Eiropas Parlamenta rezolūcija par jaunu sieviešu un meiteņu diskrimināciju izglītības jomā (2006/2135(INI))



Oficiālais Vēstnesis 250 E , 25/10/2007 Lpp. 0102 - 0106



P6_TA(2007)0021 Jaunu sieviešu un meiteņu diskriminācija izglītības jomā Eiropas Parlamenta rezolūcija par jaunu sieviešu un meiteņu diskrimināciju izglītības jomā (2006/2135(INI)) Eiropas Parlaments, - vēlreiz apstiprinot Eiropas Kopienu dibināšanas līguma 2. pantā, 3. panta 2. punktā, 13. pantā, 137. panta 1. punkta i) apakšpunktā un 141. pantā noteiktos principus, - ņemot vērā 2000. gadā pasludināto Eiropas Savienības Pamattiesību hartu un īpaši tās 23. pantu, - ņemot vērā 1950. gadā pieņemto Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvenciju, - ņemot vērā ANO 1948. gada 10. decembrī pieņemto Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju, - ņemot vērā ANO Tūkstošgades attīstības mērķus (TAM), it īpaši TAM3 par dzimumu līdztiesības veicināšanu un sieviešu ietekmes palielināšanu kā priekšnoteikumu, lai cita starpā sasniegtu līdztiesību visos izglītības līmeņos un visās darba jomās, - ņemot vērā 1995. gada septembrī Pekinā notikušo 4. Pasaules sieviešu konferenci, Pekinā pieņemto deklarāciju un darbības platformu, kā arī turpmākajās ANO sesijās pieņemtos noslēguma dokumentus "Pekina +5" un "Pekina +10" par turpmākiem pasākumiem un iniciatīvām, lai īstenotu 2000. gada 9. jūnijā pieņemto Pekinas deklarāciju un 2005. gada 11. martā pieņemto darbības platformu, - ņemot vērā 1999. gadā pieņemto ANO Konvencijas par sieviešu visa veida diskriminācijas likvidāciju (CEDAW) fakultatīvo protokolu, kas paredz, ka indivīdi vai indivīdu grupas, kas kļuvušas par vardarbības upuriem saistībā ar jebkādu konvencijā noteikto tiesību pārkāpumiem no konvencijas dalībvalsts puses, var iesniegt ziņojumus Komitejai sieviešu diskriminācijas likvidācijas jautājumos, - ņemot vērā ANO Izglītības, zinātnes un kultūras organizācijas (UNECSO) globālā monitoringa ziņojumus "Izglītība visiem" 2003./2004. g., 2005. g. un 2006. g., - ņemot vērā Eiropas Padomes ieteikumus un īpaši tās rezolūciju un rīcības plānu, kas pieņemts 2006. gada 8.— 9. jūnijā Stokholmā notikušajā 6. Eiropas ministru konferencē par sieviešu un vīriešu līdztiesību, - ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. februāra ieteikumu 2006/143/EK par turpmāko Eiropas sadarbību augstākās izglītības kvalitātes nodrošināšanā [1], - ņemot vērā Padomes 1998. gada 24. septembra ieteikumu 98/561/EK par Eiropas sadarbību augstākās izglītības kvalitātes nodrošināšanā [2], - ņemot vērā tā 2005. gada 28. aprīļa rezolūciju par romu stāvokli Eiropas Savienībā [3] un 2006. gada 1. jūnija rezolūciju par romu sieviešu stāvokli Eiropas Savienībā [4], - ņemot vērā Komisijas 2006. gada 4. jūlija paziņojumu "Ceļā uz ES stratēģiju par bērnu tiesībām" (COM(2006)0367), - ņemot vērā Komisijas 2006. gada 1. marta paziņojumu "Ceļvedis sieviešu un vīriešu līdztiesībā 2006.—2010. gadam" (COM(2006)0092), - ņemot vērā Komisijas 2005. gada 1. jūnija paziņojumu "Nediskriminācija un iespēju vienlīdzība visiem — pamatstratēģija" (COM(2005)0224), - ņemot vērā Komisijas 2004. gada 19. februāra paziņojumu (COM(2004)0115) un 2005. gada 14. februāra paziņojumu (COM(2005)0044) par sieviešu un vīriešu līdztiesību, - ņemot vērā Komisijas 2003. gada 5. februāra paziņojumu "Augstskolu loma zināšanu Eiropā" (COM(2003)0058), - ņemot vērā Komisijas 2000. gada 7. jūnija paziņojumu "Dzimumu līdztiesība: Eiropas Kopienas pamatstratēģija (2001.—2005. g.)" (COM(2000)0335), - ņemot vērā deklarāciju, kas pieņemta 2005. gada 4. februārī Luksemburgā rīkotajā Eiropas Savienības ministru konferencē par dzimumu līdztiesības politiku, - ņemot vērā deklarāciju par romu iesaistīšanas desmitgadi 2005.—2015. g., ko Sofijā 2005. gada 2. februārī parakstīja Centrālās un Dienvidaustrumeiropas valstu premjerministri, - ņemot vērā deklarāciju, ko pieņēma 1992. gadā Atēnās notikušajā Eiropas konferencē par sievietēm varas pozīcijās, un saskaņā ar kuru ir minēts, ka "sievietes pārstāv pusi no cilvēces talantiem un zināšanām", - ņemot vērā Kultūras un izglītības komitejas un Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas ziņojumus un runas, - ņemot vērā Reglamenta 45. pantu, - ņemot vērā Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas ziņojumu (A6-0416/2006), A. tā kā dalībvalstu statistikas dati norāda uz zemāku sieviešu īpatsvaru pēcdiploma kvalifikāciju ieguvēju vidū, salīdzinot ar vīriešiem, un tā kā ir ziņots par to, ka dažādu ar dzimumu saistītu ierobežojumu dēļ mazāk sieviešu, nekā vīriešu, pievēršas mūžizglītībai; B. tā kā mājsaimniecības darbus un pienākumus ģimenē joprojām veic galvenokārt sievietes un tādējādi atvēlētais laiks viņu turpmākām mācībām un mūžizglītībai ir ierobežots; C. tā kā izglītības, īpaši augstākās izglītības, pieejamība ir sevišķi apgrūtināta jauniešiem no ģimenēm ar zemiem ienākumiem, un tiek veicināta to tradīciju turpināšana, kas dod priekšroku zēnu izglītošanai; D. tā kā nozīmīgais progress, kas gūts dzimumu līdztiesībā izglītības jomā galvenokārt attiecas uz labvēlīgu kvantitatīvu attīstību, t. i., saistībā ar to sieviešu skaita palielināšanos, kurām ir piekļuve visu līmeņu izglītībai, bet kam nav atbilstošu kvalitātes attīstības rādītāju attiecībā uz studiju jomas un specialitātes izvēli, kuru pārsvarā nosaka sabiedrības viedokļi un tradicionālie dzimumu stereotipi; E. tā kā izglītība ir svarīga Eiropas vērtība, kā arī viena no pamattiesībām un galvenais līdzeklis sociālajā iekļaušanā; tā kā problēmas un zināmi aizspriedumi attiecībā uz izglītotām sievietēm turpina pastāvēt sabiedrībā un tā kā izglītotas sievietes bieži nevar atrast iespējas īstenot savas spējas profesionālajā un sabiedriskajā dzīvē; F. tā kā dažās kultūrās joprojām pastāv tradicionāli un reliģiski aizspriedumi, kas ierobežo meiteņu un jaunu sieviešu piekļuvi izglītībai; G. tā kā plašsaziņas līdzekļi turpina izplatīt dzimumu stereotipus, tādējādi veicinot sieviešu tradicionālo tēlu saglabāšanu, nevis apbrīnojamus piemērus, kas vērti, lai tos atdarinātu, kā Marija Sklodovska-Kirī; H. tā kā nacionālo minoritāšu, īpaši romu, kā arī imigrantu grupu meiteņu un jaunu sieviešu piekļuve izglītībai ir sevišķi ierobežota, un izglītības jomā bieži vērojama diskriminācija un skolu segregācija, tostarp koriģētas mācību programmas, resursu trūkums, nemotivēti un nekvalificēti darbinieki, slikta infrastruktūra, kā arī nepiemērotas izglītības programmas un pārbaudes metodes; I. tā kā daudzās dalībvalstīs izglītība netiek pienācīgi finansēta no valsts budžeta un turklāt pedagoģisko darbu pārsvarā veic sievietes, 1. norāda, ka meitenēm un sievietēm ir cilvēktiesības uz izglītību un profesionālo apmācību, kas veido būtisku sastāvdaļu, lai pilnībā ievērotu visas citas sociālās, ekonomiskās, kultūras un politiskās tiesības; 2. atzinīgi vērtē to, ka vidēji astoņas no desmit meitenēm pabeidz studijas augstākās izglītības iestādēs Eiropā un ka statistikas dati norāda uz vienlīdzīgām iespējām abiem dzimumiem iegūt augstāko izglītību un uz patiešām augstu sieviešu motivāciju, ja viņas neierobežo ar dzimumu saistīti iemesli; 3. norāda, ka izglītībā un pētniecībā pēc studiju beigšanas sieviešu skaits ir lielāks (59 %), tomēr šis skaits būtiski sarūk turpmākā karjeras posmā — no 43 % sieviešu ar zinātņu doktora grādu tikai 15 % tiek piešķirts profesora nosaukums; 4. atzinīgi vērtē to, ka saistībā ar ANO Tūkstošgades projektu ir veikti vairāki praktiski pasākumi, lai samazinātu dzimumu nevienlīdzību attiecībā uz izglītības pieejamību, un ka dalībvalstīs notiek atklātas debates par abu dzimumu piekļuvi izglītībai; 5. atzinīgi vērtē augstākās izglītības sistēmas reformu, kuras pamatā ir Lisabonas stratēģija un kura ir īpaši saistīta ar mūžizglītību, kas jaunām sievietēm sniedz iespēju turpināt izglītību; 6. atzinīgi vērtē 2000. gadā publicēto Komisijas ziņojumu par skolu izglītības kvalitāti, kurā ir analizēti 16 rādītāji, tostarp izglītības pieejamība no dzimumu aspekta; 7. atzinīgi vērtē plānu izveidot Dzimumu līdztiesības institūtu, kurš tostarp arī uzraudzītu izglītības pieejamību abiem dzimumiem atsevišķās dalībvalstīs un pasaulē; 8. iesaka, vērtējot politiku vienlīdzīgas piekļuves izglītībai jomā, balstīties uz novērtējumu, kurā izmantoti statistikas dati atsevišķi pa dzimumiem, lai labāk izceltu un risinātu problēmas saistībā ar nevienlīdzību, kas joprojām pastāv attiecībā uz piekļuvi atsevišķiem augstākās akadēmiskās kvalifikācijas veidiem un to iegūšanu, tostarp pēcdiploma līmenī un zinātniskā pētniecībā, kā arī mūžizglītības jomā; 9. aicina dalībvalstis atvieglot izglītības pieejamību sievietēm un vīriešiem, kas aprūpē bērnus, kā arī vecākiem, kuri ir pārtraukušas kvalifikācijas iegūšanas procesu, lai audzinātu bērnus; 10. iesaka risināt dialogu ar sociālajiem partneriem, lai viņus motivētu radīt labvēlīgus apstākļus izglītības un mūžizglītības pieejamības uzlabošanai sievietēm, kuras pārtraukušas profesionālo apmācību, kā arī sievietēm, kurām ir zema kvalifikācija; 11. atsaucas uz to, ka joprojām ir nepieņemami lielas darba samaksas atšķirības sievietēm un vīriešiem un ka nav būtisku pazīmju, kas liecinātu par šo atšķirību samazināšanos; norāda, ka vidēji sievietes nopelna par 15 % mazāk nekā vīrieši un ka tā cēlonis ir gan tiesību aktu par vienādu darba samaksu nepildīšana, gan virkne strukturālu nevienlīdzību, tādu kā darba tirgus segregācija, atšķirības darba veikšanas modeļos, izglītības un profesionālās apmācības pieejamība, neobjektīva novērtējuma un atalgojuma sistēmas, kā arī stereotipi; 12. aicina Komisiju un dalībvalstis izmantot visus pieejamos līdzekļus, lai izskaustu sabiedrībā valdošos stereotipus, ar kuriem diskriminē sievietes darba vietā, par ko var īpaši pārliecināties zinātnes un tehnoloģiju jomā, kur sievietes ir ļoti maz pārstāvētas, kā arī pievērst sevišķu uzmanību dzimumu līdztiesības jautājumiem un pastāvīgi uzraudzīt šo jomu un novērtēt datus; 13. aicina dalībvalstis veicināt tādu amatu pieejamību sievietēm, kas saistīti ar atbildību un lēmumu pieņemšanu valsts un privātos uzņēmumos, pievēršot īpašu vērību akadēmiskiem amatiem; 14. mudina Komisiju tās attiecību politikā ar trešām valstīm sekmēt līdztiesības principa un izglītības vienlīdzīgas pieejamības principa ievērošanu attiecībā uz meitenēm, īpaši kaimiņattiecību un attīstības atbalsta politikā; 15. prasa dalībvalstīm stiprināt skolotāju, sieviešu, stāvokli izglītības sistēmas augstākajos līmeņos un centros, kur tiek pieņemti lēmumi izglītības jomā, t. i., posteņos, kur viņu kolēģi vīrieši joprojām ir vairākumā; 16. uzsver, ka ir nepieciešams pārveidot mācību programmas visos izglītības līmeņos, kā arī skolu mācību grāmatu saturu; iesaka pasniedzēju un citu izglītības darbinieku apmācību virzīt uz līdzsvarotas dzimumu politikas prasību izpildi, kā arī to, lai dzimumu politikas jautājumus iekļautu pasniedzēju apmācības programmās pedagoģijas un citās fakultātēs; 17. iesaka Komisijai un dalībvalstīm īstenot tādu politiku saistībā ar nacionālām, etniskām un kultūras minoritātēm, neaizmirstot romu minoritāti, kura sniegtu piekļuvi kvalitatīvai izglītībai un vienlīdzīgiem apstākļiem izglītībā kā zēniem, tā meitenēm, tostarp programmām, kas paredzētas sagatavošanai skolai, pievēršot īpašu uzmanību daudzkultūru pieejai, ar kuras palīdzību veicina minoritāšu un imigrantu grupu jauno sieviešu un meiteņu integrēšanu vispārējā izglītības sistēmā, lai novērstu divkāršu diskrimināciju; 18. aicina Padomi, Komisiju un dalībvalstis veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai aizsargātu sieviešu imigranšu un meiteņu imigranšu tiesības un cīnītos ar diskrimināciju, kurai viņas ir pakļautas savā izcelsmes kopienā, noraidot visus kultūras un reliģijas relatīvisma veidus, kas varētu pārkāpt sieviešu pamattiesības; 19. iesaka dalībvalstīm atbalstīt izpratnes veidošanu par vienlīdzīgu piekļuvi visu līmeņu izglītībai, īpaši attiecībā uz neaizsargātām kopienām, ar mērķi izskaust jebkādus aizspriedumus, kas ietekmē meiteņu un jaunu sieviešu piekļuvi izglītībai; 20. iesaka dalībvalstīm pieskaņot studiju programmas strādājošu jauniešu vajadzībām, kā arī to personu, īpaši meiteņu un sieviešu, vajadzībām, kuras aprūpē mazus bērnus vai izmanto maternitātes atvaļinājumu; uzskata, ka pašreizējās tehniskās iespējas ļauj atrast piemērotus risinājumus; 21. prasa veltīt lielākas pūles, lai noskaidrotu kognitīvi apdāvinātas jaunas personas, īpaši meitenes un jaunas sievietes, kā arī personas, kurām ir mācīšanās grūtības, tādas kā disleksija, dispraksija, diskalkūlija un uzmanības deficīts ar hiperaktivitāti, un sniegt tām lielāku atbalstu; 22. aicina dalībvalstis atkārtoti izvērtēt pārbaudes metodes, ko piemēro bērnu, īpaši romu bērnu, nosūtīšanai uz koriģējošām skolām; 23. atzinīgi vērtē no ES fondiem, kā arī no citiem, tostarp bezpeļņas sektora avotiem finansētu izglītības programmu īstenošanu un izmantošanu, lai veicinātu tādu meiteņu un jaunu sieviešu izglītību, kuras nāk no sociāli nelabvēlīgām ģimenēm; īpaši atzinīgi vērtē pašreizējo programmu un atbalsta fondu izmantošanu, kā arī jaunu finansējuma veidu meklēšanu; vienlaikus uzsver nepieciešamību visās dalībvalstīs daudz vairāk ieguldīt jauniešu izglītībā viņu izaugsmei nākotnē; 24. ierosina dalībvalstīm savos budžetos izmantot instrumentu finansēšanai dzimumu līdztiesības jomā, tādējādi kompensējot ar dzimumu atšķirībām saistīto netaisnību, un kurš pirmkārt un galvenokārt sniegs labumu izglītības jomā; 25. iesaka dalībvalstīm izstrādāt tādu valsts izglītības politiku un to uzraudzīt, kas dotu iespēju visām meitenēm, tāpat kā zēniem, uzsākt obligāto izglītību, to turpināt un pabeigt, nodrošinot, ka viņas paliek skolā līdz minimālā vecuma sasniegšanai, kas ļauj tām legāli iesaistīties darba tirgū; 26. norāda, ka ir rūpīgi jāizvērtē statistikas dati par dzimumu līdztiesības jautājumiem, kā arī attiecībā uz citiem daudzējādās diskriminācijas aspektiem, piemēram, etnisko piederību, jo īpaši tādēļ, ka ne vienmēr ir pieejami statistiski diferencēti dati par dzimumu līdztiesības jautājumiem attiecībā uz bērniem un jauniešiem; atgādina, ka tam ir jābūt vienam no izveidojamā Dzimumu līdztiesības institūta pienākumiem; 27. aicina dalībvalstis veicināt ar dzimumu saistītu jautājumu pozitīvu atspoguļošanu plašsaziņas līdzekļos, popularizējot cienīgu sieviešu un vīriešu tēlu, kas būtu brīvs no aizspriedumainiem un izkropļotiem priekšstatiem, kuri noved pie viena vai abu dzimumu nepietiekama novērtējuma; 28. norāda, ka mācību jomā sieviešu izglītības vajadzībām ir jāizmanto jaunas tehnoloģijas, piemēram, tālmācība ar datortehnoloģiju starpniecību; 29. aicina dalībvalstis un Komisiju veikt pasākumus, lai saskaņā ar Lisabonas stratēģiju novērstu digitālo plaisu starp dzimumiem un lai paplašinātu informācijas sabiedrību, izmantojot sieviešu un vīriešu līdztiesības veicināšanas pasākumus, kā arī darbību, kas sievietēm nodrošinātu vieglāku pieeju, palielinot e-iemaņu apguvi, īstenojot programmas, kas paredz īpašus pasākumus, lai iekļautu sievietes no mazāk aizsargātām grupām un lai kompensētu līdzsvara trūkumu starp pilsētu un lauku apvidiem; 30. iesaka dalībvalstīm izstrādāt elastīgākas pieaugušo izglītības un mūžizglītības programmas, lai strādājošas sievietes un mātes varētu turpināt izglītību tādās programmās, kas piemērotas viņu grafikiem, tādējādi sniedzot sievietēm lielāku izglītības pieejamību un iespējas piedalīties alternatīvās izglītības programmās, lai viņas kļūtu neatkarīgākas un varētu aktīvi piedalīties sabiedrības dzīvē, un ar to tālāk veicinot dzimumu līdztiesību; 31. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai. [1] OV L 64, 4.3.2006., 60. lpp. [2] OV L 270, 7.10.1998., 56. lpp. [3] OV C 45 E, 23.2.2006., 129. lpp. [4] OV C 298 E, 8.12.2006., 283. lpp. --------------------------------------------------