[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |

Briselē, 23.1.2007

SEC(2007) 65 galīgā redakcija

Ieteikums

PADOMES ATZINUMS

saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu 2006.–2010. gadam

(iesniegusi Komisija)

PASKAIDROJUMA RAKSTS

1. VISPāRēJAIS PAMATOJUMS

Stabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbvietu radīšanu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot tā efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.

Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Pirmā Vācijas stabilitātes programma tika iesniegta 1999. gada janvārī. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 1999. gada 15. martā sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekš minētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.

2. ATJAUNINāTāS PROGRAMMAS NOVēRTēJUMA PAMATOJUMS

Komisija ir pārbaudījusi pēdējo Vācijas stabilitātes programmas atjauninājumu, kas iesniegts 2006. gada 30. novembrī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (sk. ierāmēto informāciju ar galvenajiem novērtējumā aplūkotajiem jautājumiem).

Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek novērtēta jaunās stabilitātes programmas budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopota šāda informācija:

1. saimnieciskā darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo desmit gadu laikā,

2. valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvo daļu (pārmērīga budžeta deficīta procedūra),

3. visjaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu) un

4. Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu.

2.1. Jaunākie saimnieciskās darbības rādītāji un budžeta izpilde

Pēdējie desmit gadi Vācijai bija laiks, kad tā veica korekcijas, lai novērstu atkalapvienošanās radīto nelīdzsvarotību. Algu mērenība palīdzēja atgūt ārējo cenu konkurētspēju, un Vācija ieguva ievērojamu daļu eksporta tirgus jo īpaši pēc 2000. gada. Ir vērā ņemams, ka Vācijas ārējo cenu konkurētspējas atgūšana ir notikusi laikā, kad pārējās euro zonas valstis izmantoja zemākas reālās ilgtermiņa procentu likmes nekā Vācija. Tomēr Vācija pēdējā laikā ir pieredzējusi, ka labiem eksporta rādītājiem ne vienmēr ātri seko lielāks iekšzemes pieprasījums.

Vācijas izaugsmes problēma lielākoties ir strukturāla problēma. Saimniecisko rādītāju uzlabošanos kavē galvenokārt tas, ka kopējais ražīguma pieauguma koeficients palielinās lēni un strukturālā bezdarba līmenis ir augsts. Iespējamā izaugsme ne tikai ir ievērojami zemāka kā agrāk. Tā ir arī kļuvusi mazāka nekā pārējās euro zonas dalībvalstīs. Ekonomikas politikas uzdevums ir panākt, lai uzlabotos apstākļi izaugsmei, vienlaikus pievēršoties darbaspēka ieguldījumam, ražīguma pieauguma koeficientam un mazākā mērā — kapitālieguldījumiem. Neskatoties uz nesen panāktajiem uzlabojumiem, šis grūtais uzdevums jāveic laikā, kad jautājums par valsts finansēm ir aktuāls.

Vācijas iestādes dažās jomās, piem., darba tirgū vai pētniecības un jauninājumu veicināšanā mikroekonomikā, ir uzsākušas reformas, kam vēl vajadzīgs laiks, lai to ietekme būtu pilnīgi skaidra. Citās jomās, kā uzņēmumu nodokļi, tiek izskatīti reformas pasākumi. Tomēr turpmāki centieni var būt vajadzīgi jo īpaši darba tirgū, lai ar laiku ievērojami palielinātu iespējamo izaugsmi.

2.2. Pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra attiecībā uz Vāciju

Saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu un Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 4. punktu Padome 2003. gada 21. janvārī adresēja Vācijai ieteikumu, aicinot Vāciju iespējami ātri un ne vēlāk kā līdz 2004. gadam novērst pārmērīgo budžeta deficītu. Ieteikums tika publiskots. Kā noteikts Komisijas 2004. gada 14. decembra Paziņojumā, kuram Padome 2005. gada 18. janvārī piekrita, ņemot vērā Padomes 2003. gada 25. novembra Secinājumu dēļ radušos vienreizējos apstākļus un Eiropas Kopienu Tiesas 2004. gada 13. jūlija spriedumu, 2005. gads jāuzskata par atbilstīgu termiņu pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai.

Tā kā kopējais valsts budžeta deficīts 2005. gadā pārsniedza robežvērtību 3 % no IKP, Padome 2006. gada 14. martā nolēma saskaņā ar Līguma 104. panta 9. punktu pieprasīt, lai Vācija „iespējami īsākā laikā un vēlākais līdz 2007. gadam” veiktu budžeta deficīta samazināšanas pasākumus, kas atzīti par vajadzīgiem, lai novērstu pārmērīga budžeta deficīta situāciju. Jo īpaši Padome pieprasīja, lai „Vācija 2006. un 2007. gadā nodrošinātu kumulatīvu uzlabojumu vismaz viena procentu punkta apmērā cikliski koriģētajā bilancē, neskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus”. Turklāt Vācija tika aicināta „veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka budžeta konsolidācija virzībā uz vidējā termiņa mērķi — sasniegt līdzsvarotu budžetu strukturālā izteiksmē — tiek saglabāta, samazinot strukturālo deficītu vismaz par 0,5 % no IKP gadā pēc tam, kad novērsts pārmērīgais budžeta deficīts”. Pēc tam, kad Vācija 2006. gada 5. jūlijā iesniedza īstenošanas ziņojumu, Komisija 2006. gada 19. jūlijā pieņēma paziņojumu, lai informētu Padomi, ka Vācija ir rīkojusies, panākot pietiekamu progresu attiecībā uz pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu Padomes noteiktajā termiņā, un ka vairs nav vajadzīgi turpmāki pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras pasākumi. Padome 2006. gada 10. oktobra sanāksmē atbalstīja šo viedokli.

2.3. Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmu

Padome 2006. gada 14. martā pieņēma atzinumu par atjaunināto stabilitātes programmu laika posmam no 2005. līdz 2009. gadam. Padome atbalstīja „valdības noteikto prioritāti budžeta konsolidācijai, kā izklāstīts programmā”, taču norādīja, ka „ar budžeta mērķu sasniegšanu un valsts finanšu noturīgumu ilgtermiņā ir saistīti riski”. Ņemot vērā arī Padomes 14. marta Lēmumu saskaņā ar Līguma 104. panta 9. punktu, Padome aicināja „Vāciju

- 2006. un 2007. gadā nodrošināt plānoto strukturālo korekciju kopumā par vismaz vienu procentu punktu, lai ticamā un noturīgā veidā panāktu, ka ne vēlāk kā 2007. gadā valsts budžeta deficīts nepārsniedz 3 % no IKP;

- īsā laikā sasniegt vidējā termiņa budžeta mērķi, īstenojot samazinājumu strukturālajā bilancē vismaz par 0,5 procentu punktiem gadā pēc tam, kad ir novērsts pārmērīgais budžeta deficīts, šajā nolūkā stingri īstenojot plānoto izdevumu ierobežojumu, lai varētu nodrošināt plānoto sociālo iemaksu atvieglojumu, un nodrošinot, ka izsludinātā uzņēmumu peļņas nodokļa reforma neapdraudētu plānoto fiskālo konsolidāciju;

- īstenot plānus reformēt federālo sistēmu, lai uzlabotu budžeta sistēmu un tādējādi veicinātu to, ka tiek nodrošināta budžeta mērķu sasniegšana visos valsts pārvaldes līmeņos.”

2.4. Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu

Īstenošanas ziņojums par Vācijas valsts reformu programmu, kas paredzēta saistībā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, tika iesniegts 2006. gada 18. oktobrī. Vācijas valsts reformu programmā minēti šādi būtiskākie uzdevumi/prioritātes: zināšanu sabiedrība; tirgus darbība un konkurētspēja; uzņēmējdarbības vide; valsts finanšu ilgtspējība (ieskaitot ilgtspējīgu izaugsmi un sociālo nodrošinājumu); ekoinovācija un darba tirgus reforma.

Komisijas novērtējums minētājai programmai (kas pieņemts kā daļa no 2006. gada decembra ikgadējā progresa ziņojuma[2]) liecina, ka Vācija, īstenojot Valsts reformu programmu, kopumā gūst labas sekmes un jo īpaši veicot būtiskākos makroekonomikas un mikroekonomikas uzdevumus un prioritārās darbības. Lēnāk sokas nodarbinātības jomā. Ņemot vērā konstatētās stiprās puses un vājās vietas, Vācijai tika ieteikts rīkoties valsts finanšu ilgstošas ilgtspējības, konkurences preču un pakalpojumu un strukturālā bezdarba līmeņa jomā.

Galvenie novērtējumā aplūkotie jautājumiem Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punktā (konverģences programmām) novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem: vai saimnieciskie pieņēmumi, kas ir programmas pamatā, ir reālistiski; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šis korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu VTM attiecīgajā ekonomikas ciklā; vai, izvērtējot korekcijas, ko izdara, lai sasniegtu VTM, lielākas korekcijas tiek veiktas ekonomiskā uzplaukuma laikos, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu (neskaitot vienreizējos un pārējos pagaidu pasākumus) par 0,5% no IKP, kurš ir kritērijs, lai sasniegtu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgāko strukturālo reformu īstenošana, kas ilgā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī potenciālo izaugsmi) un tādējādi pārbaudāmi ietekmējot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3% no IKP un ka programmas periodā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu reālistiskumu novērtē, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz iespējamo produkcijas apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējot tiek pārbaudīta arī parāda attiecības dinamika un stāvoklis attiecībā uz valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra Paziņojumā izklāstīta pieeja ilglaicīgas ilgtspējības novērtēšanai[3]; integrācijas pakāpe valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju, kura vērsta uz izaugsmi un darbvietu radīšanu; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija Pavadvēstulē Eiropas Padomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstība rīcības kodeksam[4], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |

- Ieteikums

PADOMES ATZINUMS

saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu 2006.–2010. gadam

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,

ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,

ņemot vērā Komisijas ieteikumu,

apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,

IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.

5. Padome [2007. gada 27. februārī] izskatīja atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu laikam no 2006. līdz 2010. gadam.

6. Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir programmas pamatā, paredzēts, ka reālā IKP pieaugums uz laiku palēnināsies no 2,3% 2006. gadā līdz 1,4% 2007. gadā, bet pēc tam programmas atlikušajā laikā IKP tiek prognozēts vidēji 1¾%. Šis scenārijs, kas novērtēts, ņemot vērā pašlaik pieejamo informācijai (atbilstīgi pirmajam oficiālajam novērtējumam IKP pieaugums 2006. gadā ir 2,5%), šķiet pamatots ar reālistiskiem pieņēmumiem par laiku līdz 2008. gadam un ar piesardzīgākiem pieņēmumiem par pārējo programmas periodu, salīdzinot ar Komisijas prognozēm par iespējamo izaugsmi. Programmā iekļautās prognozes attiecībā uz inflāciju šķiet pārāk optimistiskas.

7. Salīdzinot ar mērķi 3,3% no IKP, kas noteikts iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājumā, 2006. gadam programmā paredzēts vispārējs valsts budžeta deficīts 2,1% no IKP (ar jaunāko valdības paziņojumu tas ir koriģēts, samazinot līdz 1,9%). Valdība saņēma negaidīti augstus nodokļu ieņēmumus, kas atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes paktam 2006. gadā netika iztērēti. Tagad tiek prognozēts, ka nodokļu slogs (t.i., nodokļu ieņēmumi un sociālās iemaksas) 2006. gadā palielināsies līdz 40% no IKP, kas ir apmēram par 1% no IKP lielāks nekā iepriekšējā atjauninājumā prognozētais. Vispārējie valsts izdevumi 2006. gadā ir tikuši kontrolēti. Mazliet sasprindzinātākā budžeta izpilde ir mazāku monetāro pārvedumu dēļ, ko galvenokārt izraisījuši uzlabojumi darba tirgū, kas mazināja Federālās nodarbinātības aģentūras izdevumus. Turklāt procentu izmaksas un subsīdijas, ir bijušas zemākas nekā gaidīts.

8. Galvenais vidējā termiņa budžeta stratēģijas mērķis ir nodrošināt valsts finanšu stāvokļa ilglaicīgu ilgtspējību. Lai to panāktu, programmā ierosināts turpināt budžeta konsolidāciju, vienlaikus uzlabojot nosacījumus izaugsmei un nodarbinātībai. Pēc paredzētās pārmērīgā deficīta novēršanas 2006. gadā tiek prognozēts, ka deficīta attiecība samazināsies par ½ procentu punktu (izņemot 2008. gadu), lai sasniegtu ½ % no IKP 2010. gadā. Primārās bilances uzlabojums izdarīts pēc tāda paša parauga ar pārpalikumu, kas sasniegs 2% no IKP līdz 2010. gadam. Kamēr budžeta ieņēmumu daļā piemēro korektīvus pasākumus, jo īpaši standarta PVN likmes paaugstinājumu no 16% līdz 19%, salīdzinājumos pa gadiem gan ieņēmumu, gan izmaksu attiecība ir noteikta ar lejupejošu tendenci. Izdevumu attiecība tiešām kristos par 2½ procentu punktiem, sasniedzot 43% no IKP līdz 2010. gadam, ko plāno panākt, lielākoties ierobežojot sociālos izdevumus. Tiek prognozēts, ka tajā pašā laikā ieņēmumu un IKP attiecība samazināsies par 1½ procentu punktiem līdz 42% no IKP līdz 2010. gadam; nodokļu daļas palielināšanos (piem., standarta PVN likmes paaugstinājumu 2007. gadā) kopumā kompensē sociālo iemaksu samazinājums (bezdarba apdrošināšanas likmes samazinājuma 2007. gadā un iemaksu daļas lejupejošās tendences dēļ), savukārt nenodokļu ieņēmumi samazinās. Salīdzinot ar iepriekšējo atjauninājumu, katru gadu tiek izvirzīti arvien lielāki budžeta mērķi, kaut arī 2008. gadā korekcijas netiek plānotas.

9. Tiek plānots, ka strukturālā bilance (t.i. cikliski koriģēto bilance, neskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko aprēķina atbilstīgi kopīgi saskaņotai metodoloģijai, uzlabosies, samazinot deficītu no apmēram 2% no IKP 2006. gadā līdz ½% programmas perioda beigās vidēji par gandrīz ½ % no IKP gadā. Tāpat kā iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājumā vidēja termiņa mērķis (VTM) attiecībā uz budžeta stāvokli, kas izklāstīts programmā, ir strukturālā ziņā līdzsvarots stāvoklis, kuru programmā nav paredzēts sasniegt programmas periodā. Tā kā VTM ir augstāks par minimālo kritēriju (aplēsts budžeta deficīts apmēram 1½% apmērā no IKP), to sasniedzot, tiktu sasniegts arī mērķis nodrošināt drošības rezervi pret pārmērīga budžeta deficīta rašanos. Šis VTM iekļaujas robežās, kas noteiktas euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un pienācīgi atspoguļo parāda attiecību un vidējo potenciālā produkcijas apjoma pieaugumu ilgtermiņā.

10. Programmā budžeta prognožu riski kopumā šķiet līdzsvaroti 2007. gadam, bet pēc tam budžeta izpilde varētu būt sliktāka nekā prognozēts. Konkrēti, joprojām ir risks, ka paredzētā sociālo izmaksu attiecības samazināšanās netiks sasniegta bez papildu pasākumiem, kas programmā nav noteikti. Atjauninājumā tiešām ir noteikts, ka ir vajadzīgas turpmākas darba tirgus un sociālā nodrošinājuma sistēmu reformas. Turklāt ievērojams risks ir plānotā uzņēmumu ienākumu nodokļu reforma 2008. gadā, kas programmā nav novērtēta kā slogs budžetam. Tādējādi var izrādīties, ka iespējams iztrūkums uzņēmumu ienākumu nodokļu ieņēmumos jākompensē ar izdevumu papildu ierobežošanu. Neņemot vērā minēto reformu, ieņēmumu prognozes ir piesardzīgas. Kopumā tomēr netiek novērsti negatīvi budžeta korekcijas riski, jo īpaši īstenojot korekcijas programmas pēdējos gados.

11. Ņemot vērā šo riska novērtējumu, vienu gadu pirms Padomes noteiktā termiņa budžeta stāvoklis programmā atbilst budžeta pārmērīgā deficīta novēršanai līdz 2006. gadam. Turklāt šķiet, ka, neskatoties uz dažiem riskiem attiecībā uz 2008. gadu, tas nodrošina pietiekamu drošības rezervi, lai no 2007. gada netiktu pārkāpta deficīta robeža — 3% no IKP — parastu makroekonomisko svārstību gadījumā. Attiecībā uz programmā norādīto programmas vidējā termiņa mērķi turpmākajos gados pēc pārmērīgā budžeta deficīta korekcijas jākāpina korekciju temps, jo īpaši 2008. gadā, lai panāktu atbilstību Stabilitātes un izaugsmes paktam, kurā noteikts, ka euro zonas un VKM II dalībvalstīm kritērijs ir ikgadējs strukturālās bilances uzlabojums 0,5 % apmērā no IKP un ka korekcijas ir lielākas ekonomiskā uzplaukuma laikā un var būt mazākas ekonomiskās lejupslīdes laikā. Konkrēti, netiek plānots strukturālās bilances uzlabojums 2008. gadā, kad lielākoties ir gaidāms ekonomisks uzplaukums. Izdarot prasītos strukturālās korekcijas, vidējā termiņa mērķi faktiski varētu sasniegt programmas laikā.

12. Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds 2006. gadā nostabilizēsies un būs 67,9% no IKP, kas ir vairāk nekā Līgumā paredzētā atsauces vērtība 60% no IKP. Programmā prognozēts, ka parāda attiecība programmas laikā samazināsies par 3½ procentu punktiem. Parāda attiecība var izrādīties mazāk labvēlīga, kā prognozēts programmā, ņemot vērā deficīta mērķu apdraudējumu un neskaidrību par parāda deficīta korekcijām, kas paredzētas programmā. Ņemot vērā šo riska novērtējumu, parāda attiecības samazināšanās varētu izrādīties nepietiekama, lai programmas periodā sasniegtu atsauces vērtību.

13. Novecošanās ilglaicīgā ietekme uz budžetu Vācijā tuvojas vidējam ES radītājam, kaut arī pensiju izdevumu pieaugums ir mazliet mazāks nekā daudzās citās valstīs, pateicoties jau īstenotajām pensiju reformām. Ir pieņemts normatīvā akta projekts, lai no 2012. gada pakāpeniski palielinātu oficiālo pensionēšanās vecumu līdz 67 gadiem. Lai gan tiek piešķirti atbrīvojumi no lielāka pensionēšanās vecuma, tas veicinās valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību. Turklāt turpmāku privāto pensiju shēmu izveide pozitīvi ietekmētu pensiju ieņēmumus. Sākotnējais budžeta stāvoklis ietver risku ilgspējīgām valsts finansēm pat pirms tiek ņemta vērā ilgstošas iedzīvotāju novecošanās ietekme uz budžetu. Turklāt pašreizējais kopējā parāda apmērs pārsniedz Līgumā paredzēto atsauces vērtību. Kopumā Vācijai draud vidēji liels risks attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību.

14. Stabilitātes programmā nav ietverts kvalitatīvais novērtējums par valsts reformu programmas 2006. gada oktobra īstenošanas ziņojuma kopējo ietekmi atbilstīgi vidēja termiņa fiskālajai stratēģijai. Turklāt tajā nav sniegta sistemātiska informācija par tiešajām budžeta izmaksām vai ietaupījumiem saistībā ar galvenajām reformām, kas paredzētas valsts reformu programmā, un tās budžeta prognozēs nav pilnībā ņemta vērā valsts reformu programmā izklāstīto darbību ietekme uz valsts finansēm. Stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā, liekas, atbilst valsts reformu programmā minētajiem pasākumiem. Konkrēti, 2008. gada uzņēmumu peļņas nodokļa reforma un veselības aprūpes reforma ir ierosināta abās programmās. Turklāt federālās sistēmas reformas otrajā posmā abas programmas paredz pārskatīt fiskālās attiecības starp pārvaldes līmeņiem, lai uzlabotu uzskaiti katrā līmenī. Turklāt šajā sakarā stabilitātes programmā ir atzīta vajadzība izstrādāt organizatorisku sistēmu, kas nodrošinātu budžeta disciplīnu visos pārvaldes līmeņos un paredzētu pasākumus radušos budžeta krīžu novēršanai.

15. Valsts finanšu jomā noteiktie pasākumi kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas iekļautas integrētajās pamatnostādnēs periodam no 2005. līdz 2008. gadam.

16. Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādītas rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmām, programmā ir daži trūkumi attiecībā uz obligāto un fakultatīvo datu sniegšanu[6].

Kopumā atjaunināto programmu uzskata par piemērotu pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai 2006. gadā, vienu gadu pirms Padomes noteiktā termiņa, un turpmākajos gados tiks panākts zināms progress vidēja termiņa mērķa sasniegšanā. Tomēr ir riski, kas saistīti ar budžeta mērķu sasniegšanu.

Ņemot vērā iepriekš minēto, Vācija tiek aicināta

i) 2008. gadā un turpmāk, izmantojot ekonomisko uzplaukumu, uzlabot strukturālās korekcijas, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi, saglabājot stingru izmaksu kontroli un vienlaikus panākot, ka izsludinātā uzņēmumu peļņas nodokļu sistēmas reforma neapdraud fiskālo konsolidāciju;

ii) ņemot vērā parāda apmērus un prognozēto pieaugumu ar novecošanos saistītajās izmaksās, uzlabot, sasniedzot vidējā termiņa mērķi un īstenojot reformas, valsts finanšu ilgstošu ilgtspējību, jo īpaši veselības aprūpes sistēmā;

iii) uzlabot budžeta sistēmu tā, lai visos pārvaldes līmeņos palielinātu fiskālo disciplīnu, konkrēti, īstenojot federālās sistēmas reformas otrā posma plānus.

Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |

Reālais IKP (% izmaiņas) | SP 2006. g. nov. | 0,9 | 2,3 | 1,4 | 1 ¾ | 1 ¾ | 1 ¾ |

COM 2006. g. nov. | 0,9 | 2,4 | 1,4 | 2,0 | -- | -- |

SP 2006. g. febr. | 0,9 | 1 ½ | 1 | 1 ¾ | 1 ¾ | -- |

SPCI inflācija (%) | SP 2006. g. nov. | -- | -- | -- | -- | -- | -- |

COM 2006. g. nov. | 1,9 | 1,8 | 2,2 | 1,2 | -- | -- |

SP 2006. g. febr. | -- | -- | -- | -- | -- | -- |

Ražošanas apjoma starpība (% no iespējamā IKP) | SP 2006. g. nov.¹ | -1,2 | -0,3 | -0,3 | -0,2 | 0,0 | 0,0 |

COM 2006. g. nov.5 | -1,3 | -0,2 | -0,4 | 0,1 | -- | -- |

SP 2006.g. febr.1 | -0,9 | -0,7 | -1,1 | -0,7 | -0,4 | -- |

Valsts bilance (% no IKP) | SP 2006. g. nov. | -3,2 | -2,1 | -1 ½ | -1 ½ | -1 | -½ |

COM 2006. g. nov. | -3,2 | -2,3 | -1,6 | -1,2 | -- | -- |

SP 2006. g. febr. | -3,3 | -3,3 | -2 ½ | -2 | -1 ½ | -- |

Primārā bilance (% no IKP) | SP 2006. g. nov. | -0,5 | 1/2 | 1 | 1 | 1 ½ | 2 |

COM 2006. g. nov. | -0,5 | 0,4 | 1,1 | 1,5 | -- | -- |

SP 2006. g. febr. | -0,5 | - ½ | ½ | 1 ¼ | 1 ½ | -- |

Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP 2006. g. nov.1 | -2,6 | -2,0 | -1,5 | -1,5 | -1,0 | -0,6 |

COM 2006. g. nov. | -2,6 | -2,2 | -1,4 | -1,2 | -- | -- |

SP 2006.g. febr.1 | -2,9 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1,1 | -- |

Strukturālā bilance2 (% no IKP) | SP 2006. g. nov.3 | -2,7 | -2,0 | -1,5 | -1,5 | -1,0 | -0,6 |

COM 2006. g. nov.4 | -2,7 | -2,2 | -1,4 | -1,2 | -- | -- |

SP 2006. g. febr. | -3,0 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1,1 | -- |

Valsts kopējais parāds (% no IKP) | SP 2006. g. nov. | 67,9 | 67,9 | 67 | 66 ½ | 65 ½ | 64 ½ |

COM 2006. g. nov. | 67,9 | 67,8 | 67,7 | 67,3 | -- | -- |

SP 2006. g. febr. | 67 ½ | 69 | 68 ½ | 68 | 67 | -- |

Piezīmes 1Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. ² Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. 3Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no programmas (0,1 % no IKP 2005. gadā; palielina deficītu). 4Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi, kas minēti Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozēs (0,1 % no IKP 2005. gadā; palielina deficītu). 5Pamatojoties uz aplēsēm par attiecīgi 1,2%, 1,3%, 1,4% un 1,4% lēsto potenciālo izaugsmi 2005.–2008. gadā. Avots Stabilitātes programma (SP); Komisijas dienestu 2006. gada rudens ekonomiskās prognozes (COM); Komisijas dienestu aprēķini. |

[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.

[2] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunotās stratēģijas īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.

[3] Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.) , “The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy No 4/2006 .

[4] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par stabilitātes un konverģences programmu formātu un saturu”, ko ECOFIN padome atbalstīja 2005. gada 11. oktobrī.

[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.

[6] Konkrēti, programmā nav sniegti dati par SPCI inflāciju, par visiem sociālajiem pabalstiem un par parāda deficīta korekcijām, tāpat kā dati par atlīdzību algotiem darbiniekiem un par nodokļu ieņēmumu sadalījumu pa pozīcijām, kurus Komisijai sniedz atsevišķi.