[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |

Briselē, 23.1.2007

SEC(2007) 67 galīgā redakcija

Ieteikums

PADOMES ATZINUMS

par atjaunināto Itālijas stabilitātes programmu 2006.–2011. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97

(iesniegusi Komisija)

PASKAIDROJUMA RAKSTS

Vispārējs pamatojums

STABILITāTES UN IZAUGSMES PAKTA, KAS STāJāS SPēKā 1998. GADA 1. JūLIJā, PAMATMēRķIS IR SAKāRTOT VALSTS FINANSES, LAI TāDēJāDI RADīTU VēL LABāKUS NOSACīJUMUS CENU STABILITāTEI UN SPēCīGAI UN ILGTSPēJīGAI IZAUGSMEI, KAS VEICINA DARBAVIETU RADīšANU. AR PAKTA 2005. GADA REFORMU, ATZīSTOT PAKTA LIETDERīBU FISKāLāS DISCIPLīNAS STIPRINāšANā, TIKA MEKLēTAS IESPēJAS UZLABOT EFEKTIVITāTI UN EKONOMISKO PAMATOJUMU, Kā ARī ILGSTOšI SAGLABāT VALSTS FINANšU ILGTSPēJīBU.

Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Itālijas pirmā stabilitātes programma tika iesniegta 1998. gada decembrī. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 1999. gada 8.februārī sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekšminētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.

Atjauninātās programmas novērtējuma pamatojums

Komisija ir pārbaudījusi pēdējo Itālijas stabilitātes programmas atjauninājumu, kas iesniegts 2006. gada 4. decembrī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (skat. ierāmēto informāciju par galvenajiem novērtējumā aplūkotajiem jautājumiem).

Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek izvērtēta atjauninātās stabilitātes programmas budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopoti

1. saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo 10 gadu laikā;

2. apskats par valsts stāvokli saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvo daļu (pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra);

3. visjaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu) un

4. Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu.

Jaunākie saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji

Itālijā strukturālas nepilnības, kuru dēļ ražīgums pieaug lēni un zūd konkurētspēja ārējos tirgos, domājams, ir galvenais iemesls, kādēļ valsts izaugsme pēdējā desmitgadē bijusi tik vāja. Reālā IKP pieaugums jau kopš 1990. gadu vidus bijis zemāks par euro zonas vidējo rādītāju, un tiek lēsts, ka potenciālais pieaugums samazinājies no vairāk nekā 2 % (līdz 1990. gadu sākumam) līdz 1¼% (2000. gados). Neraugoties uz vājo izaugsmi, inflācija līdz pat 2005. gadam bija nedaudz augstāka nekā vidēji euro zonā. Tomēr pozitīvi ir tas, ka Itālija ir viena no nedaudzajām valstīm, kas kopš gadsimtu mijas piedzīvojusi ievērojamu nodarbinātības pieaugumu, un tās bezdarba līmenis ir būtiski samazinājies. Tomēr, kaut arī Itālijai vēl tāls ceļš ejams, lai sasniegtu ES vidējos rādītājus nodarbinātības ziņā, savādā kombinācija — dinamisks nodarbinātības pieaugums un gauss IKP pieaugums — skaidri liecina, ka Itālijai ir problēmas ar produktivitāti. Valsts finanšu jomā kopējais valsts budžeta deficīts kopš 2003. gada bijis lielāks par Līgumā noteikto atsauces vērtību — 3 % no IKP —, un parāda un IKP attiecība ir ļoti augsta, turklāt 2005. gadā tā sāka no jauna palielināties līdz pat 106,6 % no IKP. Cikliski koriģētā primārā bilance kopš 1998. gada pastāvīgi pasliktinājusies, un kārtējo primāro izdevumu un IKP attiecība kopš 2001. gada nemitīgi palielinājusies.

Pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra attiecībā uz Itāliju

Padome 2005. gada 28. jūlijā pieņēma lēmumu, paziņojot, ka Itālijai ir pārmērīgs budžeta deficīts saskaņā ar 104. panta 6. punktu. Tajā pašā laikā Padome pieņēma ieteikumu atbilstoši 104. panta 7. punktam, norādot, ka pārmērīgais deficīts jānovērš līdz 2007. gadam. Jo īpaši Itālijai tika ieteikts strikti pildīt 2005. gada budžetu, līdz 2007. gadam samazināt strukturālo deficītu vismaz par 1,6 % no IKP, salīdzinot ar tā līmeni 2005. gadā — turklāt vismaz puse no šā samazinājuma jāpanāk 2006. gadā — un nodrošināt pietiekami ātru parāda un IKP attiecības samazināšanos un tuvināšanos atsauces vērtībai.

Komisija 2006. gada 22. februārī pieņēma paziņojumu, kurā secināts, ka Itālijas veiktie pasākumi, ja tos pilnībā īstenotu, atbilstu Padomes ieteikumam. Tomēr vēl aizvien vērojamas neskaidrības saistībā ar pasākumu īstenošanu, tāpēc tā būs pastāvīgi jāuzrauga.

Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmu

Padome 2006. gada 14. martā pieņēma atzinumu par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu periodam no 2005. gada līdz 2009. gadam. Padome atzina, ka „programmu var uzskatīt par atbilstošu pārmērīga deficīta korekcijai līdz 2007. gadam, ja pilnībā un efektīvi tiek izpildīts 2006. gada budžets un pieņemti turpmāki pasākumi 2007. gadam. Saistībā ar Padomes 2005. gada 28. jūlija ieteikumiem saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu un nolūkā stiprināt valsts finanšu ilgtspējību Padome aicināja Itāliju

i) īstenot strukturālos centienus, kas paredzēti programmā 2006. un 2007. gadam, lai ticamā un noturīgā veidā līdz 2007. gadam novērstu pārmērīgu budžeta deficītu;

ii) precizēt vispārējus pasākumus, kas nosaka korekcijas virzību 2007. gadā un pēdējos programmas gados, un nodrošināt, ka korekcijas vidēja termiņa mērķa sasniegšanai ir saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām;

iii) nodrošināt, ka parāda un IKP attiecība samazinās straujāk, tuvojoties Līgumā noteiktajai atsauces vērtībai 60 % apmērā no IKP, tostarp īpašu uzmanību pievēršot faktoriem (izņemot tīro aizņēmumu), kas veicina parāda līmeņu izmaiņas, kā arī

iv) uzlabot budžeta procesu, palielinot tā caurskatāmību un efektīvi īstenojot iepriekš izstrādātos un jaunos mehānismus izdevumu uzraudzībai, kontrolei un ziņošanai par tiem.

Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu

Īstenošanas ziņojums par Itālijas valsts reformu programmu, kas paredzēta saskaņā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, tika iesniegts 2006. gada 19. oktobrī. Itālijas valsts reformu programmā kā galvenās problēmas/prioritātes minēti šādi uzdevumi: nodrošināt ilglaicīgu fiskālo ilgtspējību; paplašināt brīvas izvēles iespējas iedzīvotājiem un uzņēmumiem; veicināt zinātnisko izpēti un tehnoloģiju attīstību; stiprināt izglītību un apmācību; uzlabot infrastruktūru; aizsargāt vidi.

Komisijas novērtējums (kas pieņemts kā daļa no tās ikgadējā progresa ziņojuma 2006. gada decembrī[2]) liecina, ka, salīdzinot ar pērnā gada valsts reformu programmu, Itālijas īstenošanas ziņojumā izklāstīta skaidrāka stratēģija, kas aptver visas politikas jomas un sinerģijas starp tām un tādējādi ir daudz vērienīgāka. Visplašākās sekmes gūtas mikroekonomikas jomā. Makroekonomikas jomā ierosinātās stratēģijas un pasākumi kopumā ir atbilstoši, taču būtiski ir tas, kā tie tiks īstenoti. Nodarbinātības politika atsevišķās būtiskās jomās jāstiprina.

Ņemot vērā apzinātās stiprās puses un vājās vietas, Itālijai tika ieteikts veikt pasākumus šādās jomās: valsts finanšu ilgtspējība ilgtermiņā; konkurence preču un pakalpojumu tirgos; reģionālās atšķirības nodarbinātības ziņā un mūžizglītība un izglītība.

Galvenie novērtējumā aplūkotie jautājumi Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punktā (konverģences programmām), novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem: vai saimnieciskās prognozes programmas pamatā ir reālistiskas; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šīs korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi attiecīgajā ekonomikas ciklā; izvērtējot korekcijas, kas vērstas uz VTM sasniegšanu — vai korekcijas tiek veiktas ekonomiskā uzplaukuma laikā, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu (atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), par 0,5 % no IKP, kas ir kritērijs, lai tā sasniegtu savu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgāko strukturālo reformu īstenošana, kas ilgākā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī potenciālo pieaugumu) un tādējādi pārbaudāmi ietekmējot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3 % no IKP un ka programmas periodā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu reālistiskumu novērtē, balstoties uz Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz iespējamā produkcijas apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējot tiek pārbaudīta arī parāda attiecības dinamika un stāvoklis attiecībā uz valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra Paziņojumā izklāstīta pieeja ilglaicīgas ilgtspējības novērtēšanai[3]; integrācijas pakāpe valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju, kura vērsta izaugsmei un nodarbinātībai; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija Pavadvēstulē Eiropas Padomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstība rīcības kodeksam[4], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |

- Ieteikums

PADOMES ATZINUMS

par atjaunināto Itālijas stabilitātes programmu 2006.–2011. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,

ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,

ņemot vērā Komisijas ieteikumu,

apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,

IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.

5. Padome [2007. gada 27. februārī] izskatīja atjaunināto Itālijas stabilitātes programmu laikposmam no 2006. gada līdz 2011. gadam.

6. Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir šīs programmas pamatā, paredzēts, ka reālā IKP pieaugums sākumā samazināsies no 1,6 % 2006. gadā līdz 1,3 % 2007. gadā. Pēcāk ekonomiskā izaugsme palielināsies un 2011. gadā sasniegs 1,7 % no IKP. Šis scenārijs, kas novērtēts, ņemot vērā pašlaik pieejamo informāciju, šķiet balstīts uz ticamiem pieņēmumiem par pieaugumu. Programmas prognozes par inflāciju programmas perioda pēdējos gados šķiet pārāk zemas.

7. 2006. gada stabilitātes programmas atjauninājums paredz, ka 2006. gadā deficīts būs 5,7 % no IKP[6]. Tas ir pretrunā ar Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi — 4,7 % no IKP. Komisijas scenārijā nav ņemta vērā novirze 0,9 % apmērā no IKP, lai dzēstu ar ātrvilcienu projektu ( Ferrovie dello Stato — RFI/TAV )[7] saistīto dzelzceļa uzņēmuma parādu saskaņā ar lēmumu, kurš pieņemts budžeta procesa pēdējā posmā. Savukārt Komisijas dienestu rudens prognozē minētais valsts budžeta deficīts ir lielāks nekā iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājumā norādītie 3,5 % no IKP. Atšķirība 1,2 % apmērā no IKP ir skaidrojama ar vienreizējo pasākumu atšķirīgo ietekmi (0,8% no IKP) un pastāvīgo negatīvo ietekmi, ko rada Eiropas Kopienu Tiesas nolēmums par PVN piemērošanu uzņēmumu automašīnām (0,4 % no IKP).

8. Programmas budžeta stratēģijas mērķis ir 2007. gadā novērst pārmērīgo budžeta deficītu (plānots, ka deficīts samazināsies līdz 2,8 % no IKP). Tiek plānots, ka pēc tam valsts bilance programmas periodā pastāvīgi uzlabosies un 2011. gadā būs pozitīva — 0,1 % no IKP. Paredzams uzlabojums primārajā bilancē — no -0,9 % no IKP 2006. gadā līdz 5 % 2011. gadā. Līdz 2007. gadam korekcijas galvenokārt saistītas ar ieņēmumiem, kuru palielināšanos sekmēs tieša aplikšana ar nodokļiem un sociālās iemaksas. Attiecībā uz laikposmu pēc 2007. gada informācija ir sniegta tikai par korekciju apjomu, kas nepieciešams, lai sasniegtu ar tendencēm saistītos budžeta mērķus. Salīdzinot ar iepriekšējo programmu, mērķi, kas noteikti laikam no 2007. gada, kopumā nav mainījušies, neraugoties uz nelabvēlīgāku makroekonomisko scenāriju, tomēr, tā kā 2006. gada deficīta līmenis ir daudz augstāks, arī korekcijas 2007. gadā ir daudz lielākas.

9. Tiek plānots, ka strukturālā bilance (t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko aprēķina atbilstīgi kopīgi saskaņotai metodoloģijai, 2006. gadā uzlabosies: ja 2006. gadā būs vērojams deficīts aptuveni 4 % apmērā no IKP, tad programmas perioda beigās (2011. gadā) bilancē jau būs pārpalikums — ¼ % no IKP. Tāpat kā iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājumā vidēja termiņa mērķis (VTM) attiecībā uz programmā minēto budžeta stāvokli ir līdzsvarots budžets strukturālā izteiksmē, ko programmā plānots sasniegt līdz 2010. gadam. Iepriekšējā programmas atjauninājumā VTM netika plānots sasniegt programmas periodā (kas beidzās 2009. gadā). Tā kā vidējā termiņa mērķis ir augstāks par minimālo kritēriju (noteiktais deficīts apmēram 1½ % no IKP), ar tā sasniegšanu tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga deficīta rašanos. Šis VTM iekļaujas robežās, kas noteiktas euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un pienācīgi atspoguļo parāda attiecību un vidējo potenciālā produkcijas apjoma pieaugumu ilgtermiņā.

10. Budžeta rezultāti 2006. gadā varētu būt labāki, nekā prognozēts programmā, bet sliktāki — pēc 2007. gada. Attiecībā uz 2007. gadu programmas budžeta prognožu riski kopumā šķiet līdzsvaroti. Tomēr pozitīvi ir tas, ka, ņemot vērā tendences, kas izriet no datiem par skaidras naudas plūsmu, 2006. gadā deficīts izrādīsies mazāks nekā prognozētie 5,7 % no IKP; tas nozīmē, ka bāzes efekts 2007. gadā būs labāks, nekā plānots. Tomēr ar vairākiem pasākumiem, kas iekļauti 2007. gada budžetā, saistās būtiski riski. Nevar izslēgt apdraudējumu valsts finansēm vidējā termiņā, jo īpaši saistībā ar atkārtotu veselības aprūpes izdevumu pārtēriņu. Turklāt attiecībā uz laiku pēc 2007. gada nav sniegta sīkāka informācija par korekciju stratēģiju, kas savukārt palielina ar plānoto fiskālo konsolidāciju saistītos riskus.

11. Ņemot vērā riska novērtējumu, kopumā šķiet, ka programmā izklāstītais budžeta stāvoklis ir tāds, lai saskaņā ar Padomes ieteikumu varētu novērst pārmērīgo deficītu līdz 2007. gadam, ar nosacījumu, ka budžeta pasākumi tiek pilnībā un efektīvi īstenoti. Kopumā ar 2007. gadā plānotajām strukturālajām korekcijām 1¼ % apmērā no IKP saistās negatīvi riski. Tomēr pieejamie dati norāda, ka 2006. gadā strukturālās korekcijas būs labākas, nekā prognozēts (¼ % no IKP), un tas varētu nozīmēt, ka 2007. gadā situācija uzlabosies. Budžeta stāvoklis var nenodrošināt pietiekamu drošības rezervi pret noteiktās IKP deficīta robežvērtības —3 % — pārkāpšanu parastu makroekonomisku svārstību rezultātā līdz 2010. gadam. Turklāt ar to var nepietikt, lai nodrošinātu VTM sasniegšanu programmas periodā, kā paredzēts programmā. Nākamajos gados pēc pārmērīga deficīta novēršanas korekciju temps virzībā uz programmā netieši norādīto VTM kopumā atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam, kurā noteikts, ka euro zonas un VKM II dalībvalstīm strukturālās bilances gada uzlabojuma kritērijs ir 0,5 % no IKP un ka korekcijai jābūt lielākai ekonomiskā uzplaukuma laikā un tā varētu būt mazāka ekonomikas lejupslīdes periodā.

12. Tiek oficiāli lēsts, ka valsts kopējais parāds 2006. gadā sasniedza 107,6 % no IKP, kas ir krietni vairāk nekā Līgumā paredzētā atsauces vērtība — 60 % no IKP. Programmā paredzēts, ka parāda attiecība pakāpeniski samazināsies un 2011. gadā sasniegs aptuveni 98 % no IKP. Parāda attiecības dinamika 2006. gadā šķiet labvēlīgāka, nekā paredzēts programmā, ņemot vērā datus par skaidras naudas plūsmu. Riski attiecībā uz paredzamo parāda dinamiku 2007. gadā kopumā šķiet sabalansēti. Tā kā attiecībā uz laiku pēc 2007. gada trūkst sīkākas informācijas par korekciju stratēģiju, tas palielina ar plānoto parāda samazināšanu saistītos riskus. Ņemot vērā riska novērtējumu, programmas periodā parāda attiecības samazināšanās varētu būt nepietiekama, lai tuvinātos atsauces vērtībai.

13. Novecošanās ilglaicīgā ietekme uz budžetu un pensiju izdevumu pieaugums Itālijā ir mazāks nekā vidēji ES, pateicoties pieņemtajām pensiju reformām, ar nosacījumu, ka tās (un jo īpaši plānotās periodiskās aktuārās korekcijas atbilstīgi paredzamajam mūža ilgumam) tiek pilnībā īstenotas. Nodarbinātības, jo sevišķi gados vecāku ļaužu nodarbinātības palielināšanās uzlabos darba ņēmēju pensijas nākotnē un sekmēs pensiju reformu īstenošanu. Sākotnējais budžeta stāvoklis, kaut arī nedaudz labāks nekā 2005. gadā, apdraud valsts finanšu ilgtspējību, pat neņemot vērā sabiedrības novecošanās ilglaicīgo ietekmi uz budžetu. Turklāt pašreizējais kopējā parāda līmenis ir krietni augstāks par Līgumā noteikto atsauces vērtību, un, lai to samazinātu, būs jāpanāk un ilgstoši jāsaglabā liels primārais pārpalikums. Kopumā šķiet, ka Itālijas valsts finanšu ilgtspējību apdraud vidējs risks.

14. Stabilitātes programmā ietverts kvalitatīvais novērtējums par valsts reformu programmas 2006. gada oktobra īstenošanas ziņojuma kopējo ietekmi atbilstīgi vidēja termiņa fiskālajai stratēģijai. Tajā sniegta zināma informācija par budžeta izmaksām vai ietaupījumiem saistībā ar galvenajām reformām, kas paredzētas valsts reformu programmā, un budžeta prognozēs ņemta vērā valsts reformu programmā izklāstīto darbību ietekme uz valsts finansēm. Stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā, liekas, atbilst valsts reformu programmā minētajiem pasākumiem. Konkrēti abās programmās aplūkots jautājums par finanšu ilgtspējību un paredzēts samazināt nodarbinātības izmaksu un neto algas starpību laikā no 2007. līdz 2008. gadam.

15. Programmas budžeta stratēģija valsts finanšu jomā kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs laika posmam no 2005. līdz 2008. gadam.

16. Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādītas rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmām, programmā vērojami trūkumi attiecībā uz obligātajiem un fakultatīvajiem datiem[8].

Kopumā var secināt, ka programma visumā atbilst mērķim līdz 2007. gadam novērstu pārmērīgu budžeta deficītu, ar nosacījumu, ka 2007. gada budžets tiek pilnībā un efektīvi izpildīts. Kas attiecas uz laiku pēc 2007. gada, plānotās korekcijas ir saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām un ļautu sasniegt VTM līdz programmas perioda beigām. Tomēr nav sniegtas sīkākas ziņas par korekciju stratēģiju, kas pats par sevi ir apdraudējums budžeta mērķu sasniegšanai pēc 2007. gada un liedz pienācīgi izvērtēt konsolidācijas stratēģiju.

Ņemot vērā iepriekš minēto novērtējumu un 2005. gada 28. jūlija ieteikumu saskaņā ar 104. panta 7. punktu, Itālija tiek aicināta

i) sasniegt plānoto fiskālo konsolidāciju 2007. gadā, lai novērstu pārmērīgo budžeta deficītu atbilstīgi Padomes ieteikumam saskaņā ar 104. panta 7. punktu;

i) kad pārmērīgais deficīts novērsts, nodrošināt atbilstīgu virzību, lai sasniegtu VTM līdz programmas periodam beigām, kā arī nodrošināt pienācīgu parāda un IKP attiecības samazināšanos;

iii) ņemot vērā sevišķi augsto parāda līmeni, pilnībā īstenot pieņemtās pensiju reformas, lai izvairītos no būtiskas to izdevumu palielināšanās, kas saistīti ar novecošanos kā arī

iv) uzlabot budžeta procesu, palielinot tā caurskatāmību, precizējot budžeta stratēģiju ar ilgtermiņa perspektīvu un efektīvi īstenojot mehānismus izdevumu uzraudzībai, kontrolei un ziņošanai par tiem, jo īpaši attiecībā uz izdevumiem veselības aprūpes jomā.

Itālija tiek aicināta arī stingrāk ievērot rīcības kodeksā izklāstītās prasības datiem.

Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 |

Reālais IKP (% izmaiņas) | SP 2006. g. dec. | 0,0 | 1,6 | 1,3 | 1,5 | 1,6 | 1,7 | 1,7 |

COM 2006. g. nov. | 0,0 | 1,7 | 1,4 | 1,4 | n.d. | n.d. | n.d. |

SP 2005. g. dec. | 0,0 | 1,5 | 1,5 | 1,7 | 1,8 | n.d. | n.d. |

SPCI inflācija (%) | SP 2006. g. dec. | 2,2 | 2,2 | 2,1 | 1,7 | 1,5 | 1,5 | 1,5 |

COM 2006. g. nov. | 2,2 | 2,3 | 2,0 | 1,9 | n.d. | n.d. | n.d. |

SP 2005. g. dec. | 2.3 | 2.3 | 2.2 | 2.0 | 2.0 | n.d. | n.d. |

Ražošanas apjoma starpība (% no iespējamā IKP) | SP 2006. g. dec. 1 | -1.3 | -0.9 | -0.9 | -0.8 | -0.7 | -0.5 | -0.5 |

COM 2006. g. nov. 5 | -1.4 | -1.0 | -1.0 | -1.1 | n.d. | n.d. | n.d. |

SP 2005.g. dec. 1 | -1.5 | -1.2 | -1.0 | -0.8 | -0.6 | n.d. | n.d. |

Valsts budžeta bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec. 7 | -4.1 | -5.7 | -2.8 | -2.2 | -1.5 | -0.7 | 0.1 |

COM 2006. g. nov. | -4.1 | -4.7 | -2.9 | -3.1 | n.d. | n.d. | n.d. |

SP 2005. g. dec. | -4.3 | -3.5 | -2.8 | -2.1 | -1.5 | n.d. | n.d. |

Primārā bilance 6 (% no IKP) | SP 2006. g. dec. 7 | 0,7 | -0,9 | 2,2 | 2,8 | 3,4 | 4,2 | 5,0 |

COM 2006. g. nov. | 0,5 | -0,1 | 1,8 | 1,7 | n.d. | n.d. | n.d. |

SP 2005. g. dec. | 0,6 | 1,3 | 1,9 | 2,6 | 3.2 | n.d. | n.d. |

Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec. 1 7 | -3,5 | -5,3 | -2,3 | -1,8 | -1,2 | -0,4 | 0,3 |

COM 2006. g. nov. | -3,4 | -4,1 | -2,4 | -2,5 | n.d. | n.d. | n.d. |

SP 2005.g. dec. 1 | -3,5 | -2,9 | -2,3 | -1,7 | -1.2 | n.d. | n.d. |

Strukturālā bilance2 (% no IKP) | SP 2006. g. dec. 1 3 | -4,0 | -3,9 | -2,5 | -1,9 | -1,2 | -0,4 | 0,3 |

COM 2006. g. nov. 4 | -3,9 | -3,6 | -2,5 | -2,6 | n.d. | n.d. | n.d. |

SP 2005.g. dec. 1 | -4,1 | -3,2 | -2,3 | -1,7 | -1,2 | n.d. | n.d. |

Valsts kopējais parāds (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | 106,6 | 107,6 | 106,9 | 105,4 | 103,5 | 100,7 | 97,8 |

COM 2006. g. nov. | 106,6 | 107,2 | 105,9 | 105,7 | n.d. | n.d. | n.d. |

SP 2005. g. dec. | 108,5 | 108,0 | 106,1 | 104,4 | 101,7 | n.d. | n.d. |

Piezīmes. ¹ Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. 2Cikliski koriģētā bilance (kā norādīta iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. 3Vienreizējie un citi pagaidu pasākumi no programmas (0,5 % no IKP 2005. gadā, 0,1 % no IKP 2007. un 2008. gadā). samazina deficītu. 2006. gadā — 1,4 % no IKP, palielina deficītu). 4Dati no Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozes par vienreizējiem un citiem pagaidu pasākumiem (0,5 % no IKP 2005. gadā un 0,1% 2007. un 2008. gadā; samazina deficītu. 2006. gadā — 0,5% no IKP, palielina deficītu). 5Pamatojoties uz attiecīgi 1,2%, 1,3%, 1,4% un 1,5% lēsto potenciālo pieaugumu 2005. – 2007. gada periodā. 6Primārās bilances dati programma un Komisijas dienestu prognozēs nav tieši salīdzināmi atšķirīgas FISIM apstrādes dēļ. Dati programmā atbilst rīcības kodeksā paredzētajām definīcijām. Lai Komisijas datus par primāro bilanci varētu salīdzināt ar programmas datiem, tiek jākoriģē par aptuveni +0,2 % no IKP. 7 Budžeta dati 2006. gada programmā ir grozīti, lai iekļautu izdevumus 0,9 % apmērā no IKP, kas radušies, valstij dzēšot ar ātrvilcienu projektu saistīto dzelzceļa uzņēmuma parādu, par ko paziņots stabilitātes programmā un kas apstiprināts, veicot galīgos grozījumus Likumā par 2007. gada budžetu. Avoti: Stabilitātes programma (SP);Komisijas dienestu 2006. gada rudens ekonomiskās prognozes (COM); Komisijas dienestu aprēķini. |

[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šādā tīmekļa vietnē:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.

[2] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunotās stratēģijas īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.

[3] Komisijas Paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574 galīgā redakcija, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.), „The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy Nr. 4/2006.

[4] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par stabilitātes un konverģences programmu formātu un saturu”, ko ECOFIN padome atbalstīja 2005. gada 11. oktobrī.

[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Tabulas 2006. gada Stabilitātes programmā neietver vienreizējus valsts izdevumus 0,9 % apmērā no IKP par dzelzceļu uzņēmuma parāda dzēšanu, kas pieminēta programmas tekstā. Šie papildu izdevumi plānoto deficītu 2006. gadā palielina līdz 5,7 % no IKP, salīdzinot ar tabulās minētajiem 4,8 %, un ietekmē arī citus budžeta datus.

[7] Atbilstīgi Eurostat 2005. gada 23. maija lēmumam (sk. Eurostat Ziņu apskatu Nr. 65/2005), saskaņā ar kuru šis dzelzceļa uzņēmuma parāds jau bija iegrāmatos kā valdības saistības, valdības lēmums neietekmē parādu.

[8] Konkrēti, nav sniegts budžeta iedalījums saskaņā ar deficīta mērķiem 2008. —2011. gadam.