Komisijas darba dokuments - Apspriešanās par topošo ES stratēģiju 2020. gadam /* COM/2009/0647 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 24.11.2009 COM(2009)647 galīgā redakcija KOMISIJAS DARBA DOKUMENTS APSPRIEŠANĀS PAR TOPOŠO ES STRATĒĢIJU 2020. GADAM KOMISIJAS DARBA DOKUMENTS APSPRIEŠANĀS PAR TOPOŠO ES STRATĒĢIJU 2020. GADAM(dokuments attiecas uz EEZ) Šis Eiropai ir dziļas pārveidošanās laiks Eiropu ir skārusi pārdesmit gadu laikā smagākā ekonomiskā un finanšu krīze, strauji sarūkot tautsaimnieciskajām darbībām. Paredzams, ka bezdarba līmenis Eiropā 2010. gadā pieaugs līdz divciparu skaitļiem – šāds līmenis nav piedzīvots desmit gadus. Kopīga rīcība, lai glābtu finanšu sistēmu un sekmētu pieprasījumu un uzticību ar valsts intervences palīdzību, ir palīdzējusi novērst ekonomikas sabrukumu. Tomēr krīze ir novājinājusi mūsu noturību. ES tagad ir jāiegulda lielākas pūles sadarbībā, lai veiksmīgi rastu izeju no krīzes un veidotu jaunās paaudzes sabiedrisko politiku gluži citādos apstākļos. Izejai no krīzes būtu jākļūst par atskaites punktu jaunai, ilgtspējīgai sociālajai tirgus ekonomikai, kas ir gudra un videi nekaitīgāka un kurā mūsu labklājība ir inovāciju un labākas resursu izmantošanas rezultāts, un kurā galvenais ieguldījums ir zināšanas. Lai kompensētu augstāku bezdarba līmeni, ar ko mūsu sabiedrība visticamāk saskarsies turpmākajos gados, šiem jaunajiem virzītājspēkiem būtu jāpalīdz mums izmantot jaunus ilgtspējīgas izaugsmes avotus un radīt jaunas darbavietas. Tomēr mēs gūsim panākumus tikai tad, ja izstrādāsim un īstenosim drosmīgu politiku. Pretējā gadījumā tiek riskēts ar lēnas izaugsmes posmu, kas tikai apgrūtinās šābrīža lielo problēmu risināšanu Eiropā. Lai panāktu šo ilgtspējīgo izaugsmi, ir vajadzīga vienošanās par darba kārtību, kurā prioritāri ir iedzīvotāji un atbildība. Desmit gadu pūliņus, kuru rezultātā bezdarbs ES no 12 % samazinājās līdz 7 %, krīze padara par nebijušiem. Mums ir vajadzīgi jauni izaugsmes avoti, lai aizstātu darbavietas, kas ir zaudētas krīzes laikā. Šajā jaunajā pieejā ir jāizmanto globalizētas un savstarpēji atkarīgas pasaules priekšrocības, kas krīzes apstākļos kļuvušas īpaši uzskatāmas. ES ir jāstrādā gan savā teritorijā, gan starptautisko forumos, piemēram, G20, lai izmantotu jaunās iespējas, kas ir svarīgas mūsu 2020. gada mērķu sasniegšanai. ES stratēģija 2020. gadam tiek izstrādāta kā pašreizējās Lisabonas stratēģijas pēctece, kas bija ES reformu stratēģija pēdējo desmit gadu laikā un ir palīdzējusi ES pārdzīvot neseno krīzi. ES stratēģijā 2020. gadam izmantoti Lisabonas stratēģijas sasniegumi kā partnerību izaugsmei un darbavietu radīšanai, kā arī tā tiek atjaunināta, lai risinātu jaunās problēmas. Tā arī pamatojas uz ieguvumiem, kas radušies, pateicoties saskaņotajai reakcijai uz krīzi, kas ietverta Eiropas Ekonomikas atveseļošanas plānā. Komisija uzskata, ka ES stratēģijā 2020. gadam uzmanība būtu jāpievērš galvenajām politikas jomām, kurās sadarbība starp ES un dalībvalstīm var dot vislabākos rezultātus, un uzlabotai īstenošanai, labāk izmantojot pieejamos instrumentus. Šā konsultatīvā dokumenta mērķis ir apkopot citu iestāžu un ieinteresēto personu viedokļus par jauno pieeju. Komisija plāno pieņemt oficiālu paziņojumu, kas tiks adresēts pavasara Eiropadomei 2010. gada sākumā. Sekmīga 2020. gada redzējuma īstenošana balstās uz partnerību progresa labā, apvienojot dalībvalstu apņemšanos rīkoties valstu līmenī un izmantojot Kopienas instrumentus, lai pēc iespējas labāk izmantotu potenciālu ES līmenī. Tādēļ savā paziņojumā Komisija izvirzīs gan pasākumus, ko tā uzskata par veicamiem valstu līmenī, gan sīki izstrādātus priekšlikumus pasākumiem, ko tā ierosinās veikt Kopienas līmenī. Ierobežojumu apzināšanās un jaunu problēmu risināšana Veiksmīga ES stratēģija 2020. gadam jābalsta uz to ierobežojumu labu analīzi, ar kuriem politikas veidotāji saskarsies turpmākajos gados, un to problēmu pareizu noteikšanu, kuras būs jārisina. Finanšu un ekonomiskā krīze ir smagi skārusi valstu finanses, uzņēmumus, nodarbinātību un mājsaimniecības. Visos līmeņos sabiedriskās politikas veidotājiem būs jārod veidi, kā veicināt ekonomikas dinamismu, rīkojoties ar ierobežotām budžeta rezervēm. Atgūstot kontroli pār valstu budžeta deficītu, valsts izdevumi ir jāpārveido tādā veidā, kas ļaus sasniegt mūsu redzējumu 2020. gadam. Tēriņu samazināšana tādās progresīvās jomās kā izglītība un pētniecība padarītu šā redzējuma sasniegšanu vēl grūtāku. Izstrādājot jaunu ES politikas redzējumu un virzienu, mums ir jāatzīst, ka enerģijas, dabas resursu un izejvielu saglabāšana, izmantojot tos efektīvāk un palielinot ražīgumu, būs mūsu rūpniecības un tautsaimniecības konkurētspējas galvenais virzītājspēks nākotnē. Mums ir jāatzīst arī Eiropas demogrāfijas radītā problēma: vēl pirms šīs krīzes bija paredzams, ka izmaiņas mūsu demogrāfijā, proti, jaunu cilvēku zemāks īpatsvars iedzīvotāju kopskaitā, līdz 2020. gadam būtiski samazinās iespējamo izaugsmi. Krīze ir saasinājusi ilgtermiņa sociālās problēmas, ar kurām šodien saskaras Eiropa, piemēram, pieaugošā migrantu skaita integrāciju, sociālo atstumtību un bērnu nabadzību, kā arī paaudžu solidaritāti novecojošas sabiedrības kontekstā. Lai risinātu šīs problēmas, ir strauji jāpalielina nodarbinātības līmenis vīriešiem un sievietēm un jāmodernizē sociālās aizsardzības sistēmas tā, lai tās spētu finansiāli pieņemami reaģēt uz mūsu sabiedrības vajadzībām nākotnē. Tas nozīmē, ka jaunajai politikai ir acīmredzami jāveicina sociālā kohēzija, risinot bezdarba jautājumu un veicinot sociālo integrāciju, kā arī vienlaikus nodrošinot labi darbojošos darba tirgus. Šajā nolūkā ir jāizvērtē izglītības sistēmas un darba tirgi, jāuzlabo mobilitāte un jāsekmē Eiropas dinamisms, lai atbrīvotu mūsu inovāciju un radošo potenciālu. Uzdevumam – pārveidoties par gudrāku un videi nekaitīgāku ekonomiku – būs vajadzīga lielāka politikas saskaņošana, lai ekonomiku padarītu konkurētspējīgāku. Mūsu sociālajiem, ekonomikas un vides mērķiem jābūt cieši saistītiem, ja mēs vēlamies īstenot savas tematiskās prioritātes 2020. gadam. Šajā dokumentā Komisijas mērķis ir uzzināt viedokļus par to, kā ES var noteikt prioritātes desmit gadu laikposmam, kas ļaus ES un valstīm sadarboties, lai izkļūtu no pašreizējās krīzes un mobilizētu jaunus izaugsmes avotus, nodrošinot sociālo un teritoriālo kohēziju atbilstoši jaunā Lisabonas līguma pamatprincipiem. Galvenās ES prioritātes 2020. gadam Lai panāktu ilgtspējīgu sociālo tirgus ekonomiku, kas ir gudrāka un videi nekaitīgāka, Eiropai ir jāsekmē galvenās prioritātes, par kurām panākta vienošanās, un jāstrādā pie to īstenošanas vairāku gadu laikā. Neviena dalībvalsts atsevišķi nespēj veiksmīgi risināt šīs problēmas. ES politiku neveido, vienkārši sasummējot 27 valstu politikas pasākumus. Kopīgi rīkojoties kopīga redzējuma labā, mēs varam radīt rezultātu, kas ir lielāks par atsevišķu saskaitāmo summu. Tā ir darba kārtība visām – gan lielajām un mazajām, gan vecajām un jaunajām, gan augsti attīstītajām un attīstības procesā esošajām – dalībvalstīm: paplašinātajā ES ir dažādi attīstības līmeņi un līdz ar to – dažādas vajadzības. Tomēr ES 2020. gada redzējums ir būtisks visām dalībvalstīm, un to var pielāgot dažādiem izejas punktiem un dažādām valstu īpatnībām, lai veicinātu izaugsmi visu labā. Cilvēkiem un uzņēmumiem ir pieejamas milzīgas iespējas, ja vien tie ir sagatavoti šo iespēju izmantošanai. Komisijas mērķis ir, lai Eiropā būtu vadoša, konkurētspējīga un turīga, uz zināšanām vērsta ekonomika, kas ir savstarpēji saistīta, videi nekaitīgāka un integrējošāka un kas aug strauji un ilgtspējīgi, radot augstu nodarbinātības līmeni un sociālo progresu. Lai to panāktu, Eiropai ir vajadzīga stiprāka un konkurētspējīgāka rūpnieciskā bāze, mūsdienīga pakalpojumu nozare un plaukstoša lauksaimniecība, lauku ekonomika un jūrniecības nozare. Eiropa, būdama "celmlauze" šādas nākotnes sabiedrības veidošanā, var gūt būtiskas priekšrocības, izstrādājot konkurētspējīgus, inovatīvus produktus, ieviešot nākotnes infrastruktūras, iekļūstot jaunos tirgos un radot jaunas, augstas kvalitātes darbavietas. Tomēr priekšrocības ir daudz plašākas. Pasaulei atvērta Eiropa turpinās būt par paraugu citām valstīm, projicējot savas vērtības un veicinot stingrākus darba, vides un drošības standartus visā pasaulē. Šādā veidā ES var apliecināt savu vadošo lomu pasaules mērogā, parādot, ka ar pareizu politikas satvaru un pilnībā izmantojot Lisabonas līguma piedāvātos jaunos dalībniekus un struktūras, ir iespējams apvienot atvērtību, kas vajadzīga pastāvīga ekonomikas dinamisma nodrošināšanai, un mūsu pilsoņu bažu ievērošanu sociālajā un vides jomā. Komisija uzskata, ka ES stratēģijas 2020. gadam galvenajiem virzītājspēkiem ir jābūt tematiskiem, galveno uzmanību pievēršot turpmāk minētajām prioritātēm. 1. Vērtību radīšana, izaugsmes pamatā liekot zināšanas. Tiks uzlabotas iespējas un sociālā kohēzija pasaulē, kurā inovācijai ir izšķirīga nozīme gan attiecībā uz produktiem, gan procesiem, izmantojot izglītības, pētniecības un digitālās ekonomikas potenciālu. 2. Iespēju radīšana cilvēkiem integrējošā sabiedrībā. Jaunu prasmju apgūšana, radošo spēju un inovācijas veicināšana, uzņēmējdarbības attīstīšana un netraucēta pāreja no viena darba uz citu būs svarīga pasaulē, kas piedāvās vairāk darbavietu apmaiņā pret lielāku spēju pielāgoties. 3. Konkurētspējīgas, savstarpēji saistītas un videi nekaitīgākas ekonomikas veidošana. ES ir efektīvāk jākonkurē un jāpalielina savs ražīgums, mazāk un lietderīgāk patērējot neatjaunojamos enerģijas avotus un resursus pasaulē, kurā enerģijas un resursu cenas ir augstas, un vairāk konkurējot attiecībā uz enerģijas avotiem un resursiem. Tas stimulēs izaugsmi un palīdzēs sasniegt mūsu mērķus vides jomā. Tas nāks par labu visām ekonomikas nozarēm – gan tradicionālajai rūpniecībai, gan jaunizveidotiem augsto tehnoloģiju uzņēmumiem. Šo mērķi veicinās arī infrastruktūras uzlabošana un savstarpēja savienošana, administratīvā sloga samazināšana un inovāciju izmantošanas tirgū paātrināšana. Šīs prioritātes virzīs ES politikas veidošanu gan pašā ES, gan ārpus tās. ES stratēģijas 2020. gadam neatņemama sastāvdaļa būs starptautiskās sadarbības un daudzpusējas pārvaldības, tostarp efektīvu un taisnīgu, uz noteikumiem balstītu starptautisko tirdzniecības un finanšu sistēmu veicināšana. Komisija vēlas uzzināt viedokļus par turpmāk minētajām prioritātēm, kuras tā uzskata par ES stratēģijas 2020. gadam galvenajiem virzītājspēkiem. 1. Vērtību radīšana, izaugsmes pamatā liekot zināšanas Zināšanas ir ilgtspējīgas izaugsmes dzinējs. Strauji mainīgā pasaulē izšķirošā loma pieder izglītībai un pētniecībai , inovācijai un radošumam . Izglītības stiprināšana ir viens no visefektīvākajiem veidiem, kā apkarot nevienlīdzību un nabadzību. Steidzami jāpievērš uzmanība pamatzināšanās (lasīšanā, matemātikā un zinātnē) nesekmīgo skolnieku lielajam skaitam, lai uzlabotu jauno cilvēku nodarbinātības iespējas un iesaistītu viņus darba tirgū pēc skolas pabeigšanas. Skolas priekšlaicīgas pamešanas novēršana samazina gan atstumtību darba tirgū, gan sociālās atstumtības draudus nākotnē. Lai nodrošinātu, ka nevienam netiek liegtas zināšanas, ir vajadzīgs lielāks uzsvars uz neaizsargātajām grupām, dzimumu līdztiesību un sociālo kohēziju. Eiropā ir vairākas no pasaules labākajām universitātēm. Tomēr mūsu vērienīgajam mērķim vajadzētu būt – palielināt šādu universitāšu skaitu un pārvērst tās par zināšanu un izaugsmes reālu dzinējspēku. Tam būs nepieciešami ne vien ieguldījumi, bet arī reformas un vajadzības gadījumā konsolidācija, ciešāka sadarbība, tostarp ar uzņēmumiem, un atvērtāka attieksme pret pārmaiņām. Lai piedalītos šajā pārmaiņu procesā, Eiropas universitātēm kā kritērijs ir jāizmanto pasaules labākās universitātes. Eiropas universitāšu un to pētniecības kvalitātes celšanai ir jābūt cieši saistītai ar lielāku studentu mobilitāti, lai apgūtu jaunas zināšanas un valodas, iegūstot pieredzi dzīvojot un studējot ārvalstīs, kā arī veidojot savstarpējus tīklus. Pašreizējās programmās Erasmus , Leonardo un Erasmus Mundus ir jāapsver jauns posms, ko papildina valstu iniciatīvas, dodot visiem jauniešiem Eiropā iespēju pavadīt daļu sava izglītošanās posma citā dalībvalstī. Efektīva un ar resursiem labi apgādāta Eiropas pētniecības telpa ir neatņemama ES redzējuma 2020. gadam sastāvdaļa. ES ir jāpalielina savi pētniecības centieni, apvienojot resursus, kopīgi izstrādājot lielas pētniecības infrastruktūras visā ES un paaugstinot pētniecības kvalitāti līdz pasaules vadošajiem standartiem. Tai ir arī pēc iespējas labāk jāizmanto un jāpaātrina pētniecības praktiskie rezultāti Eiropas uzņēmumiem un MVU, tostarp, izmantojot lielas valsts un privātā sektora partnerības. Eiropas kā pētniecības vietas pievilcība un sniegums ir atkarīgs arī no iekšējā tirgus un pievilcīgu karjeras izredžu radīšanas pētniekiem. Veids, kā to panākt, ir pētniecības partnerība starp ES un dalībvalstīm, kas pēc iespējas labāk izmanto sinerģiju ar citām politikas jomām, jo īpaši inovāciju un izglītību. ES ir jānodrošina pievilcīgāki pamatnoteikumi inovācijai un radošumam , tostarp izmantojot stimulus uz zināšanām balstītu uzņēmumu izaugsmei. Piekļuve kredītiem ir īpaša problēma ne tikai pēc krīzes beigām, bet arī tāpēc, ka dažiem jauniem izaugsmes avotiem, piemēram, radošajām nozarēm, ir vajadzīgi jauni finansējuma veidi, kas ir pielāgoti to uzņēmējdarbības modeļiem. Inovatīviem uzņēmumiem jābūt spējīgiem piekļūt apvienotiem valsts un privātiem izaugsmes kapitāla avotiem, piemēram, riska kapitālam; tas jāapvieno ar administratīvu vienkāršošanu un tehnisko atbalstu, lai veicinātu mazu, inovatīvu uzņēmumu veidošanos un izaugsmi. Lai attīstītu radošās spējas, zināšanas un pētniecības kapacitāti Eiropā, ir vajadzīga labi funkcionējoša intelektuālā īpašuma tiesību sistēma, kas ļauj nodrošināt efektīvu un racionālu aizsardzību un dod iespēju inovatīviem jaunizveidotiem uzņēmumiem, autoriem nodrošina viņu tiesību pārredzamu pārvaldību, palīdz universitātēm un pētniecības institūtiem iegūt kapitālu, komercializējot savas idejas un izgudrojumus. Par pamatu izmantojot savas priekšrocības tehnoloģijas un zināšanu jomā, Eiropai ir pilnā mērā jāizmanto digitālās ekonomikas potenciāls. Digitālā ekonomika MVU piedāvā lielas iespējas gan ražošanas un pakalpojumu nozarēs – gan pašiem uzņēmumiem, gan kā piegādātājiem lielākiem uzņēmumiem. Jaunizveidoti inovatīvi uzņēmumi rada jaunas, bieži vien augstvērtīgas darbavietas visā ES. Tiem var būt svarīga loma reģionālajā attīstībā. Tāpēc vērienīga Eiropas darba kārtība digitālajā jomā, kurā paredzēti konkrēti pasākumi vienotā tirgus tiešsaistē pabeigšanai, būs Eiropas ilgtspējīgas ekonomiskās atveseļošanās un sociālās attīstības nozīmīgs elements. Ar to saistītie ieguvumi attiecībā uz ražīgumu veicinās inovāciju un radošumu; padarīs valdības pakalpojumu sniegšanu vieglāku un efektīvāku un palielinās līdzdalības un demokrātiskās izpausmes iespējas. Piekļuve internetam kļūst par nepieciešamību, lai iedzīvotāji varētu pilnībā iesaistīties ikdienas dzīvē. Eiropai ir nepieciešama efektīva politika par digitālo integrāciju un prasmēm, un ir jārosina aktīva līdzdalība un izpausme tīmeklī. Mērķis 2020. gadam ir panākt patiesu Eiropas zināšanu telpu, kuras pamatā ir pasaules klases zināšanu infrastruktūra, kurā visi dalībnieki (studenti, skolotāji, pētnieki, izglītības un pētniecības institūcijas un uzņēmumi) ir ieguvēji no cilvēku, zināšanu un tehnoloģiju brīvas aprites (5. brīvība). 2. Iespēju došana cilvēkiem integrējošā sabiedrībā Pēckrīzes ekonomikā daudzas iznīcinātās darbavietas vairs netiks atjaunotas. ES pārveidošanās par gudrāku, videi nekaitīgāku, konkurētspējīgāku ekonomiku veicinās jaunu darbavietu radīšanu un reaģēs uz augsto bezdarba līmeni. Tomēr šīs pārejas laikā būs svarīgi ieguldīt lielas pūles, lai nepieļautu, ka cilvēki tiek izslēgti no sistēmas un atstumti, kā arī lai nodrošinātu sociālo kohēziju. Tur, kur darba tirgū pastāv vairāki ieejas un izejas punkti darba dzīves laikā, jau veidojas jauni modeļi tradicionālās secības vietā (izglītība, darbs un pensija), piedāvājot cilvēkiem vairāk iespēju. Tam nepieciešama sistēma, lai organizētu šīs pārejas un atbalstītu tās, iespējams, par pamatu ņemot dažus no krīzes laikā pieņemtajiem pasākumiem (piem., īslaicīgs darbs apvienojumā ar apmācību). Tiks radītas jaunas darbavietas, kurām būs nepieciešamas jaunas prasmes. Būs jāpārvalda pāreja no viena darba uz citu, no mācībām uz darbu. Šī ir tā joma, kurā elastdrošība ir jāizmanto pilnā mērā. Uzdevums ir – rast labāko veidu, kā, no vienas puses, uzlabot darba tirgu elastību attiecībā uz darba organizāciju un darba attiecībām un, no otras puses, uzlabot drošību, ko dod mūžizglītība un atbilstīga sociālā aizsardzība. Mūžizglītībai jābūt daudz pieejamākai, un universitātēm jābūt daudz atvērtākām netipiskiem studentiem. Prasmes ir galvenais elements Eiropas ekonomikas un ražīguma izaugsmei, kā arī darbavietu radīšanai. Mūžizglītība ir galvenais elements, lai nodrošinātu labu pāreju no viena darba uz citu un no vienas nodarbošanās uz citu, kā arī lai nepieļautu ilgtermiņa bezdarbu, kas rada cilvēkkapitāla zudumu. Digitālā ekonomika arī piedāvā jaunas iespējas tālmācībā kā daļu no mūžizglītības pieejas mācībām un jaunas iespējas saskarsmes veidiem, kas maina darba pasauli, samazinot attālumus un padarot darbu no attāluma par reālu iespēju arvien lielākā skaitā darbavietu. Nodrošināt, ka mūsu strādniekiem ir prasmes, lai dotu savu ieguldījumu uz zināšanām balstītā ekonomikā, ir nepieciešams, bet nebūt ne pietiekams, nosacījums. Ir labāk jāsaskaņo piedāvājums un pieprasījums. Jāsekmē darba mobilitāte, lai nodrošinātu, ka cilvēki var izmantot jaunas iespējas, pārceļoties turp, kur viņu prasmes ir visvairāk vajadzīgas. Mums ir jābūt tālredzīgiem un jāsaskaņo nākotnes prasmes ar nākotnes vajadzībām, jo īpaši jaunos darbavietu veidos, piemēram "zaļās" darbavietās un citās izaugsmes jomās, piemēram, veselības nozarē. Visbeidzot, neskatoties uz tās vērā ņemamo ieguldījumu izaugsmē, migrācijas potenciāls netiek pilnībā ņemts vērā politikas veidošanā ne ES, ne valstu līmenī. Imigrantu nodarbinātības līmeni var uzlabot, jo īpaši konkrētām imigrantu kategorijām, piemēram, tiem, kam ir zems izglītības līmenis, sievietēm un nesen atbraukušajiem. Darbs, iespējams, ir vislabākais nodrošinājums pret nabadzību un atstumtību . Tomēr darbs pats par sevi nenodrošina nabadzības līmeņa vai sociālās atstumtības samazināšanos. Būs vajadzīgas modernas sociālās nodrošināšanas un pensiju sistēmas, kas ir pielāgotas krīzei un Eiropas iedzīvotāju novecošanās problēmai, lai garantētu ienākumu un nodrošinājuma pienācīgu līmeni tiem, kas īslaicīgi palikuši bez darba. Viens no veidiem, kā uzlabot sociālo taisnīgumu, ir novērst neefektīvo darba tirgus segmentāciju. Lai radītu vairāk darbavietu, Eiropā ir jāiesakņojas uz uzņēmējdarbību vairāk vērstai kultūrai ar pozitīvāku attieksmi pret riskēšanu un spējām ieviest jauninājumus. Pašnodarbinātībai būtu jākļūst par reālu risinājumu tiem, kas nesen ir zaudējuši darbu. Tādēļ būs jānovērš neveicinoši apstākļi – piemēram, nevienlīdzīgā attieksme pret pašnodarbinātām personām vairumā sociālās nodrošināšanas sistēmu un apstākļi, kas neveicina pārcelšanos uz citām dalībvalstīm, jo trūkst iespējas pārcelt sociālās un pensiju tiesības. Mērķis 2020. gadam ir radīt vairāk darbavietu, panākt augstāku nodarbinātības līmeni darbspējīgā vecuma iedzīvotājiem, labākas darbavietas un lielāku ražīgumu, kā arī taisnīgumu, drošību un iespējas, dodot reālu iespēju visiem iekļūt darba tirgū, radīt jaunus uzņēmumus un pārvaldīt darba tirgus pārejas, izmantojot modernas un finansiāli ilgtspējīgas sociālās un labklājības sistēmas. 3. Konkurētspējīgas, savstarpēji saistītas un videi nekaitīgākas ekonomikas veidošana Eiropai ir jāsaglabā konkurētspēja arī nākotnē – pasaulē, kurā ir relatīvi augstas energoresursu cenas, oglekļa emisiju ierobežojumi un krietni lielāka konkurence par resursiem. Efektīvāka resursu, tostarp enerģijas, izmantošana un jaunu, videi nekaitīgāku tehnoloģiju izmantošana stimulēs izaugsmi, radīs jaunas darbavietas un pakalpojumus, kā arī palīdzēs ES gan uzturēt spēcīgu ražošanas bāzi un aktīvu pakalpojumu nozari, gan īstenot tās mērķus vides un klimata jomā. Veiksmes priekšnoteikums ir nodrošināt labi funkcionējošus preču, pakalpojumu un darba tirgus. Ekonomikas padarīšana par videi nekaitīgāku nav saistīta tikai ar jaunu rūpniecības nozaru radīšanu. Ir vienlīdz būtiski paātrināt Eiropas pašreizējo rūpniecības nozaru modernizēšanu, daudzas no kurām jau pēc krīzes tiks pārstrukturētas. Šo mērķu sasniegšana būs nozīmīga, ja ES vēlas konkurēt pasaulē, kurā visas valstis meklēs risinājumus šīm problēmām. Tas nozīmē – izmantot materiālu ieguldījumus ekonomikā daudz efektīvāk, palielināt ražīgumu , samazinot spiedienu uz resursiem. Tas nozīmē veikt pārbīdes mūsu ekonomikā, izmantojot mērķtiecīgu regulējumu (piem., veicinot energoefektīvus produktus un sistēmas), tirgojoties ar emisiju kvotām, veicot nodokļu reformu, izmantojot dotācijas, subsīdijas un aizdevumus, ar valsts ieguldījumu un iepirkumu politikas palīdzību, kā arī mērķtiecīgi izmantojot mūsu pētniecības un inovācijas budžetus šā mērķa labā. Infrastruktūru uzlabošana un savstarpēja savienošana, kā arī efektīvas konkurences nodrošināšana tīkla nozaru starpā vienotajā tirgū, ir būtiska, lai uzlabotu konkurētspēju un vienlaikus dotu patērētājiem taustāmus labumus. Eiropai ir vitāli svarīgi ieguldīt ilgtspējīgos ātrgaitas tīklos. Eiropai pēc iespējas ātrāk ir vajadzīgs 100 % platjoslas pārklājums, un tai ir jāpanāk ātrgaitas interneta palaišana, izmantojot milzīgu ieguldījumu programmu šķiedras tīklos un bezvadu platjoslas tīklos. Vienlaikus ar ātrgaitas interneta palaišanu, gudras, uzlabotas transporta un enerģijas infrastruktūras veicina vairāku mērķu sasniegšanu, tostarp dekarbonizāciju, transporta drošību, energoapgādes drošību, kā arī mūsu tīklu ekonomikas konkurētspēju. Lai panāktu šādu visaptverošu pārbīdi, būs jāpārdomā transporta politika. Nozīmīgi elementi būs transporta tīklu labāka integrācija, alternatīvu izstrāde sauszemes transportam, tīro tehnoloģiju veicināšana un infrastruktūras uzlabojumi. Tādiem lieliem Eiropas projektiem kā Galileo , GMES un ceļu, dzelzceļu ( ERTMS ) un gaisa satiksmes gudrai pārvaldībai ( SESAR ) būs nozīmīga loma transporta tīklu integrēšanā. Līdz 2030. gadam ES būs jāaizstāj puse no tās pašreizējām elektrostacijām. Ja mēs tagad pieņemsim pareizus stratēģisko ieguldījumu lēmumus, tad līdz 2020. gadu sākumam divas trešdaļas no mūsu enerģijas ražošanas varētu būt gan ar zemām oglekļa emisijām, gan daudz drošākas. Šajā saistībā Eiropas elektrības supertīkla izstrāde dos iespēju vērā ņemami palielināt atjaunojamo elektroenerģijas avotu daļu un ražošanas decentralizāciju. Energoefektivitātes uzlabošana būs vitāli svarīga arī tāpēc, ka tas ir lētākais veids, kā samazināt emisijas un vienlaikus palielināt Eiropas energoneatkarību. Būtiskā ieguldījuma dēļ, ko rūpniecība dod izaugsmei un darbavietu radīšanai, kā arī inovāciju izstrādei, rūpniecības politikai ir nepieciešama jauna pieeja, lai atbalstītu rūpniecību, uzsvaru liekot uz ilgtspējību, inovāciju un cilvēku prasmēm, kas vajadzīgas, lai saglabātu ES rūpniecības konkurētspēju pasaules tirgos. Stabiliem un paredzamiem pamatnosacījumiem būtu jāpalīdz rūpniecībai risināt nākotnes konkurences problēmas. Pēc krīzes beigām uzņēmumiem vairākās nozarēs būs jātiek galā ar liekajām strukturālajām jaudām un ES būs jāatvieglo pārstrukturēšana sociāli pieņemamā veidā, vienlaikus saglabājot visiem vienādus spēles noteikumus. Tam ir vajadzīga integrēta rūpniecības politika, kas veicina konkurētspējīgus tirgus mehānismus un izstrādā jaunus ilgtspējīgas izaugsmes avotus, uzsverot inovāciju kapacitāti, ekoinovācijas, jaunas tehnoloģijas un prasmes, kas ietekmē visas rūpniecības nozares. Šāda pārveidošana arī dos iespēju uzlabot normatīvo vidi, palielināt teritoriālo kohēziju un sekmēt labākus apstākļus uzņēmējdarbībai, veicināt MVU veidošanos un atbalstīt to izaugsmes potenciālu un internacionalizāciju. Rūpniecības pārstrukturēšanas laikā valsts atbalsta politikai būs būtiska loma, atbalstot pāreju uz gudrāku, videi nekaitīgāku ekonomiku. Pēdējo gadu laikā valsts atbalsta noteikumi ir pamatīgi pārstrādāti. Eiropas uzņēmumi ir palielinājuši ražīgumu un guvuši apjomradītus ietaupījumus, izmantojot vienotā tirgus piedāvātās iespējas, un tagad, kad dažās nozarēs ir jāveic pielāgojumi, Komisija veltīs uzmanību, lai nodrošinātu, ka vienotais tirgus turpina būt ES izaugsmes pamatā un tiek novērsta valstu pašizolēšanās. Mērķis 2020. gadam ir sasniegt mūsu mērķus klimata pārmaiņu un enerģijas jomā, stiprināt mūsu rūpniecisko bāzi, pilnībā atraisīt MVU potenciālu, un reaģēt uz nākotnes vajadzībām, paaugstinot ražīgumu un samazinot spiedienu uz resursiem. Realizācija. Jāsāk ar veiksmīgu izkļūšanu no krīzes Ir acīmredzams, ka pirmais ES uzdevums ir veiksmīgi izkļūt no krīzes, veicinot vispārējās krīzes pārvarēšanas stratēģijas, kas izstrādātas, lai nodrošinātu līdzsvarotu un ilgtspējīgu izaugsmi un pareizu fiskālo politiku. Ekonomikas lejupslīde un finansiālās grūtības ir vairāk ietekmējušas tās valstis, kuras jau saskārās ar lielu nelīdzsvarotību vai politikas trūkumiem krīzes sākumposmā. Šai atšķirīgajai situācijai ir vajadzīga diferencēta rīcība, kas rada koordinācijas problēmas. Dažādo pasākumu domino efekts valstīs un politikas jomās rada vajadzību pēc efektīvas koordinācijas Eiropas Savienībā. Konkrēti, finanšu un uzņēmējdarbības sektorā ir jāsaglabā visiem vienādi spēles noteikumi, un ES saskaņotajā krīzes pārvarēšanas stratēģijā ir jāņem vērā makroekonomiskais domino efekts. Krīzes dēļ finanšu resursi ir nonākuši zem spiediena. Tāpēc atlikušās problēmas finanšu sistēmā ir jārisina ātri, lai atbalstītu atveseļošanos. Piekļuve aizdevumiem un efektīva finanšu tirgus uzraudzība būs izšķiroša atveseļošanā, un pāreja uz vērtību ekonomiku būs atkarīga no kapitāla pieejamības, lai finansētu inovāciju. Jaunas prioritātes ir jāatspoguļo budžeta politikā. Galvenā problēma ir – kā līdzsvarot pastāvīgo nepieciešamību pēc fiskālā atbalsta pieprasījumam īstermiņā ar vajadzību atjaunot ilgtspējīgas valsts finanses un makroekonomisko stabilitāti. Pastāv risks, ka atveseļošanās būs lēna un neradīs pietiekamu nodarbinātības izaugsmi, lai samazinātu augsto bezdarba līmeni. Realizācija. Esošie instrumenti jāizmanto ar jaunu pieeju Lai veiksmīgi izkļūtu no krīzes un sasniegtu ES stratēģijas 2020. gadam mērķus, Komisija uzskata, ka mums ir vajadzīga stratēģija konverģencei un integrācijai, kurā nepārprotamāk atzīta ES lielā savstarpējā atkarība: - dalībvalstu savstarpējā atkarība valstu rīcības (pozitīva vai negatīva) domino efekta veidā, it īpaši euro zonā; - dažādu pārvaldes līmeņu (ES, dalībvalstis, reģioni, sociālie partneri – daudzslāņu pārvaldība) savstarpējā atkarība; - dažādu politikas jomu savstarpējā atkarība, atkarība starp politikas jomām, instrumentiem un politikas integrācijas nozīmību, lai sasniegtu vispārējos mērķus; - savstarpējā atkarība globālā līmenī – neviena no mūsu dalībvalstīm nav pietiekami liela, lai spētu turēties līdzi "jaunās ekonomikas" valstīm vai spētu īstenot šo pārveidošanos viena pati. Uzdevumam – kļūt par ilgtspējīgu, sociālo tirgus ekonomiku, t.i., integrējošu, gudrāku, videi nekaitīgāku ekonomiku – būs vajadzīga lielāka politikas saskaņošana, labākas sinerģijas, izmantojot efektīvu subsidiaritāti, un spēcīgāka partnerība starp ES un dalībvalstīm valsts politikas izstrādē un īstenošanā. Ir jāintegrē dažādi politikas instrumenti, sasaistot institucionālās reformas, labāku regulējumu, jaunas iniciatīvas un valsts ieguldījumus. ( Vienotā tirgus izmantošana pilnā apmērā Vienotā tirgus struktūra nodrošina mums gan apmēru, gan mērogu, kas vajadzīgs šo mērķu sasniegšanai. Vienotais tirgus ir galvenais līdzeklis, ar ko garantēt, ka lielāka konkurence dod iedzīvotājiem reālu labumu un ka uzņēmumi darbojas ar vienādiem spēles noteikumiem ar nosacījumu, ka vienotā tirgus noteikumi tiek pareizi īstenoti, tostarp nozaru politikā. Tomēr ES joprojām neizmanto visas priekšrocības, ko sniedz tās vienotais tirgus, kas izveidots vairāk nekā pirms divdesmit gadiem: joprojām saglabājas šķēršļi pārrobežu darbībai, kas savukārt samazina patērētāju izvēli, cenu konkurenci un iespējamo ražīgumu. Lai sagatavotu vienoto tirgu ES stratēģijas 2020. gadam mērķu īstenošanai, ES ir vajadzīgi labi funkcionējoši tirgi, kuros konkurence un patērētāju piekļuve tiem veicina izaugsmi un inovāciju. Iespēju radīšana cilvēkiem nozīmē arī to, ka tirgiem ir jādarbojas cilvēku labā. Iedzīvotājiem jādod iespēja pilnā mērā piedalīties vienotajā tirgū. Tāpēc ir jānostiprina viņu spēja un uzticība iegādāties preces un pakalpojumus pāri robežām, jo īpaši tiešsaistē. Vienotais tirgus ir ievērojami attīstījies kopš tā sākotnējā izveidošanas brīža. Tas tika iecerēts pirms interneta parādīšanās, pirms IKT kļuva par vienu no galvenajiem izaugsmes virzītājspēkiem un pirms pakalpojumi kļuva par tik ļoti dominējošu Eiropas ekonomikas daļu. Jaunu pakalpojumu rašanās (piem., tiešsaistes pakalpojumi – e-veselība) norāda uz milzīgu potenciālu. Komisija uzskata, ka, lai sasniegtu ES stratēģijas 2020. gadam prioritātes, ir steidzami jāpārvar fragmentācija, kas pašreiz bloķē tiešsaistes satura plūsmu, bet patērētājiem un uzņēmumiem – piekļuvi, un ka vienotais tirgus būtu jāatjaunina, lai reaģētu uz rītdienas ekonomikas prasībām. ( ES stratēģija 2020. gadam globālā kontekstā Šī jaunā darba kārtība ir izstrādāta, ņemot vērā globalizācijas kontekstu, kas turpmāko desmit gadu laikā būs viens no galvenajiem Eiropas dinamisma virzītājspēkiem. ES nav vienīgā, kas atzīst iespējas, ko uzlabotai konkurētspējai un labklājībai sniedz gudra un videi nekaitīga ekonomika; citas valstis ir noteikušas līdzīgas prioritātes un milzu apmēros iegulda „zaļajās” tehnoloģijās, IKT un "viedos" tīklos. Lai turētos soli priekšā, ES ir jārīkojas ātri, izmantojot iespējas, paredzot nākotnes tendences un pielāgojoties tām. Krīzes apstākļos ir kļuvis skaidri redzams, cik liela ir savstarpējā atkarība Eiropas un pasaules ekonomikā. Lai panāktu mūsu mērķus 2020. gadam, mums ir jārīkojas apņēmīgi G20 un starptautiskajos forumos, lai veicinātu principus, kas ir pamatā ilgtspējīgai sociālajai tirgus ekonomikai globālā kontekstā. Starptautiskā tirdzniecība ir viens no izaugsmes, nodarbinātības un ieguldījumu dzinējiem ES. Mums ir jādarbojas, izmantojot gan PTO, gan divpusēju sadarbību, lai nodrošinātu, ka šķēršļi starptautiskās tirdzniecības plūsmām un ieguldījumiem tiek samazināti, un lai veicinātu atvērtu un uz noteikumiem balstītu pasaules tirdzniecību. Mums ir arī jāpadziļina savas ekonomiskās un politiskās attiecības ar galvenajiem stratēģiskajiem partneriem, īpašu uzsvaru liekot uz piekļuvi tirgum, piekļuvi energoresursiem un izejvielām, kā arī progresu vides un sociālo mērķu jomā. ( Atbalsts izaugsmei, pilnībā izmantojot Stabilitātes un izaugsmes paktu Stabilitātes un izaugsmes paktam kopā ar citiem daudzpusējiem uzraudzības instrumentiem būs svarīga loma, virzot budžeta politiku, lai panāktu fiskālo konsolidāciju un vienlaikus nodrošinātu budžeta līdzekļus ilgtspējīgas izaugsmes un darbavietu radīšanai. Konsolidējot valsts finanses, dalībvalstīm būs jānovirza valsts izdevumi ES stratēģijā 2020. gadam paredzētajiem tematiskajiem mērķiem tā, lai būtu iespējams veikt Eiropas nākotnei vajadzīgos ieguldījumus. Laikā, kad pastāv būtiski fiskālie ierobežojumi, ir jo īpaši būtiski ieguldīt deficīta resursus ilgtspējīgā izaugsmē. Ieguldījumi un strukturālās reformas, kas izstrādātas, lai panāktu gudrāku, saistītāku un videi nekaitīgāku ekonomiku, radīs lielākus ienākumus un atvieglos valsts finanšu konsolidāciju. Vienlaikus, lielas pārveides īstenošanu nevar panākt bez ieguldījumiem cilvēkos un ražīguma kapacitātē. Lai attīstītu ekonomikas potenciālu, ir pilnībā jāīsteno strukturālās reformas, lai radītu jaunus izaugsmes avotus. Pastiprinātu strukturālo reformu darba kārtībai , kuras pamatā ir pasākumi, kas paaugstina potenciālo izaugsmi un uzlabo ražīgumu, par labu nāks arī koordinācija ES līmenī attiecībā uz izstrādi un īstenošanu, jo īpaši, lai pilnā mērā izmantotu vienotā tirgus funkcionēšanu. Pat laikā, kad ir nepieciešama fiskālā konsolidācija, Stabilitātes un izaugsmes pakts ļauj veikt ieguldījumus nākotnes vajadzībām. Tas ietver ieguldījumu prioritāšu noteikšanu attīstībā un izstrādē, jaunās tehnoloģijās, inovācijā, augstas kvalitātes izglītībā un prasmju attīstīšanā, kā arī "viedos" tīklos; tas nozīmē ieguldījumu veikšanu apvienojumā ar pastāvošo struktūru modernizēšanu, tostarp valsts pārvaldes efektivitātes uzlabošanu ar regulējuma reformas palīdzību. ( Politisko prioritāšu atspoguļošana mūsu valstu budžetos Tiklīdz par tām ir panākta vienošanās, šīs jaunas prioritātes ir jāatspoguļo budžeta politikā. Komisija ir iecerējusi pievērsties šīm prioritātēm budžeta pārskatā, ko tā publicēs nākamajā gadā, un savos priekšlikumos nākamajam daudzgadu finanšu plānam. Tāpat dalībvalstīm arī būtu jāpārskata savi valsts izdevumi, lai uzlabotu kvalitāti un efektivitāti, un, neskatoties uz būtiskiem fiskāliem ierobežojumiem, rast iespēju ieguldīt ilgtspējīgā izaugsmē. Vienlaikus ir jāizpēta arī jauni finansēšanas modeļi (piemēram, valsts un privātā sektora partnerības, ES vai EIB finansējuma mobilizēšana), lai apvienotu resursus starp sabiedrisko un privāto sektoru, un maksimāli izmantotu to ietekmi. ( Skaidras pārvaldības izveidošana, lai jaunā stratēģija būtu efektīva Stratēģija tiks īstenota, izmantojot partnerības pieeju noteikta galveno mērķu kopuma izpildē. Stratēģijas konkrētos pasākumus un mērķus var sasniegt tikai ar partnerības palīdzību, jo rīcība ir būtiska ES, valstu un reģionālajā līmenī, un šo līmeņu mijiedarbību, kas ļaus īstenot stratēģijas potenciālu pilnā mērā. No Padomes puses, galvenā uzmanība turpmākajā stratēģijā būtu jāpievērš Eiropadomei, jo tā ir institūcija, kas nodrošina politikas jomu integrāciju un pārvalda dalībvalstu un ES savstarpējo atkarību. Tāpēc, pamatojoties uz Lisabonas līguma jaunajiem noteikumiem, tai ir jāvirza stratēģija, pieņemot galvenos lēmumus un nosakot mērķus. Tādi Padomes veidojumi kā ECOFIN padome, kā arī attiecīgās tematiskās padomes, pēc tam īstenotu šos lēmumus integrētā veidā, katrai padomei darbojoties savas kompetences jomā, lai īstenotu ES redzējuma 2020. gadam ilgtermiņa mērķus. Komisija vēlas, lai Eiropas Parlamentam būtu ievērojami lielāka nozīme jaunajā pārvaldības struktūrā. Ārpus EP tradicionālās lomas attiecībā uz nodarbinātību un integrētajām pamatnostādnēm, Eiropas Parlamentu varētu rosināt paust viedokli par ES stratēģiju 2020. gadam pirms pavasara Eiropadomes. ES redzējumam 2020. gadam ir jāgūst aktīvs atbalsts no tādām ieinteresētajām personām kā sociālie partneri un pilsoniskā sabiedrība. Tam, kā stratēģija tiks uzņemta visos ES reģionos, arī būs izšķiroša nozīme tās veiksmei, un Komisija vēlas, lai valstu parlamenti pievērstu īpašu uzmanību šai jaunajai stratēģijai, kamēr tā tiek izstrādāta. Pavasara Eiropadomei 2010. gadā būtu jānosaka stratēģijas virzība turpmākajiem pieciem gadiem, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, kas tiks iesniegts 2010. gada sākumā. Eiropadomei būtu jānosaka neliels skaits galveno mērķu un jādefinē atbilstīgie politikas pasākumi, kas veicami partnerībā ES un dalībvalstu līmenī. Eiropadomes secinājumi ar atbilstīgajām norādēm ES un dalībvalstu politikai tādējādi kļūtu par piesaistes punktu integrētajām pamatnostādnēm, kas paredzētas Līgumā. Attiecībā uz katru no šiem mērķiem dalībvalstis tiktu aicinātas noteikt valsts mērķus pieciem gadiem atbilstīgi to atšķirīgajām situācijām un to sākuma pozīcijām. Komisija un Eiropadome katru gadu dalībvalstīs un ES līmenī uzraudzīs panākto progresu. Piezīmes Komisija aicina iesniegt piezīmes un ierosinājumus par šajā dokumentā izklāstītajām idejām. Piezīmes un ierosinājumus jānosūta uz EU2020@ec.europa.eu līdz 2010. gada 15. janvārim. Saņemtās atsauksmes publicēs internetā, ja vien iesniedzējs neiebilst pret personas datu publicēšanu, pamatojot, ka šāda publikācija kaitēs viņa likumīgajām interesēm. Šajā gadījumā atsauksmi var publicēt anonīmi. Profesionālās organizācijas, kas iesniedz atsauksmes par šo konsultatīvo dokumentu, tiek rosinātas (ja vēl to nav izdarījušas) reģistrēties Komisijas Interešu pārstāvju reģistrā (http://ec.europa.eu/transparency/regrin/). Šis reģistrs tika izveidots Eiropas Pārredzamības iniciatīvas ietvaros, lai Komisijai un sabiedrībai kopumā sniegtu informāciju par interešu pārstāvju mērķiem, finansējumu un struktūrām.