Komisijas paziņojums Padomei saskaņā ar Padomes direktīvas 2003/96/EK 19. panta 1. punktu (privāta izpriecu kuģa vadīšana) /* COM/2006/0743 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 30.11.2006 COM(2006) 743 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI saskaņā ar Padomes Direktīvas 2003/96/EK 19. panta 1. punktu (privāta izpriecu kuģa vadīšana) 1. IEVADS Saskaņā ar 19. panta 1. punktu Padomes Direktīvā 2003/96/EK[1], kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, (turpmāk tekstā – „Enerģētikas nodokļu direktīva” vai „direktīva”) un papildus direktīvā paredzētajiem noteikumiem, jo īpaši tās 5., 15. un 17. pantam, Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienbalsīgi pieņemtu lēmumu var atļaut ikvienai dalībvalstij īpašu politisku apsvērumu dēļ ieviest turpmākus nodokļu atbrīvojumus vai nodokļu samazinājumus. Komisija izskata lūgumus. Pēc tam Komisija vai nu iesniedz Padomei priekšlikumu, vai arī informē Padomi par iemesliem, kādēļ tā nav ierosinājusi atļaut šādu pasākumu. Enerģētikas nodokļu direktīvas izņēmumu, kuru darbības termiņš beidzas 2006. gada beigās, plašākas pārskatīšanas kontekstā Beļģija, Apvienotā Karaliste un Malta iesniedza lūgumu no 2007. gada atļaut izņēmumus attiecībā uz Enerģētikas nodokļu direktīvas noteikumiem degvielai, ko izmanto kuģošanai ar privātiem izpriecu kuģiem. Šīs vēstules tika reģistrētas Nodokļu un muitas savienības ģenerāldirektorātā[2]. Šā paziņojuma mērķis ir informēt Padomi par iemesliem, kādēļ Komisija nav ierosinājusi sniegt šādas atļaujas. 2. LūGUMU KOPSAVILKUMS 2.1. Beļģijas lūgums Beļģija vēlas gāzeļļai, ko piegādā kā degvielu privātiem izpriecu kuģiem, piemērot nodokļu atbrīvojumu pilnā apmērā. Paredzētais pasākums attiecas uz kuģošanu gan Kopienas ūdeņos, gan iekšzemes ūdensceļos. Šā pasākuma mērķis ir veicināt izpriecu kuģošanas attīstību un tūrismu, kā arī sekmēt to, ka laivu privātīpašnieki izmanto tos pašus ostu pakalpojumus, ko izmanto kuģošanai, kas atbrīvota no nodokļiem saskaņā ar Enerģētikas nodokļu direktīvu. Lūgumā nav paredzēts pasākuma beigu datums. 2.2. Apvienotās Karalistes lūgums Apvienotā Karaliste vēlas gāzeļļai, ko izmanto kā degvielu privātai izpriecu kuģošanai Kopienas ūdeņos un iekšzemes ūdensceļos, piemērot samazinātu nodokļu likmi (6,44 pensu apmērā par litru). Lūguma mērķis ir izvairīties no pārejas izmaksām, ko radīs izņēmuma darbības termiņa beigas. Turklāt Apvienotā Karaliste paskaidroja, ka izņēmums darbojas arī reģionālās politikas mērķu labā. Apvienotā Karaliste apgalvo, ka nodokļu parastā piemērošana dod minimālu ieguvumu salīdzinājumā ar tām izmaksām un citām sekām, kas saistītas ar izņēmuma darbības termiņa beigām, vai ka šīs izmaksas būs nesamērīgas salīdzinājumā ar ieguvumiem, kas rastos, izmantojot nodokļu parasto piemērošanas kārtību. Apvienotā Karaliste norāda arī uz nenozīmīgo peļņas palielināšanos un niecīgo ieguvumu no oglekļa emisiju samazinājuma, kas saistīti ar nodokļu vispārējo piemērošanu. Apvienotā Karaliste īpaši uzsver atbilstības nodrošināšanas izmaksas laivu īpašniekiem un degvielas piegādātājiem, kā arī ar izņēmuma darbības termiņa beigām saistītās administratīvās izmaksas un izpildes grūtības, kas rodas pārvaldei. Apvienotā Karaliste tālāk skaidro arī nesamērīgi negatīvo ietekmi gan uz kuģošanas nozari, gan uz daudziem maziem uzņēmumiem, kas ar to ir saistīti. Turklāt saskaņā ar Apvienotās Karalistes viedokli izņēmuma darbības termiņa beigas, samazinot krastā esošo uzpildes staciju skaitu, radīs veselības un drošības problēmas. Apvienotā Karaliste apgalvo, ka izņēmums darbojas reģionālās politikas mērķu labā, jo izņēmuma darbības termiņa beigas negatīvi ietekmētu uz tūrismu orientētās atjaunošanas shēmas nelabvēlīgajos piekrastes apgabalos Apvienotajā Karalistē, kas ir saņēmuši būtiskus ES struktūrfondu ieguldījumus. Apvienotā Karaliste norāda, ka ekonomiskā lejupslīde piekrastes reģionos ir sekas atkarībai no tradicionālajām nozarēm, piemēram, zvejniecības un laivu būvniecības. Piekrastes apgabali ir saņēmuši nozīmīgu palīdzību no ES struktūrfondiem un Kohēzijas fondiem, lai atbalstītu ekonomisko atjaunošanu un dažādošanu. Apvienotā Karaliste ir paudusi bažas par iespējamību, ka, beidzoties izņēmuma darbības termiņam, var tikt iedragāta Apvienotās Karalistes (Skotijas) piekrastes apgabalu atjaunošana. Lūgumā paredzētais pasākuma beigu datums ir 2011. gada 31. decembris. 2.3. Maltas lūgums Malta vēlas gāzeļļai, ko izmanto kā degvielu privātos izpriecu kuģos ārzemju braucienos, piemērot nodokļu atbrīvojumu pilnā apmērā. Pasākuma mērķis ir kompensēt tūrisma nozarei par Maltas izolētību un atrašanos perifērijā uz Eiropas Savienības vistālākās dienvidu robežas, kā arī par spēcīgo konkurenci, ko rada pārvadātāji, kas reģistrēti ārpus Eiropas valstīm, kuras nav pakļautas Kopienas tiesību aktiem akcīzes nodokļu jomā. Malta uzskata, ka ģeogrāfiskā stāvokļa un pasākuma pareizas piemērošanas nodrošināšanai paredzēto stingro kontroļu dēļ pasākums neradītu kaitējumu iekšējā tirgus pareizai darbībai un nekropļotu konkurenci. Turklāt Malta uzsver izņēmuma kā tirdzniecības līdzekļa nozīmību, lai piesaistītu tādus pakalpojumus kā apkopes darbi un remontdarbi, kurus sniedz kopā ar tās degvielas piegādēm, kas atbrīvota no nodokļa. Visbeidzot, Malta uzsver darbības nozīmību tūrisma jomai un izņēmuma darbības termiņa beigu negatīvo ietekmi uz nodarbinātību un izaugsmi nozarē. Lūgumā paredzētais pasākuma beigu datums ir 2012. gada 31. decembris. 3. LūGUMU PRIEKšVēSTURE Saskaņā ar Enerģētikas nodokļu direktīvas 14. panta 1. punkta c) apakšpunktu dalībvalstis atbrīvo no nodokļiem energoproduktus, kurus paredzēts lietot par degvielu kuģošanai Kopienas ūdeņos (ieskaitot zveju) ar kuģiem, kas nav privāti izpriecu kuģi[3]. Parasti dalībvalstis var pagarināt šādu atbrīvojumu kuģošanai iekšzemes ūdensceļos (šobrīd iekļauts 15. panta 1. punkta f) apakšpunktā). Šos noteikumus Kopienas tiesību aktos akcīzes nodokļu jomā pirmo reizi ieviesa 1992. gadā[4], un abos gadījumos privāta izpriecu kuģošana ir nepārprotami izslēgta no šiem noteikumiem. Rezultātā uz privātu izpriecu kuģu vadīšanu attiecas nodokļu parastā piemērošanas kārtība atbilstoši valstu likmēm saskaņā ar direktīvu, ja vien direktīvas 18., 18.a vai 19. pantā nav paredzēts īpašs izņēmums. Komisija uzsāka minēto izņēmumu, kas tagad iekļauti direktīvas 18. un 18.a pantā ar II un III pielikumu, pakāpenisku atcelšanu 2000. gadā veiktajā izņēmumu pārskatā, nosakot, ka šiem izņēmumiem jābeidz pastāvēt līdz ar Enerģētikas nodokļu direktīvas paredzēto stāšanos spēkā vai jebkurā gadījumā vēlākais 2002. gada 31. decembrī[5]. Galu galā izņēmumu darbības termiņš tika pagarināts līdz 2006. gada 31. decembrim, un tos vēlāk iekļāva Enerģētikas nodokļu direktīvā, lai tos varētu bez sarežģījumiem atcelt. Saistībā ar Maltas pievienošanos Kopienai tai tika izvēlēts tas pats izņēmuma darbības beigu termiņš (18.a pants un III pielikums). Savā 2006. gada paziņojumā „ Pārskats par izņēmumiem Padomes Direktīvas 2003/96/EK II un III pielikumā, kuri ir spēkā līdz 2006. gada beigām ” (turpmāk tekstā – „2006. gada paziņojums”)[6] Komisija norādīja, ka nodokļu labvēlīgā piemērošana degvielai, ko izmanto minētajai darbībai, salīdzinājumā ar degvielu, ko izmanto līdzīgām (transporta vai nekomerciālām) darbībām, nav jāatjauno. Tai pašā laikā, ja dalībvalstis uzskata, ka īpašu politikas apsvērumu dēļ izņēmums ir nepieciešams arī turpmāk, Komisija aicināja tās iesniegt lūgumu saskaņā ar direktīvas 19. pantu, attiecīgi pamatojot politikas vajadzības. 4. KOMISIJAS NOVēRTēJUMS Komisija uzskata, ka Beļģija, Apvienotā Karaliste un Malta lielā mērā ir atkārtojušas tos argumentus, kas jau izskatīti 2006. gada paziņojumā (izņēmuma darbības termiņa beigas radīs augstas atbilstības nodrošināšanas un administratīvās izmaksas, krāpšanas risku, kā arī var negatīvi ietekmēt darbības attīstību)[7]. Kā minēts 2006. gada paziņojumā, Padome, rīkojoties vienbalsīgi saskaņā ar EK Līguma 93. pantā paredzēto procedūru, ir apzināti izvēlējusies privātos izpriecu kuģos izmantojamai degvielai kā vispārēju režīmu piemērot nodokļu parasto piemērošanas kārtību. Šāda izvēle pamatos atspoguļo direktīvas 19. panta 1. punkta trešajā ievilkumā minētās politikas un intereses. Tai skaitā pareizu iekšējā tirgus darbību, vajadzību nodrošināt godīgu konkurenci un Kopienas veselības, vides, enerģētikas un transporta politiku. Ņemot vērā iepriekš minēto, 19. pantā paredzētā atļauja nav jāpiešķir tādu iemeslu dēļ, kas ir raksturīgi pārejai no izņēmuma uz nodokļu parasto piemērošanu. Tas nepārprotami attiecas uz administratīvo slogu un grūtībām, kas saistītas ar atbilstības nodrošināšanu un/vai ar izpildi, tostarp pašas pārejas radītās drošības problēmas[8]. Tomēr tas attiecas arī uz vispārējām uzņēmējdarbības sekām (nozarei, ar to saistītiem uzņēmumiem vai tūrismu), kas var rasties, ja privātai izpriecu kuģošanai nodokļi tiks piemēroti parastā kārtībā, pat ilgākā laika posmā. Būtībā šādas vispārējas sekas neatbilst uzskatam par konkrētas politikas apsvērumiem Enerģētikas nodokļu direktīvas 19. panta nozīmē. Direktīvas 19. panta 1. punkta trešajā ievilkumā noteiktās intereses un politikas tāpat neatbalsta atļaujas piešķiršanu, atsaucoties uz iepriekš minēto pamatojumu. No iekšējā tirgus un godīgas konkurences viedokļa raugoties, nodokļu piemērošanai jābūt pēc iespējas neitrālākai, lai Kopienā, kurai nav fiskālu robežu, izvairītos no nodokļu politikas ietekmētas uzvedības. Konkrētām dalībvalstīm piešķirtais izņēmums neietekmē šādus apsvērumus. Izņēmums jāuztver kā tāds, kura mērķis ir atrisināt sākotnējās grūtības, ar kurām jāsaskaras, ieviešot jaunus tiesību aktus. Ņemot vērā to, ka privātai izpriecu kuģošanai izmantotā degviela Kopienā principā ir bijusi aplikta ar nodokļiem kopš 1993. gada un ka Enerģētikas nodokļu direktīvas 18. un 18.a pantā attiecīgajam izņēmumam šajā direktīvā ir norādīts konkrēts termiņš, ar pāreju saistītie iemesli tagad nepamato direktīvas 19. pantā paredzētās atļaujas piešķiršanu. Ciktāl jebkādi paredzamie uzņēmējdarbības zaudējumi (kā apgalvo dažas dalībvalstis, uz kurām attiecas izņēmums) atspoguļotu attiecīgus to dalībvalstu ieguvumus, kas piemēro nodokļu parasto likmi, tas apliecinātu, ka godīgas konkurences interesēs nebūtu jāpiešķir direktīvas 19. pantā paredzētā atļauja, kas turpinātu izkropļot konkurenci. No Kopienas vides , enerģētikas un transporta politikas viedokļa raugoties, Komisijai neredz iemeslu, kādēļ nodokļu jomā pret privātu izpriecu kuģošanu būtu jāizturas labvēlīgāk kā pret citām salīdzināmām (transporta vai nekomerciālām) darbībām. Mērķis enerģētikas aplikšanai ar nodokļiem nav tikai radīt ienākumus, bet to arvien vairāk uzskata par noderīgu līdzekli, lai internalizētu ar energoresursu patēriņu saistītos negatīvos ārējos faktorus, kas ir svarīgi iepriekš minēto Kopienas politiku elementi. Tai pašā laikā enerģētikas aplikšana ar nodokļiem stimulējoši ietekmē uzlabojumus energoefektivitātes jomā, kam savukārt vajadzētu attiekties arī uz privātu izpriecu kuģu vadīšanu. Saskaņā ar šādu viedokli stimulējošā ietekme vien, ko līdz šim piešķirtais nodokļa atbrīvojums varēja atstāt uz privātu izpriecu kuģošanu, nevar attaisnot turpmāku novirzi no vispārējiem noteikumiem. Visbeidzot, ir lietderīgi apsvērt atsevišķus, daudz konkrētākus argumentus, kurus izteikušas dažas pieprasītājas dalībvalstis. Pirmkārt, Komisijai jānoraida Maltas izteiktie argumenti. Saskaņota nodokļu piemērošana konkrētos gadījumos patiesi var ietekmēt konkurenci ar trešām valstīm. Tomēr Padome jau ņēmusi vērā šādus gadījumus Enerģētikas nodokļu direktīvas 14. pantā. Šajā saistībā Padome uzskata, ka šie aspekti līdz šim attaisno atbrīvojumu komerciālas kuģošanas gadījumā, taču neattaisno tādu izņēmumu konkrētajā nozarē, kas aplūkota šajā paziņojumā, proti, privātu izpriecu kuģu vadīšanā (sal. Enerģētikas nodokļu direktīvas 23. apsvērumu). Turklāt un neatkarīgi no izņēmuma radītās konkurences ietekmes uz nozares attīstību citās dalībvalstīs vispār Komisija atsaucas uz Maltas ģeogrāfisko novietojumu. Ņemot vērā iepriekšminēto, nevar izslēgt, ka pieprasītā atļauja var kropļot konkurenci ar citiem galamērķiem Vidusjūrā. Otrkārt, attiecībā uz Apvienotās Karalistes izvirzītajiem reģionālās politikas argumentiem Komisija vēlas norādīt, ka attiecībā uz Apvienoto Karalisti izņēmums nekad nav ticis oficiāli uzskatīts par reģionālās politikas instrumentu. Turklāt struktūrfondu sniegtais atbalsts nebija paredzēts konkrēti privātas izpriecu kuģošanas darbībai, un tas nebija balstīts uz priekšnoteikumu, ka Apvienotā Karaliste var turpināt saņemt izņēmumus no Enerģētikas nodokļu direktīvas noteikumiem[9]. Visbeidzot, Komisija nevar piekrist Apvienotās Karalistes izteiktajam proporcionalitātes argumentam. Šajā argumentā 18. pantā paredzētais īslaicīgais izņēmums izmantots kā izejas punkts, kas ir tiešā pretrunā ar to, ka Kopienas likumdevējs noteicis nodokļu parasto piemērošanu kā izejas punktu. Tas arī pareizi atspoguļo Apvienotās Karalistes pausto saistīto argumentu, proti, ka ieguvumi vides jomā no pārejas uz nodokļu parasto piemērošanas kārtību būtu ierobežoti. Pats fakts, ka vispārējais patēriņš, izmantojot privātu kuģošanu, nedrīkst pārsniegt noteiktas robežas, vienkārši nozīmē, ka atbrīvojuma apjoms ir ierobežots. Tas nenozīmē, ka proporcionalitātes nolūkā būtu vajadzīgs nevienlīdzīgi traktēt salīdzināmās transporta vai nekomerciālās darbības. Turklāt tas, ka īstenošana var prasīt papildu piepūli, arī nevar būt izšķiroši. Nodokļu pārvaldes iezīme ir tā, ka īstenošanas izmaksas dažādās nozarēs var atšķirties, un tas nozīmē konkrētus politikas apsvērumus, kas būtu jāņem vērā direktīvas 19. panta kontekstā. 5. SECINāJUMS Kopumā Komisija uzskata, ka Beļģija, Apvienotā Karaliste un Malta nav norādījušas konkrētus politikas apsvērumus, kas attaisnotu nepieciešamību turpināt piešķirt izņēmumus no tiesību aktiem, kas jau divos gadījumos pēc vienprātīga lēmuma ieviesti ES, un kas attaisnotu tāda fiskālā pasākuma pastāvēšanu, kas nepārprotami ir pretrunā ar vairākām Kopienas politikām. Minēto dalībvalstu izvirzītie argumenti drīzāk atspoguļo sekas, ko radījusi paša izņēmuma ilgā pastāvēšana. Dalībvalstīm ir bijis pietiekami daudz laika, lai pielāgotos jaunajai situācijai, ņemot vērā to, ka šis izņēmums un līdzīgi izņēmumi Kopienā tikuši apspriesti vismaz kopš 1996. gada, un Komisija ir vairākkārt uzstājusi, ka tie ir pakāpeniski jāatceļ. Tas pats attiecas arī uz Maltu, kuras gadījumā Enerģētikas nodokļu direktīvas 18.a pantā paredzētā izņēmuma darbības termiņš tika noteikts tā, lai tas sakristu ar termiņiem, kas noteikti līdzīgiem izņēmumiem, kas tolaik bija pieejami dažām no piecpadsmit toreizējām dalībvalstīm. Ja ļoti īpašos vai konkrētos apstākļos izņēmuma darbības termiņa izbeigšanās rada grūtības un ja pieprasītājas dalībvalstis visos aspektos respektē Kopienas tiesības[10], šīs valstis par pieņemt pasākumus, lai atvieglotu vai mīkstinātu problēmas, ko rada pāreja uz nodokļu parastās piemērošanas režīmu. Tādēļ Komisija secina, ka 19. pantā izvirzītie noteikumi nav izpildīti. Līdz ar to Komisija neierosina piešķirt pieprasītās atļaujas . [1] Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp.; direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/74/EK un Direktīvu 2004/75/EK (OV L 157, 30.4.2004., 87. un 100. lpp.)). [2] Vēstules tika reģistrētas 2006. gada 13. oktobrī (Beļģija un Malta) un 16. oktobrī (Apvienotā Karaliste). [3] Privāts izpriecu kuģis ir definēts kā „kuģis, ko izmanto tā īpašnieks vai fiziska vai juridiska persona, nomājot vai citādi, nekomerciālos nolūkos, jo īpaši nolūkos, kas nav pasažieru vai preču pārvadājumi vai pakalpojumu piegāde par atlīdzību, vai valsts varas iestāžu vajadzības”. [4] Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīva 92/81/EEK par akcīzes nodokļu struktūru saskaņošanu attiecībā uz naftas produktiem (OV L 316, 31.10.1992.); kopš 2003. gada 31. decembra šī direktīva un Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīva 92/82/EEK par naftas produktiem uzlikto akcīzes nodokļu likmju tuvināšanu ir atceltas ar Padomes Direktīvu 2003/96/EK. [5] COM (2000) 678, 2000. gada 15. novembris. [6] COM(2006) 342, 2006. gada 30. jūnijs, Pārskats par izņēmumiem Padomes Direktīvas 2003/96/EK II un III pielikumā, kuri ir spēkā līdz 2006. gada beigām. [7] Salīdzināt ar 2006. gada paziņojuma 2.2.2. apakšpunktu. [8] Vides un drošības aspekti tiek risināti ar attiecīgu tiesību aktu palīdzību. Tie nav saistīti ar Enerģētikas nodokļu direktīvas noteikumiem. [9] Turklāt Komisija norāda, ka tai pieejamajos datos uzrādītas ievērojami zemākas struktūrfondu ieguldījumu summas ar tūrismu saistītā uzņēmējdarbībā ar mērķi atjaunot piekrastes apgabalus par tām summām, ko norādījusi Apvienotā Karaliste. [10] Tostarp jo īpaši Līguma noteikumus par valsts atbalstu.