Otrais Komisijas ziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam par dalībvalstu pieredzi darbā ar ĢMO, kas laisti tirgū atbilstīgi direktīvai 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē {SEC(2007) 274} /* COM/2007/0081 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 5.3.2007 COM(2007) 81 galīgā redakcija OTRAIS KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM par dalībvalstu pieredzi darbā ar ĢMO, kas laisti tirgū atbilstīgi Direktīvai 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē {SEC(2007) 274} SATURS 1. Pamatojums un darbības joma 3 2. Produktu, kas satur ĢMO vai sastāv no tiem, laišana tirgū (Direktīvas C daļa) 4 3. Pētniecība un attīstība un mērķi, kas nav produktu, kuri satur ĢMO vai sastāv no tiem, laišana tirgū (Direktīvas B daļa) 7 4. Secinājumi 9 PAMATOJUMS UN DARBīBAS JOMA 2002. gada 17. oktobrī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK atcelšanu[1] kļuva pilnībā piemērojama. Saskaņā ar minētās direktīvas 31. panta 6. punktu "Komisija 2003. gadā un turpmāk reizi trijos gados nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par dalībvalstu pieredzi darbā ar ĢMO, ko laiž tirgū saskaņā ar šo direktīvu". Komisija 2004. gada 31. augustā pieņēma pirmo ziņojumu Eiropas parlamentam un Padomei[2]. Pēc tam saskaņā ar Direktīvas 2001/18/EK 31. panta 4. punktu visas dalībvalstis (DV) par laiku no 2002. gada 17. oktobra līdz 2005. gada 17. oktobrim nosūta Komisijai trīs gadu ziņojumu par pasākumiem, kas veikti, lai īstenotu šīs direktīvas noteikumus, iekļaujot īsu faktu pārskatu par pieredzi darbā ar produktiem, kas satur ģenētiski modificētus organismus (ĢMO) vai sastāv no tiem un ko laiž tirgū saskaņā ar šo direktīvu. Visas DV, izņemot Portugāli, iesniedza Komisijai trīs gadu ziņojumu, un ziņojumu kopsavilkums ir iekļauts 1. pielikumā šim otrajam ziņojumam Eiropas Parlamentam un Padomei. Lai sniegtu visaptverošu un līdzsvarotu ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei, Komisija uzskata par lietderīgu - ietvert informāciju ne tikai par pieredzi darbā ar ĢMO, kas laisti tirgū saskaņā ar direktīvu (direktīvas C daļa), bet arī par pieredzi darbā ar ĢMO, kas paredzēti citiem mērķiem, nevis laišanai tirgū, t.i., pētniecībai un attīstībai (direktīvas B daļa), kā arī - ietvert informāciju par citu tādu ieinteresēto personu ieguldījumu kā nozares/tirdzniecības organizācijas, lauksaimnieku apvienības un NVO, kas nodarbojas ar vides jautājumiem. Ieguldījumu devušo ieinteresēto personu saraksts iekļauts 2. pielikumā. Tādējādi, pamatojoties uz trīs gadu ziņojumiem no DV, kā arī pārējo ieinteresēto personu ieguldījumu, ir tapis šis otrais ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei. produktu, kas satur ĢMO vai sastāv no tiem, laišana tirgū (Direktīvas C daļa) Pieteikumu un atļauju skaits Laikā no 2002. gada 17. oktobra līdz 2005. gada 17. oktobrim saskaņā ar direktīvu astoņām DV (BE, DE, DK, ES, FR, NL, SE, UK) tika iesniegti pavisam 26 direktīvas C daļai atbilstīgi paziņojumi par ģenētiski modificētiem augiem. Tomēr no 2004. gada 18. aprīļa pilnībā stājās spēkā Regula (EK) 1829/2003 par ģenētiski modificētu pārtiku un barību[3]. Atbilstīgi pārejas pasākumiem, kas izklāstīti minētās regulas 46. panta 3. punktā, uz paziņojumiem, kurus iesniedza saskaņā ar Direktīvu 2001/18/EK, kuri bija arī par izmantošanu barībā un par kuriem novērtējuma ziņojums vēl nebija sniegts, attiecināja šajā regulā noteikto atļauju izsniegšanas procedūru. Šā pasākuma rezultātā un pēc tam, kad paziņotāji atsauca vēl trīs pieteikumus, Direktīva joprojām attiecās uz trīspadsmit pieteikumiem. Šajos 13 pieteikumos atbilstīgi direktīvai ir apstiprināti šādi 5 produkti: - NK603 kukurūza no Monsanto Europe S.A. [4], - MON863 kukurūza no Monsanto Europe S.A. [5], - GT73 eļļas rapsis no Monsanto Europe S.A. [6], - 1507 kukurūza no Pioneer Hi-Bred International INC and Mycogen Seeds [7] un - MON863 X MON810 kukurūza no Monsanto Europe S.A. [8]. Trīs gadu ziņojumi liecina, ka lielākā daļa DV atzīst, ka direktīvas īstenošana ir palīdzējusi atjaunot uzticību atļauju piešķiršanas procesam attiecībā uz ģenētiski modificētu produktu laišanu tirgū. Dažas DV atsaucās arī uz atļauju piešķiršanas procesu, uz ko attiecas Regula (EK) Nr. 1829/2003 par ģenētiski modificētu pārtiku un barību[9], un šajā sakarā interesējās par kompetento iestāžu īpašo nozīmi saistībā ar Direktīvu 2001/18/EK. Vairākas DV norādīja uz lielākoties negatīvo attieksmi pret jaunajām atļaujām no to ieinteresēto personu puses, kas nav nozares pārstāvji. Nozares pārstāvji ziņoja, ka pieredze liecina, ka Direktīvas 2001/18/EK īstenošana nav palīdzējusi atjaunot uzticību ES lēmumu pieņemšanas procesam attiecībā uz pieteikumiem saskaņā ar C daļu un jo īpaši norādīja, ka kopš 1998. gada nav dota piekrišana audzēšanai. Paziņojuma sniegšanas maksa par laišanu tirgu dalībvalstīs ir atšķirīga un svārstās no EUR 0 līdz 50 000 par pieteikumu. Nozares pārstāvji norādīja, ka tas var ietekmēt to DV izvēli, kam uzņēmums iesniedz pieteikumu, jo īpaši mazo un vidējo uzņēmumu gadījumā. Lauksaimnieku organizācijas apstiprināja, ka lauksaimniekiem ir tiesības izvēlēties audzēt ĢM kultūras vai nē. NVO norādīja, ka pašlaik ir grūti nodrošināt pārskatāmību un iesaistīt ieinteresētās personas direktīvas īstenošanā. Sīkāka informācija par visām izplatīšanām saskaņā ar C daļu ir pieejama http://gmoinfo.jrc.it. Izsekojamība, marķēšana un robežvērtības Direktīvā 2001/18/EK minētās galvenās prasības attiecībā uz ĢMO (kā arī pārtikas un barības produktiem, ko ražo no ĢMO) marķēšanu un izsekojamību ir sīkāk izklāstītas Regulā (EK) Nr. 1830/2003[10]. Komisija 2006. gada maijā iesniedza Padomei un Eiropas Parlamentam īpašu ziņojumu par šīs regulas īstenošanu[11]. Attiecībā uz robežvērtībām DV ziņoja par grūtībām pārvaldīt parastās sēklu partijas, kurās nejauši var būt klāt atļauti ĢMO, ja nebūs noteikts nejaušas klātbūtnes slieksnis. Nozares pārstāvji ziņoja par vajadzību noteikt sliekšņus atļautiem ĢMO, kā arī ĢMO, kas vēl nav atļauti ES, bet kas jau ir apstiprināti apzinātai izplatīšanai trešās valstīs. NVO un dažas DV ir pieprasījušas, lai sliekšņus noteiktu ĢM pēdu atklāšanas līmenī. Viena DV uzsvēra vajadzību pēc robežvērtībām attiecībā uz ĢMO, kas atļauti atbilstīgi direktīvas B daļai. Nozares pārstāvji norādīja, ka ES lauksaimnieki nelabprāt audzē ĢM šķirnes daudzās DV, kur lielie pārtikas pārstrādes uzņēmumi, tirgotāji un mazumtirgotāji joprojām piesardzīgi izmanto ĢM materiālu, ņemot vērā arvien kritiskāko sabiedrības viedokli un ar izsekojamību saistītajām izmaksām. Turklāt, tā kā pirmās paaudzes ĢMO produkti noveco un vairs netiek pārdoti komerciālos nolūkos, nozares pārstāvji ir pieprasījuši atbilstīgas, samērīgas atjaunošanas procedūras, kas būtu jāpiemēro attiecībā uz visām atlikušajām nejaušajām ĢMO pēdām, lai nodrošinātu juridisku noteiktību pēc piekrišanu termiņa beigām. Monitorings pēc laišanas tirgū Vairums DV ziņoja, ka vajadzīga konsekventāka pieeja attiecībā uz monitoringu pēc laišanas tirgū, vienlaikus saglabājot iespēju veikt īpašu uzraudzību atkarībā no īpaša klimata un dabiskās vides DV. Vairākas DV uzskatīja, ka līdz šim iesniegtajiem monitoringa plāniem bija raksturīgs precizitātes un skaidra atbildības sadalījuma trūkums. Vairums DV atbalstīja Monitoringa darba grupu, ko izveidoja kompetentās iestādes, kā atbilstīgu forumu, kurā risināt šos jautājumus. NVO ziņoja, ka būtu vajadzīga saskaņotāka pieeja, uzticot atbildību neatkarīgai struktūrai, nevis vienam pašam piekrišanas saņēmējam, lai novērtētu visus monitoringa un uzraudzības datus, kas saistīti ar apzinātu izplatīšanu, jo tirgū laiž arvien vairāk ĢMO. Paraugu ņemšana un noteikšana Komisijas Ieteikumu 2004/787/EK[12] par paraugu ņemšanas un noteikšanas tehnisko vadlīniju izstrādi ģenētiski modificētiem organismiem izstrādāja, lai palīdzētu īstenot Regulu (EK) Nr. 1830/2003 par izsekojamību un marķēšanu. Tomēr daudzas DV ziņoja, ka Ieteikumā iekļauto protokolu ievērošana ir sarežģīta, laikietilpīga un dārga un ka rezultāti nav samērīgi ar ieguldīto laiku un līdzekļiem. Kopumā DV izteica skaidru vēlmi pēc protokoliem, kurus ievērojot vajadzība pēc atbilstīgas paraugu ņemšanas un noteikšanas būtu samērojama ar izmaksām. Nozares pārstāvji ziņoja, ka izstrādājamie standarta protokoli jāsaskaņo ar starptautiskajām pārbaužu metodēm, lai tie būtu elastīgi un atbilstu sēklu, pārtikas un barības nozarē pašreiz izmantotajai ikdienas praksei. Lauksaimnieku organizācijas atbalstīja ĢM DNS izmantošanu par mērvienību nejaušai klātbūtnei visā lauksaimnieciskās ražošanas ķēdē no sēklas līdz pārtikai un barībai, lai nodrošinātu konsekvenci un izvairītos no tiesāšanās ieinteresēto personu starpā. Pretantibiotiku rezistences marķiergēns Attiecībā uz pretantibiotiku rezistences marķiergēnu ( ARM ) klātbūtni, vairums DV ziņoja, ka Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes ( EFSA ) ĢMO ekspertu grupas 2004. gada 2. aprīļa atzinums ir izrādījies lietderīgs attiecībā uz šādu gēnu pakāpenisku izskaušanu. Tomēr NVO aicināja veikt jaunu ARM gēnu novērtējumu, lai aplūkotu tikai iespējamo kaitīgo ietekmi uz cilvēka veselību un vidi, neatsaucoties uz to izmantošanu nozarē kā līdzekli, lai panāktu efektīvu transgēnu procesu atlasi augos. Sīkāka informācija par atsevišķu DV trīsgadu ziņojumiem ir pieejama šā ziņojuma 1. pielikumā. Valsts drošības klauzula Lai gan DV trīsgadu ziņojumos par to nav tiešas norādes, ir lietderīgi pieminēt, ka kopš direktīvas stāšanās spēkā sešas DV (AT, DE, EL, FR, HU, LU) saskaņā ar direktīvas 23. panta noteikumiem ir saglabājušas pagaidu aizliegumu pieciem atļautiem ĢMO. Visos gadījumos EFSA neatrada nekādu iemeslu uzskatīt, ka ilgstoša šo ĢMO laišana tirgū varētu slikti ietekmēt cilvēka un dzīvnieka veselību vai vidi, ja nosacījumi, ar kādiem tā deva piekrišanu, ir izpildīti. Attiecīgie uzņēmumi vairs komerciāli neizmanto trīs no šiem ĢMO. Saskaņā ar EK Līgumā noteikto pienākumu Komisija gatavojas pieprasīt, lai attiecīgās DV atceļ valsts pasākumus, kas aizliedz šo produktu pārdošanu, jo nav zinātniska pamatojuma drošības klauzulas piemērošanai attiecībā uz visiem šiem produktiem. Turklāt Komisija ir paredzējusi veikt vajadzīgos pasākumus, lai oficiāli apstiprinātu visu trīs ĢMO, kas vairs netiek komerciāli izmantoti, izņemšanu no tirgus. Zinātniskā konsekvence un atļaujošo lēmumu pārskatāmība Vides 2006. gada 26. jūnija Padomē DV atbalstīja virkni pasākumu, ko ierosināja Komisija, lai veiktu praktiskus uzlabojumus nolūkā pārliecināt DV, ieinteresētās personas un plašu sabiedrību, ka Komisijas lēmumu pamatā ir kvalitatīvi zinātniski novērtējumi, ar kuriem panāk augsta līmeņa cilvēku veselības un vides aizsardzību. Šo pasākumu mērķis ir uzlabot zinātnisko konsekvenci un pārskatāmību, lai varētu veikt apdraudējuma novērtējumu un lēmumu pieņemšanas procedūras atbilstīgi pašreizējam tiesiskajam regulējumam, un to kopsavilkums ir iekļauts šā ziņojuma 3. pielikumā. Pētniecība un attīstība un mērķi, kas nav produktu, k URI SATUR ĢMO VAI SASTāV NO TIEM, LAIšANA TIRGū (DIREKTīVAS B DAļA) Par pieteikumu skaitu Pārskata periodā no 2002. gada 17. oktobra līdz 2005. gada 17. oktobrim 13 dalībvalstīm tika iesniegti 245 pieteikumi ĢMO izplatīšanai mērķiem, kas nav laišana tirgū. Visvairāk pieteikumu iesniedza Spānijā (89), Francijā (54), Vācijā (25), Ungārijā (21), Zviedrijā (18) un Nīderlandē (13). Divpadsmit DV nesaņēma nevienu pieteikumu. No pavisam 245 pieteikumiem 4 pieteikumus atsauca, 23 pieteikumi 2005. gada oktobrī vēl nebija izskatīti[13], 191 deva piekrišanu un 27 pieteikumus noraidīja. Vislielākais atteikumu procents bija Ungārijā, kur tika noraidīti 14 no pavisam 21 pieteikumiem. Sīkāka informācija par visām izplatīšanām saskaņā ar B daļu ir pieejama http://gmoinfo.jrc.it. DE, FR un NL ziņoja par iznīcināšanu pēc izmēģinājumiem uz lauka – NL notika daļēja iznīcināšana pēc 2 izmēģinājumiem uz lauka; FR 2003. gadā iznīcināja 19 no 56 izmēģinājuma stādījumiem; un DE tika ziņots par vairākiem iznīcināšanas gadījumiem, kaut arī to precīzs skaits nav zināms, jo pieteikuma iesniedzējiem oficiāli nav jāziņo par iznīcināšanām, ja vien nav skartas atļaujas piešķiršanas prasības. B daļas paziņojuma sniegšanas maksa dalībvalstīs ir atšķirīga, un tā ir no EUR 0-17 000 par pieteikumu. Nozares pārstāvji norādīja, ka tas var ietekmēt to DV izvēli, kam uzņēmums iesniedz pieteikumu, jo īpaši mazo un vidējo uzņēmumu gadījumā. Lauksaimnieku organizācijas paziņoja, ka izmēģinājumi uz lauka ir viens no līdzekļiem kā saglabāt Eiropas pētniecības un lauksaimniecības konkurētspēju. Vispārējā atļaujas piešķiršanas procedūra Vairums DV uzskatīja, ka direktīva devusi ES pārskatāmāku un prognozējamāku režīmu. Tomēr tika paustas bažas par konsekvences trūkumu DV starpā, ņemot vērā to, ka atļauju piešķiršanas process lielākoties notiek dalībvalsts līmenī, un par iespēju, veicot B daļā minētos izmēģinājumus, inficēt blakus augošās kultūras. Vairākas DV arī uzsvēra īpašo jautājumu par gēnu terapijas klīniskiem izmēģinājumiem, jo dažas DV pašlaik piemēro Direktīvas 90/219/EK[14] noteikumus par ierobežotu izmantošanu, kamēr pārējās piemēro Direktīvu 2001/18/EK par apzinātu izplatīšanu vidē. Pēc nesen veikta pētījuma, ko pasūtīja Komisija, šo jautājumu apspriedīs ar kompetentajām iestādēm, kuras 2007. gadā izraudzītas atbilstīgi abiem minētajiem tiesību aktiem. Neskatoties uz iespēju apspriest pieteikumus pirms to iesniegšanas, gandrīz visām kompetentajām iestādēm pēc iesniegšanas tika prasīta papildu informācija, jo īpaši jaunu pieteikumu gadījumos vai gadījumos, kad pieteikumus iesniedza par ievērojami lielākiem izmēģinājumiem uz lauka, nekā iepriekš atļautie. To minēja kā svarīgāko iemeslu, kas kavēja procesu. Nozares pārstāvji arī aicināja vairāk saskaņot attiecībā uz pieteikumiem saskaņā ar B daļu visā ES, minot tās atšķirības DV starpā attiecībā uz datu prasībām, grafikiem un sabiedrības informēšanu, kas mazināja pašreizējas sistēmas prognozējamību. Nozares pārstāvji bija īpaši satraukti par to, ka reizēm piekrišana tika dota pēc stādīšanas sezonas beigām. Vides riska novērtējums Vairums DV uzskatīja, ka Komisija bija sniegusi skaidrus norādījums par to, kas ir vajadzīgs, lai veiktu vides riska novērtējumu. Tomēr vairākas DV būtu pateicīgas par papildu norādījumiem par to, kas tiek uzskatīts par pieļaujamu un nepieļaujamu risku un par ilglaicīgu kumulatīvu iedarbību. Nozares pārstāvji arī aicināja vairāk saskaņot vides riska novērtēšanas prasības. NVO uzsvēra vajadzību pēc konkrētākām vadlīnijām attiecībā uz alergēniskuma pārbaudēm. Sabiedriskā apspriešana Vairums DV sabiedriskai apspriešanai atvēl vismaz 30 dienas, izmantojot tam valsts un vietējos laikrakstus, pasta adreses, tīmekļa vietnes, reģistrus un atklātu izskatīšanu, lai pieteikumus darītu pieejamus sabiedrībai. Vairums DV nodrošina vietu izmēģinājumam uz lauka vietējās pašvaldības vai pagasta līmenī, nevis precīzi nosaka vietu, lai samazinātu objektu iznīcināšanas iespēju. Sabiedrības komentārus nosūta zinātniskajām padomdevējām komitejām, ko izveido ar DV balsu vairākumu. Komentārus iekļauj arī lēmuma pieņemšanas lietā, ko nosūta attiecīgajiem ministriem. Vairākas DV ir atzinušas, ka sabiedrības komentāri, ja tādi ir, ir pārāk vispārīgi vairumā gadījumu, lai tos piemērotu konkrētos gadījumos. Nozares pārstāvji bija uztraukušies par izmēģinājumu uz lauka vietas publiskošanu, kuras rezultātā lauksaimniekus bieži vien vajāja, un galu galā pret ĢM noskaņoti aktīvisti pārtrauca izmēģinājumus. Tas nepārprotami kaitēja bioloģiskā drošuma pētījumiem un biotehnoloģiju produktu izstrādāšanai ES. NVO aicināja, lai informācija, par ko interesējas sabiedrība, būtu viegli un ātri pieejama. Sīkāka informācija par atsevišķu DV trīsgadu ziņojumiem ir pieejama šā ziņojuma 1. pielikumā. Secinājumi Šis ziņojums īpaši skar Direktīvu 2001/18/EK un apzinātu ĢMO izplatīšanu vidē. No 2002. gada oktobra līdz 2005. gada oktobrim astoņas dalībvalstis saņēma pieteikumus ĢMO laišanai tirgū un trīspadsmit valstis saņēma pieteikumus veikt izmēģinājumus uz lauka pētniecības un attīstības mērķiem. Minētās dalībvalstis, kas izskatīja pieteikumus, kopumā izsakās pozitīvi par savu pieredzi, īstenojot direktīvu, lai arī vairāki tehniski jautājumi vēl atbilstīgi jārisina, proti, rentabla un praktiska paraugu ņemšanas un noteikšanas sistēma, kā arī lielāka konsekvence, precīzāka informācija un labāks pienākumu sadalījums saistībā ar monitoringa pasākumiem pēc laišanas tirgū. Pārējās ieinteresētās personas bija mazāk pozitīvi noskaņotas, novērtējot direktīvu. Dažas dalībvalstis aicināja dot vairāk norādījumu par īpašiem vides riska novērtēšanas aspektiem. Komisija ir apņēmusies sadarboties ar EFSA , lai turpinātu izstrādāt vadlīnijas kā daļu no vispārējā riska novērtēšanas regulējuma, lai palielinātu kopējo novērtēšanas procesa pārskatāmību un vairotu uzticību tam. Vairākums dalībvalstu gaida arī lielāku saskaņotību attiecībā uz izplatīšanas procesu saskaņā ar B daļu, tostarp gēnu terapijas izmēģinājumiem, izmēģinājumu uz lauka vietas definēšanu, papildu norādījumiem attiecībā uz vides riska novērtēšanu un pārvaldības pasākumiem, lai novērstu blakus esošo kultūru inficēšanu. Visbeidzot, vairums dalībvalstu ir uzsvērušas vajadzību pēc tiesiska instrumenta, kas noteiktu robežvērtības sēklām, ņemot vērā grūtības, kuras tām ir radušās, pārvaldot parasto sēklu partiju marķēšanu un pārskatāmību bez šādām robežvērtībām attiecībā uz nejaušu klātbūtni. Komisija pašlaik pēta dažādās iespējas attiecībā uz šo jautājumu.[pic] [1] OV L 106, 17.4.2001., 1. – 39. lpp. [2] Pieejams http://ec.europa.eu/environment/biotechnology/index_en.htm. [3] Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regula (EK) Nr. 1829/2003 par ģenētiski modificētu pārtiku un barību (OV L 268, 18.10.2003., 1.–23. lpp.). [4] Komisijas 2004. gada 19. jūlija Lēmums 2004/643/EK par ģenētiski modificēta kukurūzas produkta (Zea mays L. līnija NK603), kas ir izturīgs pret glifosātu, laišanu tirgū saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/18/EK (OV L 295, 18.9.2004., 35.-37. lpp.). Spānija 2004. gada 18. oktobrī publicēja galīgo piekrišanu. [5] Komisijas 2005. gada 8. augusta Lēmums 2005/608/EK par ģenētiski modificēta kukurūzas produkta (Zea mays L. līnija MON 863), kas ir izturīgs pret kukurūzas sakņu tārpu, laišanu tirgū saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/18/EK. (OV L 207, 10.8.2005., 17.-19. lpp.). Vācija 2005. gada 9. februārī publicēja galīgo piekrišanu. [6] Komisijas 2005. gada 31. augusta Lēmums 2005/635/EK par eļļas rapša produktu (Brassica napus L., GT73 līnija), kas ģenētiski modificēti izturībai pret herbicīdu glifosātu, laišanu tirgū saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/18/EK. (OV L 228, 3.9.2005., 11.-13. lpp.). Minētajam lēmumam sekoja Komisijas 2005. gada 16. augusta Ieteikums par pasākumiem, kas jāveic atļaujas saņēmējam, lai novērstu visus iespējamus kaitējumus veselībai un videi, kuri varētu rasties, ja nejauši izbirst rapša (Brassica napus L., līnija GT73 — MON-00073-7) sēklas, kurš ģenētiski modificēts, lai palielinātu tā izturību pret herbicīdu glifozātu. (OV L 228, 3.9.2005., 19.-20. lpp.). [7] Komisijas 2005. gada 3. novembris Lēmums 2005/772/EK par ģenētiski modificēta kukurūzas produkta (Zea mays L. līnija 1507) ar izturību pret dažiem tauriņu kārtas kaitēkļiem un herbicīda glufozinātamonija panesību laišanu tirgū saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/18/EK. (OV L 291, 5.11.2005., 42.-44. lpp.). Nīderlande 2006. gada 16. martā publicēja galīgo piekrišanu. [8] Komisijas 2006. gada 16. janvāra Lēmums 2006/47/EK par kukurūzas produkta (Zea mays L., hibrīds MON 863 × MON 810), kas ir ģenētiski modificēts izturībai pret kukurūzas vaboli un dažiem tauriņu kārtas kukurūzas kaitēkļiem, laišanu tirgū saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/18/EK. (OV L 26, 31.1.2006., 17.-19. lpp.). [9] Sal. ar šīs regulas 6. un 18. pantu. [10] OV L 268, 18.10.2003., 24.-28. lpp. [11] COM(2006) 197, galīgā redakcija, 10.5.2006. [12] OV L 348, 24.11.2004., 18.-26. lpp. [13] Ziņošanas termiņa beigas dalībvalstu trīs gadu ziņojumiem (2002. gada 17. oktobris — 2005. gada 17. oktobris). [14] OV L 117, 8.5.1990., 1.-6. lpp.