Ievads

No pasaules nestabilajiem reģioniem sagādāto izrakteņu starptautiska tirdzniecība var padziļināt vai paildzināt vardarbīgus konfliktus. Lai gan šāda tirdzniecība reti ir pamatcēlonis, tomēr tā nodrošina būtiskus finanšu līdzekļus bruņotu kustību kaujasspēju saglabāšanai, nopietni ietekmējot dzīvi miljoniem vardarbības skartu cilvēku.

Visaktuālākā šī problēma ir Āfrikā, it īpaši Lielo ezeru reģionā (turpmāk “LER”). Heidelbergas institūts[1] norāda, ka no 400 tā reģistrētajiem konfliktiem aptuveni 20 % gadījumu konfliktam ir sasaiste ar dabas resursiem: ar resursiem saistīti konflikti pašlaik ir izplatīti Āfrikā (27 konflikti) un Amerikā (21 konflikts), bet mazāk šādu konfliktu ir Āzijā un Okeānijā (11 konflikti), Tuvajos Austrumos un Magribas valstīs (7 konflikti) un Eiropā (4 konflikti). Kopējā situācija pasaulē nav nemainīga, un joprojām pastāv padziļinātu vai jaunu ar dabas resursiem saistītu konfliktu risks.

Saraut saikni starp izrakteņu ieguvi un konfliktu ir grūts uzdevums. Vispirms nepieciešams noteikt problēmas pamatcēloni un pakārtotos cēloņus, kā arī faktorus, kas ir izraisījuši konfliktus un konfliktu strukturālo nestabilitāti, to dinamiku un dažādu iesaistīto dalībnieku lomu. Risinājumos jāņem vērā faktori, kas veicina nestabilitāti, piemēram, vāja pārvaldība, nedrošība, nespēja nodrošināt tiesiskumu, nabadzība, pakalpojumu un infrastruktūras trūkums, visaptveroša korupcija kādā teritorijā un pastāvīgi politiski un teritoriāli strīdi, un risinājumos jāiekļauj plašs darbību loks — valsts mēroga un starptautiski, politiski, tirdzniecības un izglītības pasākumi, no kuriem liela daļa jau tiek īstenoti.

Šajā plašākajā kontekstā jāiekļauj visi jaunie ar tirdzniecību saistītie ES pasākumi, un tiem jāpapildina ES ārpolitika un attīstības sadarbības iniciatīvas. Jāņem vērā arī situācija ES uzņēmumos un ES politika šajā jomā.

Šajā Eiropas Komisijas un Augstās pārstāves kopīgajā paziņojumā ir iekļauta virkne iniciatīvu, kas atbilst minētajiem apsvērumiem. Tā pamatā ir uzskats, ka atbildīga to uzņēmumu rīcība, kas darbojas konfliktu skartās un augsta riska teritorijās, sociāli ekonomiskā ziņā minētās teritorijas var spēcīgi pozitīvi ietekmēt. Šis paziņojums pamatojas uz 2011. un 2012. gada paziņojumiem[2], kuros Komisija iezīmēja nodomu izpētīt pārredzamības uzlabošanas iespējas, ieskaitot pienācīgās pārbaudes visā piegādes ķēdē attiecībā uz situācijām, kurās ar resursiem bagātās jaunattīstības valstīs ieguves rūpniecībā gūtie ieņēmumi tiek izmantoti karadarbības vai iekšēju konfliktu finansēšanai.

Šis paziņojums ir pievienots Komisijas priekšlikumam Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido Savienības sistēmu konfliktu skartu un augsta riska teritoriju izcelsmes alvas, tantala, volframa, to rūdu un zelta[3] atbildīgu importētāju pašsertifikācijai attiecībā uz piegādes ķēdes pienācīgu pārbaudi[4]. Tas iezīmē atbalsta pasākumus, kas uzlabos regulas ietekmi, kā arī integrētu ES pieeju, kuras pamatā ir sabiedriska apspriešana, ieinteresēto personu tikšanās un 2013. gadā veiktā ietekmes novērtēšana[5].

Šajā paziņojumā izklāstītā integrētā pieeja risina trīs galvenos jautājumus: iespēju mazināšana bruņotiem grupējumiem konfliktu skartās teritorijās tirgoties ar alvu, tantalu, volframu un zeltu; ES tirgus dalībnieku spēju uzlabošana it īpaši lejupējā piegādes ķēdē ar mērķi panākt atbilstību pašreizējiem pienācīgas pārbaudes satvariem; traucējumu mazināšana minēto četru no konfliktu skartām un augsta riska teritorijām (šobrīd Lielo ezeru reģiona) sagādātu izrakteņu globālajos tirgos.

1. Konteksts

1.1. Dabas resursi — attīstības virzītājs

Izrakteņu ieguves rūpniecība spēj dot nozīmīgu ieguldījumu ekonomikas attīstībā visā pasaulē. ANO Industriālās attīstības organizācija norāda[6], ka izrakteņu ieguve veido 24 % no Āfrikas IKP un attiecīgi 9,9 % un 20,4 % no Latīņamerikas un Āzijas IKP. Āfrikā[7] vien koncentrēti 30 % no pasaules derīgo izrakteņu rezervēm un vēl lielāka daļa no zelta, platīna, dimantu un mangāna iegulām. Āzijas un Klusā okeāna valstis ir vienas no lielākajām volframa, niķeļa, vara, alvas un dzelzs rūdu ražotājām, un tajās atrodas ievērojama daļa no pasaules kausēšanas uzņēmumiem. Izrakteņu eksports nodrošina būtisku ieguldījumu arī Latīņamerikas, it īpaši Bolīvijas, Kolumbijas, Peru un neilgu laiku arī Gvatemalas, ekonomikā[8].

Tomēr daudzām valstīm ar milzīgiem dabas resursiem ir zems ANO tautas attīstības indekss. Viens no skaidrojumiem ir resursu ieguves saistība ar vairākiem attīstības riskiem un izaicinājumiem, tostarp ar paaugstinātu korupcijas risku un tendenci resursu eksportam izspiest uz augstāku pievienoto vērtību orientētu saimniecisko darbību, kā arī ar paaugstinātu videi nodarītā kaitējuma risku. Resursu ieguve bieži ir saistīta ar konfliktiem un nestabilitāti, kas ir šā paziņojuma temats.

Pašlaik visā pasaulē ir atzīta nepieciešamība samazināt šos riskus, uzlabojot dabas resursu pārvaldību. Trīs ievērības cienīgi ES atbalsta piemēri saistīti ar dimantu ieguvi, finanšu pārredzamību ieguves nozarē un apdraudētām augu (ietverot kokmateriālus) un dzīvnieku sugām:

2000. gadā ANO Ģenerālā asambleja vienprātīgi pieņēma rezolūciju, ar kuru tika nosodīta dimantu ieguves izmantošana konfliktu finansēšanā un atbalstīta globāla sertifikācijas režīma iedibināšana, tādējādi izveidojot Kimberli procesa sertifikācijas sistēmu (turpmāk “KPCS”). ES šo sistēmu īsteno ar Regulu (EK) Nr. 2368/2002; 2002. gadā Ilgtspējīgas attīstības pasaules samitā tika sākta Ieguves rūpniecības pārredzamības iniciatīva (turpmāk “EITI”), kuras mērķis ir samazināt korupciju, veicinot atklātu ziņošanu par uzņēmumu maksājumiem valstij par dabas resursu izmantošanu. ES Direktīvā 2013/34/ES ir iekļauti noteikumi, ar kuriem tiek sekmēta finanšu pārredzamība ieguves rūpniecībā un mežizstrādē; ievērojot 1973. gada ANO Konvenciju par starptautisko tirdzniecību ar apdraudētajām savvaļas dzīvnieku un augu sugām (turpmāk “CITES”), ES ir pieņēmusi Regulu (ES) Nr. 995/2010, ar kuru visiem tirgus dalībniekiem, kas ES tirgū laiž koka izstrādājumus, prasa veikt pienācīgu pārbaudi, lai izbeigtu nelikumīgi iegūtu kokmateriālu piegādi.

Šajā jomā iegūto pieredzi var izmantot integrētas ES pieejas izveidē, lai veicinātu atbildīgu izrakteņu sagādi no konfliktu skartām teritorijām. Izmantojot pienācīgu pārbaudi, uzņēmumi var nodrošināt, ka tie ievēro cilvēktiesības un neveicina konfliktus[9], kas sekmē ieguves nozares labāku pārvaldību. Tomēr pienācīgas pārbaudes veikšana jāveicina tādā veidā, lai konfliktu skartās un augsta riska teritorijās neatturētu no likumīgas izrakteņu ieguves un ar to saistītas tirdzniecības.

1.2. Pašreizējās starptautiskās atbildīgas sagādes iniciatīvas

Termins “atbildīga izrakteņu sagāde” ir minēts jaunākajās ESAO Vadlīnijās multinacionāliem uzņēmumiem[10] un atbilst ANO Uzņēmējdarbības un cilvēktiesību pamatprincipos[11] izvirzītajiem mērķiem un principiem. Abu dokumentu mērķis ir mudināt uzņēmumus veikt proaktīvu un reaktīvu verifikāciju, nepārtraukti īstenojot procesu, kas tiek dēvēts par pienācīgu pārbaudi, lai nodrošinātu, ka to komercdarbība nesekmē konfliktus un neizraisa nevēlamu ietekmi.

Augstākajā starptautiskajā līmenī ANO Drošības padomes Rezolūcijā Nr. 1952 (2010), kas konkrēti attiecas uz Kongo Demokrātisko Republiku (KDR) un tās LER kaimiņvalstīm, tika izteikts aicinājums piegādes ķēdes pārvaldībā nodrošināt pienācīgu pārbaudi. 2013. gada jūnijā G8 līderi pauda apņemšanos[12] palielināt ieguves rūpniecības pārredzamību un atbalstīt atbildīgu konfliktbrīvu izrakteņu sagādi no konfliktu skartiem reģioniem. G8 paziņoja arī par tādām partnerībām ar Burkinafaso, Kolumbiju, Ganu, Gvineju, Mongoliju, Mjanmu/Birmu, Peru un Tanzāniju, kurās līdztekus šajās valstīs īstenotajām politiskajām reformām plānota pastiprināta sadarbība dabas resursu pārvaldībā.

ES ir aktīvi iesaistījusies ESAO iniciatīvā, kas attiecas uz konfliktu izrakteņiem — ESAO Pienācīgas pārbaudes vadlīnijām[13] — un 2011. gada maijā ESAO Ministru padomes sanāksmē apņēmās to ievērot. Vadlīnijas izstrādātas, lai palīdzētu uzņēmumiem ievērot cilvēktiesības un nepieļautu, ka alvas, volframa, tantala un zelta sagādes prakse veicina konfliktus. To darbības joma ir globāla, un tās paredz procesu, kurā uzņēmumi savā izrakteņu piegādes ķēdē var brīvprātīgi īstenot kontroles un pārredzamības sistēmu, vācot un nododot tiešajiem pircējiem informāciju cita starpā par izcelsmes raktuvi, tirdzniecības ceļiem un nosacījumiem, lai identificētu un novērtētu ar piegādes ķēdi saistītos riskus un pārvaldītu tos. Noteiktos piegādes ķēdes punktos ir nepieciešama neatkarīgas trešās personas veikta revīzija. Uzņēmumiem jāpublicē gada ziņojums par savu politiku un praksi, lai radītu sabiedrības uzticību to veiktajiem pasākumiem.

2010. gadā Amerikas Savienotās Valstis pieņēma Doda-Franka Volstrītas reformas un patērētāju aizsardzības aktu (Dodd-Frank Wall Street Reform and Consumer Protection Act) (“Doda-Franka akts”). Tā 1502. sadaļā noteikta piegādes ķēdes pārredzamība, prasot ASV biržas sarakstā iekļautiem uzņēmumiem, kas ražošanā izmanto “konfliktu izrakteņus”[14], deklarēt šo izrakteņu izcelsmi un veikt pienācīgu pārbaudi. 1502. sadaļas noteikumus piemēro no 2014. gada 31. maija, un līdz tam laikam uzņēmumiem, uz kuriem attiecas šis regulējums, jāiesniedz ASV Vērtspapīru un biržas uzraudzības komisijai pirmais gada ziņojums par konfliktu izrakteņiem. Lai gan šā tiesību akta darbības joma formāli attiecas uz ASV biržas sarakstā iekļautiem uzņēmumiem, tam ir būtiska ietekme ārvalstīs, ieskaitot ES, galvenokārt saistībā ar globālām piegādes ķēdēm, jo ASV biržas sarakstā iekļauto uzņēmumu piegādātājiem tiek prasīta informācija pienācīgas pārbaudes vajadzībām.

2010. gadā LER valstu un valdību vadītāji Starptautiskās konferences par Lielo ezeru reģionu (ICGLR) kontekstā apņēmās apkarot dabas resursu nelikumīgu izmantošanu un apstiprināja “Reģionālo iniciatīvu attiecībā uz dabas resursiem” un tās sešus īpašos instrumentus, proti: reģionāla sertifikācijas mehānisma pieņemšanu; valstu tiesību aktu saskaņošanu; reģionālu datubāzi par izrakteņu apriti; nerūpnieciskas izrakteņu ieguves sektora regulējuma sagatavošanu; EITI veicināšanu un sūdzību instrumenta izstrādi. Šīs reģionālās iniciatīvas rezultātā KDR un Ruanda 2012. gadā ieviesa tiesību aktus, ar kuriem tirgus dalībniekiem noteica pienācīgas pārbaudes prasības, pamatojoties uz ESAO Pienācīgas pārbaudes vadlīnijām. Citas LER valstis arī ir sākušas ICGLR satvara īstenošanu.

Šīs trīs iniciatīvas ir rosinājušas un veicinājušas specifiskāku publisku un privātu iniciatīvu turpmāko izstrādi. Starp tām var minēt Starptautiskā Alvas pētniecības institūta Alvas piegādes ķēdes iniciatīvu, Sertificētu tirdzniecības ķēžu iniciatīvu, Konfliktbrīvu kausēšanas uzņēmumu programmu, Analītiskās identifikācijas (Analytical Fingerprint) metodi, projektu “Solutions for Hope”, Konfliktbrīvas alvas iniciatīvu, Publiskā un privāta sektora aliansi atbildīgai izrakteņu tirdzniecībai, projektu PROMINES, Tirdzniecības centru iniciatīvu, Pasaules Zelta padomes Konfliktbrīva zelta standartu, Londonas Dārgmetālu tirgus asociācijas Zelta piegādes sarakstu un Atbildīgas juvelierizstrādājumu uzņēmējdarbības padomes praksi un standartus[15].

1.3. ES uzņēmumu darbības vide

1. attēlā ir redzama vienkāršota izrakteņu un metālu piegādes ķēde. Augšupējās darbības ietver ieguvi, tirdzniecību un kausēšanu, un tās veic ražotājvalstī. Konfliktu visvairāk skartās valstis kausēšanu veic trešās valstīs. Lejupējās darbības ietver tirdzniecību, turpmāko apstrādi un patērētājiem tirgotā galaprodukta sagatavošanu. Alvas, tantala, volframa un zelta tirdzniecību un apstrādi veic dažādās nozarēs, piemēram, autobūvē, elektronikā, aeronautikā, iepakošanā, būvniecībā, apgaismē, rūpniecisko iekārtu un instrumentu izgatavošanas, kā arī juvelierizstrādājumu nozarē. Tiek lēsts, ka ES šajā jomā kopā darbojas ap 880 000 uzņēmumu, no kuriem lielākā daļa ir mazie un vidējie uzņēmumi. Regulas vajadzībām veiktajā ietekmes novērtējumā norādīts, ka ir ap 300 ES tirgotāju un ap 20 kausēšanas/attīrīšanas uzņēmumu, kas importē šo četru izrakteņu rūdas un no tām iegūtos metālus, un vairāk nekā 100 ES sastāvdaļu ražotāju, kas importē iegūtos metālus. Pasaulē ir ap 140 zelta attīrīšanas uzņēmumu un 280 pārējo triju izrakteņu kausēšanas uzņēmumu.

1. attēls

Kausēšanas/attīrīšanas uzņēmumi joprojām pieprasa izrakteņus no konfliktu reģioniem. Šiem tirgus dalībniekiem ir labas iespējas noteikt iegādātā izrakteņa izcelsmi. Tie ir piegādes ķēdes pēdējais posms, kurā vēl ir tehniski iespējams izsekot izrakteņu izcelsmei un var ražotājvalstīs veicināt atbildīgu rīcību piegādes procesā. Pašreizējās pienācīgas pārbaudes iniciatīvās atzīts, cik nozīmīgi ir sadarboties ar atbildīgiem kausēšanas uzņēmumiem. Saskaņā ar Eiropas Komisijas veikto pētījumu tikai 16 % no pasaules kausēšanas uzņēmumiem un attiecīgi 18 % no ES alvas, tantala un volframa kausēšanas uzņēmumiem pašlaik veic pienācīgu pārbaudi. Pienācīgas pārbaudes shēmās ir iesaistījušies ap 40 % no pasaules zelta attīrīšanas uzņēmumiem un attiecīgi 89 % no ES zelta attīrīšanas uzņēmumiem [16].

Lai gan ESAO Pienācīgas pārbaudes vadlīnijas nodrošina darbības satvaru, pašreizējie centieni panākt atbilstību ir fragmentāri un ieinteresētajiem uzņēmumiem piedāvātie stimuli ir ierobežoti. Puse no lejupējās darbībās iesaistītajiem respondentiem sabiedriskajā apspriešanā pauda interesi (vai Doda-Franka akts tiem nosaka tiesisku pienākumu) izrakteņus iegūt atbildīgi un veikt pienācīgu piegādes ķēdes pārbaudi. Uzņēmumu atbilstību veicina arī tādi ar regulējumu nesaistīti stimuli kā korporatīvās sociālās atbildības politika, tēls un patērētāju pieprasījums.

2013. gadā veikts pētījums[17] liecina, ka Eiropas Savienībā pienācīgā pārbaude nav plaši izplatīta prakse. Tikai 12 % no ES biržas sarakstā iekļautiem uzņēmumiem, uz kuriem tieši neattiecas ASV tiesību akti, savās tīmekļa vietnēs norāda konfliktu izrakteņus. Daļēji tas skaidrojams ar to, ka ESAO Pienācīgas pārbaudes vadlīnijas, Doda-Franka akts un ICGLR satvars ir nesenas iniciatīvas, bet cits iemesls ir ES uzņēmumu grūtības to īstenošanā (piemēram, piegādes ķēdes garums, daudzi iesaistītie tirgus dalībnieki, izpratnes trūkums). Tomēr 150 000–200 000 ES uzņēmumu, kas galvenokārt veic lejupējās darbības, ir iesaistīti piegādes ķēdēs ar 6000 ASV biržas sarakstā iekļautiem uzņēmumiem, uz kuriem attiecas regulējums.

Attiecībā uz LER, lai nodrošinātu veiksmīgu ICGLR satvara īstenošanu, reģionā ir nepieciešams turpināt spēju veidošanu. Lai panāktu atbilstību tieši Doda-Franka aktam, jārisina vēl citi konkrēti jautājumi. Novērojumi liecina, ka šis akts ir atturējis izvēlēties LER par izrakteņu izcelsmes vietu neatkarīgi no tā, vai šie izrakteņi ir iegūti likumīgi[18]. Daži uzņēmumi, uz kuriem attiecas regulējums, īsteno bezriska stratēģiju un sagādā izejvielas no raktuvēm, kas nav reģionā vai pat nav Āfrikā. “Konfliktbrīvo” izrakteņu atlikušo daļu cenšas pārdot ASV vai ES tirgū, un tos nereti pārdod par cenu, kas ir zemāka par tirgus cenu. Tirdzniecības iespēju zaudēšana nozīmē zaudētus iztikas līdzekļus, jo alternatīvas darba iespējas ir nepietiekamas, it īpaši nerūpnieciskā un maza apjoma ieguvē.

Integrēta ES pieeja, kas vērsta uz atbildīgu sagādi, jābalsta uz pašreizējām iniciatīvām, un jāatbalsta ESAO Pienācīgas pārbaudes vadlīniju ieviešana. Tai jāveicina lielāka atbilstība kausēšanas uzņēmumu līmenī, arī ārpus ES, un jāsekmē ar pienācīgu pārbaudi saistītās informācijas aprite visā piegādes ķēdē ar salīdzinoši zemām izmaksām[19].

1.4. Pašreizējā ES darbība ārpolitikā, attīstības politikā un citās politikas jomās

Lai sarautu saikni starp resursu ieguvi un konfliktu, vajadzīga visaptveroša pieeja, kā risināt problēmas pamatcēloņus: konfliktu, vāju pārvaldību un attīstības trūkumu. Šo problēmu risināšana ir daļa no ES ārējās darbības un viens no ES stratēģijas konkrētajiem mērķiem, kas saistīts ar jaunattīstības valstu centieniem izskaust nabadzību, kā izklāstīts 2011. gada paziņojumā par Pārmaiņu programmu[20]. Programmā īpaša nozīme piešķirta labai pārvaldībai un cilvēktiesībām, kā arī iekļaujošai ekonomiskajai izaugsmei. Tā veicina kopīgu darbu ne tikai ar ES partneriem attīstības jomā — jaunattīstības valstu valdībām —, bet arī ar privāto sektoru un starptautiskām organizācijām, piemēram, ANO. Programmas īstenošanā ES īpašu uzmanību velta pilsoniskās sabiedrības nozīmei, vietējo kopienu līdzdalībai, pārredzamiem un atbildīgu lēmumu pieņemšanas procesiem.

Cita būtiska iniciatīva ir 2008. gada ES un ANO Partnerība jautājumos, kas saistīti ar zemi, dabas resursiem un konfliktu novēršanu[21], kuru ES atbalsta ar stabilitātes instrumentu un ar kuru tiek nodrošināta vienota palīdzība trešām valstīm ar dabas resursiem saistītu konfliktu novēršanā un risināšanā. Ar šo partnerību ES veicina ANO starpaģentūru pieeju šajā jomā saskaņā ar ANO ģenerālsekretāra ziņojumu par miera atjaunošanu pēc konflikta (Peacebuilding in the Aftermath of Conflict, 2012).

Eiropas Savienībai ir saskaņota un integrēta stratēģija par ES piekļuvi izejvielām. Izejvielu iniciatīva[22] un Eiropas Inovācijas partnerība izejvielu jomā[23] ir visaptveroši ES politikas virzieni, kas aptver ilgtspējīgu piekļuvi izejvielām un risina pārvaldības, infrastruktūras un prasmju problēmas trešās valstīs.

Ar ES Korporatīvās sociālās atbildības (KSA) stratēģiju[24] Komisija veicina atbildīgu uzņēmējdarbību, īpaši attiecībā uz atbilstību starptautiski saskaņotajiem KSA principiem un vadlīnijām, piemēram, ESAO Vadlīnijām multinacionāliem uzņēmumiem un ANO Uzņēmējdarbības un cilvēktiesību pamatprincipiem.

2013. gadā ES publicēja Vadlīnijas par ANO Uzņēmējdarbības un cilvēktiesību pamatprincipu īstenošanu trijās uzņēmējdarbības nozarēs, proti, IKT un naftas un gāzes nozarē[25].

ES ārpolitikas kontekstā tiek īstenotas vēl citas reģionālas darbības.

Āfrikas resursu dilemma atzīta 2007. gada Āfrikas un ES kopējā stratēģijā, kurā par svarīgu sadarbības mērķi atzīta dabas resursu laba pārvaldība.

ES atbalsta gan Āfrikas Savienības 2009. gadā apstiprināto Āfrikas Izrakteņu ieguves vīziju (African Mining Vision), kuras mērķis ir nodrošināt izrakteņu resursu pārredzamu, proporcionālu un optimālu izmantošanu, gan vīzijas īstenotāju iestādi Āfrikas Izrakteņu centru attīstībai (African Mineral Development Centre). Tā palielina atbalstu citām kopīgām darbībām, ieskaitot Āfrikas Juridiskā atbalsta mehānismu, kas palīdz Āfrikas valstu valdību sarunās par sarežģītiem līgumiem ar privāto sektoru un tādējādi uzlabo šo darījumu ilgtspēju un iekļaujošo raksturu. Darbs ģeoloģiskās sadarbības jomā tiks veicināts saskaņā ar ES jauno Panāfrikas programmu. ES atbalsta arī reģionā īstenotas globālas atbildīgas sagādes iniciatīvas attiecībā uz konfliktu dimantiem, pārredzamību un mežsaimniecības produktiem (KPCS, EITI, CITES).

ES ir veikusi arī konkrētākus pasākumus attiecībā uz LER. 2013. gada jūnijā Eiropas Komisija un Augstā pārstāve pieņēma kopīgu paziņojumu “Stratēģiskā programma Lielo ezeru reģionam”[26], kurā attiecībā uz dažādajiem krīzes cēloņiem noteikta saskaņota un visaptveroša ES pieeja reģionālā, valsts un vietējā līmenī.

Šajā kontekstā ES ir izteikusi politikas priekšlikumus, kā risināt problēmas, kas attiecas uz saikni starp tādu dabas resursu kā izrakteņu izmantošanu un tirdzniecību un konfliktiem un nestabilitāti Lielo ezeru reģionā. Piešķirot līdzekļus no stabilitātes instrumenta, ES atbalsta arī ICGLR Dabas resursu reģionālo iniciatīvu un ESAO Pienācīgas pārbaudes vadlīniju īstenošanas programmu. Nākotnē varētu apsvērt pārrobežu projektus, aptverot arī robežu un muitas pārvaldību.

Āzijā un Klusā okeāna reģionā ES ir iesaistījusies ar resursiem saistītu jautājumu risināšanā, veicinot atbilstību EITI, — šajā ziņā ir vērojama līdzdalības pieauguma tendence (iesaistītās valstis: Mongolija un Austrumtimora; kandidātvalstis — Afganistāna, Indonēzija un Zālamana Salas, Mjanma/Birma un Papua-Jaungvineja — ir paziņojušas par nodomu iesniegt pieteikumu dalībai EITI, Filipīnas iesniegušas EITI kandidātvalsts statusa pieteikumu). Āzijā ir izvietoti aptuveni 65 % no pasaules 280 alvas, tantala, volframa kausēšanas uzņēmumiem, kas atrodas tādās valstīs kā Ķīna (73), Malaizija (5) un Indonēzija (34). Ņemot vērā šo valstu ekonomikas attīstību un attiecīgo pieprasījumu pēc izejvielu sagādes, tās būs prioritārās partneres sadarbībai ar ES.

Latīņamerikā ES un Andu valstis ir sākušas dialogu par ieguves rūpniecību un atbildīgu sagādi un identificējušas iespējamās sadarbības jomas, ieskaitot izrakteņu ieguves plašāku sociāli ekonomisko ietekmi un ietekmi uz vidi. Šo jautājumu risināšana ir daļa no ES ārējās darbības. Atbilstība iniciatīvai EITI reģionā ir zema — prasības izpilda vienīgi Peru, tomēr īpaši Hondurasā, Gvatemalā un Kolumbijā interese par šo iniciatīvu pieaug.

2. Integrētā ES pieeja atbildīgai sagādei

Ņemot vērā minēto kontekstu, ir nepieciešams izstrādāt integrētu ES pieeju, lai veicinātu izrakteņu atbildīgu sagādi no konfliktu skartām un augsta riska teritorijām. Tālab ar mērķi samazināt bruņoto grupējumu iespējas konfliktu skartās teritorijās izmantot alvas, tantala, volframa un zelta tirdzniecību; uzlabot ES uzņēmumu spēju (it īpaši lejupējā piegādes ķēdē) panākt atbilstību pašreizējiem pienācīgas pārbaudes satvariem un mazināt globālo tirgu izkropļojumus attiecībā uz šiem četriem izrakteņiem, kurus iegūst konfliktu skartās un augsta riska teritorijās, sagatavots Komisijas priekšlikums regulai un atbalsta pasākumu kopumam.

Plašākā mērogā ar atbildīgu sagādi saistītā integrētā ES pieeja un tās politikas virzieni ir iestrādāti visaptverošākā pieejā konfliktu skartām un augsta riska teritorijām. Pasākumi cita starpā sekmē konfliktu atrisināšanu, mieru un drošību, cilvēktiesību ievērošanu (kas ietver nepieciešamību risināt cilvēktirdzniecības problēmu), labu pārvaldību, kā arī tiesiskumu un ilgtspējīgu attīstību. Piemēri ir Stratēģiskais satvars Lielo ezeru reģionam, kas attiecas uz dabas resursu nelikumīgu izmantošanu, kā arī Āfrikas raga Stratēģiskais satvars un ES drošības un attīstības stratēģija Sāhelā.

2.1. Priekšlikums regulai, ar ko izveido Savienības sistēmu brīvprātīgai ES “atbildīga importētāja” pašsertifikācijai

Komisijas priekšlikums regulai, ar ko izveido Savienības sistēmu alvas, tantala, volframa, to rūdu un zelta atbildīgu importētāju piegādes ķēdes pašsertifikācijai attiecībā uz piegādes ķēdes pienācīgu pārbaudi, sagatavots, lai palīdzētu ES uzņēmumiem, kas veic pienācīgu pārbaudi, samazināt bruņotu grupējumu finansēšanas risku. Priekšlikuma mērķis ir arī veicināt konfliktu skartu un augsta riska teritoriju izcelsmes izrakteņu atbildīgu sagādi, lai palielinātu likumīgas tirdzniecības apjomu. ES pieejas uzmanības centrā ir augšupējās piegādes ķēdes tirgus dalībnieku pienācīga pārbaude un kvalitatīvas informācijas un labākās prakses izmantošanas veicināšana lejupējā piegādes ķēdē. Atbilstoši galvenajam vēstījumam, ko sabiedriskajā apspriešanā pauduši respondenti, izstrādāta pieeja, kurā ņemts vērā sarežģīto piegādes ķēžu globālais raksturs, kuras pamatā ir atbilstība ESAO Pienācīgas pārbaudes vadlīnijām un ar kuru atbalsta to īstenošanu. Šādā kontekstā gan regulas, gan tās atbalsta pasākumu ģeogrāfiskā darbības joma ir globāla, un ar tiem saistītās darbības galvenokārt ir vērstas uz procesu.

Darbības ziņā regulas projektā paredzēts izveidot brīvprātīgas pašsertifikācijas sistēmu importētājiem, kas atbildīgi vēlas importēt ES vienu no minētajiem četriem izrakteņiem vai metāliem. Importētājiem, kas vēlas iesaistīties, nepieciešams īstenot ESAO Pienācīgas pārbaudes vadlīnijas un dalībvalstu kompetentajām iestādēm sniegt revīzijas apliecinājumus un informāciju. Pamatojoties uz sniegto informāciju, ES pēc apspriešanās ar ESAO katru gadu publicē to kausēšanas un attīrīšanas uzņēmumu sarakstu, kurus atzīst par atbildīgiem piegādātājiem. Tas uzlabos pamanāmību un veicinās pārskatatbildību. Lai veicinātu likumīgu tirdzniecību, sarakstā tiks īpaši norādīti kausēšanas/attīrīšanas uzņēmumi, kas izrakteņus no konfliktu zonām sagādā atbildīgi. Šī shēma tiks izvērtēta pēc trim gadiem vai pirms tam, ja būs pieejama informācija, un rezultāti tiks izmantoti lēmumu pieņemšanā par turpmāko ES pieeju un regulējuma grozījumiem, atbilstīgā gadījumā nosakot, ka shēma ir obligāta, ņemot vērā turpmāko ietekmes novērtējumu.

2.2. ES atbalsta pasākumi atbildīgas sagādes vecināšanai

Lai veicinātu izrakteņu atbildīgu sagādi, plānoti šādi atbalsta pasākumi.

Stimuli uzņēmumiem atbildīgas sagādes veicināšanai

Komisija vēršas pie ES uzņēmumiem, aicinot izmantot to tirgus pozīciju, lai veicinātu atbildīgu sagādi. Plānoti šādi uzņēmumus stimulējoši pasākumi.

Atbildīgas prakses veicināšana kausēšanas un attīrīšanas uzņēmumos

Kopš 2014. gada janvāra ES sniedz finansiālu atbalstu, lai īstenotu ESAO Pienācīgas pārbaudes vadlīnijas, un plāno turpināt atbalsta sniegšanu, izmantojot stabilitātes instrumentu. Uzmanības centrā būs spēju veidošana un informatīvas darbības, kas būs vērstas uz publiskā sektora iestādēm, privāto sektoru un pilsoniskās sabiedrības organizācijām, kas ir iesaistītas tādu izrakteņu piegādes ķēdē, kurus iegūst konfliktu skartās un augsta riska teritorijās. Komisija izvērtēs papildus, vai iespējams sniegt finansiālu atbalstu ESAO un citu institūciju programmām, kuru mērķis ir veicināt ES un ārpus ES esošo kausēšanas/attīrīšanas uzņēmumu pārredzamību un pienācīgas pārbaudes praksi.

Iespējas finansēt MVU brīvprātīgās sertifikācijas shēmas īstenošanai

Komisija vērtēs iespējas nodrošināt finansējumu, lai mudinātu ES importētājus nākotnē ieviest brīvprātīgu sertifikācijas shēmu. Finansēšana tiks vērtēta saistībā ar Uzņēmumu un MVU konkurētspējas programmu (COSME[27]), kas tika pieņemta 2013. gada 5. decembrī.

Ar publisko iepirkumu saistīti stimuli

Komisija veicinās gan atbildīga importētāja sertifikāta, gan atbildīgo kausēšanas/attīrīšanas uzņēmumu saraksta ieviešanu, nosakot izpildes klauzulas pašas Eiropas Komisijas publiskā iepirkuma līgumos. Tādējādi, lai izpildītu saistības, kas izriet no publiskā iepirkuma līguma, iepirktajiem izstrādājumiem, kas satur alvu, tantalu, volframu un/vai zeltu, būs jāatbilst ESAO Pienācīgas pārbaudes vadlīnijām vai līdzvērtīgām pienācīgas pārbaudes sistēmām.

Publiskā sektora un uzņēmumu tīklu izmantošana ES “atbildīgā importētāja” sertifikāta ieviešanai

Lai veicinātu ar regulas projektu ieviestās sertifikācijas procedūras īstenošanu, Komisija vērsīsies gan pie valsts kontaktpunktiem, kas izveidoti saskaņā ar ESAO Vadlīnijām multinacionāliem uzņēmumiem, gan citiem attiecīgiem izpratnes veicināšanas tīkliem. Eiropas Biznesa atbalsta tīkls (EEN) — atbalsta tīkls Eiropas uzņēmumiem — var uzlabot ES uzņēmumu izpratni par ES integrēto pieeju, pienācīgas pārbaudes nozīmību un sekām, ko rada bezatbildīga izrakteņu sagāde no konfliktu zonām.

“Nodomu protokoli” — nozares apņemšanās

Sabiedriskajā apspriešanā, nostājas dokumentos un pētījumos ES tirgus dalībnieki ir pauduši apņemšanos piedalīties atbildīgā izrakteņu sagādē no konfliktu skartām un augsta riska teritorijām. ES rīkosies, lai nodrošinātu, ka kļūst pamanāmi to uzņēmumu centieni, kas iesnieguši attiecīgas saistības apliecinošu nodomu protokolu.

Politikas dialogs ar trešām valstīm un citām ieinteresētajām personām

· Politikas dialogu pilnveidošana

ES izmantos politisko, attīstības, tirdzniecības un drošības dialogu un kontaktus ar ieguves, ražošanas, apstrādes un patērēšanas valstu valdībām, lai valsts un reģiona līmenī pilnveidotu kopīgu izpratni par vajadzībām, izaicinājumiem un iespējām, kas saistīti ar konfliktbrīvu un atbildīgu izrakteņu ieguvi. Piemēram, ES dialogā ar Dienvidamerikas un Karību jūras reģiona valstīm risinās jautājumus par atbildīgu sagādi un tās nozīmi ilgtspējīgā attīstībā, pievēršot uzmanību nerūpnieciskas un neoficiālas ieguves ilgtspējas problēmām. Līdztekus it īpaši ražotājvalstīs tiks sekmēta privātā sektora un pilsoniskās sabiedrības līdzdalība.

Sadarbības ar valstīm, kurās atrodas kausēšanas uzņēmumi

ES sadarbosies ar valstīm, kurās atrodas lielākā daļa no pasaules kausēšanas/attīrīšanas uzņēmumiem, proti, ar Ķīnu, Malaiziju, Indonēziju, Taizemi un Krieviju, lai īstenotu savu integrēto pieeju atbildīgas sagādes jomā un lai nodrošinātu lielāku iepirkuma apjomu no uzņēmumiem, kas atrodas ārpus ES jurisdikcijas. ES 2015. gadā rīkos starptautisku konferenci par konfliktu skartu un augsta riska teritoriju izcelsmes izrakteņu atbildīgu sagādi.

· Atbildīgas sagādes jautājumi dialogā par izejvielām

ES izmantos dialogu par izejvielām cita starpā ar Ķīnu, Japānu un Mongoliju, lai veicinātu integrēto atbildīgas sagādes pieeju. Nesen Komisija ir sākusi dialogu par izejvielām ar Mjanmu/Birmu. Vispārīgā līmenī Komisija un Augstā pārstāve turpinās veicināt stingru un saskaņotu ES diplomātisko nostāju izejvielu jomā, vienotā un stratēģiskā veidā risinot savstarpēji atkarīgos drošības un attīstības jautājumus.

Attīstības sadarbība ar trešām valstīm

ES izmantos arī jau iedibināto sadarbību ar Āfrikas, Āzijas, Latīņamerikas un Karību jūras reģiona valstīm, lai risinātu ar konfliktbrīvu un atbildīgu ieguvi un komercializāciju saistītus jautājumus. Galvenās jomas, kurās ES var sniegt atbalstu partnervalstīm, ir šādas:

ESAO Pienācīgas pārbaudes vadlīniju pārņemšana valstu pienācīgas pārbaudes satvaros un tiesību aktos; to spēju tālāka veidošana, kuras vajadzīgas, lai īstenotu valsts pienācīgas pārbaudes satvaru; atbalsts informatīviem pasākumiem un politiskam dialogam attiecīgajās valstīs starp vietējās un centrālās pārvaldes iestādēm, pilsoniskās sabiedrības organizācijām un tirgus dalībniekiem; ražotājvalstu veikto darbību un to rezultātu pamanāmības nodrošināšana.

ES sekmēs arī tādu sadarbību starp ražotājvalstīm un patērētājvalstīm, kura notiek, īstenojot kopprojektus, piemēram, ilgtspējīgas izrakteņu ieguves un labas pārvaldības jomā, ņemot vērā arī nerūpnieciskas izrakteņu ieguves specifiku.

Godīgs starpnieks — diplomātija izejvielu jomā

ES ir gatava uzņemties godīga starpnieka lomu daudzpusējās ieinteresēto personu iniciatīvās, atbalstot un veicinot atbildīgu sagādi un tirdzniecību starp dalībniekiem. Komisijas dienesti un Eiropas Ārējās darbības dienests plāno vākt un analizēt datus, kas attiecas uz daudzpusējām ieinteresēto personu iniciatīvām. Pienācīga uzmanība tiks veltīta publiskām un privātām aliansēm.

ES dalībvalstis

Komisija un Augstā pārstāve aicina ES dalībvalstis, īstenojot attiecīgu valsts līmeņa darbību, atbalstīt to jurisdikcijā esošo uzņēmumu centienus, kas saistīti ar pienācīgu pārbaudi. Varētu izstrādāt papildu iniciatīvas, kas attiektos uz patērētāju informēšanu un marķējumu, kā arī papildu stimulus atbildīgai korporatīvai rīcībai. Turklāt Komisija aicinās ES dalībvalstis veicināt ESAO Pienācīgas pārbaudes vadlīniju vai līdzvērtīgu sistēmu ieviešanu, to iestāžu noslēgtajos iepirkuma līgumos iekļaujot attiecīgas izpildes klauzulas, kā norādīts ES Publiskā iepirkuma direktīvā. Tādēļ Komisija izstrādās ieteikumus un īstenošanas vadlīnijas dalībvalstu atbildīgajām amatpersonām.

3. Kopīgs darbs integrētas ES pieejas izstrādei

Gaidāms, ka skaidrāks ES satvars, kura pamatā ir ESAO Pienācīgas pārbaudes vadlīnijas, atvieglos ES tirgus dalībnieku centienus ieviest attiecīgas pienācīgas pārbaudes procedūras. Tā kā ES ir lielākais izrakteņu un metālu tirgus, lielāka kohēzija Eiropas Savienībā sekmēs pieprasījumu pēc atbildīgas sagādes un attiecīgi veicinās tādu izrakteņu tirdzniecību, kas iegūti saskaņā ar valsts iekšējām vai ESAO pienācīgas pārbaudes prasībām.

Šīs iniciatīvas panākumi lielā mērā ir atkarīgi no iepirkuma apjoma ES privātajā sektorā, īpaši uzņēmumos, kas importē alvas, tantala un volframa rūdas vai no tām iegūtos metālus un zeltu. Komisija un Augstā pārstāve aicina ES uzņēmumus īstenot ierosināto integrēto pieeju, veicināt tās sekmīgu īstenošanu un turpināt attīstīšanu.

Komisija un Augstā pārstāve aicina Padomi un Eiropas Parlamentu apstiprināt integrēto ES pieeju izrakteņu atbildīgai sagādei.

[1] Conflict Barometer, Heidelberg Institute for International Conflict Research, 2012.

[2] COM(2011) 25 galīgā redakcija un COM(2012) 22 galīgā redakcija.

[3] Uz šiem četriem izrakteņiem attiecas divi galvenie starptautiskie pienācīgas pārbaudes instrumenti; sk. arī 1.2. sadaļu.

[4] Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido Savienības sistēmu konfliktu skartu un augsta riska teritoriju izcelsmes alvas, tantala, volframa, to rūdu un zelta atbildīgu importētāju pašsertifikācijai attiecībā uz piegādes ķēdes pienācīgu pārbaudi.

[5] Komisijas dienestu darba dokuments, ietekmes novērtējums, kas pievienots dokumentam Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido Savienības sistēmu konfliktu skartu un augsta riska teritoriju izcelsmes alvas, tantala, volframa, to rūdu un zelta atbildīgu importētāju pašsertifikācijai attiecībā uz piegādes ķēdes pienācīgu pārbaudi.

[6] World Statistics on Mining and Utilities 2010 – mining output data 2007.

[7] Africa Progress Report 2013.

[8] 2012. gadā Bolīvijā ieguves sektors nodrošināja vidēji 7,3 % no IKP un 27,8 % no kopējā eksporta apjoma, Kolumbijā — 2,4% no IKP un 17,1 % no kopējā eksporta apjoma. 2011. gadā Peru, tas nodrošināja vidēji 14,5 % no IKP un 59 % no kopējā eksporta apjoma.

[9] OECD (2013), OECD Due Diligence Guidance for Responsible Supply Chains of Minerals from conflict-Affected and High-Risk Areas: Second Edition, OECD Publishing, http://dx.doi.org/10.1787/9789264185050-en, 8. lpp.

[10] OECD Guidelines for Multinational Enterprises, OECD 2011 edition.

[11] Guiding Principles on Business and Human Rights, UN Human Rights Office of the High Commissioner, New York and Geneva 2011.

[12] G8 Leaders' Lough Erne Summit, Communique, Paragraph 40, 18 June 2013.

[13] OECD (2013), OECD Due Diligence Guidance for Responsible Supply Chains of Minerals from Conflict-affected and High-risk Areas: Second Edition, OECD Publishing, http://dx.doi.org/10.1787/9789264185050-en.

[14] Aktā definēts, ka šādi izrakteņi ir KDR vai tās kaimiņvalstu izcelsmes alva, tantals, volframs un zelts.

[15] Conflict minerals - an evaluation of the Dodd-Frank Act and other resource-related measures. Öko-Institut e.V. Freiburg, August 2013, Chapter 6.

[16] Dati par zeltu iegūti no Londonas Dārgmetālu tirgus asociācijas, kurā lielākā daļa dalībnieku veic pienācīgu pārbaudi. Ārpus šīs asociācijas pasaulē darbojas ap 50 attīrīšanas uzņēmumu.

[17] Conflict due diligence by European Companies, Stichting Onderzoek Multinationale Ondernemingen, October 2013.

[18] Conflict minerals - an evaluation of the Dodd-Frank Act and other resource-related measures. Öko-Institut e.V. Freiburg, August 2013, page 27.

[19] Sk. 5. zemsvītras piezīmi. Komisijas dienestu darba dokumenta III pielikumā ir norādīts ārējs pētījums, kurā novērtētas ar pienācīgu pārbaudi saistītās atbilstības izmaksas, ar atsevišķu izrakteņu (alvas, tantala, volframa un zelta) atbildīgu sagādi saistītie ieguvumi un ietekme uz atsevišķiem tirgus dalībniekiem. Šajā pētījumā veiktās attiecīgo nozaru aptaujas galvenais konstatējums — vairākums respondentu norāda, ka pienācīgo pārbaužu un ziņojumu sagatavošanas izmaksas ir salīdzinoši zemas. Sākotnējo darbību izmaksas pārsvarā (74 % respondentu) lēstas 13 500 EUR apmērā, bet turpmāko regulāro darbību izmaksas — 2700 EUR apmērā (63,8 % respondentu).

[20] COM(2011) 637 galīgā redakcija.

[21] http://www.un.org/en/land-natural-resources-conflict/index.shtml

[22] COM(2008) 699 galīgā redakcija.

[23] COM(2012) 82 final.

[24] COM (2011) 681 galīgā redakcija.

[25] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sustainable-business/corporate-social-responsibility/humanrights/index_en.htm

[26] JOIN(2013) 23 final.

[27] Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra Regula (ES) Nr. 1287/2013, ar ko izveido Uzņēmumu konkurētspējas un mazo un vidējo uzņēmumu programmu (COSME) (2014.–2020. gads) un atceļ Lēmumu Nr. 1639/2006/EK: programmā COSME ir paredzētas darbības, kas atvieglo MVU piekļuvi tirgiem Savienībā un ārpus tās, piemēram, informācijas sniegšana par šķēršļiem, kas liedz ienākt tirgū, par uzņēmējdarbības iespējām, publisko iepirkumu un muitas procedūrām, kā arī paredzēts uzlabot atbalsta pakalpojumus standartu un intelektuālā īpašuma tiesību ziņā.