Priekšlikums Padomes direktīva, ar kuru groza Direktīvu 2003/48/EK par tādu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem, kas gūti kā procentu maksājumi par uzkrājumiem {SEC(2008) 2767} {SEC(2008) 2768} /* COM/2008/0727 galīgā redakcija - CNS 2008/0215 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 13.11.2008 COM(2008) 727 galīgā redakcija 2008/0215 (CNS) Priekšlikums PADOMES DIREKTĪVA, ar kuru groza Direktīvu 2003/48/EK par tādu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem, kas gūti kā procentu maksājumi par uzkrājumiem {SEC(2008) 2767}{SEC(2008) 2768} (iesniegusi Komisija) PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. IEVADS Padomes 2003. gada 3. jūnija Direktīva 2003/48/EK par tādu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem, kas gūti kā procentu maksājumi par uzkrājumiem (“EUSD”), ES dalībvalstīs tiek piemērota kopš 2005. gada 1. jūlija. EUSD pamatmērķis saskaņā ar Eiropadomē 2000. gada 19. un 20. jūnijā Santamarija de Feirā un ECOFIN padomes sanāksmē 2000. gada 26. un 27. novembrī panākto vienošanos ir dot iespēju efektīvi aplikt ar nodokļiem ienākumus, kas gūti kā procentu maksājumi par uzkrājumiem vienā dalībvalstī īpašuma beneficiāriem, kas ir fiziskas personas un citas dalībvalsts rezidenti nodokļu vajadzībām, saskaņā ar to dzīvesvietas valsts tiesību aktiem. Tomēr 2005. gadā, kad EUSD sāka piemērot, kļuva skaidrs, ka, ņemot vērā jauninājumus uzkrājumu produktu jomā un ieguldītāju rīcību, nepieciešami turpmāki uzlabojumi. Turklāt vietējās nodokļu sistēmās ienākumus no dažu veidu inovatīviem finanšu produktiem sāka pielīdzināt procentu maksājumiem par parādprasībām. Lai rēķinātos ar šādiem jauninājumiem, EUSD paredz Komisijas pienākumu reizi trīs gados ziņot Padomei par EUSD darbību un attiecīgā gadījumā ieteikt grozījumus, kas nepieciešami atbilstoši šiem ziņojumiem, lai nodrošinātu efektīvu tādu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem, kas gūti no uzkrājumiem, un novērstu nevēlamus konkurences izkropļojumus. Pamatojoties uz to, Komisija 2008. gada 15. septembrī iesniedza Padomei pirmo ziņojumu (COM (2008)552 galīgā redakcija, Padomes dokuments 13124/08 FISC 117) par EUSD piemērošanu pēc pirmajiem trīs tās darbības gadiem. Ziņojums bija balstīts uz konsultācijām ar ES dalībvalstu nodokļu administrēšanas iestādēm, to iesniegtajiem datiem par EUSD piemērošanu pirmajos divos nodokļu gados un slēdzieniem, ko izteica ekspertu grupa, kuru Komisija izveidoja 2007. gadā, lai iegūtu informāciju no uzņēmējdarbības sektoriem, kurus ietekmēs vai visdrīzāk ietekmēs EUSD. Kā izskaidrots ziņojumā, EUSD savas darbības jomas ietvaros ir izrādījusies efektīva. Tai ir bijusi arī netieša, skaitliski neizmērāma pozitīva ietekme uz nodokļu tiesību aktu ievērošanas sekmēšanu. Tomēr pārbaudes procesā konstatēts, ka EUSD patreizējā darbības joma neatbilst pilnībā Padomes 2000. gada 26. un 27. novembra slēdzienos paustajiem vispārējiem mērķiem. Jo īpaši ziņojumā tika vērsta uzmanība uz to, ka nepieciešams grozīt īpašuma beneficiāra un maksājumu pārstāvja definīcijas, režīmu attiecībā uz finanšu instrumentiem, kas līdzvērtīgi tiem, uz kuriem EUSD jau tieši attiecas, un dažus procedūras aspektus. Pamatojoties uz ziņojumu, Komisija, ņemot vērā attiecīgo administratīvo slogu un dalībvalstu nodokļu administrēšanas iestāžu un ekspertu grupas paustos viedokļus, ierosina grozīt EUSD saskaņā ar subsidiaritātes un proporcionalitātes principiem, kas paredzēti Līguma 5. pantā. 2. KOMENTāRI SAISTīBā AR IEROSINāTAJIEM EUSD GROZīJUMIEM 2.1. Šā priekšlikuma 1. pants Svarīgākie no ierosinātajiem grozījumiem attiecas uz ienākumu, kas gūti no uzkrājumiem, definīciju un ir vērsti uz to, lai definīcija ietvertu pēdējo gadu jauninājumus uzkrājumu produktu jomā. Ierosinātie grozījumi attiektos ne tikai uz ienākumiem, kas gūti kā procentu maksājumi par uzkrājumiem, bet arī uz citiem, pēc būtības līdzvērtīgiem ienākumiem no dažiem inovatīviem finanšu produktiem un atsevišķiem dzīvības apdrošināšanas produktiem, kas ir pielīdzināmi parādprasībām. Gadījumā, ja tiktu ieviesti vispusīgāki risinājumi, kas nodrošinātu informācijas apmaiņu starp ES dalībvalstu nodokļu administrēšanas iestādēm attiecībā uz visiem dzīvības apdrošināšanas līgumiem, nepieciešamība attiecināt EUSD uz ienākumiem no šiem dzīvības apdrošināšanas produktiem, iespējams, varētu tikt pārskatīta no jauna. Tāpat tiek ierosināts paplašināt direktīvas darbības jomu tā, lai tā ar zināmiem nosacījumiem attiektos arī uz procentu maksājumiem, kurus īpašuma beneficiāru, kas ir fiziskas personas, labā saņem atsevišķas saimnieciskas vienības un juridiski veidojumi. Tiek ierosināti arī nozīmīgi uzlabojumi definīcijā “maksājumu pārstāvis, ja tiek veikts procentu maksājums”, lai nodrošinātu šī mehānisma efektivitāti un tirgus dalībnieku tiesisko paļāvību. Ierosinātie EUSD 1. un 2. panta grozījumi Direktīvas 1. un 2. pants šobrīd attiecas tikai uz procentu maksājumiem, kas izmaksāti tieši fiziskām personām. Ierosinātais 1. panta grozījums to tikai pielāgotu 6. pantā ierosinātajai paplašinātajai procentu maksājumu definīcijai. Direktīvas 2. pantā tiek ierosināti nozīmīgāki grozījumi. EUSD šobrīd neattiecas uz maksājumiem, kas izmaksāti saimnieciskām vienībām un juridiskiem veidojumiem fizisku personu labā. Šis ierobežojums var dot iespēju fiziskām personām apiet EUSD, kā starpnieku izmantojot juridisku personu vai veidojumu. Nekritiska EUSD darbības jomas paplašināšana, lai tajā ietvertu visus maksājumus saimnieciskām vienībām un juridiskiem veidojumiem, kas reģistrēti kādā citā dalībvalstī vai ārpus ES jurisdikcijas, nešķiet piemērots risinājums. Efektīvāks risinājums ir lūgt maksājumu pārstāvjus, kuri pilda noteiktus pienākumus saistībā ar nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanu (AML), sniegt informāciju, kura tiem jau ir kļuvusi pieejama, pildot šos pienākumus, ciktāl tā attiecas uz atsevišķām saimnieciskām vienībām vai juridiskiem veidojumiem veikto maksājumu faktisko(-ajiem) īpašuma beneficiāru(-iem) (“caurskatāmības” pieeja). ES maksājumu pārstāvjiem būtu jāpievērš uzmanība tikai saimnieciskām vienībām un juridiskiem veidojumiem, kas reģistrēti atsevišķās vietās ārpus ES jurisdikcijas, kur nav nodrošināta pienācīga nodokļu uzlikšana šīm saimnieciskām vienībām un juridiskiem veidojumiem izmaksātajiem procentu maksājumiem. Ja AML vajadzībām identificētais īpašuma beneficiārs ir fiziska persona, kas ir citas ES dalībvalsts rezidents, ES maksājumu pārstāvim jāuzskata, ka šāds maksājums veikts tieši šim īpašuma beneficiāram. Jāņem vērā, ka gadījumos, kad ES reģistrēti uzņēmumi veic procentu maksājumus citiem uzņēmumiem, kas arī reģistrēti ES, un tādējādi ietilpst maksājumu pārstāvja definīcijā, “caurskatāmības” pieeja nav labākā metode, kā noskaidrot īpašuma beneficiāra identitāti. Tas varētu novest pie maksājumu pārstāvja pienākumu skaita palielināšanās maksājumu ķēdes vairākos slāņos. Šādā gadījumā maksājumu pārstāvja definīcijas un pienākumu uzskaitījuma precizēšana, kā ierosināts saistībā ar 4. pantu, šķiet uzticamāks un proporcionālāks risinājums nekā “caurskatāmības” pieeja. Lai novērstu neskaidrības un mazinātu maksājumu pārstāvju administratīvo slogu, I pielikumā ietverts to saimniecisko vienību un juridisko veidojumu kategoriju saraksts, kas ir rezidenti ārpus ES jurisdikcijas vietās, kur nav nodrošināta pienācīga un efektīva nodokļu uzlikšana šo saimniecisko vienību un juridisko veidojumu gūtajiem ienākumiem. Jaunajā 18.b pantā paredzēta procedūra šī pielikuma pielāgošanai. Ierosinātie EUSD 3. panta grozījumi Trīs galvenie ierosinātie 3. panta grozījumi attiecas uz īpašuma beneficiāra dzīvesvietu. Pirmais paredz nodrošināt, ka regulāri tiek atjaunota informācija par īpašuma beneficiāra pastāvīgo adresi, lūdzot maksājumu pārstāvjus sniegt “labāko tiem pieejamo informāciju maksājuma dienā”. Tas ietver informāciju, kas pieprasīta noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas mērķiem, vai citus pierādījumus, kas nosakāmi saskaņā ar jaunajā 18.b pantā paredzēto procedūru. Otrkārt, tiek ierosināts papildināt “pastāvīgās adreses” metodi, kas tiek pielietota, lai noskaidrotu īpašuma beneficiāra dzīvesvietu, ar metodi, kas pamatota uz atsaukšanos uz oficiāliem pierādījumiem par dzīvesvietu nodokļu vajadzībām, kurus maksājumu pārstāvim brīvprātīgi iesniedzis īpašuma beneficiārs. Tas attiecas uz derīgām rezidenta apliecībām nodokļu vajadzībām, kas izsniegtas pēdējo trīs gadu laikā. Šis grozījums atbilst EUSD pamatmērķim Bez tam tiek ierosināts gadījumos, kad maksājumu pārstāvja rīcībā ir oficiāli dokumenti, kas pierāda, ka īpašuma beneficiāra dzīvesvieta nodokļu vajadzībām diplomātisko privilēģiju vai citu starptautisku noteikumu dēļ ir citā dalībvalstī nekā tā, kurā atrodas pastāvīgā adrese, EUSD vajadzībām par dzīvesvietu tiks uzskatīta oficiālajos dokumentos norādītā dzīvesvieta nodokļu vajadzībām. Ierosinātie EUSD 4. panta grozījumi Ir pierādījies, ka plašais maksājumu pārstāvja jēdziens panta 1. punktā ir diezgan labi saprotams un ka tajā nav nepieciešamas lielas izmaiņas, izņemot pārstāvju atbildības precizēšanu gadījumos, kad maksājumi to klientiem tiek veikti caur starpniekiem, kas reģistrēti ārpus ES. Tomēr Eiropas Banku federācija ir izteikusi bažas par ārkārtējiem pasīvās saņemšanas vai pasīvo maksājumu gadījumiem, kad pamatprincips, saskaņā ar kuru maksājumu pārstāvis ir pēdējais starpnieks ķēdē, nevar vienveidīgi tikt piemērots visās dalībvalstīs. Šobrīd nav vienotu vadlīniju attiecībā uz pasīvās saņemšanas vai pasīvo maksājumu jēdzieniem. Tas var novest pie pienākumu pārklāšanās vai situācijām, kad neviens no iesaistītajiem uzņēmumiem nav uzskatāms par maksājumu pārstāvi. Lai to novērstu, tiek ierosinātas izmaiņas, saskaņā ar kurām dalībvalstīm būtu jāveic attiecīgi pasākumi, lai nodrošinātu, ka maksājumu pārstāvju pienākumi attiecībā uz vienu un to pašu procentu maksājumu nepārklājas. Bez tam saskaņā ar ierosināto 2. panta grozījumu attiecībā uz “caurskatāmības” pieejas pielietošanu gadījumos, kad tiek veikti maksājumi atsevišķām saimnieciskām vienībām un juridiskiem veidojumiem, kas reģistrēti valstīs ārpus ES, ir precizēts, ka maksājums, kas ir veikts vai nodrošināts tieši kāda no I pielikumā uzskaitīto saimniecisko vienību vai juridisko veidojumu labā, saskaņā ar noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas noteikumiem uzskatāms par tieši veiktu vai nodrošinātu īpašuma beneficiāra labā. Jēdziens “maksājumu pārstāvis, ja tiek veikts šāds maksājums, vai arī tiek nodrošināts, ka šāds maksājums tiek veikts” sākotnējās redakcijas 2. līdz 5.punktā, šķiet, ir radījis daudz neskaidrību un to nepieciešams uzlabot. Kā jau minēts saistībā ar ierosinātajiem 2. panta grozījumiem, “caurskatāmības” pieejas piemērošana visiem ES dalībvalstīs reģistrētiem uzņēmumiem būtu nesamērīga. Tomēr tāda alternatīva mehānisma trūkums, kas aptvertu maksājumus starpniekstruktūrām ES teritorijā, kurām netiek uzlikti nodokļi, var mudināt fiziskas personas plaši izmantot šādas starpniekstrukūras, lai apietu EUSD. Pēdējā laikā pierādījies, ka, gadījumā, ja jēdziens “maksājumu pārstāvis, ja tiek veikts šāds maksājums, vai arī tiek nodrošināts, ka šāds maksājums tiek veikts” netiek vienveidīgi piemērots, notiek ļaunprātīga izmantošana vai izkropļojumi. ES līmenī regulētajiem ieguldījumu fondiem, ienākumi no kuriem ietilpst EUSD darbības jomā, varētu nākties saskarties ar negodīgu konkurenci no citu ieguldījumu starpniekstruktūru puses, kas “de facto” neietilpst 4. panta 1. punkta maksājumu pārstāvja definīcijā, jo to veiktie maksājumi pat tad, ja to avots ir ieguldījumi parādprasībās, juridiski nav uzskatāmi par procentu maksājumiem. Tā vietā, lai atteiktos no jēdziena “maksājumu pārstāvis, ja tiek veikts šāds maksājums, vai arī tiek nodrošināts, ka šāds maksājums tiek veikts”, šis jēdziens jāprecizē, lai nodrošinātu vienveidīgu tā piemērošanu. Ierosinātā grozījuma mērķis ir pašreizējo pieeju, kur galvenais uzsvars tiek likts uz šīs ķēdes sākuma posma uzņēmumiem, kas attiecīgajām vienībām maksā procentus, aizstāt ar pieeju, kas balstītos uz to starpniekstruktūru “pozitīvu” definīciju, kurām jāuzliek par pienākumu rīkoties kā “maksājumu pārstāvim, ja tiek veikts šāds maksājums, vai arī tiek nodrošināts, ka šāds maksājums tiek veikts”. Tas nozīmētu, ka šīs struktūras — ieskaitot tādus juridiskos veidojumus kā atsevišķi trestu un partnerību veidi — saņemot procentu maksājumus no jebkura ķēdes sākuma posma uzņēmuma, neraugoties uz to, kur šis uzņēmums ir reģistrēts (ES vai ārpus tās), piemēros EUSD, ja vien īpašuma beneficiārs ir fiziska persona, kas ir citas ES dalībvalsts rezidents. Lai izvairītos no tirgus kropļojumiem, jaunās to struktūru, kas darbojas kā “maksājumu pārstāvis, ja tiek veikts šāds maksājums, vai arī tiek nodrošināts, ka šāds maksājums tiek veikts”, definīcijas pamatā ir šo struktūru būtiskie elementi, nevis to juridiskā forma. Ierosinātajā grozījumā atbalstīta definīcija, kas ietver visas saimnieciskās vienības un juridiskos veidojumus, kuriem netiek uzlikti nodokļi, vismaz ne par to dalībnieku ienākumiem, kas nav rezidenti, saskaņā ar vispārējiem tiešās nodokļu uzlikšanas noteikumiem, kas ir spēkā dalībvalstī, kurā atrodas šīs saimnieciskās vienības vai juridiskā veidojuma faktiskais administratīvais centrs un kuru var uzskatīt par tās/tā reģistrācijas/rezidences dalībvalsti. Izņēmums ir tikai šādas saimnieciskās vienības un juridiskie veidojumi: 1. ieguldījumu fondi, uz kuriem attiecas EUSD 6. pants; 2. pensiju fondi un aktīvi, kas saistīti ar dzīvības apdrošināšanas līgumiem; 3. saimnieciskās vienības un juridiskie veidojumi, kas dibināti tikai un vienīgi labdarības mērķiem; 4. gadījumi, kad ir vairāki īpašuma beneficiāri, kuriem procentus maksā uzņēmums, kas ir identificējis visus īpašuma beneficiārus. Direktīvas III pielikumā pievienots „pozitīvs” saraksts, kurā ietvertas visas saimnieciskās vienības un juridiskie veidojumi, kas katrā attiecīgajā dalībvalstī uzskatāmi par “maksājumu pārstāvjiem, ja tiek veikts šāds maksājums, vai arī tiek nodrošināts, ka šāds maksājums tiek veikts”. Ierosinātais jaunais 18.b pants paredz procedūru pielikuma grozīšanai. EUSD 4. panta 3. punktā ierosinātā iespēja tikt uzskatītam par ieguldījumu fondu 6. panta izpratnē attiecināma tikai uz tām saimnieciskajām vienībām un juridiskajiem veidojumiem, uz kuru aktīviem vai ienākumiem maksājuma saņemšanas brīdī nevienam īpašuma beneficiāram nav tiešu tiesību. Šīs iespējas neizmantošanas gadījumā tiem būs pienākums darboties kā “maksājumu pārstāvjiem, ja tiek veikts šāds maksājums, vai arī tiek nodrošināts, ka šāds maksājums tiek veikts” un par īpašuma beneficiāriem uzskatīt fiziskās personas, kuras veikušas ieguldījumu to aktīvos. Pašreizējie maksājumu ķēdes sākuma posma uzņēmumu pienākumi, kas paredzēti EUSD 4. panta 2. punkta pēdējā teikumā (un 11. panta 5. punktā) attiecas tikai uz procentu maksājumiem tām saimnieciskajām vienībām un juridiskajiem veidojumiem citā dalībvalstī, kas, ņemot vērā dalībvalsti, kur atrodas to faktiskais administratīvais centrs (kas juridisko veidojumu gadījumā būs personas, kura ir galvenais juridiskais īpašnieks un veidojuma īpašuma un ienākumu pārvaldnieks, pastāvīgā adrese), ir uzskaitīti ierosinātajā III pielikumā. Tomēr saraksts attiecībā uz katru dalībvalsti nav izsmeļošs. Dalībvalstīm būtu jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai nodrošinātu, ka visas saimnieciskās vienības un juridiskie veidojumi, izņemot iepriekš a), b), c) un d) punktā minētos, kuriem netiek uzlikti nodokļi saskaņā ar vispārējiem tiešās nodokļu uzlikšanas noteikumiem un kuru faktiskais administratīvais centrs atrodas to teritorijā, darbojas kā „maksājumu pārstāvji, ja tiek veikts šāds maksājums, vai arī tiek nodrošināts, ka šāds maksājums tiek veikts”, neraugoties uz to, vai šīs saimnieciskās vienības un juridiskie veidojumi ir iekļauti III pielikuma sarakstā, kā arī uz informāciju, kas saņemta no ārvalstu uzņēmumiem, kas atrodas maksājumu ķēdes sākuma posmā. Ierosinātie EUSD 6. panta grozījumi EUSD mērķis pamatā ir nodrošināt tādu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem, kas saņemti kā procentu maksājumi par uzkrājumiem, kura veicama atbilstoši diezgan līdzīgiem kritērijiem visās dalībvalstīs. Pieņemot Padomes 2000. gada 26. un 27. novembra slēdzienus par EUSD pamatsaturu, tika atzīts, ka pieturēšanās pie formālas procentu definīcijas nebūtu lietderīga un varētu nevēlami ietekmēt konkurenci starp tiešiem un netiešiem ieguldījumiem parādprasībās. Līdz ar to tika nolemts definīcijā ietvert ne tikai ienākumus no parādprasībām (kā ESAO Nodokļu paraugkonvencijas par ienākumiem un kapitālu 11. pantā), bet arī ienākumus no procentu maksājumiem, kas iegūti ar dažādu ieguldījumu instrumentu starpniecību. Sākotnējam lēmumam izslēgt visus inovatīvos finanšu produktus no EUSD darbības jomas (Padomes 1999. gada 25. maija un 2000. gada 26.-27. novembra slēdzieni) šo pašu iemeslu dēļ tika pievienots īpašs paziņojums, ka jautājums tiks atkārtoti izskatīts pirmā EUSD darbības pārskata laikā. Šobrīd EUSD var tikt apieta tādā veidā, ka ienākumi, vienlaicīgi gūstot labumu no riska ierobežojumiem, elastības un fiksētas peļņas par ieguldījumiem, kas pielīdzināmi parādprasībām, paliek ārpus formālās procentu definīcijas. Līdz ar to, kā jau minēts iepriekš saistībā ar 1. un 2. pantu, tiek ierosināts no jauna noteikt EUSD darbības jomu, lai tā attiektos arī uz procentiem un pēc būtības pielīdzināmiem ienākumiem, kas iegūti no vērstpapīriem, kas no ieguldītāja perspektīvas var tikt uzskatīti par līdzvērtīgiem parādprasībām, jo risks ir zināms un nav augstāks par parādprasību risku. Lai ļautu maksājumu pārstāvjiem identificēt instrumentus, kas ietilpst šajā jomā, atstājot malā sarežģītus risinājumus, kas balstīti uz specifiskiem, maksājumu pārstāvjiem bieži vien nezināmiem faktoriem (tādiem kā instrumenta uzbūve vai saistība starp tā atdevi un ienākumiem no parādprasībām), ierosinātais jaunais 6. panta aa) apakšpunkts paplašina EUSD darbības jomu, attiecinot to arī uz vērtspapīriem, kas ir pielīdzināmi parādprasībām, jo ieguldītājs saņem peļņu no kapitāla, kuras noteikumi tiek noformulēti emisijas dienā, un vērstpapīru termiņa beigās saņem arī vismaz 95 % no ieguldītā kapitāla, neraugoties uz to, vai vērtspapīru pamatā esošie aktīvi ietver vai neietver parādprasības. Tajā pašā laikā attiecībā uz ieguldījumu fondiem tiek ierosināti citi uzlabojumi. Attiecībā uz ES reģistrētajiem ieguldījumu fondiem šobrīd 6. pants ir piemērojams tikai ienākumiem, kas iegūti ar pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu starpniecību, kuri saņēmuši atļauju atbilstoši Direktīvai 85/611/EEK (“PVKIU”) un kuru daļas var tikt tirgotas arī citās dalībvalstīs, ne tikai to reģistrācijas dalībvalstī. Tomēr ienākumi, kas iegūti ar citu uzņēmumu un citu kolektīvo ieguldījumu fondu vai shēmu starpniecību, kuriem nav šādas atļaujas (“uzņēmumi, kas nav PVKIU”), ir ārpus direktīvas darbības jomas, pat ja uzņēmumi, kas nav PVKIU, ir reģistrējami dalībvalsts iestādēs un pakļauti to uzraudzībai. Šie ienākumi tiek ņemti vērā tikai tad, ja uzņēmumam, kas nav PVKIU, nav juridiskas personas statusa un tas uzskatāms par “maksājumu pārstāvi, ja tiek veikts šāds maksājums, vai arī tiek nodrošināts, ka šāds maksājums tiek veikts”. Praksē lielākā daļa no šiem uzņēmumiem, kas nav PVKIU un kam nav juridiskas personas statusa, izvēlas pakļauties tādam pašam režīmam kā PVKIU. Tādā gadījumā to ienākumiem atšķirībā no to uzņēmumu ienākumiem, kas nav PVKIU un kuriem ir juridiskas personas statuss, piemērojams 6. pants. Tā rezultātā nepastāv vienveidīgs režīms attiecībā uz uzņēmumiem, kas nav PVKIU. Tas savukārt ir pretrunā ar iekšējā tirgus interesēm un Padomes 2000. gada novembra slēdzieniem. Līdz ar to šķiet nepieciešams grozīt 6. panta 1. punkta c) un d) apakšpunktu, aizstājot atsauci uz Direktīvu 85/611/EEK ar atsauci uz uzņēmuma vai ieguldījumu fonda vai shēmas reģistrāciju saskaņā ar jebkuras dalībvalsts noteikumiem. Tā rezultātā ne tikai visiem PVKIU, bet arī visiem uzņēmumiem, kas nav PVKIU, neatkarīgi no to juridiskās formas tiktu piemēroti vienādi noteikumi. Kas attiecas uz fondiem, kuri reģistrēti ārpus ES, pašlaik nav skaidrs, vai termins “kolektīvo ieguldījumu uzņēmumi, kas izveidoti ārpus noteiktās teritorijas” attiecas uz visiem ieguldījumu fondiem neatkarīgi no tiem piemērojamiem noteikumiem un tā, kā notiek to tirdzniecība ieguldītājiem. Tāpēc nepieciešami grozījumi EUSD, lai uzlabotu šo definīciju atbilstoši ESAO “kolektīvā ieguldījumu fonda vai shēmas” definīcijai. Šāda definīcija var būt kopīga ar valstīm ārpus ES un var nodrošināt, ka ienākumiem no procentu maksājumiem, kas plūst caur šiem instrumentiem, tiek piemērots atbilstošs režīms. Tāpat tiek ierosināts 6. panta 6. punktu papildināt, lai precizētu to, ka saskaņā ar Padomes 2005. gada 12. aprīļa slēdzieniem, aprēķinot šī panta citos punktos minētos procentus, jāņem vērā kolektīvi veiktie tiešie un netiešie ieguldījumi parādprasībās un vērtspapīros. Saistībā ar pašreizējo EUSD procentu maksājumu definīciju dažas dalībvalstis ir ieteikušas radikāli paplašināt EUSD darbības jomu, attiecinot to uz jebkādiem ienākumiem no ieguldījumiem, taču pagaidām šie ieteikumi nav guvuši lielu atsaucību. Kā paskaidrots pārskata ziņojumā, EUSD, iespējams, nav piemērotākais instruments, lai uzlabotu sadarbību starp nodokļu administrēšanas iestādēm saistībā ar dividendēm vai kapitāla pieaugumu no spekulatīviem finanšu instrumentiem, kas neparedz pietiekamu kapitāla aizsardzību. Ņemot vērā nacionālajās nodokļu sistēmās pastāvošās atšķirības attiecībā uz dzīvības apdrošināšanas līgumos un pensijās veiktajiem ieguldījumiem un no tiem gūto labumu, risinājumi, kas balstīti tikai uz informācijas apmaiņu šķistu arī vairāk piemēroti tam, lai nodrošinātu, ka nenotiek ne dubulta aplikšana ar nodokļiem, ne arī izvairīšanās no nodokļu maksāšanas saistībā ar šiem instrumentiem. Tomēr, kamēr šādi tīri uz informācijas apmaiņu balstīti risinājumi saskaņā ar Padomes 1977. gada 19. decembra Direktīvu 77/799/EEK par dalībvalstu kompetento iestāžu savstarpēju palīdzību attiecībā uz tiešajiem nodokļiem[1] nav ieviesti pilnībā, šķiet nepieciešams paplašināt EUSD darbības jomu, attiecinot to arī uz peļņu, kas tiek gūta no tiem dzīvības apdrošināšanas līgumiem, kuri var tikt tieši pielīdzināti kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem, jo to faktiskā pozitīvā atdeve, no kuras rodas peļņa, ir pilnībā saistīta ar ienākumiem no parādprasībām vai līdzvērtīgiem ienākumiem, uz kuriem attiecas EUSD, un tie neparedz nozīmīgu biometrisko risku segumu (mazāk nekā 5 % no ieguldītā kapitāla vidēji līguma darbības laikā). Bez tam 6. panta 1. punkta otro daļu un 6. panta 8. punktu groza, lai radītu apstākļus drošai piederības valsts noteikuma piemērošanai. Tas ir nepieciešams, lai dotu maksājumu pārstāvjiem iespēju pareizi piemērot EUSD ienākumiem, kas rodas no kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem, kas reģistrēti citās valstīs. Jebkāda metode, kuru dotā dalībvalsts piemēro saviem uzņēmumiem, ieskaitot 1. punkta d) apakšpunktā un 6. punktā minēto procentu aprēķināšanu saskaņā ar attiecīgajā dalībvalstī piemērojamiem īstenošanas noteikumiem, kļūst saistoša visām citām dalībvalstīm. Jaunais 6. panta 9. un 10. punkts paredz izņēmumu divos gadījumos: pirmkārt, tiks iekļauti ienākumi, uz kuriem attiecas 6. panta 1. punkta aa) apakšpunkts, ar noteikumu, ka vērtspapīri pirmo reizi emitēti 2008. gada 1. decembrī vai pēc tā. Otrkārt, tiks iekļauti ieguvumi no dzīvības apdrošināšanas līgumiem, uz kuriem attiecas 6. panta 1. punkta e) apakšpunkts, ar noteikumu, ka līgums noslēgts iepriekšminētajā datumā vai pēc tā. Šīs normas ir nepieciešamas, lai nodrošinātu, ka konkrēto vērstpapīru emitenti un apdrošināšanas sabiedrības, kas parakstījušas konkrētos apdrošināšanas līgumus, pienācīgi seko tiem līdzi, lai maksājumu ķēdes beigu gala maksājumu pārstāvji tos varētu pareizi apstrādāt. Ierosinātie EUSD 8. panta grozījumi Direktīvas 8. pantā ierosināti vairāki grozījumi, lai uzlabotu sniegtās informācijas kvalitāti. Pirmkārt, lai atrisinātu pašreizējās neskaidrības attiecībā uz ienākumiem no kopīgiem kontiem un citām dalītām īpašuma beneficiāru īpašumtiesībām, maksājumu pārstāvjiem nepārprotami pieprasītu sniegt informāciju ne tikai par visu attiecīgo īpašuma beneficiāru identitāti un dzīvesvietu, bet arī informāciju par to, vai summa, kas iekļauta atskaitēs par katru īpašuma beneficiāru, ir pilnā summa, vai tā ir faktiskā daļa, kas pienākas īpašuma beneficiāram, vai arī vienlīdzīgā daļa. Otrā grozījuma mērķis ir samazināt īpašuma beneficiāra dzīvesvietas valsts administratīvo slogu, pārsniedzot 8. panta 2. punktā noteiktos pašreizējos ierobežojumus, kas neparedz prasības maksājumu pārstāvim un ziņotājai valstij nodalīt summas, kas attiecas uz maksājuma procentu daļu, no summām, kas ir ieņēmumi pilnā apmērā, kuri gūti, pārdodot, dzēšot vai atmaksājot vērtspapīrus. Tas atvieglos arī EUSD efektivitātes novērtēšanu. Visbeidzot, informācija, kas maksājumu pārstāvjiem jāsniedz, ir pielāgota atbilstoši ierosinātajiem EUSD 2. un 6. panta grozījumiem. Ierosinātie EUSD 11. panta grozījumi Atbilstoši ierosinātajiem EUSD 4., 6. un 8. panta grozījumiem grozīta ieturējuma nodokļa piemērošanas kārtība pārejas periodā. Ierosinātie EUSD 13. panta grozījumi Direktīvas 13. pants šobrīd paredz divu veidu procedūras attiecībā uz ieturējuma nodokļa piemērošanas izņēmumiem: apliecība un brīvprātīga atklātība. Procedūra, kas ļauj īpašuma beneficiāram iesniegt apliecību, neparedz nekādas sīkākas informācijas norādīšanu, kuru īpašuma beneficiāra dzīvesvietas valsts varētu tieši izmantot, un ir mazāk praktiska nekā brīvprātīgas atklātības procedūra. Ar brīvprātīgas atklātības procedūras piemērošanu saistīto papildu administratīvo slogu maksājumu pārstāvja valsts nodokļu administrēšanas iestādēm kompensē samazinātais administratīvais slogs īpašuma beneficiāra dzīvesvietas valstij. Bez tam apliecības procedūras piemērošana var radīt jautājumus par saderību ar brīvu kapitāla apriti, piem., šīs procedūras dēļ ES iedzīvotājam, kas nodokļu vajadzībām nav ES rezidents, ir grūti izvairīties no ieturējuma nodokļa, attiecībā uz kuru tas nevar saņemt kredītu un kurš netiek atmaksāts. Tāpēc tiek ierosināts grozīt 13. pantu tā, lai atļautu tikai brīvprātīgās atklātības procedūru. Ierosinātie EUSD 15. panta grozījumi Jauno pielikumu dēļ jāmaina atsauce uz pielikumu ar sarakstu, kurā norādītas saistītās saimnieciskās vienības, kas darbojas kā valsts iestādes vai kuru loma ir atzīta ar starptautisku līgumu. Ierosinātie EUSD 18. panta grozījumi Dalībvalstu kompetentās iestādes tiek aicinātas iesniegt Komisijai statistikas datus, kas attiecas uz EUSD piemērošanu, lai uzlabotu informācijas kvalitāti Komisijas ziņojumā, kas tiks iesniegts Padomei reizi trīs gados. Ierosinātie jaunie EUSD panti – 18.a un 18.b pants Tiek pievienots jauns 18.a un 18.b pants, kas paredz procedūras, atbilstīgi kurām ar Komitejas palīdzību pielāgo pielikumos ietvertos sarakstus. Šī Administratīvās sadarbības komiteja nodokļu jautājumos palīdzēs arī noteikt informāciju, kas iekļaujama jebkurā centrālajā īpašuma beneficiāru identitātes un dzīvesvietas reģistrā, kuru var uzturēt maksājumu pārstāvis, kas darbojas vairākās dalībvalstīs (iespēju izveidot šādu reģistru ir lūguši atsevišķu kategoriju tirgus dalībnieki), dokumentu sarakstus, kuros identificēti īpašuma beneficiāri, un tādu atzīto datu sniedzēju sarakstu, kuri sniedz informāciju, kas nepieciešama maksājumu pārstāvjiem, lai piemērotu pareizu režīmu ienākumiem no kolektīviem ieguldījumu instrumentiem vai specifiskiem vērstpapīriem. Ar Komitejas palīdzību var tikt izveidoti arī direktīvas piemērošanai noderīgi vienoti formāti un procedūras informācijas apmaiņai un vienotas sertifikātu un citu dokumentu veidlapas. Direktīvas 18.b pantā ir izdarīta atsauce uz Padomes 1999. gada 28. jūnija lēmumu, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību ar Komitejas palīdzību Ierosinātie grozījumi, kas attiecas uz EUSD pielikumiem Pašreizējās direktīvas pielikums kļūst par IV pielikumu, un tiek pievienoti sekojoši jauni pielikumi, galvenokārt lai radītu skaidrību maksājumu pārstāvjiem un mazinātu to administratīvo slogu (V pielikums ir to statistikas datu saraksts, kas dalībvalstīm saskaņā ar Padomes 2008. gada 26. maija slēdzieniem jāiesniedz Komisijai): 5. I pielikums: “To saimniecisko vienību un juridisko veidojumu juridisko formu saraksts, kuriem piemēro 2. panta 3. punktu, ja tie ir rezidenti konkrētu valstu vai jurisdikciju teritorijā, jo tur atrodas to faktiskais administratīvais centrs”; 6. II pielikums: “To dalībvalstu saraksts, kuras vismaz pēc pieprasījuma piešķir nodokļu maksātāja numuru ikvienai fiziskajai personai, kuras dzīvesvieta nodokļu vajadzībām atrodas attiecīgās dalībvalsts teritorijā, neatkarīgi no šīs personas valstspiederības”; 7. III pielikums: “Indikatīvs saraksts, kurā norādīti “maksājumu pārstāvji, ja tiek veikts šāds maksājums, vai arī tiek nodrošināts, ka šāds maksājums tiek veikts” atbilstīgi 4. panta 2. punktam”, un 8. V pielikums: “Statistikas vajadzībām paredzēto datu saraksts”. 2.2. Šī priekšlikuma 2. pants Šis pants paredz termiņu un prasības direktīvas grozījumu transponēšanai valstu tiesību aktos. Šie grozījumi būs piemērojami dalībvalsts teritorijā, sākot ar pirmo dienu trešajā kalendāra gadā, kas sekos tam kalendāra gadam, kurā šī direktīva stāsies spēkā. Valsts īstenošanas noteikumi jāpieņem un jāpublicē pietiekamu laiku iepriekš, lai ļautu maksājumu pārstāvjiem un citiem ieinteresētajiem tirgus dalībniekiem pielāgot savas procedūras līdz dienai, kad uzsāks grozījumu piemērošanu. 2008/0215 (CNS) Priekšlikums PADOMES DIREKTĪVA, ar kuru groza Direktīvu 2003/48/EK par tādu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem, kas gūti kā procentu maksājumi par uzkrājumiem EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME , ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 94. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[2], ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[3], ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[4] tā kā: (1) Padomes Direktīva 2003/48/EK[5] tiek piemērota dalībvalstīs kopš 2005. gada 1. jūlija, un savos pirmajos trīs darbības gados tā savas darbības jomas ietvaros ir izrādījusies efektīva. Tomēr, kā izriet no pirmā ziņojuma[6] par Direktīvas 2003/48/EK piemērošanu, direktīva pilnībā neatbilst mērķiem, kas tika noteikti ECOFIN Padomes 2007. gada 26. un 27. novembra vienprātīgi pieņemtajos slēdzienos[7]. Jo īpaši, to nevar piemērot attiecībā uz atsevišķiem finanšu instrumentiem, kas ir līdzvērtīgi procentus nesošiem vērtspapīriem, un atsevišķiem procentus nesošu vērtspapīru turējuma netiešiem veidiem. (2) Direktīva 2003/48/EK attiecas tikai uz procentu maksājumiem, kas tieši veikti fizisku personu labā. Fiziskas personas, kas ir Kopienas rezidenti, līdz ar to var apiet Direktīvu 2003/48/EK, izmantojot saimniecisku vienību vai juridisku veidojumu starpniecību, jo īpaši tādu, kas ir reģistrēti jurisdikcijās, kur nav nodrošināta nodokļu uzlikšana ienākumiem, kas samaksāti šādai saimnieciskajai vienībai vai juridiskam veidojumam. Ņemot vērā arī noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas pasākumus, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvā 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai[8], ir lietderīgi prasīt maksājumu pārstāvjiem piemērot “caurskatāmības” pieeju maksājumiem, kas tiek veikti dažu veidu saimnieciskajām vienībām vai juridiskiem veidojumiem, kuri reģistrēti ārpus Kopienas, un izmantot tiem jau pieejamo informāciju par faktiskajiem saimnieciskās vienības vai juridiska veidojuma īpašuma beneficiāriem, lai piemērotu Direktīvu 2003/48/EK gadījumos, kad šādi identificēts īpašuma beneficiārs ir fiziska persona, kas ir citas dalībvalsts rezidents nekā tā, kurā ir reģistrēts maksājumu pārstāvis. Lai mazinātu neskaidrības un maksājumu pārstāvju administratīvo slogu, Direktīvas 2003/48/EK pielikumā jāiekļauj saraksts, kurā norādītas trešo valstu jurisdikcijā esošas saimnieciskās vienības un juridiski veidojumi, ko skar šī norma. (3) Lai labāk sasniegtu Direktīvas 2003/48/EK mērķi, nepieciešams uzlabot tās informācijas kvalitāti, kas tiek izmantota īpašuma beneficiāru identitātes un dzīvesvietas noskaidrošanai, tajā pašā laikā minimizējot jebkādu papildu administratīvo slogu maksājumu pārstāvjiem. Maksājumu pārstāvjiem būtu jāizmanto labākā tiem pieejamā informācija, tostarp dokumenti, kas apliecina, ka fiziskas personas dzīvesvieta nodokļu vajadzībām ir citā valstī, nekā tā pastāvīgā adrese. Jo īpaši nepieciešams sekmēt maksājumu pārstāvju iespējas izmantot īpašuma beneficiāru nodokļu maksātāju numurus, izmantojot pielikumu, kurā pieejama informācija par šādiem numuriem. Maksājumu pārstāvjiem, kas darbojas vairākās dalībvalstīs, būtu jāatļauj uzturēt centrālu īpašuma beneficiāru identitātes un dzīvesvietas reģistru, un būtu jāparedz vienoti noteikumi attiecībā uz šādā reģistrā iekļaujamo informāciju. (4) Lai izvairītos no Direktīvas 2003/48/EK apiešanas ar mākslīgas ienākumu maksājumu nopludināšanas palīdzību caur ārpus Kopienas reģistrētiem uzņēmumiem, nepieciešams precizēt Kopienas uzņēmumu atbildību gadījumos, kad tiem ir zināms, ka procentu maksājums uzņēmumam, kas reģistrēts ārpus Direktīvas 2003/48/EK teritoriālās darbības jomas, ir veikts fiziskas personas labā un ka šī fiziskā persona ir citas dalībvalsts rezidents un var tikt uzskatīta par to klientu. Šādos apstākļos šie uzņēmumi būtu jāuzskata par maksājumu pārstāvjiem. Tāpat tas jo īpaši palīdzētu novērst iespējamu starptautisko finanšu iestāžu tīklu (filiāles, meitasuzņēmumi, saistītie vai koncerna uzņēmumi) ļaunprātīgu uzmantošanu Direktīvas 2003/48/EK apiešanas nolūkā. (5) Pieredze rāda, ka nepieciešama lielāka skaidrība par pienākumu darboties kā maksājuma pārstāvim, saņemot procentu maksājumu. Jo īpaši skaidri jāidentificē starpniekstruktūras, kurām jāpilda šis pienākums. Saimnieciskajām vienībām un juridiskiem veidojumiem, kuriem saskaņā ar vispārējiem tiešās nodokļu uzlikšanas noteikumiem tajā dalībvalstī, kurā ir to faktiskais administratīvais centrs, netiek uzlikti nodokļi tiem ienākumiem vai tai ienākumu daļai, kas gūta tādu īpašuma beneficiāru, kas nav rezidenti, labā, ieskaitot procentus par uzkrājumiem vai pēc būtības līdzvērtīgus ienākumus, būtu jāpiemēro Direktīvas 2003/48/EK noteikumi, saņemot procentu maksājumus no jebkura maksājumu ķēdes sākuma gala uzņēmuma. Šādu saimniecisko vienību un juridisko veidojumu saraksts katrā dalībvalstī būtu jāpievieno pielikumā. (6) No pirmā ziņojuma par Direktīvas 2003/48/EK piemērošanu redzams, ka Direktīva 2003/48/EK var tikt apieta, izmantojot finanšu instrumentus, kas, spriežot pēc riska līmeņa, elastības un fiksētās peļņas, ir līdzvērtīgi parādprasībām. Līdz ar to ir nepieciešams nodrošināt, ka Direktīva 2003/48/EK attiecas ne tikai uz procentiem, bet arī uz citiem pēc būtības līdzvērtīgiem ienākumiem. (7) Līdzīgi dažas dzīvības apdrošināšanas līgumu kategorijas ar ļoti ierobežotu biometrisko risku segumu, kuru atdeve ir pilnībā saistīta ar ienākumiem no parādprasībām vai līdzvērtīgiem ienākumiem, uz kuriem attiecas Direktīva 2003/48/EK, parasti tiek uzskatīti par kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu mazumtirdzniecības ieguldījumu produktu aizvietotājiem. Līdz ar to Direktīvas 2003/48/EK darbības joma būtu jāpaplašina, lai tā attiektos arī uz ienākumiem no šiem līgumiem. (8) Attiecībā uz Kopienā reģistrētiem ieguldījumu fondiem Direktīva 2003/48/EK šobrīd piemērojama tikai ienākumiem, kas iegūti ar pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu starpniecību, kuri saņēmuši atļauju atbilstoši Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvai 85/611/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvu ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU)[9]. Uz līdzvērtīgiem ienākumiem no uzņēmumiem, kas nav PVKIU, Direktīva 2003/48/EK attiecas tikai tad, ja šiem uzņēmumiem, kas nav PVKIU, nav juridiskās personas statusa, un tie, saņemot procentu maksājumus, darbojas kā maksājumu pārstāvji. Lai nodrošinātu, ka visiem PVKIU un uzņēmumiem, kas nav PVKIU, neatkarīgi no to juridiskās formas tiek piemēroti vienādi noteikumi, atsauce Direktīvā 2003/48/EK uz Direktīvu 85/611/EEK būtu jāaizvieto ar atsauci uz uzņēmuma vai ieguldījumu fonda vai shēmas reģistrēšanu saskaņā ar jebkuras dalībvalsts noteikumiem. (9) Attiecībā uz ārpus Kopienas reģistrētiem fondiem nepieciešams precizēt, ka direktīva aptver procentu maksājumus un tiem līdzvērtīgus ienākumus no visiem ieguldījumu fondiem, neraugoties uz to juridisko formu un novietojumu attiecībā pret ieguldītājiem. (10) Nepieciešams precizēt procentu maksājuma definīciju, lai nodrošinātu, ka ne tikai tiešie, bet arī netiešie ieguldījumi parādprasībās tiek ņemti vērā, aprēķinot šajos instrumentos ieguldīto aktīvu procentuālo daļu. Bez tam, lai nodrošinātu, ka maksājumu pārstāvji piemēro Direktīvu 2003/48/EK ienākumiem no kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem, kas reģistrēti citās valstīs, nepieciešams precizēt, ka noteikumus attiecībā uz ienākumiem no šādiem uzņēmumiem paredz tā dalībvalsts, kurā šie uzņēmumi ir reģistrēti. (11) Nepieciešams uzlabot informācijas sniegšanu no maksājumu pārstāvju puses, lai palielinātu informācijas vērtību īpašuma beneficiāra dzīvesvietas valstij, jo īpaši attiecībā uz kopējiem kontiem un citām īpašuma beneficiāru kopīpašuma formām. (12) Nepieciešams atteikties no “apliecības” procedūras, kas paredz iespēju īpašuma beneficiāriem, kas nodokļu vajadzībām ir vienas dalībvalsts rezidenti, izvairīties no ieturējuma nodokļa piemērošanas par procentu maksājumiem, kas saņemti citā dalībvalstī saskaņā ar Direktīvas 2003/48/EK 10. panta 1. punktu, jo, piemērojot šo procedūru, īpašuma beneficiāra dzīvesvietas valsts saņem mazāk informācijas nekā, piemērojot alternatīvo brīvprātīgās atklātības procedūru, kā arī “apliecības” procedūra ir apgrūtinošāka īpašuma beneficiāriem. (13) Dalībvalstīm būtu jāsniedz attiecīgi statistikas dati par Direktīvas 2003/48/EK piemērošanu, lai uzlabotu tās informācijas kvalitāti, kas Komisijai pieejama, gatavojot ziņojumu par direktīvas piemērošanu, kas Padomei tiek iesniegts reizi trīs gados. (14) Tā kā Direktīvas 2003/48/EK īstenošanai vajadzīgie pasākumi ir vispārēji pasākumi Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmuma 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību[10], 2. panta izpratnē, tie būtu jāpieņem, izmantojot šī lēmuma 5. pantā paredzēto regulatīvo procedūru. (15) Dalībvalstis nevar pietiekami sekmīgi sasniegt šīs direktīvas mērķus, un tie labāk sasniedzami Kopienas līmenī, tāpēc Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar proporcionalitātes principu, kas izklāstīts minētajā pantā, šī direktīva nepārsniedz to, kas nepieciešamas šo mērķu sasniegšanai, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. 1 . pants Direktīvā 2003/48/EK tiek izdarīti šādi grozījumi. (1) Direktīvas 1. panta 2. punkts tiek aizvietots ar šādu: “2. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka to teritorijā reģistrēti maksājumu pārstāvji veic uzdevumus, kas vajadzīgi šīs direktīvas īstenošanai, neatkarīgi no vietas, kur reģistrēts parādnieks, pret kuru vērstā parādprasība rada procentus, vai to vērtspapīru emitents, no kuriem tiek gūti procenti.” (2) Direktīvas 2. pants tiek grozīts šādi: (a) panta 1. punkts tiek grozīts šādi: (i) ievada frāze tiek aizvietota ar šādu: “Šajā direktīvā, un neskarot 4. panta 2. punktu, "īpašuma beneficiārs" ir jebkura fiziska persona, kas saņem procentu maksājumu, vai jebkura fiziska persona, kuras labā tiek nodrošināta procentu maksājuma veikšana, ja vien viņš nesniedz pierādījumus, ka maksājums nav saņemts vai nav nodrošināts tieši viņa labā, tas ir, ja” (ii) punkta b) apakšpunkts tiek aizvietots ar šādu: “(b) viņš darbojas saimnieciskas vienības vai juridiska veidojuma vārdā un atklāj saimnieciskās vienības nosaukumu, juridisko formu un faktiskā administratīvā centra adresi vai — juridiska veidojuma gadījumā — tās personas vārdu un pastāvīgo adresi, kura ir galvenais juridiskā veidojuma īpašnieks un īpašumu un ienākumu pārvaldnieks, uzņēmumam, kas veic procentu maksājumu vai nodrošina, ka tas tiks veikts, vai” (b) tiek pievienots šāds 3. punkts: “3. Gadījumos, kad uzņēmums Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/60/EK[11] 2. panta izpratnē veic procentu maksājumu tāda veida saimnieciskajai vienībai vai juridiskam veidojumam, kādi minēti I pielikumā, vai nodrošina, ka šāds maksājums tiks veikts, uzskatāms, ka definīcija šī panta 1. punktā ietver šādas saimnieciskās vienības vai juridiska veidojuma īpašuma beneficiāru, kā tas definēts Direktīvas 2005/60/EK 3. panta 6. punktā.” (3) Direktīvas 3. un 4. pants tiek aizvietots ar šādiem: " 3. pants Īpašuma beneficiāru identitāte un dzīvesvieta 1. Katra dalībvalsts savā teritorijā pieņem procedūras, kas nepieciešamas, lai ļautu maksājumu pārstāvim noteikt īpašuma beneficiāru identitāti un viņu dzīvesvietu 8. līdz 12. pantā noteiktajiem mērķiem, un nodrošina šo procedūru piemērošanu. Šādas procedūras atbilst minimālajiem standartiem, kas noteikti 2. un 3. punktā. 2. Maksājumu pārstāvis nosaka īpašuma beneficiāra identitāti, pamatojoties uz minimālajiem standartiem, kas atkarībā no tā, kad noslēgtas līgumattiecības starp maksājumu pārstāvi un procentu saņēmēju, atšķiras šādi: (a) līgumattiecībām, kas noslēgtas pirms 2004. gada 1. janvāra, maksājumu pārstāvis nosaka īpašuma beneficiāra identitāti, ko veido viņa vārds un adrese, izmantojot informāciju, kas ir tā rīcībā, jo īpaši, atbilstoši tā reģistrācijas valstī spēkā esošajiem noteikumiem un Direktīvai 2005/60/EK; (b) līgumattiecībām, kas noslēgtas 2004. gada 1. janvārī vai vēlāk, vai darījumiem, kas šādā laikā veikti, nepastāvot līgumattiecībām, maksājumu pārstāvis nosaka īpašuma beneficiāra identitāti, ko veido vārds, adrese, dzimšanas datums un vieta un — ja beneficiāra adrese ir kādā no II pielikumā minētajām dalībvalstīm vai tas citādi pierāda, ka tā dzīvesvieta nodokļu vajadzībām ir kādā no šīm dalībvalstīm — attiecīgās dalībvalsts piešķirtais nodokļu maksātāja numurs vai tā ekvivalents. Pirmās daļas b) apakšpunktā minētā informācija noskaidrojama, izmantojot īpašuma beneficiāra uzrādītu pasi, oficiālo identitātes karti vai citu II pielikumā minētu oficiālu dokumentu. Jebkura informācija, kas neparādās pasē, oficiālajā identitātes kartē vai citā oficiālajā dokumentā, tiek noskaidrota, izmantojot jebkādus citus īpašuma beneficiāra uzrādītus personu apliecinošus dokumentus, kurus izdevusi oficiāla tās valsts iestāde, kurā ir īpašuma beneficiāra adrese vai kurā tas kā citādi pierāda dzīvesvietu nodokļu vajadzībām. 3. Gadījumā, kad īpašuma beneficiārs brīvprātīgi uzrāda rezidenta apliecību nodokļu vajadzībām, ko izdevusi valsts kompetentā iestāde ne senāk kā trīs gadus pirms maksājuma datuma, uzskata, ka viņš ir šīs valsts rezidents. Pretējā gadījumā tiks uzskatīts, ka viņš ir tās valsts rezidents, kurā viņam ir pastāvīgā adrese. Maksājumu pārstāvis noskaidro īpašuma beneficiāra pastāvīgo adresi, pamatojoties uz sekojošām pamatprasībām: (a) līgumattiecībām, kas noslēgtas pirms 2004. gada 1. janvāra, maksājumu pārstāvis noskaidro īpašuma beneficiāra pašreizējo pastāvīgo adresi, izmantojot labāko tā rīcībā esošo informāciju maksājuma dienā atbilstoši tā reģistrācijas valstī spēkā esošajiem noteikumiem un Direktīvai 2005/60/EK; (b) līgumattiecībām, kas noslēgtas 2004. gada 1. janvārī vai vēlāk, vai darījumiem, kas šādā laikā veikti, nepastāvot līgumattiecībām, maksājumu pārstāvis noskaidro īpašuma beneficiāra pašreizējo pastāvīgo adresi, pamatojoties uz 2. punkta b) apakšpunktā paredzētās identitātes noteikšanas procedūras gaitā iegūto adresi, un atjaunina to, izmantojot jaunāko maksājumu pārstāvja rīcībā esošo informāciju. Šī informācija ir atjaunojama vēlākais tad, kad beidzas īpašuma beneficiāra uzrādītās pases, oficiālās identitātes kartes vai citu personu apliecinošu dokumentu derīguma termiņš. Līgumattiecībām, kas noslēgtas 2004. gada 1. janvārī vai vēlāk, vai darījumiem, kas šādā laikā veikti, nepastāvot līgumattiecībām, tādu fizisku personu, kuras uzrāda pasi, oficiālo identitātes karti vai citus dalībvalsts izdotus oficiālus personu apliecinošus dokumentus un deklarē, ka tie ir trešās valsts rezidenti, dzīvesvieta tiek noskaidrota, pamatojoties uz rezidenta apliecību nodokļu vajadzībām, ko tās trešās valsts kompetentā iestāde, kuras rezidents īpašuma beneficiārs ir saskaņā ar paša sniegto informāciju, izdevusi ne senāk kā trīs gadus pirms maksājuma datuma. Ja netiek uzrādīta šāda apliecība, fiziska persona tiek uzskatīta par tās dalībvalsts rezidentu, kura izdevusi pasi vai citu oficiālo personu apliecinošo dokumentu. Fiziskām personām, attiecībā uz kurām maksājumu pārstāvja rīcībā ir oficiāli dokumenti, kas apliecina, ka ar diplomātisko statusu saistītu privilēģiju dēļ vai, pamatojoties uz starptautiskiem noteikumiem, to dzīvesvieta nodokļu vajadzībām ir citā valstī, nevis valstī, kurā ir to pastāvīgā adrese, dzīvesvieta tiek noskaidrota, pamatojoties uz šiem maksājumu pārstāvja rīcībā esošajiem oficiālajiem dokumentiem. 4. pants Maksājumu pārstāvji 1. Uzņēmumu, kas tieši īpašuma beneficiāra labā veic procentu maksājumu saskaņā ar 6. panta 1. punktu vai nodrošina, ka šāds maksājums tiks veikts, šīs direktīvas izpratnē uzskata par maksājumu pārstāvi. Maksājums, kas tiek veikts vai kura veikšana tiek nodrošināta tieši I pielikumā minētas saimnieciskās vienības vai juridiska veidojuma labā, uzskatāms par veiktu vai nodrošinātu tieši saimnieciskās vienības vai juridiskā veidojuma īpašuma beneficiāra, kā definēts Direktīvas 2005/60/EK 3. panta 6. punktā, labā. Šī punkta izpratnē nav svarīgi, vai attiecīgais uzņēmums ir parādprasības vai vērtspapīra, kas rada ienākumus, parādnieks vai emitents, vai arī tas ir pilnvarots parādnieka, emitenta vai īpašuma beneficiāra interesēs veikt ienākumu maksājumu vai nodrošināt, ka šāds maksājums tiks veikts. Dalībvalstis veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka maksājumu pārstāvja pienākumi attiecībā uz vieniem un tiem pašiem procentu maksājumiem nepārklājas. Uzņēmums, kas reģistrēts dalībvalstī, šīs direktīvas izpratnē tiek uzskatīts par maksājumu pārstāvi tad, ja izpildīti sekojoši nosacījumi: (a) tas atbilstoši 6. panta 1. punktam veic procentu maksājumu vai nodrošina, ka tas tiks veikts, citam uzņēmumam, kas reģistrēts ārpus 7. pantā minētās teritorijas un ārpus 17. panta 2. punktā minēto līgumu un vienošanos teritoriālās darbības jomas, un (b) ņemot vērā 3. pantu, pirmā uzņēmuma rīcībā ir pierādījumi, ka otrais uzņēmums veiks ienākumu maksājumu vai nodrošinās, ka šāds maksājums tiek veikts, tieši tāda īpašuma beneficiāra labā, kas ir fiziska persona, kura pirmajam uzņēmumam zināma kā citas dalībvalsts rezidents. Gadījumā, ja ir izpildīti a) un b) apakšpunktā minētie nosacījumi, attiecībā uz maksājumu, kuru pirmais uzņēmums veic vai nodrošina, ka tas tiks veikts, tieši otra uzņēmuma labā, tiek uzskatīts, ka pirmais uzņēmums to veicis vai nodrošinājis tieši b) apakšpunktā minētā īpašuma beneficiāra labā. 2. Ja no saimnieciskās vienības vai juridiskā veidojuma, kura ienākumi vai tā ienākumu daļa, kuru gūst tā dalībnieki, kas nav rezidenti, ieskaitot jebkuru procentu maksājumu, saskaņā ar tās dalībvalsts vispārīgajiem tiešās nodokļu uzlikšanas noteikumiem, kurā atrodas saimnieciskās vienības vai juridiskā veidojuma faktiskais administratīvais centrs, netiek aplikti ar nodokļiem, tad, saņemot procentu maksājumu vai nodrošinot šāda maksājuma veikšanu, šī saimnieciskā vienība vai juridiskais veidojums tiek uzskatīts par maksājumu pārstāvji. Šī punkta pirmās daļas izpratnē tiek uzskatīts, ka juridiskā veidojuma faktiskais administratīvais centrs atrodas tajā valstī, kurā atrodas tās personas pastāvīgā adrese, kura ir galvenais juridiskā veidojuma īpašnieks un īpašumu un ienākumu pārvaldnieks. Maksājums, kuru saņēmusi vai nodrošinājusi saimnieciskā vienība vai juridisks veidojums, tiek uzskatīts par veiktu vai nodrošinātu tieši par labu jebkurai fiziskajai personai, kurai juridiski ir tiesības uz saimnieciskās vienības vai juridiskā veidojuma aktīviem vai ienākumiem, vai gadījumā, ja šādas fiziskas personas nav, tas tiek uzskatīts par veiktu vai nodrošinātu par labu jebkurai fiziskajai personai, kura ir zināma personām, kas vada saimniecisko vienību vai juridisko veidojumu, un tādā veidā par tieši vai netieši pievienotu konkrētās saimnieciskās vienības vai juridiskā veidojuma aktīviem. Šīs fiziskās personas tādā gadījumā tiek uzskatītas par maksājuma īpašuma beneficiāriem saskaņā ar 2. un 3. pantu. Šo punktu nepiemēro, ja uz saimniecisko vienību vai juridisko veidojumu attiecināms viens no sekojošiem gadījumiem: (a) tas/tā ir kolektīvo ieguldījumu uzņēmums vai jebkāda cita veida kolektīvo ieguldījumu fonds vai shēma, uz kuras ienākumiem attiecināms 6. panta 1. punkta c) un d) apakšpunkts; (b) tas/tā kalpo pensiju fonda vai apdrošināšanas sabiedrības aktīvu pārvaldīšanas vajadzībām; (c) tas/tā saskaņā ar procedūrām, ko piemēro dalībvalstī, kurā tas/tā ir rezidents, ir atzīts/-a par kalpojošu tikai un vienīgi labdarīgiem mērķiem; (d) tas/tā ir vairāku īpašuma beneficiāru kopīpašums, kuru identitāti un dzīvesvietu saskaņā ar 3. pantu ir noskaidrojis uzņēmums, kas veic vai nodrošina maksājumu, un līdz ar to darbojas kā maksājumu pārstāvis atbilstoši šī panta 1. punktam. Direktīvas III pielikumā uzskaitītas to saimniecisko vienību un juridisko veidojumu kategorijas, kuri atkarībā no dalībvalsts, kurā atrodas to faktiskais administratīvais centrs, a) līdz d) apakšpunktā neminētajos gadījumos, veicot procentu maksājumu vai nodrošinot tā veikšanu, tiek uzskatītas par maksājumu pārstāvjiem. Jebkurš uzņēmums, kas veic procentu maksājumu vai nodrošina procentu maksājumu veikšanu par labu III pielikumā minētai saimnieciskajai vienībai vai juridiskajam veidojumam, informē savas reģistrācijas dalībvalsts kompetentās institūcijas par saimnieciskās vienības nosaukumu un tās faktiskā administratīvā centra atrašanās vietu vai juridiskā veidojuma gadījumā par tās personas vārdu un pastāvīgo adresi, kura ir galvenais juridiskā veidojuma īpašnieks un īpašumu un ienākumu pārvaldnieks, kā arī par kopējo to procentu maksājumu summu, kas veikti vai kuru veikšana nodrošināta saimnieciskajai vienībai vai juridiskajam veidojumam. Gadījumos, kad saimnieciskās vienības vai juridiskā veidojuma faktiskais administratīvais centrs atrodas citā dalībvalstī, kompetentā iestāde nodod šo informāciju attiecīgās dalībvalsts kompetentajai iestādei. 3. Panta 2. punktā minētās saimnieciskās vienības un juridiskie veidojumi, uz kuru aktīviem vai ienākumiem nevienam īpašuma beneficiāram nav tiešu tiesību procentu maksājumu saņemšanas brīdī, ir iespēja šīs direktīvas izpratnē tikt uzskatītiem par kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu vai citu kolektīvo ieguldījumu fondu vai shēmu, kā minēts 2. punkta a) apakšpunktā. Gadījumā, ja saimnieciskā vienība vai juridiskais veidojums izmanto šo iespēju, dalībvalsts, kurā atrodas tā faktiskais administratīvais centrs, izdod tam attiecīgu apliecību. Saimnieciskā vienība vai juridiskais veidojums šo apliecību uzrāda uzņēmumam, kas veic vai nodrošina procentu maksājumu. Dalībvalstis saistībā ar šo iespēju pieņem detalizētus noteikumus, kas piemērojami saimnieciskajām vienībām un juridiskajiem veidojumiem, kuru faktiskais administratīvais centrs atrodas dalībvalsts teritorijā, un nodrošina, ka saimnieciskā vienība vai veidojums, kas izmanto šo iespēju, saskaņā ar 1. punktu darbojas kā maksājumu pārstāvis saņemto procentu maksājumu kopsummas apmērā, katru reizi, kad īpašuma beneficiāram ir tūlītējas tiesības uz tā aktīviem vai ienākumiem.” (4) Direktīvas 6. pants tiek aizvietots ar šādu: “ 6. pants Procentu maksājuma definīcija 1. Šajā direktīvā "procentu maksājums" ir: (a) procenti, ko iemaksā kontā vai ar kuriem kreditē kontu un kuri attiecas uz visa veida parādprasībām neatkarīgi no tā, vai tās ir nodrošinātas ar hipotēku vai nav, vai tās dod tiesības saņemt daļu no parādnieka peļņas, vai nē, un jo īpaši uz ienākumiem no valsts vērtspapīriem un ienākumiem no obligācijām vai ķīlu zīmēm, tostarp prēmijām un balvām, kas attiecināmas uz šādiem vērtspapīriem, obligācijām vai ķīlu zīmēm; kavējuma naudas maksājumus par novēlotiem maksājumiem neuzskata par procentu maksājumiem; (aa) jebkādi ienākumi, ko iemaksā kontā vai ar kuriem kreditē kontu un kuri attiecas uz jebkāda veida vērtspapīriem, no kuriem ieguldītājs iegūst (i) ienākumus no kapitāla saskaņā ar nosacījumiem, kas noteikti emisijas dienā, un (ii) vismaz 95 % no ieguldītā kapitāla vērtspapīru termiņa beigās; (b) procenti, kas uzkrāti vai kapitalizēti, pārdodot, atmaksājot vai izpērkot a) apakšpunktā minētās parādprasības, un jebkādi ienākumi, kas uzkrāti vai kapitalizēti, pārdodot, atmaksājot vai izpērkot aa) apakšpunktā minētos vērtspapīrus; (c) ienākumi, kas tieši vai ar 4. panta 2. punktā minētas saimnieciskās vienības vai juridiska veidojuma starpniecību iegūti no a), aa) vai b) apakšpunktā minētajiem maksājumiem, kurus veicis kāds no sekojošajiem: (i) kolektīvo ieguldījumu uzņēmumi vai citi kolektīvo ieguldījumu fondi vai shēmas saskaņā ar jebkuras dalībvalsts noteikumiem; (ii) saimnieciskās vienības vai juridiskie veidojumi, kas izmantojuši 4. panta 3. punktā paredzēto iespēju; (iii) jebkurš kolektīvo ieguldījumu fonds vai shēma, kas reģistrēts ārpus 7. pantā minētās teritorijas, neatkarīgi no attiecīgā fonda vai shēmas juridiskās formas un jebkādiem ierobežojumiem, kuri saistībā ar fonda vai shēmas daļu vai vienību pārdošanu, atmaksāšanu vai izpirkšanu tiek piemēroti ierobežotai ieguldītāju grupai; (d) ienākumi, kas gūti no sekojošu uzņēmumu, saimniecisko vienību, juridisko veidojumu, ieguldījumu fondu vai shēmu daļu vai vienību pārdošanas, atmaksāšanas vai izpirkšanas, ja tie ar citu šādu uzņēmumu, saimniecisko vienību, juridisko veidojumu, ieguldījumu fondu vai shēmu starpniecību vairāk nekā 40 % savu aktīvu tieši vai netieši iegulda a) apakšpunktā minētajās parādprasībās vai aa) apakšpunktā minētajos vērtspapīros: (i) kolektīvo ieguldījumu uzņēmumi vai citi kolektīvo ieguldījumu fondi vai shēmas, kas reģistrēti saskaņā ar jebkuras dalībvalsts noteikumiem; (ii) saimnieciskās vienības vai juridiskie veidojumi, kas izmantojuši 4. panta 3. punktā paredzēto iespēju; (iii) jebkurš kolektīvo ieguldījumu fonds vai shēma, kas reģistrēts ārpus 7. pantā minētās teritorijas, neatkarīgi no attiecīgā fonda vai shēmas juridiskās formas un jebkādiem ierobežojumiem, kuri saistībā ar fonda vai shēmas daļu vai vienību pārdošanu, atmaksāšanu vai izpirkšanu tiek piemēroti ierobežotai ieguldītāju grupai; (e) peļņa no dzīvības apdrošināšanas līguma, kura vidējais biometrisko risku segums līguma darbības laikā ir mazāk nekā 5 % no apdrošinātā kapitāla un kura faktiskā atdeve ir pilnībā saistīta tāda veida procentiem vai ienākumiem, kas minēti a), aa), b), c) un d) apakšpunktā; šajā nolūkā par peļņu no dzīvības apdrošināšanas līguma tiek uzskatīta jebkāda starpība starp summām, kas izmaksātas saskaņā ar dzīvības apdrošināšanas līgumu, un visām dzīvības apdrošinātājam iemaksātajām summām. Tomēr dalībvalstis var izvēlēties d) apakšpunktā minētos ienākumus ietvert procentu maksājumu definīcijā tikai tādā apjomā, kādā šie ienākumi atbilst ieņēmumiem, kas tieši vai netieši gūti no procentu maksājumiem a), aa) un b) apakšpunkta izpratnē. Dalībvalstij, kura vēlas izmantot šo iespēju, par to jāpaziņo Komisijai. Komisija publicē iespējas izmantošanas faktu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī , un citām dalībvalstīm šī iespējas izmantošana būs saistoša, sākot ar publikācijas datumu. 2. Attiecībā uz 1. punkta c) un d) apakšpunktu — ja maksājumu pārstāvim nav informācijas par to, cik liela ienākumu daļa gūta no procentu maksājumiem a), aa) un b) apakšpunkta izpratnē, par procentu maksājumu uzskata kopējo ienākumu summu. 3. Attiecībā uz 1. punkta d) apakšpunktu — ja maksājumu pārstāvim nav informācijas par to, cik liela procentuālā daļa no aktīviem ieguldīta parādprasībās vai attiecīgos vērtspapīros, akcijās vai daļās, kā noteikts minētajā punktā, uzskata, ka šāda procentuālā daļa ir lielāka nekā 40 %. Ja maksājumu pārstāvis nevar noteikt ienākumu summu, kādu guvis īpašuma beneficiārs, uzskata, ka ienākums atbilst ieņēmumiem no akciju vai daļu pārdošanas, atmaksājuma vai izpirkšanas. 4. Ja procentus, kā noteikts 1. punktā, izmaksā 4. panta 2. punktā minētajai saimnieciskajai vienībai vai juridiskajam veidojumam vai ar tiem kreditē kontu, kura turētājs ir šāda saimnieciskā vienība vai juridisks veidojums, tos uzskata par šādas saimnieciskās vienības vai juridiska veidojuma procentu maksājumiem, ja minētā saimnieciskā vienība vai juridisks veidojums nav izmantojis 4. panta 3. punktā paredzēto iespēju. 5. Attiecībā uz 1. punkta b) un d) apakšpunktu dalībvalstis var izvēlēties pieprasīt maksājumu pārstāvjiem to teritorijā aprēķināt vidējo procentu vai citu attiecīgo ienākumu summu par laika posmu, kas nevar pārsniegt vienu gadu, un uzskatīt šādu vidējo procentu vai citu attiecīgo ienākumu summu par procentu maksājumiem pat tad, ja šajā laika posmā nav notikusi pārdošana, izpirkšana vai atmaksājums. 6. Atkāpjoties no 1. punkta c) apakšpunkta, dalībvalstis var izvēlēties izslēgt no procentu maksājumu definīcijas jebkādus minētajā apakšpunktā paredzētos ienākumus, ko izmaksājuši uzņēmumi, saimnieciskās vienības vai juridiski veidojumi, kuri reģistrēti to teritorijā, ja šādu saimniecisko vienību vai juridisko veidojumu tieši vai netieši ieguldījumi 1. punkta a) apakšpunktā minētajās parādprasībās vai 1. punkta aa) apakšpunktā minētajos vērtspapīros nav pārsnieguši 15 % no to aktīviem. Atkāpjoties no 4. punkta, dalībvalstis var izvēlēties izslēgt no 1. punktā noteiktās procentu maksājumu definīcijas procentus, ko iemaksā tādas 4. panta 2. punktā minētas saimnieciskās vienības vai juridiska veidojuma kontā vai ar kuriem kreditē tādas saimnieciskās vienības vai juridiska veidojuma kontu, kas nav izmantojuši 4. panta 3. punktā paredzēto iespēju un ir šīs dalībvalsts rezidenti, ja šādas saimnieciskās vienības vai juridiskā veidojuma tieši vai netieši ieguldījumi 1. punkta a) apakšpunktā minētajās parādprasībās vai 1. punkta aa) apakšpunktā minētajos vērtspapīros nav pārsnieguši 15 % no tās aktīviem. Ja dalībvalsts izmanto vienu vai abas no pirmajā un otrajā daļā minētājām iespējām, tā par to paziņo Komisijai. Komisija publicē iespējas izmantošanas faktu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī , un citām dalībvalstīm šī iespējas izmantošana būs saistoša, sākot ar publikācijas datumu. 7. Šā panta 1. punkta d) apakšpunktā un 3. punktā minētā procentuālā daļa no 2011. gada 1. janvāra būs 25 %. 8. Procentuālās daļas, kas minētas 1. punkta d) apakšpunktā un 6. punktā, nosaka, atsaucoties uz fonda noteikumos vai attiecīgo uzņēmumu, saimniecisko vienību, juridisko veidojumu, ieguldījumu fondu vai shēmu dibināšanas dokumentos noteikto ieguldījumu politiku. Ja iepriekšminētajos noteikumos vai dokumentos nav noteikta ieguldījumu politika, šīs procentuālas daļas nosaka, atsaucoties uz uzņēmumu, saimniecisko vienību, juridisko veidojumu, ieguldījumu fondu vai shēmu aktīvu faktisko sastāvu, kas ir vienāds ar to pēdējā pārskata perioda sākuma un beigu aktīvu vidējo aritmētisko, kas aprēķināts, pirms maksājumu pārstāvis veic procentu maksājumu īpašuma beneficiāram vai nodrošina šāda maksājuma veikšanu. Jaunizveidotiem uzņēmumiem, saimnieciskajām vienībām, juridiskiem veidojumiem, ieguldījumu fondiem vai shēmām šāds faktiskais sastāvs ir vienāds ar sākuma un beigu aktīvu vidējo aritmētisko tekošā pārskata perioda pēdējā mēnesī pirms tā datuma, kad maksājumu pārstāvis veic procentu maksājumu īpašuma beneficiāram vai nodrošina šāda maksājuma veikšanu. Aktīvu faktiskais sastāvs, kas noteikts saskaņā ar tajā dalībvalstī spēkā esošajiem noteikumiem, kurā kolektīvo ieguldījumu uzņēmums vai cits kolektīvo ieguldījumu fonds vai shēma ir reģistrēts, ir saistošs visām pārējām dalībvalstīm. 9. Par procentu maksājumu tiek uzskatīti tikai tie 1. punkta aa) apakšpunktā minētie ienākumi, kas rodas no vērtspapīriem, kuri pirmo reizi emitēti 2008. gada 1. decembrī vai pēc šī datuma. 10. Par procentu maksājumu saskaņā ar 1. punkta e) apakšpunktu tiek uzskatīta tikai peļņa no dzīvības apdrošināšanas līgumiem, kas pirmo reizi parakstīti 2008. gada 1. decembrī vai pēc šī datuma.” (5) Direktīvas 8. pants tiek aizvietots ar šādu: “ 8. pants Informācija, ko sniedz maksājumu pārstāvis 1. Ja īpašuma beneficiārs ir rezidents citā dalībvalstī, nekā tā, kurā reģistrēts maksājumu pārstāvis, minimālais informācijas daudzums, kas maksājumu pārstāvim jāsniedz kompetentai iestādei reģistrācijas dalībvalstī, ietver: (a) īpašuma beneficiāra identitāti un dzīvesvietu, kas noteikta saskaņā ar 3. pantu, vai īpašuma beneficiāru dalītu īpašumtiesību gadījumā – visu to īpašuma beneficiāru identitāte un dzīvesvieta, uz kuriem attiecas 1. panta 1. punkts; (b) maksājumu pārstāvja nosaukumu un adresi; (c) īpašuma beneficiāra konta numuru vai, ja tāda nav, tās parādprasības identifikāciju, kas rada procentus, vai tā dzīvības apdrošināšanas līguma, vērtspapīra, daļas vai vienības identifikāciju, kas rada maksājumu; (d) informāciju par procentu maksājumiem saskaņā ar 2. punktu. 2. Minimālais informācijas daudzums par procentu maksājumiem, kas jāsniedz maksājumu pārstāvim, atšķiras šādām turpmāk norādītām procentu kategorijām un norāda: (a) procentu maksājumam, kas minēts 6. panta 1. punkta a) apakšpunktā: samaksāto vai kreditēto procentu summu; (aa) procentu maksājumam, kas minēts 6. panta 1. punkta aa) apakšpunktā: jebkādu samaksāto vai kreditēto ienākumu summu; (b) procentu maksājumam, kas minēts 6. panta 1. punkta b) vai d) apakšpunktā: vai nu minētajos apakšpunktos norādīto procentu vai ienākumu summu, vai arī pilnu ieņēmumu summu, kas gūta, notiekot pārdošanai, izpirkšanai vai atmaksājumam; gadījumā, kad tiek ziņots par pilnu ieņēmumu summu, kas gūta, notiekot pārdošanai, izpirkšanai vai atmaksājumam, maksājumu pārstāvis par to informē savas reģistrācijas dalībvalsts kompetento iestādi; (c) procentu maksājumam, kas minēts 6. panta 1. punkta c) apakšpunktā: vai nu minētajā punktā norādīto ienākumu summu, vai arī pilnu izmaksāto summu; gadījumā, kad tiek ziņots par pilnu izmaksāto summu, maksājumu pārstāvis to īpaši paziņo savas reģistrācijas dalībvalsts kompetentajai iestādei; (d) procentu maksājumam, kas minēts 6. panta 4. punktā: ienākumu summu, kas attiecināma uz katru īpašuma beneficiāru, kurš atbilst 1. panta 1. punkta nosacījumiem; (e) ja dalībvalsts izmanto 6. panta 5. punktā paredzēto iespēju: aprēķināto vidējo procentu vai citu atbilstošo ienākumu summu; (f) procentu maksājumam, kas minēts 6. panta 1. punkta e) apakšpunktā: peļņu, kas aprēķināta saskaņā ar šo apakšpunktu. 3. Īpašuma beneficiāru dalītu īpašumtiesību gadījumā maksājuma pārstāvis informē savas reģistrācijas dalībvalsts kompetento iestādi par to, vai attiecībā uz katru īpašuma beneficiāru ziņotā summa ir īpašuma beneficiāriem kopīgi samaksātā pilnā summa, faktiskā daļa, kas pienākas katram īpašuma beneficiāram, vai arī summa, kas iegūta, kopīgo summu sadalot vienādās daļās. 4. Neskarot 2. punktu, dalībvalstis var ļaut maksājumu pārstāvjiem ziņot tikai sekojošo: (a) par procentu maksājumiem, kas minēti 6. panta 1. punkta a), aa) un c) apakšpunktā – kopējo procentu vai ienākumu summu; (b) par procentu maksājumiem, kas minēti 6. panta 1. punkta b) un d) apakšpunktā – kopējo ieņēmumu summu, kas gūta, notiekot pārdošanai, izpirkšanai vai atmaksājumam saistībā ar šiem maksājumiem; (c) par procentu maksājumiem, kas minēti 6. panta 1. punkta e) apakšpunktā, kopējo summu, kas izmaksāta saskaņā ar dzīvības apdrošināšanas līgumiem, no kuriem radušies šie maksājumi. Maksājumu pārstāvis norāda, vai ziņotā summa ir procentu vai ienākumu summa vai kopējā summa, kas gūta notiekot pārdošanai, izpirkšanai vai atmaksājumam, vai arī kopējā summa, kas izmaksāta saskaņā ar dzīvības apdrošināšanas līgumiem.” (6) Direktīvas 11. pants tiek grozīts šādi: (a) panta 2. punkts tiek aizvietots ar šādu: “2. Maksājumu pārstāvis iekasē ieturējuma nodokli šādi: (a) par procentu maksājumu, kas minēts 6. panta 1. punkta a) apakšpunktā: par samaksāto vai kreditēto procentu summu; (aa) par procentu maksājumu, kas minēts 6. panta 1. punkta aa) apakšpunktā: par jebkādu samaksāto vai kreditēto ienākumu summu; (b) par procentu maksājumu, kas minēts 6. panta 1. punkta b) vai d) apakšpunktā: par to procentu vai ienākumu summu, kas norādīti minētajos punktos, vai ar līdzvērtīgas iedarbības nodevu, kura jāsedz saņēmējam par pilnu ieņēmumu summu, kas gūta, veicot pārdošanu, izpirkšanu vai atmaksāšanu; (c) par procentu maksājumu, kas minēts 6. panta 1. punkta c) apakšpunktā: par to ienākumu summu, kas norādīti minētajā punktā; (d) par procentu maksājumu, kas minēts 6. panta 4. punktā: par to ienākumu summu, kas attiecināma uz katru īpašuma beneficiāru, kurš atbilst 1. panta 1. punkta nosacījumiem; (e) ja dalībvalsts izmanto 6. panta 5. punktā paredzēto iespēju: par aprēķināto vidējo procentu vai citu atbilstošo ienākumu summu; (f) par procentu maksājumu, kas minēts 6. panta 1. punkta e) apakšpunktā: par peļņu, kas aprēķināta saskaņā ar šo apakšpunktu. Pārskaitot ieņēmumus no ieturējuma nodokļa savas reģistrācijas dalībvalsts kompetentajām iestādēm, maksājumu pārstāvis informē tās par īpašuma beneficiāru skaitu, kurus ietekmē ieturējuma nodokļa iekasēšana, sadalot tos pa attiecīgajām dzīvesvietas dalībvalstīm.” (b) panta 5. punkts tiek aizvietots ar šādu: “5. Pārejas periodā dalībvalstis, kas iekasē ieturējuma nodokli, var noteikt, ka uzņēmēju, kurš maksā procentus vai nodrošina, ka procenti tiek maksāti 4. panta 2. punktā minētai citā dalībvalstī reģistrētai saimnieciskajai vienībai vai juridiskajam veidojumam, kura faktiskais administratīvais centrs ir citā dalībvalstī un kas attiecībā uz minēto dalībvalsti atbilst III pielikumā minētajam tipam, uzskata par maksājumu pārstāvi saimnieciskās vienības vai juridiskā veidojuma vietā un iekasē ieturējuma nodokli par šiem ienākumiem, ja vien šī saimnieciskā vienība vai juridiskais veidojums nav oficiāli piekritis, ka tā nosaukumu, adresi un kopējo tai samaksāto vai tai nodrošināto procentu summu paziņo saskaņā ar 4. panta 2. punkta septīto daļu. Juridisku veidojumu gadījumā nosaukums un adrese, kuru paziņo, ir tās personas vārds un adrese, kura ir galvenais juridiskā veidojuma īpašnieks un īpašumu un ienākumu pārvaldnieks.” (7) Direktīvas 13. pants tiek aizvietots ar šādu: “ 13. pants Ieturējuma nodokļa procedūras izņēmumi Dalībvalstis, kas iekasē ieturējuma nodokli saskaņā ar 11. pantu, nodrošina, ka īpašuma beneficiārs var pieprasīt, lai nodoklis netiktu ieturēts, ja viņš tieši pilnvaro maksājumu pārstāvi sniegt informāciju saskaņā ar II nodaļu, šādam pilnvarojumam attiecoties uz visiem procentiem, ko minētais maksājumu pārstāvis izmaksājis šim īpašuma beneficiāram. Šādā gadījumā piemēro 9. panta noteikumus. ” (8) Direktīvas 14. pants tiek grozīts šādi: (a) panta 2. punktā pirmais teikums tiek aizvietots ar šādu: “Ja procentu maksājumam, ko saņēmis īpašuma beneficiārs, bijis piemērots ieturējuma nodoklis maksājumu pārstāvja dalībvalstī, tad dalībvalsts, kas ir īpašuma beneficiāra dzīvesvietas valsts nodokļu vajadzībām, atbilstoši saviem tiesību aktiem piešķir viņam nodokļu atlaidi, kas līdzvērtīga ieturētā nodokļa summai. (b) panta 3. punkts tiek aizvietots ar šādu: “3. Ja papildus 11. pantā minētajam ieturējuma nodoklim īpašuma beneficiāra saņemtajam procentu maksājumam bijis piemērots jebkāda cita veida ieturējuma nodoklis, un dalībvalsts, kas ir dzīvesvietas valsts nodokļu vajadzībām, piešķir nodokļu atlaidi par šādu ieturējuma nodokli saskaņā ar saviem tiesību aktiem vai konvencijām par dubultās nodokļu uzlikšanas novēršanu, šādu citu ieturējuma nodokli kreditē pirms 2. punktā noteiktās procedūras piemērošanas.” (9) Direktīvas 15. panta 1. punkta otrajā daļā vārds “pielikumā” tiek aizvietots ar “IV pielikumā”. (10) Direktīvas 18. panta pirmais teikums tiek aizvietots ar šādu: “Komisija ik pēc trīs gadiem ziņo Padomei par šīs direktīvas darbību, pamatojoties uz V pielikumā minētajiem statistikas datiem, kurus Komisijai iesniedz katra dalībvalsts.” (11) Tiek pievienots šāds 18.a un 18.b pants: “ 18.a pants Īstenošanas pasākumi Komisija, rīkojoties saskaņā ar 18.b panta 2. punktā paredzēto procedūru, var pieņemt pasākumus šādos nolūkos: (1) lai atjauninātu un papildinātu pielikumus; (2) lai noteiktu, kāda informācija jāiekļauj katrā centrālajā īpašuma beneficiāru identitātes un dzīvesvietas reģistrā, kuru atļauts uzturēt katram maksājumu pārstāvim, kas darbojas vairākās dalībvalstīs; (3) lai noteiktu dokumentus, kurus maksājumu pārstāvis var izmantot, piemērojot 3. pantu, lai noskaidrotu īpašuma beneficiāru identitāti un dzīvesvietu; (4) lai noteiktu datu piegādātājus, kurus maksājumu pārstāvis var izmantot, lai iegūtu informāciju, kas nepieciešama, lai 6. panta izpratnē piemērotu atbilstošu režīmu ienākumiem no kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem vai citiem kolektīvo ieguldījumu fondiem vai shēmām, vai arī specifiskiem vērtspapīriem;. (5) lai izveidotu vienotus formātus un darba kārtību 9. pantā minētās informācijas apmaiņai; (6) lai izveidotu vienotas apliecību un citu dokumentu veidlapas, kas ir nepieciešamas pareizai direktīvas piemērošanai vai sekmē pareizu tās piemērošanu, jo īpaši apliecībai, kas minēta 4. panta 3. punkta otrajā daļā, un dokumentiem, kurus izdod dalībvalstis, kas iekasē ieturējuma nodokli, un kurus 14. panta vajadzībām izmanto dalībvalsts, kurā īpašuma beneficiāram ir dzīvesvieta nodokļu vajadzībām. 18.b pants Komiteja 1. Komisijai palīdz Administratīvās sadarbības komiteja nodokļu jautājumos, turpmāk saukta “Komiteja”. 2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 99/468/EK 5. un 7. pantu. Lēmuma 99/468/EK 5. panta 6. punktā minētais laika posms ir trīs mēneši. 3. Papildus saviem 1. punktā noteiktajiem pienākumiem Komiteja var izskatīt jautājumus saistībā ar šīs direktīvas piemērošanu, kurus vai nu pēc savas iniciatīvas, vai arī pēc dalībvalsts pārstāvja lūguma ierosina tās priekšsēdētājs.” (12) Pielikums tiek grozīts saskaņā ar šīs direktīvas pielikumu. 2. pants 1. Dalībvalstis vēlākais līdz […] pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmu minēto noteikumu tekstu, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu. Tās piemēro minētos noteikumus no [pirmā diena trešajā kalendāra gadā pēc tā kalendāra gada, kurā šī direktīva stājas spēkā]. Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce. 2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. 3. pants Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . 4. pants Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Briselē, Padomes vārdā PIELIKUMS Direktīvas 2003/48/EK pielikums tiek grozīts šādi. (1) Pielikums kļūst par IV pielikumu. (2) Tiek pievienots šāds I, II un III pielikums. “ I PIELIKUMS To saimniecisko vienību un juridisko veidojumu juridisko formu saraksts, kuriem piemēro 2. panta 3. punktu, ja tie ir rezidenti konkrētu valstu vai jurisdikciju teritorijā, jo tur atrodas to faktiskais administratīvais centrs 1. Saimnieciskās vienības un juridiskie veidojumi, kuru faktiskais administratīvais centrs atrodas valstī vai jurisdikcijā, kas ir ārpus direktīvas 7. pantā noteiktās teritoriālās darbības jomas un kas ir cita, nekā 17. panta 2. punktā minētās Antigva un Barbuda | International business company (Starptautiskā uzņēmējsabiedrība) | Bahamu salas | Trests Foundation (Fonds) International business company (Starptautiskā uzņēmējsabiedrība) | Bahreina | Finanšu trests | Barbadosa | Trests | Beliza | Trests International business company (Starptautiskā uzņēmējsabiedrība) | Bermudu salas | Trests | Bruneja | Trests International business company (Starptautiskā uzņēmējsabiedrība) International trust (Starptautiskais trests) International limited partnership (Starptautiskā līgumsabiedrība ar ierobežotu atbildību) | Kuka salas | Trests International trust (Starptautiskais trests) International business company (Starptautiskā uzņēmējsabiedrība) International partnership (Starptautiskā līgumsabiedrība) | Kostarika | Trests | Džibutija | Atbrīvotais uzņēmums (Ārvalstu) trests | Dominika | Trests International business company (Starptautiskā uzņēmējsabiedrība) | Fidži | Trests | Franču Polinēzija | Société (sabiedrība) Société de personnes (līgumsabiedrība) Société en participation (kopuzņēmums) (Ārvalstu) trests | Gvadelupa | (Ārvalstu) trests | Guama | Company (Sabiedrība) Viena īpašnieka uzņēmums Partnership (Līgumsabiedrība) (Ārvalstu) trests | Gvatemala | Trests Fundación (fonds) | Honkonga | Trests | Kiribati | Trests | Labuāna (Malaizija) | Offshore company (Ārzonas uzņēmums) Malaysian offshore bank (Malaizijas ārzonas banka) Offshore limited partnership (Ārzonas līgumsabiedrība ar ierobežotu atbildību) Offshore trust (Ārzonas trests) | Libāna | Sabiedrības, kurām tiek piemēroti ārzonas uzņēmumu noteikumi | Makao | Trests Fundação (fonds) | Maldivu salas | Visas sabiedrības, līgumsabiedrība un ārvalstu trests | Ziemeļu Marianas salas | Foreign sales corporation (Ārvalstu tirdzniecības korporācija) Offshore banking corporation (Ārzonas banku korporācija) (Ārvalstu) trests | Maršalu salas | Trests | Maurīcija | Trests Global business company cat. 1 and 2 (1. un 2. kategorijas vispārējā uzņēmējsabiedrība) | Mikronēzija | Company (Sabiedrība) Partnership (Līgumsabiedrība) (Ārvalstu) trests | Nauru | Trusts/nominee company (Trests/kandidātsabiedrība) Company (Sabiedrība) Partnership (Līgumsabiedrība) Viena īpašnieka uzņēmums Ārvalstnieka testaments Ārvalstnieka īpašums Citas sadarbībā ar valdību noteiktas uzņēmējdarbības formas | Jaunkaledonija | Société (Sabiedrība) Société civile (Civilsabiedrība) Société de personnes (Līgumsabiedrība) Kopuzņēmums Mirušas personas mantojums (Ārvalstu) trests | Niue | Trests International business company (Starptautiskā uzņēmējsabiedrība) | Panama | Fideicomiso (trests) Fundación de interés privado (fonds) | Palau | Company (Sabiedrība) Partnership (Līgumsabiedrība) Viena īpašnieka uzņēmums Pārstāvniecība Credit union (Krājaizdevu sabiedrība (finanšu kooperatīvs)) Cooperative (Kooperatīvs) (Ārvalstu) trests | Filipīnas | Trests | Puertoriko | Estate (Īpašums) Trests International banking entity (Starptautiskais banku uzņēmums) | Sentkitsa un Nevisa | Trests Foundation (Fonds) Atbrīvotais uzņēmums | Sentlūsija | Trests | Sentvinsenta un Grenadīnas | Trests | Samoa | Trests International trust (Starptautiskais trests) International business company (Starptautiskā uzņēmējsabiedrība) Offshore bank (Ārzonas banka) Offshore insurance company (Ārzonas apdrošināšanas sabiedrība) International partnership (Starptautiskā līgumsabiedrība) Limited partnership (Līgumsabiedrība ar ierobežotu atbildību) | Seišelu salas | Trests International business company (Starptautiskā uzņēmējsabiedrība) | Singapūra | Trests | Zālamana salas | Company (Sabiedrība) Partnership (Līgumsabiedrība) Trests | Dienvidāfrika | Trests | Tonga | Trests | Tuvalu | Trests Provident fund (Rezerves fonds) | Apvienotie Arābu Emirāti | Trests | ASV Virdžīnu salas | Trests Atbrīvotais uzņēmums | Urugvaja | Trests | Vanuatu | Trests Atbrīvotais uzņēmums International company (Starptautiskā sabiedrība) | 2. Saimnieciskās vienības un juridiskie veidojumi , kuru faktiskais administratīvais centrs atrodas valstī vai jurisdikcijā, kas minēta 17. panta 2. punktā un uz kuru attiecas 2. panta 3. punkts, līdz kamēr šī valsts vai jurisdikcija pieņem 4. panta 2. punktam līdzvērtīgus noteikumus Andora | Trests | Angilja | Trests | Aruba | Stichting (fonds) Sabiedrības, kurām tiek piemēroti ārzonu uzņēmumu noteikumi | Britu Virdžīnu salas | Trests International business company (Starptautiskā uzņēmējsabiedrība) | Kaimanu salas | Trests Atbrīvotais uzņēmums | Gērnsija | Trests Beznodokļu sabiedrība | Mena | Trests | Džersija | Trests | Lihtenšteina | Anstalt (trests) Stiftung (fonds) | Monako | Trests Fondation (fonds) | Montserrata | Trests | Nīderlandes Antiļas | Trests Stichting (fonds) | Sanmarīno | Trests Fondazione (fonds) | Šveice | Trests Fonds | Tērksa un Kaikosa | Atbrīvotais uzņēmums Limited partnership (Līgumsabiedrība ar ierobežotu atbildību) Trests | II PIELIKUMS To dalībvalstu saraksts, kuras vismaz pēc pieprasījuma piešķir nodokļu maksātāja numuru ikvienai fiziskajai personai, kuras dzīvesvieta nodokļu vajadzībām atrodas attiecīgās dalībvalsts teritorijā, neatkarīgi no šīs personas valstspiederības DALĪB-VALSTS | STRUKTŪRA | FORMĀTS | TIN PIEEJAMĪBA oficiālos dokumentos | BE – Beļģija | GGMMDD XXX XX | 1 skaitlis, kas sastāv no 11 cipariem. Pirmie 6 apzīmē dzimšanas datumu, nākamie 3 ir kārtas numurs, un pēdējie 2 ir pārbaudes kods. | Nacionālā identitātes karte Pase | BG - Bulgārija | 9999999999 | 1 skaitlis, kas sastāv no 10 cipariem. Pēdējais ir kontrolskaitlis, kas pazīstams kā “vienotais civilnumurs”. | Nacionālā identitātes karte Pase | CZ – Čehija | 999999999 9999999999 | 1 skaitlis, kas sastāv no 9 vai 10 cipariem. Sesto un septīto ciparu var atdalīt šķērssvītra. | Nacionālā identitātes karte Pase Vadītāja apliecība | DK – Dānija | DDMMGG-9999 | 1 skaitlis, kas sastāv no 10 cipariem, ar domuzīmi starp sesto un septīto ciparu. | Pase | DE-Vācija | 999999999999 | 1 skaitlis, kas sastāv maksimāli no 12 cipariem. Ciparus var atdalīt šķērssvītras. | N[12] | EE - Igaunija | 99999999999 | 1 skaitlis, kas sastāv no 11 cipariem. | Nacionālā identitātes karte Pase Vadītāja apliecība | IE - Īrija | 9999999L(W) | 7 cipari, kuriem seko 1 vai 2 burti. Ja ir 2 burti, tad otrais ir burts “W”. Pirmais ir kontrolburts, kurš tiek iegūts ar algoritma palīdzību. | Ieņēmumu komisāru biroja izsniegts dokuments Sociālo un ģimenes lietu biroja izsniegts dokuments | EL - Grieķija | 999999999 | 1 skaitlis, kas sastāv no 9 cipariem, 8 “parastiem” un 1 “kontrolcipara”. | N | ES - Spānija | 1) 99999999A 2) X9999999A M0000001A L0000001A K0000001A 3) E99999999 G99999999 H99999999 | 1) Parastais TIN, kuru piešķir Spānijas pilsoņiem, sastāv no 9 simboliem : - 8 cipariem - viena kontrolburta 2) Citi TIN, kurus piešķir īpaša tipa personām un ārvalstu pilsoņiem ar Spānijas identitātes karti, sastāv no 9 simbolu virknes: - 1 burts apzīmē personas tipu - 7 cipari - 1 kontrolburts. 3) Pārējie TIN sastāv no: - 1 burta: E, G vai H. - 7 cipariem - 1 pēdējā kontrolcipara | Nacionālā identitātes karte Pase | IT - Itālija | LLLLLL99L99L999L | Fizisko personu nodokļu maksātāja numurs ir burtu un ciparu virkne, kas sastāv no 16 simboliem. | Medicīniskā karte Nodokļu koda karte | CY - Kipra | 99999999L | 1 virkne, kas sastāv no 8 cipariem un 1 burta. Burts, kas atrodas beigās tiek izskaitļots kā kontrolburts. | N | LV - Latvija | DDMMGG99999 "9"9999999999 | 1 skaitlis, kas sastāv no 11 cipariem (DDMMGG: dzimšanas datums) 1 skaitlis, kas sastāv no 11 cipariem (pirmais cipars vienmēr ir '9') Tiek piešķirts personām, kurām nav TIN 'DDMMYY99999'. | Pase Vadītāja apliecība | LT - Lietuva | 99999999999 9999999999 | 1 skaitlis, kas sastāv no 11 cipariem. 10-ciparu TIN tiek piešķirts fiziskajām personām, kurām nav 11-ciparu TIN. | Nacionālā identitātes karte Pase | HU – Ungārija | 99999999 | Fiziskajām personām TIN ir 1 skaitlis, kas sastāv no 10 cipariem. Uzņēmums kods ir skaitlis, kas sastāv no 8 cipariem. | N | MT - Malta | 999L 999999999 | TIN ir fiziskās personas identitātes kartes numurs. 3 līdz 7 cipari + burts (M, G, A, P, L, H, B vai Z). Personām, kurām nav Maltas identitātes kartes, TIN piešķirt Iekšzemes ieņēmumu departaments. Tas ir 9 ciparu skaitlis, kurā pēdējie divi cipari ir kontrolcipari. Šādas personas konkrētajā iestādē var pieteikties identitātes kartes saņemšanai. Pēc izdošanas, tā tiks izmantota kā Maltas rezidenta TIN. | Nacionālā identitātes karte Pase[13] | NL - Nīderlande | 999999999 | 1 skaitlis, kas sastāv no 8 vai 9 cipariem. Ja TIN sastāv no 8 cipariem, tā priekšā jāliek "0". | Nacionālā identitātes karte Pase Vadītāja apliecība | AT - Austrija | 999999999[14] | 1 skaitlis, kas sastāv no 9 cipariem ar pēdējo ciparu kā kontrolciparu. | N[15] | PL - Polija | 9999999999 | 1 skaitlis, kas sastāv no 10 cipariem, no kuriem pēdējais, izmantojot algoritmu tiek aprēķināts kā kontrolcipars. | N | PT - Portugāle | 999999999 | 1 skaitlis, kas sastāv no 9 cipariem, no kuriem pēdējais, izmantojot algoritmu tiek aprēķināts kā kontrolcipars. | N | RO - Rumānija | 9999999999999 | 1 skaitlis, kas sastāv no 13 cipariem. Kontrolcipars tiek aprēķināts, izmantojot algoritmu. | Nacionālā identitātes karte Pase | SI - Slovēnija | 99999999 | 1 skaitlis, kas sastāv no 8 nejaušiem cipariem (pirmais cipars nevar būt 0). Astotais cipars ir kontrolskaitlis. | N | SK - Slovākija | 9999999999 | 1 skaitlis, kas sastāv no 10 cipariem. | N | FI - Somija | DDMMGG(+,-,A) 999 (L/9) 9999999-9 | 1 skaitlis, kas sastāv no 11 sekojošiem simboliem: Dzimšanas datums DDMMGG Simbols (+, -, A) Individuāls numurs 999 Kontrolsimbols L/9 Uzņēmuma kods ir skaitlis, kas sastāv no 7 cipariem un 1 kontrolburta (9999999-L), kur 9999999 ir sērijas numurs un L ir kontrolburts. | Nacionālā identitātes karte Pase Vadītāja apliecība [16] | SE - Zviedrija | GGMMDD-NNNX | GGMMDD ir dzimšanas datums; NNN ir dzimšanas skaitlis; X ir kontrolcipars. Dzimšanas skaitlis vīriešiem ir nepāra skaitlis un sievietēm – pāra skaitlis. Kontrolcipars tiek aprēķināts automātiski, pamatojoties uz dzimšanas datumu un dzimšanas skaitli. | Nacionālā identitātes karte Pase Vadītāja apliecība | UK – Apvienotā Karaliste | UTR: 99999 99999 NINO: LL999999(A/B/C/D/atstarpe) | Apvienotajai Karalistei nav TIN, bet ir 2 sekojoši TIN aizvietotāji: 1. UTR (“unikālā nodokļu maksātāja norāde”) kura formāts ir 11 simboli, no kuriem 1-5 cipari, 6 atstarpe, 7-11 cipari. 2. NINO (“nacionālais apdrošināšanas numurs”) kura parastais formāts ir 9 simboli: pozīcijas 1 un 2 ir burti (bet ne D, F, I, O, Q, U vai V, vai kombinācijas FY, GB, NK vai TN) 3 līdz 8 ir cipari, un pēdējais simbols ir A, B, C, D vai atstarpe. | Pase | III PIELIKUMS Indikatīvs saraksts, kurā norādīti “maksājumu pārstāvji, ja tiek veikts šāds maksājums, vai arī tiek nodrošināts, ka šāds maksājums tiek veikts” atbilstīgi 4. panta 2. punktam IEVADA PIEZĪMES Šeit uzskaitīti tresti un līdzīgi juridiski veidojumi tajās dalībvalstīs, kuru vietējā finanšu sistēma neparedz tādu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem, kurus šāda juridiska veidojuma vārdā saņem galvenais tā īpašnieks un mantas un ienākumu pārvaldnieks, kas ir konkrētās dalībvalsts rezidents. Sarakstā minēti tresti un līdzīgi juridiski veidojumi, kuru faktiskais kustamās mantas pārvaldības centrs atrodas šajās valstīs (galvenās pilnvarotās personas vai kustamās mantas pārvaldnieka dzīvesvietas valstī) neatkarīgi no tiesību aktiem, saskaņā ar kuriem dibināti šie tresti vai līdzīgi juridiski veidojumi. Valstis | Saimniecisko vienību un juridisko veidojumu saraksts | Komentāri | Beļģija | - Société de droit commun / maatschap (civilsabiedrība vai komercsabiedrība bez juridiskā statusa) - Société momentanée / tijdelijke handelsvennootschap (sabiedrība bez juridiskā statusa, kuras mērķis ir veikt viena vai vairāku konkrētu veidu komercdarbību) - Société interne / stille handelsvennootschap (sabiedrība bez juridiskā statusa, ar kuras palīdzību viena vai vairākas personas veic darījumus vienas vai vairāku citu personu interesēs) - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Skatīt Beļģijas uzņēmumu kodeksa 46., 47. un 48. pantu. Šīm „sabiedrībām” (kuru nosaukums minēts franču vai holandiešu valodās) nav juridiskā statusa un no nodokļu uzlikšanas viedokļa tām ir piemērojama “caurskatāmības” pieeja. | Bulgārija | - Drujestvo sys specialna investicionna cel (ieguldījumu sabiedrība, kas paredzēta īpašam mērķim) -Investicionno drujestvo (ieguldījumu sabiedrība, kas nav minēta 6. pantā) - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Jebkura saimnieciskā vienība, kas ir atbrīvota no uzņēmumu ienākumu nodokļa. Attiecībā uz tresta kapitāla daļām Bulgārijā atļauts izteikt publisko piedāvājumu, un tie ir atbrīvoti no uzņēmumu ienākumu nodokļa. | Čehija | - Veřejná obchodní společnost (Ver. Obch. Spol. or V.O.S.) (līgumsabiedrība) - Sdruženi (biedrība) - Družstvo (kooperatīvs) - Evropské hospodářské zájmové sdruženi (EHZS) (Eiropas ekonomisko interešu grupējums (EEIG)) - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Dānija | - Interessentskaber (pilnsabiedrība) - Kommanditselskaber (komandītsabiedrība) - Partnerselskaber (partnersabiedrība) - Europæisk økonomisk firmagrupper (EØFG) (Eiropas ekonomisko interešu grupējums (EEIG)) - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Vācija | - Gesellschaft bürgerlichen Rechts (civilsabiedrība) - Kommanditgesellschaft — KG, offene Handelsgesellschaft — OHG (komerciālā komandītsabiedrība) - Europäische Wirtschaftliche Interessenvereinigung (Eiropas ekonomisko interešu grupējums (EEIG)) | Igaunija | - Täisühing- TÜ (pilnsabiedrība) - Usaldusühing-UÜ (komandītsabiedrība) - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Pilnsabiedrības un komandītsabiedrības tiek apliktas ar nodokļiem atsevišķi no citām saimnieciskajām vienībām, un jebkuri to veiktie maksājumi dalībniekiem tiek uzskatīti par dividendēm (apliekamām ar ienākumu nodokli). | Īrija | - līgumsabiedrība un ieguldījumu klubs - Eiropas ekonomisko interešu grupējums (EEIG) | No trestu pilnvarotājām personām, kas ir Īrijas rezidenti, iekasējams ienākumu nodoklis par tresta ienākumiem. | Grieķija | - Omorrythmos Eteria (OE) (pilnsabiedrība) - Eterorythmos Eteria (EE) (komandītsabiedrība) - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Līgumsabiedrībām ir pienākums maksāt uzņēmumu ienākumu nodokli. Tomēr par līdz 50 % no līgumsabiedrības peļņas nodokļus atbilstoši savai personīgajai nodokļu likmei maksā tās dalībnieki. | Spānija | Saimnieciskās vienības, kuras pakļautas sistēmai, kas paredz nodokļu iekasēšanu no peļņas daļām: - Sociedad civil (civilsabiedrība ar vai bez juridiskās personas statusa) - Agrupación europea de interés económico (AEIE) (Eiropas ekonomisko interešu grupējums (EEIG)) - Herencias yacentes (mantojuma masa) - Comunidad de bienes (kopīpašums) - Citas saimnieciskās vienības bez juridiskās personas statusa, kas veido atsevišķu ekonomisku vienību vai mantas kopību (Ley General Tributaria 35.panta 4.punkts). - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Francija | - Société en participation (kopuzņēmums) - Société ou association de fait (De facto sabiedrība ) - Indivision (kopīpašums) - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Itālija | - Società semplice (civilsabiedrība un līdzīgas saimnieciskās vienības) - Nekomerciālas juridiskās vienības bez juridiskās personas statusa - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Saimniecisko vienību, kas tiek uzskatītas par „società semplici”, kategorijas ietver: „società di fatto” (neklasificētās vai „de facto” sabiedrības), kuru mērķis nav komercdarbības veikšana, un mākslinieku vai profesionāļu biedrības bez juridiskas personas statusa, kas izveidotas nolūkā nodarboties ar konkrēto mākslas veidu vai profesiju. Jēdziens „nekomerciālās juridiskās vienības” ir plašs un var ietvert vairāku veidu organizācijas: biedrības, apvienības, komitejas, bezpeļņas organizācijas un citas. | Kipra | - Syneterismos (līgumsabiedrība) - Syndesmos vai somatio (biedrība) - Synergatikes (kooperatīvs) - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums - ārzonas uzņēmums | Kiprā dibināti tresti saskaņā ar vietējiem tiesību aktiem tiek uzskatīti par caurredzamām saimnieciskajām vienībām. | Latvija | - Pilnsabiedrība - Komandītsabiedrība; - Eiropas ekonomisko interešu grupējums (EEIG) - Biedrības un nodibinājumi - Lauksaimniecības kooperatīvi - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Lietuva | - Europos ekonominių interesų grupės (Eiropas ekonomisko interešu grupējums (EEIG)) - Asociacija (biedrība) - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Procenti par un kapitāla pieaugums no biedrību kapitāla daļām vai obligācijām ir atbrīvoti no uzņēmumu ienākumu nodokļa. | Luksemburga | - Société en nom collectif (pilnsabiedrība) - Société en commandite simple (komandītsabiedrība) - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Ungārija | - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Saskaņā ar Ungārijas vietējo likumdošanu tresti uzskatāmi par saimnieciskām vienībām. | Malta | - Soċjetà in akomonditia (līgumsabiedrība „en commandite”), kuras pamatkapitāls netiek dalīts daļās - Arrangement in participation (biedrība „en participation”) - investīciju klubs - Soċjetà Kooperattiva (kooperatīvā sabiedrība) | Līgumsabiedrībām „en commandite”, kuru pamatkapitāls ir sadalīts daļās, tiek piemērots parastais uzņēmumu ienākuma nodoklis. | Nīderlande | - Vennootschap onder firma (pilnsabiedrība) - Commanditaire vennootschap (slēgtā komandītsabiedrība) - Europese economische samenwerkingsverbanden (EESV) (Eiropas ekonomisko interešu grupējums (EEIG)) | Pilnsabiedrības, slēgtās līgumsabiedrības un EEIG nodokļu vajadzībām ir caurskatāmas. | - Vereniging (biedrība) - Stichting (fonds) - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Verenigingen (biedrības) un stichtingen (fondi) ir atbrīvoti no nodokļiem, ja vien tie nenodarbojas ar tirdzniecību vai neveic uzņēmējdarbību. | Austrija | - Personengesellschaft (līgumsabiedrība) - Offene Personengesellschaft (parastā komerclīgumsabiedrība) - Kommanditgesellschaft, KG (komandītsabiedrība) - Gesellschaft nach bürgerlichem Recht, GesBR (civilsabiedrība) - Offene Erwerbsgeselllschaft (OEG) (parastā profesionālā līgumsabiedrība) - Kommandit-Erwerbsgesellschaft (profesionālā komandītsabiedrība) - Stille Gesellschaft (līgumsabiedrība ar slēpto līdzdalību) - Einzelfirma (individuālā līgumsabiedrība) - Wirtschaftliche Interessenvereinigung (ekonomisko interešu grupējums (EIG)) - Privatstiftung (privātais fonds) - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Līgumsabiedrība tiek uzskatīta par caurskatāmu pat tad, ja peļņas aprēķināšanas vajadzībām tiek uzskatīta par saimniecisko vienību. Tiek piemērots tas pats režīms, kas parastām līgumsabiedrībām. Tiek piemērots tāds pats nodokļu režīms kā uzņēmumiem, procentiem tiek piemērota pazemināta nodokļu likme 12,5 %. | Polija | - Spólka jawna (Sp. j.) (pilnsabiedrība) - Spólka komandytowa (Sp. k.) (komandītsabiedrība) - Spólka komandytowo-akcyjna (S.K.A.) (akciju komandītsabiedrība ar ierobežotu atbildību) - Spólka partnerska (Sp. p.) (profesionālā līgumsabiedrība) - Europejskie ugrupowanie interesów gospodarczych (EUIG) (Eiropas ekonomisko interešu grupējums (EEIG)) - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Portugāle | - Sociedade civil (civilsabiedrība), kas nav reģistrēta kā komercsabiedrība - reģistrēti uzņēmumi, kas veic konkrētu profesionālo darbību un kuru visi dalībnieki ir vienas profesijas pārstāvji - Agrupamento de Interesse Económico (AIE) (vietējais ekonomisko interešu grupējums (ACE)) - Agrupamento Europeu de Interesse Económico (AEIE) (Eiropas ekonomisko interešu grupējums (EEIG)) - Sociedada gestora de participacoes sociais (SGPS) (pārvaldītājsabiedrība (SGPS) kuru kontrolē viena ģimene vai maksimums pieci dalībnieki) - Herança jacente (mantojuma masa) - nereģistrēta biedrība - ārzonas uzņēmums, kas darbojas Madeiras vai Santa Maria Azoru salas brīvās tirdzniecības zonās - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Civilsabiedrība, kas nav reģistrēta kā komercsabiedrība, reģistrēti uzņēmumi, kas veic konkrētu profesionālu darbību, ACE (reģistrēta kopuzņēmuma paveids), EEIG un uzņēmumi, kuru mantu kontrolē vai tā pilnībā pieder vienai ģimenei vai maksimums pieciem dalībniekiem, finansiālā ziņā ir caurskatāmas. Citām reģistrētajām līgumsabiedrībām tiek piemērots tāds pats režīms kā uzņēmumiem saskaņā ar vispārējo nodokļu likumdošanu. Ārzonas uzņēmumi, kas darbojas Madeiras vai Santa Maria Azoru salas brīvās tirdzniecības zonās, ir atbrīvoti no uzņēmumu ienākuma nodokļa un ieturējuma nodokļa piemērošanas dividendēm, procentiem, honorāriem un līdzīgiem maksājumiem mātes uzņēmumiem ārvalstīs. Portugāles likumi atzīst tikai trestus, kas saskaņā ar ārvalstu likumiem nodibināti Madeiras Starptautiskajā biznesa centrā, un saskaņā ar Portugāles likumdošanu tresta manta ir juridiskās personas, kas darbojas kā tresta pilnvarotā persona, autonoma īpašuma sastāvdaļa. | Rumānija | - biedrība (līgumsabiedrība); - kooperatīvs; - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Slovēnija | - Samostojni podjetnik (pastāvīgs īpašums) - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Slovākija | - Verejná obchodná spoločnosť (pilnsabiedrība) - Európske združenie hospodárskych záujmov (Eiropas ekonomisko interešu grupējums (EEIG)) - Komanditná spoločnosť (komandītsabiedrība) ar ienākumu piešķiršanu komplementārajam dalībniekam - Združenie (biedrība) - saimnieciskās vienības, kas nav izveidotas ar nolūku veikt uzņēmējdarbību: profesionāļu palātas, brīvprātīgas pilsoniskās apvienības, fondi - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Vispirms tiek aprēķināti kopējie komandītsabiedrības ar nodokli apliekamie ienākumi un pēc tam komplementāro dalībnieku un komandītu ar nodokli apliekamie ienākumi. Līgumsabiedrības komplementāro dalībnieku peļņas daļas tiek apliktas ar nodokli atbilstoši speciālai likmei, pārējie ienākumi tiek aplikti ar nodokli kā līgumsabiedrības ienākumi saskaņā ar uzņēmumiem piemērojamiem noteikumiem. No nodokļiem atbrīvotie ienākumi ietver ienākumus, kas gūti no darbībām, kuru veikšanai organizācija ir nodibināta, izņemot ar ieturējuma nodokli apliekamos ienākumus. | Somija | - yksityisliike (nereģistrēts uzņēmums) - avoin yhtiö / öppet bolag (līgumsabiedrība) - kommandiittiyhtiö / kommanditbolag (komandītsabiedrība) - kuolinpesä / dödsbo (mantojuma masa) - eurooppalaisesta taloudellisesta etuyhtymästä (ETEY) / europeiska ekonomiska intressegrupperingar (Eiropas ekonomisko interešu grupējums (EEIG)) - ‘Trests’ vai cits līdzīgs juridisks veidojums | Zviedrija | - handelsbolag (pilnsabiedrība) - kommanditbolag (komandītsabiedrība) - enkelt bolag (parastā līgumsabiedrība) - „Trests” vai līdzīgs juridisks veidojums | Apvienotā Karaliste | - pilnsabiedrība - komandītsabiedrība - līgumsabiedrība ar ierobežotu atbildību - EEIG - investīciju klubs (kura biedriem ir tiesības uz konkrētu kapitāla daļu) | Pilnsabiedrības, komandītsabiedrības, līgumsabiedrības ar ierobežotu atbildību un EEIG nodokļu vajadzībām ir caurskatāmas. | (3) Tiek pievienots šāds V pielikums. "V PIELIKUMS Statistikas dati, kas dalībvalstīm katru gadu jāiesniedz Komisijai 1. Ekonomiskie dati 1.1. Ieturējuma nodoklis Austrijai, Beļģijai un Luksemburgai (laikā, kad tās piemēro III sadaļā paredzētos pārejas noteikumus) – gada kopējā, piemērojot ieturējuma nodokli, iekasētā un izmaksātā summa, sadalot pa īpašuma beneficiāru dzīvesvietas dalībvalstīm. Austrijai, Beļģijai un Luksemburgai (laikā, kad tās piemēro III sadaļā paredzētos pārejas noteikumus) - gada kopējā, piemērojot ieturējuma nodokli saskaņā ar 11. panta 5. punktu, iekasētā summa, kas izmaksāta citām dalībvalstīm. Dati par kopējām summām, kas iekasētas, piemērojot ieturējuma nodokli, sadalot pa īpašuma beneficiāru dzīvesvietas dalībvalstīm, papildus jānosūta dalībvalstu iestādei, kas atbild par statistiskas datu apkopošanu saistībā ar maksājumu bilanci. 1.2. Procentu maksājumu/ieņēmumu no pārdošanas summa Dalībvalstīm, kas veic informācijas apmaiņu vai ir izvēlējušās brīvprātīgo atklātību saskaņā ar 13. pantu – konkrētajā teritorijā veikto procentu maksājumu summa, kuriem piemērojami 9. panta noteikumi par informācijas apmaiņu, sadalot pa īpašuma beneficiāra dzīvesvietas dalībvalstīm vai atkarīgajām un saistītajām teritorijām. Dalībvalstīm, kas veic informācijas apmaiņu vai ir izvēlējušās brīvprātīgo atklātību saskaņā ar 13. pantu - konkrētajā teritorijā iegūto ieņēmumu no pārdošanas summa, kuriem piemērojami 9. panta noteikumi par informācijas apmaiņu, sadalot pa īpašuma beneficiāra dzīvesvietas dalībvalstīm vai atkarīgajām un saistītajām teritorijām. Dalībvalstīm, kas veic informācijas apmaiņu vai ir izvēlējušās brīvprātīgās atklātības metodi – to procentu maksājumu summa, uz kuriem attiecas informācijas apmaiņa, sadalot pa procentu maksājumu veidiem atbilstoši 8. panta 2. punktā minētajām kategorijām. Dati, kas saistīti ar procentu maksājumu un ieņēmumu no pārdošanas kopsummām, sadalot pa īpašuma beneficiāru dzīvesvietas dalībvalstīm, jāiesniedz arī dalībvalstu iestādei, kas atbild par statistikas datu apkopošanu attiecībā uz maksājumu bilanci. 1.3. Īpašuma beneficiārs Visām dalībvalstīm – īpašuma beneficiāru, kas ir citu dalībvalstu un atkarīgo un saistīto teritoriju rezidenti, skaits, sadalot par dzīvesvietas dalībvalstīm un atkarīgajām un saistītajām teritorijām. 1.4. Maksājumu pārstāvji Visām dalībvalstīm – direktīvā paredzētajā informācijas apmaiņā vai ieturējuma nodokļa piemērošanā iesaistīto maksājumu pārstāvju skaits (katrā dalībvalstī). 1.5. Maksājumu pārstāvji, ja tiek veikts šāds maksājums, vai arī tiek nodrošināts, ka šāds maksājums tiek veikts Visām dalībvalstīm – tādu maksājumu pārstāvju, ja tiek veikts šāds maksājums, vai arī tiek nodrošināts, ka šāds maksājums tiek veikts, skaits, kas saņēmuši procentu maksājumus atbilstoši 6. panta 4. punktam. Tas attiecas gan uz nosūtītājām dalībvalstīm, kurās veikts procentu maksājums maksājumu pārstāvjiem, ja tiek veikts šāds maksājums, vai arī tiek nodrošināts, ka šāds maksājums tiek veikts, kuru faktiskais administratīvais centrs ir citā dalībvalstī, gan arī uz saņēmējām dalībvalstīm, kuru teritorijā atrodas šāda saimnieciskā vienība vai juridiskais veidojums. 2. Tehniskie dati 2.1. Datu ieraksti Dalībvalstīm, kas veic informācijas apmaiņu vai ir izvēlējušās brīvprātīgo atklātību saskaņā ar 13. pantu – nosūtīto un saņemto datu ierakstu skaits. Viens datu ieraksts nozīmē vienu maksājumu īpašuma beneficiāram. 2.2. Apstrādātie/labotie datu ieraksti Sintaktiski kļūdaino datu ierakstu, kas pakļaujas apstrādei, skaits un procentuālā daļa; Sintaktiski kļūdaino datu ierakstu, kas nepakļaujas apstrādei, skaits un procentuālā daļa; Neapstrādāto datu ierakstu skaits un procentuālā daļa; Pēc pieprasījuma izlaboto datu ierakstu skaits un procentuālā daļa; Spontāni izlaboto datu ierakstu skaits un procentuālā daļa; Veiksmīgi apstrādāto datu ierakstu skaits un procentuālā daļa. 3. Izvēles dati 3.1. – Dalībvalstīm – to saimnieciskajām vienībām un juridiskajiem veidojumiem veikto procentu maksājumu summa, uz kuriem attiecas 4. panta 2. punkta noteikumi par informācijas apmaiņu, sadalot pa saimnieciskās vienības faktiskā administratīvā centra dalībvalstīm. 3.2. – Dalībvalstīm – to saimniecisko vienību un juridisko veidojumu ieņēmumu no pārdošanas summa, uz kuriem attiecas 4. panta 2. punkta noteikumi par informācijas apmaiņu, sadalot pa saimnieciskās vienības reģistrācijas dalībvalstīm. 3.3. – Attiecīgās daļas no kopējās no rezidentiem nodokļu maksātājiem gadā iekasētās nodokļu summas par procentu maksājumiem, kurus tiem veikuši vietējie un ārvalstu maksājumu pārstāvji."[pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic] [1] OV L 336, 27.12.1977., 15. lpp. [2] OV C XXX, XX.XX.2008., XX. lpp. [3] OV C XXX, XX.XX.2008., XX. lpp. [4] OV C XXX, XX.XX.2008., XX. lpp. [5] OV L 157, 26.6.2003., 38. lpp. [6] COM (2008) 552 galīgā redakcija, Padomes dokuments 13124/08 FISC 117. [7] Padomes dokuments Nr. 13898/00, ar kuru tiek pieņemts grozītais Padomes dokuments Nr. 13555/00. [8] OV L 309, 25.11.2005., 15. lpp. [9] OV L 375, 31.12.1985., 3. lpp. [10] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp. [11] OV L 309, 25.11.2005., 15. lpp. [12] TIN var tikt mainīts, ja persona maina pastāvīgo dzīvesvietu. [13] Maltā nerezidentiem tiek piešķirts identifikācijas numurs, kas tiek norādīts banku izziņās. [14] '9' apzīmē ciparu;'L' apzīmē burtu;'DDMMYY' apzīmē datumu (diena, m