Īpašais ziņojums Nr. 20/2012 “Vai struktūrpasākumu finansējums sadzīves atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektiem efektīvi palīdz dalībvalstīm sasniegt ES atkritumu politikas mērķus”





GLOSĀRIJS Administratīvie pasākumi . Šajā ziņojumā tie ir pasākumi, kas noteikti tiesību aktos, kuros paredzēts, ka atkritumu radītājiem, atkritumu apsaimniekotājiem un/vai pašvaldībām ir jāievēro noteiktas prasības, piemēram, jāpiemēro atļauju un pārbaužu sistēma attiecībā uz atkritumu apsaimniekošanas iekārtām, jāievieš dalīta atkritumu vākšana uz vietas vai jānodrošina kompostēšanas atbilstība kvalitātes standartiem. Atkritumu apglabāšanas nodoklis . Ekonomiskais pasākums, kura mērķis ir palielināt izmaksas, kas saistītas ar atkritumu apglabāšanu poligonos un — dažos gadījumos — arī ar atkritumu sadedzināšanu, un tādējādi stimulēt pārstrādi. Šo nodokli, ko aprēķina par tonnu apglabāto atkritumu, uzliek papildus poligona un/vai sadedzināšanas nodevām. Atkritumu apsaimniekošanas tarifs . Maksa, ko pašvaldības nosaka mājsaimniecībām par atkritumu savākšanu, apstrādi un apglabāšanu. Atkritumu apsaimniekošanas tarifus dažādas pašvaldības aprēķina atšķirīgi, pamatojoties uz dzīvokļu vai māju platību, cilvēku skaitu mājsaimniecībā, dzeramā ūdens patēriņu, radīto atkritumu svaru vai tilpumu u. c. Bioloģiski noārdāmie atkritumi . Jebkura veida atkritumi, kas var sadalīties anaerobā vai aerobā ceļā, piemēram, pārtika, dārza atkritumi, papīrs un kartons. Darbības programma (DP) . Komisijas apstiprināts saskaņotu prioritāšu dokuments, kas aptver daudzgadu pasākumus, kuros ietilpst daudz projektu. Efektivitāte . Gūto rezultātu un izvirzīto mērķu attiecība. Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) . Finanšu instruments, kura nolūks ir veicināt ekonomikas un sociālo kohēziju ES reģionu starpā. ERAF intervence galvenokārt tiek īstenota, izmantojot darbības programmas un vienotos programmdokumentus, kas aptver daudzus projektus. Ekonomiskie pasākumi . Šajā ziņojumā tie ir pasākumi, kuru mērķis saskaņā ar ES atkritumu apsaimniekošanas politiku ir radīt finansiālu stimulu tādu atkritumu apsaimniekošanas veidu izvēlei, kuri rada vismazāko kaitējumu, (piemēram, veikt pārstrādi, nevis apglabāt atkritumus poligonos). Šie pasākumi ietver "maksā, kad izmet" tarifus, kā arī atkritumu apglabāšanas nodokļus. "ES-12" . Dalībvalstis, kas ES pievienojās 2004. gadā (10 dalībvalstis) un 2007. gadā (divas dalībvalstis). "ES-27" . Visas 27 Eiropas Savienības dalībvalstis. Infiltrāts . Jebkurš šķidrums, kas sūcas cauri apglabātajiem atkritumiem Informatīvi pasākumi . Šajā ziņojumā tie ir pasākumi, kuri saistīti ar informācijas sniegšanu un kuru nolūks ir mudināt sabiedrību īstenot labu atkritumu apglabāšanas praksi, lai palielinātu atkritumu apsaimniekošanas politikas efektivitāti. Divi šādu pasākumu piemēri ir izpratnes veidošanas kampaņas un izglītošanas stratēģijas. Kohēzijas fonds . Finanšu instruments, kura mērķis ir stiprināt ekonomikas un sociālo kohēziju, finansējot vides un transporta projektus tajās dalībvalstīs, kur IKP uz vienu iedzīvotāju ir mazāks nekā 90 % no ES vidējā rādītāja. Pirmspievienošanās struktūrpolitikas instruments (ISPA) . Finanšu instruments, kura nolūks ir palīdzēt kandidātvalstīm sagatavoties, lai pievienotos ES. Tas nodrošina atbalstu infrastruktūras projektiem vides un transporta jomās, t. i., ES prioritārajās jomās. Pēc pievienošanās ISPA projekti kļūst par Kohēzijas fonda projektiem. Princips "piesārņotājs maksā" . Saskaņā ar šo principu atkritumu apsaimniekošanas izmaksas sedz sākotnējais atkritumu radītājs, pašreizējais atkritumu īpašnieks vai iepriekšējais atkritumu īpašnieks (avots: Atkritumu direktīva). Programmu posms . Daudzgadu cikls, kurā plāno un īsteno struktūrpasākumu izdevumus. Sadzīves atkritumi . Atkritumi, kurus savākušas pašvaldības iestādes vai kuri savākti šo iestāžu uzdevumā un apglabāti, izmantojot atkritumu apsaimniekošanas sistēmu. Lielākā daļa šo atkritumu ir no mājsaimniecībām, tomēr to vidū ir arī "līdzīgi" atkritumi no tādiem avotiem kā tirdzniecības uzņēmumi, biroji un valsts iestādes. Sadzīves atkritumi ir, piemēram, bioloģiski noārdāmi materiāli, papīrs, plastmasa, stikls, metāli, tekstils u. c. (avots: Eiropas Savienības Statistikas biroja dati). Struktūrpasākumi . Šajā ziņojumā tie ir Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) un Kohēzijas fonda pasākumi. KOPSAVILKUMS I. 2010. gadā katrs ES-27 pilsonis vidēji saražoja aptuveni 500 kg sadzīves atkritumu, kuri, ja tos pienācīgi nesavāc, neapstrādā un neapglabā, var negatīvi ietekmēt vidi. Savukārt pienācīga atkritumu apsaimniekošana var uzlabot resursu izmantošanu, jo sadzīves atkritumi ir izejvielu avots. Tāpēc Eiropas Savienība direktīvu veidā ir ieviesusi kopīgus standartus un noteikusi kopīgus mērķus sadzīves atkritumu apsaimniekošanas jomā un līdzfinansē atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektus noteiktos reģionos. II. Revīzijā Palāta pārbaudīja sadzīves atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektiem piešķirto ES līdzfinansējumu, konkrēti, vai šis finansējums ir efektīvi palīdzējis dalībvalstīm sasniegt ES atkritumu politikas mērķus. Palāta tiešā veidā novērtēja 26 atlasīto atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektu rezultātus un pārskatīja ES atkritumu politikas mērķu sasniegšanu, kā arī atbalsta pasākumu īstenošanu tajos astoņos reģionos, kur atrodas attiecīgie infrastruktūras objekti. Tika pārbaudīts arī tas, kā Komisija bija pildījusi savas funkcijas. III. Palāta secināja, ka, lai arī gandrīz visos atlasītajos reģionos bija vērojami uzlabojumi atkritumu apsaimniekošanas jomā, sadzīves atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektiem piešķirtā struktūrpasākumu finansējuma efektivitāti mazināja nepietiekami atbalsta pasākumi: a) līdzfinansēto infrastruktūras projektu rezultāti bija ļoti atkarīgi no atkritumu savākšanas stratēģijām. Poligonos atkritumi bija apglabāti bez pienācīgas apstrādes, un kopumā nebija atvēlēts pietiekams finansējums, lai segtu poligonu slēgšanas izmaksas un apsaimniekošanas izmaksas pēc slēgšanas; b) ziņošanu par ES mērķu sasniegšanu negatīvi ietekmēja nepietiekama datu ticamība, tāpēc Komisijai bija grūti veikt uzraudzību. Kaut arī gandrīz visos reģionos bija vērojami daži uzlabojumi atkritumu apsaimniekošanas jomā, sešos no astoņiem revidētajiem reģioniem bija palielinājies uz vienu iedzīvotāju radītais atkritumu daudzums. Tajos divos reģionos, kas bija veicinājuši ES mērķu sasniegšanu, bioloģiski noārdāmos atkritumus savāca dalītā veidā un plašāk piemēroja poligonu nodokļus, līdz ar to poligoni tika izmantoti retāk. Parasti atkritumus apglabāja poligonos, pirms tam neveicot pienācīgu to apstrādi; c) ES finansējuma efektivitāte nebija maksimāla, jo netika pietiekamā mērā īstenoti informatīvie, administratīvie un ekonomiskie atbalsta pasākumi. Nebija noteikts, ka šo atbalsta pasākumu īstenošana ir nosacījums ES subsīdiju saņemšanai. Trūkumus konstatēja arī ES atkritumu apsaimniekošanas nozari reglamentējošajos noteikumos un ES vadlīnijās. IV. Palāta iesaka: a) dalībvalstīm jāpievērš lielāka uzmanība tādai atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūrai, kuras mērķis ir apstrādāt iepriekš uz vietas sašķirotos atkritumus, un jānodrošina, lai pirms apglabāšanas poligonos atkritumi tiktu apstrādāti un lai poligoniem būtu pietiekams finansiālais nodrošinājums, ar ko segt to slēgšanas izmaksas un apsaimniekošanas izmaksas pēc slēgšanas. Pirms ES finansiālā atbalsta piešķiršanas Komisijai jāprasa, lai dalībvalstis izpilda šos ieteikumus; b) dalībvalstīm jāizveido ticamas un pilnīgas atkritumu apsaimniekošanas datu bāzes, un Komisijai jāpārbauda no dalībvalstīm saņemtās statistikas ticamība. Komisijai, Parlamentam un Padomei jāapsver ES finansiālā atbalsta saistīšana ar ES atkritumu politikas mērķu sasniegšanu; c) dalībvalstīm jāīsteno informatīvie, administratīvie un ekonomiskie pasākumi, lai atbalstītu līdzfinansētos infrastruktūras projektus. Dalībvalstīm jāpievērš lielāka uzmanība sabiedrības līdzdalībai un noteikumu ievērošanai, koncentrējoties uz atkritumu, tostarp bioloģiski noārdāmo atkritumu, dalītu savākšanu, ja tā ir izmaksu ziņā lietderīga, un jāpiemēro poligonu nodoklis, kā arī ar tarifu palīdzību jārada stimuli, kas mudinātu novērst atkritumu rašanos un veikt pārstrādi. Pirms ES finansiālā atbalsta piešķiršanas Komisijai jāprasa, lai dalībvalstis izpilda šos ieteikumus; ja netiek piemērots princips "piesārņotājs maksā", jāsamazina palīdzības apmērs; d) Komisijai jāuzlabo ES atkritumu apsaimniekošanas nozari reglamentējošie noteikumi un ES vadlīnijas. Komisijai jāizvirza mērķi novērst atkritumu rašanos, jāizskaidro koncepcija, kas paredz atkritumus pirms apglabāšanas apstrādāt, jāapsver iespēja kopīgi ar ES dalībvalstīm izstrādāt komposta kvalitātes standartus, kā arī jāsniedz atbilstoši norādījumi un jāizplata paraugprakse saistībā ar metodēm, kas jāizmanto, lai aprēķinātu poligonu slēgšanas izmaksas un apsaimniekošanas izmaksas pēc slēgšanas. IEVADS SADZĪVES ATKRITUMU APSAIMNIEKOŠANA ES 1. Eiropas sabiedrība pēdējo desmit gadu laikā ir kļuvusi bagātāka, un ir palielinājies gan patēriņš, gan ražošana. 2010. gadā katrs ES pilsonis saražoja vidēji 502 kg sadzīves atkritumu robežās no 304 kg Latvijā līdz 760 kg Kiprā (sk. 1. attēlu). 2. Ja sadzīves atkritumus pienācīgi nesavāc, neapstrādā un neapglabā, tie apdraud sabiedrības veselību un var negatīvi ietekmēt vidi: gaisa kvalitāti (siltumnīcefekta gāzes), augsnes kvalitāti (infiltrāti no nelikumīgām atkritumu apglabāšanas vietām vai slikti kontrolētiem poligoniem), ūdens kvalitāti (ūdens, kas nonāk saskarē ar atkritumiem un pēc tam nokļūst ūdens nesējslānī vai virszemes ūdeņos), un tie var radīt nepatīkamas smakas. 1. ATTĒLS 2010. GADĀ DALĪBVALSTĪS SARAŽOTAIS ATKRITUMU DAUDZUMS UZ VIENU IEDZĪVOTĀJU +++++ TIFF +++++ Avots: Eiropas Savienības Statistikas birojs. 3. Pienācīga atkritumu apsaimniekošana var uzlabot resursu izmantošanu, jo sadzīves atkritumi var būt izejvielu avots. Papīru, kartonu, metālu, stiklu un plastmasu var pārstrādāt, bet bioloģiski noārdāmos atkritumus var pārvērst barības vielām bagātā kompostā, ko var izmantot lauksaimniecībā augsnes uzlabošanai. Pārējo iespējams vai nu sadedzināt (enerģijas reģenerācija), vai arī apglabāt poligonā. 4. Sadzīves atkritumu apsaimniekošanas galveno elementu shēma ir sniegta I pielikumā. Parasti atkritumu apsaimniekošanas sistēmu — kopā ar atkritumu (uz vietas sašķirotu vai nešķirotu) savākšanu — veido šāda infrastruktūra: a) šķirošanas iekārta: iekārta, kas paredzēta tādu pārstrādājamu materiālu atdalīšanai kā papīrs, kartons, stikls, iepakojums un metāls, izmantojot manuālās šķirošanas slīdlentes un/vai automātiskus procesus, piemēram, gaisa plūsmu vai optiskos atdalītājus; b) kompostēšanas un anaerobās fermentācijas iekārtas: iekārtas, kas paredzētas bioloģiski noārdāmo atkritumu apstrādei. Kompostēšanas iekārtās notiek aerobais bioloģiskais process, lai bioloģiski noārdāmos atkritumus pārvērstu stabilās granulās, ko iespējams pievienot augsnei uzlabošanas nolūkos, bet anaerobās fermentācijas iekārtās atkritumiem pievieno ķīmiskas vielas, lai veicinātu sadalīšanās procesu. Šajās iekārtās, kur nav gaisa, baktērijas iedarbojas uz bioloģiski noārdāmajiem atkritumiem, lai pārvērstu tos fermentā un ar metānu bagātā biogāzē, kas izmantojama enerģijas ieguvei; c) mehāniski bioloģiskās apstrādes iekārta: iekārta, kurā apvienota šķirošanas funkcija ar kādu no bioloģiskās apstrādes veidiem, piemēram, kompostēšanu vai anaerobo fermentāciju. Mehāniskās apstrādes posmā no sausajiem atkritumiem atdala bioloģiski noārdāmos atkritumus un — dažos gadījumos — arī pārstrādājamos materiālus. Tad veic bioloģiski noārdāmo atkritumu bioloģisko apstrādi; d) atkritumu sadedzināšanas krāsns: iekārta, kas paredzēta atkritumu sadedzināšanai ar enerģijas reģenerācijas iespēju vai bez tās; e) atkritumu poligons: vieta, kur apglabā atkritumus; tos izgāž uz zemes vai apglabā zemē. 5. Vairākumā ES dalībvalstu atkritumu apglabāšana poligonos joprojām ir galvenais atkritumu apsaimniekošanas veids, neraugoties uz to, ka pēdējo gadu laikā ir palielinājusies enerģijas reģenerācijas nozīme (sk. 2. attēlu). 6. Lai samazinātu sadzīves atkritumu negatīvo ietekmi uz vidi un sabiedrības veselību un lai veicinātu resursu efektīvāku izmantošanu, ES direktīvu veidā ir ieviesusi vispārējus principus un kopējus standartus un noteikusi mērķus sadzīves atkritumu apsaimniekošanas jomā. 2. ATTĒLS SADZĪVES ATKRITUMU APSTRĀDE 2010. GADĀ KATRĀ NO DALĪBVALSTĪM +++++ TIFF +++++ Avots: Eiropas Savienības Statistikas birojs. 7. ES atkritumu politikas pamatnoteikumi ir definēti 1975. gada 15. jūlija direktīvā [1]. Saskaņā ar šo direktīvu ES atkritumu apsaimniekošanas politikas pamatā ir atkritumu rašanās novēršanas, atkārtotas izmantošanas un pārstrādes veicināšana. Ja atkritumu rašanos nevar novērst, jāreģenerē pēc iespējas vairāk materiālu, vēlams, veicot pārstrādi, un jāapglabā atkritumi poligonos tikai tad, ja nav citas iespējas. Tika ieviests arī princips "piesārņotājs maksā". 2008. gada Atkritumu direktīvā [2] šie principi ir izstrādāti sīkāk, un ir noteikta obligāta atkritumu apsaimniekošanas veidu piecu pakāpju hierarhijas piramīda (sk. 3. attēlu). 8. Atkritumu direktīvu papildināja vairākas speciālās direktīvas par atkritumu apstrādes veidiem (apglabāšanu poligonā [3] un sadedzināšanu [4]) vai īpašām atkritumu plūsmām, piemēram, iepakojumu [5] vai elektriskajām un elektroniskajām iekārtām [6]. Šajās direktīvās ir noteikti kvantitatīvi mērķi, kas dalībvalstīm jāsasniedz attiecībā uz bioloģiski noārdāmo atkritumu procentuālo daļu, kura tām jānovirza no poligoniem, kā arī uz iepakojumu pārstrādes un reģenerācijas rādītājiem un elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu dalītu savākšanu. Dažām dalībvalstīm tika pagarināti termiņi šo mērķu sasniegšanai, ņemot vērā to sākotnējo situāciju atkritumu apsaimniekošanas jomā (sk. 1. tabulu). 3. ATTĒLS ATKRITUMU APSAIMNIEKOŠANAS VEIDU HIERARHIJAS PIRAMĪDA +++++ TIFF +++++ Avots: Eiropas Revīzijas palāta. 9. Atkritumu apsaimniekošanas politikas efektivitāti var uzlabot ar tādiem atbalsta pasākumiem kā informācijas un izpratnes veidošanas kampaņu organizēšana, administratīvo procedūru izmainīšana vai finansiālu stimulu vai bremzējošu faktoru ieviešana. Dažreiz šie pasākumi ir paredzēti noteikumos, piemēram, vajadzība pienācīgi informēt patērētājus, bet citos gadījumos tos nosaka sadzīves atkritumu apsaimniekošanā gūtā pieredze, piemēram, atkritumu apglabāšanas nodokļa piemērošana vai bioloģiski noārdāmo atkritumu dalīta savākšana. 1. TABULA DALĪBVALSTĪM IZVIRZĪTIE MĒRĶI Avots: ES direktīvas atkritumu apsaimniekošanas jomā. Direktīva | Mērķi | Poligonu direktīva | Vispārējais mērķis: bioloģiski noārdāmo sadzīves atkritumu daudzums, ko apglabā poligonos, līdz 2006., 2009. un 2016. gada beigām jāsamazina attiecīgi līdz 75 %, 50 % un 35 % no visa 1995. gadā saražotā bioloģiski noārdāmo sadzīves atkritumu daudzuma. | Atsevišķs mērķis Portugālei un Rumānijai: termiņi ir attiecīgi 2010., 2013. un 2020. gada beigas. | Iepakojuma direktīva | Vispārējais mērķis: līdz 2008. gada beigām jāreģenerē vismaz 60 % no izlietotā iepakojuma svara un vismaz 55–80 % jāpārstrādā. Turklāt attiecībā uz materiāliem, kas ir izlietotajā iepakojumā, jāsasniedz šādi obligātie pārstrādes mērķi: stikls — jāpārstrādā 60 % no svara, papīrs un kartons — 60 % no svara, metāls — 50 % no svara, plastmasa — 22,5 % no svara un koks — 15 % no svara. | Atsevišķs mērķis Portugālei: līdz 2005. gada beigām izlietotā iepakojuma reģenerācijai jāsasniedz 50–65 % un pārstrādei — 25–45 % no visu iepakojumu materiālu svara (jāpārstrādā vismaz 15 % no svara no katra iepakojumu materiāla). 2008. gada vispārējais mērķis jāsasniedz līdz 2011. gadam. | Atsevišķs mērķis Rumānijai: 2008. gada vispārējais mērķis jāsasniedz līdz 2013. gadam, īstenojot noteiktos starpposma mērķus. | Direktīva par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem | Līdz 2006. gada beigām jāpanāk, lai katrs iedzīvotājs gadā no privātās mājsaimniecības dalīti savāktu vidēji vismaz četrus kilogramus elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu. | Atsevišķs mērķis Rumānijai: Līdz 2006., 2007. un 2008. gada beigām jāpanāk, lai katrs iedzīvotājs gadā no privātās mājsaimniecības attiecīgi dalīti savāktu vidēji vismaz divus, trīs un četrus kilogramus elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu. | ES STRUKTŪRPASĀKUMU LĪDZFINANSĒJUMS CIETO SADZĪVES ATKRITUMU APSAIMNIEKOŠANAS INFRASTRUKTŪRAS PROJEKTIEM 10. Atsevišķos reģionos dalībvalstis var lūgt ES finansiālo atbalstu infrastruktūras projektiem sadzīves atkritumu apsaimniekošanas jomā gan Eiropas Reģionālās attīstības fondam (ERAF), gan Kohēzijas fondam (KF). 2000.–2006. gada programmu posmā 4,6 miljardi EUR no šo fondu līdzekļiem bija paredzēti sadzīves un rūpniecisko atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektiem. 2007.–2013. gadā ES atbalsts atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektiem palielināsies līdz 6,2 miljardiem EUR, no kuriem aptuveni 70 % ir paredzēti ES-12 dalībvalstīm. II pielikumā ir norādīti katrai dalībvalstij abos programmu posmos paredzētie ES līdzekļi. 11. Līdzfinansēto infrastruktūras projektu īstenošana tiek pārvaldīta kopīgi, bet Komisijai ir galīgā atbildība par ES budžeta īstenošanu [7]. 2000.–2006. gada programmu posmā papildus apstiprinātajām darbības programmām Komisija apstiprināja arī visus dalībvalstu iesniegtos Kohēzijas fonda projektu pieteikumus, kā arī to ERAF projektu pieteikumus, kuru kopējās izmaksas pārsniedza 50 miljonus EUR (lielie projekti). 2007.–2013. gada programmu posmā papildus apstiprinātajām darbības programmām Komisijai jāapstiprina tikai tie projekti, kuru izmaksas pārsniedz 50 miljonus EUR [8]. 12. Sadzīves atkritumu apsaimniekošanas jomā būtiska loma ir šādiem diviem Komisijas ģenerāldirektorātiem [9]: a) Vides ĢD ir atbildīgs par ES vides politiku atkritumu apsaimniekošanas jomā. Tam ir jāuzrauga attiecīgo tiesību aktu īstenošana (piemēram, konkrēto mērķu sasniegšana), un ar to apspriežas Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ĢD, kad tas pārbauda darbības programmas priekšlikumu kvalitāti un lielo projektu kvalitāti [10]; b) Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ĢD atbild par ES budžetu reģionālās politikas jomā, no kura var finansēt atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektus. 13. 2000.–2006. gada programmu posmā struktūrpasākumu līdzfinansējumu piešķīra galvenokārt šādiem atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras veidiem: šķirošanas iekārtām (sk. 1. fotoattēlu), kompostēšanas un anaerobās fermentācijas iekārtām (sk. 2. fotoattēlu), mehāniski bioloģiskās apstrādes iekārtām, dalītās savākšanas sistēmām un atkritumu poligoniem (gan jaunu poligonu celtniecībai, gan veco poligonu slēgšanai un atjaunošanai) (sk. 3. fotoattēlu). Saskaņā ar plāniem minēto veidu infrastruktūrai ir jāpalīdz sasniegt ES atkritumu politikas mērķus, kas paredz novirzīt bioloģiski noārdāmos atkritumus no poligoniem un palielināt pārstrādāto atkritumu daudzumu (sk. 1. izcēlumu). 1. IZCĒLUMS DAŽI ATKRITUMU APSAIMNIEKOŠANAS INFRASTRUKTŪRAS PROJEKTI, KO LĪDZFINANSĒJA ES Šķirošanas iekārta Portugālē (Resitejo), kuras jauda ir 9000 tonnu gadā, tika ierīkota ar mērķi atgūt izlietoto iepakojumu un papīru, kā arī stiklu, kas dalīti savākts uz vietas vairākās pašvaldībās. Manuāli sašķirotos pārstrādājamos materiālus pārdeva pārstrādes uzņēmumiem, bet pārējos atkritumus nogādāja blakus esošajā poligonā. Šā projekta izmaksas, kas bija attiecināmas ES palīdzības saņemšanai, bija 2,28 miljoni EUR, no kuriem 1,71 miljons EUR bija ERAF līdzfinansējums. Rumānijā tika ierīkota kompostēšanas iekārta (Râmnicu Vâlcea) ar mērķi apstrādāt bioloģiski noārdāmos atkritumus, kas dalīti savākti no mājsaimniecībām, kā arī zaļos atkritumus no pilsētu parkiem, un pārvērst tos kompostā. Šajā iekārtā gada laikā iespējams apstrādāt 14400 tonnas atkritumu, un tās nolūks ir veicināt bioloģiski noārdāmo atkritumu novirzīšanu no poligoniem saskaņā ar Poligonu direktīvas mērķiem. Šī infrastruktūra bija daļa no integrēta atkritumu apsaimniekošanas projekta, kura izmaksas ir 14,67 miljoni EUR, no kuriem 11 miljoni EUR bija ES sniegtais atbalsts. Projekts Spānijā (Alt Empordà) paredzēja paplašināt poligonu par 1167603 m3, kā arī uzlabot pašreizējos nodalījumus, nodrošinot tajos gāzu un infiltrāta savākšanu un apstrādi, lai samazinātu poligona ietekmi uz vidi. Projekta izmaksas bija 5,71 miljons EUR, no kuriem 4,57 miljoni EUR bija Kohēzijas fonda finansējums. +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ REVĪZIJAS TVĒRUMS UN PIEEJA 14. Revīzijas galvenais mērķis bija novērtēt, cik efektīvi sadzīves atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektiem piešķirtais struktūrpasākumu finansējums ir palīdzējis dalībvalstīm sasniegt ES atkritumu apsaimniekošanas politikas mērķus. 15. Palāta izvērtēja šādus trīs jautājumus: a) vai sadzīves atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projekti ir bijuši veiksmīgi, b) vai ES atkritumu apsaimniekošanas politikas mērķi reģionālajā līmenī ir sasniegti [11], c) vai tika īstenoti pasākumi, lai panāktu maksimālu ES finansējuma efektivitāti. 16. Revīzijā izmantotie vērtēšanas kritēriji ir paskaidroti turpmāk ziņojumā katram iztirzātajam jautājumam (sk. 20., 21., 35. un 45. punktu). Kā tas ir parasti lietderības revīzijā, kritērijos ir ņemti vērā attiecīgajā jomā novērotas labas prakses piemēri (sk. 9. punktu). 17. Revīziju veica Eiropas Komisijā un astoņos reģionos četrās dalībvalstīs (Spānijā, Itālijā, Portugālē un Rumānijā). Revidējamos infrastruktūras projektus izvēlējās, galveno uzmanību pievēršot tām dalībvalstīm un reģioniem, kuri 2000.–2006. gada un 2007.–2013. gada programmu posmā atkritumu apsaimniekošanai saņēma lielu ES finansiālo atbalstu un kuros revīzijas laikā bija pabeigts pietiekami daudz projektu, lai varētu novērtēt to efektivitāti. III pielikumā ir uzskaitīti gan infrastruktūras projekti, gan darbības programmas, kas tika izskatītas revīzijas laikā. 18. Revīzijas pamatā bija šādu aspektu novērtēšana: a) rezultāti 26 revīzijai atlasītajos atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektos, kuri bija līdzfinansēti 2000.–2006. gada programmu posmā [12]: piecas šķirošanas iekārtas, septiņas kompostēšanas vai anaerobās fermentācijas iekārtas, septiņas mehāniski bioloģiskās apstrādes iekārtas un septiņi poligoni; b) ES mērķu sasniegšana sadzīves atkritumu apsaimniekošanas jomā astoņos revidētajos reģionos; c) atbalsta pasākumu īstenošana revidētajos reģionos, kā arī Komisijas paveiktais ES finansējuma efektivitātes maksimālā palielināšanā. 19. Revīzija notika no 2011. gada janvāra līdz tā paša gada novembrim. Komisijā un četrās revidētajās dalībvalstīs pārbaudīja projektu dokumentāciju un aptaujāja Komisijas darbiniekus, dalībvalstu iestāžu pārstāvjus un infrastruktūras apsaimniekotājus. Revīzijas laikā tika apmeklēti visi izvēlētie atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras objekti. Palātai palīdzēja neatkarīgi un ar Palātu nesaistīti eksperti, kas ir zinoši sadzīves atkritumu apsaimniekošanas jomā. Neatkarīgie eksperti palīdzēja izstrādāt revīzijas kritērijus, ko revīzijas plānošanas laikā apsprieda ar Komisiju. APSVĒRUMI VAI SADZĪVES ATKRITUMU APSAIMNIEKOŠANAS INFRASTRUKTŪRAS PROJEKTI IR BIJUŠI VEIKSMĪGI 20. Līdzfinansēto infrastruktūras projektu rezultātiem ir jāatbilst attiecīgajiem tehniskajiem projektiem, finansējuma pieteikumiem un vispāratzītajiem standartiem. 21. Saskaņā ar Atkritumu direktīvu atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras objekti jāprojektē un jāekspluatē tā, lai garantētu atkritumu apstrādi un apglabāšanu, neradot ūdens, gaisa un augsnes piesārņošanas draudus un ar troksni vai smaku saistītas problēmas. Turklāt Atkritumu poligonu direktīva pieprasa izveidot finansiālu nodrošinājumu, lai segtu poligona slēgšanas izmaksas un apsaimniekošanas izmaksas vismaz 30 gadus pēc slēgšanas, jo iespējamais vides apdraudējums pastāv arī pēc ekspluatācijas fāzes beigām. 22. Palāta pārbaudīja, vai a) līdzfinansētie atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras objekti tiek efektīvi ekspluatēti un ir devuši gaidītos rezultātus; b) līdzfinansēto atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras objektu ekspluatācija nav radījusi kādas vides problēmas. ATKRITUMU APSAIMNIEKOŠANAS IEKĀRTU EFEKTIVITĀTE BIJA DAŽĀDA, BET TO IEKĀRTU DARBĪBAS REZULTĀTI, KURĀS LIETOJA NEŠĶIROTUS ATKRITUMUS, BIJA NEAPMIERINOŠI ŠĶIROŠANAS IEKĀRTAS 23. Piecām Palātas revidētajām šķirošanas iekārtām, kas bija projektētas ar mērķi atgūt izlietoto iepakojumu (un dažkārt arī papīru un stiklu), kas atdalīts uz vietas mājsaimniecībās, kopumā rezultāti saskaņā ar tehniskajiem projektiem bija apmierinoši, un tās darbojās atbilstoši vispāratzītajiem standartiem ievades/izvades attiecības [13] un reģenerēto materiālu kvalitātes ziņā: a) šīs iekārtas bija reģenerējušas 50–74 % no saņemtā izlietotā iepakojuma; b) reģenerēto materiālu kvalitāte parasti bija atbilstoša tirgus specifikācijām, un tāpēc tos bija iespējams pārdot. 24. Tomēr pēc sešiem vai septiņiem darbības gadiem darbības jauda trijās no piecām šķirošanas iekārtām bija 106 % līdz 154 % no projektētās jaudas, jo attiecīgā infrastruktūras objekta projektēšanas fāzē bija nepilnības. Vienā gadījumā iekārtu izmantoja vairāk pilsētu, nekā sākotnēji bija plānots, un divos gadījumos uz vietas dalīti savākto atkritumu daudzums pārsniedza prognozēto. Pārslodze rada risku, ka varētu samazināties reģenerēto materiālu daudzums un to kvalitāte varētu neatbilst pārstrādes uzņēmumu noteiktajiem reģenerēto materiālu kvalitātes standartiem. KOMPOSTĒŠANAS UN ANAEROBĀS FERMENTĀCIJAS IEKĀRTAS 25. Septiņām kompostēšanas un anaerobās fermentācijas iekārtām, kuru nolūks ir apstrādāt bioloģiski noārdāmus atkritumus, pārvēršot tos kompostā, bija dažādi rezultāti. Palāta novēroja, ka a) četrās no revidētajām iekārtām saražotā komposta daudzums salīdzinājumā ar iekārtās izlietoto sadzīves atkritumu daudzumu tonnās bija mazāks, nekā bija paredzēts projektā (ievades/izvades daudzuma attiecība šajās iekārtās bija no 1 % līdz 22 %), tāpēc poligonos bija apglabāts būtiski lielāks atlikušo atkritumu daudzums; b) divās iekārtās saražotā komposta kvalitāte bija zemāka nekā pieteikumos norādītā kvalitāte, īpaši tad, kad izmantoja jauktus atkritumus: kompostā bija liels smago metālu daudzums, tāpēc bija samazināta tā piemērotība citiem lietojumiem, piemēram, izmantošanai lauksaimniecībā. Vienā citā iekārtā apsaimniekotājs bija pārbaudījis saražotā produkta smago metālu saturu tikai pirmajā ekspluatācijas gadā, bet turpmākajos četros gados to nebija darījis; 2. IZCĒLUMS KOMPOSTA VEIKSMĪGAS TIRGOŠANAS PIEMĒRS Portugāļu kompostēšanas uzņēmums (LIPOR), kurš apkalpo aptuveni vienu miljonu iedzīvotāju, saņēma tikai dalīti savāktus, bioloģiski noārdāmus atkritumus, kas bija vai nu pārtikas un virtuves atkritumi, vai zaļie atkritumi. Iekārtas apsaimniekotājs, veicot tādus pasākumus kā izpratnes veidošanas kampaņas, vērsa uzmanību uz pienācīgu bioloģiski noārdāmo atkritumu šķirošanu un savākšanu, lai uzlabotu komposta izejvielu kvalitāti. 2010. gadā šī iekārta bija saražojusi 10027 tonnas augstas kvalitātes komposta, ko bija viegli pārdot vidēji par EUR 71,8 tonnā. c) piecās no septiņām iekārtām saražoto kompostu bija grūti pārdot, jo komposta tirgus nav attīstīts [14] un komposta kvalitāte bija zema. Galu galā kompostu pārdeva par mazāk nekā vienu eiro tonnā. Divos gadījumos komposts uzkrājās, lai gan saražotais komposta daudzums bija krietni mazāks, nekā paredzēts; d) divu iekārtu darbības jauda bija par 10 % mazāka nekā paredzētā, jo lielākā daļa dalīti savākto bioloģiski noārdāmo atkritumu nebija izmantojami tāpēc, ka tie bija sajaukti ar citiem atkritumu veidiem un bija jāapglabā poligonā. Turpretī divas citas iekārtas bija pārslogotas, jo tās ekspluatēja attiecīgi 102 % un 119 % līmenī no darbības jaudas. MEHĀNISKI BIOLOĢISKĀS APSTRĀDES IEKĀRTAS 26. Sešas revidētās mehāniski bioloģiskās apstrādes iekārtas darbojās, turpretī septītā, kura atrodas Apūlijā un kuras celtniecība bija pabeigta 2003. gadā, revīzijas laikā nedarbojās, jo bija radušās nopietnas problēmas ekspluatācijas līgumu slēgšanas procesā un aizkavēšanās nepieciešamo atļauju saņemšanā. Kopš 2003. gada, lai iekārtu saglabātu, tika veikta tās uzturēšana, kas bija izmaksājusi 3,5 miljonus EUR (jeb 24 % no kopējās ieguldījuma summas), ko sedza dalībvalsts. 27. Piecas no sešām revidētajām mehāniski bioloģiskās apstrādes iekārtām, kuras darbojās, bija paredzētas jauktu (tostarp bioloģiski noārdāmo) atkritumu apstrādei. Palāta konstatēja, ka reģenerēto materiālu daudzuma un no poligoniem novirzīto atkritumu daudzuma ziņā rezultāti bija ļoti slikti. Atbilstoši darbības rezultātiem šīs sešas mehāniski bioloģiskās apstrādes iekārtas var iedalīt trīs grupās: a) viena mehāniski bioloģiskās apstrādes iekārta noteikti bija veicinājusi ES atkritumu politikas mērķu sasniegšanu, jo īpaši atkritumu novirzīšanu no poligoniem, lai gan pilnībā nebija sasniegti tās tehniskajā projektā norādītie mērķi (sk. 3. izcēlumu); b) citas mehāniski bioloģiskās apstrādes iekārtas rezultāti nebija viennozīmīgi. Tā veiksmīgi bija nosūtījusi sauso atkritumu daļu uz citu (ārēju) iekārtu kurināmā ražošanai no atkritumiem, un poligonā bija nonākuši mazāk nekā 50 % no atkritumiem, ko tā bija saņēmusi. Tomēr, izņemot nelielu reģenerēto metālu daudzumu, nebija veikta nekāda cita materiālu reģenerācija un bioloģiski noārdāmie atkritumi nebija pārstrādāti, jo viss procesā radītais ferments bija apglabāts poligonā; c) četras mehāniski bioloģiskās apstrādes iekārtas nebija būtiski samazinājušas poligonā apglabāto atkritumu daudzumu (sk. 4. izcēlumu). 3. IZCĒLUMS TĀDAS MEHĀNISKI BIOLOĢISKĀS APSTRĀDES IEKĀRTAS PIEMĒRS, KAS SASKAN AR ES ATKRITUMU APSAIMNIEKOŠANAS VEIDU HIERARHIJU UN VEICINA ATKRITUMU NOVIRZĪŠANU NO POLIGONIEM Viena mehāniski bioloģiskās apstrādes iekārta Spānijā (Sant Adrià de Besòs) saņēma tikai tādus šķirotos atkritumus kā iepakojums, stikls, papīrs un kartons un bioloģiski noārdāmos atkritumus, kas iepriekš bija dalīti savākti īpašās tvertnēs, kuras bija pieejamas visiem iedzīvotājiem teritorijā, ko apkalpoja šī iekārta. Tā atdalīja sausos atkritumus no bioatkritumiem. Pēc tādu materiālu reģenerācijas kā, piemēram, stikls, plastmasa, metāls, papīrs un kartons, kas bija piemēroti pārdošanai tālākpārstrādātājiem, atlikušos sausos atkritumus sadedzināja un enerģiju reģenerēja iekārtā, kura atradās tajā pašā atkritumu apsaimniekošanas kompleksā. Bioatkritumiem veica anaerobo apstrādi, lai saražotu biogāzi, ko pēc tam izmantoja kā enerģijas avotu. Šā procesa rezultātā 2010. gadā no visiem šķirotajiem materiāliem, kas nonāca iekārtā, bija reģenerēti 8 % salīdzinājumā ar pieteikumā norādītajiem 10 %; bioloģiski noārdāmās vielas bioloģiskajai apstrādei bija 20 % salīdzinājumā ar plānotajiem 26,5 %, bet sadedzināti bija līdz pat 70 % no visiem šķirotajiem atkritumiem salīdzinājumā ar plānotajiem 63,5 %. 4. IZCĒLUMS ČETRU MEHĀNISKI BIOLOĢISKĀS APSTRĀDES IEKĀRTU MĒRĶI NEBIJA SASNIEGTI, JO BŪTISKI NEBIJA SAMAZINĀJIES POLIGONOS APGLABĀTO ATKRITUMU DAUDZUMS Trijās Itālijas mehāniski bioloģiskās apstrādes iekārtās (Villacidro, Olbia un Cerignola) apsaimniekotājs bija apglabājis poligonā pilnīgi visu procesā iegūto produkciju — gan sauso atkritumu daļu, kurai nebija veikta nekāda materiālu reģenerācija, gan saražoto fermentu — kopumā attiecīgi 68 %, 82 % un 93 % no atkritumiem, kas bija nonākuši minētajās iekārtās. Poligonā apglabāto atkritumu daudzums bija samazinājies tikai procesa zudumu (piemēram, izgarojumu vai infiltrāta) dēļ. Vienā no divām iekārtām līdzfinansētie mehānismi, kas bija paredzēti kurināmā ražošanai no atkritumiem, nebija nodoti ekspluatācijā, bet otrā tie bija demontēti, jo trūka potenciālo kurināmā pircēju. Trešās iekārtas mehāniskās šķirošanas slīdlente sešus gadus pēc iekārtas nodošanas ekspluatācijā netika izmantota, jo tā vairs nebija vajadzīga — bioloģiski noārdāmos atkritumus dalīti savāca uz vietas. Turklāt visas trīs iekārtas bija pārslogotas, tāpēc attiecīgi 13 %, 52 % un 65 % no iekārtās nonākušajiem atkritumiem vispār neapstrādāja un tiešā veidā nogādāja poligonos (lai gan tajos bija augsts bioloģiski noārdāmo vielu saturs), jo divos gadījumos bioloģiski noārdāmie atkritumi nebija savākti dalītā veidā. Ceturtajā šīs grupas iekārtā (Linares, Spānija) bija īstenota materiālu reģenerācija, un saražoto kompostu nevis nosūtīja apglabāšanai poligonā, bet gan izmantoja būvniecībā un lauksaimniecībā. Tomēr reģenerācijas mērķi nebija sasniegti: bija reģenerēti tikai 6 % un 9 % no bioloģiski noārdāmajiem atkritumiem un 4 % no reģenerējamajiem materiāliem salīdzinājumā ar mērķi reģenerēt attiecīgi 25–28 % un 7–8 %. Tāpēc 85 % no atkritumiem, kas nonāca šajā iekārtā, bija apglabāti poligonā, lai gan tajos bija augsts bioloģiski noārdāmo vielu saturs. Saražoto kompostu bija grūti pārdot, un revīzijas laikā krājumos bija aptuveni 50 % no visas šīs iekārtas saražotās produkcijas. ATKRITUMU POLIGONI 28. Septiņos no revīzijas paraugā atlasītajiem poligoniem Palāta konstatēja, ka tajos apglabātais bioloģiski noārdāmo atkritumu daudzums bija robežās no 31 % līdz 55 % no visiem tur apglabātajiem atkritumiem, un iemesls bija neefektīva šo atkritumu apstrāde: a) piecos no septiņiem pārbaudītajiem poligoniem atkritumi bija apglabāti, neveicot nekādu to apstrādi. Lai gan trijos no šiem pieciem poligoniem bioloģiski noārdāmie atkritumi bija savākti dalītā veidā, divos gadījumos vairāk nekā 90 % no bioloģiski noārdāmajiem atkritumiem bija piesārņoti ar bioloģiski nenoārdāmiem atkritumiem, un tāpēc tie bez apstrādes bija apglabāti poligonā; b) pārējos divos izvēlētajos poligonos apglabātie atkritumi pirms tam bija apstrādāti mehāniski bioloģiskās apstrādes iekārtās. Tomēr divas apstrādes iekārtas nebija darbojušās apmierinoši. Viena no šīm iekārtām bija pārslogota (52 % no saņemtajiem atkritumiem uzreiz nosūtīja uz poligonu, neveicot nekādu apstrādi). Otrā iekārta neatbilda tās tehniskajā projektā norādītajam bioloģiski noārdāmo atkritumu reģenerācijas mērķim, un tāpēc apglabātajos atkritumos bija augsts bioloģiski noārdāmo vielu saturs (sk. 4. izcēlumu). GANDRĪZ VISI INFRASTRUKTŪRAS OBJEKTI ATBILDA VIDES AIZSARDZĪBAS PRASĪBĀM, BET VAIRĀK NEKĀ DIVĀM TREŠDAĻĀM POLIGONU TRŪKA NEPIECIEŠAMĀ FINANSIĀLĀ NODROŠINĀJUMA, LAI SEGTU SLĒGŠANAS IZMAKSAS UN APSAIMNIEKOŠANAS IZMAKSAS PĒC SLĒGŠANAS 29. Palāta pārskatīja 26 revidēto infrastruktūras projektu datus un konstatēja, ka 25 projektos kopumā ir uzraudzīta to ietekme uz gaisa, ūdens un augsnes kvalitāti. Vairākumā gadījumu projekti atbilda attiecīgajām atļaujām. Viena iekārta revīzijas laikā vēl nebija nodota ekspluatācijā (sk. 26. punktu). 30. Tomēr revīzijas laikā divos no septiņiem pārbaudītajiem poligoniem gāze, kas rodas apglabāto bioloģiski noārdāmo atkritumu sadalīšanās procesā, nebija savākta un apstrādāta vai sadedzināta atbilstoši Atkritumu poligonu direktīvai (sk. 5. izcēlumu). Gāze, kas nekontrolēti izplūst no poligoniem, var piesārņot atmosfēru, kaitēt veģetācijai un izraisīt eksplozijas. 31. Vienā trešdaļā infrastruktūras objektu vismaz noteiktos ekspluatācijas periodos Palāta atklāja arī problēmas saistībā ar atbilstību smaku izplūdei piemērojamajiem ierobežojumiem, kas paredzēti valsts vides atļaujās. Vēl citā no izvēlētajiem infrastruktūras objektiem novēroja smaku uzraudzības trūkumu. Divas no iekārtām, kurām netika veikta smaku uzraudzība, tajā pašā laikā saņēma ES līdzfinansējumu papildu darbu veikšanai, lai novērstu smaku radītās problēmas. 5. IZCĒLUMS DIVOS POLIGONOS NESAVĀCA UN NEAPSTRĀDĀJA VAI NESADEDZINĀJA NOPLŪDUŠO GĀZI Vienā no poligoniem (Cavallino) atkritumus apglabāja jau trīs gadus, un revīzijas laikā tajos izmantoja aptuveni 70 % no noplūdušās gāzes. Bioloģiski noārdāmo atkritumu sadalīšanās procesā radusies gāze izplūda atmosfērā, un to nedz apstrādāja, nedz sadedzināja, jo gāzes savākšanas infrastruktūra vēl nebija pabeigta. Poligonā Rumānijā (Piatra Neamt) Palāta novēroja, ka gandrīz divus gadus pēc tā nodošanas ekspluatācijā poligona gāzu savākšanas sistēma nebija ne ierīkota, ne būvēšanas stadijā, ne ieplānota. Abos šajos poligonos bija apglabāts ievērojams daudzums bioloģiski noārdāmo atkritumu, kam par iemeslu bija vai nu nepietiekama atkritumu apstrāde pirms apglabāšanas, vai arī šādas apstrādes neveikšana vispār, tāpēc gāzes savākšana un apstrāde vai sadedzināšana, lai aizsargātu atmosfēru, bija vēl svarīgāka. 32. Tomēr pusē no infrastruktūras projektiem, kuriem bija problēmas ar smaku novēršanu, nekādā veidā nebija izmainīti ekspluatācijas procesi vai veikti papildu ieguldījumi, lai atrisinātu šīs problēmas (sk. 6. izcēlumu). 33. Poligonu ekspluatācija var ietekmēt vidi ne tikai attiecīgās infrastruktūras ekspluatācijas periodā, jo infiltrāts un poligona gāzu emisijas var rasties vairākus desmitus gadu pēc tam, kad poligonā ir izbeigta atkritumu apglabāšana. Šā iemesla dēļ Atkritumu poligonu direktīva nosaka, ka ir jāuzkrāj līdzekļi, lai segtu poligona slēgšanas izmaksas un apsaimniekošanas izmaksas vismaz 30 gadus pēc slēgšanas. Tomēr pieciem no septiņiem revidētajiem poligoniem nebija pietiekama finansiālā nodrošinājuma šim nolūkam. Šajos gadījumos faktiski noguldītās summas — neatkarīgi no to aprēķināšanai izmantotās metodes — nav pietiekamas, lai, beidzoties poligonu ekspluatācijai, nodrošinātu atbilstoša finansējuma pieejamību nolūkā novērst ilgtermiņa apdraudējumu videi, piemēram, gruntsūdens piesārņošanu, augsnē iekļūstot infiltrātam, vai atmosfēras piesārņošanu, tajā izplūstot poligona gāzei. 6. IZCĒLUMS SMAKU SAMAZINĀŠANAS VEIDU PIEMĒRI Neatkarīgas kontroles laikā smaku problēmas konstatēja divās kompostēšanas/anaerobās fermentācijas iekārtās (Valorsul, Portugālē, un Gironés, Spānijā). Lai atrisinātu šo situāciju, apsaimniekotāji veica izmaiņas ekspluatācijas procesā, piemēram, izmainot komposta apvēršanas grafiku un laiku, vai tehniskajā apkopē, piemēram, nomainot biofiltrus. Vienas iekārtas apsaimniekotājs ieviesa ziņošanas sistēmu, lai iedzīvotāji varētu sūdzēties par nepatīkamu smaku, apsaimniekotājam nosūtot īsziņu. Divos Portugāles poligonos (Residouro un Baixo Tâmega) sūdzības par smakām bija reģistrētas pirmajos ekspluatācijas gados. Tika uzstādītas dezodorējošo vielu izmetes sistēmas, ko iedarbināja, kad tas bija vajadzīgs. 34. Palāta ievēroja arī būtiskas atšķirības metodēs, ko šajos reģionos izmantoja, lai noteiktu finansiālā nodrošinājuma apmēru, tāpēc aprēķinātās summas bija ļoti atšķirīgas (poligoniem, kuru ietilpība ir aptuveni 1,4 miljoni m3, summa bija robežās no EUR 370000 līdz EUR 4180 000). Šīs metodes nerada pārliecību, ka būs pieejams pietiekams finansējums, lai segtu poligona slēgšanas izmaksas un apsaimniekošanas izmaksas vismaz 30 gadus pēc slēgšanas. Dažos gadījumos finansiālā nodrošinājuma apmērs bija noteikts atbilstoši poligona infrastruktūras izmaksām, turpretī citos gadījumos — ņemot vērā poligona ietilpību, platību un apglabāto atkritumu daudzumu tonnās. VAI ES ATKRITUMU APSAIMNIEKOŠANAS POLITIKAS MĒRĶI REĢIONĀLAJĀ LĪMENĪ IR SASNIEGTI 35. Struktūrpasākumu finansējumam sadzīves atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūrai ir jāpalīdz saņēmējiem reģioniem sasniegt ES direktīvās noteiktos atkritumu apsaimniekošanas politikas mērķus, tostarp jāveicina sadzīves atkritumu rašanās novēršana, jāpalielina dalīti savākto atkritumu daļa reģionos tā, lai tie varētu veicināt ES mērķu sasniegšanu11 pārstrādes un reģenerācijas jomā, un jāsamazina to atkritumu daļa, ko beigās apglabā poligonos. 36. Palāta pārbaudīja, vai a) revidētajos reģionos uzlabojas situācija atkritumu rašanās novēršanas jomā; b) reģioni ir palielinājuši dalīti savākto atkritumu daļu, veicinājuši ES mērķu sasniegšanu attiecībā uz īpašām atkritumu plūsmām un samazinājuši to atkritumu daļu, ko beigās apglabā poligonos; c) ir likvidētas nelegālās atkritumu izgāztuves un atkritumus pirms apglabāšanas poligonos apstrādā. DATU PAZIŅOŠANAS NEKONSEKVENCES 37. Pēc astoņu reģionu apmeklējumiem četrās revidētajās dalībvalstīs Palāta konstatēja pretrunas ziņojumos par ES mērķu sasniegšanu. Dati, par kuriem ziņoja Komisijai, ne vienmēr bija saskaņā ar dalībvalstīs pieejamajiem datiem. Šādu pretrunu dēļ Komisijai var būt grūti novērtēt, vai ES atkritumu politikas mērķi patiešām ir sasniegti (sk. 7. izcēlumu). Komisija pārbauda saņemto datu konsekvenci, bet neizvērtē to ticamību. 38. Turklāt Komisija neapkopo informāciju par ES mērķu veicināšanu reģionālajā līmenī, neraugoties uz to, ka sešos no astoņiem apmeklētajiem reģioniem tiek sagatavoti atkritumu apsaimniekošanas reģionālie plāni, kuros ņemti vērā ES mērķi. Ziņojot par valsts līmeņa datiem, var noslēpt atkritumu apsaimniekošanas rezultātu atšķirības dalībvalsts ietvaros, kā tas ir, piemēram, Andalūzijas un Apūlijas gadījumā salīdzinājumā ar kopējo situāciju attiecīgi Spānijā un Itālijā. 7. IZCĒLUMS PIEMĒRI GADĪJUMIEM, KAD DALĪBVALSTĪS PIEEJAMIE DATI NEATBILDA DATIEM, KURUS PAZIŅOJA KOMISIJAI Spānijā Vides ministrija ir atbildīga par reģionu iesniegto datu konsolidēšanu un ziņošanu Komisijai saistībā ar Atkritumu poligonu direktīvas mērķa sasniegšanu. Andalūzija bija ziņojusi, ka 2009. gadā poligonos apglabātas 500000 tonnas bioloģiski noārdāmo atkritumu, turpretī, pamatojoties uz revīzijā iegūtajiem datiem, Palāta lēsa, ka šim daudzumam bija jābūt aptuveni 1800000 tonnām. Tātad 2009. gadā Spānija poligonos bija apglabājusi 58 % no 1995. gadā saražotā bioloģiski noārdāmo atkritumu daudzuma, nevis 47 %, kā bija ziņojusi Komisijai, un tātad nebija sasniegusi Atkritumu poligonu direktīvas mērķi attiecīgajam gadam, kas bija noteikts 50 % apmērā. Portugālē, kur reģionu līmenī nav pieejami dati par ES direktīvās noteikto mērķu sasniegšanu, valsts līmenī Komisijai ziņotie dati apliecināja, ka ir sasniegts gan Atkritumu poligonu direktīvas 2006. gada mērķis, gan Iepakojumu direktīvas 2005. gada mērķis. Tomēr revīzijā iegūtie dati liecināja, ka Atkritumu poligonu direktīvas 2006. gada mērķis pilnībā tomēr nebija sasniegts, bet Iepakojumu direktīvas 2005. gada mērķis nebija sasniegts plastmasas iepakojumu pārstrādes jomā (par 46,95 %). SEŠOS NO REVIDĒTAJIEM REĢIONIEM ATKRITUMU RAŠANĀS PALIELINĀJĀS 39. Pretēji tendencei, kas novērota ES-27 dalībvalstīs kopumā un liecina, ka, neraugoties uz nepārtraukto ekonomikas izaugsmi līdz 2008. gadam, sadzīves atkritumu veidošanās kopš 2000. gada bija stabilizējusies aptuveni 520 kg uz cilvēku līmenī, sešos no revidētajiem reģioniem radītais atkritumu daudzums uz vienu cilvēku bija palielinājies. Pārējos divos reģionos, Sardīnijā un Katalonijā, tas bija stabilizējies. 2009. gadā atkritumu daudzums uz vienu cilvēku pusē no revidētajiem reģioniem pārsniedza ES-27 vidējo rādītāju, kā arī attiecīgās dalībvalsts vidējo rādītāju, lai gan 2000. gadā šāda situācija nebija nevienā no revidētajiem reģioniem. TIKAI VIENA CETURTDAĻA REVIDĒTO REĢIONU BIJA BŪTISKI PALIELINĀJUŠI DALĪTI SAVĀKTO ATKRITUMU DAĻU, SAMAZINĀJUŠI POLIGONOS APGLABĀTO ATKRITUMU DAUDZUMU UN VEICINĀJUŠI ES MĒRĶU SASNIEGŠANU 40. Tikai divi no revidētajiem reģioniem, Sardīnija un Katalonija, bija guvuši ievērojamus panākumus dalītajā atkritumu savākšanā un atkritumu novirzīšanā no poligoniem. Sardīnijā Palāta novēroja dalīti savākto atkritumu proporcionālās daļas palielinājumu no 2 % 2000. gadā līdz 43 % 2009. gadā, bet Katalonijā šis palielinājums bija no 13 % līdz 38 % tajā pašā laikposmā. Attiecīgi šajā laikposmā bija samazinājies arī poligonos apglabāto sadzīves atkritumu daudzums — no 74 % uz 23 % Sardīnijā un no 64 % uz 39 % Katalonijā (sk. 4. attēlu). [15] 41. Tika novērots, ka abos šajos reģionos bija samazinājies poligonos apglabāto atkritumu daudzums kilogramos uz vienu cilvēku, turpretī pārējos sešos reģionos šis rādītājs bija saglabājies gandrīz nemainīgs vai pat palielinājies (sk. 5. attēlu). 4. ATTĒLS DALĪTI SAVĀKTO UN POLIGONOS APGLABĀTO SADZĪVES ATKRITUMU PROPORCIONĀLO DAĻU IZMAIŅAS REVIDĒTAJOS REĢIONOS 2000.–2009. GADĀ [16] +++++ TIFF +++++ Avots: Eiropas Revīzijas palāta, pamatojoties uz Komisijā un dalībvalstīs pieejamajiem datiem. 5. ATTĒLS POLIGONOS APGLABĀTO ATKRITUMU DAUDZUMS UZ VIENU CILVĒKU (KG) 2000. UN 2009. GADĀ [17] +++++ TIFF +++++ Avots: Eiropas Revīzijas palāta, pamatojoties uz Komisijā un dalībvalstīs pieejamajiem datiem. 42. Šie reģioni, proti, Sardīnija un Katalonija, ir vienīgie, kas bija veicinājuši ES mērķu sasniegšanu attiecībā uz noteiktiem sadzīves atkritumu veidiem: a) attiecībā uz bioloģiski noārdāmo atkritumu daļu, kas jānovirza no poligoniem, tikai Sardīnija un Katalonija bija veicinājušas Atkritumu poligonu direktīvas mērķu sasniegšanu. Divi citi reģioni mērķu sasniegšanu neveicināja, un vēl četriem reģioniem termiņš šā mērķa sasniegšanai bija noteikts 2010. gadā. Revīzijas laikā nebija pieejami dati par 2010. gadu, bet iepriekšējo gadu tendence līdz 2010. gadam neliecināja par to, ka būtu palielinājies no poligoniem novirzītais bioloģiski noārdāmo atkritumu daudzums [18] (sk. 2. tabulu); b) attiecībā uz Iepakojumu direktīvas mērķiem katrā no astoņiem reģioniem novērotā situācija bija krietni atšķirīga. Katalonija, Sardīnija un Andalūzija bija veicinājušas ES mērķu sasniegšanu. Pārējos piecos reģionos nebija veikta īpaša uzraudzība reģionālajā līmenī. Pamatojoties uz dalībvalstīs iegūtajiem datiem, Palāta aplēsa: maz ticams, ka mērķu sasniegšana bija veicināta, jo dalīti bija savākta neliela atkritumu daļa; c) ES mērķis attiecībā uz elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu dalītu savākšanu, kas saskaņā ar Elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu direktīvu bija jāsasniedz 2006. gadā, piecos no astoņiem revidētajiem reģioniem nebija veicināts [19], lai gan kopumā bija vērojama pozitīva tendence. Katalonijas ieguldījums bija manāms jau 2006. gadā, savukārt Sardīnijas un Apūlijas ieguldījums — 2009. un 2010. gadā. 2. TABULA POLIGONOS APGLABĀTO BIOLOĢISKI NOĀRDĀMO ATKRITUMU PROCENTUĀLĀS DAĻAS IZMAIŅU TENDENCE, PAMATOJOTIES UZ KOPĒJO RADĪTO SADZĪVES ATKRITUMU DAUDZUMU 1995. GADĀ Avots: Eiropas Revīzijas palāta, pamatojoties uz Komisijā un dalībvalstīs pieejamajiem datiem. | 2006. gads | 2009. gads | Revidētie reģioni | Sasniegtss | Mērķis | Sasniegts | Mērķis | Katalonija (Spānija) | 69 % | < 75 % | 45 % | < 50 % | Sardīnija (Itālija) | 59 % | < 75 % | 36 % | < 50 % | Apūlija (Itālija) | 84 % [2222] | < 75 % | 85 % | < 50 % | Andalūzija (Spānija) | 87 % | < 75 % | 93 % | < 50 % | Portugāle [1111] | 79 % | Nav datu | 78 % | < 75 % [5555] | Nord-Vest (Rumānija) | 56 % [3333] | Nav datu | 69 % [3333] | < 75 % [5555] | Sud-Vest (Rumānija) | 75 % [4444] | Nav datu | 87 % | < 75 % [5555] | NELEGĀLĀS ATKRITUMU IZGĀZTUVES BIJA LIKVIDĒTAS PUSĒ NO REĢIONIEM, BET ATKRITUMUS PARASTI APGLABĀJA POLIGONOS BEZ IEPRIEKŠĒJAS APSTRĀDES 43. Saskaņā ar revidēto reģionu sniegtajiem datiem laikposmā no 2000. līdz 2009. gadam nelegālās atkritumu izgāztuves bija vai nu likvidētas, vai būtiski samazināts to skaits: a) četros reģionos saskaņā ar atbildīgo iestāžu sniegtajiem datiem revīzijas laikā netika izmantota neviena nelegālā atkritumu izgāztuve; b) pārējos četros reģionos nelegālās atkritumu izgāztuves joprojām izmantoja, īpaši abos revidētajos reģionos Rumānijā, kur 2009. gadā sadzīves atkritumu savākšanā piedalījās tikai attiecīgi 54 % un 33 % iedzīvotāju. Sadzīves atkritumu nesavākšana abos šajos reģionos bija īpaši pamanāma lauku apvidos. 44. Revidētajos reģionos sadzīves atkritumi parasti bija apglabāti poligonos bez iepriekšējas apstrādes, kaut gan Atkritumu poligonu direktīva nosaka, ka poligonos apglabātajiem atkritumiem jābūt apstrādātiem, lai samazinātu atkritumu daudzumu un apdraudējumu cilvēku veselībai un videi. Palāta novēroja, ka a) četros no revidētajiem reģioniem sadzīves atkritumi parasti bija apglabāti poligonos bez iepriekšējas apstrādes [20]. Turklāt šajos reģionos tika konstatēts, ka tikai ļoti nedaudzas pašvaldības organizē bioloģiski noārdāmo atkritumu dalītu savākšanu, tāpēc poligonos apglabātajos atkritumos bija augsts bioloģiski noārdāmo vielu saturs; b) vienā reģionā pirms apglabāšanas bija apstrādāti tikai aptuveni 40 % no iedzīvotāju radītajiem atkritumiem. Tomēr šīs apstrādes trūkumu daļēji kompensēja fakts, ka lielākajā šā reģiona daļā bija veikta dalītā bioloģiski noārdāmo atkritumu savākšana; c) pārējos trīs reģionos bija vairāk mehāniski bioloģiskās apstrādes iekārtu, kurās bija veikta atkritumu apstrāde pirms to apglabāšanas, bet kopumā to darbības rezultāti neatbilda gaidītajiem (sk. 8. izcēlumu). VAI TIKA ĪSTENOTI PASĀKUMI, LAI PANĀKTU MAKSIMĀLU ES FINANSĒJUMA EFEKTIVITĀTI 45. Lai panāktu līdzfinansēto infrastruktūras projektu maksimālu efektivitāti, ir jāīsteno informatīvi, administratīvi un ekonomiski atbalsta pasākumi, piemēram, jāorganizē izpratnes veidošanas kampaņas, jāizstrādā kvalitātes standarti un jānodrošina dalīta atkritumu savākšana vai jāievieš "cik izmet, tik maksā" sistēma un poligonu nodokļi (sk. 9. punktu). Šo pasākumu mērķis ir veicināt atkritumu rašanās novēršanu un pārstrādi saskaņā ar ES atkritumu apsaimniekošanas veidu hierarhiju (sk. 3. attēlu). ES finansiālajam atbalstam ir jāmudina veikt šādus atbalsta pasākumus. Ir jābūt izstrādātiem atbilstošiem noteikumiem un vadlīnijām. 8. IZCĒLUMS PIEMĒRS PAR REĢIONU, KUR BIJA IERĪKOTAS ATTĪRĪŠANAS IEKĀRTAS, BET TO REZULTĀTI NEBIJA APMIERINOŠI Vienā no revidētajiem reģioniem uz 22 no 28 revīzijas laikā ekspluatētajiem poligoniem bija nogādāti iepriekš apstrādāti atkritumi no mehāniski bioloģiskās apstrādes iekārtām. Tomēr šo iekārtu ekspluatācijas rezultāti neatbilda noteiktajiem mērķiem. 2008. gadā poligonos bija apglabāti vidēji 76 % no atkritumiem, kas bija nonākuši 23 reģionā pieejamajās attīrīšanas iekārtās, un, neraugoties uz šo apstrādes procesu, atkritumos bija augsts bioloģiski noārdāmo vielu saturs; revīzijā pārbaudītajā iekārtā (Linares, Spānija) bija reģenerēti tikai 6–9 % no bioloģiski noārdāmajiem atkritumiem, nevis projektā norādītie 25–28 %. 46. Palāta pārbaudīja, vai a) dalībvalsts un/vai reģionālajā līmenī bija īstenoti informatīvi, administratīvi un ekonomiski pasākumi, lai atbalstītu līdzfinansētos atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektus, un vai Komisija bija mudinājusi tos īstenot, kad apstiprināja darbības programmas vai projektus; b) ES reglamentējošie noteikumi un vadlīnijas varēja veicināt maksimālu ES finansējuma efektivitāti. INFORMATĪVO, ADMINISTRATĪVO UN EKONOMISKO PASĀKUMU ĪSTENOŠANAS LĪMENIS REVIDĒTAJOS REĢIONOS IEVĒROJAMI ATŠĶĪRĀS INFORMATĪVIE PASĀKUMI 47. Kopumā reģionos, kur atradās revidētie atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projekti, bija pierādījumi, ka ir rīkotas sabiedrības izpratnes veidošanas kampaņas un publicētas atkritumu apsaimniekošanas vadlīnijas. Viens šāds gadījums ir aprakstīts 9. izcēlumā. 9. IZCĒLUMS LABS PIEMĒRS TAM, KĀ, VAIROJOT SABIEDRĪBAS IZPRATNI, IESPĒJAMS UZLABOT INFRASTRUKTŪRAS DARBĪBAS KVALITĀTI Vienu no kompostēšanas iekārtām Portugālē (Lipor) apsaimniekoja uzņēmums, kas sniedza atkritumu apsaimniekošanas pakalpojumus (dalītā savākšana un apstrāde) astoņām pašvaldībām, kurās kopējais iedzīvotāju skaits bija aptuveni viens miljons. Tā kā šajā uzņēmumā uzskatīja, ka atkritumu apsaimniekošanas jomā veiksmes pamatfaktori ir komunikācija un augsta līdzdalības pakāpe, visas tā darbības bija saistītas ar centieniem sniegt informāciju, vairot izpratni un izglītot sabiedrību. Paralēli kompostēšanas iekārtas celtniecībai tika veicināta komunikācija un rīkotas izpratnes veidošanas kampaņas, kā arī īstenota īpaša komposta tirgvedības stratēģija. Periodiski tika veikti sabiedrības viedokļa apsekojumi, izveidota bezmaksas informatīvā tālruņa līnija un publicētas un izplatītas atkritumu apsaimniekošanas vadlīnijas. Visi šie centieni deva rezultātus: gan mājsaimniecības, gan uzņēmumi uz vietas bija pienācīgi atdalījuši bioloģiski noārdāmos atkritumus, un tāpēc bija iespējams ražot un pārdot augstas kvalitātes kompostu (sk. 2. izcēlumu). 48. Tomēr Palāta ievēroja, ka a) nevienā no revidētajiem reģioniem atbildīgās iestādes nebija izvērtējušas savu izpratnes veidošanas kampaņu panākumus un sākumā nebija definējušas novērtējamus mērķus; b) divos revidētajos reģionos Rumānijā, neraugoties uz dažām izpratnes veidošanas kampaņām, gandrīz viss dalīti savāktais bioloģiski noārdāmo atkritumu daudzums bija piesārņots un uzreiz apglabājams poligonos, nevis apstrādājams kompostēšanas iekārtās. ADMINISTRATĪVIE PASĀKUMI 49. Saskaņā ar Atkritumu direktīvu visi astoņi reģioni bija īstenojuši atļauju izsniegšanas sistēmu uzņēmumiem, kas veic atkritumu apstrādi. Revīzijas laikā atbildīgās iestādes pārbaudīja visus infrastruktūras objektus. Tomēr šo pārbaužu laikā tika novērtēta tikai ietekme uz vidi, un tās neaptvēra atkritumu apsaimniekošanas iekārtu darbības rezultātus (sk. 6. izcēlumu). 50. Attiecībā uz dalītu atkritumu savākšanu Palāta ievēroja būtiskas atšķirības tās īstenošanā tajos reģionos un pašvaldībās, ko apkalpoja revidētie atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras objekti. Lai gan izlietotā iepakojuma, papīra, kartona un plastmasas atsevišķa savākšana tika plaši īstenota, kas uzlaboja revidēto šķirošanas iekārtu darbības rezultātus, bioloģiski noārdāmos atkritumus dalītā veidā pienācīgi savāca tikai divos reģionos. Šie reģioni bija veicinājuši ES mērķu sasniegšanu attiecībā uz bioloģiski noārdāmo atkritumu novirzīšanu no poligoniem, un tiem bija izdevies samazināt poligonos apglabāto atkritumu daudzumu kilogramos uz vienu iedzīvotāju (sk. 41. un 42. punktu). Pārējos sešos reģionos bioloģiski noārdāmo atkritumu dalīta savākšana parasti vai nu nenotika, vai arī nebija efektīva. Tāpēc kompostēšanas iekārtu darbība, kurās apstrādā jauktus atkritumus vai uz vietas pienācīgi neatdalītus bioloģiski noārdāmos atkritumus, nedeva apmierinošus rezultātus. 51. Skaitļi parāda apgrieztu attiecību starp dalītās savākšanas īstenošanu un poligonos apglabāto atkritumu procentuālo daļu (sk. 6. attēlu). 52. Attiecībā uz komposta kvalitātes standartiem Palāta konstatēja, ka revīzijas laikā četros reģionos šādu standartu nebija, bet pārējos četros reģionos noteiktās kompostā pieļaujamās smago metālu koncentrācijas robežvērtības ievērojami atšķīrās un nebija tik stingras kā ES vadlīniju projektā noteiktās robežvērtības. Kvalitātes standartu trūkuma dēļ kompostēšanas un anaerobās fermentācijas iekārtu apsaimniekotājiem bija grūti pārdot savu kompostu. 6. ATTĒLS APGRIEZTA ATTIECĪBA STARP DALĪTO SAVĀKŠANU UN POLIGONOS APGLABĀTO ATKRITUMU PROCENTUĀLO DAĻU [21] +++++ TIFF +++++ Avots: Eiropas Revīzijas palāta, pamatojoties uz Komisijā un dalībvalstīs pieejamajiem datiem. EKONOMISKIE PASĀKUMI 53. Pamatojoties uz atkritumu apsaimniekošanas tarifiem, ko mājsaimniecībām bija noteikušas vismaz trīs lielākās pašvaldības, kuras apkalpoja katrs no paraugam atlasītajiem infrastruktūras objektiem, Palāta novēroja, ka a) visos gadījumos tarifi bija nemainīgi [22], un to pamatā nebija "cik izmet, tik maksā" sistēma, kuras nolūks ir ņemt vērā principu "piesārņotājs maksā" un novērst vai samazināt atkritumu rašanos; b) dažas pašvaldības, kaut arī nebija ieviesušas "cik izmet, tik maksā" sistēmu, bija iekļāvušas tarifā elementus, kuru nolūks bija veicināt pārstrādi (sk. 10. izcēlumu). 54. Pašvaldībām piemērotais atkritumu apglabāšanas nodoklis [23] par katru apglabāto un/vai sadedzināto atkritumu tonnu papildus parastajām nodevām par apglabāšanu poligonā un/vai atkritumu sadedzināšanu ir vēl viens ekonomisks stimuls, kura nolūks ir mēģināt izmainīt rīcības modeli. Pieci no astoņiem revidētajiem reģioniem bija ieviesuši šādu atkritumu apglabāšanas nodokli, lai veicinātu tādus atkritumu apsaimniekošanas veidus, kas videi rada mazāku kaitējumu. Abos reģionos, kuros bija visaugstākais atkritumu apglabāšanas nodoklis, bija sasniegti vislabākie rādītāji attiecībā uz 2009. gadā poligonos apglabāto atkritumu procentuālo daļu (sk. 7. attēlu) un visievērojamākie uzlabojumi 2000.–2009. gadā. Lai veicinātu dalītu savākšanu, divi reģioni piesaistīja atkritumu apglabāšanas nodokļa apmēru dalīti savākto atkritumu procentuālajai daļai katrā pašvaldībā (sk. 11. izcēlumu). 10. IZCĒLUMS TĀDU ATKRITUMU APSAIMNIEKOŠANAS TARIFU PIEMĒRI, KUROS IR PĀRSTRĀDI VEICINOŠI ELEMENTI Lai veicinātu pārstrādi, dažas Katalonijas pašvaldības piemēroja atlaides mājsaimniecībām noteiktajiem atkritumu apsaimniekošanas tarifiem par kompostēšanu mājās, savākšanas centru izmantošanu vai dalību izpratnes veidošanas kampaņās. Šo pašvaldību panāktā dalīti savākto atkritumu daļa (39 %) bija augstāka nekā tajās pašvaldībās, kas nepiemēroja ekonomiskus stimulus (29 %). Citas pašvaldības Katalonijā, nosakot tarifu, ņēma vērā poligonos apglabāto atkritumu procentuālo daļu, kas bija izdevīgāk to pašvaldību mājsaimniecībām, kuru poligonos apglabāja mazāk atkritumu. 7. ATTĒLS ATKRITUMU APGLABĀŠANAS NODOKLIS UN 2009. GADĀ POLIGONOS APGLABĀTO SADZĪVES ATKRITUMU PROCENTUĀLĀ DAĻA [24] +++++ TIFF +++++ Avots: Eiropas Revīzijas palāta, pamatojoties uz Komisijā un dalībvalstīs pieejamajiem datiem. 11. IZCĒLUMS PIEMĒRS ATKRITUMU APGLABĀŠANAS NODOKLIM, KAS NOTEIKTS ATKRITUMU APGLABĀŠANAI POLIGONOS VAI SADEDZINĀŠANAI, PAMATOJOTIES UZ KATRĀ PAŠVALDĪBĀ DALĪTI SAVĀKTO ATKRITUMU PROCENTUĀLO DAĻU Kopš 2005. gada, lai veicinātu atkritumu dalītu savākšanu, Sardīnija ir noteikusi tarifu par atkritumu apglabāšanu poligonos vai sadedzināšanu, pamatojoties uz katras pašvaldības dalīti savākto atkritumu daļu. Piemēram, 2010. gadā, ja dalīti savākto atkritumu daļa sasniedza 50–60 %, tika piemērots 20 % nodokļa atvieglojums. Ja dalīti savākto atkritumu daļa pārsniedza 60 %, pašvaldībai piešķīra 40 % nodokļa atvieglojumu. Turpretī, ja dalīti savākto atkritumu daļa bija mazāka nekā 50 % (vai 40 % atkarībā no iedzīvotāju skaita attiecīgajā administratīvajā rajonā), tika noteikta soda nauda — papildu EUR 5,16 par tonnu. APSTIPRINOT DARBĪBAS PROGRAMMAS UN PROJEKTUS, KOMISIJA NEVEICINĀJA ATBALSTA PASĀKUMUS 55. Struktūrpasākumu finansējums neietekmēja informatīvo, administratīvo un ekonomisko atbalsta pasākumu īstenošanu. Komisija neprasīja pietiekami izsmeļošu informāciju par šiem instrumentiem, kad tā lēma par atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektu līdzfinansēšanu: a) attiecībā uz ERAF finansējumu Palāta konstatēja, ka deviņās no revidētajām 10 darbības programmām nebija sniegta nedz informācija par konkrētiem administratīviem pasākumiem, nedz arī norādes par atkritumu apglabāšanas nodokli vai mājsaimniecībām noteiktajiem atkritumu apsaimniekošanas tarifu veidiem (nemainīga likme vai likme, kuras pamatā ir "cik izmet, tik maksā" sistēma); b) kaut arī 2000.–2006. gada programmu posmā Komisija atsevišķi novērtēja un apstiprināja katru Kohēzijas fonda projektu, Palāta konstatēja, ka Komisija no dalībvalstīm neprasīja pietiekami sīku informāciju par atbalsta pasākumiem, tātad ne vienmēr bija garantēta šo pasākumu eksistence pirms ES finansējuma piešķiršanas. 56. Izpildes ziņojumos, ko revidētās dalībvalstis iesniedza, lai pierādītu atbilstību ES atkritumu direktīvās noteiktajām prasībām, ir sniegta informācija par atbalsta pasākumiem (piemēram, par atkritumu apglabāšanas nodokļa piemērošanu, pārbaudēm, sabiedrības informēšanu u. c.). Tomēr Palāta nemanīja nekādu saistību starp Vides ĢD veikto izpildes ziņojumu novērtējumu un ES finansējumu atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektiem, kas ir Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ĢD atbildībā, proti, dalībvalstis, kas Komisijai nebija iesniegušas ziņojumus vai bija iesniegušas nepilnīgus datus, bija guvušas tādu pašu labumu no struktūrpasākumu finansējuma atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektiem. 57. Saistības trūkums starp ES finansējumu un atbalsta pasākumu esamību bija īpaši svarīgs sakarā ar principu "piesārņotājs maksā", kas ir viens no ES vides politikas pamatprincipiem [25]. Šis princips ir noteikts 1975. gada Atkritumu direktīvā [26], un pēc tam to iekļāva citās direktīvās par atkritumu apsaimniekošanu, piemēram, Atkritumu poligonu direktīvā [27]. Saskaņā ar Kohēzijas politikas noteikumiem un Komisijas iekšējām vadlīnijām, piešķirot ES finansiālo atbalstu, ir jāņem vērā šā principa īstenošana un jānosaka diferencēts palīdzības apmērs [28]. 58. Komisija šo diferencētās palīdzības principu sīkāk izstrādāja 2000.–2006. gadā tehniskajā dokumentā [29], kurā noteica: "Ja projekta finansējums ietver maksājumu sistēmu (piemēram, zemas vienotas likmes maksājumus), kuras pamatā nav faktiskais resursu patēriņš un kura neparedz nepieciešamos finansiālos līdzekļus pienācīgai infrastruktūras uzturēšanai un amortizācijas izmaksu lielas daļas segšanai, tad palīdzības apmērs ir jāsamazina". IV pielikuma piektajā ailē ir norādītas tādos gadījumos palīdzībai ieteicamās likmes. 59. Palāta konstatēja, ka, lai gan revidētajos infrastruktūras projektos mājsaimniecībām noteiktie atkritumu apsaimniekošanas tarifi nesedza darbības un amortizācijas izmaksas, Komisija nebija noteikusi diferencētu palīdzības apmēru, samazinot līdzfinansējumu. Tāpēc gandrīz visos gadījumos piešķirtais līdzfinansējuma apmērs bija lielāks, nekā tam vajadzēja būt saskaņā ar diferencētas palīdzības principu (sk. IV pielikumu). Dažas pašvaldības mājsaimniecībām nebija noteikušas nekādu atkritumu apsaimniekošanas tarifu. 60. Tarifi, ko pašvaldības bija noteikušas mājsaimniecībām par atkritumu apsaimniekošanu, būtiski atšķīrās — pat viena reģiona robežās (sk. 3. tabulu). Atšķirības, kas dažos gadījumos sasniedza pat 300 % viena reģiona robežās, nevarēja izskaidrot tikai ar mājsaimniecību vidējo ienākumu un pirktspējas atšķirībām vai atkritumu apsaimniekošanas izmaksu atšķirībām revidētajās pašvaldībās. 3. TABULA MĀJSAIMNIECĪBĀM NOTEIKTIE ATKRITUMU APSAIMNIEKOŠANAS TARIFI REVIDĒTAJĀS PAŠVALDĪBĀS 2009. VAI 2010. GADĀ Avots: Eiropas Revīzijas palāta, pamatojoties uz revīzijā iegūtajiem pierādījumiem. Reģions | Zemākais novērotais tarifs | Augstākais novērotais tarifs | Atšķirība % | Katalonija (Spānija) | EUR 40,25 mājsaimniecībai | EUR 166,50 mājsaimniecībai | 314 % | Sardīnija (Itālija) | EUR 1,02 par platības m2 | EUR 3,3 par platības m2 | 224 % | Apūlija (Itālija) | EUR 1,57 par platības m2 | EUR 2,62 par platības m2 | 67 % | Andalūzija (Spānija) | EUR 69,60 mājsaimniecībai | EUR 94,36 mājsaimniecībai | 36 % | Norte (Portugāle) | EUR 0 | EUR 76,20 mājsaimniecībai | — | Lisboa Vale do Tejo (Portugāle) | EUR 0 | EUR 70,38 mājsaimniecībai | — | Nord-Vest (Rumānija) | EUR 8,69 par cilvēku (revidētie infrastruktūras objekti apkalpoja tikai vienu pašvaldību) | neattiecas | Sud-Vest (Rumānija) | EUR 16,2 par cilvēku (revidētie infrastruktūras objekti apkalpoja tikai vienu pašvaldību) | neattiecas | TRŪKUMUS KONSTATĒJA ARĪ ES ATKRITUMU APSAIMNIEKOŠANAS NOZARI REGLAMENTĒJOŠAJOS NOTEIKUMOS UN ES VADLĪNIJĀS 61. ES atkritumu apsaimniekošanas nozari reglamentējošie noteikumi un ES vadlīnijas var veicināt maksimālu ES finansējuma efektivitāti. Palāta šajā jomā konstatēja trūkumus. NAV PIEVĒRSTA PIETIEKAMA UZMANĪBA ES DIREKTĪVĀS NOTEIKTAJIEM MĒRĶIEM ATTIECĪBĀ UZ ATKRITUMU RAŠANĀS NOVĒRŠANU 62. Saskaņā ar Atkritumu direktīvā noteikto ES atkritumu apsaimniekošanas veidu hierarhiju atkritumu rašanās novēršana ir prioritārais atkritumu apsaimniekošanas veids. Sestajā Vides rīcības programmā [30] ir noteikts vispārējs mērķis būtiski samazināt gan radītos atkritumus, gan apglabātos atkritumus. 63. Tomēr ES direktīvās noteiktie mērķi atkritumu apsaimniekošanas jomā attiecas tikai uz bioloģiski noārdāmu atkritumu pārstrādi, reģenerāciju un novirzīšanu no poligoniem, nevis uz atkritumu rašanās novēršanu (sk. 39. punktu). NESKAIDRS PIRMS APGLABĀŠANAS VEICAMĀS APSTRĀDES JĒDZIENS 64. Saskaņā ar Atkritumu poligonu direktīvu jāapglabā tikai tādi atkritumi, kas pirms tam ir apstrādāti. Tomēr šajā direktīvā nav pietiekami izskaidrots, kādai jābūt šai apstrādei un vai apstrādes laikā ir jāmazina poligonā apglabājamo atkritumu daudzums, vai tikai to tilpums [31]. 65. Ņemot vērā šīs neskaidrības ar apstrādi pirms apglabāšanas, valstu un/vai reģionālā līmenī ir izstrādātas dažādas stratēģijas. Vienā no revidētajiem reģioniem galvenā uzmanība bija pievērsta, piemēram, mehāniski bioloģiskās apstrādes iekārtām, kuras tomēr nenodrošināja pietiekamu apglabāto atkritumu samazinājumu. Citos divos reģionos, kad tika panākts augsts dalīti savākto atkritumu rādītājs, uzskatīja, ka tie ir apstrādāti un tos var vest uzreiz uz poligoniem (sk. 28. un 44. punktu). ES KOMPOSTA KVALITĀTES STANDARTU TRŪKUMS 66. ES līdzfinansēja kompostēšanas un anaerobās fermentācijas iekārtas visos astoņos revidētajos reģionos. Tomēr revīzijas laikā četros reģionos nebija nekādu komposta kvalitātes standartu. Pārējos četros reģionos pieļaujamās smago metālu koncentrācijas robežvērtības bija ievērojami atšķirīgas (sk. 52. punktu). 67. Fakts, ka valsts/reģionālajā līmenī vai nu vispār nebija komposta kvalitātes standartu, vai arī, ja bija, tie ievērojami atšķīrās, kavēja komposta tirgus attīstību, un iekārtu apsaimniekotājiem bija grūti pārdot saražoto kompostu. Eiropas Savienības līmenī komposta kvalitātes standartu nav. NAV ES VADLĪNIJU ATTIECĪBĀ UZ FINANSIĀLO NODROŠINĀJUMU POLIGONA SLĒGŠANAS IZMAKSU SEGŠANAI 68. Attiecībā uz finansiālo nodrošinājumu, lai segtu poligona slēgšanas izmaksas un apsaimniekošanas izmaksas pēc slēgšanas, Palāta ievēroja, ka pastāv būtiskas atšķirības šā nodrošinājuma aprēķināšanas metodēs tajos sešos reģionos, kuru poligoni bija atlasīti revīzijai, tāpēc vienādas ietilpības poligoniem aprēķinātās summas ievērojami atšķīrās. Tas liecina par varbūtību, ka šie nodrošinājumi ne vienmēr būs pietiekami visu izmaksu segšanai 30 gadu laikā, kā to paredz Atkritumu poligonu direktīva. ES nav nedz sniegusi vadlīnijas dalībvalstīm par to, kā aprēķināt poligonu slēgšanas izmaksas un apsaimniekošanas izmaksas pēc slēgšanas, nedz veicinājusi pieredzes apmaiņu dalībvalstu starpā šajā jomā (sk. 33. un 34. punktu). SECINĀJUMI UN IETEIKUMI 69. Gandrīz visos revidētajos reģionos bija vērojami daži uzlabojumi atkritumu apsaimniekošanas jomā, tomēr sadzīves atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektiem piešķirtā struktūrpasākumu finansējuma efektivitāti mazināja vājā atbalsta pasākumu īstenošana un trūkumi ES noteikumos un vadlīnijās. Komisija, novērtējot darbības programmas un projektus, par kuriem tā bija atbildīga, neveicināja atbalsta pasākumus. Līdzfinansēto infrastruktūras projektu sekmes ir atkarīgas no tā, vai uz vietas efektīvā veidā notiek dalīta atkritumu savākšana, kas ne vienmēr tā bija. Lai gan visos revidētajos reģionos bija vērojami uzlabojumi atkritumu apsaimniekošanas jomā, tikai 25 % no tiem sasniedza ES atkritumu politikas mērķus, galvenokārt tie reģioni, kas īstenoja atbalsta pasākumus. SADZĪVES ATKRITUMU APSAIMNIEKOŠANAS INFRASTRUKTŪRAS PROJEKTU REZULTĀTI 70. Līdzfinansēto infrastruktūras objektu rezultāti bija ļoti atkarīgi no atkritumu savākšanas stratēģijām: a) rezultāti bija apmierinoši šķirošanas iekārtām, kas paredzētas mājsaimniecībās uz vietas atdalītu izlietoto iepakojumu reģenerācijai (sk. 23. un 24. punktu); b) kopumā rezultāti bija labāki kompostēšanas un anaerobās fermentācijas iekārtām, kurās apstrādāja dalīti savāktus bioloģiski noārdāmos atkritumus (ja tie nebija piesārņoti), nekā iekārtām, kurās apstrādāja nešķirotus atkritumus — tādā gadījumā rezultāti nebija apmierinoši (sk. 25. punktu); c) mehāniski bioloģiskās apstrādes iekārtas, kurās bija nogādāti iepriekš uz vietas nešķiroti atkritumi, kopumā nebija veicinājušas ES atkritumu politikas mērķu sasniegšanu, jo lielākā daļa atkritumu no šīm iekārtām nonāca poligonos (sk. 26. un 27. punktu). 71. Atkritumi revidētajos poligonos bija apglabāti pēc neatbilstošas apstrādes vai vispār bez apstrādes, tāpēc poligonos bija nonācis liels daudzums bioloģiski noārdāmu vielu (sk. 28. punktu). 72. Gandrīz visi revidētie infrastruktūras objekti atbilda vides aizsardzības prasībām. Tomēr pieciem no septiņiem revīzijas paraugā iekļautajiem poligoniem nebija rasts pietiekams finansiālais nodrošinājums, lai segtu to slēgšanas izmaksas un apsaimniekošanas izmaksas pēc slēgšanas. Tika novērotas būtiskas atšķirības metodēs, ko izmantoja, lai aprēķinātu vajadzīgā finansiālā nodrošinājuma apmēru. Vairākumā gadījumu noteiktais nodrošinājuma apmērs nebūtu pietiekams visu saistīto izmaksu segšanai (sk. 29.–34. punktu). 1. IETEIKUMS a) Dalībvalstīm i) jākoncentrē uzmanība uz atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūru, kurā apstrādā iepriekš uz vietas atdalītus atkritumus (tostarp bioloģiski noārdāmu atkritumu, ja tas ir rentabli); ii) jānodrošina, lai poligonos apglabātie sadzīves atkritumi pirms tam tiktu apstrādāti; iii) jāpārliecinās, ka poligoniem ir pienācīgs finansiālais nodrošinājums, lai segtu to slēgšanas izmaksas un apsaimniekošanas izmaksas vismaz 30 gadus pēc slēgšanas, un ka šā nodrošinājuma aprēķināšanai ir izmantotas atbilstošas metodes. b) Komisijai jānodrošina, lai ES atbalsts tiktu sniegts ar nosacījumu, ka dalībvalstis īsteno šos ieteikumus. ES ATKRITUMU POLITIKAS MĒRĶI REĢIONĀLAJĀ LĪMENĪ 73. Palāta novēroja būtiskus trūkumus saistībā ar to, kā dalībvalstis ziņo par ES mērķu sasniegšanu. Šo trūkumu dēļ Komisija ne visos gadījumos bija spējusi izvērtēt, vai dalībvalsts gūtie rezultāti saskan ar ES mērķiem atkritumu apsaimniekošanas jomā. Komisija pārbauda saņemto datu atbilstību, bet nenovērtē to ticamību un neapkopo informāciju par ES mērķu sasniegšanu reģionālajā līmenī (sk. 37. un 38. punktu). 74. Lai gan gandrīz visos revidētajos reģionos bija vērojami uzlabojumi atkritumu apsaimniekošanas jomā, a) sešos no astoņiem revidētajiem reģioniem bija palielinājies radītais atkritumu daudzums uz vienu iedzīvotāju, lai gan atkritumu rašanās novēršana ir galvenais ES atkritumu apsaimniekošanas veidu hierarhijas elements (sk. 39. punktu); b) tikai viena ceturtdaļa no revidētajiem reģioniem bija būtiski palielinājusi dalīti savākto atkritumu daļu, tādējādi samazinot poligonos apglabāto atkritumu daudzumu, un veicinājusi ES mērķu sasniegšanu (sk. 40.–42. punktu); c) parasti atkritumus apglabāja, iepriekš tos vai nu pienācīgi neapstrādājot, vai arī neapstrādājot vispār (sk. 44. punktu). 2. IETEIKUMS a) Dalībvalstīm jāizveido ticamas atkritumu apsaimniekošanas datu bāzes, gan lai uzraudzītu progresu ceļā uz ES atkritumu politikas mērķu sasniegšanu, gan arī, lai sagatavotu Komisijai iesniedzamos ziņojumus. b) Komisijai jānovērtē no dalībvalstīm saņemto datu ticamība. c) Komisijai, Parlamentam un Padomei jāapsver ES finansiālā atbalsta saistīšana ar ES atkritumu politikas mērķu sasniegšanu. PASĀKUMI, KO ĪSTENOJA, LAI PANĀKTU MAKSIMĀLU ES FINANSĒJUMA EFEKTIVITĀTI 75. ES finansējuma efektivitāte nebija maksimāla, jo netika pietiekamā mērā īstenoti atbalsta pasākumi. 76. Informatīvo, administratīvo un ekonomisko atbalsta pasākumu izstrāde revidētajos reģionos ievērojami atšķīrās: a) novērots, ka atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektu sekmes noteica augsta sabiedrības izpratnes pakāpe un vēlme piedalīties atkritumu apsaimniekošanas sistēmās, īpaši attiecībā uz atkritumu šķirošanu mājsaimniecībās. Nevienā no revidētajiem reģioniem atbildīgās iestādes neizvērtēja īstenoto informatīvo pasākumu rezultātus (sk. 47. un 48. punktu); b) tikai tie reģioni, kas bija īstenojuši bioloģiski noārdāmo atkritumu dalītu savākšanu uz vietas, veicināja ES mērķu sasniegšanu attiecībā uz atkritumu novirzīšanu no poligoniem (sk. 50. un 51. punktu); c) četros no astoņiem revidētajiem reģioniem nebija komposta kvalitātes standartu, bet pārējos četros reģionos pieļaujamā smago metālu koncentrācija ievērojami atšķīrās, un tas bija viens no iemesliem, kāpēc revidēto kompostēšanas un anaerobās fermentācijas iekārtu saražotā komposta tirgus bija vāji attīstīts (sk. 52. punktu); d) pierādījās, ka ekonomikas pasākumu īstenošana tarifu vai atkritumu apglabāšanas nodokļu veidā būtiski ietekmē projektu un reģionu panākumus atkritumu apsaimniekošanas jomā (sk. 53. un 54. punktu); e) Komisija neveicināja atbalsta pasākumus, īpaši principu "piesārņotājs maksā", jo revidētajos projektos netika konstatētas diferencētas palīdzības likmes (sk. 55.–60. punktu). 3. IETEIKUMS a) Dalībvalstīm i) jāpievērš lielāka uzmanība sabiedrības izpratnes veidošanai un līdzdalībai atkritumu apsaimniekošanas sistēmā, īpaši saistībā ar atkritumu šķirošanu mājsaimniecībās. Sistemātiski jāizvērtē izpratnes veidošanas kampaņu un izglītošanas stratēģiju rezultāti; ii) jākoncentrē uzmanība uz atkritumu, tostarp bioloģiski noārdāmo atkritumu, ja tas ir rentabli, dalītu savākšanu, lai maksimāli palielinātu atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras objektu efektivitāti un progresu ceļā uz ES atkritumu politikas mērķu sasniegšanu; iii) atkritumu apsaimniekošanā jāievieš ekonomikas instrumenti, lai veicinātu atkritumu rašanās novēršanu un pārstrādi, īpaši ar atkritumu apglabāšanas nodokli, "cik izmet, tik maksā" sistēmu un citiem stimuliem mājsaimniecībām noteiktajā tarifā. b) Komisijai i) jānodrošina, lai ES atbalstu sniegtu ar nosacījumu, ka dalībvalstis īsteno šos ieteikumus; ii) attiecībā uz principu "piesārņotājs maksā" — apstiprinot darbības programmas, ir jāpieprasa dalībvalstīm, lai tās piemēro samazinātu palīdzības apmēru, ja mājsaimniecībām noteiktie tarifi nesedz sadzīves atkritumu apsaimniekošanas objekta darbības izmaksas un lielu daļu no amortizācijas izmaksām. Komisijai pašai šis princips jāpiemēro, apstiprinot lielos projektus. 77. Uzlabojumi ES tiesiskajā regulējumā un ES vadlīnijās var palīdzēt maksimāli palielināt sadzīves atkritumu apsaimniekošanas objektiem piešķirtā struktūrpasākumu finansējuma efektivitāti. Palāta konstatēja, ka a) nav pietiekamas koncentrēšanās uz ES direktīvu mērķiem attiecībā uz atkritumu rašanās novēršanu, kas saskaņā ar Atkritumu direktīvu ir prioritārais atkritumu apsaimniekošanas veids (sk. 62. un 63. punktu); b) nav skaidrs pirms apglabāšanas veicamās apstrādes jēdziens, un tāpēc valstu un reģionālā līmenī ir izstrādātas atšķirīgas stratēģijas (sk. 64. un 65. punktu); c) trūkst ES līmeņa standartu attiecībā uz komposta kvalitāti, kas papildus faktam, ka arī dalībvalstu līmenī standartu trūkst vai tie ir nekonsekventi, ir kavējis komposta tirgus attīstību (sk. 66. un 67. punktu); d) trūkst norādījumu par metodēm, kas jāizmanto, lai novērtētu poligonu slēgšanas izmaksas un apsaimniekošanas izmaksas pēc slēgšanas (sk. 68. punktu). 4. IETEIKUMS Komisijai a) jāierosina atkritumu rašanās novēršanas mērķi saskaņā ar ES atkritumu apsaimniekošanas veidu hierarhijas piramīdu; b) jāizskaidro pirms apglabāšanas veicamās apstrādes jēdziens, kas ietverts Atkritumu poligonu direktīvā, lai nodrošinātu dalībvalstu pieeju konsekvenci; c) jāapsver iespēja kopīgi ar dalībvalstīm izstrādāt ES kvalitātes standartus attiecībā uz kompostu, lai veicinātu komposta tirgus attīstību; d) jāsniedz atbilstoši norādījumi un jāizplata paraugprakse attiecībā uz metodēm, kas izmantojamas, lai aprēķinātu poligonu slēgšanas izmaksas un apsaimniekošanas izmaksas pēc slēgšanas, kuras jāsedz no finansiālā nodrošinājuma. Šo ziņojumu 2012. gada 24. oktobra sēdē Luksemburgā pieņēma Revīzijas palātas II apakšpalāta, kuru vada Revīzijas palātas loceklis Harald NOACK. Revīzijas palātas vārdā — +++++ TIFF +++++ priekšsēdētājs Vítor Manuel da Silva Caldeira [1] Padomes 1975. gada 15. jūlija Direktīva 75/442/EEK par atkritumiem (OV L 194, 25.7.1975., 39. lpp.), kas 1991. gadā grozīta ar Padomes 1991. gada 18. marta Direktīvu 91/156/EEK (OV L 78, 26.3.1991., 32. lpp.) un pēc tam kodificēta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. aprīļa Direktīvu 2006/12/EK (OV L 114, 27.4.2006., 9. lpp.), ko atcēla ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīvu 2008/98/EK (OV L 312, 22.11.2008., 3. lpp.). [2] Direktīva 2008/98/EK. [3] Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīva 1999/31/EK par atkritumu poligoniem (OV L 182, 16.7.1999., 1. lpp.). [4] Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 4. decembra Direktīva 2000/76/EK par atkritumu sadedzināšanu (OV L 332, 28.12.2000., 91. lpp.), ko atcēla ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Direktīvu 2010/75/ES par rūpnieciskajām emisijām (OV L 334, 17.12.2010., 17. lpp.). [5] Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 20. decembra Direktīva 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu (OV L 365, 31.12.1994., 10. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Direktīvu 2004/12/EK (OV L 47, 18.2.2004., 26. lpp.) un ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 9. marta Direktīvu 2005/20/EK (OV L 70, 16.3.2005., 17. lpp.). [6] Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīva 2002/96/EK par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem (OV L 37, 13.2.2003., 24. lpp.), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 8. decembra Direktīvu 2003/108/EK (OV L 345, 31.12.2003., 106. lpp.) un ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 11. marta Direktīvu 2008/34/EK (OV L 81, 20.3.2008., 65. lpp.). Šo direktīvu pārstrādāja ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 4. jūlija Direktīvu 2012/19/ES par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem (OV L 197, 24.7.2012., 38. lpp.). [7] Līguma par Eiropas Savienību 17. panta 1. punkts un Līguma par Eiropas Savienības darbību 317. pants. [8] No 2007. gada 1. janvāra līdz 2010. gada 25. jūnijam vides projektiem šī summa bija 25 miljoni EUR. [9] Vēl viens ģenerāldirektorāts — Eiropas Savienības Statistikas birojs — atbild par Eiropas Statistikas sistēmas koordinēšanu un statistikas datu sniegšanu citiem Komisijas dienestiem. Šis ģenerāldirektorāts sagatavo lielāko daļu datu par atkritumu saimniecību, kurus izmanto Vides ĢD. [10] 2000.–2006. gada programmu posmā Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ĢD apspriedās ar Vides ĢD arī par Kohēzijas fonda projektu pieteikumiem. [11] ES atkritumu direktīvās ir noteikti mērķi un uzdevumi dalībvalstu līmenī. Tomēr, tā kā kopumā paši reģioni ir atbildīgi par savu atkritumu apsaimniekošanas plānu izstrādi un tā kā tie saņēma ES finansiālo atbalstu infrastruktūras projektu realizācijai sadzīves atkritumu apsaimniekošanas jomā, šīs revīzijas ietvaros tika novērtēts to ieguldījums ES mērķu sasniegšanā un uzdevumu izpildē. [12] Kohēzijas fonda finansiālais atbalsts bija sniegts 15 atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras projektiem (tostarp piecām kādreizējām ISPA iekārtām Rumānijā, kas bija ierīkotas tad, kad valsts vēl tikai gatavojās kļūt par dalībvalsti). Komisija apstiprināja šo dotāciju. Vienpadsmit no līdzfinansētajiem projektiem bija ERAF projekti, kuri bija ietverti darbības programmās un kurus bija apstiprinājušas atbildīgās vadošās iestādes. [13] Rādītājs, kas norāda attiecību starp iekārtā apstrādāto atkritumu daudzumu tonnās un reģenerēto materiālu daudzumu tonnās. [14] Pienācīgā komposta tirgū eksistē komposta kvalitātes standarti, ir norādīti iespējamie atbilstošie lietojumi un tiek īstenotas izpratnes veidošanas kampaņas, lai veicinātu komposta izmantošanu. [15] Rumānijas Sud-Vest reģiona rezultātu analīzi ietekmēja tas, ka šajā dalībvalstī nebija uzticamu atkritumu apsaimniekošanas datu bāzu, īpaši attiecībā uz dalīti savākto atkritumu daļu. [16] Rumānijas Nord-Est reģionā poligonos apglabāto atkritumu daļa aptver atkritumus, kas savākti 2003.–2009. gadā un dalīti savākti 2004.–2009. gadā; Andalūzijā dati par dalīti savākto atkritumu daļu attiecas uz 2002.–2008. gadu; Sud-Vest reģionā dati par poligonos apglabātajiem savāktajiem atkritumiem un dalīti savākto atkritumu daļu atbilst 2006.–2009. gadam. [17] Rumānijas Nord-Est reģiona dati attiecas uz 2003. un 2009. gadu, bet Rumānijas Sud-Vest reģiona dati — uz 2007. un 2009. gadu. [18] Portugālē dati bija pieejami tikai valsts līmenī. [19] Andalūzijā (Spānijā), Nord-Est reģionā (Rumānijā) un Sud-Vest reģionā (Rumānijā). Par diviem revidētajiem Portugāles reģioniem — Lisboa e Vale do Tejo un Norte — dati reģionālā līmenī nebija pieejami, tomēr Portugāle kopumā nebija sasniegusi šo mērķi. [1111] Par tās abiem reģioniem nebija pieejami dati, tie bija pieejami tikai par dalībvalsti kopumā. [2222] Dati par 2008. gadu. [3333] Jāpieskaita nesavāktie sadzīves atkritumi, kas bija attiecīgi 35 % un 27 % no kopējā radītā sadzīves atkritumu daudzuma. [4444] Dati par 2007. gadu. [5555] Mērķis 2010. gadam. [20] Jāpiezīmē, ka Rumānijai termiņu pagarināja līdz 2017. gadam, līdz kuram tai ir jānodrošina visu pašreizējo poligonu atbilstība Atkritumu poligonu direktīvas prasībām. [21] Rumānijas Nord-Est un Sud-Vest reģionos poligonos apglabāto atkritumu daudzums bija aprēķināts, pamatojoties tikai uz savākto atkritumu daudzumu. [22] Tarifi ir aprēķināti, pamatojoties uz dzīvokļu vai māju platību, mājsaimniecības locekļu skaitu vai dzeramā ūdens patēriņu, vai uz vairākiem no šiem elementiem, neņemot vērā katras mājsaimniecības radīto atkritumu daudzumu. [23] Šo nodokli maksā arī privātpersonas, ja tās atkritumus apglabā poligonos. [24] Andalūzijas (Spānija) un Apūlijas (Itālija) dati attiecas uz 2008. gadu. Nord-Est un Sud-Vest reģiona (Rumānija) datos par poligonos apglabāto atkritumu daļu nav ņemti vērā nesavāktie atkritumi. [25] 191. panta 2. punkts Līgumā par Eiropas Savienības darbību (konsolidētā versija). [26] Direktīvas 75/442/EEK 15. pants, Direktīvas 91/156/EEK 15. pants, Direktīvas 2006/12/EK 15. pants un Direktīvas 2008/98/EK 14. pants. [27] Direktīvas 1999/31/EK 10. pants. [28] 29. pants Padomes 1999. gada 21. jūnija Regulā (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem: "Fondu ieguldījumu diferencē, piemērojot principu, ka maksā piesārņotājs".52. pants Padomes 2006. gada 11. jūlija Regulā Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999: "Fondu ieguldījumu var modulēt, piemērojot principu "piesārņotājs maksā"".55. pants Regulā (EK) Nr. 1083/2006: "Aprēķinot atbilstīgos izdevumus projektos, no kuriem gūst ieņēmumus, vadošā iestāde ņem vērā principa "piesārņotājs maksā" piemērošanu". [29] Jaunais 2000.–2006. gada programmu posms: 1. tehniskais dokuments "Principa, ka maksā piesārņotājs, piemērošana. Kopienas palīdzības apmēra diferencēšana struktūrfondu, Kohēzijas fonda un ISPA infrastruktūras darbībām" ( 6.12.1999.). [30] Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam, Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai par Eiropas Kopienas Sesto vides rīcības programmu (COM/2001/0031 galīgā redakcija). [31] Direktīvas 1999/31/EK 6. panta a) punktā ir noteikts: "mazinot atkritumu apjomu vai draudus cilvēku veselībai vai videi", turpretī 2. panta h) punkts paredz "mazināt atkritumu apjomu vai bīstamību, paātrināt darbu ar tiem vai veicināt to reģenerāciju". -------------------------------------------------- I PIELIKUMS ATKRITUMU APSAIMNIEKOŠANAS SISTĒMA NO ATKRITUMU AVOTA LĪDZ TO GALĪGAI APGLABĀŠANAI +++++ TIFF +++++ Papildu piezīmes par diagrammu Saskaņā ar Atkritumu direktīvu Apglabāšana. Jebkura darbība, kas nav reģenerācija, pat ja tās sekundārās sekas ir vielu vai enerģijas atgūšana. Atkārtota izmantošana. Jebkura darbība, kuras rezultātā produktus vai sastāvdaļas, kas nav atkritumi, izmanto vēlreiz tādam pašam nolūkam, kādam tie bija paredzēti. Atkritumu rašanās novēršana. Pasākumi, ko veic, pirms viela, materiāls vai produkts ir kļuvis par atkritumiem, un kas samazina atkritumu apjomu, radīto atkritumu negatīvo ietekmi uz vidi un cilvēku veselību vai kaitīgu vielu koncentrāciju materiālos un produktos. Pārstrāde. Jebkāda reģenerācijas darbība, kurā atkritumu materiālus pārstrādā produktos, materiālos vai vielās to sākotnējam vai citam nolūkam. Jēdzienā ir ietverta organisku materiālu pārstrāde, bet nav ietverta enerģijas reģenerācija un iestrāde materiālos, ko lietos kā kurināmo vai aizbēršanai. Reģenerācija. Jebkura darbība, kuras rezultātā atkritumus izmanto kādam lietderīgam nolūkam, aizstājot citus materiālus, kas savukārt būtu izmantoti kādu noteiktu funkciju veikšanai, vai arī atkritumus sagatavo šādas funkcijas pildīšanai iekārtā vai tautsaimniecībā plašākā nozīmē. -------------------------------------------------- II PIELIKUMS STRUKTŪRPASĀKUMU FINANSĒJUMS, KAS PAREDZĒTS ATKRITUMU APSAIMNIEKOŠANAS PROJEKTIEM Avots: Eiropas Komisija. 2000.–2006. GADA PROGRAMMU POSMS | Dalībvalsts | KF (sadzīves un rūpnieciskie atkritumi) | KF (ar atkritumiem saistītā vide) | ERAF | KOPÂ | % no kopsummas | Spānija | 1393087080 | 75120816 | 220099852 | 1688307748 | 36,78 | Grieķija | 365649728 | 0 | 297647168 | 663296896 | 14,45 | Portugāle | 385910757 | 8908090 | 51652744 | 446471591 | 9,73 | Itālija | 0 | 0 | 313677576 | 313677576 | 6,83 | Ungārija | 176848871 | 27958830 | 15167782 | 219975483 | 4,79 | Vācija | 0 | 0 | 197557502 | 197557502 | 4,30 | Polija | 74031202 | 29438760 | 91424570 | 194894532 | 4,25 | Lietuva | 90372374 | 16563950 | 1446008 | 108382332 | 2,36 | Rumānija | 0 | 107489325 | 0 | 107489325 | 2,34 | Francija | 0 | 0 | 103931777 | 103931777 | 2,26 | Īrija | 6903275 | 0 | 80617000 | 87520275 | 1,91 | Slovēnija | 62572651 | 20331730 | 0 | 82904381 | 1,81 | Čehijas Republika | 47345000 | 0 | 16328485 | 63673485 | 1,39 | Latvija | 32405111 | 22928732 | 7538163 | 62872006 | 1,37 | ES pārrobežu sadarbība | 0 | 0 | 56691788 | 56691788 | 1,24 | Bulgārija | 0 | 51800193 | 0 | 51800193 | 1,13 | Kipra | 0 | 28722415 | 0 | 28722415 | 0,63 | Igaunija | 23096673 | 0 | 2389009 | 25485682 | 0,56 | Slovākija | 0 | 0 | 22870561 | 22870561 | 0,50 | Apvienotā Karaliste | 0 | 0 | 16864095 | 16864095 | 0,37 | Malta | 11723250 | 0 | 3166065 | 14889315 | 0,32 | ES reģionu sadarbība | 0 | 0 | 13985683 | 13985683 | 0,30 | Somija | 0 | 0 | 6222300 | 6222300 | 0,14 | Beļģija | 0 | 0 | 5706707 | 5706707 | 0,12 | Nīderlande | 0 | 0 | 5680360 | 5680360 | 0,12 | Dānija | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Luksemburga | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Austrija | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Zviedrija | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | ES KOPĀ | 2669945972 | 389262841 | 1530665195 | 4589874008 | 100,00 | Avots: Eiropas Komisija. 2007.–2013. GADA PROGRAMMU POSMS | Dalībvalsts | ES paredzētā summa | % no kopsummas | Polija | 1311253636 | 21,01 | Rumānija | 792840872 | 12,71 | Čehijas Republika | 520258572 | 8,34 | Spānija | 462015554 | 7,40 | Grieķija | 432176450 | 6,93 | Slovākija | 368600000 | 5,91 | Ungārija | 366500000 | 5,87 | Itālija | 338072531 | 5,42 | Bulgārija | 300521138 | 4,82 | Lietuva | 278995046 | 4,47 | Portugāle | 224088076 | 3,59 | Slovēnija | 205568426 | 3,29 | Francija | 134470000 | 2,16 | Latvija | 129500000 | 2,08 | Kipra | 125495000 | 2,01 | Igaunija | 70302813 | 1,13 | Malta | 55250000 | 0,89 | Vācija | 47745110 | 0,77 | ES pārrobežu sadarbība | 47890793 | 0,77 | Apvienotā Karaliste | 20230668 | 0,32 | Īrija | 3000000 | 0,05 | Beļģija | 2382219 | 0,04 | Nīderlande | 2667500 | 0,04 | KOPĀ | 6239824404 | 100,00 | -------------------------------------------------- III PIELIKUMS REVĪZIJAI ATLASĪTO INFRASTRUKTŪRAS PROJEKTU SARAKSTS Avots: Eiropas Revīzijas palāta. Reģions (dalībvalsts) | Projekta nosaukums | Atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras objekta veids | ES fonds | Katalonija (Spānija) | Mehāniski bioloģiskās apstrādes iekārta (Sant Adrià de Besòs) | Mehāniski bioloģiskā apstrāde | Kohēzijas fonds | Katalonija (Spānija) | Sadzīves atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras izveide un pielāgošana Katalonijā (17. projekts, Alt Empordà atkritumu poligona paplašināšana un pielāgošana) | Atkritumu poligons | Kohēzijas fonds | Katalonija (Spānija) | Sadzīves atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras izveide un pielāgošana Katalonijā (18. projekts, Gironés kompostēšanas iekārta) | Kompostēšanas iekārta | Kohēzijas fonds | Sardīnija (Itālija) | Kvalitatīva komposta ražošanas iekārta (Serramanna) | Kompostēšanas iekārta | ERAF (DP Sardegna) | Sardīnija (Itālija) | Anaerobās fermentācijas iekārta (Villacidro) | Mehāniski bioloģiskā apstrāde | ERAF (DP Sardegna) | Sardīnija (Itālija) | Iekārta no atkritumiem iegūta kurināmā atlasei, stabilizēšanai un ražošanai (Olbia) | Mehāniski bioloģiskā apstrāde | ERAF (DP Sardegna) | Apūlija (Itālija) | Bioatkritumu stabilizēšanas un kompostēšanas iekārta (Cerignola) | Mehāniski bioloģiskā apstrāde | ERAF (DP Puglia) | Apūlija (Itālija) | Atkritumu poligons (Cavallino) | Atkritumu poligons | ERAF (DP Puglia) | Apūlija (Itālija) | Bioatkritumu stabilizēšanas iekārta (Cavallino) | Mehāniski bioloģiskā apstrāde | ERAF (DP Puglia) | Apūlija (Itālija) | Vides aizsardzība un atjaunošana, attīstot sadzīves atkritumu apsaimniekošanas ciklu (Brindisi) | Revīzijas laikā nedarbojās | ERAF (DP Puglia) | Andalūzija (Spānija) | Izlietotā iepakojuma reģenerācijas iekārta integrētajā cieto sadzīves atkritumu apstrādes centrā Monte Marta - Cónica (Sevilja) | Šķirošanas iekārta | Kohēzijas fonds | Andalūzija (Spānija) | Reģenerācijas un kompostēšanas iekārta (Linares) | Mehāniski bioloģiskā apstrāde | Kohēzijas fonds | Andalūzija (Spānija) | Iekārtošanas pabeigšana, slēgšana un jauna nodalījuma celtniecība poligonā cieto sadzīves atkritumu apglabāšanai, Guadiel (Linares) | Atkritumu poligons | Kohēzijas fonds | LVT (Portugāle) | Šķirošanas iekārta, RESITEJO | Šķirošanas iekārta | ERAF (DP LVT) | LVT (Portugāle) | Organisko vielu reģenerācijas iekārtas būvniecība (VALORSUL) | Anaerobās fermentācijas iekārta | Kohēzijas fonds | Norte (Portugāle) | Vairāku pašvaldību sistēma cieto sadzīves atkritumu apstrādei (Vale do Douro Sul, RESIDOURO) | Šķirošanas iekārta | ERAF (DP Norte) | Norte (Portugāle) | Vairāku pašvaldību sistēma cieto sadzīves atkritumu apstrādei (Vale do Douro Sul, RESIDOURO) | Atkritumu poligons | ERAF (DP Norte) | Norte (Portugāle) | Cieto sadzīves atkritumu apstrādes iekārtas vides atjaunošana (Vale do Ave) | Kompostēšanas iekārta | ERAF (DP Norte) | Norte (Portugāle) | Integrēts cieto sadzīves atkritumu apsaimniekošanas centrs LIPOR, organisko vielu reģenerācijas iekārta | Kompostēšanas iekārta | Kohēzijas fonds | Norte (Portugāle) | Vairāku pašvaldību sistēma cieto sadzīves atkritumu apstrādei (Baixo Tâmega) | Šķirošanas iekārta | Kohēzijas fonds | Norte (Portugāle) | Vairāku pašvaldību sistēma cieto sadzīves atkritumu apstrādei (Baixo Tâmega) | Atkritumu poligons | Kohēzijas fonds | Nord-Est (Rumānija) | Piatra Neamt atkritumu apsaimniekošanas programma | Kompostēšanas iekārta | Kohēzijas fonds (bij. ISPA) | Nord-Est (Rumānija) | Piatra Neamt atkritumu apsaimniekošanas programma | Šķirošanas iekārta | Kohēzijas fonds (bij. ISPA) | Nord-Est (Rumānija) | Piatra Neamt atkritumu apsaimniekošanas programma | Atkritumu poligons | Kohēzijas fonds (bij. ISPA) | Sud-Vest (Rumānija) | Integrēta sadzīves atkritumu apsaimniekošanas sistēma (Râmnicu Vâlcea) | Kompostēšanas iekārta | Kohēzijas fonds (bij. ISPA) | Sud-Vest (Rumānija) | Integrēta sadzīves atkritumu apsaimniekošanas sistēma (Râmnicu Vâlcea) | Atkritumu poligons | Kohēzijas fonds (bij. ISPA) | Papildus pārbaudītās ERAF darbības programmas, ar kurām saistībā nerevidēja infrastruktūras objektus Katalonija (Spānija) | Vienotais programmdokuments "Cataluña 2000-2006" | Andalūzija (Spānija) | Darbības programma "Andalucía 2000-2006" | Kastīlija-Lamanča (Spānija) | Darbības programma "Castilla la Mancha 2000-2006" | Madrides apgabals (Spānija) | Vienotais programmdokuments "Comunidad de Madrid 2000-2006" | Madeira (Portugāle) | Darbības programma "Madeira 2000-2006" | Sicīlija (Itālija) | Darbības programma "Sicilia 2000-2006" | -------------------------------------------------- IV PIELIKUMS PIEŠĶIRTAIS PALĪDZĪBAS APMĒRS SALĪDZINĀJUMĀ AR APMĒRU, KURĀ ŅEMTS VĒRĀ TAS, CIK LIELU DAĻU NO DARBĪBAS IZMAKSĀM SEDZ MĀJSAIMNIECĪBAS Avots: Eiropas Revīzijas palāta, pamatojoties uz Komisijā un dalībvalstīs pieejamajiem datiem. Infrastruktūra | No tarifiem segtā kopējo izmaksu daļa | No tarifiem segtā ekspluatācijas izmaksu daļa | Piešķirtais palīdzības apmērs | Ieteicamais palīdzības apmērs [3] | Atsauces gads | ES-CA1 | 40 % | 42 % | 80 % | 50 % | 2010 | ES-CA2 | 56 % | 59 % | 80 % | 50 % | 2010 | ES-CA3 | 76 % | 80 % | 80 % | 50 % | 2010 | IT-SA1 | 78 % | 84 % | 50 % | 40 % | 2009 | IT-SA2 | 77 % | 83 % | 50 % | 40 % | 2009 | IT-SA3 | 78 % | 84 % | 50 % | 40 % | 2009 | IT-PU1 | 96 % | 100 % | 50 % | 40 % | 2009 | IT-PU2 un 3 | 85 % | 91 % | 50 % | 40 % | 2009 | IT-PU4 | Nav datu. Revīzijas apmeklējuma laikā objekts netika ekspluatēts. | ES-AN1 | Nav datu. Šķirošanas iekārtas ekspluatācijas un amortizācijas izmaksas sedz uzņēmumi, kas iepakojumu ievieš tirgū. | ES-AN2 un 3 | 83 % | 88 % | 80 % | 50 % | 2009 | PT-LVT1 | 55 % | 66 % | 75 % | 50 % | 2010 | PT-LVT2 [1] | 0 % | 0 % | 50 % | 50 % | 2010 | PT-NO1 un 2 | 27 % | 33 % | 75 % | 50 % | 2010 | PT-NO3 | 73 % | 88 % | 75 % | 50 % | 2010 | PT-NO4 | 68 % | 82 % | 50 % | 50 % | 2010 | PT-NO5 un 6 | 24 % | 29 % | 85 % | 50 % | 2010 | RO-PN1, 2 un 3 | Nav informācijas | 73 % | 75 % | 50 % | 2010 | RO-RV1 un 2 | Nav informācijas | 89 % [2] | 75 % | 50 % | 2010 | [1] Palātai sniedza informāciju tikai par divām no trim pašvaldībām, kurām lūdza datus. [2] Nav iekļautas atkritumu poligona un kompostēšanas iekārtas ekspluatācijas izmaksas. [3] Pamatojoties uz 1. tehnisko dokumentu "Principa, ka maksā piesārņotājs, piemērošana. Kopienas palīdzības apmēra diferencēšana struktūrfondu, Kohēzijas fonda un ISPA infrastruktūras darbībām" ( 6.12.1999.). Šajā dokumentā ierosinātas piemērojamās palīdzības likmes. --------------------------------------------------