EIROPAS KOMISIJA Briselē, 19.7.2022 COM(2022) 340 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM Darbības programmu, kas 2020. gadā līdzfinansētas no Eiropas atbalsta fonda vistrūcīgākajām personām, gada īstenošanas ziņojumu kopsavilkums





















1. IEVADS Eiropas atbalsta fonds vistrūcīgākajām personām (EAFVP) palīdz mazināt nabadzības smagākās formas ES, piemēram, nenodrošinātību ar pārtiku, bērnu nabadzību un bezpajumtniecību. Kopējais no EAFVP pieejamais finansējums 2014.–2020. gadam bija 3,8 miljardi EUR (pašreizējās cenās). ES piešķir līdz 85 % no finansējuma, ko papildina dalībvalstu pašu resursi. Tādējādi finansējuma kopējā vērtība ir aptuveni 4,5 miljardi EUR. Dalībvalstis var izmantot fonda līdzekļus divos veidos: ·pārtikas un/vai pamata materiālās palīdzības darbības programmai (DP I) un/vai ·sociālās iekļaušanas veicināšanas darbības programmai (DP II). Pārtikas un/vai pamata materiālā palīdzība jāpapildina ar papildpasākumiem, piemēram, izglītojošiem pasākumiem veselīga uztura popularizēšanai un ieteikumiem par ēdiena gatavošanu un uzglabāšanu, veselības aprūpes pieejamības atvieglošanu, psiholoģisko un terapeitisko atbalstu, prasmju programmām, ieteikumiem par mājsaimniecības budžeta pārvaldību, sociālajiem un brīvā laika pasākumiem un juridisko pakalpojumu sniegšanu. Saskaņā ar šā kopsavilkuma juridisko pamatu tas ir balstīts uz 2020. gada valstu īstenošanas ziņojumiem, kurus Komisija saņēma no dalībvalstīm. Tāpat kā iepriekšējos gados, ziņojumā ir arī ietvertas izmaiņas un finanšu informācija pēc 2020. gada, ja tā ir pieejama. Saskaņā ar 2020. gada EAFVP gada īstenošanas ziņojumiem fonds palīdzēja mazināt Covid-19 pandēmijas negatīvo ietekmi uz vistrūcīgākajām personām, kā arī mazināt nabadzības un sociālās atstumtības smagākās formas. Neraugoties uz ierobežoto budžetu, EAFVP ir parādījis, ka tas veiksmīgi papildina nacionālos centienus mazināt materiālo nenodrošinātību un cīnīties pret nabadzību un sociālo atstumtību. Tas jo sevišķi risināja nenodrošinātību ar pārtiku, bērnu nabadzību un bezpajumtniecību. Pateicoties papildu elastībai attiecībā uz EAFVP programmām, kas tiek nodrošinātas saskaņā ar kohēzijas rīcību bēgļu atbalstam Eiropā (CARE), EAFVP finansējums arī būs nozīmīgs, lai sniegtu ļoti nepieciešamo pārtikas un pamata materiālo palīdzību cilvēkiem, kas bēg no Ukrainas. EAFVP atbilst stratēģijai “Eiropa 2020” un Eiropas sociālo tiesību pīlāra rīcības plānam (izvirzot mērķi līdz 2030. gada beigām samazināt nabadzības vai sociālās atstumtības riskam pakļauto personu skaitu vismaz par 15 miljoniem), cenšoties veicināt sociālo iekļaušanu un aizsardzību. Tas papildina citus ES fondus, jo īpaši ESF un Patvēruma, migrācijas un integrācijas fondu (AMIF), vēršot uzmanību uz citām grupām vai nodrošinot papildu pasākumus. Sociālo situāciju, kurā EAFVP darbojās 2020. gadā, raksturoja lielākas problēmas saistībā ar nabadzību un sociālo atstumtību Covid-19 pandēmijas dēļ. Nabadzības vai sociālās atstumtības riskam pakļauto personu skaits ES 2020. gadā bija aptuveni 96,5 miljoni cilvēku, kas ir 21,9 % no kopējā iedzīvotāju skaita. Tas nozīmē pieaugumu par aptuveni 900 000 cilvēkiem salīdzinājumā ar 2019. gadu. Aptuveni 6,3 miljoni cilvēku vienlaicīgi pieredzēja visus trīs nabadzības un sociālās atstumtības riskus (risku saskarties ar zemu ienākumu izraisītu nabadzību, būt smagi materiāli un sociāli nenodrošinātiem un dzīvot mājsaimniecībā ar ļoti zemu darba intensitāti). 2020. gadā 38 miljoni cilvēku ES nevarēja atļauties kvalitatīvu maltīti katru otro dienu, un šobrīd pārtikas palīdzība joprojām ir būtiska daļai iedzīvotāju daudzās dalībvalstīs. 1.1. Turpmākā attīstība Pašreizējā 2021.–2027. gada daudzgadu finanšu shēmā EAFVP ir integrēts Eiropas Sociālajā fondā Plus (ESF+), lai vienkāršotu finansēšanu un uzlabotu sinerģijas fondu starpā. Nolūkā veicināt atbalstu sociālajai iekļaušanai ESF+ regulā ir noteikts, ka vismaz 25 % no dalīti pārvaldītās ESF+ sadaļas līdzekļiem jāpiešķir sociālās iekļaušanas mērķiem (salīdzinājumā ar 20 % 2014.–2020. gada ESF) un katrai dalībvalstij jānodrošina papildu minimālais piešķīrums 3 % apmērā materiālās nenodrošinātības mazināšanai, kas pašlaik ir galvenais EAFVP mērķis. Īpaši noteikumi tiek piemēroti atbalstam materiālās nenodrošinātības mazināšanai, lai tas būtu pēc iespējas racionālāks. Kā atklājās EAFVP vidusposma izvērtējumā (novērtējumā), ieinteresētās personas augstu vērtē un uzsver nepieciešamību saglabāt fondam raksturīgos aspektus, piemēram, i) elastību un kopumā mazāk stingras administratīvās prasības salīdzinājumā ar galvenajām ESF programmām un ii) noteiktos tīklus un darbības īstenošanas veidus. Zemās robežvērtības ļauj sniegt palīdzību personām, kuras nav sasnieguši sociālie dienesti, piemēram, bezpajumtniekiem, jauniem vai nedeklarētiem migrantiem un vecāka gadagājuma cilvēkiem, kuri pakļauti nabadzības riskam. Tas arī ļauj ātri reaģēt uz jaunām vajadzībām un krīzes situācijām. 1.2. EAFVP koordinācija ES līmenī Tāpat kā iepriekšējos gados EAFVP ekspertu grupa joprojām ir galvenais forums, kurā vadošās iestādes apmainās ar informāciju par fonda īstenošanu. Ekspertu grupa 2019. gadā tikās divas reizes un 2020. gadā — četras reizes, lai apspriestu EAFVP programmas īstenošanas aspektus, jo īpaši papildpasākumus, pārtikas ziedojumus, revīzijas, koordināciju ar citiem ES fondiem, vienkāršotu izmaksu iespējas un e-kuponus. Sanāksmju darba kārtība 2020. gadā ietvēra arī reaģēšanu uz krīzi saistībā ar Covid-19 pandēmiju, tostarp attiecīgos grozījumus EAFVP regulā. EAFVP ekspertu grupa 2020. gada oktobrī un decembrī tikās kopā ar ESF tehnisko darba grupu. Nolūkā pilnveidot ieinteresēto personu attiecības 2020. un 2021. gadā līdzšinējās EAFVP tīkla sanāksmes tika aizstātas ar savstarpējās mācīšanās pasākumiem EAFVP kopienai. Šajā laikposmā tika noturēti trīs tematiskie tiešsaistes semināri, trīs vienādranga apmaiņas un divas konferences, kuru laikā tika diskutēts par atlikušajām īstenošanas problēmām un ESF+ sniegtajām iespējām. Semināros un vienādranga apmaiņās jo īpaši tika diskutēts par:

·EAFVP finansēto pasākumu jauno galasaņēmēju īpašībām un jauno praksi, kas tika īstenota Covid-19 krīzes laikā; ·iespējamām integrētām pieejām galasaņēmēju sociālās iekļaušanas atbalstam; ·uzraudzību un informētības veicināšanu; ·papildpasākumiem sociālajai iekļaušanai pandēmijas laikā un pēc tās; ·kuponu/e-kuponu shēmu īstenošanu; ·ieinteresēto personu un galasaņēmēju iesaisti un lomu. 2. DARBĪBAS PROGRAMMU ĪSTENOŠANAS GAITA 2.1. Finansiālā īstenošana Atbilstīgo publisko izdevumu kopsumma, kas paredzēta EAFVP atbalstam, 2020. gadā bija 643 miljoni EUR, kas ir pieaugums no 608 miljoniem EUR 2019. gadā. Kopējās līdzekļu saistības (2014.–2020. gadam) 2020. gada beigās bija gandrīz 3,9 miljardi EUR jeb 85 % no programmu kopējiem līdzekļiem (ieskaitot ES finansējumu un valsts līdzfinansējumu). Atbalsta saņēmējiem 2020. gadā izmaksātā summa bija aptuveni 552,2 miljoni EUR, kas ir ievērojams pieaugums salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem (478,5 miljoni EUR 2019. gadā, 501,2 miljoni EUR 2018. gadā, 412,8 miljoni EUR 2017. gadā un 435,2 miljoni EUR 2016. gadā). Pieaugums galvenokārt ir saistīts ar darbību atsākšanu Rumānijā 2020. gadā. Tas arī atspoguļo palielināto pieprasījumu Covid-19 pandēmijas dēļ. Saskaņā ar 2020. gada datiem Covid-19 uzliesmojums noveda pie tā, ka dalībvalstis paziņoja par mazākiem izdevumiem. 2020. gada otrajā ceturksnī tas bija 51 miljons EUR, kas ir mazāk nekā puse no attiecīgās summas 2019. gadā (128 miljoni EUR). Tomēr gada otrajā pusē situācija uzlabojās. Galu galā 2020. gadā paziņotā EAFVP kopsumma bija tikai nedaudz mazāka par 2019. gadā paziņoto kopsummu (549 miljoni EUR salīdzinājumā ar 573 miljoniem EUR 2019. gadā). Kopējā EAFVP izmaksātā summa 2021. gadā palielinājās līdz 621 miljonam EUR saistībā ar papildu līdzekļiem (81 miljons EUR), kas bija pieejami REACT-EU ietvaros. Ir pierādījies, ka EAFVP ir pielāgojams un reaģē uz jaunām vajadzībām, piemēram, Covid-19 krīzi. EAFVP regula tika grozīta 2020. gada aprīlī kā daļa no CRII+ iniciatīvas, ļaujot izmantot netiešas piegādes veidus, piemēram, kuponus vai kartes (lai samazinātu infekcijas risku), un organizācijām, kas sniedz EAFVP atbalstu, iegādāties individuālos aizsardzības līdzekļus. Turklāt grozījumi ļāva nodrošināt dalībvalstīm 100 % līdzfinansējuma likmi vienam grāmatvedības gadam. Līdz 2021. gada beigām bija grozītas 12 EAFVP programmas: lai 8 no tām varētu izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi un 4 varētu ieviest ārkārtas pasākumus, reaģējot uz Covid-19 pandēmiju. 2021. gada februārī tika pieņemts papildu grozījums EAFVP regulā kā daļa no Komisijas atveseļošanas plāna saskaņā ar REACT-EU. Šis grozījums ļauj dalībvalstīm piešķirt papildu finansējumu programmām ESF, EAFVP un Eiropas Reģionālās attīstības fonda ietvaros. Papildu līdzekļi var papildināt pastāvošo atbalstu, piemēram, pārtikas un/vai pamata materiālās palīdzības vai sociālās iekļaušanas projektus. Tiem vajadzētu būt saskaņā ar katras dalībvalsts īpašajām vajadzībām, kā arī ņemt vērā kopš Covid-19 pandēmijas uzliesmojuma pieaugušo trūcīgo personu skaitu. Saskaņā ar 2021. gada REACT-EU 13 darbības programmas (Beļģija, Bulgārija, Igaunija, Spānija, Francija, Horvātija, Itālija, Latvija, Luksemburga, Austrija, Rumānija, Slovēnija un Slovākija) ir grozītas ar kopējo papildinājumu 506 miljonu EUR apmērā. 2022. gada 6. aprīlī EAFVP regula tika grozīta attiecībā uz kohēzijas rīcību bēgļu atbalstam Eiropā (CARE). Tagad tā ļauj dalībvalstīm un reģioniem elastīgāk izmantot EAFVP, lai sniegtu ārkārtas atbalstu cilvēkiem, kas bēg no Ukrainas pēc Krievijas Federācijas iebrukuma. Tā īpaši ļauj dalībvalstīm grozīt dažus programmas elementus, lai vajadzības gadījumā risinātu krīzi, kā arī vienkārši paziņot par to Komisijai, nevis pieprasīt tās apstiprinājumu. Turklāt tajā ir arī noteikts agrāks attiecināmības termiņš šīm darbībām, sākot no 2022. gada 24. februāra. Visbeidzot, tajā paplašināta iespēja piešķirt 100 % ES līdzfinansējumu grāmatvedības gadam, kas sākas 2021. gada 1. jūlijā un beidzas 2022. gada 30. jūnijā. Turklāt 12. aprīlī tika pieņemta regula, kas papildina CARE. Šis grozījums nodrošinās likviditāti un paātrinās piekļuvi finansējumam atbalsta saņēmējiem, nodrošinot papildu priekšfinansējuma maksājumus 3,5 miljardu EUR apmērā REACT-EU EAFVP 2021. gada daļā un kohēzijas politikas programmās, kas izmanto REACT-EU līdzekļus. 2.2. Īstenošana uz vietas EAFVP tvērums un galasaņēmēju raksturojums 2020. gadā EAFVP veiksmīgi sniedza palīdzību 27 dalībvalstīs, gūstot labus panākumus tā mērķu sasniegšanā. Lielākā daļa dalībvalstu (23 no 27) izplatīja pārtikas un/vai pamata materiālo palīdzību kopā ar papildpasākumiem (DP I —1. tabula). Četras dalībvalstis turpināja īstenot sociālās iekļaušanas programmas (DP II — 1. tabula). Table 1.2020. gadā sniegtās palīdzības veids DP Palīdzības veids Dalībvalsts DP I Pārtika BE, BG, EE, ES, FI, FR, MT, PL, PT, SI, SK (11) Pamata materiālā palīdzība AT (1) Abas CZ, EL, HR, HU, IE, IT, LT, LU, LV, RO (10) DP II Sociālā iekļaušana DE, DK, NL, SE (4) Avots: SFC2014

2020. gadā EAFVP atbalstīja gandrīz 15 miljonus cilvēku ar pārtiku (pieaugums no 12,2 miljoniem 2019. gadā), aptuveni 1,96 miljonus cilvēku ar materiālo palīdzību (pieaugums no 800 000 2019. gadā), kā arī 30 000 cilvēkus ar sociālās iekļaušanas palīdzību, tāpat kā 2019. gadā. Šie pieaugumi lielākoties ir saistīti ar darbību atsākšanu Rumānijā. Tomēr tie arī atspoguļo Covid-19 veselības krīzi, kas pasliktināja to neaizsargāto personu apstākļus, kuras jau saņem EAFVP atbalstu, savukārt pārtikas palīdzību meklēja arī citi cilvēki, to skaitā cilvēki ar nestabilu darbu (piemēram, īstermiņa līgumi, pagaidu vai neoficiāls darbs), neatkarīgi darbinieki un nelabvēlīgā situācijā esoši terciārās izglītības studenti. Vislielākais galasaņēmēju skaita pieaugums tika konstatēts Francijā (par 714 000 vairāk nekā 2019. gadā), Itālijā (par 597 000 vairāk), Spānijā (par 268 000 vairāk) un Ungārijā (par 113 000 vairāk). Savukārt 8 dalībvalstīs tika reģistrēts mazāks galasaņēmēju skaits, jo sevišķi Horvātijā (samazinājums par 175 000 galasaņēmēju jeb par 88 % mazāk nekā 2019. gadā), Slovākijā (par 145 000 jeb 51 % mazāk) un Kiprā (par 1800 jeb 76 % mazāk), kā arī Dānijā un Nīderlandē. 1. attēls. To cilvēku skaits, kuri saņem pārtikas atbalstu un/vai pamata materiālo palīdzību (miljonos) Avots: SFC2014 2. attēls. To cilvēku kopējais skaits, kuri saņem sociālās iekļaušanas atbalstu Avots: SFC2014 Mērķgrupu raksturojums kopumā saglabājās stabils, lai gan ar dažām nelielām izmaiņām. Saskaņā ar partnerorganizāciju aplēsēm 2020. gadā aptuveni 47 % no galasaņēmējiem bija sievietes (par 2 procentpunktiem mazāk nekā 2019. gadā), 28 % bija bērni līdz 15 gadu vecumam, aptuveni 10 % migrantu, dalībnieku ar ārvalstu izcelsmi vai minoritāšu pārstāvju, 10 % cilvēku, kam ir 65 gadi vai vairāk (par 2 procentpunktiem vairāk nekā 2019. gadā), 6 % bezpajumtnieku un 6 % personu ar invaliditāti. Bērnu īpatsvars no cilvēkiem, kuri 2020. gadā saņēma pārtikas palīdzību, pamata materiālo palīdzību vai sociālās iekļaušanas palīdzību, ir aptuveni 28 %. Salīdzinājumā ar 2019. gadu, kad šis īpatsvars bija 30 %, tas ir nedaudz samazinājies. Vairākās dalībvalstīs lielāko daļu pārtikas atbalsta saņēma bērni, jo sevišķi Horvātijā (93 %), Ungārijā un Maltā (60 %), kā arī Čehijā (52 %). Turklāt bērni saņēma visu pamata materiālo palīdzību Kiprā, Ungārijā un Īrijā, savukārt Austrijā viņi bija lielākā grupa (85 % no galasaņēmējiem). Aptuveni 10 % galasaņēmēju bija migranti, personas ar ārvalstu izcelsmi vai minoritāšu pārstāvji. Tomēr jāņem vērā, ka šis īpatsvars, iespējams, ir novērtēts pārāk zemu, jo informācija par migrantiem, kuri saņem atbalstu, ne vienmēr tiek sniegta datu aizsardzības apsvērumu dēļ (Grieķija, Francija un Slovākija). Migranti kopumā ir lielākā grupa, un tai seko bēgļi un patvēruma meklētāji. Aptuveni 6 % no EAFVP galasaņēmējiem bija bezpajumtnieki, šis īpatsvars kopumā saglabājās nemainīgs. Tomēr bezpajumtnieku skaitu ir īpaši grūti aplēst, jo viņi nav reģistrēti un bieži vien nevēlas sniegt personas datus. Īrijā, Čehijā un Francijā vairāk nekā 13 % pārtikas palīdzības galasaņēmēju bija bezpajumtnieki. Itālijā bezpajumtnieku īpatsvars, kas saņēma pārtikas palīdzību, bija salīdzinoši zems (3 %), taču tā bija lielākā grupa, kas saņēma pamata materiālo palīdzību (66 % no visiem galasaņēmējiem). Čehijā arī bija salīdzinoši liels to pamata materiālās palīdzības galasaņēmēju īpatsvars, kuri bija bezpajumtnieki (21 %). Aptuveni 6 % no galasaņēmējiem bija personas ar invaliditāti. Lielākais pārtikas palīdzību saņemošo personu ar invaliditāti īpatsvars bija Bulgārijā un Ungārijā (31 %), Rumānijā (20 %), Polijā un Latvijā (17 %). Francijā, Itālijā, Maltā un Portugālē šis īpatsvars bija 1 % vai zemāks. Savukārt materiālo palīdzību saņemošo personu ar invaliditāti īpatsvars bija salīdzinoši augsts Latvijā, Rumānijā un Lietuvā (no 13 % līdz 17 %). Box 1.Valstu piemēri saistībā ar palīdzību bērniem Latvija. Turpinot 2019. gada praksi, Latvija 2020. gadā sniedz īpašu palīdzību bērniem. Tā ietver: i) trīs veidu pārtikas pakas jaundzimušajiem un maziem bērniem atbilstoši vecumam; ii) četrus dažādus higiēnas preču komplektus jaundzimušajiem un maziem bērniem 0–24 mēnešu vecumā atbilstoši viņu vecumam; iii) individuālos mācību līdzekļus 5–10 gadus veciem bērniem un iv) individuālos mācību līdzekļus 11–16 gadus veciem bērniem. Nolūkā novērst diskrimināciju Latvija īpaši nodrošina to, ka skolas materiāli (piemēram, skolas somas) neietver krāsotas formas un zīmējumus, kas veicina stereotipiskus priekšstatus par dzimumu. Rumānija. Bērni, jo īpaši visnelabvēlīgākajā situācijā esošie, veido lielāko daļu no EAFVP programmu galasaņēmējiem. Viņi saņem īpašu palīdzību, to skaitā: i) personīgās higiēnas pakas; ii) elektroniskos kuponus izglītības atbalstam (nelabvēlīgā situācijā esošiem bērniem, kuriem ir tiesības saņemt atbalstu), lai novērstu skolas atstāšanu un mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu pirmsskolas, pamatskolas un vidējās izglītības pirmā posma iestādēs. 2020. gadā tika paredzēts nodrošināt pakas arī jaundzimušajiem. Tomēr Covid-19 pandēmijas dēļ pasākumu nebija iespējams īstenot. Kipra. 2018. gada februārī sākās materiālās palīdzības sniegšana galasaņēmējiem, īstenojot “jaundzimušā pūriņa” (prika tou morou) programmu zīdaiņiem, kas dzimuši pēc 1.1.2017. Programma tiek īstenota apmierinoši un atbilstoši plānotajam. Pamatpreces jaundzimušajiem ir gultas, autiņbiksītes un matrači. Neraugoties uz Covid-19 problēmām, šo pamatpreču izplatīšana netika pārtraukta, tomēr bija dažas izmaiņas preču piegādes veidā, lai nodrošinātu visu iesaistīto personu drošību un veselību. DP I — pārtikas palīdzība Pēc trīs gadiem, kad pārtikas palīdzība nedaudz samazinājās daudzuma ziņā, 2020. gadā tā būtiski pieauga, sasniedzot 428 000 tonnu (pieaugums no 345 000 tonnām 2019. gadā). Kopējais daudzums 2014.–2020. gada laikposmā bija vairāk nekā 2 460 000 tonnu pārtikas. Aptuveni divas trešdaļas no 23 dalībvalstīm, kas īsteno DP I, palielināja vai saglabāja sniegtās pārtikas daudzumu. Procentuālais pieaugums bija īpaši spēcīgs Portugālē (+123 %), Itālijā (+77 %), Polijā (+55 %) un Igaunijā (+36 %), turklāt Rumānija pirmo reizi kopš 2016. gada ziņoja par pozitīvu summu. Procentuālā izteiksmē lielākais samazinājums bija vērojams Horvātijā (–79 %) un Slovākijā (–64 %), savukārt Kipra pārtrauca pārtikas palīdzības sniegšanu. 2020. gadā Igaunija pirmo reizi īstenoja pārtikas ziedojumu izplatīšanu ar tās partnerorganizācijas (Igaunijas Pārtikas bankas) palīdzību. 3. attēls. Sniegtā pārtikas palīdzība 2014.–2019. gadā (tūkstošos tonnu) pa dalībvalstīm

Avots: SFC2014 2020. gadā vairāk nekā puse no kopējās izsniegtās pārtikas (57 %) bija piena produkti, kā arī milti, maize, kartupeļi un citi cieti saturoši produkti. Piena produktu īpatsvars (31 % no kopējā daudzuma) bija īpaši augsts Francijā (50 %), Spānijā (47 %) un Slovēnijā (46 %). Miltu, maizes, kartupeļu un citu cieti saturošu produktu īpatsvars (26 % no kopējā daudzuma) veidoja lielāko daļu no Somijā, Slovākijā, Rumānijā, Latvijā un Maltā izsniegtās pārtikas (no 62 % Somijā līdz 50 % Maltā), savukārt Itālijā tā bija lielākā pārtikas grupa, veidojot 49 %. Trešā kategorija procentuālā izteiksmē bija augļi un dārzeņi ar 18 %, un īpaši augsts to īpatsvars bija Portugālē (38 %), Maltā (36 %), Bulgārijā (33 %), Polijā un Īrijā (abās 28 %). Visas pārējās kategorijas (gaļa, olas, zivis un jūras produkti; tauki un eļļas; lietošanai gatavie pārtikas produkti) veidoja aptuveni 7–8 % no kopējā apjoma, savukārt cukurs veidoja 3 %. Izsniegtās pārtikas izmaksas vienam cilvēkam diezgan ievērojami atšķiras dažādās dalībvalstīs un dažādos gados. Tas galvenokārt skaidrojams ar izsniegto produktu daudzumu un veidu (piemēram, liels svaigu produktu īpatsvars), kā arī atbalsta intensitāti. EAFVP līdzfinansēto pārtikas produktu īpatsvars partnerorganizāciju izsniegtajā kopējā pārtikas apjomā bija aptuveni 50 %. Šis īpatsvars svārstās no mazāk nekā 25 % Francijā, Luksemburgā un Somijā līdz visai pārtikai, kas tiek izsniegta Bulgārijā, Spānijā un Ungārijā. Visas dalībvalstis, kas veica pārtikas izsniegšanu (21 dalībvalsts), to izsniedza standartizētu pārtikas paku veidā. Trīspadsmit dalībvalstis nodrošināja arī maltītes: Beļģija, Bulgārija, Čehija, Grieķija, Spānija, Somija, Horvātija, Ungārija, Īrija, Itālija, Latvija, Polija un Slovākija. DP I — pamata materiālā palīdzība 12 dalībvalstis 2020. gadā izsniedza pamata materiālo palīdzību. Tās bija Austrija, Kipra, Čehija, Grieķija, Horvātija, Ungārija, Īrija, Itālija, Lietuva, Luksemburga, Latvija un Rumānija. Saraksts ir līdzīgs 2019. gada sarakstam, izņemot Rumāniju, kas nesniedza pamata materiālo palīdzību, un Slovākiju, kas, kā minēts iepriekš, pārtrauca to izsniegt 2020. gadā. Pamata materiālās palīdzības apmērs turpināja ievērojami pieaugt. 2020. gadā dalībvalstis izsniedza pamata materiālo palīdzību 69,2 miljonu EUR vērtībā, kas ir pieaugums no 19,2 miljoniem 2019. gadā (kas jau bija pieaugums par 42 % salīdzinājumā ar 2018. gadu un par 44 % salīdzinājumā ar 2017. gadu). Pieaugums ir saistīts ar diezgan plaši izplatīto materiālās palīdzības sniegšanas pieaugumu vairākās dalībvalstīs. Pieaugums bija īpaši izteikts Austrijā, Čehijā, Grieķijā, Latvijā un visvairāk Itālijā (vairāk nekā pieckārtīgs pieaugums), kā arī Rumānijā, kas ir atbildīga par lielāko daļu ES izsniegtās materiālās palīdzības (41,2 miljoni EUR). Pamata materiālā palīdzība būtiski samazinājās Horvātijā (no 2,2 miljoniem EUR līdz 368 tūkstošiem EUR) un nedaudz Lietuvā un Luksemburgā, savukārt Slovākija izsniegšanu pārtrauca.. Skolas piederumi un personīgās higiēnas līdzekļi ģimenēm ar bērniem joprojām bija galvenās pamata materiālās palīdzības preces, kas tika izplatītas ar EAFVP starpniecību. Ģimenēm ar bērniem 2020. gadā cita starpā tika izsniegtas kancelejas preces un skolas materiāli (AT, EL, HR, HU, IE un LV), skolas somas (AT, EL, HR un LV), zīdaiņu aprūpes produktu pakas (CY, EL, HR, HU, IE un LV), sporta aprīkojums (EL un HR) un apģērbs (EL, HR un IT). Grieķijā, Ungārijā, Luksemburgā un Latvijā tika izsniegtas arī tādas preces kā veļas mazgāšanas līdzekļi, krēmi un ziepes zīdaiņiem un maziem bērniem, mitrās salvetes un autiņbiksītes. Čehija, Horvātija, Ungārija, Lietuva, Latvija, Polija, Portugāle un Rumānija higiēnas pakās ir iekļāvušas aizsardzības līdzekļus, lai novērstu Covid-19 izplatību, to skaitā maskas, dezinfekcijas līdzekļus utt. Itālijā bezpajumtniekiem tika īpaši piemēroti mājokļa atbalsta pasākumi, un viņi saņēma palīdzību arī Čehijā un Grieķijā; viņiem tika nodrošināti personīgās higiēnas līdzekli un citas preces. Čehijā un Itālijā šie cilvēki (tie, kurus izmitināja jaunā mājoklī vai kuri dzīvoja nestabilā mājoklī) saņēma arī virtuves aprīkojumu un apģērbu, un Čehijā, Grieķijā un Itālijā viņi saņēma guļammaisus un segas. 4. attēls. Kopējā preču vērtība naudas izteiksmē 2014.–2020. gadā atbilstoši preču veidam Avots: SFC2014 5. attēls. Kopējā preču vērtība naudas izteiksmē 2014.–2020. gadā pa dalībvalstīm Avots: SFC2014 DP I — papildpasākumi Saskaņā ar EAFVP regulu dalībvalstis, kuras 2020. gadā īstenoja DP I programmas, ieviesa arī papildpasākumus. Tomēr Covid-19 krīze radīja ievērojamas grūtības saistībā ar papildpasākumu īstenošanu EAFVP programmu ietvaros, un to īstenošana dalībvalstīs kopumā ir bijusi nevienmērīga. No otras puses, tika īstenoti citi papildpasākumi, lai risinātu pašreizējās problēmas, ko radījusi pandēmija. Turpmāk minēti vairāki piemēri. -Dažās dalībvalstīs tika sniegta informācija par piesardzības pasākumiem saistībā ar pandēmiju, to skaitā Austrijā, Bulgārijā, Grieķijā, Somijā, Ungārijā un Itālijā. -Vairākās dalībvalstīs vadošās iestādes papildpasākumos ir īpaši iekļāvušas psiholoģisko atbalstu, lai mazinātu Covid-19 pandēmijas un ar to saistīto sociālo ierobežojumu ietekmi uz garīgo veselību (piemēram, EL, FR, PL, RO un SI).

-Saistībā ar plaši izplatītajām mājsēdēm, kas tika ieviestas dalībvalstīs, ļoti svarīga kļuva digitālo tehnoloģiju loma. Ungārija, Lietuva, Malta un Polija īstenoja pasākumus digitālo prasmju pilnveidošanai izglītības un nodarbinātības jomā, kā arī sociālā dienesta darbības nodrošināšanai un ģimenes un/vai kopienas saišu uzturēšanai. Turklāt lielākā daļa dalībvalstu turpināja veikt vairākus papildpasākumus, un tikai dažas dalībvalstis izvēlējās pievērsties tikai vienai vai divām darbībām. Tomēr ir novērots, ka 2020. gadā dažās dalībvalstīs, piemēram, Igaunijā un Īrijā, papildpasākumi tika samazināti Covid-19 dēļ. Savukārt Rumānijā 2020. gadā bija ievērojams papildpasākumu nodrošināšanas pieaugums, kas tika panākts, izmantojot EAFVP. Latvijā 2020. gadā bija pieaugums par 10 % (par 112 papildpasākumiem vairāk), salīdzinot ar 2019. gadu, bet papildpasākumu galasaņēmēju skaits samazinājās par 11 % (677 personas). 2020. gadā cita starpā tika īstenoti šādi papildpasākumi: ·ieteikumi par ēdiena gatavošanu un uzglabāšanu (BE, BG, CZ, ES, FI, FR, HR, LT, LV, MT, PL, PT un SK); ·izglītojoši pasākumi vai informācija, kas popularizē veselīgu uzturu un dzīvesveidu, piemēram, ēdiena gatavošanas semināri (BE, BG, CZ, EL, ES, FI, FR, HR, IT, LT, LU, LV, PT, PL, RO un SK); ·ieteikumi par to, kā samazināt pārtikas izšķērdēšanu (BG, CZ, ES, FI, LU, LV, PL un PT); ·ieteikumi par personīgo higiēnu (BE, BG, EL, HR, HU, LV, RO un SK); ·nosūtīšana uz atbilstošajiem dienestiem (piemēram, sociālajiem/administratīvajiem) (BE, BG, CZ, EE, FI, FR, IE, IT, LU, LV, PT un SK); ·apmācība un semināri, īpaši, lai veicinātu integrāciju izglītībā vai darba tirgū (BG, CY, CZ, EL, FI, FR, IE, IT, LT, MT, RO un SI); ·izglītojoši pasākumi un prasmju pilnveide/programmas (EL, FR, MT, PL, RO un SI); ·veselības aprūpes pieejamības atvieglošana (BG, ES, FI, FR, HU, IE, IT, LV un RO); ·psiholoģiskais un terapeitiskais atbalsts (CZ, EL, FI, FR, HU, IT, LT, PL, RO un SI); ·ieteikumi par mājsaimniecības budžeta pārvaldību (BG, CZ, EL, FR, HR, IE, IT, LT, LV, MT, PL, PT un SK); ·īpaši ieteikumi par ģimenes/kopienas saišu saglabāšanu vai atjaunošanu, to skaitā konfliktu izšķiršanu, palīdzību vecākiem, palīdzību mājas aprūpē (BG, CY, FR, IE, LT, LV un PL); ·sociālie un brīvā laika pasākumi (CZ, FI, FR, LV, LU, MT, PL un SI); ·juridisko pakalpojumu sniegšana (CZ, FR, IT, LT, PL un RO); citas papildu darbības (AT, BE, BG, CY, CZ, EE, ES, FI, FR, IE, EL, IT, LU, MT, PL, PT, RO un SI), galvenokārt individuālā atbalsta pakalpojumi, pieaugušo aprūpe, sociālie transporta pakalpojumi, mājokļa vai patversmes pieejamības veicināšana, atbalsts tiesību izmantošanai un skolu atbalsts. 6. attēls. 2019. gadā īstenoto papildpasākumu veidi (n = 23)

Box 2.Tehniskās palīdzības finansējuma izmantojums pandēmijas kontekstā Vairākas dalībvalstis, to skaitā Lietuva, Luksemburga, Polija, Rumānija un Slovēnija ir īpaši mobilizējušas tehniskās palīdzības finansējumu, lai risinātu dažādas Covid-19 pandēmijas radītās problēmas. Vadošās iestādes Lietuvā, Bulgārijā un Polijā nolēma daļu no tehniskajai palīdzībai piešķirtā finansējuma izmantot, lai iegādātos aizsardzības līdzekļus darbiniekiem un brīvprātīgajiem, kuri ir tieši iesaistīti pārtikas palīdzības sniegšanā. Luksemburgā tehniskā palīdzība tika izmantota EAFVP darbības programmu un galasaņēmēju vidusposma aptaujas veikšanai, kā arī programmatūras pielāgošanai attālināto pirkumu vajadzībām galasaņēmējiem, kuri pandēmijas laikā tika uzskatīti par pakļautiem riskam. Latvijā tehniskās palīdzības finansējums tika mobilizēts, lai nodrošinātu darba un privātās dzīves līdzsvara pasākumu nepārtrauktību, kā arī saistībā ar piekļuvi darbam, tajā pašā laikā aizsargājot dzimumu līdztiesības un nediskriminācijas principus. Dalībvalstis, to skaitā Rumānija un Slovēnija ir īpaši izmantojušas tehniskās palīdzības finansējumu, lai atbalstītu EAFVP īstenošanu un darbības. Rumānijā tehniskā palīdzība tika izmantota, lai atbalstītu EAFVP vispārēju īstenošanu, sniedzot loģistikas atbalstu; piemēram, algojot līgumdarbiniekus, nodrošinot darbībām nepieciešamo aprīkojumu un apkalpojošā personāla aizsardzību. Dažās dalībvalstīs tika arī novērots, ka daļa no budžeta, kas bija paredzēts konkrētai DP, arī tika pārdalīta konkrētiem pasākumiem. Slovākijā daļa no neizmantotā budžeta, kas sākotnēji tika piešķirts citiem pasākumiem, tika pārdalīta, lai atbalstītu higiēnas paku sniegšanu galasaņēmējiem Covid-19 pandēmijas kontekstā. DP II — sociālā iekļaušana DP II dalībvalstis (DE, DK, NL un SE) 2020. gadā turpināja īstenot sociālās iekļaušanas pasākumus, neraugoties uz to, ka Covid-19 krīzei bija ievērojama negatīva ietekme uz pasākumiem visās dalībvalstīs. Vācija turpināja palīdzēt pieaugušajiem un bezpajumtniekiem, kas nesen ieradušies, kā arī uzlabot viņu piekļuvi konsultāciju un atbalsta pasākumiem. Ar konkrēto mērķi A tika atbalstīti 4275 imigrantu bērni pirmsskolas vecumā līdz 7 gadu vecumam. 3767 imigrantu bērni ir izmantojuši vismaz vienu pirmsskolas izglītības piedāvājumu. Tas atbilst rezultātu rādītājam 88,11 %. Saskaņā ar konkrēto mērķi B 5365 bezpajumtnieki un bezpajumtniecības riskam pakļautas personas saņēma ieteikumus. Vismaz viena sociālā dienesta konsultāciju un mentorēšanas rezultātā palīdzību varēja saņemt 4373 cilvēki (81,56 % no kopējā skaita). Dānijā darbības tika paplašinātas, lai uzlabotu apstākļus bezpajumtniekiem, to skaitā bezpajumtniekiem no citām ES valstīm, kuriem ir atļauja uzturēties Dānijā. Kaut arī projektu pasākumi turpinājās ar Covid-19 saistīto ierobežojumu laikposmos, pandēmija izrādījās problēma, un dalībnieku skaits strauji samazinājās: no 757 dalībniekiem 2019. gadā līdz 277 dalībniekiem 2020. gadā. Covid-19 visvairāk ir ietekmējis asociācijas, kas strādā ar migrantiem, jo daudzi atgriezās savā izcelsmes valstī. Nīderlandē projektu “Apkaimes vecāka gadagājuma iedzīvotāji” spēcīgi ietekmēja Covid-19 krīzes uzliesmojums, bet projekts izrādījās īpaši vērtīgs. Projekta mērķis ir mazināt nelabvēlīgākā situācijā esošu iedzīvotāju, kas vecāki par 65 gadiem, sociālo atstumtību. Galvenie kontaktpunkti ir vietējās bibliotēkas, bet tās regulāri bija slēgtas. Tomēr digitālo prasmju pasākumi, kuros dalībnieki iepriekš bija piedalījušies, mājsēdes laikā atmaksājās un ļāva turpināt tiešsaistes pasākumus. Tāpēc projekts guva panākumus, ļaujot tā dalībniekiem justies sociāli iekļautiem. Dažos gadījumos dalībnieki paši pat uzņēmās iniciatīvu turpināt sanāksmes brīvā dabā. Galu galā iesaistītajām bibliotēkām tomēr izdevās sasniegt jaunus dalībniekus, kaut arī to skaits samazinājās no 579 līdz 366, kopā 3219 2014.–2020. gada laikposmā. Tās arī pauda savu vēlmi turpināt projektu pēc EAFVP finansējuma beigām, izmantojot savus līdzekļus. Sociālās iekļaušanas programmas Zviedrijā ietver divu veidu atbalstu: veselības veicināšanu un pamatinformācijas sniegšanu par Zviedrijas sabiedrību, kas vērsts uz trūcīgām personām no citām ES vai EEZ valstīm. 2020. gadā dalībnieku skaits strauji pieauga līdz 1175 dalībniekiem, kas ir pieaugums no 658 dalībniekiem 2019. gadā. Kopējais dalībnieku skaits 2014.–2020. gadā sasniedza 3849. Galvenās mērķgrupas ir bezpajumtnieki (vai personas ar bezpajumtniecības risku), migranti, personas ar ārvalstu izcelsmi, minoritāšu pārstāvji un sievietes. Šīs grupas kopā veido vairāk nekā 90 % no EAFVP programmu galasaņēmējiem. 2.3. Īstenošanas šķēršļi EAFVP ir uz īstā ceļa, lai sasniegtu savus mērķus. Tomēr saglabājās vairāki īstenošanas šķēršļi, piemēram, partnerorganizāciju spēju problēmas, kā arī loģistikas problēmas galvenokārt saistībā ar Covid-19 pandēmiju. Tie tika daļēji novērsti ar palielinātu elastību un samazinātu administratīvo slogu, ko nodrošināja 2020. gada EAFVP grozījumi, kuri ļāva izmantot elektroniskos kuponus, lai sniegtu pārtikas palīdzību (PT, RO) un pamata materiālo palīdzību (LT, LU, RO), nodrošināt individuālos aizsardzības līdzekļus (tādējādi samazinot infekcijas risku) un pasākumu finansēšanu 100 % apmērā 2020.–2021. grāmatvedības gadā. Spēcīga sadarbība starp vadošajām iestādēm un partnerorganizācijām arī izrādījās ļoti būtiska, lai risinātu jaunas problēmas. Vairāk nekā 20 dalībvalstis ziņoja par īstenošanas šķēršļiem. Lielākā daļa dalībvalstu (ieskaitot BE, CY, CZ, EE, ES, EL, FI, FR, HR, IE, IT, LT, LU, LV, MT, PL, PT, RO, SE, SI un SK) ziņoja, ka Covid-19 pandēmija un tās ietekme dažādos līmeņos radīja ievērojamus šķēršļus EAFVP programmu īstenošanai 2020. gadā. -Daudzās no šīm dalībvalstīm tika novērota pasākumu īstenošanas apturēšana, ko izraisīja mājsēdes un ierobežojumi. Dažos gadījumos darbinieku trūkums noveda pie vairāku izsniegšanas centru slēgšanas (BE, IE, LU). Tomēr lielākajā daļā dalībvalstu tika veikti pielāgojumi, lai ļautu turpināt pārtikas izsniegšanu, neraugoties uz ierobežojumiem. Parasti galasaņēmējiem bija iespējams saņemt pārtikas palīdzību noteiktā vietā un laikā vai arī citā veidā (BE, CY, CZ, EE, ES, EL, FI, FR, HR, IE, IT, LT, LU, LV, MT, PL, PT, RO, SI, SK). Piemēram, pārtikas un materiālā palīdzība tika piegādāta galasaņēmēju mājās vai pēc individuāla pieraksta, vai arī izmantojot pārtikas kuponus (PT, RO), lai novērstu pārāk lielu pulcēšanos izsniegšanas centros. Tāpat dažās dalībvalstīs papildpasākumi tika pielāgoti jaunajām problēmām (piemēram, Nīderlandē pasākumi tika veikti gan klātienē, gan attālināti), savukārt citās (piemēram, Polijā) tie tika apturēti. -Pandēmija izraisīja kavēšanos un grūtības pārtikas izsniegšanas un materiālās palīdzības īstenošanā Beļģijā, Bulgārijā, Čehijā, Dānijā, Francijā, Grieķijā, Horvātijā, Maltā, Polijā, Portugālē un Rumānijā. Īpaši tika ziņots par problēmām saistībā ar konkrētu pārtikas produktu piegādi (LU, PL), ko izraisīja ierobežotā izejvielu pieejamība tirgū un ražošanas procesa kavēšanās. Turklāt darbinieku trūkums Polijā radīja grūtības līgumu izpildē, piemēram, ar transporta uzņēmumiem, novedot pie grūtībām nodrošināt noteiktus produktus. Slovākija ziņoja par grūtībām dažos atsevišķos gadījumos, kad galasaņēmēji mainīja savu pastāvīgo adresi un atteicās no palīdzības. Tāpat kā iepriekšējos gados EAFVP elastība un ciešā sadarbība starp vadošajām iestādēm un partnerorganizācijām palīdzēja valstīm pārvarēt daudzus no šiem šķēršļiem. Dažās dalībvalstīs (piemēram, BE, DE, DK, FR, IT, IE un SE) vadošā iestāde organizēja regulāras sanāksmes ar partnerorganizācijām un attiecīgajām ieinteresētajām personām gan klātienē, gan tiešsaistē, lai apspriestu un atbalstītu programmas īstenošanu. Kaut arī dalībvalstis lielākoties ziņoja par problēmām saistībā ar Covid-19 krīzes ietekmi, papildu problēmas bija saistītas ar:

·loģistiku, piemēram, augstajām transporta izmaksām; produktu iznīcināšanu pārvadāšanas laikā; racionālas krājumu pārvaldības principu neievērošanu, proti, “pirmais iekšā — pirmais ārā” (BE, EL, HR, LV, PL un PT); ·to, ka Polijā daži programmu operatori ziņoja par kvalitātes prasību neatbilstības gadījumiem, kā rezultātā pārtikas piegādātājam tika piemērots līgumsods; ·nepietiekamām partnerorganizāciju spējām (DK un PL); jo īpaši saistībā ar mērķgrupu reģistrāciju vai dalībvalstu teritoriālo konfigurāciju (LT). 3. lodziņš. Problēmas saistībā ar Covid-19 Lietuvā Covid-19 pandēmijas laikā iezīmējās aizspriedumu problēma, jo cilvēki, kuri iepriekš nebija kontaktējušies ar sociālās palīdzības sistēmu, arī saskārās ar ekonomiskām grūtībām, un daži no viņiem bija atteikušies no EAFVP palīdzības, kaut arī viņiem bija tiesības to saņemt. Maltā arī tika novēroti aizspriedumi valsts mazā izmēra dēļ, jo cilvēki no vienām un tām pašām vietām cits citu personīgi pazīst vai ir radinieki. Šajā ziņā EAFVP saņēmējiem tiek sniegta turpmāka palīdzība, dodot iespēju paņemt savu palīdzības paku no izsniegšanas centra pēc savas izvēles, nevis to paņemt no vietējā centra vietā, kur viņi dzīvo. Beļģijā Covid-19 krīzei ir bijusi nozīmīga un tālejoša ietekme, un vadošā iestāde, pārtikas palīdzības nozare un partnerorganizācijas rīkojās visas kopā, lai ātri pielāgotos kontekstam, rīkojot regulāras sanāksmes, lai rastu risinājumus, kas atbilst saņēmēju vajadzībām, tajā pašā laikā mēģinot ierobežot pēkšņas un negaidītas mājsēdes ietekmi. Portugālē no 2020. gada marta līdz jūlijam tika pieņemti pasākumi, lai vienkāršotu dažas administratīvas procedūras, kas saistītas ar izsniegšanu, proti, produktu piegādes apstiprināšanu, galvenokārt ar mērķi mazināt Covid-19 infekcijas un izplatības risku. Kiprā saistībā ar vajadzību ievērot sociālās distancēšanās pasākumus nebija iespējams noturēt gada pārskata sanāksmi. 2020. gadā starpniekstruktūras un vadošās iestādes amatpersonas, kā arī atbalsta saņēmēji piedalījās vairākās ES līmeņa sanāksmēs, piemēram, EAFVP kopienas un EAFVP ekspertu grupas sanāksmēs, kas notika tiešsaistē. Itālija ieviesa ārkārtas pasākumus, lai reaģētu uz pandēmiju. Tā paplašināja to vistrūcīgāko personu loku, kuras saņem palīdzību, un ieviesa aizsardzības līdzekļus gan galasaņēmējiem, gan brīvprātīgajiem, kas izsniedz palīdzību. Izsniegšana arī tika pielāgota: tika iesaistītas pašvaldības, lai aizstātu partneru NVO, no kurām dažām nācās izbeigt darbību vai arī tām vairs nebija pietiekami daudz brīvprātīgo pandēmijas dēļ. Somijā daudzi vecāka gadagājuma brīvprātīgie pārtrauca piedalīties pārtikas piešķiršanā bailēs no vīrusa. Tomēr iesaistījās jaunāki brīvprātīgie, bieži studenti, līdz ar to nodrošinot pakalpojumu sniegšanas turpināšanu. 2.4. Vispārīgie principi EAFVP regulas 5. pantā ir noteikti principi, kuri būtu plaši jāpiemēro fonda izstrādē un īstenošanā, tostarp finansējuma papildināmība, dzimumu līdztiesība, diskriminācijas novēršana, izvairīšanās no pārtikas izšķērdēšanas, sabalansēts uzturs, sabiedrības veselība, kā arī vides un ar klimatu saistīti aspekti. Dalībvalstīm būtu jāievēro minētie principi un jāsniedz par tiem informācija gada īstenošanas ziņojumos. Dalībvalstis ievēro papildināmības principu, veicot koordinēšanu ar citiem finansēšanas instrumentiem, lai nepieļautu dubultu jeb divkāršu finansēšanu un paplašinātu palīdzības tvērumu. Piemēram, Ungārijā vadošās iestādes nodrošina, ka atbalstu saņemošā darbība nesaņem atbalstu no kādas citas darbības programmas vai no kāda cita ES instrumenta. Lietuvā vadošajai iestādei ir būtiska loma divkāršas finansēšanas novēršanā plānošanas perioda laikā, valsts tiesību aktu par darbības programmas un projektu pārvaldību sagatavošanā, kā arī pieņemot lēmumus par projektu finansēšanu. Starpniekstruktūrai ir nozīme divkāršas finansēšanas novēršanā un kontrolē, izmantojot maksājumu pieprasījumu verifikāciju, publiskā iepirkuma uzraudzības procedūras, kā arī projektu pārbaudes uz vietas. Rumānijā koordināciju ar ESF, kā arī ar citām ES politikām, stratēģijām un instrumentiem, jo sevišķi ar ES iniciatīvām par sabiedrības veselību un cīņu pret pārtikas izšķērdēšanu nodrošina tas, ka šī darbības programma ir nodota tās pašas vadošās iestādes atbildībā, lai novērstu divkāršu finansēšanu un nodrošinātu, ka pasākumi, uz kuriem attiecas EAFVP, ir pienācīgi koordinēti. Visas dalībvalstis ziņo par atbilstību dzimumu līdztiesības principam un diskriminācijas novēršanas politikai. Lielākā daļa dalībvalstu ir noteikušas objektīvus atbilstības kritērijus, t. i., personas sociālekonomisko statusu, lai apzinātu mērķgrupu un galasaņēmējus, nepieļaujot diskrimināciju nevienā palīdzības sniegšanas līmenī. Somijā vadošā iestāde ir apmācījusi savas partnerorganizācijas un izsniegšanas punktus par fonda galvenajiem principiem, un partnerorganizāciju tīkls aptver organizācijas, kas palīdz dažādām mērķgrupām, lai nodrošinātu, ka atbalsts ir pieejams neatkarīgi no dzimuma. Latvijā ir veikti pasākumi, lai nodrošinātu atbilstību piekļūstamības principam, to skaitā saistībā ar cilvēku ar funkcionālu invaliditāti vajadzībām (saskaņā ar nacionālajiem standartiem). Konkrēti, ja galasaņēmējs nevar nokļūt izsniegšanas vietā, pakas tiek piegādātas viņa mājās. Izsniegšanas vietās priekšroka saņemt pakas, nestāvot rindā, tiek dota cilvēkiem, kuriem ir grūtības pārvietoties, vecākiem ar maziem bērniem un vecāka gadagājuma cilvēkiem, un izsniegšanas punkti atrodas sabiedriskā transporta pieturvietu tuvumā. Luksemburga izmanto rādītāju “Eiropa 2020”, lai noteiktu cilvēkus, kuri ir pakļauti nabadzības un sociālās atstumtības riskam. Dažas no šīm neaizsargātajām personām nav luksemburgieši, un viņiem ne vienmēr ir visas atļaujas, kas viņiem ļautu likumīgi uzturēties valstī; citi nevarēja laicīgi sniegt visu pieprasīto informāciju. Prioritāte bija sniegt piekļuvi pārtikas palīdzībai arī šiem cilvēkiem un ģimenēm, kā arī iekļaut viņus programmā. Daudzas dalībvalstis norādīja, ka tās izsniedz daudzveidīgu un uzturvērtību ziņā sabalansētu ēdienu, kā arī īsteno pasākumus pārtikas izšķērdēšanas ierobežošanai. Visās dalībvalstīs pārtikas izvēlē tika ņemti vērā produkti, kas atbalsta daudzveidīgu uzturu, kā arī pārtikas nekaitīgumu. Turklāt produktu izvēlē tika ņemta vērā pārtikas produktu pārvadājamība, partnerorganizāciju ierobežotā uzglabāšanas spēja un produktu ilglietojamība. Lietuvā tika pirkti ilgstošas uzglabāšanas produkti, un, lai noteiktu precīzus nepieciešamos daudzumus, tika izveidoti precīzi galasaņēmēju saraksti. Īrijā sociālā uzņēmuma piedāvātā saikne starp uzņēmumiem un labdarības organizācijām arī ļāva veikt pārdali visā valstī, nodrošinot piekļuvi dažādiem kvalitatīviem pārtikas produktu pārpalikumiem un tā rezultātā labdarības organizācijām ievērojami ietaupot pārtikas izmaksas. Spānijā programmas ietvaros tiek izsniegta pārtika, ar kuru ir viegli rīkoties, kuru ir viegli uzglabāt un kurai ir ilgs glabāšanas laiks. Turklāt pārtika tiek pārvadāta veidā, kas ir piemērots galamērķim, atvieglojot rīkošanos ar to, un risks, ka iepakojums saplīsīs un radīs pārtikas atkritumus, ir zems. Visas dalībvalstis nodrošina, ka izsniegtā pārtika un produkti atbilst valsts veselības un nekaitīguma standartiem. Daudzas dalībvalstis tālāk veicina galasaņēmēju veselību, īstenojot papildpasākumus veselīga dzīvesveida popularizēšanai. Ungārijā, Rumānijā un Slovākijā vadošās iestādes plānošanas procesā ir iesaistījušas uztura speciālistu, lai nodrošinātu, ka izsniegto silto maltīšu sastāvā ir vislabākie pārtikas produkti veselīgam uzturam, bagāti ar minerālvielām un vitamīniem. Itālija turpināja izvēlēties produktus, ņemot vērā vajadzību pēc atbilstoša Vidusjūras diētai raksturīga olbaltumvielu un ogļhidrātu patēriņa. Slovēnijā piegādātājiem pirms katra pārtikas piegādes posma ir jāiesniedz akreditētas laboratorijas analītiskais ziņojums ar piegādājamo produktu analīzēm. Rumānijā tika noturētas arī sanāksmes ar attiecīgajām ieinteresētajām personām (Veselības ministriju, Valsts sabiedrības veselības institūtu un Valsts institūtu mātes un bērna veselībai; Darba un sociālā taisnīguma ministrijas pārstāvjiem) attiecībā uz higiēnas produktu paku saturu. Lielākā daļa dalībvalstu savos gada īstenošanas ziņojumos ziņo, ka ir veikušas videi draudzīgas darbības. Tā kā Somijā iepirkto produktu apjomi ir samērā mazi, to centralizētam iepirkumam un pārvadāšanai būs mazāka ietekme uz vidi nekā tad, ja katra partnerorganizācija pārvadāšanu veiktu pati. Latvijā ir popularizēti videi draudzīgi papildu pasākumi, piemēram, papīra reciklēšanas iespējas nodrošināšana, izdruku skaita ierobežošana, papīra (to skaitā reciklētā papīra) atkalizmantošana piezīmju grāmatiņām, iespēju robežās izmantojot kancelejas preces, kas pagatavotas no koksnes no FSC sertificētiem mežiem. Lielākā daļa dalībvalstu ziņo, ka tās EAFVP plānošanā piemēro partnerības principu. Bulgārijā partnerības princips ir izstrādāts un īstenots darbības programmā, pamatojoties uz plašu apspriešanos ar ieinteresētajām personām; nepārtraukta mijiedarbība ar partneriem ļāva rūpīgi identificēt pastāvošās problēmas un piemērotāko veidu, kā tās risināt. Polijā valsts organizācijas notiekošajā sadarbībā ar to reģionālajām un vietējām organizācijām piemēro partnerības principu, uzraugot pārtikas izsniegšanas un papildpasākumu īstenošanas gaitu un reaģējot uz paziņotajām grūtībām. Vadošās iestādes un organizācijas arī organizē regulāras sanāksmes un apmācību. Dažas dalībvalstis ziņo, ka tās rīkojās, lai samazinātu administratīvo slogu. Somijā centralizēta iepirkto produktu iegāde un pārvadāšana, ko pieļauj produktu nelielie apjomi, palīdz samazināt ar šīm darbībām saistīto administratīvo slogu. Bulgārijā tika veikta analīze attiecībā uz efektivitātes kritēriju, lai izvairītos no nevajadzīga administratīvā sloga visos programmu īstenošanas posmos, un tika ieviesti vairāki vienkāršošanas noteikumi. Slovākijā vadošā iestāde, lai samazinātu administratīvo slogu partnerorganizācijām, noteica vienības cenu siltajām maltītēm, ar atšķirīgu likmi pašsagatavotiem ēdieniem un siltajām maltītēm, kas iegādātas no darbuzņēmēja. Pirms apstiprināšanas vienības cena informatīvos nolūkos tika sniegta Komisijai.