KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Paplašināšanās stratēģija un galvenās problēmas - 2013.-2014. gads /* COM/2013/0700 final */





Kopenhāgenas kritēriji pēc divdesmit gadiem Pamati vispirms – tiesiskums, demokrātija un ekonomika I. Paplašināšanās programma Pirms divdesmit gadiem Rietumbalkānu valstis plosīja konflikts. Tajā pašā laikā Eiropas Savienība vienojās par nosacījumiem, kas pazīstami kā Kopenhāgenas kritēriji, attiecībā uz nākotnes dalībvalstu iestāšanos ES. Kopenhāgenas kritēriji atspoguļo vērtības, kas ir ES dibināšanas pamatā: demokrātija, tiesiskums, pamattiesību ievērošana, kā arī funkcionējošas tirgus ekonomikas nozīmība. Tas bruģēja ceļu Centrāleiropas un Austrumeiropas valstu vēsturiskajai pārveidei un pievienošanai. Pēc desmit gadiem, 2003. gada Saloniku augstākā līmeņa sanāksmē, ES skaidri apliecināja, ka visām Rietumbalkānu valstīm ir izredzes pievienoties ES, ja būs izpildīti nepieciešamie nosacījumi, jo īpaši Kopenhāgenas kritēriji un Stabilizācijas un asociācijas procesa (SAP) nosacījumi. Horvātija ir izpildījusi šos nosacījumus. Pēc Pievienošanās līguma ratificēšanas visās dalībvalstīs Eiropas Savienība 2013. gada 1. jūlijā uzņēma Horvātiju kā 28. dalībvalsti. Horvātija ir pirmā valsts, kas pabeigusi Stabilizācijas un asociācijas procesu. Horvātijas pievienošanās ir piemērs paplašināšanās procesa un ES “maigās varas” pārmaiņas veicinošajam spēkam un stabilizējošajai ietekmei. Vēsturiskā vienošanās, ko aprīlī panāca Serbija un Kosova*, ir papildu pierādījums ES perspektīvas ietekmei un tās lomai vēstures dziļo rētu dziedēšanā. Izšķiroši svarīgi ir arī tas, ka tā atspoguļo politiskās vadības drosmi abās valstīs. Jūnijā Eiropadome nolēma uzsākt pievienošanās sarunas ar Serbiju, un Padome atļāva sākt sarunas par Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu starp Eiropas Savienību un Kosovu. Tas ir bijis nozīmīgs gads pārējām paplašināšanās valstīm. Melnkalne 2013. gada jūnijā pieņēma visaptverošu rīcības plānu attiecībā uz nodaļām par tiesu iestādēm, pamattiesībām un tiesiskumu, brīvību un drošību saskaņā ar jauno pieeju šo sadaļu jautājumu risināšanai pievienošanās procesa agrīnā posmā. Albānijā starppartiju atbalsts galvenajām reformām, parlamenta vēlēšanu kārtīga norise un turpmāki pasākumi cīņā pret korupciju un organizēto noziedzību nozīmē, ka kandidātvalsts statuss ir sasniedzamā attālumā. Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika ir izkļuvusi no savas politiskās krīzes, kas bija vērojama šā gada sākumā, bet joprojām pastāv bažas, jo īpaši attiecībā uz vārda un preses brīvību. Ir veikti pasākumi, lai uzlabotu labas kaimiņattiecības. Kopumā ANO atbalstītajās sarunās par nosaukumu šobrīd ir vitāli svarīgi panākt lūzuma punktu. Bosnijā un Hercegovinā politiskās gribas trūkums, lai īstenotu reformas, un nespēja īstenot spriedumu Sejdic-Finci lietā apdraud valsts progresu ceļā uz ES un ekonomikas izredzes. Turcijā ir panākts progress tiesu iestāžu un citās reformās, un septembrī tika iesniegta ļoti gaidītā demokratizācijas pakete. Tika risinātas miera sarunas ar Kurdistānas Strādnieku partiju (PKK), lai izbeigtu terorismu un vardarbību valsts dienvidaustrumu daļā, liekot pamatu kurdu jautājuma atrisinājumam. Tomēr attieksme pret demonstrācijām, kas notika, reaģējot uz ierosināto Gezi parka izveidi Stambulā, radīja nopietnas bažas un uzsvēra nepieciešamību Eiropas Savienībai turpināt būt par reformu pamatu. Attiecībā uz Islandi jānorāda, ka tās jaunā valdība apturēja pievienošanās sarunas ar ES un paziņoja, ka sarunas netiks turpinātas bez referenduma. Pievienošanās process patlaban ir stingrāks un vispusīgāks nekā agrāk. Tas atspoguļo ES politikas attīstību, kā arī iepriekšējās paplašināšanās kārtās gūto pieredzi. Procesa pamatā ir stingri, bet taisnīgi nosacījumi, kas padara virzību uz dalību atkarīgu no pasākumiem, kurus katra valsts veikusi, lai izpildītu noteiktos kritērijus. Galvenā pagātnes atziņa ir tā, cik svarīgi ir vispirms pievērsties pamatjautājumiem. Tiesiskums tagad ir paplašināšanās procesa pamats. Jaunā pieeja, ko Padome apstiprināja 2011. gada decembrī, nozīmē, ka valstīm pievienošanās sarunu agrīnā posmā ir jārisina tādi jautājumi kā tiesu sistēmas reforma un organizētās noziedzības un korupcijas apkarošana. Tas valstīm dod maksimāli daudz laika nodrošināt, lai reformas būtu dziļas un neatgriezeniskas. Šī jaunā pieeja ir svarīgs elements sarunu pamatnostādnēs ar Melnkalni, un tā ietekmēs Komisijas darbu ar citām paplašināšanās valstīm. Pasaules ekonomikas krīze pēdējos piecos gados ir uzsvērusi nepieciešamību visām valstīm būtiski pārskatīt un stiprināt savas ekonomikas pārvaldību. Tas jo īpaši attiecas uz Rietumbalkānu valstīm, nevienai no kurām nav funkcionējošas tirgus ekonomikas. Tām visām ir augsts bezdarba līmenis, jo īpaši jauniešu vidū. Ir svarīgi, lai šīs valstis pastiprinātu reformas ar mērķi atgriezties pie ilgtspējīgas izaugsmes un novērst problēmas, kas nepieciešams, lai izpildītu ekonomikas kritērijus un uzlabotu konkurētspēju. Šajā paziņojumā ir izklāstīti priekšlikumi, lai atbalstītu šo mērķi, tostarp valstu ekonomikas reformu stratēģiju un publisko finanšu pārvaldības rīcības plānu ieviešanu. Notikumi vairākās paplašināšanās valstīs ir akcentējuši to, cik svarīgi ir stiprināt demokrātiskās iestādes un nodrošināt iekļaujošu demokrātisku procesu, kas atbalsta šīs iestādes un nostiprina demokrātijas galvenos principus un kopējās ES vērtības. Nozīmīga ir spēcīgāka pilsoniskās sabiedrības loma, kā arī starppartiju platformas attiecībā uz integrāciju ES un turpmāku progresu vēlēšanu, parlamentārās un valsts pārvaldes reformās. Eiropas Savienības pamatā ir kopējas vērtības un principi, tostarp pamattiesību ievērošana. Visām Rietumbalkānu valstīm un Turcijai ir jāveic turpmākas reformas, lai nodrošinātu, ka vārda brīvības principi un pie minoritātēm piederošu personu, tostarp romu, tiesību aizsardzība tiek ievērota praksē, ne tikai paredzēta likumā. Ir nepieciešami stingrāki pasākumi, lai aizsargātu citas neaizsargātas grupas pret diskrimināciju, jo īpaši seksuālās orientācijas dēļ. Labas kaimiņattiecības un reģionālā sadarbība ir būtiski stabilizācijas un asociācijas procesa elementi. Notikumi Serbijā un Kosovā jo īpaši liecina, ka valstis spēj panākt progresu, lai pārvarētu nesenā konflikta sekas atbilstīgi principam, kas ir Eiropas Savienības dibināšanas pamatā. Reģionālā sadarbība ir vēl vairāk jāstiprina, lai tā būtu iekļaujoša un lai atbildība par to būtu reģionāla. Komisija pilnībā atbalsta Dienvidaustrumeiropas sadarbības procesa (SEECP) un Reģionālās sadarbības padomes darbu, tostarp reģionālo stratēģiju 2020. gadam. Ir nepieciešami jauni centieni, lai pārvarētu divpusējus strīdus starp paplašināšanās valstīm un ar dalībvalstīm. Attiecīgajām pusēm divpusējie jautājumi jārisina pēc iespējas agrākā posmā, un tiem nebūtu jākavē pievienošanās process. 2014. gadā tiks atklāts otrais Pirmspievienošanās palīdzības instruments (PPI II). ES, izmantojot PPI II, turpinās sniegt ievērojamu atbalstu, lai paplašināšanās valstis varētu veikt pievienošanās priekšdarbus, un finansējuma līmenis laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam (11,7 miljardi euro pašreizējās cenās) ir pielīdzināms pašreizējai finanšu shēmai. PPI II atbalstīs arī reģionālo un pārrobežu sadarbību. PPI II galvenā uzmanība tiks pievērsta kopīgu interešu jomām, jo īpaši, lai atbalstītu reformas un to stabilu īstenošanu tiesiskuma jomā, nostiprinātu demokrātiskās iestādes un labu pārvaldību, kā arī sociālekonomisko attīstību. PPI II uzsākšana ir arī iespēja nodrošināt vēl ciešāku saikni starp paplašināšanās stratēģiju un prioritātēm attiecībā uz palīdzību. PPI II ievieš dažus nozīmīgus jauninājumus, jo īpaši pastiprinātu uzmanību ilgtermiņa politikas un stratēģiju definēšanai ierobežotā skaitā prioritāru jomu, kas tiks saskaņotas ar katras valsts vajadzībām un spējām. Tiks noteikti skaidri mērķi un reāli sasniedzami rādītāji, kas tiks sasaistīti ar daudzgadu atbalstu nozarēm. Ja valstis atbilst vajadzīgajiem publisko finanšu pārvaldības standartiem, tās varēs izmantot budžeta atbalstu, kas ir papildu stimuls reformām. Stimuli būs pieejami valstīm, kuras savās reformās virzās uz priekšu. Nepietiekama snieguma gadījumā līdzekļi tiks pārdalīti. PPI programmu pārvalde tiks vēl vairāk racionalizēta, galvenokārt izmantojot mazāku projektu skaitu un lielākus projektus. Visām paplašināšanās valstīm ir skaidra Eiropas perspektīva. Progress ceļā uz dalību ES ir atkarīgs no katras valsts pasākumiem, kas veikti, lai sasniegtu noteiktos kritērijus, balstoties uz savu nopelnu principu. Tas ir izšķiroši svarīgi paplašināšanās politikas ticamībai un tam, lai nodrošinātu stimulus valstīm veikt tālejošas reformas. Vienlaikus ir ļoti svarīgi, lai dalībvalstis kopā ar ES iestādēm rīkotu pārdomātu diskusiju par paplašināšanās politikas politisko, ekonomisko un sociālo ietekmi. Tām ir būtiska nozīme iedzīvotāju informēšanā par paplašināšanās politiku un tādējādi viņu informēšanā par priekšrocībām, tostarp ES lielo ieguldījumu miera, drošības un labklājības jomā, kā arī iedzīvotāju pausto bažu novēršanā. II. Galvenās problēmas Šajā paziņojumā Komisija uzsver virkni galveno problēmu, ar kurām saskaras Rietumbalkāni un Turcija: ekonomikas pārvaldība un konkurētspēja, tiesiskums, demokrātiju garantējošo iestāžu funkcionēšana, pamattiesības un — Rietumbalkānu gadījumā — pagātnes mantojuma pārvarēšana. Šīs problēmas ir svarīgas saistībā ar Kopenhāgenas kritērijiem un stabilizācijas un asociācijas procesa nosacījumiem. Pasākumi šo problēmu risināšanai arī ir savstarpēji pastiprinoši. Piemēram, tiesiskuma veicināšana un pamattiesību garantēšana paaugstina juridisko noteiktību un līdz ar dziļāku reģionālo integrāciju būtiski palīdz sekmēt ekonomikas attīstību un konkurētspēju. a) Ekonomikas pārvaldība un konkurētspēja Pēdējos trijos gados ES ir būtiski nostiprinājusi savu ekonomikas pārvaldību. “Eiropas pusgadā” dalībvalstis koordinē fiskālo un strukturālo politiku, pirms attiecīgie parlamenti pieņem savas valsts budžetu. Instrumenti ekonomikas dialogam ar paplašināšanās valstīm pakāpeniski tiek pielāgoti jaunajām problēmām un koordinēšanas mehānismiem ES. Valstīm jau ir lūgts pievērst vairāk uzmanības savas ārējās pozīcijas ilgtspējai un galvenajiem izaugsmes strukturālajiem šķēršļiem. Tagad ir svarīgi pilnīgāk atspoguļot galvenos ES instrumentus ekonomikas dialogā, ņemot vērā to, cik paplašināšanās valstis ir ekonomiski un finansiāli integrētas ES. Aptuveni 60 % eksporta no Rietumbalkāniem galamērķis ir ES. ES ir arī vislielākā ārvalstu tiešo ieguldījumu (ĀTI) nodrošinātāja. Izņemot Turciju, ES bankas dominē finanšu nozarē. Pieeja ES vienotajam preču un pakalpojumu tirgum ir svarīgs izaugsmes avots. Atlabšanai ES arī būs pozitīva ietekme, jo īpaši uz Rietumbalkāniem. Komisijas visjaunākā prognoze paredz, ka Rietumbalkānu valstu izaugsmei 2013. gadā vajadzētu būt 2 % apmērā. Prognoze attiecībā uz Turciju ir 3,2 %, norādot uz straujāku izaugsmi pēc relatīvas lejupslīdes 2012. gadā. Pieticīga atlabšana Rietumbalkānos negarantē ilgtspējīgu izaugsmi un konverģenci. Visās paplašināšanās valstīs joprojām pastāv būtiskas problēmas saistībā ar ekonomikas reformu, konkurētspēju un darbavietu radīšanu. · Turcija ir funkcionējoša tirgus ekonomika, bet nevienai Rietumbalkānu paplašināšanās valstij nav šāda statusa. · Publisko finanšu pārvaldības sistēmas ir būtiski jāpastiprina, lai samazinātu krāpšanas un korupcijas risku. · Tiesiskums it būtiski jāuzlabo, lai nodrošinātu lielāku juridisko noteiktību uzņēmējiem un palielinātu ieguldītāju uzticēšanos. · Strukturālās reformas ir jāsadala pa prioritātēm, ir jāuzlabo konkurētspēja, lai atbalstītu fiskālo konsolidāciju, novērstu lielo ārējo nelīdzsvarotību, kā arī augsto bezdarbu visās valstīs, kas Rietumbalkānos ir vidēji virs 20 %. Valstīs pastāv ievērojamas reģionālas atšķirības, un lauku apvidos ir augstāks nabadzības līmenis. Ir ierosināta jauna pieeja, lai palīdzētu paplašināšanās valstīm vispirms risināt ekonomikas pamatprincipus un izpildīt ekonomiskos kritērijus. Valstis tiks aicinātas uzlabot ekonomikas politiku un tās pārvaldību, koordinēti sagatavojot valsts ekonomikas reformu stratēģiju, kas ietver divas programmas — makroekonomikas un fiskālo programmu un strukturālo reformu un konkurētspējas programmu. Šie jautājumi tiks risināti gan divpusējā, gan daudzpusējā dialogā ar valstīm. · Makroekonomikas un fiskālā programma arī turpmāk tiks ņemta vērā, izmantojot esošos instrumentus, proti, pirmspievienošanās ekonomikas programmas kandidātvalstīm un ekonomikas un fiskālās programmas potenciālajām kandidātvalstīm. Uzraudzības stiprināšanai kopējā Ekonomisko un finanšu jautājumu padome (ECOFIN) ar kandidātvalstīm tiks aicināta sniegt mērķtiecīgākus politikas norādījumus, izmantojot konkrētām valstīm adresētus ieteikumus, un ik gadu pārskatīt un novērtēt politikas īstenošanu. · Jauns elements būs tas, ka valstis tiks aicinātas izstrādāt strukturālo un konkurētspējas reformu programmas. Šīs programmas tiks sagatavotas līdztekus fiskālajām programmām, bet pēc tam tiks pārskatītas saistībā ar attiecīgajām Stabilizācijas un asociācijas nolīguma struktūrām, jo īpaši rūpniecības, konkurences, iekšējā tirgus, pētniecības, izglītības, transporta, enerģētikas un vides jomā. Turklāt Komisija izmantos rudens progresa ziņojumus, lai sniegtu skaidras norādes par reformām, kas nepieciešamas, lai panāktu turpmāku progresu ekonomisko kritēriju izpildē. Komisija arī iesaistīsies dialogā ar paplašināšanās valstīm par publisko finanšu pārvaldību, kas cita starpā atbalstīs progresu ekonomisko kritēriju izpildē. Valstīm būs jāsagatavo rīcības plāni šajā jomā, kurus uzraudzīs Komisija. Progress ceļā uz publisko finanšu efektīvu pārvaldību arī pavērs iespēju sniegt nozares budžeta atbalstu, kā paredzēts saskaņā ar PPI II. Komisija turpinās virzīt šo pieeju ciešā sadarbībā ar attiecīgajām starptautiskajām finanšu iestādēm un sniegs vispusīgu reģionālo tehnisko palīdzību šim mērķim. Komisijas ieteikumi attiecībā uz ekonomiskajiem kritērijiem piedāvās norādes par šīs tehniskās palīdzības darbības jomu. Citi pasākumi, lai veicinātu konkurētspēju, ieguldījumus, izaugsmi un nodarbinātību Komisijas atbalsts ilgtspējīgai ekonomikas attīstībai Rietumbalkānu valstīs nenozīmē tikai makroekonomikas stabilizāciju un funkcionējošas tirgus ekonomikas statusa sasniegšanu. Kopš krīzes sākuma Komisija ir uzstājusi, ka ir jādara vairāk, lai risinātu sarežģīto sociālekonomisko situāciju, jo īpaši attiecībā uz augsto bezdarba līmeni. Komisija ir arī uzsvērusi vajadzību atbalstīt ieguldījumus infrastruktūrā Rietumbalkānu valstīs. Pārrobežu transporta, enerģētikas un komunikāciju tīkli nav pietiekami attīstīti. Ņemot vērā Rietumbalkānu valstu tautsaimniecību, ciešāka integrācija ir ļoti svarīga. Reģionālā ekonomiskā sadarbība ir atzīta par iespēju veicināt izaugsmi un par pamatu politiskai sadarbībai un labām kaimiņattiecībām. Plānotā pakalpojumu liberalizācija Centrāleiropas Brīvās tirdzniecības zonā (CEFTA) varētu vēl vairāk atbalstīt šo mērķi. Cilvēkkapitāla un fiziskā kapitāla attīstīšana lauku apvidos un turpmāka ES standartu pieņemšana lauksaimniecības un pārtikas rūpniecības nozarē veicinās reģionālās lauksaimniecības nozares konkurētspēju. Komisija jau ir uzsākusi jaunu dialogu par nodarbinātības un sociālās reformas programmām ar Turciju un Serbiju. Tam sekos dialogi ar Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku un Melnkalni. Sociālekonomiskā situācija potenciālajās kandidātvalstīs ir sarežģītāka nekā kandidātvalstīs, un būs nepieciešams papildu atbalsts, lai izveidotu administratīvās spējas nolūkā sekmēt dalību jaunajā procesā. Potenciālās kandidātvalstis pakāpeniski tiks uzaicinātas piedalīties jaunajā dialogā. Vispusīga tehniskā palīdzība tiks plānota 2014. gadā, uzsvaru liekot uz potenciālajām kandidātvalstīm. Lai samazinātu prasmju trūkumu un uzlabotu izglītības sistēmas, Komisija turpinās pilnveidot Rietumbalkānu forumu par izglītību un apmācību. Reģionālās sadarbības padomes (RSP) paspārnē reģionālās grupas, kas izveidotas saskaņā ar Saloniku darba kārtību, ir sākušas pievērsties stratēģijas “Eiropa 2020” prioritātēm. Reģionāla stratēģija 2020. gadam ir izstrādes stadijā. Ir jāpieliek lielākas pūles, lai uzlabotu patlaban izkaisīto reģionālo grupu informētību un spējas, lai tās varētu iesaistīties regulāru salīdzinošo pārskatu īstenošanā un sniegt ieteikumus. RSP būs jāizstrādā publiskas uzraudzības mehānisms. Komisija savā ekonomikas dialogā un PPI plānošanas procesā ņems vērā grupu un uzraudzības mehānisma sniegtos konstatējumus. Reformas, kuru rezultātā tiks izpildīti ekonomiskie kritēriji, atbalstīs arī Rietumbalkānu ieguldījumu sistēma (RIS). RIS ir arvien svarīgāka loma, palīdzot sagatavot un atbalstot tos ieguldījumus, kuri ir visvairāk vajadzīgi izaugsmes un darbavietu radīšanas sekmēšanai. RIS ietvaros Komisija, divpusējie līdzekļu devēji un starptautiskās finanšu iestādes atbalsta ieguldījumus 4 miljardu euro vērtībā gadā tādās jomās kā transports, enerģētika, vide, klimata pārmaiņas, sociālā sektora un privātā sektora / MVU attīstība; Komisija līdzfinansē Rietumbalkānu MVU platformu, kuras mērķis ir uzlabot MVU pieeju finansējumam, izmantojot garantijas un riska kapitālu. Transporta un enerģētikas starpsavienojumu uzlabošana starp ES un paplašināšanās valstīm būs galvenā prioritāte, lai veicinātu ilgtspējīgu ekonomikas izaugsmi, nodarbinātību, tirdzniecību un kultūras apmaiņu. Komisija uzsver, cik svarīgi ir turpināt pilnveidot Eiropas enerģētikas infrastruktūru un sadarbību ar Enerģētikas kopienu. Gaidāmais Transporta kopienas līgums veicinās sauszemes transporta tirgu un infrastruktūras integrāciju, vienlaikus palīdzot Rietumbalkānu valstīm īstenot ES sauszemes transporta standartus. Komisija ir pārskatījusi ES Eiropas komunikāciju tīklus transporta jomā (TEN-T) un enerģētikas jomā (TEN-E), lai uzlabotu savienojumus ar valstīm, uz kurām attiecas paplašināšanās un kaimiņattiecību politika. Šajā saistībā Komisija ir pieņēmusi kopējas ieinteresētības projektu sarakstu (PCI), lai izstrādātu Eiropas enerģētikas infrastruktūru. To projektu saraksts, kuri ir Enerģētikas kopienas interesēs (PECI), būtu jāpieņem gaidāmajā Enerģētikas kopienas Ministru padomē. Sadarbība ar Turciju tiks uzlabota, ņemot vērā ne tikai tās stratēģisko atrašanās vietu, bet arī tās kā enerģētikas centra potenciālu. 2013. gadā Turcija ratificēja Transanatolijas cauruļvada nolīgumu, kura mērķis ir savienot minēto cauruļvadu ar Transadrijas cauruļvadu, nodrošinot dabas gāzes piegādi ES no Kaspijas jūras reģiona cauri Turcijai. Šajā saistībā ES un Turcijas sadarbības enerģētikas jomā nostiprināšana, kā arī attiecīgs progress pievienošanās sarunās sekmētu vēl lielāku virzību uz ES un Turcijas enerģētikas tirgu savstarpēju savienošanu un integrāciju. Komisija ar cerībām gaida Pasaules bankas novērtējumu, kurā iztirzāta ES un Turcijas muitas savienība. Šajā novērtējumā, ko pasūtījusi Eiropas Komisija, tiks sniegti ieteikumi attiecībā uz muitas savienības funkcionalitātes uzlabošanu un darbības jomas iespējamo paplašināšanu. Lai atbalstītu darbu pie iepriekšminētajām problēmām, Komisija: - aicinās paplašināšanās valstis sagatavot valsts ekonomisko reformu stratēģiju, kas ietver divas programmas — pastāvošo makroekonomikas un fiskālo programmu un jaunu strukturālo reformu un konkurētspējas programmu. Procesa rezultāts būs konkrētām valstīm adresēti ieteikumi un skaidri norādījumi par darbībām, kas nepieciešamas, lai panāktu lielāku progresu funkcionējošas tirgus ekonomikas izveidē un lai uzlabotu konkurētspēju; - sāks dialogu ar valstīm par prasībām, kas jāievēro, lai izpildītu publisko finanšu pārvaldības standartus, sagatavojot pamatu iespējamam PPI budžeta atbalstam; - nodrošinās vispusīgu tehnisko palīdzību ciešā sadarbībā ar citām starptautiskām organizācijām. Laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam pirmspievienošanās palīdzība līdz 190 miljonu euro apmērā tika sniegta, lai stiprinātu valdību institucionālās spējas tādās jomās kā publisko finanšu pārvaldība, ekonomikas un fiskālā politika un statistika, kā arī valstu banku institucionālās spējas. Ar PPI II starpniecību Komisija turpinās atbalstīt reformas, kuru rezultātā tiks izpildīti ekonomiskie kritēriji un nodrošināta sociālekonomiskā attīstība, tostarp izmantojot Rietumbalkānu ieguldījumu sistēmu (RIS), piešķirot prioritāti transporta un enerģētikas starpsavienojumu uzlabošanai starp ES un paplašināšanās valstīm, un sniegt tehnisko palīdzību, lai atbalstītu ekonomikas pārvaldību, dialogu par nodarbinātību un sociālajiem jautājumiem, kā arī RSP mērķus attiecībā uz reģionālo stratēģiju 2020. gadam, lauksaimniecību un lauku attīstību. b) Tiesiskums Tiesiskums ir viena no pamatvērtībām, kas ir ES pamatā. Vērtību, piemēram, tiesiskuma, aizsardzība ir Eiropas Savienības darbības pamats no tās pirmsākumiem līdz pat jaunākajām sadaļām paplašināšanās procesā. Tiesiskums joprojām ir ES prioritāte, un tas ir pievienošanās procesa pamatā — Kopenhāgenas politisko kritēriju galvenais pīlārs. Valstīm, kuras vēlas iestāties Savienībā, jau agrīnā posmā ir jāizstrādā un jāveicina to pamatiestāžu pareiza darbība, kuras nepieciešamas tiesiskuma nodrošināšanai. Tiesiskums atbalsta uzņēmējdarbības vidi, nodrošinot juridisko noteiktību uzņēmējiem un veicinot ieguldījumus, nodarbinātību un izaugsmi. Cīņa ar organizēto noziedzību un korupciju ir būtiska, lai apkarotu noziedznieku iefiltrēšanos politiskajās, juridiskajās un ekonomiskajās sistēmās. Vairumā paplašināšanās valstu ir vajadzīgas visaptverošas, pārredzamas un vērienīgas tiesu sistēmas reformas ar mērķi nodrošināt neatkarīgu, objektīvu, efektīvu un atbildīgu tiesu sistēmu. Īpaša uzmanība jāpievērš tiesnešu amatā iecelšanas, vērtēšanas un disciplinārajām procedūrām. Turklāt ir nepieciešams arī ieviest spēcīgāku sistēmu korupcijas un organizētās noziedzības apkarošanai, kas joprojām ir nopietna problēma daudzās paplašināšanās valstīs. Ir jāpieliek pūles, lai nodrošinātu stabilus un vērā ņemamus rezultātus šajā jomā, pamatojoties uz efektīvu un objektīvu izmeklēšanu, kriminālvajāšanu un tiesu nolēmumiem lietās visos līmeņos, tostarp augsta līmeņa korupcijas jomā. Vīzu režīma liberalizācijas process ir motivējis Rietumbalkānu valstis veikt būtiskus pasākumus, lai reformētu tos aspektus, kuri ir visciešāk saistīti ar vīzu režīma liberalizācijas procesu. Šīs reformas ir stiprinājušas iekšējo pārvaldību. Valstīm ir jāpalielina centieni konsolidēt šīs reformas un īstenot pasākumus, lai novērstu liberalizētā vīzu režīma ļaunprātīgu izmantošanu, kā Komisija izklāstīja un ieteica tās uzraudzības ziņojumos pēc vīzu režīma liberalizācijas. Komisija iesniegs ceturto šādu ziņojumu līdz 2013. gada beigām. Migrācijas un robežu pārvaldības jautājumi arī turpmāk tiks izskatīti attiecīgajos forumos, piemēram, Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu (SAN) ietvaros, un tostarp 24. nodaļā par tiesiskumu, brīvību un drošību. Tiek īstenota jauna pieeja pievienošanās sarunām par tiesu iestādēm, pamattiesībām un tiesiskumu, brīvību un drošību. Balstoties uz gūtajām atziņām, jaunā pieeja ievieš nepieciešamību, lai visā procesa gaitā tiktu gūti stabili rezultāti reformu īstenošanā. Šo jomu izskatīšana jau sarunu agrīnā posmā paplašināšanās valstīm dod maksimāli daudz laika nodrošināt, lai reformas būtu dziļas un neatgriezeniskas. Jaunā pieeja tagad tiek izmantota sarunās ar Melnkalni, kas ir sagatavojusi visaptverošus rīcības plānus kā pamatu sarunu uzsākšanai par šīm sadaļām. Pēc Eiropadomes 2013. gada jūnijā izteiktā uzaicinājuma jaunā pieeja tiek pilnībā integrēta sarunu satvarā ar Serbiju, un notiek 23. un 24. sadaļas izskatīšana. Tiesiskums ir arī nozīmīgs temats ES attiecībās ar citām paplašināšanās valstīm. Komisijas Augsta līmeņa pievienošanās dialogs ar Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku turpina pievērsties tiesiskuma jautājumiem. Vairākas svarīgas prioritātes Komisijas 2010. gada atzinumā, kurā izklāstīti nosacījumi pievienošanās sarunu sākšanai ar Albāniju, attiecas uz tiesiskumu. Komisija atbalsta tiesu sistēmas reformu, izmantojot strukturēto dialogu par tiesiskumu ar Bosniju un Hercegovinu, kā arī uztur strukturētu dialogu par tiesiskumu ar Kosovu, pievēršot uzmanību cīņai pret organizēto noziedzību un korupciju, kā arī tiesu iestāžu reformai. Tiesiskums ir prioritāte arī saskaņā ar pozitīvo darba kārtību ar Turciju. Lai atbalstītu darbu pie iepriekšminētajām problēmām, Komisija: - īstenos jauno pieeju sadaļās par tiesu iestādēm, pamattiesībām un tiesiskumu, brīvību un drošību ar Melnkalni un Serbiju un turpinās piešķirt prioritāri tiesiskumam, izmantojot mērķtiecīgu dialogu ar citām paplašināšanās valstīm; - nodrošinās koordināciju ar attiecīgajām Eiropas aģentūrām (jo īpaši Eiropolu, Eurojust un Frontex) un veicinās lielāku sadarbību starp šīm aģentūrām un paplašināšanās valstīm, tostarp darbības nolīgumu noslēgšanu ar Eiropolu; - stiprinās atbalstu ar tiesiskumu saistītām reformām, izmantojot PPI II gan valsts, gan reģionālā līmenī, lai integrētu reformas šajās nozīmīgajās jomās un nodrošinātu efektīvu apmaiņu ar labāko praksi rezultātu gūšanā cīņā pret organizēto noziedzību un korupciju. Laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam ir sniegta pirmspievienošanās palīdzība vairāk nekā 800 miljonu euro apmērā, lai uzlabotu tieslietu nozari, tiesu iestāžu neatkarību, cīņu pret korupciju un organizēto noziedzību, kā arī robežu pārvaldību un drošību. Ar PPI II starpniecību tiks izstrādātas nozaru stratēģijas, īpašu uzmanību pievēršot neatkarīgu, efektīvu un profesionālu tiesu iestāžu izveidei un spēcīga regulējuma izstrādāšanai valsts un reģionālā līmenī, kā arī rezultātu gūšanai tā īstenošanā cīņā pret organizēto noziedzību un korupciju. Tas ietver preventīvus pasākumus un tiesībaizsardzības struktūru nodrošināšanu ar efektīviem juridiskajiem un izmeklēšanas instrumentiem, jo īpaši saistībā ar spēju veikt finanšu izmeklēšanu. c) To iestāžu funkcionēšana, kuras garantē demokrātiju Kopenhāgenas politiskie kritēriji paredz, ka kandidātvalstīm jāpanāk to iestāžu stabilitāte, kuras garantē demokrātiju. Pamatiestāžu pareiza darbība ir vitāli svarīga — vai tas būtu valsts parlaments, valdība vai valsts pārvalde. Lielākajā daļā paplašināšanās valstu par prioritātēm jānosaka iestāžu un valsts pārvaldes pārredzamība, pārskatatbildība un efektivitāte, tostarp lielāku uzmanību veltot iedzīvotāju un uzņēmumu vajadzībām. Ir jādara vairāk, lai stiprinātu līdzdalības demokrātiju un izveidotu valsts platformas, kas būtu paredzētas tādu ar ES saistītu reformu īstenošanai, kuras nodrošina vienprātības veidošanu starp partijām un plašākā sabiedrībā, lai atbalstītu vajadzīgās plašās reformas. Valstīm arī jārod tāds atbilstīgs līdzsvars starp centrālo, reģionālo un vietējo pārvaldi, kas sniedz piemērotāko atbalstu reformu īstenošanā un pakalpojumu sniegšanā iedzīvotājiem. Arī reģionālajām un vietējām iestādēm ir svarīga nozīme tiesību aktu saskaņošanā ar ES tiesisko regulējumu un iespējamā ES noteikumu piemērošanā. Vairākās paplašināšanās valstīs demokrātisko iestāžu stāvoklis joprojām nav stabils. Nepastāv vienprātības veidošanas kultūra, un valstu parlamentu ietekme ir vāja. Brīvas un godīgas vēlēšanas nav vienīgais demokrātijas priekšnoteikums. Demokrātiju veido stabilas, atbildīgas iestādes un līdzdalības procesi, kuru centrā ir valstu parlamenti. Parlamentāro kontroli bieži vājina steidzamu likumdošanas procedūru pārmērīga izmantošana, vājas parlamentāro komiteju sistēmas un procedūras, kā arī nepietiekama apspriešanās ar ieinteresētajām personām un tas, ka ekspertu iesaiste ir neliela. Vēlēšanas pārāk bieži tiek uzskatītas par iespēju iegūt tādu politisko kontroli pār valsts iestādēm, kas ievērojami pārsniedz saistībā ar pārvaldes maiņu normālā situācijā īstenotas politiskās varas likumīgās nodošanas robežas. Daudzos gadījumos faktiski tiek politizētas pat tādas amata vietas valsts pārvaldes iestādēs, kas hierarhiskajā struktūrā ieņem salīdzinoši zemu pozīciju. Tas vājina gan pārvaldes spējas, gan pārskatatbildību. Valsts pārvaldes reforma, tostarp civildienesta profesionalitātes stiprināšana un depolitizācija, ir ļoti būtiska. Svarīga nozīme ir uz nopelniem balstītu principu ieviešanai, korupcijas apkarošanai un pienācīgu administratīvu procedūru nodrošināšanai, tostarp attiecībā uz cilvēkresursiem. Pilsoniskā sabiedrība un iedzīvotāji, jo īpaši jaunieši, tiek pārāk bieži atstumti no ikdienas politiskajiem procesiem. Ir jāturpina izvērst dialogu starp lēmumu pieņēmējiem un ieinteresētajām personām. Pilntiesīga pilsoniskā sabiedrība ir jebkuras demokrātiskas sistēmas svarīgs komponents. Tā stiprina politisko pārskatatbildību un sociālo kohēziju, padziļinot izpratni un ar pievienošanos saistīto reformu iekļautību, kā arī atbalstot samierināšanu konflikta sašķeltās sabiedrībās. Dažos gadījumos ir jārada atbalstošāka un stimulējošāka vide, kas nodrošina labākus apstākļus politiskajam dialogam un bezpartejiskam ieguldījumam lēmumu pieņemšanas procesā un ko atbalsta neatkarīgu valsts statistikas iestāžu sniegti kvalitatīvi statistikas dati. Ir jānodrošina svarīgu struktūru, piemēram, Ombuda un valsts revīzijas iestāžu, neatkarība un efektivitāte, un to ieteikumi ir pienācīgi jāizskata. Lai atbalstītu darbu pie iepriekšminētajām problēmām, Komisija: – intensīvāk sadarbojas ar starptautiskajām organizācijām, piemēram, Eiropas Padomi, Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas (EDSO) Demokrātisko iestāžu un cilvēktiesību biroju (ODIHR) un Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) programmu, kas paredzēta pārvaldības un vadības uzlabošanas atbalstam (SIGMA), lai atbalstītu vēlēšanu un parlamentāro reformu; turpina veicināt sadarbību starp reģiona valstu un ES dalībvalstu parlamentiem un Eiropas Parlamentu; – paaugstina valsts pārvaldes reformas prioritāti pievienošanās procesa ietvaros, īpaši uzsverot pārredzamību, depolitizāciju un uz nopelniem balstītus darbā pieņemšanas procesus; – pievērš lielāku uzmanību pilsoniskajai sabiedrībai, tostarp spēju veidošanai un stimulējošas vides radīšanas veicināšanai pilsoniskās sabiedrības attīstībai un plašākai ieinteresēto personu līdzdalībai reformās, nodrošinot arī labāku valdības rīcības un tēriņu pārredzamību; – veicina plašu līdzdalību pievienošanās procesā, pamatojoties uz Melnkalnes pozitīvo piemēru, un mudina nodrošināt pēc iespējas lielāku pārredzamību saistībā ar attiecīgo dokumentu apstrādi. Laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam sniegtā pirmspievienošanās palīdzība pārsniedz 30 miljonus euro un bija paredzēta, lai cita starpā stiprinātu valstu parlamentāro asambleju, Ombudu un valsts revīzijas iestāžu spējas. Šajā laikposmā pilsoniskās sabiedrības organizācijām ir piešķirts atbalsts gandrīz 190 miljonu euro apmērā no PPI, kā arī vairāk nekā 35 miljonu euro apmērā no Eiropas Demokrātijas un cilvēktiesību instrumenta. Izmantojot PPI II, Komisija atbalstīs demokrātisko iestāžu, labas pārvaldības iestāžu, tostarp Ombuda, nostiprināšanu un valsts pārvaldes reformu, kā arī partnerības projektus iepriekšminētajās jomās. Komisija izskatīs iespējas arī saistībā ar nākamās paaudzes politikas veidotāju, valsts ierēdņu un vadītāju spēju stiprināšanu un turpmāku atbalstu, tostarp īstenojot mērķtiecīgākas apmeklējumu programmas un iespējamu ES stipendiju shēmu. Komisija turpinās atbalstīt arī pilsoniskās sabiedrības spēju veidošanu, tostarp ar pilsoniskās sabiedrības instrumenta starpniecību, un PPI II stratēģiskajā plānošanā piešķirs lielāku nozīmi pilsoniskajai sabiedrībai. d) Pamattiesības Vairumā paplašināšanās valstu būtisks jautājums ir pilsoniskās, politiskās, sociālās un ekonomiskās tiesības, kā arī minoritāšu tiesības. Paplašināšanās valstīs pamattiesības ir vispārīgi garantētas tiesību aktos, bet daudzos gadījumos tās netiek īstenotas praksē. Ir jādara vairāk, lai uzlabotu sieviešu stāvokli un nodrošinātu dzimumu līdztiesību, īstenotu bērnu tiesības un sniegtu atbalstu personām ar invaliditāti. Vairākās valstīs joprojām ir nopietnas problēmas ar vārda brīvību. Mazākumtautības, jo īpaši romi, saskaras ar daudzām grūtībām, neraugoties uz to, ka ir pieņemti tiesiskie regulējumi mazākumtautību tiesību atbalstam. Ir svarīgi konsolidēt saskaņotu regulējumu konkrētu rasisma un ksenofobijas formu un izpausmju apkarošanai tādās jomās kā audiovizuālie plašsaziņas līdzekļi, sports, politika, izglītība un internets. Plaši izplatīta ir arī diskriminācija seksuālās orientācijas dēļ. Šīs neaizsargātās iedzīvotāju grupas arī saskaras ar sabiedrības naidīgumu, kas var izpausties kā naidīgi izteikumi, vardarbība un iebiedēšana. Šā gada paziņojumā Komisija īpaši uzsver vārda brīvību, romu situāciju un lesbiešu, geju, biseksuāļu, transpersonu un interseksuāļu (LGBTI) stāvokli. Komisija šajos pamattiesību jautājumos cieši sadarbojas ar attiecīgajām starptautiskajām un reģionālajām organizācijām, jo īpaši ar Eiropas Padomi un EDSO. Nolūkā atbalstīt kandidātvalstu centienus nodrošināt pilnīgu pamattiesību ievērošanu Komisija ierosina, lai šo valstu pārstāvji novērotāju statusā piedalītos Pamattiesību aģentūras darbā. - Vārda brīvība Komisija ES pievienošanās procesā kā prioritāti ir noteikusi vārda un plašsaziņas līdzekļu brīvību, un tas attiecas arī uz ES finansiālo un tehnisko atbalstu. Komisija kopā ar Eiropas Parlamentu 2013. gada jūnijā organizēja 2. konferenci “Runā!” (Speak-Up!2), pulcējot simtiem ietekmīgu ieinteresēto personu, kuras pārstāvēja plašsaziņas līdzekļus, pilsonisko sabiedrību un valsts iestādes. Vairumā paplašināšanās valstu ir plurālistiski plašsaziņas līdzekļi. Tomēr 2. konference “Runā!” apliecināja, ka ir steidzami jāatrisina vairākas būtiskas problēmas. Pret žurnālistiem vērstas vardarbības un iebiedēšanas gadījumi ir pastāvīga problēma, kas izraisa pašcenzūru. Iestādēm ir jādara vairāk, lai izmeklētu jaunas un senākas lietas, un jānodrošina preventīvu sankciju piemērošana vainīgajiem. Dekriminalizējot neslavas celšanu, Dienvidaustrumeiropā tika sperts svarīgs solis virzībā uz brīvu un kritisku žurnālistiku. Tomēr žurnālistu vajāšana turpinās. Lai nepieļautu valsts varas ļaunprātīgu izmantošanu, ir jāattīsta tiesu iestādes un jāapmāca to darbinieki. Nopietnas bažas joprojām rada politiska iejaukšanās plašsaziņas līdzekļu brīvības jomā. Ir jāiegulda lielāks darbs, lai Rietumbalkānos nodrošinātu sabiedrisko raidorganizāciju politisko un finansiālo neatkarību. To vislabāk var nodrošināt, paredzot ilgtspējīgu finansējumu un pārredzamus noteikumus attiecībā uz valdes locekļu iecelšanu, kā arī garantējot stingru valsts līmeņa apņēmību īstenot vajadzīgās reformas. Vairumā paplašināšanās valstu regulatīvo aģentūru darba rezultāti nav apmierinoši. Turklāt šajās valstīs nepastāv funkcionējoša plašsaziņas līdzekļu pašregulācija un plašsaziņas līdzekļiem ir jāiegulda lielāks darbs, lai uzlabotu savu iekšējo pārvaldību. Ir jānovērš arī neoficiālais ekonomiskais spiediens uz plašsaziņas līdzekļiem, tostarp nodrošinot plašsaziņas līdzekļu īpašumtiesību pārredzamību, nepieļaujot šo īpašumtiesību pārmērīgu koncentrāciju un nosakot pārredzamus noteikumus attiecībā uz valdības reklāmu iepirkumu. Plašsaziņas līdzekļos ir arī pienācīgi jāīsteno darba tiesības. Lai atbalstītu darbu pie šo problēmu novēršanas, Komisija: – veicinās vārda un plašsaziņas līdzekļu brīvību un mūsu regulārajos politiskajos dialogos ar paplašināšanās valstīm uzsvērs šīs brīvības nozīmi saistībā ar dalību ES; – nodrošinās, lai jautājums par vārda un plašsaziņas līdzekļu brīvību tiktu pastāvīgi izskatīts kā prioritāte, veicot sarunas par 23. sadaļu “Tiesu iestādes un pamattiesības” un 10. sadaļu “Informācijas sabiedrība un plašsaziņas līdzekļi”; – no 2014. gada piešķirs balvu par izciliem sasniegumiem pētnieciskajā žurnālistikā. Laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam valstīm ir piešķirta pirmspievienošanās palīdzība vairāk nekā 27 miljonu euro apmērā, lai palīdzētu tām risināt ar vārda brīvību saistītās problēmas. Izmantojot PPI II, Komisija, arī sadarbojoties ar svarīgākajiem partneriem (piem., Eiropas Padomi, EDSO, ESAO), izstrādās ilgtermiņa redzējumu par ES finanšu atbalstu saistībā ar vārda brīvību. - Romi Eiropā ir apmēram 10 līdz 12 miljonu romu, no kuriem apmēram 4 miljoni dzīvo Turcijā un 1 miljons — Rietumbalkānos. Romu kopienu stāvoklis vairumā gadījumu rada nopietnas bažas visā Eiropā. Romi ļoti bieži ir rasisma, diskriminācijas un sociālās atstumtības upuri un dzīvo dziļā nabadzībā, bez pienācīgas pieejas veselības aprūpei, izglītībai un apmācībai, mājokļiem un darba iespējām. Ņemot vērā smagos apstākļus, ar kuriem viņi saskaras, ļoti daudz romu pamet reģionu un meklē patvērumu vairākās ES dalībvalstīs. Vairums šo patvēruma lūgumu galu galā tiek noraidīti. Šī situācija nav ilgtspējīga. No 2011. gada ir spēkā “ES programma attiecībā uz romu integrācijas valsts stratēģijām”. Šī programma ir vērsta uz romu nabadzības, sociālās atstumtības un diskriminācijas mazināšanu, un tās mērķi ir vienlīdz svarīgi paplašināšanās valstīm, kurās ir jāveic daudz lielāks darbs, lai sekmētu romu sociālo un ekonomisko iekļaušanu un nodrošinātu pienācīgu romu integrācijas valsts stratēģiju īstenošanu, kontroli un uzraudzību. Romu iekļaušanai ir jākļūst par valstu prioritāti ne tikai stratēģiju dokumentos, bet arī faktiskā darbā uz vietas, īstenojot pasākumus, lai paplašinātu pieeju izglītībai, veicinātu nodarbinātību un uzlabotu apstākļus veselības aprūpes un mājokļu jomā, un jo īpaši lai nodrošinātu pieeju tādiem komunālajiem pakalpojumiem kā ūdens apgāde un elektrība. Ir jārisina jautājums attiecībā uz romu civilstāvokļa aktiem un reģistrāciju. Romu integrācija joprojām ir svarīgs mērķis, un gadījumā, ja netiks veikti stingrāki pasākumi, šis jautājums kļūs par arvien lielāku politisko problēmu. Šā mērķa īstenošanai ir vajadzīga saskaņota pieeja, kuras pamatā ir stingra politiskā griba visos līmeņos, jo īpaši no attiecīgo valstu pašvaldības iestāžu un valdību puses, kā arī uztveres maiņa vairākumtautību iedzīvotāju vidū. Ieguldījums ir jāsniedz arī romu kopienu līderiem, veicinot plašāku civilstāvokļa aktu reģistrāciju, nodrošinot dalību obligātās izglītības pasākumos un ierobežojot patvēruma meklētāju plūsmu. Vietējām iestādēm ir jābūt gatavām panākt to, ka romi apmeklē izglītības iestādes piespiedu kārtā, un novērst vairākumtautību iedzīvotāju pretestību kopējai izglītībai, tostarp saistot sociālos pabalstus ar skolas apmeklējumu. Komisija cieši sadarbojas ar katru paplašināšanās valsti, lai pārskatītu progresu, kas panākts galveno saistību izpildē attiecībā uz romu kopienas turpmākas iekļaušanas veicināšanu. Ir jāuzlabo paplašināšanās valstīs romiem sniegtā atbalsta un ES līmenī veiktā darba saskaņotība. Lai atbalstītu darbu pie iepriekšminētajām problēmām, Komisija: – atbalstīs un veicinās 2011. gadā notikušo semināru pēcpārbaudes tikšanās valstīs; ar valsts uzraudzības komiteju starpniecību stingri uzraugot to, kā tiek īstenoti secinājumi par turpmāko darbību; – palielinās un, izmantojot romu “instrumentu”, mērķtiecīgāk novirzīs PPI līdzekļus, lai finansētu valstu semināros apstiprinātos pasākumus, īstenojot labāku sadarbību ar starptautiskajām organizācijām; – 2014. gadā Briselē tiks organizēta romiem veltīta konference par turpmāko rīcību, tostarp piešķirot apbalvojumus nevalstiskajām organizācijām par romu iekļaušanai veltītiem novatoriskiem un sekmīgiem projektiem. Laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam romu sociālās iekļaušanas un integrācijas atbalstam, tostarp mājokļiem, paplašināšanās valstīs ir piešķirta pirmspievienošanās palīdzība vairāk nekā 100 miljonu euro apmērā. Izmantojot PPI II, Komisija mērķtiecīgāk novirzīs līdzekļus un stiprinās stratēģisko sadarbību ar ārējām ieinteresētajām personām, nosakot paraugprakses un pamatojoties uz tām. Prioritāte tiks piešķirta projektiem, kas tieši ietekmē atsevišķu romu dzīvi, īpašu uzmanību veltot izglītībai un sociālajai iekļaušanai. - Lesbietes, geji, biseksuāļi, transpersonas un interseksuāļi (LGBTI) Homofobija, diskriminācija un naida noziegumi, kuru pamatā ir seksuālā orientācija un dzimumidentitāte, Rietumbalkānu valstīs un Turcijā joprojām ir izplatīta parādība. Tas daļēji skaidrojams ar nepilnīgu tiesisko regulējumu, kā arī ar to, ka spēkā esošie tiesību akti netiek konsekventi piemēroti. Tiesību pārkāpumu vidū ir diskriminācija tādās jomās kā nodarbinātība un izglītība, dažu iestāžu nespēja nodrošināt vārda un pulcēšanās brīvības ievērošanu, naidīgi izteikumi, iebiedēšana un fiziska vardarbība, pat slepkavības. ES 2013. gada jūnijā pieņēma pamatnostādnes visu LGBTI cilvēktiesību veicināšanai un aizsardzībai, lai sniegtu norādes ES ārējai darbībai šajā jomā. Lai paplašināšanās valstīs nodrošinātu sekmīgu stratēģiju šajā jomā, ir vajadzīga spēcīga attiecīgo valdību, vietējo iestāžu un tiesībaizsardzības struktūru apņemšanās, kā arī ES politiskā griba. Iestādēm paplašināšanās valstīs var būt svarīga nozīme saistībā ar vispārējās sabiedrības attieksmes maiņu pret LGBTI, kas labākajā gadījumā ir pretrunīga un sliktākajā gadījumā — naidīga. Turcijā un Bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā ir steidzami jānodrošina pretdiskriminācijas tiesību aktu darbības jomas paplašināšana, iekļaujot tajā seksuālo orientāciju un dzimumidentitāti. Vairumā valstu joprojām nav pieņemti tiesību akti attiecībā uz naida noziegumiem. Lai uzlabotu informētību par jauno tiesisko regulējumu, nodrošinātu tā pienācīgu īstenošanu un veicinātu izpratnes uzlabošanos, ir jānodrošina tiesībaizsardzības un Ombuda iestāžu darbinieku, kā arī tiesnešu un plašsaziņas līdzekļu jomā strādājošo profesionāļu apmācība. Attiecībā uz naidīgiem izteikumiem, vardarbību un iebiedēšanu valstīm ir jāpiemēro nulles tolerances pieeja un prioritārā kārtībā jāveic pasākumi, lai risinātu jau konstatētus šāda veida gadījumus un sagatavotos stingrai reakcijai uz jauniem gadījumiem nākotnē. Valstīm ir jārīkojas, lai cīnītos pret stereotipiem un maldinošu informāciju, tostarp izglītības sistēmā. Jebkādas formas diskrimināciju nevar pamatot ar reliģijas vai kultūras vērtībām. Būtu jāaizsargā pulcēšanās un vārda brīvība, pienācīgi risinot arī geju kopienas gājienu jautājumu, tostarp Serbijā, kur šogad trešo gadu pēc kārtas gājiens tika aizliegts drošības apsvērumu dēļ. Lai atbalstītu darbu pie iepriekšminētajām problēmām, Komisija: – palielinās politisko atbalstu un pamanāmību, cita starpā nodrošinot šo jautājumu sistemātisku izskatīšanu attiecīgajos forumos, kuros piedalās paplašināšanās valstis, kā arī pievienošanās sarunās, nosakot skaidrākas politiskās prioritātes un uzlabojot pārraudzību un kontroli; – 2014. gadā organizēs LGBTI veltītu augsta līmeņa konferenci ar mērķi kritiski izvērtēt situāciju un panākto progresu, apmainīties ar paraugpraksi, kā arī pieņemt secinājumus par turpmāko darbību; – uzlabos stratēģisko sadarbību ar ārējām ieinteresētajām personām (starptautiskajām organizācijām un pilsonisko sabiedrību). Laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam, izmantojot PPI un Eiropas Demokrātijas un cilvēktiesību instrumentu, ar LGBTI saistītiem jautājumiem ir piešķirts īpašais atbalsts vairāk nekā 2,5 miljonu euro apmērā. Komisija, izmantojot PPI II, mērķtiecīgāk novirzīs finansējumu, arī attiecīgo valsts iestāžu darbinieku, tostarp tiesnešu un policijas darbinieku, apmācībai, kā arī mērķtiecīgām kampaņām un citām iniciatīvām (darbsemināriem, pasākumiem), lai uzlabotu informētību un vairotu iecietību. Komisija ar Eiropas Padomi un EDSO koordinēs palīdzību, ko tā sniedz saistībā ar šiem jautājumiem. e) Divpusēju jautājumu risināšana un ar pagātnes mantojumu saistītu problēmu pārvarēšana Aprīlī noslēgtā vēsturiskā Belgradas un Prištinas vienošanās abām pusēm rada apstākļus kopīgas Eiropas nākotnes veidošanai. Šī vienošanās sniedz jaunu perspektīvu attiecībā uz citiem divpusējiem strīdiem, apliecinot sekmes, ko iespējams gūt ar politiskās gribas, drosmes un ES atbalsta palīdzību. Pēc vairākām ES veicinātām augsta līmeņa sanāksmēm Serbija un Kosova 19. aprīlī vienojās par “Pirmo nolīgumu par pamatprincipiem attiecību normalizēšanai”, ko maijā papildināja ar visaptverošu īstenošanas plānu ar skaidru grafiku līdz 2013. gada beigām. Šī vienošanās radīja pamatu Eiropadomes lēmuma pieņemšanai par pievienošanās sarunu sākšanu ar Serbiju un Padomes sarunu norāžu apstiprināšanai par Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu ar Kosovu. Arī citās reģiona valstīs ir panākts progress saistībā ar divpusējiem jautājumiem, nostiprinot labas kaimiņattiecības, kas ir būtisks stabilizācijas un asociācijas procesa elements. Serbija un Bosnija un Hercegovina ir pastiprinājušas kontaktus, Serbijas prezidents ir paudis publisku atvainošanos par Bosnijā un Hercegovinā izdarītajiem noziegumiem, un Serbijas un Bosnijas un Hercegovinas attiecības ir kļuvušas konstruktīvākas. Starp reģiona valstīm ir turpinājušies arī divpusēji un daudzpusēji kontakti tādās sensitīvās jomās kā kara noziegumi, bēgļu atgriešanās, organizētā noziedzība un policijas sadarbība. Kara noziegumu prokurori, tostarp Bosnijas un Hercegovinas un Horvātijas un Serbijas prokurori, ir parakstījuši vairākas vienošanās. Tiek veikti pasākumi, lai novērstu šķēršļus personu izdošanai. Bosnijas un Hercegovinas, Horvātijas, Melnkalnes, Serbijas un Kosovas prezidentu pārstāvji tikās septembrī, lai pirmo reizi apspriestu patiesības noskaidrošanas un samierināšanas iniciatīvas (RECOM) statūtus. Viņi vienojās par šīs iniciatīvas mērķiem un pamatuzdevumu. Sarajevas procesa ietvaros Horvātija, Serbija, Bosnija un Hercegovina un Melnkalne īsteno reģionālo mājokļu projektu. Panāktais progress ir jānostiprina. Daudzas divpusējas problēmas joprojām nav atrisinātas, tostarp ar mazākumgrupām saistītas problēmas un no bijušās Dienvidslāvijas sabrukuma izrietoši jautājumi, piemēram, robežu demarkācija. Attiecības apgrūtina fundamentāli atšķirīgi viedokļi par neseno vēsturi, kā arī etnisko grupu attiecībās pastāvošās problēmas. Politiskajiem un citiem līderiem ir jāuzņemas lielāka atbildība un jāpauž stingrāka nostāja, lai nosodītu naidīgus izteikumus un citas neiecietības izpausmes. Ir jādara vairāk, lai sauktu pie atbildības par kara noziegumiem atbildīgos noziedzniekus, risinātu aktuālos jautājumus saistībā ar bēgļiem un iekšzemē pārvietotām personām un normalizētu attiecības saistībā ar mazākumgrupu stāvokli. Trūkst progresa pazudušo personu meklēšanas jomā. Konflikti starp etniskajām grupām, kā arī strīdi par statusu joprojām apgrūtina iestāžu darbību reģiona valstīs, jo īpaši Bosnijā un Hercegovinā, apgrūtinot reformu procesu. Sarežģītus ar etnisko piederību saistītus jautājumus var sekmīgi risināt ar dialoga un kompromisu palīdzību, ko apliecināja Serbijas un Kosovas vienošanās un Ohridas pamatnolīguma pašreizējā īstenošana Bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā. Neatrisināti divpusēji jautājumi joprojām negatīvi ietekmē pievienošanās procesu. Ievērojot labu kaimiņattiecību principu, attiecīgajām pusēm pēc iespējas drīzāk ir jārisina nenokārtotie divpusēji jautājumi. Jādara viss iespējamais, lai nepieļautu būtisku divpusēju strīdu “importēšanu” ES. Komisija mudina puses darīt visu iespējamo, lai atrisinātu atlikušos strīdīgos jautājumus saskaņā ar noteiktajiem principiem un līdzekļiem, tostarp vajadzības gadījumā nododot jautājumus izskatīšanai Starptautiskajā Tiesā vai citās esošās vai ad hoc strīdu izšķiršanas struktūrās. Slovēnija un Horvātija ir apliecinājušas, ka šāda pieeja var sniegt pozitīvus rezultātus. Divpusēji jautājumi nedrīkstētu kavēt pievienošanās procesu. ES pašlaik integrē prasību par Belgradas un Prištinas attiecību normalizēšanu pamatnosacījumos par pievienošanās sarunām ar Serbiju. Attiecībā uz Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku joprojām ir svarīgi ANO aizgādībā uzturēt labas kaimiņattiecības, tostarp sarunu ceļā bez kavēšanās panākot pusēm pieņemamu vienošanos jautājumā par valsts nosaukumu. Komisija ir gatava veicināt vajadzīgā politiskā stimula radīšanu, meklējot risinājumus, un atbalstīt saistītās iniciatīvas. Samierināšana ir būtiska, lai veicinātu stabilitāti reģionā, ko pavisam nesen skāra konflikts. Reģiona valstīm, dalībvalstīm un ES ir jādara vairāk, lai Dienvidaustrumeiropā radītu tādu vidi, kas veicina ar pagātnes mantojumu saistīto problēmu pārvarēšanu, tādējādi mazinot risku, ka neatrisināti divpusēji jautājumi varētu tikt izmantoti politiskos nolūkos. Komisija uzsver to, cik svarīga ir Horvātijas deklarācija par Eiropas vērtību veicināšanu Dienvidaustrumeiropā. Ir apsveicami, ka Horvātija ir gatava izmantot savu unikālo stāvokli kā pirmā ES dalībvalsts, kuru ir nopietni skāruši 20. gadsimta 90. gadu konflikti, lai sniegtu politisku un tehnisku atbalstu kaimiņvalstīm, kuras vēlas pievienoties ES. Komisija ir gatava atvieglot šāda atbalsta sniegšanu, jo īpaši izmantojot Tehniskās palīdzības un informācijas apmaiņas biroja (TAIEX) instrumentu. Ir turpinājusies reģionālā sadarbība tādos reģionālā līmeņa forumos kā Enerģētikas kopiena, Eiropas Kopējā aviācijas telpa, Centrāleiropas Brīvās tirdzniecības zona (CEFTA) un Reģionālā valsts pārvaldes skola. Reģionālās sadarbības padome turpina attīstīties kā platforma visam reģionam svarīgu jautājumu un tā ES perspektīvas popularizēšanai, tādējādi turpinot reģionālās sadarbības integrēšanu valstu politiskajā programmā. Melnkalnes ierosinājums par Rietumbalkānu sešu valstu grupu (apvienojot Albāniju, Bosniju un Hercegovinu, Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku, Kosovu, Melnkalni un Serbiju) ir konstruktīva iniciatīva, kuras pamatā ir Višegradas četru valstu grupas pozitīvā pieredze. Ir svarīgi, ka šādas iniciatīvas ir papildinošas, sniedz pievienoto vērtību spēkā esošajām struktūrām un ka atbildība par šīm iniciatīvām, kā arī to virzības nodrošināšana ir paša reģiona ziņā. Arī aktīva dalība Donavas un turpmākajās Adrijas un Jonijas jūras makroreģionālajās stratēģijās var sniegt atbalstu ekonomikas un sociālajai attīstībai un veicināt ES integrāciju. Lai atbalstītu darbu pie iepriekšminētajām problēmām, Komisija: – atbalstīs divpusēju nolīgumu tīkla izstrādi starp valstīm, kas parakstījušas Stabilizācijas un asociācijas nolīgumus, lai nodrošinātu satvaru plašākam politiskajam dialogam par būtiskiem jautājumiem; – turpinās piedāvāt politisko atbalstu un šķēršļu mazināšanu visām attiecīgajām valstīm, lai tās pēc iespējas ātrāk rastu divpusēju jautājumu risinājumus; turpinās aktīvi atbalstīt citos forumos veikto darbu saistībā ar risinājumu rašanu. Laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam Komisija piešķīra ievērojamu pirmspievienošanās finansējumu projektiem un iniciatīvām, ar kuru palīdzību tika sniegts atbalsts samierināšanai un, vispārīgi runājot, reģionālajai un pārrobežu sadarbībai. PPI II ietvaros samierināšana būs svarīgs temats un Komisija turpinās atbalstīt iniciatīvas, kas ir vērstas uz kara seku radīto problēmu novēršanu (Sarajevas process, kara noziegumu prokuroru tīkls, patiesības noskaidrošanas un samierināšanas process (RECOM)). Tiks veicināta un atbalstīta sadarbība arī tādās jomās kā izglītība, zinātne, kultūra, plašsaziņas līdzekļi, jaunatne un sports. Komisija turpinās sniegt atbalstu reģionālajām iniciatīvām, piemēram, Reģionālās sadarbības padomei un Reģionālajai valsts pārvaldes skolai. Būs svarīgi nodrošināt valsts un reģionālo programmu un attiecīgo makroreģionālo stratēģiju saskaņotību un attiecīgi pielāgot līdzekļu piešķiršanu. *** III. Secinājumi un ieteikumi Pamatojoties uz iepriekš sniegto analīzi un konkrēto valstu novērtējumiem, kas iekļauti pielikumā dotajos secinājumos par valstīm, Komisija izvirza turpmāk izklāstītos secinājumus un ieteikumus. I 1. Pirms divdesmit gadiem Rietumbalkānu valstis plosīja konflikts. Tai pašā laikā Eiropas Savienība vienojās par Kopenhāgenas kritērijiem attiecībā uz jaunu dalībvalstu pievienošanos ES. Pēc desmit gadiem, 2003. gada Saloniku augstākā līmeņa sanāksmē, ES dalībvalstis skaidri apliecināja, ka visām Rietumbalkānu valstīm ir izredzes pievienoties ES, ja tiks izpildīti vajadzīgie nosacījumi, tostarp prasības stabilizācijas un asociācijas procesa ietvaros. Horvātija šos nosacījumus ir izpildījusi, un 2013. gada jūlijā ES sveica Horvātiju kā 28. dalībvalsti. Horvātijas pievienošanās ir paplašināšanās procesa pārveidojošā spēka un stabilizējošās ietekmes piemērs. Vēsturiskā vienošanās, ko aprīlī panāca Serbija un Kosova, ir vēl viens apliecinājums ES perspektīvas ietekmei un tās nozīmei vēstures dziļo rētu dziedēšanā. Kopenhāgenas kritēriji joprojām ir būtiski un atspoguļo pamatvērtības, kas ir ES dibināšanas pamatā, proti, demokrātiju, tiesiskumu un pamattiesību ievērošanu. Ekonomiskās problēmas, ar kurām saskaras ES, izceļ ekonomisko kritēriju nozīmi un vajadzību turpināt ekonomiskās un finanšu stabilitātes konsolidēšanu un izaugsmes un konkurētspējas veicināšanu paplašināšanās valstīs. 2. Pievienošanās process mūsdienās ir stingrāks un visaptverošāks nekā agrāk, atspoguļojot ES politikas programmu attīstību un iepriekšējās paplašināšanās kārtās gūtos secinājumus. Procesa pamatā ir stingru, bet taisnīgu nosacījumu kopums, un virzība uz pievienošanos ir atkarīga no katras valsts veiktajiem pasākumiem, lai nodrošinātu atbilstību noteiktajiem kritērijiem. Šis apstāklis ir ļoti svarīgs paplašināšanās procesa uzticamības nodrošināšanai un paplašināšanās valstu stimulēšanai, lai tās īstenotu plašas reformas. Galvenā pagātnes atziņa ir tā, cik svarīgi ir vispirms pievērsties pamatjautājumiem. 3. Tiesiskums tagad ir paplašināšanās procesa pamats. Jaunā pieeja, ko Padome apstiprināja 2011. gada decembrī, nozīmē, ka valstīm pievienošanās sarunu agrīnā posmā ir jārisina tādi jautājumi kā tiesu sistēmas reforma un organizētās noziedzības un korupcijas apkarošana. Tas palielina valstīm pieejamo laiku, lai panāktu stabilus rezultātus reformu īstenošanā, tādējādi nodrošinot, ka reformas ir dziļi iesakņojušās un neatgriezeniskas. Šī jaunā pieeja ir svarīgs elements sarunu pamatnostādnēs ar Melnkalni, un tā ietekmēs mūsu darbu ar citām paplašināšanās valstīm. Vīzu režīma liberalizācijas process ir devis ievērojamu labumu Rietumbalkānu iedzīvotājiem un ir stimulējis valstis īstenot reformas tiesiskuma, kā arī robežkontroles un migrācijas jomā. Valstīm ir jāpalielina centieni reformu konsolidēšanā un pasākumu īstenošanā, lai novērstu liberalizētā vīzu režīma ļaunprātīgu izmantošanu. 4. Pasaules ekonomikas krīze ir uzsvērusi, cik svarīgi ir visām valstīm stiprināt ekonomikas pārvaldību. Nevienai no Rietumbalkānu valstīm vēl nav funkcionējošas tirgus ekonomikas. Tās visas skar augsts bezdarba līmenis, jo īpaši jauniešu vidū. Ir svarīgi, lai šīs valstis pastiprinātu reformas nolūkā atgriezties pie ilgtspējīgas izaugsmes un novērst problēmas, kas nepieciešams, lai izpildītu ekonomikas kritērijus un uzlabotu konkurētspēju. Komisija ir sagatavojusi vairākus priekšlikumus, lai atbalstītu šo mērķi, tostarp saistībā ar valsts ekonomikas reformu stratēģiju un valsts finanšu pārvaldības rīcības plānu ieviešanu. Komisija sadarbosies ar svarīgākajām starptautiskajām finanšu iestādēm, lai atbalstītu reformas, kas nodrošina ekonomisko kritēriju izpildi. Rietumbalkānu ieguldījumu sistēma turpinās sniegt atbalstu ieguldījumiem, kas stimulē nodarbinātību un izaugsmi. Ir svarīgi nodrošināt vidi, kas veicina ārvalstu tiešo ieguldījumu piesaisti. 5. Norises vairākās paplašināšanās valstīs ir uzsvērušas to, ka ir svarīgi stiprināt demokrātiskās iestādes un nodrošināt iekļaujošākus demokrātiskos procesus. Komisija veicina un, sniedzot finanšu palīdzību, atbalstīs lielāku pilsoniskās sabiedrības ietekmi un starppartiju platformas ES integrācijas jomā. Komisija arī veicinās vēlēšanu, parlamentārās un valsts pārvaldes reformas, šajās jomās cieši sadarbojoties ar citām starptautiskajām organizācijām. 6. Eiropas Savienības pamatā ir kopējas vērtības un principi, tostarp pamattiesību ievērošana. Visās Rietumbalkānu valstīs un Turcijā ir jāveic turpmākas reformas, lai nodrošinātu, ka praksē tiek ievēroti vārda brīvības un minoritāšu, tostarp romu, tiesību aizsardzības principi. Ir vajadzīgi stingrāki pasākumi, lai no diskriminācijas, jo īpaši seksuālās orientācijas dēļ, pasargātu citas neaizsargātas grupas. Komisija pievienošanās procesa ietvaros paaugstinās šo jautājumu prioritāti, tostarp mērķtiecīgāk novirzīs PPI finansējumu un piešķirs lielāku atbalstu romu iekļaušanai, izmantojot romu “instrumentu”. 7. Reģionālā sadarbība un labas kaimiņattiecības ir būtiski stabilizācijas un asociācijas procesa elementi. Ar pagātnes konfliktiem saistīti jautājumi, tostarp kara noziegumi un bēgļu atgriešanās, kā arī attieksme pret mazākumgrupām un vienādu tiesību garantēšana visiem iedzīvotājiem ir galvenās ar stabilitātes nodrošināšanu Rietumbalkānos saistītās problēmas, un tās ir jāatrisina pilnībā. Šajā nolūkā Komisija turpinās atbalstīt iniciatīvas, kas ir paredzētas ar pagātnes mantojumu saistīto problēmu pārvarēšanai. Ir vēl vairāk jānostiprina reģionālā sadarbība, lai tā būtu iekļaujoša un tās vadība būtu reģiona kompetencē. Komisija pilnībā atbalsta Dienvidaustrumeiropas sadarbības procesa (SEECP) un Reģionālās sadarbības padomes darbu, tostarp reģionālo stratēģiju 2020. gadam. 8. Ir vajadzīgi jauni mēģinājumi pārvarēt divpusējos strīdus starp paplašināšanās valstīm un ar esošajām dalībvalstīm. Attiecīgajām pusēm divpusējie jautājumi jārisina pēc iespējas agrākā posmā, un tiem nebūtu jākavē pievienošanās process. Komisija mudina puses darīt visu iespējamo, lai atrisinātu atlikušos strīdīgos jautājumus saskaņā ar noteiktajiem principiem un līdzekļiem. Pievienošanās sarunas var sniegt politisko stimulu strīdu atrisināšanai. Komisija arī turpmāk visām attiecīgajām valstīm piedāvās politisko atbalstu un šķēršļu mazināšanu pēc iespējas ātrākai divpusējo jautājumu atrisināšanai un turpinās aktīvi atbalstīt darbu citos forumos, lai rastu risinājumus. Komisija veicinās divpusēju nolīgumu tīkla izstrādi starp valstīm, kas parakstījušas Stabilizācijas un asociācijas nolīgumus, lai nodrošinātu satvaru plašākam politiskajam dialogam par būtiskiem jautājumiem. 9. Otrais Pirmspievienošanās palīdzības instruments laikposmam līdz 2020. gadam sāks darboties 2014. gadā. Izmantojot PPI II, ES turpinās sniegt ievērojamu atbalstu paplašināšanās valstīm saistībā ar pasākumiem, kurus tās veic, gatavojoties pievienošanās procesam, kā arī atbalstīs reģionālo un pārrobežu sadarbību. Galvenā uzmanība tiks pievērsta kopīgo interešu jomām ar mazāku prioritāšu skaitu un lielākiem projektiem. Galvenās problēmas, ar kurām saskaras valstis, tiks risinātas stratēģiskākā un saskanīgākā veidā, ieviešot inovācijas, tostarp nozaru pieeju, stimulus labāku darba rezultātu sasniegšanai, palielinātu budžeta atbalstu un liekot lielāku uzsvaru uz izmērāmu rezultātu iegūšanu. Lai palīdzētu apmierināt lielās vajadzības pēc ieguldījumiem un radītu izaugsmi un nodarbinātību, Komisija stiprinās sadarbību ar starptautiskajām finanšu iestādēm, lai, izmantojot novatoriskus finanšu instrumentus, ar PPI līdzekļiem varētu piesaistīt arī privāto kapitālu. 10. Paplašināšanās politika ir atkarīga no ES pilsoņu atbalsta. Ir ļoti svarīgi, lai dalībvalstis kopā ar ES iestādēm rīkotu pārdomātu diskusiju par paplašināšanās politikas politisko, ekonomisko un sociālo ietekmi. Tām ir būtiska nozīme iedzīvotāju informēšanā par paplašināšanās politiku un tādējādi par priekšrocībām, tostarp ES lielo ieguldījumu miera, drošības un labklājības jomā, un iedzīvotāju bažu novēršanā. II 11. Melnkalne. Pievienošanās sarunu uzsākšana pagājušajā gadā iezīmēja jaunu posmu Melnkalnes virzībā uz dalību Eiropas Savienībā. Lai īstenotu dziļas un noturīgas reformas, kas vajadzīgas jaunas pieejas ieviešanai attiecībā uz 23. sadaļu par tiesu iestādēm un pamattiesībām un 24. sadaļu par tieslietām, brīvību un drošību, būs vajadzīga stingra politiskā griba un lielākas administratīvās spējas. Pievienošanās procesam ir jābūt iekļaujošam, un visa šā procesa gaitā ir jānodrošina plaša pilsoniskās sabiedrības iesaiste. Melnkalne ir pieņēmusi sīki izstrādātus rīcības plānus, kuros ir paredzēta visaptveroša reformu programma tiesiskuma nostiprināšanai. Šo plānu īstenošana un progress starpposma kritēriju izpildē attiecībā uz minētajām sadaļām noteiks pievienošanās sarunu vispārējo gaitu. Šajā kontekstā būtiski svarīga ir jūlijā pieņemto konstitūcijas grozījumu ieviešana, nostiprinot tiesu iestāžu neatkarību un turpmāku progresu attiecībā uz organizētās noziedzības un korupcijas apkarošanu, tostarp augstā līmenī. Valsts pārvaldes reforma ir prioritāte, lai nodrošinātu Melnkalnes spēju piemērot acquis, novērst jautājumu politizēšanu un vairot civildienesta pārredzamību un profesionalitāti. Aizvadīto mēnešu notikumi, jo īpaši iespēja, ka valsts līdzekļi izmantoti partiju politiskajiem mērķiem, izcēla to, ka ir svarīgi stiprināt iedzīvotāju uzticību valsts iestādēm. Šajā kontekstā ir svarīgi nodrošināt rūpīgu un ātru izmeklēšanu un atbilstošu pasākumu veikšanu. Ir vajadzīga arī parlamenta grupas attiecībā uz vēlēšanu procesu veiktā darba pienācīga kontrole. Ir jānostiprina vārda brīvība, tostarp pienācīgi izmeklējot visus pret žurnālistiem vērstos vardarbības un draudu gadījumus un sodot vainīgos. Ekonomikas jomā svarīgi jautājumi ir uzņēmējdarbības vides uzlabošana un augsto bezdarba līmeņa rādītāju pazemināšana. Ir steidzami jāpārstrukturē alumīnija ražošanas uzņēmums KAP. 12. Serbija. Ceļā uz pievienošanos Eiropas Savienībai 2013. gads Serbijai ir bijis vēsturisks. Eiropadomes jūnija sanāksmē pieņemtais lēmums sākt pievienošanās sarunas iezīmē jauna, būtiska posma sākumu Serbijas attiecībās ar Eiropas Savienību. Šis lēmums ir atzinība par progresu, kas panākts saistībā ar svarīgākajām reformām, kā arī par Serbijas ievērojamo ieguldījumu attiecību uzlabošanā ar Kosovu. Septembrī stājās spēkā Stabilizācijas un asociācijas nolīgums. Serbija ir aktīvi un konstruktīvi strādājusi, lai jūtami un ilgtspējīgi uzlabotu attiecības ar Kosovu. Aprīlī Serbijas dalība ES veicinātajā dialogā vainagojās ar “Pirmā nolīguma par pamatprincipiem attiecību normalizēšanai” (“Pirmais nolīgums”) noslēgšanu ar Kosovu, un maijā šis nolīgums tika papildināts ar īstenošanas plānu. Nolīguma īstenošana ir turpinājusies, un tā rezultātā uz vietas jau ir ieviestas vairākas neatgriezeniskas pārmaiņas. Puses arī panāca vienošanos enerģētikas un telekomunikāciju jomā. Serbijai arī turpmāk ir apņēmīgi jāstrādā, lai turpinātu attiecību normalizēšanu ar Kosovu un visu dialogā panākto vienošanos izpildi. Komisija septembrī sāka acquis caurskatīšanu un gaida pirmo Serbijas uzņemšanai veltīto valdību konferenci, kurai ir jānotiek ne vēlāk kā 2014. gada janvārī — tiklīdz Padome būs pieņēmusi sarunu programmu. Šajā jaunajā sarežģītajā posmā Serbijai būs jāpievērš īpaša uzmanība svarīgām tiesiskuma jomām, jo īpaši tiesu iestāžu reformas īstenošanai, korupcijas un organizētās noziedzības apkarošanai, valsts pārvaldes reformai, galveno iestāžu neatkarībai, plašsaziņas līdzekļu brīvībai, pretdiskriminācijai un mazākumgrupu aizsardzībai. Ir proaktīvi jāīsteno romu stratēģija. Serbijai ir jāturpina uzlabot uzņēmējdarbības vidi un attīstīt konkurētspējīgu privāto sektoru. Ir svarīgi arī pazemināt augsto bezdarba līmeni. Serbijai ir jābalstās uz aizvadītajā gadā sasniegto pozitīvo ieguldījumu reģionālajā sadarbībā, kas ietver augsta līmeņa kontaktu stiprināšanu ar kaimiņvalstīm. 13. Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika. Politiskā krīze, kas sekoja notikumiem parlamentā pagājušā gada beigās, atklāja dziļas politisko partiju domstarpības, kas ietekmē parlamenta darbu, un apliecināja vajadzību pēc konstruktīvas, valsts interesēs īstenotas politikas. Ir svarīgi turpināt īstenot 1. marta politisko vienošanos. ES programma joprojām ir valsts stratēģiskā prioritāte. Augsta līmeņa pievienošanās dialogs ir veicinājis progresu vairumā prioritāro jomu, tostarp nodrošinot tiesā vēl neizskatīto lietu izskatīšanu un progresu korupcijas apkarošanas jomā. Valsts jau ir panākusi augstu saskaņošanas līmeni, ņemot vērā tās pozīciju pievienošanās procesā, un ir guvusi jaunas sekmes, uzlabojot savas spējas uzņemties dalībvalsts pienākumus. Par prioritāti reformu jomā nākamajā gadā vajadzētu noteikt spēkā esošo tiesisko un politisko sistēmu faktisku ieviešanu un izpildi. Īpaša uzmanība būtu jāpievērš tiesiskumam, tostarp tiesu iestāžu neatkarībai un turpmāku rezultātu gūšanai korupcijas un organizētās noziedzības apkarošanas jomā. Bažas joprojām rada arī vārda brīvība un plašsaziņas līdzekļu vispārējais stāvoklis. Ir jāpabeidz pārskatīt Ohridas pamatnolīgumu, kas ir īpaši svarīgs saistībā ar etnisko grupu attiecībām, un jāīsteno tajā sniegtie ieteikumi. Ir proaktīvi jāievieš romu stratēģija. Kā vēlēšanu kontekstā uzsvēra EDSO Demokrātisko iestāžu un cilvēktiesību birojs, ir jārisina jautājums saistībā ar neskaidro valsts un partiju vajadzību nošķīrumu. Ir jāpazemina augstie bezdarba rādītāji un jāstiprina valsts finanšu pārvalde. Komisija uzskata, ka joprojām tiek nodrošināta pietiekama atbilstība politiskajiem kritērijiem, un iesaka sākt pievienošanās sarunas. Pāreja uz nākamajiem — sarežģītākajiem — paplašināšanās procesa posmiem ir svarīga, lai konsolidētu un veicinātu turpmākas reformas, kā arī stiprinātu attiecības starp etniskajām grupām. Augsta līmeņa pievienošanās dialogs ir noderīgs instruments, kas arī turpmāk būs vērsts uz svarīgākajiem jautājumiem, tostarp labām kaimiņattiecībām, tomēr tas nevar aizstāt pievienošanās sarunas. Komisija joprojām ir pārliecināta, ka lēmums sākt pievienošanās sarunas veicinātu tādu apstākļu radīšanu, kas stimulētu labas kaimiņattiecības kopumā, jo īpaši savstarpēji pieņemama risinājuma rašanu jautājumā par nosaukumu, ko Komisija uzskata par būtiski svarīgu. Pēc gandrīz divdesmit gadiem ANO procesā ir vajadzīga visu pušu intensīva politiskā līdzdalība, lai, aktīvi piedaloties starptautiskajai sabiedrībai, beidzot panāktu risinājumu. Komisija piekto reizi iesaka sākt pievienošanās sarunas ar šo valsti. Līdz šim Padome nav pieņēmusi nekādu lēmumu. Ja šim ieteikumam nesekos rīcība, Bijušajai Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikai un ES var rasties nopietnas problēmas. Šī situācija rada šaubas par tāda paplašināšanās procesa ticamību, kura pamatā ir skaidru nosacījumu kopums un katra dalībnieka konkrēto nopelnu princips. Uzticamas ES perspektīvas trūkums apdraud valsts reformu centienu ilgtspēju. Pēc Eiropadomes uzaicinājuma Komisija atkārtoti uzsver savu nodomu bez kavēšanās iesniegt sarunu plāna priekšlikumu, kurā ņemta vērā vajadzība sarunu sākumposmā atrisināt nosaukuma jautājumu, un tā turpinās ES acquis analītiskas izvērtēšanas procesu, sākot ar sadaļām par tiesu iestādēm un pamattiesībām, kā arī tieslietām, brīvību un drošību. Komisija uzskata, ka, ja pašlaik jau noritētu caurskatīšana un Padomes diskusijas par sarunu plānu, būtu iespējams radīt vajadzīgo impulsu, kas pat pirms sarunu sadaļu atklāšanas palīdzētu sarunu ceļā rast savstarpēji pieņemamu risinājumu jautājumā par nosaukumu. Jaunas pieejas piemērošana 23. un 24. sadaļai arī attiecībā uz Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku dalībvalstīm sniegtu vajadzīgos instrumentus svarīgāko problēmjautājumu risināšanai un veicinātu reformu ilgtspēju. Pirms Stabilizācijas un asociācijas nolīguma, kas stājās spēkā 2004. gada aprīlī, parakstīšanas desmitās gadadienas Komisija arī piekto reizi aicina Padomi pieņemt 2009. gada priekšlikumu, lai atbilstīgi attiecīgajiem Stabilizācijas un asociācijas nolīguma noteikumiem, kuri paredz, ka asociāciju pilnīgi pabeidz pārejas perioda laikā, kas nepārsniedz 10 gadus, pārietu uz asociācijas otro posmu. 14. Albānija. Pagājušā gada oktobrī Komisija Padomei sniedza ieteikumu piešķirt Albānijai kandidātvalsts statusu, ja tā ir īstenojusi galvenos pasākumus tiesu iestāžu un valsts pārvaldes reformu jomā, kā arī parlamenta reglamenta pārskatīšanas jomā. Lai pieņemtu lēmumu par to, vai piešķirt kandidātvalsts statusu, Padome 2012. gada decembrī aicināja Komisiju ziņot, tiklīdz ir panākts vajadzīgais progress, arī ņemot vērā turpmāko Albānijas rīcību korupcijas un organizētās noziedzības apkarošanas jomā, tostarp veicot šādu lietu proaktīvu izmeklēšanu un ar tām saistītu kriminālvajāšanu. Saistībā ar to Albānija ar vienprātīgu partiju atbalstu ir veikusi atlikušos svarīgos tiesu iestāžu, valsts pārvaldes un parlamentāro reformu pasākumus. EDSO Demokrātisko iestāžu un cilvēktiesību biroja vadītā starptautiskā vēlēšanu novērošanas misija novērtēja, ka jūnijā notikušās parlamenta vēlēšanas bija balstītas uz konkurenci, visā kampaņas gaitā aktīvi piedalījās iedzīvotāji un patiešām tika ievērotas pamatbrīvības. Cīnoties pret korupciju un organizēto noziedzību, Albānija ir veikusi pirmos soļus ceļā uz to, lai tiktu uzlabota izmeklēšanu un kriminālvajāšanu efektivitāte, kā arī nostiprināta tiesībaizsardzības struktūru sadarbība. Ir palielinājies apsūdzību skaits korupcijas un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas lietās, kā arī izmeklēšanu skaits saistībā ar cilvēku tirdzniecību un narkotiku kontrabandu. Ir pienācīgi ņemti vērā visi Eiropas Padomes nesenie ieteikumi saistībā ar politisko partiju finansēšanu un tiesību aktiem par korupciju. Jaunā valdība Albānijā ir apliecinājusi stingru apņemšanos apkarot korupciju un savā programmā noteikusi, ka šis jautājums ir prioritāte. Ņemot vērā faktu, ka Albānija ir panākusi vajadzīgo progresu, Komisija Padomei iesaka piešķirt Albānijai kandidātvalsts statusu, pieņemot, ka Albānija turpinās darbu, lai apkarotu organizēto noziedzību un korupciju. Lai tiktu sāktas pievienošanās sarunas, papildus Komisijas 2010. gada atzinumā izklāstītajam Albānijai ir jāīsteno šādas svarīgākās prioritātes: 1) jāturpina īstenot valsts pārvaldes reforma, lai stiprinātu tās profesionalitāti un depolitizāciju; 2) jāveic turpmāki pasākumi, lai stiprinātu tiesu iestāžu neatkarību, efektivitāti un pārskatatbildību; 3) jāturpina mērķtiecīgs darbs, lai apkarotu korupciju, tostarp panāktu stabilus rezultātus attiecībā uz proaktīvu izmeklēšanu, kriminālvajāšanu un notiesājošiem spriedumiem; 4) jāturpina mērķtiecīgs darbs, lai apkarotu organizēto noziedzību, tostarp panāktu stabilus rezultātus attiecībā uz proaktīvu izmeklēšanu, kriminālvajāšanu un notiesājošiem spriedumiem; 5) jāveic efektīvi pasākumi, lai stiprinātu cilvēktiesību, tostarp romu tiesību, aizsardzību un pretdiskriminācijas politiskās programmas, un jāīsteno īpašumtiesības. Komisija ir gatava atbalstīt Albānijas centienus šo svarīgo prioritāšu īstenošanā, iesaistoties augsta līmeņa dialogā ar šo valsti. Lai nodrošinātu Albānijas nākotni ES, būtiska nozīme būs konstruktīvam un ilgtspējīgam valdības un opozīcijas dialogam par reformām, kas saistītas ar ES. Konstruktīva Albānijas līdzdalība reģionālajā sadarbībā joprojām ir būtiski svarīga. 15. Bosnijas un Hercegovinas integrācijas process Eiropas Savienībā ir apstājies. Lai Bosnija un Hercegovina varētu turpināt ceļu uz pievienošanos ES, tai bez kavēšanās ir jāizpilda Eiropas Cilvēktiesību tiesas spriedums Sejdić-Finci lietā. Rīcība saistībā ar šo spriedumu ir ne tikai izšķiroši svarīga, lai valsts varētu turpināt virzību uz pievienošanos ES, bet tā ir būtiska arī saistībā ar Bosnijas un Hercegovinas prezidentūras un Tautas palātas, kas tiks ievēlēta 2014. gadā, leģitimitātes un uzticamības nodrošināšanu. Bosnijai un Hercegovinai arī steidzami jāizveido saskaņošanas mehānisms attiecībā uz jautājumiem, kas saistīti ar ES, lai tā varētu sniegt vienotu nostāju par ES plānu. Ja netiks panākta vienprātība, kas vajadzīga, lai turpinātu virzību uz pievienošanos ES, pastāv liels risks, ka pirmspievienošanās palīdzība nesniegs gaidītos rezultātus. Ņemot vērā apstākli, ka attiecībā uz Sejdić-Finci nolēmuma izpildi vēl nav rasts nekāds risinājums un nav izveidots ar ES saistīto pasākumu saskaņošanas mehānisms, nav iespējams turpināt ES pirmspievienošanās finansējuma izmaksu nemainīgā apmērā. Komisija ir pieņēmusi lēmumu atlikt turpmākās sarunas par PPI II līdz brīdim, kad valsts būs atsākusi īstenot integrācijas procesu ES. Tā kā nav panākti konkrēti rezultāti, pastāv risks, ka Bosnija un Hercegovina zaudēs ievērojamu PPI finansējumu. ES ir stingri apņēmusies atbalstīt Bosniju un Hercegovinu un tās iedzīvotājus, lai īstenotu to cerības un mērķus saistībā ar progresa panākšanu ceļā uz pievienošanos ES. Turpmākās sekmes ir atkarīgas no politisko līderu spējas sadarboties un vienoties par kompromisu, kas pavērtu ceļu uz iestāšanos ES. Vienošanās par šādu kompromisu palīdzētu atjaunot iedzīvotāju uzticību valsts vadītāju spējai panākt rezultātus saistībā ar integrāciju ES. Tas radītu pamatu, lai stātos spēkā Stabilizācijas un asociācijas nolīgums un pēc tam tiktu iesniegts uzticības vērts pieteikums dalībai ES. Lai gan attiecībā uz vispārējo tiesu sistēmas reformu ir gūti ierobežoti panākumi, tiek īstenoti vairāki Komisijas ieteikumi, ko tā sniedza strukturētajā dialogā par tiesiskumu. Šis dialogs apliecina paplašināšanās programmas potenciālu un efektīvas līdzdalības sniegtos ieguvumus. Ir gūti zināmi panākumi arī saistībā ar neizskatīto kara noziegumu lietu skaita samazināšanu. Pateicoties visos līmeņos veiktiem nopietniem sagatavošanās pasākumiem, kurus atbalstīja ES un citas starptautiskās organizācijas, bija iespējams veikt ilgi gaidīto tautas skaitīšanu. Tomēr valsts saskaras arī ar būtiskām problēmām. Lielāka uzmanība ir jāpievērš tiesiskumam, tostarp tiesu iestāžu reformai, korupcijas un organizētās noziedzības apkarošanai, valsts pārvaldes reformai, vārda brīvībai, tostarp žurnālistu iebiedēšanas nepieļaušanai, kā arī diskriminācijas, tostarp romu diskriminācijas, novēršanai. Ir vajadzīgas turpmākas ekonomikas reformas, lai pilnveidotu neattīstīto uzņēmējdarbības vidi un radītu valstī vienotu ekonomisko telpu. Komisija uzskata, ka ir nepieņemami, ka pēc Horvātijas pievienošanās ES Bosnija un Hercegovina līdz šim ir atteikusies pielāgot pagaidu nolīgumu / Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu, lai ņemtu vērā tās tradicionālo tirdzniecību ar Horvātiju. Komisija aicina Bosniju un Hercegovinu bez kavēšanās pārskatīt savu nostāju, lai pēc iespējas ātrāk būtu iespējams pabeigt pielāgojumus, pamatojoties uz tradicionālajām tirdzniecības plūsmām. 16. Kosova. 2013. gads ir bijis vēsturisks gads Kosovai ceļā uz dalību Eiropas Savienībā. Padomes jūnijā pieņemtie lēmumi, ar kuriem pilnvaro sākt sarunas par Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu (SAN), ir jauna posma sākums ES un Kosovas attiecībās. Šie lēmumi atspoguļo atzinību par progresu, kas panākts saistībā ar svarīgākajām reformām, kā arī par Kosovas ievērojamo ieguldījumu attiecību uzlabošanā ar Serbiju. Šomēnes tiks oficiāli sāktas sarunas par nolīgumu. Komisijas mērķis ir pabeigt šīs sarunas 2014. gada pavasarī, vasarā parafēt nolīguma projektu un pēc tam iesniegt Padomē priekšlikumus par nolīguma parakstīšanu un noslēgšanu. Kosova ir aktīvi un konstruktīvi strādājusi, lai jūtami un ilgtspējīgi uzlabotu attiecības ar Serbiju. Aprīlī Kosovas dalība ES veicinātajā dialogā vainagojās ar “Pirmā nolīguma par pamatprincipiem attiecību normalizēšanai” (“Pirmais nolīgums”) noslēgšanu ar Serbiju, un maijā šis nolīgums tika papildināts ar īstenošanas plānu. Nolīguma īstenošana ir turpinājusies, un tā rezultātā uz vietas jau ir ieviestas vairākas neatgriezeniskas pārmaiņas. Puses arī panāca vienošanos enerģētikas un telekomunikāciju jomā. Kosovai arī turpmāk ir apņēmīgi jāstrādā, lai turpinātu attiecību normalizēšanu ar Serbiju un visu dialogā panākto vienošanos izpildi. Komisija nodrošinās papildu PPI finansējumu, lai attiecīgajās kopienās palīdzētu īstenot aprīlī panākto vienošanos. Svarīga prioritāte Kosovā joprojām ir tiesiskums. Tas ir stūrakmens arī stabilizācijas un asociācijas procesā, kurā piedalās Kosova. Tāpēc strukturētais dialogs par tiesiskumu arī turpmāk Kosovai sniegs atbalstu un norādījumus šajā jomā, tostarp diskusijās par ES Tiesiskuma misijas Kosovā (EULEX) nākotni. Kosova turpina veikt pasākumus, lai izpildītu vīzu pamatnostādnēs paredzētās prioritātes, un Komisija par to ziņos 2014. gada pirmajā pusē. Kosovai ir jākoncentrējas uz reformu īstenošanu, lai izpildītu savas saistības atbilstīgi plānotajam Stabilizācijas un asociācijas nolīgumam. Īpaša uzmanība būtu jāvelta organizētās noziedzības un korupcijas apkarošanai, tiesu iestāžu un valsts pārvaldes reformu īstenošanai, nodrošinot minoritāšu, tostarp romu, tiesību ievērošanu un risinot ar tirdzniecību saistītus jautājumus. Kosovai ir steidzami jārisina bezdarba problēma un jānovērš strukturālās nepilnības, kas ietekmē valsts darba tirgu. Komisija arī aicina visus balsstiesīgos iedzīvotājus piedalīties nākamajās pašvaldību vēlēšanās, kas notiks novembrī. Vēlēšanas vietējai kopienai Kosovas ziemeļos ir svarīga iespēja izmantot savas demokrātiskās tiesības un pilnvērtīgi piedalīties Kosovas turpmākajā attīstībā. Komisija sagaida, ka iestādes nodrošinās, lai šīs vēlēšanas būtu iekļaujošas un lai to norisē tiktu pilnībā ievēroti demokrātiskie principi. 17. Turcija ir Eiropas Savienības kandidātvalsts un stratēģiskā partnere. Turcija ar savu plašo, dinamisko ekonomiku ir svarīga ES tirdzniecības partnere un, pateicoties muitas savienībai, tā ir arī vērtīgs ES konkurētspējas elements. Turcija atrodas stratēģiskā vietā, tostarp saistībā ar energoapgādes drošību, un tai ir būtiska nozīme reģionā. Komisija uzsver notiekošās sadarbības un ārpolitikas jautājumiem veltītā dialoga nozīmi. Pozitīvā darba kārtība, kas tika sākta 2012. gadā, joprojām sniedz atbalstu un papildina pievienošanās sarunas ar Turciju, bet tā šīs sarunas neaizstāj. Visas ES un Turcijas attiecību iespējas vislabāk iespējams izmantot aktīva un ticama pievienošanās procesa ietvaros, ES turpinot veidot Turcijas ekonomikas un politisko reformu pamatu. Sadarbību vēl vairāk nostiprinātu plašāki augsta līmeņa kontakti starp Turciju, ES un tās dalībvalstīm. Aizvadītajos divpadsmit mēnešos ir gūti svarīgi panākumi reformu īstenošanā. Tiesu iestāžu reformas ceturtā pakete stiprina pamattiesību aizsardzību, tostarp attiecībā uz vārda brīvību un cīņu pret nesodāmību spīdzināšanas un nežēlīgas izturēšanās gadījumos. Valdība ir sākusi vēsturisku miera procesu, kura mērķis izbeigt terorismu un vardarbību valsts dienvidaustrumos, un šis process bruģē ceļu uz kurdu jautājuma atrisinājumu. Pasākumi, kas izklāstīti 2013. gada septembrī pieņemtajā demokratizācijas pasākumu paketē, paredz turpmākas reformas attiecībā uz virkni svarīgu jautājumu, tostarp saistībā ar citu valodu, kas nav turku valoda, lietojumu, minoritāšu tiesībām, pašlaik spēkā esošo augsto sliekšņu izskatīšanu attiecībā uz pārstāvību parlamentā un budžeta atbalstu politiskajām partijām. Ir svarīgi nodrošināt reformu īstenošanu, sadarbojoties ar ieinteresētajām personām un atbilstīgi Eiropas standartiem. Parlamenta partiju samierināšanas komiteja, kas tika izveidota jaunas konstitūcijas izstrādei, ir panākusi vienošanos par vairākiem pantiem. Pieņemot visaptverošu tiesību aktu par ārvalstniekiem un starptautisko aizsardzību, ir veikts svarīgs solis ceļā uz patvēruma meklētāju pienācīgu aizsardzību. Ir izveidota Ombuda iestāde, kas jau aktīvi veic savus uzdevumus. Notiek plašākas sabiedriskās debates par jautājumiem, kas agrāk tika uzskatīti par sensitīviem. Turcija arī ir sniegusi svarīgu humāno palīdzību lielam skaitam Sīrijas iedzīvotāju, kuri ir pametuši savu valsti kā bēgļi. Citu pozitīvi vērtējamu norišu vidū jāpiemin Turcijas veiktā nolīguma ratifikācija attiecībā uz Anatolijas gāzes cauruļvadu, kura mērķis ir nodrošināt savienojumu ar Adrijas jūras gāzes cauruļvadu un piegādāt ES dabasgāzi no Kaspijas jūras reģiona, transportējot to caur Turciju. Nopietnas bažas rada pārmērīgs policijas spēka izmantojums un dialoga trūkums maijā un jūnijā notikušo protestu laikā. Šī situācija izceļ to, ka steidzami jāveic turpmākas reformas, jāveicina dialogs starp visiem politiskajiem spēkiem un sabiedrību plašākā nozīmē un praksē jāievēro pamattiesības. Par policijas rīcību protestu laikā ir ierosinātas vairākas administratīvas un tiesas izmeklēšanas. Šīs izmeklēšanas būtu jāpabeidz, nodrošinot atbilstību Eiropas standartiem, un jāsoda par pārkāpumiem atbildīgās personas. Iekšlietu ministrija ir izplatījusi divus apkārtrakstus ar mērķi uzlabot intervences procedūras, kuras demonstrāciju laikā piemēro policija. Ir svarīgi turpināt plānu īstenošanu attiecībā uz tiesībaizsardzības kontroles mehānisma izveidi, lai nodrošinātu neatkarīgu policijas rīcības pārraudzību. Turcijas tiesību sistēmā ir vajadzīgas papildu izmaiņas, jo īpaši vārda un plašsaziņas līdzekļu brīvības, kā arī pulcēšanās un biedrošanās brīvības nostiprināšanai, un tiesu praksei būtu sistemātiski jāatspoguļo Eiropas standarti. Ir pilnībā jāievieš tiesu iestāžu reformas ceturtā pakete. Jūnijā notikušais protestu vilnis izriet arī no aizvadītajos desmit gados īstenotās plašās demokrātiskās reformas, kā arī aktīvas un daudzveidīgas sabiedrības rašanās, kura ir jāciena un ar kuru ir sistemātiskāk jāapspriežas visos lēmumu pieņemšanas līmeņos, neraugoties uz to, kuram politiskajam spēkam parlamentā ir balsu vairākums. Visas šīs norises izceļ ES iesaistīšanās nozīmi un to, ka ir svarīgi, lai ES faktors arī turpmāk būtu Turcijā veikto reformu kritērijs. Šajā nolūkā pievienošanās sarunām ir jāatgūst dinamika, ievērojot ES saistības un paredzētos nosacījumus. Šajā sakarā par būtisku soli ir uzskatāma sarunu 22. sadaļas par reģionālo politiku atvēršana un Komisija cer, ka dalībvalstu valdību pārstāvju konference notiks, tiklīdz radīsies tāda iespēja. Turcija ir guvusi panākumus arī vairākās citās sarunu sadaļās. Turcija var paātrināt sarunu gaitu, izpildot visus kritērijus, nodrošinot atbilstību visām sarunu programmas prasībām un ievērojot tās līgumsaistības pret ES. Progress pievienošanās sarunās un panākumi Turcijas politisko reformu jomā ir vienas monētas divas puses. Gan Turcijas, gan ES interesēs ir pēc iespējas drīzāka vienošanās par sarunu sākšanas kritērijiem attiecībā uz 23. sadaļu “Tiesu iestādes un pamattiesības” un 24. sadaļu “Tiesiskums, brīvība un drošība” un to paziņošana Turcijai, lai nodrošinātu iespēju sākt sarunas par šīm abām sadaļām un tādējādi pastiprinātu ES un Turcijas dialogu svarīgu abpusēju interešu jomās un atbalstītu turpmāko darbu reformu īstenošanā. ES un Turcijas atpakaļuzņemšanas nolīguma parakstīšana un tai pat laikā sākts dialogs par vīzu režīma liberalizāciju sniegtu jaunu stimulu ES un Turcijas attiecībām un nodrošinātu konkrētus ieguvumus abām pusēm. Ir svarīgi, lai šie abi procesi virzītos uz priekšu un lai atpakaļuzņemšanas nolīguma parakstīšana un ratifikācija Turcijā tiktu ātri pabeigta. Turpmāka ES un Turcijas sadarbības nostiprināšana enerģētikas jomā un progress pievienošanās sarunās atvieglotu ES un Turcijas enerģijas tirgu savstarpējo savienošanu un integrāciju. Komisija uzsver, ka visām ES dalībvalstīm ir suverēnas tiesības, kas cita starpā ietver divpusēju nolīgumu noslēgšanu un savu dabas resursu izpēti un izmantošanu saskaņā ar ES acquis un starptautiskajām tiesībām, tostarp ANO Jūras tiesību konvenciju. Saskaņā ar iepriekšējos gados vairākkārt paustu Padomes un Komisijas nostāju Turcijai ir steidzami jāizpilda pienākums pilnībā īstenot Papildprotokolu un panākt progresu divpusējo attiecību normalizācijā ar Kipras Republiku. Tas varētu radīt jaunu dinamiku pievienošanās procesā, jo īpaši sniedzot iespēju panākt progresu saistībā ar Padomes 2006. gada decembra secinājumos iekļautajām astoņām sadaļām. Komisija arī rosina izvairīties no jebkādiem draudiem, nesaskaņu avotiem vai rīcības, kas varētu kaitēt labām kaimiņattiecībām un miermīlīgam domstarpību risinājumam. Konkrēta Turcijas apņēmība un ieguldījums visaptveroša risinājuma rašanā Kipras jautājumā ir izšķiroši svarīgs. 18. Attiecībā uz Kipras jautājumu Komisija sagaida, ka Kipras grieķu un Kipras turku kopiena ANO aizgādībā atsāks pilnvērtīgas sarunas par visaptverošu risinājumu. Komisija sagaida, ka abas puses ātri pievērsīsies lietas būtībai, lai bez kavēšanās panāktu sekmīgu risinājumu. Visas puses tiek mudinātas sniegt ieguldījumu pozitīvas vides radīšanai starp abām kopienām, veicot pasākumus, kas uzlabo Kipras iedzīvotāju ikdienas dzīvi, un sagatavot sabiedrību vajadzīgajiem kompromisiem. Komisija uzskata, ka atkalapvienošanās priekšrocības atsvērs koncesijas, kas, iespējams, būs jāpiešķir, lai panāktu šo mērķi. Konkrēti, visi kiprieši pilnībā gūtu labumu no ogļūdeņražu resursu ekspluatācijas. Komisija ir gatava tālāk stiprināt savu atbalstu šim procesam, ja abas puses to lūdz un ANO piekrīt. 19. Islande: Islande bija sasniegusi pievienošanās sarunu beigu posmu, kad jaunā valdība nolēma apturēt sarunas, un pievienošanās process ir apstājies. Valdība ir norādījusi, ka tā veiks novērtējumu par līdz šim veiktajām sarunām, kā arī par norisēm Eiropas Savienībā, kas tiks iesniegts apspriešanai Islandes parlamentā turpmāko mēnešu laikā. Komisija ir apturējusi sagatavošanās darbus attiecībā uz PPI II. Jebkurā gadījumā Islande joprojām ir nozīmīga ES partnere. PIELIKUMS Secinājumi par Melnkalni, Serbiju, Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku, Albāniju, Bosniju un Hercegovinu, Turciju un Islandi Melnkalne Pievienošanās sarunu uzsākšana ar Melnkalni 2012. gada jūnijā iezīmēja jaunu un intensīvu fāzi Melnkalnes virzībā uz dalību Eiropas Savienībā. Lai īstenotu dziļas un noturīgas reformas, kas vajadzīgas jaunas pieejas ieviešanai attiecībā uz 23. sadaļu par tiesu iestādēm un pamattiesībām un 24. sadaļu par tieslietām, brīvību un drošību, būs vajadzīga stingra politiskā griba un lielākas administratīvās spējas. Pievienošanās procesam jābūt iekļaujošam, visā tā gaitā plaši iesaistot pilsonisko sabiedrību. Pārskata periodā Melnkalne koncentrējās uz visaptverošu rīcības plānu sagatavošanu, kuros būs sniegtas norādes par valsts reformu procesa īstenošanu tiesiskuma jomā. Valdība jūnijā pieņēma šos rīcības plānus, un tie ir sākuma kritēriji attiecībā uz 23. un 24. sadaļu. Pēc rīcības plānu pieņemšanas Komisija augustā ieteica sākt sarunas par šīm sadaļām, un septembrī Padome uzaicināja Melnkalni iesniegt savas sarunu nostājas. Darbs turpinās atbilstīgi jaunajai pieejai attiecībā uz šīm sadaļām, kas paredzēta sarunu ar Melnkalni struktūrā. Caurskatīšanas sanāksmes par visām sarunu sadaļām tika noslēgtas 2013. gada jūnija beigās. Līdz šim sarunas ir provizoriski slēgtas par divām sadaļām (zinātni un pētniecību, izglītību un kultūru). Sākuma kritēriji ir noteikti attiecībā uz sešām sadaļām (preču brīva aprite, tiesības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība, konkurences politika, lauksaimniecība un lauku attīstība, pārtikas nekaitīgums, veterinārā un fitosanitārā politika, reģionālā politika un strukturālo instrumentu koordinācija). Valsts pārvaldes reforma ir prioritāte, lai nodrošinātu Melnkalnes spēju piemērot acquis, novērst jautājumu politizēšanu un vairot civildienesta pārredzamību un profesionalitāti. Aizvadīto mēnešu notikumi, jo īpaši iespēja, ka valsts līdzekļi izmantoti partiju politiskajiem mērķiem, izcēla to, ka ir svarīgi stiprināt iedzīvotāju uzticību valsts iestādēm. Šajā kontekstā ir svarīgi nodrošināt rūpīgu un ātru izmeklēšanu un atbilstošu pasākumu veikšanu. Ir vajadzīga arī parlamenta grupas attiecībā uz vēlēšanu procesu veiktā darba pienācīga kontrole. Melnkalnei jānodrošina arī EDSO Demokrātisko iestāžu un cilvēktiesību biroja pirms ilga laika sniegto ieteikumu izpildes pienācīga kontrole attiecībā uz valsts tiesību aktiem par vēlēšanām un jānosaka skaidrs, vispārpieņemts valsts un partiju interešu nošķīrums. Melnkalne joprojām nodrošina pietiekamu atbilstību politiskajiem kritērijiem dalībai ES. Parlamenta un prezidenta vēlēšanas, kas notika attiecīgi 2012. gada oktobrī un 2013. gada aprīlī, nav radījušas izmaiņas attiecībā uz stratēģisko prioritāti, ko valsts ir piešķīrusi iestājai ES. Lai gan EDSO Demokrātisko iestāžu un cilvēktiesību birojs novērtēja, ka šīs vēlēšanas tika vadītas profesionāli un efektīvi, tika konstatēti arī atsevišķi trūkumi. Opozīcijas atteikšanās atzīt prezidenta vēlēšanu rezultātus izraisīja to, ka lielākā opozīcijas grupa divus mēnešus daļēji boikotēja parlamentu. Boikots tika pārtraukts, kad tika panākta partiju vienošanās par divu parlamenta struktūru izveidi, lai izmeklētu apsūdzības par valsts līdzekļu izmantošanu ar vēlēšanām saistītos nolūkos un sagatavotu ieteikumus vēlēšanu procesa pilnveidošanai. Parlamenta izmeklēšanas komiteja, kas izskatīja lietu par valsts līdzekļu iespējamu ļaunprātīgu izmantošanu, jūlijā beidza savu darbu. Parlamentam neizdevās vienoties par secinājumiem, kas cita starpā noteiktu politisko atbildību, un tādējādi sagatavotajam ziņojumam bija tikai tehnisks raksturs. Izskatīšana tiesu iestādē vēl ir jānodrošina. Darba grupa, kas strādā pie tā, lai veidotu uzticību vēlēšanu procesam, jau ir pieņēmusi tiesību akta projektu par vienota vēlētāju saraksta izveidi, ar ko paredzēts aizstāt tiesību aktu par vēlētāju reģistru, un tiesību akta par personu identifikācijas kartēm grozījumu projektu. Tiesiskuma jomā parlaments pieņēma ilgi gaidītos konstitūcijas grozījumus par tiesu iestāžu neatkarības stiprināšanu, kas kopumā atbilst Venēcijas komisijas ieteikumiem. Melnkalne ir aktīvi iesaistījusies reģionālās un starptautiskās policijas un tiesu iestāžu sadarbībā. Lai gan tika pieņemti daži spriedumi saistībā ar narkotiku kontrabandu, tikai dažas lietas attiecās uz tādiem noziegumiem kā cilvēku tirdzniecība un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācija. Atsevišķas pirmās instances apsūdzības organizētās noziedzības un korupcijas lietās tika atceltas. Nopietnas bažas joprojām rada nesodāmība saistībā ar nežēlīgu izturēšanos pret ieslodzītajiem. Melnkalne ir uzņēmusies vadību reģionālās sadarbības veicināšanā, jo īpaši ierosinot izveidot Rietumbalkānu sešu valstu grupas iniciatīvu. Saistībā ar Starptautisko Krimināltiesu jānorāda, ka uz Melnkalni joprojām attiecas 2007. gadā ar Amerikas Savienotajām Valstīm noslēgtais divpusējais imunitātes nolīgums, kas piešķir atbrīvojumus no Krimināltiesas jurisdikcijas. Melnkalnei ir jāpielāgojas ES nostājai. Melnkalnei nākotnē ir jānodrošina politiskā kontrole un tas, ka valsts līdzekļu iespējama ļaunprātīga izmantošana partiju politiskajiem mērķiem tiek izskatīta tiesu iestādē. Melnkalnei ir jāpabeidz arī parlamenta grupas darbs attiecībā uz vēlēšanu procesu, pieņemot tiesiskā regulējuma un citus pasākumus, lai paplašinātu politisko atbalstu un stiprinātu sabiedrības uzticību vēlēšanu procesam un valsts iestādēm. Sabiedrības uzticības stiprināšana valstī ir cieši saistīta ar turpmāku tiesiskuma nostiprināšanu. Tāpēc centrāla nozīme būs Melnkalnes rīcības plānu efektīvai un laicīgai īstenošanai šajās jomās. Īpaša uzmanība būtu jāpievērš reformām, kuras, nostiprinot godprātības aizsardzības mehānismus, kā arī uz nopelniem balstītu iecelšanu amatā, uzlabo tiesu iestāžu neatkarību, pārskatatbildību un profesionalitāti. Šajā sakarā būtiska nozīme būs konstitūcijas grozījumu veikšanai. Tai pat laikā Melnkalnei ir jāuzlabo tās sniegums attiecībā uz korupcijas un organizētās noziedzības lietu sistemātisku izmeklēšanu un kriminālvajāšanu, tostarp saistībā ar augsta līmeņa lietām, kā arī attiecībā uz pastrādāto noziegumu smagumam atbilstošu sankciju piemērošanu. Ir jānostiprina vārda brīvība, tostarp pienācīgi izmeklējot visus pret žurnālistiem vērstos vardarbības un draudu gadījumus un saucot vainīgos pie atbildības. Ir jāpievērš lielāka uzmanība, lai novērstu trūkumus, kas cilvēktiesību aizsardzības jomā novērojami tiesu iestādēs un tiesību aizsardzības iestādēs, jo īpaši attiecībā uz neaizsargātām grupām. Romi saskaras ar diskrimināciju, jo īpaši saistībā ar sociālajām un ekonomiskajām tiesībām, un viņi nav pienācīgi pārstāvēti politiskajā līmenī. Lesbiešu, geju, biseksuāļu, transpersonu un interseksuāļu (LGBTI) aktīvisti joprojām tiek diskriminēti, ziņošana par uzbrukumiem ir reta, un joprojām ir jāpastiprina sodi. Publiskā sektora reorganizācijas plāna pieņemšana un jaunā tiesību akta par ierēdņiem un valsts struktūrās nodarbinātām personām stāšanās spēkā ir pozitīvi vērtējami soļi. Godīga un uz konkurenci balstīta ierēdņu pieņemšana darbā ir priekšnoteikums profesionālas pārvaldes izveidei. Bažas rada atlūgumi, kuros nav norādīts datums; šādi dokumenti būtu jāatgriež darbiniekiem, kuri tos parakstīja. Attiecībā uz ekonomiskajiem kritērijiem Melnkalne ir guvusi zināmas sekmes virzībā uz funkcionējošas tirgus ekonomikas izveidi. Ja Melnkalne turpinās novērst pašreizējās nepilnības, īstenojot piemērotu makroekonomikas politiku un veicot strukturālās reformas, valstij būtu jāspēj vidējā termiņā tikt galā ar konkurences spiedienu un tirgus ietekmi Eiropas Savienībā. Melnkalne 2012. gadā piedzīvoja recesiju, no kuras tā izkļuva 2013. gadā. Atlabšanā atbalstu sniedza tūrisma un ārvalstu tiešo ieguldījumu jomas noturība līdz ar elektroenerģijas eksportu, kompensējot vājo iekšzemes pieprasījumu. Tekošā konta deficīts samazinās, tomēr tas joprojām ir ļoti augsts. Jūlijā tika sākta alumīnija ražošanas uzņēmuma KAP bankrota procedūra, kas, ņemot vērā iespējamo saistību ievērojamo apmēru, apdraud valsts finanses. Saglabājās ļoti augsts bezdarba līmenis. Pēc kredītresursu pieejamības mazināšanās četru gadu ilgumā kreditēšanas apjoms pieauga, tomēr augstais ienākumus nenesošu aizdevumu īpatsvars joprojām negatīvi ietekmē banku kapitalizāciju un tādējādi arī kredītu nodrošinājumu. Lai pārvarētu pastāvošās ekonomiskās problēmas un mazinātu ārējo nestabilitāti, Melnkalnei ir jānostiprina konkurētspēja, uzlabojot ražīgumu un piesaistot papildu tiešos ārvalstu ieguldījumus arī citās nozarēs, ne tikai tūrisma un nekustamā īpašuma jomā. Stabilas uzņēmējdarbības vides izveidi joprojām kavē tiesiskuma trūkums un korupcija. Augstie bezdarba rādītāji rada vajadzību pārvarēt plaisu starp darba prasmju piedāvājumu un pieprasījumu un nodrošināt iespēju neatkarīgāk noteikt algu uzņēmuma līmenī. Ir jānostiprina arī valsts nodarbinātības dienests, lai īstenotu politikas programmas, kas paredzētas bezdarbnieku iesaistīšanai darba tirgū, un izveidotu iekļaujošu un efektīvu darba tirgu. Iestādēm būtu objektīvi jāizvērtē alumīnija konglomerāta dzīvotspēja tirgus apstākļos un labākais iespējamais risinājums, nepalielinot spiedienu uz valsts finansēm. Fiskālā konsolidācija, tostarp nodokļu parādu iekasēšanas darbs, būtu jāturpina. Bažas joprojām rada augstais ienākumus nenesošu aizdevumu īpatsvars, apliecinot vajadzību pēc pastiprinātas banku uzraudzības, kas paredz adekvātu nodrošinājumu. Joprojām nopietna problēma ir ēnu ekonomika. Attiecībā uz spēju uzņemties ES dalībvalsts pienākumus, Melnkalnes panākumi pielāgošanas jomā nav viendabīgi. Administratīvo spēju nostiprināšana ir vispārējs uzdevums, kas īstenojams daudzās nozarēs. Melnkalnes sniegums tādās sadaļās kā publiskais iepirkums, uzņēmējdarbības tiesības, intelektuālā īpašuma tiesības, informācijas sabiedrība un plašsaziņas līdzekļi, nodokļi, uzņēmējdarbības un rūpniecības politika ir pietiekamas, tāpēc Komisija ir ieteikusi sākt pievienošanās sarunas. Citās jomās, piemēram, saistībā ar preču brīvu apriti, tiesībām veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, lauksaimniecību un lauku attīstību, pārtikas nekaitīgumu, veterināro un fitosanitāro politiku, reģionālo politiku un strukturālo instrumentu koordināciju, ir noteikti atklāšanas kritēriji, kas bieži ietver stratēģijas saskaņošanai ar acquis. Šiem kritērijiem būtu jāvirza Melnkalnes darbs tuvākajos mēnešos. Saistībā ar konkurences politikas sadaļu īpaši neatliekama ir pārdomāta pārstrukturēšanas plāna izstrāde alumīnija ražošanas uzņēmumam KAP, lai Melnkalne varētu izpildīt savas saistības atbilstīgi Stabilizācijas un asociācijas nolīgumam. Ievērojams darbs, tostarp stratēģiskāka plānošana, ir jāveic vides un klimata pārmaiņu jomā, lai nodrošinātu pielāgošanu un acquis izpildi. Serbija Ceļā uz pievienošanos Eiropas Savienībai 2013. gads Serbijai ir bijis vēsturisks. Serbija ir aktīvi un konstruktīvi strādājusi, lai jūtami un ilgtspējīgi uzlabotu attiecības ar Kosovu. Aprīlī Serbijas dalība ES veicinātajā dialogā vainagojās ar “Pirmā nolīguma par pamatprincipiem attiecību normalizēšanai” (“Pirmais nolīgums”) noslēgšanu ar Kosovu, un maijā šis nolīgums tika papildināts ar īstenošanas plānu. Abas puses ir jo īpaši vienojušās, ka neviena puse nebloķēs vai nemudinās citus dalībniekus bloķēt otras puses virzību uz pievienošanos ES. Šī vienošanās atspoguļo būtiskas izmaiņas abu pušu attiecībās. Pirmā nolīguma īstenošana ir turpinājusies, un tās rezultātā uz vietas jau ir ieviestas vairākas neatgriezeniskas pārmaiņas. Puses panāca vienošanās arī enerģētikas un telekomunikāciju jomā. Sekmes ir gūtas arī saistībā ar tehniskajā dialogā panākto vienošanos īstenošanu, un vairākās jomās ir turpinājusi uzlaboties Serbijas sadarbība ar Eiropas Savienības Tiesiskuma misiju EULEX. Serbija ir atjaunojusi reformu dinamiku un nostiprinājusi augsta līmeņa kontaktus ar kaimiņvalstīm, cenšoties sniegt pozitīvu ieguldījumu reģionālajā sadarbībā. Serbija ir veikusi atsevišķus pasākumus, lai konsolidētu savu finanšu situāciju un uzlabotu uzņēmējdarbības vidi. Valsts daudzās jomās turpināja pielāgot savu tiesisko regulējumu ES tiesību aktiem, un tagad tas tiek uzraudzīts laikposmam no 2013. līdz 2016. gadam paredzētā pārskatītā acquis pieņemšanas valsts plāna ietvaros. Stabilizācijas un asociācijas nolīgums starp ES un Serbiju stājās spēkā 1. septembrī. Tā kā ir panākts ievērojams progress, Serbijas un Eiropas Savienības attiecībās ir sācies jauns posms. Pēc Komisijas 22. aprīļa ieteikuma saņemšanas Eiropadome 28. jūnijā pieņēma lēmumu sākt pievienošanās sarunas. Komisija 22. jūlijā iesniedza Padomei savu priekšlikumu par sarunu struktūru. Komisija septembrī arī sāka ES acquis analītisku izvērtēšanu (“caurskatīšanu”). Padomei drīzumā ir jāpieņem sarunu struktūra un Eiropadomei tā ir jāapstiprina, lai ne vēlāk kā 2014. gada janvārī varētu organizēt pirmo konferenci ar dalībvalstu valdību piedalīšanos, kas būtu veltīta Serbijas uzņemšanai. Šajā jaunajā un sarežģītajā ES un Serbijas attiecību posmā Serbijai būs jāveic vēl intensīvāks darbs, lai panāktu pilnīgu atbilstību dalības kritērijiem. Līdz pat pievienošanās brīdim būs svarīgi regulāri informēt par ieguvumiem un iespējām, ko pievienošanās process rada visiem Serbijas iedzīvotājiem. Serbijai citu būtisku uzdevumu vidū būs jāpievērš īpaša uzmanība svarīgām tiesiskuma jomām, jo īpaši tiesu iestāžu reformas īstenošanai, korupcijas un organizētās noziedzības apkarošanai, valsts pārvaldes reformai, galveno iestāžu neatkarībai, plašsaziņas līdzekļu brīvībai, pretdiskriminācijai un mazākumgrupu aizsardzībai. Serbijai arī turpmāk ir apņēmīgi jāstrādā, lai nodrošinātu pastāvīgu attiecību normalizēšanos ar Kosovu un visu dialogā panākto vienošanos izpildi, tostarp attiecīgā gadījumā sadarbojoties ar EULEX. Serbijai ir jāpabeidz Pirmā nolīguma izpilde, jo īpaši attiecībā uz policiju, tiesiskumu un pašvaldību vēlēšanām Kosovā. Ir svarīgi, lai Serbija arī turpmāk veicinātu plašu Kosovas serbu dalību nākamajās vietējā līmeņa vēlēšanas Kosovā. Ir jānodrošina iekļaujošas reģionālās sadarbības principa piemērošana, tostarp novēršot tādas problēmas kā grūtības saistībā ar Dienvidaustrumeiropas sadarbības procesa (SEECP) augstākā līmeņa sanāksmi. Tiks gaidīts, ka Serbija turpinās aktīvi piedalīties reģionālajā sadarbībā un samierināšanā. Serbijas atbilstība politiskajiem kritērijiem ir pietiekama. Valdība aktīvi īstenoja ES integrācijas programmu, apliecinot vienprātību galvenajos politiskajos lēmumos un stiprinot apspriešanās procesu. Parlaments ir uzlabojis sava darba pārredzamību, tiesiskā regulējuma apspriešanas procesu un izpildvaras uzraudzību. Tomēr parlaments joprojām bieži piemēro steidzamas procedūras, kas pārmērīgi ierobežo tiesību akta projekta pārbaudei nepieciešamo laiku un debates. Serbija ir veltījusi īpašu uzmanību tiesiskuma uzlabošanai, kas būs svarīgs jautājums atbilstīgi jaunajai pieejai attiecībā uz 23. sadaļu (tiesu iestādes un pamattiesības) un 24. sadaļu (tiesiskums, brīvība un drošība). Serbija pēc ilga apspriešanās procesa pieņēma visaptverošas jaunas stratēģijas svarīgākajās tiesu iestāžu, korupcijas apkarošanas un pretdiskriminācijas jomās. Korupcijas apkarošanas jomā, tostarp augsta līmeņa lietās, bija