LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 450/1

KOMISIJAS PAZIŅOJUMS

Norādes par valdību savstarpējo līgumu slēgšanu drošības un aizsardzības jomā (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/81/EK 13. panta f) punkts)

(2016/C 450/01)

1. Ievads

Tirdzniecība starp valdībām (G2G) ir metode, kas ļauj valdībām iepirkt aizsardzības aprīkojumu, pakalpojumus un pasūtīt būvdarbus no citām valdībām. Valdība, kura veic iepirkumu, ar nevienu no līgumslēdzējiem aizsardzības jomā nekārto darījumus tiešā veidā; pārdošanu organizē cita valdība, piedāvājot attiecīgo aprīkojumu no saviem krājumiem vai šādā nolūkā pati to iepērkot. Bieži vien G2G ietver, bet neaprobežojas ar produktu atbalstu, tehnisko apkopi, apmācībām un infrastruktūras būvniecību.

ES aizsardzības ekipējuma tirgū G2G darījumu īpatsvars ir visai ievērojams. No 2005. līdz 2012. gadam tāda aizsardzības aprīkojuma vērtība, ko dalībvalstis iepirkušas no citām valdībām, bija aptuveni 22,8 miljardi euro jeb 9 % no kopējiem ES izdevumiem aizsardzības aprīkojuma jomā.

Valdības var nolemt militāro aprīkojumu vai pakalpojumus iepirkt no citas valdības dažādu iemeslu dēļ. Daudzos gadījumos G2G“pārdevējai dalībvalstij” sniedz iespēju atbrīvoties no pārpalikušā aprīkojuma, bet “pircējai dalībvalstij” – par pieņemamu cenu uzlabot aizsardzības spējas. Tādējādi tas var būt lietderīgs rīks, lai pārvarētu budžeta ierobežojumu radītos izaicinājumus un pārstrukturētu bruņotos spēkus. Atsevišķās situācijās G2G var būt vispiemērotākais – vai pat vienīgais – iepirkuma risinājums, kas ļauj izpildīt specifiskās militāro spēju prasības, kas nepieciešams, lai nodrošinātu dalībvalstu bruņoto spēku sadarbspēju vai “operacionālo priekšrocību”. G2G var arī palīdzēt ātri apmierināt steidzamas operatīvās prasības.

Tāpat G2G var izmantot dalībvalstu sadarbībā. To varētu darīt, piemēram, tādā situācijā, kad viena dalībvalsts saskaņā ar direktīvu iepērk aprīkojumu vai pakalpojumus visu sadarbības shēmā ietverto dalībvalstu vārdā un pēc tam daļu no šī aprīkojuma un pakalpojumiem nodod pārējām valdībām. Šādās situācijās šī paziņojuma 3.–7. iedaļa neattiecas uz līgumiem, kas noslēgti šādas nodošanas nolūkā.

G2G darījumi var tikt slēgti dažādos veidos un var ietvert dažāda veida aprīkojumu un pakalpojumus. Nozares loma un ieguvums ievērojami atšķiras, un atkarībā no līguma apjoma un priekšmeta G2G var ievērojami ietekmēt tirgu. Neizpētot visus iepirkuma risinājumus un nepamatojot izvēlēto iepirkuma stratēģiju pirms līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas valdību starpā, Eiropas Savienībā viens vai vairāki uzņēmēji var tikt diskriminēti, bet atsevišķos gadījumos var tikt apieti piemērojamie noteikumi un negatīvi ietekmēts labi funkcionējošs iekšējais tirgus.

Komisija 2013. gada jūlija paziņojumā “Ceļā uz konkurētspējīgāku un efektīvāku aizsardzības un drošības nozari” (1) norādīja, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2009/81/EK (2) ietvertie specifiskie izņēmumi “var tikt interpretēti tādā veidā, kas mazina pareizu direktīvas izmantošanu. Tas varētu apdraudēt līdzvērtīgus konkurences apstākļus iekšējā tirgū. Tāpēc Komisija nodrošinās, ka šie izņēmumi tiek interpretēti precīzi un ka tie nav veikti ļaunprātīgi, lai apietu direktīvu.” Lai to izdarītu, Komisija paziņoja par savu nodomu sadarbībā ar dalībvalstīm izstrādāt norādījumus par šiem izņēmumiem, un visupirms tie tiks sagatavoti par līgumiem, kurus viena valdība slēdz ar otru valdību (3).

Šā paziņojuma mērķis ir sniegt norādījumus, ieviešot labu iepirkuma praksi attiecībā uz šāda izņēmuma piemērošanu, jo īpaši lai samazinātu ES tiesību aktu pārkāpumu risku. Šajā paziņojumā, bez spēkā esošajos ES tiesību aktos paredzētā, nav noteikti papildu pienākumi vai priekšnosacījumi šā izņēmuma piemērošanai. Tas nav arī juridiski saistošs. ES tiesību juridiski saistošu interpretāciju ir pilnvarota sniegt vienīgi Eiropas Savienības Tiesa (“Tiesa”).

2. Tiesiskais regulējums

Saskaņā ar Direktīvas 2009/81/EK (“direktīva”) 2. pantu līgumu slēgšanas tiesības aizsardzības un drošības jomā būtu jāpiešķir atbilstīgi šīs direktīvas noteikumiem.

Direktīvas 13. panta f) punktā ir paredzēts izņēmums attiecībā uz tiem līgumiem, kurus viena valdība slēdz ar citu valdību par i) militārā aprīkojuma vai sensitīva aprīkojuma piegādi, ii) būvdarbiem un pakalpojumiem, kas tieši saistīti ar šādu aprīkojumu, vai iii) būvdarbiem un pakalpojumiem, kas tieši paredzēti militāriem mērķiem vai sensitīviem būvdarbiem un pakalpojumiem.

Direktīvas 1. apsvērums, kurā norādīts, ka “valsts drošība ir katras dalībvalsts pašas kompetencē gan aizsardzības, gan drošības jomā”, ir nozīmīgs saistībā ar šo izņēmumu, jo valsts drošība var būt iemesls, kura dēļ dalībvalstis lemj par labu G2G iepirkumam.

Direktīvas 30. apsvērumā ir norādīts, ka, “ņemot vērā aizsardzības un drošības nozares īpašo raksturu, no šīs direktīvas darbības jomas būtu jāizslēdz aprīkojuma iegāde, kā arī būvdarbu un pakalpojumu iegāde, ko viena valdība veic no otras valdības”. Šīs nozares raksturīgā iezīme ir apmērs, kādā aizsardzības un drošības iepirkumu ietekmē valsts drošība un ko, piemēram, var noteikt pēc tā, cik lielā mērā vajadzīga sadarbspēja ar sabiedrotajiem.

Saskaņā ar direktīvas 1. panta 9. punktu ““valdība” ir dalībvalsts vai trešās valsts centrālā, reģionālā vai vietējā valdība”. Tas nozīmē, ka citu līgumslēdzēju iestāžu/struktūru, piemēram, publisko tiesību subjektu vai publisko uzņēmumu, noslēgtajiem līgumiem nevar piemērot izņēmumus, pamatojoties uz 13. panta f) punktu.

“Līgumi, kurus viena valdība slēdz ar otru valdību,” direktīvas 13. panta f) punkta nozīmē var būt vienīgi tie līgumi, kas noslēgti tikai starp divām valdībām. G2G piegādes līgumi principā nozīmē, ka pārdevēja valdība īpašumtiesības nodod pircējai valdībai (4). Savukārt tas, ka valdība uzņēmējam, kurš pretendē uz līguma slēgšanu, sniedz veiksmīgas izpildes garantiju vai līdzīga veida atbalstu, nepadara izņēmumu piemērojamu minētajam līgumam. Turklāt izņēmuma piemērošana attiecas vienīgi uz līgumu, kas noslēgts starp divām valdībām, nevis saistītajiem līgumiem, kuri noslēgti starp pārdevēju valdību un uzņēmēju.

Direktīvas 11. pants attiecas uz izņēmumu piemērošanu, un tajā ir noteikts, ka “nevienu no šīs iedaļas noteikumiem, procedūrām, programmām, nolīgumiem, pasākumiem vai līgumiem nedrīkst izmantot tam, lai apietu šīs direktīvas noteikumus”. Turklāt saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas (“Tiesa”) pastāvīgo judikatūru noteikumi, kuri pieļauj izņēmumus no ES publiskā iepirkuma noteikumiem, jāinterpretē precīzi (5). Tajā pašā laikā Tiesa ir lēmusi, ka izņēmums “ir jāinterpretē atbilstoši tā mērķiem”. Tādējādi precīzas interpretācijas princips nenozīmē, ka jēdzieni, kas izmantoti izņēmuma definēšanai, “būtu jāinterpretē veidā, kas tiem atņemtu nozīmi” (6).

Saskaņā ar Tiesas judikatūru, interpretējot Eiropas Savienības tiesību normu, ir jāņem vērā ne tikai tās formulējums, bet arī tās konteksts un ar tiesisko regulējumu, pie kura pieder šī norma, sasniedzamie mērķi (7). Tas jo īpaši nozīmē, ka, interpretējot un piemērojot direktīvas 13. panta f) punktu, jāņem vērā direktīvas mērķi. Cita starpā šie mērķi ir noteikti 2. un 3. apsvērumā: “lai nostiprinātu Eiropas Aizsardzības tehnoloģisko un rūpniecības bāzi [..] ir pakāpeniski jāveido Eiropas aizsardzības aprīkojuma tirgus”, un “dalībvalstis ir vienotas attiecībā uz nepieciešamību sekmēt, attīstīt un uzturēt Eiropas Aizsardzības tehnoloģisko un rūpniecības bāzi, kas vērsta uz spēju attīstīšanu, ir kompetenta un konkurētspējīga. Lai sasniegtu šo mērķi, dalībvalstis var izmantot dažādus līdzekļus saskaņā ar [Savienības] tiesībām, lai nodrošinātu patiesa Eiropas aizsardzības aprīkojuma tirgus izveidi un līdzvērtīgus konkurences apstākļus gan Eiropas, gan pasaules mērogā.”

Tomēr arī uz tiem līgumiem, kas neietilpst šīs direktīvas darbības jomā, var attiecināt noteikumus un principus, kuri paredzēti Līgumā par Eiropas Savienības darbību (LESD). Taču nav tādas Tiesas judikatūras, kurā būtu noteikts, kādā mērā LESD noteikumus un principus var piemērot līgumiem, attiecībā uz kuriem izņēmums ir noteikts, pamatojoties uz minētās direktīvas 13. panta f) punktu.

3. Tirgus analīze

No iepriekšminētā izriet, ka līgumslēdzējas iestādes pamatotos gadījumos var nolemt piešķirt līguma slēgšanas tiesības citai valdībai, ja tiek piemērots izņēmums saskaņā ar direktīvas 13. panta f) punktu.

Tādēļ, pirms tiek pieņemti lēmumi par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu citai valdībai, būtu jāveic pienācīga analīze, kurā tiek skaidri atzīts, ka konkrētā līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citai valdībai ir vienīgais vai vislabākais risinājums pircējas valdības noteikto iepirkuma prasību izpildei.

Šādā analīzē jo īpaši jānosaka, vai konkurences nav vai tā nav iespējama (sk. 4. iedaļu) vai – tieši pretēji – konkurence saistībā ar līgumu šķiet iespējama (sk. 5. iedaļu). Novērtējot, vai konkurences nav vai tā nav iespējama vai– tieši pretēji – tā šķiet iespējama, līgumslēdzējas iestādes var izvēlēties savā analīzē aprobežoties tikai ar iekšējo tirgu.

Šī analīze ietver atbilstošu tirgus pārbaudi, kas pielāgota tirgus apstākļiem un īpašajām prasībām, un to var veikt arī pirms galīgās prasību noteikšanas. Piemēram, līgumslēdzēja iestāde savā tīmekļa vietnē varētu publicēt informācijas pieprasījumu nolūkā uzsākt tehnisku sarunu, kas minēta direktīvas 49. apsvērumā, lai iespējamajiem piegādātājiem dotu iespēju sniegt piezīmes par ierosinātajām prasībām; tādējādi varētu rast alternatīvus risinājumus.

Līgumslēdzējām iestādēm analīžu rezultāti būtu jādokumentē, lai vajadzības gadījumā, balstoties uz apliecinošiem dokumentiem, varētu pierādīt, ka to lēmumi ir pamatoti.

Minētais atbilst efektīvām iepirkuma metodēm, jo īpaši vispārēju budžeta ierobežojumu apstākļos, un atbilst pareizas finanšu pārvaldības noteikumiem un standartiem. Turklāt tiek ievērojami ierobežoti juridisku problēmu riski gan saistībā ar ES, gan valstu tiesību aktiem. Attiecībā uz ES tiesību aktiem tiek samazināts risks, ka līgumslēdzējas iestādes lēmums slēgt līgumu ar citu valdību, piemērojot 13. panta f) punkta izņēmumu, tiek sekmīgi apstrīdēts, jo īpaši, pamatojot ar to, ka ir apieta direktīva (11. pants) un/vai pārkāpti Līguma noteikumi un principi.

4. Gadījumi, kad konkurences nav vai tā nav iespējama

Konkrētus līgumus pēc to būtības var noslēgt vienīgi ar citu valdību. Tas var būt gadījumos, kad, piemēram, viena dalībvalsts nodrošina militāro apmācību otras dalībvalsts vajadzībām. Šādus līgumus pārsvarā slēdz valstu militārās sadarbības ietvaros. Tā kā šādos gadījumos komerciāla alternatīva nav iespējama, tie neietekmē iekšējā tirgus darbību.

Turklāt var būt gadījumi, kad 3. iedaļā minētās analīzes rezultāti skaidri norāda uz to, ka komerciālas konkurences nav vai tā nav iespējama.

Dažas situācijas, kurās komerciālā vidē konkurences nav vai tā nav iespējama, var būt saistītas ar G2G iepirkumiem (piemēram, tehnisku iemeslu vai ekskluzīvu tiesību dēļ ir tikai viens uzņēmējs; steidzamība; papildu piegādes; atkārtoti būvdarbi un pakalpojumi).

Šādās situācijās līgumslēdzējām iestādēm var nebūt citas pieņemamas alternatīvas, kā vienīgi tieši slēgt līgumu ar citu valdību. Tās ietver, piemēram, šādas situācijas: i) tehnisku iemeslu dēļ vai tādu iemeslu dēļ, kas saistīti ar ekskluzīvu tiesību aizsardzību, līgumslēdzējas iestādes noteiktās prasības var apmierināt vienīgi viena konkrēta valdība; ii) līgumslēdzējai iestādei ir steidzamas operatīvās prasības, piemēram, krīzes radīta steidzamība vai neparedzamu notikumu radīta ārkārtēja steidzamība; iii) ir nepieciešamas papildu piegādes no sākotnējās pārdevējas valdības, lai daļēji nomainītu vai papildinātu esošās preces, un savietojamības dēļ piegādes avota maiņa nav iespējama. Var paredzēt citus apstākļus, kuros jau no paša sākuma ir skaidrs, ka iepirkuma izsludināšana nenodrošinātu lielāku konkurenci vai labākus iepirkuma rezultātus, kā G2G iepirkums.

Gadījumos, kad līgumslēdzējas iestādes uzskata, ka konkurences nav vai tā nav iespējama, tām būtu jādokumentē analīžu rezultāti (sk. 3. iedaļu), lai vajadzības gadījumā, balstoties uz apliecinošiem dokumentiem, varētu pierādīt, ka to lēmumi ir pamatoti.

Līgumslēdzējām iestādēm, kas izmanto direktīvas 13. panta f) punktu, jo konkurences nav vai tā nav iespējama, ir ieteicams savus lēmumus darīt zināmus vai nu brīvi formulētā tekstā publicējot paziņojumu ES OV (sk. 5. iedaļu), vai arī publicējot brīvprātīgas ex-ante pārskatāmības (VEAT) paziņojumu. Ar šādu publikāciju par iepirkumu, kas neietilpst direktīvas darbības jomā, līgumslēdzēja iestāde paziņo par savu lēmumu slēgt līgumu ar citu valdību, pamatojoties uz 13. panta f) punktu, gadījumos, kad konkurences nav vai tā nav iespējam. Publicētajā tekstā vai VEAT ietver plānotā G2G darījuma aprakstu, ar kuru informēs uzņēmējus un nodrošinās tiem iespēju piedāvāt līgumslēdzējai iestādei alternatīvus risinājumus, kas varbūt nav ievēroti.

VEAT paziņojuma D3 pielikumā “Aizsardzība un drošība” noteikts, ka līgumslēdzējai iestādei jāsniedz pamatojums līguma slēgšanai, iepriekš nepublicējot paziņojumu par līgumu. Līgumslēdzējām iestādēm, kas saskaņā ar šajā daļā aprakstītajiem apstākļiem publicē VEAT paziņojumu, būtu jāizvēlas 2. punktā aprakstītais risinājums “līgums neietilpst direktīvas piemērošanas jomā” un jāsniedz īss lēmuma pamatojums.

Pārredzamības labad līgumslēdzējām iestādēm ir arī ieteicams publicēt ex-post paziņojumu par G2G līguma noslēgšanu, piemēram, savā tīmekļa vietnē vai ar paziņojumu plašsaziņas līdzekļos. Daļu informācijas drīkst nepublicēt, ja tās izpaušana kavētu normatīvo aktu piemērošanu vai kā citādi būtu pretrunā sabiedrības interesēm, jo īpaši aizsardzības un/vai drošības interesēm, vai kaitētu likumīgajām komerciālajām interesēm.

5. Gadījumi, kad konkurence šķiet iespējama: pirmsiepirkuma publicēšana un iepirkuma stratēģijas pabeigšana

Var būt gadījumi, kad līgumslēdzējas iestādes, kas apsver iepirkumu no citas valdības, pamatojoties uz analīzi, kas minēta 3. iedaļā, nav pārliecinātas, vai īpašo iepirkuma prasību apmierināšanai konkurences nav, vai arī tā nav iespējama.

Šādās situācijās, lai nodrošinātu efektīvu iepirkumu, lai atbilstu pareizas finanšu pārvaldības standartiem un lai izvairītos no juridiskiem riskiem, līgumslēdzējām iestādēm būtu rūpīgāk jāpārbauda tirgus un, izmantojot pirmsiepirkuma publicēšanu, jādara zināmas savas prasības. Turpmākas tirgus pārbaudes mērķis ir konstatēt, vai ir vismaz viens ES uzņēmējs, kurš patiešām varētu sacensties par iespēju apmierināt līgumslēdzējas iestādes prasības (t. i., spēj nodrošināt līdzīgu vai labāku risinājumu nekā tas, ko nodrošina G2G). Tādējādi līgumslēdzējas iestādes varētu pabeigt savas iepirkuma stratēģijas (G2G vai komerciāls iepirkums), pilnībā pārzinot tirgu.

Šajā sakarībā iespējamās pirmsiepirkuma publicēšanas iespējas ir:

— Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis (OV),

— oficiālie valdību laikraksti vai iepirkuma portāli,

— paziņojumi līgumslēdzējas iestādes tīmekļa vietnē vai iepirkuma portālā,

— publicēšanas papildu iespējas – profesionālie izdevumi.

Gadījumos, kad no tirgus analīzes rezultātiem ir skaidrs, ka visi iespējamie piegādātāji ir zināmi, publicēšanas alternatīva var būt informācijas pieprasījuma nosūtīšana šādiem iespējamiem piegādātājiem.

Ja no tirgus analīzes rezultātiem skaidri neizriet, ka ir zināmi visi iespējamie piegādātāji, līgumslēdzējām iestādēm ir ieteicams brīvi formulētā tekstā ES OV publicēt pirmsiepirkuma informatīvo paziņojumu. Šādā konkrētā situācijā līgumslēdzējām iestādēm ir iespēja pieprasīt brīvi formulēta teksta publicēšanu ES OV (ojs@publications.europa.eu), ja standarta veidlapas nav piemērotas. Līgumslēdzējām iestādēm ir arī iespēja šim nolūkam izmantot VEAT paziņojumu (sk. 4. iedaļu).

Informācija, kas ietverta šajā pirmsiepirkuma informatīvajā paziņojumā vai informācijas pieprasījumā, var būt tikai vispārīgs prasību apraksts un norāde par pieejamo budžetu. Līgumslēdzējām iestādēm būtu skaidri jānorāda, ka tās pašreiz pabeidz savu iepirkuma stratēģiju, kā rezultātā var tikt noslēgts līgums ar citu valdību vai sākta formāla iepirkuma procedūra saskaņā ar direktīvu. Līgumslēdzējām iestādēm būtu arī jāmin, ka tās iespējamajiem piegādātājiem dod iespēju pierādīt, ka viņi ir ekonomiski un tehniski spējīgi apmierināt prasības.

Līgumslēdzējas iestādes varētu arī nolemt aicināt iespējamos piegādātājus sniegt piezīmes par ierosinātajām prasībām un piedāvāt risinājumus, kas varētu veicināt konkurenci vai ir izdevīgāki. Ja līgumslēdzējas iestādes nolemj to darīt, tām jānodrošina, ka tiek ievērots vienlīdzīgas attieksmes princips un netiek kropļota konkurence.

Vienlaikus līgumslēdzējas iestādes var sazināties ar citām valdībām, lai izpētītu, vai prasības var tikt apmierinātas, izmantojot G2G.

Līgumslēdzējas iestādes informāciju, kas savākta, izmantojot paziņojumus un sarunas ar citām valdībām, izmantos savas iepirkuma stratēģijas pabeigšanai, pilnībā pārzinot tirgu.

6. Sarunas ar valdībām

Ja, balstoties uz tās informācijas objektīvu novērtējumu, kas iegūta no pirmsiepirkuma publicēšanas, līgumslēdzējas iestādes secina, ka konkrētā līguma slēgšana ar citu valdību ir vienīgais vai labākais risinājums savu prasību apmierināšanai, tās turpina sarunas ar attiecīgo valdību/attiecīgajām valdībām un noslēdz G2G līgumu saskaņā ar direktīvas 13. panta f) punktā minēto izņēmumu.

Lai nodrošinātu, ka līgumslēdzējas iestādes prasības tiek apmierinātas labākajā iespējamajā veidā saskaņā ar efektīvām iepirkuma metodēm, un lai izvairītos no juridiskiem riskiem, līgumslēdzējām iestādēm sarunas ar valdībām būtu jāveic objektīvi. Tas jo īpaši ir svarīgi gadījumos, kad ir vairāku valdību piedāvājumi un kad ir būtiska ietekme uz iekšējo tirgu.

Galīgā izvēle būtu jābalsta uz objektīviem kritērijiem, piemēram, kvalitāte, cena, tehniskās priekšrocības, funkcionālais raksturojums, ekspluatācijas izmaksas, izmaksas produkta aprites ciklā, garantijas remonts un tehniskā palīdzība, piegādes diena, piegādes drošība, savietojamība un darbības raksturojums.

Jebkurā gadījumā līgumslēdzējām iestādēm novērtējuma rezultāti būtu jādokumentē, lai vajadzības gadījumā, balstoties uz apliecinošiem dokumentiem, varētu pierādīt, ka to lēmumi ir pamatoti.

7. Iepirkums saskaņā ar direktīvu

Turpretī, ja no pirmsiepirkuma publicēšanas iegūtas informācijas objektīva novērtējuma rezultāti liecina, ka viens vai vairāki ES uzņēmēji spēj nodrošināt izdevīgāku risinājumu nekā G2G risinājums un ka nav objektīva pamatojuma, lai iegādātos no pārdevējas valdības, līgumslēdzējas iestādes sāk iepirkuma procedūru saskaņā ar direktīvu. Šajā gadījumā jāievēro attiecīgie direktīvas noteikumi.

(1) Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai, COM(2013) 542 final, http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/HTML/?uri=CELEX:52013DC0542&rid=1

(2) OV L 216, 20.8.2009., 76. lpp.

(3) Komisijas ziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai, COM(2014) 387 final, http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/HTML/?uri=CELEX:52014DC0387&rid=1

(4) Tas neskar direktīvas 1. panta 4. punktu, kurā sniegta šāda definīcija: ““piegādes līgumi” ir līgumi, kuri nav būvdarbu līgumi un kuru priekšmets ir pirkums, nomaksas pirkums, noma vai iznomāšana ar vai bez izpirkuma tiesībām”.

(5) Sk. inter alia lietu C-337/06 Bayerischer Rundfunk, 64. punkts.

(6) Sk. lietu C-19/13 Fastweb, 40. punkts.

(7) Sk. inter alia lietu 292/82 Merck, 12. punkts, lietā C-34/05 Schouten, 25. punkts, lietā C-433/08 Yaesu Europe, 24. punkts, un lietā C-112/11 Ebookers.com, 12. punkts.