Dalībvalstis savus valsts indikatīvos mērķrādītājus energoefektivitātes jomā 2020. gadam noteica 2013. gadā. 2014. gadā enerģijas galapatēriņš 17 dalībvalstīs jau bija zem to indikatīvā 2020. gadam noteiktā enerģijas galapatēriņa mērķrādītāja. Tāpat 19 dalībvalstīs jau 2014. gadā primārās enerģijas patēriņš bija mazāks par to indikatīvo 2020. gadam noteikto enerģijas galapatēriņa mērķrādītāju.

Pakalpojumu sektorā enerģijas galapatēriņš samazinājās par 2 % — no 144 Mtoe 2005. gadā līdz 141 Mtoe 2014. gadā. Šāds ievērojams 6 % samazinājums 2014. gadā, salīdzinot ar 2013. gadu, daļēji izskaidrojams ar 2014. gada silto ziemu, jo aprēķināts, ka siltumapgāde pakalpojumu sektorā veido 62 % no enerģijas galapatēriņa.

Laikposmā no 2005. līdz 2014. gadam par 0,7 % vidēji gadā samazinājās arī enerģijas galapatēriņš uz vienu iedzīvotāju (rādītājam piemērota klimata korekcija). Vislielākie uzlabojumi šajā periodā tika sasniegti Beļģijā, Īrijā un Apvienotajā Karalistē. Laikposmā no 2005. līdz 2014. gadam visās dalībvalstīs ir uzlabojies arī enerģijas patēriņš uz kvadrātmetru. Vislielākais samazinājums konstatēts Kiprā, Latvijā un Portugālē.

2014. gads bija neparasti silts, tāpēc arī siltumapgādes pieprasījums ir bijis zemāks. Tomēr, neraugoties uz to, ka 2014. gads bija siltāks par 2013. gadu, dati par dzīvojamo ēku enerģijas patēriņu, kam piemērota klimata korekcija, 17 dalībvalstīs atklāj augoša patēriņa tendences 2014. gadā, salīdzinot ar 2013. gadu. Iespējams, viens no šādu tendenču iemesliem ir tas, ka klimata korekcijās netiek ņemtas vērā tās dienas, kad vajadzīga aukstumapgāde. Tāpēc šīs dienas ir jāņem vērā turpmākās analīzēs, jo īpaši tāpēc, ka dienvidu valstīs aukstumapgādei būs arvien lielāka nozīme enerģijas patēriņā.

Neviena no dalībvalstīm nav ziņojusi par enerģijas galapatēriņa palielināšanos dzīvojamo ēku sektorā laikā no 2013. līdz 2014. gadam. Ievērojams 20 % samazinājums ir konstatēts Nīderlandē, kam seko Beļģija ar 18 % samazinājumu.

Savukārt strukturālo un energoresursu sadalījuma izmaiņu ietekme ES-28 dalībvalstīs ir niecīga. Strukturālā ietekme radīja palielinājumu par 25 Mtoe. To var saistīt ar energoietilpīgāku valstu ekonomiku relatīvo izaugsmi, salīdzinot ar valstīm ar mazāku energointensitāti. Tika konstatēta ļoti neliela negatīva energoresursu sadalījuma ietekme (-0,5 Mtoe), kas liecina par lēnu virzību uz tīrāku energoresursu izmantošanu. Tas liecina par to, ka pēdējā desmitgadē ir panākti ievērojami energoefektivitātes uzlabojumi.

4.4.Publiskais sektors

EED 5. pantā ir noteikta prasība, ka dalībvalstīm ir jārenovē 3 % no to centrālās valdības īpašumā esošo un izmantoto apsildāmo vai dzesējamo ēku platības, kas neatbilst Ēku energoefektivitātes direktīvas minimālajām energoefektivitātes prasībām. Var arī izmantot alternatīvus pasākumus, lai gūtu līdzvērtīgus ietaupījumus. Lai īstenotu 5. pantā noteiktās prasības, 18 dalībvalstis pieņems alternatīvus pasākumus, proti, pasākumus, kas stimulē ēkas lietotājus mainīt paradumus. Citas dalībvalstis ir izvēlējušās standarta pieeju un renovēs 3 % no kopējās platības.

No 2016. gada ziņojumiem izriet, ka tās dalībvalstis, kuras izlēmušas īstenot standarta pieeju, ziņoja, ka 2014. gadā tika renovētas attiecīgās ēkas aptuveni 1 245 000 m² platībā, savukārt 2015. gadā — 995 000 m². Dalībvalstis, kuras bija pieņēmušas alternatīvo pieeju, Komisijai ziņoja par enerģijas ietaupījumiem 2014. un 2015. gadā, tomēr attiecībā uz paziņoto informāciju pastāv vairākas neskaidrības (piemēram, izvēlētās mērvienības vai trūkstoši dati). Iepriekšējas izmeklēšanas rezultāti ļauj secināt, ka Austrijā, Horvātijā, Kiprā, Čehijā, Somijā, Īrijā, Nīderlandē, Polijā, Zviedrijā un Apvienotajā Karalistē pieņemtā alternatīvā pieeja radīja nepieciešamos gada enerģijas ietaupījumus 2014.–2015. gada periodā. Horvātija, Somija un Zviedrija ziņoja par mērķa pārsniegšanu. No dalībvalstīm, kas izvēlējušās standarta pieeju, Igaunija, Spānija, Ungārija, Itālija un Latvija ziņoja, ka 2014. un 2015. gadā ir izpildījušas renovācijas prasības. Komisija turpinās cieši uzraudzīt šī noteikuma īstenošanu.

4.5.Transporta nozare

Enerģijas galapatēriņš absolūtā izteiksmē ES-28 dalībvalstīs transporta nozarē samazinājās par 4 % — no 369 Mtoe 2005. gadā līdz 353 Mtoe 2014. gadā. 2014. gadā 13 dalībvalstis ir palielinājušas savu enerģijas patēriņu šajā nozarē, salīdzinot ar 2005. gada līmeni. Patēriņš ievērojami palielinājies (par vairāk nekā 20 % kopš 2005. gada) Lietuvā, Maltā, Polijā, Rumānijā un Slovēnijā. Savukārt Grieķijā 2014. gadā tas samazinājās par 21 % (salīdzinot ar 2005. gada līmeni), bet Spānijā — par 20 %.

ES-28 dalībvalstu enerģijas galapatēriņš transporta nozarē laikā no 2013. līdz 2014. gadam ir palielinājies par 1 %, un par palielinājumu, salīdzinot ar 2013. gadu, ziņojušas 20 dalībvalstis. Tās ir ievērojamas izmaiņas, salīdzinot ar iepriekšējo gadu, kad šāds palielinājums tika konstatēts tikai 11 dalībvalstīs. Vislielākais pieaugums bijis Bulgārijā (11 %), Ungārijā (12 %) un Lietuvā (11 %). Kā viens no galvenajiem enerģijas patēriņa palielināšanās iemesliem transporta nozarē tika minēts enerģijas cenu kritums. Kā citi iemesli tika norādīti transportlīdzekļu skaita un kravu/pasažieru pārvadājumu pieaugums. Maltā enerģijas patēriņa pieaugums gaisa un autotransporta nozarēs tika saistīts ar ievērojamo tūristu pieplūdumu.

Pasažieru kolektīvo pārvadājumu īpatsvars 2014. gadā bija robežās no 11 % Portugālē līdz 35 % Ungārijā. ES līmenī pasažieru kolektīvo pārvadājumu īpatsvars 2014. gadā saglabājās stabilā 18 % līmenī attiecībā pret 2005. gadu. Par vislielāko pieaugumu 2014. gadā, salīdzinot ar 2005. gadu, ziņoja Beļģija un Čehija. Kravu pārvadājumu nozarē laikposmā no 2005. līdz 2014. gadam autotransporta īpatsvars kopējā sauszemes kravu pārvadājumu apjomā nedaudz samazinājās: no 76 % līdz 75 %. Valstu līmenī kravu pārvadājumi pa dzelzceļu un iekšzemes ūdensceļiem 2014. gadā bija robežās no 0 % Kiprā un Maltā līdz 81 % Latvijā. Rumānija un Bulgārija 2014. gadā ziņoja par šāda transporta īpatsvara vislielāko pieaugumu, salīdzinot ar 2005. gadu.

4.6.Elektroenerģijas un siltumenerģijas ražošanas sektors

Kopā ar emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu mērķtiecīga energoefektivitātes politika var uzlabot energoefektivitāti arī enerģētikas nozarē, piemēram, veicinot siltumenerģijas un elektroenerģijas ražošanu augstas efektivitātes koģenerācijas stacijās, efektīvu centralizēto siltumapgādi un dzesēšanu, kā arī atjaunojamo energoresursu izmantošanu un IKT rīku un īpašas programmatūras plašāku ieviešanu dažādu enerģijas avotu labākai integrēšanai. Šajā saistībā liela nozīme ir siltumapgādes un dzesēšanas sektoram.

Primārās enerģijas patēriņa samazināšanos dažos pēdējos gados izraisīja enerģijas galapatēriņa samazināšanās un strukturālas pārmaiņas enerģijas ražošanas nozarē. Proti, pēdējos gados notika strukturālas pārmaiņas, aizstājot enerģijas ražošanu termoelektrostacijās ar tādu enerģijas ieguvi, kurā vairāk tiek izmantoti atjaunojamie energoresursi. ES kopumā un lielākā daļa dalībvalstu ir ievērojušas vai pat pārsniegušas savu indikatīvo līkni atjaunojamo energoresursu izmantošanas ziņā — 2014. gadā 16 % no to bruto enerģijas galapatēriņa veido atjaunojamie energoresursi. Primārās enerģijas patēriņa samazināšanos var ievērojami sekmēt elektroenerģijas nozarē izmantotie atjaunojamie energoresursi (RES-E).

Salīdzinot ar 2013. gadu, siltumenerģijas ražošana koģenerācijas stacijās 2014. gadā samazinājās gandrīz visās dalībvalstīs. Šādu koģenerācijas stacijās saražotās siltumenerģijas apjoma samazināšanās tendenci 14 dalībvalstīs var arī konstatēt 2005.–2014. gada periodā.

Termoelektrostacijās izmantoto energoresursu un saražotās elektroenerģijas attiecība 2014. gadā samazinājās 17 dalībvalstīs, salīdzinot ar 2013. gadu. Tāda pati izmantoto energoresursu un saražotās elektroenerģijas attiecības samazināšanās konstatēta 13 dalībvalstīs, 2014. gadu salīdzinot ar 2005. gadu. Tam var būt daudzi un dažādi iemesli, piemēram, pāriešana uz cita veida kurināmo.

Labi funkcionējoša ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēma ar tirgus stabilitātes rezervi, kā arī mērķtiecīga energoefektivitātes politika var radīt papildu stimulu energoefektivitātes uzlabošanai enerģētikas nozarē. Turklāt dalībvalstīm vajadzētu cieši sekot tam, kā tiek īstenoti EED 15. pantā norādītie ražošanas un pārvades/sadales tīklu energoefektivitātes potenciāla novērtējumi un EED 14. pantā norādītie efektīvu koģenerācijas staciju un centralizētas siltumapgādes un dzesēšanas sistēmu izmaksu un ieguvumu novērtējumi.

4.7.EED transponēšanas stāvoklis

Dažās dalībvalstīs EED vēl nav pilnībā transponēta. Tādēļ šīs valstis nevar pilnvērtīgi izmantot šīs direktīvas sniegtās priekšrocības. EED ieguldījumu 2020. un 2030. gada energoefektivitātes mērķu sasniegšanā, energoefektivitātes tirgu pareizu attīstību un iespēju uzlabošanu patērētājiem un tirgus dalībniekiem var nodrošināt tikai tad, kad šī direktīva būs pilnībā un efektīvi transponēta.

Tādēļ Komisija turpina cieši uzraudzīt EED īstenošanu. Tā ir izbeigusi 22 no 27 pārkāpumu procedūrām, kas sākotnēji tika uzsāktas par gadījumiem, kad tās Komisijai nebija paziņojušas par visiem valsts tiesību aktiem, kas vajadzīgi, lai transponētu ikvienu EED prasību, vai to bija izdarījušas nepilnīgi. Komisija joprojām sazinās ar dažām dalībvalstīm par EED 7. panta pareizu īstenošanu. 2017. gadā tā uzsāks dialogu ar visām dalībvalstīm, lai pārbaudītu valstu tiesību aktu atbilstību direktīvai, proti — vai visi EED noteiktie pienākumi un prasības ir pareizi atspoguļoti valstu tiesību aktos.

Dati par 7. panta īstenošanu liecina, ka dalībvalstis ir guvušas labus panākumus virzībā uz 2020. gada kumulatīvo ietaupījumu mērķa sasniegšanu. Faktiski 2014. gadā ES-28 dalībvalstīs tika gūti enerģijas ietaupījumi 12 Mtoe apjomā, kas atbilst 5 % no prasītās kopējo ietaupījumu summas, par kuru ziņojušas dalībvalstis. Turklāt ietaupījumi, par kuriem ziņojušas astoņas dalībvalstis (Francija, Ungārija, Itālija, Malta, Nīderlande, Rumānija, Slovākija un Apvienotā Karaliste), sasnieguši vai pārsnieguši 2014. gadam paredzētos gada ietaupījumus .

2014. gadā Beļģija, Dānija, Igaunija, Vācija, Grieķija, Īrija, Latvija, Portugāle un Slovēnija ziņoja par vismaz 50 % sasniegšanu no gada ietaupījuma, kas šajā gadā paredzēts saskaņā ar 7. pantu. Bulgārija, Horvātija, Kipra, Luksemburga un Zviedrija 2014. gadā sasniedza mazāk par 50 % no to paredzētā ietaupījuma. Lai līdz 2020. gadam nodrošinātu atbilstību attiecīgajam prasītajam kumulatīvajam ietaupījumam, šajās dalībvalstīs turpmākajos gados būs jāiegulda vairāk darba.

Latvija un Luksemburga 2014. gadā neziņoja par energoefektivitātes pienākuma shēmu radītiem ietaupījumiem, jo šādas shēmas vēl nav ieviestas. Grieķija sākotnēji ziņoja tikai par alternatīviem pasākumiem, taču tagad plāno ar 2017. gada 1. janvāri ieviest energoefektivitātes pienākuma shēmu . Lietuva un Igaunija nesen paziņoja , ka tās vairs neplāno izveidot energoefektivitātes pienākuma shēmu. Kopumā astoņas dalībvalstis savos 2016. gada ziņojumos sniedza aktuālāko informāciju par tajās īstenotajiem pasākumiem. Čehija sniedza jaunākos datus par tās prasīto ietaupījumu.

5.Secinājumi