Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par to, lai Eiropas Savienības vārdā noslēgtu Protokolu par šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un munīcijas nelegālas izgatavošanas un aprites apkarošanu, kas papildina Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju pret transnacionālo organizēto noziedzību /* COM/2013/0154 final - 2013/0083 (NLE) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Priekšlikuma pamatojums un mērķi Savā 1998. gada 9. decembra Rezolūcijā 53/111 Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālā asambleja (ANO Ģenerālā asambleja) nolēma izveidot atvērtas dalības starpvalstu ad hoc komiteju, kuras uzdevums bija izstrādāt Konvenciju pret transnacionālo organizēto noziedzību (“UNTOC”), kurai pievienoti trīs protokoli, aptverot šādas jomas: · cilvēku tirdzniecības, jo sevišķi tirdzniecības ar sievietēm un bērniem, novēršana, apkarošana un sodīšana par to (Protokols par cilvēku tirdzniecību); · migrantu nelikumīga ievešana pa zemes, jūras un gaisa ceļiem (Protokols par nelikumīgu ievešanu) un · šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un munīcijas nelegāla izgatavošana un aprites apkarošana (Šaujamieroču protokols). Pirmā oficiālā ad hoc sanāksme notika 1999. gada janvārī Vīnē. Padome 2000. gadā pilnvaroja Komisiju Eiropas Kopienas vārdā risināt sarunas par UNTOC un “ANO Šaujamieroču protokolu” (“UNFP”)[1] papildus citiem protokoliem. Komisija aktīvi piedalījās ANO pārrunās Vīnē, cieši sadarbojoties ar ES dalībvalstīm un G8 valstīm, kas nav ES dalībvalstis. Sarunas par UNTOC tika pabeigtas 2000. gada jūlijā, bet sarunas attiecībā uz protokoliem par cilvēku tirdzniecību un migrantu nelikumīgu ievešanu tika pabeigtas līdz 2000. gada oktobrim. ANO Ģenerālā asambleja pieņēma šos trīs instrumentus 2000. gada 15. novembrī tās 55. sesijas laikā un atvēra tos parakstīšanai. Sarunas par ANO Šaujamieroču protokolu turpinājās sešus mēnešus ilgāk (līdz 2001. gada maijam), un šo instrumentu ANO Ģenerālā Asambleja pieņēma 2001. gada 31. maijā tās 55. sesijas laikā[2] un pēc tam atvēra to parakstīšanai. Minētos trīs instrumentus Eiropas Kopiena un visas ES dalībvalstis oficiāli parakstīja 2000. gada 12. decembrī Palermo. Pilnvarojumu parakstīt ANO Šaujamieroču protokolu Padome izdeva 2001. gada oktobrī[3], un šo instrumentu Eiropas Kopiena oficiāli parakstīja 2002. gada 16. janvārī ANO galvenajā mītnē Ņujorkā. Savienība apstiprināja UNTOC noslēgšanu 2004. gada aprīlī[4], bet protokolus par migrantu nelikumīgu ievešanu un cilvēku tirdzniecību ‑ 2006. gada jūlijā. ANO Šaujamieroču protokola noslēgšana tika atlikta uz vēlāku laiku, jo tika uzskatīts, ka šajā protokolā iekļauti noteikumi attiecībā uz kuriem vajadzīgs pieņemt jaunus tiesību aktus un izdarīt grozījumus spēkā esošajos tiesību aktos. Minētās normas varētu ietekmēt Savienības noteikumus par uzskaiti, šaujamieroču marķēšanu, šaujamieroču dezaktivēšanu, prasībām attiecībā uz eksporta, importa un tranzīta licencēšanas vai atļauju izsniegšanas sistēmām, kontroles pastiprināšanu eksporta punktos un tirdzniecības starpniecības darbībām. Komisija 2005. gadā publicēja paziņojumu par lielākas drošības garantēšanas pasākumiem attiecībā uz sprāgstvielām, detonatoriem, bumbu izgatavošanas ierīcēm un šaujamieročiem Eiropas Savienībā[5]. Direktīva 2008/51/EK, ar ko groza Padomes 1991. gada 18. jūnija Direktīvu 91/477/EEK par ieroču iegādes un glabāšanas kontroli, un Regula (ES) Nr. 258/2012, ar kuru īsteno 10. pantu Apvienoto Nāciju Organizācijas Protokolā par šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un munīcijas nelikumīgu ražošanu un tirdzniecību, ir konkrēti pasākumi, kas veikti saistībā ar šo paziņojumu. ANO Šaujamieroču protokols stājās spēkā 2005. gada 3. jūlijā. Līdz šim to ir parakstījušas 18 ES dalībvalstis un 16 dalībvalstis ir līgumslēdzējas puses, no kurām 12 dalībvalstis ir to ratificējušas (Beļģija, Bulgārija, Kipra, Igaunija, Itālija, Lietuva, Polija, Slovākija, Slovēnija, Portugāle, Zviedrija un Somija), bet četras dalībvalstis ir tam pievienojušās (Spānija, Latvija, Nīderlande un Rumānija). Vispārīgais konteksts Padomes un Komisijas rīcības plānā par to, kā īstenot Hāgas programmu brīvības, drošības un tiesiskuma stiprināšanai Eiropas Savienībā[6], starp būtiskām darbībām ir minēts priekšlikums par ANO Šaujamieroču protokola noslēgšanu Eiropas Kopienas vārdā. Stokholmas programmā[7], kas uzskatāma par Hāgas programmas pēcteci, ieroču tirdzniecība uzsvērta kā viena no nelegālām darbībām, kas joprojām apdraud Eiropas Savienības iekšējo drošību, kā arī vēlreiz apstiprināts, ka Savienībai būtu jāturpina veicināt starptautisku konvenciju (un to protokolu) ratifikācija, jo īpaši to, kas izstrādātas Apvienoto Nāciju Organizācijas pārziņā. Šaujamieroču tirdzniecība tika minēta arī iekšējās drošības stratēģijā[8] kā viens no organizētās noziedzības veidiem, ar ko Eiropas Savienībai jācīnās. Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā Ir pieņemti vairāki ES tiesību akti, lai mazinātu un novērstu šķēršļus parasto ieroču pārsūtīšanā iekšējā tirgū vai regulētu parasto ieroču eksportu uz trešām valstīm. · Padomes 1991. gada 18. jūnija Direktīva 91/477/EEK par ieroču iegādes un glabāšanas kontroli, ar grozījumiem; · Padome 2007. gada 12. un13. jūnijā pieņēma ieteikumu par standarta procedūru, ko dalībvalstīs ievēro policijas iestādes pārrobežu pārbaudēs, veicot izmeklēšanu par tādu konfiscētu vai atgūtu šaujamieroču piegādes kanāliem, kas saistīti ar likumpārkāpumiem, kurš, izmantojot arī tam pievienoto rokasgrāmatu, uzlabos izsekošanas darbības un tiesībaizsardzības iestāžu sadarbību šajā jomā. · 2008. gada 21. maija Direktīva 2008/51/EK, ar ko groza Padomes 1991. gada 18. jūnija Direktīvu 91/477/EEK par ieroču iegādes un glabāšanas kontroli, lai varētu iekļaut atbilstīgos noteikumus, kas paredzēti ANO Šaujamieroču protokolā attiecībā uz ieroču pārsūtīšanu Eiropas Savienības iekšienē[9]. · Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/43/EK paredz noteikumus un procedūras, ko piemēro ar aizsardzību saistīto ražojumu sūtījumiem Kopienā. Tās 4. panta 1. punktā paredzēts, ka “nav vajadzīga papildu atļauja no citām dalībvalstīm caurvešanai dalībvalstu teritorijā vai ievešanai tās dalībvalsts teritorijā, kurā atrodas ar aizsardzību saistīto ražojumu saņēmējs”. · Padome 2012. gada 8. martā pieņēma Regulu 258/2012, lai apkarotu nelikumīgu ieroču tirdzniecību, uzlabojot izsekojamību un kontroli attiecībā uz civilām vajadzībām izmantojamo šaujamieroču eksportu no Eiropas Savienības, tostarp importa pasākumus un tranzītu. Šajā regulā ES tiesību akti ir saskaņoti ar ANO Šaujamieroču protokola 10. pantu[10]. Tas ir balstīts uz principu, ka šaujamieročus un ar tiem saistītos priekšmetus nevajadzētu pārsūtīt starp valstīm bez visu iesaistīto valstu zināšanas un piekrišanas. Tas neattiecas uz šaujamieročiem, kas paredzēti militāriem mērķiem. Tas skar tikai tirdzniecību un sūtījumus no vai uz valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis. Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiem ANO Šaujamieroču protokola noslēgšana, ko veica Eiropas Savienība, ir saskaņā ar ES pašreizējo politiku attiecībā uz pasākumiem cīņā pret pārrobežu noziedzību, pastiprinot šaujamieroču nelegālas aprites apkarošanu, tostarp eksporta kontroli un izsekošanu, un uz pasākumiem, kuru mērķis ir samazināt kājnieku ieroču ražošanu un izplatīšanu pasaulē. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMA REZULTĀTI Padziļinātas konsultācijas ar dažādām ieinteresētajām personām tika veiktas vienlaicīgi ar Eiropas Savienības tiesību aktu pieņemšanu, kuru mērķis ir pielāgot Savienības tiesību aktus attiecīgajiem noteikumiem ANO Šaujamieroču protokolā. Papildu ietekmes novērtējums nav vajadzīgs, jo šis priekšlikums ir pēdējais posms starptautisko saistību izpildē, un Savienības tiesību akti jau atbilst šajā protokolā paredzētajām prasībām. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Ierosināto pasākumu kopsavilkums Šajā priekšlikumā ir iekļauts pirmais pants, ar kuru apstiprina protokolu Eiropas Savienības vārdā. Otrais pants pilnvaro Padomes priekšsēdētāju iecelt personu, kurai ir tiesības Eiropas Savienības vārdā deponēt apstiprinājuma dokumentu. I pielikumā iekļauta deklarācija par Eiropas Savienības kompetenci attiecībā uz jautājumiem, kurus reglamentē protokols, ko deponē kopā ar apstiprināšanas instrumentu (Šaujamieroču protokola 17. panta 3. punkts). Protokols veicina sadarbību starp valstīm, kas ir protokola līgumslēdzējas puses, lai novērstu, apkarotu un izskaustu šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un munīcijas nelikumīgu ražošanu un tirdzniecību. Tekstā ir iekļauti noteikumi, kas paredz: · veikt detalizētu uzskaiti par šaujamieroču importa, eksporta un tranzīta apriti; · pieņemt šaujamieroču marķējuma starptautisku sistēmu, ko piemēro šaujamieroču izgatavošanas laikā un katru reizi, kad tos importē; · izveidot saskaņotu licencēšanas sistēmu, kas reglamentē šaujamieroču importu, eksportu, tranzīta pārvadājumus un to atkārtotu eksportu; · novērst šaujamieroču zādzības, nozaudēšanu vai novirzi, pastiprinot eksporta kontroli, eksporta punktus un robežkontroli; · apmainīties ar informāciju par pilnvarotajiem ražotājiem, izplatītājiem, importētājiem un eksportētājiem, nelikumīgā tirdzniecībā izmantotajiem maršrutiem, labāko praksi tirdzniecības apkarošanā, lai uzlabotu valstu spēju novērst, atklāt un izmeklēt šaujamieroču nelikumīgu tirdzniecību. Juridiskais pamats Protokols attiecas uz jautājumiem, kas ietilpst Savienības kompetencē, jo tie ir kopējās tirdzniecības politikas darbības jomā, un ANO Šaujamieroču protokola noslēgšana varētu ietekmēt ES tiesību aktus vai mainīt to darbības jomu (LESD 3. panta 2. punkts). Attiecīgi gan LESD 114. pants, gan 207. pants ir šā lēmuma materiāls juridiskais pamats. 4. IETEKME UZ BUDŽETU Priekšlikums neietekmē Savienības budžetu. 5. Secinājumi ANO Šaujamieroču protokols ir pirmais pasaules mēroga instruments cīņā pret starptautisko organizēto noziedzību un šaujamieroču tirdzniecību. Tajā iekļauta ļoti noderīga daudzpusēja platforma, kā arī virkne svarīgu minimālo standartu visām iesaistītajām valstīm. Pievienotais priekšlikums Padomes lēmumam ir Eiropas Savienības juridisks instruments ANO Šaujamieroču protokola noslēgšanai, kā juridisko pamatu izmantojot LESD 114. un 207. pantu saistībā ar tā 218. panta 6. punkta a) apakšpunktu. Attiecīgi Komisija ierosina Padomei pieņemt pievienoto priekšlikumu. 2013/0083 (NLE) Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par to, lai Eiropas Savienības vārdā noslēgtu Protokolu par šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un munīcijas nelegālas izgatavošanas un aprites apkarošanu, kas papildina Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju pret transnacionālo organizēto noziedzību EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. un 207. pantu saistībā ar tā 218. panta 6. punkta a) apakšpunktu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[11], ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu[12], tā kā: (1) Komisija ar Padomes apstiprinājumu Savienības vārdā risināja sarunas par tiem elementiem Protokolā par šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un munīcijas nelegālas izgatavošanas un aprites apkarošanu (“Protokols”), kuri ir Savienības kompetencē. (2) Saskaņā ar Padomes Lēmumu 2001/748/EK[13] Protokols tika parakstīts 2002. gada 16. janvārī, ņemot vērā tā iespējamo noslēgšanu vēlāk. (3) Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas pret transnacionālo organizēto noziedzību noslēgšana Eiropas Savienības vārdā tika apstiprināta ar Padomes 2004. gada 29. aprīļa lēmumu 2004/579/EK[14], kas ir nosacījums, lai Eiropas Savienība kļūtu par Protokola pusi saskaņā ar šīs konvencijas 37. panta 2. punktu. (4) Protokols paredz pasākumus, kas ir Savienības kopējās tirdzniecības politikas darbības jomā. Ir pieņemti vairāki Eiropas Savienības tiesību akti, lai mazinātu un novērstu šķēršļus parasto ieroču pārsūtīšanā iekšējā tirgū vai regulētu ieroču eksportu uz trešām valstīm. (5) Juridiski saistošs instruments par augstākajiem iespējamiem kopējiem starptautiskajiem standartiem attiecībā uz ieroču nodošanu un kontroli skar jautājumus, kas ir Savienības kompetencē, jo tie ir kopējās tirdzniecības politikas darbības jomā vai arī Protokola noslēgšana visticamāk var ietekmēt iepriekš minētos Eiropas Savienības tiesību aktus vai mainīt to darbības jomu. (6) Ciktāl Protokola noteikumi attiecas uz Savienībai piešķirto kompetenču darbības jomu, nolīgums būtu jāapstiprina Eiropas Savienības vārdā. (7) Eiropas Savienībai, deponējot apstiprināšanas instrumentu, ir jādeponē arī deklarācija par Eiropas Savienības kompetences apjomu attiecībā uz jautājumiem, ko reglamentē Protokols saskaņā ar tā 17. panta 3. punktu. (8) Kontroli attiecībā uz šaujamieroču iegādi un glabāšanu Savienībā, kā arī šaujamieroču aprites formalitātes dalībvalstīs regulē Padomes Direktīva 91/477/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/51/EK. (9) Noteikumus un procedūras, ko piemēro ar aizsardzību saistīto ražojumu sūtījumiem Kopienā, regulē Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/43/EK, IR NOLĒMUSI ŠĀDI. 1. pants Ar šo Eiropas Savienības vārdā apstiprina Protokolu par šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un munīcijas nelegālas izgatavošanas un aprites apkarošanu, kas papildina Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju pret transnacionālo organizēto noziedzību. Savienības oficiālā apstiprinājuma instruments ietver deklarāciju par kompetenci saskaņā ar Protokola 17. panta 3. punktu, kā izklāstīts I pielikumā. 2. pants Padomes priekšsēdētājs izraugās personu, kas ir tiesīga Eiropas Savienības vārdā deponēt Protokola 17. panta 3. punktā paredzēto apstiprināšanas dokumentu, lai paustu Eiropas Savienības piekrišanu uzņemties Protokola saistības. 3. pants Šis lēmums stājas spēkā [15]. Briselē, Padomes vārdā — priekšsēdētājs I PIELIKUMS Deklarācija par Eiropas Savienības kompetenci attiecībā uz jautājumiem, ko regulē Protokols par šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un munīcijas nelegālas izgatavošanas un aprites apkarošanu, kas papildina Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju pret transnacionālo organizēto noziedzību Protokola par šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un munīcijas nelegālas izgatavošanas un aprites apkarošanu 17. panta 3. punktā ir noteikts, ka reģionālās ekonomiskās integrācijas organizācijas ratifikācijas, pieņemšanas vai apstiprināšanas dokumentā jāiekļauj paziņojums, precizējot jomas, ko reglamentē šis protokols, attiecībā uz kurām dalībvalstis, kas ir Protokola puses, kompetenci ir nodevušas minētajai organizācijai. Eiropas Savienībai ir ekskluzīva kompetence tirdzniecības politikā. Tai ir arī dalīta kompetence attiecībā uz iekšējā tirgus izveidošanas noteikumiem un ekskluzīva kompetence par nolīguma noteikumiem, kas var ietekmēt vai mainīt Eiropas Savienības pieņemto kopīgo noteikumu darbības jomu. Savienība ir pieņēmusi noteikumus jo īpaši par cīņu pret šaujamieroču nelikumīgu izgatavošanu un apriti, nosakot dalībvalstu tirdzniecības politikas standartus un procedūras, īpaši attiecībā uz uzskaiti, šaujamieroču marķēšanu, šaujamieroču dezaktivēšanu, prasībām saistībā ar eksporta, importa un tranzīta licencēšanas vai atļauju izsniegšanas sistēmām, kontroles pastiprināšanu eksporta punktos un tirdzniecības starpniecības darbībām. Protokolu par šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un munīcijas nelegālas izgatavošanas un aprites apkarošanu piemēro attiecībā uz Eiropas Savienībai nodoto kompetenci teritorijās, kurās piemēro Līgumu par Eiropas Savienības darbību, un saskaņā ar minētajā Līgumā iekļautajiem nosacījumiem. Savienības kompetences apjoms un īstenošana pēc savas būtības ir nepārtrauktā attīstībā, un Savienība vajadzības gadījumā papildinās vai grozīs šo deklarāciju saskaņā ar Protokola 17. panta 3. punktu. [1] 2000. gada 31. janvāra lēmums. [2] ANO Ģenerālās asamblejas Rezolūcija A/RES/55/255. [3] Padomes Lēmums 2001/748/EK (OV L 280, 24.10.2001., 5. lpp.). [4] Padomes 2004. gada 29. aprīļa Lēmums 2004/579/EK par Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas pret starptautisko organizēto noziedzību noslēgšanu Eiropas Kopienas vārdā (OV L 261, 6.8.2004., 69. lpp.). [5] 2005. gada 18. jūlija Paziņojums par lielākas drošības garantēšanas pasākumiem attiecībā uz sprāgstvielām, detonatoriem, bumbu izgatavošanas ierīcēm un šaujamieročiem; COM(2005) 329 galīgā redakcija. [6] OV C 198, 12.8.2005., 4.2. punkts, Starptautiskā tiesiskā kārtība (o), 20. lpp. [7] ES Padomes 2009. gada 2. decembra dokuments 17024/09, CO EUR-PREP 3 JAI 896 POLGEN 229. [8] Komisijas paziņojums “Iekšējās drošības stratēģija darbībā: pieci soļi pretim drošākai Eiropai” COM(2010) 673. [9] Direktīva 2008/51/EK, publicēta OV L 179, 8.7.2008); stājās spēkā 2008. gada 20. jūlijā (ieviešanas termiņš – 28.7.2010). [10] Regula (ES) Nr. 258/2012, kas 2012. gada 30. martā publicēta OV L 94. [11] OV, lpp. [12] OV, lpp. [13] OV L 280, 24.10.2001., 5. lpp. [14] OV L 261, 6.8.2004. [15] Lēmuma spēkā stāšanās datumu Padomes Ģenerālsekretariāts publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.