Enerģijas galapatēriņš ES samazinājās par 9,1 % no 1192 Mtoe 2005. gadā līdz 1084 Mtoe 2015. gadā, kas ir nedaudz mazāk par 2020. gada enerģijas galapatēriņa mērķi — 1086 Mtoe. Laikā no 2005. līdz 2015. gadam tas samazinājās par vidēji 0,9 % gadā, taču 2015. gadā samazināšanās tendence pārtrūka — enerģijas galapatēriņš pieauga par 2,1 % salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu.

·viens no galvenajiem iemesliem, kāpēc pēdējos gados enerģijas patēriņš ir svārstījies, ir laikapstākļu mainīgums. Rādītāji, kas koriģēti, ņemot vērā laikapstākļus, liecina, ka enerģijas patēriņš no 2005. līdz 2012. gadam samazinājies, bet pēc tam saglabājies samērā stabils (1. attēls);

·2007.–2014. gadā enerģijas patēriņš pakāpeniski samazinājās, bet 2015. gadā — palielinājās, un viens no tā iemesliem bija vēsāka ziema un zemākas kurināmā cenas. Kaut arī primārās enerģijas patēriņš bija par 1,5 % lielāks nekā 2014. gadā, tas tomēr nebija novirzījies no kursa ceļā uz 2020. gada mērķi. Lai gan 2015. gadā pieauga arī enerģijas galapatēriņš, iepriekšējos gados gūto ietaupījumu dēļ tas bija zemāks par 2020. gada mērķa vērtību. Šķiet, ka 2016. gadā vēl vienas vēsas ziemas dēļ enerģijas patēriņš turpināja palielināties;

Rezultāti liecina, ka saimnieciskās darbības efekta rezultātā primārās enerģijas patēriņš palielinājās par 183,1 Mtoe. Tomēr to kompensēja gandrīz divkāršs samazinājums (–339,8 Mtoe), ko radīja ievērojami energointensitātes uzlabojumi (sk. 3. attēlu). Neraugoties uz to, kopējā pārveidošanas sistēmas efektivitāte ES 28 uzlabojās tikai nedaudz (–26,8 Mtoe).

Kopumā 18 dalībvalstīm enerģijas galapatēriņš jau 2015. gadā bija mazāks par to indikatīvo mērķi, kas noteikts 2020. gadam enerģijas galapatēriņa jomā. Tāpat 19 dalībvalstis 2015. gadā bija sasniegušas vai saglabājušas (ņemot vērā neseno palielinājumu) tādu primārās enerģijas patēriņa līmeni, kas ir zemāks par to indikatīvo mērķi, kurš noteikts 2020. gadam primārās enerģijas patēriņa jomā. Taču pēc nesen veiktās valstu mērķu pārskatīšanas starpība starp valstu mērķu kopsummu un ES mērķi primārās enerģijas patēriņa jomā kļuva vēl lielāka. Enerģijas galapatēriņa jomā valstu indikatīvo mērķu kopsumma ir 1085 Mtoe, t. i., par 1 Mtoe mazāk nekā ES mērķis; primārās enerģijas patēriņa jomā to kopsumma ir 1533 Mtoe, t. i., par 50 Mtoe vairāk nekā ES mērķis.

Primārās enerģijas patēriņš ES samazinājās par 10,6 % no 1713 Mtoe 2005. gadā līdz 1531 Mtoe 2015. gadā, kas ir 3,2 % virs 2020. gada mērķa — 1483 Mtoe. Laikposmā no 2005. līdz 2015. gadam tas samazinājās vidēji par 1,1 % gadā, taču 2015. gadā tas pieauga par 1,5 % salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu. Uz aizstājējvērtībām balstītās EVA aplēses liecina, ka primārās enerģijas patēriņš 2016. gadā pieauga par 0,6 % salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu.

Enerģijas galapatēriņš dzīvojamo ēku sektorā ir samazinājies par 11 % no 309 Mtoe 2005. gadā līdz 275 Mtoe 2015. gadā. To ievērojami veicināja efektivitātes uzlabojumi (–67 Mtoe), kurus radīja ierīču energoefektivitātes uzlabojumi un ēku fonda energoefektivitātes uzlabojumi, kas tika panākti, pakāpeniski īstenojot Direktīvu par ēku energoefektivitāti un minimālos ekodizaina standartus. Papildus tam siltākas ziemas samazināja vajadzību pēc apkures šajā periodā, tādējādi daļēji tika kompensēts saimnieciskās darbības pozitīvais efekts, ko radīja apkurināmās platības un rīcībā esošo bruto ienākumu pieaugums.

Lai gan kopumā visa ES turpina sekmīgi virzīties uz 2020. gadam noteiktajiem kopējiem enerģijas ietaupījumiem, dalībvalstīm, kuru paziņotie ietaupījumi ir mazāki par 2015. gadam vajadzīgo apjomu, nākamajos gados būs jāvelta lielākas pūles.

5.Secinājumi

Jaunākie dati liecina, ka laikapstākļu faktori un ekonomikas izaugsme var būt apvērsuši enerģijas patēriņa samazināšanās tendenci. Lai gan pagātnē tika gūti ievērojami samazinājumi, kas pietuvināja enerģijas patēriņu 2020. gada mērķiem, pieaugums, kas vērojams 2015. un, iespējams, arī 2016. gadā, liecina, ka mērķu sasniegšanai var būt nepieciešamas papildu pūles. Lai gan 2015. un 2016. gada ziemas bija vēsākas par 2014. gada ziemu un tāpēc palielinājās pieprasījums pēc telpu apkures, tās joprojām bija maigākas par klimatisko vidējo rādītāju. Ekonomikas izaugsmei joprojām ir pozitīva ietekme uz enerģijas pieprasījumu, un, lai gan energoefektivitātes pasākumi lielā mērā kompensē saimnieciskās darbības efektu, var būt nepieciešami papildu centieni, lai novērstu turpmākus enerģijas patēriņa pieaugumus.

Ir vērts norādīt, ka ne vienmēr līdz ar ekonomikas izaugsmi palielinājās arī enerģijas pieprasījums, un dažādas valstis, kuru IKP laikā no 2005. līdz 2015. gadam pieauga vairāk, spēja iegrožot savu enerģijas patēriņu. To sniegums energoefektivitātes jomā bija pat labāks nekā valstīm ar mazāku IKP pieaugumu. Šīs valstis ir Slovākija, Malta, Luksemburga, Rumānija un Lietuva (dalībvalstis, kuru IKP 2005.–2015. gadā pieauga par vairāk nekā 20 %, bet primārās enerģijas patēriņš samazinājās par vairāk nekā 10 %).

Šos konstatējumus apliecina vēlāki pētījumi, kas pierāda, ka ir ekonomiski izdevīgi īstenot energoefektivitātes pasākumus. Pētījums “The Macroeconomic and Other Benefits of Energy Efficiency” liecina, ka augstāks efektivitātes līmenis ir saistīts ar pozitīvu makroekonomisku ietekmi gan uz IKP, gan uz nodarbinātību. Energoefektivitāte arī palīdz samazināt fosilā kurināmā importu, tādējādi uzlabojot ES tirdzniecības bilanci, un uzlabo to dalībvalstu energoapgādes drošību, kuru gāzes piegādes avotu kopums ir ļoti koncentrēts. Saistošais 30 % energoefektivitātes mērķis, ko ierosinājusi Komisija, uzlabos energoapgādes drošību, līdz 2030. gadam samazinot fosilā kurināmā importu par 12 %, kas ir līdzvērtīgi importa ietaupījumiem EUR 70 miljardu apmērā.

Šajā ziņojumā aplūkotās dekompozīcijas analīzes, kurās izmantotas divas atšķirīgas metodikas, apstiprina, ka energoefektivitāte bija svarīgs energointensitātes uzlabojumu virzītājs visās nozarēs. Šie uzlabojumi lielā mērā neitralizēja vai pat pārsniedza enerģijas pieprasījuma pieaugumu, ko veicināja saimnieciskā darbība, apkures un dzesēšanas komforta standartu paaugstināšanās un rīcības un dzīvesstila pārmaiņas. ES rūpniecības un pakalpojumu sektora konkurētspēja ir uzlabojusies, jo gandrīz visās ES valstīs ir samazinājusies energointensitāte. Vērtība, ko energoefektivitāte var radīt rūpniecībā, nav tikai enerģijas rēķinu summas samazinājums, bet gan plašāki ilgtermiņa labumi.

Lai pastiprinātu centienus, ir svarīgi rezultatīvi īstenot 2017. gada VEERP ierosināto politiku un pasākumus. 7. pantā ir izklāstīts viens no EED paredzētajiem būtiskajiem enerģijas taupīšanas pasākumiem, un tas sniedz ieguldījumu ES energoefektivitātes mērķa sasniegšanā. Ziņojumi par 2015. gada ietaupījumiem (kopā 28,5 Mtoe) liecina par labiem panākumiem 7. panta īstenošanā visā ES. Tomēr šie panākumi pa valstīm atšķiras — dažas valstis ir ieviesušas vērienīgus energoefektivitātes pasākumus, kas rada ievērojamus ietaupījumus dažos pirmajos pienākuma spēkā esības perioda gados, savukārt vairākām citām dalībvalstīm būs jāpastiprina savi centieni, lai panāktu prasītos ietaupījumus līdz 2020. gada beigām.

ES un valstu politikā būtu jāizmanto lielais enerģijas rentablas ietaupīšanas potenciāls, kas ir ēku fondam, un būtu jāpaātrina enerģētikas nozares digitalizācija. Aplēsts, ka 2030. gadā ēku renovācijas tirgus vērtība būs EUR 80–120 miljardi. Lai piesaistītu papildu privātā sektora finansējumu energoefektivitātes un atjaunojamo energoresursu jomā, iniciatīvā “Vieds finansējums energoviedām ēkām” (SFSB) ir ierosināti īpaši pasākumi i) publiskā finansējuma lietderīgākai izmantošanai, ii) projektu apvienošanai un to attīstības atbalstīšanai, kā arī iii) lai izmainītu to, kā finansētāji un ieguldītāji uztver risku.

Arī ēkām paredzētajiem energoefektivitātes pasākumiem varētu būt liela nozīme enerģētiskās nabadzības mazināšanā. Ir aplēsts, ka no enerģētiskās nabadzības varētu atsvabināt 1,5–8 miljonus mājsaimniecību — atkarībā no tā, tieši kādus pasākumus dalībvalstis pieņemtu.

Papildus tam vairumā dalībvalstu ir nepieciešami papildu uzlabojumi transporta nozarē. Ņemot to vērā, ir ļoti svarīgi pārskatīt vieglo transportlīdzekļu CO2 emisiju jomas tiesību aktus laikposmam pēc 2020. gada un uzlabot uzraudzības sistēmu, jo CO2 emisiju un enerģijas patēriņa samazināšana transporta nozarē ir cieši saistīta ar degvielas efektivitāti. Būs vajadzīgi arī papildu pasākumi, kas veicinās efektīvāku transporta izmantošanu, piemēram, Kombinētā transporta direktīvas pārskatīšana, pāreja uz kolektīvā transporta veidiem un pāreja uz nulles emisijas un mazemisiju transportlīdzekļiem, kuru jo īpaši veicina elektromobilitāte.

Turklāt ierosinātajai regulai par Enerģētikas savienības pārvaldību vajadzētu uzlabot energoefektivitātes koordinācijas centienus un ļaut tos skatīt plašākā kontekstā kopā ar citiem enerģētikas politikas mērķiem. Tā palīdzēs Komisijai un dalībvalstīm noteikt savu ieguldījumu un vajadzības gadījumā īstenot piemērotus korektīvos pasākumus.

Komisija turpinās cieši uzraudzīt dalībvalstu virzību uz to 2020. gada indikatīvajiem valsts energoefektivitātes mērķiem un EED īstenošanu.

Komisija arī aicina Eiropas Parlamentu un Padomi paust savu viedokli par šo izvērtējumu.





1. tabula. Pārskata rādītāji

Dalībvalsts Virzība ceļā uz 2020. gada mērķi Īstermiņa virzība Visa ekonomika Rūpniecība Dzīvojamās ēkas 2005.–2015. gada virzība salīdzinājumā ar 2005.–2020. gada virzību uz PEP 2020. gada mērķi 2005.–2015. gada virzība salīdzinājumā ar 2005.–2020. gada virzību uz EGP 2020. gada mērķi 2015. gada PEP un 2014. gada PEP starpība (%) 2015. gada EGP un 2014. gada EGP starpība (%) PEP energointensitātes gada vidējās izmaiņas 2005.–2015. gadā (%) EGP energointensitātes vidējās izmaiņas rūpniecībā 2005.–2015. gadā (%) EGP gada vidējās izmaiņas 2005.–2015. gadā dzīvojamo ēku sektorā uz vienu iedzīvotāju, ņemot vērā ar klimatu saistītās korekcijas (%) EGP gada vidējās izmaiņas 2005.–2014. gadā dzīvojamo ēku sektorā uz m2, ņemot vērā ar klimatu saistītās korekcijas (%)

* Simbols “+” izmantots tad, ja dalībvalstis laikā no 2005. līdz 2015. gadam samazinājušas savu primārās enerģijas patēriņu un enerģijas galapatēriņu straujāk, nekā būtu nepieciešams 2005.–2020. gadā, lai sasniegtu primārās enerģijas patēriņa un enerģijas galapatēriņa 2020. gada mērķus. Pārējos gadījumos izmantots simbols “–”. EGP — enerģijas galapatēriņš, PEP — primārās enerģijas patēriņš.



2. tabula. Pārskata rādītāji