[pic] | EIROPAS KOMISIJA | Briselē, 2.6.2010 COM(2010) 285 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Ziņojums par to, kā ES dalībvalstīs piemēro Komisijas Ieteikumu 2009/385/EK (2009. gada Ieteikums par direktoru atlīdzību), ar ko papildina Ieteikumus 2004/913/EK un 2005/162/EK attiecībā uz biržas sarakstā iekļautu sabiedrību direktoru atlīdzību {COM(2010) 284 galīgā redakcija}{COM(2010) 286 galīgā redakcija}{SEC(2010) 670} KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Ziņojums par to, kā ES dalībvalstīs piemēro Komisijas Ieteikumu 2009/385/EK (2009. gada Ieteikums par direktoru atlīdzību), ar ko papildina Ieteikumus 2004/913/EK un 2005/162/EK attiecībā uz biržas sarakstā iekļautu sabiedrību direktoru atlīdzību (Dokuments attiecas uz EEZ) 1. Z IŅOJUMA MĒRĶIS Finanšu krīze ir atklājusi nopietnus trūkumus finanšu tirgu regulējumā un uzraudzībā. Valda liela vienprātība, ka atlīdzības shēmas, kuru pamatā ir īstermiņa peļņa un kurās netiek pienācīgi ņemti vērā attiecīgie riski, ir veicinājušas finanšu iestāžu iesaistīšanos pārlieku riskantā darījumu praksē. Ir izskanējušas arī bažas par vadītāju atlīdzības neseno ievērojamo palielinājumu, aizvien pieaugošo mainīgās daļas nozīmi direktoru atlīdzībā un ar to saistīto īstermiņa pieeju atlīdzības politikā visās tautsaimniecības nozarēs. Komisijas ieteikumi par biržas sarakstā iekļautu sabiedrību direktoru atlīdzību (2004/913/EK) un par direktoru bez izpildpilnvarām vai padomes locekļu un (direktoru) padomes komiteju lomu (2005/162/EK) neaptver visus jautājumus, kas aktualizējušies finanšu krīzes apstākļos. Konkrēti, ieteikumos nav prasības samērot vadītāju atlīdzību ar uzņēmuma ilgtermiņa interesēm. Šajā sakarībā Ekonomikas un finanšu padomes 2008. gada 2. decembra secinājumos Komisija tiek aicināta “atjaunināt tās ieteikumu, lai veicinātu to, ka akcionāri var īstenot efektīvāku kontroli, un veicinātu ciešāku saikni starp atalgojumu un darba rezultātiem, tostarp darba attiecību izbeigšanas pabalstu (“zelta izpletņi”)”. Tādēļ 2009. gada aprīlī Komisija pieņēma jaunu ieteikumu (2009/385/EK) par direktoru atlīdzības struktūru un biržas sarakstā iekļautu sabiedrību direktoru atlīdzības politikas izstrādes un īstenošanas procesu, kurā noteikti vairāki jauni principi, kas papildina līdzšinējos ieteikumus. Piemērotai atlīdzības politikai jānodrošina samaksa par darba rezultātiem un jāmudina direktori nodrošināt viņu vadīto uzņēmumu stabilitāti gan vidējā termiņā, gan ilgtermiņā. Komisijas 2009. gada ieteikumā ir ietvertas vēl citas norādes, kā sasniegt šo mērķi. Tas pamatojas uz labas prakses piemēriem atbilstošas atlīdzības politikas izstrādē. Lielākā uzmanība tajā pievērsta konkrētiem direktoru atlīdzības struktūras aspektiem un direktoru atlīdzības pārvaldībai, ieskaitot akcionāru veiktu uzraudzību. Šā ziņojuma mērķis ir izvērtēt, vai dalībvalstis ir rīkojušās, lai iedzīvinātu pamatprincipus, kas noteikti 2009. gada ieteikumā par direktoru atlīdzību. Vienlaikus Komisija publicē analītisku ziņojumu par to, kā tiek īstenots Ieteikums 2009/384/EK par atlīdzības politiku finanšu pakalpojumu nozarē. Turklāt šajā ziņojumā ir izvērtēts, kādus pasākumus dalībvalstis ir veikušas, lai ieviestu praksē dažus galvenos principus, kuri noteikti 2004. gada ieteikumā par direktoru atlīdzību, jo īpaši principus, kas paredz atlīdzības politikas un direktoru individuālās atlīdzības publiskošanu, kā arī akcionāru balsojumu attiecībā uz pārskatu par atlīdzību, lai analizētu, vai kopš finanšu krīzes iestāšanās šajā jomā ir veikti turpmāki pasākumi. Dalībvalstis tika aicinātas līdz 2009. gada 31. decembrim veikt vajadzīgos pasākumus, lai veicinātu 2009. gada ieteikuma piemērošanu, piemēram, pieņemot tiesību aktus vai labas prakses noteikumus, kuru pamatā ir “ievēro vai paskaidro” princips. Princips “ievēro vai paskaidro” ļauj uzņēmumiem rīkoties elastīgi. Dažiem uzņēmumiem kāds konkrēts ieteikums var šķist nepiemērots to specifikai un/vai attiecīga standarta ievērošana var šķist nesamērīgi apgrūtinoša vai sarežģīta. Šiem uzņēmumiem nav jānodrošina atbilstība šim standartam, kamēr tie informē par šādām atkāpēm un sniedz paskaidrojumu tirgum. Šā ziņojuma pamatā ir dalībvalstu atbildes uz Komisijas aptaujas anketas jautājumiem, kā arī dalībvalstu korporatīvās pārvaldības kodeksu un tiesību aktu izpētes rezultāti. Šo ziņojumu papildina Komisijas dienestu darba dokuments, kurā ietvertas tabulas ar datiem par to, cik lielā mērā dalībvalstis ir ievērojušas ieteikuma prasības. 2. N OVĒRTĒJUMA GALVENIE SECINĀJUMI Tikai nedaudzas dalībvalstis[1] ir īstenojušas vismaz pusi ieteikumu. Patlaban vairākas dalībvalstis[2] turpina iestrādāt (dažus) ieteikumus savos tiesību aktos vai korporatīvās pārvaldības kodeksā. Daudzās dalībvalstīs[3] ir spēkā prasība vai ieteikums mainīgo atlīdzības daļu piesaistīt darba rezultātiem un tādējādi veicināt uzņēmumu stabilitāti ilgtermiņā. Nelielā daļā dalībvalstu ir spēkā prasība vai ieteikums par atlīdzības mainīgās daļas izmaksas atlikšanu[4] un atgūšanas tiesībām[5], savukārt vairākumā dalībvalstu ir spēkā prasība vai ieteikums ierobežot darba attiecību izbeigšanas maksājumus[6]. Daudzās dalībvalstīs atlīdzība akcijās šķietami ir saistīta ar darba rezultātu kritērijiem, bet tikai nelielā daļā dalībvalstu[7] ir spēkā prasība vai ieteikums noteikt tiesību galīgās iegūšanas un neizmantošanas periodus, uz kuriem attiecina darba rezultātu kritērijus. Mazākā daļa dalībvalstu[8] ir īstenojušas pasākumus, kas veicina akcionāru balsojumu par atlīdzības jautājumiem. Nedaudzas dalībvalstis[9] ir īstenojušas ieteikumus par atlīdzības komitejām. Pēdējo gadu laikā ir ievērojami uzlabojusies 2004. gada ieteikuma izpilde attiecībā uz informācijas publiskošanu un akcionāru balsojumu. Turklāt dalībvalstīs vērojama tendence ieviest saistošus noteikumus, kas regulē šos jautājumus. 3. I ETEIKUMA PIEMĒROŠANAS NOVĒRTĒJUMS Ir novērtēta ieteikumu izpilde katrā jomā. Dalībvalstis, kuras ir īstenojušas (dažus) ieteikumus, galvenokārt ir iestrādājušas tos korporatīvās pārvaldības kodeksos. Vairākas dalībvalstis[10] turpina izstrādāt tiesību aktu priekšlikumus un/vai pārskatīt spēkā esošo korporatīvās pārvaldības kodeksu, lai iekļautu tajā (dažus) ieteikumus. Turklāt dalībvalstu sniegtā informācija liecina, ka dažas dalībvalstis nesaskata nepieciešamību iestrādāt (visus) ieteikumus savos tiesību aktos vai korporatīvās pārvaldības kodeksā, jo tās uzskata, ka attiecīgajā valstī[11] nepastāv nozīmīgas problēmas atlīdzības jomā. 3.1. Atlīdzības politikas struktūra Lielākajā daļā dalībvalstu ir spēkā ieteikums vai prasība atlīdzības mainīgo daļu piesaistīt darba rezultātu kritērijiem. Tomēr ne visu valstu ieteikumos un/vai tiesību aktos ir skaidri noteikts, ka darba rezultātu kritērijiem jābūt iepriekš noteiktiem un izmērāmiem[12]. Turklāt vairākumā dalībvalstu ir spēkā ieteikums vai prasība veicināt uzņēmuma ilgtermiņa stabilitāti, nosakot darba rezultātu kritērijus, bet tikai nedaudzās dalībvalstīs ir spēkā ieteikums vai prasība atlīdzības mainīgās daļas noteikšanā ņemt vērā arī nefinansiālus darba rezultātu kritērijus. Aptuveni pusē dalībvalstu ir spēkā ieteikums vai prasība uzņēmumiem noteikt atlīdzības mainīgās daļas limitus. Tomēr tikai dažas dalībvalstis ir skaidri izteikušas aicinājumu uzņēmumiem ieturēt atlīdzības mainīgo daļu, ja darba rezultāti ir neapmierinoši. Nedaudzās dalībvalstīs ir spēkā ieteikums vai prasība atlikt atlīdzības mainīgās daļas lielākās daļas izmaksu; tas nozīmē, ka lielāko daļu no atlīdzības mainīgās daļas piešķir, pamatojoties uz daudzgadu darba rezultātu kritērijiem, vai arī galīgo lēmumu par atlīdzības mainīgās daļas lielākās daļas piešķiršanu atliek uz vairākiem gadiem, līdz ir izpildīti darba rezultātu kritēriji. Dalībvalstu sniegtā informācija liecina, ka viens no gausās ieteikumu izpildes iemesliem ir tas, ka ne visās dalībvalstīs jēdziens “atlikšana”[13] ir labi zināms un tas, iespējams, ir saprasts citādi. Nedaudzas dalībvalstis ir īstenojušas ieteikumu par atgūšanas tiesību mehānismu, t. i., ar direktoriem noslēgtos līgumos tiek ietverti noteikumi, kas atļauj uzņēmumiem atgūt mainīgo atlīdzības daļu, kura izmaksāta, pamatojoties uz datiem, kas izrādījušies nepareizi, vai arī šādi noteikumi ir paredzēti valsts tiesību aktos. No visiem ieteikumā ietvertajiem jautājumiem šis ir visbiežāk tiesību aktos regulētais jautājums. Vairākas dalībvalstis ir publicējušas tiesību aktu priekšlikumus, ar kuriem paredzēts attiecīgi grozīt tiesisko regulējumu[14]. Īstenojot arī plānoto korporatīvās pārvaldības kodeksu pārskatīšanu vairākums dalībvalstu nodrošinātu minētā ieteikuma izpildi. Nedaudzās dalībvalstīs ir spēkā ieteikums vai prasība ierobežot darba attiecību izbeigšanas maksājumus tā, lai tie nepārsniegtu 2 gadu atlīdzības fiksēto daļu. Tomēr dažās dalībvalstīs ir atļauts noteikt darba attiecību izbeigšanas maksājumu, pamatojoties uz (vidējo) atlīdzības mainīgo daļu[15]. Citas dalībvalstis šajā ziņā ir stingrākas, jo iesaka ierobežot šos maksājumus tā, lai tie nepārsniegtu viena gada atlīdzības fiksēto daļu[16]. Lielākajā daļā dalībvalstu, kurās ir spēkā ieteikums vai prasība ierobežot darba attiecību izbeigšanas maksājumus, ir spēkā arī ieteikums vai prasība neveikt šādu maksājumus, ja darba attiecības ir izbeigtas neapmierinošu darba rezultātu dēļ[17]. 3.2. Atlīdzība, kas saistīta ar akcijām Daudzas dalībvalstis atlīdzību akcijās uzskata par vienu no atlīdzības mainīgās daļas veidiem. Tādējādi akciju vai akciju opciju piešķiršana nereti ir piesaistīta darba rezultātu kritērijiem. Tomēr tikai dažās dalībvalstīs ir spēkā ieteikums vai prasība, ka akcijas nevar izmantot vismaz trīs gadus pēc to piešķiršanas un akciju opcijas nav izmantojamas līdzīgā laikposmā. Dažās dalībvalstīs šāds galīgās tiesību iegūšanas periods ir ieteikts vai paredzēts tikai attiecībā uz akcijām[18], savukārt citās ierobežojums ir ieteikts vai paredzēts tikai attiecībā uz tiesībām izmantot akciju opcijas[19]. Komisijas ieteikumā bija noteikts arī tas, ka uz akciju galīgo iegūšanu un akciju opciju izmantošanas tiesībām ir jāattiecina iepriekš noteikti un novērtējami darba rezultātu kritēriji. Tas nozīmē, ka pēc akciju vai akciju opciju piešķiršanas (neatkarīgi no tā, vai tas noticis, pamatojoties uz darba rezultātiem) akcijas var galīgi iegūt īpašumā vai akciju opcijas var izmantot tikai tad, ja ir izpildīti darba rezultātu kritēriji. Tikai nedaudzas dalībvalstis ir īstenojušas šo ieteikumu. Dalībvalstu sniegtā informācija liecina, ka dažas dalībvalstis šo ieteikumu ir sapratušas citādi, proti, ka darba rezultātu kritēriji ir attiecināmi uz atlīdzību akcijās, nevis uz akciju galīgo iegūšanu un akciju opciju izmantošanas tiesībām pēc to sākotnējās piešķiršanas. Tas varētu būt viens no iemesliem, kādēļ šis ieteikums ir īstenots tikai nedaudzās dalībvalstīs. 3.3. Atlīdzības politikas publiskošana un akcionāru balsojums Daudzās dalībvalstīs ir spēkā ieteikums vai prasība par informācijas publiskošanas standartu minimumu. Visbiežāk ir sagatavots saraksts ar atlīdzības politikas elementiem, kuri jādara zināmi atklātībai. Turklāt 2004. gada ieteikumā Komisija noteica informācijas publiskošanas standartu minimumu. Daudzas dalībvalstis ir ņēmušas vērā šos standartus. 2009. gada ieteikumā Komisija noteica atlīdzības politikas papildu elementus, kuri jādara zināmi atklātībai, un iekļāva vispārīgāku ieteikumu, ka atlīdzības politikai jābūt skaidrai un viegli saprotamai. Tikai nedaudzās dalībvalstīs ir pieņemts nepārprotams ieteikums vai prasība, ka publiskotajai atlīdzības politikai jābūt skaidrai un viegli saprotamai. Dažas dalībvalstis ir izvēlējušās atšķirīgu risinājumu, lai sasniegtu šo mērķi, un ir sagatavojušas standartizētu informācijas publiskošanas veidni. Tāpat tikai nedaudzās dalībvalstīs ir spēkā ieteikums vai prasība publiskotajā atlīdzības politikā norādīt visus Komisijas 2009. gada ieteikumā ietvertos elementus. Turklāt dalībvalstīs ir vērojama tendence ieviest jaunus ieteikumus vai prasības attiecībā uz publiskotajā atlīdzības politikā iekļaujamajiem elementiem, kas saistīti ar atlīdzības mainīgo daļu, tostarp ilgtermiņa darba rezultātu kritērijiem, darba rezultātu novērtēšanu un nosacījumiem attiecībā uz atlīdzību akcijās. Nedaudzās dalībvalstīs ir izstrādāti ieteikumi vai tiesību aktu noteikumi, kas veicina akcionāru balsojumu par atlīdzības politiku. Šie ieteikumi un noteikumi ir dažādi. Dažās dalībvalstīs ir spēkā ieteikums vai prasība, ka uzņēmumiem jāveicina akcionāru balsojums. Citās dalībvalstīs akcionāriem vai institucionālajiem ieguldītājiem ir ieteikts pienācīgi izmantot savas tiesības (dažreiz saskaņā ar prasību “ievēro vai paskaidro”). Turklāt jānorāda, ka tikai to faktu vien, ka akcionāriem ir tiesības balsot par atlīdzības politiku, pēc Komisijas domām, nevar uzskatīt par apstākli, kas veicina akcionāru balsošanu par atlīdzības politiku. 3.4. Atlīdzības komiteja Attiecībā uz atlīdzības komitejas lietpratību un integritāti nedaudzās dalībvalstīs ir spēkā ieteikums vai prasība, ka vismaz vienam no atlīdzības komitejas locekļiem ir jābūt zināšanām un pieredzei atlīdzības politikas jomā[20]. Dažās dalībvalstīs turpretī ir spēkā ieteikums vai prasība, ka katram valdes loceklim, uzraudzības padomes loceklim, direktoram bez izpildpilnvarām vai atlīdzības komitejas loceklim ir viņa funkciju veikšanai pietiekama kvalifikācija, zināšanas un/vai pieredze. Vienā dalībvalstī[21] ir spēkā ieteikums, ka jābūt nodrošinātai atlīdzības komitejas iespējai piekļūt komitejas uzdevumu izpildei vajadzīgajām prasmēm. Tomēr saskaņā ar šādu ieteikumu atlīdzības komiteja var lūgt ārēju konsultantu palīdzību. Attiecībā uz ārējiem konsultantiem nedaudzās dalībvalstīs ir spēkā ieteikums vai prasība, ka atlīdzības komitejai jānodrošina, lai ārējie konsultanti vienlaikus nesniegtu konsultācijas attiecīgajam uzņēmumam. Savukārt divās dalībvalstīs[22] ir spēkā ieteikums vai prasība nodot atklātībai informāciju par citiem pakalpojumiem, kurus konsultants sniedz attiecīgajam uzņēmumam. Vienā dalībvalstī[23] ir spēkā ieteikums, ka atlīdzības komitejai pirms konsultanta nolīgšanas jāpārliecinās par to, ka nepastāv interešu konflikts saistībā ar citiem iespējamiem šā konsultanta pienākumiem. Attiecībā uz atlīdzības komitejas locekļu neatkarību lēmumu pieņemšanā tikai dažās dalībvalstīs ir spēkā skaidrs ieteikums vai prasība, ka atlīdzības komitejai jāveic savas funkcijas, ievērojot lēmumu neatkarību un integritāti. Šķiet, ka lielākā daļa dalībvalstu uzskata, ka tas automātiski izriet no ieteikuma vai prasības, ka vairākums (vai visi) atlīdzības komitejas locekļu ir neatkarīgi. Taču Komisijas ieteikuma mērķis bija nodrošināt atlīdzības komitejas locekļiem lielāku neatkarību pēc tam, kad tie ir izraudzīti saskaņā ar piemērojamajiem kritērijiem (piemēram, neatkarības kritērijiem). Attiecībā uz atlīdzības komitejas lomu tikai dažās dalībvalstīs ir spēkā ieteikums vai prasība periodiski pārskatīt izpilddirektoru atlīdzības politiku, savukārt vienā dalībvalstī[24] šis uzdevums ir uzticēti uzraudzības padomei. Vairākas dalībvalstis, šķiet, uzskata, ka šis uzdevums jau ir ietverts atlīdzības komitejas uzdevumā iesniegt priekšlikumu par atlīdzības politiku. Ja valsts tiesiskajā regulējumā ir paredzēts ieteikums vai prasība, ka atlīdzības komitejai katru gadu jāizstrādā atlīdzības politika, šķiet loģiski, ka komiteja pirms nākamā gada (iespējams, identiskas) atlīdzības politikas ierosināšanas izmantos iespēju pārskatīt līdzšinējo atlīdzības politiku. Tomēr Komisijas ieteikuma mērķis bija nostiprināt atlīdzības komitejas esošās funkcijas, veicinot atlīdzības politikas aktīvu uzraudzību un pārskatīšanu, lai izmaiņas varētu ierosināt gan tad, ja sistēmā ir paredzēts katru gadu iesniegt priekšlikumu par atlīdzības politiku, gan citos apstākļos. Nedaudzās dalībvalstīs ir spēkā ieteikums vai prasība, ka atlīdzības komitejai jānodrošina atlīdzības samērīgums izpilddirektoru starpā, kā arī vadītāju atlīdzības samērīgums ar citu darbinieku atlīdzību. Tomēr dažās dalībvalstīs ir spēkā ieteikums vai prasība nodrošināt atlīdzības samērīgumu visos vienas grupas uzņēmumos, kas nav gluži viens un tas pats. Vairākās dalībvalstīs ir spēkā ieteikums vai prasība, ka visai atlīdzības komitejai jāpiedalās gada pilnsapulcē un jāsniedz ziņojums. Dažās dalībvalstī ir spēkā prasība par viena vai vairāku atlīdzības komitejas locekļu piedalīšanos pilnsapulcē. 4. Situācijas attīstība saistībā ar 2004./2005. gada ieteikumu piemērošanu Kopš 2007. gada Komisijas dienestu ziņojuma par 2004. gada ieteikuma piemērošanu, aptuveni puse dalībvalstu[25] ir īstenojusi likumdošanas iniciatīvas[26] saistībā ar direktoru atlīdzību. Dažas no šīm iniciatīvām bija veltītas tikai vienam konkrētam aspektam, piemēram, darba attiecību izbeigšanas maksājumiem, tomēr lielākā daļa iniciatīvu ir saistītas ar atlīdzības politikas publiskošanu, individuālo atlīdzību un/vai akcionāru balsojumu par direktoru atlīdzību. Lielākajā daļā no šīm dalībvalstīm noteikumi par šiem jautājumiem jau bija paredzēti korporatīvās pārvaldības kodeksā, un tās nolēma pastiprināt šos noteikumus, nosakot, ka tie ir saistoši, savukārt citas dalībvalstis ieviesa šos noteikumus tiesiskajā regulējumā, pieņemot jaunus tiesību aktus. Dažās dalībvalstīs likumdošanas process joprojām turpinās[27]. Līdztekus likumdošanas iniciatīvām vairākas dalībvalstis, kuru korporatīvās pārvaldības kodeksā ieteikumi par atlīdzības politikas publiskošanu, direktoru individuālo atlīdzību un/vai akcionāru balsojumu par direktoru atlīdzību nebija iestrādāti 2007. gadā, kad tika iesniegts Komisijas dienestu ziņojums par 2004. gada ieteikuma piemērošanu, nu ir ieviesušas šādus ieteikumus. Tomēr vēl joprojām ir dažas dalībvalstis, kurās šādi ieteikumi vai prasības nav spēkā. Jānorāda arī tas, ka attiecībā uz atlīdzības politikas vai pārskata nodošanu atklātībai dalībvalstīm ir atšķirīgi viedokļi par ieteicamo vai obligāto saturu. Turklāt akcionāru konsultatīvajam balsojumam dažādās dalībvalstīs var būt atšķirīgs spēks. Attiecībā uz 2005. gada ieteikumu par neatkarīgiem direktoriem, kurā ietverti arī ieteikumi par atlīdzības komitejas izveidi un funkcijām, dažas dalībvalstis nav pieņēmušas ne ieteikumus, ne prasības par šādas komitejas izveidi, savukārt dalībvalstis, kas šādus ieteikumus vai prasības ir pieņēmušas, ir paredzējušas atšķirīgus atlīdzības komitejas uzdevumus un funkcijas. 5. NOBEIGUMS Vairākas dalībvalstis ir ņēmušas vērā 2009. gada ieteikumu. Desmit dalībvalstis ir īstenojušas vismaz pusi ieteikumu[28]. Tomēr tikai nedaudzas dalībvalstis ir īstenojušas lielāko daļu ieteikumu. Vairākas dalībvalstis[29] patlaban turpina iestrādāt (dažus) ieteikumus savos tiesību aktos vai korporatīvās pārvaldības kodeksā. Par saturiskajiem aspektiem runājot, ieteikumi par atlīdzības mainīgo daļu kopumā ir īstenoti lielākā mērā nekā ieteikumi par atlīdzības komiteju. Jāatzīst, ka pēdējo gadu laikā ir ievērojami uzlabojusies 2004. gada ieteikuma izpilde attiecībā uz informācijas publiskošanu un akcionāru balsojumu. Turklāt dalībvalstīs vērojama tendence ieviest saistošus noteikumus šajā jomā. Tomēr dalībvalstīs joprojām pastāv ievērojamas atšķirības attiecībā uz pārskatu par atlīdzību vai atlīdzības politikas publiskošanu, pārskatu par atlīdzību saturu un tā detalizētību un individuālās atlīdzības publiskošanu. Attiecībā uz akcionāru balsojumu pastāv atšķirīgi viedokļi par to, kas ir balsojuma priekšmets un vai šāds balsojums ir saistošs; tāpat šķiet, ka rīcība pēc negatīva konsultatīvā balsojuma dalībvalstīs atšķiras. Tāpēc Komisija plāno apsvērt to, vai ir vajadzīgi turpmāki pasākumi, lai uzlabotu ES darbību saskaņotību un efektivitāti šajā jomā. Šajā nolūkā vairāki no šiem jautājumiem ir ietverti Komisijas Zaļajā grāmatā par korporatīvo pārvaldību finanšu iestādēs. [1] AT, BE, DE, DK, LT, IT, NL, PT, SI un UK. [2] CY, CZ, EE, ES, FI, IT, PL un UK. [3] AT, BE, BU, DE, DK, FR, HU, IT, LV, LT, LU, NL, PT, SE, SI, SK un UK. [4] AT, BE, DE, DK, LT, IT, PT, SE un SI. [5] AT, DE, DK, FI, FR, LT, NL, SE un SI. Savukārt CY, CZ, EE, ES, IT un UK plāno ieteikumus/tiesību aktus šajā jomā. [6] AT, BE, DE, DK, EE, FR, IE, IT, LT, LU, NL, PT, SE, SI un UK. Savukārt AT, BE, DE un FR ir ierobežojušas darba attiecību izbeigšanas maksājumu, nosakot, cik kopējo gada atlīdzību — nevis atlīdzības nemainīgo daļu, kā paredzēts ieteikumā, — drīkst izmaksāt. [7] BE, DK, IE, IT, LT, PT un UK. [8] BE, DE, DK, IE, LT, NL, SI, SK un UK. [9] AT, BE, DE, DK, IT, LT, NL, PT un SI ir īstenojušas vairākus no šiem ieteikumiem. [10] CY, CZ, EE, ES, FI, IT, PL un UK. [11] Tostarp EE un SK. [12] Tomēr dažas dalībvalstis apgalvo, ka ir netieši izteikušas šādu ieteikumu. [13] Atlīdzības mainīgās daļas izmaksas atlikšana nozīmē, ka to piešķir, pamatojoties uz daudzgadu darba rezultātu kritērijiem, vai arī galīgo lēmumu par tās piešķiršanu atliek uz vairākiem gadiem, līdz ir izpildīti darba rezultātu kritēriji, un atlikšana būtu jāpiemēro vismaz attiecībā uz to atlīdzības mainīgo daļu, ko izmaksā naudā. (Noteikumi, kas regulē atlīdzības mainīgās daļas izmaksu kapitāldaļās, ir ietverti ieteikumos par atlīdzību akcijās.) [14] Turklāt dažas dalībvalstis plāno pārskatīt korporatīvās pārvaldības kodeksu, kurā ieteiks paredzēt atlīdzības mainīgās daļas atgūšanas iespēju. [15] AT, BE, DE un FR. [16] IE, NL, SI un UK. [17] Tomēr DK un SE neiesaka šādu risinājumu, jo tūlītējas darba attiecību izbeigšanas gadījumā tas nav savietojams ar darba attiecību izbeigšanas maksājumu drošības tīkla funkciju. [18] FR, LU un SE. [19] CY, DK, NL un PT. [20] Dažas dalībvalstis ir norādījušas, ka tām šķita sarežģīti definēt jēdzienu “lietpratība”. [21] LU. [22] IE un UK. UK ir norādījusi, ka juridiski saistošu noteikumu ieviešana attiecībā uz konsultantu interešu konflikta novēršanu neatbilst prasībām, kas noteiktas citiem pakalpojumu sniedzējiem. [23] SE. [24] EE. [25] AT, BE, CZ, DE, DK, EE, ES, FR, HU, IE, IT, LV, PT, SI un SK. [26] Vai citus saistošus noteikumus, piemēram, noteikumus biržas sarakstā iekļautām sabiedrībām. [27] CZ, EE, ES un IT. [28] AT, BE, DE, DK, IT, LT, NL, PT, SI un UK. [29] CY, CZ, EE, ES, FI, IT, PL un UK.