Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai, Reģionu Komitejai un Eiropas Centrālajai Bankai - EMU@10 — panākumu un problēmu apzināšana pēc Ekonomikas un monetārās savienības desmit pastāvēšanas gadiem {COM(2008) 553} /* COM/2008/0238 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 7.5.2008 COM(2008) 238 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI, REĢIONU KOMITEJAI UN EIROPAS CENTRĀLAJAI BANKAI EMU@10 — panākumu un problēmu apzināšana pēc Ekonomikas un monetārās savienības desmit pastāvēšanas gadiem {COM(2008) 553} KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI, REĢIONU KOMITEJAI UN EIROPAS CENTRĀLAJAI BANKAI EMU@10 — panākumu un problēmu apzināšana pēc Ekonomikas un monetārās savienības desmit pastāvēšanas gadiem VēSTURISKS SOLIS Eiropas vadītāji 1998. gada 2. maijā pieņēma vēsturisku lēmumu ieviest vienoto valūtu — euro . Pāreja uz Ekonomikas un monetārās savienības (EMS) pēdējo fāzi 1999. gada 1. janvārī iezīmēja pavērsiena punktu Eiropas integrācijā. Lai arī pēc būtības tas bija ekonomiska rakstura lēmums, Eiropas iedzīvotājiem un visai pasaulei tas raidīja ļoti spēcīgu politisku signālu par to, ka Eiropa spēj pieņemt tālejošus lēmumus, lai nostiprinātu kopīgu un pārticīgu nākotni kontinentā, kurš pārāk bieži ir cietis no kariem un ekonomiskās un politiskās nestabilitātes. EMS izveide — vissvarīgākā monetārā reforma kopš Bretonvudas vienošanās — bija drosmīgs solis, kas ekonomikas vēsturē iepriekš nebija veikts un kas mainīja pasaules ekonomikas ainu. Euro pastāvēšanas desmit gadi liecina, ka tas ir liels panākums . Vienotā valūta ir kļuvusi par Eiropas simbolu, un euro zonas iedzīvotāji to uzskata par vienu no pozitīvākajiem Eiropas integrācijas rezultātiem līdzās tādiem sasniegumiem kā brīva pārvietošanās Eiropas Savienībā un miers Eiropā. Katrs otrais euro zonas iedzīvotājs apgalvo, ka ES viņam nozīmē vienoto valūtu. EMS ir nodrošinājusi makroekonomikas stabilitāti un veicinājusi pārrobežu tirdzniecību, finansiālo integrāciju un ieguldījumus. To valstu skaits, kuras izmanto euro, ir audzis no sākotnējām vienpadsmit valstīm līdz piecpadsmit valstīm 2008. gada sākumā, un paredzams, ka to skaits nākotnē palielināsies. EMS izveide ir sasniegums, kas ir stratēģiski svarīgs Eiropas Savienībai, kā arī pasaulei kopumā, kur Eiropa ir kļuvusi par makroekonomikas stabilitātes centru, kas ir jo īpaši vēlams šodienas finansiālo satricinājumu apstākļos. Lai arī euro ir nepārprotams panākums, līdz šim tas nav attaisnojis vairākas sākotnējās cerības . Ražošanas apjoms un īpaši produktivitātes izaugsme ir bijusi zemāka nekā citās attīstītās valstīs, kā arī ir palielinājušās bažas par ienākumu un labumu sadales taisnīgumu. Turklāt šobrīd arvien neatliekamāki kļūst vairāki jauni izaicinājumi, kuri EMS izstrādes laikā vai nu vēl nebija radušies, vai arī tikai sāka parādīties. Globalizācija strauji virzās uz priekšu, un dabas resursi joprojām sarūk. Klimata pārmaiņas un iedzīvotāju novecošanās ietekme radīs papildu apgrūtinājumus ekonomikas izaugsmei. Turklāt globālās nelīdzsvarotības novēršana rada spiedienu uz euro maiņas kursu un finanšu sistēmu darbību. Tajā pašā laikā euro zonas pakāpeniska paplašināšana padarīs tās ekonomiku dinamiskāku un palielinās arī EMS daudzveidību, prasot lielāku pielāgošanās spēju. Šajā paziņojumā un tam pievienotajā ziņojumā[1] ir izvērtēta EMS pirmās desmitgades pieredze, apzināti euro zonas mērķi un problēmas un izklāstīta politikas programma , lai nodrošinātu turpmākus EMS panākumus. GALVENIE PANāKUMI PIRMAJOS DESMIT GADOS Euro ieviešana nozīmēja straujas pārmaiņas iesaistīto dalībvalstu makroekonomikas vidē un ārpus tās. Vienota monetārā politika kopā ar nodokļu politiku, kuru joprojām nosaka valstu valdības, bet kas tiek cieši saskaņota, ir veicinājusi makroekonomikas stabilitāti. Maiņas kursa korekcijas, kas regulāri skāra Eiropas valstu ekonomiku, pieder pagātnei. Eiropas Centrālā banka (ECB), kuras pārziņā ir euro zonas monetārā politika, ātri ieguva uzticību. Budžeta disciplīna ir ievērojami uzlabojusies, ko ir pastiprinājis Stabilitātes un izaugsmes pakts (SIP). Euro zonas ekonomika ir piedzīvojusi ātrāku ekonomisko un finansiālo integrāciju nekā pārējā ES, ka arī ir palielinājusies tās izturība pret ārējiem satricinājumiem. Kā liecina turpmāk norādītie fakti, progress ir sasniegts vairākās sfērās. Monetārā politika ir nostabilizējusi ilgtermiņa inflācijas prognozes līmenī, kas tuvinās ECB noteiktajam cenu stabilitātes līmenim. Pirmajā EMS desmitgadē vidējā inflācija bija nedaudz lielāka par 2 %, kas ir kritums, salīdzinot ar 3 % 1990. gados un 8 -10 % 1970. un 1980. gados. Kopš euro ieviešanas nominālās procentu likmes ir samazinājušās līdz apmēram 5 %, kas liecina par kritumu, salīdzinot ar 9 % 1990. gados un 12 % 1980. gados. Reālā izteiksmē EMS procentu likmes ir samazinājušās līdz līmenim, kas nav pieredzēts vairākas desmitgades; tas ir noticis pat tajās valstīs, kurās pirms euro ieviešanas bija ievērojama stabilitāte. Jāatzīst, ka pēdējā laikā inflācija ir palielinājusies, ko galvenokārt izraisījis naftas un citu preču cenu kāpums, tajā pašā laikā satricinājumi finanšu tirgos ir veicinājuši stingrākus kreditēšanas nosacījumus mājsaimniecībām un uzņēmumiem. Tomēr paredzams, ka tad, kad šis ārējais spiediens samazināsies, inflācija atgriezīsies ierastajā līmenī un kreditēšanas nosacījumi kļūs pieņemamāki, neraugoties uz to, ka naftas un preču cenas var turpināt pieaugt atbilstoši strauji augošo jaunattīstības valstu lielajam pieprasījumam. Fiskālā politika ir veicinājusi EMS makroekonomikas stabilitāti . Pēdējos gados panāktais progress fiskālās konsolidācijas jomā ir bijis iespaidīgs, un tā rezultātā 2007. gadā deficīts bija 0,6 % no IKP, salīdzinot ar vidējo rādītāju 4 % gan 1980. gados, gan 1990. gados. Stabilitātes un izaugsmes pakta 2005. gada reforma ne tikai palīdzēja uzlabot budžeta disciplīnu, bet arī veicināja pārmērīga deficīta efektīvu novēršanu, ierobežojot vienreizējo pasākumu izmantošanu. Lai arī procikliska fiskālā politika nav pilnībā novērsta, šī tendence ir samazinājusies. Tā rezultātā un pēdējo gadu lielo nodokļu ieņēmumu ietekmē nevienas euro zonas valsts deficīts 2007. gadā nepārsniedza 3 %, un kopējais euro zonas deficīts (2007. gadā tas bija 0,6 % no IKP) ir viszemākais vairākos gadu desmitos. Desmit no piecpadsmit euro zonas valstīm 2007. gadā bija budžeta pārpalikums, vai arī to budžets bija tuvu līdzsvaram. EMS ir veicinājusi ekonomikas un tirgu integrāciju . Valūtas maiņas kursa riska izzušana un zemākas pārrobežu darījumu izmaksas ir vecinājušas vienotā tirgus attīstību un preču tirgu integrāciju. Euro zonas tirdzniecības plūsma šobrīd sasniedz vienu trešdaļu no euro zonas IKP, salīdzinot ar vienu ceturtdaļu pirms desmit gadiem, un pieejamie aprēķini liecina, ka daļu no šī pieauguma izraisīja valūtas kursu svārstību novēršana. Turklāt euro zonas ārvalstu tiešie ieguldījumi šobrīd sasniedz vienu trešdaļu no IKP salīdzinājumā ar sākotnējo vienu piektdaļu. Aplēses liecina, ka divas trešdaļas no šā palielinājuma ir tieši saistītas ar vienotās valūtas ieviešanu. Šie notikumi savukārt ir radījuši apjomradītus ietaupījumus, palielinājuši konkurenci un ievērojami sekmējuši ražošanas efektivitāti. Tāpat arī kapitāla izmaksās ietverto riska uzcenojumu samazināšana ir veicinājusi kapitālieguldījumus, kas šobrīd sasnieguši kopš 1990. gadu sākuma nepieredzētu līmeni — gandrīz 22 % no IKP. Aprēķināts, ka kopš eiro ieviešanas, pateicoties šiem dažādiem faktoriem, vienotā valūta ir palielinājusi darbaspēka ražīgumu darba stundā par 5 %. Euro ir bijis spēcīgs katalizators finanšu tirgu integrācijā . Euro zonas starpbanku naudas tirgi ir pilnībā integrēti, tajā pašā laikā starpbanku pārrobežu darījumi kopš 1999. gada ir nepārtraukti paplašinājušies. Starp bankām veiktā pārrobežu konsolidācija ir paātrinājusies, un vairāk nekā 25 % no sešpadsmit lielākajām banku grupām piederošajiem ES aktīviem šobrīd atrodas ārpus to piederības valsts. Ir radies nozīmīgs privātā sektora euro obligāciju tirgus, kur ikgadējā bruto emisija ir vairāk nekā 1 triljons euro, kas ievērojami pārsniedz emisijas apjomu publiskajā sektorā, kas ir apmēram 800 miljardi euro. Arī akciju tirgi ir integrējušies ātrāk nekā citur, un kapitāla daļa citās euro zonas valstīs ir palielinājusies no 20 līdz 40 %. Finanšu tirgus infrastruktūra ir attīstījusies, un ir panākts progress pārrobežu vairumtirdzniecības finanšu pakalpojumu jomā, tajā pašā laikā vienotās euro maksājumu zonas nolūks ir novērst atšķirības starp valsts un pārrobežu klientu maksājumiem. Īstenojot finanšu pakalpojumu rīcības plānu un izmantojot Lamfalussy komiteju darbību, vienlaikus ir sasniegts noteikts konverģences līmenis tiesiskā regulējuma un uzraudzības jomā. EMS ir uzlabojusi euro zonas spēju pretoties nelabvēlīgām ārējām norisēm . Pirmajā desmitgadē euro zona bija pakļauta ārējiem satricinājumiem, kas saistīti ar vispārējo ekonomikas attīstības ciklu, jo īpaši ar „interneta burbuļa” plīšanu un tai sekojošo ASV ekonomiskā stāvokļa pasliktināšanos 2000. gadu sākumā. Tomēr tam sekojošā lejupslīde desmitgades sākumā euro zonā bija ievērojami zemāka nekā līdzīgos gadījumos pirms vienotās valūtas ieviešanas. Šodien ir pamats uzskatīt, ka euro zona ir pasargāta no pašreizējiem pasaules finanšu satricinājumiem. Šo uzlaboto pretestības spēju ir veicinājušas inflācijas stabilās prognozes, reformas, kas veiktas saskaņā ar Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, kā arī kopš SIP reformas panāktā lielākā budžeta disciplīna. EMS ir devusi nozīmīgas priekšrocības tām dalībvalstīm, kuras atrodas ekonomikas iedzīšanas procesā . Makroekonomikas stabilitāte un zemas procentu likmes, kā arī kohēzijas politikas un struktūrfondu un kohēzijas fondu atbalsts ir paātrinājis šo valstu iedzīšanas tempu. Stabilas ekonomikas politikas pozitīvo ietekmi ir pastiprinājusi valstu finanšu tirgu attīstība un integrācija pārējā euro zonā. Tāpēc nepārsteidz tas, ka divpadsmit dalībvalstis, kas ES iestājās 2004. gadā, dalību EMS uzskata par ļoti vilinošu. Trīs valstis jau ir veiksmīgi pievienojušās euro zonai, un Slovākija ir gatava pievienoties 2009. gadā. Euro ir cieši nostiprinājis savu pozīciju kā pasaules otra nozīmīgākā valūta . Starptautiskie parāda vērtspapīri euro valūtā 2004. gadā pārsniedza parāda vērtspapīrus ASV dolāros, un euro denominētie aizdevumi, ko euro zonas bankas izsniedz aizņēmējiem ārpus euro zonas, šobrīd sasniedz 36 %, salīdzinot ar 45 % ASV dolāros denominētajiem aizdevumiem. Euro ir arī otra visaktīvāk tirgotā valūta ārvalstu valūtas tirgos visā pasaulē, un to lieto vairāk nekā vienā trešdaļā visu ārvalstu valūtas darījumu. Euro oficiālais lietojums ir pieaudzis, un kopējā euro denominēto rezervju kapitāla daļa ir palielinājusies no 18 % 1999. gadā līdz vairāk nekā 25 % 2007. gadā. Līdzīgi ir palielinājusies arī euro kā tirdzniecības faktūrrēķinu un norēķinu valūtas loma, un euro tiek izmantots vairāk nekā 50 % no euro zonas ārējās tirdzniecības. Euro ir kļuvis par ļoti svarīgu valūtu arī daudzās trešās valstīs, jo īpaši euro zonas kandidātvalstīs un ES kaimiņvalstīs, kuru tirdzniecībā apmēram 60 % no rēķiniem ir izteikti euro. Euro zona ir kļuvusi par Eiropas un pasaules ekonomikas stabilitātes centru . Pateicoties pieaugošajai euro starptautiskajai nozīmībai un euro zonas ekonomikas apjomam, EMS ekonomikas politikai ir arvien lielāka globāla ietekme. Tā kā euro zonas ārējā pozīcija ir līdzsvarā, tās makroekonomikas sistēma ir uzticama un finanšu sistēma stabila, tā ir veicinājusi globālās ekonomikas noturīgu darbību pat pēdējos mēnešos piedzīvotajos lielas nestabilitātes periodos. Euro zona ir izveidojusi stabilu ekonomiskas pārvaldes struktūru . Lai arī valstīm joprojām ir galvenā atbildība ekonomikas politikas jomā, starp dalībvalstīm ir izveidojusies vienota izpratne par to, cik EMS efektīvas darbības nodrošināšanā svarīgas ir stabilas valsts finanses un elastīgi un integrēti preču, darba un finanšu tirgi. Stabilitātes un izaugsmes pakta reforma 2005. gadā palielināja valstu valdību noteikšanu pār budžeta pārvaldes regulējumu. Turklāt 6. pamatnostādnē Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjauninātajā stratēģijā, kas ir galvenais ES ekonomikas politikas koordinēšanas instruments, ir noteikts, ka dalībvalstu uzdevums ir sekmēt dinamisku un labi funkcionējošu EMS. Eurogrupa ir bijis galvenais forums , kur euro zonas finanšu ministri risina ar vienoto valūtu saistītus jautājumus, kas neiekļaujas no līguma izrietošos uzraudzības un koordinēšanas uzdevumos. Tā kā Eurogrupas neformālais raksturs veicina atklātas un godīgas debates, tajā var veidoties kopēja izpratne un skaidra nostāja makroekonomikas jautājumos, kas attiecas uz euro zonu. Laika gaitā Eurogrupa ir kļuvusi pazīstama un nozīmīga, jo īpaši kopš 2005. gada janvāra, kad tā iecēla pirmo pastāvīgo priekšsēdētāju. Starptautiskajā sfērā euro zonas kopīgā rīcība ir palielinājusi tās ārējo ietekmi, ko apliecina Eurogrupas trijotnes — Eurogrupas priekšsēdētāja, ECB priekšsēdētāja un ekonomikas un monetāro lietu komisāra — iesaiste divpusējā dialogā ar Ķīnu un citām valstīm, kā arī pagājušā gada SVF vadītās daudzpusējās apspriedes par globālajām svārstībām. Visu šo pozitīvo notikumu rezultātā EMS pirmajā desmitgadē euro zonā tika radīts rekordliels darbavietu skaits — 16 miljoni. Kopš vienotās valūtas ieviešanas nodarbinātība ir palielinājusies gandrīz par 15 %, un bezdarbs ir samazinājies apmēram līdz 7 % no darbaspēka, kas ir viszemākais līmenis vairāk nekā piecpadsmit gados. Jāuzsver, ka darbavietu pieaugums ir apsteidzis pieaugumu citās attīstītajās valstīs, tostarp Amerikas Savienotajās Valstīs. Lielākā daļa no šiem uzlabojumiem ir saistīti ar darba tirgus un sociālās nodrošināšanas sistēmu reformām, kas tika veiktas saskaņā ar Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, kā arī ar algu mērenību, kāda bijusi lielākajā daļā euro zonas valstu. Tas skaidri parāda, ka Eiropas darbaspēks var stāties pretim un pielāgoties jauniem pārbaudījumiem, kas sekmēs darbavietu radīšanu un lielāku ekonomikas izaugsmi. EMS NEATRISINĀTĀS PROBLĒMAS, KO PASTIPRINA JAUNAS GLOBĀLAS TENDENCES Kopumā EMS pirmā desmitgade ir izrādījusies ļoti veiksmīga. Tomēr ne visas ieceres ir piepildītas. Sasniedzot apmēram 2 % gadā, potenciālā izaugsme joprojām ir nepietiekama . Neraugoties uz nodarbinātības palielinājumu un vienotās valūtas pozitīvo ietekmi, produktivitātes pieaugums samazinājās no 1½ % 1990. gados līdz apmēram 1 % šajā desmitgadē. Tā rezultātā euro zonā ienākumi uz vienu iedzīvotāju nemainīgi ir 70 % no Amerikas Savienoto Valstu rādītāja. Lielākā daļa no mazajām euro zonas ekonomikām ir sasniegušas pārsteidzoši labus rezultātus, tomēr dažās lielākajās dalībvalstīs izaugsmes potenciālam vajadzēja būt ievērojami augstākam. Turklāt inflācijas un darbaspēka izmaksu ziņā starp dalībvalstīm ir bijušas nozīmīgas un noturīgas atšķirības . Šīs atšķirības starp euro zonas dalībvalstīm daļēji ir izraisījušas neelastīgās cenas un algas, kas nav vienlīdzīgi pielāgotas visās produktu grupās, nozarēs un reģionos. Tas ir spēcīgi samazinājis konkurētspēju un izraisījis lielas ārējās svārstības, kuru novēršanai EMS nepieciešami ilgi pielāgošanās periodi. Būtībā šī ieilgusī pielāgošanās atspoguļo faktu, ka strukturālās reformas nav bijušas tik tālejošas kā euro ieviešana. Tāpat kā visā ES, arī euro zonā preču tirgi ir tikai daļēji integrēti, un pārrobežu pakalpojumu sniegšana joprojām nav attīstīta. Kā starptautiski izmantojama valūta euro ir galvenais euro zonas dalībvalstu un visas ES ieguvums. Tomēr pieaugošas globalizācijas apstākļos skaidras starptautiskās stratēģijas trūkums un tas, ka nav stingras nostājas starptautiskajos forumos, euro zonai rada izmaksas. Ir jūtamas sekas globālās ekonomikas nestabilitātei, kas veidojusies kopš 1990. gadu vidus. Maiņas kursi strauji svārstās, un finanšu stabilitātes pasākumi ir pakļauti lielam sasprindzinājumam. Jaunās ekonomikas valstu ātri augošais pieprasījums pēc nepietiekamajiem enerģijas un citiem primāriem resursiem rada piedāvājuma ierobežojumu, kā rezultātā naftas, pārtikas un citu preču cenas paaugstinās. Šajā nestabilajā vidē vienotā valūta sniedz aizsardzību un var euro zonai piešķirt unikālu pozīciju — galveno lomu pasaules politiskajā arēnā, lai novērstu saistītos riskus. Tomēr šis potenciāls nav pietiekami izmantots, jo euro zonai nav ne skaidri definētas starptautiskās stratēģijas, ne arī efektīvas starptautiskās pārstāvības. Visbeidzot, euro tēls sabiedrībā neatspoguļo EMS veiksmīgo ekonomisko darbību pilnībā . Euro bieži vien piešķir grēkāža lomu saistībā ar sliktiem ekonomiskajiem rādītājiem, kas patiesībā izriet no nepiemērotas valstu politikas. Turklāt dažu valstu iedzīvotāji uzskata, ka cenu ievērojamo palielinājumu izraisīja euro. Lai gan pāreja uz euro tikai nedaudz ietekmēja kopējo inflāciju, negodprātīga cenu paaugstināšana dažās nozarēs un valstīs ir negatīvi ietekmējusi un vēl aizvien ietekmē euro tēlu. Tajā pašā laikā ekonomiskā pīlāra nepietiekamā attīstība salīdzinājumā ar monetāro pīlāru arī ir ietekmējusi uzskatu, ka euro zona nespēj risināt galvenās problēmas, tādējādi pasliktinot tās tēlu sabiedrībā. Skaidrs, ka joprojām ir daudz darāmā. Bez sākotnējo ieceru piepildīšanas EMS politikas programmu nākamajiem desmit gadiem iezīmēs jauni globāli pārbaudījumi, kam būs arvien lielāka ietekme uz iepriekš norādītajām EMS nepilnībām. - Globalizācija strauji virzās uz priekšu , un jaunās ekonomikas valstis konkurē ar attīstītajām valstīm mazāk kvalificētu rūpniecisko darbību jomā un arvien vairāk arī darbībās ar augstāku pievienoto vērtību. Globalizācija piedāvā plašas iespējas tirgus izaugsmei, patērētājiem nodrošinot zemākas cenas un lielāku izvēli un ražotājiem — efektivitātes pieaugumu. Tomēr tā arī izvirza stingras prasības euro zonas dalībvalstu pielāgošanās spējai, jo nozares, kur vērojama lejupslīde, būs jāaizstāj ar jaunām darbībām, un pētniecība, jauninājumi un cilvēkkapitāls kļūst arvien svarīgāki ekonomikas dinamikas virzītājspēki. Turklāt globalizācija liek euro zonai uzņemties efektīvu lomu globālajā ekonomikas un finanšu pārvaldībā. - Pārtikas un enerģijas cenas pieaug . To izraisījusi straujā pasaules ekonomikas izaugsme un patēriņa modeļa maiņa jaunās ekonomikas valstīs. Arī klimata pārmaiņu ietekme uz ekonomiku palielinās. Šie notikumi var ierobežot izaugsmi un pasliktināt ienākumu un labumu sadali, ņemot vērā, ka šādas norises var nesamērīgi ietekmēt vistrūcīgākos iedzīvotājus. Lietu sarežģī tas, ka ir grūti vienlaikus ierobežot klimata pārmaiņas un apturēt pārtikas un enerģijas cenu kāpumu. Šīs problēmas var arī atšķirīgi ietekmēt dažādas euro zonas valstis, un tas pastiprina vajadzību nodrošināt vienmērīgu pielāgošanos satricinājumiem. - Tikmēr euro zonā, tāpat kā citur, ir vērojama strauja iedzīvotāju novecošanās . Tā rezultātā palielināsies to iedzīvotāju skaits, kuri iztiek no pensijām, vienlaicīgi samazinot ekonomikas izaugsmes potenciālu. Paredzams, ka nākamajos četrdesmit gados darbspējas vecuma iedzīvotāju skaits attiecībā pret pensionējušos iedzīvotāju skaitu samazināsies uz pusi un, nemainoties politikai, euro zonas potenciālais ražošanas apjoms samazināsies no pašreizējiem aptuveni 2 % gadā līdz līmenim, kas ir tikai nedaudz vairāk nekā 1 % gadā. Novecošanās rezultātā diezgan strauji palielināsies valsts izdevumi, un, ja netiks veiktas pensiju un veselības aprūpes sistēmu reformas, nākamo četrdesmit gadu laikā to daļa no IKP palielināsies par aptuveni 4 procentu punktiem. Iedzīvotāju novecošanās ir nopietns pārbaudījums euro zonas spējai pielāgoties, kā arī apdraud valstu finanšu ilgtspēju un, vispārīgākā nozīmē, euro zonas sociālās labklājības sistēmas. Šīs ilgtermiņa tendences, kuru ietekme jūtama arvien vairāk, radīs problēmas visu attīstīto ekonomiku izaugsmei, makroekonomikas stabilitātei, pielāgošanās spējai, sociālās nodrošināšanas sistēmu ilgtspējai, kā arī ienākumu un labumu sadalei. Ņemot vērā euro zonas salīdzinoši lēno izaugsmi, vājāku pielāgošanās spēju, lielas valstu parādsaistības un ekonomiku spēcīgu savstarpējo atkarību, šīs tendences euro zonai radīs īpaši sarežģītas problēmas politikas jomā. TRĪS PĪLĀRU POLITIKAS PROGRAMMA OTRAJAI DESMITGADEI EMS pirmās desmitgades pieredze kopumā ir ļoti veiksmīga, tomēr tā atklāj vairākus trūkumus, kuri ir jānovērš. Būs jānostiprina ar lielām pūlēm panāktā makroekonomikas stabilitāte, tajā pašā laikā (a) palielinot izaugsmes potenciālu un sargājot un vairojot euro zonas iedzīvotāju labklājību; (b) nodrošinot stabilu pielāgošanās spēju laikā, kad EMS paplašināsies un uzņems jaunas dalībvalstis, un (c) sekmīgi aizsargājot euro zonas intereses pasaules ekonomikā. Jāņem vērā, ka šie pasākumi būs jāveic globālajā vidē, kas kopš euro ieviešanas ir ievērojami manījusies, un izmaksas būs daudz lielākas, ja nerīkosimies. Lai risinātu šīs problēmas, Komisija ierosina trīs pīlāru programmu . - Iekšējās politikas programmas mērķis ir palielināt fiskālās politikas koordinēšanu un uzraudzību, lai paplašinātu EMS makroekonomikas uzraudzību, kas sniegtos ārpus fiskālās politikas jomas, un lai strukturālās reformas labāk iekļautu vispārējā EMS politikas koordinēšanā. - Ārējās politikas programmas mērķis ir pastiprināt euro zonas lomu pasaules ekonomikas pārvaldē. - Abu programmu nodrošināšanai būs nepieciešama efektīvāka ekonomikas pārvaldes sistēma. I. Iekšzemes politikas programma — labāka saskaņošana un uzraudzība Budžeta uzraudzības palielināšana un paplašināšana Jāturpina stingri piemērot Stabilitātes un izaugsmes pakta (SIP) korektīvo daļu, un jāuzlabo uzraudzība, ko veic saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta (SIP) preventīvo daļu . Koordinējot fiskālo politiku, būtu iespējams labāk īstenot valstu budžeta politiku visā ciklā, t.i., gan uzplaukuma, gan lejupslīdes laikā. Budžeta uzraudzību vajadzētu palielināt, ietverot divas galvenās jomas: (i) valsts finanšu ilgtspējas nodrošināšana nākamo paaudžu labklājībai. Vidēja termiņa fiskālo programmu pieņemšana valstu līmenī varētu ievērojami sekmēt virzību uz mērķi nodrošināt stabilas un ilgtspējīgas valsts finanses. Lai šādas programmas būtu efektīvas, tajās jāietver rūpīgi izstrādāti noteikumi par izdevumiem, lai automātiskie fiskālie stabilizatori varētu darboties SIP ietvaros, bet valsts izdevumu struktūra atbilstu ekonomikas strukturālajām un cikliskajām vajadzībām. Euro zonas līmenī lielāka uzmanība ir jāvelta valsts parāda uzraudzībai, tajā pašā laikā ir jānostiprina vidēja termiņa budžeta mērķi, lai risinātu netiešo saistību jautājumu. Turklāt ilgtermiņa budžeta prognozes, kurās norādīta sabiedrības novecošanās ietekme uz valsts finansēm, var palīdzēt izveidot valstu ilgtspējas stratēģijas un veicināt pasākumus pensiju un veselības aprūpes sistēmu reformu ieviešanai un nodarbinātības līmeņa palielināšanai; (ii) valsts finanšu kvalitātes uzlabošana , citiem vārdiem sakot, lietderīgāka valsts naudas izmantošana, valsts izdevumu un nodokļu sistēmu ievirzot izaugsmi un konkurenci veicinošā gultnē. Sociālo izdevumu programmu reformas, ar kurām paredz uzlabot ienākumu aizsardzību, tajā paša laikā stiprinot motivāciju strādāt (elastīguma un sociālās drošības pieeja,) ievērojami palīdzētu uzlabot valsts finanšu ilgstpēju un kvalitāti, nodrošinot budžetu atbalstu makroekonomikas stabilitātei. Tomēr bez budžeta uzraudzības ir jāpaplašina uzraudzība, lai risinātu makroekonomisko svārstību problēmu . Ir jāuzrauga norises dalībvalstīs, kā piemēram, tekošā konta deficīta palielināšanās, noturīgas inflācijas atšķirības vai arī nelīdzsvarotas izaugsmes tendences, jo blakusefekti un euro zonas ekonomiku savstarpējā atkarība ir ne tikai attiecīgās valsts, bet arī visas euro zonas problēma. EMS pirmo desmit gadu pieredze liecina, ka tirgus integrācija, jo īpaši finanšu pakalpojumu jomā, sniedz labumu visai EMS — jo tā var palīdzēt novērst makroekonomikas traucējumus, sniedzot riska sadales iespējas un veicinot līdzekļu pārdali — tomēr gadījumā, ja netiek īstenota atbilstoša politika, tā var arī palielināt atšķirības starp iesaistītajām valstīm. Lai arī dažas no šīm atšķirībām var būt labvēlīgas — tādas, kas atspoguļo iedzīšanas procesu vai pat parastu pielāgošanos — tās var būt arī nelabvēlīgas un izrietēt no neefektīvas pielāgošanās. Šādā gadījumā pastiprināta uzraudzība palīdzētu ietekmētajām valstīm laicīgi izstrādāt risinājumus, pirms šīs atšķirības nostiprinās. Visbeidzot, euro zonas kandidātvalstu plašāka uzraudzība , kas līdzinās tai, kura ieteikta pašreizējām euro zonas dalībvalstīm, būs ļoti svarīga, lai palīdzētu tām sagatavoties problēmām, ko rada kopīga valūta. Daudzās nākamajās euro zonas dalībvalstīs ir liela kapitāla ieplūde (kas atspoguļo cerības uz nepārtrauktu un ātru ienākumu pieaugumu) un finanšu nozares, kas strauji attīstās, — tas viss var veicināt kredītus (parasti tad, ja sākotnējais līmenis ir zems) un izraisīt ārēju nelīdzsvarotību. Pašlaik potenciālos euro zonas dalībniekus uzrauga, novērtējot konverģences programmas. Tomēr pastāv iespēja sniegt stingrākas politiskās vadlīnijas un ciešāk uzraudzīt ekonomikas norises valstīs, kuras piedalās valūtas maiņas mehānismā ( ERM ) II, kas ir gan euro ieviešanas kritēriju elements, gan instruments, lai veicinātu nominālo un reālo konverģenci. Taču tas nenozīmē, ka dalībai euro zonā būtu jāuzliek papildu ierobežojumi. Uzraudzības pamatā jābūt esošajiem instrumentiem. Galvenie fiskālās politikas uzraudzības un ekonomikas politikas koordinēšanas instrumenti ir skaidri noteikti Līgumā un Stabilitātes un izaugsmes paktā (SIP). SIP korektīvās daļas stingra īstenošana joprojām būs galvenais pīlārs, lai novērstu Līguma neievērošanu. SIP nodrošina vidēja termiņa budžeta stratēģiju izstrādi un novērtēšanu, izmantojot Padomes atzinumus par valstu stabilitātes programmām. Līguma 99. pantā noteikts, ka „dalībvalstis ekonomikas politiku uzskata par vispārsvarīgu jautājumu” un „koordinē to Padomē”. Lisabonas procesa ieteikumi euro zonai un atsevišķām valstīm ir galvenie vadības un uzraudzības instrumenti. Tomēr ir iespējams uzlabot šo instrumentu izmantošanu. Pirmo desmit gadu analīze norāda uz nepieciešamību pastiprināt SIP preventīvo daļu, kā to apstiprinājusi ECOFIN padome[2], lai palīdzētu īstenot ilgtspējīgu budžeta politiku un risināt plašākus jautājumus, kuri varētu ietekmēt valstu makroekonomikas stabilitāti un kopējo EMS darbību. Šos no līguma izrietošos instrumentus papildina vidēja termiņa budžeta pārskata process, ko katru gadu pavasarī veic Eurogrupa. Lai gan līdz šim galvenā uzmanība tika pievērsta budžeta uzraudzībai, salīdzinošās pārskatīšanas mehānismam vajadzētu uzlabot Līgumā paredzētās uzraudzības kvalitāti. Labāka struktūrpolitikas integrēšana saskaņošanas procesā Euro zona ir īpaši ieinteresēta gūt panākumus strukturālajās reformās . Euro zonai ir vitāli svarīgi kāpināt reformu tempu — kas, protams, ir atbalstāms pasākums visā ES. Labāka tirgus situācija sniegs divkāršu labumu — sekmēs dzīves līmeņa paaugstināšanos ilgākā laikposmā un vienlaicīgi ļaus labāk pielāgoties satricinājumiem, kā arī veicinās makroekonomikas stabilitāti. Analīzes empīriskie dati liecina, ka strukturālajām reformām, kas veiktas valstīs ar kopīgu valūtu, ir plašāka ietekme nekā citur, t.i., valstis, kuras veic strukturālās reformas, var gūt lielāku labumu, turpretim atpaliekošajām valstīm par bezdarbību varētu būt jāmaksā augstāka cena. Lisabonas stratēģija izaugsmei un nodarbinātībai, kas bijusi sevišķi svarīga strukturālās reformas iekļaušanai politikas programmā, ir pamats visneatliekamāko darbības jomu apzināšanai, izmantojot stratēģijas 6. pamatnostādni par euro zonu un tai paredzētiem ieteikumiem. Komisijas un dalībvalstu partnerattiecību pieejā Lisabonas stratēģija ir pamats, lai vadītu reformu procesu gan euro zonā, gan atsevišķās valstīs. Atlikušo šķēršļu novēršana produktu tirgu integrācijas jomā ir ļoti svarīga euro zonas veiksmīgai darbībai . Neraugoties uz EMS un vienotās tirgus programmas ieguldījumu atvērtāku un konkurētspējīgāku ekonomiku radīšanā, lēnais ražīguma pieaugums un šķēršļi ienākšanai tirgū, jo īpaši pakalpojumu jomā, joprojām kavē efektīvu pielāgošanos euro zonas mainīgajiem ekonomikas apstākļiem un uztur spiedienu uz cenām. Jauninājumu un tehnoloģiju izplatība, kas ir svarīgi konkurences un produktivitātes palielināšanas elementi, euro zonas dalībvalstīs atpaliek. Lai novērstu šīs nepilnības, jāizmanto vienotajā tirgus apskatā ieteiktā tirgus uzraudzības sistēma. Lai globālās ekonomikas apstākļos atbalstītu pielāgošanos un par spīti iedzīvotāju novecošanās problēmai palielinātu izaugsmes potenciālu, euro zonā ir jāizveido labāk funkcionējoši darba tirgi . Lielāka algu elastība un diferenciācija dažādās nozarēs, profesijās un reģionos, kā arī ieguldījums cilvēkkapitālā ir ļoti svarīgi, lai palielinātu konkurētspēju un satricinājumu gadījumos nodrošinātu vienmērīgu līdzekļu pārdali. Lisabonas stratēģijas ietvaros ir uzsāktas vairākas reformas darbaspēka izmantojuma palielināšanai, un tās ir devušas rezultātus. Tomēr attīstība valstīs nav bijusi vienmērīga, tāpēc nākamajā desmitgadē tām jāpaliek reformu stratēģiju uzmanības centrā. Sociālo izdevumu programmu reformām un aktīva darba tirgus politikai ir jāuzlabo ienākumu aizsardzība, tajā paša laikā stiprinot motivāciju strādāt. Veicinot ES finansiālo integrāciju , euro zona var gūt salīdzinoši lielus ieguvumus. Ir panākts ievērojams progress ES finanšu tirgu integrācijā, tomēr nepieciešami turpmāki centieni, lai uzlabotu euro zonas finanšu tirgu efektivitāti un likviditāti. Tas veicinātu ekonomikas pielāgošanos, izmantojot riska sadali, kā arī sekmētu vienmērīgāku vienotās monetārās politikas piemērošanu visā euro zonā. Konkrētāk, īpaši pūliņi veltāmi, lai veicinātu pārrobežu finanšu pakalpojumu sniegšanu privātiem klientiem, uzlabotu uzņēmumu un valsts obligāciju finansēšanas efektivitāti un samazinātu reglamentēšanas un uzraudzības izmaksas finanšu starpniekiem, kuri darbojas apstākļos, kur pastāv vairākas jurisdikcijas. Tā kā par euro zonas finansiālo stabilitāti ir atbildīga gan Eurosistēma, gan iesaistītās dalībvalstis, palielinoties finansiālajai integrācijai, aug vajadzība pēc ciešākas sadarbības pārrobežu krīžu novēršanā, vadībā un atrisināšanā. Ņemot vērā šos konkrētos efektivitātes un stabilitātes aspektus, kā arī pašreizējo finanšu satricinājumu pieredzi, euro zonai ir jāuzņemas spēcīga loma, lai veicinātu ES finansiālās integrācijas programmu un uzlabotu ES finansiālās stabilitātes pasākumus. Lai īstenotu EMS potenciālu, ir jāpastiprina stimuli veikt reformas euro zonā . Strukturālās politikas iekļaušana euro zonas koordinēšanas procesā var palīdzēt trīs veidos. (a) Lisabonas stratēģijas integrēto pamatnostādņu ieteikumi euro zonai un atsevišķām valstīm ir strukturālo reformu koordinēšanas pamats. Ir jānodrošina šo ieteikumu īstenošanas ciešāka uzraudzība. (b) SIP 2005. gada reforma deva iespēju vidēja termiņa budžeta mērķu sasniegšanas izvērtēšanas procesā pievērsties strukturālajam reformām, kas īstermiņā ir finansiāli dārgas, bet ilgtermiņā sniedz ieguvumus izaugsmes un fiskālās ilgtspējības ziņā. Lai nodrošinātu Stabilitātes un izaugsmes paktā ietverto saistību ievērošanu, varētu izveidot salīdzinošās pārskatīšanas mehānismu, kura pamatā būtu Lisabonas stratēģijā ietvertā analītiskā struktūra un dalībvalstu sniegtā ex ante informācija. (c) Lai nodrošinātu reformu efektīvāku plānošanu, īpaša uzmanība jāpievērš finanšu tirgu darbības uzlabošanai. Tas ne tikai labvēlīgi ietekmētu izaugsmi un pielāgošanos, bet arī palielinātu stimulu veikt citas strukturālās reformas, atklājot to ilgtermiņa ieguvumus un piesaistot kapitālu jaunām ieguldījumu iespējām, ko rada šīs strukturālās reformas. II. Ārējās politikas programma — euro zonas starptautiskās lomas palielināšana Euro starptautiskā nozīme sniedz priekšrocības, uzliek atbildību un ietver risku . Tā palīdz attīstīt Eiropas finanšu nozari, sniedz naudas emisijas peļņu, jo euro izmanto kā rezerves valūtu, un samazina valūtas kursa svārstību ietekmi apstākļos, kad euro arvien plašāk izmanto cenu noteikšanā un rēķinu izrakstīšanā. Euro zonas lielums nozīmē to, ka EMS politikas lēmumi un ekonomikas norises ir jūtamas arī citur, jo īpaši tāpēc, ka pasaules finanšu tirgi darbojas kā arvien spēcīgāks starptautiskais pārraides kanāls. Tā kā euro starptautiskā nozīme palielinās, euro zonu arvien vairāk apdraud satricinājumi, kas saistīti ar nozīmīgām pārmaiņām starptautisko valūtu un aktīvu portfeļos. Kopumā lielāka euro kā starptautiskas valūtas izmantošana un euro zonas kopīgā spēcīgā ekonomika ir mainījusi spēles noteikumus EMS dalībvalstīm un to starptautiskajiem partneriem. Tādēļ euro zonai ir jāizveido starptautiska stratēģija , kas atbilstu euro starptautiskajai nozīmei. Pēc veiksmīgās pirmās desmitgades euro zonai, kas jau nodrošina stabilitāti tās kaimiņiem, šobrīd ir jāizstrādā skaidra un visaptveroša stratēģija starptautisko ekonomikas un finanšu notikumu jomā. Tai ir aktīvāk un pārliecinošāk jāpiedalās gan daudzpusējos forumos, gan divpusējos dialogos ar stratēģiskajiem partneriem. Visos šajos jautājumos euro zonai ir jāuzlabo koordinēšana, kā arī jāformulē kopēja nostāja un — attiecīgos gadījumos — vienota kompetence. Tai jāpauž vienots viedoklis saistībā ar maiņas kursa politiku un jāuzņemas atbildība finansiālās stabilitātes un makroekonomikas uzraudzības jautājumos. Šīs vajadzības pastiprina risks, ka globālās nelīdzsvarotības novēršana varētu nesamērīgi ietekmēt euro zonas un tās dalībvalstu konkurētspēju. Visefektīvākais veids, lai euro zonas ietekme būtu līdzvērtīga tās ekonomiskajai nozīmei, ir kopējas nostājas izstrāde un pārstāvības nostiprināšana , nodrošinot atsevišķu vietu attiecīgās starptautiskās finanšu iestādēs un forumos. Šis ir vērienīgs mērķis, un ārējās programmas progress vispirms būs atkarīgs no efektīvākas euro zonas pārvaldības sistēmas. Lai gan citas valstis bieži vien uzskata, ka ES un euro zona starptautiskajās organizācijās ir pārstāvētas pārāk lielā mērā (gan vietu, gan balsstiesību ziņā), starptautiskajos forumos euro zonas ietekme joprojām neatbilst tās ekonomiskajai nozīmei. Euro zonas pārstāvības nostiprināšana palielinātu euro zonas ietekmi starptautiskajās sarunās, kā arī samazinātu starptautiskās koordinēšanas izmaksas gan euro zonai, gan tās galvenajiem partneriem. Tas ļautu arī valstīm ar strauju ekonomisko attīstību palielināt līdzdalību starptautiskās finanšu iestādēs. III. Efektīvas EMS pārvaldības veicināšana EMS ekonomikas pārvaldības sistēma ir jāpielāgo pārbaudījumiem , kas skar euro zonu. Neraugoties uz to, pašreizējā atbildības sadale starp iestādēm un instrumenti, ar ko pārvalda ekonomikas politikas darbību EMS, kopumā ir stabili. Tomēr iestādes un prakses ir jāpielāgo tā, lai varētu stāties pretim jaunajiem politikas uzdevumiem. Visu ES dalībvalstu aktīva iesaistīšanās ECOFIN padomes darbā ir galvenais nosacījums, lai nodrošinātu EMS efektīvu darbību. No paša sākuma ECOFIN padome ir bijusi ES ekonomikas politikas lēmumu pieņemšanas forums un, ņemot vēra euro zonas un ES arvien lielāku pārklāšanos, tai ir jāsaglabā centrālā vieta EMS ekonomikas pārvaldības sistēmā, savā darbā vairāk iekļaujot EMS jautājumus. Jo īpaši tā varētu veicināt vienotāku pieeju pašas padomes kompetences jomās, t.i., makroekonomikas politikas, finanšu tirgu un nodokļu jomā — tā, lai starp tām nodrošinātu pozitīvu sinerģiju. Šobrīd spēkā esošais Līgums sniedz plašas iespējas visā ES vispusīgāk koordinēt un uzraudzīt šīs jomas. Turklāt jaunais Lisabonas līgums pēc ratificēšanas palielinās euro zonas dalībvalstu finanšu ministru lomu jautājumos, kas ietekmē EMS darbību, un visas diskusijas par šiem jautājumiem notiks ECOFIN padomē. Eurogrupai arī turpmāk jākalpo par EMS politikas koordinācijas un uzraudzības paplašināšanas platformu . Attiecībā uz fiskālo uzraudzību budžeta politikas ex ante koordinēšana, izmantojot vidēja termiņa budžeta pārskatu, jāvērš uz ciklisku fiskālās rīcības vadīšanu, lai izvairītos no procikliskuma. Ņemot vērā novecošanās problēmu, galvenais uzdevums ir uzlabot SIP preventīvās daļas efektivitāti, kas nepieciešama vērienīgu vidēja termiņa mērķu īstenošanas veicināšanai. Lai izvairītos no nelīdzsvarotības un pārmērīgām atšķirībām starp euro zonas valstīm, Eurogrupai ir jādalās viedokļos, jāizstrādā politikas pamatnostādnes un jāuzrauga dalībvalstu atbilstība jomās, kas palielina pielāgošanās spēju un makroekonomikas stabilitāti. Lai mudinātu finanšu ministrus izskatīt valstu jautājumus un politikas jomas no euro zonas viedokļa, ir jānostiprina “salīdzinošā pārskatīšana” — daudzpusējās apspriedes par attiecīgu notikumu attīstību vienā vai vairākās valstīs. Turklāt Eurogrupai jāvelta lielāka uzmanība euro zonai sniegto Lisabonas ieteikumu uzraudzībai, lai strukturālo reformu rezultātā palielinātu izaugsmes potenciālu un uzlabotu konkurētspēju. Lai nodrošinātu efektīvu EMS darbību , Komisijai jāsniedz spēcīgs atbalsts . Komisijai ir jāveicina politikas jomu koordinēšana, vienlaicīgi iekļaujot EMS dimensiju savos politikas priekšlikumos. Tai ir jāpastiprina fiskālā un makroekonomikas uzraudzība un jāveicina turpmāka ekonomikas un finansiālā integrācija. Veicot uzraudzību, Komisijai padziļināti jāizvērtē euro zonas attīstība ekonomikas un finanšu jomā, īpašu uzmanību veltot valstu politikas pasākumu blakusefektu izvērtēšanai. Ir jāturpina darbs, lai sadarbībā ar dalībvalstīm uzlabotu strukturālo un ciklisko finanšu rādītāju precizitāti. Attiecībā uz starptautisko programmu, Komisijai ir jānostiprina loma starptautiskajos dialogos un forumos. Kopumā Komisijai ir jāatbalsta centieni uzlabot EMS darbību gan iekšējā, gan starptautiskā līmenī, pildot Līgumā noteikto pienākumu rūpēties par stabilas ekonomikas politikas īstenošanu. Šim nolūkam Komisijai ir jācenšas labāk izmantot Līgumā paredzētos instrumentus. Jaunais Lisabonas līgums, kolīdz to ratificēs, sniegs iespējas stiprināt ekonomikas politikas koordinēšanu un uzraudzību euro zonā . 136. pants šajā līgumā par Eiropas Savienības funkcionēšanu sniegs iespējas „pieņemt noteikumus attiecībā uz euro zonas dalībvalstīm: lai stiprinātu to budžeta disciplīnas un koordināciju un uzraudzību; un lai tām noteiktu ekonomikas politikas pamatnostādnes, vienlaikus nodrošinot to atbilstību visai Savienībai pieņemtajām pamatnostādnēm, kā arī to uzraudzību”. Turklāt saistībā ar daudzpusējās uzraudzības sistēmu līgums pastiprinās Komisijas kā neatkarīga “tiesneša” lomu, un 121. pantā noteikts, kas gadījumos, ja dalībvalsts ekonomikas politika nesaskan ar vispārējām pamatnostādnēm vai traucē pareizi darboties Savienības ekonomiskajai un monetārajai savienībai, Komisija attiecīgai dalībvalstij var izteikt brīdinājumu. EMS pārvaldības sistēmai jānodrošina raita euro zonas tālāka paplašināšana . Paredzams, ka nākamajā desmitgadē euro zona paplašināsies, iekļaujot lielāko daļu pašreizējo ES dalībvalstis, un šī procesa pienācīga norise nodrošinās euro zonas ekonomikas efektīvu funkcionēšanu nākotnē. Piedaloties ERM II, valstīm jāizmanto palielinātas makroekonomikas stabilitātes apstākļi, lai pieņemtu stabilu makroekonomikas un strukturālo politiku. Kā norādīts Līgumā, Komisijai regulāri un godīgi jāizvērtē panāktais ilgtspējīgais progress konverģences jomā. Turpretim Eurogrupai un ECOFIN ir īpaša atbildība veicināt uzticēšanos, sekot attīstībai ekonomikas jomā, kā arī potenciālajiem euro zonas dalībniekiem sniegt nepieciešamos norādījumus par pareizu politiku un reformām, kas vajadzīgas to nominālās un reālās konverģences nodrošināšanai. Saistībā ar EMS ir jāuzlabo dialogs starp ES iestādēm un ar sabiedrību kopumā. Jo īpaši Komisijai ir jāattīsta dialogs un konsultācijas ar Eiropas Parlamentu, kā arī ar citām Eiropas un valstu ieinteresētajām personām. Līdzīgi arī Eurogrupai ir jānodrošina dialogs ar ECB, Eiropas Parlamentu un euro zonas sociālajiem partneriem. Visām šīm iestādēm, vispirms jau Komisijai, ir jāuzlabo ar EMS saistītu jautājumu paziņošana plašākai sabiedrībai. Jo īpaši ir labāk jāizskaidro euro valūtas ievērojamās priekšrocības makroekonomikas un mikroekonomikas jomā, piemēram, euro loma, sniedzot aizsardzību nesenajā finanšu satricinājuma gadījumā, un EMS ekonomikas politikas lielais ieguldījums. SECINāJUMS EMS ir milzīgs panākums. Pastāvēšanas desmit gados EMS ir nodrošinājusi makroekonomikas stabilitāti, veicinājusi Eiropas ekonomikas integrāciju — jo īpaši, pateicoties secīgajai paplašināšanai, — palielinājusi spēju pretoties nelabvēlīgiem satricinājumiem un kļuvusi par reģionālo un globālo stabilitātes centru. Kā nekad iepriekš vienotā valūta un tās pamatā esošās politikas satvars ir galvenie šodienas ieguvumi. Tomēr arī turpmāk ir iespējams gūt labumu no EMS. Lai izmantotu šo potenciālu un stātos pretim neatliekamiem pārbaudījumiem, ko rada globalizācija, nepietiekami dabas resursi, klimata pārmaiņas un iedzīvotāju novecošanās, ir jāuzlabo ekonomikas politikas saskaņošana, jāturpina strukturālās reformas, jānostiprina euro zonas loma pasaulē un jāpanāk dalībvalstu stingra apņemšanās sasniegt šos mērķus. Fakts, ka šo globālo tendenču ietekme jau ir jūtama — tā izpaužas kā enerģijas, pārtikas un citu preču cenu paaugstināšanās, finanšu satricinājumi un globāla maiņas kursa korekcija — tikai uzsver to, cik nozīmīga ir laicīga rīcība. Iekšējās un ārējās politikas programmu īstenošana un pārvaldības uzlabošana ievērojami sekmēs to problēmu atrisināšanu, ar ko saskaras euro zona un pasaules ekonomika. Tas sniegs arī nozīmīgus pozitīvus ieguvumus visām ES dalībvalstīm. - EMS joprojām ir ES integrācijas pagrieziena punkts . Lai arī EMS mērķiem un sasniegumiem pārsvarā ir ekonomisks raksturs, šī savienība nekad nav bijusi tikai ekonomikas nozīmes projekts. Jau no paša sākuma EMS bija plānota kā izšķirošs solis ES integrācijas procesā. Kopš 2004. gadā ES paplašinājās no 15 līdz 27 dalībvalstīm, šī loma ir nostiprinājusies, un visas jaunās ES dalībvalstis gatavojas euro ieviešanai. Euro zonas paplašināšanās izredzes ir bijis viens no galvenajiem virzītājspēkiem šo valstu un ES dzīves līmeņa tuvināšanā. - Labi funkcionējoša EMS ir galvenais visas ES ieguvums , jo īpaši tāpēc, ka lielākā daļa ES valstu, ja ne visas, galu galā kļūs par EMS dalībniecēm. Plaukstoša euro zonas ekonomika veicinās visas ES labklājību un dinamiku, pastiprinot sabiedrības atbalstu ES integrācijai gan euro zonā, gan ārpus tās. - Spēcīga EMS veicinās arī ES vadošo lomu pasaules ekonomikā. Labi funkcionējoša euro zona nodrošina pamatu tam, lai EMS būtu spēcīga ārējā ietekme gan makroekonomikas jomā, gan globālas finanšu uzraudzības un reglamentēšanas jomā. Apliecinot EMS spēju stiprināt euro zonas ārējo lomu un uzņemties globālu atbildību, tiks pozitīvi ietekmētas arī citas politikas jomas, kurās ES cenšas iegūt vadošo pozīciju, piemēram, ilgtspējīgas attīstības, attīstības atbalsta, tirdzniecības politikas, konkurences un cilvēktiesību jomā. Šīs visaptverošās programmas īstenošanai ir nepieciešama politiskā griba un apņemšanās. . EMS veiksme pierāda, ka politiskā iniciatīva un centieni var sniegt ievērojamas ekonomiskās, sociālās un politiskās priekšrocības. Bet, lai pilnībā izmantotu šīs priekšrocības, izšķiroši svarīga ir visu pušu nepārtraukta iesaiste. Tādēļ Komisija mudinās 2008. gada otrajā pusē rīkot vērienīgas diskusijas par šīm tēmām un saistībā ar šīs programmas pamatelementiem veicinās plašu vienprātību ar citām ES iestādēm, kā arī ar vairākām atbilstošām struktūrvienībām un ieinteresētajām personām. Pamatojoties uz šīm diskusijām, Komisija sniegs atbilstošus priekšlikumus par turpmāko rīcību. [1] SEC(2008) 553 „EMU@10 — panākumu un problēmu apzināšana pēc Ekonomikas un monetārās savienības desmit pastāvēšanas gadiem”. [2] COM(2007) 316.