P9_TA(2021)0502

Korupcijas, nepareizu izdevumu un ES un valstu līdzekļu nepareizas izmantošanas novēršana ārkārtas fondu un ar krīzi saistītu izdevumu jomu gadījumā

Eiropas Parlamenta 2021. gada 15. decembra rezolūcija par korupcijas, nepareizu izdevumu un ES un valstu līdzekļu nepareizas izmantošanas novēršanai paredzētu preventīvu pasākumu novērtēšanu ārkārtas fondu un ar krīzi saistītu izdevumu jomu gadījumā (2020/2222(INI))

(2022/C 251/04)

Eiropas Parlaments,

— ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 310., 317. un 325. pantu,

— ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu,

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīvu 2014/23/ES par koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu (1),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīvu 2014/24/ES par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (2),

— ņemot vērā 2017. gada 14. februāra rezolūciju par trauksmes cēlēju nozīmi ES finanšu interešu aizsardzībā (3),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2017. gada 5. jūlija Direktīvu (ES) 2017/1371 par cīņu pret krāpšanu, kas skar Savienības finanšu intereses, izmantojot krimināltiesības (PIF direktīva) (4),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 30. maija Direktīvu (ES) 2018/843, ar ko groza Direktīvu (ES) 2015/849 par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un ar ko groza Direktīvas 2009/138/EK un 2013/36/ES (5),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 18. jūlija Regulu (ES, Euratom) 2018/1046 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 un Lēmumu Nr. 541/2014/ES un atceļ Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (6),

— ņemot vērā Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) 2019. gada ziņojumu (7) un OLAF Uzraudzības komitejas 2019. gada darbības pārskatu,

— ņemot vērā Eiropas Revīzijas palātas īpašo ziņojumu Nr. 01/2019 “Cīņa pret krāpšanu ES līdzekļu izlietojuma jomā: ir jārīkojas”,

— ņemot vērā Eiropas Revīzijas palātas īpašo ziņojumu Nr. 06/2019 “Krāpšanas problēmu risināšana ES kohēzijas izdevumos: vadošajām iestādēm jānostiprina atklāšana, rīcība un koordinācija”,

— ņemot vērā Eiropas Revīzijas palātas pārskatu Nr. 06/2020 “ES ekonomikas politikas atbildes reakcija uz Covid-19 krīzi — riski, izaicinājumi un iespējas”,

— ņemot vērā Pretkorupcijas starpvalstu grupu (GRECO) un tās 21. vispārējo darbības pārskatu (2020),

— ņemot vērā 2020. gada aprīlī ESAO publicēto pētījumu “Public Integrity for an Effective COVID-19 Response and Recovery” (“Publiskā sektora godprātības nozīme efektīvā reaģēšanā uz Covid-19 krīzi un atveseļošanā no tās”),

— ņemot vērā 2020. gada maijā publicēto pētījumu “Corruption in the times of Pandemia” (“Korupcija pandēmijas laikā”) (8),

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada 3. septembra ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei “31. gada ziņojums “Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība un cīņa pret krāpšanu (2019. gads)”” (COM(2020)0363) un pievienotos dienestu darba dokumentus (9),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2020. gada 23. decembra Regulu (ES) 2020/2221, ar ko Regulu (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz papildu resursiem un īstenošanas kārtību, lai palīdzētu veicināt ar Covid-19 pandēmiju un tās sociālajām sekām saistītās krīzes seku pārvarēšanu un sagatavoties zaļai, digitālai un noturīgai ekonomikas atveseļošanai (REACT-EU) (10),

— ņemot vērā Ārkārtas atbalsta instrumentu,

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 12. februāra Regulu (ES) 2021/241, ar ko izveido Atveseļošanas un noturības mehānismu (11),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 24. marta Regulu (ES) 2021/523, ar ko izveido programmu InvestEU un groza Regulu (ES) 2015/1017 (12),

— ņemot vērā nostāju otrajā lasījumā, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 29. aprīļa Regulu (ES) 2021/785, ar ko izveido Savienības Krāpšanas apkarošanas programmu un atceļ Regulu (ES) Nr. 250/2014 (13),

— ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību (LES) 5. panta 3. punktu un Protokolu (Nr. 2) par subsidiaritātes principa un proporcionalitātes principa piemērošanu,

— ņemot vērā Revīzijas palātas atzinumu Nr. 4/2020 par priekšlikumu 2020/0101 (COD) Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko Regulu (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz ārkārtas papildu resursiem un īstenošanas kārtību mērķim “Investīcijas izaugsmei un nodarbinātībai”, lai palīdzētu veicināt ar Covid-19 pandēmiju saistītās krīzes seku pārvarēšanu un sagatavoties zaļai, digitālai un noturīgai ekonomikas atveseļošanai (REACT-EU), un par grozīto priekšlikumu 2018/0196 (COD) Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu Plus, Kohēzijas fondu, Taisnīgas pārkārtošanās fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības saimniecības fondu un finanšu noteikumus attiecībā uz tiem un uz Patvēruma un migrācijas fondu, Iekšējās drošības fondu un Robežu pārvaldības un vīzu instrumentu (14),

— ņemot vērā Eiropola 2020. gada 5. jūnija paziņojumu presei “Europol launches the European Financial and Economic Crime Centre” (“Eiropols izveido Eiropas Finansiālo un ekonomisko noziegumu apkarošanas centru”) (15),

— ņemot vērā Eiropola 2021. gada 12. aprīļa paziņojumu presei “Serious and organised crime in the EU: A corrupting influence” (“Smagā un organizētā noziedzība Eiropas Savienībā: graujoša ietekme”) (16),

— ņemot vērā 2021. gada 29. aprīļa rezolūciju par Daphne Caruana Galizia slepkavību un par tiesiskuma situāciju Maltā (17),

— ņemot vērā 2021. gada 7. jūlija rezolūciju par 2019. gada ziņojumu par ES finanšu interešu aizsardzību un krāpšanas apkarošanu (18),

— ņemot vērā 2021. gada 10. jūnija rezolūciju par Parlamenta viedokli attiecībā uz Komisijas un Padomes pašlaik īstenoto nacionālo atveseļošanas un noturības plānu novērtēšanu (19),

— ņemot vērā Reglamenta 54. pantu,

— ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas atzinumu,

— ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu (A9-0320/2021),

A. tā kā finanšu un ekonomiskie noziegumi ir nelikumīgas darbības, ko kāda persona vai personu grupa ir veikusi, lai gūtu ekonomisku vai profesionālu labumu, un cita starpā ietver korupciju, krāpšanu, piespiešanu, slepenas vienošanās, traucēšanu, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un terorisma finansēšanu;

B. tā kā Covid-19 pandēmijas izraisītā sabiedrības veselības krīze un no tās izrietošā ārkārtas situācija ekonomikā un nemiers sabiedrībā ir iemesls, kādēļ ES un dalībvalstu publiskā sektora iestādēm nākas nodrošināt papildu finansējumu vai iesaistīties tā pārvaldībā un ievērojami un strauji palielināt izdevumus;

C. tā kā Atveseļošanas un noturības mehānisms, kura finansējums pārsniedz 670 miljardus EUR, un REACT-EU, kura finansējums pārsniedz 50 miljardus EUR, ir spēcīgi instrumenti, kas palīdz ES valstīm atgūties; tā kā jau 2020. gada pavasarī kohēzijas politika sniedza ārkārtas reaģēšanas palīdzību 11,2 miljardu EUR apmērā uzņēmējdarbības atbalstam, 7,6 miljardu EUR apmērā ES līdzekļu pārdalei darbībām veselības jomā un 4,1 miljarda EUR apmērā tiešajam atbalstam darba ņēmējiem;

D. tā kā 2020. gada 2. aprīlī Komisija ierosināja, ka ES uz Covid-19 uzliesmojumu ir jāreaģē, cita starpā aktivizējot Ārkārtas atbalsta instrumentu (ESI);

E. tā kā lēmumu par tā aktivizēšanu pieņēma Padome viena pati, neiesaistot Parlamentu saskaņā ar aktivizēšanas noteikumiem, kas paredzēti Regulas (ES) 2016/369 (“ESI regula”) (20) 2. panta 1. punktā;

F. tā kā NextGenerationEU ir pagaidu atveseļošanas instruments, kura vērtība faktiskajās cenās ir aptuveni 800 miljardi EUR un kas tika izveidots, lai sekmētu ES atveseļošanu no koronavīrusa pandēmijas un palīdzētu izveidot zaļāku, lielākā mērā digitālu un noturīgāku Eiropu;

G. tā kā krīzes neatliekamības dēļ daudzas iepirkuma procedūras un kontroles līdzekļi ir padarīti elastīgāki, lai paātrinātu īstenošanu;

H. tā kā reaģēšanas plānos nav pietiekami ņemta vērā pārvaldība un nelikumīgu darbību, piemēram, korupcijas un krāpšanas, problēma, kā arī pasākumi, kas paredzēti, lai novērstu ar krāpšanu nesaistītus pārkāpumus;

I. tā kā krīze rada daudz iespēju pārkāpt godprātības principu un var pastiprināt krāpšanu un korupciju, kā arī ar krāpšanu nesaistītus pārkāpumus, jo īpaši saistībā ar publisko iepirkumu, ekonomisko stimulu kopumu un publiskām organizācijām;

J. tā kā Revīzijas palāta ir norādījusi, ka krāpšanas novēršanai nav pievērsta pietiekama uzmanība un Komisijai trūkst visaptverošas informācijas par krāpšanas apmēru, veidiem un cēloņiem; tā kā oficiālie statistikas dati par atklātajiem krāpšanas gadījumiem nav pilnīgi un Komisija līdz šim nav veikusi nekādu novērtējumu par neatklātajiem krāpšanas gadījumiem (21);

K. tā kā korupcija ir būtisks apdraudējums privātajā un publiskajā sfērā un nesamērīgi ietekmē visneaizsargātākās grupas, jo tā rada resursu zudumu, kas apdraud ilgtermiņa izaugsmi, sociālo aizsardzību un vienlīdzīgu piekļuvi sabiedriskajiem pakalpojumiem (tostarp veselības aprūpei, izglītībai un tiesiskumam), un tas viss mazina sabiedrības uzticēšanos, palielina sociālo nevienlīdzību un apdraud Savienības pamatvērtības; tā kā ir būtiski labāk izprast korupcijas cēloņus, lai varētu efektīvi cīnīties pret šo parādību un tās kaitīgajām sekām;

L. tā kā ES pieaug aktīvo organizētās noziedzības grupējumu skaits un to darbībai bieži ir pārrobežu raksturs; tā kā šī parādība kļūst arvien sarežģītāka, jo globalizācijas un jauno tehnoloģiju rezultātā rodas jauni noziedzības tirgi un modi operandi, kas ļauj darboties no jebkuras vietas pasaulē un jebkurā laikā;

M. tā kā tehnoloģijas nodrošina jaunas atklāšanas un uzraudzības iespējas, kas samazina izmeklētājiem uzlikto slogu un ļauj izstrādāt viedākus izpildes pasākumus;

N. tā kā Savienības finanšu sistēmas integritāte ir atkarīga no korporatīvo un citu juridisko vienību, trastu un līdzīgu juridisko veidojumu pārredzamības;

O. tā kā Komisija ir veikusi vairākus pasākumus, lai novērstu riskus, kas saistīti ar korupciju un līdzekļu nepareizu izmantošanu Savienībā, tostarp ir panākusi progresu saistībā ar tās tiesību aktu priekšlikumiem par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanu, trauksmes cēlēju aizsardzību, publisko iepirkumu un Eiropas tiesiskuma mehānismu;

P. tā kā saskaņā ar organizācijas “Transparency International” un Pasaules Veselības organizācijas Sadarbības centra jaunāko ziņojumu (22) gadījumos, kad Eiropas Komisija pārlieku rediģē pirkuma priekšlīgumus nolūkā aizklāt teksta daļas, tā neievēro pilnībā savas pārredzamības saistības un starptautiskos labās prakses principus attiecībā uz publiskā iepirkuma līgumu pārredzamību; tā kā Komisijai tomēr saskaņā ar tiesību aktiem ir jāievēro Finanšu regulas noteikumi un ir vajadzīga labāka un uzlabota struktūra, lai Komisija uz turpmākām krīzēm varētu reaģēt ātrāk;

Q. tā kā korupcijas ierobežošanas nolūkā nepieciešama valdību atbildība par reformām, sabiedrības atbalsts, politiskā apņēmība, starptautiska sadarbība un kopā ar pilsonisko sabiedrību un privāto sektoru īstenoti pasākumi;

R. tā kā situācijā, kad ir lielas cerības, liels spiediens un nepieredzēti liels izdevumu apjoms, atbildība par šīs problēmas risināšanu ir jāuzņemas valsts amatpersonām, kurām ir vajadzīgs pienācīgs atbalsts, lai gan izpildītu augstākos profesionālos standartus, gan tiktu galā ar jaunajām grūtībām savu uzdevumu izpildē; tā kā turklāt amatpersonas ne vienmēr ātri apzinās interešu konflikta situācijas;

S. tā kā ir pierādījumi, kas liecina, ka profesionalizācija un pienācīgas algas publiskā iepirkuma jomā veicina amatpersonu atturēšanos no korupcijas (23);

T. tā kā Lisabonas līgumā tika pastiprināta Eiropas Parlamenta loma nolūkā nodrošināt lielāku saskaņotību, parlamentāro uzraudzību un demokrātisku pārskatatbildību;

U. tā kā cīņa pret korupciju ir būtiska, lai aizsargātu ES finanšu intereses un saglabātu iedzīvotāju uzticēšanos ES iestādēm,

1. atzīst, ka nesenās krīzes ir pierādījušas nepieciešamību pēc spējas mobilizēt investīcijas un ātrāk piešķirt finansiālu atbalstu jau pirmajos atveseļošanas gados; apzinās, ka krīzes laikā resursi ir jāpiešķir īsos termiņos un strauji mainīgos apstākļos; atzīmē — ja īsā laikposmā ir paredzēts iztērēt ievērojamu daudzumu papildu resursu, tiek palielināts spiediens uz kontroles sistēmām; tomēr uzsver, ka līdzekļu ātra izlietošana un tiesību aktu steidzama pieņemšana ir jāpapildina ar atbilstošiem administratīviem pasākumiem; norāda, ka vajadzība sniegt palīdzību un izmantot resursus pēc iespējas īsākā laikposmā varētu palielināt korupcijas, krāpšanas un citu pārkāpumu risku un šādās situācijās ir nepieciešami efektīvi preventīvi pasākumi un kontroles vadības procesi; atkārtoti norāda, ka visām iepirkuma procedūrām ir jāatbilst visaugstākajiem atklātības, pārredzamības un pārskatatbildības standartiem;

2. aicina Komisiju un dalībvalstis savās attiecīgajās korupcijas apkarošanas stratēģijās iekļaut mērķtiecīgus pasākumus, kas paredzēti publisko līdzekļu izlietošanai krīzes laikā; šajā sakarā uzsver, ka noteikumi par Savienības finanšu interešu aizsardzību vienlīdz attiecas arī uz ārkārtas atbalstu un ārkārtas atbalsta instrumentiem, piemēram, CRII , CRII+ , REACT-EU un Atveseļošanas un noturības mehānismu (ANM);

3. vērš uzmanību uz preventīvo pasākumu svarīgo lomu korupcijas risku prognozēšanā un efektīvā reaģēšanā uz tiem krīzes situācijās, kā arī korupcijas novēršanas un integritātes politikas pasākumu un to īstenojošo struktūru stiprināšanā un tādējādi vispārējās pārvaldības uzlabošanā; šajā saistībā uzskata, ka, sakarā ar Covid-19 krīzi pastiprināti cenšoties novērst pandēmijas postošās sekas un iedzīvotājiem un valstu ekonomikai radītās izmaksas, turpmākajos gados arvien lielāka uzmanība tiks pievērsta pārvaldībai;

4. uzskata, ka tiesiskums ir būtisks priekšnoteikums, lai nodrošinātu atbilstību ES budžeta ārkārtas līdzekļu pareizas finanšu pārvaldības principam; atgādina, ka tiesiskums ir piemērojams vienmēr, tostarp krīzes laikā, un ka ar ārkārtas pasākumiem ir jānodrošina tiesiskuma, proporcionalitātes un nepieciešamības principu ievērošana, turklāt to ietekme ir jāierobežo laikā un regulāri jāpārbauda;

5. uzsver, ka ārkārtas situācijas, jo īpaši veselības un drošības krīzes, ietekmē arī publiskā sektora iestāžu darbību un paver iespējas integritātes pārkāpumiem, kas var izraisīt līdzekļu nepareizu izmantošanu un korupciju laikā, kad publiskie resursi jau ir pakļauti spiedienam; mudina Komisiju risināt jautājumu par ES iestāžu noturību šādās situācijās, lai aizsargātu ārkārtas fondus;

6. atkārtoti uzsver, ka ir jāpalielina Savienības ekonomikas un finanšu vides vispārējā pārredzamība, jo ekonomisko un finansiālo noziegumu novēršana nevar būt efektīva, ja netiek novērsts, ka noziedznieki savas darbības var piesegt, izmantojot nepārredzamas struktūras;

7. šajā sakarā uzsver, ka gan ES iestādes, gan dalībvalstis vērtīgus resursus nevar atļauties zaudēt labos laikos un vēl jo mazāk — pandēmijas laikā un pēc tās;

8. atzinīgi vērtē visus Komisijas centienus pastiprināt pārredzamību, kontroli un korupcijas apkarošanas reformas dalībvalstīs, izmantojot uzlaboto tiesiskuma instrumentu kopumu; tomēr pauž bažas, ka dažās dalībvalstīs pret šo reformu īstenošanu ir izrādīta zināma pretestība, kas lielākajā daļā gadījumu skaidrojams ar leģislatīvām vai institucionālām nepilnībām vai ļoti specifiskos gadījumos ar faktu, ka tās skar likumdevēju un par reformu izpildi atbildīgo valdības amatpersonu personīgās intereses; uzstāj, ka ir jānovērš jebkādi faktiski vai potenciāli interešu konflikti, kas skar likumdevējus un valdības amatpersonas, un dalībvalstīm ir jāievieš stingrs korupcijas apkarošanas regulējums;

9. atgādina, ka ex ante kontrolēs ir jāiegulda rūpīgāks darbs attiecībā uz līdzekļu izsekojamību, jo īpaši gadījumos, kad šādas kontroles un novērtējumi ir veikti saskaņā ar ārkārtas pasākumiem; atgādina, ka valdībām un citām publiskā sektora iestādēm ir nepieciešama efektīva un pārredzama pārskatu sniegšana, neatkarīgas ex post revīzijas un pārskatatbildības procedūras, kā arī atvērti kanāli saziņai ar pilsonisko sabiedrību un privāto sektoru, lai nodrošinātu, ka finansējums un pasākumi tiešām palīdz tiem iedzīvotājiem, kuriem tas visvairāk nepieciešams; norāda, ka ir svarīgi krīzes situācijās sabiedrībai sniegt atjauninātu, pārredzamu un uzticamu informāciju;

10. uzsver pilsoniskās sabiedrības organizāciju un pētniecisko žurnālistu svarīgo lomu korupcijas atklāšanā; tādēļ pauž nožēlu par to, ka Covid-19 pandēmijas laikā vairākas dalībvalstis pieņēma pasākumus, kas kavēja publisku piekļuvi dokumentiem, un mediju speciālisti saskārās ar grūtībām un nepamatotiem atteikumiem, kā arī spiedienu un draudiem attiecībā uz piekļuvi publiskiem dokumentiem; uzskata, ka ir svarīgi pastāvīgi gan informēt iedzīvotājus par korupcijas apkarošanu, gan viņus iesaistīt tajā un pilnībā aizsargāt viņus no iespējamās nelabvēlīgās ietekmes uz viņu personīgo un profesionālo dzīvi, īpaši trauksmes celšanas gadījumos; šajā sakarā atkārtoti norāda, ka ir steidzami jāīsteno Direktīva (ES) 2019/1937 par trauksmes cēlēju aizsardzību;

11. uzsver, ka iedzīvotāju līdzdalība publiskajā lēmumu pieņemšanā ir būtiska sekmīgai reaģēšanai ārkārtas situācijās; mudina dalībvalstis izstrādāt visaptverošus krīžu pārvarēšanas plānus, lai sagatavotos līdzīgām situācijām nākotnē, un iekļaut tajos garantijas attiecībā uz pilsoniskās sabiedrības kā publiskā uzrauga lomu; atgādina, ka publiska piekļuve dokumentiem mašīnlasāmā formātā ir svarīgs elements, lai nodrošinātu publisko izdevumu pārredzamību un uzraudzību; aicina Komisiju nodrošināt piemērotas platformas iesaistei un atgādina par pašreizējām iespējām ziņot par iespējamiem krāpšanas gadījumiem Eiropas Prokuratūrai ( EPPO ) un Eiropas Birojam krāpšanas apkarošanai ( OLAF );

12. norāda, ka ar ekonomiku, drošību vai veselību saistītu krīžu laikā valdībām ir tendence padarīt līgumu slēgšanas procedūras elastīgākas, lai uz krīzi reaģētu bez kavēšanās; uzsver, ka ES Direktīvā par publisko iepirkumu jau ir paredzētas daudz ātrākas un administratīvi mazāk apgrūtinošas procedūras un dalībvalstu valdībām šīs procedūras būtu jāpārvalda, ievērojot spēkā esošās juridiskās prasības; uzsver, ka jebkāda procedūru atvieglošana un vienkāršošanas pasākumi, kas var būt nepieciešami krīzes situācijās, lai novērstu dārgas kļūdas un ar krāpšanu nesaistītus pārkāpumus noteikumu sarežģītības dēļ, būtu jāpapildina ar konkrētiem norādījumiem un rūpīgi jāpārbauda, izmantojot ex post mehānismus;

13. atzinīgi vērtē koordinēto un izlēmīgo rīcību ES līmenī, kuras rezultātā tika pieņemts plašs iniciatīvu kopums NextGenerationEU , kura mērķis ir mazināt Covid-19 pandēmijas graujošo ietekmi uz iedzīvotāju veselību un uzņēmumiem visā ES; tomēr uzsver, ka nepieredzēti lielais ES finansējuma palielinājums ir pakļauts paaugstinātam korupcijas un krāpšanas riskam un rada papildu problēmas saistībā ar uzraudzību un pārskatatbildību; aicina Komisiju un dalībvalstis pastiprināt un īstenot efektīvus korupcijas apkarošanas politikas pasākumus;

14. atgādina, ka, lai nodrošinātu ES izdevumu pārredzamību, pārskatatbildību un efektivitāti, ir svarīgi saistībā ar līdzekļiem, uz kuriem attiecas dalīta pārvaldība, īstenot uzraudzības un revīzijas sistēmas; atkārtoti norāda, ka Parlamentam ir būtiska loma stimulēšanas pasākumu kopuma pārbaudē un Komisijai tas ir regulāri jāinformē par tā īstenošanu;

15. NextGenerationEU pamatā, — ļauj piedāvāt dalībvalstīm dotācijas (312 miljardu EUR apmērā) un aizdevumus (360 miljardu EUR apmērā) norāda, ka ANM ( 24 ) — instruments, kas irpamatā, — ļauj piedāvāt dalībvalstīm dotācijas (312 miljardu EUR apmērā) un aizdevumus (360 miljardu EUR apmērā) ( 25 ) , lai īstenotu publiskās investīcijas un reformas, kuru mērķis ir novērst strukturālas nepilnības un padarīt dalībvalstu ekonomiku noturīgāku, vienlaikus koncentrējoties uz ilgtspējīgu pārkārtošanos, digitālo pārveidi, ekonomisko, sociālo un teritoriālo kohēziju, institucionālo noturību un sociālo tiesību pīlāru;

16. atzinīgi vērtē to, ka Komisijai ir deleģētas pilnvaras ar deleģētu aktu izveidot rezultātu pārskatu, lai cieši uzraudzītu dalībvalstu atveseļošanas un noturības plānu īstenošanu;

17. atgādina, ka rezultātu pārskats kalpos par pamatu atveseļošanas un noturības dialogam un ka Komisijai tas būtu jāatjaunina divreiz gadā; šajā sakarā aicina Komisiju nodrošināt, ka progress, kas panākts noteikto starpposma un galīgo mērķrādītāju īstenošanā, tiek rūpīgi un stingri uzraudzīts saskaņā ar Atveseļošanas un noturības mehānisma (ANM) regulu, pamatojoties uz noteiktajiem kopējiem rādītājiem un ziņošanas metodiku; turklāt atgādina, ka ANM ir saistoši nosacījumi, kas garantē izmaksātās naudas pārredzamu izmantošanu un kam būtu jānovērš korupcija vai krāpšana, dubulta finansēšana vai interešu konflikti, un uzskata, ka kontroles būtu jāattiecina arī uz izmaksām, kuras galasaņēmējiem faktiski radušās; atzinīgi vērtē to, ka, pateicoties Eiropas Parlamentam, dalībvalstīm tagad ir pienākums sniegt informāciju par galasaņēmējiem;

18. mudina ES un valstu iestādes ņemt vērā vietējo un reģionālo pašvaldību ieguldījumu, izstrādājot un īstenojot ārkārtas un atjaunošanas pasākumus;

19. norāda, ka Parlaments rezolūcijā par Parlamenta viedokli attiecībā uz Komisijas un Padomes pašlaik īstenoto nacionālo atveseļošanas un noturības plānu novērtēšanu uzstāja, ka Komisijai, dalībvalstīm un visiem īstenošanas procesā iesaistītajiem īstenošanas partneriem ir jānodrošina stingra pārredzamība un pārskatatbildība;

20. aicina Komisiju rūpīgi uzraudzīt iespējamos riskus ES finanšu interesēm un neveikt nekādus maksājumus, ja netiek sasniegti starpposma mērķi, kas saistīti ar korupcijas un krāpšanas novēršanas, atklāšanas un labošanas pasākumiem; turklāt aicina Komisiju nekavējoties informēt budžeta lēmējinstitūcijas iestādes par visām situācijām, kad līdzekļi netiek izmaksāti, jo ir saņemta informācija par iespējamu nepareizu izmantošanu, korupciju, krāpšanu vai tiesiskuma pārkāpumiem, un kad dalībvalstīs nav ieviestas pietiekamas krāpšanas apkarošanas sistēmas;

21. uzskata, ka būtu jāīsteno pareiza finanšu pārvaldība un līdzekļu apguvei, kaut arī tā joprojām ir svarīgs mērķis, nevajadzētu piešķirt lielāku prioritāti nekā sniegumam, izmaksu lietderībai un programmu ES pievienotajai vērtībai un pārkāpumu gadījumā līdzekļu atgūšana būtu jānodrošina, veicot finanšu korekcijas;

22. aicina dalībvalstis visos ekonomisko stimulu un subsīdiju programmu izstrādes un izpildes posmos iekļaut korupcijas riska novērtējumus; norāda, ka riska situācijas būtu jārisina visaptveroši, kur vien iespējams izmantojot visu valdības iestāžu mēroga pieeju;

23. uzskata, ka lielāka pārredzamība apvienojumā ar tehnoloģijām un datu zinātni ir svarīga, lai varētu atklāt un mazināt korupciju; šajā sakarā aicina Komisiju un dalībvalstis pilnībā izmantot pieejamos instrumentus, piemēram, Agrīnas atklāšanas un izslēgšanas sistēmu ( EDES ), Arachne un Pārkāpumu pārvaldības sistēmu ( IMS ), lai efektīvi un lietderīgi identificētu problemātiskos ekonomikas dalībniekus un privātpersonas (jeb fiziskas personas), kas ar tiem ir saistītas gan tiešā, gan netiešā pārvaldībā;

24. uzsver papildu ieguvumus, ko cīņā pret korupciju var sniegt informācijas apmaiņa; mudina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt, ka tas tiek darīts, izmantojot digitālu, sadarbspējīgu un standartizētu datu vākšanas sistēmu, un mudina dalībvalstis apmainīties ar informāciju gan savā starpā, gan ar attiecīgajām ES struktūrām (jo īpaši ar Eiropas Revīzijas palātu (ERP), OLAF , EPPO un Eiropolu), lai ciešāk sadarbotos, jo īpaši krīzes situācijās, nolūkā uzlabot datu vākšanu, palielināt kontroļu efektivitāti un nodrošināt nepareizi izmantoto līdzekļu atgūšanu;

25. uzsver, ka ir svarīgi zināt, kas gūst labumu no ES līdzekļiem, lai novērstu korupciju, nepareizus izdevumus un līdzekļu nepareizu izmantošanu; pauž nožēlu par to, ka ekonomikas dalībnieku un to faktisko īpašnieku identifikācijai nepieciešamie dati nav viegli pieejami vai vispār nav pieejami ( 26 ) ; uzskata, ka vienotas sadarbspējīgas datubāzes izveide, kurā būtu norādīti tiešie un faktiskie ES subsīdiju saņēmēji, būtu svarīgs solis šīs situācijas labošanā;

26. uzsver, ka saņēmējiem jābūt identificējamiem visās dalībvalstīs un neatkarīgiem no līdzekļiem, tostarp tiem, uz kuriem attiecas gan tiešā, gan dalītā pārvaldība; uzsver, ka datubāzei būtu jāaprobežojas tikai ar nepieciešamo informāciju un informāciju var publicēt saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas (EST) pastāvīgo judikatūru; mudina dalībvalstis sadarboties ar Komisiju, lai izveidotu šādu vienotu centralizētu datubāzi ES naudas plūsmu izsekošanai;

27. uzstāj, ka gaidāmajā Finanšu regulas mērķtiecīgajā pārskatīšanā ir jāstiprina EDES un tās darbības joma; aicina Komisiju paplašināt EDES darbības jomu, to attiecinot arī uz līdzekļiem, kam piemēro dalīto pārvaldību, pienācīgi ievērojot proporcionalitātes un piemērotības principus;

28. pauž nožēlu par to, ka OLAF un ERP nav pilnīgas piekļuves riska novērtēšanas rīkam Arachne un tām ir pienākums pieprasīt piekļuvi Arachne riska aprēķinam individuāli katrā gadījumā, kas sarežģī informācijas apmaiņas procesu, tādējādi kavējot jaunu riska modeļu atklāšanu un reaģēšanu uz tiem; uzskata, ka ir jārod risinājums, lai OLAF un ERP piešķirtu piekļuvi riska novērtēšanas rīkam Arachne ; uzskata, ka Arachne integrēšanai valstu pārvaldības un kontroles sistēmās vajadzētu būt obligātai visām vadošajām iestādēm;

29. aicina Komisiju izvērtēt reakciju uz Covid-19 pandēmiju vairākās jomās, tostarp attiecībā uz preventīvajiem korupcijas novēršanas pasākumiem, empīrisko pierādījumu analīzi un maksājumu pieprasījumu apguves līmeni, izskatīt, vai korupcija ir ietekmējusi iznākumu un vai integritāte ir saglabāta vai apdraudēta, kā arī ziņot Parlamentam par galvenajiem konstatējumiem, lai tas (kā budžeta izpildes apstiprinātājiestāde) 2020. gada budžeta izpildes apstiprinājumā varētu iekļaut īpašu nodaļu par ārkārtas līdzekļiem un izdevumiem, kas saistīti ar krīzēm;

30. pauž nožēlu, ka Komisija plaši izmanto rediģēšanas rīku, lai aizklātu pirkuma priekšlīgumu daļas; uzstāj — neraugoties uz to, ka šāda informācija ir sensitīva, tai ir svarīga loma pārskatatbildības uzlabošanā un globālajā rīcībā saistībā ar vīrusu; aicina Komisiju, reaģējot uz turpmākām krīzēm, vairāk pievērsties pārredzamības un pārskatatbildības aspektiem, tādējādi veicinot sabiedrības uzticēšanos, veicinot publiskas debates un popularizējot ES vērtības; norāda, ka Komisija piemēro Finanšu regulas 38. panta 3. punkta d) apakšpunktu un atsaucas uz situāciju, kurā datu izpaušana kaitē saņēmēju komerciālajām interesēm, un prasa nodrošināt efektīvas uzraudzības proporcionalitāti un pilnu pārskatatbildību par tādu resursu izlietojumu, kas skar sabiedrības intereses;

31. uzskata — iespējamo korupcijas gadījumu novēršanu un atklāšanu varētu būtiski veicināt, padarot attiecīgos datus par publisko iepirkumu publiski pieejamus analīzes veikšanai, nodrošinot brīvu un ērtu piekļuvi šiem datiem atvērtā un standartizētā formātā, kā arī publicējot datus par tiesu spriedumiem un uzņēmumu reģistriem; tādēļ uzskata, ka visa attiecīgā informācija par visiem publiskā iepirkuma līgumiem (kuros tiek izmantoti publiskie līdzekļi) būtu jāpadara publiski pieejami, jāpublicē īpaši izveidotā tīmekļa vietnē un jārediģē pēc iespējas mazāk, pilnībā ievērojot datu aizsardzību un citas juridiskas prasības;

32. norāda, ka saskaņā ar 2016. gada 15. marta Regulu (ES) 2016/369 par ārkārtas atbalsta sniegšanu Savienībā lēmums aktivizēt ESI ir jāpieņem Padomei, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu; tomēr pauž kritiku par to, ka, neraugoties uz Ārkārtas atbalsta instrumenta ciešo saistību ar ES budžetu, šā instrumenta aktivizācija tika veikta, neievērojot pilnībā visas Parlamenta kā budžeta iestādes un ES budžeta galīgās uzraudzības iestādes prerogatīvas;

33. pauž nožēlu par to, ka, neraugoties uz vairākiem mēģinājumiem iegūt skaidru pārskatu, Budžeta komitejai un Budžeta kontroles komitejai netiek piešķirta piekļuve attiecīgajiem datiem par ES līdzekļiem, kas no ESI ir iztērēti, lai finansētu sešus pirkuma priekšlīgumus 2,5 miljardu EUR apmērā;

34. rescEU medicīniskā aprīkojuma krājumu izveides efektivitāti un lietderību, lai izveidotu labu praksi turpmākām krīzēm; turklāt mudina Komisiju izveidot stabilu un pārredzamu ES publiskā iepirkuma regulējumu gadījumiem, ja līdzekļi ir pilnībā vai daļēji ņemti no ES budžeta, kas ļautu Parlamentam veikt visaptverošu uzraudzību, jo īpaši attiecībā uz svarīgām izdevumu jomām, kas saistītas ar ekonomiku, drošību vai veselības krīzi; atzīst, ka kopīgā iepirkuma nolīgums ( 27 ) ļauj dalībvalstīm, EEZ valstīm un citām valstīm kopīgi vienoties par labākiem medicīniskā aprīkojuma piegādes noteikumiem; aicina Komisiju novērtēt kopīgā iepirkuma nolīguma unmedicīniskā aprīkojuma krājumu izveides efektivitāti un lietderību, lai izveidotu labu praksi turpmākām krīzēm; turklāt mudina Komisiju izveidot stabilu un pārredzamu ES publiskā iepirkuma regulējumu gadījumiem, ja līdzekļi ir pilnībā vai daļēji ņemti no ES budžeta, kas ļautu Parlamentam veikt visaptverošu uzraudzību, jo īpaši attiecībā uz svarīgām izdevumu jomām, kas saistītas ar ekonomiku, drošību vai veselības krīzi;

35. mudina Komisiju ierosināt, ka Finanšu regulas pārskatīšanā jāiekļauj stabils juridiskais pamats atvērtu un standartizētu publiskā iepirkuma datu obligātai izmantošanai, kā arī jānosaka, ka budžeta kontroles IT sistēmas ir obligātas, publiskas un sadarbspējīgas ar valstu datubāzēm;

36. aicina Komisiju un dalībvalstis sadarboties, lai pieņemtu stingras valsts līmeņa krāpšanas apkarošanas stratēģijas, kas nodrošina iespēju saskaņot vairāku struktūru darbības un garantēt resursu optimizāciju un visu attiecīgo jomu aptveršanu (izdevumi, uz kuriem attiecas netieša un dalīta pārvaldība, valsts līdzekļi utt.); konstatē, ka līdz 2020. gada beigām 14 dalībvalstis bija pieņēmušas valsts līmeņa krāpšanas apkarošanas stratēģiju un 5 dalībvalstis bija sākušas procedūras, lai to izdarītu; konstatē, ka tas ir progress salīdzinājumā ar 2019. gadu, bet pauž nožēlu par to, ka ne visas dalībvalstis vēl ir pieņēmušas valsts līmeņa krāpšanas apkarošanas stratēģiju vai plāno to darīt; pauž bažas par to, ka esošo stratēģiju darbības joma un dziļums atšķiras un šajā ziņā tās ir jāatjaunina;

37. mudina dalībvalstis saskaņot un samērot savus standartus un aicina Komisiju sākt pārkāpumu procedūras pret dalībvalstīm, kuras atsakās to darīt; aicina Komisiju atbalstīt dalībvalstis to stratēģiju uzlabošanā, lai nodrošinātu stingras valsts līmeņa krāpšanas apkarošanas stratēģijas visā Savienībā;

38. uzskata, ka ir svarīgi, lai Komisija savā gaidāmajā ziņojumā par tiesiskumu novērtētu ne tikai valsts līmeņa krāpšanas apkarošanas stratēģiju esamību, bet arī to efektivitāti; turklāt uzskata, ka turpmākajos ziņojumos par tiesiskumu būtu jābalstās uz labu praksi un jāsniedz konkrētām valstīm adresēti ieteikumi par to, kā risināt konstatētās problēmas vai novērst pārkāpumus, tostarp attiecīgā gadījumā nosakot īstenošanas termiņus un etalonrādītājus, kas jāņem vērā; uzskata, ka būtu jāizskata arī pasākumi, kas pieņemti, reaģējot uz Covid-19 pandēmiju, un kas ietekmē tiesiskumu;

39. atgādina, ka Savienības finanšu interešu aizsardzība ir ārkārtīgi svarīga un visos līmeņos ir nepieciešami pastāvīgi un stingri centieni šajā ziņā;

40. uzstāj, ka EPPO ir jāsadarbojas ar citām ES iestādēm, piemēram, Eurojust , Eiropolu un OLAF , nolūkā veikt kriminālizmeklēšanu un kriminālvajāšanu savu attiecīgo pilnvaru/pienākumu ietvaros; uzsver iepriekšminēto iestāžu un struktūru izšķirošo lomu ārkārtas situācijās un krīzēs, lai varētu cīnīties pret tiem, kas nepienācīgi izmanto ES līdzekļus, un šajā sakarā pieņem zināšanai to parakstītos sadarbības noteikumus; uzsver, ka efektīva sadarbība ir iespējama tikai tad, ja ES struktūrām ir politisks atbalsts, kā arī pietiekami cilvēkresursi un finanšu resursi;

41. pauž kritiku par to, ka Komisija ignorēja Parlamenta aicinājumu palielināt EPPO štatu sarakstu un neīstenoja 2020. gada samierināšanas vienošanos; atkārtoti norāda, ka gan EPPO , gan OLAF ir jāpalielina resursi un darbinieku skaits, lai veicinātu cīņu pret korupciju, krāpšanu, nepareiziem izdevumiem un līdzekļu nepareizu izmantošanu;

42. brīdina, ka organizētu noziedzīgu grupu darbībai robežas nav šķērslis un tās arvien vairāk iegūst aktīvus dalībvalstīs, kurās nav to pamata atrašanās vieta, un trešās valstīs;

43. prasa pastiprināt efektīvu starptautisko sadarbību attiecībā uz pierādījumu iegūšanu, savstarpēju atzīšanu, dokumentu izsniegšanu un aktīvu konfiskāciju un iesaldēšanu, lai kompetentajām iestādēm būtu iespēja izsekot, iesaldēt, pārvaldīt un konfiscēt noziedzīgi iegūtus līdzekļus; tādēļ aicina Komisiju atbalstīt un veicināt korupcijas nodarījumu definīciju saskaņošanu Savienības mērogā un labāk izmantot pašreizējās datu kopas un metodiku, lai izstrādātu jaunas kopas un metodikas ar mērķi visā ES iegūt salīdzināmus datus par korupcijas lietu izskatīšanu;

44. aicina veidot ciešāku sadarbību starp valstu iestāžu pārstāvjiem un OLAF , lai nodrošinātu, ka tiek pienācīgi ņemtas vērā izmeklēšanas, kas veiktas saistībā ar krāpšanu, kura kaitē ES budžetam;

45. uzsver, ka Pretkorupcijas starpvalstu grupa ( GRECO ) ir sniegusi visaptverošus ieteikumus dalībvalstīm attiecībā uz publisko līdzekļu izmantošanu krīzes un ārkārtas situācijās; aicina visas dalībvalstis šos ieteikumus pilnībā īstenot, tādējādi uzlabojot pārredzamību un pārskatatbildību; šajā sakarā atzinīgi vērtē iespēju, ka ES varētu pievienoties GRECO kā pilntiesīga locekle;

46. atzinīgi vērtē Komisijas iesniegto tiesību aktu priekšlikumu kopumu, kura mērķis ir stiprināt ES noteikumus par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas un teroristu finansēšanas novēršanu; prasa efektīvi un konsekventi īstenot turpmāko regulējumu, kas paredz ārkārtas situācijas, kad Eiropas Savienībā var tikt apdraudēta stabilitāte un drošība;

47. ar bažām konstatē Eiropola secinājumu, ka noziedznieki ir digitālās pasaules iedzīvotāji, kas nozīmē, ka gandrīz visas noziedzīgās darbības tagad ietver dažus tiešsaistes komponentus un ka daudzi noziegumi ir pilnībā migrējuši uz tiešsaistes vidi; pauž bažas par to, ka jaunās tehnoloģijas ļauj turpināt pastrādāt tradicionālos noziegumus arī netradicionālā veidā no jebkuras vietas pasaulē un jebkurā laikā; aicina Komisiju un dalībvalstis veikt izlēmīgas investīcijas un izrādīt stingru politisku apņemšanos, lai risinātu šos jaunos izaicinājumus;

48. uzskata, ka progress mākslīgā intelekta jomā sniedz publiskajam sektoram nozīmīgu iespēju atklāt un novērst krāpšanu, piemēram, stiprinot Komisijas centrālo analītisko spēju, jo ar IT rīkiem var viegli iegūt, sasaistīt un analizēt nepieciešamos datus un atklāt iespējamus pārkāpumus, krāpšanu un korupciju; aicina Komisiju un dalībvalstis ieviest vienotu integrētu un sadarbspējīgu informācijas un uzraudzības sistēmu, tostarp vienotu datizraces un riska novērtēšanas instrumentu, ar ko varētu piekļūt attiecīgajiem datiem un analizēt tos, kā arī palielināt kontroles uzticamību, lai nodrošinātu vispārēju piemērošanu, tostarp izmantojot Tehniskā atbalsta instrumentu;

49. norāda, — lai nodrošinātu efektīvas kontroles un revīzijas, — ir nepieciešams vākt datus par tiem, kas tieši vai netieši gūst faktisko labumu no Savienības finansējuma, uz kuru attiecas dalītā pārvaldība, un par projektiem un reformām, kas saņēmuši atbalstu no ANM, tostarp datus par finansējuma saņēmēju faktiskajiem īpašniekiem, un noteikumiem par šādu datu vākšanu un apstrādi būtu jāatbilst piemērojamajiem datu aizsardzības noteikumiem;

50. uzsver ieguvumus, ko digitālie zemes reģistri sniedz īpašumtiesību pārredzamībai, kā arī korupcijas novēršanai un apkarošanai; atzinīgi vērtē Komisijas iniciatīvas, kas paredz īstenot šādas programmas visā ES; aicina valsts iestādes sadarboties ar Komisiju nolūkā šīs programmas plaši īstenot;

51. uzskata, ka centralizētā informācijas un uzraudzības sistēmā būtu jāiekļauj iepirkuma prasības ar ES mēroga, par katru valsti atsevišķi un līgumslēdzējiem un līgumslēdzējām iestādēm publiski pieejamiem datiem, lai sistemātiski paziņotu konkrētus projektu datus, progresu starpposma mērķu sasniegšanā un tiešos un galīgos faktiskos īpašniekus (standartizētā formātā); uzskata, ka šāda sistēma būtu jāizveido, lai atvieglotu datu vākšanu, sadarbspēju un apstrādi ES līmenī un nodrošinātu efektīvas kontroles un revīzijas; uzsver, ka sistēmai būtu jāaprobežojas tikai ar nepieciešamo informāciju un vajadzētu būt iespējai publicēt informāciju saskaņā ar EST pastāvīgo judikatūru; tomēr norāda, ka valsts līmenī varētu ieviest starpposma līmeni (proti, decentralizētas vākšanas punktu), lai atvieglotu datu vākšanu, ņemot vērā valodu atšķirības un vietējās īpatnības (piemēram, reģionālo atbildību);

52. ierosina korupcijas novēršanai, atklāšanai un izmeklēšanai un/vai kriminālvajāšanai par to izmantot finanšu informācijas atklāšanas / līdzekļu deklarēšanas sistēmas, lai veicinātu valsts amatpersonu pārskatatbildību un informētību, tādējādi izvairoties no interešu konfliktiem;

53. uzskata, ka datu platformas var stiprināt uzraudzības mehānismus un veicināt efektīvu informācijas apmaiņu ar citām valdības struktūrvienībām;

54. uzskata, ka profesionalizācija un pienācīgas algas nāktu par labu publiskā iepirkuma jomai, proti, specializējušies, labi apmācīti un labi apmaksāti publiskā iepirkuma jomas darbinieki, kuri dalās ar savu zinātību, zināšanām un (tirgus) informāciju, tostarp pāri dalībvalstu robežām, ir pozitīvi vērtējama prakse, kas būtu jāīsteno kopā ar citām korupcijas novēršanas metodēm;

55. mudina dalībvalstis lietderīgi izmantot ES finansējumu un programmas; aicina valstu iestādes sadarboties ar OLAF , lai apmācītu darbiniekus par dažādiem krāpšanas veidiem, tendencēm, draudiem un riskiem, korupciju un citām nelikumīgām darbībām, kas skar ES finanšu intereses;

56. uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju nosūtīt Padomei un Komisijai.

(1) OV L 94, 28.3.2014., 1. lpp.

(2) OV L 94, 28.3.2014., 65. lpp.

(3) OV C 252, 18.7.2018., 56. lpp.

(4) OV L 198, 28.7.2017., 29. lpp.

(5) OV L 156, 19.6.2018., 43. lpp.

(6) OV L 193, 30.7.2018., 1. lpp.

(7) OLAF, “Twentieth report of the European Anti-Fraud Office, 1 January to 31 December 2019,” 2020. gads.

(8) Gallego, J., Prem, M. un Vargas, J. F., “Corruption in the times of Pandemia”, 2020. gada maijs.

(9) SWD(2020)0156, SWD(2020)0157, SWD(2020)0158, SWD(2020)0159 un SWD(2020)0160.

(10) OV L 437, 28.12.2020., 30. lpp.

(11) OV L 57, 18.2.2021., 17. lpp.

(12) OV L 107, 26.3.2021., 30. lpp.

(13) OV L 172, 17.5.2021., 110. lpp..

(14) OV C 272, 17.8.2020., 1. lpp.

(15) https://www.europol.europa.eu/newsroom/news/europol-launches-european-financial-and-economic-crime-centre

(16) https://www.europol.europa.eu/newsroom/news/serious-and-organised-crime-in-eu-corrupting-influence

(17) Pieņemtie teksti, P9_TA(2021)0148.

(18) Pieņemtie teksti, P9_TA(2021)0337.

(19) Pieņemtie teksti, P9_TA(2021)0288.

(20) OV L 70, 16.3.2016., 1. lpp.

(21) Cīņa pret krāpšanu ES līdzekļu izlietojuma jomā:ir jārīkojas

(22) http://ti-health.org/wp-content/uploads/2021/05/For-Whose-Benefit-Transparency-International.pdf

(23) https://dspace.library.uu.nl/handle/1874/309580

(24) https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/?uri=CELEX%3A32021R0241.

(25) Abas summas izteiktas 2018. gada cenās.

(26) Pētījums “The Largest 50 Beneficiaries in each EU Member State of CAP and Cohesion Funds”, Eiropas Parlaments, Iekšpolitikas ģenerāldirektorāts, Budžeta jautājumu politikas departaments, 2021. gada maijs.

(27) https://ec.europa.eu/health/security/preparedness_response_lv