Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam atbilstoši EK līguma 251. panta 2. punkta otrajai daļai par Padomes kopējo nostāju, pieņemot Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvu par atkritumiem (Atkritumu pamatdirektīvu) /* COM/2007/0863 galīgā redakcija - COD 2005/0281 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 9.1.2008 COM(2007) 863 galīgā redakcija 2005/0281 (COD) KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM atbilstoši EK līguma 251. panta 2. punkta otrajai daļai par Padomes kopējo nostāju, pieņemot Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvu par atkritumiem (Atkritumu pamatdirektīvu) 2005/0281 (COD) KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM atbilstoši EK līguma 251. panta 2. punkta otrajai daļai par Padomes kopējo nostāju, pieņemot Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvu par atkritumiem (Atkritumu pamatdirektīvu) (Dokuments attiecas uz EEZ) 1. PRIEKŠVĒSTURE Datums, kad priekšlikumu nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei (dokuments COM(2005)667, galīgā redakcija, — 2005/0281COD): | 2005. gada 26. decembris | Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinuma datums: | 2006. gada 19. jūnijs | Eiropas Parlamenta atzinuma datums (pirmais lasījums): | 2007. gada 13. februāris | Kopējās nostājas pieņemšanas datums | 2007. gada 20. decembris | 2. KOMISIJAS PRIEKŠLIKUMA MĒRĶIS Šā priekšlikuma vispārīgais mērķis ir optimizēt Atkritumu pamatdirektīvas (Direktīva 75/442/EEK) noteikumus, vienlaikus saglabājot tās būtisko struktūru un galvenos noteikumus. Pārskatīšanas galvenie mērķi: - vienkāršot un modernizēt Atkritumu pamatdirektīvu, Direktīvu 75/439/EEK par atkritumeļļu apglabāšanu un Direktīvu 91/689/EEK par bīstamajiem atkritumiem, kuras ierosināts atcelt un daļēji iestrādāt Atkritumu pamatdirektīvā; - ieviest vērienīgāku un efektīvāku atkritumu rašanās novēršanas politiku, dalībvalstīm jo īpaši uzliekot pienākumu izstrādāt atkritumu rašanās novēršanas programmas; - mudināt uz atkritumu atkārtotu izmantošanu un pārstrādi. 3. KOMENTĀRI PAR KOPĒJO NOSTĀJU 3.1 Vispārīgi apsvērumi Komisija pilnīgi, daļēji vai principā piekritusi 48 no 120 grozījumiem, kurus Eiropas Parlaments ierosināja pirmajā lasījumā. Patlaban kopējā nostājā burtiski vai pēc būtības ir iekļauti 54 grozījumi. Komisija piekrita visiem grozījumiem, kas saturīgi precizēja definīcijas vai tekstu papildināja ar jaunām tajā minēto terminu definīcijām. Komisija piekrita grozījumiem, kas precizēja piecu pakāpju atkritumu hierarhijas jēdzienu un ražotāja atbildības principu, un principā piekrita arī tiem grozījumiem, kas izvirzīja turpmākos pārstrādes un atkārtotas izmantošanas mērķus. Komisija nepiekrita grozījumiem, kas sašaurināja direktīvas darbības jomu, pazemināja ar direktīvu nodrošināto vides aizsardzības līmeni un radīja nesamērīgu administratīvo slogu, piemēram, grozījumus, kas saistīti ar pārstrādes vai bīstamo atkritumu elementu definīciju vai kuru mērķis bija mainīt atsevišķus elementus pielikumos, uz kuriem attiecas starptautiski nolīgumi. Padome nu ir piekritusi pēc būtības iekļaut lielāko daļu Parlamenta grozījumu, kas saistīti ar blakusproduktiem, ražotāja atbildību, principu „maksā piesārņotājs”, un papildu definīcijas. Komisija uzskata, ka 2007. gada 20. decembrī pieņemtā kopējā nostāja nemaina priekšlikuma pieeju vai mērķus un tāpēc to var atbalstīt pašreizējā redakcijā. 3.2 Sīkākas piezīmes 3.2.1 Komisijas akceptētie Parlamenta grozījumi, kuri pilnīgi, daļēji vai principā iekļauti kopējā nostājā 1., 7., 8., 14., 19., 20., 21., 23., 25., 27., 28., 30., 31., 34., 40., 44., 45., 47., 56., 64., 66., 77., 78., 90., 94., 101., 112., 131., 157., 168. un 173. grozījums iekļauts lielākā vai mazākā mērā. Tie pievienoja papildu apsvērumus vai definīcijas, precizēja tekstu, iekļāva pārskatītos komitoloģijas formulējumus, precizēja elastīgi ieviešamu piecu pakāpju atkritumu hierarhiju un pievienoja pantus par bioloģiskajiem atkritumiem, tiesību akta piemērošanu un sankcijām. 141. grozījums iekļauts daļēji, proti, tas iekļauts attiecībā uz dalītas atkritumu savākšanas veicināšanu. 35. pantam par (paplašinātu) ražotāja atbildību Komisija piekrita principā, t.i., ņemot vērā to, ka ir jānodrošina pienācīga iekšējā tirgus darbība. 3.2.2 Komisijas noraidītie Parlamenta grozījumi, kuri pilnīgi, daļēji vai principā iekļauti kopējā nostājā Komisija noraidīja 5. grozījumu par atkārtotu izmantošanu, jo grozījums apsvērumu formulējumu novirzīja uz kļūdainiem vides mērķiem un nebija skaidrs, kā to īstenot praksē; taču grozījums kopējā nostājā daļēji iekļauts tā, lai precizētu piemērošanu un nodrošinātu atbilstību piecu pakāpju atkritumu hierarhijai. 15., 134., 102., 123. un 126. grozījums attiecas uz direktīvas darbības jomu. Komisija tos noraidīja, taču kopējā nostājā tie ir iekļauti tā, lai sašaurinātu un precizētu piemērošanu, tā izveidojot pieņemamu teksta redakciju. 39., 81., 82., 86. un 158. grozījumu Komisija noraidīja, jo tie bija pretrunā Kopienas starptautiskajām saistībām. Tie ir daļēji ietverti kopējā nostājā, ar paskaidrojumiem papildinot pielikumu un apsvērumu tekstu. 59. grozījumu par atļaujām Komisija noraidīja, taču grozījuma būtība pieņemamā veidā tomēr ir iekļauta kopējā nostājā. 107. un 121. grozījumu Komisija noraidīja, taču šo grozījumu būtība (pants par blakusproduktiem) kopējā nostājā ir iekļauta atbilstīgi Komisijas 2007. gada februāra Skaidrojošam paziņojumam par atkritumiem un blakusproduktiem[1], un tāpēc tas ir pieņemami. 67. un 151. grozījumu Komisija noraidīja, jo tajos citēts Atkritumu sūtījumu regulas teksts, taču minēto grozījumu būtība kopējā nostājā ir iekļauta tā, lai tas būtu juridiski saprātīgi, un tāpēc tas ir pieņemami. 4., 24., 36., 89. un 115. grozījumu Komisija noraidīja dažādu iemeslu dēļ, piemēram, tāpēc, ka grozījumi ir pārāk neskaidri, neuzlabo tekstu, rada juridisku nenoteiktību vai lieku administratīvo slogu. Atsevišķi minēto grozījumu aspekti zināmā mērā tomēr ir iekļauti kopējā nostājā. 3.2.3 Komisijas un Padomes noraidītie Parlamenta grozījumi, kas nav iekļauti kopējā nostājā 2., 3., 9., 10., 12. un 13. grozījumu noraidīja abas iestādes, un tie nav iekļauti kopējā nostājā. Ar minētajiem grozījumiem ierosināja iekļaut apsvērumus, kuru formulējums novirzīja uz kļūdainiem vides mērķiem vai kuri bija ļoti neskaidri, vai ierosināja dzēst apsvērumus, kas paskaidro kopējā nostājā saglabātos elementus. 17., 26., 29. un 32. grozījumu abas iestādes noraidīja un kopējā nostājā neiekļāva, jo tie bija vai nu saistīti ar kopējās nostājas tekstā neminētu terminu papildu definīcijām, vai esošās definīcijas padarīja neskaidras. 169., 48., 170. un 171. grozījumu abas iestādes noraidīja un kopējā nostājā neiekļāva tāpēc, ka nav lietderīgi direktīvai pievienot papildinājumu, kurā iekļauts Eiropas atkritumu katalogs, vai noteikt, ka Eiropas katalogs ir tieši piemērojams, kā arī tāpēc, ka saraksts drīzāk paredzēts atkritumu klasifikācijas, nevis datu vākšanas vajadzībām. 37. grozījumu abas iestādes noraidīja un neiekļāva kopējā nostājā, jo atkritumu rašanās novēršanas mērķi formulēti pārāk konkrēti — dažām dalībvalstīm tie ir nesasniedzami, taču citām — pārāk niecīgi. 70. grozījumu noraidīja, jo ir ļoti svarīgi, lai valsts atkritumu rašanās novēršanas programmas gūtie rezultāti būtu kvantitatīvi un kvalitatīvi izvērtējami. 84., 85., 87. un 88. grozījumu abas iestādes noraidīja un neiekļāva kopējā nostājā, jo tie bija pretrunā Kopienas starptautiskajām saistībām. 41., 103., 138. un 153. grozījumu abas iestādes noraidīja un neiekļāva kopējā nostājā, jo tie pārkāpa Komisijas iniciatīvas tiesības. 43., 46., 52., 53., 54., 58., 65., 83., 91., 93., 108., 109. un 127. grozījumu abas iestādes noraidīja un neiekļāva kopējā nostājā, jo tie radītu juridisku nenoteiktību un, iespējams, radītu nevajadzīgu tiesāšanos vai arī bija nerealizējami vai nepiemēroti šai direktīvai. 50., 51., 52., 60., 61., 68., 71., 72., 79., 80., 161., 172. un 188. grozījumu abas iestādes noraidīja un neiekļāva kopējā nostājā, jo tie radītu nesamērīgu administratīvo slogu. 98. un 113. grozījumu abas iestādes noraidīja un neiekļāva kopējā nostājā, jo tie radīja risku cilvēku un dzīvnieku veselībai un tie atceltu aizliegumu ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumus izmantot cūku barošanai, kas ir noteikts tiesību aktos, kuri attiecas uz dzīvnieku un cilvēku veselību. 3.2.4 Komisijas pilnīgi, daļēji vai principā akceptētie Parlamenta grozījumi, kuri tomēr nav iekļauti kopējā nostājā 6., 11., 33., 38., 49., 62., 63., 69., 74., 92., 95. līdz 97., 104. un 140. grozījumam Komisija piekrita pilnīgi, daļēji vai principā, taču kopējā nostājā tos neiekļāva. Tie ir saistīti ar apsvērumu lingvistiskajiem aspektiem, noformējuma izmaiņām, kopējās nostājas tekstā neminētu terminu papildu definīcijām, procedūras prasībām, ar atkārtotas izmantošanas ieviešanas veicināšanu, ar papildinājumiem IV pielikumā, kurā iekļauti atkritumu rašanās novēršanas pasākumu piemēri, ar atkritumu rašanās novēršanas programmu īstenošanas termiņiem, ar atkritumu rašanās novēršanas un pārstrādes mērķiem un ar to, cik ilgi jāuzglabā dati par bīstamajiem atkritumiem. 3.2.5 Padomes izdarītās papildu izmaiņas priekšlikumā 2. pantā, tāpat kā Parlamenta grozījumiem atbilstīgajās izmaiņās, ir atcelti nosacījumi izņēmumiem, kas attiecas uz neizņemtu piesārņotu augsni, radioaktīviem atkritumiem, sprāgstvielām, kam beidzies derīguma termiņš, un atsevišķām lauksaimniecībā izmantotām vielām, un ir iekļauts papildu izņēmums par nogulsnēm, kas atrodas virszemes ūdeņos. Turklāt izņēmumus, kas attiecas uz atsevišķām lauksaimniecībā izmantotām vielām, tagad piemēro arī mežkopībā izmantotām vielām. 2. pantā noteikts, ka direktīva neattiecas uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, izņēmums ir blakusprodukti, ko paredzēts sadedzināt, nogādāt uz atkritumu poligonu vai izmantot biogāzes vai komposta ražošanai. Īstenojot gaidāmo Regulas (EK) Nr. 1774/2002 (Regula par dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem) pārskatīšanu, Komisija saistībā ar Atkritumu sadedzināšanu direktīvas piemērošanu precizēs atšķirību starp tauku izmantošanu kā kurināmo dedzināšanai siltumboilerī un tauku apglabāšanu. 3. pants ir papildināts ar termina „sagatavošanās atkārtotai izmantošanai” definīciju, tā paskaidrojot, ar ko ražojuma atkārtota izmantošana (atkritumu rašanās novēršanas pasākums) atšķiras no atkritumu atkārtotas izmantošanas (atkritumu apsaimniekošanas procesa posms). Tā kā nav noteikti kritēriji, kas Kopienā būtu piemērojami atkritumu beigu stadijas konstatācijai, tad 3.c pantā precizēta saikne starp atkritumu stadijas beigām un pārstrādes mērķiem, kas noteikti citos ar atkritumiem saistītos tiesību aktos. 5. pantā iekļauts pienākums nodrošināt dalītu atkritumu savākšanu, jo tas sekmē pārstrādi un ir praktiski tehnisku, vides un ekonomisku apsvērumu ziņā. 5. un 6. pantā dzēstas komitoloģijas procedūras, kas ievieš mehānismu, ar ko varētu noteikt turpmākos efektivitātes novērtējuma kritērijus un novērst vides apsvērumu ziņā apšaubāmu pārstrādi. 7.a pantā, tāpat kā Parlamenta grozījumiem atbilstīgajā piecu pakāpju atkritumu hierarhijas formulējumā, precizēts, ka hierarhija ir jāievieš, atsaucoties uz kopējā aprites cikla skatījumu un vispārējo ietekmi uz vidi, ņemot vērā drošības pasākumu un ilgtspējības principu, tehnisko pamatotību un ekonomisko dzīvotspēju, resursu aizsardzību, kā arī vispārējo ietekmi uz vidi, cilvēku veselību, ekonomiku un sabiedrību. 8. un 9. pants grozīts, lai skaidrāk norādītu, ka dalībvalstis var noteikt, ka ražotāji ir atbildīgi par šādu ražojumu apsaimniekošanu, kad tie kļuvuši par atkritumiem, vai ka tie ir atbildīgi par jebkādu nesaimniecisku rīcību, kura saistīta ar atkritumu apsaimniekošanu. 10. pants ir grozīts, lai dalībvalstīm atļautu aizliegt atkritumus nosūtīt sadzīves atkritumu sadedzināšanas uzņēmumiem (ko uzskata par pārstrādi), ja iepriekš ir noteikts, ka šādu sūtījumu rezultātā valsts atkritumi būtu jālikvidē vai ka atkritumi būtu jāapstrādā neatbilstīgi valsts atkritumu apsaimniekošanas plāniem. Tajā precizēts arī tas, ka pašpietiekamības princips nenozīmē, ka ikvienā dalībvalstī ir jābūt pilnam galīgās pārstrādes iekārtu klāstam. Jaunizveidotajā 18. panta 2. punkta a) apakšpunktā precizēts, ka dalībvalstis var ieviest pasākumus, lai īstenotu valsts atkritumeļļu pārstrādes mērķi, tostarp ierobežojot sadedzināšanai paredzētas atkritumu eļļas izvešanu no dalībvalsts. 19. pants ir grozīts, tajā iekļaujot sākotnējo 20. pantu un precizējot, ka dalībvalstis atkritumu apstrādes atļaujas var apvienot ar citām vides atļaujām, ja vien ir izpildītas 19. pantā noteiktās prasības. 25.a pants ir grozīts, precīzāk definējot Komisijas pilnvaras īstenot pasākumus. 26. pants ir pārstrādāts, un virkne atkritumu apsaimniekošanas plāna elementu būs fakultatīvi. Līdz ar 26.a panta grozījumiem valsts atkritumu novēršanas programmu mērķi atkritumu rašanās novēršanas jomā būs fakultatīvi, tomēr minēto programmu kritēriji būs jāizpilda obligāti. Pirmās programmas jāīsteno piecu gadu laikā pēc direktīvas stāšanās spēkā. 35. pantā paredzēts jauns izpildes pasākums, proti, II pielikuma R1 ievilkumā iekļautās formulas pielāgošana vietējiem klimata apstākļiem (ja tas vajadzīgs). 4. SECINĀJUMI Padomes ieviestās izmaiņas precizē vairākus būtiskus priekšlikuma aspektus. Kaut arī vairākās jomās tie mazina ierosinātās vienkāršošanas potenciālu, mazina stingrību pantā par atkritumu rašanās novēršanu un pantā par atkritumu apsaimniekošanas plāniem, kā arī pavājina atsevišķus iekšējā tirgus aspektus, kuri saistīti ar pārstrādei paredzētiem ražojumiem un atkritumiem, kopējais teksts joprojām ir pieņemams. Tāpēc Komisija akceptē 2007. gada 20. decembrī pieņemto kopējo nostāju. [1] COM(2007) 59 galīgā redakcija.