PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

2007. gada 28. februārī ir stājies spēkā Partnerattiecību nolīgums zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti. Jaunākais šā nolīguma īstenošanas protokols, kas stājies spēkā 2014. gada 15. jūlijā, ir zaudējis spēku 2018. gada 14. jūlijā. Plašākā ziņā – pašreizējais partnerattiecību nolīgums ir daļa no Savienības un Marokas attiecībām, kādas izriet no 1996. gada 26. februāra Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīguma, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses, kas ir stājies spēkā 2000. gadā. Nolīguma mērķis ir nodrošināt zvejas resursu pareizu pārvaldību un ilgtspējību vidiskā, ekonomiskā un sociālā ziņā.

Pamatojoties uz sarunu norādēm, ko pieņēmusi Padome, Komisija ir risinājusi sarunas ar Marokas valdību ar mērķi grozīt Partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti un vienotos par jaunu minētā nolīguma īstenošanas protokolu.

Šajās sarunās un turpmākajos dokumentos, kas no tām izriet, tiek pilnībā ņemts vērā Eiropas Savienības Tiesas 2018. gada 27. februāra spriedums Lietā C-266/16, kurā Tiesa atzinusi, ka zivsaimniecības nolīgums un tā protokols neattiecas uz Rietumsahāras teritorijai piegulošajiem ūdeņiem. Ņemot vērā Tiesas spriedumā izklāstītos apsvērumus un saskaņā ar abu Pušu vēlmēm, sarunās tomēr ir panākts, ka minētā teritorija un tai piegulošie ūdeņi tiek ietverti minēto Pušu zivsaimniecības partnerattiecībās vairāku iemeslu dēļ. Pirmkārt, no ekonomiskā viedokļa ir svarīgi, lai Savienības flote savas zvejas darbības, tostarp minētajos ūdeņos, veiktu juridiski drošā sistēmā ar skaidri noteiktu ģeogrāfisko darbības jomu. Ir arī paredzēts, ka šī teritorija un tās iedzīvotāji gūst labumu no nolīguma ekonomiskās un sociālās ietekmes proporcionāli zvejas darbībām, jo īpaši veicot ES flotes nozveju izkraušanu krastā, jūrnieku nodarbināšanu, ieguldījumus un citas nozares atbalsta darbības, kas kļuvušas iespējamas ar zivsaimniecības nolīguma protokolā paredzēto finansiālo ieguldījumu. Turklāt jānorāda, ka Marokas Karaliste, kas pārvalda šo teritoriju (vismaz tās lielāko daļu), ir vienīgā struktūra, ar kuru šādu nolīgumu var noslēgt, ņemot vērā to, ka neviena cita struktūra nevar garantēt šo resursu izmantošanas ilgtspējību, kā arī tā nozariskā atbalsta pārvaldību un uzraudzību, kurš dotu labumu Rietumsahāras teritorijai un tās iedzīvotājiem.

Turklāt jauna nolīguma un jauna protokola priekšlikums pilnībā atbilst starptautiskajām tiesībām un Savienības tiesību aktiem. Savienība ir konsekventi apliecinājusi savu vēlmi atrisināt strīdu Rietumsahārā un atbalsta ANO ģenerālsekretāra un viņa personiskā sūtņa centienus palīdzēt Pusēm panākt taisnīgu, noturīgu un savstarpēji pieņemamu politisku risinājumu. Šajā saistībā vēstuļu apmaiņa, kas pievienota šim priekšlikumam, atgādina Savienības nostāju attiecībā uz Rietumsahāru.

Dokumentos, uz kuriem attiecas vienošanās starp sarunu dalībniekiem, vairāku sarunu kārtu rezultātā ir ietverts pats nolīgums, ar ko izveido ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecības starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti (“zivsaimniecības nolīgums”) un ar ko aizstāj 2007. gada nolīgumu, jauns īstenošanas protokols, pielikums un papildinājumi, kā arī vēstuļu apmaiņa. Šie dokumenti ir parafēti 2018. gada 24. jūlijā.

Protokols aptver četru gadu ilgu laikposmu no piemērošanas sākuma dienas, kā noteikts tā 16. pantā. Jaunais zivsaimniecības nolīgums atceļ Partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti, kas bija stājies spēkā 2007. gada 28. februārī. Tajā paredzēta iespēja provizoriski piemērot to pirms tā noslēgšanas; tomēr ierosināt šādu pagaidu piemērošanu netiek uzskatīts par vajadzīgu. Jaunā nolīguma mērķis ir atspoguļot 2009. gada reformas principus: laba pārvaldība zvejniecībā un ilgtspējība, cilvēktiesību ievērošana, pārredzamība un nediskriminācija. Nolīguma grozījumi ir vajadzīgi arī, lai ievērotu Tiesas 2018. gada 27. februāra spriedumu un nodrošinātu juridisko pamatu nolīguma piemērošanai Rietumsahāras teritorijai piegulošajiem ūdeņiem.

Saskaņā ar sarunu norādēm zivsaimniecības nolīgums nodrošina tādas garantijas attiecībā uz sociālekonomisko ieguvumu taisnīgu ģeogrāfisko sadalījumu proporcionāli zvejas darbībām, kas izriet no nolīguma kopējā finansiālā ieguldījuma izmantošanas (t. i., gan finansiālā kompensācija par piekļuvi, gan nozares atbalsts, gan kuģu īpašnieku maksātās nodevas). Šīs garantijas jo īpaši ietver šo līdzekļu piešķiršanas un izmantošanas uzraudzību, kas jāveic īpaši Apvienotajai komitejai, kura izveidota ar nolīgumu un kurā ir pārstāvētas abas Puses. Turklāt ir noteikumi, kas paredz, ka Maroka sniedz regulārus ziņojumus par darbībām, ko veic saskaņā ar šo nolīgumu.

Visbeidzot, šim priekšlikumam ir pievienots Komisijas dienestu darba dokuments (SWD) “Ziņojums par to ieguvumu izvērtējumu, kādus Rietumsahāras iedzīvotājiem sniegtu ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgums starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti un tā īstenošanas protokols, un par apspriešanos ar šiem iedzīvotājiem”. Šajā ziņojumā iekļauts izvērtējums par nolīguma un tā protokola iespējamo ietekmi uz ilgtspējīgu attīstību, jo īpaši par ietekmi uz attiecīgajiem iedzīvotājiem un attiecīgo teritoriju dabas resursu izmantošanu, kā arī kopsavilkums par apspriešanās procesu ar šiem iedzīvotājiem, saskaņā ar sarunu norādēm, kas šo iedzīvotāju iesaisti ir darījušas par noteicošu faktoru procesā, kas vērsts uz zivsaimniecības nolīguma atjaunošanu. Protokols paredz zvejas iespējas 128 kuģiem 6 kategorijās: – 2 kategoriju mazapjoma zveja ziemeļos: pelaģiskā zveja ar zvejas vadiem (1. kategorija, 22 kuģi) un zveja ar grunts āķu jedām (2. kategorija, 35 kuģi), – mazapjoma zveja dienvidos ar makšķerkāta āķu rindām un ar markšķerrīkiem (3. kategorija, 10 kuģi), – demersālā zveja ar grunts trali un grunts āķu jedām (4. kategorija, 16 kuģi), – tunzivju mazapjoma zveja ar makšķerrīkiem (5. kategorija, 27 kuģi), – rūpnieciskā pelaģiskā zveja ar pelaģiskajiem vai puspelaģiskajiem traļiem un ar riņķvadiem (6. kategorija, 18 kuģi). Šajā kategorijā Savienības kuģiem atļauto nozveju apjoms mainās atkarībā no protokola piemērošanas gada.

Būtu jānosaka šo zvejas iespēju iedalījums dalībvalstīm.

. •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā