ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.12.

EESK uzskata, ka daudzgadu finanšu shēmai, kuras termiņš sāksies 2021. gadā, kopā ar jauno konkurētspējas un attīstības stratēģiju un ar sociālo tiesību pīlāru, kas pašlaik tiek izstrādāts, vajadzētu veidot galveno vidēja termiņa stratēģisko platformu (tāds pats termiņš kā konkurētspējas stratēģijai), kuras struktūra un izdevumu posteņu līdzsvarošana būtu pielāgota reālajām vajadzībām un prioritātēm, bet vienlaikus nodrošinātu lielāku elastību, dodot iespēju reaģēt uz jaunām vajadzībām. EESK atzinīgi vērtētu arī grozījumus ES budžeta finanšu līdzekļu īstenošanas noteikumos ar mērķi palielināt to efektivitāti, plašāk izmantojot atmaksājamos instrumentus un cenšoties nodrošināt to komplementaritāti ar dotāciju apropriācijām. Turklāt vēl joprojām ir plašas iespējas uzlabot kārtību, kādā tiek veikts ES budžeta un tā efektivitātes novērtējums. Attiecīgais budžeta elastīguma faktors ir izšķiroši svarīgs, jo nosaka ES budžeta spēju reaģēt uz jaunām iniciatīvām, apdraudējumu un iespējām, no tā ir atkarīga ES spēja reaģēt (kā piemēru var minēt migrācijas krīzi, nepieciešamību reaģēt uz ekonomikas satricinājumiem vai ES dalībvalstu skaita izmaiņām un to ietekmi uz budžeta plūsmām, Solidaritātes fonda finansējumu tādā apmērā, kas ir pietiekams, lai reaģētu dabas katastrofu gadījumā), un šis faktors neattiecas tikai uz ES budžeta izdevumu apmēru un struktūru, bet arī uz ieņēmumu sadaļu.
4.8.

Apkopojot iepriekš izklāstīto, jāteic, ka EKIL modelis atbilst tam, ko vērtību ziņā piedāvā tradicionālais korporatīvās sociālās atbildības (KSA) modelis, taču ir plašāks attiecībā uz mērķiem un metodēm. Pirms pievēršanās mērķim “maksimāli palielināt kopējo vērtību to radītājiem/ieinteresētajām personām un citām to ieinteresētajām personām un sabiedrībai kopumā”, KSA modelis Eiropā galvenokārt bija balstīts uz principu, kas paredz “atgriezt sabiedrībai daļu no peļņas, kas gūta no tās” (7). Diemžēl šā iemesla dēļ daudziem uzņēmumiem KSA modelis ir kļuvis tikai par filantropisku pasākumu vai sabiedrisko attiecību žestu.
6.5.

Tādēļ EESK ierosina: — iniciatīvu “Eiropas Inovācijas partnerība viedām pilsētām un pašvaldībām” (2013. gada 14. oktobrī to prezentēja augsta līmeņa grupa “Eiropas inovācijas partnerības viedām pilsētām un pašvaldībām” (http://ec.europa.eu/eip/smartcities/)) attiecināt ne tikai uz šobrīd jau pārstāvētiem mobilitātes, IKT un vides jautājumu risinājumu piedāvātājiem, bet arī pilsoniskās sabiedrības dalībniekiem (tostarp arī EESK) un uz visiem dalībniekiem, kas darbojas jomās, kuras atbilst ierosinātā viedo pilsētu modeļa spējas veidošanas sešiem pīlāriem, — katrai dalībvalstij veicināt jaunas atbalsta (advocacy) darbības, kas saistītas ar pilsoniskās sabiedrības pārstāvību vajadzību apzināšanas, prasību noteikšanas un stratēģiju izstrādes posmā, izveidojot padomdevēju grupu gan “vienoto tehniski finansiālās piekļuves punktu viedām pilsētām” līmenī, gan atsevišķu pilsētu līmenī, — īstenot tiesiskā regulējuma vienkāršošanu un integrāciju, izmantojot kopēju Eiropas tiesību aktu, vēlams direktīvas veidā, lai nodrošinātu: — publiskā un privātā sektora partnerības instrumentu pārskatīšanu, kas ļautu tos padarīt pievilcīgākus uzņēmējdarbībai un paplašināt to darbības jomu uz pakalpojumiem, kam ir centrālā loma digitālajā ekonomikā, — publiskā iepirkuma un pirmskomercializācijas iepirkuma instrumentu uzlabošanu, — pilsētu pārvaldības iestādēm paredzētu vienotu mehānismu ieviešanu. Šie mehānismi ļauj pārredzami izmantot daļu no finanšu plūsmas, kas izriet no jaunajiem pakalpojumiem, kuri balstīti uz platformām viedo pilsētu veicināšanai, piemēram, saistībā ar publisko un privāto atklāto datu un atklāto pakalpojumu izmantošanu komercdarbībā, un sekmēt to radīto ietaupījumu un ar infrastruktūras attīstību un pakalpojumu sniegšanu saistīto ieņēmumu daļas reinvestēšanu, lai atbalstītu un paplašinātu viedos projektus.
4.2.1.

Taču Eiropas Savienības kopējie ieguldījumi Ķīnā 2012. gadā sasniedza tikai 15,5 miljardus euro (5,3 miljardi euro 2009. gadā), savukārt Ķīnas ieguldījumi Eiropas Savienībā bija vien 7,6 miljardi euro (2009. gadā šis rādītājs bija 0,3 miljardi euro) (15) jeb tikai 2,6 % no attiecīgā gada ārvalstu ieguldījumiem Eiropas Savienībā. Šie skaitļi ir ļoti mazi, un tie ir izskaidrojami ar faktu, ka ES ieguldījumi Ķīnā veido mazāk nekā 2 % no ES tiešo ārvalstu ieguldījumu kopapjoma (ASV šis rādītājs ir gandrīz 30 %), taču jāpiebilst, ka ES ieguldījumi veido aptuveni 20 % no visiem ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem Ķīnā. Savukārt Ķīnas ieguldījumi Eiropas Savienībā veido mazāk nekā 0,7 % no Eiropas Savienībā veikto ārvalstu tiešo ieguldījumu kopapjoma (iespējams, ka ir arī netieši ieguldījumi no Honkongas vai citām vietām), turpretī, ja runājam par ASV, šis rādītājs ir 21 %.
2.1.

Eiropas pārtikas un dzērienu nozare ir lielākā ražošanas nozare ES ekonomikā, kas gadā rada apgrozījumu vairāk nekā EUR 1 triljona apmērā un tiešā veidā nodarbina 4,25 miljonus darba ņēmēju ES. Tā ir arī daļa no vērtību ķēdes, kas nodarbina kopumā 32 miljonus cilvēku un rada 7 % no ES IKP. MVU veido 99,1 % no pārtikas un dzērienu nozares uzņēmumiem (8).
4.7.

Būtu rūpīgāk jāpievēršas arī stimuliem, piemēram, nodokļu atvieglojumiem kā vienam no ieņēmumu modeļa aspektiem, tāpat arī jautājumam par to, kā līdzsvarot stimulus ieguldītājiem, ņemot vērā paredzamo peļņu. Nebūtu pieļaujams, ka peļņa ir augstāka par pašreizējo tirgus likmi gadījumos, kad tiek piesaistīti valsts līdzekļi vai stimuli. Komisijai būtu jāpārskata kapitālieguldījumu stimulēšanas veidi, kā arī finansiālais un/vai sociālais ieguvums dalībvalstīs. Saistībā ar pensiju fondiem būtu lietderīgi apsvērt šādus ieguldījumus kā daļu no diversificēta ieguldījumu portfeļa.
1.7.

Eiropas veselīgas pilsoniskās sabiedrības pamatā ir daudzveidība: Eiropas Savienībai būtu jāuztur attiecības ar plašu tematisko un reģionālo pilsoniskās sabiedrības dalībnieku loku, – neraugoties uz un it īpaši ņemot vērā augošo Krievijas monopolizāciju un izolāciju, atgriežoties pie autoritārām rīcības metodēm. EESK aicina veidot vairāk tiešu personisku kontaktu un it īpaši vairāk īstenot plaša mēroga apmaiņu izglītības un starpkultūru dialoga jomā, kas ir instruments savstarpējas sapratnes un uzticēšanās vairošanai. Būtu jāattīstās jaunām ES un Krievijas pilsoniskās sabiedrības platformām un sadarbības formām. Viena no līdzšinējām attīstības platformām, kas šim nolūkam ir labi piemērotas, varētu būt ES un Krievijas pilsoniskās sabiedrības forums (kurš ir līdzīgs Austrumu partnerības pilsoniskās sabiedrības forumam). Šīs vai līdzīgas platformas ietvaros uzmanība jāvelta arī sociālo partneru iesaistei.
3.3.2.

EESK uzskata, ka jau ir virkne instrumentu un politikas jomu, kas būtiski varētu palīdzēt MRS īstenošanā. Tie ir projekti, ko finansē no Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF), Eiropas Sociālā fonda (ESF) un tā dēvēto struktūrfondu līdzekļiem, no līdzekļiem, kuri tiek sadalīti saskaņā ar konverģences mērķi, reģionālās konkurētspējas un nodarbinātības mērķi, Eiropas teritoriālās sadarbības mērķi, un no līdzekļiem, kas paredzēti transporta un teritoriālās kohēzijas attīstības programmās (piešķirti saskaņā ar stratēģiju “Eiropa 2020”), jo īpaši programmās, kurās paredzēts konkrēts atbalsts jūrlietām, piemēram, no Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonda, Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta, kā arī Eiropas Investīciju bankas (EIB) un valstu līdzekļiem.
1.6

Komiteja atzinīgi vērtē to, ka ziņojumā, ko 2013. gada 30. maijā publicējusi ANO Augsta līmeņa ievērojamu personu darba grupa, ilgtspējīga dabas resursu aktīvu apsaimniekošana ir izvirzīta par vienu no 12 “ilustratīvajiem mērķiem”. Savukārt Komisija ir nākusi klajā ar svarīgo paziņojumu “Cilvēka cienīgu dzīvi visiem” (3), kas aptver šo ANO iniciatīvu, lai sasaistītu tūkstošgades attīstības mērķus (TAM) ar konferences “Rio+20” rezultātiem nolūkā izvirzīt jaunus ilgtspējīgas attīstības mērķus (IAM) laikposmam no 2015. gada. Kā norādīts minētajā paziņojumā, “divas no vissteidzamāk risināmajām problēmām, ar ko saskaras pasaule, ir nabadzības izskaušana un uzplaukuma un labklājības ilgtspējības nodrošināšana”. Tomēr šos mērķus būs ievērojami grūtāk sasniegt, ja pasaulē būs kritisks galveno stratēģisko resursu trūkums.
4.6.

Enerģētikas tirgus novērošanas centrs enerģijas cenu iedala trijās lielās grupās: pirmkārt, enerģija, transports un sadale (tīkli), otrkārt, citi nodokļi, un, treškārt, PVN, un salīdzina vairākas dalībvalstis. Neraugoties uz to, ka Enerģētikas tirgus novērošanas centrs nav norādījis (kaut arī to vajadzēja darīt) īpašos elementus, kas katrā konkrētajā dalībvalstī ietilpst grupā “citi nodokļi”, šādu cenas komponentu sadalījumu varētu izmantot citiem vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem (ūdensapgādei un komunikācijas pakalpojumiem), jo, to piemērojot arī citām nozarēm, varētu iegūt noderīgu informāciju.
iv.

valstīm vajadzīgs koordinēts un labi organizēts starptautiskais atbalsts gan no Eiropas Savienības (kurai pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā ir nepieciešamie mehānismi, lai īstenotu kopēju ārpolitiku), gan no Augstās pārstāves un Komisijas priekšsēdētāja vietnieces, gan no Eiropas Ārējās darbības dienesta, gan arī no citām starptautiskām organizācijām (ANO, Starptautiskās Darba organizācijas, Starptautiskā Valūtas fonda, Eiropas Investīciju bankas u.c.). Tāpēc ļoti noderīgi būtu kontakti ar pētniecības iestādēm, kuru specialitāte ir Euromed reģions (piemēram, Vidusjūras ekonomiskās perspektīvas institūts (IPEMED), Ekonomikas pētniecības institūtu tīkls (FEMISE)).
2.2.3.

Eiropas Savienībā vairums nodibinājumu ir nodrošināti ar aktīviem, un to darbības mērķis ir sniegt labumu sabiedrībai. Parasti tajos nav dalībnieku vai akcionāru, un tie ir patstāvīgas bezpeļņas struktūras, kas ienākumus izmanto izvirzītā mērķa sasniegšanai. Tiem ir noteikts un pastāvīgs ienākumu avots, un šos ienākumus atvēl pasākumiem, kas sniedz labumu sabiedrībai. Nodibinājumi var gūt ienākumus no ziedojumiem, proti, privātpersonu, ģimeņu, uzņēmumu vai citu organizāciju piešķirtajiem līdzekļiem. Tie var būt gan “kustamais īpašums”, proti, skaidra nauda, akcijas, obligācijas, mākslas darbi, autortiesības, pētniecības licences, gan “nekustamais īpašums”: zeme un ēkas, piemēram, muzeji un aprūpes centri. Nodibinājumi var gūt ienākumus arī no citiem avotiem, piemēram, no novēlējumiem un dāvinājumiem, labdarības akcijām, ieņēmumiem no pašu darbības, līgumiem, loterijām.
5.6.

Vidējā termiņa pasākumi divriteņu mehānisko transportlīdzekļu pieprasījuma veicināšanai līdz šim īstenoti reti un bijuši nepietiekami. Atšķirībā no autorūpniecības šajā nozarē tikai Itālija nezaudēja laiku un ieviesa prēmiju par vecu transportlīdzekļu nodošanu lūžņos, un tā pozitīvi ietekmēja Itālijas un tāpēc arī Eiropas tirgu kopumā, veicinot to transportlīdzekļu izslēgšanu no aprites, kuri rada vislielāko piesārņojumu. Itālija izkļuva no situācijas, kāda bija 2009. gada pirmajos divos mēnešos, kad tirgus lejupslīde sasniedza aptuveni 35 %, panākot pozitīvu tendenci attiecībā uz motorolleriem ar maziem cilindru tilpumiem, kuriem piemēroja 500 EUR kompensāciju par novecojušu transportlīdzekļu nodošanu lūžņos, savukārt motociklu un mopēdu noiets samazinājies par vairāk nekā 20 %, un stāvoklis šajā segmentā joprojām ir slikts. Spānija jūlijā pieņēma mēnešiem ilgi solīto lēmumu maksāt kompensāciju par nolietoto divriteņu mehānisko transportlīdzekļu nodošanu lūžņos, bet vēl nav sākusi to darīt, tādējādi liekot patērētājiem gaidīt un palēninot jaunu transportlīdzekļu iegādi (no 2009. gada janvāra līdz augustam mopēdu pārdošanas apjoms samazinājās par 52 %, savukārt motociklu pārdošanas apjoms saruka par 43 % salīdzinājumā ar to pašu periodu 2008. gadā). Šis piemērs skaidri parāda, cik svarīga nozīme ir Eiropas tiesiskā regulējuma sistēmai, kas sekmē stabilitāti valstu tirgos, veicinot patērētāju uzticību.
3.7.

EESK tomēr vēlas veikt dziļāku analīzi. Likviditātes paaugstināšanās daļēji bija saistīta ar nelīdzsvarotību pasaules ekonomikā. Par to visskaidrāk liecina dažādas attīstības tendences ASV un Ķīnā, proti, Ķīnā pozitīva tirdzniecības bilance un ietaupījumi 30 % vai 40 % apmērā no ienākumiem kā nodrošinājums slimības gadījumam un pensijai, savukārt ASV tirdzniecības deficīts un ietaupījumu vietā parādi. Vēl viens ticams izskaidrojums, kas nav minēts ziņojumā, ir apstāklis, ka no kapitāla varēja gūt lielākus ienākumus nekā no darba. Pieauga arī nevienlīdzība ienākumu sadalē. Uz to, ka šīs tendences jānovērš, norādīja ne tikai Starptautiskā darba organizācija, bet arī Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija.
—

Sociālā līdzdalība. To iedzīvotāju vecumā no 20 līdz 65 gadiem procentuālais daudzums, kas strādā algotu darbu + to iedzīvotāju, kas vecāki par 20 gadiem un ir iesaistīti brīvprātīgā darbā, procentuālais daudzums. Algota darba veikšanu parasti uzskata par vienu no vissvarīgākajiem sociālās līdzdalības un integrācijas veidiem. Papildus algotam darbam dažādu sociālo struktūru uzturēšanai svarīgs ir brīvprātīgs darbs, kurš tādējādi ir izaicinājums saimnieciskās jomas dominējošajam stāvoklim. Ņemot vērā iedzīvotāju pieaugošo mobilitāti, ir ļoti svarīgi uzņemt sveštautiešus un atbalstīt viņu integrāciju vietējā kultūrā un sabiedrībā.
10.1

Ceturtais “Singapūras jautājums” joprojām ir Dohas programmas sastāvdaļa. PTO sagatavotais projekts par tirdzniecības veicināšanu jau uzskatāms par apstiprinātu. Vēl ir daudz darāmā, lai izveidotu pamatstandartus robežu/muitas pārvaldībai starptautiskajā tirdzniecībā un mazinātu risku saistībā ar neprognozējamiem valdības iejaukšanās pasākumiem. Nolīgumā būtu jāiekļauj paātrinātas un vienkāršotas procedūras atbrīvošanai/preču muitošanai, procedūras legālai pārsūdzības vai apelācijas iesniegšanai, tirdzniecības noteikumu publicēšana, nodevu un maksas samazināšana, un galvenokārt vienas pieturas aģentūras izveide, kas saistīta ar IT plašāku izmantošanu muitas procedūrās. Tam vien jau vajadzētu ievērojami mazināt dublēšanos, izmaksas un laiku, īpaši gadījumos, kad vairākas valdības iestādes pieprasa identisku informāciju. Minētais aspekts būs īpaši nozīmīgs sarunās ar Indiju. Saskaņā ar Pasaules bankas (14) informāciju, vidēji preču eksportam no Indijas nepieciešamais laiks ir 10 dienas (7 dienas no Brazīlijas), savukārt vidējais laiks preču importam uz Indiju ir 41 diena (importam uz Brazīliju 24 dienas). Komiteja arī atzīmē, ka pastāv lielas atšķirības starp ASEAN dalībvalstīm, īpaši Singapūru un Taizemi. Komiteja aicina Komisiju darīt visu iespējamo, lai īstenotu šādu nolīgumu, arī tad, ja turpmākās DAP sarunas nonāk galīgā strupceļā. Tā rezultātā būtu jāsasniedz augstāki standarti, tādējādi robežas šķērsošanas un muitas procedūras padarot vienkāršākas, efektīvākas un lētākas.
A.

Eiropas ekonomika ir cieši integrēta pasaules ekonomikā. Atkarībā no nozares šī integrācija ir vairāk vai mazāk spēcīga; īpaši izteikta tā ir tajās rūpniecības nozarēs, kas ir visatvērtākās globalizācijai. Eiropas Savienības ekonomikas un nodokļu politika attiecīgi ir jādefinē, ņemot vērā pasaules ekonomikas attīstību. Neskatoties uz to, ka šajā atzinumā tiek pētīta nodokļu likumdošanas teritoriālās nosacītības ietekme uz rūpniecības pārmaiņām ES, to nevar apskatīt atrauti no pasaules.
3.8.3

Plašas iespējas paver informācijas un saziņas tehnoloģijas. To izmantošana enerģijas ražošanā, pārveidošanā un sadalē — kā ikvienā procesā — ļauj paaugstināt efektivitāti un produktivitāti. Tas pats sakāms par (īpaši pārvades tīklu) darbības drošību un drošumu. Ar informācijas un saziņas tehnoloģiju palīdzību to lietotāji un patērētāji var regulēt savu enerģijas patēriņu. Maksimālās slodzes samazināšana, piedāvājot enerģijas lietotājiem iespēju nekavējoties reaģēt uz cenu izmaiņām, ir viens no piemēriem, kas sniegtu ievērojamu labumu. Informācijas un saziņas tehnoloģiju lietošana, piemēram, tāldarbs un video konferences, kopumā varētu mazināt nepieciešamību izmantot transportu.
1.4

Pa to laiku vissvarīgākajās liberalizētajās nozarēs radušies nepārprotami brīvās konkurences ierobežojumi, kas ļāvuši izstumt no tirgus konkurentus un kas skaidri liecina, ka patērētāju ekonomiskās tiesības tiek ierobežotas. Viens no minētās negatīvās ietekmes iemesliem ir fakts, ka lielākā daļa dalībvalstu liberalizācijas procesā vairāk domāja par nacionālajām interesēm, atgriežoties pie uzņēmumu valsts protekcionisma. Komisijai jāpiešķir nepieciešamie līdzekļiem, kas ļautu tai novērst iepriekš minētās negatīvās parādības.
2.9

EP izrādīja ieinteresētību minētās direktīvas pārskatīšanā. Eiropas Parlaments 2001. gada 17. jūlijā pieņēma rezolūciju par situāciju attiecībā uz direktīvas piemērošanu un nepieciešamību to pārskatīt. Šajā sakarā tika konkretizēti starptautisko darbinieku pārstāvības organizāciju uzdevumi, kā arī noskaidroti ierobežojumi un iespējas, izmantojot tiesības saņemt informāciju un tikt uzklausītiem (3). Tādēļ EP lūdza Komisiju iesniegt priekšlikumu attiecībā uz direktīvas grozīšanu jau sākotnēji un iekļaut tajā virkni uzlabojumu, gan paredzot iespēju darba ņēmējiem ietekmēt uzņēmuma vadības lēmumu pieņemšanas procesu, gan attiecīgas sankcijas; EP uzskatīja, ka no jauna jādefinē jēdziens “Kopienas mēroga uzņēmums” saistībā ar robežvērtībām. Saskaņā ar EP, tādu uzņēmumu robežvērtības jeb “sliekšņi”, uz ko attiecas minētā direktīva, būtu jāsamazina no 1 000 līdz 500 darbiniekiem, un no 150 līdz 100 darbiniekiem katrā filiālē, šādu samazinājumu attiecinot uz vismaz divās dalībvalstīs strādājošām filiālēm (kā zināms, Direktīvas 95/45 pieņemšanas procesa laikā Parlamenta un Komisijas ierosinātie rādītāji bija zemāki par galīgajām pieņemtajām robežvērtībām) (4).
2.3.10

Tomēr no 2000. līdz 2002. gadam ir mainījies to iedzīvotāju izglītības līmenis, kas nabadzības dēļ cieš no pārtikas trūkuma. Samazinājās to bērnu vecumā no 5 līdz 15 gadiem, kas neapmeklē skolu, daudzums no 14,3 % līdz 11,9 %. Šajā periodā vecuma grupā — no 12–15 gadiem — strādājošo bērnu skaits samazinājās no 18,6 % līdz 6,6 %. Līdzīgi ir samazinājies analfabētisms, kā arī to iedzīvotāju skaits vecumā virs 15 gadiem, kas nebeidz pirmo izglītības posmu. Lai gan šī attīstība ir vērtējama pozitīvi, izglītības un veselības aprūpes kvalitāte ir neatbilstoša un tādēļ arī nepiemērota, lai sasniegtu pieņemamu sociālās kohēzijas līmeni.
4.2.1

Tā kā dabasgāzi iegūst no degizrakteņiem un tā nav “atjaunīga”, to nevar uzskatīt par pilnvērtīgu alternatīvu degvielu; tomēr patlaban dabasgāzes izmantošana ir viena no reālistiskākajām iespējām, lai aizstātu no jēlnaftas iegūtas degvielas. Dabasgāze ir jāizmanto, lai sasniegtu Komisijas izvirzīto mērķi, kam atbilstoši 2020. gadā jāaizstāj 20 % naftas produktu. Dabasgāzei kā alternatīvai degvielai var būt nozīmīga loma, jo: — dabasgāzes rezerves ir bagātīgas un — salīdzinājumā ar jēlnaftu — to pietiks ilgākam laika posmam; — neskatoties uz nesenajām problēmām, dabas gāzes ģeopolitiskās sadales rezultātā dabasgāzes tirgum tiek garantēta relatīvi lielāka stabilitāte nekā tā ir vērojama naftas tirgū; — dabasgāzē ir visaugstākā H/C attiecība ogļūdeņražos ar viszemāko CO 2 emisiju; — dabasgāze var būt solis ceļā uz ūdeņraža izmantošanu. Attīstot dabasgāzes realizācijas tīklu, ir iespējams veicināt nelielu vietēju ūdeņraža ražošanas iekārtu attīstīšanu. Galvenais iemesls, kādēļ netiek izplatīti ar dabasgāzi darbināmi transportlīdzekļi, ir nepietiekami attīstīts un neviendabīgs piegādes tīkls.
4.7

Valstu, kurās ieviests eiro, nespēja pielietot anticiklisku budžeta politiku daļēji ir nevēlama mantojuma (atsevišķu valstu lielās parādsaistības un nespēja tās samazināt ekonomiskās izaugsmes posmā no 1996. līdz 2000. gadam) un daļēji arī Stabilitātes un izaugsmes pakta rezultāts — minētais pakts valstīm, kuru parāds nepārsniedz 60 % no IKP (Spānija 48,9 %, Īrija 29,9 %, Nīderlande 55,7 %, Somija 45,1 %), kā arī valstīm, kuru parāds ir tikai mazliet lielāks par 60 % no IKP un tādēļ nav draudošs (Vācija 66,0 %, Francija 65,6 %, Austrija 65,2 %, Portugāle 61,9 %), uzliek finanšu saistības, ko daudzi uzskata par nevajadzīgām (6). Viens no pakta visvairāk kritizētajiem punktiem ir budžeta deficīta atsauces vērtība 3 %. Minēto nosacījumu uzskata par pilnīgi nepamatotu un nevajadzīgu gan recesijas, gan arī izaugsmes posmos. Saskaņā ar šo nosacījumu valdībām recesijas posmos netiek ļauts īstenot ekspansīvu budžeta politiku, kura veicinātu minētās fāzes pārvarēšanu atbilstošā laika posmā. Turpretim izaugsmes fāzēs minētais nosacījums nenodrošina atsevišķu valdību “pienācīgu” rīcību un finanšu disciplīnas uzlabošanu. Tādējādi paktu uzskatīja par vienu no galvenajiem instrumentiem, kas veicināja Eiropas iestāžu inertumu makroekonomikas jomā. Paktā uzmanību pievērsa tikai pagaidu mērķiem (izlīdzināti budžeti un finansiālā stabilitāte) un novārtā atstāja vai pat aizkavēja makroekonomiskās stabilitātes stratēģisko mērķu sasniegšanu (ekonomikas izaugsme un pilna nodarbinātība) (7).
4.3.6.1

Komiteja tomēr atzinīgi vērtē jebkurus centienus, kuru mērķis ir sociālā dialoga stiprināšana. Tas jo sevišķi attiecas uz sociālā dialoga attīstību jaunajās dalībvalstīs, kur vēl pastāv būtiski trūkumi. Komiteja norāda uz to, ka, piemēram, izglītības, struktūru stiprināšanas, kā arī tehniskā atbalsta jomās ir jāpieliek ievērojamas, īpaši arī finansiāla rakstura pūles. Šajā sakarā loģisks un saskaņots šķiet Komisijas priekšlikums šim mērķim izlietot daļu no struktūrfondu līdzekļiem. Jaunajās dalībvalstīs pārstrukturēšanas rezultātā samazinās darba vietu skaits un tas lielākoties notiek vienlaicīgi ar uzņēmumu privatizāciju. Lai varētu vienoties par atbilstošām sociālajām paketēm un to likumīgo īstenošanu, jau sagatavojot šos procesus, ir nepieciešams attīstīt efektīvu sociālo dialogu.
3.2

Ar lauksaimniecības uzņēmumu struktūru un pārstrādes apjomu parasti ir saistīti specifiski ražošanas procesi. Arī to spektrs ir plašs un sniedzas no rūpnieciskām/sērijveida norises procedūrām līdz pat amatnieciskajiem un tradicionāliem procesiem. Pārejas no viena veida uz citu ir plūstošas.
—

Komisijas ziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam ar nosaukumu: Pirmais novērošanas ziņojums par tērauda restrukturizāciju Čehijas Republikā un Polijā First monitoring report on steel restructuring in the Czech Republic and Poland (COM(2004) 443 galīgā red.) 2004.gada 7.jūlijā.
9.2

Ar to tiek pilnībā apstiprināti Trešā kohēzijas ziņojuma pamatprincipi un to saistība ar Lisabonas stratēģiju un nākotnes reģionālo politiku saistībā ar programmām, kas orientētas uz zināšanām, nacionālajām un reģionālajām programmām ar mērķi veicināt ekonomisko attīstību mazāk attīstītajos reģionos. Tomēr, tajā ir norādīts, ka šie pasākumi nav piemēroti un rada bažas saistībā ar šādiem jautājumiem: — kvantitatīvu mērķu trūkums kohēzijas pasākumu īstenošanā gan dalībvalstu, gan reģionālā līmenī, kas norāda uz to, ka prasības šo mērķu sasniegšanai jau sākotnēji nav pietiekami stingras; — nepastāv nekāda veida garantijas, ka nākamajā 2007-2013 programmā tiks panākts augstāks kohēzijas līmenis starp reģioniem, nevis tikai dalībvalstīm, kā tas tika novērots iepriekšējās 1994-1999 un 2000-2006 programmās; ja tas netiks mainīts, ir jāsecina, ka politikas īstenošana ir neapmierinošā līmenī un ES nespēj no savas puses īstenot savu ekonomiskās, sociālās un teritoriālās kohēzijas politiku, lai palīdzētu mazāk attīstītajiem reģioniem; — nepastāv specializēts monitoringa mehānisms, kas nodrošinātu nepieciešamo finansiālo resursu novirzīšanu mazāk attīstīto reģionu attīstībai, ņemot to vērā un atsaucoties uz pagātnes pieredzi, ir iespējama situācija, ka ieguvēji ir tieši attīstītākie reģioni, jo tie spēj piedāvāt labāku ražošanas infrastruktūru un pakalpojumus; — nav iesniegti priekšlikumi iniciatīvām, kas veicinātu uzņēmumus īstenot sociālās atbildības politiku, kas pozitīvi ietekmētu ekonomisko, sociālo un teritoriālo kohēziju; — nav izstrādāta efektīva metode, kas ļautu koordinēt kohēzijas politikas rezultātus, nosakot soda sankcijas dalībvalstīm, kuras nesasniedz kohēzijas politikas mērķus; — fakts, ka industriālās izmaiņas nav atzītas par faktoru, kas var radīt un veicināt reģionālās atšķirības, kas saistītas ar uzņēmumu pārvietošanos uz citiem reģioniem, tādejādi radot ievērojamus satricinājumus dažādos līmeņos; tik tiešām, reģioni riskē ar to, ka to kohēzija, kas agrāk bijusi pietiekami spēcīga, var tikt negatīvi ietekmēta, apdraudot reģiona spējas atgūties vidējā laika posmā un ilgtermiņa; ziņojumā nav iekļauti nekādi priekšlikumi, kā novērst šādu situāciju.