LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 288/68

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido daudzgadu plānu Adrijas jūras mazo pelaģisko sugu krājumiem un zvejniecībām, kas šos krājumus izmanto”

(COM(2017) 97 final – 2017/0043 (COD))

(2017/C 288/09)

Ziņotājs: Emilio FATOVIC

Apspriešanās Eiropas Parlaments, 1.3.2017. Padome, 4.4.2017. Juridiskais pamats Līguma par Eiropas Savienības darbību 43. panta 2. punkts, 114. panta 1. punkts un 304. punkts Pilnsapulces lēmums 24.1.2017. Atbildīgā specializētā nodaļa Lauksaimniecība, lauku attīstība un vide Pieņemts specializētās nodaļas sanāksmē 17.5.2017. Pieņemts plenārsesijā 31.5.2017. Plenārsesija Nr. 526 Balsojuma rezultāts (par/pret/atturas) 187/0/2

1. Secinājumi un ieteikumi

1.1. EESK atbalsta Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) Vidusjūras Vispārējā zivsaimniecības komisijas (GFCM) (1) apliecināto nepieciešamību iejaukties, lai aizsargātu mazo pelaģisko sugu krājumus, kuras apdraud pārzveja, un piekrīt vispārējam mērķim pēc iespējas ātrāk ieviest ilgtspējīgas zivsaimniecības sistēmu un panākt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu (2) saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku (3) (KZP).

1.2. Komiteja atbalsta Komisijas lēmumu kā juridisko instrumentu izmantot regulu, lai izveidotu daudzgadu plānu mazo pelaģisko zivju krājumu aizsardzībai nolūkā saskaņot spēkā esošos noteikumus un stiprināt pārvaldības procesus.

1.3. EESK, vienlaikus atbalstot vides aizsardzības un bioloģiskās daudzveidības mērķus, uzskata, ka Komisijas priekšlikums ir daudzējādā ziņā nepilnīgs un pretrunīgs. Šīs problēmas ir likumsakarīgs iznākums virknei KZP pretrunu, kuras komiteja jau ir minējusi savos iepriekšējos atzinumos (4). Konkrēti, komiteja pauž īpašas bažas saistībā ar iespēju, ka izskatāmais priekšlikums, ja tas nebūs pienācīgi integrēts un pielāgots, var apdraudēt vides mērķu sasniegšanu un radīt nopietnu kaitējumu nozares uzņēmumiem un darba ņēmējiem (5).

1.4. Komiteja uzskata, ka Komisijas piedāvātais pārvaldības modelis, kura pamatā ir Padomes īstenotā ikgadējā zvejas iespēju noteikšana, nav piemērojams Adrijas jūras mazo pelaģisko zivju sugu bioloģiskajām īpašībām un šeit dzīvojošu zivju sugu (6) daudzveidībai, zvejas paņēmieniem, kuģu un rīku veidiem (mazapjoma nerūpnieciskā zveja) (7), kā arī ostu skaitam un izmēram. Attiecībā uz visu iepriekš minēto komiteja uzskata, ka Vidusjūras konsultatīvās padomes (Mediterranean Advisory Council, MEDAC) priekšlikums (8) pastiprināt zvejas piepūles pasākumus saskaņā ar “luksofora” pieeju ir vairāk piemērots gan pēc savas būtības, gan izmantotās metodes ziņā, ko apliecina visas organizētās pilsoniskās sabiedrības plašā vienprātība.

1.5. EESK ar pārsteigumu atzīmē, ka Komisijas priekšlikums nav balstīts uz ekonomiskās un sociālās ietekmes padziļinātu novērtējumu (9). Šo trūkumu pastiprina fakts, ka zvejniecības nozare visā Vidusjūras reģionā atrodas krīzes situācijā jau vairāk nekā divdesmit gadus (10), un jauni drastiski noteikumi, kas nav pietiekami izsvērti, var dot tai galīgo triecienu. Turklāt EESK norāda, ka trūkst pasākumu, lai finansiāli atbalstītu un/vai pārprofilētu uzņēmumus un darba ņēmējus, kurus skar priekšlikums samazināt sardīņu un anšovu nozveju, lai gan tās ir būtisks resurss mazo vietējo kopienu (no kurām daudzas atrodas salās) (11) ekonomikai un palīgnozarēm.

1.6. Tāpēc komiteja sagaida, ka Nodarbinātības ģenerāldirektorāts ātri iesaistīsies un tiks aktivizēti nozaru sociālā dialoga procesi, izmantojot apspriešanos ar Sociālā dialoga komiteju jūras zivsaimniecības jomā, lai noteiktu vispiemērotākos pasākumus, ar kuriem kompensēt ekonomiskās un sociālās sekas. Šajā sakarā EESK uzskata, ka Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonds (EJZF) ir vispiemērotākais finanšu instruments, lai atbalstītu uzņēmumus un darba ņēmējus, pārejot uz ilgtspējīgu zivsaimniecību. Komiteja arī uzskata, ka uzņēmumu restrukturēšana darbībai zvejas tūrisma (zilā ekonomika) (12) vai akvakultūras (13) jomā var noteikti būt dzīvotspējīga alternatīva, bet tā nekādi nevar aizstāt principu, ar kuru saskaņā tradicionālo zveju nevar ne ierobežot, ne atcelt galvenokārt saistībā ar zivju sugu bioloģiskajām īpašībām (dzīves telpas nepieciešamība).

1.7. Komiteja, ņemot vērā priekšlikuma būtisko ietekmi uz vidi, ekonomiku un nodarbinātību, uzskata, ka jauno zvejas pārvaldības plānu nevar izveidot ar deleģētajiem aktiem, un aicina Komisiju nekavējoties skaidrā un pārredzamā veidā to izskaidro visu iesaistīto personu ieinteresēs (14).

1.8. Komiteja atkārtoti uzsver, ka jebkurš vides aizsardzības pasākums var izrādīties veltīgs, ja vispirms netiek risinātas negodīgas konkurences un nelegālas zvejas problēmas, pastiprinot kontroli, ieviešot stingrākus sodus un piemērojot pilnīgas izsekojamības sistēmu “no jūras līdz šķīvim (15)” ar visaptverošām sanitārajām pārbaudēm gan pie robežām, gan izcelsmes vietās. Komiteja jo īpaši uzskata, ka ir svarīgi sākt sadarbību starp visām valstīm, kam ir robeža ar Vidusjūru, pamatojoties uz programmu un mērķiem, kas izklāstīti Maltā 2017. gada 30. martā (16) parakstītajā ministru deklarācijā.

1.9. Komiteja uzskata, ka maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma mērķis būtu jāsasniedz saprātīgā laikposmā. Termiņš līdz 2020. gada 31. decembrim nešķiet iespējams. Šāda priekšlikuma pamatā ir zināšanas par mazo pelaģisko sugu krājumu dabiskās atjaunošanās laiku, kā arī par kontroles iestāžu, uzņēmumu un darba ņēmēju pielāgošanās termiņiem jaunajiem noteikumiem (jo īpaši tāpēc, ka tie ir krasi mainījušies saistībā ar pāreju no zvejas piepūles uz kvotām). Turklāt EESK uzskata, ka jebkāda drošības klauzulu izmantošana nav lietderīga pārmērīgās ietekmes dēļ, kas varētu rasties sociālajā un ekonomikas ziņā.

1.10. Komiteja aicina Komisiju labāk definēt reģionalizācijas darbības aspektus, jau no paša sākuma sasaistot zvejas resursu ilgtspējas mērķus ar faktisko izmaksu līmeni, kas rodas uzņēmumiem, lai nodrošinātu to izdzīvošanu.

1.11. Eiropas patērētāju interesēs EESK aicina pēc iespējas drīzāk veikt sīki strukturētu novērtējumu par ietekmi uz aizsargāto sugu zivju cenu pieaugumu, gan attiecībā uz zivīm, kas paredzētas tiešai pārdošanai, gan tām, kas paredzētas pārstrādei. Komiteja arī aicina Komisiju izstrādāt ilgtspējīgas zvejas kvalitātes sertifikācijas sistēmas, lai stiprinātu patērētāju informētību un radītu pievienoto vērtību uzņēmumiem (17).

2. Ievads

2.1. Adrijas jūra (18) ir Vidusjūras apakšreģions, kas ir ļoti bagāts ar zivju krājumiem, un starp visienesīgākajām ir mazās pelaģiskās sugas (19), galvenokārt anšovi un sardīnes (20). Saskaņā ar jaunākajiem GFCM-FAO (21) un ZZTEK (22) datiem anšovu un sardīņu krājumus apdraud pārzveja, un tiem vajadzīga lielāka aizsardzība.

2.2. Lielāko daļu nozvejas veic Itālija un Horvātija Adrijas jūras ziemeļu daļā. Slovēnija nozvejā piedalās nelielā apjomā (mazāk nekā 1 %), tāpat kā Albānija, Bosnija un Hercegovina un Melnkalne, kurām arī ir tikai neliela daļa nozvejas (aptuveni 1 %) (23).

2.3. Pašreizējā pārvaldības sistēma ir balstīta uz zvejas piepūles ierobežojumiem (24), ko papildina papildu pasākumi, piemēram, telpas un laika aizliegums un minimālie izkraušanas izmēri. Tomēr valstis šos pasākumus neīsteno saskaņoti, konsekventi un vienoti (īpaši attiecībā uz zivju sugu bioloģiskās saudzēšanas periodu ievērošanu (25)), radot apjukumu dalībnieku vidū un traucējot krājumu atjaunošanās procesam.

2.4. MEDAC saskaņā ar savām pilnvarām 2016. gada 11. martā (26) ir sniegusi atzinumu par mazo pelaģisko zivju sugām Adrijas jūrā, tajā ietverot darbības priekšlikumus, kas izteikti divus gadus ilgajās apspriešanās sanāksmēs starp visām ieinteresētajām personām (uzņēmējiem, darba ņēmējiem, kooperatīviem, vides speciālistiem, patērētājiem).

3. Komisijas priekšlikuma kopsavilkums

3.1. Eiropas Komisija nolūkā aizsargāt Adrijas jūras mazo pelaģisko sugu krājumus, jo īpaši sardīnes un anšovus, ir izstrādājusi regulu, ar ko izveido daudzgadu plānu minētā vides incidenta novēršanai. Galīgais mērķis ir līdz 2020. gadam panākt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu (MSY) (27), kā paredz kopējā zivsaimniecības politika (KZP). Daudzgadu plāns kopumā būtu jāizvērtē ik pēc pieciem gadiem.

3.2. Ar regulas priekšlikumu, pārtraucot visus pārvaldības pasākumus, kas līdz šim tika piemēroti šajā zonā, tiek izveidota vienota pārvaldības sistēma, kas ierobežo valstu atkāpes (jo īpaši attiecībā uz bioloģiskās saudzēšanas laikposmiem un kontroles kārtību), un, visbūtiskākais, tiek paredzēts, ka pārvaldības sistēma ir balstīta uz nozvejas ierobežošanu (kopējā pieļaujamā nozveja, KPN) (28), nevis uz zvejas piepūles samazināšanu.

3.3. Šis priekšlikums, kas ir iedvesmojies no daudzgadu plāna konkrētiem zivju krājumiem Baltijas jūrā (29) modeļa un satura, ir ZZTEK atzinumu pamatā, un tajā pašā laikā tas ir krasā pretrunā ar MEDAC atzinumu, kura pamatā ir stingrāka zvejas piepūles modelēšana (“luksofora” sistēma (30)).

3.4. Konkrēti, Komisija ierosina ieviest atsauces vērtību krājumu saglabāšanai, kas izteikta nārsta bara biomasas tonnās un zivju mirstības vērtību diapazonā. Ja zinātniskie ieteikumi norāda, ka krājuma apjoms ir mazāks par atsauces vērtību, loms ir jāsamazina. Attiecībā uz faktisko jaunās pārvaldības sistēmas izveidi Komisija atsaucas uz deleģētajiem aktiem.

3.5. Priekšlikumā paredzēta reģionālā sadarbība starp dalībvalstīm, lai pieņemtu īpašus krājumu saglabāšanas pasākumus. Izmantojot reģionalizāciju, var mainīt noteiktus tehnisko pasākumu rādītājus (piemēram, tīklu linuma acu izmēru un aprīkojuma īpašības).

3.6. Priekšlikumā ir arī paredzēts, ka kompetentās iestādes ir tiesīgas identificēt, lokalizēt un sistemātiski uzraudzīt darbību un lomu attiecībā uz visiem kuģiem, kuru izmērs ir astoņi metri vai lielāks, izmantojot piemērotus digitālos instrumentus (piemēram, elektronisko zvejas dienasgrāmatu). Turklāt arī visām ostām jābūt aprīkotām ar digitālajiem instrumentiem, kas paredzēti, lai pārbaudītu lomu katrā kuģa izkraušanas reizē. Lai to panāktu, katram kuģim būs jāpaziņo kompetentajām iestādēm par ierašanos ostā vismaz četras stundas iepriekš.

4. Vispārīgas piezīmes

4.1. Ņemot vērā zinātniskos pētījumus, kas publicēti šajā jomā, komiteja piekrīt, ka ir jārīkojas, lai aizsargātu Adrijas jūras mazo pelaģisko sugu krājumus, kas patlaban ir apdraudēti.

4.2. Komiteja arī piekrīt, ka regula ir jāizmanto kā juridisks instruments, lai stiprinātu pārvaldību un padarītu regulas noteikumus vienoti piemērojamus un saistošus visām iesaistītajām valstīm un ieinteresētajām personām ar mērķi pārvarēt ar zvejas ietekmi uz vidi saistītās problēmas, kuras galvenokārt izraisa neviendabīga un nekoordinēta pašreizējo pārvaldības pasākumu piemērošana.

4.3. Komiteja saskaņā ar KZP un saviem iepriekšējiem atzinumiem apgalvo, ka prioritāte ir sasniegt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjoma līmeni, lai nodrošinātu gan vides, gan pārtikas, ekonomikas un ražošanas vajadzību aizstāvību (31).

4.4. Tomēr EESK uzskata, ka Komisijas priekšlikums ir daudzējādā ziņā nepilnīgs un pretrunīgs, un pauž bažas, ka šādi trūkumi var gan kavēt vides ilgtspējas mērķu sasniegšanu, gan pārāk apdraudēt darba ņēmējus, uzņēmumus un vietējās kopienas.

5. Piezīmes

5.1. Nepieciešamība adekvāti novērtēt ekonomisko un sociālo ietekmi un veikt pasākumus, kas kompensētu daudzgadu plāna ietekmi uz uzņēmumiem un nodarbinātību

5.1.1. Priekšlikumam, pretēji GFCM-FAO un MEDAC gaidām, trūkst ekonomiskās un sociālās ietekmes padziļināta novērtējuma (32). Šo trūkumu pastiprina fakts, ka zvejas nozare visā Vidusjūras reģionā atrodas krīzes situācijā jau daudzus gadus (33), un nepietiekami izsvērtai reformai var būt nelabvēlīga ietekme uz uzņēmumiem un darba ņēmējiem.

5.1.2. Turklāt jāatzīmē, ka Komisija ir iesniegusi savu priekšlikumu, nesagaidot secinājumus no GFCM-FAO darba grupas, kura tika izveidota saskaņā ar Ieteikuma 40/2016/3 14. punktu ar mērķi novērtēt ietekmi virknei pasākumu, kuri ietver gan nozvejas limitus, gan zvejas piepūles režīmu, lai nodrošinātu mazo pelaģisko sugu zvejas ilgtspējīgu pārvaldību Adrijas jūrā.

5.1.3. Turklāt EESK uzskata, ka ierosināto pasākumu izmaksas nevar būt bez izmaksām, ņemot vērā nozvejas samazinājumu par 30 %, ieņēmumu samazinājumu uzņēmumiem par 25 % un darbvietu zudumu par 10 %. Neraugoties uz iepriekš minēto metodisko problēmu saistībā ar datu iegūšanu, Komisija nav noteikusi nekādus pasākumus, lai mazinātu regulas ietekmi, daudzgadu plāna ekonomiskās un sociālās izmaksas noveļot tikai uz dalībvalstīm.

5.1.4. EESK norāda, ka Komisija nav pilnībā novērtējusi ietekmi uz palīgnozarēm, vietējām kopienām, kas tradicionāli nodarbojušās ar zveju (daudzas no tām dzīvo uz salām), uz iespējamo cenu pieaugumu un produktu apšaubāmo kvalitāti un ilgtspējību, kuri neizbēgami tiks importēti no trešām valstīm (jo īpaši no Ziemeļāfrikas), lai kompensētu iekšzemes pieprasījumu.

5.1.5. Regulā nav paredzēts nekāds finanšu atbalsta mehānisms uzņēmumiem vai to pārstrukturēšanai (piemēram, darbībai akvakultūras jomā.), kā arī nekādi ienākumu atbalsta pasākumi, apmācības darbības un/vai paredzēti jauna darba piedāvājumi tiem darba ņēmējiem (zvejniekiem vai palīgnozarēs nodarbinātajiem), kuri zaudēs darbu.

5.2. Adrijas jūras bioloģiskās īpatnības

5.2.1. Komiteja uzskata, ka veiksmīgais daudzgadu plāna modelis konkrētiem zivju krājumiem Baltijas jūrā nav nepiemērots Adrijas jūrai. Kā liecina GFCM-FAO dati, Baltijas jūra ir jūra ar mazu zivju sugu skaitu, kurā var viegli veikt mērķtiecīgu zveju, jo tajā dzīvo tikai nedaudz zivju sugu, un līdz ar to arī vieglāk noteikt nozvejas limitus. Savukārt Adrijas jūra, tāpat kā viss Vidusjūras baseins, ir daudzu sugu jūra, kurā vienā un tajā pašā apgabalā dzīvo ļoti liels skaits zivju sugu (34). Vienīgais Vidusjūras nozvejas limita precedents ir saistīts ar zilo tunzivi, un šo priekšlikumu EESK principā atbalstīja (35), jo tas attiecās uz sugu, kuras īpatnības (jo īpaši izmērs) un zvejas metodes, padara to īpaši atšķirīgu no mazo pelaģisko sugu zivīm.

5.2.2. Komiteja arī norāda, ka zveja Adrijas jūrā tradicionāli tiek veikta tādā veidā, kas būtiski atšķiras no veidiem, ko izmanto zvejai Baltijas jūrā. Adrijas uzņēmumi ir ģimenes uzņēmumi, un tie izmanto mazus kuģus (8–12 metrus garumā). To īpašnieki bieži vien paši ir zvejnieki, un vidējais apkalpes locekļu skaits ir aptuveni trīs cilvēki. Tādējādi zivis tiek izkrautas daudzās mazās ostās, kuras iesaistītajām kopienām (bieži vien dzīvojošām uz salām) gadsimtiem ir bijis svarīgs ekonomiskais faktors.

5.3. Pārvaldības sistēma un deleģētie akti

5.3.1. Priekšlikumā nav skaidri un konkrēti izklāstīta jaunā pārvaldības sistēma, kas balstīta uz nozveju, bet ir ierosināts vien tiesiskais satvars, kurš tiks vēlāk papildināts, izmantojot deleģētos aktus. Ņemot vērā attiecīgos vides, ekonomikas, nodarbinātības komponentus, šis ir ārkārtīgi jutīgs jautājums, kas būtu nozīmīgs ierobežojums uzņēmumiem, lai plānotu savas zvejas darbības, no kurām ir atkarīga to izdzīvošana.

5.4. Vajadzība noteikt samērīgu termiņu maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma mērķim

5.4.1. Spēkā esošajā regulējumā, kas attiecībā uz Baltijas jūru tika apstiprināts 2016. gadā, tika piešķirts 5 gadus ilgs laiks (līdz 2020. gadam) gan uzņēmumiem, gan arī zivju krājumiem, lai sasniegtu ilgtspējīgas zvejas apjomu, kas sakrīt ar KZP termiņa beigām. Attiecībā uz Adrijas jūru Komisija paredz daudz saspringtāku ceļvedi, t. i., mazāk nekā divus gadus (2019.–2020. g.), kura vienīgais mērķis ir ievērot KZP termiņu, neņemot vērā mazo pelaģisko sugu dabisko bioloģiskās reprodukcijas laiku (kas var būt mainīgi daudzu faktoru dēļ), kā arī laiku, kas nepieciešams, lai uzņēmumi un vietējās pašvaldības varētu pielāgoties stingrākiem pārvaldības pasākumiem, kas pilnība atšķiras no tiem, kuri tika īstenoti pēdējo 30 gadu laikā, ar reālu risku nesasniegt iepriekš noteikto vides mērķi un iznīcināt nozari (un palīgnozares), no kuras ir atkarīgi vairāki simti piekrastes kopienu.

5.5. Trešo valstu negodīga konkurence un nelegāla zveja

5.5.1. Zvejniecības nozarē Vidusjūrā, ieskaitot Adrijas jūru, ir nopietna krīze jau vairāk nekā divdesmit gadus, un tā ir radusies vairāku iemeslu dēļ, tostarp trešo valstu negodīgas konkurences (galvenokārt no Ziemeļāfrikas, kur zvejo un pārdod bez jebkādas kontroles) un nelegālas zvejas (kas bieži vien slēpj arī nedeklarētu darbu) dēļ. Līdz šim liela daļai legālo uzņēmumu cīnās, tikai lai izdzīvotu (36), un spēcīgās personiskās vai ģimenes saites, kas saista īpašnieku ar skaitā nelielo apkalpi, neļauj nozarei sabrukt pilnībā.

5.5.2. Tāpēc komiteja uzskata, ka pāreja no sistēmas, kuras pamatā bijusi zvejas piepūle, uz nozvejā balstītu sistēmu (kas samazināta par 30 %) bez atbilstošiem pasākumiem, kas paredzēti, lai novērstu negodīgu vai nelikumīgu praksi, tikai izsauktu daudzu uzņēmumu, kas darbojas likuma ietvaros, tūlītēju slēgšanu un darba zaudēšanu, pat neatrisinot vides problēmas.

5.6. Reģionalizācija

5.6.1. Priekšlikumā nav sīki noteikta nodevu kārtība. Šis trūkums varētu radīt nopietnas konkurences problēmas starp valstīm, jo valstu starpā pastāv atšķirīgas izmaksas uzņēmumiem, kas saistīts ar dažādiem faktoriem, piemēram, ienākumiem, sociālajām iemaksām un apdrošināšanas maksājumiem, tirgiem.

5.6.2. Jo paši EESK norāda: ja reģionalizācija tiktu definēta tikai attiecībā uz zivju resursu aizsardzību, ES būtu jārisina jauni un spēcīgi konflikti, jo uzņēmumu peļņa varētu atšķirties atkarībā no uzņēmuma izmaksām, nevis zivju produkcijas.

5.7. Tehnoloģiskās iekārtas un kontrole

5.7.1. EESK piekrīt, ka ir jāpalielina kontroles efektivitāte, izmantojot digitālās tehnoloģijas, tomēr – atšķirībā no Baltijas reģiona situācijas – Adrijas jūras piekrastei raksturīgs liels skaits mazo ostu (FAO ADRIAMED apkopojusi datus par 238 ostām, ko izmanto Itālijas, Slovēnijas un Horvātijas zvejas vajadzībām (37)) un liels skaits mazu zvejas kuģu. Šī iemesla dēļ kompetentajām iestādēm un uzņēmumiem (kas jau atrodas krīzes situācijā) būs nepieciešams laiks un resursi, lai pielāgotos jaunajam leģislatīvajam plānam.

5.7.2. EESK – pretēji Komisijas viedoklim – arī uzskata, ka, izvēloties ostas, kur izkraut lomu (neietverot mazākās ostas), vietējām kopienām tiktu radīts būtisks kaitējums. Turklāt EESK uzskata, ka jāizpēta arī ekonomiskā ietekme pasākumam saistībā ar mazākiem kuģiem, jo saskaņā ar regulu tas tiks piemērots arī kuģiem, kas ir 8 m gari vai garāki.

5.8. Kvalitātes sertifikācija

5.8.1. Priekšlikums neparedz kvalitātes/marķējuma sertifikācijas mehānismus, lai atbalstītu reformējamo ražošanas nozari. Šo aspektu pienācīgi novērtētu patērētāji, kas pastāvīgi meklē veselīgus, kvalitatīvus un ilgtspējīgus produktus. Turklāt šādi pasākumi ļautu novērst nelikumīgas darbības un negodīgu konkurenci.

5.9. Cenu variācijas

5.9.1. Komisijas priekšlikumā nav pietiekami ņemta vērā nepieciešamība pieņemt pasākumus, lai novērstu mazo pelaģisko sugu dabisko cenu pieaugumu nozvejas samazināšanās dēļ; turklāt tas nozīmē, ka šīs zivis būs jāiegādājas no trešām valstīm, kurās nav ne pienācīgu kontroļu, ne garantiju, pirmām kārtam vides jomā.

5.10. Organizētās pilsoniskās sabiedrības iesaistīšanās

5.10.1. EESK ar pārsteigumu konstatē, ka 2016. gada 11. martā (38) publicētajam MEDAC atzinumam, kas sniedz visu ieinteresēto personu (uzņēmēju, darba ņēmēju, kooperatīvu, vides speciālistu, patērētāju) viedokļa kopsavilkumu un ir vairāk nekā divus gadu ilga darba rezultāts, nav veltīta pienācīga uzmanība Komisijas priekšlikumā, kas tādēļ šķiet pilnīgā pretrunā ar to, bet dažos aspektos – neētisks.

Briselē, 2017. gada 31. maijā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Georges DASSIS

(1) General Fisheries Commission for the Mediterranean (Vidusjūras Vispārējā zivsaimniecības komisija).

(2) Maksimālais ilgtspējīgas ieguves apjoms (Maximum Sustainable Yield, MSY) ir lielākais ieguves apjoms, kuru var nozvejot nenoteiktā laika posmā, neapdraudot zivju krājumus. Šis princips ir viens no kopējās zivsaimniecības politikas (KZP) stūrakmeņiem.

(3) Regula (ES) Nr. 1380/2013.

(4) EESK atzinums par zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju (OV C 181, 21.6.2012., 183. lpp.).

(5) EESK atzinums par zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju (OV C 181, 21.6.2012., 183. lpp.), 1.17. punkts: “EESK pauž nožēlu par to, ka sociālā dimensija, kas attiecināma uz visiem zivsaimniecības un akvakultūras nozares posmiem (ražošana, apstrāde un tirdzniecība), priekšlikumā nav iekļauta un nav paredzēti konkrēti pasākumi dzīves un darba apstākļu uzlabošanai. Komiteja uzskata, ka ir jāsekmē sociālo partneru līdzdalība atbilstošā līmenī”.

(6) EESK atzinums par zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju (OV C 181, 21.6.2012., 183. lpp.), 1.6. punkts: “Komiteja atbalsta ierosinājumu ieviest daudzgadu plānus ar mērķi, ja iespējams, līdz 2015. gadam atjaunot un uzturēt visus zivju krājumus līmenī, kas ir augstāks par to, kurš spēj nodrošināt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu. Šis atzinīgi vērtējamais mērķis ir grūti piemērojams jauktai dažādu sugu zvejai, tādēļ EESK prasa Komisijai izstrādāt praktiskus risinājumus problēmām, kuras var rasties tādas zvejas gadījumos”.

(7) EESK atzinums par zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju (OV C 181, 21.6.2012., 183. lpp.), 1.19. punkts: “EESK uzskata, ka tāda mazapjoma zvejas definīcija, kuras pamatā ir tikai zvejas kuģa garuma kritērijs, ir pārāk vienkāršota, un tādējādi faktiski liela daļu mazapjoma zvejas flotu tiek pielīdzināta rūpnieciskās zvejas flotēm”.

(8) MEDAC ir konsultatīva struktūra, kas apvieno Eiropas un valstu pilsoniskās sabiedrības organizācijas, kuras pārstāv nozari un darbojas Vidusjūras reģionā. MEDAC uzdevums ir sagatavot atzinumus par zvejniecības pārvaldību un sociāli ekonomiskajiem aspektiem, kas saistīti ar zvejniecības Vidusjūrā saglabāšanu, kas adresēti dalībvalstīm un Eiropas iestādēm, lai veicinātu KZP mērķu īstenošanu, sniedzot tehniskus risinājumus un ieteikumus pēc dalībvalstu pieprasījuma.

(9) EESK atzinums “Zaļā grāmata “Kopējās zivsaimniecības politikas reforma”” (OV C 18, 19.1.2011., 53. lpp.), 3.1.2.2. punkts: “Līdztekus pastāvīgai zvejas resursu uzlabošanai un uzturēšanai tādā līmenī, kas neapdraud to ilgtspējību, jāveic arī sociālās un ekonomiskās ietekmes novērtējums, lai nozarei varētu sniegt finansiālu atbalstu, kas savukārt jāvirza uz nodarbinātību un uzņēmumu ieguldījumiem inovācijā un attīstībā, kā arī profesionālajā apmācībā. Savukārt zivju krājumu atjaunošanas periodā zvejniekiem ir jānodrošina pienācīgs atalgojums”.

(10) Saskaņā ar Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komitejas (ZZTEK) 2016. gada datiem Vidusjūras reģionā laikposmā no 2008. gada līdz 2014. gadam ir izzudušas vairāk nekā 10 000 darbvietas, kuģu skaits samazinājies par 14 % un nodarbinātības rādītājs krities par 8 %. Ja par “mazo zveju” uzskatām zveju ar nelieliem kuģiem (kuģu izmērs nepārsniedz 12 metrus), kas veido vairāk nekā 50 % no nozares, kuģu skaita samazinājums lēšams 16 %, bet nodarbināto skaita samazinājums 13 % apmērā. Ir arī jādomā par to, ka šis plāns – ja tas nebūs pareizi izsvērts – varētu radīt postošu ietekmi valstīs, kuras tas skar tiešā veidā, jo, piemēram, Horvātijā mazās pelaģiskās sugas veido 90 % no nozvejas. Turklāt Itālijā laika posmā no 2004. līdz 2015. gadam zvejas flotes jauda tika samazināta par 17 % kuģu skaita ziņā un ir zaudētas darbvietas vairāk nekā 20 % apmērā.

(11) EESK atzinums par zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju (OV C 181, 21.6.2012., 183. lpp.), 3.3.6. punkts: “Komiteja arī uzskata, ka tādu pasākumu piemērošana, kuru mērķis ir uzturēt vai atjaunot zivju krājumus līmenī, kas pārsniedz maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma nodrošināšanai vajadzīgo līmeni, ietekmēs dalībvalstu flotu zvejas kapacitāti (..). Tādēļ Komisijai ir jāparedz pielāgošanas pasākumi, piedāvājot sociālas un profesionālas alternatīvas, lai zivsaimniecības nozarē novērstu aktuālu darba vietu zaudēšanu zivju krājumu sliktā stāvokļa dēļ”.

(12) EESK atzinums “Eiropas Savienības stratēģija Adrijas un Jonijas jūras reģionam” (OV C 458, 19.12.2014., 27. lpp.), 3.3., 3.4., 3.5. punkts.

(13) EESK atzinums “Likvidēt šķēršļus ilgtspējīgai akvakultūrai Eiropā” (OV C 34, 2.2.2017., 73. lpp.).

EESK atzinums “Inovācija jūras nozaru ekonomikā” (OV C 12, 15.1.2015., 93. lpp.), 1.7. punkts.

(14) EESK atzinums par tematu “Deleģētie akti” (OV C 13, 15.1.2016., 145. lpp.), 1.8. punkts.

(15) EESK atzinums par zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju (OV C 181, 21.6.2012., 183. lpp.), 1.21. punkts.

(16) IP/17/770, European Commission secures 10-year pledge to save Mediterranean fish stocks.

(17) EESK atzinums par zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju (OV C 181, 21.6.2012., 183. lpp.) 4.5. punkts.

(18) Adrijas jūra atbilst GFCM 17. un 18. ģeogrāfiskajai apakšzonai.

(19) Tās ir neliela izmēra sugas, kas parasti peld ūdens virsmas tuvumā (piemēram, skumbrija, siļķe, stavrida, putasu, kaproīdas, anšovs, argentīna, sardīne, brētliņa utt.).

(20) Horvātijā mazās pelaģiskās sugas veido 90 % no kopējās nozvejas.

(21) Vidusjūras Vispārējo zivsaimniecības komisiju pie FAO izveidoja 1949. gadā. GFCM pamatuzdevums ir veicināt jūras bioloģisko resursu attīstību, saglabāšanu un efektīvu pārvaldību.

(22) Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komiteju izveidoja 1993. gadā, un tā ir padomdevēja iestāde, kas ir tieši pakļauta Eiropas Komisijai. To veido eksperti, kuri tiek sasaukti, lai konsultētu Komisiju par zivsaimniecības pārvaldību.

(23) GFCM, The State of Mediterranean and Black Sea Fisheries, 2016., 25. lpp.

(24) Zvejas piepūles pārvaldība apvieno flotes jaudas ierobežojumus un laiku, ko tā var pavadīt jūrā.

(25) Bioloģiskais saudzēšanas periods ir laika periods, kurā zveja ir aizliegta noteiktos apgabalos. Šis instruments Eiropas Savienībā ir spēkā jau 30 gadus un ir paredzēts, lai aizsargātu jūras zivju resursus, veicinot visvairāk nozvejoto sugu dabisku reprodukciju. Zvejas aizliegums uz noteiktu secīgu dienu skaitu nozīmē dot zivīm laiku, lai tās pabeigtu savu reproduktīvo ciklu bez apdraudējuma, tādā veidā saglabājot zivju resursus.

(26) MEDAC, MEDAC advice on LTMP for small pelagics in GSA 17 (Northern Adriatic), Prot. 94/2016, 2016. gada marts.

(27) Maksimālais ilgtspējīgas ieguves apjoms (Maximum Sustainable Yield, MSY) ir lielākais ieguves apjoms, kuru var nozvejot nenoteiktā laika posmā, neapdraudot zivju krājumus.

(28) Kopējā pieļaujamā nozveja ir nozvejas limiti attiecībā uz noteiktiem zivju krājumiem, kas izteikti tonnās. Šos limitus nosaka Komisija, pamatojoties uz zinātniskiem ieteikumiem par krājumu stāvokli, ko sniegušas konsultatīvās struktūras, piemēram, Starptautiskā Jūras pētniecības padome (ICES) un ZZTEK.

(29) Tie ietver mencas, reņģes, brētliņas, laša krājumus.

(30) MEDAC, MEDAC advice on LTMP for small pelagics in GSA 17 (Northern Adriatic), Prot. 94/2016, 2016. gada marts, 7.–8. lpp.

(31) EESK atzinums par zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju (OV C 181,21.6.2012., 183. lpp .).

(32) SWD(2017) 63 final.

(33) Itālijas Zemkopības un mežsaimniecības ministrija, Valsts zivsaimniecības plāns 2017.–2019. gadam. Laikposmā no 2004. līdz 2015. gadam Itālijas zvejas flotes jauda tika samazināta par 17 % kuģu skaita ziņā, par 26 % tonnāžas ziņā un par 21 % attiecībā uz dzinēja jaudu (kW). Zvejas jaudas samazinājums bija īpaši būtisks laikā no 2010. līdz 2012. gadam daļēji ekonomikas krīzes dēļ, bet daļēji tāpēc, ka daudzi zvejas kuģu tika spontāni atsaukti, ko veicināja Eiropas Zivsaimniecības fonda (EZF) paredzētie darbības pilnīgas izbeigšanas pasākumi.

(34) GFCM, The State of Mediterranean and Black Sea Fisheries, 2016. g., 26. lpp.

(35) EESK atzinums par tematu “Daudzgadu plāns zilās tunzivs krājumu atjaunošanai Atlantijas okeāna austrumu daļā un Vidusjūrā” (OV C 24, 28.1.2012., 116. lpp.), 1.1. punkts: “EESK atbalsta Eiropas Komisijas priekšlikumus un atzīst, ka gan dalībvalstis, gan zvejnieki daudz dara, lai pildītu Starptautiskās Atlantijas tunzivju saglabāšanas komisijas (ICCAT) prasīgo zilās tunzivs krājumu atjaunošanas plānu, kuram ir rezultāti, bet kura īstenošana rada nozīmīgas sociālekonomiskas sekas, kas noteikti ir jāņem vērā”.

(36) Vidējie ienākumi uz vienu zvejnieku ir aptuveni 18–20 tūkstoši euro gadā, bet Baltijas jūrā un Ziemeļjūrā – no 60 līdz 80 tūkstošiem euro gadā.

(37) Konkrēti, katrā apsekotajā valstī ir šāds ostu skaits: Horvātijā – 147, Itālijā – 89 un Slovēnijā – 3 (www.faoadriamed.org).

(38) MEDAC, MEDAC advice on LTMP for small pelagics in GSA 17 (Northern Adriatic), Prot. 94/2016, 2016. gada marts.