PASKAIDROJUMA RAKSTS

Saskaņā ar 395. panta 1. punktu 2006. gada 28. novembra Padomes Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (“PVN direktīva”) Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu var atļaut jebkurai dalībvalstij piemērot īpašus pasākumus, lai atkāptos no minētās direktīvas noteikumiem ar nolūku vienkāršot PVN iekasēšanas procedūru vai lai nepieļautu noteiktu veidu nodokļu nemaksāšanu vai izvairīšanos no nodokļu maksāšanas.

Ar vēstuli, kas Komisijā reģistrēta 2019. gada 12. aprīlī, Itālija pieprasīja atļauju pagarināt patlaban piemēroto atkāpi no PVN direktīvas 168. panta un 26. panta 1. punkta a) apakšpunkta. Konkrēti Itālija pieprasa atļauju turpināt atkāpties no 168. panta, ierobežojot līdz 40 % tiesības atskaitīt priekšnodokli, kas maksājams par izdevumiem saistībā ar mehāniskiem autotransporta līdzekļiem, kurus izmanto ne tikai saimnieciskajai darbībai. Turklāt Itālija pieprasa atļauju turpināt atkāpties no 26. panta 1. punkta a) apakšpunkta, atbrīvojot no PVN nodokļa maksātāja saimnieciskās darbības aktīvos iekļauto transportlīdzekļu izmantošanu privātām vajadzībām, ja uz šādiem transportlīdzekļiem attiecas atskaitīšanas tiesību ierobežojums.

Saskaņā ar PVN direktīvas 395. panta 2. punktu Komisija 2019. gada 13. maija vēstulē informēja pārējās dalībvalstis par Itālijas pieprasījumu. Komisija 2019. gada 14. maija vēstulē paziņoja Itālijai, ka tās rīcībā ir visa informācija, ko tā uzskata par vajadzīgu, lai izvērtētu pieprasījumu.

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

PVN direktīvas 168. pantā noteikts, ka nodokļa maksātājam ir tiesības atskaitīt PVN, kas maksājams par iegādātajām precēm vai saņemtajiem pakalpojumiem, kas izmantoti darījumiem, par ko uzliek nodokli tajā dalībvalstī, kurā šādi darījumi notiek. Tās pašas direktīvas 26. panta 1. punkta a) apakšpunktā noteikts, ka tādu preču, kas ir saimnieciskās darbības aktīvu daļa, izmantošanu privātajām vajadzībām uzskata par pakalpojumu sniegšanu par atlīdzību, ja PVN par šīm precēm bijis atskaitāms. Attiecībā uz mehāniskiem autotransporta līdzekļiem, kas ir daļa no uzņēmuma aktīviem, iepriekšminēto noteikumu piemērošana rada vairākas praktiskas grūtības, jo īpaši tāpēc, ka nav viegli nošķirt šo transportlīdzekļu izmantošanu privātām vajadzībām un saimnieciskās darbības vajadzībām. Gadījumos, kad tiek veikta uzskaite par šādu transportlīdzekļu izmantošanu, tas rada papildu slogu uzturēšanas un kontroles ziņā gan uzņēmumiem, gan pārvaldes iestādēm. Turklāt šo noteikumu piemērošana var palielināt ļaunprātīgas izmantošanas vai krāpšanas mēģinājumus PVN jomā, jo īpaši, par iespējamu nepietiekamu ziņojumu sniegšanu par šādu transportlīdzekļu izmantošanu privātām vajadzībām. Itālijai pašlaik ir atļauts atkāpties no PVN direktīvas 168. panta, ierobežojot līdz 40 % tiesības atskaitīt PVN par transportlīdzekļa iegādi, tostarp līgumiem par montāžu un tamlīdzīgiem, ražošanu, iegādi Kopienas iekšienē, ievešanu, nomu vai īri, pārveidošanu, remontu vai tehnisko apkopi un izdevumiem par precēm vai pakalpojumiem saistībā ar transportlīdzekļiem un to izmantošanu, tostarp par smērvielām un degvielu, ja attiecīgo transportlīdzekli izmanto ne tikai saimnieciskai darbībai. Atkāpe attiecas uz visiem mehāniskajiem transportlīdzekļiem, izņemot lauksaimniecības vai mežsaimniecības traktorus, kurus parasti izmanto cilvēku vai kravu pārvadāšanai pa autoceļiem un kuru kopējais maksimālais svars ir mazāks par 3,5 tonnām, un kuros ir mazāk par deviņām sēdvietām, ieskaitot vadītāja sēdekli. Turpretim tā neattiecas uz izdevumiem, kas pilnībā attiecas uz nodokļa maksātāja saimniecisko darbību. Tas attiektos uz transportlīdzekļiem, kas savas darbības laikā pieder nodokļa maksātāja resursiem, transportlīdzekļiem, ko izmanto kā taksometru, kā arī autoskolas skolas transportlīdzekļiem, transportlīdzekļiem, ko īrē vai nomā, un transportlīdzekļiem, ko izmanto tirdzniecības pārstāvji. Tāpat Itālijai ir atļauts atkāpties no PVN direktīvas 26. panta 1. punkta a) apakšpunkta, atbrīvojot no PVN tādu transportlīdzekļu izmantošanu privātām vajadzībām, kas ir nodokļa maksātāja saimnieciskās darbības aktīvu daļa, ja uz šiem transportlīdzekļiem attiecas iepriekš minētā atkāpe. Iepriekš minēto atkāpes pasākumu atļauju Padome pirmo reizi piešķīra ar 2007. gada 18. jūnija Lēmumu 2007/441/EK līdz 2010. gada 31. decembrim. Pēc Itālijas pieprasījuma atkāpes pasākumi tika pagarināti trīs reizes: ar Padomes 2010. gada 29. novembra Īstenošanas lēmumu 2010/748/ES tās pagarināja par laikposmu no 2011. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim; ar Padomes 2013. gada 15. novembra Īstenošanas lēmumu 2013/679/ES par laikposmu no 2014. gada 1. janvāra līdz 2016. gada 31. decembrim; un pēdējoreiz — ar Padomes 2016. gada 8. novembra Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/1982 par laikposmu no 2017. gada 1. janvāra līdz 2019. gada 31. decembrim. Šis Itālijas pieprasījums pagarināt atkāpes termiņu līdz 2022. gada 31. decembrim ir pamatots ar tiem pašiem nosacījumiem, kas izklāstīti iepriekšējos pieprasījumos. Pieprasījumam ir pievienots ziņojums, kurā iekļauts pārskats par procentuālo ierobežojumu, kas piemērots atskaitīšanas tiesībām, kā noteikts Lēmuma 2007/441/EK 6. pantā. Itālijas sniegtā informācija pierāda, ka pašreizējā 40 % likme joprojām ir piemērota, jo tā atbilst pašreizējiem Itālijas ekonomikas apstākļiem saistībā ar mehānisko autotransporta līdzekļu izmantošanas attiecību uzņēmējdarbības un privātām vajadzībām. Saskaņā ar Itālijas ziņojumu Itālijas ekonomikā dominē mikrouzņēmumi; tie veido 99 % Itālijas uzņēmumu un ietver aptuveni 5,2 miljonus nodokļa maksātāju. Tas liecina par iestāžu grūtībām pārbaudīt šādu mikrouzņēmumu īpašumā esošu mehānisko transportlīdzekļu privātu izmantošanu un izmantošanu saimnieciskās darbības vajadzībām. Mikrouzņēmumu pārsvars arī attaisno vienkāršošanas pasākumu pieņemšanu, lai nodrošinātu nodokļu saistību izpildi.

Itālija ziņo, ka minētajiem mikrouzņēmumiem ir minimāls apgrozījums un vairumā gadījumu tikai viens darbinieks, tāpēc var uzskatīt, ka attiecīgie transportlīdzekļi lielā mērā tiek izmantoti privātām vajadzībām. Tiek lēsts, ka vidējais korporatīvo transportlīdzekļu privātā lietojuma līmenis, ko Itālijas nodokļu maksātāji piemēro uzņēmumiem, uz kuriem attiecas atkāpe, ir aptuveni 60 %. Tas ir skaidrojams ar to, ka pārsvarā tie ir mikrouzņēmumi, kam pieder lielākā daļa Itālijas korporatīvo transportlīdzekļu. Turklāt lielāki uzņēmumi (kuru apgrozījums ir pārsniedz 5 miljonus euro) veido tikai 1 % no kopējā uzņēmumu skaita, un lielākā daļa šo uzņēmumu piešķir korporatīvos transportlīdzekļus darbiniekiem vai direktoriem kā nenaudas pabalstu. Šajā sakarā jāatgādina, ka nodoklis par šiem nenaudas pabalstiem jāmaksā darbiniekam (vai direktoram), kas saņem šo pabalstu un tāpēc visu gadu likumīgi izmanto uzņēmuma automašīnu privātām un ģimenes vajadzībām. Saskaņā ar Itālijas sniegto informāciju arī lielāku uzņēmumu transportlīdzekļu izmantošana ar saimniecisko darbību nesaistītām vajadzībām veido vairāk nekā 50 %.