Savu pilnvaru pirmajos mēnešos Junkera vadītajai Komisijai bija jātiek galā ar jaunu krīzi, kad Grieķija nespēja pabeigt savu otro ekonomikas korekciju programmu un vairākas nedēļas pastāvēja reāla “Grexit” iespēja. Komisija palīdzēja sagatavot pamatu jaunai stabilitātes atbalsta programmai, par kuru vienojās 2015. gada jūlijā notikušajā Eurosamitā. Turklāt Komisija izstrādāja plānu, kura mērķis bija palīdzēt Grieķijai stabilizēt ekonomiku un maksimāli izmantot ES līdzekļus, lai veicinātu nodarbinātību, izaugsmi un investīcijas. ES mobilizēja līdz 35 miljardiem EUR no dažādām 2014. –2020. gada finansējuma programmām, tādējādi sekmējot Grieķijas iekšzemes kopprodukta pieaugumu par 2 %. 2015. gada jūlijā, kad situācija kļuva kritiska, Komisija, piešķirot īstermiņa aizdevumu, palīdzēja mobilizēt pagaidu finansējumu Eiropas finanšu stabilizācijas mehānisma ietvaros 7 miljardu EUR apmērā, tādējādi efektīvi novēršot neplānotu pēkšņu Grieķijas izstāšanos no eurozonas. Grieķija 2018. gada augustā noslēdza trīs gadus ilgušo stabilitātes atbalsta programmu, kuras ietvaros tai bija piešķirti aizdevumi kopā 61,9 miljardu EUR apmērā, pamatojoties uz visaptverošas un vēl nepieredzētas reformu programmas īstenošanu. Tas palīdzēja Grieķijai nostiprināt savu vietu ES un eurozonas centrā, un ES varēja krīzes sekas atstāt pagātnē.

Komisija, ierosinādama Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko pasludinājušas pārējās ES iestādes, un iekļaudama sociālās prioritātes Eiropas pusgadā, izvirzīja arī sociālos apsvērumus. Turklāt tā, apspriežoties ar dalībvalstīm, ir izstrādājusi salīdzinošās novērtēšanas satvarus, lai atbalstītu konverģenci vairākās politikas jomās nodarbinātības un sociālajā jomā. Lai valsts līmeņa reformu procesā tiktu nodrošināta informācija un atbalsts, Padome pieņēma eurozonas dalībvalstīm adresētu ieteikumu par valstu produktivitātes padomju izveidi. Visbeidzot, Komisija izveidoja Strukturālo reformu atbalsta dienestu, lai apvienotu speciālās zināšanas no visas Eiropas un sniegtu tehnisku atbalstu dalībvalstīm.

Papildus galvenajām institucionālām un procesuālām inovācijām ir veikti mērķtiecīgāki pārvaldības satvara uzlabojumi. Eiropas pusgads tika pārstrādāts, un tagad papildus valstu ekonomikas politikas koordinēšanai un uzraudzībai lielāka uzmanība tiek pievērsta problēmām, kas skar eurozonu kopumā, un ekonomiskās un sociālās konverģences veicināšanai. Komisija ir sniegusi norādījumus par to, kā izmantot Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzēto elastīgumu, lai sekmētu ekonomikas izaugsmi un veicinātu reformas un ieguldījumus, tādējādi līdzsvarojot dalībvalstu stabilizācijas un ilgtspējas vajadzības. Tiek lēsts, ka pateicoties papildu fiskālajai telpai, kas radīta, izmantojot Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzēto elastīgumu, ES iekšzemes kopprodukts pēdējo četru gadu laikā ir pieaudzis par 0,8 % un ir radīti aptuveni 1,5 miljoni jaunu darbvietu. Papildus Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem tika uzsākta Investīciju plāna Eiropai (“Junkera plāna”) īstenošana. Tiek lēsts, ka pateicoties ar jauno instrumentu mobilizētajiem 400 miljardiem EUR, ES iekšzemes kopprodukts ir pieaudzis par 0,6 % un ir radīti 750 000 darbvietu.

Ceturtkārt, ieviešot makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūru un uzlabojot valstu fiskālās sistēmas, kā arī reformējot Stabilitātes un izaugsmes paktu — noteikumu kopumu, kura mērķis ir nodrošināt, ka dalībvalstis īsteno stabilu fiskālo politiku —, ievērojami ir pastiprināta ES mēroga makroekonomiskā un fiskālā uzraudzība dalībvalstīs. Visi jaunie elementi ir integrēti Eiropas pusgadā, kas ir ES ekonomikas politikas koordinācijas process. Īpaši izceļami šādi divi punkti. Tagad dalībvalstīm budžeta plānu projekti pirms to pieņemšanas valsts līmenī jāiesniedz novērtēšanai ES līmenī, un politikas koordinēšana notiek ne tikai attiecībā uz atsevišķām dalībvalstīm, bet gan ņemot vērā aspektus, kas ir nozīmīgi eurozonai kopumā.

Treškārt, kapitāla tirgu savienības attīstība veicina finanšu sistēmas noturību un riska mazināšanu, izmantojot privātā riska dalīšanu. Tādējādi uzņēmumiem ir vieglāk piekļūt kapitālam un personām ir jaunas iespējas ieguldīt un dažādot savus noguldījumus. Iedarbīgs maksātnespējas regulējums ir būtiska adaptīvas un izaugsmei labvēlīgas uzņēmējdarbības vides sastāvdaļa, un tas ir nepieciešams labi funkcionējošas ekonomiskās un monetārās savienības nodrošināšanai. Pēdējos gados ES ir guvusi ievērojamus panākumus maksātnespējas regulējuma uzlabošanā; piem., Eiropas Parlaments un Padome nesen panāca politisku vienošanos par direktīvu, ar kuru uzņēmējiem tiks dota iespēja nesekmīgas komercdarbības gadījumā no jauna atsākt darbību un tiks uzlabota pārstrukturēšanas un maksātnespējas procedūru efektivitāte.

Pēc finanšu un parādu krīzes viens no pirmajiem svarīgajiem soļiem bija krīzes pārvarēšanas mehānismu izveide eurozonā, lai atbalstītu valstis, kurām vairs nebija piekļuves tirgum ar ilgtspējīgām procentu likmēm. Šobrīd Eiropas Stabilizācijas mehānisms var sniegt finansiālu atbalstu eurozonas dalībvalstīm, kurām ir vai draud nopietnas finansēšanas problēmas, un tā aizdevumspēja ir 500 miljardi EUR.

Pārskats par paveikto ir veids, kā kolektīvi apsvērt nākamos soļus. Labi zināms, ka pastāv sensitīvi aspekti un atšķirīgi viedokļi par turpmāku rīcību attiecībā uz ekonomiskās un monetārās savienību, taču tiem nevajadzētu kavēt mūs panākt kompromisus. Uz spēles ir likti pēdējo 10 gadu laikā ar lielām pūlēm panāktie sasniegumi. Ir pienācis laiks atteikties no iesīkstējušiem viedokļiem un ar jaunu vērienu pievērsties kopējo mērķu sasniegšanai.

Turklāt, ņemot vērā mūsu ekonomiku ciešo integrāciju, jo īpaši eurozonā, kura veido 85 % no ES 27 dalībvalstu iekšzemes kopprodukta, spēja veiksmīgi pārvarēt krīzi un atkal radīt izaugsmi galu galā būs atkarīga arī no Eiropas ekonomiskās un monetārās savienības struktūras noturības pakāpes. Tāpēc ekonomiskās un monetārās savienības nākotne ir svarīga ne tikai tām valstīm, kas pilnībā piedalās monetārajā savienībā, bet arī ES kopumā un jo īpaši valstīm, kuras nākotnē ieviesīs euro.

Teju četrus gadus pēc piecu priekšsēdētāju ziņojuma publicēšanas šajā paziņojumā izvērtēti sasniegumi ceļā uz dziļāku un taisnīgāku ekonomisko un monetāro savienību, ņemot vērā vispārējo ekonomisko situāciju. Eurozonā ilgstoši turpinājās ekonomikas atveseļošanās, bet nesen tā uzrādīja zināmas vājuma pazīmes, un vēl vairāk situāciju saasina sarežģītāks ģeopolitiskais konteksts un tirdzniecības spriedze. Pēdējo gadu laikā izaugsmes veicināšanas nolūkā aktīvi izmantoti monetārās politikas instrumenti. Fiskālā politika eurozonā kopumā ir kļuvusi nedaudz atbalstoša, taču manevrēšanas iespējas valstīs ar lielu parādu joprojām ir ierobežotas. Mūsu ekonomikas spēja pārvarēt krīzes un atgūties no tām, kā arī nodrošināt ilgstošu ienākumu pieaugumu un sociālo taisnīgumu lielā mērā būs atkarīga no stabilas valstu politikas un stabilām valstu iestādēm, iekšējo ekonomikas un sociālo struktūru noturības un publisko finanšu kvalitātes.

2018. gada jūnija Eurosamitā (iekļaujošā sastāvā, piedaloties 27 dalībvalstīm) valstu un valdību vadītāji pilnvaroja Eurogrupu strādāt pie vairākiem jautājumiem, lai varētu panākt vienošanos 2018. gada decembra Eurosamitā. Izmantojot gadījumu, vadītāji uzsāka jaunu mēģinājumu virzīt izšķirošus jautājumus, proti: i) vienotā noregulējuma fonda kopīgā atbalsta mehānisma īstenošanu, par ko principā vienojās jau 2012. gadā, ii) Eiropas Stabilizācijas mehānisma nozīmes stiprināšanu, iii) turpmāku pasākumu noteikšanu Eiropas noguldījumu apdrošināšanas sistēmas izveidei, iv) budžeta instrumenta eurozonas konverģences un konkurētspējas nodrošināšanai izstrādi ES budžeta ietvaros un v) darba turpināšanu nolūkā stiprināt euro nozīmi starptautiskā mērogā. Lai gan ir notikusi zināma pozitīva virzība, darbs nevienā no šīm jomām vēl nav pabeigts.

þPēc krīzes algas samazinājās, bet šobrīd, jo īpaši kopš 2017. gada, tās ir pieaugušas. Gan ES, gan eurozonā no 2014. gada līdz 2019. gadam vidējās algas uz vienu darbinieku pieaugušas par aptuveni 10 %.

þJauniešu bezdarbs ES ir samazinājies no 21,7 % 2014. gadā līdz 14,2 % 2019. gada aprīlī.

Kopš tā laika abos virzienos ir panākta ievērojama attīstība. Jau septīto gadu pēc kārtas vērojams Eiropas ekonomikas pieaugums, un ir paredzams, ka tas turpināsies arī nākamajā gadā. Nodarbinātības līmenis ir rekordaugsts, turpretī bezdarba līmenis — rekordzems. Dalībvalstu ekonomikas atkal izlīdzinās. Ir nostiprināta eurozonas vispārējā stabilitāte un integritāte, izveidota banku savienība un ievērojami uzlabota eurozonas struktūra. Lai to paveiktu, bija vajadzīga stingra vadība un nozīmīgu lēmumu pieņemšana. Piecu priekšsēdētāju 2015. gada jūnija ziņojumā tika norādīts skaidrs virziens.Eiropas ekonomiskās un monetārās savienības padziļināšana bija arī viena no desmit prioritātēm, kuras savu pilnvaru sākumā noteica šī Komisija.

2. attēls. Pastiprināts instrumentu kopums

Eiropas Centrālajai bankai bija būtiska loma uzticēšanās eurozonai atjaunošanā. Kopš 2008. gada globālās finanšu krīzes sākuma un tam sekojošās valsts parāda krīzes eurozonā, pateicoties Eiropas Centrālās bankas monetārās politikas pasākumiem, ievērojami tika uzlaboti uzņēmumu un mājsaimniecību finanšu apstākļi un paaugstinājās ekonomikas izaugsme un inflācija eurozonā. Šie pasākumi, kas veikti ar mērķi saglabāt cenu stabilitāti, ietver ļoti zemas un pat negatīvas procentu likmes, refinansēšanas operācijas ar ilgiem termiņiem bankām, nosacītu likviditātes apdrošināšanu, izmantojot iespējamus valsts obligāciju tiešus pirkumus, un privātā un valsts sektora obligāciju pirkšanu un turēšanu. Aizdevumu likmes eurozonas uzņēmumiem un mājsaimniecībām saglabājās tuvu to vēsturiski zemākajiem līmeņiem, un banku izsniegto aizdevumu apjoms turpināja pakāpeniski pieaugt. Tādējādi tika veicināta nestabila un nevienmērīga ekonomikas atveseļošanās procesa pārtapšana pašreizējā izaugsmē, savukārt deflācijas risks lielā mērā ir zudis. Ņemot vērā visus monetārās politikas pasākumus, kuri uzsākti kopš 2014. gada vidus un par kuriem lēmums pieņemts līdz 2018. gada jūnijam, tiek lēsts, ka kopējā ietekme uz inflāciju un reālā iekšzemes kopprodukta pieaugums eurozonā kumulatīvi laikposmā no 2016. gada līdz 2020. gadam abos gadījumos ir aptuveni 1,9 %.

Kopumā ES ir izlēmīgi rīkojusies, lai novērstu daudzas nepilnības un trūkumus ekonomiskās un monetārās savienības sākotnējā struktūrā. Kā redzams 2. attēlā, instrumentu kopums ir pastiprināts.

Vienlaikus ir atgūta uzticēšanās tirgum. Lai novērtētu ieguldītāju iespējamo riskus, izmanto valsts obligāciju ienesīguma starpību. 3. attēlā redzams, ka pirms euro ieviešanas valsts obligāciju ienesīgums bijis ļoti atšķirīgs, tas, kā šīs atšķirības praktiski izlīdzinājās pēc euro ieviešanas, to pēkšņais pieaugums pēc krīzes un pakāpeniskā samazināšanās kopš 2012. gada, ievērojami atšķiroties dažādās valstīs. Lai gan tirgus dalībnieku novērtējums iespējams ne vienmēr ir pilnībā racionāls, attiecībā uz valsts obligāciju ienesīguma starpībām notikusī attīstība tomēr ļauj izdarīt secinājumus par uzticību pastāvošajai institucionālajai sistēmai un šābrīža ekonomikas politikai gan Eiropas, gan valstu līmenī.

3. attēls. Uzticēšanās eurozonas valstu valdībām lielā mērā ir atgūta.

3.Aktuālā situācija

Pēdējos gados gūtie rezultāti ir ievērojami — gan no institucionālā, gan ekonomiskā viedokļa. Šobrīd ekonomiskās un monetārās savienības pamatā esošais noteikumu un iestāžu kopums nav salīdzināms ar to, kāds tas bija sākotnēji pirms divdesmit gadiem. Turklāt, neskatoties uz to, ka sociālo seku novēršanai bija vajadzīgs pārāk ilgs laiks un progress Eiropā joprojām ir nevienmērīgs, ekonomiskā situācija ir ievērojami uzlabojusies un finanšu un valsts parāda krīzes sekas ir ievērojami samazinājušās.

Neraugoties uz acīmredzamiem panākumiem, ir jāstrādā vairāk. Joprojām trūkst svarīgu elementu Eiropas ekonomiskās un monetārās savienības vispārējā uzbūvē, kā noteikts piecu priekšsēdētāju 2015. gada ziņojumā — plānā, kurš pēdējos četrus gadus ir bijis Komisijas darba pamatā.

2018. gada decembra eurozonas Eurosamits bija pēdējais mēģinājums dot jaunu impulsu pasākumiem, kas sniedz tūlītēju rezultātu. Kopš 2019. gada janvāra eurozonas dalībvalstis par minēto politisko nolīgumu, jo īpaši tādu, kas attiecas uz budžeta instrumentu eurozonas konverģences un konkurētspējas nodrošināšanai un Eiropas Stabilizācijas mehānisma reformu, kā arī Banku savienības nākotni, īstenošanu ir diskutējušas Eurogrupā un citos, t. sk. starpvaldību, forumos. Komisija ir aktīvi piedalījusies, jo īpaši nodrošinot tehniskās zināšanas, lai veicinātu šā darba virzību. Komisijas darbs arī ir vērsts uz to, lai nodrošinātu, ka iespējamie politiskie kompromisi atbilst ES tiesiskajam regulējumam un neskar iespējamas izmaiņas tajā, jo īpaši attiecībā uz banku uzraudzības un noregulējuma tiesību aktiem, Eiropas Stabilizācijas mehānisma turpmāku integrāciju ES tiesību aktos un uz noteikumiem, kas reglamentē ekonomikas politikas koordināciju, fiskālo un makroekonomisko uzraudzību un finanšu stabilitāti.

Budžeta instruments eurozonas konverģences un konkurētspējas nodrošināšanai

Budžeta instruments eurozonas konverģences un konkurētspējas nodrošināšanai, uzlabojot ekonomiskās un monetārās savienības noturību, veicinās saliedētību Savienībā. Galvenais mērķis ir atbalstīt strukturālās reformas un ieguldījumus eurozonas dalībvalstīs nolūkā uzlabot valstu ekonomiskās un sociālās struktūras, kuras palīdz absorbēt ekonomiskos traucējumus un pielāgoties tiem. Tas papildinās esošos ES fondus.

Komisijas 2018. gada maija priekšlikums par Reformu atbalsta programmu jau no paša sākuma un saskaņā ar dalībvalstu vadītāju norādēm ir bijis par pamatu eurozonas dalībvalstu diskusijām. Diskusijas ir bijušas ļoti rezultatīvas, un ir gūti labi panākumi; drīz tiks panākta vienošanās par nākamā budžeta instrumenta konverģences un konkurētspējas nodrošināšanai galvenajām iezīmēm.

Budžeta instruments tiktu saskaņots ar Eiropas pusgadu, kas ir stabils ekonomikas politikas koordinācijas cikls Eiropas Savienībā. Eurozonas dalībvalstis brīvprātīgi iesniegtu pienācīgi pamatotus un saskaņotus ieguldījumu un reformu priekšlikumus, kurus Komisija novērtētu, pamatojoties uz pārredzamiem kritērijiem. Finansiālais atbalsts būtu pieejams pa daļām pēc saskaņotu starpposma mērķu sasniegšanas. To veidotu tieši finansiāli ieguldījumi, un to programmas InvestEU ietvaros varētu izmantot arī eurozonas dalībvalstis.

Eurozonas dalībvalstis, kas sanāk Padomē un Eurogrupā/Eurosamitā, sniegtu stratēģisku ievirzi un norādījumus, pamatojoties uz Padomes ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku. Komisija ir gatava šīs pārvaldības satvara izveidošanas nolūkā ierosināt jaunu regulu uz Līguma 136. panta pamata, pilnībā ievērojot ES un Komisijas izņēmuma tiesības attiecībā uz budžeta un programmu īstenošanu.

Plānots, ka jaunais budžeta instruments būs daļa no ES budžeta, un tā lielums tiks noteikts sarunās par daudzgadu finanšu shēmu 2021.–2027. gadam, ņemot vērā ietekmi uz valstīm, kas nav eurozonas dalībvalstis. Iemaksas no ES budžeta varētu papildināt ar papildu finansējumu ārēji piešķirtu ieņēmumu veidā, pamatojoties uz starpvaldību nolīgumu.

Eiropas Stabilizācijas mehānisms