13)

direktīvas 20. līdz 23. pantu aizstāj ar šādiem pantiem: “20. pants Līgumi 1. Dalībvalstis nodrošina to, ka, abonējot pakalpojumus, ar ko nodrošina pieslēgumu kādam publiskajam komunikāciju tīklam un/vai publiski pieejamus elektronisko komunikāciju pakalpojumus, patērētājiem un citiem lietotājiem, kas to lūdz, ir tiesības uz līgumu ar uzņēmumu vai uzņēmumiem, kas nodrošina šādu pieslēgumu un/vai pakalpojumus. Šajā līgumā skaidri, saprotami un viegli uztverami norāda vismaz: a) pakalpojumu sniedzēja identitāti un adresi; b) sniedzamos pakalpojumus, konkrēti norādot: — informāciju par pakalpojumu sniedzēja datu plūsmas pārvaldības politiku; — obligāto sniegto pakalpojumu kvalitātes minimums proti, pieslēgšanas ātrumu un, vajadzības gadījumā, citus pakalpojumu kvalitātes parametrus, ko definējušas attiecīgās valsts pārvaldes iestādes; — piedāvātos tehniskās apkopes pakalpojumu veidus un nodrošinātos klientu atbalsta dienestus, kā arī iespējas sazināties ar minētajiem dienestiem; — visus ierobežojumus, ko pakalpojumu sniedzējs uzliek piegādāto termināliekārtu lietojumam; c) ja saskaņā ar 25. pantu pastāv pienākums abonentam izvēlēties, vai iekļaut savus personas datus un attiecīgos datus kādā sarakstā; d) informāciju par cenām un tarifiem, par līdzekļiem, kā var iegūt atjauninātu informāciju par visiem piemērojamiem tarifiem un tehniskās apkopes maksājumiem, par piedāvātajiem maksāšanas paņēmieniem un visām izmaksu atšķirībām atkarībā no maksāšanas paņēmiena; e) līguma darbības termiņu, pakalpojumu un līguma atjaunošanas un pārtraukšanas nosacījumus, tostarp: — nosacījumi par obligāto līgumu termiņu saistībā ar bonusiem; — kādi maksājumi ir saistīti ar numuru un citu identifikatoru pārvietojamību; — kādi ir maksājumi par līguma laušanu, arī par termināliekārtu izmaksu atgūšanu; f) kompensācijas un atlīdzības noteikumus, kas piemērojami, ja līgumā norādītais pakalpojumu kvalitātes līmenis nav nodrošināts; g) strīdu izšķiršanas procedūru uzsākšanas metodi saskaņā ar 34. pantu; h) to, kāda veida pasākumus var veikt uzņēmums, reaģējot uz drošības vai neatkarības jomā notikušiem negadījumiem vai apdraudējumiem un vājām vietām. Dalībvalstis var arī prasīt, lai līgumā būtu ietverta visa informācija, ko attiecīgas valsts iestādes šajā sakarā varētu sniegt par elektronisku komunikāciju tīklu un pakalpojumu lietojumu, lai nodarbotos ar nelikumīgām darbībām vai izplatītu kaitīgu saturu, un par aizsardzības līdzekļiem pret personiskas drošības, privātuma un personas datu apdraudējumiem, kā norādīts 21. panta 4. punkta a) apakšpunktā, un ir svarīgi no sniegto pakalpojumu viedokļa. 2. Dalībvalstis nodrošina to, ka gadījumos, kad starp abonentiem un elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem ir noslēgti līgumi, kuros paredzēti balss sakari, abonentus nepārprotami informē par to, vai ir nodrošināta piekļuve neatliekamās palīdzības dienestiem un informācija par izsaucēja atrašanās vietu. Elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzēji nodrošina to, ka klienti jau pirms līguma noslēgšanas ir skaidri informēti par visiem ierobežojumiem piekļūt ātrās palīdzības dienestiem un par visiem grozījumiem saistībā ar piekļuvi ātrās palīdzības dienestiem. 3. Dalībvalstis nodrošina, ka abonentiem ir tiesības lauzt līgumu bez soda piemērošanas, saņemot paziņojumu par pakalpojumu sniedzēju piedāvātajām līguma nosacījumu izmaiņām, ko sniedz uzņēmumi, kas nodrošina elektronisko komunikāciju tīklus un/vai pakalpojumus. Abonentus atbilstoši informē ne vēlāk kā vienu mēnesi pirms šādām izmaiņām, tajā pašā laikā informējot arī par to tiesībām lauzt līgumu bez soda piemērošanas, ja tie nepiekrīt jaunajiem nosacījumiem. Dalībvalstis nodrošina, ka valsts pārvaldes iestādes var noteikt tādu paziņojumu formu. 21. pants Informācijas pārskatāmība un publicēšana 1. Dalībvalstis nodrošina to, ka valstu regulatīvās iestādes elektronisko komunikāciju tīkla nodrošinātājiem un/vai pakalpojumu sniedzējiem var uzlikt pienākumu publicēt pārskatāmu, salīdzināmu, atbilstīgu un atjauninātu informāciju – saskaņā ar II pielikumu – par cenām un tarifiem un par standarta noteikumiem lietotājiem un patērētājiem piedāvāto pakalpojumu piekļuvi un izmantošanu. Valsts pārvaldes iestādes var noteikt papildu prasības, kā minēto informāciju publicē, lai nodrošinātu pārskatāmību, salīdzināmību, skaidrību un pieejamību patērētājiem. 2. Valsts pārvaldes iestādes veicina salīdzināmas informācijas sniegšanu, lai lietotājiem un patērētājiem, piemēram, izmantojot interaktīvas rokasgrāmatas vai līdzvērtīgus paņēmienus, būtu iespēja neatkarīgi novērtēt alternatīvu izmantošanas modeļu izmaksas. Dalībvalstis nodrošina to, ka valsts pārvaldes iestādes var šādas rokasgrāmatas vai paņēmienus darīt pieejamus, jo īpaši ja tie nav par brīvu vai par pieejamu cenu pieejami tirgū. Trešām personām ir tiesības bez maksas izmantot elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzēju un/vai tīkla nodrošinātāju publiskoto informāciju nolūkā pārdot vai darīt pieejamas šādas rokasgrāmatas vai paņēmienus. 3. Dalībvalstis nodrošina to, ka valsts pārvaldes iestādēm ir iespēja elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem uzlikt pienākumu: a) nodrošināt piemērojamu tarifu informāciju abonentiem par visiem numuriem vai pakalpojumiem, kam ir īpaši cenu uzlikšanas nosacījumi; attiecībā uz individuālu kategoriju pakalpojumiem attiecīgās valsts pārvaldes iestādes var prasīt, lai tādu informāciju sniedz tūlīt pirms savienojuma; b) informēt abonentus par visām izmaiņām pakalpojuma sniedzēja datu plūsmas pārvaldības politikā; c) informēt abonentus par tiesībām noteikt, vai iekļaut viņu personas datus un attiecīgu tipu datus sarakstā saskaņā ar Direktīvas 2002/58/EK (Direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) 12. pantu; un d) regulāri informēt abonentus ar invaliditāti par datiem, kas attiecas uz konkrēti piedāvājamiem ražojumiem un viņiem paredzētiem pakalpojumiem. Ja to uzskata par pareizu, attiecīgas valsts pārvaldes iestādes var veicināt pašregulatīvus vai kopregulatīvus pasākumus pirms uzlikt kādus pienākumus. 4. Dalībvalstis var prasīt, lai 3. punktā minētie uzņēmumi esošiem un jauniem abonentiem vajadzības gadījumā par brīvu izplatītu informāciju, kas sabiedrībā rada plašu ieinteresētību. Šādā gadījumā šo informāciju nodrošina attiecīgās valsts iestādes standartformā, un tā attiecas, inter alia, uz šādiem tematiem: a) parastākie elektronisko komunikāciju pakalpojumu lietojumi, iesaistoties nelikumīgās darbībās vai izplatot kaitīgu saturu, jo īpaši, ja tas var skart citu cilvēku tiesību un brīvību respektēšanu, arī autortiesību un blakustiesību pārkāpumus, un to juridiskās sekas; un b) līdzekļus, kā aizsargāties pret personiskas drošības, privātuma un personas datu apdraudējumiem, izmantojot elektronisko komunikāciju pakalpojumus. 22. pants Pakalpojuma kvalitāte 1. Dalībvalstis nodrošina to, ka valsts pārvaldes iestādes, iepriekš uzklausījušas ieinteresēto personu viedokļus, var pieprasīt uzņēmumiem, kas nodrošina publiski pieejamus elektronisko komunikāciju tīklus un/vai pakalpojumus, publicēt salīdzināmu, atbilstošu un atjauninātu informāciju lietotājiem par to pakalpojumu kvalitāti, un par pasākumiem, kas ir veikti, lai lietotājiem ar invaliditāti nodrošinātu salīdzināmu piekļuvi. Minēto informāciju pirms tās publicēšanas pēc pieprasījuma sniedz valsts pārvaldes iestādei. 2. Valsts pārvaldes iestāde, inter alia, var noteikt mērāmo pakalpojumu parametru kvalitāti un publicējamās informācijas saturu, formu un tipu, arī iespējamos kvalitātes sertifikācijas mehānismus, lai nodrošinātu lietotājiem piekļuvi plašai, salīdzināmai, ticamai un lietotājam draudzīgai informācijai. Attiecīgos gadījumos var izmantot III pielikumā izklāstītos parametrus, definīcijas un mērījuma metodes. 3. Lai novērstu pakalpojumu kvalitātes pazemināšanos un datu plūsmas kavējumus vai palēninājumus tīklos, dalībvalstis nodrošina, ka valsts pārvaldes iestādes var noteikt obligātas pakalpojumu kvalitātes prasības uzņēmumam vai uzņēmumiem, kas nodrošina publiski pieejamus komunikāciju tīklus. 23. pants Pakalpojumu pieejamība Dalībvalstis veic visus nepieciešamos pasākumus, lai katastrofālu tīkla darbības pārrāvumu vai force majeure gadījumā nodrošinātu piekļuvi publiski pieejamiem telefonijas pakalpojumiem, izmantojot publiskos komunikāciju tīklus. Dalībvalstis nodrošina to, ka uzņēmumi, kas sniedz publiski pieejamus telefonijas pakalpojumus, veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu nepārtrauktu piekļuvi neatliekamās palīdzības dienestiem.”;