Visbeidzot, atšķirībā no kredītiestāžu prudenciālās uzraudzības sistēmas direktīvā “Maksātspēja II” pašlaik nav īpašu makroprudenciālu instrumentu, lai skaidri novērstu sistēmisko risku veidošanos, un līdz šim nav izveidota īpaša vienota sistēma apdrošinātāju sagatavotībai krīzes situācijām un noregulējums bankrotējošiem apdrošinātājiem apdrošinājuma ņēmēju un visas sabiedrības interesēs.

–Komisijai ir jānovērtē, kā darbojas pasākumi, kas skar to apdrošinātāju īpašo situāciju, kuri sniedz ilgtermiņa garantijas, kas attiecas uz daudziem dzīvības apdrošināšanas produktiem. Šo “ilgtermiņa garantijas pasākumu” mērķis ir mazināt īstermiņa tirgus svārstību ietekmi uz apdrošinātāju maksātspējas stāvokli. Stabilāki maksātspējas rādītāji novērš neizdevīgus konkurences apstākļus uzņēmējdarbības modeļiem, kas balstīti uz ilgtermiņa garantiju piedāvāšanu, un galu galā palielina finanšu stabilitāti.

Ņemot vērā apdrošinātāju būtisko nozīmi, ārkārtīgi svarīga ir to finansiālā noturība. Prudenciālie noteikumi šajā nozarē ir izklāstīti Direktīvā 2009/138/EK (Maksātspēja II), ko piemēro kopš 2016. gada 1. janvāra. “Maksātspēja II” galvenie mērķi ir aizsargāt apdrošinājuma ņēmējus un apdrošināšanas atlīdzības saņēmējus, kā arī saglabāt finanšu stabilitāti.

2020. gada beigās kopumā ES apdrošinātāji un pārapdrošinātāji rezervēja vairāk nekā 7 triljonus EUR, lai varētu samaksāt par paredzamajām nākotnes prasībām, un turēja aktīvus vairāk nekā 10 triljonu EUR vērtībā, padarot nozari par vienu no lielākajiem institucionālajiem ieguldītājiem. Covid-19 pandēmijas laikā nozare joprojām bija labi kapitalizēta, un regulējošām prasībām atbilstošā kapitāla vidējā attiecība pret kapitāla prasībām 2020. gada beigās bija 235 %, lai gan par 7 procentpunktiem zemāka nekā 2019. gada beigās.

Apdrošināšanas polises ir neatņemama Eiropas pilsoņu ikdienas daļa. Daudzām sociālām un saimnieciskām darbībām apdrošināšanas polise ir nepieciešama kā aizsardzība pret iespējamiem riskiem. Apdrošināšanas līgums var būt arī uzkrāšanas produkts, kas noteiks turētāju ilgtermiņa labklājību, bet apdrošinātāji šos uzkrājumus ar finanšu tirgu starpniecību novirza reālajai ekonomikai. Arī apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām ir būtiska nozīme reālajā ekonomikā, jo tās sedz riskus privātpersonām un uzņēmumiem apmaiņā pret prēmiju maksājumiem. Apvienojot prēmijas no daudziem klientiem un diversificējot lielu skaitu individuālo risku, privātā apdrošināšana par pieņemamu cenu privātpersonām un uzņēmumiem nodrošina aizsardzību pret citādi potenciāli finansiāli postošiem notikumiem, tādējādi veicinot mūsu ekonomikas un sabiedrības noturību.

–Prudenciālos noteikumus būs iespējams padarīt proporcionālākus, ļaujot atbrīvot vairāk mazo apdrošinātāju no “Maksātspēja II” noteikumiem un izveidojot piemērotāku regulējumu apdrošinātājiem, kas identificēti kā apdrošinātāji ar zemu riska profilu.

Riska rezerve ir daļa no apdrošināšanas saistību vērtības. Ar tās palīdzību cenšas nodrošināt, lai šo saistību novērtējums atbilstu tam, ko cita puse pieprasītu, lai varētu akceptēt minētās saistības nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošā pārvedumā. Riska rezerves aprēķināšanai izmantotā formula norāda uz tendenci ilgtermiņa apdrošināšanas darījumos radīt nepastāvīgākas un augstākas vērtības, nekā gaidīts nesaistītu pušu darījuma principam atbilstošos darījumos. EAAPI ierosināja grozīt riska rezerves formulu ar diviem papildu parametriem. Pirmkārt, EAAPI apsvēra iespēju izmantot no laika atkarīgu parametru “lambda”, kas pats par sevi samazinātu ilgtermiņa darījumu riska rezerves vērtību un svārstīgumu. Samazinājums būtu īpaši nozīmīgs attiecībā uz ilgāka termiņa darījumiem. Otrkārt, EAAPI paredzēja minimālo parametru, kas garantētu aizsardzību un nodrošinātu, ka riska rezerve nesamazinās zem noteikta līmeņa salīdzinājumā ar pašreizējo aprēķinu, jo īpaši attiecībā uz riska rezervi konkrēti ilgtermiņa darījumiem.

Šajā posmā, pamatojoties uz pārskatītu kritēriju kopumu, ir grūti novērtēt to kapitālieguldījumu apjomu, kas varētu gūt labumu no preferenciālā režīma ilgtermiņa ieguldījumiem. Piesardzīga scenārija gadījumā, pieņemot, ka tikai 15 % no papildu kapitāla vērtspapīriem atbilstu ilgtermiņa kritērijam, kapitāla prasību samazinājums attiecībā uz kapitāla vērtspapīru risku sasniegtu aptuveni 10,5 miljardus EUR (samazinājums par vairāk nekā 6 % salīdzinājumā ar pašreizējo līmeni apdrošinātājiem, kas izmanto standarta formulu). Šo naudu var tālāk ieguldīt ekonomikā.

Konkrētāk, kā paziņots plānā, Komisija plāno novērtēt “Maksātspēja II” noteikumu piemērotību attiecībā uz ilgtermiņa kapitālieguldījumu kritērijiem, riska rezerves aprēķināšanu un apdrošinātāju saistību novērtēšanu, lai izvairītos no nevajadzīgas procikliskas rīcības un labāk atspoguļotu apdrošināšanas uzņēmējdarbības ilgtermiņa būtību.

Sanācijas un noregulējuma priekšlikuma mērķis ir nodrošināt, ka (pār)apdrošinātāji un attiecīgās iestādes ir labāk sagatavotas risināt būtisku finansiālu grūtību gadījumus nozarē, lai mazinātu to ietekmi. Tas arī nodrošinās valstu iestādēm nepieciešamos instrumentus, lai palīdzētu saglabāt apdrošināšanas segumu apdrošinājuma ņēmējiem un aizsargātu reālo ekonomiku, finanšu stabilitāti un nodokļu maksātājus, izmantojot pienācīgu noregulējuma procesu apdrošinātājiem, kuri bankrotē.

Ņemot vērā to, cik svarīgi ir jautājumi, kuru dēļ būs vajadzīgas izmaiņas deleģētajā regulā, Komisija ir apņēmusies sadarboties ar dalībvalstīm, Eiropas Parlamentu un citām ieinteresētajām personām, lai nekavējoties sāktu diskusijas par šo izmaiņu iespējamo saturu. Šādas diskusijas notiks paralēli likumdošanas procesam “Maksātspēja II” grozīšanai. Komisija rīkos ekspertu grupas banku, maksājumu, apdrošināšanas un noregulējuma jomā sanāksmes.

Tā arī apsvērs iespēju riska rezerves aprēķinā izmantoto kapitāla izmaksu likmi no 6 % samazināt līdz 5 % atbilstoši apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību kapitāla izmaksu samazinājumam pēdējo gadu laikā.

Kopumā šīs paredzētās izmaiņas samazinātu riska rezerves apmēru par vairāk nekā 50 miljardiem EUR visā ES nozarē, palielinot apdrošināšanas nozares spēju ieguldīt ES uzņēmumos.

Svārstīguma korekcija

Daudzas apdrošināšanas sabiedrības ir gatavas ilgu laika periodu turēt ievērojamu daļu savu aktīvu. Tomēr, aprēķinot to maksātspējas stāvokli, tiek atspoguļotas minēto aktīvu vērtības īstermiņa svārstības. Tas tā ir, neraugoties uz to, ka apdrošināšanas sabiedrība var ilgstoši turēt minētos aktīvus un šā iemesla dēļ starplaikā var netikt realizēti zaudējumi. Svārstīguma korekcijas mērķis ir mazināt apdrošinātāju maksātspējas īstermiņa svārstīgumu, ņemot vērā apdrošināšanas sabiedrības ilgtermiņa perspektīvu. Tā samazina kredītriska starpību īstermiņa izmaiņu ietekmi uz apdrošināšanas saistību novērtējumu, tādējādi samazinot kapitāla resursu svārstīgumu.

Ar ierosināto direktīvu palielina atbilstoši riskam koriģētās kredītriska starpības procentuālo daļu, kas ir svārstīguma korekcijas pamatā. Lielāka svārstīguma korekcija, kas izriet no šīm ierosinātajām izmaiņām, var efektīvāk kompensēt aktīvu cenu svārstības apdrošināšanas saistību novērtēšanā.

Vienlaikus pieredze liecina, ka svārstīguma korekcijas ietekme uz saistību vērtību var pārsniegt aktīvu cenu izmaiņas. Šāda svārstīguma korekcijas pārsniegšana mākslīgi samazina apdrošinātāju tehniskās rezerves, tāpēc ierosinātajā direktīvā ir ietverts aizsardzības pasākums, ar ko risina šo jautājumu.

Aizsardzības pasākums izpaužas kā uzņēmumam raksturīgs svārstīguma korekcijas elements, kas būtu jānorāda deleģētajos aktos. Lai aprēķinātu minēto elementu, Komisija ņems vērā EAAPI ieteikumu un, iespējams, grozīs deleģēto regulu, lai novērstu pārsniegumu, ko rada atšķirības aktīvu kredītriska starpības jutīgumā un saistību procentu likmju jutīgumā.

Atbilstības korekcija

Komisija apsver arī iespējamus grozījumus deleģētajā regulā saskaņā ar EAAPI ieteikumu attiecībā uz noteikumiem par diversifikācijas ieguvumiem un aktīvu atbilstību atbilstības korekcijai.

Ja apdrošināšanas sabiedrības līdz termiņa beigām tur obligācijas vai citus aktīvus ar līdzīgām iezīmēm, minēto aktīvu starpību izmaiņas netiks realizētas kā zaudējumi. Atbilstības korekcijas mērķis ir ņemt vērā faktu, ka apdrošināšanas sabiedrības, visticamāk, var turēt aktīvus līdz termiņa beigām, ja tās identificē aktīvu un saistību portfeļus ar atbilstošām naudas plūsmām (“atbilstības korekcijas portfelis”) un pārvalda šādus portfeļus atsevišķi no pārējās uzņēmējdarbības. Konkrētāk, atbilstības korekcija daļu no starpības izmaiņām, kas saistītas ar aktīvu vērtības izmaiņām atbilstības korekcijas portfeļos, kompensē ar izmaiņām minēto portfeļu saistību vērtībā. Šajā nolūkā apdrošināšanas sabiedrības var saņemt apstiprinājumu par atbilstības korekcijas pievienošanu attiecīgajai bezriska procentu likmju termiņstruktūrai apdrošināšanas saistību novērtēšanai atbilstības korekcijas portfelī.

Lai ņemtu vērā mazo iespējamību, ka visi riski materializēsies vienlaicīgi un guvumi dažās jomās var kompensēt zaudējumus citās, “Maksātspēja II” kapitāla prasības parasti nodrošina ieguvumus no diversifikācijas starp dažādiem risku veidiem. Tā kā atbilstības korekcijas portfelis un pārējā sabiedrība tiek pārvaldīti atsevišķi, noteikumi pašlaik aizliedz atzīt diversifikācijas ieguvumus starp abām minētajām daļām kapitāla prasību standarta formulas aprēķinā. Tomēr EAAPI konstatēja, ka atsevišķā pārvaldība pati par sevi nekavē diversifikāciju praksē un ka vispārējais diversifikācijas ieguvumu aizliegums standarta formulas aprēķinā, iespējams, radījis nevajadzīgi augstas kapitāla prasības uzņēmumiem, kas piemēro atbilstības korekciju. Tāpēc Komisija apsvērs minētā vispārējā aizlieguma atcelšanu saistībā ar atbilstības korekcijas portfeļiem, kā ieteikusi EAAPI. No tā izrietošie papildu diversifikācijas ieguvumi sabiedrībām, kas izmanto atbilstības korekciju un aprēķina kapitāla prasības pēc standarta formulas, samazinātu to kapitāla prasības.

Turklāt varētu ieviest aizsardzības pasākumus, lai izvairītos no pārmērīga atbrīvojuma no atbilstības korekcijas, ja attiecīgajā portfelī ir pārstrukturēti aktīvi, kas ir atkarīgi no pamatā esošo aktīvu darbības rezultātiem.

Diversifikācijas ieguvumi

Vēl viens veids, kā atbalstīt apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību ilgtermiņa finansējuma nodrošināšanu, ir uzlabot diversifikācijas ieguvumu atzīšanu starp dažādām tirgus risku kategorijām, izmantojot korelācijas parametrus. Komisija apsvērs iespēju grozīt deleģēto regulu saskaņā ar EAAPI ieteikumu par korelācijas parametra noteikšanu starp likmju starpības risku un procentu likmju risku. Tas nodrošinās lielāku noteiktību nekā pašreizējie noteikumi, ja korelācijas parametrs ir atkarīgs no tā, vai sabiedrība ir pakļauta procentu likmju pieaugumam vai samazinājumam. Izmaiņas arī caurmērā radīs lielākus ieguvumus diversifikācijai starp šiem diviem riskiem.

Ekstrapolācija

Procentu likmes ir svarīgs virzītājspēks attiecībā uz summām, kas apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām ir jārezervē turpmākiem prasījumiem un pabalstiem. Tāpēc procentu likmju pārvaldībai ir izšķiroša nozīme apdrošināšanas/pārapdrošināšanas uzņēmējdarbībā, un prudenciālajiem noteikumiem šajā sakarā būtu jānodrošina piemēroti stimuli.

Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām ir saistības, kas var būt pamats prasībām vai pabalstu maksājumiem ļoti tālā nākotnē. Šis apdrošināšanas uzņēmējdarbības ilgtermiņa aspekts liek ekstrapolēt procentu likmes, jo likmes finanšu tirgos var novērot tikai līdz noteiktiem termiņiem.

Ņemot vērā to, ka apdrošinātāji, lai saskaņotu savas saistības, galvenokārt izmanto obligācijas, aizdevumus vai līdzīgas investīcijas ar fiksētu ienākumu, ir pamatoti noteikt ekstrapolācijas sākuma punktu, pamatojoties uz obligāciju tirgu dziļumu. Tomēr informāciju par ilgāka termiņa procentu likmēm, iespējams, var iegūt, novērojot finanšu instrumentus, kas nav obligācijas. Lai nodrošinātu apdrošinājuma ņēmēju pienācīgu aizsardzības līmeni, ierosinātajā direktīvā ir izklāstītas izmaiņas bezriska procentu likmju ekstrapolācijas principos. Ierosinātā direktīva pilnvarotu Komisiju noteikt ekstrapolācijas formulu, lai ekstrapolācijas metodē tiktu ņemta vērā informācija par ilgāka termiņa procentu likmēm, ja tāda ir pieejama, nolūkā izvairīties no nekritiskuma un nodrošināt atbilstošus stimulus.

Šajā nolūkā Komisija apsvērs iespēju balstīties uz EAAPI ierosināto formulu un parametrizāciju.

Ņemot vērā to, ka jaunā ekstrapolācijas metode būtiski ietekmēs apdrošinātāju kapitāla resursus vairākos tirgos, ierosinātā direktīva paredz pakāpeniski ieviest metodi līdz 2031. gada beigām, kas atbilst spēkā esošo pārejas noteikumu ilgumam direktīvā “Maksātspēja II”. Pakāpeniska ieviešana, pakāpeniski izpaužoties jaunās ekstrapolācijas metodes ietekmei, ļaus izvairīties no traucējumiem.