ES ir vairāki instrumenti, kuru mērķis ir stiprināt sociālo dialogu valstīs. Minimālās algas direktīvā ir noteikts, ka dalībvalstīm ir jārīkojas, lai palīdzētu sociālajiem partneriem attīstīt spējas iesaistīties koplīguma sarunās par algu noteikšanu un lai veicinātu konstruktīvas, jēgpilnas un uz informāciju balstītas sarunas par algām. Direktīvā arī ietverta prasība dalībvalstīm, kurās koplīgumu aptvērums nesasniedz vismaz 80 % darba ņēmēju, izstrādāt koplīguma sarunas sekmējošu satvaru un rīcības plānu to veicināšanai. Pašreizējās tehnoloģiskās pārmaiņas un arvien pieaugošā automatizācija izpaužas kā strauja visas ekonomikas pārstrukturēšana. Saistībā ar to 2013. gada ES kvalitātes sistēma pārmaiņu un pārstrukturēšanās prognozēšanai palīdz uzņēmumiem prognozēt pārmaiņas un mazināt pārstrukturēšanās radītās sekas nodarbinātībā un sociālajā jomā. Arī visaptverošā direktīvu sistēma par darba ņēmēju informēšanu un uzklausīšanu gan valstu, gan starptautiskā līmenī paredz noteikumus, kā aizsargāt darba ņēmēju tiesības uzņēmuma līmenī, jo īpaši pārstrukturēšanās laikā. Eiropas Parlaments apsver rezolūciju ar ieteikumiem Komisijai par Eiropas Uzņēmumu padomes direktīvas pārskatīšanu. ES publiskā iepirkuma direktīvās ir noteikts, ka dalībvalstīm ir jāievēro tiesības apvienoties organizācijās un tiesības uz koplīguma sarunām saskaņā ar SDO Konvenciju Nr. 87 par biedrošanās brīvību un tiesību apvienoties aizsardzību un SDO Konvenciju Nr. 98 par tiesībām apvienoties organizācijās un tiesībām uz koplīguma sarunām.

Piezīmes. 1. Jaunākie pieejamie dati ir par 2019. gadu (Austrija, Beļģija, Čehija, Ungārija, Itālija, Lietuva, Nīderlande, Polija, Portugāle), 2018. gadu (Beļģija, Vācija, Dānija, Spānija, Francija, Luksemburga, Latvija, Zviedrija), 2017. gadu (Grieķija, Somija, Īrija, Slovēnija, Rumānija), 2016. gadu (Kipra, Malta), 2015. gadu (Slovākija) un 2014. gadu (Horvātija). 2. Attiecībā uz Itāliju aptvērums ir pārskatīts, lai pilnībā ņemtu vērā to, ka darba lietu tiesas tās pamatalgas, kas noteiktas koplīgumos, izmanto par atskaites punktu samērīga un pietiekama atalgojuma konstitucionālā principa piemērošanai. Koplīgumu 100 % aptvēruma līmenis Rumānijā un Grieķijā 2000. gadā ir izskaidrojams ar to, ka tur darbojās mehānismi, kas koplīgumus attiecināja uz visiem uzņēmumiem, savukārt samazinājums galvenokārt izrietēja no šo attiecināšanas mehānismu atcelšanas un citām izmaiņām, kas izraisīja koplīguma sarunu decentralizāciju.

Pēdējo 30 gadu laikā ir ievērojami samazinājies to darba ņēmēju īpatsvars, uz kuriem attiecas koplīgumi. Tas ir samazinājies no aptuveni 66 % – ES vidējā rādītāja – 2000. gadā līdz aptuveni 56 % 2019. gadā, ar īpaši lielu kritumu Centrāleiropā un Austrumeiropā (1. diagramma). Visās dalībvalstīs ir novērota plaša virzība uz koplīguma sarunu decentralizāciju uzņēmuma līmenī. Saskaņā ar Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) datiem koplīgumu aptvērums ir augsts (virs 50 %) tikai tajās valstīs, kurās ir vismaz kaut kāda veida koplīgumi nozaru ietvaros. Valstīs, kurās koplīguma sarunas pārsvarā notiek uzņēmumu līmenī, koplīgumu aptvērums parasti ir zems. Koordinācija starp nozarēm un koplīguma vienībām, kā arī šīs koordinācijas līmenis ir īpaši svarīgi koplīguma sarunu aspekti.

Sociālais dialogs ir pakļauts spiedienam nodrošināt rezultātus mainīgajā darba pasaulē. Kaut arī darba devēju blīvums (to darba devēju īpatsvars, kuri ir darba devēju organizāciju biedri) ir saglabājies samērā stabils, arodbiedrību (vidējais) blīvums ir samazinājies visās dalībvalstīs. Saimnieciskās darbības pārvirze no ražošanas uz privātā sektora sniegtiem pakalpojumiem un mainīgā darba pasaule apgrūtina jaunu biedru piesaisti arodbiedrībās un darba devēju organizācijās. Daudzi darba ņēmēji, kuri pārstāv lielāko daļu jaunāko nodarbinātības veidu, cita starpā palielinot pašnodarbināto personu skaitu, nav tajās pārstāvēti. Tas pats attiecas uz darba ņēmējiem, kuri strādā ar terminētiem darba līgumiem un kuru skaits palielinās, bet viņiem ir mazāka iespēja iestāties arodbiedrībās. Elastīgums attiecībā uz laiku, kurā darbs tiek paveikts, un vietu, kurā tas tiek paveikts, apgrūtina darba ņēmēju pārstāvjiem tik sadrumstalota darbaspēka organizēšanu. Pēdējos gados sociālo partneru organizācijas ir uzsākušas iniciatīvas, lai piesaistītu jaunus biedrus vai stiprinātu dažu nepietiekami pārstāvētu grupu (jo īpaši jauniešu un platformu darbinieku) viedokli, izstrādājot mērķtiecīgas stratēģijas un darbā pieņemšanas plānus, kā arī veidojot īpašas struktūras organizāciju ietvaros. Attiecībā uz dzimumu līdztiesību jānorāda, ka sieviešu īpatsvars arodbiedrībās visā ES ir ļoti atšķirīgs, un vispārēja tendence ir sieviešu skaita palielināšanās, neraugoties uz arodbiedrību biedru kopskaita samazināšanos. Sievietes joprojām ir nepietiekami pārstāvētas vadošos amatos.

Sociālā dialoga mehānismi un procesi dažādās dalībvalstīs atšķiras — attiecībā uz kolektīvajām darba attiecībām, koplīguma sarunu lielo nozīmi darba apstākļu noteikšanā, organizāciju spējām un līdzdalību, formālajām struktūrām sociālo partneru iesaistīšanai politikas veidošanā un īstenošanā, kā arī to politisko nozīmību. Dalībvalstu koplīguma sarunu sistēmas atšķiras arī pēc to centralizācijas vai decentralizācijas pakāpes.

Sociālais dialogs ir Eiropas sociālā modeļa stūrakmens. Viens no ES galvenajiem mērķiem ir uzlabot dzīves un darba apstākļus. Sociālais dialogs un koplīguma sarunas ir galvenie veidi, kā to paveikt, veicinot augstāku produktivitāti un vienlaikus nodrošinot sociālo taisnīgumu, kvalitatīvu darba vidi un demokrātiju darbā. Stiprākai sociālajai Eiropai ir nepieciešami spēcīgi sociālie partneri. Tāpēc sociālais dialogs ir viens no Eiropas sociālo tiesību pīlāra pamatprincipiem.

ES nozaru sociālais dialogs aptver vairāk nekā 80 % ES darbaspēka. Nozaru sociālā dialoga 43 komitejas sastāv no 65 Eiropas darba devēju organizācijām un 15 Eiropas arodbiedrību federācijām, un tās pārstāv aptuveni 185 miljonus darba ņēmēju un vairāk nekā 6 miljonus uzņēmumu visā ES. Tās apspriež un vienojas par to, kā uzlabot darba apstākļus un kolektīvās darba attiecības savās attiecīgajās nozarēs, un ar tām apspriežas par tādām norisēm ES līmenī, kurām ir ietekme uz sociālo un nodarbinātības jomu. Papildus nolīgumiem Eiropas nozaru sociālie partneri katru gadu pieņem 30–50 kopīgas nostājas par dažādām tēmām, piemēram, par darba aizsardzību, darba apstākļiem, pārkārtošanās uz klimatneitralitāti radīto ietekmi, digitalizāciju, prasmēm, darbaspēka mobilitāti vai dzimumu līdztiesību . Plašais darba ņēmēju un uzņēmumu aptvērums piešķir šīm komitejām leģitimitāti un nodrošina, ka kopīgajiem rezultātiem, piemēram, autonomajiem nolīgumiem, ir reāla ietekme īstenošanas jomā. Neraugoties uz lielajām atšķirībām starp nozarēm, komitejas ir nodrošinājušas kopīgu sociālā dialoga satvaru ES līmenī.

·Komisija sniedz priekšlikumu Padomes ieteikumam atbalstīt to, ka dalībvalstis turpina īstenot Eiropas sociālo tiesību pīlāra astoto principu. Ar priekšlikumu ir ieteikts dalībvalstīm nodrošināt labvēlīgu vidi trīspusējam un divpusējam sociālajam dialogam, arī koplīguma sarunām, kurās tiek ievērotas pamattiesības uz biedrošanās brīvību un koplīguma sarunām; tiek atbalstītas spēcīgas un neatkarīgas darba ņēmēju un darba devēju organizācijas, paredzot pasākumus to spēju stiprināšanai; tiek nodrošināta piekļuve attiecīgajai informācijai, kas nepieciešama, lai piedalītos sociālajā dialogā; tiek veicināta visu personu iesaistīšanās sociālajā dialogā; notiek pielāgošanās digitālajam laikmetam, tiek veicinātas koplīguma sarunas jaunajā darba pasaulē un godīga un taisnīga pārkārtošanās uz klimatneitralitāti; un tiek nodrošināts atbilstošs institucionālais atbalsts.

Centieni risināt iepriekš izklāstītās problēmas valstu līmenī ir jādubulto, lai izmantotu visas sociālā dialoga priekšrocības. ES rīcība var palīdzēt dalībvalstīm veicināt sociālo dialogu un atbalstīt sociālos partnerus, taču ar to vien nepietiek. Problēmas, ar kurām saskaras sociālie partneri, cita starpā koplīgumu skaita samazināšanās tendences un sociālā dialoga atšķirīgā kvalitāte dažādās dalībvalstīs, var atrisināt, rīkojoties valstu līmenī. Papildus iepriekš minētajiem instrumentiem Komisija atbalstīs dalībvalstis Eiropas sociālo tiesību pīlāra astotā principa īstenošanā, iesniedzot priekšlikumu Padomes ieteikumam par sociālo dialogu. Šis ieteikuma priekšlikums, tiklīdz tas būs pieņemts, sniegs dalībvalstīm norādījumus par to, kā vislabāk veicināt sociālo dialogu un stiprināt koplīguma sarunas. Sociālā dialoga un koplīguma sarunu veicināšana ir svarīga arī pašreizējo paplašināšanās sarunu kontekstā, jo kandidātvalstīm ir jānostiprina savas sociālā dialoga struktūras un procesi, lai risinātu problēmas, ko rada mainīgā darba pasaule.

Komisijas dienesti trīs mēnešu laikā informēs attiecīgos sociālos partnerus par saviem provizoriskajiem apsvērumiem, cita starpā, iespējams, par to, vai tiks veikts ietekmes novērtējums. Komisija pieņems galīgo lēmumu atkarībā no ierosinātā nolīguma novērtējuma sarežģītības, ņemot vērā Tiesas jaunākās judikatūras prasības.

Sociālo partneru nolīgumi ir viens no svarīgākajiem ES sociālā dialoga rezultātiem. Līdz šim sociālie partneri ir noslēguši sešus autonomus starpnozaru nolīgumus. Papildus autonomajiem nolīgumiem laikposmā no 1995. līdz 2010. gadam ar ES tiesību aktiem tika īstenoti vēl četri starpnozaru sociālo partneru nolīgumi. Tomēr pēdējos desmit gados Eiropas starpnozaru sociālie partneri nav vienojušies par jauniem nolīgumiem, kas jāīsteno ar ES tiesību aktiem. Komisija atzinīgi vērtē Eiropas starpnozaru sociālo partneru jauno darba programmu 2022.–2024. gadam un pašlaik notiekošās sarunas par jaunu nolīgumu par tāldarbu un tiesībām atvienoties, ko paredzēts īstenot ar ES tiesību aktiem. Nozaru līmenī laikposmā no 1999. līdz 2018. gadam par ES tiesību aktiem tika pārveidoti astoņi sociālo partneru nolīgumi, un laikposmā no 1999. līdz 2021. gadam valstu sociālie partneri izstrādāja piecus autonomus nolīgumus.

ES budžetā ir atzīti sociālo partneru īpašie uzdevumi un uz Līgumu balstītais Eiropas sociālā dialoga raksturs. Izmantojot šo budžetu, Komisija atbalsta Eiropas un valstu sociālo partneru projektus, kā arī pētniecību par kolektīvajām darba attiecībām. Komisija arī finansē un organizē sociālā dialoga komitejas un 43 nozaru sociālā dialoga komiteju sanāksmes, kā arī konsultatīvās uzklausīšanas.

ES atbalsta svarīgus pētījumus par sociālo dialogu un koplīguma sarunām. Kolektīvās darba attiecības un sociālais dialogs ir viena no Eurofound 2021.–2024. gada daudzgadu darba programmas stratēģiskajām prioritātēm. Eurofound nodrošina salīdzinošu informāciju par valstu sociālo dialogu un koplīguma sarunu procesiem un rezultātiem; ziņo par trīspusējā sociālā dialoga norisi un sociālo partneru iesaisti valstu politikas veidošanā; nodrošina datus par darba laika un algu noteikšanu un analizē sociālā dialoga nozīmi pārstrukturēšanas kontekstā, kā arī ietekmi, ko rada pārkārtošanās uz klimatneitralitāti un digitalizācija. Komisija arī īsteno kopīgu projektu ar ESAO, lai atbalstītu ESAO/AIAS datubāzes izveidi par arodbiedrību institucionālajām iezīmēm, algu noteikšanu, valsts iejaukšanos un sociālajiem paktiem. Projekts sniedz visaptverošu, salīdzināmu informāciju par koplīguma sarunu mainīgo raksturu un apjomu ESAO un ES valstīs. Turklāt Komisija katru gadu līdzfinansē vairākus Eiropas pētniecības projektus par koplīguma sarunām, publicējot uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus, lai uzlabotu zināšanas kolektīvo darba attiecību jomā.

Ir nepieciešama labāka informācijas apmaiņa un sociālā dialoga kultūras uzturēšana. Komisija uztur publiski pieejamu datubāzi par darbības rezultātiem, par kuriem kopīgi vienojušies Eiropas sociālie partneri, un sniedz informāciju tiešsaistē par 40–50 sociālā dialoga projektiem, kas katru gadu tiek finansēti. Neraugoties uz to, ir pieejama tikai ierobežota informācija par Eiropas sociālā dialoga ietekmi valstu līmenī un par to, kā sociālie partneri valstīs ievēro Eiropas līmenī saskaņotos darbības rezultātus. Lielākā daļa ES sociālā dialoga darbības rezultātu neietver īstenošanas noteikumus. To īstenošana netiek uzraudzīta, pārbaudīta un analizēta. Turklāt dažās dalībvalstīs sociālā dialoga kultūra ir salīdzinoši vāja to valsts un vietējo tradīciju dēļ, kuras ir ietekmējušas sociālā dialoga attīstību. Arī valstu sociālo partneru informētība par ES rīcībpolitiku un darba tirgus iestādēm dažādās dalībvalstīs un sociālo partneru organizācijās ir atšķirīga, un to var nostiprināt, veicot mērķtiecīgas informēšanas darbības nolūkā veidot spējas. Tās var ietvert informēšanas un apmeklējumu izmēģinājuma programmu, kas paredzēta gados jauniem sociālo partneru līderiem.

Komisija veiks šādas darbības: ·sadarbībā ar sociālajiem partneriem izveidos pētniecības tīklu, lai analizētu un veicinātu ES sociālo dialogu un sekotu līdzi tā īstenošanai; ·atbalstīs Eiropas sociālos partnerus centienos uzlabot to dalīborganizāciju informētību par ES rīcībpolitiku un darba tirgus iestādēm. Komisija aicina sociālos partnerus: ·nodrošināt lielāku redzamību Eiropas sociālā dialoga darbības rezultātiem un ES projektu rezultātiem, kā arī nodrošināt šo rezultātu plašu izplatīšanu dalīborganizācijās un ārpus tām.

4.SOCIĀLĀ DIALOGA VEICINĀŠANA STARPTAUTISKĀ MĒROGĀ

ES rāda piemēru sociālā dialoga veicināšanā starptautiskā mērogā. Tas tiek darīts, organizējot regulāras sadarbības sanāksmes ar Starptautisko Darba organizāciju, ESAO vai citām starptautiskām organizācijām vai struktūrām gan politiskā, gan tehniskā līmenī. ES un tās dalībvalstis aktīvi atbalsta globālas partnerības, kas veicina sociālo dialogu, tostarp globālā kursa (Global Deal) iniciatīvas ietvaros. Saistībā ar ES paplašināšanās politiku Komisija atbalsta arī projektus, kuru mērķis ir uzlabot sociālo dialogu kandidātvalstīs vai potenciālajās kandidātvalstīs, un līdzdarbojas paraugprakses apmaiņā dažādos līmeņos. Saistībā ar Eiropas kaimiņattiecību politiku Komisija finansē reģionālas programmas, kuru mērķis ir veicināt sociālo dialogu, un organizē Vidusjūras reģiona sociālā dialoga savienības forumu, piedaloties sociālajiem partneriem no abām Vidusjūras reģiona pusēm. Veidojot starptautiskas partnerības un nodrošinot uz vērtībām balstītu ES piedāvājumu partnervalstīm, t. i., Global Gateway, ES atbalsta augstus cilvēktiesību, sociālo tiesību un darba ņēmēju tiesību standartus, un sociālā dialoga veicināšana palīdz nodrošināt to, ka šī sadarbība sniedz labumu visai sabiedrībai.

Komisija 2022. gada februārī pieņēma paziņojumu par pienācīgas kvalitātes nodarbinātību visā pasaulē, atkārtoti apliecinot ES apņemšanos censties nodrošināt pienācīgas kvalitātes nodarbinātību ES un visā pasaulē. ES atbalsta pienācīgas kvalitātes nodarbinātības vispārējo koncepciju, ko izstrādājusi SDO un kas iekļauta ANO Ilgtspējīgas attīstības mērķos. Sociālais dialogs un trīspusējība ir viens no četriem pienācīgas kvalitātes nodarbinātības vispārējās koncepcijas elementiem. Biedrošanās brīvība un tiesību uz koplīguma sarunām faktiska atzīšana ir viens no galvenajiem nodarbinātības standartiem, kas noteikti 1998. gada SDO Deklarācijā par pamatprincipiem un pamattiesībām darbā, un tā ir daļa no apņemšanās, kas tiek iekļauta ES brīvās tirdzniecības nolīgumos un ES vispārējo preferenču shēmā Plus (EU Generalised Scheme of Preferences Plus).

Visas dalībvalstis ir ratificējušas SDO starptautiskos pamatstandartus, kas attiecas uz sociālo dialogu. Padome ar Komisijas atbalstu mudina dalībvalstis arī turpmāk ratificēt un efektīvi īstenot SDO konvencijas. Tā arī aicina dalībvalstis un Komisiju uzlabot sociālo dialogu visos līmeņos un visos tā veidos, cita starpā izmantojot pārrobežu sadarbību un veicinot starptautiskus pamatnolīgumus, lai nodrošinātu sociālo partneru aktīvu līdzdalību nodarbinātības nākotnes veidošanā, kā arī palīdzot panākt sociālo progresu, jo īpaši saistībā ar tiesību uz koplīguma sarunām faktisku atzīšanu.