KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS IETEKMES NOVĒRTĒJUMA KOPSAVILKUMS Pavaddokuments dokumentam Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai Klimata un enerģētikas politikas satvars laikposmam no 2020. gada līdz 2030. gadam /* SWD/2014/016 final */





KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS IETEKMES NOVĒRTĒJUMA KOPSAVILKUMS Pavaddokuments dokumentam Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai Klimata un enerģētikas politikas satvars laikposmam no 2020. gada līdz 2030. gadam 1. Gūtā pieredze un problēmas formulējums 1. ES ir uz pareizā ceļa, lai īstenotu mērķi par SEG samazinājumu 20 % apmērā līdz 2020. gadam, un iespējams, ka šis mērķis tiks pārsniegts. Tomēr 13 dalībvalstīm ir jāveic papildu pasākumi, lai īstenotu attiecīgos valstu mērķus 2020. gadam saskaņā ar Lēmumu par kopīgiem centieniem[1]. Ekonomikas lejupslīde un paātrināts starptautisko kredītu ieplūdums ir radījis ES ETS kvotu pārpalikumu apmēram 2 miljardu apmērā[2]. Ja šī problēma netiks risināta, tai būs ilgstoša ietekme uz ETS spēju sekmēt ieguldījumus zemu oglekļa emisiju tehnoloģijās visā ES. Pieaug risks, ka tiks piemērotas atšķirīgas valstu pieejas, kas kaitētu iekšējam tirgum un mazinātu izmaksu efektivitāti. Līdz šim nav atrasti nekādi pierādījumi par oglekļa emisiju pārvirzi. Šķiet, ka ar pašreizējiem pasākumiem to ir izdevies sekmīgi novērst, jo īpaši, ieviešot noteikumu par bezmaksas kvotu piešķiršanu, tomēr līdz šim gūtā pieredze nav pietiekama, lai izdarītu izšķirošus secinājumus 2020. gada kontekstā. 2. ES ir sasniegusi savus iekšējos mērķus atjaunojamo energoresursu jomā, tomēr, lai īstenotu 2020. gada mērķi par 20 % samazinājumu, dalībvalstīm būs jāpieliek lielāki pūliņi[3]. Turklāt daudzām dalībvalstīm ir jāveic papildu pasākumi, lai sasniegtu attiecīgos valstu mērķus saskaņā ar Atjaunojamo energoresursu direktīvu, un nesenie notikumi, piemēram, retroaktīvas izmaiņas atbalsta shēmās, rada bažas par kopējā ES mērķa īstenošanu. Atjaunojamo energoresursu apjoma pieaugums ir ļāvis daudzos tirgos ierobežot elektroenerģijas vairumtirdzniecības cenas, tomēr tas vēl nav ietekmējis mazumtirdzniecības cenas vai devis taustāmus ieguvumus patērētājiem, daļēji tāpēc, ka atjaunojamo energoresursu atbalsta shēmu izmaksas (kas bieži vien jāsedz galapatērētājiem) daudzos tirgos pārsniedz atjaunojamo energoresursu ietekmi uz vairumtirdzniecības cenu samazinājumu. Tajā pašā laikā arvien zemākas vairumtirdzniecības cenas dažos tirgos rada spiedienu uz tradicionālo elektroenerģijas ražošanu un izraisa bažas par tās pietiekamību. Turklāt atšķirīgās dalībvalstu atbalsta shēmas, kas koncentrējas uz valstu līmeņa ražošanu, rada ievērojamas problēmas iekšējā enerģijas tirgus turpmākai integrēšanai. 3. 2020. gada mērķis energoefektivitātes jomā, proti, ietaupīt 20 % no ES primārā enerģijas patēriņa salīdzinājumā ar prognozēto, dalībvalstīm nav juridiski saistošs. Tomēr pēc vairākiem izaugsmes gadiem primārās enerģijas patēriņš augstāko punktu sasniedza 2005./2006. gadā, un kopš 2007. gada tas ir nedaudz samazinājies, kas daļēji izskaidrojams ar ekonomikas krīzes ietekmi, kā arī energointensitātes uzlabojumiem. Lai gan 20 % enerģijas ietaupījuma mērķis nav juridiski saistošs dalībvalstīm, tas ir devis vērā ņemamu stimulu samazināt enerģijas patēriņu un energointensitāti, kā arī veicinājis vienošanos par stingriem pasākumiem, jo īpaši par Energoefektivitātes direktīvu. Tomēr pašreizējās politikas ietvaros ES, iespējams, nesasniegs 2020. gada mērķi. 4. Lai gan iekšējā enerģijas tirgus izveides pakāpeniska pabeigšana ir palīdzējusi ierobežot ES elektroenerģijas un gāzes vairumtirdzniecības cenas, daudziem uzņēmumiem un mājsaimniecībām noteiktās galapatērētāju cenas pēdējā desmitgadē ir ievērojami palielinājušās gan nominālajā, gan reālajā izteiksmē. Analīze liecina, ka šī tendence turpināsies arī tad, ja netiks izstrādāta jauna politika, uzsverot nepieciešamību nodrošināt, ka tiek ierobežota iespējamā negatīvā ietekme, ko rada klimata un enerģētikas jomas politika. 5. Norises starptautiskajos tirgos un netradicionālo ogļūdeņražu izmantošana ir izraisījusi arvien lielākas cenu atšķirības, jo īpaši dabasgāzes cenu atšķirības, starp ES un ASV, kur slānekļa gāze ir arvien svarīgāks enerģijas avots, un tiek uzskatīts, ka tā pozitīvi ietekmē ASV ekonomikas konkurētspēju. 6. Kā prognozēts 2020. gada pasākumu paketes sagatavošanas un pieņemšanas brīdī, pastāv acīmredzama mijiedarbība starp pamatmērķiem. Energoefektivitātes un atjaunojamo energoresursu veicināšanas pasākumi palīdz, piemēram, samazināt SEG emisijas un papildina specializētos klimata politikas pasākumus, jo tie risina dažādas tirgus nepilnības. Ciktāl tas attiecas uz elektroenerģijas nozari, ir paredzama arī negatīva ietekme uz ETS oglekļa cenām, tomēr pašreizējo ETS kvotu pārpalikumu lielā mērā rada citi faktori. Turklāt pasākumi, lai samazinātu SEG emisijas, principā var stimulēt gan atjaunojamo energoresursu attīstību, gan enerģijas ietaupījumus, tomēr, lai panāktu vērā ņemamu ietekmi, būtu nepieciešams, piemēram, augstāks ETS cenu līmenis nekā dažos iepriekšējos gados. Visbeidzot, enerģijas ietaupījumi palīdz nodrošināt progresu ceļā uz atjaunojamo energoresursu lielāku īpatsvaru, jo mērķrādītājs šajā jomā tiek aprēķināts kā enerģijas bruto galapatēriņš, un efektīvi atjaunojamie energoresursi samazina primārās enerģijas patēriņu neatkarīgi no enerģijas galapatēriņa, pateicoties mazākiem pārveidošanas zudumiem. 7. Pašreizējā politika nav pietiekama, lai sasniegtu ES ilgtermiņa mērķi klimata jomā, ņemot vērā nepieciešamo industriāli attīstīto valstu kopīgo ieguldījumu, lai SEG emisijas samazinātu par 80–95 % 2050. gadā salīdzinājumā ar 1990. gadu. Starptautiskajās sarunās par klimatu ES ir jānāk klajā ar nostāju, tostarp par savu mērķu līmeni, pirms 2015. gada UNFCCC klimata konferences Parīzē. 8. ES energoapgādes drošība vidējā termiņā un ilgtermiņā joprojām ir problēma, jo enerģijas imports aizvien ir atkarīgs no dažkārt politiski nestabiliem reģioniem un uzsvars tiek likts uz fosilā kurināmā izmantošanu, kas ilgtermiņā nebūs saderīgs ar ES klimata un enerģētikas jomas mērķiem. ES tradicionālo fosilā kurināmā resursu pakāpeniska izsīkšana, kā arī prognozes par arvien augstākām un nepastāvīgām fosilā kurināmā importa cenām rada spiedienu uz atsevišķām ES ražošanas nozarēm. 9. ES energosistēmai nepieciešami ievērojami ieguldījumi energoinfrastruktūrā un elektroenerģijas ražošanā, lai nodrošinātu tās dzīvotspēju un ilgtspēju vidējā termiņā un ilgtermiņā. Infrastruktūra, ko finansēs tuvākajā laikā, darbosies vēl arī 2030. gadā un pēc tam. Pastāv arī citi ar ekonomiku nesaistīti šķēršļi un tirgus nepilnības, piemēram, saistībā ar atjaunojamajiem energoresursiem un energoefektivitāti. Ir nepieciešams steidzami ieviest skaidru un saskaņotu satvaru, kas nodrošina paredzamību un samazina regulējuma izmaiņu risku. 10. Paredzams, ka pašreizējā politika, kuras mērķis ir panākt ilgtspējīgāku ekonomiku un energosistēmu, kas var samazināt izmaksas un palīdzēt izvairīties no zaudējumiem ilgākā perspektīvā, izraisīs izmaksu pieaugumu īstermiņā vai vidējā termiņā, kas rada bažas par enerģijas pieejamību mājsaimniecībām par pieņemamām cenām un ES enerģijas cenu konkurētspēju. Turpmākās politikas uzdevums ir mazināt šīs bažas. 11. Nav pietiekami skaidri noteikti ES klimata un enerģētikas jomas mērķi laikposmam pēc 2020. gada, nedz arī ieviests visaptverošs tiesiskais regulējums, lai nodrošinātu, ka pāreja uz konkurētspējīgu, drošu un ilgtspējīgu energosistēmu un ekonomiku atbilst ilgtermiņa mērķiem. Ja netiks noteikti šādi mērķi un tiesiskais regulējums, saskaņā ar pašreizējām prognozēm paredzams, ka enerģijas tirgi un uz komerciāla pamata pieņemti ieguldījumu lēmumi nenodrošinās vajadzīgo pāreju. 12. Tādējādi ar šo konkrēto iniciatīvu cenšas risināt mērķu vai noteikta politikas satvara trūkumu, lai virzītu klimata un enerģētikas politiku 2030. gada perspektīvā. 2. Subsidiaritāte 13. Klimata pārmaiņas ir pārrobežu problēma. Ir nepieciešama klimata politikas koordinācija gan pasaules, gan Eiropas līmenī. LESD 191. līdz 193. pantā ir apstiprinātas un sīkāk precizētas ES kompetences klimata pārmaiņu jomā. Bieži vien politikas pasākumiem ir iekšējā tirgus dimensija, savukārt nepieciešamajai infrastruktūrai ir Eiropas dimensija. 14. Dalībvalstis ir savstarpēji arvien atkarīgākas, cenšoties nodrošināt drošu, ilgtspējīgu un konkurētspējīgu piekļuvi energoproduktiem. Turklāt energosistēmas pārejas izmaksas būs mazākas, ja dalībvalstis sadarbosies. LESD 194. pantā ir noteiktas ES tiesības rīkoties enerģētikas jomā. Protams, izšķiroša loma šajā jomā arī turpmāk būs dalībvalstīm, un atbildība par nepārtrauktu progresu līdz 2030. gadam būs kopīga, kā to apliecina, piemēram, klimata un enerģētikas pasākumu pakete 2020. gadam. Visi turpmākie ES pasākumi šajā saistībā tiks īstenoti saskaņā ar LESD 191. līdz 194. pantu. 3. Darbības joma un mērķi 15. Politikas iniciatīva, kuras pamatā ir šis ietekmes novērtējums, ir tikai pirmais solis ceļā uz enerģētikas un klimata pārmaiņu problēmu visaptverošu un detalizētu risinājumu 2030. gada perspektīvā. Tādējādi šajā politikas iniciatīvā galvenā uzmanība ir pievērsta vispārējiem 2030. gada satvara mērķiem un dažiem svarīgākajiem īstenošanas aspektiem, jo īpaši jautājumam par klimata un enerģētikas jomas mērķiem 2030. gada perspektīvā un par to mijiedarbību; vienlaikus tajā ir ierosināts politikas attīstības vispārīgais virziens šā satvara kontekstā. Pamatojoties uz iepriekš minēto, šajā ietekmes novērtējumā izvērtētie politikas risinājumi koncentrējas uz mērķu izvirzīšanu un mazākā mērā uz citiem līdzekļiem, kas nodrošinātu progresu iepriekšminēto problēmu risināšanā. 16. 2030. gada klimata un enerģētikas politikas satvara darbības mērķi ir šādi. · Ierosināt saskaņotu(-us) ES līmeņa pamatmērķi(-us) klimata un enerģētikas jomā, lai virzītu klimata un enerģētikas politiku 2030. gada perspektīvā. · Ierosināt galvenos rādītājus attiecībā uz energosistēmas konkurētspēju un energoapgādes drošību, pēc vajadzības saistot tos ar vērienīgiem mērķiem, lai uzraudzītu laika gaitā panākto progresu un nodrošinātu skaidru pamatu politiskajai rīcībai. · Ierosināt piemērotu vispārīgo virzienu attiecībā uz turpmākiem konkrētiem politikas pasākumiem, kas ir nepieciešami, lai sasniegtu 2030. gada mērķus. 4. Politikas risinājumu un metodoloģijas apraksts Politikas risinājumi attiecībā uz pamatmērķiem un pasākumiem 17. Analīzes sākumpunkts ir nesen izstrādātais atsauces scenārijs. Tajā ir pieņemts, ka pilnībā tiks īstenoti jau pieņemtie politikas pasākumi, tostarp sasniegti atjaunojamo energoresursu izvēršanas un SEG samazināšanas mērķi 2020. gadam un īstenota Energoefektivitātes direktīva, kas nodrošinās lielus ietaupījumus līdz 2020. gadam un arī vēlāk, tomēr pēc 2020. gada šī ietekme pakāpeniski samazināsies. ETS maksimālā apjoma lineārais samazinājums nemainīsies un turpināsies arī pēc 2020. gada. Attiecībā uz 2030. gadu jaunais atsauces scenārijs sniegtu ES SEG samazinājumu par 32 %, salīdzinot ar 1990. gada līmeni, atjaunojamo energoresursu īpatsvaru 24 % apmērā no kopējā enerģijas patēriņa un primārās enerģijas ietaupījumus 21 % apmērā salīdzinājumā ar bāzlīniju 2030. gadam (PRIMES 2007. gada bāzlīnijas prognoze). 18. Atsauces scenārijs liecina, ka Kopienas pašreizējo klimata un enerģētikas jomas mērķu un politikas pasākumu pilnīga īstenošana ir efektīvs veids, kā samazināt SEG emisijas un uzlabotu energoapgādes drošību, ietekmējot energosistēmas izmaksas un elektroenerģijas cenas. No otras puses, analīze liecina, ka norises saskaņā ar atsauces scenāriju palielinātu ETS cenas, energosistēmas izmaksas un elektroenerģijas cenas. 19. Saskaņā ar atsauces scenāriju laikposmā no 2011. gada līdz 2030. gadam elektroenerģijas cenas reālā izteiksmē palielinātos par 31 % un energosistēmas izmaksas par 34 %. Izteikts kā attiecība starp energosistēmas izmaksām un IKP, šis rādītājs laikposmā no 2011. gada līdz 2020. gadam palielinātos par 2 procentu punktiem, bet visā periodā no 2011. gada līdz 2030. gadam tikai par 1,3 procentu punktiem. Nozīmīgi virzītājspēki ir ietekme, ko rada visa veida fosilā kurināmā enerģijas importa cenu pieaugums par 40 %, nepieciešamība veikt apjomīgus ieguldījumus infrastruktūrā, lai aizstātu novecojušo jaudu un paplašinātu tīklus, kā arī saskaņota politika, kas ļautu sasniegt pasākumu paketē noteiktos mērķus enerģētikas un klimata jomā. Lielākas ieguldījumu vajadzības veido aptuveni 60 % no kopējā energosistēmas izmaksu pieauguma līdz 2020. gadam, savukārt arvien lielākas kurināmā/degvielas cenas ir vēl viens būtisks elements, kas rada sistēmas izmaksu pieaugumus. 20. Galvenie risinājumi, lai apvienotu pamatmērķus, ir šādi. 1. Vienots SEG samazināšanas mērķis, kas ietver tādus elementus kā atjaunojamo energoresursu veicināšana un energoefektivitātes politika. 2. SEG samazināšanas mērķis apvienojumā ar skaidri definētiem energoefektivitātes uzlabošanas pasākumiem (papildus atsauces scenārijam) un atjaunojamo energoresursu politikas atbalsta elementiem. 3. SEG samazināšanas mērķis apvienojumā ar iepriekš noteiktu mērķi atjaunojamo energoresursu jomā un skaidri noteiktiem papildu pasākumiem energoefektivitātes uzlabošanas jomā. Katram no šiem risinājumiem vajadzības gadījumā tiek apsvērti vairāki apakšrisinājumi. A. SEG samazināšanas mērķi no 35 % līdz 45 % (samazinājums salīdzinājumā ar 1990. gada SEG emisiju līmeni). B. Iepriekš noteikti mērķi par atjaunojamajiem energoresursiem (AER) no 30 % līdz 35 % apmērā (vai bez iepriekš noteikta mērķrādītāja) no enerģijas bruto galapatēriņa. C. Dažādu līmeņu mērķi (mēreni, vērienīgi un ļoti vērienīgi) attiecībā uz energoefektivitātes politiku (papildus tiem, kas jau paredzēti atsauces scenārijā). 21. Lai izvērtētu šos risinājumus, tika analizēts liels skaits scenāriju, kuros kombinēti dažādi mērķi un to vērienības līmeņi, un 7 no šiem scenārijiem tika izraudzīti, lai veiktu detalizētāku novērtējumu, kā tas norādīts turpmāk 1. tabulā. 22. Scenāriji ir veidoti vai nu ar tādiem pašiem nosacījumiem kā atsauces scenārijā (turpmāk tekstā — "atsauces scenārija nosacījumi" jeb "®"), vai arī ar veicinošiem nosacījumiem. Šis pēdējais elements attiecas, piemēram, uz pieņēmumiem par energoinfrastruktūras attīstību, pētniecību, izstrādi un inovāciju, transporta dekarbonizāciju (un jo īpaši elektrifikāciju) un sabiedrības atbalstu (piemēram, oglekļa uztveršanai un uzglabāšanai), kam būs nepieciešama atsevišķu tehnoloģiju tirgus savlaicīga koordinēšana un kas ir vajadzīgs, lai īstenotu šo ilgtermiņa pāreju uz ekonomiku ar zemu oglekļa emisiju līmeni. Lai gan šie veicinošie nosacījumi jo īpaši ietekmēs energosistēmas izmaiņas pēc 2030. gada, zināma ietekme tiem būs jau pirms 2030. gada, un daži ieguldījumi, piemēram, infrastruktūras jomā, ir jāuzsāk līdz 2030. gadam, lai izmantotu šos veicinošos nosacījumus. Visi scenāriji ar SEG samazinājumu par 40 % vai vairāk paredz stingrāku ETS ikgadējo samazinājuma koeficientu pēc 2020. gada. 1. tabula. Scenāriji, kas ļauj novērtēt galvenos politikas risinājumus attiecībā uz mērķiem Scenārijs || SEG 2030. gada līmenis salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni || Atjaunojamie energoresursi (AER) 2030. gadā (% no enerģijas galapatēriņa ) || Energoefektivitāte (EE) 2030. gadā (izmaiņas attiecībā pret 2030. gada prognozēm)[4]. Atsauces scenārijs || -32,4% || 24,4% || -21,0% Atsauces scenārija nosacījumi SEG35/EE® || -35% || Bez iepriekš noteikta mērķrādītāja (25,5%) || Bez iepriekš noteikta mērķrādītāja (-24,4%) SEG37® || -37% || Bez iepriekš noteikta mērķrādītāja (24,7%) || Bez iepriekš noteikta mērķrādītāja (-22,9%) SEG40® || -40% || Bez iepriekš noteikta mērķrādītāja (25,5%) || Bez iepriekš noteikta mērķrādītāja (-24,4%) Veicinoši nosacījumi SEG40 || -40% || Bez iepriekš noteikta mērķrādītāja (26,5%) || Bez iepriekš noteikta mērķrādītāja (-25,1%) SEG40/EE || -40% || Bez iepriekš noteikta mērķrādītāja (26,4%) || Bez iepriekš noteikta mērķrādītāja (-29,3%) SEG40/EE/AER30 || -40% || 30% || Bez iepriekš noteikta mērķrādītāja (-30,1%) SEG45/EE/AER35 || -45% || 35% || Bez iepriekš noteikta mērķrādītāja (-33,7%) Attiecībā uz citiem mērķiem un rādītājiem 23. Sabiedriskās apspriešanas ietvaros saņemtās atbildes liecina, ka daudzas ieinteresētās personas uzskata, ka mērķi attiecībā uz SEG samazināšanu, AER īpatsvaru un EE var būt pietiekami, lai nodrošinātu progresu ceļā uz videi draudzīgu ilgtspējīgu energosistēmu, bet nevis lai panāktu progresu ES energosistēmas konkurētspējas un energoapgādes drošības uzlabošanā, un ka tādēļ šajās jomās būtu jānosaka citi mērķi vai rādītāji. 24. Šajā sakarā var apsvērt trīs galvenos risinājumus. · Šādi mērķi vai rādītāji netiek noteikti. · Tiek noteikti citi 2030. gada mērķi attiecībā uz citiem konkurētspējas un energoapgādes drošības aspektiem, un tie tiek īstenoti tāpat kā potenciālie mērķi SEG, AER un EE jomā. · Citi šādi mērķi netiek noteikti, bet tiek definēti attiecīgie rādītāji, lai uzraudzītu laika gaitā panākto progresu un nodrošinātu zināšanu pamatu politikas rīcībai; iespējams, šie rādītāji būtu saistīti ar vērienīgiem mērķiem 2030. gada perspektīvā. Attiecībā uz mijiedarbību ar starptautisko klimata politiku 25. Tika analizēti vairāki politikas risinājumi, kas atspoguļo, kā 2030. gada satvarā tiktu integrētas norises saistībā ar starptautisko nolīgumu, jo īpaši attiecībā uz: · turpmākiem ar oglekļa emisiju pārvirzi saistītiem pasākumiem, · augstāka mērķa iespējamu pieņemšanu starptautiska nolīguma gadījumā (ir apsvērti divi risinājumi: palielinājums no 35 % līdz 45 % un no 40 % līdz 50 %), · starptautisko kredītu nozīmi vispārējā satvarā. Attiecībā uz ETS strukturāliem pasākumiem 26. Attiecībā uz ETS strukturāliem pasākumiem šajā ietekmes novērtējumā ir apsvērti divi politikas risinājumi laikposmam pēc 2020. gada, proti, 1) ikgadējā samazinājuma koeficienta pārskatīšana un 2) piekļuve starptautiskajiem kredītiem. Pielikumā ir iekļauts arī kvalitatīvs novērtējums par ETS darbības jomas paplašināšanu. Visi detalizēti analizētie politikas scenāriji, kas paredz SEG emisiju samazinājumu 2030. gadā par 40 % vai lielāku, ietver stingrāku ikgadējo lineāro samazinājuma koeficientu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā. Attiecībā uz risinājumu izveidot tirgus stabilitātes rezervi vai galīgi norakstīt dažas kvotas ir sagatavots vēl viens ietekmes novērtējums. Attiecībā uz zemes izmantošanu, zemes izmantošanas maiņu un mežsaimniecību 27. Šajā nozarē radītās emisijas un absorbcija nav iekļauta pašreizējā Lēmuma par kopīgiem centieniem, kas reglamentē ETS neaptvertās nozares, samazināšanas mērķos, nedz arī ETS. Tāpēc 2030. gada satvara kontekstā ir jāizvērtē, kā integrēt šo nozari. Attiecībā uz potenciālo mērķu īstenošanu atjaunojamo energoresursu un energoefektivitātes jomā 28. Kamēr nav panākta vienošanās par pašu mērķi, galvenie vispārējās pieejas risinājumi, lai īstenotu atjaunojamo energoresursu mērķi, ir izvērtēti horizontālākā veidā. Minētie risinājumi ir šādi. · turpināt īstenot dalībvalstu īpašos mērķus un atbalsta shēmas; · turpināt īstenot dalībvalstu īpašos mērķus un atbalsta shēmas, valstu atbalsta shēmās ievērojot nediskriminējošu attieksmi pret atjaunojamajiem energoresursiem no citām dalībvalstīm vai veicot stingru koordinēšanu starp dalībvalstīm, iespējams, ar nosacījumu, ka pastāv pietiekama pārvades jauda starp iesaistītajām dalībvalstīm, un · pakāpeniski eiropeizēt šo pieeju, lai nodrošinātu progresu ceļā uz 2030. gada mērķi. 29. Tā kā 2014. gadā vēl nav pārskatīta energoefektivitātes/enerģijas ietaupījumu pieeja 2020. gada perspektīvā, šajā ietekmes novērtējumā nav noteiktas vai sīkāk novērtētas iespējamās īstenošanas pieejas. Tomēr dažādie izvērtētie risinājumi ietver īpašus pasākumus energoefektivitātes jomā, to sniegto ieguldījumu un ietekmi iekļaujot vispārējā satvarā. 5. Ietekmes novērtējums 5.1. Mērķu un pasākumu risinājumu ietekme 30. Visas vērtības 5. iedaļā attiecas uz 2030. gadu, ja nav norādīts citādi (pilnais ietekmes novērtējums ietver plašāku informāciju par ietekmi 2050. gada perspektīvā; skatīt arī Ceļvedi virzībai uz ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni 2050. gadā un Enerģētikas ceļvedi 2050. gadam). Ietekme uz vidi 31. Salīdzinot ar 2005. gadu, emisijas ETS aptvertajās nozarēs turpina samazināties vairāk nekā emisijas ETS neaptvertajās nozarēs, un emisiju samazinājums ETS aptvertajās nozarēs 2030. gadā būtu robežās no 37 % līdz 49 % un ETS neaptvertajās nozarēs – no 26 % līdz 35 %, salīdzinot ar 2005. gadu. Salīdzinājumā ar atsauces scenāriju lielāks samazinājums ETS aptvertajās nozarēs rada lielāku samazinājumu arī ETS neaptvertajās nozarēs. 32. Paredzams, ka elektroenerģijas nozarē (kas ietver centralizēto siltumapgādi un kombinētu siltuma un elektroenerģijas ražošanu) samazinājums būs aptuveni 48 % līdz 66 % salīdzinājumā ar 2005. gadu, kas ir lielākais SEG emisiju samazinājums un atspoguļo izmaksu ziņā efektīvas pārmaiņu mazināšanas potenciālu šajā nozarē. Transporta nozares emisijas un lauksaimniecības nozares emisijas, kas nav CO2, salīdzinājumā ar 2005. gadu samazināsies vismazāk, proti, transporta nozarē samazinājums būs robežās no 12 % līdz 20 %, salīdzinot ar 2005. gadu, un lauksaimniecības nozares emisijas, kas nav CO2, samazināsies robežās no 13 % līdz 28 %. Izstrādājot 2030. gada satvaru, būs nepieciešams papildu darbs, lai novērtētu klimata pārmaiņu mazināšanas risinājumu potenciālu un praktisko īstenošanu politikas jomā. 33. Salīdzinoši lielāku uzmanību pievēršot energoefektivitātes politikai, neatkarīgi no konkrētā SEG samazinājuma līmeņa emisijas tiek vairāk samazinātas ETS neaptvertajās nozarēs un mazāk ETS aptvertajās nozarēs. Savukārt atjaunojamo energoresursu augsts līmenis rada lielāku samazinājumu ETS aptvertajās nozarēs un mazāku ETS neaptvertajās nozarēs. 34. Attiecībā uz to emisiju samazinājumu, kas nav CO2 emisijas, vislielākais potenciāls panākt samazinājumu līdz 2030. gadam ir nozarēs, kas nav lauksaimniecība, un nozīmīga šo samazinājumu daļa jau ir īstenota atsauces scenārijā. 35. Emisijas un absorbcija no zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības (LULUCF)) pašlaik ir neto piesaistītājs, kas pakāpeniski samazinās. Kopumā ietekme, ko uz šo piesaistītāju rada atjaunojamo energoresursu intensīvāka ražošana un patēriņš (un tādējādi lielāks pieprasījums pēc bioenerģijas), ir ierobežota, ja pieaugošais pieprasījums pēc bioenerģijas lielā mērā tiek apmierināts, arvien vairāk izmantojot daudzgadīgas enerģijas kultūras, bet tas nozīmētu bioenerģijas iegūšanai paredzētās aramzemes ievērojamu paplašināšanu par apmēram 10 % salīdzinājumā ar 2005. gadu. Ja lielāku pieprasījumu apmierina, palielinot importu vai mežu koku izciršanas apmērus, negatīvā ietekme uz piesaistītāju – gan tiešā ietekme, gan netiešā ietekme, ko rada zemes izmantošanas netiešās izmaiņas, var būt lielāka. Iespējamā ietekme uz SEG emisijām daļēji būtu atkarīga arī no izmantotajiem kultūraugiem un lauksaimniecības metodēm, kā arī no zemes izmantošanas izmaiņām ārpus Eiropas, un šim nolūkam ir nepieciešama turpmāka analīze. 36. Zemāks fosilā kurināmā patēriņš ievērojami samazina gaisa piesārņojumu. Arī mirstības samazinājumu var vērtēt ekonomiskā izteiksmē, proti, aplēstais veselības traucējumu samazinājums, pateicoties mazākam gaisa piesārņojumam, ir robežās no 2,9 miljardiem euro līdz 35,5 miljardiem euro atkarībā no scenārija un pieņemtās “zaudētā dzīves gada vērtības”. Patiecoties energoavotu struktūras izmaiņām un mazākām gaisa piesārņojuma emisijām, arī kontroles izmaksas ir zemākas, proti, robežās no 0,9 miljardiem euro līdz 7 miljardiem euro gadā. Scenāriji, kas ietver vērienīgus energoefektivitātes uzlabošanas pasākumus un mērķus atjaunojamo energoresursu jomā, paredz daudz lielāku pozitīvu ietekmi uz vidi un veselību, jo īpaši attiecībā uz daļiņu un slāpekļa oksīdu samazinājumu. Ietekme uz energosistēmu (tostarp ekonomiskā ietekme) 37. Attiecībā uz iekšējo SEG emisiju samazinājumu 40 % apmērā energosistēmas papildu izmaksas saistībā ar energosistēmas pielāgošanu 2030. gadā būtu robežās no 0,15 % līdz 0,54 % attiecībā pret IKP[5], salīdzinot ar atsauces scenāriju. Šīs izmaksas neatspoguļo IKP samazinājumu salīdzinājumā ar situāciju citos apstākļos, bet gan izmaksu pieaugumu attiecībā uz visiem galapatērētājiem (rūpnieciskajiem patērētājiem, patērētājiem, transporta lietotājiem), ko rada izmaiņas ieguldījumu modeļos un ar to saistītie kurināmā/degvielas ietaupījumi, lai saņemtu nepieciešamos energopakalpojumus. Papildu izmaksas ir zemākas to scenāriju gadījumā, kas paredz 35 % vai 37 % SEG emisiju samazinājumu 2030. gadā (0,03 % līdz 0,13 %), bet augstākas tā scenārija gadījumā, kurā apvienots 45 % SEG emisiju samazinājums, 35 % AER un stingra EE politika (0,84 %). Atkarībā no konkrētā scenārija šīs izmaksu prognozes dažādā mērā pamatojas uz izmaksu ziņā efektīvu ES mēroga pieeju SEG emisiju samazināšanai, atjaunojamo energoresursu ieviešanai un energoefektivitātes uzlabošanai, tādējādi par zemu novērtējot izmaksas, ja patiesībā šāda izmaksu efektivitāte netiktu sasniegta. 38. Izmaksu ietekme ir vismazāk izteikta scenārijos, kuros energoefektivitātes politika un atjaunojamo energoresursu jomas mērķi nepārsniedz scenārijos tikai ar vienu SEG mērķi paredzētos rezultātus. 39. Tādējādi scenāriji, kuru pamatā ir konkrēti EE pasākumi, atspoguļo nepieciešamību veikt konkrētus politikas pasākumus, lai novērstu šķēršļus EE, kas radušies saistībā ar tirgus nepilnībām, pretrunīgām interesēm un nepilnīgu informācijas apmaiņu starp tirgus dalībniekiem. Tādējādi oglekļa, atjaunojamo energoresursu un energoefektivitātes vērtību, nevis konkrētu politikas pasākumu izmantošana var radīt situāciju, kad noteikto mērķu sasniegšanai paredzētās izmaksas tiek novērtētas par zemu, ja vien izmaksu teorētisko optimizāciju nav iespējams sasniegt arī praksē. 40. Attiecībā uz ieguldījumiem un kurināmā/degvielas izmaksu ietaupījumiem visi scenāriji atspoguļo kapitāla ieguldījumu pieaugumu (pārsniedzot atsauces scenāriju, vidēji 17 līdz 93 miljardu euro pieaugums gadā laikposmā no 2011. gada līdz 2030. gadam), kā arī arvien lielākus enerģijas iepirkuma ietaupījumus (salīdzinājumā ar atsauces scenāriju, vidēji 8 līdz 34 miljardu euro ietaupījumi laikposmā no 2011. gada līdz 2030. gadam). Lielāki ieguldījumi efektīvākās zemas oglekļa emisijas tehnoloģijās ir novērojami visās nozarēs, un visizteiktākie tie ir ēku nozarē. Vislielākās papildu ieguldījumu vajadzības ir noteiktas scenārijos, kas paredz vērienīgus energoefektivitātes politikas pasākumus un mērķus atjaunojamo energoresursu jomā. Vislielākie kurināmā/degvielas ietaupījumi ir scenārijos, kas paredz vērienīgus energoefektivitātes politikas pasākumus. 41. Visos politikas risinājumos ES energoefektivitāte tiktu būtiski uzlabota, sniedzot arī energoapgādes drošības ieguvumus, jo īpaši saistībā ar fosilā kurināmā zemāku patēriņu un importu. Visi scenāriji paredz pozitīvu ietekmi uz galvenajiem rādītājiem saistībā ar energoapgādes drošību, piemēram, tādiem kā kopējais primārās enerģijas patēriņš (no -2 % līdz -15 %), enerģijas galapatēriņš un neto enerģijas imports (no -2 % līdz -19 %) 2030. gada perspektīvā. Pozitīvā ietekme ir vairāk izteikta scenārijos, kas paredz vērienīgus energoefektivitātes politikas pasākumus un mērķus atjaunojamo energoresursu jomā. 42. Vidējās elektroenerģijas cenu izmaiņas 2030. gadā ir paredzamas robežās no -1,1 % līdz + 11,3 % salīdzinājumā ar atsauces scenāriju, un viszemākās cenas ir prognozētas scenārijā, kas apvieno 40 % SEG samazinājuma mērķi un vērienīgus energoefektivitātes uzlabošanas pasākumus. Visi scenāriji, kas paredz 40 % SEG emisiju samazinājumu, rada salīdzinoši nelielu elektroenerģijas cenu pieaugumu salīdzinājumā ar atsauces scenāriju. 43. Visos scenārijos ETS cenas saglabājas ļoti zemā līmenī vismaz līdz 2020. gadam, tādējādi atspoguļojot lielu kvotu pārpalikumu tirgū, kā arī turpmākus emisiju samazinājumus, ko veicina tādi politikas elementi kā Atjaunojamo energoresursu direktīva un Energoefektivitātes direktīva. Atšķirībā no elektroenerģijas cenām ETS cenas dažādos politikas scenārijos ir ļoti atšķirīgas un atkarībā no scenārija tiek prognozētas robežās no 11 līdz 53 euro par kvotu 2030. gadā, turklāt scenāriji ar vērienīgu energoefektivitātes uzlabošanas politiku un AER mērķiem paredz vismazākās ETS cenas un scenāriji, kuru pamatā ir SEG samazināšanas mērķi un oglekļa vērtības, visaugstākās ETS cenas. Makroekonomikas un sociālā ietekme (IKP, nodarbinātība, enerģijas pieejamība par pieņemamām cenām) 44. Ir novērtēta ietekme uz IKP 2030. gadā, galveno uzmanību pievēršot SEG40 samazināšanas scenārijam un, ja iespējams un vajadzīgs, arī scenārijiem ar skaidru EE politiku un AER mērķiem. Šajā novērtējumā ir pieņemts, ka trešās valstis neveiks pasākumus, kas pārsniedz pašreizējos solījumus UNFCCC kontekstā. 45. Viens modelēšanas instruments, GEM E3, paredz negatīvu ietekmi uz IKP, ko rada SEG mērķa un oglekļa cenas noteikšanas stimulētais 40 % SEG emisiju samazinājums; šī ietekme ir robežās no -0,10 % līdz -0,45 % 2030. gadā, salīdzinot ar atsauces scenāriju. Scenārijā, kas ietver vērienīgu energoefektivitātes uzlabošanas politiku, gan E3MG, gan E3ME paredz pozitīvu ieguldījumu līdz pat 0,55 %, ņemot vērā energoefektivitātes ieguldījumu pozitīvo ietekmi uz IKP. Paredzams, ka scenāriji, kas ietver zemākus SEG samazinājumus, salīdzinoši mazāk ietekmēs IKP salīdzinājumā ar atsauces scenāriju. Modelēšanas rezultāti liecina, ka lielāku pozitīvu ietekmi uz IKP var sasniegt, ja tiek izsolītas ETS kvotas un ja CO2 nodokļi tiek piemēroti ETS neaptvertajās nozarēs, turklāt ieņēmumi tiek novirzīti darbspēka izmaksu samazināšanai (no valsts viedokļa neitrāli ieņēmumi). Tas apstiprina iepriekšējos novērtējumus[6], kas liecina, ka ar oglekļa cenu noteikšanu var sasniegt pozitīvākus makroekonomikas rezultātus, ja ieņēmumi no šiem oglekļa cenu noteikšanas instrumentiem tiek novirzīti atpakaļ ekonomikā un izmantoti tādā veidā, kas nāk par labu ekonomikai kopumā. Arī augstāks energoefektivitātes un atjaunojamo energoresursu līmenis, kam nepieciešami lielāki ieguldījumi, varētu radīt pozitīvāku ietekmi uz IKP. 46. Attiecībā uz nodarbinātību paredzams, ka galvenajām strukturālajām pārmaiņām būs salīdzinoši neliela pozitīva vai negatīva ietekme uz vispārējo nodarbinātības līmeni atkarībā no novērtēšanā izmantotās metodes, tomēr tiek prognozētas būtiskas nodarbinātības izmaiņas starp nozarēm vai to ietvaros. Ņemot vērā šo ietekmi, būs nepieciešams īstenot atbilstīgas darba tirgus rīcībpolitikas. Sīkāka nozaru analīze liecina, ka inženierijas, pamatražošanas, transportlīdzekļu un celtniecības nozare, kā arī uzņēmējdarbības pakalpojumi gūst vislielāko labumu nodarbinātības līmeņa uzlabošanas ziņā, savukārt fosilā kurināmā ieguves nozares piedzīvo vislielāko zaudējumu. Scenāriji ar vērienīgu energoefektivitātes politiku parasti pozitīvi ietekmē kopējo neto nodarbinātību. 47. Paredzams, ka fosilā kurināmā cenas palielināsies neatkarīgi no ES stratēģijas attiecībā uz 2030. gada mērķiem un saskaņā ar atsauces scenāriju elektroenerģijas cenas ievērojami pieaugs, tādējādi radot spiedienu uz enerģijas pieejamību cenu ziņā. Atsauces scenārijā līdz 2030. gadam palielinās ar enerģiju saistīto izmaksu (darbības un kapitāla izmaksu) īpatsvars mājsaimniecību izdevumu bilancē, un papildu palielinājumi politikas scenārijos ir salīdzinoši nelieli. Paredzams, ka uzsvars tiks pārnests no darbības izmaksām uz kapitāla izmaksām. Vērienīga energoefektivitātes politika, kas ļauj samazināt enerģijas izmaksas, pozitīvi ietekmētu mājsaimniecību elektroenerģijas cenas un patēriņa līmeni, tajā pašā laikā palielinot kapitāla izmaksas saistībā ar ieguldījumiem, kas nepieciešami patēriņa samazināšanai. Energoietilpīgo nozaru konkurētspēja un oglekļa emisiju pārvirze 48. Makroekonomiskie modeļi tika izmantoti arī, lai novērtētu ietekmi, ko 2030. gada mērķis par SEG samazinājumu 40 % apmērā rada uz ražošanu starptautiskai konkurencei pakļautajās energoietilpīgajās rūpniecības nozarēs. Turklāt ir novērtēta bezmaksas kvotu un izsoļu nozīme. Tiek pieņemts, ka trešās valstis neveiks pasākumus, kas pārsniedz pašreizējos solījumus UNFCCC kontekstā. 49. Rezultāti liecina, ka oglekļa cenu starpība starp ES un citiem galvenajiem pasaules reģioniem palielināsies, ja ES apņemsies samazināt SEG par 40 % un citi dalībnieki savus pūliņus nepalielinās. 50. Salīdzinot ar atsauces scenāriju, rūpniecības nozaru kopējos ražošanas zaudējumus var ierobežot, SEG samazinot par 40 %. 51. Šajā analīzē ir apstiprinātas priekšrocības, ko energoietilpīgās nozares gūtu no efektīvas starptautiskās rīcības klimata jomā, tādējādi, iespējams, panākot ražošanas pieaugumu, salīdzinot ar scenāriju, kas paredz ES vienpusēju rīcību, jo īpaši, ja mērķu līmenis ir augsts. 52. Kopumā analīze apstiprina, ka nepietiekami spēcīgas globālās rīcības gadījumā bezmaksas kvotu sistēmas turpināšana, periodiski pārskatot šo bezmaksas kvotu piešķiršanas noteicošos faktorus, nodrošina ievērojami augstāku aizsardzības līmeni energoietilpīgām nozarēm, kas pakļautas oglekļa emisiju pārvirzes riskam, salīdzinot ar situāciju, kad šīm nozarēm ir jāpērk kvotas. Jo īpaši efektīvas šīs bezmaksas kvotas ir nozarēs, kur bezmaksas kvotu alternatīvās izmaksas netiek iekļautas produktu cenā. Bet, ja nozares bezmaksas kvotu alternatīvās izmaksas iekļauj (var iekļaut) to cenās, tas mazina atšķirību starp bezmaksas kvotu un kvotu izsoļu ietekmi. 53. Saistībā ar “ieguldījumu pārvirzes" risku būtu lietderīgi kvotu piešķiršanas sistēmā nodrošināt lielāku ilgtermiņa skaidrību par bezmaksas kvotu piešķiršanu (ja trešo valstu pasākumi nav tādā pašā līmenī) un sekmēt ražošanas maksimizāciju. Šajā sakarā jāatzīmē, ka noteikumi par slēgšanu, jauniem dalībniekiem, jaudas palielinājumu/samazinājumu (kas jau pastāv) un atsauces gadu regulāru atjaunināšanu veicina ražošanas maksimizāciju salīdzinājumā ar iegūtu tiesību izmantošanu bezmaksas kvotu piešķiršanā. 54. Pēc 2020. gada piemērojamās bezmaksas kvotu sistēmas uzlabošanai ir nepieciešams atjaunināt kritērijus, lai noteiktu bezmaksas kvotu maksimālo apjomu un novērtētu, kādi kritēriji vislabāk atspoguļotu oglekļa emisiju pārvirzes faktisko risku. Turklāt izsoļu ieņēmumus vai citus ar ETS saistītus ieņēmumus (piemēram, saistībā ar tā saukto NER 300) varētu izmantot mērķtiecīgāk, lai veicinātu jaunu tehnoloģiju, tostarp energoietilpīgām nozarēm paredzētu tehnoloģiju, demonstrēšanu. Īpaša ES programma varētu būt efektīvāka. 55. Scenāriji ar mērķtiecīgu energoefektivitātes un atjaunojamo energoresursu jomas politiku paredz zemākās ETS cenas, un scenāriji ar energoefektivitātes politiku ļauj samazināt enerģijas patēriņu, elektroenerģijas cenas un degvielas/kurināmā izmaksas. Tajā pašā laikā šāda politika rada lielākas kapitāla izmaksas. 56. Oglekļa cenu netiešo ietekmi uz elektroenerģijas cenām var kompensēt, izmantojot valsts atbalstu, tomēr ir jāapsver uzlabojumu nepieciešamība, lai neradītu ES iekšējās konkurences traucējumus. 57. Spēcīgas globālās rīcības gadījumā būtu jāpārskata šo pasākumu turpināšana. 5.2. Citu mērķu vai rādītāju ietekme 58. Galvenais trūkums, ja netiek noteikti citi mērķi vai rādītāji, piemēram, tādi kā cenu konkurētspēja un energoapgādes drošība, ir tāds, ka būtiski samazinātos citu energoapgādes drošības un konkurētspējas aspektu (kas nav ietverti AER un EE mērķos un politikā) pamanāmība un nozīme, un tas nebūtu saderīgs ar Eiropas Parlamenta un Eiropadomes stingro nostāju par šo citu mērķu nozīmi. 59. Būtisks trūkums attiecībā uz mērķu, nevis rādītāju noteikšanu ir tāds, ka satvars tiku padarīts sarežģītāks un ievērojami apgrūtinātu mijiedarbību un saskaņotību starp dažādām enerģētikas un klimata jomām. Šīs sarežģītās mijiedarbības dēļ būtu īpaši grūti nodrošināt, ka vienlaikus tiek panākta virzība uz plašākiem mērķiem, turklāt, ja virzība uz viena mērķa īstenošanu būtu pretrunā citam mērķim, būtu jāpieņem sarežģīti politikas lēmumi. Turklāt mērķi būtu jānosaka tikai tajās jomās, kur ir iespējams izstrādāt konkrētu politiku to sasniegšanai un sarežģītus mērķus apvienot vienā mērķrādītājā vai ierobežotā to kopumā. Nav viegli noteikt vienkāršus, bet visaptverošus konkurētspējas un energoapgādes drošības mērķus ES līmenī, virzību uz kuriem varētu nodrošināt ar konkrētu ES politiku. 60. Rādītāju (kas, iespējams, saistīti ar vērienīgiem mērķiem) noteikšanas galvenā priekšrocība ir tāda, ka tiek atzīta citu konkurētspējas un energoapgādes drošības aspektu (kas nav ietverti AER un EE mērķos un politikā) nozīme, nenosakot saistošus mērķus, ko varētu būt grūti īstenot un pilnībā integrēt ar citiem saistošiem pasākumiem. Turklāt, sekojot šo rādītāju attīstībai laika gaitā, politikas veidotāji iegūtu labu pamatu politikas virzības attīstīšanai un/vai adaptācijai, ja tāda vajadzīga. Lai nodrošinātu, ka šāda politikas rīcība tiek veikta, pamatojoties uz faktiskajām norisēm, attiecībā uz šiem rādītājiem varētu noteikt jaunus mērķus noteiktā laika perspektīvā. Komisijas ziņojums par enerģijas izmaksām un cenām sniedz šajā ziņā noderīgu informāciju, lai turpinātu attīstību. 5.3. Strukturāli pasākumi ETS pēc 2020. gada Lineārā samazinājuma koeficienta korekcija 61. Analīze liecina, ka attiecībā uz SEG emisiju kopējo iekšējo samazinājumu par 35 % ETS ieguldījumu varētu panākt, turpinot piemērot lineāro samazinājuma koeficientu 1,74 %, kā paredzēts spēkā esošajos tiesību aktos (aptuveni 38 % samazinājums 2030. gadā salīdzinājumā ar 2005. gadu). 62. Lai gan SEG emisiju samazinājumu par 40 % 2030. gadā varētu panākt, nemainot ETS ikgadējo lineāro samazinājuma koeficientu un izmantojot citus vērienīgus politikas pasākumus, izmaiņas būtu vajadzīgas, lai nodrošinātu izmaksu efektivitātes pienācīgu līmeni un saglabātu ETS nozīmi 2030. gada perspektīvā. Izmaksu ziņā efektīvā veidā līdz 2030. gadam panākot kopējo SEG emisiju samazinājumu par 40 % salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni, ETS emisijas 2030. gadā samazinātos par 43 %, salīdzinot ar 2005. gadu. Lai 2030. gada ETS maksimālo apjomu noteiktu šajā līmenī, sākot no 2021. gada lineārais samazinājuma koeficients būtu jāpalielina līdz 2,2 %. Lai īstenotu 35 % SEG mērķi, lineārais samazinājuma koeficients nebūtu jāmaina. 63. Tomēr arī politikas scenāriji ar lielākiem SEG samazinājumiem paredz, ka ETS tirgū joprojām saglabāsies lieli pārpalikumi, kas pakāpeniski samazināsies tikai pēc 2020. gada, un līdz 2030. gadam būs atlikuši aptuveni 2 miljardi vai vairāk kvotu. Jāatzīmē, ka šādā situācijā tirgus turpinātu darboties ar lieliem pārpalikumiem, un tā pamatā būtu ilgtermiņa apsvērumi par resursu nepietiekamību un izmaksām. Ja ilgtermiņa apsvērumi nav pietiekami, lai radītu tirgus noteiktību, ETS cenas faktiski var būt zemākas un emisijas var pārsniegt maksimālo līmeni 2030. gadā. Tomēr ETS kopējais maksimālais līmenis joprojām tiktu ievērots. 64. Lineārā koeficienta izmaiņas tikai pakāpeniski sāktu izpausties kā nozīmīga ietekme, radot lielāku nepietiekamību. Tas ir atspoguļots oglekļa cenu modeļos, kas ietverti scenārijos ar ļoti zemām oglekļa cenām, kas pēc 2020. gada varētu diezgan strauji palielināties, ja netiks īstenota daudz stingrāka AER un EE politika. Šādas zemas cenas īstermiņā līdz vidējā termiņā palielina risku, ka nepieciešamie ieguldījumi netiks pilnībā īstenoti, kas var radīt atkarību no oglekļa ziņā intensīvākas infrastruktūras. 65. Pamatojoties uz iepriekš minēto, lineārā samazinājuma koeficienta korekcija nav īstermiņa risinājums, lai uzlabotu ETS darbību nākamajos desmit gados. Īstermiņā Komisija ir ierosinājusi atlikt 900 miljonu kvotu izsoli un pārcelt to uz 2. posma beigām. 66. Komisija veica arī īpašu novērtējumu par tiešākiem strukturālajiem pasākumiem, kas uzlabotu tirgus darbību, piemēram, izveidojot tirgus stabilitātes rezervi vai galīgi norakstot dažas kvotas. Sīkāku informāciju par šo novērtējumu skatīt ietekmes novērtējumā attiecībā uz strukturālo pasākumu ieviešanu, lai nostiprinātu ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu. Starptautisko kredītu izmantošana 67. Tīras attīstības mehānismi (CDM) un kopīga īstenošana (JI) ir instrumenti, ar kuru palīdzību pašlaik tiek ģenerēti kredīti. Šie instrumenti ir saistīti ar vairākām grūtībām, un bieži vien ieinteresētās personas tos apšauba, piemēram, attiecībā uz bāzlīnijām, papildināmību, pārmērīgiem uzcenojumiem un nevēlamiem stimuliem. Saistībā ar CDM pārdevējam netiek piemērota prasība par pašu ieguldījumu samazinājuma veikšanai. Kā pirmo soli, lai risinātu šīs problēmas, ES aizliedza izmantot kredītus no apmežošanas un mežu atjaunošanas projektiem un vēlāk ierobežoja noteiktus rūpnieciskās gāzes projektus. 68. Atsauces scenārijā nav prognozēts pieprasījums pēc starptautiskajiem kredītiem ES ETS pēc 2020. gada, ņemot vērā, ka tas tikai palielinātu jau tā lielo kvotu (un kredītu, kas līdz 2020. gadam atļauti ETS) pārpalikumu. Tāda pati situācija būtu arī tad, ja 2030. gada mērķis tiktu noteikts kā 40 % SEG emisiju samazinājums. Ja kopējās emisijas līdz 2030. gadam būtu jāsamazina par 40 % salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni, tad pat ar 43 % samazinājuma mērķi, salīdzinot ar 2005. gadu, ES ETS līdz 2030. gadam tik un tā būtu aptuveni 2 miljardu kvotu pārpalikums. Tas ir atspoguļots standarta situācijā, kad atbilstības nodrošināšanai pēc 2020. gada netiek izmantoti nekādi papildu kredīti. Tādējādi piekļuves starptautiskajiem kredītiem ierobežošana šķiet vajadzīgs, bet nepietiekams risinājums, lai novērstu ETS pārpalikuma problēmu. 2030. gada satvars ar beznosacījumu mērķi, kas neļauj veikt papildu starptautisko kredītu ieplūdināšanu lielā apjomā, un augstāks mērķis, kas ļauj īstenot lielu daļu papildu centienu, izmantojot starptautiskos kredītus, varētu radīt lielāku noteiktību attiecībā uz samazinājumiem, kas tiešām ir nepieciešami iekšējā tirgū. Ļaujot lielu daļu papildu centienu, kas paredzēti nosacījumu mērķa sasniegšanai, īstenot, izmantojot starptautiskos kredītus, var tikt stimulēta patiesa starptautiskā oglekļa tirgus turpmāka attīstība, kas ietver visu pušu attiecīgas darbības. 5.4. ES rīcība arvien lielākas starptautiskās darbības kontekstā 69. Ir izvērtēta ietekme, ko rada augstāks ES SEG nosacījumu mērķis apvienojumā ar globāliem pasākumiem, lai ierobežotu globālo sasilšanu zem 2°C. Skaidrs, ka tam būtu nepieciešama visu pušu rīcība, salīdzināmi samazinājuma mērķi, kas attiektos uz valstīm ar līdzīgiem pienākumiem un iespējām kā ES, un ievērojami emisijas samazināšanas pasākumi jaunās tirgus ekonomikas valstīs, lai to emisiju maksimumu sasniegtu pirms 2030. gada. 70. Lai imitētu nosacījumu (augstāka) mērķa ietekmi un neskarot nevienu iespējamo nostāju par potenciālo vienpusējo mērķi un potenciālo nosacījumu mērķi, tika izvērtēti divi piemēri, pamatojoties uz 35 % un 40 % vienpusējo mērķi un 45 % un 50 % nosacījumu mērķi SEG emisiju samazināšanas jomā. Nosacījuma mērķa gadījumā tiek pieņemts, ka visā pasaulē pasākumi tiek veikti atbilstoši 2 °C mērķim. 71. Šī analīze apstiprina, ka augstāku nosacījumu mērķu ietekme uz ES IKP ir negatīva, bet piekļuve starptautiskajiem kredītiem samazina šo ietekmi. Šajā gadījumā augstāku mērķu negatīvā ietekme uz IKP ir attiecīgi ierobežota līdz 0,5 % un 1,2 % 2030. gadā. Tomēr ietekme uz pasaules IKP ir lielāka nekā uz ES IKP. 72. Turklāt rezultāti liecina, ka globālā rīcība, piemēram, izmantojot saistošu starptautisku nolīgumu, nodrošinātu ievērojamus ieguvumus lielākajai daļai ES energoietilpīgo nozaru, iespējams, palielinoties ražošanai dažās ES nozarēs, tādējādi apstiprinot, ka globāla rīcība labvēlīgi ietekmē konkurences stāvokli lielākajā daļā ES energoietilpīgo rūpniecības nozaru. 5.5. Politikas risinājumi attiecībā uz zemes nozari 73. Pieejas attiecībā uz politikas jomām, kas risina zemes nozares CO2 emisiju un absorbcijas jautājumus, varētu arī turpmāk piemērot šai nozarei atsevišķi vai arī aptverot citas emisijas, kas radušās lauksaimniecības nozarē. Ņemot vērā ciešo saikni starp zemes apsaimniekošanu un lauksaimniecisko darbību, šim pēdējam risinājumam, šķiet, ir priekšrocības. Praktiskās īstenošanas kontekstā zemes nozares CO2 emisijas un absorbciju varētu iekļaut iespējamajā turpmākajā lēmumā par kopīgiem centieniem (kas reglamentē ETS neaptvertās nozares) vai drīzāk otrādi – lauksaimniecības emisijas, kas nav CO2 emisijas, varētu neiekļaut iespējamajā turpmākajā lēmumā par kopīgiem centieniem un kopā ar zemes nozares CO2 emisijām un absorbciju integrēt jaunā vienotā ES klimata politikas pīlārā. Tas nodrošinātu plašāku stimulu, lai kopējās lauksaimniecības politikas ietvaros pēc 2020. gada izveidotu klimatam labvēlīgāku un pārdomātāku lauksaimniecību nekā šodien. 5.6. Iespējamā AER mērķa īstenošana 74. Īstenošanas pieejas 2030. gada atjaunojamo energoresursu mērķa sasniegšanai ir sīkāk jāizvērtē turpmākajā ietekmes novērtējumā, ja tiks panākta vienošanās par pašu mērķi. Ja 2030. gada satvarā netiktu iekļauts skaidrs AER mērķis, citi papildu pasākumi, piemēram, saistībā ar infrastruktūru, plānošanu un atļauju izsniegšanu, piekļuvi tīkliem, mērķtiecīgu finansēšanu utt., kļūtu vēl nozīmīgāki. Var minēt šādus vispārīgos apsvērumus. 75. Pirmkārt, līdz ar ES līmeņa mērķa noteikšanu varētu izvairīties no valstu mērķu noteikšanas. Tas, iespējams, varētu radīt atjaunojamo energoresursu attīstību vietās, kur resursi ir visizplatītākie, tādējādi teorētiski uzlabojot ES mēroga izmaksu efektivitāti. Tajā pašā laikā, ja dalībvalstīm nav īpašu mērķu, tām ir mazāks stimuls samazināt administratīvos šķēršļus un atvieglot ieviešanu tirgū, izmantojot tīkla attīstību un nepieciešamo licencēšanu. Turklāt dalībvalstu mērķi varētu labāk nodrošināt atjaunojamo energoresursu līdzsvarotu attīstību visā ES ekonomikā un sabiedrībā. 76. Otrkārt, ES mērķa īstenošana, izmantojot ES līmeņa shēmas, nevis valsts atbalsta shēmas, mazāk kavētu konkurenci un tirgus integrāciju, bet vienlaikus tā samazinātu dalībvalstu elastību, kas valstīm ļauj pielāgoties īpašiem apstākļiem un pašām izlemt, kā finansēt/atbalstīt AER attīstību. 77. Treškārt, tehnoloģiju neitralitāte un vienlīdzīga attieksme pret visiem atjaunojamo energoresursu risinājumiem, kas neietver konkrētus nozaru mērķus vai atbalsta shēmas, īsā līdz vidējā termiņā vismaz teorētiski uzlabotu izmaksu efektivitāti. No otras puses, tehnoloģiju ziņā patiesi neitrālas pieejas parasti radītu pārmērīgu peļņu izmaksu ziņā efektīvāku atjaunojamo energoresursu ražotājiem un neļautu panākt attīstību, izvēršanu un izmaksu samazinājumus, kas varētu būt nepieciešami izmaksu efektivitātes nodrošināšanai ilgtermiņā, jo īpaši, ja ES vienotos par vērienīgākiem mērķiem atjaunojamo energoresursu jomā pēc 2030. gada. Turklāt inovatīvu un pašlaik dārgāku AER tehnoloģiju attīstība varētu tikt kavēta, tādējādi ietekmējot ES rūpniecības uzņēmumu vadošo lomu ilgākā termiņā. 5.7. Iespējamā energoefektivitātes/enerģijas ietaupījumu mērķa īstenošana 78. Energoefektivitātei ir būtiska nozīme, lai panāktu SEG emisiju samazināšanas ilgtermiņa mērķus, un energoefektivitātes politika būs nepieciešama pat tad, ja nebūs skaidri noteikts mērķis tirgus nepilnību un trūkumu novēršanai, tādējādi nodrošinot, ka gan enerģijas patēriņa, gan SEG emisiju samazinājums tiek īstenots praksē. Visi analizētie scenāriji, izņemot tos, kas paredz vienu SEG mērķi, ietver dažādus skaidri formulētus pieņēmumus par īstenojamās energoefektivitātes politikas veidiem, tomēr šā ietekmes novērtējuma mērķis nav detalizēti izvērtēt dažādos līdzekļus iespējamā 2030. gada energoefektivitātes mērķrādītāja/mērķa īstenošanai. 79. Šāds novērtējums būs daļa no 2014. gada pārskatīšanas attiecībā uz pieeju enerģijas ietaupījumiem 2020. gada perspektīvā. Šī 2014. gada pārskatīšana jāapsver arī tad, ja piemērotāks pamats mērķu noteikšanai pēc 2020. gada ekonomikas nozarēs, kur enerģijas patēriņš ir cieši saistīts ar saimniecisko darbību, varētu būt energointensitāte, nevis kopējie enerģijas ietaupījumi, ar nosacījumu, ka tiešie vai netiešie nozaru mērķi tiktu uzskatīti par piemērotiem un izmaksu ziņā efektīviem. Varētu tikt apsvērts arī abu pieeju apvienojums. 80. Neatkarīgi no jebkādiem iespējamiem 2030. gada mērķiem šajā jomā un neskarot 2014. gada pārskatīšanu, būs svarīgi arī 2030. gada perspektīvā turpināt politiku ES līmenī, nodrošinot augsta līmeņa energoefektivitāti, jo īpaši tādās jomās kā ēkas, enerģiju patērējošas iekārtas, transportlīdzekļi utt., lai nodrošinātu līdzvērtīgus konkurences apstākļus un aizsargātu saistīto produktu iekšējo tirgu. Būs nepieciešams veicināt pārvaldību un tirgus dalībnieku un politikas veidotāju spējas ieviest energoefektivitātes pasākumus un uzlabot energoefektivitātes ieguldījumu finansējamību un riska profilu. 5.8. Atšķirīga ietekme dažādās dalībvalstīs 81. Analīze liecina, ka izmaksu ziņā efektīvas pieejas attiecībā uz SEG mērķiem, AER mērķiem un EE politiku prasa salīdzinoši lielākus pūliņus dalībvalstīs ar zemākiem ienākumiem nekā valstīs ar augstākiem ienākumiem, turklāt ieguldījumu un sistēmu izmaksas attiecībā pret IKP pieaug salīdzinoši vairāk un tas rada salīdzinoši lielākas priekšrocības degvielas ietaupījumu un gaisa kvalitātes ziņā. Risinājumos, kas paredz ES SEG emisiju samazinājumu par 40 %, tiek lēsts, ka to dalībvalstu grupai, kuru IKP uz vienu iedzīvotāju 2010. gadā bija mazāks par 90 % no ES vidējā līmeņa, energosistēmas izmaksu papildu palielinājums laikposmā no 2021. gada līdz 2030. gadam būs no 1,7 līdz 4,6 miljardiem euro gadā, pārsniedzot ES vidējo izmaksu pieaugumu. 82. Lai nodrošinātu taisnīgākus rezultātus, ir iespējams ieviest vairākus sadales mehānismus, piemēram, tādus kā mērķu diferencēšana, izsoļu ieņēmumu sadale, viedo finanšu instrumentu izmantošana, struktūrfondi utt. Būtu svarīgi nodrošināt, ka šādi risinājumi nepamatoti nesamazina politikas satvara kopējo izmaksu efektivitāti; to varētu panākt, nodrošinot pietiekamu elastību. Izstrādājot tiesību aktu priekšlikumus, šādi risinājumi būtu jāanalizē sīkāk. 6. Risinājumu salīdzinājums attiecībā uz pamatmērķiem un mijiedarbību 83. 2030. gada pamatmērķu un politikas novērtējumā galvenā uzmanība ir veltīta savstarpēji saskaņotiem politikas risinājumiem. Dažādu risinājumu attiecīgā ietekme uz pamatmērķiem ir salīdzināta turpmākajā tabulā. Analīze liecina, ka pastāv dažādi veidi, kā nodrošināt progresu ceļā uz ilgtspējīgu, konkurētspējīgu un drošu energosistēmu un ekonomiku 2030. gada perspektīvā. 84. Lai panāktu ilgtermiņa pāreju uz konkurētspējīgu un drošu ekonomiku ar zemu oglekļa emisiju līmeni, svarīgi ir veicinoši nosacījumi, piemēram, attiecībā uz pētniecību un izstrādi, infrastruktūru un sabiedrības atbalstu, un šādi nosacījumi jau rada atsevišķas ierobežotas priekšrocības 2030. gada kontekstā. 85. Vienots SEG mērķis principā ļautu SEG emisiju samazināšanas risinājumus izskatīt nediskriminējošā un tehnoloģiju ziņā neitrālā veidā. Tomēr lielāki energoefektivitātes un atjaunojamo energoresursu nodrošināšanas pūliņi, kas pārsniedz to, kas nepieciešams, lai īstenotu SEG mērķi, sniegtu lielāku labumu, piemēram, uzlabotu degvielas/kurināmā patēriņa efektivitāti un energoapgādes drošību, kā arī samazinātu negatīvo fosilā kurināmā tirdzniecības bilanci un ietekmi uz vidi un veselību. Tomēr paredzams, ka vienots SEG mērķis samazinātu IKP un nodarbinātību salīdzinājumā ar satvaru, kura pamatā ir vērienīgāki mērķi attiecībā uz atjaunojamiem energoresursiem un energoefektivitāti, savukārt makroekonomiskās priekšrocības, kas saistītas ar izsolēs gūto ieņēmumu novirzīšanu darbaspēka izmaksu samazināšanai, palielinātos. 86. Ja vienots SEG mērķis tiktu īstenots optimālā veidā, tas radītu ar enerģiju saistīto izmaksu mazāku pieaugumu un nodrošinātu vajadzīgos ieguldījumus, kā to atspoguļo oglekļa vērtību izmantošana modelēšanas pieejā, salīdzinot ar trīs mērķu situāciju, ja atjaunojamo energoresursu un energoefektivitātes mērķi būtu noteikti līmenī, kas pārsniedz to potenciālu izmaksu ziņā efektīvi īstenot SEG mērķi. 87. Satvars, kas ietver konkrētus mērķus vai stingru politiku arī attiecībā uz atjaunojamajiem energoresursiem un energoefektivitāti, būtiski ietekmētu ETS cenas. Tajā pašā laikā atjaunojamo energoresursu un energoefektivitātes ieguldījumi, kas pārsniedz līmeni, kas ir vajadzīgs, lai izmaksu ziņā efektīvā veidā īstenotu konkrētu SEG mērķi, radītu papildu kapitāla izmaksas un zemākas darbības izmaksas tikai vidējā termiņā un ilgtermiņā, kas kopumā radītu lielākas energosistēmas izmaksas. 88. 40% SEG mērķis nodrošinātu, ka ES īsteno Ceļvedī virzībai uz ekonomiku ar zemu oglekļa emisiju līmeni noteikto izmaksu ziņā efektīvo pieeju, lai sasniegtu ES 2050. gada SEG mērķi samazināt SEG emisijas par 80–95 % 2050. gadā, salīdzinot ar 1990. gadu, ņemot vērā nepieciešamo samazinājumu, kas jāpanāk attīstītajām valstīm kopā. Lai gan šo 2050. gada mērķi principā varētu sasniegt arī ar 35 % SEG mērķi 2030. gadam, Komisijas pašreizējā analīze liecina, ka tas radītu papildu izmaksas visā laikposmā līdz 2050. gadam, tajā pašā laikā samazinot ražošanas izmaksas 2030. gada perspektīvā. 89. 2020. gada mērķis nozīmē 20 % samazinājumu trīs desmitgadēs un 40 % mērķis 2030. gadam nozīmētu tādu pašu samazinājumu vienā desmitgadē, ja ņem vērā tikai mērķus. No otras puses, līdz šim esam sasnieguši 18 % samazinājumu 22 gados (1990. gads–2012. gads), un virzība uz 40 % mērķi nozīmētu turpmāku 22 % samazinājumu 18 gados (2013. gads–2030. gads). 90. 40 % mērķis būtu spēcīgs signāls starptautiskajai sabiedrībai, gatavojoties Starptautiskajai klimata konferencei 2015. gadā. Tajā pašā laikā, paturot prātā, ka ES pieņemto 2050. gada SEG mērķi var īstenot tikai ar starptautisku rīcību klimata jomā, paliek neatbildēts jautājums par to, vai ES sākotnējam ieguldījumam starptautiskajā nolīgumā vajadzētu būt zemākam. 91. Skaidrs, ka augsta līmeņa mērķi atjaunojamo energoresursu jomā nodrošinātu būtiskas priekšrocības saistībā ar lielāku paļaušanos uz vietējiem energoresursiem un saistīto pozitīvo ietekmi uz enerģijas tirdzniecības bilanci (ciktāl atjaunojamie energoresursi neaizstāj citus iekšzemes energoresursus). Tajā pašā laikā mērķu līmenim ir jābūt saskaņotam ar kopējo mērķu līmeni attiecībā uz SEG emisiju samazināšanu un tas nedrīkstētu radīt nepamatotu ietekmi uz citu zema oglekļa līmeņa energoavotu turpmāku izmantošanu, ko veicina ETS, vai arī nepamatotus ierobežojumus dalībvalstu elastībai īstenot SEG emisiju samazinājumu ārpus ETS. 92. Kompromisi starp dažāda līmeņa mērķiem energoefektivitātes jomā līdzinās kompromisiem atjaunojamo energoresursu jomā, jo augsta līmeņa mērķis varētu izraisīt izmaksu palielinājumu īstermiņā līdz vidējā termiņā, kas atmaksātos tikai vidējā termiņā un ilgtermiņā. Tajā pašā laikā augsta līmeņa mērķis var labāk ierobežot augstāku enerģijas cenu ietekmi uz enerģijas ekspluatācijas izmaksām. Turklāt, ņemot vērā noteiktu SEG mērķi, kas jāsasniedz, veselības ieguvumi un ietekme uz enerģijas tirdzniecības bilanci ir lielāki gadījumos, kad tiek noteikti augstāki mērķi saistībā ar energoefektivitāti, kas, paredzams, radītu arī pozitīvāku ietekmi uz IKP un nodarbinātību. Protams, tas ir jāizvērtē, salīdzinot ar iespējamo ietekmi uz izmaksu pieaugumu īstermiņā un vidēja termiņā. 1. tabula. Pārskata tabula par galvenajiem ietekmes novērtējuma rezultātiem saistībā ar dažādu scenāriju prognozēm || Atsauces scen. || SEG35/EE ® || SEG37® || SEG40® || SEG40 || SEG40/EE || SEG40/EE/AER30 || SEG45/EE/AER35 || Scenāriju galvenie elementi Atsauces vai veicinoši nosacījumi || Atsauces nosac. || Atsauces nosac. || Atsauces nosac. || Atsauces nosac. || Veicinoši nosac. || Veicinoši nosac. || Veicinoši nosac. || Veicinoši nosac. SEG samazinājumi, salīdzinot ar 1990. gadu || -32,4% || -35,4% || -37,0% || -40,4% || -40,6% || -40,3% || -40,7% || -45,1% AER īpatsvars[7] — kopējais || 24,4% || 25,5% || 24,7% || 25,5% || 26,5% || 26,4% || 30,3% || 35,4% Enerģijas ietaupījumi[8] || -21,0% || -24,4% || -22,9% || -24,4% || -25,1% || -29,3% || -30,1% || -33,7% || Vides ietekmes rādītāji SEG emisiju samazinājums ETS aptvertajās nozarēs, salīdzinot ar 2005. gadu || -36% || -37% || -38% || -42% || -43% || -38% || -41% || -49% SEG emisiju samazinājums ETS neaptvertajās nozarēs, salīdzinot ar 2005. gadu || -20% || -26% || -28% || -31% || -30% || -35% || -33% || -34% Izmaksas saistībā ar samazinātu piesārņojuma kontroli un kaitējumu veselībai (miljardi euro gadā)[9] || || 3,8 - 7,6 || 4,2-8,8 || 8,6 - 17,1 || 7,2 - 13,5 || 17,4 - 34,8 || 16,7 - 33,2 || 21,9 - 41,5 || Energosistēmas ietekmes rādītāji Neto enerģijas imports (2010 = 100) || 96 || 90 || 94 || 92 || 89 || 83 || 81 || 78 Energointensitāte[10] (2010 = 100) || 67 || 64 || 66 || 65 || 64 || 60 || 60 || 57 AER īpatsvars[11] elektroenerģijas, siltumapgādes & dzesēšanas sistēmā || 31,0% || 32,6% || 31,6% || 32,9% || 34,2% || 34,1% || 39,7% || 47,3% || Atsauces scen. || SEG35/EE ® || SEG37® || SEG40® || SEG40 || SEG40/EE || SEG40/EE/AER30 || SEG45/EE/AER35 || Ekonomiskā un sociālā ietekme Kopējās sistēmas izmaksas, vidēji gadā 2011.–2030.g. (miljardos euro) || 2,067 || 2,064 || 2,073 || 2,074 || 2,069 || 2,089 || 2,089 || 2,102 Kopējās sistēmas izmaksas (procentos no IKP pieauguma) salīdzinājumā ar atsauces scenāriju 2030. gadā (procentu punkti) || +0,0% || +0,03% || +0,13% || +0,20% || +0,15% || +0,54% || +0,54% || +0,84% Ieguldījumu izdevumi[12] atsauces scenārijā un izmaiņas salīdzinājumā ar atsauces scenāriju (vidēji 2011.–2030. g., mljrd. euro) || 816 || +17 || +19 || +30 || +38 || +59 || +63 || +93 Enerģijas iepirkums atsauces scenārijā un izmaiņas salīdzinājumā ar atsauces scenāriju (vidēji 2011.–2030.g., mljrd. euro) || 1,454 || -26 || -8 || -8 || -18 || -34 || -31 || -23 Fosilā kurināmā neto imports atsauces scenārijā un izmaiņas salīdzinājumā ar atsauces scenāriju (vidēji 2011.–2030.g., mljrd. euro) || 461 || -10 || -2 || -4 || -9 || -20 || -22 || -27 Vidējā elektroenerģijas cena[13] (euro/MWh) || 176 || 174 || 176 || 181 || 179 || 174 || 178 || 196 ETS cena (EUR/t CO2) || 35 || 27 || 35 || 53 || 40 || 22 || 11 || 14 [1] Sīkākai informācijai skatīt 2013. gada ziņojumu par progresu virzībā uz Kioto un stratēģijas "Eiropa 2020" mērķu sasniegšanu (COM(2013) 698). [2] Kā norādīts Komisijas ziņojumā par oglekļa tirgu, COM(2012) 652. [3] Skatīt Komisijas “Progresa ziņojumu par atjaunojamiem energoresursiem”, COM(2013) 175. [4] Tāds pats rādītājs kā 2020. gada enerģijas ietaupījumu mērķim izmantotais. [5] Šis diapazons atspoguļo dažādus scenārijus attiecībā uz 40 % SEG emisiju samazinājuma mērķi, kas ietver vai neietver veicinošos nosacījumus un papildu AER mērķus un paredz vērienīgu energoefektivitātes politiku; izņemot nelietderības un izsoļu izmaksas. [6] Skatīt, piemēram, ietekmes novērtējumu, kas pievienots “Ceļvedim virzībai uz konkurētspējīgu ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni 2050. gadā", SEC(2011) 288, galīgā redakcija. [7] AER īpatsvars enerģijas bruto galapatēriņā saskaņā ar 2009. gada Atjaunojamo energoresursu direktīvu. [8] Enerģijas ietaupījumi novērtēti attiecībā pret 2007. gada bāzlīnijas prognozēm 2030. gadam. [9] Veselības kaitējuma izmaksu samazinājums saistībā ar mazāku gaisa piesārņojumu salīdzinājumā ar atsauces scenāriju (miljardi euro gadā). Novērtēšanas vajadzībām tiek izmantota zaudētā dzīves gada vērtība, ko izmanto tematiskajā stratēģijā par gaisa piesārņojumu un kas ir robežās no EUR 57000 līdz EUR 133000 par vienu zaudēto dzīves gadu. [10] Primārā enerģija attiecībā pret IKP. [11] AER ieguldījums elektroenerģijas, siltumapgādes un dzesēšanas enerģijas bruto galapatēriņā, pamatojoties uz individuāliem aprēķiniem par AER saskaņā ar 2009. gada Atjaunojamo energoresursu direktīvu. [12] Ieguldījumu izdevumi ietver mājsaimniecībām un uzņēmumiem paredzēto transporta iekārtu (tostarp autotransporta un cita transporta) kopējo iepirkumu, bet ne transporta infrastruktūras izmaksas. [13] Vidējā elektroenerģijas cena gala pieprasījuma sektoros (EUR/MWh) nemainīgajās 2010. gada cenās. atsauces scenārijā atbilstošā vērtība 2010. gadā bija 134 EUR/MWh.