LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 263/7

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

(2016/C 263/05)

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

VIENOTS DOKUMENTS

BURRATA DI ANDRIA

ES Nr.: IT-PGI-0005-01393 – 27.10.2015.

ACVN ( ) AĢIN ( X )

1. Nosaukums

Burrata di Andria

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Itālija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.3. grupa. Siers

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

Ar AĢIN Burrata di Andria apzīmētais produkts ir govs piena siers, ko iegūst no saldā krējuma un staipītas masas siera maisījuma. Apvalku veido vienīgi staipītas masas siers, bet pildījumu – saldā krējuma un saplucināta staipītas masas siera maisījums.

Morfoloģiskās, fizikāli ķīmiskās, mikrobioloģiskās un organoleptiskās īpašības

Svars: ar AĢIN Burrata di Andria apzīmētais siers var svērt no 100 g līdz 1 000 g.

Izskats: Burrata di Andria ir pienbaltā krāsā, un tā apvalka biezums ir aptuveni ≥ 2 mm.

Pildījuma konsistence: saplucināta poraina masa maisījumā ar saldo krējumu.

Forma: ieapaļa vai maisveida forma ar raksturīgu augšdaļas aizdari.

Pildījums: to iegūst no staipītas masas, kas rūpīgi “sapluinīta” ar rokām un iegremdēta saldajā krējumā.

Mitruma saturs: 60–70 %;

— sieru sagriežot, no tā iztek krējums,

— sapluinītie siera masas gabaliņi ir dažādā lielumā,

— aromātam piemīt patīkamas smaržas nianses, kas atgādina svaigu vai karsētu pienu, sviestu un saldo krējumu.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Govs piens. Burrata di Andria sastāvā izmantoto krējumu iegūst, vai nu centrifugējot pienu vai svaigas paniņas, ko pēc tam apstrādā ar pasterizācijas paņēmienu, 15 sekundes turot attiecīgo produktu 72 °C temperatūrā, vai no fasējumā piedāvāta pasterizēta svaiga saldā krējuma un/vai ultrasterilizēta svaiga saldā krējuma un/vai to maisījuma, ievērojot mikrobioloģiskās prasības, kas izklāstītas spēkā esošajos normatīvajos aktos.

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Visas darbības, ko veic izejvielu apstrādei līdz gatavā produkta iegūšanai, noris noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

Tā kā Burrata di Andria ir svaigs produkts, kas viegli bojājas, tas jāiepako ražošanas uzņēmumā 4. punktā noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

Burrata di Andria drīkst iepakot:

— pārtikas vidē izmantojamos plastifikāta maisiņos, proti, ietītu ar plastmasu pārklātā papīrā, turklāt iepakojuma augšdaļa pārsieta ar pārtikas vidē izmantojamiem rafijas lūkiem,

— ietītu zaļas krāsas plastifikāta lapās,

— trauciņos, podos vai burkās un/vai iemērktu konservējošā šķidrumā.

Produkts jāuzglabā 4–6 °C temperatūrā. Safasēto vienību svars drīkst būt no 100 g līdz 1 000 g.

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Aizsargātā ģeogrāfiskās izcelsmes norāde Burrata di Andria uz etiķetes jāatveido ar skaidriem un neizdzēšamiem burtiem, kas krasi atšķiras no jebkādiem citiem uz etiķetes esošiem uzrakstiem; turpat aiz tās jābūt uzrakstam Indicazione geografica protetta (aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde) (un/vai tā saīsinājums “I.G.P.” (AĢIN)).

Ir aizliegts pievienot jebkādu papildu apzīmējumu, kas nav skaidri paredzēts noteikumos. Tomēr atļauts izmantot tādus datus, kas norāda uz personas vārdu vai uzņēmuma nosaukumu, vai privātām preču zīmēm, taču ar nosacījumu, ka tiem nav cildinošs raksturs un ka tie nevar maldināt patērētāju.

Aizsargātās ģeogrāfiskās izcelsmes norādes Burrata di Andria logotipu veido grafisks simbolu un vārdu attēls, kas atveidots še turpmāk:

Logotips Burrata di Andria I.G.P. jāatveido uz etiķetes, iepakojumiem un visu iepakoto produktu vispārējiem grafiskajiem attēliem, ievērojot noteikumu, ka attiecīgā kontūra, kas aprēķināta attiecībā pret tāda taisnstūra laukumu, kāds atbilst marķējuma augstumam un garumam kopā, neaizņem mazāk par 10 % un vairāk par 25 % no grafiskā attēla kopējā laukuma.

Uz iepakojumiem jābūt atveidotam Eiropas Savienības AĢIN simbolam.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Ar AĢIN Burrata di Andria apzīmētā produkta ražošanas un iepakošanas ģeogrāfiskais apgabals ir visa Apūlijas reģiona teritorija.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Burrata di Andria ir tipisks Apūlijas siers, kas no citiem atšķiras ar tā īpašo pagatavošanas paņēmienu un tā organoleptiskajām īpašībām. Tās dara šo izstrādājumu par vienu no vērtīgākajiem un savdabīgākajiem Apūlijas un visas Dienviditālijas sierniecības produktiem.

Saskaņā ar mutvārdu nostāstiem Burrata di Andria esot izdomājis Lorenzo Bianchino kungs, kurš pagājušā gadsimta pirmajās desmitgadēs darbojies kādā senā lauku saimniecībā. Stāsta, ka reiz, kad bija sasnidzis daudz sniega, viņš, nevarēdams pienu nogādāt pilsētā, bijis spiests pārstrādāt to, bet jo īpaši – izmantot saldo vai skābo krējumu, kas dabiski saziedēja; tad viņš izraudzījās mantèche (nogatavinātas staipītas siera masas apvalki, kuros uzglabāja sviestu) gatavošanas paņēmienu un mēģināja pēc tāda paša principa pagatavot svaigu produktu. Turklāt to papildināja tipiska zemnieku kultūras iezīme – nepieļaut izšķiešanu un lietderīgi izmantot ražošanas atlikumus. Tā nu Bianchino kungs nodomāja staipītas siera masas gatavošanas atlikumus sajaukt kopā ar saldo krējumu un iegūto produktu ietīt apvalkā, kas arī bija gatavots no staipītas masas.

Burrata di Andria izskatās kā staipītas masas maisiņš, kurš gatavots ar rokām, lai tajā ievietotu sapluinītus tās pašas staipītās masas gabaliņus un saldo krējumu. Saldo krējumu kopā ar sapluinītajiem staipītās masas gabaliņiem sauc par stracciatella (īpašs pildījums). Termins stracciatella cēlies tieši no šā satura pagatavošanas kārtības. Staipītā masa faktiski tiek ar rokām sapluinīta, veidojot nevienādus taisnstūrveida gabaliņus (“lucini”).

Viena no pirmajām norādēm par to datējama ar 1931. gadu, un tā atrodama Guida del Touring Club; tad produktam Burrata di Andria uzreiz bija lieli panākumi ne tikai Itālijā, bet arī ārvalstīs, kur viens no uzticamākajiem tā cienītājiem bija Irānas šahs. Šā tipiskā Apūlijas produkta vienkāršā un sviestainā garša apmierināja visus Vidusjūras zemju ēdienu baudītājus, kas meklē vienkāršus, augstvērtīgus un mazapstrādātus produktus.

Burrata di Andria bieži sastopams daudzu pasaules restorānu ēdienkartē, kur izcelta šā produkta augstā kvalitāte un norādīta tā izcelsme Andrijā (Andria). Produkts Burrata di Andria ne tikai saglabājis nemainīgu saikni ar ražošanas tradīciju un teritoriju, bet arī iemantojis vēl lielāku reputāciju, ja ņem vērā produkta īso derīguma termiņu (shelf-life), kas ierobežo tā tirdzniecību. Tā kā produktu faktiski patērē svaigu, lielie tirdzniecības uzņēmumi, šķiet, atstājuši burrata bez ievērības, un tāpēc to parasti pārdod “nišas” tirgos. Tomēr pieprasījums pēc šā produkta ir nostiprinājies, kas acīmredzot saistīts ar to, ka patērētāju vidū tas ir iemantojis vislabāko reputāciju.

Šim sieram veltīti daudzi raksti gan Itālijas, gan ārvalstu preses izdevumos. Aptaujā, ko laikraksts Corriere della Sera sarīkoja 1977. gada 26. augustā, par Burrata di Andria runāts kā par vienu no lielākajiem Apūlijas un visas Dienviditālijas sasniegumiem.

Laikraksta La Repubblica1999. gada 16. decembra numurā siers Burrata di Andria tieši minēts kā saglabājams produkts.

Savukārt Allan Bay rakstā, kas ievietots www.vivimilano.it/atavola, tas aprakstīts kā fantastisks un unikāls siers.

Ikdienas izdevuma Il Sole 24 ore1999. gada 30. jūlija numurā par Burrata runāts kā par Apūlijas izcilības produktu.

Laikrakstā La Stampa publicētajā rakstā ar nosaukumu La Mondanità, kas parakstīts ar Vanna Pescatori vārdu, šis vērtīgais siers minēts oficiālo vakariņu ēdienkartē, kuras sarīkoja prestižais Maranello automobiļu ražotājs Ferrari.

Izdevuma Il Sole 24 ore svētdienas pielikumā Tempo Liberato publicētā raksta Giacimenti gustosi da salvaguardare autors Davide Paolini saista Burrata di Andria ar tādiem citiem Itālijas gastronomiskās kultūras izcilības produktiem kā Mozzarella di Bufala Campana, Coppa Piacentina, Caciocavallo Silano utt., kas aizsargājami un saglabājami.

Il Sole 24 ore lauksaimniecības pielikumā 1990. gada 18. augustā publicēts raksts Formaggi, il pecorino guida l’export, kura autors Nicola Dante Basile norāda, ka Burrata di Andria ir “prasīgs” produkts, ar to droši vien vēlēdamies izcelt uzmanību un gandrīz vai pielūgsmi, kādu izpelnījies šādas kvalitātes siers.

Pēc tam, kad 2000. gadā Lauksaimniecības politikas ministrijas aizgādībā (ar Ministrijas dekrētu Nr. 350/99) tika izveidots tradicionālo produktu reģistrs, Apūlijas reģions nekavējoties ierakstīja Burrata di Andria savā pirmajā sarakstā.

Rubrikā ar nosaukumu “Nedēļas nogales ar Slow Food – Federīko II Apūlijas smaržas”, ko sagatavojis Alberto Pejrano un kas publicēta 2000. gada 9. oktobrī, siers nosaukts par “piena pērli”. Tīmekļa vietnes www.stayinitaly.com sadaļā par Apūlijas reģionu norādīto sieru sarakstā Burrata di Andria minēts kā tipisks Apūlijas produkts. Savukārt tīmekļa vietnē www.agipzone.com Burrata di Andria aprakstīts kā ļoti izsmalcināts produkts.

Kaut arī Burrata di Andria derīguma termiņš ir īss, siers ir ļoti iecienīts ārvalstīs, arī tādās attālākās zemēs kā Amerikas Savienotās Valstis, uz kurieni produktu reizi nedēļā sūta daži asociētie uzņēmumi. Par produktu liecina arī restorānu grupas Il Fornaio ēdienkarte: šī grupa sistemātiski organizē tematiskus pasākumus, lai piedāvātu noteiktus specifiskus un izcilus produktus.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(šīs regulas 6. panta 1. punkta otrā daļa)

Produkta specifikācijas konsolidētā redakcija ir pieejama šajā tīmekļa vietnē: http://www.politicheagricole.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/3335

vai

tieši atverot Lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības politikas ministrijas tīmekļa vietnes mājas lapu (www.politicheagricole.it) un tad uzklikšķinot uz Qualità e sicurezza (ekrāna augšdaļas labajā pusē) un, visbeidzot, uz Disciplinari di Produzione all’esame dell’UE.

(1) OV L 343, 14.12.2012, 1. lpp.