Komisijas paziņojums Padomei - ES un Krievijas attiecību pārskatīšana {SEC(2008) 2786} /* COM/2008/0740 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 5.11.2008 COM(2008) 740 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI ES un Krievijas attiecību pārskatīšana {SEC(2008) 2786} KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI ES un Krievijas attiecību pārskatīšana Ārkārtas Eiropadome, kas notika 2008. gada 1. septembrī, lūdza Padomi, līdz ar Komisiju, rūpīgi un padziļināti izskatīt ES un Krievijas attiecību dažādos aspektus. Šo pārskatu jāveic, gatavojoties ES un Krievijas augstākā līmeņa sanāksmei, kas paredzēta 2008. gada 14. novembrī. Pēc tam, kad Vispārējo lietu un ārējo attiecību padome (VLĀAP) 2008. gada 13. un 14. oktobrī novērtēja Gruzijas un Krievijas konflikta attīstību, pārskatu apspriedīs VLĀAP sanāksmē 10. un 11. novembrī. Šo pārskatīšanu veic uz notikumu, kas ievērojami apēno ES un Krievijas attiecības, fona: Gruzijas teritoriālās integritātes pārkāpšana, pielietojot spēku, un Krievijas vienpusēji īstenotā Abhāzijas un Dienvidosetijas atzīšana joprojām nav pieņemama, savukārt pēdējā laikā minētie ārpolitikas principi, tostarp ietekmes sfēru atjaunošana, rada pamatu satraukumam. Eiropas Savienība uz attiecībām ar Krieviju var raudzīties ar zināmu pašapziņu. No ekonomikas viedokļa raugoties, Krievijai ir nepieciešama Eiropas Savienība. ES ir nozīmīgs Krievijas izejmateriālu, īpaši enerģijas eksporta tirgus, un Krievija vēlētos uzlabot kodolmateriālu tirdzniecības noteikumus. Nesenā finanšu krīze ir apliecinājusi, cik neatliekami Krievijai jāmodernizē un jādažādo sava ekonomika. Šajā procesā Eiropas Savienība ir Krievijas dabiskais partneris un galvenais ārvalstu ieguldījumu avots. Krievija vēlas sadarboties ar Eiropas Savienību savu interešu dēļ, piemēram, lai panāktu vīzu režīma atcelšanu vai Krievijas asociēšanu EK pētniecības un attīstības pamatprogrammā. Ņemot vērā iepriekš minēto, šās pārskatīšanas mērķis ir izskatīt kopējo interešu sarežģīto kompleksu, kas pastāv ES un Krievijas attiecībās, un racionāli novērtēt, kādās jomās ES intereses šobrīd patiešām pastāv. Šo interešu īstenošanas un paplašināšanas apmēru noteica, nesen vienojoties par pilnvarojumu uzsākt sarunas par jaunu Partnerības un sadarbības nolīgumu un – tiklīdz būs izpildīti vajadzīgie nosacījumi – Brīvās tirdzniecības nolīgumu. Pievienotajā darba dokumentā sīkāk aprakstīta ES un Krievijas partnerības attīstība pēdējos gados, kā arī minētas iespējas un problēmas, ar kurām mēs nākotnē saskarsimies. ES un Krievijas attiecību pamatā ir Partnerības un sadarbības nolīgums, kas stājās spēkā 1997. gadā un kuru 2005. gadā papildināja ar „četrām kopīgajām telpām”. Tā rezultātā ir izveidojusies institucionāla sistēma, kas daudzējādā ziņā veiksmīgi darbojas, jo īpaši politiskajā līmenī Sadarbības padomes ietvaros (šobrīd to ir nomainījusi Pastāvīgā partnerības padome ārlietu ministru līmenī). Īss pārskats par ES un Krievijas attiecībām Tirdzniecība un ieguldījumi starp ES un Krieviju ir ievērojami un šobrīd pieaug. Mēs abpusēji esam ieinteresēti, lai šī tendence turpinātos. Krievija ir mūsu trešais lielākais tirdzniecības partneris, un savstarpējās tirdzniecības apmērs katru gadu palielinās par līdz pat 20 %. Enerģētikas nozare ir nozīmīgs aspekts šajā saistībā, tomēr iespaidīgi izaugsmes rādītāji ir vērojami arī pakalpojumu jomā. Ņemot vērā Krievijas augstos un noturīgos izaugsmes rādītājus un vidusslāņa veidošanos, Krievija ir svarīgs jauns tirgus, kas atrodas tepat pie mūsu robežām un sniedz ES uzņēmumiem jaunas iespējas. Eiropas Savienība ir lielākais ieguldītājs Krievijā (ES ieguldījumi veido 80 % no visiem ārvalstu ieguldījumiem), tā rezultātā mēs esam ļoti ieinteresēti turpmākā ekonomikas attīstībā. Krievijai nākotnē vēl vairāk būs vajadzīgi Eiropas ieguldījumi, ņemot vērā tās centienus dažādot un modernizēt savu ekonomiku. Tas, vai šīs vajadzības pēc ieguldījumiem tiks apmierinātas, būs savukārt atkarīgs no tā, vai Krievija garantēs tiesiskumu un izveidos patiesi neatkarīgu tiesu sistēmu, kas spēj nodrošināt līgumu izpildi. Ievērojama daļa no Krievijas ārvalstu valūtas rezervēm tiek turēta euro, tādējādi Krievija ir kļuvusi par vienu no lielākajiem euro aktīvu īpašniekiem pasaulē. Pasaules finanšu krīze ir skārusi arī Krieviju, un, ņemot vērā mūsu ekonomiku savstarpējo atkarību, jāturpina ES un Krievijas dialogs par pašreizējo attīstību. Minēto apsvērumu dēļ Eiropas Savienība stingri atbalsta Krievijas centienus iestāties Pasaules tirdzniecības organizācijā (PTO). Ņemot vērā pazīmes, kas liecina par pieaugošām protekcionisma tendencēm, jo īpaši lauksaimniecības un dabas resursu nozarē, joprojām ir svarīgi, ka iestāšanās PTO notiktu drīz uz piemērotiem saimnieciskiem nosacījumiem. Lai nepieļautu, ka jau tā sarežģītie tirdzniecības noteikumi pasliktinās vēl vairāk, steidzami jāatrisina daži pašreizējie tirdzniecības strīdi, piemēram, saistībā ar Krievijas noteiktajiem koksnes eksporta ierobežojumiem. Neraugoties uz ES un Krievijas tirdzniecības un ieguldījumu straujo izaugsmi un daudzajiem nozaru dialogiem, kas norisinās kopējās ekonomikas telpas ietvaros, grūtības pastāv vairākās jomās, sākot ar problemātiskām muitas procedūrām un jautājumiem saistībā ar Sibīrijas pārlidojumiem līdz nekonsekventai starptautisko sanitāro un fitosanitāru normu piemērošanai Krievijā. ES un Krievijas savstarpējā atkarība enerģētikas nozarē ir divpusējo attiecību pamatelements. ES dalībvalstis ir nozīmīgi energoproduktu pircēji, un nav gaidāms, ka īstermiņā un vidējā termiņā šī situācija mainīsies. Neraugoties uz to, divpusējās attiecības raksturo savstarpēja, bet ne vienpusēja atkarība, jo energoproduktu eksports uz Eiropas Savienību ir būtiski veicinājis Krievijas izaugsmes tempu. Tomēr ES un Krievija atšķirīgi izprot enerģētisko drošību un savstarpējo piekļuvi tirgum. Kaut arī Krievija līdz šim ir bijusi uzticama energoproduktu piegādātāja, tomēr strīdi ar tranzītvalstīm un nepietiekami iepriekšējā posma ieguldījumi uz augoša pieprasījuma fona rada satraukumu par piegādēm nākotnē. Joprojām ir veicams liels darbs, lai enerģētikas jomā izveidotu patiesu partnerību, kuras pamatā ir Enerģētikas hartas nolīguma principi, proti, pārredzamība, savstarpīgums un nediskriminācija. Dialoga par enerģētiku ietvaros norisinās sadarbība, aptverot plašus jautājumus, piemēram, enerģētikas attīstības scenārijus un stratēģijas, tirgus attīstību un energoefektivitāti. Varētu turpināt attīstīt svarīgus instrumentus, piemēram, agrās brīdināšanas mehānismu enerģētikas jomā. Kopīgās ārējās drošības telpas ietvaros norisinās regulārs politiskais dialogs daudzos līmeņos. Eiropas Savienība sadarbojas ar Krieviju jautājumos saistībā ar Irānu, Tuvajiem Austrumiem, Afganistānu, Balkānu valstīm un citiem reģioniem, kā arī starptautiskos forumos, piemēram, ANO un EDSO, ar mērķi panākt kopīgas nostājas un izstrādāt kopīgas pieejas. Sadarbība Tuvo Austrumu miera procesa ietvaros un saistībā ar kodolieroču neizplatīšanu Irānā ir bijusi pozitīva. Eiropas Savienība un Krievija ir kopīgi ieinteresētas masu iznīcināšanas ieroču neizplatīšanā. Krievija pirms neilga laika sniedza savu ieguldījumu ES Eiropas drošības un aizsardzības politikas misijā Čadā/Centrālāfrikas Republikā. Nostāja Kosovas un kopīgo kaimiņvalstu jautājumā joprojām atšķiras, jo īpaši pēc notikumiem Gruzijā. Eiropas Savienībai jāizstrādā kopīga nostāja par Krievijas priekšlikumu par jaunu Eiropas drošības kārtību. Eiropas Savienība ir ļoti ieinteresēta turpināt centienus, lai nākamajos gados uzlabotu sadarbību šajās jomās. Krievija ir nozīmīgs ģeopolitisks spēks, kura konstruktīvā iesaistīšanās starptautiskajā politikā ir obligāts priekšnoteikums efektīvai starptautiskās kopienas rīcībai. ES un Krievija risina arī dialogu par reģionālo politiku – Kaļiņingradas apgabalā labi darbojas vienkāršotā tranzīta sistēma starp šo apgabalu un pārējo Krievijas teritoriju. Turklāt Krievija ir demonstrējusi jaunu interesi par pārskatīto Ziemeļu dimensiju, attiecībā uz kuru ir gūti ievērojami panākumi ministru sanāksmē 27. oktobrī. Pastāv arī iespēja regulārajā ES un Krievijas dialogā iekļaut ar Arktiku saistītus jautājumus. Cilvēktiesību jomā pastāv pamats bažām. Rodas vispārējs iespaids, ka palielinās plaisa, runājot par kopējām saistībām, kuras Krievija uzņēmusies Eiropas Padomes un EDSO ietvaros. Eiropas Savienība norāda Krievijai to saistību nozīmi, kuras tā ir uzņēmusies, tostarp saskaņā ar Partnerības un sadarbības nolīgumu. Apspriedes ar Krieviju par cilvēktiesību jautājumiem notiek divreiz gadā. Kaut arī šo apspriežu ietekme joprojām ir diezgan ierobežota, pēdējā apspriežu kārta norisinājās atklātā un konstruktīvā gaisotnē. Ir svarīgi turpināt līdz šim paveikto. Saistībā ar kopīgo tiesiskuma, brīvības un drošības telpu ES un Krievijas intereses bieži saskan. To apliecina EK un Krievijas nolīgumi par vīzu režīma atvieglojumiem un personu atpakaļuzņemšanu (spēkā kopš 2007. gada 1. jūnija), kopīgais 2007.–2010. gada sadarbības plāns starp FRONTEX un Krievijas robežsardzes dienestu, sadarbība starp Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centru un Krievijas Federālo narkotiku kontroles dienestu, kā arī Eiropola un Krievijas tiesībaizsardzības iestāžu sadarbība. ES un Krievijas nolīgums par vīzu režīma atvieglojumiem – pirmais šāda veida nolīgums, kuru ES noslēdza ar trešo valsti – tika izstrādāts, lai atvieglotu ceļošanu (arī attiecībā uz ceļotājiem no ES). Nolīgums par personu atpakaļuzņemšanu sniedz nozīmīgu ieguldījumu nelegālās migrācijas apkarošanā. Ciešāka sadarbība brīvības, drošības un tiesiskuma jomā palīdz novērst, piemēram, terorisma un organizētās noziedzības izraisītos draudus. Runājot vispārīgāk, ir svarīgi, ka šīs sadarbības pamatā ir cilvēktiesību ievērošana un tiesiskuma veicināšana. Pieaug kontaktu skaits starp ES un Krievijas pilsoņiem. Ir paplašinātas ES apmaiņas programmas izglītības jomā, kā arī ir paplašinājusies sadarbība pētniecībā. Jāturpina darbs, lai palielinātu cilvēku savstarpējos kontaktus visās jomās. Šādu kontaktu veicināšana, kā arī konkrētu mērķu sasniegšana skaidri apzinātās politikas jomās uzlabo savstarpējo sapratni un uzticēšanos. Kopīgo pētniecības, izglītības un kultūras telpu raksturo spēcīgas savstarpējās intereses. Pētniecības sadarbības pamatā ir EK un Krievijas zinātniskās un tehnoloģiskās sadarbības nolīgums (spēkā kopš 2004. gada), kura darbība beidzas 2009. gadā un kura atjaunošana tiek pašlaik sagatavota. Iestādes no Krievijas Federācijas piedalās visās Septītās pētniecības un attīstības pamatprogrammas tematiskajās apakšprogrammās, Kopienas ieguldījums šajā saistībā ir apmēram 29 miljoni euro. Pie citiem sadarbības projektiem pieskaitāmi 2002. gadā noslēgtie Euratom un Krievijas sadarbības nolīgumi kodoldrošības un vadāmas kodolsintēzes jomā. Abu nolīgumu sākotnējais darbības ilgums ir desmit gadi. Krievija ir paziņojusi par savu interesi iegūt asociētas dalībvalsts statusu Septītajā pētniecības un attīstības pamatprogrammā. Izglītības jomā Krievija ir apņēmusies īstenot Boloņas procesu un piedalās vairākās ES finansētās programmās. Nozīmīgs projekts ir Eiropas Pētījumu institūts ( ESI ) Maskavā – to kopīgi finansē Krievija un Eiropas Kopiena. Sadarbība kultūras jomā sākās 2006. gadā ar Kajaani procesu. Pirmā Pastāvīgās partnerības padomes sanāksme kultūras jomā notika 2007. gada oktobrī. Tomēr turpmākie pasākumi ir radījuši diezgan lielu vilšanos, un, īstenojot rīcības plānu kultūras jomā, gūti tikai niecīgi panākumi. Krievija saņem finanšu atbalstu vairāku EK finanšu instrumentu ietvaros. Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instrumenta (EKPI) mērķis ir atbalstīt plānu īstenošanu saistībā ar četrām kopīgajām telpām un Kaļiņingradas apgabalu. Kā jauna un pozitīva attīstība ir vērtējama Krievijas apņemšanās piedalīties septiņu 2007.–2013. gadā īstenojamu EKPI programmu finansēšanā pārrobežu sadarbības jomā. Tomēr pastāv grūtības vienoties par finanšu atbalsta īstenošanas pamatu. Nākamie pasākumi Eiropas Savienībai un Krievijai jāspēj atklāti un konstruktīvi apspriest jautājumus, kuros pastāv viedokļu atšķirības. Tas ir ļoti būtiski, lai panāktu pārliecinošu un nobriedušu partnerību. Mums jācenšas uzlabot savas spējas sasniegt kopējos mērķus, neraugoties uz atšķirībām. Eiropadome ir nosodījusi Krievijas vienpusējo lēmumu atzīt Gruzijas separātisko reģionu neatkarību un paudusi dziļu nožēlu par Krievijas nesamērīgo reakciju šajā konfliktā. Stingri pieturoties pie mūsu principiem un noraidot jebkādu spēka pielietošanu, Eiropas Savienība vienlaikus ir ieinteresēta sadarboties ar Krieviju, atjaunojot centienus, lai novērstu konfliktus mūsu kopīgajos kaimiņu reģionos. Tam savukārt ir nepieciešama Eiropas Savienības griba un spēja rīkoties vienoti, apvienojot Kopienas instrumentus ar Kopējās ārpolitikas un drošības politikas / Eiropas drošības un aizsardzības politikas instrumentiem. Šajā saistībā cerības vieš veids, kādā ES šovasar veicināja konflikta noregulējumu un konflikta seku novēršanu, kā arī Krievijas armijas izvešana no Dienvidosetijai un Abhāzijai līdzās esošajām teritorijām, kaut arī attiecībā uz šo aspektu ir vēl daudz darāmā. Pēc Eiropas Savienības uzskata ar jauno ES un Krievijas nolīgumu jārada visaptverošs juridiski saistošs pamats, kas aptver visas galvenās divpusējo attiecību jomas, pamatojoties uz mūsu kopīgajām interesēm un ES un Krievijas starptautiskajām saistībām, tostarp cilvēktiesību un tiesiskuma ievērošanu. Lai pasvītrotu mūsu ekonomiku aizvien lielāku savstarpējo atkarību, abpusējās interesēs būtu arī brīvās tirdzniecības zonas izveide. Šīs sarunas jāturpina, jo, pirmkārt, Eiropas Savienība tādējādi spētu aizsargāt savas intereses attiecībās ar Krieviju un, otrkārt, šīs sarunas ir labākais veids kā sadarboties ar Krieviju, pamatojoties uz vienotu nostāju. Ja Eiropas Savienība runā vienā balsī un rīkojas vienoti, tad Krievija to ņem vērā un ES spēj ietekmēt notikumu gaitu. Vienbalsīgi pieņemtais pilnvarojums sarunām par jaunu ES un Krievijas nolīgumu sniedz mums svarīgu instrumentu, lai vienoti sasniegtu mūsu mērķus. Šo iemeslu dēļ Komisija uzskata, ka šobrīd ir pienācis laiks izstrādāt grafiku nākamajām sarunu kārtām. VLĀAP 10. novembra sanāksme paver dalībvalstīm iespēju vienoties par pamatu sarunu turpināšanai, ņemot vērā 1. septembrī notikušās Eiropadomes secinājumus, kuru rezultātā sarunas tika atliktas. Joprojām viennozīmīgi ir tas, ka – atbilstoši Eiropadomes secinājumiem – Eiropas Savienībai nav pieņemams status quo Gruzijā. Uz 12. augustā un 8. septembrī panākto vienošanos pamata jāturpina nozīmīgais darbs Ženēvas procesa ietvaros, pievēršoties jautājumiem par drošību un stabilitāti reģionā un iekšzemē pārvietoto personu un bēgļu atgriešanos, un jāatjauno Gruzijas teritoriālā integritāte. Turklāt ES un Krievijas attiecību pārskatīšanu jāveic nepārtraukti. Saskaņā ar jau panākto vienošanos Komisijai un Padomei arī sarunu gaitā jāturpina apspriedes par ES un Krievijas attiecību vispārējo kontekstu.