Komisijas ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei par pieredzi, kas gūta dažu augļu koku sugu stādījumu statistiskajā apsekojumā, kuru dalībvalstis veikušas 2007. gadā, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 19. decembra Direktīvu 2001/109/EK SEC(2010)776 final /* COM/2010/0340 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOMISIJA | Briselē, 28.6.2010 COM(2010)340 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par pieredzi, kas gūta dažu augļu koku sugu stādījumu statistiskajā apsekojumā, kuru dalībvalstis veikušas 2007. gadā, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 19. decembra Direktīvu 2001/109/EK SEC(2010)776 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par pieredzi, kas gūta dažu augļu koku sugu stādījumu statistiskajā apsekojumā, kuru dalībvalstis veikušas 2007. gadā, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 19. decembra Direktīvu 2001/109/EK IEVADS (DARBīBAS JOMA, PAMATOJUMS, VALSTS TIESīBU AKTI) Lai Komisija varētu veikt uzdevumus, kas tai noteikti atbilstoši kopējai lauksaimniecības politikai (KLP) un Eiropas Savienības (ES) noteikumiem, kuri reglamentē kopīgo tirgus organizāciju (KTO) augļu un dārzeņu nozarē, tai ir jāsaņem precīza informācija par galveno augļu koku sugu stādījumu ražošanas potenciālu ES, kā arī jāsaņem vidēja termiņa novērtējumi par ražošanu un tirgus piedāvājumu. Lai iegūtu informāciju par dažiem faktoriem, kas ietekmē augļu koku stādījumu ražošanas potenciālu — šķirnēm, stādu vecumu un stādījumu blīvumu —, pašlaik izmantotā metode ir ES galveno augļu dārzu sugu pamatapsekojums, ko veic reizi piecos gados. Dažas valstis izmanto šo iespēju, lai apkopotu datus par citiem faktoriem, piemēram, saimniecības specializāciju, augļu dārza tehnisko pārvaldību, izmantoto darbaspēku, uzglabāšanu un tirdzniecību, utt. Šādi apsekojumi ir veikti kopš 1977. gada. Dažu augļu koku sugu stādījumu pamatapsekojums, kas notika 2007. gadā, tika veikts 27 ES dalībvalstīs, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 19. decembra Direktīvu 2001/109/EK[1] un saskaņā ar Komisijas 2001. gada 27. decembra Lēmumu 2002/38/EK[2], kurā izklāstīti apsekojuma parametri un noteikts kods un pamatnoteikumi datu transkripcijai mašīnlasāmā formā. Saskaņā ar Direktīvas 2001/109/EK 4. panta 4. punktu dalībvalstis nosūta Komisijai metodoloģisku ziņojumu par to, kā veikts apsekojums. Šis ziņojums par pieredzi, kas gūta 2007. gada apsekojumā, tiek sniegts saskaņā ar Direktīvas 2001/109/EK 7. pantu. Tas izstrādāts, pamatojoties uz Komisijas dienestu pieredzi un jo īpaši uz sniegto datu izmantošanu un atsauksmēm un pieredzi, ko izklāstījušas dalībvalstis metodoloģiskajā ziņojumā (Direktīvas 2001/109/EK 4. panta 4. punkts). Saskaņā ar Direktīvas 2001/109/EK 4. panta noteikumiem dalībvalstīm ir jāpaziņo Komisijai pamatapsekojuma rezultāti ne vēlāk kā pirms 1. oktobra nākamajā gadā pēc pārskata gada. Datumi ir norādīti šī ziņojuma 1. pielikumā (sk. Komisijas dienestu darba dokumentu). No visām dalībvalstīm iegūtie dati tika nosūtīti atbilstoši Komisijas Lēmumā 2002/38/EK izklāstītajiem noteikumiem un tehniskajiem parametriem. Tvērums un saturs Apsekotās sugas (atbilstoši ES tiesību aktiem un citiem tiesību aktiem) Sugas, kas tika apsekotas 2007. gada pamatapsekojumā katrā dalībvalstī, atbilda Direktīvas 2001/109/EK pielikumā noteiktajām prasībām un tika atspoguļotas Komisijas 2008. gada 4. augusta Lēmumā 2008/690/EK[3]. Tās ir arī minētas šā ziņojuma 2. pielikumā (sk. Komisijas dienestu darba dokumentu). Datus par stādījumiem, kuri ražo ābolus un/vai bumbierus, kas nav deserta āboli un/vai bumbieri, pēc brīvprātīgas izvēles nosūtīja Bulgārija, Vācija, Īrija un Spānija. Saimniecības (saimniecību un/vai augļu dārzu minimālais slieksnis) Saskaņā ar Direktīvas 2001/109/EK 1. panta 3. punktu “apsekojums attiecas uz visām saimniecībām, kurās ir augļu koku stādījumi, ja tajās ražotie augļi ir pilnīgi vai galvenokārt paredzēti tirdzniecībai”. Praksē situācija dalībvalstīs atšķiras — sliekšņa var nebūt (t. i., tiek apsekotas visas saimniecības) un slieksnis var būt noteikts dalībvalsts līmenī (piemēram, 15 Čehijā, 50 Francijā un 100 Latvijā). Turklāt dažas dalībvalstis katrā apsekojumā ir noteikušas atšķirīgus sliekšņus. Apsekojuma veids, organizācija un grafiks (atsauces datums) Valstīs izmantojamo apsekojuma metožu kopsavilkuma tabula ir iekļauta šā ziņojuma 3. pielikumā (sk. Komisijas dienestu darba dokumentu). No metodoloģiskā viedokļa 2007. gada apsekojuma visraksturīgākā pazīme ir tāda, ka: 1. tas tika veikts, pamatojoties uz visaptverošu sarakstu: Apvienotajā Karalistē, Austrijā, Čehijā, Dānijā, Īrijā, Latvijā, Lietuvā, Nīderlandē, Slovēnijā, Slovākijā, Somijā, Vācijā un Zviedrijā; 2. tā pamatā bija platību segmentu paraugu ņemšana Spānijā un 3. saimniecību paraugu apsekošana citās dalībvalstīs. Dažas dalībvalstis ir norādījušas dažas īpašas piezīmes par apsekojumu, veidu un apstākļus, kādos tas īstenots, un iegūtos rezultātus. Dažas no piezīmēm ir apkopotas turpmāk norādītajā tabulā. CZ | Apsekojums Čehijā pirmo reizi tika organizēts 2007. gadā. Lai gan līdzīgi apsekojumi, piemēram, „Augļu koku un krūmu skaitīšana”, tika organizēti jau iepriekš, pēdējais šāds apsekojums notika 1980. gadā. Kopš tā laika Čehijas Statistikas birojs ir apkopojis pamatdatus par augļu ražošanu „Galīgās augkopības produkcijas apsekojumā” un „Saimniecību struktūras apsekojumā” (turpmāk tekstā — SSA). Augļu dārzu apsekojums, kas ir pirmais šāda veida apsekojums, sniedz sīku informāciju par augļu koku stādīšanu Čehijā. | EE | Augļu koku stādījumu apsekojums, kas notika 2007. gadā, bija pirmais šāda veida apsekojums Igaunijā. Tas tika veikts kopā ar 2007. gada saimniecību struktūras apsekojumu. Apsekojuma raksturlielumi tika iekļauti 2007. gada SAA apsekojuma anketās kā atsevišķa sadaļa. Grūtības apsekojuma veikšanā netika minētas. Lielākā daļa šķirņu ir vietējās izcelsme šķirnes. | IE | Tika apkopots ievērojams daudzums papildinformācijas vienīgi valstu vajadzībām. Minētā informācija ietvēra šādus datus: a) vai audzētājs bijis kādas kvalitātes nodrošināšanas sistēmas dalībnieks; b) vai audzētājs bijis ražotāju organizācijas biedrs; c) ziņas par darbinieku skaitu; d) ziņas par ražošanas iekārtām un ražas novākšanas paņēmieniem; e) ziņas par tipisku pilno ražu un tās vērtību; f) ziņas par audzētāja noieta tirgiem; g) ziņas par audzētāja nākotnes attīstības plāniem; h) ziņas par bioloģiski audzētu ābolu pilno ražu un tās vērtību. | IT | Augļu dārzu apsekojums Itālijā ir veikts kopš 1977. gada, un tas ir svarīgs atskaites punkts augļu koku nozarei. Augļu koku apsekojumi tika veikti ar piecu gadu intervālu laikā no 1977. līdz 2007. gadam. Apsekojuma mērķis ir apkopot detalizētu informāciju par to galveno saimniecību platībām, kuras audzē augļu kokus, un saistīto ražošanas potenciālu, lai varētu attiecīgi virzīt tirgu. Papildus tam, ka apsekojums tiek veikts, ievērojot ES prasības (Direktīva 2001/109/EK), tas arī nodrošina datus, kas izmantojami nacionālo kontu aprēķiniem. Turklāt tas sniedz informāciju par saimniecību struktūru un ražošanu un politikas ietekmi uz nozari, kā arī ļauj atjaunināt lauku saimniecību sarakstu. | GR | Augļu dārzu apsekojums aptver visas lauku saimniecības, kurās regulārajās audzēs tiek audzēta viena vai vairākas no astoņām minētajām augļu koku sugām. Regulārās audzes ir teritorijas zem kokiem, kas tiek apstādītas konkrētā kārtībā un veido kompaktas audzes ar proporcionālu koku skaitu uz stremmu atkarībā no izmantotās stādījuma sistēmas (reti stādījumi, blīvi stādījumi, piemēram, PALMETA attiecībā uz ābelēm un bumbierēm utt.). Regulārās audzes iedala NEJAUKTĀS un JAUKTĀS regulārajās audzēs. Nejauktās regulārās audzes ir audzes, kurās tiek stādīta tikai viena augļu koku suga, piemēram, tikai persiku koki vai tikai ābeles utt. Jauktas regulārās audzes ir regulāras audzes, kurās vienkopus tiek stādītas vairākas koku sugas, piemēram, apelsīnkoki un olīvkoki vai bumbieres un ābeles, vai persiku koki un ķiršu koki, utt., un vienas sugas koki ir sastādīti starp citu sugu kokiem kādā noteiktā, bet ne pilnīgi nejaušā kārtībā. Turklāt sugai, kuras koku ir vismazāk, jāaptver platība, kas ir vismaz 1/10 stremmas. Ja šādas sugas koki neaptver platību, kas ir vismaz 1/10 no stremmas, tos uzskata par reti sastādītiem, pat ja tie ir sastādīti regulārā kārtībā. Lai jauktu audzi varētu uzskatīt par regulāru, nozīme ir nevis tam, vai visi audzes koki ir vienas ģints koki, bet tam, vai dažādu sugu koki veido kompaktu regulāru audzi. | ES | Apsekojuma veids ir teritoriāls platības segmentu apsekojums (MAST – Marco de Áreas y Segmentos Territoriales), kas tiek veikts Spānijā kopš deviņdesmito gadu sākuma. Apsekotāji pieder pie uzņēmuma, kas pārvalda lauka darbus Spānijas agrārās apdrošināšanas sistēmā, un katru gadu viņi veic MAST apsekojumu. | FR | Apsekojums sniedz iespēju precīzāk noteikt un raksturot faktorus, kas ietekmē augļu dārzu ražošanas potenciālu, piemēram, šķirnes, vecumu, stādījumu blīvumu utt. Šiem raksturlielumiem ir svarīga nozīme, veicot atbilstošas prognozes (par produkcijas apjomu un termiņu). Apsekojuma anketā ir iekļautas arī šādas trīs jautājumu grupas papildus ES noteiktajām: 1. vēl viens apsekojuma mērķis bija informācijas iegūšana par pārdoto produkcijas apjomu un galvenajām pārdošanas ķēdēm, ko izmanto augļu ražotāji. Tomēr šis ir tikai daļējs pētījums par augļu tirdzniecības ķēdi tirgus sākotnējās izveides posmā, nevis par tirdzniecībā iesaistīto personu vispārējo darbību; 2. papildinformācija par augļu dārzu audzēšanu; 3. informācijas apkopošana par pastāvīgo darbaspēku un sezonālo vai īslaicīgo darbaspēku, ko izmanto augļu audzēšanas saimniecības. Tāpēc apsekojuma galvenie mērķi ir iegūt datus par šādām jomām: • ražošanas struktūras — vieta, lielums, izmantošanas specializācija, zemes izmantošana; • pastāvīgais un sezonālais darbaspēks; • augļu uzglabāšanas ietilpība; • audzēšanas metodes attiecībā uz apūdeņošanu, aizsardzību pret laika apstākļiem, piemēram, salu, dažādajām sugām noteiktās specifikācijas; • stādījuma platība, blīvums un vecums, apsekotais produkcijas potenciāls atbilstoši katras sugas šķirnēm; • ražošanas un izplatīšanas ķēdes, sākot no saimniecības (pirmā laišana tirgū) atbilstoši sugām; • galvenā lauksaimniecības prakse augļu dārza uzturēšanai. | HU | Apsekojumā, kas tika veikts 2001. gadā, atlasīto pašvaldību kadastra kartes palīdzēja uzskaites veicējiem lauka apsekojuma laikā identificēt katru augļu dārzu. Turklāt bija pieejami ortofotoattēli (ko nodrošināja Ģeodēzijas, kartogrāfijas un attālās uzrādes institūts) par pašvaldībām, kurās ir vismaz pieci augļu dārzi. Izmantojot šos ortofotoattēlus, bija iespējams precīzi identificēt un nošķirt katru augļu dārzu, pamatojoties uz norādītajām robežām. Lai identificētu šķirnes, uzskaites veicējiem tika izsniegta rokasgrāmata, kurā bija iekļauts šķirņu apraksts un krāsu fotogrāfijas/attēli. Apraksts cita starpā ietver augļu raksturlielumus, nogatavināšanas periodu, koku formu un to augšanas īpašības. Visa šī informācija veicināja šķirņu profesionālu un kvalitatīvu identifikāciju. Apsekojuma anketas tika iepriekš izdrukātas kopā ar 2007. gada datiem. • Anketā par 2007. gadu tika iekļauti visi 2001. gadā apsekotie dati. Datu ierakstīšanai anketā tika izmantoti tikai iepriekšminētie kodi. Jāaizpilda bija tikai tās datu šūnas, kurās bija izmaiņas salīdzinājumā ar iepriekš ierakstīto informāciju. Veidlapā bija īpaša aile izmaiņu ierakstīšanai. Ja dati par abiem gadiem bija vienādi, datu šūna īpašajā ailē bija jāatstāj tukša. • Attiecībā uz augļu dārziem, kas iestādīti pēc 2001. gada, no MARD-CAO bija pieejama tikai atsevišķa informācija, proti, stādījuma identifikācijas numurs, bruto platība, sugas kods un saimniecības vadītāja dati. Apsekojuma anketās bija iespējams iepriekš izdrukāt tikai šos datus. Acīmredzot visa cita informācija bija jāaizpilda veidlapā; bija iespējama tikai iepriekš izdrukāto datu atjaunināšana, jo dati bija mainījušies kopš stādījumu izveides. Īstenošanas posmā (lauka apsekojumā) saimniecības vadītāja klātbūtne nebija vajadzīga. Tomēr par atsevišķām pozīcijām, piemēram, koku šķirnēm augļu dārzā, paredzamo izaršanas gadu u. c., saimniecību vadītāji būtu varējuši sniegt ticamāku informāciju. Tāpēc daudzos gadījumos uzskaites veicēji sazinājās ar saimniecību vadītājiem, un viņi kopīgi aizpildīja veidlapas. Izmantojot šo pēdējo minēto pieeju, bija iespējams arī atjaunināt datus par saimniecības vadītājiem. Aprēķinātā stādījumu platība 2007. gadā — iedalīta atbilstoši ābelēm, bumbierēm, persiku un aprikožu kokiem. Augļu sugas Aprēķinātā platība (ha) Neatbilstība (%) Āboli 34 906 0,9824 Bumbieri 2878 0,5267 Persiki 5787 1,5462 Aprikozes 5216 1,3635 Apkopotie novada, reģiona un valsts līmeņa dati tika salīdzināti ar ikgadējiem statistikas datiem par augļu ražošanu un iepriekšējo gadu datiem. | MT | Dati tika apkopoti, izmantojot SSA, jo Maltai bija jāapkopo dati tikai par persiku koku stādījumu kopējo platību. | PL | Pirmais augļu dārzu apsekojums Polijā tika veikts 1998. gadā, un otrs — 2004. gadā. Abi apsekojumi tika veikti valsts vajadzībām, bet lielākoties tie notika saskaņā ar ES metodoloģiju. Tie bija līdzīgi pašreizējam 2007. gada apsekojumam par dažu augļu koku sugu stādījumiem, bet rezultāti netika nosūtīti Eurostat, jo Polijai netika prasīts nosūtīt šos datus. Trešais augļu dārzu apsekojums atbilstoši ES prasībām tika veikts 2007. gadā, un 2008. gada aprīlī rezultāti tika nosūtīti Eurostat. Apsekojums apmierināja ne vien Eurostat, bet arī valsts vajadzības. Pēdējā apsekojuma (2007. gadā) galvenais mērķis bija iegūt datus par deserta āboliem un deserta bumbieriem atbilstoši to neto platībai, šķirnēm, koku vecumam un stādījumu blīvumam, kā arī iegūt datus par persikiem un aprikozēm atbilstoši to neto platībai. Apsekojuma darbības joma tika paplašināta, iekļaujot arī raksturlielumus attiecībā uz valsts līmeņa lietotāju vajadzībām, proti, citām augļu koku un krūmu sugām un ogu stādījumiem. Apsekojumā tika iekļauta arī informācija par saimniecību un tās vadītāju. Apsekojumā tika ņemtas vērā tikai tās saimniecības, kas ražo vienīgi vai galvenokārt tirgum paredzētus augļus. Papildu rādītāji tika apkopoti tikai valsts vajadzībām. Tie ietvēra augļu koku platību un skaitu atbilstoši vecuma grupām un augļu ražošanu attiecībā uz šādām sugām: plūmju koki, skābo un saldo ķiršu koki, aprikožu koki, persiku koki un riekstkoki, kā arī ābeles atbilstoši to potcelmu tipam (zemie, vidēji zemie un augstie). Augļu krūmu platība un skaits un ogu stādījumu platība — valsts mērķiem — attiecībā uz šādām sugām: lazdas, ērkšķogas, jāņogas (krāsainās), upenes, avenes, zemenes, dārza zemenes, aronijas, zilenes, vīnogulāji un citi augļu krūmi un ogu stādi. | PT | Tā kā vides jautājumi kļūst arvien aktuālāki gan valstu, gan Eiropas līmenī, Portugāle apsekojuma anketā iekļāva dažus īpašus raksturlielumus. Daži no tiem bija ilgtspējīgas lauksaimniecības veicināšana un atsevišķi jautājumi par attieksmi pret vidi jo īpaši identificējot to audzēšanas prakšu kopumu, kuras izmanto augļu ražošanā, un jautājumi par augsnes pārvaldību un kultūraugu aizsardzību. Tika apsekota apūdeņotā platība, produkcijas līmenis/veids, ražošanas sistēma un vairāki ražošanas paņēmieni. Tā kā lietotājiem ir ievērojama interese par to, kā augļi tiek nosūtīti uz tirgu, tika iekļauts arī jautājums par produkcijas tirdzniecības norises veidu. | RO | Atbilstoši Padomes Direktīvai 2006/110/EK Rumānijai tika piešķirts atbrīvojums no datu ziņošanas par stādījumu sugām, vecuma grupām un blīvumu. Ņemot vērā šo atkāpi un valsts prasības, iepriekšminētajā apsekojumā tika apkopoti dati par jaunu un augļus ražojošo stādījumu platību, iznīkstošo stādījumu platību, 2007. gadā iestādīto stādījumu platību, izcirsto stādījumu platību, produktivitāti un kopējo produkciju attiecībā uz šādām koku sugām: ābeles, bumbieres, aprikozes, saldie un parastie ķirši, plūmes, persiki, riekstkoki, citi koki (lazdas, kastaņas, cidonijas). Eksperimentālā kārtībā tika apkopoti dati par ražojošo stādījumu blīvumu un iznīkstošo, kā arī jauno stādījumu platību. Šie dati tika apkopoti, veicot galveno kultūraugu stādījumu audzēšanas ikgadējo apsekojumu, par kuru bija atbildīgs Valsts statistikas institūts. Galveno kultūraugu stādījumu audzēšanas apsekojums pamatojas uz 80 000 lauku saimniecību paraugu attīstības reģionu līmenī (NUTS 2) un apgabalu līmenī (NUTS 3). | FI | Somijā šos datus var droši iegūt, izmantojot dažādus avotus, jo visiem avotiem tiek izmantoti vieni un tie paši identifikācijas numuri. Publicēto statistiku uzskata par ticamu, jo tā pārsvarā ir balstīta uz pilnas izlases reģistra datiem. Atbilžu sniegšanas aktivitāti palielināja intervijas pa tālruni. Lielākā daļa datu par ābeļdārzu statistiku tika iegūta no Somijas Lauksaimniecības lietu aģentūras Integrētās administrēšanas un kontroles sistēmas (IACS) reģistriem. Pašvaldību lauksaimnieciskās darbības iestādes šos datus lielākoties pārraksta no subsīdiju veidlapām, ko iesnieguši attiecīgajā pašvaldībā reģistrētie lauksaimnieki. Lauksaimnieciskās darbības reģistra likums (1515/1994) nosaka pašvaldībām pienākumu nodrošināt šajā reģistrā iekļauto datu konfidencialitāti. Lauksaimnieciskās darbības reģistru uztur Tike (Somijas Lauksaimniecības statistikas dienests), kam ir tiesības izmantot administratīvos reģistrus statistikas izstrādei. Novērtējot iespējamo produkcijas apjomu, aprēķini, kuru pamatā ir koku skaits, ir precīzāki nekā uz platībām balstītie. Arī lauksaimniekiem ir vienkāršāk kategorizēt savu koku skaitu, šķirnes un vecumu, nevis platību vai stādījumu blīvumu. Pamatojoties uz 2002. gada statistiku un sarunām ar nozares interešu grupu, tika nolemts informāciju par šķirnēm (un platību) prasīt tikai attiecībā uz komerciāli nozīmīgām šķirnēm. Šķirņu saraksts 2007. gada apsekojumam tika izstrādāts, pamatojoties uz visnozīmīgākajām šķirnēm 2002. gadā (22 šķirnes). Tika pievienotas arī divas jaunas šķirnes („Rubinola” un „Rajka”), jo tās tika uzskatītas par arvien nozīmīgākām. Ņemot vērā, ka Somija atrodas ziemeļu platuma grādos, tās ābolu šķirnes ievērojami atšķiras no kontinentālajā Eiropā audzētajām, un daudzas Somijā audzētās šķirnes vairs nav komerciālajai lauksaimniecībai nozīmīgas. | SE | Par apsekojuma galīgo termiņu tika noteikts 26. marts. Līdz minētajam datumam uz apsekojuma anketu jautājumiem bija atbildējuši 76 % saimniecību. Zviedrijas Lauksaimniecības padomes Statistikas nodaļa šo rezultātu uzskata par neapmierinošu. Ir uzsāktas apspriedes par to, kā nākotnē palielināt atbilžu sniegšanas aktivitāti. Atsevišķu augļu koku stādījumu apsekojuma struktūru veido saimniecības, kas saskaņā ar Lauku saimniecību statistikas reģistra (LBR) datiem audzē ābeles un/vai bumbieres, un arī saimniecības, kas saskaņā ar IACS datiem 2007. gadā pieteicās uz subsīdijām augļu audzēšanai vismaz 0,25 hektāru platībā. Apsekojuma mērķa saimniecības bija saimniecības ar ābeļu un/vai bumbieru stādījumiem vismaz 0,25 hektāru platībā. Kopumā 2007. gada apsekojuma pamatsastāvu veidoja 369 saimniecības. Pamatojoties uz piezīmēm, ko saimniecības sniedza apsekojuma anketās vai pa tālruni, var secināt, ka uz anketas jautājumiem bija grūti atbildēt. Tāpēc, apsekojumam tuvojoties nobeigumam, tika apsvērta iespēja to vienkāršot. Zviedrijas Lauksaimniecības padomē tika ierosināts, ka turpmāk Zviedrija būtu jāatbrīvo no prasības veikt bumbieru apsekojumus, ņemot vērā, ka tās Zviedrijā tiek audzētas mazos daudzumos. | Apsekojuma raksturlielumi Augļu dārzu platība, kas jāņem vērā Kopumā ir jāņem vērā regulārā augļu dārzu neto platība. Tomēr dažas dalībvalstis norādīja bruto platību. Nedaudzos gadījumos tika iekļauti arī vismaz daži izklaidus augoši koki. Apsekotās šķirnes (atbilstoši ES tiesību aktiem un citiem tiesību aktiem ) Analīze par atsevišķu šķirņu īpatsvaru konkrētas sugas platībā atklāj ievērojamas izmaiņas patērētāju izvēlē. Visas dalībvalstis sniedza datus par katru šķirni, kuras īpatsvars sugas platībā bija vairāk nekā 3 %. Vecums Visām dalībvalstīm koku vecums tika aprēķināts pēc laika, kad tie iestādīti augļu dārzā (rudenī vai pavasarī). Blīvums Lielākajai daļai dalībvalstu stādījumu blīvums tika aprēķināts, pamatojoties uz sastādīto platību, un dažām dalībvalstīm, tādām kā Bulgārija, Vācija, Spānija, Francija, Austrija un Polija, tas tika aprēķināts pēc koku skaita uz hektāru. Citi raksturlielumi Dažas dalībvalstis apkopoja datus par citiem raksturlielumiem. Piemēram, Francija un Austrija apkopoja datus par bioloģisko ražošanu un tirdzniecības tīklu. Francija apkopoja datus par augsnes apstrādi, mēslošanu, stādu aizsardzības praksi, saimniecības vadītāja vecumu, saimniecības kopējo lielumu un specializāciju, bet Polija — par ogām un ķiršiem, utt. Datu apkopošana un apstrāde (datu kontrole) Apsekojuma rezultāti, ko saņēma Eurostat , tika augšupielādēti ražošanas datu bāzē, kur tie tika apstiprināti, pirms augšupielādes izplatīšanas datu bāzē. DATU IZMANTOšANA (DATU IZPLATīšANA) Tāpat kā par iepriekšējo 2002. gada apsekojumu, arī 2007. gada apsekojuma dati bez maksas ir pieejami Eurostat izplatīšanas datu bāzē visiem lietotājiem, kuriem ir piekļuve internetam. GALVENIE SECINāJUMI — REZULTāTU ANALīZE Daži 2007. gada apsekojuma kopsavilkuma rezultāti ir sniegti 4. pielikumā (sk. Komisijas dienestu darba dokumentu). Analīzē nav ņemti vērā kulinārijā izmantojamie āboli un bumbieri, jo šo sugu platības ir nenozīmīgas. Attiecībā uz sugām vissvarīgāko secinājumu kopsavilkums ir izklāstīts turpmāk. Spānijā, Itālijā, Polijā, Grieķijā un Francijā atrodas 80 % no ES-27 valstu augļu dārzu platības, ko aizņem apsekotās sugas. Ābeles ir visvairāk audzētais augļu koks ES-27 valstīs — tās aizņem apmēram vienu trešdaļu no apsekotās platības. Vēl vienu trešdaļu no ES-27 valstīs apsekotās platības kopā aizņem citrusaugļu koki (apelsīni, citroni un mazie citrusaugļi). Ar ES paplašināšanos līdz 27 valstīm ievērojami palielinājās platība, kurā audzē galda ābolus, un nedaudz — pārējās apsekotās platības. Platība, kurā audzē ābeles, palielinājās vairāk kā 2,4 reizes; galvenokārt tāpēc, ka tā tika papildināta ar Polijas[4] un Rumānijas ābeļu dārziem. Bumbieru un persiku koku platības palielinājās par attiecīgi 17 % un 13 %. Ievērojamāks bija aprikožu koku platības palielinājums par 27 %. Citrusaugļu koku platības palielinājums pēdējo divu ES paplašināšanu dēļ ir nenozīmīgs (apmēram 1 %). ES-27 valstīs galvenās ābeļu audzētājvalstis ir Polija (165 715 ha), Rumānija (60 494 ha), Itālija (55 225 ha) un Francija (40 113 ha). Laikā starp abiem apsekojumiem kopējā ābeļu dārzu platība ES-15 valstīs samazinājās par 11 %. Itālijā tā samazinājās nedaudz, bet Francijā — par 16 %. Vislielākās bumbieru dārzu platības ES-27 valstīs ir Itālijā (32 075 ha), Spānijā (25 845 ha), Portugālē (9228 ha) un Beļģijā (7225 ha). Kopējā bumbieru platība ES-15 valstīs laikā no 2002. līdz 2007. gadam samazinājās par gandrīz 13 %. ES-27 valstīs vislielākās persiku koku platības atrodas Spānijā (75 118 ha), Itālijā (63 754 ha), Grieķijā (34 127 ha) un Francijā (14 308 ha). Spānija un Itālija kopā veido divas trešdaļas no ES-27 kopējās platības. Spānija ir vienīgā ES-15 dalībvalsts, kurā persiku koku dārzu platība palielinājās; attiecīgi persiku koku kopējā platība ES-15 valstīs samazinājās par apmēram 6 %. Vislielākā aprikožu koku platība ir Spānijā (18 700 ha), kā arī Itālijā (15 649 ha), Francijā (13 804 ha) un Ungārijā (4999 ha). Spānijā un Itālijā atrodas vairāk nekā puse no aprikožu koku dārzu kopējās platības ES-27 valstīs. Kopējā platība Itālijā saglabājās gandrīz nemainīga, un visās citās dalībvalstīs tā samazinājās, izņemot ievērojamo palielinājumu (par 26 %) Austrijā. Spānijā ir apmēram 55 % no ES-27 valstu kopējās apelsīnu koku dārzu platības (158 824 ha). To platība Itālijā, proti, 73 786 ha, aizņem vienu ceturtdaļu no visas šo koku dārzu platības ES-27 valstīs. Pārējās dalībvalstis, kurās tiek apsekoti apelsīnu koku dārzi, ir Grieķija, Portugāle, Kipra un Francija, kurās kopā atrodas tikai 20 % no visiem apelsīnu koku dārziem ES-27 valstīs. Laikā no 2002. līdz 2007. gadam apelsīnu koku dārzu kopējā platība ES-15 valstīs palielinājās par 10 %, pateicoties palielinājumam Spānijā un Portugālē. Pārējās dalībvalstīs apelsīnu koku dārzu platības nedaudz samazinājās. Citronu koku dārzu platība Spānijā, kas ir 39 859 ha, ir vairāk nekā 60 % no to kopējās platības ES-27 valstīs. Otrā lielākā citronu koku dārzu platība (16 634 ha) atrodas Itālijā, un tā veido apmēram vienu ceturtdaļu no to kopējās platības ES-27 valstīs. Trešā lielākā platība atrodas Grieķijā (8 %). Platības Kiprā, Portugālē un Francijā veido tikai pavisam nelielu daļu no šo koku kopējās platības ES-27 valstīs (apmēram 1 % vai mazāk katrā dalībvalstī). Tā kā šī platība palielinājās tikai Portugālē, bet visās citās dalībvalstīs samazinājās, vispārējā ietekme ES-15 valstīs bija citronu koku dārzu kopējās platības samazinājums. Spānijā apmēram 116 225 ha aizņem mazo citrusaugļu koki; tas ir apmēram trīs ceturtdaļas mazo citrusaugļu koku dārzu platības ES-27 valstīs. Nākamais lielākais to audzētājs ir Itālija ar tikai 21 998 ha, kas ir apmēram 15 % no to kopējās platības ES-27 valstīs. Šī platība palielinājās Spānijā un Grieķijā un samazinājās Itālijā par apmēram tādu pašu apjomu. Attiecīgi kopumā mazo citrusaugļu koku dārzu platība saglabājās vairāk vai mazāk nemainīga. No 1997. līdz 2002. gadam augļu dārzu platība ES-15 valstīs samazinājās par apmēram 187 700 ha (15 % relatīvā izteiksmē). Šis samazinājums bija īpaši vērojams attiecībā uz ābelēm un persiku kokiem (gan absolūtā izteiksmē, gan attiecībā pret šo sugu kopējo platību). Savukārt palielinājās mazo citrusaugļu koku platības (galvenokārt tāpēc, ka tās ievērojami palielinājās Spānijā). Izņemot Somiju, augļu koku platības samazinājās visās dalībvalstīs. Šī lejupejošā tendence turpinājās arī no 2002. līdz 2007. gadam. Kopējā apsekotā augļu dārzu platība ES-15 valstīs laikā no 2002. līdz 2007. gadam samazinājās par 37 621 ha (4 % relatīvā izteiksmē). Apelsīnu koku platība palielinājās par 10 %, bet mazo citrusaugļu koku platība saglabājās apmēram nemainīga. Pārējo augļu koku platības samazinājās par 5–13 %. Attiecībā uz dalībvalstīm (ES 15) vissvarīgāko secinājumu kopsavilkums ir izklāstīts turpmāk. Dažās dalībvalstīs kopējā apsekotā platība palielinājās. Kopējā apsekotā augļu dārzu platība palielinājās Dānijā (par 6 %), Austrijā (par 4 %) un Spānijā (par 3 %). Dānijā palielinājās visas apsekotās platības (ābeles un bumbieres). Austrijā persiku koku dārzu platība samazinājās par vienu ceturtdaļu, savukārt visās pārējās apsekotās augļu koku platības palielinājās. Ievērojami palielinājās arī aprikožu koku dārzu platība (par 26 %). Spānijā ievērojami palielinājās apelsīnu koku platība (par 21 %), un ne tik būtisks palielinājums tika novērots attiecībā uz persiku koku un mazo citrusaugļu koku platībām. Pārējās apsekotās platības samazinājās — jo īpaši ābeļu platības (par trešdaļu). Dažās citās dalībvalstīs samazinājās kopējā apsekotā platība, kā arī visu apsekoto augļu koku sugu skaits. Kopējā platība diezgan ievērojami samazinājās Francijā, Somijā, Zviedrijā un Apvienotajā Karalistē (par 15–20 %), savukārt Luksemburgā tirgum ražojošo augļu koku stādījumi gandrīz pilnībā izzuda. Vācijā un Īrijā kopējā apsekotā platība samazinājās pavisam nedaudz (mazāk nekā par 1 %). Pārējās dalībvalstīs apsekoto augļu dārzos audzēto koku sugu kopējā platība samazinājās, lai gan attiecībā uz dažām no apsekotajām sugām bija vērojams palielinājums. Piemēram, Grieķijā mazo citrusaugļu koku platība palielinājās par vienu trešdaļu, bet visu pārējo augļu koku platības samazinājās. Itālijā kopējā platība samazinājās par 8 %. Tajā nedaudz palielinājās ābeļu un aprikožu koku dārzu platības, bet samazinājās pārējo veidu augļu dārzu platības. Diezgan būtiski samazinājās mazo citrusaugļu koku (22 %), bumbieru (17 %) un persiku koku (13 %) dārzu platības. Portugālē ievērojami palielinājās citronu koku platība, savukārt visu pārējo augļu koku platības samazinājās, dažas pat ievērojami (persiku un aprikožu koki). Beļģijā un Nīderlandē kopējā platība samazinājās par apmēram 4 %, galvenokārt tāpēc, ka samazinājās ābeļu dārzu platība un vienlaikus palielinājās bumbieru dārzu platība. Secinājumi un ieteikumi Salīdzinot ar iepriekšējiem apsekojumiem, jāuzsver kopš 2002. gada veiktie uzlabojumi attiecībā uz „vērā ņemto augļu dārzu platību”. Gandrīz visas dalībvalstis atkal nosūtīja 2007. gada apsekojuma rezultātus par augļu dārzu neto platību („neto platība” ir platība, kuru aizņem tikai koki). Ņemot vērā iepriekšminētos uzlabojumus, jo īpaši saistībā ar jēdziena „neto platība” vispārējo lietojumu, 2007. gada apsekojumu kopumā var uzskatīt par apmierinošu. Attiecībā uz turpmākiem apsekojumiem uzmanība jāpievērš šķirņu un kodu sarakstu atjaunināšanai un sliekšņu saskaņošanai. Jāizvērtē iespēja identificēt sinerģijas ar citām statistiskām darbībām un/vai administratīvo avotu izmantošanu. Apkopojot no dalībvalstīm saņemtajos ziņojumos izklāstītos apsvērumus, Komisija var secināt, ka dalībvalstīm bija ievērojamas grūtības apsekojuma veikšanā. Šis apsekojums sniedz ticamus aprēķinus par ES tiesību aktos noteikto septiņu (un dažās dalībvalstīs pat vairāku) sugu augļu koku dārziem ES. Turklāt var teikt, ka lielākā daļa dalībvalstu uzskata apsekojumu par ļoti noderīgu, jo tas sniedz ne vien informāciju par ļoti svarīgu lauksaimniecības nozari, bet arī informāciju, kas ir ļoti noderīga citiem statistiskiem mērķiem, piemēram, lauksaimniecības ekonomiskajiem kontiem. [1] OV L 13, 16.1.2002., 21. lpp. [2] OV L 16, 18.1.2002., 35. lpp. [3] OV L 225, 23.8.2008., 14. lpp. [4] Liela daļa šīs platības ražo ābolus, kas tiek pārstrādāti, un tāpēc ietver ne tikai „deserta ābolus”, kā noteikts Direktīvā 2001/109. Tas ir tāpēc, ka nav iespējams nošķirt platības, kas iestādītas deserta ābolu ražošanai, no tām, kas iestādītas pārstrādei Polijā.