PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Saskaņā ar Eiropola interneta organizētās noziedzības draudu novērtējumu kibernoziedzība aizvien vairāk apdraud iedzīvotāju un uzņēmumu drošību Eiropas Savienībā (“ES”). Kibernoziedzība ir globāla parādība, kam nav robežu, un starptautiskās sadarbības pastiprināšana cīņā pret kibernoziedzību jau vairākus gadus ir bijusi prioritāte valstīm visā pasaulē.

Eiropas Padomes 2001. gada Konvencija par kibernoziegumiem (“Budapeštas konvencija”) ir pirmais starptautiskais līgums par kibernoziedzību, kurā definēti ar kibernoziedzību saistīti nodarījumi, paredzētas vairākas pilnvaras un procedūras kibernoziedzības izmeklēšanai, piemēram, datortīklu pārmeklēšana un pārtveršana, un droši elektroniski pierādījumi attiecībā uz jebkādiem noziegumiem, un ar to ir izveidots satvars starptautiskai sadarbībai. Budapeštas konvenciju var parakstīt valstis, kas nav Eiropas Padomes locekles, un tai ir pievienojušās valstis no visiem ģeogrāfiskajiem reģioniem. Līdz šim tai ir pievienojušās 66 valstis, un aicinājumu pievienoties ir saņēmušas vēl 14 valstis. Šī konvencija ir pamats tiesību aktiem par kibernoziedzības apkarošanu 80 % pasaules valstu. Tas, ka Eiropas Padomes Ministru komiteja 2021. gada 17. novembrī pieņēma Budapeštas konvencijas otro papildu protokolu, liecina, ka Konvencija joprojām ir svarīga kā satvars starptautiskai sadarbībai kibernoziedzības jomā.

Apvienoto Nāciju Organizācijas (“ANO”) darba kārtībā ir iekļauta arī informācijas tehnoloģiju attīstība un jaunu telekomunikāciju un datortīklu sistēmu strauja izstrāde, kā arī tehnoloģiju lietošana un ļaunprātīga izmantošana noziedzīgos nolūkos. ANO Ģenerālā asambleja 2010. gada 21. decembrī pieņēma Rezolūciju 65/230, ar kuru Noziedzības novēršanas un kriminālās tiesvedības komisija (CCPCJ) tiek aicināta izveidot starpvaldību ekspertu atvērtas dalības grupu (IEG), kas veiktu visaptverošu pētījumu par kibernoziedzības problēmu. Savā septītajā (un pēdējā) sanāksmē 2021. gada 6.–8. aprīlī IEG izvērtēja visus sākotnējos secinājumus un ieteikumus, ko ierosinājušas ANO dalībvalstis, un vienojās nosūtīt CCPCJ 63 saskaņotos secinājumus un ieteikumus. Savā pētījumā IEG nevienojās par to, ka vajadzīgs jauns starptautisks līgums par kibernoziedzību.

Vienlaikus dažas ANO dalībvalstis ANO Ģenerālās asamblejas Trešās komitejas apspriedēs pastiprināja savus centienus, lai panāktu šādu līgumu. Pēc tam ANO Ģenerālā asambleja pieņēma 2018. gada 17. decembra Rezolūciju 73/187 par vēršanos pret informācijas un komunikācijas tehnoloģiju izmantošanu noziedzīgiem nolūkiem. Pēc tam 2019. gada 27. decembrī ANO Ģenerālā asambleja pieņēma otro Rezolūciju 74/247 par to pašu tematu, izveidojot atklātu ad hoc starpvaldību ekspertu komiteju (“ad hoc komiteja”), kuras mērķis ir izstrādāt visaptverošu starptautisku konvenciju par vēršanos pret informācijas un komunikācijas tehnoloģiju izmantošanu noziedzīgiem nolūkiem. Rezolūcijā norādīts, ka ad hoc komitejai ir pilnībā jāņem vērā spēkā esošie starptautiskie instrumenti un centieni valsts, reģionālā un starptautiskā līmenī vērsties pret informācijas un komunikāciju tehnoloģiju izmantošanu noziedzīgiem nolūkiem, jo īpaši IEG darbs un rezultāti. ANO Ģenerālā asambleja 2021. gada 26. maijā pieņēma Rezolūciju 75/282, kurā tika noteikta sarunu kārtība. ANO Ģenerālā asambleja cita starpā nolēma, ka ad hoc komitejai būtu jāsasauc vismaz sešas (10 dienu ilgas) sesijas, kas sāksies 2022. gada janvārī, un noslēguma sesija ar mērķi iesniegt konvencijas projektu ANO Ģenerālajai asamblejai tās septiņdesmit astotajā sesijā 2024. gadā. Tā arī nolēma, ka ad hoc komitejai pirmā, trešā un sestā sarunu kārta būtu jārīko Ņujorkā, savukārt otrā, ceturtā un piektā sarunu kārta – Vīnē. Ņemot vērā Covid-19 pandēmijas situāciju Ņujorkā, Ģenerālā asambleja 2022. gada 20. janvārī nolēma atlikt pirmo sesiju uz vēlāku datumu.

Šā priekšlikuma mērķis ir nodrošināt pienācīgu Eiropas Savienības dalību šajās sarunās, jo paredzams, ka sarunas skars aspektus, kas saistīti ar ES tiesību aktiem un kompetenci, jo īpaši kibernoziedzības jomā. Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 3. panta 2. punktā ir paredzēts, ka Savienībai ir ekskluzīva kompetence “noslēgt starptautisku līgumu (..), ciktāl līguma slēgšana ietekmē (..) kopīgos noteikumus vai maina to darbības jomu”. Starptautisks līgums var ietekmēt kopīgos noteikumus vai mainīt to darbības jomu, ja līguma aptvertā joma un Savienības tiesību akti pārklājas vai to lielā mērā aptver Savienības tiesību aktu darbības joma.

Ņemot vērā to, ka sarunas attiecas uz citiem Savienības kompetences jautājumiem, nevis KĀDP, kuri, paredzams, būs paredzētā līguma galvenie elementi, Komisija būtu jāieceļ par sarunu grupas vadītāju. Jautājumos, kas saistīti ar kopējo ārpolitiku un drošības politiku, Savienības Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos risina sarunas komandas sastāvā. Komisijas galvenais sarunu vedējs nodrošinās līguma vispārējo konsekvenci. Galvenā sarunu vedēja vadībā Komisijas dienesti vadīs sarunas tajās daļās, kas nav saistītas ar KĀDP, un EĀDD uzņemsies vadību attiecībā uz tām paredzēto līgumu daļām, uz kurām attiecas KĀDP.

Šis ieteikums ir iesniegts Padomei saskaņā ar LESD 218. pantu, lai saņemtu pilnvarojumu Eiropas Savienības vārdā risināt sarunas par gaidāmo ANO konvenciju, sniegt sarunu norādes un iecelt Komisiju par sarunu vedēju.