EIROPAS KOMISIJA Briselē, 14.7.2021 COM(2021) 564 final 2021/0214(COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA, ar ko izveido oglekļa ievedkorekcijas mehānismu (Dokuments attiecas uz EEZ) {SEC(2021) 564 final} - {SWD(2021) 643 final} - {SWD(2021) 644 final} - {SWD(2021) 647 final}



PASKAIDROJUMA RAKSTS 1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS •Priekšlikuma pamatojums un mērķi Pasaule saskaras ar nopietnu klimata krīzi, un klimata pārmaiņu izraisīto problēmu risināšanai ir nepieciešami globāla mēroga pasākumi. Visu Parīzes nolīguma pušu saliedēta sadarbība starptautiskā līmenī stiprinās vienoto klimatrīcību, kura nepieciešama, lai sasniegtu mērķi ierobežot globālās vidējās temperatūras pieaugumu krietni zem 2 °C atzīmes salīdzinājumā ar pirmsindustriālā laikmeta līmeni un tiekties temperatūras kāpumu iegrožot līdz 1,5 °C salīdzinājumā ar pirmsindustriālā laikmeta līmeni. Eiropas Savienības starptautiskā vadība jāīsteno vienlaicīgi ar drosmīgu rīcību nacionālā līmenī. Lai atbilstoši Parīzes nolīgumam līdz 2050. gadam sasniegtu klimatneitrālas ES mērķi, Savienībai ir jāpalielina tās vērienīgās ieceres tuvākajai desmitgadei un jāatjaunina klimata un enerģētikas politikas satvars. Jau paredzēts, ka šis process sāksies saskaņā ar spēkā esošajiem ES tiesību aktiem. Turklāt, kā paziņots Eiropas zaļajā kursā, Komisija, pamatojoties uz visaptverošu ietekmes novērtējumu, ir ierosinājusi jaunu ES mērķrādītāju 2030. gadam — samazināt siltumnīcefekta gāzu (SEG) emisijas vismaz par 55 procentiem salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni. Eiropadome ir apstiprinājusi šo mērķi un paziņojusi par to Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējai konvencijai par klimata pārmaiņām, padarot to starptautiski saistošu. Saskaņā ar likumdevēju vienošanos Eiropas Klimata akts nosaka jauno 2030. gada mērķrādītāju, vienlaikus padarot ES klimatneitralitātes mērķi juridiski saistošu. Lai panāktu šo SEG emisiju samazinājumu saskaņā ar Eiropas Klimata aktu, Komisija ierosina līdz 2021. gada jūlijam vajadzības gadījumā pārskatīt visus attiecīgos politikas instrumentus, kas iekļauti paketē “Gatavi mērķrādītājam 55 %”, kura cita starpā paredz nozaru tiesību aktu pārskatīšanu klimata, enerģētikas, transporta un nodokļu jomā. Oglekļa ievedkorekcijas mehānisms (OIM), par ko paziņots Eiropas zaļajā kursā, ir daļa no šīs paketes un būs nozīmīgs elements ES instrumentu kopumā, kas paredz līdz 2050. gadam sasniegt Parīzes nolīgumā noteikto mērķi izveidot klimatneitrālu ES, novēršot oglekļa emisiju pārvirzes risku, kurš izriet no Savienības klimatisko ieceru vēriena kāpināšanas. Eiropas Parlaments 2021. gada martā pieņēma rezolūciju, kas iestājas par PTO prasībām pielāgota oglekļa ievedkorekcijas mehānisma ieviešanu. Komisija savā ES Gaisa, ūdens un augsnes nulles piesārņojuma rīcības plānā arī paziņoja par attiecīgu instrumentu un stimulu popularizēšanu nolūkā labāk īstenot principu “piesārņotājs maksā” un tā pilnīgi izskaust to, ka piesārņošana neko nemaksā, ar mērķi maksimāli palielināt sinerģiju starp dekarbonizāciju un nulles piesārņojuma ieceri. Komisija paziņoja par nodomu ierosināt OIM Eiropas zaļajā kursā. Kā norādīts paziņojumā, “ja centienu vērienīgums visā pasaulē aizvien paliks tikpat atšķirīgs, savukārt ES savu klimata vērienu aizvien kāpinās, Komisija, lai mazinātu oglekļa emisiju pārvirzes risku, atsevišķās nozarēs ierosinās ieviest oglekļa ievedkorekcijas mehānismu. Tas nodrošinātu, ka importēto preču cena precīzāk atspoguļotu ar tām saistītās oglekļa emisijas. Šis mehānisms tiks izstrādāts tā, lai tas atbilstu Pasaules Tirdzniecības organizācijas noteikumiem un citām ES starptautiskajām saistībām”. Šis mehānisms ir alternatīva pasākumiem, kas mazina oglekļa emisiju pārvirzes risku ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā (ES ETS), un ir paredzēts, lai izvairītos no tā, ka Savienības emisiju samazināšanas centieni tiek kompensēti, pārvietojot oglekļietilpīgu produktu ražošanu vai palielinot mazāk oglekļietilpīgu produktu importu un tādējādi palielinot emisijas ārpus Savienības. Bez šāda mehānisma oglekļa emisiju pārvirze varētu izraisīt globālo emisiju vispārēju pieaugumu. Ar Parīzes nolīgumu starptautiskā sabiedrība apņemas pastāvīgi kāpināt vērienīgo klimatrīcību, lai ierobežotu globālās vidējās temperatūras paaugstināšanos un tādējādi ievērojami samazinātu klimata pārmaiņu riskus un ietekmi. Katrai pusei ir jāsagatavo savs nacionāli noteiktais devums (NND) šā globālā mērķa sasniegšanai, paredzot, ka tas būs “būs pēc iespējas vērienīgāks”, kā arī paredzot “kopīgo, bet diferencēto atbildību un attiecīgo iespēju principu un ņemot vērā katras valsts atšķirīgos apstākļus”. Kamēr ievērojamam skaitam ES starptautisko partneru rīcībpolitika klimatisko ieceru vēriena jomā vēl nesasniedz Savienības ieceru vēriena līmeni un saglabājas atšķirības SEG emisijām piemērotajā cenā, pastāv oglekļa emisiju pārvirzes risks. Oglekļa emisiju pārvirze rodas, ja dažādu klimata rīcībpolitikas mērķu atšķirību rezultātā uzņēmumi noteiktās rūpniecības nozarēs vai apakšnozarēs pārceļ ražošanu uz citām valstīm ar mazāk stingriem emisiju ierobežojumiem vai imports no šīm valstīm aizstāj līdzvērtīgus, bet SEG emisiju ziņā mazāk ietilpīgus produktus, jo klimata rīcībpolitika atšķiras. Tas apdraudētu ES emisiju mazināšanas politikas efektivitāti, kā arī varētu palielināt to kopējās emisijas visā pasaulē, tādējādi apdraudot SEG emisiju samazināšanu, kas ir neatliekama, ja pasaule vēlas, lai globālā vidējā temperatūra būtu krietni zem 2 °C atzīmes salīdzinājumā ar pirmsindustriālā laikmeta līmeni. Pašlaik cīņa ar oglekļa emisiju pārvirzes risku Savienībā notiek saskaņā ar ES ETS. Šī ir pasaulē pirmā starptautiskā SEG emisijas kvotu tirdzniecības sistēma, un tā darbojas kopš 2005. gada. Nozarēs, uz kurām attiecas šī sistēma un kurām visvairāk draud oglekļa emisiju pārvirze, šo risku pašlaik pārvalda, piešķirot bezmaksas kvotas un kompensācijas par elektroenerģijas izmaksu pieaugumu saskaņā ar valsts atbalsta noteikumiem. Tomēr kvotu bezmaksas iedale saskaņā ar ES ETS vājina cenu signālu, ko sistēma nodrošina iekārtām, kuras to saņem, salīdzinājumā ar visu kvotu izsoli. Tādējādi tas negatīvi ietekmē stimulus ieguldīt turpmākajā SEG emisiju samazināšanā. Vienlaikus, Savienībai kāpinot savu klimatisko ieceru vērienu, sagaidāms, ka palielināsies atšķirības ar trešo valstu klimatrīcību, un tas palielina oglekļa emisiju pārvirzes risku ES. Tam par iemeslu varētu būt ES aizvien vērienīgākie SEG emisiju samazināšanas mērķrādītāji, kuriem būtu jāsamazina kopējais ETS kvotu skaits. Tā rezultātā tiek pastiprināts ES ETS oglekļa cenu signāls, mudinot Savienības ražotājus samazināt emisijas, taču palielinot atšķirību starp valstīm, kurās nav oglekļa cenas noteikšanas mehānismu. Turklāt laika gaitā atbilstoši emisiju maksimālās robežvērtības sarukšanai samazināsies arī kopējā kvotu bezmaksas iedale. Ņemot vērā iepriekš aprakstītās problēmas, šis priekšlikums risina SEG emisiju samazināšanas problēmu Savienībā, vienlaikus izvairoties no tā, ka šos emisiju samazināšanas centienus pasaulē varētu kompensēt emisiju pieaugums ārpus Savienības. Tādēļ ir ierosināts OIM, kura visaptverošais mērķis ir novērst oglekļa emisiju pārvirzes risku, lai cīnītos pret klimata pārmaiņām, samazinot SEG emisijas Savienībā un pasaulē. •Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā Paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” kontekstā OIM nav atsevišķs pasākums. Tas ir klimata rīcībpolitikas pasākums, kura mērķis ir saglabāt ES klimatisko ieceru vēriena integritāti, lai sasniegtu galīgo mērķi — klimatneitralitāti. OIM uzdevums ir novērst oglekļa emisiju pārvirzes risku un pastiprināt ES ETS. Tādējādi starp ES ETS un OIM pastāv cieša saikne. Paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” ietvaros tiek ierosināts pārskatīt arī ES ETS. Tas ietver ES ETS attiecināšanu uz jūras transportu, kā arī emisiju tirdzniecības ieviešanu ēku un autotransporta nozarē. Jāuzsver, ka ES ETS ierosinātajos grozījumos lielāks klimatisko ieceru vēriens nozīmē stingrāku emisiju maksimālo robežvērtību, kā rezultātā kopējais pieejamo kvotu skaits samazināsies. Stingrāka emisiju maksimālā robežvērtība nozīmē spēcīgāku oglekļa cenu signālu. ES klimatneitralitātes mērķis un lēmums līdz 2030. gadam kāpināt klimatisko ieceru vērienu liek arī plašāk pārskatīt esošos pasākumus attiecībā uz oglekļa emisiju pārvirzes risku. Piemēram, lai arī kvotu bezmaksas iedale efektīvi novērš oglekļa emisiju pārvirzes risku, tā vājina oglekļa cenu signālu Savienības ražošanas nozarei salīdzinājumā ar visu kvotu izsoli. Kā norādīts Eiropas zaļajā kursā, OIM nodrošinātu, ka importēto preču cena precīzāk atspoguļotu ar tām saistītās oglekļa emisijas. Šis mehānisms ir izstrādāts tā, lai tas atbilstu Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) prasībām un citām ES starptautiskām saistībām. Turklāt Komisijas priekšsēdētāja fon der Leiena ir uzsvērusi, ka “ir jānosaka oglekļa cena, jo daba vairs nevar visu paciest. Šim oglekļa ievedkorekcijas mehānismam vajadzētu motivēt ārvalstu ražotājus un ES importētājus samazināt savas oglekļa emisijas”. Šajā nolūkā būtu svarīgi aktīvi veicināt trešo valstu izpratni par OIM prasībām un to ievērošanu. Turklāt ES sadarbosies ar tām trešām valstīm, kuru tirdzniecību ar ES ietekmē šī regula; un šīs sadarbības mērķis būs izpētīt dialoga un sadarbības iespējas attiecībā uz konkrētu mehānisma elementu īstenošanu. Tai arī būtu jāizpēta iespējas noslēgt tādus līgumus, kas ņemtu vērā to oglekļa cenas noteikšanas mehānismu.

Esošie mehānismi oglekļa emisiju pārvirzes riska novēršanai ir ES ETS kvotu bezmaksas iedale un dažos gadījumos — finanšu pasākumi, kas kompensē netiešo emisiju izmaksas, kuras rada elektroenerģijas cenu pieaugums ES ETS dēļ (netiešo emisiju izmaksas). OIM ir alternatīva šiem pasākumiem, un tāpēc tam laika gaitā būs šie pasākumi jāaizstāj. Tomēr, lai ražotāji, importētāji un tirgotāji varētu pielāgoties jaunajam regulējumam, kvotu bezmaksas iedale būtu jāīsteno pakāpeniski, kamēr tiek ieviests OIM, lai nodrošinātu, ka šie pasākumi nesummējas. •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām Savienība ļoti aktīvi darbojas starptautiskos forumos, lai globālā mērogā pastiprinātu noteikumus attiecībā uz vidi un sniegtu atbalstu tirdzniecības partneriem un mazāk attīstītām valstīm virzībā uz dekarbonizāciju. OIM papildinās Savienības starptautisko rīcību vides jomā un veicinās dekarbonizāciju trešās valstīs. Kopš 1992. gada Savienība strādā pie kopīgiem risinājumiem un cenšas panākt globālu rīcību ar mērķi novērst klimata pārmaiņas. Konkrētāk, rīcībai ES līmenī vajadzētu būt vērstai uz to, lai nodrošinātu izmaksu ziņā lietderīgu ilgtermiņa klimata mērķu sasniegšanu, vienlaikus nodrošinot taisnīgumu un vidisko integritāti. ES 2050. gada klimatneitralitātes mērķa stabilas pārvaldības izveide palīdzēs nodrošināt to, ka Savienība turpina ceļu uz šo mērķrādītāju. Komisija arī paziņoja, ka popularizē atbilstošus instrumentus un stimulus nolūkā labāk īstenot principu “piesārņotājs maksā” un tā ES Gaisa, ūdens un augsnes nulles piesārņojuma rīcības plānā pilnīgi izskaust to, ka piesārņošana neko nemaksā, un tādā veidā maksimāli palielināt sinerģiju starp dekarbonizāciju un nulles piesārņojuma ieceri. 2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE •Juridiskais pamats Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 191. līdz 193. pants paredz un precizē ES kompetenci klimata pārmaiņu jomā. Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir LESD 192. panta 1. punkts. Saskaņā ar LESD 191. pantu un 192. panta 1. punktu Savienība palīdz sasniegt šos un citus šādus mērķus: saglabāt, aizsargāt un uzlabot vides kvalitāti, sekmēt starptautiska mēroga pasākumus, lai risinātu reģionālas un pasaules vides problēmas, un jo īpaši cīnīties pret klimata pārmaiņām. •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā) Klimata pārmaiņas savā būtībā ir pārrobežu problēma, ko nevar atrisināt, rīkojoties tikai valstu vai vietējā līmenī. Koordinēta ES rīcība var efektīvi papildināt un pastiprināt rīcību valstu un vietējā līmenī un uzlabo klimatrīcību. Ir nepieciešama klimatrīcības koordinēšana Savienības un, ja iespējams, pasaules mērogā, un ES rīcība ir pamatota no subsidiaritātes viedokļa. Ieviešot OIM visā ES, tiks izveidots kopējs un vienots satvars, kas nodrošinās to, ka oglekļa cenu politika, ko piemēro ES iekšējā tirgū, būs līdzvērtīga oglekļa cenu politikai, ko piemēro importam. Tam ir skaidri izteikts vides mērķis un pārrobežu dimensija, tāpēc dalībvalstis to nevar risināt katra atsevišķi. Tā kā OIM ir vides mērķis, kā arī lai izvairītos no novirzēm tirdzniecības plūsmās, Savienības līmenī OIM būtu jāpiemēro efektīvāk un vienotā veidā, atspoguļojot ES ETS principus un atbilstoši PTO noteikumiem. Turklāt, ja OIM nepiemēros vienotā veidā, tas stimulēs tādu uzvedību, kas novedīs pie novirzēm tirdzniecības plūsmās un labvēlīgākas tiesas izvēles, jo trešo valstu eksportētāji importēs preces caur ES jurisdikcijām, piemērojot OIM visiecietīgākajā veidā. Tas nav pretrunā ar īstenošanas un izpildes panākšanas atlikšanu kompetentajām valstu iestādēm, tomēr būtu jāattiecina tikai uz īstenošanu un izpildes panākšanu. ·Proporcionalitāte Šis priekšlikums cenšas risināt SEG emisiju samazināšanas problēmu Savienībā, vienlaikus izvairoties no tā, ka šos emisiju samazināšanas centienus varētu kompensēt emisiju pieaugums ārpus Savienības. Tāpēc politikas izvēli viennozīmīgi diktē vēlme sasniegt OIM mērķus, proti, novērst oglekļa emisiju pārvirzes risku, lai cīnītos pret klimata pārmaiņām, samazinot SEG emisijas Savienībā un pasaulē. OIM darbības jomā ir ierosināts iekļaut tādu nozaru produktus un emisijas, uz kurām attiecas ES ETS; savukārt šīs nozares ir izvēlētas, balstoties uz dažādiem kvantitatīviem un kvalitatīviem kritērijiem, kas saistīti ar ES ETS vides mērķiem, un OIM darbības joma būtu jānosaka ar atsauci uz noteiktām precēm saskaņā ar klasifikāciju kombinētajā nomenklatūrā. Tas veicina motivāciju īstenot pasākumu, proti, nodrošināt oglekļa emisiju pārvirzes risku mazināšanu noteiktās energoietilpīgās nozarēs. OIM darbība balstās uz ES ETS klimata loģiku, sākumā pievēršoties nozarēm, kurās emisijas absolūtajos skaitļos ir vislielākās, un tāpēc OIM šajās nozarēs ir vislielākā nozīme. Oglekļa saturs produktos ir būtisks OIM elements, jo tas norāda uz SEG emisijām (oglekļa dioksīda ekvivalentā, CO2e), kas rodas to ražošanas procesā ārvalstīs. To izmanto, lai nodrošinātu, ka pret importētajiem produktiem attieksies ne mazāk labvēlīgi kā pret vietējiem produktiem, kas ražoti ES ETS iekārtās. Tā kā iekārtām, uz kurām attiecas ES ETS, ir piemērojama oglekļa cena, ko aprēķina, ņemot vērā to faktiskās emisijas, importētie produkti, kas ietilpst OIM darbības jomā, būtu jānovērtē, pamatojoties arī uz to faktiskajām SEG emisijām. Tomēr, lai uzņēmumi varētu pielāgoties šādai pieejai, ir ierosināts sākt ar pārejas periodu bez finanšu korekcijām. Attiecībā uz pasākuma administrēšanu valstu kompetento iestāžu pilnvaru paplašināšana palielinātu īstenošanas un izpildes panākšanas efektivitāti, ņemot vērā valstu pieredzi ES ETS pārvaldībā. Tāda sistēma, kurā galvenā loma ir valstu klimata jomā kompetentām iestādēm, lielā mērā atspoguļo sistēmu, kas gandrīz desmit gadus veiksmīgi izmantota ES ETS. • Juridiskā instrumenta izvēle Šā priekšlikuma mērķus vislabāk var sasniegt ar regulu. Tas nodrošinās vairāku noteikumu tiešu piemērojamību attiecībā uz precēm, kas ievestas muitas savienībā. Turklāt šo regulu nepieciešams vienoti un konsekventi piemērot un izpildīt visā Savienībā, lai sasniegtu LESD 32. un 207. pantā minētos mērķus.

Ja pastāvētu atšķirīgs oglekļa emisiju pārvirzes risks, pamatojums rīcībai valstu līmenī būtu ierobežots. Oglekļa emisijas nav lokāla parādība, un, tāpat kā ES ETS, OIM būs lielāka efektivitāte, ja to vienoti piemēros plašākā mērogā. Tādēļ šā priekšlikuma mērķus vislabāk var sasniegt ar regulu. Tas nodrošinās noteikumu tiešu piemērojamību. Turklāt dažu ar īstenošanu un izpildes panākšanu saistītu uzdevumu uzticēšana iestādēm, kas dalībvalstīs atbild par klimatu un muitu, novērstu tehniskos un metodiskos ierobežojumus un palielinātu efektivitāti. 3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANOS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI ·Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Lai sagatavotu šo priekšlikumu, Komisija izstrādāja un īstenoja stratēģiju, kas paredz apspriešanos ar ieinteresētajām personām un ietver gan sabiedriskās apspriešanas, gan mērķorientētas apspriešanas. Sākotnējo ietekmes novērtējumu viedokļu saņemšanai publicēja 2020. gada 4. martā. Apspriešana ar mērķi apkopot viedokļus par projekta sākotnējiem apsvērumiem norisinājās līdz 2020. gada 1. aprīlim. Kopumā šajā apspriešanas periodā tika iesniegti 219 viedokļi, kas iedalās aptuveni 150 viedokļos no tirdzniecības federācijām, uzņēmumu asociācijām un individuāliem uzņēmumiem, 20 — no NVO, 20 — no pilsoņiem un pārējie — no domnīcām, akadēmiskajām/pētniecības iestādēm, arodbiedrībām un publiskām iestādēm. Lielākā daļa viedokļu tika saņemta no ES, 24 — no trešām valstīm. Kopumā lielākā daļa viedokļu pauda atbalstu OIM, bet pārējie aptuveni vienādā proporcijā vai nu to neatbalstīja, vai atbalstīja daļēji. Lielākā daļa viedokļu pauda piesardzību par pasākuma uzbūvi un lūdza apsvērt visas pieejamās iespējas. Cita starpā galvenās akcentētās jomas bija ietekme uz vērtību ķēdēm un paļaušanās uz izejvielu importu, izvairīšanās no pārmērīgas ietekmes uz galapatērētājiem, saikne ar ES ETS un bezmaksas kvotām, sadales ietekme skartajās nozarēs un dažādās valstīs, īpaši jaunattīstības ekonomikās, un mijiedarbība ar esošajiem izejvielu tirdzniecības aizsardzības pasākumiem. Saskaņā ar Komisijas labāka regulējuma pamatnostādnēm no 2020. gada 22. jūlija līdz 28. oktobrim notika arī atklāta sabiedriskā apspriešana. Apspriešanas mērķis bija apkopot iedzīvotāju un organizāciju viedokļus par iniciatīvas pamatojumu, mērķiem, iespējamo uzbūvi un darbības jomu, kā arī ietekmi. Respondenti arī drīkstēja augšupielādēt nostājas dokumentus. Kopumā sabiedriskajā apspriešanā piedalījās 615 respondenti. No tiem 6 viedokļi bija dublikāti, attiecīgi uzskatāms, ka tika saņemti 609 derīgi viedokļi. Attiecībā uz oglekļa emisiju pārvirzes problēmu lielākā daļa respondentu apgalvo, ka oglekļa emisiju pārvirze ir reāla problēma un ka OIM var novērst oglekļa emisiju pārvirzi, veicināt mazoglekļa produktu patēriņu ES un stimulēt mazoglekļa tehnoloģiju ieviešanu un vērienīgu klimata rīcībpolitiku trešās valstīs. Par pašreizējo pasākumu efektivitāti saistībā ar ES ETS un valsts atbalsta noteikumiem, kas ierobežotu oglekļa emisiju pārvirzi, un par citu regulējošo pasākumu spēju samazināt SEG emisijas uzņēmumiem, uzņēmumu asociācijām un publiskām iestādēm ir pozitīva pārliecība, turpretī pilsoņi un citas ieinteresētās personas ir kritiskāki. Respondenti ierosina, ka OIM būtu jākoncentrējas uz produktiem, kuri iegūti no ES ETS jau iekļautām darbībām (īpaši tām, kurām ir vislielākais oglekļa emisiju pārvirzes risks), un jāatspoguļo visas vērtību ķēdes. Papildus iepriekš minētajam Komisijas dienesti veica plašas divpusējas apspriešanās ar ES un trešo valstu publiskajām iestādēm, uzņēmumu asociācijām, atsevišķiem uzņēmumiem un NVO. Vienlaikus ārpakalpojumu sniedzējs veica mērķorientētas apspriešanas, kopumā 25 padziļinātas intervijas ar augstākā līmeņa vadītājiem un bāzes materiālu nozaru asociācijām, ražotājiem, NVO un politikas veidotājiem. Bija divas interviju kārtas. Pirmkārt, agrīnā stadijā tika veiktas 17 neformālas intervijas, kas ļāva identificēt tos aspektus, kuri raisa bažas, un ierosināt jautājumus turpmākai izpētei. Otrajā posmā tika veiktas astoņas papildu intervijas, lai pārliecinātos, ka neformālajās intervijās gūtie spriedumi un bažas ir izplatītas plašākā ieinteresēto personu grupā. 17 ieinteresētās personas bija no nozares, 5 — no NVO un 3 — no dalībvalstu iestādēm. Sabiedrisku un mērķorientētu apspriešanu rezultātā Komisija ieguva ievērojamu skaitu viedokļu un atzinumu par šo iniciatīvu. Gan sabiedriskās, gan mērķorientētās apspriešanās tika panākta vienošanās, ka OIM ir nepieciešams, lai novērstu oglekļa emisiju pārvirzes risku un palīdzētu Savienībai sasniegt kāpināto klimatisko ieceru vērienu. Šo apspriešanu laikā saņemtie viedokļi ir izmantoti, lemjot par mehānisma elementu izvēli un vēlamajiem politikas risinājumiem. Apspriešanos ar ieinteresētām personām rezultāti ir apkopoti attiecīgajā ietekmes novērtējuma pielikumā. •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Priekšlikuma sagatavošanas soļi balstās uz virkni pētījumu un ekspertu ieteikumu, kuros analizē OIM iespējamo uzbūvi un darbības jomu, kā arī tā ietekmi uz vidi un sociālo un ekonomisko ietekmi. Piemēram, balstoties uz ārēju ekspertu atbalstu Komisijai, tika veikts pētījums par mehānisma iespējami optimālāko uzbūvi un tā nozaru pārklājumu. Pētījumā tika pārskatīts intervences pamatojums, novērtēta virkne alternatīvu un to īstenošanas iespējas, sniegti tehniski padomi par mehānisma tehniskās uzbūves elementiem un sniegts atbalsts ar mehānismu aptveramo nozaru izvēlē. Šā pētījuma elementi ir izklāstīti ietekmes novērtējumā, savukārt visu pētījumu publicē arī Komisija. Papildus OIM kvalitatīvajam pētījumam ar Komisijas Kopīgā pētniecības centra un ārējo ekspertu atbalstu tika veikts arī īpašs kvantitatīvs ietekmes novērtējums, sākotnēji koncentrējoties uz OIM ietekmi uz materiāliem produktiem, bet vēlāk — uz OIM ietekmi uz elektrību. Šie kvantitatīvie novērtējumi sniedza ieskatu par iniciatīvas ietekmi uz vidi, ekonomisko un sociālo ietekmi, un tie ir publiski pieejami kā daļa no ietekmes novērtējuma. Visbeidzot, analīze balstās uz papildu literatūras apskatu, pētījumiem un pētnieciskiem darbiem, ko akadēmiķi iesnieguši atklātā sabiedriskā apspriešanā, un citiem neatkarīgiem pētījumiem. •Ietekmes novērtējums Regulējuma kontroles padome sniedza pozitīvu atzinumu ar iebildumiem par ietekmes novērtējumu, arī ieteikumus uzlabojumiem. Ietekmes novērtējuma ziņojums tika pārskatīts, ņemot vērā iepriekš minēto; konkrētāk, tika panākts, ka tas ir patstāvīgs dokuments attiecībā uz oglekļa emisiju pārvirzes problēmu un vienlaikus ir saskanīgs ar priekšlikumu par ES ETS pārskatīšanu, kā arī sniedz lielāku skaidrību par tā galveno ietekmi un institucionālajām izvēlēm un detalizētāk atspoguļo dažādu ieinteresēto personu grupu viedokļus. OIM risina SEG emisiju samazināšanas problēmu ES, vienlaikus izvairoties no tā, ka šos emisiju samazināšanas centienus kompensētu emisiju pieaugums ārpus Savienības (oglekļa emisiju pārvirze). Lai atbilstu šim dinamiskajam satvaram, ietekmes novērtējums balstījās uz to, ka OIM uzdevums ir palīdzēt sasniegt jauno apstiprināto ES mērķrādītāju samazināt SEG neto emisijas vismaz par 55 procentiem (salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni).

Šajā dinamiskajā satvarā tika izvērtēti seši dažādi risinājumi, un tie visi tika izstrādāti, ņemot vērā PTO prasības un ES starptautiskās saistības, piemēram, brīvās tirdzniecības nolīgumus, kas noslēgti ar ES, vai Enerģētikas kopienas līgumu. 1. risinājums OIM paredz oglekļa importa nodokli, ko maksā importētājs, ievedot produktus ES. Nodokli muita iekasētu uz robežas, pamatojoties uz nodokli, kas atspoguļo oglekļa cenu Savienībā kopā ar produktu oglekļa emisiju intensitātes noklusējuma lielumiem. Importētājiem būtu iespēja pieprasīt OIM samazinājumu, ņemot vērā viņu individuālo oglekļa pēdu un oglekļa cenu, kas samaksāta ražotājvalstī. 2. risinājums paredz tādas sistēmas piemērošanu importam, kas līdzinās ES ETS regulējumam, kuru piemēro vietējai ražošanai. Tas nozīmē, ka — līdzīgi kā ES ETS kvotu sistēmā — importētāji nodod sertifikātus (OIM sertifikātus), pamatojoties uz iegulto emisiju intensitāti produktiem, kurus tie importē Savienībā un iegādājas par cenu, kas atbilst ES ETS kvotām attiecīgajā brīdī. Šie sertifikāti nebūs saistīti ar ES ETS kvotu sistēmu, bet atspoguļos šo kvotu cenu, lai nodrošinātu vienotu pieeju cenas noteikšanai saskaņā ar ES ETS. Valstu klimata pārvaldes iestādes, kuru uzdevums ir pārvaldīt OIM, administrēs OIM sertifikātu pārdošanu, un importētāji šīm iestādēm iesniegs deklarācijas par apstiprinātajām importēto produktu iegultajām emisijām un nodos tik daudz OIM sertifikātu, cik atbilst deklarētajām emisijām. Šāda deklarēšana un nodošana notiks — līdzīgi ES ETS — ikgadējā saskaņošanā, kas veikta nākamajā gadā pēc preču importēšanas gada un pamatojas uz ikgadējiem tirdzniecības importa apjomiem. Produktu oglekļa emisijas intensitāte būtu balstīta uz noklusējuma vērtībām; tomēr importētājiem tiktu dota iespēja ikgadējās saskaņošanas laikā pieprasīt OIM samazinājumu, pamatojoties uz to individuālajiem emisiju rādītājiem. Tiem arī būtu tiesības pieprasīt OIM samazinājumu par jebkuru oglekļa cenu, kas samaksāta ražotājvalstī (kam nav piemērota atlaide vai kas nav citādi kompensēta eksportējot). 3. risinājums darbojas tāpat kā 2. risinājums, tomēr importa oglekļa cenas pamatā ir faktiskās trešo valstu ražotāju emisijas, nevis noklusējuma vērtība, pamatojoties uz ES ražotāju vidējiem rādītājiem. Saskaņā ar šo risinājumu importētājam būs jāziņo par faktiskajām produktu iegultajām emisijām un jānodod attiecīgs OIM sertifikātu skaits. 4. risinājums būtu piemērojams tāpat kā 3. risinājums. Tā pamatā ir OIM sertifikātu nodošana par importētajiem produktiem. Tomēr šis risinājums paredz arī pakāpenisku 10 gadu ieviešanas periodu, kurš sāksies 2026. gadā un kura laikā kvotu bezmaksas iedale saskaņā ar ES ETS pakāpeniski tiks pārtraukta, katru gadu samazinot par 10 procentpunktiem, un pakāpeniski tiks ieviests OIM. Šīs pakāpeniskās ieviešanas periodā OIM tiks samazināts proporcionāli attiecīgajā nozarē izsniegto bezmaksas kvotu apjomam. 5. risinājums ir 3. risinājuma paveids, kura darbības joma ir izvērsta tālāk vērtību ķēdē. Oglekļietilpīgi materiāli, kas ir daļa no pusfabrikātiem un gataviem izstrādājumiem, tiktu iekļauti visā vērtību ķēdē. Attiecībā uz importu OIM atkal balstītos uz faktiskām trešo valstu ražotāju emisijām. 6. risinājums ietver akcīzes nodokli oglekļietilpīgiem materiāliem gan attiecībā uz vietējo, gan importēto produktu patēriņu Savienībā, turklāt turpina ES ETS, ieskaitot kvotu bezmaksas iedali ražošanai ES. Attiecībā uz OIM efektivitāti ceļā uz visaptverošo mērķi, proti, risināt oglekļa emisiju pārvirzes risku, lai cīnītos pret klimata pārmaiņām, samazinot SEG emisijas Savienībā un visā pasaulē, ietekmes novērtējums parādīja, ka visi politikas risinājumi nodrošina pozitīvu ietekmi. Šajā sakarā tika konstatēts, ka visi OIM risinājumi nodrošina lielāku emisiju samazinājumu OIM nozarēs Savienībā atbilstoši vērienīgākajām iecerēm un kvotu bezmaksas iedalei. Attiecībā uz trešo valstu ražotāju stimulēšanu, virzot tos uz tīrāku ražošanas procesu ieviešanu, visi politikas risinājumi dod pozitīvus rezultātus. Pamatojoties uz šiem kritērijiem, risinājumi, kas dod iespēju pierādīt faktiskās emisijas, ir īpaši efektīvi, 3., 4. un 5. risinājums uzrāda izteikti pozitīvus rezultātus. Tika konstatēts, ka visi risinājumi atbilst ES ETS. Nodrošinot aizsardzību pret oglekļa emisiju pārvirzi, 4. risinājumam, kam seko 3. un 5. risinājums, ir lielāka pozitīvā ietekme, savukārt 1., 2. un 6. risinājums būtu mazāk efektīvi. Visi politikas risinājumi ir izstrādāti tā, lai tiktu ievērotas ES starptautiskās saistības. OIM tiks piemērots preču importam par oglekļa cenu, ko nosaka ES ETS, izmantojot izsoļu sistēmu. Importētājiem būtu jāmaksā, pamatojoties uz noklusējuma vērtību vai importā iegultajām faktiskajām emisijām. Iespēja pierādīt, ka to produktu oglekļa dioksīda emisiju efektivitāte ir lielāka par noklusējuma vērtību, sistēmu sarežģītu, taču tas arī stimulē emisiju samazināšanu attiecībā uz to materiālu daļu, kuri tiek eksportēti uz ES. Kopumā OIM ietekme uz nodarbinātību ir ierobežota. Izmaiņas nodarbinātībā lielā mērā nosaka tas, vai bezmaksas kvotas tiek iedalītas vai ne. Kvotu bezmaksas iedales saglabāšanas rezultātā nedaudz palielinās nodarbinātība OIM nozarēs. Pilnīga kvotu bezmaksas iedales atcelšana, ja nav ieviests OIM, noved pie ļoti liela darbvietu zuduma. OIM piemērošanai materiāliem rūpnieciskiem produktiem, visticamāk, būs ierobežota ietekme uz patēriņa cenām, jo pasākums ir vērsts uz produktiem, kuri atrodas vērtības ķēdes augšposmā, un ietekmēs galapatēriņam paredzētās preces tikai netieši. Tiek pieņemts, ka importētājiem, kuri atrodas Savienībā un uz kuriem attiecas OIM saistības, varētu rasties atbilstības nodrošināšanas izmaksas. Tas būtu iespējams, pamatojoties uz noklusējuma vērtību vai sniedzot pārbaudītu informāciju par faktiskajām emisijām. Lai gan šo faktisko emisiju uzraudzību veiktu ārpus Savienības, atbildība un līdz ar to arī izmaksas par šīs uzraudzības pārbaudes nodrošināšanu iestādēm gulstas uz importētāju pleciem. Attiecībā uz 1., 2., 3., 4. un 5. risinājumu — ja emisijas tiek deklarētas pēc noklusējuma vērtības, ražošanas procesa radīto emisiju uzraudzība nav nepieciešama, un tāpēc arī rodas ierobežotas izmaksas. Tomēr, ja importētāji nolemj izmantot ražošanas procesa radītās faktiskās emisijas, uzraudzība rada papildu izmaksas uzņēmumam. Saskaņā ar 6. risinājumu noklusējuma vērtības ir jānosaka gan materiāliem, gan gatavajiem izstrādājumiem. Administratīvais slogs materiālu ražotājiem ES ir salīdzinoši mazs, un tas nozīmē, ka ražotājiem nav jāpierāda savas produkcijas oglekļa emisiju intensitāte. Elektroenerģijas ražošana attiecas atsevišķi uz materiāliem produktiem. Lai piemērotu OIM elektroenerģijas nozarei, ir jāņem vērā tās unikalitāte, kas to atšķir no bāzes materiāliem, arī transportēšanas metodes, izmantojot ierobežotus monopola tīklus, un plašais tehnoloģiju kopums, ko izmanto ražošanas procesā. Saskaņā ar pieeju attiecībā uz materiāliem produktiem — lai noteiktu atbilstošo no OIM izrietošo pienākumu, ir jānosaka atsauces vērtība importētajā elektroenerģijā iegultajām emisijām. Lai noteiktu elektroenerģijas iegulto emisiju atsauces vērtību, tiek izmantotas divas alternatīvas iespējas, proti: a) vidējā ES elektroenerģijas struktūras SEG emisiju intensitāte un b) vidējais ES elektroenerģijas struktūras SEG emisijas faktors. Tomēr, tāpat kā ar citām iespējām, importētāji joprojām varētu pierādīt, ka to iekārtu radītās emisijas ir zemākas par iepriekš minētajām atsauces vērtībām. Pamatojoties uz iepriekš minēto, ietekmes novērtējumā tika secināts, ka 4. risinājumam ir acīmredzamas priekšrocības salīdzinājumā ar visiem citiem izskatītajiem risinājumiem. Tādēļ OIM ierosina ieviest atsevišķiem produktiem OIM sertifikātu veidā, pamatojoties uz faktiskajām emisijām. Ierosina arī ieviest OIM pakāpeniski, attiecīgi samazinot atbilstošo ES ETS iekārtu bezmaksas kvotu apjomu. Šis politikas risinājums nodrošina augstu OIM efektivitāti. Sistēma, kuras pamatā ir importēto preču faktiskās emisijas, nodrošina taisnīgu un vienlīdzīgu attieksmi pret visu importu un ciešu korelāciju ar ES ETS. Tomēr OIM sistēma būs jāpapildina ar iespēju aprēķinos balstīties uz noklusējuma vērtību kopu, kas jāizmanto situācijās, kad nebūs pieejami pietiekami dati par emisijām. Turklāt sākotnējā pārejas posmā, kad importētāji, iespējams, vēl nevarēs sagatavot sistēmas pieprasītos datus par faktiskajām emisijām, varētu piemērot arī noklusējuma vērtību. Šī iespēja būs jāizstrādā tā, lai pilnībā ievērotu ES starptautiskās saistības, jo īpaši PTO noteikumus, un tāpēc būs jānodrošina, ka, ja tiek piemērota noklusējuma vērtība, importētājiem visos gadījumos tiek dota iespēja pierādīt, ka tie darbojas labāk par šo vērtību, pamatojoties uz to faktiskajām emisijām. Turklāt attiecībā uz OIM pakāpenisko ieviešanu un atbilstošo bezmaksas kvotu pakāpenisko atcelšanu būs jānodrošina, ka šajā periodā nevienā brīdī importam netiek piemērota mazāk labvēlīga attieksme kā vietējai ES produkcijai. OIM sertifikātu ieviešana, pamatojoties uz faktiskajām emisijām, arī pasargātu no oglekļa emisiju pārvirzes riska, vienlaikus mudinot trešo valstu ražotājus ieviest tīrākus ražošanas procesus, vajadzības gadījumā izmantojot oficiālo attīstības palīdzību. Attiecībā uz elektroenerģiju vēlamais risinājums ir piemērot OIM, pamatojoties uz oglekļa emisijas faktoru, ieskaitot importētāju iespēju pierādīt zemākas emisijas. Abi risinājumi palīdz mazināt oglekļa emisiju pārvirzes risku, vidējā termiņā atturot no oglekļietilpīgu enerģijas ražošanas avotu uzkrāšanās ES robežu tuvumā; tas varētu aizstāt ES ražotājus, kuri pakļauti pieaugošām oglekļa izmaksām. Tomēr risinājumam, kas balstās uz oglekļa emisijas faktoru, ir izcila efektivitāte oglekļa emisiju pārvirzes novēršanā, vienlaikus saglabājot zemas administratīvās izmaksas. Izvēloties 4. politikas risinājumu materiāliem produktiem un oglekļa emisijas faktoru elektroenerģijai, tiktu ieviests proporcionāls mehānisms klimata pārmaiņu novēršanai, samazinot SEG emisijas Savienībā un izvairoties no tā, ka šīs emisijas tiek aizstātas ar emisijām ārpus Savienības. Turklāt pakāpeniskā kvotu bezmaksas iedales izbeigšana saskaņā ar ES ETS attiecīgajās nozarēs kopā ar pakāpenisku OIM ieviešanu uzņēmumiem un iestādēm nodrošinātu piesardzīgu un paredzamu pārkārtošanos. •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

Ietekmes novērtējumā norādīts, ka OIM radītu salīdzinoši lielākas atbilstības nodrošināšanas izmaksas MVU salīdzinājumā ar lieliem uzņēmumiem. Pēc pašlaik pieejamajiem datiem precīzu atšķirības pakāpi starp abām grupām nevarēja noteikt. Fakts, ka OIM sākotnēji tiek ieviests dažu bāzes materiālu un bāzes materiālu izstrādājumu importā, galvenokārt ietekmē lielos uzņēmumus. Tādēļ ar importu saistītajiem pasākumiem uz MVU būtu maza praktiskā ietekme, lai gan, salīdzinot importa apjomu, tā būtu salīdzinoši lielāka nekā uz lielajiem uzņēmumiem. Šā iemesla dēļ ietekmes novērtējumā netika veikts ne MVU tests, ne atsevišķa apspriešana ar MVU, lai gan MVU viedoklis un ietekme uz tiem tika novērtēta kā daļa no Komisijas tiešsaistes sabiedriskās apspriešanas. Arī šo iemeslu dēļ šajā regulā nav paredzēti īpaši pasākumi MVU. •Pamattiesības Priekšlikumā tiek ievērotas pamattiesības, un tas atbilst principiem, kas īpaši nostiprināti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā. Jo īpaši tas veicina augsta vides aizsardzības līmeņa mērķa sasniegšanu saskaņā ar hartas 37. pantā noteikto ilgtspējīgas attīstības principu. 4.IETEKME UZ BUDŽETU Lielākā daļa OIM ieņēmumu tiks novirzīti uz ES budžetu. Eiropadomes 2020. gada 17.–21. jūlija ārkārtas sanāksmē ES līderi vienojās par atveseļošanas instrumentu NextGenerationEU. Šis instruments nodrošinās ES nepieciešamos līdzekļus, lai risinātu Covid-19 pandēmijas radītās problēmas, un tādējādi atbalstīs ieguldījumus zaļās un digitālās pārkārtošanās nodrošināšanai. Lai to finansētu, Komisija finanšu tirgos varēs aizņemties līdz 750 miljardiem EUR. Šajā kontekstā Eiropas Parlaments, Padome un Komisija vienojās, ka “iestādes strādās pie tā, lai ieviestu pietiekami daudz jaunu pašu resursu nolūkā segt summu, kas atbilst gaidāmajiem izdevumiem saistībā ar [NextGenerationEU] atmaksu”. Komisija apņēmās iesniegt priekšlikumus par jauniem pašu resursiem, kas iekļautu OIM 2021. gada pirmajā pusgadā. 5.CITI ELEMENTI •Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība Ņemot vērā ES pieņemto un piemēroto tādu vispārējo vides pasākumu kopumu, kas parāda, ka ES turpina sasniegt lielāku ieceru vērienu vides jomā nekā daudzi mūsu tirdzniecības partneri, tiek uzskatīts par lietderīgu sākt pāreju no sistēmas, kurā oglekļa emisiju pārvirze tiek novērsta ar bezmaksas kvotām, uz sistēmu, kurā oglekļa emisiju pārvirze attiecībā uz importu tiek novērsta ar oglekļa ievedkorekcijas mehānisma palīdzību, tiklīdz tas ir pamatoti iespējams, ņemot vērā tehnisko un ekonomisko iespējamību, arī administratīvos ierobežojumus un visu ekonomikas dalībnieku tiesisko paļāvību, piemērojot visiem vienādi. Vienlaikus līdzsvarojot šos daudzos mērķus, tiek atbalstīta pakāpeniska oglekļa ievedkorekcijas mehānisma ieviešana, tiklīdz tas ir pamatoti iespējams, lai sākotnējā un salīdzinoši īsā izmēģinājuma posmā bez jebkādām finanšu korekcijām dalībnieki var pielāgoties jaunajai sistēmai, arī tās papildu administratīvajām prasībām, un iestādes var iegūt pieredzi saistībā ar jaunās sistēmas darbību. Kad šis izmēģinājuma posms būs pabeigts, pārkārtošanās no bezmaksas kvotām uz oglekļa ievedkorekcijas mehānismu ievērojami paātrināsies un notiks veidā, kas izslēdz jebkādu diskrimināciju attiecībā uz vietējām vai importētām precēm vai no dažādām valstīm importētām precēm, pilnībā ievērojot ES starptautiskās saistības un tiesības. Komisija nodrošinās, ka tiek ieviesti pasākumi, kas uzrauga un novērtē OIM darbību, ieskaitot cīņu ar krāpšanu, un novērtē to atbilstoši galvenajiem politikas mērķiem. Ņemot vērā, ka OIM ir viens no politikas priekšlikumiem, kas iekļauti paketē “Gatavi mērķrādītājam 55 %”, uzraudzību un novērtēšanu varētu veikt saskaņā ar citiem paketes politikas virzieniem. Pirms pārejas perioda beigām Komisija ziņos Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs regulas piemērošanu un vajadzības gadījumā iesniegs tiesību akta priekšlikumu par OIM attiecināšanu uz citām precēm, kas nav uzskaitītas I pielikumā, un, iespējams, arī uz citām emisijām un par citu iespējamo izmaiņu ieviešanu ar mērķi uzlabot tās darbību. Šim nolūkam vispirms ir jāuzrauga OIM ietekme. •Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums Priekšlikuma I nodaļā izklāstīti vispārīgi noteikumi, to vidū priekšmets, priekšlikuma darbības joma (1. un 2. pants) un galveno terminu definīcijas (3. pants). Priekšlikuma I pielikumā ir sīki definēta priekšlikuma darbības joma, uzskaitot preces un SEG emisijas saistībā ar katru no šīm precēm. Priekšlikuma II pielikumā norādītas izcelsmes valstis un teritorijas, uz kurām pasākums neattiecas. Priekšlikuma II nodaļā ir noteikumi par preču deklarētāju pienākumiem un tiesībām. Konkrētāk, tajā ir noteikumi par nosacījumiem attiecībā uz atļaujas pieprasīšanu OIM preču importam (4. un 5. pants), atzītā deklarētāja pienākums līdz katra gada 31. maijam iesniegt ikgadēju OIM deklarāciju un šīs deklarācijas saturs (6. pants), iegulto emisiju aprēķināšanas principi precēm, kas ievestas ES iepriekšējā kalendārajā gadā (7. pants, kā sīkāk izklāstīts III pielikumā), un process, kādā šīs emisijas pārbauda akreditēti verificētāji (8. pants, papildināts ar prasībām par ziņošanas kārtību un pārbaudes principiem IV un V pielikumā). Tajā arī izklāstīti principi, pēc kuriem vadīties, ņemot vērā trešās valstīs samaksāto oglekļa cenu (9. pants). Visbeidzot, saskaņā ar 10. pantu iekārtas operators trešā valstī var pieprasīt Komisijai iekļaušanu centrālā datubāzē. Pēc reģistrācijas operators var izvēlēties atklāt informāciju par iegultajām emisijām atzītam deklarētājam. Atzītais deklarētājs var izmantot šo atklāto informāciju, lai izpildītu pienākumu deklarēt pārbaudītu informāciju par iegultajām emisijām, importējot Savienībā preces, kas ražotas centrālajā datubāzē reģistrētā iekārtā. Priekšlikuma III nodaļā ir vispārīgi noteikumi par kompetento valsts iestāžu administratīvo struktūru, Komisijas — arī kā centrālā administratora — lomu un informācijas izpaušanu (11., 12., 13. un 15. pants). Šajā nodaļā ir arī noteikumi par valstu reģistru un to kontu galvenajiem raksturlielumiem (14. un 16. pants) un iestāžu lēmumi par atļauju importēt (17. pants), verificētāju akreditāciju (18. pants) un OIM deklarāciju pārskatīšanu (19. pants). Priekšlikuma IV nodaļā ir noteikumi par OIM sertifikātiem. Priekšlikuma 20.–24. pants ietver detalizēti izstrādātus noteikumus par OIM sertifikātu aprites ciklu — no to pārdošanas līdz nodošanas kontrolei vai atpirkšanai, ja tāda ir notikusi, un to galīgai anulēšanai. Priekšlikuma 20. pants detalizēti apraksta sertifikātu pārdošanu, ko veic kompetentās iestādes. Priekšlikuma 21. pants apraksta sertifikātu cenas aprēķināšanu, ko ik nedēļu veic Komisija. Priekšlikuma 22. pantā ir noteiktas procedūras, ar kurām nodrošina, ka katrs atzītais deklarētājs pilda savu pienākumu nodot sertifikātus valsts reģistrā. Priekšlikuma 23. pantā ir noteiktas atzīta deklarētāja tiesības lūgt kompetentai iestādei atpirkt ierobežotu skaitu OIM sertifikātu, kas paliek tā kontā pēc nodošanas. Visbeidzot, 24. pantā ir noteikts, ka līdz katra gada 30. jūnijam kompetentai iestādei ir jāanulē sertifikāti, kas palikuši katra deklarētāja kontā pēc nodošanas un atpirkšanas, ja tādi ir. Priekšlikuma V nodaļā aplūkots, kā muitas dienestiem būtu jārīkojas ar preču administrēšanas procedūrām uz robežas (25. pants). Priekšlikuma VI nodaļā norādīts, ka sankcijas par noteikumu neievērošanu ir paredzētas 26. pantā, un īpašs noteikums par apiešanu ir paredzēts gadījumā, ja mainās tirdzniecības modelis (27. pants).

Priekšlikuma VII nodaļā ir ietverti noteikumi par deleģēšanas īstenošanu Komisijai ar mērķi pieņemt deleģētos aktus (28. pants) un īstenošanas aktu pārbaudes procedūru (29. pants). Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus ir minētas 2., 18. un 27. pantā. Priekšlikuma 2., 5.–9., 21., 25., 31., 33. un 35. pantā ir noteikumi par īstenošanas pilnvarām. Priekšlikuma VIII nodaļā ir ietverti 30. panta noteikumi par regulas izvērtēšanu un pārskatīšanu. Priekšlikuma IX nodaļa (31. pants) skaidro OIM pienākuma samazināšanu nolūkā atspoguļot ES ETS kvotu bezmaksas iedali pārejas posmā attiecībā uz iekārtām, kas Savienībā ražo tāda paša veida preces, uz kurām attiecas priekšlikums. Priekšlikuma X nodaļā ir iekļauti īpaši noteikumi, kas jāpiemēro sākotnējā pārejas periodā. Saskaņā ar šiem noteikumiem pirmajos gados tiks piemērots OIM bez finanšu korekcijām ar mērķi vākt datus un palielināt deklarētāju informētību. Šis pārejas periods ilgs trīs gadus, no 2023. gada 1. janvāra līdz 2025. gada 31. decembrim, kā noteikts 32. pantā. Deklarētāji reizi ceturksnī ziņos par iegultajām emisijām, kas atbilst to importam iepriekšējā ceturksnī, detalizēti norādot tiešās un netiešās emisijas un ziņojot par jebkuru ārvalstīs samaksāto oglekļa cenu. Muitas dienesti informēs deklarētājus par to OIM saistībām un apmainīsies ar informāciju ar kompetentām iestādēm. Visbeidzot, XI nodaļā norādīts, ka priekšlikums stājas spēkā un daži noteikumi tiek piemēroti tikai pārejas periodā, bet citi — no 2026. gada (36. pants). 2021/0214 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA, ar ko izveido oglekļa ievedkorekcijas mehānismu (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 192. panta 1. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu, ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu, saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1)Komisija savā paziņojumā “Eiropas zaļais kurss” ir izklāstījusi jaunu izaugsmes stratēģiju, kuras mērķis ir ES pārveidot par taisnīgu un pārticīgu sabiedrību ar mūsdienīgu, resursefektīvu un konkurētspējīgu ekonomiku, kurā siltumnīcefekta gāzu neto emisijas (emisijas, no kurām atskaitīti piesaistījumi) 2050. gadā būtu nulle un ekonomiskā izaugsme būtu atsaistīta no resursu patēriņa. Turklāt Eiropas zaļā kursa mērķis ir aizsargāt, saglabāt un stiprināt ES dabas kapitālu un aizsargāt iedzīvotāju veselību un labklājību no riska faktoriem un ietekmes, kas saistīti ar vidi. Vienlaikus arī jāpanāk, lai šāda pārkārtošanās būtu taisnīga un iekļaujoša un lai neviens nebūtu atstāts novārtā. Tāpat Komisija savā ES Gaisa, ūdens un augsnes nulles piesārņojuma rīcības plānā paziņoja, ka tā grasās popularizēt attiecīgos instrumentus un stimulus nolūkā labāk īstenot Līguma par Eiropas Savienības darbību 191. panta 2. punktā nostiprināto principu “piesārņotājs maksā” un pilnīgi izskaust to, ka piesārņošana neko nemaksā, lai maksimāli palielinātu sinerģiju starp dekarbonizāciju un nulles piesārņojumu. (2)Parīzes nolīgums, kas 2015. gada decembrī pieņemts saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējo konvenciju par klimata pārmaiņām (UNFCCC), stājās spēkā 2016. gada novembrī. Parīzes nolīguma Puses tā 2. pantā ir vienojušās globālo vidējās temperatūras pieaugumu ierobežot krietni zem 2 °C atzīmes salīdzinājumā ar pirmsindustriālā laikmeta līmeni un tiekties temperatūras kāpumu iegrožot līdz 1,5 °C salīdzinājumā ar pirmsindustriālā laikmeta līmeni.

(3)Klimata un citu vides problēmu risināšana un Parīzes nolīguma mērķu sasniegšana ir Eiropas zaļā kursa stūrakmens. Tas, cik vērtīgs ir Eiropas zaļais kurss, ir kļuvis vēl skaidrāks, ņemot vērā, cik smagi Savienības iedzīvotāju veselību un ekonomisko labklājību ir ietekmējusi Covid-19 pandēmija (4)Savienība ir apņēmusies līdz 2030. gadam visas tautsaimniecības mērogā samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas par 55 % salīdzinājumā ar 1990. gadu, kā tas izklāstīts atjauninātajā Eiropas Savienības un tās dalībvalstu nacionāli noteiktajā devumā, kas Eiropas Savienības vārdā iesniegts UNFCCC. (5)Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2021/1119 Savienība uzdevumu līdz 2050. gadam panākt visas tautsaimniecības klimatneitralitāti ir nostiprinājusi tiesību aktos. Ar minēto regulu ir noteikta arī saistoša Savienības apņemšanās SEG emisijas līdz 2030. gadam samazināt par 55 % salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni. (6)Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes (IPCC) īpašajā ziņojumā par ietekmi, kāda būtu globālam temperatūras par 1,5 °C salīdzinājumā ar pirmsindustriālā laikmeta līmeni, un saistītajiem SEG emisiju scenārijiem ir izklāstīts neapšaubāms zinātniskais pamatojums klimata pārmaiņu apkarošanai un nepieciešamība pēc enerģiskākas klimatrīcības. Ziņojums apstiprina, ka SEG emisijas ir steidzami jāsamazina un ka klimata pārmaiņu izraisītais temperatūras kāpums nedrīkst pārsniegt 1,5 °C, lai samazinātu ekstrēmu laikapstākļu iespējamību. (7)Savienība īsteno ļoti vērienīgu klimatrīcības politiku un ir ieviesusi tiesisko regulējumu 2030. gadam izvirzītā SEG emisiju samazināšanas mērķrādītāja sasniegšanai. Tiesību akti, ar kuriem šis mērķrādītājs tiek īstenots, cita starpā ir Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/87/EK, ar ko izveidota Savienības SEG emisijas kvotu tirdzniecības sistēma (“ES ETS”) un tiek nodrošināta saskaņota SEG emisiju cenu noteikšana Savienības līmenī energoietilpīgos sektoros un apakšsektoros, Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2018/842, ar kuru ir noteikti nacionālie mērķrādītāji SEG emisiju samazināšanai līdz 2030. gadam, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2018/841, kas nosaka dalībvalstīm pienākumu ar zemes izmantošanu, zemes izmantošanas maiņu un mežsaimniecību saistītās SEG emisijas kompensēt ar emisiju piesaisti no atmosfēras. (8)Kamēr vien krietns skaits Savienības starptautisko partneru piekopj rīcībpolitiku, kas klimatieceru vēriena ziņā atpaliek no Savienības piekoptās, tikmēr pastāv oglekļa emisiju pārvirzes risks. Oglekļa emisiju pārvirze notiek tad, ja ar klimatpolitiku saistītu izmaksu dēļ uzņēmumi konkrētos industriālos sektoros vai apakšsektoros pārceļ ražošanu uz citām valstīm vai ja imports no šādām valstīm aizstātu līdzvērtīgus produktus, kas rada mazāk SEG emisiju. Tas var novest pie kopējo globālo emisiju pieauguma un tādējādi apdraudēt SEG emisiju samazināšanu, kas ir steidzami nepieciešama, ja vēlamies globālo vidējās temperatūras pieaugumu ierobežot krietni zem 2 °C atzīmes salīdzinājumā ar pirmsindustriālā laikmeta līmeni. (9)Oglekļa ievedkorekcijas mehānisms (“OIM”) iniciatīva ir daļa no paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %”. Mehānisms ir viens no nozīmīgākajiem ES rīkiem, ar ko iecerēts līdz 2050. gadam panākt Savienības klimatneitralitāti atbilstīgi Parīzes nolīgumam, proti, tas palīdzēs novērst oglekļa emisiju pārvirzes risku, kura iemesls ir Savienības vērienīgākās klimatieceres. (10)Pašlaik pastāv vairāki mehānismi, kuru uzdevums ir novērst oglekļa emisiju pārvirzi tās apdraudētajos sektoros un apakšsektoros, proti, ES ETS bezmaksas kvotu pagaidu iedale un finansiāli pasākumi, ar ko kompensē netiešās emisiju izmaksas, kas rodas, jo SEG emisiju izmaksas tiek iekļautas elektroenerģijas cenās, kā nosaka Direktīvas 2003/87/EK attiecīgi 10.a panta 6. punkts un 10.b pants. Tomēr salīdzinājumā ar visu kvotu izsolīšanu ES ETS bezmaksas kvotu iedale vājina cenu signālu, ko šī sistēma dod bezmaksas kvotas saņemošajām iekārtām, un līdz ar to tā ietekmē stimulus investēt turpmākā emisiju samazināšanā. (11)OIM mērķis ir šos pašreizējos mehānismus aizstāt, proti, oglekļa emisiju pārvirzes risku novērst citā veidā, nodrošinot, ka gan importētiem, gan iekšzemē saražotiem produktiem tiek noteikta līdzvērtīga oglekļa cena. Lai nodrošinātu vienmērīgu pāreju no pašreizējās bezmaksas kvotu iedales uz OIM, OIM būtu jāievieš pakāpeniski, vienlaikus pakāpeniski atceļot bezmaksas kvotas OIM aptvertajos sektoros. Situācija, kad uz laiku tiek kombinēti izmantotas gan ES ETS bezmaksas kvotas, gan OIM mehānisms, nekādā gadījumā nedrīkstētu novest pie tā, ka Savienībā ražotām precēm tiek piemērots labvēlīgāks režīms nekā Savienības muitas teritorijā importētām precēm. (12)Lai gan OIM mērķis ir novērst oglekļa emisiju pārvirzes risku, šīs regula arī rosinās trešo valstu ražotājus izmantot SEG emisiju ziņā efektīvākas tehnoloģijas, lai samazinātu emisijas uz izlaides vienību. (13)OIM, kura mērķis ir novērst oglekļa emisiju pārvirzi un samazināt SEG emisijas, vajadzētu nodrošināt, ka uz importētajiem produktiem attiecina tādu regulatīvo sistēmu, kurā piemērotās oglekļa izmaksas ir līdzvērtīgas tām, kas pretējā gadījumā rastos ES ETS ietvaros. OIM ir klimata pasākums ar mērķi novērst oglekļa emisiju pārvirzes risku un atbalstīt Savienības vērienīgākās klimatieceres, tajā pašā laikā nodrošinot saderību ar PTO noteikumiem. (14)Šī regula būtu jāpiemēro precēm, kas no trešām valstīm importētas Savienības muitas teritorijā, izņemot tad, ja uz to ražošanu jau attiecas ES ETS, ciktāl tā attiecas uz trešām valstīm vai teritorijām, vai ar ES ETS pilnībā sasaistīta oglekļa cenas noteikšanas sistēma. (15)Lai, ņemot vērā iespējamās vienošanās, ko varētu noslēgt nākotnē, no OIM varētu izslēgt tādas trešās valstis vai teritorijas, kas ir pilnībā integrētas ES ETS vai sasaistītas ar to, būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu, ar ko groza II pielikumā iekļauto valstu sarakstu. Tāpat šādas trešās valstis vai teritorijas būtu jāizslēdz no II pielikuma saraksta un tām būtu jāpiemēro OIM, ja tās faktiski neiekasē ETS cenu par precēm, ko eksportē uz Savienību. (16)Lai novērstu oglekļa emisiju pārvirzes risku atkrastes iekārtās, šī regula būtu jāpiemēro kontinentālajam šelfam un ekskluzīvajām ekonomikas zonām, ko dalībvalstis deklarējušas saskaņā ar ANO Jūras tiesību konvenciju. (17)Ar OIM būtu jāregulē tās SEG emisijas, ko aptver ES ETS saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK I pielikumu, proti, oglekļa dioksīda (“CO2”) emisijas, kā arī attiecīgā gadījumā slāpekļa oksīda (“N2O”) un perfluorogļūdeņražu (PFC) emisijas. Sākotnēji OIM būtu jāpiemēro šo SEG tiešajām emisijām, kas rodas preču ražošanā līdz brīdim, kad tās importē Savienības muitas teritorijā, bet pēc pārejas perioda beigām un pēc turpmākas novērtēšanas — arī netiešajām emisijām, tā salāgojot OIM un ES ETS tvērumu. (18)ES ETS un OIM ir kopīgs mērķis — izmantojot īpašas kvotas vai sertifikātus, noteikt cenu tajos pašos sektoros vai precēs iegultajām SEG emisijām. Tās abas ir būtībā regulatīvas sistēmas, kas vajadzīgas tāpēc, ka ir jāsamazina SEG emisijas, kā to paredz Savienības vidiskie mērķi. (19)Tomēr ES ETS nosaka absolūto limitu SEG emisijām, kas rodas tās aptvertajās darbībās, un paredz kvotu tirgojamību (t.s. “emisiju ierobežošanas un tirdzniecības sistēma”), savukārt OIM nenosaka kvantitatīvus limitus importam, jo citādi tiktu ierobežotas tirdzniecības plūsmas. Turklāt ES ETS attiecas uz Savienībā esošām iekārtām, savukārt OIM būtu jāpiemēro konkrētām precēm, ko importē Savienības muitas teritorijā. (20)Salīdzinājumā ar ES ETS OIM sistēmai ir dažas specifiskas iezīmes, tostarp tas, kā tiek aprēķināta OIM sertifikātu cena, kādas ir iespējas ar sertifikātiem tirgoties un kāds ir to derīgums laika gaitā. Tas tāpēc, ka ir jāgādā par to, ka OIM, kura mērķis ir novērst oglekļa emisiju pārvirzes risku, laika gaitā nezaudē savu iedarbīgumu, un ka ir jānodrošina, ka sistēmas pārvaldība nav pārmērīgi apgrūtinoša ne no operatoriem uzlikto pienākumu, ne administrēšanai nepieciešamo resursu viedokļa, tajā pašā laikā saglabājot tādu pašu elastību, kādu operatoriem sniedz ES ETS. (21)Lai saglabātu OIM kā oglekļa emisiju pārvirzes novēršanas pasākuma iedarbīgumu, tā cenai jābūt cieši salāgotai ar ES ETS cenu. ES ETS kvotu tirgus cenu nosaka izsolēs, savukārt OIM sertifikātu cenai vajadzētu samērīgi atspoguļot šādu izsoļu cenu, proti, ik nedēļu būtu jāaprēķina vidējā cena. Šādas iknedēļas vidējās cenas precīzi atspoguļo ES ETS cenu svārstības un dod importētājiem pienācīgas manevrēšanas iespējas, lai izmantotu izdevības, ko sniedz ES ETS cenu izmaiņas, un tajā pašā laikā nodrošina, ka administratīvajām iestādēm sistēmu nav nesamērīgi grūti pārvaldīt. (22)ES ETS kopējais piešķirto kvotu skaits (“maksimālais apjoms”) nosaka emisijas kvotu piedāvājumu un sniedz noteiktību par SEG maksimālajām emisijām. Oglekļa cenu nosaka līdzsvars starp šo piedāvājumu un pieprasījumu tirgū. Lai cena būtu stimulējoša, ir nepieciešams deficīts. Nav iespējams ierobežot importētājiem pieejamo OIM sertifikātu maksimālo daudzumu, tāpēc, ja importētāji varētu OIM sertifikātus pārcelt uz nākamajiem gadiem un tirgot, tas varētu novest pie situācijas, kad OIM sertifikātu cena vairs neatspoguļo cenu izmaiņas ES ETS. Tas vājinātu stimulu iekšzemē saražoto un importēto preču dekarbonizācijai, radītu labvēlīgus apstākļus oglekļa emisiju pārvirzei un apdraudētu tā klimata mērķa sasniegšanu, kura dēļ OIM ir izveidots. Tas arīdzan varētu novest pie situācijas, kad dažādu valstu operatoriem ir jāmaksā atšķirīgas cenas. Tāpēc OIM sertifikātu tirdzniecības un pārnešanas ierobežojumi ir pamatoti, jo ir jāgādā par OIM efektivitāti un ar to saistītā klimata mērķa sasniegšanu un ir jānodrošina vienlīdzīga attieksme pret operatoriem no dažādām valstīm. Tomēr, lai nelaupītu importētājiem iespējas optimizēt izmaksas, ar šo regulu vajadzētu paredzēt, ka iestādes var no importētājiem atpirkt zināmu daudzumu pārpalikušo sertifikātu. Šis daudzums ir noteikts tā, lai dotu importētājiem pietiekamas iespējas optimizēt izmaksas sertifikātu derīguma termiņa laikā, bet vienlaikus saglabātos vispārējais cenu pārneses efekts un nezustu pasākuma vidiskā jēga.

(23)Tā kā OIM attiecas nevis uz iekārtām, bet gan uz preču importu Savienības muitas teritorijā, OIM režīma ietvaros būtu jāpiemēro arī zināmi pielāgojumi un vienkāršojumi. Viens šāds vienkāršojums būtu deklarēšanas sistēma, kad importētāji ziņo par konkrētajā kalendārajā gadā importētajās precēs iegultajām kopējām verificētajām SEG emisijām. Tāpat vajadzētu izmantot no ES ETS atbilstības cikla atšķirīgu grafiku, lai izvairītos no iespējamas akreditēto verificētāju pārslodzes, ko izraisītu pienākumu pildīšanas saskaņā gan ar šo regulu, gan ES ETS. (24)Runājot par sankcijām, dalībvalstīm būtu jāpiemēro sodi par šīs regulas pārkāpumiem un jānodrošina, ka tie tiek izpildīti. Šo sodu apmēram vajadzētu būt vienādam ar to, ko pašlaik Savienībā piemēro ES ETS pārkāpumu gadījumos saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 16. panta 3. un 4. punktu. (25)ES ETS attiecas uz konkrētiem ražošanas procesiem un darbībām, savukārt OIM būtu jāpiemēro attiecīgam preču importam. Tas nozīmē, ka importētās preces ir skaidri jāidentificē pēc to klasifikācijas kombinētajā nomenklatūrā (“KN”) un jāsasaista tās ar iegultajām emisijām. (26)Tam, kādus produktus aptver OIM, būtu jāatspoguļo to, kādas darbības aptver ES ETS, jo ES ETS pamatā ir kvantitatīvi un kvalitatīvi kritēriji, kas ir saistīti ar Direktīvas 2003/87/EK vidisko mērķi un tā ir visplašākā SEG emisiju regulatīvā sistēma Savienībā. (27)Ja OIM aptvertie produkti atspoguļotu ES ETS aptvertās darbības, tas palīdzētu nodrošināt, ka importētajiem produktiem netiek piemērots mazāk labvēlīgs režīms kā vietējās izcelsmes produktiem. (28)Lai gan OIM virsmērķis ir aptvert pēc iespējas vairāk produktu, būtu saprātīgi sākt ar atsevišķām nozarēm ar relatīvi viendabīgiem produktiem, kur pastāv oglekļa emisiju pārvirzes risks. Savienības nozares, kuras uzskatāmas par tādām, ko apdraud oglekļa emisiju pārvirzes risks, ir uzskaitītas Komisijas Deleģētajā lēmumā 2019/708. (29)Tas, kādas ir šīs regulas aptvertās preces, būtu jānosaka, rūpīgi analizējot, cik tās ir relevantas kumulēto SEG emisiju ziņā un cik lielā mērā tās var radīt oglekļa emisiju pārvirzes risku attiecīgajās ES ETS aptvertajās nozarēs, un kā tajā pašā laikā nepieļaut pārlieku sarežģītību un administratīvo slogu. Konkrētāk, preču atlasē jāņem vērā ES ETS aptvertie pamatmateriāli un pamatprodukti, lai ar nodrošinātu, ka energoietilpīgu produktu importam Savienībā nosaka tādu oglekļa cenu, kas ir līdzvērtīga ES ETS aptvertajiem produktiem noteiktajai, un samazinātu oglekļa emisiju pārvirzes risku. Citiem relevantiem kritērijiem, ko izmanto, lai sašaurinātu preču klāstu, vajadzētu būt šādiem: pirmkārt, cik relevanta ir nozare emisiju ziņā, proti, vai nozare pieder pie tām, kas rada lielākās agregētās SEG emisijas; otrkārt, vai nozari apdraud oglekļa emisiju pārvirzes risks, saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK; treškārt, kā sabalansēt vajadzību pēc iespējas plašāk aptvert SEG emisijas ar nepieciešamību ierobežot sarežģītību un administratīvos pūliņus. (30)Pamatojoties uz pirmo kritēriju, no kumulēto emisiju viedokļa aptveramas būtu šādas rūpniecības nozares: dzelzs un tērauda ražošana, naftas rafinēšana, cementa ražošana, organisko pamatķimikāliju un mēslošanas līdzekļu ražošana. (31)Tomēr uz vairākām no Komisijas Deleģētajā lēmumā (ES) 2019/708 uzskaitītajām nozarēm to specifikas dēļ pašreizējā posmā šo regulu nevajadzētu attiecināt. (32)Konkrētāk, šīs regulas darbības jomā nav iekļautas organiskās ķimikālijas, jo tehnisku ierobežojumu dēļ nav iespējams skaidri definēt importēto preču iegultās emisijas. Šīm precēm ES ETS ietvaros piemērojamā līmeņatzīme ir pamatparametrs, kas neļauj viennozīmīgi noteikt, kādas emisijas ir iegultas atsevišķās importētās precēs. Precīzāka organisko ķimikāliju iegulto emisiju noskaidrošana prasa vairāk datu un analīzes. (33)Līdzīgi tehniskie ierobežojumi attiecas uz naftas rafinēšanas produktiem, jo arī šajā gadījumā nav iespējams nešaubīgi attiecināt SEG emisijas uz konkrētiem saražotajiem produktiem. Tajā pašā laikā relevantā ES ETS līmeņatzīme nav tieši attiecināta uz specifiskiem produktiem, piemēram, benzīnu, dīzeļdegvielu vai petroleju, bet uz visu rafinētavas produkciju. (34)Savukārt alumīnija produkti būtu jāiekļauj OIM, jo šo nozari apdraud ievērojams oglekļa emisiju pārvirzes risks. Turklāt vairākos rūpnieciskos lietojumos tie līdzīgo īpašību dēļ tieši konkurē ar tērauda produktiem. Alumīnija iekļaušana OIM ir relevanta arī tāpēc, ka nākotnē OIM darbības jomu varētu paplašināt un tajā iekļaut arī netiešās emisijas. (35)Tāpat OIM darbības jomā būtu jāiekļauj arī caurules un to savienotājelementi, lai gan tajos iegultās emisijas ir zemas, jo, ja šie produkti iekļauti netiktu, tas palielinātu iespējas apiet tērauda iekļaušanu OIM, jo mainītos tirdzniecības modelis, proti, tirdzniecība koncentrētos nevis uz izejvielām, bet produkciju. (36)Toties šo regulu nevajadzētu piemērot vairākiem produktiem, kuru ražošana nerada būtiskas emisijas — dzelzs lūžņiem (KN kods 7204), ferosakausējumiem (KN kods 7202) un atsevišķiem mēslošanas līdzekļiem (KN kods 3105 60 00). (37)Šīs regulas darbības jomā būtu jāiekļauj elektroenerģijas imports, jo šī nozare rada 30 % no Savienības kopējām SEG emisijām. Savienības vērienīgākās klimatieceres nozīmē, ka oglekļa izmaksas elektroenerģijas ražošanā Savienība un aiz tās robežām kļūs aizvien atšķirīgākas. Šī pieaugošā atšķirība kombinācijā ar Savienības elektrotīkla savienošanu ar kaimiņvalstu elektrotīkliem palielinātu oglekļa emisiju pārvirzes risku, jo pieaugtu elektroenerģijas imports, bet ievērojamu daļu šīs elektroenerģijas ražo ogļu spēkstacijās. (38)Tā kā šīs regulas aptverto preču importētājiem savas šajā regulā noteiktās OIM saistības nevajadzētu izpildīt tieši importēšanas brīdī, būtu jāpiemēro īpaši administratīvi pasākumi, lai nodrošinātu, ka šīs saistības tiek izpildītas vēlāk. Tāpēc importētāji drīkstētu importēt OIM preces tikai tad, kad ir saņēmuši atļauju no kompetentās iestādes, kas ir atbildīga par šīs regulas piemērošanu. (39)OIM vajadzētu balstīties uz deklarēšanas sistēmu, kur atzīts deklarētājs, kas var pārstāvēt arī vairākus importētājus, ik gadus iesniedz deklarāciju par Savienības muitas teritorijā importētajās precēs iegultajām emisijām un nodod šīm deklarētajām emisijām atbilstošu OIM sertifikātu skaitu. (40)Atzītajam deklarētājam vajadzētu būt tiesībām prasīt, lai nododamo OIM sertifikātu skaits tiktu samazināts atbilstīgi oglekļa cenai, kas par šīm emisijām jau samaksāta citās jurisdikcijās. (41)Deklarētās iegultās emisijas būtu jāverificē personai, ko akreditējusi valsts akreditācijas struktūra, kas izraudzīta saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 765/2008 4. panta 1. punktu vai Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2018/2067. (42)Sistēma būtu jāveido tā, lai ražošanas iekārtu operatori trešās valstīs varētu reģistrēties centrālā datubāzē un darīt atzītajiem deklarētājiem pieejamas savas verificētās iegultās SEG emisijas, kas rodas preču ražošanas gaitā. Operatoram vajadzētu būt iespējai izvēlēties nepubliskot savu nosaukumu, adresi un kontaktinformāciju, kas iekļauta centrālajā datubāzē.

(43)OIM sertifikāti no ES ETS kvotām atšķiras arī ar to, ka kvotas tiek katru dienu izsolītas. Tā kā ir skaidri jānosaka OIM sertifikātu cena, OIM cenas publicēšana katru dienu būtu operatorus pārmērīgi apgrūtinoša un mulsinoša, jo dienas cenas jau publicēšanas brīdī var būt neaktuālas. Tāpēc OIM cenu publicēšana reizi nedēļā precīzi atspoguļotu ES ETS kvotu cenu tendences un nāktu par labu tā paša klimata mērķa sasniegšanai. Tāpēc OIM sertifikātu cena būtu jānosaka ilgākam laika sprīdim (reizi nedēļā) nekā ES ETS kvotu cena (reizi dienā). Šīs vidējās cenas aprēķināšana un publicēšana būtu jāuztic Komisijai. (44)Lai atzītajiem deklarētājiem dotu lielāku elastību OIM saistību izpildē un ļautu tiem gūt labumu no ES ETS kvotu cenu svārstībām, OIM sertifikātu derīguma termiņam vajadzētu būt diviem gadiem no iegādes dienas. Atzītajam deklarētājam vajadzētu būt iespējai pārdot valsts iestādei atpakaļ daļu no iegādātajiem pārpalikušajiem sertifikātiem. Atzītajam deklarētājam gada laikā būtu jāuzkrāj nodošanas brīdī nepieciešamais sertifikātu daudzums, un katra ceturkšņa beigās būtu jānosaka attiecīgie limiti. (45)Elektroenerģijai kā produktam piemītošās fizikālās īpašības, jo īpaši tas, ka ir neiespējami izsekot faktiskajai elektronu plūsmai, nozīmē, ka šajā gadījumā OIM jāveido nedaudz citādi. Standarta pieeja būtu izmantot standartvērtības, un atzītajiem deklarētājiem vajadzētu būt iespējai pieprasīt, lai OIM saistības tiek aprēķinātas, pamatojoties uz faktiskajām emisijām. Elektroenerģijas tirdzniecība atšķiras no citu preču tirdzniecības, jo īpaši tāpēc, ka to tirgo, izmantojot starpsavienotus elektrotīklus, enerģijas biržas un specifiskus tirdzniecības veidus. Tirgu sasaiste ir pamatīgi regulēts elektroenerģijas tirdzniecības veids, kas ļauj agregēt solījumus un piedāvājumus visā Savienībā. (46)Lai izvairītos no apiešanas riska un būtu iespējams labāk izsekot faktiskajām CO2 emisijām no elektroenerģijas importa un izmantošanas precēs, faktisko emisiju aprēķināšana būtu pieļaujama tikai ar vairākiem stingriem nosacījumiem. Konkrētāk, būtu jāpierāda, ka piešķirtā starpsavienojuma jauda ir stingri nominēta un ka pastāv tiešas līgumiskas attiecības starp atjaunīgās elektroenerģijas pircēju un ražotāju vai starp tādas elektroenerģijas pircēju un ražotāju, kuras emisijas ir mazākas par standartvērtību. (47)Enerģētikas kopienas dibināšanas līguma Līgumslēdzējas puses vai asociācijas nolīgumu — tostarp padziļinātu un visaptverošu brīvās tirdzniecības zonu nolīgumu — Puses ir apņēmušās īstenot dekarbonizācijas procesus, kuru rezultātā vai nu tās ieviestu ES ETS līdzīgus vai līdzvērtīgus oglekļa cenas noteikšanas mehānismus, vai iesaistītos ES ETS. (48)Trešo valstu integrācija Savienības elektroenerģijas tirgū ir svarīgs stimuls, kas rosina šīs valstis straujāk pārkārtoties uz energosistēmām ar lielu atjaunīgās enerģijas īpatsvaru. Elektroenerģijas tirgu sasaiste, ko paredz Komisijas Regula (ES) 2015/1222, dod trešām valstīm iespēju elektroenerģijas tirgū labāk integrēt atjaunīgo elektroenerģiju, efektīvi apmainīties ar šādu elektroenerģiju plašākā teritorijā, sabalansējot piedāvājumu un pieprasījumu ar lielāko Savienības tirgu, un samazināt savas elektroenerģijas ražošanas oglekļietilpīgumu. Trešo valstu integrēšana Savienības elektroenerģijas tirgū arī veicina gan šo valstu, gan kaimiņu dalībvalstu elektroapgādes drošību. (49)Brīdī, kad trešās valstis, pateicoties tirgu sasaistei, būs cieši integrētas Savienības elektroenerģijas tirgū, vajadzētu rast tehnisku risinājumu, lai nodrošinātu, ka OIM tiek piemērots arī elektroenerģijai, kas no šādām valstīm tiek eksportēta uz Savienības muitas teritoriju. Ja tehniskus risinājumus atrast nav iespējams, trešām valstīm, kuru tirgus ir sasaistīts ar Savienības tirgu, vajadzētu uz laiku, proti, ne ilgāk kā līdz 2030. gadam, ar vairākiem nosacījumiem piešķirt atbrīvojumu no OIM attiecībā tikai uz elektroenerģijas eksportu. Tomēr šīm trešām valstīm būtu jāizstrādā ceļvedis un jāapņemas īstenot oglekļa cenu noteikšanas mehānismu, kas paredz līdzvērtīgu cenu kā ES ETS, un jāapņemas līdz 2050. gadam panākt oglekļneitralitāti, kā arī pielāgoties Savienības tiesību aktiem tādās jomās kā vide, klimats, konkurence un enerģētika. Šim atbrīvojumam vajadzētu būt atceļamam jebkurā brīdī, ja ir pamats uzskatīt, ka attiecīgā valsts nepilda savas saistības vai līdz 2030. gadam nav ieviesusi ES ETS līdzvērtīgu ETS. (50)No 2023. līdz 2025. gadam vajadzētu būt pārejas periodam. Lai atvieglotu sekmīgu mehānisma ieviešanu un samazinātu traucējošu ietekmi uz tirdzniecību, šajā periodā piemēro OIM bez finanšu korekcijām. Deklarētājiem būtu reizi ceturksnī jāziņo par faktiskajām iegultajām emisijām pārejas periodā importētajās precēs, norādot tiešās un netiešās emisijas, kā arī jebkādu ārvalstīs samaksāto oglekļa cenu. (51)Lai atvieglotu un nodrošinātu OIM pienācīgu darbību, Komisijai būtu jāpalīdz par šīs regulas piemērošanu atbildīgajām kompetentajām iestādēm veikt savus pienākumus. (52)Komisijai pirms pārejas perioda beigām būtu jāizvērtē šīs regulas piemērošana un par to jāziņo Eiropas Parlamentam un Padomei. Ziņojumā īpaša uzmanība būtu jāpievērš iespējām pilnveidot klimatrīcību virzībā uz klimatneitrālu Savienību līdz 2050. gadam. Izvērtēšanas gaitā Komisijai būtu jāsāk vākt informāciju, kas nepieciešama, lai potenciāli varētu mehānismu attiecināt arī uz netiešajām emisijām, kā arī uz citām precēm un pakalpojumiem, ko apdraud oglekļa emisiju pārvirze, un izstrādāt metodes, kā aprēķināt iegultās emisijas, balstoties uz vidiskās pēdas metodēm. (53)Ņemot vērā iepriekš minēto, būtu jāturpina dialogs ar trešām valstīm un jārod iespējas sadarbībai un risinājumiem, uz kuru pamata varētu izdarīt konkrētu izvēli attiecībā uz pasākuma veidolu tā īstenošanas gaitā, jo īpaši pārejas periodā. (54)Komisijai būtu jācenšas līdzsvaroti un ES starptautiskajām saistībām atbilstoši sadarboties ar trešām valstīm, kuru tirdzniecību ar ES skar šī regula, lai noskaidrotu, kādas ir iespējas dialogam un sadarbībai saistībā ar šajā regulā un saistītajos īstenošanas aktos izklāstīto konkrētu mehānisma elementu īstenošanu. Tāpat tai būtu jāmeklē iespējas noslēgt vienošanās, lai tiktu ņemts vērā to oglekļa cenas noteikšanas mehānisms. (55)Tā kā OIM mērķis ir veicināt tīrākus ražošanas procesus, ES ir gatava kopā ar valstīm ar zemiem un vidējiem ienākumiem strādāt pie to ražošanas nozaru dekarbonizācijas. Turklāt Savienībai mazāk attīstītajām valstīm būtu jāsniedz nepieciešamā tehniskā palīdzība, lai tām atvieglotu pielāgošanos jaunajām saistībām, kas noteiktas ar šo regulu. (56)Šis regulas noteikumi neskar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 2016/679 un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu 2018/1725. (57)Efektivitātes labad būtu jāpiemēro Padomes Regulas (EK) Nr. 515/97 noteikumi. (58)Lai nepieļautu šīs regulas noteikumu apiešanu, būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz I pielikuma preču saraksta papildināšanu. (59)Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī, un lai minētās apspriešanās tiktu rīkotas saskaņā ar principiem, kas noteikti 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu. Jo īpaši, lai deleģēto aktu sagatavošanā nodrošinātu vienādu dalību, Eiropas Parlaments un Padome visus dokumentus saņem vienlaicīgi ar dalībvalstu ekspertiem, un minēto iestāžu ekspertiem ir sistemātiska piekļuve Komisijas ekspertu grupu sanāksmēm, kurās notiek deleģēto aktu sagatavošana. (60)Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011. (61)Savienības finanšu intereses būtu jāaizsargā, visā izdevumu ciklā piemērojot samērīgus pasākumus, tostarp pārkāpumu novēršanu, konstatēšanu un izmeklēšanu, zaudēto, kļūdaini izmaksāto vai nepareizi izmantoto līdzekļu atgūšanu un – vajadzības gadījumā — administratīvus un finansiālus sodus. IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.

I nodaļa

Priekšmets, piemērošanas joma un definīcijas 1. pants

Priekšmets 1.Ar šo regulu izveido oglekļa ievedkorekcijas mehānismu (“OIM”), kas nolūkā novērst oglekļa emisiju pārvirzes risku ir piemērojams I pielikumā uzskaitītajās precēs iegultajām siltumnīcefekta gāzu emisijām brīdī, kad šīs preces tiek importētas Savienības muitas teritorijā. 2.OIM papildina Savienības siltumnīcefekta gāzu emisiju kvotu tirdzniecības sistēmu, kas izveidota ar Direktīvu 2003/87/EK, proti, ar to tiek piemēroti līdzvērtīgi noteikumi 2. pantā uzskaitīto preču importam Savienības muitas teritorijā. 3.Šis mehānisms pakāpeniski kļūs par alternatīvu mehānismiem, kas izveidoti saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK nolūkā novērst oglekļa emisiju pārvirzes risku, proti, bezmaksas kvotu iedalei saskaņā ar minētās direktīvas 10.a pantu. 2. pants

Darbības joma 1.Šo regulu piemēro I pielikumā uzskaitītajām precēm, kuru izcelsme ir trešā valstī, ja šīs preces vai šo preču pārstrādes produkti, uz ko attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 952/2013 256. pantā minētā ievešanas pārstrādei procedūra, tiek importēti Savienības muitas teritorijā. 2.Šo regulu piemēro 1. punktā minētajām precēm, ja šīs preces ievestas kādas dalībvalsts kontinentālajā šelfā vai ekskluzīvajā ekonomikas zonā. 3.Atkāpjoties no 1. un 2. punkta, šo regulu nepiemēro precēm, kuru izcelsme ir II pielikuma A iedaļā uzskaitītajās valstīs un teritorijās. 4.Importētas preces uzskata par tādām, kuru izcelsme ir trešās valstīs, saskaņā ar noteikumiem par nepreferenciālu izcelsmi, kas definēta Regulas (ES) Nr. 952/2013 59. pantā. 5.Valstis un teritorijas II pielikuma A iedaļā iekļauj, ja ir kumulatīvi izpildīti šādi nosacījumi : a)uz šo valsti vai teritoriju attiecas saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK izveidotā ES ETS vai arī ir noslēgts nolīgums starp minēto trešo valsti vai teritoriju un Savienību, ar ko tiek pilnībā sasaistīta ES ETS un trešās valsts vai teritorijas emisijas kvotu tirdzniecības sistēma; b)cena, kas samaksāta preču izcelsmes valstī, ir faktiski par šīm precēm iekasēta bez jebkādas tādas atlaides, kas pārsniedz to, kāda tiek piemērota arī ES ETS. 6.Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, ar ko paredz nosacījumus, ar kādiem OIM piemēro 2. punktā minētajām precēm. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 29. panta 2. punktā. 7.Ja trešā valstī vai teritorijā ir elektroenerģijas tirgus, kas, pateicoties tirgu sasaistei, ir integrēts Savienības elektroenerģijas iekšējā tirgū, un nav bijis iespējams rast tehnisku risinājumu, kā piemērot OIM elektroenerģijas importam Savienībā no šādas trešās valsts vai teritorijas, šādu elektroenerģijas importu no valsts vai teritorijas atbrīvo no OIM piemērošanas, ja ir izpildīti visi šie nosacījumi: a)trešā valsts vai teritorija ir noslēgusi nolīgumu ar Savienību, kurā ir izklāstīts pienākums elektroenerģijas nozarē piemērot Savienības tiesību aktus, toskait tiesību aktus par atjaunīgo energoresursu attīstīšanu, kā arī citus noteikumus enerģētikas, vides un konkurences jomā; b)ar šīs trešās valsts vai teritorijas tiesību aktiem tiek īstenoti Savienības elektroenerģijas tirgum veltīto tiesību aktu galvenie noteikumi, toskait par atjaunīgo energoresursu attīstīšanu un elektroenerģijas tirgu sasaisti; c)trešā valsts vai teritorija ir iesniegusi Komisijai ceļvedi, kurā norādīts, kādos termiņos tā pieņems pasākumus, ar ko īsteno d) un e) punktā norādītos nosacījumus; d)trešā valsts vai teritorija ir apņēmusies līdz 2050. gadam panākt klimatneitralitāti un attiecīgi ir oficiāli formulējumi un attiecīgā gadījumā iesniegusi ANO Vispārējai konvencijai par klimata pārmaiņām ilgtermiņa (gadsimta vidus) attīstības stratēģiju, kā panākt zemu siltumnīcefekta gāzu emisiju līmeni, kura ir salāgota ar šo mērķi, un ir iestrādājusi šīs saistības savos tiesību aktos; e)trešā valsts vai teritorija, īstenodama c) apakšpunktā minēto ceļvedi, ir pierādījusi, ka ir panākts būtisks progress virzībā uz tiesību aktu salāgošanu ar Savienības tiesību aktiem klimatrīcības jomā, pamatojoties uz minēto ceļvedi, tostarp attiecībā uz oglekļa cenu noteikšanu Savienībai līdzvērtīgā līmenī vismaz tiktāl, ciktāl tas skar elektroenerģijas ražošanu. Tāda elektroenerģijas sektora emisiju tirdzniecības sistēma, kur cena ir līdzvērtīga ES ETS cenai, ir pilnībā jāievieš līdz 2030. gada 1. janvārim;

f)trešā valsts vai teritorija ir ieviesusi efektīvas sistēmas, lai nepieļautu elektroenerģijas netiešu importu Savienībā no citām trešām valstīm, kas neatbilst a) līdz e) apakšpunktā noteiktajām prasībām. 8.Trešo valsti vai teritoriju, kas atbilst 7. punkta a) līdz f) apakšpunkta nosacījumiem, iekļauj šīs regulas II pielikuma B iedaļā, un tā iesniedz divus ziņojumus par 7. punkta a) līdz f) apakšpunkta nosacījumu izpildi — vienu līdz 2025. gada 1. jūlijam un otru līdz 2029. gada 1. jūlijam. Līdz attiecīgi 2025. gada 31. decembrim un 2029. gada 31. decembrim Komisija, balstīdamās uz 7. punkta c) apakšpunktā minēto ceļvedi un no trešās valsts vai teritorijas saņemtajiem ziņojumiem, novērtē, vai trešā valsts vai teritorija joprojām ievēro 7. punktā izklāstītos nosacījumus. 9.Šīs regulas II pielikuma B iedaļā iekļauto trešo valsti vai teritoriju izslēdz no saraksta: a)ja Komisijai ir pamats uzskatīt, ka valsts vai teritorija nav pietiekami progresējusi kādas no 7. punkta a) līdz f) apakšpunkta prasības izpildē, vai ja valsts vai teritorija ir rīkojusies tā, ka tas nav saderīgi ar Savienības klimata un vides tiesību aktos noteiktajiem mērķiem; b)ja trešā valsts vai teritorija ir veikusi pasākumus, kas ir pretrunā tās dekarbonizācijas mērķiem, piemēram, sniegusi publisko atbalstu tādu jaunu ražošanas jaudu uzstādīšanai, kas rada vairāk nekā 550 g fosilas degvielas izcelsmes CO2 uz elektroenerģijas kWh. 10.Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 28. pantu, kuros tiek izklāstītas prasības un procedūras attiecībā uz valstīm, kas izslēgtas no II pielikuma B iedaļas, lai nodrošinātu, ka šī regula tiek piemērota to teritorijai attiecībā uz elektroenerģiju. Ja šādos gadījumos tirgu sasaiste joprojām nav saderīga ar šīs regulas piemērošanu, Komisija var nolemt izslēgt šīs trešās valstis vai teritorijas no sasaistes ar Savienības tirgu un pieprasīt eksplicītu jaudas piešķiršanu uz robežas starp Savienību un trešo valsti, lai būtu iespējams piemērot OIM. 11.Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 28. pantu attiecībā uz II pielikuma A vai B iedaļas grozījumiem atkarībā no tā, vai ir izpildīti 5., 7. vai 9. punkta nosacījumi. 12.Savienība var noslēgt nolīgumus ar trešām valstīm, lai 9. panta piemērošanā būtu iespējams ņemt vērā oglekļa cenu noteikšanas mehānismus šajās valstīs. 3. pants

Definīcijas Šajā regulā piemēro šādas definīcijas: (1)“preces” ir I pielikumā uzskaitītās preces; (2)“siltumnīcefekta gāzes” ir siltumnīcefekta gāzes, kas I pielikumā norādītas pie katras minētajā pielikumā uzskaitītās preces; (3)“emisijas” ir siltumnīcefekta gāzu izplūde atmosfērā no preču ražošanas; (4)“imports” ir laišana brīvā apgrozībā, kas paredzēta Regulas (ES) Nr. 952/2013 201. pantā; (5)“ES ETS” ir siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma Savienībā attiecībā uz Direktīvas 2003/87/EK I pielikumā uzskaitītajām darbībām (izņemot aviācijas darbības); (6)“trešā valsts” ir valsts vai teritorija ārpus Savienības muitas teritorijas; (7)“kontinentālais šelfs” ir ANO Jūras tiesību konvencijā definētais kontinentālais šelfs; (8)“ekskluzīvā ekonomikas zona” ir ekskluzīvā ekonomikas zona, kas definēta ANO Jūras tiesību konvencijā, un kuru dalībvalsts saskaņā ar minēto konvenciju ir deklarējusi par savu ekskluzīvo ekonomikas zonu; (9)“tirgu sasaiste” ir pārvades jaudas piešķiršana, izmantojot Savienības sistēmu, kas vienlaicīgi savieto uzdevumus un piešķir starpzonu jaudas, kā izklāstīts Komisijas Regulā (ES) 2015/1222; (10)“eksplicīta jaudas piešķiršana” ir pārrobežu pārvades jaudas piešķiršana atsevišķi no elektroenerģijas tirdzniecības;

(11)“kompetentā iestāde” ir iestāde, ko katra dalībvalsts izraudzījusies saskaņā ar šīs regulas 11. pantu; (12)“muitas dienesti” ir dalībvalstu muitas administrācijas saskaņā ar definīciju Regulas (ES) Nr. 952/2013 5. panta 1. punktā; (13)“deklarētājs” ir persona, kas iesniedz muitas deklarāciju laišanai brīvā apgrozībā savā vārdā, vai persona, kuras vārdā šāda deklarācija tiek iesniegta saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 952/2013; (14)“persona” ir fiziska persona, juridiska persona un jebkura personu apvienība, kam nav juridiskas personas statusa, bet kas saskaņā ar Savienības vai valsts tiesību aktiem ir tiesīga veikt juridiskas darbības; (15)“tiešās emisijas” ir emisijas, kuras rodas preču ražošanas procesos, kas ir ražotāja tiešā kontrolē; (16)“iegultās emisijas” ir tiešās emisijas, kas rodas preču ražošanas laikā un aprēķinātas, izmantojot III pielikumā izklāstītās metodes; (17)“tonna CO2e” ir viena tonna oglekļa dioksīda (“CO2”) vai CO2, slāpekļa oksīda un perfluorogļūdeņražu, kas norādīti pie I pielikumā uzskaitītajām precēm; (18)“OIM sertifikāts” ir sertifikāts elektroniskā formātā, kas atbilst vienai tonnai precēs iegulto emisiju; (19)“nodošana” ir OIM sertifikātu nodošana par deklarētajām iegultajām emisijām importētajās precēs; (20)“ražošanas procesi” ir ķīmiskie un fizikālie procesi, ko veic, lai iekārtā saražotu preces; (21)“standartvērtība” ir vērtība, ko aprēķina vai atvedina no sekundārajiem datiem un kas atspoguļo precēs iegultās emisijas; (22)“faktiskās emisijas” ir emisijas, kas aprēķinātas, pamatojoties uz primārajiem datiem par preču ražošanas procesiem; (23)“oglekļa cena” ir naudas summa, kas samaksāta trešā valstī kā nodoklis vai par emisijas kvotām siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas ietvaros un kas aprēķināta par šāda pasākuma aptvertajām siltumnīcefekta gāzēm, kuras rodas preču ražošanas laikā; (24)“iekārta” ir stacionāra tehniska vienība, kurā notiek ražošanas process; (25)“operators” ir jebkura persona, kas ekspluatē vai kontrolē iekārtu trešā valstī; (26)“valsts akreditācijas struktūra” ir valsts akreditācijas struktūra, ko dalībvalsts izraudzījusies saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 765/2008 4. panta 1. punktu; (27)“ES ETS kvota” ir Direktīvas 2003/87/EK 3. panta a) punktā minētā kvota attiecībā uz minētās direktīvas I pielikumā uzskaitītajām darbībām (izņemot aviācijas darbības); (28)“netiešās emisijas” ir emisijas, kas rodas preču ražošanas procesos patērētās elektroenerģijas, siltuma un aukstuma ražošanā. II nodaļa

Preču atzīto deklarētāju tiesības un pienākumi

4. pants

Preču imports Savienības muitas teritorijā preces importē tikai deklarētājs, ko atzinusi kompetentā iestāde saskaņā ar 17. pantu (“atzītais deklarētājs”. 5. pants

Atzīšanas pieteikums 1.Ikviens deklarētājs pirms 2. pantā minēto preču importēšanas kompetentajai iestādei vietā, kur tas ir iedibināts, iesniedz atzīšanas pieteikumu, lai saņemtu atļauju šīs preces importēt Savienības muitas teritorijā. 2.Atkāpjoties no 1. punkta, ja elektroenerģijas importam nepieciešamā pārvades jauda tiek piešķirta, izmantojot eksplicīto jaudas piešķiršanu, tad personu, kurai importa vajadzībām šī jauda piešķirta un kura importa vajadzībām šo jaudu nominē, šīs regulas nolūkā uzskata par atzīto deklarētāju tajā dalībvalstī, kurā persona deklarē elektroenerģijas importu. Importu mēra uz katras robežas laika periodā, kas nepārsniedz vienu stundu, un tās pašas stundas laikā nav iespējams atskaitīt ne eksportu, ne tranzītu. 3.Atzīšanas pieteikumā iekļauj šādu informāciju par deklarētāju, kuram ir jābūt iedibinātam Savienībā: a)vārds/nosaukums, adrese un kontaktinformācija; b)uzņēmēju reģistrācijas un identifikācijas numurs (“EORI numurs”) saskaņā ar Regulas (ES) 952/2013 9. pantu; c)galvenā Savienībā veiktā saimnieciskā darbība; d)tās dalībvalsts nodokļu iestādes apliecinājums, kurā deklarētājs ir iedibināts, ka uz deklarētāju neattiecas neizpildīts valsts nodokļu parādu atgūšanas rīkojums; e)apliecinājums ar godavārdu, ka pēdējo piecu gadu laikā pirms pieteikuma iesniegšanas gada deklarētājs nav bijis iesaistīts nekādos smagos vai atkārtotos muitas tiesību aktu, nodokļu noteikumu un tirgus ļaunprātīgas izmantošanas noteikumu pārkāpumos, t. sk. nav izdarījis smagus noziedzīgu nodarījumus, kas saistīti ar tā saimniecisko darbību; f)informācija, kas nepieciešama, lai pierādītu deklarētāja finansiālās iespējas un darbības spēju izpildīt savas saistības saskaņā ar šo regulu, un, ja kompetentā iestāde, pamatojoties uz riska novērtējumu, tā nolēmusi – apliecinoši dokumenti, kas apstiprina šo informāciju, piemēram, peļņas un zaudējumu pārskats un bilance par līdz pat trim pēdējiem noslēgtajiem finanšu gadiem; g)aplēstā to preču monetārā vērtība un apjoms — norādot pa preču veidiem —, ko importē Savienības teritorijā tajā kalendārajā gadā, kurā iesniegts pieteikums, un nākamajā kalendārajā gadā; h)attiecīgā gadījumā to personu vārdi/nosaukumi un kontaktinformācija, kuru vārdā deklarētājs rīkojas. 4.Pieteikuma iesniedzējs var jebkurā brīdī pieteikumu atsaukt. 5.Atzītais deklarētājs nekavējoties informē kompetento iestādi par visām izmaiņām saskaņā ar 3. punktu sniegtajā informācijā, kas radušās pēc lēmuma pieņemšanas un kas var ietekmēt saskaņā ar 17. pantu pieņemto lēmumu vai saskaņā ar 17. pantu izsniegtās atļaujas saturu. 6.Komisija ir pilnvarota pieņemt īstenošanas aktus par pieteikuma standartformātu un par termiņiem un procedūru, kas kompetentajai iestādei jāievēro, izskatot atzīšanas pieteikumus saskaņā ar 1. punktu, un par noteikumiem, kā kompetentā iestāde identificē pieteicējus, kas vēlas importēt elektroenerģiju. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 29. panta 2. punktā. 6. pants

OIM deklarācija 1.Līdz katra gada 31. maijam katrs atzītais deklarētājs kompetentajai iestādei iesniedz deklarāciju (“OIM deklarācija”) par iepriekšējo kalendāro gadu. 2.OIM deklarācijā iekļauj šādus elementus:

a)katra veida preču kopējais daudzums, kas importēts iepriekšējā kalendārajā gadā pirms deklarācijas iesniegšanas, kas attiecībā uz elektroenerģiju izteikts megavatstundās, bet attiecībā uz pārējām precēm — tonnās; b)kopējās iegultās emisijas, kas attiecībā uz elektroenerģiju izteiktas kā tonna CO2e emisiju uz megavatstundu, bet attiecībā uz pārējām precēm kā tonna CO2e emisiju uz katra veida preču tonnu, un kas aprēķinātas saskaņā ar 7. pantu; c)kopējām iegultajām emisijām atbilstošais nododamo OIM sertifikātu skaits, kas ir attiecīgi samazināts, ja izcelsmes valstī ir samaksāta oglekļa cena saskaņā ar 9. pantu, un vajadzīgās korekcijas tādā mērā, kādā ES ETS kvotas tiek iedalītas bez maksas saskaņā ar 31. pantu. 3.Ja importētās preces ir pārstrādes produkti, kas radušies Regulas (ES) Nr. 952/2013 256. pantā minētajā ievešanas pārstrādei procedūrā, atzītais deklarētājs OIM deklarācijā norāda kopējās emisijas, kas iegultas precēs, kurām piemērota ievešanas pārstrādei procedūra un kuras uzskaitītas šīs regulas I pielikumā, pat tad, ja pārstrādes produkts minētajā pielikumā nav uzskaitīts. 4.Ja importētās preces ir pārstrādes produkti, kas radušies Regulas (ES) Nr. 952/2013 259. pantā minētajā izvešanas pārstrādei procedūrā, tad atzītais deklarētājs OIM deklarācijā norāda tikai emisijas, kas rodas pārstrādes operācijā, kura notiek ārpus Savienības muitas teritorijas, ar nosacījumu, ka pārstrādes produkts ir uzskaitīts šīs regulas I pielikumā. 5.Ja importētās preces ir Regulas (ES) Nr. 952/2013 203. pantā minētās atpakaļievestās preces, atzītais deklarētājs OIM deklarācijā atsevišķi norāda “nulle” pie kopējām iegultajām emisijām, kas atbilst minētajām precēm. 6.Komisija ir pilnvarota pieņemt īstenošanas aktus par OIM deklarācijas standartformātu un iesniegšanas procedūru un par kārtību, kādā nododami OIM sertifikāti saskaņā ar 2. punkta c) apakšpunktu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 29. panta 2. punktā. 7. pants

Iegulto emisiju aprēķināšana 1.Precēs iegultās emisijas aprēķina, izmantojot III pielikumā izklāstītās metodes. 2.Iegultās emisijas precēs, kas nav elektroenerģija, nosaka, pamatojoties uz faktiskajām emisijām un izmantojot III pielikuma 2. un 3. punktā izklāstītās metodes. Ja faktiskās emisijas nav iespējams pienācīgi noteikt, tad iegultās emisijas nosaka, vadoties pēc standartvērtībām un izmantojot III pielikuma 4.1. punktā izklāstītās metodes. 3.Importētajā elektroenerģijā iegultās emisijas nosaka, vadoties pēc standartvērtībām un izmantojot III pielikuma 4.2. punktā izklāstīto metodi, izņemot tad, ja atzītais deklarētājs izvēlas iegultās emisijas noteikt, pamatojoties uz faktiskajām emisijām saskaņā ar minētā pielikuma 5. punktu. 4.Atzītais deklarētājs glabā informāciju, kas vajadzīga iegulto emisiju aprēķināšanai saskaņā ar IV pielikumā noteiktajām prasībām. Šī informācija ir pietiekami detalizēta, lai saskaņā ar 18. pantu akreditētie verificētāji varētu verificēt iegultās emisijas saskaņā ar 8. pantu un V pielikumu un lai kompetentā iestāde varētu izskatīt OIM deklarāciju saskaņā ar 19. panta 1. punktu. 5.Atzītais deklarētājs glabā 4. punktā minēto informāciju, tostarp verificētāja ziņojumu, līdz ceturtā gada beigām pēc gada, kurā OIM deklarācija ir iesniegta vai bija jāiesniedz. 6.Komisija ir pilnvarota pieņemt īstenošanas aktus par detalizētiem noteikumiem par III pielikumā izklāstīto aprēķina metožu elementiem, tostarp ražošanas procesu sistēmas robežu noteikšanu, emisijas faktoriem, iekārtai specifiskajām faktisko emisiju vērtībām un standartvērtībām un to attiecīgo piemērošanu atsevišķām precēm, kā arī par metodēm, ar kurām nodrošina tādu datu ticamību, uz kuru pamata nosaka standartvērtības, tostarp par datu detalizācijas pakāpi un verifikāciju. Vajadzības gadījumā minētajos aktos paredz, ka standartvērtības var pielāgot konkrētām teritorijām, reģioniem vai valstīm, lai ņemtu vērā specifiskus objektīvus faktorus, piemēram, ģeogrāfiju, dabas resursus, tirgus apstākļus, dominējošos enerģijas avotus vai industriālos procesus. Īstenošanas aktu pamatā ir pašreizējie tiesību akti par Direktīvas 2003/87/EK aptverto emisiju un darbības datu verifikāciju, jo īpaši Īstenošanas regula (ES) 2018/2067. 7.Šā panta 6. punktā minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 29. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru. 8. pants

Iegulto emisiju verifikācija 1.Atzītais deklarētājs nodrošina, ka kopējās iegultās emisijas, kas deklarētas saskaņā ar 6. pantu iesniegtajā OIM deklarācijā, verificē saskaņā ar 18. pantu akreditēts verificētājs, pamatojoties uz V pielikumā izklāstītajiem verifikācijas principiem. 2.Ja emisijas ir iegultas precēs, kas saražotas saskaņā ar 10. pantu reģistrētās iekārtās trešā valstī, atzītais deklarētājs var izvēlēties izmantot verificētu informāciju, kas tam darīta zināma saskaņā ar 10. panta 7. punktu, lai izpildītu 1. punktā minēto pienākumu. 3.Komisija ir pilnvarota pieņemt īstenošanas aktus par 1. punktā minētajiem verifikācijas principiem attiecībā uz iespēju atbrīvot verificētāju no pienākuma apmeklēt iekārtu, kurā tiek ražotas attiecīgās preces, un pienākumu nospraust robežsliekšņus, pēc kuriem nosaka, vai nepatiesas ziņas vai neatbilstības ir būtiskas, un par nepieciešamajiem verifikācijas ziņojumu pamatojošiem dokumentiem. Pirmajā daļā minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 29. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.

9. pants

Izcelsmes valstī samaksātā oglekļa cena 1.Atzītais deklarētājs savā OIM deklarācijā var prasīt samazināt nododamo OIM sertifikātu skaitu, proti, ņemt vērā oglekļa cenu, kas par šīm deklarētajām iegultajām emisijām jau samaksāta izcelsmes valstī. 2.Atzītais deklarētājs glabā neatkarīgas personas sertificētus dokumentus, kas vajadzīgi, lai pierādītu, ka par deklarētajām iegultajām emisijām bija jāmaksā oglekļa cena preču izcelsmes valstī, un glabā pierādījumus, ka šī oglekļa cena ir patiešām samaksāta un ka tai nav piemērota eksporta atlaide vai jebkāda cita veida kompensācija par eksportu. 3.Atzītais deklarētājs glabā 2. punktā minētos dokumentus līdz ceturtā gada beigām pēc gada, kurā OIM deklarācija ir iesniegta vai bija jāiesniedz. 4.Komisija ir pilnvarota pieņemt īstenošanas aktus par nododamo OIM sertifikātu skaita samazināšanas aprēķināšanas metodiku, par ārvalstu valūtā samaksātās oglekļa cenas konvertēšanu euro pēc gada vidējā maiņas kursa saskaņā ar 1. punktu un par tās neatkarīgās personas kvalifikāciju, kura sertificē informāciju, kā arī par to, kādi pierādījumi apliecina samaksāto oglekļa cenu un to, ka nav piemērotas eksporta atlaides vai cita veida kompensācija par eksportu, kas minēta 2. punktā. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 29. panta 2. punktā. 10. pants

Trešās valstīs esošu operatoru un iekārtu reģistrācija 1.Pēc trešā valstī esošas iekārtas operatora pieprasījuma Komisija 14. panta 4. punktā minētajā centrālajā datubāzē reģistrē informāciju par šo operatoru un par tā iekārtu. 2.Šā panta 1. punktā minētajā reģistrācijas pieprasījumā iekļauj šādu informāciju, kas pēc reģistrācijas iekļaujama datubāzē: a)operatora vārds vai nosaukums, adrese un kontaktinformācija; b)katras iekārtas atrašanās vieta, ieskaitot pilnu adresi un koordinātas (ģeogrāfiskais platums un garums ar 6 zīmēm aiz komata); c)trešā valstī esošās iekārtas galvenā saimnieciskā darbība. 3.Komisija paziņo operatoram par reģistrāciju datubāzē. Reģistrācija ir derīga piecus gadus no dienas, kad par to ir paziņots operatoram. 4.Operators nekavējoties informē Komisiju par visām 2. punktā minētās informācijas izmaiņām, kas radušās pēc reģistrācijas, un Komisija atjaunina attiecīgo informāciju. 5.Šā panta 1. punktā minētajam operatoram ir pienākums: a)noteikt iegultās emisijas, kas aprēķinātas saskaņā ar III pielikumā izklāstītajām metodēm, katram 1. punktā minētajā iekārtā saražotajam preču veidam; b)nodrošināt, ka a) apakšpunktā minētās iegultās emisijas verificē saskaņā ar 18. pantu akreditēts verificētājs, ievērojot V pielikumā izklāstītos verifikācijas principus; c)četrus gadus pēc verifikācijas glabāt verificētāja ziņojuma kopiju, kā arī informāciju, kas vajadzīga, lai aprēķinātu precēs iegultās emisijas, kā noteikts IV pielikumā. 6.Šā panta 5. punkta c) apakšpunktā minētā informācija ir pietiekami detalizēta, lai to būtu iespējams verificēt saskaņā ar 5. punkta b) apakšpunktu un lai jebkura kompetentā iestāde varētu saskaņā ar 19. panta 1. punktu izskatīt OIM deklarāciju, ko iesniedzis atzīts deklarētājs, kuram attiecīgā informācija tika izpausta saskaņā ar 8. punktu. 7.Operators var 5. punktā minēto informāciju par iegulto emisiju verifikāciju atklāt atzītam deklarētājam. Atzītajam deklarētājam ir tiesības izmantot šo atklāto informāciju, lai izpildītu 8. punktā minēto pienākumu. 8.Operators var jebkurā brīdī prasīt, lai reģistrāciju datubāzē atceļ.

III nodaļa

Kompetentās iestādes 11. pants

Kompetentās iestādes 1.Katra dalībvalsts izraugās kompetento iestādi, kas pilda šajā regulā noteiktos pienākumus, un par to informē Komisiju. Komisija dara pieejamu dalībvalstīm visu kompetento iestāžu sarakstu un publicē to Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. 2.Dalībvalstis nosaka, ka kompetentajām iestādēm ir jāapmainās ar visu informāciju, kas ir būtiska vai relevanta to funkciju un pienākumu izpildei. 12. pants

Komisija Komisija palīdz kompetentajām iestādēm veikt šajā regulā noteiktos pienākumus un koordinē to darbības. 13. pants

Dienesta noslēpums un informācijas izpaušana Uz visu informāciju, ko kompetentā iestāde ir ieguvusi, veicot savu pienākumu, un kas pēc savas būtības ir konfidenciāla vai ir sniegta konfidenciāli, attiecas pienākums ievērot dienesta noslēpumu. Kompetentā iestāde to neizpauž bez informāciju sniegušās personas vai iestādes skaidras atļaujas. Šo informāciju var darīt zināmu muitas dienestiem, Komisijai un Eiropas Prokuratūrai, un to apstrādā saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 515/97. 14. pants

Nacionālie reģistri un centrālā datubāze 1.Katras dalībvalsts kompetentā iestāde izveido šajā dalībvalstī atzīto deklarētāju nacionālo reģistru, kas ir standartizēta elektroniska datubāze, kurā ir dati par šo deklarētāju OIM sertifikātiem, un nodrošina konfidencialitāti saskaņā ar 13. pantā izklāstītajiem nosacījumiem. 2.Šā panta 1. punktā minētā datubāze satur kontus ar informāciju par katru atzīto deklarētāju, proti: a)atzītā deklarētāja vārds/nosaukums un kontaktinformācija; b)atzītā deklarētāja EORI numurs; c)OIM konta numurs; d)katra atzītā deklarētāja OIM sertifikātu skaits, pārdošanas cena, iegādes datums, nodošanas datums vai atpirkšanas datums, vai datums, kad kompetentā iestāde anulējusi OIM sertifikātus. 3.Šā panta 2. punktā minētā datubāzes informācija ir konfidenciāla. 4.Komisija izveido centrālo datubāzi, kas ir pieejama sabiedrībai un kurā ir iekļauti operatoru nosaukumi, adreses un kontaktinformācija, kā arī iekārtu atrašanās vieta trešās valstīs saskaņā ar 10. panta 2. punktu. Operators var izvēlēties nepubliskot savu nosaukumu, adresi un kontaktinformāciju. 15. pants

Centrālais administrators

1.Komisija darbojas kā centrālais administrators, kas uztur neatkarīgu darījumu žurnālu, kurā reģistrē OIM sertifikātu iegādi, turēšanu, nodošanu, atpirkšanu un anulēšanu, un nodrošina nacionālo reģistru koordināciju. 2.Centrālais administrators, pamatojoties uz risku, kontrolē nacionālajos reģistros reģistrētos darījumus, izmantojot neatkarīgu darījumu žurnālu, lai nodrošinātu, ka OIM sertifikātu pirkšanā, turēšanā, nodošanā, atpirkšanā un anulēšanā nav notikuši nekādi pārkāpumi. 3.Ja saskaņā ar 2. punktu veiktajā kontrolē tiek atklāti pārkāpumi, Komisija informē attiecīgo dalībvalsti vai dalībvalstis, ka jāveic turpmāka izmeklēšana, lai novērstu konstatētos pārkāpumus. 16. pants

Konti nacionālajos reģistros 1.Kompetentā iestāde katram atzītajam deklarētājam piešķir unikālu OIM konta numuru. 2.Katram atzītajam deklarētājam piešķir piekļuvi savam reģistra kontam. 3.Kompetentā iestāde izveido kontu, tiklīdz ir piešķirta 17. panta 1. punktā minētā atzīšana, un par to paziņo atzītajam deklarētājam. 4.Ja atzītais deklarētājs ir pārtraucis saimniecisko darbību vai tā atzīšana ir atsaukta, kompetentā iestāde šī deklarētāja kontu slēdz. 17. pants

Deklarētāju atzīšana 1.Kompetentā iestāde deklarētāju, kas iesniedzis atzīšanas pieteikumu saskaņā ar 5. panta 1. punktu, atzīst, ja ir izpildīti šādi nosacījumi: a)pēdējo piecu gadu laikā pirms pieteikuma iesniegšanas gada deklarētājs nav bijis iesaistīts nekādos smagos vai atkārtotos muitas tiesību aktu, nodokļu noteikumu un tirgus ļaunprātīgas izmantošanas noteikumu pārkāpumos, t. sk. nav izdarījis smagus noziedzīgu nodarījumus, kas saistīti ar tā saimniecisko darbību; b)deklarētājs pierāda savas finansiālās iespējas un darbības spēju izpildīt savus pienākumus saskaņā ar šo regulu. 2.Ja kompetentā iestāde konstatē, ka 1. punktā uzskaitītie nosacījumi nav izpildīti, vai ja pieteikuma iesniedzējs nav sniedzis 5. panta 3. punktā uzskaitīto informāciju, deklarētāja atzīšanu atsaka. 3.Ja kompetentā iestāde atsakās deklarētāju atzīt, atzīšanu prasījusī persona vēl pirms pārsūdzēšanas drīkst iesniegt iebildumu attiecīgā iestādē saskaņā ar valsts tiesību aktiem, un iestāde vai nu dod nacionālajam administratoram norādījumu atvērt kontu, vai ar pamatotu lēmumu atteikumu atstāj spēkā, ievērojot valsts tiesību aktu prasības, kurām ir likumīgs mērķis, kas ir saderīgs ar šo regulu, un kuras ir samērīgas. 4.Kompetentās iestādes lēmums par deklarētāja atzīšanu satur šādu informāciju: a)atzītā deklarētāja vārds/nosaukums un adrese; b)atzītā deklarētāja EORI numurs; c)OIM konta numurs. 5.Atzītais deklarētājs var jebkurā brīdī prasīt, lai tā atzīšanu atceļ. 6.Lai kompetentā iestāde varētu saskaņa ar 1. punktu atzīt tādu deklarētāju, kas nav bijis iedibināts divu pilnu finanšu gadu laikā pirms gada, kurā saskaņā ar 5. panta 1. punktu tika iesniegts pieteikums, tā prasa garantiju.

Kompetentā iestāde šādas garantijas summu nosaka kā kompetentās iestādes aplēsto maksimālo summu, kas atbilst to OIM sertifikātu vērtībai, kuras atzītajam deklarētājam ir jānodod saskaņā ar 22. pantu. 7.Garantiju sniedz kā Savienībā darbojošās finanšu iestādes bankas garantiju, kas izmaksājama pēc pirmā pieprasījuma, vai kā cita veida garantiju, kas sniedz līdzvērtīgu drošību. Ja kompetentā iestāde konstatē, ka sniegtā garantija vairs nenodrošina OIM saistību summu vai ja vairs nav pārliecības, ka tā to nodrošinās, vai ja tā nav pietiekama, lai to nodrošinātu, tā prasa atzītajam deklarētājam pēc paša izvēles vai nu sniegt papildu garantiju, vai aizstāt sākotnējo garantiju ar jaunu garantiju. 8.Kompetentā iestāde garantiju atbrīvo uzreiz pēc 31. maija otrajā gadā, kurā atzītais deklarētājs ir nodevis OIM sertifikātus saskaņā ar 22. pantu. 9.Kompetentā iestāde atceļ tāda deklarētāja atzīšanu, kurš vairs neatbilst 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem vai kurš nesadarbojas ar minēto iestādi. 18. pants

Verificētāju akreditācija 1.Jebkuru personu, kas akreditēta saskaņā ar Īstenošanas regulu (ES) 2018/2067, uzskata par akreditētu verificētāju saskaņā ar šo regulu. 2.Papildus 1. punktam valsts akreditācijas struktūra pēc pieprasījuma var akreditēt personu kā verificētāju saskaņā ar šo regulu pēc tam, kad tā ir pārbaudījusi dokumentācija, kas apliecina tās spēju piemērot V pielikumā minētos verifikācijas principus, lai izpildītu iegulto emisiju kontroles pienākumus, kas noteikti 8., 10. un 38. pantā. 3.Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 28. pantu attiecībā uz 2. punktā minēto akreditāciju, kuros norāda nosacījumus par akreditēto verificētāju kontroli un pārraudzību, akreditācijas atsaukšanu un akreditācijas struktūru savstarpēju atzīšanu un profesionālizvērtēšanu. 19. pants

OIM deklarācija izskatīšana 1.Kompetentā iestāde OIM deklarāciju var izskatīt laika periodā, kas noslēdzas ar ceturto gadu pēc gada, kurā deklarācija bija jāiesniedz. Izskatīšana var ietvert OIM deklarācijā sniegtās informācijas verificēšanu, pamatojoties uz informāciju, ko paziņojuši muitas dienesti saskaņā ar 25. panta 2. punktu, un citiem attiecīgiem pierādījumiem, un pamatojoties uz jebkādu revīziju, ko uzskata par nepieciešamu, tostarp atzītā deklarētāja telpās. 2.Ja nav iesniegta OIM deklarācija saskaņā ar 6. pantu, atzītā deklarētāja iedibināšanas dalībvalsts kompetentā iestāde ne vēlāk kā līdz 31. decembrim ceturtajā gadā, kas seko gadam, kurā deklarācija bija jāiesniedz, novērtē šā deklarētāja OIM saistības, pamatojoties uz tās rīc