Piena pārstrāde sierā – “ovčí salašnícky údený syr” ražošana — Savākto pienu pārstrādā tūlīt pēc izslaukšanas, kad tas pārvietots uz ražošanas telpām ganu namiņā, kur to no kannām pārlej īpašā traukā (putera), ko izmanto siera ražošanai; šajā procesā pienu atkal izkāš caur kokvilnas filtru. Siera gatavošanai izmanto koka trauku (putera) vai nerūsējošā tērauda trauku, kuram ir dubulta apakšējā daļa. — Piena temperatūru paaugstina līdz 30–32 °C, 50 litriem piena vai nu tieši pielejot divus līdz trīs litrus karsta dzeramā ūdens (tā temperatūra ir 50 °C), vai karsējot to karstā dzeramajā ūdenī traukā (putera) ar dubultu apakšējo daļu, vai pielejot verdošas sūkalas. — Kad temperatūra sasniegusi 30–32 °C, pastāvīgi maisot, pievieno mikrobiālo šķidro himozīnu, kura pamatā ir ar sāli stabilizēts Rhizomucor miehei pelējums un kura proporcija ir 40 ml uz 100 l piena. Izmantotā himozīna daudzums ir atkarīgs arī no slaukšanas perioda (piena kvalitātes, kas slaukšanas periodā mainās). Piens sarec 30 līdz 45 minūšu laikā pēc himozīna pievienošanas (himozīna daudzumu nosaka ražotājs). — Šādi izveidojušos piena recekli samaisa un sagriež ar arfas veida nazi tā, lai izveidotos 0,5 līdz 1 cm lieli graudi. — Kad receklis sagriezts, tam pievieno līdz 65 °C atdzesētu uzvārītu dzeramo ūdeni, lai recekli uzkarsētu līdz 32–35 °C, tādējādi veicinot sūkalu atdalīšanos no graudiem. Recekli labi izmaisa un atstāj nostāvēties. Visā gatavošanas procesa laikā piena un sūkalu temperatūra nedrīkst nokrist zemāk par 29 °C. — Tradicionāli sieru veido, nosēdušos recekli pēc 10 minūtēm ar roku saspiežot un izveidojot lodi, kuru ievieto drānā un pakar uz āķa, līdz tas iegūst klaipa formu, vai arī ar rokām ievieto veidnēs, kur tas iegūst vajadzīgo formu. Apstrādājot ar rokām, siers iegūst raksturīgo elastīgumu. — Siera veidošana. No sagatavotajiem klučiem nogriež mazākus gabalus (atbilstoši veidnes lielumam). Tad šos gabaliņus ar rokām saspiež un ievieto veidnēs (veidojas sirds, gailītis vai citi dzīvnieki, puslodes), un viegli saspiež, lai panāktu vajadzīgo formu. Ja izmanto divpusējas veidnes, procedūra ir tāda pati, sieru ar roku iespiež veidnē, lai tas aizpildītu veidnes abas puses. Tad veidni aizver. — Tad aptuveni 2 stundas siera kluci vai veidnes sieru notecina. Siera klučus uzkar uz āķiem un veidņu sierus novieto plauktos, lai tie notek. — Kad siers notecējis, to pārvieto uz siltu uzglabāšanas vietu, nogatavināšanas telpu, kur notiek fermentācija. Auduma gabalā veidoto sieru pakar uz āķa, bet mazos veidņu sierus izņem no veidnēm un novieto nogatavināšanai koka plauktos, kas konstruēti tā, lai sūkalas varētu notecēt. — Fermentācijas laikā temperatūra telpā nedrīkst būt zemāka par 18–22 °C. Šādos apstākļos siers nogatavojas 2 līdz 3 dienās. Nogatavināšanas laikā kontrolē temperatūru. — Tad siera klučus sagriež gabalos un ievieto aukstā sālījumā uz 1 līdz 10 stundām (atkarībā no kluču svara). Pēc sālīšanas siers iegūst cietu un stingru konsistenci. Sālījumu (10–15 % sāls koncentrācija) gatavo, uzvārot dzeramo ūdeni, kam pievienota sāls. Veidņu sieru sāla līdzīgā veidā. — Kad sālīšana pabeigta, sieru izņem no šķīduma un novieto koka plauktos, lai tas nožūst un lai notek sālījuma atliekas. — Tad seko kūpināšana – sieru novieto uz koka vai nerūsējošā tērauda režģa (vai pakar uz lūku pinuma turētājiem) un auksti kūpina cietkoksnes dūmos, kas nedrīkst saturēt pelnus vai putekļus. Sieru kūpina 12, 16 vai 24 stundas, līdz tas kļūst gaiši brūns vai mazliet kastaņbrūns. — Kad kūpināšana pabeigta, sieru novieto koka plauktos vēsā uzglabāšanas telpā, kur temperatūra nepārsniedz 13–15 °C. — Pēc iepakošanas sieru sagatavo nosūtīšanai un pārdošanai.