LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 277/30

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Pilsoniskās sabiedrības līdzdalība Austrumu partnerībā”

(izpētes atzinums)

(2009/C 277/06)

Ziņotājs: VOLEŠ kgs

Čehijas Republikas vēstniece un pastāvīgā pārstāve Eiropas Savienībā Milena Vicenová2009. gada 12. janvāra vēstulē lūdza Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju sagatavot izpētes atzinumu par tematu

“Pilsoniskās sabiedrības līdzdalība Austrumu partnerībā”.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Ārējo attiecību specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2009. gada 16. aprīlī. Ziņotājs — Voleš kgs.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 453. plenārajā sesijā, kas notika 2009. gada 13. un 14. maijā (13. maija sēdē), ar 160 balsīm par, 15 pret un 18 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi.

1.1. EESK atzinīgi vērtē un atbalsta priekšlikumu izveidot Austrumu partnerību, kas ļauj īstenot kvalitatīvi labāku sadarbību ar Eiropas kaimiņattiecību politikā (EKP) iesaistītajām austrumu valstīm. Austrumu partnerības pamatā jābūt kopīgām demokrātijas vērtībām un cilvēktiesību ievērošanai, tostarp sociālajam un pilsoniskajam dialogam un pilsoniska sabiedrības lielās nozīmes demokrātiskās sabiedrībās atzīšanai.

1.2. Austrumu partnerības sadarbības programmā galvenā uzmanība jāpievērš konkrētas palīdzības sniegšanai partnervalstīm, sevišķi tagad, kad to ekonomiku jūtami ietekmē pasaules mēroga ekonomikas krīze, kas rada arī smagas sociālās sekas. Ar Austrumu partnerības palīdzību būtu arī jāstiprina iestādes un jāpanāk pastāvošo konfliktu atrisinājums miermīlīgā ceļā.

1.3. Austrumu partnerība neatrisina jautājumu par iespējamo pievienošanos ES, uz ko tiecas dažas no partnerībā iekļautajām valstīm. Ja tās savus likumus veiksmīgi saskaņo ar attiecīgajiem ES nozaru tiesību aktiem, tām būtu jāspēj iegūt priviliģētu statusu, kas ļauj piedalīties ES nozaru acquis izveidošanā bez balsstiesībām, tāpat kā tas ir Eiropas Ekonomikas zonas valstu gadījumā.

1.4. Īstenojot Austrumu partnerību, jāņem vērā pieredze, kas gūta piecu gadu laikā īstenojot Eiropas kaimiņattiecību politiku:

— izstrādājot valsts līmeņa rīcības plānu īstenošanas pasākumus, jāuzlabo ES un partnervalstu sadarbība;

— rīcības plānu izstrādē un to īstenošanas uzraudzībā ir jāiesaista pilsoniskā sabiedrība, tostarp sociālie partneri;

— īstenojot uz partnerības un sadarbības nolīgumiem pamatoto sadarbību nozaru jautājumos, jāievēro kopējo apakškomiteju sanāksmju grafiks, un to secinājumu īstenošanas uzraudzībā jāiesaista pilsoniskā sabiedrība;

— nosacījumiem par iekļaušanu Kopienas iestāžu un aģentūru programmās ir jābūt skaidri definētiem, lai mudinātu partnerus panākt atbilstību attiecīgajiem Kopienas tiesību aktiem;

— tematiskajās platformās apspriežamo tematu izvēlē būtu jāiesaista pilsoniskā sabiedrība; galvenokārt būtu jāskata tādi jautājumi kā laba pārvaldība, tiesiskums, tirgus sociālās ekonomikas un tās regulējuma principi, sociālais un pilsoniskais dialogs, migrācija, intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzība, energoapgādes drošība, nabadzības izskaušana, savstarpējo tirdzniecību kavējoši šķēršļi, pārrobežu sadarbība, vides aizsardzība, personu saskarsme u.c.

1.5. Partnervalstis drīkst piedalīties Austrumu partnerībā tikai tad, ja tās apliecina vēlmi un spēju atzīt vērtības, kas tām ir kopīgas ar ES, ievērot cilvēktiesības un pamatbrīvības, kā arī veidot un atbalstīt sociālo un pilsonisko dialogu. Tas jo īpaši attiecas uz Baltkrieviju.

1.6. Austrumu partnerība Austrumeiropā nedrīkst izraisīt jaunu šķelšanos un jāveido tā, lai tajā varētu iekļaut trešās valstis jomās, kur tām ir kopīgas intereses ar ES un Austrumu partnerību, piemēram, energodrošība, migrācija, vides aizsardzība u.c. Daudzas no Austrumu partnerības prioritātēm attiecas uz Krievijas un ES stratēģisko partnerību. EESK iesaka iesaistīt Krievijas, Turcijas un, iespējams, citu valstu pilsonisko sabiedrību kopīgi interesējošu jautājumu apspriešanā pilsoniskās sabiedrības forumu un tematisko platformu ietvaros.

1.7. Lai varētu sasniegt Austrumu partnerības mērķus, būtiski ir veicināt mobilitāti un personu saskarsmi. EESK ļoti augstu vērtē vīzu režīma mīkstināšanu dažām partnervalstu valstspiederīgo grupām, paredzot, ka nākotnē vīzu režīmu varētu pakāpeniski atcelt, ja to ļauj abu pušu drošības intereses.

1.8. EESK ir gatava piedalīties Austrumu partnerības īstenošanā, atbalstot pilsonisko sabiedrību partnervalstīs un daloties pieredzē, kas gūta, daudzās valstīs un reģionos, tostarp austrumu kaimiņvalstīs, veidojot pilsoniskās sabiedrības tīklus. EESK aicina Komisiju un Padomi paredzēt Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai būtisku lomu Austrumu partnerības pilsoniskās sabiedrības foruma izveidē. Šis forums varētu kļūt par elastīgu un atvērtu ES un Austrumu partnerības valstu pilsoniskās sabiedrības tīklu; tas pulcētos reizi gadā un darbotos ar darba un rīcības grupu starpniecību, izskatot konkrētus jautājumus, lai izvirzītu priekšlikumus saistībā ar programmām un projektiem, kas paredzēti Austrumu partnerības mērķu sasniegšanai. Pilsoniskās sabiedrības pilna un efektīva iesaiste šajā forumā būtu jāatbalsta, piešķirot atbilstošu finansējumu.

1.9. Divpusējā līmenī EESK sekmēs tādu struktūru izveidi partnervalstīs, kas sociālajiem partneriem un citām pilsoniskās sabiedrības organizācijām ļauj iesaistīties konsultācijās, kuras veic ES un partnervalstu divpusējo programmu īstenošanas gaitā, tostarp valstu rīcības plānu izstrādē, īstenošanā un sasniegto rezultātu uzraudzībā.

1.10. Lai pilsoniskā sabiedrība varētu veikt savu uzdevumu, EESK aicina Eiropas Komisiju nodrošināt pilsoniskās sabiedrības organizāciju iekļaušanu visaptverošajā iestāžu darbības uzlabošanas programmā un partnerības programmās, izmantojot Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instrumenta (EKPI) attiecīgajā sadaļā paredzēto finansējumu.

1.11. EESK ir gatava kopā ar partnervalstu pilsoniskās sabiedrības organizācijām piedalīties ikvienā no četrām tematiskajām platformām, jo tās ir saistītas ar problēmām, kurām Komiteja jau aktīvi pievērsusies savā darbā un par kurām tā ir sagatavojusi vairākus atzinumus un sniegusi ieteikumus.

2. Austrumu partnerības izveides priekšlikuma ievads un saturs.

2.1. Komiteja atzinīgi vērtē Čehijas aicinājumam izstrādāt izpētes atzinumu, kurā, pamatojoties uz Eiropas Komisijas 2008. gada 3. decembra paziņojumā (1) ietverto priekšlikumu, tiktu izvērtētas pilsoniskās sabiedrības iespējas iesaistīties Austrumu partnerībā un šādas iesaistes veidi.

2.2. Eiropas kaimiņattiecību politika, ko ieviesa tūlīt pēc ES paplašināšanas 2004. gadā, ir ļāvusi Eiropas Savienībai pastiprināt divpusējās attiecības ar kaimiņvalstīm pie tās austrumu robežas (2) un gūt daudzus panākumus savstarpējo kontaktu nostiprināšanā. Tomēr ne visas cerības ir pilnībā piepildījušās, it īpaši tas sakāms par valstīm, kurām saistībā ar ES ir vērienīgāki mērķi.

2.3. Iniciatīvu sāka Polija un Zviedrija, Vispārējo lietu un ārējo attiecību padomes 2008. gada 26. maija sēdē iesniedzot priekšlikumu izveidot Austrumu partnerību, kas būtu kvalitatīvi labāks Eiropas kaimiņattiecību politikas veids. Priekšlikumu atbalstīja prezidējošā valsts Čehija, kas noteica šo jautājumu par vienu no savām prioritātēm.

2.4. Eiropas Komisija 2008. gada 3. decembrī publicēja paziņojumu par Austrumu partnerību. Pēc Austrumu partnerības apstiprināšanas Padomes augstākā līmeņa sanāksmē martā (3) to pieņems 2009. gada 7. maija Prāgas augstākā līmeņa sanāksmē, kurā piedalīsies Austrumu partnerības partnervalstis.

2.5. Austrumu partnerības mērķis ir stingrāk nekā līdz šim atbalstīt partnervalstu centienus tuvināties Eiropas Savienībai un sniegt visu nepieciešamo palīdzību, lai tās varētu ieviest demokrātiskas un uz tirgus ekonomiku virzītas reformas, piemērojot tādus principus kā tiesiskums, laba pārvaldība, cilvēktiesību ievērošana, cieņa pret minoritātēm un to aizsardzība, kā arī īstenot tirgus ekonomikas un ilgtspējīgas attīstības pamatprincipus.

2.6. Austrumu partnerība galvenokārt tiks īstenota divpusējā līmenī, un tās mērķis būs noslēgt asociācijas nolīgumus (4), ja partneri būs panākuši progresu demokrātijas, tiesiskuma ievērošanas un cilvēktiesību jomā (5). Katrā asociācijas nolīgumā paredzēts ietvert arī nolīgumu par padziļinātas un visaptverošas brīvās tirdzniecības zonas izveidošanu.

2.7. Daudzpusējā līmenī ir paredzēts izveidot četras politiskas platformas par šādiem tematiem: 1) demokrātija, laba pārvaldība un stabilitāte; 2) ekonomikas integrācija un konverģence ar ES politikas virzieniem; 3) energoapgādes drošība; 4) personu saskarsme. Daudzpusējais satvars stiprinās saikni starp partnervalstīm, paredzot iespēju izveidot kaimiņvalstu ekonomisko kopienu. Konkrētus panākumus daudzpusējās sadarbības jomā varētu gūt, pateicoties galvenajām iniciatīvām (6). Šādus pasākumus varētu finansēt starptautiskās finanšu iestādes un privātais sektors.

2.8. ES un Austrumu partnerības valstu un valdību vadītāju sanāksmes notiks reizi divos gados, ārlietu ministru sanāksmes reizi gadā, katras platformas vadībā iesaistīto augstāko amatpersonu sanāksmes divas reizes gadā, tāpat kā ekspertu darba grupu sanāksmes.

2.9. Eiropas Komisija un Padome paļaujas uz pilsoniskās sabiedrības līdzdalību Austrumu partnerības mērķu sasniegšanā un ierosina izveidot pilsoniskās sabiedrības forumu, kura uzdevums būtu sekmēt dialogu ar valsts iestādēm. Komisija ir aicinājusi Reģionu komiteju un EESK piedalīties tematisko platformu darbā tādās jomās kā demokrātija, laba pārvaldība, stabilitāte un personu saskarsme.

2.10. Austrumu partnerības finansējums tiks palielināts no 450 miljoni euro 2008. finanšu gadā uz 600 miljoniem euro 2013. gadā, tādēļ būs nepieciešami papildu līdzekļi, kas jāgūst no Eiropas Kaimiņattiecību un partnerības instrumenta budžeta rezervēm.

3. Kā padarīt Austrumu partnerību par instrumentu, kas ļauj uzlabot Eiropas kaimiņattiecību politikas īstenošanu.

3.1. EESK uzskata, ka Austrumu partnerība ir jauna stratēģisks pamats EKP austrumu dimensijas attīstībai un apliecinājums solidaritātei ar Austrumeiropas iedzīvotājiem. Tās pamatā jābūt kopīgām vērtībām, atbalstam pamattiesībām un pamatbrīvībām, labai pārvaldībai un tādas demokrātiskas sabiedrības izveidei, kuras būtisks elements ir pilsoniskā sabiedrība. Partnervalstu valdību politiskajai gribai izveidot dialogu ar pilsonisko sabiedrību un veicināt sociālo partneru dialogu vajadzētu būt vienam no rādītājiem, no kura atkarīga Austrumu partnerības instrumentu izmantošana un dalība partnerības programmās.

3.2. Pasaules finanšu un ekonomikas krīzes padziļināšanās apdraud ES austrumu kaimiņvalstu saimniecisko izaugsmi un stabilitāti. EESK uzskata, ka ir svarīgi, lai Austrumu partnerības sadarbības programma un saskaņā ar EKPI piešķirtie finanšu līdzekļi būtu vērsti uz ilgtermiņa atbalstu strukturālo reformu īstenošanai, palīdzot partnervalstu valdībām stabilizēt tautsaimniecisko un sociālo stāvokli un mazināt krīzes negatīvo ietekmi uz visneaizsargātākajām iedzīvotāju grupām.

3.3. Austrumu partnerības mērķis ir atbalstīt Austrumeiropas valstu modernizāciju atbilstīgi ES standartiem, tieši neparedzot šo valstu iespēju pievienoties ES, un tam nevajadzētu ierobežot dažu valstu ambīcijas, domājot par attiecībām ar ES nākotnē. Lai sekmētu partnervalstu motivāciju aktīvāk ieviest reformas un ES standartus, EESK aicina tām piedāvāt iespēju iegūt priviliģētu statusu, ja tās konkrētās un iepriekš noteiktās nozarēs ir ieviesušas acquis. Tādējādi tāpat kā Eiropas Ekonomikas zonas valstu gadījumā (7) būtu iespējama to integrācija iekšējā tirgū, līdzdalība Kopienas iestāžu un aģentūru programmās un piedalīšanās jaunu Kopienas tiesību aktu izstrādē ekspertu līmenī, bet bez balsstiesībām.

3.4. Austrumu partnerība būtu jāskata kā instruments, kas ļauj ES palīdzēt Azerbaidžānai un ilgtermiņā arī Baltkrievijai panākt atbilstību dalībai PTO. Tas, ka visas citas Austrumu partnerības valstis jau piedalās PTO, ir atbilstošs pamats, lai veidotu daudzpusēju dialogu, kura fokusā ir ne tikai ES un katras atsevišķas valsts divpusēja tirdzniecības liberalizācija, bet arī reģionāla tirdzniecības liberalizācija starp pašām Austrumu partnerības valstīm. Tādas kaimiņvalstu ekonomiskās kopienas izveidei, kuras modelis ir EEZ (8), vajadzētu būt prioritātei jau no pašas Austrumu partnerības darbības sākuma.

Īstenojot Austrumu partnerības politiku, EESK iesaka ņemt vērā pieredzi, kas 2004.–2008. gadā gūta EKP īstenošanā (9). Turpinājumā — šīs pieredzes kopsavilkums.

3.5.1. Gaidāmajās sarunās par ES un partnervalstu asociācijas nolīgumiem, jo īpaši par pilsoniskās sabiedrības lomu un iespēju šo nolīgumu ietvaros izveidot apvienotās konsultatīvās komitejas, kurās piedalās partnervalstu pilsoniskās sabiedrības un ES dalībvalstu pārstāvji, būtu jākonsultējas ar pilsonisko sabiedrību.

3.5.2. Partnervalstu valdībām valsts rīcības plānu prioritātes jāplāno un jāīsteno, sadarbojoties ar Eiropas Komisiju un citām iesaistītajām pusēm (politiskajiem spēkiem, sociālajiem partneriem, pilsonisko sabiedrību, vietējām un reģionālajām pašvaldībām), lai šo plānu ieviešana gūtu iespējami lielāku atbalstu. Rīcības plānos jāiekļauj pasākumi, kas ļauj konsultāciju procesā aktīvāk iesaistīt pilsonisko sabiedrību, tostarp nodrošinot ES dokumentu tulkojumu partnervalstu oficiālajās valodās.

3.5.3. Apvienotās apakškomitejas nozaru sadarbības jautājumos, kas tika izveidotas, pamatojoties uz partnerības un sadarbības nolīgumiem, lai izplatītu informāciju un nodrošinātu atgriezenisko saiti Eiropas Kaimiņattiecību politikas ietvaros, tikai daļēji pilda savu uzdevumu, jo to sanāksmes notiek reti un neregulāri. Apakškomiteju sanāksmes un to kontrolei jābūt obligātai. To institucionālo platformu pārstāvji, kuras ir paredzēts izveidot Austrumu partnerības ietvaros (EuroNest parlamentārā sadarbība, pilsoniskās sabiedrības forums, vietējā un reģionālā asambleja), būtu jāaicina uzraudzīt apakškomiteju darbu un valsts struktūru darbību saistībā ar rīcības plānu prioritāšu īstenošanu. Sasniegtā progresa izvērtēšanas pamatā jābūt kopīgi noteiktiem skaidriem, pārredzamiem un izmērāmiem kritērijiem, un pilsoniskajai sabiedrībai jāsniedz iespēja piedalīties šo kritēriju definēšanā un pārraudzīt to piemērošanu.

3.5.4. Austrumu partnerības iniciatīvā jāietver precīzāka nozaru instrumentu definīcija. Skaidri jānosaka kritēriji, kas partnervalstīm ļauj piedalīties kādā nozares programmā vai aģentūrā, lai ikviena valsts zinātu, kādi nosacījumi tai ir jāizpilda, lai varētu iesaistīties Kopienas programmās un aģentūrās.

3.5.5. Tematiskajām platformām būtu jāveicina regulāra labas prakses apmaiņa starp ES, dalībvalstīm un partnervalstīm, ļaujot noteikt, kādi kopīgi daudzpusēji projekti veicami attiecīgajās jomās. Platformu ietvaros varētu izskatīt šādus jautājumus:

— tiesiskuma principi,

— sociālās tirgus ekonomikas principi un regulējums,

— laba pārvaldība,

— korupcijas un nelegālās ekonomikas apkarošana,

— sociālās problēmas, ietverot dzimumu līdztiesību,

— migrācija un personu saskarsme,

— sociālā un pilsoniskā dialoga veicināšana,

— šķēršļu likvidēšana savstarpējā tirdzniecībā,

— intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzība,

— nabadzības izskaušana,

— energoapgādes drošība un enerģētiskā efektivitāte,

— pārtikas nekaitīguma standartu ievērošana,

— aizsardzība saistībā ar bīstamu preču importu no trešām valstīm,

— vides, sabiedrības veselības, augu un dzīvnieku aizsardzība,

— pārrobežu sadarbība.

Tās pilsoniskās sabiedrības organizācijas, kas piedalās pilsoniskās sabiedrības forumā, jāiesaista attiecīgo tematu izvēlē un apspriešanā. Lai pilsoniskās sabiedrības organizācijas varētu veikt minētos uzdevumus, tām jāpiešķir atbilstošs finansējums.

3.6. EESK uzskata, ka partnervalstis drīkst piedalīties Austrumu partnerībā tikai tad, ja tās pieņem un pilnībā nodrošina tādu kopīgu vērtību ievērošanu kā cilvēktiesības un pamatbrīvības, laba pārvaldība un dialogs ar neatkarīgu pilsonisko sabiedrību un sociālajiem partneriem. EESK norāda, ka tas īpaši attiecas uz Baltkrieviju un tās iekļaušanu Austrumu partnerībā.

3.7. EESK uzskata, ka ir būtiski, lai Austrumu partnerība Austrumeiropā neizraisītu jaunu dalījumu un lai tajā brīvi varētu iesaistīties trešo valstu pārstāvji, piedaloties to jautājumu risināšanā, kas skar kopīgas intereses. ES un Krievijas stratēģiskā partnerība ietver daudzas Austrumu partnerības prioritātes. Kā piemēru var minēt dialogu par energodrošību, migrācijas jautājumiem, vidi vai citām reģionālām vai globālām problēmām, kuru risināšanā konkrētu rezultātu var panākt, tikai iesaistot Krieviju, Turciju un, iespējams, Centrālāzijas valstu pārstāvjus. EESK iesaka minēto triju valstu pilsoniskās sabiedrības pārstāvjus aicināt piedalīties sarunās par šiem jautājumiem pilsoniskās sabiedrības foruma vai citu platformu ietvaros.

3.8. Austrumu partnerība ir iniciatīva, kurai būtu jāpapildina Melnās jūras sinerģija. Lai gan abu stratēģiju mērķi ir atšķirīgi un tajās tiek izmantoti dažādi instrumenti, tām ir vairākas svarīgas kopīgas darbības jomas. Tādēļ ir svarīgi pastiprināt abu iniciatīvu ietvaros pieņemto iniciatīvu saskaņošanu, lai novērstu pasākumu nevajadzīgu pārklāšanos.

3.9. Lai sasniegtu Austrumu partnerības mērķus, būtiski ir veicināt personu saskarsmi. Tāpat kā divpusējās attiecībās, arī daudzpusējā saskarsmē būtisks elements ir mobilitāte. Lai virzītos uz gala mērķi — bezvīzu režīma ieviešanu ar šīm valstīm —, pakāpeniski jāatvieglo vīzu režīms studentiem, uzņēmējiem, personām, kas regulāri ceļo uz ES dalībvalstīm, un ģimenes locekļiem, kā arī jāsamazina maksa par vīzu. Tādēļ vispirms jānoslēdz nepieciešamie nolīgumi ar partnervalstīm.

3.10. EESK iesaka veikt tādu dialogu ar partnervalstīm, dalībvalstīm, sociālajiem partneriem un pilsonisko sabiedrību, kas skartu darba tirgus jautājumus, tostarp darbaspēka attīstību un mobilitāti, kā arī kopīgu pasākumu pieņemšanu, lai apkarotu nelegālo darbu un svarīgo ILO konvenciju pārkāpšanu.

4. Austrumu partnerības valstu pilsoniskās sabiedrības organizāciju raksturojums.

4.1. Lai gan vēsturiskie, politiskie un sociālekonomiskie apstākļi katrā no sešām Austrumu partnerības valstīm ir atšķirīgi, pilsoniskajai sabiedrībai minētajās valstīs ir vairākas līdzīgas iezīmes, kas veidojušās Padomju Savienības laikā raksturīgo sabiedrisko pārmaiņu ietekmē; pilsoniskās sabiedrības organizācijas tolaik bija tikai “sakaru kanāli” valdošās komunistiskās partijas vajadzībām.

4.2. Padomju Savienības sairšana ļāva šīm valstīm iegūt neatkarību, vienlaikus izraisot smagas problēmas to ekonomikā. Tautsaimniecības reformas, kuru mērķis bija pāreja no plānveida ekonomikas modeļa uz tirgus ekonomiku, tika veiktas gausi un bez visaptveroša redzējuma. Turklāt situāciju sarežģīja politiskā nestabilitāte un cīņa par varu. Vismaz četrās valstīs (Moldovā, Armēnijā, Azerbaidžānā un Gruzijā) situāciju pasliktinājuši arī bruņotie konflikti ar kaimiņvalstīm vai separātiskajiem reģioniem.

4.3. Neraugoties uz saimniecisko uzplaukumu 90. gadu beigās un pēc 2000. gada situācija šajās valstīs joprojām ir ļoti nestabila, un pašreizējās ekonomikas krīzes sekas tāpēc ir jo smagākas. Pastāv dziļa sociālā nevienlīdzība; liela iedzīvotāju daļa piedalās ēnu ekonomikā vai arī darba meklējumos ir emigrējuši uz ārvalstīm. Galvenie modernizācijas un attīstības šķēršļi joprojām ir birokrātija, pārmērīgais regulējums un ar šiem faktoriem saistītā korupcija.

4.4. Pēdējos gados visās partnervalstīs pilsoniskajai sabiedrībai paveras arvien plašāks darba lauks; ES uzstājības un starptautiskās sabiedrības viedokļa ietekmē nelieli uzlabojumi ir vērojami arī Baltkrievijā. Eiropas kaimiņattiecību politika un tās instrumenti un Starptautiskās Darba organizācijas (ILO) darbība partnervalstīs veicina pakāpenisku sociālā dialoga izveidi un tā institucionalizāciju. Tiesas neatkarība, varas un atbildības sadalījums starp centrālo varu un pašvaldībām, pilsoņu tiesību un brīvību pareizs skaidrojums un piemērošana un plašsaziņas līdzekļu neatkarība joprojām lielā mērā neatbilst ES standartiem. Valdības vilcinās atbalstīt sabiedrības plurālismu, sociālo partneru un pilsoniskās sabiedrības organizāciju neatkarību un to tiesības uz sociālo un pilsonisko dialogu, kura mērķis ir stiprināt sabiedrību kopumā.

4.5. Pēdējo piecu gadu laikā EESK ir pievērsusies pilsoniskās sabiedrības stāvoklim visās partnervalstīs, sevišķi attiecībā uz biedrošanās brīvību, reģistrācijas procesu, nodokļu politiku un procedūrām, vārda brīvību un trīspusējo konsultāciju izmantošanu, un minētajos jautājumos tā ir izstrādājusi daudzus ieteikumus (10).

4.6. EESK un ILO2009. gada 2. un 3. martā rīkoja konferenci par sociālā un pilsoniskā dialoga nozīmi Melnās jūras stratēģijas un Austrumu partnerības sinerģijā; konferences dalībnieki apliecināja, ka oficiāli visās partnervalstīs pastāv trīspusējs dialogs, taču tā saturs neļauj tam atbilstīgi pildīt savu uzdevumu. Turklāt nav izdevies izveidot sociālo dialogu ne reģionālā, ne nozaru līmenī. Visi dalībnieki uzsvēra, ka abās reģionālajās iniciatīvās ir efektīvi jāiesaista pilsoniskā sabiedrība.

4.7. Dažādu pilsoniskās sabiedrības grupu stāvoklis.

4.7.1. Darba devēju organizācijas.

Visās partnervalstīs ir organizācijas, kas vienmēr ir pārstāvējušas uzņēmējus un sniegušas tiem nepieciešamos pakalpojumus, piemēram, tirdzniecības palātas un uzņēmēju apvienības. Reformu norise un nepieciešamība partnerus iesaistīt sociālajā dialogā ir veicinājusi darba devēju organizāciju izveidi; šīs organizācijas apvieno lielos uzņēmumus un arodapvienības. Šādas organizācijas regulāri saskaras ar dažādām grūtībām, daudzas no tām nav pietiekami reprezentatīvas, tās ir sašķeltas un savstarpēji konkurē. Dažās valstīs, īpaši tajās, kuru tautsaimniecībā joprojām dominē valsts sektors, piemēram, Baltkrievijā, Moldovā vai Azerbaidžānā, šīs organizācijas ir cieši saistītas ar varu, un tāpēc to brīvība neatkarīgi kritizēt valdības politiku vai iebilst pret to ir ierobežota. Tas ievērojami mazina to ieinteresētību un gatavību iesaistīties sociālajā dialogā.

4.7.2. Arodbiedrības.

4.7.2.1. Tradicionālajās padomju tipa arodbiedrībās visās partnervalstīs ir notikušas reformas un tās ar lielākiem vai mazākiem panākumiem ir pieņēmušas brīvības, demokrātijas un neatkarības principus, par kuriem cīnās starptautiskās un Eiropas arodbiedrības. Baltkrievijā un Ukrainā ir izveidojušās jaunas arodbiedrību organizācijas. Darba ņēmēju organizāciju neatkarība tomēr nebūt netiek vispārēji ievērota, kā to dažās valstīs apliecina valdības dažāda veida iejaukšanās, un ILO iesniegtas daudzas sūdzības par arodbiedrību tiesību pārkāpšanu.

4.7.2.2. Kaut arī visas partnervalstis ir ratificējušas galvenās ILO konvencijas, visbiežāk tiek pārkāpta konvencija par tiesībām apvienoties organizācijās un sarunām par darba koplīguma slēgšanu, un šie pārkāpumi izpaužas kā reģistrācijas grūtības un streikošanas tiesību ierobežojumi. Uzņēmumos tiek klaji ignorētas pamattiesības, tostarp atlaisti arodbiedrību vadītāji.

4.7.2.3. Kopumā tomēr ir vērojams progress, un tas dod iespēju partnervalstu arodbiedrībām īstenot savu pozitīvo lomu demokrātisko procesu nostiprināšanā partnervalstīs.

4.7.3. Nevalstiskās organizācijas.

4.7.3.1. Pilsoniskās sabiedrības organizāciju skaits visās partnervalstīs ir ievērojami palielinājies. Šīs organizācijas savā darbībā skar jautājumus, kas saistīti ar Eiropas integrāciju, sociālām problēmām, migrāciju, izglītību, veselību, sociālo ekonomiku, nabadzības apkarošanu, vides aizsardzību, cilvēktiesībām un pilsoņu tiesībām, cīņu pret korupciju, patērētāju tiesību aizsardzību un lauksaimnieku un amatnieku interešu pārstāvību. Tās ir iesaistījušās Eiropas un starptautiskos tīklos un revolūcijas laikā Ukrainā un Gruzijā aktīvi aizstāvēja demokrātiskās vērtības.

4.7.3.2. Visās partnervalstīs nevalstiskās organizācijas saskaras ar daudzām problēmām, kuru iemesls ir valdības neuzticēšanās pilsoniskajai sabiedrībai. Tas īpaši izpaužas gadījumos, kad valdība nespēj kontrolēt NVO un cenšas juridiskā ceļā ierobežot to tiesības uz neatkarīgu rīcību. Neatkarīgajām nevalstiskajām organizācijām īpašas grūtības rada finansējuma problēmas, tāpēc tām nākas lūgt ārvalstu palīdzību. Šādi rīkojoties, tās izpelnās kritiku par ārvalstu interešu aizstāvēšanu uz savas valsts interešu rēķina. Daudzās partnervalstīs darbojas ar valdību saistītas nevalstiskās organizācijas, kas tiek izvirzītas dažādos pilsoniskā dialoga forumos.

4.7.3.3. Stāvoklis tomēr pakāpeniski mainās, un, pateicoties galvenokārt informācijas un pieredzes apmaiņai, kā arī dažādu pilsoniskās sabiedrības tīklu izveidei, rodas izpratne par vajadzību pēc pilsoniskā dialoga. Ievērojami panākumi ir vērojami Ukrainā, it īpaši attiecībā uz dialogu starp valdību un nevalstiskajām organizācijām, kas aktīvi atbalsta Eiropas integrāciju.

5. EESK loma Austrumu partnerībā.

5.1. EESK vēlas turpināt pildīt savu uzdevumu un nostiprināt partnervalstu organizētās pilsoniskās sabiedrības stāvokli un spējas un tās reģionālo un valsts līmeņa tīklu attīstību, lai veicinātu pēc iespējas efektīvāku to līdzdalību divpusējās un daudzpusējās programmās un instrumentos, tādējādi sekmējot Austrumu partnerības mērķu sasniegšanu.

5.2. Pēdējos gados, darbojoties Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu koordinācijas komitejā, ĀKK valstīs, Karību jūras reģiona valstīs, Centrālamerikā, Dienvidu puslodes kopējā tirgū, Ķīnā, Indijā un Brazīlijā, EESK ir uzkrājusi vērtīgu pieredzi pilsoniskās sabiedrības tīklu veidošanā reģionālā un valsts mērogā. Turklāt Komiteja, pārstāvot Eiropu, ir partnere apvienotajās konsultatīvajās komitejās, kas izveidotas saskaņā ar asociācijas nolīgumiem ar Turciju un Horvātiju, bet nākotnē — ar Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku. Visos šajos reģionos un valstīs EESK darbība ir sekmējusi pilsoniskās sabiedrības nostiprināšanos.

5.3. EESK ir nolēmusi pieņemt līdzīgu pieeju attiecībās ar Austrumeiropas un Dienvidkaukāza valstīm. Tā 2004. gadā izveidoja “austrumu kaimiņu” kontaktgrupu un veica visaptverošu analīzi par partnervalstu pilsoniskās sabiedrības organizāciju stāvokli un spējām, kā arī iedibināja sākotnējos sakarus ar tām. Komiteja ir organizējusi daudzus kopīgus pasākumus, tostarp iepriekš minētās Melnās jūras stratēģijas un Austrumu partnerības sinerģijas ietvaros organizējusi konferenci par sociālo un pilsonisko dialogu.

5.4. EESK aicina Komisiju un Padomi piešķirt tai būtisku lomu procesā, kura mērķis ir nodrošināt pilsoniskās sabiedrības aktīvu dalību Austrumu partnerības institucionālajā struktūrā. Paredzot pilsoniskās sabiedrības foruma izveidi šīs partnerības ietvaros, ir iespējams izmantot EESK zinātību šajā jomā, kā arī tās sakarus ar pilsonisko sabiedrību, sociālajiem partneriem un valsts līmeņa un reģionālajiem tīkliem gan partnervalstīs, gan ES. Austrumu partnerības Pilsoniskās sabiedrības forums būtu jāizveido tūlīt pēc iniciatīvas oficiālās izvirzīšanas 2009. gada otrā pusgada laikā.

5.5. Austrumu partnerības Pilsoniskās sabiedrības forumam jābūt operatīvam un elastīgam un tajā jāpulcējas tādām reprezentatīvām, demokrātiskām un neatkarīgām pilsoniskās sabiedrības organizācijām no ES valstīm un partnervalstīm, kas pārstāv darba devējus, darba ņēmējus un citas NVO, kas šās iniciatīvās īstenošanā var sniegt konkrētu pievienoto vērtību. Pilsoniskās sabiedrības forums varētu pulcēties vismaz reizi gadā, pārmaiņus tiekoties Eiropas Savienībā un kādā no partnervalstīm. Tā ietvaros varētu izveidot darba un rīcības grupas, kuras Austrumu partnerības ceturtā operatīvā līmeņa ietvaros, izveidojot īpašas komisijas, risinātu sarežģītus un problemātiskus jautājumus (skat. 3.5.5. punktu) un kuras sagatavotu priekšlikumus un ieteikumus ES un partnervalstu valdību pārstāvjiem. Organizatoriskos un administratīvos aspektus EESK iekšienē nodrošinātu sekretariāts, izmantojot finansējumu saskaņā ar atbilstīgo EKPI sadaļu.

5.6. EESK arī turpmāk partnervalstīs atbalstīs tādu struktūru izveidi, kas apvieno pilsoniskās sabiedrības organizācijas, tostarp arī sociālos partnerus, un kuras dara iespējamu to aktīvu iesaisti konsultāciju procesā, nosakot rīcības plānu un Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instrumenta (EKPI) kopīgās prioritātes, nepieciešamos valsts līmeņa pasākumus, paredzot informācijas uzraudzību, nodrošinot atgriezenisko saiti, kā arī panākto rezultātu turpmāku izvērtēšanu. Pilsoniskās sabiedrības forums varētu būt lietderīga platforma, lai apmainītos ar labāko praksi saistībā ar pilsoniskās sabiedrības lomu valsts līmeņa lēmumu pieņemšanas procesā un sociālā dialoga attīstībā.

5.7. Procesā varētu iesaistīt arī apvienotās konsultatīvās komitejas, kuras ietver ES un attiecīgo valstu pilsonisko sabiedrību un kuras tiks izveidotas saskaņā ar asociācijas nolīgumiem.

5.8. Lai pilsoniskās sabiedrības organizācijas varētu pienācīgi veikt šos sarežģītos uzdevumus, tām ir jāsaņem viss nepieciešamais atbalsts un palīdzība. EESK arī aicina Komisiju līdzās publiskajām iestādēm visaptverošajā iestāžu darbības uzlabošanas programmā ietvert arī pilsoniskās sabiedrības organizācijas, lai tās, darbojoties partnerības programmās, varētu izmantot atbilstošo ES dalībvalstu organizāciju pieredzi.

5.9. Eiropas Komisija ir aicinājusi EESK piedalīties tematiskajās platformās “Demokrātija, laba pārvaldība un stabilitāte” un “Personu saskarsme”. EESK ir pārliecināta, ka tai ir vajadzīgās iespējas un pieredze, lai to varētu uzaicināt darboties arī abās pārējās platformās — “Ekonomikas integrācija” un “Energoapgādes drošība”. EESK turklāt lūdz, lai šajās platformās iesaistītu arī partnervalstu pilsonisko sabiedrību un pilsoniskās sabiedrības forumu.

Briselē, 2009. gada 13. maijā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam par Austrumu partnerību, COM(2008) 823 galīgā redakcija, 3.12.2008.

(2) Šajā atzinumā “austrumu partnervalstis” ir Austrumeiropas un Dienvidkaukāza valstis, uz kurām attiecas Eiropas kaimiņattiecību politika: Armēnija, Azerbaidžāna, Baltkrievija, Gruzija, Moldova un Ukraina.

(3) Briseles Eiropadomes secinājumi (2009. gada 19. un 20. marts), dok. Nr. 7880/09.

(4) Patlaban jau ir sāktas sarunas par asociācijas nolīguma noslēgšanu ar Ukrainu, un tas varētu kļūt par paraugu citām partnervalstīm.

(5) Tas galvenokārt attiecas uz Baltkrieviju, kur šajā ziņā patlaban nav vērojams pietiekams progress.

(6) Tādas iniciatīvas varētu būt, piemēram, integrēta robežu pārvaldības programma, maziem un vidējiem uzņēmumiem paredzēts instruments, atbalsts reģionālajiem elektrības tirgiem, energoefektivitātei un atjaunojamiem enerģijas avotiem, Dienvidu enerģētikas koridora izveide vai sadarbība dabas katastrofu novēršanas jomā.

(7) Norvēģija, Lihtenšteina un Īslande.

(8) COM(2008) 823 galīgā redakcija, 10. lpp.

(9) Skatīt ar Friedrich-Ebert-Stiftung fonda atbalstu veiktā Slovākijas Ārpolitikas apvienības pētniecības centra projekta secinājumus, kas publicēti darbā “The reform of the European Neighbourhood Politic Tools, Institutions and a Regional Dimension” (“Eiropas kaimiņattiecību politikas instrumentu reforma — Iestādes un reģionālā dimensija”); autori: Duleba, Najšlová, Benč un Bilčík, 2009.

(10) Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumi: “Plašāka Eiropa — kaimiņvalstis. Jauns pamats attiecībām ar mūsu austrumu un dienvidu kaimiņvalstīm”, OV C 80, 30.3.2004., 148.-155. lpp.; “Pilsoniskā sabiedrība Baltkrievijā”, OV C 318, 23.12.2006., 123.-127. lpp.; “ES un Moldovas attiecības: organizētas pilsoniskās sabiedrības loma”, OV C 120, 16.5.2008., 89.-95. lpp.; “ES un Ukrainas attiecības: jauna dinamiska loma pilsoniskajai sabiedrībai”, OV C 77, 31.3.2009., 157.-163. lpp.; “Pilsoniskās sabiedrības organizāciju tīkla izveide Melnās jūras reģionā”, OV C 27, 3.2.2009., 144.-151. lpp.; atzinums REX/241“Pilsoniskās sabiedrības līdzdalība rīcības plānu īstenošanā saskaņā ar Eiropas kaimiņattiecību politiku Dienvidkaukāza valstīs (Armēnijā, Azerbaidžānā un Gruzijā)”, ziņotājs Adamczyk kgs, 2009. gada maijs, atzinums vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī.