Lai izpildītu šo prasību, Komisija 1982. un 1992. gadā ir sagatavojusi priekšlikumus, taču Padome nevarēja panākt vienošanos par kādu no šiem priekšlikumiem. Komisija 1997. gada februārī sagatavoja jaunu priekšlikumu, kas 2002. gada decembrī beidzot tika iekļauts Padomes darba grupas darba kārtībā. Sanāksmē vairākums dalībvalstu vienojās, ka alkoholisko dzērienu sastāvdaļu marķēšanai vajadzētu būt labāk saskaņotai ar pārskatītajiem vispārējiem marķēšanas noteikumiem.

Lai gan uzturvērtības marķējumam var būt zināma nozīme mērenāka alkohola patēriņa veicināšanā, šajā ziņojumā jautājums par alkoholisko dzērienu marķēšanu attiecībā uz sastāvdaļu sarakstu un paziņojumu par uzturvērtību ir aplūkots, raugoties no viedokļa attiecībā uz patērētāju informēšanu par pārtikas produkta identitāti un īpašībām.

Ar Regulu tiek izveidots pamats tam, lai saistībā ar pārtikas produktu informāciju nodrošinātu augstu patērētāju tiesību aizsardzības līmeni, kas nodrošina, ka patērētāji netiek maldināti ar pārtikas marķējumu un var izdarīt apzinātu izvēli. Sastāvdaļu saraksts un paziņojums par uzturvērtību ir vieni no svarīgākajiem datiem, kas ļauj veikt šādu apzinātu izvēli.

Šis ziņojums ir sagatavots atbilstoši pienākumam, kas Komisijai uzlikts ar 16. panta 4. punktu Regulā (ES) Nr. 1169/2011 par pārtikas produktu informācijas sniegšanu patērētājiem (turpmāk “Regula”). Minētais noteikums paredz, ka uz alkoholiskajiem dzērieniem, kuru alkohola saturs pārsniedz 1,2 tilpumprocentus, neattiecas obligātā prasība par sastāvdaļu sarakstu un paziņojumu par uzturvērtību, un ka Komisija sagatavo ziņojumu, kurā izskata jautājumu par to, vai uz alkoholiskajiem dzērieniem nākotnē būtu jāattiecina jo īpaši prasība sniegt informāciju par enerģētisko vērtību, un pamatojumu iespējamu atbrīvojumu piešķiršanai, ņemot vērā vajadzību nodrošināt saskaņotību ar citiem attiecīgiem Savienības politikas aspektiem, un šajā sakarā apsver, vai ir jāierosina definēt “gāzētos alkoholiskos kokteiļus”.

Saskaņā ar ES tiesību aktu par stipriem alkoholiskiem dzērieniem , ja stiprā alkoholiskā dzēriena marķējumā norāda lauksaimniecības izcelsmes etilspirta ražošanā lietotos izejmateriālus, tad visus lauksaimniecības spirtus norāda dilstošā secībā, atkarībā no izmantotā daudzuma. Minētais tiesību akts arī reglamentē nogatavināšanas laika norādīšanu marķējumā, terminu “kupāža” un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes.

Regulā (ES) Nr. 1308/2013 ir paredzēts visaptverošs tehnisko standartu kopums, kas pilnībā ietver visas vīndarības prakses, vīna ražošanas metodes un noformēšanas un marķēšanas veidus. Minētajā regulā ir aprakstītas vielas, kuras varētu izmantot ražošanas procesā, kā arī to izmantošanas nosacījumi, to iekļaujot vīndarības prakses un apstrādes pozitīvajā sarakstā.

Ar Regulu ir saglabāta prasība par obligātu sastāvdaļu sarakstu un ieviesta prasība par obligātu paziņojumu par uzturvērtību (enerģētisko vērtību un tauku, piesātināto taukskābju, ogļhidrātu, cukuru, olbaltumvielu un sāls daudzumu), sākot no 2016. gada 16. decembra. Šie noteikumi neattiecas uz alkoholiskiem dzērieniem.

Tajā pašā pētījumā sniegta arī informācija par to, kā iegūt šādus datus no ārējiem avotiem un izmantot tos. Konstatēts, ka no 34 % līdz 51 % respondentu reizumis, bieži vai vienmēr izmantoja šo informāciju (2. diagramma).

1. diagramma. Ieinteresētība tādā pašā informācijā par uzturvērtību un sastāvdaļām attiecībā uz visiem pārtikas produktiem un dzērieniem neatkarīgi no tā, vai tie satur alkoholu vai ne.

Saskaņā ar 2014. gadā veikto pētījumu , ko pasūtīja aldaru apvienība, patērētāju zināšanas par alkoholisko dzērienu uzturvērtību un sastāvdaļām nav plašas. Pētījuma mērķis bija sniegt reprezentatīvu pārskatu, un tajā tika iesaistīti gandrīz 5400 respondenti 6 dalībvalstīs. Šā pētījuma rezultāti liecina, ka patērētājiem trūkst zināšanu par ogļhidrātu, kaloriju un tauku saturu dažādos pētījumā ietvertajos alkoholisko dzērienu veidos (alus, vīns un stiprie alkoholiskie dzērieni) un par dažādām sastāvdaļām, ko var izmantot to ražošanā. Kā parādīts 1. diagrammā, pētījums liecina arī par to, ka ir liela interese iegūt tādu pašu informāciju par alkoholisko dzērienu sastāvdaļām un enerģētisko vērtību, kā pašlaik tiek sniegs par citiem pārtikas produktiem un dzērieniem.

Komisijas uzdevumā tika veikts pētījums par pārtikas produktu informācijas ietekmi uz patērētāju izvēli, un šā pētījuma ietvaros tika pētīta patērētāju rīcība saistībā ar informāciju uz alkoholiskajiem dzērieniem. Pēc tam, kad 2031 respondents no 8 dalībvalstīm tika informēts par tādu alkoholisko dzērienu kā alus, vīns un stiprie alkoholiskie dzērieni enerģētisko vērtību, viņiem tika vaicāts par informāciju, kas ideālā gadījumā turpmāk būtu jānorāda uz alkoholiskajiem dzērieniem. Gandrīz puse respondentu (49 %) vēlējās, lai būtu norādīta informācija par alkoholisko dzērienu enerģētisko vērtību, un 16 % respondentu paziņoja par saviem nodomiem samazināt alkohola patēriņu, balstoties uz šo informāciju.

Saskaņā ar Kodeksa pamatnostādnēm par uzturvērtības marķējumu paziņojumam par uzturvērtību vajadzētu būt obligātam, izņemot gadījumus, kad apstākļi valstī neļautu ieviest šādu paziņojumu. Konkrētus pārtikas produktus var atbrīvot no šīs prasības, piemēram, pamatojoties uz maznozīmīgumu attiecībā uz uzturvērtību vai lietošanu uzturā vai mazu iepakojumu.

Starptautiskā līmenī Pārtikas kodeksa Fasētu pārtikas produktu marķēšanas standartā alkoholiskajiem dzērieniem nav paredzēts atbrīvojums no noteikuma par obligātu sastāvdaļu sarakstu.

Komisijai tika iesniegti arī daudzi rakstiski jautājumi par alkoholisko dzērienu marķēšanu, kuros lūgts sagatavot šo ziņojumu un uzsvērts, ka pašreizējiem atbrīvojumiem no prasības marķējumā norādīt sastāvdaļu sarakstu un paziņojumu par uzturvērtību nav pamatojuma, kā arī aicināts sākt likumdošanas iniciatīvas, kas pastiprinātu prasības par alkoholisko dzērienu marķēšanu.

Starptautisks uzņēmums, kas ražo stipros alkoholiskos dzērienus, vīnu un alu, ir apņēmies uz marķējuma sniegt patērētājiem pilnīgu paziņojumu par uzturvērtību attiecībā uz devu un uz 100 ml un pievienot to visiem tā ražotajiem alkoholiskajiem dzērieniem. Jaunais uz iepakojuma norādāmais uzturvērtības marķējums jau ir izstrādāts, balstoties uz pētījumu, kas veikts visā pasaulē, lai noskaidrotu, kāda informācija būtu jānorāda un kā to vislabāk izdarīt. Izmaiņas iepakojumā tiks ieviestas pakāpeniski, lai pirmie produkti ar jauno marķējumu tiktu laisti tirgū 2017. gada sākumā.

Stipro alkoholisko dzērienu nozare pārstāv viedokli, ka patērētājiem nāktu par labu skaidrāka un jēgpilnāka informācija par to, kas ir viņu dzērienu sastāvā, un viņiem būtu jāsaņem sistemātiska informācija par atbildīgu stipro dzērienu lietošanu, lai viņi varētu izdarīt izvēles par labu veselīgākam dzīvesveidam. Minētais nozares sektors atbalsta atbilstošas informācijas par kaloriju daudzumu sniegšanu patērētājiem. Šo informāciju varētu sniegt nevis norādēs uz marķējuma, bet gan citā veidā. Tādējādi būtu nodrošināta pilnīga piekļuve šādai informācijai patērētājiem labvēlīgākos alternatīvos veidos. Daži ražotāji ir apņēmušies sniegt šādu informāciju uz marķējuma, bet daudzi stipro alkoholisko dzērienu ražotāji jau norāda enerģētisko vērtību savās tīmekļa vietnēs, kā arī sociālajos plašsaziņas līdzekļos un citās platformās, un daži no tiem ir apņēmušies paplašināt šīs informācijas saturu, lai sniegtu pilnīgu paziņojumu par uzturvērtību.

Sabiedrības veselības asociācijas atbalsta sastāvdaļu un paziņojuma par uzturvērtību obligātu norādīšanu marķējumā, kas ir daļa no visaptverošas stratēģijas attiecībā uz informācijas sniegšanu un patērētāju izglītošanu par alkoholu, jo, kā apgalvo nevalstisko un sabiedrības veselības organizāciju grupa, kura iestājas par alkohola radītā kaitējuma novēršanu un samazināšanu Eiropā, patērētājiem ir tiesības zināt, kādas sastāvdaļas ir viņu patērētajos alkoholiskajos dzērienos. Vēl svarīgāks aspekts ir tas, ka informācija par uzturvērtību, piemēram, par enerģētisko vērtību, būtu jānorāda, lai ļautu patērētājiem labāk uzraudzīt savu uzturu un veicinātu veselīgu dzīvesveidu.

Patērētāju pārstāvji apgalvo , ka neatbilstība starp alkoholisko dzērienu un citu pārtikas produktu marķēšanu nav pieņemama un ka sastāvdaļu sarakstam un paziņojumam par uzturvērtību ir jābūt obligātam attiecībā uz visiem alkoholiskajiem dzērieniem, lai palīdzētu patērētājiem izdarīt apzinātu izvēli par to, kādus dzērienus un kādos daudzumos patērēt.

Kopš šīs aptaujas dažas no šīm nostājām ir mainījušās.

Padome 2015. gada 7. decembrī pieņemtajos secinājumos aicina Komisiju apsvērt iespēju ieviest obligātu prasību par sastāvdaļu un paziņojuma par uzturvērtību, jo īpaši par enerģētisko vērtību, norādīšanu alkoholisko dzērienu marķējumā.

7.3.Komisijas apspriešanās ar dalībvalstu ekspertiem

Lai ar valstu kompetentās iestādes pārstāvošajiem dalībvalstu ekspertiem apspriestu šajā ziņojumā izklāstītos jautājumus, šā ziņojuma sagatavošanas posmā 2013. gada 28. oktobrī tika organizēta sanāksme Komisijas darba grupai Regulas (ES) Nr. 1169/2011 jautājumos; šajā apspriešanā tika izskatīts arī jautājums par “gāzētu alkoholisku kokteiļu” (angliski — alcopops) definīciju, kas parasti ir iepriekš sajaukti alkoholiski/bezalkoholiski produkti. Daudzi dalībvalstu eksperti uzskata, ka nav pamatoti un atbilstīgi, ka uz tādu dzērienu marķējuma, kurā bezalkoholiskie dzērieni sajaukti ar alkoholu, nav jānorāda sastāvdaļas, turpretī tāda bezalkoholiska dzēriena, kurš nav sajaukts ar alkoholu, sastāvdaļas būtu jānorāda. Līdzīgi arī nav pamatojuma tam, kādēļ attiecībā uz bezalkoholisku dzērienu būtu jānorāda paziņojums par uzturvērtību, ja uz to pašu bezalkoholisko dzērienu, kas sajaukts ar stipro alkoholisko dzērienu, neattiektos prasība sniegt šādu paziņojumu.

Turklāt apspriešanā tika konstatēts, ka jēdziens “gāzēti alkoholiski kokteiļi” valstu līmenī ne vienmēr ir saskaņots un arī ir pārāk plašs, lai to varētu jēgpilni definēt. Tika uzskatīts, ka a priori un neizdarot priekšlaicīgus secinājumus par pamatotiem atbrīvojumiem, pret visiem alkoholiskiem dzērieniem, tostarp gāzētiem alkoholiskiem kokteiļiem, vajadzētu būt vienādai attieksmei saistībā ar konkrētajām marķējumā norādāmajām ziņām.

8.Secinājumi

Saskaņā ar pašreiz spēkā esošiem noteikumiem — atšķirībā no citiem pārtikas produktiem — alkoholiskiem dzērieniem sastāvdaļu saraksta un paziņojuma par uzturvērtību norādīšana nav obligāta. Ņemot vērā, ka vairākumam fasētu pārtikas produktu paziņojums par uzturvērtību no 2016. gada 13. decembra ir obligāts, īpašā situācija saistībā ar alkoholiskajiem dzērieniem kļūst arvien aktuālāka. Tādējādi patērētājiem Eiropā ir ierobežota pieeja paziņojumam par uzturvērtību un sastāvdaļu sarakstam, izņemot sastāvdaļas, kas var izraisīt alerģisku reakciju.

Ne tikai Eiropas Parlaments, bet arī Pasaules Veselības organizācija un patērētāju un sabiedrības veselības organizācijas prasa ieviest jaunus alkoholisko dzērienu marķēšanas noteikumus, jo īpaši attiecībā uz enerģētiskās vērtības norādēm uz marķējuma. Dalībvalstu eksperti ir norādījuši uz dažiem aspektiem, ko tie sagaida, jo īpaši attiecībā uz paziņojumu par uzturvērtību un tieši uz enerģētiskās vērtības obligātu norādi marķējumā.

Iepriekš attiecīgās tautsaimniecības nozares ir iebildušas pret obligātu marķēšanas režīmu. Bet pašlaik nozare atzīst patērētāju tiesības zināt, ko viņi dzer. Pamatojoties uz minēto, tiek uzsākts arvien vairāk brīvprātīgu iniciatīvu, kurās patērētājiem tiek sniegta informācija par alkoholisko dzērienu sastāvdaļām un enerģētisko vērtību vai arī pilnīgs paziņojums par uzturvērtību un ar kurām tiek risināts jautājums saistībā ar to, ka patērētāji sagaida vairāk informācijas uz dzērieniem, ko viņi patērē. Sākotnēji šāda brīvprātīgi sniegta informācija bija pieejama galvenokārt ar jauno informācijas un komunikācijas tehnoloģiju palīdzību. Taču atbilstoši nozares sniegtajai informācijai tagad tā arvien biežāk būs atrodama uz paša marķējuma.

Ņemot vērā, ka šajā jomā trūkst rīcības juridiskā līmenī, dažas dalībvalstis ir pieņēmušas valsts noteikumus, kas paredz prasību konkrētiem alkoholiskiem dzērieniem daļēji norādīt sastāvdaļas. Neraugoties uz to, ka noteikumi par uzturvērtības paziņojumu ir pilnībā saskaņoti, dažas dalībvalstis paziņo arī par valsts pasākumiem, ar kuriem risina jautājumu par uzturvērtības paziņojumu attiecībā uz alkoholiskiem dzērieniem. Šādas valstu iniciatīvas sekmē tirgus sadrumstalotības riska pieaugumu.

Sastāvdaļu saraksts un paziņojums par uzturvērtību ir svarīgākie informācijas elementi, kas palīdz patērētājiem izdarīt apzinātākas un veselīgākas izvēles. Konkrētu pārtikas produktu atbrīvojumi no prasības norādīt sastāvdaļu sarakstu un paziņojumu par uzturvērtību galvenokārt attiecas uz produktiem, kuriem ir viena sastāvdaļa un ar kuru nosaukumu pietiek, lai informētu patērētājus par to saturu, piemēram, sāls, augļi un dārzeņi. Tomēr alkoholisko dzērienu gadījumā nevar uzskatīt, ka patērētāji noteikti ir informēti par dažādām ražošanas procesā izmantotajām sastāvdaļām un to uzturvērtību.

Balstoties uz izskatīto informāciju, Komisija nav konstatējusi objektīvus iemeslus, kas attaisnotu to, ka uz alkoholiskajiem dzērieniem netiek norādīta informācija par sastāvdaļām un uzturvērtību, vai attaisnotu atšķirīgu attieksmi pret dažiem alkoholiskiem dzērieniem, piemēram, gāzētiem alkoholiskiem kokteiļiem. Tādēļ šajā posmā Komisija neuzskata, ka marķēšanas nolūkā būtu nepieciešams īpaši definēt gāzētus alkoholiskus kokteiļus (alcopops) un ka tam būtu skaidra pievienotā vērtība.

Šis ziņojums apliecina, ka nozare ir arvien labāk sagatavota reaģēšanai uz patērētāju gaidām attiecībā uz informāciju par to, ko viņi dzer. Par to liecina fakts, pa pieaug kopīgu vai atsevišķu brīvprātīgu iniciatīvu skaits, kuras nozare izstrādā un īsteno, lai uz marķējuma vai citos avotos sniegtu patērētājiem informāciju par sastāvdaļu sarakstu, enerģētisko vērtību un/vai pilnīgu paziņojumu par uzturvērtību. Ir īpaši jāuzsver, ka ES tirgū pieaug to alkoholisko dzērienu skaits, uz kuru marķējuma jau ir norādīts pilnīgs paziņojums par uzturvērtību.

Ņemot vērā šos jaunākos notikumus, Komisija uzskata, ka, galvenokārt, būtu jāļauj attīstīties pašreizējām brīvprātīgajām iniciatīvām tiktāl, lai tiktu sniegts sastāvdaļu saraksts un paziņojums par uzturvērtību. Tādēļ Komisija aicina nozares pārstāvjus reaģēt uz patērētāju gaidām un gada laikā no šā ziņojuma pieņemšanas iesniegt pašregulējuma priekšlikumu, kas attiektos uz visu alkoholisko dzērienu nozari. Komisija izvērtēs nozares priekšlikumu.

Ja Komisija uzskatīs nozares ierosināto pašregulējuma pieeju par neapmierinošu, tā sāks ietekmes novērtējumu, lai pārskatītu citas pieejamās iespējas: atbilstoši labāka regulējuma principiem minētajā ietekmes novērtējumā tiks apsvērtas reglamentējošas un nereglamentējošas iespējas, jo īpaši attiecībā uz informācijas sniegšanu par alkoholisko dzērienu enerģētisko vērtību; šādā novērtējumā būtu rūpīgi jāapsver dažādu iespēju ietekme uz iekšējo tirgu, attiecīgajām tautsaimniecības nozarēm, patērētāju vajadzībām un šādas informācijas faktisku izmantošanu, kā arī uz starptautisko tirdzniecību.