Pirmais ziņojums par to, kā īstenots daudzgadu plāns mencas, reņģes un brētliņas krājumiem Baltijas jūrā un zvejniecībām, kas šos krājumus izmanto

23 gadījumos no 24 skaidrajiem gadījumiem Komisija ierosināja KPN noteikt FMSY punkta vērtībā vai FMSY apakšējā diapazonā. Vienā gadījumā (2019. gada KPN reņģei Baltijas jūras centrālajā daļā) Komisija saskaņā ar MAP ierosināja KPN noteikt FMSY augšējā punkta vērtībā, un Padome tam piekrita. Iepriekš minētajos 24 gadījumos Padome Komisijas priekšlikumu ievēroja 16 gadījumos, 2 gadījumos tā nolēma noteikt zemāku KPN nekā Komisijas priekšlikumā (brētliņām 2017. gadam un reņģei Baltijas jūras centrālajā daļā 2018. gadam), 5 gadījumos tā KPN palielināja MAP piemērojamo FMSY diapazonu robežās (Rīgas jūras līča reņģei 2017. gadam, rietumdaļas un Botnijas līča reņģei 2018. gadam, rietumdaļas mencai 2019. gadam un brētliņai 2020. gadam). Visbeidzot, vienā gadījumā, kas saistīts ar piezvejas sugu, tā palielināja KPN, pārsniedzot piesardzīgajā ieteikumā noteikto (jūras zeltplekstei 2018. gadam), savukārt visiem pārējiem gadiem KPN tika noteikta atbilstīgi MSY un piesardzīgā ieteikuma kombinācijai.

Četros KPN noteikšanas pasākumos kopš MAP stāšanās spēkā 2016. gada jūlijā bija jānosaka kopumā 32 KPN, uz kurām attiecas MAP, no tām 24 bija skaidri gadījumi, savukārt 8 bija nepieciešami daži papildu konteksta elementi.

Līdz 2019. gadam MSY novērtējums bija pieejams septiņiem no astoņiem krājumiem — šāds novērtējums nebija pieejams par mencas krājumu Baltijas jūras austrumdaļā. 2020. gadā tas vairs nebija pieejams attiecībā uz reņģes krājumiem Botnijas līcī.

Šā ziņojuma pamatā ir jaunākais ICES ieteikums par attiecīgajiem krājumiem Baltijas jūrā, no ICES lūgts ad hoc īpašs ieteikums, Komisijas Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komitejas (ZZTEK) veiktā analīze par 2018. gada valstu ziņojumiem par izkraušanas pienākumu un Komisijas rīcībā esošā informācija. Turklāt notika apspriešanās ar Baltijas jūras dalībvalstu grupu (Baltfish), Baltijas jūras konsultatīvo padomi (BSAC) un tās dalībniekiem. Tātad šajā ziņojumā aprakstīta attīstība attiecīgajās MAP īstenošanas jomās un mēģināts izdarīt secinājumus pēc trīs pilniem īstenošanas gadiem (2017.–2019. gads) un četriem secīgiem gadiem (2017.–2020. gads), kopš zvejas iespējas tiek noteiktas saskaņā ar MAP.

MAP kā mērķsugas iekļautas menca, reņģe un brētliņa un kā piezvejas sugas — jūras zeltplekste, plekste, akmeņplekste un gludais rombs. Mērķsugas veido apmēram 95 % no kopējās nozvejas Baltijas jūrā. Padomes regulās par gada zvejas iespējām Baltijas jūrā ir noteikta ikgadējā KPN un valstu kvotas mērķkrājumiem, kā arī jūras zeltplekstei un lasim.

MAP mērķi ir šādi: veicināt KZP mērķu sasniegšanu; censties nodrošināt, ka zveja atjauno un uztur zivju krājumus virs līmeņa, kas spēj nodrošināt MSY; palīdzēt izskaust izmetumus, izvairoties no nevēlamas nozvejas un samazinot to, un veicināt izkraušanas pienākuma īstenošanu attiecībā uz relevantajām sugām, kā arī ieviest ekosistēmas pieeju, lai līdz minimumam samazinātu zvejas darbību negatīvo ietekmi uz vidi. Darba grupa vienojās un pēc tam likumdevēji nolēma, ka zvejas izraisītas zivju mirstības mērķapjoms ir jānosaka kā tādu vērtību diapazons (ar augšējo un apakšējo robežu), kas ļauj sasniegt MSY. Jāatzīmē, ka viss diapazons atbilst MSY, kas ir ilgtermiņa ekonomiska koncepcija. MAP ir izklāstīti pārredzami noteikumi zvejas iespēju noteikšanai attiecībā uz zivju krājumiem, par kuriem ir pieejams MSY sasniegšanas novērtējums. Tajā ir arī noteikti īpaši kontroles noteikumi un pilnvaras Komisijai pieņemt deleģētos aktus par noteiktiem piezvejas krājumiem, atbrīvojumiem no izkraušanas pienākuma un tehniskiem pasākumiem.

Komisija uzskata, ka Padomes ilgtspējīgie un dažreiz grūtie lēmumi attiecībā uz Baltijas jūras krājumiem bija iespējami, pateicoties ar MAP izveidotajai sistēmai, kas apvieno drošības tīklu un elastīgumu. Bez MAP būtu bijis ļoti grūti vienoties par korektīvajiem pasākumiem, kas palīdz atjaunoties krājumiem, kuru apjoms ir mazāks par attiecīgo robežvērtību, un kvotas, visticamāk, būtu noteiktas lielākas. No otras puses, MAP arī pieļāva elastību attiecībā uz veselīgiem krājumiem, ļaujot izmantot augšējo FMSY diapazonu, lai vājinātu kvotu lielo samazinājumu negatīvo ietekmi. MAP ir nodrošinājis, ka pašlaik visas zvejniecības tiek pārvaldītas atbilstīgi MSY vai arī tiek veikti pasākumi, lai tās atkal ievērotu MSY, nodrošinot pamatu zvejniecības nozares un palīgnozaru ilgtermiņa rentabilitātei.

2.1.1.Rietumdaļas menca

Gadiem ilgi bija zināms, ka 24. apgabalā, kas ir rietumdaļas mencas pārvaldības apgabala daļa, ir sastopams liels daudzums austrumdaļas mencu. ICES 2015. gadā spēja kvantitatīvi noteikt šo parādību un sniedza pārvaldības iespējas. Šīm iespējām bija tieša ietekme uz relatīvo stabilitāti, taču Baltijas jūras dalībvalstis nespēja vienoties par turpmāko virzību. Abos gadījumos Komisija pēc tam ierosināja noteikt KPN FMSY punkta vērtībā (attiecīgi par 35 % un 88 % mazāku nekā iepriekšējā gada KPN), pamatojoties uz abu veidu — gan austrumdaļas, gan rietumdaļas — mencas sastopamību pārvaldības apgabalā. Padome noteica KPN 2017. gadam, samazinot to par 56 % salīdzinājumā ar 2016. gada KPN. 2018. gadam Komisija atkal ņēma vērā abu mencu krājumu sastopamību un ierosināja pārņemt 2017. gada KPN, ko Padome ievēroja. Turklāt, tā kā zivju daudzums jūrā daudzus gadus ir mazāks par Btrigger, Komisija ierosināja un Padome pieņēma aizliegumus zvejot nārsta laikā un atpūtas zvejā piemērojamu dienas individuālo limitu. Attiecībā uz KPN 2019. gadam jānorāda, ka zinātniskajā ieteikumā bija ietverts ļoti plašs diapazons (no +30 % līdz gandrīz +400 %). Komisija ierosināja zemākā punkta vērtību, jo zinātniskie ieteikumi liecināja, ka krājums balstās tikai uz vienu labu gada vecuma grupu; Padome noteica KPN apakšējā diapazonā ar 70 % pieaugumu. Pēc ICES ieteikuma, ka zivju daudzuma aprēķins minētajā vienā labajā gada vecuma grupā jāsamazina par 54 %, 2020. gadam Komisija ierosināja noteikt KPN zemākā punkta vērtībā, kas nozīmē 68 % samazinājumu salīdzinājumā ar 2019. gada KPN. Padome noteica KPN apakšējā diapazonā, samazinot to par 60 %.

2.1.2.Baltijas jūras austrumdaļas menca

Šajā ziņojumā apskatītajā laikposmā nav veikts MSY novērtējums attiecībā uz Baltijas jūras austrumdaļas mencu, un līdz 2019. gadam ICES, pamatojoties uz piesardzīgo ieteikumu, katru gadu ieteica Baltijas jūras austrumdaļas mencas KPN samazināt. 2017. gadam Komisija ierosināja noteikt KPN –39 % apmērā saskaņā ar ICES ieteikumu par Baltijas jūras austrumdaļas mencas sastopamību izplatības apgabalā. Padome noteica KPN –25 % apmērā, salīdzinot ar 2016. gada KPN. Attiecībā uz 2018. gadu Komisija ņēma vērā krājuma sastopamību izplatības apgabalā un ierosināja KPN samazināt par 28 %, tādējādi nosakot KPN, kas ir nedaudz lielāka par ICES ieteikto. Attiecīgi Komisija ierosināja pārņemt rietumu krājuma KPN, tādējādi nosakot to mazāku par FMSY punkta vērtību. Padome austrumu krājuma KPN samazināja par 8 %, salīdzinot ar 2017. gada KPN. 2019. gadam Komisija ierosināja un Padome pieņēma KPN, kas atbilst samazinājumam 15 % apmērā, salīdzinot ar 2018. gada KPN. Padomes noteiktā KPN minētajiem trim gadiem visos gadījumos pārsniedza ICES piesardzīgajā ieteikumā norādīto līmeni.

ICES ieteikums 2020. gadam bija daudz stingrāks — pirmo reizi tika ieteikta nozveja 0 apmērā. Tāpēc Komisija vēlējās sniegt tādu priekšlikumu, kurā ņemta vērā jauktu sugu zvejniecību realitāte Baltijas jūrā, kur lielākajā daļā citu zvejniecību Baltijas jūras austrumdaļas menca tiek iegūta kā nenovēršama piezveja. Tāpēc tā ierosināja aizliegt Baltijas jūras austrumdaļas mencas specializēto zveju un atļaut tikai ierobežojošu piezvejas KPN 2000 t apmērā (t. i., –92 % salīdzinājumā ar 2019. gada KPN). Ar šo ierobežojošo KPN ir paredzēts aptvert nenovēršamu austrumdaļas mencas piezveju citās zvejniecībās, lai tās varētu turpināt savu darbību. To papildināja ar MAP paredzētajiem korektīvajiem pasākumiem, piemēram, ar nārstu saistītu zvejas aizliegumu visām flotēm, kuras zvejo Baltijas jūras austrumdaļas mencu. Padome Komisijas priekšlikumam piekrita. Ņemot vērā šā krājuma sarežģīto situāciju, Komisija ierosināja grozīt Baltijas MAP, pastiprinot noteiktus pārvaldības pasākumus un piedāvājot operatoriem pārtraukt kuģu ekspluatāciju un atstāt nozari uz visiem laikiem.

2.1.3.Baltijas jūras rietumdaļas reņģe

Baltijas jūras rietumdaļas reņģes KPN daudzus gadus līdz 2018. gadam tika noteikta atbilstoši MSY. 2018. gadā ICES atkārtoti novērtēja krājumu un secināja, ka krājuma biomasa ir mazāka par bīstamo robežvērtību Blim. Tā kā pozitīva KPN nākamajā gadā neatjaunotu krājumu tā, lai tas pārsniegtu Blim, tā izdeva nozvejas ieteikumu 0 apmērā 2019. gadam. Komisija vēlējās rast līdzsvarotu risinājumu, tajā pašā laikā ierosinot KPN pietiekami zemā apmērā, lai palīdzētu atjaunot krājumu. Izmantojot MAP noteikumus, Komisija ierosināja KPN samazinājumu 2019. gadam par 44 % (t. i., F MSY zemāko punktu) apvienojumā ar korektīvu pasākumu, kā paredzēts MAP, nosakot papildu samazinājumu par 19 % punktiem. Padome atbilstīgi MAP samazināja KPN par 48 %, salīdzinot ar 2018. gada KPN. Komisija 2020. gadam ierosināja KPN samazinājumu par 42 % (t. i., F MSY zemāko punktu) apvienojumā ar korektīvu pasākumu — papildu samazinājumu par 29 % punktiem. Saskaņā ar ICES teikto tam līdz 2022. gadam būtu jāatjauno krājums tā, lai tas pārsniegtu Blim. Padome atbilstīgi MAP noteikusi KPN līmenī, kas atbilst 65 % samazinājumam salīdzinājumā ar 2019. gada KPN. Šie lēmumi parāda, ka Padome pieņēma grūtus, bet nepieciešamus lēmumus, un MAP ietvertais ilgāka termiņa atjaunošanās satvars, kurā ierobežojošas KPN apvienotas ar papildu korektīviem pasākumiem, to padarīja iespējamu.

2.1.4.Kopsavilkums

2016. gadā trīs no septiņām KPN krājumiem ar MSY novērtējumu — Baltijas jūras rietumdaļas un centrālās daļas reņģei, kā arī jūras zeltplekstei — tika noteiktas atbilstīgi MSY ieteikumam. No 2017. līdz 2019. gadam sešas KPN katru gadu tika noteiktas atbilstoši MSY; tas neattiecās uz Baltijas jūras rietumdaļas mencu 2017. gadā, jūras zeltpleksti 2018. gadā, kā arī Baltijas jūras rietumdaļas reņģi 2019. gadā — šo reņģu krājuma biomasa bija mazāka par drošām bioloģiskajām robežām, tāpēc attiecībā uz tām tika sniegts ieteikums noteikt nozveju 0 apmērā. Zvejniecība, kas saņem nozvejas ieteikumu 0 apmērā, principā neatbilst MSY, un prioritāte ir krājuma atjaunošana. Tikai pēc krājuma atjaunošanas tiek aktualizēts jautājums, kādu KPN var noteikt saskaņā ar ICES MSY ieteikumu un MAP. 2020. gadam piecas no sešām KPN krājumiem ar MSY novērtējumu tika noteiktas atbilstoši MSY; attiecībā uz rietumdaļas reņģi tas netika sasniegts, jo tā atkal saņēma nozvejas ieteikumu 0 apmērā.

Ieinteresētās personas, ar kurām notika apspriešanās, pauda atšķirīgus viedokļus par MAP nozīmi KPN noteikšanā. Saskaņā ar valstu pārvaldes iestāžu sniegto informāciju MAP ir atvieglojis procesu, vienlaikus uzsverot krājumu analītiskā novērtējuma nozīmi un ieteiktā KPN līmeņa ikgadējo svārstību un ar zvejniecību nesaistītu faktoru ietekmi. BSAC norāda, ka MAP nav bijis lietderīgs nevienai pusei, daži dalībnieki pat uzskata, ka tas ir panācis vēlamajam pretēju rezultātu. Šā novērtējuma pamatā ir divu veidu argumenti: vieniem MAP sniedz pārāk maz elastīguma, jo tas dažās situācijās nepieļauj pietiekamu KPN pieaugumu, savukārt citi dalībnieki apgalvo, ka MAP ir pārāk elastīgs un tāpēc nav nodrošinājis, ka visas KPN būtu noteiktas MSY līmenī vēlākais līdz 2020. gadam.

Komisija nepiekrīt BSAC paustajiem viedokļiem. Raugoties uz iepriekš teikto, ir acīmredzami, ka MAP ļāva vieglāk vienoties par zvejas iespējām un korektīviem pasākumiem, nodrošinot skaidru noteikumu kopumu gan Komisijai, kas tai jāievēro savos priekšlikumos, gan arī Padomei, kas tai jāievēro lēmumu pieņemšanā. Ievērojot MAP izklāstītos sīki izstrādātos noteikumus, ir pieņemti tādi lēmumi, kas ir saskanīgi un saskaņoti ar KZP mērķiem un dod rezultātus, piemēram, sagaidāms, ka rietumdaļas mencas krājums 2020. gadā būs atjaunojies, un arī rietumdaļas reņģes krājums atjaunojas.

2.2.Izkraušanas pienākums un izmetumi

Viens no reformētās KZP galvenajiem mērķiem ir ieviest izkraušanas pienākumu un pakāpeniski izskaust izmetumus, izvairoties no nevēlamas nozvejas un samazinot to. Izkraušanas pienākums attiecas uz sugām, kuru pārvaldībā izmanto KPN. Baltijas jūrā izkraušanas pienākums attiecībā uz mencu, reņģi, brētliņu un lasi stājās spēkā 2015. gada 1. janvārī, bet attiecībā uz jūras zeltpleksti — 2017. gada 1. janvārī.

MAP 7. pantā ir ietverti sīkāki noteikumi saistībā ar izkraušanas pienākuma īstenošanu. Tas pilnvaro Komisiju pieņemt deleģētos aktus par atbrīvojumiem, kas saistīti ar augstiem izdzīvošanas rādītājiem, un de minimis atbrīvojumiem, par īpašiem noteikumiem attiecībā uz dokumentāciju un par minimālo saglabāšanas references izmēru noteikšanu. Turklāt MAP precizē, ka izkraušanas pienākums neattiecas uz atpūtas zveju.

ICES lēš, ka kopš izkraušanas pienākuma stāšanās spēkā izmetumu prakse, iespējams, praktiski nav mainījusies: pelaģisko sugu izmetumi joprojām ir niecīgi; pārējās zvejniecībās oficiāli paziņotie izmetumi ir samazinājušies gandrīz līdz nullei, bet nelikumīgu izmetumu prakse turpinās. ZZTEK, izvērtējot dalībvalstu 2018. gada ziņojumus par izkraušanas pienākumu, norādīja, ka attiecīgās reģionālās struktūras ir proaktīvi izstrādājušas pieejas, kā uzlabot izkraušanas pienākuma īstenošanu Baltijas jūrā. Tomēr ZZTEK arī norādīja, ka jūras baseinu kvantitatīvie dati joprojām ir pārāk ierobežoti, lai tā varētu novērtēt izmetumu daudzuma izmaiņas. Turklāt bija pazīmes, ka zvejniecības nozares darbības prakse jūrā nav mainījusies, kas nozīmē, ka izmetumu samazināšana šķiet diezgan maz ticama.

Ieinteresētās personas, ar kurām notika apspriešanās, bija vienisprātis ar ICES par notiekošo izmetumu praksi. Viņas pauž viedokli, ka būtu jāuzlabo kontrole. Ieinteresētās personas pareizi uzsver, ka šāda kontrole ietilpst KZP Kontroles regulas (Regula (EK) Nr. 1224/2009), nevis MAP tvērumā. Dažas ieinteresētās personas apgalvo, ka biežāka FMSY augšējā diapazona izmantošana KPN noteikšanā būtu palīdzējusi samazināt izmetumus, savukārt NVO vispār nevēlas izmantot augšējos diapazonus. Visi respondenti savā vērtējumā ir vienisprātis, ka faktiskais izmetumu līmenis kopš izkraušanas pienākuma stāšanās spēkā ir saglabājies diezgan stabils.

Komisija uzskata, ka joprojām pastāvošo izmetumu problēmu galvenokārt izraisa apstāklis, ka dalībvalstu iestādes nenodrošina pietiekamu kontroli un izpildes panākšanu, un minētā problēma ir jārisina ES zivsaimniecības kontroles sistēmas ietvaros. Baltijas jūras MAP nolūks nebija risināto šo problēmu.

2.3.Ekosistēmas pieeja

KZP pamatregulas 2. panta 3. punktā noteikts, ka KZP jāīsteno ekosistēmas pieeja zvejniecības pārvaldībā, lai samazinātu zvejas darbību negatīvo ietekmi uz jūras ekosistēmu. MAP 3. panta 3. punktā paredzēts, ka MAP jābūt saskaņotam ar ES tiesību aktiem vides jomā, jo īpaši ar mērķi līdz 2020. gadam sasniegt labu vides stāvokli, kā noteikts Jūras stratēģijas pamatdirektīvā (Direktīvā 2008/56/EK, turpmāk tekstā “MSFD”). MSFD sniegti 11 kvalitatīvie raksturlielumi laba vides stāvokļa noteikšanai. MAP mērķis ir nodrošināt, ka tiek izpildīti 3. raksturlieluma (kam ir vislielākā nozīme zvejniecību pārvaldībā) nosacījumi, un veicināt citu atbilstošu raksturlielumu izpildi proporcionāli zvejniecības relatīvajai nozīmei.

3. raksturlielums ir tieši saistīts ar zvejas iespēju noteikšanu. Tajā rakstīts, ka “visas komerciāli izmantotās zivju un gliemeņu populācijas ir bioloģiski drošā apjomā, uzrādot tādu populācijas sadalījumu atkarībā no vecuma un lieluma, kas liecina par zivju krājumu labu stāvokli”. Zvejas darbības ietekmē raksturlielumus, kas saistīti ar bioloģisko daudzveidību (1.), barības ķēdēm (4.), jūras dibena integritāti (6.) un jūras piesārņojumu ar atkritumiem (10.). Zvejniecības ietekme uz pārējiem raksturlielumiem labākajā gadījumā ir netieša un/vai nebūtiska.