Īpašais ziņojums Nr. 9/2010 “Vai līdzekļi ES struktūrpasākumiem ūdensapgādei sadzīves patēriņam ir izlietoti, lai panāktu labāko rezultātu?”





GLOSĀRIJS Apvāršņa gads : gads nākotnē, kura lēsto pieprasījumu izmanto par pamatu ūdensapgādes ieguldījuma plānošanai. Darbības programma : Komisijas apstiprināts dokuments, kurā uzskaitītas saskaņotas prioritātes un kas aptver daudzgadu pasākumus. Efektivitāte : attiecības mērījumus starp izvirzītajiem mērķiem un sasniegtajiem rezultātiem. Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) : finanšu instruments, kas izveidots, lai veicinātu ES reģionu ekonomisko un sociālo kohēziju. ERAF intervences galvenokārt īsteno ar tādu darbības programmu starpniecību, kurās ir daudz projektu. Hm3 : hektokubikmetrs jeb miljons kubikmetru. Izmaksu atgūšanas princips : princips, kas prasa, lai ieņēmumi segtu konkrētas preces vai pakalpojuma izmaksas. Attiecībā uz ūdens cenu politiku dalībvalstīm ir jāņem vērā visu izmaksu atgūšanas princips, lai stimulētu lietotājus izmantot ūdens resursus lietderīgi (sk. 9. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvā 2000/60/EK , ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp.). Izmaksu efektivitāte : attiecības mērījumus starp izmantotajiem resursiem un sasniegtajiem rezultātiem. Šajā ziņojumā — attiecība starp ieguldījuma izmaksām un, piemēram, piegādātā ūdens daudzuma pieaugumu vai ūdens kvalitātes uzlabojumu. Izmaksu un ieguvumu analīze : metode intervences visu izmaksu un visu ieguvumu salīdzināšanai, lai noteiktu, vai ieguvumi ir lielāki par izmaksām un par cik procentiem. Kohēzijas fonds : finanšu instruments, kas izveidots ekonomiskās un sociālās kohēzijas stiprināšanai un ar kura starpniecību finansē vides un transporta projektus dalībvalstīs, kurās NKP uz iedzīvotāju ir mazāks nekā 90 % no ES vidējā rādītāja. Kopējā ūdensapgādes sistēma : visi infrastruktūras objekti, kas ļauj piegādāt ūdeni pašvaldību/vietējās tvertnēs, tostarp ūdens ieguves vietas, ūdens ražošana, neapstrādāta ūdens novadīšana lielā attālumā, ūdens attīrīšana un transportēšana uz tvertnēm. Pēc tam ūdeni caur sadales tīklu piegādā patērētājiem. Patēriņš uz iedzīvotāju : ūdens daudzums litros diennaktī uz iedzīvotāju, kas vajadzīgs parastam sadzīves un rūpnieciskam patēriņam teritorijas, pašvaldības vai reģiona līmenī. Hidroloģiskās plānošanas dokumentā ir noteiktas vērtības patēriņam uz vienu iedzīvotāju, pamatojoties uz vietējām sadzīves iezīmēm un rūpniecisko attīstību. Programmu posms : daudzgadu posms, kurā plāno un īsteno struktūrfondu un Kohēzijas fonda izdevumus. Sadales tīkls : visi pasākumi un infrastruktūras objekti, kas nodrošina ūdens sadali sadzīves un citiem patērētājiem no pašvaldību un vietējām tvertnēm. Sociālā pieejamība : princips, kas prasa, lai, nosakot ūdens cenu tā, lai paredzamās cenas segtu pakalpojumu izmaksas, tiktu ņemta vērā iedzīvotāju spēja maksāt par ūdeni. To var mērīt kā attiecību starp mājsaimniecības izdevumiem par ūdeni un rīcībā esošajiem ienākumiem. Struktūrpasākumi : šajā ziņojumā tās ir Eiropas Reģionālās attīstības fonda un Kohēzijas fonda intervences. Ūdens kanāls : atklāti vai slēgti ūdens ceļi no betona vai citiem materiāliem. Šajā ziņojumā šis termins ir lietots tikai to ūdens ceļu aprakstīšanai, pa kuriem nogādā ūdeni jauktam patēriņam, apūdeņošanai un sadzīves patēriņam. Ūdenskrātuve : mākslīgs ezers, kas izveidots, upē vai ūdens plūsmā uzbūvējot dambi. Ūdens maģistrāles : dažāda diametra un materiālu caurules, kuras izmanto ūdens transportēšanai kopējā ūdensapgādes sistēmā. Ūdens tarifi (maksājumi) : ūdens cena, kuru pakalpojumu sniedzēji liek maksāt patērētājiem. Ūdens tarifi dažādiem patērētājiem atšķiras: mājsaimniecībām, rūpniecībā un lauksaimniecībā. Ūdens tarifus parasti liek maksāt kopā ar notekūdeņu tarifiem. Ūdens tvertne : betona vai cita materiāla konteiners, kuru izmanto ūdens glabāšanai. Ūdens, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini : starpība starp iegūtā ūdens daudzumu un patēriņu, par kuru sagatavoti faktūrrēķini, jeb neuzskaitītais ūdens. Tajā ietilpst noplūdes, nelikumīgs patēriņš, mērījumu neprecizitātes un ūdens bezmaksas patēriņš. Kaut arī par noplūdēm var sagatavot tikai aplēses, ūdens, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini, ir izmērāms parametrs, par kuru dati ir pieejami gandrīz visās ūdensapgādes sistēmās. Šajā ziņojumā šo parametru izmanto kā rādītāju par ūdens sistēmas tīklu atdevi. KOPSAVILKUMS I. Ūdens ir viens no sociālās un ekonomiskās attīstības svarīgākajiem resursiem. Ūdensapgāde sadzīves patēriņam ir ļoti svarīga cilvēku veselībai un labklājībai. II. Ieguldījumi ūdensapgādē palīdz apmierināt dažādas vajadzības, piemēram, palielina ūdens resursu pieejamību, pieaugot pieprasījumam; paplašina ģeogrāfisko tvērumu; uzlabo piegādātā ūdens kvalitāti; uzlabo ūdensapgādes sistēmu ražīgumu un pakalpojumu kvalitāti. III. Palātas revīzija aptvēra tikai tos infrastruktūras objektus, kuri bija paredzēti ūdensapgādei sadzīves patēriņam un kurus līdzfinansēja no Kohēzijas fonda un ERAF un pabeidza 2000.–2006. gada programmu posmā Spānijā, Grieķijā, Portugālē un Itālijā — valstīs, kuras ir lielākās finansējuma saņēmējvalstis šajā jomā. Revīzijas konstatējumi ir balstīti uz 29 projektu tiešu pārbaudi (no tiem 11 projektus ir apstiprinājusi Komisija, bet 18 projektus — vadošās iestādes dalībvalstīs) un ES līdzekļu pārvaldības un uzraudzības sistēmu pārbaudi Komisijā un dalībvalstīs. IV. Revīzijas galvenais mērķis bija novērtēt, vai ES līdzekļi ūdensapgādei ir izlietoti, lai panāktu labāko rezultātu. Tāpēc revīzijā novērtēja, vai - tika pieņemti piemērotākie risinājumi, lai apmierinātu vajadzības attiecīgajās jomās; - ar līdzfinansētajiem projektiem izdevās uzlabot ūdensapgādi; - rezultātu sasniedza ar zemākajām izmaksām ES budžetam. V. Palāta konstatēja, ka struktūrpasākumu tēriņi palīdzēja uzlabot ūdensapgādi sadzīves patēriņam, taču labākus rezultātus varēja sasniegt ar zemākām izmaksām, proti, - nākotnes vajadzību prognožu izstrādē neņēma vērā ne lejupejošu ūdens patēriņa tendenci, ne visus jau pieejamos resursus; turklāt galvenā uzmanība bija pievērsta jaunu avotu izmantošanai, nevis alternatīviem risinājumiem, piemēram, ūdens zaudējuma samazināšanai un citu tuvāku resursu izmantošanai; Komisijas un dalībvalstu vadošo iestāžu veiktajam novērtējumam bija ierobežota pievienotā vērtība; - tika sasniegti izmērāmi uzlabojumi, proti, palielinājās pieejamā ūdens daudzums, tika paplašināts publiskā tīkla pārklājums, uzlabojās ūdens kvalitāte, paaugstinājās tīkla atdeve un pakalpojumu nepārtrauktība; tomēr daži projekti nebija nodoti ekspluatācijā, jo trūka papildu infrastruktūras; sasniegumu uzraudzības kvalitāte bija nevienmērīga; gadījumos, kad dotāciju lēmumos bija izvirzīti nosacījumi, ne vienmēr uzmanība bija pievērsta tam, vai šie nosacījumi ir ievēroti; - visos projektos bija izmaksu pieaugums un kavējumi. Piemērojot divus galvenos produktivitātes parametrus (jaudas izmantošanas koeficients un ūdens daudzums, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini), varēja secināt, ka daži projekti darbojās daļēji produktīvi. Tika konstatētas nozīmīgas nepilnības dotāciju noteikšanas procesā; Komisija un dalībvalstis pietiekami neņēma vērā projektu spējas gūt ieņēmumus. VI. Palāta iesaka - dalībvalstīm uzlabot ex ante analīzi un nākotnes vajadzību prognozēšanu, izmantojot jaunākos un precīzus datus, kā arī uzlabot visu pieejamo ūdens resursu uzskaiti; lielāka uzmanība jāpievērš piedāvājuma puses risinājumu alternatīvām (piemēram, ūdens zuduma samazināšanas pasākumiem) un pasākumiem ūdens kvalitātes aizsardzībai; - Komisijai mudināt dalībvalstis ieviest efektīvu ūdens resursu pārvaldību un līdzfinansētas ūdensapgādes infrastruktūras plānošanā ņemt vērā tās ietekmi; - dalībvalstīm jau plānošanas posmā nodrošināt, lai savlaicīgi būtu pieejama papildu infrastruktūra, kas vajadzīga projektu darbības sākšanai; jāievieš labāki sasniegumu un nosacījumu uzraudzības instrumenti; - dalībvalstīm plānošanas posmā vairāk uzmanības pievērst faktoriem, kas bieži izraisa kavējumus; jaunas infrastruktūras plānošanā jāņem vērā labākas ex ante analīzes rezultāti; - Komisijai un dalībvalstīm uzlabot izmaksu un ieguvumu analīzes un trūkstošā finansējuma aplēšu kvalitāti un pievērst pietiekamu uzmanību projektu spējai gūt ieņēmumus. IEVADS ŪDENSAPGĀDE EIROPAS SAVIENĪBĀ 1. Ūdens ir ļoti būtisks cilvēku veselībai, un tas ir viens no svarīgākajiem dabas resursiem sociālajai un ekonomiskajai attīstībai. Pietiekami kvalitatīva ūdens piegāde sadzīves patēriņam ir svarīgs attīstības priekšnoteikums. 2. Eiropas Savienības dalībvalstīs un atsevišķu valstu dažādos reģionos ievērojami atšķiras to iedzīvotāju īpatsvars, kuriem ir pieejama publiskā ūdensapgādes sistēma, kā arī ūdens patēriņš uz vienu iedzīvotāju. Būtiski atšķiras arī ūdens tīklu ražīgums, ūdens cena un izdevumu par ūdeni īpatsvars mājsaimniecību ienākumos (sk. 1. tabulu). 1. TABULA ŪDENSAPGĀDES SADZĪVES PATĒRIŅAM GALVENĀS IEZĪMES EIROPAS SAVIENĪBĀ, VIDĒJIE RĀDĪTĀJI DALĪBVALSTU LĪMENĪ [1] | Minimālais rādītājs | Maksimālais rādītājs | Aptverto iedzīvotāju daļa (% no visiem iedzīvotājiem) | 70 | 100 | Patēriņš uz iedzīvotāju (litros uz iedzīvotāju dienā) | 70 | 270 | Ūdens, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini (% no visa iegūtā ūdens) | 7 | 55 | Ūdens cena (EUR/m3) | 0 | 2,1 | Ūdensapgādes izdevumu daļa no mājsaimniecības kopējiem ienākumiem (%) | 0 | 2,5 | 3. Saskaņā ar līgumiem dabas resursu apdomīga un racionāla izmantošana ir viens no vides politikas mērķiem. Galvenais tiesību akts par ūdeni ir Ūdens pamatdirektīva, kuras mērķis ir nodrošināt ūdens aizsardzību un ilgtspējīgu izmantošanu. Direktīva stājās spēkā 2000. gadā un tā bija jātransponē līdz 2003. gada decembrim. Ar direktīvu noteica ūdens kvalitātes klasifikācijas sistēmas un izvirzīja prasību līdz 2006. gadam izveidot uzraudzības tīklu, 2009. gadā publicēt upju baseinu apsaimniekošanas plānus un principā sasniegt vides mērķus līdz 2015. gadam. Direktīvā arī prasīts, lai dalībvalstis pieņemtu ūdens cenu politiku, kas stimulētu lietotājus izmantot ūdens resursus lietderīgi, un dažādu ekonomikas sektoru ūdens lietotāji šā uzdevuma izpildē dotu pienācīgu ieguldījumu (izmaksu atgūšanas princips). Šī prasība ir jāizpilda līdz 2010. gadam [2]. 4. Arī Padomes direktīva par dzeramā ūdens kvalitāti ir pieņemta, lai aizsargātu cilvēku veselību, proti, tajā ir noteiktas atsevišķu mikrobioloģisko, ķīmisko un organoleptisko parametru maksimālās vērtības [3]. ES STRUKTŪRPASĀKUMI ŪDENSAPGĀDES INFRASTRUKTŪRAS LĪDZFINANSĒŠANAI 5. Ieguldījumus ūdensapgādes sistēmās veic, lai apmierinātu vienu vai vairākas īpašās vajadzības, tostarp a) palielinātu ūdens pieejamību iedzīvotāju skaita pieauguma vai ekonomiskās izaugsmes dēļ; b) paplašinātu ģeogrāfisko tvērumu un to attiecinātu uz tām iedzīvotāju grupām, kuras nesaņem publiskās ūdensapgādes pakalpojumus; c) uzlabotu piegādātā ūdens kvalitāti, vai nu veidojot jaunus ūdens resursus, vai arī attīrot ūdeni no pieejamiem avotiem, ja rūpnieciskās vai lauksaimnieciskās darbības rezultātā esošie avoti ir piesārņoti; d) uzlabotu ūdensapgādes sistēmu ražīgumu, lai novērstu ūdens zudumu vai atjaunotu novecojušās iekārtas; e) uzlabotu pakalpojumu kvalitāti, samazinot ierobežojumu un pārtraukumu skaitu un ilgumu. 6. Ūdensapgādes sistēmu būvniecības izmaksas ir uzskatāmas par attiecināmām, lai saskaņā ar kohēzijas politiku saņemtu palīdzību no Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) un Kohēzijas fonda. Atbalsta lielums var svārstīties no 25 % līdz 85 % no attiecināmajiem izdevumiem [4]. 7. 2000.–2006. gada programmu posmā ES finansiālais atbalsts projektiem, kuri bija paredzēti vienīgi ūdensapgādei sadzīves patēriņam un kurus līdzfinansēja no šiem fondiem, sasniedza 4,05 miljardus EUR [5]; 3,62 miljardus EUR jeb 89,4 % no šīs summas izmaksāja četrām dalībvalstīm — Spānijai, Grieķijai, Portugālei un Itālijai. Šīs jomas izdevumi būs ievērojami arī 2007.–2013. gada programmu posmā, jo aplēses liecina, ka 15 dalībvalstīm, kurām ir tiesības saņemt atbalstu no Kohēzijas fonda, ūdensapgādē ir jāiegulda vēl aptuveni 25 miljardi EUR [6]. 8. Līdzfinansēto projektu īstenošanu Komisija un dalībvalstis pārvalda dalīti, bet Komisija ir uzņēmusies galīgo atbildību par budžeta izpildi [7]. Komisijas un dalībvalstu uzdevumi ir atkarīgi no tā, kurš fonds sniedz finansiālo atbalstu, un no projekta izmaksu līmeņa. a) Komisija pārbauda līdzfinansējamo Kohēzijas fonda projektu un ERAF galveno projektu [8] kvalitāti, pārliecinoties par to atbilstīgumu attiecīgām Eiropas direktīvām un fondu prioritātēm, šo projektu spēju sasniegt rezultātus reģionālās attīstības kontekstā un vajadzību pēc ES finanšu līdzekļu ieguldījuma. Komisijas lēmumā līdzfinansēt projektu nosaka dotāciju līmeni un nosacījumus, kuri jāievēro maksājuma saņemšanai. Kohēzijas fonda projektu gadījumā ir jāsagatavo galīgais ziņojums, kuru iesniedz Komisijai un kurā apraksta paveikto darbu un plānoto rezultātu sasniegšanas sākotnējo novērtējumu [9]. Par ERAF galvenajiem projektiem īpaši galīgie ziņojumi nav jāsagatavo; b) Attiecībā uz citiem ERAF projektiem Komisijas uzdevums ir novērtēt un apstiprināt darbības programmas, uz kurām projekti attiecas. Projektiem ir jāveicina programmu vispārējo mērķu sasniegšana. Dalībvalstu vadošajām iestādēm ir jāvērtē dotāciju pieteikumi, jālemj par dotācijas summu un jāveic projektu īstenošanas pēcpārbaude. 9. Katrā programmu posmā Komisija publicē pamatnostādnes par fondu īstenošanu. 1999. gadā publicētajās pamatnostādnēs par 2000.–2006. gada posmu priekšroka tika dota tam, lai panāktu atbilstību attiecīgajās ES direktīvās noteiktajiem vides standartiem. Tajās konkretizēts, ka projektiem ūdensapgādes nozarē "jāatbilst ierosinātās Ūdens pamatdirektīvas principiem" un ka "lielāks uzsvars jāliek uz esošās infrastruktūras efektivitātes palielināšanu zudumu ierobežošanai" [10]. Turklāt Kohēzijas fonda rokasgrāmatā ir norādīts, ka "visiem ieguldījumiem ūdensapgādē paralēli ir jāizstrādā konkrēti rīcības plāni, lai ierobežotu ūdens zudumus sadales sistēmā atbilstīgi optimālam rādītājam, kas nodrošina sistēmas efektivitāti" [11]. 10. Līdzfinansē dažādus infrastruktūras objektus. I pielikumā sniegtajā "Ūdensapgādes sistēmu" shēmā ir aprakstītas ūdensapgādes sistēmu sastāvdaļas, sākot no ūdens ieguves (kopējās ūdensapgādes sistēmas) līdz pat sadalei tiešajiem lietotājiem (sadales tīkli). Daži līdzfinansēto projektu piemēri ir sniegti 1. izcēlumā. Ūdensapgādes sistēmu tradicionālie elementi ir dambji, atsāļošanas iekārtas, ūdens attīrīšanas iekārtas, ūdens maģistrāles, sūkņu stacijas, ūdenskrātuves, ūdens tvertnes, sadales tīkli un attālinātas noplūžu un avāriju kontroles un noteikšanas sistēmas. 1. IZCĒLUMS ES LĪDZFINANSĒTO PROJEKTU PIEMĒRI Viena projekta mērķis bija paplašināt publisko ūdensapgādes tīklu un darīt to pieejamu lauku teritoriju iedzīvotājiem, kuri izmantoja privātus un izkliedētus ūdens avotus. Projektā bija paredzēts ierīkot 11 ūdens tvertnes, 32,6 km cauruļu jaunā tīkla savienošanai ar kopējo ūdensapgādes sistēmu, 10 sūkņu stacijas un aptuveni 87 km cauruļu jaunā sadales tīkla vajadzībām. ES palīdzībai attiecināmās projekta izmaksas bija 4,28 miljoni EUR, no tiem 3,21 miljons EUR — līdzfinansējums no Eiropas Reģionālās attīstības fonda. Tika izstrādāti vairāki projekti, lai radītu jaunus ūdens avotus un uzlabotu ūdens attīrīšanu kopējā ūdensapgādes sistēmā, kura aptvēra 11000 km2 lielu teritoriju un 2,5 miljonus iedzīvotāju. Tika līdzfinansēti dažādi projekti: atsāļošanas iekārtas, kuru jauda bija 65000 m3 ūdens dienā un attiecināmās izmaksas — 55,10 miljoni EUR, tostarp 46,86 miljoni EUR bija Kohēzijas fonda līdzfinansējums; attīrīšanas iekārtu atjaunošana (jauda — 116640 m3 ūdens dienā un attiecināmās izmaksas — 5,38 miljoni EUR, tostarp 3,50 miljoni EUR — līdzfinansējums no Eiropas Reģionālās attīstības fonda); kā arī 27 km garas ūdens maģistrāles būvniecība un ar to saistītu trīs ūdens tvertņu būvniecība, lai savienotu kopējo ūdensapgādes sistēmu ar citu atsāļošanas iekārtu (attiecināmās izmaksas — 19,71 miljons EUR, tostarp līdzfinansējums no Eiropas Reģionālās attīstības fonda — 12,81 miljons EUR). DAŽI ES LĪDZFINANSĒTI PROJEKTI +++++ TIFF +++++ 1. attēls. Sūkņu stacija Portugālē +++++ TIFF +++++ 2. attēls. Atsāļošanas iekārta Spānijā +++++ TIFF +++++ 3. attēls. Dambis Spānijā +++++ TIFF +++++ 4. attēls. Attīrīšanas iekārta Grieķijā REVĪZIJAS TVĒRUMS UN MĒRĶI 11. Revīzijas galvenais mērķis bija novērtēt, vai līdzekļi ES struktūrpasākumiem ūdensapgādei sadzīves patēriņam ir izlietoti, lai panāktu labāko rezultātu. 12. Palātas revidenti meklēja atbildes uz šādiem apakšjautājumiem: a) Vai tika pieņemti piemērotākie risinājumi, lai apmierinātu vajadzības attiecīgajās jomās? b) Vai projektu mērķi uzlabot ūdensapgādi sadzīves patēriņam tika sasniegti? c) Vai mērķus sasniedza ar zemākajām izmaksām ES budžetam? 13. Revīziju veica Komisijā un četrās dalībvalstīs, kurās ir vislielākie izdevumi par infrastruktūru, kas paredzēta tikai ūdensapgādei sadzīves patēriņam, proti, Spānijā, Grieķijā, Portugālē un Itālijā. 14. Revīziju veica no 2009. gada februāra līdz 2010. gada martam, tajā revidēja projektu paraugu, kurā ietilpa 29 projekti, kuri bija finansēti 2000.–2006. gada programmu posmā un kuri bija reāli pabeigti. Trīs no šiem projektiem Komisija apstiprināja pirms 2000. gada, bet 2000.-2006. gada posmā visus trīs projektus būtiski grozīja ar Komisijas lēmumiem. Projekti bija atlasīti proporcionāli kopējā finansiālā atbalsta lielumam, kas bija piešķirts katrai no četrām dalībvalstīm. Deviņi projekti bija līdzfinansēti no Kohēzijas fonda un 20 — no ERAF, divi no tiem bija galvenie projekti [8] (sk. II pielikumu). 15. Projektu dokumentus caurlūkoja visos līmeņos, tika rīkotas sanāksmes ar dažādu vietējo iestāžu pārstāvjiem, kā arī to publisko vai jaukto komercsabiedrību pārstāvjiem, kas bija atbildīgas par atlasīto projektu infrastruktūras objektu projektēšanu, īstenošanu un apsaimniekošanu. Palātai palīdzību sniedza eksperti ūdensapgādes inženierzinību jomā. APSVĒRUMI VAI TIKA PIEŅEMTI PIEMĒROTĀKIE RISINĀJUMI, LAI APMIERINĀTU VAJADZĪBAS ATTIECĪGAJĀS JOMĀS? 16. Pirms saistību uzņemšanās par finanšu resursu piešķiršanu jaunu infrastruktūras objektu būvniecībai ir jāveic analīze, kuras mērķis ir rast labāko risinājumu vietējām ūdensapgādes vajadzībām, jo šādus objektus bieži izmanto vairākus gadu desmitus. Šādas analīzes galvenie elementi ir pieprasījuma prognoze, kuru aprēķina, balstoties uz iedzīvotāju skaitu un paredzamo patēriņu uz iedzīvotāju, kā arī esošo ūdens resursu pieejamība un kvalitāte. Dažus no šiem elementiem, piemēram, patēriņu uz iedzīvotāju un esošo ūdens resursu kvalitāti, var ietekmēt attiecīgi pasākumi attiecībā uz pieprasījumu un pasākumi ūdens resursu aizsardzībai. 17. Palātas revidenti pārbaudīja, vai a) līdzfinansēto infrastruktūras projektu ūdens vajadzību aplēsēs izmantoja pamatotus pieņēmumus par pieprasījuma dinamiku un ūdens pieejamību attiecīgajā teritorijā; b) pietiekami analizēja dažādus iespējamos risinājumus, tostarp darbības, kas ietekmē pieprasījumu vai saglabā vai uzlabo pašreiz izmantoto ūdens resursu kvalitāti, lai izvēlētos labāko risinājumu; c) iestādes, kuras bija atbildīgas par pieteikumu novērtēšanu un dotāciju apstiprināšanu, palielināja piedāvāto projektu vērtību. GANDRĪZ VISOS GADĪJUMOS VAJADZĪBU PROGNOŽU IZSTRĀDĒ NEŅĒMA VĒRĀ LEJUPEJOŠU ŪDENS PATĒRIŅA TENDENCI UZ IEDZĪVOTĀJU UN DAŽOS GADĪJUMOS NEŅĒMA VĒRĀ VISUS JAU PIEEJAMOS RESURSUS 18. Izņemot trīs projektus, visu pārējo projektu gadījumā lēmums par jauna ūdensapgādes infrastruktūras objekta celtniecību bija balstīts uz nākotnes pieprasījuma un papildu ūdens resursu vajadzību aplēsēm. Trīs izņēmuma gadījumos šādas aplēses nebija vajadzīgas, jo ieguldījums attiecās tikai uz elementa pievienošanu vai nomaiņu jau izveidotā sistēmā. 19. Tā kā trūka vēsturisku datu par patēriņu un bija zudumi tīklos, 21 gadījumā pieprasījuma aplēse bija balstīta uz teorētisku patēriņu uz iedzīvotāju, kas bija ieteikts hidroloģiskās plānošanas dokumentos. Šādā veidā lēstais pieprasījums dažkārt tika pielāgots, to palielinot ar dažādu grūti izvērtējamu faktoru palīdzību, piemēram, pagaidu iedzīvotāju ietekmi [12] un industrializācijas līmeni. 20. Citos piecos gadījumos ūdens pieprasījuma prognoze bija lēsta, balstoties uz reāliem agrākā patēriņa datiem, bet bija lietotas citas aprēķina metodes. Trijos no šiem gadījumiem patēriņš uz iedzīvotāju, kuru izmantoja projekta pamatošanai, ir augstāks nekā hidroloģiskās plānošanas dokumentos ieteiktais rādītājs. 21. Turklāt gandrīz visos projektos pieprasījuma aplēses neatspoguļo lejupejošo tendenci patēriņā uz iedzīvotāju un dažkārt arī ūdens zudumā, kas ir novērojama kopš 1990. gadu beigām vai 2000. gadu sākuma lielākajā daļā projektu aptverto teritoriju [13]. Šī tendence ir tīklu uzlabojuma [14], mājsaimniecību skaitītāju ierīkošanas un ūdensapgādes iestāžu un uzņēmumu atbalstītu izglītošanas kampaņu rezultāts. Tā kā šādu ar pieprasījumu saistītu pasākumu ieviešana kļūst aizvien izplatītāka, maz ticams, ka patēriņš uz iedzīvotāju pieaugs [15]. 22. Tādējādi nākotnes patēriņa pieprasījuma prognozes un faktiskā patēriņa salīdzinājums ļoti bieži rāda, ka (dažus piemērus skatīt 2. tabulā) a) faktiskais patēriņš uz iedzīvotāju 2008. gadā [16] ir būtiski zemāks nekā aplēse par apvāršņa gadu un dažos gadījumos pat zemāks nekā puse no aplēses; b) faktiskais kopējais patēriņš 2008. gadā ir daudz zemāks nekā iepriekš aplēsts. 2. TABULA ŪDENS PATĒRIŅA APLĒSES UN FAKTISKIE DATI PAR 2008. GADU DAŽOS PĀRBAUDĪTAJOS PROJEKTOS Projekts | Patēriņš uz iedzīvotāju litros dienā | Kopējais patēriņš hm3/ gadā | Valsts | Apvāršņa gads | Apvāršņa gada ex ante aplēse [1001] | Faktiskie dati 2008. gadā [1001] | Ex ante aplēse | Faktiskie dati | Apvāršņa gadā | 2008. gadā [1002] | 2008. gadā | ES | 2027 | 530 | 286 | 26 | 24 | 14 | GR | 2020 | 375–609 | 197 | 219 | 180 | 90 | IT | 2040 | 432 | 360 | 178 | 149 | 90 | PT | 2030 | 154–300 | 34–66 | 25 | 15 | 6 | PT | 2038 | 150 | 74 | 0,6 | 0,4 | 0,1 | ES | 2030 | 350 | 201–291 | 8,5 | datu nav | 4,3 | 23. Sešos gadījumos jaunas infrastruktūras plānošanā netika pilnībā ņemti vērā jau pieejamie resursi (sk. 2. izcēlumu). Proti, ja ūdens kvalitāte bija slikta, piemēram, augsta nitrātu vai sulfātu satura dēļ, netika noskaidrots, vai šo ūdeni nevar samaisīt ar kvalitatīvu ūdeni, lai panāktu atbilstību dzeramā ūdens reglamentējošajiem standartiem, nevis to pilnībā aizvietot ar ūdeni no cita avota [19]. 24. Labākas aplēses par nākotnes pieprasījumu un ūdens deficītu būtu ļāvušas apsvērt alternatīvus risinājumus, kuri netika ņemti vērā, un būvēt infrastruktūras objektus ar mazāku jaudu. 2. IZCĒLUMS TĀDU PROJEKTU PARAUGI, KURU PLĀNOŠANAS POSMĀ IGNORĒJA PIEEJAMOS RESURSUS Spānijā no ERAF līdzfinansēja projektu, lai uzlabotu vairākām kaimiņu pašvaldībām piegādātā ūdens kvalitāti, jo esošā ūdensapgāde neatbilda reglamentējošajiem parametriem. No jaunajiem infrastruktūras objektiem piegādājamā ūdens apjoma aplēses bija balstītas uz kopējo nākotnes ūdens pieprasījumu teritorijā, taču dažādām pašvaldībām bija teicamas kvalitātes ūdens, un tā netrūka. Projektu varēja arī balstīt uz tāda kvalitatīva ūdens daudzuma aplēsi, kas vajadzīgs, lai panāktu atbilstošu sajaukumu ar jau pieejamo zemas kvalitātes ūdeni. Četrus gadus pēc nodošanas ekspluatācijā jaunās jaudas izmantošanas līmenis ir aptuveni 16 %. Citā Kohēzijas fonda līdzfinansētā projektā Spānijā tika uzbūvēts dambis, lai apmierinātu nākotnes pieprasījumu, kurš bija lēsts 13,9 hm3/gadā, taču netika ņemti vērā jau pieejamie resursi (8 hm3/gadā). Revīzijas laikā minētais dambis nebija vajadzīgs, lai apmierinātu esošo pieprasījumu teritorijā (8 hm3/gadā), jo pietika ar jau pieejamajiem resursiem. Līdzfinansēto infrastruktūras objektu izmantos kā rezervi vai ar to apmierinās citu teritoriju vajadzības, taču to neizmantos saskaņā ar sākotnējo plānu. GALVENĀ UZMANĪBA IR PIEVĒRSTA INFRASTRUKTŪRAS BŪVNIECĪBAI, LAI IZMANTOTU JAUNUS ŪDENS AVOTUS, BET RETI UZMANĪBU PIEVĒRŠ CITIEM RISINĀJUMIEM, PIEMĒRAM, ŪDENS ZUDUMU SAMAZINĀŠANAI... 25. Visos Palātas pārbaudītajos gadījumos izraudzītais risinājums aplēstā ūdens trūkuma apmierināšanai bija saistīts ar jaunu ūdens avotu apgūšanu un ūdens transportēšanu uz attiecīgajām vietām [20]. 26. Gadījumos, kad bija augsts tā ūdens daudzuma līmenis, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini, sadales tīklu uzlabošanu reti kad apsvēra kā līdzekli nākotnes ūdens vajadzību samazināšanai, tādējādi tika izslēgti iespējami mazākas jaudas risinājumi (sk. 3. izcēlumu). 27. Divos gadījumos pašvaldības tomēr ir rīkojušās, lai samazinātu pieprasījumu. Šajos gadījumos rezultāti bija tik nozīmīgi, ka līdzfinansētā infrastruktūra ir kļuvusi nevajadzīga īstermiņā vai arī ir pārāk liela (sk. 4. izcēlumu). 3. IZCĒLUMS TĀ ŪDENS DAUDZUMA, PAR KURU NAV SAGATAVOTI FAKTŪRRĒĶINI, POTENCIĀLĀ IETEKME UZ VAJADZĪBU PĒC ŪDENS Ūdens daudzuma palielinājumu (viens no līdzfinansētā projekta mērķiem), ko darīja pieejamu Itālijas pilsētai, varēja panākt, samazinot tā ūdens daudzumu, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini, pilsētas ūdens tīklā no 44,5 % līdz 11,5 %. Tas ir sasniedzams līmenis, kas jau panākts dažās šīs pilsētas daļās. Projekta plāns kopējās ūdensapgādes sistēmas infrastruktūrai Grieķijā balstījās uz nākotnes pieprasījuma aplēsi, kurā bija paredzēts augsts ūdens zuduma līmenis (30 %). Kaut arī ir veikti ieguldījumi (arī no ES līdzekļiem), lai uzlabotu sadales tīklu, zuduma īpatsvars joprojām ir aptuveni 30 %. Ja rīcība ūdens zudumu samazināšanai būtu bijusi efektīva, būtu vajadzīga mazāka jaunā ūdensapgādes infrastruktūra. … VAI PIEEJAMĀKU RESURSU IZMANTOŠANAI 28. Pieprasījums pēc ūdens resursiem var būt konkurējošs starp, piemēram, lauksaimniecības vajadzībām un sadzīves patēriņu. Pārbaudītajos projektos nav apsvērta iespēja lauksaimniecībai paredzētos ūdens resursus izmantot cilvēka uzturā (sk. 5. izcēlumu). Dažos Spānijas reģionos tomēr ir konstatēta laba prakse; tajos ir ieviesta elastīga maiņas sistēma attiecībā uz tiesībām izmantot ūdeni, tādējādi apūdeņošanai paredzēto ūdeni vajadzības gadījumā var izmantot arī sadzīves patēriņam. 4. IZCĒLUMS PIEMĒRI PAR TO, KĀ SAŅĒMĒJU PAŠVALDĪBAS IR RĪKOJUŠĀS, LAI SAMAZINĀTU ŪDENS ZUDUMUS No Kohēzijas fonda līdzfinansēja dambja būvniecību, lai Spānijas pilsētai un tās apkārtnei nodrošinātu ūdeni 34 hm3/gadā. Dambja izbūves pamatošanai izmantoja pieprasījuma aplēsi 158 hm3/gadā līdz 2012. gadam. Tajā pašā laikā pilsēta izstrādāja rīcības plānu, kurā paredzēja individuālu skaitītāju ierīkošanu dzīvokļos un transporta un sadales tīkla uzlabošanu. Apstiprinot dotāciju 2000. gadā, šādu prasību noteica arī Komisija. Rīcības plāna īstenošanā sasniegtie rezultāti bija labāki nekā bija paredzēts Komisijas prasībās: tā ūdens, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini, īpatsvars samazinājās no 36 % līdz aptuveni 20 % pašlaik. Turklāt, lai gan ievērojami pieauga iedzīvotāju skaits, kopējais pieprasījums pēc ūdens samazinājās no 142 hm3 1997.–1998. gadā, kad projektu apstiprināja, līdz aptuveni 120 hm3 2008. gadā. Citā Spānijas pilsētā no Kohēzijas fonda līdzfinansēja kopējo ūdensapgādes sistēmu. Projektā bija paredzēts pilsētas nākotnes pieprasījums 113 hm3. Komisija līdzfinansējuma lēmumā par 2001. gadu noteica, ka jāīsteno plāns, lai samazinātu noplūdi, kā rezultātā no 50 % līdz 30 % samazinājās tā ūdens daudzums, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini. Kaut arī iedzīvotāju skaits ir palielinājies, kopējais pieprasījums ir samazinājies no 81 hm3 1996. gadā līdz 61 hm3 2008. gadā. 5. IZCĒLUMS TUVĒJO ŪDENS RESURSU IZMANTOŠANA Divu līdzfinansēto projektu teritorijās Spānijā vairākās pašvaldībās tika piegādāts ūdens, kurā lauksaimniecības piesārņojuma dēļ nitrātu saturs ievērojami pārsniedza dzeramā ūdens kvalitātes direktīvā noteikto maksimālo robežu. Projekta iniciators neapsvēra iespēju sliktas kvalitātes ūdens vietā sadzīves patēriņam izmantot netālu esošu labas kvalitātes virszemes ūdeni, jo šā labā ūdens lietošanas tiesības bija piešķirtas lauksaimniekiem. Katrā projektā tika uzbūvētas pazemes ūdens akas un aptuveni 50 km garas transportēšanas caurules. Vienā no šiem projektiem tomēr par ūdens apsaimniekošanu atbildīgās iestādes vēl nebija piešķīrušas iegūšanas atļauju un lūdza vietējām iestādēm meklēt risinājumu, kas ļautu izmantot virszemes ūdeni, kas bija paredzēts lauksaimniekiem. Šāda risinājuma gadījumā tomēr būtu jābūvē papildu infrastruktūra. KOMISIJAS UN DALĪBVALSTU VADOŠO IESTĀŽU VEIKTAJAM DOTĀCIJU PIETEIKUMU NOVĒRTĒJUMAM BIJA IEROBEŽOTA PIEVIENOTĀ VĒRTĪBA 29. Revīzijas paraugā ietilpst deviņi Kohēzijas fonda projekti un divi ERAF galvenie projekti, kurus bija pārbaudījusi un apstiprinājusi Komisija. Pārējos 18 projektus līdzfinansēja no ERAF, un tos bija apstiprinājušas dalībvalstu vadošās iestādes (sk. 8. punktu). 30. Kā jau minēts citos Palātas ziņojumos [21], nebija norāžu un pārbaudes sarakstu dotāciju pieteikumu novērtēšanai, un tāpēc nebija iespējams noteikt, kādas pārbaudes Komisija bija veikusi. 31. Nevienā no gadījumiem Komisija neapšaubīja nākotnes pieprasījuma prognozes vai izraudzītos risinājumus; tāpat arī tā neprasīja informāciju par citiem iespējamiem risinājumiem, piemēram, iespēju izmantot vai attīrīt netālu esošu ūdeni, nevis iegūt to attālākā vietā. 32. Pēc pārbaudes veikšanas Komisija četriem projektiem izvirzīja nosacījumus saistībā ar ūdens zudumu samazināšanu, taču vienā gadījumā Komisija attiecīgos mērķus neizteica skaitļos, bet citā gadījumā termiņi mērķu sasniegšanai bija noteikti pēc projekta pabeigšanas datuma, līdz kuram dotāciju atlikuma summai jau bija jābūt samaksātai. Prasītā ūdens zudumu samazinājuma ietekme nekādā veidā nebija ņemta vērā vajadzīgā ūdens aprēķinā. 33. Divos no šiem projektiem dotāciju lēmumā bija iekļauts arī nosacījums, ka iestādēm jāuzrauga, kā tiek piemērotas direktīvas par virszemes un pazemes ūdeņu aizsardzību [22], un jāinformē Kohēzijas fonda uzraudzības komiteja. Pateicoties šādiem nosacījumiem, tika izveidota īpaša saikne starp dotācijas maksājumu un prasīto rīcību. Nitrātu vai notekūdeņu piesārņojums tomēr ietekmēja arī citus projektus, kuri daļēji bija paredzēti piesārņoto avotu aizvietošanai un kurus Komisija bija apstiprinājusi bez jebkādiem nosacījumiem. Kā nosacījums ES dotāciju saņemšanai nekad netika noteikti citi pasākumi, kuru mērķis būtu paātrināt vides atveseļošanos. 34. Palāta pārbaudē konstatēja, ka dalībvalstīs vadošās iestādes nevienā gadījumā neieteica un neizdarīja izmaiņas projektu priekšlikumos. Netika izvirzīti ne nosacījumi par ūdens zudumiem un ietaupījumu, ne pasākumi neapstrādātā ūdens kvalitātes aizsardzībai. 35. Ūdensapgādes projektu vadības veids 2007.–2013. gada posmā ir mainījies: a) Komisija pārbauda tikai tos projektus, kuru kopējā vērtība pārsniedz 50 miljonus EUR. Ir izstrādātas jaunas vērtēšanas procedūras: projektu pieteikumos jāiekļauj priekšizpētes rezultāti, tostarp jāizskata alternatīvas; jāsagatavo pārbaudes saraksts, pēc kura novērtē projektu pieteikumus, it īpaši attiecībā uz ūdens resursu apsaimniekošanas efektivitāti (piemēram, pasākumi patēriņa samazināšanai vai notekūdeņu atkārtotai izmantošanai) projektu aptvertajās teritorijās. Tomēr novērtēšanas kritēriju izmantošana varētu uzlabot šo procedūru efektivitāti un to rezultātu konsekvenci; b) apmeklētajās dalībvalstīs ir veiktas dažas pozitīvas iniciatīvas: trīs reģionos viens no kritērijiem ERAF palīdzības piešķiršanai ir tāds, ka piedāvātajam projektam ir jāietilpst attiecīgās teritorijas stratēģiskajā plānā un tam ir jāpapildina jau uzbūvētā vai plānotā kopējā ūdensapgādes sistēma. Itālijā jaunās procedūras paredz palielināt reģionālo darbības programmu budžetus, lai sasniegtu labākus rezultātus ūdens zuduma samazināšanā. VAI PROJEKTU MĒRĶI UZLABOT ŪDENSAPGĀDI SADZĪVES PATĒRIŅAM TIKA SASNIEGTI? 36. Jaunas infrastruktūras būvniecībai var būt vairāki iemesli (sk. 5. punktu), un līdz ar to projektu mērķi var būtiski atšķirties. Lai nodrošinātu efektīvu uzraudzību un vērtēšanu, dotāciju pieteikumos un finansēšanas lēmumos projektu mērķiem jābūt formulētiem un skaitliski izteiktiem tiešo un galīgo rezultātu veidā. 37. Var izmantot virkni rādītāju, lai novērtētu, cik lielā mērā mērķi ir sasniegti. Ja tiešie rezultāti ir jādefinē fizisku sasniegumu veidā, piemēram, cauruļvadu kilometri, tvertņu skaits u. c., tad rezultātu rādītāji jādefinē tā, lai tie atspoguļotu, cik lielā mērā ir apmierinātas ar projekta palīdzību risināmās konkrētās vajadzības: a) pieejamība: papildu ūdens daudzums, kas, pateicoties jaunajai infrastruktūrai, nonāk ūdens piedāvājuma sistēmā; b) pārklājums: ūdens sadales tīkla apkalpoto cilvēku skaita un iedzīvotāju īpatsvara pieaugums; c) ūdens kvalitāte: to pārbaužu īpatsvars, kurās ūdeni novērtēja kā neatbilstošu ES, valstu vai vietējiem standartiem, un to parametru vērtības uzlabojums, kuri iepriekš bija neatbilstoši; d) sistēmu efektivitāte: tā ūdens daudzuma samazinājums, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini; e) pakalpojuma kvalitāte: pakalpojuma ierobežojumu un pārtraukumu skaita un ilguma samazinājums. 38. Palāta pārbaudīja, vai a) mērķi ir formulēti un izteikti skaitļos; b) mērķi ir sasniegti; c) iestādes, kuras apstiprināja dotācijas, uzraudzīja projektos gūtās sekmes. PROJEKTU MĒRĶI ATTIECĪBĀ UZ GAIDĀMAJIEM REZULTĀTIEM NE VIENMĒR BIJA IZTEIKTI SKAITĻOS 39. Dotāciju pieteikumos un lēmumos bija iekļauti izmērāmi sasniedzamie tiešie rezultāti. Dažiem pārbaudītajiem projektiem tiešos rezultātus noteica un izteica skaitļos projekta izpētes laikā, jo nebija konkrētu pieteikumu un lēmumu. 40. Lielākajai daļai projektu bija noteikti vispārēji izmērāmi mērķi attiecībā uz aptveramo iedzīvotāju skaitu un piegādājamā ūdens daudzumu. Tomēr ne visi gaidāmie rezultāti (piemēram, tā ūdens daudzuma samazinājums, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini, un pakalpojumu nepārtrauktības un ūdens kvalitātes uzlabošana) bija izteikti skaitļos. PROJEKTU ĪSTENOŠANA ĻĀVA SASNIEGT IZMĒRĀMUS UZLABOJUMUS ŪDENSAPGĀDĒ ES IEDZĪVOTĀJIEM, BET... 41. Neskatoties uz kavējumiem un izmaksu pārsniegšanu (sk. 51.–52. punktu), visi revidētie projekti bija fiziski īstenoti kā plānots, ja neņem vērā nelielas izmaiņas, piemēram, cauruļvadu garumā vai tvertņu jaudā un atrašanās vietā, par ko vienojās būvniecības laikā. 42. Ja vērtē rezultātus, jāsaka, ka projekti ir uzlabojuši ūdensapgādi sadzīves patēriņam, vai nu palielinot pieejamo ūdens daudzumu, vai paplašinot publisko tīklu vietās, kuras iepriekš nebija tam pievienotas, vai arī uzlabojot ūdens kvalitāti, tīkla efektivitāti vai pakalpojuma nepārtrauktību (sk. 6. izcēlumu). +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ 5. attēls. Ūdens ieplūst jaunā ūdens maģistrālē, palielinot ūdens pieejamību Itālijas reģionā | 5. attēls. Ūdens ieplūst jaunā ūdens maģistrālē, palielinot ūdens pieejamību Itālijas reģionā | 6. IZCĒLUMS POZITĪVU SASNIEGUMU PIEMĒRI Lai novērstu ūdens trūkumu kādā Spānijas apgabalā, no Kohēzijas fonda līdzfinansēja atsāļošanas iekārtas, kuru ražošanas jauda bija 22 hm3 dzeramā ūdens dienā. Kopš 2006. gada iekārtas darbojas, izmantojot aptuveni 90 % no to jaudas, un samazina ūdens trūkumu trijās lielākajās pašvaldībās, kurām šīs iekārtas piegādā ūdeni. Salīdzinājumā ar agrāko stāvokli ir būtiski uzlabojusies arī iedzīvotājiem piegādātā ūdens kvalitāte ES direktīvas dažu rādītāju izteiksmē (vadītspēja un trihalometānu un sulfātu saturs). Lai apmierinātu kādas Itālijā apdzīvotas vietas vajadzības pēc ūdens, no ERAF līdzfinansēja ūdens maģistrāles būvniecību, lai ar tās palīdzību ūdeni no jauna dambja nogādātu vairākām pašvaldībām. 2004.–2008. gada posmā teritorijai darīja pieejamus 14,5 hm3 ūdens gadā. Šī jaunā ūdens maģistrāle ir piegādājusi papildu ūdens resursus pašvaldībām un ir atbrīvojusi citus iepriekš pārslogotus ūdens avotus. ...DAŽI PROJEKTI NEBIJA NODOTI EKSPLUATĀCIJĀ TRŪKSTOŠO SAVIENOJUMU DĒĻ... 43. Piecos projektos, kuri fiziski bija pabeigti no 2005. līdz 2008. gadam, revīzijas laikā vēl nebija sniegti nekādi rezultāti [23]. Divi citi šajā pašā laikposmā pabeigti projekti ir tikai daļēji nodoti ekspluatācijā, un to darbības rezultāti ir ierobežoti. Tā galvenais iemesls bija papildinošās infrastruktūras trūkums, jo vai nu kavējās tās būvniecība vai arī nodošana ekspluatācijā (sk. 7. izcēlumu). ...UN DAŽOS PROJEKTOS BIJA OBJEKTĪVI IEROBEŽOJUMI 44. Dažos gadījumos rezultātu sasniegšanu ietekmē projektu objektīvie ierobežojumi, piemēram, vienā projektā, kurš bija paredzēts, lai uzlabotu lielā pilsētā piegādātā ūdens kvalitāti, augstākās kvalitātes sasniegšana ir atkarīga no citiem vides aspektā pretrunīgiem projektiem. Divos citos gadījumos uzbūvētajām attīrīšanas iekārtām ūdeni piegādā pa atvērtiem kanāliem, un līdz ar to ir risks, ka ūdens tādā veidā var tikt piesārņots. Vēl vienā citā gadījumā atsāļošanas iekārtas saražotais ūdens sasniedz pašvaldības ūdenskrātuvi sadzīves patēriņam pārāk augstā temperatūrā (dažkārt vairāk nekā 30 grādu). 7. IZCĒLUMS PIEMĒRI PAR PROJEKTIEM, KURI NEBIJA NODOTI EKSPLUATĀCIJĀ TRŪKSTOŠU SAVIENOJUMU DĒĻ Spānijā četrus gadus pēc atsāļošanas iekārtu būvniecības pabeigšanas izmantoja mazāk nekā 20 % no iekārtu jaudas. Kaut arī pieprasījums bija pietiekams, lai nodrošinātu augstāku ūdens ražošanas daudzumu, pārvietošanas sistēma un pilsētu sadales (un apūdeņošanas) tīkli, kurus arī finansēja no ES fondiem, revīzijas laikā nebija pabeigti. Grieķijā četrus gadus pēc dambja uzbūvēšanas ir jāpārplāno un jāuzbūvē papildu attīrīšanas iekārtas, kas vajadzīgas projekta darbības nodrošināšanai, tāpēc sistēmas darbība ir kavēta. ZIŅOJUMI PAR GŪTAJĀM SEKMĒM BIJA DAĻĒJI LIETDERĪGI 45. Par Komisijas pārvaldītiem Kohēzijas fonda projektiem (sk. 29. punktu) pēc to pabeigšanas ir jāiesniedz galīgais ziņojums, un tas ir nosacījums, lai saņemtu galīgo maksājumu. Attiecībā uz ERAF finansētajiem galvenajiem projektiem regulā ir minēta tikai prasība iesniegt informāciju ziņojumos par tām darbības programmām, kurās šie projekti ir iekļauti. 46. Šie ziņojumi sniedz daļēji noderīgu informāciju par sasniegtajiem rezultātiem: tikai par vienu projektu ir aprakstīti rezultāti, proti, saražotā un pašvaldībām piegādātā ūdens daudzums. Divos gadījumos galīgajos ziņojumos ir tikai teikts, ka rezultāti ir sasniegti, bet vienā gadījumā informācija nav sniegta. Piecos projektos informāciju par rezultātiem nevarēja iekļaut, jo, lai gan projekti bija pabeigti, galīgā ziņojuma iesniegšanas brīdī to ekspluatācija vēl nebija uzsākta. 47. Attiecībā uz Komisijas izvirzītajiem papildu nosacījumiem ūdens zudumu samazināšanā (sk. 32. punktu) vienā gadījumā no četriem ziņojumā nav sniegta nekāda informācija par to, cik lielā mērā ir izpildīts Komisijas nosacījums, bet Komisija tomēr ir veikusi galīgo maksājumu. Divos gadījumos, kuros Komisija bija izvirzījusi īpašas pēcpārbaudes prasības, proti, attiecībā uz pasākumu piemērošanu pret lauksaimniecības vai notekūdeņu piesārņojumu (sk. 33. punktu), informācija nebija sniegta. 48. Attiecībā uz tiem projektiem, kurus apstiprināja vienīgi dalībvalstis, tikai divās revīzijas aptvertajās dalībvalstīs saņēmējiem kopā ar galīgā maksājuma pieprasījumu bija jāiesniedz galīgais ziņojums. Turklāt šajos ziņojumos ir norādītas galvenās izmaiņas, kuras ietekmē projektu izmaksas un termiņu ievērošanu, taču tajos nav izvērstas informācijas par sasniegtajiem rezultātiem. Citās divās dalībvalstīs galīgā maksājuma pieprasījumiem pievieno tikai apliecinošos dokumentus par izdevumiem. VAI REZULTĀTUS SASNIEDZA AR ZEMĀKAJĀM IZMAKSĀM ES BUDŽETAM? 49. Lielākā daļa līdzfinansēto projektu ir uzlabojuši ūdensapgādi ES iedzīvotājiem. Lai novērtētu, vai šādu rezultātu bija iespējams sasniegt ar zemākām izmaksām ES budžetam, Palāta pārbaudīja, vai a) līdzfinansētās infrastruktūras būvniecību veica ekonomiski; b) infrastruktūra darbojas produktīvi, t. i., vai infrastruktūras objektu izmantošanas līmenis ir apmierinošs un vai ir pieņemams tā ūdens daudzuma īpatsvars ūdens sadales tīklā, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini; c) ES dotācijas ir noteiktas piemērotā līmenī, ņemot vērā to, ka līdzfinansētie projekti rada ieņēmumus. EKONOMISKUMU IETEKMĒ KAVĒJUMI UN IZMAKSU PĀRSNIEGŠANA 50. Vairākos gadījumos atklājās, ka līgumslēgšanas procedūras neatbilst ES līgumslēgšanas tiesību piešķiršanas noteikumiem. Tomēr šajos gadījumos Komisija un valstu kontroles iestādes līdzfinansētajiem izdevumiem nepiemēroja pienācīgas korekcijas. 51. Visos projektos bija kavējumi būvniecībā, sākot ar dažiem mēnešiem līdz par vairāk nekā trim gadiem. Vairākumā gadījumu kavējumus izraisīja papildu prasības, kuras tika izvirzītas ietekmes uz vidi novērtējumos, kā arī grūtības administratīvo atļauju saņemšanā. Labāka plānošana būtu daļēji palīdzējusi novērst neprecīzas aplēses vai aprēķinus. 52. Visos projektos bija arī pārsniegtas izmaksas, 20 % gadījumu tās pārsniedz sākotnējo cenu par vairāk nekā 30 %, maksimālā cenas pārsniegšana vienā gadījumā bija 80 %. Biežākais iemesls šādai izmaksu pārsniegšanai bija slikta plānošana, kuras rezultātā radās kavējumi un no tiem izrietoši soda maksājumi, kuri bija jāmaksā projektu iniciatoriem, un vispārējs cenu pieaugums. VAIRĀKU PROJEKTU DARBĪBA IR DAĻĒJI PRODUKTĪVA 53. Divi galvenie produktivitātes parametri, kurus izmantoja revīzijā, bija infrastruktūras izmantojuma līmenis un tā ūdens daudzuma īpatsvars ūdens sadales tīklā, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini: a) zems jaudas izmantojuma līmenis nozīmē to, ka mazāka mēroga un lētāka infrastruktūra varēja nodrošināt to pašu pakalpojumu līmeni; b) augsts tā ūdens daudzuma īpatsvars ūdens sadales tīklā, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini, liecina par zudumiem. Ja ieguldījums būtu sekmīgi novērsis ūdens zudumus, jaunajai infrastruktūrai būtu jāiegūst, jāattīra un jātransportē mazāk ūdens, un tāpēc tā būtu varējusi būt mazāka vai vispār nevajadzīga. 54. Revīzijas laikā 21 līdzfinansētais projekts darbojās no viena līdz četriem gadiem, trīs sāka darboties un pieci bija fiziski pabeigti, bet nebija nodoti ekspluatācijā. Šo projektu novērtējums pēc diviem galvenajiem produktivitātes parametriem sniegts 3. tabulā. 55. Ievērojami atšķiras ekspluatācijā nodoto projektu līdzfinansētās infrastruktūras jaudas izmantošanas līmenis (no 100 % līdz 16 %) un tā ūdens daudzuma īpatsvars pakārtotajos sadales tīklos, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini (no 13 % līdz 55 %). Lai veiktu analīzi, līdzīgus projektus klasificēja vienā no trim kategorijām (sk. 4. tabulu). 56. Uz pieņēmumiem, kas attiecas uz projektiem, kuriem ir ilgāks ekspluatācijas laiks, objektīvi var paļauties mazāk nekā uz pieņēmumiem, kas saistīti ar īsāka ekspluatācijas termiņa projektiem. Ja projektus var īstenot vairākos posmos, īstenošanu var pielāgot vajadzībām. 3. TABULA EKSPLUATĀCIJĀ NODOTU PROJEKTU NOVĒRTĒJUMS PĒC GALVENAJIEM PRODUKTIVITĀTES PARAMETRIEM +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ | Augsts izmantojuma līmenis (x ≥ 70 %) vai zems tā ūdens daudzuma īpatsvars, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini (x ≤ 25 %). | | Vidējs izmantojuma līmenis (40 % ≤ x < 70 %) vai vidējs tā ūdens daudzuma īpatsvars, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini (25 % < x ≤ 40 %). | | Zems izmantojuma līmenis (x < 40 %) vai augsts tā ūdens daudzuma īpatsvars, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini (x > 40 %). | — = neattiecas: projekti, kuros tehniskie standarti nosaka cauruļu mazāko izmēro. Projekta tips | Nodošanas ekspluatācijā faktiskais datums | Projekta apvāršņa gads | Līdzfinansētās infrastruktūras izmantojuma līmenis (%) | Tā ūdens daudzuma īpatsvars pakārtotajos sadales tīklos, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini | A | 2006. gads | 2018 | 91,3 | 21,0 | A / B | 2004. gads | 2020 | 82,4 | 20,6 | 26,0 | A | 2008. gada vidus | 2028 | 63,2 | 16,8 | A | 2005. gads | 2015 | 73,0 | 55,5 | A | 2005. gads | 2021 | 65,9 | augsts [1003] | A | daļēji 2005. gada vidus | 2012 | 16,8 | datu nav | | B | 2000. gada beigas | 2020 | 100,0 | 26,0 | B | 2006. gada vidus | 2027 | 52,8 | 27,0 | B | 2008. gads | 2030 | 50,6 | 25,8 | B | 2008. gada novembris | 2015 | 58,3 | augsts [1003] | B | 2004. gads | 2015 | 31–64 | 43,5 | B / A | 2004. gads | 2030 | 22,7 | 50,0 | 29,6 | B / C | 2006.–2009. gads | 2038 | 20,0 | — | 13,0 | B | 2005. gads | 2016 | 16,2 | 39,0 | B / C | 2008. gada vidus | 2040 | 32,6 | — | 55,3 | B | 2004. gads | 2040 | 20–34 | 43,5 | B | 2008. gada vidus | 2029 | 20,3 | datu nav | B | 2008. gads | 2028 | 34,8 | datu nav | | C | 2006. gads | 2038 | — | 33,0 | C | 2003. gads | 2040 | — | 43,5 | C | 2005. gads | 2022 | — | datu nav | 4. TABULA PROJEKTU TIPOLOĢIJA PRODUKTIVITĀTES NOVĒRTĒŠANAI | Apraksts | Derīgais ekspluatācijas laiks | Iespēja īstenot posmos | A tips | Attīrīšanas un atsāļošanas iekārtas | 15–20 gadi | ir | B tips | Ieguves un transportēšanas infrastruktūra | 30–50 gadi | nav | C tips | Sadales tīkli | 30–50 gadi | nav | +++++ TIFF +++++ 7. attēls. Atsāļošanas iekārta (A tips) +++++ TIFF +++++ 8. attēls. Ūdens transportēšanas infrastruktūra (B tips) +++++ TIFF +++++ 9. attēls. Sadales tīkls (C tips) 57. Vismaz pirms gada ekspluatācijā nodotos septiņos A tipa projektos vai tajos projekts, kuros bija A tipa elementi: a) jauda: trijos projektos jaudas izmantošanas līmenis ir labs, trijos — vidējs un vienā — zems. Tā kā šāda veida infrastruktūras objektu ekspluatācijas laiks ir samērā īss, projekti, kuru jauda šobrīd ir pārāk maz izmantota, diez vai sasniegs pieņemamu izmantošanas līmeni. No tā varēja izvairīties, atsāļošanas vai attīrīšanas jaudu īstenojot vairākos posmos; b) ūdens daudzums, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini: divos projektos šāda veida ūdens īpatsvars ir ļoti augsts — vienā gadījumā tas pārsniedz 50 % un otrā gadījumā, kaut arī ūdens sadale patērētājiem netiek mērīta pēc skaitītājiem, 550 litru patēriņš uz iedzīvotāju dienā nozīmē, ka zudumi tīklā ir ļoti lieli [24]. 58. Attiecībā uz 13 B tipa projektiem vai projektiem ar B tipa elementiem, kuri bija nodoti ekspluatācijā vismaz pirms gada, a) jauda: viens projekts darbojas ar pilnu jaudu, četri projekti darbojas ar vidēju jaudu un astoņi — ar zemu jaudas izlietojumu. Tam par iemeslu ir pārāk augsta nākotnes pieprasījuma aplēse (sk. 2. tabulu) un koordinācijas trūkums starp dažādām iestādēm, kuras ir atbildīgas par ūdensapgādes sistēmām (sk. 8. izcēlumu). Dažos gadījumos, neskatoties uz parakstītajiem nolīgumiem, sniegtais piedāvājums netiek izmantots, vai arī pašvaldības ir atsaukušas savu apņemšanos ūdeni izmantot; b) ūdens daudzums, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini: izņemot vienu gadījumu, produktivitāti ļoti ietekmē arī vidēji vai zemi darbības rezultāti; citos divos gadījumos dati nebija pieejami. 59. Visbeidzot piecos C tipa projektos vai projektos ar C tipa elementiem jaudas izmantojuma koeficients netika novērtēts, jo tehnisku iemeslu dēļ cauruļvadu izmēru mainīt ir maz iespēju. Attiecībā uz zaudējumu īpatsvaru jāmin, ka tīkla jaunajās daļās ir sasniegts labs rezultāts — aptuveni 10 %. Tomēr trīs gadījumos kopējā pilsētu sadales tīklā joprojām ir augsts vai vidējs tā ūdens īpatsvars, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini (no 30 % līdz 45 %), jo ir atjaunota tikai daļa no tīkla. DOTĀCIJU LIKMJU NOTEIKŠANĀ IR NOZĪMĪGAS NEPILNĪBAS… 60. Regulās par struktūrfondiem un Kohēzijas fondu ir izklāstīti noteikumi par Kopienas finanšu palīdzības piešķiršanu. ES dotācijas nedrīkst pārsniegt konkrētu maksimālo apjomu [25]. Šo maksimālo proporcionālo daļu robežās Kopienas palīdzības līmeni projektiem, kuri rada ieņēmumus, nosaka pēc deficīta finansēšanas metodes, t. i., dotācija nedrīkst pārsniegt starpību starp ieguldījuma diskontētajām izmaksām un projekta diskontētajiem tīrajiem ieņēmumiem. Šīs metodes mērķis ir nodrošināt, ka projekts saņem īstenošanai vajadzīgos resursus, bet netiek nepamatoti pārfinansēts. 8. IZCĒLUMS PIEMĒRI PAR TO, KĀ KOORDINĀCIJAS TRŪKUMS IESTĀŽU STARPĀ BIJA CĒLONIS INFRASTRUKTŪRAS ZEMA LĪMEŅA IZMANTOJUMAM Viena reģionāla iestāde veicināja ūdens maģistrāles atjaunošanu piegādes sistēmai, kura nodrošina kopējo ūdens daudzumu vairākām pašvaldībām un kuru līdzfinansēja no ERAF. Tajā pašā laikā galvenā iesaistītā pašvaldība uzbūvēja atsāļošanas iekārtas, kuras arī līdzfinansēja no ERAF. Ūdens maģistrāles izmantojuma koeficients pirmajā darbības gadā bija tikai 58 %. Tika pieņemts lēmums 2010. gada maijā (tikai četrus gadus pēc nodošanas ekspluatācijā) pārtraukt atsāļošanas iekārtu izmantošanu. Citā dalībvalstī valsts uzņēmums virzīja jaunas kopējās ūdensapgādes sistēmas būvniecību, kuru līdzfinansēja no Kohēzijas fonda. Pašvaldības, kuras saņemtu ūdeni no šīs sistēmas prasīja, lai to vietējā infrastruktūra būtu iekļauta sistēmā. Visbeidzot lielākā pašvaldība atteicās no ūdens piegādes no jaunās sistēmas. Rezultātā līdzfinansētās infrastruktūras izmantojuma koeficients šobrīd ir zemāks par 25 %. 61. Visu pārbaudīto Kohēzijas fonda projektu un ERAF lielo projektu dotāciju pieteikumos, kurus dalībvalstis bija iesniegušas Komisijai (sk. 8. punktu), bija iekļauta finanšu izmaksu un ieguvumu analīze. Visos pieteikumos bija lūgta palīdzība, pamatojoties uz deficīta daļas finansēšanu, kas izrietēja no izmaksu un ieguvumu analīzes [26]. ES ieguldījums svārstījās robežās no 40 % līdz 85 % no visām projekta attiecināmajām izmaksām. 62. Citiem pārbaudītajiem ERAF projektiem (kurus neiesniedz Komisijai, lai atsevišķi apstiprinātu dotācijas) tikai Grieķija un Portugāle pieprasīja, lai projektu iniciatori pieteikumiem pievienotajos dokumentos iekļautu izmaksu un ieguvumu analīzi. Līdzfinansējuma likmi tomēr noteica neatkarīgi no izmaksu un ieguvumu analīzes. Vairākumā gadījumu projektiem piešķīra maksimālo līdzfinansējuma likmi, kuru piešķir pasākumiem darbības programmā, kurā tie bija iekļauti. Dotāciju likme šiem projektiem bija no 40 % līdz 80 % no kopējām attiecināmajām izmaksām. 63. Palāta revīzijā konstatēja nozīmīgas nepilnības finanšu analīzē, kura pamatoja dalībvalstu iesniegtos dotāciju pieteikumus [27]: a) četros no 11 Komisijai iesniegtajiem izmaksu un ieguvumu analīzes dokumentiem pretēji deficīta daļas finansēšanas metodes noteikumiem nolietojums bija iekļauts pamatdarbības izdevumu aprēķinā. Tā rezultātā divos gadījumos dotāciju likme bija noteikta aptuveni divas reizes augstāka, nekā tai vajadzēja būt, bet divos citos gadījumos par aptuveni 50 % augstāka, nekā tai vajadzēja būt; b) vairākumā gadījumu, kuros projekti ietilpa plašākā ūdens apgādes sistēmā, nebija sniegts pārskats par kopējo sistēmu, kaut arī tas bija vajadzīgs, lai finansiāli izvērtētu līdzfinansējumam iesniegto daļu. Turklāt analīzē izmantotās pamatdarbības izmaksas un ieņēmumi bija iegūti kā proporcionāla daļa no plašākas ūdensapgādes sistēmas, kurā līdzfinansētie projekti ietilpa; tikai vienā gadījumā pieņēmumi balstījās uz ūdensapgādes sistēmas faktiskajiem datiem; c) daži izmaksu un ieguvumu analīzē norādītie dati nebija reāli; piemēram, gandrīz visos gadījumos bija izmantoti nemainīgi apjomi un cenas. Turklāt Komisija nenovērtēja izmaksu un ieguvumu analīzē izmantoto pamatdarbības izmaksu aplēšu pamatotību. …UN ŠAJĀ PROCESĀ PIETIEKAMI NEŅEM VĒRĀ PROJEKTU SPĒJU RADĪT IEŅĒMUMUS 64. Ūdensapgādes nozarē ieņēmumi ir tarifi un citi maksājumi, kurus maksā dažādi lietotāji. Šie ieņēmumi ietekmē Kopienas palīdzības likmi, jo tie samazina projekta finanšu deficītu. Lai novērtētu, vai dotācijas likme ir noteikta līmenī, kas ļauj izvairīties no pārfinansēšanas un nodrošina ES līdzekļu produktīvu izlietojumu, jāņem vērā projekta spēja radīt ieņēmumus. 65. Komisija 2000. gadā nolēma, ka palīdzības likme ir jāpielāgo, lai veicinātu tādu tarifikācijas sistēmu ieviešanu, kas segtu pamatdarbības, uzturēšanas un infrastruktūras nomaiņas izmaksas, kā arī piesārņojuma mazināšanas izmaksas [28]. 66. Pārbaudīto projektu paraugā Palāta konstatēja, ka vairākumā gadījumu tika piešķirta tā likme, kuru pieteikuma iesniedzējs pieprasīja. Izņemot vienu gadījumu (sk. 9. izcēlumu), netika pievērsta uzmanība tarifikācijas sistēmām, kas pieļāva ļoti zemu izmaksu atgūšanas līmeni. Lielākajā daļā gadījumu tarifi sedza tikai pamatdarbības izmaksas, nevis kopējās ieguldījuma izmaksas, kuras sedza no valsts vai ES finansējuma. 9. IZCĒLUMS GADĪJUMS, KURĀ BIJA ŅEMTS VĒRĀ IZMAKSU ATGŪŠANAS PRINCIPS Vienā dotāciju pieteikumā dalībvalsts bija izskaidrojusi, ka tā ir izveidojusi sistēmu izmaksu ievērojamas daļas atgūšanai no lietotājiem. Izrādot atzinību par ieguldītajām pūlēm, Komisija nolēma piešķirt līdzfinansējumu ar 75 % likmi, lai gan finanšu deficīts, kas izrietēja no izmaksu un ieguvumu analīzes, bija 52 %. Finanšu pārpalikumu bija paredzēts izmantot, lai uzlabotu citu ūdens infrastruktūru. Komisijas lēmuma mērķis bija veicināt labu praksi, bet tas nesaskanēja ar deficīta daļas finansēšanas metodi ES finanšu palīdzības noteikšanā. 67. Ūdens pakalpojumu tarifu pārbaudē Palāta konstatēja, ka a) dalībvalstis cenšas iegūt maksimālu ES finansiālo palīdzību un nosaka zemus tarifus. Vienā gadījumā tarifi nebija atjaunināti kopš 1990. gadiem. Bija gadījumi, kuros valstu iestādes noteica ūdens tarifus tikai pēc tam, kad bija noskaidrota ES finanšu palīdzības gaidāmā maksimālā summa. Šādos apstākļos Komisijai iesniegtie izmaksu un ieguvumu analīzes dokumenti ex post pamato gaidāmās dotācijas summu tā vietā, lai to noteiktu izmaksu analīzes rezultātā; b) relatīvā izteiksmē tarifi, kas noteikti revidēto projektu aptvertajās teritorijās, ir zemāki nekā 1 % no mājsaimniecību izmantojamajiem ienākumiem. Nevienā gadījumā Komisija neapšaubīja iespēju atgūt izmaksas no lietotājiem, kā tas bija minēts pieteikumos, ne arī piedāvāja kādu konkrētu kritēriju, lai novērtētu ierosināto ūdens cenu piemērotību. Turklāt šķiet, ka nav saiknes starp mājsaimniecību ienākumu summu, kas samaksāta par ūdens pakalpojumiem, un līdzfinansējuma likmi. Augstākas līdzfinansējuma likmes ir vērojamas gan teritorijās, kur lietotāju izdevumi par ūdeni ir zemāki attiecībā pret ienākumiem, gan teritorijās, kur šis īpatsvars ir augstāks, tam nav sniegts konkrēts pamatojums (sk. 1. grafiku un III pielikumu). 1. GRAFIKS IZDEVUMU PAR ŪDENI ĪPATSVARS MĀJSAIMNIECĪBU IZMANTOJAMAJOS IENĀKUMOS UN LĪDZFINANSĒJUMA LIKME +++++ TIFF +++++ Piezīme: Izdevumi par ūdeni ir aprēķināti, balstoties uz mājsaimniecību ūdens patēriņu 120 m3 gadā visās projekta apkalpotās teritorijas pašvaldībās. 68. Princips, ka lietotāji sedz ūdens izmaksas, ir nostiprināts Ūdens pamatdirektīvā, kurā prasība attiecībā uz ūdens pakalpojumu izmaksu atgūšanu ir noteikta kā stimuls ilgtspējīga lietotāju pieprasījuma veicināšanai. Prasība ir jāpiemēro, sākot ar 2010. gadu. Izmaksu atgūšanu tomēr var modulēt, ņemot vērā dažādus faktorus, piemēram, "zaudējumu atlīdzināšanas sociālās, vides aizsardzības un ekonomiskās sekas, kā arī skartā reģiona vai reģionu ģeogrāfiskos vai klimatiskos apstākļus" [29]. Citiem vārdiem sakot, mērķis nav obligāti panākt 100 % izmaksu atgūšanu no lietotājiem [30]. 69. Skaidrākus noteikumus Komisija formulēja 2006. gadā [31] saskaņā ar Padomes Regulu 1083/2006 par struktūrfondiem [32]. Jaunajos norādījumos bija konkretizēts, ka "tarifiem ir jāsedz vismaz darbības un uzturēšanas izmaksas, kā arī nozīmīga aktīvu amortizācijas daļa". Ir jāparedz atbilstīga tarifu struktūra, kas ļautu maksimāli palielināt projektu ieņēmumus pirms publiskajām subsīdijām, tajā pašā laikā ņemot vērā cenu pieejamību. Plaši pieņemts cenu pieejamības koeficients ūdensapgādei un kanalizācijai ir 4 % no mājsaimniecības ienākumiem [33]. 70. Šajā revīzijā aptvertās četras dalībvalstis jaunajā programmu posmā ir izveidojušas procedūras, ar kurām saskaņā ūdens infrastruktūras priekšlikumos, kuru kopējās izmaksas pārsniedz vienu miljonu EUR, ir jāiekļauj finanšu izmaksu un ieguvumu analīze. Trīs apmeklētajos reģionos jaunās valstu procedūras paredz izmaksu un ieguvumu analīzē iekļaut īpašu analīzi par ūdens tarifu līmeni. Tomēr tikai Portugālē ir izstrādāti skaidri noteikumi dotācijas summas noteikšanai, balstoties uz to, kā attiecīgās pašvaldības piemēro izmaksu atgūšanas principu. Ūdens pakalpojumu cenu pieejamības līmenis ir definēts gan relatīvā izteiksmē (tarifi kā procents no mājsaimniecības ienākuma), gan absolūtā izteiksmē (maksimālā cena par m3). SECINĀJUMI UN IETEIKUMI 71. Kaut arī struktūrpasākumu tēriņi ir uzlabojuši ūdensapgādi sadzīves patēriņam, bija iespējams sasniegt labākus rezultātus ar zemākām izmaksām no ES budžeta. PIEŅEMTIE RISINĀJUMI 72. Visi pārbaudītie projekti bija izstrādāti, balstoties uz ūdens pašreizējo un turpmāko vajadzību pētījumu. Tomēr labāka analīze būtu ļāvusi būvēt mazākas jaudas infrastruktūru un apsvērt alternatīvus risinājumus, kuriem varēja būt labāka ietekme: a) ūdens nākotnes vajadzību aplēsēs neņēma vērā lejupejošo ūdens patēriņa tendenci vai visus jau pieejamos resursus (sk. 18.–24. punktu); b) kopumā iespējamo risinājumu analīze aprobežojās ar piedāvājuma puses pasākumiem, bet maz uzmanības pievērsa ūdens zudumu samazināšanai un pieejamāku resursu izmantošanai (sk. 25.–28. punktu); c) dažkārt Komisijas veiktās caurskatīšanas rezultātā dotāciju lēmumos tika ieviesti nosacījumi (pārsvarā tie attiecās uz ūdens zudumu samazināšanu); Komisijas intervence tomēr varēja būt efektīvāka; dalībvalstu vadošo iestāžu novērtējumam bija neliela pievienotā vērtība. 2007.–2013. gada posmā Komisija izskatīs mazāk projektu, bet vadošās iestādes — vairāk (sk. 29.–35. punktu). 1. IETEIKUMS a) Dalībvalstīm i) jāuzlabo ex ante analīze un ūdens nākotnes vajadzību prognozes, ņemot vērā jaunākos, precīzos datus (it īpaši jāņem vērā lejupejošā ūdens patēriņa tendence uz iedzīvotāju), un jāuzlabo visu pieejamo ūdens resursu uzskaitījums un caurskatīšana; ii) jāpievērš lielāka uzmanība alternatīvām piedāvājuma puses risinājumiem, piemēram, jāņem vērā iespēja samazināt ūdens zudumus, jāveic pieprasījuma puses pasākumi un jāievieš ūdens kvalitātes aizsardzības pasākumi. b) Komisijai i) lemjot par finanšu atbalsta piešķiršanu projektiem, sistemātiski jāvērtē, vai attiecīgajās teritorijās ir ieviesti visi vajadzīgie pasākumi produktīvai ūdens resursu apsaimniekošanai. Komisijai arī jānodrošina, ka šo pasākumu ietekmi ņem vērā ūdens vajadzību prognozē un alternatīvu risinājumu novērtēšanā saistībā ar projektiem; ii) jāmudina dalībvalstu vadošās iestādes pienācīgi apsvērt produktīvu ūdens resursu apsaimniekošanu teritorijās, uz kurām attiecas līdzfinansētā ūdens infrastruktūra. MĒRĶU SASNIEGŠANA 73. Līdzfinansētie projekti ir veicinājuši ūdensapgādes uzlabošanos ES iedzīvotājiem attiecīgajās teritorijās. Tomēr, kaut arī daži projekti bija pabeigti vairākus gadus pirms revīzijas veikšanas, tie vēl nebija nodoti ekspluatācijā, jo trūka savienojumu ūdensapgādes tīklā (sk. 41.–44. punktu). 74. Pašreizējās uzraudzības procedūras un instrumenti ir tikai daļēji noderīgi Komisijas un dalībvalstu vadošo iestāžu informēšanā par projektu sekmēm. Ja Komisija bija izvirzījusi konkrētus nosacījumus, tā ne vienmēr pietiekami pārbaudīja, vai šie nosacījumi ir izpildīti (sk. 45.–48. punktu). 2. IETEIKUMS a) Dalībvalstīm i) jau sākot ar plānošanas posmu, jānodrošina, lai savlaicīgi būtu pieejama papildu infrastruktūra, kura ir vajadzīga, lai projektus varētu nodot ekspluatācijā; ii) jāizveido labāki uzraudzības instrumenti projektu sekmju novērtēšanai. b) Komisijai i) jādefinē, kāda informācija tai vajadzīga no dalībvalstīm, lai novērtētu attiecīgo projektu ietekmi; ii) rūpīgi jāizvērtē dotāciju lēmumos izvirzīto nosacījumu izpilde. IZMAKSAS NO ES BUDŽETA 75. Mērķus varēja sasniegt ar zemākām izmaksām no ES budžeta: a) vairākos projektos bija kavējumi un izmaksu pārsniegšana, no kuras vismaz daļēji varēja izvairīties (sk. 50.–52. punktu); b) vairāki projekti darbojas ar pārāk zemu jaudu, jo pieprasījums pēc ūdens ir zemāks nekā bija prognozēts un kopējās ūdens sistēmās par lielu ūdens daudzumu nav sagatavoti faktūrrēķini (sk. 53.–59. punktu); c) dotāciju noteikšanas procesā bija nozīmīgas nepilnības, un nebija veikts novērtējums par iespējām atgūt izmaksas no lietotājiem (sk. 60.–70. punktu). 3. IETEIKUMS a) Dalībvalstīm i) plānošanas posmā jāpievērš vairāk uzmanības faktoriem, kas bieži izraisa kavējumus, piemēram, ietekmes uz vidi novērtējumam, administratīvajām atļaujām un projektiem nepieciešamajām aplēsēm un aprēķiniem; ii) jāuzlabo projektu ex ante analīzes kvalitāte un jāņem vērā tās rezultāti, nosakot jaunās infrastruktūras lielumu; iii) sistemātiski jāanalizē ieguvumi un trūkumi jaunas infrastruktūras pakāpeniskai būvniecībai, lai labāk izmantotu uzbūvēto jaudu un to papildinātu atbilstoši vajadzību dinamikai. b) Komisijai i) jāpievērš vairāk uzmanības dotāciju pieteikumiem pievienotās finanšu analīzes kvalitātei un jāpieprasa informācija, kas tai vajadzīga, lai dotāciju noteiktu pienācīgā līmenī; ii) jānodrošina izmaksu atgūšanas principa pienācīga piemērošana, lai palielinātu ES līdzekļu izmantošanas produktivitāti. Šo ziņojumu pieņēma Revīzijas palātas II apakšpalāta, kuru vada Revīzijas palātas loceklis Morten LEVYSOHN, tās 2010. gada 8. septembra sēdē Luksemburgā. Revīzijas palātas vārdā — +++++ TIFF +++++ priekšsēdētājs Vítor Manuel da Silva Caldeira [1] Informācija ir vākta no dažādiem avotiem: EUREAU, Eurostat, ESAO, International Benchmarking Network for water and Sanitation Utilities [Starptautiskais ūdens un sanitārijas komunālo pakalpojumu salīdzinošās novērtēšanas tīkls] un Eiropas Komisija (Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts). [2] Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīva 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp.). Regulas 9. pants attiecas uz ūdens pakalpojumu izmaksu atgūšanu. Šo pamatdirektīvu pieņēma tad, kad jau bija pieņemtas īpašās direktīvas, piemēram, Direktīva par dzeramā ūdens kvalitāti. [3] Padomes 1998. gada 3. novembra Direktīva 98/83/EK par dzeramā ūdens kvalitāti (OV L 330, 5.12.1998., 32. lpp.). Šī direktīva aizstāj Padomes Direktīvu 80/778/EEK. [4] Lai gūtu izvērstāku informāciju, skatīt 29. pantu Padomes 1999. gada 21. jūnija Regulā (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV L 161, 26.6.1999., 1. lpp.), un 7. pantu Padomes 1994. gada 16. maija Regulā (EK) Nr. 1164/1994 par Kohēzijas fonda izveidi (OV L 130, 25.5.1994., 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1265/1999 (OV L 161, 26.6.1999., 62. lpp.). [5] Palātas aplēstās summas. Turklāt ES ir piešķīrusi ievērojamu finansiālo atbalstu ūdensapgādes projektiem, kuros iekļauta arī sanitārija. [6] Strategic Evaluation on Environment and Risk prevention under Structural and Cohesion Funds for the period 2007-2013 [Stratēģisks vērtējums par vidi un riska novēršanu, izmantojot struktūrfondu un Kohēzijas fonda atbalstu, 2007.–2013. gada posmā], Kopsavilkuma ziņojums, 7.11.2006., 19. lpp. Ziņojumu pasūtīja Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts. [7] Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 274. pants (bijušais 205. pants). [8] 2000.–2006. gada programmu posmā "galvenie projekti" bija tie projekti, "kuru kopējās izmaksas, ko ņem vērā, nosakot fondu ieguldījumu, pārsniedz 50 miljonus EUR" (sk. Padomes 1999. gada 21. jūnija Regulas (EK) Nr. 1260/1999 25. pantu). Plašāku informāciju par šo tēmu skatīt Palātas Īpašajā ziņojumā Nr. 1/2008 par procedūrām, ko piemēroja 1994.–1999. gada un 2000.–2006. gada lielo ieguldījumu projektu ex ante un ex post vērtēšanā. [9] II pielikuma F panta 4. punkts Regulā (EK) Nr. 1164/1994, kura grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1265/1999. [10] Struktūrfondi un to saskaņošana ar Kohēzijas fonda pamatnostādnēm 2000.–2006. gada posma programmām. Komisijas paziņojums (OV C 267, 22.09.1999., 2. lpp.). Citāts no 6. lpp. [11] Kohēzijas fonda pamatnostādnes 2000.–2006. gada posmā, A pielikums, EK, 1.0 redakcija, 2000. gada februāris, 9.–10. lpp. [12] Kā pagaidu (īslaicīgi) iedzīvotāji domāti tūristi, darba ņēmēji, kas pārvietojas no dzīvesvietas uz darbavietu un sezonas strādnieki, t. i., visi nerezidenti. [13] Piemēram, četrās lielās pilsētās lejupejošā tendence patēriņā uz iedzīvotāju izpaužas tik krasi, ka kopējais ūdens patēriņš kopš 1990. gadu beigām ir samazinājies par 1 %–29 %, kaut arī iedzīvotāju skaits ir palielinājies. Blīvi apdzīvotajās piekrastes teritorijās šādi pati tendence ir vērojama kopš 2000. gadu sākuma. Šajās teritorijās atrodas astoņi pārbaudītie projekti. [14] Tīklu uzlabojumu rezultātā ir samazinājušies zaudējumi. Tos pieskaita pieprasījumam, jo tie ir jāsedz ar saražotā ūdens daudzumu. [15] Sk. arī Komisijas paziņojumu "Meklējot risinājumu sausuma un ūdens trūkuma problēmai Eiropas Savienībā", COM(2007) 414 galīgā redakcija un Komisijas ziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam "Novērtējuma ziņojums Paziņojumam par ūdens trūkumu un sausumu Eiropas Savienībā", COM(2008) 875. [16] Jaunākie revīzijas laikā pieejamie dati. [1001] Patēriņā uz iedzīvotāju ir iekļauts maksimālais patēriņš, zudumi un rūpnieciskais koeficients. [1002] Kopējā patēriņa aplēse par 2008. gadu bija norādīta projekta pētījumos vai Palāta to aprēķināja, balstoties uz iedzīvotāju skaitu un patēriņa uz iedzīvotāju tendenci, kas parādīta šajos pētījumos. [19] Direktīvā 98/83/EK ir noteiktas parametru vērtības tādām vielām kā sulfātu un nitrātu sāļi dzeramajā ūdenī. Kad sāls koncentrācija pārsniedz šīs vērtības, ierasta prakse ir ūdeni atšķaidīt ar citu (pieejamu) ūdeni no avotiem ar zemu sāļu saturu. [20] Turklāt jāuzsver, ka ūdens transportēšana vairāk nekā 100 km attālumā ir ļoti dārga. Ieguldījumu izmaksas ir augstas, bet arī darbības izmaksas veido līdz pat 50 % no kopējām ūdensapgādes izmaksām (A. Gee, EC Competition Policy Newsletter [EK Konkurences politikas informatīvais izdevums] Nr. 2, 2004. g. vasara). [21] Skatīt 41. punktu ERP Īpašā ziņojumā Nr. 3/2009 "Struktūrpasākumu izdevumu efektivitāte notekūdeņu attīrīšanā 1994.–1999. un 2000.–2006. gada programmu posmā". [22] Padomes 1991. gada 12. decembra Direktīva 91/676/EEK attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcelsmes nitrāti, un Padomes 1991. gada 21. maija Direktīva 91/271/EEK par komunālo notekūdeņu attīrīšanu. [23] Līdzīgs gadījums tika novērots ticamības deklarācijas revīzijā (sk. 6.19. punktu Pārskatā par 2008. finanšu gadu). Tas ir saistīts ar ūdens maģistrāli, kas tika fiziski pabeigta 2004. gadā, bet 2009. gada sākumā to neizmantoja, jo ūdenskrātuvē, no kuras ūdeni iepludināja maģistrālē, nebija ūdens. [1003] Skaitītāju trūkuma dēļ nav datu par tā ūdens daudzuma īpatsvaru, par kuru nav sagatavoti faktūrrēķini. Tomēr cita informācija liecina, ka sadales tīklu ražīgums ir zems. [24] Starptautisks standarts sadzīves patēriņam ir 120–150 m3 uz mājsaimniecību gadā, tas atbilst 132–164 litriem uz iedzīvotāju dienā. [25] 7. pants Regulā (EK) Nr. 1164/94 un 29. pants Regulā Nr. 1260/1999. [26] Izņemot divus projektus, kuri bija iesniegti pirms 1999. gada un kuriem nebija jāpiemēro deficīta daļas finansēšanas metode. [27] Par šo stāvokli jau ir norādīts Palātas iepriekšējā ziņojumā; skatīt 21.–34 punktu ERP Īpašajā ziņojuma Nr. 1/2008 par procedūrām, ko piemēroja 1994.–1999. gada un 2000.–2006. gada lielo ieguldījumu projektu ex ante un ex post vērtēšanā. [28] Skatīt Kohēzijas fonda metodisko līdzekli 2000.–2006. gadam, 1. versija, 2000. gada februāris, C pielikums. [29] Ūdens pamatdirektīvas (Direktīva 2000/60/EK) 9. panta 1. punkts. [30] Skatīt Ūdens pamatdirektīvas Kopējo īstenošanas stratēģiju, norādes, nr. 1, 2004. gads. [31] Eiropas Komisija "Jaunais 2007.–2013. gada programmu posms. Norādījumi par metodoloģiju izmaksu un ieguvumu analīzes veikšanai. Darba dokuments nr. 4", 8/2006. Šie norādījumi tika sagatavoti saskaņā ar Regulas 1083/2006 40.e) pantu. Sk. arī "Norādi par 55. pantu Padomes Regulā (EK) Nr.1083/2006: Projekti, no kuriem gūst ieņēmumus". [32] Sk. 55. pantu Padomes 2006. gada 11. jūlija Regulā (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (OV L 210, 31.7.2006., 25. lpp.). [33] ERAB veiktais pētījums liecina, ka kritēriji svārstās no 2,5 % ASV līdz 5 % Pasaules Bankai. Skatīt Fankhauser, S. un S. Tepic, 2007. g.: "Can Poor Consumers Pay for Energy and Water? An Affordability Analysis for Transition Countries" ["Vai nabadzīgie patērētāji var atļauties maksāt par enerģiju un ūdeni? Cenu pieejamības analīze pārejas valstīs"]. Darba dokuments nr. 92, ERAB, 2005. g. Enerģētikas politika. 35:1038–1049. -------------------------------------------------- I PIELIKUMS ŪDENSAPGĀDES SISTĒMAS +++++ TIFF +++++ -------------------------------------------------- II PIELIKUMS REVĪZIJAI ATLASĪTIE PROJEKTI Valsts | Projekta nosaukums | ES fonds | Kopējās attiecināmās izmaksas (miljoni EUR) | ERAF/ Kohēzijas fonda ieguldījums (miljoni EUR) | Grieķija | Saloniku ūdensapgāde no Aliakmonas upes, ΥΔΡΕΥΣΗ ΘΕΣΣΑΛΟΝΙΚΗΣ ΑΠΟ ΤΟN ΠΟΤΑΜΟ ΑΛΙΑΚΜΟΝΑ | Kohēzijas fonds | 79,42 | 60,88 | Grieķija | Ārēja pašvaldību ūdensvada atjaunošana Pierias reģionā, ΑΝΑΚΑΙΝΙΣΗ ΕΞΩΤΕΡΙΚΟΥ ΥΔΡΑΓΩΓΕΙΟΥ ΥΔΡΕΥΣΗΣ ΣΥΝΔΕΣΜΟΥ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ ΝΟΜ. ΠΙΕΡΙΑΣ | ERAF — Darbības programma Centrālā Maķedonija | 4,69 | 3,75 | Grieķija | Ūdensapgāde Litohoro; ΥΔΡΕΥΣΗ - ΑΠΟΧΕΤΕΥΣΗ ΛΙΤΟΧΩΡΟΥ | ERAF — Darbības programma Centrālā Maķedonija | 1,48 | 1,11 | Grieķija | Ārējās un iekšējās ūdensapgādes tīkls Kozani, ΕΣΩΤΕΡΙΚΑ ΚΑΙ ΕΞΩΤΕΡΙΚΑ ΔΙΚΤΥΑ ΥΔΡΕΥΣΗΣ ΔΗΜΟΥ ΚΟZΑΝΗΣ, ΤΗΛΕΕΛΕΓΧΟΣ, ΤΗΛΕΧΕΙΡΙΣΜΟΣ ΚΑΙ ΕΛΕΓΧΟΣ ΔΙΑΡΡΟΩΝ | Kohēzijas fonds | 18,60 | 13,90 | Grieķija | Ūdensapgāde Deskati, ΥΔΡΕΥΣΗ ΔΕΣΚΑΤΗΣ | ERAF — Darbības programma Rietummaķedonija | 4,02 | 3,21 | Grieķija | Ptolemaidas ūdens sadales iekšējais tīkls un Mavropigi, Asvestopetras and Proastio ūdens sadales ārējais tīkls, ΤΡΟΦΟΔΟΤΙΚΟΣ ΑΓΩΓΟΣ ΕΣΩΤΕΡΙΚΟΥ ΔΙΚΤΥΟΥ ΥΔΡΕΥΣΗΣ Δ.Δ. ΠΤΟΛΕΜΑΪΔΑΣ ΚΑΙ ΕΞΩΤΕΡΙΚΟ ΔΙΚΤΥΟ ΥΔΡΕΥΣΗΣ ΟΙΚΙΣΜΩΝ ΜΑΥΡΟΠΗΓΗΣ, ΑΣΒΕΣΤΟΠΕΤΡΑΣ ΚΑΙ ΠΡΟΑΣΤΙΟΥ ΤΟΥ ΔΗΜΟΥ ΠΤΟΛΕΜΑΪΔΑΣ | ERAF — Darbības programma Rietummaķedonija | 2,40 | 1,92 | | | | | | Itālija | Adduttrice Acque Grezze Rosamarina | ERAF — Darbības programma Sicīlija | 13,69 | 6,16 | Itālija | Completamento collegamenti esterni tra i serbatoi di Palermo | ERAF — Darbības programma Sicīlija | 12,34 | 5,14 | Itālija | Rete di distribuzione, sottorette 5 Libertà | ERAF — Darbības programma Sicīlija | 13,00 | 5,42 | Itālija | Rifacimento Acquedotto Favara di Burgio | ERAF — Darbības programma Sicīlija (lielais projekts) | 32,96 | 13,28 | Itālija | 5o modulo bis Dissalatore di Gela | ERAF — Darbības programma Sicīlija | 32,86 | 14,79 | | | | | | Portugāle | 2a Fase do Sistema multimunicipal de abastecimento de água à Área Sul do Grande Porto - Grupo I: Alargamento à região do Vale do Sousa | Kohēzijas fonds | 49,88 | 42,40 | Portugāle | Abastecimento de água ao Sector Norte do concelho e reforço do abastecimento à sede do concelho de Arcos de Valdevez | ERDF — OP Norte | 4,28 | 3,21 | Portugāle | Abastecimento de água da Área a Sul da cidade de Barcelos - 4a Fase | ERDF — OP Norte | 3,54 | 2,30 | Portugāle | Abastecimento de Água a Guimarães - Sistemas de Adução e Reservas - Fase II | ERDF — OP Norte | 2,43 | 1,58 | Spānija | Abastecimiento a Zaragoza y corredor del Ebro | Kohēzijas fonds | 79,86 | 67,88 | Spānija | Abastecimiento a Lleida y su zona desde el embalse de Santa Ana | Kohēzijas fonds | 24,50 | 12,24 | Spānija | Abastecimiento y planta potabilizadora de Jaca | ERAF — Darbības programma Aragóna | 4,73 | 2,36 | Spānija | Desaladora de Cartagena (también conocida como San Pedro del Pinatar 1) | Kohēzijas fonds | 55,10 | 46,90 | Spānija | Conexión de la desaladora del Campo de Cartagena (también conocida como Valdelentisco) con el Canal de Cartagena | ERAF — Darbības programma Mursija | 19,71 | 12,81 | Spānija | Mejora de la potabilizadora de Campotejar | ERAF — Darbības programma Mursija | 5,38 | 3,50 | Spānija | Abastecimiento al Alfoz de Murcia, conducción Este | ERAF — Darbības programma Mursija | 1, 89 | 1,23 | Spānija | Abastecimiento a Sevilla (presa de Melonares) | Kohēzijas fonds | 64,60 | 54,90 | Spānija | Abastecimiento a la zona Norte de Córdoba (presa de La Colada) | Kohēzijas fonds | 20,60 | 15,48 | Spānija | Norte de Córdoba | ERAF — Darbības programma Andalūzija (lielais projekts) | 22,20 | 15,54 | Spānija | Desaladora de Carboneras | ERAF — Darbības programma Andalūzija | 115,30 | 57,60 | Spānija | Abastecimiento a las comarcas de la Ribera (parcial no 2) | Kohēzijas fonds | 15,13 | 12,10 | Spānija | Depósito de agua potable de Carcaixent (Ribera) | ERAF — Darbības programma Valensija | 0,49 | 0,31 | Spānija | Abastecimiento de la Plana Baixa de Castellón | ERAF — Darbības programma Valensija | 10,08 | 6,55 | -------------------------------------------------- III PIELIKUMS MĀJSAIMNIECĪBU IZDEVUMI PAR ŪDENI UN RĪCĪBĀ ESOŠIE IENĀKUMI PROJEKTU APTVERTAJĀS TERITORIJĀS Projekts | Attiecīgā teritorija/pašvaldība | Projekta līdzfinansējuma likme (%) | Izdevumi par standarta mājsaimniecības patēriņu gadā 120 m3, ieskaitot PVN [1] [2] | Cena par m3 (balstoties uz patēriņu 120m3 gadā), EUR, ieskaitot PVN | Mājsaimniecības gada izmantojamie ienākumi [3] | Izdevumi par ūdeni (ieskaitot PVN) kā % no mājsaimniecību izmantojamajiem ienākumiem | GR 1 | Saloniki | 77 | 97,30 | 0,81 | 30168 | 0,32 | GR 2 | Pidna | 80 | 89,02 | 0,74 | 30168 | 0,30 | Elafina | 77,62 | 0,65 | 30168 | 0,26 | Methoni | 62,23 | 0,52 | 30168 | 0,21 | GR 3 | Litohoro | 75 | 35,21 | 0,29 | 30168 | 0,12 | GR 4 | Kozani pilsēta [4] | 75 | 149,76 | 1,25 | 31665 | 0,47 | Kozani apgabali [4] | 105,61 | 0,88 | 31665 | 0,33 | GR 5 | Deskati | 80 | 44,60 | 0,37 | 31665 | 0,14 | GR 6 | Ptolemaida [4] | 80 | 159,96 | 1,33 | 31665 | 0,51 | Mavropigi | 72,11 | 0,60 | 31665 | 0,23 | Asvestopetra | 90,90 | 0,76 | 31665 | 0,29 | Proastio | 55,20 | 0,46 | 31665 | 0,17 | | | | | | | | IT 1 | Palermo apgabals | 45 | 85,84 | 0,72 | 40617 | 0,21 | IT 2, 3 | Palermo pilsēta | 42 | 85,84 | 0,72 | 40617 | 0,21 | IT 4, 5 | Agridžento | 40 | 176,88 | 1,47 | 32725 | 0,54 | IT 4, 5 | Kaltaniseta | 45 | 197,27 | 1,64 | 37288 | 0,53 | | | | | | | | PT 1 | Felgueiraša | 85 | 88,83 | 0,74 | 33086 | 0,27 | Lozada | 134,97 | 1,12 | 24557 | 0,55 | Pasuša de Fereira | 202,73 | 1,69 | 26928 | 0,75 | Paredeša | 113,27 | 0,94 | 27446 | 0,41 | PT 2 | Arkuša de Valdeveša | 75 | 101,68 | 0,85 | 17548 | 0,58 | PT 3 | Barseluša | 65 | 165,94 | 1,38 | 29066 | 0,57 | PT 4 | Gimarainša | 65 | 145,26 | 1,21 | 31672 | 0,46 | Vizela | 145,26 | 1,21 | 28337 | 0,51 | ES 1 | Saragosa | 85 | 71,07 | 0,59 | 43738 | 0,16 | ES 2 | Leida | 50 | 70,66 | 0,59 | 44839 | 0,16 | ES 3 | Haka | 50 | 63,56 | 0,53 | 48494 | 0,13 | ES 4 | Kartahena | 85 | 219,36 | 1,83 | 34597 | 0,63 | Torrepačeka | 150,54 | 1,25 | 34597 | 0,44 | Sanhavjēra | 164,80 | 1,37 | 34597 | 0,48 | ES 5 | Kartahena | 65 | 219,36 | 1,83 | 34597 | 0,63 | Masarona | 97,98 | 0,82 | 34597 | 0,28 | ES 6, 7 | Mursija | 65 | 207,47 | 1,73 | 34597 | 0,60 | ES 8 | Seviļa | 85 | 119,56 | 1,00 | 36201 | 0,33 | ES 9 | Ziemeļkordoba | 75 | 92,91 | 0,77 | 34257 | 0,27 | ES 10 | Ziemeļkordoba | 70 | 92,91 | 0,77 | 34257 | 0,27 | ES 11 | Karbonerasa | 50 | 122,69 | 1,02 | 40619 | 0,30 | ES 12 | Alsira | 80 | 45,56 | 0,38 | 37178 | 0,12 | Kuljēra | 98,46 | 0,82 | 37178 | 0,26 | ES 13 | Karkaišenta | 80 | 53,25 | 0,44 | 37178 | 0,14 | ES 14 | Monkofara | 65 | 194,78 | 1,62 | 39618 | 0,49 | Burjana | 108,82 | 0,91 | 39618 | 0,27 | Villareāla | 73,50 | 0,61 | 39618 | 0,19 | Valdeušo | 132,83 | 1,11 | 39618 | 0,34 | Nulesa | 92,73 | 0,77 | 39618 | 0,23 | Beči | 157,02 | 1,31 | 39618 | 0,40 | Onda | 53,59 | 0,45 | 39618 | 0,14 | [1] Saskaņā ar starptautiskiem pētījumiem 120 m3/gadā uz mājsaimniecību (aptuveni 132 l/dienā uz cilvēku) uzskata par standarta patēriņu. Aprēķins ir balstīts uz 2008. gada cenām, Grieķijā — uz 2009. gada cenām. [2] Uz ūdens tarifu attiecinātā PVN likme Itālijā ir 10 %, Spānijā un Portugālē — 7 %, Grieķijā — 9 %, 19 % likmi piemēro fiksētai un īpašai maksai. [3] Aprēķināti kā izmantojamie ienākumi uz iedzīvotāju (NUTS 2 vai NUTS 3, ja pieejami), kas reizināti ar mājsaimniecības vidējo cilvēku skaitu.IT: Vidējais cilvēku skaits mājsaimniecībā: avots — Ģimenes sastāvdaļas Sicīlijā, ISTAT 2003. Izmantojamie ienākumi uz iedzīvotāju: avots — Valore aggiunto per abitante, ISTAT 2006.GR: Izmantojamie ienākumi uz privātām mājsaimniecībām 2006. gadā (NUTS 2 līmenī, pirktspējas standartos) — avots: Eiropas Kopienu Statistikas birojs 2009. Mājsaimniecības vidējais lielums —Avots: Mājsaimniecību budžeta apsekojums 2004, Grieķijas statistikas birojs.PT: Mājsaimniecības vidējais lielums ir balstīts uz 2001. gada skaitīšanas datiem. Izmantojamie ienākumi ir balstīti uz pirktspēju uz iedzīvotāju 2005. gadā reģionos un vidējo ienākumu līmeni (1032=100);Avots: Portugāles statistikas birojs.ES: Mājsaimniecības vidējais lielums NUTS 3; avots: ģimeņu budžetu pastāvīgais apsekojums, 2005. gada dati. Mājsaimniecību bruto izmantojamie ienākumi 2006. gadā, Spānijas reģionālie pārskati, Valsts statistikas institūts.Jaca avots ir Instituto Aragonés de Estadística (2005. gada dati). [4] Lai aprēķinātu kopējos izdevumus par ūdeni, Kozani un Ptolemaida gadījumā papildus fiksētajai maksai un apjoma maksai ņēma vērā pusi īpašās maksas (DEYA likumā paredzēta īpaša maksa 80 % apmērā no ūdens tarifa nākotnes ieguldījumiem ūdensapgādē un kanalizācijas infrastruktūrā). --------------------------------------------------