LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 36/43

P7_TA(2013)0077

Lielāki ieguvumi ES vides pasākumu jomā

Eiropas Parlamenta 2013. gada 12. marta rezolūcija par lielākiem ieguvumiem ES vides pasākumu jomā – uzticības vairošana ar padziļinātām zināšanām un reaģēšanas spēju (2012/2104(INI))

(2016/C 036/06)

Eiropas Parlaments,

— ņemot vērā LES 11. pantu un Protokola par subsidiaritātes principa un proporcionalitātes principa piemērošanu 5. pantu,

— ņemot vērā LESD 191. un 192. pantu,

— ņemot vērā Komisijas paziņojumu Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai par Kopienas vides tiesību aktu īstenošanu (COM(2008)0773),

— ņemot vērā Komisijas paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam “Pārskats par vides politiku 2008. gadā” (COM(2009)0304) un tā pielikumu,

— ņemot vērā Komisijas paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Lielāki ieguvumi ES vides pasākumu jomā – uzticības vairošana ar padziļinātām zināšanām un reaģēšanas spēju” (COM(2012)0095),

— ņemot vērā 29. pārskatu par ES tiesību aktu piemērošanas pārraudzību (2011. gads) (COM(2012)0714),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2012. gada 20. aprīļa rezolūciju par Sestās vides rīcības programmas pārskatīšanu un prioritāšu noteikšanu Septītajai vides rīcības programmai – labāka vide labākai dzīvei (1),

— ņemot vērā Padomes 2010. gada 20. decembra secinājumus “Vides politikas instrumentu uzlabošana”,

— ņemot vērā Padomes prezidentūras 2012. gada 19. aprīļa secinājumus par Septīto vides rīcības programmu,

— ņemot vērā Iestāžu nolīgumu par labāku likumdošanas procesu (2),

— ņemot vērā Reģionu komitejas perspektīvas atzinumu “Vietējo un reģionālo pašvaldību loma turpmākajā vides politikā” (3),

— ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu “Virzībā uz Septīto vides rīcības programmu – ES vides tiesību aktu labāka īstenošana” (4),

— ņemot vērā priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (COM(2003)0624) un Eiropas Parlamenta pirmajā lasījumā pieņemto tekstu (5),

— ņemot vērā Reglamenta 48. pantu,

— ņemot vērā Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas ziņojumu un Lūgumrakstu komitejas atzinumu (A7-0028/2013),

Vispārīgas piezīmes

A. tā kā daudzi ES tiesību akti ir pieņemti direktīvu formā, nosakot vispārīgus noteikumus un mērķus, taču ļaujot dalībvalstīm un reģionālām un vietējām struktūrām izvēlēties šo mērķu sasniegšanas līdzekļus;

B. tā kā ES tiesību aktu efektīva īstenošana un piemērošana ir galvenokārt dalībvalstu varas iestāžu ziņā un tā ļoti bieži notiek reģionālā un vietējā līmenī;

C. tā kā neefektīva īstenošana ne tikai kaitē videi un cilvēku veselībai, bet arī rada nenoteiktību nozarē un liek šķēršļus vienotajam tirgum, kā arī rada vēl lielāku birokrātisko slogu un attiecīgi palielina izmaksas;

D. tā kā pētījumos ir secināts, ka pilnīga ES tiesību aktu īstenošana atkritumu apsaimniekošanas nozarē vien radītu 400 000 darbavietu un EUR 72 miljardu ietaupījumu gadā (6);

E. tā kā neapmierinošu vides tiesību aktu īstenošanas līmeni apliecina liels skaits pārkāpumu un sūdzību šajā jomā;

F. tā kā, trūkstot precīzai informācijai un zināšanām, kā arī kvantitatīvajiem datiem par tiesību aktu īstenošanu vairākās vides nozarēs, tiek kavēta vides tiesību aktu pienācīga īstenošana;

G. tā kā saskaņā ar Komisijas aprēķiniem ES tiesību aktu neīstenošana pašreiz gadā rada EUR 50 miljardus lielas izmaksas gan saistībā ar veselības jomu, gan kā tiešās izmaksas attiecībā uz vidi, un šajā aprēķinā nav iekļautas izmaksas saistībā ar negatīvo ietekmi uz vides stāvokli ES; tā kā pēc 2020. gada katru nākamo gadu šīs izmaksas palielināsies līdz EUR 90 miljardiem (7);

H. tā kā problēmas, kas saistītas ar ES tiesību aktu īstenošanu, var būt divējādas – no vienas puses, novēlota vai nepietiekama īstenošana, bet, no otras puses, “pārlieku centīga īstenošana” (pārmērīga reglamentēšana) —, un šīs abas problēmas ir pretrunā ar sākotnējām politiskajām idejām, kuras ir ES vides tiesību aktu pamatā;

I. tā kā īstenošanas ziņā ir būtiskas atšķirības gan starp dalībvalstīm, gan pašās dalībvalstīs, kas negatīvi ietekmē vidi, un tāpēc ir vajadzīga sistemātiskāka un holistiskāka pieeja, lai pārvarētu šīs īstenošanas atšķirības;

J. tā kā ES 2011. gadā visvairāk Kopienas tiesību aktu pārkāpumu tika konstatēti vides jomā (299), kas ir 17 % no visiem pārkāpumiem, un tā kā šajā jomā 2011. gadā tika sāktas 114 jaunas pārkāpumu procedūras (8);

K. tā kā ES vides tiesību aktu pilnīga ievērošana ir Līgumā paredzēts pienākums un kritērijs ES līdzekļu izmantošanai dalībvalstīs; tā kā dalībvalstīm šā iemesla dēļ vajadzētu īstenot vides tiesību aktus savlaicīgi un rentabli, lai uzlabotu vides stāvokli ES;

L. tā kā Sestā Vides rīcības plāna īstenošanu kavēja pastāvīgas īstenošanas neveiksmes tādās attīstītās politikas nozarēs kā gaisa piesārņojuma kontrole, atkritumu apsaimniekošana, ūdens un notekūdeņu attīrīšana un dabas aizsardzība,

Īstenošana kā kopīgs uzdevums un iespēja

1. atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumu “Lielāki ieguvumi ES vides pasākumu jomā – uzticības vairošana ar padziļinātām zināšanām un reaģēšanas spēju” (COM(2012)0095);

2. mudina dalībvalstis veikt visus nepieciešamos pasākumus vides aizsardzībai un sekmēt ilgtspējīgu attīstību, vienlaikus paturot prātā, ka nepieciešama arī veselīga un konkurētspējīga ekonomika; uzsver, ka, lemjot par to, kā panākt līdzsvaru starp cilvēku vajadzību apmierināšanu un vides interešu aizstāvību, izšķirošais vārds ir sakāms vietējām kopienām;

3. uzskata, ka pēc tam, kad būs formulēti ES vides politikas virzieni, reģionālās un vietējās iestādes varēs stiprināt sadarbību un nodrošināt tiesību aktu efektīvāku īstenošanu;

4. uzskata, ka administratīvo slogu ne vienmēr rada pārmērīga īstenošana vai nepietiekama īstenošana; norāda, ka no administratīvajām izmaksām nevar izvairīties, taču tām ir jābūt pēc iespējas zemākām, jo tās negatīvi ietekmē iedzīvotājus un nozari;

5. konstatē, ka lielu daļu no nevajadzīgām administratīvajām izmaksām, kas saistītas ar vides tiesību aktiem, rada neatbilstoša vai neefektīva administratīvā prakse valsts un privātajā sektorā vairākās dalībvalstīs un to reģionālajās vai vietējās varas iestādēs;

6. uzsver, ka vēlamo attiecīgās ES politikas rezultātu sasniegšana tiks nodrošināta vienīgi tad, ja dalībvalstis un reģionālās un vietējās varas iestādes īstenos (transponēs) ES tiesību aktus savlaicīgi un pareizi;

7. uzsver, ka ES tiesību aktu galvenais mērķis ir nodrošināt vienlīdzīgus konkurences apstākļus un kopēju tirgu, kā arī saskaņotu pieeju;

8. uzskata, ka efektīva īstenošana var sniegt labumu nozarei, piemēram, samazinot administratīvo slogu, sniedzot ieguldījumu drošību un tādējādi radot vairāk darbavietu;

9. pauž nožēlu, ka iedzīvotāji par ES tiesību aktiem uzzina tikai pēc to stāšanās spēkā; uzskata, ka ir nepieciešams veids, kā nodrošināt savlaicīgāku informācijas apmaiņu starp likumdevējiem un iedzīvotājiem, lai ES tiesību aktu mērķis tiktu sabiedrībā labāk pieņemts un par to būtu labāka izpratne;

10. precizē, ka Komisijai kā iestādei, kas uzrauga Līgumu izpildi, ir laicīgi jārīkojas, lai nodrošinātu labāku un savlaicīgāku īstenošanu; prasa, lai Komisija izpēta, kas jādara, lai nodrošinātu vides tiesību aktu pareizu transponēšanu, īstenošanu un piemērošanu;

11. norāda, ka pašreizējā fragmentētā īstenošana dalībvalstīs nenodrošina vienlīdzīgus konkurences apstākļus nozarē un palielina neskaidrību par precīzām prasībām, tādējādi kavējot ieguldījumu izdarīšanu tajās vides jomās, kurās varētu radīt jaunas darbavietas;

12. uzsver, ka Eiropas iestāžu atbildība attiecībā uz ES tiesību aktiem nebeidzas brīdī, kad tos pieņem Parlaments un Padome, un Parlaments ir gatavs palīdzēt dalībvalstīm, lai īstenošana būtu efektīvāka;

13. aicina Komisiju, dalībvalstis un iesaistītos reģionus uzlabot informācijas plūsmu un palielināt pārredzamību, aktīvāk un biežāk savstarpēji apmainoties ar informāciju;

Risinājumi efektīvākas īstenošanas nodrošināšanai

14. uzskata, ka pilnīga īstenošana un piemērošana visos līmeņos ir ļoti svarīga un attiecīgā gadījumā vajadzētu šo īstenošanu vēl vairāk pastiprināt; tāpēc uzsver, ka vides tiesību aktiem ir jābūt skaidriem, saskaņotiem un tie nedrīkst pārklāties; uzsver, ka nepieciešama koordinācija, savstarpēja papildināmība un nepilnību novēršana to dažādo tiesību aktu darbības jomā, kas veido Eiropas vides tiesību aktu kopumu;

15. uzskata, ka vides tiesību aktus var īstenot efektīvāk, izplatot paraugprakses piemērus starp dalībvalstīm, kā arī starp reģionālajām un vietējām iestādēm, kas atbildīgas par ES tiesību aktu īstenošanu, kā arī ciešāk sadarbojoties ar Eiropas iestādēm;

16. pauž nožēlu, ka trūkst datu par atbilstības nodrošināšanas un piemērošanas pasākumiem, kas veikti valsts, reģionālā un vietējā līmenī, un tāpēc prasa, lai Komisija uzlabo šo situāciju, izmantojot tās tīklus un struktūras, piemēram, Eiropas Vides aģentūru (EVA);

17. norāda, ka attiecīgo vides tiesību aktu īstenošanas rādītāju nostiprināšana un uzraudzība ir svarīga, un mudina izveidot lietošanai ērtu tīmekļa vietni, kurā būtu pieejami jaunākie rādītāju mērījumi un kurā būtu iespējams veikt neoficiālu salīdzinājumu starp dalībvalstīm;

18. uzskata, ka pašai Komisijai ir jābūt visu to centienu degpunktā, kuru mērķis ir nodrošināt labāku īstenošanu, un pauž nožēlu, ka pašreiz šie centieni arvien lielākā mērā tiek pārvirzīti citām iestādēm, kam bieži nav tādas kompetences kā Komisijai, nedz arī līdzvērtīgi personāla vai finanšu resursi;

19. mudina Komisiju un dalībvalstis palīdzēt uzlabot to cilvēku zināšanas un spējas, kas iesaistīti vides tiesību aktu īstenošanā valsts, reģionālā un vietējā līmenī, lai nodrošinātu, ka ar šiem tiesību aktiem tiek efektīvāk panākts vēlamais rezultāts; turklāt uzskata, ka īstenošanu uzlabotu arī dialoga sākšana ar attiecīgajām ieinteresētajām personām;

20. aicina Komisiju izpētīt iespēju noslēgt partnerību īstenošanas nolīgumus starp Komisiju un dalībvalstīm atsevišķi vai dalībvalstu starpā, lai veicinātu labāku īstenošanu, kā arī noteiktu un risinātu īstenošanas problēmas;

21. aicina Komisiju rūpīgi izvērtēt, vai lielāka vietējo iestāžu līdzdalība visos vides politikas noteikšanas procesa posmos būtu lietderīga labākai tiesību aktu vispārējai īstenošanai, tostarp izskatīt iespēju izveidot grupas vides tiesību aktu transponēšanai reģionālā un vietējā līmenī;

22. iesaka izveidot sistemātisku un viegli pieejamu tiešsaistes informācijas rīku, kurā būtu pieejama informācija par īstenošanu; aicina visus dalībniekus, jo īpaši nozares pārstāvjus un iedzīvotājus, īstenošanas iestādēm sniegt informāciju par problēmām, kas radušās īstenošanas gaitā; uzskata, ka attiecībā uz efektīvu īstenošanas uzraudzību ir ļoti svarīgi, lai būtu pieejama ticama, salīdzināma un viegli pieejama informācija par vides stāvokli;

23. mudina Komisiju atkārtoti izskatīt pieprasījumus par tādas paraugprakses datubāzes izveidi, kas ļautu īstenošanas paraugpraksi izplatīt dalībvalstīs, kā arī reģionālajās un vietējās iestādēs; aicina Komisiju izpētīt veidus, kā varētu izmantot informācijas un komunikācijas tehnoloģijas, lai sniegtu pēc iespējas vairāk noderīgas informācijas tiešsaistē par to, kā īstenojami ES vides tiesību akti;

24. uzsver, ka ir svarīgi pastiprināt vides tiesību aktu piemērošanas kontroli; šajā sakarībā aicina nostiprināt jau pieejamās spējas un nodrošināt saskaņotību starp dažādajām kontroles struktūrām dalībvalstīs, par pamatu izmantojot Eiropas vadlīnijas;

25. uzsver, ka ES tiesību akti ir jāizstrādā ar mērķi apkarot vides kaitējuma cēloņus, paredzot noteikumus attiecībā uz juridisko atbildību par vides kaitējumu, kā arī uzņēmumu sociālo atbildību; saistībā ar šo mērķi uzsver, ka ir ļoti svarīgi, lai tiktu īstenotas visas iniciatīvas, kuras izstrādātas ar mērķi veicināt un sekmēt lielāku korporatīvo sociālo atbildību vides jautājumos, kas nosaka uzņēmumiem prasību būt atvērtiem ilgtspējīgas attīstības stratēģijai;

26. atgādina, ka ES vides tiesību aktu pienācīga īstenošana var sniegt daudzus labumus; trīs šādu labumu piemēri ir līdzvērtīgu konkurences apstākļu radīšana uzņēmumiem vienotajā tirgū, stimuls inovācijai un pirmsācēju priekšrocības ES uzņēmumiem;

27. uzsver, ka augsts vides aizsardzības līmenis ir viens no Eiropas Savienības pamatmērķiem, kas iedzīvotājiem sniegtu tiešu labumu, piemēram, labākus dzīves apstākļus, kurus nodrošinātu labāka gaisa kvalitāte, zemāks trokšņa līmenis un mazākas veselības problēmas;

28. uzsver, ka ES sev ir noteikusi tālejošu programmu, lai 2050. gadā tās ekonomika būtu elastīga, resursefektīva un ar zemu oglekļa dioksīda līmeni, un, lai sasniegtu šo mērķi, ir nepieciešama apņēmība visos līmeņos; atgādina, ka kopīgi centieni ir ļoti svarīgi, lai ES ekonomika attīstītos atbilstoši ierobežojumiem resursu ziņā un planētas iespējām;

29. pauž nožēlu par to, ka direktīvas priekšlikuma par tiesu pieejamību sabiedrībai vides jautājumos (9) pieņemšanas procedūra tika apturēta pirmajā lasījumā; tāpēc aicina pārējos likumdevējus pārskatīt savu nostāju, lai panāktu virzību šajā jautājumā;

30. tāpēc iesaka apvienot to attiecīgo dalībvalstu tiesu sistēmu zināšanas, kas izskata lietas, kuras saistītas ar ES vides tiesību aktu pārkāpumiem vai to neievērošanu;

31. uzskata, ka īstenošanas pasākumu uzraudzība ir ļoti svarīga, un tāpēc uzsver, cik nozīmīgs šajā jomā ir EVA darbs, kas veikts saskaņā ar tās statūtos noteiktajiem pienākumiem;

32. uzsver, ka EVA ir liela nozīme tādas pamatīgu zināšanu bāzes nodrošināšanā, uz kuras pamata tiek veidota un īstenota politika, un atzinīgi vērtē EVA darbu šajā jomā; mudina EVA turpināt attīstīt tās spējas sniegt palīdzību Komisijai un dalībvalstīm uzraudzības kvalitātes un tās vides informācijas salīdzināmības nodrošināšanā, kas savākta dažādās ES daļās; turklāt mudina EVA pievērsties arī spēju veidošanai un paraugprakses izplatīšanai dalībvalstīs; sagaida, ka īstenošanas jautājums būs apskatīts sīkāk EVA jaunajā stratēģijā;

33. atbalsta Komisijas plānu lūgt dalībvalstis ar tās palīdzību izveidot strukturētas īstenošanas un informācijas sistēmas (SIIF) attiecībā uz visiem svarīgākajiem ES vides tiesību aktiem ar mērķi precizēt direktīvas galvenos noteikumus, kā arī noteikt, kāda veida informācija ir vajadzīga, lai demonstrētu ES tiesību aktu īstenošanu;

34. atzīmē to, ka lūgumrakstu iesniedzēji bieži pauž bažas saistībā ar vairākām vides politikas jomām, piemēram, atkritumu izmešanu un noglabāšanu, savvaļas sugu dzīvotnēm, kā arī gaisa un ūdens kvalitāti; visnotaļ atzinīgi vērtē viņu centienus panākt, ka varas iestādes atbild par savu rīcību, un aicina dalībvalstis attiecībās ar lūgumrakstu iesniedzējiem būt atklātām un orientētām uz sadarbību;

35. mudina Komisiju sadarbībā ar dalībvalstu iestādēm un, attiecīgos gadījumos – ar EVA līdzdalību izveidot sūdzību izskatīšanas nodaļu, kurai iedzīvotāji varētu ziņot par problēmām, kas saistītas ar vides tiesību aktu īstenošanu;

36. uzsver, ka efektīvas pārbaudes ir ļoti svarīgas, un mudina dalībvalstis palielināt to pārbaužu spējas atbilstoši paraugpraksei; aicina noteikt kopīgus obligātos pārbaužu kritērijus, lai nodrošinātu taisnīgu īstenošanu visā ES;

37. mudina visus dalībniekus saskaņot pārbaužu un uzraudzības pasākumus, lai pieejamie resursi tiktu izmantoti daudz efektīvāk; šajā sakarībā arī uzsver, ka ir svarīgi sistemātiskāk veikt pārbaudes, kurās izmanto salīdzinošas izvērtēšanas metodi, kā to norādījusi Komisija; uzsver, ka pašreizējās pārbaudes ir jāpilnveido, pārbaudes iestādēm vairāk sadarbojoties, kā arī palielinot salīdzinošās izvērtēšanas metodes izmantojumu tajās; mudina Eiropas Savienības tīklu vides tiesību aktu ieviešanai un īstenošanai (IMPEL) attiecīgi rīkoties; arī aicina Komisiju veicināt zināšanu un spēju veidošanu, atbalstot tiesnešu un prokuroru tīklus un cieši sadarbojoties ar Reģionu komiteju, lai samazinātu kaitējumu videi un ekonomikai, ko rada tiesību aktu neievērošana, un nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus;

38. mudina Komisiju izveidot vides tiesību aktu pārbaudes nodaļu, kuras uzdevums būtu pārraudzīt vides tiesību aktu īstenošanu un sniegt atbalstu šajā procesā; prasa, lai nodaļa lietotu jaunās tehnoloģijas un sadarbotos ar vietējām aģentūrām, tādējādi nodrošinot, ka pārbaužu izmaksas ir zemas; uzskata, ka šai nodaļai jāstrādā, iekasējot maksu par saviem pakalpojumiem un šie ieņēmumi jānovirza ES budžetā un jārezervē dienestiem, kas saistīti ar labākas īstenošanas nodrošināšanu;

39. mudina dalībvalstis sagatavot un publicēt korelācijas tabulas ar mērķi aprakstīt ES direktīvu transponēšanu valsts tiesību aktos, lai uzlabotu likumdošanas procesa pārredzamību un atklātumu un Komisijai un dalībvalstu parlamentiem būtu vieglāk pārraudzīt ES tiesību aktu pienācīgu īstenošanu;

40. uzsver, ka tiesnešiem un prokuroriem ir svarīga nozīme vides tiesību aktu piemērošanā, un tāpēc ir ļoti svarīgi, lai tie saņemtu pienācīgu apmācību un informāciju par šīm politikas jomām;

41. uzsver, ka iedzīvotājiem ir būtiska nozīme īstenošanas procesā, un mudina dalībvalstis un Eiropas Komisiju viņus iesaistīt šajā procesā strukturētā veidā; šajā saistībā arī norāda uz to, cik svarīgi ir, lai iedzīvotājiem būtu iespēja vērsties tiesā;

42. aicina Komisiju un dalībvalstis skaidri noteikt konkrētu termiņu, kurā jāpabeidz to tiesas lietu izskatīšana, kuras saistītas ar vides tiesību aktu īstenošanu, lai vides tiesību aktu īstenošanas un tiesu lietu aizkavējumi netiktu izmantoti, kā attaisnojums neatbilstībai, un lai tie neradītu šķēršļus ieguldījumiem; aicina Komisiju izvērtēt, cik daudz ieguldījumu ir gājuši secen tāpēc, ka ir kavējusies ar trūkumiem vides tiesību aktu īstenošanā saistītā tiesvedība;

43. uzsver, cik ļoti būtiska ir aktīva iedzīvotāju un NVO informēšana par ES vides politikas virzieniem agrīnā posmā, lai iesaistītu tos šo politikas virzienu izstrādē un ieviešanā praksē; tāpēc mudina – arī saistībā ar augsta līmeņa neatkarīgu ieinteresēto personu grupas konstatējumiem par administratīvo slogu – cītīgāk strādāt šajā jomā, lai palielinātu sabiedrības uzticēšanos ES vides tiesību aktiem, paturot prātā, ka labāku vidi labākai dzīvei iestādes nevar radīt vienpusēji bez sabiedrības atbalsta;

44. attiecībā uz projektiem ar iespējamu pārrobežu ietekmi uz vidi aicina dalībvalstis pēc iespējas ātrāk vispusīgi informēt iesaistītos citu attiecīgo dalībvalstu iedzīvotājus un iestādes un veikt nepieciešamos pasākumus, lai tie saņemtu atbilstošas konsultācijas;

45. mudina dalībvalstis īstenot ES vides tiesību aktus skaidri, vienkārši un sabiedrībai pieņemami, vienlaikus nodrošinot to efektivitāti.

46. aicina dalībvalstis turpināt strādāt pie tā, lai ES vides tiesību akti un saistībā ar Septīto vides rīcības programmu pieņemtā politika un stratēģijas tiktu pienācīgi un pilnībā īstenoti, un nodrošināt pienācīgus resursus un finanses to pilnīgai īstenošanai pat taupības režīmā, jo ES vides tiesību aktu neīstenošana vai nepilnīga īstenošana ir ne tikai nelikumīga, bet arī ilgtermiņā sabiedrībai rada daudz lielākas izmaksas;

47. uzsver, ka ir jānodrošina, lai tiesību akti atbilstu to mērķim un tajos būtu ņemti vērā jaunākie zinātniskie pētījumi; tāpēc aicina ES un dalībvalstis regulāri izvērtēt, vai ES vides tiesību akti atbilst šīm prasībām, un attiecīgā gadījumā veikt atbilstošus pielāgojumus;

48. atzīst, ka pirmā lasījuma nolīgumi varētu novest pie neatbilstošas tiesību aktu īstenošanas, ja tiks noteikts, ka konkrēti elementi sīkāk jāizstrādā īstenošanas noteikumos; tāpēc prasa, lai visi dalībnieki nodrošina, ka lēmumu pieņemšanas pamatā ir nepārprotams politiskās gribas apliecinājums; uzsver, ka ir vajadzīgi skaidri, saskaņoti vides tiesību akti, kas izstrādāti pamatojoties uz publiskiem politikas novērtējumiem un atsauksmēm;

49. uzskata, ka Komisijai ES likumdošanā ir jāturpina izmantot direktīvas, lai ļautu dalībvalstīm, kā arī reģionālajām un vietējām iestādēm īstenot Eiropas tiesību aktus atbilstoši to attiecīgajai situācijai; tomēr prasa, lai Komisija pastiprinātu atbalstu, kas jau paredzēts tās priekšlikumā, veicot papildu pētījumus vai pasākumus, kuri minēti ietekmes novērtējumā;

50. priecājas par ietekmes uz vidi novērtējumu ieviešanu un prasa dalībvalstīm rūpēties par labāku attiecīgo tiesību aktu ieviešanu, jo īpaši ņemot vērā mazo un vidējo uzņēmumu un iedzīvotāju vajadzības, kā arī nepieciešamību aizsargāt floru un faunu; izsaka satraukumu par biežo dalībvalstu kavēšanos ar novērtējumu veikšanu un prasa ieviest garantijas, lai novērtējumos tiktu ievērota objektivitāte, kad tiks veikta šīs direktīvas pārskatīšana;

o

o o

51. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai, kā arī Reģionu komitejai un dalībvalstu parlamentiem.

(1) Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0147.

(2) OV C 321, 31.12.2003., 1. lpp.

(3) OV C 15, 18.1.2011., 4. lpp.

(4) OV C 17, 19.1.2013., 30. lpp.

(5) OV C 103 E, 29.4.2004., 626. lpp.

(6) BIOS ziņojums, COM(2012)0095.

(7) Eiropas Komisija, Vides ģenerāldirektorāts, “The costs of not implementing the environmental acquis”, gala ziņojums, ENV.G.1/FRA/2006/0073, 2011. gada septembris.

(8) 29. pārskats par ES tiesību aktu piemērošanas pārraudzību (2011. gads) (COM(2012)0714).

(9) COM(2003)0624.