KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS LATVIJAS 2013. gada valsts reformu programmas un konverģences programmas novērtējums Pavaddokuments dokumentam Ieteikums Padomes ieteikumam par Latvijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas konverģences programmu 2012.-2016. gadam /* SWD/2013/0364 final */





Saturs Kopsavilkums. 2 1........... Ievads. 4 2........... Ekonomiskās norises un problēmas. 5 2.1........ Jaunākās ekonomiskās norises un prognozes. 5 2.2........ Problēmas. 6 3........... Politikas darba kārtības novērtējums. 8 3.1........ Fiskālā politika un nodokļi 8 3.2........ Finanšu nozare. 14 3.3........ Darba tirgus, izglītības un sociālā politika. 15 3.4........ Strukturāli pasākumi izaugsmes un konkurētspējas veicināšanai 18 3.5........ Publiskās pārvaldes modernizācija. 24 4........... Pārskata tabula. 26 5........... Pielikums. 29 Kopsavilkums Ekonomikas prognozes Latvijas ekonomika 2012. gadā bija visstraujāk augošā ES, sasniedzot 5,6 %. Saskaņā ar Komisijas 2013. gada prognozi, paredzams, ka izaugsme 2013. gadā samazināsies līdz 3,8 % un 4,1 % 2014. gadā, bet valstij tas joprojām būs viens no labākajiem rādītājiem Eiropā. Paredzams, ka bezdarba līmenis samazināsies līdz 13,7 % 2013. gadā un 12,2 % 2014. gadā (salīdzinājumā ar 14,9 % 2012. gadā). Tikmēr inflācijas pieaugums 2012. gadā palēninājās līdz 2,3 %, un paredzams, ka 2013. gadā inflācija saruks līdz 1.4 %, bet 2014. gadā – līdz 2,1 %. Latvijas publisko finanšu stāvoklis uzlabojas. Pamata budžeta deficīts 2012. gadā saruka līdz 1,2 % no IKP, kas nozīmē, ka Latvija ir novērsusi savu pārmērīgo budžeta deficītu norunātajā termiņā. Paredzams, ka deficīts saglabāsies 1,2 % apmērā no IKP 2013. gadā un samazināsies līdz 0,9 % 2014. gadā. Tomēr pēc krituma līdz 0,3 % no IKP 2012. gadā paredzams, ka strukturālais deficīts (neierēķinot cikla, vienreizēju un pagaidu pasākumu ietekmi) saskaņā ar Komisijas viedokli 2013. gadā pieaugs līdz 1,4 % un 1,5 % 2014. gadā pensiju reformas un plānoto nodokļu samazinājumu rezultātā. Latvijas vidējā termiņa mērķis ir panākt strukturālo deficītu 0,5 % no IKP. Tiek prognozēts, ka valsts parāds saglabāsies krietni zem 60 % no IKP robežas, sarūkot no 40,7 % no IKP 2012. gadā līdz 40,1 % 2014. gadā. Galvenie jautājumi Latvijas ekonomika 2012. gadā bija visstraujāk augošā ES. Lai gan tiek prognozēts, ka augstā ekonomikas izaugsme palēnināsies, valstij tas joprojām būs viens no labākajiem rādītājiem Eiropā. Latvija ir lūgusi Komisijai un Eiropas Centrālajai bankai veikt konverģences novērtējumu, ņemot vērā euro ieviešanu 2014. gada janvārī. Latvija ir panākusi nelielu progresu attiecībā uz 2012. gada KVAI, un turpmākas īstenošanas izredzes ir daudzsološas. Budžeta stāvoklis 2012. gadā ievērojami uzlabojās, jo pamata deficīts samazinājās līdz 1,2 % no IKP un strukturālais deficīts – līdz 0,3 % no IKP, ļaujot Latvijai novērst savu pārmērīgo deficītu paredzētajā termiņā un sasniegt vidējā termiņa budžeta mērķi pirms plānotajiem termiņiem. Fiskālās disciplīnas likuma pieņemšana ir vērtējama atzinīgi, un ierosinātās reformas izglītības un zinātnes nozarēs ir laba reakcija uz Komisijas konstatētajām problēmām, kaut gan īstenošana būs sarežģīta. Elektroenerģijas tirgus liberalizācija ir pozitīvs solis, tomēr ir vajadzīga turpmāka rīcība, lai sagatavotos gāzes tirgus atvēršanai un uzlabotu energoefektivitātes rādītājus. Vidējā termiņā un ilgtermiņā Latvija saskaras ar virkni problēmu, jo īpaši attiecībā uz pareizas fiskālās politikas saglabāšanu un ēnu ekonomikas apmēru samazināšanu. Citas problēmas ir saistītas ar profesionālās izglītības kvalitāti, sociālo palīdzību, tēriņiem pētniecībai un izstrādei un sniegumu inovācijas jomā, enerģētiku un tiesu iestāžu efektivitāti. Eiropas struktūrfondi laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam būs nozīmīgs publisko ieguldījumu avots, lai atbalstītu Latviju šo problēmu risināšanā. · Darba tirgus. Jauniešu bezdarbs (2012. gadā 28 %) ir septītais augstākais ES, un emigrantu vidū jaunieši ir pārsvarā. Ilgtermiņa bezdarba līmenis ir 7,8 % no aktīvo iedzīvotāju skaita, kas būtiski pārsniedz ES vidējo rādītāju – 4,6 %. Pastāv bažas, ka profesionālā izglītība un apmācība nespēj nodrošināt pietiekamu darbaspēka prasmju kvalitāti, un trūkst kvalificētu kandidātu IKT, farmakoloģijas un inženierzinātņu jomās. · Nabadzība. Liela problēma Latvijā ir tā, ka 40 % no iedzīvotājiem apdraud nabadzība vai sociālā atstumtība, un pēdējā gada laikā šajā jomā ir bijis maz tiešu pasākumu. Īpaši neaizsargāti ir bezdarbnieki un ģimenes ar bērniem, jo sociālo pabalstu mērķtiecīga plānošana ir vāja, lielai daļai pabalstu nonākot turīgāko iedzīvotāju rokās. Starp vietējām pašvaldībām pastāv lielas atšķirības sociālās palīdzības sniegšanā un nepietiekami stimuli pabalstu saņēmējiem atgriezties darbā. · Pētniecība. Latvijas uzdevums ir racionalizēt un modernizēt pētniecības darbības, paturēt valstī augsti kvalificētus zinātniekus, ņemot vērā starptautisko konkurenci, un palielināt piešķirto doktora grādu skaitu. Latvijā ir zemākā uzņēmumu pētniecības un izstrādes intensitāte ES (0,19 % no IKP 2011. gadā), un pašmāju uzņēmumi vai ārvalstu uzņēmumi maz iegulda pētniecībā un inovācijā, lai atbalstītu specializāciju nozarēs, kas balstītas uz inovācijām. · Enerģētika. Ir jāievieš vitāli svarīga gāzes infrastruktūra, tostarp sašķidrinātās dabasgāzes termināļa projekts un jaunas sarunas par gāzes krātuves „Inčukalns” līgumu, un būtiskas ir sarunas ar Krieviju un Baltkrieviju par Baltijas reģionālā elektroenerģijas tirgus izveidi. Latvijas enerģijas un oglekļa intensitāte ir vairāk nekā divreiz lielāka par ES vidējo rādītāju (jo īpaši mājsaimniecībās un transporta nozarē). ES finansēto mājokļu siltināšanas projektu īstenošana ir bijusi liela problēma, un šķiet, ka transporta nozarē veiktajiem pasākumiem nav bijusi vērā ņemama ietekme. 1. Ievads Komisija 2012. gada maijā ierosināja konkrētai valstij adresētu ieteikumu kopumu (KVAI) attiecībā uz ekonomikas un strukturālo reformu politiku Latvijā. Pamatojoties uz šiem ieteikumiem, Eiropas Savienības Padome 2012. gada jūlijā pieņēma septiņus KVAI kā Padomes ieteikumu. Šie KVAI attiecās uz publiskajām finansēm, nodokļu politiku, darba tirgu, nabadzību un sociālo atstumtību, energotīkliem un efektivitāti, tiesu iestādēm, augstāko izglītību un zinātni. Šajā dienestu darba dokumentā (DDD) tiek novērtēta šo ieteikumu īstenošana Latvijā. Komisijas dienestu darba dokumentā novērtēti politikas pasākumi, ņemot vērā Komisijas 2013. gada izaugsmes pētījuma (GIP)[1] un Otrā ikgadējā brīdinājuma mehānisma ziņojuma (BMZ)[2] konstatējumus, kas tika publicēti 2012. gada novembrī. Gada izaugsmes pētījumā ir izklāstīti Komisijas priekšlikumi, lai veidotu nepieciešamo kopīgo izpratni par darbības prioritātēm valsts un ES līmenī 2013. gadā. Tajā ir izvirzītas piecas prioritātes, lai palīdzētu dalībvalstīm atjaunināt izaugsmi: īstenot diferencētu un izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālu aizdevumu situāciju ekonomikā, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju šodienai un rītdienai, mazināt bezdarbu un krīzes sociālās sekas un modernizēt publisko pārvaldi. BMZ ir sākotnējais filtrs, lai noteiktu, vai dalībvalstīs pastāv vai draud veidoties makroekonomiskās nelīdzsvarotības. BMZ konstatēja pozitīvas norādes, ka makroekonomiskās nelīdzsvarotības Eiropā tiek labotas. Nolūkā nodrošināt, ka tiek panākta pilnīga un noturīga līdzsvarošana, tika izvēlētas 14 dalībvalstis, lai pārskatītu norises attiecībā uz nelīdzsvarotību uzkrāšanos un novēršanu[3]. Ņemot vērā Padomes 2012. gada ieteikumus un Gada izaugsmes pētījumu, Latvija 2013. gada 2. maijā iesniedza atjauninātu valsts reformu programmu (VRP), bet 2013. gada 29. aprīlī – atjauninātu konverģences programmu 2013.-2016. gadam. Šajās programmās sniegta sīkāka informācija par progresu, kas panākts kopš 2012. gada jūlija, un par valdības nākotnes plāniem. Informācija, kas ietverta šajās programmas, ir pamats šajā dienestu darba dokumentā veiktajam novērtējumam. Iesniegtās programmas tika visaptveroši apspriestas, piedaloties valsts parlamentam, vietējām un reģionālajām pārvaldes iestādēm un citām ieinteresētajām personām. Salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem iesniegto programmu kvalitāte ir būtiski uzlabojusies. Vispārīgs novērtējums Analīze šajā dienestu darba dokumentā liek secināt, ka Latvija ir panākusi nelielu progresu pasākumos, kas tika veikti, lai ņemtu vērā konkrētai valstij adresētos ieteikumus Padomes ieteikumā. Turklāt īstenošanas izredzes nākotnē šķiet daudzsološas, un to pamatā galvenokārt ir labāka politikas veidošana un plašāks atbalsts reformām. Izņēmums ir sociālās palīdzības sistēmas reforma, kurā ir vajadzīgas vērienīgas reformas, lai novērstu nabadzību un sociālo atstumtību. Budžeta situācija 2012. gadā ievērojami uzlabojās, Latvijai sasniedzot tās vidējā termiņa budžeta mērķi (VTM), un fiskālā pārvaldība ir pastiprināta līdz ar Fiskālās disciplīnas likuma pieņemšanu. Pārvaldes iestāžu paziņotie nodokļu pasākumi, lai arī noritēja pareizajā virzienā, tomēr pietiekami nepievērsās zemu ienākumu saņēmējiem, un netika paziņoti nekādi kompensējoši nodokļu pasākumi. Ierosinātās reformas izglītības un zinātnes nozarēs ir laba reakcija uz Komisijas konstatētajām problēmām, kaut gan īstenošana būs sarežģīta. Elektroenerģijas tirgus liberalizācija ir pozitīvs solis, tomēr ir vajadzīga turpmāka rīcība, lai sagatavotos gāzes tirgus atvēršanai, uzlabotu energoefektivitātes rādītājus un īstenotu stabilu, pārredzamu un rentablu atbalsta shēmu atjaunojamo energoresursu jomā. Vajadzīgas papildu pūles, lai paplašinātu aktīva darba tirgus politikas (ADTP) mērogu nolūkā risināt ilgtermiņa un jauniešu bezdarbu, turpināt uzlabot tiesas procedūras un Maksātnespējas likumu, un ieviest ticamas publiskās pārvaldes reformas. Diemžēl lēmumu pieņemšanas procedūras saistībā ar svarīgākajām strukturālajām reformām šķiet garas, jo īpaši attiecībā uz svarīgu juridisko tekstu pārskatīšanu parlamentā. Latvijas iesniegtajos politikas plānos uzmanība pievērsta vairumam problēmu, kuras konstatētas pagājušā gada dienestu darba dokumentā, un ir nodrošināta plaša konsekvence starp abiem dokumentiem. VRP apstiprināta Latvijas apņemšanās novērst trūkumus darba tirgus, augstākās un profesionālās izglītības un zinātnes, energoefektivitātes un tiesu reformas jomās. Konverģences programma parāda Latvijas apņemšanos saglabāt strukturālu budžeta pozīciju, kuras pamatā ir VTM, jebkuras novirzes ierobežojot tikai uz sistēmiskas pensiju reformas pakāpenisko ietekmi. Dažkārt tomēr plānotie pasākumi nepievēršas problēmām vispusīgā veidā, jo īpaši attiecībā uz uzlabojumiem sociālās palīdzības jomā, lai risinātu nabadzību un sociālo atstumtību. 2. Ekonomiskās norises un problēmas 2.1. Jaunākās ekonomiskās norises un prognozes Jaunākās ekonomiskās norises Latvijas ekonomika 2012. gadā turpināja strauji atveseļoties, neraugoties uz negatīviem ārējiem satricinājumiem. 2012. gadā izaugsmes līmenis 5,6 % apmērā bija augstākais ES, sekojot tikpat spēcīgai ekonomikas attīstībai 5,5 % apmērā 2011. gadā. Ieguldījumi, eksports un privātais patēriņš bija galvenie izaugsmes dzinējspēki no pieprasījuma puses, bet būvniecība un ražošana bija visstraujāk augošais piedāvājuma komponents IKP. Ekonomikas izaugsmi 2012. gadā veicināja arī īpaši labvēlīgi lauksaimniecības ražas un meteoroloģiskie apstākļi. Tikmēr inflācija (saskaņotais patēriņa cenu indekss jeb SPCI) palēninājās līdz gada vidējam rādītājam – 2,3 % – un 2013. gada martā turpināja samazināties līdz rekordzemam līmenim – 0,3 % – salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu, ko veicināja stabila lejupslīde ar enerģiju nesaistītu rūpniecības preču jomā, neliels energoimporta cenu samazinājums un PVN samazinājums no 22 % uz 21 % 2012. gada jūlijā. Spēcīgā ekonomikas izaugsme radīja ievērojamus uzlabojumus darba tirgū. Nodarbinātība 2012. gadā pieauga par 2,8 % un darbaspēks tajā pašā laikposmā pieauga par 1,3 %, vienlaikus pastāvot ievērojamam neto emigrācijas kritumam. Attiecīgi bezdarba līmenis samazinājās no 16,2 % 2011. gadā līdz 14,9 % 2012. gadā un 13,8 % gada pēdējā ceturksnī. Ārējā sektorā tekošā konta deficīts 2012. gadā saruka līdz 1,7 % apmērā no IKP. Deficītu labi nosedza neto ārvalstu tiešo ieguldījumu pieplūdums, kas sasniedza 2,9 % no IKP, kā arī lielais neto pieplūdums kapitāla kontā (3 % no IKP), kas bija galvenokārt saistīts ar ES struktūrfondiem un Kohēzijas fondu. Rezultātā valsts neto ārējais parāds 2012. gada beigās vēl vairāk samazinājās līdz 38,1 % no IKP salīdzinājumā ar 46,4 % iepriekšējā gadā. Ekonomikas prognozes Komisijas jaunākais ekonomiskās situācijas rādītājs un 2013. gada pavasara prognoze apstiprina kopumā labvēlīgu ekonomikas prognozi Latvijā. Neraugoties uz nelielu lejupslīdi, tiek prognozēts, ka valsts ekonomiskā izaugsme turpinās būt viena no augstākajām ES, sasniedzot 3,8 % 2013. gadā un 4,1 % 2014. gadā. Paredzams, ka inflācija (SPCI) būs zema – 1,4 % apmērā 2013. gadā un 2,1 % 2014. gadā –, bet bezdarba līmenis turpinās kristies līdz 13,7 % 2013. gadā un 12,2 % 2014. gadā. Tiek prognozēts, ka tekošā konta deficīts pakāpeniski palielināsies līdz 2,1 % no IKP 2013. gadā un 2,6 % 2014. gadā, bet neparāda pieplūdums to kapitāla un finanšu kontos, paredzams, palīdzēs vēl vairāk samazināt valsts ārējās parādsaistības. Latvijas konverģences programmas/valsts reformu programmas ekonomikas prognoze un makroekonomikas scenārijs kopumā atbilst Komisijas jaunākajai prognozei. Atbilstīgi VRP aplēsēm paredzams, ka programmā norādīto pasākumu īstenošana laikposmā no 2013. līdz 2016. gadam palielinās IKP izaugsmi par 1,5 procentpunktiem gadā. Aplēses ir balstītas uz VRP pasākumu prognozēto kopējo finansējuma vērtību, bet sīkāka informācija par citiem pamatā esošiem pieņēmumiem ietekmes kvantificēšanai nav sniegti. 2.2. Problēmas Budžeta situācija 2012. gadā ievērojami uzlabojās, jo pamatdeficīts samazinājās līdz 1,2 % no IKP, bet strukturālais deficīts – līdz 0,3 % no IKP. Tādējādi Latvija sasniedza savus VTM ievērojami agrāk nekā bija paredzēts 2012. gada konverģences programmā. Turpmākais uzdevums būs izaugsmes posmā saglabāt piesardzīgu fiskālo politiku. Fiskālās disciplīnas likums, kuru parlaments apstiprināja 2013. gada janvārī un kurš stājās spēkā 2013. gada martā, ievērojami pastiprina uz noteikumiem balstītas fiskālās politikas juridisko pamatu un paredz mehānismu izdevumu pieauguma iegrožošanai ekonomikas uzplaukuma laikā. Tomēr likuma praktiskā īstenošana joprojām nav pārbaudīta. Latvija ir samazinājusi darbaspēka nodokļus, un 2014.-2015. gadā paredzēts veikt turpmākus pasākumus, lai samazinātu darbaspēka aplikšanu ar nodokļiem. Tomēr zemu ienākumu saņēmējiem nav pievērsta pietiekami liela uzmanība, ņemot vērā augsto nodokļu slogu attiecībā uz šo kategoriju. Vides nodokļi joprojām ir joma, kas nav pietiekami attīstīta, bet notiekošā īpašumu nodokļu reforma, kas piešķir lielāku elastību vietējām pašvaldībām, kā arī akcīzes nodokļi, varētu dot lielākus budžeta ieņēmumus. Turklāt ēnu ekonomikas un nedeklarētās nodarbinātības lielā īpatsvara samazināšana varētu radīt papildu nodokļu ieņēmumus. Lai gan ir bijuši ievērojami uzlabojumi darba tirgū, augstais bezdarba līmenis joprojām ir vissteidzamākais jautājums. Jauniešu bezdarbs – 28% – ir septītais augstākais ES (2012. gadā), to jauniešu skaits, kuri nestrādā, neiegūst izglītību vai apmācību, pārsniedz ES vidējo rādītāju. Arī emigrantu vidū jaunieši ir pārsvarā. Ilgtermiņa bezdarba līmenis ir 7,8 % no aktīvo iedzīvotāju skaita, kas būtiski pārsniedz ES vidējo rādītāju – 4,6 %. Aktīva darba tirgus politikas (ADTP) finansējums un mērogs joprojām nav pietiekami, jaunas ADTP ieviešana dažkārt ir lēna un mērķtiecīgu sociālo pakalpojumu sniegšana ir vāja. Zemas kvalifikācijas, pirmspensijas vecumā esoši darba ņēmēji, iedzīvotāji, kuri dzīvo atpalikušos reģionos, un invalīdi saskaras ar īpašām grūtībām darba tirgū. Vecāki saskaras ar grūtībām apvienot darbu un ģimenes dzīvi, jo trūkst bērnu aprūpes iestāžu, kas būtu cenas ziņā pieejamas, un darba apstākļi darbavietās nav elastīgi. Samilzusi problēma ir lielais to cilvēku īpatsvars, kurus apdraud nabadzība vai sociālā atstumtība (40 %). Ģimenes ar bērniem un bezdarbnieki ir īpaši neaizsargāti pret nabadzību. Pastāv bažas par sociālās palīdzības pabalstu adekvātumu un segumu. Bērnu un ģimenes pabalstu sadalījums mērķgrupām ir vājš, jo lielu daļu saņem bagātākā iedzīvotāju daļa. Starp vietējām pašvaldībām pastāv lielas atšķirības sociālās palīdzības sniegšanā[4], nepietiekami stimuli strādāt, nosacījumi pabalstu saņēmējiem un viņu aktivizēšana nav pietiekami. Nevienlīdzīga pieeja augstākajai izglītībai un sliktās iespējas uzlabot prasmes cilvēkiem ar zemu kvalifikāciju arī veicina nabadzības un nevienlīdzības turpināšanos. Tiek prognozēts, ka pensionāru ar zemiem ienākumiem skaits būs augsts, līdz ar to vidējā termiņa un ilgtermiņa pensiju adekvātums ir ievērojama problēma, ņemot vērā arī prognozēto aizstājienākumu rādītāja kritumu, ko vēl vairāk pasliktina indeksācijas iesaldēšana. Augstākās izglītības jomā tūlītējais uzdevums ir īstenot Izglītības un zinātnes ministrijas reformu priekšlikumus, ņemot vērā to, ka priekšroka tiek dota status quo saglabāšanai izglītības jomā. Tas ietver uz kvalitāti balstītas studiju jomu akreditācijas ieviešanu, izmaiņu pieņemšanu augstākās izglītības iestāžu pārvaldībā, augstākās izglītības un zinātnes internacionalizācijas veicināšanu, un tāda finansēšanas modeļa ieviešanu, kas atalgo kvalitāti, apvienojumā ar lielāku valsts augstākās izglītības finansējumu. Pastāv bažas, ka profesionālā izglītība un apmācība nespēj nodrošināt pietiekamu darbaspēka prasmju kvalitāti, un kvalitatīvas, darbā iegūtas apmācības iespējas, tostarp stažēšanās/mācekļa prakses programmas, ir ierobežotas. Pierādījumi no darba devējiem norāda uz prasmju trūkumu tādās jomās kā IKT, farmakoloģija un inženierzinātnes, un absolventu skaits matemātikā, zinātnē un tehnoloģiju jomā ir nepietiekams. Pieaugušo līdzdalība mūžizglītībā ir ļoti zema, un uzņēmumi nav aktīvi apmācības nodrošināšanā saviem darbiniekiem. Zinātnes politikas efektivitāti mazina neatkarīga, ārēja novērtējuma trūkums par zinātnisko rezultātu nozīmību. Šāds novērtējums varētu atbalstīt turpmākos valsts un ES finansējuma ieguldījumus. Latvijas uzdevums ir racionalizēt un modernizēt pētniecības darbības, paturēt augsti kvalificētus zinātniekus, ņemot vērā starptautisko konkurenci, un palielināt piešķirto doktora grādu skaits. Pētniecības komercializācijas līmenis ir zems, un pašmāju vai ārvalstu uzņēmumi maz iegulda pētniecībā un izstrādē, lai atbalstītu specializāciju uz inovāciju balstītās nozarēs. Turpmākajos gados galvenie uzdevumi attiecībā uz enerģētikas politiku būs saistīti ar Trešās enerģētikas paketes īstenošanas turpināšanu, tostarp galveno tiesību aktu pieņemšanu, jo īpaši gāzes nozarē. Turpmākie nepieciešamie galvenie pasākumi ir tirgus struktūru izveidošana, sākot jau no 2014. gada aprīļa[5], un gāzes nozares sagatavošana tās pašreizējās izolācijas pārtraukšanai, tostarp ieviešot plānoto reģionālā sašķidrinātās dabasgāzes termināļa projektu un citu svarīgu infrastruktūru, kā arī jaunas sarunas par reģionālās nozīmes gāzes krātuves „Inčukalns” pārvaldības līgumu. Elektroenerģijas jomā galvenie pasākumi ietver sarunu pabeigšanu ar Krieviju un Baltkrieviju par Baltijas elektroenerģijas tīkla ekspluatāciju un pakāpenisku Baltijas reģionālā elektroenerģijas tirgus izveidi. Jaunas sarunas par atbalsta mehānismu, kas vērsts uz „zaļo” enerģiju, būs vēl viens nopietns uzdevums turpmākajos mēnešos, kuram būs ievērojama ietekme uz ekonomikas konkurētspēju nākotnē. Latvijas enerģijas un oglekļa intensitāte ir vairāk nekā divreiz lielāka par ES-27 vidējo rādītāju; lielākie patērētāji ir mājsaimniecības un transporta nozare. Tomēr ES finansēto mājokļu siltināšanas projektu ātra un efektīva īstenošana ir bijusi liela problēma, un šķiet, ka transporta nozarē veiktajiem pasākumiem nav bijusi vērā ņemama ietekme. Civiltiesību sistēmas neefektivitāte negatīvi ietekmē uzņēmējdarbības vidi, palielinot uzņēmējdarbības veikšanas risku un izmaksas. Lai arī ir veikti pozitīvi pasākumi šīs situācijas novēršanā, civillietu un komerclietu ilgstoša izskatīšana pirmajā instancē un zemie lietu izbeigšanas koeficienti noved pie tā, ka tiesās uzkrājas neizskatīto lietu skaits. Galvenie uzdevumi ir šādi: īstenot ierosinātos grozījumus civilprocesa, administratīvā procesa un kriminālprocesa likumos; nodrošināt maksātnespējas tiesību aktu pareizu interpretāciju un īstenošanu; izveidot vispusīgu cilvēkresursu politiku tiesu iestādēm, kas ir saistīta ar tiesnešu profesionālo novērtējumu; racionalizēt šķīrējtiesu sistēmu un īstenot Mediācijas likumu. Attiecībā uz valsts uzņēmumiem galvenie uzdevumi turpmākajos mēnešos ietver: profesionālas, centralizētas, valstij piederošu uzņēmumu vadības nodaļas ministru prezidenta pakļautībā izveidošanu un nodrošināšanu, kurai jābūt darbotiesspējīgai no 2014. gada janvāra; ministriju daļu uzņēmumos pakāpenisku nodošanu šai nodaļai; mazākuma un ar pamatdarbību nesaistīto akciju atsavināšanu; un vērienīgāku privatizācijas plānu sagatavošanu dažiem lielākiem valsts aktīviem (piem., telekomunikācijām). Šīs reformas ar starptautisko iestāžu palīdzību ir labi sagatavotas un tās jau sen vajadzēja īstenot. Attiecībā uz finanšu nozari pieredzes ar kredītu pieauguma-krituma ciklu dēļ ir nepieciešams nākotnē uzraudzīt kredītu pieaugumu un veikt modru makrouzraudzību. Trīs galvenie turpmākie uzdevumi ietver bankas „Citadele” pārdošanu, kas ir atlikta it kā nelabvēlīgu tirgus nosacījumu dēļ, atlikušo valstij piederošās Hipotēku un zemes bankas „problemātisko” pakešu pārdošanu un turpmākus pasākumus, lai samazinātu no nerezidentu banku pakalpojumiem izrietošos riskus. Visbeidzot, institucionālajai kapacitātei, lai risinātu ekonomikas, finanšu, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas un nodokļu nemaksāšanas noziegumus, problēmas rada dinamiskās norises finanšu nozarē, tostarp pārrobežu finanšu plūsmu straujais pieaugums. Tas attiecas uz šādu noziegumu izmeklēšanu, kriminālvajāšanu par tiem un tiesnešu darbu. Daudzos gadījumos attiecīgo iestāžu zināšanas un prasmes, iespējams, būs pastāvīgi jāuzlabo, lai sekmīgi uzsāktu kriminālvajāšanu un sodītu vainīgos. 3. Politikas darba kārtības novērtējums 3.1. Fiskālā politika un nodokļi Budžeta virzība un parāda dinamika Programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir saglabāt strukturālu budžeta pozīciju, kuras pamatā ir VTM, jebkurām novirzēm attiecoties tikai uz sistēmiskas pensiju reformas pakāpenisko ietekmi. Latvija 2012. gadā sasniedza savu VTM, kas ir strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP un kas tādējādi atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Pensiju reformu paredzēts īstenot pakāpeniski 2013., 2015. un 2016. gadā, un programma paredz atgriešanos pie VTM 2019. gadā. Saskaņā ar programmu vispārējā valsts budžeta pozīcija tiks saglabāta, budžeta deficītam laikposmā no 2013. līdz 2016. gadam esot aptuveni 1 % apmērā no IKP. Padome 2012. gadā ieteica Latvijai nodrošināt virzību uz pārmērīgā budžeta deficīta savlaicīgu novēršanu 2012. gadā, īstenojot budžetu tā, kā bija paredzēts 2012. gada konverģences programmā, un nodrošinot fiskālos pasākumus, kas norādīti Padomes ieteikumā saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru[6]. Padome arī ieteica cikliskos ieņēmumus, kas lielāki par plānotajiem, izmantot valsts parāda samazināšanai. Latvijas vispārējās valdības budžeta deficīts 2012. gadā samazinājās līdz 1,2 % no IKP, un par šo gadu VTM ir sasniegts. Rezultāti attiecībā uz 2012. gadu ir ievērojami labāki nekā mērķis – 2,1 % no IKP –, kas bija paredzēts 2012. gada programmā. Turklāt šis rezultāts ietver arī vienreizēju, deficītu palielinošu ietekmi, ko rada pārklasificēšana finanšu sanācijas nodaļas (AS Reverta) vispārējā pārvaldībā, sasniedzot 0,5 % no IKP, kas nebija paredzēts 2012. gada programmā. Šis rezultāts ir labāks nekā plānots un tika panākts, neraugoties uz to, ka pretēji Padomes ieteikumam 2012. gada otrajā pusē tika pieņemti vairāki deficītu palielinoši pasākumi, no 2012. gada jūlija par 1 procentu punktu tika samazināta PVN likme un tika pieņemts 2012. gada papildbudžets, kurā tika paaugstināti izdevumu mērķi. Tomēr 2012. gada labie rezultāti neatspoguļo tikai ciklisku uzlabojumu nodokļu jomā lielākas izaugsmes dēļ. Šķiet, ka nodokļu efektivitāte arī ir uzlabojusies, atspoguļojot valsts rīcības plānā iekļautu vairāku pasākumu īstenošanu ēnu ekonomikas apkarošanai, bet faktiskie izdevumi bija nedaudz zemāki par mērķiem, kas noteikti grozītajā 2012. gada budžetā. Kopā ar ievērojamiem konsolidācijas pasākumiem sākotnējā 2012. gada budžetā tas nodrošināja strukturālās bilances uzlabojumu par 1,3 procentu punktiem no IKP, un Latvija tādējādi sasniedza savu VTM 2012. gadā – trīs gadus ātrāk nekā bija paredzēts 2012. gada programmā. 1. izcēlums. Pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra Latvijā Pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, 2009. gada 7. jūlijā Padome nolēma saskaņā ar EKL 104. panta 6. punktu, ka Latvijā ir pārmērīgs budžeta deficīts, un adresēja ieteikumus Latvijai saskaņā ar EKL 104. panta 7. punktu nolūkā novērst pārmērīga valsts budžeta deficīta situāciju. Padome ieteica Latvijai pēc iespējas ātrāk un vēlākais līdz 2012. gadam novērst pārmērīga budžeta deficīta situāciju, nodrošinot vidējos fiskālos pasākumus gadā vismaz 2¾ % apmērā no IKP laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam. Turklāt Latvijai tika ieteikts stiprināt fiskālo pārvaldību un pārredzamību, uzlabojot budžeta regulējumu un pastiprinot izdevumu kontroli, kā arī finanšu tirgus regulējumu un uzraudzību. Pārskats par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru pašreizējo stāvokli, tostarp papildu pasākumiem, kas pieņemti pēc šā dienestu darba dokumenta pabeigšanas, ir pieejams: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/index_en.htm (lūdzam skatīt valstu sadaļas lapas apakšā). Tiek prognozēts, ka pamata deficīts 2013. gadā kopumā saglabāsies nemainīgs. Programmā prognozēts, ka vispārējās valdības pamata budžeta deficīts 2013. gadā būs 1,1 % no IKP, kas ir ļoti tuvu budžeta deficītam 1,2 % apmērā no IKP, kas tika paredzēts Komisijas 2013. gada pavasara prognozē; abas prognozes ir labākas nekā mērķis -1,4 % apmērā 2012. gada konverģences programmā, kas bija arī pamats 2013. gada valsts budžetam, kādu to Latvijas Parlaments pieņēma 2012. gada 15. novembrī. Visnozīmīgākās politikas izmaiņas 2013. gadā ir valsts iemaksu palielinājums privāti fondētajā pensiju shēmā (skatīt 2. izcēlumu un sadaļu par publisko finanšu ilgtermiņa ilgtspēju) un pirmais solis trīs gadu stratēģijā pazemināt iedzīvotāju ienākuma nodokļa likmi no 25 % līdz 20 % (sīkāk aprakstīts sadaļā par nodokļu sistēmām). Tomēr pastāv risks, ka novirze no VTM var būt ievērojami lielāka nekā sistēmiskās pensiju reformas pakāpeniskā ietekme. Ņemot vērā 2. izcēlumā aprakstītās politikas izmaiņas un citus faktorus, paredzams, ka strukturālā bilance[7] 2013. gadā pasliktināsies par 1,2 procentu punktiem saskaņā ar programmas scenāriju un par 1,0 procentu punktu saskaņā ar Komisijas 2013. gada pavasara prognozi. Valsts izdevumu pieauguma līmenis, neierēķinot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, pārsniegs IKP iespējamā pieauguma vidējā termiņa atsauces līmeni – 1,18 % – gan saskaņā ar programmas scenāriju, gan Komisijas prognozi. Ja tiek ņemta vērā sistēmiskās pensiju reformas ietekme, noviržu risks, t.i., gan strukturālās bilances novirze no VTM, gan izdevumu pieaugums, kas ir augstāks par vidējā termiņa iespējamo IKP, kļūst mazāk izteikts, tomēr daži rādītāji liecina par ievērojamas novirzes risku pat pēc tam, kad ir ņemtas vērā sistēmiskās pensiju reformas. || 2. izcēlums. Galvenie budžeta pasākumi || || Ieņēmumi || Izdevumi || || 2013. gads || || · Palielināt valsts iemaksas privātajā pensiju shēmā no 2 % līdz 4 % no bruto algas (-0,5 % no IKP) · Samazināt standarta PVN likmi no 22 % līdz 21 % no 2012. gada jūlija (-0,2 % no IKP) · Samazināt iedzīvotāju ienākuma nodokļa likmi no 25 % līdz 24 % (-0,2 % no IKP) · Pasākumi ēnu ekonomikas apkarošanai (+0,1 % no IKP) || · Apturēt pensiju indeksāciju (ietekme nav norādīta) || || 2014. gads || || · Samazināt iedzīvotāju ienākuma nodokļa likmi no 24% līdz 22% (-0,4 % no IKP) · Pasākumi ēnu ekonomikas apkarošanai (+0,1 % no IKP) || · Pakāpeniski palielināt pensionēšanās vecumu par 3 mēnešiem gadā (-0,1 % no IKP) || || 2015. gads || || · Palielināt valsts iemaksas privātajā pensiju shēmā no 4 % līdz 5 % no bruto algas (-0,27 % no IKP) · Samazināt iedzīvotāju ienākuma nodokļa likmi no 22 % līdz 20 % (-0,4 % no IKP) · Pasākumi ēnu ekonomikas apkarošanai (+0,1 % no IKP) || · Pakāpeniski palielināt pensionēšanās vecumu par 3 mēnešiem gadā (-0,1 % no IKP) || || 2016. gads || || · Palielināt valsts iemaksas privātajā pensiju shēmā no 5 % līdz 6 % no bruto algas (-0,28 % no IKP) · Izmaiņas transportlīdzekļu nodokļa maksājumu kārtībā (-0,1 % no IKP) · Pasākumi ēnu ekonomikas apkarošanai (+0,1 % no IKP) || · Pakāpeniski palielināt pensionēšanās vecumu par 3 mēnešiem gadā (-0,1 % no IKP) || || Piezīme: Ietekme uz budžetu šajā tabulā ir tā ietekme, par kuru ziņots programmā, t.i., ko norādījušas valsts iestādes. „+” zīme norāda, ka ieņēmumi / izdevumi palielinās pasākuma rezultātā. || · Gan programmas scenārijā, gan Komisijas 2013. gada pavasara prognozē paredzēts, ka 2014. gadā, ņemot vērā pašreizējo politiku, pamata deficīts būs 0,9 % no IKP. Visnozīmīgākā politikas pārmaiņa ir iedzīvotāju ienākuma nodokļa likmes samazinājums no 24 % uz 22 %, ko daļēji kompensē pasākumu pret ēnu ekonomiku ietekme un pensiju reformas uzsākšana, saskaņā ar kuru likumā noteiktais pensionēšanās vecums laikposmā no 2014. līdz 2025. gadam tiks ik gadu palielināts par 3 mēnešiem. Tā rezultātā paredzams, ka strukturālā bilance pasliktināsies par 0,2 procentu punktiem programmas scenārijā un par 0,1 procentu punktu Komisijas prognozē. Pastāv arī risks, ka 2014. gadā valsts izdevumu pieauguma līmenis, neierēķinot diskrecionāro ieņēmumu pasākumus, pārsniegs IKP iespējamā pieauguma vidējā termiņa atsauces līmeni (-0,05 %) gan saskaņā ar programmas scenāriju, gan Komisijas prognozi. Publisko finanšu nominālo prognožu riski 2013. un 2014. gadā kopumā ir līdzsvaroti. Neatkarīgi no iespējamām novirzēm no makroekonomikas scenārija, pozitīvie riski attiecas uz iespēju, ka nodokļu ieņēmumi varētu labāki, ja nodokļu efektivitātes uzlabošanās turpināsies tādā pašā apmērā kā 2012. gadā un/vai faktiskie izdevumi būs nedaudz zemāki par plānoto, kā tas bija 2012. gadā. No otras puses, pastāv īstenošanas riski (tostarp tādi, kas ir saistīti ar vietējo pašvaldību vēlēšanām 2013. gadā un vispārējām vēlēšanām 2014. gadā) un/vai iespēja, ka daži fiskālie riski varētu realizēties. Konkrētāk, valdība varētu saskarties ar garantijas pieprasījumu attiecībā uz grūtībās nonākušu rūpniecisku uzņēmumu līdz pat 0,3 procentu punktu apmērā no IKP, ja garantija tiek pieprasīta pilnībā, un, iespējams, ar citām izmaksām, kas saistītas ar šo uzņēmumu 2013. vai 2014. gadā. 2015. un 2016. gadā pamata deficītu ietekmēs sistēmiskā pensiju reforma un plānotie nodokļu samazinājumi, kā rezultātā strukturālā bilance turpinās nedaudz pasliktināties. Programmas vēlākos gados fiskālās prognozes galvenokārt ietekmēs notiekošā sistēmiskā pensiju reforma 2015. un 2016. gadā (tās ietekme – aptuveni 0,3 procentu punkti no IKP katru gadu) un iedzīvotāju ienākuma nodokļa likmes samazināšana līdz 20 % 2015. gadā. To daļēji kompensē likumā noteiktā pensionēšanās vecuma palielināšana un citi plāni, kuru mērķis ir uzlabot publisko izdevumu efektivitāti. Rezultātā paredzams, ka strukturālā bilance turpinās pasliktināties par 0,2-0,3 procentu punktiem gadā un valsts izdevumu pieauguma līmenis, neierēķinot diskrecionāro ieņēmumu pasākumus, pārsniegs IKP iespējamā pieauguma vidējā termiņa atsauces līmeni (-0,05 %) pat pēc sistēmiskās pensiju reformas pakāpeniskās ietekmes izslēgšanas. Parāda un IKP attiecība joprojām būs krietni zemāka par 60 % no IKP. Programmas scenārijā tiek prognozēts, ka vispārējais valsts parāds palielināsies no 40,7 % no IKP 2012. gadā līdz 44,5 % 2013. gadā, un pēc tam strauji samazināsies līdz 34,6 % no IKP 2016. gadā. Tas atspoguļo finanšu līdzekļu uzkrāšanos, gaidot aizdevumu lielo atmaksāšanu 2009.-11. gada finanšu palīdzības programmas ietvaros (kā to apliecina lielā krājumu plūsmas korekcija 2013. gadā) un pēc tam šo aizdevumu lielas daļas atmaksāšanu 2014.-15. gadā. Latvijā šobrīd ir ļoti labvēlīgi tirgus apstākļi. Publiskās iestādes 2012. gada beigās priekšlaicīgi atmaksāja SVF savas nesamaksātās saistības finanšu palīdzības programmas ietvaros, aizstājot šo oficiālā parāda daļu ar tirgus finansējumu. Tā kā parāda attiecība pret IKP ir mazāka par atsauces vērtību, parāda samazināšanas kritērijs nav piemērojams. Vidējā termiņa parāda prognozes (sk. pielikumā grafiku zem V tabulas) arī norāda, ka programmas pilnīgas īstenošanas rezultātā parāda attiecība pret IKP 2020. gadā būtu mazāka. Ilgtermiņa ilgtspējība Publisko finanšu ilgtermiņa ilgtspēja šķiet nodrošināta. Nešķiet, ka Latvijas publiskās finanses saskarsies ar ilgtspējas problēmu ne īstermiņā, vidējā termiņā, ne ilgtermiņā. Šis secinājums jo īpaši atspoguļo prognozēto samazinājumu ar sabiedrības novecošanos saistītajos izdevumos laikposmā no 2010. līdz 2060. gadam, kas ir pretstatā vidējam pieaugumam ES, un relatīvi zemu valsts parāda līmeni (40,7 % no IKP 2012. gadā, kas saskaņā ar Komisijas prognozi 2014. gadā samazināsies līdz 40,1 %). Tomēr šīs prognozes nozīmē nosacītās definēto iemaksu valsts pensiju sistēmas aizstājienākumu rādītāja strauju kritumu, kas apdraud pensiju adekvātumu nākotnē vai rada draudus, ka pašreizējā politika tiks pārskatīta, kas varētu ietekmēt ilgtspējību nākotnē. Sistēmiskā pensiju reforma turpināsies laikposmā no 2013. līdz 2016. gadam. Latvija palielināja valsts iemaksas obligātajā fondēto pensiju shēmā no 2 % līdz 4 % no bruto algas 2013. gadā, bet kopējais sociālās apdrošināšanas iemaksu līmenis nemainījās; 2015. gadā iemaksas tiks palielinātas vēl vairāk – līdz 5 %, bet 2016. gadā – līdz 6 %. Lai gan šis pieaugums ir pakāpeniskāks nekā Padome bija ieteikusi 2012. gadā, tam, visticamāk, nebūs ievērojama negatīva ietekme uz pensiju ilgtspējību vai adekvātumu, jo īpaši, ja tas tiek apvienots ar nesen pieņemto likumā noteiktā pensionēšanās vecuma palielinājumu no 62 gadiem uz 65 gadiem laikposmā no 2014. gada līdz 2025. gadam. Saskaņā ar 2012. gada ziņojumu par novecošanu[8] prognozes attiecībā uz veselības un ilgtermiņa aprūpi ir visai labvēlīgas. Tajā pašā laikā veselības stāvokļa rādītāji ir samērā vāji salīdzinājumā ar citu dalībvalstu rādītājiem. Tas varētu nozīmēt lielāku nepieciešamību nodrošināt veselības un ilgtermiņa aprūpi nākotnē, un līdz ar to iespējamību, ka izmaksas būs lielākas. Fiskālā sistēma Fiskālās disciplīnas likuma nesenā pieņemšana stiprina fiskālo sistēmu. Līdz šim Latvijas fiskālajā sistēmā trūka mehānismu, lai ierobežotu izdevumu pieaugumu ekonomiskā uzplaukuma laikā. Tāpēc visaptverošu noteikumu kopuma, kas reglamentē fiskālo politiku visā ciklā, īstenošana bija prioritāte, un tas tika atspoguļots Padomes 2012. gada ieteikumos. Attiecīgo likumprojektu valdība pieņēma 2011. gada beigās, un tas tika sīkāk izstrādāts parlamentārās izskatīšanas laikā, jo īpaši, lai atspoguļotu „sešu tiesību aktu kopuma” (tiesību akti ekonomikas pārvaldības stiprināšanai) un Latvijas lēmuma pievienoties Līgumam par stabilitāti, koordināciju un pārvaldību stāšanos spēkā. No tā izrietošais Fiskālās disciplīnas likums tika apstiprināts Latvijas Parlamentā 2013. gada 31. janvārī un stājās spēkā 2013. gada 6. martā. Šis likums nosaka budžeta mērķtiecīgas plānošanas principu visā ciklā, ar standarta strukturālo deficītu 0,5 % apmērā no IKP, taču likuma darbība vēl jāpārbauda. Praktiskā īstenošana notiek ar daudzgadu budžeta ietvara likuma (parasti tiek pieņemts katru gadu pavasarī, izņemot 2013. un 2014. gadā, kad tiek piemēroti pārejas noteikumi) un gadskārtējā budžeta likuma palīdzību. Tas nodrošina mehānismus, lai koriģētu budžeta trajektoriju gadījumā, ja notiek novirzīšanās no vidējā termiņa mērķa, kā arī mehānismus, lai nodrošinātu, ka tiek ievērots izdevumu pieauguma noteikums. Šajā nolūkā izdevumu maksimālie apjomi daudzgadu budžeta ietvara likumā un gadskārtējā budžeta likumā tiek noteikti tādā veidā, lai bilances noteikums un izdevumu pieauguma noteikums, kas izriet no pastiprinātā Stabilitātes un izaugsmes pakta, būtu izpildīti. Fiskālās disciplīnas likumā ir ietverti arī noteikumi par neatkarīgas Fiskālās padomes izveidošanu, kurai jābūt darbotiesspējīgai no 2014. gada 1. janvāra un kura pārraudzīs atbilstību fiskālo noteikumu kopumam, tostarp publicējot regulārus un ad hoc ziņojumus. Ņemot vērā to, ka likums tika pieņemts ļoti nesen, turpmākie budžeti, jo īpaši 2014. gada budžets, nodrošina jaunā ietvara reālu pārbaudi. Nodokļu sistēma Latvijā attiecība starp nodokļiem un IKP ir viena no zemākajām ES – 27,9 % no IKP 2012. gadā – ar samērā lielu paļāvību uz patēriņa nodokļiem un zemu paļāvību uz kapitāla aplikšanu ar nodokļiem. Lai gan netiešā nodokļa likme darbaspēkam ir zem ES vidējā, vienotā iedzīvotāju ienākuma nodokļa (IIN) likme nozīmē īpaši augstus darbaspēka nodokļus personām, kas saņem zemus ienākumus: nodokļu sloga daļa neprecētiem pelnītājiem 2010. gadā bija sestā lielākā ES cilvēkiem, kas pelna 67 % no vidējās algas. Turpretim nodokļu sloga daļa augstu ienākumu pelnītājiem ir krietni zem ES vidējā līmeņa. Saskaņā ar šiem darbaspēka nodokļu stimuliem mazkvalificēto darba ņēmēju nodarbinātības līmenis – 46,7 % – ir krietni zemāks par ES vidējo rādītāju un par gandrīz 40 procentu punktiem mazāks nekā rādītājs augsti kvalificētiem darba ņēmējiem – 83,4 % –, kas atbilst ES vidējam rādītājam. Latvija ir veikusi pasākumus, lai mazinātu darbaspēka aplikšanu ar nodokļiem, bet zemu ienākumu pelnītājiem pievērstā uzmanība nav bijusi pietiekama. Trīs gadu stratēģija, lai pazeminātu IIN likmi no 25 % uz 20 %, tika pieņemta 2012. gada vidū, un pirmais pasākums (IIN likmes samazināšana līdz 24 %) stājās spēkā 2013. gada janvārī. Turklāt mērķtiecīgi atvieglojumi ģimenēm ar bērniem (palielināts ikmēneša neapliekamais minimums par apgādībā esošu personu no LVL 70 (EUR 100) līdz LVL 80 (EUR 114)) stāsies spēkā 2013. gada jūlijā. Lai gan šie valdības lēmumi atbilst Padomes 2012. gada ieteikumu – pārcelt nodokļu slogu no darbaspēka uz citām jomām – mērķiem, netika paziņoti nekādi kompensējoši nodokļu pasākumi (lai gan notiekošās īpašumu nodokļu reformas, kas vietējām pašvaldībām ļauj rīkoties elastīgāk, rezultātā īpašumu nodokļu daļa varētu paaugstināties). Šajos lēmumos netika arī konkrēti risināta zemu ienākumu pelnītāju situācija. Turklāt, tā kā piedāvājuma un pieprasījuma elastīgums attiecībā uz algām ir augstāks zemāku ienākumu pelnītāju grupām, darbaspēka nodokļu samazināšanas vēršana uz zemu ienākumu pelnītājiem izteiktāk ietekmētu bezdarba samazināšanos. Bažas par strādājošo nabadzības augsto līmeni un mazatalgoto darba ņēmēju lielo skaitu nodrošina papildu argumentus par labu nodokļu samazināšanas centienu koncentrēšanai uz zemāku ienākumu pelnītāju grupām. Darbaspēka nodokļu samazinājumus nepapildināja patēriņa nodokļu palielinājums. Gluži pretēji, PVN likme no 2012. gada jūlija tika samazināta no 22 % līdz 21 %, daļēji mainot pasākumus, kas tika veikti krīzes laikā, kad standarta PVN likme tika palielināta no 18 % līdz 22 % un samazinātā likme – no 5 % līdz 12 %, vienlaikus sašaurinot tās piemērošanas jomu. Tomēr šie, ar krīzi saistītie likmju palielinājumi netika atspoguļoti ne PVN ieņēmumos, ne netiešā nodokļa likmē par patēriņu. Tā vietā PVN ieņēmumu attiecība, kura salīdzina faktiskos PVN ieņēmumus ar teorētiskajiem PVN ieņēmumiem pēc standarta likmes, samazinājās no apmēram 65 % pirms krīzes līdz 43,2 % 2011. gadā, kas ir ceturtais zemākais rādītājs ES. Ņemot vērā samazināto likmju salīdzinoši ierobežoto piemērošanu, tas norāda, ka PVN sistēmas efektivitāti ir būtiski ietekmējusi ekonomikas krīze[9], un to ir iespējams vēl vairāk uzlabot, ekonomikai atveseļojoties, jo īpaši, ja to atbalsta ar politikas pasākumiem, lai uzlabotu nodokļu iekasēšanu. Īpašuma nodokļu īpatsvars kopējā nodokļu slogā pēdējos gados ir pieaudzis. Kopš 2013. gada janvāra notiekošā īpašuma nodokļu reforma, kas ļauj vietējām pašvaldībām elastīgi izvēlēties piemērotas nodokļu likmes, vidējā termiņā varētu vēl vairāk uzlabot vietējo pašvaldību ieņēmumu bāzi, tādējādi nodrošinot iespējas pārcelt nodokļu slogu. Ņemot vērā to, ka šī reforma ir sākta pavisam nesen, tās rezultāti būs jāizvērtē vēlākā posmā. Kadastrālo vērtību pārskatīšana, lai labāk atspoguļotu atsevišķu īpašumu vērtību un nekustamā īpašuma tirgus norises, būtu vēl viens veids, kā vēl vairāk palielināt paļāvību uz īpašumu nodokļiem. Ir iespējas vēl vairāk paplašināt vides nodokļu bāzi. Vides nodokļu īpatsvars atbilst ES vidējam rādītājam, lai gan dominē degvielas nodokļi. Turklāt netiešā energoresursu nodokļa likme – mēra enerģijas nodokļus uz vienu enerģijas vienību – ir viszemākā ES, atspoguļojot zemu energoefektivitāti attiecībā pret samērā zemajām nodokļu likmēm par energoavotiem. Vājie rādītāji saistībā ar atkritumu apsaimniekošanu un gaisa kvalitāti[10] liecina, ka ieviestās nodokļu likmes var nesekmēt videi labvēlīgu rīcību. Nodokļu bāzes turpmāka paplašināšana attiecībā uz vides nodokļiem, tostarp piesārņojuma un enerģijas avotiem, kā arī esošā poligonu nodokļa progresējošs palielinājums, palīdzētu sasniegt mērķus vides jomā, vienlaikus ļaujot novirzīt nodokļu slogu no zemu ienākumu pelnītājiem. Valdība ir pastiprinājusi centienus, lai apkarotu ēnu ekonomiku. Lai gan retroaktīvie rādītāji joprojām norāda uz ievērojamām problēmām šajā jomā, neseno politikas pasākumu ietekme pakāpeniski izpaužas kā uzlabots nodokļu iekasēšanas līmenis, kas jo īpaši redzams 2012. gadā, kad saskaņā ar Eurostat ziņoto nodokļu kopējo ieņēmumu ikgadējais pieaugums pārsniedza IKP pieaugumu. Valsts ieņēmumu dienests pēdējo pāris gadu laikā ir ievērojami pastiprināts un tā organizatoriskā struktūra ir pielāgota, lai stiprinātu revīzijas funkciju. Līdztekus ir pieņemti vai tiek pieņemti vairāki politikas lēmumi, lai samazinātu nodokļu parādu krājumu un ierobežotu to uzkrāšanos nākotnē. Vienlaikus preču beznodokļu pārvietošanas pieļaujamais biežums pie ES ārējās robežas kopš 2012. gada ir samazināts, un ir veikti vairāki likumdošanas pasākumi, lai ierobežotu krāpnieciskas rīcības iespējas vai stiprinātu piemērojamās sankcijas. Tajā pašā laikā Latvija sistemātiski neizmanto trešo personu sniegto informāciju, lai pārskatītu individuālās ienākumu deklarācijas. Saskaņā ar Pasaules bankas 2013. gada ziņojumu par nodokļu maksāšanas vieglumu[11], nodokļu maksāšanas ievērošanas izmaksas Latvijā ir salīdzinoši augstas, neraugoties uz nesenajiem uzlabojumiem, un tādēļ tām ir jāturpina pievērst uzmanība. 3.2. Finanšu nozare Banku nozare, kuras aktīvi kopā veido aptuveni 130 % no IKP, ir samērā pieticīga, salīdzinot ar 370 % no IKP ES kopumā. Aptuveni puse no noguldījumiem pieder nerezidentiem, jo īpaši no Krievijas un citām NVS valstīm. Pēc otrās lielākās pašmāju bankas „Parex” sabrukuma 2008. gadā, kā rezultātā vajadzēja pieprasīt Maksājumu bilances palīdzības programmu no ES un SVF, iestādes ir veikušas atbilstīgus uzraudzības un noregulējuma pasākumus. Programmas ietvaros Centrālajā bankā tika izveidots bloķēts finanšu sektora konts ar aptuveni 650 miljoniem euro, kas tika pakāpeniski izmaksāti, iestādēm īstenojot divu valstij piederošu banku pārstrukturēšanu un pārdošanu un citas finanšu sektora reformas. Lai stiprinātu finanšu sistēmu, pēdējo mēnešu laikā ir veikti papildu pasākumi. Tajā ietver šādu informāciju. to banku ciešāku uzraudzību, kas pieder personām, kas nav saistītas ar ES un kurām ir liela sadarbība ar klientiem, kas nav saistīti ar ES; turpināt progresu attiecībā uz organizētu bijušās Parex bankas noregulējumu[12]; Hipotēku un zemes bankas komercaktīvu pārdošanu (izņemot nekustamā īpašuma neveiksmīgo aizdevumu paketi); pasākumus, lai risinātu problēmas, kas radās saistībā ar Krājbankas kraha sekām (piemēram, pamatīgas pārbaudes par korespondētājkonta finansējuma pieejamību); un darbības, lai uzlabotu plašākas sabiedrības zināšanas finanšu jomā. Latvijas Hipotēku un zemes bankas pārdošanas process ir ieildzis. Šķiet, labākais risinājums būtu pieņemt rentablus piedāvājumus, kas saņemti attiecībā uz problemātiskākajiem komercaktīviem, nevis paturēt tos valsts pārvaldībā. Ir svarīgi arī izvērtēt, kā Hipotēku un zemes banku varētu efektīvāk pārvaldīt kā attīstības banku. Būtu vēlams rīkot atklātu konkursu, lai piesaistītu vadītājus ar lielu pieredzi attīstības banku darbībās. Panāktais progress ir bijis mazs attiecībā uz vienotas Attīstības iestādes izveidi, tostarp lēmuma pieņemšanu par Latvijas Hipotēku un zemes bankas attīstības daļas turpmākām darbībām. Iestādei būs jāīsteno valsts atbalsta programmas, izmantojot finanšu instrumentus, ar kuriem pašlaik strādā Hipotēku un zemes banka, Latvijas Garantiju aģentūra, un Lauku attīstības fonds. Lēmuma par iestādi ātra pieņemšana ir īpaši svarīga, ņemot vērā jauno ES finansējuma periodu, kurā uzsvars uz finansēšanas vadības instrumentiem var būt ievērojams. Attiecībā uz piekļuvi finansēm jaunu aizdevumu izsniegšana rezidentiem ir uzlabojusies, bet joprojām ir vāja, jo turpinās pakāpeniska parādsaistību samazināšana mājsaimniecību un uzņēmumu sektoros. Tomēr stabiliem un uz eksportu orientētiem uzņēmumiem, šķiet, nav lielu problēmu iegūt kredītu. Plaša, no struktūrfondiem atbalstītu finansēšanas vadības programmu loka efektīva un savlaicīga īstenošana varētu vēl vairāk sekmēt pieeju finansējumam. Lai gan pēckrīzes strukturālā pielāgošanās kopumā ir bijusi veiksmīga, pieredzes ar pieauguma-krituma ciklu dēļ ir nepieciešams nākotnē modri uzraudzīt kredītu pieaugumu un makrofinansiālo stabilitāti. Iestādes nav veltījušas pienācīgu uzmanību un resursus, lai risinātu sarežģītus ekonomiskus un finanšu noziegumus. Dažām iestādēm Ģenerālprokurora biroja, Iekšlietu ministrijas un Finanšu ministrijas pakļautībā ir nepieciešams lielāks personāls, apmācība un resursi, lai efektīvi pildītu savus uzdevumus. Turklāt īpašas problēmas Latvijā rada ievērojamie nerezidentu depozītu darījumi. Pastāvīgs, augsts ārvalstu kapitāla pieplūdums varētu stimulēt pārmērīgus aizdevumus vai veicināt pašmāju banku veiktus ārvalstu ieguldījumus, nenodrošinot tām pietiekami stabilu finansējuma bāzi. Iestādēm būtu jāpalielina pūles, lai iegrožotu no ārvalstu banku sektora izrietošos riskus. Visbeidzot, vēl viens jauns uzdevums ar būtiskām sociālām sekām ir iegrožot un uzlabot nebanku aizdevumu darbību uzraudzību. 3.3. Darba tirgus, izglītības un sociālā politika Bezdarba līmenis Latvijā joprojām ir virs ES vidējā rādītāja. Augsts jauniešu bezdarba un ilgtermiņa bezdarba līmenis raisa īpašas bažas. Bezdarbnieku un pabalstu saņēmēju aktivizēšana ir zema, bet nodokļu slogs mazatalgotiem darba ņēmējiem ir viens no augstākajiem ES, kas kavē darbavietu radīšanu mazkvalificētiem darbiniekiem. Problēmas augstākās izglītības jomā ietver vajadzību nodrošināt labāku atbilstību darba tirgus vajadzībām un palielināt ekonomikas inovācijas potenciālu. Pastāv bažas, ka profesionālā izglītība un apmācība nespēj nodrošināt pietiekamu darbaspēka prasmju kvalitāti, un kvalitatīvas, darbā iegūtas apmācības iespējas ir ierobežotas. Iedzīvotāju lielais īpatsvars, kurus apdraud nabadzība vai sociālā atstumtība, augstā ienākumu nevienlīdzība un pieaugošā materiālā nenodrošinātība arī ir būtiskas problēmas. Bērni ir jo īpaši pakļauti nabadzības riskam. Darba tirgus Latvija ir veikusi vairākus pasākumus, lai mazinātu ilgtermiņa un jauniešu bezdarbu. Ilgtermiņa un jauniešu bezdarba līmenis tomēr saglabājas augsts – 2012. gadā attiecīgi 7,8 % un 28,4 % –, kaut gan tas ir sācis samazināties kopš augstākā punkta 2010. gadā. ADTP finansējums un mērogs 2013. gadā salīdzinājumā ar 2012. gadu tika palielināts, un mācību programmās, algu subsīdiju un sabiedrisko darbu programmās tiks iesaistīts lielāks bezdarbnieku skaits. Bezdarbnieku profilēšana, kas ievērojami kavējas, un uzlabota darba meklēšanas palīdzība ir jāīsteno 2013. gadā, lai novirzītu resursus tām personām, kurām tie vajadzīgi visvairāk. Pozitīvi vērtējams fakts, ka iestādes atkārtoti izvērtē un uzlabo bezdarbnieku apmācības efektivitāti un kvalitāti, īstenojot programmas apmācībai uzņēmumā (kaut arī ESF finansētā „apmācība pie darba devēja” programma ir saskārusies ar kavēšanos), neliela apmēra Minesotas programmu, kas sniedz atbalstu bezdarbniekiem ar atkarības problēmām, un ieviešot mobilitātes dotācijas, lai palīdzētu ilgtermiņa bezdarbniekiem doties prom no apgabaliem, kuros trūkst darbavietu. Jaunieši tiek iesaistīti profesionālās apmācības programmās, tomēr joprojām ir problēmas. Papildus iepriekš aprakstītajiem pasākumiem 2000 jauniešu bez profesionālās kvalifikācijas tiks iesaistīti īsa cikla (1-1,5 gadi) profesionālās apmācības programmā, un ir sagatavots jauns pasākums – "Semināri jauniešiem" –, lai dotu jauniešiem iespēju izmēģināt trīs dažādas profesijas profesionālās izglītības skolās. Latvija īsteno virkni pastāvošu un jaunu pasākumu, kas ir orientēti uz jauniešiem, bet tai vēl nav izveidota visaptveroša sistēma garantijas jauniešiem[13] īstenošanai. Tāpat nav pasākumu, lai atbalstītu pirmspensijas vecuma cilvēkus, pret kuriem nereti ir diskriminējoša attieksme un kuriem dažkārt trūkst pietiekamu prasmju. ESF būs svarīgs jauniešu nodarbinātības politikas finansējuma avots, jo īpaši, izmantojot Jauniešu nodarbinātības iniciatīvas atbalstu, kas nodrošinās pasākumus, kuri vērsti uz jauniešiem, kas nav nodarbināti, neiegūst izglītību vai arodu. ADTP pasākumu rūpīga novērtējuma trūkums tika norādīts kā problēma iepriekšējos novērtējumos. Latvija ir risinājusi šo problēmu, noslēdzot konsultatīvu nolīgumu ar Pasaules banku, kas ietver ADTP novērtējumu un ieteikumus, kā uzlabot tās efektivitāti. Provizoriskie rezultāti gaidāmi līdz 2013. gada vasarai un var kalpot par pamatu 2014. gada budžeta priekšlikumiem attiecībā uz sociālo palīdzību, pabalstiem un ADTP. Latvijas iestāžu reakcija kopumā ir adekvāta un būtiska, kaut gan risināmo problēmu apmēra dēļ centieni nav pietiekami un vairāki pasākumi ir agrīnā īstenošanas stadijā. Ilgtermiņa bezdarbnieki bieži vien saskaras ar tādiem šķēršļiem iekļūšanai darba tirgū, kuriem tradicionālā ADTP nepievēršas, piemēram, aprūpes pienākumiem, veselības problēmām vai invaliditāti, atkarībām, motivācijas trūkumu, zemu dzīves iemaņu līmeni un citiem šķēršļiem. Lai pārvarētu šos šķēršļus, vienlīdz svarīga ir mērķtiecīgi plānotu sociālo pakalpojumu sniegšana. Daudzi ilgtermiņa bezdarbnieki ir iesaistīti Eiropas Sociālā fonda finansētajā sabiedrisko darbu programmā, kuru izmanto kā sociālās palīdzības aizstājēju un kas pienācīgi nerisina galvenos šķēršļus nodarbinātībai. Izglītība Izglītības un zinātnes ministrija ir ierosinājusi vērienīgas reformas, kas lielā mērā risinātu problēmas, ar kurām saskaras augstākās izglītības nozare. Akreditācijas procesa reforma ietver pāreju no studiju programmu akreditācijas uz studiju jomām un akreditācijas komitejas neatkarības un objektivitātes palielināšanu (akreditācijas vajadzībām, sākot no 2014. gada, augstākās izglītības iestādēm būs atļauts izvēlēties jebkuru no neatkarīgajām iestādēm, kas iekļautas Eiropas kvalitātes nodrošināšanas reģistrā). Augstākās izglītības programmu liela mēroga novērtēšana tika pabeigta ar Eiropas Sociālā fonda finansējumu, un rezultāti tiks izmantoti kā ieguldījums budžeta un akreditācijas procesā. Reformu plāni ietver arī: universitāšu akadēmisko un pārvaldības funkciju nodalīšanu; jauna finansēšanas modeļa izstrādi; starptautisko mācībspēku un studentu piesaistīšanu; un augstākās izglītības iestāžu turpmāku konsolidēšanu. Atbilde uz KVAI ir adekvāta un būtiska, pat ja šo plānu ieviešana ir agrīnā posmā. Ja tos pienācīgi īstenos, tiem būs ievērojama pozitīva ietekme uz augstākās izglītības kvalitāti Latvijā. Latvija ir piešķīrusi ievērojamus ERAF līdzekļus 11 profesionālās izglītības un apmācības (PIA) skolu atjaunošanai. Tomēr būs nepieciešama cieša uzraudzība, lai nodrošinātu piešķirtā finansējuma savlaicīgu un efektīvu apgūšanu dažu nākamo gadu laikā. Patlaban tiek īstenots projekts, lai uzlabotu PIA mācību programmas pievilcīgumu un palielinātu profesionālos standartus sadarbībā ar darba devēju vadītajām nozaru speciālistu padomēm. Latvija izstrādā plānus, lai uzlabotu PIA pārvaldību un ieviestu elastīgākas mācīšanās metodes, tostarp nodrošinot izglītību pieaugušajiem un bezdarbniekiem. Lai gan iesaistīšanās līmenis profesionālajā izglītībā un apmācībā sākotnēji bija zems un ir pieaudzis, tam pamatā, iespējams, vairāk ir monetārie stimuli (piem., stipendijas PIA studentiem), nevis programmu reālā pievilcība. Latvijai joprojām nav visaptverošas valsts mēroga objektīvas profesionālās orientācijas sistēmas, lai palīdzētu studentiem izdarīt apzinātu izvēli. Svarīgi ir tas, ka nav bijis nekādu rūpīgu novērtējumu par stažēšanās/mācekļa prakses programmām, kaut gan ir paustas bažas par to kvalitāti, pieejamību, pievilcību darba devējiem un organizatoriskiem aspektiem. Gan situācija darba tirgū, gan pēdējo gadu gaitā īstenotā politika ir veicinājusi priekšlaicīgi mācības pārtraukušo jauniešu īpatsvara samazināšanos (10,5 %, salīdzinot ar ES vidējo rādītāju – 12,8 % – 2012. gadā). Lai vairāk jauniešu atkal iesaistītu izglītībā, papildu 2000 jauniešu bezdarbnieku tiks iesaistīti īsa cikla (1-1,5 gadi) PIA programmās, lai iegūtu profesionālo kvalifikāciju. Pašreizējo pasākumu pareiza īstenošana būs būtiska, lai turpinātu samazināt skolu priekšlaicīgi pametušo skolēnu skaitu. Tā kā priekšlaicīgi mācības pārtraukušos jauniešus nesamērīgi skar bezdarbs, viņu skaita vēl lielāka samazināšana arī pozitīvi ietekmēs jauniešu bezdarbu. Sociālā politika un nabadzība Fiskālās elastības trūkums ir licis Latvijai pieņemt dažus tādus lēmumus, kuri visticamāk pasliktinās galēju nabadzību un saasinās pastāvošās nevienlīdzības situāciju attiecībā uz pieeju sociālajai palīdzībai vietējās pašvaldībās.No 2013. gada janvāra tika samazināts garantēto minimālo ienākumu (GMI) līmenis un tika atcelts GMI pabalsta finansējums no valsts budžeta. Šie lēmumi šķietami tika pieņemti, neanalizējot, kā tas ietekmēs stimulus strādāt un nabadzību, un pirms divu sociālās palīdzības pētījumu rezultātu saņemšanas. Nav veikti nekādi vērā ņemami tieši pasākumi, lai risinātu Komisijas 2012. gada novērtējumā konstatētās problēmas, kas saistītas ar sociālo palīdzību: pārredzamību, pabalstu adekvātumu un segumu, un nepietiekamos aktivizēšanas pasākumus pabalstu saņēmējiem. Nav arī vienotas sociālās palīdzības datu pārvaldības sistēmas, kas sniegtu individuāla līmeņa datus, lai varētu labāk pārraudzīt sociālās palīdzības politiku. Ar bērniem saistītu pabalstu mērķtiecīgā plānošana joprojām ir nelabvēlīga mājsaimniecībām ar zemiem ienākumiem. Nabadzības riska līmenis 2012. gadā nedaudz palielinājās, kas liecina, ka izaugsme automātiski nenozīmē nabadzības samazināšanos un ir nepieciešama mērķtiecīga politika. Tomēr ir panākti daži uzlabojumi. Pozitīvi ir tas, ka Latvija ir daļēji risinājusi problēmu attiecībā uz bezdarbnieku pabalstu zemo segumu, no 2013. gada janvāra palielinot šo pabalstu ilgumu līdz deviņiem mēnešiem visiem bezdarbniekiem, un nolūkā uzlabot demogrāfisko situāciju tika palielināti slīdošie izmaksu griesti maternitātes/paternitātes/vecāku pabalstiem; tomēr šie pasākumi dos labumu tikai tām ģimenēm, kuras saņem vidējus vai augstus ienākumus. Ģimenēm un pašvaldībām tika piešķirts papildu atbalsts, lai nodrošinātu bērnudārzu pakalpojumus, un tika piešķirts finansējums mākslīgās apaugļošanas procedūrām. Lai palīdzētu trūcīgākām ģimenēm, minimālie ikmēneša vecāku pabalsti, bērna aprūpes pabalsti un bērna aprūpes pabalsta piemaksas par bērniem, ja vienās dzemdībās dzimuši vairāki bērni, tika palielināti līdz EUR 140, tostarp vecākiem bez sociālās apdrošināšanas, bet IIN pabalsts par apgādājamām personām tika palielināts līdz EUR 115. Ņemot vērā bērnu nabadzības augsto līmeni, ir svarīgi uzraudzīt, kā šie lēmumi ietekmē bērnu nabadzību un ar bērniem saistītus pabalstus. Notiek sociālās palīdzības sistēmas novērtējums nolūkā sniegt atbalstu uz pierādījumiem balstītai politikas veidošanai, lai reformētu sociālās palīdzības sistēmu. Iestādes ir arī uzsākušas darbu pie Sociālo pakalpojumu attīstības pamatnostādnēm ar mērķi uzlabot sociālos pakalpojumus. Paredzams, ka lielā sociālā nevienlīdzība tiks risināta jau 2014. gada budžetā. 3.4. Strukturāli pasākumi izaugsmes un konkurētspējas veicināšanai Latvijas konkurētspējas rādītāji ir ievērojami uzlabojušies kopš 2008.-2009. gada finanšu krīzes izraisītās iekšējās pielāgošanās sākuma. Tas ir acīm redzams arī no eksporta tirgus daļu nesenā ievērojamā pieauguma un eksporta arvien pieaugošā īpatsvara IKP. Tomēr eksports joprojām ir lielā mērā atkarīgs no zemas pievienotās vērtības nozarēm, kurās tehnoloģiju ieplūde ir zema. Tas norāda uz konkrētām problēmām attiecībā uz konkurētspēju augstākas pievienotās vērtības nozarēs. Turpmāk uzskaitītās jomas un reformas ir sevišķi svarīgas, lai uzlabotu Latvijas konkurētspēju. Struktūrfondiem un Kohēzijas fondam, no kuriem tika finansēts vairums Latvijas publisko ieguldījumu pēdējos gados, ir bijusi būtiska nozīme strukturālo reformu atbalstīšanā un krīzes ietekmes mazināšanā. Elektroenerģijas tirgus Latvija 2012. gadā panāca progresu sava elektroenerģijas tirgus atvēršanā konkurencei attiecībā uz rūpnieciskajiem lietotājiem un līdzdalībai reģionālajā tirgū. Regulēto cenu īpatsvars ir ievērojami samazinājies, 2012. gada novembrī sasniedzot 25%. Latvija gatavojas iesaistīties „Nord Pool Spot” tirdzniecībā 2013. gada jūnijā. Joprojām nav īstenota regulēto cenu pakāpeniska atcelšana mājsaimniecībām un maziem patērētājiem, kas nav mājsaimniecības; šāda atcelšana stimulētu konkurenci elektroenerģijas nozarē. Šajā saistībā, lai varētu pakāpeniski atcelt elektroenerģijas cenu regulēšanu, var būt nepieciešama neaizsargātu patērētāju noteikšana un atbilstīgu aizsardzības mehānismu izstrāde, kā arī iespēju nodrošināšana patērētājiem, lai viņi varētu veikt apzinātu izvēli. Elektroenerģijas piegādes sistēma ir spēcīga. Starp Latviju un Lietuvu nepastāv iekšēji sastrēgumi, tomēr Igaunijas un Latvijas pārrobežu pārvades infrastruktūra bieži ir pārslogota. Elektroenerģijas ražošanas pamatā ir hidroenerģija, kā rezultātā pēdējo desmit gadu laikā ir radušās ievērojamas svārstības, un liela atkarība no importa, īpaši no Krievijas, kad ūdens līmenis ir zems. Gāze, kas tiek importēta 100 % apmērā, tiek plaši izmantota arī elektroenerģijas ražošanā. Vēsturisku iemeslu dēļ Latvijas elektroenerģijas sistēma ir ļoti cieši savstarpēji saistīta ar Baltkrievijas, Krievijas, Igaunijas un Lietuvas tīkliem (BRELL RING nolīgums). Patlaban norisinās sarunas ar Krieviju un Baltkrieviju par tīklu tehnisko ekspluatāciju, lai varētu pareizi īstenot ES tiesību aktus enerģētikas jomā. Vidējā termiņā Latvijas un pārējo Baltijas valstu mērķis ir sinhronizācija ar ES elektroenerģijas sistēmu, kas vajadzīgi ievērojami ieguldījumi. Latvijas tīkls ir jāpastiprina, lai pa to varētu transportēt ievērojamus enerģijas apjomus, izmantojot Baltijas pārvades sistēmu, no Somijas, Zviedrijas vai Polijas/uz tām. Gāzes tirgus Nav panākts nekāds progress dabasgāzes nozares atvēršanā, un dominē atkarība no viena avota. Iestādes saskaras ar sarežģītām sarunām ar Gazprom / „Latvijas gāze” par gāzes nozares sagatavošanu izolācijas pārtraukšanai un attiecīgu tirgus struktūru izveidošanai, sākot no 2014. gada aprīļa. Nesen daži politiķi plašsaziņas līdzekļos ir aicinājuši atlikt šo reformu un padarīt to atkarīgu no tā, ka tiek izbeigta Latvijas vispārējā atkāpe no citu Trešās enerģētikas paketes izšķirošo elementu, piemēram, nodalīšanas, īstenošanas. Tas neatbilstu Latvijas agrākajai nostājai un apdraud turpmāko tirgus atvēršanu. Tas ietver jaunas sarunas par reģionālās nozīmes gāzes krātuves „Inčukalns” pārvaldības līgumu, kas varētu palīdzēt attīstīt konkurējošāku gāzes tirgu un valstij dotu ievērojami lielākus ieņēmumus nekā līdz šim. Lai palielinātu piegāžu drošību un enerģētikas tirgus varētu pareizi darboties, Baltijas reģionā ir jāattīsta jauni piegāžu ceļi. Tas ietver Latvijas-Lietuvas divvirzienu plūsmas projektu, kas saistīts ar Polijas-Lietuvas gāzes starpsavienojumu, Baltijas starpsavienojumu („Baltic Connector”) starp Igauniju un Somiju, kā arī reģionālo sašķidrinātās dabasgāzes (SDG) termināli. Latvija ir apliecinājusi gatavību rīkoties atbilstoši Komisijas finansētā SDG pētījuma konstatējumiem. Nav pieņemts lēmums par elektrības vai gāzes viedo skaitītāju ieviešanu. Latvija ir ziņojusi tikai, ka izmaksu un ieguvumu analīzes rezultāti gan attiecībā uz elektroenerģiju, gan gāzi bija negatīvi. Energoefektivitāte Latvijas enerģijas un oglekļa intensitāte ir vairāk nekā divreiz lielāka nekā vidēji ES-27[14]. Latvija ir izvirzījusi vairāku politikas pasākumu līdzsvarotu kombināciju, lai risinātu enerģijas taupīšanas jautājumu ekonomikas galvenajās nozarēs. Paredzams, ka turpmākajos gados vairāk nekā 70 % šo enerģijas ietaupījumu radīsies ēku sektorā, tostarp centralizēto siltumapgādes tīklu modernizācijā, kur šis potenciāls ir ievērojams. Eiropas Reģionālās attīstības fondam, Kohēzijas fondam un klimata pārmaiņu mehānisma instrumentam ir nozīmīga loma jau īstenoto un plānoto energoefektivitātes pasākumu finansēšanā. Neliels progress ir panākts administratīvo un dzīvojamo ēku siltumizolācijas jomā, un rezultāti liecina par ievērojamu enerģijas ietaupījumu virs 30 % izmēģinājuma dzīvojamo ēku projektiem. Tomēr siltumizolētu dzīvojamo ēku skaits joprojām ir ļoti neliels, salīdzinot ar to ēku skaitu, kuras rada lielus enerģijas zudumus. Mājokļu siltumizolācijas projektu īstenošana ir bijusi lēna, un savu īstenošanu šobrīd gaida simtiem projektu. Ir svarīgi, lai iestādes cieši uzraudzītu būvdarbu un materiālu kvalitāti, kas izmantoti lai panāktu prognozētos enerģijas ietaupījumus. Ēku energoefektivitātes likuma pieņemšana 2012. gadā ir apsveicams solis. Pasākumi, kas vērsti uz energoefektivitātes līgumu (juridisko un finanšu) slēgšanas augstāka rādītāja panākšanu un kas nodrošina individuālā patēriņa obligātu mērīšanu atjaunotās ēkās un būvniecības darbaspēka specializētu apmācību, vēl vairāk atbalstītu šo procesu. Energoefektivitātes direktīvas pilnīga un savlaicīga transponēšana un efektīva īstenošana (līdz 2014. gada jūnijam) un finansēšanas iespējas saskaņā ar Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem vēl vairāk veicinātu energoefektivitāti. Pētniecība un inovācija Komisijas 2011. gada inovācijas savienības progresa rādītājos Latvija identificēta kā pieticīga inovāciju ieviesēja, kuras kopējais inovāciju rādītājs (0,201) joprojām ir krietni zemāks par ES vidējo rādītāju (0,516). Tāpat arī Pasaules Ekonomikas foruma 2012.-2013. gada globālās konkurētspējas ziņojumā, kurā Latvija no 144 valstīm ierindota 55. vietā, konstatēts, ka Latvijas sniegumu uzņēmējdarbības zinātības un inovācijas jomā varētu ievērojami uzlabot. Tas saskan ar Latvijas 2011. gada konkurētspējas ziņojumu, kuru sagatavojuši neatkarīgi akadēmisko aprindu pārstāvji un kurā norādīta ierobežotā darbība inovāciju jomā, kam par daļēju iemeslu ir augsti kvalificētu zinātnieku un inženieru trūkums. Sniegums zinātnes jomā, ko mēra kā publikāciju īpatsvaru labākajos 10 % visvairāk citēto žurnālu, ir zems. Attiecībā uz „Eiropa 2020” mērķi pētniecības un izstrādes intensitātes jomā Latvijas mērķis ir līdz 2020. gadam atvēlēt 1,5 % no IKP pētniecībai un izstrādei. Tomēr tās pašreizējā pētniecības un izstrādes intensitāte tikai 0,7 % apmērā no IKP ir krietni zemāka par šo mērķi. Lai gan publisko ieguldījumu apmērs nesen palielinājās, tam pamatā galvenokārt ir vairākas lielas programmas, kuras finansē no struktūrfondiem. Pašmāju uzņēmumi un ārvalstu uzņēmumu filiāles maz iegulda pētniecībā un inovācijā, lai atbalstītu specializāciju nozarēs, kas balstītas uz zināšanām un inovācijām. Latvijā ir viszemākā uzņēmējdarbības pētniecības un izstrādes intensitāte ES (0,19 % no IKP 2011. gadā), un ieņēmumi no licencēm un patentiem arī ir visai zemi. Paredzams, ka 2013. gadā tiks veikts zinātnisko iestāžu novērtējums. Attiecībā uz zinātnisko iestāžu racionalizāciju 2013. gadā, pēc vienošanās ar Ziemeļvalstu ministru padomi, tiks veikts zinātnisko iestāžu un to attīstības stratēģiju un konsolidācijas efektivitātes novērtējums. Šim svarīgajam novērtējumam vajadzētu pamatot turpmākos piešķīrumus no budžeta un Eiropas strukturālo un investīciju fonda un uzlabot zinātnisko rezultātu kvalitāti. Pētniecības un izstrādes publiskajā finansējumā ir ļoti augsts struktūrfondu īpatsvars, tādējādi nobīdot līdzsvaru uz projektiem balstīta, konkurējoša finansējuma virzienā. Lielāks valsts finansējums par zinātnisko iestāžu bāzes izdevumiem (infrastruktūras uzturēšanai, personāla izdevumiem, starptautisku finanšu instrumentu un pētījumu līdzfinansējumam) veicinātu stabilitāti un zinātnes un inovācijas nozares turpmāku attīstību. Nozīmīga problēma ir saistīta ar pētniecības un izstrādes nozares finansējumu pēc 2013. gada, pirms sāk darboties jaunā struktūrfondu kārta. Turklāt, tā kā valsts atbalsta vispārējais līmenis joprojām būs ierobežots, iespējams, būs jāapsver plašāku nodokļu stimulu ieviešana pētniecībai un inovācijai, tostarp pašreizējo uzņēmumu ienākumu nodokļa likmju atlaižu attiecināšana uz ieguldījumiem pētniecībā un inovācijā. Tiek gatavotas vairākas iniciatīvas, lai veicinātu inovāciju. Attiecībā uz stimuliem uzņēmumiem darboties inovatīvi, 2013. gadā tiks uzsākta vaučeru programma maziem un vidējiem uzņēmumiem, lai atbalstītu uzņēmējus ārējo pakalpojumu, piemēram, rūpniecisko pētījumu, iegādē. Turklāt darbojas 11 klasteru projekti un seši kompetences centri, un to mērķis ir veicināt sadarbību starp uzņēmumiem un pētniecības un izglītības iestādēm jaunu produktu izstrādē. Ir īstenotas arī vairākas, no struktūrfondiem finansētas programmas, lai sekmētu augstākas pievienotās vērtības produktu izstrādi un ieviestu jaunas tehnoloģijas. Vēl ir pāragri novērtēt šo iniciatīvu ietekmi uz komerciālo inovāciju. Transports Ir iespējams optimizēt transporta sistēmas. Integrēta, kombinēta, zema oglekļa satura un automatizēta sabiedriskā un pilsētas transporta sistēmu izstrādāšana, pielāgojot sabiedrisko autotransportu atjaunojamu energoresursu avotiem, un dzelzceļa līniju turpmāka elektrifikācija atvieglotu stratēģijas „Eiropa 2020” mērķu sasniegšanu. Latvijai ir svarīga loma trīs Baltijas valstu savienošanā ar pārējo ES. Transporta nozares sadalījumam pa veidiem ir raksturīgs liels dzelzceļa transporta īpatsvars, lai gan elektrifikācijas līmenis ir zems. Vispārējo savienojamību varētu uzlabot, īstenojot Eiropas standartizmēra dzelzceļa infrastruktūras projektu „Rail Baltic", kas savienotu galvenos ES tīklus ar Ziemeļaustrumeiropu TEN-T politikas ietvaros, un to ir plānots virzīt tālāk nākamā finanšu plāna 2014.-2020. gadam laikā. Projekts būtu jāpabeidz līdz 2023. gadam. Galvenās problēmas ir saistītas ar ceļu infrastruktūras slikto kvalitāti, kam par iemeslu galvenokārt ir nepietiekamais finansējums transporta infrastruktūrai pēdējo 20 gadu laikā. ES finansējums pakāpeniski uzlabo situāciju, taču tas nav pietiekams, lai radikāli uzlabotu ceļu tīkla kvalitāti. Tādējādi, lai panāktu vērā ņemamus uzlabojumus vidējā termiņā un ilgtermiņā, pārvaldes iestādēm, iespējams, vajadzēs būtiski palielināt valsts finansējumu, īstenot publiskā un privātā sektora partnerības projektus (balstoties uz labāko starptautisko pieredzi) vai ieviest maksas ceļus. Šajā saistībā Latvija ir viena no nedaudzajām dalībvalstīm, kurā no smagajiem kravas transportlīdzekļiem netiek iekasētas nekādas maksas par ceļu lietošanu. Tomēr paredzams, ka tiesību akti attiecībā uz Eurovignette stāsies spēkā 2014. gadā. Latvijas ostas jo īpaši var būt efektivitātes uzlabojumu avots. Attiecībā uz Latvijas ostu pārvaldību un darbības standartiem Pasaules banka tika aicināta veikt vispusīgu pētījumu par lielāko ostu konkurētspēju, pārvaldību un ieguldījumu atdevi. Novērotā pārvaldības kvalitāte lielākajās Latvijas ostās un valdības instrumenti, lai panāktu efektivitāti uzlabojošas pārmaiņas, šķiet neatbilstoši. Konkurence Komisija ir vairākkārt uzsvērusi aktīvas uzraudzības nozīmību, nodrošinot uzņēmumu atbilstību konkurences noteikumiem (karteļi, dominējoša stāvokļa ļaunprātīga izmantošana, apvienošanās), jo tas var palīdzēt nodrošināt cenu līmeņa ilgtspēju ilgtermiņā. Pārvaldes iestādes ir ierosinājušas grozījumus Konkurences likumā, tostarp prioritātes piešķiršanu lietu uzsākšanai par tirgiem ar būtisku ietekmi uz konkurenci, sodanaudu iekasēšanas uzlabošanu un plašāku pilnvaru piešķiršanu, lai iegūtu informāciju, kas nepieciešama izmeklēšanas gadījumā. Tomēr būs vajadzīgs laiks, lai īstenotu šos pasākumus. Plašākā ziņā, iestādes ir uzsākušas diskusijas par Konkurences padomes funkcionālās, institucionālās un finansiālās neatkarības stiprināšanu. Neraugoties uz papildu finansējumu, kas piešķirts 2012. gada budžetā, Konkurences padomes resursi joprojām ir ierobežoti. Publiskais iepirkums Ir pieņemtas visaptverošas izmaiņas Likumā par publisko iepirkumu, tostarp pienākums vietējām pašvaldībām vēl vairāk centralizēt iepirkumus un paplašināt elektroniskās iepirkumu sistēmas izmantošanu. Apstrīdēto iepirkumu skaits sarūk, iespējams, pateicoties intensīvākām ex-ante iepirkuma dokumentācijas pārbaudēm, ko veic Iepirkumu uzraudzības birojs un citas līgumu aģentūras, un to amatpersonu lielākai apmācībai, kuras nodarbojas ar iepirkumu. Attiecībā uz administratīvo atbildību par pārkāpumiem iepirkuma konkursos parlaments nozīmīgos tiesību aktu grozījumus, visticamāk, pieņems 2013. gadā. Tas ietver administratīvos sodus individuālām līgumslēdzējām amatpersonām: brīdinājumu, soda naudu līdz EUR 700 apmērā vai diskvalificēšanu no dalības publiskā iepirkuma izvērtēšanas komitejā. Paredzams, ka tas uzlabos iepirkumu izvērtēšanas komiteju darba kvalitāti un palielinās elektroniskās iepirkumu sistēmas izmantošanu. Ir bažas par vietējo pašvaldību „iekšējo” iepirkumu pieaugošo skaitu, kuri ir atbrīvoti no parasto publiskā iepirkuma noteikumu ievērošanas (jo pakalpojuma sniedzējs pieder pašvaldībai). Dažu pēdējo gadu laikā ir bijusi tendence palielināt pašvaldību un citu publisko struktūru administratīvo intervenci komercdarbībā atkritumu apsaimniekošanas, mājokļu apsaimniekošanas pakalpojumu un ostu pakalpojumu jomā. Atjaunojamā enerģija, siltumnīcefekta gāzu emisijas un atkritumu apsaimniekošana Latvija ir apņēmusies līdz 2020. gadam sasniegt savu mērķi atjaunojamo energoresursu avotu (RES) jomā – 40 % apmērā no galīgā energoresursu patēriņa un 10 % apmērā transporta nozarē. 2011. gadā enerģijas patēriņa kombinācijā RES īpatsvars bija otrs augstākais ES-27 valstīs (aiz Zviedrijas), sasniedzot 33,1 %. Maz ticams, ka Latvijai izdosies sasniegt pirmo starpposma mērķi – 34,1 % – saskaņā ar ES Atjaunojamo energoresursu direktīvu. 2011. gadā atjaunojamo energoresursu īpatsvars transporta nozarē pieauga līdz 4,8 %, kas pārsniedz Latvijas rīcības plānā atjaunojamo energoresursu jomā noteikto 2011. gada valsts mērķi – 4,1 %. Kopš 2011. gada Latvijas atbalsta shēma atjaunojamo energoresursu jomā ir apturēta, un valdība pauda nodomu pārskatīt to, lai izstrādātu stabilu, saskanīgu, paredzamu un rentablu RES atbalsta struktūru, vienlaikus izvairoties no izmaiņām, kas ietekmē ieguldītāju tiesisko paļāvību. Latvijai ir atļauts palielināt emisijas, uz kurām neattiecas ES emisiju kvotu tirdzniecības sistēma (ETS), par 17 % 2020. gadā salīdzinājumā ar 2005. gadu. Jaunākās prognozes[15] liecina, ka Latvija, kā paredzēts, gūst panākumus attiecībā uz emisiju pieaugumu 4 % apmērā 2011. gadā salīdzinājumā ar 2005. gadu. Siltumnīcefekta gāzu emisijas transporta nozarē veidoja 26,7 % no kopējām emisijām 2010. gadā[16]. Kaut gan ir ieviesti vairāki pasākumi, lai samazinātu oglekļa dioksīda emisijas transporta nozarē, t.i., paaugstināti degvielas nodokļi, piešķirti atbrīvojumi par biodegvielu un ir nesen ieviests reģistrācijas nodoklis, kura pamatā ir diferencētas CO2 emisijas, ir jāveic turpmāki pasākumi, lai novērstu transporta nozares augstās emisijas un degvielas patēriņa zemo efektivitāti. Jauniem automobiļiem 2011. gadā bija otrais augstākais CO2 emisiju līmenis uz kilometru ES (zema degvielas patēriņa efektivitāte). Integrēta, kombinēta, zema oglekļa satura un automatizēta sabiedriskā un pilsētas transporta sistēmu izstrāde, sabiedriskā autotransporta pielāgošana atjaunojamu energoresursu avotiem, kā arī dzelzceļa līniju turpmāka elektrifikācija atvieglotu stratēģijas „Eiropa 2020” mērķu sasniegšanu. Latvija 2011. gadā 88 % no sadzīves atkritumiem joprojām glabāja poligonos un tikai 10 % tika atkārtoti pārstrādāti, bet 1 % – pārstrādāts kompostā. Atbilstīgi ES tiesību aktiem attiecībā uz atkritumiem līdz 2020. gadam bioloģiski noārdāmu atkritumu glabāšana poligonos būtu jāsamazina līdz 35 %, bet 50 % sadzīves atkritumu būtu atkārtoti jāpārstrādā, tostarp kompostā. Kopējā ierastā maksa par atkritumu glabāšana poligonos ir EUR 40 par tonnu nebīstamu sadzīves atkritumu, taču šī maksa joprojām ir zema, salīdzinot ar ES vidējo rādītāju – aptuveni EUR 80 par tonnu. Esošā poligonu nodokļa progresējošs palielinājums sekmētu atkritumu novirzīšanu no poligoniem, bet ieņēmumi varētu atbalstīt atsevišķu savākšanu un alternatīvu infrastruktūru. Arī sadedzināšanas nodokļa ieviešana padarītu atkārtotu pārstrādi ekonomiski dzīvotspējīgāku. Ūdens resursu apsaimniekošanas nozarē joprojām pastāv būtiskas vides problēmas, jo daudzās aglomerācijās netiek savākti notekūdeņi. Uzņēmējdarbības vide Latvija pēdējo gadu laikā ir īstenojusi virkni vērienīgu reformu, tostarp samazinātas uzņēmuma darbības sākšanas izmaksas un mikrouzņēmumu režīms, vienkāršotas procedūras īpašuma reģistrācijai, būvniecības atļaujām un nodokļu iekasēšanai un uzlabotas maksātnespējas procedūras. Pasaules bankas 2013. gada ziņojumā par uzņēmējdarbības vides pieejamību, kas aptver sniegumu 2012. gadā, Latvija ir ierindota 25. vietā. Tomēr cita starpā Latvijai nav izdevies pieņemt pārskatītu Būvniecības likumu, un joprojām ir jāīsteno Būvniecības informācijas sistēma, ilgstošas tiesas prāvas liedz uzņēmumiem efektīvi atrisināt komercstrīdus, elektrības pieslēgumu iegūšana ir laikietilpīga, un daudzām vietējām pašvaldībām trūkst kapacitātes un stimulu piesaistīt ieguldījumus un darbavietas. IKT Latvija ir viena no dalībvalstīm ar vissliktākajiem rādītājiem platjoslas pārklājuma jomā. Konkrēti, tā ir viena no piecām dalībvalstīm, kurām ir vissliktākie rādītāji attiecībā uz platjoslas pārklājumu laukos: Latvijā fiksētais pārklājums laukos sasniedza 67 % salīdzinājumā ar 78 % ES-27 valstīs. Tās platjoslas ieviešana arī ir zemāka par ES vidējo rādītāju, fiksēto platjoslas pakalpojumu izplatības līmenim sasniedzot 22,5 %, salīdzinot ar ES vidējo rādītāju – 28 %. Pastāv bažas, ka IKT speciālistu piedāvājums nevar apmierināt pieaugošo pieprasījumu un uzņēmumu vajadzības. 2012. gada decembrī tika pieņemta valsts platjoslas stratēģija, tomēr vēl ir pāragri novērtēt tās ietekmi. 3.5. Publiskās pārvaldes modernizācija Izņemot centrālo valdības iestāžu uz konsolidāciju virzīto optimizāciju (administratīvo struktūru racionalizācija, atbalsta funkciju koncentrācija, personāla skaita un atalgojuma samazināšana), pēdējo gadu laikā ir veikts maz apsveicamu publiskās pārvaldes reformas pasākumu. Vāja kopējā valsts cilvēkresursu pārvaldības politika, karjeras attīstības plānošanas trūkums un nekonkurētspējīgs atalgojums rada samērā lielu darbinieku mainību un galu galā nekvalitatīvas politikas veidošanas risku. Šajā saistībā Komisija ir atkārtoti mudinājusi pārvaldes iestādes pārskatīt vienoto atalgojuma sistēmu, iespējams, aicinot sniegt neatkarīgu ekspertu atzinumus, lai nodrošinātu adekvātu samaksu zemākā līmeņa darbavietu kategorijās un atalgotu personas ar labāko sniegumu vidējā un augstākā līmeņa vadības amatos. Valdība 2013. gada februārī apstiprināja Valsts pārvaldes cilvēkresursu attīstības koncepciju, kura ietver darbinieku piesaisti, novērtēšanu, rotāciju, mobilitāti, profesionālo pilnveidi un īpašu apmācību augstākā līmeņa vadītājiem. Tomēr īstenošanas grafiks šķiet pārāk ilgs un neietver mērķus, lai uzraudzītu progresu. Turklāt pašvaldības šajos priekšlikumos nav iekļautas. Tā kā trūkst stratēģiska politikas satvara un politiskās atbildības, Eiropas Sociālā fonda ieguldījums laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam (22,9 miljoni euro) administratīvās kapacitātes veidošanai nav bijis pilnībā efektīvs. Latvija ir panākusi labu progresu attiecībā uz struktūrfondu un Kohēzijas fonda līdzekļu apgūšanu, kas daļēji izskaidrojams ar ciešu pārraudzību Maksājumu bilances palīdzības programmas ietvaros. Tomēr ievērojama kavēšanās ir notikusi attiecībā uz lieliem ES līdzfinansētiem projektiem (rekonstrukcijas darbu veikšana Rīgas lidostā un ostā, austrumu-rietumu ceļu tīkls, jaunu dzelzceļa vagonu iegāde utt.), kam par iemeslu galvenokārt ir publiskā iepirkuma procedūras, nozaru ministriju nepietiekamā administratīvā kapacitāte un banku finansējuma trūkums. Ņemot vērā laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam gūto pieredzi, tiek sagaidīts, ka notiks Eiropas strukturālo un investīciju fondu (ESIF) valsts pārvaldības sistēmas turpmāka racionalizēšana un procedūru vienkāršošana galīgajiem saņēmējiem. Salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju korupcija joprojām ir problēma. Pie pozitīviem rādītājiem saskaņā ar Pasaules Ekonomikas foruma 2012.-2013. gada globālās konkurētspējas rādītāju pieder tas, ka ir panākts neliels progress saistītajos apakšrādītājos par „valsts izdevumu izšķērdību” un „favorītismu amatpersonu lēmumos”. Latvija saskaņā ar Transparency International korupcijas uztveres indeksu no 28 ES valstīm ierindojas 21. vietā. Civilās tiesvedības sistēmas neefektivitāte negatīvi ietekmē uzņēmējdarbības un ekonomisko vidi, jo tā palielina uzņēmējdarbības veikšanas risku un izmaksas. Saskaņā ar ES rezultātu apkopojumu tiesiskuma jomā Latvijas tiesu sistēmā ir apvienoti vairāki nelabvēlīgi faktori, piemēram, ilgstoša tiesvedība, kas vajadzīga civillietu un komerclietu risināšanai pirmajā instancē, un zemie lietu izbeigšanas koeficienti, kas noved pie tā, ka tiesās palielinās neizskatīto lietu skaits[17]. Turklāt daudzas lietas netiek atrisinātas pirmajā instancē, kas izraisa kavēšanos un lietu uzkrāšanos visās instancēs līdz pat Augstākajai tiesai. Šos trūkumus apstiprina Pasaules Ekonomikas foruma 2012.-2013. gada globālās konkurētspējas indeksa konstatējumi, kurā Latvija apakšrādītājā „tiesiskā regulējuma efektivitāte strīdu izšķiršanā” no 144 valstīm ir ierindota 106. vietā. Nesen ir veikti pozitīvi pasākumi, lai uzlabotu sistēmas efektivitāti un kvalitāti, bet ir pāragri novērtēt to ietekmi. Attiecībā uz pasākumiem, kas pieņemti, lai padarītu sistēmu efektīvāku, grozījumu Likumā par tiesu varu rezultātā tuvākajos gados vajadzētu ieviest „tīru” tiesu instanču sistēmas (Augstākās tiesas palātas tiks likvidētas). Līdztekus ir ierosināti un daļēji īstenoti grozījumi civilprocesa, administratīvā procesa un kriminālprocesa likumos. Procedūru efektivitātes novērtējums un procedūra tiesu izmaksu metodikai tiks uzsākti līdz 2013. gada vidum. Paredzams, ka šie grozījumi palielinās efektivitāti, ieviešot rakstisku procedūru plašāku piemērošanu, ierobežojumus jaunu pierādījumu sniegšanā, iespējas pārsūdzēt, tiesu izvēli utt. 2013. gada februārī tika apstiprināti dažu Maksātnespējas likuma aspektu grozījumi. Tomēr šķiet, ka daži strīdīgākie aspekti, piemēram, maksātnespējas procesa administratoru loma, viņu pienākumi attiecībā pret tiesnešiem un aktīvu efektīva likvidācija, joprojām ir pamats papildu pasākumiem. Pastāv arī bažas attiecībā uz cilvēkresursu pārvaldību un profesionālo pilnveidošanos tiesu iestādēs. Tiesnešu profesionālās novērtēšanas process sākās 2013. gada janvārī, un tam vajadzētu palīdzēt izveidot visaptverošu cilvēkresursu pārvaldības politiku tiesu iestādēs/ko veic tiesu iestādes. Lai izstrādātu ilgtspējīgu risinājumu, var būt nepieciešama Tiesu padomes ciešāka iesaistīšanās, augstāko vadības amatu lomas pastiprināšana tiesu iestādēs un plašāka tiesnešu apmācība. Alternatīvu strīdu izšķiršanas metožu pieejamība tiek uzlabota. Iestādes cer, ka parlaments pieņems jauno Mediācijas likumu līdz 2012. gada jūlijam. Lai nodrošinātu ātru ieviešanu un tādējādi ietekmētu tradicionālo tiesu darba slodzi, būs nepieciešamas informētības palielināšanas un veicināšanas kampaņas. Tiek uzsākta reforma, lai racionalizētu šķīrējtiesu sistēmu un uzlabotu to kvalitāti un ticamību. IKT komunikācija starp tiesām un tiesvedības pusēm ir uzlabota. Videokonferenču un audioieraksta ierīces ir uzstādītas, drīz būs pieejama spriedumu un juristu kalendāru elektroniska publicēšana, un, iespējams, drīz tiks īstenota dokumentu elektroniska apstrāde konkrētās procedūrās (maza apmēra prasības). 4. Pārskata tabula 2012. gada saistības || Kopsavilkuma novērtējums Konkrētai valstij adresēti ieteikumi (KVAI) KVAI 1: 1. Nodrošināt plānoto virzību, lai paredzētajā laikā novērstu pārmērīgu budžeta deficītu. Lai to panāktu, izpildīt 2012. gada budžetu, kā plānots, un nodrošināt fiskālo pasākumu ietekmi, kas norādīta Padomes ieteikumā saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Pēc tam 2013. gadā un turpmāk īstenot budžeta stratēģiju, kuras pamatā ir pietiekami konkrēti strukturālie pasākumi, panākt pietiekamu virzību uz budžeta vidēja termiņa mērķa sasniegšanu un ievērot izdevumu kritēriju. Cikliskos ieņēmumus, kas lielāki par plānotajiem, izmantot valdības parāda samazināšanai. || Ievērojams progress. Vispārējās valdības budžeta deficīts 2012. gadā samazinājās līdz 1,2 % no IKP, kas ir ievērojami labāk nekā bija paredzēts 2012. gada programmā. Līdz ar strukturālās bilances ievērojamu uzlabošanos 2012. gadā, daļēji atspoguļojot pasākumus nodokļu efektivitātes palielināšanai, Latvija minētajā gadā sasniedza arī savu VTM. Tomēr, pretēji KVAI, 2012. gada budžets netika īstenots kā plānots, jo 2012. gada vidū tika samazināta standarta PVN likme, un gada otrajā pusē tika pieņemts papildbudžets, kurā palielināti izdevumu mērķi. KVAI 2: Īstenot pasākumus nodokļu sloga novirzīšanai no darbaspēka uz patēriņu, īpašumiem un dabas un citu resursu izmantojumu, līdztekus uzlabojot strukturālo bilanci. Nodrošināt Fiskālās disciplīnas likuma pieņemšanu un izstrādāt vidēja termiņa budžeta satvara likumu, kas sekmētu valsts finanšu ilgtspēju ilgtermiņā. Privāto obligāto fondēto pensiju shēmā no 2013. gada atgriezties pie iemaksām 6 % apmērā no bruto algas. || Neliels progress. Latvija ir samazinājusi nodokļus darbaspēkam un plāno turpmākus pasākumus šajā saistībā 2014.-2015. gadā. Tomēr uzsvars uz mazatalgotiem darba ņēmējiem nav bijis pietiekams. Parlaments apstiprināja Fiskālās disciplīnas likumu 2013. gada janvārī un tas stājās spēkā 2013. gada 6. martā, un pirmais vidēja termiņa budžeta likums saskaņā ar jauno ietvaru ir gaidāms 2013. gada otrajā pusē. Latvija ir palielinājusi iemaksas privāto obligāto fondēto pensiju shēmā, lai gan palielinājumi bija pakāpeniskāki nekā ieteikts KVAI. KVAI 3: Veikt pasākumus ilgstošā bezdarba un jauniešu bezdarba samazināšanai, novēršot mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu, veicinot efektīvāku profesionālo izglītību un apmācību un ar to saistīto mācekļa laika elementu, palielinot aktīvās darba tirgus politikas un tās apmācību sadaļas kvalitāti, darbības jomu un efektivitāti un nodrošinot efektīvu algu subsīdiju shēmu. || Neliels progress. Latvija ir daļēji ieviesusi KVAI, veicot šādus pasākumus: palielināta ADTP darbības joma, izstrādāti jauni ADTP pasākumi, modernizētas PIA skolas un citi. Tomēr, tā kā jauniešu un ilgstošā bezdarba līmenis joprojām ir augsts, ir vajadzīgi turpmāki pasākumi. Turklāt vairāki pasākumi ir agrīnā īstenošanas posmā. Ir iespējas veikt turpmākus pasākumus attiecībā uz mācekļa prakses veicināšanu PIA jomā un plānoto PIA reformu īstenošanu. KVAI 4: Risināt augsto nabadzības un sociālās atstumtības līmeni, reformējot sociālās palīdzības sistēmu, lai tā kļūtu efektīvāka un vienlaikus labāk aizsargātu trūcīgos iedzīvotājus. Mērķtiecīgāk organizēt un palielināt motivāciju strādāt. || Nav progresa. Progress sociālās palīdzības problēmu risināšanā ir bijis neliels un daži pasākumi (centrālās valdības finansējuma atcelšana GMI; GMI summas samazināšana) ir pretrunā KVAI garam. KVAI 5: Turpināt veicināt energoefektivitāti, īstenojot pasākumus un radot stimulus samazināt enerģijas izmaksas, un pārorientēt patēriņu uz energoefektīviem produktiem, tostarp attiecībā uz transportlīdzekļiem, ēkām un apkures sistēmām. Veicināt konkurenci lielākajos enerģētikas tīklos un uzlabot savienojamību ar ES enerģētikas tīkliem. || Neliels progress. Panāktais progress attiecībā uz elektroenerģijas tirgus liberalizāciju un integrāciju reģionālajā tirgū ietver šādus pasākumus: ir atceltas regulētās cenas rūpnieciskajiem patērētājiem (mājsaimniecībām vēl nav atceltas); Latvija pievienosies Ziemeļvalstu reģionālajam elektroenerģijas tirdzniecības apgabalam 3. jūnijā. Neliels progress tika konstatēts attiecībā uz energotīklu savienojumiem, jo sadarbībā ar citām valstīm reģionā tiek izstrādāti nozīmīgi projekti. Neliels progress tika panākts attiecībā uz gāzes infrastruktūru un tirgiem, un turpinās diskusijas reģionālā līmenī. Neliels progress ir panākts attiecībā uz energoefektivitāti. Lai līdz 2020. gadam izpildītu mērķi – 40 % atjaunojamo energoresursu avotu (RES) –, ir nepieciešams papildu darbs, tostarp attiecībā uz stabilas un paredzamas atbalsta sistēmas izveidi. Tā kā transports ir nozare ar vislielākajām siltumnīcefekta gāzu emisijām, var būt nepieciešami papildu pasākumi, lai pārplānotu sabiedriskās un pilsētu transporta sistēmas, pielāgotu sabiedrisko transportu atjaunojamo energoresursu avotiem, palielinātu dzelzceļa līniju elektrifikāciju un risinātu transportlīdzekļu degvielas patēriņa zemo efektivitāti. KVAI 6: Veikt pasākumus tiesu sistēmas pārvaldības un efektivitātes uzlabošanai, jo īpaši – lai samazinātu neizskatīto lietu skaitu un tiesvedības ilgumu. Strādāt pie tā, lai uzlabotu maksātnespējas regulējumu un mediācijas likumus. || Neliels progress. Ir veikti šādi pasākumi, lai uzlabotu tiesu iestāžu efektivitāti: Likums par tiesu varu; grozījumi Maksātnespējas likuma aspektos; tiesnešu profesionālas vērtēšanas ieviešana; jauns Mediācijas likums; kā arī IKT iespēju uzlabošana. Šo pasākumu rezultātus nevar novērtēt tik agrīnā posmā. Tomēr uzmanība nav pievērsta šādām problēmām: vajadzībai nodrošināt Maksātnespējas likuma pareizu interpretāciju; tādu pasākumu turpināšanai, kas vēl vairāk uzlabo tiesu kvalitāti, un visaptverošas cilvēkresursu politikas izveidei. KVAI 7: Turpināt augstākās izglītības reformu, cita starpā ieviešot jaunu finansēšanas modeli, kas stimulētu kvalitāti, stiprinātu saikni ar tirgus vajadzībām un ar pētniecības iestādēm un novērstu budžeta līdzekļu sadrumstalotību. Izstrādāt un īstenot efektīvu pētniecības un inovācijas politiku, kas paredz veicināt uzņēmumu inovācijas, tostarp izmantojot nodokļu atvieglojumus, modernizēt infrastruktūru un racionalizēt pētniecības iestādes. || Neliels progress. Izglītības un zinātnes ministrija ir ierosinājusi vairākas reformas. Lai gan lielākā daļa reformu plānu ir agrīnā posmā, tie šķiet vērienīgi un būtiski. Ja tos pienācīgi īstenos, tiem būs ievērojama pozitīva ietekme uz augstākās izglītības kvalitāti un ekonomikas inovācijas potenciālu. Ir vajadzīgi turpmāki pasākumi, lai modernizētu un racionalizētu pētniecību un pētniecības iestādes, pamatojoties uz neatkarīgu ārēju novērtējumu. Šādam novērtējumam būtu jāpamato valsts un ES ieguldījums nākotnē. Paredzams, ka valsts rūpniecības politika dos norādes par pārnozaru inovācijas politiku un veicinās sadarbību starp privātā sektora uzņēmumiem un pētniecības iestādēm. Ir vajadzīgas ievērojamas pūles, lai izstrādātu un piemērotu pārdomātas specializācijas stratēģiju, kas sekmē inovāciju uzņēmumu līmenī un nodrošina saiknes ar pētniecību un izglītību. Eiropa 2020 (valsts mērķi un progress) Nodarbinātības līmeņa mērķis: || Nodarbinātības līmenis bija 65,0 % 2010. gadā, 66,3 % 2011. gadā un 68,2 % 2012. gadā. Pētniecības un izstrādes mērķis: 1,5 % no IKP || Pētniecības un izstrādes mērķis ir ļoti vērienīgs. Lai to sasniegtu, Latvijas pētniecības un izstrādes izdevumu vidējam pieaugumam gadā jābūt 9 %. Siltumnīcefekta gāzu (SEG) emisiju valsts mērķis: ierobežots pieaugums 17 % apmērā (salīdzinājumā ar 2005. gada emisijām; ETS emisijas nav ietvertas šajā valsts mērķī) || Izmaiņas siltumnīcefekta gāzu emisijās, kas neietilpst ETS, laikposmā no 2005. līdz 2011. gadam bija + 4 %. Saskaņā ar valsts prognozēm, kas iesniegtas 2011. gadā, emisijas palielināsies par 18 % 2020. gadā salīdzinājumā ar 2005. gadu. Līdz ar to, paredzams, ka mērķis netiks izpildīts ar 1 procentu punkta starpību (% no 2005. gada emisijām). Atjaunojamo energoresursu mērķis: 40 % Atjaunojamo energoresursu īpatsvars transporta nozarē: 10 % || 2011. gadā visu atjaunojamo energoresursu īpatsvars enerģijas bruto galapatēriņā bija 33,1 % un 4,8 % transporta nozarē. (Avots: Eurostat. 2013. gada aprīlis. Par 2011. gadu ir iekļautas tikai formāli paziņotās biodegvielas, kas atbilst Direktīvas 2009/28/EK 17. un 18. pantam). Indikatīvais valsts energoefektivitātes mērķis 2020. gadam: primārās enerģijas ietaupījums 2020. gadā 0,670 Mtoe (28 PJ) apmērā. Tas nozīmē 2020. gadā sasniegt 5,23 Mtoe primārā patēriņa līmeni un 4,35 Mtoe galīgā enerģijas patēriņa līmeni. || Latvija ir noteikusi indikatīvu valsts energoefektivitātes mērķi saskaņā ar Energoefektivitātes direktīvas (2012/27/ES) 3. un 24. pantu. Tā ir arī izteikusi to atbilstīgi prasītajam kā absolūtu primārās enerģijas un galīgā enerģijas patēriņa līmeni 2020. gadā, kā arī ir sniegusi informāciju, uz kādu datu pamata šie aprēķini ir veikti. Mērķis attiecībā uz mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu: 13,4 % || Mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas rādītājs 2010. gadā bija 13,3 %, 2011. gadā – 11,6 %, bet 2012. gadā – 10,5 %. Ir panākts progress un mērķis ir sasniegts. Valdība plāno noteikt pārskatītu mērķi 10 % apmērā. Augstākās izglītības mērķis: 34-36 % || Augstākās izglītības iegūšanas līmenis 2010. gadā bija 32,3 %, 2011. gadā – 35,9 %, bet 2012. gadā –37,0 %. Ir panākts ievērojams progress un mērķis ir sasniegts. Sieviešu sniegums ir gandrīz divreiz labāks nekā vīriešu: 48,1 % pret 26 % 2012. gadā. Mērķis attiecībā uz nabadzības vai sociālās atstumtības risku: samazināt to cilvēku skaitu, kurus apdraud nabadzība un/vai kuri dzīvo bezdarbnieku mājsaimniecībās par 121 000. || Sasniegts 2010. gadā: 54 000 Sasniegts 2011. gadā: 96 000 5. Pielikums I tabula. Makroekonomikas rādītāji II tabula. Makroekonomisko norišu un prognožu salīdzinājums III tabula. Budžeta korekciju sastāvs IV tabula. Parāda dinamika V tabula. Ilgtspējas rādītāji VI tabula. Nodokļu rādītāji VII tabula. Finanšu tirgus rādītāji VIII tabula. Darba tirgus un sociālie rādītāji IX tabula. Ražojumu tirgus snieguma un politikas rādītāji X tabula. Ekoloģiskā izaugsme [1] COM(2012) 750 final. [2] COM(2012) 751 final. [3] 2013. gada 10. aprīlī tika publicēti 13 padziļināti pārskati. Lai arī Kipra tika atlasīta padziļinātam pārskatam 2012. gada brīdinājuma mehānisma ziņojumā, galu galā tā netika pārskatīta saskaņā ar makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanas procedūru (MIP), ņemot vērā jau notiekošo sagatavošanas darbu finanšu palīdzības programmas īstenošanai. [4] Šajā dokumentā termins „sociālā palīdzība” lietots saistībā ar naudas pabalstiem vai pabalstiem natūrā kā galējo līdzekli, kas paredzēts grūtībās nonākušiem iedzīvotājiem, kuri nesaņem pietiekamus ienākumus no citiem avotiem. [5] 2014. gada aprīlī beigsies darbības termiņš „jaunietekmes tirgus” atkāpei no Trešās tiesību aktu paketes, tostarp attiecībā uz noteikumiem par trešo pušu piekļuvi un atsevišķu uzskaiti. [6] Dokumentus, kas attiecas uz pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru Latvijā, skatīt http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/latvia_en.htm. [7] Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, pamatojoties uz programmā sniegto informāciju un izmantojot vispārpieņemtu metodiku. Jāatzīmē, ka, ņemot vērā ekonomikas norišu Latvijā nestabilitāti pēdējos gados, kā arī notiekošās pārmaiņas ekonomikas struktūrā, potenciālās izaugsmes aprēķini var būt samērā nenoteikti. Konkrēti, programmas pārrēķinātās informācijas rezultātā rodas ievērojami augstāka aplēse par ražošanas apjoma starpību (1,3 % 2013. gadā un 2,7 % 2014. gadā) nekā sākotnējās programmas informācijas (attiecīgi 0,2 % un 0,4 %) un Komisijas 2013. gada pavasara prognožu rezultātā aprēķinātā (attiecīgi 0,6 % un 1,7 %). [8] Skatīt http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/european_economy/2012/2012-ageing-report_en.htm. [9] Šīs nepilnības varētu būt radušās pārrobežu iepirkšanās augstā līmeņa, nodokļu nemaksāšanas vai izvairīšanās no tiem dēļ, vai arī tādēļ, ka notiek pāreja uz patēriņa precēm, kuras apliek ar samazinātu nodokļa likmi. [10]Konkrēti, Latvijā 2011. gadā 88 % sadzīves atkritumu tika glabāti poligonos un tikai 10 % atkārtoti pārstrādāti salīdzinājumā ar attiecīgi 37 % un 25 % ES kopumā. Gaisa piesārņojuma līmenis 2011. gadā dažās pilsētu teritorijās pārsniedza likumā noteiktās robežvērtības. [11]http://www.doingbusiness.org/~/media/GIAWB/Doing%20Business/Documents/Special-Reports/Paying-Taxes-2013.pdf [12]Bijusī Parex banka tika sadalīta noregulējuma bankā (Parex banka) un jaunā bankā (banka „Citadele”), kas turpina uzņēmējdarbību. Parex banka 2012. gadā mainīja savu statusu uz grūtībās nonākušu aktīvu pārvaldīšanas uzņēmumu ar jaunu nosaukumu “Reverta”. [13] Padomes 2013. gada 22. aprīļa ieteikums par garantijas jauniešiem izveidi (2013/C 120/01), lai nodrošinātu, ka visi jaunieši vecumā līdz 25 gadiem saņem labas kvalitātes piedāvājumu stāties darbā, turpināt izglītību, stažēties vai iziet praksi četru mēnešu laikā pēc darba zaudēšanas vai formālās izglītības pārtraukšanas. [14] Latvijas enerģijas patēriņš bija 327 kgoe/EUR laikposmā no 2005. līdz 2010. gadam, kas vairāk nekā divreiz pārsniedz ES-27 rādītāju 153 kgoe/EUR. Līdzīgi, ar 0,8 t CO2 ekvivalenta/1000 EUR Latvijas ekonomikas oglekļa intensitāte divreiz augstāka par ES vidējo rādītāju. [15] Eiropas Vides aģentūra (European Environmental Agency): Greenhouse gas emission trends and projections in Europe 2012 Tracking progress towards Kyoto and 2020 targets, 9.2. tabula, 88. lpp. [16] Turpat, 126. lpp. [17] http://ec.europa.eu/justice/effective-justice/files/justice_scoreboard_communication_en.pdf