Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Taisnīgi darba nosacījumi platformu ekonomikā”

(Izpētes atzinums pēc Padomes prezidentvalsts Vācijas pieprasījuma)

(2020/C 429/23)

Ziņotājs: Carlos Manuel TRINDADE

Padomes prezidentvalsts Vācijas pieprasījums Vēstule, 18.2.2020. Juridiskais pamats Līguma par Eiropas Savienības darbību 304. pants Atbildīgā specializētā nodaļa: Nodarbinātības, sociālo lietu un pilsoniskuma specializētā nodaļa Pieņemts specializētās nodaļas sanāksmē 9.7.2020. Pieņemts plenārsesijā 18.9.2020. Plenārsesija Nr. 554 Balsojuma rezultāts (par/pret/atturas) 182/23/8

1. Secinājumi un ieteikumi

1.1. Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK) norāda, ka ar šo atzinumu, kas izstrādāts pēc prezidentvalsts Vācijas pieprasījuma, iecerēts, izmantojot holistisku pieeju, iezīmēt vispārējo satvaru šajā jomā, lai nodrošinātu pienācīgas kvalitātes nodarbinātību platformu ekonomikā .

1.2. Komiteja iesaka, ka, aplūkojot un risinot jautājumus par nodarbinātību platformās, būtu īpaši jāņem vērā ilgtspējīgas attīstības mērķi, digitalizācijas programma un Eiropas sociālo tiesību pīlārs.

1.3. EESK atzīmē, ka platformu ekonomikai joprojām ir maza nozīme, taču tai ir izaugsmes potenciāls.

1.4. Komiteja atzīmē, ka platformas “kopumā pozitīvi ietekmē ekonomiku” ( 1 ) , proti, tās ne tikai veicina darbavietu radīšanu un inovāciju, elastīgumu un darba ņēmēju autonomiju, bet arī nodrošina ienākumus darba ņēmējiem (bieži vien papildu ienākumus) un dod neaizsargātām personām iespēju piekļūt nodarbinātībai.

1.5. EESK norāda, ka pastāv riski, kurus nedrīkst novērtēt par zemu: i) darba ņēmējiem tiek liegtas pamattiesības, tostarp tiesības apvienoties organizācijās un risināt sarunas par darba koplīgumu slēgšanu; nestabilitāte; zems atalgojums; darba intensitātes pieaugums; darba galēja sadrumstalotība globālā mērogā; darba ņēmēju neiekļaušana sociālā nodrošinājuma sistēmās; ii) palielināts risks sabiedrībai, ka būs konkurence, kas balstīta uz zemākiem sociālajiem standartiem, un tas arī rada nelabvēlīgas sekas gan darba devējiem, kurus ietekmē pārmērīgas konkurences spiediens, gan dalībvalstīm, kas zaudē nodokļu ieņēmumus un sociālā nodrošinājuma iemaksas.

1.6. EESK atzīmē, ka notiek spraigas debates par jēdzieniem saistībā ar platformām, it īpaši par platformām kā “darba devējiem”, nevis kā “starpniekiem starp piedāvājumu un pieprasījumu”, kā arī par atšķirību starp “algotiem darbiniekiem” un “pašnodarbinātiem”, jo tā ietekmē viņu tiesības.

1.7. EESK aicina Komisiju un dalībvalstis precizēt šos jēdzienus, ņemot vērā darba tiesību aktu piemērojamības un vairāku darba aizsardzības tiesību ietekmi.

1.8. EESK iesaka Eiropas Savienībai un dalībvalstīm virzīties uz jēdzienu saskaņošanu, lai platformu ekonomikā panāktu pienācīgas kvalitātes nodarbinātību. Tāpēc Komisijai un dalībvalstīm kā kritēriju vajadzētu noteikt: i) ekonomisko atkarību un pakārtotās nodarbinātības attiecības, jo darba ņēmēji, kuru iztikas līdzekļi ir atkarīgi galvenokārt no samaksas, ko viņi saņem par šo darbu, ir nodarbinātas personas, nevis pašnodarbinātie; ii) visos aspektos rūpīgi izvērtēt, kā piemērot principu, ka darba ņēmēju uzskata par darbinieku, ja vien nav pierādījumu par pretējo; iii) arī platformu izmantotie algoritmi būtu jāaplūko tāpat, kā parastās darba attiecībās mutiski vai rakstiski norādījumi.

1.9. Komiteja iesaka: tā kā dalībvalstis ir suverēnas sociālo jautājumu risināšanā, ir jāizstrādā pamatnostādnes, kas palīdzētu precizēt platformās nodarbināto statusu. EESK uzskata, ka platformu ekonomikas jomā būtu jāveic pasākumi, lai nodrošinātu, ka visiem darba ņēmējiem ir pieejama virkne tiesību un aizsardzības garantiju neatkarīgi no viņu nodarbinātības statusa vai līguma veida un tādā veidā liegtu atsevišķiem uzņēmējiem, kas nepilda savas saistības un pienākumus, iespēju gūt konkurences priekšrocības.

1.10. EESK iesaka precizēt, kādi ir visu iesaistīto pušu pienākumi tādās jomās kā veselība un drošība, datu aizsardzība, kā arī apdrošināšana un juridiskā atbildība, lai pēc tam varētu pielāgot un saskaņot spēkā esošos noteikumus.

1.11. EESK uzsver, ka visās attiecīgajās jomās, pilnībā respektējot sociālo partneru autonomiju, nozīmīga loma jāspēlē sociālajam dialogam un darba koplīguma slēgšanas sarunām, lai platformu ekonomikā nodrošinātu kvalitatīvu nodarbinātību.

1.12. Komiteja iesaka sadarbībā ar platformām, darba ņēmējiem un patērētājiem izstrādāt rīcības kodeksus, kuros apkopoti labākie principi un pamatnostādnes attiecībā uz atalgojumu, darba apstākļiem un pakalpojumu kvalitāti.

1.13. EESK aicina Komisiju ņemt vērā Eiropas platformā nedeklarēta darba novēršanai sniegtos ieteikumus par nodokļiem platformu ekonomikā.

1.14. Komiteja norāda uz savu iepriekšējo ieteikumu Eiropas Komisijai, ESAO un SDO visos attiecīgajos līmeņos sadarboties ar sociālajiem partneriem un ar dažādām pilsoniskās sabiedrības organizācijām, lai izstrādātu atbilstošus noteikumus par pienācīgiem darba apstākļiem un vajadzīgo aizsardzību ( 2 ) . Šajā saistībā EESK pauž cerību, ka šā kopīgā darba rezultāts varētu būt SDO konvencija par platformām.

1.15. EESK uzskata, ka būtu jāveic pasākumi, lai panāktu, ka platformas sniedz informāciju, kas nodrošinātu pārredzamību un paredzamību visām iesaistītajām pusēm. Tāpēc katrā dalībvalstī platformas būtu jāreģistrē un Eiropas Savienībā jāizveido datubāze, lai uzraudzītu platformu ekonomikas attīstību.

1.16. EESK atbalsta Komisijas līdzšinējos pūliņus platformu ekonomikas pētīšanā. Tomēr valstu līmenī un ES līmenī ir vērojams būtisks konsekventas un sistemātiskas informācijas trūkums. EESK aicina Komisiju un dalībvalstis sadarboties, lai uzlabotu šīs uz statistiku balstītās informācijas pieejamību.

2. Konteksts

2.1. Šā atzinuma mērķis ir atbildēt uz Vācijas Darba ministrijas jautājumiem par nodarbinātību platformās, norādīt uz lielākajām problēmām un iespējām, kā arī apspriest platformās nodarbināto darba ņēmēju statusu, politikas instrumentus darba ņēmēju darba apstākļu uzlabošanai un labas regulēšanas prakses piemērus.

2.2. Pašreizējās attīstības tendences, kuras ir digitālo platformu izveides pamatā, ir nesen radīti jauninājumi: internets, kas ir būtiska inovācija; liela mēroga datu bāzes (lielie dati), kuras dod iespēju apstrādāt milzīgus datu apjomus; kā arī mobilās ierīces, ar ko patērētāji, darba ņēmēji un pakalpojumu sniedzēji var piekļūt mobilajam internetam jebkurā laikā un jebkurā vietā ( 3 )

2.3. Aplūkojot un risinot jautājumus saistībā ar nodarbinātību platformās, būtu īpaši jāņem vērā ilgtspējīgas attīstības mērķi, digitalizācijas programma un Eiropas sociālo tiesību pīlārs.

2.4. EESK norāda uz vairākiem iepriekšējiem atzinumiem ( 4 ) par ekonomikas digitālo pārveidi un jaunu nodarbinātības veidu attīstību.

2.5. Tā kā platformas ir sarežģīti veidojumi, trūkst standartizētas terminoloģijas un statistikas datu, ir grūti novērtēt to apmēru un izaugsmi. ESAO norāda ( 5 ) : vairums pētījumu liecina, ka platformās nodarbināti no 0,5 % līdz 3 % visa darbaspēka. Sešpadsmit Eiropas valstu grupā tikai 1,4 % iedzīvotāju vecumā no 16 līdz 74 gadiem ir platformā nodarbināti darba ņēmēji, kuriem šis ir pamatdarbs (no 0,6 % Somijā līdz 2,7 % Nīderlandē) ( 6 ) . Aptuveni 11 % pieaugušo kādā brīdī ir bijuši nodarbināti platformā ( 7 )

2.6. Nav skaidrības par to, kā turpmāk augs nodarbinātība platformās ( 8 ) , jo tā ir atkarīga no tehnoloģiju attīstības, jauniem uzņēmējdarbības modeļiem, datu aizsardzības un patērētāju politikas. Daži autori aplēsuši, ka laikposmā no 2013. līdz 2015. gadam platformu darījumu un ieņēmumu vērtība praktiski trīskāršojās ( 9 ) . EESK uzskata, ka, galvenokārt ņemot vērā ekonomiskos, ar nodarbinātību saistītos un sociālos aspektus, būtu jāizveido platformu reģistrs, kas dotu iespēju labāk izprast situāciju.

2.7. Nodarbinātībai platformās raksturīga iezīme ir tā, ka tā ietver attiecības starp platformu, darba ņēmēju un lietotāju. Starpniecībā lielā mērā izmanto tehnoloģijas un algoritmus, turklāt tā bieži ir nepārredzama un ietekmē darba apstākļus, jo skar darba sadalījumu un organizēšanu, kā arī darba ņēmēju novērtēšanu. Šī “starpniecības melnā kaste” ir iezīme, kas raksturīga nodarbinātībai platformās ( 10 )

2.8. Eurofound norāda norāda ( 11 ) , ka darbs platformā ir nodarbinātības veids, kurā izmanto tiešsaistes platformu, kas dod organizācijām vai fiziskām personām iespēju vērsties pie citām organizācijām vai fiziskām personām, lai risinātu problēmas vai sniegtu pakalpojumus apmaiņā pret samaksu. Darbam platformā piemīt šādas pamatiezīmes: — apmaksāts darbs tiek organizēts, izmantojot tiešsaistes platformu, — ir iesaistītas trīs puses: tiešsaistes platforma, klients un darba ņēmējs, — mērķis ir veikt konkrētus uzdevumus vai atrisināt īpašas problēmas, — darbs tiek veikts ārpakalpojuma veidā vai slēdzot līgumu, — darbus iedala uzdevumos, — pakalpojumus sniedz pēc pieprasījuma.

2.9. Darba ņēmēja statuss ir viens no galvenajiem aspektiem saistībā ar darbu platformās. Parasti platformas sevi pozicionē kā starpnieku starp piedāvājumu un pieprasījumu, tāpēc platforma nav darba devējs, jo nepastāv pakārtotās nodarbinātības attiecību. Šajā situācijā darba ņēmējus uzskata par “pašnodarbinātajiem”, nevis par “algotiem darbiniekiem”, tādējādi izvairoties no to tiesību aktu piemērošanas, kuri reglamentē nodarbinātību (tostarp veselības aizsardzību un drošību), sociālo aizsardzību un nodokļus. EESK ir pārliecināta, ka patiešām pašnodarbināti darba ņēmēji ir sastopami, taču uzskata, ka Eiropas Savienībai un dalībvalstīm būtu pienācīgi jāizanalizē, kā visos aspektos tiek piemērots princips, saskaņā ar kuru platformā nodarbinātais darbinieks tiek uzskatīts par nodarbināto, ja nav pierādījumu par pretējo. Tā tiks nodrošināta to darba ņēmēju interešu aizsardzība, kuri pamatienākumus gūst no platformām. EESK tomēr uzskata, ka pašnodarbinātiem darba ņēmējiem būtu jāļauj saglabāt savu statusu, ja viņi to nepārprotami vēlas.

2.10. EESK atzīmē, ka platformas ir ļoti dažādas. Dažādu platformu veidu klasificēšanai vienā grupā izmanto šādus kritērijus: uzdevuma veids (prasība pēc augstākas vai zemākas kvalifikācijas prasmēm), telpa vai fiziskā atrašanās vieta, kurā pakalpojums tiek sniegts (tiešsaistes vai bezsaistes režīms), un persona, kas lemj par atlases procedūru (platforma, darba ņēmējs vai klients). Dažās platformās ņem vērā papildu kritērijus, piemēram, atšķirības darba sadalījumā un darbinieku autonomiju ( 12 )

2.11. Amazon Mechanical Turk platformā), darba atteikumu (deviņiem no desmit darba ņēmējiem ir atteikts darbs), komisijas maksu par darba veikšanu (šāda maksa ir pretrunā vairākām SDO konvencijām par atalgojuma aizsardzību), arodbiedrību trūkumu un sarunu par darba koplīguma slēgšanu neesamību. SDO ( 13 ) uzskata, ka platformas rada īpašas regulējuma problēmas, un min vairākas problēmu jomas, tostarp zemu darba samaksu (lielā daļā gadījumu tā ir zemāka par minimālo algu), sociālā nodrošinājuma trūkumu (skar 91 % darba ņēmējuplatformā), darba atteikumu (deviņiem no desmit darba ņēmējiem ir atteikts darbs), komisijas maksu par darba veikšanu (šāda maksa ir pretrunā vairākām SDO konvencijām par atalgojuma aizsardzību), arodbiedrību trūkumu un sarunu par darba koplīguma slēgšanu neesamību.

2.12. Darbam platformās ir raksturīga dzimuma un vecuma dimensija. Vīrieši pārsvarā ir nodarbināti galvenokārt ar programmatūru izstrādi un transportu saistītu pakalpojumu jomā; sievietes pārsvarā veic uzdevumus, kas saistīti ar tulkošanas pakalpojumiem un pakalpojumiem uz vietas; jauniešu īpatsvars platformās ir nesamērīgi liels, it īpaši gadījumos, kad vairāk nekā 50 % no viņu ienākumiem tiek gūti ar platformu starpniecību vai viņi tajās strādā vairāk nekā 20 stundas nedēļā; dažos gadījumos platformās sāk iesaistīties vecāka gadagājuma cilvēki. EESK uzskata, ka ir jāturpina pētījumi, lai varētu labāk izprast situāciju un noteikt piemērotus publiskās politikas pasākumus.

3. Problēmas, iespējas un riski platformu ekonomikā

3.1. Platformas “kopumā pozitīvi ietekmē ekonomiku” ( 14 ) , proti, tās ne tikai veicina darbvietu radīšanu un inovāciju, elastīgumu un darba ņēmēju autonomiju, bet arī nodrošina ienākumus darba ņēmējiem (bieži vien papildu ienākumus) un dod neaizsargātām personām iespēju piekļūt nodarbinātībai ( 15 ) . Komisija atzīmē, ka “sadarbīgā ekonomika paver jaunas nodarbinātības iespējas, kurās ieņēmumus var gūt ārpus tradicionālajām lineārajām darba attiecībām, un dod iespēju ļaudīm strādāt elastīgā režīmā. Tādējādi ļaudis var būt ekonomiski aktīvi arī tad, ja tradicionālāki nodarbinātības veidi viņiem nav piemēroti vai pieejami.” ( 16 ) Tomēr, neraugoties uz šīm jaunajām iespējām, EESK uzskata, ka joprojām ir jāturpina pētījumi par platformu ekonomikas makroekonomisko ietekmi.

3.2. Taču darba ņēmējiem – izņemot augsti kvalificētus darba ņēmējus – jārēķinās ar risku, ko nedrīkst novērtēt par zemu, piemēram, iespēju, ka viņiem tiks liegtas pamattiesības, tostarp tiesības apvienoties organizācijās un risināt sarunas par darba koplīgumu slēgšanu; nestabilitāti; zemu atalgojumu, ko pasliktina pārāk augsta kvalifikācija; darba intensitātes pieaugumu; darba galēju sadrumstalotību globālā mērogā; darba ņēmēju neiekļaušanu sociālā nodrošinājuma sistēmās.

3.3. Eiropas Darba drošības un veselības aizsardzības aģentūras pētījums ( 17 ) liecina, ka darbs platformās vairo gan fiziskus, gan sociālus riskus, it īpaši darba nedrošību un pakļautību dažādiem riskiem (satiksmes negadījumi, ķīmiskie riski utt.), kā arī palielina tiešsaistes darbībai raksturīgus riskus (kiberiebiedēšana, stājas traucējumi, acu nogurums un dažādu faktoru izraisīts stress). EESK iesaka precizēt, kādi ir visu iesaistīto pušu pienākumi tādās jomās kā veselība un drošība, datu aizsardzība, kā arī apdrošināšana un juridiskā atbildība, lai pēc tam varētu pielāgot un saskaņot spēkā esošos noteikumus.

3.4. Arī sabiedrība saskaras ar draudiem. EESK jau iepriekš minējusi Komisija norādi, ka palielinās risks, “ka būs konkurence, kas balstīta uz zemākiem sociālajiem standartiem, un tas arī rada nelabvēlīgas sekas gan darba devējiem, kurus ietekmē pārmērīgas konkurences spiediens, gan dalībvalstīm, kas zaudē nodokļu ieņēmumus un sociālā nodrošinājuma iemaksas” ( 18 )

3.5. Apdraudēti ir arī patērētāji, proti, viņiem sniegto pakalpojumu kvalitāte, jo negadījumu vai pakalpojumu problēmu gadījumā viņiem ir grūti noskaidrot atbildīgo personu. EESK ir pārliecināta, ka, uzlabojot darba ņēmēju tiesisko aizsardzību, tiek paaugstināta kvalitāte, kas ir svarīga patērētājiem.

3.6. darbu , nodarbinātību un sociālās attiecības . Galvenās ar platformām saistītās problēmas tiek minētas turpinājumā. EESK uzskata, ka nesenās debates par platformās nodarbināto darbinieku problēmām ir svarīgas un novatoriskas ( 19 ) , it īpaši ņemot vērā tajās izstrādāto analīzes modeli, kas aptver trīs galvenās dimensijas:un. Galvenās ar platformām saistītās problēmas tiek minētas turpinājumā.

3.6.1. “Darba” dimensija: virzība, uzraudzība, novērtējums (izmantojot algoritmu), autonomija darba un fiziskās vides sadalījumā, īpaši platformām, kurās veic “mazkvalificētu, uz vietas veiktu vai klienta noteiktu darbu”.

3.6.2. “Nodarbinātības” dimensija: statuss – iespējams, lielākā problēma – darba devēja noteikšana un līgums, īpaši attiecībā uz platformām ar mazkvalificētu darbu un nelielu autonomiju. Citas problēmas, kas gan ir kopīgas visiem nestandarta nodarbinātības veidiem, ir sociālā aizsardzība, darba aizsardzība, ienākumi un darba laiks.

3.6.3. “Sociālo attiecību” dimensija: pārstāvība, lai gan tas attiecas arī uz citiem nestandarta nodarbinātības veidiem. Elastīguma un sadrumstalotības dēļ ir ļoti grūti identificēt, organizēt un pārstāvēt tos, kuri strādā nestandarta veidā. Turklāt darbs platformās pēc būtības ir vientuļš, ģeogrāfiski izkaisīts, lielākoties anonīms un tajā ir liela darba ņēmēju mainība, kuri savā starpā konkurē un aktīvi darbojas citās platformās. Parasti platformas nepilda darba devēju funkcijas, turklāt tās nav darba devēju apvienību biedri, tāpēc tās nav arī sarunu partneris to darba ņēmējiem, arodbiedrībām un politiskajām amatpersonām.

3.6.4. Turklāt mazkvalificēta darba platformās būtiskas problēmas rada antisociāla uzvedība un diskriminējoša attieksme, jo darba ņēmēji parasti ir gados jauni un no nelabvēlīgā stāvoklī esošām minoritātēm. Šādu nelabvēlīgu uzvedību un diskrimināciju pastiprina arī algoritmu izmantošana un situācijas, kad klients ietekmē darbu sadalījumu un izpildi.

3.6.5. Arvien nozīmīgākais datu aizsardzības jautājums saistībā ar datu īpašumtiesībām un izmantošanu ir būtiska un īpaša problēma gan platformās nodarbinātajiem darbiniekiem, gan patērētājiem.

4. Darba ņēmēju statuss platformu ekonomikā

4.1. EESK uzskata: lai atvieglotu atbilstošu un netraucētu platformu ekonomikas sistēmas funkcionēšanu, ES un dalībvalstu līmenī ir jācenšas precizēt platformās nodarbināto darbinieku statusu un virzīties uz tā regulēšanu un nodrošināt, ka platformas sniedz informāciju, kas garantē pārredzamību un paredzamību visām ieinteresētajām personām.

4.2. Ņemot vērā dalībvalstu suverenitāti sociālajā jomā, kā arī nepieciešamību ievērot augšupējas saskaņošanas principu, EESK iesaka izstrādāt pamatnostādnes platformās nodarbināto statusa definēšanai, lai nodrošinātu darba ņēmējiem piekļuvi tiesībām un aizsardzībai.

4.3. Eiropā veikts apsekojums ( 20 ) atklāj, ka uz jautājumu par darba ņēmēju darba attiecībām 68,1 % respondentu atbild, ka ir algoti darbinieki, bet 7,6 % – ka ir pašnodarbinātie. Tas nozīmē, ka lielākā daļa aptaujāto uzskata sevi par algotiem darbiniekiem neatkarīgi no tā, kā viņus klasificē platformas.

4.4. Komisija statusa jautājumu risina ( 21 ) , uzskatot, ka algotus darbiniekus un pašnodarbinātos var nošķirt pēc trim kritērijiem: pakārtotības saiknes esamības, darba rakstura un atalgojuma esamības. Šie kritēriji tiek definēti, lai piemērot darba ņēmēja jēdziens tiktu piemērots Eiropas Savienībā, bet paziņojumā piebilsts, ka arī dalībvalstu tiesas savas kompetences ietvaros mēdz piemērot to pašu kritēriju kopumu.

4.5. EESK izstrādātā atzinumā norādīts, ka “ievērojot valstu kompetenci, ir jāizstrādā juridisks satvars attiecībā uz darba ņēmējiem, kurā precīzi noteikts attiecīgais nodarbinātības statuss: pienācīgs atalgojums, tiesības piedalīties kolektīvajās sarunās, aizsardzība pret patvaļīgu rīcību, tiesības atslēgties, lai digitālā darba laiks atbilstu cilvēka cieņas principiem utt.” ( 22 )

4.6. Definējot darba ņēmēja jēdzienu, Eiropas judikatūrā galveno uzmanību pievērš pakārtotības esamībai, pakalpojuma ekonomiskajam un patiesajam raksturam, kā arī atalgojuma esamībai ( 23 )

4.7. Albany ”), nosakot, ka gadījumos, kad konkurences princips ir pretrunā sociālajai politikai, konkurences tiesību normas neattiecas uz algotu darbinieku koplīgumiem. Citā spriedumā (lieta C-413/13, “ FNV Kunsten Informatie ”) Tiesa apstiprināja Eiropas konkurences tiesību normu saderību ar koplīgumiem un lēma, ka pašnodarbinātie ir “viltus pašnodarbinātie”. Tas ir īpaši svarīgi platformās nodarbinātajiem, jo spriedums ļauj pret fiktīviem pašnodarbinātiem platformu darbiniekiem izturēties kā pret darba ņēmējiem EESK uzsver divu Eiropas Savienības Tiesas spriedumu nozīmi. Viens no tiem paredz būtisku izņēmumu Eiropas konkurences tiesību piemērošanā (lieta C-67/96, “”), nosakot, ka gadījumos, kad konkurences princips ir pretrunā sociālajai politikai, konkurences tiesību normas neattiecas uz algotu darbinieku koplīgumiem. Citā spriedumā (lieta C-413/13, “”) Tiesa apstiprināja Eiropas konkurences tiesību normu saderību ar koplīgumiem un lēma, ka pašnodarbinātie ir “viltus pašnodarbinātie”. Tas ir īpaši svarīgi platformās nodarbinātajiem, jo spriedums ļauj pret fiktīviem pašnodarbinātiem platformu darbiniekiem izturēties kā pret darba ņēmējiem ( 24 )

4.8. Arī dažās dalībvalstīs, piemēram, Itālijā un Francijā, jau pastāv judikatūra, kas atbilst šai Eiropas savienības Tiesas pamatnostādnei ( 25 )

4.9. Daudzi platformu darbinieki nav sociālā nodrošinājuma sistēmu dalībnieki vai viņiem nav radīti pienācīgi darba aizsardzības apstākļi, lai gan šīs tiesības tiek uzskatītas par būtiskām un tās ir nostiprinātas valstu tiesību aktos, Līgumos, Eiropas tiesību aktos un SDO starptautiskajos standartos ( 26 ) . Pašreizējā pandēmijas krīze atspoguļo sociālā nodrošinājuma sistēmu nozīmi demokrātiskā sabiedrībā, jo šīs sistēmas ir nodrošinājušas ienākumus lielai iedzīvotāju daļai un vienlaikus sociālās aizsardzības un veselības aizsardzības jomā ir palielinājusies to iedzīvotāju neaizsargātība, kurus šādas sistēmas neaptver.

5. Politikas instrumenti darba apstākļu uzlabošanai digitālajās platformās

5.1. EESK atzīmē nesenās debates par daudzveidīgajiem valstu instrumentiem ar šādām platformām saistīto problēmu risināšanai ( 27 ) . Viena instrumentu grupa ir administratīvi un “stingrāki” pasākumi (tiesību akti, tiesas un darba inspekcijas); otra ir “mazāk stingri” pasākumi (koplīgumi ( 28 ) , platformu un darba ņēmēju īstenotie pasākumi).

5.1.1. Tiesību aktus raksturo kā risinājumu, kas ir neparasts un mazāk vērsts uz darba apstākļu vai sociālās aizsardzības uzlabošanu nekā uz konkurences jautājumu risināšanu, lai gan daudzās valstīs sociālās aizsardzības sistēmas aptver arī pašnodarbinātās personas. Saistībā ar tiesām jānorāda uz neskaidrību, kā risināt ar statusu saistītus strīdus. Lai gan valstis ir centušās stiprināt inspekciju darbu, ir radušās grūtības, kuras rada daudzu (tiešsaistes) platformu nevēlēšanās sniegt ziņojumus. EESK uzskata, ka tiesību aktos par platformām uzmanība galvenokārt būtu jāpievērš visbūtiskākajām problēmām, kas saistītas ar ekonomikas, nodarbinātības un sociālo regulējumu.

5.1.2. Sarunas par darba koplīgumu slēgšanu ir ļoti ierobežots pasākums (konkurences tiesību akti apgrūtina darba koplīguma slēgšanu starp “pašnodarbinātām personām” un platformām), dažās valstīs tiek risinātas sarunas par koplīgumiem (transporta un izplatīšanas joma); platformu darbības ir vērstas uz to, lai reaģētu uz kritiku, kas pausta par to praksi, pievienotos darba devēju apvienībām, veiktu pašregulāciju, parakstītu rīcības kodeksus un pārtrauktu darbību; darbinieku darbības ir daudzveidīgas, tostarp protesti un streiki, un tiek veiktas ne tikai kvalificēta darba platformās uz vietas, bet arī cita veida platformās, kā, piemēram, projektā, kuru 2016. gadā IG Metall uzsāka kopā ar Zviedrijas un Austrijas arodbiedrībām un pēc kura tika pieņemta Frankfurtes deklarācija ( Fair Crowd Work , 2016. gads).

5.1.3. EESK uzskata, ka platformu ekonomikā ir svarīgi popularizēt rīcības kodeksus, kas izstrādāti sadarbībā ar platformām, darba ņēmējiem un patērētājiem.

5.2. EESK norāda, ka šis plašais līdzekļu klāsts pienācīgu platformās nodarbināto darba apstākļu nostiprināšanai un saglabāšanai vēl nav devis iespēju rast pienācīgu risinājumu. Lielāko daļu iniciatīvu īsteno valstu līmenī: šeit jāmin grozījumi, kas tiek veikti, pieņemot konkrētus tiesību aktus, vai grozījumi darba tiesību aktos; dažos gadījumos ir ieviests starpkategorijas jēdziens starp pakārtoto nodarbinātību (algots darba ņēmējs) un pašnodarbinātību (pašnodarbināts darba ņēmējs) ( 29 ) . EESK uzskata, ka šis risinājums ir neapmierinošs.

5.3. Vērojams, ka dalībvalstīs atšķirīgs ir tādu gadījumu biežums, kas saistīti ar vēršanos darba inspekcijā un tiesā. Tiesu spriedumi nav līdzīgi, jo dažos gadījumos lemts, ka darba attiecības ir pakārtotas, bet citos – ka platformas darbinieki ir pašnodarbinātie.

5.4. ES un dalībvalstīm kā kritērijs jāpieņem ekonomiskās atkarības un pakļautības jēdziens. Platformās nodarbinātie darbinieki, kuru iztikas līdzekļi ir galvenokārt atkarīgi no atalgojuma, ko viņi saņem par veikto darbu, un kuri strādā pakļautības attiecībās, ir algoti darbinieki, nevis pašnodarbinātie. Arī platformu izmantotie algoritmi būtu jāaplūko tāpat, kā parastā darbā izteiktie vai rakstiskie norādījumi. EESK jau pieņēmusi atzinumu, kurā pauž atbalstu minētajām koncepcijām ( 30 )

5.5. Darba inspekcijām būtu jāpievērš īpaša uzmanība platformu nodarbinātajiem darbiniekiem, lai viņi vairs nebūtu neaizsargāti, un tam, lai platformas vairs neiesaistītos negodīgā konkurencē ar citiem uzņēmumiem ( 31 )

5.6. EESK uzskata, ka jānodrošina darbinieku sociālais nodrošinājums un pienācīga darba aizsardzība darba vietā. Eiropas iestādes apgalvo, ka sociālā nodrošinājuma pieejamība ir jānodrošina visiem darba ņēmējiem neatkarīgi no viņu līgumu veida. Vairākās valstīs ir izveidotas pašnodarbinātām personām paredzētas īpašas sistēmas, kas atspoguļo strādājošo īpašos darba apstākļus.

5.7. Globālās komisijas nākotnes nodarbinātības jautājumos ziņojumā ( 32 ) ierosināts izveidot platformu starptautiskās pārvaldības sistēmu ( 33 ) . Šajā saistībā EESK jau iepriekš ir ieteikusi Eiropas Komisijai, ESAO un SDO visos attiecīgajos līmeņos sadarboties ar sociālajiem partneriem un ar dažādām pilsoniskās sabiedrības organizācijām, lai izstrādātu atbilstošus noteikumus par pienācīgiem darba apstākļiem un nepieciešamo aizsardzību ( 34 )

5.8. Pieskaroties nodokļiem, EESK uzskata, ka visiem digitālās ekonomikas dalībniekiem būtu jāmaksā nodokļi. Šajā saistībā EESK atbalsta ieteikumus, ko sniegusi Eiropas platforma nedeklarēta darba novēršanai ( 35 ) , proti, ieteikumus Eiropas Savienībā ieviest saistošu juridisku instrumentu, lai: noteiktu platformām pienākumu par visiem darījumiem ziņot to valstu nodokļu iestādēm, kurās tās darbojas; sniegtu attiecīgajām nodokļu iestādēm informāciju, kas vajadzīga, lai nodrošinātu atbilstību nodokļu tiesību aktiem; informētu algotus darbiniekus par viņu nodokļu priekšrocībām un pienākumiem un aizsargātu darba ņēmējus no iekļaušanas nepareizā kategorijā, proti, pašnodarbinātas personas kategorijā.

6. Labas prakses piemēri tādā jomā kā platformās veiktā darba regulējums

6.1. Pēc iepazīšanās ar starptautiskiem pētījumiem ( 36 ) EESK uzskata, ka Komisijai un dalībvalstīm ir jānodrošina atbilstoši politikas pasākumi attiecībā uz darba tirgus regulējumu, sociālo dialogu un sarunām par darba koplīgumu slēgšanu, kā arī attiecībā uz prasmēm.

6.1.1. Darba tirgus regulējuma jomā ir jāveic pasākumi, lai nodrošinātu, ka visiem darba ņēmējiem atbilstoši valstu sistēmām un praksei ir pieejama virkne tiesību un aizsardzības garantiju neatkarīgi no viņu nodarbinātības statusa vai līguma veida, un lai tādā veidā liegtu atsevišķiem uzņēmējiem, kas nepilda savas saistības un pienākumus, iespēju gūt konkurences priekšrocības.

6.1.1.1. Iespējami jāsamazina pelēkā zona starp pašnodarbinātību un nodarbinātību, iespējami vairāk standartizējot un precizējot šīs definīcijas, kā arī samazinot nenoteiktību darba ņēmējiem un darba devējiem.

6.1.1.2. Jānovērš fiktīva pašnodarbinātība, stiprinot pārbaudes spējas, mazinot uzņēmumu stimulus veidot “fiktīvas” darba attiecību klasifikācijas un nosakot ievērojamas sankcijas par šādu neatbilstīgu klasifikāciju.

6.1.1.3. Starptautiskā līmenī Komisijai, ESAO un SDO būtu jāuzsāk kopīgs darbs, kura rezultāts, iespējams, būtu SDO konvencija par platformām.

6.1.2. Īstenojot sociālo dialogu un risinot sarunas par darba koplīgumu slēgšanu, ir jānovērš varas nelīdzsvarotība starp platformām un darba ņēmējiem. Uzlabojot atalgojuma, informācijas, tiesību, pienākumu un atbildības pārredzamību, ir jānovērš negodīga tirgus prakse.

6.1.2.1. ES un dalībvalstu līmenī ir jāstiprina sociālais dialogs, un dalībvalstu līmenī ir jāstiprina darba koplīgumu slēgšana, kas – attiecīgos gadījumos kopā ar tiesību aktiem – sekmēs darba apstākļu uzlabošanu.

6.1.2.2. Darba ņēmēju un darba devēju organizācijām ir būtiska loma, lai praksē varētu īstenot interešu pārstāvību Eiropas sociālā modeļa satvarā.

6.1.3. Sadarbībā ar platformām, darba ņēmējiem un patērētājiem ir jāizstrādā rīcības kodeksi, kuros apkopoti labākie principi un pamatnostādnes attiecībā uz atalgojumu, darba apstākļiem un pakalpojumu kvalitāti.

6.1.4. Dalībvalstīm ir jānodrošina platformu darbiniekiem apmācības un karjeras iespējas, jo viņi parasti pieder pie neaizsargātām sabiedrības grupām (tostarp migrantiem), kuras saskaras ar problēmām apmācības jomā.

Briselē, 2020. gada 18. septembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Luca JAHIER

(1) OV C 303, 19.8.2016., 54. lpp.

(2) OV C 125, 21.4.2017., 10. lpp., 3.9. punkts.

(3) C. Degryse, Digitalisation of the economy and its impact on labour markets, Working Paper 2016.02, 7. lpp.

(4) OV C 303, 19.8.2016., 54. lpp.; OV C 283, 10.8.2018., 39. lpp.; OV C 81, 2.3.2018., 145. lpp.; OV C 125, 21.4.2017., 10. lpp.; OV C 237, 6.7.2018., 1. lpp.; OV C 75, 10.3.2017., 33. lpp.

(5) ESAO, Employment Outlook 2019 (2019. gada nodarbinātības pārskats), 55. lpp.

(6) Z. Kilhoffer et. Al., Study to gather evidence on the working conditions of platform workers (Pētījums pierādījumu vākšanai par platformās nodarbināto darba ņēmēju darba apstākļiem), 2019. gada decembris, 45. lpp.

(7) Turpat, 47. lpp.

(8) Z. Kilhoffer, op.cit., 48. lpp.

(9) 2015. gada vērtība bija 28,1 miljards EUR un 3,6 miljardi EUR, kā norāda Z. Kilhoffer, op.cit., 48. lpp.

(10) Z. Kilhoffer, op.cit., 15. lpp.

(11) Eurofound 2018. gads, Employment and working conditions of selected types of platform work (Nodarbinātība un darba apstākļi noteiktu veidu platformu darbā), 9. lpp.

(12) Turpat, 15. lpp.

(13) SDO, Policy responses to new forms of work. International governance of digital labour platforms (Politikas atbilde uz jauniem nodarbinātības veidiem. Digitālo darba platformu starptautiskā pārvaldība), 2019. gada aprīlis.

(14) Sk. 1. zemsvītras piezīmi.

(15) Sk. 1. zemsvītras piezīmi.

(16) Komisijas paziņojums “Eiropas sadarbīgās ekonomikas programma”, COM(2016) 356 final.

(17) EU-OSHA 2017. gads, Protecting Workers in the Online Platform Economy. An overview of regulatory and policy developments in the EU (Strādājošo aizsardzība tiešsaistes platformu ekonomikā: pārskats par regulējuma un politikas pārmaiņām).

(18) OV C 283, 10.8.2018., 39. lpp., 3.4. punkts.

(19) Z. Kilhoffer, op.cit., 48.–98. lpp.

(20) COLLEEM (COLLaborative Economy and Employment). Sk.: Eiropas Komisija, “Platform Workers in Europe” (“Eiropā platformās nodarbinātie darbinieki”), 2018. gads, 4. lpp.

(21) Eiropas Komisija, “A European agenda for the collaborative economy” (“Eiropas programma sadarbīgās ekonomikas veicināšanai”), 2016. gads, 11.–13. lpp.

(22) OV C 75, 10.3.2017., 33. lpp. 4.4.2. punkts.

(23) Z. Kilhoffer, op.cit., 227. lpp.

(24) Z. Kilhoffer, op.cit., 85. lpp.

(25) Augstākās tiesas spriedums Nr. 1663/2018 (Itālija) un 2018. gada 28. novembra spriedums Nr. 17-20.079 (Francija).

(26) Tostarp 1952. gada Konvencijā Nr. 102 ar turpmākajiem grozījumiem.

(27) Z. Kilhoffer, op.cit., 125.–176. lpp.

(28) Lai gan autori darba koplīguma slēgšanas sarunas klasificē kā “mazāk stingru” pasākumu, tas ir fakts, ka daudzās dalībvalstīs darba koplīguma slēgšanas sarunām ir likuma spēks un ka tās ir “stingrs” instruments.

(29) Z. Kilhoffer, op.cit., 107. lpp.

(30) OV C 75, 10.3.2017., 34. lpp., 1.4. punkts un OV C 283, 10.8.2018,, 39. lpp., 5.1.2. punkts.

(31) Z. Kilhoffer, op.cit., 227. lpp.

(32) SDO, op.cit.

(33) SDO Globālā komisija nākotnes nodarbinātības jautājumos “Work for a Brighter Future” (Nodarbinātība spožākai nākotnei), Ženēva, 2019. gads.

(34) OV C 125, 21.4.2017., 10. lpp., 3.9. punkts.

(35) OV C 458, 19.12.2014., 43. lpp.

(36) ESAO, Employment Outlook 2019 (2019. gada nodarbinātības pārskats), 32.–36. lpp.