VSN direktīvā nav dota termina “plāni un programmas” definīcija, bet drīzāk to apraksts. Pirmajā spriedumā, kurā aplūkota VSN direktīvas piemērošanas joma, EST precizēja, ka fakts, ka plāni un programmas ir pieņemti tiesību aktu formā, tos no šīs direktīvas piemērošanas jomas neizslēdz. Turklāt uz plāniem un programmām, kuru pieņemšana ir reglamentēta valsts vai regulējošās tiesību normās, kuras nosaka kompetentās iestādes un procedūru, taču kuru pieņemšana nav obligāta, joprojām var attiekties VSN direktīva, ja šie plāni un programmas atbilst attiecīgajiem direktīvā paredzētiem kritērijiem. Ja pastāv šaubas, atšķirību starp šādiem plāniem un programmām un citiem pasākumiem var noteikt, atsaucoties uz konkrēto SVN direktīvas 1. pantā paredzēto mērķi, proti, vidiskais novērtējums veicams tādiem plāniem un programmām, kam var būt būtiska ietekme uz vidi.

VSN direktīvu ir transponējušas visas dalībvalstis. Tiesiskais regulējums, ar kuru tiek transponēta VSN direktīva, dalībvalstīs ir atšķirīgs un ir atkarīgs no to administratīvās struktūras un kārtības. Dažas dalībvalstis SVN direktīvu transponēja, izveidojot īpašus valsts tiesību aktus, savukārt citas tās prasības integrēja esošajos noteikumos, tostarp tādos, ar kuriem tiek transponēta Direktīva par ietekmes uz vidi novērtējumu (“IVN direktīva”). Kopš 2007. gada vairāk nekā puse dalībvalstu ir veikušas grozījumus savos tiesību aktos, ar ko transponēta VSN direktīva, lai nodrošinātu, ka to nacionālie noteikumi atbilst direktīvai, un lai atrisinātu gadījumus, kad tie piemēroti nepareizi.

Dalībvalstis vidiskajā pārskatā vienmēr apsver “nulles alternatīvu”, taču atšķiras īstenošanas pieeja. Dažas dalībvalstis to uzskata par vienu no “iespējamām alternatīvām”, savukārt citas ieskata, ka tā ir atsevišķa vidiskā pārskata daļa un nav obligāti saistīta ar iespējamām alternatīvām, bet gan drīzāk ar pamatinformāciju.

VSN direktīva ir tiešā veidā saistīta ar IVN direktīvu un Dzīvotņu direktīvu. Tā ir cieši saistīta arī ar citām direktīvām (piemēram, Nitrātu direktīvu, Atkritumu direktīvu, Trokšņa direktīvu un Plūdu direktīvu), kas paredz pieņemt noteiktus plānus un programmas, kuri ietilpst VSN direktīvas piemērošanas jomā. Lai novērstu dublēšanos, VSN direktīvas 11. pantā ir paredzēts, ka gadījumā, kad pienākums veikt ietekmes uz vidi novērtējumu izriet gan no VSN direktīvas, gan no citiem ES tiesību aktiem, dalībvalstis drīkst paredzēt koordinētu un/vai kopīgu procedūru izmantošanu.

3.1. IVN direktīva

11. panta 2. punktā ir noteikts, ka stratēģiskā vidiskā novērtējuma procedūra ir jāīsteno, neskarot IVN direktīvā vai kādā citā ES tiesību aktā ietvertās prasības. EST judikatūrā ir atzīts, ka IVN direktīvas ietvaros veikts vidiskais novērtējums neskar SVN direktīvas specifiskās prasības, tādēļ nevar atbrīvot no pienākuma veikt SVN direktīvā paredzēto vidisko novērtējumu, ja tāds ir nepieciešams, lai panāktu atbilstību tiem vidiskajiem aspektiem, kas ir specifiski šai direktīvai. Turklāt EST ir apstiprinājusi, ka IVN un VSN procedūras vairākos aspektos atšķiras. Tādējādi abās direktīvās noteiktās prasības ir jāpiemēro kumulatīvi.

Prakse liecina, ka robežas starp abām procedūrām ne vienmēr ir skaidras un tām ir tendence pārklāties, jo īpaši attiecībā uz plāniem, programmām vai projektiem, kas saistīti ar zemes izmantošanu un/vai teritoriālo plānošanu. Tas ir tādēļ, ka šāda veida plāniem, programmām vai projektiem var būt gan plānu un programmu, gan projekta iezīmes. Turklāt zemes izmantošanas un/vai teritoriālie plāni ir plāni un programmas, kuriem VSN procedūru veic visbiežāk. Šādās novērtēšanas procedūrās ir būtiski nodrošināt atbilstību gan VSN direktīvai, gan IVN direktīvai, īpaši gadījumos, kad dalībvalstis ir izvēlējušās koordinētas procedūras.

Iespēja izmantot koordinētas vai kopīgas novērtēšanas procedūras ir dalībvalstu ziņā, un tikai 10 dalībvalstis savos tiesību aktos ir paredzējušas kopīgas vai koordinētas procedūras.

3.2. Dzīvotņu direktīva

Daudzas dalībvalstis uzskata, ka nepastāv risks, ka ar VSN tiktu dublēts Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktā norādītais attiecīgais novērtējums. Tas ir saistīts ar abu procedūru atšķirīgo tvērumu un mijiedarbību. EST ir precizējusi, ka VSN direktīva būtu piemērojama pati par sevi, ja attiecībā uz plāniem un programmām izpildītos priekšnoteikumi novērtējuma veikšanai saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu.

4. 2014.–2020. gada Eiropas strukturālo un investīciju fondu līdzfinansētie plāni un programmas

VSN direktīvas 3. panta 9. punktā ir noteikts, ka ES līdzfinansētie plāni un programmas ietilpst direktīvas piemērošanas jomā. 2014.–2020. gada plānošanas periodu pieciem saistītajiem Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESIF) reglamentē Kopīgo noteikumu regula un īpašās fondu regulas. VSN direktīva tika piemērota lielākajai daļai ESIF līdzfinansēto programmu 2014.–2020. gada plānošanas periodā, jo tās nosaka pamatprincipus projektu turpmākai saskaņošanai.

Kopīgo noteikumu regula ir uzlabojusi VSN direktīvas piemērošanu divējādi. Pirmkārt, saskaņā ar regulas 55. panta 4. punktu “novērtēšanā attiecīgā gadījumā ir jāiekļauj prasības stratēģiskajam vides novērtējumam”. Lai atvieglotu ex ante novērtējumu, Komisija ir sagatavojusi vadlīniju dokumentus. Vadlīniju dokumenti paredz, ka VSN ir jāveic plānu un programmu sagatavošanas sākumposmā un ir jāpabeidz pirms to pieņemšanas.

Otrkārt, kā jaunu iezīmi 2014.–2020. gada plānošanas periodā Kopīgo noteikumu regula ieviesa ex ante nosacījumus. Ex ante nosacījumu mērķis ir nodrošināt, ka ir izpildīti vajadzīgie priekšnosacījumi ES līdzfinansējuma efektīvai un lietderīgai izmantošanai, un IVN direktīvas un VSN direktīvas sekmīgu piemērošanu. Vispārējie ex ante nosacījumi ietver kārtību, kas nodrošina VSN direktīvas sekmīgu piemērošanu. Dažām dalībvalstīm bija jāizdara grozījumi savos tiesību aktos. Tādējādi tiesiskais regulējums, kas saistīts ar vidisko lēmumu pieņemšanas procesu, ir precizēts un iestāžu, kuras piemēro SVN direktīvu, zināšanas un prasmes ir nostiprinātas. Ar regulu tiek ieviests arī tematisks ex ante nosacījums transporta nozarei, ar kuru paredz tādus visaptverošus ģenerālplānus un programmas investīcijām transporta nozarē, kas atbilst VSN direktīvas tiesiskajām prasībām.

Gandrīz visas dalībvalstis ir izpildījušas vispārējos ex ante nosacījumus attiecībā uz VSN direktīvu. Lielākā daļa dalībvalstu ir atzīmējušas, ka ESIF programmu vispārējais un daudznozaru raksturs ir sarežģījis VSN procedūru, kas bieži vien bija jāpaātrina. Dalībvalstis ir norādījušas, ka informācija, kas pieejama attiecībā uz plānu un programmu iespējamo būtisko ietekmi, šo valstu īstenoto plānu un programmu sagatavošanas un pieņemšanas posmā ir samērā vispārīga. Tas jo īpaši ir kavējis pārrobežu programmu ietekmes novērtēšanu. Dažas dalībvalstis sagatavoja īpašus vadlīniju dokumentus VSN veikšanai ESIF plāniem un programmām. Lielākā daļa dalībvalstu izmantoja Komisijas sagatavotās vadlīnijas.

5. VSN direktīvas iedarbīgums

VSN direktīvas īstenošanas iedarbīgumu var novērtēt kā tās potenciāla spēju ietekmēt gan plānošanas procesu, gan plānu un programmu galīgo saturu. Visas dalībvalstis ir atzinušas, ka VSN procedūra vismaz zināmā mērā ir ietekmējusi plānošanas procesu un ka tā uzlaboja plānu un programmu kvalitāti. Dalībvalstu un speciālistu vidū valda arī vienots un kopīgs uzskats, ka procedūra ir iedarbīgāka, ja ir politiskā griba patiesi ietekmēt plānošanas procesu. Tas nodrošina, ka vidiskie apsvērumi tiek pilnībā integrēti plānošanas un lēmumu pieņemšanas procesā.

Daudzas dalībvalstis ir atzīmējušas, ka VSN procedūra drīzāk ietekmē maza mēroga un reģionālus plānus un programmas (piemēram, zemes izmantošanai), nevis valsts mēroga plānus un programmas, par kuriem stratēģiskie lēmumi bieži vien tiek pieņemti politiskā līmenī, un pēc VSN procedūras ir maz iespēju tos pārskatīt. Piemēram, lielākā daļa dalībvalstu ir atzinušas, ka, pienācīgi izvērtējot alternatīvas, var ietekmēt plānu un programmu saturu, taču praksē alternatīvas galvenokārt pievēršas negatīvās ietekmes samazināšanai vai mīkstināšanai. Tomēr arī šādi pasākumi var sekmīgi nodrošināt vides aizsardzību.

Daudzas dalībvalstis ir atzinušas sabiedriskās apspriešanas nozīmi novērtējuma caurskatāmības un uzticamības uzlabošanā. Tas ir svarīgi, jo novērtējuma rezultāti ir jāņem vērā galīgajā lēmumā par plānu un programmu pieņemšanu. Tomēr pēc VSN direktīvas īstenošanas 10 gadu garumā dalībvalstis ir norādījušas, ka apmērs, kādā VSN procedūras rezultāti tiek ņemti vērā galīgajā lēmumā par plāniem un programmām, bieži vien ir atkarīgs no lēmumu pieņemšanas specifikas, un tas var izpausties gan kā novērtējuma rezultātu pamatīga apsvēršana, gan kā formāla procedurālas prasības izpilde.

6. Secinājumi

2007.–2014. gada periodā dalībvalstis neziņoja par nozīmīgām grūtībām attiecībā uz īstenošanu. EST ir pieņēmusi judikatūru, kurā izskaidrotas VSN direktīvas prasības. Dalībvalstis ir nostiprinājušas direktīvas īstenošanu un guvušas plašāku pieredzi tās piemērošanā. Gadījumos, kad tas bija nepieciešams, dalībvalstis izdarīja grozījumus savos tiesību aktos, lai nodrošinātu atbilstību direktīvai.

Apmērs, kādā VSN direktīva ir īstenota dalībvalstīs, ir atkarīgs no atšķirīgās administratīvās un tiesiskās kārtības, kādā tiek veikta tās piemērošana. Dažas no piemērošanas grūtībām ir saistītas ar dažādiem SVN procedūras elementiem (piemēram, vidiskajā pārskatā izmantotās informācijas kvalitāte un pieejamība). Tas jo īpaši attiecas uz plāniem un programmām, kas pievēršas plašam jautājumu klāstam (piemēram, valsts vai nozares mērogā). Joprojām pastāv neskaidrības par dažiem galvenajiem jēdzieniem, piemēram, “iespējamās alternatīvas”. Lai gan dažus no šiem jautājumiem varētu atrisināt ar vadlīniju dokumentu palīdzību, šķiet, ka grūtības sagādā IVN un VSN procedūru mijiedarbība, jo īpaši attiecībā uz tādiem plāniem un programmām, kuriem ir projekta iezīmes.

Visām dalībvalstīm ir jāturpina īstenošanas pasākumi, lai nodrošinātu atbilstību VSN direktīvai. Gadījumos, kad tas ir nepieciešams, tām ir jāīsteno arī proaktīvas iniciatīvas, piemēram, vadlīniju dokumentu sagatavošana, apmācība, informācijas apmaiņa un vides informācijas datubāzu izveide. Pamatojoties uz šo ziņojumu, Komisija gaidāmajā izvērtējumā apsvērs, kā palielināt VSN direktīvas pozitīvo ietekmi un labāk parādīt tās ES līmeņa pievienoto vērtību, lietderīgumu un efektivitāti.