Komisijas dienestu darba dokuments - Atjaunojamo enerģijas avotu ceļvedis - Ietekmes novērtējuma kopsavilkums {COM(2006) 848 galīgā redakcija} {SEC(2006) 1719} {SEC(2007) 12} /* SEC/2006/1720 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 10.1.2007 SEC(2006) 1720 KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS Atjaunojamo enerģijas avotu ceļvedis IETEKMES NOVēRTēJUMA KOPSAVILKUMS {COM(2006) 848 galīgā redakcija}{SEC(2006) 1719}{SEC(2007) 12} KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS Atjaunojamo enerģijas avotu ceļvedis — ietekmes novērtējuma kopsavilkums IEVADS Prezidentūras secinājumos Eiropadome aicināja Komisiju izstrādāt atjaunojamo enerģijas avotu ceļvedi un izskatīt iespēju izvirzīt atjaunojamās enerģijas mērķi 15% apmērā 2015. gadam[1]. Savukārt Eiropas Parlaments aicināja noteikt obligātu mērķi, proti, 25% atjaunojamās enerģijas īpatsvaru kopējā enerģijas patēriņā 2020. gadā (vienlaikus sasniedzot arī obligātos nozaru mērķus)[2]. Šajā ietekmes novērtējumā analizēts, vai ES vajadzētu pieņemt skaitliskus mērķus attiecībā uz atjaunojamās enerģijas īpatsvaru 2020. gadam[3] un, ja jā, tad kādā apmērā un kādā veidā. Šā dokumenta konteksts ir ES enerģētikas politikas mērķi: vides ilgtspējība, piegādes drošība un konkurētspēja. Atjaunojamie enerģijas avoti var dot ieguldījumu visu trīs minēto jautājumu risināšanā. To radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas ir nelielas, tādējādi tās neveicina klimata pārmaiņas, kas ir nopietnākā vides problēma. Atjaunojamie enerģijas avoti lielākoties ir vietējie resursi, tie sekmē kurināmā diversifikāciju un piegādes drošību. Tie veicina konkurētspēju, iesaistot enerģijas tirgū jaunus, novatoriskus ražotājus. Ietekmes novērtējumā izvērtēti šie faktori, pēc iespējas izsakot tos skaitliskās vērtībās. Analīzē ir izmantoti divi modeļi: PRIMES un Green-X . AKTĪVA ATJAUNOJAMO ENERĢIJAS AVOTU POLITIKA VAI PIEEJA „DARĪSIM KĀ PARASTI”? Atjaunojamās enerģijas attīstībai ES var pievērsties ar attieksmi „darīsim kā parasti”[4] vai arī īstenot saskaņotu, labvēlīgu politiku. Paredzams, ka, darot kā parasti, atjaunojamās enerģijas īpatsvars 2020. gadā sasniegs 10,5 līdz 12,5%. Šie skaitļi tiek salīdzināti ar aktīvas politikas scenārijiem, kuros atbilstoši Eiropas Parlamenta un Eiropadomes pozīcijai no atjaunojamiem enerģijas avotiem ražotā enerģija 2020. gadā var sasniegt 20% īpatsvaru. Īstenojamība Pirmais jautājums ir, vai iespējams panākt daudz lielāku īpatsvaru? Tiek apskatīti divi aspekti: vai enerģijas ražošanai ir pieejami pietiekami biomasas resursi, kā arī vai elektroenerģijas sistēma spēj uzņemt pietiekamu daudzumu vēja enerģijas un citus mainīga daudzuma enerģijas veidus. Piemēram, lai sasniegtu atjaunojamās enerģijas 20% īpatsvaru, būs nepieciešams maksimāli 230 miljonu tonnu naftas ekvivalenta (Mtoe) bioenerģijas, ko veido vietējais ražojums un imports. Pamatojoties uz konservatīvu pieņēmumu, ka 15% no izmantotās biomasas tiek importēti[5], ES ieguldījumam maksimāli būtu jābūt 195 Mtoe. Šis skaitlis ir iegūts Komisijas enerģētikas prognožu modelēšanas rezultātā, un tas šķiet reāli sasniedzams. To var salīdzināt arī ar Eiropas Vides aģentūras aprēķinu, ka 25 valstu ES 2020. gadā spēs piegādāt 235 Mtoe bioenerģijas[6]. Tā kā šajās ES25 aplēsēs nav ņemta vērā Rumānija un Bulgārija — valstis ar zemu enerģijas patēriņu un augstu bioenerģijas ražošanas potenciālu —, var secināt, ka biomasas nodrošināšana neradīs problēmas. Līdzīgi mainīgā enerģija varētu nodrošināt līdz pat 18% no saražotās enerģijas. Tas nevarētu radīt īstenojamības (ražošanas nepastāvības) problēmas: pieejami vairāki izsmeļoši pētījumi, kas liecina, ka šādu mainīgo enerģiju apjomu ir tehniski iespējams integrēt elektrotīklā [7]. Jānorāda arī, ka izmantotajos enerģētikas modeļos ņemti vērā enerģētikas nozares (bieži vien garie) investīciju cikli (pamatlīdzekļu ekspluatācijas ilgums), lai noteiktu iespējamo jauno tehnoloģiju attīstības tempu un tradicionālās enerģijas nomaiņu ar atjaunojamo enerģiju. Izmaksas Tā kā izmaksās netiek pilnībā ietvertas ārējās izmaksas un ieguvumi, lielākā daļa atjaunojamo enerģijas veidu maksā vairāk nekā to tradicionālās alternatīvas. Šī atšķirība līdz 2020. gadam samazināsies, taču neizzudīs. Pamatojoties uz enerģijas cenu pieņēmumu, kur naftas cena ir 48 ASV dolāri par barelu, atjaunojamā enerģija, ko izmanto saskaņā ar scenāriju „darīsim kā parasti”, 2020. gadā izmaksās par 13 miljardiem euro gadā vairāk nekā tradicionālās alternatīvas. 20% atjaunojamās enerģijas īpatsvara papildu izmaksas būtu 24 līdz 31 miljardi euro, taču, ja naftas cenas būtu augstākas, piemēram, 78 ASV dolāri par barelu, un CO2 emisijas būtu jānovērtē kā 25 euro par tonnu CO2, šīs papildu izmaksas gandrīz pilnībā tiktu līdzsvarotas. Siltumnīcefekta gāzu emisijas Saskaņā ar scenāriju „darīsim kā parasti” atjaunojamo enerģiju izmantošanas rezultātā CO2 emisijas samazināsies līdz 2020. gadam par 430–600 miljoniem tonnu gadā. Ja atjaunojamo enerģiju īpatsvars sasniegs 20%, tad šis skaitlis būs 600–900 miljoni tonnu.[8] Piegādes drošība Green-X un PRIMES politikas scenārijā redzams, ka, palielinot atjaunojamās enerģijas īpatsvaru, 2020. gadā tiks patērēts par aptuveni 234–300 Mtoe/gadā[9] mazāk tradicionālo degvielu, no kurām aptuveni 200 Mtoe/gadā veidotu importētā degviela. Paredzams, ka naftas imports no Tuvajiem Austrumiem un NVS samazināsies par vismaz 50 Mtoe. Nafta ir kurināmā izejviela, kas rada vislielākās piegādes drošības problēmas, jo īpaši transporta nozarē. Scenārijs, kurā paredzēts augstāks biodegvielas īpatsvars, ir visiedarbīgākais ES svarīgākās piegādes drošības problēmas risināšanā. Piegādes drošība ir nopietns jautājums arī apkures jomā, ņemot vērā tā atkarību no naftas un gāzes. Nodarbinātība, IKP un eksporta iespējas PRIMES un GREEN-X rezultāti tika ievadīti kopējās tautsaimniecības modeļos. Šajos modeļos cita starpā ņemtas vērā cenu izmaiņas, ko izraisītu atjaunojamo enerģijas avotu veicināšana. Viens no trim izmantotajiem modeļiem[10] prognozēja, ka IKP 2020. gadā būtu par nedaudz vairāk nekā 0,5% augstāks, ja atjaunojamo enerģiju īpatsvars sasniegtu 20%, salīdzinājumā ar situāciju „darīsim kā parasti”, un ka nodarbinātība palielinātos par nedaudz mazāk nekā 0,3%, proti, 650 000 darba vietām. Otrais modelis[11] paredzēja, ka biodegvielu nozarē darba vietu skaits palielināsies par 144 000 un IKP pieaugs par aptuveni 0,23%. Trešais modelis[12], ar kuru analizēja elektroenerģijas nozari, prognozēja labklājības samazināšanos par 0,05%. Ar modelēšanas palīdzību tiek pētīta galvenokārt ietekme uz Eiropas pieprasījumu pēc enerģijas, kas ražota no atjaunojamiem enerģijas avotiem, kā arī vajadzīgajiem ražošanas pamatlīdzekļiem. Taču aktīva atjaunojamās enerģijas politika Eiropas ražotājiem rada arī tehnoloģiju eksporta potenciālu. Vislielākais potenciāls ir jaunajām tehnoloģijām, taču tas pastāv arī jau pārbaudītu tehnoloģiju gadījumā. Bioloģiskā daudzveidība Klimata pārmaiņas ir bioloģiskās daudzveidības lielākais apdraudējums. Atjaunojamo enerģiju pozitīvā ietekme uz siltumnīcefekta gāzu emisijām pozitīvi ietekmē arī bioloģisko daudzveidību. Tomēr jāņem vērā arī enerģijas ražošanas vietējā ietekme uz bioloģisko daudzveidību. Piemēram, būtu jāierobežo tādi vēja enerģijas un biodegvielu ražošanas procesi, kuriem ir negatīva ietekme uz bioloģisko daudzveidību, piemēram, jāizvairās uzstādīt vēja turbīnas būtiski svarīgās putnu migrācijas ceļu vietās, caur kurām putni ir spiesti pārvietoties, vai arī izcirst lietus mežus, lai iegūtu palmu eļļu biodīzeļdegvielas ražošanai. Lai ierobežotu šādus ražošanas procesus, Komisija strādā pie pamatnostādnēm, kā ņemt vērā vides ietekmi vēja enerģijas tehnoloģiju attīstībā, un plāno izstrādāt shēmu, kas būtu daļa no pārskatītās biodegvielu direktīvas. Ņemot vērā šos pasākumus, varam secināt, ka būtiski palielināta atjaunojamo enerģiju īpatsvara ietekme uz bioloģisko daudzveidību būtu lielā mērā pozitīva, pat ja neņemam vērā negatīvo tradicionālo enerģiju ietekmi uz bioloģisko daudzveidību. Kā zināms, tradicionālajai enerģijas ražošanai ir liela ietekme uz bioloģisko daudzveidību (piemēram, naftas noplūdes). Atjaunojamo enerģiju veicināšanas politikas rezultātā šī ietekme mazināsies, jo lielāks atjaunojamo enerģiju īpatsvars nozīmē mazāku tradicionālo enerģiju patēriņu. Gaisa kvalitāte Aizstājot elektroenerģijas ražošanu no fosilā kurināmā ar atjaunojamiem enerģijas avotiem, iespējams panākt visumā pozitīvu ietekmi uz gaisa kvalitāti, it īpaši ja aizstātais kurināmais ir ogles. Tradicionālo transporta degvielu aizstāšanai ar biodegvielām ir minimāla ietekme uz gaisa kvalitāti, kā iemesls ir stingrie piesārņojuma kontroles noteikumi autotransportā. Tradicionālās apkures aizstāšanai ar biomasas apkuri var būt negatīva ietekme uz gaisa kvalitāti gadījumā, ja tiek izmantotas sliktas kvalitātes iekārtas. Lai no tā izvairītos, jādara viss iespējamais, lai nodrošinātu, ka atbalsta mehānismi ir pieejami tikai augstas kvalitātes iekārtām. Starptautiskie aspekti Eiropas pieprasījums pēc biomasas, jo īpaši biodegvielām, var uzlabot tirdzniecības attiecības ar Eiropas Savienības tirdzniecības partneriem, galvenokārt, jaunattīstības valstīm, no kurām daudzām ir potenciāls ražot un eksportēt biomasu un biodegvielu pa konkurētspējīgām cenām. Atjaunojamie enerģijas avoti var pavērt būtiskas jaunu darba vietu radīšanas iespējas, kā arī lauku attīstības iespējas jaunattīstības valstīs. Tādējādi spēcīga ES politika atjaunojamās enerģijas jomā var tikt uzskatīta par nozīmīgu politikas instrumentu attiecībā uz jaunattīstības valstīm. Cita, nevis 20% mērķīpatsvara noteikšana Izmantojot vienu no pētījuma scenārijiem, tika veikta jutīguma analīze, lai salīdzinātu ietekmi, kāda ir 20% īpatsvaram 2020. gadā, ar 16%, 18% un 22% īpatsvaru. Ja atjaunojamās enerģijas īpatsvars tiek noteikts zemāks nekā 20%, aprēķinātais izmaksu samazinājums (salīdzinājumā ar „20%” scenāriju) ir aptuveni vienāds ar ieguvumu samazinājumu. Piemēram, „16%” variants nozīmētu par 20% mazāku atjaunojamās enerģijas izmantošanu, par 19% zemāku CO2 emisiju samazinājumu, par 24% zemāku fosilā kurināmā importa samazinājumu un par 23% zemākas investīciju izmaksas. Salīdzinājumam: ja atjaunojamo enerģiju īpatsvars tiek noteikts virs 20% — kā „22%” variantā —, izmaksas palielinās vairāk nekā ieguvumi. Tiek izmantots par 10% vairāk atjaunojamās enerģijas, CO2 emisiju un fosilā kurināmā importa samazinājums pieaug līdzīgos apmēros (par 7% un 12%), savukārt investīciju izmaksas pieaug par 26%. Tas apliecina, ka nebūtu saprātīgi mērķēt uz augstāku īpatsvaru nekā 20%. Secinājums Pamatojoties uz šo analīzi un ņemot vērā katra faktora politisko nozīmību, ES var pamatoti secināt, ka ir vērts īstenot aktīvu pieeju atjaunojamās enerģijas veicināšanai, nosakot tālejošu mērķi 2020. gadam. KĀ VEICINĀT ATJAUNOJAMO ENERĢIJU? Ja ES vēlas īstenot mērķi sasniegt augstu atjaunojamo enerģiju īpatsvaru 2020. gadā, tai jādomā, kā to izdarīt. Izmantojamo instrumentu varianti Nenormatīvie pasākumi, tādi kā brīvprātīgas vienošanās, patērētāju informēšana un pētniecība un tehnoloģiju attīstība var būt noderīgi, taču nevar cerēt, ka ar tiem varēs panākt ievērojami lielāku atjaunojamo enerģiju īpatsvaru 2020. gadā. Turpinās darbs pie ārējo izmaksu ietveršanas enerģijas izmaksās, taču attīstība ir lēna un nav pietiekama, lai sasniegtu Kopienas mērķus atjaunojamās enerģijas jomā. Mērķiem kā instrumentam ES atjaunojamās enerģijas politikā ir vērā ņemama vēsture. Likumā iestrādātie mērķi, ko Kopiena ir izvirzījusi atjaunojamās enerģijas izmantošanas jomā elektroenerģijas ražošanā[13] un transportā[14], ir radījuši apstākļus izaugsmei abās nozarēs. Ja ES domā uzsākt nopietnu darbu, lai panāktu daudz lielāku atjaunojamās enerģijas īpatsvaru, šķiet, ir svarīgi arī turpmāk īstenot uz mērķiem balstītu pieeju. Nozaru mērķi vai viens kopējs atjaunojamo enerģiju mērķis? Pašreizējās nozaru mērķu sistēmas alternatīva varētu būt sistēma, kurā katrai dalībvalstij tiek noteikts vienots atjaunojamās enerģijas mērķis. Šīs alternatīvas priekšrocība būtu pilnīga tirgus elastība, izvēloties, kādā veidā sasniegt mērķi. Principā tam vajadzētu līdz minimumam samazināt izmaksas. Kopumā tā šķiet piemērota pieeja, ko īstenot nākotnes politikā. Tomēr jāņem vērā, ka viena no mērķu galvenajām funkcijām ir radīt sistēmu, kas garantētu noteiktu investoru drošību. Svarīgi arī novērst risku, ka tirgus investīcijas tiek koncentrētas lētākajās tehnoloģijās, kavējoties ar daudzsološāku un efektīvāku tehnoloģiju attīstību to augstāko izmaksu dēļ. Tehnoloģiju ierobežojumi varētu kavēt sasniegt piegādes drošības un emisiju samazinājuma mērķus. Šie riski ir īpaši izteikti biodegvielu jomā, ņemot vērā, ka biodegviela ir vienīgais pieejamais līdzeklis piegādes drošības (kritisks jautājums) un emisiju kontroles problēmu risināšanā transporta nozarē. Šī analīze liecina, ka līdzsvarotākā tehnoloģiju attīstība, ko nodrošina biodegvielu jomā pieņemtie mērķi, dos ilgāka termiņa ieguvumus ekonomikā un vides jomā. Tāpēc ir vēlams pieņemt minimālo mērķi biodegvielu izmantošanai 2020. gadā. Dažāda atjaunojamo enerģiju veidu struktūra Lai izvērtētu iespējamo attīstību katrā enerģētikas jomā, tika izstrādāti trīs scenāriji, visos paredzot atjaunojamo enerģiju īpatsvaru 20% apmēra 2020. gadā, taču atšķirīgu sadalījums pa jomām. 1. PRIMES scenārijā „augsts atjaunojamo enerģijas avotu īpatsvars un augsta efektivitāte” paredzēts, ka atjaunojamā enerģija veidos 43% no saražotās elektroenerģijas, 15% – no benzīna un dīzeļdegvielas patēriņa transporta nozarē un 16% – apkures un dzesēšanas jomā. 2. Green-X „zemāko izmaksu” scenārijs, kurā izvēlas lētākās tehnoloģijas, paredzēts lielāks atjaunojamo enerģijas avotu īpatsvars elektroenerģijas ražošanā nekā PRIMES scenārijā un mazāks īpatsvars (12%) transporta nozarē. 3. Green-X „līdzsvara” scenārijā atjaunojamo enerģijas resursu potenciāls tiek realizēts ar līdzīgiem centieniem dažādās jomās un tehnoloģijās. Tajā paredzēts lielāks atjaunojamo enerģiju īpatsvars apkures un dzesēšanas jomā nekā citos scenārijos (21%), mazāku īpatsvaru elektroenerģijas ražošanā (34%) un vidēju īpatsvaru transporta nozarē (14%). Pamatojoties uz šiem scenārijiem, par optimālu mērķi attiecībā uz biodegvielām varētu uzskatīt 14% īpatsvaru. Tomēr, kaut arī šāda izaugsme būtu pamatota un iespējama, nosakot juridiski saistošu minimālo mērķi, jāizmanto piesardzīgāka pieeja. Tāpēc ietekmes novērtējumā skaidrots, kāpēc, pamatojoties uz konservatīviem pieņēmumiem ar ilgtspējīgām metodēm ražotas biodegvielas, kā arī automašīnu motoru un biodegvielas ražošanas tehnoloģiju pieejamības jautājumā, saprātīgs biodegvielu mērķis 2020. gadam būtu apmēram 31 Mtoe no transporta degvielas patēriņa. Pamatojoties uz šo analīzi un ņemot vērā minēto faktoru dažādo politisko nozīmību, iesaka 2020. gadam izvirzīto vispārējo atjaunojamās enerģijas mērķi 20% apmērā apvienot ar 10% mērķi biodegvielu nozarē. [1] Prezidentūras secinājumi 7775/06, 2006. gada 24. marts. [2] Eiropas Parlamenta 2006. gada 14. decembra rezolūcija. [3] Piezīme: saskaņā ar modeļa variantiem, kas izmantoti šajā ietekmes novērtējumā, 20% atjaunojamās enerģijas īpatsvars 2020. gadā (kā ierosinājis Parlaments) atbilst 15% īpatsvaram 2015. gadā (kā ierosinājusi Eiropadome). [4] Jānorāda, ka šeit aprakstītais scenārijs „darīsim kā parasti” nav tas pats, kas pamata scenārijs, jo tajā iekļauti par aptuveni 13% lielāki enerģijas ietaupījumi, nekā paredzams, īstenojot pamata scenāriju, un tādējādi tajā atspoguļoti Energoefektivitātes rīcības plānā [COM(2006) 545] paredzētie pasākumi. [5] Lielākajai daļai pasaules reģionu ir lielāks biomasas ražošanas potenciāls, salīdzinot ar plānoto enerģijas pieprasījumu, nekā Eiropai, tādējādi tajos ir iespējams ražot biomasu eksportam. Biomasas importam visticamāk būs liela nozīme ES atjaunojamo enerģiju jomā 2020. gadā . [6] Eiropas Vides aģentūra (EVA), 2006. gads. Cik bioenerģijas var saražot Eiropā, nekaitējot videi ? EVA Ziņojums Nr. 7/2006. [7] GWPC 2006. gada konferences materiāli „Elektroenerģijas sistēmu ar lielu vēja enerģijas īpatsvaru izstrāde un ekspluatācija, IEA sadarbības pirmie rezultāti”. Sk. tīmekļa vietni par IEA vēja enerģijas tehnoloģiju ieviešanas nolīgumu: http://www.ieawind.org/AnnexXXV/Task25_Publications.html. [8] Emisiju aprēķinos ir ietverts CO2, bet nav ņemti vērā citu Kioto protokolā uzskaitīto gāzu emisijas, tai skaitā metāns (CH4) un slāpekļa oksīds (N2O). Tas nozīmē, ka biomasas pozitīvais ieguldījums siltumnīcefekta gāzu emisiju ierobežošanā ir pārspīlēts, jo ražošanas procesā (ietverts dzīves cikla analīzē) rodas CH4 un N2O emisijas. Emisiju aprēķinos ņemtas vērā tikai tiešās emisijas, nevis pilna dzīves cikla emisijas. Šie metodoloģijas jautājumi ir īpaši svarīgi biodegvielu gadījumā, un tie tiek pilnībā ņemti vērā ietekmes novērtējumā pārskatītajā biodegvielu direktīvā. [atsauce] [9] PRIMES modeļa scenārija „augsts atjaunojamo enerģijas avotu īpatsvars un augsta efektivitāte” aprēķinātais skaitlis ir 234 Mtoe, savukārt Green-X scenārija rezultāts ir robežās no 250–300 Mtoe. [10] Lai izvērtētu, kā 20% atjaunojamās enerģijas īpatsvars visās trīs enerģētikas jomās ietekmē nodarbinātību un IKP, tika izmantots modelis ASTRA . [11] Lai izvērtētu, kā 14% biodegvielas īpatsvara ietekmē IKP un nodarbinātību, tika izveidots modelis „Ieguldījumi-rezultāti”, kurā izmantoja Komisijas ESIM lauksaimniecības tirgus modeļa informāciju. [12] Lai izvērtētu, kā 35% atjaunojamās enerģijas īpatsvars elektroenerģijas ražošanā ietekmē IKP, tika izmantoti PACE - POLES modeļi. [13] Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. septembra Direktīva 2001/77/EK par tādas elektroenerģijas pielietojuma veicināšanu iekšējā elektrības tirgū, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus (OV L 283, 27.10.2001., 33. lpp.). [14] Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 8. maija Direktīva 2003/30/EK par biodegvielas un citu atjaunojamo degvielu izmantošanu transportā, OV L 123, 17.5.2003., 42. lpp.