Europos Parlamento rezoliucija dėl 2006-2010 m. socialinės politikos darbotvarkės (2004/2191(INI))



Oficiālais Vēstnesis 117 E , 18/05/2006 Lpp. 0256 - 0262



P6_TA(2005)0210 Sociālā darba kārtība (2006. - 2010.g.) Eiropas Parlamenta rezolūcija par sociālo darba kārtību laika posmam no 2006. gada līdz 2010. gadam (2004/2191(INI)) Eiropas Parlaments, - ņemot vērā Komisijas paziņojumu (KOM(2005)0033), - ņemot vērā Eiropas Sociālo hartu, - ņemot vērā Augstā līmeņa grupas ziņojumu par sociālās politikas nākotni paplašinātajā Eiropas Savienībā pēc 2004. gada maija, - ņemot vērā tās 2003. gada 3. septembra rezolūciju par sociālās politikas darba kārtības ieviešanas progresa ziņojumu [1], - ņemot vērā Komisijas 2004. gada 18. maija darba dokumentu par sociālo stāvokli Eiropas Savienībā (SEK(2004)0636), - ņemot vērā priekšsēdētāja José Manuel Barroso, vienojoties ar priekšsēdētāja vietnieku Günter Verheugen, iesniegto paziņojumu 2005. gada 2. februāra Eiropadomes pavasara sanāksmei "Sadarbība izaugsmes un darbavietu attīstībai — jauns posms Lisabonas stratēģijā" (KOM(2005)0024), - ņemot vērā Līgumu par Konstitūciju Eiropai, - ņemot vērā Zaļo grāmatu, kas nosaukta "Demogrāfisko izmaiņu risināšana — jauna solidaritāte starp paaudzēm" (KOM(2005)0094), - ņemot vērā Reglamenta 45. pantu, - ņemot vērā Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas ziņojumu un Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas atzinumu (A6-0142/2005), A. tā kā, lai sasniegtu Lisabonas stratēģijā noteiktos mērķus radīt vairāk un labākas darba vietas un sociālo kohēziju, jāmodernizē un jāpastiprina Eiropas sociālais modelis ar mērķi pārvarēt iedzīvotāju struktūras izmaiņu radītās problēmas un padarīt pieejamas zināšanas un prasmes, kas nepieciešamas sabiedrībā, kuras izmantotās tehnoloģijas ir mainījušās; B. tā kā sociālo vienotību starp Eiropas Savienības pilsoņiem veicinās tas, ja ikvienai darbaspējīgai personai būs iespēja atrast atbilstoši apmaksātu darbu un darba apstākļus, kas ļauj nodrošināt saprātīgu līdzsvaru starp dzīvi un darbu, un ja cilvēkiem, kuri nespēj konkurēt darba tirgū, ir atbilstoši ienākumi, kas neļauj ieslīgt nabadzībā; C. tā kā Eiropas sociālā un cilvēkkapitāla attīstība un veicināšana ir ne vien būtiska uz zināšanām balstītas ekonomikas izveidei, bet tā ir arī galvenais līdzeklis, lai sekmētu sociālo integrāciju un veiktu pārkārtojumus atbilstoši darba tirgū notiekošajām strukturālajām izmaiņām; D. tā kā mazie un vidējie uzņēmumi (MVU) Eiropas Savienībā dod nozīmīgu ieguldījumu izaugsmē un ievērojami ceļ nodarbinātības līmeni, jo tie nodarbina lielu skaitu darba ņēmēju, tā kā tagad lielu uzsvaru liek uz jaunu darba vietu radīšanu jaundibināmos uzņēmumos, galvenokārt MVU; šā mērķa sasniegšanai dalībvalstīm jo īpaši ir jāstimulē uzņēmējdarbības gars, novatorisms un uzņēmējdarbībai draudzīga vide; E. tā kā nodarbinātības līmenim Eiropā ir jāpaaugstinās, kas savukārt nozīmē, ka jāiegulda vairāk darba un jāveic praktiski, uz tālāko perspektīvi vērsti pasākumi, lai palīdzētu sievietēm, jauniešiem, invalīdiem, vecāka gadagājuma un nekvalificētiem darbiniekiem, ilgtermiņa bezdarbniekiem un minoritāšu pārstāvjiem atrast viņu kvalifikācijai atbilstošu darbu; F. tā kā Eiropā darbaspēka mobilitāte ir salīdzinoši zema, pie tam, esošā darbaspēka mobilitāte nav pietiekoši izmantota; G. tā kā, neraugoties uz Eiropas vadošo lomu vienlīdzīgas ievērošanā un diskriminācijas izskaušanā, vēl arvien pastāv būtiskas problēmas, piemēram, grūtības ar ko dažkārt saskaras sievietes, cenšoties iekļūt darba tirgū, darba algu atšķirības, atšķirības izglītības iegūšanā un karjeras veidošanā, kā arī paaugstināšanā amatā, grūtības, ko rada darba un ģimenes rūpju apvienošana, kā arī nepietiekama sieviešu iesaistīšanās sabiedrisko lēmumu pieņemšanas procesos; H. tā kā nepieciešami radikāli pasākumi, lai cīnītos ar nabadzību; I. tā kā sociālās politikas darbības spēlē galveno lomu, lai radītu sociālo kohēziju un nodrošinātu pamattiesību ievērošanu; J. tā kā darba un ģimenes apvienošanai jādod praktisks priekšlikums, kas ļauj vīriešiem un sievietēm būt aktīviem darba tirgū, attīstīt karjeru un dzīvot harmonisku, sekmīgu ģimenes dzīvi; K. tā kā uzņēmumiem saskaņā ar atbildību, kas uz tiem gulstas no sociāli politiskā redzes viedokļa, saviem darbiniekiem jāpiedāvā vislabākie mācību apstākļi: - laika posmā, kas atvēlēts sākotnējās apmācības praktiskai apgūšanai, - darbinieku regulāro apmācību laikā, - saistībā ar darba laikā iegūto prasmju atzīšanu un apstiprināšanu, lai sasniegtu šos mērķus, visiem lielajiem uzņēmumiem ir jāsastāda apmācības un prasmju celšanas plāni un novērtējumu apspriešanā ir jāpiedalās gan sociālajiem partneriem, gan iestādei, kas piešķir profesionālo kvalifikāciju. Vispārēji jautājumi 1. uzskata, ka Komisija sniedz labu analīzi par problēmām un uzdevumiem, kas sagaida Eiropu, lai saglabātu un nostiprinātu Eiropas unikālo sociālo modeli; uzskata, ka šai Eiropas Sociālai darba kārtībai jānodrošina līdzsvars Lisabonas stratēģijas četru balstu, proti, ekonomikas koordinācijas, nodarbinātības politikas, sociālās politikas un ilgspējīgas attīstības, īstenošanā; 2. pauž nožēlu, ka sakarā ar to, ka priekšlikumi ir tik vispārīgi un/vai ka sociālās politikas darba kārtībā trūkst praktisku pasākumu, Lisabonas stratēģijas mērķu sasniegšana nenoris tik enerģiski kā tas apgalvots citos dokumentos; šajā sakarā norāda uz Eiropas Savienības stratēģiskajiem mērķiem: "Atjaunots pieaugums ir ļoti būtisks labklājības sasniegšanai, pateicoties tam var atkal sasniegt vispārēju nodarbinātību, un tas ir pamats sociālajam taisnīgumam un iespējām visiem. Tas ir ļoti būtisks arī Eiropas stāvoklim pasaulē un Eiropas spējai mobilizēt resursus dažādu globālo problēmu risināšanai" [2]; 3. uzsver to, cik svarīga ir katras dalībvalsts atbildība, īstenojot un piemērojot esošos tiesību aktus un ieviešot reformas, lai sasniegtu Lisabonas stratēģijas mērķus; 4. uzskata, ka Eiropas Sociālai dienas kārtībai jādod ieguldījums to pamattiesību ievērošanā, kas nostiprinātas Līgumā par Konstitūciju Eiropai; tāpēc piedāvā, ka darba kārtībā jāparedz ikgadēja sociālo pamattiesību ievērošanas uzraudzība Eiropas Savienībā; 5. aicina Padomi un Komisiju, pamatojoties uz Sociālo darba kārtību, izstrādāt īstu sociālās politikas darba kārtību, attīstot tālāk Sociālo darba kārtību 2000. - 2005. gadam, dodot konkrētus priekšlikumus politiskām darbībām, sastādot grafiku un īpašu procedūru (progresa ziņojumu) tās īstenošanas uzraudzībai; aicina Komisiju uzlabot Sociālo darba kārtību ar šajā rezolūcijā tematiski nosauktajiem priekšlikumiem; 6. atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos stiprināt globalizācijas sociālo dimensiju un sagaida, ka ar to apspriedīsies par praktiskiem pasākumiem, ko piedāvās Komisija un tās Starpresoru grupa, kas strādā šajā jomā; 7. uzskata, ka dažādo Kopienas programmu integrēšana PROGRESS programmā nedrīkst samazināt to apjomu vai darbības programmu finansējumu attiecīgajās piecās jomās; aicina visas puses, kam rūp organizēta pilsoniska sabiedrība, iesaistīties dažādo programmas komponentu ieviešanas uzraudzībā; 8. ņem vērā Komisijas nodomu attiecībā uz ziņojumu par vispārējas intereses sociālajiem pakalpojumiem; šajā sakarā mudina, lai šos pakalpojumus svītro no prasības par paziņošanu saskaņā ar valsts atbalsta politiku un aicina iesniegt priekšlikumu pamatdirektīvai par vispārējas intereses sociālajiem pakalpojumiem, kas aizsargātu šo Kopienas pakalpojumu principus un finansēšanu; 9. uzskata, ka nepieciešami visaptveroši un detalizēti statistikas dati un analīze un ka ir jāizveido atbilstīga sociālā sabiedrības atbalsta sistēma, kas sniedz informāciju par darba iespējām, atbilstošiem veselības aprūpes pakalpojumiem un konsultācijas; uzsver valsts iestāžu, sociālo partneru un pilsoniskās sabiedrības partnerattiecību (partnerattiecības starp valsts un privāto sektoru) radīto pievienoto vērtību; norāda uz jēdziena "vislabākā pārvaldība" plašāko nozīmi; atzīmē, ka ikgadējas sanāksmes ir svarīgs līdzeklis Sociālās darba kārtības izvirzīto uzdevumu kontrolei un vērtēšanai; tomēr uzskata, ka paplašinātajā Eiropā jāpastāv ilgstošai un definētai tīklu stratēģijai; neredz nevienu apstiprinājumu ciešai apņemšanai dalīt atbildību un kompetences starp Kopienu, dalībvalstīm un NVO; 10. apzinās faktu, ka vietējās ekonomikas un MVU (mazie un vidējie uzņēmumi) ir ekonomikas attīstības un nodarbinātības galvenie faktori un, ka uz tiem pamatojas vairāk nekā 90 % no biznesa pasākumiem Eiropas ekonomikā; atzīmē, ka jaunu darbavietu radīšanu var sekmēt, palīdzot MVU un attīstot labvēlīgus apstākļus, speciālas programmas un pabalstus jaunām darbavietām; 11. aicina, lai visiem nodomiem izvērtēt katra Eiropas pasākuma ietekmi uz sociālo vidi un nodarbinātību tiktu nodrošināts praktisks instruments to īstenošanai, kā arī vērtēšanas un ciešas uzraudzības pasākumi. Demogrāfija un darba iespējas 12. uzskata, ka pašreizējā demogrāfiskā attīstība sagādā grūtības darba tirgum un sociālajai drošībai; uzsver steidzamo vajadzību pēc pozitīviem pasākumiem, lai uzlabotu vecāku strādnieku stāvokli darba tirgū un atbilstīgu politiku reakcijas, kas ne tikai apturētu šo attīstību, bet pavērtu jaunas iespējas, lielāku elastīgumu pensiju un pensionēšanās shēmu izvēlē un pozitīvus stimulus, lai pagarinātu aktīvās nodarbinātības gadus; uzskata, ka attiecībā uz pensiju saskaņošanu jāuzsāk plašas debates, kas saistītas ar tiesībām uz pieņemama līmeņa pensijām visiem; 13. pozitīvi vērtē Zaļo grāmatu par Demokrātiskajām pārmaiņām kā noderīgu ieguldījumu daudzpusīgo Eiropas Savienības uzdevumu analīzē un uzskata, ka Eiropas Parlamentam jādod ieguldījums vispārējās pārdomās par demogrāfiskās lejupslīdes sekām un jāformulē priekšlikumi atbilstīgiem politikas instrumentiem, ko ES un dalībvalstis varētu izmantot šīs problēmas risināšanā; 14. atzīmē, ka dažas sabiedrības grupas joprojām cieš no diskriminācijas attiecībā uz to tiesībām uz augstas kvalitātes darbu; aicina iesniegt praktiskus priekšlikumus, kā īpaši palīdzēt sievietēm, invalīdiem un minoritāšu pārstāvjiem integrēties darba pasaulē un iekļauties nodarbinātības un sociālās solidaritātes programmās; 15. cer, ka tiks paātrināta darbība cīņai pret diskrimināciju (kas jo īpaši ir saistīta ar mazākumtautību dalību) un, ka dalībvalstis tiks mudinātas apmainīties ar informāciju, kas saistīta ar labāko pieredzi; un pieprasa pievērst īpašu uzmanību ģimenes reklamēšanai padomē Eiropas un valsts līmenī. Vairāk un labākas darba vietas 16. uzskata, ka, konsultējoties ar sociālajiem partneriem un īstenojot dialogu ar valsts un/vai privātā sektora organizācijām, kas specializējušās šajā jomā, ir jāpieņem praktiski pasākumi, lai izveidotu programmas izglītības un arodmācību veicināšanai un patiesi radītu mūžizglītību ar mērķi uzlabot zināšanu un informācijas izmantošanu, sekojot darba tirgus prasībām; 17. uzsver to, ka mūžizglītība dod ieguldījumu Eiropas darba tirgus sociālo vajadzību apmierināšanā un ka tā ir arī viena no personas sociālajām tiesībām neatkarīgi no tās vecuma, dzimuma vai sociālās izcelsmes; uzsver, ka grupām, kas ir sociāli neizdevīgā stāvoklī (sievietes, imigranti, personas, kuru ienākumi ir zemāki par iztikas minimumu) vajadzētu būt īpašām tiesībām uz šādu izglītību, ņemot vērā grūtības, ar ko tās parasti sastopas, iegūto nepilnīgu izglītību un tāpēc, ka tās ir sociāli atstumtas attiecībā uz izglītības un apmācības sistēmām; aicina veikt pasākumus, kas šādām grupām sniegtu īpašas iespējas, lai radītu vispārēju iespēju vienlīdzību; visbeidzot, cer, ka tiks noteikti konkrēti mērķi to cilvēku labā, kas nav varējuši pabeigt vidējo izglītību: analfabētiem, personām bez kvalifikācijas, bezdarbniekiem, invalīdiem, personām, kas vecākas par 50 gadiem, imigrantiem, sievietēm pēc bērnu kopšanas atvaļinājuma, utt.; 18. aicina Komisiju, ņemot vērā jauno darba drošības un veselības stratēģiju laika posmam no 2007. līdz 2012. gadam, pieņemt efektīgāku pieeju darba traumu cēloņiem un sekām; šajā sakarībā aicina: - pārskatīt Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvu 92/85/EEK par pasākumu ieviešanu, lai stimulētu drošību un veselību darba vietās grūtniecēm un darbiniecēm, kas nesen dzemdējušas vai baro bērnu ar krūti [3]; - pārskatīt Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/37/EK par darbinieku aizsardzību no riskiem, kas saistīti ar pakļautību kancerogēnu vai mutagēnu vielu iedarbībai darba vietā (Direktīvas 90/394/EEK kodificētā versija) [4]; - paplašināt Padomes 1989. gada 12. jūnija Direktīvas 89/391/EEK par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā, apjomu, iekļaujot tajā arī pasākumus, lai novērstu uzmākšanos darba vietā, kā arī attiecinātu to uz pašnodarbinātām personām, līgumdarbiniekiem, teledarbiniekiem un mājās strādājošām personām [5]; - iesniegt priekšlikumu direktīvai par profesionālajām slimībām darba vietā, veltot lielu uzmanību vienveidīgu kustību problēmai darba vietā; 19. uzskata, ka ir svarīgi, lai dalībvalstis uzlabotu vidi jaundibināmiem uzņēmumiem un esošo MVU atbalstam, pieņemot uz perspektīvu vērstus pasākumu valsts, reģionālā un vietējā līmenī; šiem pasākumiem jo īpaši ir jābūt vērstiem uz informācijas un sakaru nozari, kā arī uz pakalpojumu nozari, jo šīm nozarēm ir īpaši liels jaunu darba vietu radīšanas potenciāls; 20. aicina Komisiju pastiprināt un padarīt skaidrāku sākotnējo Lisabonas stratēģijas mērķi izskaust nabadzību, pieņemot skaidru vadlīnijas mērķi līdz 2010. gadam ES samazināt nabadzības līmeni, mērot to attiecībā pret IKP, un izstrādāt vairākus sociālās iekļaušanas standartus, kas kalpotu par pamatrādītāju, vērtējot sociālās iekļaušanas stratēģijas rezultātus; 21. aicina Padomi un Komisiju uzturēt un pastiprināt sociālās iekļaušanas stratēģiju kā atsevišķi un skaidri saskatāmu stratēģiju pašu par sevi racionalizētās sociālās aizsardzības un sociālās iekļaušanas procesa ietvaros; 22. uzskata, ka īpaši svarīgi ir, lai dalībvalstis plašāk izmantotu pasākumus, kas slēpto algoto darbu pārvērstu par reģistrētu nodarbinātību. Mobilitāte 23. aicina izstrādāt detalizētu ziņojumu par ekonomiskajām sekām, ko rada atļaujas liegšana strādājošajiem no jaunajām dalībvalstīm strādāt kādā citā ES valstī, līdz ar šo ziņojumu izstrādājot arī priekšlikumus radušos problēmu risināšanai; 24. aicina uzlabot un paplašināt Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīvu 96/71/EK par strādājošo norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas sistēmā [6]; uzskata, ka jāpalielina pārrobežu sadarbība starp inspekcijas iestādēm, un aicina Komisiju izpētīt, kādā apjomā var izveidot Eiropas platformu šo iestāžu sadarbībai — sociālo Eiropolu; 25. aicina Regulas (EK) 883/2004 [7] (jaunā koordinējošā regula, kas pamatojas uz Regulu (EEK) Nr. 1408/71) iekļautajos pielikumos sīki izstrādātajos noteikumos ņemt vērā vajadzību un vēlmi pēc mobilitātes, lai tās ieviešanas pasākumi patiešām panāktu mobilitātes reālu īstenošanu, nevis tikai atzītu to vārdos, kā tas vērojams šīs regulas tekstā; 26. šajā sakarā atgādina savu aicinājumu pieņemt tiesību aktu attiecībā uz iepriekšēju obligātu pārbaužu ieviešanu attiecībā uz pārrobežu ietekmi sociālo un nodokļu tiesību jomā ("Eiropas pārbaude"), kas minēts Eiropas Parlamenta 1998. gada 28. maija rezolūcijā par pierobežas darba ņēmēju stāvokli Eiropas Savienībā [8]; 27. atzinīgi vērtē Komisijas ieceri iesniegt priekšlikumus, lai likvidētu šķēršļus darba spēka mobilitātei, jo īpaši tos, kas saistīti ar profesionālajām pensiju shēmām, un aicina šādu priekšlikumu, ja iespējams, iesniegt šogad. Sociālās iekļaušanas un kohēzijas veicināšana 28. uzskata, ka, lai gan tas, ka personai ir darbs, ir vissvarīgākais elements personas integrācijai sabiedrībā, papildus ir vajadzīga arī laba sociālā politika, lai nodrošinātu visu personu tiesības uz sociālo aizsardzību un dalībvalstu sabiedrību kohēziju; 29. izsaka gandarījumu par Komisijas ieceri pasludināt 2010. gadu par Eiropas gadu cīņai pret atstumtību un nabadzību; izsaka nožēlu, ka Eiropadomes sanāksmē 2005. gada martā Briselē tika samazināti sociālajai iekļaušanai un cīņai ar nabadzību izvirzītie mērķi, atstājot vienīgi pasākumus pret bērnu nabadzību; aicina Komisiju un Nodarbinātības un sociālo lietu padomi nodrošināt, lai tiktu atjaunoti Lisabonas stratēģijas sākotnējie mērķi, jo īpaši nabadzības samazināšanai Eiropas Savienībā, un rūpēties, lai tiktu īstenoti visi elementi, kas minēti atklātās koordinēšanas metodes sistēmā pasākumiem pret nabadzību un sociālo atstumtību; 30. atbalsta Komisijas ieceri uzsākt plašas apspriedes par esošo sociālās aizsardzības sistēmu trūkumiem; uzskata, ka tajās jāiesaista visas puses; 31. atbalsta Komisijas ieceri paplašināt atklāto koordinēšanas metodi, ko ierosināja 2004. gada decembrī, padarot to par vispusīgu ilgtermiņa aprūpes un veselības aprūpes programmu; šajā sakarā uzskata, ka jāpieņem kvalitātes kritēriji, kas visiem garantētu tiesības uz aprūpi par pieņemamu cenu, kas pamatota uz solidaritātes principu; ņemot to vērā, uzskata, ka veselības aprūpi nevar pakļaut iekšējā tirgus un konkurences likumiem. Diskriminācijas apkarošana 32. atgādina, ka dzimumu līdztiesības jautājums ir jāiekļauj visās Kopienas politikas jomās, jo tas ir vienīgais veids, kā sievietēm nodrošināt visus trīs dzīves kvalitātes balstus: informētību, iespējas un panākumus; 33. izsaka neapmierinātību, ka trūkst efektīvu priekšlikumu par to, kā veicināt, cieši uzraudzīt un vērtēt progresu dzimumu līdztiesības jomā un to, cik sekmīgi ir tie darba un ģimenes dzīves saskaņošanas sekmēšanai veltītie pasākumi, kas domāti, lai palīdzētu cilvēkiem, kuri uztur darbnespējīgas personas, un lai kopumā palielinātu darba laika elastību; aicina Komisiju stingrāk uzraudzīt pastāvošo tiesību aktu ievērošanu un, nepieciešamības gadījumā, iesniegt priekšlikumus to grozīšanai, tostarp arī par sodu ieviešanu; aicina Komisiju sastādīt īpašu rīcības plānu attiecībā uz sieviešu un vīriešu vienlīdzības jautājumiem, īpašu uzsvaru liekot uz vecuma starpības likvidēšanu; aicina Komisiju šajā sakarā izsludināt 31.martu par Eiropas dienu "vienlīdzīgs atalgojums par vienlīdzīgu darbu"; 34. izsaka ciešu atbalstu plānam organizēt Eiropas gadu vienlīdzīgām iespējām; 35. izsaka gandarījumu par Eiropas Dzimumu līdztiesības institūta izveidi, kura mērķis būs novērst informācijas trūkumu par ar dzimumiem saistītajiem jautājumiem; uzskata, ka šis solis varētu palielināt dzimumu līdztiesības redzamību; uzskata ka paplašinātajā Eiropā tas būtu ieguvums, un atšķirības starp vecajām un jaunajām dalībvalstīm varētu mazināt, izvietojot šo institūtu vienā no desmit jaunajām dalībvalstīm; 36. mudina Komisiju papildināt Sociālās politikas darba kārtību ar direktīvu, kas aizliedz invalīdu diskrimināciju; aicina Eiropas Rīcības plānam attiecībā uz personām ar īpašām vajadzībām piešķirt lielāku politisko nozīmi un šo rīcības plānu izmantot kā instrumentu reālu pārmaiņu panākšanai; aicina šo rīcības plānu izmantot kā galveno līdzekli invalīdu tiesību reglamentēšanā, kurā jāiekļauj dalībvalstu ziņojumi par ES tiesību aktos iekļauto noteikumu par invaliditāti transponēšanu valstu tiesībās; pieprasa, lai šajā procesā dalībvalstis aktīvi iesaistītu invalīdu organizācijas valstu līmenī, ka rīcības plānam ir nepieciešama politiskā redzamība un ka jāsarīko debates ar Padomi un Parlamentu par rekomendācijām tālākām darbībām; 37. aicina pieņemt īpašu direktīvu ar mērķi aizliegt diskrimināciju gadījumos, kad cilvēkiem viņu vecuma dēļ tiek liegta pieeja precēm un pakalpojumiem. Sociālais dialogs un sociālās jomas tiesību akti 38. atzīmē Komisijas ieceri iesniegt Zaļo grāmatu par darba tiesību attīstību ar mērķi vienkāršot noteikumus; uzskata, ka Eiropas politika nedrīkst izraisīt sociālo panākumu vājināšanos; šajā sakarā pievērš uzmanību Līguma par Konstitūciju Eiropai III-209. pantam, kas paredz nodarbinātības, dzīves un darba apstākļu uzlabošanas pasākumu saskaņošanu, vienlaicīgi uzturot panāktos uzlabojumus; 39. izsaka gandarījumu par Komisijas priekšlikumu attiecībā uz starptautisko pārrobežu sociālo dialogu; aicina Komisiju šo dialogu atbalstīt, piešķirot tam personālu, un cer, ka sociālā dialoga partneri šo priekšlikumu atbalstīs; 40. aicina Komisiju iesniegt priekšlikumu pārskatīt Padomes Direktīvu 94/45/EK [9], kas tika solīts 2002. gadā, kā galvenos mērķus izvirzot: i) paplašināt informācijas un apspriežu apjomu un tiesības uz tām gadījumā, ja notiek reorganizācija, un ii) uzlabot darba apstākļus darbinieku pārstāvjiem Eiropas Uzņēmumu padomē; 41. uzskata, ka Lisabonas Stratēģijas mērķis panākt vairāk un labākas darba vietas, kas sniedz stabilus ienākumus virs nabadzības sliekšņa, būs sasniegts, kad dalībvalstis uzņemsies atbildību attiecībā uz pašreizējo tiesību normu īstenošanu un piemērošanu, ka pastāvēs pietiekami modernas un dinamiskas sistēmas un tās spēs nodrošinās Eiropas iedzīvotājiem sociālo drošību un juridisko skaidrību; aicina Komisiju tādēļ iesniegt priekšlikumus šādām direktīvām: - direktīvai strādājošo tiesību aizsardzībai pārstrukturēšanas gadījumā, - direktīvai attiecībā uz atsevišķu darbinieku atlaišanu štatu samazināšanas dēļ, - direktīvai attiecībā uz sociālo aizsardzību sakarā ar jaunām darba formām, - direktīvai par kontroli pār atbilstību obligātajiem noteikumiem, - direktīvai par obligāto sociālās drošības standartu; 42. atzīmē, ka Sociālā darba kārtība paredz izveidot forumu uzņēmējdarbības pārstrukturēšanai; aicina Komisiju šajā sakarā iekļaut darba kārtībā Gyllenhammer grupas priekšlikumu attiecībā uz ikgadēju sociālo ziņojumu, kas jāsastāda lielos uzņēmumos; 43. aicina dalībvalstis padziļināt sadarbību un labas prakses apmaiņu, izmantojot atklāto koordinēšanas metodi, kas ir efektīvs politikas izstrādāšanas līdzeklis nodarbinātības, sociālās aizsardzības, sociālas atstumtības, pensiju un veselības aizsardzības jomā; 44. aicina Padomi un Komisiju nodrošināt atbilstošu sociālo aizsardzību pagaidu līgumdarbiniekiem, attīstot pašreizējos priekšlikumus direktīvai par pagaidu līgumstrādniekiem; 45. uzskata, ka saikne starp abām rūpniecības pusēm nolīgumu veidā jāstiprina visos līmeņos; tāpēc aicina Komisiju iesniegt priekšlikumu par brīvprātīgu sistēmu starptautiskam koplīgumam, kas aptvertu gan starpnozaru līmeni, gan uzņēmumu un nozaru līmeni; 46. aicina tās atbildīgo komiteju uzraudzīt Sociālās darba kārtības izpildi noteiktos intervālos; 47. uzdod tā priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai. [1] OV C 76 E, 25.3.2004., 226. lpp. [2] Skatīt KOM(2005)0012. [3] OV L 348, 28.11.1992., 1. lpp. [4] OV L 158, 30.4.2004., 50. lpp. [5] OV L 183, 29.6.1989., 1. lpp. [6] OV L 18, 21.1.1997., 1. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar 2003. gada Pievienošanās līgumu. [7] Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 883/2004 par sociālās drošības sistēmu koordināciju (OV L 166, 30.4.2004., 1. lpp.). [8] OV C 195, 22.6.1998., 49. lpp. [9] Padomes 1994. gada 22. septembra Direktīva 94/45/EK par to kā izveidot Eiropas Uzņēmumu padomi vai procedūru darbinieku informēšanai un uzklausīšanai Kopienas mēroga uzņēmumos un Kopienas mēroga uzņēmumu grupās (OV L 254, 30.9.1994., 64. lpp.). Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/74/EK (OV L 10, 16.1.1998., 22. lpp.). --------------------------------------------------