– strukturālo reformu īstenošana;

– un atbildīgas fiskālās politikas nodrošināšana.

1. Ieguldījumu stimulēšana

1.1. Finanšu sektora darbības uzlabošana

Finansējuma pieejamība ir izšķiroši svarīga uzņēmumiem; vienīgi ar to tie var attīstīties un ieviest jauninājumus. Dažās dalībvalstīs to MVU daļa, kuri finansējuma pieejamību norāda kā vissvarīgāko problēmu, joprojām ir augsts (Grieķijā – 30 %, Kiprā – 25 %). Par finansējuma problēmu ziņo arī mazākās komercsabiedrības (12 % no mikrouzņēmumiem), salīdzinoši jaunas komercsabiedrības (13 % no tām, kas dibinātas pēdējo divu līdz piecu gadu laikā), kā arī jaunas un strauji augošas komercsabiedrības (14 % no tām, kuru ikgadējā izaugsme ir vismaz 20 %, jeb tā dēvētajām “gazelēm”). Tā kā MVU finansējuma piesaistē paļaujas galvenokārt uz banku nozari, tiem bažas joprojām rada kredītu pieejamība, it īpaši valstīs, kurās banku sistēmā tiek veiktas korekcijas. Lai atbalstītu un reformētu riska kapitāla regulējumu, kas ir īpaši svarīgs strauji augošām komercsabiedrībām un lai finanšu tirgiem dotu iespēju lielākā apmērā kreditēt ekonomiku, Komisija ir ierosinājusi grozīt regulas par Eiropas riska kapitāla fondiem un Eiropas sociālās uzņēmējdarbības fondiem, kas uzskatāms par vēl vienu soli virzībā uz kapitāla tirgu savienības izveidi.

Kapitāla tirgu savienība var nodrošināt apstākļus vienlīdzīgai finansējuma pieejamībai visiem uzņēmumiem visās dalībvalstīs, tādējādi veicinot netraucētu ieguldīšanu un inovāciju. Finansēšanas nosacījumi un modeļi dalībvalstīs ievērojami atšķiras, tādējādi izkropļojot finanšu sektora galveno funkciju – darboties kā efektīvam starpniekam starp kapitāla avotiem un ieguldīšanas iespējām. Pilnvērtīga kapitāla tirgu savienība nodrošinās alternatīvus finansējuma avotus, izmantojot akciju un obligāciju tirgus, tādējādi gan papildinot banku sistēmu, gan veicinot pienācīgu riska novērtēšanu un kapitāla sadalījumu finanšu sistēmā. Kapitāla plūsmai ir jāaptver jomas, kurās pastāv lielāks ražīguma pieaugums, augsts darbības ražīgums un inovācijas. Ciešāk integrēti kapitāla tirgi sniegtu arī papildu drošību pret ekonomikas satricinājumiem, nodrošinot riska dalīšanu privātā sektora ietvaros. Papildus nepieciešamībai nodrošināt iespējas ātri veikt pasākumus, kurus Komisija jau ir ierosinājusi, ekonomikas finansēšanu veicinās arī papildu grozījumi tiesiskajā regulējumā, kas piemērojams apdrošināšanas sabiedrību un banku ieguldīšanai infrastruktūras aktīvos un mazos un vidējos uzņēmumos. Turklāt nepilnības valsts mēroga maksātnespējas jomas regulējumā izraisa nevienlīdzīgus nosacījumus kredītu pieejamībai dalībvalstīs. Komisija drīzumā nāks klajā ar priekšlikumu par preventīvās reorganizācijas regulējumu, “otro iespēju” un pasākumiem, ar kuriem paredzēts uzlabot maksātnespējas procedūras.

Dalībvalstīm būtu jārisina arī vēl esošās neaizsargātības problēmas banku nozarē, lai veicinātu ieguldīšanu un atvieglotu Eiropas ekonomikas finansēšanu. Augsts ienākumus nenesošu aizdevumu apjoms joprojām ir nopietna problēma vairākās dalībvalstīs. Ienākumus nenesoši aizdevumi un pamatdarbības nepilnības zemu procentu likmju un lēnas izaugsmes apstākļos negatīvi ietekmē banku rentabilitāti, kas savukārt ietekmē banku spēju radīt vai palielināt jaunu kapitālu, balstoties uz kuru tās varētu izsniegt jaunus aizdevumus, un tādējādi to spēju atbalstīt ekonomikas atlabšanu. Lai varētu pārtraukt šo apburto loku, bankas ir jāatbrīvo no šā sloga, neietekmējot valsts budžetu. Šajā kontekstā izšķiroši svarīgs ir iedarbīgs ārpustiesas vienošanās un maksātnespējas regulējums, tai skaitā attiecībā uz preventīvo reorganizāciju, un apstiprinātās reformas ir jāīsteno pilnīgi. Visās dalībvalstīs ir jānodrošina un jāveicina iespējas veikt ienākumus nenesošu aizdevumu pārdošanu specializētām nebanku finanšu iestādēm, kas veiktu arī to administrēšanu atbilstīgi attiecīgo tiesību aktu prasībām.

Bankas ir jāmudina arī turpmāk uzlabot savas pamatdarbības efektivitāti.

Cikliski un strukturāli faktori, tostarp jaunas regulatīvas prasības un zema ienesīguma vide, ir ietekmējuši banku rentabilitāti. Lai varētu veikt banku komercdarbības modeļu pielāgošanu jaunajai darbības videi, ir nepieciešami papildu centieni, tostarp turpināta jaudas pārpalikuma samazināšana un nozares konsolidācija. Steidzami ir jāvienojas par izskatīšanā esošajām iniciatīvām regulēšanas jomā, lai varētu nodrošināt juridisko skaidrību un tiesisko noteiktību, vienlaikus izvairoties no nevajadzīgas ietekmes uz reālās ekonomikas finansēšanu. Starptautiskā mērogā paredzētajām papildu iniciatīvām nebūtu jāizraisa ievērojama, vispārēja kapitāla prasību palielināšana.

Strauji jāgūst panākumi banku savienības izveides pabeigšanas jomā, un paralēli ir jāuzlabo turpmākā risku mazināšana un risku dalīšana. Banku nozares izturētspēja pēdējos gados ir ievērojami palielinājusies. Neatkarīgi no tā banku akciju cenas 2016. gadā epizodiski strauji kritās, kas daļēji izskaidrojams ar norisēm starptautiskajos tirgos, piemēram, ar satricinājumiem Ķīnā vai reakciju pēc Apvienotās Karalistes referenduma iznākuma. Ir būtiski nosargāt un turpināt atjaunot uzticēšanos banku nozarei. Banku atveseļošanas un noregulējuma direktīva un ES valsts atbalsta noteikumi ir ietvars, kas nodrošina finanšu stabilitāti, vienlaikus aizsargājot nodokļu maksātāju intereses. Ir nepieciešams paātrināt darbu pie kopēja atbalsta mehānisma (common backstop) vienotā noregulējuma fonda vajadzībām. Jāturpina diskusijas par Eiropas noguldījumu apdrošināšanas sistēmu (ENAS), lai pēc iespējas ātri panāktu abu likumdošanas iestāžu vienošanos, un augsta prioritāte ir jāpiešķir arī topošajiem priekšlikumiem riska mazināšanas jomā.

1.2. ES finansējuma ietekmes palielināšana saistībā ar Investīciju plānu Eiropai

Investīciju plāns Eiropai ir izrādījies noderīgs instruments, ar kuru iespējams panākt konkrētus rezultātus un veicināt ilgtspējīgu pieaugumu dalībvalstīs veiktajos ieguldījumos. Nedaudz vairāk nekā viena gada laikā Eiropas Stratēģisko investīciju fonds (ESIF) 27 dalībvalstīs ir piesaistījis gandrīz 138 miljardus eiro. Ir sagaidāms, ka tajā pašā laikposmā ESIF finansējumu būs saņēmuši gandrīz 300 000 MVU. Investīciju plāns Eiropai tās dažādo aspektu (finanšu instrumenti, tehniskā palīdzība un komercdarbības vides uzlabošanas pasākumi) dēļ var radīt būtiskas pārmaiņas vairākās nozarēs, atbalstot novatoriskus projektus, kas veicina jaunu darbvietu radīšanu un izaugsmi pašvaldību teritoriju mērogā, kā arī veicina jauniešu bezdarba mazināšanu. Šie projekti ir izšķiroši svarīgi ES ekonomikas nākotnei un tādām būtiskām orientācijas jomām kā atbalsts MVU, inovācija, pētniecība un attīstība, atjaunojamie energoresursi, energoefektivitāte, digitālā infrastruktūra un transporta infrastruktūra.

Vairāk projektu vairākās dalībvalstīs varēs saņemt finansējumu Ieguldījumu plāna ietvaros. Komisija ir ierosinājusi pagarināt Eiropas Stratēģisko investīciju fonda darbības termiņu (priekšlikums par “ESIF 2.0”) un dubultot tā apmēru, lai līdz 2022. gadam tas sasniegtu 630 miljardus eiro, vienlaikus uzlabojot tā tvērumu ģeogrāfijas un nozaru izteiksmē. Šā priekšlikuma ātra pieņemšana ir būtiski svarīga.

Papildus ESIF darbības termiņa pagarinājumam, tā ģeogrāfiskais tvērums vēl vairāk tiks uzlabots ar vienkāršotām papildu iespējām kombinēt ESIF ar Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem un tos papildināt ar uzlabotu tehnisko palīdzību visā Eiropā. Jaunajā plānošanas periodā attiecībā uz Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem, no kuriem laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam dalībvalstīs tiek ieguldīti 454 miljardi eiro, uzsvars tiek likts uz ES resursu iedarbīgu un efektīvu izmantošanu, paredzot, ka programmās skaidri jānorāda plānotie rezultāti, tai skaitā kvantificējamu mērķu izteiksmē. Turklāt dalībvalstīm ir pienākums strādāt pie tādu likumdošanas un strukturālo apstākļu radīšanas, kuri nozarēm, kas saņem šos līdzekļus, dod iespēju faktiski sasniegt izvirzītos mērķus. Komisija ir ierosinājusi turpmāk palielināt iespējas ESIF finansējumu kombinēt ar Eiropas strukturālo un investīciju fondu finansējumu, kā arī ar Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu.

Ilgtspējīgi ieguldījumi stimulē ražīgumu visā ekonomikā, ja tiek palielināta resursu efektivitāte un enerģijas efektivitāte un samazinātas resursu izmaksas, un vienlaikus tiek samazinātas ārējās izmaksas un ietekme. Konkrētāk, atbalsts pārejai uz mazoglekļa un aprites ekonomiku radīs jaunas darbvietas pakalpojumu nozarēs, piemēram, inovatīvos, apkopes un remonta pakalpojumos, kā arī jaunu, ilgtspējīgāku ražojumu projektēšanā un izgatavošanā. Konkrētās jomas, kurās aprites ekonomika un efektīvāka resursu izmantošana ir potenciāli nozīmīga makroekonomikas kontekstā, ir zaļais publiskais iepirkums, ieguldījumi atkritumu apsaimniekošanas un ūdens infrastruktūrā, ilgtspējīga būvniecība, kritiski svarīgās izejvielas, biodegviela un bioķīmiskās vielas, kā arī ar enerģētiku un klimatu saistītie ieguldījumi.

Ir jākoncentrējas arī uz ieguldījumiem cilvēkkapitālā un sociālajā infrastruktūrā. Lai varētu samazināt aprūpes pienākumus pret vecāka gadagājuma cilvēkiem un bērniem (kas bieži ir aktuāli sievietēm), īpaši svarīga ir ilgtermiņa aprūpes pakalpojumu un izmaksu ziņā pieejamu un elastīgu bērnu aprūpes iestāžu attīstīšana. Ir nepieciešami arī pastāvīgi centieni ieguldīt izglītībā un mūžizglītībā, lai atbalstītu nodarbināmību un mazinātu risku, ka starp augsti kvalificētām un mazkvalificētām strādājošām personām pastāv atšķirības atalgojuma un darba apstākļu ziņā.

Dalībvalstis iegūs skaidrāk formulētām vadlīnijām par publiskā sektora grāmatvedības noteikumiem (2010. gada Eiropas Kontu sistēma), it īpaši attiecībā uz publisko un privāto partnerību. Rokasgrāmata par statistikas datu uzskaiti attiecībā uz publiskās un privātās partnerības projektiem, kuru sagatavojis Eurostat sadarbībā ar Eiropas Investīciju banku, un kura galvenokārt ir adresēta ieinteresētajām personām no privātā sektora, tika izdota 2016. gada 29. septembrī. Pēc šīs publikācijas tiks organizēta aktīva informēšanas kampaņa. Turklāt Komisija cieši uzrauga to, kā publiskā sektora grāmatvedības noteikumu interpretācija ietekmē publiskās un privātās partnerības projektu izstrādi dažādās nozarēs, un, ja tas būs lietderīgi, tā apsvērs papildu pasākumus.

1.3. Ieguldīšanu ierobežojošo problēmu risināšana

ES un tās dalībvalstis ir veikušas vairākus pasākumus, lai novērstu ierobežojumus, kas kavē ieguldīšanu, tomēr vēl ir daudz darāma. Komisija ES mērogā turpinās centienus uzlabot vispārējo ieguldījumu vidi, tai skaitā padziļinot vienoto tirgu, savukārt dalībvalstīm ir jāpastiprina savi centieni novērst šķēršļus ieguldījumiem valsts, reģionālā un vietējā mērogā.

Ilgtspējīgai ieguldīšanai ir nepieciešama stabila un prognozējama komercdarbības vide. Komisija jau ir nākusi klajā ar iniciatīvām par to, kā atvieglot reālās ekonomikas finansēšanu, piemēram, samazinot kapitāla prasības, kas piemērojamas apdrošināšanas sabiedrībām un pārapdrošināšanas sabiedrībām attiecībā uz ieguldījumiem infrastruktūrā, un pieņemot praktiskas vadlīnijas par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu attiecībā uz publiskā sektora finansējumu infrastruktūrai. Turklāt darbs pie enerģētikas savienības, kapitāla tirgu savienības, vienotā tirgus stratēģijas un digitālā vienotā tirgus stratēģijas, aprites ekonomikas paketes un starptautiskajiem tirdzniecības un ieguldījumu nolīgumiem ietver konkrētus pasākumus, kuri pēc to pilnīgas īstenošanas dos iespēju novērst šķēršļus, veicināt inovāciju un uzlabot ieguldīšanas vidi. Piemēram, enerģētikas savienības ietvaros ir nepieciešams pārvaldības process, kas būtu balstīts uz valstu enerģētikas un klimata plāniem 2030. gadam un turpmākajiem gadiem un kas uzņēmumiem, ieguldītājiem un plašai sabiedrībai nodrošinātu prognozējamību. Būtu arī jāpalielina ex ante noteiktība attiecībā uz publiskā sektora grāmatvedības uzskaiti konkrētās nozarēs, piemēram, energoefektivitātes jomā. Ja pilnā mērā tiks izmantotas piektās paaudzes mobilo sakaru sistēmas (5G), visā Eiropas Savienībā līdz 2025. gadam ir iespējams radīt divus miljonus jaunu darbvietu. Turklāt nesen atsāktā iniciatīva par kopējo konsolidēto uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi veicinās ES attīstību par ieguldīšanai labvēlīgāku vidi, nodrošinot komercsabiedrībām prognozējamus noteikumus, vienlīdzīgus konkurences apstākļus un samazinot atbilstības nodrošināšanas izmaksas. Ar to tiks atbalstīta arī inovācija Eiropā, nodrošinot, ka ar ieguldījumiem pētniecības un attīstības jomā saistītās izmaksas ir atskaitāmas no nodokļa bāzes, un risinot jautājumu par nodokļu tiesību normās pastāvošo stimulu izmantot aizņemtus līdzekļus, nevis pašu kapitālu.