·pamatojoties uz iepriekšējā darbībām ieguldījumam jauniešos, Komisija ir izstrādājusi Jaunatnes stratēģiju 2019.–2027. gadam. Tās galvenais mērķis ir dot Eiropas jauniešiem pilnvērtīgas iespējas un nodrošināt, ka to viedoklis tiek vairāk ņemts vērā ES politikas veidošanā;

Pašreizējais paziņojums ir daļa no otrās iniciatīvu paketes, kas ir atbilde uz Eiropadomes aicinājumu. Tajā ir apkopotas jaunatnes, kultūras, izglītības un apmācības politikas jomas iniciatīvas, kuru mērķis ir palīdzēt nodrošināt konkurētspējīgāku, iekļaujošāku un vienotāku Eiropu:

Sākotnēji šī Komisija veica pasākumus, lai palīdzētu jauniešiem, kam bija jāpārcieš vissmagākā krīze, un dotu tiem labākas iespējas aktīvi piedalīties Eiropas projektā. Daudz kas jau ir izdarīts. Lai izveidotu nākotnes Eiropu, ir vajadzīgs jauniešu atbalsts un to iesaiste. Tāpēc Komisija kopā ar Padomi joprojām lielu uzmanību pievērš jauniešiem.

Viens no galvenajiem uzdevumiem ir piepildīt iedzīvotāju cerības un reaģēt uz viņu bažām par nākotni ātri mainīgā pasaulē, kas piedāvā jaunas iespējas, bet rada arī nenoteiktību. Daudzi uztraucas par to, kā attīstīsies darba pasaule, kāda būs labklājības valsts nākotne, kā mainīsies mūsu demokrātiskās un daudzveidīgās sabiedrības un kāda būs Eiropas vieta pasaulē. Eiropai jādod saviem iedzīvotājiem, jo īpaši jauniešiem, iespējas maksimāli izmantot izdevības, ko piedāvā jaunas tehnoloģijas un globālas tendences. Izglītība un apmācība ir ieguldījums indivīdos un sabiedrībā kopumā, jo paver ceļu virzībai uz priekšu.

Eiropa diskutē par savu nākotni. Pēc gada vadītāji tiksies Rumānijas pilsētā Sibiu, lai izdarītu secinājumus no šīs diskusijas, ko Komisija sāka 2017. gada martā Baltajā grāmatā par Eiropas nākotni.

-pamatprogrammu “Erasmus+” un turpmāko programmu, kuras priekšlikumu Komisija iesniegs 2018. gada maija beigās. Labi zināmais “Erasmus+” devums ir sekmīgā mācību mobilitātes veicināšana. Ir plaša vienprātība par to, ka ir vēl vairāk jāpalielina mobilitātes apmērs un šā mērķa izpilde jāsekmē ar spēcīgākām stratēģiskām partnerībām un politisku atbalstu, lai panāktu inovatīvāku un iekļaujošāku izglītības, apmācības un jaunatnes politiku;

Izveidojot Eiropas izglītības telpu, ES dalībvalstīm tiks dota iespēja darīt vairāk un ātrāk, lai paaugstinātu savu izglītības un apmācības sistēmu kvalitāti, konkurētspēju un padarītu tās iekļaujošākas, vienlaikus iedvesmojot trešās valstis sekot to piemēram. Tā tiks ieviesta, pamatojoties uz

-ir daļa no apjomīgāka mērķa — veidot Eiropas izglītības telpu, kas palīdzēs veicināt mobilitāti, pārvarēt šķēršļus, kuri kavē mobilitāti un pārrobežu sadarbību, un, pamatojoties uz iepriekšējām iniciatīvām, sekmēs dalībvalstu centienus modernizēt un uzlabot to izglītības un apmācības sistēmas.

-atspoguļo to, cik svarīgi šai Komisijai šķiet ieguldīt jauniešos un viņu nākotnē. Pamatojoties uz iepriekšējām darbībām, jo īpaši Jauniešu garantiju, Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvu, 2016. gada decembra iniciatīvu par ieguldījumu jaunatnē, un Jauno Prasmju programmu Eiropai, iniciatīvu par Prasmju pilnveides ceļiem un Eiropas satvaru kvalitatīvai un rezultatīvai māceklībai, tās palīdzēs dot dažādas izcelsmes jauniešiem daudzsološākas izredzes un palīdzēs tiem aktīvāk piedalīties Eiropas projektā;

-pašreizējo Eiropas izglītības un apmācības jomas sadarbību, kuras uzmanības centrā ir pamatīgi empīriski pierādījumi, salīdzinošā vērtēšana, pieredzes apmaiņa un savstarpējā mācīšanās. Tā kā šā satvara darbības laiks beigsies 2020. gadā, Komisija laikus iesniegs priekšlikumus par šīs sadarbības turpināšanu daudz vērienīgākā līmenī. Jaunais satvars būs līdzeklis, ko izmantos prioritāšu noteikšanā, politikas ievirzīšanā un veiksmīgākā ES finansējuma mērķtiecīgā novirzīšanā. Komisija arī ierosinās virkni rādītāju un atsauces vērtību, lai sniegtu pierādījumus par to, kā izglītība un apmācība sekmē prasmju un kompetenču pilnveidi visos dzīves posmos.

Programma “Erasmus+” un nākamais Eiropas izglītības un apmācības jomas sadarbības satvars darbosies sinerģijā, lai radītu Eiropas izglītības telpu, taču tos atbalstīs arī citi attiecīgi politikas virzieni. Savienība ar Eiropas pusgada darbībām un dažādām izdevumu programmām, tostarp Eiropas Sociālo fondu, turpinās palīdzēt dalībvalstīm īstenot reformas, tā apliecinot, ka Eiropa iegulda materiālus līdzekļus savos iedzīvotājos un uzlabo to dzīvi.

Izglītības un apmācības joma lielākoties ir dalībvalstu kompetencē — Savienības kompetencē ir veikt darbības, kuru mērķis ir atbalstīt, koordinēt vai papildināt dalībvalstu darbības. Eiropas izglītības telpas izveides process šajā principā nekādas izmaiņas nevieš. Tas ļaus jaunā — augstākā — līmenī veidot pašreizējo partnerību un sadarbību un padarīs to intensīvāku. Eiropas izglītības telpa aptvers visu vecuma grupu izglītojamos neatkarīgi no to izcelsmes un visus sektorus, tostarp agrīno pirmsskolas izglītību un aprūpi, skolas, profesionālo izglītību un apmācību, augstāko izglītību un pieaugušo izglītību.

Lai praktiski ieviestu Eiropas izglītības telpu, Komisija pēc pirmās pasākumu paketes, ko tā iesniedza 2018. gada janvārī, šobrīd iepazīstina ar virkni jaunu īpašu politikas iniciatīvu par savstarpēju atzīšanu, valodu apguvi un agrīno pirmsskolas izglītību un aprūpi. Pašreizējā sadarbības satvara un finansēšanas programmu ietvaros tā arī turpinās mērķtiecīgi strādāt, lai sagatavotu jaunas darbības, jo īpaši pasākumus “Eiropas studenta karte” un “Eiropas universitātes”, kā izklāstīts turpmāk tekstā.

— Automātiska savstarpēja diplomu un ārvalstīs pavadīto mācību periodu atzīšana

Lai gan mobilitāte “Erasmus+” ietvaros notiek jau 30 gadu un ir panākts ievērojams progress starpvaldību īstenotajā Boloņas procesā augstākās izglītības jomā, daudz cilvēku joprojām saskaras ar šķēršļiem, kad tie lūdz oficiāli atzīt savu terciārās vai vidējās izglītības līmeņa kvalifikāciju citā dalībvalstī. Tas pats attiecas uz ārvalstīs pavadītajiem terciārās un vidējās izglītības mācību periodiem. Tas rada nenoteiktību un nepamatotus šķēršļus mobilitātei.

Lai novērstu šo problēmu, Komisija ierosina pieņemt Padomes ieteikumu līdz 2025. gadam panākt, ka standartsituācijā kvalifikācijas tiek automātiski atzītas: ikviens sertifikāts vai diploms (un arī mācību rezultāti, kas gūti ārvalstīs pavadītos mācību periodos, kuri nepārsniedz vienu gadu), ko piešķīrusi akreditēta iestāde Savienībā, būtu automātiski jāatzīst par derīgu turpmākām mācībām visās dalībvalstīs. Taču tik vērienīgu plānu nevar īstenot vienā paņēmienā. Tam ir vajadzīga pakāpeniska pieeja, pamatojoties uz spēcīgu un uzticamu kvalitātes nodrošināšanu, kas rada automātiskajai atzīšanai vajadzīgo pārredzamību un uzticību. Vairākas Eiropas valstis ir jau sākušas izmantot automātiskās atzīšanas shēmas. Pamatojoties uz šo pieredzi, ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm tiks izstrādāti ES mēroga risinājumi.

— Uzlabota valodu apguve

Svešvalodu apguve ir svarīga ne tikai tāpēc, lai varētu piedāvāt pasaules ekonomikā vajadzīgās prasmes, — tā arī paver jaunas perspektīvas, veicina Eiropas iedzīvotāju pilsonisko līdzdalību un palīdz cilvēkiem iepazīt citas kultūras. Mūsdienās daudz studentu daudz laika pavada, apgūstot valodas, taču pārāk daudzi no viņiem galu galā nevar šīs valodas izmantot reālajā dzīvē. Vairums Eiropas jauniešu apgūst vienu svešvalodu, bet vēlme apgūt vēl arī otru svešvalodu ir ārkārtīgi maza.

Ņemot to vērā, Komisija ierosina jaunu, visaptverošu pieeju valodu apguvei obligātajā izglītībā — pieeju, kas rosinās pilnvērtīgāk izmantot Eiropas valodu daudzveidību. Mērķis ir nodrošināt, ka jaunieši kļūst par lietpratīgiem valodas lietotājiem un papildus mācību valodai var apgūt vēl divas valodas.

— Eiropas studenta karte

Aizvien pieaugošas mobilitātes apstākļos Eiropas studenta karte var palīdzēt samazināt administratīvo slogu un izmaksas studentiem un izglītības iestādēm, racionalizējot administratīvās procedūras pirms, pēc un mobilitātes perioda laikā, vienlaikus būdama atpazīstams Eiropas studenta identitātes simbols.

Viena no priekšrocībām būtu tā, ka studenti varētu uzticami identificies jebkurā Savienības augstākās izglītības iestādē, kā arī būtu iespējams droši apmainīties ar informāciju saistībā ar izglītību (kas cita starpā var būt dati par kredītpunktiem un akadēmiskajiem sasniegumiem), pilnīgi ievērojot personas datu aizsardzības noteikumus un bez nepieciešamības izveidot papildu IT infrastruktūru. Studenta karte palīdzētu studentiem piekļūt dažādiem pakalpojumiem (bibliotēkām, transportam, izmitināšanas pakalpojumiem), pirms ierašanās ārvalsts iestādē. Tā varētu būt ārkārtīgi svarīgs solis, lai panāktu, ka mērķis “mobilitāte visiem” kļūst par realitāti un, jo dotu iestādēm iespēju saņemt un nosūtīt vairāk apmaiņas studentu un vienlaikus arī uzlabotu studentu mobilitātes kvalitāti.

Balstoties uz pašreizējiem ES finansētajiem izmēģinājuma projektiem, kas 2019.gadā tiks izvērsti, kā arī turpmāku analīzi un apspriedēm ar ieinteresētajām personām, Komisija vēlas līdz 2021. gadam pakāpeniski izvērst Eiropas studenta karti, tostarp izskatot iespēju to attiecināt arī uz profesionālās izglītības un apmācības studentiem.



— Eiropas universitātes

Eiropai ir ilga un ievērības cienīga universitāšu pārrobežu sadarbības tradīcija. Jaunajam projektam “Eiropas universitātes”, kas sastāvēs no augšupējiem universitāšu tīkliem, vajadzētu šai pārrobežu sadarbībai piešķirt vēl lielāku vērienīgumu, kur augstākās izglītības iestādes ar kopīgu redzējumu un vērtībām izstrādā kopīgas institucionālas ilgtermiņa stratēģijas, lai nodrošinātu augstākās kvalitātes izglītību, pētniecību un inovāciju.

Eiropas universitātēm vajadzētu virzīt cieši integrētu un atvērtu studiju programmu izstrādi, kurās apvienoti dažādās valstīs piedāvāti moduļi. Mobilitātei vajadzētu būt standarta elementam, kas iekļauts bakalaura, maģistrantūras un doktorantūras līmeņa programmās. Tā ietekmē vajadzētu rasties “Eiropas grādiem”, kas atzīti visā Eiropā.

Šo Eiropas universitāšu pamatā būs virkne pamatprincipu: varēs piedalīties jebkura veida augstākās izglītības iestādes jebkurā dalībvalstī atbilstoši taisnīgiem un līdzsvarotiem kritērijiem; tīkliem vajadzētu būt ģeogrāfiski līdzsvarotiem un sociāli iekļaujošiem; nebūs universāla modeļa; iestādes var piedāvāt tādu modeli, kas apmierina to vajadzības ar augšupēju, atvērtu un pārredzamu pieeju, un to pakāpeniski padarīt vērienīgāku; lai finansējums būtu ilgtspējīgs, Eiropas universitātēm vajadzētu būt iespējai izmantot tādus resursus, kuros apvienoti gan ES, gan valsts līdzekļi.

Eiropas universitātēm būtu jākļūst par svarīgiem Eiropas izglītības telpas elementiem, kas virza izcilību un kalpo par labas prakses piemēriem citām augstākās izglītības iestādēm, pakāpeniski pastiprinot Eiropas augstākās izglītības konkurētspēju un vairojot tās pievilcību. To darbības pamatā vajadzētu būt daudzdisciplinārām pieejām, kas ļautu studentiem, lektoriem un pētniekiem kopīgi radīt zināšanas un inovācijas un dalīties tajās. Tas varētu palīdzēt novērst lielās problēmas, kas skar sabiedrību, un prasmju trūkumu, kas vērojams Eiropā. Tas varētu arī vairot augstākās izglītības iestāžu devumu saviem reģioniem, jo īpaši pateicoties to līdzdalībai pārdomātu specializācijas stratēģiju izstrādē un īstenošanā.

Komisija plāno panākt, ka līdz 2024. gadam tiek izveidotas vismaz 20 Eiropas universitātes. Taču, lai tik vērienīgu ideju realizētu praksē, ir vajadzīgs pamatīgs sagatavošanās laiks un pietiekami resursi. Sākumposmā Komisija cieši sadarbojas ar dalībvalstīm un ieinteresētajām personām, lai izstrādātu šo koncepciju. Tā iesniegs priekšlikumu par izmēģinājuma projektu sākšanu 2019. un 2020. gadā programmas “Erasmus+” ietvaros un par pilnvērtīgas darbības sākšanu 2021. gadā. Pamatojoties uz šiem izmēģinājuma projektiem un pašreizējo tīklu karti, Komisija, apspriedusies ar ieinteresētajām personām, izpētīs iespēju līdz 2025. gadam radīt īpašu tiesisko statusu Eiropas universitātēm.