Komisijas paziņojums Eiropadomei - Pārdomu periods un D plāns /* COM/2006/0212 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 10.5.2006 COM(2006) 212 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPADOMEI Pārdomu periods un D plāns KOMISIJAS PAZIŅOJUMSEIROPADOMEI Pārdomu periods un D plāns ***** 1. Ievads Pēdējos gados ir notikusi jauna diskusija par Eiropas nākotni. To ir sākuši paši eiropieši, bet Eiropas Savienība ir centusies norādīt virzienu un viduspunktu. Eiropadome 2001. gada decembrī, gadu pēc Nicas līguma, pieņēma deklarāciju par Eiropas Savienības nākotni, uzliekot saistības Eiropas Savienībai kļūt demokrātiskākai, pārredzamākai un efektīvākai. Šī „Lākenes deklarācija” sniedza Eiropas Konstitūcijas perspektīvu un izveidoja Konventu, apvienojot pārstāvjus no valdībām un parlamentiem visā Eiropā, kā arī ES iestādēm. Konvents vienojās par Eiropas Konstitucionālā līguma projektu. Tas bija pamats tekstam, kuru pieņēma 2004. gada oktobrī un Romā parakstīja valstu un valdību vadītāji no visām dalībvalstīm. Pagājušajā pavasarī, kad desmit dalībvalstis jau bija apstiprinājušas Konstitūciju, Francijas un Nīderlandes pilsoņi to noraidīja. Lai gan šī balsojuma iemesli katrā ziņā ir sarežģīti, sabiedriskās domas aptaujas viesa nelielu skaidrību par to, kas noteica balsotāju izvēles un viņu attieksmi pret Eiropas integrāciju[1]. Bažas par valsts ekonomisko un sociālo situāciju abās valstīs visvairāk ietekmēja to balsotāju izvēli, kas nobalsoja „pret”. Francijā pilsoņi, kas nobalsoja „pret”, savu izvēli pamatoja pirmām kārtām ar sociālekonomiskiem apsvērumiem: bailēm no kaitīgas ietekmes uz darbavietām, pašreizējo ekonomisko un darba tirgus situāciju, iespaidu, ka Konstitūcija ir pārāk liberāla vai nepietiekami sociāla. Nīderlandē, šķiet, ka daudzas balsis „pret” bija pamatotas arī ar nepietiekamu izpratni par Konstitūcijas reālo ietekmi un nozīmi, ko pavadīja bailes zaudēt suverenitāti. Bet tas neliecināja par atbalsta samazināšanos Eiropas Savienībai kopumā: 88% francūžu un 82% nīderlandiešu joprojām ir pozitīva attieksme pret Eiropas Savienību. Pēc negatīvajiem referendumiem Eiropadome pieņēma deklarāciju par Eiropas Konstitucionālā līguma ratifikāciju, ar kuru valstu un valdību vadītāji pieprasīja pārdomu periodu, kura laikā jānotiek plašai diskusijai katrā valstī. Šajā diskusijā iesaistītos pilsoņi, pilsoniskā sabiedrība, sociālie partneri, valstu parlamenti un politiskās partijas. Eiropas iestādes un jo īpaši Komisija tika aicinātas sekmēt šo diskusiju. Tajā pašā laikā vairākās dalībvalstīs turpinājās ratifikācijas process. Kopš 2005. gada jūnija piecas valstis ir apstiprinājušas Konstitūciju; Somijas parlamenta galīgais atzinums gaidāms tuvākajos mēnešos. Drīz kopumā varētu būt 16 ratifikācijas. Komisija 2005. gada oktobrī iesniedza „D plānu”, kurā D nozīmē demokrātiju, dialogu un diskusiju[2]. Tas deva jaunu impulsu diskusijai par Eiropas nākotni, veicinot jaunus veidus pilsoņu iesaistīšanai diskusijā. Pie D plāna noveda Francijas un Nīderlandes referendumi, bet tā nav ne Konstitūcijas glābšanas operācija, ne arī tā laiks ir ierobežots ar pārdomu periodu: tas ir sākumpunkts ilgtermiņa demokrātisku reformu procesam. Politiskais mērķis ir pilsoņus iesaistīt ES politikā, padarīt to saprotamu un svarīgu, kā arī palielināt ES iestāžu atbildību un uzticamību pret tiem, kam tās kalpo. Šis process prasīs laiku, ja jāsasniedz reāli un ilgstoši rezultāti, un tam būs vajadzīga galvenokārt dalībvalstu, bet arī ES iestāžu patiesa apņemšanās. Panākumi galu galā tiks novērtēti ar ES spēju un vēlēšanos uzklausīt, izvērtēt atsauksmes un pēc tam īstenot efektīvu politiku. Jāatgādina, ka par diskusiju organizēšanu nacionālā, reģionālā un vietējā līmenī joprojām vispirms ir atbildīgas dalībvalstis. Komisijas loma D plāna ietvaros ir palīdzēt strukturēt diskusiju, nepieciešamības gadījumā sniedzot dalībvalstīm finansiālu un organizatorisku atbalstu. Pielikumā ir sniegts visaptverošs novērtējums par D plāna darbībām, kuras Komisija īstenoja no 2005. gada oktobra līdz 2006. gada aprīlim. Diskusijas par Eiropas nākotni intensitāte dažādās dalībvalstīs bija ievērojami atšķirīga. Vismaz daļēji tā ir dabiska reakcija uz dažādajiem posmiem, kurus dalībvalstis ir sasniegušas ar ratifikāciju – dalībvalstīm, kas ir ratificējušas, jau ir notikusi diskusija. Saprotams, ka tās būs mazāk gatavas uzsākt jaunas iniciatīvas, un to pilsoņi būs mazāk ieinteresēti nākamajos pasākumos. Pārdomu periods nodrošināja nacionālo diskusiju vispārēju novērtējumu, kas jāveic 2006. gada jūnijā. Šis paziņojums sniedz diskusiju sintēzi ar īpašu atsauci uz mācībām, ko var gūt no D plāna. Tajā ietverta arī informācija no speciāla Eirobarometra[3] pētījuma par Eiropas nākotni. Šie secinājumi papildina „Pilsoņu programma – Eiropas efektivitātes nodrošināšanai” kā Komisijas ieguldījumu Eiropadomei par Eiropas nākotni[4]. 2. Diskusijās uzdotie jautājumi 2.1. Eiropas ekonomiskā un sociālā attīstība Eirobarometra pētījumā bija iekļauti jautājumi, lai novērtētu eiropiešu vispārējo noskaņojumu. Tas liecināja, ka eiropieši kopumā ir apmierināti ar dzīvi savās attiecīgajās valstīs un pamatā ir apmierināti gan ar savu ģimenes dzīvi, gan savu nodarbošanos. Bet viņiem ir kopumā pesimistiska nākotnes vīzija , un to ietekmēja bažas par ekonomiskām un sociālām perspektīvām. Pamatproblēma joprojām ir bezdarbs , īpaši jauniešu vidū. Globalizācijas ietekme bija galvenais jautājums visās nacionālajās diskusijās un tiešsaistes diskusijās. Uzdotie jautājumi liecināja par ietekmi uz nodarbinātību un labklājību un par nepieciešamību būt konkurētspējīgākiem un produktīvākiem novecojošā sabiedrībā. Saziņas līdzekļu, arodbiedrību, jauniešu un nevalstiskā sektora pārstāvji norādīja uz saistību starp Eiropas Savienību un globalizāciju . Tas bija saistīts ar bailēm, ka globalizācija varētu negatīvi ietekmēt sociālo aizsardzību un palielināt bagātības atšķirības. Tomēr Eirobarometrs rādīja līdzsvaru attieksmē pret globalizāciju, lai gan tos, kas uzskata to par labu iespēju nacionāliem uzņēmumiem (37%), skaita ziņā pārspēja tie, kuri uzskata to par draudiem nodarbinātībai un uzņēmumiem (47%). Vairākās valstīs tika spēcīgi kritizēts dinamisma trūkums Eiropas ekonomikā. Bažas par sociālo aizsardzību bija koncentrētas uz pensiju reformām, sociālās nodrošināšanas vai veselības aprūpes sistēmām. Neraugoties uz tās nozīmi Eiropas politikā, pakalpojumu liberalizācijai bija mazāka nozīme. Kopumā pilsoņi sliecas uzskatīt, ka Eiropas Savienība varētu izmantot Eiropas sociālo modeli, lai palīdzētu aizsargāt pret globalizācijas negatīviem blakusefektiem , bet redz nedaudzas konkrētas darbības. Strādājošo brīva pārvietošanās bija jutīgs jautājums gandrīz visās nacionālās diskusijās. Dažās vecajās dalībvalstīs saglabājās bailes no darba zaudēšanas un algu piespiedu samazināšanās sakarā ar darba tirgus atvēršanu strādājošiem no jaunajām dalībvalstīm. Tajā pašā laikā strādājošo brīvas pārvietošanās atlikušos ierobežojumus jauno dalībvalstu pilsoņi joprojām uztver kā Eiropas Savienības pamatbrīvību noliegumu. Jaunajās dalībvalstīs bija divi nozīmīgi papildu temati. Pirmkārt, izredzes pievienoties eurozonai ir svarīgs mērķis lielākajai daļai pilsoņu. Otrkārt, bažas rada Šengenas sistēmas piemērošana , jo tā varētu radīt jaunus šķēršļus dalībvalstu kaimiņiem. 2.2. Eiropas Savienība un tās loma Nacionālām diskusijām bija tendence apstiprināt balsošanas rezultātus, ka dalība Eiropas Savienībā globāli tiek uztverta pozitīvi. Tomēr sabiedriskās domas aptaujas rāda atbalsta samazināšanos lielākajā daļā dalībvalstu pēdējo dažu mēnešu laikā, jo īpaši atbalstam samazinoties Austrijā, Somijā un Apvienotajā Karalistē. Vairākās jaunajās dalībvalstīs pilsoņi apšaubīja savas valsts lomu Eiropas Savienībā, kā arī attiecības starp vecajām un jaunajām dalībvalstīm. Diskusijās bieži tika skarts ES finansējums un struktūrfondu un kohēzijas fonda pieejamība. Tie galvenokārt tika uzskatīti par pozitīvu iespēju, nedaudz kritiski norādot uz apgrūtinošām procedūrām. ES finansējuma samazināšana rada īpašas bažas Spānijā, kur pastāv uzskats par „zaudēšanu” sakarā ar pēdējo paplašināšanos. Tajā pašā laikā pilsoņi tādās valstīs kā Zviedrija un Apvienotā Karaliste ir kritiski noskaņoti par iemaksām, ko viņi uzskata par netaisnīgu slogu. Miers starp dalībvalstīm un vienotais tirgus tiek atzīti par diviem vispozitīvākajiem Eiropas veidojuma sasniegumiem. Sabiedriskās domas aptaujas norāda arī uz to, ka labvēlīgi tiek vērtēti Eiropas Savienības centieni sekmēt sadarbību pētniecības un jauninājumu jomā un veicināt vienādu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm. Turklāt vairākās diskusijās tika izvirzīti ar drošību saistīti jautājumi, piemēram, vides drošība, pārtikas drošība, transporta drošība un pasažieru tiesības, energoapgāde, pamatā pozitīvi vērtējot Eiropas Savienības darbu ; dažās dalībvalstīs šāds vērtējums bija īpaši izteikts. Šad un tad tika pārrunāta nepieciešamība pēc kopējas politikas imigrācijas un patvēruma jomā, nodokļu reforma, izglītība, Eiropas identitāte un kultūras dažādība, kā arī patērētāju tiesības un lauksaimniecības nozares nākotne. Pilsoņi ir kritiskāki pret to, ko viņi uzskata par pārlieku regulēšanu , pārāk detalizētiem tiesību aktiem un birokrātiju. Saglabājas spēcīgs tēls par attālu ES, kas iejaucas bez vajadzības. Daudzās valstīs citi kritiski komentāri bija vērsti uz demokrātijas trūkumu un Eiropas iestāžu pārredzamības trūkumu. Tika izteikti daudzi ieteikumi plašāk iesaistīt pilsoņus lēmumu pieņemšanas procesā. Turklāt vairākās valstīs pastāv uzskats, ka Komisijas attieksme pret visām dalībvalstīm nav vienāda . Šis uzskats visspēcīgāk ir jūtams mazās valstīs tādā nozīmē, ka noteikumi par pārlieku deficītu vai konkurences lēmumi netiek piemēroti taisnīgi. Tāds pats uzskats valda arī attiecībā uz Kopienas tiesību aktu ieviešanu. Sabiedriskās domas aptaujas pierādīja ļoti vājas zināšanas un izpratni par Eiropas Savienības darbību , tās iestādēm un to lomu. Tomēr interese pastāv, un pēdējo mēnešu laikā Komisijas pārstāvniecības dalībvalstīs ir palielinājies pieprasījumu skaits no studentiem pēc informācijas par Eiropas iestādēm un par studijām un apmaiņas programmām citās dalībvalstīs. Šķita, ka valodas jautājums nebija pārāk būtisks nacionālās diskusijās, bet nepārprotami kļuva par galveno jautājumu forumā „Diskutēsim par Eiropu!”, kur cilvēki tiek tieši konfrontēti ar izaicinājumu sazināties ar pilsoņiem no citām kultūrām. Šajā diskusijā lielākā daļa dalībnieku pieprasīja kopēju otro valodu visiem ES pilsoņiem. Diskusijas parādīja, ka konkrētiem jautājumiem ir liela nozīme dažās dalībvalstīs un par tiem ir neliela interese citur : austrieši apsprieda ārvalstu studentu piekļuvi Austrijas universitātēm, kā arī Alpu tranzītu, kamēr subsidiaritātes jautājums daudzos gadījumos tika ierosināts Vācijas reģionālās diskusijās. Dānijā pilsoņi apspriež Dānijas izņēmumu iespējamo atcelšanu. ES reakcija uz Muhameda karikatūrām arī ir diskusiju centrālais jautājums, un uzskati par Eiropas Savienības reakciju atšķiras. Visbeidzot attieksmei pret Turciju bija īpaša nozīme Kiprā. 2.3. Eiropas robežas un tās loma pasaulē Paplašināšanās joprojām ir viens no visplašāk apspriestajiem jautājumiem diskusijās. Vidēji 55% eiropiešu uzskata ES paplašināšanos par pozitīvu. Bet 63% baidās, ka jauna paplašināšanās palielinātu grūtības nacionālos darba tirgos. ES-15 valstīs tie, kas pauž šaubas, dažreiz uzskata, ka iepriekšējās paplašināšanās bija notikušas pārāk vērienīgi un ātri, kā arī apšauba turpmāku paplašināšanos kopumā un jo īpaši Turcijas pievienošanos. Šķiet, ka šie pilsoņi baidās no identitātes zaudēšanas Eiropā ar neskaidrām robežām un palielinātām kultūras atšķirībām. Diskusiju raksturs valstīs bija atšķirīgs, dažos gadījumos ar lielu nepatiku pret turpmāku paplašināšanos un pozitīvāku attieksmi citos gadījumos (Slovēnija, Apvienotā Karaliste). Vēsturiskiem un ģeogrāfiskiem apsvērumiem ir tendence ietekmēt pilsoņu viedokļus šajā jautājumā. Dažas valstis ir labvēlīgākas pret Horvātiju un Rietumbalkāniem nekā pret Turciju. Vairākās valstīs pilsoņi atsaucas uz nepieciešamību pēc spēcīgas Eiropas ar kopējām iniciatīvām ārpolitikā un aizsardzības un drošības politikas turpmāku attīstību, lai gan centieni veicināt mieru un demokrātiju pasaulē ir diezgan plaši atzīti. Konkrēti somi un latvieši pauda nepieciešamību pēc lielākas sadarbības starp Eiropas Savienību un Krieviju. Šad un tad tika ierosināts uzlabot ES spējas krīžu pārvarēšanai, kā arī pastiprināt transatlantiskās attiecības. 2.4. Kā darbojas Eiropas Savienība: „Konkrētas darbības, mazāk vārdu” Apziņa, ka ES rīcība ir svarīga, bija izteikta un saistīta ar lielām cerībām . Lielākā daļa pilsoņu pieņem Eiropas ideju kā politisku projektu mieram un solidaritātei un kā vietu, kur valda brīvība un tiesiskums. Viņi uzskata, ka Eiropas Savienībai ir labas iespējas aizstāvēt Eiropas modeli pasaulē, apkarot terorismu un risināt citas drošības problēmas. Vide, pārtikas drošība vai enerģija ir jautājumi, kas pilsoņiem rūp un attiecībā uz kuriem viņi atzīst Kopienas integrācijas pozitīvos aspektus. Jomās, kur ES ir labi rezultāti, Eiropas sabiedriskā doma uzskata, ka ES jāturpina tās darbs un jāpastiprina tās spēks. Īpaši tas attiecas uz demokrātijas un miera veicināšanu pasaulē, sadarbību pētniecībā un jauninājumos un vides aizsardzībā. Bet pastāv arī uzskats, ka veids, kā Eiropas Savienība darbojas, izpaužas tikai kā politikas īstenošana. Pilsoņi ir kritiskāki pret veidu, kādā Eiropas Savienība darbojas, nevis pret īstenotajām politikām, un vēlas tikt vairāk iesaistīti Kopienas lēmumu pieņemšanā. Tika izteikta vēlme, lai ES rīcība tiktu pārvērsta redzamos rezultātos jomās, kur ir redzama reāla pievienotā vērtība. Diskusijās pilsoņiem ir tendence uzskatīt institucionālus jautājumus par abstraktiem un komplicētiem un izrādīt lielāku interesi par konkrētām politikām, kas ietekmē to ikdienas dzīvi, piemēram, nodarbinātība, vide vai enerģija. Tomēr konstitucionālā dilemma un Eiropas iestāžu loma bija svarīgs jautājums forumā „Diskutēsim par Eiropu!”, kurā sajaucās pozitīvas un kritiskas atsauksmes. Eiropas sabiedriskā doma arī atbalstīja (25%) uzskatu, ka Konstitūcija būtu noderīga Eiropas nākotnei pēc salīdzināma dzīves līmeņa un euro ieviešanas visās dalībvalstīs. 3. Secinājums Komisijas apņemšanās attiecībā uz demokrātiju, dialogu un diskusiju nebeigsies ar pārdomu perioda noslēgumu. Komisija turpinās īstenot 13 darbības, kas apstiprinātas D plānā 2005. gada oktobrī, un ir atvērta jaunu darbību veikšanai, kur un kad tas tiks uzskatīts par lietderīgu. To darot, tā būs atkarīga no turpmākas ciešas sadarbības ar ES iestādēm un dalībvalstīm, kā arī dažu valstu pilnveidotiem centieniem un līdzdalības. Pārdomu periods līdz šim ir sniedzis mums dažas vērtīgas mācības. Pozitīvi jāatzīmē acīmredzamā kāre pēc diskusijas par to, kur Eiropai ir jārīkojas, ko skaidri parādīja dažu dalībvalstu ļoti konstruktīvas un progresīvas iniciatīvas; sabiedriskas diskusijas un forumi, aktīva pieeja valstu parlamentiem, reģioniem un vietējam līmenim. ES nepārprotami gūtu labumu, ja šādu iniciatīvu dalībvalstīs būtu vairāk. Attiecībā uz ES iestāžu veikumu Eiropas Parlamenta un Austrijas parlamenta organizētais starpparlamentārais forums 8. un 9. maijā, kā arī daudzas slavējamas Eiropas Parlamenta komiteju iniciatīvas ir nepārprotami bruģējušas ceļu tik nepieciešamai plašai diskusijai un iesaistīšanai parlamentārajā līmenī, tādējādi stiprāk vienojot Eiropas projektu ar cilvēkiem un viņu ievēlētajiem pārstāvjiem. Tādā pašā veidā Reģionu komiteja un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja ir izveidojušas struktūras, kas nodrošina, ka reģioni un sociālie partneri ne tikai tiek iesaistīti, bet viņu balsis tiek sadzirdētas un viņu uzskati tiek ņemti vērā ES politikas izstrādē. Tomēr jāuzsver, ka joprojām ir jāveido uzskats, ka šīm iniciatīvām ir drīzāk pastāvīgu funkciju raksturs Eiropas lietu virzīšanā un attiecīgo struktūru nodrošināšanā Eiropas, nacionālā, reģionālā un vietējā līmenī, lai nodrošinātu pastāvīgu saikni ar pilsoņiem. Īpaši svarīgi ir iesaistīt jauniešus, jo viņi ir nepārprotami apņēmušies spēlēt lielāku lomu Eiropas Savienības attīstībā un tādējādi attīstīt savu aktīvo Eiropas pilsonību[5]. Pārdomu periods ir parādījis, ka pilsoņiem ir diezgan nelielas zināšanas un interese par to, kā darbojas ES iestādes. Tajā pašā laikā viņiem ir augstas prasības pret politikas saturu un īstenošanu. Tas izvirza svarīgus uzdevumus ES iestādēm labāk iesaistīt pilsoņus politikas procesā visos līmeņos. Šajā sakarā Komisijai būs īpaša loma, un tai kopā ar dalībvalstīm un ES iestādēm kā svarīgiem ieguldītājiem jānodrošina, lai pilsoņu uzklausīšanas process tiktu uztverts nopietni un lai tam sekotu konkrēta rīcība. Komisija apsvērs, kā reaģēt uz pilsoņu atsauksmēm un iniciatīvām politikas izstrādes procesā. Komisija ir gatava sniegt Padomei papildu datus, analīzi un novērtējumu par tās turpmākajiem centieniem šajā jomā. PIELIKUMS D plāns – Komisijas īstenoto darbību visaptverošs novērtējums 2005. gada oktobris – 2006. gada aprīlis Papildus simtiem apmeklējumu dalībvalstīs, ieskaitot vairāk nekā 100 apmeklējumu, ko valstu parlamentos veica Komisijas priekšsēdētājs un locekļi, Komisija ir organizējusi daudzus speciālus, augsta līmeņa apmeklējumus savas D plāna programmas ietvaros, lai iesaistītos reālā diskusijā ar Eiropas pilsoņiem. Dažas no šīm darbībām aprakstītas tālāk. 1. Piemēri par darbībām, kas īstenotas kopš 2005. gada oktobra Plašākas sabiedriskas diskusijas veicināšana - Dalībvalstu apmeklējumi, ko veic komisāri : Papildus parasta mēroga komisāru apmeklējumiem ir notikuši pieci īpaši D plānā paredzēti apmeklējumi, kuros iesaistīts priekšsēdētājs Barroso, priekšsēdētāja vietniece Wallström, priekšsēdētāja vietnieks Barrot un komisāri Špidla, Ferrero-Waldner, Figel un Potočnik. Šie apmeklējumi piedāvāja unikālas tikšanās, kurās piedalījās valsts valdība un pašvaldība, valstu parlamenti, saziņas līdzekļi, pārstāvju organizācijas un plašas sabiedrības pārstāvji, lai nodrošinātu apmaiņu ar sabiedrību patiesi visaptverošā šķērsgriezumā. - Nākamie D plānā paredzētie apmeklējumi Dānijā 18./19. maijā un Latvijā un Lietuvā jūnijā kopā veidos astoņus D plānā paredzētos apmeklējumus līdz Eiropadomes sanāksmei. - Komisāru pieejamība valstu parlamentiem: 2005. gadā notika gandrīz 100 tikšanās vai apmeklējumi, ko valstu parlamentos veica komisāri. Līdz 2006. gada aprīlim D plāns tika papildināts ar vairāk nekā 40 apmeklējumiem, ko valstu parlamentos veic komisāri, aptverot gandrīz visas dalībvalstis. Dažas tikšanās bija pirmā reize, kad valstu parlamentu plenārsēdēs piedalījās Komisijas priekšsēdētājs vai komisāri. - Sabiedrībai atvērtas pārstāvniecības un Europe Direct centri: Visas Komisijas pārstāvniecības dalībvalstīs organizē ikmēneša vai iknedēļas „atvērto durvju dienas” konferencēm, paziņojumiem presei un tematiskām prezentācijām. Pilsoņu līdzdalības demokrātiskajā procesā veicināšana - Efektīvākas apspriedes veicināšana: Komisijas 2006. gada 1. februārī pieņemtā Baltā grāmata par Eiropas saziņas politiku[6] novedīs pie konkrētāka rīcības plāna, beidzoties sešu mēnešu apspriedes periodam, kura laikā visi ieinteresētie Eiropas pilsoņi un ieinteresētās personas tiek aicinātas paust savus viedokļus (līdz 2006. gada maija sākumam ir reģistrēti vairāk nekā 500 ieguldījumu)[7]. - Atbalsts Eiropas pilsoņu projektiem: Komisija 2006. gada 17. martā izsludināja uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus 2 miljonu EUR apmērā, lai sniegtu finansiālu atbalstu projektiem, kuru mērķis ir organizēt starptautiskus pilsoņu pasākumus[8] (t.i., iesaistot vismaz 4 – 5 dalībvalstis vienā projektā). Šobrīd notiek projektu atlase. Šī uzaicinājuma iesniegt priekšlikumus mērķis ir veicināt Eiropas organizāciju iniciatīvas, lai sekmētu sabiedrības līdzdalību diskusijās par jautājumiem saistībā ar ES, kā aprakstīts D plānā. - Lielāka atklātība: Komisija apsveica Padomes 2005. gada 21. decembra secinājumus, kas uzdeva Padomei palielināt publisko sesiju skaitu, tādējādi uzlabojot atklātību un pārredzamību. Turklāt tā ir izveidojusi ekspertu grupu publisku reģistru[9], kas palīdz Komisijai sagatavot tiesību aktu priekšlikumus un politikas iniciatīvas, kas kopš 2005. gada novembra ir pieejamas tiešsaistē. Arī 2005. gada novembrī uzsāktās Eiropas Pārredzamības iniciatīvas ietvaros Komisija 2006. gada 3. maijā pieņēma Zaļo grāmatu, lai uzsāktu diskusiju par lobēšanu, par Komisijas apspriežu praksēm un par likumīgu saistību ieviešanu, kas paredz dalībvalstīm publicēt informāciju par līdzekļu saņēmējiem kopīgas pārvaldības ietvaros. Instrumenti dialoga veidošanai par Eiropas politiku - Īpašs Eirobarometrs par Eiropas nākotni: Kvantitatīvs un kvalitatīvs pētījums tika veikts visās 25 dalībvalstīs 2006. gada februārī – martā. - Internets: Komisija 2006. gada 27. martā uzsāka tiešsaistes diskusiju forumu „Diskutēsim par Eiropu!” 20 valodās[10]. Pilsoņi 2006. gada 4. maijā bija devuši 5 354 ieteikumus. - Mērķa grupas: „ Pavasara diena Eiropā 2006 ”, kas uzsākta 2006. gada janvārī (tādējādi atzīmējot tās 5. gadadienu), ir iniciatīva, kas radīta un organizēta ar komisāru aktīvu līdzdalību, lai veicinātu interesi un diskusijas par Eiropu jauniešu vidū. 2006. gada 4. maijā 7 354 skolas bija piedalījušās Pavasara dienā. Partnerība ar Eiropas iestādēm un institūcijām Sekmīga sadarbība un sinerģijas bija iestāžu grupas par informāciju ( IGI ) sanāksmes galvenais jautājums 2006. gada 17. janvārī. Sanāksme ļāva pārveidot šo partnerību praktiskās un konkrētās darbībās. Rezultātā ES iestāžu un institūciju locekļi un līdzstrādnieki piedalījās, piemēram, dalībvalstu apmeklējumos un deva ieguldījumu tiešsaistes forumā „Diskutēsim par Eiropu!”. Viņi arī veicināja pasākumus ar skolām un piedalījās tajās ar Pavasara dienas iniciatīvu. Daudzus dalībvalstīs paredzētos 9. maija pasākumus kopīgi organizēja Komisijas pārstāvniecības un Eiropas Parlamenta biroji, turpretim starpparlamentāro forumu ar valstu parlamentiem Briselē organizēja Eiropas Parlaments un Austrijas parlaments. Turklāt Reģionu komiteja un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja ir bijuši spēcīgi partneri D plāna īstenošanā, pilnībā izmantojot savu spēju sadarboties vietējā/reģionālā līmenī un iesaistīt sabiedrību. Nostiprinātas attiecības ar valstu parlamentiem Turpmāki centieni tiks veikti ciešā sadarbībā ar Eiropas Parlamentu un valstu parlamentiem, piemēram, izpētot veidus, kā nodrošināt atbilstošu informāciju par ikgadējo politikas stratēģiju, kā arī ikgadējo darba un tiesību aktu programmu. Komisija arī sagaida valstu parlamentu ieteikumus attiecībā uz iniciatīvām pirms tiesību aktu pieņemšanas, pamatojoties uz spēkā esošo līgumu noteikumiem. 2. Novērtējums - D plāns nav Konstitūcijas glābšanas operācija D plāns tiecas „ veicināt plašu diskusiju starp ES iestādēm un pilsoņiem ”. Tas paredz noteikt metodi, ar kuru pilsoņus var iesaistīt Eiropas lēmumu pieņemšanas procesā. Diskusiju saturs D plāna ietvaros var radīt idejas gan par politikas būtību, gan arī par jauniem instrumentiem un līdzekļiem, daži no kuriem ir saistīti ar efektīvu un atbildīgu lēmumu pieņemšanu. - Nepieciešama iesaistīšanās no dalībvalstu puses Komisija sevi redz galvenokārt kā veicinātāju. Sešus mēnešus pēc D plāna pieņemšanas jānorāda, ka dalībvalstu iesaistīšanās nacionālu diskusiju uzsākšanā joprojām ir nevienmērīga. - Ilgtermiņa uzdevums D plāna darbības sākās 2006. gada pirmajā pusē, un tādēļ ir pārāk agri izdarīt kādus būtiskus secinājumus. D plāns ir ilgtermiņa uzdevuma daļa, kas izmanto jaunas metodes saziņā ar pilsoņiem. Konstruktīvu dialogu nevar izveidot vienas dienas laikā. Turklāt šādu dialogu nevar īstenot tikai pēc ES iestāžu iniciatīvas un/vai no Briseles. Tam jākļūst par vietējo dialogu un jāsaņem dalībvalstu aktīvs atbalsts un ieguldījums. - Daudzvalodība No Komisijas puses D plāna darbības tiek veiktas visās ES oficiālajās valodās (tiešsaistes diskusiju forums; Pavasara diena Eiropā), turpretim iniciatīvas, ko nacionālajā, reģionālajā un vietējā līmenī veic Komisijas pārstāvniecības dalībvalstīs, tiek veiktas attiecīgās valsts valodā. Šeit jāuzsver, ka daudzvalodība ir svarīgs instruments patiesa dialoga veicināšanai ar pilsoņiem. Šī iemesla dēļ Komisija un tās institucionālie partneri cenšas tīmekļa vietnē sniegt plašai sabiedrībai paredzētu informāciju pēc iespējas vairāk valodās. [1] Flash Eirobarometrs 171 un 172 – Eiropas Konstitūcija: pēcreferenduma pētījums Francijā un Nīderlandē. [2] Komisijas ieguldījums pārdomu periodā un pēc tā: D plāns par demokrātiju, dialogu un diskusiju – COM (2005) 494. [3] Eirobarometrs 65.1 par Eiropas nākotni – 2006. gada maijs. [4] COM(2006) 211, 10.5.2006. [5] „Vārds jaunatnei” – jauno eiropiešu bažas un cerības attiecībā uz Eiropas Savienības attīstību, analīze no Standarta Eirobarometra 63, publikācija 2005. gada decembrī. [6] COM(2006) 35. [7] http://www.europa.eu.int/comm/communication_white_paper/charter_code/index_en.htm [8] http://europa.eu.int/comm/dgs/communication/grants/index_en.htm [9] http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/regexp/ [10] http://europa.eu.int/debateeurope/