Komisija turpinās uzraudzīt plašu ekonomikas un sociālās politikas norišu loku. Ja valstu ziņojumos ir aptverts plašs tādu tematu un problēmu loks, kas ir būtiski dalībvalstīm, tad konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos ir šaurāks fokuss, lai virzītu un vadītu reformu centienus. Vienlaikus ir nodrošināta adekvāta diferenciācija starp dalībvalstīm atkarībā no problēmu būtības un apmēra. Tas ir atspoguļots gan konkrētām valstīm adresēto ieteikumu skaitā, gan to specifikas pakāpē.

Konkrētām valstīm adresētie ieteikumi nosaka politikas mērķus turpmākajiem 12 līdz 18 mēnešiem. Lai palielinātu atbildību par reformām un sekmētu reformu labāku īstenošanu, 2015. gadā Komisija ieviesa lielāku koncentrāciju, būtiski samazinot ieteikumu skaitu, aptverot tikai galvenos makroekonomikas un sociālas nozīmības jautājumus, kuriem dalībvalstīm nekavējoties jāpievērš uzmanība. Ieteikumos uzmanība koncentrēta arī uz to, kas jāsasniedz, tā vietā, lai noteiktu, kā to sasniegt, ar mērķi sniegt vadlīnijas dalībvalstīm, vienlaikus atstājot nepieciešamās manevrēšanas iespējas. 2016. gada ieteikumos šī pieeja ir nostiprināta. Tajos arī ņemts vērā intensīvais dialogs ar citām ES iestādēm un valstu iestādēm un ieinteresētajām personām pēc valstu ziņojumu publicēšanas 2016. gada februārī.

Eiropas stratēģisko investīciju fonds (EFSI) ir sācis sniegt rezultātus uz vietas. Līdz šim Eiropas Investīciju banka (EIB) ir apstiprinājusi 57 projektus finansēšanai saskaņā ar EFSI, kas atbilst finansējumam 7,8 miljardu euro apmērā. Katru mēnesi finansējumam tiek atlasīts vairāk projektu. No līdz šim apstiprinātajiem projektiem aptuveni puse atbalsta atjaunojamo enerģiju, energoefektivitāti un resursu izmantošanas efektivitāti un citas investīcijas, kas sekmē mazoglekļa ekonomisko izaugsmi. Šie citi projekti ietver pētniecību un izstrādi un rūpniecisko inovāciju, digitālo un sociālo infrastruktūru, transportu, kā arī mazo uzņēmumu pieeju finansējumam. Eiropas Investīciju fonds (EIF) ir apstiprinājis vairāk nekā 165 MVU finansēšanas nolīgumus ar kopējo finansējumu saskaņā ar EFSI 3,4 miljardu euro apmērā. Paredzams, ka labumu no tā gūs aptuveni 136 000 MVU un vidējas kapitalizācijas uzņēmumu. Paredzams, ka kopā ņemtas šīs darbības izraisīs kopējās investīcijas 82,1 miljarda euro apmērā.

Krīzes laikā tika pārbaudīti sociālie modeļi, un tie ir jāmodernizē un jāpastiprina, apvienojot elastības un drošības atbilstošos elementus, tostarp ilgtspējīgas atgriešanās un integrācijas ceļus darba pasaulē. Kaut arī nodarbinātība kopš 2013. gada ir pieaugusi par vairāk nekā 5,5 miljoniem iedzīvotāju un bezdarbs ievērojami samazinās līdz zemākajiem rādītājiem vairāku gadu laikā, vairums dalībvalstu joprojām saskaras ar spēcīgu krīzes sociālo mantojumu. Ilgstošs bezdarbs joprojām ir augsts – 10,5 miljoni iedzīvotāju ES –, un tiek uzskatīts, ka 122 miljonus iedzīvotāju apdraud nabadzība vai sociālā atstumtība. Eurozonā mājsaimniecību reālie ienākumi uz vienu iedzīvotāju joprojām ir zem 2008. gada līmeņa. Turklāt, raugoties nākotnē, novecojošo iedzīvotāju izraisītās ietekmes dēļ ir vēl vairāk jāmodernizē ilgtermiņa aprūpe, pensijas un veselības aprūpe, aptverot ne tikai šo pakalpojumu sniegšanu, bet arī to finansēšanu. Lai palīdzētu risināt dažas no šīm problēmām un veicinātu tuvināšanos labākajiem rezultātiem, Komisija ir uzsākusi darbu pie Eiropas sociālo tiesību pīlāra izveides, kas ir daļa no plašākiem centieniem panākt dziļāku un taisnīgāku ekonomikas un monetāro savienību.

Spēcīgāka makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūra

Makroekonomikas nelīdzsvarotības, ar ko dalībvalstis saskaras, būtība ir padarīta skaidrāka un par to ir sniegta labāka informācija. Kā norādīts Komisijas paziņojumā pēc valstu ziņojumiem, Komisija ir veikusi pasākumus, lai uzlabotu makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūras un dalībvalstu nelīdzsvarotības kategorizācijas pārredzamību. Konstatējumi padziļinātajos pārskatos par attiecīgajām dalībvalstīm, kurām piemēro procedūru, skaidrāk un efektīvāk ir izklāstīti valstu ziņojumos. Tas stiprina saikni no problēmām uz politikas reakciju un atlikušo politikas nepilnību konstatēšanu. Šajā ziņā palīdz arī makroekonomikas nelīdzsvarotības kategoriju racionalizēšana un stabilizēšana no sešām uz četrām (nelīdzsvarotības nav, nelīdzsvarotība, pārmērīga nelīdzsvarotība un pārmērīga nelīdzsvarotība ar korektīviem pasākumiem). Līdzīgi kā iepriekšējos ciklos, konstatētās nelīdzsvarotības smagums un mērogs ir atspoguļoti konkrētām valstīm adresēto ieteikumu priekšlikumos, kuros jo īpaši valstīm ar pārmērīgu nelīdzsvarotību ir paredzēti mērķtiecīgāki konkrētai valstij adresēti ieteikumi.

Tiks paplašināta galveno ekonomikas un politikas norišu uzraudzība, lai novērstu nelīdzsvarotību. Līdz ar Eiropas pusgada racionalizēšanu tika arī nolemts, ka, sākot ar nākamo ciklu, tiks veikta īpaša uzraudzība attiecībā uz visām dalībvalstīm, kurās konstatēta makroekonomikas nelīdzsvarotība un pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība. Līdzīgi kā iepriekšējos ciklos, mērķis ir veicināt ātrāku un vispusīgāku politikas reakciju uz konstatēto nelīdzsvarotību, izmantojot intensīvāku dialogu starp Komisiju un valsts iestādēm, ko atbalsta ar ekspertu apmeklējumiem un regulāriem progresa ziņojumiem. Šī saziņa turklāt palīdzēs uzraudzīt to, kā attiecīgajās dalībvalstīs tiek īstenoti tām adresētie ieteikumi. Uzraudzība atšķirsies atkarībā no pamatā esošo problēmu nopietnības.

Eiropas pusgadā uzmanība tagad ir vairāk koncentrēta uz nodarbinātību un sociālajiem rādītājiem. Eiropas pusgada izvērtējumā un padomos sistemātiski tiek ņemti vērā nodarbinātības un sociālie apstākļi. Trīs jaunu nodarbinātības mainīgo rādītāju iekļaušana makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūras rezultātu pārskatā atspoguļo Komisijas apņemšanos paplašināt tās veikto makroekonomikas nelīdzsvarotības analīzi. Šie rādītāji ir pievienoti, lai labāk izprastu korekcijas procesu nodarbinātības un sociālo dimensiju. Lielāka uzmanība tiek pievērsta makroekonomikas korekciju programmu sociālajam taisnīgumam.

Savstarpējas izvērtēšanas un kritēriju noteikšanas sistemātiskāka izmantošana

Tiek izstrādāti valstu savstarpējas salīdzināšanas papildu instrumenti. Konverģenci var veicināt, nosakot kritērijus un tiecoties izmantot paraugpraksi. Komisija ir arvien vairāk sākusi ierosināt kritērijus un savstarpējas izvērtēšanas pasākumus dažādās politikas vai tematiskajās jomās, lai sekmētu vienotu izpratni par problēmām un politikas reakciju un lai palielinātu reformu īstenošanu. Vairākas noderīgas diskusijas ir notikušas vai ir sāktas politiskajā un komiteju līmenī Padomes sastāvos un tiks vēl vairāk paplašinātas nākamajā Eiropas pusgada kārtā. Valstu salīdzinošā analīze tādējādi ir kļuvusi par svarīgu instrumentu, lai pamatotu Komisijas politikas padomus, kas sniegti konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos, sekmējot pārredzamu diskusiju par paraugpraksi un rezultātiem dažādās politikas jomās. Pamatojoties uz ES dalībvalstu pieredzi Eiropas pusgada īstenošanā, Komisija arī stiprina savu atbalstu ekonomikas pārvaldības un konkurētspējas uzlabošanai paplašināšanās procesā iesaistītajās valstīs.

Lielāks atbalsts reformām, izmantojot ES fondus un tehnisko palīdzību

Tagad ir izveidota nepārprotama saikne starp ES budžeta izmantošanu dalībvalstīs un politikas reformu veicināšanu. Saskaņā ar tiesisko regulējumu, kas aptver Eiropas strukturālos un investīciju (ESI) fondus, programmās, kuras līdzfinansē no ESI fondiem laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam, ir ņemti vērā visi attiecīgie konkrētām valstīm adresētie ieteikumi Eiropas pusgada kontekstā. Darbības programmas ir cieši saskaņotas ar iepriekšējiem konkrētām valstīm adresētajiem ieteikumiem, un to apstiprināšana ir bijusi atkarīga no vairāku reformu īstenošanas (ex ante nosacījumi), lai veicinātu ESI fondu izmantošanu un efektivitāti. Līdz 2017. gadam Komisija cieši uzraudzīs un ziņos par progresu nosprausto mērķu īstenošanā. Komisija ir arī iecerējusi ar dalībvalstīm apspriest plānošanas efektivitāti reformu atbalstam, lai nodrošinātu, ka laika gaitā ir panākta pilnīga saskaņošana, ievērojot ESI fondu makroekonomiskos nosacījumus. Tā sadarbosies ar dalībvalstīm sīkākās diskusijās par šo valstu tehniskās palīdzības vajadzībām un nodrošinās, ka 5 miljardi euro no ESI fondiem, kas ir atvēlēti administratīvās kapacitātes veidošanai, tiek mobilizēti vajadzīgo reformu atbalstam.

Efektīva reformu īstenošana arī tiek atbalstīta, ieviešot tehnisko palīdzību, ko veic Komisijas nesen izveidotais Strukturālo reformu atbalsta dienests. Balstoties uz pieredzi, kas gūta, sniedzot atbalstu Kiprai un Grieķijai, pagājušā gada novembrī tika iesniegts tiesību akta priekšlikums par tehniskā atbalsta finansēšanu dalībvalstīm, kuras to var pieprasīt, un patlaban tas tiek apspriests ar abiem likumdevējiem. Ierosinātā Strukturālo reformu atbalsta programma (SRSP) nodrošinās atvēlētu ES instrumentu, lai dalībvalstīm pēc to pieprasījuma sniegtu vispusīgu un mērķtiecīgu atbalstu, palīdzētu tām izstrādāt un īstenot institucionālas, strukturālas un administratīvas reformas.

Strukturālo reformu atbalsta programma ļaus mobilizēt tehnisko atbalstu plašam galveno reformu jomu lokam. Vispārējas administratīvas reformas gadījumā atbalstu var, piemēram, sniegt, lai uzlabotu pārvaldību, efektivitāti un kvalitāti, tostarp attiecībā uz pasākumiem korupcijas un krāpšanas apkarošanai. Atbalsts fiskālās politikas jomā varētu ietvert, piemēram, palīdzību publisko finanšu pārvaldības uzlabošanā, kā arī atbalstu nodokļu un sociālā nodrošinājuma iemaksu efektīvākas iekasēšanas nodrošināšanā. Darījumdarbības vides reformas vajadzībām varētu izmantot palīdzību normatīvās sistēmas vienkāršošanas procesā, inovācijas, uzņēmējdarbības, ārvalstu tiešo ieguldījumu un eksporta sekmēšanas politikas ieviešanā. Atbalsts finanšu tirgu jomā var ietvert palīdzību privātpersonu un uzņēmumu maksātnespējas tiesību aktu un vērtspapīrošanas regulējuma izstrādē un īstenošanā kapitāla tirgu savienības kontekstā. Tehnisko palīdzību reformām darba tirgu un sociālās politikas jomās varētu mobilizēt, piemēram, lai palielinātu sociālā nodrošinājuma sistēmu lietderību un efektivitāti, ņemot vērā ilgtermiņa ilgtspējas riskus.

Demokrātiskā leģitimitāte un pārskatatbildība

Efektīva demokrātiskā leģitimitāte un pārskatatbildība ir izšķiroši svarīgas atbildības stiprināšanai par Eiropas pusgada procesu. Dialogs ar valstu ieinteresētajām personām (valdībām, parlamentiem, sociālajiem partneriem, pilsonisko sabiedrību) un Eiropas Parlamentu Eiropas pusgada procesa nozīmīgākajos posmos ir ievērojami pastiprināts gan tehniskajā, gan politiskajā līmenī. Valstu ziņojumu savlaicīgā publicēšana deva vairāk laika iesaistīties padziļinātās diskusijās, pirms Komisija publicē savus priekšlikumus attiecībā uz konkrētām valstīm adresētajiem ieteikumiem. Dalībvalstis arī arvien vairāk iesaista valstu parlamentus un sociālos partnerus. Valstu parlamentu loma būtu vēl vairāk jānostiprina, uzlabojot mijiedarbību diskusijā par konkrētām dalībvalstīm adresētajiem ieteikumiem, kas sniegti dalībvalstīm, un ikgadējā budžeta procedūrā. Komisija visa gada garumā aktīvi līdzdarbojās valstu diskusijās gan politiskajā, gan tehniskajā līmenī. Šie sakari kļuva intensīvāki pēc valstu ziņojumu publicēšanas, gatavojot valstu programmas un šodienas dokumentu kopumu.

Visu līmeņu sociālo partneru cieša iesaiste reformu izstrādē un īstenošanā ir svarīga, lai nodrošinātu sekmīgus rezultātus. Sociālo partneru iesaiste ir nostiprināta Eiropas līmenī, bet valstu līmenī ir iespējams palielināt sociālo partneru iesaisti reformu izstrādē. Komisija ir pastāvīgi aicinājusi dalībvalstis, sagatavojot valsts reformu programmas, cieši apspriesties ar valstu sociālajiem partneriem. Dalībvalstis ir apspriedušās ar valstu sociālajiem partneriem par valsts reformu programmām un dažas no tām ir Komisijai iesniegušas sociālo partneru nostājas.

ES iestādes ir palīdzējušas vadīt Eiropas pusgadu. Eiropas Parlaments pieņēma rezolūcijas par trim atsevišķiem ziņojumiem par Eiropas pusgadu, kuros aptverti 2016. gada izaugsmes pētījuma jautājumi, nodarbinātības un sociālie aspekti, kā arī vienotā tirgus pārvaldība. Padomē, pirms eurozonas ieteikumu pieņemšanas un to apstiprināšanas Eiropadomē februārī, dažādos sastāvos notika padziļinātas diskusijas. Eiropadome 17. martā apstiprināja gada izaugsmes pētījuma politikas prioritārās jomas un atzīmēja, ka dalībvalstis atspoguļos šīs prioritātes savās topošajās valsts reformu programmās un stabilitātes vai konverģences programmās.

3.Vispārējais progress reformu veikšanā un nelīdzsvarotību novēršanā

Dalībvalstis pēdējā gada laikā ir virzījušas reformu īstenošanu, bet šāda progresa temps ir jāpaātrina. Kopumā dalībvalstis ir panākušas ierobežotu līdz nelielu progresu to problēmu risināšanā, kuras tika norādītas 2015. gadā sniegtajos konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos. Tādējādi progress pēdējā gada laikā, salīdzinot ar gadu pirms tam, ir saglabājies līdzīgā līmenī. Konkrētām valstīm adresēto ieteikumu īstenošana katrā politikas jomā ir atšķirīga. Tam par iemeslu var būt veicamo reformu, piemēram, darba un produktu tirgu, pensiju sistēmu un banku nozaru reformu, sarežģītība. Ievērojamākais progress ir vērojams attiecībā uz ieteikumiem finanšu pakalpojumu un aktīvā darba tirgus politikas jomās. Turpretim lielāku progresu varētu vēlēties darījumdarbībai un nodarbinātībai labvēlīgākas normatīvās vides izveidē, sieviešu līdzdalības palielināšanā darba tirgū un šķēršļu samazināšanā pakalpojumu nozarē. Lielāks progress konkrētām valstīm adresēto ieteikumu īstenošanas jomā ir apzināts tajās dalībvalstīs, kuras saskaras ar nelīdzsvarotību, nekā tajās dalībvalstīs, kurās nelīdzsvarotības nav, iespējams, tādēļ, ka pastāv lielāka nepieciešamība pēc reformām, spēcīgāks politiskais dialogs un – dažos gadījumos – tiek reaģēts uz spēcīgāku tirgus spiedienu.

Dalībvalstis panāk progresu nelīdzsvarotības novēršanā savā ekonomikā, neraugoties uz sarežģītajiem apstākļiem. Valstīs ar lielām ārējām saistībām lielie tekošā konta deficīti, kas bija vērojami pirmskrīzes periodā, ir ievērojami samazinājušies vai pat ir pārvērsti pārpalikumā. Dažās citās dalībvalstīs pastāv pārpalikumi un tie joprojām ir ļoti lieli. Izmaksu konkurētspēja kopumā ir uzlabojusies un ir vērojamas strukturālas korekcijas – resursu pārdalīšana uz starptautiski tirgojamu produktu nozarēm. Bezdarbs samazinās, kaut gan dalībvalstīs samazinājuma līmeņi ir atšķirīgi. Lielākajā daļā valstu bilanču sakārtošanas process progresē, notiek parādsaistību īpatsvara samazināšanās mājsaimniecību un uzņēmumu sektorā un uzlabojas banku kapitalizācija. Lielākajā daļā valstu parādsaistību īpatsvara samazināšanās ir galvenokārt saistīta ar samazinātiem tēriņiem, kamēr dažās valstīs parāda relatīvais līmenis ir samazinājies, pateicoties spēcīgai izaugsmei. Šajā sakarā neaizsargātība, kas saistīta ar pastāvīgi pārmērīgi lielām parādsaistībām dažās nozarēs, joprojām rada bažas, savukārt finanšu sektoru ietekmē zema rentabilitāte apvienojumā ar ienākumus nenesošu mantoto aizdevumu augstu līmeni un vajadzību pielāgoties prasīgākai normatīvajai videi.

Salīdzinājumā ar pagājušo gadu mazāk dalībvalstu tiek uzskatītas par tādām, kurās ir makroekonomikas nelīdzsvarotība, jo MIP nelīdzsvarotības kategorizācija tika racionalizēta un MIP uzraudzība bija koncentrētāka. Par sešām dalībvalstīm, kuras tika aplūkotas padziļinātā pārskatā, tika secināts, ka tajās MIP ziņā nelīdzsvarotības nav. Tika konstatēts, ka septiņas dalībvalstis joprojām saskaras ar nelīdzsvarotību, bet sešas dalībvalstis – ar pārmērīgu nelīdzsvarotību. Attiecībā uz Horvātiju un Portugāli, kurās pastāv pārmērīga nelīdzsvarotība, Komisija martā paziņoja, ka tā pārskatīs savu izvērtējumu, ņemot vērā šo valstu reformu programmu vērienīguma pakāpi. Pamatojoties uz abu dalībvalstu politisko saistību izvērtējumu, Komisija secina, ka šajā posmā nav nepieciešams pastiprināt makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūru ar nosacījumu, ka šo valstu KVAI izklāstītās reformas tiek īstenotas ātri un pilnā apmērā.

4. 2016. gada ieteikumu galvenie mērķi