Priekšlikums Padomes regula par līdzsvarošanas mehānismu, kas piemērojams importam no dažām valstīm, kuras nav Eiropas Kopienas dalībvalstis /* COM/2005/0398 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 29.8.2005 COM(2005) 398 galīgā redakcija Priekšlikums PADOMES REGULA par līdzsvarošanas mehānismu, kas piemērojams importam no dažām valstīm, kuras nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (iesniegusi Komisija) PASKAIDROJUMA RAKSTS PRIEKšLIKUMA KONTEKSTS | 110 | Priekšlikuma pamatojums un mērķi Šis priekšlikums attiecas uz radušos vajadzību risināt jautājumu par mākslīgu cenu noteikšanas praksi, piemēram, dubulto cenu noteikšanu vai eksporta nodokļiem, kas rada negodīgas konkurences priekšrocības dažiem uzņēmējiem trešās valstīs. Šādu mākslīgu cenu noteikšanu galvenokārt var novērot valstīs, kas nav PTO dalībvalstis. | 120 | Vispārējs konteksts Kopienas ražošanas nozares konkurētspēju negatīvi ietekmē imports, kas iegūst no šādas cenu noteikšanas vai citas prakses, kuru attiecībā uz šādu importu īsteno valdības vai valsts kontrolēti uzņēmumi. Ieguvums izriet no cenu noteikšanas vai citādas prakses, ja vietējā rūpniecība attiecīgajās valstīs iepērk konkrētus izstrādājumus par cenām, kas ir krietni zemākas par eksporta/pasaules tirgus cenām, kādas citādi uzņēmumiem būtu jāmaksā parastā tirdzniecības apritē. Šādus izstrādājumus bieži izmanto vai patērē pakārtoto produktu ražošanā, ko pēc tam eksportē uz Kopienu vai trešo valstu tirgiem, tādējādi radot kaitējumu Kopienas ražošanas nozarei. Mākslīgas cenu priekšrocības, izmantojot dubultās cenu noteikšanas praksi, ko piemēro trešās valstis, dažādi apdraud ES ražošanas nozares konkurētspēju. Produktu imports par mākslīgi radītām zemām cenām no šādām valstīm iekļūst ES tirgū un jau ir ieguvis nozīmīgu šā tirgus procentuālo daļu. Šāda dubulto cenu prakse rada pievilcīgus nosacījumus ieguldījumiem attiecīgajās trešās valstīs, taču tie arī izkropļo līdzvērtīgus nosacījumus ieguldījumiem attiecīgajās sevišķi globalizētajās rūpniecības nozarēs. Lai Kopienas ražotājiem neradītu neizdevīgus konkurences apstākļus un tiem netiktu nodarīts kaitējums, ņemot vērā kritisko situāciju, kādā atrodas Kopienas ražotāji dažās nozarēs, ir steidzami vajadzīgs instruments, kas sniegtu aizsardzību pret tādu importu Kopienā, kurš tieši vai netieši iegūst no šādas cenu noteikšanas vai citas prakses. | 139 | Esošie noteikumi priekšlikuma jomā Priekšlikuma jomā nav esošo noteikumu. | 141 | Atbilstība citām politikām un Savienības mērķiem Nepiemēro. | APSPRIEDES AR IEINTERESēTAJāM PUSēM UN IETEKMES NOVēRTēJUMS | Apspriedes ar ieinteresētajām pusēm | 219 | Komisija attiecīgajās tirdzniecības komitejās ir informējusi nozares dalībniekus un dalībvalstis par izstrādāšanas procesu un priekšlikuma projektu ir pielāgojusi atbilstīgi saņemtajiem komentāriem un ieteikumiem. | Pieredzes apkopošana un izmantošana | 229 | Ārēja ekspertīze nebija vajadzīga. | 230 | Ietekmes novērtējums Priekšlikums par līdzsvarošanas mehānismu neparedz vispārēju ietekmes novērtējumu. Tomēr priekšlikumā ietverts izsmeļošs to nosacījumu un kritēriju saraksts, kas jānovērtē pirms līdzsvarošanas pasākumu noteikšanas. | PRIEKšLIKUMA JURIDISKIE ELEMENTI | 305 | Kopsavilkums par ierosināto rīcību Mērķis. Līdzsvarošanas mehānisms rada iespēju novērst importu, kas tieši vai netieši iegūst no valdības vai valsts kontrolētu uzņēmumu cenu noteikšanas vai citas prakses (piemēram, dubultās cenu noteikšanas, eksporta nodokļiem), kura rada dažādus izejvielu cenu līmeņus atkarībā no tā, vai tās izmanto vietējā tirgū vai eksportē, un ja šāds imports rada vai draud radīt kaitējumu Kopienas ražošanas nozarei. Piemērošanas joma. Mehānismu piemēros importam, kura izcelsme ir valstīs, kas i) nav Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) locekles; vai ii) ir PTO locekles, taču to PTO pievienošanās protokolā ir paredzēta šā mehānisma izmantošana. Mehānismu nepiemēro importam no valsts, kas nav PTO locekle, ja šai valstij ir divpusēja vienošanās ar Kopienu saistībā ar šās valsts pievienošanos PTO, kurā pietiekami risināts jautājums par cenu noteikšanas praksi, un tiek uzskatīts, ka šī valsts faktiski pakāpeniski likvidē cenu noteikšanas prakses kropļojošo ietekmi uz tirdzniecību ne vairāk kā piecu gadu laikā kopš šīs divpusējās vienošanās noslēgšanas. Uzsākšanas slieksnis. Kopienas ražošanas nozarei ir tiesības uzsākt izmeklēšanu, balstoties uz pienācīgi pamatotu sūdzību. Turklāt Komisija var rīkoties ex officio, ja tās rīcībā ir pietiekami pierādījumi. Izmeklēšana. Priekšlikumā paredzētas visas galvenās ar preču tirdzniecību saistītās izmeklēšanas funkcijas, tomēr vienkāršotā veidā, lai šo instrumentu varētu izmantot precīzi. Izmeklēšana, kas veikta saskaņā ar ierosināto līdzsvarošanas mehānismu, ievēro šādas obligātas procesuālās prasības: publisks paziņojums par uzsākšanu, ieinteresētajām pusēm ir tiesības tikt uzklausītām, tiek nodrošināta sniegtās informācijas konfidencialitāte, ieinteresētajām pusēm ir piekļuve informācijai, kas ir būtiska lietas izklāstā, apspriedes ar trešās valsts valdību, utt. Lēmumu pieņemšanas procedūra. Katrā procesa posmā komitejā notiks konsultācijas ar dalībvalstīm saskaņā ar konsultēšanās komitoloģijas procedūru atbilstoši Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumam 1999/468/EK. Līdzsvarošanas pasākumi. Līdzsvarošanas pasākumi nodokļu, saistību vai citā atbilstīgā veidā tiks noteikti importam, kas tieši vai netieši iegūst no cenu noteikšanas prakses. Pasākumu apmēru aprēķinās, balstoties uz: a) izejvielas cenas atšķirību vietējā un eksporta tirgū un b) to, kādā mērā izejviela tiek izmantota/patērēta attiecīgā produkta (pakārtotā produkta) ražošanā. Līdzsvarošanas pasākumu līmenis nepārsniedz konstatētā ieguvuma līmeni. Pagaidu pasākumus nosaka ne ātrāk kā 60 dienas no tiesvedības uzsākšanas brīža un tie var ilgt sešus mēnešus. Pasākumus var pārskatīt, ja tam ir pamatojums. Līdzīgi kā ar citiem tirdzniecības aizsardzības instrumentiem, nav specifikācijas par līdzsvarošanas maksājumu uzlikšanu. Līdzsvarošanas pasākumus parasti nepiemēro kopā ar citiem tirdzniecības aizsardzības pasākumiem. Mehānisms darbosies saskaņā ar vispārējo praksi, t.i., maksājumus uzliks dalībvalstu iestādes un tās tiks iemaksātas Kopienas budžetā atbilstoši esošajiem noteikumiem, ko Eiropas Savienībā piemēro antidempinga un kompensācijas maksājumiem. | 310 | Juridiskais pamats Eiropas Kopienas dibināšanas līgums un jo īpaši tā 133. pants. | 329 | Subsidiaritātes princips Šis priekšlikums ir ekskluzīvā Kopienas kompetencē. Tādēļ subsidiaritātes princips nav piemērojams. | Proporcionalitātes princips Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam šāda(u) iemesla(u) dēļ. | 331 | Priekšlikumā paredzētais rīcības veids līdzsvarošanas mehānismam neparedz iespēju valstu lēmumiem. | 332 | Norādījums par to, kā finanšu un administratīvais slogs, kas gulstas uz Kopienu, valstu valdībām, reģionālām un vietējām iestādēm, uzņēmumiem un pilsoņiem ir samazināts un samērīgs ar priekšlikuma mērķi, nav piemērojams. | Instrumentu izvēle | 341 | Ierosinātie instrumenti: regula. | 342 | Citi līdzekļi nebūtu piemēroti šādu iemeslu dēļ. Ierosinātais līdzsvarošanas mehānisms ir pamata tiesību akts, kas ļaus noteikt tirdzniecības aizsardzības pasākumus. Padomes Regula ir atbilstīgs pamata tiesību akta juridiskais veids. | IETEKME UZ BUDžETU | 409 | Šis priekšlikums neietekmē Kopienas budžetu. | 1. Priekšlikums PADOMES REGULA par līdzsvarošanas mehānismu, kas piemērojams importam no dažām valstīm, kuras nav Eiropas Kopienas dalībvalstis EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 133. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, [1] tā kā: (1) Kopienas ražošanas nozares konkurētspēju var negatīvi ietekmēt imports, kas iegūst no cenu noteikšanas vai citādas prakses, kuru piemēro valdības vai valsts kontrolēti uzņēmumi trešās valstīs. (2) Šādu labumu var radīt cenu noteikšanas politika vai citas politikas ar līdzvērtīgu ietekmi, piemēram, eksporta nodokļi, ko nosaka vai īsteno trešo valstu valdības vai valsts kontrolēti uzņēmumi, kuras rada dažādus preču cenu līmeņus atkarībā no tā, vai šīs preces paredzētas eksportam vai vietējam patēriņam vai izmantošanai. (3) Lai Kopienas ražotājiem neradītu neizdevīgus konkurences apstākļus un tiem nerastos kaitējums, ir vajadzīgs instruments, kas sniegtu aizsardzību pret tādu importu, kurš tieši vai netieši iegūst no šādas cenu noteikšanas vai citādas prakses, ko piemēro tādas trešās valsts valdība vai valsts kontrolēts uzņēmums, kura nav Pasaules tirdzniecības organizācijas dalībvalsts, vai kas ir PTO dalībvalsts, taču šīs dalībvalsts PTO pievienošanās protokols pieļauj šīs regulas piemērošanu. Mehānismu nepiemēro importam no valsts, kas nav PTO locekle, ja šai valstij ir divpusēja vienošanās ar Kopienu saistībā ar šās valsts pievienošanos PTO, kurā pietiekoši risināts jautājums par cenu noteikšanas praksi, un tiek uzskatīts, ka šī valsts faktiski pakāpeniski samazina cenu noteikšanas prakses kropļojošo ietekmi uz tirdzniecību ne vairāk kā piecu gadu laikā kopš šīs divpusējās vienošanās noslēgšanas. (4) Jānosaka līdzsvarošanas mehānisms, kas piemērojams importam, kurš iegūst no cenu noteikšanas vai citām līdzīgām politikām. Uzskata, ka šādas politikas kropļo konkurenci starp attiecīgajiem uzņēmumiem un ir jānovērš, lai atjaunotu godīgus tirdzniecības nosacījumus. Mehānisms jāpiemēro bez diskriminācijas. (5) Tāpat skaidri jānorāda, ka guvumu aprēķina, pamatojoties uz atšķirīgu cenu līmeni izejvielai atkarībā no tā, vai tā paredzēta eksportam vai vietējam patēriņam, vai izmantošanai, un vajadzības gadījumā ņemot vērā to, kādā mērā izejvielu patērē vai izmanto attiecīgā produkta ražošanā. (6) Ļoti svarīgi ir definēt terminus „izejviela” un „attiecīgais produkts”. (7) Tāpat ir vēlams paredzēt skaidrus un sīki izstrādātus norādījumus attiecībā uz faktoriem, kas var būt būtiski, lai noteiktu, vai cenu noteikšanas prakse vai citāda prakse, kuru piemēro trešās valsts valdība vai valsts kontrolēts uzņēmums, ir radījusi kaitējumu vai kaitējuma draudus; uzmanība jāpievērš arī citiem faktoriem un jāapsver visi būtiskie un zināmie faktori un ekonomiskie rādītāji, kas attiecas uz ražošanas nozares stāvokli, un jo īpaši uz dominējošiem tirgus apstākļiem Kopienā. (8) Jāprecizē, kas var iesniegt sūdzību un kāda informācija būtu jāietver šādā sūdzībā; sūdzība būtu jānoraida, ja nav pietiekamu sākotnēji šķietami pamatotu pierādījumu par cenu noteikšanas vai citu praksi, kaitējumu un cēloņsakarībām. (9) Vēlams paredzēt procedūru, kas jāievēro izmeklēšanā, lai varētu piemērot līdzsvarošanas pasākumus. (10) Jāparedz kārtība, kādā ieinteresētām pusēm paziņo par informāciju, kas vajadzīga izmeklēšanas iestādēm; ieinteresētajām pusēm jāpiešķir plašas iespējas iesniegt visus būtiskos pierādījumus un aizstāvēt savas intereses. (11) Tāpat jānosaka izmeklēšanas noteikumi un kārtība, jo īpaši noteikumi par to, kā ieinteresētās puses noteiktā laikā piesakās, nāk klajā ar savu nostāju un iesniedz informāciju, ja šīs nostājas un informāciju ņem vērā; ievērojot komerciālo konfidencialitāti, ieinteresētajām pusēm jādod iespēja piekļūt visai informācijai, kas attiecas uz izmeklēšanu un kura ir būtiska lietas izklāstā; jāparedz, ka gadījumā, ja puses nesadarbojas apmierinoši, drīkst izmantot citu informāciju faktu konstatēšanai un ka šāda informācija var būt mazāk labvēlīga pusēm, nekā tā būtu, ja puses būtu sadarbojušās. (12) Jānosaka nosacījumi, saskaņā ar kuriem var noteikt pagaidu pasākumus; visos gadījumos Komisija var piemērot šādus pasākumus tikai 6 mēnešu laika posmam. (13) Izmeklēšana vai tiesvedība jāizbeidz, ja nav vajadzīgs noteikt pasākumus; tiesvedība nav jāizbeidz, ja vien lēmumam par tās izbeigšanu nav pievienots paziņojums par izbeigšanas iemesliem. (14) Līdzsvarošanas pasākumu apmērs nedrīkst pārsniegt konstatētā ieguvuma līmeni, ja nosaka pasākumus attiecīgā produkta importam, kas iegūst no cenu noteikšanas prakses šāda importa radīto kaitējumu rezultātā. (15) Piemērojot līdzsvarošanas pasākumus, priekšroka dodama maksājumiem; ja izrādās, ka maksājumi nav atbilstīgi, var apsvērt citus līdzsvarošanas pasākumus, piemēram, kvantitatīvus ierobežojumus. (16) Produkta importam nepiemēro kopā gan līdzsvarošanas pasākumus, gan antidempinga un/vai kompensācijas pasākumus, ja vien netiek konstatēts, ka dempingu un/vai subsidēšanu nevar attiecināt uz cenu noteikšanas vai citādas prakses ietekmi. (17) Jāprecizē procedūras tādu saistību pieņemšanai, ar ko likvidē vai kompensē guvumu no cenu noteikšanas vai citas prakses un radīto kaitējumu, tā vietā, lai noteiktu pagaidu vai galīgos pasākumus; tāpat ir lietderīgi noteikt arī saistību neizpildes vai atsaukšanas sekas. (18) Jāparedz noteikto pasākumu pārskatīšana gadījumos, kad ir iesniegti pietiekami pierādījumi par apstākļu vai situāciju maiņu, ja tiek mazinātas līdzsvarojošo pasākumu korektīvās sekas. Pēdējā gadījumā var būt lietderīgi paplašināt spēkā esošos pasākumus attiecībā uz attiecīgā produkta importu no citām valstīm. (19) Saskaņā ar 2. pantu Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumā, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību [2], šīs regulas īstenošanas pasākumi jāpieņem, izmantojot minētā lēmuma 3. pantā paredzēto konsultēšanās procedūru. (20) Jānodrošina, ka jebkādi līdzsvarošanas pasākumi, ko veic saskaņā ar šo regulu, pilnībā atbilst Kopienas interesēm; Kopienas interešu novērtējums ietver jebkādu tādu būtisku iemeslu konstatēšanu, kas liek secināt, ka pasākumu īstenošana neatbilstu Kopienas vispārējām interesēm. Šādi būtiski iemesli varētu ietvert, piemēram, gadījumus, kad neizdevīgie apstākļi, kas radīti patērētājiem vai citām ieinteresētām pusēm, būtu skaidri nesamērīgi ar jebkādām priekšrocībām, kuras pasākumu noteikšana sniegtu Kopienas ražošanas nozarei. (21) Kopienu Muitas kodeksa [3] 217. panta 1. punkta un 218. panta 2. punkta nozīmē pagaidu un galīgos līdzsvarošanas pasākumus uzskata attiecīgi par pagaidu vai galīgiem antidempinga vai kompensācijas maksājumiem. (22) Līdzsvarošanas pasākumu veids un apmērs, kā arī to izpilde sīki jāizklāsta regulā, ar kuru nosaka šos pasākumus, IR PIEņēMUSI ŠO REGULU. 1. pants Principi 1. Līdzsvarošanas pasākumus var noteikt produktiem ar izcelsmi trešajās valstīs, kas deklarēti laišanai brīvā apgrozībā Kopienā, lai kompensētu guvumu, kurš izriet no tās pašas trešās valsts valdības vai valsts kontrolēta uzņēmuma tās teritorijā cenu noteikšanas prakses vai citas prakses ar līdzvērtīgu ietekmi, kas rada dažādus izejvielu cenu līmeņus atkarībā no tā, vai šīs izejvielas paredzētas eksportam vai patēriņam vai izmantošanai vietējā tirgū, un ja tādējādi attiecīgā produkta eksports uz Kopienas tirgu radītu kaitējumu Kopienas ražošanas nozarei. 2. Līdzsvarošanas pasākumus var piemērot importam, kura izcelsme ir: a) valstīs, kas nav Pasaules tirdzniecības organizācijas dalībvalstis, vai b) valstī, kas ir PTO dalībvalsts, taču šīs dalībvalsts PTO pievienošanās protokols pieļauj šīs regulas piemērošanu. 3. Šo regulu nepiemēro importam no valsts, kas nav PTO locekle, ja šai valstij ir divpusēja vienošanās ar Kopienu saistībā ar šās valsts pievienošanos PTO, kura apmierinoši risina jautājumu par cenu noteikšanas praksi, un tiek uzskatīts, ka šī valsts faktiski pakāpeniski samazina cenu noteikšanas prakses kropļojošo ietekmi uz tirdzniecību ne vairāk kā piecu gadu laikā kopš šīs divpusējās vienošanās noslēgšanas. 2. pants Definīcijas Šajā regulā: a) „kaitējums” nozīmē materiālu kaitējumu Kopienas ražošanas nozarei vai materiāla kaitējuma draudus Kopienas ražošanas nozarei, ko nosaka saskaņā ar 5. pantu; b) „Kopienas ražošanas nozare” aptver visus līdzīgo produktu ražotājus Kopienā; c) „izejviela” ir produkts, uz ko, iespējams, tieši vai netieši attiecas cenu noteikšana vai cita prakse, kura tiek izmeklēta saskaņā ar šo regulu; d) „attiecīgais produkts” ir ievestais produkts, kura ražošanas procesā tieši vai netieši izmantota vai patērēta izejviela; e) „līdzīgs produkts“ ir produkts, kas ir identisks, tas ir, visos aspektos vienāds ar attiecīgo produktu, vai arī, ja šāda produkta nav, ar to saprot citu produktu, kura īpašības ir ļoti līdzīgas attiecīgā produkta īpašībām, kaut arī, raugoties no visiem aspektiem, nav vienādas; f) „valdība” ir valdība vai jebkāda valsts iestāde attiecīgās trešās valsts teritorijā; g) uzņēmumu uzskata par „valsts kontrolētu” uzņēmumu, ja valdībai vai jebkādai valsts iestādei attiecīgās trešās valsts teritorijā tieši vai netieši pieder vairāk nekā 50 procenti uzņēmuma pamatkapitāla, vai arī tai ir pilnvaras iecelt vairākumu uzņēmuma direktoru vai citādi tiesiski kontrolēt vai vadīt uzņēmuma darbību. 3. pants Cenu noteikšanas prakse Uzskata, ka guvums no cenu noteikšanas prakses vai citas prakses ar līdzvērtīgu ietekmi, ko īsteno trešās valsts valdība vai valsts kontrolēts uzņēmums, pastāv, ja šāda prakse rada dažādus produktu cenu līmeņus atkarībā no tā, vai šie produkti paredzēti eksportam vai vietējam patēriņam vai izmantošanai. 4. pants Pasākuma līdzsvarošanas apjoma aprēķināšana 1. Guvumu aprēķina, pamatojoties uz atšķirīgu cenu līmeni izejvielai atkarībā no tā, vai tā paredzēta eksportam vai vietējam patēriņam vai izmantošanai, un vajadzības gadījumā ņemot vērā to, kādā mērā izejvielu tieši vai netieši patērē vai izmanto attiecīgā produkta ražošanā. Pienācīgi jāņem vērā fakts, ka izejvielas cenu līmeņi var būt noteikti, atsaucoties uz kādiem citiem produktiem, nevis tiem, kas paredzēti eksportam vai vietējam patēriņam vai izmantošanai. Tāpat pienācīgi jāņem vērā atšķirības, kas ietekmē eksportam paredzētas izejvielas un vietējam patēriņam vai izmantošanai paredzētas izejvielas salīdzināmību. Katrā konkrētā gadījumā pēc būtības izdara korekcijas, ņemot vērā faktorus, kurus uzskata (un kuri norāda), ka tie ietekmē cenu, kvalitātes, pieejamības, transporta un citu iegādes un pārdošanas nosacījumu salīdzināmību. 2. Guvumu var noteikt, pamatojoties uz vispārpieejamu informāciju par attiecīgo ražošanas nozari, tostarp statistiku par izejvielas un attiecīgā produkta cenām, un norādījumiem un standartiem, kas attiecas uz izejvielas patēriņa vai izmantošanas apmēru attiecīgajā produktā. 3. Attiecībā uz produktiem, kas minēti šīs regulas pielikumā, guvumu nosaka, pamatojoties uz pielikumā izklāstīto metodoloģiju, saskaņā ar 1. punktu pienācīgi ņemot vērā atšķirības, kuras ietekmē eksportam paredzētās izejvielas un vietējam patēriņam vai izmantošanai paredzētās izejvielas salīdzināmību. Pielikumā pēc vajadzības izdara grozījumus saskaņā ar 13. panta 2. punktā noteikto procedūru. 5. pants Kaitējuma noteikšana 1. Kaitējuma noteikšanu pamato ar tiešiem pierādījumiem, un tajā ietver šādu faktoru objektīvu izpēti: a) attiecīgā produkta importa apjoms un cenas Kopienas tirgū un to ietekme uz Kopienas ražošanas nozares cenām līdzīgam produktam; un b) turpmākā attiecīgā importa ietekme uz Kopienas ražošanas nozari, par ko liecina vairāku ekonomisko rādītāju izmaiņas, piemēram, pārdošanas apjoms, jaudas izmantošana, tirgus daļa, peļņa un zaudējumi, kapitāla peļņa, ieguldījumi un nodarbinātība. Viens vai vairāki no šiem faktoriem nav pamats izšķirīgam ieteikumam. 2. Ņemot vērā visus būtiskos pierādījumus, kas iesniegti saistībā ar 1. punktu, pierāda, ka attiecīgais produkts rada kaitējumu šīs regulas nozīmē. 3. Pēta arī zināmus faktorus, kas nav attiecīgā produkta imports, bet kuri tāpat rada kaitējumu Kopienas ražošanas nozarei, lai nodrošinātu, ka kaitējumu, ko rada šādi citi faktori, nepiedēvē attiecīgajam produktam. 4. Kaitējuma draudus nosaka, pamatojoties uz faktiem, nevis tikai uz apgalvojumiem, pieņēmumiem vai maznozīmīgu iespēju. Pārmaiņām apstākļos, kas varētu radīt situāciju, kurā cenu noteikšanas prakse var radīt kaitējumu, ir jābūt skaidri paredzamām un nenovēršamām. Nosakot būtiska kaitējuma draudu eksistenci, cita starpā ņem vērā šādus faktorus: a) attiecīgās cenu noteikšanas vai citas prakses iezīmes un ietekme uz tirdzniecību, kas no tā varētu rasties; b) ievērojams attiecīgā produkta importa pieaugums Kopienas tirgū, kas norāda uz būtiskas importa palielināšanās iespēju; c) pietiekama brīvi pieejama attiecīgā produkta eksportētāja jaudas rezerve vai draudīga ievērojama šādas jaudas palielināšanās, kas norāda uz to, ka eksporta apjoms uz Kopienas tirgu var ievērojami palielināties, ņemot vērā arī citu eksporta tirgu pieejamību, kas varētu absorbēt jebkuru papildu eksportu; d) vai importa preces ieved Kopienas tirgū par cenām, kas ievērojami samazinātu cenas vai kavētu cenu palielināšanos, kura citādi rastos, un, iespējams, palielinātu pieprasījumu pēc turpmāka importa; un e) tā produkta krājumi, par kuru notiek izmeklēšana. Neviens no iepriekš minētajiem faktoriem viens pats nav noteikts pamats izšķirīgajam ieteikumam, bet aplūkoto faktoru kopumam ir jānoved pie slēdziena, ka no valsts vai valstīm, kas iesaistītas attiecīgā produkta cenu noteikšanas vai citā praksē, draud turpmāks eksports uz Kopienas tirgū un ka tiks radīts būtisks kaitējums, ja netiks īstenota aizsardzība. 6. pants Uzsākšana 1. Izmeklēšanu saskaņā ar šo regulu uzsāk tad, ja ir saņemta rakstiska sūdzība Kopienas ražošanas nozares vārdā no jebkuras fiziskas vai juridiskas personas, vai jebkuras apvienības, vai pēc Komisijas ierosinājuma, ja ir pietiekami sākotnēji šķietami pamatoti pierādījumi par cenu noteikšanas vai citas prakses pastāvēšanu šīs regulas nozīmē, kaitējumu un cēloņsakarību starp importu un piedēvēto kaitējumu. 2. Ja ir acīmredzams, ka ir pietiekami sākotnēji šķietami pamatoti pierādījumi, lai pamatotu tiesvedības uzsākšanu, Komisija, rīkojoties saskaņā ar 13. panta 2. punktā minēto procedūru, uzsāk tiesvedību 45 dienu laikā pēc sūdzības iesniegšanas un publicē paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Ja ir iesniegti nepietiekami pierādījumi, Komisija, rīkojoties saskaņā ar 13. panta 2. punktā paredzēto procedūru, 45 dienu laikā pēc sūdzības iesniegšanas Komisijai informē par to sūdzības iesniedzēju. 3. Paziņojumā par tiesvedības uzsākšanu paziņo izmeklēšanas uzsākšanu, norāda izmeklēšanas jomu, attiecīgo produktu un trešās valstis, kuru valdības, iespējams, īsteno cenu noteikšanas praksi, prakses raksturu, un termiņu, kurā ieinteresētās puses var pieteikties, rakstiski izklāstīt savu viedokli un iesniegt informāciju, ja šāds viedoklis ir vērā ņemams izmeklēšanas laikā. Paziņojumā arī nosaka termiņu, kurā ieinteresētās puses var pieteikties uz uzklausīšanu Komisijā. 4. Komisija par tiesvedības uzsākšanu informē ieinteresētās puses, proti, attiecīgā produkta eksportētājus un importētājus, izcelsmes valsts valdību, kas iesaistīta cenu noteikšanas vai citā praksē, sūdzības iesniedzējus un citus Kopienas ražotājus. 5. Komisija jebkurā laikā pirms tiesvedības uzsākšanas vai tās laikā var uzaicināt izcelsmes valsts valdību piedalīties apspriedēs, lai noskaidrotu situāciju attiecībā uz 2. punktā minētajiem jautājumiem un nonāktu pie savstarpēji saskaņota risinājuma. 7. pants Izmeklēšana 1. Pēc tiesvedības uzsākšanas Komisija sāk izmeklēšanu, kas attiecas gan uz cenu noteikšanas vai citu praksi, gan kaitējumu. Šo izmeklēšanu parasti pabeidz sešu mēnešu laikā, bet ne vēlāk kā divpadsmit mēnešu laikā kopš izmeklēšanas uzsākšanas dienas. 2. Ieinteresētās puses, kas pieteikušās termiņā, kurš norādīts paziņojumā par uzsākšanu, tiek uzklausītas, ja tās ir iesniegušas savlaicīgu lūgumu par uzklausīšanu, norādot, ka tās ir ieinteresētā puse, ko tiesvedības rezultāts var iespaidot, un ka ir īpaši iemesli, kāpēc tās būtu jāuzklausa. 3. Gadījumos, kad ieinteresētā puse atsaka piekļuvi vajadzīgajai informācijai vai kā citādi nesniedz to attiecīgajā termiņā, vai arī ievērojami kavē izmeklēšanu, pagaidu vai galīgo pozitīvo vai negatīvo slēdzienu var sagatavot, ņemot vērā pieejamos faktus. Ja tiek atklāts, ka jebkura no ieinteresētajām pusēm ir sniegusi viltotu vai maldinošu informāciju, šādu informāciju neņem vērā un drīkst izmantot pieejamos faktus. 4. Ar jebkuru informāciju, kas pēc savas būtības ir konfidenciāla, vai kuru puses izmeklēšanai ir sniegušas konfidenciāli, ja tam ir pietiekams pamatojums, iestādes rīkojas kā ar konfidenciālu informāciju. Ieinteresētajām pusēm, kas iesniedz konfidenciālu informāciju, jāiesniedz nekonfidenciāls tās kopsavilkums. Tādi kopsavilkumi ir pietiekami precīzi, lai no tiem varētu pienācīgi saprast konfidenciāli iesniegtās informācijas būtību un ieinteresētajām pusēm dotu iespēju piekļūt visai informācijai, kas attiecas uz izmeklēšanu, kura ir būtiska lietas izklāstā. Saskaņā ar šo regulu saņemto informāciju izmanto tikai tam mērķim, kuram tā pieprasīta. Šis noteikums neliedz izmeklēšanas gaitā saņemto informāciju izmantot citu izmeklēšanu uzsākšanai tās pašas tiesvedības ietvaros saistībā ar attiecīgo produktu. 8. pants Pagaidu pasākumi 1. Pagaidu pasākumus var noteikt attiecīgā produkta importam, ja ir provizoriski apstiprināts, ka attiecīgais produkts iegūst no cenu noteikšanas vai citas prakses un ka tādējādi ir nodarīts kaitējums Kopienas ražošanas nozarei, un Kopienas intereses prasa iejaukšanos, lai novērstu šādu kaitējumu. Šos pasākumus nosaka saskaņā ar 13. panta 2. punktā paredzēto procedūru. 2. Pagaidu pasākumus nodrošina ar nodrošinājumu, un attiecīgā produkta, kura izcelsme ir valstī, kas iesaistīta cenu noteikšanā vai citā praksē, laišana brīvā apgrozībā Kopienā ir atkarīga no šāda nodrošinājuma iesniegšanas. 3. Pagaidu pasākumus nosaka ne agrāk kā 60 dienas pēc tiesvedības uzsākšanas. Šos pasākumus nosaka laika posmam, kas nepārsniedz sešus mēnešus. 9. pants Tiesvedības izbeigšana bez pasākumu noteikšanas 1. Ja sūdzība tiek atsaukta, Komisija tiesvedību var izbeigt, ja vien šāda izbeigšana nav pretrunā ar Kopienas interesēm. 2. Ja līdzsvarošanas pasākumi nav vajadzīgi, tiesvedību izbeidz saskaņā ar 13. panta 2. punktā noteikto procedūru. Ikvienam lēmumam par tiesvedības izbeigšanu pievieno pamatojumu. 10. pants Galīgie pasākumi 1. Ja galīgi tiek konstatēti fakti, kas pierāda cenu noteikšanas vai citādas prakses pastāvēšanu un kaitējumu, kuru radījis attiecīgā produkta imports Kopienas tirgū, un Kopienas intereses prasa iejaukšanos saskaņā ar 14. pantu, nosaka galīgo pasākumu attiecīgajam produktam saskaņā ar 13. panta 2. punktā paredzēto procedūru. 2. Līdzsvarošanas pasākumu apjoms, kas noteikts, lai kompensētu guvumu no cenu noteikšanas vai citādas prakses, kā paredzēts šā panta 1. punktā, nepārsniedz konstatētā guvuma apmēru un tos labāk īstenot maksājumu veidā. 3. Ja ir piemērots pagaidu līdzsvarošanas maksājums un galīgais līdzsvarošanas maksājums ir lielāks par pagaidu maksājumu, starpību neiekasē. Ja galīgais līdzsvarošanas maksājums ir mazāks par pagaidu maksājumu, pagaidu maksājumu pārrēķina. Ja galīgais slēdziens ir negatīvs, pagaidu maksājumu neapstiprina. 4. Līdzsvarošanas pasākums ir spēkā tikai tik ilgi un tādā mērā, cik tas ir vajadzīgs, lai neitralizētu cenu noteikšanas praksi vai citādu praksi, kas rada kaitējumu. 11. pants Saistības 1. Izmeklēšanas var izbeigt, nenosakot pagaidu vai galīgos pasākumus, ja tiek saņemtas apmierinošas brīvprātīgas saistības, saskaņā ar kurām: a) trešās valsts valdība, kas īsteno cenu noteikšanas vai citādu praksi, piekrīt likvidēt vai ierobežot šo praksi vai veikt citus pasākumus attiecībā uz tās sekām; vai b) jebkurš eksportētājs apņemas pārskatīt cenas vai pārtraukt eksportu uz Kopienas tirgu tik ilgi, kamēr šāds eksports tieši vai netieši iegūst no cenu noteikšanas vai citādas prakses, lai cenu noteikšanas vai citādas prakses kaitīgās sekas tiktu likvidētas. 2. Saistības apstiprina saskaņā ar 13. panta 2. punktā noteikto procedūru. 3. Ja kāda no pusēm lauž vai atsauc saistības, saskaņā ar 10. pantu nosaka līdzsvarošanas pasākumu, pamatojoties uz faktiem, kas konstatēti tās izmeklēšanas laikā, saistībā ar kuru tika pieņemtas saistības. 12. pants Pārskatīšana 1. Vajadzību turpināt pasākumu piemērošanu to sākotnējā veidā drīkst pārskatīt, ja tas ir pamatoti, pēc Komisijas iniciatīvas vai pēc kādas dalībvalsts pieprasījuma, pēc eksportētāja, importētāja vai Kopienas ražotāju, vai izcelsmes valsts valdības, ar noteikumu, ka ir pagājis vismaz viens gads pēc galīgā pasākuma noteikšanas. 2. Pārskatīšanu uzsāk Komisija, kas rīkojas saskaņā ar 13. panta 2. punktā noteikto procedūru. Pārskatīšanai, ko veic saskaņā ar 1. punktu, piemēro 6. un 7. panta atbilstīgos noteikumus. 3. Pārskatos novērtē cenu noteikšanas vai citādas prakses un/vai to radīto zaudējumu nepārtraukto esamību, izdarot slēdzienu par to, vai Kopienas interesēs vajadzīga nepārtraukta iejaukšanās. Pārskatos var novērtēt arī situācijas, kad līdzsvarojošā pasākuma koriģējošo ietekmi apdraud spēkā esošā pasākuma apiešana, vai gadījumus, kad līdzsvarošanas pasākumi nav radījuši pārmaiņas produktu pārdošanas vai tālākpārdošanas cenās Kopienas tirgū, vai radītās pārmaiņas ir nepietiekamas. 4. Atkarībā no pārskatīšanas rezultātiem līdzsvarošanas pasākumus pēc vajadzības atceļ, groza, pagarina vai patur spēkā saskaņā ar 13. panta 2. punktā noteikto procedūru. 13. pants Komiteja 1. Komisijai palīdz Padomdevēja komiteja, kas izveidota ar Padomes Regulas (EK) Nr. 2026/97 [4] 25. pantu. 2. Ja ir norāde uz šo punktu, tad atbilstīgi Lēmuma 1999/468/EK 7. panta 3. punktam piemēro 3. pantā noteikto konsultēšanās procedūru. 14. pants Kopienas intereses Lai saskaņā ar 8. panta 1. punktu, 9. panta 2. punktu, 10. panta 1. punktu un 10. panta 3. punktu nolemtu, vai Kopienas intereses prasa iejaukšanos vai arī pasākumi jāatceļ, jāgroza vai jāpatur spēkā saskaņā ar 12. panta 4. punktu, būtu jānovērtē visas dažādās intereses kopumā. Pasākumus var nepiemērot, ja var skaidri secināt, ka tas nav Kopienas interesēs. 15. pants Vispārīgie noteikumi 1. Pagaidu vai galīgos līdzsvarošanas pasākumus nosaka ar regulu, un dalībvalstis tos īsteno tādā veidā, pēc tāda noteikta apjoma un saskaņā ar pārējiem kritērijiem, kas noteikti regulā, ar kuru ir noteikti šādi pasākumi. Ja piemēro pasākumus, kas nav maksājumi, tad ar regulu atbilstoši šīs regulas noteikumiem definē precīzu pasākumu veidu. 2. Ievērojot šo regulu, var pieņemt īpašus noteikumus, jo īpaši attiecībā uz vienotu izcelsmes jēdziena definīciju, kas minēta Padomes Regulā (EEK) Nr. 2913/92 [5]. 3. Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 [6] 217. panta 1. punkta un 218. panta 2. punkta nozīmē pagaidu un galīgos līdzsvarošanas pasākumus uzskata attiecīgi par pagaidu vai galīgiem antidempinga vai kompensācijas maksājumiem. 4. Regulas, ar kurām nosaka pagaidu vai galīgos līdzsvarošanas pasākumus, un regulas un lēmumus, ar kuriem pieņem saistības vai izbeidz izmeklēšanu vai lietu, publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. 5. Nevienu produktu nepakļauj līdzsvarošanas pasākumiem un antidempinga un/vai kompensācijas maksājumiem, lai labotu vienu un to pašu situāciju, kas izriet no cenu noteikšanas un citas prakses 3. panta nozīmē, un no dempinga un/vai subsidēšanas. 6. Šīs regulas noteikumus piemēro, neierobežojot un vajadzības gadījumā ņemot vērā jebkādus īpašus noteikumus, par ko vienojušās Kopienas un jebkura trešā valsts vai valstis. 16. pants Šī regula stājas spēkā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, […]. Padomes vārdā — priekšsēdētājs PIELIKUMS Guvuma aprēķināšanas metodoloģija, kas minēta 4. pantā Guvuma noteikšanas metodoloģija. Piemēro šādu formulu, kur: W ir izejvielas cena par tonnu pasaules tirgū pēdējā kalendārā gada laikā; X ir salīdzināmā produkta cena par tonnu pasaules tirgū, pēc kuras nosaka izejvielas cenu; Y ir % atlaide, kas piemērota salīdzināmā produkta cenai pasaules tirgū, kura paredzēta attiecīgās trešās valsts tiesiskajā regulējumā; Z ir izejvielas vienību attiecība, kas patērēta vai izmantota, lai saražotu vienu tonnu attiecīgā produkta (skatīt zemāk esošo tabulu), piemēram, ja tiek izmantotas 5 tonnas izejvielas, lai saražotu 1 tonnu attiecīgā produkta, Z = 5. Formula: [W-(X/100 x (100-Y))] x Z(X x Y%) x Z = guvums uz vienu tonnu Iepriekš minēto formulu piemēro, aprēķinot pasākuma līdzsvarošanas apjomu produktiem, kas minēti zemāk esošajā tabulā. Attiecīgais produkts | KN kods | Izejvielas vienību attiecība (Z) | Propāns | Butāni (jaukti) | Vieglā naftas frakcija | Etilēns | 2901 21 00 | 2,5 | 3,2 | 3,2 | Propēns (propilēns) | 2901 22 00 | 6,3 | 5,3 | 1,0 | Buta-1,3-diēns | 2901 24 10 | - | 6,3 | 2,2 | Cikloheksāns | 2902 11 00 | - | - | 2,9 | Benzols | 2902 20 00 | - | - | 3,1 | P-ksilols | 2902 43 00 | 0,1 | 0,2 | 3,1 | Stirols | 2902 50 00 | 0,7 | 1,0 | 1,0 | Etilbenzols | 2902 60 00 | 0,7 | 0,9 | 0,9 | Atvasinājumi, kas satur tikai nitrogrupas vai nitrozogrupas | 2904 20 00 | - | - | 2,0 | Etilēnglikols (etāndiols) | 2905 31 00 | 1,5 | 1,9 | 1,9 | Propilēnglikols (propān-1,2-diols) | 2905 32 00 | 3,9 | 3,3 | 0,6 | Acikliskie ēteri un to halogenētie, sulfurētie, nitrētie vai nitrozētie atvasinājumi, izņemot dietilēteri | 2909 19 00 | - | - | 2,0 | 2.2'-oksidietanols (dietilēnglikols, digols) | 2909 41 00 | 1,8 | 2,3 | 2,3 | Lineārais polietilēns ar blīvumu līdz 0,94 | 3901 10 10 | 2,5 | 3,3 | 3,3 | Pārējais polietilēns ar blīvumu līdz 0,94 | 3901 10 90 | 2,5 | 3,3 | 3,3 | Polietilēns ar blīvumu 0,94 vai vairāk | 3901 20 10 3901 20 90 | 2,6 | 3,4 | 3,4 | Polipropilēns, pirmformās | 3902 10 00 | 6,4 | 5,4 | 1,0 | Izplesties spējīgs polistirols | 3903 11 00 | 0,7 | 1,0 | 1,0 | Polistirols | 3903 19 00 | 0,7 | 1,0 | 1,0 | Akrilnitrila, butadiēna un stirola (ABS) kopolimēri, pirmformās | 3903 30 00 | - | 4,9 | 1,3 | Stirola–akrilnitrila (SAN) kopolimēri, pirmformās | 3903 20 00 | 2,6 | 2,4 | 1,1 | Ar citām vielām nesajaukts polivinilhlorīds, pirmformās | 3904 10 00 | 1,1 | 1,5 | 1,5 | [1] OV C , , . lpp. [2] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp. [3] OV L 302, 19.10.1992., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar 2003. gada Pievienošanās aktu. [4] OV L 288, 21.10.1997., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 461/2004 (OV L 77, 13.3.2004., 12. lpp.). [5] OV L 302, 19.10.1992., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar 2003. gada Pievienošanās aktu. [6] OV L 302, 19.10.1992., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar 2003. gada Pievienošanās aktu.