Eiropas Parlamenta rezolūcija par Uzbekistānu



Oficiālais Vēstnesis 124 E , 15/05/2006 Lpp. 0560 - 0562



P6_TA(2005)0239 Uzbekistāna Eiropas Parlamenta rezolūcija par Uzbekistānu Eiropas Parlaments, - ņemot vērā Partnerattiecību un sadarbības nolīgumu starp Eiropas Kopienām un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Uzbekistānas Republiku, no otras puses [1], kas stājās spēkā 1999. gada 1. jūlijā, - ņemot vērā Eiropas Parlamenta iepriekšējās rezolūcijas par cilvēktiesību un demokrātijas situāciju Uzbekistānā un Centrālāzijā, - ņemot vērā 2005. gada 1. februārī Briselē notikušās sestās Eiropas un Uzbekistānas Sadarbības padomes secinājumus, - ņemot vērā 2005. gada 23. un 24. maija Padomes sanāksmes secinājumus saistībā ar nesenajiem notikumiem Uzbekistānā un jo īpaši tās austrumu pilsētā Andidžanā un šīs pilsētas apkārtnē, - ņemot vērā ANO augstā komisāra cilvēktiesību jautājumos Luīzas Arboras paziņojumu, kurā pieprasīts veikt neatkarīgu starptautisku izmeklēšanu, lai noskaidrotu Uzbekistānas austrumu pilsētā Andidžanā notikušo incidentu cēloņus un apstākļus, - ņemot vērā 2005. gada 20. maija EDSO priekšsēdētāja paziņojumu par situāciju Uzbekistānā, - ņemot vērā Reglamenta 103. panta 4. punktu, A. tā kā, pēc aculiecinieku stāstītā, 2005.gada 13. maijā uzbeku austrumu pilsētā Andidžanā vairāki simti cilvēku gāja bojā, kad valdības spēku karavīri atklāja uguni uz demonstrācijas dalībniekiem, kuri protestēja pret 23 vietējo uzņēmēju ieslodzīšanu cietumā; B. tā kā Uzbekistānas prezidenta Islama Karimova vardarbībā vainoja islāma grupējumus, noliedzot, ka drošības spēki atklāja uguni uz neapbruņotiem civiliedzīvotājiem un atzīstot, ka bojā gājušo cilvēku skaits ir tikai 169, no kuriem vairums bija "islāmiskie teroristi ekstrēmisti," C. tā kā tajā pašā laikā vairāk nekā 500 cilvēki pameta Uzbekistānu un atrada patvērumu Kirgizstānas Barašas nometnē, kas atrodas upes krastā pie Uzbekistānas un Kirgizstānas robežas, D. tā kā Andidžanas notikumu laikā un pēc tiem arestēja daudzus cilvēkus un viņi joprojām atrodas ieslodzījumā; E. tā kā Andidžanas iedzīvotāji joprojām baidās no valdības atmaksas par notikumu izpaušanu un pilsēta nav pieejama žurnālistiem un cilvēktiesību izmeklētājiem, tajā pašā laikā valdība ir sniegusi norādījumus uzbeku plašsaziņas līdzekļiem par vardarbības notikumu atspoguļošanu un bloķē pieeju aizvien lielākam skaitam ārzemju plašsaziņas līdzekļu tīmekļa vietņu; F. izsakot milzīgas bažas par notiekošo ievainoto cilvēku pazušanu no slimnīcām un patvaļīgajiem arestiem, cilvēku aizturēšanu un fiziskajiem uzbrukumiem cilvēktiesību aktīvistiem, kuri izmeklēja un atmaskoja spēka lietošanu pret civiliedzīvotājiem; G. tā kā Apvienoto Nāciju Organizācija, kuru citu starpā atbalsta Eiropas Savienības Padome, EDSO un NATO, ir steidzami aicinājusi veikt neatkarīgu izmeklēšanu, lai noskaidrotu Andidžanas notikumu cēloņus un apstākļus; tā kā šāda izmeklēšanai ir pilnīgi nepieciešama, lai saprastu notikumus un reaģētu uz tiem atbilstīgi reģiona stabilitātes interesēm; atzīmējot Krievijas Federācijas un Ķīnas apkaunojošo atbalstu valdības darbībai; H. tā kā uzbeku varas iestādes līdz šim nav atsaukušās aicinājumam veikt starptautisku, neatkarīgu izmeklēšanu un nav piekritušas jebkādai saskarsmei ar starptautiskās sabiedrības pārstāvjiem, lai apspriestu šādas izmeklēšanas uzsākšanu; I. tā kā Uzbekistānas valdība ir ilgstoši pieļāvusi spīdzināšanu, sliktu izturēšanos un nopietnus cilvēktiesību pārkāpumus pret aizturētajām personām, kā arī nežēlīgu apiešanos ar cilvēktiesību aktīvistiem un politiskiem oponentiem; J. atzīstot Uzbekistānas lomu starptautiskā terorisma apkarošanā, taču uzsverot, ka ir ārkārtīgi nepieciešams turpināt šo cīņu ar likumīgiem līdzekļiem, izvairoties no visas sabiedrības apspiešanas un cilvēktiesību atstāšanas novārtā; K. tā kā uzbeku institūcijas apgalvo, ka valdības politikas pretinieki ir reliģiskie ekstrēmisti no Ferganas ielejas, kuri vēlas gāzt valdību un izveidot Centrālāzijas islama kalifātu, neskatoties uz to, ka uzbeku sabiedrība pamatos ir laicīga un reliģisko ekstrēmismu motivē sociālā netaisnība; L. tā kā vairāku cilvēktiesību grupu vadītāji Uzbekistānā ziņoja, ka masveida slepkavošanai Andidžanā sekoja plašas represijas pret cilvēktiesību aizstāvjiem, opozīcijas partiju locekļiem un citādi aktīviem Uzbekistānas pilsoņiem, kā arī par uzbeku režīma pārstāvju izdarītiem arestiem un fizisku vardarbību; M. tā kā Uzbekistānas prezidents I.Karimovs ir vadījis valsti kopš tās neatkarības atgūšanas 1989. gadā un viņa režīma laikā nav bijuši vērā ņemami centieni politiskās, sociālās un ekonomiskās reformas veikšanai un tas ir padarījis Uzbekistānu par vienu no Centrālāzijas visautokrātiskākajiem režīmiem; N. tā kā Centrālāzijas pilsoniskā sabiedrība, tostarp Uzbekistāna, aizvien noteiktāk pieprasa atklātas sabiedrības izveidošanu, kurā pilnībā ievēro indivīda tiesības un cilvēktiesības, kā arī attīstību demokrātijas virzienā; O. tā kā sadarbību ar ES var sniegt tikai pamatojoties uz reālu cilvēktiesību veicināšanas politiku saņēmējvalstīs, 1. stingri nosoda uzbeku drošības spēku pārmērīgo, brutālo un nepareizo spēka izmantošanu un mudina uzbeku institūcijas nodot tiesai tos, kuri ir atbildīgi par Andidžanas masveida slepkavošanu; 2. izsaka dziļu nožēlu par simtiem zaudētu dzīvību un izsaka patiesu līdzjūtību cilvēkiem, kuri cieta Uzbekistānas drošības spēku vardarbības rezultātā; 3. mudina uzbeku varas iestādes nekavējoties atsaukties aicinājumam veikt šo notikumu starptautisku, neatkarīgu izmeklēšanu un veikt nepieciešamos pasākumus, lai šāda izmeklēšana būtu iespējama; 4. uzsver, ka uzbeku valdība, joprojām nepiekrītot starptautiskai izmeklēšanai, nepilda pašas svarīgākās saistības, kuras noteiktas Partnerattiecību un sadarbības nolīguma demokrātijas klauzulā; 5. aicina Padomi un Komisiju ES palīdzības un sadarbības programmu realizēšanai Uzbekistānā izmantot neatkarīgas NVO, lai pastiprinātu TACIS demokrātijas veicināšanas programmas un atliktu tieša atbalsta sniegšanu valdības institūcijām līdz tam laikam, kamēr tiek veikta īsta starptautiska un neatkarīga izmeklēšana ar pilnīgu uzbeku varas iestāžu atbalstu un kamēr tiek izbeigti plaši izplatītie cilvēktiesību pārkāpumi; 6. izsaka milzīgas bažas par to cilvēku likteni, kuri meklēja patvērumu uz Kirgizstānas robežas un mudina Uzbekistānu un Kirgizstānu nodrošināt pilnīgu atbilstību starptautiskajām konvencijām par pārvietotām personām un bēgļiem; mudina Padomi un Komisiju ciešā sadarbībā ar ANO aģentūrām un citām starptautiskām organizācijām sniegt humāno palīdzību, kā arī aicina uzbeku varas iestādes nekavējoties nodrošināt pieeju reģionam šīs palīdzības sniegšanai; 7. mudina uzbeku varas iestādes nekavējoties izbeigt opozīcijas politiķu, cilvēktiesību aizstāvju, neatkarīgo žurnālistu un citu Uzbekistānas pilsoņu vajāšanu un pakļaušanu vardarbībai; pieprasa, lai nekavējoties tiek atbrīvoti tie, kurus arestēja Andidžanas notikumu laikā un pēc tiem; 8. uzskata, ka pret terorismu ir jācīnās ievērojot starptautiskās konvencijas un EDSO saistības un ka šo cīņu nekādā gadījumā nevar izmantot par attaisnojumu politisko oponentu apkarošanai, cilvēktiesību neievērošanai un pilsoņu tiesību ierobežošanai; 9. aicina ASV valdību atlikt sarunas ar Uzbekistānas valdību par oficiālu ilgtermiņa nolīgumu, kas atļautu Amerikas Savienotām Valstīm saglabāt Uzbekistānā savu karabāzi un sniegt uzbeku valdībai ievērojamus finansiālus labumus, kā arī apsvērt citas alternatīvas šajā reģionā; 10. uzver to, cik svarīgi ir novērst šī reģiona nestabilitātes pamatcēloņus un mudina uzbeku varas iestādes veikt iekšējās reformas, kuras ir būtiskas ekonomiskajai attīstībai un demokrātijas un stabilitātes sasniegšanai valstī; aicina Padomi un Komisiju efektīvi un ciešā sadarbībā ar citiem saistītiem starptautiskiem dalībniekiem atbalstīt šādas reformas; 11. īpaši aicina Uzbekistānas valdību veikt reālus pasākumus, lai atceltu nāvessodu, nostiprinātu tiesu iestāžu neatkarību, saskaņotu tiesību aktus plašsaziņas līdzekļu jomā ar starptautiskām prasībām un standartiem, izbeigtu cenzūru un neatkarīgu žurnālistu un plašsaziņas līdzekļu redaktoru ietekmēšanu, kā arī radīt apstākļus, kuros varētu realizēt izteiksmes brīvību; 12. mudina uzbeku valdību pārskatīt un vienkāršot reģistrācijas procedūru nevalstiskajām organizācijām, tostarp ārvalstu pārstāvniecībām, un ieviest un pieņemt grozījumus, kuri samazinātu Tieslietu ministrijas un valsts iestāžu kontroli nevalstisko organizāciju darbības jomā; 13. uzdod tā priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai, Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāram, EDSO ģenerālsekretāram un Uzbekistānas, Kirgizstānas, Krievijas Federācijas, Amerikas Savienoto Valstu un Ķīnas prezidentiem, valdībām un parlamentiem. [1] OV L 229, 31.8.1999., 3. lpp. --------------------------------------------------