EIROPAS KOMISIJA Brisel?, 10.2.2016 COM(2016) 85 final KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par pašreizējo situāciju saistībā ar Eiropas programmā migrācijas jomā izvirzīto prioritāro darbību īstenošanu



Paziņojums par pašreizējo situāciju saistībā ar Eiropas programmā migrācijas jomā izvirzīto prioritāro darbību īstenošanu I IEVADS: BĒGĻU KRĪZES PĀRVALDĪBA Pasaulē ir vairāk nekā 60 miljoni bēgļu vai iekšzemē pārvietoto personu – šī ir smagākā bēgļu krīze kopš Otrā pasaules kara. Tiešais izraisītājfaktors tam, ka Eiropas Savienībā 2015. gadā ieradās rekordliels skaits migrantu un bēgļu, ir bijis konflikts un krīze Sīrijā un citviet, tomēr sava loma ir bijusi arī demogrāfijas, klimata pārmaiņu, nabadzības, transporta un komunikāciju globalizācijas vispārīgajām tendencēm. Šķiet, ka šo faktoru kombinācijā paredzamā nākotnē būtisks pavērsiens nav gaidāms. Tādēļ 2016. gadā mums radikāli jāstiprina ES migrācijas sistēma. No personu nepārvaldītas un neatbilstīgas plūsmas seku risināšanas mums jāvirzās tālāk uz reālu sagatavotību šādu plūsmu pārvaldībai un jāsniedz pārvaldīti un likumīgi ieceļošanas veidi tiem, kam nepieciešama aizsardzība, vienlaikus ātri un efektīvi identificējot un atgriežot tos, kam nav tiesību būt Eiropas Savienībā. 2015. gada otrā pusē Eiropas Savienībā neatbilstīgi ieceļoja vēl nepieredzēti daudz cilvēku. Maksimums tika sasniegts 2015. gada oktobrī, kad viena mēneša laikā Grieķijā ieradās vairāk nekā 200 000 cilvēku. Kaut arī kritums ir bijis būtisks – janvārī šis skaits bija vien nedaudz vairāk nekā 60 000 –, tomēr tas ziemas mēnešos salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem tik un tā ir daudz. Tas, ka pēdējā laikā ir saasinājies konflikts Sīrijā, domājams, novedīs pie turpmāka bēgļu pieplūduma Turcijā. Tas nozīmē, ka joprojām būs nepieciešama Eiropas solidaritāte atbilstoši pienākumiem, kurus ES uzņēmusies saskaņā ar Ženēvas 1951. gada konvenciju par bēgļa statusu, un humānajām vērtībām, kuras vieno visas Eiropas Savienības dalībvalstis. ES arī jāpanāk, lai bēgļiem nebūtu jādodas bīstamajā ceļā, šajā nolūkā sniedzot tiem palīdzību tuvāk mājām. Kaut gan šo plūsmu samazināšanās ir ļoti vēlama, ņemot vērā nereti pārslogotās valsts un vietējās iestādes, nevajadzētu lolot ilūzijas, ka bēgļu krīze beigsies, pirms konkrētā veidā netiks likvidēti tās pamatcēloņi – nestabilitāte, karš un terors Eiropas tiešā tuvumā, it īpaši karš un nežēlība Sīrijā. Vienīgā atbildīgā rīcība ir skatīties acīs šai realitātei un to atklāti un godīgi izskaidrot iedzīvotājiem, kā arī pastiprināt centienus labāk un efektīvāk pārvaldīt šīs situācijas sekas Eiropas Savienībā, izmantojot labāk koordinētu Eiropas pieeju un ievērojot noteikumus un vērtības, par kurām ES ir kopīgi vienojusies. Pēdējo mēnešu laikā ir izveidojies maršruts caur Vidusjūras austrumdaļu un pāri Rietumbalkāniem, kurā migranti ātri pārvietojas uz ziemeļiem, šķērsojot vienu robežu pēc otras, kas ir būtiskā pretrunā kopējās Eiropas patvēruma sistēmas principiem un Šengenas noteikumiem. Tā rezultātā vairākas dalībvalstis uz laiku atjaunoja iekšējo robežkontroli, radot jautājumus saistībā ar Šengenas brīvas pārvietošanās zonas pareizu darbību un ieguvumiem, ko tā sniedz Eiropas iedzīvotājiem un Eiropas ekonomikai. Būtiski svarīgs aspekts ir arī drošība, īpaši ņemot vērā nesenos teroristu uzbrukumus Eiropā, un to vairākas dalībvalstis ir minējušas kā pamatojumu šādiem pagaidu pasākumiem. Mērķis ir panākt, ka par ikvienu personu, kas ierodas ES, tiek veiktas rūpīgas drošības pārbaudes. Pēdējo sešu mēnešu laikā Eiropas Komisija ir konsekventi un pastāvīgi strādājusi pie ātras, koordinētas Eiropas rīcības. Tā ir nākusi klajā ar plašu priekšlikumu klāstu nolūkā sniegt dalībvalstīm rīkus, kas vajadzīgi, lai pārvaldītu iebraucēju lielo skaitu; daudzus no šiem priekšlikumiem jau ir pieņēmis Eiropas Parlaments un Padome. Trīskāršojot mūsu klātbūtni jūrā; izmantojot jauno ārkārtas solidaritātes sistēmu, lai pārceltu patvēruma meklētājus no vissmagāk skartajām valstīm; nodrošinot ES budžetu līdz šim nepieredzētā apjomā, proti, vairāk nekā EUR 10 miljardus, lai risinātu bēgļu krīzi un palīdzētu vissmagāk skartajām valstīm; nodrošinot jaunu koordinācijas un sadarbības sistēmu attiecībā uz Rietumbalkānu valstīm; uzsākot jaunu sadarbību ar Turciju; strādājot pie vērienīga priekšlikuma attiecībā uz jauno Eiropas robežu un krasta apsardzi, mēs atbalstām Eiropas patvēruma un migrācijas politiku nolūkā risināt jaunos uzdevumus, ar kuriem tā saskaras. Kaut arī uz papīra ir noteikti migrācijas pārvaldības ilgtspējīgas sistēmas svarīgie stūrakmeņi, nepietiekama ir bijusi to ātra, pilnīga īstenošana uz vietas. Decembrī Eiropas Komisija ziņoja par progresu, kas panākts attiecībā uz dalībvalstu pieņemto lēmumu izpildi, un atzina, ka to īstenošana noris pārāk lēni. Pēc diviem mēnešiem var teikt, ka virknē jautājumu ir panākts zināms progress. Tomēr ir iespaids, ka vairāki izpildes termiņi nav ievēroti un daudzas saistības joprojām tiek pildītas pārāk lēni. Visās dalībvalstīs politiskā atbildība ir jāuzņemas augstākajā līmenī, lai panāktu, ka, pateicoties koordinētai Eiropas rīcībai, bēgļu krīzi uz vietas ātri un efektīvi var risināt valsts un vietējās iestādes, izmantojot ES atbalstu un palīdzību, kas ir darīta pieejama pēdējo mēnešu laikā. Pienācīgas robežu pārvaldības atjaunošana Vidusjūras austrumdaļas un Rietumbalkānu maršrutā šodien ir vissteidzamākā Eiropas Savienības prioritāte. Gaidāmajā Eiropadomes sanāksmē vadītājiem jāapņemas darīt visu, kas nepieciešams, lai atjaunotu kārtību migrācijas sistēmā un līdz pavasarim ieviestu kontroli pār neatbilstīgām un nekontrolētām plūsmām Vidusjūras austrumdaļas un Rietumbalkānu maršrutā. Tam būs vajadzīgi visu dalībvalstu stingri lēmumi, apņēmīga rīcība, atbildība un solidaritāte. Pats galvenais –visām dalībvalstīm ir jāapņemas izbeigt "caurlaišanas" pieeju pret tiem, kas pauž interesi iesniegt patvēruma pieteikumu citā vietā. Cilvēkiem, kas ierodas Savienībā, ir jāzina, ka tad, ja viņiem ir nepieciešama aizsardzība, viņi to arī saņems, taču viņi paši nenoteiks, kur. Ja viņi nekvalificēsies aizsardzībai, viņi tiks atgriezti, pilnībā ievērojot neizraidīšanas principu.

Grieķijai un pārējām valstīm, caur kurām tālāk virzās Rietumbalkānu maršruts, būs nepieciešams būtisks atbalsts, lai efektīvi reģistrētu tos, kam nepieciešama aizsardzība, un kārtotu attiecīgās formalitātes saistībā ar viņiem, kā arī lai tos, kuriem aizsardzība nav nepieciešama, ātri atgrieztu uz viņu valstīm vai citām drošām trešām valstīm, caur kurām tie tranzītā ceļojuši. Citām dalībvalstīm ir jāpilda savas apņemšanās dalīt atbildību par uzņemšanu un patvēruma sniegšanu tiem, kuriem tas pienākas, paātrinot ārkārtas pārcelšanas shēmu īstenošanu, kuras pastāv kopš 2015. gada septembra. Tādējādi Grieķijai ir jāveic vajadzīgie pasākumi, lai atgrieztos pie Šengenas ārējās robežkontroles un Dublinas noteikumu parastās piemērošanas, taču to nedrīkst atstāt vienu iepretim bēgļu krīzes sekām – Grieķijai būtu arī turpmāk jāsaņem finansiāls atbalsts un tehniska palīdzība no ES iestādēm un aģentūrām un no visām dalībvalstīm, lai tā spētu pildīt pirmās ieceļošanas dalībvalsts pienākumus, kā paredzēts ES noteikumos, par kuriem panākta kopīga vienošanās. Šajā paziņojumā ir sniegts kopsavilkums par to darbību īstenošanu, par kurām tika panākta vienošanās, reaģējot uz bēgļu krīzi, un izceltas būtiskas jomas, kurās nekavējoties nepieciešama vēl papildu rīcība, lai atjaunotu kontroli pār situāciju. Komisija līdz Eiropadomes sanāksmei martā sniegs vēl sīkāku informāciju par to, kādas pamatizmaiņas ir nepieciešamas ilgtspējīgai migrācijas politikai un jo īpaši Dublinas sistēmas reformai. Lai palīdzētu efektīvi pārvaldīt bēgļu krīzi, vadītājiem Eiropadomes februāra sanāksmē būtu jāapņemas: steidzamības kārtā pabeigt karsto punktu izveidi Grieķijā un Itālijā, lai nodrošinātu migrantu un bēgļu reģistrāciju un atbalstu tiem, ievērojot principu, ka neviens nedrīkstētu ierasties ES bez pienācīgas reģistrācijas un pirkstu nospiedumu noņemšanas; ES atbalsts būtu īpaši jāvērš uz to, lai nodrošinātu labākas uzņemšanas spējas un patvēruma un atgriešanas procedūras, kas darbojas pilnībā; izbeigt "caurlaišanas" pieeju un stingri uzstāt uz ES noteikumu piemērošanu patvēruma un robežpārvaldības jomā; būtiski paātrināt kopīgi pieņemtās pārcelšanas shēmas īstenošanu, lai atvieglotu spiedienu, kāds gulstas uz Itāliju un Grieķiju; stingrāk un saskanīgāk izmantot noteikumus, kas ļauj patvēruma meklētājus atgriezt uz drošām trešām valstīm; īstenot savstarpēji saskaņotu pieeju labākai sadarbībai un koordinācijai starp valstīm, kas atrodas Rietumbalkānu maršrutā; būtiski palielināt visus centienus panākt, ka tiek efektīvi veikta atgriešana un atpakaļuzņemšana, un risināt visus migrācijas pamatcēloņus, maksimāli izmantojot visus ietekmes veidus, tostarp, tirdzniecības preferences un attīstību, lai nodrošinātu trešo valstu apņemšanos panākt konkrētus rezultātus; virzīt uz priekšu darbības ES un Turcijas kopīgā rīcības plāna ietvaros un ātri īstenot projektus Bēgļu atbalsta mehānisma Turcijā ietvaros; stiprināt ārējās robežas kontroli, vēlākais, jūnijā, ja ne agrāk, vienojoties par Eiropas robežu un krasta apsardzi un vasarā uzsākot tās darbību; sniegt atbalstu visneaizsargātāko migrantu un bēgļu, un jo īpaši bērnu, pamatvajadzībām; palielināt ES spējas sniegt humāno palīdzību trešām valstīm un izveidot spējas sniegt humāno palīdzību Eiropas Savienībā, lai sniegtu atbalstu valstīm, kas saskaras ar lielu bēgļu un migrantu skaitu; palielināt ES atbalstu Sīrijas bēgļiem, tostarp radīt likumīgas iespējas ar pārcelšanas starpniecību un apstiprināt brīvprātīgu humanitāru uzņemšanas shēmu ar Turciju, kā 2015. gada 15. decembrī ieteica Komisija. II LĪDZ ŠIM PAVEIKTAIS II.1 Operatīvie pasākumi Migrantu un bēgļu pieplūduma pārvaldība Eiropas Savienības galvenā prioritāte bija glābšana jūrā. 2015. gada laikā Frontex kopīgajā operācijā "Triton" un Frontex kopīgajā operācijā "Poseidon" tika izglābti 250 000 cilvēku. Šīs darbības un Frontex ātrās reaģēšanas robežapsardzes vienību nosūtīšana uz Egejas jūru ļāva atklāt vairāk nekā miljonu neatbilstīgu imigrantu un aizturēt vairāk nekā 900 personu, kuras tiek turētas aizdomās par kontrabandu. ES darbība ir tieši vērsta arī pret migrantu kontrabandu. Vidusjūras dienviddaļā un centrālajā daļā EUNAVFORMED operācija "Sophia" ir sekmīgi sasniegusi posmu, kurā starptautiskos ūdeņos tiek veikta uzkāpšana uz kuģiem, kurus tur aizdomās par izmantošanu migrantu kontrabandai vai tirdzniecībai, šo kuģu pārmeklēšana, aizturēšana un novirzīšana. Līdz šim operācijas ietvaros ir izglābti vairāk nekā 9000 cilvēki, un tā ir gatava paplašināt darbības Lībijas teritoriālajos ūdeņos, ja to ļaus institucionālo un politisko notikumu attīstība Lībijā. ES aģentūras, Eiropols, Frontex un Eurojust, ir vairojušas spējas cīnīties pret migrantu kontrabandu, īstenojot labāku koordināciju, izmantojot papildu resursus un pastāvīgu klātbūtni dalībvalstīs, kas saskaras ar spiedienu. Tas ietver informācijas vākšanu uz vietas karstajos punktos, lai palīdzētu valsts iestādēm vākt informāciju un sākt izmeklēšanas. 2015. gadā vēl 10 735 personas, kas tiek turētas aizdomās par saistību ar migrantu kontrabandu, tika ievadītas Eiropola datubāzē, kurā pašlaik ir izlūkdati par vairāk nekā 38 600 aizdomās turētām personām. Eiropolā drīzumā – 22. februārī – sāks darboties Eiropas Migrantu kontrabandas centrs – ES informācijas centrs par migrantu kontrabandu. Ar ES stingru, mērķtiecīgu atbalstu Grieķija un Itālija sāka veidot – un dažos gadījumos jau izveidoja – karstos punktus, lai nodrošinātu, ka attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kas neatbilstīgi ierodas pie ES ārējās robežas, tiek veikta izvērtēšana, viņi tiek identificēti un tiek noņemti viņu pirkstu nospiedumi. Reģistrācija ir būtisks pirmais solis plūsmu kontrolē un pārvaldībā. Karstie punkti ir paredzēti, lai panāktu, ka īpašās telpās 24 stundas diennaktī un septiņas dienas nedēļā darbojas integrētas robežu aģentu vienības. Ikvienu, kas ierodas pie ārējām robežām, būtu jāreģistrē, būtu jānoņem viņa pirkstu nospiedumi un viņa dokumenti jāpārbauda, salīdzinot ar valsts un starptautiskajām drošības datubāzēm. Pēc tam trešo valstu valstspiederīgie, kas ierodas neatbilstīgi, būtu jānovirza uz vienu no trim procesiem: valsts patvēruma sistēmu, Eiropas pārcelšanas sistēmu vai atgriešanas sistēmu. To migrantu īpatsvars, kuru pirkstu nospiedumi ir iekļauti Eurodac datubāzē, Grieķijā palielinājās no 8 % 2015. gada septembrī līdz 78 % 2016. gada janvārī un Itālijā – no 36 % līdz 87 % šajā pašā laika periodā. Sagaidāms, ka šie skaitļi vēl vairāk uzlabosies, kad pilnīgāk sāks darboties karstie punkti. Komisijai ir pastāvīga klātbūtne abās dalībvalstīs, kas vērsta vienīgi uz palīdzību valsts iestādēm. Pašlaik uz karstajiem punktiem ir nosūtīti tikai 518 Frontex eksperti un 21 EASO eksperts – tas ir par maz, salīdzinot ar vajadzībām. Dalībvalstu rīcība, reaģējot uz aicinājumu veidot ātras reaģēšanas vienības, ir bijusi sekmīgāka.

Komisija ir nodrošinājusi ES budžetu līdz šim nepieredzētā apjomā, proti, paredzot vairāk nekā EUR 10 miljardus, lai risinātu bēgļu krīzi. Piemēram, ārkārtas finansējuma palielinājums nozīmēja, ka 2015. gadā bija pieejami EUR 174 miljoni, tos ātri piešķīra un līdz gada beigām pilnībā izmantoja. 2016. gadā tāpat ir darīts pieejams EUR 161 miljons. Aptuveni EUR 146 miljoni ir piešķirti kā ārkārtas finansējums Grieķijas labā. Vēl viens būtisks ES atbalsta elements ir bijusi pārcelšana. Ir izveidots gan tiesiskais regulējums, gan struktūras, lai ārkārtēji varētu pārcelt uz citām dalībvalstīm līdz 160 000 cilvēku, kam nepārprotami ir vajadzīga starptautiskā aizsardzība. ES budžetā pārcelšanas atbalstam ir paredzēti EUR 640 miljoni. Taču progresa temps krietni atpaliek no nepieciešamā (skat. nodaļu par pārcelšanu un 4. pielikumu). Reaģējot uz lielo migrācijas spiedienu un īpašajām grūtībām, ar ko saskaras Zviedrija, Komisija decembrī ierosināja, ka uz laiku būtu jāaptur Zviedrijas saistības attiecībā uz pārcelšanu. Pašlaik Komisija ir ierosinājusi līdzīgi apturēt Austrijas saistības attiecībā uz pārcelšanu. Komisija decembrī apstiprināja programmu EUR 80 miljonu apmērā, lai palīdzētu veidot uzņemšanas spējas migrantu un bēgļu izmitināšanai Grieķijā, cenšoties sasniegt savstarpēji saskaņoto mērķi – 50 000 papildu vietas, tostarp 20 000 vietu tīkls patvēruma meklētājiem, kuru pārvalda ANO Augstais komisārs bēgļu jautājumos (UNHCR), izmantojot kuponu shēmu, kā arī sniedzot atbalstu 7000 vietu izveidei karsto punktu rajonos. Kuponu shēmas ietvaros ir identificētas 14 950 vietas. Komisija ir izveidojusi Migrantu informēšanas stratēģijas darba grupu (MIS), lai noteiktu un izplatītu patvēruma meklētājiem lietderīgu informāciju par viņu tiesībām un pienākumiem. Svarīgi, lai cilvēki zinātu, ka viņiem ir tiesības lūgt patvērumu, bet nav tiesību izvēlēties, kurā dalībvalstī, un lai viņi saņemtu pienācīgu informāciju par to, kas izriet no pārcelšanas shēmas. Pirmais informatīvo materiālu kopums par patvērumu un pārcelšanu ir pieejams 14 valodās, un to tagad izmanto EASO karstajos punktos. Solidaritāte un atbildība Savienības civilās aizsardzības mehānisms ir izmantots, lai sniegtu atbalstu piecām valstīm, četri pieprasījumi joprojām ir aktīvi – no Serbijas, Slovēnijas, Horvātijas un Grieķijas. Kopumā palīdzību ir piedāvājušas 15 valstis, un tā attiecas uz tādiem priekšmetiem kā teltis, gulēšanas piederumi, individuālie aizsardzības līdzekļi, sildītāji, ģeneratori un apgaismojums. Eiropas Komisija finansiāli atbalsta piedalošos valstu piedāvātās palīdzības transportēšanu, un sekmē transporta un loģistikas vispārējo koordināciju. Nesen Komisija palielināja finansējumu un tagad sedz 85 % no šīs palīdzības transporta izmaksām, tomēr ir dalībvalstu palīdzības lūgumi, kas vēl nav apmierināti, kā aprakstīts 9. pielikumā. Komisija ik nedēļu organizēja sanāksmes nolūkā pārraudzīt 17 punktu plānu, kas tika pieņemts priekšsēdētāja Junkera sarīkotajā valstu vadītāju sanāksmē par bēgļu plūsmām Rietumbalkānu maršrutā. Laikā, kad komunikācija bija gandrīz pārtrūkusi, šī koordinācija ir bijusi būtiska nolūkā samazināt risku, ko izraisa vienas valsts negaidīti veiktie pasākumi, kas ietekmē citas valstis. Tas ir papildināts ar tiešo atbalstu. Komisija ir piešķīrusi EUR 10 miljonus Serbijai un bijušajai Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikai, lai praksē uzlabotu stāvokli, palielinot operatīvās spējas migrācijas pārvaldības jomā. Tas ir papildus EUR 22 miljoniem, kas piešķirti humānās palīdzības jomā. II.2 Ārējā dimensija Migrācijas ārējā un iekšējā dimensija ir savstarpēji ļoti cieši saistītas. ES darbība ir bijusi koncentrēta gan uz pievēršanos pieaugušo migrācijas plūsmu pamatcēloņiem, proti, iemesliem, kas rada plūsmas, un iemesliem, kas tās veicina, gan uz to, lai panāktu, ka bēgļiem nav vajadzības doties bīstamajā ceļā uz Eiropu, šajā nolūkā sniedzot viņiem palīdzību tuvāk mājām. Tā ir arī bijusi vērsta uz sadarbības pastiprināšanu migrācijas pārvaldības jomā ar trešām valstīm, kas ir izcelsmes un tranzīta valstis, un tā ir būtiska daļa to divpusējās partnerībās ar ES un tās dalībvalstīm.

Diplomātiskie centieni atrisināt tādas krīzes kā Sīrijā un Lībijā un apkarot DAIŠ radīto apdraudējumu, ir vērsti uz pamatcēloņiem, kas rada plūsmas, un to mērķis ir radīt stabilu vidi, uz kuru bēgļi varētu atgriezties. Šim centienam piemīt globāls raksturs. Lībijas gadījumā ES ir iesaistījusies, sniedzot politisku, finansiālu un loģistikas atbalstu ANO centieniem izbeigt politisko un drošības krīzi. Pēdējo mēnešu laikā ir panākts būtisks progress, decembrī parakstot Lībijas politisko nolīgumu. Tomēr progress ir trausls, un šie pasākumi ir ātri jākonsolidē, jo nacionālās saskaņas valdība bauda pietiekamu autoritāti, lai spētu stāties pretī draudiem un izaicinājumiem, ar kādiem saskaras Lībija. Decembrī parakstītajam nolīgumam ir vajadzīgi pēcpasākumi kopā ar nacionālās saskaņas valdību, kas spēj stāties pretī draudiem un izaicinājumiem, ar kādiem valsts saskaras – ES ir sagatavojusi atbalsta pasākumu kopumu EUR 100 miljonu apmērā, lai palīdzētu turpmākai valdībai. Attiecībā uz Sīriju ES ir ne vien pirmā līdzekļu devēja humānās un attīstības palīdzības jomā, bet tai ir bijusi un joprojām ir arī būtiska loma Starptautiskās Sīrijas atbalsta grupas izveidē un darbā, tostarp centienos, kuru rezultātā tika vienprātīgi pieņemta ANO Drošības padomes rezolūcija, kurā tika noteikts ceļvedis Sīrijas pušu sarunām un politiskajam procesam. Tā kā karadarbība Sīrijas ziemeļos kļūst sīvāka, diplomātiskie centieni būtu jādivkāršo. ES ir vairākos veidos reaģējusi uz Sīrijas krīzes postošo ietekmi. Saistībā ar humāno palīdzību Sīrijai un kaimiņvalstīm, kas uzņem bēgļus, ieguldījums no ES budžeta 2015. gadā pārsniedza EUR 400 miljonus – tā bija daļa no ES kopējiem humānai, attīstības un stabilizācijas palīdzībai atvēlētajiem līdzekļiem vairāk nekā EUR 5 miljardu apmērā. Tas ietvēra tiešo atbalstu sīriešiem, kas vēl atrodas Sīrijā, kā arī valstīm, kuras saskaras ar lielāko Sīrijas bēgļu īpatsvaru uz vienu iedzīvotāju. Vairāk nekā EUR 160 miljoni tika atvēlēti dzīvības glābšanas operācijām pašā Sīrijā tādās nozarēs kā veselība, aizsardzība, ūdens, sanitārija, pārtika un pajumte; EUR 97 miljoni tika atvēlēti bēgļiem Libānā, EUR 58 miljoni – Jordānijai un EUR 35 miljoni – Turcijā. Eiropas Savienības Reģionālais trasta fonds reaģēšanai uz krīzi Sīrijā sniedz ļoti elastīgu un efektīvu rīku, kā apvienot un īstenot ES un tās dalībvalstu palīdzību. Līdz šim tas ir piesaistījis iemaksas EUR 654 miljonu apmērā, lai gan valstu iemaksas vēl nav sasniegušas mērķi – atbilst iemaksai no ES budžeta . Fonds sniedz atbalstu līdz pat 1,5 miljoniem Sīrijas bēgļu un pārslogotajām uzņemošajām kopienām Libānā, Turcijā, Jordānijā un Irākā, nodrošinot pamatizglītību un bērnu aizsardzību, labāku piekļuvi veselības aprūpei, uzlabotu ūdens un notekūdeņu infrastruktūru, kā arī sniedzot atbalstu ekonomiskām iespējām un sociālajai iekļaušanai. Kā pagājušajā nedēļā tika paziņots Londonas konferencē "Atbalsts Sīrijai un reģionam", ES ieguldījums saistībā ar Sīrijas krīzi 2016. gadā sasniegs EUR 1,115 miljardus. Komisija veic pasākumus, lai nodrošinātu, ka ES ieguldījums 2017. gadā būtu tādā pašā apmērā. Komisija konferencē arī uzņēmās vadošu lomu starptautiskajā atbildes rīcībā, ierosinot izstrādāt "komplektus" Jordānijai un Libānai. Tās ir visaptverošas paketes, kas ietver virkni politikas pasākumu dažādās Savienības kompetences jomās, jo īpaši tirdzniecības preferences. Valletas samits par migrāciju 2015. gada novembrī pulcēja vienkop Eiropas un Āfrikas valstu vai valdību vadītājus, lai stiprinātu sadarbību migrācijas jomā starp izcelsmes, tranzīta un mērķa valstīm. Tajā tika uzsvērta nepieciešamība pastiprināt centienus nolūkā ierobežot migrāciju uz Eiropu un integrēt migrāciju sadarbībā attīstības jomā un tika panākta vienošanās par konkrētām darbībām, kas jāīsteno līdz 2016. gada beigām. ES izveidoja Ārkārtas trasta fondu Āfrikai, ar kuru risina stabilitātes nodrošināšanas un neatbilstīgas migrācijas un personu pārvietošanas pamatcēloņu jautājumus un sadarbību migrācijas jomā ar izcelsmes un tranzīta valstīm. Finansējuma apmērs tuvojas EUR 1,9 miljardiem, taču arī šajā gadījumā mērķis panākt, ka valstu finansējums atbilstu ES finansējumam, nebūt nav sasniegts, jo valstu ieguldījums nesasniedz EUR 82 miljonus. Jau ir panākta vienošanās par projektiem, kuru kopsumma ir EUR 350 miljoni un kuri aptver tādas jomas kā darbvietu radīšana, migrācijas labāka pārvaldība un drošības stiprināšana. Turklāt ES joprojām sniedz atbalstu bēgļiem un iekšzemē pārvietotām personām Lībijā. Diplomātiskajā līmenī Augstā pārstāve/priekšsēdētāja vietniece un Komisija ir arī sākušas darbību nolūkā migrāciju un drošību iekļaut politiskajās divpusējās prioritātēs ar Āfrikas valstīm. ES un Turcijas kopīgais rīcības plāns bija būtisks solis uz priekšu sadarbībā ar nolūku atbalstīt sīriešus, kam piešķirta pagaidu aizsardzība Turcijā, un migrācijas pārvaldībā, lai risinātu krīzi, ko radījusi situācija Sīrijā (skat. nodaļu par sadarbību ar Turciju). ES un tās dalībvalstis paplašinās sadarbību ar Turciju un būtiski pastiprinās savu politisko un finansiālo iesaisti. Būtisks ES ieguldījums, kas atspoguļo atbildības dalījuma garu, ir jaunais Bēgļu atbalsta mehānisms Turcijā, kuru Komisija izveidoja 2015. gada 24. novembrī, un tā finansējums, par kuru dalībvalstis vienojās 2016. gada 3. februārī. Šis mehānisms apvieno ES budžeta un dalībvalstu resursus, lai no šī brīža sniegtu visaptverošu un koordinētu palīdzības paketi nolūkā atbalstīt 2 miljonus Sīrijas bēgļu Turcijā. Šī summa 2016.–2017. gadā sasniegs EUR 3 miljardus. III PRIORITĀRĀS DARBĪBAS TURPMĀKAJĀS NEDĒĻĀS UN MĒNEŠOS Bēgļu un migrantu plūsmu radītais intensīvais spiediens ES migrācijas pārvaldībai sagādā milzu izaicinājumu. Robežu pārvaldība un patvēruma procedūras pirmās ieceļošanas punktos nav bijušas pietiekamas. Izveidojās bēgļu un migrantu plūsma, kas acīmredzami bija pretrunā ES patvēruma sistēmas pamatnoteikumiem. Paši bēgļi centās nokļūt sev vēlamā galamērķī, taču ES noteikumi paredz, ka viņiem jāpiesakās uz aizsardzību pirmajā ES valstī, kurā viņi nonākuši. Pa ceļam esošās valstis nevis pildīja savus pienākumus – apstrādāt patvēruma pieteikumus –, bet gan sāka sevi uzskatīt tikai par tranzīta valstīm. Rezultāts – noteikumu piemērošana pārstāja darboties, un uz trim galvenajām galamērķa dalībvalstīm tika radīts nesamērīgs un ilgstoši nepanesams spiediens. Turklāt kļuva daudz sarežģītāk panākt, lai pārcelšanas process uzņemtu vajadzīgo tempu. Lai šādos apstākļos atjaunotu kārtību, ir vajadzīga ātra, koordinēta Eiropas līmeņa rīcība, lai novērstu neatliekamos trūkumus, kā arī samazinātu ienākošo migrantu plūsmu apjomu kā tādu. III.1 Situācijas stabilizēšana dalībvalstīs, uz kurām ir vislielākais spiediens Neapšaubāmi ir jārīkojas, lai atvieglotu milzīgo spiedienu, ar kādu saskaras dalībvalstis, kuras pirmās uzņem lielāko daļu bēgļu un migrantu, kuri ierodas ES – šādai rīcībai ir vajadzīgs visu dalībvalstu atbalsts, īpašu uzsvaru liekot uz palīdzību Grieķijai un Itālijai. Karsto punktu pieeja dod iespēju koncentrēties uz vietām, kas saskaras ar vislielāko spiedienu. Karstie punkti nodrošina zināmu kārtību un procesu situācijā, kad ierodas nepieredzēti liels iebraucēju skaits. Tomēr sešus mēnešus kopš karsto punktu izveides pagājušā gada septembrī virzība uz priekšu ir bijusi krietni lēnāka nekā būtu vajadzīgs, ņemot vērā problēmas mērogu. Šodien pilnībā darboties spējīgi ir tikai trīs karstie punkti. Nodrošināt to, lai karstie punkti tagad būtu pilnīgi gatavi darbībai, ir ārkārtīgi svarīgi. To visu izveide ir jāpabeidz steidzamības kārtā, jo citādi pastāv liels risks, ka spiediens vienkārši pārvirzīsies uz vājāko posmu. Tuvākajās dienās process ir jāpaātrina, lai karstie punkti pilnībā darbotos jau uzreiz. Tas nozīmē – ar atbalstu no ES un valstu amatpersonām, kas ir klāt uz vietas, novērst nepilnības infrastruktūrā, personālā un saiknē starp karstajiem punktiem un pārējo migrācijas sistēmu. Efektīvi un sistemātiski jāpiemēro noteikumi par iebraucēju reģistrāciju, identifikāciju, pirkstu nospiedumu ņemšanu un drošības pārbaudēm. Izšķiroši svarīgi ir tas, lai, atbildot uz Frontex un EASO pieprasījumiem nodrošināt ekspertus, dalībvalstis tos nodrošinātu. Šajā ziņā Grieķijas gadījumā darbs ir jāpaātrina un trūkumi jānovērš ar jaunu apņēmības devu. Karsto punktu izvēršana ir norisinājusies lēni, tie bija jāveido no nulles, turklāt pastāvēja trūkumi saistībā ar infrastruktūru, personāla nodrošinājumu un koordināciju. Šobrīd par darbībai pilnīgi gatavu var uzskatīt tikai vienu karsto punktu, taču nobeigumam tuvojas citu punktu izveide . Pēc intensīva dialoga ar Komisiju Grieķijas valdība nesen apņēmās izmantot bruņotos spēkus, lai līdz Eiropadomes februāra sanāksmei panāktu karsto punktu pilnīgu gatavību darbam. Tas ietver būvniecības pabeigšanu, svarīgāko pakalpojumu nodrošināšanu un vajadzīgā personāla iesaisti. Ir jāpalielina uzņemšanas spējas, atbalstu vēršot gan uz humanitārajām vajadzībām, gan uz ienākošo plūsmu labāku pārvaldību – jau ir pieejams ES finansējums, kas var palīdzēt ātri sasniegt Rietumbalkānu reģiona valstu vadītāju sanāksmē saskaņoto mērķi – 50 000. Būtu jāpiemēro standartizētas procedūras visos procesa posmos un pilnībā jāpabeidz Eurodac pirkstu nospiedumu ņemšanas ierīču izvietošana. Tāpat nedrīkst būt pārrāvumu ES sniegtajā atbalstā: aģentūrām jābūt pārstāvētām uz visām salām.

Itālijā ieceļošanas tempi ir palēninājušies sakarā ar ziemas iestāšanos, bet ir laicīgi jāgatavojas prognozējamajam pēkšņajam pieaugumam, kad laika apstākļi uzlabosies . Pilnīgi darboties spējīgi ir tikai divi karstie punkti . Gaidāms, ka vēl divu karsto punktu telpu remonts un atvēršana tagad notiks, kā paredzēts. Lēnais progress darbā ar pēdējiem diviem karstajiem punktiem ir saistīts ar to, ka viens no objektiem šobrīd tiek izmantots kā pārcelšanas centrs, kā arī ar administratīvām problēmām ar ostas iestādēm otrā objektā; ja nepieciešams, būtu jāapsver alternatīvas atrašanās vietas, ja tas ir vienīgais veids, kā tuvākajās nedēļās panākt pietiekamas spējas. Ir vajadzīgi papildu pasākumi arī tam, lai pārvarētu nepilnības un uzlabotu efektivitāti, piemēram, labāks medicīniskais atbalsts, vēl lielāka koordinācija saistībā ar jūrā izglābtu migrantu izcelšanu krastā un pilnīga datubāzu savienojamība drošības pārbaužu vajadzībām. Komisija ir gatava organizēt inovatīvu mobilo karstā punkta komandu (ar aģentiem no Frontex un EASO) Sicīlijas austrumdaļā, lai atbalstītu identifikāciju, pirkstu nospiedumu ņemšanu un informācijas sniegšanu migrantiem, kurus nevar izcelt krastā izraudzītajās karsto punktu ostās, palīdzētu pārvarēt nepilnības migrantu pirkstu nospiedumu ņemšanā un viņu reģistrācijā ārpus karstajiem punktiem. Saikne ar kontinentālo daļu ir svarīga, lai garantētu, ka atgriešanai vai papildu patvēruma procedūrām klasificētie migranti paliek sistēmā. Būtiskam elementam saistībā ar karstajiem punktiem gan Itālijā, gan Grieķijā ir jābūt uzlabotiem drošības pasākumiem. Ir konstatētas problēmas izsniegto dokumentu konsekvencē, un tās šķiet nopietnākas punktos, kas izjūt spiedienu, piemēram, pārsūtot no karstajiem punktiem uz kontinentālo daļu. Grieķijā būtiski ir ieviest aizsardzības elementus uz dokumenta, ko izsniedz reģistrācijas laikā, lai nepieļautu, ka šie dokumenti tiek apmainīti vai viltoti. Pārbaudēm, salīdzinot ar Interpola un Eiropas drošības un dokumentu verifikācijas datubāzēm, īpaši Šengenas informācijas sistēmu, ir jākļūst sistemātiskām, turklāt Eiropas datubāzes ir jādara pieejamas no Frontex pieaicinātajām amatpersonām. Sistemātiskas pārbaudes, salīdzinot ar drošības datubāzēm, ir ne vien paredzētas ES tiesību aktos, bet to nozīme kļūst būtiskāka, ņemot vērā ļoti reālos terorisma draudus. Kā Grieķija, tā Itālija ir saskārusies ar problēmu, ka migranti atsakās nodot pirkstu nospiedumus. Prioritārā kārtā būs jāgroza valstu tiesību akti un būs jāveic visi operatīvie pasākumi, lai nodrošinātu, ka pirkstu nospiedumi tiek noņemti visiem migrantiem – ārkārtējos gadījumos pielietojot samērīgus piespiedu pasākumus – un ka netiek pieļauta nekāda neidentificētu un nereģistrētu migrantu sekundārā kustība. Progress ir panākts, bet tas ir jāpaātrina, lai nodrošinātu, ka līdz Eiropadomes marta sanāksmei visi iebraucēji tiek identificēti un reģistrēti 100 % apmērā. Vienlaikus ir jānodrošina intensīvāka izmeklēšana un saukšana pie atbildības attiecībā uz noziedzniekiem, kuri izmanto viltotus ceļošanas un personu apliecinošus dokumentus nolūkā īstenot migrantu kontrabandu. Karsto punktu pieejā centrāls aspekts ir tas, ka tā palīdz identificēt tos, kuriem ir un kuriem nav vajadzīga starptautiskā aizsardzība, piemērojot identifikācijas un pieteikumu atsijāšanas procesu. ES un tās aģentūrām jābūt gatavībā sniegt jebkādu atbalstu minētā procesa īstenošanai. Šajā ziņā īpaši svarīga ir saikne ar atgriešanas sistēmu. Frontex 1. februārī sāka jaunu programmu atgriešanas atbalstam, kurā uzsvars galvenokārt ir uz Grieķiju, Itāliju un Bulgāriju un kurš paredz plašu un elastīgu atbalstu. Grieķijai šajā jomā jau ir bijuši iepriekšēji panākumi – vēl pat 2013. gadā tās rezultāti bija virs ES vidējā, proti, atgriešanas rādītājs bija 59 %. Tagad ir nepieciešami īpaši pūliņi, lai procedūras paātrinātu. Grieķijai ātri jāizdod lēmumi par atgriešanu attiecībā uz migrantiem, kas ieceļo tās teritorijā neatbilstīgi, ja viņi nepiesakās uz patvērumu vai tiek konstatēts, ka viņi uz to nav tiesīgi. Grieķijai, lai atgrieztu migrantus, būtu jāizmanto paātrinātas procedūras gadījumos, kad tādas ir pieejamas, un jānodrošina, ka procesa gaitā iestādes saglabā kontroli pār viņiem visiem. Šajā ziņā ir vajadzīga arī rīcība, ar ko nepieļauj neatbilstīgo migrantu aizbēgšanu pirms atgriešanas – arī izmantojot aizturēšanu. Arī Itālijai ir bijušas problēmas ar efektīvas atgriešanas nodrošināšanu. Tai ir bijuši zināmi panākumi saistībā ar jaunu atbalstītas brīvprātīgas atgriešanās programmu, kurai drīz būtu jākļūst darboties spējīgai; Itālija strādā ar jautājumu par atpakaļuzņemšanu un sekmīgi piemēro paātrinātas procedūras nolūkā izdot atgriešanas lēmumus un panākt neatbilstīgu migrantu atpakaļuzņemšanu dažās Āfrikas valstīs. Tomēr joprojām neatrisināta ir problēma ar neatbilstīgo migrantu aizbēgšanas gadījumiem, pirms tiek pabeigtas procedūras. Steidzami ir jārisina jautājums par ierobežotām aizturēšanas spējām un 90 dienu maksimālo termiņu administratīvai aizturēšanai atgriešanas vajadzībām. ES un tās aģentūras Itālijas iestādēm turpinās sniegt atbalstu šajos jautājumos. Pārsūtīšanas atbilstīgi Dublinas procedūrai atjaunošana uz Grieķiju Lai panāktu, ka kopējā Eiropas patvēruma sistēma darbojas, ir jābūt reālai iespējai atgriezt patvēruma meklētājus pirmajā ieceļošanas valstī Eiropas Savienībā ("pārsūtīšana atbilstīgi Dublinas procedūrai"), kā tas paredzēts kopīgi pieņemtajos ES noteikumos. Oktobrī Komisija atgādināja, ka kopš 2010./2011. gada dalībvalstis nav spējušas īstenot pārsūtīšanu uz Grieķiju saskaņā ar Dublinas procedūru. Eiropas Cilvēktiesību tiesa un Tiesa ir norādījušas uz sistēmiskiem trūkumiem, tostarp attiecībā uz pilnvērtīgu piekļuvi patvēruma sistēmai un uzņemšanas spēju nodrošināšanu un kvalitāti. Lēmums par to, vai atsākt pārsūtīšanu, ir dalībvalstu iestāžu atbildība, ko kontrolē valstu tiesas un Tiesa. Kaut arī kopš tā laika ir panākta virzība uz priekšu, ir saglabājušies trūkumi šādās jomās: uzņemšanas spējas un apstākļi, piekļuve patvēruma procedūrai, pārsūdzēšana un juridiskā palīdzība. Komisija šodien attiecīgi pieņem ieteikumu, kurā ir uzskaitīti konkrētie pasākumi, kas ir jāveic, lai atgrieztu Grieķiju Dublinas sistēmā. Grieķijas ziņojumi par ieteikumos minēto darbību īstenošanas progresu, kā arī citi informācijas avoti, piemēram, Eiropas Padomes Ministru komitejas ziņojumi par spriedumu izpildi un ANO Cilvēktiesību komisijas ziņojumi dos iespēju precīzāk noteikt, vai apstākļi ļauj dalībvalstīm atsākt individuālu pārsūtīšanu uz Grieķiju saskaņā ar Dublinas regulu, paturot prātā, ka pārsūtīšanas apjomiem un pārsūtāmo personu kategorijām būtu jāatbilst konkrēti panāktajam progresam. Svarīgākie turpmākie pasākumi Grieķijai un Itālijai ar pilnvērtīgu ES atbalstu ir jānodrošina pilnībā darboties spējīgi karstie punkti visās vietās, turklāt pēc iespējas drīz. Citām dalībvalstīm steidzami jānodrošina vēl vajadzīgie eksperti Frontex un EASO. Grieķijai un Itālijai ir jāīsteno intensīvāki centieni, lai atjaunotu efektīvu atgriešanu un nepieļautu, ka neatbilstīgi migranti pirms atgriešanas aizbēg. Grieķijai būtu jāveic pasākumi, kas izklāstīti šodienas Komisijas ieteikumā, lai dotu iespēju atsākt pārsūtīšanu saskaņā ar Dublinas procedūru uz atsevišķas izskatīšanas pamata, pamatojoties uz panākto progresu. III.2 Pārcelšanas īstenošana Divos Padomes pieņemtajos juridiski saistošajos lēmumos par pārcelšanu tiek atzīts, ka ir jāsniedz steidzama palīdzība Grieķijai un Itālijai ārkārtas situācijā. Pārcelšana ir būtisks rīks, lai mazinātu spriedzi, ko izjūt dalībvalstis, kuras saskaras ar vislielāko spiedienu, un atjaunotu kārtību migrācijas pārvaldībā. Taču tas prasa efektīvu sadarbību starp valstīm, no kurām notiek pārcelšana, un uzņēmējām valstīm. Pirmkārt, neapšaubāmi būtiski ir, lai Grieķija un Itālija apņemtos veikt sakārtotu un rūpīgu reģistrāciju un izvērtēšanu. Abas minētās dalībvalstis izvērš sistēmas, ar kurām identificē, nosūta uz attiecīgām turpmākām procedūrām, reģistrē un pārsūta kandidātus pārcelšanai, kā arī veic medicīnisko un drošības pārbaudi pirms došanās prom.

Patvēruma meklētājiem būtu jāapzinās, ka pārcelšana sniedz lielāku noteiktību nekā aizbēgšana no vietējās patvēruma sistēmas un ka viņiem tiks liegta neatbilstīga ceļošana uz pašu izvēlēto dalībvalsti. Grieķijas gadījumā ir nepieciešama labāka kontrole (ar ES atbalstu un palīdzību) pār robežu starp Grieķiju un bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku, lai jo īpaši nodrošinātu, ka personas, kuras ir neatbilstīgi ieceļojušas ES teritorijā, ir reģistrētas; un ātri un efektīvi identificētu un atgrieztu personas, kurām nav tiesību būt Eiropas Savienībā. Kritiski svarīgi ir arī nodrošināt, ka par sekundāru kustību uz citām dalībvalstīm tiek piemērotas sankcijas un ka personas tiek nosūtītas atpakaļ uz pārcelšanas mērķa dalībvalsti. Tomēr vissvarīgākais faktors arvien vēl ir dalībvalstu politiskā griba panākt, lai pārcelšana darbotos. Kaut arī identificēto atbilstošo kandidātu skaits ir pastāvīgi audzis, dalībvalstis līdz šim oficiāli ir piedāvājušas tikai nedaudz vairāk par 2000 vietu, un tikai 12 dalībvalstis ir uzņēmušas pārceltās personas. Saskaņā ar stāvokli 8. februārī, no Grieķijas ir pārcelti tikai 218 cilvēki, bet no Itālijas – 279. Piecas dalībvalstis vēl nav piedāvājušas nevienu pārcelšanas vietu. Lēnajā pārcelšanas tempā tiek vainoti tādi faktori kā speciālu kontaktpunktu trūkums (kuros veikt veselības un drošības pārbaudes, kas ir vienīgais pamatojums, lai pārcelšanas mērķa dalībvalsts varētu atteikties pieņemt pārcelšanas kandidātu) un nepietiekamas iebraukušo personu uzņemšanas spējas uzņēmējā dalībvalstī. Ir jāizbeidz vilcināšanās un neizpildāmu vēlmju izteikšana no pārcelšanas mērķa dalībvalstu puses, norādot pieejamās vietas un tās reģistrējot. Tāpēc šodien Komisija ir rakstiski vērsusies pie visām dalībvalstīm, lai atgādinātu tām par viņu saistībām atbilstīgi abiem minētajiem lēmumiem un aicinātu tās paātrināt to īstenošanas tempus, ņemot vērā skaidro mērķi – steidzami sniegt palīdzību. Tā kā robežkontrole Rietumbalkānu maršrutā tiek pastiprināta, spiediens, kuru bija paredzēts mazināt ar minētajiem lēmumiem, visticamāk palielināsies, tādējādi vajadzība pēc solidaritātes pieaugs. Svarīgākie turpmākie pasākumi: dalībvalstīm būtu jāpilda savas saistības, paātrināti īstenojot pārcelšanas lēmumus. dalībvalstīm un ES aģentūrām (Frontex, EASO) būtu jāpalīdz Grieķijai labāk kontrolēt robežu starp Grieķiju un bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku, lai jo īpaši nodrošinātu, ka personas, kuras ir neatbilstīgi ieceļojušas ES teritorijā, ir reģistrētas; un ātri un efektīvi identificētu un atgrieztu tās personas, kurām nav tiesību palikt Eiropas Savienībā. III.3 Spēcīgas robežas ES ārējo robežu pārvaldība nozīmē zināmus pienākumus. Kad persona neatbilstīgi šķērso robežu, tai būtu jādod iespēja pieteikties uz starptautisko aizsardzību; ja tā to dara, tad pirmās ieceļošanas dalībvalstij jāgarantē piekļuve valsts patvēruma procedūrām, kā to pieprasa starptautiskās un Eiropas tiesības. Ja persona nepiesakās uz patvērumu, pirmās ieceļošanas dalībvalsts var atteikt un tai būtu jāatsaka ieceļošana. Minētais robežkontroles pienākums atspoguļo migrantu pienākumus pie robežas, kas ir pamatā noteikumam "nav reģistrācijas, nav tiesību". Trešās valsts valstspiederīgajam ir jāizpilda Šengenas Robežu kodeksā izklāstītie ieceļošanas nosacījumi, tostarp tam jābūt derīgam ceļošanas dokumentam . Dalībvalstīm jāveic atbilstoši pasākumi, lai nodrošinātu, ka tās personas, kam, pamatojoties uz patvēruma pieteikumu, ir piešķirta atļauja iekļūšanai minēto dalībvalstu teritorijā, nevar aizbēgt, pirms nav notikusi patvēruma pieteikuma izvērtēšana un saistībā ar to pieņemts lēmums. Būtu skaidri jānosaka, ka vēlme tranzītā šķērsot dalībvalsti, lai pieteiktos uz patvērumu citā dalībvalstī, nav pieņemams iemesls, lai atļautu ieceļošanu. Tiesības piekļūt taisnīgām patvēruma procedūrām, ko atzīst saskaņā ar starptautiskajām bēgļu tiesībām un ko ievēro ES dalībvalstis, kā arī Rietumbalkānu valstis, nevar tikt izmantotas kā iegansts, lai mēģinātu izvēlēties valsti, kurā patvēruma meklētājs iesniegs patvēruma pieteikumu. Tomēr šī ir viena no tendencēm, kas pēdējos mēnešos ir bijusi raksturīga robežkontrolēm Rietumbalkānu maršrutā. Izjūtot smagu migrācijas spiedienu, vairākas valstis, tostarp dalībvalstis, ir sevi uzskatījušas tikai par tranzītvalstīm, izveidojot maza apjoma un ļoti īsa termiņa uzņemšanas spējas; un dažos gadījumos tās ir pārvedušas migrantus no vienas robežas uz citu. Sadarbība starp Rietumbalkānu maršruta valstīm joprojām ir nepietiekama. Regulāri ir bijuši gadījumi, kad lēmumi ir pieņemti vienpusēji vienā valstī, izraisot domino efektu uz robežām katrā no nākamajām valstīm. Tā rezultātā ir radusies de facto politika, saskaņā ar kuru ieceļošanu atsaka, balstoties uz valstspiederību vai reģistrācijas valsti, kurā plānots iesniegt patvēruma pieteikumu. Šāda politika nav strukturāls risinājums problēmai, ar ko saskaras Eiropas Savienība. Šā iemesla dēļ Komisija ir uzsvērusi, cik svarīga ir migrantu reģistrēšana, robežu noturība un uzņemšanas spēju palielināšana. Pirmais solis uz situācijas normalizēšanu ir pieņemt to, ka šādi pasākumi ir jākoordinē, lai izvairītos no atbildības nodošanas, saspīlējumiem kaimiņvalstu starpā un lai novērstu to, ka liels skaits migrantu pa ceļam nonāk grūtībās. Tam būtu jāietver arī agrīnā brīdināšana, kā arī pārredzamība. Bet otrajam solim šobrīd jābūt šādam: ir jāatjauno kārtība sistēmā, ļaujot ieceļot tikai tiem, kuri patvērumam piesakās tās dalībvalsts valsts patvēruma sistēmā, kas par to ir atbildīga saskaņā ar Dublinas noteikumiem. Apziņa par to, ka bēgļi un migranti jau ir šķērsojuši kādu dalībvalsti, ir acīmredzami iedragājusi dalībvalstu vēlmi īstenot šos pienākumus, – taču šīs normas atjaunošanai jābūt galvenajam mērķim. Tomēr Rietumbalkānu maršruta valstīs ir izkristalizējusies vēl jaunāka tendence – notiek pakāpeniska robežkontroļu pastiprināšana, kā rezultātā, ja migrantu plūsmas nesamazināsies, varētu notikt robežu slēgšana. Tādēļ ir nepieciešams paātrināt Rietumbalkānu valstu vadītāju sanāksmē apstiprināto saistību izpildi un nodrošināt, ka dalībvalstīs pieņemtie lēmumi ir pilnīgi saskaņoti un, attiecīgā gadījumā, tie balstās uz Savienības tiesību aktiem.

Šajā sakarībā tiek sagaidīts, lai Grieķija, saņemot pastiprinātu atbalstu no Frontex, pilnībā kontrolētu savu robežu ar bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku. Pēc Grieķijas lūguma tas jau ir sākts, ierobežoti izvietojot Frontex. Šī Frontex izvietošana tagad būtu jāpastiprina un maksimāli jāizmanto tās potenciāls, jo īpaši palielinot to pienākumu klāstu, ko varētu veikt norīkotās amatpersonas. Tā kā bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas teritorijā nav iespējams tieši izvērst Frontex kopīgo operāciju, šobrīd tiek gatavoti alternatīvi Frontex palīdzības līdzekļi. Jebkādas papildu darbības minētās robežas ziemeļu daļā būtu jāveic ES satvarā. Savienības spēja saglabāt telpu, kurā nav iekšējās robežkontroles, ir atkarīga no drošām ārējām robežām. Šengenas sistēmā ir paredzēta pietiekama elastība dalībvalstu reaģēšanai uz mainīgajiem apstākļiem. Noteikumi paredz, ka uz konkrētām situācijām var reaģēt, uz laiku atjaunojot robežkontroles pie visām dalībvalsts iekšējām robežām vai pie konkrētām robežas daļām, pamatojoties uz nopietniem draudiem iekšējai drošībai vai sabiedriskajai kārtībai. Nemitīgi pieaugošais ierodošos migrantu un bēgļu skaits noveda pie tā, ka dalībvalstis kā galējo līdzekli pieņēma ārkārtas pasākumus, piemēram, cēla žogus un uz laiku atjaunoja iekšējo robežkontroli . Šengenas Robežu kodekss nosaka termiņus robežkontroļu atjaunošanai saskaņā ar to izņēmuma raksturu, un pagarināšana ir iespējama tikai atbilstoši stingri definētiem nosacījumiem. Robežkontroles būtu jāatceļ pēc astoņiem mēnešiem kopumā, ja vien Padome neiesaka, ka tās pēc šī termiņa ir jāpagarina, jo Šengenas izvērtēšanas ziņojumā konstatētie nopietnie trūkumi, kas saistīti ar ārējās robežas kontroli, joprojām pastāv un nav tikuši novērsti, un ka tādēļ ir apdraudēta Šengenas zonas vispārējā darbība un pastāv nopietni draudi sabiedriskajai kārtībai vai iekšējai drošībai. Ārējo robežu pārvaldības regulāra izvērtējuma ietvaros pie Grieķijas ārējām robežām 2015. gada novembrī notika iepriekš nepaziņota Šengenas izvērtējuma vizīte. Divas dalībvalstu un Komisijas ekspertu vienības izvērtēja Grieķijas jūras robežu (divas salas Egejas jūrā) un sauszemes robežu ar Turciju. Pēc tam Grieķijas iestādēm tika dota iespēja iesniegt komentārus par ziņojumā iekļautajiem faktiem; dalībvalstis Šengenas izvērtēšanas komitejā par ziņojumu sniedza pozitīvu atzinumu. Komisija 2. februārī secināja, ka konstatētie trūkumi ir nopietni. Padome šobrīd apsver ieteikumus par to, kā novērst šos nopietnos trūkumus. Komisija ir gatava veikt atbilstīgus īstenošanas pasākumus, tiklīdz Padome būs par to pieņēmusi lēmumu. Iekšējo robežkontroļu atjaunošanas izmaksas Ir būtiski stabilizēt Šengenas sistēmu, izmantojot tās garantiju mehānismu, lai vēlāk nodrošinātu visu iekšējo robežkontroļu atcelšanu. Ja tas neizdosies, ne tikai cilvēkiem tiks liegti milzīgie ieguvumi, ko sniedz brīva pārvietošanās pār robežām, bet tas var radīt arī liela apmēra ekonomiskās izmaksas pilsoņiem un uzņēmējiem, apdraudot vienoto tirgu. Ja robežkontroles tiks atjaunotas sistemātiskāk un ilgstošāk, tiešās izmaksas, jo īpaši ES pārrobežu darba ņēmējiem, kravu autopārvadātājiem un valsts pārvaldei, varētu būt ļoti lielas. Eiropas Savienībā preču brīva apmaiņa šobrīd tiek lēsta vairāk nekā EUR 2,800 miljardu apmērā vērtības ziņā un 1,700 miljonu tonnu apjoma ziņā. Aplēses liecina, ka sistemātiska un ilglaicīga iekšējo robežkontroļu atjaunošana varētu izmaksāt starp EUR 5 miljardiem un EUR 18 miljardiem tiešajās izmaksās vien. Ietekme būtiski skars ne tikai transporta nozari, tiks ietekmēts preču tirdzniecības apjoms un izmaksas un Eiropas loģistikas sektora efektivitāte, un ir iespējams cenu pieaugums. Radīsies arī jauni ierobežojumu darba tirgū – 1 % no nodarbinātajiem pilsoņiem, kas dzīvo Šengenas valstīs, strādā kaimiņvalstīs, un tos ietekmētu atjaunotās kontroles. Ja robežkontroles tiek saistītas ar ES kopējās vīzu politikas sadrumstalošanos, aplēses norāda uz iespējamām apjomīgām sekām tūrisma industrijai (no EUR 10 miljardiem līdz EUR 20 miljardiem, vai 0.07 %-0,14 % no ES IKP). Ja process tiktu uzsākts, apdraudot ekonomiskās integrācijas pamatīgumu, tostarp pienācīgu ekonomiskās un monetārās savienības darbību, netiešās izmaksas vidējā termiņā varētu būt dramatiski lielākas nekā tiešās aplēses, jo ietekme uz tirdzniecību, ieguldījumiem un mobilitāti Kopienā būtu nepieredzēta. Ilgtspējīgs risinājums pie ārējās robežas 2015. gada decembrī Komisija pieņēma tiesību aktu kopumu robežu jautājumos, kura mērķis ir palīdzēt labāk pārvaldīt migrāciju un pievērsties drošības apdraudējumiem ES, vienlaikus saglabājot brīvas pārvietošanās principu Šengenas zonā. Šī tiesību aktu kopuma centrā ir Komisijas 2015. gada 15. decembra priekšlikums par Eiropas robežu un krasta apsardzi. Priekšlikuma mērķis ir izveidot kopīgu sistēmu, ar kuru tiks būtiski palielināta kontroļu efektivitāte pie ārējām robežām, daudz ātrāk apzinātas nepilnības un noteikti skaidri, operatīvi pasākumi to novēršanai . Pēc iespējas drīzāk Frontex būtu jākļūst par Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūru, kurai tiktu uzticēti jauni uzdevumi un pienākumi, kā arī pašu resursi, lai tā, ja nepieciešama steidzama rīcība, spētu operatīvi iesaistīties pie ārējām robežām. Papildus esošā Frontex personāla dubultošanai, aģentūra varēs izmantot papildrezervi ar vismaz 1500 valstu ekspertiem, kurus varētu izvietot trīs dienu laikā. Ar šo varētu atrisināt pašreizējo problēmu, ar ko saskaras Frontex, jo dalībvalstis nav atsaukušās uz tās aicinājumiem nosūtīt valstu robežu aģentus. Ar priekšlikumu tiek atbildēts uz konkrētu vajadzību, un, kamēr tas netiks ieviests, ES robežas joprojām būs neaizsargātas. Eiropadomes 2015. gada decembra secinājumos Padome tika aicināta panākt savu nostāju līdz jūnijam. Komisija atbalsta to vadītāju aicinājumus, kuri vēlas paātrināt jaunās Eiropas robežu un krasta apsardzes izveidošanu un panākt tās darbības uzsākšanu vasarā. Komisija ir arī iesniegusi priekšlikumu Šengenas Robežu kodeksa mērķorientētam grozījumam, lai pie ārējām robežām obligāti sistemātiski pārbaudītu ES pilsoņus visās attiecīgajās datubāzēs. Tas būtu nopietns ieguldījums drošībā, jo īpaši ārvalstu kaujinieku teroristu kontekstā. Trešo valstu valstspiederīgo sistemātiskas pārbaudes attiecīgajās datubāzēs joprojām būs obligātas pie ieceļošanas un izceļošanas. Svarīgākie turpmākie pasākumi: Eiropas Parlamentam un Padomei, vēlākais līdz jūnijam, ja ne ātrāk, būtu jāvienojas par Eiropas robežu un krasta apsardzes izveidošanu, lai tā varētu sākt darboties vasarā; visām Rietumbalkānu valstīm būtu no agrīnas brīdināšanas par izmaiņām robežu noteikumos un procedūrās jāpāriet pie pilnīgas ES un starptautisko tiesību piemērošanas atjaunošanas; Grieķijai būtu steidzami jānovērš nopietnie trūkumi, kas konstatēti saskaņā ar Šengenas drošības procedūrām, tostarp pilnībā jākontrolē sava robeža ar bijušo Dienvidslāvijas Republiku Maķedoniju; jebkāda papildu palīdzība bijušajai Dienvidslāvijas Republikai Maķedonijai būtu jāveic saskaņā ar ES regulējumu.

III.4 Migrantu un bēgļu pamatvajadzību atbalstīšana Humānās palīdzības imperatīvs un pamattiesības ir galvenie principi ES pieejā attiecībā uz bēgļiem un migrantiem. Tie ir pamatā daudzām konkrētām, pašreiz notiekošām darbībām, tādām kā meklēšanas un glābšanas pasākumi Vidusjūrā un Egejas jūrā, darbs ar tiem, kas saskārušies ar milzīgu bēgļu pieplūdumu, lai risinātu tādas problēmas kā uzņemšanas spējas, un atbalsta pasākumi dalībvalstīm, lai palīdzētu grūtībās nonākušajiem un sniegtu atbalstu integrācijai. Ir divi galvenie aspekti, kas jāņem vērā ES un tās dalībvalstu attieksmē pret migrantiem un bēgļiem. Pirmais attiecas uz patvēruma sistēmu un iespēju pieteikties starptautiskajai aizsardzībai – tam ir jānotiek ātri, efektīvi un ir jārada iespēja katru lietu izskatīt pēc būtības, ieskaitot atbilstošas pārsūdzības procedūras. Vienmēr jāievēro tiesības uz neizraidīšanu ("non-refoulement"). Otrais aspekts attiecas uz nosacījumiem, kuri būtu jāievēro attieksmē pret visiem migrantiem un bēgļiem. Kā pamatstandarts ir jāievēro visu personu cilvēktiesības un cieņa. Eiropas programma migrācijas jomā īpašu uzsvaru lika uz nepieciešamību aizsargāt bērnus un turpināt pasākumus pēc Rīcības plāna par nepavadītiem nepilngadīgajiem (2010.–2014. gads). Šobrīd notiek darbs pie tā, lai izmantotu visaptverošu pieeju bērnu aizsardzībai visā migrācijas ķēdē. Arī pārcelšanas procesā prioritāte ir piešķirta neaizsargātiem un, jo īpaši, nepavadītiem nepilngadīgajiem. Tiek plānots, ka bērna aizsardzība un rūpes par bērnu tiks pilnībā integrēti karstajos punktos. Apraksts par pašreizējo situāciju saistībā ar īstermiņa un pašreiz notiekošo darbu ir iekļauts 6. pielikumā. Ir arī stabili pierādījumi, ka migrācijas krīzi izmanto cilvēku tirdzniecībā iesaistīti noziedznieku tīkli, kuru mērķis ir paši neaizsargātākie, jo īpaši sievietes un bērni. Pētījumi liecina, ka dažās dalībvalstīs noziedznieku darbība bijusi vērsta pret uzņemšanas vietām, un ir gadījumi, kad līdz pat 60 % no nepavadītajiem nepilngadīgajiem ir pazuduši, un pastāv nopietns risks, ka tie kļūs par tirdzniecības tīklu upuriem. Eiropols norāda, ka pastāv spēcīga saikne starp tiem, kas nodarbojas ar bēgļu kontrabandu pāri robežām, un noziedzīgiem grupējumiem, kas pievilina cilvēkus ekspluatēšanai seksa tirdzniecībā vai piespiedu darbam. Tādēļ ir svarīgi, lai no pirmā brīža karstajos punktos esošie vai potenciālie cilvēku tirdzniecības upuri tiktu identificēti, tiem tiktu izskaidrotas viņu tiesības, un tiktu veikta nepieciešamā sadarbība ar policijas un tiesu iestādēm, lai nodrošinātu, ka cilvēku tirgotāji tiek identificēti un saukti pie atbildības. Tā kā robežu kontroles tiek pastiprinātas, kas ir pašreizējā tendence visā Rietumbalkānu maršrutā, ES būtu jābūt gatavai īsā laikā palielināt humāno palīdzību visa maršruta garumā. Šajā sakarībā ES ir nepieciešams palielināt savas spējas sniegt humāno palīdzību ārēji un veidot spējas iekšēji, lai atbalstītu tās valstis, kas saskaras ar lielu bēgļu un migrantu skaitu. Svarīgākie turpmākie pasākumi: dalībvalstīm, īstenojot karsto punktu pieeju un veicot pārcelšanu, īpaša uzmanība būtu jāveltī nepavadītu nepilngadīgo vajadzībām; jāpalielina ES spējas sniegt humāno palīdzību trešām valstīm un jāizveido spējas sniegt humāno palīdzību Eiropas Savienībā, lai sniegtu atbalstu valstīm, kas saskaras ar lielu bēgļu un migrantu skaitu; Komisija novirzīs finansējumu bērnu-migrantu aizsardzības pasākumu pastiprināšanai, tostarp izglītības un aizsardzības programmām bērniem ES un ārpus tās. III.5 Panākt, ka atgriešana un atpakaļuzņemšana darbojas Sistemātiska un ātra neatbilstīgu migrantu atgriešana ir sekmīgas migrācijas pārvaldības svarīga daļa un spēcīgs līdzeklis, lai atturētu no neatbilstīgas migrācijas. ES ir pilnībā apņēmusies aizsargāt tās personas, kuras bēg no vardarbības un konfliktiem. Taču migranti, kuriem nav nepieciešama aizsardzība, ir efektīvi jāatgriež uz viņu izcelsmes vai tranzīta valstī, pilnībā ievērojot cilvēktiesības un cieņu. Efektīva atgriešanas sistēma ir būtiska arī tādēļ, lai resursus varētu koncentrēt uz to cilvēku uzņemšanu, kam nepieciešama aizsardzība. Tas prasa rīcību gan ES iekšienē, gan ar trešām valstīm. Tomēr valstu atgriešanas sistēmas saskaras ar daudzām praktiskām problēmām: ceļošanas dokumentu trūkums, aizturēšanas spēju trūkums dalībvalstīs, garas un neefektīvas valstu procedūras, kas var vienīgi veicināt aizbēgšanu, un izcelsmes valstis, kas kavē atpakaļuzņemšanu. Īstenotās atgriešanas rādītāji 2014. gadā ir zemi; dažos gadījumos attiecībā uz Āfrikas valstīm tie sasniedz 16 %, un ES vidējais rādītājs ir 40 %, kas jau pats par sevi ir daudz par zemu.

Atgriešanas sistēmas uzlabošana Ņemot vērā aizvien pieaugošo migrantu skaitu, kāds tika pieredzēts 2015. gadā un sagaidāms 2016. gadā, ir jāpastiprina un jāuzlabo ES atgriešanas spējas. Efektīva atgriešanas sistēma ir nozīmīga Eiropas migrācijas politikas ilgtspējībai – ja Eiropa vēlas uzņemt personas, kam nepieciešama aizsardzība, tai nekavējoties ir jāatgriež visas tās personas, kam nav likumīgu tiesību uzturēties. Līdz šim dalībvalstu darbība, ieviešot tādas valstu sistēmas, kas spētu stāties pretim minētajai problēmai, nav bijusi pilnībā sekmīga; tā rezultātā kopējās ES atgriešanas sistēmas uzticamība ir iedragāta. Komisijas Rīcības plāns par atgriešanu paver ceļu spēcīgai valsts un Eiropas atgriešanas sistēmai. Tas prasa rīcību gan ES iekšienē, gan ar trešām valstīm. ES iekšienē dalībvalstīm ir pilnībā un pareizi jāpiemēro Atgriešanas direktīva un jāstrādā kopā ar Komisiju, lai apzinātu un risinātu juridiskus un praktiskus šķēršļus efektīvai atgriešanai, – izdodot atgriešanas lēmumus, nodrošinot, ka tie, kuriem jāatgriežas, neizvairās no šā procesa, un vienlaikus nodrošinot visu cilvēku pamata cilvēktiesības un vajadzības pēc aizsardzības. Komisija decembrī nāca klajā ar priekšlikumu par jaunu Eiropas ceļošanas dokumentu atgriešanai. Brīvprātīga atgriešanās joprojām ir iespēja, kurai dodama priekšroka – jo tā ir cieņpilnāka un izmaksu ziņā efektīvāka – un kuru atbalsta no ES budžeta, kā arī ar kopīgām programmām un paraugprakses apmaiņu. Tomēr brīvprātīgu atgriešanos migranti bieži vien izvēlas tikai tad, ja pastāv nopietna un ticama iespēja tikt atgrieztiem piespiedu kārtā. Tāpēc dalībvalstīm ir jānodrošina, lai šāda iespēja būtu reāla. Komisijas pieeju papildina praktisks un finansiāls atbalsts. Tā veido integrētu atgriešanas pārvaldības sistēmu, vienojot visus dalībvalstu un ES tīklus, kuri atbild par atgriešanu un reintegrāciju. 2015. gadā Frontex ir koordinējusi 66 kopīgus atgriešanas reisus, un šajās kopīgajās operācijās ir atgriezti kopumā 3565 migranti. 2016. gadam Frontex atgriešanas budžets ir ievērojami palielināts – kopīgās atgriešanas operācijas tiks atbalstītas ar EUR 65 miljonu budžetu, kas iepriekš bija apmēram EUR 10 miljoni. Rezultāts būs redzams turpmākajās nedēļās – konkrētās operācijās, ar ko atbalstīs neatbilstīgu migrantu atgriešanu no Grieķijas un Itālijas. Sadarbība ar trešām valstīm atgriešanas un atpakaļuzņemšanas jomā Neatbilstīgu migrantu, kuriem nav vajadzīga starptautiska aizsardzība, atgriešana ir būtisks ES migrācijas politikas komponents. Trešām valstīm ir pienākums uzņemt atpakaļ savus valstspiederīgos. Tomēr pastāvīgās grūtības šajā procesā, turklāt vēl ņemot vērā neatbilstīgās migrācijas 2015. gada tendences, atgriešanu un atpakaļuzņemšanu ir padarījušas par vienu no svarīgākajām prioritātēm ES attiecībās ar trešām valstīm, kuras ir izcelsmes un/vai tranzīta valstis . Komisija un dalībvalstis izskata, kādus stimulus – gan pozitīvus, gan negatīvus – varētu izmantot, lai nodrošinātu esošu atpakaļuzņemšanas nolīgumu efektīvu piemērošanu vai noslēgtu jaunus nolīgumus. Tas atbilst Eiropadomes 2015. gada oktobra lūgumam noteikt visaptverošas un īpaši pielāgotas paketes, lai partneriem uzsvērtu, cik svarīga attiecībām kopumā ir sadarbība atpakaļuzņemšanas jomā. ES un tās dalībvalstīm būtu koordinēti jāpiemēro šīs stimulu un ietekmes iespēju paketes, tostarp tirdzniecības preferenču darbība. Tas ir izdarīts ar mērķi marta sanāksmē ziņot Eiropadomei par pirmajiem rezultātiem. Īpaša uzmanība tiek pievērsta tam, lai uzlabotu sadarbību atgriešanas un atpakaļuzņemšanas jomā ar konkrētiem partneriem. Uzsvars ir likts uz trešām valstīm, uz kurām ir zemi atgriešanas rādītāji un ar ko sarunas par atpakaļuzņemšanas nolīgumiem nevirzās uz priekšu – tādām kā Alžīrija vai Maroka – vai ar ko jau noslēgts atpakaļuzņemšanas nolīgums netiek pienācīgi īstenots – tādām kā Pakistāna. Pakistānas gadījumā, neraugoties uz augsta līmeņa kontaktiem un ES centieniem 2015. gadā, esošā atpakaļuzņemšanas nolīguma īstenošana ir saskārusies ar atkārtotiem šķēršļiem. Turklāt īpaša uzmanība tiek pievērsta tām valstīm, no kurām neatbilstīga ieceļošana ir ievērojami pieaugusi, – tādām kā Afganistāna un Bangladeša; 2015. gadā ES caur Grieķiju ieceļoja vairāk nekā 200 000 afgāņu, savukārt neatbilstīgi ieceļojušu bangladešiešu skaits laikā no 2014. līdz 2015. gadam ir pieaudzis trīskārt. Āfrikā – pēc Valletas rīcības plāna – Komisija cieši strādā ar Subsahāras Āfrikas valstīm, lai šīm izcelsmes valstīm radītu iespējas īstenot Kotonū nolīgumā paredzēto juridisko pienākumu uzņemt atpakaļ savus valstspiederīgos. Faktiskās atgriešanas rādītāji šobrīd ir zemi; dažos gadījumos tie sasniedz 16 %, krietni zem ES vidējā rādītāja – 40 %, kas jau pats par sevi ir daudz par zemu. Pasākumi šīs situācijas uzlabošanai ir vērsti uz to, lai apzinātu praktiskas iespējas, kā palīdzēt šīm valstīm īstenot savas atpakaļuzņemšanas saistības. Drošas trešās valstis

Patvēruma procedūru direktīvā dalībvalstīm ir paredzēta iespēja neizskatīt patvēruma pieteikumu pēc būtības, ja pieteikuma iesniedzējs var meklēt aizsardzību "drošā trešā valstī", jo viņam ar to ir pietiekama saikne. Ja ir izpildīti nosacījumi, šis noteikums ļauj dalībvalstīm izbeigt patvēruma procedūru un atgriezt patvēruma pieteikuma iesniedzēju uz minēto drošo trešo valsti. Tomēr šobrīd ne visu valstu tiesību aktos ir paredzēta šīs iespējas piemērošana, vai arī tas tiek darīts ar ierobežojošiem nosacījumiem. Tāpēc visas dalībvalstis tiek mudinātas savos tiesību aktos paredzēt drošu trešo valstu jēdzienu un to piemērot, ja ir izpildīti nosacījumi. Šajā sakarā Komisija uzsver, ka Patvēruma procedūru direktīvā definētais drošas trešās valsts jēdziens prasa, lai pastāvētu iespēja saņemt aizsardzību saskaņā ar Ženēvas konvenciju, bet neprasa, lai attiecīgā trešā valsts būtu ratificējusi minēto konvenciju bez ģeogrāfiskām atrunām. Turklāt, kas attiecas uz jautājumu par to, vai pastāv saikne ar attiecīgo trešo valsti un vai tātad ir saprātīgi, ka pieteikuma iesniedzējs uz minēto valsti dotos, var ņemt vērā arī to, vai pieteikuma iesniedzējs ir šķērsojis minēto drošo trešo valsti un vai tā ģeogrāfiski atrodas tuvu pieteikuma iesniedzēja izcelsmes valstij. Svarīgākie turpmākie pasākumi: dalībvalstīm sadarbībā ar Komisiju būtu ātri jārisina administratīvie šķēršļi un problemātiskie jautājumi, lai atgriešanas operācijas tiktu veiktas sistemātiski un ātri; ar dalībvalstu pilnīgu līdzdalību un izmantojot divpusējās attiecības, intensīvāk jāiesaistās ar prioritārajām valstīm, lai ieviestu stimulu un ietekmes iespēju paketes atpakaļuzņemšanas rādītāju uzlabošanai; visām dalībvalstīm savos tiesību aktos būtu jāparedz drošu trešo valstu jēdziens un tas jāpiemēro, ja ir izpildīti nosacījumi. III.6. Panākt rezultātus ES un Turcijas kopīgā rīcības plāna īstenošanā Rezultāti ES un Turcijas kopīgā rīcības plāna īstenošanā turpmākajās nedēļās un mēnešos būs izšķiroši neatbilstīgo migrantu plūsmas apturēšanai, paturot prātā, ka, neraugoties uz laika apstākļiem, neatbilstīgas ierašanās apjoms ziemā ir saglabājies ārkārtēji augsts. Tūlīt pēc tam, kad kopīgais rīcības plāns tika iedarbināts, Turcija veica svarīgus pasākumus tā īstenošanai. Pasākumi ar mērķi atvērt Turcijas darba tirgu sīriešiem, kas saņem pagaidu aizsardzību, varētu atvieglot bēgļiem iespējas atrast legālu darbu. Citi pasākumi, kas tiek īstenoti, ir tādi, kas paredzēti, lai novērstu šķēršļus sadarbībai ar ES cīņā pret migrantu kontrabandu un neatbilstīgu migrāciju, kā arī informācijas izmantošana, lai pārliecinātu bēgļus nedoties bīstamajā ceļā uz Eiropu. Turcija ir ziņojusi, ka ir pieaudzis tajā aizturēto neatbilstīgo migrantu un kontrabandistu skaits – 2015. gadā ir arestēti 3700 cilvēku kontrabandisti –, tomēr sadarbība tiesībaizsardzības jomā un tiesu iestāžu sadarbība ir jāuzlabo. Ir izveidoti intensīvi kontakti ar Turcijas iestādēm, lai nodrošinātu, ka ar konkrētiem pasākumiem no EUR 3 miljardus vērtā Bēgļu atbalsta mehānisma Turcijā pēc iespējas drīz tiktu sākta projektu finansēšana. Sadarbībā ar Turcijas iestādēm Komisija 2015. gada nogalē uzsāka izvērtējumu par to, kādas vajadzības ir sīriešiem, kuri Turcijā saņem pagaidu aizsardzību. Pirmais vajadzību izvērtējuma pārskats ir gaidāms februāra vidū, lai apzinātu, kādus projektus finansēt no mehānisma. Prioritārās jomas ir humānā palīdzība bēgļiem, sociāls un ekonomisks atbalsts, integrācija darba tirgū, veselības aprūpe un sociālā iekļaušana, municipālā infrastruktūra un bēgļu plūsmu pārvaldība. Vēl viens nozīmīgs solis būs progress atpakaļuzņemšanas jomā. Būtiski būtu efektīvi īstenot ES un Turcijas atpakaļuzņemšanas nolīgumu gan attiecībā uz pašas Turcijas valstspiederīgo atpakaļuzņemšanu, gan – no 2016. gada 1. jūnija – citu valstu valstspiederīgo atpakaļuzņemšanu, kuri ceļā uz ES ir tranzītā šķērsojuši Turciju. Līdztekus tam ir veikti intensīvi centieni padarīt efektīvāku Turcijas un Grieķijas divpusējo atpakaļuzņemšanas nolīgumu attiecībā uz citu valstu valstspiederīgajiem, tomēr līdz šim īstenošana ir bijusi visai nepilnīga. Komisija izskata, kādu vēl atbalstu varētu sniegt, un ir gatava strādāt cieši kopā ar Grieķijas un Turcijas iestādēm, lai palielinātu atgriešanas rādītājus uz Turciju saskaņā ar esošo divpusējo nolīgumu, gaidot, kamēr pilnībā stāsies spēkā ES un Turcijas nolīgums. Svarīgākie turpmākie pasākumi: Komisijai un dalībvalstīm būtu steigšus jāuzsāk pirmās darbības, kas paredzētas Bēgļu atbalsta mehānismā Turcijā; Turcijas un ES rīcībai ir jādod reāli un ātri rezultāti neatbilstīga pieplūduma apturēšanā un neatbilstīgu migrantu efektīvā atgriešanā. III.7. Atbalsts bēgļiem ārpus ES

Sīriešu posts ir liels; 13,5 miljoniem sīriešu ir vajadzīga humānā palīdzība – un seši miljoni no viņiem ir bērni. 2016. gadā Komisija saglabās augsto humānās palīdzības līmeni, kāds tika nodrošināts 2015. gadā, lai apmierinātu vissvarīgākās bēgļu vajadzības reģionā, ko skārusi Sīrijas krīze. ES nodrošinās, lai Sīrijas teritorijā – neraugoties uz to, ka konflikts kļūst intensīvāks un līdz ar jauniem pārvietošanās spiestā kārtā viļņiem humanitārā situācija kļūst sliktāka, – tiktu sniegta palīdzība tiem, kam tā vajadzīga, piemēram, pārtika, ūdens, pajumte un izglītība, īpaši pievēršoties visneaizsargātākajiem. Sīrijas trasta fonds atvēlēs EUR 350 miljonus steidzami vajadzīgai palīdzībai 1,5 miljoniem bēgļu un pārslogotajām uzņemošajām kopienām Libānā, Turcijā, Jordānijā un Irākā, lai palīdzētu risināt tādas pamatvajadzības kā izglītība, veselības aprūpe un higiēna. Komisija tagad ātri īstenos uzņemtās saistības un izskatīs visas politikas iespējas turpmākiem pasākumiem. Piemēram, Komisija izstrādā inovatīvus paņēmienus, kā izmantot tirdzniecības preferences, lai atbalstītu bēgļus Jordānijā. Arī dalībvalstīm ir ātri jāpilda savi solījumi, lai palīdzētu nodrošināt reālu uzlabojumu uz vietas. Starptautiskajai sabiedrībai ir jāturpina pastiprināt kopējos centienus palīdzēt Sīrijas bēgļiem. ES ir jāizmanto iespēja, ko dod virkne starptautisku forumu, lai uzsvērtu, ka ir vajadzīgi globāli centieni. Tāpēc ir rūpīgi jāsagatavojas augsta līmeņa sanāksmei "Globālā atbildības dalīšana ar Sīrijas bēgļu uzņemšanas ceļiem", ko Ženēvā 30. martā organizē ANO Augstā komisāra bēgļu jautājumos birojs (UNHCR), ANO humānās palīdzības samitam Stambulā 2016. gada maijā un samitam par bēgļu un migrantu masveida pārvietošanos, ko paredzēts rīkot ANO Ģenerālajā asamblejā 2016. gada septembrī. Šīs būs papildu iespējas ES un starptautiskajai sabiedrībai demonstrēt ilgāka termiņa atbalstu Sīrijai un kaimiņvalstīm. Risināt pārvietošanās spiestā kārtā pamatcēloņus citos reģionos ES atbalsta bēgļus un uzņēmējvalstis arī citās pasaules daļās, kurās pastāv piespiedu pārvietošanas situācijas. Subsahāras Āfrikā 2015. gadā bija 4,1 miljons bēgļu un līdz pat 11,4 miljoni iekšzemē pārvietotu personu. Sudāna un Etiopija papildus 3,5 miljoniem iekšzemē pārvietotu personu ir uzņēmušas vairāk nekā miljonu bēgļu no kaimiņvalstīm. Papildu spiedienu rada arī strauji pieaugošais jauniešu skaits Āfrikā . Tas prasa apņēmīgu un pastāvīgu Savienības un citu globālo dalībnieku iesaisti attiecīgajās valstīs. Ātru finansējumu var nodrošināt jo īpaši no Ārkārtas trasta fonda Āfrikai. Lai valstīm, uz kurām attiecas trasta fonds, palīdzētu uzņemt bēgļus no reģiona, ir jāsāk projekti, ar ko bēgļiem nodrošinātu piekļuvi izglītībai, sociālajai aprūpei un darba tirgum, kā arī palīdzētu šīm valstīm pārvaldīt savas robežas. Nodrošināt likumīgus ceļus Vēl viens veids, kā atbalstīt bēgļus sakārtotā veidā, ir izmantot pārmitināšanas vai humanitāras uzņemšanas shēmas. Tās ļauj piedāvāt likumīgu ceļu, kā nodrošināt aizsardzību tiem, kuriem tā vajadzīga, bez došanās bīstamā ceļā, kas ir izraisījis tik daudz cilvēcisku traģēdiju. Pārmitināšana ir globāla pieeja, un partneriem, kas visā pasaulē strādā kopā ar UNHCR, ir iespējas atbalstīt vispārējos centienus palīdzēt tiem, kuriem vajadzīga starptautiska aizsardzība. Pēc Komisijas 2015. gada jūnija ieteikuma tika panākta vienošanās par pārmitināšanas shēmu 22 504 cilvēkiem, lai palīdzētu pārvietotām personām ārpus ES, kurām nepārprotami ir vajadzīga starptautiskā aizsardzība. Reāla pārmitināšana saskaņā ar apstiprināto shēmu sekotu UNHCR lūgumam un aptvertu divus gadus. Saskaņā ar informāciju, ko sniegušas shēmā iesaistītās valstis, līdz 2015. gada beigām ir pārmitināti 3358 cilvēki . Solījumi, par kuriem panākta vienošanās, ir laikus jāpilda. Pamatojoties uz līdzšinējo praktisko pieredzi, Komisija līdz aprīlim izvirzīs horizontālu pārmitināšanas iniciatīvu, lai nodrošinātu kolektīvu pieeju pārmitināšanai un nostiprinātu to kā pamatinstrumentu tam, kā ES palīdz valstīm, kuras uzņem lielu skaitu bēgļu, un nodrošina aizsardzību bēgļiem tā, lai viņiem nenāktos doties bīstamā ceļā, atrodoties kontrabandistu rokās. Ir ātri jāievieš brīvprātīgā uzņemšanas shēma ar Turciju, lai nodrošinātu dalībvalstīm likumīgu ceļu, kā piedāvāt starptautisku aizsardzību cilvēkiem, kas pārvietoti Sīrijas konflikta rezultātā; un dalībvalstīm ir jāpaātrina darbs ar Komisijas ieteikumu. Shēmas iedarbināšana ir atkarīga no tā, ka tiktu samazināts to personu skaits, kuras neatbilstīgi šķērso robežu no Turcijas, un to var pielāgot atbilstoši bēgļu daudzumam Turcijā. Ātra vienošanās un īstenošana būtu nozīmīgs ieguldījums efektīvās attiecībās ar Turciju migrācijas jomā un papildinātu ES un Turcijas kopīgajā rīcības plānā paredzēto darbību īstenošanas rezultātus. Svarīgākie turpmākie pasākumi: ES ir ātri jāīsteno Londonas konferencē uzņemtās saistības; ES un tās dalībvalstīm jāpalielina apņemšanās risināt pārvietošanās spiestā kārtā pamatcēloņus, uzlabojot palīdzības sadarbību un izpildot oficiālās attīstības palīdzības (OAP) 0,7 % mērķi; būtu jāpalielina valstu saistības attiecībā uz Ārkārtas trasta fondu Āfrikai un Sīrijas trasta fondu, lai tās atbilstu ES ieguldījumam; dalībvalstīm būtu jāpaātrina pārmitināšana, par ko panākta vienošanās 2015. gadā, un ātri jāapstiprina brīvprātīgā uzņemšanas shēma ar Turciju, ko Komisija ieteikusi 2015. gada 15. decembrī; Komisija līdz aprīlim ierosinās ES mēroga pārmitināšanas iniciatīvu, lai dotu iespēju ievērojami paplašināt pārmitināšanas centienus.

IV. ES TIESĪBU AKTU ĪSTENOŠANA / PĀRKĀPUMI 2015. gada septembrī Komisija uzsāka iniciatīvu ar mērķi sākt vai virzīt virkni lietu par tiesību aktu pilnīgu un pareizu īstenošanu attiecībā uz patvēruma procedūrām, uzņemšanas apstākļiem, Dublinas regulu, Eurodac pirkstu nospiedumu ņemšanas regulu un atgriešanu. Patvēruma jomā Komisija 2015. gadā ir pieņēmusi kopumā 58 lēmumus (brīdinājuma vēstules un argumentētus atzinumus) saistībā ar ES patvēruma jomas acquis transponēšanu un ievērošanu kopš 2015. gada 23. septembra. Kopš septembrī veiktajiem pasākumiem vairākas dalībvalstis ir paziņojušas Komisijai par valsts tiesību aktiem, kas uzskatāmi par attiecīgo direktīvu pilnīgas transponēšanas instrumentiem. Komisijas dienesti šobrīd izvērtē, vai paziņotie pasākumi ir pilnīgi. Šodien Komisija nolēma izdot argumentētus atzinumus deviņās lietās, ja netiks saņemti pilnīgi paziņojumi. Attiecībā uz Atgriešanas direktīvu Komisija ir nosūtījusi administratīvas vēstules 10 dalībvalstīm, lūdzot precizējumus par atgriešanas lēmumu izdošanu un par pasākumiem, kas veikti, lai nodrošinātu to efektīvu izpildi. Saņēmusi attiecīgo dalībvalstu apsvērumus, Komisija ar tām cieši sadarbojas, lai apzinātu šķēršļus un problemātiskos jautājumus, kas šobrīd kavē atgriešanu, un darbības, kas jāveic to risināšanai, lai palielinātu atgriešanas rādītājus un nodrošinātu, ka pienākumi tiek pilnībā izpildīti. Komisijas darbs ar īstenošanu un pārkāpumiem atspoguļo faktu, ka viens no trūkumiem ES migrācijas pārvaldības sistēmā – un jo īpaši kopējā Eiropas patvēruma sistēmā – ir bijis pilnīgas transponēšanas trūkums un nekonsekventa piemērošana. Komisija cītīgi strādā, lai palīdzētu dalībvalstīm panākt pilnīgu atbilstību. Tā turpinās pilnībā izmantot Līgumos paredzētās pilnvaras, veicot turpmākus pasākumus saistībā ar iespējamām un faktiskām pārkāpuma procedūrām, lai nodrošinātu pilnīgu atbilstību kopīgi apstiprinātiem ES noteikumiem. V. NOSLĒGUMS Pirms Eiropadomes februāra sanāksmes ir steigšus jādara viss, kas nepieciešams, lai atjaunotu kārtību migrācijas sistēmā un ieviestu kontroli pār neatbilstīgām plūsmām Vidusjūras austrumdaļas un Rietumbalkānu maršrutā. Eiropadomei būtu jāpauž apņemšanās attiecībā uz nepieciešamajām darbībām, bet ES iestādēm, ES aģentūrām un visām dalībvalstīm tās būtu apņēmīgi jāīsteno. Pienācīga robežu pārvaldība prasa efektīvi reģistrēt visus ierašanās gadījumus un tos novirzīt uz valstu patvēruma procedūrām, pārcelšanas procedūrām vai atgriešanas procedūrām, ievērojot ES Dublinas noteikumus. Pilnīgi piemērojot ES patvēruma un robežu pārvaldības tiesību aktus un īstenojot pēdējā gada laikā pieņemtos kopīgos lēmumus, tiktu garantēts, ka atbildība tiek vienlīdzīgi sadalīta starp dalībvalstīm, un nodrošināts, ka katra atsevišķa dalībvalsts tiek galā. Neatbilstīgas migrācijas stimulu likvidēšana nozīmē arī apstākļu uzlabošanu izcelsmes valstīs, sadarbību ar galvenajām tranzīta valstīm – tādām kā Turcija –, uzticamus legālus migrācijas kanālus un to personu, kurām nav tiesību palikt, efektīvu, sistemātisku un savlaicīgu atgriešanu un atpakaļuzņemšanu.