1.IEVADS

Komisijas prioritāte ir Eiropas ekonomikas turpmāka stabilizēšana un ieguldījumu veicināšana jaunu darbvietu radīšanai un ilgtspējīgai izaugsmei. Lai sasniegtu šo mērķi, ir vajadzīgi spēcīgāki, padziļinātāki un integrētāki kapitāla tirgi. Efektīva un droša pēctirdzniecības infrastruktūra ir labi funkcionējošu kapitāla tirgu pamatelements. Ņemot vērā Rīcības plānu kapitāla tirgu savienības (KTS) izveidei, 2017. gada jūnijā tika sagatavots Komisijas vidusposma pārskats , kurā izklāstīti atlikušie pasākumi, kas tiks veikti, lai līdz 2019. gadam ieviestu KTS pamatelementus ar mērķi novērst šķēršļus pārrobežu ieguldījumiem un samazināt finansējuma izmaksas. KTS izveides pabeigšana ir neatliekama prioritāte.

Saistībā ar KTS rīcības plānu un vidusposma pārskatu Komisija paziņoja par speciālu pasākumu, kas paredzēts, lai samazinātu juridisko nenoteiktību vērtspapīru pārrobežu darījumu un prasījumu jomā. Šis paziņojums, kā arī šodien iesniegtais tiesību akta priekšlikums par valsts tiesību aktiem, kas piemērojami prasījumu cesijas sekām īpašuma tiesību ziņā, ļauj īstenot šo apņemšanos.

Visā Eiropas Savienībā (ES) katru dienu lielos apmēros notiek vērtspapīru pirkšana un pārdošana, kā arī to izmantošana par nodrošinājumu. Liela daļa šo darījumu, kas veido apmēram 10 triljonus euro gadā, ietver pārrobežu elementu.

Lai veicinātu pārrobežu darījumus, būtiska ir skaidrība un paredzamība par to, kuras valsts tiesību akti ir piemērojami, lai konstatētu, kam pieder darījuma pamatā esošie aktīvi. Ja aktīvu piederības ziņā pastāv juridiska nenoteiktība – atkarībā no tā, kuras dalībvalsts tiesas vai iestādes izskata strīdu par prasījuma vai vērtspapīra piederību (īpašuma tiesībām) – pārrobežu darījums var būt izpildāms, bet var arī nebūt izpildāms, kā arī tas attiecīgajām personām var radīt sagaidītās juridiskās sekas (īpašuma tiesības), bet var arī tās neradīt. Maksātnespējas gadījumā, kad jautājumus par īpašuma tiesībām un darījumu izpildāmību izskata tiesa, juridiskās nenoteiktības radītie juridiskie riski var izraisīt negaidītus zaudējumus. Šā paziņojuma mērķis ir palīdzēt palielināt vērtspapīru pārrobežu darījumu skaitu, Savienības mērogā nodrošinot juridisko noteiktību tiesību kolīziju normu jomā. Uzlabota juridiskā noteiktība sekmēs pārrobežu ieguldījumus, lētāku kredītu pieejamību un tirgus integrāciju.

Attiecībā uz vērtspapīriem jautājums par to, kuras valsts tiesību akti piemērojami pārrobežu darījumiem, tiek risināts trijās direktīvās — Finanšu nodrošinājuma direktīvā, Norēķinu galīguma direktīvā un Likvidācijas direktīvā. Šajās direktīvās ir ietvertas tiesību kolīziju normas, kas attiecas uz svarīgākajiem vērtspapīru darījumu aspektiem. Tomēr to formulējums rada atšķirīgu interpretāciju dažādās dalībvalstīs. Skaidrības trūkums, ko rada atšķirīga spēkā esošo normu interpretācija, varētu padārdzināt pārrobežu darījumus sakarā ar dažām atlikušo juridisko nenoteiktību par to, kuras valsts tiesību akti ir piemērojami.

Ņemot vērā attiecīgo darījumu apmēru, Komisija uzskata, ka šīs normas ir jāprecizē, lai palīdzētu tirgiem samazināt pārmērīgas izmaksas un palielinātu juridisko noteiktību par to, kuras valsts tiesību akti ir piemērojami.

Šajā paziņojumā izskaidrots Komisijas viedoklis par svarīgiem spēkā esošā ES acquis aspektiem attiecībā uz to, kuras valsts tiesību akti piemērojami vērtspapīru darījumu sekām īpašuma tiesību ziņā.

Šajā paziņojumā aplūkotas finanšu instrumentu nodošanas radītās sekas attiecībā uz trešām personām. Tas papildina tiesību akta priekšlikumu par prasījumu cesijas sekām attiecībā uz trešām personām. Tomēr minētais tiesību akta priekšlikums neietekmē jautājumus, kurus reglamentē Finanšu nodrošinājuma direktīva, Norēķinu galīguma direktīva, Likvidācijas direktīva un Reģistra regula.

2.ES acquis saturs

Vērtspapīru pārrobežu darījumi ir svarīgi kapitāla tirgu savienības pamatelementi. Tā kā valstu vērtspapīru tiesību akti nav saskaņoti ES mērogā, to, kuras valsts tiesību akti piemērojami pārrobežu darījumiem, nosaka tiesību kolīziju normas.

Tiesību kolīziju normas reglamentē divus vērtspapīru darījumu elementus: i) īpašuma elementu, kas attiecas uz īpašuma tiesību nodošanu un kas ietekmē trešās personas, un ii) līgumisko elementu, kas attiecas uz darījumā paredzētajiem pušu savstarpējām saistībām. Tā kā līgumiskais elements ES mērogā jau tiek regulēts ar regulu “Roma I”, šis paziņojums attiecas uz pirmo aspektu — vērtspapīru darījumu sekām īpašuma tiesību ziņā. Praksē darījuma pusēm uz šīm normām par sekām īpašuma tiesību ziņā ir jāatsaucas maksātnespējas gadījumā, ja tām ir jāatgūst aktīvi.

Spēkā esošajā ES acquis ir iekļauti noteikumi, kas paredzēti, lai konkrētos gadījumos konstatētu, kuras valsts tiesību akti piemērojami vērtspapīru pārrobežu darījumu radītajām sekām attiecībā uz īpašuma tiesībām. Šie noteikumi ir izklāstīti trijās direktīvās — Norēķinu galīguma direktīvā, Likvidācijas direktīvāun Finanšu nodrošinājuma direktīvā.

1998. gadā pieņemtās Norēķinu galīguma direktīvas 9. panta 2. punktā ir iekļauta šāda tiesību kolīziju norma:

“Ja vērtspapīrus, tostarp no vērtspapīriem izrietošas tiesības, sniedz kā nodrošinājumu par labu dalībniekiem un/vai dalībvalstu centrālajām bankām, vai vēlākai Eiropas Centrālajai bankai, kā norādīts 1. punktā, un ja viņu tiesības (vai viņu pārstāvju, aģentu vai trešo personu, kas darbojas viņu labā, tiesības) attiecībā uz vērtspapīriem ir likumīgi ierakstītas reģistrā, kontā vai centralizētā depozitārijā, kas atrodas dalībvalstī, šādu subjektu kā nodrošinājuma saņēmēju tiesības attiecībā uz minētajiem vērtspapīriem reglamentē minētās dalībvalsts tiesību akti.”

2001. gadā pieņemtās Likvidācijas direktīvas 24. pantā ir iekļauta šāda tiesību kolīziju norma:

“Īpašumtiesību vai citu šādu tiesību īstenošanu attiecībā uz instrumentiem, kuru esamības vai pārņemšanas priekšnoteikums ir ieraksts dalībvalstī esošā reģistrā, atskaitē [kontā] vai centrālā depozītu sistēmā, reglamentē tās dalībvalsts tiesību akti, kurā atrodas reģistrs, atskaite [konts] vai centrālā depozītu sistēma, kur attiecīgās tiesības ir reģistrētas.”