EUROPEAN COMMISSION 
Brussels, 13.7.2011 
SEC(2011) 884 final 
  
COMMISSION STAFF WORKING PAPER 
SUMMARY OF THE IMPACT ASSESSMENT 
Accompanying the document 
PROPOSAL FOR A 
REGULATION OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL 
on Market Policy for fisheries and aquaculture products 
{COM(2011) 416 gal īgā redakcija} 
{SEC(2011) 883 gal īgā redakcija}  
 
 1KOPSAVILKUMS  
ES ir liel ākais zvejas un akvakult ūras produktu tirgus pasaul ē, tā vērtība sasniedz 
55 miljardus euro (produkcijas apjoms — 12 miljonus tonnu). ES iedz īvotāji gadā vidēji 
patērē 22 kg zvejas un akvakult ūras produktu, kas ir 15 % no uz ņemto olbaltumvielu 
daudzuma. Pat ēriņa modeļi dalībvalstīs ievērojami atš ķiras, daž ās (galvenok ārt 
Austrumeiropas) valst īs patēriņš ir tikai 10 kg, bet cit ās pārsniedz pat 30 kg. Tom ēr visās 
ES valstīs vērojams pat ēriņa pieaugums. T ā kā ES ražošanas apjomi p ēdējos desmit gados 
ir kritušies, iev ērojami samazin ājies ir arī ES pašapg ādes rādītājs — no 57 % l īdz 35 %.  
Zvejas un akvakult ūras produktu tirgus kop īgā organizācija (TKO) past āv kopš 1970. gada. 
Tā ir viens no kop ējās zivsaimniec ības politikas (KZP) p īlāriem. Tās pašreizējais juridiskais 
pamats ir 1999. gad ā pieņemtā Regula (EK) Nr. 104/2000. Uzs āktā kopējās zivsaimniec ības 
politikas reforma sn iedz lielisku iesp ēju izvērtēt un, iesp ējams, pārskatīt zvejas un 
akvakultūras produktu tirgus politikas m ērķus un instrumentus. 
Problēmas  
Kopš 2008. gada Komisija ir veikusi plašus nov ērtējumus un apspriešan ās, lai izvērtētu 
pašreizējā tiesiskā regulējuma efektivit āti, noskaidrotu p ēdējā desmitgad ē vērojamās ES 
tirgus tendences, no vienas puses, un uzklaus ītu iesaistīto pušu viedok ļus, no otras puses. 
Šajā ziņojumā ir izklāstītas un analiz ētas piecas galven ās problēmu jomas, kuras var 
rezumēt šādi:  
• tirgus politika nav sniegusi pietiekamu ieguld ījumu ilgtsp ējīgā ražošanā;  
• ES produkcijas st āvoklis tirg ū ir pasliktin ājies;  
• neesam var ējuši paredz ēt vai pārvarēt tirgus sv ārstības;  
• tirgus potenci āls ir lielā mērā neizmantots; 
• tirgus politikas īstenošana nav izdevusies apgr ūtinoša un p ārāk sarežģīta regulējuma 
dēļ.  
 Patlaban vair ākas ES zvejniec ības netiek izmantotas ilgtsp ējīgi. Tirgus piemaksas par 
ilgtspējīgu praksi ir niec īgas, tai pat laik ā nav tirgus sankciju par ilgtsp ējības principiem 
potenciāli vai faktiski neat bilstošu praksi. M ūsu tirgus politikai nav izdevies nedz 
racionālāk izmantot nemain īgos vai sar ūkošos produkcijas apjomus, nedz ar ī rosināt labu 
praksi.  
ES piedāvājums ir gan daudzveid īgs, gan sadrumstalots. Ņemot vērā strauji sar ūkošo 
ražošanas apjomu un tirgus pieaugošo globaliz āciju, tas nav konkur ētspējīgs, un ir 
pierād
ījies, ka tas nesp ēj paredz ēt un pārvarēt tirgus sv ārstības vai piel āgoties 
pieprasījumam apjoma vai kvalit ātes paredzam ības un produktu sagatavošanas veidu zi ņā. 
Bez iepriekš min ētajām piecām galvenaj ām problēmām ir arī citas — pak ārtotas probl ēmas. 
Zvejniecības un akvakult ūras ražotāju organiz ācijām, kurām varētu būt liela noz īme KZP 
ikdienas īstenošanā (ja to uzdevumi, resursi, ties ības un pien ākumi tiktu pareizi piel āgoti), 
pārsvarā trūkst resursu un stimulu, kas vajadz īgi, lai efekt īvi organiz ētu ražošanu un 
pārvaldītu zvejas darb ības, laistu produktus tirg ū utt. Turkl āt, ja lielākā daļa zvejas sektora 
ir sadrumstalota, p ārstrādātāji un izplat ītāji parasti apvienojas, jo īpaši mazumtirdzniec ībā. 
Attīstot vai rosinot pied āvājuma koncentr ēšanos, ES zvejnieku ekonomisko st āvokli, 
 
 2visticamāk, izdotos uzlabot. Š ķiet, ka ražošanas lab āka organiz ēšana ir priekšnoteikums 
visu tirdzniec ības ķēdes elementu darb ības sekmīgai koordin ēšanai. 
Informācija par tirgus piepras ījumu, klientu paradumiem, tendenc ēm un cenu veidošanu 
nav plaši pieejama visiem tirgus dal ībniekiem. Tom ēr labāk izprotot savas darb ības tirgus 
aspektus, ES ražot āji varētu sekmīgāk panākt to, ka zvejnieki censtos ieg ūt produkciju, kuru 
drīzāk būs iespējams pārdot par sapr ātīgu cenu (saska ņā ar “zelta likumu” ziv īm, kuras, 
visticamāk, neizdosies p ārdot, jāpaliek ūdenī). Tas noz īmē labāku piegādes un pārdošanas 
plānošanu, citiem v ārdiem sakot, akt īvus lēmumus par to, k ādus produktus p ārdot un kad 
un kur tos p ārdot.  
Turklāt politikas veidot ājiem politikas izstr ādei vajadz īga pamatinform ācija, kā arī agrīns 
brīdinājums par iesp ējamām tirgus kr īzēm. 
Pašreizējā situācijā, kad krājumi tiek izmantoti p ārmērīgi, publisko l īdzekļu tērēšana zivju 
iznīcināšanai vairs nav attaisnojama; b ūtu jālikvidē tā dēvētā zvejas produktu iz ņemšana no 
tirgus. Intervences meh ānismu ietekme uz tirgus stabilit āti ir bijusi v āja, un tie darbojušies 
tikai dažās ostās un attiec ībā uz dažām mazajām pelaģiskajām sugām.  
Tas tāpēc, ka tirgus intervences pas ākumi var pal īdzēt cīnīties ar pēkšņa cenu krituma 
simptomiem, bet nekad neuzveic probl ēmas cēloni. Tom ēr nevar noliegt, ka zveja ir ar 
nenoteiktību un risku saist īta saimniecisk ā darbība; nozvejas laiku un apjomu jebkur ā brīdī 
pielāgot konkr ētām tirgus pras ībām ir un paliks gr ūts uzdevums. Sapr ātīgai tirgus politikai 
jāņem vērā šī nozarei rakstur īgā problēmu un vismaz j āiegrožo zvejniekiem draudošie riski.  
Lai ES iekš ējā zivju tirgus darb ība būtu raita, liela noz īme ir ES tirdzniec ības standartiem, 
kuros nosaka standartiz ētas produktu īpašības. Gan veiktaj ā novērtējumā, gan šajā ziņojumā 
analizēts, cik liel ā mērā būtu jāpārskata pašreiz ējie kopējie tirdzniec ības standarti. 
Patērētāju inform ācija ir būtisks tirgus organiz ācijas elements, pirmk ārt tāpēc, ka veikalu 
plauktos ir pieejam s plašs zivju un j ūras produktu kl āsts, un otrk ārt tāpēc, ka cilv ēki ir 
arvien lab āk informēti par vides probl ēmām un pieprasa iesp ēju apzināti izvēlēties pirkumu. 
Vai šīs zivis ir svaigas vai atkaus ētas? Tieši kur t ās nozvejotas? Vai t ās nozvejotas, 
audzētas saskaņā ar ilgtsp ējības principiem vai god īgi iepirktas? Pat ērētājiem ir ties ības 
saņemt uzticamu inform āciju par pirkumu, apl ūkojot produkta mar ķējumu.  
Visbeidzot, pat ēriņa pieaugums vis ā ES paver re ālas ekonomiskas iesp ējas gan ES, gan 
trešo valstu ražot ājiem.  
 
ES tiesības rīkoties   
Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savien ības darb ību (LESD) 3. panta 1. punkta 
d) apakšpunktu j ūras bioloģisko resursu saglab āšana saska ņā ar KZP ir Eiropas Savien ības 
ekskluzīvā kompetenc ē. LESD 4. panta 2. punkta d) apakšpunkt ā noteikts, ka citi KZP 
elementi ir dal ītā ES un dal ībvalstu kompetenc ē. Šie noteikumi nosaka darb ības jomu, proti, 
kuri jautājumi jārisina ES l īmenī un kuri atst āti dalībvalstu zi ņā. Turklāt tie ietekm ē ES 
rīcību, proti, instrumentu izv ēli. Tirgus pas ākumi, ko veic saska ņā ar TKO, ietilpst LESD 
4. panta 2. punkta d) apakšpunkta darb ības jomā, un tāpēc šie pasākumi jāpamato saist ībā ar 
subsidiarit ātes principu. 
 
 3Tirgus politikas izstr āde ES līmenī ir būtiska, lai izveidotu zvejas un akvakult ūras produktu 
iekšējo tirgu un garant ētu godīgu konkurenci. Saska ņā ar subsidiarit ātes principu 
dalībvalstīm un ekonomikas dal ībniekiem b ūtu jāpiešķir liela autonomija daž ādu tirgus 
politikas meh ānismu piem ērošanā. 
 
Mijiedarb ība ar KZP reformu  
Kopējās zivsaimniec ības politikas reformas galvenais m ērķis ir veicin āt zvejas resursu 
ilgtspējīgu pārvaldību, ko veic ekonomiski dz īvotspējīga nozare, kurai savuk ārt ir arvien 
lielākas pārvaldības pilnvaras. Lai sasniegtu šo m ērķi, jāsāk ar palīdzību nozarei efekt īvāk 
organizēt savu darbu.  
KZP ietekmes nov ērtējumā secināts, ka, ņemot vērā jaunos KZP m ērķus un instrumentus, 
bija nepieciešama v ērienīga tirgus politikas reforma: uz tirgu orient ētiem instrumentiem 
būtu tieši vai netieši j āveicina KZP galveno m ērķu sasniegšana. 
Lai novērstu pārzveju un ilgtsp ējības principiem neatbilstošu praksi un pak āpeniski 
atteiktos no ražošanas strat ēģijām, kas balst ītas tikai un vien īgi uz apjomu, jaun ā tirgus 
politika atbalst īs:  
• ražotāju organiz āciju pilnvarošanu un l īdzdalību piekļuves tiesību, kā arī ražošanas 
un tirdzniec ības darbību pārvaldībā; 
• tirgus pas ākumus, kas stiprina ražot āju pozīciju komercsarun ās (zvejniec ības un 
akvakultūras jomā), palielina tirgus kr īzes paredz ēšanas, aizkav ēšanas un 
pārvarēšanas spēju un veicina tirgus p ārredzamību un efektivit āti; 
• tirgus stimulus un piemaksas par ilgtsp ējīgu praksi; partner ības ilgtsp ējīgai 
ražošanai, ieguvei un pat ēriņam; sertific ēšanu (ekomar ķējumu), noieta veicin āšanu, 
patērētāju informēšanu; 
• papildu tirgus pas ākumus saist ībā ar izmetumiem. 
 
Mērķi 
Katrai no piec ām iepriekš min ētajām galvenaj ām problēmām ietekmes nov ērtējumā ir 
noteikti konkr ēti jaunās zvejas un akvakult ūras produktu tirgus politikas m ērķi: 
• pilnveidot tirgus stimulus, lai atbalst ītu ilgtspējīgu ražošanas praksi; 
• uzlabot ES produkcijas st āvokli tirgū;  
• uzlabot saikni starp ES  ražošanu un ES tirgu;  
• stiprināt ES produktu tirgus potenci ālu; 
• atbalstīt labāku pārvaldi un tiesisk ā regulējuma vienk āršošanu. 
 
 4 
Risinājumi  
Pamatojoties uz veiktajiem nov ērtējumiem, ieinteres ēto aprindu viedok ļiem, konkr ētiem 
mērķiem un identific ētajiem politikas instrumentiem, tika izskat īti četri risinājumi: 
• 1. risinājums: turpin āt pašreizējo zvejas un akvakult ūras produktu tirgu kop īgo 
organizāciju;  
• 2. risinājums: pārskatīt pašreizējo zvejas un akvakult ūras produktu tirgu kop īgo 
organizāciju;  
• 3. risinājums: pilnveidot zvejas un akvakult ūras produktu tirgus politiku;  
• 4. risinājums: atcelt pašreiz ējās zvejas un akvakult ūras produktu tirgu kop īgās 
organizācijas regul ējumu. 
 
1. risinājums nozīmē, ka pašreiz ējā TKO nemain ās, galvenā uzmanība tiek piev ērsta tirgus 
intervencei, lai atbalst ītu cenu stabilit āti (izņemšana no tirgus, p ārejošo uzkr ājumu atbalsts, 
privāta uzglab āšana, kompens ācijas pabalsts par tunziv īm), autonomam tarifu rež īmam 
(tarifu atcelšana un kvotas), tirdzniec ības standartiem (svaigums un izm ērs) un oblig ātai 
informācijai patērētājiem (komerci ālais nosaukums; ražošanas metode: nozvejots j ūrā, 
nozvejots sald ūdenī vai audzēts; izcelsme (nozvejas apgabals vai izcelsmes valsts sald ūdenī 
nozvejotu vai audz ētu produktu gad ījumā). 
Saskaņā ar 2. risin ājumu intervences meh ānismu skaits tiek samazin āts, saglab ājot tikai 
vienotu atbalstu par lietošanai p ārtikā paredzētu zvejas produktu uzglab āšanu. Tas nov ērš 
pretrunas starp minim ālajiem zivju izm ēriem izkr āvumos un tirdzniec ības izmēriem. 
Turklāt tas ļauj elastīgāk pārskatīt tarifu kvotas un autonomu tarifu atcelšanu (reizi 
3 gados). 
3. risinājums ir t āds pats k ā 2. risinājums, tom ēr uztic ražot āju organiz ācijām un 
starpnozaru organiz ācijām papildu uzdevumus un pieš ķir finansi ālu atbalstu ilgtsp ējīgas 
ražošanas un tirdzniec ības plānu izstrādei un īstenošanai. Saska ņā a r  š o  r i s i n ājumu tiek 
vienkāršota un piel āgota tirdzniec ības standartu darb ības joma; preferenci ālu autonomu 
tarifu rež īmā tiek iestr ādāta prasību par zvejniec ības pārvaldībā pieņemtu starptautisku 
konvenciju iev ērošanu; izveidots Eiropas tirgus nov ērošanas centrs; paplašin āta 
patērētājiem paredz ētā obligātā informācija un tās darbības joma, lai t ā būtu jāsniedz par 
visiem produktiem (svaigiem, sald ētiem, konserv ētiem, apstr ādātiem). Tiek izveidota 
sistēma brīvprātīga marķējuma pareiz ības un kontroles nodrošin āšanai. 
4. risinājums: TKO nepast āv. Saskaņā a r  š o  r i s i n ājumu atce ļ visu finansi ālo atbalstu 
(intervenci un atbalstu kolekt īvām darbībām) un visus īpašos juridiskos instrumentus, kas 
attiecas uz zvejas un akvakult ūras produktiem. Nav priekšnoteikumu zvejas un 
akvakultūras produktu importam. 
 
 
 5Risinājumu nov ērtējums  
 
Vides ilgtsp ējība 
1. risinājumā galvenā uzmanība tiek piev ērsta intervences meh ānismu pārvaldībai; tas 
nedod ražot āju organiz ācijām iespēju ilgtspējīgi pārvaldīt savas zvejas darb ības, nedz ar ī 
nodrošina to, ka ilgtsp ējīgas akvakult ūras darbības. 
Ņemot vērā to, cik mazi produkcijas apjomi p ēdējos gados ir iz ņemti no tirgus, 
2. risinājumā paredzētajam solim likvid ēt atbalstu par iz ņemšanu no tirgus b ūs diezgan 
maza tieš ā ietekme. Tom ēr tas raid īs spēcīgu politikas sign ālu, ka nepieciešams lab āk 
paredzēt tirgus piepras ījumu un noieta iesp ējas.  
3. risinājums: uzticot ražot āju organiz ācijām dalībvalstīm iedalīto zvejas iesp ēju (ieskaitot 
pašu biedru individu ālās zvejas ties ības un zvejas piep ūli) kolektīvu pārvaldību, uzraudz ību 
un kontroli, var ēs ievērojami uzlabot ES zvejas sektora ilgtsp ējību. Ja pat ērētāji varēs 
piekļūt precīzākai inform ācijai par visiem produktiem neatkar īgi no to sagatavošanas veida, 
tiks ievērojami paplašin ātas zināšanas par zvejas un akvakult ūras produktiem. Tas pal īdzēs 
patērētājiem izdar īt labāku un apzin ātāku izvēli un galu gal ā atbalstīs atbildīgu patēriņu.  
4. risinājumā atbalsts ražot āju organiz ācijām nav paredz ēts, un tas negat īvi ietekm ētu 
ilgtspējīgu zvejas darb ību koordin ēšanu. Turkl āt tiktu ierobežoti p ārvaldības pasākumi, 
kurus patlaban veic ražot āju organiz ācijas. Lai gan Eiropas Savien ībā pieņemas spēkā 
privātas iniciat īvas ilgtsp ējīgas apgādes un pat ēriņa ziņā, šai jaunajai tirgus tendencei v ēl 
jānostiprinās un jāpanāk lielāka uzticam ība. 
Ekonomisk ā ilgtspējība 
Saskaņā ar 1. risin ājumu ražot āju organiz āciju pievienot ā vērtība ir neliela — vien īgais 
ieguvums ir iesp ējas izmantot intervences meh ānismus. Ražot āju organiz ācijas, visdr īzāk, 
nesniedz saviem biedriem papildu pakalpojumus, t ās necenšas veidot lab āku saikni starp 
ražošanu un tirgus pras ībām un pievienot v ērtību to produktiem. 
Runājot par 2. risin ājuma ietekmi uz pirm ās pārdošanas cen ām, ražotāji, visticam āk, 
turpinās akceptēt piedāvātās cenas, l īdz būs iemācījušies efekt īvi apvienot pied āvājumu un 
labāk reklamēt savus produktus. 
Attiecībā uz 3. risin ājumu jāteic, ka aug ļu un dārzeņu nozares piem ērs liecina par skaidru 
kolerāciju starp ražošanas struktur ētības pakāpi, cenu stabilit āti un pievienoto v ērtību. 
Tāpēc piedāvājuma plānošanai un apvienošanai b ūtu jāpanāk lielāka pirmās pārdošanas 
cenu stabilit āte. Adekv ātām zināšanām par tirgu vajadz ētu nostiprin āt stāvokli tirg ū un 
spēju paredz ēt tirgus tendences vai kr īzes. Spēcīgākai ražotāju pozīcijai komercsarun ās 
būtu jānodrošina l īdzsvarotāks pievienot ās vērtības sadal ījums. Prec īzāka patērētājiem 
domātā informācija par produkta izcelsmi (piem ēram, par kr ājumu, FAO  apakšapgabalu, 
noteiktām jūras teritorij ām, kā Biskajas l īcis, Lamanšs u. c.) veicin ās vietējo produktu 
iegādi un piev ēršanos ilgtsp ējīgam patēriņam. Mazapjoma flotes var ētu labāk pārdot savu 
produkciju, k ā arī atgūt vai uztur ēt patērētāju uzticēšanos. Pras ība sniegt inform āciju arī par 
apstrādātiem produktiem atbilstu pat ērētāju vēlmēm un palīdzētu novērst krāpšanu. 
 
 64. risinājumā paredzētā tirgus politikas instrumentu likvid ēšana novērstu jebkādus stimulus 
strukturēt nozari. Tas pasliktin ātu ražotāju pozīciju komercsarun ās un ierobežotu vi ņu spēju 
piedāvājumu piel āgot piepras ījumam (s īki sadrumstalots pied āvājums, slikta ražot āju 
darbību koordin ācija). Ņemot vērā tirgus dal ībnieku ap ņemšanos nodrošin āt ilgtspējīgu 
ražošanu, br īvprātīga inform ācija patērētājiem ir realiz ējama iesp ēja. Tomēr tā nesasniegs 
mērķi labāk informēt ES patērētājus un vairot to zin āšanas par zvejas un akvakult ūras 
produktiem. Ir bijuši gad ījumi, kad nepatiesi apgalvojumi par draudz īgumu videi ir 
maldinājuši vai mulsin ājuši patērētājus, un tas grauj jebk ādus centienus atjaunot nozares 
tēlu.  
Sociālā ilgtspējība 
1. un 2. risin ājuma ietekme uz ien ākumiem b ūs neliela gan t āpēc, ka tie attiecas tikai uz 
gadījumiem, kad j ānovērš cenu kritums, gan t āpēc, ka atbalsta intensit āte ir ļoti maza 
(0,2 % no ES produkcijas v ērtības).  
3. risinājumā paredzēts, ka labāk struktur ēta ražošana sp ēs labāk paredzēt krīzi un palielin āt 
pievienoto v ērtību, dažādojot tirdzniec ības strat ēģijas. Tam b ūtu jāpaaugstina 
nodarbinātības un ien ākumu līmenis. 
4. risinājumā paredzētā tirgus instrumentu likvid ēšana, visticam āk, ietekmēs dažus sektorus 
(mazas pela ģisko zivju konservu fabrikas), kas var ētu pārcelt ražošanu aiz ES robež ām. 
Tādos gadījumos ietekme uz nodarbin ātību un ien ākumiem viet ējā mērogā varētu būt 
ievērojama. 
Risinājumu salīdzinājums  
Pamatojoties uz nov ērtēto ietekmi un identific ēto risku, risin ājumi tika sal īdzināti ar 
pamatscen āriju ( status quo ), izvērtējot gan to efektivit āti un lietder ību mērķu sasniegšan ā, 
gan saska ņotību ar ES visp ārējiem mērķiem (konkr ēti, ar KZP m ērķiem, bet ar ī ar 
transversāliem mērķiem). To var apkopot š ādi. 
1. risinājums jeb status quo  tika sīki novērtēts un atz īts par da ļēji neefekt īvu un pārāk 
sarežģītu pašreiz ējo mērķu sasniegšan ā. Līdz šim TKO galven ā uzmanība ir bijusi piev ērsta 
cenu stabilit ātei, ko pan āk ar tirgus intervences pal īdzību. Ir pier ādījies, ka šādu pasākumu 
ietekme ir maza un rezult āti slikti; tie nov ērsa simptomus, ne vis patiesos c ēloņus, raidīja 
nepareizus politiskos sign ālus, un tirgus dal ībnieku atbild ība bija maza vai nebija visp ār. 
Patlaban, 12 gadus p ēc pašreiz ējās TKO pie ņemšanas, t ā šķiet nepiem ērota ES tirgus 
problēmu risināšanai. Reform ētajā KZP tā būs vēl neefektīvāka un, iesp ējams, nesader īga 
ar tās galvenajiem m ērķiem. 
2. risinājuma mērķis ir nov ērst pašreiz ējās TKO galven ās nepiln ības, ierosinot 
pielāgojumus un vienk āršošanu, kas uzlabotu organiz ācijas darb ību. Tomēr tā devums 
galveno KZP reformas m ērķu sasniegšan ā ir apšaub āms.  
4. risinājumā paredzēts likvidēt visu ES tirgus politiku. Taisn ība, tirgus dikt ētas pārmaiņas 
un stimuli ilgtsp ējības virzien ā ir pieauguši; ražot āju un mazumtirgot āju apņemšanās un 
arvien akt īvāka NVO un pilsonisk ās sabiedrības prasība sagādāt ilgtspējīgus produktus, 
ļautu tuvoties vides jom ā izvirzītajiem m ērķiem. Tom ēr galvenās apzinātās problēmas, 
proti, sarež ģīts un sadrumstalots ES pieg ādes sektors un risks, ka pat ērētājiem tiks sniegta 
maldinoša vai mulsinoša inform ācija, tiktu atrisin ātas tikai da ļēji. Faktiski nozarei tiktu 
 
 7uzticēta lielāka atbildība par savu darb ību pārvaldību, taču netiktu sniegts at balsts ražošanas 
strukturēšanai un veikti papildu pas ākumi tirg ū, un tas b ūtu pretrun ā reformas m ērķim 
atbalstīt uz tirgu balst ītus instrumentus (nevis d ārgus struktur ālus pasākumus) un pal īdzēt 
ražotāju organiz ācijām uzlabot produktu noietu.  
3. risinājumā ir ierosin āts stiprin āt tirgus politiku, lai t ā atbalstītu zvejniec ības un 
akvakultūras nozari p ārejā uz ilgtsp ējīgu ražošanas praksi. Organiz ācijas un tirdzniec ības 
jomā var izdar īt daudz, lai palielin ātu piedāvājuma paredzam ību un samazin ātu darījumu 
izmaksas. Šis risin ājums akcent ē visu galveno ieinteres ēto aprindu lomu ilgtsp ējīgas 
prakses sekm ēšanā. 
Saskaņā ar šo iesp ēju jaunās tirgus politikas strukt ūra un mērķi būs daudz plaš āki un 
vērienīgāki: 
• tiek atcelti vair āki instrumenti, īpaši tirgus intervences meh ānismi. Tas noz īmē 
spēcīgu politisku sign ālu un radik ālu vienkāršošanu;  
• tiek saglab āti daži elementi, t ādi kā tirdzniec ības standarti un autonomu tarifu 
politika, tom ēr tie ir daudz elast īgāki; tiek ieviesti papildu m ērķi (atbalst īt 
tālpārdošanas vai e-komercijas att īstību, godīgas konkurences nosac ījumus u. c.); 
• priekšplānā tiek izvirz īti citi elementi: nozare tiek reorganiz ēta, vairāk pievēršoties 
ražotāju spējai pārvaldīt ražošanu un tirgo t produktus; paredz ēts vienkāršots atbalsts 
par uzglab āšanu (produkciju uzglab ā, apstrādā un atkal pied āvā tirgū), patērētājiem 
paredzētās informācijas darb ības joma un saturs ir iev ērojami paplašin āts;  
• jauns elements ir ES tirgus nov ērošanas centrs. 
 
KZP reformas ietekmes nov ērtējumā secināts, ka ir nepieciešama v ērienīga tirgus politikas 
reforma, — t āda, kas stiprin ātu ražotāju organiz āciju un starpnozaru organiz āciju nozīmi un 
tirdzniecības pasākumus kā tādus. Tas pal īdzēs sasniegt reformas m ērķus ekonomisk ās 
ilgtspējības ziņā, vienlaikus atbalstot ar ī ilgtspējību vides aspekt ā. Tirgus politikai 
vajadzētu novirzīt ražošanas darb ības uz teritorij ām, kurās ir labi tirgus apst ākļi un kurās ir 
zvejas un akvakult ūras produktu tirgus.  
Tirgus politikai b ūtu jāpalīdz palielin āt zvejas un akvakult ūras produktu pievienoto v ērtību 
tādā sistēmā, kur finansi ālo atbalstu vairs nepieš ķir flotei (jo īpaši par ku ģu nodošanu 
sadalīšanai un zvejas darb ību pagaidu p ārtraukšanu), bet gan p ārdomātiem, “za ļiem”, 
novatoriskiem un uz tirgu orient ētiem risin ājumiem zvejniec ības un akvakult ūras jomā. 
Precīzāk, dažiem tirgus reformas aspektiem b ūtu jāpapildina un j āatbalsta jaun ās KZP 
īstenošana: 
• jāpilnvaro ražot āju organiz ācijas, uzticot t ām biedru zvejas darb ību pārvaldību, 
prasību izpildi un kontroli; 
• jāievieš uz tirgus principiem balst ītas nododamas zvejas da ļas, kuras ļaus zvejas 
sektoram piel āgot flotes kapacit āti pieejamajiem j ūras resursiem bez publisk ā 
atbalsta; ražot āju organiz ācijas varētu uzņemties atbild ību par nododamu zvejas 
daļu kolektīvu pārvaldību; 
 
 8• pārdomāti jāizvēlas tirgus pas ākumi, kas papildin ātu aktīvu politisko r īcību ar mērķi 
panākt to krājumu nozvejas oblig ātu izkraušanu, kuriem noteikti nozvejas limiti, un 
tos varētu īstenot ražot āju organiz ācijas; 
• jāuzsver selekt īvāku un ilgtsp ējīgāku ražošanas darb ību vērtība un jāatsakās no 
stratēģijas, kas balst īta tikai uz apjomu, t ādējādi panākot situāciju, kurā ražotāju 
organizācijas labāk plāno ražošanu un tirdzniec ību un ES pat ērētāji darbojas 
aktīvāk, jo spēj izdarīt apzinātu izvēli. 
 Izmaksu/ieguvumu sadal ījums starp apgabaliem vai re ģioniem daudz neatš ķiras, jo ražot āju 
organizācijām ir pilna un vien āda piekļuve finanšu instrumentiem un noteikumiem.  
3. risinājums nāktu par labu daž ādām ieinteres ētajām aprind ām. Ražot āju organiz āciju 
paplašinātie pienākumi un resursi pav ērs jaunas uz ņēmējdarbības iespējas zvejas un 
akvakultūras produktu ražot ājiem, kuriem dal ība organiz ācijās šķitīs pievilcīgāka. Jaunā 
tarifu politika uzlabos izejvielu pieg ādes paredzam ību, un tas ļaus apstrādes uzņēmumiem 
labā
k prognoz ēt savas darb ības. Visas nozares darbs b ūs labāk koordin ēts, un tā tiks 
rosināta uzsākt iniciatīvas, kas ir kop īgās interesēs, jo īpaši ilgtsp ējīgas zvejas veicin āšanai. 
Patērētāji varēs izdarīt pārdomātāku izvēli, jo zvejas un akvakult ūras produktu mar ķējums 
būs labāks un prec īzāks. Visbeidzot, vienk āršošana un administrat īvā sloga mazin āšana 
labvēlīgi ietekmēs Komisiju, dal ībvalstu administr ācijas un ekonomikas dal ībniekus. 
 
Ņemot vērā ietekmes anal īzi, MARE ĢD atbalsta 3. risin ājumu, kas dos jaunus impulsus 
zvejas un akvakult ūras produktu tirgus politikai.