Eiropas Parlamenta 2007. gada 22. maija rezolūcija Eiropa globalizācijas kontekstā - konkurētspējas ārējie aspekti (2006/2292(INI))



Oficiālais Vēstnesis 102 E , 24/04/2008 Lpp. 0128 - 0138



P6_TA(2007)0196 Eiropa globalizācijas kontekstā — ārējie konkurētspējas aspekti Eiropas Parlamenta 2007. gada 22. maija rezolūcija Eiropa globalizācijas kontekstā — konkurētspējas ārējie aspekti (2006/2292(INI)) Eiropas Parlaments, - ņemot vērā Komisijas paziņojumu Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai "Globālā Eiropa: konkurence pasaulē. Ieguldījums ES izaugsmes un nodarbinātības stratēģijā" (COM(2006)0567), - ņemot vērā Komisijas paziņojumu "Globālā Eiropa — Eiropas tirdzniecības aizsardzības instrumenti mainīgajā globālajā ekonomikā — Zaļā grāmata publiskai apspriešanai" (COM(2006)0763), - ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2006. gada 28. septembra rezolūciju par ES ekonomiskajām un tirdzniecības attiecībām ar Indiju [1], - ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2006. gada 25. oktobra rezolūciju par ikgadējo Komisijas ziņojumu Eiropas Parlamentam par Kopienas antidempinga, antisubsīdiju un tirgus aizsardzības pasākumiem (2004) [2], - ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2006. gada 4. aprīļa rezolūciju par Dohas sarunu kārtas izvērtējumu pēc PTO Ministru konferences Honkongā [3], - ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2006. gada 12. oktobra rezolūciju par ekonomiskajām un tirdzniecības attiecībām ar MERCOSUR saistībā ar sarunām par starpreģionālo asociācijas nolīgumu [4], - ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2006. gada 1. jūnija rezolūciju par ES un ASV transatlantiskajām ekonomiskajām attiecībām [5], - ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2005. gada 13. oktobra rezolūciju par ES un Ķīnas tirdzniecības attiecību perspektīvām [6], - ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2005. gada 6. septembra rezolūciju par tekstilpreču un apģērbu nozari pēc 2005. gada [7], - ņemot vērā Komisijas darba dokumentu pēc Komisijas paziņojuma "Ekonomikas reformas un konkurētspēja. Galvenās atziņas 2006. gada Ziņojumā par Eiropas konkurētspēju" (SEC(2006)1467), - ņemot vērā Briselē 2006. gada 23. un 24. martā notikušās Eiropadomes sanāksmes prezidentvalsts secinājumus [8], - ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2006. gada 15. marta rezolūciju par ieguldījumu Eiropadomes 2006. gada pavasara sanāksmes darbā saistībā ar Lisabonas stratēģiju [9], - ņemot vērā Komisijas paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam "ES un Ķīna — ciešāka partnerība, augoša atbildība" un pievienoto Komisijas darba dokumentu "Ciešāka partnerība, augoša atbildība: politikas dokuments par ES un Ķīnas tirdzniecību un ieguldījumiem — konkurence un partnerība" (COM(2006)0631 un 0632), - ņemot vērā Deklarāciju, ko vienprātīgi pieņēma 2006. gada 2. decembrī saistībā ar Parlamentārās konferences ikgadējo sesiju par PTO, - ņemot vērā Reglamenta 45. pantu, - ņemot vērā Starptautiskās tirdzniecības komitejas ziņojumu un Ekonomikas un monetārās komitejas atzinumu (A6-0149/2007), A. tā kā tirdzniecības politika var dot ievērojamu ieguldījumu izaugsmes veicināšanā un darbavietu radīšanā atbilstoši atjaunotajai Lisabonas programmai; B. tā kā ES ir jāpieņem atbilstoša stratēģija, lai risinātu ar globalizācijas norisēm saistītos uzdevumus un stātos pretī augošajai konkurencei no lielāko jaunās ekonomikas valstu puses, vienlaikus saglabājot Eiropas ekonomikas, reģionālās un sociālās kohēzijas modeli; C. tā kā ir nepieciešams panākt atbilstību starp atjaunotās Lisabonas programmas iekšējiem un ārējiem aspektiem, lai varētu veiksmīgi īstenot šo iniciatīvu; D. tā kā ES uzņēmumu iekšējās un ārējās konkurētspējas uzlabošanā liela nozīme ir iekšējām strukturālajām reformām; E. tā kā, pēc gandrīz piecus gadus ilgušām sarunām 2006. gada 24. jūlijā apturot Dohas Attīstības programmu (DDA), izveidojās jauna situācija, radot nepieciešamību pēc Eiropas Savienības tirdzniecības politikas prioritāšu pagaidu pielāgošanas, kā galveno tirdzniecības politikas prioritāti saglabājot daudzpusēju tirdzniecību; F. tā kā tirdzniecības politika ir līdzeklis un nevis pašmērķis, un to jāveido tā, lai sekmētu cilvēku vispārējo labklājību gan ES, gan ārpus tās; G. tā kā ES vairumā nozaru jau tagad ir viena no atvērtākajām ekonomikām pasaulē; H. tā kā kopējās tirdzniecības politikas integrētais raksturs ir nozīmīga vērtība ES un ļauj tai ieņemt svarīgu vietu starptautiskajā tirdzniecības sistēmā; I. tā kā protekcionisms mākslīgi aizsargā neefektīvas ekonomikas nozares no starptautiskās konkurences, novirza līdzekļus no ražīgākām nozarēm, paaugstina cenas un, visbeidzot, izraisa bezdarbu; J. tā kā nereti dzirdami skaļi sabiedrības protesti pret tirdzniecības atvēršanas graujošo ietekmi uz atsevišķiem reģioniem un ekonomikas nozarēm, tai pašā laikā bieži nepamanot tās pozitīvo ietekmi uz inovācijām, konkurētspēju un nodarbinātību; K. tā kā piekļuvi tirgum arvien vairāk kavē dažāda veida beztarifu barjeras (NTB); L. tā kā augsti tarifi joprojām ir ievērojams šķērslis tirdzniecībai, jo īpaši attiecībās ar nozīmīgākajām jaunattīstības valstīm; M. tā kā daudzpusējas tirdzniecības sistēma, ko simbolizē PTO, joprojām ir visefektīvākā sistēma godīgas un vienlīdzīgas tirdzniecības panākšanai globālā mērogā, izstrādājot atbilstošus noteikumus un nodrošinot šo noteikumu izpildi; N. tā kā ES joprojām tic Dohas Attīstības programmas (DDA) panākumiem un ir jau parādījusi savu labo gribu, visās sarunu jomās izsakot virkni nozīmīgu piedāvājumu; O. tā kā zināmos apstākļos atkal jāpievērš uzmanība divpusēju un reģionālu brīvās tirdzniecības nolīgumu (FTA) slēgšanai, paturot prātā, ka pārāk liels šādu nolīgumu daudzums tomēr var apdraudēt ES atbalstītās daudzpusējās sistēmas stiprināšanu; P. tā kā ir svarīgi atrast pareizo līdzsvaru starp daudzpusējiem, divpusējiem un plurilaterāliem nolīgumiem; Q. tā kā ES jābūt gatavai aizstāvēties pret norunāto noteikumu pārkāpumiem, izmantojot strīdu izšķiršanas mehānismus, kā arī pret negodīgām tirdzniecības metodēm, izmantojot efektīvus un likumīgus tirdzniecības aizsardzības pasākumus, kas sniedz tūlītēju palīdzību kaitējumam pakļautajām rūpniecības nozarēm; R. tā kā uzticama un likumīga tirdzniecības politika nav iespējama bez nopietnas Eiropas Parlamenta iesaistīšanās; S. tā kā ir svarīgi, lai Parlamentam būtu savlaicīga piekļuve dokumentiem, kas attiecas uz dažādām Komisijai piešķirtām sarunu pilnvarām, ES globālajā konkurencē 1. uzskata, ka tirdzniecības politika ir neatņemama sastāvdaļa katrā stratēģijā, kuras mērķis ir veicināt izaugsmi un radīt darbavietas, uzlabojot Eiropas konkurētspēju; tādēļ atzinīgi vērtē minēto Komisijas paziņojumu "Globālā Eiropa: konkurence pasaulē kā svarīgs ieguldījums atjaunotajā Lisabonas stratēģijā"; 2. uzskata, ka tirdzniecības attīstība nav pašmērķis, bet tā jānovērtē, ņemot vērā tās ietekmi uz ekonomikas augšupeju, nodarbinātību un ilgtspējīgu attīstību; norāda, ka Eiropas ekonomikas konkurētspējas analīzē jākoncentrējas ne tikai uz tirdzniecības rādītājiem, bet arī uz Eiropas ražojumu īpatsvaru pasaules kopējā produkcijā, kā arī uz tendencēm nodarbinātības jomā; 3. atgādina, ka Eiropas Savienība ir apņēmusies veidot saskanīgu politiku un uzskata, ka līdz ar šo saistību uzņemšanos ES izvirzītajiem tirdzniecības sarunu mērķiem jābūt saskaņotiem ar ES attīstības politiku, īpaši vērīgi attiecoties pret vismazāk attīstītajām valstīm un jaunattīstības valstīm; 4. uzskata — lai sasniegtu Lisabonas mērķus attīstības un nodarbinātības jomā, ir sevišķi nepieciešama lielāka ārējā konkurētspēja; uzskata, ka ES ārējām darbībām jāveicina reformas un starptautiskā sadarbība ekonomikas jomā, lai veidotu labvēlīgu vidi uzņēmējdarbībai un visā pasaulē veicinātu ilgtspējīgu attīstību; tāpēc plāno strādāt pie tā, lai makroekonomikas politikas virzienos panāktu lielāku atbilstību un saderību, uzlabotu monetāro un finansiālo drošību, sadarbotos nodokļu jautājumos un novērstu negodīgu konkurenci nodokļu jomā; 5. uzskata, ka, pirmkārt, jāīsteno tāda monetārā politika, kas pamatojas uz cenu stabilitāti, lai varētu finansēt tehnoloģisko attīstību un palīdzēt maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) ienākt tirgos, kuri atrodas ārpus eiro zonas; otrkārt, jāizveido uzņēmējdarbībai labvēlīga nodokļu sistēma, kas, visticamāk, palielinās jauno uzņēmumu skaitu un tādējādi samazinās nodokļus, kuri ierobežo efektivitāti un kavē jaunu darba vietu izveidošanu, jo īpaši attiecībā uz atsevišķām sabiedrības grupām, piemēram, sievietēm, bezdarbniekiem un vecāka gadagājuma cilvēkiem; un, treškārt, jāpalielina konkurence iekšējā tirgū, paturot prātā, ka lielāka iekšējā konkurence Eiropas Savienības robežās nozīmē lielāku ES uzņēmumu konkurētspēju ārpus ES; 6. ir pārliecināts, ka sociālais modelis, kas joprojām ir pamatā darba attiecībām Eiropā, ļāvis ES saglabāt augstu vispārējās konkurētspējas līmeni attiecībā pret tās galvenajiem konkurentiem; uzskata, ka visgrūtākais ES uzdevums ir atbalstīt šā sociālā modeļa darbību, neskatoties uz arvien konkurētspējīgākos pasaules tirgos pastāvošo spiedienu, lai ražošanā turpinātu samazināt sociālās un vides izmaksas; 7. uzskata, ka atvērtas tirdzniecības sistēmas priekšrocības atsver tās iespējamo negatīvo ietekmi; tādēļ uzskata, ka ES arī turpmāk jācenšas pabeigt vienotā tirgus izveidi, jāsekmē pieaugošā globālā liberalizācija un brīva un godīga tirdzniecība un jāpretojas protekcionismam; tomēr arī uzskata, ka šādas sistēmas iespējamo negatīvo ietekmi uz atsevišķām nozarēm, reģioniem un valstīm, piemēram, ar uzņēmumu pārvietošanu saistītās sekas, nedrīkst ignorēt; 8. uzskata, ka liberalizācijas priekšrocības lielā mērā nāk par labu tām valstīm, kuras atceļ tarifu un beztarifu barjeras un atver savus tirgus; tādēļ uzskata, ka līdzās citiem faktoriem iespēja palielināt ES konkurētspēju ir atkarīga no tā, cik lielā mērā tā spēs pārvarēt šķēršļus globāla mēroga tirdzniecībai, nodrošināt vienotā tirgus izveides pabeigšanu un atvērt savus tirgus trešām valstīm; 9. piekrīt Komisijas stratēģijai, kas paredz pozitīvi ietekmēt globalizācijas procesu un pārvaldīt riskus; 10. pauž nožēlu, ka ES pilsoņi globalizāciju saista ar sarūkošo Eiropas produkcijas apjomu un zaudētām darbavietām; norāda, ka Eiropas Savienībai nepieciešams pieņemt piemērotu reformu īstenošanas stratēģiju, lai ļautu ES izmantot globalizācijas sniegtās priekšrocības, tādējādi palielinot produkcijas apjomu un nodarbinātību; 11. aicina Komisiju un dalībvalstis labāk informēt Eiropas iedzīvotājus par visiem globalizācijas aspektiem un konkrētiem ieguvumiem, kas saistāmi ar ES līdzdalību starptautiskajā tirdzniecības sistēmā; 12. uzskata, ka mūžizglītības pamatkoncepcijas ir lietderīgi instrumenti, tomēr tie nav piemēroti, lai reaģētu uz plānotajām izmaiņām globālajā ražošanas sistēmā; pieprasa, lai jauno globālās ES konkurētspējas stratēģiju ieviestu atkarībā no progresa Lisabonas programmas īstenošanā, kurai ir jāpiešķir cita virzība, lai palīdzētu Eiropas iedzīvotājiem pārvarēt viņu pamatotās bažas par nespēju piemēroties pārmaiņām; 13. uzskata, ka pieaugošajai konkurencei ir jāmudina Eiropas Savienība pastiprināt centienus izglītībā, kā arī pētniecībā un attīstībā, lai saglabātu savu pozīciju pasaules tirgos attiecībā uz inovatīvām precēm un augstas kvalitātes pakalpojumiem un lai uzlabotu savu pozīciju, radot jaunas salīdzināmās priekšrocības; 14. uzskata, ka ir būtiski atbalstīt sevišķi novatorisku Eiropas augsto tehnoloģiju uzņēmumu vienmērīgu integrāciju globālās tirdzniecības vidē; 15. uzsver, ka Eiropas Savienībai, neskatoties uz ārēju konkurences spiedienu, stratēģiski nepieciešams saglabāt pietiekami plašu un daudzveidīgu rūpniecisko pamatu; tādēļ uzskata, ka tirdzniecības atvēršana jāīsteno kopā ar stabilu rūpniecības politiku gan Eiropas, gan dalībvalstu līmenī, kā arī saskaņā ar šo politiku; 16. uzstāj, lai ES ekonomikas panākumu pamatā būtu mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) darbība, kuriem, izmantojot uzlabotu piekļuvi pētniecības un attīstības iespējām, ir jānodrošina iespēja garantēt augstas kvalitātes preču ražošanu ar augstāku vērtību; 17. atgādina, ka ES vairumā nozaru jau tagad ir viena no atvērtākajām ekonomikām pasaulē un pēdējo 50 gadu laikā tā ir ievērojami veicinājusi nozīmīgu pasaules tirdzniecības paplašināšanos un guvusi labumu no šādas attīstības; 18. tomēr uzskata, ka salīdzinājumā ar attīstītajām valstīm, kā arī jaunās ekonomikas valstīm, Eiropas Savienības darbības rezultātus negatīvi ietekmē gan savstarpīguma trūkums attiecībā uz tirgus piekļuves nosacījumiem, gan nepietiekama atbilstība norunātajiem tirdzniecības noteikumiem, gan negodīgas tirdzniecības izvēršanās; 19. atzīmē, ka daudzas pasaules valstis, tostarp nozīmīgākās jaunās ekonomikas valstis, turpina piemērot ES eksportam augstas tarifu un beztarifu barjeras; uzskata, ka vienai no ES tirdzniecības politikas galvenajām prioritātēm jābūt šo barjeru atcelšanai vai ievērojamai samazināšanai, pienācīgi ņemot vērā ar attīstību saistītus apsvērumus; 20. piekrīt Komisijai, ka pasaules tirdzniecības sistēma vairs nav paredzēta tikai ESAO valstīm; tomēr iesaka tādas valstis kā, piemēram, Meksika iekļaut to valstu sarakstā, kuras Komisija uzskata par jaunās ekonomikas valstīm; atgādina, ka tādas jaunās ekonomikas valstis kā Ķ īna, Brazīlija, Krievija, Indija un Meksika jau pašlaik nodrošina vairāk nekā 18 % no globālās tirdzniecības plūsmas; 21. pieprasa, lai ES ārpolitika partnervalstīm garantētu vienlīdzīgu ekonomisko attīstību, būtu vērsta uz sociālā dempinga apkarošanu un veicinātu sociālo tiesību aktu un pienācīgas nodarbinātības normu ievērošanu, jo tas atbilstoši Starptautiskās Darba organizācijas ierosinājumiem nodrošina pienācīgus ienākumus darba ņēmējam un viņa ģimenei, tiesības uz drošību un veselības aizsardzību darbā, sociālo aizsardzību un apvienošanās brīvību; 22. uzsver, ka nepieciešams veicināt rīcības kodeksu pieņemšanu, kuros ietverti piedienīga darba standarti un citi uzņēmumu sociālās atbildības aspekti, un to piemērošanu attiecībā uz ES uzņēmumu meitasuzņēmumiem trešās valstīs, apakšuzņēmējiem un piegādātājiem; 23. atzīmē, ka ES vēlas īstenot un pastiprināt divpusējās sarunas ar saviem galvenajiem tirdzniecības partneriem, pastāvot nosacījumam, ka netiek apdraudēti ES vides un veselības standarti un ka tiek ņemta vērā UNESCO 2005. gada 20. oktobra Konvencija par kultūras izpausmju daudzveidības aizsardzību un veicināšanu; PTO 24. uzskata, ka daudzpusējā tirdzniecības sistēma, ko simbolizē PTO, neapšaubāmi joprojām ir visefektīvākā sistēma brīvas tirdzniecības sasniegšanai globālā mērogā; tomēr uzskata, ka nepieciešams zināmā mērā reformēt PTO sistēmu, lai palielinātu tās pārredzamību un efektivitāti; atzinīgi vērtē Dohas Attīstības programmas (DDA) oficiālo sarunu atsākšanu un atkārtoti pauž stingru atbalstu šo sarunu sekmīgai noslēgšanai; 25. uzskata, ka attiecībā uz Eiropas uzņēmumiem ir ārkārtīgi svarīgi Dohas Attīstības programmas sarunās panākt vērienīgus un līdzsvarotus rezultātus, un ka ES pārstāvjiem šajās sarunās tas jāuzskata par prioritāti; 26. atzīmē, ka Dohas sarunu kārta ir attīstības sarunas, un tādēļ jaunajā ES tirdzniecības programmā jāietver attīstības mērķi; turklāt atzīmē, ka jaunā tirdzniecības programma paredz arī sevišķu atbildību par ES attīstības politikas efektivitāti, jo īpaši attiecībā uz pasaules nabadzīgākajām valstīm; 27. uzskata — lai uzlabotu PTO darbību un īstenotu uzdevumus, ko izvirza šīs organizācijas pastāvīgi pieaugošais dalībnieku skaits, būtiska nozīme piešķirama nopietnām PTO institucionālās struktūras un lēmumu pieņemšanas procesa reformām; aicina Komisiju aktīvi veicināt šīs tēmas globāla līmeņa apsvēršanu un nākt klajā ar konstruktīviem priekšlikumiem; 28. uzskata, ka tirgi būtu atvērtāki, līdzsvarotāki un efektīvāki, ja ES veicinātu daudzpusēju pamatnoteikumu īstenošanu konkurences politikas jomā un šajā jomā pastiprinātu starptautisko sadarbību; Divpusēji un reģionāli brīvās tirdzniecības nolīgumi 29. uzsver, ka PTO ir vispiemērotākais forums, lai nodrošinātu aizvien pieaugošās globalizācijas radīto ieguvumu vienlīdzīgu sadali; tādēļ uzskata, ka Eiropas Savienības galvenajai prioritātei jābūt vērienīgiem un uz attīstību orientētiem Dohas Attīstības programmas (DDA) sarunu rezultātiem; uzskata, ka divpusēji un reģionāli brīvās tirdzniecības nolīgumi ir tikai daļēji optimāls risinājums; atgādina, ka šādi nolīgumi izraisa tirdzniecības plūsmu novirzīšanos, nereti tie ir nelīdzsvaroti, veicina diskrimināciju starptautiskās tirdzniecības attiecībās un tiecas mazināt PTO dalībvalstu iesaistīšanās līmeni; 30. uzskata, ka jauni divpusēji vai reģionāli brīvās tirdzniecības nolīgumi jāierosina tikai tad, ja tas vajadzīgs, lai uzlabotu ES eksporta konkurētspēju svarīgos ārzemju tirgos, it sevišķi tajos gadījumos, ja citas lielākās tirdzniecības valstis ar attiecīgajām valstīm un reģioniem jau noslēgušas šādus nolīgumus vai risina sarunas par šādu nolīgumu noslēgšanu; prasa, lai Komisija, izvēloties jaunu brīvās tirdzniecības nolīgumu partnerus, piemērotu pilnībā pārredzamus kritērijus, kā arī uzstāj, ka ir jāveic visaptveroši tautsaimniecības un ilgtermiņa ietekmes novērtējumi, iesaistoties visām ieinteresētajām pusēm, un to rezultāti ir jādara zināmi sabiedrībai; 31. uzskata, ka visiem jaunajiem ES brīvās tirdzniecības nolīgumiem jābūt saderīgiem ar PTO prasībām, visaptverošiem, vērienīgiem, jāveicina savstarpēja piekļuve tirgum, un turklāt tiem jānodrošina plaša pakalpojumu un ieguldījumu liberalizācija, kas pārsniedz gan esošās daudzpusējās saistības, gan saistības, kas sagaidāmas Dohas Attīstības programmas (DDA) sarunu sekmīga noslēguma rezultātā; 32. uzskata, ka, risinot sarunas par brīvās tirdzniecības nolīgumu noslēgšanu, Komisijai ir jāņem vērā, ka mazākiem un vājākiem tirdzniecības partneriem pastāv risks negūt labumu no starptautiskās tirdzniecības, un tādēļ uzstāj, lai šo partneru intereses ņemtu vērā visā sarunu gaitā; 33. aicina Komisiju, izstrādājot brīvās tirdzniecības nolīgumu vai asociācijas nolīgumu sarunu mandātus, nošķirt jaunās ekonomikas valstis un jaunattīstības valstis, kā arī nodrošināt, lai sarunās ar jaunattīstības valstīm dominētu virzība uz šo valstu attīstības vajadzībām; 34. pauž pārliecību, ka visiem nākamajiem brīvās tirdzniecības nolīgumiem pēc būtības jābūt mūsdienīgiem un tajos jāiekļauj Starptautiskās Darba organizācijas (ILO) pamatkonvenciju standarti; 35. prasa, lai visos jaunajos ES brīvās tirdzniecības nolīgumos būtu iekļauti mehānismi, kas ļauj pilnīgi vai daļēji pārtraukt nolīgumu piemērošanu, ja eksistē pierādījumi, ka citas puses nepilda šo nolīgumu saistības; uzskata, ka Komisijai jāpiekrīt aktivizēt šos mehānismus vienmēr, kad šāds aicinājums izteikts Eiropas Parlamenta rezolūcijā; 36. aicina Komisiju kopā ar līdzīgi noskaņotām PTO dalībvalstīm apspriest kopējus brīvās tirdzniecības nolīgumu pamatnoteikumus, piemēram, attiecībā uz preferenciāliem izcelsmes noteikumiem, lai panāktu lielāku atbilstību starp šādiem nolīgumiem un vienkāršotu to izmantošanu par labu uzņēmējiem; Vairāku pušu/nozaru sarunas 37. aicina Komisiju un Padomi atsevišķos gadījumos apsvērt arī plurilaterālo sarunu un nozaru sarunu nozīmi, ņemot vērā tādus piemērus kā Vienošanos par civilās aviācijas gaisa kuģiem, Valsts iepirkuma nolīgumu un Informācijas tehnoloģiju nolīgumu; Vispārēja pieeja tirdzniecības sarunām 38. pieprasa, lai ES piekāpšanās sarunu partneriem jebkurā gadījumā būtu samērīga ar to, kādu piekāpšanos izdara attiecīgās valstis, izņemot gadījumus, kad piekāpšanos nepārprotami attaisno attīstības apsvērumi; 39. vērš uzmanību uz ES lauksaimniecības nozares stratēģisko nozīmi un daudzfunkcionālo raksturu; uzsver, ka lauksaimniecībai nevajadzētu būt vienīgajai nozarei, kurā ES sarunu gaitā piekāpjas tirdzniecības partneriem, un ka tirdzniecības politika arī turpmāk jāveido saskaņā ar pamatnostādnēm, kas tikušas definētas kopējās lauksaimniecības politikas secīgo reformu gaitā; 40. atgādina, ka ES ir lielākais preču un pakalpojumu vienotais tirgus, kam visas pasaules eksportētāju skatījumā piemīt liela pievilcība; vērš uzmanību uz ievērojamām priekšrocībām, ko tas dod Eiropas Savienībai gan daudzpusēja, gan divpusēja, gan reģionāla līmeņa nolīgumu sarunās; 41. uzskata, ka, īstenojot godīgas tirdzniecības politiku, Eiropas Savienībai un visiem tās tirdzniecības partneriem pakāpeniski būs jāpiešķir lielāka nozīme starptautiskai obligāto vides standartu atzīšanai, lai visiem partneriem radītu līdzvērtīgus konkurences apstākļus; 42. uzskata, ka daudzpusējās, divpusējās vai reģionāla līmeņa tirdzniecības sarunās jācenšas nodrošināt, lai starptautiskā tirdzniecībā tiktu ievērotas vispārējās saistības sociālā, vides un cilvēktiesību jomā un tādējādi tās papildinātu attiecīgos centienus citās jomās; uzstāj, ka panākumi šādos jautājumos jāvērtē tikai attiecībā pret ES tirdzniecības interesēm, jo ārējā tirdzniecība ir kaut svarīgs, taču tikai viens aspekts ES noturīgā ekonomiskā attīstībā; 43. aicina Komisiju precizēt, kā tā izprot sociālos un vides noteikumus un standartus starptautiskās tirdzniecības politikā, noteikt paredzēto sociālo un vides nodaļu saturu jaunos brīvās tirdzniecības un asociācijas līgumos un izstrādāt pārliecinošu stratēģiju par to, kā sekmēt ES tirdzniecības partneru atbalstu šīm nodaļām; Transatlantiskās attiecības 44. uzskata, ka ES būtu jādažādo ekonomiskās attiecības, saglabājot savu politiku tādās jomās kā sabiedrības veselība un vide un pastiprinot ekonomiskās attiecības ar citiem pasaules reģioniem, balstoties uz mieru un suverenitātes principiem, pilsonisko brīvību ievērošanu, vides prasību ievērošanu, sociāliem standartiem, cilvēktiesībām un attīstību; 45. transatlantisko ekonomisko attiecību stiprināšana jāveic saskaņā ar ES vides un sabiedrības veselības noteikumiem, un tā nedrīkst apdraudēt ES konkurences politikas neatkarību, kā arī sabiedrisko pakalpojumu un kultūras daudzveidības aizsardzības normas; 46. iesaka apkopot datus ar augstu ticamības pakāpi, lai analizētu ES un ASV ekonomikas tirgu integrācijas nozīmi Meksikas un Kanādas tautsaimniecībai un sabiedrībai; vērš uzmanību uz to, ka tiešās ārvalstu investīcijas Meksikā bieži vien veiktas caur Eiropas uzņēmumu meitasuzņēmumiem, kas darbojas ASV, tādējādi kļūst skaidrs, kāpēc šādas darbības neatspoguļojas datos par ES un Meksikas attiecībām; Ķīna 47. ņemot vērā rezolūciju par ES un Ķīnas tirdzniecības attiecību perspektīvām, uzskata, ka Ķīna ir uzskatāms piemērs pozitīvajai ietekmei, ko ekonomiskās izaugsmes un labklājības ziņā rada tirdzniecības liberalizācija un aktīva līdzdalība globālajos konkurences tirgos; apzinās ievērojamās sociālās un vides problēmas, ar kurām šī valsts ir saskārusies; uzstāj, ka Ķīnai ir jāievēro visas saistības sakarā ar tās dalību PTO, piemēram, attiecībā uz starptautisku darba standartu ievērošanu un intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzību; atzinīgi vērtē iepriekš minēto Komisijas paziņojumu un darba dokumentu par ES un Ķīnas attiecībām un izsaka atbalstu Komisijas centieniem definēt piemērotu stratēģiju, lai pievērstos visiem ES un Ķīnas attiecību aspektiem; 48. uzskata, ka ekonomiskās attiecības un tirdzniecības attiecības ar Ķīnu ir jāveido reizē ar politisko dialogu, kurā ietverta abu partneru atbildība vides un sociālajā jomā; uzsver, ka ES un Ķīnas ekonomiskajām un tirdzniecības attiecībām jābalstās uz godīgas un objektīvas tirdzniecības noteikumu ievērošanu un PTO noteikumu piemērošanu; 49. uzskata, ka viena no lielākajām problēmām, ar ko Eiropas Savienība saskaras divpusējās attiecībās ar Ķīnas iestādēm, ir nepietiekama intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzība; tādēļ aicina Komisiju pastiprināt centienus, lai pārliecinātu Ķīnu pilnībā ievērot Līgumu par intelektuālā īpašuma tiesībām, kas saistītas ar tirdzniecību (TRIPs), un uzlabot tiesu pieņemto spriedumu izpildi; Ar regulāciju saistītie jautājumi 50. uzsver, ka starptautiskajā tirdzniecībā arvien pieaug ar regulāciju saistīto jautājumu nozīme; pieprasa lielāku saskaņotību starp ES un tās galveno tirdzniecības partneru noteikumiem un metodēm; uzsver, ka tam nevajadzētu novest pie tā, ka saskaņošanas rezultātā tiek vājinātas normas un noteikumi, jo tas samazinātu iedzīvotāju uzticēšanos attiecībā uz veselību, drošību un vidi; uzsver, ka partneriem vajadzētu pastiprināt centienus, lai nodrošinātu, ka ES galvenie tirdzniecības partneri atzīst un ievieš gan šīs normas, gan šos noteikumus; 51. pieprasa, lai Komisija sistemātiski novērtētu ES iekšpolitikas pasākumu un noteikumu ietekmi uz globālo konkurētspēju un tiesiskā regulējuma politikas veidošanas procesos dotu atbilstīgu vietu ES uzņēmumu konkurētspējai Eiropā un ārpus tās robežām; 52. PTO un divpusējo brīvās tirdzniecības nolīgumu kontekstā uzsver, ka ir svarīgi paātrināt beztarifu barjeru likvidēšanu un tehnisko noteikumu saskaņošanu, jo īpaši piemērojot savstarpējas atzīšanas principu; 53. uzskata, ka efektīvākais veids, kā izvairīties no tirdzniecības šķēršļiem, kurus rada atšķirības regulācijas jomā, ir globālu noteikumu un standartu izstrāde; mudina Komisiju aktīvi piedalīties visu attiecīgo starptautisko aģentūru un standartu noteikšanas organizāciju darbā; 54. atbalsta plurilaterālu un divpusēju sadarbību ar galvenajiem partneriem regulācijas jomā tādā mērā, lai tas neizraisītu pret citiem vērstu diskrimināciju, kā arī neļautu minētajiem partneriem pārmērīgi iejaukties ES iekšējā lēmumu pieņemšanas procesā; IĪT aizsardzība 55. aicina Komisiju arī turpmāk īstenot pasākumus zinātniskās pētniecības, attīstības un inovāciju jomā, atzīmē, ka patentu atzīšana un intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzība ir galvenie ES ārējās konkurētspējas aspekti, un uzskata, ka šajā sakarā Eiropas Savienībai ir jāpieņem apņēmīgāka nostāja attiecībā uz trešām valstīm; 56. uzsver, ka viltošanas un pirātisma rezultātā tiek zaudētas darbavietas, mazināta jaunrade un samazināti valstu nodokļu ieņēmumi; uzsver, ka pienācīga intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzība un tās efektīva īstenošana ir globālās ekonomikas pamatprincipi; 57. uzskata, ka neatņemama prasība ES ārējās konkurētspējas saglabāšanai un uzlabošanai ir tas, lai ES galvenie tirdzniecības partneri īstenotu pienācīgu intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzību; 58. atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos stiprināt intelektuālā īpašuma tiesību noteikumus starptautiskajos tirdzniecības nolīgumos, kā arī esošo saistību izpildi; 59. pieprasa, lai ES galvenie tirdzniecības partneri, piemēram, Ķīna un Krievija, īstenotu intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzību saskaņā ar savām PTO/TRIPs saistībām; 60. uzsver, ka Eiropas intelektuālā īpašuma tiesību politikai attiecībā uz jaunattīstības valstīm nevajadzētu pārsniegt Līguma par intelektuālā īpašuma tiesībām, kas saistītas ar tirdzniecību (TRIPs) saistības; tā vietā tai vajadzētu veicināt šā līguma elastīgo iespēju izmantošanu; 61. uzskata, ka obligātam priekšnoteikumam, lai pievienotos PTO, būtu jābūt intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzībai un apliecinājumam par šo tiesību efektīvu piemērošanu, izmantojot juridiskos un administratīvos līdzekļus; 62. aicina Padomi apstiprināt Komisijas priekšlikumu Padomes regulai par izcelsmes valsts norādi konkrētiem ražojumiem, kas ievesti no trešām valstīm (COM(2005)0661), kam Parlaments pauž atbalstu savā 2006. gada 6. jūlija rezolūcijā par izcelsmes marķējumu [10]; Tirgus piekļuves stratēģija 63. atzinīgi vērtē Komisijas lēmumu pārskatīt tās Tirgus piekļuves stratēģiju un cer, ka tā 2007. gadā pieņems paziņojumu par šo tematu; aicina Komisiju arī turpmāk šajā iniciatīvā cieši iesaistīt Parlamentu; 64. uzstāj, ka sevišķa uzmanība ir jāpievērš beztarifu barjerām, jo sakarā ar pakāpenisko tarifu samazināšanu vai likvidāciju tās tiecas kļūt par galveno šķērsli starptautiskajai tirdzniecībai; vērš uzmanību uz beztarifu barjeru lielo dažādību, tehnisko sarežģītību un politiski delikāto raksturu, kas sarežģī šā jautājuma risināšanu, un aicina Komisiju piešķirt pietiekami daudz līdzekļu šā sarežģītā uzdevuma veikšanai; 65. vērš uzmanību uz nopietno risku, kas saistīts ar drošības pasākumiem, jo tie kļūst par 21. gadsimta galvenajām beztarifu barjerām; aicina visas valstis risināt jautājumus attiecībā uz savām pamatotajām bažām par drošību, izmantojot tādus pasākumus, kas iespējami mazā mērā ierobežo tirdzniecību, un šā mērķa labad savstarpēji sadarboties gan daudzpusējā, gan plurilaterālā, gan divpusējā līmenī; 66. aicina Komisijas delegācijas, dalībvalstu vēstniecības un tirdzniecības veicināšanas aģentūras, tirdzniecības palātas un visas pārējās valsts un privātās organizācijas, kas pārstāv Eiropas ekonomiskās intereses ārvalstīs, efektīvāk koordinēt darbu, lai reklamētu ES preces un pakalpojumus, atvērtu tirgus un palielinātu investīciju plūsmas; Pakalpojumi 67. atgādina par pakalpojumu pieaugošo daļu pasaules kopproduktā, kā arī Eiropas Savienības IKP; vērš uzmanību uz to, ka Eiropas pakalpojumu sniedzējiem raksturīga augsta konkurētspēja ārvalstīs; aicina Komisiju visās tirdzniecības sarunās par pakalpojumu sektoru censties panākt gan pakāpenisku un savstarpēju pakalpojumu liberalizāciju, gan pastiprinātas standartizācijas politiku, kā arī pārredzamus un prognozējamus noteikumus un regulas, lai Eiropas konkurētspējīgais pakalpojumu sektors varētu brīvāk darboties trešās valstīs; tomēr atzīmē, ka tā rezultātā nevajadzētu rasties nedz piedāvājumam, nedz pieprasījumam sabiedrisko pakalpojumu jomā; 68. uzskata, ka ir jānošķir komercpakalpojumi un sabiedriskie pakalpojumi; uzsver, ka sabiedriskos pakalpojumus nevajadzētu iekļaut tirdzniecības sarunās apspriežamo jautājumu lokā, it īpaši tajos gadījumos, ja šie sabiedriskie pakalpojumi ir saistīti ar cilvēku pamatvajadzībām un nodrošina piekļuvi svarīgākajām "sabiedriskajām precēm", piemēram, veselības aprūpei, izglītībai, dzeramajam ūdenim un enerģijai, kā arī tām vajadzībām, kurām ir ievērojama nozīme kultūras daudzveidības saglabāšanā, piemēram, audiovizuālajiem pakalpojumiem; 69. uzstāj, ka vismazāk attīstīto valstu partneriem jāsaglabā iespēja iesaistīties noteiktās politikas jomās, lai tās pašas varētu regulēt tos pakalpojumus, kuri ir svarīgi šo valstu attīstībai; 70. uzskata, ka ES jāveicina starptautisko grāmatvedības un revīzijas standartu un metožu izplatīšana un atzīšana, lai tirgus padarītu stabilākus un pārredzamākus un lai nodrošinātu, ka tirgus dalībnieki gūst labumu no lielākas stabilitātes un ir labāk informēti par savām darbībām ārpus ES; 71. jo īpaši uzskata, ka ārējās konkurētspējas veicināšanas nolūkos ES ir jāīsteno tirdzniecības politikas pasākumi, lai palielinātu elektronisko darījumu drošību un uzlabotu datu aizsardzību; 72. uzskata, ka finanšu pakalpojumu tirgus atvēršana un kapitāla plūsmas veicināšana ir jāīsteno reizē ar lielāku pārredzamību un uzlabotiem pasākumiem, lai apkarotu naudas atmazgāšanu, finansiāla atbalsta sniegšanu terorismam un krāpšanu nodokļu jomā, jo īpaši gadījumos, ja ir iesaistīti ārzonu finanšu centri; Izejvielas un enerģija 73. uzskata, ka jaunajā ES tirdzniecības programmā jānosaka īpašs režīms attiecībā uz izejvielām, un jo īpaši energoresursiem; 74. saistībā ar nepieciešamību, izmantojot ilgtspējīgākus tirdzniecības modeļus, novērst arī klimata pārmaiņas, uzskata, ka piekļuve enerģijai un resursiem, kā arī to izmantošana ir jautājums, kas jārisina, izstrādājot daudzpusējus noteikumus, ko nedrīkst ierobežot ar tādiem divpusējiem tirdzniecības nolīgumiem, starp kuriem pastāv konkurence attiecībā uz izdevīgākajiem piekļuves nosacījumiem; Valsts iepirkumi 75. uzskata, ka ES valsts iepirkuma tirgus lielā atvērtības pakāpe visos pārvaldes līmeņos nav proporcionāla ES piegādātāju piekļuvei ārvalstu valsts iepirkuma tirgiem preču, pakalpojumu un būvdarbu jomā, un ka Komisijai jārīkojas, lai šajā nozīmīgajā tautsaimniecības nozarē tiktu panākta savstarpēja piekļuve tirgum gan attiecībā uz attīstītajām valstīm, gan jaunās ekonomikas valstīm; piekrīt, ka izņēmuma gadījumos, lai ievērotu savstarpīguma principu, varētu apsvērt mērķtiecīgu ierobežojumu ieviešanu attiecībā uz piekļuvi atsevišķām ES valsts iepirkuma tirgus daļām, tomēr viennozīmīgi vēršas pret jebkuru mēģinājumu slēgt šo tirgu protekcionisma nolūkā; 76. aicina Komisiju patlaban notiekošajās atkārtotajās sarunās par PTO Valsts iepirkuma nolīgumu (GPA) gādāt par to, lai pārējās šajā nolīgumā iesaistītās puses uzņemtos nozīmīgas saistības; 77. uzsver, ka tomēr nepieciešams palielināt pārredzamību, un pieprasa Komisijai atturēties no pārmērīgu prasību izvirzīšanas valsts iepirkumu jomā, jo īpaši komunālo pakalpojumu nozarē, kur šādas prasības rada sarežģījumus vismazāk attīstītajām partnervalstīm; 78. atzīmē dažu dalībvalstu iniciatīvu pārskatīt Valsts iepirkuma nolīgumu, lai uzlabotu nosacījumus attiecībā uz maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU); tādēļ iesaka Komisijai un Padomei PTO atkārtotajās sarunās par Valsts iepirkuma nolīgumu uzstāt, lai šajā nolīgumā tiktu iekļauta īpaša klauzula, kas Eiropas Savienībai dotu tiesības valsts iepirkuma konkursos dot priekšroku MVU, vadoties pēc modeļiem, kādus jau piemēro citas šajā nolīgumā iesaistītās lielvalstis, piemēram, ASV un Japāna; 79. uzskata, ka visās ES uzsāktajās divpusējās un reģionālajās tirdzniecības sarunās jāiekļauj arī jautājums par valsts iepirkumu, lai radītu līdzsvarotu brīvu pieeju valsts iepirkumiem; Noteikumu ievērošana 80. uzsver, ka nepieciešams nodrošināt, lai ES tirdzniecības partneri pilnībā izpildītu noteikumus un saistības, ko uzliek viņu dalība PTO, vai divpusēji un reģionāli nolīgumi ar ES; uzsver PTO strīdu izšķiršanas mehānisma (DSM) svarīgo nozīmi, lai nodrošinātu daudzpusējas tirdzniecības sistēmas uzticamību un efektivitāti; mudina Komisiju izmantot šo mehānismu ikreiz, kad citas valstis, pārkāpjot šos noteikumus un saistības, negatīvi ietekmē ES tirdzniecības intereses un ja saprātīgā termiņā nav iespējams rast risinājumu sarunu ceļā; Tirdzniecības aizsardzības instrumenti 81. uzskata, ka virzība uz turpmāku tirdzniecības liberalizāciju liek ES vēl jo vairāk saglabāt gatavību aizstāvēties pret negodīgām tirdzniecības metodēm; tādēļ uzskata, ka ES ārējās konkurētspējas stratēģijā noteikti iekļaujami tirdzniecības aizsardzības instrumenti (TDI); 82. vērš uzmanību uz Komisijas ierosmi uzsākt tirdzniecības aizsardzības instrumentu (TDI) visaptverošu pārskatīšanu un publisku apspriešanu, pamatojoties uz iepriekš minēto Komisijas paziņojumu par Zaļo grāmatu publiskai apspriešanai; 83. atgādina, ka Komisijas sagatavotajā kopsavilkumā par "Mayer, Brown, Rowe & Maw LLP" izstrādāto un 2005. gada decembrī iesniegto pētījumu "EK tirdzniecības aizsardzības instrumentu novērtējums" ir norādīts, ka šā pētījuma rezultāti liek secināt, ka "status quo ir gan pamatots, gan piemērots, lai atbilstu visu iesaistīto pušu interesēm", tādējādi atbalstot viedokli, ka pašlaik nav acīmredzami vai steidzami nepieciešams pārskatīt vai pārveidot spēkā esošos Kopienas tirdzniecības aizsardzības instrumentus; 84. atgādina, ka Dohas Attīstības programmas ietvaros pašlaik tiek risinātas sarunas par daudzpusējiem jautājumiem saistībā ar tirdzniecības aizsardzības instrumentiem; atzinīgi vērtē šīs sarunas, tomēr pauž nožēlu par Amerikas iebildumiem pret PTO tirdzniecības aizsardzības instrumentu (TDI) sistēmas reformu; uzskata, ka, globāli paplašinot TDI izmantošanu, jo īpaši rūpnieciski attīstītajās valstīs, ir nepieciešami jauni, daudz striktāki PTO noteikumi, lai arī turpmāk nodrošinātu brīvu un godīgu pasaules tirdzniecību; 85. atbalsta domu pielāgot šos instrumentus globālās ekonomikas jaunajiem apstākļiem, tomēr brīdina, ka būtu bīstami vienpusēji "atbruņot" ES tādā mērā, ka tā nespētu cīnīties pret negodīgiem starptautiskās tirdzniecības paņēmieniem situācijā, kad šādi paņēmieni tiek piemēroti arvien plašāk un trešās valstis bieži, nereti ļaunprātīgi, izmanto tirdzniecības aizsardzības pasākumus pret importu no ES; 86. atbalsta Komisijas centienus pārraudzīt tirdzniecības aizsardzības pasākumus, ko trešās valstis piemēro attiecībā uz importu no ES, lai reaģētu uz iespējamiem ļaunprātīgiem pasākumiem un sniegtu pienācīgu atbalstu cietušajiem uzņēmumiem; Muita 87. uzsver, ka muitas noteikumiem un procedūrām ir liela nozīme, lai pareizi īstenotu tirdzniecības politikas pasākumus; uzskata, ka, definējot un piemērojot šos noteikumus un procedūras, ir jāatrod atbilstošs līdzsvars starp efektīvu kontroli un tirdzniecības plūsmu veicināšanu; 88. atgādina, ka daudzas pasaules valstis piemēro pārāk sarežģītas un apgrūtinošas importa procedūras, kas Eiropas eksportētājiem bieži rada ievērojamas darījumu izmaksas, līdz ar to šīs procedūras uzlūkojamas kā būtiski šķēršļi tirdzniecībai; tādēļ atbalsta Komisijas centienus risināt šo jautājumu gan Dohas Attīstības programmas daudzpusējās sarunās par tirdzniecības veicināšanu, gan divpusējās un reģionālās sarunās; 89. aicina Komisiju un dalībvalstis nopietni apsvērt vienota ES muitas dienesta izveidi, lai visā ES muitas teritorijā varētu efektīvāk piemērot muitas noteikumus un procedūras; Valūtu maiņas kursi 90. norāda, ka svarīgs starptautiskās tirdzniecības attīstības faktors ir valūtu maiņas kursi; aicina Komisiju sagatavot konkrētus priekšlikumus par to, kādi pasākumi veicami tajos gadījumos, ja valūtu maiņas kurss mazina ES konkurētspēju, un apsvērt šādu pasākumu iekļaušanu gaidāmajā ES tirdzniecības aizsardzības instrumentu pārskatīšanā; Institucionāli jautājumi 91. uzskata, ka ticamību vienotai tirdzniecības politikai kā ES konkurētspējas instrumentam, kā arī tās efektivitāti negatīvi ietekmē tas, ka nepietiekamas Parlamenta iesaistīšanas rezultātā šai politikai trūkst leģitimitātes; 92. pauž nožēlu par to, ka, pieņemot svarīgus tiesību aktus tirdzniecības jomā, piemēram, attiecībā uz tirdzniecības aizsardzības instrumentiem, netiek piemērota koplēmuma procedūra un joprojām pastāv nenoteiktība attiecībā uz piekrišanas procedūras piemērošanu, apspriežot brīvās tirdzniecības nolīgumus; aicina dalībvalstis steidzīgi uzlabot šo neapmierinošo situāciju, veicot nepieciešamās institucionālās reformas, un, jo īpaši, īstenojot Līguma par Konstitūciju Eiropai noteikumus attiecībā uz starptautisko tirdzniecību; 93. aicina Komisiju un Padomi pilnībā informēt un iesaistīt Parlamentu visās jaunajās iniciatīvās, kas uzsāktas pēc paziņojuma "Globālā Eiropa" pieņemšanas; * * * 94. uzdod Parlamenta priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, dalībvalstu, pievienošanās dalībvalstu un pievienošanās pieteikumvalstu valdībām un parlamentiem. [1] Pieņemtie teksti, P6_TA(2006)0388. [2] Pieņemtie teksti, P6_TA(2006)0450. [3] OV C 293 E, 2.12.2006., 155. lpp. [4] Pieņemtie teksti, P6_TA(2006)0419. [5] OV C 298 E, 8.12.2006., 235. lpp. [6] OV C 233 E, 28.09.2006., 103. lpp. [7] OJ C 193 E, 17.08.2006., 110. lpp. [8] Padomes dokuments 7775/1/06. [9] OV C 291 E, 30.11.2006., 321. lpp. [10] Pieņemtie teksti, P6_TA(2006)0325. --------------------------------------------------