KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 184. panta 5. punktu par Eiropas programmas „Augļi skolai” īstenošanu /* COM/2012/0768 final */





SATURS KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 184. panta 5. punktu par Eiropas programmas „Augļi skolai” īstenošanu................ 3 1........... IEVADS........................................................................................................................ 3 2........... PROGRAMMAS UN TĀS GALVENO ELEMENTU APRAKSTS............................. 3 3........... NOVĒRTĒJUMS par PROGRAMMAS DARBĪBU UN TĀS IETEKMI UZ BĒRNU ĒŠANAS PARADUMIEM............................................................................................................ 4 3.1........ Labi funkcionējošu programmu izveide dalībvalstīs........................................................... 4 3.1.1..... Administratīvā īstenošana un problēmas........................................................................... 5 3.1.2..... Ar programmas finansēšanu dalībvalstīs saistītie jautājumi................................................. 7 3.2........ Novērtējums par programmas ietekmi uz bērnu ēšanas paradumiem................................. 8 3.3........ Saņemtie ieteikumi.......................................................................................................... 9 4........... GALVENIE SECINĀJUMI......................................................................................... 10 KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 184. panta 5. punktu par Eiropas programmas „Augļi skolai” īstenošanu 1. IEVADS Šis ziņojums saskaņā ar 184. panta 5. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 1234/2007[1] (turpmāk „Vienotā tirgus kopīgās organizācijas (TKO) regula”) attiecas uz Eiropas programmas „Augļi skolai” (turpmāk „programma”) īstenošanu tās darbības pirmajos trīs gados, t. i., laikposmā no 2009. gada 1. augusta līdz 2012. gada 31. jūlijam. Saskaņā ar Vienotā TKO regulas prasībām ziņojumā jo īpaši jāaplūko divi jautājumi, proti, kā programma dalībvalstīs ir veicinājusi labi funkcionējošu programmu izveidi skolu apgādei ar augļiem un kāda ir programmas ietekme uz bērnu ēšanas paradumu uzlabošanu. Ziņojuma pamatā galvenokārt ir analīze, kurā izvērtēta dalībvalstu sniegtā informācija par savu programmu „Augļi skolai” īstenošanu, un jo īpaši informācija, kas iekļauta saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 288/2009[2] 12. pantu iesniegtajos ikgadējos uzraudzības un novērtējuma ziņojumos, kā arī ārēja novērtējuma secinājumi. Šajos avotos ir izmantoti tikai dati, kas attiecas uz 2009./2010. un 2010./2011. mācību gadu, jo novērtējums par 2011./2012. mācību gadu vēl nav veikts. 2. PROGRAMMAS UN TĀS GALVENO ELEMENTU APRAKSTS Programmas pamati tika ielikti augļu un dārzeņu tirgus kopīgās organizācijas 2007. gada reformas kontekstā. Padome aicināja Komisiju iesniegt priekšlikumu, lai izveidotu programmu skolu apgādei ar augļiem un risinātu problēmas, kas saistītas ar augļu un dārzeņu patēriņa samazināšanos bērnu uzturā. Šo iniciatīvu pilnīgi atbalstīja arī Eiropas Parlaments. Politiska vienošanās par Komisijas priekšlikumu tika panākta 2008. gada novembrī, paverot ceļu Eiropas finansējumam 90 miljonu euro apmērā, lai katru gadu līdzfinansētu svaigu un pārstrādātu augļu, dārzeņu un banānu iegādi un izdalīšanu skolēniem, kā arī vairākus saistītus pasākumus. Programmas vispārējais mērķis ir ES līmenī nodrošināt politikas un finansējuma pamatu dalībvalstu iniciatīvām ar mērķi pavērst pretējā virzienā augļu un dārzeņu patēriņa krituma tendenci, jo īpaši attiecībā uz bērniem, kas ir neaizsargātākie patērētāji. Tātad mērķis ir bērnu uzturā noturīgi palielināt šo produktu īpatsvaru agrīnā vecumā, kad veidojas viņu ēšanas paradumi. Turklāt pozitīvā ietekme uz patēriņu atbilstu KLP mērķiem, tostarp mērķim veicināt lauksaimniecībā nodarbināto personu ienākumus, stabilizēt tirgu un nodrošināt pašreiz un turpmāk piedāvāto produktu pieejamību. Bija iecerēts arī izglītojošs aspekts, paredzot obligātus papildu pasākumus, kas noderētu kā instruments, veidojot saikni ar lauksaimniecības, uztura, veselības, vides un fiziskās aktivitātes jomu, lai kopīgiem spēkiem palielinātu programmas vispārējo ietekmi. Programma turklāt palīdz sasniegt ES mērķi cīnīties pret aptaukošanās un ar neveselīgu uzturu saistītu hronisku slimību pieaugošo izplatību, kā norādīts 2007. gada Baltajā grāmatā „Eiropas stratēģija attiecībā uz uzturu, lieko svaru un veselības jautājumiem, kas saistīti ar aptaukošanos”[3]. Dalībvalstīm, kas vēlas piedalīties programmā, pirms īstenošanas perioda sadarbībā ar sabiedrības veselības aizsardzības un izglītības iestādēm jāizstrādā valsts vai reģionu līmeņa stratēģijas. No ES līdzekļiem valsts programmām piešķirtais līdzfinansējums var sasniegt 50 % no izmaksām, ES konverģences un attālākajiem reģioniem to palielina līdz 75 %, bet atlikušo finansējumu nodrošina valsts un/vai privāti ieguldījumi. Programmas galvenie elementi ir šādi: a) produktu dalīšana bērniem mācību iestādēs, sākot ar bērnudārziem un beidzot ar vidusskolām; b) papildu pasākumi, lai vairotu izpratni par augļu un dārzeņu un veselīgas ēšanas paradumu svarīgo nozīmi un stiprinātu saikni ar lauksaimniecības nozari, piemēram, apmeklējot lauku saimniecības vai veicot dārza darbus; c) tīklu veidošana, programmu īstenošanas uzraudzība un novērtēšana atsevišķās dalībvalstīs. 3. NOVĒRTĒJUMS par PROGRAMMAS DARBĪBU UN TĀS IETEKMI UZ BĒRNU ĒŠANAS PARADUMIEM Papildus iepriekš minētajiem dalībvalstu novērtējumiem un ārējam novērtējumam Eiropas Revīzijas palāta (turpmāk „Palāta”) 2011. gadā ir publicējusi Īpašo ziņojumu Nr. 10[4], kurā iekļauti programmu „Augļi skolai” un „Skolas piens” apvienotās revīzijas rezultāti un izvērtēta abu programmu efektivitāte. Palāta jo īpaši ir izvērtējusi šādus jautājumus: vai tiek pietiekami rosināta līdzdalība, vai ES subsīdijas tieši ietekmē atbalsta saņēmēju patēriņu un vai ir paredzams, ka programmas sasniegs izglītojošos mērķus un turpmāk ietekmēs ēšanas paradumus. Turklāt 2011. gadā CEPS[5], noslēdzot īpašu līgumu ar Komisiju, veica pētījumu, kurā galvenā uzmanība bija pievērsta programmu „Skolas piens” un „Augļi skolai” radītā administratīvā sloga aprēķināšanai un novērtēšanai. 3.1. Labi funkcionējošu programmu izveide dalībvalstīs Ievērojot, ka ir ļoti daudzi parametri, ko varētu izmantot, lai novērtētu, kā dalībvalstīs ir izveidota labi funkcionējoša programma, šajā ziņojumā galvenā uzmanība ir pievērsta programmas administratīvajai īstenošanai dalībvalstīs un problēmām, ņemot vērā a) programmas efektivitāti, b) radušās grūtības, c) administratīvās izmaksas un slogu, d) papildu pasākumus un, visbeidzot, ar finansējumu saistītos jautājumus. 3.1.1. Administratīvā īstenošana un problēmas Labi organizētu programmu skolu apgādei ar augļiem īstenošanā tiek izmantotas dažādas pieejas un konceptuāli risinājumi. Atkarībā no skolu līmenī pieņemtajiem lēmumiem veids, kādā programma darbojas, var atšķirties pat vienas dalībvalsts vai reģiona robežās. Dalībvalstu novērtējumos ir izvērtēta programmas īstenošana un tās praktiskajā izpildē iesaistīto skolu un personāla apmierinātība. Šajā tā dēvētajā procesa novērtējumā ir atzīts, ka dalībvalstīs programma ir veiksmīgi ieviesta un tiklab bērni, kā skolotāji un vecāki to ir uzņēmuši ļoti atsaucīgi. Daudzas no piemērošanas pirmā gada problēmām 2010./2011. mācību gadā ir lielā mērā pārvarētas, un lielākajā daļā dalībvalstu programmas īstenošana norit bez traucējumiem. Tomēr vairākām dalībvalstīm un/vai reģioniem īstenošana joprojām sagādā grūtības (sk. b) apakšpunktu). Novērtējumos turklāt ir secināts, ka prasība izveidot partnerību starp izglītības, veselības un lauksaimniecības nozari ir veiksmīgi izpildīta, jo īpaši posmā, kad Eiropas programma tika pielāgota valsts/reģionālajām sistēmām, un programmas konceptuālā risinājuma vai stratēģijas izstrādes laikā. Skolu līmenī šī partnerība ir bijusi nedaudz vājāk strukturēta, un to var izskaidrot ar kontaktu trūkumu dažādu ieinteresēto personu starpā. a) Programmas efektivitāte Ārējā novērtējumā ir atzīts, ka nav vienkārša veida, kā aprēķināt, kuras programmas ir pašas efektīvākās. Programmas darbību raksturo vairāki rezultāti, kurus vienlīdz labi varētu izmantot kā ietekmes rādītājus, tāpēc efektivitāte jāmēra vairākos veidos. Piemēram, ir grūti pateikt, kā būtu labāk — ja patēriņa pieaugums būtu mazāks, bet programma aptvertu vairāk bērnu, vai ja patēriņa pieaugums būtu lielāks, bet programma aptvertu mazāk bērnu. Tomēr novērtējumā ir aptuveni noteikta programmas efektivitāte. Secinājumi atklāj, ka attiecība starp izdalīto augļu un dārzeņu produktu daudzumu un iztērētajiem līdzekļiem dalībvalstīs ievērojami atšķiras (0,90–7 euro par kilogramu). Tomēr šo cenu daļēji var attiecināt uz sadales izmaksām, kas ievērojami svārstās, un tam ir dažādi iemesli, piemēram, ģeogrāfiskas iezīmes (tālākie reģioni, salas), iedzīvotāju blīvums un piedāvāto produktu izvēle. Zema produktu cena par kilogramu pati par sevi negarantē efektīvu sadali. Aplūkojot izdalīšanas biežumu salīdzinājumā ar iztērētajiem līdzekļiem, šķiet, ka efektīvākās ir tās programmas, kurās produkti ir izdalīti samērā bieži, iztērējot nelielas naudas summas, kā tas bijis, piemēram, Igaunijā (0,91 euro par kilogramu augļu, kas dalīti 2,6 reizes nedēļā). Efektīvāku sadali izdalīto produktu ziņā daļēji var skaidrot ar zemāku cenu, kas samaksāta par kilogramu produktu. Aprēķinot attiecību starp programmā iesaistīto mērķgrupas bērnu skaitu un līdzekļiem, kas iztērēti uz vienu bērnu, redzams, ka astoņās dalībvalstīs un reģionos programmā ir iesaistīta liela daļa bērnu. Šeit iesaistīti vairāk nekā 60 % mērķgrupas bērnu, jo tēriņi uz vienu bērnu ir daudz mazāki. Dalībvalstīs un reģionos, kur izdevumi uz vienu bērnu ir ļoti lieli, programma parasti aptver tikai nelielu daļu bērnu. Ir arī daži izņēmumi, piemēram, Ungārija, bet jāievēro, ka te tiek dalīti tikai viena veida augļi (āboli). Novērtējumā turklāt ir konstatēts, ka to, cik lielā mērā tiek aptverta mērķgrupa, ietekmē ES līdzfinansējuma līmenis. Lielāka ES atbalsta daļa dod dalībvalstīm iespēju iesaistīt vairāk mērķgrupas bērnu. b) Ar īstenošanu saistītās problēmas un grūtības Ar lielākajām īstenošanas grūtībām dalībvalstis ir saskārušās pirmajā gadā pēc programmas sākšanas 2009. gadā, un tas ir saprotami. Šie sākumposma sarežģījumi bija saistīti galvenokārt ar lielo administratīvo slogu, loģistikas/organizatoriskām problēmām un nepieciešamā valsts finansējuma nodrošināšanu. Administratīvais slogs un ar valsts vai privāto līdzfinansējumu saistītās problēmas sīkāk ir aplūkotas attiecīgi c) apakšpunktā un šīs nodaļas 3.1.2. punktā. Loģistikas problēmas galvenokārt ir bijušas saistītas ar skolu spēju tikt galā ar produktu sagatavošanu un izdalīšanu. Problēmas ir sagādājusi arī piegādātāju atrašana, jo īpaši attālākajos reģionos. Dalībvalstīm ir izdevies pārvarēt sākumposma problēmas dažādos veidos. Piemēram, lai atvieglotu loģistikas grūtības, Nīderlande ir samazinājusi piegādātāju skaitu. Līdz ar to produktu piegādātājiem līguma apjoms ir kļuvis pievilcīgāks un ir samazināti administratīvie pasākumi un kontroles izmaksas. Polija ir noteikusi vienotu likmi par porciju, un tas ir pozitīvi ietekmējis atbalsta piešķiršanas procesa vienkāršošanu un racionalizēšanu. c) Administratīvās izmaksas un slogs Novērtējuma ziņojumos ir atzīts, ka dokumentācijas, ziņošanas un kontroles pienākumu ziņā ar programmu saistītais administratīvais darbs kopumā ir paveicams un salīdzinājumā ar citiem politikas pasākumiem saskaņā ar KLP tā apjoms ir vidējs. Tātad šīs prasības pašas par sevi nav šķērslis, kas neļauj dalībvalstīm vai skolām piedalīties programmā. Ārējā novērtējumā ir secināts, ka salīdzinājumā ar iesaistīto skolu un bērnu skaitu administratīvais slogs reģionāli organizētās programmās, piemēram, Katalonijā vai Saksijā-Anhaltē, šķiet lielāks nekā centralizēti organizētās programmās. Tas atbilst CEPS ziņojumam, kurā norādīts, ka šis slogs ir kā fiksētas izmaksas, kas nepalielinās, paplašinoties programmas mērogam. No otras puses, novērtējumos ir minēts ievērojams slogs, ko rada programmas īstenošana un izpilde skolu līmenī. Šis slogs izriet no organizatoriskajām problēmām, kas ir saistītas ar dalībvalstu lēmumiem par programmas īstenošanas kārtību. Dažos gadījumos skolām tiek uzticēta pat piegādes līgumu slēgšana un pārvaldība. Lielākajā daļā iesaistīto dalībvalstu un reģionu skolām ir jārisina ar produktu loģistiku un piegādi saistīti jautājumi, turklāt to pārziņā ir produktu sagatavošana un izdalīšana bērniem. Tas prasa daudz laika un papildu cilvēkresursus. Dažas dalībvalstis savos novērtējumos brīdina, ka pārmērīga sloga uzlikšana skolām varētu tās atturēt no piedalīšanās programmā. Dažos gadījumos administratīvā sloga iemesls ir bijušas ļoti stingras valsts prasības, ko dalībvalstis bija noteikušas pirmajā gadā, bet vēlāk, ņemot vērā gūto pieredzi, grozīja. Piemēram, Polija atviegloja produktu iepakošanas un sagatavošanas prasības, jo piegādātāji nespēja tās izpildīt. Komisija turklāt vienkāršoja Komisijas Regulu (EK) Nr. 288/2009. d) Papildu pasākumi Saskaņā ar ES programmu veiktie papildu pasākumi dažādās dalībvalstīs atšķiras. Parasti pasākumu konceptuālo risinājumu nosaka par izglītību, veselības aizsardzību un lauksaimniecību atbildīgās valsts iestādes. Izplatītākā pieeja ir dažādu mācību materiālu un ar papildu pasākumiem saistītu ierosinājumu piedāvāšana skolām, ļaujot tām pašām izlemt, kā īstenot pasākumus. Tomēr dažās valsts un reģionālās programmās atbalsts skolām šo pasākumu veikšanai nav paredzēts. Dažās dalībvalstīs un reģionos papildu pasākumus vienkārši iekļauj parastajās skolu mācību programmās. Lielās atšķirības pieejās un līdz ar to šo pasākumu iedarbīgumā daļēji var skaidrot arī ar to, ka pasākumi netiek līdzfinansēti no ES līdzekļiem, tāpēc nav noteikts papildu prasību minimums to īstenošanai. Analīzē atklājas divu veidu programmas: tādas kā, piemēram, Īrijā, kur pasākumi ir programmu centrālais elements, un tādas kā Nīderlandē, kur tie ir iekļauti tikai kā papildu „piedevas”. Tāpēc papildu pasākumiem atvēlētie līdzekļi atšķiras — Nīderlande un Francija pirmajā gadā tiem ir tērējušas mazāk nekā vienu euro uz bērnu, kamēr Īrija tērē vairāk nekā 25 euro uz bērnu, jo tās sistēmas pamatā ir apbalvojumi (nelielas balvas). Attiecībā uz papildu pasākumu ietekmi Īrijā veiktajā izpētē ir atklājies, ka tās programmai „Food Dudes”, kuras pamatā ir iedarbīgi papildu pasākumi, ir būtiska loma noturīgai augļu un dārzeņu patēriņa palielināšanai bērnu uzturā. Pārējās dalībvalstīs, kas izmanto citādas pieejas, papildu pasākumu kopējo īstermiņa ietekmi pašlaik ir grūti novērtēt. 3.1.2. Ar programmas finansēšanu dalībvalstīs saistītie jautājumi Kā skaidrots iepriekšējās nodaļās, programmas pamatā ir līdzfinansējuma princips. Finansējuma daļa, kas jānodrošina dalībvalstīm, var nākt no publiskiem vai privātiem avotiem. Iepazīstoties ar dalībvalstu un ārējo novērtējumu, kļūst skaidrs, ka līdzfinansējuma iegūšana sagādā arvien lielākas grūtības, jo īpaši, ja tas jānodrošina vienīgi skolām, pašvaldībām vai vecākiem. Dalībvalstis vairākkārt ir atzinušas, ka līdzfinansējums ir viens no lielākajiem klupšanas akmeņiem programmas īstenošanā un iemesls, kāpēc daži dalībvalstu reģioni ir nolēmuši programmā nepiedalīties. a) Dalībvalstu līdzfinansējuma avoti Lielākajā daļā programmā iesaistīto dalībvalstu un reģionu dalībvalsts līdzfinansējumu veido tikai publiski līdzekļi. Vienīgi Slovākija, Dānija, Austrija un Flandrija (Beļģija) lūdz vecāku palīdzību, un trīs dalībvalstis/reģioni savā līdzfinansējuma koncepcijā iekļauj privātu finansējumu (Bādene-Virtemberga, Nīderlande un Flandrija). Privāts finansiālais ieguldījums var būt laba iespēja paplašināt programmas mērogu, ja ir iespējams pienācīgi risināt ar ilgtermiņa līdzdalību un privātajām interesēm saistītos jautājumus. Šķiet, ka privātu finansētāju apzināšana un līgumu slēgšana ir efektīvāka, ja par to atbild nevis skolas, bet valsts/reģionālās kontroles iestādes. Novērtējumā turklāt secināts, ka programma nepaplašinās reģionos, kur publiskais ieguldījums ir ļoti ierobežots, bet privātā finansējuma organizēšana atstāta iesaistīto skolu ziņā. Kā piemērus var minēt Franciju un Vāciju. Bādenē-Virtembergā, kur publiskais ieguldījums ir tikai 4 %, programmas paplašināšana sagādā īpašas problēmas, savukārt kaimiņu reģioni Bavārija un Reinzeme-Pfalca, kur publiskais ieguldījums sasniedz 50 %, ar šādām problēmām nesaskaras. Francijā, kur valsts līdzfinansējuma nav, līdzekļus nodrošina pašvaldības vai skolas no ēdnīcu budžeta. b) Vecāku ieguldījums Vecāku ieguldījuma kā finansējuma avota ieviešana tiek uztverta dažādi, lai gan tas var nodrošināt zināmu vecāku iesaisti programmā un papildu līdzekļus. Principā tiek uzskatīts, ka obligāts vecāku finansiālais ieguldījums negatīvi ietekmē līdzdalības rādītājus, jo īpaši, ja skolās ir daudz bērnu no mazāk nodrošinātiem sociālajiem slāņiem. Turklāt skolu direktori uzsver, ka naudas vākšana skolās ir saistīta ar lielu organizatorisko darbu. Šos uzskatus apstiprina, piemēram, Latvijas pieredze. Te novērots, ka pēc publiskā finansējuma samazināšanas programmas „Skolas piens” īstenošana ir pārtraukta. c) ES līdzfinansējuma ietekme Novērtējumā ir secināts, ka ES atbalsts — tiklab finansējuma procentuālā daļa, kā pieejamo ES līdzekļu absolūtais apjoms — pozitīvi un pat būtiski ietekmē programmas efektivitāti. ES finansējumam ir būtiska loma valsts (vai reģionāla) mēroga programmu sekmīgā norisē gandrīz visās iesaistītajās dalībvalstīs neatkarīgi no programmu līdzfinansējuma koncepcijas. Turklāt sabiedrības acīs ES līdzdalība padara valsts un reģionālās programmas uzticamākas un vērtīgākas. 3.2. Novērtējums par programmas ietekmi uz bērnu ēšanas paradumiem Atceroties, ka dalībvalstu novērtējumos ir aplūkoti tikai divi programmas īstenošanas gadi un izmantotas dažādas novērtēšanas metodes, rezultātus attiecībā uz programmas efektivitāti nevar uzskatīt par galīgiem, jo īpaši, runājot par ilgtermiņa ietekmi. a) Ietekme uz bērnu ēšanas paradumiem Ņemot vērā šos ierobežojumus, valsts un reģionālo novērtējumu rezultāti pārsvarā liecina, ka, pateicoties programmai, augļu un dārzeņu daudzums bērnu uzturā ir palielinājies. Piemēram, Polijā reģistrētais patēriņa pieaugums ir 21 %. Līdzīgi pozitīvi rezultāti konstatēti, pamatojoties uz ārējā novērtējuma laikā veikto iztaujāšanu. Tikai četros novērtējumos nav bijis iespējams noteikt ietekmi uz patēriņu — vai nu tāpēc, ka tikai pēc viena īstenošanas gada, kā tas ir Nīderlandē, vēl nav pietiekama pamata vērtēt programmas ietekmi uz patēriņu, vai tāpēc, ka patēriņa modeļos nav konstatētas vērā ņemamas statistiskas atšķirības. Dažos gadījumos bērnu mudināšanai ēst vairāk augļu un dārzeņu ir arī pozitīva papildu ietekme ārpus oficiālajiem izdalīšanas laikiem skolās, piemēram, uz patēriņu ārpus mācību laika kā Rumānijā vai dienās, kad augļu izdalīšana nav plānota, kā Nīderlandē. Taču attiecībā uz to, kā programma ir ietekmējusi bērnu dzīvesveidu kopumā, piemēram, populāru uzkodu un saldumu patēriņu, secinājumi atšķiras. Dažos gadījumos jūtama ietekme nav konstatēta, bet reizēm ir apzinātas pozitīvas pārmaiņas. Interesanti, ka daudzos novērtējumos ir secināts, ka programma neietekmē visu iesaistīto bērnu ēšanas paradumus vienādi. Ir novērotas atšķirības atkarībā no dzimuma, proti, meitenes uzturā lieto vairāk augļu un dārzeņu nekā zēni, kā arī atkarībā no produktu veida — augļi ir iecienītāki nekā dārzeņi. Dažos novērtējumos ir atzīmēta programmas papildu pozitīvā ietekme, jo īpaši attiecībā uz mazāk nodrošinātām sociāli ekonomiskajām grupām, kas programmu ir uzņēmušas ļoti atsaucīgi. b) Ietekme uz vecākiem Lielākajā daļā novērtējumu programmas ietekme uz vecākiem un viņu uzturu nav aplūkota vai ir aplūkota netieši, izvērtējot tikai vecāku attieksmi pret programmu kopumā un pret bērnu uzturu. Lai gan daudzos novērtējumos ir secināts, ka vecāku attieksme pret programmu un tās mērķiem ir ļoti pozitīva, Francijā un Polijā programma nav jūtami ietekmējusi vecāku patēriņu. Citos novērtējumos ir norādīts, ka programma ir pozitīvi ietekmējusi vecāku attieksmi pret bērnu uzturu. Piemēram, Īrijā, Polijā un Maltā vecāki ir gādājuši, lai bērnu pusdienu kārbās būtu vairāk augļu un dārzeņu produktu. Šo produktu sortiments un pieejamība ir palielinājusies arī mājās (Itālijā), un — kaut arī mazākā mērā — ir konstatēta pozitīva ietekme arī uz to īpatsvaru vecāku uzturā. 3.3. Saņemtie ieteikumi Attiecībā uz programmas darbību novērtējumos ir konstatēti ievērojami uzlabojumi salīdzinājumā ar tās sarežģīto sākumu. Taču ir sniegti arī vairāki ieteikumi programmas stiprināšanai. Pirmkārt, lai kompensētu finansiālos ierobežojumus, ar kuriem saskaras daudzas dalībvalstis un reģioni, un lai pastiprinātu programmas ietekmi, paplašinot tās mērogu, · ir ieteikts palielināt ES līdzfinansējuma likmi, jo pašreizējie 50 % un 75 % tiek uztverti kā līdzekļu apguves pieauguma šķēršļi. Arī ES atbalsta kopsummai būtu jāpārsniedz 90 miljoni euro. Otrkārt, attiecībā uz programmas īstenošanu un produktu izdalīšanas parametriem ir saņemti šādi ieteikumi: · produktus būtu jācenšas dalīt ilgstoši (≥ 35 mācību nedēļas), jo tikai pietiekami ilga līdzdalība var radīt noturīgu ietekmi un uzlabot bērnu ēšanas paradumus, kā paredzēts programmā; · par svarīgu veiksmes faktoru programmas efektivitātes nodrošināšanā tiek uzskatīts daudzveidīgs piedāvājums. Lai saglabātu bērnu interesi, ir ieteikts piedāvāt vismaz 5–10 dažādus produktus. Tomēr šo ieteikumu būtu grūti ievērot gadījumos, kad dalībvalstis nolemj dot priekšroku vietējiem augļu un dārzeņu produktiem; · produkti arī turpmāk būtu jādala bez maksas. Daudzu dalībvalstu (piemēram, Vācijas un Nīderlandes) novērtējumos un arī Palātas ziņojumā ir atzīts, ka tas nosaka programmas panākumus, ietekmējot līdzdalību un efektivitāti; · turklāt ir ieteikts produktus piedāvāt ļoti bieži — ideālā variantā trīsreiz nedēļā. Tāpat kā trīs iepriekšējie, arī šis ieteikums ir neatņemami saistīts ar jautājumu par programmas finansēšanu un pieejamo budžetu. Attiecībā uz programmas mērķgrupu: · vairākas dalībvalstis uzskata, ka mērķgrupa būtu jāpaplašina, lai programmu varētu izmantot vairāk bērnu. Tas ir neatņemami saistīts ar pieejamo finansējumu; · turklāt ir atzīts, ka būtu jāpiemēro mērķtiecīga pieeja neaizsargātākām grupām, piemēram, mazāk nodrošinātām sociāli ekonomiskajām grupām, kas par programmu izrāda lielu interesi. Lai gan ir ieteikts programmu orientēt uz šīm grupām, tā tomēr nedrīkstētu ar tām aprobežoties, jo būtu jāizvairās no to skolu nopelšanas, kuras apmeklē šo grupu bērni, turklāt jāņem vērā grūtības, ko rada šo grupu un skolu precīzai apzināšanai vajadzīgo kritēriju noteikšana; · vairākos novērtējumos ir norādīts, ka jāatrod arī labāks veids, kā uzrunāt zēnus, kas mēdz uzturā lietot mazāk augļu un dārzeņu nekā meitenes. Attiecībā uz administratīvo un organizatorisko slogu: · administratīvā sloga mazināšanai ir ieteikts meklēt ar programmām „Skolas piens” un „Augļi skolai” saistīto ziņošanas pienākumu un administratīvo procedūru saskaņošanas iespējas. Turklāt valsts stratēģijās būtu jāatrod risinājumi, lai palīdzētu skolām tikt galā ar organizatoriskajiem un loģistikas jautājumiem. Visbeidzot, tā kā papildu pasākumiem ir svarīga nozīme, lai novērstu to īstenošanā konstatētos trūkumus, ir ieteikts: · rosināt dalībvalstis pievērst lielāku uzmanību pieejai, ko tās izmanto, jo šo pasākumu ietekme ir atkarīga no metodiskās pieejas; · ir ierosināts noteikt, ka šie pasākumi var pretendēt uz ES atbalstu, piešķirot tiem finansējuma minimumu, lai nostiprinātu to nozīmi un nodrošinātu konsekventu īstenošanu. Attiecībā uz programmu kopumā daudzos dalībvalstu novērtējumos ir ieteikts, ka: · ir ļoti svarīgi vairot programmas pamanāmību un nodrošināt plašāku un mērķtiecīgāku informāciju, kā arī sistemātiskāk iesaistīt dažādus dalībniekus un ieinteresētās personas. 4. GALVENIE SECINĀJUMI Eiropas programma „Augļi skolai” tiek īstenota tikai trīs gadus, tāpēc ir pāragri izdarīt galīgus secinājumus, jo īpaši attiecībā uz to, cik noturīgi programma ietekmē bērnu ēšanas paradumus. Tomēr, spriežot pēc sākotnējiem novērtēšanas rezultātiem un Komisijas rīcībā esošajiem uzraudzības datiem, var secināt, ka programma dalībvalstīs ir ieviesta sekmīgi un ka tās efektivitāte izlietotā budžeta un iesaistīto bērnu (vairāk nekā astoņi miljoni) ziņā salīdzinājumā ar sākumposmu palielinās. Attiecībā uz programmas iedarbīgumu dalībvalstu novērtējumos norādīts, ka programmai ir ļoti spēcīgs potenciāls un tā ir atbilstošs instruments, ko var izmantot, lai pozitīvi ietekmētu tiklab bērnu, kā vecāku ēšanas paradumus, rosinot viņus turpmāk uzturā lietot vairāk augļu un dārzeņu, ar noteikumu, ka programmas darbība tiek nodrošināta ilgtermiņā. Dalībvalstu un ārējā līgumslēdzēja veiktajos novērtējumos, kā arī Palātas īpašajā ziņojumā ir izteikti vairāki ieteikumi un priekšlikumi uzlabojumiem. Saistībā ar dažiem svarīgākajiem ieteikumiem jau ir veikti turpmāki pasākumi, ierosinot grozīt programmu KLP 2020 reformas priekšlikumu kontekstā. Lai programmu varētu izmantot ne vien 8,1 miljons pašreizējo dalībnieku, bet vēl vairāk bērnu, Komisija ir ierosinājusi to turpmāk stiprināt, palielinot programmas vajadzībām pieejamo ES budžeta kopsummu līdz 150 miljoniem euro. Ir ierosināts paaugstināt arī ES līdzfinansējuma likmes, kas tiek uzskatītas par vienu no galvenajiem programmas panākumu faktoriem. Ārējā novērtējumā pašreizējās likmes tiek uzskatītas par vienu no galvenajiem līdzekļu apguves pieauguma šķēršļiem. Turklāt, ņemot vērā papildu pasākumu svarīgo nozīmi, Komisija ierosina atzīt šos pasākumus par tādiem, kas, ievērojot dažus nosacījumus un nepārsniedzot turpmāk nosakāmu robežvērtību, var pretendēt uz ES budžeta līdzfinansējumu. Tas stiprinās to ietekmi un saskaņotību un nāks par labu programmai kopumā. Ņemot vērā šīs pozitīvās atsauksmes par programmas iedarbīgumu un efektivitāti pēc pirmajiem trim īstenošanas gadiem, ir pienācis laiks domāt par nākotni. Turklāt Palātas ziņojumā izskan aicinājums panākt lielāku koordināciju un sinerģiju starp programmām „Skolas piens” un „Augļi skolai”, lai nodrošinātu, ka tās piedāvā saskaņotu pieeju uzturam un tiek efektīvi pārvaldītas. Tāpēc Komisija ir sākusi ietekmes novērtējuma procesu, kura pamatā būs novērtējumu secinājumi, jau veiktie uzlabojumi, un Komisija ņems vērā Palātas ziņojumu. Komisija izvērtēs pastāvošo programmu ietekmi un noteiks, vai un kā tām turpmāk vajadzētu attīstīties, ņemot vērā dažādas iespējas, tostarp jaunu, plašāku programmu. Turklāt tā izskatīs to papildu pasākumu nozīmi un koncepciju, kuri ir svarīgs instruments, lai bērnus informētu un izglītotu par lauksaimniecības produktu, lauksaimniecības un lauksaimnieciskās ražošanas svarīgo nozīmi, kā arī par veselīgas ēšanas paradumiem un veselīgu dzīvesveidu. [1] Padomes 2007. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem, OV L 299, 16.11.2007., 1. lpp. [2] Komisijas 2009. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr. 288/2009, ar kuru paredz sīki izstrādātus noteikumus par Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 piemērošanu attiecībā uz Kopienas atbalstu augļu un dārzeņu, pārstrādātu augļu un dārzeņu un banānu produktu piegādei bērniem mācību iestādēs saskaņā ar programmu „Augļi skolai”, OV L 94, 8.4.2009., 38. lpp. [3] Baltā grāmata „Eiropas stratēģija attiecībā uz uzturu, lieko svaru un veselības jautājumiem, kas saistīti ar aptaukošanos”, COM(2007) 279 galīgā redakcija, 30.5.2007. [4] Revīzijas palātas Īpašais ziņojums Nr. 10/2011 „Vai programmas „Skolas piens” un „Augļi skolai” bija efektīvas?”. [5] Eiropas politikas pētījumu centra (CEPS) Īpašais ziņojums „Measurement of administrative burdens generated by European legislation — Administrative burden quantifications of School Fruit Scheme and School Milk Scheme” [„Eiropas tiesību aktu radītā administratīvā sloga mērījumi — programmu „Skolas piens” un „Augļi skolai” administratīvā sloga aprēķins”], 2011. gada 7. decembris.