LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 299/18

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2009/C 299/08

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“PODKARPACKI MIÓD SPADZIOWY”

EK Nr.: PL-PDO-0005-0578-05.12.2006

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1. Nosaukums:

“Podkarpacki miód spadziowy”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Polija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids (kā II pielikumā):

1.4. grupa. Citi dzīvnieku izcelsmes produkti, medus

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

“Podkarpacki miód spadziowy” ir šķidrs vai kristalizējies medus, kas iegūts no medusrasas, kuru bites ievākušas no Eiropas baltegles (Abies alba). Medus var saturēt arī egles (Pinaceae dzimtas Picea ģints) un parastās priedes (Pinaceae dzimtas Pinus ģints, galvenokārt Pinus sylvestris sugas) medusrasu. Taču medusrasa, kuras izcelsme ir Eiropas baltegle, ir dominējošā, un tās līmenis medū nav zemāks par 70 %. “Podkarpacki miód spadziowy” var saturēt nelielu daudzumu nektāraugu ziedputekšņu vai anemofilu augu putekšņu. Ziedputekšņu un citu medusrasu saturs nevar izraisīt raksturīgās medus garšas vai smaržas izmaiņas, bet jo sevišķi mainīt aprakstā norādītos parametrus.

“Podkarpacki miód spadziowy” ražošanai tiek izmantotas vienīgi šādu dabisko šķirņu bites: Apis mellifera mellifera (Eiropas tumšā medus bite), Apis mellifera carnica (Krainas medus bite), Apis mellifera caucasica (Kaukāza medus bite).

Organoleptiskais raksturojums

Medus pirms kristalizēšanās ir tumši brūnā krāsā ar zaļganu nokrāsu līdz pavisam melnai krāsai, kuras intensitāte atbilst vismaz 82 mm pēc Pfunda skalas. Medus konsistence ir bieza, ar lielu lipīgumu, un medus pēc kristalizēšanās, kas notiek lēni, veidojoties vidēja lieluma un sīkiem graudiem, iegūst nedaudz gaišāku krāsu. Pēc garšas tas ir maigi salds, ar tipisku sveķu smaržu, kas atgādina skujas.

Fizikāli ķīmiskais raksturojums

— Ūdens saturs – ne lielāks par 19 %,

— monosaharīdu (glikozes un fruktozes) saturs – ne mazāks par 50 %,

— saharozes saturs – ne lielāks par 4 %,

— melicitozes saturs medū – aptuveni 3,5 %,

— HMF (5-hidroksimetilfurfurola) saturs – ne lielāks par 30 mg/kg,

— diastāzes skaitlis (pēc Schade skalas) – ne mazāks par 10,

— brīvās skābes – 20 līdz 40 mekv./kg,

— īpatnējā elektrovadītspēja – ne mazāks par 1,0 mS/cm,

— ūdenī nešķīstošo vielu saturs – ne lielāks par 0,1 g/100 g,

— nerūgst, uzglabājot pat vairākus gadus, un augstais osmotiskais spiediens neļauj attīstīties mikroorganismiem,

— reducējošā cukura – fruktozes – pārsvars attiecībā pret glikozi palēnina medus kristalizēšanos, kā arī uzlabo garšas īpašības,

— satur divas reizes vairāk disaharīdu nekā nektāra medus (maltozi, trehalozi, turanozi), kuriem ir antioksidējošas īpašības.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādes produktiem):

—

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

Bišu piebarošana ir atļauta tikai pirms ziemas pēc medus izsviešanas tikai ar balto cukurbiešu cukuru vai gatavu sīrupu (bišu barību), kas satur vismaz 73 % cukuru (glikozi, fruktozi, saharozi). Baltajam cukurbiešu cukuram un cukura sīrupam nav jābūt “Podkarpacki miód spadziowy” iegūšanas apgabala izcelsmei. Tas neiespaido medus kvalitāti. Ja neparedzētu iekšējo faktoru dēļ bites jāpiebaro citā laikā, to drīkst darīt tikai pēc kontroles iestādes informēšanas ar Žešovas (Rzeszów) vojevodistes Biškopju apvienības starpniecību. Taču šādā gadījumā šā procesa veikšana jāpabeidz vēlākais 14 dienas pirms medusrasas ievākšanas perioda sākuma, kad piebarošana ir aizliegta.

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Norādītajā ģeogrāfiskajā apgabalā jānotiek visiem ražošanas posmiem – sākot ar dravu izvietošanu līdz galīgajai medus iepakošanai.

“Podkarpacki miód spadziowy” var ievākt tikai periodā no jūnija sākuma līdz septembra beigām. Medus izsviešana notiek aukstā veidā medsviedē, izmantojot centrbēdzes spēku. Pēc medus nostādināšanas tvertnēs to salej dažādos traukos iesaiņošanai mazumtirdzniecības vajadzībām. Tie ir stikla vai māla trauki, kuru tilpums nav lielāks par 1 400 g. Medus jāuzglabā no gaismas aizsargātā vietā temperatūrā no 10 °C līdz 18 °C, mitrumā, kas nepārsniedz 65 %. Nav pieļaujama medus filtrēšana (putekšņu filtrēšana), nosmelšana un pasterizēšana, kā arī mākslīga sildīšana. Visos ražošanas posmos medus temperatūra nedrīkst pārsniegt 42 °C. Medus ievākšanas laikā ir aizliegta ķīmikāliju un citu cietu, šķidru vai gāzveida līdzekļu izmantošana bišu atbaidīšanai. Medusrasas ievākšanas periodā ir aizliegta medikamentu lietošana.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

“Podkarpacki miód spadziowy” fasēšanai jānotiek 4. punktā norādītajā apgabalā. Šis noteikums ir saistīts ar tradicionālo praksi, kuras mērķis ir garantēt atbilstošu produkta kvalitāti, kā arī, lai nodrošinātu uzraudzību un izcelsmes kontroli. Šādā veidā tiek novērsts iespējamais medus fizikāli ķīmisko un organoleptisko īpašību apdraudējums, kas varētu rasties, to transportējot lielos attālumos. Fasēšanai ražošanas apgabalā tāpat ir mērķis samazināt iespēju, ka “Podkarpacki miód spadziowy” tiek sajaukts ar citu medu vai ka ar šo aizsargāto nosaukumu tiek pārdots cits medusrasas medus.

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

Visiem biteniekiem un uzņēmumiem, kas veic medus ar aizsargātu nosaukumu iepirkšanu un tālāku realizēšanu, jāizmanto viena veida etiķetes. Uz katras etiķetes cita starpā jābūt norādītam trauka tilpumam, ražotāja adresei, veterinārās uzskaites numuram un etiķetes sērijas numuram. Uz etiķetes tāpat ir norādīts Kopienas simbols vai Kopienas simbols un uzraksts “Chroniona Nazwa Pochodzenia”. Etiķetes tiek izsniegtas ar Žešovas vojevodistes Biškopju apvienības starpniecību. Žešovas vojevodistes Biškopju apvienība iesniedz kontroles iestādei īpašos etiķešu sadales noteikumus. Šie noteikumi nekādā veidā nedrīkst diskriminēt ražotājus, kuri izgatavo “Podkarpacki miód spadziowy” atbilstoši specifikācijai un kuri nepieder pie Žešovas vojevodistes Biškopju apvienības.

4. Precīza ģerogrāfiskā apgabala definīcija:

“Podkarpacki miód spadziowy” tiek ievākts 17 virsmežniecību teritorijā (Nadleśnictwo Rymanów, Nadleśnictwo Komańcza, Nadleśnictwo Lesko, Nadleśnictwo Baligród, Nadleśnictwo Cisna, Nadleśnictwo Wetlina, Nadleśnictwo Stuposiany, Nadleśnictwo Lutowiska, Nadleśnictwo Brzegi Dolne, Nadleśnictwo Strzyżów, Nadleśnictwo Bircza, Nadleśnictwo Dukla, Nadleśnictwo Brzozów, Nadleśnictwo Dynów, Nadleśnictwo Kańczuga, Nadleśnictwo Radymno un Nadleśnictwo Krasiczyn), kā arī divos nacionālajos parkos (Bieszczadzki Park Narodowy un Magurski Park Narodowy).

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

Dabas faktori

Teritorija, kurā tiek iegūts “Podkarpacki miód spadziowy”, norādīta 4. punktā. Augsne šajā apgabalā, ar nelieliem izņēmumiem, pieder drīzāk pie trūcīgām augsnēm, un to var ieskaitīt IV un V klasē. Tās galvenokārt ir brūnzemes, lielākoties izskalotas un podzolētās augsnes, gan irdenas, gan mālainas. Nelielos daudzumos norādītā apgabala dienvidu daļā ir purva un sanesu augsnes. Šīs augsnes, kā arī teritorijas izvietojums (Karpatu piekalne atrodas 350 līdz 600 m virs jūras līmeņa, bet Zemo Beskidu un Beščadu kalnu teritorijā atrodas reljefa pacēlumi līdz 850 m virs jūras līmeņa) ir iemesls tam, ka vietējie apstākļi ir ļoti labvēlīgi skujkoku, it īpaši Eiropas baltegles (Abies alba), attīstībai.

Egles ir ļoti jutīgas, tāpēc tās var attīstīties tikai ļoti labvēlīgā, tīrā vidē. Šeit sastopamā suga – Eiropas baltegle (Abies alba) – kopš seniem laikiem ir izplatītākā suga Piekarpatu teritorijā. Egļu īpatsvars šīs teritorijas mežos ir ļoti liels, un tas tiek lēsts 16,5 % apmērā, bet egļu mežu vidējais vecums ir 87 gadi. 2006. gadā egles aizņēma ap 67 784 ha no mežu platības. Tāpat jāatzīmē, ka norādītajā apgabalā bez diviem nacionālajiem parkiem atrodas 15 dabas rezervāti, kuros viens no galvenajiem aizsardzības objektiem ir egles – Jedlina, Rebece, Wilcze, Minokąt, Nad Trzciańcem, Mójka, Góra Chełm, Jażwiana Góra, Turnica, Krępak, Na Opalonym, Dybek, Chwaniów, Polanki un Hulskie. Stuposiany virsmežniecībā atrodas visresnākā Polijas egle, kuras apkārtmērs ir 505 cm.

Lielais nokrišņu daudzums (pārsvarā ziemas periodā), ar to saistītais gaisa mitrums un stabilās augstās temperatūras veģetācijas sezonā veido optimālus apstākļus medusrasas izstrādātāju attīstībai, kas ir laputis (Lachnidae – laputu dzimta) un bruņutis (Margarodidae – milzubruņutu dzimta). Tādējādi Piekarpatu mežu teritorijās medusrasas veidošanās ir ikgadēja parādība ar dažādu intensitāti.

Vēsturiskie faktori un cilvēkfaktori

Dravniecībai Piekarpatos ir ļoti senas tradīcijas, un tās iesniedzas tālu senatnē. Labvēlīgie dabas apstākļi veicināja ļoti dinamisku biškopības attīstību šajā apgabalā. Pirmās ar dravniecību saistītās piezīmes rakstītos avotos atrodamas XV gadsimtā. 1464. gadā Dembovicā (Dębowiec), pilsētiņā, kas atrodas pie Jaslo (Jasło), iedzīvotāju maksāto dažādo nodevu starpā bija uzskaitīta arī medus nodeva. Par spēcīgi attīstītu dravniecību Piekarpatos liecina arī viens no visvecākajiem likumiem par dravām Polijā. 1478. gada likums Laņcutas (Łańcuta), Kaņčugas (Kańczugi) un Tičinas (Tyczyna) dravniekiem un 1538. gada Bečas (Biecz) likums par dravu nodokli sīki reglamentēja dravu nodokļu attiecības, kuras veidojās gadu simtos. Medus un vaska produkcija tālu pārsniedza vietējā tirgus vajadzības, un līdzās citām precēm, kuras no šīm teritorijām caur Krakovu izveda uz ziemeļiem, tā ieņēma nozīmīgu vietu. “Podkarpacki miód spadziowy” kā eksporta produktu “atklāja” pagājušā gadsimta vidū. Pagājušā gadsimta 50. gados par skujkoku medusrasas medu, par kuru tolaik maksāja 2–3 reizes vairāk nekā par nektāra medu, ieinteresējās Rietumeiropas valstis un Amerikas Savienotās Valstis. Pavērsiena brīdis bija 1967. gads, kad Piekarpatos iepirka vairāk par 1 000 tonnām meža medusrasas medus. Sekoja lielāka interese par mežu kā bišu “ganībām”, kas sniedz bitēm saldo vielu, kuru sauc par medusrasu. 1970. gadā Boguhvalas (Boguchwala) rajona Zemkopības izmēģinājumu stacijā pie Žešovas tika izveidota biškopības pētījumu nodaļa, kuras uzdevums cita starpā bija prognozēt medusrasas pieejamību. Tā bija pirmā šāda tipa nodaļa Polijā, kura tika izveidota ar Žešovas vojevodistes Tautas padomes prezidija lēmumu. Atrašanās vietas izvēle bija saistīta ar visaugstākās kvalitātes medusrasas daudzumu, kāds bija šā apgabala mežos. Kopš 1980. gada pētījumus prof. H. Galuškovas (H. Gałuszkowa) vadībā turpina Krakovas Lauksaimniecības Akadēmijas Biškopības nodaļa.

Piekarpatu biškopību raksturo liels skaits biškopju (vairāk par 3 000), kuri ievāc medu amatnieciski, izmantojot tradicionālās metodes. Par biškopības popularitāti un biškopju plašu iesaistīšanos medus kvalitātes nodrošināšanā šajā reģionā var liecināt tas, ka Žešovas vojevodistes Biškopju apvienībai, kas aptver 54 biškopju biedrības teritorijā, ir vairāk nekā 40 gadu ilgas darbības tradīcijas. Teritorijās, kuras aptver “Podkarpacki miód spadziowy” iegūšana, darbojas arī patstāvīgas reģionālas biškopju apvienības Pšemislā (Przemyśl), Jaroslavā (Jarosław) un Jaslo (Jasło).

Augstais vietējo biškopju prasmes līmenis sevišķi ir saistīts ar tradicionālā dravu apsaimniekošanas veida saglabāšanu, kas cieši saistīts ar šo apgabalu. Šīs prasmes ir saistītas gan ar dravas izvietojuma vietas izvēli, sevišķi ņemot vērā medusrasas veidošanās līmeņa mainīgumu un teritorijas reljefa raksturu, gan tik izcila medus kā “Podkarpacki miód spadziowy” iegūšanas veidu, medus sviešanu (aukstā veidā), kā arī medus uzglabāšanas un saliešanas principiem.

Augsto “Podkarpacki miód spadziowy” parametru sasniegšana, jo īpaši, lai saglabātu šā medus veida tīrību un to nesajauktu ar citu medu, ir iespējama, tikai pateicoties ļoti lielai rūpībai dravu saimniecībā, šā medus iegūšanā un uzglabāšanā.

5.2. Produkta specifika:

“Podkarpacki miód spadziowy” raksturīgās īpašības, kas liecina par tā vērtīgumu, ir

— glikozes un fruktozes saturs – ne mazāk par 50 %),

— trisaharīda melicitozes satura vidējais līmenis – 3,5 %,

— īpatnējā elektrovadītspēja – ne mazāka par 1,0 mS/cm,

— krāsas intensitāte pēc Pfunda (Pfund)skalas – ne mazāka par 82 mm.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

“Podkarpacki miód spadziowy” ir unikāls produkts un ir cieši saistīts ar izcelsmes apgabalu. Šā produkta specifika izriet no ģeogrāfiskā apgabala, kurā ir dabiski ieaugusi skujkoku mežaudze un kuram raksturīgs ļoti liels Eiropas baltegles (Abies alba) īpatsvars. Produkta kvalitāti tāpat iespaido optimālie klimatiskie apstākļi (ilgāk turas stabili augstas temperatūras – no 25 līdz 30 °C) un ļoti augsts gaisa mitrums, kas veido specifiskus labvēlīgus apstākļus, kādos masveidīgi savairojas Lachnidae dzimtas laputis un Margarodidae dzimtas milzubruņutis. Bez tam šādi apstākļi labvēlīgi ietekmē kukaiņu izdalītās medusrasas veidošanos.

“Podkarpacki miód spadziowy” raksturīgā elektrovadītspēja, kas ir daudz augstāka par normatīvos paredzēto, liecina, ka tajā ir liels tādu veselībai svarīgu mikroelementu saturs kā magnijs, mangāns, dzelzs, varš, kobalts, kalcijs, fosfors un citi. Šo produkta raksturīgo īpašību nosaka arī tā izcelsme, jo augsnes, kādās aug minētais egļu mežs, ir bagātas ar minerālsāļiem, ko augi uzsūc kopā ar ūdeni un kas pēc tam ar medusrasu veidojošo kukaiņu izdalījumiem nokļūst medū. “Podkarpacki miód spadziowy” savu raksturīgo tumšo krāsu ieguvis no zaļaļģēm, kas aug aprakstītās teritorijas egļu mežā. Augstais trisaharīda melicitozes saturs liecina par medus izcelsmi no mežu teritorijām, kur koku audzēs pārsvarā ir egles.

“Podkarpacki miód spadziowy” raksturīgs augstāks reducējošo monosaharīdu saturs nekā paredzēts normatīvos; apvienojumā ar mērenu skābumu tas uzlabo medus garšas buķeti, mazinot salduma sajūtu.

Medus iegūšana no šajā apgabalā sastopamās sugas egles ir notikusi nepārtraukti jau kopš ļoti seniem laikiem. “Podkarpacki miód spadziowy” ievākšanas veids ir cieši saistīts ar vietējo biškopju prasmi. Par biškopju augsto meistarības līmeni var spriest arī pēc daudzajām prasībām, kas jāievēro medus ievākšanas laikā un kas apvienojumā ar teritorijas unikalitāti ļauj iegūt medu ar īpašībām, kuras norādītas 5.2. punktā.

Norādes uz specifikāciju publikācijām:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 5. panta 7. punkts)

http://www.minrol.gov.pl/DesktopDefault.aspx?TabOrgId=1326&LangId=0