ES ETS trešajā posmā (2013–2020) šī sistēma aptvēra 28 ES dalībvalstis (tai skaitā AK) un trīs EBTA valstis: Islandi, Lihtenšteinu un Norvēģiju. No 2021. gada 1. janvāra ES ETS aptver 27 dalībvalstis un Islandi, Lihtenšteinu un Norvēģiju, kā arī elektroenerģijas ražošanas iekārtas Ziemeļīrijā. No 2020. gada 1. janvāra ES ETS ir saistīta ar Šveices oglekļa tirgu (sk. 7. nodaļu).

Šajā ziņojumā ir apskatīti trešajā posmā panāktie ievērojamie emisiju samazinājumi un to veicinošie faktori (3.2.1. nodaļa), kā arī analizēta TSR loma ES ETS izveidojušās kvotu pārpalikuma samazināšanā (3.2.2. nodaļa). Tajā arī uzsvērtas būtiskākās trešā posma norises aviācijas jomā (4. nodaļa), saistībā ar kvotu bezmaksas iedali (3.1.2. nodaļa), kvotu izsolīšanu, izsolēs gūtajiem ieņēmumiem un to izmantošanu (3.1.3. nodaļa), ES ETS finansēšanas instrumentiem (no 3.1.4. līdz 3.1.8. nodaļai), tirgus pārraudzību (5. nodaļa) un ES ETS īstenošanas efektivitāti iesaistītajās valstīs (6. nodaļa). Ziņojumā ir divas jaunas nodaļas: 7. nodaļā ir aprakstīta ES ETS un Šveices ETS sasaiste un aplūkota šīs sasaistes ietekme uz abiem oglekļa tirgiem, savukārt 8. nodaļā ir izvērtēta Direktīvas 2012/27/ES, kas grozīta ar Direktīvu (ES) 2018/2002 (Energoefektivitātes direktīvas), un 2019. gada nacionālo enerģētikas un klimata plānu (NEKP) ietekme uz ES ETS.

2020. gadā un 2021. gada pirmajā pusē ES reģistrā tika veikti vairāki būtiski izstrādes darbi. Pirmām kārtām, no 2021. gada 1. janvāra tika provizoriski piemērots un pēc tam 2021. gada 1. maijā stājās spēkā starp ES un AK noslēgtais tirdzniecības un sadarbības nolīgums. Šajā nolīgumā ES un AK apņēmušās uzturēt savas klimata un vides politikas ieceres tādā līmenī, kāds bija 2020. gada beigās, un šo politiku pielāgot atbilstoši savām starptautiskajām saistībām. Minētā nolīguma 392. pantā ir noteikts, ka no 2021. gada 1. janvāra abas puses ievieš oglekļa cenas noteikšanas sistēmu, kas aptver siltumnīcefekta gāzu emisijas, ko rada elektroenerģijas ražošana, siltuma ražošana, rūpniecība un aviācija. ES ETS joprojām attiecina uz Ziemeļīrijas elektroenerģijas ražotājiem un izejošajiem lidojumiem no EEZ uz AK, savukārt lidojumiem no AK uz EEZ piemēro AK oglekļa cenas noteikšanas sistēmu (sk. 4. nodaļu). Tādējādi Ziemeļīrijas elektroenerģijas ražotāji palika ES reģistrā, un ES ETS direktīva tika grozīta, lai ietvertu iekļauto lidojumu izmaiņas.

Sākot ar trešo posmu, izsole ir kvotu iedales primārā metode ES ETS un veido 57 % no kvotu kopējā apjoma. Izsoles reglamentē Komisijas Regula (ES) 1031/2010 (Izsoļu regula), kurā ir noteikts laika grafiks, administrēšana un citi aspekti attiecībā uz to, kā būtu jānotiek izsolēm, lai nodrošinātu atklātu, pārredzamu, saskaņotu un nediskriminējošu izsolīšanas procesu.

Neiedalītās kvotas no darbības pārtraukšanas, darbības daļējas pārtraukšanas vai ievērojamas jaudas samazināšanas gadījumiem (kā noteikts ES ETS direktīvas 10.a panta 19. punktā un 10.a panta 20. punktā) tiks iekļautas TSR saskaņā ar Lēmuma (ES) 2015/1814 (TSR lēmuma) 1. panta 3. punktu tāpat kā neiedalītās kvotas no NER.

·1821 iekārta no 11 646, kuru ekspluatācija tika pārtraukta vai kurām tika veikti fiziski pārveidojumi, kas to jaudu samazināja zem robežvērtības, izraisot to SEG atļaujas atsaukšanu;

2021. gada jūnijā bez maksas iedalāmo kvotu skaits, kas sākotnēji bija apstiprināts trešajam posmam, ir samazināts par aptuveni 585 miljoniem kvotu (no 6,5 miljardiem), jo iekārtas tika slēgtas vai tika samazināta to ražotā produkcija vai to ražošanas jauda. 2 . tabulā ir sniegts kopsavilkums par kvotu bezmaksas iedali ražošanas nozarē trešajā posmā.

Kā liecina ziņojumi, no 2009. līdz 2020. gadam 10.c pantā paredzētā investīciju atbalsta kopējā vērtība pārsniedza 13,1 miljardu EUR. Kā redzams 3. attēlā, 83 % no šīs summas bija paredzēti tam, lai atjauninātu un modernizētu infrastruktūru (galvenokārt, lai modernizētu elektrostacijas, kas kā kurināmo izmanto akmeņogles un gāzi, un lai modernizētu elektrotīklus un siltumtīklus). Pārējās investīcijas tika veiktas energoresursu struktūras diversifikācijā un tīro tehnoloģiju izstrādē.

Trešajā posmā ES ETS direktīvas 10.c pantā bija paredzēta atkāpe no parastās kārtības, kas nosaka kvotu ieguvi izsoļu veidā, lai vairākās dalībvalstīs, kurās ir zemāki ienākumi, sekmētu investīcijas elektroenerģijas nozares modernizācijā. Saskaņā ar 10.c pantu iedalītās bezmaksas kvotas tika atskaitītas no to kvotu skaita, kuras dalībvalsts citādi būtu izsolījusi. Tā kā kvotu bezmaksas iedale elektroenerģijas ražotājiem saskaņā ar 10.c pantu ietvēra valsts atbalstu, valstu shēmas, kas bija izveidotas 10.c panta atkāpes īstenošanai, saņēma atļauju saskaņā ar valsts atbalsta noteikumiem, un tām piemēroja Valsts atbalsta pamatnostādņu prasības.

Saskaņā ar informāciju, ko dalībvalstis iesniegušas Komisijai, tiek lēsts, ka 2020. gadā aptuveni 72 % izsoļu ieņēmumu tika izmantoti ar klimatu un enerģiju saistītiem mērķiem un aptuveni 75 % (56,5 miljardi EUR) no visiem ieņēmumiem visā trešajā posmā. Lai gan neliela šīs summas daļa (aptuveni 3 % no kopējiem ieņēmumiem kopš 2013. gada) tika iztērēta starptautiskā līmenī, lielākā daļa izsoļu ieņēmumu trešajā posmā tika iztērēti ar klimatu un enerģiju saistītiem vietējiem mērķiem (galvenokārt atjaunīgajai enerģijai, energoefektivitātei un pētniecībai un izstrādei). Praksē dalībvalstu izdevumi ar klimatu un enerģiju saistītiem mērķiem ir lielāki nekā to izsoļu ieņēmumi.

Kopējie dalībvalstu, AK un Islandes, Lihtenšteinas un Norvēģijas radītie ieņēmumi no izsolēm trešajā posmā pārsniedza 68 miljardus EUR (sk. 5.1., 5.2. un 5.3. tabulu ziņojumam pievienotajā dienestu darba dokumentā). 2020. gadā vien izsolēs kopā gūtie ieņēmumi pārsniedza 19 miljardus EUR, savukārt 2021. gada pirmajā pusē — 13,9 miljardus EUR. ES ETS direktīvā ir noteikts, ka vismaz 50 % no saviem izsoļu ieņēmumiem, tai skaitā visi ieņēmumi no kvotām, kas sadalītas solidaritātes un izaugsmes mērķiem, un visi ieņēmumi no kvotām, kas piešķirtas aviācijai, dalībvalstīm būtu jāizmanto ar klimatu un enerģiju saistītiem mērķiem.

ES ETS Inovāciju fondā laikposmam no 2020. līdz 2030. gadam ir apvienoti gandrīz 20 miljardi EUR, kas tiks iegūti no 450 miljonu kvotu izsolīšanas. Tas šo fondu padara par vienu no lielākajām programmām pasaulē, un tā mērķis ir finansēt novatorisku mazoglekļa tehnoloģiju un rūpniecisku risinājumu komerciālu demonstrēšanu nolūkā dekarbonizēt Eiropas energoietilpīgās nozares, saistībā ar inovatīviem atjaunojamajiem energoresursiem, enerģijas uzglabāšanu un oglekļa uztveršanu, izmantošanu un uzglabāšanu.

Vēl nobeiguma stadijā ir sagatavošanas darbi četriem projektiem, kas tika atlasīti pēc otrā uzaicinājuma iesniegt priekšlikumus. Tomēr Covid-19 pandēmijas dēļ to darbības sākšanas datumi ir tikuši mainīti. Ņemot vērā grūtības iegūt līdzfinansējumu saskaņā ar NER300 prasībām apvienojumā ar sarežģīto ekonomisko un politisko kontekstu, 23 projektiem neizdevās piesaistīt pietiekamu papildu finansiālo atbalstu un tos no programmas atsauca, tādējādi citām vajadzībām atbrīvojot līdzekļus par kopējo summu gandrīz 1,5 miljardi EUR.

Kopumā NER300 atbalsts tika piešķirts 38 atjaunīgās enerģijas projektiem un vienam oglekļa uztveršanas un uzglabāšanas projektam 20 dalībvalstīs par kopējo summu 2,1 miljards EUR. Līdz 2021. gada 30. jūnijam darbu bija sākuši astoņi projekti: bioenerģijas projekts Verbiostraw Vācijā, sauszemes vējparka projekts Windpark Handalm Austrijā, atkrastes vējparka projekti Veja Mate un Nordsee One Vācijā, viedtīkla projekts Puglia Active Network Itālijā, peldoši atkrastes vējparka projekti Vertimed Francijā un Windfloat Portugālē, kā arī koncentrētās saules enerģijas projekts Minos Grieķijā. Tika uzskatīts, ka divi projekti — bioenerģijas projekts BEST Itālijā un sauszemes vējparka projekts Windpark Blaiken Zviedrijā — ir pabeigti.

Kopumā laikposmā no 2013. līdz 2019. gadam tika iedalīti aptuveni 74 % pieejamo 10.c panta kvotu. Lielākā daļa atlikušo kvotu tika izsolīta, un tikai maza daļa (aptuveni 0,5 %) tika pārvirzīta uz ceturto posmu. To neiedalīto kvotu skaits, kuras dalībvalstis ir izsolījušas (vai kuras ir plānots izsolīt) saskaņā ar 10.c pantā noteikto atkāpi trešajā posmā, ir norādīts pievienotā dienestu darba dokumenta 6. papildinājuma 6.3. tabulā.

Tāpēc var secināt, ka lielākas kompensācijas summas 2020. gadā ir saistītas ar oglekļa cenu palielināšanos. Kompensācijas daļas palielināšanos var skaidrot ar to, ka kompensācijas noteikšanai izmantoja oglekļa nākotnes cenu, un to, ka samazinājās izsoļu ieņēmumi, jo TSR samazināja izsolāmo kvotu apjomu.

Oglekļa cenām augot, palielinās gan ieņēmumi no izsolēm, gan netiešo izmaksu kompensācija, tāpēc relatīvajai daļai būtu jāsaglabājas līdzīgai. Tomēr 2019. gadā augstākas oglekļa cenas neizraisīja lielākus ieņēmumus no izsolēm, jo tas bija pirmais gads, kurā TSR samazināja izsolīto kvotu apjomu. 2019. gadā tika izsolīts aptuveni par 30 % mazāk kvotu nekā 2018. gadā. Tāpēc, salīdzinot netiešās izmaksas, kas radās 2019. un 2018. gadā (kompensācija izmaksāta attiecīgi 2020. un 2019. gadā), ir svarīgi ņemt vērā to, ka kompensācijas summu noteikšanai tika izmantotas oglekļa nākotnes cenas. Tā kā vidējā t-1 cena palielinās vairāk nekā ieņēmumi no izsolēm, palielinājās arī relatīvā kompensācijas daļa attiecībā pret ieņēmumiem no izsolēm.

Vienā no ES ETS direktīvas pārredzamības noteikumiem ir paredzēts, ka dalībvalstīm, kas vairāk nekā 25 % no izsoļu ieņēmumiem jebkurā gadā tērē netiešo izmaksu kompensēšanai, ir jāpublicē ziņojums, kurā izklāstīti šā apjoma pārsniegšanas iemesli. 2020. gadā vismaz piecas dalībvalstis pārsniedza 25 % ierobežojumu, savukārt 2019. gadā to nebija izdarījusi neviena dalībvalsts. Turklāt ievērojami palielinājās kompensācijas kopsummas vidējais rādītājs, salīdzinot ar kopējiem ieņēmumiem no izsolēm: līdz 13,7 % 2020. gadā, salīdzinot ar 7,9 % 2019. gadā.

Kopējā netiešo izmaksu kompensācijas summa, ko 2020. gadā izmaksāja 13 ES dalībvalstis par izmaksām, kuras radās 2019. gadā, bija vismaz 1358 miljoni EUR — vairāk nekā divas reizes vairāk par summu, kas tika izmaksāta 2019. gadā (par izmaksām, kuras radās 2018. gadā). Šis ievērojamais palielinājums galvenokārt bija saistīts ar oglekļa cenu palielināšanos. Lielākajai daļai shēmu nav fiksēta budžeta, un kompensācija tiek piešķirta par faktiskajām netiešajām izmaksām. Turklāt saskaņā ar formulu, kas pamatnostādnēs par valsts atbalstu noteikta kompensācijas aprēķināšanai, izmaksātās kompensācijas aprēķinos dalībvalstīm ir jāizmanto t-1 gada vidējā kvotu nākotnes darījumu cena. Tas nozīmē, ka 2019. gadā radušos netiešo izmaksu kompensācijas aprēķinam tika izmantotas 2018. gada nākotnes cenas. Laikā no 2018. līdz 2019. gadam oglekļa cena, ko izmantoja kā pamatu kompensācijas noteikšanai, palielinājās no aptuveni 6 EUR līdz aptuveni 16 EUR.

Papildus kvotu bezmaksas iedalei, kas sedz tiešās emisijas, dalībvalstis var piešķirt valsts atbalstu, lai dažām elektroietilpīgām nozarēm kompensētu oglekļa izmaksas, ko rada netiešās emisijas, t. i., izmaksas, kas radušās augstāku elektroenerģijas cenu dēļ saistībā ar to, ka elektroenerģijas ražotāji kvotu iepirkšanas izmaksas nodod patērētājiem. Lai nodrošinātu, ka netiešās oglekļa izmaksas tiek kompensētas visās dalībvalstīs vienādi un līdz minimumam samazinātu konkurences kropļojumus iekšējā tirgū, Komisija pieņēma ES ETS valsts atbalsta pamatnostādnes. Šo pamatnostādņu pirmais izdevums attiecās uz netiešajām izmaksām, kas bija radušās laikposmā no 2013. līdz 2020. gadam. Pēc tam tās pārskatīja, lai aptvertu laikposmu no 2021. līdz 2030. gadam.

Komisija 2020. gadā kopā ar Eiropas Klimata, infrastruktūras un vides izpildaģentūru Inovāciju fonda satvarā izsludināja pirmos uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus. Šie uzaicinājumi izraisīja lielu interesi no visu lielumu uzņēmumiem, kuri meklē finansējumu saviem inovatīvajiem tīro tehnoloģiju projektiem, no daudzām dažādām nozarēm un no visām dalībvalstīm, kā arī Islandes un Norvēģijas. Liela mēroga projektiem domātajā uzaicinājumā 70 visaugstāk novērtēto projektu pieteicēji (no 311 pieteikumiem) tika aicināti līdz 2021. gada 23. jūnijam iesniegt pilnu priekšlikumu otrajai kārtai. Tika saņemti 66 pilni priekšlikumi ar kopējo pieprasīto atbalsta summu aptuveni 6 miljardu EUR apmērā iepretim šajā uzaicinājumā pieejamajam kopējam finansējuma apjomam 1 miljarda EUR apmērā. Izvērtēšanas rezultāti būs pieejami 2021. gada ceturtajā ceturksnī.

Trešajā posmā ES ETS dalībnieki varēja izmantot starptautiskos kredītus no Kioto protokola tīras attīstības mehānisma un kopīgas īstenošanas, lai izpildītu daļu no savām ES ETS saistībām. Šie kredīti ir finanšu instrumenti — katrs no tiem ir līdzvērtīgs tonnai CO2, kura piesaistīta no atmosfēras vai kura netiek emitēta emisiju samazināšanas projekta rezultātā. Dalībnieki, ievērojot kvalitatīvus un kvantitatīvus standartus, starptautiskos kredītus varēja izmantot līdz 2020. gada atbilstības cikla beigām. Kredītus nenodeva tieši, bet gan apmainīja pret ES ETS kvotām.

Trešā posma sākumā tirgus analītiķi lēsa, ka otrajā un trešajā posmā (2008–2020) izmantoto starptautisko kredītu daudzums būs aptuveni 1,6 miljardi kredītu. Līdz 2021. gada 1. maijam izmantoto vai apmainīto starptautisko kredītu kopējais daudzums bija 1,57 miljardi, kas ir vairāk nekā 98 % no aplēstā maksimuma. Trešajā posmā apmainīto starptautisko kredītu kopskaits sasniedza tikai aptuveni 506 miljonus.

Pilnu pārskatu par starptautisko kredītu nodošanu un apmaiņu skatiet šim ziņojumam pievienotā dienestu darba dokumenta 8. papildinājuma 8.1., 8.2. un 8.3. tabulā.

Saskaņā ar ES ETS direktīvas noteikumiem, sākot ar 2021. gada atbilstības ciklu, starptautiskos kredītus vairs neizmantos ES ETS atbilstības vajadzībām. Šādi nodrošina vietējo emisiju samazināšanu, aizsargājot sistēmas vidisko integritāti, un pārmērīga piedāvājuma samazināšanu, saglabājot tā izmaksu efektivitāti.

3.2. Pieprasījums: no apgrozības izņemtās kvotas

3.2.1. Emisiju samazināšana

Kopš trešā posma sākuma 2013. gadā emisijas no stacionārajām iekārtām (elektrostacijām un rūpnieciskajām iekārtām), uz kurām attiecas ES ETS, ir samazinājušās gandrīz par 29 %, palīdzot sasniegt kopējo samazinājumu 43 % līmenī kopš sistēmas izveides 2005. gadā.

ES reģistra informācija liecina, ka 2020. gadā stacionāro iekārtu verificēto emisiju apjoms sasniedza 1,355 miljonus tonnu CO2 ekvivalenta, kas ir samazinājums par 11,4 %, salīdzinot ar 2019. gada datiem. Kā parādīts

5 . tabulā, šo emisiju samazinājumu galvenokārt noteica elektroenerģijas un siltumenerģijas ražošana, jo šajā jomā emisijas samazinājās par gandrīz 15 % salīdzinājumā ar 2019. gadu; tas atspoguļo gan mazāku elektroenerģijas patēriņu Covid-19 pandēmijas dēļ, gan iepriekš novērotās dekarbonizācijas tendences. Tās ietver gan pāreju no elektroenerģijas ražošanas ar akmeņoglēm uz elektroenerģijas ražošanu ar dabasgāzi, gan fosilo kurināmo aizstāšanu ar atjaunojamajiem energoresursiem. Emisijas no rūpnieciskajām iekārtām samazinājās par 7 %, kas bija lielākais atsevišķais samazinājums kopš trešā posma sākuma, savukārt pandēmijas dēļ ES27 IKP samazinājās par 6 %.





Gads 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 Verificētās kopējās emisijas 1904 1867 1908 1814 1803 1751 1755 1683 1530 1355 Izmaiņas salīdzinājumā ar x-1 -2,0 % 2,2 % -4,9 % -0,6 % -2,9 % 0,2 % -4,1 % -9,1 % -11,4 % Verificētās emisijas, ko rada elektroenerģijas un siltumenerģijas ražošana 1261 1254 1191 1100 1091 1046 1036 964 822 696 Izmaiņas salīdzinājumā ar x-1 -0,5 % -5,0 % -7,7 % -0,8 % -4,1 % -1,0 % -7,0 % -14,7 % -15,3 % Verificētās emisijas, ko rada rūpnieciskās iekārtas 643 613 717 714 712 704 719 719 708 659 Izmaiņas salīdzinājumā ar x-1 -4,7 % 17,0 % -0,4 % -0,3 % -1,1 % 2,0 % 0,1 % -1,6 % -7,0 % Faktiskais IKP pieauguma temps ES27 + AK 1,8 % -0,4 % 0,3 % 1,8 % 2,3 % 2,0 % 2,6 % 2,0 % 1,6 % -6 %

Avots: EUTL, Eurostat paziņotie IKP dati (tabulas kods: tec00115, skatīta 2021. gada jūlijā). Par verificētajām aviācijas emisijām ir ziņots atsevišķi 4. nodaļā.

Mazāks emisiju apjoms 2020. gadā, kas atspoguļoja arī Covid-19 pandēmijas ietekmi, samazināja kvotu pieprasījumu, kas ietekmēja kvotu kopējo pārpalikumu ES oglekļa tirgū, izraisot nelielu palielinājumu, salīdzinot ar 2019. gadu (sk. 3.2.2. nodaļu).

Kā redzams 6 . attēlā, trešajā posmā vissvarīgākie enerģijas avoti bija akmeņogles, lignīts (un pusbitumenogles) un dabasgāze. Šīs trīs grupas kopā katru gadu veido aptuveni 75 % no fosilo kurināmo emisijām, taču akmeņogļu daļa nepārprotami samazinās, savukārt dabasgāzes daļa palielinās. Tas bija izteiktāk vērojams 2019. un 2020. gadā — šajos divos gados emisijas no akmeņoglēm veidoja tikai 16 % no emisiju kopējā apjoma (samazinājums, salīdzinot ar 29 % 2013. gadā), 2020. gadā emisijas no dabasgāzes veidoja 35 % (palielinājums, salīdzinot ar 24 % 2013. gadā), savukārt emisijas no lignīta nedaudz samazinājās zem maksimuma (27 %) 2014. gadā līdz 23 % 2020. gadā. Līdzīgi kā iepriekšējos gados trešā posma pēdējā gadā citi nozīmīgi enerģijas avoti galvenokārt ietvēra naftas pārstrādes deggāzi (un citas pārstrādes procesos iegūtas gāzes) un citus fosilo kurināmo veidus, kas veidoja attiecīgi 8,4 % un 6,8 % no kopējā ziņotā sadedzināšanas emisiju apjoma.

Saskaņā ar datiem no 2021. gadā iesniegtajiem dalībvalstu 21. panta ziņojumiem to no biomasas iegūto emisiju apjoms, kuru faktors ir nulle, samazinājās no 150 miljoniem tonnu 2019. gadā līdz 142 miljoniem tonnu 2020. gadā, sasniedzot aptuveni tādu līmeni, kāds bija 2018. gadā.

Tika ziņots, ka 2163 iekārtās no 9623 tiek izmantota biomasa (22,5 % no visām iekārtām, par kurām jāziņo ES ETS sistēmā). Kopējais biomasas emisiju apjoms 2020. gadā ir aptuveni desmit reizes mazāks par emisiju apjomu no fosilajiem kurināmajiem ES ETS nozarēs. Emisijas no biomasas, kuru faktors nav nulle, joprojām ir minimāls — aptuveni 0,9 miljoni tonnu CO2 ekvivalenta, un tās veido mazāk par 0,1 % no kopējā emisiju apjoma ES ETS sistēmā.

No 2022. gada 1. janvāra ES ETS emisijām no biomasas, kuru faktors ir nulle, tiks piemēroti jauni ilgtspējas un SEG emisiju samazināšanas kritēriji, kas noteikti Direktīvā 2018/2001 (Atjaunojamo energoresursu direktīvā) . Šādi ES ETS tiks stiprināti pašreizējie kritēriji par biokurināmo un bioloģisko šķidro kurināmo un tiks iekļauti jauni kritēriji attiecībā uz cieto un gāzveida biomasu. 7 . atēlā ir izdalītas A, B, un C kategorijas iekārtas un parādītas emisijas no biomasas, par ko ziņots trešajā posmā. Tajā nav iekļauta absorbcijas fāze un emisiju neto vērtība.