Komisijas ziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam par Eiropas enerģētikas programmas ekonomikas atveseļošanai īstenošanu /* COM/2010/0191 galīgā redakcija */





Briselē, 27.4.2010 COM(2010)191 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM p ar Eiropas enerģētikas programmas ekonomikas atveseļošanai īstenošanu KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM p ar Eiropas enerģētikas programmas ekonomikas atveseļošanai īstenošanu 1. Eiropas enerģētikas programma ekonomikas atveseļošanai — izveide un raksturojums Konteksts un motivācija Eiropas enerģētikas programmas ekonomikas atveseļošanai (EEPEA) pirmsākumi meklējami Eiropas ekonomikas atveseļošanas plānā, kuru Komisija 2008. gada 26. novembrī pieņēma, reaģējot uz ekonomikas un finanšu krīzi Eiropā. Šajā plānā dalībvalstis tika aicinātas ar tiešas ES rīcības atbalstu veikt koordinētus pasākumus, lai palielinātu pirktspēju un stimulētu pieprasījumu ekonomikā, šajā nolūkā sniedzot tūlītēju budžeta atbalstu EUR 200 miljardu apmērā. Šajā sakarā par vienu no prioritārajiem virzieniem noteica ieguldījumus Eiropas enerģētikas infrastruktūras un ražošanas iekārtu modernizēšanā, kā arī ierosināja mobilizēt papildu resursus no ES budžeta. Eiropadome 2008. gada decembrī šo plānu apstiprināja un aicināja Komisiju iesniegt sarakstu ar konkrētiem enerģētikas projektiem. Turklāt Otrais enerģētikas stratēģiskais pārskats, ko Komisija pieņēma 2008. gada novembrī un kuru apstiprināja 2009. gada pavasara Eiropadomē, bija viens no galvenajiem politikas dokumentiem, kurā noteiktas ES prioritātes enerģētikas jomā turpmākajiem gadiem. Saasinoties finanšu un ekonomikas krīzei, bija jāveic intervences pasākumi attiecībā uz valsts izdevumiem, lai veicinātu ieguldījumus enerģētikas tīklos un atjaunojamās enerģijas ražošanas inovācijās un paātrinātu oglekļa dioksīda uztveršanas un uzglabāšanas tehnoloģiju izstrādi. Lejupslīdes iespaidā pastāvēja risks, ka plānotie projekti varētu tikt atlikti vai pavisam atcelti, tādējādi nelabvēlīgi ietekmējot Savienības energoapgādes drošību un gala lietotājiem pieejamo energoapgādes kvalitāti. Tāpēc ES ierosināja virkni mērķtiecīgu un atbilstīgu pasākumu, lai palīdzētu palielināt ieguldījumus enerģētikas jomā. Pamatojoties uz iepriekšminēto, Eiropas Parlaments un Padome pieņēma Regulu (EK) Nr. 663/2009[1], ar ko izveido Eiropas enerģētikas programmu ekonomikas atveseļošanai (EEPEA). EEPEA ir finanšu instruments, kura vispārīgais mērķis ir sekmēt atveseļošanu pēc lejupslīdes, kura iedragāja ES ekonomiku, vienlaikus palīdzot ES sasniegt savus mērķus enerģētikas un klimata politikas jomā, proti, energoapgādes drošību un diversifikāciju, iekšējā enerģētikas tirgus darbību un siltumnīcefekta gāzu emisiju mazināšanu. Inovatīva pieeja Lai sasniegtu šos mērķus, EEPEA visu trīs apakšprogrammu atbalstam nodrošina finanšu piešķīrumu kopumā EUR 3 980 miljonu apmērā, proti, ar minēto regulu EUR 2 365 miljoni tiek piešķirti gāzes un elektroenerģijas infrastruktūras projektiem, EUR 565 miljoni — jūras vēja enerģijas projektiem, bet EUR 1 050 miljoni — oglekļa dioksīda uztveršanas un uzglabāšanas ( CCS ) projektiem. Šos Savienības līdzekļus dotāciju veidā piešķir projektu īstenotājiem visos trīs programmas virzienos. Projekti ir iepriekšnoteikti un uzskaitīti regulas pielikumā, taču projektu īstenošanas praktiskie pasākumi un projektu īstenotāji tiek atlasīti pēc uzaicinājuma iesniegt priekšlikumus, pamatojoties uz sīki noteiktiem atbalsta saņemšanas tiesību, atlases un piešķiršanas kritērijiem. Ar dotācijām var segt ne vairāk kā 50 % no gāzes un elektroenerģijas infrastruktūras projektu un jūras vēja enerģijas projektu attaisnotajām ieguldījumu izmaksām, kā arī ne vairāk kā 80 % no oglekļa dioksīda uztveršanas un uzglabāšanas projektu attaisnotajām ieguldījumu izmaksām. [pic] EEPEA ir inovatīva pieeja Savienības finansējumam infrastruktūrai un tehnoloģiju praktiskajam lietojumam enerģētikas jomā. Finansiālā atbalsta ziņā vēl nekad iepriekš ES budžetā nav bijusi piešķirta tik liela finansējuma summa. Šīs pārmaiņas ir būtiskas, salīdzinot ar nosacīti mazajām summām, kādas Komisija līdz šim piešķīrusi Eiropas enerģētikas tīklu ( TEN-E ) programmai, pētniecības un tehnoloģiju attīstības pamatprogrammām un programmai „Saprātīga enerģijas izmantošana Eiropā” ( IEE ). TEN-E , 7. pētniecības un tehnoloģiju attīstības pamatprogrammas un IEE enerģētikas projekti saņem piešķīrumus vidēji attiecīgi EUR 20, 300 un 100 miljonu apmērā gadā. Tomēr jāatzīmē, ka ES atbalsta enerģētikas projektus arī ar finanšu instrumentu, piemēram, struktūrfondu, palīdzību, kā arī sniedzot Eiropas Investīciju bankas aizdevumus un nodrošinot īpašus finanšu instrumentus. EEPEA instrumenta struktūra atspoguļo tā konkrētos mērķus. Lai stimulēšanas plāns ekonomikas atveseļošanas ziņā būtu iedarbīgs, nauda ekonomikā ir jāiegulda ātri. Šis princips ir ņemts vērā EEPEA regulā, kurā noteikts, ka juridiskās saistības EEPEA īstenošanai jāuzņemas līdz 2010. gada 31. decembrim. Turklāt regulā noteikts, ka dotāciju piešķiršanas kritērijos ietilpst EEPEA finansējumam ierosināto pasākumu gatavība, proti, to spēja 2010. gadā sākt uzņemties kapitāla izdevumus. Lai panāktu vislielāko ietekmi gan enerģētikas politikas, gan ekonomikas atveseļošanas mērķu ziņā, EEPEA uzmanības lokā ir nosacīti mazs skaits ļoti stratēģisku projektu. Projekti tika noteikti, pamatojoties uz ES enerģētikas politikas virzieniem, kuri noteikti Otrajā enerģētikas stratēģiskajā pārskatā un Energotehnoloģiju stratēģiskajā plānā, un ievērojot sasniegumus TEN-E programmas īstenošanas gaitā, pienācīgu ģeogrāfisko līdzsvaru un apspriedes ar ieinteresētajām personām tajās jomās, kas ietvertas programmā. Saskaņā ar šo pieeju dotācijas piešķir, izvērtējot pretendentu spēju dot ieguldījumu ES mēroga energotīklu modernizēšanā un pabeigšanā, kā arī stratēģisku zema oglekļa līmeņa tehnoloģiju izstrādē un ieviešanā praksē. Citi būtiski piešķiršanas kritēriji: tas, kādā apjomā līdzekļu trūkums aizkavē darbības īstenošanu; tas, kādā apjomā Kopienas finansējums stimulēs publiskā un privātā sektora finansējumu; sociālekonomiskā ietekme un ietekme uz vidi. 2. Kā EEPEA sasaucas ar ES enerģētikas politiku Lai turpmāko gadu un pat desmitgažu laikā saglabātu drošu, konkurētspējīgu un ilgtspējīgu energoapgādi, ES ir steidzami jāpaplašina un jāatjauno sava enerģētikas infrastruktūra, kā arī jāpanāk, lai tā būtu savstarpēji izmantojama, un jāsamazina oglekļa saturs enerģijas ražošanas procesā, ieviešot zema oglekļa līmeņa tehnoloģijas. Šāda attīstība ir nozīmīga, lai ES līdz 2020. gadam varētu sasniegt mērķus, kurus apņēmušās ievērot visas dalībvalstis, proti, par 20 % samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas un primārās enerģijas patēriņu un par 20 % palielināt atjaunojamās enerģijas īpatsvaru enerģijas galapatēriņā. Šos uzdevumus paredzēts risināt ar visu trīs EEPEA apakšprogrammu palīdzību. Gāzes un elektroenerģijas infrastruktūras projekti Ieguldījumi gāzes un elektroenerģijas infrastruktūrā ir jāveic, lai sekmētu enerģijas tirdzniecību un palīdzētu izveidot patiesi funkcionējošu iekšējo enerģētikas tirgu. Ja iekšējais enerģētikas tirgus darbosies nevainojami, gala lietotāji iegūs kvalitatīvus pakalpojumus par zemākām izmaksām, kā arī Eiropas Savienība varēs efektīvi novērst enerģijas padeves traucējumus, kāds atgadījās, piemēram, 2009. gada janvārī. Jāturpina enerģijas tirdzniecības un transportēšanas tīkla infrastruktūras integrācija visā ES, veidojot trūkstošos posmus. Vairākām dalībvalstīm, jo īpaši tām, kuras atrodas Austrumeiropā un ES nostūros, jābūt labāk sasaistītām ar pārējo ES. Tādējādi EEPEA ir arī instruments solidaritātes palielināšanai dalībvalstu vidū. Turklāt, lai panāktu energoapgādes drošumu, Eiropas Savienībā jābūt integrētiem energotīkliem, kā arī diversificētiem enerģijas piegādes ceļiem un resursiem ārpus ES robežām, tostarp resursiem, kuri ES ieplūst sašķidrinātas dabasgāzes (SDG) veidā. Saistībā ar iepriekšminēto EEPEA atbalsta rūpīgi izstrādātus projektus, kuri pēc pabeigšanas: - apgādā Eiropas Savienību ar aptuveni 50 miljardiem kubikmetru papildu gāzes gadā, kura ieplūst pa trešo valstu gāzesvadiem Nabucco , ITGI-Poseidon , GALSI un jaunajiem Polijas un Kipras sašķidrinātās gāzes termināliem; - palīdz stiprināt Eiropas gāzesvadu tīklu, veidojot jaunus starpsavienojumus vai nostiprinot esošos starp Portugāli / Spāniju / Franciju (abos virzienos), Vāciju / Beļģiju / Apvienoto Karalisti (abos virzienos), Rumāniju / Bulgāriju / Grieķiju / Itāliju, Slovākiju / Ungāriju (abos virzienos) un Baltijas valstīm / Poliju / Dāniju / Vāciju; - ieviest reverso plūsmu gāzes transportēšanas sistēmu būtiskākajiem starpsavienojumiem Portugālē, Rumānijā, Austrijā, Slovākijā, Čehijā, Ungārijā, Latvijā, Lietuvā un Polijā, lai veidotu sadarbību un izvērstu gāzes tirdzniecību abos virzienos ar kaimiņvalstīm un paplašinoties arī ar tālākām valstīm; - palīdzēt uzlabot Eiropas elektrotīklu, stiprinot starpsavienojumu jaudu starp Spāniju un Franciju, Portugāli un Franciju, Austriju un Ungāriju, Īriju un Apvienoto Karalisti, kā arī Centrālvācijā; - integrēt norobežotus reģionus un „enerģētikas saliņas”, veidojot jaunus svarīgus starpsavienojumus no Baltijas valstīm (Igaunijas, Latvijas un Lietuvas) uz Ziemeļvalstu (Somijas, Dānijas un Norvēģijas) elektroenerģijas tirgu, kā arī no Maltas uz Itāliju un no Sicīlijas uz Itālijas kontinentālo daļu. Jūras vēja enerģija Projekti, kas izraudzīti EEPEA dotāciju saņemšanai, ir pirmie šāda veida projekti jūras vēja enerģijas nozarē. Tehnoloģijas, kuru demonstrējumus un ieviešanu veiks plašā mērogā — inovatīvas pamatu struktūras (gravitārie, karkasa, trijkāju, trīs pāļu struktūras), lieljaudas (multimegavatu) jūras vēja turbīnas, modulāras tīklu integrācijas tehnoloģijas — ir neaizstājamas, lai 2020. gadā un arī vēlāk sasniegtu vērienīgos ES mērķus jūras vēja enerģijas izmantošanas jomā. Ar šiem projektiem risina būtiskākos problēmjautājumus, kuri noteikti Komisijas paziņojumā par jūras vēja enerģiju un Energotehnoloģiju stratēģiskā plāna rūpniecības iniciatīvā vēja enerģijas jomā[2]. EEPEA dotācijas nodrošinās pirmo liela mēroga (400 MW) jūras vēja parku izveidošanu, un gaidāms, ka tās tieši palīdzēs saražot papildu elektroenerģiju aptuveni 1500 MW apmērā bez oglekļa emisijām. Tām ir izšķirīga nozīme, lai ES dalībvalstis 2020. gadā varētu sasniegt nospraustos mērķus atjaunojamās elektroenerģijas jomā. Dotācijas būs būtiskas arī Eiropas jūras vēja energotīkla veidošanas sākumposmā, tādējādi palielinot elektroenerģijas tirdzniecības potenciālu iekšējā tirgū. EEPEA jūras vēja enerģijas apakšprogramma atbalsta inovatīvu turbīnu un jūrā izvietotu pamatņu struktūru liela mēroga testēšanu, ražošanu un ieviešanu praksē, īstenojot: - 4 projektus liela mēroga jūras vēja parku izveidošanai Vācijā, Ziemeļjūrā ( Bard I , Global Tech I , Nordsee Ost , Borkum West II ); - 1 projektu jūras vēja enerģijas testēšanas iekārtas izbūvē jūrā pie Aberdīnas (Apvienotajā Karalistē); - 1 projektu Thornton Bank vēja parka nākamā posma īstenošanai Ziemeļjūrā Beļģijai piederošā daļā. Tāpat EEPEA jūras vēja enerģijas apakšprogramma atbalsta modulāru risinājumu izstrādi lielos apjomos saražota jūras vēja enerģijas integrācijai elektrotīklā, izmantojot: - 1 projektu, kas nodrošina integrētu starpsavienojumu risinājumu vēja parkiem Baltijas jūras Kriegers Flak zonā (Vācija, Dānija); - starpsavienojumu kabeli starp Nīderlandi un Dāniju, izmantojot HVDC tehnoloģiju, ar kuras palīdzību jūras vēja parkus var savienot ar sauszemes elektrotīklu; - paredzētajā HVDC savienojumā starp Šetlendas salām un Skotiju (Apvienotā Karaliste) jūras vēja mezglu, kurš kalpos kā daudzterminālu platforma paredzēto vēja parku pievienošanai un kā jūras vēja enerģijas ražošanas iekārta. Oglekļa dioksīda uztveršana un uzglabāšana ( CCS ) Fosilā kurināmā elektrostacijas un smagā rūpniecība ir no tiem, kas rada visvairāk CO2 emisiju pasaulē — kopumā 52 % no visām CO2 emisijām. Fosilais kurināmais arī turpmāk tiks izmantots elektroenerģijas ražošanā, un pat tad, ja atjaunojamās enerģijas avoti iekaros lielāku tirgus daļu, paredzams, ka turpmākajās desmitgadēs ogles tik un tā tiks izmantotas tādos pašos apmēros kā līdz šim. Lai sasniegtu mūsu mērķi samazināt CO2 emisijas, izšķirīga nozīme var būt CCS , jo ar to iespējams samazināt oglekļa emisiju saturu elektroenerģijas ražošanas procesā, kā arī energoefektīviem un atjaunojamiem enerģijas avotiem. Tomēr šī tehnoloģija vēl nav komerciāli izdevīga un ir jātestē. EEPEA risina šo problēmu, atbalstot sešus liela mēroga CCS demonstrējumu projektus, ar kuriem paredzēts izstrādāt CCS koncepciju, samazināt tās ieguldījumu apmērus un darbības izmaksas, kā arī vairot sabiedrības zināšanas par šo tehnoloģiju. EEPEA ir pirmais posms, lai sasniegtu mērķi — līdz 2020. gadam padarīt ekonomiski izdevīgu elektroenerģijas ražošanu ar CCS tehnoloģijas palīdzību. Šie pilnīgi jaunie projekti var būt sākums daudziem citiem tamlīdzīgiem projektiem nākotnē, jo tajos iekļautas visas trīs galvenās CO2 uztveršanas tehnoloģijas, proti, pēcsadedzināšana, degšana ar skābekļa padevi ( Oxyfuel ) un integrētās gazifikācijas kombinētais cikls ( IGCC ). Tajās tiek izmantoti arī visi galvenie uzglabāšanas veidi: gan sauszemes, gan jūras sālsūdens nesējslānī, kā arī izsmeltās ogļūdeņražu atradnēs. Šajā kontekstā EEPEA atbalsta šādus rūpīgi izstrādātus CCS projektus, kurus paredzēts īstenot līdz 2015. gadam: - projekta Jaenschwalde (Vācija) mērķis ir demonstrēt degšanas ar skābekļa padevi ( Oxyfuel ) un pēcsadegšanas tehnoloģiju kādā no pašreizējām elektrostacijām. Tiek analizēti divi uzglabāšanas un transportēšanas varianti; - īstenojot projektu Portotollē (Itālija), notiek pēcsadegšanas CCS tehnoloģiju uzstādīšana jaunā 660 MW ogļu elektrostacijā. Uztveršanas daļā tiks apstrādās dūmgāzes, saražojot 250 MW elektroenerģiju. Uztverto CO2 paredzēts uzglabāt Adrijas jūras sālsūdens nesējslānī; - Roterdamā (Nīderlande) 250 MW jaudas elektrostacijā testēs pēcsadegšanas tehnoloģiju. CO2 ir paredzēts uzglabāt izsmeltās gāzes atradnēs jūrā netālu no elektrostacijas. Šis projekts ietilpst Roterdamas klimata iniciatīvā, kuras mērķis ir izstrādāt CO2 transportēšanas un uzglabāšanas infrastruktūru reģionā; - ar Belhatovā (Polija) īstenoto projektu demonstrēs pēcsadegšanas tehnoloģiju jaunā pārkarsēta tvaika iekārtā, kas atrodas lielā Eiropas elektrostacijā, kurā izmanto brūnogles. Tiks izpētītas trīs dažādas uzglabāšanas vietas sālsūdens nesējslānī netālu no elektrostacijas; - Kompostilā (Spānija) 30 MW izmēģinājuma elektrostacijā, kuru līdz 2015. gada decembrim paplašinās un izveidos demonstrējumu elektrostaciju ar vairāk nekā 320 MW lielu jaudu, testēs degšanas ar skābekļa padevi ( Oxyfuel ) un verdošā slāņa tehnoloģiju. Uzglabāšana paredzēta tuvējā sālsūdens nesējslānī; - ar projektu Hetfīldā (Apvienotā Karaliste) demonstrēs pirmssadegšanas tehnoloģiju jaunā 900 MW IGCC elektrostacijā. Uztverto CO2 paredzēts uzglabāt Ziemeļjūras gāzes atradnēs. Šis projekts ietilpst Jorkšīras Forward iniciatīvā, kuras mērķis ir izstrādāt CO2 transportēšanas un uzglabāšanas infrastruktūru reģionā. 3. EEPEA īstenošana — pašreizējā situācija 2009. gada 19. maijā Komisija izsludināja vienotu uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus kādai no trim apakšprogrammām, aicinot iespējamos projekta īstenotājus iesniegt priekšlikumus līdz 2009. gada 15. jūlijam. Komisija saņēma 87 pieteikumus, no kuriem 46 bija iesniegti gāzes un elektroenerģijas projektiem, 29 — jūras vēja enerģijas projektiem, bet 12 — oglekļa dioksīda uztveršanas un uzglabāšanas projektiem. Katru no apakšprogrammām izvērtēja atsevišķi, un to izvērtēšanas procedūra sākās 2009. gada jūlija otrajā pusē. Jūras vēja enerģijas projektu un CCS projektu izvērtēšanu pabeidza 2009. gada septembrī, taču gāzes un enerģētikas infrastruktūras projektu izvērtēšanu pabeidza tā paša gada novembrī, jo tā ieilga projektu sarežģītības un lielā pieteikumu skaita dēļ. Pamatojoties uz izvērtēšanas komitejas ieteikumiem, Komisija katrai apakšprogrammai sagatavoja lēmumus par piešķiršanu. Ierosinātie lēmumi par piešķiršanu saņēma labvēlīgu atzinumu no attiecīgajām komitejām[3], un tos iesniedza Eiropas Parlamentam izvērtēšanai. 2009. gada 9. decembrī Komisija pieņēma lēmumus par piešķiršanu jūras vēja enerģijas un CCS projektu apakšprogrammām, bet 2010. gada 4. martā — gāzes un elektroenerģijas infrastruktūras projektiem. Apakšprogramma | Saņemtie priekšlikumi | Izvēlētie priekšlikumi | Piešķirtās dotācijas (miljardos EUR) | Infrastruktūra - Gāze (tostarp reversā plūsma) - Elektroenerģija | 46 33 13 | 43 31 12 | 2,299 1,391 0,908 | Jūras vēja enerģija | 29 | 9 | 0,565 | Oglekļa dioksīda uztveršana un uzglabāšana | 12 | 6 | 1,000 | KOPĀ (miljardos EUR) | 3,864 | Patlaban tiek lēsts, ka 2010. gada pavasarī būs sadalīts gandrīz viss EEPEA finanšu piešķīrums (EUR 3,98 miljardi). Atlikušo summu aptuveni EUR 115 miljonu apmērā (mazāk nekā 3 % no visas summas) nevar sadalīt. Paredzams, ka šī summa paliks nemainīga, ja vien kāds vai vairāki projektu īstenotāji nesaņems dotācijas reglamentējošu ierobežojumu un tehnoloģisku vai ar tirgu saistītu risku dēļ. Precīza nesadalīto līdzekļu summa būs zināma 2010. gada rudenī. Komisijas struktūrvienības šobrīd izvērtē iespējas, kā varētu no jauna piešķirt neiztērētos līdzekļus, ievērojot regulas 7. apsvēruma un 28. panta noteikumus, kā arī regulai pievienoto Komisijas deklarāciju. Tiklīdz bija pieņemti lēmumi par piešķiršanu, Komisija sāka apņemties pildīt atsevišķas juridiskās saistības. Jūras vēja enerģijas un CCS projektu jomā juridiskās saistības ir piešķīrumu nolīgumu veidā, kuri jāparaksta gan Komisijai, gan saņēmējiem. Savukārt par gāzes un elektroenerģijas infrastruktūras projektiem Komisija pieņem atsevišķu lēmumu par katru piešķīrumu un paziņo par to saņēmējam. Gāzes un elektroenerģijas infrastruktūras projekti Komisija saņēma 46 priekšlikumus, kuros pieprasīts finansiālais atbalsts kopumā EUR 2,364 miljardu apmērā. Priekšlikumus izvērtēja iekšējā izvērtēšanas komiteja, kuras sastāvā ir Komisijas amatpersonas un atbalstu sniedz ārēju neatkarīgu ekspertu grupa. Izvērtēšanas komiteja ierosināja 43 projektiem sniegt finansējumu, un Komisija nolēma piešķirt finansiālu atbalstu EUR 2,3 miljardu apmērā (31 gāzes un 12 elektroenerģijas projektiem). Visi 43 atsevišķie lēmumi par piešķīrumu ir sagatavoti, un līdz 2010. gada maijam tie ir jāpieņem un par tiem jāpaziņo. Jūras vēja enerģijas projekti Jūras vēja enerģijas apakšprogramma izrādījās īpaši veiksmīga — tika iesniegti 29 priekšlikumi finansiālajam atbalstam kopumā par EUR 1,669 miljardiem, ievērojami pārsniedzot iedalīto piešķīrumu EUR 565 miljonu apmērā. Pamatojoties uz izvērtēšanas komitejas ieteikumiem, kuras sastāvā bija Komisijas amatpersonas, Komisija visus EUR 565 miljonus piešķīra 9 visaugstāk novērtētajiem priekšlikumiem pieejamā budžeta robežās. Šobrīd jau ir noslēgti četri dotāciju nolīgumi, bet pārējie pieci vēl tiek parakstīti. Oglekļa dioksīda uztveršanas un uzglabāšanas projekti Šajā apakšprogrammā tika iesniegti 12 priekšlikumi. Tajos tika pieprasīts finansiālais atbalsts kopumā EUR 1,770 miljardu apmērā, lai gan CCS apakšprogrammas finanšu piešķīruma kopsumma ir tikai EUR 1,050 miljardi. Pamatojoties uz izvērtēšanas komitejas ieteikumiem, kuras sastāvā bija Komisijas amatpersonas un Eiropas Investīciju bankas eksperti, kuri darbojās kā novērotāji, Komisija EUR 1 miljardu piešķīra sešiem visaugstāk novērtētajiem priekšlikumiem. Šobrīd jau ir noslēgti trīs dotāciju nolīgumi, bet pārējie trīs vēl tiek parakstīti. 4. Rezultātu un sasniegumu pirmais novērtējums Tā kā kopš EEPEA izsludinātā uzaicinājuma iesniegt priekšlikumus ir pagājis visai īss laika sprīdis, vēl ir pāragri novērtēt programmas rezultātus. Tomēr jau šajā īstenošanas posmā ir iespējams sniegt pirmo kvalitatīvo vērtējumu par EEPEA ietekmi. Vispirms īpaši jāatzīmē uzaicinājuma iesniegt priekšlikumus lielie panākumi. Tā kā tika saņemts liels skaits kvalitatīvu priekšlikumu, ir skaidrs, ka EEPEA pieeja ir atbilstīga un ka rūpniecība ir tai gatava. Interesantākais ir tas, ka EEPEA sākotnēji ir paātrinājusi ieguldījumus infrastruktūrā. Patiesi — tā kā izvēlētie projekti bija ļoti rūpīgi tehniski izstrādāti, priekšizpēte, izmaksu un tirgus analīze un ieguldījumu stratēģijas (dažos gadījumos no TEN-E programmas līdzekļiem) bija pabeigti jau pirms EEPEA izstrādāšanas. Tomēr iespēja saņemt ES finansiālo atbalstu kapitāla izdevumiem izrādījās izšķirīgs faktors, lai sāktu īstenot šos projektus. EEPEA finansējums ir bijis jo īpaši stimulējošs, piesaistot līdzfinansētājus un mudinot viņus uzņemties saistības ieguldījumu ziņā. Tādējādi bija iespējams sākt īstenot projektus, kuri citādi būtu atlikti vai pavisam atcelti, ņemot vērā īpaši bargos finansējuma ierobežojumus, kādi valda pašreizējos ekonomikas apstākļos. ES devumam būs nozīmīga veicinoša ietekme. Gāzes un elektroenerģijas infrastruktūras projektu jomā paredzams, ka EEPEA dotācijas EUR 2,3 miljardu apmērā turpmāko 3–5 gadu laikā palīdzēs mobilizēt privātā sektora ieguldījumus līdz EUR 22 miljardu apmērā. Tomēr EEPEA dotācijas spēj stimulēt izaugsmi ne tikai izraudzīto projektu tiešo ieguldījumu jomā — tās labvēlīgi ietekmē arī piegādes ķēdi. Tas jau vērojams jūras vēja enerģijas nozarē, kur izstrādātie projekti palīdz radīt daudzas jaunas darbavietas vai saglabāt jau esošās jaunās rūpnīcās vai ražošanas līnijās, kas paredzētas pamatņu struktūru un vēja turbīnu sastāvdaļu ražošanai, kā arī saistībā ar to montēšanu un uzstādīšanu jūrā. Daļa šo jauno ražošanas darbu tiek veikti tādos reģionos, kur ir īpaši augsts bezdarba līmenis, piemēram, Ziemeļvācijas pilsētas Kukshāfenes piekrastes tuvumā. Budžeta izpildes ziņā jūras vēja enerģijas projekti ir visprogresīvākie. Līdz 2010. gada marta beigām Komisija ir veikusi iepriekšēja finansējuma maksājumus kopumā par vairāk nekā EUR 65 miljoniem. Turpmākie maksājumi aptuveni EUR 155 miljonu apmērā ir paredzēti 2010. gada aprīlī–jūnijā. Arī CCS projektiem ir vērojama laba virzība. Pieejamais līdzfinansējuma avots EEPEA veidā izrādījās izšķirīgs faktors, lai varētu strauji uzsākt šos projektus. Roterdamas un Hetfīldas projektu demonstrējumi jau ir devuši rezultātus — šo projektu mērķis ir izveidot CCS mezglus ar iespēju CO2 transportēšanas un uzglabāšanas infrastruktūrai piesaistīt ieguldījumus no citiem lielākajiem CO2 emitētājiem reģionā. 2010. gada laikā tiks veikti pirmie uzstādīšanas pasūtījumi, un tādējādi tiks veidoti ievērojami kapitāla izdevumi un radītas jaunas darbavietas. 5. Projektu īstenošanas iespējamie riski un to novēršanas pasākumi EEPEA atbalstītie projekti var būt ļoti sarežģīti no tehniskā, organizatoriskā un finansiālā viedokļa, tāpēc tie ir saistīti ar zināmu risku. Lai varētu veiksmīgi īstenot projektus, ir jāievēro visi attiecīgie vides tiesību akti[4], laicīgi jāsaņem būvniecības atļaujas, kā arī projektu īstenotājiem jāievēro finansējuma saistības. Valsts, reģionu un vietējo iestāžu aktīvai sadarbībai ir izšķirīga nozīme administratīvajā procesā, kas nepieciešams vajadzīgo atļauju izsniegšanai. Lai mazinātu šāda veida riskus, Komisijas atsevišķajos lēmumos par dotācijām gāzes un elektrības projektiem būs noteikts, ka pirms maksājumu veikšanas dotāciju saņēmējiem vispirms: - jāsaņem vajadzīgās vides un būvniecības atļaujas; - līdz 2010. gada beigām jāparaksta lēmums par ieguldījumiem, proti, projektu īstenotāju oficiāla apņemšanās uzsākt projekta īstenošanu. Ja šie nosacījumi nebūs izpildīti, Komisija izvērtēs situāciju un, iespējams, atcels pieņemto lēmumu iedalītos līdzekļus. Dažiem jūras vēja enerģijas projektiem galvenais risks saistīts ar tehnoloģisko pusi. Piemēram, ar vienu projektu pirmo reizi demonstrēs 6 MW jūras vēja turbīnu darbību praksē, bet citos projektos būs izmantota inovatīva augstsprieguma līdzstrāvas ( HVDC ) tehnoloģija, lai vēl nenoskaidrotas jaudas vēja elektroenerģiju integrētu elektrotīklā. Citi projekti ir saistīti ar riskiem finanšu ziņā (turpmāko dažu mēnešu laikā paredzams finansējuma trūkums) vai administratīvajā ziņā (iespējama atļauju saņemšanas aizkavēšanās). Dotāciju nolīgumu tehniskajos pielikumos skaidrots, kā saņēmēji pārvalda saistītos riskus, un iekļauti plāni vajadzīgā līdzfinansējuma un atļauju saņemšanai. CCS projektu īstenošana noris bez aizķeršanās. Tomēr arī šeit ir daži jutīgi faktori, kuri jāuzrauga. Vispirms jānodrošina pastāvīgs valsts finansējums un rūpniecības apņēmība ievērot saistības, lai līdz 2015. gadam veiksmīgi pabeigtu CCS demonstrāciju projektus. Turklāt dalībvalstīm jānodrošina vajadzīgais tiesiskais pamats CO2 uzglabāšanai, CCS direktīvu[5] transponējot valsts tiesību aktos. Tas vajadzīgs tāpēc, lai neaizkavētos CO2 uzglabāšanas atļauju piešķiršana un varētu laicīgi apstiprināt galīgo lēmumu par ieguldījumiem. Visbeidzot, pienācīgi jāvairo sabiedrības zināšanas par CO2 uzglabāšanas drošumu, jo tam ir izšķirīga nozīme CCS projektu īstenošanā. Projektu pārvaldību nodrošinās Komisijas atbildīgie dienesti ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm un/vai projekta īstenotājiem. Tie pamatosies uz tehniskās īstenošanas ziņojumiem un izmaksu pārskatiem, kurus regulāri iesniegs saņēmēji, un novēros progresu, veicot apmeklējumus uz vietas. Ja vajadzīgs, Komisijai atbalstu sniegs ārēji neatkarīgi eksperti, nodrošinot EEPEA projektu uzraudzību un veicot vispārīgu EEPEA programmas ietekmes novērtējumu. [1] Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regula (EK) Nr. 663/2009, ar ko izveido programmu ekonomikas atveseļošanas atbalstam, piešķirot Kopienas finansiālo palīdzību projektiem enerģētikas jomā. [2] COM(2008)768 un COM(2007)732. [3] 7. pētniecības pamatprogrammas komiteja jūras vēja enerģijas un CCS projektu apakšprogrammai un TEN-E finansiālās palīdzības komiteja gāzes un elektroenerģijas infrastruktūras projektiem. [4] Jāievēro svarīgs acquis vides jomā, jo īpaši Direktīva 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu, kas grozīta ar Direktīvu 97/11/EK un Direktīvu 2003/35/EK; Direktīva 2001/42/EK par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu; Konvencija "Par ietekmes uz vidi novērtējumu pārrobežu kontekstā" ( Espoo , 1991. gads); un Direktīva 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību. [5] Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/31/EK par oglekļa dioksīda ģeoloģisko uzglabāšanu.