Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regula .../.../EK (..), par tekstilmateriālu nosaukumiem un ar tiem saistīto tekstilizstrādājumu marķēšanu (Dokuments attiecas uz EEZ) {SEC(2009)91} {SEC(2009)90} /* COM/2009/0031 galīgā redakcija - COD 2009/0006 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 30.1.2009 COM(2009) 31 galīgā redakcija 2009/0006 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA .../.../EK (..), par tekstilmateriālu nosaukumiem un ar tiem saistīto tekstilizstrādājumu marķēšanu (Dokuments attiecas uz EEZ) {SEC(2009)91} {SEC(2009)90} PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKšLIKUMA KONTEKSTS Tekstilmateriālu nosaukumu tiesību aktu pārskatīšana kļuva aktuāla pēdējos gados, ņemot vērā pieredzi, kuru guva, veicot regulārus tehniskus grozījumus, lai spēkā esošajās direktīvās ieviestu jaunus šķiedru nosaukumus. Minētā pieredze liecinājusi, ka ir iespējas spēkā esošā tiesiskā regulējuma vienkāršošanai, kas varētu pozitīvi ietekmēt gan privātās ieinteresētās personas, gan publiskās pārvaldes iestādes. Tāpēc minēto tiesību aktu pārskatīšanas mērķis ir uzlabot un vienkāršot spēkā esošo tiesisko regulējumu par jauno šķiedru izstrādi un ieviešanu, lai sekmētu inovāciju tekstilrūpniecības un apģērbu nozarē un radītu iespēju šķiedru lietotājiem un patērētājiem ātrāk gūt labumu no inovatīviem izstrādājumiem. Turklāt ierosinātā pārskatīšana sekmēs arī pārskatāmību procesā, kurā šķiedru saskaņoto nosaukumu sarakstā iekļauj jaunas šķiedras. Vienlaikus tā ieviesīs lielāku elastīgumu, veicot tiesību aktu pielāgošanu, lai apmierinātu tehnoloģijas attīstības vajadzības, ar kurām var rēķināties tekstilrūpniecībā. Pārskatīšanas mērķis nav paplašināt ES tiesību aktus ar citām marķēšanas prasībām ārpus tādām prasībām par šķiedru sastāvu un tekstilšķiedru nosaukumu saskaņošanu, kuras ir ietvertas spēkā esošajās direktīvās. ES tiesību aktu pārskatīšana par tekstilmateriālu nosaukumiem un marķēšanu[1] tika izziņota 2006. gadā „pirmajā progresa ziņojumā par stratēģiju normatīvās vides vienkāršošanai”[2] un iekļauta Komisijas likumdošanas un darba programmā 2008. gadam. 2. APSPRIEšANāS AR IEINTERESēTAJāM PERSONāM Ievērojot šīs pārskatīšanas ierobežoto darbības jomu, tika veikta mērķtiecīga apspriešanās ar ieinteresētajām personām. Apspriešanās procesā piedalījās plašs ieinteresēto personu loks, tostarp nozares un mazumtirdzniecības asociācijas, arodbiedrības, patērētāju organizācijas, Eiropas standartizācijas struktūras un valsts pārvaldes iestādes[3]. Komisijas dienestu organizētajās sanāksmēs un rakstiski no 2008. gada janvāra līdz augustam ieinteresētās personas un dalībvalstu pārstāvjus aicināja paust savus viedokļus, sniegt ierosinājumus un priekšlikumus. Ieinteresētās personas paudušas viedokli, ka jaunu šķiedru nosaukumu ieviešana Eiropas tiesību aktos ir svarīga, lai sekmētu inovāciju Eiropas nozarē un patērētāju informētībai. Tomēr politiskā nozīme tehniskiem grozījumiem tekstilmateriālu nosaukumu tiesību aktos neattaisno sarežģītās procedūras un ar direktīvas transponēšanu saistītās izmaksas; tāpēc būtu jāizmanto vienkāršāks leģislatīvs risinājums. Apspriešanās procesa rezultāti ir pieejami ietekmes novērtējuma ziņojumā un tā pielikumos. 3. IETEKMES NOVēRTēJUMS Balstoties uz rezultātiem, kurus ieguva, apspriežoties ar ieinteresētajām personām, un pētījumā „ES tiesību aktu vienkāršošana tekstilmateriālu nosaukumu un marķējuma jomā. Politisko risinājumu ietekmes novērtējums”[4], Komisija veica ietekmes novērtējumu par dažādiem politiskiem risinājumiem, lai sasniegtu iepriekšminētos mērķus. Eiropas Komisijas Ietekmes novērtēšanas padome novērtēja šā ietekmes novērtējuma projektu, kuru sagatavoja attiecīgais dienests, un ar dažām izmaiņām to apstiprināja[5]. Analizējot un salīdzinot dažādus risinājumus un to ietekmi, izdarīja šādus secinājumus. - Iekļaujot norādījumus par pieteikuma dokumentācijas saturu un atzīstot laboratorijas, kuras palīdz uzņēmumiem dokumentācijas izstrādē, ir iespējami potenciāli ieguvumi, ja, izmantojot minētos risinājumus, izdotos panākt, lai iesniegtā pieteikuma dokumentācija labāk atbilstu Komisijas dienestu prasībām. Tas varētu ievērojami ietaupīt laiku gan nozarei, gan valsts iestādēm. - Lielākos ieguvumus nozarei nodrošinās tas, ka paies mazāk laika no pieteikuma iesniegšanas par jaunu šķiedras nosaukumu līdz uzņēmuma spējai laist tirgū šķiedru ar jauno nosaukumu. Tādējādi tiktu ietaupītas administratīvās izmaksas un agrāk gūti ienākumi no šķiedras pārdošanas. - Dalībvalstis visvairāk iegūs no direktīvu aizstāšanas ar regulu, jo tām vairs nevajadzēs transponēt grozījumus valsts tiesību aktos. Dalībvalstīm tas varētu nodrošināt ievērojamus izmaksu ietaupījumus. - Pārskatīšana sniegs patērētājiem pārliecību, ka šķiedrām ar nosaukumu piemīt norādītās īpašības. Patērētāji iegūs arī no tā, ka jaunās šķiedras sasniegs tirgu agrāk. 4. JURIDISKAIS PAMATS UN SUBSIDIARITāTE ES tiesību akti par tekstilmateriālu nosaukumiem un marķēšanu balstās uz EK līguma 95. pantu. Tā mērķis ir izveidot tekstilizstrādājumu iekšējo tirgu, vienlaikus nodrošinot, lai patērētāji saņemtu pienācīgu informāciju. Dalībvalstis 70. gados atzina vajadzību saskaņot Kopienas tiesību aktus tekstilmateriālu nosaukumu jomā. Atšķirīgi (nesaskaņoti) tekstilšķiedru nosaukumi ES dalībvalstīs radītu tehnisku šķērsli tirdzniecībai iekšējā tirgū. Turklāt patērētāju intereses būtu labāk aizsargātas, ja minētajā jomā sniegtā informācija būtu vienāda visā iekšējā tirgū. Ar pašreizējo priekšlikumu nemaina politisko līdzsvaru starp dalībvalstīm un ES. Paredzēts, ka Komisiju atbalstīs komiteja, kura saskaņā ar regulatīvās kontroles komitejas noteikumiems niegs atzinumu par ierosinātajiem īstenošanas pasākumiem, lai grozītu regulu. Tas notiek patlaban saskaņā ar spēkā esošajām direktīvām. 5. PRIEKšLIKUMA SVARīGāKIE ELEMENTI UN IZMAIņAS SPēKā ESOšAJOS TIESīBU AKTOS PAR TEKSTILMATERIāLU NOSAUKUMIEM UN MARķēšANU Var apkopot šādas svarīgākās izmaiņas spēkā esošajos tiesību aktos. 5.1. Likumdošanas procesa vienkāršošana, lai tiesību aktus pielāgotu tehnikas attīstībai 5.1.1. Direktīvas 96/74/EK pārveidošana regulā ES tiesību akti par tekstilmateriālu nosaukumiem un marķēšanu ir jāpielāgo ik reizi, kad jaunas šķiedras nosaukumu iekļauj saskaņoto nosaukumu sarakstā; šādas izmaiņas ir vienīgi tehnisks jautājums, un tās var ieviest vienkāršāk, proti, ar regulu, tādējādi samazinot valstu iestāžu administratīvo slogu. 5.1.2. Direktīvu atcelšana par metodēm un to pārveidošana tehniskajā pielikumā Kvantitatīvās noteikšanas metodes ir būtisks instruments, lai pārbaudītu sastāva marķējumā sniegto informāciju; turklāt marķējums ir jāatjaunina, lai ņemtu vērā jaunu šķiedru nosaukumus. Ņemot vērā to detalizētu tehnisko saturu, šādu vienotu metožu pielāgošanu labāk veikt, izstrādājot pamatregulas pielikumus. Tāpēc ar 22. pantu atceļ Direktīvu 96/73/EK un 73/44/EEK, un ierosinātajā regulā iekļauj VIII pielikumu, ar ko nosaka vienotas metodes, kuras izmanto oficiālo testu veikšanai. 5.2. Laika saīsināšana, kas ir nepieciešams no pieteikuma iesniegšanas līdz jaunas šķiedras nosaukuma pieņemšanai Lai radītu iespēju šķiedru ražotājiem, lietotājiem un patērētājiem ātrāk gūt labumu no jaunu šķiedru izmantošanas un inovatīviem izstrādājumiem, jaunu šķiedru nosaukumi ir ātrāk jāpieņem ES tiesību aktos. Papildus laikam, ko iegūst, pārveidojot Direktīvu 96/74/EK regulā, ir iespējams samazināt laiku, kas ir nepieciešams tehniskai pārbaudei attiecībā uz pieprasījumiem par jauniem šķiedru nosaukumiem, ja pieteikuma dokumentācija, kuru iesniedz ražotāji, ir pareizāka un pilnīgāka attiecībā uz prasībām, kurām minētajai dokumentācijai ir jāatbilst. 5.2.1. Prasību minimums jaunu šķiedru nosaukumu pieteikumiem Ar jaunu pantu (6. pants) paredz procedūru, kas ir jāievēro ražotājam, lai pieprasītu jaunas šķiedras nosaukuma iekļaušanu regulas tehniskajos pielikumos. Ražotājam jāiesniedz pieteikuma dokumentācija Komisijai, ievērojot II pielikumā noteikto prasību minimumu. 5.2.2. Ziņojums par regulas īstenošanu Ar 21. pantu paredz, ka Komisija pēc 5 gadiem izstrādā ziņojumu par regulas īstenošanu. Ziņojumā koncentrēsies uz gūtas pieredzes novērtējumu par pieteikumiem jaunu šķiedru nosaukumiem, kuri ir saņemti šajā periodā, un tajā pārbaudīs, vai, pārskatot ierosinātās procedūras, ir iespējami papildu laika ieguvumi. 5.3. Citas izmaiņas Atskaitot 5.1. un 5.2. punktā paredzētos grozījumus, spēkā esošos tiesību aktus pārskatīja saskaņā ar pašreizējiem likumdošanas standartiem, lai vienkāršotu minēto aktu tiešu piemērojamību un nodrošinātu iedzīvotājiem, tirgus dalībniekiem un valsts iestādēm iespēju viegli noteikt savus pienākumus un tiesības. Svarīgākās izmaiņas, kas ir ietvertas priekšlikumā ir šādas. - 1. pantā ievieš regulas priekšmetu. - 3. pantā iekļauj papildu definīcijas. - 4. pantā nosaka vispārīgas prasības, saskaņā ar kurām tirgū laiž tekstilizstrādājumus. - 11. panta 2. punktā skaidri noteikta tirgus dalībnieku atbildība par marķējuma nodrošināšanu un par tajā iekļauto informāciju. - 14. pants par īpašiem noteikumiem attiecas uz tehnisko pielikumu, kurā iekļauti sīki izstrādāti noteikumi par konkrētiem tekstilizstrādājumiem. - Līdzīgi 16. pants par pozīcijām, kurām nav nepieciešams noteikt šķiedru procentuālo sastāvu, attiecas uz tehnisko pielikumu. - 17. pantā paredz noteikumus par tirgus uzraudzību. - 18. pantā ir precizēta sveššķiedru un ražošanas pielaide. 6. PAšREIZēJIE TEKSTILMATERIāLU DIREKTīVU GROZīJUMI Komisijas dienesti 2006. gadā saņēma pieteikumu iekļaut jaunas šķiedras nosaukumu „melamīns” Direktīvas 96/74/EK pielikumos. Tehniskās darba grupas sanāksmēs ar dalībvalstu ekspertiem valdīja vienprātība, ka pieteikums ir tehniski pamatots. Tāpēc ir lietderīgi pielāgot Direktīvu 96/74/EK un 96/73/EK tehnikas attīstībai. Tādējādi Direktīvu 96/74/EK un 96/73/EK groza, lai iekļautu jaunas šķiedras nosaukumu „melamīns” tehniskajos pielikumos. Saskaņā ar Direktīvas 96/74/EK 16. panta 1. punktu un Direktīvas 96/73/EK 5. panta 2. punktu, papildinājumi Direktīvas 96/74/EK I un II pielikumā un papildinājumi un grozījumi Direktīvas 96/73/EK II pielikumā ir jāizdara Komisijai saskaņā ar atzinumu, kuru sniegusi Tekstilmateriālu nosaukumu un marķēšanas direktīvu komiteja. Plānots, ka Komisija apspriedīsies ar komiteju, kamēr pašreizējais priekšlikums jaunai regulai tiek virzīts pieņemšanai Eiropas Parlamentā un Padomē saskaņā ar likumdošanas procedūru. Paredzēts, ka jauno šķiedras nosaukumu „melamīns” iekļāus direktīvu pielikumos pēc tam, kad komiteja sniegs labvēlīgu atzinumu par Komisijas priekšlikumu. Lai izvairītos no nevajadzīgiem kavējumiem un papildu grozījumiem, jaunajā regulā ir lietderīgi iekļaut jauno šķiedru kvadrātiekavās [melamīns], kamēr komiteja nav sniegusi labvēlīgu atzinumu. 2009/0006 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA .../.../EK (..), par tekstilmateriālu nosaukumiem un ar tiem saistīto tekstilizstrādājumu marķēšanu (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[6], saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru[7], tā kā: (1) Padomes 1973. gada 26. februāra Direktīva 73/44/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz trīskāršu tekstilšķiedras maisījumu kvantitatīvo analīzi[8], Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīva 96/73/EK par dažām metodēm divkāršo tekstilšķiedru maisījumu kvantitatīvai analīzei[9] un Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīva 96/74/EK par tekstilmateriālu nosaukumiem (pārstrādāta redakcija)[10] ir vairākkārt grozītas. Paredzami ir vēl papildu grozījumi, tāpēc skaidrības labad tās ir jāaizstāj ar vienu juridisku instrumentu. (2) Kopienas tiesību akti par tekstilmateriālu nosaukumiem un ar tiem saistīto tekstilizstrādājumu marķēšanu saturiski ir ļoti tehniski, un to sīki izstrādātie noteikumi ir regulāri jāpielāgo. Lai izvairītos no vajadzības dalībvalstīm transponēt tehniskos grozījumus valstu tiesību aktos, tādējādi samazinātu valstu iestāžu administratīvo slogu un lai radītu iespēju ātrāk pieņemt jaunu šķiedru nosaukumus un izmantot tos vienlaikus visā Kopienā, regula ir visatbilstošākais juridiskais instruments tiesību aktu vienkāršošanai. (3) Lai novērstu tādus iespējamos šķēršļus pareizai iekšējā tirgus darbībai, kurus rada savstarpējas atšķirības dalībvalstu noteikumos attiecībā uz tekstilizstrādājumu nosaukumiem, sastāvu un marķēšanu, ir jāsaskaņo tekstilšķiedru nosaukumi un informācija, ko norāda etiķetēs, marķējumā un dokumentos, kuri pievienoti tekstilizstrādājumiem dažādos to ražošanas, pārstrādes un izplatīšanas posmos. (4) Ir lietderīgi paredzēt noteikumus, saskaņā ar kuriem ražotājiem ir iespēja pieprasīt jaunas šķiedras nosaukuma iekļaušanu atļauto šķiedru sarakstā. (5) Jāparedz noteikumi arī attiecībā uz dažiem tādiem izstrādājumiem, kurus neražo pilnībā no tekstilmateriāliem, bet kuros tekstilmateriāli ir izstrādājuma būtiska daļa vai arī ražotāji, pārstrādātāji vai tirgotāji tiem ir pievērsuši īpašu uzmanību. (6) Pielaide attiecībā uz „citām šķiedrām”, kuras nav jānorāda uz etiķetēm, jāpiemēro gan tīriem, gan jauktiem izstrādājumiem. (7) Sastāva marķējumam ir jābūt obligātam, lai nodrošinātu, ka visā Kopienā vienoti tiek sniegta pareiza informācija visiem patērētājiem. Gadījumos, kad ir tehniski sarežģīti noteikt kāda izstrādājuma sastāvu ražošanas laikā, jābūt iespējai uz etiķetes norādīt tikai tobrīd ražošanas laikā zināmās šķiedras, ja tās ir noteiktā procentuālā daudzumā gatavajā izstrādājumā. (8) Lai novērstu piemērošanas atšķirības praksē starp dalībvalstīm, ir jānosaka precīzas metodes konkrētu tādu tekstilizstrādājumu marķēšanai, kuri sastāv no diviem vai vairākiem komponentiem, un tos tekstilizstrādājumu komponentus, kas marķēšanā un analizē nav jāņem vērā. (9) Tekstilizstrādājumi, uz kuriem attiecas vienīgi prasības par kopēju marķējumu, un tādi, ko pārdod metros vai kā nogrieztus gabalus, ir jāpiedāvā pārdošanai tādā veidā, lai patērētājs pats varētu pilnībā iepazīties ar informāciju, kas norādīta uz kopējā iepakojuma vai baķa. (10) Uz tādu aprakstu vai nosaukumu izmantošanu, kuriem ir īpaša reputācija lietotāju un patērētāju vidū, ir jāattiecina konkrēti nosacījumi. Turklāt, lai sniegtu informāciju lietotājiem un patērētājiem, ir lietderīgi attiecināt šķiedras nosaukumu uz šķiedras īpašībām. (11) Tādu izstrādājumu tirgus uzraudzība dalībvalstīs, kuri ir šīs regulas darbības jomā, ir jāveic saskaņā ar noteikumiem Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 3. decembra Direktīvā 2001/95/EK par produktu vispārēju drošību[11]. (12) Jānosaka paraugu ņemšanas un tekstilizstrādājumu analīzes metodes, lai nebūtu iespējams izteikt iebildumus par izmantotajām metodēm. Metodēm, kuras dalībvalstis izmanto oficiālajos testos, lai noteiktu tekstilizstrādājumu šķiedru sastāvu (divkāršiem un trīskāršiem maisījumiem), jābūt vienotām gan attiecībā uz parauga iepriekšēju apstrādi, gan tā kvantitatīvo analīzi; tāpēc šajā regulā ir jānosaka vienotas analīzes metodes vairākumam tirgū esošo tekstilizstrādājumu, kas sastāv no divkāršiem un trīskāršiem maisījumiem. (13) Jāļauj par testu atbildīgai laboratorijai noteikt to divkāršo maisījumu sastāvu, kuriem nav vienotas analīzes metodes Kopienas mērogā, izmantojot jebkādu tai pieejamo derīgo metodi, analīzes protokolā norādot iegūto rezultātu un, ciktāl zināms, izmantotās metodes precizitātes pakāpi. (14) Šajā regulā ir jāparedz saskaņotās pielaides, kuras piemērojamas katras šķiedras bezūdens masai, analīzē nosakot tekstilizstrādājumu šķiedras saturu, un ir jānorāda divas dažādas saskaņotas pielaides tādu kārstu vai ķemmētu šķiedru sastāva aprēķināšanai, kas satur vilnu un/vai dzīvnieku spalvu. Ne vienmēr var noteikt, vai izstrādājums ir kārsts vai ķemmēts, tādējādi, ja Kopienas tekstilizstrādājumu atbilstības pārbaudēs piemēro minētās pielaides, var rasties atšķirīgi rezultāti, tādēļ šaubīgos gadījumos jāatļauj laboratorijām piemērot vienotu saskaņotu pielaidi. (15) Jāparedz noteikumi par izstrādājumiem, uz kuriem neattiecas šīs regulas marķēšanas prasības, īpaši vienreizlietojamiem izstrādājumiem vai izstrādājumiem, attiecībā uz kuriem tiek prasīts vienīgi kopējs marķējums. (16) Ir lietderīgi izstrādāt procedūru, kas jāievēro ražotājam vai tā pārstāvim, kurš vēlas iekļaut jaunas šķiedras nosaukumu tehniskajos pielikumos. Tāpēc šajā regulā ir jānosaka prasības, kuras ir piemērojamas jaunu šķiedru nosaukumiem, kurus iekļauj tehniskajos pielikumos. (17) Pasākumi, kas vajadzīgi šīs regulas īstenošanai, jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību[12]. (18) Konkrēti jāpiešķir Komisijai pilnvaras pielāgot tehnikas attīstībai šķiedru nosaukumu un saistīto aprakstu sarakstu, prasību minimumu tehniskajai dokumentācijai, kura ir jāpievieno ražotāja pieteikumam par jaunas šķiedras nosaukuma iekļaušanu atļauto šķiedru nosaukumu sarakstā, īpašos noteikumus par korsešizstrādājumiem un konkrētiem tekstilmateriālu veidiem, izstrādājumu sarakstu, kuriem etiķējums vai marķējums nav obligāts, izstrādājumu sarakstu, kuriem obligāts tikai kopējs etiķējums vai marķējums, pozīciju sarakstu, kuras nav jāievēro, nosakot šķiedru procentuālos daudzumus, saskaņotās pielaides, kuras izmanto, lai aprēķinātu šķiedru masu tekstilizstrādājumā, kā arī pielāgot pašreizējās vai jaunas kvantitatīvās analīzes metodes divkāršiem un trīskāršiem maisījumiem. Šiem pasākumi ir vispārēji un tie paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs regulas elementus un, cita starpā, papildinātu šo regulu, pievienojot jaunus nebūtiskus elementus, tāpēc tie jāpieņem saskaņā ar regulatīvo kontroles procedūru, kas paredzēta Lēmuma 1999/468/EK 5.a pantā. (19) Ņemot vērā to, ka veicamās rīcības mērķus, proti, vienotu noteikumu pieņemšanu par tekstilmateriālu nosaukumu lietošanu un ar tiem saistīto tekstilizstrādājumu marķēšanu, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs un to, kaminētās rīcības mēroga dēļ šos mērķus var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai. (20) Direktīva 96/74/EEK [vai pārstrādāta redakcija], 96/73/EEK un 73/44/EEK ir jāatceļ, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. 1. nodaļa Vispārīgie noteikumi 1. pants Priekšmets Regulā paredzēti noteikumi par tekstilmateriālu nosaukumu lietošanu un ar tiem saistīto tekstilizstrādājumu marķēšanu, un noteikumi par divkāršo un trīskāršo tekstilšķiedru maisījumu kvantitatīvo analīzi. 2. pants Darbības joma 1. Šī regula attiecas uz tekstilizstrādājumiem. Tā attiecas arī uz šādiem izstrādājumiem: a) izstrādājumiem, kuru sastāvā ir vismaz 80 svara % tekstilšķiedru; b) mēbelēm, lietussargiem un saulessargiem, kuru sastāvā ir vismaz 80 svara % tekstilmateriālu komponentu ; c) tekstilmateriālu komponentiem daudzslāņu grīdas segumos, matračos un tūrisma piederumos un apavu siltajās oderēs, cimdos, pirkstaiņos un dūraiņos, ja gatavajā izstrādājumā šādi komponenti vai odere ir vismaz 80 svara %; d) tekstilmateriāliem, kas iestrādāti citos izstrādājumos un ir to neatņemama sastāvdaļa, ja ir noteikts to sastāvs. 2. Šīs regulas noteikumi neattiecas uz tekstilizstrādājumiem: a) kas ir paredzēti eksportam uz trešām valstīm; b) ko ieved dalībvalstīs muitas uzraudzībā tranzītam; c) ko ieved no trešām valstīm pārstrādei; d) ko saskaņā ar līgumu nodod mājražotājiem vai patstāvīgiem uzņēmumiem tālākai piegādāto materiālu apstrādei, nemainot materiāla īpašnieku. 3. pants Definīcijas 1. Šajā regulā ir spēkā šādas definīcijas: a) „tekstilizstrādājumi” ir visi neapstrādāti, pusapstrādāti, apstrādāti, daļēji pārstrādāti, rūpnieciski ražoti, pusgatavi vai gatavi izstrādājumi, kas pilnībā sastāv no tekstilšķiedrām, neatkarīgi no izmantotās sajaukšanas vai savienošanas metodes; b) „tekstilšķiedra” ir vai nu: i) vielisks veidojums, kuram piemīt raksturīgā elastība, smalkums un liela garuma attiecība pret maksimālo šķērsgriezumu un kuru šo īpašību dēļ var izmantot tekstilizstrādājumos; ii) elastīgas sloksnes vai dobi materiāli, kuru parastais platums nepārsniedz 5 mm, tostarp sloksnes, kas izgrieztas no platākām sloksnēm vai lentēm, ražotas no vielām, kuras izmanto I pielikuma 2. tabulā uzskaitīto šķiedru izgatavošanā un kuras var izmantot tekstilizstrādājumos; c) „parastais platums” ir sloksnes vai dobā materiāla platums salocītā, saplacinātā, saspiestā vai savērptā veidā vai – ja platums nav vienmērīgs – vidējais platums; d) „tekstilmateriāla komponents” ir tekstilizstrādājuma daļa ar atšķirīgu šķiedras saturu; e) „sveššķiedras” ir šķiedras, kas nav norādītas uz marķējuma; f) „odere” ir atsevišķa pozīcija, ko izmanto apģērbu un citu izstrādājumu ražošanā un kas sastāv no viena vai vairākiem tekstilmateriāla slāņiem, kurus piestiprina pie vienas vai vairākām audummalām; g) „vispārēja marķēšana” ir marķēšanas veids, kad vienu marķējumu lieto vairākiem tekstilizstrādājumiem vai komponentiem; h) „vienreizlietojami izstrādājumi” ir tekstilizstrādājumi, kurus paredzēts lietot tikai vienu reizi vai ierobežotu laiku un kuru parastais lietojums izslēdz atjaunošanu to izmantošanai vēlāk tādā pašā vai līdzīgā nolūkā. 4. pants Vispārīgie noteikumi 1. Tekstilizstrādājumus pirms rūpnieciskas pārstrādes vai tās laikā vai arī jebkurā izplatīšanas posmā var realizēt Kopienā vienīgi tad, ja minētie izstrādājumi ir marķēti saskaņā ar šīs regulas noteikumiem. 2. Šīs regulas noteikumu piemērošana neskar valstu un Kopienas noteikumu piemērošanu par rūpnieciskā un komerciālā īpašuma aizsardzību, izcelsmes vietas norādēm, izcelsmes apzīmējumiem un negodīgas konkurences novēršanu. 2. nodaļa Tekstilšķiedru nosaukumi un ar tiem saistītās marķēšanas prasības 5. pants Tekstilšķiedru nosaukumi 1. Sastāva marķējumā aizmanto tikai to šķiedru nosaukumus, kas ir uzskaitīti I pielikumā. 2. I pielikumā uzskaitītos nosaukumus rezervē šķiedrām, kuru īpašības atbilst minētajā pielikumā izklāstītajam aprakstam. Nosaukumus neizmanto citām šķiedrām (attiecībā uz pašām šķiedrām, kā vārda daļu vai kā apzīmētāju). Terminu “zīds” nevar lietot, lai norādītu uz tekstilšķiedru formu vai noteiktu noformējumu nepārtrauktā pavedienā. 6. pants Pieteikumi jaunu šķiedru nosaukumiem Ikviens ražotājs vai tā pārstāvis var iesniegt pieteikumu Komisijai par I pielikumā iekļautā saraksta papildināšanu ar jaunu šķiedras nosaukumu. Pieteikumā iekļauj tehnisko dokumentāciju, kas ir izstrādāta saskaņā ar II pielikumu. 7. pants Tīri izstrādājumi 1. Tikai tādus tekstilizstrādājumus, kuri pilnībā sastāv no vienas šķiedras, var marķēt ar „100 %”, „tīrs” vai „viss”. Šos vai līdzīgus formulējumus neizmanto pārējiem izstrādājumiem. 2. Uzskata, ka tekstilizstrādājums pilnībā sastāv no vienas šķiedras, ja tā sastāvā ir līdz 2 svara % citu šķiedru ar nosacījumu, ka šāds daudzums ir pamatojams ar tehniskiem iemesliem un pievienošana nav regulāra prakse. Ar tādu pašu nosacījumu uzskata, ka tekstilizstrādājums, kas iegūts kāršanas procesā, pilnībā sastāv no vienas šķiedras, ja tā sastāvā ir līdz 5 svara % citu šķiedru. 8. pants Vilnas izstrādājumi 1. Tekstilizstrādājumu var marķēt ar vienu no III pielikumā minētajiem nosaukumiem, ja tas sastāv vienīgi no tādas vilnas šķiedras, kas iepriekš nav bijusi iestrādāta gatavajā izstrādājumā, nav pakļauta vērpšanas un/vai filca veidošanas procesiem, izņemot šā izstrādājuma ražošanai vajadzīgos procesus, un kas nav bojāta apstrādē vai lietošanā. 2. Atkāpjoties no 1. punkta, III pielikumā uzskaitītos nosaukumus var lietot, lai apzīmētu vilnu šķiedru maisījumā, ja ir izpildīti visi turpmāk minētie nosacījumi: a) visa vilna minētajā maisījumā atbilst 1. punktā noteiktajām prasībām; b) šāda vilna ir ne mazāk kā 25 % no maisījuma kopējā svara; c) rupji kāstos maisījumos gadījumā vilnai ir piemaisīta tikai viena cita šķiedra. Šādam maisījumam norāda visu procentuālo sastāvu. 3. Šķiedras piemaisījumi izstrādājumos, kas minēti 1. un 2. punktā, tostarp vilnas izstrādājumos, kuri iegūti kāršanas procesā, nepārsniedz 0,3 %, un tos pamato ar ražošanu saistīti tehniski iemesli. 9. pants Daudzšķiedru tekstilizstrādājumi 1. Tekstilizstrādājumu, kas sastāv no divām vai vairākām šķiedrām, no kurām viena ir vismaz 85 % no kopējā svara, marķē šādi: a) ar šķiedras nosaukumu, kas ir vismaz 85 % no kopējā svara, un norādi par svara procentuālo daudzumu; b) ar šķiedras nosaukumu, kas ir vismaz 85 % no kopējā svara, un norādi „vismaz 85 %”; c) ar izstrādājuma pilnīgu procentuālo sastāvu. 2. Tekstilizstrādājumu, kas sastāv no divām vai vairākām šķiedrām, no kurām neviena nesasniedz 85 % no kopējā svara, marķē ar vismaz divu šķiedru nosaukumiem ar lielāko svara procentuālo daudzumu, pēc kura norāda pārējo sastāvā ietilpstošo šķiedru nosaukumus dilstošā secībā svara procentos, norādot vai nenorādot to svara procentuālo daudzumu. Tomēr piemēro arī šādus noteikumus: a) šķiedras, kas atsevišķi ir mazāk nekā 10 % no izstrādājuma kopējā svara, var kopā apzīmēt ar jēdzienu „citas šķiedras”, pēc kura norāda kopējo svara procentuālo daudzumu; b) ja ir norādīts tādas šķiedras nosaukums, kura ir mazāk nekā 10 % no izstrādājuma kopējā svara, tad jānorāda šāda izstrādājuma pilnīgs procentuālais sastāvs. 3. Tādus izstrādājumus no tīras kokvilnas velkiem un tīra lina audiem, kuros lins ir vismaz 40 % no nestandarta auduma kopējā svara, var apzīmēt ar nosaukumu „kokvilna un lins”, aiz kura jānorāda sastāva specifikācija „tīras kokvilnas velki — tīra lina audi”. 4. Tekstilizstrādājumiem, kuru sastāvu nevar viegli norādīt ražošanas laikā, marķējumā var lietot apzīmējumu „jauktas šķiedras” vai apzīmējumu „nenoteikts tekstilšķiedru maisījums”. 10. pants Šķiedras, kurām ir dekoratīva nozīme, un antistatiskas šķiedras Saskatāmas, atdalāmas šķiedras, kam ir tikai dekoratīva nozīme un kas nepārsniedz 7 % gatavā izstrādājuma svara, nav jāmin 7. un 9. pantā paredzētajos šķiedru sastāvos. Tas pats attiecas uz metalizētām šķiedrām un citām šķiedrām, kuras iestrādā, lai panāktu antistatisku efektu, un kuras nepārsniedz 2 % gatavā izstrādājuma svara. Izstrādājumiem, kas minēti 9. panta 3. punktā, šādus procentuālos daudzumus aprēķina velku un audu svaram atsevišķi. 11. pants Etiķetes un marķējumi 1. Pirms tekstilizstrādājumu laišanas tirgū, tos etiķetē vai marķē. Tomēr etiķetes vai marķējumus vai aizstāt vai papildināt ar pievienotiem tirdzniecības dokumentiem, ja izstrādājumus nepiedāvā pārdošanai gala patērētājam vai ja tos piegādā pēc pasūtījuma, ko izdarījusi valsts vai cita juridiska persona, kura ir publisko tiesību subjekts. 2. Ražotājs vai tā pilnvarotais pārstāvis, kas ir reģistrēts Kopienā, vai gadījumā, kad ne ražotājs, ne tā pilnvarotais pārstāvis nav reģistrēts Kopienā, tirgus dalībnieks, kas ir atbildīgs par tekstilizstrādājuma laišanu tirgū pirmo reizi, nodrošina etiķetes pievienošanu un tajā iekļautās informācijas pareizību. Izplatītājs nodrošina, lai tā pārdotajiem tekstilizstrādājumiem būtu atbilstošs marķējums saskaņā ar šo regulu. Pirmajā un otrajā daļā minētās personas nodrošina, lai informāciju, ko sniedz, laižot tirgū tekstilizstrādājumus, nevarētu sajaukt ar šajā regulā noteiktajiem nosaukumiem un aprakstiem. 12. pants Nosaukumu un aprakstu izmantošana 1. Nosaukumus un aprakstus, kas ir minēti 5., 7., 8. un 9. pantā, skaidri norāda tirdzniecības līgumos, rēķinos, faktūrrēķinos un citos tirdzniecības dokumentos. Lietot saīsinājumus nav atļauts. Tomēr drīkst izmantot mehanizētās apstrādes kodu, ja vien tajā pašā dokumentā ir sniegts šā koda skaidrojums. 2. Piedāvājot tekstilizstrādājumus tirdzniecībā, nosaukumus un aprakstus, kas ir minēti 5., 7., 8. un 9. pantā, norāda skaidri, salasāmi un vienoti iespiestiem burtiem katalogos un tirdzniecības literatūrā, uz iepakojumiem, etiķetēs un marķējumos. 3. Tirdzniecības zīmes vai uzņēmuma nosaukumu var norādīt tieši pirms vai pēc 5., 7., 8. un 9. pantā minētajiem nosaukumiem un aprakstiem. Tomēr, ja tirdzniecības zīmē vai uzņēmuma nosaukumā — atsevišķi vai ar apzīmētāju, vai kā vārda daļu — ir iekļauts kāds no I pielikumā uzskaitītajiem nosaukumiem vai nosaukums, kuru var ar to sajaukt, šādu tirdzniecības zīmi vai nosaukumu norāda uzreiz pirms vai pēc 5., 7., 8. un 9. pantā minētajiem nosaukumiem un aprakstiem. Citu informāciju vienmēr norāda atsevišķi. 4. Etiķetējums un marķējums ir pieejams tās dalībvalsts valodā vai valodās, kuras teritorijā tekstilizstrādājumi tiek piedāvāti tirdzniecībā vai tiek pārdoti gala patērētājam, ja to pieprasa attiecīgās dalībvalsts tiesību akti. Šīs regulas 15. panta 3. punktā minētajai kopējai etiķetēšanai attiecībā uz spolēm, tītavām, šķeterēm, kamoliem vai kādiem citiem neliela daudzuma šujamajiem, lāpāmajiem un izšujamajiem diegiem piemēro šā punkta pirmo daļu. Atsevišķas pozīcijas var marķēt jebkurā Kopienas valodā. 13. pants Daudzkomponentu tekstilizstrādājumi 1. Visiem tekstilizstrādājumiem, kas sastāv no diviem vai vairākiem komponentiem, etiķetē norāda katra komponenta šķiedru saturu. Šāds etiķetējums nav obligāts komponentiem, izņemot galvenās oderes, kuri ir mazāk nekā 30 % no izstrādājuma kopējā svara. 2. Tādiem diviem vai vairākiem tekstilizstrādājumiem ar vienādu šķiedru saturu, kas parasti veido vienību, var būt tikai viena etiķete. 14. pants Īpašie noteikumi IV pielikumā uzskaitīto izstrādājumu šķiedru sastāvu norāda saskaņā ar minētajā pielikumā paredzētajiem etiķetēšanas noteikumiem. 15. pants Atkāpes 1. Atkāpjoties no 11., 12. un 13. panta, piemēro šā panta 2., 3. un 4. punkta noteikumus. Jebkurā gadījumā šā panta 3. un 4. punktā minētos izstrādājumus piedāvā pārdošanā tādā veidā, lai gala patērētājs varētu pilnībā pats iepazīties ar minēto izstrādājumu sastāvu. 2. V pielikumā uzskaitīto tekstilizstrādājumu šķiedru nosaukumi vai šķiedru sastāvs nav jānorāda etiķetēs vai marķējumā. Tomēr, ja tirdzniecības zīmē vai uzņēmuma nosaukumā — atsevišķi vai ar apzīmētāju, vai kā vārda daļa — ir iekļauts kāds no I pielikumā uzskaitītajiem nosaukumiem vai nosaukums, kuru var ar to sajaukt, piemēro 11., 12. un 13. pantu. 3. Ja tekstilizstrādājumiem, kas uzskaitīti VI pielikumā, ir viens un tas pats veids un vienāds sastāvs, tos var kopā piedāvāt pārdošanai ar kopēju etiķeti. 4. Tādu tekstilizstrādājumu sastāvu, kurus pārdod metros, var norādīt pārdošanā piedāvātajam garumam vai baķim. 3. nodaļa Šķiedru procentuālie daudzumi un pielaides 16. pants Pozīciju saraksts, kuras nav jāievēro, nosakot šķiedru procentuālos daudzumus Nosakot 7., 8., un 9. pantā paredzētos procentuālos daudzumus, kas ir jānorāda saskaņā ar 11. pantu, VII pielikumā minētos elementus neņem vērā. 17. pants Tirgus uzraudzības noteikumi 1. Valstu tirgus uzraudzības iestādes veic pārbaudes, vai tekstilizstrādājumu sastāvs atbilst sniegtajai informācijai par minēto izstrādājumu sastāvu saskaņā ar Direktīvu 2001/95/EK. 2. Pārbaudes, kas minētas 1. punktā, veic saskaņā ar paraugu ņemšanas metodēm un VIII pielikumā paredzēto konkrētu divkāršu un trīskāršu šķiedru maisījumu kvantitatīvo analīzi. Šajā nolūkā 7., 8. un 9. pantā paredzētos šķiedru procentuālos daudzumus pēc VII pielikumā paredzēto pozīciju atdalīšanas nosaka, katras šķiedras bezūdens masai piemērojot attiecīgu saskaņotu pielaidi, kas ir noteikta IX pielikumā. 3. Tekstilšķiedru maisījumiem, kuriem nav vienotas analīzes metodes Kopienas mērogā, par to testēšanu atbildīgās laboratorijas nosaka šādu maisījumu sastāvu, izmantojot jebkādu tai pieejamu derīgu metodi, analīzes protokolā norādot iegūto rezultātu un, ciktāl zināms, izmantotās metodes precizitātes pakāpi. 18. pants Pielaides 1. Lai noteiktu tādu tekstilizstrādājumu sastāvu, kas ir paredzēti gala patērētājam, piemēro 2., 3., un 4. punktā noteiktās pielaides. 2. Sveššķiedras saskaņā ar 9. pantu sastāvā nav jānorāda, ja šo šķiedru procentuālais daudzums nepārsniedz: a) 2 % no tekstilizstrādājuma kopējā svara, ja šāds daudzums ir pamatojams ar tehniskiem iemesliem un pievienošana nav regulāra prakse; b) 5 % kārstiem izstrādājumiem. Šā punkta b) apakšpunkts neskar 8. panta 3. punktu. 3. Ražošanas pielaidi 3 % apmērā pieļauj starp norādītajiem šķiedras procentuālajiem daudzumiem, kuri jānorāda saskaņā ar 9. pantu, un saskaņā ar 17. pantu veiktajā analīzē iegūtajiem procentuālajiem daudzumiem attiecībā uz etiķetē norādīto šķiedru kopējo svaru. Minētā pielaide attiecas arī uz: a) šķiedrām, kas saskaņā ar 9. panta 2. punktu ir uzskaitītas bez norādes par to procentuālo daudzumu; b) 8. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētā vilnas procentuālo daudzumu. Šīs analīzes vajadzībām pielaides aprēķina atsevišķi. Aprēķinot punktā minēto pielaidi, kopējais svars, kas jāņem vērā, ir gatavā izstrādājuma šķiedru kopējais svars, no kura atņemts visu sveššķiedru svars, kuras konstatētas, piemērojot 2. punktā minēto pielaidi. Pieļaujams, ka pielaides, kas minētas 2. un 3. punktā, pievieno tikai tad, ja, piemērojot 2. punktā minēto pielaidi, analīzē konstatētās sveššķiedras pieder pie tā paša ķīmiskā tipa, pie kura viena vai vairākas etiķetē norādītās šķiedras. 4. Konkrētiem izstrādājumiem, kuru ražošanai vajadzīgas lielākas pielaides par tām, kas norādītas 2. un 3. punktā, izstrādājuma atbilstību pārbaudot saskaņā ar 17. panta 1. punktu, Komisija var atļaut lielākas pielaides, vienīgi izņēmuma gadījumā un ja ražotājs sniedz atbilstīgu pamatojumu. Ražotājs jāiesniedz pieprasījumu, norādot pamatotus iemeslus un pierādījumus par ārkārtējiem ražošanas apstākļiem. 4. nodaļa Nobeiguma noteikumi 19. pants Pielikumu grozījumi 1. Komisija var pieņemt jebkādus grozījumus I, II, IV, V, VI, VII, VIII un IX pielikumā, kas ir vajadzīgi šo pielikumu pielāgošanai tehnikas attīstībai. 2. Pasākumus, kas minēti 1. punktā un kas ir paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs regulas elementus, tostarp to papildinot, pieņem saskaņā ar 20. panta 2. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru. 20. pants Komiteja 1. Komisijai palīdz Tekstilmateriālu nosaukumu un marķēšanas komiteja. 2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5.a panta 1. līdz 4. punktu un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus. 21. pants Ziņošana Vēlākais līdz [DATE = 5 years from the entry into force of this Regulation] Komisija iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs regulas īstenošanu, kurā īpašu vērību pievērš jaunu šķiedru nosaukumu pieprasījumiem un to pieņemšanu. 22. pants Atcelšana Direktīvu 73/44/EK, 96/73/EK un 96/74/EK [vai pārstrādāta redakcija] atceļ no šīs regulas spēkā stāšanās dienas. Atsauces uz atceltajām direktīvām uzskata par atsaucēm uz šo regulu un lasa saskaņā ar atbilstības tabulu X pielikumā. 23. pants Stāšanās spēkā Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, [..] Eiropas Parlamenta vārdā — Padomes vārdā — priekšsēdētājs priekšsēdētājs [ .. ] [ .. ] I PIELIKUMS TEKSTILŠĶIEDRU TABULA 1. tabula Numurs | Nosaukums | Šķiedras apraksts | 1 | vilna | Aitu vai jēru vilnas šķiedra (Ovis aries) vai šķiedru maisījums no aitu vai jēru un to dzīvnieku vilnas un spalvas, kas ir uzskaitīti 2. punktā | 2 | alpakas, lamas, kamieļa, kašmira, mohēras, angoras, vikunjas, jaka, gvanako, kašgoras, bebra, ūdra, pievienojot vai nepievienojot vārdu “vilna” vai “spalva” | šādu dzīvnieku spalva: alpaka, lama, kamielis, Kašmiras kaza, Angoras kaza, Angoras trusis, vikunja, jaks, gvanako, kašgoras kaza, bebrs, ūdrs | 3 | dzīvnieku spalva vai zirgu astri, norādot vai nenorādot dzīvnieka veidu (piem., liellopu spalva, parasto kazu spalva, zirgu astri) | dažādu tādu dzīvnieku spalva, kas nav minēti 1. vai 2. punktā | 4 | zīds | šķiedra, ko iegūst vienīgi no zīdtauriņiem | 5 | kokvilna | šķiedra, ko iegūst no kokvilnas auga pogaļām (Gossypium) | 6 | kapoks | šķiedra, ko iegūst no kapoka augļa iekšējās daļas (Ceiba pentandra) | 7 | lini | šķiedra, ko iegūst no linu auga lūksnes (Linum usitatissimum) | 8 | kaņepāji | šķiedra, ko iegūst no kaņepju lūksnes (Cannabis sativa) | 9 | džuta | šķiedra, ko iegūst no Corchorus olitorius un Corchorus capsularis lūksnes. Šajā regulā lūksnes šķiedras, kas iegūtas no šādām sugām, apstrādā tāpat kā džutu: Hibiscus cannabinus, Hibiscus sabdariffa, Abultilon avicennae, Urena lobata, Urena sinuata | 10 | abaka (Manilas kaņepes) | šķiedra, ko iegūst no Musa textilis aizsarglapas | 11 | alfa | šķiedra, ko iegūst no Stipa tenacissima lapām | 12 | kokosšķiedras | šķiedra, ko iegūst no Cocos nucifera augļa | 13 | irbulene | šķiedra, ko iegūst no Cytisus scoparius un/vai Spartium Junceum lūksnes | 14 | rāmija | šķiedra, ko iegūst no Boehmeria nivea un Boehmeria tenacissima lūksnes | 15 | sizals | šķiedra, ko iegūst no Agave sisalana lapām | 16 | doņu krotalārija | šķiedra, ko iegūst no Crotalaria juncea lūksnes | 17 | henekens | šķiedra, ko iegūst no Agave Fourcroydes lūksnes | 18 | magejs | šķiedra, ko iegūst no Agave Cantala lūksnes | 2. tabula 19 | acetāts | celulozes acetāta šķiedra, kurā mazāk nekā 92 %, bet vismaz 74 % hidroksilgrupu ir acetilētas | 20 | algināts | šķiedra, ko iegūst no algīnskābes metālu sāļiem | 21 | kupro | reģenerētas celulozes šķiedra, ko iegūst ar vara-amonjaka paņēmienu | 22 | modāls | reģenerēta celulozes šķiedra, kuru iegūst viskozes modifikācijas procesā un kurai ir augsta raušanas pretestība paaugstināta mitruma apstākļos. Raušanas pretestība (BC) kondicionētā vidē un pretestība (BM), kurai jārada 5 % pagarinājums mitrā vidē ir šāda: BC (CN) ≥ 1,3 √T + 2 T BM (CN) ≥ 0,5 √T, kur T ir vidējais lineārais blīvums deciteksos | 23 | proteīns | šķiedra, ko iegūst no dabīgām olbaltumvielām, kas reģenerētas un stabilizētas, iedarbojoties uz tām ar ķīmiskām vielām | 24 | triacetāts | celulozes acetāta šķiedra, kurā vismaz 92 % hidroksilgrupu ir acetilētas | 25 | viskoze | reģenerēta celulozes šķiedra, ko iegūst pavediena un štāpeļšķiedras viskozes procesā | 26 | akrils | šķiedra, ko veido lineāras makromolekulas, kuras veido vismaz 85 (masas) % akrilnitrila ķēdē | 27 | hloršķiedra | šķiedra, ko veido lineāras makromolekulas, kuru ķēdē ir vairāk nekā 50 masas % vinilhlorīda vai vinilidēnhlorīda monomēru vienību | 28 | fluoršķiedra | šķiedra, ko veido lineāras makromolekulas, kuras sastāv no fluoroglekļa alifātiskajiem monomēriem | 29 | modificēts akrils | šķiedra, ko veido lineārās makromolekulas, kuru ķēdē ir vairāk nekā 50 (masas) % un mazāk nekā 85 (masas) % akrilnitrila | 30 | poliamīds jeb neilons | šķiedra, kuru veido sintētiskas lineāras makromolekulas, kuru ķēdē atkārtojas cikliskas amīdu saites, no kurām vismaz 85 % saistītas ar alifātiskām vai alicikliskajām grupām | 31 | aramīds | šķiedra, kuru veido sintētiskas lineāras makromolekulas, kurās ietilpst aromātiskas grupas, ko saista amīdu vai imīdu saites, no kurām vismaz 85 % ir tieši saistītas ar diviem aromātiskajiem gredzeniem un kurās imīdu saites, ja tādas ir, nepārsniedz amīdu saišu skaitu | 32 | poliimīds | šķiedra, kuru veido sintētiskas lineāras makromolekulas, kuru ķēdē atkārtojas cikliskas imīdu grupas | 33 | liocels | reģenerēta celulozes šķiedra, kuru iegūst, šķīdinot un laižot caur organisku šķīdinātāju (organisku ķīmisko vielu un ūdens maisījums), neveidojot atvasinājumus | 34 | polilaktīds | šķiedra, ko veido lineāras makromolekulas, kuru ķēdē ir vismaz 85 (masas) % pienskābes esteru, ko iegūst no dabā sastopamiem cukuriem, un kuru kušanas temperatūra ir vismaz 135 °C | 35 | poliesteris | šķiedra, ko veido lineāras makromolekulas, kuras veido vismaz 85 (masas) % no diola un tereftalskābes estera ķēdes | 36 | polietilēns | šķiedra, ko veido neaizvietotas alifātiskas piesātinātā ogļūdeņraža lineāras makromolekulas | 37 | polipropilēns | šķiedra, ko veido alifātiskas piesātinātā ogļūdeņraža lineāras makromolekulas, kur no katra otrā oglekļa atoma atzarojas metila sānu ķēde izotaktiskā izvietojumā un nenotiek tālāka aizvietošana | 38 | polikarbamīds | šķiedra, ko veido lineāras makromolekulas, kuru ķēdē atkārtojas ureilēnu (NH–CO–NH) funkcionālā grupa | 39 | poliuretāns | šķiedra, ko veido lineāras makromolekulas, kas sastāv no ķēdēm, kurās atkartojas uretānu funkcionālā grupa | 40 | vinilāls | šķiedra, ko veido lineāras makromolekulas, kuru ķēde sastāv no poli(vinilspirta) ar atšķirīgu acetilēšanas pakāpi | 41 | trivinils | šķiedra, ko veido akrilnitrila terpolimērs, vinilhlorīda monomērs un kāds trešais vinila monomērs, no kuriem neviens nesasniedz 50 % no kopējās masas | 42 | elastodiēns | elastīgā šķiedra no dabīgā vai sintētiskā poliizoprēna vai no viena vai vairākiem diēniem, kas polimerizēti ar vienu vai vairākiem vinila monomēriem vai bez tiem, kura pēc to izstiepšanas, trīskārt pārsniedzot sākotnējo garumu, un atbrīvošanas strauji un gandrīz pilnībā atgūst sākotnējo garumu | 43 | elastāns | elastīgā šķiedra, ko veido vismaz 85 (masas) % segmentēta poliuretāna un kas pēc izstiepšanas, trīskārt pārsniedzot sākotnējo garumu, un atbrīvošanas strauji un gandrīz pilnībā atgūst sākotnējo garumu | 44 | stiklašķiedra | šķiedra no stikla | 45 | nosaukums atbilstoši materiālam, no kura sastāv šķiedras, piem., metāls (metāla, metalizēts), azbests, papīrs, kam pievieno vai nepievieno vārdu “pavediens” vai “šķiedra” | šķiedras, ko iegūst no dažādiem vai jauniem materiāliem, kuri nav še iepriekš uzskaitīti | 46 | elastomultiesteris | šķiedra, kura veidojas, mijiedarbojoties divām vai vairākām ķīmiski atšķirīgām un divās vai vairākās atšķirīgās fāzēs esošām lineārām makromolekulām (nevienai nepārsniedzot 85 masas %), un kurā noteicošā funkcionālā vienība ir esteru grupas (vismaz 85 %), un kura, pēc atbilstošas apstrādes to izstiepjot pusotru reizi garāku par sākotnējo garumu un pēc tam atbrīvojot, strauji un gandrīz pilnībā atgūst sākotnējo garumu | 47 | elastolefīns | šķiedra, ko veido vismaz 95 (masas) % daļēji šķērsšūtu makromolekulu, kuras sastāv no etilēna un vismaz vēl viena olefīna, un kas pēc izstiepšanas, pusotras reizes pārsniedzot sākotnējo garumu, un atbrīvošanas strauji un gandrīz pilnībā atgūst sākotnējo garumu | 48 | melamīns | šķiedra, ko veido vismaz 85 masas % šķērsšūtu makromolekulu, kuras sastāv no melamīna atvasinājumiem | _____________ II PIELIKUMS PRASīBU MINIMUMS TEHNISKAJAI DOKUMENTāCIJAI, KAS IESNIEDZAMA KOPĀ AR PIETEIKUMU JAUNAS šķIEDRAS NOSAUKUMAM (6. pants) Tehniskajā dokumentācijā, kas minēta 6. pantā un ar ko I pielikumā ierosina iekļaut jaunas šķiedras nosaukumu, iekļauj vismaz šādu informāciju. - Ierosinātais šķiedras nosaukums. Ierosinātais nosaukums ir saistīts ar ķīmisko sastāvu un attiecīgā gadījumā sniedz informāciju par šķiedras īpašībām. Attiecībā ierosināto nosaukumu nav īpašumtiesību pretenziju, un tas nav saistīts ar ražotāju. - Ierosinātā šķiedras definīcija. Jaunas šķiedras definīcijā minētās īpašības, piemēram, elastība, ir pārbadāmas, izmantojot testēšanas metodes, kuras ir sniegtas tehniskajā dokumentācijā kopā ar analīzes izmēģinājumu rezultātiem. - Šķiedras identifikācija: ķīmiskā formula, atšķirības no esošajām šķiedrām, kā arī, ja lietderīgi, detalizēti dati, piemēram, kušanas temperatūra, blīvums, refrakcijas koeficients, degtspēja un FTIR spektrs. - Ierosināta saskaņotā pielaide. - Pietiekami izstrādāta identifikācija un kvantitatīvās noteikšanas metodes, tostarp izmēģinājumu dati. Pieteikuma iesniedzējs novērtē, vai ir iespējams izmantot šīs regulas VIII pielikumā uzskaitītās metodes, lai analizētu visparedzamākos jauno šķiedru komerciālos maisījumus ar citām šķiedrām, un ierosina vismaz vienu no minētajām metodēm. Attiecībā uz metodēm, saskaņā ar kurām šķiedru var uzskatīt par nešķīstošu sastāvdaļu, pieteikuma iesniedzējs novērtē jaunās šķiedras masas korekcijas koeficienti. Visus izmēģinājumu datus iesniedz kopā ar pieteikumu. Ja šajā regulā uzskaitītās metodes nav piemērotas, pieteikuma iesniedzējs sniedz adekvātu pamatojumu un ierosina jaunu metodi. Pieteikumā iekļauj visus izmēģinājumu datus par ierosinātajām metodēm. Kopā ar dokumentāciju sniedz datus par precizitāti, robustumu un atkārtojamību. - Papildu informācija pieteikuma pamatošanai: ražošanas process, nozīmigums patērētājiem. - Pēc Komisijas pieprasījuma ražotājs vai tā pārstāvis iesniedz jaunas, tīras šķiedras un attiecīgo šķiedru maisījumu reprezentatīvus paraugus, kas ir vajadzīgi, lai novērtētu ierosināto identifikāciju un kvantitatīvās noteikšanas metodes. _____________ III PIELIKUMS 8. PANTA 1. PUNKTĀ MINĒTIE NOSAUKUMI - bulgāru valodā: “необработена вълна”, - spāņu valodā: “lana virgen” vai “lana de esquilado”, - čehu valodā: “střižní vlna”, - dāņu valodā: “ren, ny uld”, - vācu valodā: “Schurwolle”, - igauņu valodā: “uus vill”, - īru valodā: “olann lomra” - grieķu valodā: “παρθένο μαλλί”, - angļu valodā: “fleece wool” vai “virgin wool”, - franču valodā: “laine vierge” vai “laine de tonte”, - itāliešu valodā: “lana vergine” vai “lana di tosa”, - latviešu valodā: “pirmlietojuma vilna” vai “cirptā vilna”, - lietuviešu valodā: “natūralioji vilna”, - ungāru valodā: “élőgyapjú”, - maltiešu valodā: “suf verġni”, - holandiešu valodā: “scheerwol”, - poļu valodā: “żywa wełna”, - portugāļu valodā: “lã virgem”, - rumāņu valodā: “lână virgină”, - slovāku valodā: “strižná vlna”, - slovēņu valodā: “runska volna”, - somu valodā: “uusi villa”, - zviedru valodā: “ren ull”. __________ IV PIELIKUMS ĪPAŠI NOTEIKUMI PAR KONKRĒTU IZSTRĀDĀJUMU MARĶĒŠANU (14. pants) Izstrādājumi | Marķēšanas noteikumi | 1. Šādi korsešizstrādājumi: | Šķiedru sastāvu norāda uz etiķetes, uzrādot visa izstrādājuma vai attiecīgi uzskaitīto komponentu sastāvu kopumā vai atsevišķi: | a) krūšturi | bļodiņu un mugurdaļas ārējais un iekšējais materiāls; | b) korsetes | priekšdaļas, mugurdaļas un sānu nostiprinājuma gabali; | c) krūšturkorsetes | bļodiņu, priekšdaļas un mugurdaļas nostiprinājuma gabalu un sānu gabalu ārējais un iekšējais materiāls. | 2. Citi korsešizstrādājumi, kas nav uzskaitīti iepriekš | Šķiedru sastāvu norāda uz etiķetes, uzrādot visa izstrādājuma vai izstrādājuma dažādu komponentu sastāvu kopumā vai atsevišķi. Šāda marķēšana nav obligāta komponentiem, kas ir mazāk nekā 10 % izstrādājuma kopējā svara. | 3. Visi korsešizstrādājumi | Minēto korsešizstrādājumu dažādo daļu atsevišķo marķēšanu veic tā, lai gala patērētājs varētu viegli saprast, uz kuru izstrādājuma daļu attiecas etiķetē norādītā informācija. | 4. Izkodināti tekstilmateriāli | Šķiedru sastāvu norāda izstrādājumam kopumā, un to var norādīt, atsevišķi uzrādot pamata auduma un izkodināto daļu sastāvu. Norāda šo komponentu nosaukumu. | 5. Izšūti tekstilmateriāli | Šķiedru sastāvu norāda izstrādājumam kopumā, un to var norādīt, atsevišķi uzrādot pamata auduma un izšūšanas pavediena sastāvu. Norāda šo komponentu nosaukumu. Šāds marķējums ir obligāts tikai tām izšūtajām daļām, kuras aizņem vismaz 10 % izstrādājuma virsmas. | 6. Pavedieni, kuros ir serdenis ar dažādu šķiedru tinumu un kurus tādā veidā piedāvā pārdošanā patērētājam | Šķiedru sastāvu norāda izstrādājumam kopumā, un to drīkst uzrādīt, atsevišķi norādot serdeņa un tinuma sastāvu. Norāda šo komponentu nosaukumu. | 7. Samta un plīša tekstilmateriāli vai tekstilmateriāli, kas atgādina samtu vai plīšu | Šķiedru sastāvu norāda izstrādājumam kopumā un, ja izstrādājumam ir skaidri izteikta pamatne un lietošanas virsma, kuras sastāv no atšķirīgām šķiedrām, to šiem diviem komponentiem var norādīt atsevišķi. Norāda šo komponentu nosaukumu. | 8. Grīdas segumi un paklāji, kuru pamatne un lietošanas virsma sastāv no atšķirīgām šķiedrām | Sastāvu var norādīt vienīgi lietošanas virsmai. Jānorāda lietošanas virsmas nosaukums. | __________ V PIELIKUMS IZSTRāDāJUMI, KURIEM ETIķēJUMS VAI MARķēJUMS NAV OBLIGāTS (15. panta 2. punkts) 1. Piedurkņu garuma turētāji 2. Pulksteņu siksniņas no tekstilmateriāliem 3. Etiķetes un emblēmas 4. Polsterēti trauku tveramie no tekstilmateriāliem 5. Kafijas kannas sildītāji 6. Tējkannas sildītāji 7. Piedurkņu aizsargi 8. Uzroči, kas nav no plūksnota auduma 9. Mākslīgie ziedi 10. Adatu spilventiņi 11. Apgleznoti audekli 12. Tekstilizstrādājumi pamatnei un stiprinājuma drānai, un stīvināšanai 13. Filca izstrādājumi 14. Lietoti gatavie tekstilizstrādājumi, ja tas skaidri norādīts 15. Getras 16. Iepakojuma materiāls, kas nav jauns un ko pārdod kā tādu 17. Filca cepures 18. Mīkstie somu izstrādājumi, zirglietas no tekstilmateriāliem 19. Ceļojuma piederumi no tekstilmateriāliem 20. Gatavi vai nepabeigti ar rokām izšūti gobelēni un materiāli to izgatavošanai, to skaitā izšujamie diegi, ko pārdod atsevišķi no audekla un ko īpaši noformē izmantošanai šādos gobelēnos 21. Rāvējslēdzēji 22. Pogas un sprādzes, kas apvilktas ar tekstilmateriāliem 23. Grāmatu vāki no tekstilmateriāliem 24. Rotaļlietas 25. Apavu daļas no tekstilmateriāliem, izņemot siltās oderes 26. Sedziņas, kas sastāv no vairākiem komponentiem un kā virsma nav lielāka par 500 cm2 27. Plīts cimdi un drānas 28. Olu sildītāji 29. Kosmētikas somiņas 30. Tabakmaki no tekstilmateriāla 31. Briļļu, cigarešu un cigāru, šķiltavu un ķemmju futrāļi un etvijas no tekstilmateriāla 32. Sporta aizsargpiederumi, izņemot cimdus 33. Tualetes piederumu somiņas 34. Kurpju tīrāmo piederumu somiņas 35. Apbedīšanas piederumi 36. Vienreizlietojami izstrādājumi, izņemot vati 37. Tekstilizstrādājumi, uz kuriem attiecas Eiropas farmakopejas noteikumi un atsauce uz šiem noteikumiem, vairākkārt izmantojamās medicīniskās un ortopēdiskās saites un visi ortopēdiskie izstrādājumi no tekstilmateriāla 38. Tekstilizstrādājumi, to skaitā tauvas, virves un auklas, kas ietilpst VI pielikuma 12. pozīcijā un ko parasti paredzēts: a) lietot kā iekartu daļas preču ražošanā un apstrādē; b) iestrādāt mehānismos, iekārtās (piem., apkures, gaisa kondicionēšanas vai apgaismes tehnikā), sadzīves tehnikā un citās ierīcēs, automašīnās un citos transportlīdzekļos vai to darbināšanai, apkopei vai aprīkojumam, izņemot brezenta pārsegus un mehānisko transportlīdzekļu tekstila piederumus, ko pārdod atsevišķi no transportlīdzekļa 39. Tekstilizstrādājumi aizsardzībai un drošībai, piemēram, drošības jostas, izpletņi, glābšanas vestes, avārijas izeju celiņi, ugunsdzēsības ierīces, bruņuvestes un īpašs aizsargapģērbs (piem., aizsardzībai pret uguni, ķīmiskām vielām vai citiem riskiem) 40. Piepūšamās konstrukcijas (piem., sporta zāles, izstāžu stendi vai noliktavas), ja tām pievienoti sīkāki dati par šo izstrādājumu darbību un tehniskajām specifikācijām 41. Buras 42. Dzīvnieku apģērbs 43. Karogi __________ VI PIELIKUMS IZSTRĀDĀJUMI, KURIEM IR OBLIGĀTS VIENĪGI KOPĪGS ETIĶĒJUMS VAI MARĶĒJUMS (15. panta 3. punkts) 1. Grīdas lupatas 2. Tīrīšanas lupatiņas 3. Apmales un apdares materiāli 4. Pozaments 5. Jostas 6. Bikšturi 7. Zeķturi un ģērbturi 8. Kurpju un zābaku auklas 9. Lentes 10. Gumijas 11. Jauni iepakojuma materiāli, ko pārdod kā tādus 12. Iesaiņojuma auklas un lauksaimniecības virves; auklas, tauvas un virves, izņemot tās, uz kurām attiecas V pielikuma 38. pozīcija[13] 13. Sedziņas 14. Kabatlakati 15. Mezgloti tīkli un matu tīkliņi 16. Kaklasaites un tauriņi bērniem 17. Krūšauti; mazgāšanas cimdi un flaneļa salvetes sejai 18. Šujamie, lāpāmie un izšujamie diegi, kurus pārdod mazumtirdzniecībā nelielos daudzumos un kuru neto svars ir 1 grams vai mazāks 19. Lentes aizkariem, žalūzijām un slēģiem __________ VII PIELIKUMS POZīCIJU SARAKSTS, KURAS NAV JāIEVēRO, NOSAKOT šķIEDRU PROCENTUāLOS DAUDZUMUS (16. pants) Izstrādājumi | Izslēgtās pozīcijas | a) Visi tekstilizstrādājumi | i) daļas, kas nav no tekstilmateriāla, eģes, etiķetes un emblēmas, malas un apdares materiāli, kuras nav izstrādājuma neatņemama sastāvdaļa, pogas un sprādzes, kas apvilktas ar tekstilmateriālu, piederumi, rotājumi, neelastīgas lentes, elastīgi pavedieni un lentes, kas pievienotas noteiktās un ierobežotās izstrādājuma vietās; ii) vaski, saistvielas, atsvari, smites un apretūras, piesūcinātāji, krāsošanas un apdrukas palīgmateriāli un citi tekstila pārstrādes izstrādājumi | b) Grīdas segumi un paklāji | visi komponenti, kas nav lietošanas virsma | c) Polsterēšanas materiāli | saistošie un aizpildošie velki un audi, kas neveido daļu no lietošanas virsmas | d) Priekškari un aizkari | saistošie un aizpildošie velki un audi, kas neveido daļu no auduma labās puses | e) Zeķes | Elastīgi pavedieni, kurus izmanto kātos, un stīvinātāji un stiprinātāji pavedieni pirkstgalos un papēžos | f) Zeķubikses | Elastīgi pavedieni, kurus izmanto jostās, un stīvinātāji un stiprinātāji pavedieni pirkstgalos un papēžos | g) Tekstilizstrādājumi, kas nav minēti b) līdz f) punktā | Pamata vai stiprinājuma drēbe, stīvinātāji un stiprinātāji, starpoderes un kanvas oderējumi, izšūšanas un šūšanas diegi, ja vien tie neaizstāj materiāla velkus un/vai audus, pildījumi bez izolējošas funkcijas un, atbilstīgi 13. panta 1. punktam, oderes. Šajā noteikumā: i) tādu tekstilizstrādājumu pamata vai stiprinājuma materiālu, kas kalpo par pamatni lietošanas virsmai, jo īpaši segās un divkāršos materiālos, un samta vai plīša materiālu un līdzīgu izstrādājumu pamatni neuzskata par atdalāmu oderējumu; ii) “stīvinātāji un stiprinātāji” ir pavedieni vai materiāli, kas pievienoti noteiktās un ierobežotās tekstilizstrādājumu vietās, lai tās stiprinātu vai piešķirtu tām stīvumu vai biezumu. | __________ VIII PIELIKUMS KVANTITATīVāS ANALīZES METODES DIVKāRšIEM UN TRīSKāRšIEM MAISīJUMIEM 1. NODAĻA I. Noņemto paraugu un analizējamo paraugu sagatavošana tekstilizstrādājumu šķiedru sastāva noteikšanai 1. PIEMĒROŠANAS JOMA Šajā nodaļā norādītas procedūras, kādās no kopējiem laboratorijas paraugiem iegūst piemērota lieluma (t. i., masai nepārsniedzot 100 g) noņemtos laboratorijas paraugus, lai tos iepriekš sagatavotu kvantitatīvai analīzei, un kādās analizējamos paraugus atlasa no noņemtajiem laboratorijas paraugiem, kam veikta iepriekšējā sagatavošana, atbrīvojot tos no bezšķiedru vielas[14]. 2. DEFINĪCIJAS 2.1. Pārbaudāmā izstrādājuma partija — materiāla daudzums, kuru novērtē, pamatojoties uz virkni pārbaudes rezultātu. Tas var aptvert, piemēram, visa auduma piegādi, visu audumu, kas austs no kāda konkrēta diegu veltņa, pavedienu partijas sūtījumu, neapstrādātas šķiedras ķīpas vai ķīpu kopumu. 2.2. Kopējais laboratorijas paraugs — pārbaudāmā izstrādājuma partijas daļa, ko uzskata par reprezentatīvu attiecībāret visu kopumu un kas atrodas laboratorijas rīcībā. Izvēlas pietiekamu kopējā laboratorijas parauga lielumu un veidu, lai pienācīgi atspoguļotu atšķirības pārbaudāmā izstrādājuma partijā un lai varētu viegli ar to rīkoties laboratorijā[15]. 2.3. Noņemtais laboratorijas paraugs — kopējā laboratorijas parauga daļa, ko iepriekš sagatavo, atbrīvojot no bezšķiedru vielas, un no kā atlasa analizējamos paraugus. Izvēlas pietiekamu noņemtā laboratorijas parauga lielumu un veidu, lai pienācīgi atspoguļotu atšķirības kopējā laboratorijas paraugā[16]. 2.4. Analizējamā parauga — materiāla porcija, kas vajadzīga, lai iegūtu individuālu pārbaudes rezultātu, un ko atlasa no noņemtā laboratorijas parauga. 3. PRINCIPS Noņemto laboratorijas paraugu izvēlas tā, lai tas būtu reprezentatīvs attiecībā pret kopējo laboratorijas paraugu. No noņemtā laboratorijas parauga atlasa analizējamos paraugus tādā veidā, lai katrs no tiem būtu reprezentatīvs attiecībā pret noņemto laboratorijas paraugu. 4. PARAUGU ŅEMŠANA NO NEIESTRĀDĀTĀM ŠĶIEDRĀM 4.1. Neorientētas šķiedras — noņemto laboratorijas paraugu iegūst, izlases veidā izraugoties kušķus no kopējā laboratorijas parauga. Visu noņemto laboratorijas paraugu kārtīgi sajauc, izmantojot laboratorijas kārsēju[17]. Audumam vai maisījumam, tostarp neiestrādātām šķiedrām un šķiedrām, kas tieši saskaras ar sajaukšanā izmantojamo iekārtu, veic pirmapstrādi. Tad proporcionāli katrai attiecīgajai masai atlasa analizējamos paraugus no auduma vai maisījuma, no neiestrādātajām šķiedrām un no šķiedrām, kas tieši saskaras ar iekārtu. Ja pēc pirmapstrādes uzkārstais audums paliek nebojāts, atlasa analizējamos paraugus, kā aprakstīts 4.2. punktā. Ja pirmapstrādē kārstais audums ir sabojāts, katru analizējamo paraugu atlasa, izlases veidā ņemot vismaz 16 mazus piemērota un aptuveni vienāda lieluma kušķus, un tad tos apvieno. 4.2. Orientētas šķiedras (kārsti audumi, lentes, cirstās stikla šķiedras) — no izlases veidā izvēlētām kopējā laboratorijas parauga daļām nogriež ne mazāk kā 10 gabalus ar katra aptuveno masu 1 g. Šādi veidotiem noņemtajiem laboratorijas paraugiem veic pirmapstrādi. Gabalus vēlreiz apvieno, liekot tos citu citam blakus, un analizējamo paraugu iegūst, veicot griezumu šķērsām tiem tā, lai iegūtu daļu no katra no šiem 10 garumiem. 5. PARAUGU ŅEMŠANA NO PAVEDIENA 5.1. Pavediens spolēs vai šķeterēs — ņem paraugus no visām kopējā laboratorijas parauga spolēm. Ņem attiecīgus nepārtrauktus vienādus garumus no katras spoles, uztinot tītavās šķeteres vienādā skaitā vijumu[18] vai kādā citādā veidā. Garumus savieno citu citam blakus vienā šķeterē vai grīstē, lai izveidotos noņemtais laboratorijas paraugs, nodrošinot, ka no katras spoles šķeterē vai grīstē būtu vienādi garumi. Noņemtajam laboratorijas paraugam veic pirmapstrādi. No noņemtā laboratorijas parauga ņem analizējamos paraugus, nogriežot vairākus vienāda garuma pavedienus no šķeteres vai grīstes, raugoties, lai kopums saturētu visus parauga pavedienus. Ja pavediena blīvums teksos ir t un no kopējā laboratorijas parauga atlasīto spoļu skaits ir n, tad 10 g noņemtā parauga iegūšanai no katras spoles jāņem šāds pavediena garums: 106/nt cm. Ja nt ir liels, t. i., lielāks par 2000, tad uztin biezāku šķeteri un to divās vietās pārgriež, veidojot piemērotas masas grīsti. Katram paraugam grīstes veidā pirms pirmapstrādes rūpīgi nosien galus, un analizējamos paraugus ņem no vietas, kas atrodas pietiekami tālu no sējuma vietas. 5.2. Velku pavedieni — paņem laboratorijas noņemto paraugu, nogriežot no velku gala garumu, kas nav mazāks par 20 cm un kas satur visus velku pavedienus, izņemot eģes pavedienus, kurus atmet. Vienā galā sasien kopā pavedienu kopumu. Ja paraugs ir pārāk liels, lai tam kopumā veiktu pirmapstrādi, to sadala divās vai vairākās daļās, katru sasienot kopā pirmapstrādei, un daļas no jauna savieno pēc tam, kad katrai atsevišķi ir veikta pirmapstrāde. Noņemtajam laboratorijas paraugam nogriežot piemērotu garumu no tā gala, kas atrodas tālāk no sējuma vietas, noņem analizējamo paraugu, kurā ietilpst visi velku pavedieni. Attiecībā uz velkiem, kas sastāv no N pavedieniem ar blīvumu teksos t, 1 g smaga parauga garums ir 105/Nt cm. 6. PARAUGU ŅEMŠANA NO AUDUMA 6.1. No kopējā laboratorijas parauga, kas sastāv no vienas auduma reprezentatīvas daļas Izgriež sloksni pa diagonāli no viena stūra līdz otram un atbrīvo no eģēm. Šī sloksne ir noņemtais laboratorijas paraugs. Lai iegūtu x g smagu noņemto laboratorijas paraugu, sloksnes laukums ir x 104 G cm², kur G ir auduma masa g/m2. Noņemtajam laboratorijas paraugam veic pirmapstrādi, un tad sloksni sagriež šķērsvirzienā četros vienādos garumos, kurus liek kārtās. Analizējamos paraugus ņem no jebkuras kārtās saliktā materiāla daļas, griezumu veicot šķērsām visām kārtām tā, lai katrā paraugā būtu vienāds garums no katras kārtas. Ja audumā ir ieausts raksts, noņemto laboratorijas paraugu, mērot paralēli velkiem, noņem tā, lai tas nebūtu mazāks par vienu raksta daļas raporta augstumu. Ja, izpildot šo nosacījumu, noņemtais laboratorijas paraugs ir pārāk liels, lai to apstrādātu kopumā, to sagriež vienādās daļās, tām atsevišķi veic pirmapstrādi un pirms analizējamā parauga atlasīšanas šīs daļas liek kārtās, raugoties, lai nesakristu raksta attiecīgās daļas. 6.2. No kopējā laboratorijas parauga, kas sastāv no vairākām nogrieztām daļām — Apstrādā katru nogriezto daļu, kā aprakstīts 6.1. punktā, un norāda katru rezultātu atsevišķi. 7. PARAUGU ŅEMŠANA NO GATAVAJIEM IZSTRĀDĀJUMIEM Kopējais laboratorijas paraugs parasti ir vesels gatavais izstrādājums vai tā reprezentatīva daļa. Attiecīgā gadījumā nosaka to izstrādājuma dažādo daļu procentuālo sastāvu, kam ir atšķirīgs šķiedru sastāvs, lai pārbaudītu atbilstību 13. pantam. No gatavā izstrādājuma daļas, kuras sastāvam jābūt norādītam etiķetē, atlasa reprezentatīvu noņemto laboratorijas paraugu. Ja izstrādājumam ir vairākas etiķetes, atlasa reprezentatīvu noņemto laboratorijas paraugu no katras daļas, kas atbilst attiecīgajai etiķetei. Ja izstrādājums, kura sastāvs ir jānosaka, nav vienots, iespējams, noņemtie laboratorijas paraugi ir jāizvēlas no katras izstrādājuma daļas un jānosaka dažādo daļu relatīvās proporcijas attiecīgajam izstrādājumam. Tad aprēķina procentuālo sastāvu, ņemot vērā to daļu relatīvo samēru, no kurām ņemti paraugi. Noņemtajiem laboratorijas paraugiem veic pirmapstrādi. Tad no laboratorijas paraugiem, kam veikta pirmapstrāde, atlasa reprezentatīvus analizējamos paraugus. II. Ievads šķiedru maisījumu kvantitatīvās analīzes metodēs Šķiedru maisījumu kvantitatīvās analīzes metožu pamatā ir divi galvenie procesi — šķiedru manuālā atdalīšana un ķīmiskā atdalīšana. Ja vien iespējams, izmanto manuālās atdalīšanas metodi, jo tā kopumā sniedz precīzākus rezultātus nekā ķīmiskā metode. To var izmantot visiem tekstilmateriāliem, kuru sastāvā esošās šķiedras neveido pilnībā sajauktu maisījumu, piemēram, pavedieniem, kas sastāv no vairākiem elementiem, no kuriem katrs ir veidots tikai no viena veida šķiedras, vai audumiem, kuros velku šķiedras veids atšķiras no audu šķiedras veida, vai no dažādu veidu pavedieniem sastāvoša trikotāža, ko iespējams izārdīt. Kopumā ķīmiskās kvantitatīvās analīzes metodes pamatojas uz atsevišķo sastāvdaļu selektīvu šķīdību. Pēc sastāvdaļas atdalīšanas nosver nešķīstošo atlikumu un no masas zuduma aprēķina šķīstošās sastāvdaļas proporcionālo apmēru. Informācija, kas sniegta šā pielikuma pirmajā daļā, ir kopīga visu pielikumā apskatīto šķiedru maisījumu analīzei ar šīs metodes palīdzību neatkarīgi no to sastāva. Tādēļ to izmanto saistībā ar turpmākajām atsevišķajām pielikuma iedaļām, kurās norādītas sīki izstrādātas procedūras, kas piemērojamas attiecīgiem šķiedru maisījumiem. Iespējami gadījumi, kad analīze balstās nevis uz selektīvo šķīdību, bet uz kādu citu principu; šādos gadījumos atbilstošajā iedaļā norāda detalizētu informāciju. Šķiedru maisījumi apstrādes procesā un mazākā pakāpē gatavie tekstilmateriāli var saturēt bezšķiedru vielas, piemēram, taukvielas, vasku vai apretūras, vai ūdenī šķīstošas vielas, kas rodas vai nu dabīgi, vai tiek pievienotas, lai atvieglotu apstrādi. Bezšķiedru viela pirms analīzes ir jāatdala. Šim nolūkam norāda arī metodi eļļu, taukvielu, vasku un ūdenī šķīstošu vielu atdalīšanai. Tekstilmateriāli var saturēt arī sveķus vai vielas, kuras pievieno, lai piešķirtu raksturīgās īpašības. Šādas vielas, tostarp izņēmuma gadījumos krāsvielas, var ietekmēt reaģenta iedarbību uz šķīstošiem komponentiem un/vai daļēji vai pilnībā tikt atdalītas ar reaģentu. Šādas vielas var izraisīt kļūdas, tāpēc pirms parauga analīzes tās atdala. Ja nav iespējams atdalīt šādu pievienoto vielu, šajā pielikumā norādītās kvantitatīvās ķīmiskās analīzes metodes vairs nav piemērojamas. Krāsvielu krāsotos audumos uzskata par šķiedras neatņemamu sastāvdaļu, un to neatdala. Analīzes izdara, pamatojoties uz sausu masu, un tiek izklāstīta procedūra sausās masas noteikšanai. Rezultātu iegūst, katras šķiedras sausajai masai piemērojot saskaņotās pielaides, kas uzskaitītas šīs regulas IX pielikumā. Pirms sāk analīzi, identificē visas maisījumā esošās šķiedras. Dažās metodēs maisījuma nešķīstošā sastāvdaļa var būt daļēji izšķīdināta reaģentā, ko izmanto nešķīstošas(-u) sastāvdaļas(-u) izšķīdināšanai. Ja vien iespējams, izvēlas tādus reaģentus, kam ir neliela iedarbība vai kas neiedarbojas uz nešķīstošajām šķiedrām. Ja ir zināms, ka analīzes laikā veidojas masas zudums, rezultātu koriģē; šim nolūkam norāda korekcijas koeficientus. Šie koeficienti ir noteikti vairākās laboratorijās, ar analīzes metodē norādītu attiecīgu reaģentu apstrādājot šķiedras, kas attīrītas pirmapstrādē. Korekcijas koeficientus piemēro tikai nedegradētām šķiedrām, un, iespējams, ir vajadzīgi dažādi korekcijas koeficienti, ja šķiedras ir degradētas pirms apstrādes vai apstrādes laikā. Norādītās procedūras attiecas uz atsevišķajām noteikšanām. Gan manuālas atdalīšanas, gan ķīmiskas atdalīšanas gadījumā jāveic vismaz divas noteikšanas dažādiem analizējamiem paraugiem. Apstiprinājumam, ja vien tas ir iespējams tehniskā ziņā, ir ieteicams izmantot alternatīvas procedūras, kurās vispirms izšķīst tā sastāvdaļa, kas standarta metodē veidoja atlikumu. 2. NODAĻA Dažu divkāršo šķiedru maisījumu kvantitatīvās analīzes metodes I Informācija, kas kopīga trīskāršu tekstilšķiedras maisījumu kvantitatīvas ķīmiskās analīzes metodēm. I.1. Piemērošanas joma Katras metodes piemērošanas joma norāda, kādām šķiedrām metode ir piemērojama. I.2. Princips Pēc šķiedru maisījuma sastāvdaļu identifikācijas piemērotā pirmapstrādē atdala bezšķiedru materiālu un tad, parasti ar selektīvas šķīdības palīdzību, atdala vienu sastāvdaļu[19]. Nosver nešķīstošo atlikumu, un šķīstošās sastāvdaļas proporcionālo daudzumu aprēķina no masas zuduma. Ja nepastāv tehniski šķēršļi, ieteicams izšķīdināt to šķiedru, kuras ir proporcionāli vairāk, tādējādi mazākumā esošo šķiedru iegūstot kā atlikumu. I.3. Materiāli un iekārtas I.3.1. Iekārtas I.3.1.1. Filtrtīģeļi un sverglāzes, kas ir pietiekami lielas šādiem tīģeļiem, vai jebkāda cita iekārta, kura nodrošina identiskus rezultātus. I.3.1.2. Bunzena kolba. I.3.1.3. Eksikators ar silikagela indikatoru. I.3.1.4. Ventilācijas tipa žāvēšanas skapis analizējamo paraugu žāvēšanai 105 ± 3 °C temperatūrā. I.3.1.5. Analītiskie svari ar precizitāti līdz 0,0002 g. I.3.1.6. Soksleta ekstrakcijas aparāts vai cita iekārta, kas nodrošina identiskus rezultātus. I.3.2. Reaģenti I.3.2.1. Petrolēteris, atkārtoti destilēts, ar viršanas temperatūras intervālu no 40 ° līdz 60 °C. I.3.2.2. Pārējie reaģenti precizēti katras metodes attiecīgajās iedaļās. Visiem reaģentiem, ko izmanto, jābūt ķīmiski tīriem. I.3.2.3. Destilēts vai dejonizēts ūdens. I.3.2.4. Acetons. I.3.2.5. Ortofosforskābe. I.3.2.6. Urīnsviela. I.3.2.7. Nātrija bikarbonāts. Visi reaģenti, ko izmanto, ir ķīmiski tīri. I.4. Kondicionēšanas un analīzes apstākļi Tā kā tiek noteiktas sausas masas, nav vajadzības kondicionēt paraugu vai izdarīt analīzes kondicionētos apstākļos. I.5. Noņemtais laboratorijas paraugs Paņem laboratorijas noņemto paraugu, kas ir reprezentatīvs attiecībā pret kopējo laboratorijas paraugu un pietiekami liels visiem vajadzīgajiem paraugiem, no kuriem katrs sver vismaz 1 g. I.6. Noņemtā laboratorijas parauga pirmapstrāde[20] Ja sastāvā ir viela, kas procentuālā sastāva aprēķinā (sk. šīs regulas 16. pantu) nav jāņem vērā, to vispirms atdala ar piemērotu metodi, kas neietekmē nevienu šķiedras sastāvā esošo sastāvdaļu. Šim nolūkam bezšķiedru vielu, ko iespējams ekstrahēt ar petrolēteri un ūdeni, atdala, Soksleta ekstrakcijas aparātā apstrādājot gaissausu noņemto paraugu ar petrolēteri vienu stundu ar ātrumu vismaz seši cikli stundā. Ļauj petrolēterim iztvaikot no parauga, kuru tad ekstrahē tiešā apstrādē, vienu stundu mērcējot paraugu ūdenī istabas temperatūrā un pēc tam vēl stundu mērcējot ūdenī ar temperatūru 65 ± 5 °C, atsārmu ik pa laikam sakratot. Lieto atsārma attiecību pret paraugu 100:1. Paraugu atbrīvo no liekā ūdens ar izspiešanas, sūknēšanas vai cenrtifugēšanas palīdzību, un pēc tam ļauj paraugam izžūt gaissausam. Ja sastāvā ir elastolefīns vai šķiedru maisījums, kura sastāvā ir elastolefīns un citas šķiedras (vilna, dzīvnieku spalvas, zīds, kokvilna, lini, kaņepāji, džuta, abaka, alfa, kokosšķiedras, slotzaru šķiedra, rāmija, sizals, kupro, modāls, proteīns, viskoze, akrils, poliamīds jeb neilons, poliesteris un elastomultiesteris), iepriekš aprakstīto procedūru mazliet maina, petrolēteri aizstājot ar acetonu. Ja divkārša maisījuma sastāvā ir elastolefīns un acetāts, pirmapstrādē piemēro turpmāk aprakstīto procedūru. Paraugu ekstrahē 10 minūtes 80 °C temperatūrā ar šķīdumu, kas satur 25 g/l 50 % ortofosforskābes un 50 g/l urīnvielas. Lieto atsārma attiecību pret paraugu - 100:1. Paraugu mazgā ūdenī, tad žāvē un mazgā 0,1 % nātrija bikarbonāta šķīdumā, un nobeigumā to rūpīgi mazgā ūdenī. Ja bezšķiedru vielu nav iespējams ekstrahēt ar petrolēteri un ūdeni, to atdala, iepriekš aprakstīto ūdens metodi aizstājot ar piemērotu metodi, kas nerada būtiskas izmaiņas nevienā šķiedras sastāvdaļā. Tomēr attiecībā uz dažām nebalinātām dabīgām augu šķiedrām (piem., džutu, kokosšķiedru) jānorāda, ka parasta pirmapstrāde ar petrolēteri un ūdeni neatdala visas dabīgās bezšķiedru vielas, tomēr papildu pirmapstrādi neveic, ja vien paraugā nav gan petrolēterī, gan ūdenī nešķīstošu apretūru. Analīzes protokolos iekļauj detalizētu informāciju par izmantotajām pirmapstrādes metodēm. I.7. Analīzes metode I.7.1. Vispārīgi norādījumi I.7.1.1. Žāvēšana Visas žāvēšanas darbības veic ne mazāk kā četras stundas un ne vairāk kā 16 stundas 105 ± 3 °C temperatūrā ventilācijas tipa žāvējamajā skapī, pilnībā noslēdzot skapja durvis. Ja žāvēšanas laiks ir mazāks par 14 stundām, paraugs jānosver, lai pārbaudītu, vai tā masa kļuvusi konstanta. Var uzskatīt, ka masa ir kļuvusi konstanta, ja turpmākajā 60 minūšu žāvēšanas periodā, tās variācija ir mazāka par 0,05 %. Žāvēšanas, dzesēšanas un svēršanas laikā izvairās darboties kailām rokām ar tīģeļiem, sverglāzēm, paraugiem vai atlikumiem. Paraugus žāvē sverglāzē, kam vāks novietots līdzās. Beidzot žāvēšanu, sverglāzi pirms izņemšanas no krāsns noslēdz ar aizbāzni un strauji pārvieto uz eksikatoru. Filtrtīģeli žāvē sverglāzē, kam vāks novietots līdzās krāsnī. Beidzot žāvēšanu, sverglāzi noslēdz un strauji pārvieto uz eksikatoru. Ja lieto citu iekārtu, nevis filtrtīģeli, žāvēšanas darbības žāvējamā skapī jāveic tādā veidā, kas ļauj bez zudumiem noteikt šķiedru sauso masu. I.7.1.2. Dzesēšana Visas dzesēšanas darbības veic līdzās svariem novietotā eksikatorā tik ilgi, līdz sverglāzes ir pilnībā atdzisušas, katrā ziņā ne mazāk kā divas stundas. I.7.1.3. Svēršana Beidzot dzesēšanu, divu minūšu laikā pēc sverglāzes izņemšanas no eksikatora to nosver. Svēršanas precizitāte ir 0,0002 g. I.7.2. Procedūra No noņemtā laboratorijas parauga, kam veikta pirmapstrāde, paņem vismaz 1 g smagu analizējamo paraugu. Pavedienu vai audumu sagriež apmēram 10 mm lielos gabalos, kurus, cik vien iespējams, sadala. Paraugu žāvē sverglāzē, atdzesē eksikatorā un nosver. Paraugu ievieto stikla traukā, kas norādīts attiecīgās Kopienas metodes atbilstošajā iedaļā, sverglāzi nekavējoties atkārtoti nosver un no starpības iegūst parauga sauso masu. Izdara analīzi, kā precizēts attiecīgajā piemērojamās metodes iedaļā. Atlikumu pārbauda ar mikroskopu, lai konstatētu, vai apstrādē patiešām ir pilnībā atdalījusies šķīstošā šķiedra. I.8. Rezultātu aprēķināšana un izteikšana Nešķīstošās sastāvdaļas masu izsaka procentos no kopējās šķiedras masas maisījumā. Šķīstošās sastāvdaļas procentuālo sastāvu iegūst ar starpības palīdzību. Rezultātus aprēķina, pamatojoties uz tīru, sausu masu, kas koriģēta ar a) saskaņotajām pielaidēm un b) korekcijas koeficientiem, kuri vajadzīgi, lai ievērotu vielas zudumu pirmapstrādes un analīzes laikā. Aprēķinos izmanto I.8.2. punktā norādīto formulu. I.8.1. Nešķīstošās sastāvdaļas procentuālā sastāva aprēķināšana, pamatojoties uz tīru, sausu masu, neņemot vērā šķiedru masas zudumu pirmapstrādes laikā. [pic], kur P1% ir tīras, sausas nešķīstošās sastāvdaļas procentuālais sastāvs m ir parauga sausās masas procentuālais daudzums pēc pirmapstrādes r ir atlikuma sausā masa d ir korekcijas koeficients nešķīstošās sastāvdaļas masas zudumam reaģentā analīzes laikā. Atbilstošie „d” lielumi ir norādīti katras metodes attiecīgajā iedaļā. Šādi „d” lielumi katrā ziņā ir parastie lielumi, kas piemērojami ķīmiski nedegradētām šķiedrām. I.8.2. Nešķīstošās sastāvdaļas procentuālā sastāva aprēķināšana, pamatojoties uz tīru, sausu masu un koriģējot ar pieņemtajiem koeficientiem un, attiecīgā gadījumā, ar korekcijas koeficientiem masas zudumam pirmapstrādē. [pic], kur P1A% ir nešķīstošās sastāvdaļas procentuālais sastāvs, kas koriģēts ar parastajam saskaņotajām pielaidēm un kas attiecas uz masas zudumu pirmapstrādes laikā; P1 ir tīras, sausas nešķīstošās sastāvdaļas procentuālais sastāvs, kas aprēķināts pēc I.8.1. punktā norādītās formulas; a1 ir nešķīstošās sastāvdaļas parastā saskaņotā pielaide (sk. IX pielikumu); a2 ir šķīstošās sastāvdaļas parastā saskaņotā pielaide (sk. IX pielikumu); b1 ir pirmapstrādē radies nešķīstošās sastāvdaļas procentuālā sastāva zudums; b2 ir pirmapstrādē radies šķīstošās sastāvdaļas procentuālā sastāva zudums. Otrās sastāvdaļas procentuālais daudzums ir P2A% = 100 - P1A% Ja veikta īpaša pirmapstrāde, b1 un b2 vērtības, ja iespējams, nosaka, veicot analīzē izmantoto pirmapstrādi katrai tīrās šķiedras sastāvdaļai . Tīras šķiedras ir tādas, kurās nav bezšķiedru materiāla, izņemot to, ko tās parasti satur (dabīgā veidā vai ražošanas procesa dēļ), tādā veidā (nebalinātas, balinātas), kādā tās konstatē analizējamajā materiālā. Ja nav pieejamas tīras atsevišķas sastāvā esošas šķiedras, ko izmanto analizējamā materiāla ražošanā, ir jāizmanto b1 un b2 vidējie lielumi, kuri iegūti testos, kas veikti tādām tīrām šķiedrām, kuras līdzinās pārbaudāmajā maisījumā esošajām šķiedrām. Ja izmanto parasto pirmapstrādi, ekstrahējot petrolēteri un ūdeni, korekcijas koeficientus b1 un b2 var ignorēt, izņemot nebalinātai kokvilnai, nebalinātam linam un nebalinātiem kaņepājiem, kur zaudējums pirmapstrādē parasti ir 4 %, un polipropilēna gadījumā, kur tas ir 1 %. Citu šķiedru gadījumā aprēķinos parasti neņem vērā zudumus saistībā ar pirmapstrādi. II. Kvantitatīvās analīzes metode ar manuālu atdalīšanu II.1. Piemērošanas joma Šo metodi piemēro visu veidu tekstilšķiedrām, ja tās neveido pilnībā sajauktu maisījumu un tās ir iespējams atdalīt ar rokām. II.2. Princips Pēc tekstilmateriāla sastāvdaļu identifikācijas bezšķiedru materiālu atdala, veicot piemērotu pirmapstrādi, un tad šķiedras atdala ar rokām, žāvē un nosver, lai aprēķinātu katras šķiedras procentuālo sastāvu maisījumā. II.3. Iekārtas II.3.1. Sverglāze vai kāda cita iekārta, kas nodrošina identiskus rezultātus. II.3.2. Eksikators ar silikagela indikatoru. II.3.3. Ventilācijas tipa žāvēšanas skapis analizējamo paraugu žāvēšanai 105 ± 3 °C temperatūrā. II.3.4. Analītiskie svari ar precizitāti līdz 0,0002 g. II.3.5. Soksleta ekstrakcijas aparāts vai cita iekārta, kas nodrošina identisku rezultātu. II.3.6. Adata. II.3.7. Savijumu skaitītājs vai tamlīdzīga iekārta. II.4. Reaģenti. II.4.1. Petrolēteris, atkārtoti destilēts, ar viršanas temperatūras intervālu no 40 līdz 60 °C. II.4.2. Destilēts vai dejonizēts ūdens. II.5. Kondicionēšanas un analīzes apstākļi Skatīt I.4. II.6. Noņemtais laboratorijas paraugs Skatīt I.5. II.7. Noņemtā laboratorijas parauga pirmapstrāde Skatīt I.6. II.8. Procedūra II.8.1. Pavediena analīze No pirmapstrādes noņemtā laboratorijas parauga noņem vismaz 1 g smagu analizējamo paraugu. Ja pavediens ir ļoti smalks, analīzi var veikt vismaz 30 m garam pavedienam neatkarīgi no masas. Sagriež pavedienu piemērota garuma gabalos un atdala šķiedras veidus, izmantojot adatu un, vajadzības gadījumā, savijumu skaitītāju. Šādi iegūtās šķiedras ievieto iepriekš nosvērtās sverglāzēs un žāvē 105 ± 3 °C temperatūrā, līdz iegūst konstantu masu, kā aprakstīts I.7.1. un I.7.2. punktā. II.8.2. Auduma analīze No noņemtā laboratorijas parauga, kam veikta pirmapstrāde, pietiekami atstatus no visām eģēm izraugās vismaz 1 g smagu paraugu, kam malas ir rūpīgi aplīdzinātas, nepieļaujot sakrokošanos, un ir paralēli audiem vai velkiem vai, trikotāžas gadījumā, pa valdziņu rindu un valdziņu ķēdi. Atdala atšķirīgos šķiedru veidus, savāc tos iepriekš nosvērtās sverglāzēs un rīkojas, kā aprakstīts II.8.1. punktā. II.9. Rezultātu aprēķināšana un izteikšana Katras šķiedras sastāvdaļas masu izsaka procentos no kopējās šķiedru masas maisījumā. Rezultātus aprēķina, pamatojoties uz tīru, sausu masu, kas koriģēta ar a) saskaņotajām pielaidēm un b) korekcijas koeficientiem, kuri vajadzīgi, lai ņemtu vērā vielas zudumu pirmapstrādes laikā. II.9.1. Tīras, sausas šķiedras procentuālās masas aprēķināšana, neņemot vērā šķiedras masas zudumu pirmapstrādes laikā: [pic] P1% ir tīras, sausas pirmās sastāvdaļas procentuālais sastāvs; m1 ir tīras, sausas pirmās sastāvdaļas masa; m2 ir tīras, sausas otrās sastāvdaļas masa. II.9.2. Katras sastāvdaļas procentuālā sastāva aprēķināšanai, koriģējot ar saskaņotajām pielaidēm un, attiecīgā gadījumā, ar korekcijas koeficientiem vielas masas zudumam pirmapstrādē, skat. I.8.2. III.1. Metožu precizitāte Atsevišķajās metodēs norādītā precizitāte attiecas uz sakritību. Sakritība ir ticamības pakāpe, t. i., apmērs, kādā sakrīt eksperimentu rezultāti, ko laborants iegūst dažādās laboratorijās vai dažādos laikos, ja izmanto vienu un to pašu metodi un noskaidro individuālus rezultātus identiska homogēna maisījuma paraugiem. Sakritību nosaka rezultātu ticamības robežās ar 95 % ticamības pakāpi. Tas nozīmē, ka divu rezultātu starpība vairākās analīzēs, ko veic dažādās laboratorijās, metodi parastajā veidā un pareizi piemērojot identiskam un homogēnam maisījumam, tiktu pārsniegta vienīgi piecos gadījumos no 100. III.2. Analīzes protokols III.2.1. Apliecina, ka analīze veikta ar šo metodi. III.2.2. Norāda sīkākas ziņas par īpašu pirmapstrādi (skat. I.6). III.2.3. Norāda individuālos rezultātus un aritmētisko vidējo, katru ar precizitāti — 0,1. IV. Īpašas metodes KOPSAVILKUMA TABULA Metode | Piemērošanas joma | Reaģents | Šķīstošā sastāvdaļa | Nešķīstošā sastāvdaļa | 1. | Acetāts | Dažas citas šķiedras | Acetons | 2. | Dažas proteīnu šķiedras | Dažas citas šķiedras | Hipohlorīts | 3. | Viskoze, kupro vai daži modāla veidi | Kokvilna, elastolefīns vai melamīns | Skudrskābe un cinka hlorīds | 4. | Poliamīds jeb neilons | Dažas citas šķiedras | Skudrskābe, 80% (masa/masa) | 5. | Acetāts | Triacetāts, elastolefīns vai melamīns | Benzilspirts | 6. | Triacetāts vai polilaktīds | Dažas citas šķiedras | Dihlormetāns | 7. | Dažas celulozes šķiedras | Poliesteris, elastomultiesteris vai elastolefīns | Sērskābe, 75 % (masa/masa) | 8. | Akrili, daži modificētie akrili vai dažas hlora šķiedras | Dažas citas šķiedras | Dimetilformamīds | 9. | Dažas hloršķiedras | Dažas citas šķiedras | Oglekļa disulfīds/acetons, 55,5/44,5 (tilpums/tilpums) | 10. | Acetāts | Dažas hlora šķiedras, elastolefīns vai melamīns | Ledus etiķskābe | 11. | Zīds | Vilna, mati, elastolefīns vai melamīns | Sērskābe, 75% (masa/masa) | 12. | Džuta | Dažas dzīvnieku izcelsmes šķiedras | Slāpekļa satura metode | 13. | Polipropilēns | Dažas citas šķiedras | Ksilols | 14. | Dažas citas šķiedras | Hlora šķiedras (vinilhlorīda homoplimēri), elastolefīns vai malamīns | Koncentrētas sērskābes metode | 15. | Hloršķiedras, daži modificētie akrili, daži elastāni, acetāti, triacetāti | Dažas citas šķiedras | Cikloheksanons | 16. | Melamīns | Kokvilna vai aramīds | Karsta skudrskābe, 90 % masa/masa | METODE Nr. 1 ACETĀTS UN DAŽAS CITAS ŠĶIEDRAS (Acetona metode) 1. PIEMĒROŠANAS JOMA Pēc bezšķiedru materiāla atdalīšanas šo metodi izmanto divkāršo šķiedru maisījumiem, ko veido: 1. acetāts (19) ar 2. vilna (1), dzīvnieku mati (2 un 3), zīds (4), kokvilna (5), lini (7), kaņepāji (8), džuta (9), abaka (10), alfa (11), kokosšķiedras (12), slotzaru šķiedra (13), rāmija (14), sizals (15), kupro (21), modāls (22), proteīns (23), viskoze (25), akrils (26), poliamīds jeb neilons (30), poliesteris (35), elastomultiesteris (46), elastolefīns (46) un melamīns (48). Šī metode nekādā gadījumā nav izmantojama acetāta šķiedrām, kam veikta virsmas deacetilēšana. 2. PRINCIPS Acetātu no zināmas sausas maisījuma masas izšķīdina ar acetonu. Atlikumu savāc, mazgā, žāvē un nosver; tā masu, vajadzības gadījumā koriģējot, izsaka procentos no sausās maisījuma masas. Sausa acetāta procentuālo sastāvu konstatē ar starpības palīdzību. 3. IEKĀRTAS UN REAĢENTI (papildus tiem, kas uzskaitīti vispārīgajos norādījumos) 3.1. Iekārtas Koniskās kolbas ar stikla aizbāžņiem, ar ietilpību vismaz 200 ml. 3.2. Reaģents Acetons. 4. TESTA PROCEDŪRA Ievēro vispārīgos norādījumos aprakstīto procedūru un rīkojas šādi: Paraugam, kas atrodas koniskajā kolbā ar stikla aizbāzni un ar vismaz 200 ml tilpumu, pievieno 100 ml acetona uz gramu parauga, kolbu sakrata, atstāj to uz 30 minūtēm istabas temperatūrā, periodiski apmaisot, un pēc tam šķidrumu dekantē caur nosvērtu filtrtīģeli. Apstrādi atkārto vēl divas reizes (kopā veicot trīs ekstrakcijas) tikai pa 15 minūtēm katru tā, lai kopējais apstrādes laiks acetonā būtu viena stunda. Atlikumu pārvieto uz filtrtīģeli. Atlikumu mazgā filtrtīģelī ar acetonu un iztukšo ar sūknēšanu. Tīģeli atkārtoti piepilda ar acetonu un ļauj tam iztukšoties notekot. Nobeigumā tīģeli iztukšo ar sūknēšanas palīdzību, tīģeli un atlikumu izžāvē, kā arī atdzesē un nosver. 5. REZULTĀTU APRĒĶINĀŠANA UN IZTEIKŠANA Rezultātus aprēķina, kā noteikts vispārīgajos norādījumos. „d” ir 1,00, izņemot melamīnam, kur „d” = 1,01. 6. PRECIZITĀTE Homogēnos tekstilmateriālu maisījumos ar šo metodi iegūto rezultātu ticamības robežas nepārsniedz ±1 95 % ticamības pakāpei. METODE Nr. 2 DAŽAS PROTEĪNU ŠĶIEDRAS UN DAŽAS CITAS ŠĶIEDRAS (Metode, kurā izmanto hipohlorītu) 1. PIEMĒROŠANAS JOMA Pēc bezšķiedru materiāla atdalīšanas šo metodi izmanto divkāršo šķiedru maisījumiem, ko veido: 1. noteiktas proteīna šķiedras, proti, vilna (1) vai dzīvnieku mati (2 un 3), zīds (4), proteīns (23) ar 2. kokvilna (5), kupro (21), viskoze (25), akrils (26), hlora šķiedras (27), poliamīds jeb neilons (30), poliesteris (35), polipropilēns (37), elastāns (43), stikla šķiedra (44), elastomultiesteris (46), elastolefīns (47) un melamīns (48). Ja sastāvā ietilpst dažādas proteīnu šķiedras, metode norāda to kopējos daudzumus, bet ne to individuālos daudzumus. 2. PRINCIPS Proteīna šķiedru no zināmas sausas maisījuma masas izšķīdina ar hipohlorīta šķīdumu. Atlikumu savāc, mazgā, žāvē un nosver; tā masu, vajadzības gadījumā koriģējot, izsaka procentos no sausās maisījuma masas. Sausas proteīna šķiedras procentuālo sastāvu konstatē ar starpības palīdzību. Lai pagatavotu hipohlorīta šķīdumu, var izmantot litija hipohlorītu vai nātrija hipohlorītu. Litija hipohlorīts ir ieteicams tajos gadījumos, kas saistīti ar nelielu analīžu skaitu vai analīzēm, kuras veic ar diezgan gariem intervāliem. Tas ir tādēļ, ka hipohlorīta procentuālais sastāvs litija hipohlorītā — atšķirībā no nātrija hipohlorīta — ir praktiski nemainīgs. Ja ir zināms hipohlorīta procentuālais sastāvs, hipohlorīta saturs nav jāpārbauda idiometriski katrai analīzei, jo var izmantot konstantu nosvērtu litija hipohlorīta daļu. 3. IEKĀRTAS UN REAĢENTI (kas nav uzskaitīti vispārīgajos norādījumos) 3.1. Iekārtas i) Erlenmeijera kolba ar šlifu, 250 ml; ii) termostats, ko var noregulēt uz 20 (±2) °C. 3.2. Reaģenti. i) Hipohlorīta reaģents a) Litija hipohlorīta šķīdums Tas sastāv no svaigi pagatavota šķīduma, kurā ir 35 (±2) g/l aktīvā hlora (apmēram 1 M), kam pievienots 5 (±0,5) g/l iepriekš izšķīdināta nātrija hidroksīda. Pagatavošanai ņem 100 gramu litija hipohlorīta, kas satur 35 % aktīvā hlora (vai 115 gramus, kas satur 30 % aktīvā hlora), izšķīdina to apmēram 700 ml destilēta ūdens, pievieno 5 gramus nātrija hidroksīda, kurš izšķīdināts apmēram 200 ml destilēta ūdens, un ar destilētu ūdeni papildina līdz 1 litram. Svaigi pagatavotais šķīdums nav jāpārbauda idiometriski. a) Nātrija hipohlorīta šķīdums Tas sastāv no svaigi pagatavota šķīduma, kurā ir 35 (±2) g/l aktīvā hlora (apmēram 1 M), kam pievienots 5 (±0,5) g/l iepriekš izšķīdināta nātrija hidroksīda. Aktīvā hlora saturu šķīdumā pārbauda idiometriski pirms katras analīzes. ii) Etiķskābe, atšķaidīta Atšķaida 5 ml ledus etiķskābes ar ūdeni līdz 1 litram. 4. TESTA PROCEDŪRA Ievēro vispārīgos norādījumos aprakstīto procedūru un rīkojas šādi: samaisa apmēram 1 gramu parauga ar apmēram 100 ml hipohlorīta šķīduma (litija vai nātrija hipohlorīts) 250 ml kolbā un pamatīgi sakrata, lai paraugu pilnībā samērcētu. Tad kolbu 40 minūtes karsē termostatā 20 °C temperatūrā un pastāvīgi vai vismaz regulāri laiku pa laikam sakrata. Tā kā vilna šķīst eksotermiski, ir jāizkliedē un jāaizvada siltums, kas rodas šīs metodes ķīmiskajā reakcijā. Citādi var tikt izraisītas būtiskas kļūdas, sākotnēji šķīdinot nešķīstošas šķiedras. Pēc 40 minūtēm kolbas saturu filtrē nosvērtā stikla filtrtīģelī un atlikuma šķiedras pārvieto filtrtīģelī, skalojot kolbu ar nelielu daudzumu hipohlorīta reaģenta. Filtrīģeli iztukšo ar sūknēšanas palīdzību un atlikumu secīgi izmazgā ar ūdeni, ar atšķaidītu etiķskābi un noslēgumā vēlreiz ar ūdeni, pēc katras šķidruma iepildīšanas tīģeli iztukšojot ar sūknēšanas palīdzību. Sūknēšanu veic tikai pēc tam, kad skalojamais atsārms jau ir iztecējis. Nobeigumā tīģeli iztukšo ar sūknēšanas palīdzību, izžāvē tīģeli ar atlikumu un tos atdzesē un nosver. 5. REZULTĀTU APRĒĶINĀŠANA UN IZTEIKŠANA Rezultātus aprēķina, kā noteikts vispārīgajos norādījumos. „D” lielums ir 1,00, izņemot kokvilnu, viskozi, modālu un melamīnu, kam „d” = 1,01, un nebalinātu kokvilnu, kurai „d” = 1,03. 6. PRECIZITĀTE Homogēnos tekstilmateriālu maisījumos ar šo metodi iegūto rezultātu ticamības robežas nepārsniedz ±1 95 % ticamības pakāpei. METODE Nr. 3 VISKOZE, KUPRO VAI DAŽI MODĀLA VEIDI UN KOKVILNA (Metode, kurā izmanto skudrskābi un cinka hlorīdu) 1. PIEMĒROŠANAS JOMA Pēc bezšķiedru materiāla atdalīšanas šo metodi izmanto divkāršo šķiedru maisījumiem, ko veido: 1. viskoze (25) vai kupro (21), ieskaitot dažus modāla šķiedras veidus (22), ar 2. kokvilna (5), elastolefīns (46) un melamīns (48). Ja sastāvā konstatē modāla šķiedru, jāveic iepriekšējs tests, lai noskaidrotu, vai tā šķīst reaģentā. Šo metodi nevar piemērot maisījumiem, kuros kokvilna bijusi pakļauta apjomīgai ķīmiskajai noārdīšanai vai kuros viskoze vai kupro šķīst nepilnīgi sakarā ar dažu tādu krāsvielu vai apretūru klātbūtni, kuras nevar pilnībā atdalīt. 2. PRINCIPS Viskozes, kupro vai modāla šķiedru no zināmas sausas maisījuma masas izšķīdina ar reaģentu, kas sastāv no skudrskābes un cinka hlorīda. Atlikumu savāc, mazgā, žāvē un nosver; tā koriģētu masu izsaka procentos no sausās maisījuma masas. Sausas viskozes, kupro vai modāla šķiedras procentuālo sastāvu konstatē ar starpības palīdzību. 3. IEKĀRTAS UN REAĢENTI (kas nav uzskaitīti vispārīgajos norādījumos) 3.1. Iekārtas i) koniskās kolbas ar stikla aizbāžņiem, ar vismaz 200 ml ietilpību; ii) iekārta kolbu uzturēšanai 40 (±2) °C temperatūrā. 3.2. Reaģenti. i) Šķīdums, kurā ir 20 g kausēta bezūdens cinka hlorīda un 68 g bezūdens skudrskābes, kas papildināti ar ūdeni līdz 100 g (proti, 20 masas daļu kausēta bezūdens cinka hlorīda attiecībā pret 80 masas daļām 85 % skudrskābes (m/m)). NB: Šajā ziņā jāvērš uzmanība uz I.3.2.2. punktu, kurā noteikts, ka visiem izmantotajiem reaģentiem jābūt ķīmiski tīriem; bez tam ir svarīgi izmantot vienīgi kausētu bezūdens cinka hlorīdu. ii) Amonija hidroksīda šķīdums: 20 ml koncentrēta amonjaka šķīduma (blīvums 0,880 g/ml) atšķaida ar ūdeni līdz 1 litram. 4. TESTA PROCEDŪRA Ievēro vispārīgos norādījumos aprakstīto procedūru un rīkojas šādi: paraugu uzreiz ievieto kolbā, kas iepriekš sasildīta līdz 40 °C temperatūrai. Pievieno 100 ml iepriekš līdz 40 °C temperatūrai sasildītu skudrskābes un cinka hlorīda šķīdumu uz vienu gramu parauga. Ieliek aizbāzni un kolbu spēcīgi sakrata. Kolbu un tās saturu divas ar pusi stundas notur pastāvīgā 40 °C temperatūrā, ik pēc stundas kolbu sakratot. Kolbas saturu filtrē caur nosvērtu filtrtīģeli un ar reaģenta palīdzību pārvieto tīģelī šķiedras, kas palikušas kolbā. Izskalo ar 20 ml reaģenta. Tīģeli un atlikumu rūpīgi izmazgā ar ūdeni 40 °C temperatūrā. Šķiedru saturošo atlikumu skalo apmēram 100 ml auksta amonjaka šķīduma (3.2.ii), nodrošinot, lai šis atlikums 10 minūtes būtu pilnībā iemērkts šķīdumā(1); pēc tam rūpīgi skalo ar aukstu ūdeni. Sūknēšanu veic tikai pēc tam, kad skalojamais atsārms jau ir iztecējis. Nobeigumā atlikušo šķidrumu iztukšo ar sūknēšanas palīdzību, izžāvē tīģeli un atlikumu un tos atdzesē un nosver. 5. REZULTĀTU APRĒĶINĀŠANA UN IZTEIKŠANA Rezultātus aprēķina, kā noteikts vispārīgajos norādījumos. Koeficienta „d” vērtība kokvilnai ir 1,02, melamīnam — 1,01 un elastolefīnam — 1,00. 6. PRECIZITĀTE Homogēnos tekstilmateriālu maisījumos ar šo metodi iegūto rezultātu ticamības robežas nepārsniedz ±2 95 % ticamības pakāpei. METODE Nr. 4 POLIAMĪDS JEB NEILONS UN DAŽAS CITAS ŠĶIEDRAS (Metode, kurā izmanto 80 % skudrskābi (m/m)) 1. PIEMĒROŠANAS JOMA Šo metodi pēc bezšķiedru vielas atdalīšanas izmanto divkāršiem maisījumiem, ko veido: 1. Poliamīds jeb neilons (30), ar 2. Vilna (1), dzīvnieku mati (2 un 3), kokvilna (5), kupro (21), modāls (22), viskoze (25), akrils (26), hlora šķiedra (27), poliesteris (35), polipropilēns (37), stiklašķiedra (44), elastomultiesteris (46), elastolefīns (47) un melamīns (48). Kā jau minēts iepriekš, šo metodi var izmantot arī attiecībā uz maisījumiem ar vilnu, bet ja vilnas saturs pārsniedz 25 %, jāizmanto metode Nr. 2 (vilnas šķīdināšana sārmainā nātrija hipohlorīta šķīdumā). 2. PRINCIPS Poliamīda šķiedru no zināmas sausas maisījuma masas izšķīdina ar skudrskābi. Atlikumu savāc, mazgā, žāvē un nosver; tā masu, vajadzības gadījumā koriģējot, izsaka procentos no sausās maisījuma masas. Sausa poliamīda jeb neilona procentuālo sastāvu konstatē ar starpības palīdzību. 3. IEKĀRTAS UN REAĢENTI (kas nav uzskaitīti vispārīgajos norādījumos) 3.1. Iekārtas Koniskā kolba ar stikla aizbāzni, ar vismaz 200 ml ietilpību. 3.2. Reaģenti. i) Skudrskābe (80 % (m/m), relatīvais blīvums 20 °C temperatūrā: 1,186). Atšķaida 880 ml 90 % skudrskābes (m/m) (relatīvais blīvums 20 °C temperatūrā: 1,204) ar ūdeni līdz 1 litram. Vai arī atšķaida 780 ml 98 % līdz 100 % skudrskābes (m/m) (relatīvais blīvums 20 °C temperatūrā: 1,220) ar ūdeni līdz 1 litram. Koncentrācija nav kritiska diapazonā no 77 līdz 83 % skudrskābes (m/m). ii) Amonjaks, atšķaidīts: 80 ml koncentrēta amonjaka šķīduma (relatīvais blīvums 20 °C temperatūrā: 0,880) atšķaida ar ūdeni līdz 1 litram. 4. TESTA PROCEDŪRA Ievēro vispārīgos norādījumos aprakstīto procedūru un rīkojas šādi: paraugam, kas atrodas koniskajā kolbā ar vismaz 200 ml tilpumu, pievieno 100 ml skudrskābes uz gramu parauga. Ievieto aizbāzni, kolbu sakrata, lai samērcētu paraugu. Kolbu atstāj 15 minūtes istabas temperatūrā, laiku pa laikam sakratot. Kolbas saturu izfiltrē caur nosvērtu filtrtīģeli un atlikuma šķiedras pārvieto tīģelī, skalojot kolbu ar nelielu daudzumu skudrskābes reaģenta. Tīģeli iztukšo ar sūknēšanas palīdzību un atlikumu filtrā secīgi izmazgā ar skudrskābes reaģentu, ar karstu ūdeni, ar atšķaidīta amonjaka šķīdumu un noslēgumā ar aukstu ūdeni, pēc katras šķidruma iepildīšanas tīģeli iztukšojot ar sūknēšanas palīdzību. Sūknēšanu veic tikai pēc tam, kad skalojamais atsārms jau ir iztecējis. Nobeigumā tīģeli iztukšo ar sūknēšanas palīdzību, tīģeli un atlikumu izžāvē, kā arī atdzesē un nosver. 5. REZULTĀTU APRĒĶINĀŠANA UN IZTEIKŠANA Rezultātus aprēķina, kā noteikts vispārīgajos norādījumos. „d” ir 1,00, izņemot melamīnam, kur „d” = 1,01. 6. PRECIZITĀTE Homogēnos tekstilmateriālu maisījumos ar šo metodi iegūto rezultātu ticamības robežas nepārsniedz ±1 95 % ticamības pakāpei. METODE Nr. 5 ACETĀTS UN TRIACETĀTS (Metode, kurā izmanto benzilspirtu) 1. PIEMĒROŠANAS JOMA Pēc bezšķiedru materiāla atdalīšanas šo metodi izmanto divkāršo šķiedru maisījumiem, ko veido: — acetāts (19) ar — triacetāts (24), elastolefīns (46) un melamīns (48). 2. PRINCIPS Acetāta šķiedru no zināmas sausas maisījuma masas izšķīdina ar benzilspirtu 52 ± 2 °C temperatūrā. Atlikumu savāc, mazgā, žāvē un nosver; tā masu izsaka procentos no sausās maisījuma masas. Sausa acetāta procentuālo sastāvu konstatē ar starpības palīdzību. 3. IEKĀRTAS UN REAĢENTI (kas nav uzskaitīti vispārīgajos norādījumos) 3.1. Iekārtas i) koniskā kolba ar stikla aizbāzni, ar vismaz 200 ml ietilpību. ii) Mehāniskais kratītājs. iii) Termostats vai cita iekārta, kas nodrošina kolbai 52 ± 2 °C temperatūru. 3.2. Reaģenti: i) benzilspirts, ii) etanols. 4. TESTA PROCEDŪRA Ievēro vispārīgos norādījumos aprakstīto procedūru un rīkojas šādi: paraugam, kas atrodas koniskajā kolbā, pievieno 100 ml benzilspirta uz gramu parauga. Ievieto aizbāzni, iestiprina kolbu kratītājā tā, lai tā būtu iemērkta ūdens vannā, kurā uztur 52 ± 2 °C temperatūru, un 20 minūtes krata šādā temperatūrā. (Tā vietā lai izmantotu mehānisko kratītāju, kolbu var spēcīgi kratīt ar rokām). Šķidrumu dekantē caur nosvērtu filtrtīģeli. Kolbā pievieno vēl vienu porciju benzilspirta un krata tāpat kā iepriekš 52 ± 2 °C temperatūrā 20 minūtes. Šķidrumu dekantē caur tīģeli. Darbību ciklu atkārto trešo reizi. Nobeigumā ielej šķidrumu un atlikumu tīģelī; atlikušās šķiedras no kolbas ieskalo tīģelī ar papildu daudzumu benzilspirta 52 ± 2 °C temperatūrā. Tīģeli rūpīgi iztukšo. Šķiedras pārvieto kolbā, izskalo ar etanolu un pēc manuālas kratīšanas dekantē caur filtrtīģeli. Šādu skalošanu atkārto divas vai trīs reizes. Atlikumu pārvieto uz tīģeli un rūpīgi iztukšo. Tīģeli un atlikumu izžāvē, kā arī atdzesē un nosver. 5. REZULTĀTU APRĒĶINĀŠANA UN IZTEIKŠANA Rezultātus aprēķina, kā noteikts vispārīgajos norādījumos. „d” ir 1,00, izņemot melamīnam, kur „d” = 1,01. 6. PRECIZITĀTE Homogēnos tekstilmateriālu maisījumos ar šo metodi iegūto rezultātu ticamības robežas nepārsniedz ±1 95 % ticamības pakāpei. METODE Nr. 6 TRIACETĀTI UN DAŽAS CITAS ŠĶIEDRAS (Metode, kurā izmanto dihlormetānu) 1. PIEMĒROŠANAS JOMA Pēc bezšķiedru materiāla atdalīšanas šo metodi izmanto divkāršo šķiedru maisījumiem, ko veido: 1. triacetāts (24) vai polilaktīds (34) ar 2. vilna (1), dzīvnieku spalvas (2 un 3), zīds (4), kokvilna (5), kupro (21), modāls (22), viskoze (25), akrils (26), poliamīds jeb neilons (30), poliesteris (35), stikla šķiedra (44), elastomultiesteris (46), elastolefīns (47) un melamīns (48).” Piezīme Triacetāta šķiedras, kam veikta apdare, kas izraisa daļēju hidrolīzi, vairs nav pilnībā šķīstošas reaģentā. Šādos gadījumos metode nav piemērojama. 2. PRINCIPS Triacetāta vai polilaktīda šķiedras no maisījuma, kura sausā masa ir zināma, ekstrahē ar dihlormetānu. Atlikumu savāc, mazgā, žāvē un nosver; tā masu, vajadzības gadījumā koriģējot, izsaka procentos no sausās maisījuma masas. Abu lielumu starpība ir sausā triacetāta vai polilaktīda daudzums procentos.” 3. IEKĀRTAS UN REAĢENTI (kas nav uzskaitīti vispārīgajos norādījumos) 3.1. Iekārtas Koniskā kolba ar stikla aizbāzni, ar vismaz 200 ml ietilpību. 3.2. Reaģents Dihlormetāns. 4. TESTA PROCEDŪRA Ievēro vispārīgos norādījumos aprakstīto procedūru un rīkojas šādi: Paraugam, kas atrodas koniskajā kolbā ar stikla aizbāzni un ar 200 ml tilpumu, pievieno 100 ml dihlormetāna uz gramu parauga, ievieto aizbāzni, kolbu sakrata ik pēc 10 minūtēm, lai samērcētu paraugu, un atstāj 30 minūtes istabas temperatūrā, regulāri laiku pa laikam kolbu sakratot. Šķidrumu dekantē caur nosvērtu filtrtīģeli. Kolbā, kurā ir atlikums, pievieno 60 ml dihlormetāna, sakrata to ar rokām un kolbas saturu filtrē filtrtīģelī. Atlikuma šķiedras pārvieto tīģelī, skalojot kolbu ar nedaudz lielāku daudzumu dihlormetāna. Filtrtīģeli iztukšo ar sūknēšanas palīdzību, lai atbrīvotos no liekā šķidruma, tad filtrtīģeli atkārtoti piepilda ar dihlormetānu un ļauj izžūt notekot. Nobeigumā izmanto sūknēšanu, lai likvidētu lieko šķidrumu, pēc tam apstrādā atlikumu ar verdošu ūdeni, lai likvidētu visu šķīdinātāju, veic sūknēšanu, izžāvē tīģeli un atlikumu, tos atdzesē un nosver. 5. REZULTĀTU APRĒĶINĀŠANA UN IZTEIKŠANA Rezultātus aprēķina, kā noteikts vispārīgajos norādījumos. Koeficienta „d” vērtība ir 1,00, izņemot poliestera, elastomultiestera, elastolefīna un melamīna gadījumā, kur „d” vērtība ir 1,01.” 6. PRECIZITĀTE Homogēnos tekstilmateriālu maisījumos ar šo metodi iegūto rezultātu ticamības robežas nepārsniedz ±1 95 % ticamības pakāpei. METODE Nr. 7 DAŽAS CELULOZES ŠĶIEDRAS UN POLIESTERIS (Metode, kurā izmanto 75 % m/m sērskābi) 1. PIEMĒROŠANAS JOMA Pēc bezšķiedru materiāla atdalīšanas šo metodi izmanto divkāršo šķiedru maisījumiem, ko veido: 1. Kokvilna (5), lini (7), kaņepāji (8), rāmija (14), kupro (21), modāls (22), viskoze (25) ar 2. poliesteris (35), elastomultiesteris (46) un elastolefīns (47). 2. PRINCIPS Celulozes šķiedru no zināmas sausas maisījuma masas izšķīdina ar 75 % sērskābi (m/m). Atlikumu savāc, mazgā, žāvē un nosver; tā masu izsaka procentos no sausās maisījuma masas. Sausas celulozes šķiedras procentuālo sastāvu konstatē ar starpības palīdzību. 3. IEKĀRTAS UN REAĢENTI (kas nav uzskaitīti vispārīgajos norādījumos) 3.1. Iekārtas i) koniskā kolba ar stikla aizbāzni, ar vismaz 500 ml ietilpību. ii) Termostats vai cita iekārta, kas nodrošina kolbai 50 ± 5 °C temperatūru. 3.2. Reaģenti: i) Sērskābe, 75 ± 2 % m/m Pagatavo, rūpīgi dzesēšanas laikā pievienojot 700 ml sērskābes (relatīvais blīvums 20 °C temperatūrā: 1,84) 350 ml destilēta ūdens. Kad šķīdums ir atdzisis līdz istabas temperatūrai, to atšķaida ar ūdeni līdz 1 litram. ii) Amonjaks, atšķaidīts Atšķaida 80 ml amonjaka šķīduma (relatīvais blīvums 20 °C temperatūrā: 0,88) ar ūdeni līdz 1 litram. 4. TESTA PROCEDŪRA Ievēro vispārīgos norādījumos aprakstīto procedūru un rīkojas šādi. Paraugam, kas atrodas koniskajā kolbā ar stikla aizbāzni un ar vismaz 500 ml tilpumu, pievieno 200 ml 75 % sērskābes uz gramu parauga, ievieto aizbāzni un rūpīgi sakrata kolbu, lai samērcētu paraugu. Notur kolbu vienu stundu 50 ± 5 °C temperatūrā, sakratot regulāri laiku pa laikam apmēram pēc 10 minūtēm. Kolbas saturu izfiltrē caur nosvērtu filtrtīģeli ar sūknēšanas palīdzību. Atlikuma šķiedras pārvieto, izskalojot kolbu ar nelielu daudzumu 75 % sērskābes. Tīģeli iztukšo ar sūknēšanas palīdzību un atlikumu vienu reizi filtrā izmazgā, iepildot tīģelī svaigu porciju sērskābes. Sūknēšanu veic tikai pēc tam, kad skābe jau ir iztecējusi. Atlikumu izmazgā vairākas reizes secīgi ar aukstu ūdeni, divreiz ar atšķaidītu amonjaka šķīdumu, un tad rūpīgi ar aukstu ūdeni, pēc katras iepildīšanas tīģeli iztukšojot ar sūknēšanas palīdzību. Sūknēšanu veic tikai pēc tam, kad skalojamais atsārms jau ir iztecējis. Nobeigumā no tīģeļa ar sūknēšanas palīdzību iztukšo atlikušo šķidrumu, izžāvē tīģeli un atlikumu, un tos atdzesē un nosver. 5. REZULTĀTU APRĒĶINĀŠANA UN IZTEIKŠANA Rezultātus aprēķina, kā noteikts vispārīgajos norādījumos. „D” lielums ir 1,00. 6. PRECIZITĀTE Homogēnos tekstilmateriālu maisījumos ar šo metodi iegūto rezultātu ticamības robežas nepārsniedz ±1 95 % ticamības pakāpei. METODE Nr. 8 AKRILI, DAŽI MODIFICĒTI AKRILI VAI DAŽAS HLORA ŠĶIEDRAS UN DAŽAS CITAS ŠĶIEDRAS (Metode, kurā izmanto dimetilformamīdu) 1. PIEMĒROŠANAS JOMA Pēc bezšķiedru materiāla atdalīšanas šo metodi izmanto divkāršo šķiedru maisījumiem, ko veido: 1. akrili (26), daži modificēti akrili (29) vai dažas hlora šķiedras (27)[21] ar 2. vilna (1), dzīvnieku mati (2 un 3), zīds (4), kokvilna (5), kupro (21), modāls (22), viskoze (25), poliamīds jeb neilons (30), poliesteris (35), elastomultiesteris (46), elastolefīns (47) un melamīns (48). Tā ir vienādi piemērojama akriliem un dažiem modificētiem akriliem, kas apstrādāti ar pirms tam metalizētām krāsām, bet ne tādiem, kuri krāsoti ar pēchromēšanas krāsām. 2. PRINCIPS Akrilu, modificētu akrilu vai hlora šķiedru no zināmas sausas maisījuma masas izšķīdina ar dimentilformamīdu, kas karsēts ūdens vannā viršanas temperatūrā. Atlikumu savāc, mazgā, žāvē un nosver. Tā masu, vajadzības gadījumā koriģējot, izsaka procentos no sausās maisījuma masas un sausa akrila, modificēta akrila vai hlora šķiedru procentuālo sastāvu konstatē ar starpības palīdzību. 3. IEKĀRTAS UN REAĢENTI (kas nav uzskaitīti vispārīgajos norādījumos) 3.1. Iekārtas i) koniskā kolba ar stikla aizbāzni, ar vismaz 200 ml ietilpību; ii) ūdens vanna viršanas temperatūrā. 3.2. Reaģents Dimetilformamīds (viršanas temperatūra 153 ± 1 °C), kurā nav vairāk par 0,1 % ūdens. Šis reaģents ir toksisks, un tādēļ ir ieteicams lietot velkmi. 4. TESTA PROCEDŪRA Ievēro vispārīgos norādījumos aprakstīto procedūru un rīkojas šādi. Parauga