[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 23.4.2008 COM(2008)213 galīgā redakcija 2008/0082 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA ar ko attiecībā uz saistītām sistēmām un kredītprasībām groza Direktīvu 98/26/EK par norēķinu galīgumu maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās un Direktīvu 2002/47/EK par finanšu nodrošinājuma līgumiem [SEC(2008)491][SEC(2008)492] (iesniegusi Komisija) PASKAIDROJUMA RAKSTS PRIEKšLIKUMA KONTEKSTS Priekšlikuma pamatojums un mērķi Galvenais šā priekšlikuma nolūks ir saskaņot direktīvu par norēķinu galīgumu maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās (NGD) un direktīvu par finanšu nodrošinājuma līgumiem (FND) ar jaunākajām pārmaiņām tirgū un regulējumā. Pirmkārt, to veic, NGD direktīvas aizsardzību attiecinot arī uz norēķiniem naktī un norēķiniem starp saistītām sistēmām, jo, ievērojot Direktīvu 2004/39/EK par finanšu instrumentu tirgiem[1] (turpmāk tekstā — „DpFIT”) un Eiropas Rīcības kodeksu par ieskaitu un norēķiniem (turpmāk tekstā — „kodekss”), sistēmu savstarpējais saistījums un sadarbspēja arvien palielināsies. Otrkārt, tas veicams, paplašinot abu direktīvu garantētās aizsardzības jomu, iekļaujot tajā jauna veida aktīvus (t. i., kredītprasības, kas izmantojamas par nodrošinājumu centrālo banku kredītoperācijās) ar nolūku atvieglot to izmantošanu visā Kopienā. Visbeidzot, šā priekšlikuma mērķis ir ieviest vairākus vienkāršojumus un precizējumus, kas atvieglotu NGD un FND piemērošanu. Nesenie satricinājumi finanšu tirgos, kas joprojām turpinās, ir papildu arguments par labu šim priekšlikumam, jo tajā piedāvātie risinājumi būtiski pastiprinātu rīkus, kas paredzēti finanšu tirgus nestabilitātes un satricinājumu gadījumiem. Piemēram, ja tiktu iedibināts saskaņots tiesiskais regulējums kredītprasību izmantošanai par nodrošinājumu pārrobežu darījumos, palielinātos pēdējos mēnešos stipri iedragātā tirgus likviditāte. Turklāt, lai finanšu tirgus būtu stabils, svarīgi, lai tirgos, kur notiek strauja attīstība, pareizi darbotos norēķinu sistēmas, vēl jo vairāk tirgus satricinājumu laikā. Vispārīgais konteksts Pēdējos gados par svarīgu avotu finanšu nodrošinājuma operācijām, kuru skaits finanšu tirgos arvien palielinās, kļuvuši jauni aktīvu veidi, piemēram, banku aizdevumi vai „kredītprasības”. Eiropas Centrālās bankas Padome 2004. gada augustā nolēma no 2007. gada 1. janvāra kredītprasības atzīt par vienu no Eurosistēmas kredītoperāciju nodrošinājumu veidiem. Tomēr dažas dalībvalstis, piemēram, Francija, Vācija, Spānija, Austrija un Nīderlande jau bija sākušas atzīt kredītprasības, lai arī rīkojās saskaņā ar atšķirīgiem tiesību aktiem. Lai centrālajām bankām radītu vienlīdzīgus noteikumus un stimulētu kredītnodrošinājuma pārrobežu izmantošanu, jāsaskaņo attiecīgie tiesību akti[2]. Vēl viena nozīmīga tendence finanšu tirgu attīstībā ir tas, ka palielinās starpsistēmu saikņu skaits. Gaidāms, ka šī tendence turpināsies un varbūt pat paātrināsies sakarā ar to, ka ieviests kodekss, ko centrālā tirgus infrastruktūras pakalpojumu sniedzēji pieņēma 2006. gada 7. novembrī[3]. Kodeksa mērķis ir uzlabot Eiropas ieskaita un norēķinu sistēmu efektivitāti, padarot DpFIT 34. un 46. pantā ietvertās izvēles pieejamas lietotājiem, nevis atstājot tās teorētisku iespēju līmenī. Kopējie principi, kas ietverti kodeksa IV nodaļā, un sīki izstrādātie noteikumi, kas formulēti infrastruktūras pakalpojumu sniedzēju 2007. gada jūnijā publiskotajās Pamatnostādnēs par piekļuvi un sadarbspēju[4], ļauj lietotājam izvēlēties pakalpojumu sniedzēju, atvieglojot saikņu izveidi sistēmās, t.i., piekļuvi ārzemju tirgu sistēmām un sadarbspēju ar šīm sistēmām. Lai nodrošinātu NGD mērķu īstenošanu jaunajā situācijā, ar priekšlikumu NGD tiek pielāgota jaunajam tirgum, kam raksturīgs lielāks saikņu skaits. 30 Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiem Abas direktīvas — par norēķinu galīgumu un finanšu nodrošinājuma līgumiem — ir galvenie Kopienas instrumenti finanšu nodrošinājuma, ieskaita un norēķinu jomā. Ierosinātās izmaiņas atbilst DpFIT noteikumiem un atsevišķiem noteikumiem par maksātspējas koeficientu kapitāla prasību direktīvās 2006/48/EK un 2006/49/EK[5]. Līgumus par finansējumu ietekmē arī daži noteikumi Direktīvā 2001/24/EK[6] par kredītiestāžu likvidāciju un Regulā 1346/2000 [7] par maksātnespēju. Tomēr nepastāv nekādi ES līmeņa noteikumi rīcībai ar starpnieka turētiem vērtspapīriem. Atzīstot, ka pārrobežu darījumiem tas var radīt juridisku risku, Komisija 2005. gada janvārī izveidoja Juridiskās noteiktības grupu konsultēšanai par attiecīgajiem tiesību aktiem. Grupai līdz 2008. gada beigām jāiesniedz galīgais ziņojums, kas papildinās finanšu nodrošinājuma līgumu direktīvu un norēķinu galīguma direktīvu, kā arī šajā priekšlikumā ierosinātās pārmaiņas. Paralēli tam Starptautiskais privāttiesību unifikācijas institūts UNIDROIT 2008. gada septembrī paredzējis sasaukt starptautisku diplomātisku konferenci, lai vienotos par konvenciju par pamatnoteikumiem par starpposma vērtspapīriem. Konvencijas projekta noteikumi ir daļēji veidoti, vadoties no finanšu nodrošinājuma līgumu direktīvas un norēķinu galīguma direktīvas, un tiem nevajadzētu radīt problēmas nesaderības ziņā. Turklāt ar kredītprasībām saistīto noteikumu nolūks nav ierobežot patērētāju tiesības un jo īpaši tiesības, ko tiem piešķir nesen pieņemtā patēriņa kredītu direktīva [...]. Priekšlikuma piemērošanas jomā ietilpst tikai kredītprasības, kas izmantojamas par nodrošinājumu centrālās bankas kredītoperācijām, un tas principā izslēdz individuālu patērētāju kredītprasības. Piemēram, saskaņā ar Eurosistēmas piemērotajiem atbilstības kritērijiem parādnieki vai galvotāji vai nu pārstāv publisko sektoru, vai arī ir ar finanšu pakalpojumiem nesaistītas institūcijas vai starptautiskas/pārnacionālas institūcijas. Turklāt no 2012. gada visām iekšzemes operācijām noteiks EUR 500 000 summas slieksni, bet patērētāju kredītu līgumiem gaidāma EUR 50 000–100 000 augšējā robeža. Nedaudzajiem gadījumiem Eurosistēmā, kuros varētu būt iesaistītas patērētāju kredītprasības (kādu šobrīd Eurosistēmā nav), ir paredzēts īpašs noteikums, kurā lielāks juridiskais spēks noteikts patēriņa kredītu direktīvai. APSPRIEšANāS AR IEINTERESēTAJāM PERSONāM Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Pamatojoties uz dalībvalstīm adresētas aptaujas rezultātiem, Komisija 2005. gada 15. decembrī pieņēma Novērtējuma ziņojumu par norēķinu galīguma direktīvas piemērošanu un transponēšanu[8]. Ziņojumā konstatēts, ka kopumā NGD darbojas labi, taču tajā uzsvērti arī desmit tālākas analīzes vērti jautājumi, kas skar piemērošanu un transponēšanu. Kad atbildējušas bija dalībvalstis un Eiropas Centrālā banka, Komisija aicināja savu viedokli izteikt arī nozares un patērētāju pārstāvjus un citas ieinteresētās personas. Līdz 2006. gada 30. jūnijam Komisija saņēma septiņus papildu komentārus. Lai sagatavotu 2006. gada 20. decembra Novērtējuma ziņojumu par Finanšu nodrošinājuma līgumu direktīvu[9], Komisija 2006. gada sākumā aicināja dalībvalstis, Eiropas Centrālo banku un EEZ valstis atbildēt uz anketu par šās direktīvas īstenošanu un piemērošanu. Privātajam sektoram izstrādāja mazāk izvērstu anketu. Papildus dalībvalstu un ECB atbildēm 27 atbildes Komisija saņēma nepastarpināti no dažādiem nozīmīgākajiem finanšu tirgu dalībniekiem un organizācijām. Ziņojumā par FND bija līdzīgi secināts, ka direktīva darbojas labi, un ierosināts paplašināt tās darbības jomu, iekļaujot arī kredītprasības. Informācija par abām direktīvām, apspriešanas rezultāti un ziņojumi ir publicēti Iekšējā tirgus un pakalpojumu ģenerāldirektorāta tīmekļa vietnē[10]. Pēc tam abus ziņojumus rūpīgi pārsprieda ar dalībvalstīm un ECB Eiropas Vērtspapīru komisijā (ESC) un ar nozares pārstāvjiem dažādās ieinteresēto personu pārstāvju grupās (piem., CESAME [11]). Komisija nodibināja arī darba grupu ar ECB un valstu centrālo banku pārstāvjiem, kuras uzdevums bija tieši izskatīt ar kredītprasībām saistīto tiesību aktu grozījumus. IETEKMES NOVēRTēJUMS Komisija ir veikusi ietekmes novērtējumu[12] par to, cik lielā mērā dažādie varianti atvieglotu kredītprasību izmantošanu par nodrošinājumu, nodrošinātu norēķinu sistēmu stabilitāti un palielinātu juridisko noteiktību. Tā uzskata, ka šos mērķus visloģiskāk un visefektīvāk var sasniegt, grozot šīs direktīvas ar vēl vienu grozījumu direktīvu. PRIEKšLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Juridiskais pamats Juridiskais pamats priekšlikumam grozīt Direktīvu 1998/26/EK par norēķinu galīgumu un Direktīvu 2002/47/EK par finanšu nodrošinājuma līgumiem ir tāds pats kā abām direktīvām, kas tiek grozītas, proti, Līguma 95. pants. Subsidiaritātes princips Saskaņā ar šo principu tiesību akti Kopienas līmenī jāpieņem tikai tad, ja dalībvalstis nespēj pietiekamā mērā īstenot paredzētos mērķus. Direktīva par norēķinu galīgumu jau ir pierādījusi, cik svarīgi ir ar kopīgiem noteikumiem ierobežot šādām sistēmām piemītošo sistēmisko risku. Attiecībā uz FND ierosinātie grozījumi neskar dalībvalstu tiesības lemt par to, vai kredītprasības atļaut uzskatīt par nodrošinājumu — lēmums par to ir vienīgi dalībvalstu ziņā. Priekšlikuma būtība ir piešķirt kredītprasībām, ko izmanto par nodrošinājumu, tādu pašu aizsardzību kā citiem finanšu nodrošinājuma veidiem. Turklāt, ja par nodrošinājumu izmantotām kredītprasībām piemēro saskaņotu noteikumu kopumu, tās ir vieglāk izmantot pārrobežu darījumos. Ņemot vērā iepriekš teikto, priekšlikums ir saskaņā ar subsidiaritātes principu. Proporcionalitātes princips Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam, jo tajā ierosināti tikai tādi grozījumi, kas vajadzīgi, lai kredītprasības kā nodrošinājumu varētu izmantot pārrobežu darījumos, nodrošinātu sistēmu sadarbspēju un īstenotu dažus mazākus vienkāršošanas pasākumus. Vienkāršošana un skaidrība Priekšlikums abās direktīvās ievieš dažus noderīgus vienkāršojumus un skaidrojumus. Piemēram, priekšlikumā mēģināts atvieglot kredītprasību izmantošanu par nodrošinājumu, šajā nolūkā ierosinot atteikties no garas (un tātad dārgas) procedūras, kurā kredītprasību izmantojamība par nodrošinājumu jāpierāda par katru atsevišķo kredītprasību, un to aizstāt ar atvieglotu šādas izmantojamības pierādīšanas režīmu. Pieteikumā ierosināts arī svītrot neizmantoto FND 4. panta 3. punkta noteikumu par nepievienošanos, turklāt paredzēts abās direktīvās atcelt novecojušās atsauces. Savukārt NGD noteikumu precizēšana atvieglos direktīvas piemērošanu. Piemēram, priekšlikumā paskaidrots, uz kurām personām NGD attiecas, 2. pantā nepārprotami iekļaujot elektroniskās naudas iestādes. Juridisko instrumentu izvēle Ierosinātais juridiskais instruments ir direktīva, jo pasākuma nolūks ir divu spēkā esošu direktīvu grozīšana. Vēlamo juridisko ietekmi iespējams panākt tikai ar šādu juridisku instrumentu. IETEKME UZ BUDžETU Priekšlikums neietekmē Kopienas budžetu, un tam nav vajadzīgi papildu cilvēkresursi vai administratīvie resursi. KOMENTāRI PAR PRIEKšLIKUMA PANTIEM Šis grozījumu direktīvas priekšlikums attiecas, pirmkārt, uz kredītprasību nodrošināšanu. Otrkārt, papildus tehniskām izmaiņām tas paredz paplašināt norēķinu galīguma direktīvas piemērošanu, to attiecinot arī uz sistēmām, kuru darbības pamatā arvien biežāk ir pārrobežu darījumi. 1. pants — Norēķinu galīguma direktīvas („NGD”) grozījumi NGD 1. pants Šā panta a) apakšpunktā „ECU” aizstāj ar „euro” un c) apakšpunktā iekļauj atsauci uz Eiropas Centrālo banku, lai to attiecinātu arī uz attiecīgajām ECB operācijām. NGD 2. pants Šā panta b) apakšpunktā ir iekļautas vairākas atsauces uz novecojušām Kopienas direktīvām, kas ir aizstātas ar citām direktīvām. Šajā apakšpunktā galvenokārt ierosināti redakcionāli grozījumi, taču to vidū ir arī divi būtiski grozījumi. Vispirms, ir paskaidrots elektroniskās naudas iestāžu statuss. Kā uzsvērts Komisijas vērtējumā, dalībvalstis agrāk atšķirīgi interpretējušas to, vai elektroniskās naudas iestādes uzskatīt par kredītiestādēm. Aizstājot 2. panta b) apakšpunkta atsauci uz Direktīvu 77/780/EEK ar atsauci uz 4. panta 1. punktu Direktīvā 2006/48/EK, kuras konsolidētā un pārstrādātā versija aizstāj 1977. gada direktīvu, norādīts, ka direktīvas darbības jomā ietilpst elektroniskās naudas iestādes. Kodeksā paredzēti vairāki sistēmu savstarpējo saikņu veidi. Trīs no šiem veidiem ir attiecināmi uz NGD: standartpiekļuve, speciālā piekļuve un sadarbspēja. Piekļuves ziņā saistītas sistēmas, t.i., kad viena sistēma kļūst par citas dalībnieci, neietilpst NGD darbības jomā, jo šobrīd „sistēma” nevar būt dalībnieks. Šis piekļuves ierobežojums rada problēmu, jo ticams, ka turpmāk ne vien kodeksa, bet arī DpFIT dēļ šāda piekļuve būs vajadzīga arvien biežāk. Attiecīgi f) apakšpunkts ir grozīts, lai dalībnieki varētu būt arī sistēmas. Panta g) apakšpunktā ir definēts „netieša dalībnieka” jēdziens. NGD ļauj dalībvalstīm NGD aizsardzību attiecināt uz netiešiem dalībniekiem, t.i., uzskatīt netiešu dalībnieku par dalībnieku, ja valsts uzskata, ka tas ir attaisnojams no sistēmiskā riska viedokļa. Tomēr šī iespēja attiecas tikai uz kredītiestādēm, kas ir maksājumu sistēmu dalībnieces. Par dalībniekiem nedrīkst uzskatīt citas tādas kredītiestādes kā galvenos darījumu partnerus, norēķinu iestādes (ieskaitot citas sistēmas norēķinu iestādes) vai ieskaita iestādes. Turklāt norēķinu sistēmās nav iespējams netiešu dalībnieku uzskatīt par dalībnieku. Šai diskriminācijai nav redzama iemesla, un tādēļ ar priekšlikumu tiek paplašināta netieša dalībnieka definīcija. Panta h) apakšpunkts ir vienkārši tehnisks atjauninājums, ar kuru atsauci uz IPD aizstāj ar atsauci uz DpFIT. Panta m) apakšpunktā ir ieviesta skaidra norāde uz kredītprasībām, ko var izmantot par nodrošinājumu Eurosistēmas kredītoperācijās saskaņā ar „nodrošinājuma” definīciju, lai izvairītos no jebkādas nenoteiktības iespējas vai piemērojuma atšķirībām dalībvalstīs. Lai NGD pielāgotu gaidāmajam sadarbspējas saikņu pieaugumam DpFIT un rīcības kodeksa ietekmē vai arī tādai daudzpusējai maksājumu sistēmai kā TARGET2 , n) apakšpunktā (jauns) ieviesta sadarbspējīgas sistēmas definīcija, kas attiecas uz situācijām, kur saikne starp sistēmām (maksājumu sistēmām, vērtspapīru norēķinu sistēmām, ieskaita centriem vai galvenajiem darījumu partneriem) ir sadarbspēja, kas atvieglo starpsistēmu ieskaita, norēķinu un piegādes pret samaksu līgumus. Panta o) apakšpunktā (jauns) ieviesta sistēmas operatora definīcija, kas paskaidro, kurš ir atbildīgs par sistēmas ekspluatēšanu un kam tātad piekrīt juridiskā atbildība par tās darbību. NGD 3. pants 1. punkts. Tiek ieviests grozījums, lai likvidētu jebkādu nenoteiktību attiecībā uz nakts norēķinu pakalpojumu statusu. Kopš NGD pieņemšanas arvien vairāk sistēmu ir ieviesušas darba dienas, kas sākas tūlīt pēc T-1 darba dienas beigām. Šādas sistēmas sniedz nakts norēķinu pakalpojumus, kas galvenokārt paredzēti vairumdarījumu un mazumdarījumu izpildei. Patlaban nav skaidrs, vai NGD visā pilnībā aizsargā nakts norēķinus, jo tā attiecas tikai uz pārveduma rīkojumiem, kas tiek izpildīti tajā pašā kalendāra dienā („maksātnespējas procedūras sākšanas dienā”). Stingri interpretējot NGD, varētu domāt, ka pārveduma rīkojumu, kas sistēmā ievadīts T-1 dienā, tā aizsargā tikai tad, ja pakešapstrādi pabeidz līdz pusnaktij, bet to neaizsargā rīkojumu paketē, kas tiek apstrādāta pēc pusnakts. Šajā gadījumā būtisks rīkojumu skaits paliktu ārpus direktīvas aizsardzības jomas, un tādēļ tiek ierosināts vārdu „diena” aizstāt ar norādi uz „darba dienu, kā tā definēta sistēmas noteikumos”. Turklāt tiek pievienota norāde par „sistēmas operatoru”, lai paskaidrotu, kurš ir atbildīgs par informēšanu par maksātnespējas procesa sākšanu (norēķinu iestāde, galvenais darījumu partneris vai ieskaita centrs). 4. punkts (jauns). Lai NGD atbilstu sadarbspējas saiknēm, kas var veidoties kodeksa rezultātā, šajā punktā ieviests paskaidrojums par ievadīšanas brīdi sadarbspējīgu sistēmu gadījumā. Ja vien nav pilnīgi skaidrs, kuras sistēmas noteikumi ir piemērojami, sadarbspēja var pakļaut vienas sistēmas dalībniekus vai pat pašu sistēmu ietekmei, ko radījis kavējums citā sistēmā, ar kuru tai iedibināta sadarbspēja. Skaidrības trūkums par to, kuras sistēmas noteikumi jāpiemēro, kļūst arvien problemātiskāks, jo sistēmām arvien vairāk nepieciešama sadarbspēja (to veicina DpFIT un kodekss). NGD 5. pants Tāpat kā attiecībā uz „ievadīšanas brīdi”, ir ierosināts skaidri noteikt, ka sadarbspējīgu sistēmu gadījumā noteikumus par vienas sistēmas ievadīšanas brīdi neietekmē noteikumi citās sistēmās, ar kurām tā ir sadarbspējīga. NGD 9. pants Daudzu sistēmu darbības pamatā ir nodrošinājuma mehānismi, kuru dalībnieki, bieži vien automātiski, sistēmai nodrošina garantiju vai arī kur tiek veidots nodrošinājumu pūls, kas garantē norēķinu drošību neveiksmju gadījumā. NGD pašreizējā redakcijā sadarbspējas gadījumos šādu nodrošinājumu neaizsargā. Tādēļ ir ierosināts 1. punktā pievienot norādi par sistēmu. Turklāt dzēš vārdu „vēlāko”, kas divreiz lietots attiecībā uz Eiropas Centrālo banku. NGD 10. pants Ņemot vērā 2. panta o) apakšpunktā un 3. panta 1. punktā ierosinātos grozījumus, ir ierosināts, ka, paziņojot Komisijai par sistēmām, dalībvalstīm jānorāda arī sistēmas operators. Šis pienākums attiecas gan uz pašreizējām, gan nākotnes sistēmām. 2. pants — Grozījumi finanšu nodrošinājuma līgumu direktīvā („FND”) FND 1. pants „Priekšmets un piemērojuma joma” FND 1. panta 2. punktā ir iekļautas vairākas atsauces uz novecojušām Kopienas direktīvām, kas ir aizstātas ar citām direktīvām. Šajā punktā ierosinātie grozījumi ir tikai tehniski atjauninājumi. FND 1. panta 4) punkta a) apakšpunktā teikts, ka finanšu nodrošinājumu veido skaidra nauda vai finanšu instrumenti. Īstenojot FND, trīs dalībvalstis — Čehija, Francija un Zviedrija — par nodrošinājumu FND izpratnē izmantojamo aktīvu sarakstā ir iekļāvušas īpaša veida debitoru saistības, piemēram, kredītprasības vai citas prasības. Stājoties spēkā šai direktīvai, visā Kopienā tiks noteikta trešā kategorija — centrālo banku kredītoperāciju nodrošināšanai izmantojamās kredītprasības. 5. punkts. Ir aprakstīts atšķirīgs veids, kā apliecina nodrošinājuma sniegšanu kredītprasības veidā. Esošie veidi ar ierakstu kontā nododamu vērtspapīru vai skaidras naudas sniegšanai par nodrošinājumu attiecībā uz kredītprasībām nav piemēroti. Ņemot vērā prakses atšķirības un finanšu tirgu ieinteresētību nodrošināt vienkāršu kārtību, kas darbojas gludi, jābūt iespējai kredītprasības apliecināt, vienkārši iekļaujot tās nodrošinājuma ņēmējam iesniegtā prasību sarakstā bez sīka precizējuma par nodrošinājumam piedāvātās kredītprasības apgrozībā laišanas vai identificēšanas paņēmieniem. Šo sarakstu var iesniegt rakstveidā vai juridiski līdzvērtīgā veidā, arī elektroniski, jo dažu valstu centrālās bankas izmanto elektroniskus sarakstus. 6. punkts. Atšķirībā no skaidras naudas vai finanšu instrumentiem kredītprasības nav aizvietojamas. Tādējādi nodrošinājuma ņēmējs, kurš izmanto savas lietošanas tiesības, nevar nodrošinājuma devējam darījuma beigās atdot līdzvērtīgu nodrošinājumu. Tādēļ būtu atbilstīgi paskaidrot, ka 5. pantā paredzētās lietošanas tiesības neattiecas uz kredītprasībām. FND 2. pants „Definīcijas” 2. panta 1) punkta b) apakšpunkts. „Līguma par finanšu nodrošinājumu īpašumtiesību nodošanas veidā” definīciju papildina ar vārdiem „vai pilns prasījums uz”, lai skaidras naudas vai finanšu instrumentu īpašumu nošķirtu no „prasījuma” pēc kredītprasībām. 2. panta 1) punkta o) apakšpunkts — kredītprasības definīcijas. 2. panta 1. punkts ir papildināts ar jaunu o) apakšpunktu, kurā definēts „kredītprasības” jēdziens. Šeit piedāvāta plaša kredītprasības definīcija, ņemot vērā, ka dažādu ES valstu jurisdikcijā un tirgos kredītprasību īpašības var atšķirties. 2. panta 2) punkts. Šajā punktā paskaidrots, ka attiecībā uz kredītprasībām nodrošinājuma ņēmējam nodrošinājums nav tikai pati kredītprasība, bet arī iespēja no tās līdz tālākam paziņojumam saņemt ieņēmumus. FND 3. pants „Formālās prasības” Viens no kavēkļiem kredītprasību efektīvā izmantošanā ir nosacījums, ka izveide, derīgums vai pieņemamība par pierādījumu finanšu nodrošinājuma sniegšanai saskaņā ar finanšu nodrošinājuma līgumu ir atkarīga no kādas formālas darbības (piemēram, par nodrošinājumu iesniegtās kredītprasības reģistrēšanas vai ex ante paziņojuma parādniekam). Vairākās dalībvalstīs (piem., Grieķijā, Īrijā, Itālijā, Luksemburgā, Nīderlandē, Slovēnijā un Somijā) prasa ex ante paziņojumu, bet citās (piem., Austrijā, Beļģijā, Grieķijā, Spānijā un Slovēnijā) pastāv reģistrācijas sistēma. Vēl citās dalībvalstīs (piem., Apvienotajā Karalistē, Francijā, Portugālē un Vācijā) nav ne viena, ne otra. 3. panta 1. punkta (jauns teikums) nolūks ir nodrošināt, lai kredītprasību laišanu apgrozībā nebūtu iespējams anulēt, pamatojoties uz to, ka tā nav reģistrēta vai ka parādniekam par to nav paziņots. Tas nenozīmē, ka reģistrēšana vai parādnieka informēšana būtu jāaizliedz; drīzāk nolūks ir novērst risku, ka uz šāda pamata nodrošinājumu atzītu par nederīgu. Iespējams, ka dažās jurisdikcijās uzskata par derīgu reģistrēšanas un paziņošanas prasības atstāt spēkā citu apsvērumu, ne tikai darījuma derīguma dēļ (piemēram, apstrīdēšanas iespēju dēļ). 3. panta 3. punktā aplūkoti divi papildu jautājumi, kas paredzēti, lai atvieglotu kredītprasības kā nodrošinājuma izmantošanu. Pirmais jautājums ir saistīts ar iespējamību, ka nodrošinājumam iesniegtās kredītprasības parādnieks īsteno tiesības uz ieskaitu. Šāda iespēja var apdraudēt nodrošinājuma ņēmēju stāvokli atsevišķās jurisdikcijās, jo, ja parādnieks īsteno savas tiesības uz ieskaitu attiecībā uz kredītprasības kreditoriem un attiecībā uz personām, kam kreditori ir cedējuši, ieķīlājuši vai citādi laiduši apgrozībā kredītprasību kā nodrošinājumu, pats nodrošinājums var beigt pastāvēt. Tādēļ ir noteikts, ka parādniekiem pēc vēlēšanās jābūt iespējai likumīgas vienošanās ceļā atteikties no ieskaita tiesībām attiecībā uz šādām personām (un šādai piekrišanai būtu lielāks spēks nekā konfliktējošiem valsts tiesību noteikumiem). Otrs jautājums attiecas uz bankas noslēpumu. Dažās jurisdikcijās tas, ka sākotnējā kredītdevēja banka sniedz nodrošinājuma ņēmējam datus par parādnieku un kredītprasību, var būt bankas noslēpuma pārkāpums. Tādēļ vai nu puses atturētos kā nodrošinājumu iesniegt kredītprasības, vai arī nodrošinājuma ņēmēji nevarētu iegūt pietiekamu informāciju par kredītprasību vai parādnieku. Arī šajā gadījumā parādniekiem jābūt tiesīgiem likumīgi atteikties no savām bankas noslēpuma tiesībām attiecībā uz kreditoru, lai saskaņā ar līgumu kredītprasību laistu apgrozībā. Šie noteikumi nekādi nedrīkst ietekmēt ierosinātajā patēriņa kredītu direktīvā paredzētās individuālo patērētāju tiesības. Ja kreditora tiesības cedē trešai pusei, minētā direktīva patērētājiem paredz tiesības vērsties tiesā pret cesionāru par jebkuru aizsardzību, kas viņam bija pieejama pret sākotnējo kreditoru, tostarp ieskaitu. Turklāt patērētājs jāinformē par cesiju, izņemot gadījumus, kuros kreditors turpina apkalpot patērētāja kredītu. Patērētājam nav tiesību atteikties no tiesībām, ko viņam piešķir ierosinātā direktīva. Lai saglabātu šo patērētāja aizsardzības līmeni, arī gadījumos, kuros kredītlīgumi ir izmantojami kā nodrošinājums, minētie noteikumi nekādi neskar plānoto patēriņa kredītu direktīvu. FND 4. pants „Finanšu nodrošinājuma līgumu izpilde” 4. panta 3. punkts, „atsavināšana”. Šis noteikums ļauj dažām dalībvalstīm atteikties no atsavināšanas tiesībām nodrošinājuma ņēmējam. Atsavināšana būtībā nozīmē to, ka nodrošinājuma ņēmējs, ievērojot zināmus nosacījumus, izpildes gadījumā aktīvus var paturēt kā savu īpašumu, nevis pārdot. Tomēr neviena dalībvalsts šo iespēju nav izmantojusi. Tātad visas dalībvalstis patlaban izpildes gadījumā atzīst atsavināšanu par labu nodrošinājuma ņēmējam. Tādēļ 4. panta 3. punkts ir kļuvis lieks, un vienkāršošanas dēļ to svītro. 2008/0082 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA ar ko attiecībā uz saistītām sistēmām un kredītprasībām groza Direktīvu 98/26/EK par norēķinu galīgumu maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās un Direktīvu 2002/47/EK par finanšu nodrošinājuma līgumiem (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[13], ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu[14], ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[15], saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru[16], tā kā: 1. Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 19. maija Direktīva 98/26/EK par norēķinu galīgumu maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās[17] iedibināja režīmu, kas gan iekšzemes, gan ārzemju dalībniekiem garantēja pārveduma rīkojumu un ieskaita galīgumu un iespēju nodrošinājumu realizēt. 2. Komisija Eiropas Parlamentam un Padomei adresētajā Novērtējuma ziņojumā par norēķinu galīguma direktīvu 98/26/EK[18] secina, ka kopumā Direktīva 98/26/EK darbojas labi. Tajā uzsvērts, ka maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmu jomā, iespējams, briest būtiskas izmaiņas, un secināts, ka ir vajadzība precizēt un vienkāršot Direktīvu 98/26/EK. 3. Tomēr galvenās pārmaiņas ir augošais saikņu skaits starp sistēmām, kuras Direktīvas 98/26/EK sagatavošanas laikā darbojās gandrīz tikai neatkarīgi un valstu robežās. Šīs pārmaiņas ir viens no rezultātiem Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvai 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK[19], un Eiropas Rīcības kodeksam par ieskaitu un norēķiniem[20]. Lai pielāgotos šīm pārmaiņām, ir jāprecizē tādi jēdzieni kā sadarbspējīgas sistēmas un sistēmu operatoru atbildība. 4. Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 6. jūnija Direktīva 2002/47/EK par finanšu nodrošinājuma līgumiem[21] Kopienā radīja vienotu tiesisko regulējumu finanšu nodrošinājuma (pārrobežu) izmantošanai un tādējādi atcēla lielāko daļu formālo prasību, kas tradicionāli tiek piemērotas nodrošinājuma līgumiem. 5. Eiropas Centrālās bankas Padome nolēma no 2007. gada 1. janvāra noteikt kredītprasības kā atļautu nodrošinājuma veidu Eurosistēmas kredītoperācijām, un, lai maksimāli palielinātu šā pasākuma ekonomisko ietekmi, Eiropas Centrālā banka ieteica paplašināt Direktīvas 2002/47/EK darbības jomu. Eiropas Parlamentam un Padomei adresētajā Novērtējuma ziņojumā par Finanšu nodrošinājuma līgumu direktīvu 2002/47/EK[22] Komisija aplūkoja šo jautājumu un pievienojās Eiropas Centrālās bankas viedoklim. Kredītprasību izmantošana palielinās pieejamo nodrošinājumu portfeli, un Direktīvas 2002/47/EK tiesību normu saskaņošana sekmēs vienlīdzīgus noteikumus kredītiestādēm visās dalībvalstīs. Ja kredītprasību izmantošanu par nodrošinājumu vēl vairāk atvieglotu, tas dotu labumu arī patērētājiem/parādniekiem, jo kredītprasību izmantošana par nodrošinājumu radītu sīvāku konkurenci un uzlabotu kredītu pieejamību. 6. Lai atvieglotu kredītprasību izmantošanu, ir būtiski atcelt vai aizliegt tādus administratīvos noteikumus kā prasības par paziņošanu vai reģistrēšanu, kas liegtu cedēt kredītprasības. Līdzīgi, lai nepasliktinātu nodrošinājuma ņēmēju stāvokli, parādniekiem jānodrošina iespēja likumīgi atteikties no savām ieskaita tiesībām attiecībā uz kreditoriem. Tāda pati pieeja jāizmanto attiecībā uz vajadzību ieviest iespēju parādniekam atteikties no bankas noslēpuma noteikumiem, jo pretējā gadījumā nodrošinājuma ņēmējs var negūt pietiekamu informāciju, lai pareizi novērtētu attiecīgās kredītprasības. [Šie noteikumi neskar patēriņa kredīta direktīvu [......]. 7. Dalībvalstis nav izmantojušas Direktīvas 2002/47/EK 4. panta 3. punktā paredzēto izvēles iespēju atteikties no nodrošinājuma ņēmēja atsavināšanas tiesībām. Tāpēc šis noteikums jāsvītro. 8. Tādējādi atbilstīgi jāgroza Direktīva 98/26/EK un Direktīva 2002/47/EK, IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU. 1. pants Grozījumi Direktīvā 98/26/EK Direktīvu 98/26/EK groza šādi. 9. Direktīvas 1. pantu groza šādi: 10. 1. panta a) apakšpunktā vārdu „ECU” aizstāj ar vārdu „euro”; 11. 1. panta c) apakšpunktā otro ievilkumu aizstāj ar šādu tekstu: „- operācijām ko dalībvalstu centrālās bankas vai Eiropas Centrālā banka veic kā centrālās bankas.” 12. Direktīvas 2. pantu groza šādi: 13. 2. panta b) apakšpunktā pirmo un otro ievilkumu aizstāj ar šādu tekstu: „- kredītiestāde, kas definēta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/48/EK 4. panta 1. punktā[23], tostarp iestādes, kas uzskaitītas tās 2. pantā, - ieguldījumu sabiedrība, kas definēta Direktīvas 2004/39/EK[24] 4. panta 1. punkta 1) apakšpunktā, izņemot iestādes, kas uzskaitītas tās 2. panta 1. punktā, vai”; 14. 2. panta f) apakšpunktā vārdus „„dalībnieks” ir iestāde, galvenā darījumu otra puse, norēķinu iestāde vai ieskaita iestāde.” aizstāj ar šādiem vārdiem: „„dalībnieks” ir iestāde, galvenā darījumu otra puse, norēķinu iestāde, ieskaita iestāde vai sistēma.” 15. 2. panta g) apakšpunktu aizstāj ar šādu tekstu: „g) „netiešais dalībnieks” ir iestāde, galvenā darījumu otra puse, norēķinu iestāde, ieskaita iestāde vai sistēma, kam ir līgumattiecības ar iestādi, kura ir dalībniece sistēmā, kas izpilda pārveduma rīkojumus, kuri ļauj netiešajam dalībniekam veikt pārveduma rīkojumus, izmantojot sistēmu;” 16. panta h) apakšpunktu aizstāj ar šādu tekstu: „h) „vērtspapīri” ir visi instrumenti, kas norādīti Direktīvas 2004/39/EK 1. pielikuma C iedaļā;” 17. 2. panta m) apakšpunktu aizstāj ar šādu tekstu: „m) „nodrošinājums” ir visi realizējamie aktīvi, ieskaitot kredītprasības, kas izmantojamas par garantijām centrālo banku kredītoperācijās, ko dod kā nodrošinājumu (ieskaitot naudu, ko sniedz nodrošinājuma sakarā) saskaņā ar atpirkuma vai līdzīgu līgumu vai citādi, lai nodrošinātu tiesības un saistības, kas var rasties sakarā ar sistēmu, vai ko dod dalībvalstu centrālajām bankām vai Eiropas Centrālajai bankai;” 18. pievieno šādus n) un o) apakšpunktus: „n) „sadarbspējīga sistēma” ir sistēma, kas vienojas ar vienu vai vairākām sistēmām, paredzot kopēju risinājumu iedibināšanu, nevis vienkāršu esošo standarta pakalpojumu piedāvājumu savienošanu; o) „sistēmas operators” ir struktūra, kas ir atbildīga par sistēmas ekspluatēšanu ikdienā. Sistēmas operators var rīkoties arī kā norēķinu iestāde, galvenā darījumu otra puse vai ieskaita centrs.” 19. Direktīvas 3. pantu groza šādi: 20. 3. panta 1. punktu aizstāj ar šādu tekstu: „1. Pārveduma rīkojumiem un maksājuma ieskaitam ir tiesisks spēks, un tie ir trešām personām saistoši pat tad, ja sākta maksātnespējas procedūra pret dalībnieku vai sadarbspējīgu sistēmu, ja vien pārveduma rīkojumi ievadīti sistēmā pirms šādas maksātnespējas procedūras sākšanas saskaņā ar 6. panta 1. punktu. Ja izņēmuma kārtā pārveduma rīkojumi ir ievadīti sistēmā pēc maksātnespējas procedūru sākšanas un tos izpilda tajā pašā darba dienā (kā tā definēta sistēmas noteikumos), kurā sāktas procedūras, tiem ir tiesisks spēks un tie ir saistoši trešām pusēm vienīgi tad, ja pēc norēķina brīža sistēmas operators var pierādīt, ka tas nezināja un tam nebija pienākums zināt par šādas procedūras sākšanu.” 21. 3. pantu papildina ar šādu 4. punktu: „4. Sadarbspējīgās sistēmās katra sistēma nosaka savus noteikumus par ievadīšanas brīdi šajā sistēmā. Vienas sistēmas noteikumus par ievadīšanas brīdi neietekmē nekādi noteikumi citās sistēmās, ar kurām tā ir sadarbspējīga.” 22. Direktīvas 5. pantu papildina ar šādu daļu: „Sadarbspējīgās sistēmās ikviena sistēma nosaka savus noteikumus par atsaukšanas brīdi šajā sistēmā. Vienas sistēmas noteikumus par atsaukšanas brīdi neietekmē nekādi noteikumi citās sistēmās, ar kurām tā ir sadarbspējīga.” 23. Direktīvas 9. panta 1. punktu aizstāj ar šādu tekstu: „1. Sistēmas vai saistībā ar sistēmu piešķirta nodrošinājuma ņēmēja, vai dalībvalstu centrālo banku, vai Eiropas Centrālās bankas tiesības uz saņemto nodrošinājumu neietekmē maksātnespējas procedūras sākšana pret dalībniekiem vai nodrošinājumu sniegušo dalībvalstu centrālo banku vai Eiropas Centrālās bankas darījuma dalībniekiem. Šo tiesību īstenošanai šādu nodrošinājumu ir iespējams realizēt.” 24. Direktīvas 10. pantu aizstāj ar šādu tekstu: „10. pants Dalībvalstis norāda sistēmas un attiecīgo sistēmu operatorus, kas jāiekļauj šīs direktīvas darbības jomā, paziņo par tiem Komisijai un informē Komisiju par iestādēm, ko tās izvēlējušās saskaņā ar 6. panta 2. punktu. Sistēmas operators dalībvalstij, kuras likumi ir piemērojami, norāda sistēmas dalībniekus, iekļaujot jebkādus iespējamus netiešus dalībniekus, kā arī jebkādas pārmaiņas dalībnieku sastāvā.” 2. pants Grozījumi Direktīvā 2002/47/EK Direktīvu 2002/47/EK groza šādi. 25. Direktīvas 1. pantu groza šādi: 26. 1. panta 2. punkta b) apakšpunktu aizstāj ar šādu tekstu: „b) centrālā banka, Eiropas Centrālā banka, Starptautisko norēķinu banka, daudzpusējas attīstības banka atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/48/EK[25] VI pielikuma 1. daļas 4. iedaļai, Starptautiskais Valūtas fonds un Eiropas Investīciju banka;” 27. 1. panta 2. punkta c) apakšpunkta i)–iv) daļu aizstāj ar šādu tekstu: „i) kredītiestāde, kas atbilst definīcijai Direktīvas 2006/48/EK 4. panta 1. punktā, ieskaitot iestādes, kas uzskaitītas minētās direktīvas 2. pantā; ii) ieguldījumu sabiedrība, kas atbilst definīcijai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/39/EK 4. panta 1. punkta 1) apakšpunktā[26]; iii) finanšu iestāde, kas atbilst definīcijai Direktīvas 2006/48/EK 4. panta 5. punktā; iv) apdrošināšanas sabiedrība, kas atbilst definīcijai Padomes Direktīvas 92/49/EEK[27] 1. panta a) apakšpunktā, un dzīvības apdrošināšanas sabiedrība, kas atbilst definīcijai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/83/EK[28] 1. panta a) apakšpunktā;” 28. 1. panta 4. punkta a) apakšpunktu aizstāj ar šādu tekstu: „a) Finanšu nodrošinājumu obligāti veido skaidra nauda, finanšu instrumenti vai kredītprasības, kas izmantojamas par garantijām centrālo banku kredītoperācijās;” 29. 1. panta 5. punktu pēc otrās daļas papildina ar šādu teikumu: „Lai pierādītu par nodrošinājumu iesniegtas kredītprasības laišanu apgrozībā un identificēšanu, pietiek ar tās iekļaušanu prasību sarakstā, ko rakstveidā vai juridiski līdzvērtīgā veidā, tostarp elektroniski, iesniedz nodrošinājuma ņēmējam.” 30. pievieno šādu 6. punktu: „6. Šīs direktīvas 5. pantu kredītprasībām nepiemēro.” 31. Direktīvas 2. pantu groza šādi: 32. 2. panta 1. punktu groza šādi: (i) 1. punkta b) apakšpunktu aizstāj ar šādu tekstu: „b) „līgums par finanšu nodrošinājumu īpašumtiesību nodošanas veidā” ir līgums, ieskaitot atpirkšanas līgumus, saskaņā ar kuru nodrošinājuma sniedzējs pilnas īpašumtiesības uz finanšu nodrošinājumu vai pilnu prasījumu uz to nodod finanšu nodrošinājuma ņēmējam, lai nodrošinātu vai citādi segtu attiecīgo finansiālo saistību izpildi.” (ii) pievieno šādu o) apakšpunktu: „o) „kredītprasības” ir finanšu prasījumi, kuru pamatā ir līgums, saskaņā ar kuru kredītiestāde, kas atbilst definīcijai Direktīvas 2006/48/EK 4. panta 1. punktā, tostarp minētās direktīvas 2. pantā norādītās iestādes, izsniedz kredītu aizdevuma veidā.” 33. 2. panta 2. punktā otro teikumu aizstāj ar šādu teikumu: „Nodrošinājuma devēja tiesības uz finanšu nodrošinājuma aizstāšanu vai uz tā pārsnieguma saņemšanu, vai, kredītprasības gadījumā, uz ieņēmumu saņemšanu no tās līdz tālākam paziņojumam neskar finanšu nodrošinājumu, kas sniegts nodrošinājuma ņēmējam saskaņā ar šo direktīvu.” 34. Direktīvas 3. pantu groza šādi: 35. 3. panta 1. punktu papildina ar šādu daļu: „Ja par finanšu nodrošinājumu izmanto kredītprasības, dalībvalstis nedrīkst prasīt, lai to izveide, derīgums vai pieņemamība par pierādījumu finanšu nodrošinājuma sniegšanai saskaņā ar finanšu nodrošinājuma līgumu būtu atkarīga no kādas formālas darbības, piemēram, par nodrošinājumu sniegtās kredītprasības reģistrēšanas vai paziņojuma parādniekam.” 36. pievieno šādu 3. [un 4. ]punktu: „3. Dalībvalstis nodrošina, ka kredītprasību parādnieki ir tiesīgi rakstveidā vai tam juridiski līdzvērtīgā veidā likumīgi atteikties: (i) no savām ieskaita tiesībām attiecībā uz kredītprasības kreditoriem un personām, kam kreditors cedējis, ieķīlājis vai citā veidā laidis apgrozībā kredītprasību kā nodrošinājumu, un (ii) no savām tiesībām, kas izriet no noteikumiem par banku noslēpumu, kas pretējā gadījumā atturētu vai ierobežotu kredītprasības kreditoru sniegt informāciju par kredītprasību vai parādnieku nolūkā izmantot kredītprasību kā nodrošinājumu.” [Šīs direktīvas 4. panta 1., 2. un 3. punkts neskar patēriņa kredītu direktīvu .../xxx/EK.] 37. Svītro 4. panta 3. punktu. 3. pants Transponēšana 1. Dalībvalstis pieņem un vēlākais līdz 2009. gada 1. oktobrim publicē normatīvos un administratīvos noteikumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Tās tūlīt dara zināmu Komisijai minēto noteikumu tekstu, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu. Tās piemēro minētos noteikumus no 2010. gada 1. oktobra. Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce. 2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. 4. pants Stāšanās spēkā Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . 5. pants Adresāti Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Briselē, Eiropas Parlamenta vārdā — Padomes vārdā priekšsēdētājs priekšsēdētājs[pic][pic][pic] [1] OV L … [2] Direktīva 2002/47/EK par finanšu nodrošinājuma līgumiem, OV L 168, 27.6.2002., 43. lpp. un Direktīva 98/26/EK par norēķinu galīgumu, OV L 166, 11.6.1998., 45. lpp. [3] Rīcības kodekss pieejams Eiropas Komisijas tīmekļa vietnē: http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/docs/code/code_en.pdf. [4] Pamatnostādnes ir publicētas Komisijas vietnē: http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/docs/code/guideline_en.pdf. [5] OV L … [6] OV L … [7] OV L … [8] COM(2005) 657. [9] COM (2006)833. [10] http://europa.eu.int/comm/internal_market/financial-markets. [11] Padomdevēju un uzraudzības ekspertu grupa attiecībā uz ieskaitu un norēķiniem. [12] Sk. pievienoto pielikumu. [13] OV C […], […], […] lpp. [14] OV C […], […], […] lpp. [15] OV C […], […], […] lpp. [16] OV C […], […], […] lpp. [17] OV L 166, 11.6.1998., 45. lpp. [18] COM(2005) 657 galīgā redakcija/2, 4.7.2006. [19] OV L 149, 30.10.2004., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2007/44/EK (OV L 247, 21.9.2007., 1. lpp.). [20] http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/docs/code/code_en.pdf. [21] OV L 168, 27.6.2002., 43. lpp. [22] COM (2006) 833 galīgā redakcija, 20.12.2006. [23] OV L 177, 30.6.2006., 1. lpp. [24] OV L 145, 30.4.2004., 1. lpp. [25] OV L 177, 30.6.2006., 1. lpp. [26] OV L 145, 30.4.2004., 1. lpp. [27] OV L 228, 11.8.1992., 1. lpp. [28] OV L 345, 19.12.2002., 1. lpp.