(4)Slovākija savu 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu iesniedza 2019. gada 25. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

(5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

(6)Slovākija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība 2019. gada stabilitātes programmā prognozē, ka nominālā bilance, kas 2018. gadā bija 0,7 % no IKP, uzlabosies un 2019. gadā budžets būs līdzsvarots un paliks nemainīgs līdz 2022. gadam. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci, tiek plānots, ka vidēja termiņa budžeta mērķis, kas ir mainīts no strukturālā deficīta 0,5 % no IKP apmērā 2019. gadā uz 1 % no IKP, sākot no 2020. gada, tiks sasniegts 2020. gadā. Saskaņā ar 2019. gada stabilitātes programmu ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP no 47,5 % 2019. gadā pakāpeniski samazināsies līdz 44,4 % 2022. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Tajā pašā laikā tie pasākumi, kas ir vajadzīgi, lai no 2019. gada sekmētu plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, nav pilnībā precizēti. Budžetā ir iekļautas neprecizētas izdevumu kategorijas – budžeta rezerves – (kopā 0,7 % no IKP), kas samazina budžeta īstenošanas prognozējamību.

(7)Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Slovākijai nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2019. gadā nepārsniedz 4,1 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP. Ņemot vērā Komisijas 2018. gada rudens prognozi, kurā 2019. gadā tika prognozēts rādītājs, kas ir tuvāks vidēja termiņa mērķim, un saskaņā ar noteikumiem par prasītās korekcijas atcelšanu, valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps nedrīkst pārsniegt 4,6 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,3 % apmērā 2019. gadā. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, pastāv risks, ka 2018. un 2019. gadā kopā būs būtiska novirze no ieteiktās fiskālās korekcijas.

(8)Slovākijai 2020. gadā būtu jāsasniedz tās vidēja termiņa budžeta mērķis. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, nemainīgas politikas apstākļos tas atbilst valdības neto primāro izdevumu maksimālajam nominālajam pieauguma tempam 4,6 % apmērā, kas atbilst strukturālajai korekcijai 0,3 % apmērā no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, nemainīgas politikas apstākļos 2019. un 2020. gadā kopā pastāv risks būtiski novirzīties no šīs prasības. Tiek prognozēts, ka Slovākija 2019. un 2020. gadā izpildīs noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka, sākot ar 2019. gadu, būtu jāveic nepieciešamie pasākumi, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

(9)Slovākijas publiskās finanses ilgtermiņā joprojām saskaras ar vidējiem fiskālās stabilitātes riskiem. Saskaņā ar Komisijas 2018. gada ziņojumu par fiskālo stabilitāti nemainīga politikas scenārija gadījumā būtu jāpanāk kumulatīvs strukturālās primārās bilances uzlabojums 2,5 procentpunktu apmērā no IKP, lai stabilizētu parāda attiecību pret IKP ilgtermiņā. Tas ir saistīts ar prognozēto pensiju un veselības aprūpes izdevumu pieaugumu, kas palielina ar sabiedrības novecošanu saistītās izmaksas (kopīgais devums 1,8 procentpunktu apmērā no IKP). Tā kā dzimstības rādītāji Slovākijā ir zemi un sagaidāms, ka paredzamais mūža ilgums turpinās pieaugt, tiek prognozēts, ka līdz 2060. gadam vecumatkarības koeficients (ar ko izsaka vecāka gadagājuma cilvēku skaita attiecību pret ekonomiski aktīvo iedzīvotāju skaitu jeb to iedzīvotāju daļu, kas strādā vai mācās) gandrīz trīskāršosies. 2016. gadā uz katrām desmit nodarbinātajām personām bija tikai aptuveni trīs ekonomiski neaktīvi cilvēki, kas vecāki par 65 gadiem, taču tiek prognozēts, ka līdz 2060. gadam uz katriem desmit nodarbinātajiem šis rādītājs (ekonomiskais vecumatkarības koeficients) būs vairāk nekā septiņi. Tas, ka tika ieviesta pensionēšanās vecuma automātiska pielāgošana paredzamajam mūža ilgumam, ir pakāpeniski uzlabojis pensiju sistēmas stabilitāti ilgtermiņā. Tas tika uzskatīts par svarīgu instrumentu starppaaudžu taisnīguma un ilgtermiņa stabilitātes nodrošināšanai. Bažas par pensiju sistēmas ilgtermiņa fiskālo stabilitāti ir saasinājušās pēc tam, kad parlaments 2019. gada 28. martā pieņēma konstitūcijas grozījumu, kas paredz pensionēšanās vecuma ierobežojumus (64 gadi vīriešiem un sievietēm bez bērniem un samazinājums par pusgadu sievietēm par katru no pirmajiem trim bērniem) un ar paredzamo mūža ilgumu saistīto automātisko pielāgojumu atcelšanu. Saskaņā ar Slovākijas fiskālās padomes sniegto informāciju vecuma ierobežojums radīs papildu izdevumu pieaugumu 1,6 % apmērā no IKP — no 8,6 % 2016. gadā līdz 11,4 % 2070. gadā —, bet 2018. gada ziņojumā par novecošanu tiek prognozēts pieaugums 9,8 % apmērā. Tas ievērojami palielinās stabilitātes riskus. Šobrīd nav ierosināti kompensējoši pasākumi un nav aprēķināta ietekme uz ienākumiem un nabadzību vecumdienās.

(10)Neraugoties uz zināmu progresu cīņā pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, nodokļu saistību izpilde joprojām ir problēma, un PVN iekasēšanas atšķirības 2016. gadā vairāk nekā divas reizes pārsniedz ES vidējo rādītāju. Lai gan ir sagaidāms, ka trešajā rīcības plānā paredzētie pasākumi sniegs pozitīvus rezultātus, daži no tiem vēl nav īstenoti. Piemēram, elektronisko nodokļu deklarāciju ieviešana, visticamāk, samazinās administratīvo slogu nodokļu maksātājiem, bet, ja netiks īstenoti visi plānotie pasākumi, var samazināties vispārējā ietekme. Tajā pašā laikā strukturēts politikas pasākumu satvars var palīdzēt samazināt biežās nodokļu kodeksa izmaiņas un sekmēt tā vienkāršošanu. Visbeidzot, no vides un īpašuma nodokļiem gūstamu ieņēmumu potenciāls netiek pietiekami izmantots salīdzinājumā ar citām ES valstīm.

(11)Turpinās pozitīvas tendences darba tirgū, ko raksturo pieaugošā nodarbinātība un vēsturiski zems bezdarba līmenis. Ir panākts labs progress rīcības plāna ilgstošiem bezdarbniekiem īstenošanā, kas divu gadu laikā ir palīdzējis par trešdaļu samazināt ilgstošo bezdarbnieku skaitu. Tomēr ilgstoša bezdarba līmenis joprojām pārsniedz ES vidējo rādītāju, un tas jo īpaši skar mazkvalificētus cilvēkus, jauniešus un romus. Bezdarba līmenis samazinās, turpretī par nopietnu problēmu kļūst kvalificēta darbaspēka trūkums. Joprojām ir vērojamas lielas reģionālās atšķirības darba tirgū, un lielāks bezdarbs ir trijos Slovākijas austrumdaļas reģionos, bet darbaspēka trūkums — valsts rietumdaļā. Ir jāturpina darba devēju un arodbiedrību spēju veidošana, lai veicinātu viņu aktīvāku iesaistīšanos.

(12)Nodarbināmības uzlabošanai paredzēto politikas virzienu vērienīgums un efektivitāte ir ierobežota. Apmācību un pārkvalifikācijas programmas ir stiprinātas, taču tās joprojām nav pietiekamas un nav pilnībā vērstas uz ilgstošajiem bezdarbniekiem un nelabvēlīgākā situācijā esošām grupām. Izglītības sistēma nepietiekamā mērā veicina sociālekonomisko attīstību, un finansējums visos līmeņos nav pietiekams. Izglītības rezultātu kvalitāte, romu līdzdalība iekļaujošā vispārējā izglītībā no agrīnas bērnības un skolēnu no nelabvēlīgas sociālekonomiskās vides integrācija izglītībā un apmācībā (ņemot vērā, ka pieaug izglītības priekšlaicīgas pārtraukšanas rādītājs) ir steidzami risināmas problēmas. Izglītības rezultāti un pamatprasmju līmenis joprojām ir vājš salīdzinājumā ar starptautiskajiem standartiem, un lielā mērā to ietekmē skolēnu sociālekonomiskā vide. Labāku prasmju kopumu, kas piemēroti mainīgai ekonomikai un sabiedrībai, nodrošināšana Slovākijas iedzīvotājiem ir problemātisks jautājums. Neraugoties uz pakāpenisku algu pieaugumu līdz 2020. gadam, skolotāja profesija joprojām ir nepievilcīga un skolotāju arvien vairāk trūkst. Turklāt sākotnējās apmācības kvalitāte un atbilstība nav augstā līmenī, un skolotāju profesionālās attīstības iespējas ir ierobežotas. Pašreizējie pasākumi, kuru mērķis ir veicināt vienlīdzību un iekļaujošu izglītību, līdz šim nav devuši gaidītos rezultātus, un nav vērojams reāls progress romu skolēnu segregācijas novēršanā. Valdība ir pieņēmusi Valsts reformu plānu izglītības un audzināšanas jomā (2018.–2027. gadam) un pirmo rīcības plānu (2018.–2019. gadam) (kopā ar budžeta tāmi), kā arī jaunus tiesību aktus par augstākās izglītības kvalitātes nodrošināšanu. Šo pasākumu efektīvai īstenošanai un uzraudzībai būs izšķiroša nozīme, lai pārliecinātos, vai tie dod gaidītos rezultātus.

(13)Zemais sieviešu nodarbinātības līmenis atspoguļo faktu, ka ilgu vecāku atvaļinājumu reti izmanto vīrieši, un to vēl vairāk pastiprina ierobežotā piekļuve cenas ziņā pieejamai bērnu aprūpei un ilgtermiņa aprūpes iestādēm. Bērnu aprūpē uzņemto bērnu īpatsvars ir ārkārtīgi mazs, un tas jo īpaši attiecas uz bērniem, kas ir jaunāki par trim gadiem. Valdība pieņēma jaunu lēmumu par obligātu dalību pirmsskolas izglītībā un aprūpē no 5 gadu vecuma, kas būs spēkā no 2020. gada. Tomēr ir vajadzīgi turpmāki ieguldījumi, un ir jāveicina tas, ka bērni apmeklē bērnu aprūpes un pirmsskolas izglītības iestādes.

(14)Lai gan nabadzības vai sociālās atstumtības riskam pakļautu personu īpatsvars ir zemāks par ES vidējo rādītāju, vairākos rajonos Dienvidslovākijā un Austrumslovākijā šis īpatsvars ir ievērojami lielāks. Piekļuve kvalitatīvai un iekļaujošai izglītībai ir ievērojami problemātiska reģionos, kur reģionālo atšķirību rezultātā ir īpaši augsti izglītības priekšlaicīgas pārtraukšanas rādītāji. Citi problemātiski jautājumi ir saistīti ar nelabvēlīgā situācijā esošu grupu, jo īpaši romu, kā arī personu ar invaliditāti, bezpajumtnieku un cilvēku, kas cieš no atstumtības mājokļa jomā, piekļuvi veselības aprūpei, ilgtermiņa aprūpei, sociālajiem mājokļiem un citiem pamatpakalpojumiem. Šo grupu sociālās iekļaušanas veicināšanai ir būtiska integrēta pieeja.

(15)Tempu uzņem reformas ar mērķi uzlabot veselības aprūpes sistēmas izmaksu lietderību, lai gan īstenošanas pakāpe dažādās aprūpes jomās ir atšķirīga. Politikas pasākumi, kas tika veikti saistībā ar veselības aprūpes izdevumu pārskatīšanu, ir devuši dažus pozitīvus rezultātus, galvenokārt saistībā ar virkni izmaksu ierobežošanas pasākumu zāļu un medicīnas ierīču jomā. Taču joprojām ir iespējams palielināt efektivitāti un nodrošināt izmaksu ziņā izdevīgāku aprūpi, stratēģiski pārdalot resursus starp aprūpes jomām. Veselības pakalpojumu sniegšana joprojām ir pārmērīgi atkarīga no slimnīcām, kas, neraugoties uz regulāriem parādu atvieglojumiem, turpina uzkrāt parādu un kam ir grūtības finansēt aprūpes efektivitātes un kvalitātes uzlabošanai nepieciešamos ieguldījumus. Kaut gan ir ļoti svarīgi stiprināt primāro aprūpi, lai samazinātu tādu slimnīcu pakalpojumu izmantošanu, no kuriem varētu izvairīties, vispārējās prakses ārstu nelielais skaits un primārajā aprūpē nodrošināto pakalpojumu ierobežotais klāsts ir šķērslis veselības sistēmas efektivitātes uzlabošanai. Valdība ir ierosinājusi pasākumus, lai risinātu veselības nozares darbaspēka trūkuma problēmu, tādēļ būs svarīgi šos centienus iekļaut ilgtermiņa stratēģijā, kuras mērķis ir pakāpeniski nodalīt pakalpojumus no akūtās aprūpes, stiprināt primāro aprūpi un pastiprināt profilakses pakalpojumus.

(16)Sadrumstalota pētniecības sistēma mazina to publisko ieguldījumu efektivitāti pētniecības un izstrādes jomā, kuru mērķis ir celt zinātniskās pētniecības kvalitāti, un nepiesaista privātā sektora finansējumu. Pētniecības un inovācijas politika cieš no neefektīvas koordinācijas ministriju un citu dalībnieku starpā, kā rezultātā lielas reformas kavējas vai netiek veiktas. Slovākijas Zinātņu akadēmijas neoptimālais pārveidošanas process radīja bažas par tās darbības nepārtrauktību, kas izraisīja visa procesa sabrukumu. Mērķtiecīgu pasākumu trūkums vai neizdošanās, nelielā pētniecības iestāžu iesaistīšanās un ierobežotās pētniecības spējas rada situāciju, kurai raksturīgi mazi privātā sektora izdevumi pētniecības un izstrādes jomā. Kopumā uzņēmumu pētniecības un izstrādes līmenis joprojām ir viens no zemākajiem ES, un to uzmanības centrā ir vidējo un augsto tehnoloģiju ražošana, proti, jomas, kurās dominē starptautiski uzņēmumi. Pasākumi zināšanu pārneses veicināšanai, inovācijas spēju rūpniecībā stiprināšanai un sadarbības starp uzņēmumiem un akadēmisko vidi uzlabošanai virzās uz priekšu lēnām.

(17)Lai uzlabotu Slovākijas produktivitāti un turpinātu konverģences procesu, ir vajadzīgi ieguldījumi arī digitālajā un transporta infrastruktūrā un energoefektivitātē. Ir nepieciešams uzlabot fiksētos platjoslas pamatpakalpojumus un 4G pārklājumu, kā arī sākt izmantot īpaši ātrdarbīgu platjoslas pieslēgumu. Ieguldījumi energoefektivitātē, jo īpaši ēku sektorā, un vides tehnoloģijas var sekmēt zaļo izaugsmi un palīdzēt saglabāt ierobežotos vides resursus. Turklāt, lai mazāk attīstītie reģioni varētu panākt tādu pašu līmeni un kļūt konkurētspējīgāki, produktīvāki un vairāk balstīti zināšanās, ir vajadzīgi stratēģiskāki ieguldījumi, kuru mērķis ir novērst infrastruktūras nepilnības un uzlabot transporta tīklus. Slovākija atpaliek gan ceļu, gan dzelzceļa pamattīkla izveidē Eiropas transporta tīkla ietvaros, piemēram, Reinas-Donavas koridorā. Nepilnības transporta tīklā varētu novērst, uzlabojot esošā sabiedriskā un pilsētas transporta tīkla savienojamību, multimodalitāti un sadarbspēju un veicinot ilgtspējīgus transporta veidus.

(18)Liels administratīvais un regulatīvais slogs var negatīvi ietekmēt ieguldījumus un inovāciju, jo īpaši attiecībā uz maziem un vidējiem uzņēmumiem. Neraugoties uz valdības centieniem, administratīvais slogs netiek pietiekami samazināts, un Slovākijas uzņēmējdarbības vide atpaliek salīdzinājumā ar starptautiskiem rādītājiem. Uzņēmumiem raisa bažas tiesību aktu kvalitāte un tas, ka trūkst paredzamības. Šīs problēmas būtu jārisina, pilnībā izvēršot Slovākijas labāka regulējuma stratēģiju (RIA2020) un stiprinot Labāka regulējuma centru. Slovākijas profesionālo pakalpojumu nozare joprojām ir ļoti reglamentēta. Juristiem, patentu aģentiem, būvinženieriem, arhitektiem, grāmatvežiem, tūristu gidiem un nekustamā īpašuma aģentiem regulējuma ierobežotības līmenis ir augstāks par ES vidējo svērto līmeni.

(19)Valdība būtiski reformē publiskā iepirkuma praksi, pamatīgi pārveidojot tiesisko regulējumu, lai vienkāršotu procedūras un samazinātu darījumu izmaksas. Atzinīgi vērtējama pievēršanās profesionalizācijai, tomēr vispārējie ieguvumi rodas tikai lēnām. Saistībā ar neuzticēšanos publiskā sektora iestādēm publiskajiem pircējiem jāpieliek lielākas pūles, lai atgūtu uzņēmumu, plašsaziņas līdzekļu un plašas sabiedrības uzticību. Tas kavē tik ļoti nepieciešamās jaunās prakses ieviešanu. Ir jāpastiprina centieni palielināt kvalitātes kritēriju izmantošanu, lai panāktu lielāku ieguldīto līdzekļu atdevi un uzlabotu publisko iepirkumu stratēģisko izmantošanu.

(20)Slovākijas valsts pārvaldē joprojām ir vērojama neefektivitāte un nepilnības, ko jo īpaši rada neefektīva sadarbība starp valdības departamentiem. Spēju un stratēģiskās plānošanas trūkums, kā arī administratīvā neefektivitāte kavē ESI fondu sekmīgu apgūšanu. Tādējādi Slovākija 2014.–2020. gada plānošanas periodā zaudēja finansējumu 120 miljonu EUR apmērā, un līdzekļu sadale galīgajiem saņēmējiem joprojām ir zemā līmenī. Turklāt neoptimālas no ESI fondiem finansējamu projektu sagatavošanas rezultātā ieguldījumi bija novēloti, tādēļ publiskā iepirkuma procedūru termiņi bija īsi, un tas palielināja pārkāpumu risku.

(21)Korupcija joprojām rada problēmas, un ir pieņemti tikai nedaudzi lēmumi par saukšanu pie atbildības augsta līmeņa korupcijas lietās. Korupcijas apkarošanas centienus kavē policijas un prokuratūras organizatoriskās un procesuālās nepilnības, kā arī vāja trauksmes cēlēju aizsardzība. Tiesu sistēmas efektivitātes, tostarp neatkarības, uzlabošana Slovākijā joprojām ir problēma. Neraugoties uz to, ka efektivitāte un kvalitāte ir nedaudz uzlabojušās, joprojām pastāv bažas par tiesu iestāžu neatkarību, un konstitucionālās tiesas tiesnešu iecelšanas procesa kavēšanās varētu ietekmēt tiesu sistēmas darbību.

(22)ES līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažas no ieteikumā norādītajām nepilnībām, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti D pielikums. Tas ļautu Slovākijai optimāli izlietot šos līdzekļus apzinātajās nozarēs, ņemot vērā reģionālās atšķirības. Valsts administratīvās spējas stiprināšana attiecībā uz šo līdzekļu pārvaldību ir svarīgs faktors šo ieguldījumu veiksmīgai īstenošanai.

(23)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Slovākijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu un 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Slovākijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Novērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Slovākijā, bet arī to, kādā mērā tās atbilst Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.