on certain aspects concerning contracts for the online and other distance sales of goods, amending Regulation (EC) No 2006/2004 of the European Parliament and of the Council and Directive 2009/22/EC of the European Parliament and of the Council and repealing Directive 1999/44/EC of the European Parliament and of the Council

Šis grozītais priekšlikums, ko piemēro visu veidu pārdošanai, ir vērsts uz to pašu mērķi un vēl vairāk veicina tā sasniegšanu, jo tirgotājus, kas veic pārrobežu pārdošanu klātienē vai apsver iespēju to darīt, arī ir skārušas neskaidrības un izmaksas, ko rada valstu līgumtiesību atšķirības, kā rezultātā samazinās preču pārrobežu pārdošana, kā arī pastāv mazāka izvēle un mazāk konkurētspējīgas cenas patērētājiem. Šis grozītais priekšlikums arī novērš tādu negatīvu ietekmi uz tirgus dalībniekiem, kas savā valstī nodarbojas gan ar preču distances pārdošanu, gan ar pārdošanu klātienē, kuru radītu dažādi valstu līgumtiesību režīmi, ko piemēro dažādiem izplatīšanas kanāliem. Tāpēc ar šo priekšlikumu atbalsta multikanālu pārdošanas pieauguma tendenci un reaģē uz tirgus norisēm gan patērētājiem, gan uzņēmumiem.

Uzņēmumu uzticēšanās preču pārrobežu pārdošanai joprojām neuzlabojas. Saskaņā ar jaunāko ES mēroga apsekojumu (2016. gads) 58 % no visiem ES mazumtirgotājiem norāda, ka jūtas pārliecināti par preču pārdošanu tiešsaistē; tomēr tikai 28 % jūtas pārliecināti, pārdodot preces tiešsaistē uz citām ES valstīm, bet 30 % ir pārliecināti tikai gadījumā, ja viņi pārdod preces pircējiem savā valstī. Šie jaunie dati apstiprina sākotnējam priekšlikumam pievienotajā ietekmes novērtējumā uzsvērto domu, ka atšķirīgas valstu līgumtiesības ir viens no galvenajiem preču pārrobežu pārdošanas šķēršļiem: divi no četriem svarīgākajiem pārrobežu tirdzniecības šķēršļiem mazumtirgotājiem, kuri pašreiz pārdod preces tiešsaistē, ir saistīti ar atšķirībām valstu līgumtiesībās (38,1 %) un atšķirībām valstu patērētāju tiesību aizsardzības noteikumos (37,4 %). Minētās bažas apliecina nemainīgi zemais mazumtirgotāju pārrobežu e-komercijas izmantošanas līmenis.

Kaut arī pēc Komisijas priekšlikuma pieņemšanas patērētāju uzticēšanās līmenis, veicot pārrobežu pirkumus tiešsaistē (kas veido lielāko daļu no patēriņa preču pārrobežu tirdzniecības), ir palielinājies, tas joprojām ir zemāks nekā viņu uzticēšanās līmenis pirkumiem savā valstī. Viena no galvenajām problēmām, kas rada bažas patērētājiem attiecībā uz pārrobežu e-komerciju, ir neskaidrība par galvenajām līgumiskajām tiesībām. Lielāka patērētāju uzticēšanās nav arī sekmējusi vienlīdz strauju faktisko pārrobežu pirkumu pieaugumu.

Sākotnējā priekšlikuma ietekmes novērtējumā tika izklāstītas problēmas, ar kurām saskaras gan patērētāji, gan uzņēmumi un kuras izriet no valstu līgumtiesību atšķirībām. Patēriņa preču pārdošanas un garantiju direktīvas obligātās saskaņošanas pieeja nemudina patērētājus pirkt preces no citām ES valstīm vai uzņēmumus pārdot preces uz citām ES valstīm. Tas liedz patērētājiem un uzņēmumiem pilnībā gūt labumu no iekšējā tirgus sniegtajām iespējām. Atbilstības pārbaudes izvērtēšanā tika apstiprināta nepieciešamība saglabāt saskaņotus noteikumus šajā jomā, kurus piemēro gan distances pārdošanai, gan pārdošanai klātienē.

Neformālajā Tieslietu un iekšlietu padomes 2017. gada 7. jūlija sanāksmē, kā arī Civiltiesību jautājumu darba grupā (Līgumtiesības) Padomē lielākā daļa dalībvalstu ir paudušas atrunas attiecībā uz juridisko sadrumstalotību, ko radītu dažādie režīmi preču distances pārdošanai un pārdošanai klātienē, argumentējot, ka noteikumiem, ko piemēro preču pārdošanai, ir jābūt vieniem un tiem pašiem neatkarīgi no pārdošanas kanāla. Tādēļ vairākas dalībvalstis ir paudušas viedokli, ka Komisijai būtu jāiesniedz grozīts priekšlikums, lai paplašinātu tā darbības jomu, to attiecinot arī uz pārdošanu klātienē.

Diskusijās, kas par šo priekšlikumu notika Eiropas Parlamentā (EP) un Padomē, likumdevējas iestādes uzsvēra, ka ir nepieciešami saskaņoti noteikumi par distances pārdošanu un pārdošanu klātienē. EP referenti gan Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības (IMCO) vadošajā komitejā, gan iesaistītajā Juridiskā komitejā (JURI) par priekšlikumu attiecībā uz tiešsaistes un cita veida distances pārdošanu ir iesnieguši grozījumus, kas paplašina tā darbības jomu, attiecinot to uz visiem pārdošanas līgumiem, kas noslēgti starp pārdevēju un patērētāju. Šajā sakarā IMCO lūdza Eiropas Parlamenta Izpētes dienestu veikt ex ante ietekmes novērtējumu, lai izvērtētu šo grozījumu ietekmi. Šis Eiropas Parlamenta ietekmes novērtējums tika publicēts 2017. gada 14. jūlijā, un tā secinājumos pausts atbalsts nepieciešamībai saskaņot noteikumus attiecībā uz visu veidu pārdošanu, kas sniegtu labumu gan uzņēmumiem, gan patērētājiem.

Eiropas Parlamenta uzdevumā veiktajā ietekmes novērtējumā ir arī uzsvērts, ka rīcība ES līmenī, jo īpaši rīcība, kas ietver arī pārdošanu klātienē, būtu daudz efektīvāka nekā rīcība valstu līmenī. Visos no valstu parlamentiem saņemtajos atzinumos attiecībā uz priekšlikumu par preču tiešsaistes un cita veida distances pārdošanu tika pausti iebildumi pret to, ka, iespējams, tiktu radīti atšķirīgi noteikumi preču distances pārdošanai un pārdošanai klātienē.

ES līmeņa iniciatīva garantēs patērētāju līgumtiesību saskaņotu attīstību, vienlaikus nodrošinot, ka visi ES patērētāji gūs labumu no vienādi augsta līmeņa patērētāju tiesību aizsardzības. Tas radīs tiesisko noteiktību uzņēmumiem, kuri vēlas pārdot savas preces citās dalībvalstīs. Šādu rezultātu iespējams sasniegt, tikai rīkojoties ES līmenī. Ar šo priekšlikumu tiks pilnībā saskaņoti daži būtiskākie patērētāju līgumiskie tiesiskās aizsardzības līdzekļi un to izmantošanas kārtība. Tādējādi tiks radīts vienots noteikumu kopums, kas gan valstu, gan pārrobežu līmenī preču distances pārdošanā un pārdošanā klātienē nodrošinās vienādi augstu patērētāju tiesību aizsardzības līmeni visā Eiropas Savienībā un dos iespēju tirgotājiem pārdot preces patērētājiem visās dalībvalstīs ar vienādiem līgumu noteikumiem. Tādējādi priekšlikums būtiski samazinātu tirgotāju atbilstības nodrošināšanas izmaksas, vienlaikus nodrošinot patērētājiem augstu aizsardzības līmeni un vairojot patērētāju labklājību, jo tiktu palielināta preču izvēle un samazinātas cenas.

Kā paskaidrots 1. iedaļā, Patēriņa preču pārdošanas un garantiju direktīvas obligātās saskaņošanas būtība ir radījusi atšķirības patērētāju līgumtiesību noteikumos sakarā ar to, ka valstu imperatīvās normas pārsniedz minimālos standartus, kas noteikti Patēriņa preču pārdošanas un garantiju direktīvā. Šīs atšķirības rada šķēršļus pārrobežu tirdzniecībai, tieši ietekmējot iekšējā tirgus izveidi un darbību un ierobežojot konkurenci. Priekšlikums novērsīs tos šķēršļus pamatbrīvību izmantošanai, kurus rada šīs atšķirības, jo īpaši papildu darījumu izmaksas, kas rodas, slēdzot pārrobežu darījumus, un pārliecības trūkums par savām tiesībām, ko izjūt patērētāji, veicot pirkumu no citas ES valsts. Visiem šiem faktoriem ir tieša ietekme uz iekšējā tirgus izveidi un darbību, tie ierobežo konkurenci un parāda, ka Patēriņa preču pārdošanas un garantiju direktīvas obligātās saskaņošanas būtība nav bijusi pietiekama, lai risinātu iekšējā tirgus aspektus saistībā ar preču pārrobežu pārdošanu Savienībā.

Priekšlikums attiecas uz pasākumiem, ko Komisija ierosināja savā paziņojumā “Vispusīga pieeja pārrobežu e-komercijas veicināšanai Eiropas iedzīvotāju un uzņēmēju labā”. Katrs no šiem pasākumiem būtiski sekmē pārrobežu e-komercijas veicināšanu Eiropā, un kopā šie pasākumi veido savstarpēji papildinošu un nepieciešamu elementu kopumu ar mērķi pilnībā gūt labumu no lielākas pārrobežu e-komercijas. Konkrētāk, valstu svarīgāko līgumtiesību noteikumu pilnīgai saskaņošanai būtu jāpalīdz īstenot ierosināto regulu par ģeogrāfisko bloķēšanu, jo tā novērsīs vienu no galvenajiem iemesliem, kāpēc uzņēmumi veic ģeogrāfisko bloķēšanu.

Ar pilnībā saskaņotu noteikumu kopumu par preču distances pārdošanu un pārdošanu klātienē tiks nodrošināts pilnībā saskaņots augsts patērētāju tiesību aizsardzības līmenis visā ES atbilstoši Pamattiesību hartas 38. pantam, nodrošinot patērētājiem skaidras un konkrētas tiesības, pērkot preces tiešsaistē iekšzemē vai no citām dalībvalstīm. Kaut arī šie noteikumi aizstās pašreizējos valstu noteikumus attiecībā uz precēm, kuri vienā vai divos punktos varētu pazemināt patērētāju tiesību aizsardzības līmeni dažās dalībvalstīs, to ievērojami kompensē patērētāju tiesību aizsardzības pieaugums salīdzinājumā ar patērētāju tiesību aizsardzības jomā spēkā esošiem valstu tiesību aktiem citos aspektos.

Pēc sākotnējā priekšlikuma pieņemšanas Komisija turpināja apspriesties ar ieinteresētajām personām, veicot atbilstības pārbaudi, kas attiecās arī uz Patēriņa preču pārdošanas un garantiju direktīvu, un ņēma vērā izteiktos viedokļus attiecībā uz priekšlikumu par preču tiešsaistes un cita veida distances pārdošanu. Ieinteresēto personu iesaiste ietvēra sabiedrisku apspriešanu tiešsaistē no 2016. gada maija līdz septembrim, vairākus mērķorientētus apspriešanas pasākumus, ko laikposmā no 2016. gada aprīļa līdz 2017. gada janvārim rīkoja ārēji līgumslēdzēji saistībā ar atbalsta pētījumu sagatavošanu, un diskusijas ar ieinteresētajām personām, kas bija specializējušies eksperti, proti, nozīmīgākās Eiropas un valstu patērētāju un uzņēmēju organizācijas. Šo apspriešanu rezultāti ir atrodami dokumentā SWD(2017)209 final un attiecīgajā atbalsta pētījumā par izmaksām un priekšrocībām, kuras saistītas ar obligāto saskaņošanu, kas notiek saskaņā ar Patēriņa preču pārdošanas un garantiju direktīvu, un ar ES noteikumu par dažādiem tirdzniecības kanāliem iespējamo pilnīgo saskaņošanu un pielāgošanu.

(19)Lai viestu skaidrību attiecībā uz to, ko patērētājs var sagaidīt no preces un kāda ir pārdevēja atbildība gadījumā, kad nav piegādāts prasītais, ir būtiski pilnībā saskaņot noteikumus, kas nosaka atbilstību līgumam. Subjektīvo un objektīvo kritēriju kopīga piemērošana pasargā abu pārdošanas līguma pušu likumīgās intereses. Atbilstība līgumam izvērtējama, ņemot vērā ne tikai līgumā faktiski ietvertās prasības, tostarp pirms līguma slēgšanas sniegto informāciju, kas ir neatņemama līguma sastāvdaļa, bet arī noteiktas objektīvās prasības, kas ir standarta prasības, ko parasti sagaida no precēm, jo īpaši attiecībā uz piemērotību lietošanai, iepakojumu, uzstādīšanas instrukcijām, kā arī to parastajām īpašībām un tehniskajām spējām.

(18)Lai rastu līdzsvaru starp prasībām pēc tiesiskās noteiktības un atbilstošu tiesību normu elastību, jebkura atsauce uz to, ko no personas var sagaidīt vai ko persona var sagaidīt, šīs direktīvas ietvaros ir atsauce uz to, kas var būt samērīgi sagaidāms. Samērīguma standartiem vajadzētu būt objektīvi konstatējamiem, ņemot vērā līguma būtību un nolūku, lietas apstākļus un iesaistīto pušu paražas un praksi. Jo īpaši tas attiecas uz samērīga termiņa, kas nepieciešams labošanas vai nomaiņas pabeigšanai, objektīvu konstatēšanu, ņemot vērā preču un neatbilstības raksturu.

(76)Lai arī patērētājiem tiek nodrošināts augsts aizsardzības līmenis, iepērkoties tiešsaistē vai kā citādi distancē no ārzemēm, pateicoties Regulas (EK) Nr. 593/2008 piemērošanai, sadrumstalotība negatīvi ietekmē arī patērētāju pārliecības līmeni e-komercijā pārrobežu darījumos. Lai arī uzticības trūkumu ietekmē vairāki faktori, starp patērētāju izteiktajām bažām tieši nedrošība par galvenajām līgumiskajām tiesībām ieņem redzamu vietu. Šī nedrošība pastāv neatkarīgi no tā, vai patērētājus aizsargā imperatīvās patērētāju līgumtiesību normas viņu dalībvalstīs gadījumos, kad tirgotājs vērš savu pārrobežu darbību uz viņiem, un vai patērētāji noslēdz pārrobežu līgumus ar tirgotāju, attiecīgajam tirgotājam neveicot komercdarbību patērētāja dalībvalstī.

(3)E-komercija ir viens no galvenaisajiem izaugsmes dzinulisļiem digitālajā vienotajā iekšējā tirgū. Taču izaugsmes potenciāls nav ne tuvu pilnībā izmantots. Lai stiprinātu Savienības konkurētspēju un veicinātu izaugsmi, nepieciešama ātra Savienības rīcība un iedrošinājums ekonomikas dalībniekiem pilnībā izmantot digitālā vienotā iekšējā tirgus piedāvāto potenciālu. Digitālā vienotā Iekšējā tirgus potenciāls var tikt pilnībā izmantots, ja visiem tirgus dalībniekiem ir netraucēta pieeja preču pārrobežu pārdošanai tiešsaistē un iespēja ar pārliecību iesaistīties tostarp e-komercijas darījumos. Līgumtiesību noteikumi, kas kalpo par pamatu tirgus dalībnieku noslēgtajiem darījumiem, ir viens no svarīgākajiem faktoriem, kas ietekmē uzņēmumu lēmumu, vai piedāvāt preces tiešsaistē pāri robežām. Šie noteikumi ietekmē arī patērētāju vēlmi izmantot un uzticēties šāda veida pirkumiem.

(38)Direktīva 1999/44/EK būtu jāgroza, lai izslēgtu distances pārdošanas līgumus no tās piemērošanas jomasjāatceļ. Atcelšanas datums būtu jāsaskaņo ar šīs direktīvas transponēšanas datumu. Lai nodrošinātu, ka normatīvos aktus un administratīvos noteikumus, kas vajadzīgi, lai dalībvalstis izpildītu šīs direktīvas prasības, vienoti piemēro līgumiem, kas noslēgti, sākot no transponēšanas datuma, šī direktīva nebūtu jāpiemēro līgumiem, kas noslēgti pirms tās transponēšanas datuma.

(32)Lai vairotu tiesisko noteiktību pārdevējiem un vispārējo patērētāju uzticību pārrobežu pirkumiem, nepieciešams saskaņot termiņu, kurā pārdevējs ir atbildīgs par jebkādu neatbilstību, kas pastāv brīdī, kad patērētājs ir ieguvis preces faktiskā valdījumā. Ņemot vērā to, ka lielākā daļa dalībvalstu ir paredzējušas divu gadu termiņu, īstenojot Direktīvu 1999/44, un praksē tirgus dalībnieki to uzskata par samērīgu termiņu, tas būtu saglabājams šādā apjomā.

(30)Gadījumiem, kad patērētājs izbeidz līgumu neatbilstības dēļ, šīšajā direktīvaā būtu jānosaka tikai galvenās līguma izbeigšanas tiesību sekas un kārtībua, jo īpaši attiecībā uz pušu pienākumu atgriezt to, ko tās ir ieguvušas. Tādējādi pārdevēja pienākumsam ir vajadzētu būt atgriezt cenu, ko tas ir saņēmis no patērētāja, un patērētāja pienākumsam ir vajadzētu būt atgriezt preces.

(29)Ņemot vērā to, ka tiesības izbeigt līgumu neatbilstības dēļ ir svarīgs tiesiskās aizsardzības līdzeklis, kas piemērojams gadījumos, kad labošana vai nomaiņa nav iespējama vai arī nav bijusi sekmīga, patērētājam vajadzētu būt tiesībām izbeigt līgumu arī nenozīmīgas neatbilstības gadījumos. Tas radīs spēcīgu stimulu novērst visus neatbilstības gadījumus agrīnā fāzē. Lai padarītu šīs patērētāja tiesības izbeigt līgumu efektīvas, gadījumos, kad patērētājs iegādājas vairākas preces, dažas no kurām ir galvenās preces piederumi, kurus patērētājs neiegādātos bez galvenās preces, un neatbilstība attiecināma uz galveno preci, patērētājam būtu jāparedz tiesības izbeigt līgumu arī attiecībā uz piederumiem, pat ja tie atbilst līgumam.

(26)Lai uzņēmumi varētu balstīties uz vienu noteikumu kopumu visā Savienībā, ir nepieciešams pilnībā saskaņot laikposmu, kurā neatbilstības pierādīšanas pienākums ir apgriezts par labu patērētājam. Lai gūtu labumu no neatbilstības prezumpcijas, pirmo divu gadu laikā patērētājam būtu jāpierāda jākonstatē tikai preces neatbilstība bez nepieciešamības arī pierādīt, ka neatbilstība faktiski pastāvēja attiecīgajā atbilstības noteikšanas brīdī. Lai vairotu tiesisko noteiktību attiecībā uz pieejamajiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem neatbilstības līgumam gadījumā un lai likvidētu vienu no galvenajiem šķēršļiem, kas kavē digitālā vienotā iekšējā tirgus darbību, būtu jāparedz pilnībā saskaņota šo tiesiskās aizsardzības līdzekļu izmantošanas kārtība. Jo īpaši patērētājam būtu jāparedz iespēja izvēlēties veikt labošanu vai nomaiņu kā pirmo tiesiskās aizsardzības līdzekli, kas ļautu saglabāt līguma attiecības un abpusēju uzticēšanos. Turklāt, ļaujot patērētājiem pieprasīt labošanu, varētu veicināt ilgtspējīgu patēriņu un uzlabot produktu ilgizturību.

(25)Dalībvalstu izvēles iespēja saglabāt patērētāju ziņošanas pienākumu var viegli radīt situācijas, kad tiek zaudēti pamatoti prasījumi piemērot kādu no tiesiskās aizsardzības līdzekļiem novēlotas ziņošanas vai neziņošanas dēļ, jo īpaši pārrobežu darījumos, uz kuriem attiecas citas dalībvalsts tiesību akti, un patērētājs nav informēts par ziņošanas pienākumu, kas izriet no citas dalībvalsts tiesību aktiem. Tādēļ patērētāju ziņošanas pienākums nebūtu jāievieš. Tādējādi dalībvalstīm būtu jāliedz iespēja ieviest vai saglabāt prasību patērētājiem ziņot pārdevējam par neatbilstību noteiktā termiņā.

(23)Patēriņa preču lielāka ilgizturīguma nodrošināšana ir svarīga, lai sasniegtu ilgtspējīgākus patēriņa modeļus un aprites ekonomiku. Tāpat neatbilstīgu produktu neielaišana Savienības tirgū, stiprinot tirgus pārraudzību un sniedzot vairāk stimulu ekonomikas dalībniekiem, ir būtiska, lai palielinātu uzticību vienotajam iekšējā tirgums darbībai. Šim nolūkam vispiemērotākā pieeja ir Savienības īpašie tiesību akti produktu jomā, lai ieviestu ilgizturības un citas ar produktiem saistītas prasības attiecībā uz noteiktiem produktu veidiem un grupām, izmantojot šim nolūkam pielāgotus kritērijus. Tādēļ šai direktīvai būtu jāpapildina mērķi, pie kuriem pieturas šādi Savienības tiesību akti produktu jomā. Tiktāl, cik konkrēta informācija par ilgizturību ir norādīta pirms līguma slēgšanas sniegtajā informācijā, kas veido pārdošanas līguma daļu, patērētājam būtu jāvar uz to paļauties kā uz daļu no atbilstības kritērijiem.

(22)Būtu jānodrošina līguma slēgšanas brīvība attiecībā uz atbilstības līgumam kritērijiem, taču, lai nepieļautu iespēju izvairīties no atbildības par neatbilstību un nodrošinātu augstu patērētāju aizsardzības līmeni, jebkādām atkāpesēm no imperatīvajām normām attiecībā uz atbilstības kritērijiem un nepareizu uzstādīšanu, kaitējot patērētājam, ir būtu jābūt spēkā tikai tad, ja patērētājs ir nepārprotami ticis informēts un devis tam nepārprotamu piekrišanu, noslēdzot līgumu.

2.Ja patērētājs ir uzstādījis preces to raksturam un nolūkam atbilstošā veidā pirms neatbilstība līgumam kļuva redzama, pienākums pieņemt atpakaļ nomainītās preces ietver neatbilstīgo preču demontāžu un jauno preču uzstādīšanu vai ar to saistīto izmaksu segšanu.

Patērētājam ir tiesības uz tiesiskās aizsardzības līdzekli preču neatbilstības līgumam gadījumā, ja neatbilstība parādās divu gadu laikā no attiecīgā atbilstības noteikšanas brīža. Ja 9. pantā paredzētās tiesības saskaņā ar valstu tiesību aktiem ir pakļautas noilgumam, šis noilgums nedrīkst būt īsāks par diviem gadiem no attiecīgā atbilstības noteikšanas brīža.

Neviena līgumiska vienošanās, kura patērētājam par ļaunu izslēdz šo direktīvu transponējošo valsts pasākumu piemērošanu, atkāpjas no tiem vai maina to ietekmi, pirms patērētājs ir vērsis pārdevēja uzmanību uz neatbilstību līgumam, nav patērētājam saistoša, izņemot gadījumus, kad līgumslēdzējas puses izslēdz 5. un 6. pantā noteiktās prasības, atkāpjas no tām vai maina to ietekmi saskaņā ar 4. panta 3. punktu.

1.Šī direktīva neattiecas uz līgumiem, kas noslēgti pirms [date of two years after the entry into force of this Directive].

2.Dalībvalstis nodrošina, ka normatīvos aktus un administratīvos noteikumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, piemēro no [date of two years after the entry into force] visiem līgumiem, kas noslēgti pēc minētā datuma.

21. pants

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 1999/44/EK atcelšana

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 1999/44/EK (1999. gada 25. maijs) par dažiem patēriņa preču pārdošanas aspektiem un saistītajām garantijām tiek atcelta no [date of two years after the entry into force]. Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu un tās lasa saskaņā ar atbilstību tabulu 1. pielikumā.

202. pants

Transponēšana

1.Normatīvie akti un administratīvie noteikumi, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības, dalībvalstīs stājas spēkā vēlākais [date of two years after the entry into force].

2.Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.

3.Dalībvalstis dara Komisijai zināmus to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.

213. pants

Stāšanās spēkā

Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Tomēr 19. pantu piemēro no [date of two years after the entry into force].

224. pants

Adresāti

Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

Briselē,