EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS ATZINUMS

(2022. gada 24. marts)

par priekšlikumu grozīt Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 575/2013 attiecībā uz prasībām kredītriskam, kredīta vērtības korekcijas riskam, operacionālajam riskam, tirgus riskam un pašu kapitāla minimālajai robežvērtībai

(CON/2022/11)

(2022/C 233/02)

Ievads un tiesiskais pamats

Eiropas Centrālā banka (ECB) 2022. gada 20. janvārī un 2022. gada 21. janvārī saņēma attiecīgi Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes lūgumus sniegt atzinumu par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko Regulu (ES) Nr. 575/2013 groza attiecībā uz prasībām kredītriskam, kredīta vērtības korekcijas riskam, operacionālajam riskam, tirgus riskam un pašu kapitāla minimālajai robežvērtībai (1) (turpmāk – “ierosinātie KPR grozījumi”).

ECB norāda, ka ierosinātie KPR grozījumi cieši saistīti ar citu priekšlikumu, par kuru ECB saņēma apspriešanās lūgumu, proti, priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko groza Direktīvu 2013/36/ES attiecībā uz uzraudzības pilnvarām, sankcijām, trešo valstu filiālēm un vides, sociālajiem un pārvaldības riskiem un ar ko groza Direktīvu 2014/59/ES (2) (turpmāk – “ierosinātie KPD grozījumi”).

ECB kompetence sniegt atzinumu pamatojas uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 127. panta 4. punktu un 282. panta 5. punktu, jo ierosinātie KPR grozījumi ietver normas, kas skar ECB uzdevumus saistībā ar kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību saskaņā ar Līguma 127. panta 6. punktu un Līguma 127. panta 5. punktā minēto Eiropas Centrālo banku sistēmas (ECBS) palīdzību sekmīgi īstenot politiku attiecībā uz finanšu sistēmas stabilitāti. ECB Padome šo atzinumu pieņēmusi saskaņā ar Eiropas Centrālās bankas reglamenta 17.5. panta pirmo teikumu.

Vispārīgi apsvērumi

ECB atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumus, ar kuriem īsteno vēl neveiktās Bāzeles III reformas (3) Eiropas Savienībā, stiprina ES vienoto noteikumu kopumu un uzlabo kredītiestāžu uzraudzības sistēmu dažādās jomās.

ECB uzsver, ka ir svarīgi laikus, pilnībā un uzticami pabeigt Bāzeles III reformu īstenošanu ES. Šīs reformas novērš galvenos spēkā esošā regulējuma trūkumus, kas tika konstatēti iepriekšējā analīzē, kuru veica gan Eiropas, gan starptautiskās struktūras arī attiecībā uz Eiropas bankām, un tādēļ šīs reformas ir būtiskas, lai nodrošinātu Eiropas banku nozares stabilitāti.

Lai ātri novērstu šādus trūkumus, ir svarīgi laikus īstenot Bāzeles III reformas. Tāpēc ECB mudina Savienības likumdevējas iestādes pabeigt likumdošanas procesu nekavējoties un bez nepamatoti gariem īstenošanas periodiem. Tas ir svarīgi, lai nodrošinātu, ka bankas var izturēt turpmākas krīzes.

ECB arī uzskata, ka ir svarīgi Bāzeles III standartus īstenot pilnībā. Šajā sakarā ECB atzinīgi vērtē to, ka Komisijas priekšlikums aptver visus Bāzeles Banku uzraudzības komitejas izstrādātos elementus, par kuriem 2017. gada decembrī vienojās Centrālo banku un uzraudzības iestāžu vadītāju grupa.

Visbeidzot, ECB ir ļoti svarīga Bāzeles III reformu precīza īstenošana. Tas ir svarīgi finanšu stabilitātei, kā arī ES starptautiskajai uzticamībai. Šo reformu konsekventa īstenošana kalpo tam, lai uzsvērtu ES apņemšanos veicināt starptautisko sadarbību finanšu jomā, tādējādi palīdzot nostiprināt pasaules finanšu sistēmas darbību un uzticēšanos ES bankām. Tajā pašā laikā precīza īstenošana sniedz vislabāko iespējamo garantiju stabilai banku sistēmai, savukārt ierosinātās novirzes un īstenošanas izvēles iespējas atstātu vietu nepietiekamai riska jautājumu risināšanai banku sektorā. Kā paskaidrots turpmāk, šie riski galvenokārt rodas ierosinātajā prudenciālajā režīmā attiecībā uz riska darījumiem ar nekustamo īpašumu, kredītrisku, ko rada komercsabiedrības bez reitinga, darījuma partnera kredītrisku, kapitāla vērtspapīru riska darījumiem un operacionālo risku.

Turpmākajās atzinuma iedaļās sniegts detalizēts viedoklis par priekšlikuma galvenajiem elementiem un par riskiem, kas varētu būt nepietiekami segti, ja ES nolemtu atkāpties no Bāzeles III standartiem.

Ir arī svarīgi, lai prudenciālais regulējums joprojām atbilstu paredzētajam mērķim, novēršot konstatētos trūkumus un turpinot inovāciju. Komisijas ierosinātās jaunās palīgpakalpojumu uzņēmumu un finanšu iestāžu galveno jēdzienu definīcijas vērtējamas atzinīgi, jo tās precizē regulatīvās robežas. ECB arī atzinīgi vērtē Komisijai uzticētajām pilnvarām iesniegt ziņojumu par jaunu priekšlikumu attiecībā uz kriptoaktīvu prudenciālo režīmu.

ECB arī piekrīt Komisijas viedoklim, kas pausts priekšlikuma paskaidrojuma rakstā, ka kompetentajām iestādēm nav jāpiešķir papildu uzraudzības pilnvaras, lai noteiktu ierobežojumus kredītiestāžu peļņas sadalei nopietnu ekonomikas traucējumu ārkārtas apstākļos. Vienlaikus ECB norāda, ka šādos ekonomikas un finanšu grūtību periodos kredītiestādes varētu nevēlēties izmantot savas kapitāla rezerves (4). Raugoties nākotnē, ECB uzskata, ka būtu jāturpina apsvērt, kā novērst šķēršļus kapitāla rezervju izmantošanai.

1. Kapitāla minimālās robežvērtības ieviešana

1.1 Kapitāla minimālā robežvērtība ir svarīgs Bāzeles III reformu elements. Tā samazina riska svērto aktīvu nepamatotu mainīgumu dažādās iestādēs, tādējādi stiprinot vienlīdzīgus konkurences apstākļus un stiprinot prudenciālo regulējumu. ECB ļoti atzinīgi vērtē to, ka Komisija attiecībā uz kapitāla minimālās robežvērtības ieviešanu izvēlējusies tā saukto vienota kopuma pieeju, saskaņā ar kuru bankām ir tikai viens veids, kā izmērīt savus riska svērtos aktīvus ( 5 )

1.2 ECB tomēr atzīmē, ka priekšlikumā iekļauti arī nozīmīgi pārejas pasākumi, kuru rezultātā dažās konkrētās jomās riska svērumi ir zemāki par Bāzeles standartos paredzētajiem, proti, i) mājokļa nekustamā īpašuma riska darījumi ar nelieliem vēsturiskiem zaudējumiem, ii) riska darījumi ar komercsabiedrībām bez reitinga un iii) darījuma partnera kredītriska kalibrēšana saistībā ar atvasināto instrumentu riska darījumiem. ECB uzskata, ka šīs novirzes no Bāzeles III standartiem nav pamatotas no prudenciālās un finanšu stabilitātes perspektīvas un var dažus riskus atstāt bez ievērības.

1.3 Tostarp bažas rada pārejas režīms mājokļa nekustamā īpašuma (MNĪ) riska darījumiem. Pārejas noteikumi vājinātu atbalsta mehānisma funkciju, kas piemīt kapitāla minimālajai robežvērtībai attiecībā uz aizdevumiem mājokļu nekustamo īpašumu jomā, kas ir joma, kura var apdraudēt finanšu stabilitāti, kā to apliecina nesenie ESRK ( 6 ) un ECB ( 7 ) ziņojumi. Vairākās ES dalībvalstīs pieaug mājsaimniecību parādsaistības un MNĪ pārvērtēšana, un tas palielina neaizsargātību vidējā termiņā un bažas par parādu radītu mājokļu burbuli. Tas savukārt varētu radīt situāciju, kurā dažām bankām ir pašu kapitāls, kas nav samērojams ar iespējamiem zaudējumiem, kas izriet no šo risku materializēšanās. Pārejas noteikumi var arī izraisīt turpmāku sadrumstalotību ES banku tirgū, ciktāl atkarībā no īstenošanas dalībvalstīs iestādēm saistībā ar līdzīgiem riskiem var piemērot atšķirīgas kapitāla prasības. Ņemot vērā šos apsvērumus, ECB uzskata, ka šādai preferenciālai attieksmei pret MNĪ nevajadzētu tikt noteiktai. Ja šis mehānisms tiek saglabāts, tam vajadzētu būt pagaidu un laikā ierobežotam pasākumam.

1.4 Turklāt ECB pauž bažas arī par pārejas noteikumiem, kas attiecas uz komercsabiedrībām bez reitinga. Saskaņā ar Bāzeles standartiem aizdevumiem šādām komercsabiedrībām ir augstāks riska svērums, kas atspoguļo lielāku nenoteiktību par to faktisko risku. Riska pakāpes samazināšana, pamatojoties uz pašas bankas riska aplēsēm, vājina kapitāla minimālās robežvērtības mērķi, kas ir aizsargāt pret iestāžu pašu modeļu risku pārāk zemu novērtējumu, jo iestādes varētu paļauties uz savām saistību neizpildes varbūtības (PD) aplēsēm, lai komercsabiedrībām piešķirtu zemāku riska pakāpi. Komisija ierosina 65 % riska pakāpes piemērošanu padarīt atkarīgu no lēstās saistību neizpildes varbūtības viena gada laikā, kas varētu sasniegt 0,5 %. ECB uzskata, ka tas ir pārāk plaši, jo tas varētu attiekties uz komercsabiedrībām ar paaugstinātu riska profilu. Tāpēc, ņemot vērā saistītos riskus, ECB uzskata, ka šāds izņēmums attiecībā uz komercsabiedrībām bez reitinga nebūtu jāpiemēro. Ja šis mehānisms tiek saglabāts, tam arī turpmāk vajadzētu būt pagaidu un laikā ierobežotam pasākumam. Visbeidzot, ECB pilnībā atbalsta centienus palielināt Eiropas komercsabiedrību reitingu tvērumu vidējā termiņā un ilgtermiņā, kas varētu sniegt papildu ieguldījumu kapitāla tirgu savienības projektā.

1.5 ECB aicina būt uzmanīgiem attiecībā uz jebkādām izmaiņām pieejā darījuma partnera kredītriskam, kas saistīts ar atvasināto instrumentu riska darījumiem, kapitāla minimālās robežvērtības kontekstā, neatkarīgi no tā, vai izmaiņas ir pagaidu vai pastāvīgas. ECB pauž bažas par to, ka jebkādas izmaiņas standartizētās pieejas kalibrēšanā darījuma partnera kredītriska darījumu novērtēšanai (“SA-CCR”) atstātu nesegtus dažus prudenciālos riskus un pārāk zemu novērtētu darījuma partnera kredītriska riska darījumu vērtību.

1.6 Attiecībā uz kapitāla minimālās robežvērtības piemērošanas līmeni Komisija ierosinājusi to piemērot augstākajā konsolidācijas līmenī. Banku grupās tas tiek saistīts ar pārdalīšanas mehānismu attiecībā uz ietekmi, kas rodas augstākajā konsolidācijas līmenī mātesuzņēmumā un meitasuzņēmumos ( 8 ) . Šis mehānisms ļauj ES banku grupām, kurām ir saistoša kapitāla minimālā robežvērtība, efektīvāk pārdalīt kapitālu grupas ietvaros salīdzinājumā ar piemērošanu individuālā līmenī, vienlaikus joprojām atspoguļojot grupas klātbūtnes riskantumu katrā attiecīgajā dalībvalstī. Tomēr īpašu prasību ieviešana attiecībā uz kapitāla minimālo robežvērtību dalībvalsts subkonsolidētā līmenī joprojām var stimulēt banku grupas reorganizēt darbību tā, lai līdz minimumam samazinātu ietekmi uz atsevišķām grupas daļām veidā, kas, iespējams, varētu neatbilst izveidotajām organizatoriskajām struktūrām vai pareizai riska pārvaldībai. Turklāt tas iesaldētu vairāk kapitāla vietējā līmenī, kas būtu pretrunā mērķim nodrošināt kapitāla brīvu apriti Eiropas banku grupās, kas ir svarīgs finanšu integrācijas priekšnoteikums. Alternatīvs risinājums būtu piemērot kapitāla minimālo robežvērtību gan ES augstākajā konsolidētajā līmenī, gan dalībvalsts subkonsolidētā līmenī, neizmantojot sadales mehānismu. Tas jau vienkāršotu bankām piemēroto regulējumu salīdzinājumā ar Komisijas priekšlikumu un nodrošinātu pienācīgu kapitalizāciju katrā dalībvalstī, lai gan tas kapitālu ierobežotu arī šajā subkonsolidētajā līmenī. Otrs risinājums būtu piemērot kapitāla minimālo robežvērtību tikai augstākajā konsolidācijas līmenī, kas būtu saistīts ar banku un kompetento iestāžu pienākumu nodrošināt, ka atsevišķu vienību kapitalizācija ir adekvāta ( 9 ) . Šī pieeja būtu ne tikai vienkāršāka un samazinātu Eiropas banku sektora sadrumstalotību, bet arī pienācīgi atspoguļotu faktu, ka kapitāla minimālā robežvērtība tika kalibrēta, lai samazinātu riska svērto aktīvu nepamatotu mainīgumu banku grupas līmenī, nevis katras vienības līmenī. ECB dod priekšroku šai pēdējai pieejai.

1.7 Visbeidzot, ECB atzīmē, ka KPD priekšlikumā iekļauti noteikumi par mijiedarbību starp kapitāla minimālo robežvērtību, uzraudzības prasībām un makroprudenciālajām kapitāla rezervēm. Šie jautājumi tiks aplūkoti atsevišķā atzinumā par ierosinātajiem KPD grozījumiem ( 10 )

2. Kredītriska regulējums – standartizētā pieeja

2.1 ECB atzinīgi vērtē priekšlikumus ieviest jaunu standartizēto pieeju kredītriskam, jo tādējādi iestādes, kas nepaļaujas uz iekšējiem modeļiem, kļūs noturīgākas pret risku, bet to kapitāla prasības – uz risku vairāk orientētas. Tomēr ECB ar bažām atzīmē, ka priekšlikumā iekļautas arī vairākas jaunas atkāpes no Bāzeles III standartiem, jo īpaši attiecībā uz i) specializētās kreditēšanas riska darījumiem, ii) kapitāla vērtspapīru riska darījumiem, iii) riska darījumiem ar privātpersonām un iv) nodrošinājuma vērtēšanas metodiku riska darījumiem, kas nodrošināti ar nekustamo īpašumu. Turklāt saglabātas dažas esošās atkāpes (piem., attiecībā uz maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) un infrastruktūru), kuras likumdevējiem būtu jāizvērtē atkārtoti. ECB uzskata, ka šīs atkāpes kopumā var mazināt jaunās standartizētās pieejas konsekvenci un drošību un atstāt nesegtus noteiktus riskus. Tas savukārt varētu atstāt bankas bez pietiekama pieejamā kapitāla, riskiem iestājoties šajos tirgus segmentos. Konkrētāk, Bāzeles III regulējums tika kalibrēts, lai atspoguļotu specializētās kreditēšanas riska darījumu risku, un jebkādas izmaiņas, piem., jaunas kategorijas izveide augstas kvalitātes objektu finansēšanai vai izmaiņas augstas kvalitātes projektu finansēšanas kritērijos, varētu atstāt nesegtus riskus, jo īpaši projektu pirmsdarbības posmā, un tādējādi samazināt banku aizsardzību. Turklāt standartizēto riska svērumu pamatā nevajadzētu būt iestāžu vienīgajam vērtējumam bez modeļa apstiprinājuma par to, vai objektu finansēšana varētu atbilst “augstas kvalitātes” kritērijiem, kas ir līdzīgi uz iekšējiem reitingiem balstītai iedalījuma pieejai.

2.2 Kapitāla vērtspapīru riska darījumi pēc būtības ir riskantāki, jo saistību neizpildes gadījumā tie pēc definīcijas ir pakārtoti visiem pārējiem prasījumiem. Bāzeles III priekšlikumi to atspoguļo, pieprasot augstākas kapitāla prasības kapitāla vērtspapīru riska darījumiem. Tāpēc ECB ir nobažījusies par atkāpēm no šā stabilā principa vairākās jomās, jo tas varētu pakļaut bankas lielākam bilances riskam. Tas jo īpaši attiecas uz i) kapitāla vērtspapīru riska darījumiem ar citiem tās pašas grupas dalībniekiem, tostarp līdzdalību finanšu sektora sabiedrībās, kuras bankām atļauts neatskaitīt no pašu kapitāla, ii) institucionālās aizsardzības shēmām un iii) ilgtermiņa kapitāla vērtspapīru riska darījumiem, kas ilgst jau sešus gadus vai ilgāk un kas arī ietekmē riska pakāpju atbilstību konsolidētā līmenī. Tas ne tikai fiksētu esošās ļoti zemās riska pakāpes, kas neatspoguļo kapitāla vērtspapīru riska darījumiem raksturīgo risku, bet arī paildzinātu to, ka grupā nav samērīgas zaudējumu absorbcijas spējas. Turklāt iv) ECB uzskata, ka zemāka riska pakāpe kapitāla vērtspapīru riska darījumiem saskaņā ar likumdošanas programmām būtu jāpiemēro, ja to papildina Bāzeles prasība par ieguldījumu ierobežojumiem ( 11 ) , ko var ņemt vērā arī šo programmu visaptverošā novērtējumā. Turklāt v) pārejas noteikums, ko piemēro kapitāla vērtspapīru riska darījumiem saskaņā ar uz iekšējiem reitingiem balstītu pieeju, rada nepamatotus ieguvumus, jo bankas var piemērot riska pakāpes, kas ir ne tikai zemākas par pašlaik piemērotajām, bet pagaidām pat zemākas par tām, kas galu galā būs nepieciešamas. Tāpēc ECB ierosina izvairīties no šī ārkārtas pašu kapitāla prasību pārejas posma samazinājuma to iestāžu kapitāla vērtspapīru riska darījumiem, kurām ir atļauja izmantot uz iekšējiem reitingiem balstītu pieeju, zem līmeņa, kas būs pastāvīgi nepieciešams nākotnē ( 12 )

2.3 ECB uzskata, ka zemāka riska pakāpe riska darījumiem ar privātpersonām vai MVU būtu jāattiecina tikai uz fiziskām personām, kuru kopējie riska darījumi ir mazāki par 1 milj. EUR, kas būtu jānosaka, ņemot vērā naudu, ko klienti jau ir parādā, kā arī neizmantotās kredītlīnijas. Turklāt nevajadzētu vēl vairāk aizkavēt nepieciešamo korekciju pašu kapitāla prasībās attiecībā uz beznosacījuma anulējamām kredītlīnijām.

2.4 Komisijas priekšlikumā arī ierosinātas dažas izmaiņas nekustamā īpašuma pārvērtēšanas metodēs, kas neatbilstu Bāzeles standartiem. ECB uzskata, ka šādas pārvērtēšanas būtu jāveic pamatoti, lai pienācīgi atspoguļotu nekustamā nodrošinājuma vērtēšanas izmaiņas. Statistisko metožu piemērošana īpašuma novērtēšanai (nevis paļaušanās uz kvalificētu neatkarīgu vērtētāju) varētu radīt nepamatotu drošības sajūtu. Tas varētu izraisīt ne tikai atsevišķu īpašumu, bet visa portfeļa, uz kuru attiecas pārvērtēšana, faktiskās vērtības strukturālu pārvērtēšanu, kas savukārt mazina banku noturību pret nekustamā īpašuma tirgus pārkaršanu. Turklāt īpašuma vērtības palielināšana, pamatojoties uz iepriekšējām vidējām vērtībām, var neapdomīgi ļaut bankām turpināt paļauties uz īpašuma vērtības pieaugumu, kas varētu nebūt ilgtspējīgs. Tas, piemēram, nepārprotami attiecas uz pašreizējo pārvērtēšanas pieauguma situāciju. Šīs izmaiņas palielinātu pārejas mehānisma nevēlamo ietekmi attiecībā uz zema riska hipotekārajiem kredītiem saistībā ar pašu kapitāla minimālo robežvērtību (kā minēts 1.3. punktā) un varētu vēl vairāk palielināt banku neaizsargātību nekustamā īpašuma tirgos.

2.5 Bāzeles III regulējums ir no jauna kalibrējis pieeju MVU un infrastruktūras ieguldījumu specifikai, piemērojot riska pakāpes, kas empīriski kalibrētas uz datiem dažādās iestādēs. Tāpēc ECB uzskata, ka ES būtu jāievēro pārskatītā kalibrēšana.

3. Operacionālais risks

3.1 ECB atzinīgi vērtē Komisijas lēmumu īstenot jauno standartizēto pieeju operacionālajam riskam saskaņā ar Bāzeles III regulējumu, kura mērķis ir palielināt pašu kapitāla prasību aprēķināšanas salīdzināmību un vienkāršību.

3.2 Lai gan ECB atzīst, ka Bāzele III regulējums piedāvā iespēju neņemt vērā vēsturiskos zaudējumus, aprēķinot kapitāla prasības operacionālajiem riskiem, tā pauž nožēlu, ka Komisija nav izvēlējusies atzīt šos zaudējumus. ECB uzskata, ka iestādes zaudējumu vēstures ņemšana vērā nozīmētu lielāku riska jutīgumu un zaudējumu segumu attiecībā uz kapitāla prasībām, novēršot iestāžu riska profilu atšķirības ļoti jutīgos jautājumos, piemēram, tādos kā rīcības risks, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācija vai kiberincidenti, un nodrošinot iestādēm lielākus stimulus uzlabot to operacionālā riska pārvaldību. Tādējādi ECB dotu priekšroku īstenošanai, ar kuru tiek pakāpeniski ieviests iekšējo zaudējumu reizinātājs, ko nosaka iestādei radušies vēsturiskie zaudējumi.

3.3 ECB norāda, ka uzraudzības iestādēm jau tagad, nosakot riska profilu un kapitāla prasības saskaņā ar Uzraudzības pārbaudes un novērtēšanas procesu (UPNP), jāņem vērā riska pārvaldības kvalitāte, tostarp zaudējumu vēsture. Šajā sakarā ierosinātā šaurais uzraudzības iestāžu pienākums vismaz reizi trijos gados uzraudzīt vēsturisko zaudējumu iekasēšanas kvalitāti būtu jānovērtē, ņemot vērā šo vēsturisko zaudējumu galīgo izmantošanu sistēmā, ņemot vērā arī to, ka datu kvalitāte ir tikai viens no galvenajiem operacionālā riska pārvaldības apsvērumiem.

4. Tirgus risks

4.1 Savā 2017. gada 8. novembra atzinumā par grozījumiem kredītiestāžu un ieguldījumu sabiedrību kapitāla prasību Savienības regulējumā ( 13 ) ( 14 ) ECB aicināja uz pietiekami ilgu posmu Bāzeles standartu attiecībā uz tirgus risku, kas izriet no tirdzniecības portfeļa pamatīgas pārskatīšanas, īstenošanai, ņemot vērā arī turpmākas izmaiņas Bāzeles standartos. Tā kā starptautiski saskaņoti noteikumi tagad ir pabeigti, ECB atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu pašreizējo pārskatu sniegšanas prasību pārvērst pašu kapitāla prasībās.

4.2 ECB atzīmē, ka priekšlikums ļauj Komisijai mainīt kapitāla prasību kalibrēšanu saskaņā ar jauno tirgus riska regulējumu, kā arī atlikt šīs sistēmas īstenošanu vēl par diviem gadiem. Tas varētu ļaut samazināt kapitāla prasības, tādējādi atšķiroties no Bāzeles III standartiem. ECB atbalsta šo priekšlikumā noteikto pilnvaru ierobežošanu. ECB uzskata, ka ir svarīgi, lai šie standarti tiktu konsekventi piemēroti starptautiskā līmenī, un aicina šos starptautiski saskaņotos standartus īstenot līdz 2025. gadam. Tas būtu svarīgi, lai iestādēm sniegtu skaidrību un nodrošinātu ES vienotā noteikumu kopuma stabilitāti, vienlaikus izvairoties no negatīvas ietekmes uz iestāžu iekšējiem īstenošanas plāniem un iekšējo modeļu piemērošanas un apstiprināšanas procesu. Neierobežojot iepriekš minēto, varētu uzskatīt, ka Komisijas ziņojums par tirdzniecības portfeļa fundamentālās pārskatīšanas īstenošanu citās jurisdikcijās 2025. gadā varētu kalpot par pamatu Savienības likumdevējiem sagatavot iespējamus turpmākus pasākumus, lai nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus visā pasaulē.

4.3 ECB atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumā sniegto skaidrību par minimālo biežumu, kas piemērojams saskaņā ar caurskatāmības pieeju, kolektīvo ieguldījumu uzņēmumi iekļaujot iekšējos modeļos. Tajā pašā laikā ECB ir bažas par to, ka šāda pieeja varētu izraisīt to, ka daži riski netiek iekļauti iekšējā modelī, un tādēļ ierosina pievienot atsevišķu prasību identificēt, izmērīt un uzraudzīt attiecīgos riskus gadījumos, kuros netiek izmantota ikdienas caurskatāmības pieeja.

5. Kredīta vērtības korekcijas (CVA) risks

5.1 ECB ar bažām norāda, ka Komisijas priekšlikumā nav pārskatīti spēkā esošie Savienības pieņemtie atbrīvojumi, un atgādina, ka Bāzeles komitejas iepriekšējā regulatīvās konsekvences novērtēšanas programmā 2014. gadā šie atbrīvojumi tika novērtēti kā būtiska neatbilstība ( 15 ) . ECB uzskata, ka šīs novirzes no prudenciālā viedokļa nav pamatotas un ka iestādes ir pakļautas nesegtiem riskiem, ko rada to atvasināto instrumentu darījumi ar darījuma partneriem, kuriem piemērots atbrīvojums ( 16 )

5.2 ECB tomēr atzīst Komisijas centienus risināt jautājumus, kas izriet no atvērtajām riska ierobežošanas pozīcijām attiecībā uz darījumu partneru, kuriem noteikts atbrīvojums ES, CVA, ļaujot iestādēm brīvprātīgi iekļaut šos darījuma partnerus savās regulatīvajās CVA ( 17 ) un nosakot jaunas pārskatu sniegšanas prasības darījumu partneriem, kuriem noteikts atbrīvojums ES. Lai gan tas varētu palīdzēt iestādēm veicināt labāku riska pārvaldības praksi, tas neuzlabos to prudenciālo situāciju un neveicinās tirgus disciplīnu. Lai to panāktu, būtu jāīsteno informācijas atklāšanas prasība. Ja Savienības likumdevējas iestādes izvēlas saglabāt esošos atbrīvojumus, šie priekšlikumi palīdz nedaudz mazināt šādu atbrīvojumu negatīvo ietekmi, lai gan tie būtiski nesamazina riskus, ko šie riska darījumi rada banku bilancēm.

6. IRB pieeja

6.1 ECB atzinīgi vērtē ierosinātās izmaiņas IRB pieejā attiecībā uz kredītrisku saskaņā ar galīgo Bāzeles III paketi ( 18 ) , jo tās tiek uzskatītas par nepieciešamām, lai saglabātu riska jutīgumu, vienlaikus ievērojami samazinot nepamatotās riska darījumu riska svērtās vērtības (RWEA) mainīguma iespējas. ECB atbalsta priekšlikumu noraidīt i) progresīvās IRB (“A-IRB”) pieejas izmantošanu riska darījumiem ar lielām komercsabiedrībām, riska darījumiem ar kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kā arī finanšu iestādēm, kuras uzskata par komercsabiedrībām, un ii) IRB izmantošanu kapitāla vērtspapīru riska darījumiem. Tāpat ECB atbalsta riska ievadparametru minimālās robežvērtības ieviešanu, kas nodrošinās minimālo piesardzības līmeni modeļa parametros, vienlaikus samazinot nepamatotu RWEA mainīgumu.

6.2 Turklāt ECB atbalsta papildu precizējumus un uzlabojumus saistībā ar PD, saistību nepildīšanas zaudējumu (LGD) un kredīta korekcijas koeficientu (CCF) aplēsēm.

6.3 Tomēr ECB vēlas uzsvērt dažas neatbilstības priekšlikumā, kas var kavēt prasību vispārēju pareizu īstenošanu. Jo īpaši, lai samazinātu nepareizas interpretācijas risku, ECB iesaka dažādos grozītās KPR pantos vēl vairāk saskaņot terminus, ko izmanto, lai identificētu korporatīvo parādnieku lielumu, piemēram, “apgrozījums”, “ieņēmumi” un “pārdošana” ( 19 )

6.4 Turklāt jānodrošina konsekvence starp saistību neizpildes definīciju un riska parametru novērtēšanu un īstenošanu. Jo īpaši attiecībā uz IRB pieejas īstenošanu riska darījumu kategorijas līmenī, kas ieviesta ar grozīto 148. pantu, ECB vēlas uzsvērt, ka attiecībā uz riska darījumiem ar privātpersonām vai MVU šīs izmaiņas rada iespēju izmantot IRB pieeju vismaz vienā no riska darījumu kategorijām, kas minētas 147. panta 2. punkta jaunajā d) apakšpunkta i) punktā, d) apakšpunkta ii) punktā, d) apakšpunkta iii) punktā un d) apakšpunkta iv) punktā. Vienlaikus attiecībā uz riska darījumiem ar privātpersonām un MVU ECB atzīmē, ka pašreizējais 178. panta 1. punkts ļauj iestādēm piemērot saistību neizpildes definīciju individuālas kredītiespējas līmenī, nevis attiecībā uz kredītņēmēja kopējām saistībām. Šajā sakarā, ja saistību neizpildes definīcija riska darījumiem ar privātpersonām vai MVU definēta parādnieku līmenī, ECB iesaka ierobežot iespēju izmantot IRB pieeju vai nu visām, vai nevienai no 147. panta 2. punkta d) apakšpunkta i), ii), iii) un iv) punktā minētajām riska darījumu kategorijām, neskarot iespēju pieprasīt pastāvīgu daļēju izmantošanu saskaņā ar 150. pantā paredzētajiem nosacījumiem.

6.5 Turklāt saistībā ar jaunajām prasībām attiecībā uz PD aplēsēm ECB uzskata, ka reitingu piešķiršanas termiņa turpmāka precizēšana, kā ierosināts galīgajos Bāzeles III standartos, nodrošinātu pienācīgu riska diferenciāciju, neraugoties uz nelabvēlīgiem ekonomiskajiem apstākļiem, un palielinātu riska svērto aktīvu salīdzināmību starp iestādēm. Turklāt priekšlikumā ieviestas dažas atšķirības starp prasībām PD aplēsēm riska darījumiem ar privātpersonām vai MVU un prasībām PD aplēsēm riska darījumiem ar komercsabiedrībām un iestādēm, kas var kavēt pareizu interpretāciju no iestāžu puses. Šajā kontekstā ECB iesaka vēl vairāk saskaņot prasības attiecībā uz šiem riska darījumu veidiem.

7. III pīlāra informācijas atklāšana un pārskatu sniegšana

7.1 ECB atzinīgi vērtē Eiropas Banku iestāde (EBI) pārvaldītā jaunā integrētā centra mērķi attiecībā uz III pīlāra informācijas atklāšanu, ko veic kredītiestādes, kura uzdevums ir samazināt slogu iestādēm un atvieglot III pīlāra informācijas izmantošanu visām ieinteresētajām personām. Uzraudzības iestādes gūtu labumu no centralizēta informācijas atklāšanas centra, jo tas atvieglotu to lomu III pīlāra informācijas kvalitātes nodrošināšanā. Tomēr ECB norāda, ka priekšlikumā izmantotas dažādas pieejas attiecībā uz mazu un mazāk sarežģītu iestāžu (turpmāk – “SNCI”) un lielāku iestāžu kvantitatīvo publisko informāciju. Attiecībā uz SNCI EBI izmantos uzraudzības pārskatus, lai apkopotu attiecīgo kvantitatīvo publisko informāciju, pamatojoties uz iepriekš noteiktu kartēšanu. Attiecībā uz lielākām iestādēm būtu jāizstrādā jauns pārskatu sniegšanas process attiecībā uz informācijas atklāšanu, kas radītu dubultu pārskatu sniegšanu par datu punktiem, jo III pīlāra datu prasības pārklājas ar uzraudzības pārskatu sniegšanu. Pēc tam EBI saņems šīs jaunās veidnes “elektroniskā formātā”, un tai tās būs jāpublicē tajā pašā dienā, kurā tā tās saņems. ECB uzskata, ka SNCI pieeju kvantitatīvai informācijas atklāšanai varētu piemērot visām iestādēm neatkarīgi no to lieluma un sarežģītības, lai samazinātu pārskatu sniegšanas slogu visām iestādēm. ECB arī norāda, ka termiņš, kurā EBI jāpublicē III pīlāra informācija centralizētajā informācijas atklāšanas centrā, neļauj veikt saskaņošanu starp uzraudzības pārskatu sniegšanu un III pīlāra informācijas atklāšanu, kas varētu radīt papildu darba slodzi uzraudzības iestādēm un neskaidrības ieguldītājiem un citiem III pīlāra informācijas lietotājiem. Ievērojot tos pašus apsvērumus, konsekvences nodrošināšanas nolūkā politikai attiecībā uz datu atkārtotu iesniegšanu EBI, kas paredzēta grozītajā 434.a pantā, nebūtu jāaprobežojas tikai ar informācijas atklāšanu, bet tai būtu jāattiecas arī uz uzraudzības pārskatu sniegšanu.

7.2 Turklāt kvalitatīvās informācijas atklāšanu un atsevišķas kvantitatīvās informācijas atklāšanu ( 20 ) nevar iegūt no uzraudzības pārskatiem, pamatojoties uz iepriekš noteiktu kartēšanu. Šis jautājums attiecas gan uz SNCI, gan citām iestādēm. Tāpēc būtu jāprecizē process šādas informācijas iesniegšanai EBI. Turklāt ECB paredz, ka informācijas nestrukturētā rakstura dēļ EBI varētu rasties grūtības apkopot un salīdzināt kvalitatīvo informāciju.

7.3 ECB norāda, ka ierosinātie KPD grozījumi paredz grozīt KPD 106. pantu, lai pilnvarotu kompetentās iestādes pieprasīt, lai iestādes, kas nav SNCI, sniedz informāciju EBI publicēšanai centralizētā EBI interneta vietnē. Šis KPD grozījums kļūtu lieks, ja KPR teksts tiktu grozīts 7.1. punktā ierosinātajā virzienā.

8. Vides, sociālie un pārvaldības riski

8.1 Lai palielinātu banku sektora noturību, ir būtiski ciešāk integrēt vides, sociālos un pārvaldības (VSP) riskus prudenciālajā sistēmā. ECB apsvērumi par priekšlikumiem attiecībā uz VSP riskiem tiks sniegti tās atzinumā par ierosinātajiem grozījumiem Kapitāla prasību direktīvā ( 21 ) . Jo īpaši attiecībā uz ierosinātajiem KPR grozījumiem ECB atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu ieviest saskaņotas VSP risku definīcijas un vērtības un paziņoto nodomu saskaņot definīcijas ar definīcijām, ko EBI ierosinājusi savā ziņojumā par VSP risku pārvaldību un uzraudzību kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām ( 22 ) . Tomēr ECB konstatē dažas atšķirības ierosināto definīciju formulējumā salīdzinājumā ar EBI izmantoto formulējumu. EBI definīcijas ir plašākas, aptverot jebkādu negatīvu ietekmi, nevis tikai zaudējumus. Tādējādi tās precīzāk atspoguļo VSP risku būtību, kas cita starpā izpaužas kā stratēģisks un reputācijas risks. Šie riski, piemēram, var samazināt uzņēmējdarbības apjomu un ietekmēt iestādes ilgtspēju un dzīvotspēju. Tāpēc ECB ierosina precizēt definīciju formulējumu, lai nodrošinātu ciešāku saskaņotību ar EBI ierosinātajām definīcijām.

8.2 ECB atzinīgi vērtē priekšlikumu grozīt 430. pantu, kurā noteikts, ka iestādēm jāziņo kompetentajām iestādēm par savu pakļautību VSP riskiem. Tā kā attiecīgās kvalitatīvās un kvantitatīvās informācijas sniegšana par VSP riskiem atvieglo šo risku uzraudzību, ECB aicina Savienības likumdevējas struktūras un EBI nodrošināt, ka ierosinātā pārskatu sniegšanas prasība tiek īstenota pēc iespējas ātrāk. ECB norāda, ka uz šādiem pārskatiem attieksies proporcionalitātes princips, kā noteikts ierosināto KPR grozījumu 40. apsvērumā.

8.3 ECB piekrīt ierosināto KPR grozījumu 40. apsvērumam, kurā minēts, ka pakļautība VSP riskiem ne vienmēr ir proporcionāla iestādes lielumam un sarežģītībai. Tādēļ ir ļoti svarīgi, lai tirgi un uzraudzības iestādes neatkarīgi no to lieluma iegūtu pienācīgus datus no visām iestādēm, kas pakļautas šiem riskiem. Tāpēc ECB stingri atbalsta priekšlikumu visām iestādēm piemērot informācijas atklāšanas prasības attiecībā uz VSP riskiem saskaņā ar 449.a pantu. ECB atbalsta Komisijas priekšlikumu pielāgot informācijas atklāšanas prasību biežumu un detalizētību iestāžu lielumam un sarežģītībai, lai pienācīgi ņemtu vērā proporcionalitātes principu. ECB norāda, ka ir svarīgi nodrošināt pienācīgu konsekvenci starp iestādēm noteiktajām informācijas par VSP riskiem atklāšanas prasībām un citām iniciatīvām informācijas atklāšanas jomā (piem., direktīvai par korporatīvo ilgtspējības ziņojumu sniegšanu), proti, šādām iniciatīvām būtu jānodrošina iestādēm labākas iespējas pienācīgi novērtēt savus riskus un izpildīt savus informācijas atklāšanas pienākumus.

8.4 ECB arī stingri atbalsta priekšlikumu noteikt termiņu, līdz kuram EBI saskaņā ar 501.c pantu jāiesniedz ziņojums par prudenciālo režīmu riska darījumiem, kas pakļauti vides un/vai sociālo faktoru ietekmei. ECB stingri atbalsta šo darbu un uzskata, ka šā ziņojuma iesniegšana vēl vairāk atbalstītu ES ieguldījumu starptautiskajās politikas debatēs par šiem jautājumiem. Gadījumos, kuros ECB iesaka grozīt ierosinātos KPR grozījumus, konkrētais redakcionālais priekšlikums ir izklāstīts atsevišķā tehniskā darba dokumentā, kuram pievienots attiecīgs paskaidrojuma teksts. Tehniskais darba dokuments angļu valodā ir pieejams EUR-Lex.

Frankfurtē pie Mainas, 2022. gada 24. martā ECB prezidente Christine LAGARDE

(1) COM(2021) 664 final.

(2) COM(2021) 663 final.

(3) Bāzeles III reformas, kas pazīstamas arī kā Bāzeles III standarti, ir Bāzeles Banku uzraudzības komitejas (BBUK) pieņemtie standarti. Konsolidētie standarti pieejami Starptautisko norēķinu bankas interneta vietnē www.bis.org

(4) Sk. Eiropas Centrālās bankas Atzinumu CON/2020/16 (2020. gada 20. maijs) par grozījumiem Savienības prudenciālajā regulējumā, reaģējot uz Covid-19 pandēmiju (OV C 180, 29.5.2020., 4. lpp.). Visi ECB atzinumi tiek publicēti EUR-Lex.

(5) Lai iegūtu papildu informāciju par “vienota kopuma” pieeju uz risku balstītām kapitāla prasībām, sk. Komisijas jautājumus un atbildes.

(6) Eiropas Sistēmisko risku kolēģija, Vulnerabilities in the residential real estate sectors of the EEA countries, 2022. gada februāris.

(7) Eiropas Centrālā banka, Financial Stability Review, 2021. gada novemberis.

(8) Sk. Komisijas paskaidrojuma rakstu.

(9) Saskaņā ar Bāzeles SCO 10 nodaļu.

(10) Sk. atzinumu par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko groza Direktīvu 2013/36/ES attiecībā uz uzraudzības pilnvarām, sankcijām, trešo valstu filiālēm un vides, sociālajiem un pārvaldības riskiem un ar ko groza Direktīvu 2014/59/ES.

(11) Sk. Bāzeles CRE 20.59 nodaļu.

(12) Banku vadītu finanšu konglomerātu kapitāla prasības ietekmē arī iii) un v) apakšpunkta noteikumi tā sauktā Dānijas kompromisa dēļ, saskaņā ar kuru banku līdzdalībai kapitāla instrumentos, ko emitējušas apdrošināšanas sabiedrības, kuras pieder vienam finanšu konglomerātam, var drīzāk noteikt riska svērumu, nevis to atskaitīt.

(13) Sk. SCO30.5 1. zemsvītras piezīmi.

(14) Sk. Eiropas Centrālās bankas Atzinumu CON/2017/46 (2017. gada 8. novembris) par grozījumiem kredītiestāžu un ieguldījumu sabiedrību kapitāla prasību Savienības regulējumā (OV C 34, 31.1.2018., 5. lpp.).

(15) Bāzeles Banku uzraudzības komiteja (2014) Regulatory Consistency Assessment Programme (RCAP) - Assessment of Basel III regulations - European Union, pieejams Starptautisko norēķinu bankas interneta vietnē www.bis.org

(16) To uzsvērusi arī Eiropas Banku iestāde (2019) Policy advice on the Basel III reforms on credit valuation adjustment (CVA) and market risk, CVA2 ieteikums, CVA atbrīvojumi, 9. lpp., pieejams EBI interneta vietnē www.eba.europa.eu

(17) Sk. Komisijas paskaidrojuma rakstu.

(18) Sk. jo īpaši Basel III: Finalising post-crisis reforms (bis.org).

(19) Piem., 142. panta 1. punkta 5.a apakšpunktā jēdziens “liels uzņēmums” definēts, atsaucoties uz rādītāju “pārdošana”, savukārt jaunajā 5. panta 8. punktā “mazs un vidējs uzņēmums” ir definēts, atsaucoties uz rādītāju “apgrozījums”.

(20) Piem., attiecībā uz ESG un IRRBB informācijas atklāšanu.

(21) Sk. iepriekš 10. piezīmi.

(22) Eiropas Banku iestāde (2021), EBA Report on management and supervision of ESG risks for credit institutions and investment firms (EBA/REP/2021/18), pieejams EBI interneta vietnē www.eba.europa.eu