Iepriekšējo lēmumu daudzgadu raksturs un to radītā stabilā rīcībpolitikas pieeja ļāva ES un tās dalībvalstīm kļūt proaktīvākām IWC lietās, kā rezultātā trešo valstu valdības arvien biežāk lūdz ES īsā laikā iesaistīties darbībās. Tāpēc tiek ierosināts ar turpmāko Padomes lēmumu ne tikai regulēt ar IWC saistītās sanāksmes, bet arī izmantot to rīcībai starp sesijām saskaņā ar lēmumā noteikto rīcībpolitikas satvaru, piemēram, demarša gadījumos.

Saglabāšanas komiteja tika izveidota 2003. gadā. Tā cieši sadarbojas ar Zinātnisko komiteju, lai risinātu jautājumus saistībā ar dažādiem apdraudējumiem vaļiem un to dzīvotnēm. IWC 2016. gadā ar ES dalībvalstu līgumslēdzēju valdību atbalstu, pamatojoties uz saskaņotu ES nostāju, pieņēma jaunu stratēģisko plānu, to papildinot ar darba programmu, kurā noteikti nozīmīgākie apdraudējumi vaļveidīgajiem (sadursme ar kuģiem, jūras piedrazojums, piezveja, antropogēnā skaņa, ķīmiskais piesārņojums un klimata pārmaiņas), kā arī prioritārās darbības (ilgtspējīga vaļu novērošana, saglabāšanas pārvaldības plāni, rezervāti, datu vākšana un ziņošana). Turklāt ir likts jauns uzsvars uz vaļu un citu vaļveidīgo devumu ekosistēmu regulēšanā un ekosistēmu pakalpojumu sniegšanā gan dzīves laikā, gan pēc nāves.

ICRW 1946. gadā bija viens no pirmajiem starptautiskajiem nolīgumiem, kas izveidoja saikni starp saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu. Laika gaitā ar vaļu medībām nesaistītu apdraudējumu ietekme un saglabāšanas aspekti ir pastiprinājušies un kļuvuši par vienu no lielākajiem IWC izaicinājumiem.

Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 191. panta 1. punktu viens no ES vides politikas mērķiem ir sekmēt starptautiska līmeņa pasākumus, kas vērsti uz reģionāla vai pasaules mēroga vides problēmu risināšanu. Šis mērķis ietver sugu, tostarp vaļu un citu vaļveidīgo, saglabāšanu globālā līmenī, un Eiropas Savienība ir pieņēmusi vides tiesību aktus, kuri sekmē to patiesu aizsardzību un ar kuriem ES līmenī plaši saskaņoti noteikumi.

Pēdējo gadu laikā IWC ir sākusi pievērst uzmanību jautājumiem, kas saistīti ar vaļveidīgo slimībām, jo īpaši tām, kuras varētu būt saistītas ar cilvēku darbībām, un tām, kuras spēj izplatīties starp dzīvniekiem un cilvēkiem, kas varētu radīt risku iztikas nolūkā medījošām pirmiedzīvotāju kopienām, kuras patērē nekomerciālās medībās iegūtus vaļu produktus. ES un tās dalībvalstīm šādas debates ir jāatbalsta, ar nosacījumu, ka to pamatā ir zinātniskās atziņas un ka IWC apsvērumi sniedz pievienoto vērtību citu forumu darbam.

3.2.3.Vaļu medības aborigēnu iztikas nolūkā

Vaļu medības aborigēnu iztikas nolūkā ir aptvertas vairākos secīgos sarakstos, un to regulēšana ir būtisks IWC pamatpienākums, un tā nozvejas limitus vaļu medībām aborigēnu iztikas nolūkā nosaka ik pēc sešiem gadiem (nākamreiz — 2018. gadā). Uz vaļu medībām aborigēnu iztikas nolūkā moratorijs neattiecas, jo šādas medības neuzskata par vaļu medībām komerciālos nolūkos. Par savu pirmiedzīvotāju vajadzību pierādīšanu atbild valdības, kam jāiesniedz vajadzību paziņojums, kurā detalizēti aprakstīti medību, produktu un izplatīšanas kulturālie, iztikas un uztura aspekti. Zinātniskā komiteja konsultē par ierosināto medību ilgtspēju un drošiem nozvejas limitiem, un IWC, ņemot vērā vajadzību paziņojumu un Zinātniskās komitejas atzinumu, lemj par nozvejas limitiem katrām medībām. Taču gan ES, gan IWC līmenī tas bieži ir bijis strīdīgs jautājums. Situāciju neatvieglo tas, ka sarakstā ir atzīts, ka vaļu medību nozvejām aborigēnu iztikas nolūkā ir jāapmierina aborigēnu iztikas vajadzības, taču šādas vajadzības nav definētas. Formulēt šādu definīciju ir ārkārtīgi sarežģīti, jo tai jāaptver kompleksi priekšstati, medību daudzveidība un kopienu īpatnības.

ES kopumā un Dānija (Grenlandes vārdā) nāca klajā ar nozīmīgām iniciatīvām, kā mazināt spriedzi par jautājumiem, kas saistīti ar vaļu medībām aborigēnu iztikas nolūkā. 2014. gadā IWC pieņēma Rezolūciju Nr. 2014-1 par vajadzību nākotnē regulēt vaļu medības aborigēnu iztikas nolūkā, izmantojot konsekventāku ilgtermiņa pieeju. Tā arī prasīja Zinātniskajai komitejai un Vaļu medību aborigēnu iztikas nolūkā apakškomitejai veikt īpašus uzdevumus pirms nākamās kvotu noteikšanas vaļu medībām aborigēnu iztikas nolūkā, kas tiks veikta 2018. gadā, lai radītu stabilāku pamatu lēmumiem par nozvejas limitiem.

Papildus Rezolūcijai 2014/1 dažādu jomu eksperti, tostarp pārstāvji no kopienām, kas veic vaļu medības aborigēnu iztikas nolūkā, apsprieda iztikas vajadzību jēdzienu saistībā ar pirmiedzīvotāju tiesībām. Viņi ieteica uzlabot izpratni par tiesībām, veicinot pirmiedzīvotāju lomu IWC un izveidojot saiknes starp IWC un citiem attiecīgiem forumiem. Viņi arī ierosināja, ka vajadzību paziņojumus, ko uzskata par tādiem, kuri ierobežo pirmiedzīvotāju tiesības viņu resursu izmantošanā, vajadzētu aizstāt ar mazāk stingru dokumentu. Visbeidzot, viņi ierosināja uzlabot procesu un laika grafiku nozvejas limitu apsvēršanai vaļu medībām aborigēnu iztikas nolūkā pēc 2018. gada.

ES un tās dalībvalstis (līgumslēdzējas valdības) 2016. gada oktobrī IWC 66. sanāksmē lielos vilcienos vienojās atbalstīt vajadzību pievērst lielāku uzmanību pirmiedzīvotāju tiesībām IWC darbā un ekspertu priekšlikumu uzlabot procesu nozvejas limitu noteikšanai vaļu medībām aborigēnu iztikas nolūkā. Tomēr jautājumā par apzīmējuma “vajadzību paziņojums” aizstāšanu viedokļi dalījās. Rezultātā IWC 66. sanāksmē tika panākta vienošanās, ka darba grupa jautājumos par vaļu medībām aborigēnu iztikas nolūkā šos jautājumus izskatīs sīkāk un 2018. gadā sniegs attiecīgus ieteikumus IWC 67. sanāksmē. Šajā kontekstā ir svarīgi, lai abas ES dalībvalstis, kuras visvairāk ir iesaistītas diskusijās par šiem jautājumiem, sadarbotos un nodrošinātu, ka ES var vienoti atbalstīt ieteikumus IWC 67. sanāksmei.

Attiecībā uz pirmiedzīvotāju tiesībām ES ilgstoši ir atbalstījusi cilvēktiesību ievērošanu visā pasaulē, kā arī tai ir vairākas rīcībpolitikas, kas skar pirmiedzīvotājiem aktuālus jautājumus. Lai apliecinātu savu atbalstu tiesībās balstītai pieejai, ES varētu ievērot ekspertu ieteikumus un IWC ierosināt rezolūciju par to, cik nozīmīgas ir jaunākās norises pirmiedzīvotāju tiesību jomā, kā arī mudināt meklēt mehānismus, kā uzlabot pirmiedzīvotāju delegātu statusu IWC sapulcēs. ES varētu arī apsvērt ierosināto saraksta grozījumu paplašināšanu IWC 67. sanāksmei, proti, ierosināt pāriet no termina “aborigēni” (aborigines) uz terminu “pirmiedzīvotāji” (indigenous peoples).

Pārējie ieteikumi par pirmiedzīvotāju tiesībām, proti, pasūtīt šo tiesību instrumentu apsekojumu, regulāri aicināt ANO īpašo referentu jautājumos par pirmiedzīvotāju tiesībām piedalīties IWC sanāksmēs, iecelt IWC pārstāvi ANO Pastāvīgā pirmiedzīvotāju lietu foruma sesijas apmeklēšanai un izpētīt potenciālos ieguvumus no Sekretariāta pievienošanās Starpaģentūru atbalsta grupai pirmiedzīvotāju lietās, nešķiet īsti samērīgi nelielai organizācijai, kurā tikai četri locekļi praktizē vaļu medības vietējo aborigēnu iztikas nolūkā. Sniegt IWC attiecīgu informāciju par šiem aspektiem var sekmīgāk un ar zemākām izmaksām, izmantojot paziņojumus no attiecīgajām līgumslēdzēju valdībām un no to aborigēnu delegātiem, kas veic vaļu medības iztikas nolūkā.

Turpinot ieviest tiesībās balstītu pieeju, ES ir jāņem vērā, ka pirmiedzīvotāju tiesības nav absolūtas un tās var ietekmēt saprātīga un objektīvi pamatota rīcība. Piemēram, informācijas iesniegšana nozvejas limitu pieprasījumu pamatošanai vaļu medībām aborigēnu iztikas nolūkā ir saprātīgi un objektīvi pamatota, ņemot vērā IWC pienākumu noteikt nozvejas limitus vaļu medībām aborigēnu iztikas nolūkā, lai apmierinātu aborigēnu iztikas vajadzības. Arī kvotu ierobežošana vaļu medībām aborigēnu iztikas nolūkā sakarā ar medību ilgtspējas apsvērumiem var būt saprātīgi un objektīvi pamatojama ar IWC uzdevumu pārvaldīt vaļu populācijas globālā mērogā.

3.3.Institucionālās problēmas

Tā kā ES ir novērotājas statuss, ES vārdā ieņemamo nostāju IWC pauž dalībvalstis, kopīgi rīkojoties ES interesēs veidā, kas vislabāk sekmē ES atzīšanu, neskarot Līguma noteikumus par ES pārstāvētību.

Lai arī šķiet maz ticams, ka IWC pašreizējā priekšsēdētāja (Japāna) centieni uzsākt diskusijas par tematu “IWC nākotnē” novedīs pie aicinājumiem grozīt līgumus, ES un tās dalībvalstīm būtu jāizmanto ikviena izdevība virzīt ES dalības jautājumu.

Kamēr ES nav dalībniece, vēl jo svarīgāk, lai dalībvalstis pilnībā izmantotu savu kolektīvo ietekmi ES nostāju aizstāvībai IWC saskaņā ar lojālas sadarbības principu, kas minēts Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punktā, kā arī vienotības principu ES ārējā pārstāvībā. Vienota ES nostāja ir arī būtiski svarīga, jo tā ir priekšnosacījums konsensa jeb vienbalsības nodrošināšanai IWC, kas ir jo īpaši svarīgi, ņemot vērā Starptautiskās Tiesas konstatējumu, ka IWC rezolūcijas var būt nozīmīgas gan konvencijas, gan tās saraksta interpretācijā, ja tās ir pieņemtas vienbalsīgi jeb konsensa ceļā.

Lai maksimizētu ES kolektīvo ietekmi, visām dalībvalstīm jābūt IWC līgumslēdzējām valdībām un jābūt spējīgām balsot par saraksta grozījumiem un citām rezolūcijām. Pašlaik IWC līgumslēdzējas valdības ir 25 ES dalībvalstis, un ir svarīgi, lai tās valstis, kuras vēl nav dalībnieces (Malta un Latvija), vai vairs nav dalībnieces (Grieķija), pievienotos pēc iespējas drīzāk. Tāpat arī visām dalībvalstīm ir laikus jāveic aprēķinātās iemaksas, lai tās varētu īstenot savas balsstiesības.

Ne visām dalībvalstīm ir jāsūta savi valstu pārstāvji no galvaspilsētām uz IWC sanāksmēm, lai maksimizētu ES kopējo ietekmi. Pilnvaras var piešķirt vietējās vēstniecības darbiniekiem. Alternatīvi, ja dalībvalstij nav pārstāvniecības IWC sanāksmes norises valstī, saskaņā ar citu juridiski saistošu nolīgumu ietvaros iedibināto praksi attiecīgā valsts iestāde pirms sanāksmes pilnvaras var piešķirt citas dalībvalsts delegācijas loceklim.

Lojālas sadarbības pienākums nozīmē, ka ES dalībvalstīm nebūtu jābalso citai pret citu un būtu jādara viss iespējamais, lai vienotos par kopēju nostāju.

Tā kā ICRW ir 87 līgumslēdzējas valdības, 22 balsojošas ES dalībvalstis veido vienu ceturto daļu no balsojošajām IWC dalībniecēm.

Tāpēc gan rīcībpolitikas pamatprincipi, gan balsošanas spēks liek ES kā veselumam panākt vienošanos krietnu laiku pirms IWC sanāksmēm jautājumos par IWC priekšlikumiem vaļu medībām aborigēnu iztikas nolūkā.

4.Juridiskais pamats

4.1.Procesuālais juridiskais pamats