KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Kohēzijas politika — 2013. gada stratēģiskais ziņojums par programmu īstenošanu 2007.–2013. gadā /* COM/2013/0210 final */





KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Kohēzijas politika — 2013. gada stratēģiskais ziņojums par programmu īstenošanu 2007.–2013. gadā 1. Ievads Šajā ziņojumā sniegts otrais stratēģiskais pārskats par 2007.–2013. gada kohēzijas politikas programmu īstenošanu, kuras paredzēts pabeigt 2015. gadā. Pirmais ziņojums tika publicēts 2010. gada martā. Šis ziņojums ir to 27 stratēģisko ziņojumu kopsavilkums, ko 2012. gada beigās[1] iesniedza dalībvalstis. Kohēzijas politika iegulda valsts un reģionu ekonomikas modernizēšanā, atbalstot inovāciju un darba vietu radīšanu MVU, pētniecību un izstrādi, darba tirgus un cilvēkkapitālu, veidojot galvenās tīkla infrastruktūras, aizsargājot vidi, veicinot sociālo iekļautību un uzlabojot administratīvās spējas. Efektīva šīs politikas īstenošana krīzes dēļ kļuvusi jo svarīgāka kopš 2008. gada, jo tā nodrošina nepārtrauktu publisko ieguldījumu fiskālās konsolidācijas kontekstā daudzās dalībvalstīs. Ziņojumos sniegts pārskats par sociālekonomiskajām problēmām, ar ko saskaras dalībvalstis, un ES finansēto programmu īstenošanu šajā nepieredzēti grūtajā laikā. Tādējādi tie palīdz nostiprināt kohēzijas politikas mērķu pārredzamību un pārskatatbildību attiecībā uz to īstenošanu. Pievienotajā Dienestu darba dokumentā[2] paskaidrots, kā Komisija rīkojās, lai novērtētu sasniegtos rezultātus, un sniegtas 13 tematiskas faktu lapas, kurās apkopoti materiāli par īstenošanu. Šis ziņojums liecina, ka kopš 2010. gada ziņojuma īstenošana ir paātrinājusies, daudzās jomās veicot būtiskus ieguldījumus, kas vajadzīgi, lai panāktu izaugsmes ilgtspēju un radītu darba vietas. Tāpat pierādījumi liecina par uzskatāmu progresu perioda sākumā uzstādīto mērķu īstenošanā. Šī politika arī apliecinājusi savu spēju pielāgoties mainīgiem apstākļiem un efektīvi reaģēt uz krīzi. To paturot prātā, no programmām vēl tiek gaidīti būtiski un papildu rezultāti līdz pat 2015. gada beigām, un ir ļoti svarīgi turpināt ieguldīt pūles, un pat tās dubultojot. Visbeidzot Komisija ir ierosinājusi būtiskas pārmaiņas attiecībā uz 2014.–2020. periodu saistībā ar daudziem šajā ziņojumā apskatītiem jautājumiem: resursu koncentrēšana, orientēšanās uz rezultātiem, uzticamu ziņojumu sniegšana, izmantojot kopīgus rādītājus, izpildes sistēma un novērtējums. Šis ziņojums un pievienotie dokumenti pamato ierosināto izmaiņu piemērotību. 2. Sociālekonomiskā attīstība un tendences Finanšu un ekonomikas krīze, kas sākās 2008. gadā, ievērojami mainījusi kohēzijas politikas programmu kontekstu. Jau 2008. gadā IKP pieaugums ES bija ļoti zems (0,3 %), un 2009. gadā tas samazinājās par vairāk nekā 4 %. 2010. un 2011. gadā izaugsmes rādītāji ES atkal bija pozitīvi, taču domājams, ka 2012. gadā tika piedzīvots tālāks kritums[3]. Ekonomikas lejupslīde bija īpaši krasa Baltijas valstīs, Grieķijā, Īrijā, Portugālē un Spānijā. Baltijas valstīm un Īrijai ir izdevies atkal panākt pozitīvu izaugsmi, un tiek prognozēts, ka tā turpināsies. Portugālē un Spānijā 2012. un 2013. gadā joprojām ir lejupslīde, taču paredzams, ka pozitīvā izaugsme atjaunosies 2014. gadā. Tomēr Kiprā un Grieķijā IKP turpina samazināties[4]. Nodarbinātība ES kopš krīzes sākuma ir būtiski kritusies. Piecu gadu laikā līdz 2012. gada pēdējam ceturksnim tika zaudēti seši miljoni darba vietu. 2010. gada sākumā bija vērojams neliels uzlabojums, taču lejupslīdošā tendence atjaunojās 2011. gada vidū. 2012. gada ceturtajā ceturksnī nodarbinātības rādītājs bija par 0,4 % zemāks nekā tajā pašā laikā 2011. gadā. Bezdarba rādītājs 2013. gada janvārī bija 10,8 % salīdzinājumā ar 8,1 % 2009. gada janvārī. Jaunākie dati skaidri liecina par atšķirībām starp dalībvalstīm, īpaši starp eurozonas ziemeļu un dienvidu valstīm. Nodarbinātības rādītāja atšķirība starp šiem diviem apgabaliem 2000. gadā bija 3,5 punkti, tā nokritās līdz nullei 2007. gadā, bet 2012. gada decembrī bija sasniegusi 10,5 punktus. Atšķirība starp augstāko un zemāko bezdarba rādītāju – 4,9 % (AT, 2013. gada janvāris) un 27,0 % (EL, 2012. gada novembris) – ir lielākā, kāda līdz šim pieredzēta. Ekonomiskās aktivitātes atslābums arī turpmāk nelabvēlīgi ietekmēs darba tirgus. Paredzams, ka bezdarba rādītāji ES vēl palielināsies līdz 11 % 2013. un 2014. gadā. Ekonomikas lejupslīde izraisījusi arī strauju pasliktināšanos uzņēmējdarbības vidē un mazinājusi patērētāju uzticību. Kopējie ieguldījumi (bruto pamatkapitāla veidošana) saruka no 21 % no IKP 2008. gadā līdz 18 % 2012. gadā. Preču un pakalpojumu eksports un ārvalstu tiešie ieguldījumi 2009. gadā strauji kritās, taču kopš tā laika ir atjaunojies. Pierādījumi[5] liecina, ka ekonomikas krīze un tās novēršanai izmantotās metodes palielina atšķirības starp reģioniem, piemēram, starp galvaspilsētu vai rūpnieciskiem reģioniem un mazāk attīstītiem vai nomaļiem reģioniem. 3. Krīze. Problēmas un risinājumi Krīzes nelabvēlīgais trieciens dalībvalstis, reģionus un pilsētas neskāra vienmērīgi smagi, nedz arī vienlaikus. Daudzi valstu ziņojumi atspoguļo vispārīgās tendences, taču laikposms un intensitāte atšķiras. Dažas programmas pieredzēja pieprasījuma kritumu attiecībā uz ilgtermiņa atbalstu inovācijai, atsevišķu projektu apjoma samazinājumu, kā arī pabeigšanas termiņa paildzināšanu. Vienlaikus palielinājies pieprasījums (vai nepieciešamība) pēc tādiem pasākumiem kā intervences darba tirgū, vispārējs atbalsts uzņēmumiem un finansējuma pieejamība MVU. Daudzas programmas saskaras ar grūtībām attiecībā uz valsts un reģionu līdzfinansējumu[6] un valūtas maiņas kursa svārstībām[7], taču – no pozitīvās puses – kritušās arī būvniecības izmaksas[8]. Fiskālā konsolidācija īpaši krasi ietekmējusi valdību kapitālieguldījumu: tas divu gadu laikā starp 2009. un 2011. gadu reālā izteiksmē samazinājās par 12 % visā ES, un vismaz par šo summu BG, RO, ES, GR un PT. ERAF un Kohēzijas fonda atbalsts lielākajā daļā ES12 valstu plānošanas periodā ir līdzvērtīgs vairāk nekā vienai trešdaļai no valdību gada kapitālizdevumiem. Tomēr liela daļa no kopējā pieejamā finansējuma dalībvalstīm vēl ir jāizmaksā, tāpēc summa, ko var pieprasīt līdz perioda beigām, astoņās no ES12 valstīm atbilst gada kapitālizdevumu pusei vai vairāk, un GR un PT – gandrīz trešdaļai. Tās apjoms ir līdzīgs ES un IT konverģences reģionos. Šie rādītāji pastiprināti apliecina, cik svarīgs ir kohēzijas politikas finansējums attīstības izdevumiem daudzviet ES[9]. Lai risinātu šīs problēmas, ES iestādes operatīvi reaģēja, mobilizējot visus pieejamos instrumentus un vajadzības gadījumā tos pielāgojot. 3.1. Programmu elastīgums Lai nodrošinātu atbalstu vissteidzamākajām vajadzībām un stiprinātu atsevišķus intervences pasākumus, līdz 2012. gada beigām starp tematiskajām jomām tika pārdalīti gandrīz EUR 36 miljardi jeb 11 % no kopējiem fondiem. No tiem vairāk nekā EUR 30 miljardi bija ERAF un Kohēzijas fonda līdzekļi, un gandrīz EUR 5,5 miljardi – ESF līdzekļi. Galvenās izmaiņas nozīmējušas, ka palielināts ieguldījums pētniecībai un izstrādei, vispārīgam atbalstam uzņēmumiem, ilgtspējīgai enerģijai, kultūras un sociālajai infrastruktūrai, ceļiem un darba tirgum. Ieguldījuma samazinājums ietekmējis IKT pakalpojumus, vides pasākumus, dzelzceļu, citas transporta jomas, apmācību un izglītību un spēju veidošanas pasākumus — visās šajās jomās krīzes dēļ ir krities pieprasījums vai izrādījies, ka tām atvēlēto resursu apjoms bijis pārāk vērienīgs. Komisija atbalstīja dalībvalstis šajā pārdalīšanas darbā. Vispirms tā 2011. gada jūlijā izveidoja darba grupu, kuras uzdevums bija palīdzēt Grieķijai izstrādāt ES/SMF pielāgošanas programmu un paātrināt tās ES fondu apgūšanu. Tad Eiropadome 2012. gadā atbalstīja jauniešu/MVU rīcības grupas atsevišķās dalībvalstīs, lai risinātu jauniešu bezdarba problēmas (skat. 4.1.). 3.2. Citi krīzes novēršanas pasākumi Krīzes novēršanas pasākumu ietvaros ES iestādes piekrita pasākumu paketei ar mērķi veicināt ES finansējuma plūsmas vienkāršošanu un uzlabošanu[10]. Valstu 2012. gada ziņojumos bieži pieminēti ir četri pasākumi. · Par programmām atbildīgo iestāžu naudas plūsmas uzlabošana. ES papildu avansa maksājumi 2009. gadā EUR 6,25 miljardu apmērā tika izmantoti galvenokārt publisko saņēmēju (piem., pašvaldību) priekšfinansējumam. · Izdevumu deklarācija saistībā ar lieliem vēl neapstiprinātiem projektiem. Šo pasākumu izmantoja gandrīz visas dalībvalstis, kurās ir lieli infrastruktūras projekti. · Valstu un reģionu procedūru vienkāršošana un racionalizācija. Tika nodrošināta raitāka īstenošana, izmaksājot avansa maksājumus publiskām iestādēm un valsts atbalsta programmās palielinot avansa maksājumus uzņēmumiem[11]. · Valsts līdzfinansējuma samazināšana. Ievērojot tiesību aktos noteiktās maksimālās summas, Komisija apstiprināja valsts līdzfinansējuma prasību samazinājumu atsevišķām dalībvalstīm (ES, GR, IE, IT, LT un PT, un mazākā mērā BE, FR un UK). Turklāt ES iestādes apstiprināja papildu valsts līdzfinansējuma samazinājumu, uz laiku palielinot līdzfinansējuma proporciju līdz 95 % dalībvalstīm, kurām ir vislielākās budžeta grūtības (GR, HU, IE, LV, PT un RO). Mazāka valsts publiskā līdzfinansējuma rezultāts ir tāds, ka kopīgais programmu ieguldījums samazinās par aptuveni EUR 15,5 miljardiem – aptuveni 3,1 % no kopīgā plānotā ieguldījuma jeb 11 % no valsts publiskā līdzfinansējuma. Lielākais publiskā līdzfinansējuma relatīvais samazinājums bija IE, PT, LV, GR, un ES – no 26 % (ES) līdz 47 % (IE). Mērķis bija samazināt spiedienu uz valsts budžetu krīzes laikā, vienlaikus nodrošinot ieguldījumu nepārtrauktību projektos, kuriem piemīt izaugsmes un darba vietu radīšanas potenciāls. 3.3. Citas ar īstenošanu saistītas problēmas Ziņojumos krīze ir minētā kā galvenais sarežģījumu iemesls, taču dažas valstis[12] min arī citus ietekmējošus faktorus. To starpā ir programmu vēlāka sākšana iepriekšējā perioda pagarināšanas dēļ, administratīvo spēju nepietiekamība (vai pat samazinājums), grūtības saistībā ar lielu infrastruktūru projektu sagatavošanu un Komisijas apstiprinājuma saņemšanu, izmaiņas tiesību aktos, nekonsekventa politiskā atbildība (pārmaiņas valsts valdībā un reģionu pārvaldībā, pārmaiņas iestādēs) un valsts nozaru reformu sekas. 4. Ieguldījums konkurētspējā un darba vietu radīšanā Kohēzijas politikas programmas tika izstrādātas, lai atbalstītu Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju. Lisabonas stratēģiju 2010. gadā aizstāja stratēģija "Eiropa 2020". Sekojošās Eiropadomes ir apstiprinājušas "ES2020" mērķus, un Eiropadomes 2012. gada jūnija secinājumos par Izaugsmes un nodarbinātības paktu tika uzsvērta Struktūrfondu un Kohēzijas fonda nozīme, atbalstot minēto mērķu īstenošanu. Lielākā daļa dalībvalstu norāda, ka to sākotnējās ieguldījumu stratēģijas un mērķi joprojām ir spēkā, neskatoties un asajām, krīzes radītajām pārmaiņām sociālekonomiskajā kontekstā. Vairākums ziņojumu pauž optimismu, ka programmas panāks lielāko daļu nosprausto mērķu. Vairākos ziņojumos uzsvērts, ka kohēzijas politikai bijusi izšķiroša nozīme publiskā ieguldījuma saglabāšanā īpaši būtiskās ekonomikas jomās, piemēram, pētniecībā un izstrādē, MVU atbalsta un ilgtspējīgas enerģijas jomā, rūpniecības atjaunošanā, sociālās iekļautības jomā, izglītības un apmācības sistēmu reformās un darba tirgus problēmu risināšanā. Finanšu instrumenti izmantoti gandrīz visās dalībvalstīs, lai sekmētu ieguldījumus un darba vietu radīšanu MVU laikā, kad finanšu nozarē dominē aizņemto līdzekļu īpatsvara mazināšana. 2011. gada beigās kohēzijas programmu ieguldījums uzņēmumu finanšu instrumentos pārsniedza EUR 8,9 miljardus (4,4 % no kopējā ERAF), un no tā vairāk nekā EUR 3,6 miljardi (40 %) bija samaksāti uzņēmumiem. ESF nozīme krīzes risināšanā ir atkarīga no tā nozīmes darba tirgus atbalstīšanā. ESF bijis galvenais aktīvas darba tirgus politikas atbalsta avots tajās dalībvalstīs, kuras krīze smagi skārusi, taču kuras spēja uz to reaģēt. Tas palīdzējis stiprināt šo politiku dalībvalstīs, kuras saskaras ar budžeta ierobežojumiem un kurās vēsturiski bijusi tendence lielākoties atbalstīt pasīvus pasākumus. Šajās valstīs izmaiņas programmās bija tieši saistītas ar izmaņām darba tirgus politikā. Vairākas dalībvalstis uzver, cik liela nozīme ir ERAF un ESF, atbalstot pūliņus īstenot valsts reformas, it īpaši labāka regulējuma, izglītības sistēmas, darba tirgus, valsts pārvaldes reformas jomā un ūdensapgādes nozares strukturālas reformas. Turklāt ESF ir veicinājis sociālo partneru spēju veidošanu. Dalībvalstis apraksta arī darbības, ko tās veikušas attiecībā uz konkrētajai valstij adresētajiem ieteikumiem, ko apstiprinājusi ES Padome. Piemēram, PL informē par tādiem korektīviem pasākumiem kā dzelzceļa plānu, augstākās izglītības reformu un zinātnes un uzņēmējdarbības jomas saistīšanu, izmantojot iegūtās zināšanas. LT informē par pasākumiem augstā bezdarba novēršanai, kā arī ēku energoefektivitātes uzlabošanai. UK uzsver kohēzijas politikas nozīmi reģionu produktivitātes uzlabošanā un izaugsmes un nodarbinātības veicināšanā. 4.1. Pievēršanās jauniešiem un MVU Eiropadome 2012. gadā atbalstīja jauniešu/MVU rīcības grupas astoņās dalībvalstīs, kurās bija visaugstākie jauniešu bezdarba rādītāji. Komisijas ierēdņu un valsts pārstāvju rīcības grupu[13] darba rezultātā paredzams, ka vēl aptuveni 780 000 jauniešu gūs labumu no ESF pārdalītajiem līdzekļiem jauniešu nodarbinātības un apmācības programmās. ERAF pasākumi šajā iniciatīvā varētu atbalstīt papildu 54 800 MVU salīdzinājumā ar sākotnēji plānoto skaitu. Šie rezultāti liecina par vērienīgu darbību, ko īsteno vairākas dalībvalstis, lai mazinātu augstos bezdarba rādītājus jauniešu vidū. 4.2. Politikas mērķu īstenošanas kvantitatīvie rādītāji Ziņojumi ietver daudz informācijas un datu. Šis ir pirmais plānošanas periods, kurā Komisija var kvantitatīvi apkopot un analizēt ikgadējos īstenošanas ziņojumos un valsts stratēģiskajos ziņojumos ietvertos datus, kas attiecas uz kopīgiem rezultātu rādītājiem. Šie dati liecina, ka kohēzijas politika sniegusi konkrētus uzskatāmus rezultātus un ka 2011. gadā ziņots par ievērojamu paātrinājumu īstenošanā un rezultātu sasniegšanā salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem . Eiropas līmenī[14] iespējams kvantitatīvi apkopot šādus konkrētus sasniegumus, par kuriem ziņo programmas. · Līdz šim izveidoti gandrīz 400 000 darba vietu, un 190 000 no tām – kopš 2010. gada. Tas ietver: – vairāk nekā 15 600 darba vietu pētniecības jomā (9500 kopš 2010. gada), – vairāk nekā 167 000 darba vietu MVU (69 100 kopš 2010. gada). Ziņots, ka visvairāk darba vietu izveidots UK, IT, DE, ES, PL un HU. Tas liecina, ka kohēzijas politikas atbalstam ir labvēlīga un dažos gadījumos ievērojama pretcikliska ietekme uz nodarbinātību. · Atbalsts piešķirts 53 240 pētniecības un tehnoloģiju attīstības projektiem un 16 000 sadarbības projektiem starp uzņēmumiem un pētniecības iestādēm. · Atbalstu saņēmuši 53 160 jaunizveidoti uzņēmumi (28 000 kopš 2010. gada), vairākums ES15, bet daudzi arī HU un PL. · Gandrīz 1,9 miljoniem cilvēku tagad ir pieejams platjoslas tīkls (koncentrēts ES, FR, IE, IT). · Kopš 2007. gada no atjaunojamiem resursiem radīti 1222 megavati papildu elektroenerģijas ražošanas jaudas, galvenokārt ES15[15]. · Par 2,6 miljoniem vairāk cilvēku tagad gūst labumu no ūdensapgādes projektiem, un par 5,7 miljoniem vairāk – no notekūdeņu apsaimniekošanas projektiem. · Ir uzsākti vairāk nekā 5000 transporta projekti, un sāk parādīties konkrēti uzskatāmi rezultāti: 460 km TEN-T ceļu un 334 km TEN-T dzelzceļu[16]. · Gandrīz 3,4 miljoniem cilvēku ir pieejams uzlabots pilsētas transports. · Atbalstu saņēmuši vairāk nekā 19 000 izglītības infrastruktūras projektu, sniedzot labumu 3,4 miljoniem studentu, lielākoties IT, bet ar būtiskiem uzlabojumiem arī BG, ES, GR. Attiecībā uz ESF dalībnieku skaits būtiski palielinājās laikā no 2009. līdz 2010. gadam (no 10 līdz 15 miljoniem dalībnieku katru gadu), un šis augstais līmenis ir saglabājies. Dalībnieku profili ir ļoti dažādi un atspoguļo atšķirīgus apstākļus valstī un ESF atbalsta prioritātes. No 2007. gada līdz 2011 gada beigām dalībvalstis ziņoja par šādiem rezultātiem. · ESF darbībās, kas atbalsta piekļuvi nodarbinātībai ar apmācības vai citu palīdzības veidu starpniecību, piedalījās 12,5 miljoni cilvēku. Divas trešdaļas no visiem dalībniekiem bija neaktīvi vai bezdarbnieki. Rezultātā 2,4 miljoni cilvēku atrada darbu 6 mēnešu laikā pēc intervences pabeigšanas; tas ir ievērojams sasniegums, ņemot vērā ekonomikas lejupslīdi. · 15 miljoni dalībnieku bija jaunieši (jaunāki par 24 gadiem), un viņu skaits būtiski palielinājās 2010. un 2011. gadā saistībā ar krīzi. DE, FR un HU jaunieši veidoja 40 % vai vairāk no visiem dalībniekiem. · Gandrīz pusei (46 %) no dalībniekiem augstākais pabeigtais izglītības līmenis bija pamatizglītība. DE, GR un MT šo dalībnieku bija vairāk nekā 60 % no visiem dalībniekiem, savukārt FI, SE, SI un CY – mazāk nekā 20 %. CY, EE, LT un SI 40 % vai vairāk dalībnieku bija augstākā izglītība. · Mūžizglītības jomā ESF sniedza atbalstu aptuveni 5 miljoniem jauniešu. Attiecībā uz izglītības profilu – 5,5 miljoniem dalībnieku bija zems prasmju līmenis[17]. · Līdz šim sociālās iekļautības jomā atbalstu saņēma 14,5 miljoni galīgo saņēmēju un daudzas dažādas mērķgrupas. 18 % dalībnieku bija no grupām, kas ir īpaši neaizsargātas darba tirgū. Lai gan situācijas ir dažādas, šķiet, ka UK un AT guvušas īpaši labus panākumus, iesaistot cilvēkus ar dažādu veidu invaliditāti. Citas valstis, konkrēti AT, CY, NL un LV, sekmīgi izmanto ESF, lai atbalstītu minoritāšu pārstāvjus vai cilvēkus ar migrantu izcelsmi. · Aptuveni 700 000 dalībnieku, konkrēti civildienesta ierēdņu, uzlabojuši prasmes ar ESF atbalstu. Četras dalībvalstis (BG, GR, HU un RO) īsteno programmu, kas īpaši paredzēta institucionālo spēju uzlabošanai. · Vairāk nekā puse ESF dalībnieku (52 %) bija sievietes, kas atbilst vispārējam ESF mērķim veicināt iespēju vienlīdzību un palielināt darbaspēkā iesaistīto sieviešu īpatsvara vidējo rādītāju. CY, EE, LT un LV tas ir lielāks par 60 %. Šī informācija, kuras mums iepriekš nebija, ļauj gūt būtisku ieskatu par īstenošanu, lai arī tā pilnībā neatspoguļo politikas ietekmi, jo daudzus citus rādītājus nav iespējams kvantitatīvi apkopot. Komisija atzīst, ka ziņojumu sniegšana pēdējos gados ir ievērojami uzlabojusies, taču daudzas par programmām atbildīgās iestādes varētu plašāk izmantot ERAF/KF pamatrādītājus un uzlabot ziņošanas precizitāti. Plašāka kopīgo rezultātu rādītāju izmantošana vajadzīga arī attiecībā uz ESF. Dati par laikposmu līdz 2012. gada beigām būs pieejami 2013. gada vidū. Komisija turpinās publicēt paziņotos datus līdz noslēgumam 2017. gadā. 4.3. Novērtējumu pierādījumi Novērtējums mēra, kā programmu darbības palīdz īstenot politikas mērķus, un tam ir liela nozīme, nodrošinot informāciju politiskajām debatēm. Šajā plānošanas periodā dalībvalstu novērtējuma prasībās nav konkrēti paredzēts ietekmes novērtējums. Gūtie pierādījumi ir saistīti ar pārvaldes iestāžu konkrētajām vajadzībām. Dažas valstis, konkrēti Polija un Itālija, līdz šim veikušas daudzus novērtējums, tostarp daudzus maza mēroga novērtējumus, bet arī dažus vairāk stratēģiskus pētījumus. Francija un Zviedrija ir apkopojušas visu veikto novērtējumu konstatējumus. Pirmajā plānošanas perioda pusē novērtējumi lielākoties bija vērsti uz procesu, veidoti tā, lai palīdzētu raitāk īstenot programmas un pamatot izmaiņas programmās. Tika veikti arī vairāki starpposma novērtējumi (sistemātiski DE, FR, NL, UK). Novērtējumos bija vērojama tendence apstiprināt sākotnējās stratēģijas derīgumu, lai gan vairākos bija pausti ieteikumi pielāgot finansējuma piešķiršanu un īstenošanas procedūras. Ekonomikas krīze bieži vien bija galvenais izmaiņu ieviešanas iemesls. No 2011. gada sāka vairāk novērtējumu, lai novērtētu programmu ietekmi. Lai gan nav iespējams kvantitatīvi apkopot rezultātus par visām dalībvalstīm, Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ĢD uzdevumā veiktā šo novērtējumu pārskatā[18] konstatēja, ka tiek veikts arvien vairāk RTDI un uzņēmumu atbalsta pasākumu novērtējumu un arvien mazāk infrastruktūras novērtējumu (tas nav pārsteidzoši, jo šo intervenču īstenošanai vajadzīgs ilgāks laiks). Novērtējumi liecina par labiem rezultātiem RTDI jomā. Daudzos gadījumos intervences radīja kritisko masu, kas paātrināja progresu valsts un reģionu pētniecības un izstrādes darbībās. Lielākā daļa uzņēmumu atbalsta novērtējumu arī liecināja par labiem rezultātiem. Kopš 2010. gada ir būtiski palielinājies ESF programmu novērtējumu skaits. Tie liecina, ka ESF lietderīgums ir ievērojami palielinājies kopš plānošanas perioda sākuma, lai gan krīze negatīvi ietekmējusi ESF efektivitāti. Komisija vērtēja pašreizējās programmas, izmantojot divus novērtējumu ekspertu tīklus, un šis darba turpinās. Pašreizējā perioda ex-post novērtējums ir jāveic līdz 2015. gada beigām. Komisijas darbs ir atkarīgs uzraudzības sistēmu un dalībvalstu un reģionu novērtējumu pieejamības. Ir skaidrs, ka vajadzīgi kvalitatīvāki novērtējumi attiecībā uz intervenču ietekmi, gan pašreizējā periodā, gan arī turpmāk. 2014.-2020. gada plānošanas periodā pārvaldības iestādēm tiks prasīts izstrādāt novērtējuma plānu un novērtēt kohēzijas politikas intervenču ieguldījumu programmu mērķu īstenošanā. 4.4. ES fondu apguve Skaitļi 4.2. iedaļā tikai daļēji atspoguļo faktus, jo starp īstenošanu un rezultātu sasniegšanu pastāv laika nobīde un visus rādītājus nav iespējams kvantitatīvi apkopot ES līmenī. Tos var papildināt ar finanšu informāciju par projektu atlases rādītājiem un Komisijai deklarētajiem izdevumiem. Projektu atlases tendences Ir pagājuši pieci plānošanas perioda gadi, līdz beigām palikuši četri, un atlasīto projektu ziņotais finanšu apjoms ir EUR 246 miljardi, kas veido 71 % no pieejamajiem ES resursiem. 1. attēlā parādītas projektu atlases variācijas pa tēmām, un dažu tēmu (piem., ceļi, citi atbalsta pasākumi uzņēmējdarbībai, sociālā infrastruktūra un kultūras mantojums un tūrisms) rādītāji ir augstāki par vidējo, bet citu – zemāki (piem., inovācija un pētniecība un izstrāde, dzelzceļš, IT pakalpojumi un platjoslas tīkls, enerģija un spēju veidošana). Otrajā grupā ietilpst jomas, kurās administrācijām ir mazāk pieredzes attiecībā uz shēmu veidošanu (inovācija, IKT, spēju veidošana), kā arī tādas jomas kā dzelzceļš, kurā mērķu īstenošana parasti ir sarežģītāka nekā citās infrastruktūru jomās. Vidējos rādītājus ietekmē būtiskas atšķirības starp dalībvalstīm. 1. attēls. Projektu atlases rādītāji pa tēmām (2007-2011) Detalizētāki skaitļi par 2012. gadu oficiāli tiks paziņoti tikai 2013. gada vidū[19], bet saskaņā ar pēdējām aplēsēm kopējā projektu atlase līdz 2012. gada beigām veidoja 88 %, un projektiem šobrīd piešķirti EUR 304 miljardi. Maksājumu tendences Projektu atlases un maksājumu progress atšķiras starp dalībvalstīm, kā redzams 2. attēlā. 2012. gadā tas būtiski uzlabojās. Tā kā pastāv sistēmiska nobīde starp izdevumu faktisko laiku un to deklarēšanu Komisijai, viss paveiktais nav ņemts vērā. Tomēr attiecībā uz dalībvalstīm, kuru rādītāji ir stipri zemāki par vidējo, pastāv risks, ka projekti netiks īstenoti plānošanas periodā, ja vien darba temps strauji nepaātrināsies. Situācija dalībvalstīs ir ļoti dažāda. Apguve ir augstāka AT, BE, DE, EE, IE, LT, PT un SE. Izdevumu rādītāji ir ļoti lēni BG, CZ, HU, IT, MT, SK un it īpaši RO. Šajās valstīs pastāv arvien lielāks risks, ka liels pieejamā ES finansējuma apjoms tiks zaudēts, ja to tuvākajā laikā neizmantos, un iecerētie mērķi netiks sasniegti. Izdevumu rādītāji ir visai līdzīgi attiecībā uz visiem fondiem. Tomēr ESF izdevumi apsteidz ERAF un Kohēzijas fonda izdevumus AT, IT, LV, PT, savukārt ERAF/KF apsteidz ESF BG, GR, HU, NL un SE. 2. attēls. Paziņotie projektu atlases (2007-2011) un deklarēto maksājumu rādītāji pa dalībvalstīm (2007. g.–2013. g. janvāris) 5. Secinājumi Pastāv uzskatāmi un arvien pārliecinošāki pierādījumi par to, ka programmas palīdz īstenot daudzas politikas prioritātes dalībvalstīs. Par ERAF un Kohēzijas fonda programmām paziņoto pamatrādītāju kumulatīvie skaitļi apliecina, cik būtisku ieguldījumu šīs programmas sniedz daudzās jomās, kurās ieguldījums ir vajadzīgs ekonomiskās modernizācijas un konkurētspējas kontekstā. 2011. gadā ziņots par ievērojamu paātrinājumu īstenošanā salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem. Attiecībā uz ESF ļoti daudz cilvēku gūst labumu no programmām, kas iegulda nodarbinātības pieejamībā, izglītībā un apmācībā, sociālajā iekļautībā un administratīvo spēju uzlabošanā. Kohēzijas politikas programmas ir pierādījušas, ka tās var elastīgi reaģēt uz krīzi… Kohēzijas politikai raksturīgais elastīgums ļāvis krīzes laikā risināt reģionu un valsts mēroga vajadzības. Vairāk nekā 11 % no pieejamā budžeta līdzekļiem kopš perioda sākuma ir pārdalīti. Ievērojama līdzekļu pārdale 2011. un 2012. gadā nodrošināja to, ka programmas joprojām atbilst mainīgajām vajadzībām. …. taču vēl daudz ir jāpaveic, un nevar aizmirst par riskiem dažās stratēģiski svarīgās jomās. Turpmāko 33 mēnešu laikā no šīm programmām joprojām tiek gaidīti ievērojami rezultāti, kas nodrošinātu darba vietu radīšanu un gudru, ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi. Dalībvalstīm un reģioniem jāpieliek divkāršas pūles un līdz 2015. gada beigām jāīsteno atlasītie projekti. Šādas pūles veidotu arī būtisku ieguldījumu Eiropadomes 2012. gada jūnijā publicētā Izaugsmes un nodarbinātības pakta mērķu īstenošanā. Tas būs sarežģīts uzdevums divu iemeslu dēļ. Politiskās diskusijas arvien vairāk pievēršas turpmākajām programmām, tāpēc iespējams, ka uzmanība novirzīsies uz jauno plānošanas periodu. Turklāt, ņemot vērā spiedienu uz valsts finansēm, dažiem reģioniem var rasties grūtības atrast programmu īstenošanai vajadzīgo līdzfinansējumu. Dažās dalībvalstīs darbs būtiski iekavējies inovācijas un pētniecības un izstrādes, dzelzceļa, IT pakalpojumu un platjoslas tīkla, enerģijas un spēju veidošanas jomās. Dažas dalībvalstis var mēģināt 2014. un 2015. gadā pārdalīt finansējumu uz jomām, kurās vieglāk izmantot līdzekļus (piem., vietējie ceļi). Visai turpmākai līdzekļu pārdalei būtu jābūt skaidri vērstai uz ieguldījumiem, kuriem ir vislielākā labvēlīgā ietekme uz izaugsmi un darba vietām, un tā rūpīgi jānovērtē, lai panāktu pēc iespējas efektīvu īstenošanu šajā plānošanas perioda vēlīnajā posmā. Komisija ir ar mieru apsvērt valsts līdzfinansējuma samazinājumus. Tomēr visiem šādiem samazinājumiem jāpiemēro nosacījumi, proti, a) jānodrošina, ka tie palīdz īstenot mērķus īpaši prioritārās jomās, piem., inovācija MVU, energoefektivitāte un atjaunojamie resursi, dzelzceļš, izglītība, sociālā iekļautība un spēju veidošana un b) šādi atbrīvotie valsts resursi jānovirza konkrētam valsts izaugsmi veicinošam ieguldījumam, t. i., ieguldījumam ar īstermiņa un pretciklisku ietekmi vai ieguldījumam, kura īstenošana pārsniedz pašreizējā plānošanas perioda beigu termiņu. Jāņem vērā iepriekšējās un pašreizējās programmās gūtā pieredze… Ņemot vērā 2007.-2013. gada programmu novēloto uzsākšanu, Komisija arī turpmāk centīsies panākt visu vajadzīgo tiesību aktu pieņemšanu, lai novērstu to, ka aizkavējas jaunu programmu sākšana. Tā arī cieši sadarbosies ar dalībvalstīm saistībā ar jaunu programmu pieņemšanu un jau ir sākusi neoficiālus sagatavošanas darbus kopā ar visām dalībvalstīm. Komisija atgādina, ka attiecināmība pašreizējā perioda ietvaros beidzas 2015. gada decembrī[20] un dalībvalstīm ir jāpārvalda pašreizējo un nākamo programmu pārklāšanās, lai novērstu to, ka aizkavējas ieguldījums jaunajās programmās. …un jāuzlabo novērtēšana un rādītāju izmantošana… Ir svarīgi, lai dalībvalstis un pārvaldības iestādes turpinātu novērtēt atbalstīto intervenču ietekmi šā plānošanas perioda atlikušajā posmā. Tādējādi būs iespējams labāk izprast ieguldījumu kvalitāti un to, kādi pasākumi ir visefektīvākie un kāpēc. Vienlīdz svarīgi ir apvienot rādītāju, it īpaši kopīgo rādītāju, izmantošanu un uzraudzību. Nākamajā plānošanas periodā tas būs centrāls aspekts. … un turpmāk ir vajadzīga labāka plānošana. Programmās 2007.-2013. gadam ir iestrādāti spēcīgi naudas plūsmas un apguves izsekošanas mehānismi, taču šie mehānismi ir vājāki attiecībā uz mērķu nospraušanu, uzraudzību un novērtēšanu. Tāpēc ziņojumi sniedz detalizētu informāciju par apgūšanu, taču tiem ir grūtības atspoguļot informāciju par mērķu īstenošanu, kas būtu pamatota ar kvantitatīviem datiem. Šis ziņojums un tam pievienotais dienestu darba dokuments ir pirmais mēģinājums analizēt ieguldījumus, īstenošanu un rezultātus, ko paziņojušas dalībvalstis. Komisija uzskata, ka publiskas debates par šiem faktiem un skaitļiem lielā mēra rosinās dalībvalstis un reģionus uzlabot ziņojumu sniegšanas kvalitāti. Nākamajā posmā šis atsauksmju sniegšanas cikls palīdzēs efektīvāk īstenot politikas mērķus. Šajā ziņojumā veiktā analīze apstiprina, ka Komisijas priekšlikumi attiecībā uz nākamo plānošanas periodu ir lietderīgi, proti, ieviest spēcīgāku rezultātu un snieguma orientāciju attiecībā uz politiku, piemērojot tematisku un finanšu koncentrāciju, ieviest ex ante nosacījumus, lai nodrošinātu ieguldījumu kvalitāti un raitu īstenošanu, kā arī regulāru, uzticamu ziņojumu sniegšanu agrākā posmā. Sarunās ar dalībvalstīm un Eiropas Parlamentu par šīm fundamentālajām pārmaiņām politikas prioritātēs ir gūtas labas sekmes. Tādējādi nākotnē būs iespējams panākt lielāku pārskatatbildību par gūtajiem rezultātiem un izlietotajiem resursiem. [1] Padomes Regulas (EK) Nr. 1083/2006 29. un 30. pants. Sabiedrībai pieejamie ziņojumi ir atrodami šādā tīmekļa vietnē: http://ec.europa.eu/regional_policy/how/policy/strategic_report_en.cfm. [2] SEC(2013)129 galīgā redakcija, 18.4.2013. [3] GIP 2013, 2012. gada novembris, http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/ags2013_en.pdf. [4] http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/european_economy/2013/pdf/ee1_en.pdf. [5] Astotais progresa ziņojums, vēl nav publicēts. Skat. arī 2. sadaļu REGIO ĢD novērtējumu ekspertu tīkla ziņojumā "Achievements of Cohesion Policy Synthesis report 2012" (ERAF/Kohēzijas fonds), http://ec.europa.eu/regional_policy/information/evaluations/index_en.cfm. [6] CZ, GR, IT, PL, PT, RO un SK. [7] PL un UK. [8] BG un PL. [9] Expert evaluation network on the performance of Cohesion policy 2007-2013. Synthesis of National Reports 2012: http://ec.europa.eu/regional_policy/information/evaluations/index_en.cfm#1. [10] http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docoffic/2007/working/economic_crisis_sec20101291.pdf. [11] BG, CY, ES, HU, IE, IT, LT, LV, SI un UK [12] BG, IT, LT, LV, PL, RO, SI un SK. [13] http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/barroso/report_en.pdf. [14] Sīkāku informāciju par katru dalībvalsti var atrast šim ziņojumam pievienotājās tematiskajās faktu lapās. [15] Šis skaitlis ir zemāks par faktisko, jo reģionus un valstis, kas izmanto citas mērījumu vienības, nevarēja iekļaut summā. [16] Gaidāms, ka šie skaitļi būtiski palielināsies tuvāko mēnešu laikā, jo lielu infrastruktūras projektu īstenošanai vajadzīgs laiks un daudzi rezultāti būs pieejami tikai plānošanas perioda pašās beigās. [17] Saistībā ar mūžizglītību citētie dati attiecas uz laikposmu no 2007. gada līdz 2010. gada beigām. [18] http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docgener/evaluation/pdf/eval2007/expert_innovation/2011_synthesis_national_reports.pdf. [19] Šī informācija būs pieejama pa tēmām tikai tad, kas būs saņemti ikgadējie īstenošanas ziņojumi par 2012. gadu (2013. gada jūnija beigās). [20] Padomes Regulas (EK) Nr. 1083/2006 56. panta 1. punkts.