PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Maksātnespējas noteikumi aptver plašu pasākumu loku – agrīnu iejaukšanos, pirms komercsabiedrība nonāk lielās grūtībās, laikus veiktu pārstrukturēšanu, lai nodrošinātu, ka tiek saglabāti pastāvētspējīgi uzņēmumi, aktīvu likvidāciju, kad komercsabiedrības citādi nevar tikt glābtas un, visbeidzot, tā dēvēto otro iespēju godīgiem uzņēmējiem parādsaistību dzēšanas veidā.

Labi funkcionējošs maksātnespējas regulējums, kas reglamentē visus šos pasākumus, ir labas komercdarbības vides būtiska sastāvdaļa, jo tas atbalsta tirdzniecību un ieguldījumus, palīdz radīt un saglabāt darbvietas, un palīdz tautsaimniecībām vieglāk absorbēt ekonomikas satricinājumus, kuri izraisa ienākumus nenesošu aizdevumu un bezdarba apjoma pieaugumu. Tās visas ir Eiropas Komisijas galvenās prioritātes.

Maksātnespējas lietām ir stipri izteikta Savienības dimensija. Vienotais tirgus, kurā arvien pieaug savstarpējās saiknes un ir arvien stiprāk izteikta digitālā dimensija, nozīmē, ka, ņemot vērā tādus aspektus kā klientu loks, piegādes ķēde, darbības jomas, ieguldītāju un kapitāla sastāvs (šeit minot tikai dažus), ļoti nedaudzas komercsabiedrības darbojas tikai vienas valsts mērogā. Svarīgi ir tas, ka maksātnespējas lietas arī attur no pārrobežu darbības paplašināšanas un ieguldīšanas. Daudzi ieguldītāji kā vienu no galvenajiem iemesliem neieguldīšanai vai komerciālo attiecību nedibināšanai ārpus savas valsts min nenoteiktību attiecībā uz maksātnespējas noteikumiem vai risku, ka citā valstī pastāv garas vai sarežģītas maksātnespējas procedūras. Tādējādi augstāka saskaņotības pakāpe maksātnespējas tiesību nozarē ir būtiski svarīga labi funkcionējošam vienotajam tirgum un patiesai kapitāla tirgu savienībai. Tādēļ šis problēmjautājums jau ilgi ir piesaistījis ievērojamu interesi ES mērogā.

Maksātnespējas un pārstrukturēšanas procedūru saskanības palielināšana veicinātu tiesiskās noteiktības pieaugumu pārrobežu ieguldītājiem un iedrošinātu laikus pārstrukturēt finansiālās grūtībās nonākušas, bet pastāvētspējīgas komercsabiedrības. Neefektīvi un atšķirīgi maksātnespējas tiesību akti sagādā ieguldītājiem grūtības novērtēt kredītrisku, it īpaši tad, ja viņi/tie apsver veikt pārrobežu ieguldījumus. Pārrobežu risku dalīšanas apjoma palielināšana, kapitāla tirgu stabilitātes un likviditātes palielināšana un ES uzņēmumiem pieejamā finansējuma avotu dažādošana padziļinās finanšu integrāciju, mazinās izmaksas saistībā ar kredīta saņemšanu un palielinās ES konkurētspēju.

Pārstrukturēšana un maksātnespēja

Pašlaik Eiropā puse no visiem uzņēmumiem pastāv mazāk par 5 gadiem. Kopš ekonomikas krīzes kulminācijas 2009. gadā ir pieaudzis komercsabiedrību maksātnespējas gadījumu skaits, un tas joprojām ir liels, lai gan šķiet, ka patlaban šī tendence apvēršas. Vairākās dalībvalstīs ir vērojama tendence pastāvētspējīgus uzņēmumus, kas nonākuši finansiālās grūtībās, virzīt uz likvidāciju, nevis agrīnu pārstrukturēšanu. Tiek lēsts, ka Eiropas Savienībā ik gadu 200 000 (jeb ik dienu 600) uzņēmumu tiek likvidēti bankrota dēļ, un tas tiešā veidā izraisa 1,7 miljonu darbvietu zaudēšanu. Katrs ceturtais no tiem ir pārrobežu maksātnespējas gadījums, t. i., iesaistīti ir kreditori un parādnieki no vairākām ES dalībvalstīm. Ievērojama procentuālā daļa no komercsabiedrībām un ar tām saistīto darbvietu varētu tikt glābta, ja preventīvās procedūras pastāvētu visās dalībvalstīs, kur tām ir uzņēmumi, aktīvi vai kreditori. Turklāt laikus veiktas preventīvās pārstrukturēšanas procedūru pieejamība nodrošinātu, ka pasākumi tiek veikti, pirms komercsabiedrības sāk nepildīt savas ar aizņēmumiem saistītās maksājumu saistības. Tas veicinātu to, ka tiek mazināts risks, ka cikla lejupslīdes stadijās aizdevumi kļūst par ienākumus nenesošiem aizdevumiem, un tādējādi tiktu samazināta saistītā negatīvā ietekme uz finanšu sektoru. Tomēr pārrobežu dimensija un atšķirīgu maksātnespējas regulējumu izmaksas ir daudz lielākas. Pirmkārt, lai gan kreditoru piegādes ķēdē varētu būt piegādātāji, kuri ir izteikti iekšzemes uzņēmumi, piegādātājs, kas piedzīvo finansiālas grūtības un nevar tikt glābts, tomēr var radīt negatīvu ietekmi, kura var izraisīt pārrobežu komercsabiedrības maksātnespēju. Šo pārrobežu maksātnespējas gadījumu ietekme varētu būt ārkārtīgi liela, jo, visticamāk, tie attiecas uz lielākiem uzņēmumiem. Otrkārt, daži komercsabiedrību pārrobežu kreditori (it īpaši MVU) varētu izvēlēties atteikties no pārrobežu prasījumiem, jo to izpildes panākšana ir saistīta ar pārāk lielām izmaksām, piemēram, ja ir nepieciešamas vietējo juristu konsultācijas. Visbeidzot, ir sagaidāms, ka turpmākās norises vienotajā tirgū izraisīs to, ka pārrobežu darījumus veiks arvien vairāk komercsabiedrību un ka tādēļ būs vairāk maksātnespējas gadījumu ar pārrobežu ietekmi. Piemēram, inovatīvām komercsabiedrībām ir nepieciešams lielāks tirgus, lai tās spētu attīstīties un izvairīties no maksātnespējas pirmajos 5 gados.

Dalībvalstu pārstrukturēšanas un maksātnespējas regulējumu kvalitāte tieši ietekmē kreditoru naudas līdzekļu atgūšanas rādītājus. Pasaules Bankas rādītāji liecina, ka Eiropas Savienībā naudas līdzekļu atgūšanas rādītāju diapazons sniedzas no 30 % Horvātijā un Rumānijā līdz 90 % Beļģijā un Somijā. Naudas līdzekļu atgūšanas rādītāji augstāki ir to valstu ekonomikā, kurās pārstrukturēšana ir visplašāk izplatītais maksātnespējas process. Šādās ekonomikās ir sagaidāms, ka kreditori atgūst vidēji 83 % no saviem prasījumiem, savukārt likvidācijas procedūrās vidējais rādītājs ir 57 %. Lai gan šie iznākumi atspoguļo arī ekonomikas faktorus, piemēram, vispārējo ekonomikas stāvokli, tie parāda, cik svarīgs ir vispusīgs maksātnespējas regulējums, kas nostiprināts stabilā institucionālajā un kultūras vidē un sniedz labākus rezultātus plašai sabiedrībai.

Preventīvās pārstrukturēšanas procedūru elementi, kas ietekmē to iedarbīgumu un līdz ar to arī izglābto uzņēmumu skaitu un to ilgtermiņa pastāvētspēju, dažādās dalībvalstīs ievērojami atšķiras. Piemēram, iedarbīgam regulējumam būtu jāparedz, ka uzņēmumam, kuram ir grūtības, pēc iespējas agri ir pieejama preventīvā pārstrukturēšana. Tomēr vairākās dalībvalstīs parādnieki nevar pārstrukturēt savus parādus pret kreditoriem, pirms tie ir kļuvuši faktiski maksātnespējīgi, vai, ja tie to var, tiem ir jāizpilda piekļuves nosacījumi, kas ir ļoti stingri vai ir saistīti ar lieliem izdevumiem.

Arī pārstrukturēšanas apspriešanas atbalstīšanai paredzēto atsevišķo izpildes panākšanas pasākumu apturēšanas nosacījumi ir ļoti dažādi: dažās valstīs šāda apturēšana nav iespējama, savukārt pārējās ir vērojami ļoti dažādi ilguma un izņēmumu varianti. Ja plānus pieņem kreditori, dalībvalstīs pastāvošie noteikumi lielā mērā atšķiras attiecībā uz kategoriju izveidi, pārstrukturēšanas iespējamību vienīgi ar konkrētu kreditoru piedalīšanos, vienlaikus atstājot neskartas neiesaistīto kreditoru tiesības, nepieciešamo vairākumu un nosacījumiem, ar kādiem tiesa vai administratīvā iestāde apstiprina pārstrukturēšanas plānu. Dalībvalstu vidū pastāv arī dažādība jauna finansējuma un pagaidu finansējuma aizsardzības (kas ir būtiska pārstrukturēšanas plāna panākumu nodrošināšanai) ziņā: tā sniedzas no aizsardzības minimuma (pret apstrīdēšanas prasībām) līdz turpmākās maksātnespējas procedūrās paredzētai prioritātei pār esošajiem parādiem. Visbeidzot, tiesu vai administratīvo iestāžu un to iecelto praktizējošo speciālistu iesaistīšanās pakāpe sniedzas no minimālas līdz pilnīgai iesaistei.

Šādas dažādības dēļ ir faktiski neiespējami sagatavot pārstrukturēšanas plānu pārrobežu koncernam (sabiedrību grupai) ar meitassabiedrībām vairāk nekā divās dalībvalstīs.

Otrā iespēja

Daudzās dalībvalstīs ir nepieciešami vairāk nekā 3 gadi, lai bankrotējuši, tomēr godīgi uzņēmēji varētu dzēst savas parādsaistības un no jauna atsākt darbību. Neefektīvi otrās iespējas regulējumi izraisa to, ka uzņēmēji nevar izkļūt no parādu sloga vai tiek ievilkti melnajā ekonomikā, vai arī viņiem nākas pārcelties uz valsti ar atšķirīgu tiesību sistēmu, kur ir pieejams labvēlīgāks regulējums. Pārcelšanās ir dārga kreditoriem, kuriem tad nākas rēķināties ar papildu risku, ka uzņēmējs citā tiesību sistēmā varētu panākt saistību dzēšanu īsākā laikposmā. Pārcelšanās ir saistīta arī ar lielām ekonomiskām un cilvēkresursu izmaksām uzņēmējiem, jo saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 2015/848 par maksātnespējas procedūrām uzņēmējam var būt pienākums konkrētā dalībvalstī jābūt veikušam uzņēmējdarbību vismaz konkrētu laika posmu, pirms viņam ir ļauts iesniegt pieteikumu par saistību dzēšanu šajā tiesību sistēmā. Turklāt pierādījumi liecina, ka īsāki aistību dzēšanas laikposmi pozitīvi ietekmē gan patērētājus, gan ieguldītājus, jo viņi/tie ātrāk atgriežas atpakaļ patēriņa un ieguldīšanas ciklos. Tas savukārt stimulē uzņēmējdarbību.

Dažās dalībvalstīs ar parādsaistību dzēšanu vien var nepietikt, lai uzņēmējam ļautu sākt jaunu komercdarbību, piemēram, ja bankrota gadījumā tiek izdots diskvalifikācijas lēmums, kas attiecas uz ilgāku laikposmu un kas var tikt izdots, neņemot vērā to, vai uzņēmējs rīkojās labticīgi. Lai godīgiem uzņēmējiem dotu iedarbīgu otro iespēju, arī diskvalifikācijai, kas saistīta ar pārmērīgām parādsaistībām, vajadzētu būt ar ierobežotu termiņu, lai tā beigtos vēlākais tad, kad beidzas saistību dzēšanas laikposms. Prasībām par personas datiem, kas tiek izmantoti saistībā ar parādnieka pārmērīgajām parādsaistībām, vajadzētu būt atbilstošām un nozīmīgām un attiekties tikai uz to, kas ir nepieciešams datu apstrādes vajadzībām, un tie būtu jāuzglabā formā, kas dod iespēju identificēt datu subjektu ne ilgāk, kā ir nepieciešams konkrētajam nolūkam, ar kādu personas dati tiek apstrādāti. Vispārīgajā datu aizsardzības regulā, kas aizstās Direktīvu 95/46/EK un ko piemēros no 2018. gada 25. maija, ir papildus precizēts tiesiskais regulējums un prasības attiecībā uz personas datu apstrādi.

Fizisku personu pārliekas parādsaistības ir liela ekonomiska un sociāla problēma. 11,4 % Eiropas iedzīvotāju pastāvīgi kavē maksājumus, bieži vien maksājumus par sabiedriskajiem pakalpojumiem. Tas galvenokārt ir saistīts ar nelabvēlīgu makroekonomikas vidi finanšu un ekonomikas krīzes kontekstā (piem., bezdarbs) apvienojumā ar personīgiem apstākļiem (piem., laulības šķiršana, slimība).

Tas ietekmē ne tikai uzņēmējus. Valstu maksātnespējas tiesību aktos patērētāju statuss lielā mērā tiek reglamentēts vienādi, tomēr ne visās dalībvalstīs. Tas izraisa ar dalībvalstu sociālās nodrošināšanas sistēmām saistīto izmaksu palielināšanos un ekonomiskas sekas, piemēram, patēriņa un darbaspēka aktivitātes samazināšanos un izaugsmes iespēju neizmantošanu.