Priekšlikums PADOMES ĪSTENOŠANAS REGULA ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas /* COM/2013/0760 final - 2013/0370 (NLE) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Priekšlikuma pamatojums un mērķi Priekšlikums attiecas uz Padomes 2009. gada 11. jūnija Regulas (EK) Nr. 597/2009 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis, 10. panta piemērošanu. Vispārīgais konteksts Šis priekšlikums sagatavots, īstenojot pamatregulu un veicot izmeklēšanu saskaņā ar pamatregulā noteiktajām pamatprasībām un procedūras prasībām. Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā Antidempinga pagaidu pasākumi tam pašam ražojumam tika noteikti ar Komisijas Regulu (ES) Nr. 513/2013 (OV L 152, 5.6.2013., 5. lpp.). Paralēls priekšlikums par galīgo antidempinga pasākumu noteikšanu. Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiem Nepiemēro. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Procedūrā iesaistītajām ieinteresētajām personām jau ir bijusi iespēja izmeklēšanas laikā aizstāvēt savas intereses saskaņā ar pamatregulas noteikumiem. Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Neatkarīgu ekspertu atzinums nebija vajadzīgs. Ietekmes novērtējums Šis priekšlikums ir sagatavots, īstenojot pamatregulu. Pamatregulā nav paredzēts vispārējs ietekmes novērtējums, bet sniegts pilnīgs vērtējamo nosacījumu uzskaitījums. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Ierosināto pasākumu kopsavilkums Komisija 2012. gada 8. novembrī sāka antisubsidēšanas procedūru attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) importu. Izmeklēšanā tika konstatēta attiecīgā ražojuma subsidēšana, kas rada kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. Izmeklēšanā tika arī konstatēts, ka antisubsidēšanas pasākumu noteikšana nav pretrunā Savienības interesēm. Tādēļ Padomei tiek piedāvāts pieņemt pievienoto regulas priekšlikumu, lai noteiktu galīgos antisubsidēšanas pasākumus attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importu. Ražojuma klāstā, uz ko attiektos šie pasākumi, nav iekļautas plāksnītes, kas sākotnēji arī bija izmeklēšanas priekšmets. Tas tika darīts tāpēc, ka plāksnītēm ir specifiskas īpašības, kas atšķiras no attiecīgā ražojuma īpašībām. Juridiskais pamats Padomes 2009. gada 11. jūnija Regula (EK) Nr. 597/2009 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (“pamatregula”). Subsidiaritātes princips Priekšlikums ir Savienības ekskluzīvā kompetencē. Tāpēc subsidiaritātes principu nepiemēro. Proporcionalitātes princips Priekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu šādu iemeslu dēļ. Rīcības forma ir aprakstīta iepriekš minētajā pamatregulā un neparedz valstu lēmumus. Netiek prasīts norādīt, kā līdz minimumam samazina un proporcionāli priekšlikuma mērķim sadala Savienības, valstu valdību, reģionālo un vietējo varas iestāžu, uzņēmēju un pilsoņu finansiālo un administratīvo slogu. Juridisko instrumentu izvēle Ierosinātais juridiskais instruments: regula. Citi līdzekļi nebūtu piemēroti, jo pamatregulā alternatīvas nav paredzētas. 4. IETEKME UZ BUDŽETU Priekšlikums neietekmē ES budžetu. 2013/0370 (NLE) Priekšlikums PADOMES ĪSTENOŠANAS REGULA ar ko nosaka galīgo kompensācijas maksājumu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību, ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 597/2009 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis[1], un jo īpaši tās 17. pantu, ņemot vērā Eiropas Komisijas iesniegto priekšlikumu, pēc apspriešanās ar Padomdevēju komiteju, tā kā: 1. PROCEDŪRA 1.1. Procedūras sākšana (1) Eiropas Komisija (“Komisija”) 2012. gada 8. novembrī, publicējot paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī[2] (“paziņojums par procedūras sākšanu”), informēja par antisubsidēšanas procedūras sākšanu attiecībā uz Ķīnas Tautas Republikā (ĶTR jeb attiecīgā valsts) ražoto kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) importu Savienībā. (2) Antisubsidēšanas procedūra tika sākta pēc tam, kad ES uzņēmums ProSun (“sūdzības iesniedzējs”) 2012. gada 26. septembrī iesniedza sūdzību to ražotāju vārdā, kas ražo vairāk nekā 25 % no kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu kopējā ražošanas apjoma Savienībā. Sūdzībā bija prima facie pierādījumi par minētā ražojuma subsidēšanu un no tās izrietošu būtisku kaitējumu, un tie tika uzskatīti par pietiekami pamatotiem, lai sāktu procedūru. (3) Pirms procedūras sākšanas un saskaņā ar Padomes 2009. gada 11. jūnija Regulas (EK) Nr. 597/2009 par aizsardzību pret subsidēto importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (“pamatregula”)[3], 10. panta 7. punktu Komisija paziņoja ĶTR valdībai (“ĶV”), ka ir saņēmusi ar dokumentiem pamatotu sūdzību, kurā apgalvots, ka ĶTR ražoto kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu subsidētais imports rada būtisku kaitējumu Savienības ražošanas nozarei. ĶV tika aicināta apspriesties, lai noskaidrotu situāciju attiecībā uz sūdzības saturu un panāktu abpusēju vienošanos par risinājumu. ĶV pieņēma apspriešanās piedāvājumu, un pēc tam notika apspriešanās. Apspriešanās laikā netika panākta abpusēja vienošanās par risinājumu. Tomēr ĶV piezīmes par to, ka sūdzībā minētās shēmas nav kompensējamas, tika pienācīgi ņemtas vērā. Pēc apspriešanās ĶV iesniedza attiecīgus dokumentus. 1.2. Paralēlā antidempinga procedūra (4) Komisija 2012. gada 6. septembrī, publicējot paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī[4] , informēja par antidempinga procedūras sākšanu attiecībā uz ĶTR ražoto kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) importu Savienībā. (5) Komisija 2013. gada 6. jūnijā, pieņemot Regulu (ES) Nr. 513/2013[5], noteica pagaidu antidempinga maksājumu ĶTR izcelsmes vai no ĶTR nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) importam (“antidempinga pagaidu regula”). (6) Kaitējuma analīze, kas veikta pašreizējā antisubsidēšanas un paralēlajā antidempinga izmeklēšanā, bija pamatota ar to pašu Savienības ražošanas nozares, reprezentatīvo Savienības ražotāju un izmeklēšanas perioda definīciju un tajā, ja vien nav norādīts citādi, tika pieņemti identiski secinājumi. Tas tika atzīts par pareizu, lai varētu iekļaut kaitējuma analīzi un abās izmeklēšanās nodrošināt saskaņotus konstatējumus. Tāpēc piezīmes par kaitējuma aspektiem, kas izteiktas kādā no minētajām procedūrām, tika ņemtas vērā abās procedūrās. 1.3. Reģistrēšana (7) Pēc sūdzības iesniedzēja lūguma, kas pamatots ar nepieciešamajiem pierādījumiem, Komisija 2013. gada 1. martā pieņēma Regulu (ES) Nr. 182/2013, ar ko nosaka, ka no 2013. gada 6. marta jāreģistrē Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtītu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu un plāksnīšu) imports. (8) Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka lēmums par importa reģistrāciju ir nepamatots, jo nav izpildīti nosacījumi, kas paredzēti pamatregulas 24. panta 5. punktā. Tomēr šie apgalvojumi nebija argumentēti un nebija pamatoti ar faktiem. Laikā, kad tika pieņemts lēmums reģistrēt importu, Komisijai bija pietiekami daudz prima facie pierādījumu — jo īpaši par absolūto importa rādītāju un tirgus daļas krasu palielināšanos —, kas pamatoja nepieciešamību reģistrēt importu. Tāpēc minētie apgalvojumi tika noraidīti. 1.4. Procedūrā iesaistītās personas (9) Par procedūras sākšanu sūdzību iesniedzējus, citus zināmos Savienības ražotājus, zināmos ražotājus eksportētājus ĶTR, ĶTR iestādes un zināmos importētājus. Ieinteresētajām personām tika dota iespēja paziņojumā par procedūras sākšanu noteiktajā termiņā rakstiski darīt zināmu savu viedokli un pieprasīt uzklausīšanu. (10) Ņemot vērā acīmredzami lielo ražotāju eksportētāju skaitu, Savienības ražotāji un nesaistītie importētāji, visi zināmie ražotāji eksportētāji un ar tiem nesaistītie importētāji tika aicināti pieteikties Komisijā, un iesniegt, kā paredzēts paziņojumā par procedūras sākšanu, pamatinformāciju par savu darbību saistībā ar attiecīgo ražojumu izmeklēšanas periodā, kā noteikts 38. apsvērumā. Šī informācija tika pieprasīta saskaņā ar pamatregulas 27. pantu, lai Komisija varētu nolemt, vai ir jāveic atlase, un vajadzības gadījumā izveidotu izlasi. Notika apspriešanās arī ar ĶTR iestādēm. (a) Ražotāju eksportētāju atlase (11) Sākumā prasīto informāciju iesniedza 121 Ķīnas ražotājs eksportētājs / ražotāju eksportētāju grupa, kas piekrita iekļaušanai izlasē. Uzņēmumi, kuri sadarbojās, eksportēja vairāk nekā 80 % no kopējā Ķīnas eksporta apjoma. Pamatojoties uz informāciju, kas saņemta no ražotājiem eksportētājiem, un saskaņā ar pamatregulas 27. pantu Komisija sākotnēji piedāvāja izlasē iekļaut septiņus ražotājus eksportētājus / ražotāju eksportētāju grupas. (12) Septiņu uzņēmumu grupu izlasē bija trīs eksportētāji, kas sadarbojās, ar lielāko moduļu eksporta apjomu, divi eksportētāji, kas sadarbojās, ar lielāko elementu eksporta apjomu un divi eksportētāji, kas sadarbojās, ar lielāko plāksnīšu eksporta apjomu. Šo septiņu ražotāju eksportētāju grupu izlase bija pamats, lai noteiktu šo grupu subsidēšanas līmeni, kā arī visu to ražotāju eksportētāju, kas sadarbojās, subsidēšanas līmeni, kuri nebija iekļauti izlasē saskaņā ar pamatregulas 15. panta 2. punktu un 15. panta 3. punktu. Kā skaidrots 46. apsvērumā, izmeklēšanas noslēguma posmā Komisija izslēdza plāksnītes no ražojuma klāsta. Vairāki uzņēmumi tika atlasīti iekļaušanai izlasē, jo tiem bija vislielākais plāksnīšu eksporta apjoms. Tomēr, ņemot vērā to, ka Komisija jau bija veikusi izmeklēšanu attiecībā uz šiem uzņēmumiem un pārbaudījusi to iesniegtos datus, kā arī to, ka visiem šiem uzņēmumiem bija būtiski moduļu un/vai elementu eksporta apjomi, netika atzīts par nepieciešamu mainīt izlasi. (13) Bija plānots, ka izlasē tiks iekļauti astoņi ražotāji eksportētāji uzņēmumi/grupas. Tas ir tāpēc, ka, lai gan sākotnēji tika ziņots, ka saistīti ir arī uzņēmumi Jinko Solar Co. Ltd. un Renesola Jiangsu Ltd., vēlāk noskaidrojās, ka tie nav saistīti. (b) Savienības ražotāju atlase (14) Paziņojumā par procedūras sākšanu Komisija norādīja, ka tā ir izveidojusi Savienības ražotāju pagaidu izlasi. Visi zināmie Savienības ražotāji un zināmās ražotāju apvienības tika informētas par Savienības ražotāju pagaidu izlases izveidi. Šajā pagaidu izlasē bija deviņi Savienības ražotāji, kas pārstāvēja aptuveni 215 Savienības ražotājus, par kuriem pirms izmeklēšanas sākšanas bija zināms, ka tie ražo līdzīgo ražojumu, un tos atlasīja, pamatojoties uz lielāko reprezentatīvo ražošanas apjomu, ņemot vērā pārdošanas apjomus un atrašanās vietu, ko noteiktajā termiņā pamatoti varēja izmeklēt. Tika nodrošināts, lai šī izlase aptvertu gan vertikāli integrētus, gan neintegrētus Savienības ražotājus. Ieinteresētās personas tika arī aicinātas darīt zināmu savu viedokli par pagaidu izlasi. (15) Vairākas ieinteresētās personas izteica šādus iebildumus par Savienības ražotāju pagaidu izlasi. i) Dažas personas apgalvoja, ka ierobežotā informācija, kas sniegta saistībā ar pagaidu izlasi, ir nepietiekama, tāpēc tās nevar izteikt jēgpilnas piezīmes par ierosināto izlasi. Jo īpaši tās iebilda pret to, ka saglabāta Savienības ražotāju identitātes konfidencialitāte, un pieprasīja, lai tiktu izpausta izlasē iekļauto Savienības ražotāju atrašanās vieta, kā arī — kāda ir atlasīto Savienības ražotāju ražošanas daļa kopējā FE moduļu un elementu ražošanas apjomā, kāds ir ražošanas un pārdošanas apjomu īpatsvars, ko individuāli pārstāv atlasītie uzņēmumi, un kāds tas ir izlasei kopumā. ii) Metode, kas izmantota izlases izveidei, tika apstrīdēta, pamatojoties uz to, ka tā “sajauc trīs dažādus soļus”, proti, atbalstu izmeklēšanas sākšanai, Savienības ražošanas nozares definēšanu un atlasi. Tāpēc tika apgalvots, ka nav skaidrs, vai Savienības ražošanas nozare jau bija definēta laikā, kad tika veidota izlase, un vai šo izlasi tādēļ var uzskatīt par reprezentatīvu. Ja Savienības ražošanas nozare nav definēta izlases izveides posmā, ieinteresētās personas nevar pārbaudīt, vai pagaidu izlase ir reprezentatīva un tāpēc — vai, ņemot vērā izmeklēšanas periodu, kas definēts 38. apsvērumā, bijis iespējams pareizi novērtēt situāciju Savienības ražošanas nozarē, pamatojoties uz šo izlasi. Turklāt tika apgalvots, ka nav pareizi veidot pagaidu izlasi, pamatojoties uz Savienības ražotāju atbildēm, kuras tika sniegtas, kad tika vērtēts atbalsts izmeklēšanas sākšanai. iii) Tika arī apgalvots, ka pagaidu izlase ir veidota, ņemot vērā tikai tos uzņēmumus, kas izteikuši atbalstu pašreizējai izmeklēšanai. iv) Viena persona apgalvoja, ka, tā kā pagaidu izlasē ir iekļauti vertikāli integrēti uzņēmumi, elementu ražošanas apjoms var būt divtik vai trīstik liels un tas liek apšaubīt izlases vispārējo reprezentativitāti. Vertikāli integrētiem ražotājiem tika lūgts uzskaitīt tikai moduļu ražošanas apjomu, nevis elementu apjomu. v) Tā pati persona arī apgalvoja, ka dati, uz kuru pamata veidota izlase, ir vismaz daļēji neuzticami un tas varētu ietekmēt visas pagaidu izlases reprezentativitāti kopumā. vi) Viena persona iesniedza sarakstu, norādot, ka tajā ir iekļauti vēl aptuveni 150 citi līdzīgā ražojuma ražotāji Savienībā, un apgalvojot, ka tos būtu jāņem vērā, veidojot Savienības ražotāju izlasi. (16) Par personu iebildumiem tika sniegtas šādas atbildes. Pretpasākumu riska dēļ Savienības ražotāji pieprasīja, lai to nosaukumi būtu konfidenciāli. Patiesībā patiešām pastāvēja draudi, ka tiks kaitēts Savienības ražotāju uzņēmējdarbībai gan Savienībā, gan ārpus tās. Komisija uzskatīja, ka minētās prasības ir pietiekami pamatotas, lai tās izpildītu. Ja tiktu izpausta individuālu izlasē iekļautu Savienības ražotāju atrašanās vieta vai ražošanas un pārdošanas apjoma īpatsvars, tad varētu viegli noskaidrot attiecīgā ražotāja identitāti, un šajā sakarā izteiktās prasības bija jānoraida. (17) Komisija nav “sajaukusi” atbalsta noteikšanu izmeklēšanas sākšanai, Savienības ražošanas nozares noteikšanu un pagaidu izlases veidošanu, jo šie posmi joprojām bija neatkarīgi cits no cita un lēmumi par tiem tika pieņemti atsevišķi. Netika pierādīts, ciktāl to ražošanas un pārdošanas datu izmantošana, kurus iesniedza Savienības ražotāji saistībā ar izmeklēšanas sākšanai piešķirtā atbalsta izvērtēšanu, ir ietekmējuši izlases reprezentativitāti. Sākot izmeklēšanu, Savienības ražošanas nozare patiešām bija definēta provizoriski. Lai provizoriski noteiktu Savienības ražošanas kopējo apjomu izmeklēšanas periodā, kas definēts 38. apsvērumā, tika izmantota visa pieejamā informācija par Savienības ražotājiem, tostarp sūdzībā ietvertā informācija, dati, kas savākti no Savienības ražotājiem un citām personām pirms izmeklēšanas sākšanas. (18) Veidojot izlasi, tika ņemti vērā visi Savienības ražotāji, kas atbildēja uz jautājumiem par atbalstu izmeklēšanas sākšanai, neatkarīgi no tā, vai tie atbalstīja izmeklēšanu, iebilda pret to vai vispār neizteica viedokli par to. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts. (19) Veidojot pagaidu izlasi, tika izskatīts jautājums par divkāršo vai trīskāršo uzskaiti. Noskaidrojās, ka, izslēdzot vertikāli integrēto Savienības ražotāju elementu ražošanas un pārdošanas apjomus, netiktu ņemta vērā brīvajā tirgū pārdoto elementu ražošanas daļa. Tāpēc tika uzskatīts, ka elementu pārdošanas apjomu izslēgšana no kopējā ražošanas apjoma nenodrošinātu reprezentatīvāku izlasi. Turklāt izlases reprezentativitāte tika noteikta, pamatojoties ne tikai uz ražošanas apjomu, bet arī uz ģeogrāfisko izkliedi un vertikāli integrēto un neintegrēto ražotāju līdzsvarotu pārstāvību. Ražošanas apjoma relatīvā reprezentativitāte tika aprēķināta katra līdzīgā ražojuma veida līmenī. Līdz ar to tika uzskatīts, ka pagaidu izlases veidošanas metode ir pamatota, un tāpēc izlase tiek uzskatīta par reprezentatīvu attiecībā uz izmeklējamā Savienības attiecīgā ražojuma ražošanas nozari kopumā. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts. Attiecībā uz datu ticamību jānorāda, ka izlase tika veidota, pamatojoties uz informāciju, kas bija pieejama izlases veidošanas laikā, kā paredzēts pamatregulas 27. pantā. Attiecībā uz to datu ticamību, kas izmantoti, lai pamatotu izmeklēšanas sākšanu, jānorāda, ka izmeklēšanā netika konstatēti pierādījumi, ka pirms izmeklēšanas sākšanas savāktie dati ir būtiski nepilnīgi. Tāpēc var pamatoti pieņemt, ka pamats, kas izmantots provizoriskās izlases veidošanai, ir pietiekami ticams. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts. (20) Attiecībā aptuveni uz 150 papildu Savienības ražotāju sarakstu jānorāda, ka šī informācija tika iesniegta ilgi pēc termiņa, kas noteikts ieinteresētajām personām piezīmju iesniegšanai par pagaidu izlasi un Savienības ražotājiem, lai tie pieteiktos un prasītu iekļaušanu izlasē. Turklāt aptuveni 30 no sarakstā iekļautajiem Savienības ražotājiem faktiski bija zināmi Komisijai izlases veidošanas laikā. Turklāt, veidojot izlasi, tika ņemti vērā visi Savienības ražotāji, kas pieteicās pēc paziņojuma par procedūras sākšanu publicēšanas. Līdz ar to izlases reprezentativitāte nav ietekmēta. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts. (21) Pēc piezīmju saņemšanas izlases sastāvs tika pārskatīts, jo bija norādes, ka viens no atlasītajiem uzņēmumiem nebūtu bijis spējīgs pilnīgi sadarboties. Lai saglabātu izlases reprezentativitātes līmeni, tika atlasīts vēl viens Savienības ražotājs. Tādējādi pārskatītajā izlasē bija iekļauti desmit uzņēmumi, kas atlasīti, pamatojoties uz vislielāko reprezentatīvo apjomu par katru ražošanas līmeni, ņemot vērā pārdošanas apjomu Savienības tirgū un ģeogrāfisko atrašanās vietu, ko var pienācīgi izmeklēt pieejamā termiņā. Turklāt pēc plāksnīšu izslēgšanas no attiecīgā ražojuma definīcijas un tādējādi — no šīs izmeklēšanas jomas (sk. 42.–46. un 349. apsvērumu), izlasē palika astoņi uzņēmumi. Tādējādi mainītājā Savienības ražotāju izlasē, izsakot procentos no kopējā Savienības ražošanas apjoma, bija iekļauti no 18 % līdz 21 % moduļu ražotāju un no 17 % līdz 24 % elementu ražotāju, un tajā bija pārstāvēti vertikāli integrēti un neintegrēti ražotāji. Ņemot vērā, ka precīzas procentuālās daļas norādīšana ļautu aprēķināt minētā papildu Savienības ražotāja ražošanas apjomu un tādējādi arī noskaidrot tā identitāti, šādas precīzas procentuālās daļas nevarēja izpaust. (22) Savienības ražotāji, kas saistībā ar šo antisubsidēšanas procedūru iesniedza Komisijai izlases veidošanai nepieciešamo informāciju, darīja to vienlaikus ar Savienības ražotājiem, kas iesniedza prasīto informāciju paralēli notiekošā antidempinga izmeklēšanā. Turklāt visi Savienības ražotāji, kas antidempinga izmeklēšanā iekļauti galīgajā izlasē, prasīto informāciju bija iesnieguši pašreizējai antisubsidēšanas izmeklēšanai, un tas ļāva Komisijai izveidot izlasi. Tāpēc tika uzskatīts par pareizu, ka Savienības ražotāju galīgās izlases abās procedūrās bija identiskas. (23) ĶV atkārtoti apgalvoja, ka sūdzības iesniedzēju un atlasīto Savienības ražotāju nosaukumu konfidencialitāte nav pamatota. Kā jau norādīts pagaidu regulas 9. apsvērumā, pretpasākumu riska dēļ Savienības ražotāji pieprasīja, lai to nosaukumi būtu konfidenciāli. Komisija uzskatīja, ka minētās prasības ir pietiekami pamatotas, lai tās izpildītu. Informāciju, kas Komisijai iesniegta, lai pamatotu pretpasākumu risku, nevar izpaust trešajām personām, jo šāda izpaušana būtu pretrunā konfidencialitātes lūgumam. Turklāt gadījumā, kurā, kā paziņoja ĶV, Savienības ražotājs atkārtoti izvērtēja savu nostāju un atklāja savu identitāti, iesniedzot prasību Tiesā pret pagaidu regulu, vairs nav pamata izpaust informāciju, pamatojoties uz iemesliem, uz kuriem balstoties tika nodrošināta anonimitāte, jo identitāte jau ir atklāta. (24) Pēc informācijas galīgās izpaušanas Ķīnas Iekārtu un elektronisko ražojumu importa un eksporta tirdzniecības palāta (CCCME) atkārtoti pauda iebildumus par Savienības ražotāju pagaidu izlases veidošanas metodi. Tā jo īpaši apgalvoja, ka iestādes nav ņēmušas vērā 120 ražotājus. Komisija jau ir aplūkojusi šo jautājumu pagaidu regulas 9. apsvērumā. Turklāt iestādes pārbaudīja minētajā sarakstā norādīto uzņēmumu darbību. Izrādījās, ka sarakstā iekļauti galvenokārt iekārtu uzstādītāji, izplatītāji, saistītie importētāji un ražotāji eksportētāji Ķīnā, Taivānā un Indijā. Tādēļ ar to nevar pierādīt, ka iestādes nav ņēmušas vērā ievērojamu skaitu Savienības ražotāju. Turklāt CCCME nav apstrīdējusi kopējo ražošanas apjomu Savienībā, sniedzot alternatīvus datus, un nav iesniegusi pierādījumus par to, ka izlases reprezentativitāte ir ietekmēta, jo neviens no iespējamajiem Savienības papildu ražotājiem netiktu iekļauts izlasē, ja saraksts būtu zināms Komisijai. (c) Nesaistīto importētāju atlase (25) No aptuveni 250 sūdzības iesniedzēja norādītajiem nesaistītajiem importētājiem, ar kuriem Komisija sazinājās, 20 personas atbildēja uz jautājumiem atlases veidlapā, kas bija pievienota paziņojumam par procedūras sākšanu, — 12 attiecībā uz moduļiem un viena attiecībā uz elementiem. Turklāt septiņas citas personas pieteicās, taču paziņoja, ka attiecīgo ražojumu neimportē un nepārdod tālāk. Izlase tika izveidota saskaņā ar pamatregulas 27. pantu, lai aptvertu lielāko reprezentatīvo importa apjomu, ko noteiktajā termiņā varētu pamatoti izmeklēt. Pamatojoties uz to, izveidota nesaistītu importētāju izlase, kur bija divi moduļu importētāji un viens elementu importētājs, kuri pārstāvēja aptuveni 2 %–5 % no kopējā importa apjoma no attiecīgās valsts. Tomēr, kad tika saņemtas atbildes uz anketas jautājumiem, kļuva skaidrs, ka vienam no šiem trim importētājiem pamatdarbība faktiski ir saules enerģijas iekārtu uzstādīšana, nevis attiecīgā ražojuma tirdzniecība. Attiecībā uz otra importētāja darbību tiek norādīts, ka tas bija moduļu importētājs, nevis elementu importētājs. Tomēr šajā atbildē uz anketas jautājumiem sniegtās informācijas kvalitāte nebija pietiekama, lai to varētu iekļaut nesaistīto importētāju analīzē. Izmeklēšanā tika atklāts arī tas, ka lielākā daļa attiecīgā ražojuma importa apjoma tika ievesta Savienības tirgū ar tādu uzņēmumu starpniecību, kas saistīti ar ražotājiem eksportētājiem ĶTR, vai arī ar iekārtu uzstādītāju vai projektu izstrādātāju starpniecību. (26) Pēc pagaidu antidempinga pasākumu noteikšanas paralēlajā antidempinga izmeklēšanā Komisija vērsās pie citiem importētājiem, kas jau bija sadarbojušies ar izmeklēšanu sākšanas posmā, sniedzot pamatinformāciju par savu darbību saistībā ar izmeklējamo ražojumu izmeklēšanas periodā, kā norādīts paziņojumā par procedūras sākšanu. Mērķis bija noteikt, vai var palielināt nesaistīto importētāju izlases lielumu. Seši uzņēmumi, kas atbilda nesaistītu importētāju kritērijiem un tirgoja attiecīgo ražojumu (t. i., pirka un pārdeva to tālāk), pieteicās un izteica vēlmi sadarboties turpmākajā izmeklēšanas gaitā. No šiem sešiem pieci iesniedza atbildi termiņā. No piecām saņemtajām atbildēm tikai trīs bija pietiekami pilnīgas, un tās varēja jēgpilni novērtēt. Pamatojoties uz to, nesaistīto importētāju izlase tika palielināta, un tajā bija četri moduļu importētāji, kas pārstāvēja aptuveni 2 %–5 % kopējā importa apjoma no attiecīgās valsts. Ņemot vērā nesaistīto importētāju struktūru, proti, tie lielākoties bija mazie un vidējie uzņēmumi, nebija iespējams izveidot izlasi, kas pārstāvētu lielu daļu, jo institūcijām bija pieejami ierobežoti resursi. (d) Atbildes uz anketas jautājumiem un pārbaudes (27) Komisija izsūtīja anketas ĶTR pārstāvjiem (tostarp specifiskas anketas Ķīnas Attīstības bankai, Ķīnas Eksporta un importa bankai, Ķīnas Bankai, Šanhajas Bankai, Sinosure, citām attiecīgām finanšu iestādēm un valstij piederošiem polisilīcija, stikla un alumīnija ražotājiem, kuri izmeklēšanas periodā šīs izejvielas piegādāja attiecīgai nozarei), astoņiem izlasē iekļautiem ražotājiem eksportētājiem ĶTR, citiem ražotājiem eksportētājiem ĶTR, kas to pieprasīja, kā arī izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, izlasē iekļautajiem nesaistītajiem importētājiem, augšupējiem un lejupējiem ekonomikas dalībniekiem un to apvienībām, kas pieteicās paziņojumā par procedūras sākšanu noteiktajā termiņā. Komisija sazinājās arī ar apvienību, kas pārstāv patērētājus. (28) Atbildes tika saņemtas no ĶV, visiem izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem un viņu saistītajiem uzņēmumiem ĶTR, pieciem ražotājiem eksportētājiem, kas pieprasīja individuālu pārbaudi, visiem izlasē iekļautajiem Savienības ražotājiem, visiem izlasē iekļautajiem nesaistītajiem Savienības importētājiem, 21 augšupējam un lejupējam ekonomikas dalībniekam un trim viņu apvienībām. (29) Komisija pieprasīja un pārbaudīja visu informāciju, ko tā uzskatīja par vajadzīgu, lai konstatētu subsidēšanu, tās radīto kaitējumu un Savienības intereses. Pārbaudes apmeklējumi tika veikti tālāk minēto valsts iestāžu un finanšu iestāžu, izlasē iekļauto uzņēmumu, viena nesaistītā importētāja, divu augšupējo un četru lejupējo ekonomikas dalībnieku, apvienību un neatkarīga konsultanta telpās: (a) Ķīnas Tautas Republikas valdība: – Ķīnas Tirdzniecības ministrija, Pekina, Ķīna; – Huaxia Bank, Pekina, Ķīna; – Ķīnas Attīstības banka, Pekina, Ķīna; – Ķīnas Eksporta un importa banka, Pekina, Ķīna; – Ķīnas Eksporta un kredīta apdrošināšanas korporācija (SINOSURE), Pekina, Ķīna. (b) Ražotāji Savienībā: – astoņi izlasē iekļautie Savienības ražotāji. (c) Ražotāju eksportētāju grupas (un saistītie uzņēmumi) ĶTR: – Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd, Ķīna; – Delsolar (Wujiang) Ltd. (Wujiang) Co. Ltd., Ķīna; – Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd., Ķīna; – JingAo Group, Ķīna; – Wuxi Suntech Power Co. Ltd., PRC Power Co. Ltd., Ķīna; – Yingli Green Energy Holding Company, Ķīna; – Zhejiang Yuhui Solar Energy Source Co. Ltd. un Renesola Jiangsu Ltd., Ķīna; – Jinko Solar Co. Ltd., Ķīna. (d) Nesaistītais importētājs Savienībā: – IBC SOLAR AG, Bad Staffelstein, Vācija. (e) Augšupējie ekonomikas dalībnieki: – Roth & Rau AG, Hohenstein-Ernsthal, Vācija; – WACKER Chemie AG, Burghausen, Vācija. (f) Lejupējie ekonomikas dalībnieki: – Juwi Solar GmbH, Worrstadt, Vācija; – ValSolar SL, Badajoz, Spānija; – Jayme de la Costa, Pedroso, Portugāle; – Sunedison, Spain Construction, Madride, Spānija. (g) Apvienības: – Eiropas Fotoelektrisko ražojumu nozares apvienība (“EPIA”), Brisele, Beļģija. (h) Neatkarīgais konsultants: – Europressedienst, Bonna, Vācija. (30) Ieinteresēto personu sniegtās piezīmes tika izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā. (31) Apvienība saules enerģijai par pieņemamu cenu (AFASE), kas pārstāv importētājus un augšupējos un lejupējos ekonomikas dalībniekus, apšaubīja juridisko pamatu apmeklējumam, kas tika veikts Europressedienst telpās, apgalvojot, ka šajā izmeklēšanā neatkarīgais konsultants nav ieinteresētā persona pamatregulas 26. panta izpratnē. Tomēr secinājumi, ja iespējams, būtu jāpamato ar ticamiem un pārbaudāmiem datiem. Europressedienst saskaņā ar līgumu sniedza informāciju par makroekonomiskiem rādītājiem. Komisija, ievērojot labas pārvaldības principu, Europressedienst telpās veica pārbaudi uz vietas, lai pārbaudītu to datu ticamību un pareizību, ar kuriem Komisija pamatoja savus konstatējumus. (32) ĶV apgalvoja, ka ir pārkāptas tās tiesības uz aizstāvību saistībā ar piekļuvi izmeklēšanas dokumentiem, kur ieinteresētās personas varēja pārbaudīt informāciju, jo i) nekonfidenciālajos dokumentos netika sniegta informācija, un tam nebija norādīts “pamatots iemesls” un netika sniegti pietiekami detalizēti kopsavilkumi, kā arī netika, izņēmuma kārtā, norādīts iemesls tam, ka nav sniegti nekonfidenciāli kopsavilkumi, ii) netika sniegta Savienības ražotāja sniegto visu anketas atbilžu nekonfidenciālā versija un iii) laiks, kas bija nepieciešams, lai ieinteresētajām pusēm darītu pieejamas Savienības ražotāju sniegto anketas atbilžu nekonfidenciālās versijas, bija pārmērīgi ilgs. (33) i) Attiecībā uz apgalvojumu, ka publiski pieejamajos dokumentos nebija norādīta informācija, ieinteresētā persona neprecizēja, uz kādu informāciju tas attiecas. ii) Apgalvojums, ka netika darīta pieejama visu anketas atbilžu nekonfidenciālā versija, nav patiess. iii) Attiecībā uz kavēšanos darīt pieejamas atlasīto Savienības ražotāju anketu nekonfidenciālās atbildes, attiecīgajai personai tika paskaidrots, ka anketas tika pievienotas nekonfidenciālajiem dokumentiem tikai pēc tam, kad tika pārbaudīts, vai tās ir pilnīgas un vai kopsavilkumi ir pamatoti. Lai nodrošinātu Savienības ražotāju tiesības uz anonimitāti, bija arī jāpārliecinās, ka anketu nekonfidenciālajās versijās patiešām netiek atklāta attiecīgā Savienības ražotāja identitāte. Tādēļ dažos gadījumos personai, kas iesniegusi nekonfidenciālās versijas, bija tās attiecīgi jāizlabo, pirms tās varēja darīt pieejamas citām ieinteresētajām personām. (34) Jebkurā gadījumā tiek uzskatīts, ka tas nekādā veidā neietekmēja ieinteresēto personu tiesības uz aizstāvību. Komisija visām ieinteresētajām personām ir devusi iespēju atbildēt uz izmeklēšanas dokumentos iekļauto informāciju tādā termiņā, lai viņu piezīmes, ja tās ir pamatotas, varētu ņemt vērā pirms izmeklēšanā tika izdarīti secinājumi. Ieinteresētajai personai bija iespēja iesniegt piezīmes par atlasīto Savienības ražotāju anketām arī pēc informācijas pagaidu un pēc galīgās izpaušanas. Tādēļ pat neraugoties uz to, ka informācijas izpaušana un ieinteresēto personu piekļuve izmeklēšanas dokumentiem balstās uz dažādām tiesību normām, būtu jānorāda, ka ieinteresētajām personām bija plašas iespējas sniegt piezīmes par visu informāciju, ko darīja pieejamu kāda no izmeklēšanā iesaistītajām personām. Tāpēc šis apgalvojums tika noraidīts. (35) Visas ieinteresētās personas tika informētas par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, uz kuru pamata paredzēts ieteikt kompensācijas maksājumu noteikšanu tādu kristāliskā silīcija fotoelektrisko moduļu un to galveno sastāvdaļu (proti, elementu) importam, kuru izcelsme ir Ķīnas Tautas Republikā vai kurus nosūta no Ķīnas Tautas Republikas (“informācijas galīgā izpaušana”). Visām personām bija noteikts termiņš, kurā tās varēja sniegt piezīmes par informācijas galīgo izpaušanu. (36) Ieinteresēto personu sniegtās piezīmes tika izskatītas un attiecīgā gadījumā ņemtas vērā. 1.5. Piekrišana saistībām ņemot vērā galīgos maksājumus (37) Pēc informācijas galīgās izpaušanas Komisija saņēma grozītu saistību priekšlikumu, ko uzņemas ražotāji eksportētāji kopā ar Ķīnas Iekārtu un elektronisko ražojumu importa un eksporta tirdzniecības palātu un kas attiecas arī uz paralēlu antidempinga izmeklēšanu. Ar Komisijas 2013. gada XX. novembra Lēmumu 2013/XXX/ES Komisija apstiprināja, ka piekrīt minētajām saistībām. 1.6. Izmeklēšanas periods un attiecīgais periods (38) Subsidēšanas un kaitējuma izmeklēšana aptvēra laika posmu no 2011. gada 1. jūlija līdz 2012. gada 30. jūnijam (“izmeklēšanas periods” jeb “IP”). To tendenču pārbaudes, kas ir būtiskas kaitējuma noteikšanai, aptvēra laika posmu no 2009. gada 1. janvāra līdz IP beigām (“attiecīgais periods”). 2. ATTIECĪGAIS RAŽOJUMS UN LĪDZĪGAIS RAŽOJUMS 2.1. Attiecīgais ražojums (39) Attiecīgais ražojums procedūras sākšanas posmā tika definēts šādi: ĶTR izcelsmes vai no ĶTR nosūtīti kristāliskā silīcija FE moduļi vai paneļi un tāda veida elementi un plāksnītes, ko izmanto kristāliskos silīcija FE moduļos vai paneļos. Elementu un plāksnīšu biezums nepārsniedz 400 mikrometrus. Uz šo ražojumu pašlaik attiecas KN kodi: ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 un ex 8541 40 90. (40) No attiecīgā ražojuma definīcijas ir izslēgti šādi ražojuma veidi: – ar saules enerģiju darbināmas uzlādes ierīces, kas sastāv mazāk nekā no sešiem elementiem, kuras ir pārnēsājamas un nodrošina elektroenerģiju ierīcēm vai uzlādē akumulatorus; – plānkārtiņas fotoelektriskie ražojumi; – kristāliskā silīcija fotoelektriskie ražojumi, kas ir pastāvīgi integrēti tādās elektriskajās ierīcēs, kuru funkcija nav enerģijas ražošana un kuru patērēto elektroenerģiju ražo integrētais(-ie) kristāliskā silīcija fotoelektriskais(-ie) elements(-i). 2.2. Līdzīgais ražojums (41) Izmeklēšanā tika atklāts, ka attiecīgajam ražojumam un ražojumam, ko Savienības ražošanas nozare ražo un pārdod Savienībā, ir vienas un tās pašas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības un pamata galīgais izmantojums. Tāpēc minētie ražojumi ir uzskatāmi par līdzīgiem ražojumiem pamatregulas 2. panta c) punkta izpratnē. 2.3. Apgalvojumi par ražojuma klāstu 2.3.1. Plāksnīšu izslēgšana (42) Ieinteresētās personas apgalvoja, ka plāksnītes būtu jāizslēdz no ražojuma klāsta, jo to fizikālās, ķīmiskās un tehniskās pamatīpašības neatbilst attiecīgajām elementu un moduļu īpašībām. Papildus argumentiem, kas tika izvirzīti pirms antidempinga pagaidu regulas publicēšanas, šajā ziņā tika izvirzīti vēl divi argumenti. (43) Pirmkārt, ieinteresētās personas apgalvoja, ka plāksnītes var izmantot ne vien elementu ražošanai, bet arī citiem nolūkiem, proti, integrālo shēmu un citu mikroierīču ražošanai. Šajā ziņā tiek norādīts, ka ne visas plāksnītes ir iekļautas ražojuma klāstā, uz ko attiecas izmeklēšana, proti, izmeklēšana attiecas uz “plāksnītēm, ko izmanto kristāliskā silīcija FE moduļos vai paneļos” un šo plāksnīšu “biezums nepārsniedz 400 mikrometrus”. Lai gan plāksnītes noteikti izmanto arī citur, izmeklēšana nekad nav veikta attiecībā uz plāksnītēm, ko izmanto citu ražojumu, piemēram, integrālo shēmu, ražošanai. Turklāt neviens ražotājs, importētājs vai lietotājs, kas iesaistīts šo citu veidu plāksnīšu tirgū, neapgalvoja, ka šādas plāksnītes būtu jāreģistrē vai tām būtu jāpiemēro pagaidu antidempinga maksājumi. Tāpēc tika secināts, ka minēto citu veidu plāksnītes nav šīs izmeklēšanas ražojuma klāstā. Vienlaikus tas liecina, ka plāksnītēm ne vienmēr ir tāds pats galīgais izmantojums kā elementiem un moduļiem. (44) Otrkārt, tika apgalvots, ka neapstrādātām plāksnītēm nav nevienas no būtiskajām elektriskajām īpašībām, kuras saules enerģijas elementus un moduļus nošķir no citiem ražojumiem. Proti, plāksnītes nespēj ģenerēt elektroenerģiju no saules gaismas, kas ir kristālisko fotoelektrisko elementu un moduļu pamatfunkcija. (45) Izmeklēšanā tika atklāts, ka tiešām tikai pēc tam, kad plāksnīte tiek pārveidota par elementu, iespējams ģenerēt elektroenerģiju no saules gaismas. Pārveidošanu nodrošina elementi, kas absorbē gaismu un ar kristāliska silīcija starpniecību pārvērš to elektroenerģijā. Elementiem ir p-n pāreja, ar ko uzkrāt un novadīt elementā ģenerēto elektroenerģiju. Montējot moduļus, elementi tiek salodēti ar plakaniem vadiem vai metāla lentēm, izveidojot elementu virknes. Virknes tiek laminētas starp plāksnēm. Lielākoties augšpusē izmanto stiklu, bet apakšā polimēra pamatnes plāksnes. Parasti izveido rāmjus, lai montāžu varētu veikt uz vietas (piemēram, uz jumtiem). Modulim var būt vai nebūt invertors. (46) Atšķirīgo fizikālo un tehnisko pamatīpašību dēļ (cita starpā izmeklēšanā tika noteikts, ka tā ir spēja ģenerēt elektroenerģiju no saules gaismas) tika nolemts plāksnītes izslēgt no attiecīgā ražojuma definīcijas un tādējādi — no šīs izmeklēšanas jomas. 2.3.2. Fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības un galīgais izmantojums (47) Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka izmeklēšanu nevar attiecināt uz diviem ražojumiem ar atšķirīgām fizikālajām, ķīmiskajām un tehniskajām īpašībām un ka tāpēc attiecībā uz moduļiem, elementiem un plāksnītēm būtu jāveic atsevišķas izmeklēšanas. Tās arī apgalvoja, ka nav skaidrs, vai izmeklēšana attiecas uz vienu vienotu ražojumu vai diviem atsevišķiem ražojumiem, tāpēc tām neesot iespējams pilnībā aizstāvēt savas intereses. (48) Elementu un moduļu ražošana ir viens vienots ražošanas process, bet atšķiras ražošanas posmi. Elementi ietekmē gatavā ražojuma (t. i., moduļu) īpašības. Izmeklēšanā tika pierādīts, ka elementu ražošana ir tieši paredzēta vienīgi moduļu izgatavošanai; moduļiem un elementiem ir vienādas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības (kas ir atkarīgas no izmantotā izejmateriāla) un vienāds pamata galīgais izmantojums, proti, tos pārdod iebūvēšanai saules FE sistēmās. Moduļu jauda ir tieši saistīta ar elementu jaudu. (49) Paziņojumā par procedūras sākšanu ir skaidri teikts, ka izmeklējamais ražojums ir moduļi un elementi. Tāpēc ieinteresētās personas, pamatojoties uz definēto attiecīgo ražojumu, varēja pilnībā aizstāvēt savas intereses. Pamatojoties uz to, šie argumenti tika noraidīti. 2.3.3. Atšķirīga nomenklatūra (50) Tika arī apgalvots, ka moduļus un elementus nevar uzskatīt par vienotu ražojumu, jo tiem ir vairāki atšķirīgi astoņu ciparu KN kodi, sešu ciparu apakšpozīcija un četru ciparu HS pozīcija. Šajā ziņā tiek norādīts, ka gan elementus, gan moduļus var deklarēt ar muitas pozīciju 8541 40 90, bet muitas pozīcijas 8501 apakšpozīcijas paredzētas elektroenerģijas ģeneratoriem vispār, nevis konkrēti tikai saules enerģijas ražojumiem. Pamatojoties uz to, šis arguments tika noraidīts. 2.3.4. Elementu pievienotā vērtība (51) Vairākas personas apgalvoja, ka elementu pārveidošanas procesā radītā pievienotā vērtība veido lielāko daļu no moduļa vērtības un tāpēc elementi jāuzskata par atsevišķu ražojumu. (52) Izmeklēšanā tika atklāts, ka elementu ražošana ir ražošanas procesa tehnoloģiski vissarežģītākā daļa. Tomēr tajā tika arī atklāts, ka minētie divi apstrādes posmi ir savstarpēji saistīti un ka pievienotā vērtība nav koncentrēta konkrētā ražošanas procesa posmā, bet ir sadalīta visā ražošanas procesā. Pamatojoties uz to, šis apgalvojums tika noraidīts. 2.3.5. Atsevišķi tirgi (53) Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka moduļiem un elementiem ir atsevišķi tirgi un tāpēc minētie ražojumi būt jāuzskata par atšķirīgiem ražojumiem — to pierādot arī fakts, ka daudzi ražotāji nav vertikāli integrēti. (54) Moduļus un elementus nevar uzskatīt par atsevišķiem ražojumiem, kuru cenu svārstības ir atkarīgas tikai no tirgus faktoriem. Faktiski to cenas ir cieši savstarpēji saistītas, un tās ietekmē polisilīcija cena. Līdzīgi, kā paskaidrots 49. apsvērumā, attiecīgais ražojums tiek ražots vienotā ražošanas procesā, kam ir dažādi posmi. Tas, ka daži ražotāji nav vertikāli integrēti, ir tikai darījumu lēmumu un apjomradītu ietaupījumu dēļ un nemaina šo secinājumu. Pamatojoties uz to, šis arguments tika noraidīts. 2.3.6. Galīgais izmantojums un savstarpējā aizstājamība (55) Vairākas ieinteresētās personas apgalvoja, ka moduļi un elementi jāuzskata par atšķirīgiem ražojumiem, ņemot vērā to, ka tiem ir atšķirīgs galīgais izmantojums un ka tie nav savstarpēji aizstājami. (56) Kā norādīts iepriekš, izmeklēšanā tika atklāts, ka elementu un moduļu ražošanas process ir vienots ražošanas process un ka tāpēc jautājums par vienota ražošanas procesa dažādu posmu savstarpējo aizstājamību nav aktuāls. Turklāt moduļiem un elementiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, proti, saules gaismas pārveidošana elektroenerģijā, tāpēc tos nevar izmantot citiem mērķiem. 2.3.7. Izplatīšanas kanāli (57) Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka moduļiem un elementiem nav vieni un tie paši izplatīšanas kanāli, tādēļ tie nebūtu uzskatāmi par vienu vienotu ražojumu. Izmeklēšana tika atklāts, ka moduļus un elementus var izplatīt pa dažādiem vai līdzīgiem izplatīšanas kanāliem. Tomēr galvenie kritēriji vienota ražojuma definēšanā ir vienas un tās pašas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības un galīgais izmantojums. Tāpēc, ņemot vērā 47.–49. apsvērumu, tika secināts, ka atšķirīgi izplatīšanas kanāli nav uzskatāmi par noteicošu faktoru. Tāpēc šis arguments būtu jānoraida. 2.3.8. Patērētāju uztvere (58) Tika apgalvots, ka moduļi un elementi būtiski atšķiras patērētāju priekšstatu līmenī un tādēļ tie nav uzskatāmi par vienu vienotu ražojumu. (59) Līdzīgi kā norādīts iepriekš, galvenie kritēriji vienota ražojuma definēšanā ir vienas un tās pašas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības un galīgais izmantojums. Tāpēc, ņemot vērā 47.–49. apsvērumu, tiek secināts, ka atšķirīga patērētāju uztvere nav uzskatāma par noteicošu faktoru. Tāpēc šis arguments būtu jānoraida. 2.3.9. Atsevišķa izmeklēšana attiecībā uz elementiem un moduļiem (60) Ieinteresētās personas atkārtoti apgalvoja, ka elementi un moduļi nav vienots ražojums, un tādēļ tie jāizvērtē atsevišķi. Tomēr, pretēji plāksnītēm, elementiem un moduļiem ir viena un tā pati pamatīpašība, t. i., spēja ģenerēt elektroenerģiju no saules gaismas. Tāpēc šie argumenti tika noraidīti. (61) Pēc informācijas galīgās izpaušanas viens eksportētājs apgalvoja, ka elementi paši par sevi nevar ražot elektroenerģiju. Tika apgalvots, ka tiem ir jābūt integrētiem moduļos, lai ražotu elektroenerģiju. Tomēr katrs elements pats par sevi var no saules gaismas ģenerēt elektroenerģiju, kuras jauda parasti ir aptuveni 4W. Lai gan šī jauda var nebūt pietiekama vairākumam lietojumu, kam nepieciešams samontēt daudzus elementus moduļos, tas nenozīmē, ka elements pats par sevi nevar ģenerēt elektroenerģiju. (62) Pēc informācijas galīgās izpaušanas viens eksportētājs arī apgalvoja, ka elementi ir ne tikai cits moduļu veids, bet gan pilnīgi atšķirīgs ražojums. Elements patiešām ir moduļa galvenā sastāvdaļa. Elements kā galvenā sastāvdaļa noteikti nav “pilnīgi atšķirīgs ražojums”, jo moduļiem un elementiem ir vienas un tās pašas pamatīpašības, proti, tie ģenerē elektroenerģiju no saules gaismas, kā norādīts 60. apsvērumā iepriekš. (63) Tā pati persona turklāt apgalvoja, ka atšķirība starp elementiem un moduļiem tika ņemta vērā, veicot Savienības ražotāju un Ķīnas eksportētāju izlasi. Tādēļ moduļiem un elementiem būtu jānosaka atšķirīgas maksājumu likmes. Šajā ziņā tiek apstiprināts, ka atšķirība starp moduļiem un elementiem patiešām tika ņemta vērā, atlasot Savienības ražotājus un Ķīnas eksportētājus, kā norādīts antidempinga pagaidu regulas 10. un 14. apsvērumā. Tomēr tas tika darīts vienīgi tādēļ, lai nodrošinātu, ka izlase ir reprezentatīva, un tas nenozīmē, ka elementi un moduļi nebūtu jāuzskata par vienotu attiecīgo ražojumu vai ka elementiem un moduļiem būtu jānosaka atsevišķas maksājumu likmes. Patiešām, lai nodrošinātu, ka izlase ir reprezentatīva attiecībā uz visiem ražojumu veidiem, veicot atlasi, bija svarīgi nošķirt elementus un moduļus. Turklāt, ņemot vērā, ka bija zināma nenoteiktība par to, vai elementi un moduļi būtu jāuzskata par vienu ražojumu vai arī par diviem atsevišķiem ražojumiem, bija nepieciešams nodrošināt reprezentativitāti attiecībā uz abiem iespējamajiem variantiem. (64) Ražotāji eksportētāji apgalvoja, ka tas, ka saistības ietver dažādas minimālās importa cenas un apjomus attiecībā uz elementiem un moduļiem, iespējams, apstiprina, ka moduļi un elementi ir atsevišķi ražojumi, par kuriem nepieciešams veikt atsevišķu izmeklēšanu. Tomēr atšķirīgās minimālās importa cenas ir liecina tikai par to, ka elementi un moduļi ir dažādas ražojumu veidu grupas, ko pārdod par atšķirīgām cenām. Tādēļ ir nepieciešams noteikt atšķirīgas cenas, lai minimālās importa cenas būtu jēgpilnas. (65) Arī fakts, ka elementi un moduļi ir atsevišķas produktu veidu grupas, pats par sevi nav nozīmīgs attiecīgā ražojuma definēšanai. Attiecīgā ražojuma definēšanai ir būtiski, ka ražojumiem ir vienas un tās pašas pamatīpašības un galīgais izmantojums, kā tas ir moduļu un elementu gadījumā, kā norādīts attiecīgi 46. un 71. apsvērumā. (66) ĶV apgalvoja, ka novērtējumā par to, vai elementi un moduļi ir vienots attiecīgais ražojums, netika ņemti vērā vairāki kritēriji, ko Apelācijas institūcija noteica lietā EC – Asbestos[6]. Minētie kritēriji ir izmantoti “līdzīgā ražojuma”, bet ne attiecīgā ražojuma definēšanā. Citiem vārdiem, minētie kritēriji ir jāizmanto, lai definētu līdzīgo ražojumu, piemēram, līdzīgo ražojumu, ko ražo Savienības ražošanas nozare un ko vēlāk salīdzina ar attiecīgo ražojumu, ko eksportē Ķīnas ražotāji eksportētāji. Tādēļ minētie kritēriji nav piemēroti attiecīgā ražojuma definēšanai. Jebkurā gadījumā iestādes norāda, ka, piemērojot lietā EC – Asbestos izmantotos kritērijus attiecīgā ražojuma definēšanai šajā lietā, nebūtu panākts citāds rezultāts. Pirmais un otrais kritērijs (īpašības, raksturs un kvalitāte, respektīvi, galīgais izmantojums) atbilst iepriekšējos apsvērumos minētajiem kritērijiem par fizikālajām, ķīmiskajām un tehniskajām īpašībām un galīgajam izmantojumam. Trešais kritērijs (patērētāju gaume un paradumi) šajā lietā nav patiesi lietderīgs, jo elementi ir moduļu galvenā sastāvdaļa; attiecībā uz ceturto kritēriju –tarifu klasifikācija – tiek norādīts, ka gan elementus, gan moduļus var deklarēt muitas pozīcijā 8541 40 90, bet muitas pozīcijas 8501 apakšpozīcijas paredzētas elektroenerģijas ģeneratoriem vispār, nevis konkrēti tikai saules enerģijas ražojumiem. (67) Citas ieinteresētās personas apgalvoja, ka Tiesas iepriekšējās lietās[7] izstrādāto kritēriju objektīva piemērošana liek secināt, ka moduļi un elementi ir atšķirīgi ražojumi. Šajā ziņā tiek norādīts, ka Tiesa tikai norādīja vairākus kritērijus, ko var ņemt vērā, tomēr nav pienākums izmantot visus kritērijus visās lietās, jo ne visi no tiem var būt atbilstoši. Minētie kritēriji ir novērtēti antidempinga pagaidu regulas 27.–39. apsvērumā, un tika konstatēts, ka vairāki kritēriji šajā lietā nav atbilstoši. Lietā Brosmann novērtējums par to, vai pie “attiecīgā ražojuma” pieskaitāmi dažādu apavu veidi, arī tika veikts, pamatojoties tikai uz trim kritērijiem, kuri tika atzīti par atbilstošiem. Tā kā ieinteresētās personas nesniedza pamatojumu par to, kādēļ kritēriju objektīva piemērošana liek secināt, ka moduļi un elementi ir atsevišķi ražojumi, šo argumentu nevar pieņemt. (68) Turklāt jāatgādina, ka elementiem un moduļiem ir viens un tas pats galvenais galīgais izmantojums, proti, tos pārdod iebūvēšanai saules FE sistēmās. Moduļu jauda ir tieši saistīta ar elementu jaudu, kā norādīts antidempinga pagaidu regulas 28. apsvērumā. (69) Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka, ņemot vērā, ka no ražojuma klāsta ir izslēgtas plāksnītes, un būtiskās apstrādes dēļ, kas jāveic, lai no elementiem izgatavotu moduļus, apgalvojums, ka elementiem un moduļiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, arī ir atspēkots. Tiek arī apgalvots, ka novērtējums par to, vai moduļiem un elementiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, balstās uz pieņēmumu, ka plāksnītēm, moduļiem un elementiem ir viens un tas pats ražošanas process. (70) Pirmkārt, secinājums, ka novērtējums par to, vai moduļiem un elementiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, balstās uz ražošanas procesu, ir kļūdains. Lai gan abi apgalvojumi patiešām ir ietverti antidempinga pagaidu regulas vienā apsvērumā, proti, 36. apsvērumā, tas nenozīmē, ka šis viens secinājums balstās uz otru pieņēmumu. Vārds “turklāt”, kas atdala divus apgalvojumus, skaidri norāda, ka otrais apgalvojums nav balstīts uz pirmo. Turklāt abi apgalvojumi attiecas uz atsevišķiem jautājumiem saistībā ar virsrakstu “Galīgais izmantojums un savstarpējā aizstājamība”. Pirmais apgalvojums par ražošanas procesu attiecas uz savstarpējo aizstājamību, bet otrais apgalvojums – uz galīgo izmantojumu. Tādēļ pamatā esošais pieņēmums, ka novērtējums par to, ka moduļiem un elementiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, balstās uz pieņēmumu, ka plāksnītēm, moduļiem un elementiem ir viens un tas pats ražošanas process, neatbilst patiesībai. (71) Attiecībā uz elementu un moduļu faktisko galīgo izmantojumu ieinteresētās personas neapstrīd, ka moduļus un elementus pārdod iebūvēšanai saules FE sistēmās. Tādēļ secinājums, ka moduļiem un elementiem ir viens un tas pats galīgais izmantojums, tiek apstiprināts. 2.3.10. Plānkārtiņu ražojumi (72) Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka attiecīgā ražojuma definīcijā būtu jāiekļauj plānkārtiņu FE ražojumi, norādot, ka tiem ir vienas un tās pašas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās pamatīpašības un viens un viens un tas pats pamata galīgais izmantojums. (73) Plānkārtiņu FE ražojumi ir skaidri izslēgti no ražojuma definīcijas (sk. 40. apsvērumu). Plānkārtiņu FE ražojumiem patiešām ir atšķirīgas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības salīdzinājumā ar attiecīgo ražojumu. Tos ražo atšķirīgā ražošanas procesā un ne no kristāliskā silīcija, kas ir galvenā izejviela moduļu un elementu ražošanā. Tiem ir mazāka pārveidošanas efektivitāte, mazāka jauda vatos, tāpēc tie nav piemēroti tādiem pašiem lietojumiem kā attiecīgais ražojums. Pamatojoties uz to, šie argumenti tika noraidīti. 2.3.11. Pusfabrikāti (74) Tika arī apgalvots, ka elementi būtu jāuzskata par pusfabrikātiem, savukārt moduļi ir gatavie ražojumi, un tāpēc tie nebūtu uzskatāmi par vienu vienotu ražojumu. (75) Kā norādīts iepriekš, galvenie kritēriji vienota ražojuma definēšanā ir vienas un tās pašas fizikālās, ķīmiskās un tehniskās īpašības un galīgais izmantojums. Tāpēc, ņemot vērā 47.–49. apsvērumu, tiek secināts, ka atšķirība starp pusfabrikātiem un gataviem ražojumiem nav uzskatāma par noteicošu faktoru. Tāpēc šis arguments būtu jānoraida. 2.3.12. Ar saules enerģiju darbināmas uzlādes ierīces (76) Viena ieinteresētā persona pieprasīja, lai no ražojuma definīcijas tiktu izslēgti saules enerģijas paneļi, kas paredzēti tikai 12 V akumulatoru lādēšanai, pamatojoties uz to, ka to galīgais izmantojums atšķiras no pieslēgšanai tīklam paredzēto moduļu galīgā izmantojuma, jo šādiem saules enerģijas paneļiem ir daudz mazāka jauda vatos un tāpēc tie nav piemēroti pieslēgšanai tīklam. (77) Kā norādīts paziņojumā par procedūras sākšanu, izmeklējamais ražojums neietver ar saules enerģiju darbināmas uzlādes ierīces, kas sastāv mazāk nekā no sešiem elementiem, ir pārnēsājamas un nodrošina elektroenerģiju ierīcēm vai uzlādē akumulatorus. Moduļiem, kas sastāv vairāk nekā no sešiem elementiem un kas paredzēti tikai akumulatoru uzlādēšanai, ir tādas pašas pamatīpašības un jauda kā pieslēgšanai tīklam paredzētiem moduļiem. Tiem izmanto tukšgaitas spriegumu, kas ir mazāks nekā tas, kuru izmanto pieslēgšanai tīklam paredzētiem moduļiem. Neraugoties uz šo atšķirību, izmeklēšanā tika atklāts, ka šā veida moduļus var pieslēgt tīklam. Zemāku spriegumu var vienkārši kompensēt, palielinot elementu izmērus un/vai skaitu. Tāpēc moduļi, kas paredzēti akumulatoru uzlādēšanai un kas sastāv vairāk nekā no sešiem elementiem, ir iekļauti attiecīgā ražojuma definīcijā. (78) Ieinteresētās personas arī apgalvoja, ka definīcija “ar saules enerģiju darbināmas uzlādes ierīces, kas sastāv no mazāk nekā sešiem elementiem”, ir pārāk šaura un būtu jāattiecina uz ražojumiem ar līdzīgu funkciju, uz ko neattiecas šī definīcija, piemēram, uz līdzīga izmēra ražojumiem, kur izmanto lielāku skaitu mazāku elementu. (79) Turklāt ieinteresētās personas apgalvoja, ka definīcija “silīcija FE ražojumi, kas pastāvīgi integrēti elektroprecēs”, ir pārāk šaura, jo izslēgtas tiek tikai gatavās elektropreces, bet saules enerģijas komponenti, ko paredzēts integrēt elektroprecēs, ne vienmēr ir izslēgti. (80) Patiesi, analizējot argumentus, ko minēja vairākas ieinteresētās personas, tika atklāts, ka šādu ražojumu izslēgšanai pareizāk ir izmantot kritēriju, kas pamatots ar tehniskajiem standartiem, nevis elementu skaitu. Proti, tika konstatēts, ka ražojumi, kas būtu jāizslēdz no pasākumu jomas, pareizāk definēti starptautiskajā standartā “IEC 61730-1 C piemērošanas klase”. (81) Pēc informācijas galīgās izpaušanas tika saņemtas piezīmes par izslēgšanu, pamatojoties uz iepriekš minēto starptautisko standartu. Tika apgalvots, ka tā vietā, lai izmantotu minēto standartu, izslēgšanai būtu pareizāk izmantot sprieguma un jaudas kritēriju, proti, jāizslēdz “moduļi vai paneļi, kam spriegums nepārsniedz 50 V (līdzstrāva) un jauda nepārsniedz 50 W un kas paredzēti vienīgi tiešai lietošanai akumulatoru uzlādei ar tādam pašām sprieguma un jaudas īpašībām”. Šo iebildumu varēja pieņemt, un izslēgšana ir galīgi noteikta atbilstoši minētajai definīcijai. 2.3.13. Jumtā integrēti saules enerģijas moduļi (82) Cita ieinteresētā persona apgalvoja, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi būtu jāizslēdz no izmeklējamā ražojuma klāsta, jo tajos saules enerģijas moduļa funkcijas ir apvienotas ar jumta dakstiņu vai šīfera funkcijām. Kā tādi tie nav savstarpēji tieši aizstājami ar standarta saules enerģijas moduli. (83) Tomēr izmeklēšanā tika atklāts, ka gan standarta moduļiem, gan jumtā integrētiem saules enerģijas moduļiem ir jāatbilst vieniem un tiem pašiem elektroenerģijas standartiem. Lai gan jumtā integrētos saules enerģijas moduļus nevar vienkārši aizstāt ar standarta moduļiem, tos var aizstāt ar standarta moduļiem, ko papildina jumta dakstiņi vai šīferis. Tāpēc šiem ražojumiem ir viena un tā pati tehniskā pamatīpašība, proti, spēja ģenerēt elektroenerģiju no saules gaismas. Papildu funkcijas (ko citos gadījumos nodrošina jumta segums) nav uzskatāmas par būtiskām, un to dēļ jumtā integrētie saules enerģijas moduļi nav jāizslēdz no ražojuma klāsta. (84) Pēc informācijas galīgās izpaušanas tā pati ieinteresētā persona apgalvoja, ka fakts, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi un standarta saules enerģijas moduļi nav abpusēji savstarpēji aizstājami, liecina par to, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi būtu jāizslēdz no pasākumu jomas, un atsaucās uz lietu par apaviem[8] vispārīgi un speciālo tehnoloģiju vieglatlētikas apaviem (special technology athletics footwear – “STAF”) konkrētāk. Tomēr STAF izslēgšanai bija daudzi iemesli, un Vispārējā tiesa lietā Brosmann[9] to, ka nav divpusējas savstarpējas aizstājamības, pašu par sevi neuzskatīja par pietiekamu pamatu, un tas apstiprina, ka ļoti atšķirīgus ražojumus, piemēram, pilsētas apavus un pārgājienu apavus, vienā antidempinga izmeklēšanā patiešām var uzskatīt par attiecīgo ražojumu, neraugoties uz to atšķirībām. (85) Turklāt ieinteresētā persona apgalvoja, ka tas, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi ES netiek ražoti un ka ieinteresētajai personai pieder intelektuālā īpašuma tiesības, pierāda, kā apgalvo ieinteresētā puse, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi ir inovatīvi un atšķiras no jebkuriem citiem ražojumiem. Tomēr, atkārtoti atsaucoties uz ieinteresētās personas minēto apavu lietu, Vispārējā tiesa Brosmann lietā noteica, ka attiecībā uz šā veida apavu Kopienas ražošanas neesamību un patenta esamību, ir jākonstatē, ka tiem nav izšķirošas nozīmes[10]. Tādējādi minētajā lietā pēc patentētas tehnoloģijas ražoti apavi tika uzskatīti par attiecīgo ražojumu. (86) Ieinteresētā persona arī apgalvoja, ka jumtā integrēti saules enerģijas moduļi būtu jāizslēdz no attiecīgā ražojuma definīcijas, jo tos pārdod par ievērojami augstākām cenām nekā standarta moduļus. Arī apavu lietā STAF, ko pārdod par cenu, kura augstāka par konkrētu cenu, tika izslēgti no attiecīgā ražojuma definīcijas. Šajā sakarā ir jānorāda, ka jumtā integrētos saules enerģijas moduļos saules enerģijas moduļa funkcijas ir apvienotas ar jumta dakstiņu vai šīfera funkcijām, kā norādīts 83. apsvērumā. Tādēļ nav jēgpilni salīdzināt cenas, jo papildu funkcijas dēļ cena, protams, ir augstāka. (87) Atbildot uz šo argumentu, ieinteresētā persona apgalvoja, ka, pamatojoties uz šo argumentāciju, vispār nebūtu iespējams atsaukties uz cenu atšķirībām kā papildu rādītāju, kas garantē izslēgšanu no ražojuma klāsta. Tomēr šāda interpretācija ir pārāk plaša. Iepriekšējā apsvērumā ir norādīts tikai tas, ka šajā konkrētajā gadījumā, kurā jumtā integrētos moduļos apvienotas attiecīgā ražojuma funkcijas un vēl kāda produkta (šajā gadījumā – jumta dakstiņu vai šīfera) funkcijas, cena, protams, nav jēgpilna. Tas nekādā gadījumā nenozīmē, ka citos gadījumos cenu atšķirība nevar būt lietderīgs rādītājs, lai noteiktu, vai ražojums būtu jāizslēdz no attiecīgā ražojuma definīcijas. (88) Visbeidzot, ieinteresētā persona apgalvoja, ka tās jumtā integrētu saules enerģijas moduļu piegādātājam būtu jāļauj pievienoties minimālās cenas saistībām. Tomēr šķiet, ka Ķīnas eksportētājs nesadarbojās izmeklēšanā, un kā uzņēmumam, kas nesadarbojās, tam nav tiesību piedalīties saistībās. Tādēļ šīs prasības nevar pieņemt. 2.3.14. Monokristāliskie un multikristāliskie elementi (89) Viena ieinteresētā persona apgalvoja, ka Savienībā netiek ražoti monokristāliski elementi un ka tās monokristālisko elementu eksports nekonkurē ar ES ražošanas nozari. Tomēr izmeklēšanā tika atklāts, ka patiesībā monokristāliski elementi Savienībā tiek ražoti. Tāpēc šis arguments tiek noraidīts. Katrā ziņā Vispārējā tiesa Brosmann lietā lēma, ka tas, vai Kopienā tiek ražots konkrēts ražojuma veids, nav izšķiroši. 2.3.15. Klauzula “nosūtīts no” (90) Dažas ieinteresētās personas apgalvoja, ka izmeklēšanas attiecināšana uz ražojumiem, kas “nosūtīti no” ĶTR, nav pamatota, jo, procedūru sākot, tā attiecās tikai uz ĶTR izcelsmes ražojumiem. (91) Tomēr no ĶTR nosūtītās preces tika iekļautas jau sākšanas posmā. Paziņojuma par procedūras sākšanu 5. punktā ir norādīts, ka “uzņēmumus, kuri nosūta attiecīgo ražojumu no Ķīnas Tautas Republikas, bet uzskata, ka šis eksports daļēji vai pilnībā nav Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes, aicina iesaistīties izmeklēšanā un iesniegt attiecīgo informāciju”. Tāpēc ir skaidrs, ka visiem uzņēmumiem, kas nosūta preces no ĶTR, bija nodrošināta iespēja iesaistīties šajā izmeklēšanā. Turklāt izmeklējamais ražojums bieži ietver komponentus un detaļas, kuru izcelsme ir dažādās valstīs, tāpēc paziņojuma par procedūras sākšanu 5. punktā tika arī paziņots, ka šīs problēmas risināšanai “vajadzības gadījumā tiks pieņemti īpaši noteikumi”. (92) Tāpēc tika uzskatīts, ka visi iesaistītie ekonomikas dalībnieki ir pienācīgi informēti par iespēju, ka attiecīgā gadījumā ir iespējams pieņemt īpašus noteikumus par precēm, kas nosūtītas no ĶTR, un tika aicināti sadarboties izmeklēšanā. Tādējādi izmeklēšanas joma netika paplašināta, iekļaujot tajā ražojumus, kas “nosūtīti no ĶTR”, jo tas bija paredzēts jau sākumā. (93) Pēc informācijas izpaušanas ieinteresētās personas apgalvoja, ka neatkarīgi no noteikumiem paziņojumā par procedūras sākšanu, kas minēti 91. apsvērumā, izmeklēšana attiecās tikai uz precēm, kuru izcelsme ir ĶTR, un tajā netika novērtēta no ĶTR nosūtīto preču ietekme. (94) Šajā sakarā ir jānorāda, ka nolūkā nodrošināt, ka izmeklēšanas laikā tiek novērtētas visas no ĶTR nosūtītās preces, nevis tikai ĶTR izcelsmes preces, tika veikti šādi pasākumi. · Visi uzņēmumi, kas nosūta attiecīgo ražojumu no ĶTR, tika aicināti iesaistīties izmeklēšanā neatkarīgi no preču izcelsmes. · Paziņojuma par procedūras sākšanu A pielikumā eksportētāji tika aicināti sniegt informāciju par visiem uzņēmuma ražotajiem ražojumiem. Šī informācija attiecās ne tikai uz ĶTR izcelsmes precēm. · Pamatojoties uz šo informāciju, kas attiecās uz visu eksportu uz ES neatkarīgi no preču izcelsmes, tika veikta reprezentatīva izlase. · Atlasītie ražotāji saņēma anketu “ražotājiem, kas veic eksportu uz Eiropas Savienību”, un ĶTR tika norādīta kā “attiecīgā valsts”, nevis izcelsmes valsts. Tādēļ bija skaidrs, ka izmeklēšana tika veikta par visām precēm neatkarīgi no to izcelsmes. (95) Pamatojoties uz iepriekš minēto, tiek secināts, ka izmeklēšana attiecās uz visām ĶTR izcelsmes precēm un precēm, kas nosūtītas no ĶTR, un ka izmeklēšanas konstatējumi, tostarp par subsidēšanu un kaitējumu, attiecas uz visām ĶTR izcelsmes precēm un precēm, kas nosūtītas no ĶTR. (96) Pēc informācijas galīgās izpaušanas ieinteresētās personas apgalvoja, ka sūdzībā ietverti tikai prima facie pierādījumi par ĶTR izcelsmes saules enerģijas paneļu importu, nevis preču importu, kas nosūtītas no ĶTR. Šajā sakarā ir jāprecizē, ka sūdzība patiešām attiecās uz precēm “no ĶTR”, ko var redzēt uz pieteikuma iesniedzēja iesniegtās vāka lapas, uz kuras ir zīmogs. Pirms minētās lapas lietas dokumentos ir vēl viena lapa, kurā patiešām lietots formulējums “Ķīnas Tautas Republikas izcelsme”. Taču tā nebija daļa no sūdzības iesniedzēja iesniegtajiem dokumentiem, bet gan to Komisijas dienesti pievienoja kā vāka lapu, izmantojot izmeklēšanas nosaukumu, nevis atkārtojot sūdzības virsrakstu. Tādēļ ir uzskatāms, ka sūdzība attiecās uz visām precēm no ĶTR neatkarīgi no tā, vai to izcelsme ir ĶTR vai nē. (97) Ķīnas ražotāji eksportētāji apgalvoja arī, ka nevar pamatoti uzskatīt, ka ražotāji eksportētāji trešās valstīs zināja, ka uz viņu ražojumiem arī var attiekties izmeklēšana. Šajā sakarā jānorāda, ka pasākumi neattiecas uz precēm, kas atrodas tranzītā GATT V panta izpratnē. Tādēļ uz ražotājiem eksportētājiem, kas nedarbojas ĶTR, pasākumi neattiecas. Turklāt ražotāji eksportētāji trešajās valstīs nepieteicās saistībā ar jautājumu, ka uz viņu eksportētajiem ražojumiem attiecas pasākumi. (98) Tie paši ražotāji eksportētāji apgalvoja, ka ražotāji eksportētāji trešajās valstīs netika aicināti pieteikties, un tiem netika dota iespēja pierādīt, ka viņu ražojumi netiek subsidēti. Iestādes uzskata, ka uz minētajiem ražotājiem eksportētājiem, kas neveic darbības ĶTR, pasākumi neattiecas, jo viņu preces, ja tās nosūta no ĶTR, atradīsies tranzītā. Visi pārējie ražotāji eksportētāji paziņojumā par procedūras sākšanu tika informēti, ka viņu darbība ir izmeklēšanas priekšmets. 2.3.16. Secinājums (99) Ņemot vērā iepriekšminēto, tiek galīgi definēts ražojuma klāsts: Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes vai no tās nosūtītu kristāliskā silīcija FE moduļi vai paneļi un tāda veida elementi, ko izmanto kristāliskā silīcija FE moduļos vai paneļos, ja vien tie neatrodas tranzītā GATT V panta izpratnē. Elementu biezums nepārsniedz 400 mikrometrus. Uz ražojumu pašlaik attiecas KN kodi: ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 un ex 8541 40 90. (100) No attiecīgā ražojuma definīcijas ir izslēgti šādi ražojuma veidi: – ar saules enerģiju darbināmas uzlādes ierīces, kas sastāv mazāk nekā no sešiem elementiem, kuras ir pārnēsājamas un nodrošina elektroenerģiju ierīcēm vai uzlādē akumulatorus; – plānkārtiņas fotoelektriskie ražojumi; – kristāliskā silīcija fotoelektriskie ražojumi, kas ir pastāvīgi integrēti tādās elektriskajās ierīcēs, kuru funkcija nav enerģijas ražošana un kuru patērēto elektroenerģiju ražo integrētais(-ie) kristāliskā silīcija fotoelektriskais(-ie) elements(-i). – moduļi vai paneļi, kam spriegums nepārsniedz 50 V (līdzstrāva) un jauda nepārsniedz 50 W un kas paredzēti vienīgi tiešai lietošanai akumulatoru uzlādei ar tādam pašām sprieguma un jaudas īpašībām. 3. SUBSIDĒŠANA (101) Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka ĶTR spēcīgi subsidē fotoelektrisko nozari (“FE nozare”), un atsaucās uz vairākiem politikas un plānošanas dokumentiem, kā arī tiesību aktiem, kas ir pamatā valsts atbalstam šai nozarei. Komisija izskatīja un analizēja sūdzībā minēto dokumentus, kā arī citus dokumentus, ko izmeklēšanas gaitā iesniedza ĶV un izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji, un secināja, ka daudzi no tiem patiesi liecina, ka FE nozare ĶTR izmanto preferenciālu režīmu daudzās jomās. (102) ĶV ir iekļāvusi FE nozari “stratēģisko” nozaru sarakstā 12. piecgades plānā[11]. ĶV arī pieņēma īpašu plānu saules fotoelektriskajai nozarei (saistībā ar galveno 12. piecgades plānu), t. i., 12. piecgades plānu saules fotoelektriskajai nozarei. Šajā plānā ĶV paudusi atbalstu “svarīgākajiem uzņēmumiem”[12] un “galvenajiem uzņēmumiem”[13], apņemoties “veicināt dažādu fotoelektriskās nozares atbalsta politikas virzienu īstenošanu”[14] un “formulēt vispārēju atbalsta politikas virzienu sagatavošanu rūpniecības, finanšu un nodokļu jomā [..]”[15] . Valsts padomes lēmumā Nr. 40 teikts, ka ĶV aktīvi atbalstīs jaunas enerģētikas nozares attīstību un paātrinās saules enerģētikas attīstību[16], tajā uzdots visām finanšu iestādēm sniegt kreditēšanas atbalstu veicināmajiem projektiem (šai kategorijai pieder arī FE projekti) un apsola īstenot “citus prioritārus politikas virzienus, kas atbalsta veicināmos projektus”[17]. Cits Valsts padomes lēmums, kas pieņemts 2010. gada 10. oktobrī, paredz “fiskālās un finanšu politikas atbalsta intensitātes” palielināšanu, mudina finanšu iestādes “paplašināt kreditēšanas atbalstu” un apsola jaunajās stratēģiskajās nozarēs “izmantot fiskālās prioritārās politikas, piemēram, riska kompensēšanu”[18] , un šai kategorijai pieder arī saules FE nozares. Valsts nostādnes zinātnes un tehnoloģiju attīstībai vidējā termiņā un ilgtermiņā (2006.–2020. gadam) solīts “piešķirt prioritāti politikas finansēšanai”, “mudināt finanšu iestādes piešķirt prioritāru kredīta atbalstu lielākajiem valsts zinātnes un tehnoloģiju industrializācijas projektiem”, “mudināt finanšu iestādes uzlabot un nostiprināt finanšu pakalpojumus augsto tehnoloģiju uzņēmumiem” un “īstenot prioritāras nodokļu politikas, lai sekmētu augsto tehnoloģiju uzņēmumu attīstību” [19]. Arī ĶTR Likums par zinātnes un tehnoloģiju progresu paredz vairākus atbalsta pasākumus stratēģiskajām nozarēm, tostarp saules FE nozarei. Cita starpā, tas paredz, ka valsts mudina finanšu iestādes un nodrošina tām pamatnostādnes attiecībā uz atbalstu augsto un jauno tehnoloģiju nozaru attīstībai, piešķirot aizdevumus[20], uzdod politiski orientētām finanšu iestādēm prioritārā kārtā attīstīt augsto un jauno tehnoloģiju nozares, piedāvājot finanšu pakalpojumus[21], paredz “atlaides procentu maksājumiem par aizdevumiem un galvojumus”, ko saņem noteikti uzņēmumi, un “īpašu palīdzību”, ko politiski orientētas finanšu iestādes sniedz valsts atbalstītiem projektiem[22]. Šo pasākumu praktiskā īstenošana ir raksturota turpmāk. 3.1. Ievadpiezīmes (103) ĶV un izlasē iekļautie Ķīnas ražotāji eksportētāji iesniedza atbildes uz anketas jautājumiem un piekrita apmeklējumiem klātienē[23] šo atbilžu pārbaudīšanai. (104) Attiecībā uz ĶV Komisija pēc atbilžu uz anketas jautājumiem analīzes, nosūtīja vēstuli par nepilnībām un pirmspārbaudes vēstuli, un tām sekoja turpmākā korespondence par pārbaudes apmeklējuma darba kārtību. Komisija Ķīnas valdībai deva pietiekami daudz laika, lai sagatavotu un iesniegtu apliecinājumus, kad tas tika pieprasīts un bija pamatoti. Patiesi, Ķīnas valdībai tika piešķirts būtisks termiņa pagarinājums, t. i., 30 papildu dienas, lai atbildētu uz anketas jautājumiem, no kā izrietēja iespējamais 69 dienu termiņš šo atbilžu sniegšanai, un vēl Komisija Ķīnas valdībai deva 25 dienas, lai atbildētu uz vēstuli par nepilnībām. Tādējādi kopumā ĶV rīcībā bija vairāk nekā trīs mēneši, lai iesniegtu Komisijas pieprasīto informāciju. (105) Veicot pārbaudi uz vietas Ķīnas Tirdzniecības ministrijā Pekinā un četrās finanšu iestādēs (Ķīnas Attīstības bankā, Ķīnas Eksporta un importa bankā, Huaxia Bank un SINOSURE), Komisija centās pārbaudīt iesniegto informāciju, pamatojoties uz apliecinošiem dokumentiem, kas tika izmantoti, gatavojot ĶV atbildi saskaņā ar pamatregulas 11. un 26. panta noteikumiem. Tā darot, Komisija provizoriski secināja, ka informācijas un apliecinošo dokumentu trūkums no ĶV neļauj pienācīgi pārbaudīt atbildi uz anketas jautājumiem. Turklāt daļa informācijas netika iesniegta nemaz, lai gan tika īpaši pieprasīta, un uz dažiem jautājumiem vienkārši netika sniegtas atbildes. Tādēļ saskaņā ar pamatregulas 28. panta 1. un 6. punktu ĶV tika informēta par nesadarbošanās sekām. (106) ĶV arī apgalvoja, ka Komisija uzliek nepamatotu slogu ĶV un anketā un tai sekojošā vēstulē par nepilnībām ir pieprasījusi nebūtisku un nevajadzīgu informāciju. (107) Attiecībā uz pieprasīto informāciju tika atzīmēts, ka Komisija pieprasīja tikai to informāciju par sūdzībā minētajiem apgalvojumiem, kas šķita nepieciešama, lai varētu izdarīt pamatotus secinājumus un saglabāt konsekvenci pieprasījumos, lūdzot sniegt vienus un tos pašus datus un informāciju visā izmeklēšanas procesā, kā arī lūdzot ĶV paskaidrot iesniegto informāciju un tās ietekmi uz izmeklētajām shēmām. Proti, Komisija pieprasīja tikai to informāciju, kas bija nepieciešama, lai varētu novērtēt attiecīgajam ražojumam pieejamās subsidēšanas esamību un līmeni saskaņā ar sūdzībā minētajām subsīdiju shēmām. 3.2. Nesadarbošanās (108) Kā minēts 106. apsvērumā, pēc pārbaudes apmeklējumiem uz vietas, kas notika 2013. gada 23. maijā, Komisija informēja ĶV, ka tā izskata faktus, kas pieejami saskaņā ar pamatregulas 28. pantu. Komisija nosūtīja šo vēstuli, jo provizoriski secināja, ka informācijas un pamatojošu pierādījumu trūkums no ĶV neļauj pienācīgi pārbaudīt atbildes uz antisubsidēšanas anketu, vēstuli par nepilnībām un citus dokumentus, ko ĶV iesniegusi šīs procedūras gaitā. Turklāt uzreiz tika konstatēts, ka informācijas daļēji trūka arī atbildēs uz anketas jautājumiem un turpmākajos ĶV iesniegtajos dokumentos, lai gan Komisija to bija īpaši pieprasījusi. Uz dažiem jautājumiem nebija sniegta atbilde. Pieejamo faktu iespējamā piemērošana attiecās uz valdības plāniem, projektiem, dažādiem tiesību aktiem un citiem dokumentiem; preferenciālas politikas aizdevumiem, citu finansējumu, galvojumiem un apdrošināšanu; PBOC apkārtrakstiem; pārbaudēm bankās; eksporta kredīta apdrošināšanu un Sinosure pārbaudēm; demonstrējumu programmu “Zelta saule” (Golden Sun); tiešiem atbrīvojumiem no nodokļiem un to samazināšanas programmām; netiešo nodokļu un importa tarifu programmām; nodrošinātu izejmateriālu par cenu, kas zemāka par pašizmaksu: polisilīciju, alumīnija štancējumus un stiklu; un zemes lietošanas tiesību piešķiršanu. (109) ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē iebilda pret Komisijas sākotnējo nodomu piemērot pamatregulas 28. panta noteikumus, apgalvojot, ka šajā gadījumā nav izpildīti nosacījumi, kas nepieciešami, lai neņemtu vērā iesniegto informāciju vai pat “novērstu informācijas nepilnības”. (110) ĶV apgalvoja, ka “šaubas” attiecībā uz informācijas precizitāti, kas radušās vienīgi tādēļ, ka iesniegto informāciju nav iespējams pārbaudīt tā, lai Komisija būtu “pilnīgi” apmierināta, nedrīkstētu izraisīt šīs informācijas ignorēšanu. Komisija nepiekrita šādam apgalvojumam, jo tas neatbilda patiesībai. Komisija nebūt “neignorē” informāciju tikai tāpēc vien, ka to nav iespējams pārbaudīt, veicot pārbaudes apmeklējumu uz vietas. Tomēr, ja šī informācija un ĶV sniegtie paskaidrojumi tiek atzīti par pretrunīgiem un/vai nepilnīgiem, salīdzinot ar citu informāciju, kas Komisijai pieejama, un vienlaikus nav iespējams to pārbaudīt, veicot pārbaudes apmeklējumu uz vietas, Komisija nevar izmantot šādu informāciju. Atkarībā no ĶV nesadarbošanās pakāpes pienācīga vērība tiek veltīta visiem informatīvajiem dokumentiem. Tiek arī norādīts, ka Komisijai nebija pretenziju pret formātu, kādā informācija tika sniegta, kā apgalvoja ĶV, bet gan pret tās neprecizitāti un/vai nepilnīgumu. (111) ĶV arī apgalvoja, ka daļa no Komisijas pieprasītās informācijas radītu tādu slogu, ka ĶV praktiski nespētu šo informāciju nodrošināt. Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisija pieprasīja tikai to informāciju, kas nepieciešama, lai pārbaudītu sūdzības iesniedzēja apgalvojumus (ko pamatoja prima facie pierādījumi), un deva ĶV pietiekami daudz laika un iespēju šo informāciju iesniegt. Turklāt Komisija ir pilnīgi pārliecināta, ka lielais skaits sūdzības iesniedzēja detalizēto apgalvojumu šajā lietā lika pieprasīt no ĶV ievērojamu informācijas daudzumu. Tomēr, kā izskaidrots iepriekš (104.–107. apsvērumā), prasītā informācija nebija pārmērīga un tās sniegšanai bija atvēlēts pietiekami daudz laika. (112) Vēl ĶV norādīja, ka pastāv atšķirība starp iesniegtās informācijas neņemšanu vērā un saņemtās informācijas papildināšanu ar tobrīd reģistrētiem faktiem. Lai gan Komisija labi apzinās šo atšķirību un darbojas saskaņā ar pamatregulas 28. panta attiecīgajiem noteikumiem, tiek norādīts, ka gadījumos, kad iesniegtā informācija ir pretrunā citai par šo jautājumu Komisijai pieejamai informāciju, minēto informāciju nevar papildināt. Šādos gadījumos (piemēram, kad ir iesniegta informācija par banku īpašumtiesībām) Komisijai ir pienākums izlemt, kura informācija ir ticamāka. To darot, Komisija nodrošina, lai pieejamo faktu izmantošana nebūtu represīva un būtu pamatota ar tobrīd pieejamiem faktiem. (113) ĶV apgalvoja, ka Komisijai nebija pamata uzskatīt, ka ĶV šajā lietā nesadarbojas, un tā vai nu ignorēja, vai arī pārprata savu pienākumu izvērtēt ĶV “praktiskās spējas” sniegt atbildes uz pieprasījumu. ĶV uzskatīja, ka izmeklēšana kopumā ir bijusi tik nevajadzīgi apgrūtinoša, ka vispārējā sadarbība ir kļuvusi neiespējama, turklāt Komisija kā izmeklēšanas iestāde ir pastāvīgi atteikusies sadarboties ar ĶV, lai šo slogu mazinātu. Šāds apgalvojums ir klaji nepareiza faktu interpretācija. Komisija, lai pildītu savus juridiskos pienākumus pēc pienācīgi dokumentētas sūdzības saņemšanas un vienlaikus ievērotu atbilstošo PTO judikatūru, pieprasīja ĶV tikai to informāciju, kas nepieciešama sūdzībā sniegto apgalvojumu pārbaudei un novērtēšanai, ko pamato pietiekami pierādījumi. Anketas pavadvēstulē, kā arī pašā anketā Komisija piedāvāja ĶV palīdzību. Arī vēstulē par nepilnībām ĶV tika aicināta sazināties ar Komisiju, ja tai rodas kādi jautājumi par pieprasīto informāciju. Komisija arī piešķīra neparasti ilgus termiņa pagarinājumus informācijas iesniegšanai (sk. 104. apsvērumu). Turklāt šajā izmeklēšanā Komisija pieprasīja ĶV informāciju par konkrētiem darījumiem tikai attiecībā uz izlasē iekļautajiem eksportētājiem, nevis visiem Ķīnas saules enerģijas paneļu ražotājiem, tādējādi maksimāli sašaurinot prasītās informācijas iespējamo apjomu. Komisija norāda, ka ĶV sapludina argumentus par savu praktisko nespēju iesniegt datus ar citām problēmām. Piemēram, apspriežot apgalvojumu par Komisijas pārmērīgajiem informācijas pieprasījumiem attiecībā uz bankām un finanšu iestādēm, argumentācija tiek pamatota galvenokārt ar apgalvojumiem par sūdzības nepietiekamību, norādot, ka krītotā papīra lietā tā ir pamatota ar “nelikumīgu noteikšanu/testēšanu”. Tāpēc šķiet, ka ĶV sūdzība attiecas uz pierādījumu kvalitāti procedūras sākšanai, nevis uz praktisko spēju iesniegt informāciju. ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē tiešām atkārtoja iepriekšējos iesniegumos minēto apgalvojumu par to, ka daudzu programmu sākšanā nav ievērots pierādījumu slieksnis, kas paredzēts PTO SCM nolīguma 11. panta 2. punktā, un ka, sākot šīs programmas, Komisija pārkāpj PTO SCM nolīguma 11. panta 3. punktu. Komisija jau atbildēja uz minētajiem apgalvojumiem, nosūtot ĶV vēstuli un memorandu, un, tā kā 2013. gada 3. jūnija vēstulē nebija izteikti jauni apgalvojumi, šajā regulā nebija vajadzības vēlreiz aplūkot minētos apgalvojumus. (114) ĶV arī apgalvoja, ka Komisija nav devusi ĶV pietiekami daudz laika, lai atbildētu uz anketas jautājumiem. Tas neatbilst patiesībai. Kā iepriekš paskaidrots 104. apsvērumā, Komisija piešķīra ĶV ievērojamus termiņa pagarinājumus, nodrošinot ĶV maksimālo iespējamo laiku, lai neradītu būtiski negatīvu ietekmi uz procedūras pabeigšanu termiņā. Anketas aizpildīšanai un atbildei uz vēstuli par nepilnībām piešķirtais termiņš bija ievērojami ilgāks par termiņu, kas paredzēts pamatregulas 11. panta 2. punktā. (115) ĶV apgalvoja, ka Komisija ignorējusi tās pieprasījumu pēc palīdzības, kas vajadzīga, lai noteiktu atbilžu uz anketas jautājumiem relatīvo nepieciešamību un novērstu pieejamo faktu nepareizu interpretāciju. Iesniegtajos dokumentos tā atsaucās uz savu pieprasījumu Komisijai izskaidrot konkrētas pieprasītās informācijas mērķi un kādu faktu noteikšanai tā tiks izmantota, lai “nodrošinātu labākās praktiski iespējamās sadarbības spējas, vienlaikus sniedzot visbūtiskāko informāciju”. Komisija pirms faktiskās informācijas saņemšanas tiešām nevar zināt, pie kādiem secinājumiem tā novedīs. ĶV arī apgalvoja, ka Komisija strukturējusi anketu tā, ka “funkcionāli nav iespējams” to aizpildīt, un ka Komisija veikusi “izpētes meklēšanu”. Komisija kategoriski noraida šādus apgalvojumus. Kā skaidrots iepriekš, anketā prasīta tikai tā informācija, kas nepieciešama, lai veiktu noteikšanu. (116) ĶV arī apgalvoja, ka Komisija prasījusi iesniegt dokumentus, kurus saskaņā ar likumu ĶV nedrīkst sagatavot vai uzdot sagatavot, un šajā ziņā atsaucās uz attiecīgiem ES un PTO tiesību aktiem, kur skaidri noteikts, ka ignorēt vajadzētu tikai nepatiesu vai maldinošu informāciju, un norādīja, ka tai nav “praktisku iespēju” sniegt konkrētu informāciju, ko Ķīnas iekšējie tiesību akti stingri aizliedz izpaust kā valsts noslēpumu vai citu iemeslu dēļ. Tā arī apgalvoja, ka attiecīgie PTO ADA un ASCM noteikumi, kas paredz veidus, kā izmeklēšanas iestādēm iespējams iesniegt konfidenciālu informāciju un nodrošināt tās “konfidenciālu apstrādi”, ne vienmēr attiecas uz gadījumiem, kad šī informācija ir jāiesniedz trešās valsts iestādei, šajā gadījumā – ĶV. ĶV arī apgalvoja, ka Komisija pārkāptu ASCM noteikumus, ja atteiktos atzīt juridisko atšķirību starp valdības praktisko spēju sniegt informāciju, ko likums aizliedz publicēt, no vienas puses, un cita veida konfidenciālo informāciju, kam tā var pieprasīt konfidenciālu apstrādi parastajā izmeklēšanas gaitā. (117) Neatkarīgi no nesniegšanas iemesla Komisija nav ignorējusi informāciju, ko ĶV nav iesniegusi, jo nav iespējams ignorēt to, kas nav iesniegts. No otras puses, situācijā, kad ĶV neiesniedz vai neļauj pārbaudīt noteiktu informāciju, bet līdzīga rakstura informācija ir Komisijai pieejama no citiem avotiem (galvenokārt publiski pieejamā informācija vai informācija no ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojās, vai ko iesniegušas dažas bankas klātienes izmeklēšanas laikā), Komisija iekļauj šo informāciju procedūras materiālos un izmanto noteikšanā. Komisija nepiekrīt apgalvojumam, ka PTO ADA un ASCM noteikumi, kas paredz veidus, kā izmeklēšanas iestādēm var iesniegt konfidenciālu informāciju un nodrošināt tās “konfidenciālu apstrādi”, neattiektos uz ĶV. Šajā jautājumā ĶV apgalvoja, ka valdībām būtu jāpiemēro cits sadarbības standarts nekā eksportētājiem un ka valdības statuss garantē tai “pieklājības minimumu”, uz ko eksportētājiem nav tiesību. Komisija tam nepiekrīt attiecībā uz kompensācijas maksājumu izmeklēšanas veikšanu. ĶV ir viena no procedūrā ieinteresētajām personām saskaņā ar pamatregulu, un vienlaikus ĶTR kā “ieinteresētai dalībvalstij” ir saistoši PTO noteikumi un judikatūra. Pamatregulas 28. panta 1. punktā noteikts: “Gadījumos, kad jebkura ieinteresētā puse atsaka piekļuvi vai kā citādi nesagādā vajadzīgo informāciju termiņā, kas noteikts šajā regulā, vai ievērojami kavē izmeklēšanu, pagaidu vai galīgo apstiprinājumu vai noraidījumu drīkst sagatavot, pamatojoties uz pieejamajiem faktiem.” PTO SCM nolīguma 12.7. pantā ir skaidri norādītas valdību (“ieinteresēto dalībvalstu”) nesadarbošanās sekas: “Gadījumos, kad kāda ieinteresētā dalībvalsts vai ieinteresētā puse atsaka piekļuvi informācijai vai citādi nesniedz nepieciešamo informāciju saprātīgā termiņā vai nopietni traucē izmeklēšanu, apstiprinošus vai noraidošus pagaidu vai galīgos lēmumus var pieņemt, balstoties uz rīcībā esošajiem faktiem.” Tādējādi, ja izmeklētāja valsts, šajā gadījumā ES, izmanto savas PTO tiesības kompensācijas maksājuma izmeklēšanā un pieprasa informāciju, kas nepieciešama izmeklēšanai, valdībām un eksportētājiem ir vienādi sadarbības pienākumi. Izmeklēšanas gaitā ĶV bieži atsaucās uz konfidencialitātes noteikumiem kā iemeslu prasītās informācijas nesniegšanai, piemēram, attiecībā uz PBOC apkārtrakstiem pārbaudes nolūkiem. Tiek norādīts, ka, pat ja ĶV, kā tā apgalvoja, “likums aizliedz izpaust šādu informāciju”, tai joprojām ir saistoši PTO pienākumi iesniegt izmeklēšanai nepieciešamo informāciju. Šajā sakarā pašvaldību tiesību akti vai PTO dalībvalsts iekšējie noteikumi nevar atbrīvot valsti no PTO uzliktā pienākuma sadarboties ar izmeklēšanu; šādos konflikta gadījumos ĶV ir pienākums ierosināt veidus, kā nodrošināt piekļuvi informācijai nolūkā veikt atbilstošu pārbaudi. Neatkarīgi no iepriekš teiktā ĶV faktiski nav skaidrojusi šo apgalvojumu un nav sniegusi par to nekādus pierādījumus (piemēram, norādījusi tiesību aktu, kas “aizliedz” izpaust šādu informāciju). (118) Turklāt ĶV apgalvoja, ka 2013. gada 25. marta pirmspārbaudes vēstule nav bijusi pietiekami detalizēta un tajā nav bijuši iekļauti konkrēti jautājumi, kas tiks izskatīti pārbaudes apmeklējumā uz vietas. Šajā ziņā tiek norādīts, ka, lai gan Komisijai nav pienākuma nosūtīt sarakstu ar visiem jautājumiem, kas tiks uzdoti pārbaudes apmeklējumā uz vietas (un Komisija neuzskata šādu prasību par atbilstošu), 2013. gada 25. marta pirmspārbaudes vēstulē bija iekļauts ļoti konkrēts un detalizēts saraksts ar jautājumiem un dokumentiem, kas tiktu izskatīti saskaņā ar pamatregulas 26. panta 3. punktu un PTO prasībām. Tomēr vēstulē bija skaidri norādīts, ka šis saraksts nav galīgs un vajadzības gadījumā var izskatīt arī citus jautājumus un pierādījumus. Šajā jautājumā būtu arī jāpiebilst, ka ĶV pirms pārbaudes neiebilda pret šīs vēstules saturu, lai gan, no otras puses, tā atteicās apspriest dažus punktus, kas vēstulē nebija nepārprotami minēti, piemēram, informāciju par lielākajām ĶTR bankām, Ķīnas Komunistiskās partijas (“ĶKP”) iesaisti dažu banku pārvaldībā vai dažu banku piekļuvi Valsts ārvalstu rezervju pārvaldes ārvalstu valūtas rezervēm, apgalvojot, ka tā nav gatava atbildēt uz jautājumiem par šo tematu. (119) ĶV arī apgalvoja, ka Komisija pārbaudes apmeklējumā uz vietas nav bijusi elastīga un faktiski “noteikusi noilguma termiņu attiecībā uz visiem ĶV izmaiņu pieprasījumiem”. Tāpat tā apgalvoja, ka Komisija nav pieņēmusi nekādus “funkcionālus” risinājumus, ko ĶV piedāvājusi attiecībā uz pārbaudi Valsts statistikas birojā, un atteikusies pagarināt pārbaudi līdz pirmdienai, 2013. gada 22. aprīlim, lai veiktu pārbaudi Valsts statistikas birojā. Turklāt Komisijas ierēdņi faktiski katru darba dienu sākuši pārbaudes ar nokavēšanos, jo, kā apgalvoja ĶV, nav ieradušies laikus. (120) Attiecībā uz šiem apgalvojumiem Komisija uzsver, ka tās ierēdņu elastības pakāpe apmeklējumā uz vietas ir bijusi pilnīga un neapstrīdama. Izņēmuma kārtā Komisijas ierēdņi daudzos gadījumos piedāvājuši pārbaudīt ĶV sameklētos dokumentus un pierādījumus arī krietni pēc attiecīgo tematu slēgšanas un ārpus parastā darba laika. Tā noticis vairākas reizes, pat ja tas nozīmēja, ka ļoti vēlā vakarā ir jādodas uz citiem pārbaudes objektiem un/vai jāatgriežas objektos, kur Komisijas ierēdņi jau bija bijuši un izrādījuši gatavību pārbaudīt dokumentus. Tomēr diemžēl konkrētajos gadījumos ĶV nepieņēma šos piedāvājumus, un tas pamatoti apliecina, ka Komisijas pieprasīto dokumentu neiesniegšanas parastajā darba laikā iemesls nebija laika ierobežojumi vai Komisijas nevēlēšanās tos pārbaudīt. Attiecībā uz pārbaudes apmeklējuma sākuma kavēšanu Komisija atzīmē, ka ierēdņi katru dienu ieradās laikus, taču diemžēl noteiktu kavēšanos radīja ikdienas reģistrācijas procedūras, lai piekļūtu dažādajiem pārbaudes objektiem, kuras pieprasīja ĶV, vai vienkārši ĶV pārstāvju neierašanās, lai pavadītu ierēdņus, kad tie ieradās pārbaudes objektos, un tādēļ ierēdņi bija spiesti gaidīt ilgu laiku pirms sākuma. Komisija arī atzīmē, ka pārbaudes apmeklējumi katru dienu ieilga ilgi pēc parastā darba laika un tieši ĶV atcēla pārbaudes apmeklējuma pēcpusdienas sesiju pirmajā dienā, jo Tehnoloģiju ministrijas pārstāvji nolēma nepiedalīties apmeklējumā (sk. 122. apsvērumu). Faktiski, ja ĶV būtu pieņēmusi visus atkārtotos Komisijas ierēdņu piedāvājumus pārbaudīt dokumentus ārpus darba laika, apmeklējumi būtu bijuši ilgāki, un tā nenotika tikai tāpēc, ka ĶV pilnībā nesadarbojās. (121) ĶV arī apstrīdēja Komisijas praksi pēc attiecīgās pārbaudes sesijas noslēguma nepieņemt jaunus dokumentus un pierādījumus, kam nepieciešama pārbaude. Šajā jautājumā jāpaskaidro, ka Komisijas nodoms nav un nekad nav bijis ignorēt tieši šādi iesniegto informāciju. Komisija ņem vērā visu iesniegto informāciju, analizē tās kvalitāti (piemēram, izrakstus no revidētiem finanšu pārskatiem apstrādā citādi nekā vienkāršu Excel tabulu vai Word dokumentu ar skaitļiem, ko neapliecina oficiāli avoti) un novērtē tās svarīgumu, ņemot vērā faktu, ka šo informāciju nav iespējams pārbaudīt klātienes pārbaudes apmeklējuma laikā. (122) Attiecībā uz sešiem dokumentiem[24], kurus ĶV iesniedza izmeklēšanas gaitā un kuru saturu ĶV atteicās apspriest klātienes pārbaudes apmeklējuma laikā, ĶV apgalvoja, ka Komisijai nav pamata saskaņā ar pamatregulas 28. pantu izmantot pieejamos faktus. Tā arī apgalvoja, ka Komisija nav palīdzējusi ĶV izprast prasību iesniegt šos dokumentus un pierādīt, ka visi attiecīgie dokumenti ir būtiski, neraugoties uz to, ka ĶV “īpaši aicināja Komisiju pirms pārbaudes sākšanas palīdzēt ĶV izprast prasību iesniegt šos dokumentus un pierādīt, ka visi attiecīgie dokumenti ir būtiski”. Šajā ziņā, pirmkārt, tek norādīts, ka visi šie dokumenti tieši attiecas uz attiecīgo nozari[25], tādēļ to iekļaušana pārbaudes jomā bija ļoti būtiska. Otrkārt, ĶV formulējums 2013. gada 11. aprīļa vēstulē Komisijai atšķīrās no redakcijas, kas iekļauta 2013. gada 3. jūnija vēstulē. Faktiski ĶV 2013. gada 11. aprīļa vēstulē apgalvoja, ka minēto dokumentu pārbaude “ir apturēta, ja vien Komisija nevar pārliecinoši pierādīt, kādā mērā šie dokumenti ir uzskatāmi par būtiskiem pašreizējai izmeklēšanai, jo īpaši attiecībā uz apgalvojumiem par subsīdijām”. Tā kā visi šie dokumenti ir tieši saistīti ar attiecīgo nozari un jo īpaši subsīdiju shēmām, piemēram, preferenciālu kreditēšanu vai preferenciālām nodokļu shēmām, kā izriet no teksta, Komisija neizprot, kas vēl papildus būtu jāpievieno, lai pamatotu to būtiskumu. Komisija ir pārsteigta, ka ĶV neinformēja par problēmām ar šo dokumentu būtiskumu laikā, kad tie tika iesniegti, bet tikai pēc tam, kad Komisija pieprasīja paskaidrojumus. (123) Komisija 2013. gada 23. maija vēstulē norādīja, ka nevar pārbaudīt lielāko daļu iesniegtās informācijas, salīdzinot to ar oriģinālajiem dokumentiem un datu avotu, kas izmantots, gatavojot ĶV atbildes attiecībā uz informāciju par ĶTR finanšu tirgu un finanšu iestādēm. ĶV iebilda, ka, ņemot vērā “ļoti vispārīgos un nekonkrētos citātus”, Komisija nav devusi ĶV iespēju iesniegt jēgpilnas piezīmes un tādējādi neļauj ĶV pietiekami izmantot tiesības uz aizstāvību. Šis apgalvojums neatbilst patiesībai. Anketā Komisija uzdeva ļoti konkrētus jautājumus un saskaņā ar daudzu izmeklēšanas iestāžu parasto praksi mēģināja pārbaudīt ĶV atbildes klātienes pārbaudes apmeklējuma laikā. (124) Atbildē uz anketas jautājumiem ĶV konkrēti apgalvoja, ka “aizdevumi attiecīgai nozarei veido ļoti nelielu daļu no kopējā piešķirto aizdevumu apjoma. Piemēram, dažas bankas ir minējušas savā pielikuma anketā, ka aizdevumi, kas piešķirti attiecīgai nozarei, veido mazāk nekā 1 % kopējā aizdevumu apjoma.” Pārbaudes apmeklējuma laikā ĶV nespēja pamatot šo apgalvojumu ar pierādījumiem un vienkārši aicināja Komisiju vērsties pie bankām. (125) Komisija arī pieprasīja statistiku par aizdevumiem attiecīgai nozarei. ĶV apgalvoja, ka tai nav šādu reģistru. Kad Komisija interesējās, vai ĶV ir mēģinājusi apkopot šādu statistiku un pieprasīt informāciju no bankām, CBRC (Banku regulators ĶTR), kas oficiāli piedalījās pārbaudē, atbildēja, ka neko par to nezina, jo par statistiku CBRC atbild cits departaments. ĶV neiesniedza nekādu statistiku, kas bija prasīta anketā un atkārtoti, arī nepilnību novēršanas procesā ne. Komisija pirmspārbaudes vēstulē vēlreiz norādīja, ka šis temats ir jāapskata. (126) Attiecībā uz bankām Komisija pārbaudes apmeklējuma laikā jautāja arī par riska un kredītspējas novērtēšanu, vispārējo darbības situāciju, pārvaldības situāciju, kredīta līmeni, finanšu izlietojumu, atmaksāšanas spēju, galvojuma nosacījumiem un banku un kredītņēmēju sadarbību uzņēmējdarbībā, jo ĶV izteica pretenzijas par šiem jautājumiem atbildē uz anketas jautājumiem. Atkal, neraugoties uz faktu, ka šie temati bija norādīti pirmspārbaudes vēstulē, ĶV nespēja iesniegt nekādus pierādījumus, kas apstiprinātu tās apgalvojumus, un aicināja Komisiju vērsties pie bankām. (127) Atbildē uz vēstuli par nepilnībām ĶV sniedza noteiktu informāciju par valdības īpašuma īpatsvaru dažās bankās. Tiek norādīts, ka ĶV atbildē uz anketas jautājumiem sākotnēji minēja, ka tās rīcībā nav šādas informācijas, un tā iesniedza minēto informāciju tikai pēc Komisijas piezīmes, ka Komercbanku likuma 24. pants pašlaik prasa, lai bankas paziņotu šādu informāciju CBRC. Kad Komisija pārbaudes apmeklējuma laikā jautāja, kāds ir šīs informācijas avots, klātesošais CBRC ierēdnis apgalvoja, ka nezina, jo par šādu datu vākšanu CBRC atbild cits departaments. Saskaņā ar Pagaidu noteikumu par Uzraudzības padomēm lielākajās valstij piederošajās finanšu iestādēs 2. pantu (ko iesniedza EXIM Banka atbildē uz vēstuli par nepilnībām) “valstij piederošo finanšu iestāžu, kurām Valsts padome ieceļ uzraudzības padomes, sarakstu iesaka administratīvā struktūra, kas atbild par uzraudzības padomēm valstij piederošajās finanšu iestādēs”. Tā kā šī tiesību norma attiecas uz administratīvo struktūru, kas atbild par uzraudzības padomēm valstij piederošajās finanšu iestādēs, šķiet, ka ĶV ir informēta par to, kuras finanšu iestādes tai pieder. Tomēr Komisija nevarēja pārbaudīt šo informāciju, ne arī noteikt šīs informācijas avotu, jo ĶV nesadarbojās. Atklātībā pieejamā informācija liecina, ka ir arī citas valstij piederošas bankas (kas sniedz aizdevumus izlasē iekļautajiem ražotājiem eksportētājiem), papildus tām, par kurām ziņoja ĶV atbildē uz vēstuli par nepilnībām[26]. (128) ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē apgalvoja, ka Komisija ne anketā, ne arī vēstulē par nepilnībām “nav pieprasījusi pamatojošus pierādījumus vai datu avotus” un “tagad pēkšņi apgalvo, ka trūkst pamatojošu pierādījumu vai datu avotu”. Lai ieraksti būtu pareizi, Komisija, kā jebkura cita izmeklēšanas iestāde, pārbauda visu personu procedūrā iesniegtos datus, un ĶV tika informēta par to, jo Komisija jau anketā un tās pavadvēstulē norādīja, ka atbildes var tikt pārbaudītas. Turklāt pirmspārbaudes vēstulē Komisija minēja arī šo konkrēto tematu kā vienu no jautājumiem, kas tiks pārbaudīti[27]. Tādējādi fakts, ka Komisija pieprasa apliecinošus pierādījumus ĶV apgalvojumiem, noteikti nebija pārsteigums ĶV, bet gan standarta procedūra, ko Komisija ievēro katrā un visos gadījumos. (129) Kad pārbaudes laikā Komisija lūdza ĶV iesniegt desmit lielāko ĶTR banku sarakstu un norādīt to pārstāvēto tirgus daļu, CBRC atbildēja, ka var sniegt šādu informāciju, taču nesniegs atbildi uz jautājumu, pirms nebūs saņēmis pieprasījumu rakstveidā. Komisija paskaidroja, ka jautājums, kas tiek uzdots mutiski pārbaudes apmeklējuma laikā, ir tikpat derīgs kā jebkurš rakstiski iesniegts jautājums, un norādīja uz faktu, ka attiecībā uz citiem mutiskajiem jautājumiem ĶV neprasīja pirms atbildes sniegšanas tos iesniegt rakstiski. Neraugoties uz šo paskaidrojumu, ĶV joprojām neiesniedza šo informāciju. (130) Anketā Komisija pieprasīja dokumentus, kas bija pamatā CBRC izveidei un noteica tās pilnvaras. ĶV iesniedza Valsts tautas kongresa pieņemtu dokumentu, kas vienkārši informēja par CBRC izveidi. Kad Komisija jautāja, vai ir kādi citi dokumenti, kas nosaka CBRC pilnvaras un darbības mērķi, klātesošais CBRC ierēdnis apgalvoja, ka ir arī daudzi citi likumi par CBRC, bet, ja Komisija vēlējās šos dokumentus saņemt, tie bija jāpieprasa pirms pārbaudes. Jāpiebilst, ka anketā Komisija lūdza ĶV “iesniegt dokumentus, kas bija pamatā šīs iestādes izveidei un nosaka tās pilnvaras”, un tādējādi tā bija pieprasījusi šos dokumentus pirms pārbaudes. (131) Kad Komisija pieprasīja statistiku un pārskatus no bankām, kas sniegušas aizdevumus izlasē iekļautajiem eksportētājiem IP laikā, tā norādīja uz ĶTR Likuma par banku nozares regulāciju un uzraudzību[28] 33. pantu, kas liek CBRC vākt šādu statistiku. Klātesošais CBRC ierēdnis apgalvoja, ka viņam vispirms ir jāprasa atļauja juridiskajam departamentam, taču viņš nesniegs nekādu informāciju par šo jautājumu līdz pārbaudes beigām. Atkal ir jāpiebilst, ka Komisija šo informāciju bija pieprasījusi anketā un vēstulē par nepilnībām, un pirmspārbaudes vēstulē tā bija norādījusi, ka statistika būs pārbaudes temats. (132) ĶV arī apgalvoja, ka sūdzībā apgalvotais par Ķīnas bankām, kas ir valsts iestādes, ir pamatotas tikai ar vienkāršiem apgalvojumiem par valsts akciju īpašumiem, kuri savukārt ir pamatoti ar “nelikumīgu” noteikšanu/testēšanu krītotā papīra procedūrā. Šāds apgalvojums ir sūdzībā minēto faktu nepareiza interpretācija. Sūdzības iesniedzējs sūdzībā atsaucas ne tikai uz valsts īpašuma tiesībām, bet arī uz banku aizdevumiem, kas sniegti, pamatojoties uz politiskiem norādījumiem, uz valsts aģentūrām, kas dod rīkojumus finanšu iestādēm palielināt kredītus un aizdevumus uzņēmumiem, lai veicinātu jaunas tehnoloģijas un ražojumus (tostarp FE nozarē). Krītotā papīra procedūrā gūtie konstatējumi, ka Ķīnas bankas darbojas kā valsts iestādes, bija balstīti arī uz citiem datiem, nevis tikai īpašuma tiesībām (piemēram, valdības iejaukšanos un rīkojumiem bankām, lai novirzītu prioritāro kreditēšanu papīra rūpniecībai ar valsts plānu starpniecību), un šie secinājumi pilnībā atbilst ES un PTO tiesību aktiem. Turklāt konstatējumu, ka valstij piederošās bankas darbojas kā valsts iestādes, apstiprina arī procedūra, kura attiecās uz ar organisku pārklājumu pārklātu tēraudu. (133) ĶV arī turpināja apgalvot, ka praktiski nespēj iesniegt informāciju par 3800 bankām un finanšu iestādēm, kas darbojas ĶTR, un ka katrā ziņā CBRC nereģistrē informāciju par valsts īpašuma īpatsvaru bankās. Komisija neizprot, kādēļ ĶV atkārtoti atsaucas uz visām ĶTR bankām saistībā ar ĶV īpašuma tiesībām tajās, ja pieprasītā informācija nepārprotami attiecas tikai uz tām bankām, “kurās ĶV tieši vai netieši pieder akcijas”[29]. Kā iepriekš skaidrots 127. apsvērumā, šķiet, ka ĶV apgalvojums, ka CBRC (vai jebkura cita valsts iestāde) nereģistrē informāciju par savām īpašuma tiesībām uz akcijām bankās, ir pretrunā vairākām Ķīnas tiesību normām. (134) ĶV 2013. gada 3. jūnija vēstulē atkārtoja apgalvojumu, ka tai nav tiesību pieprasīt “neatkarīgām bankām” sniegt konfidenciālu informāciju, un minēja vēstuli, kas it kā nosūtīta bankām par šo jautājumu. Tiesa, pārbaudes laikā ĶV uzrādīja vēstules oriģinālu, kas adresēta bankām, taču, kad Komisija lūdza ĶV iesniegt pierādījumus, kurām bankām un finanšu iestādēm šī vēstule nosūtīta, ĶV nespēja šādus pierādījumus sniegt. ĶV arī apgalvoja, ka dažas no vēstules par nepilnībām 7. pielikumā minētajām iestādēm nav bankas. Šajā jautājumā Komisija atzīmē, ka par šīm iestādēm Komisijai paziņoja izlasē iekļautie ražotāji eksportētāji kā par iestādēm, kas tiem izsniegušas aizdevumus. (135) ĶV apgalvoja, ka Komisija savā anketā un vēstulē par nepilnībām nekad nav rosinājusi jautājumu par PBOC apkārtrakstiem YinFa [2003] un [2004]. Tiek norādīts, ka pirmspārbaudes vēstulē Komisija to jautājumu starpā, uz kuriem attieksies pārbaude, ietvēra “PBOC noteikumus/apkārtrakstus/iekšējos dokumentus par procentu likmju regulēšanu ĶTR”. Abi apkārtraksti neapšaubāmi ietilpst šajā kategorijā. Atbildē uz vēstuli par nepilnībām ĶV pat atsaucās uz rakstu PBOC tīmekļa vietnē, kas bija saistīts ar vienu no šiem apkārtrakstiem. Tomēr ĶV nesniedza PBOC apkārtrakstus un tikai sniedza informāciju no PBOC tīmekļa vietnes, kas bija nepilnīga attiecībā uz aizdevumu un depozītu procentu likmju pārvaldību Ķīnā, salīdzinot ar apkārtrakstiem YinFa [2003] un [2004], kas abi ir pieejami tīmeklī. Jāpiebilst arī, ka ĶV neatteicās sniegt šos dokumentus, pamatojot ar to, ka nav gatava šādam jautājumam, bet drīzāk ar apgalvojumiem par šo apkārtrakstu konfidencialitāti. Šajā ziņā tiek norādīts, ka ĶV apgalvojums par PBOC apkārtrakstu konfidencialitāti neatbilst tās praksei šajā procedūrā. Lai pamatotu apgalvojumu, ka VKB sniegtie aizdevumi ir atcelti, ĶV piezīmēs par informācijas galīgo izpaušanu sniedza citu PBOC apkārtrakstu pilnā apmērā, un konfidencialitāte, par ko bija runa citā sakarā, toreiz nebija šķērslis. Attiecībā uz izrakstiem no PBOC tīmekļa vietnes jāteic, ka Komisija ņēma tos vērā un neignorēja to saturu. Tomēr, lai gūtu pilnu informāciju par šo tematu, nepieciešama arī informācija, kas iekļauta abos apkārtrakstos un papildina ĶV iesniegto informāciju. 3.3. Individuāla pārbaude (136) Seši ražotāji eksportētāji, kas sadarbojās, iesniedza pieprasījumus veikt individuālas pārbaudes saskaņā ar pamatregulas 27. panta 3. punktu — tie bija uzņēmumi CNPV Dongying Solar Power Co. Ltd., Jiangsu Runda PV Co., Ltd., Kinve Solar Power Co., Ltd (Maanshan), Phono Solar Technology Co. Ltd., Shandong Linuo Photovoltaic Hi-Tech Co. Ltd., un Shandong Linuo Solar Power Holdings Co. Ltd. Nebija iespējams nodrošināt šiem uzņēmumiem individuālu pārbaudi, jo iespējamo subsīdiju shēmu lielā skaita un izmeklēšanas laikietilpības dēļ tas radītu nevajadzīgu apgrūtinājumu un varētu aizkavēt izmeklēšanas pabeigšanu termiņā. 3.4. Īpašās shēmas (137) Pamatojoties uz sūdzībā minēto informāciju, Komisija meklēja informāciju par turpmāk minētajām shēmām, kas, iespējams, paredzēja valsts iestādes subsīdiju piešķiršanu: i) Preferenciālas politikas aizdevumi, cits finansējums galvojumi un apdrošināšana – Preferenciālie politiskie aizdevumi – Kredītlīniju nodrošināšana – Eksporta kredītu subsīdiju programmas – Eksporta galvojumi un apdrošināšana zaļajām tehnoloģijām – Ieguvumi, kas piešķirti, nodrošinot piekļuvi ārzonu holdingsabiedrībām, un aizdevumu atmaksāšana, ko veic valsts ii) Subsīdiju programmas – Eksporta ražojumu pētniecības attīstības fonds – Subsīdijas “Slaveno zīmolu” un Ķīnas pasaules klases zīmolu programmas izstrādei – Fondi Guandong provinces rūpniecības nozaru ārējai ekspansijai – Demonstrējumu programma “Zelta saule” iii) Tiešie atbrīvojumi no nodokļiem un nodokļu atlaižu programmas – Programma “two free/three half” ārvalstu investīciju uzņēmumiem (FIE) – Ienākuma nodokļa atlaides uz eksportu orientētiem FIE – Ienākuma nodokļa atlaides FIE uzņēmumiem pēc atrašanās vietas – Nodokļa atlaides FIE uzņēmumiem, kas iegādājas Ķīnā ražotas iekārtas – Nodokļu kompensācijas FIE uzņēmumu veiktajai pētniecībai un izstrādei – Nodokļu atmaksas par FIE uzņēmumiem peļņas reinvestēšanu uz eksportu orientētos uzņēmumos – Preferenciālas nodokļu programmas FIE uzņēmumiem, kas atzīti par augsto vai jauno tehnoloģiju uzņēmumiem – Nodokļu atlaides augsto vai jauno tehnoloģiju uzņēmumiem, kas iesaistīti īpašos projektos – Preferenciālā ienākuma nodokļa politika uzņēmumiem Ziemeļaustrumu reģionā – Guandong provinces nodokļu programmas iv) Netiešo nodokļu un importa tarifu programmas – PVN atbrīvojumi un importa tarifu atlaides par importēti iekartu izmantošanu – PVN atlaides FIE uzņēmumiem par Ķīnā ražotu iekārtu iepirkšanu – PVN un tarifu atbrīvojumi par pamatlīdzekļu iegādi saskaņā ar ārējās tirdzniecības attīstības fondu programmu v) Valdības nodrošinātās preces un pakalpojumi par neatbilstoši zemu cenu – Valdības nodrošinātais polisilīcijs par neatbilstoši zemu cenu – Valdības nodrošinātie alumīnija štancējumi par neatbilstoši zemu cenu – Valdības nodrošinātais stikls par neatbilstoši zemu cenu – Valdības nodrošinātā enerģija – Valdības nodrošinātā zeme un zemes lietošanas tiesības par neatbilstoši zemu cenu 3.4.1. Preferenciāli politiskie aizdevumi, cits finansējums, galvojumi un apdrošināšana (a) Nesadarbošanās un pieejamo faktu izmantošana – Finanšu tirgus un iestādes Ķīnā (138) Komisija pieprasīja ĶV informāciju par to banku sniegto aizdevumu īpatsvaru, kurās ĶV ir lielākais vai vienīgais akcionārs, to banku, kurās ĶV pieder daļas, bet tā nav lielākais akcionārs, to banku, kurās ĶV nav akcionārs, un to banku, kas pieder ārvalstniekiem, attiecībā uz nozari kopumā un to nozari, uz kuru attiecas šī procedūra. ĶV atbildēja, ka tā nereģistrē informāciju par aizdevumu summām un īpatsvaru, ko izsniedz valstij piederošas bankas, un ĶV nereģistrē informāciju par aizdevumiem