Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu Komitejai par to, kā praksē tiek īstenota Direktīva 92/57/EEK (pagaidu un pārvietojamie būvlaukumi) un Direktīva 92/58/EEK (drošības zīmes darba vietā) par drošību un veselības aizsardzību darbā /* COM/2008/0698 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 6.11.2008 COM(2008) 698 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI par to, kā praksē tiek īstenota Direktīva 92/57/EEK (pagaidu un pārvietojamie būvlaukumi) un Direktīva 92/58/EEK (drošības zīmes darba vietā) par drošību un veselības aizsardzību darbā KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI par to, kā praksē tiek īstenota Direktīva 92/57/EEK (pagaidu un pārvietojamie būvlaukumi) un Direktīva 92/58/EEK (drošības zīmes darba vietā) par drošību un veselības aizsardzību darbā 1. IEVADS Šis paziņojums ir sniegts saistībā ar Komisijas apņemšanos[1] novērtēt reglamentējošo noteikumu īstenošanu nolūkā to uzlabot. Paziņojums galvenokārt balstās uz dalībvalstu sniegtajiem ziņojumiem[2] un neatkarīga eksperta ziņojumu, kurā analizēta abu direktīvu īstenošana visās attiecīgajās privātajās un/vai publiskajās ekonomikas nozarēs. Paziņojumā izmantoti arī rezultāti, kuri gūti Eiropas kontroles kampaņās par drošību būvniecības nozarē, kas 2003. un 2004. gadā veiktas 15 dalībvalstīs, jaunākā Eiropas statistika par nelaimes gadījumiem darbā un pieredze, ko Komisija guvusi, pārraugot direktīvu transponēšanu un piemērošanu. Novērtējums ir pieejams tikai par ES-15 dalībvalstīm, un tas attiecas uz divu direktīvu transponēšanu un īstenošanu - Padomes 1992. gada 24. jūnija Direktīva 92/57/EEK par darba drošības un veselības aizsardzības minimālo prasību īstenošanu pagaidu vai pārvietojamajos būvlaukumos[3] un Padomes 1992. gada 24. jūnija Direktīva 92/58/EEK par minimālajām prasībām drošības un/vai veselības aizsardzības zīmēm darba vietā[4]. Komisija cer, ka 12 jaunās dalībvalstis šajā novērtējumā atradīs daudz noderīgas informācijas divu minēto direktīvu piemērošanai. 2. JURIDISKāS SEKAS 2.1. Direktīva 92/57/EEK Saskaņā ar dalībvalstu ziņojumiem[5], pateicoties Direktīvas 92/57/EEK formālajai ietekmei (vienkāršošana, racionalizācija, konsolidācija un kodifikācija), dalībvalstis ir varējušas saskaņot, konsolidēt un atjaunināt spēkā esošos valstu tiesību aktus. Tomēr dažas dalībvalstis apgalvo, ka direktīva nav ietekmējusi juridiskos/administratīvos principus. Valsts tiesību akti ir būtiski ietekmēti visās dalībvalstīs. Pat tās dalībvalstis, kuras apgalvoja, ka tām jau ir sīki izstrādāti valsts tiesību akti, ieviesa grozījumus, lai pielāgotos direktīvas pamatjēdzieniem. Saskaņā ar direktīvu ir būtiski papildinātas tiesību normas par drošību un veselības aizsardzību darbā, jo īpaši attiecībā uz projektēšanu un būvlaukumu koordināciju, darba drošības un veselības aizsardzības plānu un darba drošības un veselības aizsardzības dokumentāciju. Tiek uzskatīts, ka lielākā ietekme ir bijusi jaunajai pieejai attiecībā uz profilaksi, jo īpaši nosakot dažādo ieinteresēto personu pienākumus un atbildību būvlaukumā. Direktīva 92/58/EEK Vairums dalībvalstu vienkārši atcēla iepriekšējos noteikumus par drošības zīmēm, ar kuriem transponēja Direktīvu 77/576/EEK, un aizstāja tos ar jauniem tiesību aktiem, ar kuriem transponē Direktīvu 92/58/EEK. Dažas dalībvalstis apgalvo, ka jaunie noteikumi papildināja, paplašināja vai atjaunināja to tiesisko regulējumu, kā arī ļāva konsolidēt valsts noteikumus. Svarīgākie būtiskie grozījumi ietver jaunus noteikumus par zīmēm, tostarp verbālus paziņojumus un žestus, veselības aizsardzības zīmes, kuras nebija ietvertas iepriekšējā direktīvā, un jaunus darba devēju pienākumus informēt un apmācīt darbiniekus, un apspriesties ar tiem; šie grozījumi arī attiecina direktīvas darbības jomu uz visām darbības nozarēm. 3. IZPRATNI VEICINOšI UN ATBALSTA PASāKUMI SAISTīBā AR DIREKTīVāM 92/57/EEK UN 92/58/EEK Pēc direktīvu pieņemšanas Komisija un dalībvalstis tās publicēja un sniedza padomus par to īstenošanu būvlaukumos un attiecībā uz zīmēm darba vietā. Darba drošības, higiēnas un veselības aizsardzības Eiropas gads 1992. gadā, Eiropas Veselības un drošības nedēļas un valsts mēroga izpratni veicinošas kampaņas bija vērtīgs atbalsts informācijas izplatīšanā un atbildīgo personu informēšanā par to pienākumiem. Eiropas Aģentūra drošībai un veselības aizsardzībai darbā, kas izveidota 1994. gadā[6], iesaistījās Eiropas mēroga informatīvajos un izpratnes veicināšanas pasākumos un izveidoja Eiropas forumu par darba drošību būvniecībā, lai veicinātu pieredzes apmaiņu starp nozares dalībniekiem un jo īpaši starp mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU). Arī Vecāko darba inspektoru komiteja ( SLIC )[7] īstenoja piemērošanas un izpratnes veicināšanas iniciatīvas (Eiropas kontroles kampaņas). Dalībvalstis ieviesa visaptverošus plānus, lai veicinātu aktīvu profilaksi, palielinātu izpratni par integrētu profilaksi un lai izstrādātu praktiskas vadlīnijas nolūkā palīdzēt darba devējiem un darbiniekiem izpildīt jaunos tiesību aktus. Dažās dalībvalstīs šie pasākumi bija vērsti uz galvenajiem dalībniekiem, piemēram, klientiem. Arī profesionālās federācijas, darbinieku arodbiedrības un arhitektu un inženieru asociācijas informēja savus dalībniekus par jaunajiem tiesību aktiem, rīkojot seminārus un sanāksmes, kā arī ar informatīvajām brošūrām un citiem rakstiskajiem plašsaziņas līdzekļiem. Visbeidzot, daži lieli būvniecības uzņēmumi izstrādāja paši savu informāciju saviem darbiniekiem un apakšuzņēmējiem. 4. TRANSPONēšANA Lai gan par transponēšanas termiņiem iepriekš tika veikta padziļināta apspriešanās ar sociālajiem partneriem un Padome tos pieņēma vienbalsīgi, lielākā daļa dalībvalstu nav ievērojušas abu direktīvu transponēšanas termiņus, kas jūtami ietekmēja direktīvu praktisko īstenošanu būvlaukumos[8]. Pēc transponēšanas Komisija uzraudzīja atbilstību un uzsāka diskusijas ar valstu iestādēm, lai noskaidrotu un atrisinātu visas problēmas, un veiktu nepieciešamos labojumus. Ja bija nepieciešams, tā uzsāka pienākumu neizpildes procedūras saskaņā ar EK līguma 226. pantu. Arī Komisijas saņemtās sūdzības sniedza vērtīgu informāciju, kas tai ļāva noteikt vājos punktus valstu tiesību aktos. 4.1. Direktīva 92/57/EEK Direktīvas 92/57/EEK īstenošana ir tehniski un administratīvi sarežģīta; dalībvalstis regulāri pārskata un atjaunina savus tiesību aktus. Tādēļ dažās dalībvalstīs direktīva ir transponēta ļoti fragmentāri ar vairākiem tiesību aktiem (atsevišķos gadījumos pat vairāk par 40), kas sarežģī novērtēšanu. Novērtēšanā ir konstatētas atšķirības valstu tiesību aktos, kas radušās sakarā ar iepriekšējiem reglamentējošajiem noteikumiem un sakarā ar to, ka direktīvā ir noteiktas minimālās prasības un tā ļauj dalībvalstīm izvēlēties – saglabāt līdzšinējo aizsardzības līmeni vai noteikt augstāku[9]. Galvenās konstatētās atbilstības problēmas attiecas uz tiesību akta darbības jomu, definīcijām, koordinatoru iecelšanu, projektu sagatavošanu un izpildi, kā arī uz klientu, projektu vadītāju, koordinatoru un darba devēju pienākumiem. Tomēr vairākās dalībvalstīs tiesību aktos ietverts vairāk par Direktīvas 92/57/EEK minimālajām prasībām, ir noskaidrotas atsevišķas koordinācijas problēmas un noteiktas procedūras efektīvai atbilstības nodrošināšanai. Konstatētās atbilstības problēmas un ārkārtīgi augstais darba nelaimes gadījumu skaits būvniecības nozarē liecina par to, ka ir grūtības ar Direktīvas 92/57/EEK saprašanu, kuras vēl vairāk saasina valsts īstenošanas pasākumu sarežģītība. Eiropas līmeņa papildu nesaistoši instrumenti, kas palīdzētu visiem dalībniekiem labāk saprast savas tiesības un pienākumus, būtu noderīgi, lai labāk piemērotu direktīvu dalībvalstīs. Tādēļ Komisija ciešā sadarbībā ar padomdevēju komiteju[10] un dažādiem nozares profesionāļiem ir sākusi darbu, lai izstrādātu nesaistošas vadlīnijas direktīvas piemērošanā. | 4.2. Direktīva 92/58/EEK Attiecībā uz šīs direktīvas būtību tā faktiski tika transponēta burtiski lielākajā daļā dalībvalstu. Nedaudzie iespējamās neatbilstīgās transponēšanas gadījumi tika novērsti, sazinoties ar kompetentajām iestādēm, neveicot nekādas papildu tiesiskas darbības. 5. PASāKUMI NOZARē - DIREKTīVAS 92/57/EEK īSTENOšANA PRAKSē Situācijas novērtējums būvlaukumos liecina par pastāvošām atšķirībām: dažās dalībvalstīs direktīvas īstenošana patiešām ir palīdzējusi uzlabot drošības un veselības aizsardzības nosacījumus un novērst nelaimes gadījumus, tomēr citās dalībvalstīs vēl daudz jādara, lai izpildītu prasības un pilnībā izmantotu efektīvas profilakses sniegtās priekšrocības. Neraugoties uz ieguldītajām pūlēm, darba nelaimes gadījumu statistika nav apstrīdama: būvniecība vēl joprojām ir augsta riska nozare, kurā ir divas reizes vairāk nelaimes gadījumu, nekā vidēji visās nozarēs kopā un 2,5 reizes vairāk nāves gadījumu[11]. Ar direktīvu ir noteikts, ka visas personas, kas darbojas būvlaukumā, ir nozīmīgas nelaimes gadījumu novēršanā. Tādēļ direktīvas īstenošana ir novērtēta saskaņā ar to, kā katra grupa ietekmē darba risku profilaksi un aizsardzību pret tiem. Svarīgākie secinājumi ir šādi. Klienti Direktīvā klientiem noteikti dažādi pienākumi īstenot profilaktiskos pasākumus darba drošībai un veselības aizsardzībai. Šie pienākumi tiem sagādā dažas problēmas. Klienti iedalās vairākās kategorijās atkarībā no šādiem kritērijiem: - attiecīgais sektors: publisks vai privāts; - būvlaukuma izmērs: liels, vidējs vai mazs; - būvniecības vai civilās būvniecības darbu veikšanas biežums: regulāri vai neregulāri; - juridiskais statuss: privātpersona, būvniecības uzņēmums vai projektu attīstītājs, valsts mājokļu aģentūras. Dažādas klientu kategorijas profilaksē iegulda ļoti atšķirīgas pūles, jo šiem klientiem ir atšķirīgas zināšanas par tiesību aktiem, tie atšķirīgi iedala resursus profilaksei un tiem ir atšķirīga motivācija. Privātpersonas, kuras kā klienti darbojas neregulāri un mazos būvlaukumos, nezina, kādi ir to pienākumi profilakses jomā, savukārt lielāki klienti, kuri regulāri darbojas lielos būvlaukumos, parasti zina savus pienākumus profilakses jomā un aktīvi darbojas, lai novērstu darba riskus. Lielie klienti ir pārliecināti, ka profilakse ir būtiska un ka tā noteikti ļaus ietaupīt arī tad, ja tie cenšas pēc iespējas samazināt izmaksas. Šie klienti apgalvo, ka galvenā viņu problēma ir izmaksu paaugstināšanās saistībā ar jaunajiem tiesību aktiem un jo īpaši saistībā ar koordināciju. Turpretim privātpersonas, kas šādus darbus veic neregulāri, ļoti negribīgi veic profilakses pasākumus, kurus tie uzskata par finansiālu un birokrātisku ierobežojumu, un uzskata, ka viņu atbildība beidzas līdz ar būvniecības līguma parakstīšanu. Tomēr šī problēma nav tieši saistīta ar direktīvu, kas ļauj dalībvalstīm noteikt par profilaksi atbildīgo personu saskaņā ar būvniecības projekta veidu un izmēru. Slikta plānošana un ierobežots laiks ir vairākkārt minēti kā faktori, kas kavē nelaimes gadījumu un slimību profilakses īstenošanu. Klienti, kuri uzstāj uz ārkārtīgi īsu izpildes termiņu, bieži vien tiek minēti kā šo problēmu iemesls. Lai gan ar direktīvu fiziskām vai juridiskām personām nav aizliegts veikt vairākus darbus vienlaicīgi, šķiet, ka, piemēram, klienta un koordinatora uzdevumu apvienošana rada praktiskas problēmas. Klients bieži vien nav spējīgs uzņemties koordinatora uzdevumus, jo viņam/viņai, piemēram, nav vajadzīgo prasmju vai zināšanu. Situācija dažās dalībvalstīs liecina par to, ka dažādas klientu kategorijas saskaņā ar būvlaukuma izmēru (mazs), juridisko statusu (privātpersona) un darba veidu (neregulārs vai regulārs) ir jāinformē un jāapmāca, un ir jāpalielina to izpratne par attiecīgo jomu. Šajā jomā vadība jāuzņemas valsts iestādēm un profesionālajām apvienībām. Dažas dalībvalstis jau ir veikušas pasākumus, lai nodrošinātu, ka publiskā iepirkuma līgumos tiek iekļauti adekvāti noteikumi par profesionālo veselību un drošību. Šo praksi vajadzētu pārņemt arī citām dalībvalstīm. Saskaņā ar direktīvā noteikto profilakses sistēmu vadošā loma bija jāuzņemas klientiem, jo viņiem pieder ekonomikas un finanšu resursi darbu veikšanai. Tomēr tiem bieži vien nav vajadzīgo zināšanu un prasmju, tādēļ direktīvā noteikts, ka tiem ir jāpiesaista citas personas, neizvairoties no tiem noteiktās atbildības. Projektu vadītāji Ļoti bieži klients uzņemas arī projekta vadītāja lomu. Lai uzlabotu profilaksi gadījumos, kad būvlaukumā darbojas vairāki apakšuzņēmēji, par darbu atbildīgais galvenais līgumslēdzējs var uzņemties projekta vadītāja lomu saskaņā ar Direktīvu 92/57/EEK. Parasti projektu vadītāji labi koordinē darba drošības un veselības aizsardzības jautājumus projektu izpildes laikā, bet sūdzas, ka drošība nav pietiekami ņemta vērā projekta izstrādē un sagatavošanā, un uzskata, ka ir skaidrāk jādefinē vadītāja un klienta pienākumi. Daži uzņēmumi apzinās koordinācijas nozīmi, bet uzskata par traucējošām administratīvās formalitātes, kas ar to saistītas; turklāt tie norāda uz neskaidrībām koordinatoru un profilakses dienestu uzdevumos. Apmeklētie lielie uzņēmumi labi pārzina prasības. Tie bieži izmanto profilakses pakalpojumus, un to profesionālās apvienības regulāri sniedz tiem informāciju. Mazie un mikrouzņēmumi parasti sliktāk pārzina noteikumus, turklāt arī tad, ja pārzina, šie uzņēmumi negribīgi veic profilakses pasākumus un jo īpaši koordinēšanas pasākumus. Mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, kuri neietilpst profesionālajās apvienībās, trūkst informācijas, kas savukārt ierobežo to zināšanas par darba drošību un veselības aizsardzību. Turklāt, jo vairāk apakšuzņēmēju, jo vairāk trūkst informācijas. Klienti un projektu vadītāji uzskata, ka garš apakšuzņēmēju saraksts mazina atbildību. Tikai mazie uzņēmumi, kuri ir apakšuzņēmēju saraksta augšgalā, var gūt labumu no galvenā līgumslēdzēja pieredzes un labās prakses. Profilakse bieži ir ļoti attīstīta tajos apakšuzņēmumos, kuri specializējas īpašos darbos (piemēram, gāzes iekārtu uzstādīšana vai liftu apkope). Cieša sadarbība visā piegādes ķēdē liecina par to, ka efektīvi plānoti, pārvaldīti un koordinēti būvniecības projekti ir drošāki un veselībai nekaitīgāki. Šādos projektos arī ir lielāka iespējamība gūt komerciālu labumu, jo ir mazāk darba kavējumu, mazāki zaudējumi un mazāka iespējamība pārtērēt budžetu. Visiem piegādes ķēdes dalībniekiem – gan klientiem, gan līgumslēdzējiem – tas būtu jāņem vērā un attiecīgi jārīkojas. Ņemot vērā grūtības aptvert uzņēmumus, kuri apakšuzņēmēju ķēdē atrodas vistālāk no galvenā līgumslēdzēja, apakšuzņēmēju piesaiste vēl joprojām ir jautājums, kas jāskata padziļināti. Tas ietekmē arī drošības un veselības aizsardzības noteikumu īstenošanu. Komisijai šis jautājums ir jārisina kā daļa no Kopienas stratēģijas 2007.-2012. gadam. | Arhitekti, inženieri un konsultāciju uzņēmumi Lai gan direktīvā nav tiešas atsauces uz arhitektiem, inženieriem vai konsultāciju uzņēmumiem, šī grupa tika vērtēta tādēļ, ka projekta izstrādātājiem ir liela nozīme projekta sagatavošanas posmā, kā arī darba risku profilaksē būvlaukumos. Arhitekti un inženieri, kuri izstrādā projektus, ir skaidri norādījuši, ka pārzina prasības, bet nepiekrīt jaunajiem noteiktajiem pasākumiem pilnībā. Daži no tiem nepiekrīt prasībai, ka klientam jānorīko koordinators projekta izstrādes posmā, jo tie uzskata, ka tas varētu ietekmēt viņu radošo brīvību. Tomēr dažās dalībvalstīs arhitekti un inženieri bieži vien uzņemas koordinatora lomu projekta izstrādes posmā. Pateicoties tam, ir ievērojami uzlaboti darba apstākļi būvlaukumos, nodrošinot kolektīvu aizsardzību un zīmes. Lielākā daļa projektu izstrādātāju piekrīt koordinēšanas filozofijai, bet negrib uzņemties papildu atbildību. Daži ziņo par problēmām pārliecināt klientus un projektu vadītājus, lai tie veiktu nepieciešamos profilakses pasākumus. Arhitekti kritizē arī atsevišķu valsts noteikumu formālismu attiecībā uz maziem būvlaukumiem un atšķirīgo interpretāciju, ko šie noteikumi varētu radīt. Darba drošības un veselības aizsardzības profilaktiskie pasākumi bieži vien nav iekļauti projektā izstrādes posmā, jo drošības nosacījumi projekta izpildē un turpmākā objekta lietošanā un apkopē nav svarīgākais faktors, kas ietekmē dizaina/arhitektūras izvēli. Dalībvalstīm vēl ir ļoti daudz darāmā, lai profilakses kultūra iesakņotos projekta izstrādes posmā. Lai to panāktu, kompetentajām valstu iestādēm ir jāapmāca projektu izstrādātāji arodskolās un universitātēs, padarot profilaksi par būtisku izglītības programmas sastāvdaļu. | Koordinatori Saskaņā ar Direktīvu 92/57/EEK koordinatora uzdevums ir koordinēt dažādus darba drošības un veselības aizsardzības noteikumus, ko īsteno personas, kuras iesaistītas projekta sagatavošanas un izpildes posmā. Direktīvā nav noteiktas prasmes, kas nepieciešamas, lai uzņemtos koordinatora pienākumus projekta sagatavošanas un izpildes posmā. Šie noteikumi dažādās dalībvalstīs ievērojami atšķiras. Dažas dalībvalstis ir ļoti detalizēti noteikušas koordinatoriem nepieciešamās zināšanas un/vai prasmes, atsevišķos gadījumos pat pieprasot iziet īpašu apmācību vai apmācību apvienojumā ar pieredzi. Citas dalībvalstis vienkārši noteic, ka ir jāieceļ koordinatori, bet nenosaka konkrētu nepieciešamo zināšanu līmeni. Tā kā dalībvalstīs ievērojami atšķiras koordinatoriem noteiktās prasmes, arī koordinācijas standarti dažādās dalībvalstīs atšķiras. Šajā jomā veiktais novērtējums liecina, ka īstenošana būtu labāka, ja dalībvalstis noteiktu vienotas minimālās prasības attiecībā uz kompetenci atkarībā no būvlaukuma izmēra un/vai riska veida. Ir būtiski noteikt pamata kritērijus koordinatora prasmju novērtēšanai un apliecināšanai. Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm sekmēs šo kritēriju izstrādi. | Visi būvniecības nozares dalībnieki norāda, ka koordinators tiek iecelts pārāk vēlu. Darbinieku pārstāvji norāda uz faktisku koordinācijas trūkumu izstrādes posmā. Arī novērtējums liecina par to, ka projekta sagatavošanas posmā bieži jāsastopas ar koordinācijas (un kontroles) trūkumu; koordinācija darbojas tikai izpildes posmā. Tā kā projektu sagatavošanā pirms projekta pabeigšanas netiek ņemta vērā darba risku profilakse, plānošanas trūkumi profilakses jomā ir jānovērš izpildes posmā. Tas varētu būt viens no iemesliem, kādēļ šajā nozarē salīdzinājumā ar pārējām ir ārkārtīgi liels nelaimes gadījumu skaits. Šāda situācija arī traucē veikt darba risku profilaksi visā būvlaukuma pastāvēšanas laikā, jo īpaši tā ekspluatācijā, apkopē, uzturēšanā un pat nojaukšanā. Ja dalībvalstis ar tiesību aktiem noteiktu prasību sistemātiski iekļaut konkursu uzaicinājumu tehniskajā specifikācijā un līguma izpildes noteikumos profilaktiskos pasākumus saskaņā ar līguma būtību, kā arī noteiktu kvalitatīvu līguma pārvaldību, kas jāveic līgumslēdzējām iestādēm, varētu mainīt attieksmi šajā jomā. Projekta izpildes posmā ir iespējami vairāki scenāriji. Dažas dalībvalstis noteic, ka koordinatoram jābūt tam arhitektam vai inženierim, kurš ir izstrādājis būves projektu, vai būvlaukuma galvenajam līgumslēdzējam (projekta vadītājam). Citās dalībvalstīs koordinators var būt neatkarīga fiziska vai juridiska persona vai persona no klientu organizācijas vai uzņēmuma. Pat tad, ja notiek koordinācija būvlaukumā, tā bieži ir minimāla. Koordinācijas trūkums izstrādes posmā ietekmē koordinatora darba kvalitāti izpildes posmā. Būvlaukumā norīkotie koordinatori bieži vien sastopas ar veselības aizsardzības un darba drošības problēmām, kuras ir grūti risināmas, jo tās nav ņemtas vērā projekta sagatavošanas posmā. To vēl paasina vadības problēmas, jo citreiz daži dalībnieki nesaprot, kāds ir koordinatora uzdevums, turklāt pašnodarbinātās personas un apakšuzņēmēji būvlaukumā vēl jo mazāk vēlas atzīt koordinatora autoritāti. Turpretim, ja koordinators ir neatkarīgs (proti, nav saistīts ne ar projekta vadītāju, ne ar arhitektu vai inženieriem, vai tml.), attiecības starp koordinatoru un darbiniekiem parasti ir ļoti labas, un šādā gadījumā darbiniekiem ir vieglāk informēt koordinatoru par visām profilakses problēmām, par kurām tie nelabprāt runātu ar personu, kas atbildīga par būvlaukumu. Šāda veida uzticēšanos ir vieglāk izveidot, ja koordinators regulāri apmeklē būvlaukumu. Lielajos būvlaukumos situācija kopumā ir pieņemama, un tajos koordinācija ir efektīva. Tomēr mazos un vidēja izmēra būvlaukumos situācija ir ļoti dažāda, un direktīva reti tiek piemērota. Mazos privātos būvlaukumos koordināciju gandrīz vienmēr pilnībā ignorē, un tā aprobežojas ar “administratīvo prasību izpildi”; koordinators bieži vien tiek iecelts vēlu, un mazie uzņēmumi kopumā koordinatoru uzskata par “fakultatīvu”. Efektīvas koordinācijas grūtības mazos būvlaukumos vajadzētu risināt, izstrādājot nesaistošus instrumentus, tādējādi būtiskos profilakses pasākumus īstenojot vienkārši un samērīgi, ņemot vērā būvlaukuma izmērus un riskus. | Darbinieki Daudzās dalībvalstīs būvniecības nozarē strādā dažādu tautību darbinieki, kas padara problemātiskāku saziņu un saprašanos. Valodas barjeras dēļ darbiniekiem ir grūtāk uztvert drošības un veselības aizsardzības instrukcijas iekārtu un ķīmisko vielu izmantošanā. Migrējošie darbinieki šķiet mazāk apmācīti un informēti par darba risku profilaksi, nekā pārējie. Bieži vien profilakses kultūras trūkuma un atšķirīgas pamatvērtību uztveres dēļ darbinieki uzņemas nevajadzīgu risku. Apmācība un izglītošana par veselības aizsardzības un drošības profilaksi ir būtiskas šīs situācijas uzlabošanā. Būvniecības darbinieku pārstāvjiem ir būtiska nozīme, lai nodrošinātu, ka laba profilakse tiek īstenota ikdienā, jo īpaši mazajos būvlaukumos, kur ne vienmēr ir klāt projekta vadītājs un koordinators. Darbinieku pārstāvji konstatē, ka ar direktīvu ir panākta ievērojama attīstība higiēnas pasākumu jomā (ģērbtuves, ēdnīcas, sanitārās iekārtas) un piekļuvē būvlaukumiem. Darbinieki teic, ka nesaprot koordinatora uzdevumu izstrādes posmā, toties viņi zina, ko koordinators dara izpildes posmā. Klienti apgalvo, ka darbinieki neuzņemas iniciatīvas profilakses jomā, bet aprobežojas ar savu pienākumu izpildi, nedomājot par to, kā tas var ietekmēt viņu veselību un drošību. Būvlaukumos veiktais novērtējums liecina, ka papildus vispārējam apmācības trūkumam pastāv arī ievērojamas saziņas un saprašanas problēmas, kuras ir jo lielākas, ja būvlaukumā strādā migrējošie darbinieki. “Safe Pass”[12] tipa apmācības programmas varētu būt labs piemērs, kam sekot. Darba apstākļus varētu uzlabot, ja būvlaukumos atrastos darbinieku pārstāvji. Darbinieki bieži uzskata, ka koordinatora pienākumos ietilpst būvlaukumu inspekcija, jo īpaši pārbaudot individuālās aizsardzības līdzekļu izmantošanu. | Pašnodarbinātie darbinieki Visās dalībvalstīs pašnodarbināto darbinieku skaits būvlaukumos neatlaidīgi pieaug, jo arvien pastiprinās tendence slēgt apakšuzņēmēju līgumus. Šo personu pienākumi ir noteikti Direktīvas 92/57/EEK 10. pantā, saskaņā ar kuru pašnodarbinātajiem darbiniekiem ir jāpilda konkrēti pienākumi un jāievēro koordinatoru instrukcijas. Pašnodarbinātās personas, kuras veic remontdarbus privātiem klientiem, rada vislielākās problēmas, jo tās ir pakalpojumu sniedzēji, nevis apakšuzņēmēji, un parasti strādā bez tehniskas uzraudzības, turklāt bieži vien nemaz nepārzina tiesību aktus. Kompetentajām iestādēm vajadzētu īstenot īpašas izpratni palielinošas kampaņas, kuras vērstas uz pašnodarbinātiem darbiniekiem. Klientiem vai uzņēmumiem, kuri nolīgst pašnodarbinātos darbiniekus, ir jāuzņemas atbildība par to veselību un drošību, un par pašnodarbināto personu rīcības ietekmi uz pārējiem darbiniekiem. | Profilakses pasākumi Kopumā jaunie tiesību akti ir sekmējuši konsultantu skaita pieaugumu darba drošības un veselības aizsardzības jomā, bet tie ir iesaistīti tikai projekta izpildes posmā, nevis projekta izstrādē un sagatavošanā. Dažās dalībvalstīs profilakses dienesti ir bijuši ļoti aktīvi, nodrošinot apmācību un informāciju, jo īpaši koordinatoriem un klientiem. Tomēr tie sūdzas par resursu trūkumu, lai piedalītos projekta izstrādes posmā. Profilakses dienestiem būtu jānodrošina aktīvāka loma darbinieku informēšanā un apmācībā būvlaukumos. 5.1. Nepieciešamie dokumenti – īstena profilakse vai tikai birokrātija? Lielākā kritika attiecībā uz Direktīvu 92/57/EEK ir saņemta par administratīvā sloga palielināšanos un nesamērīgām izmaksām, kas rodas uzņēmumiem, jo īpaši MVU. Direktīvā paredzēti trīs veidu dokumenti, kuru mērķis ir pilnībā ievērot veselības aizsardzības un darba drošības jautājumus visos būvniecības posmos: no projekta izstrādes līdz pat tā izpildei, lietošanas un apkopes laikā, atjaunošanas un aprīkošanas, kā arī nojaukšanas posmā. Iepriekšējs paziņojums Saskaņā ar Direktīvas 92/57/EEK 3. pantu atsevišķos gadījumos klientam vai projekta vadītājam pirms darbu sākšanas jāizstrādā iepriekšējs paziņojums, kurā sniegta administratīva informācija par būvlaukumu, un šis paziņojums jānovieto būvlaukumā. Vairumā gadījumu iepriekšējs paziņojums jānosūta kompetentām iestādēm termiņā, kas noteikts valsts tiesību aktos. Bieži vien par šīs prasības izpildi klientam atgādina koordinators, kas norīkots tikai tad, kad projekts jau ir krietni pavirzījies uz priekšu. Iepriekšēja paziņojuma izstrāde un nosūtīšana kompetentajām iestādēm dažādās dalībvalstīs atšķiras. Bieži vien šo darbu paveic koordinators, lai gan direktīvā ir noteikts, ka tas ir klienta vai projekta vadītāja pienākums. Saskaņā ar direktīvu iepriekšēja paziņojuma mērķis ir sniegt pamatinformāciju par būvlaukumu un galvenajiem dalībniekiem tajā, par darbinieku, uzņēmumu un pašnodarbināto darbinieku skaitu būvlaukumā, bet tas ir jādara tikai dažu būvlaukumu kategoriju gadījumā. Raugoties no profilakses viedokļa, šis dokuments atgādina klientam un/vai projekta vadītājam tā pienākumus un ļauj kompetentajām iestādēm nodrošināt, ka šie pienākumi tiek pildīti, sākot no projekta izstrādes posma līdz darbu sākumam. Lielākā daļa dalībvalstu sistemātiski pieprasa iepriekšēju paziņojumu, lai gan saskaņā ar direktīvu tas ir jāsniedz tikai atsevišķu būvlaukumu gadījumā. Lai mazinātu administratīvās formalitātes, dalībvalstis varētu apvienot iepriekšēju paziņojumu ar citām administratīvajām procedūrām, piemēram, ar būvniecības atļaujas piešķiršanu. | Darba drošības un veselības aizsardzības plāns Direktīvas 92/57/EEK 3. panta 2. punktā ir noteikts, ka klientam vai projekta vadītājam ir jānodrošina, lai pirms būvlaukuma izveidošanas tiktu izstrādāts darba drošības un veselības aizsardzības plāns. Koordinators izstrādā plānu, kurā paredz noteikumus, kas piemērojami būvlaukumā. Novērtējums liecina, ka plānu kvalitāte var būt gan izcila, gan gandrīz nepieņemama. Atsevišķos gadījumos koordinators sagatavošanas posmā iesaista izpildes posma koordinatoru, lai noskaidrotu, kādi drošības pasākumi jāpiemēro. Darba drošības un veselības aizsardzības plānā jāietver drošas darba metodes būvlaukumā, un vajadzības gadījumā šī informācija jāatjaunina. Tas ir īpaši svarīgi, ja liels darba apjoms tiek uzticēts apakšuzņēmējiem. Plāna pamatā parasti ir standarta dokumenti, jo īpaši mazu būvlaukumu un mazu uzņēmumu gadījumā, un tādējādi tas kļūst par administratīvu formalitāti, nevis patiesi ietver konkrētus pasākumus, kas jāveic attiecīgā būvlaukumā. Citos gadījumos tas nav nekas vairāk par labu vispārējo profilaksi, neatkarīgi no būvlaukuma. Uzņēmumi, kuri ieņem šādu nostāju, apgalvo, ka būvlaukums nepārtraukti mainās un nav pamata izstrādāt ļoti detalizētu plānu, kurš varētu ātri novecot. Tomēr liels skaits nelaimes gadījumu šajā nozarē saistīti ar sliktu plānošanu un tālredzības trūkumu. Tas liecina par to, ka darba drošības un veselības aizsardzības plāns nav tikai birokrātiska prasība, bet ir izšķirošs darba apstākļu uzlabošanā, ja tas attīstās vienlaicīgi ar pārmaiņām būvlaukumā. Turklāt dalībvalstis ir reti izmantojušas direktīvā noteikto iespēju uzņēmumiem pieļaut atkāpes no drošības un veselības aizsardzības plāna izstrādes, lai gan plāna izstrāde ir obligāts pasākums tikai gadījumos, kas minēti direktīvā (darbs, kas saistīts ar īpašiem riska veidiem, un darbs, par kuru ir nepieciešams iepriekšējs paziņojums). Tas ir jo īpaši pārsteidzoši tādēļ, ka par šo iespēju neviens nezina vai uz to neviens neatsaucas, kad tiek apspriests direktīvas administratīvais slogs. Lai atvieglotu klientu un projektu vadītāju uzdevumus, nesaistošā pamācībā tiks ietverti dažādie darba drošības un veselības aizsardzības aspekti un direktīvā noteiktās iespējas atbrīvot uzņēmumus no pienākuma izstrādāt atsevišķus dokumentus gadījumos, kad risks šādu dokumentu izstrādi nepamato. | Darba drošības un veselības aizsardzības dokumentācija Saskaņā ar 5. pantu projekta koordinatoram jāsagatavo dokumentācija, kurā iekļauta attiecīgā darba drošības un veselības aizsardzības informācija, kas jāņem vērā, veicot jebkādus turpmākus darbus attiecībā uz projektu. Tas reti tiek izdarīts projekta izstrādes posmā. Bieži vien šo dokumentāciju pēc darbu pabeigšanas sagatavo un klientam nodod izpildes posma koordinators. Dokumentāciju bieži jauc ar darba drošības un veselības aizsardzības plānu un tas bieži tiek veikts kā rutīnas pasākums. Tomēr mazu būvlaukumu gadījumā darba drošības un veselības aizsardzības dokumentācija būtu jāpielāgo projekta veidam, tā jācenšas veidot vienkārša un tajā jāietver tikai attiecīgā darba drošības un veselības aizsardzības informācija, kas nepieciešama turpmākai lietošanai. Direktīvā ir skaidri noteikts, ka dokumentācijas saturu var pielāgot projektam. Atsevišķi dalībnieki uzskata darba drošības un veselības aizsardzības plānu un darba drošības un veselības aizsardzības dokumentāciju par administratīvām formalitātēm, kas nesniedz nekādu pievienoto vērtību darba drošībai un veselības aizsardzībai būvlaukumā. Ir skaidrs, ka vēl joprojām nav labi izprasts darba drošības un veselības aizsardzības dokumentācijas mērķis un nozīmība darba risku profilaksē, veicot turpmākus darbus. Mazos būvlaukumos šie dokumenti bieži vien ir standarta paraugu kopijas, kas neatspoguļo reālo situāciju būvlaukumā un nesniedz nekādu pievienoto vērtību darba apstākļu uzlabošanā. Šī problēma tiks apskatīta nesaistošā pamācībā nolūkā mazināt administratīvo slogu uzņēmumiem, nemazinot aizsardzību, un uzlabot iesaistīšanos un atbalstu darba drošības un veselības aizsardzības dokumentācijas izstrādē. | 5.2. Dažādu dalībnieku atbildība būvlaukumā Direktīvas 92/57/EEK 7. pantā ir noteikta klientu, projekta vadītāju un darba devēju atbildība. Dažos gadījumos valstu tiesību akti, ar kuriem transponē direktīvu, skaidri nenosaka klientu, projekta vadītāju un darba devēju atbildību. Praksē tas nozīmē, ka katrs dalībnieks subjektīvi interpretē savu atbildību, tādēļ uzdevumus un atbildību viens dalībnieks var nodot citam. Projektu izstrādātāji nodod savu atbildību uzņēmumiem, kuri to nodod tālāk apakšuzņēmumiem. Sagatavošanas posma koordinators dodas prom, tiklīdz ir pabeigts plāns un specifikācijas pat tad, ja vēl nav sagatavota detalizēta koncepcija. Būvlaukumu novērtējums liecina, ka klienti bieži uzskata, ka tie var deleģēt atbildību par darba drošību un veselības aizsardzību arhitektam vai projekta vadītājam. Tas nav atļauts dalībvalstīs, kur transponēšanas tiesību aktos ir noteikts, ka par profilaksi ir atbildīgs klients, nevis projekta vadītājs. Klienti vēl joprojām uzskata, ka par darba drošību un veselības aizsardzību būvlaukumā ir atbildīgs tikai projekta vadītājs. Šis fenomens ir īpaši izplatīts mazos privātos būvlaukumos. 5.3. Izpilde Par to valsts tiesību aktu piemērošanu, ar kuriem transponē Direktīvu 92/57/EEK, galvenokārt ir atbildīgas dalībvalstu darba inspekcijas. Vecāko darba inspektoru komiteja ( SLIC ) 2001. gadā nolēma īstenot ES mēroga piemērošanas kampaņu būvniecības nozarē. Pirmā kampaņa notika 2003. gadā toreizējās 15 dalībvalstīs. Tā bija kontroles un informatīva kampaņa par Direktīvas 92/57/EEK īstenošanu, īpašu uzsvaru liekot uz to, lai novērstu kritienus no augstuma. 2003. gada kontroles kampaņu atkārtoja 2004. gadā un attiecināja to arī uz transportu darbavietā, krītošiem objektiem un pacelšanu. Saskaņā ar 2003. gada kampaņas rezultātiem attiecībā uz koordināciju, darba drošības un veselības aizsardzības plānu, iepriekšēju paziņojumu un projekta dokumentāciju pastāv pozitīva savstarpējā saistība starp būvlaukuma izmēru un atbilstību direktīvai; lielajiem būvlaukumiem (vairāk par 50 darbiniekiem) ir daudz labāki rezultāti, nekā mazajiem. Lai gan lielie būvlaukumi praksē ir drošāki par mazajiem, atbilstība direktīvai vēl joprojām ir neapmierinoša (direktīvas prasībām neatbilst 20 – 30 % lielo būvlaukumu un 40 – 50 % mazo būvlaukumu). 2004. gada kampaņas rezultāti nebija labāki. Tieši pretēji, ir pierādījumi, ka situācija mazajos būvlaukumos ir pat nedaudz pasliktinājusies, apstiprinot 2003. gada secinājumu, ka būvniecības nozarē vairāk uzmanības ir jāpievērš darba drošības un veselības aizsardzības jautājumiem un jāuzlabo darba apstākļi. 6. PASāKUMI NOZARē - DIREKTīVAS 92/58/EEK īSTENOšANA PRAKSē Vairumā dalībvalstu dalībnieki pazīst drošības un veselības aizsardzības zīmes, jo tās tika izmantotas jau pirms Direktīvas 92/58/EEK pieņemšanas. Iepriekšējo zīmju forma, logo, krāsas utt. mainījās pavisam nedaudz; vienīgais izņēmums bija zīmes, kas norāda avārijas izejas atrašanās vietu ugunsgrēka gadījumā. Vairumā dalībvalstu darba devēji pirms dažu veidu zīmju iegādes jautā pēc padoma. Galvenokārt tie uzdod jautājumus par izmantojamo zīmju veidu un labāko to novietošanas vietu. Lai gan vairumā dalībvalstu uzņēmumi labi pārzināja likumdošanu, tie ne vienmēr to ievēroja, jo bija plaši izplatīts uzskats, ka tiesību akti ir maznozīmīgi. Kopumā uzņēmumi labāk pārzina ugunsdzēsības un evakuācijas zīmes, jo šos riskus visvairāk uzsver kompetentās iestādes un apdrošināšanas kompānijas. Lai gan vairums uzņēmumu zināja, ka tiem ir jābrīdina par briesmām, mazie uzņēmumi bija sliktāk informēti, nekā lielie, un dažās nozarēs (piemēram, lauku saimniecībās, restorānos un viesnīcās, būvlaukumos) atbilstība bija mazāka. Ar uzņēmuma galveno darbību tieši saistītie riski (piemēram, ķīmisko vielu radīti riski uzņēmumos, kas strādā ar ķīmiskām vielām) ir apzīmēti rūpīgāk, nekā citi riski (piemēram, ceļu satiksmes vai smagu kravu pārvadāšanas riski). | Jaunie uzņēmumi tiesību aktus piemēro konsekventāk, nekā vecie. Tomēr arī gadījumos, kad jaunie tiesību akti par brīdinājuma zīmēm ir ievēroti, praksē ir konstatētas daudzas nepilnības. Bieži vien zīmes nav atjauninātas. Tiesību aktu neievērošanas sekas var būt ļoti nopietnas. Zīmju trūkums, lai norādītu transportlīdzekļu atrašanos darba vietā, pakārtas kravas, atvērtu kanalizāciju, elektrisku apdraudējumu u.c. bieži var būt par iemelsu nopietniem nelaimes gadījumiem. | Lielākajā daļā dalībvalstu darbiniekiem, šķiet, nav plaši pieejama īpaša apmācība par zīmju un citas vizuālās informācijas nozīmi. Vairumā gadījumu darbinieki saņem vispārīgu apmācību un informāciju par darba drošības un veselības aizsardzības jautājumiem, no kuras tikai maza daļa ir veltīta zīmēm. Migrējošo darbinieku īpašais gadījums noteikti ir jāpēta, lai noskaidrotu, kādā mērā tie saprot zīmes. Atsevišķas problēmas rodas arī ar zīmju interpretēšanu: “avārijas izejas” un “glābšanas un pirmās palīdzības telefona” zīme pretstatā “ugunsdzēsības aprīkojuma” un “ugunsdzēsēju telefona” zīmēm. Vienīgā atšķirība starp šīm divām zīmju grupām ir to pamata krāsa. 7. VISPāRēJS NOVēRTēJUMS 7.1. Abu direktīvu galvenā pozitīvā ietekme Direktīva 92/57/EEK Valstu ziņojumos dalībvalstis norāda, ka Direktīvas 92/57/EEK īstenošana ir veicinājusi izpratni par darba drošības un veselības aizsardzības jautājumiem plašā mērogā un stimulējusi tās atjaunināt valsts tiesību aktus. Dalībvalstis šo jauno tiesību aktu pieņemšanu uzskata par nepieciešamu, pozitīvu attīstību, noderīgu, būtisku, pamatotu un apmierinošu. Direktīva 92/57/EEK ir ļoti pozitīvi ietekmējusi darba apstākļu uzlabošanu būvlaukumos. Jo īpaši tā ir veicinājusi profilakses kultūru šajā nozarē, kurai raksturīgi bieži nelaimes gadījumi darbā un arodslimības. Daudzas dalībvalstis apgalvo, ka ir ievērojami uzlabojusies infrastruktūras kvalitāte būvlaukumos (higiēna, mācību telpas, ēdnīcas, sanitārās iekārtas un biroji) un ka direktīvas ietekmē ir uzlabojies dialogs un saziņa starp dažādiem būvlaukuma dalībniekiem dažādos projekta posmos. Lielākais jauninājums, kas ieviests ar direktīvu un ko visas puses uzskata par soli uz priekšu, ir tas, ka ar direktīvu ir noteikts, ka atbildība gulstas uz visiem dalībniekiem un galvenokārt uz klientu. Koordinēšanas ieviešana sagatavošanas un izpildes posmā arī tiek uzskatīta par ļoti vērtīgu tāpat kā pienākums izstrādāt darba drošības un veselības aizsardzības plānu un dokumentāciju. Saskaņā ar dažu dalībvalstu sniegto informāciju uzņēmumi arvien vairāk atzīst darba drošības un veselības aizsardzības nozīmi. Darba drošības un veselības aizsardzības pasākumus vairs neuzskata tikai par izdevumiem, bet arī par ekonomiski izdevīgu pasākumu, jo tie var mazināt darba kavējumus un arī palielināt ražīgumu. Direktīva 92/58/EEK Jaunie tiesību akti definēja zīmes praktiski un izsmeļoši, tādējādi ļaujot saskaņot darbavietās izmantotās zīmes visās dalībvalstīs. Atzinīgi ir novērtēts arī tas, ka direktīvā ir ietvertas un reglamentētas ne tikai vizuālas zīmes, bet arī citas, piemēram, gaismas, skaņas signāli, verbāli paziņojumi un žesti. Spriežot pēc valstu ziņojumiem, direktīva sniedza iespēju atjaunināt un papildināt valstu tiesību aktus. Tas palīdzēja saskaņot valstu tiesību aktus un ieviest saskaņotu ES darba drošības un veselības aizsardzības noteikumu kopumu. 7.2. Galvenās īstenošanas problēmas Direktīva 92/57/EEK Galvenās dalībvalstu minētās problēmas ir saistītas ar prasību izstrādāt darba drošības un veselības aizsardzības plānu un iecelt koordinatoru jau projekta sagatavošanas posmā. Vairumā dalībvalstu tiesību aktos ir noteikts, ka par profilakses politiku ir atbildīgs klients. Klientiem ir grūtības ar papildu atbildības uzņemšanos. Koordinatoru iecelšana sagatavošanas posmā vēl joprojām ir neapmierinoša vai novēlota, un tā tiek uztverta kā administratīvs slogs. Ja darba drošības un veselības aizsardzības plāns nav izstrādāts vai koordinators nav iecelts pirms projekta izpildes posma, pienākums ietvert profilakses principus projekta sagatavošanā nav izpildīts. Turklāt dažādie valstu noteikumi par darba drošības un veselības aizsardzības plānu ir pārāk neskaidri un vispārīgi, lai ļautu atbildīgajām personām uzzināt, kas tām ir jāiekļauj plānā. Darba inspekcijas ir atklājušas vēl vienu nopietnu problēmu, proti, ka daži uzņēmumi paļaujas uz standarta drošības plānu paraugiem, kas neļauj kontrolēt konkrētus darba apstākļus konkrētā būvlaukumā. Dalībvalstis ziņo, ka uzņēmumi nesaprot, kāda nozīme profilaksē ir darba drošības un veselības aizsardzības dokumentācijai. Vēl viena no minētajām problēmām ir tas, ka maz būvniecības nozares darbinieku ar darbinieku pārstāvju starpniecību piedalās darba risku profilaksē. Ir konstatēts, ka darbiniekiem, apakšuzņēmējiem, pašnodarbinātajiem darbiniekiem un MVU trūkst apmācības. Turklāt MVU cieš no pārliekām administratīvajām formalitātēm un elastības trūkuma valstu tiesību aktos. Visbeidzot, daudzās dalībvalstīs tiesību aktos nav noteikta koordinatora kompetence. Tādēļ rodas situācijas, kad koordinators nedarbojas efektīvi, jo personai, kura uzņemas koordinatora pienākumus, nav nepieciešamo zināšanu. Direktīva 92/58/EEK Dalībvalstu ziņojumi un eksperta novērtējums liecina par to, ka galvenā problēma ir darbinieku apmācības trūkums. Vairumā gadījumu darbinieki saņem vispārīgu apmācību par darba drošību un veselības aizsardzību, kurā tikai maza daļa ir veltīta zīmēm. Vispārīgāk runājot, par problēmu tiek uzskatīts arī intereses trūkums īstenot direktīvu, kas raksturīgs uzņēmumiem un vadītājiem. 8. PRIEKšLIKUMI UZLABOšANAI Direktīva 92/57/EEK Dažas dalībvalstis apgalvo, ka direktīvu ir grūti piemērot, jo tās noteikumi ir pārāk vispārīgi. Citas dalībvalstis ir lūgušas, lai Komisija sagatavo nesaistošu informāciju par iespējamiem jautājumiem un šaubām nolūkā palīdzēt īstenot direktīvu. Kopumā pēc valstu ziņojumiem var spriest, ka dalībvalstis galvenokārt uztrauc trūkumi drošības koordinācijas izstrādē sagatavošanas posmā. Tādēļ dažas dalībvalstis vēlas, lai Komisija sagatavo nesaistošus instrumentus par koordināciju sagatavošanas posmā. Citas dalībvalstis vēlas, lai to tiesību aktos būtu izskaidrota projekta koordinatora, izstrādātāja un klienta savstarpējā sadarbība un projekta koordinatora, projekta vadītāja, pašnodarbināto darbinieku un klienta savstarpējā sadarbība. Direktīva 92/58/EEK Ir ierosināta virkne priekšlikumu, lai uzlabotu tiesību aktus vai to piemērošanas noteikumus. Viens no priekšlikumiem tiesību aktu uzlabošanai bija iekļaut obligātu pamata apmācību darbiniekiem par drošības zīmēm, šo apmācību pielāgojot attiecīgajiem riskiem. Cits priekšlikums bija pārskatīt noteikumus par žestiem, lai uzlabotu īstenošanu. Ir jāpieliek pūles, lai saskaņotu direktīvu ar starptautiskajiem standartiem. 9. TIESīBU AKTU EFEKTIVITāTES NOVēRTēJUMS Direktīva 92/57/EEK Ir ļoti grūti objektīvi pierādīt saistību starp direktīvas īstenošanu un uzlabotu situāciju, proti, mazāku darba nelaimes gadījumu un arodslimību skaitu, būvniecības nozarē. Direktīvas efektivitātes novērtējumu apgrūtina tādi faktori kā, piemēram, izaugsme būvniecības nozarē, kas vērojama kopš direktīvas stāšanās spēkā, jaunu tehnoloģiju ieviešana, profilakses sistēmu ieviešanas sarežģītība būvlaukumā un dalībnieku lielais skaits, sezonālās izmaiņas un tas, ka direktīvā ir ietverti daži jauni noteikumi, savukārt citi noteikumi nāk klāt kā valstu tiesību aktu papildinājumi. Būvniecības nozarē vēl joprojām ir augstākais darba nelaimes gadījumu skaits salīdzinājumā ar citām ekonomikas nozarēm. Lai gan saskaņā ar direktīvu laika gaitā ir panākts nelaimes gadījumu īpatsvara nepārtraukts kritums būvniecības nozarē, samazinājums vēl joprojām nav tik liels, kā gaidīts. a) Ietekme uz nelaimes gadījumiem darbā un arodslimībām Jaunākā pieejamā statistika par nelaimes gadījumiem darbā ES-15 būvlaukumos ir par 2005. gadu. Kopš 1996. gada ir vērojama pakāpeniska nelaimes gadījumu īpatsvara samazināšanās[13] gan attiecībā uz letāliem nelaimes gadījumiem (1996. gadā 13,3 un 2005. gadā 8,8), gan attiecībā uz nelaimes gadījumiem, sakarā ar kuriem darbs tiek kavēts vairāk nekā trīs dienas (1996. gadā 8023 un 2005. gadā 6069). Tomēr ir jāpiemin, ka būvniecības nozarē ir gandrīz 2,5 reizes vairāk nāves gadījumu, nekā vidēji visās nozarēs, ieskaitot arī būvniecību, kopā, un nelaimes gadījumu, sakarā ar kuriem darbs tiek kavēts vairāk nekā trīs dienas, ir divas reizes vairāk. b) Ietekme uz ražīgumu, nodarbinātību un konkurētspēju Lielākā daļa dalībvalstu nesniedz informāciju par to, kā jaunie tiesību akti ietekmē ražīgumu, nodarbinātību un konkurētspēju. Kopumā jaunie pasākumi dažās dalībvalstīs tiek uztverti kā izdevīgi attiecībā uz ražīgumu un konkurētspēju, jo īpaši ilgtermiņā. Saskaņā ar šo dalībvalstu sniegto informāciju direktīvas īstenošana veicina ražošanas procesu modernizāciju un racionalizāciju, kas, protams, uzlabo ražīgumu, nodrošinot to, ka darba organizācija tiek plānota un pārskatīta. Direktīva 92/58/EEK a) Ietekme uz nelaimes gadījumiem darbā un arodslimībām Šajā jomā nav pieejami īpaši dati, jo statistikā parasti neņem vērā nelaimes gadījumus, kas notikuši zīmju dēļ. Konkrētāk, zīmju trūkums parasti netiek uzskatīts par noteicošo faktoru nelaimes gadījumā. Tādēļ zīmju trūkums netiek iekļauts būtisko elementu sarakstā saistībā ar nelaimes gadījumu statistiku. Šā iemesla dēļ drošības un veselības aizsardzības zīmju trūkums vai neesamība netiek ietverti pētījumos par darba nelaimes gadījumu cēloņiem. b) Ietekme uz ražīgumu, nodarbinātību un konkurētspēju Dalībvalstīm bija grūti novērtēt direktīvas ietekmi uz ražīgumu, nodarbinātību un konkurētspēju. Viena dalībvalsts teica, ka direktīva kā pārvaldes instruments veicināja ražīgumu, savukārt cita dalībvalsts apgalvoja, ka direktīva pozitīvi ietekmēja darba kavējumu skaitu slimības dēļ, kā arī darba apstākļus kopumā. 10. SECINāJUMI Direktīva 92/57/EEK Lai gan darba nelaimes gadījumu īpatsvars un skaits bija samazinājies gan attiecībā uz letāliem nelaimes gadījumiem, gan attiecībā uz nelaimes gadījumiem, sakarā ar kuriem darbs tiek kavēts vairāk nekā trīs dienas (kas liecina par direktīvas pozitīvo ietekmi uz darbinieku drošību un veselības aizsardzību darbā Eiropas Savienībā), skaitļi vēl joprojām ir nepieņemami; būvniecība vēl joprojām ir nozare, kurā darbinieki ir pakļauti vislielākajam riskam. Novērtējums un skaitļi skaidri liecina par to, ka darbinieku drošību un veselības aizsardzību būvlaukumos var uzlabot tikai tad, ja praksē efektīvāk piemēro Direktīvu 92/57/EEK. Pašlaik nešķiet labs laiks sākt direktīvas grozīšanas procedūru, vispirms neveicot alternatīvus pasākumus valsts un/vai Eiropas mērogā, lai direktīva nodrošinātu visas paredzētās priekšrocības un lai varētu nodrošināt atbilstību tai. Izstrādājot valstu stratēģijas veselības un drošības jomā, dalībvalstis varētu veikt pasākumus efektīvākai Direktīvas 92/57/EEK piemērošanai, galvenokārt racionalizējot un vienkāršojot spēkā esošos valstu tiesību aktus un ievērojot tiesību aktu saskaņas un efektivitātes principus. Šajā sakarā ir būtiskas Komisijas pašreizējās pūles samazināt administratīvo slogu Eiropas Savienībā[14]. Pasākumos ietilpst Direktīvas 92/57/EEK novērtējums, un saskaņā ar tiem būs iespējams noteikt nevajadzīgu administratīvo slogu, ko rada valsts un ES tiesību akti. Visas dalībvalstis piekrīt un nozares novērtējums to apstiprina, ka ir nepieciešami nesaistoši instrumenti Eiropas un/vai valsts līmenī, lai atvieglinātu Direktīvas 92/57/EEK piemērošanu praksē. Lielākā daļa dalībvalstu īpaši uzsver problēmas ar darba drošības un veselības aizsardzības plāna saprašanu un izstrādi, kā arī ar atbildīgo personu noteikšanu. Ir jāizskaidro arī darba drošības un veselības aizsardzības dokumentācijas uzdevums. Galvenokārt dalībvalstis ziņo par problēmām, kas rodas tādēļ, ka nav skaidras informācijas par koordinatoru definīciju, nozīmi, uzdevumiem un kvalifikāciju atkarībā no projekta veida. Ir jāpieliek vairāk pūļu, lai ar apmācību un informēšanu palielinātu klientu izpratni par viņu atbildību un lai viņus pārliecinātu, ka koordinators nav papildu izmaksas, bet gan efektīva iespēja samazināt izdevumus visā projekta gaitā. Projektu izstrādē iesaistītie arhitekti un inženieri arī ir jāapmāca par darba risku profilaksi, vēlams, iekļaujot šo apmācību universitātes studiju programmā. Ir jānosaka pamata apmācības prasības koordinatoriem. Visbeidzot, mazie uzņēmumi un darbinieki, jo īpaši migrējošie darbinieki un pašnodarbinātie darbinieki, ir jāinformē un pienācīgi jāapmāca par tiesību aktiem un viņu pienākumiem. Būtisks aspekts ir direktīvas līdzīga īstenošana visā ES. Papildus uzsvaram, kas likts uz projekta izpildes posmu, ir jāpievērš lielāka uzmanība tam, lai klienti un projektu izstrādātāji ievērotu savus pienākumus izstrādes posmā. Būvlaukumi jākontrolē biežāk un darba drošības un veselības aizsardzības plāns un dokumentācija ir jāpārbauda gan attiecībā uz formu, gan attiecībā uz saturu. Ir jānosaka efektīvi, proporcionāli un preventīvi sodi gan klientiem, gan projektu vadītājiem, ja tie nepilda savus pienākumus. Šajā sakarā SLIC ir būtiska loma, un tai turpmāk vispirms ir jāpievēršas īpašajai situācijai būvniecības nozarē. Rezumējot, valsts vai ES līmenī ir jāveic šādi pasākumi: - jāizstrādā nesaistoši instrumenti (vadlīnijas); - jāintegrē īpaši drošības un veselības aizsardzības jautājumi arodizglītības un augstākās izglītības programmās valsts līmenī profesionāļiem, kuri ir būtiski direktīvas īstenošanā; - jānosaka valsts prasības attiecībā uz koordinatoru kompetenci; - sistemātiski jāiekļauj konkursu uzaicinājumu tehniskajā specifikācijā un līguma izpildes noteikumos profilaktiskie pasākumi saskaņā ar līguma būtību, kā arī jānosaka kvalitatīva līguma pārvaldība, kas jāveic līgumslēdzējām iestādēm; - jāuzlabo darbinieku izglītība un apmācība un jāinformē tie, izmantojot apmācību programmas (piemēram, “Safe Pass”); - jāveic īpašas izpratnes veicināšanas kampaņas valsts līmenī ar mērķi informēt pašnodarbinātos darbiniekus; - jāapvieno iepriekšēja paziņojuma sagatavošana ar citām attiecīgām valsts administratīvajām procedūrām (piemēram, būvniecības atļaujas pieprasījums); - biežāk jākontrolē būvlaukumi; - jānosaka efektīvi, proporcionāli un preventīvi sodi. Būvniecības nozare vēl joprojām ir īpaši bīstama, un visiem dalībniekiem ir īpaši jāpūlas, lai ievērojami uzlabotu Direktīvas 92/57/EEK īstenošanu. Komisija palīdzēs īstenot šo mērķi, cita starpā izstrādājot praktisku, nesaistošu pamācību, lai izskaidrotu dažus svarīgākos jēdzienus un lai palīdzētu visiem dalībniekiem pildīt to pienākumus. Direktīva 92/58/EEK Visas dalībvalstis ir pārliecinātas, ka Direktīva 92/58/EEK ir ļoti pozitīvi ietekmējusi darbinieku un trešu personu darba drošību un veselības aizsardzību. Pateicoties direktīvai, ir skaidri noteiktas riska situācijas neatkarīgi no valodu zināšanām, un tā ir ievērojami veicinājusi vienu no Kopienas tiesību aktu pamatprincipiem – darba ņēmēju brīvu pārvietošanos. Direktīvu ietekmēs Ķimikāliju klasificēšanas un marķēšanas vispārēji saskaņotās sistēmas ( GHS ) ieviešana, ar kuru groza kritērijus, piktogrammas un simbolus, kuri attiecas uz toksiskām vielām, viegli uzliesmojošām vielām un citiem ķīmiskiem riskiem, tādēļ direktīva būs jāgroza. [1] Paziņojums “Darba kvalitātes un produktivitātes uzlabošana: Kopienas stratēģija par drošību un veselības aizsardzību darbā 2007. līdz 2012. gadam”, COM(2007) 62 galīgā redakcija, 21.2.2007. [2] Iesniegti Komisijai saskaņā ar 14. un 11. pantu attiecīgajās direktīvās. Šie panti vēlāk tika atcelti ar Direktīvu 2007/30/EK. [3] OV L 245, 26.8.1992., 6. lpp. [4] OV L 245, 26.8.1992., 23. lpp. [5] Divas dalībvalstis, kuras vēlējās nodrošināt, ka direktīva tiek novērtēta objektīvi, izmantoja aptaujas/pētījumus, ko veica neatkarīgi ārējie eksperti; gandrīz visās dalībvalstīs ziņojuma izstrādē liela nozīme bija sociālajiem partneriem. [6] Padomes 1994. gada 18. jūlija Regula (EK) Nr. 2062/94, ar ko izveido Eiropas Aģentūru drošībai un veselības aizsardzībai darbā (OV L 216, 20.8.1994., 1. lpp.). Jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1112/2005 (OV L 184, 15.7.2005., 5. lpp.). [7] Komisijas 1995. gada 12. jūlija Lēmums, ar ko izveido Vecāko darba inspektoru komiteju (OV L 188, 9.8.1995., 11. lpp.). [8] Vairumā dalībvalstu iepriekšējas apspriedes notika ar visiem būvniecības nozares pārstāvjiem (sociālajiem partneriem, arhitektiem, klientiem, projektu vadītājiem u.c.), un viņiem tika dota iespēja piedalīties direktīvas transponēšanā. [9] Skatīt 17. punktu Tiesas spriedumā par lietu C-84/94 Apvienotā Karaliste pret Padomi [1996] ECR I-5755. [10] Padomes 2003. gada 22. jūlija lēmums par Darba drošības un veselības aizsardzības padomdevējas komitejas izveidošanu (OV C 218, 13.9.2003., 1. lpp.). [11] Avots: Eurostat ESND 2005. gada dati. [12] Darba drošības un veselības aizsardzības informatīvā apmācības programma “Safe Pass” ir vienas dienas programma, ko rīko Īrijas apmācību un nodarbinātības iestāde. “Safe Pass” mērķis ir nodrošināt, lai visiem būvniecības nozares darbiniekiem Īrijā būtu pamatzināšanas par drošību un veselību un lai tie tādējādi varētu darboties būvlaukumos, neapdraudot ne sevi, ne pārējos darbiniekus, ko tie varētu ietekmēt ar savām darbībām. [13] Ar ESND metodiku noteiktais nelaimes gadījumu īpatsvars ir nelaimes gadījumu skaits darbā uz 100 000 strādājošajiem darbiniekiem. [14] COM(2007)23, 24.1.2007. Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai – Rīcības programma administratīvā sloga samazināšanai Eiropas Savienībā”, (SEC(2007)84) (SEC(2007)85).