Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Starptautiskās darba konferences 103. sesijā attiecībā uz Konvencijas par darbu jūrniecībā kodeksa grozījumiem /* COM/2014/0161 final - 2014/0088 (NLE) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Šā priekšlikuma mērķis ir izveidot Savienības nostāju par kodeksa grozījumiem 2006. gada Konvencijā par darbu jūrniecībā attiecībā uz kuģu īpašnieku atbildību attiecībā uz a) kompensāciju attiecībā uz prasībām nāves un miesas bojājumu gadījumā un b) jūrnieku pamešanas gadījumiem. Kodeksa grozījumi Starptautiskās darba organizācijas (SDO) 2006. gada Konvencijā par darbu jūrniecībā (MLC 2006.), turpmāk "Konvencija par darbu jūrniecībā", “Konvencija” vai “MLC” ir „Īpašās trīspusējās komitejas”, turpmāk — “Komiteja” pirmās sanāksmes darba kārtībā. MLC nosaka minimālos darba un dzīves standartus visiem jūrniekiem, kuri strādā uz kuģiem, kas kuģo ar ratificējušo valstu karogiem[1]. Komitejā izskatāmie grozījumi attiecas uz MLC kodeksu, kas attiecas uz MLC pantu un noteikumu īstenošanas veidu un kas satur gan standartus, gan norādījumus.[2] 1.1. Konvencijas par darbu jūrniecībā kodeksa grozījumu izskatīšana un iespējamā apstiprināšana „Īpašās trīspusējās komitejas” pirmajā sanāksmē 2014. gada 7-11. aprīlī Komitejai ir uzticēts izskatīt MLC kodeksa grozījumu priekšlikumus saskaņā ar MLC XV pantu. SDO Vadības struktūra izveidoja Komiteju savā 318. sesijā 2013. gada jūnijā. Savā 319. sesijā 2013. gada oktobrī tā nolēma sasaukt Komitejas pirmo sanāksmi Ženēvā 2014. gada 7.-11. aprīlī un pieņēma darba kārtību, kurā ietverta “2006. gada Konvencijas par darbu jūrniecībā (MLC, 2006) kodeksa grozījumu priekšlikumu izskatīšana”. Kopīgā SDO/SJO[3] Ad Hoc ekspertu darba grupā atbildības un kompensācijas jomā, kas notika 2009. gadā[4], tika noteikti divi jautājumi turpmākiem kodeksa grozījumiem kā turpinājums Starptautiskās darba konferences 94. sesijā (Jūrniecība) pieņemtajai rezolūcijai, kad tā pieņēma MLC[5]: kuģu īpašnieku atbildība attiecībā uz kompensāciju attiecībā uz prasībām nāves, miesas bojājumu gadījumā un attiecībā uz jūrnieku pamešanas gadījumiem. SDO Vadības struktūras 2010. gadā izveidotā Sagatavošanas komiteja abus minētos jautājumus noteica par neatliekamiem jautājumiem izskatīšanai Komitejas pirmajā sanāksmē. Šajā sakarā kuģu īpašnieku grupa un jūrnieku grupa 2013. gada oktobrī kopīgi iesniedza Komitejā divas MLC kodeksa grozījumu priekšlikumu paketes saskaņā ar MLC XV panta 2. punktu.[6] Saskaņā ar MLC XV panta 3. punktā noteikto vienkāršoto procedūru MLC kodeksa grozīšanai SDO ģenerāldirektors paziņoja grozījumu projektu visām SDO dalībvalstīm ar uzaicinājumu iesniegt savus apsvērumus un priekšlikumus 2013. gada oktobrī.[7] Grozījumu priekšlikumi tika darīti pieejami Eiropas Savienībai 2013. gada decembrī.[8] Komitejas sanāksmē 2014. gada aprīlī ir jāizskata minētās divas grozījumu priekšlikumu paketes. Lai minētie grozījumi Komitejā tiktu pieņemti, būs vajadzīgs, lai sanāksmē būtu pārstāvēta puse no dalībniekiem, kas ratificējuši MLC, un divas trešdaļas no Komitejas dalībniekiem, kas aptver pusi balsu no katras valdības, kuģu īpašnieku un jūrnieku balsošanas pilnvarām. 1.2. Konvencijas par darbu jūrniecībā kodeksa grozījumu iespējamā apstiprināšana Starptautiskās darba konferences 103. sesijā 2014. gada 28. maijā–12. jūnijā un stāšanās spēkā Kad Komiteja apstiprinājusi MLC kodeksa grozījumus, tos jāapstiprina Starptautiskajā darba konferencē ar balsu vairākumu, ko veido divas trešdaļas balsu, ko nodevuši klātesošie delegāti, un tos nodod izskatīšanai SDO dalībniekiem, kas ratificējuši MLC. Paredzams, ka šis uzdevums tiks dots Starptautiskās darba konferences 103. sesijā, kas notiks no 2014. gada 28. maija līdz 12. jūnijam. Saskaņā ar šo procedūru apstiprinātie grozījumi stājas spēkā laikposmā, kas parasti ir divi gadi, ja vien būtiska daļa ratificējušo dalībnieku[9] nav oficiāli pauduši neapmierinātību ar šiem grozījumiem. 1.3. Konvencijas par darbu jūrniecībā kodeksa grozījumu saturs saskaņā ar Starptautiskās darba organizācijas 2014. gada sanāksmēm Abas MLC kodeksa grozījumu priekšlikumu paketes saskaņā ar SDO 2014. gada sanāksmēm attiecas uz MLC kodeksa standartiem (A daļa) un norādījumiem (B daļa), kas attiecas uz 2.5. noteikumu par repatriāciju 2. sadaļā par nodarbinātības nosacījumiem un uz 4.2. noteikumu par kuģu īpašnieku atbildību 4. sadaļā par veselības aizsardzību, medicīnisko aprūpi, labklājību, sociālā nodrošinājuma aizsardzību.[10] Priekšlikums saskaņā ar 2.5. noteikumu “Repatriācija” (skat. pielikumu) attiecas uz jūrnieku pamešanas gadījumiem. Pamešana notiek, kad kuģa īpašnieks nespēj segt izmaksas par jūrnieka repatriāciju vai ir atstājis jūrnieku bez nepieciešamās palīdzības un atbalsta, vai ir citādi vienpusēji pārrāvis saites ar jūrnieku, tostarp nespēj izmaksāt līguma algu vismaz divus mēnešus. Ierosinātie grozījumi nosaka prasības attiecībā uz ātru un efektīvu finansiālā nodrošinājuma sistēmu, lai pamešanas gadījumā palīdzētu jūrniekiem, kas nodarbināti vai iesaistīti darbā, vai veic jebkuru darbu uz kuģa, kas kuģo ar dalībnieka karogu. Šajā sistēmā jāietver nesamaksātā alga un citas tiesības līdz četriem mēnešiem, repatriācijas izmaksas, nepieciešamā palīdzība, tostarp jānodrošina pienācīga pārtika, apģērbs, izmitināšana, nepieciešamā medicīniskā aprūpe un citas saprātīgas izmaksas vai maksājumi, kuri izriet no pamešanas. Saskaņā ar priekšlikumu katrs dalībnieks pieprasa, lai kuģi, kas kuģo ar tā karogu, sniegtu dokumentārus pierādījumus par finansiālo nodrošinājumu, ko izdevis finanšu nodrošinājuma sniedzējs. Ierosinātie norādījumi attiecas uz tūlītēju palīdzību, ja ir vajadzīgs laiks, lai pārbaudītu dažu aspektu derīgumu jūrnieka pieprasījumā, un uz finansiālā nodrošinājuma pierādījumiem. Priekšlikums saskaņā ar 4.2 “Kuģu īpašnieku atbildība” (skat. pielikumu) attiecas uz kompensāciju nāves vai ilgstošas invaliditātes gadījumā, kas radusies savainojuma, slimības vai apdraudējuma dēļ darbā. Tajā noteiktas minimālās prasības attiecībā uz finansiālā nodrošinājuma sistēmu, kas sniedz šādu kompensāciju par līgumiskām prasībām, ko definē kā prasības, kas saistītas ar slimību, savainojumu vai nāves gadījumu, kas noticis tad, kad jūrnieks ir darba attiecībās saskaņā ar jūrnieka darba līgumu, vai kas izriet no darba saskaņā ar šādu līgumu. Lai saņemtu, apstrādātu un taisnīgi izšķirtu līgumiskas prasības attiecībā uz kompensāciju, izmantojot ātras un taisnīgas procedūras, ir nepieciešams paredzēt efektīvu kārtību. Nedrīkst būt ne kavējumu, ne spiediena pieņemt nepilnu līgumsummas un starpposma maksājumu gadījumos, kad ir grūti novērtēt galīgo kompensāciju. Turklāt tas nedrīkst ietekmēt citas juridiskās tiesības; taču pabalstus kompensē atbilstoši zaudējumiem. Saskaņā ar priekšlikumu katrs dalībnieks pieprasa, lai kuģi, kas kuģo ar tā karogu, sniedz dokumentārus pierādījumus par finansiālo nodrošinājumu vai lai kuģa īpašnieks informē karoga valsti un jūrniekus gadījumā, ja nodrošinājums ir atcelts. Ierosinātajos norādījumos ietverta informācija par finansiālā nodrošinājuma pierādījumiem un ietverts veidlapas paraugs par līgumiskās prasības maksājuma saņemšanu un atbrīvošanu no saistībām. 1.4. Savienības tiesību akti Konvencijas par darbu jūrniecībā kodeksa grozījumu jomā saskaņā ar Starptautiskās darba organizācijas 2014. gada sanāksmēm Ierosinātie MLC kodeksa grozījumi lielā mērā ir ietverti Savienībai ar līgumiem piešķirtajās kompetencēs. Turklāt daudzās grozījumu daļās tiek skartas Savienības tiesību aktu jomas, kurās ES līmenī īstenotais regulējums jau ir ievērojami uzlabots. Turklāt ar Padomes 2007. gada 7. jūnija Lēmumu 2007/431/EK dalībvalstis tika pilnvarotas ratificēt MLC Savienības interesēs. Ierosinātie grozījumi MLC aptver jautājumus, kas risināti Padomes Direktīvā 2009/13/EK, ar ko īsteno Eiropas Kopienas Kuģu īpašnieku asociāciju (EKKĪA) un Eiropas Transporta darbinieku federācijas (ETDF) Nolīgumu par 2006. gada Konvenciju par darbu jūrniecībā un groza Direktīvu 1999/63/EK. Šī direktīva ietver attiecīgos MLC noteikumus ES tiesību aktos, nosakot minimālās prasības attiecīgajās jomās, pamatojoties uz vienošanos starp Eiropas sociālajiem partneriem nozarē saskaņā ar Līguma noteikumiem sociālās politikas jomā[11]. Lai gan šis jautājums Direktīvā 2009/13/EK nav risināts, uz jūrnieku “pamešanu” tomēr attiecas tās A 2.5. standarts, kurā noteikts, ka “katra dalībvalsts nodrošina, ka jūrniekiem uz kuģiem, kas kuģo ar tās karogu, ir tiesības uz repatriāciju (..), ja jūrnieki vairs nav spējīgi turpmāk pildīt savus pienākumus saskaņā ar darba līgumu vai nevar tos pildīt noteiktos apstākļos”. Tāpat arī attiecībā uz kuģu īpašnieku atbildību A 4.2. standartā noteikts, ka "katra dalībvalsts pieņem tiesību aktus, kur nosaka, ka to kuģu īpašnieki, kuri kuģo ar tās karogu, ir atbildīgi par visu to jūrnieku veselības aizsardzību un medicīnisko aprūpi, kuri strādā uz viņu kuģiem, saskaņā ar šādiem minimālajiem standartiem: (..) kuģu īpašnieki sniedz finansiālo nodrošinājumu, lai jūrnieku nāves vai ilgstošas invaliditātes gadījumā, kas radusies savainojuma, slimības vai apdraudējuma dēļ darbā, tiktu izmaksāta kompensācija, kura paredzēta valsts tiesību aktos, jūrnieku darba līgumā vai koplīgumā". Abos gadījumos šie grozījumi MLC ievieš īpašas prasības attiecībā uz finansiālā nodrošinājuma sistēmām un dokumentāro pierādījumu sniegšanu šajās jomās. Tāpat jāatzīmē, ka nobeiguma noteikumos nolīgumā, kas noslēgts starp Eiropas Kopienas Kuģu īpašnieku asociāciju (EKKĪA) un Eiropas Transporta darbinieku federāciju (ETDF) par Konvenciju par darbu jūrniecībā, ko īsteno ar Direktīvu 2009/13/EK, ir noteikts, ka nolīguma piemērošana ir jāpārskata pēc jebkādu grozījumu veikšanas jebkuros MLC noteikumos, kā arī, ja to pieprasa kāda šā nolīguma puse. Ierosināto MLC grozījumu īstenošana ir saistīta ar transporta jomu[12]: "Ostas valsts kontroles" Direktīva 2009/16/EK, kura grozīta ar 2013. gada 12. augusta Direktīvu 2013/38/ES, lai iekļautu MLC starp tādām konvencijām kā SOLAS[13], MARPOL[14] un STCW[15], kā arī 2013. gada 20. novembra "Karoga valsts" Direktīva 2013/54/ES, ar ko īsteno Direktīvas 2009/13/EK pielikumu. Direktīva 2009/16/EK attiecas uz visiem kuģiem, kas ierodas ES ostās, neatkarīgi no jūrnieku valstspiederības, un Direktīvas 2013/54/ES mērķis ir nodrošināt, lai ES dalībvalstis izpilda savus pienākumus kā karoga valstis, ņemot vērā Direktīvu 2009/13/EK, kā arī tās pielikumu, un tā attiecas uz visiem jūrniekiem uz kuģiem, kas kuģo ar ES karogu. Uz grozījumu priekšlikumā iekļauto dokumentāro pierādījumu sniegšanu jo īpaši attiecas grozītā Direktīva 2009/16/EK. Ierosinātajos grozījumos ir iekļauti sociālās politikas jomas aspekti[16], kur ar Direktīvu 89/391/EEK par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā, ir noteiktas minimālās prasības jo īpaši attiecībā uz veselības aizsardzību un drošību darbā. Turklāt paredzētie grozījumi attiecas sociālā nodrošinājuma koordinēšanu, kas paredzēta Regulā (EK) Nr. 883/2004 un Īstenošanas regulā (EK) Nr. 987/2009, ciktāl tas skar ES valstspiederīgos, un Regulā (ES) Nr. 1231/2010[17], ciktāl tas pārrobežu situācijā skar trešo valstu valstspiederīgos, kas likumīgi dzīvo ES, viņu ģimenes locekļus un viņu apgādnieku zaudējušās personas. Šīs regulas tika pieņemtas darba ņēmēju brīvas pārvietošanās un imigrācijas jomās[18]. Ierosinātie grozījumi var ietvert ES tiesību aktus tādās jomās kā tiesu iestāžu sadarbība civillietās, jo īpaši Regula (ES) Nr. 1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās[19]. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI Nepiemēro. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Starptautiskās darba konferences 103. Sesija, iespējams, tiks pilnvarota apstiprināt minētos Konvencijas par darbu jūrniecībā kodeksa grozījumu priekšlikumus. Saskaņā ar MLC XV pantu attiecībā uz visām pusēm, kas nav oficiāli paudušas protestu divu gadu laikposmā[20], šādi grozījumi stāsies spēkā sešus mēnešus pēc minētā laikposma beigām, ja vien vairāk nekā 40 % no pusēm, kas vienlaikus pārstāv ne mazāk kā 40 % no pušu kuģu bruto tilpības, nav paudušas neapmierinātību ar šiem grozījumiem, ko apstiprinājusi Starptautiskā darba konference. No tā izriet, ka paredzētie Konvencijas par darbu jūrniecībā kodeksa grozījumi būs ar starptautisku nolīgumu izveidotas struktūras noteikumi ar juridiskām sekām. Tikai valstis ir SDO dalībnieces un var balsot par MLC kodeksa grozījumu apstiprināšanu Starptautiskajā darba konferencē, uz kuru Eiropas Savienība ir aicināta novērotājas statusā. Ņemot vērā iepriekšminēto, saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, nepieciešams, lai Padome pieņemtu lēmumu, ar ko nosaka nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina, vienlaikus pilnvarojot dalībvalstis kopīgi rīkoties Savienības interesēs. Ir ierosināts atbalstīt paredzēto MLC kodeksa grozījumu apstiprināšanu. Šajā posmā, balstoties uz kuģu īpašnieku grupas un jūrnieku grupas Komitejā kopīgi iesniegto priekšlikumu, šķiet, ka nav pretrunu starp vispārējiem principiem, kas ietverti ierosinātajos grozījumos, un Savienības tiesību aktiem, un nav nesavietojamības starp ierosinātajiem grozījumiem un Savienības acquis. Konkrēti pieejas ziņā nav nekonsekvences starp ierosinātajiem MLC kodeksa grozījumiem un minimālajām prasības saskaņā ar Savienības acquis sociālajā jomā. Tas nozīmē, ka Savienības pasākumi var būt stingrāki nekā SDO standarti un otrādi[21], kā tas izriet no SDO konstitūcijas 19. panta 8. punkta, ka SDO konvencijās, piemēram, MLC ietver minimālos standartus. Tāpat arī nav pretrunu starp ierosinātajiem MLC kodeksa grozījumiem un Savienības acquis attiecībā uz sociālā nodrošinājuma koordinēšanu vai noteikumiem saskaņā ar Savienības acquis transporta jomā. Pamatojoties uz līdzšinējo pieredzi, ir gaidāms, ka paredzēto MLC kodeksa grozījumu teksts būtiski nemainīsies posmā starp projektu, par ko vienojušās kuģu īpašnieku un jūrnieku grupas, un tā apstiprināšanu, ko veic Starptautiskā darba konference. Tomēr, lai dalībvalstīm ļautu SDO struktūru ietvaros kopīgi rīkoties Savienības interesēs efektīvi un lietišķi, ir jāparedz, ka dalībvalstis var vienoties par kodeksa grozījumu tekstu ar nebūtiskām izmaiņām salīdzinājumā ar tekstu, par ko panākta vienošanās starp kuģu īpašnieku grupu un jūrnieku grupu. 2014/0088 (NLE) Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Starptautiskās darba konferences 103. sesijā attiecībā uz Konvencijas par darbu jūrniecībā kodeksa grozījumiem EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 153. pantu un 218. panta 9. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, tā kā: (1) Starptautiskās darba organizācijas (SDO) 2006. gada Konvencijā par darbu jūrniecībā, turpmāk “Konvencija”, ir noteikti minimālie dzīves un darba standarti visiem jūrniekiem, kas strādā uz kuģiem, kuri kuģo ar ratificējušo valstu karogiem. (2) Konvencijas kodeksa grozījumu priekšlikumi ir saskaņā ar Konvenciju izveidotās „Īpašās trīspusējās komitejas”, turpmāk "Komiteja", pirmās sanāksmes 2014. gada 7-11. aprīlī darba kārtībā izskatīšanai un, iespējams, pieņemšanai. Pieņemtie grozījumi jāiesniedz apstiprināšanai Starptautiskās darba konferences 103. sesijā 2014. gada 28. maijā—12. jūnijā. (3) Grozījumu priekšlikumi attiecas uz kuģu īpašnieku atbildību attiecībā uz kompensāciju attiecībā uz prasībām nāves, miesas bojājumu gadījumā un attiecībā uz jūrnieku pamešanas gadījumiem. Tos 2013. gada oktobrī Komitejā saskaņā ar Konvencijas XV panta 2. punktu kopīgi iesniedza kuģu īpašnieku grupa un jūrnieku grupa (turpmāk — “grozījumu projekts”). (4) Konvencijas noteikumi un grozījumu projekts lielā mērā ir ietverti Savienībai ar līgumiem piešķirtajās kompetencēs. Turklāt grozījumu projekts ietekmēs esošos acquis tādās jomās kā sociālā politika[22], transports un sociālā nodrošinājuma koordinēšana[23]. Konkrēti uz lielāko daļu no Konvencijas grozījumiem jau attiecas Direktīva 2009/13/EK, ar ko īsteno Eiropas Kopienas Kuģu īpašnieku asociāciju (EKKĪA) un Eiropas Transporta darbinieku federācijas (ETDF) Nolīgumu par 2006. gada Konvenciju par darbu jūrniecībā un groza Direktīvu 1999/63/EK. Konvencijas īstenošanu Savienībā nodrošina 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/16/EK par “ostas valsts kontroli”, kurā grozījumi izdarīti ar 2013. gada 12. augusta Direktīvu 2013/38/ES, un 2013. gada 20. novembra “Karoga valsts direktīva" 2013/54/ES, ar ko īsteno 2009. gada 16. februāra Direktīvas 2009/13/EK pielikumu. (5) Saskaņā ar Konvencijas XV pantu kodeksa grozījumi, ko apstiprinājusi Starptautiskā darba konference, attiecībā uz visām pusēm, kas nav oficiāli paudušas protestu tādā laikposmā, kas parasti ir divi gadi, stāsies spēkā sešus mēnešus pēc minētā laikposma beigām, ja vien vairāk nekā 40 % no pusēm, kas vienlaikus pārstāv ne mazāk kā 40 % no pušu kuģu bruto tilpības, nav paudušas neapmierinātību ar šiem grozījumiem. No tā izriet, ka paredzētie Konvencijas par darbu jūrniecībā kodeksa grozījumi būs ar starptautisku nolīgumu izveidotas struktūras noteikumi ar juridiskām sekām. (6) Ņemot vērā iepriekšminēto, saskaņā ar LESD 218. panta 9. punktu, nepieciešams, lai Padome pieņemtu lēmumu, ar ko nosaka nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina, vienlaikus pilnvarojot dalībvalstis kopīgi rīkoties Savienības interesēs, kura nav SDO dalībniece[24]. (7) Ņemot vērā to, ka šajā posmā par grozījumu projektu vēl nav panākta vienošanās ar visām ieinteresētajām personām, un ka dažas izmaiņas joprojām var veikt pirms apstiprināšanas Starptautiskajā darba konferencē, ir jāparedz, ka dalībvalstis, kopīgi rīkojoties Savienības interesēs, var vienoties par grozījumu tekstu ar nebūtiskām izmaiņām salīdzinājumā ar tekstu, par ko panākta vienošanās starp kuģu īpašnieku grupu un jūrnieku grupu, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants 1. Savienības nostāja Starptautiskās darba konferences 103. sesijā ir atbalstīt paredzēto Konvencijas kodeksa grozījumu apstiprināšanu, kādus tos pašlaik Komitejā kopīgi iesniegušas kuģu īpašnieku grupa un jūrnieku grupa (turpmāk — “grozījumu projekts”). Grozījumu projekta teksts ir pievienots šim lēmumam. 2. Dalībvalstis, kopīgi rīkojoties Savienības interesēs, apstiprinot Konvencijas kodeksa grozījumus Starptautiskās darba konferences 103. sesijā, ieņem Savienības nostāju, kā noteikts 1. punktā. 3. Dalībvalstis, kopīgi rīkojoties Savienības interesēs, bez Padomes papildu lēmuma, var vienoties SDO struktūrās par nebūtiskām izmaiņām šajā nostājā. 2. pants Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm. Briselē, Padomes vārdā – priekšsēdētājs [1] http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/lang--en/index.htm. [2] MLC ir strukturēta trīs daļās: sākumā esošie panti, kuros izklāstīti vispārīgi principi un pienākumi. Pantiem seko noteikumi un kodekss, kas attiecas uz jūrnieku darba un dzīves apstākļu jomām, uz kurām attiecas Konvencija, un uz pārbaudi un atbilstību. Noteikumus, kas uzrakstīti ļoti vispārīgi, papildina sīkāk izstrādāts kodekss. Kodeksam ir divas daļas: A daļā ietverti standarti un B daļā ietverti norādījumi. Valstīs, kuras ratificē MLC, ir jāpieņem tiesību akti vai jāveic citi pasākumi, lai nodrošinātu, ka noteikumos izklāstītie principi tiek īstenoti, kā noteikts kodeksa A daļas standartos (vai tiem pielīdzināmā veidā). Lemjot par informāciju savos tiesību aktos vai citos īstenošanas pasākumos, ratificējošajām valstīm jāpievērš pienācīga uzmanība šādiem kodeksa B daļā izklāstītajiem norādījumiem. [3] Starptautiskā jūrniecības organizācija. [4] ILO–IMO–WGPS/9/2009/10, Nobeiguma ziņojums, Kopīgā SDO/SJO Ad Hoc ekspertu darba grupa atbildības un kompensācijas jomā attiecībā uz prasībām nāves, miesas bojājumu gadījumā un attiecībā uz jūrnieku pamešanas gadījumiem, 9. sesija. [5] Rezolūcija par Kopīgo SDO/SJO Ad Hoc ekspertu darba grupu atbildības un kompensācijas jomā attiecībā uz prasībām nāves, miesas bojājumu gadījumā un attiecībā uz jūrnieku pamešanas gadījumiem, Starptautiskā darba konference, Provisional Record Nr. 3-1(Rev.), 94. sesija (Jūrniecība), Ženēva, 2006. g., 3-1/16. lpp. Skat.: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm. [6] http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229695.pdf, see the Annex to the recommended Decision. [7] http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229694.pdf. [8] Ielūgumā piedalīties Komitejā tika iekļauta atsauce uz tīmekļa vietni http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_228789/lang--en/index.htm , kura tika atjaunināta 2013. gada novembrī. [9] 40 % no dalībniekiem, kas ratificējuši MLC un kas veido 40 % no MLC ratificējušo dalībnieku kuģu bruto tilpības. [10] http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/---ed_norm/---normes/documents/genericdocument/wcms_229695.pdf. [11] LESD 153. un 155. pants. [12] LESD 100. pants. [13] Starptautiskā konvencija par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras. [14] Starptautiskā konvencija par kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu. [15] Starptautiskā konvencija par jūrnieku sagatavošanas, sertificēšanas un sardzes pildīšanas standartiem. [16] LESD 153. un 155. pants. [17] Vai Regula (EK) Nr. 859/2003 Dānijas un Apvienotās Karalistes gadījumā. [18] LESD 48. pants, LESD 79. panta 2. punkta b) apakšpunkts. [19] LESD 67. panta 4. punkts un LESD 81. panta 2. punkta a), c) un e) apakšpunkts. [20] Vai citā konferences noteiktā laikposmā pēc tam, kad SDO ĢD tos ir paziņojis konvenciju ratificējušajām dalībvalstīm. [21] Eiropas Savienības Tiesas atzinums Nr. 2/91, 18. punkts. [22] Tostarp Pamatdirektīva par veselību un drošību darbā 89/391/EEK. [23] Tostarp Regula (EK) Nr. 883/2004 un Īstenošanas regula (EK) Nr. 987/2009 attiecībā uz ES valstspiederīgajiem, Regula (ES) Nr. 1231/2010 vai Regula (EK) Nr. 859/2003 attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kas likumīgi dzīvo ES pārrobežu situācijā, un viņu ģimenes locekļiem un apgādnieku zaudējušām personām. [24] Eiropas Savienības Tiesas 1993. gada 19. marta Atzinums Nr. 2/91, Tiesas judikatūras krājums 1993-I, 1061. lpp., 26. punkts. PIELIKUMS I – Kopējo priekšlikumu pirmā pakete: kodeksa grozījumu priekšlikums saistībā ar 2006. gada Konvencijas par darbu jūrniecībā 2.5. noteikumu Šajā priekšlikumā atspoguļoti principi, kas tika pieņemti kopīgā SJO/SDO 9. sesijā (2009. gada 2.–6. martā) Ad Hoc ekspertu darba grupā atbildības un kompensācijas jomā attiecībā uz prasībām nāves, miesas bojājumu gadījumā un attiecībā uz jūrnieku pamešanas gadījumiem[1]. Zemsvītras piezīmes šajā priekšlikumā ir paredzētas tikai informācijai un nav daļa no šī priekšlikuma par grozījumu tekstu. A. Priekšlikumi saistībā ar A 2.5. standartu 1. Pašreizējā virsrakstā "A2.5. standarts –Repatriācija" “A2.5.” aizvieto ar “A2.5.1.”. 2. Pēc esošā A2.5. standarta 9. punkta pievieno šādu virsrakstu un tekstu: A2.5.2. standarts –Finansiāls nodrošinājums[2] 1. Īstenojot 2.5. noteikuma 2. punktu, šis standarts nosaka prasības nodrošināt ātru un efektīvu finansiālā nodrošinājuma sistēmu, lai pamešanas gadījumā palīdzētu jūrniekiem. 2. Šī standarta nolūkā jūrnieku uzskata par pamestu, ja, pārkāpjot šīs Konvencijas prasības vai jūrnieku darba līguma noteikumus, kuģa īpašnieks: a) nespēj segt izmaksas par jūrnieka repatriāciju; vai b) ir atstājis jūrnieku bez nepieciešamās palīdzības un atbalsta; vai c) ir citādi vienpusēji pārrāvis saites ar jūrnieku, tostarp nespēj izmaksāt līguma algu vismaz divus mēnešus. 3. Katrs dalībnieks nodrošina, ka attiecībā uz kuģiem, kas kuģo ar tā karogu, pastāv šī standarta prasībām atbilstoša finansiālā nodrošinājuma sistēma. Finansiālā nodrošinājuma sistēma var būt izveidota kā sociālā nodrošinājuma sistēma vai apdrošināšanas vai valsts fonds, vai cita līdzīga kārtība. Tās veidu nosaka dalībnieks pēc apspriešanās ar attiecīgajām kuģu īpašnieku un jūrnieku organizācijām. 4. Finansiālā nodrošinājuma sistēma pamestiem jūrniekiem, kas nodarbināti vai iesaistīti darbā, vai veic jebkuru darbu uz kuģa, kas kuģo ar dalībnieka karogu, nodrošina tiešu piekļuvi, pietiekamu segumu un paātrinātu finansiālu palīdzību saskaņā ar šo standartu. 5. Šī standarta nolūkā nepieciešamā palīdzība vai atbalsts jūrniekiem ietver: pienācīgu pārtiku, apģērbu, izmitināšanu, nepieciešamo medicīnisko aprūpi un citas saprātīgas izmaksas vai maksājumus, kuri izriet no pamešanas. 6. Katrs dalībnieks pieprasa, lai kuģi, kas kuģo ar tā karogu, un kuriem piemēro 5.1.3.noteikuma 1. vai 2. punktu, sniegtu dokumentārus pierādījumus par finansiālo nodrošinājumu, ko izdevis finanšu nodrošinājuma sniedzējs.[3] Dokumentāriem pierādījumiem jābūt piestiprinātiem redzamā vietā jūrnieka dzīvojamās telpās. Ja finansiālo nodrošinājumu sniedz vairāk nekā viens finansiālā nodrošinājuma sniedzējs, uz kuģa jābūt dokumentam, ko sagatavojis katrs nodrošinājuma sniedzējs. 7. Dokumentāri pierādījumi par finansiālu nodrošinājumu ietver informāciju, kas prasīta A2-I papildinājumā. To sagatavo angļu valodā, vai arī pievieno tulkojumu angļu valodā. 8. Palīdzību, ko sniedz finansiāla nodrošinājuma sistēma, piešķir nekavējoties pēc jūrnieka pieprasījuma vai viņa vārdā iesniegta pieprasījuma ar nepieciešamo pamatojumu par tiesībām saskaņā ar iepriekšminēto 2. punktu. 9. Ņemot vērā 2.2. un 2.5. noteikumu, palīdzībai, ko sniedz finanšu nodrošinājuma sistēma, jābūt pietiekamai, lai segtu šādus izdevumus: a) nesamaksātā darba alga un citas tiesības, kas jūrniekam pienākas no kuģa īpašnieka saskaņā ar darba līgumu, attiecīgo darba koplīgumu vai karoga valsts tiesību aktiem, ar četru mēnešu ierobežojumu attiecībā uz jebkādu šādu nesamaksātu darba algu un četru mēnešu ierobežojumu attiecībā uz šādām neizmantotām tiesībām; b) visas izmaksas, kas jūrniekam pamatoti radušās, ieskaitot 10. punktā minētās repatriācijas izmaksas; un c) izmaksas par nepieciešamo palīdzību un atbalstu, kas saistīts ar darbību vai bezdarbību, kas nozīmē pamešanu, līdz jūrnieka pārbraukšanai mājās. 10. Repatriācijas izmaksas ietver ceļu līdz repatriācijas galamērķim piemērotā un operatīvā veidā, parasti ar gaisa satiksmi, un izdevumus par pārtiku un dzīvošanu no brīža, kopš jūrnieks atstājis kuģi, līdz brīdim, kad sasniegtas jūrnieka mājas, nepieciešamo medicīnisko aprūpi, personīgās bagāžas nosūtīšanu un transportu un jebkuras citas saprātīgas izmaksas vai maksājumus, kuri izriet no pamešanas. 11. Ja apdrošināšanas vai cita finansiālā nodrošinājuma sniedzējs ir veicis jūrniekam maksājumu saskaņā ar šo standartu, šāds pakalpojumu sniedzējs ar subrogāciju, cesiju vai citādi iegūst tiesības (līdz summas apmēram, ko tas samaksājis), kādas būtu saņēmis jūrnieks. 12. Šajā standartā teiktais neierobežo apdrošinātāja vai finansiālā nodrošinājuma sniedzēja tiesības vērsties pret trešām personām. 13. Šī standarta noteikumi nav paredzēti kā ekskluzīvi noteikumi vai noteikumi, kas ierobežo jebkādas citas tiesības, prasības vai citus tiesiskās aizsardzības līdzekļus, kas var būt pieejami, lai sniegtu kompensāciju pamestajiem jūrniekiem. Valsts tiesību aktos vai noteikumos var paredzēt, ka jebkuras summas, kas maksājamas saskaņā ar šo standartu, var kompensēt ar summām, kas ir saņemtas no citiem avotiem, kas izriet no jebkādām tiesībām, prasībām vai tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, uz kuriem var attiekties kompensācija saskaņā ar šo standartu. B. Priekšlikumi saistībā ar B2.5. norādījumu Esošā B2.5.norādījuma beigās pievieno šādu virsrakstu un tekstu: B2.5.3. norādījums– Finansiālāis nodrošinājums 1. Īstenojot A2.5.2. standarta 8. punktu, ja ir vajadzīgs laiks, lai pārbaudītu dažu aspektu derīgumu jūrnieka pieprasījumā, tam nebūtu jāaizkavē jūrnieku vai pārstāvi nekavējoties saņemt tādu lūgtās palīdzības daļu, kas ir atzīta par pamatotu. C. Priekšlikums par jaunu papildinājumu Pirms A5-I papildinājuma pievieno šādu papildinājumu: A2-I papildinājums Pierādījumi par finansiālo nodrošinājumu saskaņā ar 2.5. noteikuma 2. punktu Sertifikāts vai[4] cits dokumentārs pierādījums, kas minēts A2.5.2. standarta 7. punktā, ietver šādu informāciju: a) kuģa nosaukums; b) kuģa reģistrācijas osta; c) kuģa izsaukuma signāls; d) kuģa SJO numurs; e) finansiālā nodrošinājuma sniedzēja nosaukums un adrese; f) kontaktinformācija par personu vai struktūru, kas atbild par jūrnieku palīdzības pieprasījumu izskatīšanu; g) kuģa īpašnieka vārds/nosaukums; h) finansiālā nodrošinājuma derīguma termiņš; un i) apliecinājums, ka finansiālais nodrošinājums atbilst A2.5.2. standarta prasībām. D. Priekšlikumi saistībā ar A 5-I papildinājumu, A 5-II papildinājumu un A 5-III papildinājumu[5] 1. A 5-I papildinājuma beigās pievieno šādu ierakstu: Finansiālais nodrošinājums repatriācijai. 2. A 5-II papildinājumā sadaļā Paziņojums par jūras darbaspēka atbilstību. I daļa pēc 14. punkta pievieno šādu punktu: 15. Finansiālais nodrošinājums repatriācijai (2.5. noteikums) 3. A5-II papildinājumā sadaļā Paziņojums par jūras darbaspēka atbilstību. II daļa pēc 14. punkta pievieno šādu punktu: 15. Finansiālais nodrošinājums repatriācijai (2.5. noteikums) 4. A5-III papildinājuma beigās pievieno šādu aili: Finansiālais nodrošinājums repatriācijai. II — Kopējo priekšlikumu otrā pakete: kodeksa grozījumu priekšlikums saistībā ar 2006. gada Konvencijas par darbu jūrniecībā 4.2. noteikumu Šajā priekšlikumā atspoguļoti principi, kas tika pieņemti kopīgajā SDO/SJO 9. sesijā (2009. gada 2.–6. martā) Ad Hoc ekspertu darba grupā atbildības un kompensācijas jomā attiecībā uz prasībām nāves, miesas bojājumu gadījumā un attiecībā uz jūrnieku pamešanas gadījumiem[6]. Zemsvītras piezīmes šajā priekšlikumā ir paredzētas tikai informācijai un nav daļa no šī priekšlikuma par grozījumu tekstu. A. Priekšlikumi saistībā ar A4.2. standartu 1. Pašreizējā virsrakstā "A4.2. standarts –Kuģu īpašnieku atbildība" “A4.2.” aizvieto ar “A4.2.1.”. 2. Pēc esošā A4.2. standarta 7. punkta pievieno šādu tekstu: 8. Valsts tiesību aktos un noteikumos nosaka, ka finansiālā nodrošinājuma sistēmai, lai izmaksātu kompensāciju, kā paredzēts šā standartā 1. punkta b) apakšpunktā attiecībā uz līgumiskām prasībām, kas definētas A4.2.2. standartā, jāatbilst šādām minimālajām prasībām: a) līgumā paredzēto kompensāciju, ja tā noteikta jūrnieka darba līgumā un neskarot c) apakšpunkta noteikumus, izmaksā pilnībā un nekavējoties; b) nedrīkst būt spiediena pieņemt nepilnu līgumsummas maksājumu; c) ja jūrnieka ilgstošas invaliditātes veida dēļ ir grūti novērtēt galīgo kompensāciju, ko jūrnieks var būt tiesīgs saņemt, jūrniekam izmaksā starpposma maksājumu vai maksājumus, lai novērstu nevajadzīgas grūtības; d) saskaņā ar 4.2. noteikuma 2. punktu, jūrnieks saņem maksājumu, neskarot citas juridiskas tiesības, bet kuģu īpašnieks šādu maksājumu var kompensēt ar jebkādiem zaudējumiem, kas izriet no jebkuras citas jūrnieka iesniegtas prasības pret kuģa īpašnieku un kas izriet no tā paša starpgadījuma; e) prasību par līgumā paredzēto kompensāciju var iesniegt tieši attiecīgais jūrnieks vai viņa tuvākais radinieks, vai jūrnieka pārstāvis vai noteiktais atbalsta saņēmējs[7]. 9. Katra dalībnieka tiesību akti un noteikumi nodrošina, ka jūrnieki saņem iepriekšēju paziņojumu, ja kuģa īpašnieka finansiālais nodrošinājums ir jāatceļ, un jūrniekus nekavējoties informē, ja tas netiks atjaunots. 10. Katra dalībnieka tiesību akti un noteikumi nodrošina, ka apdrošināšanas sniedzējs paziņo karoga valstij atcelšanas un neatjaunošanas gadījumā, ja kuģa īpašnieka finansiālais nodrošinājums ir jāatceļ. 11. Katrs dalībnieks pieprasa, lai kuģi, kas kuģo ar tā karogu, sniegtu dokumentārus pierādījumus par finansiālo nodrošinājumu, ko izdevis finansiālā nodrošinājuma sniedzējs. Dokumentāriem pierādījumiem jābūt piestiprinātiem redzamā vietā jūrnieka dzīvojamās telpās. Ja finansiālo nodrošinājumu sniedz vairāk nekā viens finansiālā nodrošinājuma sniedzēja, uz kuģa jābūt dokumentam, ko sagatavojis katrs nodrošinājuma sniedzējs. 12. Finansiālais nodrošinājums nodrošina apmaksu par visām līgumiskām prasībām, uz ko tas attiecas un kas radušās laikposmā, kurā dokuments ir derīgs. 13. Dokumentāri pierādījumi par finansiālu nodrošinājumu ietver informāciju, kas prasīta A4-I papildinājumā. To sagatavo angļu valodā, vai arī pievieno tulkojumu angļu valodā. A4.2. standarta beigās pievieno šādu virsrakstu un tekstu: A4.2.2. standarts– Līgumisko prasību apstrāde[8] 1. A4.2.1. standarta un šī standarta nolūkā termins "līgumiskās prasība" ir jebkura prasība, kas saistīta ar jūrnieka slimību, savainojumu vai nāves gadījumu, kas noticis tad, kad jūrnieks ir darba attiecībās saskaņā ar jūrnieka darba līgumu vai kas izriet no darba saskaņā ar šādu līgumu. 2. Katra dalībnieka tiesību akti un noteikumi nodrošina efektīvu kārtību, lai saņemtu, apstrādātu un taisnīgi izšķirtu līgumiskās prasības attiecībā uz kompensāciju, kas minēta A4.2.1. standartā, izmantojot ātras un taisnīgas procedūras. B. Priekšlikumi saistībā ar B4.2. norādījumu 1. Pašreizējā virsrakstā "B4.2. norādījums –Kuģu īpašnieku atbildība" “B4.2.” aizvieto ar “B4.2.1.”. 2. Pašreizējā B4.2 norādījuma 1. punktā frāzi “A4.2. standarta” aizstāj ar “A4.2.1. standarta ”. 3. Pēc esošā B4.2. norādījuma 3. punkta pievieno šādu virsrakstu un tekstu: B4.2.2. norādījums– Līgumisko prasību apstrāde 1. Valsts tiesību aktos un noteikumos būtu jāparedz, ka līgumiskas prasības maksājuma puses var izmantot B4-I papildinājumā noteikto veidlapas paraugu par līgumiskās prasības maksājuma saņemšanu un atbrīvošanu no saistībām. C. Priekšlikumi jauniem papildinājumiem 1. Pēc A2-I papildinājuma pievieno šādu papildinājumu: A4-I PAPILDINAJUMS Pierādījumi par finansiālo nodrošinājumu saskaņā ar 2.5. noteikuma 2. punktu Finansiālā nodrošinājuma dokumentāri pierādījumi, kas noteikti A4.2.1. standarta 13. punktā, ietver šādu informāciju: a) kuģa nosaukums; b) kuģa reģistrācijas osta; c) kuģa izsaukuma signāls; d) kuģa SJO numurs; e) finansiālā nodrošinājuma sniedzēja nosaukums un kontaktinformācija; f) finansiālā nodrošinājuma sniedzēja uzņēmējdarbības vieta; g) kuģa īpašnieka vārds/nosaukums; h) finansiālā nodrošinājuma derīguma termiņš; i) kompetentās iestādes apliecinājums, ka finansiālais nodrošinājums atbilst šī standarta prasībām. 2. Pēc A4-I papildinājuma pievieno šādu papildinājumu: B4-I PAPILDINĀJUMS Veidlapas paraugs par līgumiskās prasības maksājuma saņemšanu un atbrīvošanu no saistībām, kas minēts B4.2.2. norādījumā Kuģis: …………………………………………………………………………………………. Starpgadījums: ……………………….………………………………………………………………… Jūrnieks/likumīgs mantinieks un/vai apgādājamais: ………………………….……………….…………..................................................... Kuģa īpašnieks: …………………………………………………………………………………………. Es, [jūrnieks] [jūrnieka likumīgs mantinieks un/vai apgādājamais]* ar šo apstiprinu summas [valūta un apmērs] saņemšanu, izpildot kuģa īpašnieka pienākumu maksāt līgumā paredzēto kompensāciju par miesas bojājumiem un/vai nāves gadījumā saskaņā ar maniem/ jūrnieka nodarbinātības noteikumiem, un es ar šo atbrīvoju kuģa īpašnieku no pienākumiem saskaņā ar minētajiem noteikumiem un nosacījumiem. Maksājumu veic bez atbildības atzīšanas par prasību un pieņem, neskarot manas/jūrnieka likumīgā mantinieka un/vai apgādājamā tiesības iesniegt juridisku prasību attiecībā uz nolaidību, deliktu vai jebkādu citu tiesiskās aizsardzības līdzekli, kas pieejami un kas izriet no iepriekš minētā starpgadījuma. Datums: …………………………………………………………………………………………. Jūrnieks/likumīgs mantinieks un/vai apgādājamais: …………………………………………………………………………………………. Paraksts: …………………..……………………….……………………………………….......... Apstiprinājumam: Kuģa īpašnieks/īpašnieka pārstāvis: Paraksts: ……………………….…………………………………………………………............ Apdrošinātājs/apdrošinātāja pārstāvis: Paraksts: ……………………….…………………………………………………………............___________________ *Nevajadzīgo svītro. D. Priekšlikumi saistībā ar A 5-I papildinājumu, A 5-II papildinājumu un A 5-III papildinājumu[9] 1. A 5-I papildinājuma beigās pievieno šādu ierakstu: Finansiāls nodrošinājums attiecībā uz kuģu īpašnieku atbildību. 2. A 5-II papildinājumā sadaļā Paziņojums par jūras darbaspēka atbilstību. I daļa pēc 15. punkta pievieno šādu punktu: 16. Finansiāls nodrošinājums attiecībā uz kuģu īpašnieku atbildību (4.2. noteikums). 3. A5-II papildinājumā sadaļā Paziņojums par jūras darbaspēka atbilstību. II daļa pēc 15. punkta pievieno šādu punktu: 16. Finansiāls nodrošinājums attiecībā uz kuģu īpašnieku atbildību (4.2. noteikums). 4. A5-III papildinājuma beigās pievieno šādu aili: Finansiāls nodrošinājums attiecībā uz kuģu īpašnieku atbildību. [1] ILO–IMO–WGPS/9/2009/10, Nobeiguma ziņojums, Kopīgā SJO/SDO Ad Hoc ekspertu darba grupa atbildības un kompensācijas jomā attiecībā uz prasībām nāves, miesas bojājumu gadījumā un attiecībā uz jūrnieku pamešanas gadījumiem, 9. sesija. Skat.: http://www.ilo.org/sector/activities/sectoral-meetings/WCMS_ 161446/lang--en/index.htm. Šīs darba grupas svarīgums saistībā ar turpmākajiem pasākumiem, lai pieņemtu 2006. gada Konvenciju par darbu jūrniecībā, tika atzīts rezolūcijā, ko pieņēma Starptautiskās darba konferences 94. sesijā, kad tā pieņēma 2006. gada Konvenciju par darbu jūrniecībā. Skat.: Rezolūciju par kopīgās SJO/SDO Ad Hoc ekspertu darba grupu atbildības un kompensācijas jomā attiecībā uz prasībām nāves, miesas bojājumu gadījumā un attiecībā uz jūrnieku pamešanas gadījumiem, Starptautiskā darba konference, Provisional Record No. 3-1(Rev.), 94. sesija (Jūrlietas), Ženēva, 2006.g., 3-1/16. lpp. Skat.: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm. [2] Ierosinātais virsraksts veido saikni starp finansiālā nodrošinājuma sniegšanu repatriācijai 2.5. noteikuma 2. punktā un jēdzienu "pamešanas", kā noteikts ierosinātajā jaunā A2.5.2. standarta 2. punktā (agrākais 5. punkts SJO/SDO Ad Hoc ekspertu darba grupā “principi”). [3] Kopējā SJO/SDO Ad hoc ekspertu darba grupa 2009. gadā vienojās, ka šis jautājums būtu jāiekļauj jomu sarakstā, uz kurām attiecas ostas valsts kontrole, un tādējādi tas būtu kuģiem sertificējams jautājums, kas gan pārbauda, gan jāsertificē. Skatīt Nobeiguma ziņojumu, kas minēts 1. piezīmē, 106. punkts. Termins "dokumentāri pierādījumi" tika izmantots, lai novērstu atšķirīgus viedokļus par precīzu šīs dokumentācijas formu, lai pierādītu finansiālu nodrošinājumu. Šis formulējums ir saskaņā arī ar pieeju, kas pieņemta SDO Norādījumos par karoga valsts pārbaudi, ko 2008. gadā sagatavoja starptautiska ekspertu trīspusēja sanāksme. [4] Kā norādīts iepriekš, kopējā SJO/SDO Ad hoc ekspertu darba grupā bija atšķirīgi viedokļi par šī nodrošinājuma pierādījumu formu. Lai nodrošinātu elastīgumu, ir ierosināts lietot "vai". [5] Kā norādīts iepriekš 3. piezīmē, kopējā SJO/SDO Ad hoc ekspertu darba grupa piekrita, ka šīs prasības tiktu iekļautas kuģa sertifikācijas sistēmā. [6] ILO–IMO–WGPS/9/2009/10, Final report, Joint IMO/ILO Ad Hoc Expert Working Group on Liability and Compensation regarding Claims for Death, Personal Injury and Abandonment of Seafarers, Ninth Session. Šīs darba grupas svarīgumu saistībā ar turpmākajiem pasākumiem, lai pieņemtu 2006. gada Konvenciju par darbu jūrniecībā, tika atzīts rezolūcijā, ko pieņēma Starptautiskās darba konferences 94. sesijā, kad tā pieņēma 2006. gada Konvenciju par darbu jūrniecībā. Skat.: Resolution concerning the Joint IMO/ILO Ad Hoc Expert Working Group on Liability and Compensation regarding Claims for Death, Personal Injury and Abandonment of Seafarers, International Labour Conference, Provisional Record No. 3-1(Rev.), 94th Session (Maritime), Geneva, 2006, p. 3-1/16. Skat.: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_088130/lang--en/index.htm. [7] Formulējums, kas bija ietverts principos, ko ierosināja Kopīgā SJO/SDO Ad hoc ekspertu darba grupa (Skatīt Nobeiguma ziņojumu, kas iepriekš minēti 6. piezīmē, 149.– 152. punkts un II papildinājums, 4. punkts “principi”), ir pielāgots tiesību aktu izstrādes iemeslu dēļ. Lai gan šķiet, ka par formulējumu ir panākta vienošanās (sk. 152. punktu), jūrnieku grupas pārstāvis aicināja punktu likt kvadrātiekavās (skat. 151. punktu). Jāatzīmē, ka pašreizējais priekšlikums nesatur kvadrātiekavas. [8] Kopējās SJO/SDO Ad hoc ekspertu darba grupas ierosinātie principi attiecas uz diviem jautājumiem. Skatīt Nobeiguma ziņojumu, kas iepriekš minēts 6. piezīmē, 133.–134. punkts. [9] Kopējā SJO/SDO Ad hoc ekspertu darba grupa 2009. gadā vienojās, ka šis jautājums būtu jāiekļauj jomu sarakstā, uz kurām attiecas ostas valsts kontrole, un tādējādi tas būtu kuģiem sertificējams jautājums, kas gan pārbauda, gan jāsertificē. Skatīt Nobeiguma ziņojumu, kas minēts 1. piezīmē, 126. punkts. Šis formulējums ir saskaņā arī ar pieeju, kas pieņemta SDO Norādījumos par karoga valsts pārbaudi, ko 2008. gadā sagatavoja ekspertu starptautiska trīspusēja sanāksme. Skat.: http://www.ilo.org/global/standards/maritime-labour-convention/WCMS_101788/lang--en/ index.htm