KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Paplašināšanās stratēģija un galvenie uzdevumi 2011.-2012. gadā /* COM/2011/0666 galīgā redakcija */





KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Paplašināšanās stratēģija un galvenie uzdevumi 2011.-2012. gadā 1. Ievads Eiropas Savienības paplašināšanās procesā ir iestājies jauns posms. Noslēdzot pievienošanās sarunas ar Horvātiju, kuras uzņemšana Eiropas Savienībā ir noteikta 2013. gada vidū, sevi ir attaisnojusi politika, kas pieņemta pēc postošajiem konfliktiem Balkānu valstīs 90. gados un kuras mērķis ir panākt visa reģiona mieru, stabilitāti, demokrātiju un dalību ES. Tā ir jauns pierādījums ES paplašināšanās politikas transformējošajam spēkam un piešķir jaunu dinamiku reformai visās paplašināšanās valstīs. ES paplašināšanās politika, kas noteikta Līgumā par Eiropas Savienību[1], ir atbilde uz mūsu kontinenta iedzīvotāju leģitīmo vēlmi kļūt par daļu no apvienotas Eiropas projekta. Centrāleiropas un Austrumeiropas valstu integrācija pēdējās desmitgades laikā ir pierādījusi, ka paplašināšanās sniedz labumu ES kopumā un ļauj tai iegūt labāku pozīciju, lai risinātu globālas problēmas. Paplašināšanās politika ir izrādījies spēcīgs sabiedrības transformācijas instruments. Valstis, kuras jau ir pievienojušās ES un tās, kuras vēl uz to virzās, ir veikušas ievērojamas pārmaiņas, īstenojot ar pievienošanos saistītās demokrātiskās un ekonomikas reformas. Pievienošanās procesa un ar to saistīto panākumu pamatā ir saistības, nosacījumi un uzticamība. Atjaunotā vienprātība par paplašināšanos, par ko vienojās Eiropadomes 2006. gada decembra sanāksmē un kuras pamatā ir saistību nostiprināšanas principi, stingri nosacījumi un laba saziņa ar sabiedrību, kā arī ES spējas integrēt jaunās dalībvalstis, aizvien ir ES paplašināšanās politikas satvars. Īstenojot paplašināšanās politiku, ES paplašina savu miera, stabilitātes, demokrātijas un labklājības teritoriju, kas ir jēdzieni, kuri ir ieguvuši jaunu nozīmi, ņemot vērā nesenos notikumus. · Traģiskie notikumi Vidusjūras dienvidu reģiona valstīs un Vidējos Austrumos, kā arī no tiem izrietošā nestabilā situācija uzsver to, cik svarīga ir stabilitāte un demokrātija Dienvidaustrumeiropas valstīs, kuras ir stabils ES paplašināšanās procesa elements. · Nesenā pasaules finanšu krīze un pašreizējās problēmas eurozonā ir norādījušas uz valstu ekonomiku savstarpējo atkarību Eiropas Savienībā un ārpus tās robežām. Minētie notikumi liek apzināties to, cik svarīgi ir turpmāk konsolidēt ekonomikas un finansiālo stabilitāti un sekmēt izaugsmi arī paplašināšanās valstīs. Šajā nolūkā paplašināšanās process ir spēcīgs instruments. Kopš jaunākā paplašināšanās dokumentu kopuma pieņemšanas Rietumbalkānu valstīs norisinājušies vairāki pozitīvi notikumi. Ratko Mladiča un Gorana Hadžiča arestēšana un nodošana Starptautiskajam Kara noziegumu tribunālam bijušajai Dienvidslāvijai (ICTY) novērsa lielāko klupšanas akmeni Serbijas ceļā uz Eiropas Savienību un bija nozīmīgs veikums pēckonflikta izlīguma procesā. Tika izveidots dialogs starp Belgradu un Prištinu, kā mērķis, inter alia, ir panākt progresu ceļā uz ES un kas ir sniedzis pirmos rezultātus. Virzība ar ES saistītu reformu īstenošanā ir notikusi gandrīz visās paplašināšanās valstīs. Vēl divu Rietumbalkānu valstu, proti, Albānijas un Bosnijas un Hercegovinas, pilsoņiem ir piešķirts bezvīzu režīms. Tomēr daudzās valstīs svarīgas reformas kavējās, bieži vien iekšējo politisko notikumu un konfliktu dēļ. Kavēšanās un šķēršļi bija jo īpaši nopietni Bosnijā un Hercegovinā, kā arī Albānijā. Vairumā valstu lielākās problēmas joprojām ir laba pārvaldība, tiesiskums, administratīvās spējas, bezdarbs, ekonomikas reformas un sociālā integrācija. Vairāki notikumi izraisīja bažas par vārda brīvību plašsaziņas līdzekļos. Atšķirīgie viedokļi par statusu turpina negatīvi ietekmēt gan Kosovu[2], gan visu reģionu. Nopietnas bažas rada nesenie notikumi Ziemeļkosovā. Joprojām nav atrisināts Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas nosaukuma jautājums. Pēdējā gada laikā virzība notikusi Islandes pievienošanās procesā. Minēto panākumu pamatā ir Islandes jau augsti integrētās struktūras, pateicoties tās sen izveidotajai demokrātijai, tās dalībai Eiropas Ekonomikas zonā un Šengenas zonā, kā arī tās augsta līmeņa valsts pārvaldei. Turcijā pievienošanās process aizvien ir visefektīvākais pamats ar ES saistītu reformu veikšanai, dialoga attīstīšanai par ārpolitikas un drošības politikas jautājumiem, ekonomikas konkurētspējas nostiprināšanai un energoapgādes dažādošanai. Pievienošanās sarunās diemžēl jau ilgāk nekā gadu nav bijis iespējams atvērt jaunas sarunu sadaļas. Attiecībās ar Turciju jāsāk jauns konstruktīvs posms, kura pamatā ir konkrēti pasākumi kopējās intereses jomās. Drīzumā paredzētā Horvātijas pievienošanās pierāda to, ka paplašināšanās procesa mērķis ir palielināt tā transformējošo ietekmi uz attiecīgajām valstīm. Uzlabojumi, ko minētajā procesā ieviesa 2006. gada atjaunotā vienprātība par paplašināšanos, tika īstenoti Horvātijā un ir izrādījušies vērtīgi. Izmantojot minēto pieredzi, jāturpina esošās un turpmākās sarunas ar citām paplašināšanās valstīm. Jo īpaši sarežģītas sarunu sadaļas, piemēram, tiesu iestāžu un pamattiesību, kā arī tiesiskuma, brīvības un drošības jomā, jārisina pēc iespējas drīzāk, lai attiecīgajai kandidātvalstij būtu pietiekami ilgs laiks gūt vajadzīgos panākumus reformu jomā. Horvātijas pievienošanās būs liels notikums Rietumbalkānu valstu integrācijas ES vēsturiskajā projektā. ES ir pastāvīgi apstiprinājusi savas politikas iekļautību attiecībā uz Rietumbalkānu valstīm, sākot ar reģionālo pieeju 19. gadsimta 90. gadu vidū un visizteiktāk — ar Stabilizācijas un asociācijas procesu, ko uzsāka 1999. gadā, un ar 2003. gada Saloniku augstākā līmeņa sanāksmi, kurā apstiprināja to, ka Rietumbalkānu nākotne ir ES. Paplašināšanās politikas mērķis nav nospraust sadalošu līniju Balkānos, tai būtu jābūt kā stimulam un katalizatoram pārējām reģiona valstīm, lai paātrinātu to virzību uz ES. Ņemot vērā ES saistības, kā arī reģiona vēsturi un ģeogrāfiju, šis process būs pabeigts tikai tad, kad tiks uzņemtas visas Rietumbalkānu valstis, tiklīdz tās būs izpildījušas attiecīgos nosacījumus. Šajā kontekstā Komisija aizvien pilnībā pieturas pie pašu nopelnu principa. Ritms, kādā katra valsts virzās uz dalību ES, ir atkarīgs galvenokārt no tās snieguma, panākot atbilstību noteiktajiem kritērijiem un nosacījumiem. Horvātijas sekmīgā pieredze ir spēcīgs signāls citām paplašināšanās valstīm. · ES izpilda savas saistības, tiklīdz ir izpildīti nosacījumi. · Pievienošanās kritēriji un nosacījumi ir prasīgi un to īstenošanu uzrauga, tam veltot īpašu uzmanību. Tas nav šķērslis un ļauj katrā dalībvalstī sasniegt lielāku sagatavotības līmeni, kas pievienošanās rezultātā sniegs priekšrocības gan attiecīgajai dalībvalstij, gan ES. · Divpusējos strīdus ar kaimiņvalstīm jārisina, un to var panākt ar dialoga starpniecību un kompromisu saskaņā ar noteiktajiem principiem. Paplašināšanās procesa ticamības saglabāšana ir būtisks elements reformu paātrināšanai paplašināšanās valstīs un dalībvalstu atbalsta nodrošināšanai. Pēdējā gada notikumi ir apstiprinājuši to, ka taustāmus rezultātus ceļā uz ES var sasniegt arī pirms pievienošanās, ja tiek izpildīti attiecīgie nosacījumi. Šajā paziņojumā ietvertie Komisijas ieteikumi attiecībā uz pāreju uz nākamajiem pievienošanās procesa posmiem un vīzu liberalizācijas režīma piešķiršanu Albānijai un Bosnijai un Hercegovinai ir ilustratīvi piemēri. No otras puses, ja konkrētu rezultātu sasniegšanai nepietiek ar politisko gribu un saistībām vai ja to nav, pievienošanās process nav pavirzījies uz priekšu un var apstāties. Šajā paziņojumā ir novērtēta Eiropas Savienības paplašināšanās darba kārtības pašreizējā situācija, tostarp Rietumbalkānu valstīs, Turcijā un Islandē. Pamatojoties uz pievienoto padziļināto analīzi[3] par katru valsti, tajā izklāstīts tas, ko minētās valstis ir sasniegušas, gatavojoties dalībai, kāda ir to šā brīža situācija, novērtētas to iespējas turpmākajiem gadiem un šajā saistībā sagatavoti vairāki ieteikumi. Tāpat kā iepriekšējos gados īpaša uzmanība ir veltīta daudziem galvenajiem uzdevumiem. 2. Galvenie uzdevumi 2.1. Pastiprināta uzmanība tiesiskuma stiprināšanas un valsts pārvaldes reformas jomā Ir konstatēts, ka tiesiskuma stiprināšana ir nepārtraukts svarīgs jautājums un būtisks nosacījums valstīs, kas virzās uz dalību ES. Nesenajos gados saskaņā ar atjaunoto vienprātību par paplašināšanos šim jautājumam ir veltīta lielāka uzmanība visos pievienošanās procesa posmos. Uzsvars uz tiesiskumu bija atspoguļots, padziļināti izskatot šos jautājumus pievienošanās sarunās ar Horvātiju, īpaši sarunu sadaļās par tiesu iestādēm un pamattiesībām, un tiesiskumu, brīvību un drošību. Tiesiskuma jautājumu nozīme galvenajās prioritātēs, kas noteiktas kā nosacījumi sarunu sadaļu atvēršanai ar Albāniju un Melnkalni, ir vēl viens piemērs tam, ka šī joma kļūst svarīgāka pirms faktisko sarunu sākšanas. Pievienošanās sarunās ar Horvātiju gūtā pieredze tiks izmantota pašreizējās un turpmākajās sarunās ar citām valstīm. Šajā nolūkā Komisija ierosinās jaunu pieeju attiecībā uz jautājumiem, kas saistīti ar tiesu iestādēm un pamattiesībām, kā arī tieslietu un iekšlietu jomā. Tā kā šajos jautājumos jāsasniedz pārliecinoši rezultāti, tie būtu jārisina pievienošanās procesa agrīnā posmā un tādējādi būtu jāatver attiecīgās sadaļas, pamatojoties uz rīcības plāniem. Komisija visos procesa posmos regulāri sagatavos ziņojumu par panākto šajās jomās atbilstīgi rīcības plānos noteiktajiem principiem, attiecīgajā gadījumā veicot vajadzīgos koriģējošos pasākumus. Lai atbalstītu šo procesu, tiks izmantoti IPA līdzekļi. Pirmspievienošanās procesa ietvaros Komisija aicina valstis izveidot neatkarīgas un efektīvas tiesu iestādes un novērst pašreizējos šķēršļus. Šajā ziņā Horvātija uzlaboja savu tiesnešu amatā iecelšanas sistēmu, Serbija sāka pārskatīt tiesnešu un prokuroru atkārtotas amatā iecelšanas procedūru, Melnkalne sāka pārskatīt galvenos konstitucionālos un tiesību aktu noteikumus attiecībā uz tiesu iestādēm. Kosova pabeidza savu tiesnešu un prokuroru atkārtotas iecelšanas amatā procesu. Cīņa pret korupciju ir viena no galvenajām problēmām tiesiskuma jomā lielākajā daļā paplašināšanās valstu. Korupcija aizvien ir nopietna problēma, kas ietekmē ne tikai pilsoņu ikdienas dzīvi tādās svarīgās jomās kā veselības aprūpe un izglītība. Tā arī būtiski nevēlami ietekmē ieguldījumus un uzņēmējdarbību, kā arī rada zaudējumus valstu budžetā, īpaši attiecībā uz publisko iepirkumu un privatizāciju. Iepriekšējo gadu laikā Komisija ir pastiprināti pievērsusi uzmanību cīņai pret korupciju paplašināšanās valstīs. Svarīga pieredze, kas gūta, strādājot ar paplašināšanās valstīm, ir sekmējusi attīstību pašas ES pieejā cīņā pret korupciju visās (ārpolitikas un iekšpolitikas) politikas jomās[4]. Lai arī Komisija veido korupcijas uzraudzības mehānismu dalībvalstīm, tā joprojām piešķirs augstu prioritāti korupcijas novēršanas politikas uzraudzībai paplašināšanās valstīs, uzmanību veltot rezultātiem un ilgtspējībai, sākot no pievienošanās sagatavošanas agrīniem posmiem. Komisija arī sekmēs ciešu sadarbību starp starptautiskajiem līdzekļu devējiem, lai nodrošinātu līdzekļu optimālu izmantošanu. Cīņa pret organizēto noziedzību joprojām ir svarīga prioritāte paplašināšanās valstīm. Tā ir cieši saistīta ar korupcijas apkarošanu un neatkarīgu tiesu iestāžu izveidi. Tā kā daudzām kriminālām darbībām ir pārrobežu raksturs, tas būtiski sarežģī cīņu pret organizēto noziedzību. Šā jautājuma risināšanai īpaši svarīga ir reģionālā sadarbība starp tiesībaizsardzības iestādēm un tiesu iestādēm, tostarp profesionālu tīklu izveide. Komisija atbalsta reģionālo prokuroru tīkla izveidi, kurā piedalās dalībvalstu norīkoti eksperti, kā arī attiecīgās Eiropas aģentūras. Komisija arī palīdz izveidot koordinētas liecinieku aizsardzības sistēmas attiecīgajā reģionā. Pēdējā gada laikā Komisija ir pastiprinājusi savu dialogu tiesiskuma jomā ar Rietumbalkānu valstīm. Tā mērķis ir stiprināt sagatavošanos pirmspievienošanās procesa agrākā posmā, kura pamatā ir tieslietu un iekšlietu nozares padziļināta analīze. Šajā nolūkā vairumā paplašināšanās valstu tika veikti ekspertu komandējumi. Komisija pastiprināja sadarbību un informācijas apmaiņu ar attiecīgajām ES aģentūrām, tostarp Eiropolu, Frontex, Eurojust, kā arī ar Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centru, ar reģionālām iniciatīvām, Eiropas Padomi un citām starptautiskajām organizācijām. Vajadzības gadījumā kritēriji tika piemēroti jau minētā procesa agrīnos posmos. Ar Bosniju un Hercegovinu tika uzsākts strukturēts dialogs, un Komisija ierosina sākt līdzīgu dialogu ar Kosovu par tiesiskumu, lai risinātu problēmas šajā jomā un atbalstītu tiesu iestāžu reformu. Valsts pārvaldes reforma, kuras mērķis ir pārredzamības, pārskatatbildības un efektivitātes palielināšana, kas ir svarīga demokrātijai un tiesiskumam, aizvien ir galvenā prioritāte saskaņā ar politiskajiem kritērijiem vairumā paplašināšanās valstu. Pienācīgas administratīvās procedūras, tostarp attiecībā uz cilvēkresursiem un valsts finanšu pārvaldību, ir svarīgas acquis īstenošanai. Valstīm ir jāpalielina savi centieni, lai uzlabotu valsts pārvaldi, pamatojoties uz kopējām valstu stratēģijām. Dažās paplašināšanās valstīs aizvien biežāk pierādās tas, ka netiek pienācīgi ievērotas valdošo partiju un valsts atšķirīgās lomas. Šāda prakse apdraud tiesiskumu un demokrātijas funkcionēšanu. 2.2. Vārda brīvības nodrošināšana plašsaziņas līdzekļos Vārda brīvība ir pamattiesības, ko aizsargā starptautiskās tiesības, un tā veido būtisku daļu plurālistiskas demokrātijas darbībā. Attiecībā uz pievienošanās procesu šīs brīvības nodrošināšana ir galvenais elements Kopenhāgenas politiskajos dalības kritērijos. Paplašināšanās valstis kopumā raksturo plurālistiski plašsaziņas līdzekļi. Tomēr daudzās valstīs šajā jomā nesen ir novērotas negatīvas tendences. Tas rada nopietnas bažas. Komisija vārda brīvību turpmāk izpēta pievienotajos ziņojumos, kuros ir izklāstīta katras valsts konkrētā situācija. Problēmas attiecībā uz vārda brīvību un plašsaziņas līdzekļiem ietver: politisko iejaukšanos, kas reizēm atspoguļota arī tiesību sistēmā; ekonomisko spiedienu, noziegumu un korupcijas izmantošanu, lai ietekmētu plašsaziņas līdzekļus; kā arī žurnālistu nepietiekamu aizsardzību pret uzmākšanos vai pat vardarbīgiem uzbrukumiem. Ekonomikas problēmas attiecas uz pārredzamības trūkumu un īpašumtiesību koncentrāciju, godīgas konkurences trūkumu, kā arī tirgus regulatoru neatkarības trūkumu. Vairākās paplašināšanās valstīs tiesību aktu par plašsaziņas līdzekļiem vispārējā īstenošanas pakāpe nav apmierinoša. Aizvien vairākus gadus pēc notikušā nav izskatītas daudzas lietas par uzbrukumiem žurnālistiem, tostarp slepkavībām. Turcijā tiesību aktu sistēma vēl pietiekamā mērā neaizsargā vārda brīvību. Nopietnas bažas rada lielais skaits juridisko lietu un izmeklēšanu pret žurnālistiem un nepamatots spiediens uz plašsaziņas līdzekļiem. Visi šie jautājumi rada nopietnus ierobežojumus attiecībā uz viedokļiem, ko pauž plašsaziņas līdzekļi, kas kritizē valdības un neveicina pētniecisko žurnālistiku. Plašsaziņas līdzekļiem un žurnālistiem bieži vien jāveic pašcenzūra. Ir būtiski, lai paplašināšanās valstis garantētu atvērtu un plurālistisku plašsaziņas līdzekļu vidi, kas pieļauj kritiskas un neatkarīgas žurnālistikas kultūru. Sabiedriskajām raidorganizācijām jāuzlabo savs ekonomiskais stāvoklis un autonomija, lai pildītu savu funkciju. Vienlaikus plašsaziņas līdzekļu profesionāļiem būtu jāapņemas veikt pašregulāciju, pamatojoties uz visaptverošiem ētikas kodeksiem un profesionālajiem standartiem. Komisija 2011. gada maijā organizēja konferenci par vārda brīvību, kurā piedalījās plašsaziņas līdzekļu pārstāvji un pilsoniskās sabiedrības ieinteresētās aprindas no Rietumbalkānu valstīm un Turcijas. Konferences mērķis bija sniegt informāciju ne tikai oficiālajiem valdības partneriem, bet arī tiem, kas ir tieši iesaistīti, un uzklausīt šādu personu viedokļus un pieredzi. Šajā jomā Komisija turpinās savā darbā izmantot minētās konferences secinājumus. Komisija cieši uzraudzīs virzību attiecībā uz pašreizējiem nolīgumiem un strukturētiem dialogiem ar paplašināšanās valstīm. Tā turpinās integrēt šos jautājumus pievienošanās sarunās, īpaši saskaņā ar sadaļu par tiesu iestādēm un pamattiesībām. Tā noteiks prioritātes un rosinās valdības pielikt pūles, lai sasniegtu Eiropas standartus vārda brīvības jomā. Šajā nolūkā tiks stiprināta sadarbība ar attiecīgajām partnervalstīm un starptautiskajām organizācijām, īpaši ar Eiropas Padomi un Eiropas Drošības un sadarbības organizāciju. Turpmāk tiks attīstīts dialogs ar žurnālistiem un to asociācijām. 2.3. Reģionālās sadarbības un pēckonflikta izlīguma procesa uzlabošana Rietumbalkānu valstīs Reģionālā sadarbība un labas kaimiņattiecības ir Stabilizācijas un asociācijas procesa būtiski elementi, un tādēļ Komisija tos cieši uzrauga visos pievienošanās procesa posmos. Reģionālā sadarbība sekmē un uzlabo pēckonflikta izlīguma procesu reģionā, kurā nesenajā pagātnē ir notikuši lieli konflikti. Reģionālā sadarbība un tirdzniecība var reģionam sniegt papildu ekonomikas priekšrocības. Tā ir arī būtiska daļa no integrācijas procesa ES, kurai bieži vajadzīgas reģionālās pieejas un pasākumi. Šajā jomā pēdējās desmitgades laikā ir panākts būtisks progress, un pagājušajā gadā ir veikti svarīgi papildu pasākumi. Reģiona, īpaši Serbijā un Horvātijā, vadītāju vizītes kaimiņvalstīs, kā arī paziņojumi par 19. gadsimta 90. gadu konfliktiem ir būtiski sekmējuši pēckonflikta izlīguma procesu. Tuvākajā nākotnē tiks sekmīgi pabeigts Sarajevas process par bēgļu atgriešanu, kurā iesaistīta Serbija, Horvātija, Bosnija un Hercegovina, kā arī Melnkalne. NVO un pilsoniskās sabiedrības iniciatīvas, piemēram Jauniešu iniciatīva cilvēktiesību jomā, Taisnības un samierināšanās komisija (RECOM) un Igman iniciatīva, ir svarīgas pēckonflikta izlīguma procesa uzlabošanā ne tikai valdību ietvaros, bet arī attiecīgā reģiona pilsoņu vidū. Sadarbība konkrētās nozarēs norit labi un virzās uz priekšu, tostarp izmantojot Enerģētikas kopienu, Eiropas kopējo gaisa telpu un kopīgas mācības patlaban pilnībā funkcionējošajā Reģionālajā valsts pārvaldes skolā (ReSPA). Komisija 2010. gada decembrī ierosināja stratēģiju Donavas reģiona attīstības uzlabošanai, kuru pēc tam apstiprināja dalībvalstis[5]. Pieaug reģionālā tirdzniecība, ievērojot Centrāleiropas brīvās tirdzniecības nolīgumu (CBTN), un nolīgumos tiek ietvertas papildu jomas, piemēram, konkurences politika, turpmāka tarifu barjeru atcelšana un pakalpojumu liberalizācija. Reģionālās sadarbības padome (RCC) ir sākusi īstenot savu trīs gadu stratēģiju un darba programmu, strādājot, lai sasniegtu vairāk uz rezultātiem orientētu darbību. Vienlaikus problēmas, ko rada pagātnes konflikti, kopā ar citiem divpusējiem jautājumiem aizvien ir galvenie šķēršļi stabilitātei Rietumbalkānu valstīs, kas ietekmē reģionālo sadarbību, valstu attiecības, kā arī to iekšējo darbību un reformu procesu. Ir steidzami jārisina atlikušās problēmas. Šo jautājumu risināšana novērsīs lielāko šķērsli Rietumbalkānu valstu ceļā uz dalību ES. Jo īpaši, strīdi, kas saistīti ar etnisko grupu vai statusa jautājumiem, īpaši Bosnijā un Hercegovinā un Kosovā, joprojām traucē iestāžu normālai darbībai, kavē reformu procesu un Eiropas darba kārtību un var reizēm radīt plašākas reģionālas problēmas. Komisija uzskata, ka virzīties uz dalību ES ir labākais veids, kā minētajām valstīm risināt šīs problēmas. Nesenie notikumi, jo īpaši panākumi ES atvieglotā Belgradas un Prištinas dialogā ir svarīgākais elements šajā kontekstā. Šā gada augustā atzīmētā 10. gadadiena kopš Ohridas pamatnolīguma parakstīšanas ir atgādinājums par to, ka sarežģītus ar etniskajām grupām saistītus jautājumus var sekmīgi atrisināt ar dialoga un kompromisa starpniecību. Nesen tika panākti pozitīvi rezultāti, risinot problēmas, kuras attiecas uz reģionālo iniciatīvu iekļaujošu darbību, kas izriet no atšķirīgajiem viedokļiem par Kosovas statusu, bet ir jāpaveic vairāk. Belgradas un Prištinas dialoga ietvaros tika panākta vienošanās par to, ka Serbija atzīst Kosovas muitas zīmogus, un tam vajadzētu ļaut atjaunot reģionālo tirdzniecību saskaņā ar Centrāleiropas brīvās tirdzniecības nolīgumu. Iepriekš tika atjaunotas arī CBTN un RCC sanāksmes, tajās piedaloties visām pusēm, kā arī tika parakstīta Eiropas un Vidusjūras reģiona konvencija par preferenciāliem izcelsmes noteikumiem. Tomēr atšķirīgie viedokļi par Kosovas statusu turpināja kavēt Transporta kopienas nolīguma pabeigšanu un parakstīšanu un autonomo tirdzniecības pasākumu paplašināšanu Kosovai un citiem Rietumbalkānu partneriem. Šīs atšķirības aizvien ir šķērslis līgumattiecību izveidei starp ES un Kosovu. Belgradas un Prištinas dialoga ietvaros vēl nav panākts visaptverošs risinājums jautājumos, kuri attiecas uz reģionālo sadarbību. Komisija stingri aicina visas iesaistītās puses turpināt meklēt praktiskus un pragmatiskus risinājumus, lai nodrošinātu reģionālās sadarbības integrāciju, neraugoties uz atšķirīgajiem viedokļiem par Kosovas statusu. Pēdējos gados panāktais progress liecina, ka tas ir iespējams. Lai panāktu ilglaicīgu izlīgumu, ir jāpabeidz lietu izskatīšana attiecībā uz karu laikā izdarītajiem noziegumiem bijušajā Dienvidslāvijā. Pilnīga sadarbība ar ICTY joprojām ir svarīgs nosacījums pievienošanās procesam Rietumbalkānu valstīs. Minētajā virzienā lieli panākumi gūti līdz ar pēdējo divu ICTY apsūdzēto personu arestēšanu un nodošanu Hāgas tribunālam. Komisija arī aicina attiecīgās valdības stingrāk veikt kara noziegumu tiesas procesu pareizu izskatīšanu. Komisija ļoti nopietni ņem vērā ziņojumu (Marty ziņojums), ko janvārī apstiprinājusi Eiropas Padomes parlamentārā asambleja attiecībā uz noziegumiem, tostarp cilvēku orgānu tirdzniecību, kuri, iespējams, izdarīti Kosovas konflikta laikā un pēc tā. Tā pilnībā atbalsta EULEX veikto izmeklēšanu, norāda uz to, cik svarīga šajā kontekstā ir liecinieku aizsardzība, un atzinīgi vērtē EULEX darba grupas izveidi Briselē, kā arī attiecīgo valdību sadarbību ar šo darba grupu. Kopumā ir svarīgi, lai valdības un pilsoniskās sabiedrības organizācijas reģionā darītu vairāk, lai izskaidrotu pilsoņiem, ka pēckonflikta izlīgums ir būtiska daļa no to Eiropas nākotnes un ka tiesiskums attiecībā uz kara noziegumiem ir neatņemams šī procesa elements. Politiskajiem līderiem būtu jāizvairās no apgalvojumiem un pasākumiem, kuri varētu apšaubīt šos nopietnos principus. Attiecībā uz atklātiem divpusējiem jautājumiem tie paplašināšanās procesā attiecīgajām pusēm apņēmīgi jārisina pēc iespējas drīzāk labā kaimiņattiecību garā un, ņemot vērā vispārējās ES intereses. Komisija aicina puses veltīt centienus, lai atrisinātu atlikušos robežjautājumus saskaņā ar noteiktiem principiem un līdzekļiem, tostarp vajadzības gadījumā nododot jautājumus Starptautiskajai Tiesai. Divpusējiem jautājumiem nebūtu jākavē pievienošanās process. Komisija ir gatava sekmēt vajadzīgā politiskā stimula izveidi risinājumu rašanai un atbalstīt ar tiem saistītās iniciatīvas. Robežu arbitrāžas nolīgums starp Slovēniju un Horvātiju, kura īstenošana tiks uzsākta šā gada vēlākā posmā, paver ceļu divpusējo jautājumu risināšanai. Komisija stingri aicina puses, kas iesaistītas strīdā par Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas nosaukuma jautājumu, izmantot līdzīgi konstruktīvu pieeju pašreizējās ANO vadītajās sarunās. 2.4. Ilgtspējīgas ekonomikas atveseļošanas panākšana un stratēģijas „Eiropa 2020” īstenošana Visās paplašināšanās valstīs patlaban notiek ekonomikas atveseļošanās, lai arī atšķirīgā tempā. Turcija ir pārvarējusi krīzi, tās ekonomikai kļūstot spēcīgākai, un tās izaugsme aizvien ir iespaidīga, bet parādās aizvien vairāk pazīmju, kas liecina par ekonomikas pārkaršanu. Arī Rietumbalkānu valstu ekonomika sāk atgūties, kaut gan tām vēl būs vajadzīgs laiks, lai sasniegtu pirmskrīzes līmeni. Islandes ekonomika turpina atgūties no lielām ekonomikas problēmām, ko tā piedzīvoja krīzes laikā. Tomēr paplašināšanās valstīm nākas saskarties ar svarīgām sociālajām un ekonomiskajām problēmām. Bezdarba līmenis joprojām ir augsts un lielākajā daļā valstu turpina palielināties. Bezdarba līmenis Kosovā, Bosnijā un Hercegovinā un Bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā aizvien ir lielākais Eiropā. Darbaspēka dalība ir zema, īpaši sieviešu un jauniešu vidū, un problēmas rada plaši izplatītā neoficiālā nodarbinātība. Eksportā no Rietumbalkānu valstīm, kas veicina ekonomikas atveseļošanos, joprojām dominē zemas pievienotās vērtības produkti, tostarp preces, kas ir pakļautas cenu svārstībām un spēcīgai konkurencei no jaunajām tirgus ekonomikas valstīm. Vairums paplašināšanās valstu ir saglabājušas kopumā piesardzīgu makroekonomikas politiku. Fiskālā konsolidācija un darba tirgu reforma vēl aizvien ir vissteidzamākā īstermiņa prioritāte, atspoguļojot lielākoties līdzīgas problēmas, ar kurām patlaban saskaras ES. Jāveic vairāk strukturālas reformas, lai palielinātu konkurētspēju un uzlabotu ieguldījumu vidi, tādējādi piesaistot ārvalstu tiešos ieguldījumus, veicinot darbavietu izveidi un nodrošinot izaugsmes ilgtspējību. Rietumbalkānu valstīs īpašas problēmas rada valsts pārvaldes spēju uzlabošana un tiesiskuma nostiprināšana, tostarp reformu veikšana tiesu iestādēs un plaši izplatītās korupcijas apkarošana. Progress šajās jomās arī veidotu uzņēmējdarbības vidi. Uzņēmumiem un ieguldījumiem infrastruktūrā vajadzīgie sabiedriskie pakalpojumi aizvien ir zemā līmenī. Darba tirgus reformām, tostarp sociālo pabalstu sistēmas pārskatīšanai, nodokļu jautājumiem un izglītības sistēmu pārmaiņām, būtu jāveicina svarīgāko strukturālo nepilnību un šķēršļu novēršana Rietumbalkānu valstīs, lai panāktu spēcīgāku, ilgtspējīgāku un iekļaujošāku izaugsmi. Stratēģijas „Eiropa 2020” mērķu īstenošana Stratēģija „Eiropa 2020” ir ES izaugsmes stratēģija pašreizējai desmitgadei, lai sasniegtu gudru, ilgtspējīgu un integrējošu ekonomiku mainīgā pasaulē. Paplašināšanās valstis tiek aicinātas izmantot stratēģiju „Eiropa 2020” un tās galvenās iniciatīvas[6]. Tas nodrošina lietderīgu pamatu reformu veikšanai. Stratēģijas „Eiropa 2020” mērķi attiecīgā gadījumā ir atspoguļoti dialogos par ekonomikas politiku un nodarbinātību, un sociālo politiku starp Komisiju un paplašināšanās valstīm. Komisija ir vadījusi finanšu palīdzības plānošanu stratēģijas „Eiropa 2020” mērķu sasniegšanai, īpaši attiecībā uz attīstību sociālajā un ekonomikas jomā. Minētie mērķi tiek ņemti vērā Komisijas sadarbībā ar starptautiskajām finanšu iestādēm (SFI). Pašreizējā parādu krīze Eiropā ir norādījusi uz stabilu valsts finanšu nozīmi, un Komisija dalās ar kandidātvalstīm un potenciālajām kandidātvalstīm ar dažiem no saviem salīdzinošās pārskatīšanas mehānismiem. Šajā nolūkā svarīgs instruments ir daudzpusējā fiskālā uzraudzība, ko veic ES. To pakāpeniski pielāgos turpmākajai nostiprinātajai ekonomikas pārvaldībai ES. Privātā sektora attīstības jomā politikas koordinācija ar Rietumbalkānu valstīm un Turciju notiek, pamatojoties uz ES mazās uzņēmējdarbības akta noteikumiem[7]. Šīs koordinācijas rezultātā, kura balstās uz regulāriem novērtējumiem, izmantojot noteiktus ES kritērijus, ir sagatavoti labi pārbaudīti ieteikumi, kas atspoguļo katras paplašināšanās valsts īpatnības. Komisija ierosina mazās uzņēmējdarbības akta rezultātus izmantot kā atsauces instrumentus turpmākām darbībām, kuras saistītas ar maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) reģionā. Rietumbalkānu investīciju sistēmas ietvaros Komisija aicina starptautiskās finanšu partneriestādes atbalstīt jaunus MVU finansēšanas veidus, īpaši attiecībā uz kapitālu, riska kapitālu un garantijas mehānismiem. Komisija līdzfinansēs Rietumbalkānu valstu MVU platformu, kuras mērķis ir uzlabot pieeju, lai finansētu MVU ar garantiju un riska kapitāla starpniecību. Pētniecības un inovācijas jomā paplašināšanās valstu sadarbība ar ES jau ir attīstīta attiecībā uz gatavību dalībai ES iniciatīvās. Paplašināšanās valstis piedalās Septītajā pētniecības un tehnoloģiju attīstības programmā un Konkurētspējas un jauninājumu programmā. Tomēr pašreizējie rādītāji liecina par to, ka vairumā gadījumu tie ir lielā mērā zemāki par ES vidusmēra rādītājiem attiecībā uz ieguldījumiem un pētniecības un inovācijas politikas attīstību. Reģionālie līderi tiek aicināti, piemēram, gaidāmajās ministru konferencēs, apņemties palielināt ieguldījumu pētniecībā, inovācijās un cilvēkkapitālā. Paplašināšanās valstīm labāk jāsagatavojas, lai izturētu klimata pārmaiņas un saskaņotu tiesību aktus ar ES centieniem minētās problēmas risināšanā, tostarp, veicinot par to izpratni. Pakāpeniski risinot jautājumus klimata pārmaiņu jomā, tiks panākts zems oglekļa dioksīda emisiju līmenis un tiks izveidotas darbavietas. Tikko aizsākušos ekonomikas atveseļošanos vēl jāatspoguļo uzlabotā sociālajā situācijā. To iedzīvotāju skaits, kas dzīvo zem nabadzības robežas, aizvien ir augsts un Rietumbalkānu valstīs turpina paaugstināties. Augsts neoficiālās nodarbinātības līmenis negatīvi ietekmē sociālo situāciju, īpaši jauniešus. Par prioritāti noteikta darbavietu nodrošināšana un sociālā iekļaušana attiecībā uz neaizsargātākajām grupām. Tomēr sociālajā sektorā ir bijis maz faktiskā ieguldījuma, un sadarbībā ar starptautiskajiem līdzekļu devējiem ir bijuši šķēršļi stratēģiskajā plānošanā. Komisija savā politikas dialogā norāda uz nodarbinātību un sociālo politiku un aicina valstis noteikt skaidrus un reālus mērķus šajās divās jomās, kā arī konkrētāk noteikt mērķus un prioritātes attiecībā uz izdevumiem sociālajā jomā. Paplašināšanās valstīm attiecīgā gadījumā būtu jāintegrē Eiropas platformas cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību mērķi. Būtu jāpieņem ilgtspējīgi pasākumi visu visneaizsargātāko grupu iekļaušanai pārējā sabiedrībā. Attiecībā uz īpaši neizdevīgā stāvoklī esošo romu mazākumtautību Komisija aicināja Rietumbalkānu valstis un Turciju sadarboties ES romiem paredzēto platformu ietvaros, kas sistemātiski uzrauga iekļaušanu un ierosina attiecīgas darbības. Komisija ir organizējusi vairākus seminārus par romu jautājumiem, lai rosinātu attiecīgā reģiona valstis pārskatīt un stiprināt attiecīgos valsts rīcības plānus un to īstenošanu attiecībā uz diskriminācijas novēršanu un romu integrācijas uzlabošanu, īpaši izglītības, nodarbinātības, mājokļu un veselības aprūpes jomā. Rietumbalkānu valstīm jāvelta nopietnas pūles, lai atvieglotu iekšēji pārvietoto personu reģistrāciju pilsoņu reģistrā. Uzlabota izglītība un apmācība ir galvenie strukturālo pārmaiņu jautājumi ilgtspējīgai un iekļaujošai izaugsmei. Līdz šim ieguldījumi izglītībā, prasmēs un kvalifikācijās parasti ir bijuši zemi, un valstu kvalifikācijas atzīšana reģionālā līmenī nav pietiekama. Ir jāveic reformas valsts izglītības sistēmās un infrastruktūrā, kā arī jārisina pašreizējie prasmju neatbilstības jautājumi starptautiski salīdzināmajās arodizglītības, izglītības un apmācību programmās. Komisija ir atvērusi stratēģisko sistēmu „Izglītība un mācības 2020" dalībai kandidātvalstīm, no kurām dalībai vēl nav pieteikušās Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika un Melnkalne. Komisija ir ierosinājusi izstrādāt Rietumbalkānu platformu izglītības un apmācības jomā, kuras pamatā ir atvērta koordinācijas metode, lai ļautu piedalīties visām paplašināšanās valstīm. Tas uzlabos dialogu par galvenajiem politikas jautājumiem un nodrošinās īstenošanu un uzraudzību. Rietumbalkānu valstis tiek aicinātas piedalīties ES Mūžizglītības programmas darbībās. 2.5. Transporta un enerģijas tīklu paplašināšana Uzlabota sadarbība transporta un enerģijas jomā ar paplašināšanās valstīm sniedz tiešas priekšrocības Eiropas pilsoņiem un uzņēmumiem. Transporta un enerģijas savstarpējā saistība ir galvenie elementi ES sadarbībā ar visām kaimiņvalstīm, kuras mērķis ir veicināt ilgtspējīgu ekonomikas izaugsmi, tirdzniecības un kultūras apmaiņu, nodarbinātību, kā arī uzlabot dzīves apstākļus. Attiecībā uz paplašināšanās valstīm šīs sadarbības mērķis ir arī sagatavot valstis, lai tās varētu pilnībā uzņemties un īstenot acquis transporta un enerģijas jomā. Atrodoties stratēģiskā vietā krustcelēs starp Eiropu, Vidējiem Austrumiem un Kaukāzu, Turcija ir konsekventi attīstījusi un nostiprinājusi savas saiknes ar ES, kā to pierāda nesenie notikumi aviācijas nozarē vai tās nozīme Dienvidu gāzes koridora izveidē. Turpmāka šo saikņu attīstība sniegtu priekšrocības abām pusēm. Dienvidu gāzes koridors veicinātu Eiropas drošību attiecībā uz dabasgāzes piegādi, kā arī sniegtu lielu ieguldījumu piegādes ceļu paplašināšanā un rosinātu konkurenci starptautiskajā gāzes tirgū. Komisija finansiāli atbalsta Turciju turpmākajā tās transporta tīklu izstrādē, īpaši attiecībā uz ātrgaitas dzelzceļu savienojumiem un ostas iekārtu modernizēšanu. Tajā pašā laikā Turcija būtu jāmudina padziļināt savu gāzes tirgu, palielinot likviditāti un līgumu fleksibilitāti. Šāds process radītu enerģētikas centra izveidi, kas palīdzētu sasniegt lielāku energoapgādes drošību. Rietumbalkānu valstīs Dienvidaustrumu Eiropas Transporta novērošanas centra (SEETO) ietvaros, kas nosaka reģionālās intereses prioritātes projektus, ir definēts reģionālais transporta tīkls. Rietumbalkānu valstis kopā ar ES dalībvalstīm un citām Eiropas valstīm piedalās Eiropas kopējās gaisa telpas nolīguma īstenošanā, kas tika parakstīts 2006. gadā. Sadarbība transporta jomā ir arī paredzēta saskaņā ar Donavas reģiona stratēģiju. Kopš 2008. gada Komisija ar Rietumbalkānu valstīm risina sarunas par Transporta kopienas izveidi, ar ko izveido integrētu tirgu infrastruktūras un sauszemes, iekšējo ūdensceļu un jūras transporta jomā. Sarunas ir gandrīz pabeigtas, bet tās kavē atšķirīgie viedokļi Kosovas nosaukuma jautājumā. Komisija aicina attiecīgās puses veikt vajadzīgos pasākumus, kas ļaus drīzumā noslēgt sarunas un parakstīt minēto līgumu. Komisija ir ierosinājusi pārskatīt ES komunikāciju tīklus transporta jomā (TEN-T), lai uzlabotu savienojumus ar valstīm, uz kurām attiecas paplašināšanās un kaimiņattiecību politika[8]. Enerģētikas jomā ES arī cenšas panākt tīklu integrāciju, īpaši ar Enerģētikas kopienas atbalstu, kas aptver ES un tās dalībvalstis, visas Rietumbalkānu valstis, kā arī dažas kaimiņvalstis[9]. Enerģētikas kopiena, kas veidota uz ES noteikumiem enerģijas jomā, ir pamats atvērtam, pārredzamam un konkurētspējīgam reģionālajam tirgum, kas palīdz piesaistīt ieguldījumus. Enerģētikas kopienas acquis jau aptver iekšējo enerģijas tirgu, energoefektivitāti un atjaunojamos enerģijas avotus, kā arī atsevišķas acquis daļas vides, sociālajā un konkurences jomā. To paplašinās, lai ietvertu obligāto naftas krājumu veidošanu, papildus elektroenerģijas un gāzes tirgiem. 3. Paplašināšanās valstīs panāktais progress un darba kārtība 2011.-2012. gadam 3.1. Rietumbalkānu valstis Horvātija Pievienošanās sarunas ar Horvātiju tika slēgtas jūnijā. Tas notika, pateicoties tam, ka pagājušā gada laikā Horvātija izpildīja neizpildītos kritērijus atlikušajās jomās, tostarp sarežģītās sadaļās, piemēram, tiesu iestādes, pamattiesības un konkurences politika. Horvātija ir guvusi ievērojamus panākumus cīņā pret korupciju, ieviesusi jaunu, objektīvu un pārredzamu sistēmu tiesnešu un prokuroru iecelšanai un ir lielā mērā uzlabojusi izmitināšanas programmu īstenošanu bēgļiem, kuri atgriežas. Tās grūtībās esošo kuģu būvētavu restrukturizācija ir ievērojami pavirzījusies uz priekšu. Pievienošanās sarunu rezultāts tiks ietverts pievienošanās līgumā, ko, kā paredzēts Eiropadomes jūnija sanāksmē, būtu jāparaksta šā gada beigās. Tam būtu jāļauj Horvātijai pievienoties ES 2013. gada 1. jūlijā, ja tiks pabeigtas vajadzīgās ratifikācijas procedūras. Horvātija ir sasniegusi ļoti augstu sagatavotības līmeni, lai uzņemtos ES dalībvalsts pienākumus pēc pievienošanās. Tā pilnībā atbilst Kopenhāgenas politiskajiem kritērijiem. Ir paredzams, ka ekonomikas un acquis kritēriji tiks izpildīti līdz 2013. gada 1. jūlijam. Šis temps ir jāsaglabā. Horvātijai jāturpina izmantot īstenotās reformas un attīstītās spējas pievienošanās sarunu laikā. Komisija cieši uzraudzīs, lai Horvātija izpildītu visas uzsāktās saistības, un tās nepārtraukto gatavošanos uzņemties ES dalībvalsts pienākumus pēc pievienošanās. Tiks uzraudzītas jo īpaši saistības, ko Horvātija uzņēmusies šādās jomās: tiesu iestādes un pamattiesības, tiesiskums, brīvība un drošība, kā arī konkurences politika. Uzraudzībā ietilps regulāri atjauninātas uzraudzības tabulas, dialogs saskaņā ar stabilizācijas un asociācijas nolīgumu, savstarpējā salīdzinošā izvērtējuma veikšanai paredzētas misijas, pirmspievienošanās ekonomikas programma un fiskālie paziņojumi. Komisija līdz Horvātijas pievienošanās dienai izdos sešus ikmēneša novērtējumus par saistību īstenošanu, ko valsts ir uzņēmusies šajās sadaļās. Eiropas Parlamentam un Padomei 2012. gada rudenī tiks iesniegts visaptverošs pārraudzības ziņojums. Ja uzraudzības procesā tiks konstatēti problemātiski jautājumi, kurus Horvātija nerisinās, Komisija vajadzības gadījumā nosūtīs agrīnas brīdināšanas vēstules Horvātijas iestādēm un, iespējams, ierosinās Padomei veikt visus attiecīgos pasākumus jau pirms pievienošanās. Turklāt, tāpat kā piektajā paplašināšanās kārtā, pievienošanās līgumā tiks ietverta vispārēja ekonomikas aizsardzības klauzula, iekšējā tirgus aizsardzības klauzula un aizsardzības klauzula tiesiskuma, brīvības un drošības jomā. Paredzams, ka Horvātija turpinās aktīvi iesaistīties reģionālajā sadarbībā Rietumbalkānu valstīs. Komisija ar nepacietību gaida, ka tiks īstenots robežu arbitrāžas nolīgums starp Slovēniju un Horvātiju. Tas atbalstīs šķīrējtiesas izveidi un darbību, kā noteikts minētajā nolīgumā. Komisija atzinīgi vērtē Horvātijas valdības paziņojumu atbalstīt pārējās attiecīgā reģiona valstis to ceļā uz dalību ES un aicina Horvātiju pirms pievienošanās risināt atlikušos neatrisinātos divpusējos jautājumus ar tās kaimiņvalstīm. Tajā pašā laikā politiskajiem līderiem būtu jāizvairās no paziņojumiem un pasākumiem, kuri varētu apšaubīt pēckonflikta izlīgšanas nozīmi vai paust nevērīgu attieksmi pret kara noziegumu svarīgumu vai to ignorēt. Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika Jūnijā notikušās parlamenta vēlēšanas Bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā lielākoties atbilda starptautiskajiem standartiem, un valsts turpināja īstenot ar pievienošanos saistītas reformas. Valdošā koalīcija bija stabila. Valsts turpina apmierinoši īstenot politiskos kritērijus. Zināmi panākumi ir gūti attiecībā uz parlamenta, tiesu iestāžu, valsts pārvaldes reformu un mazākumtautību tiesību ievērošanu un aizsardzību, lai gan vēl jāatrisina pamatproblēmas. Vajadzīgi turpmāki centieni, jo īpaši attiecībā uz vārda brīvību plašsaziņas līdzekļos, tiesu iestāžu neatkarību, valsts pārvaldes reformu un korupcijas apkarošanu. Jāstiprina politisko spēku centieni sadarboties. Valsts turpina pildīt savas saistības saskaņā ar stabilizācijas un asociācijas nolīgumu (SAA). Komisija saglabā savu priekšlikumu pāriet uz asociācijas otro posmu, kā noteikts SAA, un aicina Padomi bez turpmākas kavēšanās rīkoties šajā saistībā. Komisija norāda, ka Padome nespēja turpmāk rīkoties pēc Komisijas 2009. gada ieteikuma attiecībā uz pievienošanās sarunu uzsākšanu ar Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku. Šīs valsts pievienošanās procesa pāreja uz nākamo posmu veicinās reformu īstenošanu un uzlabos etnisko grupu jautājumu risināšanu, kā arī pozitīvi ietekmēs visu reģionu. Grieķijas un Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas strīds par Maķedonijas nosaukumu tiek risināts jau gandrīz divas desmitgades. Dialogs ANO aizbildniecībā notiek kopš 20. gadsimta 90. gadiem, un no 2009. gada to papildina divpusējie kontakti, tostarp premjerministru līmenī. Tomēr šiem procesiem vēl ir jāsniedz rezultāti. Aizvien ir svarīga labu kaimiņattiecību uzturēšana, tostarp saskaņots un abpusēji pieņemams risinājums nosaukuma jautājumā ANO aizbildniecībā. Komisija uzsver to, ka ir jādivkāršo centieni risinājuma rašanai bez turpmākas kavēšanās. Tā arī atgādina, ka jāizvairās no darbībām un apgalvojumiem, kuri var negatīvi ietekmēt labas kaimiņattiecības. Nosaukuma jautājums bija jāatrisina jau sen. Melnkalne Eiropadome 2010. gada decembrī piešķīra Melnkalnei kandidātvalsts statusu un apstiprināja septiņas galvenās prioritātes pievienošanās sarunu atvēršanai, kā noteikts Komisijas atzinumā par Melnkalnes pieteikumu dalībai ES. Kopš minētā atzinuma pieņemšanas Melnkalne ir panākusi labu progresu, pildot Kopenhāgenas politiskos kritērijus, sasniedzot vispārējus apmierinošus rezultātus, jo īpaši attiecībā uz noteiktajām galvenajām prioritātēm. Ir uzlabots tiesiskais un institucionālais satvars, lai stiprinātu parlamenta darbu, tiesību aktus vēlēšanu jomā, valsts pārvaldes profesionālismu un depolitizāciju, tiesu iestāžu neatkarību un pārskatatbildību, cīņu pret korupciju un organizēto noziedzību, plašsaziņas līdzekļu brīvību un sadarbību ar pilsonisko sabiedrību. Ir vajadzīgi ilgtspējīgi centieni, lai turpmāk panāktu rezultātus tiesiskuma jomā, īpaši attiecībā uz augsta līmeņa korupciju un organizētās noziedzības lietām. Pozitīvi sasniegumi ir gūti diskriminācijas novēršanas politikā un iekšēji pārvietoto personu situācijas uzlabošanā. Līdz ar to patlaban ir praksē jāsamazina diskriminācija attiecībā uz neaizsargātajām grupām, tostarp iekšēji pārvietotajām personām. Komisija īpašu uzmanību veltīs Melnkalnes progresa uzraudzībai tiesiskuma un diskriminācijas novēršanas jomā, lai saglabātu reformu iniciatīvu minētajās jomās, un turpinās atbalstīt Melnkalni ar ES saistītu reformu īstenošanā. Albānija Albānijas iekšējā politiskajā situācijā lielākoties turpinājās politiskais strupceļš un konfrontējoši notikumi. Pret valdību vērstajās demonstrācijās dalībnieku un policijas smagu sadursmju rezultātā dzīvību zaudēja četri cilvēki, un tas palielināja neuzticības gaisotni starp politiskajiem spēkiem, kā arī starp konkrētām valsts iestādēm. Lai arī vietējās vēlēšanas maijā tika novērtētas kā konkurētspējīgas un pārredzamas, tajās neapstrīdami bija nepilnības, kas jārisina. Jo īpaši pretrunas saistībā ar nepareizi iemesto biļetenu balsu skaitu par labu Tirānas mēram palielināja polarizāciju starp valdošo vairākumu un opozīciju. Albānijas politiskajiem spēkiem ir steidzami atkārtoti jāizveido un jāsaglabā politiskā dialoga līmenis, kas ļautu pareizi darboties galvenajām demokrātiskajām iestādēm, īpaši parlamentam, un jāvirzās uz integrāciju ES. Pēdējās divās vēlēšanās konstatētie būtiskie trūkumi pieprasa visaptverošu vēlēšanu reformu, ko veicinātu ārēju konsultantu ieteikumi un vienprātība politisko partiju vidū. Divas galvenās politiskās partijas ir pieņēmušas ES piedāvājumu atkārtoti konstruktīvi iesaistīties valsts Eiropas integrācijas prioritāšu īstenošanā. Patlaban ir būtiski, lai Albānijas politiskās partijas uzņemtos veikt strukturētu un ilgtspējīgu procesu, kas ietver kopīgu darbu attiecībā uz Eiropas reformām. Turpmākos pasākumos jāietver kopīgās pārskatīšanas process un rīcības plāna pieņemšana, īstenojot atzinumā sniegtos ieteikumus un svarīgu reformu darba kārtība, tostarp attiecībā uz parlamenta darbu un vēlēšanām. Kopumā Albānija ir panākusi ierobežotu progresu, lai izpildītu dalības politiskos kritērijus un divpadsmit galvenās prioritātes pievienošanās sarunu uzsākšanai, kā noteikts Komisijas atzinumā, kuru Padome apstiprināja 2010. gada decembrī. Neliels progress panākts cīņā pret organizēto noziedzību, ir uzlabota attieksme pret aizturētajiem cietumos un panākti uzlabojumi bērnu tiesību jomā, bet rezultāti aizvien nav pietiekami attiecībā uz tiesu iestādēm, korupcijas apkarošanas politiku, īpašumtiesībām un romu kopienas dzīves apstākļu uzlabošanu papildus darbam, kas vajadzīgs saistībā ar parlamenta procedūru un vēlēšanām. Albānija ir sākusi īstenot rīcības plānu, lai izskatītu Komisijas atzinumā ietvertos ieteikumus. Tomēr ir vajadzīgi turpmāki centieni, lai nodrošinātu paredzēto darbību efektivitāti un pilnīgumu, tostarp cieši sadarbojoties ar opozīciju. Albānijai būs jāvelta ilgtspējīgi centieni un jāsasniedz uzskatāms progress visos šajos jautājumos, pirms Komisija varēs ieteikt tai piešķirt kandidātvalsts statusu un sākt sarunas par pievienošanos Eiropas Savienībai. Albānija turpināja vienmērīgi īstenot stabilizācijas un asociācijas nolīgumu. Pateicoties apmierinošiem rezultātiem vīzu liberalizācijas dialogā, 2010. gada decembrī valsts pilsoņiem piešķīra bezvīzu režīmu ieceļošanai Šengenas zonā. Komisija ir apņēmusies turpināt atbalstīt Albāniju ar ES saistītu reformu īstenošanā un minētajā atzinumā ietverto galveno prioritāšu izpildē. Bosnija un Hercegovina Bosnijā un Hercegovinā politiskajiem pārstāvjiem aizvien trūkst kopējas izpratnes par valsts nākotnes vispārējo virzienu un tās iestāžu izveidi. Nav panākta vienprātība, lai nodrošinātu un uzlabotu iestāžu darbību, vienlaikus aizsargājot tās galveno tautu intereses, īpaši ņemot vērā valsts plaši izplatītos mērķus pievienoties ES. Izpildiestāžu un likumdevēju iestāžu izveides process pēc 2010. gada oktobrī notikušajām vēlēšanām vēl ir jāpabeidz, izveidojot valsts līmeņa valdību. Šī ilgstošā kavēšanās neļauj Bosnijai un Hercegovinai veikt tik ļoti vajadzīgās reformas, kuras ļautu valstij panākt turpmāku progresu ceļā uz ES. ES pievienošanās procesam vajadzīgas funkcionālas iestādes visos līmeņos un efektīvs koordinēšanas mehānisms, lai izskatītu ar ES saistītos jautājumus, ļaujot valstij paust vienotu nostāju. Tā rezultātā vispārējā reformu gaita ir bijusi ļoti ierobežota. Tika panākts neliels progress, īpaši attiecībā uz sasniegumiem, kuru rezultātā valstij attiecībā uz tās pilsoņiem 2010. gada decembrī tika piešķirts bezvīzu režīms uz ES. Jūnijā valsts vadītāji piekrita iesaistīties sarunās ar ES par strukturēto dialogu tiesiskuma jautājumā saskaņā ar Stabilizācijas un asociācijas procesu, kura mērķis ir nodrošināt neatkarīgu, objektīvu un atbildīgu tiesu iestāžu sistēmu. Atbilstība Eiropas Cilvēktiesību konvencijai ir būtiska pagaidu nolīgumā un stabilizācijas un asociācijas nolīgumā noteiktā prasība. Šajā ziņā nopietnas bažas aizvien rada pastāvīgā kavēšanās, saskaņojot konstitūciju ar Eiropas Cilvēktiesību tiesas spriedumu par etnisko grupu diskrimināciju attiecībā uz pārstāvību valsts iestādēs[10]. Jāīsteno ticams process, lai izskatītu Eiropas Cilvēktiesību tiesas spriedumu un likumu par valsts atbalstu, kas pieņemts valsts līmenī. Ir arī jāpanāk progress, lai pieņemtu valsts līmeņa likumu par tautas skaitīšanu, un jāpaātrina reformas, lai atvieglotu valsts integrācijas procesu ES. Globālas fiskālas sistēmas pieņemšana ir prioritāte fiskālajai ilgtspējībai. Bosnijas un Hercegovinas pārvaldībā aizvien ir iesaistīti starptautiskie dalībnieki, kuriem ir izpildu pilnvaras. Attiecībā uz galīgo lēmumu Brčko apgabala lietā, kas ir viens no mērķiem un nosacījumiem, lai tiktu slēgts Augstā pārstāvja birojs[11], progress tika panākts elektroenerģijas jautājumā. Vajadzīgi turpmāki centieni, lai izpildītu atlikušos mērķus, lai sekmētu pāreju no valsts ar starptautisko pārvaldības un drošības sistēmu uz valsti ar iekšējām iestādēm, kuras pilnībā atbild par saviem politiskajiem un likumdošanas procesiem, saskaņā ar prasībām valstij, kas cenšas kļūt par ES dalībvalsti. Minēto jautājumu atrisināšana ir nepieciešama stabilai politiskajai videi. Turpmākai virzībai būtu jābalstās uz strukturēta dialoga izveidi tiesiskuma jomā, kā arī uz pieredzi, veicot reformas saskaņā ar vīzu liberalizācijas procesu. Pieņemot Eiropas dialoga un kompromisa pieeju un veltot uzmanību ES darba kārtībai, valsts spēs pakāpeniski pāriet no strupceļa un konfrontācijas uz sadarbību un no starptautiskās uzraudzības uz savu nākotni ES. ES ir pastiprinājusi savu lomu Bosnijā un Hercegovinā, norīkojot darbā pirmo ES pārstāvi Bosnijā un Hercegovinā. ES turpinās stiprināt savu atbalstu valsts iestādēm, tām īstenojot ES darba kārtības mērķus saskaņā ar Eiropadomes 2011. gada marta sanāksmes secinājumiem. Serbija Paralēli šim paziņojumam Komisija ir pieņēmusi arī atzinumu par Serbijas pieteikumu dalībai ES. Minētā atzinuma secinājumi un ieteikumi ir izklāstīti šā paziņojuma pielikumā. Kosova Agrīno parlamenta vēlēšanu laikā un ilgstošajās parlamenta veiktajās jauna prezidenta vēlēšanās tika panākts neliels progress attiecībā uz reformu darba kārtību. Pašās vēlēšanās tika konstatēti nopietni trūkumi, kas ir jānovērš. Konstitucionālā tiesa sekmīgi pildīja savus pienākumus. Jaunā valdība ir pierādījusi apņemšanos attiecībā uz Kosovas Eiropas perspektīvu, tostarp veicot ilgtspējīgus centienus tādās jomās kā vīzas un tirdzniecība, kā arī izveidojot Valsts padomi integrācijai ES. Jaunais parlaments nesen sāka pieņemt attiecīgos tiesību aktus, lai sāktu galvenās reformas. Jāpaveic daudz vairāk, lai novērstu organizēto noziedzību un korupciju. Valsts pārvalde ir vāja, un tiesu iestāžu reformas īstenošana aizvien ir problemātiska. Pēc ANO Ğenerālās asamblejas 2010. gada septembra rezolūcijas ES sekmēja dialogu starp Prištinu un Belgradu. Dialoga mērķis ir veicināt sadarbību, sasniegt progresu ceļā uz ES un uzlabot cilvēku dzīvi. Līdz septembrim tas tika vadīts kopumā konstruktīvā atmosfērā, kā rezultātā tika panākta vienošanās vairākos jautājumos: preču un personu brīva aprite, civilreģistrs un kadastrs. Šīs konstruktīvās pūles jāturpina, kuru rezultātā jāveic turpmāki pasākumi minēto attiecību normalizēšanai. Panāktās vienošanās jāīsteno godprātīgi. Ir uzlabojusies Kosovas serbu integrācija Ibër/Ibar upes dienvidu daļā. Kosovas serbi piedalījās Kosovas tautas skaitīšanā, un pieauga to dalība nesenajās vispārējās vēlēšanās. No otras puses, Ziemeļkosovā aizvien ir etnisko grupu saspīlējumi un starpgadījumi. Atsevišķas serbu struktūras, ko atbalsta Belgrada, iebilda pret tautas skaitīšanu un ierosināja boikotēt vēlēšanas, kuras organizēja Kosovas iestādes. Komisija aicina visas iesaistītās puses Kosovā mazināt spriedzi un pilnībā sadarboties ar EULEX. Risinājumu meklēšana dialoga veidā un vienpusēju darbību un vardarbības noraidīšana ir vienīgais iespējamais pamats Kosovas nākotnei. Komisija aicina visus dalībniekus noraidīt vardarbību un atturēties no visu pasākumu veikšanas, kuri apdraud stabilitāti. Kosovai arī ir tāda pati Eiropas perspektīva kā pārējām Rietumbalkānu valstīm. Komisija martā nāca klajā ar priekšlikumu par pamatnolīgumu, ļaujot Kosovai piedalīties ES programmās, kas ir viena no galvenajām iniciatīvām, kuru paziņoja 2009. gada paziņojumā par Kosovu[12]. Komisija turpinās atbalstīt Kosovas centienus, lai sasniegtu pārējos divus galvenos mērķus – iespējamo vīzu liberalizāciju un tirdzniecības nolīgumu ar ES, kā arī citus centienus īstenot reformas, kas uzlabo tās Eiropas perspektīvu. Komisija pārskatīs savu 2009. gada paziņojumu, lai nodrošinātu, ka Kosova var turpmāk gūt labumu no ES pievienošanās procesa. Komisija ierosina sākt strukturētu dialogu ar Kosovu par tiesiskumu. Komisija arī uzsver, ka ir svarīgi, lai Kosova sāktu visaptverošu darba kārtību attiecībā uz valsts ziemeļu daļu. 3.2. Turcija Ar savu dinamisko ekonomiku, svarīgo nozīmi reģionā un savu ieguldījumu ES ārpolitikā un energoapgādes drošībā Turcija ir svarīga valsts Eiropas Savienības drošības un labklājības jomā. Tā jau ir lielā mērā integrējusies ES tirdzniecības un ārvalstu ieguldījuma jomā, izmantojot muitas savienību. Valsts ir kļuvusi par svarīgu rūpniecisko platformu vairākiem vadošajiem Eiropas uzņēmumiem un līdz ar to ir vērtīga Eiropas konkurētspējas daļa. Turcijas IKP augstā izaugsme, kas sasniedza gandrīz 9 % 2010. gadā, un paredzams, ka tā šogad būs 6,1 %, kā arī tās dalība G-20 vēl vairāk palielina valsts ekonomisko nozīmīgumu. Turcijas ieguldījums Eiropas Savienībā vairākās svarīgās jomās būs pilnībā efektīvs tikai, īstenojot aktīvu un ticamu pievienošanās procesu. Šajā procesā jāievēro ES saistības un noteiktie kritēriji. Ir būtiski, lai Turcija turpinātu savas reformas attiecībā uz politiskajiem pievienošanās kritērijiem. Šajā ziņā īpašas ES lietu ministrijas izveide ir pozitīvs signāls. Lai arī pēdējos desmit gados ir panākts ievērojams progress, ir jāturpina centieni, lai praksē garantētu pamattiesības, īpaši vārda brīvību, sieviešu tiesības un reliģisko brīvību. Līdz ar Turcijas nesen pieņemtajiem tiesību aktiem par reliģiskajiem fondiem tika atvieglota reliģisko fondu konfiscētā īpašuma atgūšana, kas ir būtisks solis uz priekšu. Komisija ir gatava turpmāk palīdzēt Turcijai paātrināt vajadzīgās reformas, tostarp īstenot iekļaujošu konstitucionālās reformas procesu. Turcija vēl vairāk pastiprina savu diplomātisko darbību pēc notikumiem Ziemeļāfrikā un Vidējos Austrumos. Tā turpina būt konstruktīva partnere Rietumbalkānos. Tā kā Turcija ir stabila valsts, kurai ir demokrātiskas iestādes un ātri augoša ekonomika, kā arī esot kandidātvalsts, kas piedalās sarunās par pievienošanos ES, Turcijai var būt svarīga nozīme, veidojot stabilitāti un atbalstot reformas tās kaimiņvalstīs, kas ir arī Eiropas Savienības kaimiņvalstis. ES turpina attīstīt savu politisko dialogu ar Turciju abpusējas intereses ārpolitikas jautājumos. Pašreizējā kontekstā ir svarīgi, lai šāds dialogs tiktu turpmāk attīstīts kā papildinājums pievienošanās procesam un ar mērķi palielināt koordināciju. Ņemot vērā progresu, kas panākts starp divu kopienu vadītājiem saskaņā ar ANO ģenerālsekretāra labo gribu rast visaptverošu risinājumu attiecībā uz Kipras problēmu, Turcija tiek aicināta konkrēti palielināt savu apņemšanos un ieguldījumu minētajās sarunās. Visaptveroša risinājuma panākšana ir visu pušu interesēs, jo tas vairotu stabilitāti Vidusjūras Dienvidaustrumu reģionā, piedāvātu jaunas ekonomikas iespējas un sniegtu spēcīgu stimulu valsts pievienošanās sarunām par dalību ES, kurās ir iestājies kritisks posms. Komisija ir norūpējusies par nesenajiem saspīlējumiem attiecībās starp Turciju un Kipru. Tā atgādina, ka Padome ir aicinājusi izvairīties no jebkādiem draudiem, nesaskaņu avotiem vai rīcības, kas varētu sabojāt labas kaimiņattiecības un strīdu mierīgu izšķiršanu. ES ir arī uzsvērusi ES dalībvalstu visas suverēnās tiesības, kuras ietver divpusēju nolīgumu noslēgšanu saskaņā ar ES acquis un starptautiskajām tiesībām, tostarp ANO Jūras tiesību konvenciju. Saskaņā ar vairākkārtējām Padomes un Komisijas iepriekšējos gados paustajām nostājām Komisija atkārtoti uzsver, ka ir svarīgi, lai Turcija izpildītu pienākumu pilnībā īstenot Papildprotokolu un panāktu progresu divpusējo attiecību ar Kipras Republiku normalizācijā. Tā arī rosina izvairīties no jebkādiem draudiem, nesaskaņu avotiem vai rīcības, kas varētu sabojāt labas kaimiņattiecības un strīdu mierīgu izšķiršanu. ES turpinās uzraudzīt un pārskatīt paveikto minētajos jautājumos saskaņā ar attiecīgajiem Padomes lēmumiem. Turcijai jāpaātrina darbs, lai ar savām kaimiņvalstīm atrisinātu divpusējus jautājumus, tostarp robežstrīdus. Grieķija iesniedza ievērojamu skaitu formālu sūdzību par nepārtrauktiem tās teritoriālo ūdeņu un gaisa telpas pārkāpumiem no Turcijas puses, tostarp lidojumiem pāri Grieķijas salām. Komisija strādās, lai sāktu jaunu efektīvu ciklu pievienošanās procesā ar Turciju. Pamatojoties uz pragmatisku pieeju un ietverot konkrētus pasākumus kopējas intereses jomās, kopīgu izpratni par ierobežojumiem un mēģinot panākt progresu Turcijas tiesību aktu saskaņošanā ar ES, jāizstrādā jauna un pozitīva darba kārtība, lai attīstītu konstruktīvākas un pozitīvākas attiecības. Minētajā darba kārtībā būtu jāietver daudz un dažādas jomas, tostarp pastiprināts dialogs un sadarbība attiecībā uz politiskajām reformām, vīzām, mobilitāti un migrāciju, enerģētiku, cīņu pret terorismu, turpmāku Turcijas dalību Kopienas programmās, piemēram programmā „Eiropa pilsoņiem”, pilsētu sadraudzību, kā arī tirdzniecību un muitas savienību, lai novērstu pašreizējos tirdzniecības šķēršļus, panāktu ciešāku koordināciju sarunās par brīvās tirdzniecības nolīgumiem un izpētītu jaunus veidus, kā pilnībā izmantot ES un Turcijas kopējo ekonomikas potenciālu. Paralēli pievienošanās sarunām Komisija plāno palielināt savu sadarbību ar Turciju, atbalstot valsts centienus īstenot reformas un saskaņot tiesību aktus ar acquis, tostarp sadaļās, kurās patlaban nevar atvērt pievienošanās sarunas. Komisija turpinās informēt Padomi, tiklīdz tā uzskatīs, ka Turcija ir izpildījusi svarīgus kritērijus[13]. 3.3. Islande Islande turpina atgūties no 2008./2009. gada finanšu un ekonomikas sabrukuma. Politiskā situācija ir saglabājusies stabila, lai gan koalīcijas valdība ir pārbaudīta vairākos gadījumos un tās vairākums parlamentā ir samazinājies. Islandes pievienošanās process turpinājās, un tiek pabeigta Islandes tiesību aktu izskatīšana. Šajā procesā ievērojama priekšrocība ir valsts jau sasniegtais augstais integrācijas līmenis ar ES dažādās politikas jomās. Komisija ņem vērā Islandes īpatnības un cerības tās pašreizējā pieejā pievienošanās sarunās un pilnībā aizsargā Eiropas Savienības principus un acquis. Vienmērīgs atklāts un konstruktīvs darbs radīs risinājumus, atspoguļojot augsto sadarbības līmeni starp ES un Islandes iestādēm. Ņemot vērā iepriekš minēto, ir sāktas pievienošanās sarunas par konkrētām sarunu sadaļām. Tika atvērtas četras sarunu sadaļas, no kurām divas ir provizoriski slēgtas. Ņemot vērā to, ka kopumā ir sasniegts labs tiesību aktu saskaņošanas līmenis, īpaši sadaļās, uz kurām attiecas Eiropas Ekonomiskās zonas (EEZ) un Šengenas līgumi, sarunu gaitai būtu jānorisinās sekmīgi. Islandei būs vēl jāizpilda pašreizējās saistības, piemēram, tās, kuras noteikusi EBTA Uzraudzības iestāde saskaņā ar EEZ līgumu. Ir uzsāktas saziņas darbības, kas veicina informētas diskusijas par Islandes pievienošanās procesu. Islandē pievienošanās ES aizvien ir pretrunīgs jautājums. Komisija turpinās sniegt atbalstu informācijas jomā un cilvēku savstarpējo kontaktu līmenī. 4. paplašināšanās procesa atbalstīšana 4.1. Finansiālā palīdzība Komisija sniedz finansiālu un tehnisku atbalstu paplašināšanās valstīm, lai tās sagatavotos dalībai ES. Palīdzību sniedz galvenokārt Pirmspievienošanās palīdzības instrumenta (IPA) ietvaros, un laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam kopējais piešķīrums ir 11,6 miljardi euro[14]. Kopš 2010. gada Komisija pakāpeniski novirza finansiālo palīdzību no atbalsta individuāliem projektiem uz globālāku, nozares mēroga pieeju, koncentrējoties uz saņēmējvalstu reformu programmas galvenajām jomām. Paplašināšanās valstu valdības tiek aicinātas pieņemt visaptverošu un ilgtspējīgu politiku prioritārajās nozarēs, piemēram, tiesiskuma un iekšlietu, valsts pārvaldes, privātā sektora attīstības, transporta, enerģijas, vides un klimata pārmaiņu, sociālās attīstības, lauksaimniecības un lauku attīstības nozarē. Daudzgadu indikatīvajos plānošanas dokumentos (DIPD) laikposmam no 2011.–2013. gadam attiecībā uz katru valsti noteiktas galvenās nozares saskaņā ar konkrēto situāciju katrā valstī un to progresu pievienošanās procesā. Īpaša uzmanība tiek veltīta cīņai pret korupciju, pilsoniskās sabiedrības attīstībai un vārda brīvībai. Aptuveni 10 % no pieejamajiem IPA līdzekļiem tiks piešķirti vairāku valstu projektiem Rietumbalkānu valstīs un Turcijā. Komisija šodien pieņēma savu gada pārskatīto daudzgadu indikatīvo finanšu shēmu attiecībā uz palīdzību IPA ietvaros, kura attiecas uz laikposmu no 2012.-2013. gadam. Saskaņā ar 2011. gada jūnija paziņojumu „Budžets stratēģijai Eiropa 2020”[15] Komisija patlaban sagatavo tiesisko satvaru, lai nodrošinātu pirmspievienošanās palīdzību saskaņā ar nākamo daudzgadu finanšu shēmu, kura attieksies uz laikposmu no 2014.–2020. gadam, kā daļu no instrumentu paketes ārējās darbības jomā. Palīdzība saskaņā ar pašreizējo IPA regulu ir izrādījusies lietderīga un efektīva. Priekšlikumā par jaunu finanšu instrumentu, ko iesniegs 2011. gada decembrī, tiks izmantota pieredze, kas gūta, īstenojot pašreizējo instrumentu. Ņemot to vērā, jaunais instruments attieksies uz atbalstu pievienošanās kritēriju izpildei un atbalstu attīstībai sociālajā un ekonomikas jomā. Iesaistoties dialogā ar saņēmējvalstīm, citiem līdzekļu devējiem un pilsonisko sabiedrību, kā arī izmantojot līdz šim gūto pieredzi, Komisija apsver veidus, kā stiprināt saikni starp finansiālo palīdzību un prioritātēm, kuras noteiktas paplašināšanās stratēģijā, kā arī padarīt finansiālo palīdzību stratēģiskāku, mērķtiecīgāku, elastīgāku un kā vienkāršot procedūras. Šajā kontekstā izskatāmie elementi ietver ilgtermiņa un visaptverošu palīdzības plānošanu, kura aptver visas politikas jomas, lielāku koncentrēšanos uz saņēmējvalstu vajadzībām un prioritātēm, atzinības izteikšanu par panākto pievienošanās procesā, IPA līdzekļu izmantošanu, lai piesaistītu vairāk līdzekļu no citiem līdzekļu devējiem un privātā sektora, kā arī pilsoniskās sabiedrības nozīmīguma vairošanu. 4.2. Vīzu liberalizācija un mobilitāte Bezvīzu režīms ar ES ir ļoti svarīgs visu paplašināšanās partneru pilsoņiem un ir daļa no pievienošanās procesa. Tomēr pasākumus ceļā uz liberalizāciju var veikt, ja attiecīgās valstis izpilda nosacījumus, kuri aizsargā to iekšējo drošību un ES migrācijas politikas intereses. Islande jau ir Šengenas zonas dalībniece. Rietumbalkānos Horvātijas pilsoņi vienmēr ir ceļojuši uz ES bez vīzām. Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas un Serbijas pilsoņiem bezvīzu režīmu ieceļošanai Šengenas zonā piešķīra 2009. gada decembrī, un pēc gada tādu pašu statusu piešķīra attiecībā uz Albānijas un Bosnijas un Hercegovinas pilsoņiem. Nesenie lēmumi atcelt vīzu prasības Rietumbalkānu valstu pilsoņiem balstījās uz to, ka minētās valstis izpildīja plānu kritērijus, kuri bija izklāstīti Komisijas vadīto vīzu liberalizācijas režīma dialogu kontekstā. Minētie dialogi bija spēcīgs stimuls reformām, ar ko panāca ES standartu ieviešanu tieslietu un iekšlietu jomā, īpaši nostiprinot administratīvās spējas robežu pārvaldības un dokumentu drošības jomā, kā arī stiprinot tiesiskumu un apkarojot starptautisko organizēto noziedzību, korupciju un nelegālo migrāciju. Tomēr pēc vīzu prasības atcelšanas dažās ES dalībvalstīs būtiski pieauga patvēruma pieteikumu skaits, kurus iesniedza attiecīgo valstu pilsoņi, īpaši no Serbijas un Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas, kas norāda uz bezvīzu režīma ļaunprātīgu izmantošanu. Reaģējot uz iepriekš minēto, Komisija no 2011. gada janvāra izveidoja uzraudzīšanas mehānismu pēc vīzu režīma liberalizācijas saskaņā ar Stabilizācijas un asociācijas procesu, iesaistoties dialogā ar attiecīgajām valstīm, lai novērtētu reformu un efektīvu korektīvu pasākumu īstenošanu. Kopš tā laika attiecīgās valstis ir nostiprinājušas kontroli uz vietas un sākušas informācijas kampaņu, lai informētu pilsoņus par viņu tiesībām un pienākumiem, kas izriet no bezvīzu ceļošanas režīma. Komisija aicina attiecīgo valstu iestādes veikt visus vajadzīgos papildu pasākumus, lai nodrošinātu bezvīzu režīma vienmērīgu darbību. Lai šādi pasākumi vainagotos ar panākumiem, ir jāpalielina atbalsts neaizsargātākajām grupām, tostarp romiem, un jāuzlabo to dzīves apstākļi. Veicot plašāku ES vīzu politikas pārskatu, Komisija iesniedza Padomei projektu grozījumam vīzu regulā, kas ļautu uz pagaidu laiku apturēt pašreizējo bezvīzu režīmu ar trešo valsti saistībā ar personu pēkšņu pieplūdumu[16]. Līdz ar vīzu liberalizāciju Kosovai tiktu pabeigts šis process attiecībā uz Rietumbalkānu valstīm. Padome 2010. gada decembrī apstiprināja šo perspektīvu, kas tiks īstenota, tiklīdz būs izpildīti visi nosacījumi. Lai šādus nosacījumus izpildītu, Kosova ir pieņēmusi tiesisko satvaru atpakaļuzņemšanas jomā un parakstījusi divpusējos atpakaļuzņemšanas nolīgumus ar 13 Šengenas zonas valstīm. Tā pieņēma atkārtotas integrēšanas plānus un turpināja tos īstenot. Līdz ar to Komisija sāks dialogu par vīzām ar Kosovu šā gada beigās. ES un Turcija sāka pastiprināt savu sadarbību vīzu jautājumos, turpretim Komisija sāka dialogu ar Turciju par vīzām, mobilitāti un migrāciju saskaņā ar Padomes 2011. gada februāra secinājumiem. Šā procesa rezultātā sāka izsniegt vīzas Turcijas ceļotājiem un risināt problēmas saistībā ar nelegālo imigrāciju uz ES, un tas arī palīdzēs noteikt konkrētus pasākumus, kas jāveic Turcijai, ņemot vērā gaidāmo vīzu liberalizāciju. Šajā kontekstā Turcija spertu svarīgu soli, ja tā veiktu visas vajadzīgās darbības atpakaļuzņemšanas nolīguma ātrai noslēgšanai. 4.3. Informācija un saziņa Sabiedrības atbalsts ir paplašināšanas politikas panākumu pamatā. Dalībvalstu un paplašināšanās valstu iestādēm valsts, reģionālajā un vietējā līmenī šajā nolūkā ir svarīga nozīme informācijas un saziņas centienos. Komisija ir apņēmusies veicināt uz informāciju balstītas sabiedriskās debates par paplašināšanās procesu, kuru pamatā ir lietotājam draudzīga faktiskā informācija, ko sniedz visos plašsaziņas līdzekļos. Debatēs pirmkārt jāiesaista jaunieši un galvenie sabiedriskās domas veidotāji, piemēram, žurnālisti un pilsoniskās sabiedrības organizāciju un uzņēmumu pārstāvji. Arī parlamentārām apmaiņām var būt svarīga nozīme uz informāciju balstītu debašu veicināšanai un paplašināšanās procesa abpusējai izpratnei. Turpmākajā periodā ar paplašināšanās valstīm tiks apspriesti nākamie pasākumi pievienošanās procesā. Reāli rezultāti ir labākā reklāma ES paplašināšanās politikai. Spēcīgs piemērs var būt sarunu ar Horvātiju sekmīgais rezultāts, kā arī ekonomikas elastīgums Dienvidaustrumeiropā un konkrēti sasniegumi galvenajos jautājumos, piemēram, energoapgādē vai transporta tīklos. Ir svarīgi paskaidrot sabiedrībai, kā paplašināšanās darba kārtības izpilde var palīdzēt ES sasniegt tās mērķus, kuri ir saistīti ar ekonomikas krīzi, darbavietu radīšanu, vidi un klimata pārmaiņām, drošību un migrāciju, vienlaikus paātrinot reformu programmu un uzlabojot dzīves apstākļus paplašināšanās valstīs. 5. Secinājumi un ieteikumi Pamatojoties uz iepriekš minēto analīzi, Komisija nāk klajā ar šādiem secinājumiem un ieteikumiem. 1. Paplašināšanās mērķis ir ES miera, stabilitātes, demokrātijas un labklājības teritorijas paplašināšana. Paplašināšanās sniedz labumu ES kopumā un ļauj tai būt labākā pozīcijā, lai risinātu globālās problēmas. Līdz ar pievienošanās sarunu pabeigšanu ar Horvātiju jūnijā Eiropas Savienības paplašināšanās procesā ir iestājies jauns posms. 2. Paplašināšanās politika ir izrādījies spēcīgs sabiedrības transformācijas instruments. Valstis, kuras jau ir pievienojušās ES, un tās, kuras vēl uz to virzās, ir veikušas ievērojamas pārmaiņas, īstenojot ar pievienošanos saistītās demokrātiskās un ekonomikas reformas. Horvātijas attīstība, kopš tā sāka gatavoties dalībai ES, ir jauns pierādījums šim ES transformējošajam spēkam. 3. Īstenojot savu paplašināšanās politiku, kuras pamatā ir atjaunota vienprātība, ko apstiprināja Eiropadomes 2006. gada decembra sanāksmē, ES piemēro prasīgus nosacījumus un uzrauga progresu, tam veltot pastiprinātu uzmanību. Tā rezultātā kandidātvalstis panāk augstu sagatavotības līmeni, kas sniedz labumu pašām valstīm un ES. 4. Sarunās ar Horvātiju gūtā pieredze lietderīgi noderēs pašreizējās un turpmākajās sarunās. Šajā nolūkā Komisija ierosinās jaunu pieeju attiecībā uz jautājumiem, kas saistīti ar tiesu iestādēm un pamattiesībām, kā arī tiesiskumu, brīvību un drošību. Tie būtu jāatrisina pievienošanās procesa agrīnā posmā, un tādējādi būtu jāatver attiecīgās sadaļas, pamatojoties uz rīcības plāniem, jo tie pieprasa sasniegt pārliecinošus rezultātus. Komisija visos procesa posmos regulāri sagatavos ziņojumu par panākto šajās jomās atbilstīgi rīcības plānos noteiktajiem principiem, attiecīgajā gadījumā veicot vajadzīgos koriģējošos pasākumus. Lai atbalstītu šo procesu, tiks izmantot IPA līdzekļi. 5. Ticams paplašināšanās process, kas nodrošina skaidru pievienošanās perspektīvu, pamatojoties uz stingriem nosacījumiem, ir svarīgs reformu veicināšanai paplašināšanās valstīs un sniedz paplašināšanās valstu pilsoņiem konkrētus rezultātus vēl pirms pievienošanās ES. Nosacījumu izpilde, virzoties uz dalību ES, sniedz spēcīgus stimulus uzsākt sarežģītas reformas. Tā arī ir svarīga, lai dalībvalstis nodrošinātu atbalstu paplašināšanās procesam. 6. Horvātijas sekmīgā virzība uz Eiropas Savienību ir piemērs pārējām paplašināšanās valstīm. Pirmajai Rietumbalkānu valstij pievienojoties ES, reģiona nākotne Eiropā kļūst par realitāti. 7. Tiesiskuma nostiprināšana joprojām ir liels šķērslis vairumam paplašināšanās valstu un ir svarīgs nosacījums, lai gūtu panākumus ceļā uz dalību ES. Komisija turpina par prioritāru noteikt tiesu iestāžu un valsts pārvaldes reformu, cīņu pret organizēto noziedzību un korupciju, tostarp īstenojot regulāru uzraudzību, strukturētus dialogus, salīdzinošo pārskatīšanu, iestāžu veidošanu, mērķsadarbību un finansiālo palīdzību. 8. Daudzās paplašināšanās valstīs vārda brīvības jomā ir bijušas negatīvas tendences. Ir būtiski, lai paplašināšanās valstis garantētu atvērtu un plurālistisku plašsaziņas līdzekļu vidi, kas pieļauj kritisku un neatkarīgu žurnālistiku. Komisija cieši uzraudzīs notikumus šajā jomā un turpinās integrēt šos jautājumus pievienošanās sarunās, īpaši saskaņā ar sadaļu par tiesu iestādēm un pamattiesībām. 9. Stabilizācijas un asociācijas procesa būtisks elements aizvien ir reģionālā sadarbība, izlīgšanas panākšana un integrācija ES. Lai arī šīs sadarbības rezultātā papildu progress gūts vairākās jomās, jautājumiem, kuri lielākoties izriet no pagātnes konfliktiem, joprojām ir negatīva ietekme un tie apdraud stabilitāti Rietumbalkānu valstīs. Šīs problēmas ir steidzami jārisina. Steidzama prioritāte ir īpašas iekļautības panākšana reģionālajā sadarbībā. Tam vajadzētu būt iespējamam, neraugoties uz atšķirīgajiem viedokļiem par Kosovas statusu, visām pusēm pieņemot konstruktīvu un pragmatisku pieeju. 10. Iesaistītajām pusēm izlēmīgi jāatrisina divpusējie jautājumi labu kaimiņattiecību garā, ņemot vērā ES vispārējās intereses. Šie jautājumi jāatrisina pēc iespējas drīzāk, lai netiktu kavēts pievienošanās process. Šķēršļi, kas saistīti ar divpusējiem jautājumiem, var mazināt paplašināšanās procesa transformējošo spēku. Komisija aicina attiecīgās puses veltīt centienus, lai atrisinātu atlikušos robežjautājumus saskaņā ar noteiktiem principiem un līdzekļiem, tostarp vajadzības gadījumā nododot jautājumus Starptautiskajai Tiesai. Galvenais risinājums ir labas kaimiņattiecības. ES ir gatava veicināt risinājumu meklēšanu un atbalstīt attiecīgās iniciatīvas. 11. Bezvīzu režīma uz ES iegūšana ir ļoti svarīga visu paplašināšanās partneru pilsoņiem. Vīzu liberalizācijā, kas ir daļa no pievienošanās procesa, ir panākts turpmāks progress, atceļot vīzu režīmu Bosnijas un Hercegovinas un Albānijas pilsoņiem 2010. gada decembrī, tiklīdz abas valstis bija izpildījušas paredzētos nosacījumus. Komisija aicina Rietumbalkānu valstu iestādes veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai novērstu bezvīzu ceļošanas režīma ļaunprātīgu izmantošanu. No savas puses Komisija ir nostiprinājusi uzraudzību pēc vīzu režīma liberalizācijas, izveidojot dialoga mehānismu ar attiecīgajām valstīm, tostarp nosakot pasākumus, lai mazinātu režīma ļaunprātīgu izmantošanu. 12. Ņemot vērā Kosovas progresu bēgļu atpakaļuzņemšanā un atkārtotā integrēšanā, un saskaņā ar Padomes 2010. gada decembra secinājumiem Komisija sāks dialogu par vīzām ar Kosovu šā gada beigu posmā. ES ir pastiprinājusi sadarbību vīzu jautājumos ar Turciju, un Komisija ir iesaistījusies dialogā ar Turciju par vīzu, mobilitātes un migrācijas jautājumiem un noteiks konkrētus pasākumus, kuri jāveic Turcijai, ņemot vērā gaidāmo vīzu liberalizāciju. Ir svarīgi, lai Turcija veiktu visas darbības, kuras vajadzīgas, lai tiktu noslēgts un stātos spēkā atpakaļuzņemšanas nolīgums. 13. Pēc globālās ekonomikas krīzes paplašināšanās valstīs patlaban notiek ekonomikas atveseļošanās, lai arī dažādā tempā. Turcija ir pārvarējusi krīzi, kā rezultātā tās ekonomika ir kļuvusi spēcīgāka, un tās izaugsme aizvien ir iespaidīga. Tomēr visām paplašināšanās valstīm nākas saskarties ar svarīgām problēmām. Bezdarba līmenis joprojām ir augsts un lielākajā daļā valstu turpina palielināties. Fiskālā konsolidācija, strukturālas reformas un uzņēmējdarbības vides uzlabošana, tostarp stiprinot tiesiskumu un īstenojot darba tirgus reformu, ir galvenās prioritātes, lai nodrošinātu atveseļošanās ilgtspējību un sasniegtu iekļaujošu izaugsmi. Šajā kontekstā Komisija aicina paplašināšanās valstis kā reformu pamatu izmantot stratēģijā „Eiropa 2020” noteiktos mērķus. 14. Komisija 2011. gada decembrī nāks klajā ar shēmu pirmspievienošanās finansiālās palīdzības sniegšanai saskaņā ar 2014.–2020. gada daudzgadu finanšu shēmu, kuras pamatā ir pašreizējā instrumenta ietvaros gūtā pozitīvā pieredze. Izmantojot šo pieredzi, Komisija stiprinās saikni starp palīdzību un paplašināšanās stratēģijas prioritātēm, uzmanību veltot attīstībai sociālajā un ekonomikas jomā, palielinot palīdzības elastību un vienkāršojot procedūras. 15. Sabiedrības atbalsts ir paplašināšanas politikas panākumu pamatā. Šajā nolūkā dalībvalstu un paplašināšanās valstu iestādēm valsts, reģionālajā un vietējā līmenī ir svarīga nozīme informācijas un saziņas centienos. Komisija ir apņēmusies veicināt uz informāciju balstītas sabiedriskas debates par paplašināšanās procesu, kuru pamatā ir lietotājam draudzīga faktiskā informācija. Komisija aicina veidot aktīvu pilsonisko sabiedrību, kas būtu būtisks demokrātijas elements un sekmētu uz informāciju balstītas debates par ES paplašināšanos. 16. Komisija pieņēma pozitīvu atzinumu par Horvātijas pievienošanos ES no 2013. gada 1. jūlija. Pievienošanās sarunas tika pabeigtas, pateicoties tam, ka Horvātija izpildīja atlikušos neizpildītos kritērijus, tostarp sarežģītajās sadaļās, piemēram, tiesu iestādes un pamattiesības un konkurences politika. Horvātijai jāturpina savu reformu stiprināšana saskaņā ar saistībām, kuras tā uzņēmās pievienošanās sarunu laikā. Komisija cieši uzraudzīs Horvātijas turpmāko sagatavošanos, lai uzņemtos dalības pienākumus pēc pievienošanās. Ir sagaidāms, ka Horvātija turpinās atbalstīt pievienošanās procesu pārējās Rietumbalkānu valstīs. 17. Ņemot vērā tās dinamisko ekonomiku un svarīgo reģionālo nozīmi, Turcija ir svarīga valsts Eiropas Savienībai. Uz to norāda pašreizējie reģionālie un globālie politiskie un ekonomiskie notikumi. Turcija turpināja īstenot ar ES saistītas reformas, bet ir jāpieliek būtiski papildu centieni, tostarp, lai garantētu pamattiesības. Diemžēl pievienošanās sarunās jau vairāk nekā gadu nenotiek nekāda virzība. Komisija strādās, lai īstenotu atjaunotu pozitīvu darba kārtību ES un Turcijas attiecībās, ar ko turpinās atbalstīt reformas, īpaši iekļaujošu konstitucionālo reformas procesu un ekonomisku integrāciju. Šī darba kārtība varētu attiekties uz plašu kopējo interešu jomu kopumu, tostarp politiskajām reformām, dialogu ārpolitikas jautājumos, tiesību aktu saskaņošanu ar ES acquis, vīzām, mobilitāti un migrāciju, enerģētiku, cīņu pret terorismu, tirdzniecību un dalību ES programmās. Valsts ieguldījums ES būs pilnībā efektīvs tikai ticamas un aktīvas pievienošanās perspektīvas ietvaros. Komisija ir norūpējusies par neseno saspīlējumu attiecībās starp Turciju un Kipru. Komisija atgādina, ka Padome ir aicinājusi Turciju izvairīties no jebkādiem draudiem, nesaskaņu avotiem vai rīcības, kas varētu negatīvi ietekmēt labas kaimiņattiecības un strīdu mierīgu izšķiršanu. Turklāt ES ir arī uzsvērusi ES dalībvalstu visas suverēnās tiesības, kuras ietver divpusēju nolīgumu noslēgšanu saskaņā ar ES acquis un starptautiskajām tiesībām, tostarp ANO Jūras tiesību konvenciju. ES ir atkārtoti uzsvērusi, cik steidzami ir, lai Turcija izpildītu savas saistības īstenot Asociācijas nolīguma Papildprotokolu pilnīgi nediskriminējošā veidā un panāktu virzību divpusējo attiecību normalizēšanā ar Kipras Republiku. Tas varētu lielā mērā dot ieguldījumu pievienošanās procesā. ES turpinās uzraudzīt un pārskatīt paveikto minētajos jautājumos, uz kuriem attiecas 2005. gada 21. septembra deklarācija, saskaņā ar attiecīgajiem Padomes lēmumiem. Ja progresa nebūs, Komisija iesaka ES paturēt spēkā 2006. gadā pieņemtos pasākumus. 18. Attiecībā uz Kipras jautājumu Kipras grieķu un Kipras turku kopienu vadītāji Apvienoto Nāciju aizbildniecībā ir sākuši intensīvākas sarunas par saskaņotu risinājumu. Komisija stingri atbalsta šos centienus un sniedz tehniskas konsultācijas jautājumos, kuri ir ES kompetencē. Komisija aicina abu pušu vadītājus patlaban panākt vajadzīgo kompromisu, lai sekmīgi noslēgtu sarunas, un aicina visus iesaistītos dalībniekus veltīt centienus un koncentrēties uz Kipras jautājuma visaptverošu risināšanu. Pašreizējā intensīvajā sarunu posmā par Kipras jautājumu ir svarīgi, lai visas attiecīgās puses izrādītu savaldību un darītu visu iespējamo, lai nodrošinātu pozitīvu atmosfēru, kas sekmēs minētā procesa veiksmīgu pabeigšanu, konkrēti sniedzot ieguldījumu visaptverošā risinājumā. 19. Islandes pievienošanās procesa ritms kļūst straujāks, un ir sāktas sarunas par īpašām acquis sadaļām. Valsts sasniegtais augstais integrācijas līmenis ar ES dažādās politikas jomās ir izrādījusies ievērojama priekšrocība. Komisija ņem vērā Islandes īpatnības un cerības, vienlaikus pilnībā ievērojot savu iedibināto pieeju pievienošanās sarunās un pilnībā aizsargājot Eiropas Savienības principus un acquis, kā arī sarunu programmu. Islandē notiekošajās sabiedriskajās debatēs par pievienošanos Komisija turpinās sniegt faktisku informāciju par dalību ES. 20. Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika turpina pietiekamā mērā pildīt politiskos kritērijus. Neliels progress panākts pamatreformu īstenošanā. Pieņemto tiesību aktu īstenošana, kā arī vārda brīvības garantēšana plašsaziņas līdzekļos, tiesu iestāžu neatkarības nostiprināšana, valsts pārvaldes reforma, kā arī korupcijas apkarošana joprojām ir svarīgi risināmie jautājumi. Komisija atkārtoti iesaka Eiropas Savienībai uzsākt pievienošanās sarunas ar Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku. Komisija arī atkārtoti pauž savu priekšlikumu bez turpmākas kavēšanās pāriet uz asociācijas otro posmu, kā noteikts stabilizācijas un asociācijas nolīgumā. Ir svarīgi uzturēt labas kaimiņattiecības, tostarp ANO aizbildnībā panākt saskaņotu un abpusēji pieņemamu risinājumu par valsts nosaukumu. Nevajadzētu zaudēt vēl vienu gadu. 21. Melnkalne ir sekmīgi izpildījusi galvenās prioritātes, ko ES 2010. gadā noteica kā priekšnoteikumu pievienošanās sarunu sākšanai. Valsts ir nostiprinājusi nacionālo vienprātību par Eiropas integrāciju. Ņemot vērā gūto progresu, Komisija uzskata, ka Melnkalne ir sasniegusi vajadzīgo atbilstības līmeni, izpildot dalības kritērijus un īpaši Kopenhāgenas politiskos kritērijus. Tomēr joprojām ir svarīgi saglabāt reformu tempu, īpašu uzmanību veltot tiesību aktu un politikas īstenošanai tiesiskuma jomā. Šajā nolūkā Komisija plāno ierosināt Melnkalnes gadījumā piemērot jaunu pieeju sarunu sadaļām par tiesu iestādēm un pamattiesībām, tiesiskumu, brīvību un drošību, kā minēts iepriekš 4. punktā. Ņemot vērā minētos apsvērumus un Padomes 2010. gada decembra secinājumus, Komisija iesaka uzsākt pievienošanās sarunas ar Melnkalni. 22. Pēdējā gada laikā Albānijas iekšpolitikā lielākoties valdīja politiskais strupceļš starp vadošo koalīciju un opozīciju, kā arī konfrontējoši notikumi. Ņemot vērā nesenos ierosinošos signālus, patlaban ir steidzami, lai politiskie spēki Albānijā atkārtoti izveidotu un saglabātu politiskā dialoga līmeni, kas ļauj funkcionēt galvenajām demokrātiskajām iestādēm, uzlabo tiesību aktus vēlēšanu jomā un īsteno svarīgas reformas. Komisija aicina galvenos dalībniekus kopīgi izveidot konkrētas metodes iekšējo domstarpību izlīdzināšanai, lai īstenotu valsts Eiropas perspektīvu. 23. Komisija šodien nāca klajā ar savu atzinumu par Serbijas pieteikumu dalībai ES. Komisija iesaka Eiropadomei piešķirt Serbijai kandidātvalsts statusu, ņemot vērā līdz šim gūtos panākumus un izvirzot nosacījumu, ka Serbija atkārtoti iesaistās dialogā ar Kosovu un godprātīgi notiek ātra virzība uz līdz šim panāktās vienošanās īstenošanu. Serbija labi veic savas saistības, lai pietiekamā mērā izpildītu Eiropadomes 1993. gada sanāksmē Kopenhāgenā noteiktos politiskos kritērijus, ja šāda virzība turpinās un tiek rasti praktiski risinājumi problēmās ar Kosovu. Līdz ar to Komisija iesaka sākt sarunas ar Serbiju par pievienošanos Eiropas Savienībai, tiklīdz tā būs sasniegusi ievērojamu papildu progresu, īstenojot galvenās prioritātes: – turpmāki pasākumi, lai normalizētu attiecības ar Kosovu saskaņā ar Stabilizācijas un asociācijas procesa nosacījumiem, pilnībā ievērojot iekļaujošas reģionālās sadarbības principus, pilnībā ievērojot Enerģētikas Kopienas līguma noteikumus, rodot risinājumus telekomunikāciju un diplomu savstarpējās atzīšanas jomā, turpinot godprātīgi ievērot visas panāktās vienošanās, kā arī aktīvi sadarbojoties ar EULEX, lai tā varētu pildīt savas funkcijas visā Kosovas teritorijā. Tiklīdz Serbija būs sasniegusi pietiekamu progresu, Komisija nāks klajā ar ziņojumu par to, kā Serbija ir īstenojusi iepriekš minētās galvenās prioritātes. 24. ES turpinās sekmēt dialogu starp Belgradu un Prištinu, lai veicinātu sadarbību, panāktu progresu ceļā uz dalību ES un uzlabotu cilvēku dzīvi. Līdz šim minētais dialogs ir izrādījies vērtīgs līdzeklis, lai risinātu abu pušu domstarpības, un tā rezultātā ir panāktas vairākas vienošanās jomās, kas ietver preču brīvu apriti un personu brīvu pārvietošanos, civilreģistru un kadastru. 25. Gadā, kurā galvenais notikums bija ilgstošs vēlēšanu process Kosovā, reformu programmas ietvaros panāktais progress bija ierobežots. Valsts prezidents un valdība ir izrādījusi apņemšanos Kosovas perspektīvai Eiropas Savienībā. Tā rezultātā tika veiktas dažas sākotnējās reformas. Joprojām jārisina svarīgas problēmas attiecībā uz organizēto noziedzību un korupciju, kā arī valsts pārvaldes stiprināšanu. Komisija ierosina sākt strukturētu dialogu ar Kosovu par tiesiskumu, lai izskatītu šos jautājumus un atbalstītu tiesu iestāžu reformu. Lai arī Kosovas serbu integrācija ir uzlabojusies valsts dienvidu daļā, Ziemeļkosovā situācija ir saasinājusies. Cilvēkiem valsts ziemeļos arī ir jāgūst priekšrocības no Eiropas perspektīvas. Šajā nolūkā Komisija arī uzsver, cik svarīgi ir, lai Kosova sāktu visaptverošu darba kārtību attiecībā uz valsts ziemeļu daļu. Komisija turpinās atbalstīt Kosovas centienus turpmāk pildīt atbilstības nosacījumus Eiropas perspektīvai, īpaši attiecībā uz vīzām, tirdzniecības nolīgumu un Kosovas dalību ES programmās saskaņā ar savu 2009. gada paziņojumu. Šajā nolūkā Komisija pārskatīs savu 2009. gada paziņojumu, lai nodrošinātu, ka Kosova var turpmāk gūt labumu no ES pievienošanās procesa. Komisija rosina pielikt pūles, lai novērstu šķēršļus attiecību izveidē starp ES un Kosovu, ko rada atšķirīgie viedokļi par Kosovas statusu. 26. Bosnijā un Hercegovinā turpinājās politiskais un institucionālais strupceļš, turpmāk radot šķēršļus valsts darbībā un ar ES saistītu reformu īstenošanā. Valsts līmeņa valdības izveide ir steidzama prioritāte, lai nodrošinātu efektīvu valsts līmeņa pārvaldību. Lai gūtu progresu ceļā uz dalību ES, valstij vēl ir jāizdara grozījumi savā konstitūcijā saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību tiesas spriedumu, lai novērstu uz etnisko izcelsmi balstītu diskrimināciju valsts iestādēs, kā arī lai pieņemtu likumu par valsts atbalstu. Jāpieņem likums par tautas skaitīšanu. Valsts iesaistīšanās strukturētā dialogā par tiesiskumu saskaņā ar Stabilizācijas un asociācijas procesu norāda uz virzību ar dialoga un kompromisa starpniecību, kā arī uzmanības veltīšanu ES darba kārtībai. Aizvien ir svarīgi gūt panākumus mērķu sasniegšanā un nosacījumu izpildē, kuri ir noteikti, lai slēgtu Augstā pārstāvja biroju. Saskaņā ar Padomes 2011. gada marta sanāksmes secinājumiem pirmā ES pārstāvja iecelšana amatā Bosnijā un Hercegovinā pastiprina ES pārstāvību un atbalstu valstij tās ceļā no starptautiska līmeņa uzraudzības uz tās nākotni Eiropā. 27. ES paplašināšanās politika ir radījusi demokrātiskas un ekonomiskas pārmaiņas valstīs, kuras vēlas pievienoties ES. Sasniegtais pagājušajā gadā norāda uz ticamas paplašināšanās politikas vērtību. Tajā pašā laikā, ja konkrētu rezultātu sasniegšanai nepietiek ar politisko gribu un saistībām vai ja tādu nav, pievienošanās process nepavirzīsies uz priekšu un var apstāties. Sarežģītu reformu īstenošana Eiropas Savienībai tuvina stabilas, labāk sagatavotas un labklājīgākas paplašināšanās valstis. 1. PIELIKUMS Komisijas atzinumos ietvertie secinājumi un ieteikumi par Serbijas pieteikumu dalībai ES Ņemot vērā pēdējo gadu laikā veiktās būtiskās reformas, Serbija ir guvusi ievērojamus panākumus, pildot Eiropadomes sanāksmē Kopenhāgenā 1993. gadā noteiktos politiskos kritērijus, kuri saistīti ar to iestāžu stabilitāti, kas garantē demokrātiju, tiesiskumu, cilvēktiesības un mazākumtautību aizsardzību un to tiesību ievērošanu, kā arī Stabilizācijas un asociācijas procesa nosacījumus. Serbijā ir visaptveroša konstitucionālā, tiesiskā un institucionālā sistēma, kas kopumā atbilst Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Parlaments ir kļuvis efektīvāks, veicot savas likumdošanas darbības pašreizējā sasaukuma laikā. Tiesiskā un institucionālā sistēma tiesiskuma jomā ir visaptveroša, tostarp korupcijas un organizētās noziedzības apkarošanas jomā, kurā tika gūti pirmie rezultāti. Tiesiskais regulējums cilvēktiesību un mazākumtautību aizsardzības jomā ir labi attīstīts, un ir uzsākta tā īstenošana. Serbija ir sasniegusi pilnībā apmierinošu līmeni sadarbībā ar ICTY un ir sākusi aizvien aktīvāk darboties pēckonflikta izlīguma pasākumos reģionā. Serbija ir piekritusi dialoga procesam ar Kosovu, kura mērķis ir atvieglot cilvēku dzīvi, kā rezultātā ir noslēgti vairāki nolīgumi (preču brīva aprite un personu brīva pārvietošanās, civilreģistrs un kadastrs), un Serbija ir sākusi veikt pirmos īstenošanas pasākumus. Attiecībā uz ekonomiskajiem kritērijiem Serbija ir veikusi nozīmīgus pasākumus, lai izveidotu funkcionējošu tirgus ekonomiku, un panākusi zināmu makroekonomikas stabilitātes līmeni, neraugoties uz globālo ekonomikas un finanšu krīzi. Tomēr turpmāk būs jāvelta pūles, lai restrukturētu ekonomiku un uzlabotu uzņēmējdarbības vidi, īpaši stiprinot tiesiskumu un likvidējot birokrātiju, paaugstinot konkurenci un privātā sektora nozīmi, kā arī risinot nepilnības darba tirgū. Lai Serbija vidējā termiņā varētu izturēt konkurences spiedienu un tirgus spēkus Eiropas Savienībā, tai ir jāveic strukturālas reformas, lai atjauninātu ekonomikas ražošanas jaudu un izveidotu palielinātam ārvalstu ieguldījumam labvēlīgu vidi. Serbija ir panākusi pozitīvus rezultātus, īstenojot savas saistības saskaņā ar stabilizācijas un asociācijas nolīgumu un pagaidu nolīgumu. Serbijai būs labas izredzes uzņemties dalības saistības vidējā termiņā gandrīz visās acquis jomās, ja tā turpinās saskaņot tiesību aktus un ja tiks veltīts ievērojams un ilgtspējīgs turpmāks darbs, lai nodrošinātu tiesību aktu īstenošanu un ieviešanu. Īpaša uzmanība jāvelta lauksaimniecības un lauku attīstības jomai, tiesu iestādēm un pamattiesībām, tiesiskumam, brīvībai un drošībai, kā arī finanšu kontrolei. Pilnīgu atbilstību acquis vides un klimata pārmaiņu jomā varētu sasniegt tikai ilgtermiņā, un tam būtu vajadzīgi lielāki ieguldījumi. Pamatojoties uz provizoriskām aplēsēm, Serbijas pievienošanai būtu ierobežota vispārējā ietekme uz Eiropas Savienības politikas virzieniem, un tā neietekmētu ES spējas saglabāt un padziļināt pašas Savienības attīstību. Komisija iesaka Padomei piešķirt Serbijai kandidātvalsts statusu, ņemot vērā līdz šim gūtos panākumus un izvirzot nosacījumu, ka Serbija atkārtoti iesaistās dialogā ar Kosovu un godprātīgi notiek ātra virzība uz līdz šim panāktās vienošanās īstenošanu. Serbija labi veic savas saistības, lai pietiekamā mērā izpildītu Eiropadomes 1993. gada sanāksmē Kopenhāgenā noteiktos politiskos kritērijus, ja šāda virzība turpinās un tiek rasti praktiski risinājumi problēmās ar Kosovu. Līdz ar to Komisija iesaka sākt sarunas ar Serbiju par pievienošanos Eiropas Savienībai, tiklīdz tā būs sasniegusi ievērojamu papildu progresu, īstenojot galvenās prioritātes: – turpmāki pasākumi, lai normalizētu attiecības ar Kosovu saskaņā ar Stabilizācijas un asociācijas procesa nosacījumiem, pilnībā ievērojot iekļaujošas reģionālās sadarbības principus, pilnībā ievērojot Enerģētikas Kopienas līguma noteikumus, rodot risinājumus telekomunikāciju un diplomu savstarpējās atzīšanas jomā, turpinot godprātīgi ievērot visas panāktās vienošanās, kā arī aktīvi sadarbojoties ar EULEX, lai tā varētu pildīt savas funkcijas visā Kosovas teritorijā. Tiklīdz Serbija būs sasniegusi pietiekamu progresu, Komisija nāks klajā ar ziņojumu par to, kā Serbija īstenojusi iepriekš minētās galvenās prioritātes. Serbija tiek mudināta saglabāt reformu tempu, panākot vajadzīgo atbilstības līmeni dalības kritērijiem, īpašu uzmanību veltot tiesiskumam, un turpināt savu konstruktīvo dalību reģionālajā sadarbībā un divpusējo attiecību nostiprināšanā ar kaimiņvalstīm. Tiek sagaidīts, ka tiks turpināta pagaidu nolīguma īstenošana, kā arī stabilizācijas un asociācijas nolīguma īstenošana, tiklīdz tas būs stājies spēkā. Komisija turpinās atbalstīt šos centienus, izmantojot IPA finanšu instrumentu. 2. PIELIKUMS Secinājumi par Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku, Melnkalni, Albāniju, Bosniju un Hercegovinu, Kosovu[17], Turciju un Islandi Horvātija Pēc tam, kad Horvātija bija izpildījusi atlikušos neizpildītos kritērijus, 2011. gada jūnijā tika noslēgtas pievienošanās sarunas. Horvātijai patlaban jāstiprina tiesību aktu saskaņotības augstais līmenis un jāvelta uzmanība atlikušajam darbam pirms pievienošanās. Šis progresa ziņojums ir daļa no Komisijas veiktās uzraudzības attiecībā uz to, kā Horvātija izpilda visas saistības, kuras tā uzņēmusies pievienošanās sarunās, un attiecībā uz tās pastāvīgo gatavošanos, lai uzņemtos dalībvalsts pienākumus pēc pievienošanās. Horvātija turpina pildīt politiskos kritērijus. Būtisks progress ir panākts visās jomās, tostarp tiesiskuma jomā, un kļūst jūtami konkrēti rezultāti. Jāturpina centieni, lai konsolidētu minētos rezultātus. Vēl vairāk tika nostiprināta demokrātija un tiesiskums. Valdība un parlaments turpināja efektīvi darboties. Valsts pārvaldes reformas jomā jāvelta papildu darbs, lai konsolidētu tiesiskā satvara efektīvu īstenošanu, lai pilnveidotu modernu, uzticamu, depolitizētu un uz pilsoņiem orientētu sabiedrisko pakalpojumu izveidi. Horvātija ir panākusi stabilu progresu attiecībā uz tiesu iestādēm. Jauni tiesību akti vēl vairāk stiprināja tiesu iestāžu neatkarību, un ir veikti daudzi pasākumi, lai uzlabotu tiesu iestāžu efektivitāti. Ir izveidota jauna sistēma tiesu ierēdņu iecelšanai amatā. Daži jautājumi vēl ir jārisina, īpaši vajadzība turpmāk palielināt tiesu iestāžu efektivitāti un nodrošināt jauno pasākumu praktisku īstenošanu, kuri attiecas uz tiesu iestāžu neatkarību, objektivitāti un pārskatatbildību. Progress ir panākts, objektīvi iztiesājot kara noziegumu lietas. Četrām īpašām kara noziegumu tiesām ir piešķirta ekskluzīva kompetence attiecībā uz visām jaunajām lietām, un to loma turpmāk jānostiprina attiecībā uz neizskatītajām lietām. Tieslietu ministrija pieņēma stratēģiju cīņai ar nesodāmību, īpaši gadījumos, kuros upuri bija etniskie serbi vai aizdomās turētie bija Horvātijas drošības spēku dalībnieki. Būtiski panākumi gūti cīņā pret korupciju. Tika paātrināti centieni korupcijas apkarošanā, kas sniedza pozitīvus rezultātus, tiesību akti ir uzlaboti un attiecīgās iestādes nostiprinātas. Jāuzlabo rezultāti attiecībā uz korupcijas lietu efektīvu izskatīšanu, īpaši augsta līmeņa korupcijā, vietējā līmeņa korupcijā un lietās, kuras saistītas ar publisko iepirkumu un tiesu iestādēm. Jāgūst papildu pieredze, praksē īstenojot nesen pieņemto preventīvo tiesisko satvaru un jāturpina īstenojošo struktūru stiprināšana. Cilvēktiesības tiek kopumā labi ievērotas, un ir gūti panākumi cilvēktiesību un mazākumtautību aizsardzības jomā. Horvātija turpināja veikt dažādus pasākumus, lai vairotu sabiedrības izpratni un uzlabotu cilvēktiesību aizsardzību. Attiecībā uz pieeju tiesiskumam turpināja uzlaboties likuma par juridisko palīdzību īstenošana, īpaši vienkāršojot procedūras. Attiecībā uz cietumu sistēmu turpinājās darbs pie pašreizējo iekārtu paplašināšanas, kas saistītas ar aizturēšanu un uzturēšanos cietumā, tomēr Horvātijas cietumi joprojām ir pārpildīti. Attiecībā uz ļaunprātīgu izturēšanos ombuds turpināja saņemt sūdzības par to, ka policija pārmērīgi lietojusi spēku, attiecībā uz ko jāveic pienācīgi pasākumi. Vārda brīvība, tostarp plašsaziņas līdzekļu brīvība un plurālisms, Horvātijā ir noteikts ar likumu un kopumā tiek ievērots. Turpmāki panākumi gūti attiecībā uz plašsaziņas līdzekļu īpašumtiesību pārredzamību, bet ierobežots progress sasniegts attiecībā uz iepriekšējo gadu izmeklēšanas gadījumiem, kas saistīti ar to žurnālistu iebiedēšanu, kuri strādā ar korupcijas un organizētās noziedzības lietām. Tiek ziņots tikai par nedaudzām jaunām lietām. Izmeklējošas žurnālistikas attīstību kavē jo īpaši ekonomiskais spiediens. Nav atrisinātas problēmas, ko rada politiska iejaukšanās vietējā līmenī. Nepārtraukta uzmanība jāpievērš pulcēšanās brīvības jomai saistībā ar demonstrācijām. Neliels progress tika panākts attiecībā uz sieviešu tiesībām un dzimumu līdztiesību. Tomēr sieviešu stāvoklis darba tirgū nav būtiski mainījies, un sieviešu bezdarba procentuālā daļa aizvien ir augsta. Ierobežots progress panākts bērnu tiesību jomā. Bērnu tiesību aizsardzības ombuds kļuva aktīvāks lietās, kurās vardarbību pret bērniem pienācīgi nerisināja attiecīgās iestādes. Ierobežoti panākumi ir vērojami attiecībā uz sociāli neaizsargāto iedzīvotāju un cilvēku ar īpašām vajadzībām iekļaušanu. Tiek stiprinātas cilvēkiem ar īpašām vajadzībām paredzēta ombuda biroja spējas. Tiesību noteikšanas kritēriji netiek vienmērīgi piemēroti, un tiesību akti, kas reglamentē īpašas tiesības, ir sadrumstaloti. Pakāpeniski ir notikusi pāreja no institucionālās aprūpes uz kopienu aprūpes pakalpojumiem. Darba un arodbiedrību tiesības kopumā ir ievērotas. Horvātija ir sākusi gūt panākumus, īstenojot tiesību aktus par diskriminācijas novēršanu un tiesību aktus par naida noziegumiem. Ir veikti dažādi izpratnes veicināšanas pasākumi, un tiek stiprināta Cilvēktiesību ombuda biroja darbība. Tiesībaizsardzības iestādes ir sākušas vairākas lietas saskaņā ar tiesību aktiem naida noziegumu jomā. Tomēr gūtie rezultāti ir jāuzlabo un jānovērš homofobiskais un ksenofobiskais noskaņojums, kas valda sabiedrībā. Zināms progress panākts attiecībā uz mazākumtautību un kultūras tiesību ievērošanu un aizsardzību. Ir atkārtoti pausta sabiedrības apņemšanās augstā līmenī ievērot mazākumtautību tiesības, atkārtoti apstiprinot to vietu Horvātijas sabiedrībā. Mazākumtautību organizācijām ir piešķirts finansējums. Ir uzlabojušās policijas veiktās izmeklēšanas lietās pret mazākumtautībām. Ir veikti pasākumi, lai uzlabotu nodarbinātības noteikumu īstenošanu konstitucionālajā likumā par mazākumtautību tiesībām, kā arī tika pieņemts plāns par mazākumtautību nodarbinātību, kas patlaban ir jāīsteno. Tomēr Horvātijai arī turpmāk jāveicina iecietīga attieksme pret mazākumtautībām, īpaši pret Horvātijas serbiem. Turpinās diskriminācija, īpaši publiskajā sektorā vietējā līmenī. Ir panākti uzlabojumi romu mazākumtautības izglītības jomā, īpaši attiecībā uz pirmsskolas izglītību. Turpinājās infrastruktūras uzlabošana dažās romu apmešanās vietās. Romu kopienas dalība izglītības sistēmā joprojām ir problemātiska. Varētu uzlabot romu iesaistīšanos tiem paredzētajos pasākumos. Romu problēmas joprojām ir saistītas ar pieeju pienācīgam mājoklim, sociālajai aizsardzībai un veselības aprūpei, un bezdarba līmenis joprojām ir ļoti augsts. Labi panākumi gūti bēgļu atgriešanās jautājumos. Bēgļi turpināja atgriezties Horvātijā. Progress panākts mājokļu jomā, īpaši nodrošinot mājokli saskaņā ar izmitināšanas programmām bēgļiem, kuri atgriežas. Ir samazināts arī neizskatīto apelāciju skaits, kuras bija iesniegtas par noraidītajiem rekonstrukcijas palīdzības pieteikumiem. Panākumi ir gūti atlikušo īpašumu rekonstrukcijas jomā. Turpinājās lēmuma īstenošana, ar ko paredz pensijas tiesību validēšanu. Tomēr Horvātijai jāpanāk progress mājokļa nodrošināšanā aptuveni 2500 atlikušajiem izmitināšanas pieteikumu iesniedzējiem. Jāpaātrina centieni vajadzīgo ekonomisko un sociālo apstākļu izveidē, lai bēgļi varētu atgriezties uz pastāvīgu dzīvi. Attiecībā uz reģionālajiem jautājumiem un starptautiskajām saistībām Horvātija turpina sadarboties ar Starptautisko Kara noziegumu tribunālu bijušajai Dienvidslāvijai (ICTY). Valdības aģentūru darba grupa ir izpētījusi svarīgus jaunus veidus savās izmeklēšanās, lai atrastu iztrūkstošos artilērijas dokumentus, kurus pieprasījusi ICTY prokuratūra, un izlemtu, ko ar tiem darīt turpmāk. Horvātija nav spējusi sniegt pilnīgu atskaiti par trūkstošajiem artilērijas dokumentiem. Politiskajiem līderiem arī būtu jāizvairās no apgalvojumiem un pasākumiem, kuri varētu apšaubīt izlīgšanas nozīmi un vajadzību ievērot tiesiskumu, izmeklējot kara noziegumus. Ievērojami panākumi gūti attiecībā uz Sarajevas deklarācijas procesu. Pēc sanāksmēm 2011. gada jūnijā un septembrī Bosnija un Hercegovina, Horvātija, Melnkalne un Serbija vienojās par vairākiem jautājumiem, tostarp par kopīgas deklarācijas tekstu, kas jāparaksta ministru konferencē 2011. gada novembrī Belgradā. Horvātijas valdība jūlijā pieņēma un nosūtīja parlamentam pieņemšanai deklarāciju par Eiropas vērtību veicināšanu Dienvidaustrumeiropā, kurā Horvātija paudusi stingru apņemšanos par to, ka divpusēji jautājumi, piemēram, robežjautājumi, nedrīkst kavēt kandidātvalstu pievienošanos ES no pievienošanās procesa sākuma līdz brīdim, kad stājas spēkā Pievienošanās līgums. Horvātija turpināja aktīvi piedalīties reģionālajās darbībās, tostarp Dienvidaustrumu Eiropas sadarbības procesā (SEECP), Reģionālās sadarbības padomē (RCC) un Centrāleiropas brīvās tirdzniecības nolīgumā (CBTN). Divpusējās attiecības ar citām paplašināšanās valstīm un kaimiņos esošajām ES dalībvalstīm turpina attīstīties, tostarp ar Serbiju, bet dažiem jautājumiem jāvelta nepārtraukta uzmanība, īpaši attiecībā uz sadarbību jautājumos par kara noziegumu izmeklēšanu un izskatīšanu tiesā. Attiecības ar Slovēniju ir uzlabojušās līdz ar Robežu arbitrāžas nolīguma stāšanos spēkā. Horvātijas ekonomikā 2010. gadā un 2011. gada pirmajā pusē vēl bija vērojama recesija, neraugoties uz ES un citu tirdzniecības partneru ekonomikas atveseļošanos. Tomēr šā gada pavasarī ekonomiskā aktivitāte palielinājās. Bezdarba līmenis, valsts deficīts un parāds turpināja paaugstināties. Lielais ārējais parāds aizvien rada galvenās svārstības ekonomikā. Attiecībā uz ekonomiskajiem kritērijiem Horvātija ir funkcionējoša tirgus ekonomika. Horvātijai būtu jāspēj tikt galā ar konkurences spiedienu un tirgus ietekmi Eiropas Savienībā, ja tā īstenos visaptverošu reformu programmu, lai novērstu strukturālās nepilnības. Tika saglabāta plaša politiskā vienprātība par tirgus ekonomikas pamatprincipiem. Ņemot vērā pašreizējos ierobežojumus, makroekonomikas politika lielā mērā ir bijusi piemērota, lai risinātu recesijas radītās problēmas. Centrālajai bankai izdevās saglabāt valūtas maiņas kursu un finanšu stabilitāti, vienlaikus pieturoties pie atbalstošas monetārās politikas, tā kā inflācijas spiediens bija zems. Banku nozare saglabāja elastību pret triecieniem. Fiskālajā jomā iestādes centās ierobežot deficīta palielināšanos, samazinot izdevumus. Ir uzlabota budžeta sistēma fiskālās ilgtspējības sasniegšanai vidējā termiņā. Tekošā konta deficīts turpināja samazināties, jo pieauga eksports, turpretim zemā iekšējā pieprasījuma dēļ imports nepalielinājās. Ekonomikas atveseļošanas programmas ietvaros strukturālo reformu jomā tika sasniegti nelieli panākumi, lai arī ierobežotā mērogā. Tomēr kopumā strukturālo reformu temps joprojām bija lēns, īpaši attiecībā uz privatizāciju un zaudējumus nesošu uzņēmumu restrukturizāciju. Uzņēmējdarbības vidi jo