[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 16.7.2008 COM(2008) 399 galīgā redakcija 2008/0151 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA, ar ko izveido sistēmu, lai noteiktu ekodizaina prasības ar enerģiju saistītiem ražojumiem (iesniegusi Komisija) {SEC(2008) 2115}{SEC(2008) 2116} PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKšLIKUMA KONTEKSTS 1.1. Mērķis Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 6. jūlija Pamatdirektīvas 2005/32/EK, ar ko izveido sistēmu, lai noteiktu ekodizaina prasības attiecībā uz enerģiju patērējošiem ražojumiem, un ar ko groza Padomes Direktīvu 92/42/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 96/57/EK un 2000/55/EK[1], turpmāk tekstā “Ekodizaina direktīva”, pārstrādāšanas mērķis ir tajā iekļaut ar Direktīvu 2008/28/EK[2] veiktos grozījumus un paplašināt tās darbības jomu, lai varētu noteikt Kopienas ekodizaina prasības arī attiecībā uz visiem ar enerģiju saistītajiem ražojumiem. Tādējādi tiek īstenots vispārējais mērķis nodrošināt ražojumu brīvu apriti un uzlabot to ekoloģiskos raksturlielumus, tādā veidā aizsargājot vidi. Vienotas sistēmas izveide ar enerģiju saistītu ražojumu ekodizaina jomā ļaus nodrošināt efektivitāti un konsekvenci, izmantojot kopīgu metodoloģiju, lai šādiem ražojumiem noteiktu prasības ES līmenī. Tādējādi varēs izvairīties no valstu un Kopienas iniciatīvu pārklāšanās. Izveidotā visaptverošā ekodizaina pamatdirektīva būs pamats integrētai ilgtspējīgai un videi draudzīgai ražojumu politikai, ko papildinās marķējuma iniciatīvas un stimuli publiskā iepirkuma un nodokļu politikas jomā. Ar direktīvu varēs noteikt ne tikai minimālās prasības, kuras jāievēro, lai laistu ražojumus tirgū, bet arī ekoloģisko raksturlielumu kritērijus, kuri atbilst labākajiem ražojumiem tirgū. Saskaņā ar Ekodizaina direktīvu tas jau ir iespējams attiecībā uz enerģiju patērējošiem ražojumiem, un tagad tas būs iespējams attiecībā uz visiem ar enerģiju saistītajiem ražojumiem, tādējādi nodrošinot saikni ar stimuliem publisko iepirkumu un nodokļu politikas jomā. 1.2. Vispārējais konteksts Pēdējo 30 gadu laikā vides aizsardzības un dabas resursu izmantošanas jomā, tostarp enerģijas taupīšanas jomā, Eiropas un valstu līmenī ir uzsāktas vairākas Eiropas politikas. Pateicoties izstrādātajiem tiesību aktiem, ir nodrošināta labāka gaisa kvalitāte, rūpīgāka atkritumu kontrole un mazākas emisijas, ko rada rūpnieciski avoti. Rīcības plāns energoefektivitātei[3] ļaus līdz 2020. gadam samazināt par vismaz 20 % ES ikgadējo primārās enerģijas patēriņu. Turklāt ir ieviesta virkne politiku un instrumentu, lai veicinātu tādu ražojumu ražošanu, kuri patērē mazāk enerģijas, un lai labāk informētu patērētājus. Ekodizaina direktīvā ir noteiktas minimālās prasības ražojumu laišanai tirgū. Marķēšanas shēmas, kas noteiktas Direktīvā 92/75/EEK[4], turpmāk tekstā “Enerģijas marķējuma direktīva”, Energy Star regulā[5], Ekoetiķetes regulā[6], un citas dalībvalstu, mazumtirgotāju un citu uzņēmēju izveidotas shēmas sniedz patērētājiem informāciju par ražojumu energopatēriņu un ekoloģiskajiem raksturlielumiem. Dalībvalstis ir īstenojušas stimulējošus pasākumus un publiskos iepirkumus, lai sekmētu jauninājumus nolūkā padarīt ražojumus efektīvākus. Energy Star regula attiecībā uz biroja iekārtām uzliek ES un dalībvalstu iestādēm pienākumu iegādāties biroja iekārtas ar īpaši noteiktu energoefektivitāti. Piemērojot šo politiku, ir panākts ievērojams progress, un tā ir apliecinājusi savu potenciālu. Saskaņā ar aplēsēm, pateicoties Enerģijas marķējuma direktīvai, laikā no 1992. līdz 1999. gadam ir panākta trešdaļa no 29 % uzlabojumu ledusskapju energoefektivitātē. Kopumā tirgus skaidrā un noteiktā virzība uz augstāku to ražojumu energoefektivitāti, uz kuriem attiecas direktīva, ievērojami atšķiras no pieticīgajām izmaiņām, kuras šajā jomā bija panāktas iepriekš. Tomēr vairāki nozīmīgi šķēršļi kavē šo politiku pilnīgu īstenošanu. Kopumā pastāvošie brīvprātīgi lietojamie un reglamentējošie instrumenti savstarpēji nav pietiekami vienoti, tie nav izstrādāti, pamatojoties uz vienotu politikas perspektīvu, un netiek pētīta iespējamā sinerģija dažādu politikas instrumentu starpā. Turklāt valstu un reģionālo pieeju sadrumstalotība raida pretrunīgus signālus ražotājiem un traucē iekšējā tirgus darbību. Tādēļ ir nepieciešama jauna politikas pieeja, kura visaptverošā rīcības plānā apvieno dažādu politikas instrumentu potenciālu un dinamiski īsteno tos. Tas nozīmē, ka ir jānosaka augsti standarti visā iekšējā tirgū, lai nodrošinātu to, ka ražojumi tiek uzlaboti un ka pieprasījums tiek atbalstīts, sistemātiski izmantojot stimulus un jauninājumus. To varēs panākt, apvienojot esošos instrumentus un vajadzības gadījumā nostiprinot tos. Tas papildinās tādu spēkā esošo vides politiku attiecībā uz enerģijas izmantošanu kā, piemēram, enerģētikas un klimata pakete, ko Komisija pieņēma 2008. gada janvārī[7]. Ekodizaina direktīvas piemērošanas jomas attiecināšana uz pārējiem ražojumiem ir galvenais elements paziņojumā un rīcības plānos ilgtspējīga patēriņa un ilgtspējīgas ražošanas jomā un ilgtspējīgas rūpniecības politikas jomā ( SCP/SIP ), kas ir Uzņēmējdarbības un rūpniecības ģenerāldirektorāta, Vides ģenerāldirektorāta un Enerģētikas un transporta ģenerāldirektorāta kopīga iniciatīva. SCP/SIP iniciatīvā iekļauts arī priekšlikums pārskatīt Enerģijas marķējuma direktīvu un šajā sakarā izvērtēt dažādas iespējas attiecībā uz plašāka ražojumu klāsta marķēšanu. Šajā sakarā tiks apspriesta paketē par ilgtspējīgu attīstību iekļautā ražojumu politika attiecībā uz marķēšanu. Turklāt Ekoetiķetes regula tiek pārskatīta, lai tā saskanīgi iekļautos šajā visaptverošajā ražojumu politikā, nosakot vislabākos ražojumus tirgū, kam piešķir augstākā kvalitātes līmeņa apliecinājumu. 1.3. Spēkā esošie Kopienas noteikumi Kopienas tiesiskais regulējums attiecībā uz enerģiju patērējošu ražojumu ekodizainu ir noteikts Ekodizaina direktīvā, ar ko nosaka prasības, kas jāievēro, lai nodrošinātu brīvu apriti Kopienā šāda veida ražojumiem, kuri laisti Kopienas tirgū. Ekodizaina direktīva papildina spēkā esošos Kopienas instrumentus, piemēram, REACH [8], RoHS [9], Enerģijas marķējuma direktīva un direktīva par dažu bīstamu vielu izmantošanas ierobežošanu[10]. Paplašinot Ekodizaina direktīvas darbības jomu, varēs noteikt ekodizaina prasības attiecībā uz visiem ar enerģiju saistītajiem ražojumiem, kam ir liela ietekme uz vidi, vajadzības gadījumā papildinot spēkā esošos Kopienas noteikumus. 1.4. Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un noteikumiem Priekšlikums pilnībā atbilst mērķiem, kas noteikti Komisijas paziņojumā un rīcības plānā attiecībā uz ilgtspējīgu patēriņu un ilgtspējīgu ražošanu, un ilgtspējīgu rūpniecības politiku, Eiropas Savienības ilgtspējīgas attīstības stratēģijā, Lisabonas stratēģijā, Kopienas Sestajā vides rīcības programmā[11], Integrētajā produktu politikā[12] un Dabas resursu stratēģijā. Turklāt priekšlikums veicina citu politiku īstenošanu, jo īpaši, patērētāju informēšanu un to atbildības apzināšanās veicināšanu. Priekšlikums ir arī saskaņā ar iestāžu nolīgumu par tiesību aktu labāku izstrādi. 2. APSPRIEšANāS AR IEINTERESēTAJāM PERSONāM UN IETEKMES NOVēRTēJUMS 2.1. Apspriešanās Ieinteresētās personas savu viedokli par Ekodizaina direktīvas darbības jomas paplašināšanu varēja paust publiskajā apspriešanā, ko organizēja saistībā ar SCP/SIP paziņojumu un rīcības plānu un ko 2007. gada rudenī īstenoja internetā. Apspriežu rezultātus iekļāva ietekmes novērtējumā attiecībā uz SCP/SIP paziņojumu un rīcības plānu un attiecībā uz Ekodizaina direktīvas darbības jomas paplašināšanu. 2.2. Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Lai novērtētu ietekmi, tika izmantots neatkarīgu ekspertu uzņēmums ZEW . 2.3. Ietekmes novērtējums Ekodizaina direktīvas piemērošanas jomas paplašināšana ir daļa no SCP/SIP paziņojuma un rīcības plāna. Šajā paketē iekļauts arī priekšlikums pārskatīt Enerģijas marķējuma direktīvu un šajā sakarā izvērtēt dažādas iespējas attiecībā uz plašāka ražojumu klāsta marķēšanu. Šajā sakarā tiks apspriesta paketes par ilgtspējīgu attīstību rīcības plānā iekļautā ražojumu politika attiecībā uz marķēšanu. Spēkā esošā Ekodizaina direktīva attiecas tikai uz enerģiju patērējošiem ražojumiem (izslēdzot transportlīdzekļus). Attiecībā uz tiem direktīvā var noteikt obligātās minimālās prasības atbilstīgi tā ražojuma ekoloģiskajiem raksturlielumiem, kura aprites cikls ir vislētākais. Tas nodrošinās to, ka ekoloģisko raksturlielumu uzlabojumi ir ekonomiski izdevīgi. Lai gan šo ražojumu pārdošanas cenas varētu pieaugt (vismaz īstermiņā), to uzlabotie tehniskie rādītāji ar uzviju kompensēs šo cenu pieaugumu ražojuma aprites cikla gaitā, jo tiem ir mazākas lietošanas izmaksas. Tomēr iepriekš minēto rīcības plānu ietekmes novērtējums liecina, ka Ekodizaina direktīvas ierobežotā darbības joma nopietni ierobežo ES Integrētās produktu politikas potenciālo ietekmi. Tādēļ novērtējuma ziņojumā tiek analizēts, vai Ekodizaina direktīvas darbības jomu var paplašināt un kādā veidā to var paveikt, kā arī kāda būtu šādas paplašināšanas ietekme. Attiecīgi ziņojuma mērķis ir noteikt šādas paplašināšanas optimālo saturu. Tiek apsvērtas trīs iespējas: 1. nepaplašināt direktīvas darbības jomu, tādējādi attiecinot to tikai uz enerģiju patērējošiem ražojumiem, 2. paplašināt direktīvas darbības jomu ārpus enerģiju patērējošiem ražojumiem, saglabājot pašreiz spēkā esošo izņēmumu attiecībā uz transportlīdzekļiem, 3. attiecināt direktīvas darbības jomu uz visiem ražojumiem. Ietekmes analīzei ir divi posmi. Pirmajā posmā ir jānosaka, vai ir iespējams paplašināt direktīvas darbības jomu un vai šādā gadījumā nenotiks ievērojama pārklāšanās ar spēkā esošajiem tiesību aktiem, proti, ir jānoskaidro, vai tie ir pietiekami, lai risinātu problēmas saistībā ar ietekmi uz vidi. Ja direktīvu ir iespējams paplašināt, otrajā posmā ir jāanalizē iespējamā ietekme uz vidi un ekonomiku, kādu radītu direktīvas attiecināšana uz konkrētu ražojumu kategoriju. Analīzes pamatā ir divi pētījumi, lai pierādītu taupīšanas potenciālu (jo īpaši, attiecībā uz enerģijas patēriņu), ko varētu īstenot, paplašinot Ekodizaina direktīvas darbības jomu. Pieejamie dati neļauj precīzi aprēķināt potenciālos ietaupījumus visās ražojumu kategorijās, bet attiecībā uz izvēlētajiem ražojumu veidiem, par kuriem ir pieejami dati, tie liecina, ka ir iespējams ievērojami mazināt ietekmi uz vidi, kas vienlaicīgi ļautu arī ietaupīt uzņēmumiem un gala patērētājiem. Paplašinot direktīvas darbības jomu, būtu iespējams noteikt īstenošanas pasākumus tiem enerģiju nepatērējošo ražojumu veidiem, kuriem ir vislielākais potenciāls uzlabot to ietekmi uz vidi, vienlaicīgi nodrošinot arī lielākos ietaupījumus ražojumu izmantošanas posmā. To nav iespējams izdarīt saskaņā ar spēkā esošo direktīvu, kura attiecas tikai uz enerģiju patērējošiem ražojumiem. Detalizētāka analīze notiks, veicot ietekmes novērtējumu, kas jāsagatavo par katru īstenošanas pasākumu. Veiktā analīze liecina, ka direktīvas darbības jomas paplašināšana ārpus enerģiju patērējošiem ražojumiem, izņemot transportlīdzekļus, ir vispiemērotākā izvēle. Transportlīdzekļus jau pārvalda saskaņā ar sarežģītu regulu, kurā papildus drošības un citiem aspektiem ir noteiktas arī prasības attiecībā uz vidi (piemēram, CO2 un citu piesārņotāju emisijas no automašīnām). Tādēļ transportlīdzekļus nevajadzētu ietvert Ekodizaina direktīvas darbības jomā. 3. PRIEKšLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI 3.1. Ierosināto pasākumu kopsavilkums Šā priekšlikuma mērķis ir paplašināt Ekodizaina pamatdirektīvas darbības jomu ar nolūku to attiecināt uz citiem ar enerģiju saistītiem ražojumiem, nevis tikai uz enerģiju patērējošiem ražojumiem, tādējādi ļaujot īstenošanas pasākumos noteikt saskaņotas ekodizaina prasības attiecībā uz šādiem ražojumiem. Šādas ekodizaina prasības ir obligāti noteikumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka ražojumi nerada draudus videi. 3.2. Juridiskais pamats Juridiskais pamats priekšlikumam pārstrādāt Ekodizaina direktīvu 2005/32/EK ir EK līguma 95. pants, kurā noteikti iekšējā tirgus izveides principi. Ekodizaina direktīva nodrošina tādu tās darbības jomā ietverto ražojumu brīvu apriti, kuri atbilst vides un enerģijas prasībām, kuras noteiktas īstenošanas pasākumos, kas pieņemti saskaņā ar direktīvu. Lai gan priekšlikuma mērķis ir attiecināt direktīvas darbības jomu arī uz enerģiju nepatērējošiem ražojumiem, prasības attiecībā uz ražojumiem tiks noteiktas pēc tam, kad būs pieņemti īstenošanas pasākumi. 3.3. Subsidiaritātes princips Subsidiaritātes principu piemēro, ciktāl priekšlikums nav Kopienas ekskluzīvā kompetencē. Dalībvalstis nevar pietiekami labi sasniegt priekšlikuma mērķus šāda iemesla dēļ. Atstājot ekodizaina prasību noteikšanu dalībvalstu ziņā, tiks radīti atšķirīgi valstu noteikumi un procedūras ar līdzīgu mērķi, kas savukārt radīs nepamatotas izmaksas rūpniecības nozarei un šķēršļus preču brīvai apritei Kopienā. Iemesli, kuru dēļ priekšlikuma mērķus var labāk sasniegt ar Kopienas pasākumiem, ir šādi. Kopienas līmeņa rīcība ir vienīgā iespēja īstenot priekšlikuma mērķi, vienlaicīgi visās dalībvalstīs nodrošinot vienādas prasības ražojumiem, ko laiž tirgū, un tādējādi nodrošinot preču brīvu apriti Kopienā. Priekšlikums attiecas tikai uz jauniem ražojumiem, kurus Kopienas tirgū laiž pirmo reizi. 3.4. Proporcionalitātes princips Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam šādu iemeslu dēļ. Šis priekšlikums nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu mērķi, un tādēļ ir saskaņā ar proporcionalitātes principu, kā noteikts Līguma 5. pantā. Administratīvais un finansiālais slogs Kopienas un dalībvalstu iestādēm ir samazināts līdz minimumam, iekļaujot direktīvā ekodizaina prasības visiem ar enerģiju saistītajiem ražojumiem saskaņā ar priekšlikumu. Šāda iekļaušana, piemēram, līdz minimumam samazina izmaksas, kas saistītas ar enerģiju nepatērējošu ražojumu tirgus uzraudzības kārtības noteikšanu, jo šādas procedūras jau ir noteiktas Ekodizaina direktīvas īstenošanas pasākumos. Vidējo ražošanas izmaksu iespējamais pieaugums, kas varētu rasties atsevišķiem ražotājiem un kuru varbūt nāktos segt patērētājiem, maksājot augstāku cenu par ražojumu, ir proporcionāls priekšrocībām, kuras radīsies, samazinot nelabvēlīgo ietekmi uz vidi un ļaujot patērētājiem ietaupīt, pateicoties ražojumu paaugstinātai efektivitātei visā to aprites ciklā. 3.5. Instrumentu izvēle Ierosinātais instruments: direktīva. | Ierosinātais instruments ir saskaņā ar iestāžu nolīgumu par tiesību aktu labāku izstrādi un atbilst iespējai iekļaut jaunos noteikumus spēkā esošajos Kopienas tiesību aktos. | 4. IETEKME UZ BUDžETU Priekšlikums varētu radīt administratīvas izmaksas dalībvalstīm un Kopienai divās jomās. Tās ir šādas. a) Darbs, lai noteiktu Ekodizaina direktīvas īstenošanas pasākumus. Ekodizaina direktīvas darbības jomas paplašināšana palielinās to ražojumu grupu izvēli, par kurām var pieņemt īstenošanas pasākumus. Tostarp tiks noteikti nozīmīgi prioritārie ražojumi, kuri ievērojami ietekmē vidi un kuriem ir uzlabojuma potenciāls, un šos ražojumus uzskaitīs darba plānā, kas minēts Ekodizaina direktīvas 16. pantā. Iespējami nepieciešamo papildu budžetu, kas būs vajadzīgs sakarā ar direktīvas darbības jomas paplašināšanu, noteiks darba plānā. Iespējamiem papildu resursu piešķīrumiem ir jāatbilst pašreizējam finanšu plānojumam, un tie būs atkarīgi no spēkā esošajiem finanšu un budžeta noteikumiem un procedūrām. Ekodizaina direktīvas un Enerģijas marķējuma direktīvas lēmējstruktūru apvienošana un ekoetiķetes informatīvā nozīme būs savstarpēji papildinošas un nodrošinās tādu resursu izmantojamību, lai īstenošanas pasākumiem būtu pēc iespējas lielāka labvēlīga ietekme uz vidi par ekonomiski visizdevīgāko cenu. b) Mēs nevaram sniegt precīzus datus par to, cik daudz laika un naudas būs nepieciešams jauno pasākumu ieviešanai, bet esam ņēmuši par pamatu pieņēmumu, ka, lai grozītu Ekodizaina direktīvu, ir nepieciešami seši pilnas slodzes darba ekvivalenti, ko veiks Komisijas ierēdņi, kā arī tikpat liels darba apjoms, ko veiks ierēdņi no vismaz desmit dalībvalstīm (ir maz ticams, ka detalizētajās apspriedēs piedalīsies visas dalībvalstis). Ņemot vērā to, cik viens Komisijas ierēdnis vidēji izmaksā Komisijai gada laikā (117 000 euro), Komisijai tas izmaksātu aptuveni 702 000 euro. Šajā summā neietilpst nekādas vispārējo izdevumu papildu izmaksas. Darbinieku norīkošana šo īpašo uzdevumu veikšanai, izmantojot esošos vai papildu resursus, ir atkarīga no resursu pieejamības, un par to lems ikgadējā resursu piešķiršanas procedūrā. 5. PAPILDU INFORMāCIJA 5.1. Valsts noteikumi Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. 5.2. Eiropas Ekonomikas zona Ar priekšlikumu ierosinātais tiesību akts ir par jautājumu, kas skar Eiropas Ekonomikas zonu, un tādēļ tas jāattiecina uz EEZ. 5.3. Sīkāks priekšlikuma skaidrojums Kā minēts, ar Direktīvu 2008/28/EK ir izdarīti būtiski grozījumi Direktīvā 2005/32/EK. Tā kā nepieciešams veikt jaunus grozījumus, lai paplašinātu direktīvas darbības jomu, attiecinot to uz visiem ar enerģiju saistītajiem ražojumiem, skaidrības dēļ minētā direktīva būtu jāpārstrādā[13]. Komisija uzsver, ka ir būtiski netraucēt pašreiz notiekošo spēkā esošās Ekodizaina direktīvas īstenošanu, un vēlas to saglabāt, attiecinot priekšlikumu un apspriešanos tikai uz direktīvas piemērošanas jomas paplašināšanu. Ekodizaina direktīvas apsvērumos un noteikumos veic grozījumus nolūkā attiecināt direktīvas darbības jomu uz visiem ar enerģiju saistītajiem ražojumiem. 2. pantā , jo īpaši, ir sniegta ar enerģiju saistīta ražojuma definīcija. 21. pants par direktīvas pārskatīšanu, ko veic Komisija, ir papildināts ar noteikumu, kurā norādīts, ka sakarā ar direktīvas darbības jomas paplašināšanu Komisijai ir jāpārbauda, vai tā ir jāattiecina arī uz ražojumiem, kuri nav saistīti ar enerģiju. 23. pantā ir noteikti noteikumi pārstrādātās direktīvas īstenošanai dalībvalstīs un tās spēkā stāšanās datums. Direktīvas 2005/32/EK 10., 12., 13., 16. līdz 19., 23. un 24. panta noteikumi un VI pielikums nemainās. ê 2005/32 (pielāgots) ð jauns 2008/0151 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA …/… (..), ar ko izveido sistēmu, lai noteiktu ekodizaina prasības ar enerģiju patērējošiem ð saistītiem ïražojumiem, un ar ko groza Padomes Direktīvu 92/42/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 96/57/EK un 2000/55/EK √ (Dokuments attiecas uz EEZ) ∏ EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 95. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[14], ņemot vērā Eiropas Reģionu komitejas atzinumu[15], saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru, tā kā: ò jauns (1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 6. jūlija Direktīva 2005/32/EK, ar ko izveido sistēmu, lai noteiktu ekodizaina prasības attiecībā uz enerģiju patērējošiem ražojumiem, un ar ko groza Padomes Direktīvu 92/42/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 96/57/EK un 2000/55/EK[16], ir būtiski grozīta[17]. Tā kā nepieciešams veikt jaunus grozījumus (kas attiecas tikai uz direktīvas piemērošanas jomas paplašināšanu nolūkā aptvert visus ar enerģiju saistītos ražojumus), skaidrības dēļ minētā direktīva būtu jāpārstrādā. ê 2005/32 1. apsvērums ð jauns (2) Atšķirības dalībvalstu tiesību aktos un administratīvajos pasākumos, kas skar ar enerģiju patērējošu ð saistītu ï ražojumu ekodizainu, var radīt tirdzniecības šķēršļus un traucēt konkurenci Kopienā, un tādējādi tās var tieši ietekmēt iekšējā tirgus izveidi un darbību. Valsts tiesību aktu saskaņošana ir vienīgais veids, kā novērst šādu šķēršļu un negodīgas konkurences rašanos. ð Attiecinot direktīvas darbības jomu uz visiem ar enerģiju saistītajiem ražojumiem, tiek nodrošināts, ka ekodizaina prasības visiem nozīmīgajiem ar enerģiju saistītajiem ražojumiem tiek saskaņotas Kopienas mērogā. ï ê 2005/32 2. apsvērums ð jauns (3) Ar enerģiju patērējoši ð saistīti ï ražojumi (“EPR”) veido lielu daļu no dabas resursu un enerģijas patēriņa Kopienā. Tie arī ievērojami ietekmē vidi vairākos citos veidos. Lielākajai daļai ražojumu kategoriju, kas pieejami Kopienas tirgū, vides ietekmes līmeņi būtiski atšķiras, lai gan šie ražojumi funkcionē līdzīgi. Lai nodrošinātu ilgtspējīgu attīstību, būtu jāveicina šo ražojumu kopējās vides ietekmes nepārtraukta uzlabošana, jo īpaši, nosakot negatīvās vides ietekmes galvenos avotus un izvairoties no piesārņojuma pārnešanas, ja šī uzlabošana nerada pārmērīgus izdevumus. ê 2005/32 3. apsvērums (4) Ražojumu ekodizains ir ļoti svarīgs faktors Kopienas stratēģijā par integrētu produktu politiku. Šī profilaktiskaā pieeja, kas izstrādāta, lai uzlabotu ražojumu ekoloģiskos raksturlielumus, tajā pašā laikā saglabājot savas funkcionālas īpašības, tiešām nodrošina jaunas iespējas ražotājiem, patērētājiem un visai sabiedrībai kopumā. ê 2005/32 4. apsvērums (5) Tiek uzskatīts, ka energoefektivitātes uzlabošana, kur viena no iespējām ir efektīvāks elektroenerģijas gala patēriņš, ievērojami palīdz sasniegt mērķus attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisiju Kopienā. Elektroenerģijas pieprasījums ir visātrāk augošā enerģijas gala patēriņa kategorija, un tiek prognozēts, ka tas pieaugs nākamo 20 — 30 gadu laikā, ja netiks izstrādāta neviena politiskā nostādne, kas šo tendenci varētu apturēt. Ir iespējams ievērojami samazināt enerģijas patēriņu, kā to ierosināja Komisija savā Eiropas klimata pārmaiņu programmā (EKPP). Klimata pārmaiņas ir viena no prioritātēm Sestajā vides rīcības programmā, kā norādīts Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumā Nr. 1600/2002/EK[18]. Enerģijas ietaupījums ir rentablākais veids, kā palielināt piegādes drošību un samazināt atkarību no importa. Tādējādi būtu jāparedz būtiski pasākumi attiecībā uz pieprasījumu un jānosaka galvenie mērķi. ê 2005/32 5. apsvērums ð jauns (6) Pasākumi būtu jāveic EPR ð ar enerģiju saistītu ražojumu ï projektēšanas posmā, jo šķiet, ka piesārņojums, kas rodas ražojuma aprites cikla laikā, tiek noteikts tieši projektēšanas posmā, un lielākā daļa izdevumu ir saistīti ar šo posmu. ê 2005/32 6. apsvērums ð jauns (7) Būtu jāizveido saskaņota sistēma attiecībā uz Kopienas ekodizaina prasību piemērošanu EPR ð ar enerģiju saistītajiem ražojumiem ï , lai nodrošinātu atbilstīgo ražojumu brīvu apriti un uzlabotu to kopējo ietekmi uz vidi. Izstrādājot šādas Kopienas prasības, ir jāievēro godīgas konkurences un starptautiskās tirdzniecības principi. ê 2005/32 7. apsvērums (8) Ekodizaina prasības būtu jānosaka, paturot prātā Sestās vides rīcības programmas mērķus un prioritātes, tostarp, vajadzības gadījumā, minētās programmas tematisko stratēģiju attiecīgos piemērojamos mērķus. ê 2005/32 8. apsvērums ð jauns (9) Šīs direktīvas mērķis ir panākt augstu vides aizsardzības līmeni, samazinot EPR ð ar enerģiju saistīto ražojumu ï potenciālo ietekmi uz vidi, un tas galu galā sniegs labumus patērētājiem un citiem tiešajiem lietotājiem. Lai nodrošinātu ilgtspējīgu attīstību, būtu jāņem vērā arī paredzēto pasākumu ietekme uz veselību, sociālajiem jautājumiem un ekonomiku. Ražojumu energoefektivitātes uzlabošana sniedz ievērojamu ieguldījumu enerģijas piegādes drošībā, kas ir priekšnosacījums pareizai ekonomikas darbībai un tādējādi arī ilgtspējīgai attīstībai. ê 2005/32 9. apsvērums (10) Dalībvalsts, kura uzskata par vajadzīgu atstāt spēkā savus noteikumus tādu būtisko iemeslu dēļ, kas saistīti ar vides aizsardzību, vai ieviest jaunus noteikumus, kas pamatojas uz jauniem zinātnes datiem vides aizsardzības jomā un ir saistīti ar īpašu problēmu, kas šai dalībvalstij radusies pēc piemērojamā īstenošanas pasākuma pieņemšanas, drīkst šādi rīkoties, ievērojot Līguma 95. panta 4., 5. un 6. punktā paredzētos nosacījumus par iepriekšēju paziņošanu Komisijai un Komisijas veiktu apstiprināšanu. ê 2005/32 10. apsvērums ð jauns (11) Lai palielinātu uzlabotā dizaina labvēlīgu ietekmi uz vidi, varētu būt nepieciešams informēt patērētājus par EPR ð ar enerģiju saistīto ražojumu ï ekoloģiskajām īpašībām un raksturlielumiem un informēt tos par to, kā lietot ražojumus videi draudzīgā veidā. ê 2005/32 11. apsvērums (pielāgots) (12) Pieeja, kas sniegta Zaļajā grāmatā par integrēto politiku attiecībā uz produktiem √ Komisijas paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam – Integrētā produktu politika – Attīstīt videi draudzīgu aprites cikla koncepciju (IPP)[19] ∏ un kas ir galvenais jaunais elements Sestajā vides rīcības programmā, ir izstrādāta ar mērķi samazināt ražojumu ietekmi uz vidi visā to aprites ciklā. Apsverot projektēšanas posma ražojuma ietekmi uz vidi tā visā aprites ciklā, ir iespējams lielā mērā veicināt vides uzlabošanos rentablā veidā. Būtu jānodrošina pietiekama elastība, lai iestrādātu šo faktoru ražojuma dizainā, tajā pašā laikā ņemot vērā tehniskus, funkcionālus un ekonomiskus apsvērumus. ê 2005/32 12. apsvērums (13) Lai gan visaptveroša pieeja attiecībā uz ekoloģiskajiem raksturlielumiem ir vēlama, siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisijas samazināšanai, palielinot energoefektivitāti, būtu jāuzskata par prioritāro vides mērķi, kamēr nav pieņemts darba plāns. ê 2005/32 13. apsvērums (14) Varētu būt nepieciešams un pamatots radīt īpašas skaitliskas ekodizaina prasības attiecībā uz dažiem ražojumiem vai to vides aspektiem, lai nodrošinātu, ka to ietekme uz vidi ir minimāla. Ņemot vērā steidzamo vajadzību sniegt ieguldījumu to saistību izpildē, kas uzņemtas saskaņā ar Kioto protokolu Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējai konvencijai par klimata pārmaiņām (UNFCCC), un neskarot integrēto pieeju, ko veicina šī direktīva, prioritāte jāpiešķir tiem pasākumiem, kam ir augstuaugsts potenciāls samazināt siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisijas par zemām izmaksām. Šādi pasākumi arī var veicināt resursu ilgtspējīgu izmantošanu un veidot būtisko ieguldījumu desmit gadu programmu kopumā par ilgtspējīgu ražošanu un patēriņu, par ko tika noslēgta vienošanās Pasaules sammitā par ilgtspējīgu attīstību Johannesburgā 2002. gada septembrī. ê 2005/32 14. apsvērums ð jauns (15) ð Vajadzības gadījumā ï un Ppēc vispārēja principa EPR ð ar enerģiju saistīto ražojumu ï enerģijas patēriņš gaidīšanas un izslēgtajā režīmā būtu jāsamazina līdz minimālajai vērtībai, kas nepieciešama to pareizai funkcionēšanai. ê 2005/32 15. apsvērums (16) Kaut arī tirgū, tostarp starptautiskajos tirgos, pieejamie labākā snieguma ražojumi vai tehnoloģijas būtu jāņem vērā kā norādes, ekodizaina prasību līmenis būtu jānosaka, pamatojoties uz tehnisko, ekonomisko un vides analīzi. Metodes elastīgums, nosakot prasību līmeni, var strauji uzlabot ekoloģiskos raksturlielumus vieglākā ceļā. Būtu jāapspriežas ar iesaistītajām ieinteresētajām pusēm, un tām būtu aktīvi jāsadarbojas analīzes veikšanā. Nosakot obligātos pasākumus, nepieciešams organizēt apspriedes ar iesaistītajām pusēm. Šādas apspriedes var uzsvērt vajadzību paredzēt ieviešanu pa posmiem vai pārejas pasākumus. Starpposma mērķu ieviešana paaugstina politikas prognozējamību, ļauj pielāgot ražojuma izstrādes ciklus un veicina ilgtermiņa plānošanu par labu iesaistītajām pusēm. ê 2005/32 16. apsvērums (17) Prioritāte jādod alternatīvajiem pasākumiem, kā nozares pašregulācija, ja šādi pasākumi var veicināt politikas mērķu sasniegšanu ātrāk vai ar mazākām izmaksām, nekā ar obligātajām prasībām. Tiesību akti varētu būt nepieciešami, ja tirgus spēki neattīstās pareizajā virzienā vai to dara nepietiekami ātri. ê 2005/32 17. apsvērums (18) Pašregulācija, tostarp brīvprātīgās vienošanās, ko nozare piedāvā kā vienpusējas saistības, var nodrošināt strauju progresu ātras un rentablas īstenošanas rezultātā un ļauj veikt elastīgu un atbilstīgu pielāgošanu tehnoloģiskajām iespējām un tirgus vajadzībām. ê 2005/32 18. apsvērums (19) Lai novērtētu brīvprātīgās vienošanās vai citus pašregulācijas pasākumus, kuri tiek piedāvāti kā alternatīva īstenošanas pasākumiem, vajadzētu būt pieejamai informācijai par vismaz šādiem jautājumiem: atvērtība līdzdalībai, pievienotā vērtība, reprezentativitāte, skaitļos un posmos izteiktie mērķi, sabiedrības iesaistīšana, uzraudzība un ziņošana, ierosināto pašregulācijas pasākumu pārvaldības izmaksu lietderība, ilgtspējība. ê 2005/32 19. apsvērums (20) Sestā nodaļa Komisijas “Paziņojumā par vides nolīgumiem Kopienas līmenī saistībā ar rīcības plānu vides tiesiska regulējuma vienkāršošanai un uzlabošanai” varētu sniegt noderīgas vadlīnijas, izvērtējot nozares pašregulāciju saskaņā ar šo direktīvu. ê 2005/32 20. apsvērums (21) Šai direktīvai arī vajadzētu veicināt ekodizaina integrēšanu mazajos un vidējos uzņēmumos (MVU), kā arī ļoti mazos uzņēmumos. Šāda integrēšana būtu jāveicina, nodrošinot ar to ražojumu noturību saistītas informācijas plašu pieejamību un vieglo piekļuvi tai. ê 2005/32 21. apsvērums ð jauns (22) EPR ð Ar enerģiju saistītiem ražojumiem ï, kas atbilst ekodizaina prasībām, kuras noteiktas šīs direktīvas īstenošanas pasākumos, būtu jābūt “CE” marķējumam un ar to saistītai informācijai, lai ļautu tos laist iekšējā tirgū, kā arī nodrošināt to brīvu apriti. Īstenošanas pasākumu izpilde precīzā veidā ir nepieciešama, lai samazinātu regulētu EPR ð ar enerģiju saistīto ražojumu ï ietekmi uz vidi un nodrošinātu godīgu konkurenci. ê 2005/32 22. apsvērums (23) Sagatavojot īstenošanas pasākumus un savu darba plānu, Komisijai būtu jāapspriežas ar dalībvalstu pārstāvjiem, kā arī ar ieinteresētajām pusēm, kas saistītas ar ražojumu grupu, kā, piemēram, ar nozari, tostarp MVU un amatniecības nozari, arodbiedrībām, tirgotājiem, mazumtirgotājiem, importētājiem, vides aizsardzības grupām un patērētāju organizācijām. ê 2005/32 23. apsvērums (24) Sagatavojot īstenošanas pasākumu, Komisijai arī būtu atbilstīgi jāņem vērā tādi esošie valsts tiesību akti vides jomā, jo īpaši saistībā ar toksiskām vielām, kurus dalībvalstis vēlas uzturēt spēkā, nesamazinot pašreizējo un attaisnoto aizsardzības līmeni dalībvalstīs. ê 2005/32 24. apsvērums (25) Uzmanība jāpievērš moduļiem un noteikumiem, kas paredzēti tehniskas saskaņošanas direktīvās un kas minēti Padomes Lēmumā 93/465/EEK (1993. gada 22. jūlijs) par atbilstības novērtējuma procedūru dažādu posmu moduļiem un noteikumiem par to, kā piestiprināt un izmantot CE atbilstības zīmi, kuru plānots izmantot tehniskās harmonizācijas direktīvās[20]. ê 2005/32 25. apsvērums (26) Uzraudzības iestādēm būtu jāveic informācijas apmaiņa par pasākumiem, kas paredzēti saskaņā ar šo direktīvu, ar mērķi uzlabot tirgus uzraudzību. Šādā sadarbībā, cik iespējams, būtu jāizmanto elektroniskie sakaru līdzekļi un attiecīgas Kopienas programmas. Būtu jāveicina informācijas apmaiņa par vides aprites cikla raksturlielumiem un dizaina risinājumu sasniegumiem. To zināšanu uzkrāšana un izplatīšana, ko radījuši ražotāji saistībā ar ekodizainu, ir viens no svarīgākajiem labumiem, ko sniedz šī direktīva. ê 2005/32 26. apsvērums (27) Kompetenta struktūra parasti ir valsts vai privāta struktūra, kuru izraudzījusi valsts iestāde un kas sniedz nepieciešamās garantijas savai objektivitātei un tehniskās pieredzes pieejamībai, lai veiktu ražojuma pārbaudi saistībā ar tā atbilstību piemērojamiem īstenošanas pasākumiem. ê 2005/32 27. apsvērums (28) Atzīmējot to, ka ir svarīgi izvairīties no neatbilstības, dalībvalstīm būtu jānodrošina, lai ir pieejami nepieciešamie efektīvas tirgus uzraudzības līdzekļi. ê 2005/32 28. apsvērums (29) Attiecībā uz apmācību un informāciju par ekodizainu mazajiem un vidējiem uzņēmumiem varētu būt lietderīgi apsvērt saistītās darbības. ê 2005/32 29. apsvērums (30) Iekšējā tirgus darbības interesēs ir noteikt standartus, kas ir saskaņoti Kopienas līmenī. Tiklīdz atsauce uz šādu standartu ir publicēta Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī , atbilstībai tai vajadzētu radīt pieņēmumu, ka attiecīgas prasības, kas noteiktas šīs direktīvas īstenošanas pasākumā, ir ievērotas, lai gan būtu jāpieļauj arī citi veidi, kā demonstrēt šādu prasību ievērošanu. ê 2005/32 30. apsvērums (31) Vienai no saskaņotu standartu galvenajām lomām būtu jābūt palīdzības sniegšanai ražotājiem, piemērojot īstenošanas pasākumus, kas pieņemti saskaņā ar šo direktīvu. Šādi standarti varētu būt nozīmīgi, nosakot mērīšanas un testēšanas metodes. Vispārējo ekodizaina prasību gadījumā saskaņoti standarti varētu ievērojami palīdzēt ražotājiem noteikt to ražojumu ekoloģisko profilu saskaņā ar piemērojamā īstenošanas pasākuma prasībām. Šajos standartos būtu skaidri jānorāda saistība starp to noteikumiem un attiecīgajām prasībām. Saskaņotu standartu mērķim nevajadzētu būt fiksēt ierobežojumus vides aspektiem. ê 2005/32 31. apsvērums (32) Lai izmantotu šīs direktīvas definīcijas, ir noderīgi atsaukties uz attiecīgajiem starptautiskajiem standartiem, piemēram, ISO 14040. ê 2005/32 32. apsvērums (33) Šī direktīva atbilst jaunas pieejas īstenošanas principiem, kā noteikts Padomes Rezolūcijā (1985. gada 7. maijs) par jaunu pieeju tehniskajai saskaņošanai un standartiem[21], un atsauču izdarīšanai uz saskaņotajiem Eiropas standartiem. Padomes 1999. gada 28. oktobra Rezolūcijā par standartizācijas lomu Eiropā[22] tika ieteikts, ka Komisijai vajadzētu izvērtēt, vai jaunās pieejas princips būtu jāattiecina uz nozarēm, kas nav vēl iesaistītas, lai uzlabotu un vienkāršotu tiesību aktus, kur iespējams. ê 2005/32 33. apsvērums (pielāgots) (34) Šī direktīva papildina esošos Kopienas instrumentus, tādus kā Padomes Direktīva 92/75/EEK (1992. gada 22. septembris) par sadzīves tehnikas enerģijas un citu resursu patēriņa norādīšanu, izmantojot etiķetes un standarta informāciju par precēm[23], Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1980/2000 (2000. gada 17. jūlijs) par pārskatīto Kopienas ekoetiķetes piešķiršanas programmu[24], Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 2422/2001 (2001. gada 6. novembris) par biroja iekārtu energoefektivitātes marķēšanas programmu √ Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Regula (EK) Nr. 106/2008 par biroja iekārtu energoefektivitātes marķēšanas programmu ∏[25], Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/96/EK (2003. gada 27. janvāris) par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem (EEIA)[26], Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/95/EK (2003. gada 27. janvāris) par dažu bīstamu vielu izmantošanas ierobežošanu elektriskās un elektroniskās iekārtās[27] un Padomes Direktīva 76/769/EEK (1976. gada 27. jūlijs) attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem, lai tuvinātu dalībvalstu likumus, regulas un administratīvos nosacījumus √ Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Direktīva 2006/121/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 67/548/EEK par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu, lai to pielāgotu Regulai (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH), un ar kuru izveido Eiropas Ķimikāliju aģentūru ∏[28]. Mijiedarbībai starp šo direktīvu un pašreizējiem Kopienas instrumentiem būtu jāsniedz ieguldījums to ietekmes palielināšanā un saskaņotu prasību izstrādāšanā attiecībā uz ražotājiem. ê 2005/32 34. apsvērums Tā kā Padomes Direktīvā 92/42/EEK (1992. gada 21. maijs) par efektivitātes prasībām jauniem karstā ūdens apkures katliem, kas tiek kurināti ar šķidriem vai gāzveida kurināmiem[29], Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 96/57/EK (1996. gada 3. septembris) par energoefektivitātes prasībām attiecībā uz mājsaimniecībā lietojamiem elektriskiem ledusskapjiem, saldēšanas iekārtām un to kombinācijām[30] un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2000/55/EK (2000. gada 18. septembris) par luminiscentā apgaismojuma balastu energoefektivitātes prasībām[31] jau ir ietverti noteikumi attiecībā uz energoefektivitātes prasību pārskatīšanu, tie būtu jāiestrādā šajā sistēmā. ê 2005/32 35. apsvērums (pielāgots) Direktīvā 92/42/EEK ir sniegta zvaigžņu kategoriju sistēma ar mērķi noteikt katlu enerģijas patēriņu. Tā kā dalībvalstis un nozare piekrīt, ka zvaigžņu kategoriju sistēma nenesa gaidītos rezultātus, Direktīvā 92/42/EEK būtu jāizdara grozījumi, lai radītu iespēju izstrādāt efektīvāku shēmu. ê 2005/32 36. apsvērums (pielāgots) Prasības, kas noteiktas Padomes Direktīvā 78/170/EEK (1978. gada 13. februāris) par telpu apsildes siltuma ģeneratoru darbību un karstā ūdens ražošanu jaunās vai esošās ražošanā neizmantojamās ēkās, un par siltumizolāciju un vietējo karstā ūdens sadali jaunās ražošanā neizmantojamās ēkās[32], ir aizstātas ar noteikumiem Direktīvā 92/42/EEK, Padomes Direktīvā 90/396/EEK (1990. gada 29. jūnijs) par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz iekārtām, kurās izmanto gāzveida kurināmo[33], un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2002/91/EK (2002. gada 16. decembris) par ēku energoefektivitāti[34]. Tādējādi Direktīva 78/170/EEK būtu jāatceļ. ê 2005/32 37. apsvērums (pielāgots) Padomes Direktīva 86/594/EEK (1986. gada 1. decembris) par sadzīves tehnikas radītā trokšņa līmeni[35] ietver nosacījumus, saskaņā ar kuriem dalībvalstis var pieprasīt publicēt informāciju par troksni, ko emitē šādas iekārtas, un nosaka trokšņa līmeņa noteikšanas procedūru. Saskaņošanas nolūkos trokšņa emisijas jāietver integrētajā ekoloģisko raksturlielumu izvērtēšanā. Tā kā šī direktīva nodrošina šādu integrēto pieeju, Direktīva 86/594/EEK būtu jāatceļ. ê 2005/32 38. apsvērums (35) Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes Lēmumu 1999/468/EK (1999. gada 28. jūnijs), ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību[36]. ê 2008/28 5. apsvērums (36) Komisijai ir jāpiešķir pilnvaras grozīt vai atcelt Direktīvas 92/42/EEK, 96/57/EK un 2000/55/EK. Lēmums par šādiem grozījumiem vai par to atcelšanu jāpieņem saskaņā ar Lēmuma 1999/468/EK 5.a pantā paredzēto regulatīvo kontroles procedūru. ê 2008/28 6. apsvērums (pielāgots) ð jauns (37) Turklāt Komisija ir jāpilnvaro pieņemt īstenošanas pasākumus, ar kuriem paredz ekodizaina prasības attiecībā uz definētajiem ar enerģiju -patērējošiem ð saistītiem ï ražojumiem, tostarp ieviešot pārejas laika īstenošanas pasākumus, un, ja nepieciešams, noteikumus par dažādu vides aspektu līdzsvarošanu. Šie pasākumi, kuri ir vispārīgi un kuru mērķis ir papildināt grozīt nebūtiskus elementus Ö šajā Õ direktīvā 2005/32/EK, iekļaujot jaunus nebūtiskus elementus, jāpieņem saskaņā ar regulatīvo kontroles procedūru. ò jauns (38) Komisijai, pamatojoties uz direktīvas piemērošanā gūto pieredzi, ir jāpārbauda tās darbība un efektivitāte un jānovērtē, vai vajag paplašināt direktīvas darbības jomu ārpus ar enerģiju saistītiem ražojumiem. Veicot pārbaudi, Komisijai ir jāapspriežas ar dalībvalstu pārstāvjiem un ieinteresētajām personām. ê 2005/32 39. apsvērums (39) Dalībvalstīm būtu jānosaka sankcijas, kas jāpiemēro to valsts noteikumu pārkāpšanas gadījumā, kas ir pieņemti saskaņā ar šo direktīvu. Šīm sankcijām jābūt efektīvām, samērīgām un preventīvām. ê 2005/32 40. apsvērums (40) Būtu jāatgādina, ka Iestāžu nolīguma par labāku likumdošanu[37] 34. pantā ir norādīts, ka “Padome mudinās dalībvalstis izstrādāt pašām un Kopienas interesēs, savas tabulas, kas, cik iespējams, ilustrēs saistību starp direktīvām un transponēšanas pasākumiem, kā arī darīt tās zināmas atklātībai”. ê 2005/32 41. apsvērums (41) Tā kā dalībvalstis vienas pašas nespēj pienācīgi sasniegt ierosinātās darbības mērķi, proti, nodrošināt iekšējā tirgus funkcionēšanu, pieprasot, lai ražojumi sasniedz atbilstīgu ekoloģisko raksturlielumu līmeni, un tādēļ, ņemot vērā darbības mērogu un sekas, to labāk varētu sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kas minēts Līguma 5. pantā. Saskaņā ar proporcionalitātes principu, kā tas noteikts minētajā pantā, šī direktīva paredz tikai to, kas ir vajadzīgs šo mērķu sasniegšanai. ê 2005/32 42. apsvērums (pielāgots) Ir notikušas apspriedes ar Reģionu komiteju, bet tā nav sniegusi savu atzinumu, ò jauns (42) Pienākums transponēt šo direktīvu valsts tiesību aktos būtu jāattiecina tikai uz tiem noteikumiem, kuri, salīdzinot ar iepriekšējo direktīvu, paredz grozījumus pēc būtības. Pienākums transponēt noteikumus, kas nav grozīti, izriet no iepriekšējās direktīvas. (43) Šai direktīvai nebūtu jāskar dalībvalstu pienākumus attiecībā uz termiņiem direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos, kā izklāstīts IX pielikuma B daļā, ⎢ 2005/32 ð jauns IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU. 1. pants Priekšmets un piemērošanas joma 1. Ar šo direktīvu izveido sistēmu, lai noteiktu Kopienas ekodizaina prasības ar enerģiju patērējošiem ð saistītiem ï ražojumiem, nolūkā nodrošināt šo ražojumu brīvu apriti iekšējā tirgū. 2. Šī direktīva paredz prasības, kurām jāatbilst ar enerģiju patērējošiem ð saistītiem ï ražojumiem, uz ko attiecas īstenošanas pasākumi, lai tos varētu laist tirgū un/vai nodot ekspluatācijā. Tā sniedz ieguldījumu ilgtspējīgaā attīstībā, palielinot energoefektivitāti un vides aizsardzības līmeni, tajā pašā laikā palielinot enerģijas piegādes drošību. 3. Šī direktīva neattiecas uz transportlīdzekļiem, kas paredzēti pasažieru vai kravu pārvadāšanai. 4. Šī direktīva un īstenošanas pasākumi, kas pieņemti saskaņā ar to, neskar Kopienas tiesību aktus par atkritumu apsaimniekošanu un ķīmiskām vielām, tostarp Kopienas tiesību aktus par siltumnīcas efektu izraisošu gāzu, kas satur fluoru, emisiju. 2. pants Definīcijas Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas: ê 2005/32 (pielāgots) ð jauns 1. “Ar enerģiju patērējošs ð saistīts ï ražojums (EPR)” Ö , turpmāk tekstā “ražojums”, Õ ir ražojums ð jebkura prece, kas lietošanas laikā ietekmē enerģijaspatēriņu ï un kurš, tiklīdz laists ko Ö laiž Õ tirgū un/vai nodots nodod ekspluatācijā ð Eiropas Savienībā ï, ir atkarīgs no enerģijas pievades (elektrība, izrakteņu kurināmie un neizsīkstošie enerģijas avoti), lai tas strādātu paredzētajā veidā, vai ražojums, kas domāts, lai radītu, pārvadātu un mērītu šādu enerģiju, tostarp sastāvdaļas, kuras atkarīgas no enerģijas pievades, kuras paredzēts iestrādāt EPR ð ar enerģiju saistītos ražojumos ï, uz ko attiecas šī direktīva, un kuras laistas tirgū un/vai nodotas ekspluatācijā kā atsevišķas sastāvdaļas, kas paredzētas tiešajiem lietotājiem; to ietekmi uz vidi var izvērtēt atsevišķi. ê 2005/32 ð jauns 2.“Sastāvdaļas un mezgli” ir daļas, kuras paredzēts iestrādāt EPR ð ražojumos ï un kuras nav laistas tirgū un/vai nodotas ekspluatācijā kā atsevišķas daļas tiešajiem lietotājiem, vai kuru ietekmi uz vidi nevar izvērtēt atsevišķi; 3.“Īstenošanas pasākumi” ir pasākumi, kas pieņemti saskaņā ar šo direktīvu, nosakot konkrētu EPR ð ražojumu ï ekodizaina prasības vai to vides aspektus; 4.“Laišana tirgū” ir process, ar ko EPR ð ražojumu ï pirmo reizi dara pieejamu Kopienas tirgū nolūkā to izplatīt vai lietot Kopienas teritorijā, saņemot vai nesaņemot atlīdzību, neatkarīgi no pārdošanas metodes; 5.“Nodošana ekspluatācijā” ir EPR ð ražojuma ï pirmā lietošana tā paredzētajam mērķim, ko veic tiešais lietotājs Kopienā; 6.“Ražotājs” ir fiziska vai juridiska persona, kas ražo EPR ð ražojumus ï, uz kuriem attiecas šī direktīva, un kas ir atbildīga par EPR to atbilstību šai direktīvai, ņemot vērā laišanu tirgū un/vai nodošanu ekspluatācijā, savā vārdā vai ar savu preču zīmi, vai ražotāja paša lietošanai. Ja nav tāda ražotāja, kāds definēts pirmajā teikumā, vai tāda importētāja, kāds definēts 8. punktā, jebkura fiziska vai juridiska persona, kas ražojumu, uz ko attiecas šī direktīva, laiž tirgū un/vai nodod ekspluatācijā, tiek uzskatīta par ražotāju; 7.“Pilnvarots pārstāvis” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas veic uzņēmējdarbību Kopienā un kas ir saņēmusi rakstisku pilnvaru no ražotāja, lai viņa vārdā pildītu visus vai daļu no pienākumiem un formalitātēm, kas saistītas ar šo direktīvu; 8.“Importētājs” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas veic uzņēmējdarbību Kopienā un kas laiž produktu no trešās valsts Kopienas tirgū, veicot savu uzņēmējdarbību; 9.“Materiāli” ir visi materiāli, kas tiek izmantoti EPR ð ražojuma ï aprites cikla laikā; 10.“Ražojuma dizains” ir to procesu kopums, ar ko EPR ð ražojuma ï tehniskajā specifikācijā transponē juridiskās, tehniskās, drošības, funkcionālās, tirgus vai citas prasības, kam jāatbilst EPR ð ražojumam ï; 11.“Vides aspekts” ir EPR ð ražojuma ï elements vai funkcija, kas var mijiedarboties ar vidi EPR tā aprites cikla laikā; 12.“Ietekme uz vidi” ir jebkādas vides izmaiņas, kas, kopumā vai daļēji, radušās no EPR ð ražojuma ï tā aprites cikla laikā; 13.“Aprites cikls” ir secīgi un saistīti EPR ð ražojuma ï posmi, sākot ar jēlmateriāla izmantošanu un beidzot ar galīgo apglabāšanu; 14.“Atkārtota izmantošana” ir jebkura darbība, ar kuru EPR ð ražojumi ï vai tāo sastāvdaļas, sasniedzot to pirmās izmantošanas beigas, tiek izmantoti tādam pašam nolūkam, kādam tie tika nodomāti, ietverot ilgstošu tā EPR ð ražojuma ï izmantošanu, kas tiek atgriezts savākšanas punktā, izplatītājam, pārstrādātājam vai ražotājam, kā arī atkārtota EPR ð ražojuma ï izmantošana pēc renovācijas; 15.“Pārstrādāšana” ir pārstrāde, kura notiek atkritumu materiālu ražošanas procesā, sākotnējam mērķim vai citā nolūkā, bet neietverot enerģijas reģenerēšanu; 16.“Enerģijas reģenerēšana” ir kurināmāo atkritumu izmantošana, lai radītu enerģiju tiešas dedzināšanas rezultātā kopā ar citiem atkritumiem vai bez tiem, bet ar siltuma reģenerēšanu; ê 2005/32 (pielāgots) 17.“Reģenerācija” ir jebkura no piemērojamām operācijām, kas minētas II B pielikumā Padomes √ Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. aprīļa ∏ Direktīvai 75/442/EEK (1975. gada 15. jūlijs) √ 2006/12/EK ∏ par atkritumiem[38]; 18.“Atkritumi” ir jebkura viela vai priekšmets, kas ietverts kategorijās, kuras minētas Direktīvas 75/442/EEK √ 2006/12/EK ∏ I pielikumā, un ko īpašnieks izmet vai vēlas izmest, vai ir prasītslūgts izmest; ê 2005/32 (pielāgots) ð jauns 19.“Bīstamie atkritumi” ir jebkuri atkritumi, uz ko attiecas 1. panta 4. punkts Padomes Direktīvā 91/689/EEK (1991. gada 12. decembris) par bīstamajiem atkritumiem[39]; 20.“Ekoloģisks profils” ir to izejvielu un produkcijas (piemēram, materiāli, emisija un atkritumi) apraksts, kas saistīti ar EPR ð ražojumu ï visā ražojumu aprites ciklā, saskaņā ar īstenošanas pasākumu, kas piemērojams EPR ð ražojumam ï. Šis apraksts ir svarīgs no vides aspekta un tas tiek izteikts fiziskā daudzumā, ko var izmērīt; 21. EPR ð Ražojumu ï “ekoloģiskie raksturlielumi” ir EPR ð ražojumu ï vides aspektu pārvaldības rezultāti, ko panācis ražotājs un kas ir atspoguļoti tā tehniskajā dokumentācijā; 22.“Ekoloģisko raksturlielumu uzlabošana” ir EPR ð ražojuma ï ekoloģisko raksturlielumu uzlabošanas process, secīgās paaudzēs, lai gan ne vienmēr attiecībā uz visiem ražojuma vides aspektiem vienlaicīgi; 23.“Ekodizains” ir vides aspektu integrācija ražojuma dizainā ar mērķi uzlabot EPR ð ražojuma ï ekoloģiskos raksturlielumus visā tā aprites ciklā; 24.“Ekodizaina prasība” ir jebkura prasība saistībā ar EPR ð ražojumu ï vai EPR ð ražojuma ï dizainu ar mērķi uzlabot tā ekoloģiskos raksturlielumus vai jebkura informācijas sniegšanas prasība saistībā ar EPR ð ražojuma ï vides aspektiem; 25.“Vispārēja ekodizaina prasība” ir ekodizaina prasība, kas balstīta uz ekoloģisku ð ražojuma ï profilu kopumā un ar ko nenosaka robežvērtības attiecībā uz atsevišķiem vides aspektiem; 26.“Īpaša ekodizaina prasība” ir skaitliska un mērāma ekodizaina prasība, kas saistīta ar EPR ð ražojuma ï konkrētu vides aspektu, piemērām piemēram, enerģijas patēriņu lietošanas laikā, kas aprēķināts attiecībā uz konkrētu izejas parametra vienību; 27.“Saskaņotais standarts” ir tehniska specifikācija, kuras ievērošana nav obligāta un kuru pieņēmusi atzīta standartizācijas iestāde saskaņā ar pilnvarojumu no Komisijas un saskaņā ar procedūrām, kas aprakstītas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/34/EK (1998. gada 22. jūnijs), ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību tehnisko standartu un noteikumu jomā[40], lai izveidotu Eiropas prasību. 3. pants Laišana tirgū un/vai nodošana ekspluatācijā 1. Dalībvalstis veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka EPR ð ražojumus ï , uz ko attiecas īstenošanas pasākumi, laiž tirgū un/vai nodod ekspluatācijā tikai gadījumā, ja tie atbilst šiem pasākumiem un ja uz tiem ir CE marķējums saskaņā ar 5. pantu. 2. Dalībvalstis izraugās iestādes, kas ir atbildīgas par tirgus uzraudzību. Tās nodrošina, ka šādām iestādēm ir nepieciešamās pilnvaras, ko tās izmanto, lai veiktu atbilstīgus pasākumus, kas tām jāveic saskaņā ar šo direktīvu. Dalībvalstis nosaka uzdevumus, pilnvaras un organizatoriskos plānus kompetentajām iestādēm, kuras ir tiesīgas: i) organizēt atbilstīgas un pietiekami plašas EPR ð ražojumu ï atbilstības pārbaudes un uzlikt pienākumu ražotājam vai tā pilnvarotam pārstāvim atsaukt neatbilstīgus EPR ð ražojumus ï no tirgus saskaņā ar 7. pantu; ii) pieprasīt visu nepieciešamo informāciju no iesaistītajām pusēm, kā tas ir noteikts īstenošanas pasākumos; iii) ņemt ražojumu paraugus un veikt tos atbilstības pārbaudes. 3. Dalībvalstis informē Komisiju par tirgus uzraudzības rezultātiem, un vajadzības gadījumā Komisija nodod šādu informāciju citām dalībvalstīm. 4. Dalībvalstis nodrošina, ka patērētājiem un citām ieinteresētajām pusēm ir dota iespēja iesniegt kompetentajām iestādēm apsvērumus par ražojumu atbilstību. 4. pants Importētāja pienākumi Ja ražotājs neveic uzņēmējdarbību Kopienā un ja nav tā pilnvarotā pārstāvja, importētāja pienākums ir 4. nodrošināt, lai EPR ð ražojumi ï, kuri ir laisti tirgū vai nodoti ekspluatācijā, atbilstu šai direktīvai un piemērojamajam īstenošanas pasākumam, 5. nodrošināt atbilstības deklarācijas un tehniskās dokumentācijas pieejamību. 5. pants Marķēšana un atbilstības deklarācija 1. Pirms EPR ð ražojums ï, uz ko attiecas īstenošanas pasākumi, tiek laists tirgū un/vai nodots ekspluatācijā, tam piestiprina CE atbilstības marķējumu, kā arī izsniedz atbilstības deklarāciju, ar ko ražotājs vai tā pilnvarotais pārstāvis garantē un deklarē, ka EPR ð ražojums ï atbilst visiem piemērojamā īstenošanas pasākuma attiecīgajiem noteikumiem. 2. CE atbilstības marķējums sastāv no burtiem “CE”, kā parādīts III pielikumā. 3. Atbilstības deklarācija ietver visus elementus, kas uzskaitīti VI pielikumā, un atsauci uz atbilstīgo īstenošanas pasākumu. 4. Tādu marķējumu piestiprināšana EPR ð ražojumam ï, kas varētu radīt maldināt patērētājus attiecībā uz CE marķējuma nozīmi vai formu, ir aizliegta. 5. Dalībvalstis var pieprasīt informāciju, kas jāsniedz saskaņā ar I pielikuma 2. daļu, to oficiālajā(-s) valodā(-s), kad EPR ð ražojums ï nonāk pie tiešā lietotāja. Dalībvalstis arī atļauj to sniegt vienā vai vairākās citās Kopienas valodās. Piemērojot pirmo daļu, dalībvalstis jo īpaši ņem vērā: a) vai informācija var tikt sniegta ar saskaņoto simbolu vai atzīto kodu palīdzību vai citiem līdzekļiem; b) lietotāja tipu, kas paredzēts EPR ð ražojumam ï, un sniedzamās informācijas raksturu. 6. pants Brīva aprite 1. Dalībvalstis, pamatojoties uz ekodizaina prasībām, kas saistītas ar I pielikuma 1. daļā minētajiem ekodizaina parametriem, uz kuriem attiecas piemērojamais īstenošanas pasākums, neaizliedz, neierobežo un neaizkavē tāda EPR ð ražojuma ï laišanu tirgū un/vai nodošanu ekspluatācijā to teritorijā, kas atbilst visām atbilstīgajām visiem atbilstīgajiem piemērojamā pasākuma noteikumiem un kam ir CE marķējums saskaņā ar 5. pantu. 2. Dalībvalstis, pamatojoties uz tām ekodizaina prasībām, kas saistītas ar I pielikuma 1. daļā minētajiem ekodizaina parametriem, attiecībā uz kuriem piemērojamais īstenošanas pasākums paredz, ka ekodizaina prasības nav nepieciešamas, neaizliedz, neierobežo un neaizkavē tāda EPR ð ražojuma ï laišanu tirgū un/vai nodošanu ekspluatācijā to teritorijā, kam ir CE marķējums saskaņā ar 5. pantu. 3. Dalībvalstis netraucē izrādīt, piemēram, gadatirgos, izstādēs un demonstrācijās, EPR ð ražojumus ï, kas neatbilst piemērojamā īstenošanas pasākuma noteikumiem, ja ir redzamas norādes, ka tos nevar laist tirgū un/vai nodot ekspluatācijā, kamēr nav nodrošināta atbilstība. 7. pants Drošības klauzula 1. Ja dalībvalsts konstatē, ka EPR ð ražojums ï, kam ir 5. pantā minētais CE marķējumumarķējums un ko izmanto tam paredzētajā nolūkā, neatbilst visiem attiecīgajiem piemērojamā īstenošanas pasākuma noteikumiem, ražotājam vai tā pilnvarotajam pārstāvim uzliek pienākumu padarīt EPR ð ražojumu ï atbilstīgu piemērojamā īstenošanas pasākuma noteikumiem un/vai CE marķējumam un izbeigt pārkāpumu saskaņā ar nosacījumiem, ko izvirza dalībvalsts. Ja ir pietiekami pierādījumi par EPR ð ražojuma ï iespējamo neatbilstību, dalībvalsts veic nepieciešamos pasākumus, kuri, atkarībā no neatbilstības pakāpes, var nozīmēt pat aizliegumu laist tirgū EPR ð ražojumu ï līdz brīdim, kad tiek nodrošināta tā atbilstība. Ja neatbilstība turpinās, dalībvalstis pieņem lēmumu ierobežot vai aizliegt attiecīgā EPR ð ražojuma ï laišanu tirgū un/vai nodošanu ekspluatācijā vai nodrošina tā izņemšanu no tirgus. Ja EPR ražojumu laišana tirgū tiek aizliegta vai tie tiek izņemti no tirgus, nekavējoties informē Komisiju un citas dalībvalstis. 2. Jebkurā lēmumā, ko pieņem dalībvalsts saskaņā ar šo direktīvu un ar ko ierobežo vai aizliedz EPR ð ražojuma ï laišanu tirgū un/vai nodošanu ekspluatācijā, sniedz tā pamatojumu. Šādu lēmumu paziņo attiecīgajai pusei, un to vienlaikus informē par tiesiskas aizsardzības līdzekļiem, kas tai ir pieejami saskaņā ar attiecīgajā dalībvalstī spēkā esošajiem tiesību aktiem, un par laika ierobežojumiem, kas attiecas uz šādiem aizsardzības līdzekļiem. 3. Dalībvalsts nekavējoties informē Komisiju un pārējās dalībvalstis par jebkuru lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar 1. punktu, sniedzot tā pamatojumu un, jo īpaši, paskaidrojot, vai neatbilstība ir radusies dēļ: a) piemērojamā īstenošanas pasākuma prasību nepildīšanas; b) 10. panta 2. punktā minēto saskaņoto standartu nepareizas piemērošanas; c) nepilnībām saskaņotajos standartos, kas minēti 10. panta 2. punktā. 4. Komisija apspriežas ar iesaistītajām pusēm bez kavēšanās un var pieprasīt tehniska rakstura padomus no neatkarīgiem ārējiem ekspertiem. Pēc šīm apspriedēm Komisija nekavējoties informē to dalībvalsti, kas pieņēma lēmumu, kā arī pārējās dalībvalstis par tās viedokli. Ja Komisija uzskata, ka lēmums nav pamatots, tā nekavējoties informē par to dalībvalstis. 5. Ja lēmums, kas minēts 1. punktā, ir balstīts uz saskaņotā standarta nepilnību, Komisija nekavējoties ierosina procedūru, kas noteikta 10. panta 2., 3. un 4. punktā. Tajā paša laikā Komisija informē komiteju, kas minēta 19. panta 1. punktā. 6. Dalībvalstis un Komisija veic visus nepieciešamos pasākumus, lai garantētu konfidencialitāti attiecībā uz informāciju, kas sniegta šīs procedūras laikā, ja tam ir pamatojums. 7. Lēmumus, ko dalībvalstis pieņem saskaņā ar šo pantu, dara zināmus atklātībai pārskatāmā veidā. 8. Komisijas atzinumu par šiem lēmumiem publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . 8. pants Atbilstības novērtēšana 1. Pirms EPR ð ražojumu ï, uz ko attiecas īstenošanas pasākums, laiž tirgū un/vai nodod ekspluatācijā, ražotājs vai tā pilnvarotais pārstāvis nodrošina, ka ir veikta novērtēšana, lai pārbaudītu EPR ð ražojuma ï atbilstību visām piemērojamā īstenošanas pasākuma atbilstīgajām prasībām. 2. Atbilstības izvērtēšanas procedūras nosaka ar īstenošanas pasākumiem, un tās ražotājiem atstāj iespēju izvēlēties starp iekšējo dizaina kontroli, kas noteikta IV pielikumā, un vadības sistēmu, kas noteikta V pielikumā. Ja tas ir atbilstīgi pamatots un samērīgs ar risku, atbilstības izvērtēšanas procedūru veido no attiecīgajiem modeļiem, kā aprakstīts Lēmumā 93/465/EEK. Ja kādai dalībvalstij ir pārliecinošas norādes par EPR ð ražojuma ï iespējamo neatbilstību, tā pēc iespējas ātrāk publicē pamatotu EPR ð ražojuma ï atbilstības novērtējumu, kuru var veikt kompetenta struktūra, lai nepieciešamības gadījumā varētu laicīgi veikt korektīvas darbības. Ja EPR ð ražojumu ï, uz ko attiecas īstenošanas pasākumi, ir izstrādājusi organizācija, kas reģistrēta saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 761/2001 (2001. gada 19. marts), ar ko organizācijām atļauj brīvprātīgi piedalīties Kopienas vides vadības un audita sistēmā (EMAS)[41], un dizaina funkcija ir ietverta reģistrācijas jomā, tiek uzskatīts, ka šādas organizācijas vadības sistēma atbilst šīs direktīvas V pielikuma prasībām. Ja EPR ð ražojumu ï, uz ko attiecas īstenošanas pasākumi, ir izstrādājusi organizācija, kurai ir vadības sistēma, kas ietver ražojuma dizaina funkciju un kas ir ieviesta saskaņā ar saskaņotajiem standartiem, kuru atsauces numuri ir publicēti Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī , tiek uzskatīts, ka šāda vadības sistēma atbilst attiecīgajiemattiecīgajām V pielikuma prasībām. 3. Pēc tam, kad EPR ð ražojums ï, uz ko attiecas īstenošanas pasākumi, ir laists tirgū vai nodots ekspluatācijā, ražotājs vai tā pilnvarotais pārstāvis saglabā attiecīgos dokumentus, kas saistīti ar veikto atbilstības novērtēšanu un izsniegtajām atbilstības deklarācijām, pieejamus dalībvalstu inspekcijai 10 gadu laikā pēc tam, kad ir ražots pēdējais no šādiem EPR ð ražojumiem ï. Attiecīgos dokumentus dara pieejamus 10 dienu laikā pēc pieprasījuma saņemšanas no dalībvalsts kompetentās iestādes. 4. Dokumentus, kas saistīti ar atbilstības novērtēšanu, un atbilstības deklarāciju, kas minēta 5. pantā, sagatavo vienā no Kopienas oficiālajām valodām. 9. pants Atbilstības pieņēmums 1. Dalībvalstis uzskata, ka EPR ð ražojums ï ar CE marķējumu, kas minēts 5. pantā, atbilst piemērojamā īstenošanas pasākuma atbilstīgajiem noteikumiem. 2. Dalībvalstis EPR ð ražojumu ï uzskata par atbilstīgu visām piemērojamā īstenošanas pasākuma attiecīgajām prasībām, ja attiecībā uz EPRto ir piemēroti saskaņotie standarti, kuri attiecas uz šādu pasākumu un kuru atsauces numuri ir publicēti Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . 3. EPR ð Ražojumi ï, kam piešķirta Kopienas ekoetiķete saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1980/2000, tiek uzskatītsuzskatīti par atbilstīguatbilstīgiem piemērojamā īstenošanas pasākuma ekodizaina prasībām tiktāl, ciktāl ekoetiķete attiecas uz šīm prasībām. 4. Lai noteiktu atbilstības pieņēmumu sakarā ar šo direktīvu, Komisija saskaņā ar 19. panta 2. punktā minēto procedūru var izlemt, ka citas ekoetiķetes atbilst nosacījumiem, kas ir līdzvērtīgi tiem, kas paredzēti attiecībā uz Kopienas ekoetiķeti saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1980/2000. EPR ð Ražojumi ï, kam ir piešķirta šāda, cita veida ekoetiķete, tiks uzskatītsuzskatīti par atbilstīguatbilstīgiem piemērojamā īstenošanas pasākuma ekodizaina prasībām tiktāl, ciktāl šī ekoetiķete attiecas uz šīm prasībām. 10. pants Saskaņotie standarti 1. Dalībvalstis, cik iespējams, nodrošina, ka tiek veikti atbilstīgi pasākumi, lai ar iesaistītajām pusēm apspriestos valsts līmenī par saskaņoto standartu sagatavošanas un uzraudzības procesu. 2. Ja dalībvalsts vai Komisija uzskata, ka saskaņotie standarti, kuru piemērošana saskaņā ar pieņēmumu nozīmē atbilstību piemērojamā īstenošanas pasākuma konkrētiem noteikumiem, pilnībā tiem neatbilst, attiecīgā dalībvalsts vai Komisija par to informē Pastāvīgo komiteju, kas izveidota ar Direktīvas 98/34/EK 5. pantu, sniedzot pamatojumu. Komiteja nekavējoties sniedz savu atzinumu. 3. Ņemot vērā komitejas atzinumu, Komisija pieņem lēmumu par to, vai publicēt, nepublicēt, publicēt ar ierobežojumiem, saglabāt vai svītrot atsauces uz attiecīgajiem saskaņotajiem standartiem Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . 4. Komisija informē attiecīgo Eiropas standartizācijas iestādi un, ja nepieciešams, izsniedz jaunu pilnvaru ar mērķi pārskatīt konkrētos saskaņotos standartus. 11. pants Prasības attiecībā uz sastāvdaļām un mezgliem Ar īstenošanas pasākumiem var pieprasīt ražotājiem vai to pilnvarotajiem pārstāvjiem, kas laiž sastāvdaļas un mezglus tirgū un/vai nodod tos ekspluatācijā, sniegt tā EPR ð ražojuma ï ražotājam, uz ko attiecas īstenošanas pasākumi, atbilstīgu informāciju par sastāvdaļu vai mezglu materiālu sastāvu un to enerģijas, materiālu un/vai resursu patēriņu. 12. pants Administratīvā sadarbība un informācijas apmaiņa 1. Dalībvalstis nodrošina, ka tiek veikti atbilstīgi pasākumi, lai veicinātu sadarbību starp iestādēm, kas atbildīgas par šīs direktīvas īstenošanu, kā arī informācijas apmaiņu to starpā un ar Komisiju, lai palīdzētu šīs direktīvas darbībā, un jo īpaši 7. panta īstenošanā. Administratīvajā sadarbībā un informācijas apmaiņā, cik iespējams, izmanto elektroniskos saziņas līdzekļus, un to var atbalstīt ar attiecīgām Kopienas programmām. Dalībvalstis informē Komisiju par iestādēm, kas atbildīgas par šīs direktīvas piemērošanu. 2. Par precīzu raksturu un struktūru informācijas apmaiņai starp Komisiju un dalībvalstīm nolemj saskaņā ar procedūru, kas minēta 19. panta 2. punktā. 3. Komisija veic atbilstīgus pasākumus, lai veicinātu un atbalstītu sadarbību starp dalībvalstīm, kā minēts šajā pantā. 13. pants Mazie un vidējie uzņēmumi 1. Programmu kontekstā, kuras paredzētas MVU un ļoti maziem uzņēmumiem, Komisija ņem vērā ierosinājumus, kuri palīdz MVU un ļoti maziem uzņēmumiem iekļaut savu ražojumu izstrādes posmā vides aspektus, tostarp arī energoefektivitāti. ê 2008/28 1. panta 1. punkts 2. Īstenošanas pasākumu var papildināt ar pamatnostādnēm, kas aptver visu to MVU specifiku, kas aktīvi darbojas nozarē. Vajadzības gadījumā saskaņā ar 1. punktu Komisija var veidot specializētus papildu materiālus, lai veicinātu to, ka MVU īsteno šo direktīvu. ⎢ 2005/32 ð jauns 3. Dalībvalstis gādā, jo īpaši nostiprinot atbalsta tīklus un struktūras, ka tās veicina, lai MVU un ļoti mazie uzņēmumi jau ražojuma izstrādes posmā ievērotu vides aizsardzības principus un pielāgotos turpmākiem Eiropas tiesību aktiem. 14. pants Informācija patērētājiem Saskaņā ar piemērojamo īstenošanas pasākumu ražotāji veidā, kādu tie uzskata par piemērotu, nodrošina, ka EPR ð ražojumi ï patērētājiem sniedz: 6. nepieciešamo informāciju par patērētāju lomu ražojuma ilgtspējīgā lietošanā, 7. ja to pieprasa īstenošanas pasākumi — produkta ekoloģisko profilu un ekodizaina priekšrocību aprakstu. 15. pants Īstenošanas pasākumi ê 2008/28 1. panta 2. punkta a) apakšpunkts ð jauns 1. Ja EPR ð ražojums ï atbilst 2. punktā uzskaitītajiem kritērijiem, uz to saskaņā ar 3. punkta b) apakšpunktu attiecas īstenošanas pasākums vai pašregulācijas pasākums. Šādus īstenošanas pasākumus, kas ir paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas elementus, to papildinot, pieņem saskaņā ar 19. panta 3. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru. ⎢ 2005/32 ð jauns 2. Kritēriji, kas minēti 1. punktā, ir šādi: a) EPR ð ražojumam ï ir ievērojams pārdošanas un tirdzniecības apjoms, orientējoši vairāk nekā 200000 vienības gadā Kopienā, saskaņā ar jaunākajiem pieejamajiem datiem; b) EPR ð ražojumam ï, ņemot vērā tirgū laisto un/vai ekspluatācijā nodoto EPR ražojumu skaitu, ir ievērojama ietekme uz vidi Kopienā, kā noteikts Kopienas stratēģiskajās prioritātēs, kas sniegtas Lēmumā Nr. 1600/2002/EK; c) EPR ð ražojumam ï ir ievērojams uzlabošanas potenciāls attiecībā uz ietekmi uz vidi bez pārmērīgām izmaksām, jo īpaši ņemot vērā: - to, ka nav citu attiecīgu Kopienas tiesību aktu vai tirgus spēki nespēj pienācīgi risināt šo jautājumu, - būtiskas atšķirības ekoloģiskos raksturlielumos starp tirgū pieejamiem EPR ð ražojumiem ï, kam ir līdzvērtīga funkcionalitāte. 3. Gatavojot īstenošanas pasākuma projektu, Komisija ņem vērā visus viedokļus, ko izteikusi komiteja, kas minēta 19. panta 1. punktā, un arī ņem vērā: a) Kopienas vides prioritātes, piemērām, tās, kas noteiktas Lēmumā Nr. 1600/2002/EK vai Komisijas ziņotajā Eiropas klimata pārmaiņu programmā (EKPP); b) attiecīgos Kopienas tiesību aktus un pašregulāciju, piemērām, brīvprātīgās vienošanās, kas pēc saskaņā ar 17. pantu veiktā novērtējuma, paredzams, ļaus sasniegt politikas mērķus ātrāk vai lētāk nekā obligātās prasības. 4. Sagatavojot īstenošanas pasākuma projektu, Komisija: a) ņem vērā EPR ð ražojuma ï aprites ciklu un visus ievērojamos vides aspektus, tostarp energoefektivitāti. Vides aspektu un to uzlabošanas iespēju analīzes pamatīgums ir proporcionāls to nozīmīgumam. To ekodizaina prasību, kas attiecas uz nozīmīgiem EPR ð ražojuma ï vides aspektiem, pieņemšanu nevajadzīgi neaizkavē ar citiem aspektiem saistītie neskaidrie jautājumi; b) veic novērtēšanu, kurā tiek apsvērta ietekme uz vidi, patērētājiem un ražotājiem, tostarp MVU, saistībā ar konkurētspēju, tostarp tirgos ārpus Kopienas, jaunradi, tirgus piekļuvi, izmaksām un ieguvumiem; c) ņem vērā esošos valsts tiesību aktus vides jomā, ko dalībvalstis uzskata par svarīgiem; d) veic atbilstīgas apspriedes ar ieinteresētajām personām; e) sagatavo paskaidrojuma rakstu par īstenošanas pasākuma projektu, kas balstīts uz novērtējumu, kurš minēts b) apakšpunktā; f) nosaka īstenošanas termiņu, jebkuru pa fāzēm sadalītu vai pārejas pasākumu vai periodus, jo īpaši ņemot vērā iespējamo ietekmi uz MVU vai uz īpašām ražojumu grupām, ko galvenokārt ražo MVU. 5. Īstenošanas pasākumi atbilst šādiem kritērijiem: a) nav konstatēta ievērojama negatīva ietekme uz ražojuma funkcionalitāti no lietotāja perspektīvas; b) veselība, drošība un vide nav nelabvēlīgi ietekmēta; c) nav konstatēta ievērojama negatīva ietekme uz patērētājiem, jo īpaši attiecībā uz ražojuma cenu un izmaksām, kas saistītas ar aprites ciklu; d) nav konstatēta ievērojama negatīva ietekme uz nozares konkurētspēju; e) principā ekodizaina prasību noteikšanai nebūs tādas sekas, ka ražotājiem būs jāizmanto patentēta tehnoloģija; f) neuzliek ražotājiem pārmērīgu administratīvo slogu. 6. Īstenošanas pasākumi nosaka ekodizaina prasības saskaņā ar I un/vai II pielikumu. Īpašas ekodizaina prasības ievieš attiecībā uz atlasītajiem vides aspektiem, kuriem ir nozīmīga ietekme uz vidi. Īstenošanas pasākumos var arī paredzēt, ka nav nepieciešamas nekādas ekodizaina prasības attiecībā uz konkrētiem ekodizaina parametriem no tiem, kas minēti I pielikuma 1. daļā. 7. Prasības formulē tā, lai nodrošinātu, ka tirgus uzraudzības iestādes var pārbaudīt EPR ð ražojuma ï atbilstību īstenošanas pasākuma prasībām. Īstenošanas pasākums nosaka, vai pārbaude var tikt veikta tieši uz ar EPR ð ražojumu ï vai, pamatojoties uz tehnisko dokumentāciju. 8. Īstenošanas pasākumi ietver elementus, kas uzskaitīti VII pielikumā. 9. Komisijas izmantotie atbilstīgie pētījumi un analīze, sagatavojot īstenošanas pasākumu, jāpadara publiski pieejami, īpaši paredzot ieinteresētajiem MVU vieglu piekļuvi un izmantošanu. ê 2008/28 1. panta 2. punkta b) apakšpunkts 10. Vajadzības gadījumā īstenošanas pasākumam, ar ko nosaka ekodizaina prasības, pievieno noteikumus par dažādu vides aspektu līdzsvarošanu. Pasākumus, kas ir paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas elementus, to papildinot, pieņem saskaņā ar 19. panta 3. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru. ⎢ 2005/32 16. pants Darba plāns 1. Saskaņā ar kritērijiem, kas noteikti 15. pantā, un apspriedusies ar Apspriežu forumu, kas minēts 18. pantā, Komisija ne vēlāk kā 2007. gada 6. jūlijā izstrādā darba plānu, ko dara zināmu atklātībai. Darba plānā nosaka nākošajiem trim gadiem to ražojumu grupu sarakstu, kas tiks uzskatītas par prioritārām, lai pieņemtu īstenošanas pasākumus. Darba plānā Komisija periodiski izdara grozījumus, apspriedusies ar Apspriežu forumu. 2. Tomēr pārejas laikposmā, kamēr tiek izstrādāts pirmais 1. punktā minētais darba plāns, saskaņā ar 15. pantā paredzētajiem kritērijiem un pēc apspriešanas ar Apspriežu forumu Komisija vajadzības gadījumā pirms termiņa ievieš: 8. īstenošanas pasākumus, sākot ar tiem ražojumiem, kam saskaņā ar EKPP ir augsts potenciāls attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisiju rentablu samazināšanu, piemēram, apkures un ūdens sildīšanas iekārtām, sistēmām ar elektromotoriem, apgaismojumu mājsaimniecībās un pakalpojumu nozarē, mājsaimniecības ierīcēm, biroja iekārtām mājsaimniecībās un pakalpojumu nozarē, sadzīves elektroiekārtām, plaša patēriņa elektroniskajām iekārtām un apkures, ventilācijas un gaisa kondicionēšanas iekārtām, 9. atsevišķu īstenošanas pasākumu, lai samazinātu gaidīšanas režīma zudumus ražojumu grupai. ê 2008/28 1. panta 3. punkta b) apakšpunkts Pasākumus, kas ir paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs direktīvas elementus, to papildinot, pieņem saskaņā ar 19. panta 3. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru. ⎢ 2005/32 17. pants Pašregulācija Brīvprātīgās vienošanās vai citus pašregulācijas pasākumus, kas šīs direktīvas sakarā piedāvāti kā alternatīva īstenošanas pasākumiem, izvērtē, balstoties vismaz uz VIII pielikumu. 18. pants Apspriežu forums Komisija nodrošina, ka, veicot savas darbības, attiecībā uz katru īstenošanas pasākumu tā ievēro dalībvalstu pārstāvju un visu ieinteresēto pušu, kas saistīti ar konkrēto ražojumu/ražojumu grupu, proporcionālu dalību. Šādas puses ietver, piemēram, nozari, tostarp MVU, amatniecības nozari, arodbiedrības, tirgotājus, mazumtirgotājus, importētājus, vides aizsardzības grupas un patērētāju organizācijas. Šīs puses jo īpaši līdzdarbojas īstenošanas pasākumu noteikšanā un pārskatīšanā, izveidoto tirgus uzraudzības mehānismu efektivitātes izvērtēšanā un brīvprātīgo vienošanos un citu pašregulācijas pasākumu izvērtēšanā. Šīs puses tiekas Apspriežu forumā. Komisija pieņem foruma reglamentu. 19. pants Komitejas procedūra 1. Komisijai palīdz komiteja. 2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus. Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais laikposms ir trīs mēneši. ê 2008/28 1. panta 4. punkts 3. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5.a panta 1. līdz 4. punktu un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. pantu. ⎢ 2005/32 (pielāgots) 20. pants Sankcijas Dalībvalstis nosaka Ö paredz Õ sankcijas Ö noteikumus Õ, ko piemēro par to valsts tiesību normu pārkāpumiem, kas pieņemtias saskaņā ar šo direktīvu, Ö un pieņem visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tie tiek īstenoti Õ. Ö Noteiktajām Õ sankcijām jābūt efektīvām, samērīgām un preventīvām, ņemot vērā neatbilstības pakāpi un to neatbilstīgo ražojumu vienību skaitu, kas laisti Kopienas tirgū. Ö Dalībvalstis ne vēlāk kā 23. panta 1. punktā noteiktajā datumā paziņo par šiem noteikumiem Komisijai un nekavējoties paziņo tai par visiem to turpmākiem grozījumiem. Õ 21. pants Grozījumi 1. Direktīvu 92/42/EEK groza šādi. 1. Direktīvas 6. pantu svītro; 2. Iekļauj šādu pantu: “10.a pants Šī direktīva ir īstenošanas pasākums, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/32/EK (2005. gada 6. jūlijs), ar ko izveido sistēmu, lai noteiktu ekodizaina prasības attiecībā uz enerģiju patērējošiem ražojumiem[42], 15. panta nozīmē, attiecībā uz energoefektivitāti izmantošanas laikā saskaņā ar minēto direktīvu, un to var grozīt vai atcelt saskaņā ar Direktīvas 2005/32/EK 19. panta 2. punktu.”» 3. Direktīvas I pielikuma otro iedaļu svītro; 4. Direktīvas II pielikumu svītro. 2. Direktīvu 96/57/EK groza šādi. Iekļauj šādu pantu: “9.a pants Šī direktīva ir īstenošanas pasākums, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/32/EK (2005. gada 6. jūlijs), ar ko izveido sistēmu, lai noteiktu ekodizaina prasības attiecībā uz enerģiju patērējošiem ražojumiem[43], 15. panta nozīmē, attiecībā uz energoefektivitāti izmantošanas laikā saskaņā ar minēto direktīvu, un to var grozīt vai atcelt saskaņā ar Direktīvas 2005/32/EK 19. panta 2. punktu.”» 3. Direktīvu 2000/55/EK groza šādi. Iekļauj šādu pantu: “9.a pants Šī direktīva ir īstenošanas pasākums, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/32/EK (2005. gada 6. jūlijs), ar ko izveido sistēmu, lai noteiktu ekodizaina prasības attiecībā uz enerģiju patērējošiem ražojumiem[44], 15. panta nozīmē, attiecībā uz energoefektivitāti izmantošanas laikā saskaņā ar minēto direktīvu, un to var grozīt vai atcelt saskaņā ar Direktīvas 2005/32/EK 19. panta 2. punktu.”» 22. pants Atcelšana Direktīvas 78/170/EEK un 86/594/EEK atceļ. Dalībvalstis var turpināt piemērot esošos valsts pasākumus, kas pieņemti saskaņā ar Direktīvu 86/594/EEK, līdz brīdim, kad saskaņā ar šo direktīvu tiks pieņemti īstenošanas pasākumi par attiecīgiem ražojumiem. ⎢ 2005/32 ð jauns 2321. pants Pārskatīšana Ne vēlāk kā 2010. gada 6. jūlijā ð 2012. gadā ï Komisija izskata ð vajadzību paplašināt direktīvas darbības jomu, ietverot ar enerģiju nesaistītus ražojumus, ï šīs direktīvas un tās īstenošanas pasākumu efektivitāti, sliekšņus īstenošanas pasākumiem, tirgus uzraudzības mehānismus un jebkuras attiecīgās pašregulācijas veicināšanu, apspriedusies ar Apspriežu forumu, kas minēts 18. pantā, un vajadzības gadījumā iesniedz priekšlikumus Eiropas Parlamentam un Padomei, lai grozītu šo direktīvu. 2422. pants Konfidencialitāte Informācijas sniegšanas prasības, kas minētas 11. pantā un I pielikuma 2. daļā un kas jāpilda ražotājam un/vai tā pilnvarotam pārstāvim, ir samērīgas un ņem vērā komerciāli svarīgās informācijas likumīgo konfidencialitāti. 25. pants Īstenošana 1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai panāktu atbilstību šai direktīvai līdz 2007. gada 11. augustam. Tās tūlīt par to informē Komisiju. Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarīt šādas atsauces. 2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. ò jauns 23. pants Transponēšana 1. Dalībvalstīs ne vēlāk kā […[45]] stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai panāktu atbilstību 1. līdz 9., 11., 14., 15. un 20. pantam un I līdz V, VII un VIII pielikumam. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minētos tiesību aktus, kā arī šo tiesību aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu. Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Tajos arī ietver paziņojumu, ka atsauces spēkā esošajos normatīvajos un administratīvajos aktos uz direktīvu, kas atcelta ar šo direktīvu, uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā izdarīt šādas atsauces un kā formulēt šādu paziņojumu. 2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. 24. pants Atcelšana Direktīva 2005/32/EK, kas grozīta ar direktīvu, kas minēta IX pielikuma A daļā, tiek atcelta, neierobežojot dalībvalstu saistības attiecībā uz termiņiem IX pielikuma B daļā noteikto direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos. Norādes uz atcelto direktīvu uzskata par norādēm uz šo direktīvu, un tās lasa saskaņā ar atbilstības tabulu X pielikumā. ⎢ 2005/32 2625. pants Spēkā stāšanās Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . 2726. pants Adresāti Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. [..] Eiropas Parlamenta vārdā — priekšsēdētājs [..] Padomes vārdā — priekšsēdētājs [..] ⎢ 2005/32 ð jauns I PIELIKUMS Vispārēju ekodizaina prasību noteikšanas metode (MINēTA 15. PANTā) VISPāRēJAS EKODIZAINA PRASīBAS TIEK IZSTRāDāTAS AR MēRķI UZLABOT EPR ð ražojumu ï ekoloģiskos raksturlielumus, uzmanību pievēršot tāsto ievērojamiem vides aspektiem, nenosakot robežvērtības. Šajā pielikumā noteikto metodi izmanto gadījumos, kad attiecīgajai ražojumu grupai nevar noteikt robežvērtības. Sagatavojot pasākuma projektu, kas jāiesniedz 19. pantā minētajai komitejai, Komisija nosaka ievērojamus vides aspektus, kuri tiks norādīti īstenošanas pasākumā. Sagatavojot īstenošanas pasākumus, ar ko nosaka vispārējas ekodizaina prasības saskaņā ar 15. pantu, Komisija nosaka attiecībā uz EPR ð ražojumu ï, kas ietverts īstenošanas pasākumā, atbilstīgos ekodizaina parametrus no tiem, kas uzskaitīti 1. daļā, kā arī informācijas sniegšanas prasības no tām, kas uzskaitītas 2. daļā, un prasības ražotājam, kas uzskaitītas 3. daļā. 1. daļa. EPR ð RAžOJUMU ï EKODIZAINA PARAMETRI 1.1. Ciktāl tie ir saistīti ar ražojuma dizainu, ievērojamus vides aspektus identificē, izskatot šādas ražojuma aprites cikla posmus: a) izejvielu atlase un izmantošana; b) ražošana; c) iepakošana, transports un izplatīšana; d) uzstādīšana un uzturēšana; e) lietošana; f) ekspluatācijas laika beigas, nozīmējot EPR ð ražojuma ï stāvokli, ko tas ir sasniedzis tā pirmās izmantošanas beigās, līdz tā galīgai iznīcināšanai. 1.2. Katram posmam, kur tas nepieciešams, ir jānovērtē šādi vides aspekti: a) paredzētais materiālu, enerģijas un citu resursu, piemēram, svaiga ūdens, patēriņš; b) prognozētās emisijas gaisā, ūdenī vai augsnē; c) paredzētais piesārņojums ar fizikāliem efektiem, piemēram, troksni, vibrāciju, radiāciju, elektromagnētiskajiem laukiem; d) paredzētais atkritumu daudzums; e) materiālu un/vai enerģijas atkārtotas izmantošanas, pārstrādes un reģenerēšanas iespējas, ņemot vērā Direktīvu 2002/96/EK. 1.3. Jo īpaši izmantos, kur iespējams, šādus parametrus, ko nepieciešamības gadījumā papildina ar citiem, lai izvērtētu to vides aspektu uzlabošanās potenciālu, kas minēti iepriekšējā punktā: a) ražojuma svars un apjoms; b) materiālu izmantošana, kas iegūti pārstrādes rezultātā; c) enerģijas, ūdens un citu resursu patēriņš ražojuma aprites cikla laikā; d) tādu vielu izmantošana, kas tiek uzskatītas par kaitīgām veselībai un/vai videi saskaņā ar Padomes Direktīvu 67/548/EEK (1967. gada 27. jūnijs) par normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz bīstamu vielu klasifikāciju, iepakošanu un marķēšanu[46] un ņemot vērā tiesību aktus par konkrētu vielu laišanu tirgū un lietošanu, piemērām, Direktīvas 76/769/EEK vai 2002/95/EK; e) to patērēto elementu daudzums un būtība, kas nepieciešami atbilstīgajai ražojuma izmantošanai un uzturēšanai; f) ērta piekļuve atkārtotai izmantošanai un pārstrādei, kas izteikta ar: izmantoto materiālu un sastāvdaļu skaitu, standarta sastāvdaļu izmantošanu, laiku, kas nepieciešams demontēšanai, nepieciešamajiem instrumentiem, lai veiktu demontāžu, sastāvdaļu un materiālu kodēšanas standartu izmantošanu, lai noteiktu sastāvdaļas un materiālus, kas noderīgi atkārtotai izmantošanai un pārstrādei (tostarp plastmasas daļu marķēšanu saskaņā ar ISO standartiem), viegli pārstrādājamu materiālu izmantošanu, ērtu piekļuvi vērtīgiem un citiem pārstrādājamiem materiāliem un sastāvdaļām; ērtu piekļuvi materiāliem un sastāvdaļām, kas satur kaitīgas vielas; g) izmantoto sastāvdaļu iestrādāšana; h) tādu tehnisko risinājumu neizmantošana, kas traucē sastāvdaļu un iekārtu atkārtotu izmantošanu un pārstrādi; i) ekspluatācijas laika paildzināšana, kas izteikta ar minimālo garantēto ekspluatācijas laikposmu, minimālo laiku rezerves daļu pieejamībai, modularitāti, uzlabošanas iespējām, labošanas iespējām; j) radīto atkritumu apjoms un radīto kaitīgo atkritumu apjoms; k) emisijas gaisā (siltumnīcas efektu izraisošas gāzes, skābie aģenti, gaistoši organiski savienojumi, viela, kas noārda ozona slāni, noturīgi organiskie piesārņotāji, smagie metāli, smalku daļiņu un suspendēto daļiņu vielas), neskarot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/68/EK (1997. gada 16. decembris) par pasākumiem pret gāzveida un daļiņveida piesārņotāju emisiju no iekšdedzes motoriem, ko uzstāda visurgājējai tehnikai, lai tuvinātu dalībvalstu likumus[47]; l) emisijas ūdenī (smagie metāli, vielas, kas nelabvēlīgi ietekmē skābekļa līdzsvaru, noturīgi organiskie piesārņotāji); m) emisijas augsnē (jo īpaši bīstamu vielu noplūde un izlīšana ražojumu lietošanas posmā un noplūdes potenciāls atkritumu apglabāšanas procesā). 2. daļa. Informācijas sniegšanas prasības Īstenošanas pasākumos var paredzēt prasību ražotājam sniegt informāciju, kas var ietekmēt veidu, kā ar EPR ð ražojumu ï rīkojas, to izmanto vai pārstrādā puses, kas nav ražotājs. Šī informācija, kur vajadzīgs, var ietvert: 10. informāciju no projektētāja saistībā ar ražošanas procesu, 11. informāciju patērētājiem par ražojuma ievērojamām ievērojamiem vides parametriem un ražojuma ekoloģiskajiem raksturlielumiem; šo informāciju pievieno ražojumam, kad tas tiek laists tirgū, lai ļautu patērētājam salīdzināt šos ražojumu aspektus, 12. informāciju patērētājiem par to, kā uzstādīt, izmantot un uzturēt ražojumu, lai cik vien iespējams samazinātu ietekmi uz vidi un nodrošinātu optimālo ekspluatācijas laikposma ilgumu, kā arī par to, kā atgriezt ražojumu tā ekspluatācijas laika beigās, un, vajadzības gadījumā, informāciju par rezerves daļu pieejamības laikposmu un ražojumu uzlabošanas iespējām, 13. informāciju par apstrādes iekārtām saistībā ar demontāžu, pārstrādi vai apglabāšanu aprites cikla beigās. Informācijai jābūt sniegtai uz ražojuma, ja vien iespējams. Šī informācija ņems vērā pienākumus saskaņā ar citiem Kopienas tiesību aktiem, piemēram, Direktīvu 2002/96/EK. 3. daļa. Prasības ražotājam 1. Attiecībā uz vides aspektiem, kas īstenošanas pasākumā ir noteikti kā tie, ko var būtiski ietekmēt ražojuma projektēšanas laikā, EPR ð ražojumu ï ražotājiem prasīs veikt EPR ð ražojuma ï modeļa izvērtēšanu visā tā aprites ciklā, pamatojoties uz reālistiskiem pieņēmumiem par normāliem apstākļiem un izmantošanas nolūkiem. Citus vides aspektus var izskatīt brīvprātīgi. Pamatojoties uz šo novērtēšanu, ražotāji izveido EPR ð ražojuma ï ekoloģisko profilu. Tas ir balstīts uz ražojuma parametriem, kas ir saistīti ar vidi, un fizikālās mērvienībās ieteikto ielaidi/izlaidi ražojuma aprites cikla laikā. 2. Ražotājs izmantos šo novērtējumu, lai izvērtētu alternatīvus dizaina risinājumus un panāktos ražojuma ekoloģiskos raksturlielumus, ņemot vērā kritērijus. Šos kritērijus nosaka Komisija īstenošanas pasākumā, pamatojoties uz informāciju, kas gūta pasākuma sagatavošanas laikā. Konkrēta risinājuma izvēle panāks pienācīgu līdzsvaru starp dažādiem vides aspektiem un starp vides aspektiem un citiem svarīgiem apsvērumiem, tādiem kā drošība un veselība, tehniskās prasības attiecībā uz funkcionalitāti, kvalitāte, raksturlielumi un ekonomiskie aspekti, tostarp ražošanas izmaksas un tirgus vērtība, tajā pašā laikā ievērojot visus attiecīgos tiesību aktus. ____________________ ê 2005/32 ð jauns II PIELIKUMS Īpašu ekodizaina prasību noteikšanas metode (MINēTA 15. PANTā) ĪPAšAS EKODIZAINA PRASīBAS TIEK IZSTRāDāTAS AR MēRķI UZLABOT ATSEVIšķU RAžOJUMA VIDES ASPEKTU. TāS VAR BūT PRASīBAS ATTIECīBā UZ KONKRēTā RESURSA SAMAZINāTU PATēRIņU, PIEMēRAM, IEROBEžOJUMI RESURSA IZMANTOšANAI DAžāDOS EPR ð ražojuma ï aprites cikla posmos, kur tas ir vajadzīgs (piemēram, ūdens patēriņa ierobežojumi lietošanas posmā vai ierobežojumi attiecībā uz tās konkrētā materiāla daudzumu, kas iestrādāts ražojumā, vai prasība par pārstrādātā materiāla minimālo daudzumu). Sagatavojot īstenošanas pasākumus, ar ko nosaka īpašas ekodizaina prasības saskaņā ar 15. pantu, Komisija nosaka, saistībā ar EPR ð ražojumu ï, uz ko attiecas īstenošanas pasākums, attiecīgos ekodizaina parametrus no tiem, kas minēti I pielikuma 1. daļā, un šādi nosaka minēto prasību līmeņus saskaņā ar procedūru, kas paredzēta 19. panta 2. punktā: 1. Tehniskās, vides un ekonomiskās analīzes ietvaros tiks izvēlēti vairāki attiecīgā EPR ð ražojuma ï reprezentatīvie modeļi, kas ir tirgū, un tiks identificētas tehniskās iespējas uzlabot ražojuma ekoloģiskos raksturlielumus, ņemot vērā šo iespēju ekonomisko dzīvotspēju un izvairoties no būtiskiem snieguma zaudējumiem vai nelietderības attiecībā uz patērētājiem. Tehniskās, vides un ekonomiskās analīzes ietvaros arī tiks noteikti, attiecībā uz apsvērtajiem vides aspektiem, labākā snieguma ražojumi un tirgū pieejamās tehnoloģijas. Analizējot un nosakot prasības, jāņem vērā starptautiskajos tirgos pieejamo ražojumu raksturlielumi un standarti, kas noteikti citu valstu tiesību aktos. Pamatojoties uz šo analīzi un ņemot vērā ekonomiskās un tehniskās iespējas, kā arī uzlabošanas potenciālu, veic konkrētus pasākumus ar mērķi līdz minimumam samazināt ražojumu radīto ietekmi uz vidi. Attiecībā uz enerģijas patēriņu lietošanas laikā nosaka enerģijas efektivitātes vai patēriņa līmeni ar mērķi neradīt liekus liekas izmaksas tiešajiem lietotājiem ražojuma lietošanas laikā saistībā ar EPR ð ražojuma ï reprezentatīviem modeļiem, ņemot vērā ietekmi uz citiem vides aspektiem. Aprites cikla izmaksu analīzes metodē tiek izmantota reāla atlaides likme, pamatojoties uz informāciju, ko sniedz Eiropas Centrālā banka, un uz EPR ð ražojuma ï reālistisku ekspluatācijas laika ilgumu; tas ir balstīts uz pirkšanas cenas variāciju kopumu (kas radusies no rūpniecības izmaksu variācijām) un darbības izdevumiem, kas radušies no tehniskās uzlabošanas iespēju atšķirīgajiem līmeņiem, samazinot vērtību attiecīgo EPR ð ražojumu ï reprezentatīvo modeļu aprites cikla laikā. Darbības izdevumi sedz galvenokārt enerģijas patēriņu un citu resursu papildus izdevumus (kā ūdens vai mazgāšanas līdzeklis). Veiks jutīguma analīzi, kas ietver visus attiecīgos faktorus (tādus kā enerģijas vai cita resursa cena, izejvielu vai ražošanas izmaksas, atlaižu likmes), un, attiecīgajos gadījumos, ārējās vides izmaksas, tostarp siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisijas, no kurām izdevies izvairīties, lai pārbaudītu, vai radušās ievērojamas izmaiņas un vai vispārējie secinājumi ir atbilstīgi. Prasību attiecīgi pielāgos. Līdzīgu metodoloģiju var piemērot citiem resursiem, piemēram, ūdenim. 2. Lai attīstītu tehnisko, vides un ekonomisko analīzi, var izmantot informāciju, kas pieejama saistībā ar citām Kopienas darbībām. Tas pats attiecas uz informāciju, kas pieejama no pašreizējām programmām, kas piemērotas citās pasaules valstīs, nosakot tāda EPR ð ražojuma ï īpašas ekodizaina prasības, ko tirgo ar ES ekonomiskajiem partneriem. 3. Nosakot prasības spēkā stāšanās datumu, ņems vērā ražojuma pārprojektēšanas posms posmu. ____________________ ⎢ 2005/32 ð jauns III PIELIKUMS CE marķējums (MINēTS 5. PANTA 2. PUNKTā) [pic] Marķējumam jābūt vismaz 5 mm garamaugstam. Ja CE marķējums ir samazināts vai palielināts, jāievēro proporcijas, kas sniegtas šeit iepriekš sniegtajā zīmējumā. CE marķējumam jābūt piestiprinātam pie EPR ð ražojuma ï. Ja tas nav iespējams, tas jāpiestiprina pie iepakojuma un pavaddokumentiem. ____________________ ⎢ 2005/32 ð jauns IV PIELIKUMS Iekšējā dizaina kontrole (MINēTA 8. PANTā) 1. ŠAJā PIELIKUMā IR APRAKSTīTA PROCEDūRA, AR KURAS PALīDZīBU RAžOTāJS VAI Tā PILNVAROTAIS PāRSTāVIS, KAS PILDA PIENāKUMUS, KAS NOTEIKTI šī PIELIKUMA 2. IEDAļā, GARANTē UN DEKLARē, KA EPR ð ražojums ï atbilst piemērojamā īstenošanas pasākuma prasībām. Atbilstības deklarācija var attiekties uz vienu vai vairākiem ražojumiem, un tai jāatrodas pie ražotāja. 2. Ražotājs apkopo tehnisko dokumentāciju, kas ļauj novērtēt EPR ð ražojuma ï atbilstību piemērojamo piemērojamā īstenošanas pasākuma prasībām. Šī dokumentācija jo īpaši ietver: a) EPR ð ražojuma ï un tā paredzētās izmantošanas vispārējo aprakstu; b) to attiecīgo vides novērtēšanas pētījumu rezultātus, ko veicis ražotājs, un/vai atsauces uz vides novērtēšanas literatūru vai precedentu gadījumiem, ko ražotājs izmantojis, izvērtējot, dokumentējot un nosakot ražojuma dizaina risinājumus; c) ekoloģisko profilu, ja to pieprasa īstenošanas pasākums; d) ražojuma dizaina specifikācijas elementus saistībā ar ražojuma vides dizaina aspektiem; e) to atbilstīgo standartu sarakstu, kas minēti 10. pantā un ko piemēro pilnībā vai daļēji, un to risinājumu aprakstu, kas pieņemti, lai panāktu atbilstību piemērojamā īstenošanas pasākuma prasībām, ja standarti, kas minēti 10. pantā, nav piemēroti vai ja šie standarti neattiecas uz visām piemērojamā īstenošanas pasākuma prasībām; f) tās informācijas kopiju saistībā ar ražojuma vides dizaina aspektiem, kas ir sniegta saskaņā ar prasībām, kas minētas I pielikuma 2. daļā; g) veikto mērījumu rezultātus par ekodizaina prasībām, tostarp sīki izstrādātu informāciju par šo mērījumu atbilstību, salīdzinot ar ekodizaina prasībām, kas noteiktas piemērojamā īstenošanas pasākumā. 3. Ražotājam jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai nodrošinātu, ka ražojums tiks ražots saskaņā ar dizaina specifikācijām, kas minētas 2. iedaļā, un saskaņā ar piemērojamā pasākuma prasībām. ____________________ ⎢ 2005/32 ð jauns V PIELIKUMS Vadības sistēma atbilstības novērtēšanai (MINēTA 8. PANTā) 1. ŠAJā PIELIKUMā APRAKSTīTA PROCEDūRA, AR KURAS PALīDZīBU RAžOTāJS, KAS ATBILST PRASīBāM, KURAS MINēTAS šī PIELIKUMA 2. IEDAļā, GARANTē UN DEKLARē, KA EPR ð ražojums ï atbilst piemērojamā īstenošanas pasākuma prasībām. Atbilstības deklarācija var attiekties uz vienu vai vairākiem ražojumiem, un tai jāatrodas pie ražotāja. 2. Vadības sistēmu var izmantot EPR ð ražojuma ï atbilstības novērtēšanai ar nosacījumu, ka ražotājs īsteno vides elementus, kas minēti šī pielikuma 3. iedaļā. 3. Vadības sistēmas vides elementi Šī iedaļa nosaka vadības sistēmas elementus un procedūras, ar kuru palīdzību ražotājs var pierādīt, ka EPR ð ražojums ï atbilst piemērojamā īstenošanas pasākuma prasībām. 3.1. Ražojuma ekoloģisko raksturlielumu politika Ražotājam jāspēj pierādīt atbilstību piemērojamā īstenošanas pasākuma prasībām. Ražotājam arī jāspēj izveidot sistēmu, lai noteiktu un pārskatītu ražojuma ekoloģisko raksturlielumu mērķus un rādītājus, ar mērķi uzlabot ražojuma vispārējos ekoloģiskos raksturlielumus. Visi pasākumi, ko ražotājs veicis, lai uzlabotu EPR ð ražojuma ï vispārējos ekoloģiskos raksturlielumus un izveidotu tās ekoloģisko profilu, ja to prasa īstenošanas pasākums, visos projektēšanas un ražošanas posmos jāfiksē dokumentācijā sistemātiskā veidā rakstisku procedūru un instrukciju formā. Šajās procedūrās un instrukcijās jo īpaši ir jāietver atbilstīgs apraksts attiecībā uz: 14. to dokumentu sarakstu, kas jāsagatavo, lai pierādītu EPR ð ražojuma ï atbilstību, un, ja nepieciešams, kas jādara pieejams, 15. ražojuma ekoloģisko raksturlielumu mērķiem un rādītājiem un organizatoriskā organizatorisko struktūru, pienākumiem, vadības tiesībām un resursu iedalījumu attiecībā uz to īstenošanu un uzturēšanu, 16. pārbaudēm un testiem, kas jāveic pēc ražošanas, lai pārbaudītu ražojuma sniegumu attiecībā pret ekoloģisko raksturlielumu rādītājiem, 17. procedūrām, ar ko kontrolē nepieciešamās dokumentācijas vešanu veidošanu un nodrošina, ka dokumentācija tiek atjaunināta, 18. vadības sistēmas vides elementu īstenošanas un efektivitātes pārbaudes metodi. 3.2. Plānošana Ražotājs izveido un uztur: a) ražojuma ekoloģiskā profila izveidošanas procedūras; b) ražojuma ekoloģisko raksturlielumu mērķus un rādītājus, kuros ņemtas vērā tehniskas iespējas, uzmanību pievēršot tehniskajām un ekonomiskajām prasībām; c) šo mērķu sasniegšanas programmu. 3.3. Īstenošana un dokumentācija 3.3.1. Dokumentācijā, kas attiecas uz vadības sistēmu, jo īpaši būtu jāparedz šādi elementi: a) definē un dokumentē pienākumus un pilnvaras, lai nodrošinātu efektīvus ražojuma ekoloģiskos raksturlielumus un ziņotu par tā darbību pārskatīšanai un uzlabošanai; b) izveido dokumentus, kuros norāda ieviestās dizaina kontroles un pārbaudes metodes, kā arī izmantotos procesus un sistemātiskos pasākumus, projektējot ražojumu; c) ražotājs izstrādā un uztur informāciju, lai aprakstītu vadības sistēmas galvenos vides elementus un visu prasīto dokumentu kontroles procedūras. 3.3.2. Dokumentācijā, kas saistīta ar EPR ð ražojumu ï , jo īpaši norādīs: a) EPR ð ražojuma ï un tā paredzētās izmantošanas vispārējo aprakstu; b) to attiecīgo vides novērtēšanas pētījumu rezultātus, ko veicis ražotājs, un/vai atsauces uz vides novērtēšanas literatūru vai precedentu gadījumiem, ko ražotājs izmantojis, izvērtējot, dokumentējot un nosakot ražojuma dizaina risinājumus; c) ekoloģisko profilu, ja to pieprasa īstenošanas pasākums; d) dokumentus, kuros aprakstīti veikto mērījumu rezultāti attiecībā uz ekodizaina prasībām, tostarp sīki izstrādāta informācija par šo mērījumu atbilstību, salīdzinot ar ekodizaina prasībām, kas noteiktas ar piemērojamo īstenošanas pasākumu; e) ražotājs nosaka specifikācijas, kuros kurās norāda, jo īpaši, piemērotos standartus; gadījumā, ja netiek piemēroti standarti, kas minēti 10. pantā, vai ja tie neattiecas uz visām īstenošanas pasākuma prasībām, līdzekļus atbilstības nodrošināšanai; f) tās informācijas kopiju attiecībā uz ražojuma vides dizaina aspektiem, kas tiek sniegta saskaņā ar prasībām, kas minētas I pielikuma 2. daļā. 3.4. Pārbaude un korektīvie pasākumi: a) ražotājam jāveic visi pasākumi, kas nepieciešami, lai nodrošinātu, ka EPR ð ražojums ï tiek ražots saskaņā ar tā dizaina specifikācijām un piemērojamā pasākuma prasībām; b) ražotājs izveido un uztur procedūras, lai izmeklētu un atbilstīgi rīkotos neatbilstības gadījumā, kā arī ieviestu izmaiņas dokumentos fiksētajās procedūrās, kas izriet no korektīvajiem pasākumiem; c) ražotājs, vismaz reizi trijos gados, veic pilnīgu vadības sistēmas iekšējo auditu attiecībā uz tās vides elementiem. ____________________ ⎢ 2005/32 VI PIELIKUMS Atbilstības deklarācija (MINēTA 5. PANTA 3. PUNKTā) EK ATBILSTīBAS DEKLARāCIJā JāBūT šāDIEM ELEMENTIEM: 1. ražotāja vai tā pilnvarotā pārstāvja vārds/nosaukums un adrese; 2. modeļa apraksts, kas pietiekams skaidrai un nepārprotamai identifikācijai; 3. attiecīgajos gadījumos, atsauces uz izmantotiem saskaņotajiem standartiem; 4. attiecīgajos gadījumos, citi izmantotie tehniskie standarti un specifikācijas; 5. attiecīgajos gadījumos, atsauce uz citiem piemērojamiem Kopienas tiesību aktiem, kas paredz CE zīmes piestiprināšanu; 6. tās personas vārds, uzvārds un paraksts, kas tiesīga uzņemties saistības ražotāja vai tā pilnvarota pārstāvja vārdā. ____________________ ⎢ 2005/32 ð jauns VII PIELIKUMS Īstenošanas pasākumu saturs (MINēTS 15. PANTA 8. PUNKTā) ĪSTENOšANAS PASāKUMā JO īPAšI NORāDīS: 1. konkrētā(-u) EPR ð ražojuma(-u) ï veida(-u) precīzu definīciju; 2. konkrētā(-u) EPR ð ražojuma(-u) ï ekodizaina prasības, īstenošanas datumu(-s), etapu vai pārejas pasākumus vai periodus; - vispārēju ekodizaina prasību gadījumā - atbilstīgus posmus un aspektus no tiem, kas minēti I pielikuma 1.1. un 1.2. iedaļā, kopā ar parametru piemēriem no tiem, kas minēti I pielikuma 1.3. iedaļā, kā norādījumiem norādījumus, lai novērtētu uzlabojumus attiecībā uz noteiktiem vides aspektiem, - īpašas(-u) ekodizaina prasības(-u) gadījumā - tās (to) līmeni (līmeņus); 3. ekodizaina parametrus, kas minēti I pielikuma 1. daļā, saistībā ar kuriem nav nepieciešama ekodizaina prasība; 4. EPR ð ražojuma ï uzstādīšanas prasības, ja tam ir tieša saistība ar ekoloģiskajiem raksturlielumiem; 5. izmantojamos mērīšanas standartus un/vai mērīšanas metodes; ja iespējams, izmantos saskaņotos standartus, kuru atsauces numuri ir publicēti Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī ; 6. atbilstības novērtēšanas detalizētu informāciju saskaņā ar Lēmumu 93/465/EEK: - ja piemērojamais (-ie) modulis (—i) nav A modulis; faktori, kas pamato šīs īpašas procedūras izvēli, - kur nepieciešams, trešo pušu apstiprināšanas un/vai sertificēšanas kritēriji. Ja atšķirīgi moduļi ir noteikti citās CE prasībās vienam un tam pašam EPR ð ražojumam ï, modulim, kas noteikts īstenošanas pasākumā, dod priekšroku attiecībā uz attiecīgo prasību; 7. prasības attiecībā uz informāciju, kas ražotājiem jāsniedz, jo īpaši par tiem tehniskās dokumentācijas elementiem, kas vajadzīgi, lai būtu vieglāk pārbaudīt EPR ð ražojuma ï atbilstību īstenošanas pasākumam; 8. pārējas perioda ilgumu, kurā dalībvalstīm jāļauj tāda EPR ð ražojuma ï laišana tirgū un/vai nodošana ekspluatācijā, kas atbilst noteikumiem, kuri ir spēkā to teritorijā īstenošanas pasākuma pieņemšanas dienā; 9. īstenošanas pasākuma novērtēšanas un iespējamās pārskatīšanas datumu, ņemot vērā tehnoloģiju attīstības ātrumu. ____________________ ⎢ 2005/32 ð jauns VIII PIELIKUMS Papildus juridiskajai pamatprasībai, ka ierosinātiem pašregulācijas pasākumiem jāatbilst visiem Līguma noteikumiem (jo īpaši iekšējā tirgus un konkurences noteikumiem), kā arī Kopienas starptautiskajām saistībām, tostarp daudzpusējiem tirdzniecības noteikumiem, lai izvērtētu ierosināto pašregulācijas pasākumu atbilstību izmantošanai par alternatīvu īstenošanas pasākumam saskaņā ar šo direktīvu, var izmantot šādu papildināmu kritēriju sarakstu: 1. Atvērtība līdzdalībai Ierosinātie pašregulācijas pasākumi ir pieejami trešo valstu komersantu dalībai gan sagatavošanas fāzē, gan īstenošanas fāzē. 2. Pievienotā vērtība Ierosinātie pašregulācijas pasākumi rada pievienoto vērtību (attiecībā pret pastāvošo situāciju), kas izpaužas attiecīgā enerģiju patērējoša ražojuma ekoloģisko raksturlielumu uzlabošanā. 3. Reprezentativitāte Uzņēmumi un to asociācijas, kas piedalās pašregulācijas pasākumos, pārstāv attiecīgās ekonomikas nozares būtiski lielāko daļu ar pēc iespējas mazāk izņēmumu. Jānodrošina konkurences noteikumu ievērošana. 4. Skaitļos un posmos izteiktie mērķi Mērķi, ko definējušas attiecīgās puses, tiek noteikti skaidri un precīzi, pamatojoties uz skaidru bāzi. Ja ierosinātais pašregulācijas pasākums attiecas uz ilgtermiņa periodu, nosaka starpposmu mērķus. Jābūt iespējai kontrolēt atbilstību mērķiem un starpposmu mērķiem, un šai kontrolei jānotiek pieejamos apstākļos un jābūt ticamai, kā arī jāizmanto skaidri un uzticami rādītāji. Pētījumos gūtie dati, kā arī zinātniska un tehniska rakstura pamatinformācija atvieglo šādu rādītāju izstrādāšanu. 5. Sabiedrības iesaistīšana Lai nodrošinātu pārredzamību, ierosinātos pašregulācijas pasākumus dara zināmus atklātībai, jo īpaši izmantojot internetu un citus elektroniskos informācijas izplatīšanas līdzekļus. Pārredzamība attiecas arī uz starpposma un nobeiguma uzraudzības ziņojumiem. Ieinteresētās puses, tostarp dalībvalstis, ražotājus, nevalstiskās organizācijas vides aizsardzības jomā un patērētāju asociācijas, ir aicinātas sniegt apsvērumus par ierosināto pašregulācijas pasākumu. 6. Uzraudzība un ziņošana Ierosinātie pašregulācijas pasākumi ietver labi plānotu uzraudzības sistēmu, kurā skaidri noteikti uzņēmumu un neatkarīgo inspektoru pienākumi. Komisijas dienesti, sadarbojoties ar ierosināta pašregulācijas pasākuma dalībniekiem, tiek uzaicināta aicināti uzraudzīt mērķu sasniegšanu. Uzraudzības un ziņošanas plāns ir detalizēts, pārredzams un objektīvs. Komisijas dienestiem, kam palīdz 19. panta 1. punktā minētā komiteja, ir pienākums noteikt, vai brīvprātīgās vienošanās vai citu pašregulācijas pasākumu mērķi ir tikuši sasniegti. 7. Ierosināto pašregulācijas pasākumu pārvaldības izmaksu lietderība Ierosināto pašregulācijas pasākumu pārvaldības izmaksas, jo īpaši saistībā ar uzraudzību, nedrīkst radīt neproporcionāli lielu administratīvo nastu, salīdzinot ar mērķiem un citiem pieejamiem politikas instrumentiem. 8. Ilgtspējība Ierosinātie pašregulācijas pasākumi atbilst šīs direktīvas politikas mērķiem, tostarp integrētajai pieejai, kā arī ir saskaņā ar ilgtspējīgas attīstības ekonomiskajiem un sociālajiem aspektiem. Tiek integrētas patērētāju intereses (veselība, dzīves kvalitāte un ekonomiskās intereses). 9. Stimulu saderība Ierosinātie pašregulācijas pasākumi diez vai sniegs paredzamus rezultātus, ja citi faktori un stimuli — tirgus spiediens, nodokļi un valsts tiesību akti — iesaistītiem dalībniekiem dos pretrunīgus signālus. Šajā sakarā nepieciešams, lai politika būtu saskaņota, un to ņem vērā, izvērtējot ierosinātā pasākuma efektivitāti. ____________________ ⎡ IX PIELIKUMS A daļa Atceltā direktīva un tās secīgie grozījumi(minēta 24. pantā) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/32/EK (OV L 191, 22.7.2005., 29. lpp.) | Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2008/28/EK (OV L 81, 20.3.2008., 48. lpp.) | tikai 1. pants | B daļa Termiņi transponēšanai valsts tiesību aktos(minēti 24. pantā) Direktīva | Transponēšanas termiņš | 2005/32/EK | 2007. gada 11. augusts | 2008/28/EK | - | _____________ X PIELIKUMS Atbilstības tabula Direktīva 2005/32/EK | Šī direktīva | 1. līdz 20. pants | 1. līdz 20. pants | 21. pants | __________ | 22. pants | __________ | 23. pants | 21. pants | 24. pants | 22. pants | 25. pants | __________ | __________ | 23. pants | __________ | 24. pants | 26. pants | 25. pants | 27. pants | 26. pants | I līdz VIII pielikums | I līdz VIII pielikums | __________ | IX pielikums | __________ | X pielikums | _______________ [1] (OV L 191, 22.7.2005., 29. lpp.). [2] Eiropas Parlamenta un