Turklāt ievērojamus nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas riskus joprojām rada dažas citas finanšu apakšnozares vai produkti, kas darbojas ar skaidru naudu (piemēram, valūtas maiņas punkti, līdzekļu pārvedumi un daži e‑naudas produkti), jo īpaši tad, ja trešās personas, kuras darbojas to piegādes kanālos kā aģenti vai izplatītāji, rīkojas negodīgi.

Aktīvi, kuriem ir līdzīgas īpašības kā skaidrai naudai (piemēram, zelts, briljanti), vai “dzīvesstila” augstas vērtības preces (piemēram, kultūras artefakti, automobiļi, rotaslietas, rokaspulksteņi) arī ir pakļauti lielam riskam zemā kontroles līmeņa dēļ. Īpašas bažas ir paustas par senlietu un citu artefaktu laupīšanu un nelikumīgu tirdzniecību. Šajā sakarā nesen pieņemtā regula par kultūras priekšmetu importu papildina pastāvošo ES tiesisko regulējumu, kurš attiecas uz šādu priekšmetu tirdzniecību un kurā līdz šim ir bijuši tikai tiesību akti par kultūras priekšmetu eksportu un no ES valsts teritorijas nelikumīgi izvestu kultūras priekšmetu atgriešanu.

Pārskatītajā Skaidrās naudas kontroles regulā, ko piemēros no 2021. gada 3. jūnija, paplašināta piemērošanas joma pienākumam, ka jebkuram ceļotājam, kurš ieceļo ES vai izbrauc no tās un pārvadā skaidru naudu 10 000 EUR apmērā vai vairāk, tā jādeklarē muitas dienestos. Reizē arī paplašināta skaidrās naudas definīcija, iekļaujot ne tikai banknotes, bet arī citus instrumentus un augstas likviditātes preces, piemēram, čekus, ceļojuma čekus, priekšapmaksas kartes un zeltu.

Tiesībaizsardzības iestāžu konstatējumi liecina, ka, lai gan patērētāji arvien mazāk izvēlas norēķināties skaidrā naudā, tā joprojām ir noziedznieku primārais nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas līdzeklis, jo skaidru naudu var izmantot, lai ātri pārsūtītu līdzekļus no vienas vietas uz otru, tostarp izmantojot gaisa tranzītu. Skaidras naudas lietošana ir galvenais pamats ziņojumu par aizdomīgiem darījumiem iesniegšanai.

Šajā otrajā pārvalstiskajā riska novērtējumā Komisija apzināja 47 produktus un pakalpojumus, kas uzskatāmi par potenciāli neaizsargātiem pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas / teroristu finansēšanas riskiem. Tas ir vairāk nekā 2017. gadā, kad bija 40 šādu produktu un pakalpojumu. Šie produkti un pakalpojumi pieder pie 11 nozarēm, no kurām 10 nozares (vai produkti) bija identificētas Ceturtajā direktīvā par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršanu, un nāk klāt viena papildu produktu un pakalpojumu kategorija, kas ir ņemama vērā riska novērtējumā.

Ziņojumā sniegta nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas un teroristu finansēšanas risku sistemātiska analīze attiecībā uz konkrētiem produktiem un pakalpojumiem. Galvenā uzmanība tiek pievērsta ES līmenī identificētajiem neaizsargātības aspektiem gan tiesiskā regulējuma, gan piemērošanas efektivitātes ziņā, kā arī sniegti ieteikumi to novēršanai.

Atsevišķu veidu “pakalpojumu bezpeļņas organizācijas” ir pakļautas tiešākam riskam paša to darbības veida dēļ. Tas saistīts ar faktu, ka šādas organizācijas mēdz sūtīt līdzekļus uz vai arī saņemt tos no konflikta zonām vai trešām valstīm, ko Komisija identificējusi kā tādas, kuru nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas / teroristu finansēšanas apkarošanas režīmos ir stratēģiski trūkumi. Bezpeļņas organizācijām ir ārkārtīgi svarīga loma humānās palīdzības sniegšanā visā pasaulē. Lai aizsargātu šādas palīdzības leģitīmo mērķu sasniegšanu, bezpeļņas organizācijām jānodrošina vairāk informācijas par teroristu finansēšanas riskiem nolūkā uzlabot izpratni par tiem. Komisija vēl 2019. gadā izsludinās uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus sagatavošanās projektam par spēju palielināšanu, programmu izstrādi un saziņu cīņā pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un teroristu finansēšanu.

No draudu viedokļa veiktas riska analīzes īstenošanu sarežģī nozares daudzveidība. “Aktīvajām bezpeļņas organizācijām” piemīt zināma neaizsargātība, jo tajās var iefiltrēties noziedzīgas vai teroristiskas organizācijas, kuras var slēpt faktiskos īpašniekus, apgrūtinot iekasēto līdzekļu izsekošanu.

Saskaņā ar Ceturto direktīvu par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršanu visi azartspēļu pakalpojumu sniedzēji ir atbildīgie subjekti, tomēr, balstoties uz pierādīti zemu risku, dalībvalstis var pieņemt lēmumu piešķirt pilnīgu vai daļēju atbrīvojumu azartspēļu pakalpojumu sniedzējiem, izņemot kazino. Atsevišķi azartspēļu produkti tiek uzskatīti par pakļautiem lielam nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas riskam. Attiecībā uz klātienes derību pakalpojumiem un pokeru šķiet, ka šo risku rada neefektīva kontrole. Tiešsaistes azartspēlēs augstu risku rada ļoti lielais darījumu plūsmu skaits un tiešas saskares neesība. Lai arī kazino pēc būtības ir pakļauti augstam riskam, to iekļaušana nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas un terorisma finansēšanas apkarošanas sistēmā kopš 2005. gada ir mazinājusi risku.

Turklāt dalībvalsts var norīkot pašregulējuma struktūras, lai tās uzraudzītu nodokļu konsultantus, revidentus, ārštata grāmatvežus, notārus un citus neatkarīgus juridisko profesiju pārstāvjus, kā arī nekustamā īpašuma aģentus. Dalībvalstis var uzdot šīm struktūrām saņemt ziņojumus par aizdomīgiem darījumiem no atbildīgajiem subjektiem un nosūtīt tos finanšu ziņu vākšanas vienībām. Tomēr daži atbildīgie subjekti un pašregulējuma struktūras neziņo par daudziem aizdomīgiem darījumiem finanšu ziņu vākšanas vienībām, jo īpaši dažās konkrētās dalībvalstīs. Tas varētu norādīt uz to, ka aizdomīgie darījumi netiek pareizi apzināti un paziņoti. Tā kā nefinanšu sektors un produkti ir iekļauti kā atbildīgie subjekti Ceturtajā direktīvā par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršanu, ir papildus jāprecizē, ka attiecīgo pasākumu pareiza piemērošana neskar saziņas konfidencialitātes principu.

Ražotāji, izplatītāji, juridisko profesiju pārstāvji un citas nefinanšu iestādes arvien vairāk piesaista potenciālo nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizētāju uzmanību. Vienā pētījumā norādīts, ka 20–30 % no visiem noziedzīgi iegūtajiem līdzekļiem tiek legalizēti nefinanšu sektorā. Tādējādi kopumā uzskatāms, ka riska līmenis nefinanšu sektorā ir augsts līdz ļoti augsts.

2.1.6.1.3.Investoru pilsonības un uzturēšanās atļauju piešķiršanas shēmas

Pēdējos gados ir vērojama pieaugoša tendence veidot shēmas, ar kurām valstis piesaista investīcijas, piešķirot investoriem pilsonību vai uzturēšanās tiesības. Ir paustas bažas par tām raksturīgajiem riskiem, kas saistīti ar drošību, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un korupciju.

2019. gada janvārī Komisija publicēja ziņojumu par valstu shēmām, saskaņā ar kurām investoriem tiek piešķirta Savienības pilsonība. Pēc ziņojuma publicēšanas Komisija izveidoja dalībvalstu ekspertu grupu, kuras uzdevums ir izskatīt riskus, ko rada investoru pilsonības un uzturēšanās atļauju piešķiršanas shēmas, un pievērsties pārredzamības un pārvaldības jautājumiem.

Piektajā direktīvā par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršanu pieprasīts veikt pastiprinātu klientu uzticamības pārbaudi tiem trešo valstu pilsoņiem, kuri piesakās uzturēšanās atļaujas vai pilsonības saņemšanai dalībvalstīs apmaiņā pret kapitālu vai ieguldījumiem īpašumā, valdības obligācijās vai korporatīvās vienībās.

2.2.Horizontālās neaizsargātības aspekti, kas kopīgi visām nozarēm

2.2.1.Anonimitāte finanšu darījumos

Noziedznieki cenšas izpaust pēc iespējas mazāk informācijas un palikt neatklāti. Nozares, kurās ir liels skaidras naudas darījumu apjoms, uzskata par pakļautām īpaši augstam riskam, piemēram, tirgotājus, kuri pārdod preces un pakalpojumus un pieņem maksājumus skaidrā naudā, kā arī ekonomikas dalībniekus, kuri pieņem maksājumus liela nomināla naudaszīmēs, piemēram, 500 EUR un 200 EUR banknotēs.

Finanšu produkti, kas noteiktos apstākļos nodrošina līdzīgu anonimitāti (piemēram, daži e‑naudas produkti, virtuālās valūtas un neregulētas kolektīvās finansēšanas platformas), arī ir neaizsargāti pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas / teroristu finansēšanas riskiem. Tas pats attiecas uz tādiem aktīviem kā zelts un briljanti, kuri ir viegli pārdodami vai kurus var droši uzglabāt un viegli pārvietot.

2.2.2.Faktisko īpašnieku identifikācija un piekļuve informācijai par tiem

Noziedznieki izmanto finanšu sistēmu, lai iepludinātu savus nelikumīgos ieņēmumus finanšu tirgos, nekustamajā īpašumā vai likumīgajā ekonomikā strukturētākā veidā nekā skaidras naudas vai anonīmu finanšu darījumu gadījumā. Ikviena nozare ir pakļauta riskam, ka tajā var iefiltrēties, integrēties vai iegūt īpašumtiesības noziedzīgas organizācijas un teroristu grupas. Izplatīta metode, kuru izmanto noziedznieki, ir izveidot čaulas uzņēmumus, trastus vai sarežģītas korporatīvās struktūras, lai slēptu savu identitāti. Šī pieeja neaprobežojas tikai ar noteiktām jurisdikcijām vai juridisko personu vai juridisko veidojumu tipiem. Noziedznieki atkarībā no savām zināšanām, atrašanās vietas un tirgus prakses attiecīgajā jurisdikcijā izmanto visērtākos, visvienkāršākos un visdrošākos līdzekļus.

Pēdējos gados Finanšu darījumu darba grupā un Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas Pasaules forumā par nodokļu pārredzamību arvien lielāka uzmanība tiek pievērsta nepieciešamībai nodrošināt efektīvu faktiskā īpašnieka identifikāciju gan ES, gan starptautiskā līmenī. Informācijas apmaiņu starp dalībvalstu nodokļu iestādēm atvieglo direktīva par administratīvo sadarbību tiešo nodokļu jomā.

Lielākā daļa dalībvalstu ir izveidojušas centrālo reģistru vai datubāzi, lai vāktu informāciju par faktiskajiem īpašniekiem, kaut arī Piektajā direktīvā par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršanu reģistru izveidošanas termiņš ir atlikts līdz 2020. gada janvārim. Minētajā direktīvā paredzēta arī papildu pārredzamība un plašāka piekļuve informācijai par faktiskajiem īpašniekiem.

Tomēr joprojām pastāv būtiski neaizsargātības aspekti:

-noziedznieki var izmantot sarežģītas korporatīvās struktūras, kas reģistrētas trešās valstīs, ņemot vērā, ka direktīvā par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršanu paredzētie reģistri attiecas tikai uz juridiskām personām un juridiskiem veidojumiem dalībvalstīs;

-noziedznieki var apzināti izmantot nepatiesu informāciju vai dokumentus, lai slēptu savu identitāti;

-valstu reģistriem, kuros reģistrē faktiskos īpašniekus, var būt vājie posmi to tehniskajā ieviešanā vai pārvaldībā. Noziedznieki var pārcelt uzņēmējdarbību uz dalībvalstīm, kurās ir mazāk efektīva sistēma.

2.2.3.Uzraudzība iekšējā tirgū

Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršanas un terorisma finansēšanas apkarošanas uzraudzītāji ir atbildīgi par privātā sektora pienākumu izpildes pareizības uzraudzību. Lielākajā daļā dalībvalstu šo kredītiestāžu un finanšu iestāžu uzraudzību veic iestādes, kuru uzdevums ir arī veikt prudenciālo uzraudzību. Dažās citās dalībvalstīs par šo uzdevumu atbild finanšu ziņu vākšanas vienības.

Ziņojumā par novērtējumu attiecībā uz nesenajiem iespējamas nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas gadījumiem, kuros iesaistītas ES kredītiestādes, tika pārbaudītas uzraudzības iestāžu veiktās darbības un sniegti konstatējumi par to darbībām no nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršanas / terorisma finansēšanas apkarošanas aspekta, kā arī no piesardzības principa perspektīvas. Ziņojumā galvenā uzmanība vērsta uz iestāžu pilnvarām, organizāciju un resursiem, vietējo subjektu uzraudzību, pārrobežu subjektu uzraudzību, kā arī uzraudzības pasākumu efektivitāti.

Nefinanšu nozarēs dalībvalstis var ļaut pašregulējuma struktūrām uzraudzīt nodokļu konsultantus, revidentus, ārštata grāmatvežus, notārus un citus neatkarīgus juridisko profesiju pārstāvjus, kā arī nekustamā īpašuma aģentus. Analīzes rezultāti liecina, ka lielākajā daļā dalībvalstu uzraudzībā šajās nozarēs joprojām ir nepilnības, kas izpaužas kontrolēs, norāžu sniegšanā un juridisko profesiju pārstāvju ziņojumu sniegšanā, jo īpaši finanšu ziņu vākšanas vienībai.