Politikas jomā A (nepareizas klasifikācijas riska novēršana) vēlamais risinājums ir vienkārša prezumpcija, kas attiecas tikai uz tām platformām, kuras piemēro zināmas pakāpes kontroli. Šis risinājums ietver arī pierādīšanas pienākuma pārnesi: ja prezumpcija tiek apstrīdēta, platformām, kuras tiek uzskatītas par darba devējiem, ir pienākums pierādīt, ka tās nav darba devējs. Politikas jomā B (algoritmiskā pārvaldība) vēlamais risinājums ir tiesību kopums attiecībā uz pārredzamību, apspriešanos, cilvēka veiktu pārraudzību un tiesisko aizsardzību gan darba ņēmējiem, gan pašnodarbinātām personām. Politikas jomā C (izpilde, pārredzamība un izsekojamība, tostarp pārrobežu situācijās) vēlamais risinājums ir apvienot precizējumu par pienākumu deklarēt platformu darbu, arī pārrobežu situācijās, ar pienākumu platformām publicēt informāciju par saviem noteikumiem un nosacījumiem, to cilvēku skaitu, kuri strādā ar to starpniecību, viņu nodarbinātības statusu, sociālās aizsardzības segumu un citus attiecīgus datus.

Ietekmes novērtējumā tika aplūkotas trīs politikas jomas (A — nepareizas klasifikācijas riska novēršana, B — jautājumi, kas saistīti ar algoritmisko pārvaldību, un C — jautājumi, kas saistīti ar izpildi, izsekojamību un pārredzamību, tostarp pārrobežu situācijās), kuras kopā risina konstatētās problēmas. Šajās politikas jomās izskatītie politikas risinājumi atšķīrās pēc to darbības jomas attiecībā uz personām un/vai materiālās darbības jomas. Risinājumi, kas definētu darba ņēmēja jēdzienu, noteiktu trešo nodarbinātības statusu ES līmenī vai ieviestu “neatspēkojamu” nodarbinātības prezumpciju, tika noraidīti agrīnā posmā.

Platformas zināmā mērā kontrolē cilvēkus, kas ar to starpniecību strādā, jo tās izmanto algoritmus, lai piešķirtu uzdevumus, pārraudzītu, uzraudzītu, izvērtētu un izdarītu secinājumus, kas ietekmē darbiniekus. Šī “algoritmiskā pārvaldība” var negatīvi ietekmēt darbinieku darba nosacījumus un radīt risku, ka darbinieki tiks nepareizi klasificēti, jo aiz sarežģītām digitālām shēmām tā var slēpt subordināciju. Cilvēkiem, kas strādā, izmantojot platformas, ir jāsaprot, kā viņu rīcība ietekmē piekļuvi turpmākajām darba iespējām, ko nosaka algoritmi. Piekļuve uzdevumiem ietekmē viņu ienākumus neatkarīgi no viņu nodarbinātības statusa. Tādējādi algoritmiskās pārvaldības problēmas skar gan darba ņēmējus, gan pašnodarbinātas personas, kas strādā platformās.

Daži cilvēki, kas strādā, izmantojot digitālās darba platformas, saskaras ar sliktiem darba nosacījumiem un nepietiekamu piekļuvi sociālajai aizsardzībai. Daudzos gadījumos tas attiecas uz personām, kas ir fiktīvi pašnodarbinātas, t. i., viņu nodarbinātības statuss ir nepareizi klasificēts. Cilvēki, kas strādā šādās platformās un kuru nodarbinātības statuss nav klasificēts pareizi, nevar izmantot ne valsts tiesību aktu un ES darba tiesību aktu kopuma nodrošinātās tiesības un aizsardzību, ne autonomiju un stabilāku stāvokli darba tirgū, kāds būtu daudzām patiesi pašnodarbinātām personām. Tiek lēsts, ka Eiropas Savienībā platformās strādā aptuveni 28 miljoni cilvēku. Tiek uzskatīts, ka 22,5 miljoni no šiem cilvēkiem ir pareizi klasificēti vai nu pie darba ņēmējiem, vai pie pašnodarbinātajiem (lielākā daļa — pie pašnodarbinātajiem). Tomēr 5,5 miljoni no šiem 28 miljoniem cilvēku, iespējams, nav pareizi klasificēti. Par nodarbinātības statusa nepareizu klasifikāciju platformu darbā visā ES ir pieņemti vairāk nekā 100 tiesas lēmumu un 15 administratīvo lēmumu.

Īstenojot pasākumus nepareizas klasifikācijas riska novēršanai (politikas joma A), paredzams, ka no 1,7 līdz 4,1 miljonam cilvēku tiks pārklasificēti par darba ņēmējiem. Tas dotu viņiem piekļuvi tiesībām un aizsardzībai, ko paredz valsts un ES darba tiesību aktu kopums. Platformās strādājošo cilvēku ienākumi var palielināties par līdz pat 484 miljoniem EUR gadā. Jaunas tiesības, kas saistītas ar algoritmisko pārvaldību platformu darbā (politikas joma B), var uzlabot darba nosacījumus 28 miljoniem cilvēku. Pienākums deklarēt platformu darbu un publicitātes prasības (vēlamā risinājumu kombinācija politikas jomā C) (netieši) uzlabos darba nosacījumus, juridisko noteiktību un uzņēmējdarbības pārredzamību.

Vēlamā risinājuma izmaksas

Pasākumi nepareizas klasifikācijas riska novēršanai (politikas joma A) varētu palielināt platformu izmaksas no 1,9 miljardiem EUR līdz 4,5 miljardiem EUR gadā. Uzņēmumiem, kas uz tām balstās, un patērētājiem varētu būt jāsedz daļa no šīm izmaksām atkarībā no tā, vai un kā platformas nolemj tās nodot trešām personām. Nosakot jaunas tiesības, kas saistītas ar algoritmisko pārvaldību (politikas joma B), kā arī izvēloties vēlamo risinājumu kombināciju attiecībā uz izpildi, pārredzamību un izsekojamību (politikas joma C), izmaksas būs nenozīmīgas vai zemas.

Ietekme uz uzņēmumiem un MVU

Piesardzīgas aplēses liecina, ka ES darbojas vairāk nekā 500 aktīvu platformu, no kurām lielākā daļa ir fiziskas darbavietas. Aptuveni 360 no tām ir MVU. MVU var saskarties ar negodīgu konkurenci, ko rada lielākas platformas, un tāpēc sagaidāms, ka tie gūs labumu no vienlīdzīgiem konkurences apstākļiem.

Vai tiks būtiski ietekmēts valstu budžets un pārvaldes iestādes?

Pasākumi, kuru mērķis ir novērst nepareizas klasifikācijas risku, dalībvalstīm ik gadu palielinās ieņēmumus (sociālās aizsardzības un nodokļu iemaksu veidā) līdz 4 miljardiem EUR gadā.

Vai ir paredzama cita būtiska ietekme?

Nav paredzama nekāda cita būtiska ietekme.

D. Turpmākā rīcība

Politikas pārskatīšana

Direktīva tiktu izvērtēta piecus gadus pēc tās stāšanās spēkā. Tādējādi tiktu ņemts vērā divu gadu transponēšanas laikposms dalībvalstīs.