13. stingri nosoda jebkādas slepenas darbības ES teritorijā, kuras iespaido ES pilsoņu privātumu; ir
nopietni norūpējies par to, ka šādas darbības varētu notikt, neinformējot Eiropas pilsoņus un viņu parlamen-
tāros pārstāvjus; mudina Amerikas Savienotās Valstis, kā arīto izlūkošanas un slepenos dienestus rīkoties
atbilstīgi labas sadarbības principam un informēt savus sabiedrotos par jebkurām slepenām operācijā m, ko
tie plāno veikt ES teritorijā;
14. aicina Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komiteju kopā ar Ekonomikas un monetāro komiteju cik
drīz iespējams rīkot kopīgu sanāksmi, kurā uzklausītu ECB, Komisiju, Padomi, Eiropas datu aizsardzības
uzraudzītāju, kā arīcitas šajā lietā iesaistītās privātās un valsts struktūras, lai noskaidrotu, kāda informācija
varētu būt bijusi to rīcībā;
15. uzdod tā priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Eiropas Centrālajai bankai, dalīb-
valstu, pievienošanās sarunvalstu un kandidātvalstu valdībām un parlamentiem, kā arīASV valdībai un abām
Kongresa palātām.
P6_TA(2006)0318
Imigrantu integrācija Eiropas Savienībā
Eiropas Parlamenta rezolūcija par stratēģijām un līdzekļiem imigrantu integrācijai Eiropas Savienībā
(2006/2056(INI))
Eiropas Parlaments,
—ņemot vērā Komisijas 2005. gada 1. septembra paziņojumu “Kopīgā integrācijas programma —Ietvars
trešo valstu pilsoņu integrācijai Eiropas Savienībā” (KOM(2005)0389),
—ņemot vērā EK līguma 13. pantu,
—ņemot vērā EK līgumu, kas piešķir Kopienai pilnvaras un atbildību imigrācijas un patvēruma jomā, un it
īpaši tā 63. panta 3. punkta a) apakšpunktu,
—ņemot vērā 1999. gada 15. un 16. oktobra Tamperes Eiropadomes sanāksmes, 2001. gada 14. un
15. decembra Lākenas Eiropadomes sanāksmes, 2002. gada 21. un 22. jūnija Seviļas Eiropadomes
sanāksmes un 2003. gada 19. un 20. jūnija Saloniku Eiropadomes sanāksmes prezidentūras secinājumus,
kur uzsvērts, ka saistībā ar jaunizveidoto valstu imigrācijas kontaktpunktu grupu ir svarīgi attīstīt sadar-
bību un informācijas apmaiņu, lai it īpaši palielinātu attiecīgās politikas koordināciju dalībvalstu un
Eiropas Savienības līmenī;
—ņemot vērā Eiropadomes 2004. gada 4. novembrī pieņemto Hāgas programmu, kurā izvirzīja mērķus,
kas jāīsteno brīvības, drošības un tiesiskuma jomā laika periodā no 2005. līdz 2010. gadam,
—ņemot vērā ministru neformālo sanāksmi 2004. gada 9. novembrī Groningenā, kur pirmo reizi tikās par
integrācijas politiku atbildīgie ministri,
—ņemot vērā kopīgos Eiropas Savienības imigrantu integrācijas politikas pamatprincipus, ko Eiropas Savie-
nības Padome pieņēma 2004. gada 19. novembrī (1),13.12.2006. C 303 E/845 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 6. jūlijsLV
(1) 2004. gada 19. novembra dokuments 14615/04.
—ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu un it īpaši tās 18., 20., 21. un 22. pantu,
—ņemot vērā Reglamenta 45. pantu,
—ņemot vērā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas ziņojumu un Nodarbinātības un sociālo lietu
komitejas atzinumu (A6-0190/2006),
A. tā kāimigrantu integrācijas problēmai ES ir pievērsusies jau agrāk; tā kāpirms ceturtdaļgadsimta lielākā
imigrantu daļa bija dienvideiropieši; tā kāmūsdienās Dienvideiropa ir plaukstoša Eiropas Savienības daļa
un tās pilsoņi vairs netiek uztverti kā imigranti, lai gan toreiz daudzi viņus uzskatīja par ārvalstniekiem
un“neintegrējamiem”; tā kāviņu izcelsmes valstu pievienošanās Eiropas Savienībai kopumā stiprināja ES;
tākālīdzīgi arī jauno pievienošanās sarunvalstu pilsoņi ir īsteni ES pilsoņi;
B. tā kāmūsdienās Eiropas Savienība saskaras ar citāda veida integrācijas problēmām, jo vairs nevar
pieņemt, ka lielākā imigrantu daļa integrēsies, kad viņu izcelsmes valsts pievienosies Eiropas Savienībai;
C. tā kāES imigrantu skaitu lēš ap 40 miljoniem un viņu pēcnācēju skaits ir vēl vairāki miljoni; tā kā šī
aizvien pieaugošā iedzīvotāju daļa ir ārkārtīgi daudzveidīga, tomēr to skar līdzīgas problēmas: viņu dalība
darba tirgū ir krietni zem vidējiem rādītājiem un sekmju rādītāji mācību iestādēs ir izteikti zemi; tā kā
viņi politiski netiek pietiekami pārstāvēti visos varas līmeņos, tostarp dalībvalstu politiskajās partijās unEiropas Savienības iestādēs;
D. tā kā, lai gan šos vairāk nekā 40 miljonus imigrantu var uzskatīt par ES divdesmit sesto dalībvalsti
(turklāt piekto lielāko iedzīvotāju skaita ziņā) un ES rūpēm un centieniem šo iedzīvotāju integrācijā jābūt
atbilstoš iem ES saistībām integrēt pievienošanās sarunvalstis, cenšoties veikt šo integrācijas uzdevumu,
kura neizpilde varētu negatīvi ietekmē t ES sociāli, ekonomiski un politiski, Eiropas Savienība ir ieguldījusi
samērā maz līdzekļu; tā kājaunajam Eiropas fondam trešo valstu valstspiederīgo integrācijai
(KOM(2005)0123) būtu jāpiešķir ne tikai ilgtermi ņa finansējums, bet arī jānodrošina, ka atbilstīgais
Komisijas ģenerāldirektorāts piešķir daļu no sava finansējuma ES integrācijas politikai;
E. tā kāEiropas Savienības integrācijas uzdevuma izpildi ilgsto ši kavē ja plaši izplatītais uzskats, ka “integrā-
cijai ir lokāls raksturs”; tā kāpatiesībā integrācija ietekmes ziņā ir arī globāla problēma, it īpaši tad, kad
tāir neveiksmī ga, jo, ja kaut viena dalībvalsts nespēj sekmīgi īstenot integrācijas politiku, tas var nelabvē-
līgi ietekmēt Eiropas Savienību kopumā, piemēram:
—imigrantu zemais nodarbinātības līmenis vājina visu Eiropas Savienības ekonomiku un kavē Lisabonas
programmas izpildi;
—ES vajadzīgie augstas un zemas kvalifikācijas darbinieki, redzot, cik Eiropa ir neviesmīlīga pret viņiem,
var tikt iesaistīti “pagrīdes” ekonomikā vai nokļūt Eiropas ekonomisko konkurentu rokās;
—efektīvas integrācijas politikas trūkums var radīt negatīvus priekšstatus par imigrantiem un aizsargā-
jošu imigrācijas politiku;
—pilsoņu bailes var apdraudēt cilvēka cieņas respektēšanu, brīvību, demokrātiju, līdztiesību, tiesiskumu
un cilvēktiesību ievērošanu, tostarp minoritātēm piederošo personu tiesību ievērošanu;
—priekšstati un aizspriedumi par neintegrētiem imigrantiem var apdraudēt veiksmī gu Eiropas Savie-
nības paplašināšanos;13.12.2006. C 303 E/846 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 6. jūlijsLV
F. tā kāpanākumi integrācijas jomā stiprinās Eiropas Savienības ekonomiku globālajā konkurencē; tā kā,
apzinoties, ka ir jānovērš smadzeņu aizplūšana, Eiropas Savienība piesaistīs tās tautsaimniecības nozarēm
nepieciešamo darbaspēku un uzņēmējus, kā arīzinātniekus un studentus, kas ir pamats tās inovācijas
attīstības spējai; tā kā, piemērojot mērķtiecīgu, saskaņotu un pienācīgu finansētu integrācijas politiku, ES
pilsētas būs drošākas un kopienas stiprākas; tā kāsamazināsies ksenofobijas tendences un uzlabosies visu
cilvēku pamattiesību ievērošana; tā kātiks nostiprināta Eiropas pozīcija pasaulē;
G. tā kāvietējām, reģionālajām un dalībvalstu varasiestādēm ir būtiska nozīme un to pienākumi cita starpā
pilsētplānošanas, mājokļu un izglītības jomā tieši ietekmē integrācijas procesu; aicina šīs iestādes palielināt
līdzdalību Eiropas debatēs; uzsver Eiropas Savienības nozīmīgo atbalstu šajos līmeņos uzsāktajām inicia-
tīvām ar Kopienas struktūrfondu starpniecību;
H. tā kānav viena gatava risinājuma veiksmīgai integrācijai Eiropas Savienībā; tā kāvietējām, reģionālajām
un valsts varasiestādēm (un īpaši pilsētu centriem, kur ir vislielākais imigrantu daudzums) nepieciešamas
iespējas un līdzekļi, lai noteiktu un īstenotu konkrētus integrācijas pasākumus, un dalībvalstīm un visai
Eiropas Savienībai aktīvi jāizstrādā integrācijas stratēģijas un aktīvāk un efektīvāk jāuzrauga šo integrācijas
pasākumu efektivitāte un rezultāti, tādējādi nodrošinot tādu integrācijas stratēģiju īstenošanu, kuru rezul-
tātātiek veicinātas Eiropas Savienības kopējās intereses, un šim nolūkam Komisijai jāveic ierosinātais pētī-
jums, lai noteiktu līdzdalības un integrācijas līmeņus visā ES;
I. tā kāintegrācija ir “divpusējs process”, kas paredz gan imigrantu vēlmi integrēties vietējā sabiedrībā un
atbildību par to, gan ES pilsoņu vēlmi pieņemt un integrēt migrantus, un ietver integrētus pasākumus
gan imigrantu, gan vietējās sabiedrības rīcības ietekmēšanai visos attiecīgajos līmeņos, kā arīresursu
mobilizēšanai abās pusēs, lai īstenotu politiskās nostādnes; šis divpusējais process nozīmē abpusēju iesais-
tīšanos, kas ietver gan vietējās sabiedrības, gan imigrantu tiesības un pienākumus;
J. tā kāprioritātēs, kas nosaka ES rīcību šajājomā, ir jāiekļauj:
—imigrantu nodarbinātības izredžu uzlabošana un nevienlīdzības likvidēšana salīdzinājumā ar vietējiem
iedzīvotājiem, pieņemot darbā, tostarp valsts varasiestādēm un sociālajiem partneriem nodrošinotatbilstīgu informāciju un apmācības programmas, kā arīatzīstot imigrantu izglītību un profesionālo
kvalifikāciju, vienlaikus īpašu uzmanību pievēršot migrantēm, kuru bezdarba līmenis bieži ir
augstāks;
—izglītības un valodu apmācības iespēju veicināšana imigrantiem un viņu pēcte čiem, tostarp izmantojot
Komisijas Izglītības un kultūras ģenerāldirektorāta finansējumu, visbeidzot izlīdzinot situāciju salīdzi-
nājumā ar pārējiem iedzīvotājiem, cita starpā atzīstot, ka imigrantu bērni, kas mācās svešvalodā un
mēģina piemēroties jauniem paradumiem, mācību procesā var sastapties ar lielākām grūtībām nekā
viņu skolasbiedri, kuras savukārt nākotnē var radīt grūtības piemēroties sabiedrībai un tajā integrēties,
kāarīatzīstot, ka pat migrantiem ar augstu kvalifikāciju varētu būt jāpielāgojas vietējās sabiedrības
vajadzībām;
—politiskās un pilsoniskās izglītības uzlabošana, imigrantu līdzdalība un pārstāvniecība visās atbilstī-
gajās pārvaldes, pilsoniskās sabiedrības, lēmumu pieņemšanas un politikas veidošanas jomās;13.12.2006. C 303 E/847 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 6. jūlijsLV
—rasisma, ksenofobijas un diskriminācijas izpausmju pret imigrantiem apkarošana, it īpaši darbavietās,
skolās, mājokļu jautājumos, veselības aprūpē, sabiedriskajos pakalpojumos, plašsaziņas līdzekļos un
politikā, savstarpējas cieņas un sapratnes uzlabošana līdzību un atšķirību jautājumos, kā arīvieglāka
un lingvistiskām vajadzībām pielāgota piekļuve informācijai par vienlīdzību un iespējām,
turklāt ES iestādēm jānodrošina, ka viņu labi domātās iniciatīvas nekļūst tikai par simboliskām politiskām
nostādnēm bez pievienotās vērtības;
K. tā kāintegrācijas pamatā ir pamattiesību veicināšana, iespēju vienlīdzība un nediskriminācija; tā kā
priekšlikums 2007. gadu pasludināt par Eiropas gadu iespēju vienlīdzībai un plāns 2008. gadu pasludinātpar kultūru savstarpējam dialogam veltītu Eiropas gadu ir nozīmīgākās izpratnes veidošanas iniciatīvas,kas veicinās šo mērķu sasniegšanu;
L. tā kāpastāv neapšaubāma saistība starp veiksmīgu ES integrācijas politiku un Eiropas Savienības centie-
niem izveidot legālās imigrācijas un migrācijas politiku; tā kāpirmajam praktiskajam pasākumam jābūt
koordinācijas uzlabošanai starp iestādēm, kas atbildīgas par imigrantu uzņemšanu, un iestādēm, kurasatbildīgas par imigrantu integrāciju;
1. mudina Komisiju nodrošināt ar integrāciju saistīto spēkā esošo direktīvu efektīvu ieviešanu, īpaši
Padomes 2003. gada 22. septembra Direktīvu 2003/86/EK par tiesībām uz ģimenes apvienošanos (
1), 2003.
gada 25. novembra Direktīvu 2003/109/EK attiecībā uz trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts
pastāvīgie iedzīvotāji (2), 2000. gada 29. jūnija Direktīvu 2000/43/EK, ar ko ievieš vienādas attieksmes prin-
cipu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības (3), un 2000. gada 27. novembra Direktīvu
2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (4); tā kā
daudzas dalībvalstis atpaliek šo direktīvu efektīvā īsteno šanā un ir svarīgi, lai Komisija daudz stingrāk uzrau-
dzītu gan ar integrāciju saistīto direktīvu transponēšanu, gan tās administratīvās prakses efektivitāti, kas
īsteno atbilstīgos tiesību aktus imigrantu ikdienas dzīvē;
2. atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu izveidot iepriekš minēto Eiropas fondu trešo valstu valstspiederīgo
integrācijai laika periodam no 2007. līdz 2013. gadam un mudina, lai šīfonda izmantošanā tiktu ievēroti
seši konkrēti principi, proti:
a) vienam ikgadējam kontaktpunktam jānosaka izmaksas, tādējādi ļaujot Komisijai izveidot speciālo zinā-
šanu minimumu, stingrāk izvērtēt programmas un vairāk ieguldīt tajās; ieguldījumu mērķjomās jāiekļaujnevienlīdzības samazināšana, pieņemot darbā imigrantus un citus iedzīvotājus, imigrantu izglītības
ieguves un apguves līmeņa paaugstināšana, sieviešu izglītības un nodarbinātības izredžu sekmēšana,
valodu apguves programmas un ievadprogrammas, veselība, mājokļi, pilsētas dzīve un imigrantu politi-
skās un sabiedriskās līdzdalības palielināšana;
b) fondam būtu jāveicina iniciatīvas, kuras ir visvairāk iespējams plaši piemērot visā Eiropas Savienībā;
c) Komisijai katru gadu būtu jāpiešķir samērīga un noteikta procentuālā daļa no fonda līdzekļiem, lai parak-
stītu neatkarīgu ekspertu veiktos novērtējumus par Komisijas finansēto programmu efektivitāti;
d) tiklīdz šie eksperti ir noteikuši daudzsološas programmas, prioritāte nekavējoties būtu jāpiešķir šo
programmu paraugprakses izplatīšanai un pielāgošanai izmantošanai citās dalībvalstīs;13.12.2006. C 303 E/848 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 6. jūlijsLV
(1) OV L 251, 3.10.2003., 12. lpp.
(2) OV L 16, 23.1.2004., 44. lpp.
(3) OV L 180, 19.7.2000., 22. lpp.
(4) OV L 303, 2.12.2000., 16. lpp.
e) jāatbalsta dalībvalstu centieni koordinēt integrācijas centienus un apmaiņu ar paraugpraksi;
f) galvenā uzmanība jāpievērš tikko atbraukušo imigrantu integrācijai, tomēr nodrošinot, ka finansējumu
saņem arī programmas, kas domātas imigrantu pēcnācēju otrajai un trešajai paaudzei; būtu jāapsver arī
programmas, kas domātas, lai palīdzētu bēgļiem sagatavoties ienākt un iekļauties ES sabiedrībās;
3. atzinīgi vērtē iepriekš minētajā Komisijas paziņojumā ietverto atsauci uz kopīgajiem pamatprincipiem; ir
stingri pārliecināts, ka kopīgie pamatprincipi atspoguļo drošu ieteikumu kopumu, kam būtu jābūt ES integrā-cijas politikas pamatā; pauž nožēlu, ka dalībvalstis nav lietderīgā veidā ievērojušas kopīgos pamatprincipus,
kopš to pieņemšanas 2004. gadā; aicina Somijas prezidentūru atkal iekļaut kopīgos pamatprincipus kā darba
kārtības centrālo jautājumu, it īpaši tos principus, kas attiecas uz nodarbinātību (Nr. 3), mijiedarbību (Nr. 7)
un līdzdalību (Nr. 9);
4. atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu par ikgadēj āintegrācijas foruma sekmēšanu, lai atvieglotu apmaiņu
ar paraugpraksi, īpaši tajā s politikas jomās, kur ES ietekme ir ierobežota, bet kur dažas dalībvalstis piemēro
politiku, kas varētu kalpot kā paraugs citām; uzskata, ka jācenšas panākt visu integrācijā iesaistīto iestāžu —
vietējo, reģionālo, valsts un ES iestāžu —pārstāvju, kā arīpašu imigrantu līdzdalību šajāforumā;
5. aicina Komisiju precizēt, paplašināt un koordinēt integrācijas pienākumus ģenerāldirektorātos, tostarp
atjaunot un uzturēt visu ģenerāldirektorātu kopīgo darba grupu integrācijas jautājumos un noteikt konkrētu
integrācijas pienākumu sadali starp dažādiem ģenerāldirektorātiem; turklāt aicina veikt pasākumus jaunā
Eiropas Integrācijas fonda un Eiropas Sociālā fonda savstarpējai papildināmībai;
6. atzinīgi vērtē to, ka Komisija atzīst vajadzību pēc izpētes veikšanas un uzdevumu noteikšanas integrā-
cijas politikai dalībvalstīs un imigrantu līdzdalības līmeņiem; uzskata, ka šīinformācija ir priekšnosacījums
jebkurai ES politikai, kurā paredzēta labākas integrācijas sekmēšana ES, un ka šāda uzdevumu noteikšana ir
lietderīga, ir jāizskaidro ES integrācijas debašu jēdzieni, ņemot vērā, ka vārdam “integrācija” var būt daudz
dažādu skaidrojumu;
7. aicina Komisiju izveidot pastāvīgu kontaktgrupu, kurā būtu imigrantu pārstāvji, eksperti, NVO un citi,
kas tai sniegtu konsultācijas visos ar integrācijas politiku saistītajos jautājumos;
8. aicina Komisiju īpašu uzmanību pievērst imigrācijas un daudzveidības veicināšanai ES un integrācijas
nepārtrauktai iekļaušanai visās politikas jomās, izmantojot saziņas stratēģiju un iniciatīvas; aicina Komisiju
un dalībvalstis uzsākt informācijas un izpratnes veidošanas kampaņas, lai uzlabotu izpratni par migrāciju unimigrantu ekonomisko un sociālo devumu sabiedrībai;
9. aicina Komisiju izveidot stingrus uzraudzības mehānismus integrācijas programmu novērtēšanai dažādās
dalībvalstīs, tostarp piesaistot neatkarīgus ekspertus, un izstrādāt stingru un praktiski pielietojamu ziņojumupar migrāciju un integrāciju; mudina Komisiju šo ziņojumu sniegt divreiz, nevis vienreiz gadā, un:
—galveno uzmanību pievērst stingriem rādītājiem, ar ko novērtē dalībvalstu veikumu attiecībā uz kopīgo
integrācijas pamatprincipu ievērošanu,
—iekļaut tajā obligātu prasību dalībvalstīm iesniegt precīzus un pilnīgus datus; ja šādu datu nav, jāizstrādā
alternatīvi datu vākšanas līdzekļi, kas ir atbilstoši ziņojuma rādītājiem,
—palielināt valstu kontaktpunktu nozīmi un to sadarbību ar neatkarīgiem ekspertiem,13.12.2006. C 303 E/849 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 6. jūlijsLV
—kāparaugu izmantot Apvienoto Nāciju organizācijas Attīstības programmas ziņojumu par tautas attīstību
un Eiropas iekļaušanās rādītāju,
—to publiskot ES integrācijas ministru ikgadējā sanāksmē;
10. mudina Komisiju pēc vajadzības sniegt konsultācijas migrantu kopienām par Eiropas palīdzības un
attīstības politikas noteikšanu un īstenošanu viņu izcelsmes valstīs;
11. aicina Komisiju pastiprināt pētījumu un analīzes iniciatīvas, kuru mērķis ir izprast, kā sekmēt integrā-
ciju, un sadarbībā ar dalībvalstīm un vietējām varasiestādēm aktīvi censties popularizēt efektīvus centienus
izplatīt paraugpraksi ne tikai ierosinātajā tīmekļa vietnē, bet ar visiem iespējamiem samērīgiem līdzekļiem;
12. aicina Komisiju un dalībvalstis izmantot plašo Komisijas delegāciju un konsulāro iestāžu potenciālu
visā pasaulē, lai palīdzētu iespējamajiem migrantiem integrēties, iepazīstinot viņus ar ES un dalībvalstu
kultūru, vēsturi, valodu, civilajā m tiesībām un pienākumiem;
13. uzsver, ka ir svarīgi, lai Eiropas Savienības iestāžu personāla un dalībvalstu valsts pārvaldes sastāvs
atspoguļotu ES iedzīvot āju un dalībvalstu iedzīvotāju sastāvu;
14. mudina Padomi izmantot Līguma 67. panta 2. punkta otrajā ievilkumā noteikto “passerelle” klauzulu,
lai Parlamentam piešķirtu koplēmuma pilnvaras integrācijas un legālās migrācijas jautājumos, kā arīkvalifi-
cētu vairākuma balsojumu Padomē; uzskata, ka ir svarīgi, lai deputātiem integrācijas politikā būtu koplē-
muma pilnvaras, ņemot vērā, ka viņi pārstāv ES politisko izvēli un ka tādēļ viņiem būtu jāpārstāv gan
imigrantu, gan pilsoņu viedokļi un būtu jāuzņemas daļa atbildības par integrācijas politikas veidošanu ES
likumdošanas procesā;
15. mudina Padomi regulāri sasaukt ikgadēju integrācijas ministru sanāksmi, ko uzsāka ES Nīderlandes
Padomes prezidentūra 2004. gada novembrī Groningenā;
16. aicina dalībvalstis, gatavojot galīgos apsvērumus par ES Pamattiesību aģentūru, nopietni apsvērt šādas
aģentūras lomu uzticēšanās un labu attiecību veicināšanā starp kaimiņvalstīm un organiski pilnveidot šo
lomu ar aģentūrai paredzētām ikgadējām secīgām programmām;
17. prasa Padomei pārskatīt Komisijas priekšlikumu integrācijas politikā pielietot atklāto koordinācijas
metodi; šajāsakarā aicina iesaistīt Parlamentu visā procedūrā;
18. mudina Padomi izstrādāt visaptverošu un tālejošu pamatdirektīvu par legālo migrāciju, pienācīgi ņemot
vērā integrācijas nepieciešamību;
19. mudina dalībvalstis vienam ministram uzdot uzraudzīt imigrantu integrācijas politiku, nodrošināt šīs
politikas ieviešanu visos valdības līmeņos ar aģentūru starpniecību un apsvērt iespēju iecelt augsto komisāruintegrācijas jautājumos vai integrācijas ombudu katrā dalībvalstī, lai koordinētu politikas īsteno šanu, izplatītu
informāciju migrantiem, kā arīizskatītu migrantu sūdzības un veiktu pasākumus problēmu risināšanai;
20. aicina visas dalībvalstis veikt revīziju visos to valdības aģentūru līmeņos, kuru pienākumi ir saistīti vai
tiem vajadzētu būt saistītiem ar imigrantu integrāciju;
21. aicina Komisiju izpētīt iespēju iekļaut trešo valstu valstspiederīgo integrācijas jautājumu Pamattiesību
aģentūras turpmākajās daudzgadu programmās;13.12.2006. C 303 E/850 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 6. jūlijsLV
22. aicina dalībvalstis veicināt imigrantu politisko līdzdalību un mazināt viņu politisko un sociālo izolāciju;
šajā sakarā aicina Komisiju no tiesiskā viedokļa pārskatīt dažādās dalībvalstīs spēkā esošos noteikumus par
ES civilo pilsonību, kā dalībvalstu pašreizējo praksi attiecībā uz pastāvīgi dzīvojošo imigrantu tiesībām balsot
vietējās un pašvaldību vēlēšanās;
23. aicina dalībvalstis ieviest atklātas, humānas, ātras un samērīgas procedūras pastāvīgā iedzīvot āja statusa
piešķiršanai, ģimenes apvienošanai un arī pastāvīgi dzīvojošo imigrantu un viņu bērnu naturalizācijai, it īpaši
ņemot vērā to, ka daudzi no šiem bērniem ir dzimuši dalībvalsts teritorijā;
24. vērš dalībvalstu uzmanību uz to imigranšu tiesiski atkarīgo statusu, kuras pievienojas saviem dzīvesbie-
driem ģimenes apvienošanas kārtībā, un aicina dalībvalstis pārskatīt to tiesību aktus, lai nodrošinātu, ka
dzīvesbiedriem un bērniem iespējami drīz tiek piešķirts individuāls statuss un darba atļauja neatkarīgi nogalvenā likumīgā statusa īpašnieka, nodrošinot un pilnībā aizsargājot viņu tiesības un sekmējot viņu sociālo
integrāciju;
25. mudina politiskās partijas, arodbiedrības un pilsonisko sabiedrību kopumā valsts līmenī iekļaut
imigrantus kā pilntiesīgus locekļus to attiecīgo struktūru visos līmeņos;
26. atbalsta integrācijas programmas, kuras atsevišķas dalībvalstīs piemēro un kurās paredzēta abpusēja —
mītnes valsts un imigrantu —apņemšanās; pauž cerību, ka imigranti šādā veidā daudz labāk apzināsies
Eiropas Savienības pamatvērtības un vienlaikus varēs iegūt pamatzināšanas par vietējās sabiedrības darbību;uzsver, ka ir svarīgi veicināt vietējās sabiedrības valodas apgūšanu un organizēt pilsoniskās apmācībaskursus;
27. mudina dalībvalstis nostiprināt pret diskrimināciju un rasismu vērstos tiesību aktus un uzlabot pašreiz
spēkā esošos tiesību aktus, kā arīapsvērt atbilstošus pozitīvas rīcības tiesību aktus migrantiem visās attiecī-
gajās jomās, par paraugu izmantojot tās dalībvalstis, kur pozitīva rīcība ir bijusi veiksmīga;
28. aicina dalībvalstis, lai it īpaši novērstu iespējamu sliktu apiešanos ar imigrantēm, nodrošināt viņām
viegli pieejamu informāciju attiecībā uz mītnes valsts tiesību aktiem par dzimumu vienlīdzību, kā arīnošiem
tiesību aktiem izrieto šajām tiesībām un aizsardzību, tostarp par pieejamajiem tiesiskajiem un administratīva-
jiem aizsardzības līdzekļiem;
29. aicina dalībvalstis un reģionālās un vietējās varasiestādes sekmēt mijiedarbību starp imigrantiem un
vietējo sabiedrību, cita starpā veicinot kopīgus diskusiju forumus, dialogu starp kultūrām, seminārus,
izstādes, kultūras un sporta pasākumus; turklāt aicina izveidot jaunas vai atbalstīt jau esošās struktūras, kas
ļautu imigrantiem integrēties vietējā sabiedrībā, lai izvairītos no sociālās atstumtības gan tikko atbraukušo,
gan arī to migrantu vidū, kuri jau ir iekārtojušies, bet kuriem ir grūti integrēties, vienlaikus arī atbalstot
migrantu organizācijas to teritorij āun sakaru nostiprināšanu ar migrantu izcelsmes valstīm;
30. mudina dalībvalstis bēgļiem viņu uzņemšanas posmā paredzēt ar integrāciju saistītus pasākumus,
piemēram, valodas kursus vai brīvprātīgā darba pasākumus, ņemot vērā to, ka integrācijas process bēgļiem
sākas tieši uzņemšanas posmā;
31. uzsver, ka ir svarīgi sadarbībā ar Parlamentu, Padomi un Komisiju izveidot visaptverošu pamatu ES
civilajai pilsonībai;
32. uzsver, ka ir svarīgi organizēt ikgadējas uzklausīšanas par integrācijas jautājumiem ar Parlamenta, dalīb-
valstu parlamentu un civilās sabiedrības pārstāvju, īpaši NVO un imigrantu asociāciju, piedalīšanos, lai novēr-
tētu Eiropas Savienības integrācijas centienu efektivitāti, kā arīimigrantu integrācijas attīstību dalībvalstu
līmenī;
33. uzdod tā priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai un dalībvalstu valdībām.13.12.2006. C 303 E/851 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 6. jūlijsLV