Tā kā trīs no sešiem pīlāriem, ar ko nosaka atveseļošanas un noturības mehānisma (ANM) darbības jomu, ir vērsti uz sociālajiem elementiem, Atveseļošanas un noturības mehānisma atveseļošanas un noturības plānos ir izklāstītas daudzas reformas un ieguldījumi, kas attiecas uz taisnīgas pārkārtošanās aspektiem gan reformu, gan ieguldījumu ziņā. Valsts plāni un darbības programmas ir jāīsteno pašreizējā finansēšanas periodā. Lai gan reformas un ieguldījumi ir izstrādāti tā, lai to ietekme būtu ilgstoša, šā ierobežotā ilguma dēļ tie attiecībā uz taisnīgu pārkārtošanos nenodrošina pilnīgi visaptverošu pieeju valsts līmenī pēc 2027. gada, jo īpaši saistībā ar ES klimata mērķrādītājiem.

Saskaņā ar Kopīgo noteikumu regulu, kas cita starpā attiecas uz Eiropas Reģionālās attīstības fondu (ERAF), Eiropas Sociālo fondu Plus (ESF+), Kohēzijas fondu un Taisnīgas pārkārtošanās fondu (TPF), gaidāms, ka dalībvalstis attiecībā uz savām programmām, tai skaitā starpposma pārskatīšanas laikā, ņems vērā integrēto NEKP saturu un Komisijas ieteikumus attiecībā uz šiem plāniem. Teritoriālajos taisnīgas pārkārtošanās plānos (TTPP) saskaņā ar TPF būtu jākoncentrējas uz pārkārtošanās sociālekonomiskās ietekmes risināšanu atsevišķās teritorijās, kas ir atkarīgas no fosilā kurināmā vai siltumnīcefekta gāzu emisijas ziņā intensīvām rūpnieciskām darbībām, un tajos būtu jāiekļauj vispārīga sadaļa par valsts pārkārtošanās procesu, kas ir balstīts uz NEKP. Lai atbalstītu visas ieinteresētās puses, izmantojot Taisnīgas pārkārtošanās mehānisma resursus, tika izveidota taisnīgas pārkārtošanās platforma. Papildus Taisnīgas pārkārtošanās fondam (1. pīlārs) tajā ir iekļauta arī īpaša programma InvestEU (2. pīlārs) un publiskā sektora aizdevumu mehānisms (3. pīlārs).

Kaut arī nolūkā veicināt taisnīgu pārkārtošanos uz klimatneitralitāti dalībvalstis ir ieviesušas un gatavo daudzus pasākumus, ir iespējams vēl vairāk uzlabot to rīcībpolitiku plānošanu, kas atbalsta taisnīgu zaļo pārkārtošanos un nodrošina dažādu ES un valstu līmenī pieejamo instrumentu saskaņotību (sk. nākamo sadaļu). Tāpēc Komisija paziņoja, ka līdz 2021. gada beigām tiks izstrādāts priekšlikums Padomes ieteikumam kā daļa no tiesību aktu kopuma “Gatavi mērķrādītājam 55 %”, lai dalībvalstīm sniegtu papildu norādījumus par to, kā vislabāk risināt zaļās pārkārtošanās sociālos un nodarbinātības aspektus. Līdztekus Eiropas zaļā kursa īstenošanai Komisija arī cieši uzrauga īstermiņa attīstību enerģijas tirgos, ko galvenokārt nosaka norises pasaules tirgū, un 2021. gada 13. oktobrī nāca klajā ar paziņojumu “Augošās enerģijas cenas: pretdarbības un atbalsta instrumenti”, kurā izklāstīti tūlītēji pasākumi patērētāju un uzņēmumu aizsardzībai. Šis gaidāmais priekšlikums minētajā paziņojumā tika minēts arī kā politikas satvars, kas vidējā termiņā atbalstītu taisnīgu zaļo pārkārtošanos un veidotu noturību pret jebkādām cenu izmaiņām nākotnē.

Lai pilnībā izmantotu zaļās pārkārtošanās potenciālu nodarbinātības un sociālajā jomā, ir svarīgi izmantot visus pieejamos instrumentus un īstenot atbilstošus politikas papildu pasākumus ES, dalībvalstu, reģionālā un vietējā līmenī. Turpretim, ja nav labi izstrādātu papildu rīcībpolitiku nodarbinātības un sociālajā jomā, pastāv sociālekonomiski riski. Tāpēc ir ļoti svarīgi, lai atbildīgās iestādes ieviestu atbilstošus politikas pasākumus un to darītu, nemazinot stimulus pārkārtošanās procesam vajadzīgajām pārmaiņām ieguldījumu un patēriņa ziņā. Svarīgi, lai šādus mehānismus papildinātu pasākumi, kas nodrošina iekļaujošu pārvaldību un to personu aktīvu līdzdalību, kuras visvairāk skārusi zaļā pārkārtošanās.

Eiropas Savienības Padome un Eiropas Parlaments 2021. gada jūnijā pieņēma “Eiropas Klimata aktu”, kurā ir noteikts saistošs mērķis panākt klimatneitralitāti Savienībā līdz 2050. gadam, kā arī saistošs starpposma mērķrādītājs – līdz 2030. gadam panākt siltumnīcefekta gāzu neto emisiju apjoma samazinājumu Savienībā vismaz par 55 % salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni. Lai sasniegtu šos mērķus, Komisija 2021. gada jūlijā ierosināja tiesību aktu kopumu “Gatavi mērķrādītājam 55 %”. To veido saskaņots pasākumu kopums tiesību aktu priekšlikumu veidā. Šajā pasākumu kopumā cita starpā ir priekšlikums izveidot jaunu Sociālo klimata fondu 72,2 miljardu EUR apmērā laikposmam no 2025. līdz 2032. gadam nolūkā atbalstīt neaizsargātas mājsaimniecības, transporta lietotājus un mikrouzņēmumus, kurus ietekmēs emisijas kvotu tirdzniecības ieviešana attiecībā uz kurināmo un degvielām, ko izmanto autotransporta un ēku nozarēs.

Turklāt, kā norādīts ietekmes novērtējumā, kas pievienots 2030. gada klimata mērķrādītāja plānam, un dažās iniciatīvās, kas iekļautas tiesību aktu kopumā “Gatavi mērķrādītājam 55 %”, dalībvalstis var arī turpmāk izmantot ieņēmumus, kas gūti no ES ETS kvotu izsolēm, nodevām un enerģijas cenām piemērotajiem nodokļiem, kā arī no vides nodokļiem, lai atbalstītu nelabvēlīgākā situācijā esošas grupas.

Ierosinātais Sociālais klimata fonds palīdzēs mazināt ietekmi uz neaizsargātām mājsaimniecībām, transporta lietotājiem un mikrouzņēmumiem, kurus būtiski ietekmē fosilā kurināmā un fosilo degvielu cenu pieaugums, ko izraisījusi emisijas kvotu tirdzniecības ieviešana attiecībā uz kurināmo un degvielām, ko izmanto autotransporta un ēku nozarēs. Tas veicinās taisnīgumu un solidaritāti starp dalībvalstīm un to iekšienē, vienlaikus mazinot enerģētiskās nabadzības risku un transporta problēmas, papildinot esošos mehānismus. Ar šo fondu atbalstīs mājsaimniecības, ieguldot līdzekļus ēku energoefektivitātē un tīrās siltumapgādes un aukstumapgādes sistēmā, ietverot arī atjaunīgo energoresursu integrāciju, kā arī finansēs piekļuvi bezemisiju un mazemisiju mobilitātei. Vajadzības gadījumā, līdz tiks noteikta ieguldījumu ietekme uz neaizsargāto grupu radīto emisiju apjoma un enerģijas rēķinu samazināšanu, fonds dos iespēju dalībvalstīm finansēt pasākumus, ar kuriem sniedz pagaidu tiešu ienākumu atbalstu neaizsargātām mājsaimniecībām un mājsaimniecībām, kuras ir neaizsargāti transporta lietotāji, lai samazinātu ēku un autotransporta nozaru iekļaušanas Direktīvas 2003/87/EK darbības jomā radīto tūlītējo ietekmi, kas izriet no fosilo kurināmo un fosilo degvielu cenu pieauguma.

Sociālais taisnīgums ir iestrādāts tiesību aktu priekšlikumu kopumā “Gatavi mērķrādītājam 55 %”. Jo īpaši ierosinātā Enerģijas nodokļu direktīvas pārskatīšana sniedz iespējas uz laiku atbrīvot neaizsargātas mājsaimniecības no augstāku enerģijas nodokļu piemērošanas. Ierosinātā Energoefektivitātes direktīvas un Direktīvas par ēku energoefektivitāti pārstrādātā redakcija, kā arī ierosinātā Atjaunīgo energoresursu direktīvas pārskatīšana veicina enerģijas ietaupījumus, kas var būt spēcīgs instruments enerģētiskās nabadzības mazināšanai. Turklāt principa “energoefektivitāte pirmajā vietā” piemērošana nodrošinās, ka ekonomiski nelabvēlīgākā situācijā esošas grupas gūs labumu no energoefektivitātes risinājumiem, kas politikas, plānošanas un investīciju lēmumu pieņemšanā, kā arī citās politikas jomās tiks uzskatīti par pirmo izvēles iespēju. Turklāt Energoefektivitātes direktīvas pārstrādātās redakcijas priekšlikumā ir noteikts īpašs pienākums dalībvalstīm atbalstīt enerģētiski nabadzīgas un neaizsargātas mājsaimniecības, lai panāktu enerģijas ietaupījumus. Ierosinātā regula par alternatīvo degvielu infrastruktūru nodrošinās, ka bezemisiju transportlīdzekļu uzlādes un degvielas uzpildes infrastruktūra būs pieejama visās Eiropas daļās un būs pieejama visiem.

- parādīt, ka pārkārtošanās darbvietu radīšanas potenciāls ir atkarīgs gan no aktīva atbalsta pārkārtošanai darba tirgū un darbvietu radīšanai, gan no darba ņēmēju spējas iegūt prasmes, kas ir pielāgotas darba tirgum un rūpnieciskajai videi, kuru raksturo videi draudzīgas darbvietas un klimatam draudzīgi ražošanas procesi;

Seminārā tika noteiktas arī jomas, kurās būtu lietderīgi veikt turpmākus pētījumus, tai skaitā saistībā ar šādiem aspektiem: a) klimatrīcības ietekmes uz nodarbinātību un sociālo jomu un distributīvās ietekmes ģeotelpiskā dimensija, tai skaitā veicot papildu simulācijas, kas aptvertu visas ES valstis, un novērtējot ietekmi atkarībā no teritorijas un urbanizācijas pakāpes; b) makromodeļu un mikromodeļu integrācija, tai skaitā darba tirgus pārkārtošanas detalizētāka modelēšana, jo sevišķi nozaru starpā, un ar tām saistītās sociālo ieguldījumu vajadzības pārkvalificēšanai un prasmju pilnveidei; c) ienākuma sadales un mājsaimniecību budžeta modeļu integrācija pamatā esošajos makromodeļos; d) uzdevumu, darbvietu un prasmju “zaļuma” rādītāju izstrādi.

Komisija no 2021. gada 29. oktobra līdz 2021. gada 19. novembrim izsludināja arī atklātu uzaicinājumu iesniegt atsauksmes un saņēma 66 atsauksmes no plaša ieinteresēto personu loka: valsts iestādēm, Eiropas un valstu sociālajiem partneriem, pilsoniskās sabiedrības organizācijām, kas darbojas sociālo lietu jomā, kā arī klimata un vides organizācijām un akadēmiskajām un pētniecības iestādēm.

Apspriešanās pasākumos tika pausts plašs atbalsts tādas iniciatīvas īstenošanai, ar kuru risina pārkārtošanās sociālos un darba aspektus, nodrošinot, ka neviens netiek atstāts novārtā. Konkrētāk, puses kopumā vienojās par vairāku elementu nepieciešamību: pieņemt visaptverošu politikas pasākumu kopumu, lai panāktu taisnīgu pārkārtošanos, tai skaitā pasākumus prasmju pilnveidei un pārkvalificēšanai; lietderīgi izmantot esošos politikas un finansēšanas instrumentus, izvairoties no dublēšanās un administratīvā sloga; uzlabot izpratni par klimata pārmaiņu politikas ietekmi uz nodarbinātību un sociālo jomu, tai skaitā ietekmi uz darbvietu kvalitāti, un ar to saistīto uzraudzību un ziņošanu, pamatojoties uz “reālās dzīves datiem” un attiecīgiem rādītājiem; integrēt līdztiesības aspektu; tomēr tika paustas arī prasības pēc lielākiem līdzekļiem un spēju veidošanas pasākumiem, jo īpaši attiecībā uz MVU; nodrošināt integrāciju esošajos pārvaldības mehānismos; klimata pārmaiņu un finansēšanas stratēģiju izstrādē un īstenošanā iesaistīt sociālos partnerus un pilsonisko sabiedrību, lai nodrošinātu taisnīgu pārkārtošanos.

Turklāt dalībvalstīm tiek ierosināts ņemt vērā šo Padomes ieteikumu, atjauninot savus integrētos nacionālos enerģētikas un klimata plānus (NEKP) 2023. gadā (saistībā ar NEKP projektiem) un 2024. gadā (saistībā ar NEKP galīgajām redakcijām) saskaņā ar 14. pantu Regulā (ES) 2018/1999 par enerģētikas savienības un rīcības klimata politikas jomā pārvaldību (“Pārvaldības regula”), kā arī to nacionālajos enerģētikas un klimata progresa ziņojumos saskaņā ar minētās regulas 17. pantu. Jo īpaši ar šo ieteikumu būtu jāsniedz informācija par taisnīgas pārkārtošanās aspektu integrēšanu visos pasākumos un darbībās, kas paredzētas katrā no piecām enerģētikas savienības dimensijām, kuras izklāstītas Pārvaldības regulas 1. panta 2. punktā. Ieteikumā būtu jāapraksta arī konkrētas valsts līmeņa darbības un pasākumi, kuru mērķis būtu risināt nodarbinātības, prasmju, enerģētiskās nabadzības un citus sociālos un distributīvos aspektus iekšējā enerģijas tirgū, ja dalībvalstis izvēlētos veikt šādas darbības, tādējādi atbalstot dalībvalstis, jo īpaši tās, kurās ir ievērojams skaits enerģētiski nabadzīgu mājsaimniecību, lai to integrētajos NEKP izklāstītu atbilstošas rīcībpolitikas un pasākumus šā jautājuma risināšanai saskaņā ar 3. panta 3.d punktu, tai skaitā sociālās politikas pasākumus un citas attiecīgās valsts programmas un rīcībpolitikas.

- sniegt modelēšanas pierādījumus par spēju novirzīt nodokļu ieņēmumus no darbaspēka uz ieņēmumiem, kas saistīti ar klimatu, internalizēt negatīvās vides eksternalitātes, veicinot principu “piesārņotājs maksā”, un uzlabot rezultātus darba tirgū, vienlaikus samazinot vides apdraudējumu ietekmi, jo īpaši uz visneaizsargātākajām iedzīvotāju grupām, kā arī spēju mazināt negatīvo distributīvo ietekmi, īstenojot mērķtiecīgus pasākumus, ar kuriem ieņēmumus no enerģijas nodokļiem un oglekļa cenas noteikšanas novirza atpakaļ visvairāk skartajām (jo īpaši neaizsargātajām) mājsaimniecībām;

(9)Zaļās pārkārtošanās ietekme uz darījumdarbību un nodarbinātību atšķirsies atkarībā no nozares, profesijas, reģiona un valsts, un tas nozīmē gan darbvietu izmaiņas nozarēs un rūpniecības ekosistēmās, gan arī lielu darbaspēka pārdali starp tām. Lai veiktu attiecīgo uzņēmumu, nozaru un ekosistēmu pārstrukturēšanu un pielāgošanu, ir jāizstrādā jauni darījumdarbības modeļi un jāveic plaša darbaspēka pārdale starp nozarēm un reģioniem. Piemēram, paredzams, ka darbvietas tiks zaudētas dažās kalnrūpniecības nozarēs vai saistībā ar enerģijas ražošanu, kurā izmanto fosilo kurināmo, kā arī dažos autobūves nozares sektoros. Turpretī paredzams, ka tiks radītas jaunas darbvietas aprites vērtības saglabāšanas pasākumos, kā arī ilgtspējīga transporta un enerģijas ražošanas nozarēs. Tāpēc dalībvalstīm būtu jāizmanto detalizētas pieejas, koncentrējoties uz atsevišķiem reģioniem un attiecīgajām ekosistēmām un sadarbojoties ar sociālajiem partneriem un/vai vietējām un reģionālajām iestādēm un ieinteresētajām personām.

(10)Radot kvalitatīvas darbvietas ikvienam, vienlaikus veicot pasākumus, lai mazinātu un novērstu enerģētisko un transporta nabadzību, zaļā pārkārtošanās var veicināt ienākumu palielināšanos un samazināt nevienlīdzību un nabadzību kopumā. Tādējādi tā var palīdzēt novērst jau pastāvošos sociālekonomiskos nevienlīdzības aspektus un sociālo atstumtību, uzlabot veselību un labbūtību un veicināt vienlīdzību. Īpaša uzmanība būtu jāpievērš noteiktām iedzīvotāju grupām, jo īpaši tām, kas jau atrodas neaizsargātā situācijā. Tas jo īpaši attiecas uz mājsaimniecībām ar zemiem un vidēji zemiem ienākumiem, kas lielu daļu savu ienākumu tērē tādiem pamatpakalpojumiem kā enerģija, transports un mājokļi, kā arī uz mikrouzņēmumiem un mazajiem un vidējiem uzņēmumiem. Modelēšanas rezultāti liecina, ka tas, vai vides nodokļi būs progresīvi vai regresīvi, lielā mērā būs atkarīgs no instrumenta struktūras, tai skaitā, piemēram, no tā, cik lielā mērā ienākuma nodokļa samazināšana vai nodokļu ieņēmumu izmantošana ir vērsta uz zemāku ienākumu guvējiem.

(11)Aprites vērtības saglabāšanas pasākumi (tai skaitā remonts, atkalizmantošana, pārražošana un servitizācijas uzņēmējdarbības modeļi) var veicināt cenas ziņā pieejamu preču un pakalpojumu ilgtspējīgu pieejamību. Tie arī rada darbvietas un iespējas dažādos prasmju līmeņos, arī attiecībā uz sievietēm, personām ar invaliditāti un neaizsargātās situācijās esošām grupām, un šajās jomās aktīvi darbojas sociālie uzņēmumi. Izvairoties no jauniem pirkumiem, tiek ievērojami samazinātas oglekļa emisijas, savukārt radītās darbvietas ir ģeogrāfiski tuvu produktiem, kas jāuztur, jāatjauno vai kopīgi jālieto.

(12)Saskaņā ar jaunākajiem pieejamajiem EU-SILC datiem par 2019./2020. gadu enerģētiskā nabadzība skāra aptuveni 8 % ES iedzīvotāju, t. i., vairāk nekā 35 miljonus cilvēku, kuri nespēja uzturēt mājokli pietiekami siltu, turklāt pastāv būtiskas atšķirības starp dalībvalstīm un ienākumu grupām. Kopumā Enerģētiskās nabadzības observatorija lēš, ka vairāk nekā 50 miljoni mājsaimniecību Eiropas Savienībā saskaras ar enerģētisko nabadzību. Enerģētiskā nabadzība, ko rada zems ienākumu līmenis, tas, ka liela izmantojamā ienākuma daļa tiek tērēta par enerģiju, un zema energoefektivitāte, jau kādu laiku ir viena no galvenajām Savienības problēmām. Šis nabadzības veids daudzās dalībvalstīs ietekmē ne vien mājsaimniecības ar zemiem ienākumiem, bet arī mājsaimniecības ar vidēji zemiem ienākumiem. Enerģētiskajai nabadzībai un tās sekām ir vairāk pakļautas arī mājsaimniecības ar lielākām enerģijas patēriņa vajadzībām nekā vidēji, tai skaitā ģimenes ar bērniem, personas ar invaliditāti un vecāka gadagājuma cilvēki. Enerģētiskā nabadzība īpaši skar arī sievietes, jo īpaši vientuļos vecākus un gados vecākas sievietes. Papildus enerģētiskajai nabadzībai aizvien vairāk tiek atzīts arī transporta nabadzības jēdziens, kad atsevišķas iedzīvotāju grupas nespēj izmantot sociāli un materiāli nepieciešamo transporta pakalpojumu līmeni. Ja netiks veikti pareizi papildu pasākumi, lai mazinātu un novērstu enerģētisko un transporta nabadzību, pastāv risks, ka tā var saasināties, jo īpaši emisiju izmaksu internalizācijas dēļ cenu noteikšanas procesā vai pielāgošanās izmaksu dēļ, pārejot uz efektīvākām, zemāku emisiju alternatīvām.

(13)Sociālā taisnīguma un solidaritātes principi ir stingri iestrādāti attiecīgo klimata, enerģētikas un vides satvaru izstrādē Savienības līmenī, arī izmantojot principu “piesārņotājs maksā” un kopīgu centienu sadali starp dalībvalstīm, kā arī noteikta apjoma ETS kvotu pārdali solidaritātes, izaugsmes un starpsavienojumu mērķiem Savienībā un to izmantošanu Modernizācijas fondam, kas palīdz nodrošināt ievērojamās ieguldījumu vajadzības dalībvalstīs ar zemākiem ienākumiem, lai modernizētu to energosistēmas. Turklāt ES enerģētikas politikas tiesību aktos dalībvalstīm ir paredzēti instrumenti, ar kuriem nodrošināt enerģētiski nabadzīgo un neaizsargāto mājsaimniecību patērētāju aizsardzību, vienlaikus novēršot tirgus izkropļojumus. Kaut arī šie instrumenti palīdz atvieglot zaļo pārkārtošanos, to mērķis ir sniegt līdzekļus nepieciešamās aizsardzības nodrošināšanai vispārīgākā līmenī, kā tas, piemēram, parādīts nesen pieņemtajā paziņojumā “Augošās enerģijas cenas: pretdarbības un atbalsta instrumenti”. Turklāt, izveidojot Sociālo klimata fondu 72,2 miljardu EUR apmērā laikposmam no 2025. līdz 2032. gadam, tiktu atbalstītas neaizsargātas mājsaimniecības, transporta lietotāji un mikrouzņēmumi, kurus ietekmēs emisijas kvotu tirdzniecības ieviešana attiecībā uz kurināmo un degvielām, ko izmanto autotransporta un ēku nozarēs. Fonds veicina sociālās ietekmes risināšanu ar pasākumiem un investīcijām, ar ko plānots samazināt atkarību no fosilā kurināmā un fosilajām degvielām, uzlabojot ēku energoefektivitāti, dekarbonizējot ēku siltumapgādi un aukstumapgādi, arī integrējot atjaunīgo enerģiju, un paplašinot bezemisiju un mazemisiju mobilitātes un transporta pieejamību par labu neaizsargātām mājsaimniecībām, neaizsargātiem mikrouzņēmumiem un neaizsargātiem transporta lietotājiem, vajadzības gadījumā to papildinot ar pagaidu tiešo ienākumu atbalstu neaizsargātām mājsaimniecībām, tai skaitā neaizsargātiem transporta lietotājiem.

(14)Dalībvalstu rīcībā ir vairāki instrumenti, ar kuriem tās var strukturēt un koordinēt savas darbības, lai nodrošinātu taisnīgu pārkārtošanos. Nacionālajos enerģētikas un klimata plānos (NEKP) būtu jānovērtē enerģētiskās nabadzības skarto mājsaimniecību skaits un jānorāda pasākumi, kas nepieciešami, lai risinātu enerģētikas pārkārtošanās sociālās un teritoriālās sekas. Teritoriālajos taisnīgas pārkārtošanās plānos (TTPP) būtu jānosaka teritorijas, kas ir tiesīgas saņemt Taisnīgas pārkārtošanās fonda atbalstu līdz 2027. gadam. NextGenerationEU finansētajos nacionālajos atveseļošanas un noturības plānos (ANP) ir noteiktas reformas un ieguldījumi, ar kuriem veicināt zaļo pārkārtošanos, iekļaujošu izaugsmi, sociālo un teritoriālo kohēziju, izturētspēju un nākamās paaudzes perspektīvas, un to īstenošanas termiņš ir līdz 2026. gadam.

(15)Pamatojoties uz Eiropas zaļā kursa un jo īpaši Eiropas sociālo tiesību pīlāra principiem un rīcībpolitikām, ir iespējams uzlabot rīcībpolitiku plānošanu visaptverošā un transversālā veidā un nodrošināt izdevumu saskaņošanu ES un valstu līmenī. Novērtējot NEKP galīgās redakcijas, Komisija atzina, ka tajās ir sniegti daži rādītāji un rīcībpolitikas saistībā ar enerģētisko nabadzību, tomēr secināja, ka tajās ne vienmēr ir skaidri noteiktas prioritātes finansējuma vajadzībām, lai panāktu taisnīgu pārkārtošanos, kā arī prasmju pilnveidei un kvalifikācijas celšanai vai atbalstam darba tirgus pielāgošanai. TTPP būtu jākoncentrējas uz atsevišķām teritorijām, tāpēc ar TTPP nav paredzēts noteikt vispārēju stratēģiju un rīcībpolitikas taisnīgas pārkārtošanās procesam valsts līmenī. Lai gan reformas un ieguldījumi, ko ar tiem atbalsta un palīdz finansēt, ir paredzēti ilgstošas ietekmes radīšanai, gan TTPP, gan ANP ir ierobežoti laika ziņā. Dažas taisnīgas pārkārtošanās darbības tiek īstenotas arī citu programmu un iniciatīvu kontekstā, jo īpaši saistībā ar kohēzijas politikas fondiem. Sociālajiem klimata plāniem būs liela nozīme, lai palīdzētu visvairāk skartajām un neaizsargātākajām grupām saistībā ar emisijas kvotu tirdzniecības ieviešanu autotransporta un ēku nozarēs izmantotajam kurināmajam un degvielām.

(16)Taisnīga pārkārtošanās uz klimatneitralitāti Savienībā līdz 2050. gadam nodrošinās to, ka neviens netiks atstāts novārtā, jo īpaši darba ņēmēji un mājsaimniecības, ko zaļā pārkārtošanās skars visvairāk, un jo īpaši tie, kas jau ir neaizsargātās situācijās. Tādēļ, kā izklāstīts šajā ieteikumā, dalībvalstīm būtu jāievieš visaptveroši politikas pasākumu kopumi, jāstiprina transversāli elementi, kas veicina taisnīgu zaļo pārkārtošanos, un optimāli jāizmanto publiskais un privātais finansējums. Politikas pasākumu kopumos būtu jāņem vērā tie cilvēki un mājsaimniecības, kurus zaļā pārkārtošanās skārusi visvairāk, jo īpaši darbvietu zaudēšana, kā arī nodarbinātības apstākļu maiņa un/vai jaunas prasības attiecībā uz darba uzdevumiem, kā arī tie, kuri izjūt negatīvu ietekmi uz izmantojamiem ienākumiem, izdevumiem un piekļuvi pamatpakalpojumiem. Politikas pasākumu kopumos kā daļa no visvairāk skartajām grupām jo īpaši, bet ne tikai, būtu jāņem vērā neaizsargātās situācijās esošie cilvēki un mājsaimniecības, jo sevišķi personas, kas ir visvairāk atstumtas no darba tirgus, piemēram, savu prasmju, teritoriālo darba tirgus apstākļu vai citu iezīmju, piemēram, dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai seksuālās orientācijas dēļ. Turklāt neaizsargātās situācijās var būt cilvēki un mājsaimniecības, kas dzīvo nabadzībā un/vai enerģētiskā nabadzībā vai ir pakļauti nabadzības un/vai enerģētiskās nabadzības riskam, saskaras ar mobilitātes šķēršļiem vai kam pārmērīgu slogu rada mājokļa izmaksas. Politikas pasākumu kopumi būtu jāpielāgo vietējiem apstākļiem, ņemot vērā visneaizsargātāko un attālāko ES teritoriju (arī tālāko reģionu) vajadzības.

(17)Aktīvi atbalstot kvalitatīvu nodarbinātību, galvenā uzmanība būtu jāpievērš palīdzībai darba ņēmējiem, darba meklētājiem, jauniešiem, kas nemācās, nestrādā un neapgūst arodu (NEET), un pašnodarbinātajiem, kurus zaļā pārkārtošanās skar visvairāk. Atbalsts ir jo sevišķi nepieciešams nepietiekami pārstāvētām personām, piemēram, sievietēm vai personām ar salīdzinoši zemām spējām pielāgoties pārmaiņām darba tirgū, lai uzlabotu viņu nodarbināmības iespējas un atrastu darbu saskaņā ar Komisijas ieteikumu par iedarbīgu un aktīvu atbalstu nodarbinātībai pēc Covid-19 krīzes (EASE). Tādējādi, pamatojoties uz iepriekšējām politikas pamatnostādnēm, politikas pasākumu kopumos būtu jāiekļauj īpaši pielāgoti pasākumi, ar kuriem atbalstīt darbā pieņemšanas un profesionālo pārmaiņu stimulus, darījumdarbības atbalstu un kvalitatīvu darbvietu radīšanas pasākumus, jo īpaši mikrouzņēmumiem, mazajiem un vidējiem uzņēmumiem un visvairāk skartajās teritorijās. Ar tiem būtu arī jāveicina spēkā esošo noteikumu par darba apstākļiem efektīva īstenošana un izpilde, kā arī atbalsts sociāli atbildīgai pārstrukturēšanai saskaņā ar spēkā esošajiem noteikumiem un standartiem. Sociālajiem partneriem ir būtiska nozīme, lai dialoga veidā palīdzētu risināt ar zaļo pārkārtošanos saistītās problēmas nodarbinātības un sociālajā jomā.

(18)Lai nodrošinātu, ka darbaspēkam ir prasmes, kas nepieciešamas zaļās pārkārtošanās īstenošanai, būtiska ir kvalitatīvas un iekļaujošas izglītības, apmācības un mūžizglītības pieejamība visiem. Tādēļ taisnīgas pārkārtošanās aspekti būtu jāiekļauj valstu prasmju stratēģiju izstrādē un īstenošanā saskaņā ar Prasmju programmu Eiropai un ES jauno atjaunināto industriālo stratēģiju. Svarīgs instruments būs arī prasmju partnerības saskaņā ar Prasmju pilnveides paktu. Jaunākā informācija par darba tirgu un prasmēm, kā arī prognozes, tai skaitā reģionālā, nozaru un profesiju līmenī, ļauj noteikt un prognozēt attiecīgo profesiju un transversālo prasmju vajadzības, arī kā pamats mācību programmu pielāgošanai, lai tās atbilstu prasmju vajadzībām zaļās pārkārtošanās īstenošanai. PIA būtu jāsniedz iespēja jauniešiem un pieaugušajiem, jo īpaši sievietēm, apgūt prasmes, kas vajadzīgas, lai sekmīgi iekļautos zaļās pārkārtošanās procesā. Māceklība un apmaksāta stažēšanās, kas ietver spēcīgus apmācības komponentus, jo īpaši jauniešiem, veicina darba tirgus pāreju, jo īpaši attiecībā uz darbībām, kas sekmē klimata un vides mērķu sasniegšanu, un nozarēs, kurās sevišķi trūkst prasmju. Lai nodrošinātu prasmju pilnveides un pārkvalificēšanās vajadzības, būtu jāveicina lielāka pieaugušo līdzdalība mūžizglītībā, cita starpā dodot iespēju personām meklēt viņu vajadzībām pielāgotas mācības, kā arī izmantojot īsus, kvalitatīvus kursus par prasmēm, kas saistītas ar zaļo pārkārtošanos, pamatojoties uz Eiropas pieeju mikroapliecinājumiem, kas arī atvieglos šādu kursu rezultātu novērtēšanu un atzīšanu.

(19)Būtu jāpārskata nodokļu un pabalstu sistēmu un sociālās aizsardzības sistēmu struktūra, ņemot vērā īpašās vajadzības, kas izriet no zaļās pārkārtošanās, atspoguļojot arī principu “piesārņotājs maksā” un vajadzību, lai politikas papildu pasākumi neveicinātu subsīdijas fosilā kurināmā un fosilo degvielu patēriņam, neradītu tehnoloģisko iesīksti, kas patērētājiem liktu izmantot konkrētu tehnoloģiju, un nemazinātu stimulus ēku renovācijai, siltumenerģijas sistēmu aizstāšanai un energoefektivitātes pasākumiem kopumā. Dažādu rīcībpolitiku kombinācija var nodrošināt atbalstu visneaizsargātākajām mājsaimniecībām un darba ņēmējiem, kurus zaļā pārkārtošanās skārusi visvairāk. Atkarībā no valsts un individuālās situācijas tas varētu ietvert, piemēram, nodokļu novirzīšanu no darbaspēka uz klimata un vides mērķiem saskaņā ar priekšlikumu pārskatīt Enerģijas nodokļu direktīvu, bezdarba shēmu pārskatīšanu un/vai vajadzības gadījumā pagaidu un mērķorientētu tiešu ienākumu atbalstu. Sociālās aizsardzības un sociālās iekļaušanas sistēmas var novērtēt un attiecīgā gadījumā pielāgot, ņemot vērā zaļo pārkārtošanos, jo īpaši, lai gādātu par ienākumu drošību, jo sevišķi, pārejot no vienas darbavietas uz citu, un lai nodrošinātu pienācīgus sociālos, veselības aizsardzības un aprūpes pakalpojumus, izmantojot atbilstošu sociālo infrastruktūru, jo īpaši visvairāk skartajās teritorijās (piemēram, lauku un attālās teritorijās), lai novērstu sociālo atstumtību un mazinātu veselības apdraudējumus. Lai iekļaujošā veidā palielinātu fizisko un finansiālo noturību pret klimata pārmaiņu neatgriezenisko ietekmi, ir jāveicina riska apzināšanas, riska samazināšanas un riska pārneses risinājumi, jo īpaši palielinot apdrošināšanas risinājumu pieejamību un ieguldot katastrofu riska pārvaldībā un pielāgošanā, lai mazinātu klimata pārmaiņu fizisko ietekmi un tādējādi samazinātu zaudējumus, kā arī klimatisko zaudējumu apdrošinātības deficītu, ņemot vērā mikrouzņēmumus, mazos un vidējos uzņēmumus, kā arī lauku un attālos reģionus. Būtu jāstiprina katastrofu riska pārvaldība, arī civilās aizsardzības sistēmas valstu un ES līmenī, lai labāk novērstu ar klimatu saistītos satricinājumus, sagatavotos tiem un reaģētu uz tiem.

(20)Ikvienam ir tiesības piekļūt kvalitatīviem pamatpakalpojumiem, tai skaitā enerģijai, transportam, sanitārijai, finanšu pakalpojumiem un digitālajiem sakariem, un atbalsts vienlīdzīgai piekļuvei šādiem pakalpojumiem būtu jāsniedz tiem, kam tas nepieciešams. Turklāt ikvienam, kam tas nepieciešams, būtu jāsniedz piekļuve labas kvalitātes sociālajam mājoklim vai kvalitatīva palīdzība mājokļa nodrošināšanā. Bez tam labumu no principa “energoefektivitāte pirmajā vietā” piemērošanas varētu gūt mājsaimniecības ar zemiem un vidējiem ienākumiem, neaizsargāti lietotāji, arī galaizmantotāji, enerģētiskās nabadzības skartie cilvēki vai enerģētiskās nabadzības riskam pakļautie cilvēki un sociālajos mājokļos dzīvojošie cilvēki. Lai novērstu un risinātu enerģētiskās nabadzības pamatcēloņus, papildus enerģijas patērētāju aizsardzībai un iespēju sniegšanai tiem ir vajadzīgi īpaši pasākumi, kas, konkrēti, veicina ieguldījumus, kuri vērsti uz energoefektivitātes uzlabošanu, jo īpaši sociālo mājokļu sektorā, saskaņā ar 2021. gada 14. jūlijā pieņemto priekšlikumu par Energoefektivitātes direktīvas pārstrādāto redakciju, kā arī 2021. gada 14. decembrī pieņemto priekšlikumu par Ēku energoefektivitātes direktīvu, kurā risināti arī galvenie ar ekonomiku nesaistītie renovācijas šķēršļi, piemēram, pretrunīgas intereses, tai skaitā īpašnieku un īrnieku attiecības un kopīpašuma struktūras. Šajā kontekstā īpaša uzmanība būtu jāpievērš konkrētām grupām, kuras pakļautas lielākam enerģētiskās nabadzības riskam, piemēram, sievietes, cilvēki ar invaliditāti, vecāka gadagājuma cilvēki, bērni un cilvēki ar rasu vai etnisko piederību minoritātei. Jau esošās un jaunās mobilitātes problēmas var risināt, izmantojot atbalsta pasākumus un attīstot nepieciešamo infrastruktūru, piemēram, sabiedrisko transportu. Ilgtspējīgas mobilitātes un dažādu transporta veidu (arī privātā un sabiedriskā transporta) pieejamība cenas ziņā, piekļūstamība un drošība ir ļoti svarīga, lai garantētu, ka ikviens gūst labumu no zaļās pārkārtošanās un ir tās daļa. Šajā kontekstā būtiska nozīme ir pilsētu mobilitātei, kas atspoguļota arī 2021. gada 14. decembrī pieņemtajā Eiropas pilsētu mobilitātes satvarā.

(21)Attiecībā uz taisnīgu pārkārtošanos īstenojot visu ekonomiku aptverošu pieeju, būtu jāatbalsta politikas pasākumi, kuru pamatā ir politikas veidošanas koordinācija un darbības spēju stiprināšana visos līmeņos un visās attiecīgajās politikas jomās, piešķirot aktīvu lomu arī reģionālajām un vietējām iestādēm, sociālo partneru iesaistīšana visos līmeņos un posmos, kā arī pilsoniskās sabiedrības un ieinteresēto personu efektīva un produktīva līdzdalība. Šāda koordinācija un iesaiste varētu nodrošināt, ka Eiropas zaļā kursa taisnīguma un solidaritātes principi jau no paša sākuma tiek integrēti rīcībpolitikas veidošanā, īstenošanā un uzraudzībā, tādējādi radot pamatu plašam un ilgtermiņa atbalstam iekļaujošām rīcībpolitikām, kas sekmē zaļo pārkārtošanos.

(22)Lai ieviestu stabilu sociālo un darba tirgus politiku, kas nodrošina taisnīgu un iekļaujošu pārkārtošanos, ļoti svarīga ir pārliecinoša pierādījumu bāze. Šajā nolūkā pakāpeniska definīciju, jēdzienu, klasifikāciju un metodiku saskaņošana un konsekvence, jo īpaši pamatojoties uz Komisijas Ieteikumu (ES) 2020/1563 par enerģētisko nabadzību, atvieglo novērtējumu veikšanu un to salīdzināmību. Turpmāki pētniecības un inovācijas pasākumi var papildināt zināšanu bāzi, ko var izmantot politiskajā un publiskajā diskursā. Savukārt rīcībpolitikas veidošanu un atbildību var veicināt ar informācijas apmaiņu ar sabiedrību visā tās daudzveidībā un ar galvenajām ieinteresētajām personām, piemēram, saistībā ar izvērtēšanas, prognozēšanas un uzraudzības pasākumu rezultātiem.

(23)Lai novērtētu klimata pārmaiņu rīcībpolitiku ietekmi uz nodarbinātību un sociālo jomu, kā arī distributīvo ietekmi, jo īpaši ir vajadzīgi pienācīgi detalizēti un kvalitatīvi dati un rādītāji. Šādi dati un rādītāji pašlaik nav pilnībā pieejami. Piemēram, lai gan ir panākts zināms progress saistībā ar enerģētiskās nabadzības noteikšanu, varētu izstrādāt rādītājus transporta nabadzības novērtēšanai. Uzraudzību un izvērtēšanu var stiprināt ar vairākiem pasākumiem, koncentrējoties uz rādītājiem, rezultātu pārskatiem, kā arī nelieliem izmēģinājuma projektiem un politikas eksperimentiem. Pasākumus var veidot, pamatojoties uz esošiem rezultātu pārskatiem, piemēram, sociālo rezultātu pārskatu un Eiropas zaļā kursa rezultātu pārskatu, kuros ir iekļauta attiecīga informācija par konkrētiem taisnīgas pārkārtošanās politikas aspektiem, vai arī no tiem iedvesmojoties.

(24)Visbeidzot, ņemot vērā ievērojamās ieguldījumu vajadzības, kas izriet no zaļās pārkārtošanās, īpaši svarīga ir optimāla un efektīva publiskā un privātā finansējuma izmantošana, visu pieejamo resursu mobilizēšana un to efektīva izlietošana. Savienības līmenī attiecīgās darbības atbalsta no ES budžeta un ar instrumentu NextGenerationEU. Tās tiks īstenotas ar Atveseļošanas un noturības mehānisma (ANM), Taisnīgas pārkārtošanās mehānisma (TPM), kas ietver Taisnīgas pārkārtošanās fondu (TPF), Eiropas Sociālā fonda Plus (ESF+), Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF), Kohēzijas fonda, Atveseļošanas palīdzības kohēzijai un Eiropas teritorijām (REACT-EU), “Erasmus+” un Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda darbu zaudējušiem darba ņēmējiem (EGF), programmas “LIFE”, programmas “Apvārsnis Eiropa”, Modernizācijas fonda, Sociālā klimata fonda un kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) fondu palīdzību. Turklāt Komisija atbalsta dalībvalstis ar tehniskā atbalsta instrumenta starpniecību, sniedzot pielāgotas tehniskās zināšanas, lai izstrādātu un īstenotu reformas, arī tās, kas veicina taisnīgu pārkārtošanos uz oglekļneitralitāti.

(25)Eiropas pusgads ir ES ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinācijas satvars, tai skaitā attiecībā uz ekonomiski un sociāli nozīmīgiem zaļās un digitālās pārkārtošanās aspektiem. Tas turpinās pildīt šo lomu atveseļošanas posmā un divējādās pārkārtošanās procesā, kas ir strukturēts, pamatojoties uz četrām konkurētspējīgas ilgtspējas dimensijām un saskaņā ar ilgtspējīgas attīstības mērķiem. Eiropas pusgada ietvaros Komisija cieši uzraudzīs sociālekonomiskos rezultātus un ietekmi un vajadzības gadījumā ierosinās konkrētām valstīm adresētus ieteikumus, lai nodrošinātu, ka neviens netiek atstāts novārtā. Prioritāte būs papildināmība ar pasākumiem, kas tiek atbalstīti ar Atveseļošanas un noturības mehānismu. Tāpēc šā ieteikuma uzraudzība notiks Eiropas pusgada kontekstā, pamatojoties uz atbilstošiem novērtējumiem, politikas ietekmes izvērtējumiem un šajā ieteikumā sniegto norādījumu īstenošanas gaitu.

(26)Turklāt, sagatavojot savu nacionālo enerģētikas un klimata plānu (NEKP) projektus un galīgos atjauninājumus attiecīgi 2023. un 2024. gadā saskaņā ar Pārvaldības regulas 14. pantu, dalībvalstīm būtu jāizmanto šis ieteikums, lai apsvērtu nodarbinātības, sociālās un distributīvās ietekmes novērtējumu un taisnīgas pārkārtošanās aspektu iekļaušanu visās piecās enerģētikas savienības dimensijās un papildus uzlabotu politikas pasākumus šādas ietekmes novēršanai, īpašu uzmanību pievēršot enerģētiskajai nabadzībai.

(27)Turklāt šā ieteikuma īstenošanas uzraudzībā var izmantot esošos pierādījumus saistībā ar izveidotajiem daudzpusējiem uzraudzības procesiem, jo īpaši Eiropas pusgada ietvaros. Padome vai Komisija var lūgt Nodarbinātības komiteju un Sociālās aizsardzības komiteju saskaņā ar attiecīgi LESD 150. un 160. pantu pārbaudīt šā ieteikuma īstenošanu savā attiecīgajā kompetences jomā, pamatojoties uz atbilstīgiem Komisijas ziņojumiem un citiem daudzpusējiem uzraudzības instrumentiem. Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija strādā arī pie tā, lai uzlabotu datu pieejamību, lai atjauninātu, izstrādātu un izmantotu sistēmas un metodiskos norādījumus, tai skaitā enerģētiskās un transporta nabadzības un nevienlīdzības vides jomā noteikšanai, kā arī politikas pasākumu efektivitātes un faktiskās ietekmes novērtēšanai,

IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.