LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 77/157

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “ES un Ukrainas attiecības: jauna dinamiska loma pilsoniskajai sabiedrībai”

(2009/C 77/33)

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja saskaņā ar Reglamenta 29. panta 2. punktu 2008. gada 16. un 17. janvāra plenārsesijā nolēma izstrādāt pašiniciatīvas atzinumu par tematu

“ES un Ukrainas attiecības: jauna dinamiska loma pilsoniskajai sabiedrībai”.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Ārējo attiecību specializētā nodaļa atzinumu pieņēma 2008. gada 17. jūlijā. Ziņotāja — Mall Hellam kdze.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 447. plenārajā sesijā, kas notika 2008. gada 17. un 18. septembrī (18. septembra sēdē), ar 129 balsīm par, 4 balsīm pret un 8 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Kopsavilkums.

1.1 Pieņemot šo atzinumu, EESK vēlas sekmēt kopīgas atbildības un partnerības principa labāku īstenošanu Ukrainas pilsoniskās sabiedrības, Ukrainas valdības un ES iestāžu attiecībās, padziļinot ES un Ukrainas attiecības un padarot ES politiku attiecībām ar Ukrainu par iedarbīgu instrumentu reformas procesa atbalstam un Ukrainas modernizācijai.

1.2 Eiropas Savienība ir Ukrainas virzības mērķis un tās pārmaiņu veicinātāja. EESK uzskata, ka Ukrainas integrācijai Eiropas Savienībā un tās reformu procesam ir nepieciešama spēcīga un ilgtspējīga pilsoniskā sabiedrība (1), un gan ES, gan Ukrainas valdībai jāīsteno Ukrainas pilsoniskās sabiedrības attīstības ilgtermiņa politika.

1.3 Lai palielinātu pilsoniskās sabiedrības nozīmi, ES un Ukrainas attiecībās ir vajadzīga labvēlīga vispārējā politiskā vide.

1.4 Šajā ziņā Ukrainai svarīga būtu perspektīva dalībai ES. Tāpat ticamai jākļūst bezvīzu režīma perspektīvai un jāpiedāvā Ukrainai ceļvedis bezvīzu režīma ieviešanai. EESK ierosina šos aspektus iekļaut jaunajā ES un Ukrainas asociācijas nolīgumā (2), ko tādējādi varētu izmantot par reformu procesa veicināšanas instrumentu un kas nodrošinātu būtisku pilsoniskās sabiedrības lomu.

1.5 Ja runa ir par īpašu pilsoniskās sabiedrības politiku, Ukrainas valdībai būtu jācenšas izveidot Ukrainā “pilsoniskajai sabiedrībai draudzīgu” tiesisko vidi, un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem jābūt tiesībām pastāvīgi piedalīties politikas procesā un pilsoniskajā dialogā. Savukārt ES jāizstrādā stratēģija Ukrainas pilsoniskās sabiedrības veiktspējas uzlabošanai. Īpaša uzmanība jāpievērš un pastāvīgs atbalsts jāsniedz sociālā dialoga izveidei visos līmeņos.

1.6 EESK atzīst Ukrainas progresu demokrātisko spēku nostabilizēšanā, tiesiskuma nostiprināšanā un cilvēktiesību ievērošanā, kas dos iespēju vēl vairāk padziļināt attiecības ar ES, stiprināt ekonomisko integrāciju un veidot privileģētas politiskās attiecības.

1.7 EESK aicina ātrāk pabeigt sarunas par asociācijas nolīguma noslēgšanu. Komiteja, kuras viedokli stingri atbalsta Ukrainas pilsoniskā sabiedrība, ierosina arī, ka minētajā nolīgumā ir jāparedz izveidot kopīgu struktūru, kas pārstāvētu pilsonisko sabiedrību un ļautu tai paust savu viedokli par jautājumiem, kas skar ES un Ukrainas attiecības.

2. ES un Ukraina: sadarbības vispārējā attīstība un iespējas, ko piedāvā pašreizējā situācija.

2.1 Demokrātijas, labas pārvaldības un tirgus ekonomikas veicināšana kaimiņvalstīs ir Eiropas Savienības ārpolitikas galvenā prioritāte. Šim nolūkam ES ir izveidojusi Eiropas kaimiņattiecību politiku, kuras pamatā ir tādi pamatprincipi kā partnerība un kopīga atbildība, diferenciācija un vajadzībām atbilstīga palīdzība.

2.2 Eiropas kaimiņattiecību politikas ietvaros 2004. gada janvārī ar Ukrainu tika uzsākta apspriešanās par ES un Ukrainas rīcības plānu, ko ES Padome pieņēma 2004. gada decembrī. Atskaņas pēc 2004. gada decembrī notikušās “oranžās revolūcijas”, kas parādīja Ukrainas pilsoniskās sabiedrības lielo potenciālu, un proeiropeiskā nostāja, kādu ieņēma prezidenta Viktor Yushchenko un Yulia Tymoshenko vadītā “oranžā” valdība, iedrošināja ES papildināt rīcības plānu ar papildu iniciatīvām. ES un Ukrainas Sadarbības padome 2005. gada 21. februāra oficiāli pieņēma rīcības plānu uz trim gadiem. Tas nodrošināja visaptverošu un vērienīgu pamatu darbam ar Ukrainu, nosakot visas svarīgākās reformu jomas (politiskais dialogs un politiskā reforma, ekonomikas un sociālās sfēras reforma un attīstība, tirdzniecība un likumdošanas reforma, sadarbība iekšlietās un tieslietās, transports, enerģētika, informācijas sabiedrība un vides aizsardzība, cilvēku savstarpējā saskarsme).

2.3 Ukrainai tika pavērta perspektīva uzsākt sarunas par jaunu līgumisko kontekstu (asociācijas nolīgumu), kura priekšnoteikums bija brīvu un godīgu parlamenta vēlēšanu rīkošana 2006. gadā, kā arī tika piedāvāta perspektīva uzsākt sarunas par plašas brīvās tirdzniecības zonas izveidi, tiklīdz Ukraina pievienosies PTO. Vīzu režīma atvieglošana, finansējuma palielināšana un vairāk iespēju veidot cilvēku savstarpējos kontaktus — tādas papildu iniciatīvas Ukrainai tika piedāvātas rīcības plānā.

2.4 Sarunas par asociācijas nolīgumu tika sāktas 2007. gada martā, bet sarunas par brīvās tirdzniecības noteikumiem sākās 2008. gada februārī pēc Ukrainas pievienošanās PTO. No 2007. gada marta līdz 2008. gada jūlijam ir notikušas deviņas sarunu kārtas. 2007. gadā parakstītais līgums par vīzu režīma atvieglošanu stājās spēkā 2008. gadā.

2.5 Sarunām par asociācijas nolīgumu būs būtiska ietekme uz ES un Ukrainas attiecībām un uz Ukrainas iekšējo reformu procesu. Tās sniedz vienreizēju iespēju Ukrainas publiskajām iestādēm iedibināt pārredzamu un sistemātisku konsultāciju procesu ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām, kas palīdzētu nodrošināt iekšējo atbalstu jaunajā nolīgumā paredzētajām reformām. Šis process arī sniedz iespēju Ukrainas pilsoniskajai sabiedrībai apvienoties, lai noteiktu savas intereses un nolīguma apspriešanas gaitā pievērstu tām iestāžu uzmanību.

2.6 Ir svarīgi nodrošināt, lai ES un Ukrainas sarunu process būtu pārredzams un būtu ņemta vērā nolīguma iespējamā ietekme uz dažādām sabiedrības grupām un uz dažādām reformu procesa jomām Ukrainā. Šis būs pirmais šāda veida nolīgums, jo politiskās sadarbības līmenis un kopējā tirgus daļas lielums nav iepriekš noteikts. ES nav rīcības plāna, uz kuru balstīties sarunās par šo nolīgumu, tādēļ būs jāiesaista dažādas ieinteresētās personas no Ukrainas un ES. Turklāt jaunajam nolīgumam ar Ukrainu jākļūst par paraugu, ko ES varētu izmantot sarunās ar citām kaimiņvalstīm.

3. Ar Ukrainu saistītā EESK darbība.

3.1 Kopš 2003. gada EESK veido attiecības ar Ukrainas pilsoniskās sabiedrības organizācijām. Komiteja 2004. gadā sagatavoja pētījumu un atzinumu par pilsonisko sabiedrību Ukrainā, Krievijā, Moldovā un Baltkrievijā. ES un Ukrainas attiecības pēdējos gados ir strauji pilnveidojušās. Notiek sarunas par asociācijas nolīgumu, un ir izteikts aicinājums pilsoniskajai sabiedrībai un EESK plašāk un ciešāk iesaistīties turpmākajās attiecībās. EESK 2006. gada februārī Kijevā organizēja konferenci par Ukrainas pilsoniskās sabiedrības lomu Eiropas kaimiņattiecību politikas īstenošanā. Nobeiguma deklarācijā EESK apņēmās atbalstīt pilsoniskās sabiedrības attīstību Ukrainā.

3.2 Pēc dažiem mēnešiem tika izveidota Ukrainas Valsts trīspusējā ekonomikas un sociālo lietu padome (VTESP). VTESP delegācija 2007. gada 24. un 25. oktobrī Ukrainas darba lietu ministra vadībā apmeklēja EESK. Kontaktgrupa “Eiropas austrumu kaimiņvalstis” rīkoja īpašu sanāksmi par Ukrainas pilsonisko sabiedrību.

3.3 Panākta vienprātība, ka jāsāk strukturēta EESK un VTESP sadarbība. Tomēr EESK vēlas gūt pārliecību, ka Ukrainas pilsoniskā sabiedrība ir pārstāvēta plašāk, proti, ir pārstāvētas aktīvas nevalstiskās organizācijas, arodbiedrības un darba devēji, kas piedalās VTESP darbā. Tādēļ Ukrainas pilsoniskajai sabiedrībai būtu jāizveido forums, kurā pārstāvēta gan VTESP, gan arī pārējie pilsoniskās sabiedrības organizāciju (PSO) pārstāvji.

4. Politiskā situācija un ekonomiskais un sociālais stāvoklis Ukrainā.

4.1 Kopš 2004. gada un pēc “oranžās revolūcijas” Ukraina izveidojās par jaunu demokrātisku valsti, kas apsteidz lielāko daļu savu postpadomju kaimiņu. Brīvas un godīgas vēlēšanas Ukrainā ir kļuvušas par ierastu praksi, un ir saglabāta vārda un pulcēšanās brīvība, kas tika iegūta “oranžās revolūcijas” laikā.

4.2 Tomēr pēc tam, kad “oranžās revolūcijas” izraisītā sajūsma 2005. gada gaitā bija mazinājusies, Ukrainā izveidojās politiskā nestabilitāte un sāncensības gaisotne, un tādēļ radās plašas politiskās krīzes, kas savstarpēji sanaidoja visus pie varas esošos spēkus un diskreditēja Ukrainas tiesu iestādes un tiesībaizsardzības institūcijas. Kopš tā laika Ukrainas politikai raksturīga politiskā nestabilitāte un nespēja ieviest tālejošas reformas. Lai arī Eiropas kaimiņattiecību politika un tās rīcības plāns deva zināmu ievirzi reformu īstenošanai Ukrainā, tas tomēr nespēja aktivizēt politisko eliti un plašu sabiedrību Eiropas integrācijas atbalstam.

4.3 Ukrainas ekonomika turpina augšupeju. Taču inflācijas līmenis kļūst arvien augstāks, 2007. gadā pārsniedzot 16 % atzīmi un turpinot augt arī 2008. gadā, jo valdība neveica nekādus pretinflācijas pasākumus. Kaut arī pēdējos gados Ukraina ir piedzīvojusi krasu nabadzības samazināšanos, vairāk nekā 20 % ukraiņu vēl arvien dzīvo zem nabadzības sliekšņa, un vidējie ienākumi Ukrainā joprojām ir mazāki par 150 euro mēnesī. Ukraina vēl arvien ir valsts, kurā tiesiskā vide rada daudzus šķēršļus tiešām ārvalstu investīcijām un uzņēmējdarbības uzsākšanai. Kopumā Ukrainai nav izdevies īstenot tālejošas makroekonomiskas reformas, un ekonomikas izaugsme notikusi galvenokārt, pateicoties tādiem faktoriem, kas nav saistīti ar valdības īstenoto politiku.

4.4 Lai arī ir pieņemtas vairākas politiskās deklarācijas, cīņā ar korupciju nav panākts ievērojams progress. Saskaņā ar Transparency International 2007. gadā veikto aptauju aptuveni 70 % ukraiņu netic, ka iestāžu cīņa ar korupciju ir efektīva. Lēmumu pieņemšanas procesu visvairāk ietekmē lobiju noteiktas intereses un personīgie kontakti. Ukrainā steidzami jāuzlabo pārstāvības struktūra, jāuzlabo valsts un sabiedrības saikne, jānostiprina tiesiskums un cīņa ar korupciju.

5. Pilsoniskās sabiedrības stāvoklis un tās nozīme Ukrainas virzībā uz Eiropu.

5.1 Pilsoniskās sabiedrības stāvoklis Ukrainā.

5.1.1 Saskaņā ar oficiālo statistiku Ukrainā darbojas vairāk nekā 50 000 reģistrētu pilsoniskās sabiedrības organizāciju. Valsts amatpersonas ir paziņojušas, ka 90 % pilsoniskās sabiedrības organizāciju (PSO) gadījumā gada budžets veido 50 000–300 000 USD. No otras puses, tas, ka vairāk nekā 80 % Ukrainas pilsoņu nav aktīvi iesaistīti nevienā brīvprātīgajā organizācijā, liecina par ukraiņu zemo līdzdalības līmeni salīdzinājumā gan ar Rietumu demokrātiju pilsoņiem, gan ar Centrāleiropas un Austrumeiropas valstu pilsoņiem.

5.1.2 Ir daudzi iemesli, kāpēc Ukrainā ir zems pilsoniskās līdzdalības līmenis: plaši izplatītā neuzticēšanās organizācijām un politiskajiem procesiem kopumā, kas saglabājusies kā padomju laika “piespiedu rituālo darbību” mantojums, vilšanās demokrātisko un tirgus reformu rezultātos, izteiktas vidusšķiras trūkums, kā arī neoficiālu sociālo tīklu kultūras dzīvīgums. Šīs iezīmes, kā arī valsts neuzticēšanās iedzīvotāju aktivitātei ir izraisījušas Ukrainas stagnēšanos tās pašreizējā pusdemokrātiskajā stāvoklī.

5.1.3 Tomēr zināms progress ir sasniegts. Daudzas pilsoniskās sabiedrības organizācijas 2005.–2006. gadā piedalījās pilsoniskās sabiedrības politiskās programmas izstrādē, lai formulētu prasības publiskajām iestādēm. Lielākā daļa politiskās programmas priekšlikumu tika iekļauti koncepcijā par publisko iestāžu atbalstu pilsoniskās sabiedrības institūtam. Jaunajai valdībai un parlamentam 2007. gada novembrī valsts mēroga konferencē “Valsts politika pilsoniskās sabiedrības attīstības veicināšanai. Jaunās prioritātes” tika pausti ieteikumi par pilsoniskās sabiedrības attīstību un pilsonisko dialogu.

5.1.4 Lai pabeigtu PSO darbības regulējumam paredzēto tiesību aktu izstrādi, jāpieņem jauns Pilsonisko organizāciju likums, kas pilsoniskās sabiedrības organizācijām paredzētu vienkāršāku un lētāku reģistrācijas kārtību, ļautu juridiskām personām veidot organizācijas, atceltu pašreizējos teritoriālos ierobežojumus PSO darbībai un ļautu aizsargāt visu indivīdu tiesības.

5.1.5 Cits jautājums, kas ietekmē pilsoniskās sabiedrības attīstību Ukrainā, ir valsts finansējuma trūkums. Kā izriet no dažiem avotiem, valsts sniegtais finansējums veido tikai 2 % no PSO ieņēmumiem. Tas ir ļoti maz salīdzinājumā ar 30–40 % valsts finansējuma kaimiņos esošajās Centrāleiropas valstīs. Lielākajā daļā veco ES dalībvalstu šāds finansējums ir PSO galvenais ieņēmumu avots.

5.2 Sociālais dialogs.

5.2.1 Arodbiedrības apvienojušās Ukrainas Arodbiedrību federācijā, Ukrainas Arodbiedrību un brīvo arodbiedrību konfederācijā. Ukrainas Arodbiedrību organizāciju konfederācija (NKPU) ir 2004. gadā dibināts valsts mēroga arodbiedrību centrs Ukrainā. To izveidoja, atšķeļoties no Ukrainas Arodbiedrību federācijas. Lai arī pastāv šīs formāli izveidotās struktūras, arodbiedrību nozīme to biedru interešu aizstāvībā, piemēram, drošības uzlabošana darba vietā, līdz šim ir bijusi maznozīmīga.

5.2.2 Ja runa ir par Ukrainas darba devēju un uzņēmēju apvienībām, dažas no tām ir patiesi spēcīgas un spēj aizstāvēt savas intereses (Ukrainas Darba devēju federācija, Ukrainas Tirdzniecības un rūpniecības kamera u.c.). Tomēr Ukrainā nav tiesiskā regulējuma par interešu grupu organizācijām, nenotiek arī strukturētas konsultācijas par minēto interešu aizstāvību.

5.2.3 Saskaņā ar prezidenta dekrētu (3)“Par sociālā dialoga attīstību Ukrainā” 2006. gadā kā Ukrainas prezidenta konsultatīva padomdevēja organizācija tika izveidota Valsts trīspusējā ekonomikas un sociālo lietu padome (VTESP). Ukrainā arī reģionālajā līmenī tika izveidotas teritoriālas trīspusējas ekonomikas un sociālo lietu padomes.

5.2.4 Šo organizāciju mērķis ir sociālā dialoga izveide un darba ņēmēju un darba devēju pārstāvju iesaistīšana valsts sociālās un ekonomiskās politikas veidošanā un īstenošanā.

5.3 Pilsoniskās sabiedrības nozīme Ukrainas virzībā uz Eiropu.

5.3.1 Lai arī, kā iepriekš teikts, pilsoniskā sabiedrība Ukrainā ir visai vāja, daudzām aktīvām pilsoniskās sabiedrības organizācijām ir bijusi nozīmīga loma; tās ir popularizējušas Eiropas vērtības, uzraudzījušas publiskās iestādes un sekmējušas konkrētu politiku, dalījušās zināšanās ar valsts iestādēm, uzklausījušas sabiedrības viedokli un veicinājušas sabiedrības izpratni par ES. Parasti šo darbu veic ar starptautisko finansētāju atbalstu, lai arī bieži vien šī darbība atbilst attiecīgo valsts programmu mērķiem un pastāv likumīgi instrumenti, kā sniegt atbalstu PSO darbībai no valsts budžeta.

5.3.2 Šīs darbības ietekme uz faktisko progresu Ukrainas virzībā uz Eiropu vai Ukrainas eiropeizāciju ir visai neliela. Tas saistīts ar pilsoniskās sabiedrības vājumu un zemo veiktspēju, jo tā nav pietiekami saliedēta un organizēta, lai ietekmētu lēmumu pieņēmējus. Turklāt pilsoniskās sabiedrības organizāciju un iedzīvotāju saikne ir pārāk vāja. Tādēļ pilsoniskās sabiedrības organizācijām un aktīvistiem ir maz iespēju mobilizēt iedzīvotājus un veidot sabiedrisko domu. Turklāt nestabilā politiskā situācija rada vēl vienu ļoti būtisku šķērsli, neļaujot pilsoniskajai sabiedrībai gūt lielāku ietekmi.

5.3.3 Ja pilsoniskās sabiedrības organizācijām izdodas ietekmēt kādu konkrētu politisko lēmumu, tas notiek, pateicoties atsevišķiem politiķiem vai ierēdņiem, kas ir pretimnākoši un vēlas sadarboties. 2007. gada decembrī ieceļot ministru prezidenta vietnieku Eiropas integrācijas jautājumos, tika sekmēta pilsoniskās sabiedrības līdzdalība. Pašlaik pilsoniskās sabiedrības eksperti piedalās ar Eiropas integrāciju saistītu valsts programmu izstrādē, un ar viņiem apspriežas par dažādiem jautājumiem, kas ir ministru prezidenta vietnieka kompetencē.

5.3.4 Kaut arī ierobežots NVO skaits aktīvi līdzdarbojas šajā procesā, pilsoniskā sabiedrība kopumā Eiropas integrāciju uztver kā abstraktu procesu. Kamēr dažādas pilsoniskās sabiedrības organizācijas (arodbiedrības, profesionālās apvienības, patērētāju aizsardzības organizācijas u.c.) nesapratīs, ka Eiropas integrācija ir ar ikdienas dzīvi saistīts process un ka reformas iespaidos ikvienu iedzīvotāju, tikmēr to nozīme nepalielināsies.

6. Secinājumi un ieteikumi par jaunu un dinamisku pilsoniskās sabiedrības lomu ES un Ukrainas attiecībās.

6.1 Lai stiprinātu pilsoniskās sabiedrības nozīmi, ir vajadzīga gan labvēlīga vispārējā politiskā vide ES un Ukrainas attiecībās, gan konkrēti līdzekļi, kuru mērķis ir nostiprināt pilsoniskās sabiedrības lomu.

6.2 Attiecībā uz vispārējo politikas vidi un ES un Ukrainas attiecību dinamiku būtiski ir turpmāk tekstā minētie aspekti.

6.2.1 Asociācijas nolīgumā Ukrainai ir jāpiedāvā perspektīva dalībai ES. Tāda perspektīva iedvesmotu reformas atbalstošos vēlētājus, tostarp reformistiski noskaņoto pilsonisko sabiedrību. Iniciatīvas, kādas piedāvā iespējamā dalība ES, palīdzēs īstenot reformas sabiedrībā un ļaus to noliedzējus pārliecināt par pretējo. Gan pēc Ukrainas, gan starptautisko ekspertu vērtējuma, pat vienkārša atsaukšanās uz ES Līguma 49. pantu, kas paredz, ka jebkura kritērijiem atbilstoša Eiropas valsts ir tiesīga iesniegt savu pieteikumu, jau vien būtu spēcīgs signāls Ukrainai.

6.2.2 Bezvīzu režīma perspektīva jāpadara ticama, un jāpiedāvā Ukrainai ceļvedis bezvīzu režīma ieviešanai. Ņemot vērā pašlaik noteiktos šķēršļus ceļošanai, pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem ir maz iespēju veidot efektīvas partnerattiecības ar kolēģiem no ES valstīm. Bezvīzu režīms sekmēs cilvēku savstarpējo saskarsmi un palīdzēs ieviest Eiropas normas, vērtības un praksi Ukrainā.

6.2.3 Gan ES, gan Ukrainai ir jādara viss iespējamais, lai Ukraina spētu labāk izmantot iespējas, ko sniedz tai pieejamās Kopienas programmas un ES aģentūras (4). Vienlaikus ir jāatrod un jāizvērš jaunas iespējas, kā stiprināt cilvēku kontaktus.

6.3 Konkrēti līdzekļi, kuru mērķis ir stiprināt pilsoniskās sabiedrības lomu, būtu jābalsta uz turpmāk tekstā minētiem trim pīlāriem.

6.3.1 Pirmkārt, pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem jāpiešķir būtiska loma politiskajos procesos (politikas izstrādē, īstenošanā un pārraudzībā), jo īpaši politikā, kas saistīta ar ES jautājumiem.

6.3.2 Ar pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem jāapspriežas, rīkojot sarunas par ES un Ukrainas asociācijas nolīgumu, izstrādājot ikgadējās sadarbības prioritātes (pašlaik — izmantojot ar Partnerības un sadarbības līgumu izveidoto kopīgo institūciju darbu, bet, tiklīdz asociācijas nolīgums stāsies spēkā, tad atbilstīgi jaunā nolīguma institucionālajiem noteikumiem), izstrādājot termiņa vidusposma pārskatu par pašreizējo finanšu plānu (ar Eiropas Kaimiņattiecību un sadarbības instrumentu saistītais valsts stratēģijas dokuments Ukrainai 2007.—2013. gadam) un gatavojot ikgadējās programmas Eiropas Kaimiņattiecību un sadarbības instrumenta ietvaros (pirmām kārtām nosakot prioritātes par finansējumu, ko saskaņā ar Eiropas Kaimiņattiecību un sadarbības instrumentu Ukrainai piešķir kā budžeta atbalstu).

6.3.3 ES un Ukrainai jāveicina, jāatbalsta un jāņem vērā neatkarīgas pārraudzības pasākumi, ko veic pilsoniskās sabiedrība.

6.3.4 Otrkārt, ES un Ukrainas valdībai vajadzētu tiekties uz “pilsoniskai sabiedrībai draudzīgas” tiesiskās vides radīšanu Ukrainā. Tas radītu, citstarp, iespējas Ukrainas pilsoniskās sabiedrības organizācijām piesaistīt pašmāju finansējumu (tostarp, piemēram, publisko finansējumu, ko piešķir, slēdzot apakšuzņēmuma līgumus par pakalpojumu izpildi), un tā mazināt pašreizējo Ukrainas PSO atkarību no ārvalstu finansētājiem.

6.3.5 Treškārt, ES būtu jāizstrādā Ukrainas pilsoniskās sabiedrības veiktspējas uzlabošanas stratēģija. Pagaidām Ukrainas pilsoniskā sabiedrība ir pārāk sašķelta, un tai ir maza ietekme uz politikas procesu vai tās nav nemaz. ES politikai un arī Ukrainas valdības politikai vajadzētu būt virzītai uz to, lai pilsonisko sabiedrību izveidotu par spēcīgu partneri, tāpēc pilsoniskās sabiedrības veiktspējas uzlabošana ir īpaši būtiska. Citstarp, jārisina šādi jautājumi: — labākas un vieglāk pieejamas ES finansējuma saņemšanas iespējas, jo īpaši tām pilsoniskās sabiedrības organizācijām, kas darbojas vietējā līmenī, turklāt jāpievēršas ne tikai atsevišķiem projektiem, bet arī institucionālajai attīstībai un vispārējai ilgtspējai; — Ukrainas pilsoniskās sabiedrības organizācijām paredzētas apmācības programmas veiktspējas uzlabošanai, uzmanību pievēršot projektu pārvaldībai, sadarbības veidošanai, interešu aizstāvības prasmju apgūšanai u.c., kā arī Ukrainas pilsoniskās sabiedrība labāk jāinformē par iespējām, kuras ES tai piedāvā jau pašlaik (tostarp finansējuma iespējas); — palīdzība atsevišķu pilsoniskās sabiedrības iniciatīvu stiprināšanā, tostarp Ukrainas PSO koalīciju un forumu veidošanā.

6.3.6 ES un Ukrainas asociācijas nolīgumam jābūt arī reformu procesa instrumentam un ar to jānodrošina pilsoniskajai sabiedrībai lielāka ietekme. Padomes lēmumā par asociācijas nolīgumu līdzās iepriekš minētajai perspektīvai par Ukrainas dalību ES būtu jāiekļauj arī atsauce uz EK dibināšanas līguma 310. pantu (5). Ar šo pantu ES tiek piešķirtas tiesības vienoties par asociācijas nolīgumiem ar trešām valstīm.

6.3.7 Nolīgumā būtu precīzi jāmin abu līgumslēdzēju pušu (ES un Ukrainas) saistības turpmāk nostiprināt pilsonisko sabiedrību Ukrainā un ļaut tai piedalīties pilsoniskajā dialogā un politikas procesā.

6.4 Nolīgumā jāparedz, ka veidojot ES un Ukrainas iestāžu sistēmu, tiks radīta kopīga struktūra, kas pārstāv pilsonisko sabiedrību. EESK šajā sakarā rosina veidot stabilas un uz nākotni vērstas attiecības ar Ukrainas pilsonisko sabiedrību un sākt minēto attiecību struktūras veidošanu, piemēram, 2008. gada oktobrī rīkojot semināru, lai apspriestu kopīgās struktūras, kas pārstāvētu pilsonisko sabiedrību, izveidošanu.

6.4.1 Kopīgajā struktūrā būtu vienāds skaits dalībnieku gan no EESK, gan no organizācijas, kas pārstāv organizēto pilsonisko sabiedrību Ukrainā. Ukrainas delegācijā būtu jāiekļauj gan Ukrainas Valsts trīspusējās ekonomikas un sociālo lietu padomes (VTESP) locekļi (darba devēju, arodbiedrību un valdības pārstāvji), gan pārstāvji no pilsoniskās sabiedrības organizācijām, kas nav iekļautas minētajā padomē. Šo kopīgo struktūru ar vienādām pilnvarām vadītu divi līdzpriekšsēdētāji, kurus ieceltu katra puse. Kopīgā struktūra rīkos sanāksmes divreiz gadā (vienreiz Briselē un vienreiz Ukrainā), un pēc kopīgās padomes vai savas iniciatīvas tā varētu apspriest dažādus jautājumus, kas svarīgi abām pusēm un attiecas uz pilsonisko sabiedrību. ES un Ukrainas pilsoniskās sabiedrības kopīgās struktūras svarīgākie uzdevumi varētu būt šādi: — nodrošināt organizētās pilsoniskās sabiedrības iesaistīšanos ES un Ukrainas attiecību veidošanā; — sekmēt publiskas debates un izpratnes padziļināšanu Ukrainā par attiecībām ar ES un par Ukrainas integrāciju Eiropā; — veicināt Ukrainas pilsoniskās sabiedrības iesaistīšanos valsts rīcības plāna un asociācijas nolīguma ieviešanā, tiklīdz tas būs stājies spēkā, kā arī sekmēt pilsoniskās sabiedrības līdzdalību valsts lēmumu pieņemšanas procesā; — dažādos veidos atvieglot Ukrainas pilsoniskās sabiedrības organizāciju institucionālās nostiprināšanās un konsolidācijas procesu, tostarp neoficiālas sadarbības veidošanu, vizītes, seminārus un cita veida darbību; — dot iespēju Ukrainas pārstāvjiem iepazīties ar konsultāciju procesu, kas notiek ES, un jo īpaši ar ES valstu sociālo un pilsonisko partneru dialogu.

Briselē, 2008. gada 18. septembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Dimitris DIMITRIADIS

(1) Šā atzinuma izpratnē pilsoniskā sabiedrība sastāv no 3 grupām atbilstīgi to darbībai: 1) interešu organizācijas, kas pārstāv un aizstāv atsevišķu grupu un visas sabiedrības intereses un vērtības, 2) pakalpojumu organizācijas, kuras piedāvā pakalpojumus saviem biedriem vai plašākam klientu lokam, un 3) atbalsta organizācijas, kas piedāvā resursus trūcīgo atbalstam vai noteiktu pasākumu īstenošanai. Pie pilsoniskās sabiedrības organizācijām pieskaitāmas arodbiedrības, darba devēju, uzņēmēju apvienības, aizstāvības organizācijas, kā arī organizācijas, kas nodrošina sociālus pakalpojumus vai pārstāv sabiedrības neaizsargātākās grupas un īpašas intereses (piemēram, jauniešu organizācijas vai patērētāju apvienības). Sk. A. Zimmer, E. Priller (red.) “Future of Civil Society, Making Central European Nonprofit Organizations work” (Pilsoniskās sabiedrības nākotne. Centrāleiropas bezpeļņas organizāciju darbības attīstīšana), VS Verlag für Sozialwissenschaften, 16. lpp.

(2) Līdz šim runa bija par “jaunu un pilnveidotu nolīgumu”. ES un Ukrainas sammitā (2008. gada 9. septembris) pieņemtajā kopīgajā paziņojumā izskan aicinājums noslēgt ES un Ukrainas asociācijas nolīgumu.

(3) Ukrainas prezidenta 2005. gada 29. decembra Dekrēts Nr. 1871.

(4) Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam par vispārējo pieeju EKP partnervalstu līdzdalībai Kopienas aģentūrās un Kopienas programmās, COM(2006) 724 galīgā redakcija.

(5) Sk. O. Sushko, R. Khorolsky, O. Shumylo, I. Shevliakov (2007) “The New Enhanced Agreement between Ukraine and the EU: Proposals of Ukrainian Experts” (Jaunais pilnveidotais Ukrainas un ES līgums. Ukrainas ekspertu priekšlikumi), KAS Policy Paper 8, 2007. Sk. arī C. Hillion (2007) “Mapping-Out the New Contractual Relations between the European Union and Its Neighbours: Learning from the EU-Ukraine 'Enhanced Agreement” (Pārskats par jaunajām Eiropas Savienības un tās kaimiņu līgumattiecībām. Pilnveidotais ES un Ukrainas līgums kā piemērs), European Foreign Affairs Review 12, 169.–182. lpp.