KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS CENTRĀLAJAI BANKAI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI, REĢIONU KOMITEJAI UN EIROPAS INVESTĪCIJU BANKAI STĀVOKLIS VIENOTĀ TIRGUS INTEGRĀCIJĀ 2013. GADĀ Materiāls Gada izaugsmes pētījumam 2013. g. /* COM/2012/0752 final */





Ievads Integrēts vienotais tirgus ir svarīgs dzinējspēks ekonomikas attīstībai un darba vietu izveidei, un tas piedāvā papildu iespējas Eiropas pilsoņiem. Tādējādi tam ir galvenā loma stratēģijas "Eiropa 2020" mērķu sasniegšanā. Kā paziņots 2012. gada jūnijā pieņemtajā Komisijas paziņojumā par vienotā tirgus labāku pārvaldību[1], šā ziņojuma mērķis ir vienotā tirgus darbības pārraudzība Eiropas pusgada procesā. Tajā ir iekļauta analīze par vienotā tirgus integrāciju galvenajās jomās ar vislielāko izaugsmes potenciālu, t. i., pakalpojumu, tīklu un digitālās ekonomikas jomā[2]. Šā ziņojuma mērķis ir noteikt politikas prioritātes saistībā ar gada izaugsmes pētījumu 2013. gadam, kuras, ja dalībvalstis tās īstenotu, atraisītu vienotā tirgus izaugsmes potenciālu un likvidētu atlikušos šķēršļus, kas kavē tālāku integrāciju. Šis ziņojums arī aicina pastiprināt centienus nodrošināt labāku īstenošanu un tiesisko izpildi noteikumiem, kas jau ir spēkā. 1. Vienotā tirgus integrācijas pārbaude Likvidējot šķēršļus, kas kavē personu brīvu pārvietošanos un preču, pakalpojumu un kapitāla brīvu apriti, vienotais tirgus ļauj uzņēmumiem darboties plašākā mērogā, tādējādi veicinot to spēju radīt jauninājumus, izdarīt ieguldījumus, uzlabot ražīgumu un radīt darba vietas. Arvien lielāka konkurence, kas izriet no integrācijas procesa, darbojas kā spēcīgs stimuls, lai Eiropas patērētājiem tiktu piedāvāti daudzveidīgāki, lētāki un kvalitatīvāki ražojumi, kā apliecina Patērētāju tirgu progresa ziņojumi. Darbaspēka mobilitāte ir svarīga, lai veicinātu īstu Eiropas darba tirgu, kas ļauj panākt labu atbilstību starp darba devēju vajadzībām un darba meklētāju prasmēm, uzlabojot ES uzņēmumu ražīgumu un tādējādi izaugsmi un nodarbinātību un palīdzot novērst to, ka vienlaikus pastāv nemainīgi augsts bezdarba līmenis vairākās jomās un darbaspēka trūkums ātrāk augošajos ES reģionos. 1.1. Četras pamatbrīvības 1.1.1. Preces · 20 gadus pēc vienotā tirgus izveides sākuma preču tirgus integrācija joprojām attīstās, gan lēnākā tempā, un ES iekšējās tirdzniecības apjoms bija aptuveni 17 % no ES IKP 1999. gadā un gandrīz 22 % 2011. gadā. ES ārējā eksporta izaugsme ir bijusi dinamiskāka, bet tās vērtība ir tikai aptuveni 12 % no ES IKP. Tas norāda, ka iekšējam tirgum joprojām ir ievērojama nozīme no Eiropas uzņēmumu viedokļa un ka vēl ir uzlabojumu potenciāls, lai veicinātu izaugsmi ES iekšējā tirdzniecībā. · Šī vispārējā pozitīvā integrācijas tendence nomaskē visai atšķirīgo situāciju dažādās ES dalībvalstīs. Preču tirgu integrācijas ziņā vērojamas pozitīvas tendences, par ko liecina importa un eksporta attīstība ES iekšienē attiecībā pret IKP laikposmā no 1999. līdz 2011. gadam CZ, DE, HU, LT, LV, NL, PL, SI, SK, tomēr dažas negatīvas tendences vai stagnāciju var samanīt EL, ES, FI, FR, IE, LU un UK. Lielākajā daļā pirmās grupas valstu integrācijas padziļināšanās bija atpalicības pārvarēšanas procesa daļa, jo tās sāka no zema līmeņa atvērtības, kas bija krietni zemāks par to potenciālu. Attiecībā uz sasniegto integrācijas līmeni (attiecība starp ES iekšējo preču tirdzniecību un IKP), mazākās ES dalībvalstis ir dabiski atvērtākas, izņemot EL, CY, kas bija relatīvi noslēgtas, un tām seko PT un Ziemeļvalstis. · Aplūkojot to valstu grupu, kuru integrācija vienotajā tirgū pieaug, lielākā daļa valstu (PL un zināmā mērā CZ, SI, DE, SK un NL) kopš 90. gadu beigām ir pieredzējušas cenu konkurētspējas uzlabojumu[3]. LT un LV šajā laikposmā īpaši sekmīgi iesaistījās tirgos ar lielāku IKP izaugsmi. HU, šķiet, galvenokārt ir guvusi labumu no ārpuscenu konkurētspējas[4]. Gandrīz visās šajās valstīs plašāka integrācija iekšējā tirgū deva arī ar ES partnervalstīm īstenotās tirdzniecības bilances uzlabojumu. 1. diagramma. ES iekšējās preču tirdzniecības attīstība Datu avots — Eurostat. · Runājot par grupām ar pazeminošos vai stagnējošu integrāciju (ko izsaka ES iekšējo preču importa un eksporta attiecība pret IKP), ES un LU cieta gan no relatīvi zemā pieprasījuma pieauguma partnervalstu ekonomikā, gan arī no daļēja izmaksu konkurētspējas zuduma. Arī EL piedzīvoja izmaksu konkurētspējas pasliktināšanos. FI un UK bija problēmas ar ārpusizmaksu konkurētspēju. Šie ir faktori, kas izskaidro integrācijas attīstību no eksporta viedokļa, bet imports cieši korelē ar eksportu[5]. Tomēr daudzām no šīm valstīm negatīvā integrācijas tendence bija saistīta ar bilances pasliktināšanos viņu tirdzniecībā ar ES partnervalstīm[6]. · ES tagad straujāk integrējas ar trešām valstīm nekā iekšēji, un tas liecina par globalizācijas procesu un straujākas izaugsmes pieprasījumu daudzos jaunattīstības tirgos. Nav teikts, ka tā ir slikta zīme, jo ES iekšējo tirdzniecību un pasaules tirdzniecība viena otru neizslēdz. Dalībvalstis, kuras palielināja savu integrāciju pasaules ekonomikā, ir tās pašas, kuras ir uzrādījušas augstāko integrācijas dinamiku Eiropas Savienības iekšienē[7]. 2. diagramma. ES iekšējās un ārējās preču tirdzniecības salīdzinājums Datu avots — Eurostat. 1.1.2. Pakalpojumi · ES iekšējā pakalpojumu tirdzniecība lielā mērā bija līdzīga preču tirdzniecībai (3. diagramma). Tomēr integrācijas līmenis šajā nozarē, kas pārstāv vairāk nekā 70 % no visas tautsaimniecības, joprojām ir ievērojami zemāks nekā preču tirgū. Un patlaban nav atpalicības pārvarēšanas pazīmju. Tomēr cenu izkliedes augšupejošās tendences drīzāk norāda, ka ES iekšienē vēl joprojām pastāv šķēršļi pakalpojumu tirdzniecībai. Tā kā izkliedes līmeņa atšķirības lielā mērā ir dabiskas un tās izraisa daudz zemāka pakalpojumu pārnesamība, tirgojamība[8] un daudzveidība, tendenču atšķirības starp pakalpojumiem un precēm, kurās izkliede samazinājās, var liecināt par nepietiekamu konkurences līmeni šajā nozarē (4. diagramma). Ievērojamākās cenu atšķirības tendences ir bijušas vērojamas vecākajās ES dalībvalstīs. 3. diagramma. ES iekšējās pakalpojumu tirdzniecības attīstība Datu avots — Eurostat. 4. diagramma. Cenu izkliede visās ES dalībvalstīs Datu avots — Eurostat. · Tā kā daudzi pakalpojumi nav tirgojami, pakalpojumu tirgus galvenokārt tiek integrēts, veidojot uzņēmumus. Dati par ārvalstu kontroli uzņēmumos[9] liecina, ka pakalpojumu integrācijas pakāpe gandrīz visās dalībvalstīs bija zemāka nekā citās nozarēs (5. diagramma). Līdzīgi kā tirdzniecības atvērtības rādītājos, mazākas ekonomikas ir atvērtākas, izņemot CY, SI un PT, kas ir visnoslēgtākās, par spīti to nelielajiem izmēriem. IT ir vismazāk integrēta no lielajām ekonomikām, spriežot pēc datiem par kontroli ārvalstu uzņēmumos. 5. diagramma. Izveidotie uzņēmumi ES iekšienē pakalpojumu nozarē un citās nozarēs Datu avots — Eurostat. · Komisijas ikgadējais Patērētāju tirgu progresa ziņojums liecina, ka Eiropas patērētāju novērtējums tirgus rādītājiem parasti ir augstāks tirgos, kuri ir labāk integrēti[10]. Nākamajā diagrammā redzams, ka gandrīz visās dalībvalstīs patērētāju novērtējums mazāk integrētajos pakalpojumu tirgos ir zemāks nekā preču tirgos. 6. diagramma. Preču un pakalpojumu tirgu sniegums patērētāju vērtējumā Avots — Market monitoring survey 2012 (Commission, DG SANCO). 1.1.3. Kapitāls · ES iekšējie ieguldījumi ir galvenais integrācijas faktors, ar tiem uzņēmumi izveido savu darbību citās dalībvalstīs. Pārrobežu ieguldījumi arī ir viens no galvenajiem veidiem, kuros visā vienotajā tirgū tiek izplatīti jauninājumi. · Pēc ilgākas izaugsmes pārrobežu ieguldījumi līdz ar finanšu krīzi ir sabrukuši un, pretēji pārrobežu tirdzniecībai, nav pilnībā atguvušies. 7. diagramma. ES iekšējo tiešo ārvalstu ieguldījumu attīstība Datu avots — Eurostat. · Līdzīga negatīva integrācijas dinamika vērojama finanšu tirgos. Krīze ir ievērojami pastiprinājusi tirgus nestabilitāti, un finansiālās integrācijas indikatori atspoguļo to kopš 2007. gada. Finanšu sistēmā, it īpaši banku nozarē, vairākās valstīs ir sākusies pārstrukturēšana. Nevar izslēgt valsts mēroga risinājumus, kas ietver banku darbības sašaurināšanu līdz valstu robežām. Tomēr tas varētu daļēji likvidēt Eiropas finansiālās integrācijas priekšrocības un apdraudēt ekonomikas integrāciju kopumā. Daudz var gūt, ja izmaiņas tiks atbilstīgi koordinētas un iekļautas jaunajā uzraudzības un regulācijas satvarā, kas tiek izstrādāts ES līmenī. 1.1.4. Darbaspēks · Lai gan citās dalībvalstīs strādājošo ES pilsoņu skaits palielinās, darbaspēka mobilitāte visā Eiropā ir pārāk zema salīdzinājumā ar ES potenciālu un nav samērā ar to, ko varētu sagaidīt reālā vienotā darba tirgū. ES pilsoņu, kas ir ekonomiski aktīvi citā ES valstī, ir tikai 3,1 % no ES darbaspēka, un ikgadējais pieaugums ir tikai aptuveni 0,1 %. · Arī starptautiskie salīdzinājumi[11] liecina, ka pārrobežu mobilitāte starp ES dalībvalstīm ir ierobežota salīdzinājumā ar citiem reģioniem (piemēram, ASV, Kanādu un Austrāliju). Lai gan to var daļēji izskaidrot ar ļoti lielu valodu daudzveidību un institucionālo sistēmu atšķirībām, šie salīdzinājumi liecina, ka ir iespējams vēl vairāk paaugstināt ģeogrāfisko mobilitāti Eiropas Savienībā. · Saskaņā ar Eirobarometra pētījumu[12] 28 % darbspējīga vecuma ES pilsoņu apsver iespēju strādāt citā ES dalībvalstī, bet 15 % neapsver iespēju pārcelties, jo ir pārāk daudz šķēršļu. Vairāk nekā puse eiropiešu uzskata valodas un ģimenes aspektus par galvenajiem šķēršļiem Eiropas pilsoņu mobilitātei. Tomēr arī administratīvie šķēršļi, kā birokrātija, kvalifikācijas atzīšana un sociālais nodrošinājums, tiek minēti kā iemesli, kuru dēļ cilvēki neizvēlas strādāt citā ES dalībvalstī. Šķēršļus darbaspēka mobilitātei var izraisīt arī dažu papildu pensijas shēmas noteikumi, nodokļu šķēršļi, pārceļoties uz citām dalībvalstīm (pabalstu iegūšana, nodokļu atvieglojumi, nodokļu dubultā uzlikšana vai augstākas progresīvā nodokļa likmes nerezidentiem), un daudzu mobilo darba ņēmēju informētības trūkums savu tiesību un pienākumu jautājumos. · Nesenā Komisijas ziņojumā[13] arī uzsvērts, ka svarīgi ir makroekonomiskie mobilitātes dzinējspēki, piemēram, relatīvā ienākumu līmeņa atšķirības, ko apliecina tas, ka no nabadzīgākajām dalībvalstīm bijusi lielākā migrantu neto aizplūšana; sagaidāms, ka šā faktora loma samazināsies līdz ar atpalicības pārvarēšanas procesu. Citi, gan grūtāk pamanāmi makroekonomikas dzinējspēki, ir bezdarba līmeņa ilgtermiņa atšķirības. Turklāt ziņojumā norādīti arī sociālie un kultūras faktori, piemēram, migrantu kopienas tīkli, kas ietekmē migrācijas modeļus. 2. Izaugsmes un nodarbinātības veicinātāji vienotajā tirgū · Paziņojumā par vienotā tirgus labāku pārvaldību, ko Komisija pieņēma 2012. gada jūnijā[14], tā iesaka īstenot pasākumus, kas atraisītu vienotā tirgus potenciālu jomās, kur šis potenciāls ir vislielākais. Pamatojoties uz vairākiem ekonomiskiem rādītājiem, pakalpojumi, finanšu pakalpojumi[15], transports, digitālais tirgus un enerģētika tika atzītas par galvenajām jomām, kurās vajadzīga prioritāra politiska rīcība un vienotā tirgus labāka īstenošana[16]. · Līdztekus ir svarīgi uzlabot iekšējā tirgus darbību attiecībā uz rūpniecības ražojumiem, cita starpā nosakot trūkumus un šķēršļus, kas joprojām kavē ražojumu brīvu apriti, un uzlabojot tiesību aktu par ražojumiem kvalitāti un efektivitāti. Turklāt vienotajā preču tirgū ir cieši jāuzrauga "savstarpējās atzīšanas" piemērošana[17]. · Jūnija paziņojumā par vienotā tirgus labāku pārvaldību norādīts uz vajadzību nodrošināt vienotā tirgus noteikumu atbilstīgu transponējumu, īstenojumu un tiesisko izpildi, lai pilnīgi atraisītu tā potenciālu. Tajā ir noteikti vērienīgi mērķi ES tiesību aktu transponēšanai un ievērošanai, it īpaši iepriekš minētajās galvenajās jomās, bet ne tikai. Jaunākais iekšējā tirgus rezultātu apkopojums vēsta par nelieliem panākumiem, it īpaši tiesību aktu nepietiekamas ievērošanas pārvarēšanā[18]. Tomēr ir palielinājies to direktīvu skaits, kuru transponēšanas termiņš nokavēts par diviem gadiem vai vairāk. · Attiecībā uz svarīgākajām jomām jūnija paziņojumā aicināts piemērot nulles tolerances pieeju saistībā ar transponēšanas un īstenošanas noteikumiem. Pieprasītas paātrinātas pienākumu neizpildes procedūras, ja problēmas turpinās. Kā redzams pielikuma tabulā, tas vēl nav panākts. Tikai viena dalībvalsts (DK) jau sasniegusi visus 2012. gada jūnija paziņojumā noteiktos mērķus, bet vairāk nekā puse dalībvalstu nav sasniegusi vairāk kā trīs mērķus. Ilgākā kavēšanās ar direktīvu transponēšanu vērojama enerģētikas jomā, turpretim transports ir joma, kur vairumā dalībvalstu mērķi nav sasniegti gandrīz sistemātiski. · Dalībvalstīm ir vairāk jācenšas nodrošināt, ka indivīdi un uzņēmumi var efektīvi izmantot savas tiesības vienotajā tirgū, garantējot, ka dalībvalstu tiesas efektīvi piemēros un liks izpildīt vienotā tirgus tiesību aktus, un piedāvājot kvalitatīvu informāciju, e-pārvaldes instrumentus un procedūras, un ieguldot mehānismos, kas ātri atrisinās problēmas. Šajā jomā vēl daudz darāma[19]. Piemēram, joprojām netiek pietiekami izmantots SOLVIT potenciāls, lai gan tas ir galvenais instruments problēmu risināšanai valsts līmenī (apmēram 1300 gadījumu gadā), un tam par iemeslu daļēji ir nepietiekams personāls vairākos SOLVIT centros. · Jūnija paziņojumā arī aicināts ātri realizēt Vienotā tirgus aktā iekļautās galvenās darbības, kas veicina izaugsmi un vairo uzticēšanos[20]. 1.2. Pakalpojumu tirgi Tirgus rādītāji un šķēršļi ES integrācijai · Pakalpojumu direktīva ir vienotā tirgus integrācijas stūrakmens pakalpojumu jomā. Nesen veiktā pētījumā[21] aplēsts, ka varētu gūt papildu labumu no Pakalpojumu direktīvas, ja dalībvalstis paplašinātu direktīvas īstenošanas vērienu. Patiešām, pēc drosmīga scenārija, kad visas dalībvalstis tuvotos piecu labāko valstu[22] vidējam līmenim katrā nozarē esošo šķēršļu ziņā (kas ir tuvu visu Pakalpojumu direktīvas aptverto ierobežojumu atcelšanai), ekonomiskā ietekme varētu sasniegt 2,6 % IKP pieaugumu[23]. Lai izmantotu Pakalpojumu direktīvas izaugsmes potenciālu līdz 2015. gadam, Komisija šā gada jūnijā nāca klajā ar rīcības plānu[24]. Pakalpojumu direktīvā ir ietverti daži svarīgi un nepārprotami pienākumi[25], ko gandrīz puse dalībvalstu vēl joprojām nav izpildījusi. Piemēram, dažām no tām joprojām ir ierobežojumi pakalpojuma sniedzēja valstspiederības vai dzīvesvietas dēļ (piem., MT un SE — patentu aģentiem, IT, CY un PL — dažiem pakalpojumiem tūrisma nozarē). Attiecībā uz to, kā piemērot Pakalpojumu direktīvas pakalpojumu sniegšanas brīvības klauzulu, dalībvalstis lielākoties ir izmantojušas konservatīvu pieeju un turpina piemērot pārrobežu pakalpojumu sniedzējiem tādu pašu režīmu, kāds noteikts tajās dibinātajiem, tādējādi pakļaujot tos nepamatotai dubultai regulācijai, jo tiem jāievēro gan izcelsmes valsts, gan uzņēmējas valsts noteikumi, piemēram, attiecībā uz profesionālo apdrošināšanu. Turklāt vairākās dalībvalstīs vēl nav skaidrs, kādi noteikumi attiecas uz pakalpojumu sniedzējiem, kuri vēlas sniegt pārrobežu pakalpojumus uz laiku, pretstatā pakalpojumu sniedzējiem, kuri vēlas attiecīgajā valstī reģistrēt uzņēmumu (piemēram, BG, FI, IE, IT, LV, PL, RO, SI, SE). Tādas nenoteiktības dēļ var gadīties, ka pagaidu pakalpojumu sniegšanai piemēro tādu pašu režīmu kā reģistrētai uzņēmējdarbībai, tā radot pakalpojumu sniedzējiem dubulta regulējuma slogu, kas tādā pašā mērā kavē pārrobežu pakalpojumu sniegšanu. · Pakalpojumu nozares ietver daudzas profesijas, ko reglamentē valsts līmenī. Regulējums izpaužas kā šķēršļi iekļūšanai tirgū (piemēram, prasības konkrētu darbību veikšanu rezervēt īpaši kvalificētām personām) un/vai darbības veikšanas ierobežojumi (t. i., ierobežojumi profesionālās darbības veikšanai, kā prasības attiecībā uz uzņēmumu juridisko formu un kapitāla piederību). Dažās dalībvalstīs (BG, CY, DE, PL, SK, SI, SE) vēl aizvien pastāv arī prasības, kas nosaka tarifus atsevišķām profesijām (piemēram, inženieriem/arhitektiem, grāmatvežiem, nodokļu un patentu konsultantiem vai veterināriem). Lai gan profesiju reglamentāciju var pamatot ar vispārības interesēm, ES tā ir ļoti neviendabīga: katrā dalībvalstī reglamentēto profesiju skaits variējas no 47 līdz 368. Turklāt pastāv būtiskas atšķirības rezervēto darbību[26] jomā un prasītajā kvalifikācijas līmenī. Šajā kontekstā 2012. gadā ieteikumi konkrētām valstīm (CSR) jau ir adresēti astoņām dalībvalstīm (AT, CY, FR, DE, IT, PL, SI, ES) sakarā ar nepieciešamību samazināt regulatīvos šķēršļus profesionālajiem pakalpojumiem. Dažas dalībvalstis (īpaši PL, PT, IT, ES, CZ) šajā jomā ir uzsākušas reformas, kuru mērķis ir veicināt konkurenci, vienkāršot uzņēmējdarbības vidi vai samazināt bezdarbu, it īpaši jauniešu vidū. · Efektīvas pārvaldības instrumentiem ir izšķiroša nozīme, lai pilnībā realizētu integrācijas iespējas, ko vispārīgi sniedz vienotā tirgus tiesību akti un konkrēti — Pakalpojumu direktīva. Starp šiem svarīgajiem instrumentiem ir vienotie kontaktpunkti (PSC) un iekšējā tirgus informācijas sistēma (IMI). Situācija ar vienotajiem kontaktpunktiem dalībvalstīs ir ļoti atšķirīga. DK, EE, ES, LU, NL, SE, UK un LT ir visvairāk attīstītie kontaktpunkti, toties BG, EL, IE, RO un SI to izveide ievērojami atpaliek. Konkrētāk, vienoto kontaktpunktu sniegtajai informācijai par valsts noteikumiem galvenajās pakalpojumu nozarēs raksturīgas lielas atšķirības detalizācijas pakāpes un lietotājdraudzīguma ziņā. Turklāt daudzas administratīvās procedūras joprojām nav izpildāmas tiešsaistē, un tās nevar izpildīt pārrobežu lietotāji. IMI informācijas par pakalpojumiem apmaiņai joprojām ir raksturīgs zems kopējais daudzums. Gandrīz pusi no visām apmaiņām ierosinājusi DE, un tai ir arī visvairāk IMI reģistrēto varas iestāžu pakalpojumu vajadzībām. BE, DK, EE, FI, IE, NL, RO un UK 2012. gadā vēl nav nosūtījušas pieprasījumus. Visvairāk saņemto informācijas pieprasījumu ir izskatījušas PL, HU un UK. Starp pakalpojumu tirgiem nozares, kurām ir visnozīmīgākā ekonomiskā ietekme IKP un nodarbinātības ziņā un kuru izaugsmes potenciāls pārsniedz vidējo, ir šādas: uzņēmējiem sniegtie pakalpojumi (11,7 % no ES pievienotās vērtības 2009. gadā), mazumtirdzniecība un vairumtirdzniecība (11,1 %) un būvniecība (6,3 %). · Daudzās dalībvalstīs uzņēmumiem sniegto pakalpojumu nozarei joprojām ir raksturīgs stingrs regulējums. Piemēram, prasības, kas ierobežo brīvu izvēli attiecībā uz uzņēmuma formu un kas paredz zināma veida kapitāla piederību, var būt šķērslis pārrobežu profesionālo pakalpojumu attīstībai. Daži no šiem šķēršļiem ir padarīti mazāk ierobežojoši līdz ar Pakalpojumu direktīvas stāšanos spēkā (PL, DE, FR, CY un IT), bet citi nav ietekmēti (it īpaši AT, BE, BG, CZ, DK, FR, DE, IT, MT, PL, PT, RO, SK, SL un UK, visvairāk skarta šķiet jurista profesija). · Eiropas mazumtirdzniecības un vairumtirdzniecības nozarē ir raksturīgas atšķirības daudzu tirgu ekonomikas briedumā un piesātinātībā. Konkurenci mazumtirdzniecībā kavē atlikušie šķēršļi, piemēram, apgrūtinoši tiesību akti, kam var būt protekcionistiska motivācija, vai nesamērīgi ierobežojumi, ko uzliek veikala formai. 2012. gada ieteikumos konkrētām valstīm ir uzsvērta nepieciešamība likvidēt ierobežojumus mazumtirdzniecības nozarē (BE, FR, HU, ES). Dažas dalībvalstis (ES) jau ir sākušas reformas šajā jomā. CSR 2012. gadam kopumā ir arī uzsvērta nepieciešamība stiprināt konkurenci mazumtirdzniecības nozarē (BE, DK, FI). Dažas dalībvalstis prasa, lai uzņēmumi iziet "ekonomisko vajadzību pārbaudi". Tās ir pārbaudes, kas atļaujas piešķiršanu sasaista ar 1) saimnieciskas vajadzības vai tirgus pieprasījuma pierādījumu, 2) darbības potenciāla vai pašreizējās saimnieciskās ietekmes novērtējumu (piemēram, uz reģistrētajiem pakalpojumu sniedzējiem) vai 3) darbības piemērotības izvērtējumu saistībā ar plānošanas mērķiem, ko kompetentā iestāde ir noteikusi kā priekšnoteikumu izveidei. Šīs pārbaudes ir augsne patvaļīgiem lēmumiem un nepamatotiem ierobežojumiem un rada ievērojamas izmaksas uzņēmumiem. Šādas prasības ir aizliegtas saskaņā ar Pakalpojumu direktīvu, taču aizvien vēl pastāv RO, AT, EL, NL, HU un atsevišķos DE un ES reģionos. Mazumtirdzniecības veiktspēju var ietekmēt arī šķēršļi preču pārrobežu piegādei. Mazumtirgotāji ne vienmēr var brīvi izvēlēties sev preces par labākajām cenām visā Eiropā. Ir liecības par teritoriāliem piegādes ierobežojumiem, kas neļauj pirkt par zemākām cenām dažu valstu tirgos (LU un BE), jo īpaši attiecībā uz zīmolotiem izstrādājumiem. · Dinamiskas būvniecības nozares izveidi Eiropas Savienībā negatīvi ietekmē tas, ka uzņēmēji un speciālisti sastopas ar šķēršļiem tāpēc, ka trūkst savstarpējas atzīšanas shēmas attiecībā uz atļaujām vai tādu ekspertu sertifikāciju, kas sniedz specializētus pakalpojumus, piemēram, ēku ekoloģiskās sertifikācijas jomā. Piemēram, attiecībā uz atļauju izsniegšanas procedūrām, kas attiecas uz energoefektivitātes sertifikācijas pakalpojumu sniedzējiem, pārrobežu pakalpojumu sniegšana nešķiet iespējama BE, CY, LT, LV un MT. · Publiskais iepirkums ir nozīmīgs tirgus pakalpojumu nozarei — 2010. gadā uzņēmējdarbības iespējas iepirkuma procedūrās, uz kurām attiecas ES noteikumi, sasniedza aptuveni EUR 447 miljardus[27] (3,7 % no ES IKP) un pakalpojumu līgumi veidoja apmēram 42 % no šā kopskaita. Tomēr tikai 3,5 % no iepirkuma līgumiem, kas pārsniedz ES noteikto slieksni, tiek piešķirti pāri robežām[28] (pakalpojumiem šis īpatsvars ir vēl zemāks, t. i., 2 %), un saglabājas šķēršļi integrētam publiskā iepirkuma tirgum. Iepirkuma noteikumu labāka īstenošana dalībvalstīs varētu radīt ievērojamu efektivitātes pieaugumu. CSR 2012. gadā tika adresēti 5 dalībvalstīm (BG, CZ, DK, HU un SK). · Ņemot vērā publiskā iepirkuma svarīgumu, ir īpašas bažas, ka valsts varas iestādes paliek sliktākie maksātāji Eiropas Savienībā. Norakstītā parāda summa Eiropā 2012. gadā ir pieaugusi līdz 2,8 % no kopējā debitoru parāda, līdz bezprecedenta līmenim EUR 340 miljardi. Starpība starp ziemeļu un dienvidu dalībvalstīm stipri kavē ES vienotā tirgus integrāciju[29]. 2011. gada Maksājumu kavējumu novēršanas direktīva[30], ja to pienācīgi īstenos, ļaus izmantot EUR 180 miljardus gadā sakarā ar valsts iestāžu pienākumu samaksāt 30 dienu laikā, tādējādi ievērojami uzlabojot uzņēmumu naudas plūsmu un palīdzot pārvarēt saimniecisko krīzi. · No patērētāja viedokļa banku pakalpojumi privātklientiem paliek tirgu grupa ar vissliktākajiem rādītājiem, it sevišķi tādos jautājumos kā piedāvāto maksu un nosacījumu salīdzināmība, labākā darījuma izvēle vai pāriešana pie cita pakalpojumu sniedzēja[31]. Stingrs ES satvars[32], kas nodrošinās patērētājiem informāciju, tiesības un kompensācijas līdzekļus un atvieglinās piekļuvi banku pamatpakalpojumiem, ļaus privātklientu apkalpošanas nozarē plašāk iesaistīties visiem patērētājiem, it īpaši mazāk aizsargātajiem. Politikas prioritātes · Dalībvalstīm būtu jākoncentrējas uz šādām galvenajām prioritātēm. o Padarīt savus tiesību aktus pilnībā saderīgus ar Pakalpojumu direktīvu, jo īpaši izpildot visus tās nepārprotamos pienākumus. o Pieņemt vērienīgāku pieeju Pakalpojumu direktīvas īstenošanā: - pārskatīt atlikušo prasību nepieciešamību un samērīgumu, jo īpaši to, kas nosaka tarifus atsevišķām profesijām un ierobežo uzņēmumu struktūru un kapitāla piederību; - veikt pārskati par pakalpojumu sniegšanas brīvības klauzulas piemērošanu galvenajās nozarēs, proti, būvniecībā, pakalpojumos uzņēmumiem un tūrismā. Šādai pārskatei būtu jāizpaužas kā sistemātiskam salīdzinošās novērtēšanas procesam, kurā palīdz Komisija un kura mērķis ir likvidēt atlikušos nevajadzīgos, nepamatotos un nesamērīgos ierobežojumus. o Novērtēt, cik pamatotas ir prasības, kas ierobežo piekļuvi reglamentētajām profesijām un darbu tajās, ieskaitot profesionālo organizāciju lomu, un atcelt vai atvieglot šīs prasības, ja tās ir nepamatotas. Šādā novērtēšanā būtu jāiekļauj pārskate par jaunu reglamentēto profesiju ieviešanas kritērijiem. o Stiprināt konkurenci mazumtirdzniecības nozarē, pazeminot šķēršļus un samazinot darbības ierobežojumus. It sevišķi būtu sistemātiski jāatceļ ekonomisko vajadzību pārbaudes. o Uzlabot vienotos kontaktpunktus, lai tie kļūtu par pilntiesīgiem e-pārvaldes instrumentiem, kas spēj adekvāti reaģēt uz pakalpojumu sniedzēju un saņēmēju vajadzībām. Konkrēti, lai uzlabotu to lietotājdraudzīgumu, ir jāpanāk, lai vienotie kontaktpunkti aptvertu visa uzņēmējdarbības cikla procedūras un būtu daudzvalodīgi. o Iespējami drīz transponēt Maksājumu kavējumu novēršanas direktīvu (transponēšanas termiņš dalībvalstīm ir 2013. gada 16. marts). 1.3. Enerģijas tirgi Tirgus rādītāji un šķēršļi ES integrācijai · ES enerģētikas nozares IKP daļa kopš 2000. gada ir augusi un pēdējos gados ir pārsniegusi 2,5 %[33]. Tomēr šis rādītājs nepilnīgi atspoguļo nozares nozīmi tautsaimniecībā, jo tā nodrošina būtiskus ražošanas līdzekļus visām citām nozarēm, tā ievērojami ietekmējot to izmaksu konkurētspēju. · Iekšējais enerģijas tirgus lēni, bet pārliecinoši sāk nest augļus[34]. Elektroenerģijas vairumcenas Eiropas Savienībā ir augušas mazāk nekā pasaules primārās enerģijas cenas un mazāk nekā inflācija. Gāzes vairumcenas ir bijušas ievērojami zemākas tajās dalībvalstīs, kurās tirgi darbojas labāk. Gāzes piegāde mazumtirdzniecības patērētājiem ir bijusi daudz izturīgāka pret pagaidu apjoma samazinājumiem eksportētājvalstīs, pateicoties elastīgākai infrastruktūrai un skaidriem cenu signāliem Eiropas Savienībā. · Taču vēl nav sasniegts viss. Energopakalpojumu (gan gāzes, gan elektroenerģijas) rādītāji jaunākajā Patērētāju tirgu progresa ziņojumā bija zemāki par vidējiem, bet elektroapgāde bija viena no 5 vājākajām nozarēm (no 30)[35]. Turklāt enerģijas tirgi kopumā tiek uzskatīti par nepārredzamiem vai nepietiekami atvērtiem pret jaunpienācējiem[36]. · Uz integrācijas trūkumu enerģijas tirgū norāda arī tas, ka visā ES ir zema elektroenerģijas un gāzes mazumcenu konverģence un visdārgākajās dalībvalstīs samaksātā cena vairākkārt pārsniedz lētākajās samaksāto cenu. Tam ir vairāki iemesli: cenu regulēšana vairākās dalībvalstīs (BG, CY, DK, EE, FR, EL, HU, LT, MT, PL, PT, RO, SK, ES), nepietiekama piegādes diversifikācija, pārrobežu starpsavienojumu ierobežotība, tīklu izmaksu, nodokļu un darbaspēka izmaksu atšķirības. Regulētās cenas neveido konkurences vidi, kurā tiek veikti tādi ieguldījumi, kādi vajadzīgi. Investori šādu situāciju uztver kā politiskās iejaukšanās pazīmi, kas kavē ieguldījumus. Turklāt regulētās cenas tādā līmenī, kas ir zem tirgus cenas, var novest pie tarifa, kas nav ekonomiski ilgtspējīgs piegādātājiem un kura izmaksas galu galā sedz patērētāji kopumā. Turklāt regulētās cenas arī nerada stimulus energoefektivitātei. Dalībvalstīs atšķiras mazumtirdzniecības konkurences līmenis, galvenais tirgus koncentrācijas rādītājs (HHI[37]) ir ļoti augsts (vairāk par 5000) EL, PT, EE, LT, LV, IT un FR. Dienvidu un austrumu valstīs piegādātāja maiņas rādītāji ir zemi. Kopumā patērētāju novērtējums elektroenerģijas tirgiem ir zems, pat tajās dalībvalstīs, kur ir visai liberalizēti enerģijas tirgi, jo tiek uzskatīts, ka trūkst pārredzamības, un ir neapmierinātība ar klientu apkalpošanu[38]. · Vairumtirgos cenu konverģence ir lielāka nekā mazumtirgos. Elektroenerģijas tirgus likviditāte pēdējos gados ir palielinājusies, un tas labvēlīgi ietekmē elektroenerģijas vairumtirgus darbību un konkurenci. Tirgus integrāciju nostiprina arī tirgu savienošanas[39] palielinājums (šī sistēma pastāv 17 dalībvalstīs). Tirgu savienojumu trūkums neļauj cenām darboties kā efektīviem signāliem elektroenerģijas plūsmu virzīšanai no tirgus uz tirgu. Šis integrācijas palielinājums varētu izskaidrot, kāpēc elektroenerģijas vairumcenas ES nepalielinājās vienlaicīgi ar fosilo degvielu cenu straujo kāpumu pēdējos gados. · Joprojām ir vajadzīgi ievērojami ieguldījumi enerģētikas infrastruktūrā, piemēram, pārvades cauruļvados un elektroenerģijas tīklos, glabāšanā/akumulācijā un sašķidrinātas dabasgāzes projektos, lai pabeigtu iekšējo gāzes un elektrības tirgu un gādātu par piegādes drošību. Tālab 2012. gadā 11 dalībvalstīm (BG, DE, EE, ES, FR, HU, IT, LT, LV, MT un PL) ir adresēti CSR attiecībā uz nepieciešamību palielināt elektroenerģijas un/vai gāzes starpsavienojumus. Elektrības jomā vajadzība pēc ieguldījumiem ražošanā atspoguļo pieaugošo pieprasījumu pēc elektroenerģijas un saistošos atjaunojamās enerģijas mērķus 2020. gadam. Atjaunojamo resursu optimāla izmantošana prasa pietiekamus starpsavienojumus un viedākus tīklus, ieskaitot akumulācijas jaudas un rezerves ražošanas infrastruktūru. Šķēršļi ieguldījumiem attiecas uz atļauju piešķiršanas procedūrām dalībvalstīs, finansējumu un tiesisko regulējumu. Komisija novembrī ir sākusi sabiedrisko apspriešanu par elektroenerģijas piegādes drošību un ražošanas pietiekamību. · Trešā enerģētikas pakete[40] ir gāzes un elektroenerģijas tirgu integrācijas stūrakmens. Tomēr kavējas tās transponēšana un izpilde. Līdz 2012. gada 25. oktobrim vairākas dalībvalstis vēl nav paziņojušas par vienas vai abu trešās enerģētikas tiesību aktu paketes direktīvu pilnīgu transponējumu. Ir veikta arī to pasākumu pārbaude, par kuriem paziņojušas dalībvalstis, kuras ir ziņojušas par pilnīgu transponēšanu, un tiks veikti pasākumi gadījumā, ja transponēšana tiks uzskatīta par nepilnīgu. Sīkāka informācija ir dota pielikumā. Sekmīga tiesību aktu īstenošana sastopas ar grūtībām vairākos jutīgos jautājumos, t. i: i) pārvades tīklu atsaiste, ii) patērētāju aizsardzības jautājumi (tostarp mazaizsargāto patērētāju efektīva aizsardzība) un iii) valstu regulatīvo iestāžu neatkarība un pilnvaras, ņemot vērā to, ka direktīvu neatkarības prasības ir ļoti stingras. · Enerģētikas infrastruktūras tiesību aktu paketes[41] straujai pieņemšanai un īstenošanai un pirmā ES mēroga vispārējas intereses enerģētikas infrastruktūras projektu saraksta pieņemšanai ir svarīgākā nozīme drošas un finansiāli pieejamas enerģijas piegādē nākotnē. · Runājot par energoefektivitāti, lielākais enerģijas taupīšanas potenciāls ir ēkas, jo tās patērē 40 % no ES kopējās enerģijas. Enerģijas patēriņa samazināšana šajā jomā tādēļ ir prioritāte saskaņā ar stratēģijas "20-20-20" energoefektivitātes daļas mērķiem klimata un enerģētikas jomā, kā arī sasniegumu mēraukla būvniecībai Eiropas resursu efektīvas izmantošanas ceļvedī[42]. Laicīga un pienācīga transponēšana un ātra īstenošana uz galveno tiesību aktu pamata šajā jomā ir svarīga, lai šie mērķi varētu īstenoties. Arī būvniecības nozarei ir svarīga nozīme šo mērķu sasniegšanā. Jaunās tehnoloģijas paver plašas iespējas ne tikai jaunajiem namiem, bet arī esošo ēku miljonu renovācijai, krasi uzlabojot to energoefektivitāti. Politikas prioritātes · Lai panāktu integrētus un labi funkcionējošus enerģijas tirgus, dalībvalstīm būtu jākoncentrējas uz šādām galvenajām prioritātēm. o Laicīgi un vispārēji transponēt trešās enerģētikas tiesību aktu paketes direktīvas un pareizi piemērot trešās enerģētikas tiesību aktu paketes regulas, ja tās to vēl nav izdarījušas, lai Eiropas patērētāji un uzņēmumi no tām saņemtu vislielāko ieguvumu. Transponēt un īstenot galvenos tiesību aktos energoefektivitātes jomā, it īpaši Energoefektivitātes direktīvu. o Analizēt, vai trūkst investīciju ražošanā un kāpēc ražošanas un patēriņa modeļi būtiski mainās. Lai izvairītos no iekšējā enerģijas tirgus sadrumstalotības, dalībvalstīm pirms iejaukšanās plānošanas būtu jācenšas panākt atklāto problēmu pārrobežu risinājumus. o Stiprināt patērētāju iespējas, ļaujot viņiem izdarīt apzinātu izvēli un palielinot stimulus uz energoefektīvu rīcību. o Pakāpeniski atcelt cenu regulēšanu, vienlaikus nodrošinot ciešu konkurenci un stiprinot mazāk aizsargāto patērētāju aizsardzību. Cenu regulējuma pakāpeniska atcelšana dotu pareizos cenu signālus, kas nepieciešami, lai nodrošinātu pietiekamus ieguldījumus un veicinātu energoefektivitāti. Ilgākā laika posmā tas nodrošinātu patērētājiem lielāku izvēli un ilgtspējīgas tirgus cenas. o Nozaru tiesību akti un regulējums jāpapildina ar konkurences noteikumu nepārtrauktu izpildi enerģētikas nozarē, lai radītu efektīvākus enerģijas tirgus, kuros būtu lielāka konkurence. 1.4. Transporta tirgi Tirgus rādītāji un šķēršļi ES integrācijai · Transporta nozare ir galvenā izaugsmes un konkurētspējas joma, ne vien tās lieluma dēļ (veido aptuveni 5 % no ES kopējās pievienotās vērtības), bet arī tādēļ, ka tās funkcijās ietilpst pārējo tautsaimniecības nozaru apkalpošana. Efektīvi un ilgtspējīgi transporta pakalpojumi, atbilstoša infrastruktūra un modernas tehnoloģijas ir priekšnoteikums labi funkcionējošam iekšējam tirgum un visu reģionu spēka izmantošanai. · Rīcības aizkavēšanās dēļ transports, it īpaši daži transporta veidi, atpaliek no citām nozarēm tirgus atvērtības un vispārējo darbības rādītāju ziņā. Tirgus atvērtība ir neviendabīga dažādos transporta veidos (gaisa, dzelzceļa, autoceļu un jūras), un īsta transporta pakalpojumu iekšējā tirgus izveide joprojām ir nepilnīga un nepietiekama, lai tiktu galā ar augošo pieprasījumu. · Integrācijas trūkums ir daļēji saistīts ar grūtībām laicīgi un pienācīgi transponēt un īstenot galvenos tiesību aktus šajā jomā (sk. pielikumu), it īpaši autotransporta un dzelzceļa transporta un kuģošanas drošības jomā. Iekšējā tirgus principu piemērošanai ostu nozarē, it īpaši uzņēmējdarbības brīvības ierobežojumiem ostās, arī tiek veltīta liela uzmanība. Aviācijas nozarē piekļuve apkalpošanas uz zemes pakalpojumu tirgum joprojām rada problēmas vairākās dalībvalstīs. Pārkāpumi it īpaši saistās ar tirgus pieejamības grūtībām jaunpienācējiem un pakalpojumu sniedzēju atlases konkursa procedūrām, kas nav uzskatāmas par atbilstīgām ES tiesību aktiem. Rezultāts ir neviendabīgs ES patērētāju novērtējums[43], kurā gaisa satiksmes pakalpojumi ieņem 5. vietu (no 30) 2012. gada pakalpojumu tirgu klasifikācijā, bet dzelzceļa pakalpojumi ieņem tikai 27. pozīciju. · Situācijas dažādība tirgus atvērtības un konkurences aspektā ir atspoguļota 2012. gada CSR, proti, ieteikumi veicināt konkurenci un atvieglināt ienākšanu tirgū jauniem uzņēmumiem ir adresēti tām dalībvalstīm, kuras ir galvenie dalībnieki ES transporta tīklā (AT, BE, FR, DE un IT), turpretim ieteikumi stiprināt administratīvo jaudu un tirgus regulēšanu transporta nozarē ir adresēti BG un PL. Vispārīgāk runājot, vairākās dalībvalstīs joprojām pastāv šķēršļi ienākšanai tirgū un regulatīvais slogs transporta tirgos, it īpaši attiecībā uz lielām un/vai tranzīta valstīm (DE, FR, IT, ES, un AT), un tie bremzē ES ekonomiku kopumā. · Joma, kurā vājās vietas joprojām ir visredzamākās, ir dzelzceļa pakalpojumu iekšējais tirgus. Lai gan dzelzceļa kravu pārvadājumu tirgus ir pilnībā atvērts konkurencei kopš 2007. gada un starptautisko pasažieru pārvadājumu pakalpojumu tirgus — kopš 2010. gada, iekšzemes pasažieru pārvadājumi joprojām lielā mērā ir slēgti konkurencei. Turklāt tas, ka trūkst konkurentu vēsturiskajiem operatoriem, kuri bieži vien faktiski ir monopolsituācijā iekšzemes tirgū, ir viens no iemesliem, kas izskaidro dzelzceļa transporta pakalpojumu zemo kvalitāti un efektivitāti, kas atspoguļojas arī ļoti zemā patērētāju tirgus novērtējumā. · Par spīti ES tiesību aktiem, kas piešķir piekļuvi dzelzceļa kravu un pasažieru starptautisko pārvadājumu pakalpojumu tirgum, joprojām pastāv ienākšanas grūtības jauniem dalībniekiem, it īpaši FR un IT, savukārt DE institucionālā struktūra negarantē efektīvu konkurenci. Tirgus atvēršanas process vislabāk attīstīts ir DK, SE, UK, kurās visās dzelzceļa tirgus daļa ir augusi. SE un UK kopā ar DE arī ir vienīgās dalībvalstis, kas visus sabiedrisko pakalpojumu līgumus piešķir uz konkursa pamata. · Ostas pakalpojumu sniegšana joprojām ir sadrumstalota. ES uzņēmumiem ostu un terminālu izmaksas var veidot līdz pat 25 % no kopējām loģistikas izmaksām ķēdē "no durvīm līdz durvīm". Tādās valstīs kā DE, NL, FI vai DK ostas ievērojami paaugstina valsts kopējo loģistikas veiktspēju laika, izmaksu un uzticamības ziņā[44]. No otras puses, nepietiekama savienojamība, birokrātija un šķēršļi iekļūšanai tirgū, kas kavē privātā sektora iesaistīšanos — tehniskie navigācijas un kravu pārkraušanas pakalpojumi bieži vien ir ierobežoti līdz monopoliem vai dažiem reģistrētajiem operatoriem — darbojas kā tirdzniecības šķēršļi citās Eiropas ostās, jo īpaši Vidusjūras, Melnās jūras un Baltijas jūras reģionā. · Atšķirībā no citiem transporta veidiem tuvsatiksmes kuģošana starp dalībvalstu ostām joprojām bieži vien tiek uzskatīta par tādu, kas šķērso iekšējā tirgus ārējās robežas, tādējādi pieprasot plašas administratīvās procedūras. Turklāt godīga konkurence starp ostām prasa līdzvērtīgus konkurences apstākļus — informācijai par finanšu līdzekļiem, ko valsts varas iestādes dara pieejamus ostai, vajadzētu būt pārredzamai, tāpat arī nosacījumiem, ar kuriem ostas iestādes pakalpojumu sniedzējiem piešķir piekļuvi tirgum. · Līdz šim tirgus atvēršana ir bijusi ļoti veiksmīga aviācijā, kur liberalizācija 90. gados izraisīja nepieredzētu izaugsmi gan pārvadāto pasažieru skaita ziņā, gan apkalpoto maršrutu skaita ziņā ES robežās, kā arī ievērojami samazinājās biļešu cenas. Tomēr Eiropas gaisa telpa joprojām ir sadrumstalota, un tas rada papildu izmaksas aviosabiedrībām un klientiem un ir saimnieciskās neefektivitātes cēlonis. Šajā sakarā Eiropas vienotās gaisa telpas pabeigšana ir viens no galvenajiem Eiropas vienotās transporta telpas izveides elementiem. It īpaši, patiesu funkcionālo gaisa telpas bloku radīšana apvienotu Eiropas gaisa telpu un ievērojami optimizētu aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanu tajā. Turklāt piedāvājuma konsolidācija, ja tā pilnībā atbilst konkurences noteikumiem un principiem, ko piemēro uzņēmumu apvienošanai un aliansēm, var sekmēt saimnieciskās efektivitātes pieaugumu gaisa satiksmes nozarē. · Starptautiskajos autopārvadājumos tirgus atvēršana ir bijusi ļoti veiksmīga. Starptautiskie kravas autopārvadājumi 2000.–2010. gadā palielinājās par 35 % (salīdzinājumā ar 8 % pieaugumu valstu pārvadājumu tirgū). Tomēr aizvien vēl pastāv vairāki nozīmīgi kabotāžas[45] ierobežojumi, kas ir traucēklis optimālai transporta piedāvājuma un pieprasījuma saskaņošanai. · Iekšējo ūdensceļu pārvadājumu tirgus tiek liberalizēts kopš 90. gadiem. Konkurence iekšējos ūdensceļos ir pastiprinājusies, un frakts cenas ir samazinājušās. Tomēr joprojām pastāv šķēršļi saistībā ar iespējām strādāt šajā profesijā. Politikas prioritātes · Lai likvidētu šaurās vietas, kas traucē izveidot īstenu iekšējo satiksmes tirgu, dalībvalstīm būtu jākoncentrējas uz šādām galvenajām prioritātēm. o Nodrošināt laicīgu un kvalitatīvu transporta tiesību normu kopuma transponēšanu, it īpaši attiecībā uz autoceļu, dzelzceļu un kuģošanas drošību. o Atvērt konkurencei iekšzemes dzelzceļa pasažieru pārvadājumu pakalpojumus un nodrošināt, ka institucionālā struktūra pieļauj efektīvu konkurenci dzelzceļa tirgos, nodrošinot vienlīdzīgu piekļuvi infrastruktūrai. o Likvidēt birokrātiju un šķēršļus iekļuvei tirgū ostas pakalpojumu nozarē (it īpaši Vidusjūras, Melnās jūras un Baltijas jūras reģionā). o Paātrināt Eiropas vienotās gaisa telpas īstenošanu (piemēram, sekmīgi īstenojot funkcionālos gaisa telpas blokus), lai uzlabotu aviācijas drošību, jaudu, efektivitāti un ietekmi uz vidi. o Nodrošināt plašākas kabotāžas iespējas ārvalstu autopārvadātājiem. 2.4. Digitālie tirgi Tirgus rādītāji un šķēršļi ES integrācijai · Internets, it īpaši platjoslas internets, ir platforma milzīgam lietotņu izaugsmes potenciālam, piemēram, e-komercijā un mākoņdatošanā — ir aprēķināts, ka 10 procentpunktu pieaugums ātrgaitas internetā rada ikgadēju IKP uz vienu iedzīvotāju pieaugumu par 1–1,5 procentpunktiem[46]. · Platjoslas pastāvīgā izaugsme ir bijusi iespējama, pateicoties arvien augošajai konkurencei, ko rada ES elektronisko sakaru tiesiskā regulējuma īstenošana, attiecīgi samazinot pakalpojumu mazumcenas. Jaunie operatori 2011. gadā pārdeva divas trešdaļas no visām jaunajām fiksētajām līnijām. Tomēr arvien saglabājas cenu starpība starp dalībvalstīm, norādot, ka iekšējais tirgus šajā nozarē joprojām ir nepilnīgs. · Infrastruktūras pieejamība platjoslas internetam ir vēl viens svarīgs faktors digitālās ekonomikas attīstībai. Turpināja samazināties platjoslas plaisa, ar ko mēra izplatības izkliedi un izmantojuma līmeni dažādās ES valstīs. Lauku apvidu aptvērums joprojām ir problēma, it īpaši PL, BG, DE[47] un SI. Lai gan platjoslas pieslēgumu kopējā skaita pieaugums samazinās, virzība uz lielāku ātrumu ir skaidra un ātrumi ir ievērojami palielinājušies. · Papildus visuresoša pārklājuma nodrošināšanai ir svarīgi, lai dalībvalstis turpinātu veicināt efektīvus ieguldījumus ātrā un īpaši ātrā platjoslā saskaņā ar veiktspējas mērķiem, kas norādīti Digitalizācijas programmā. Tas prasa pienācīgus stimulus ieguldījumiem, it īpaši — paredzamu un efektīvu tiesisko regulējumu, kas saistīts ar spēcīgiem, neatkarīgiem regulatoriem un mērķtiecīgu vispārības atbalstu vajadzības gadījumā. · Mobilo sakaru nozarē ir vislielākā konkurence visā telesakaru tirgū. Mobilā platjosla strauji pieauga 2011. gadā, kad izplatība 2012. gada janvārī sasniedza 43 % iedzīvotāju pretstatā 26,8 % 2011. gada janvārī, bet palika ievērojamas atšķirības starp dalībvalstīm[48]. Gan vadošo, gan otro operatoru tirgus daļas ir mazliet samazinājušās. Tomēr augsts koncentrācijas līmenis joprojām novērojams CY (tikai divi operatori), kam seko LU un SI. Turklāt zināmas mobilā tirgus daļas (t. i., viesabonēšana) lielā mērā ir neuzņēmīgas pret konkurenci, tāpēc strukturālā reforma jānodrošina leģislatīvai intervencei. · Tomēr gaidāmais eksponenciālais pieaugums būs iespējams tikai tik ilgi, kamēr būs pieejams pietiekams spektrs. Ņemot vērā pašreizējos pakalpojumu un līdz ar tiem spektra izmantošanas izaugsmes rādītājus, dalībvalstīm ir jādara pieejams pilnībā harmonizēts spektrs un jānodrošina tā efektīva izmantošana. 800 MHz joslā tas attiecas uz BE, BG, CZ, EE, EL, ES, CY, LV, LT, HU, MT, PL, RO, SI, SK, FI un UK. Kaut arī vairākas no šīm dalībvalstīm ir pieteikušās uz atkāpēm, ir jādara viss, lai iespējami ātrāk izbrīvētu šo joslu un darītu to pieejamu bezvadu platjoslai. · Lai gan ir paredzams, ka "interneta ekonomika" ES-27 valstīs palielināsies no 3,8 % no IKP 2010. gadā līdz 5,7 % 2016. gadā[49], pārrobežu e-komercijas progress joprojām ir ļoti mazs. 2011. gadā tikai 10 % no ES iedzīvotāju kopskaita pasūtīja preces vai pakalpojumus no pārdevējiem citās ES valstīs[50]. Turklāt pārrobežu e-komercijā attīstītākās valstis virzās uz priekšu daudz ātrāk nekā mazāk attīstītās, radot aizvien lielāku plaisu. · Ar to, ka privātpersonas maz izmanto pārrobežu e-komerciju, saskan ierobežotais to uzņēmumu skaits, kuri veic pārrobežu pārdošanu elektroniski. 2010. gadā tikai 6 % no uzņēmumiem, kas darbojās e-komercijā, veica elektronisku pārdošanu uz citām ES valstīm, tostarp arī valstīs, kurās ir vislielākā daļa uzņēmumu, kas nodarbojas ar e-komerciju. ES joprojām neizmanto milzīgās priekšrocības, ko dod elektroniskā komercija[51]. Tas katru gadu rada potenciālās pārrobežu tirdzniecības kopējo zaudējumu EUR 26 miljardu apmērā. Attiecīgi Eiropas patērētāju labklājību ievērojami uzlabotu zemākas cenas un lielāka izvēle tiešsaistē, ko radītu ES pastiprināta integrācija e-komercijas jomā. · Lai gan patērētāji augsti vērtē ērtu iepirkšanos jebkurā laikā un jebkurā vietā, izmantojot e-komercijas pārdošanas kanālu, un piekļuvi informācijai, un plašāku produktu izvēli, ne visi lietotāji, kuri iepazīstas ar interneta informāciju par pieejamajām precēm vai pakalpojumiem, beigu beigās iegādājas šos produktus tiešsaistē. Tam par iemeslu ir uzticības vai informācijas trūkums, privātuma un/vai drošības jautājumi un bažas par atlīdzību gadījumos, kad kaut kas kļūmējas[52]. Komisija ir sākusi vairākas iniciatīvas, lai risinātu minētās problēmas. Piemēram, jaunā Patērētāju tiesību direktīva[53], kuru piemēros ne vēlāk kā no 2014. gada 13. jūnija, nostiprinās patērētāju tiesības saistībā ar iepirkšanos internetā, tādējādi veicinot likumīgu e-komerciju. ADR-ODR tiesību aktu[54] priekšlikuma mērķis ir nodrošināt kvalitatīvu alternatīvu strīdu izšķiršanas instrumentu ieviešanu un praktisku darbošanos un pārrobežu e-komercijas sūdzību izskatīšanas platformas izveidi. Priekšlikums regulai par vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem[55] ir iesniegts ar mērķi dot tirgotājiem iespējas pārdot savus ražojumus iedzīvotājiem citās dalībvalstīs, pamatojoties uz vienotu līgumtiesību normu kopumu, kura pamatā ir augsta līmeņa patērētāju aizsardzība. · Cits būtisks šķērslis pārrobežu e-komercijai ir piegāde. Tas ir svarīgs elements uzticēšanās veidošanā starp pārdevējiem un pircējiem. Lai pārvarētu šo šķērsli, zaļā grāmata par integrētu paku piegādes tirgu sāks plašu apspriešanos un sekos virkne pasākumu ar nolūku atbalstīt ES e-komercijas izaugsmi. · Pašreizējos taupības apstākļos e-pārvalde spētu būtiski uzlabot to, kā tiek sniegti publiskie pakalpojumi, un nodrošināt būtiskus publisko līdzekļu ietaupījumus, kā arī samazināt izmaksas uzņēmumiem. Pilnīga pāreja uz e-iepirkumiem ES dotu valsts izdevumu ietaupījumu līdz EUR 100 miljardiem[56]. E-iepirkums var arī palielināt pārrobežu iepirkuma īpatsvaru. Tomēr elektronisko procedūru izmantojums publiskajā iepirkumā aizvien ir tikai 5 līdz 10 % robežās[57]. Dažas dalībvalstis tomēr ir panākušas ievērojamu progresu ceļā uz pilnīgu e-iepirkuma izmantošanu, t. i., PT (obligāti lielākajai daļai procedūru) un LT (75 % 2011. gadā). Turpretim piedāvājumu iesniegšana elektroniski patlaban netiek īstenota BG un SI. Kopumā e-pārvaldības jomā AT, DK, EE, SE ir ievērojami virzījušās uz priekšu, bet citas valstis šobrīd atpaliek, t. i., SI, BG, RO, IT, PL, HU. · IKT prasmes ir priekšnoteikums, lai uzņēmumi un pilsoņi pilnībā izmantotu izaugsmes un nodarbinātības iespējas, ko sniedz digitālā ekonomika. ES trūkst IKT speciālistu[58] — tiek rēķināts, ka ap 2015. gadu ES būs līdz 700 000 IKT speciālistu vakanču. Neskatoties uz ekonomisko lejupslīdi, pieprasījums pēc IKT speciālistiem aug par 3 % gadā. Turklāt IKT prasmes ir nepieciešamas visā tautsaimniecībā, un tās ir kļuvušas par priekšnoteikumu uzņēmumu veiksmīgai darbībai un nodarbinātībai. Šī problēma tiek labi risināta SE, LV, DK, LU un FI. Politikas prioritātes · Dalībvalstīm būtu jākoncentrējas uz šādām galvenajām prioritātēm. o Pastiprināt centienus izvietot fiksēto un bezvadu platjoslu un uzlabot tās kvalitāti. Šis ieguldījums nozīmē atbilstošus stimulus, gan efektīvu regulējumu, gan, ja nepieciešams, mērķtiecīgu publiskā sektora atbalstu (piemēram, izmantojot struktūrfondus un — nākamajā DFS — Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu), padarot radiofrekvenču spektru pieejamu bezvadu platjoslai līdz 1200 MHz joslas platumā un efektīvi licencējot jau harmonizētās spektra joslas, ieskaitot 800 MHz joslu. o Nodrošināt E-tirdzniecības direktīvas pareizu piemērošanu. Saskaņotu noteikumu piemērošana tādiem jautājumiem kā pārredzamība, informācijas prasības un elektroniskie līgumi palīdzēs atjaunot tiesisko noteiktību uzņēmējiem un patērētājiem. o Nodrošināt Patērētāju tiesību direktīvas[59] laicīgu un pareizu transponēšanu valsts tiesību aktos (termiņš — 2013. gada 31. decembris) un pēc tam īstenošanu, lai uzlabotu patērētāju aizsardzību un tādējādi pastiprinātu uzticēšanos un ticību e-komercijas pārdošanas kanālam. o Palielināt lietotājdraudzīgu tiešsaistes publisko pakalpojumu pieejamību, izmantojot arī pārrobežu starpsavienojumu un infrastruktūru (it īpaši Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu[60]), padarot e-iepirkumu sadarbspējīgu un obligātu un pastiprinot e-veselības ieviešanu veselības aprūpes sistēmu efektivitātes paaugstināšanai. o Ieguldīt IKT apmācībā, it īpaši, izmantojot ESF, un pieņemt e-prasmju regulējumu, kas darbaspēkam nodrošina pietiekamu kvalifikāciju mūsdienīgai uzņēmējdarbības praksei. Pielikums [1] Eiropas Komisijas paziņojums "Vienotā tirgus labāka pārvaldība", COM(2012) 259 final. [2] Arī nesenajā Eiropas patērētāju stratēģijā tika konstatēts, ka šīs nozares ir starp visproblemātiskākajām patērētājiem un ar vislielāko ietekmi uz mājsaimniecību budžetiem. [3] Izteikta kā reālā efektīvā maiņas kursa vērtības kritums ar algas vienības izmaksām ražošanā kā deflatoru. Sk. http://ec.europa.eu/economy_finance/db_indicators/competitiveness/data_section_en.htm. [4] Tā kā ne cenu konkurētspēja, ne ārējais pieprasījums labi neizskaidro tās tirdzniecības attīstību, kaut gan visgrūtāk ir izmērīt ārpuscenu konkurētspēju. [5] Eksports ļauj finansēt importu, un ir ievērojams importa ieguldījums eksporta jomā, jo īpaši starptautisko ražošanas ķēžu strauji pieaugošās lomas dēļ. [6] Liekas, ka integrācija un konkurētspēja viena otru atbalsta, radot mijiedarbības lokus, piemēram, lielāku konkurences spiedienu un piekļuvi labākām un lētākām ražošanas izejvielām. [7] Patiešām, visās dalībvalstīs pastāv augsta pozitīva korelācija (0,8) starp ES tirdzniecību un ES ārējo tirdzniecību (mēra ar IKP procentpunktu gada vidējo izmaiņu). [8] Tomēr pakalpojumu tirgojamība pieaug, pateicoties ātrai informācijas un komunikācijas tehnoloģiju (IKT) attīstībai. [9] Eurostat Foreign AffiliaTes Statistics (FATS). Patlaban ir pieejami dati līdz 2009. gadam. [10] 8th Consumer Markets Scoreboard, 2012, Commission, DG SANCO. Šo novērtējumu apstiprina lielā negatīvā korelācija starp ES vidējo patērētāju tirgus rādītāju novērtējumu un šā rādītāja izkliedi visā iekšējā tirgū. Izkliede ir integrācijas aizstājējlielums, jo ir sagaidāms, ka vairāk integrēti tirgi uzrādīs līdzīgāka līmeņa patērētāju novērtējumu. Vidējo līmeni un izkliedi aprēķina vairāku preču un pakalpojumu nozarē (t. i., dažādās dalībvalstīs). Negatīvo korelāciju starp izkliedi un vidējiem līmeņiem pēc tam novēro visās nozarēs. [11] Sk., piemēram, OECD, Economic Survey of the EU, 2012. [12] Special Eurobarometer 363, http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/ebs/ebs_363_en.pdf. [13] European Commission (DG EMPL), “Employment and Social Developments in Europe 2011”, December 2011. http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=6176&type=2&furtherPubs=no. [14] Eiropas Komisijas paziņojums "Vienotā tirgus labāka pārvaldība", COM(2012) 259 final. [15] Finanšu pakalpojumu nozare netiek apskatīta šajā ziņojumā. Tomēr pielikumā ir ņemta vērā daļa no attiecīgajiem tiesību aktiem šajā nozarē, kas tika iekļauti jūnijā pieņemtajā paziņojumā. [16] Metodes un kritēriji, kas ļaus aprakstīt galvenās jomas, ir iekļauti pielikumā Komisijas paziņojumam "Vienotā tirgus labāka pārvaldība", COM (2012) 259 final. [17] Pirmais ziņojums par Savstarpējas atzīšanas regulas piemērošana http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/economic_paper/2012/ecp456_en.htm. [18] Transponējuma deficīts (to iekšējā tirgus direktīvu procentuālā daļa, par kurām vēl nav paziņots Komisijai, no to direktīvu kopējā skaita, par kurām būtu vajadzējis paziņot termiņā) ir samazinājies no 1,2 % 2011. gada novembrī līdz 0,9 % 2012. gada maijā; atbilstības deficīts (transponēto direktīvu skaits gadījumos, kad Komisija ir ierosinājusi pienākumu neizpildes procedūras neatbilstības dēļ) ir samazinājies no 0,8 % 2011. gada novembrī līdz 0,7 % 2012. gada maijā (avots: Iekšējā tirgus rezultātu apkopojums Nr. 25, 2012. gada septembris, http://ec.europa.eu/internal_market/score/docs/score25_en.pdf). [19] "Vienotā tirgus ieviešana ― 2011. gada pārvaldības pārskats", 2012. gada februāris, http://ec.europa.eu/internal_market/score/docs/relateddocs/single_market_governance_report_2011_en.pdf. [20] Eiropas Komisijas paziņojums "Akts par vienoto tirgu. Divpadsmit mehānismi, kā veicināt izaugsmi un vairot uzticēšanos. Kopīgiem spēkiem uz jaunu izaugsmi", COM(2011) 206 galīgā redakcija. [21] http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/economic_paper/2012/ecp456_en.htm. [22] Valstis, kas analīzēs visbiežāk parādās nozares "piecu labāko" valstu vidū, ir SK, UK, DK, IE, FI un ES. [23] Aprēķināts kā papildu 1,8 % no IKP papildus jau īstenotās šķēršļu samazināšanas ietekmei, kas aplēsta kā 0,8 % no IKP. [24] Eiropas Komisijas paziņojums par pakalpojumu direktīvas īstenošanu "Partnerība jaunai izaugsmei pakalpojumu nozarē 2012.–2015. gadā", COM(2012) 261 final. [25] Šie nepārprotamie pienākumi ir uzskaitīti Eiropas Komisijas paziņojumā par Pakalpojumu direktīvas īstenošanu. "Partnerība jaunai izaugsmei pakalpojumu nozarē 2012.–2015. g.", COM(2012) 261 final. [26] "Rezervētas darbības" ir saimnieciskas darbības, ko drīkst veikt tikai īpašas profesionālās kvalifikācijas turētāji, kuriem ir ekskluzīvas tiesības piekopt šīs darbības un sniegt ar tām saistītos pakalpojumus. [27] http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/docs/indicators2010_en.pdf. [28] Pētījums "Pārrobežu iepirkums, kas pārsniedz ES robežvērtības", http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/docs/modernising_rules/cross-border-procurement_en.pdf. [29] Samaksai par darījumiem starp uzņēmumiem dienvidu reģionā vajadzīgas vidēji 91 dienas, salīdzinot ar vidēji 31 dienu ziemeļos. [30] 2011. gada 16. februāra Direktīva 2011/7/ES par maksājumu kavējumu novēršanu komercdarījumos. [31] 8th Consumer Markets Scoreboard, 2012, Commission, DG SANCO. [32] Te ietilpst 2008. gada Patērētāju kredītu direktīvas pareiza īstenošana un topošā likumdošanas iniciatīva par banku kontu maksas pārredzamību un salīdzināmību, banku kontu maiņu un piekļuvi maksājumu pamatkontam. [33] Šeit nozare ir aptuveni tā, kā NACE Rev. 1 "E – Elektroenerģija, gāze un ūdensapgāde". [34] 2012. gada 15. novembrī Eiropas Komisija nāca klajā ar paziņojumu, kurā novērtēta pašreizējā situācija iekšējā enerģijas tirgū: "Kā panākt, lai iekšējais enerģijas tirgus patiešām funkcionētu", COM(2012) 663. [35]8th Consumer Markets Scoreboard, 2012, European Commission, DG SANCO. [36] Eiropas Komisijas paziņojums "Kā panākt, lai iekšējais enerģijas tirgus patiešām funkcionētu", COM(2012) 663. [37] Herfindāla-Hiršmaņa indekss (HHI) ir vispārpieņemts tirgus koncentrācijas mērs. To aprēķina, katra tirgū konkurējoša uzņēmuma tirgus daļu kāpinot kvadrātā un tad summējot iegūtos skaitļus (jo augstāks indekss, jo koncentrētāks tirgus). Mērena koncentrācija: 750–1800; augsta koncentrācija: 1800–5000; ļoti augsta koncentrācija: virs 5000. Lai iegūtu sīkāku informāciju, sk. Komisijas dienestu darba dokumentu "Enerģijas tirgi Eiropas Savienībā 2011. gadā", SWD(2012) 368, 2. daļa. [38] The functioning of retail electricity markets for consumers in the European Union, pētījums Eiropas Komisijas uzdevumā, ĢD SANCO, 2010. [39] Tirgu savienošana optimizē starpsavienojumu jaudu un, automātiski savienojot piedāvājumu un pieprasījumu abās robežas pusēs, nodrošina to, ka elektroenerģija plūst no zemas cenas zonām uz augstas cenas zonām. [40] Direktīvas 2009/72/EK un 2009/73/EK. [41] Priekšlikums regulai, ar ko izveido Eiropas energoinfrastruktūras vadlīnijas, COM/2011/658 un priekšlikums regulai, ar ko izveido Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu, kas attiecas uz enerģijas, transporta un telesakaru infrastruktūru (2014.–2020. g.), COM (2011) 665. [42] Eiropas Komisijas paziņojums "Ceļvedis par resursu efektīvu izmantošanu Eiropā", COM(2011) 571 galīgā redakcija. [43] 8th Consumer Markets Scoreboard, 2012, Commission, DG SANCO. Konstatēto apstiprina arī Pasaules bankas loģistikas veiktspējas indekss. [44] World Bank - Logistic Performance Index, Connecting to Compete (2012). [45] Kravu un pasažieru pārvadājumi starp diviem punktiem vienā un tajā pašā valstī ar citā valstī reģistrētu transportlīdzekli. [46] Czernich, N., Falck, O., Kretschmer, T., and Woessman, L. (2009) Broadband infrastructure and economic growth (CESinfo Working Paper no. 2861. Aplēses pamatā ir ESAO valstu grupa 1996.–2007. g. [47] Lai gan Vācijai ir zems fiksētās platjoslas pakalpojumu aptvērums lauku apvidos, tai ir lielākais lauku aptvērums ceturtās paaudzes mobilo sakaru platjoslas (LTE) ziņā — 41 % uz 2011. gada decembri. Turklāt LTE spektra licences pienākumu mērķis ir aptvert 90 % no iedzīvotājiem, kas dzīvo "baltajos plankumos" (apvidos, kur platjoslas pakalpojumu lejupielādes ātrums ir mazāks nekā 1 Mb/s). [48] Mobilie platjoslas pakalpojumi ir vispopulārākie Ziemeļvalstīs, kur izplatība ir augstāka par 80 %. Četrās dalībvalstīs (RO, BG, HU, BE) mobilo platjoslas pakalpojumu izplatība ir zemāka par 20 %. [49]https://www.bcgperspectives.com/content/articles/media_entertainment_strategic_planning_4_2_trillion_opportunity_internet_economy_g20/. [50] Provizoriskie rezultāti nesenos apsekojumos liecina, ka pēdējā laikā notikuši ievērojami uzlabojumi šajā jomā. [51] Civic Consulting (2011). [52] Eurobarometer (299/2011). [53] 2011. gada 25. oktobra Direktīva 2011/83/ES par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK. [54] Priekšlikums direktīvai par alternatīvu strīdu izšķiršanu, 2011. gada 29. novembra COM(2011) 793 galīgā redakcija; priekšlikums regulai par patērētāju strīdu izšķiršanu tiešsaistē, 2011. gada 29. novembra COM(2011) 794 galīgā redakcija. [55] Priekšlikums regulai par vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem, COM(2011) 635 galīgā redakcija. [56] Eiropas Komisijas paziņojums “E-iepirkuma stratēģija”, COM(2012) 179 final. [57] Eiropas Komisijas paziņojums “E-iepirkuma stratēģija”, COM(2012) 179 final. [58] Ziņojums Eiropas Komisijai "Prognozējot e-prasmju piedāvājuma un pieprasījuma pārmaiņas Eiropā (2010.–2015. gadā)", Empirica and SDC Europe, 2009. gada decembris. [59] Komisijas paziņojums "Eiropas Patērētāju tiesību aizsardzības programma paļāvības un izaugsmes veicināšanai", COM(2012) 225 final. [60] Priekšlikums regulai, ar ko izveido Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu, COM(2011) 665 galīgā redakcija.