Priekšlikums Padomes direktīva par Eiropas kritisko infrastruktūru apzināšanas un noteikšanas procedūru un vajadzību novērtēšanu to aizsardzības uzlabošanai {SEC(2006) 1648} {SEC(2006) 1654} /* COM/2006/0787 galīgā redakcija - CNS 2006/0276 */





LV Briselē, 12.12.2006 COM(2006) 787 galīgā redakcija 2006/0276 (CNS) Priekšlikums PADOMES DIREKTĪVA par Eiropas kritisko infrastruktūru apzināšanas un noteikšanas procedūru un vajadzību novērtēšanu to aizsardzības uzlabošanai (iesniegusi Komisija) {SEC(2006) 1648} {SEC(2006) 1654} PASKAIDROJUMA RAKSTS 1) PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS · Priekšlikuma pamatojums un mērķi Eiropadome 2004. gada jūnija sanāksmē pieprasīja Komisijai sagatavot vispārēju stratēģiju kritiskās infrastruktūras aizsardzībai. Komisija 2004. gada 20. oktobrī pieņēma paziņojumu „Kritisko infrastruktūru aizsardzība cīņā pret terorismu”, sniedzot konkrētus ierosinājumus par to, kas veicinātu teroristu uzbrukumu novēršanu, gatavību un reaģēšanu uz tiem saistībā ar kritiskajām infrastruktūrām (KI). Padome 2004. gada decembrī pieņemtajos secinājumos par „Teroristu uzbrukumu novēršanu, gatavību un reaģēšanu uz tiem” un „ES Solidaritātes programmu par teroristu draudu un uzbrukumu sekām” apstiprināja Komisijas iniciatīvu ierosināt Eiropas programmu kritisko infrastruktūru aizsardzībai (EPKIA) un piekrita kritiskās infrastruktūras brīdinājuma informācijas tīkla (KIBIT) izveidei, ko veic Komisija. Komisija 2005. gada novembrī pieņēma zaļo grāmatu par Eiropas programmu kritisko infrastruktūru aizsardzībai (EPKIA), kurā ietverti politiski risinājumi attiecībā uz to, kā Komisija varētu izveidot EPKIA un KIBIT. Tieslietu un iekšlietu Padome 2005. gada decembrī aicināja Komisiju sniegt priekšlikumu Eiropas programmai kritisko infrastruktūru aizsardzībai (EPKIA) līdz 2006. gada jūnijam. Priekšlikums direktīvai paredz pasākumus, ko Komisija piedāvā Eiropas kritisko infrastruktūru (EKI) apzināšanai un noteikšanai un vajadzību novērtēšanai to aizsardzības uzlabošanai · Vispārīgais konteksts Eiropas Savienībā ir vairākas kritiskās infrastruktūras, kas traucējumu vai iznīcināšanas gadījumā var ietekmēt divas vai vairākas dalībvalstis. Iespējams, ka kritiskās infrastruktūras avārija vienā dalībvalstī var izraisīt sekas citā dalībvalstī. Šādas pārrobežu mēroga infrastruktūras vajadzētu apzināt un noteikt par Eiropas kritiskām infrastruktūrām (EKI). To var izdarīt ar vienotu procedūru attiecībā uz EKI apzināšanu un to aizsardzības vajadzību novērtēšanu. Ņemot vērā pārrobežu mērogu, izvērtējot trūkumus un vājās vietas un nosakot nepilnības aizsardzības pasākumos, integrēta ES līmeņa pieeja lietderīgi papildinātu un pievienotu vērtību kritisko infrastruktūru aizsardzības programmām, kas jau ir spēkā dalībvalstīs, un būtiski stiprinātu Eiropas iekšējo tirgu, pievienojot vērtību nepārtrauktajai dzīvotspējai un labklājības radīšanas spējām. ES jāattīsta un jāīsteno pieeja kritiskajām infrastruktūrām (KI), ņemot vērā, ka dažādās nozarēs ir īpaša pieredze attiecībā uz kritiskās infrastruktūras aizsardzību (KIA), tai arī ir jābūt veidotai ar nozarēs balstītiem pasākumiem. Pastāv vajadzība izveidot vienotu kritisko infrastruktūru sarakstu, lai veicinātu tādas pieejas, kas balstīta uz katru atsevišķu nozari, īstenošanu. · Vienotu principu nepieciešamība Tikai vienoti principi var dot vajadzīgo pamatu saskaņotai un vienotai pasākumu īstenošanai ar mērķi aizsargāt EKI, kā arī skaidri noteikt EKI procesa dalībnieku atbildību. Elastīgi izvēles pasākumi nespētu nodrošināt stabilu pamatu, jo tie nedotu pietiekamu skaidrību par kompetencēm, kā arī skaidri nenoteiktu EKI procesa dalībnieku tiesības un pienākumus. Eiropas kritisko infrastruktūru apzināšanas un noteikšanas procedūru un vienotu pieeju vajadzību novērtēšanai, lai uzlabotu minēto infrastruktūru aizsardzību, var panākt vienīgi ar direktīvu, nodrošinot: · atbilstošus aizsardzības līmeņus attiecībā uz EKI; · ka visiem EKI procesa dalībniekiem ir līdzīgas tiesības un pienākumi; · ka tiek saglabāta iekšējā tirgus stabilitāte. Infrastruktūras objekta bojājums vai zaudējums vienā dalībvalstī var izraisīt negatīvas sekas citas valstīs un ietekmēt Eiropas ekonomiku kopumā. Šāda situācija kļūst aizvien iespējamāka, jo jaunās tehnoloģijas (piemēram, Internets) un tirgus liberalizācija (elektrības un gāzes piegāde) nozīmē, ka atsevišķas infrastruktūras sastāvdaļas kļūst par lielāka tīkla daļu. Šajā situācijā aizsardzības pasākumi ir tik stipri, cik stiprs ir to vājākais posms. Tas nozīmē, ka var būt nepieciešams vienots aizsardzības līmenis. · Nozaru dialogs ar ieinteresētajām personām Efektīvas aizsardzības nodrošināšanai ir nepieciešama saziņa, koordinēšana un sadarbība valstu un ES līmenī, iesaistot visas ieinteresētās personas. Svarīgi ir pilnībā iesaistīt privāto sektoru, jo kritiskās infrastruktūras vairumā gadījumu pieder un tās apsaimnieko privātais sektors. Katram apsaimniekotājam jākontrolē riska pārvaldība, jo parasti tas ir apsaimniekotāja vienpersoniskas lēmums. Ārkārtas rīcības plānu sagatavošanā jāievēro normāli saimnieciskie procesi un jāvadās pēc loģikas, un pieņemtie risinājumi pēc iespējas, jābalsta uz standarta tirdznieciskajiem nolīgumiem. Katrā nozarē ir īpaša pieredze, zināšanas un prasības attiecībā uz kritiskās infrastruktūras aizsardzību. Tādēļ saskaņā ar atbildēm uz EPKIA zaļo grāmatu ES pieejai, ņemot vērā nozares īpašības, pilnībā jāiesaista privātais sektors, un tā jāveido pamatojoties, uz esošajiem uz nozarēm balstītajiem aizsardzības pasākumiem. · Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma darbības jomā Pašlaik ES līmenī nav horizontālunoteikumu attiecībā uz kritiskās infrastruktūras aizsardzību. Šī direktīva paredz Eiropas kritisko infrastruktūru apzināšanas un noteikšanas procedūru un vienotu pieeju vajadzību novērtēšanai, lai uzlabotu minēto infrastruktūru aizsardzību. Pastāv vairāki nozaru pasākumi, tostarp: · IT nozarē: (a) Universālā pakalpojuma direktīva (2002/22/EK) par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem; (b) Atļauju izsniegšanas direktīva (2002/20/EK) par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu; (c) Direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju (2002/58/EK) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē; (d) Padomes 2005. gada 24. februāra Pamatlēmums 2005/222/TI par uzbrukumiem informācijas sistēmām; (e) 2004. gada 10. marta Regula (EK) Nr. 460/2004 ar ko izveido Eiropas Tīklu un informācijas drošības aģentūru. · Veselības nozarē: (a) Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 24. septembra Lēmums Nr. 2119/98/EK par epidemioloģiskās uzraudzības un infekcijas slimību kontroles tīkla izveidošanu Kopienā. (b) Komisijas 2003. gada 8. oktobra Direktīva 2003/94/EK, ar ko nosaka labas ražošanas prakses principus un pamatnostādnes attiecībā uz cilvēkiem paredzētajām zālēm un pētāmajām cilvēkiem paredzētajām zālēm · Finanšu nozarē: (a) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/39/EK par finanšu instrumentu tirgiem (MiFID). (b) Visparējie mazumtirdzniecības maksājumu sistēmu standarti, ko 2003. gada jūnijā pieņēma Eiropas Centrālās bankas padome (ECB). (c) Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Direktīva 2006/48/EK par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu. (d) Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Direktīva 2006/49/EK par ieguldījumu sabiedrību un kredītiestāžu kapitāla pietiekamību. (e) Priekšlikums maksājumu pakalpojumu direktīvai iekšējā tirgū, ar ko groza direktīvu 97/7/EK, 2000/12/EK un 2002/65/EK (COM(2005) 603). (f) Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. septembra Direktīva 2000/46/EK par elektroniskās naudas iestāžu darbības uzsākšanu, veikšanu un konsultatīvu uzraudzību. (g) Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada maija Direktīva 1998/26/EK par norēķinu galīgumu maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās. · Transporta nozarē: (a) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regula (EK) Nr. 725/2004 par kuģu un ostas iekārtu drošības pastiprināšanu. (b) Komisijas 2005. gada 10. jūnija Regula (EK) Nr. 884/2005, ar kuru nosaka procedūras Komisijas pārbaužu veikšanai jūras satiksmes drošības jomā (c) Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīva 2005/65/EK par ostu aizsardzības pastiprināšanu. (d) Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 2320/2002, ar ko paredz kopīgus noteikumus civilās aviācijas drošības jomā. (e) Komisijas 2003. gada 4. aprīļa Regula (EK) Nr. 622/2003, ar ko nosaka pasākumus kopēju pamatstandartu īstenošanai aviācijas drošības jomā (f) Komisijas 2003. gada 4. jūlija Regula (EK) Nr. 1217/2003, ar ko nosaka kopējas specifikācijas valstu civilās aviācijas drošības kvalitātes kontroles programmām. (g) Komisijas 2003. gada 22. augusta Regula (EK) Nr. 1486/2003, ar ko nosaka procedūras Komisijas inspekciju veikšanai civilās aviācijas drošības jomā. (h) Komisijas 2004. gada 15. janvāra Regula (EK) Nr. 68/2005, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 622/2003, ar ko nosaka pasākumus kopēju pamatstandartu īstenošanai aviācijas drošības jomā (i) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 849/2004, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2320/2002 par kopīgiem noteikumiem civilās aviācijas drošības jomā. (j) Komisijas 2004. gada 21. jūnija Regula (EK) Nr. 1138/2004 par kopēju definīciju ierobežotas iekļuves drošības zonu kritiskajām daļām lidostās. (k) Komisijas 2005. gada 24. maija Regula (EK). Nr. 781/2005, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 622/2003, ar ko nosaka pasākumus kopēju pamatstandartu īstenošanai aviācijas drošības jomā. (l) Komisijas 2005. gada 6. jūnija Regula (EK) Nr. 857/2005, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 622/2003, ar ko nosaka pasākumus kopēju pamatstandartu īstenošanai aviācijas drošības jomā. (m) Direktīva 2001/14/EK par dzelzceļa infrastruktūras jaudas iedalīšanu un maksas iekasēšanu par dzelzceļa infrastruktūras lietošanu un drošības sertifikāciju. (n) Bīstamu kravu pārvadāšanu pa dzelzceļu reglamentē direktīva 96/49/EK, kurā grozījumi izdarīti ar direktīvu 2004/110/EK, kas pieņem RID 2005. (o) Konvencijai par kodolmateriālu fizisko aizsardzību, kas parakstīta 1980. gadā, ratificēta 1981. gadā un stajusies spēkā 1987. gadā. · Ķīmijas nozarē: (a) Bīstami objekti saskaņā ar Seveso-II-direktīvu (Padomes 1996. gada 9. decembra Direktīva 96/82/EK par tādu smagu nelaimes gadījumu briesmu pārzināšanu, kuros iesaistītas bīstamas vielas ("Seveso-II-direktīva"), kurā izdarīti grozījumi ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 16. decembra Direktīvu 2003/105/EK. · Kodolenerģijas nozarē: (a) Padomes 1989. gada 27. novembra Direktīva 89/618/Euratom par plašas sabiedrības informēšanu par veicamajiem veselības aizsardzības pasākumiem un par rīcību radiācijas avārijas gadījumā; (b) Padomes 1987. gada 14. decembra Lēmums 87/600/Euratom par Kopienas kārtību tūlītējas informācijas apmaiņā radiācijas avārijas gadījumā. · Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiem Šis priekšlikums pilnībā atbilst ES mērķiem un jo īpaši mērķim "uzturēt un attīstīt Eiropas Savienību kā brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kurā ir nodrošināta brīva cilvēku pārvietošanās saistībā ar attiecīgajiem pasākumiem ārējo robežu kontroles, patvēruma un imigrācijas jomā, kā arī noziedzības novēršanas un cīņas ar šo fenomenu jomā". Šis priekšlikums atbilst citām politikas jomām, un tā mērķis nav aizstāt jau esošos pasākumus, bet gan papildināt tos, lai uzlabotu EKI aizsardzību. 2) APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMS · Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Visas ieinteresētās personas ir paudušas viedokli attiecībā uz EPKIA izveidošanu. Viedokļi pausti šādi: · EPKIA Zaļajā grāmatā, kas pieņemta 2005.gada 17. novembrī ar konsultāciju periodu, kas beidzas 2006. gada 15. janvārī. 22 dalībvalstis iesniedza oficiālus ziņojumus. Aptuveni 100 privātā sektora pārstāvji arī sniedza komentārus par Zaļo grāmatu. Atbildēs kopumā pausts atbalsts EPKIA izveidošanai. · Komisija organizēja trīs Kritiskās infrastruktūras aizsardzības seminārus (2005. gada jūnijā, 2005. gada septembrī un 2006. gada martā). Visos trijos semināros piedalījās dalībvalstu pārstāvji. Privatā sektora pārstāvji bija aicināti uz semināriem 2005. gada septembrī un 2006. gada martā. · KIA kontaktpunktu neformālas tikšanās. Komisija organizēja divas KIA dalībvalstu kontaktpunktu sanāksmes (2005. gada decembrī un 2006. gada februārī). · Neformālas sanāksmes ar privātā sektora pārstāvjiem. Notika vairākas neformālas sanāksmes ar konkrētu privāto uzņēmumu pārstāvjiem, kā arī ar ražošanas nozaru asociācijām. · Pašā Komisijā EPKIA izveidošanas darbs virzījās uz priekšu, pateicoties regulārām Kritiskās infrastruktūras aizsardzības apakšgrupas starpdienestu grupai par terorisma iekšējiem aspektiem. · Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Īpašās zināšanas tika apkopotas vairākās sanāksmēs un semināros 2004., 2005. un 2006. gadā, kā arī EPKIA Zaļās grāmatas konsultāciju procesā. Informāciju savāca no visām ieinteresētajām personām. · Ietekmes novērtējums Dokumentam pievienots EPKIA ietekmes novērtējums. 3) PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI · Ierosināto pasākumu kopsavilkums Ierosinātais pasākums izveido horizontālo sistēmu Eiropas kritisko infrastruktūru apzināšanai un noteikšanai, procedūru un vajadzību novērtēšanai to aizsardzības uzlabošanai. · Juridiskais pamats Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir Eiropas Kopienas dibināšanas Līguma 308. pants. · Subsidiaritātes princips Subsidiaritātes princips tiek ievērots, jo šā priekšlikuma īstenotos pasākumus nevar sasniegt kāda no dalībvalstīm viena pati, tādēļ tie jārisina ES līmenī. Lai gan tā ir katras dalībvalsts atbildība - aizsargāt tās jurisdikcijā esošu kritisko infrastruktūru, - Eiropas Savienības drošības labad ir svarīgi pārliecināties, ka infrastruktūra, kurai ir ietekme uz divām vai vairākām dalībvalstīm vai arī uz vienu dalībvalsti, ka kritiskā infrastruktūra, kas atrodas citā dalībvalstī, ir pietiekami aizsargāta un, ka viena vai vairākas dalībvalstis nav pakļautas riskam dēļ vājākiem vai zemākiem drošības standartiem citās dalībvalstīs. Līdzīgi noteikumi attiecībā uz drošību arī palīdzētu pārliecināties, ka konkurences noteikumi iekšēja tirgū netiek kropļoti. · Proporcionalitātes princips Priekšlikuma darbības sfēra nepārsniedz vajadzīgo, lai sasniegtu galvenos mērķus – Eiropas kritiskās infrastruktūras aizsardzības uzlabošanu. Priekšlikumā izklāstītās galvenās idejas ietver ES līmeņa koordinācijas mehānisma izveidi, uzliekot par pienākumu dalībvalstīm apzināt kritiskās infrastruktūras, īstenot vairākus pamata kritisko infrastruktūru drošības pasākumus, un nobeigumā apzināt un noteikt Eiropas kritiskās infrastruktūras. Priekšlikumā ir piedāvātais prasību minimums, kas vajadzīgs, lai sāktu uzlabot kritisko infrastruktūru aizsardzību. Mērķi nevar pilnībā sasniegt citiem līdzekļiem, proti, pieņemot vadlīniju pieeju EPKIA, jo tas nenodrošinās uzlabotus aizsardzības līmeņus visā ES un visu ieinteresēto personu piedalīšanos. · Instrumentu izvēle Dalībvalstīm ir dažādas pieejas kritiskās infrastruktūras aizsardzībai un dažādas tiesību sistēmas. Tādēļ direktīva ir visvairāk piemērota, lai izveidotu kopēju Eiropas kritisko infrastruktūru apzināšanas un noteikšanas procedūru un kopēju pieeju vajadzību novērtēšanai to aizsardzības uzlabošanai. 4) IETEKME UZ BUDŽETU Ietekme uz budžetu ir norādīta pievienotajā finanšu pārskatā. Programma “Terorisma novēršana, sagatavotība un seku vadība un citi ar drošību saistītie riski” laika posmā no 2007. līdz 2013. gadam sniegs ieguldījumu šīs direktīvas īstenošanā ar mērķi aizsargāt pret drošības risku cilvēkus un tos fiziskos resursus, pakalpojumus, informācijas tehnoloģijas, tīklus un infrastruktūras objektus, kas gadījumā, ja tiek iznīcināti vai to darbība tiek pārtraukta, var nopietni kaitēt iedzīvotāju veselībai, drošībai, kā arī saimnieciskajai vai sociālajai labklājībai vispārīgās programmas “Drošība un brīvību garantēšana” satvaros. Šī programma neattiecas uz jautājumiem, ko neaplūko citi finanšu instrumenti un jo īpaši ātrās reaģēšanas instruments nopietnu krīžu gadījumā un ES Solidaritātes fonds. 5) PAPILDU INFORMĀCIJA · Spēkā esošu tiesību aktu atcelšana Nekādi spēkā esoši tiesību akti nav jāatceļ. · Sīkāks priekšlikuma izskaidrojums 1. pants – Direktības tiesību objekts. Direktīva nosaka vienotu Eiropas kritisko infrastruktūru apzināšanas un noteikšanas procedūru, tas ir, to infrastruktūru, kas gadījumā, ja tiek iznīcinātas, var ietekmēt vienu vai vairākas dalībvalstis vai vienu dalībvalsti, ja infrastruktrūra atrodas citā dalībvalstī. Direktīva arī nosaka vienotu pieeju vajadzību novērtēšanai, lai uzlabotu Eiropas kritisko infrastruktūru aizsardzību. Novērtējums palīdzēs sagatavot specifiskus aizsardzības pasākumus atsevišķās KIA nozarēs. 2. pants – Direktīvas pamatdefinīciju saraksts. 3. pants – EKI identifikācijas procedūra. EKI nozīmē, ka kritisko infrastruktūru darbības pārtraukšanai vai iznīcināšanai būtu būtiska ietekme uz vienu vai vairākām dalībvalstīm vai uz vienu dalībvalsti, ja kritiskā infrastruktūra atrodas citā dalībvalstī. Procedūra balstās uz trīs pakāpju procesu. Pirmkārt, Komisija kopā ar dalībvalstīm un attiecīgās ieinteresētās personas pieņem daudzpusējus un nozaru kritērijus EKI noteikšanai, ko vēlāk pieņem saskaņā ar komitoloģijas procedūru. Daudzpusējus kritērijus pieņem, pamatojoties uz kritisko infrastruktūru darbības pārtraukšanas vai iznīcināšanas seku nopietnību. Kritisko infrastruktūru darbības pārtraukšanas vai iznīcināšanas seku nopietnība jānovērtē, ja iespējams, pēc šādiem kritērijiem: · Ietekme uz sabiedrību (skarto iedzīvotāju skaits); · Ietekme uz ekonomiku (ekonomisko zaudējumu nozīmīgums un/vai produktu vai pakalpojumu vērtības zaudēšana); · Ietekme uz vidi; · Politiskā ietekme; · Psiholoģiskā ietekme; · Ietekme uz sabiedrības veselību. Katra dalībvalsts apzina šīs infrastruktūras, kas atbilst minētajiem kritērijiem. Noslēgumā katra dalībvalsts Komisijai paziņo par kritērijiem atbilstošajām kritiskajām infrastruktūrām. Attiecīgs darbs ir uzsākts prioritārās EKI nozarēs, ko katru gadu no I. pielikumā minētajiem izvēlas Komisija. I. pielikuma EKI sektoru sarakstu var grozīt saskaņā ar komitoloģijas procedūru ar nosacījumu, ka netiek papalšināta direktīvas darbības joma. Tas nozīmētu, ka grozījumus sarakstā izdara, lai precizētu tā saturu. Komisija uzskata, ka rīcības prioritāte nosakāma transporta un enerģijas nozarei. 4. pants – EKI izraudzīšanas procedūra. Pēc identifikācijas procedūras, kas pabeigta saskaņā ar 3. pantu, Komisija sagatavo EKI saraksta projektu. Saraksta projekts veidots pēc dalībvalstu paziņojumiem un citas attiecīgas informācijas no Komisijas. Pēc tam sarakstu apstiprina ar komitoloģijas procedūru. 5. pants - Operatoru drošības plāni (ODP). 5. pants paredz, ka visi to kritisko infrastruktūru, kas apzīmētas kā EKI, īpašnieki/apsaimniekotāji izveido ODP, kas nosaka EKI sastāvu un attiecīgus drošības risinājumus to aizsardzībai. II. pielikumā minēti elementi, kuriem jābūt šādos ODP plānos: · svarīgu infrastruktūras sastāvdaļu apraksts; · riska analīze pēc lielākā apdraudējuma scenārija, katras sastāvdaļas neaizsargātība un potenciālās ietekme; · pretpasākumu un procedūru apzināšana, atlase un iedalījums pēc nozīmības, tostarp nošķirot šādus pasākumus: · Pastāvīgie drošības pasākumi, kuru gaitā apzina neaizstājamu ieguldījumu un līdzekļus drošībai, ko īpašnieks/apsaimniekotājs nevar ieviest īsā laikā. Šajā plāna daļā būs informācija par vispārējiem pasākumiem, tehniskie pasākumi (ieskaitot atklāšanu, piekļuves kontroli, aizsardzību un preventīvus līdzekļus), organizatoriski pasākumi (ieskaitot brīdinājuma procedūras un krīzes pārvaldību), kontroles un pārbaudes pasākumi, komunikācija, izpratnes veidošana un mācības, un informācijas sistēmu drošība. · Klasificēti drošības pasākumi, ko īsteno atbilstoši dažādiem riska un draudu līmeņiem. Katra KIA nozare var izveidot nozarei raksturīgu ODP, kas balstās uz minimālām 2. pielikuma prasībām. Šādus nozarei raksturīgus ODP var pieņemt saskaņā ar komitoloģijas procedūru. Nozarēs, kurās jau pastāv līdzīgas saistības, 5. panta 2. punkts paredz iespēju atbrīvošanai no ODP saistībām saskaņā ar lēmumu, kas pieņemts sakarā ar komitoloģijas procedūru. Tiek atzīts, ka Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīva 2005/65/EK par ostu aizsardzības pastiprināšanu jau atbilst Operatoru drošības plānam. Kad būs izveidots ODP, katram EKI īpašniekam/apsaimniekotājam jāiesniedz ODP attiecīgai dalībvalsts iestādei. Katra dalībvalsts izveidos uzraudzības sistēmu attiecībā uz ODP, kura nodrošinās, ka EKI īpašniekam/apsaimniekotājam tiek dota pietiekama atgriezeniskā saite attiecībā uz ODP un jo īpaši riska un apdraudētības novērtējuma atbilstību. 6. pants – Drošības sakaru virsnieks (DSV). 6. pants paredz, ka visi KI īpašnieki/ apsaimniekotāji, kas atbilst EKI statusam, izvirza DSV. DSV darbotos kā kontaktpunkts drošības jautājumos starp EKI un attiecīgajām KIA iestādēm dalībvalstīs. Tādēļ DSV saņemtu no dalībvalstīm attiecīgo informāciju par KIA un būtu atbildīgs par informācijas sniegšanu no EKI dalībvalstij. 7. pants - Ziņojumu sniegšana. 7. pants ievieš vairākus ziņošanas pasākumus. Katrai dalībvalstij ir jāveic riska un apdraudējuma novērtējums attiecībā uz EKI. Šī informācija ir pamats dalībvalstu dialogam par drošības jautājumiem (pārraudzība) ar EKI, kā norādīts 5. pantā. Tā kā 5. pantā paredzēts, ka EKI īpašniekiem/apsaimniekotājiem jāizstrādā ODP un tas jāiesniedz dalībvalstu iestādēm, tiek lūgts katrai dalībvalstij uzlabot vispārēju šāda veida neaizsargātības, draudu un risku, kas konstatēti katrā KIA nozarē, pārskatu un sniegt šo informāciju Komisijai. Šī informācija būs Komisijas novērtējuma pamatā par to, vai vajadzīgi papildu aizsardzības pasākumi. Šo informāciju var vēlāk izmantot, izstrādājot ietekmes novērtējumu, kas būs pievienots turpmākiem priekšlikumiem šajā jomā. Pantā arī paredzēts vienotu metodoloģiju izstrāde riska, draudu un neaizsargātības novērtējumam attiecībā uz EKI. Šādas vienotas metodoloģijas tiktu pieņemtas saskaņā ar komitoloģijas procedūru. 8. pants – Komisijas atbalsts EKI. Komisija atbalstīs EKI īpašniekus/apsaimniekotājus, sniedzot piekļuvi labākajām pieejamamām paraugpraksēm un metodikai attiecībā uz KIA. Komisija uzņemsies savākt šādu informāciju no dažādiem avotiem (piem. dalībvalstīm, pašas avotiem) un dot ieinteresētam personām piekļuvi šādai informācijai. 9. pants – KIA kontaktpunkti. Lai nodrošinātu sadarbību un koordināciju attiecībā uz KIA jautājumiem, katra dalībvalsts tiek aicināta noteikt KIA kontaktpunktu. Kontaktpunkts koordinētu KIA jautājumus ar dalībvalsti, ar citām dalībvalstīm un ar Komisiju. 10. pants – Konfidencialitāte un KIA informācijas apmaiņa. Konfidencialitāte un KIA informācijas apmaiņa ir būtisks un paaugstināta riska KIA darba elements. Direktīva paredz, ka Komisijai un dalībvalstīm jāpieņem attiecīgi pasākumi, lai aizsargātu informāciju. Dalībvalstu drošības iestādēm ir jāpārbauda personāls, kas strādā ar KIA. 11. pants – Komiteja. Noteiktus direktīvas elementus īstenos saskaņā ar komitoloģijas procedūru. Komitejā būs KIA kontaktpunkti. Konsultēšanās procedūra tiks izmantota 5. panta 2. punktā minētajiem mērķiem, t.i., atbrīvot vairākas nozares no saistībām izveidot ODP. Regulatīvā procedūra ir paredzēta šādiem jautājumiem: · 3. panta 1. punkts – daudznozaru un katrai nozarei raksturīgus kritēriju pieņemšana, kas būtu izmantojami EKI identificēšanai; · 3. panta 2. punkts – grozījumi 1. pielikuma EKI nozaru sarakstā; · 4. panta 2. punkts – EKI saraksta projekta pieņemšana; · 5. panta 2. punkts – nozarēm raksturīgu prasību pieņemšana attiecībā uz ODP; · 7. panta 2. punkts – vispārējo ziņojumu vienotas formas izveidošana attiecībā uz risku, draudu un neaizsargātības apzināšanu; · 7. panta 4. punkts – vienotas riska, draudu un neaizsargātības novērtējuma metodikas izveidošana. 2006/0276 (CNS) Priekšlikums PADOMES DIREKTĪVA par Eiropas kritisko infrastruktūru apzināšanas un noteikšanas procedūru un vajadzību novērtēšanu to aizsardzības uzlabošanai (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 308. pantu, ņemot vērā Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 203. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu [1], ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu [2], ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu [3], tā kā: (1) Eiropadome 2004. gada jūnijā lūdza sagatavot vispārēju stratēģiju kritiskās infrastruktūras aizsardzībai [4]. Tāpēc 2004. gada 20. oktobrī Komisija pieņēma paziņojumu „Kritisko infrastruktūru aizsardzība cīņā pret terorismu” [5], sniedzot konkrētus ierosinājumus par to, kas veicinātu teroristu uzbrukumu novēršanu Eiropā, gatavību un reaģēšanu uz tiem saistībā ar kritiskajām infrastruktūrām. (2) Komisija 2005. gada 17. novembrī pieņēma Zaļo grāmatu par Eiropas programmu kritisku infrastruktūras objektu aizsardzībai [6], kurā ietverti politiski risinājumi attiecībā uz kritiskās infrastruktūras brīdinājuma informācijas tīkla (KIBIT) izveidi. Saņemtās atbildes uz Zaļo grāmatu skaidri norādīja uz nepieciešamību izveidot Kopienas programmu kritiskās infrastruktūras aizsardzībai. Nepieciešamība paaugstināt kritiskās infrastruktūras aizsardzības spējas Eiropā un tika atzīta nepieciešamība samazināt kritisko infrastruktūru neaizsargātības līmeni. Tika uzsvērts subsidiaritātes princips un dialogs ar ieinteresētajām personām. (3) Tieslietu un iekšlietu padome 2005. gada decembrī aicināja Komisiju sniegt priekšlikumu Eiropas programmai par kritisko infrastruktūru aizsardzību (EPKIA) un nolēma, ka tai jābalstās uz jebkāda veida apdraudējuma pieeju, uzsverot terorisma draudu novēršanu. Saskaņā ar šo pieeju kritisko infrastruktūru aizsardzības procesā jāņem vērā cilvēka radītās katastrofas, tehnoloģiskie draudi un dabas katastrofas, bet prioritāra uzmanība terorisma draudu novēršanai. Ja aizsardzības pasākumi attiecībā uz ļoti augsta līmeņa draudiem nav pietiekami kritiskās infrastruktūras nozarē, ieinteresētajām personām jāpievērš uzmanība citiem draudiem, pret kuriem tie joprojām ir neaizsargāti. (4) Primāri atbildīgas par kritisko infrastruktūru aizsardzību ir dalībvalstis un kritisko infrastruktūru īpašnieki/ apsaimniekotāji. Šo kārtību nevajadzētu mainīt. (5) Kopienā ir vairākas kritiskās infrastruktūras, kuru darbības pārtraukšana vai iznīcināšana var ietekmēt vienu vai vairākas dalībvalstis vai kādu konkrētu dalībvalsti, kurā neatrodas minētā kritiskā infrastruktūra. Tas var radīt pārrobežu daudznozaru ietekmi, jo pastāv saistītu infrastruktūru savstarpēja atkarība. Šādas Eiropas infrastruktūras būtu jāapzina un jānosaka ar vienotu procedūru. Vajadzība uzlabot šādu kritisko infrastruktūru jānovērtē vienotā programmā. Divpusējas dalībvalstu sadarbības shēmas kritisko infrastruktūru aizsardzības jomā veido labi izveidotus un efektīvus līdzekļus darbā ar pārrobežu kritisko infrastruktūru. EPKIA jāveido uz šādas sadarbības pamatiem. (6) Tā kā dažādās nozarēs ir konkrēta pieredze, īpašas zināšanas un prasības attiecībā uz kritiskās infrastruktūras aizsardzību, Kopienas pieeja kritiskās infrastruktūras aizsardzībai jāveido un jāīsteno, ņemot vērā nozaru īpatnības un esošos uz nozarēm balstītos pasākumus, tostarp tos, kas jau pastāv ES, valstu un reģionālajā līmenī, kā arī tos jau noslēgtos attiecīgos pārrobežu savstarpējās palīdzības līgumus starp kritiskās infrastruktūras īpašniekiem/ apsaimniekotājiem. Ņemot vērā svarīgo privātā sektora iesaistīšanos riska, uzņēmējdarbības nepārtrauktības plānošanas un katastrofu seku novēršanas uzraudzībā un pārvaldībā, Kopienas pieejai jāveicina pilnīga privātā sektora iesaistīšanās. Vienota kritiskās infrastruktūras nozaru saraksta izveide ir nepieciešama, lai veicinātu katras nozares pieeju kritiskās infrastruktūras aizsardzībā. (7) Katram Eiropas kritiskās infrastruktūras īpašniekam/apsaimniekotājam jāizveido operatora drošības plāns, kas apzina kritiskos objektus, nosakot atbilstīgus drošības risinājumus to aizsardzībai. Apsaimniekotāju drošības plānā jāņem vērā neaizsargātības, draudu un riska novērtējumi, kā arī cita būtiska informācija, ko sniedz dalībvalstu iestādes. (8) Katram Eiropas kritiskās infrastruktūras īpašniekam/apsaimniekotājam jāieceļ drošības sakaru virsnieks, lai veicinātu sadarbību un darba koordināciju ar attiecīgajām valstu kritiskās infrastruktūras aizsardzības iestādēm. (9) Efektīvai riska, draudu un neaizsargātības apzināšanai galvenajās nozarēs nepieciešama sazināšanās starp Eiropas kritiskās infrastruktūras īpašniekiem/apsaimniekotājiem un dalībvalstīm, kā arī starp dalībvalstīm un Komisiju. Katrai dalībvalstij jāvāc informācija attiecībā uz Eiropas kritisko infrastruktūru katras valsts teritorijā. Komisijai jāsaņem vispārēja informācija no dalībvalstīm par neaizsargātību, draudiem un riskiem, ieskaitot būtisku informāciju par iespējamiem trūkumiem un daudznozaru atkarību, kam jābūt specifisku priekšlikumu pamatā par EKI aizsardzības uzlabošanu. (10) Lai veicinātu Eiropas kritiskās infrastruktūras aizsardzību, jāievieš vienota metodika, lai identificētu un klasificētu neaizsargātību, draudus un risku infrastruktūras objektiem. (11) Vienīgi kopējs satvars var sniegt vajadzīgo atbalstu saskaņotai pasākumu īstenošanai, lai aizsargātu Eiropas kritisko infrastruktūru un skaidri definētu visu ieinteresēto personu attiecīgo atbildību. Eiropas kritisko infrastruktūru īpašniekim/apsaimniekotājiem jāsniedz piekļuve paraugpraksei un metodikai attiecībā uz kritiskās infrastruktūras aizsardzību. (12) Lai kritisko infrastruktūru efektīvi aizsargātu, nepieciešama saziņa, darba koordinācija un sadarbība valsts un Kopienas līmenī. To vislabāk var panākt, katrā dalībvalstī izvjeidojot KIA kontaktpunktus, kuriem jākoordinē KIA jautājumi iekšēji kā arī ar citām dalībvalstīm un Komisiju. (13) Lai attīstītu kritiskās infrastruktūras aizsardzības darbības jomās, kurās nepieciešama konfidencialitāte, ir lietderīgi nodrošināt saskaņotu un drošu informācijas apmaiņu sakarā ar šo direktīvu. Noteikta kritiskās infrastruktūras aizsardzības informācija, ja tā tiek atklāta, var apdraudēt sabiedrības intereses saistībā ar tās drošību. Specifiski fakti par kritiskās informācijas objektu, kurus var izmantot, lai plānotu un rīkotos, ja rodas nepieņemamas sekas kritiskās infrastruktūras iekārtām, ir jāklasificē, un piekļuve jāpiešķir tikai pamatojoties uz vajadzību pēc informācijas gan Kopienas, gan dalībvalstu līmenī. (14) Informācijas sniegšanai attiecībā uz kritisko informāciju jānotiek uzticības un drošības gaisotnē. Informācijas sniegšanai nepieciešama tādu uzņēmumu un organizāciju savstarpēja uzticēšanās, kas ir pārliecinātas, ka to konfidenciāli dati tiks pietiekami aizsargāti. Lai veicinātu informācijas apmaiņu, nozarē jābūt skaidrībai par to, ka ieguvums no informācijas sniegšanas attiecībā uz kritisko infrastruktūru būs lielāks par izdevumiem nozarei un sabiedrībai kopumā. Tādēļ ir jāveicina informācijas par kritisko infrastruktūru apmaiņa. (15) Šī direktīva papildina esošos nozaru pasākumus Kopienas līmenī un dalībvalstīs. Ja Kopienas mehānismi jau ir ieviesti, ir jāturpina tos izmantot; to izmantošana nodrošinās direktīvas vispārēju īstenošanu. (16) Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību [7]. (17) Tā kā šīs direktīvas mērķi, proti, Eiropas kritisko infrastruktūru apzināšanas un noteikšanas procedūras un vienotas pieejas izveidi vajadzību novērtēšanai to aizsardzības uzlabošanai dalībvalstis nevar veiksmīgi sasniegt un tādēļ, ņemot vērā rīcības apjomu, to var labāk panākt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā tas noteikts Līguma 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā izklāstīto proporcionalitātes principu šī direktīva neparedz neko vairāk, kā vajadzīgs minēto mērķu sasniegšanai. (18) Šajā direktīvā ir ievērotas pamattiesības un ievēroti principi, kas jo īpaši atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā. IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. 1. pants Priekšmets Ar šī direktīvu izveido Eiropas kritisko infrastruktūru apzināšanas un noteikšanas procedūru un vienotu pieeju vajadzību novērtēšanai, lai uzlabotu minēto infrastruktūru aizsardzību. 2. pants Definīcijas Šajā direktīvā: a) "Kritiskā infrastruktūra" nozīmē objektus un to daļas, kas ir būtiski sabiedriski nozīmīgo kritisko funkciju uzturēšanai, ieskaitot piegādes ķēdi, veselību, drošību, aizsardzību, cilvēku sociālo labklājību. b) "Eiropas kritiskā infrastruktūra" nozīmē, ka kritisko infrastruktūru darbības pārtraukšanai vai iznīcināšanai būtu būtiska ietekme uz vienu vai vairākām dalībvalstīm vai uz vienu dalībvalsti, ja kritiskā infrastruktūra atrodas citā dalībvalstī. Tostarp ir daudznozaru atkarība no cita veida infrastruktūrām. c) "Nopietnība" nozīmē konkrētas infrastruktūras traucējumu vai iznīcināšanas sekas vērtēs, saistībā ar · ietekmi uz sabiedrību (skarto iedzīvotāju skaits); · ietekmi uz ekonomiku (ekonomisko zaudējumu nozīmīgums/produktu vai pakalpojumu vērtības zaudēšana); · ietekmi uz vidi; · politisko ietekmi; · psiholoģisko ietekmi; · ietekmi uz sabiedrības veselību. d) "Neaizsargātība" nozīmē kritiskās infrastruktūras uzbūves, īstenošanas vai darbības elementa īpašības, kas to pakļauj infrastruktūras traucējumu vai iznīcināšanas draudiem, kuri ietver atkarības no cita veida infrastruktūras. e) "Draudi" nozīmē jebkādu norādi, apstākļus vai notikumu, kas var potenciāli pārtraukt infrastruktūras darbību vai to iznīcināt, vai jebkuru tās elementu. f) "Risks" nozīmē iespējamu zaudējumu, bojājumu vai kaitējumu attiecībā uz objekta vērtību, ko noteicis īpašnieks/apsaimniekotājs un zaudējuma vai objekta izmaiņas ietekmi un iespējamību, ka draudu gadījumā tiks izmantota īpaša neaizsargātība. g) "Kritiskas infrastruktūras aizsardzības informācija" ir specifiski fakti par kritiskās informācijas objektu, kas atklāšanas gadījumā var tikt izmantoti, lai plānotu vai izraisītu avāriju vai nepieļaujamas sekas kritiskās infrastruktūras iekārtām. 3. pants Eiropas kritiskās infrastruktūras apzināšana 1. Daudzpusējos un nozaru kritērijus, kas jāizmanto, lai apzinātu Eiropas kritiskās infrastruktūras pieņem saskaņā ar 11. panta 3. punkta procedūru. Tos groza saskaņā ar 11. panta 3. punktā minēto procedūru. Daudzpusējos kritērijus, ko piemēro horizontāli visām kritiskās infrastruktūras nozarēm, pieņem, ņemot vērā konkrētas infrastruktūras darba pārtraukšanas vai iznīcināšanas seku nopietnību. Tos pieņem vēlākais [gadu pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā]. Nozaru kritērijus pieņem prioritārām nozarēm, ņemot vērā konkrēto infrastruktūras nozaru īpašības un, ja nepieciešams, iesaistot attiecīgās ieinteresētās personas. Tās apstiprina katru prioritāro nozari vismaz gadu pēc tās noteikšanas kā prioritāru nozari. 2. Prioritārās nozares, kas izmantojamas ar mērķi izstrādāt kritērijus, kas sniegti 1. pantā, Komisija apzina ik gadu no to nozaru vidus, kas iekļauti I pielikumā. I pielikumu var grozīta saskaņā ar 11. panta 3. punkta procedūru ar nosacījumu, ka netiek paplšināta direktīvas darbības joma. 3. Katra dalībvalsts apzina kritiskās infrastruktūras, kas atrodas tās teritorijā, kā arī kritiskās infrastruktūras ārpus tās teritorijas, kurām var būt ietekme uz šo valsti un kuras atbilst 1. un 2. panta kritērijiam. Katra dalībvalsts informē Komisiju par kritiskajām infrastruktūrām, kas par tādām atzītas, vēlākais vienu gadu pēc atbilstošo kritēriju pieņemšanas un turpmāk pastāvīgi. 4. pants Eiropas kritiskās infrastruktūras noteikšana 1. Pamatojoties uz paziņojumiem saskaņā ar 3. panta 3. punkta otro daļu un citu tās rīcībā esošu informāciju, Komisija piedāvā kritisko infrastruktūru sarakstu, kas noteiktas kā Eiropas kritiskās infrastruktūras. 2. To infrastruktūru sarakstu, kas noteiktas kā Eiropas kritiskās infrastruktūras, pieņem saskaņā ar 11. panta 3. punktu. Sarakstu var grozīt saskaņā ar 11. panta 3. punktā minēto procedūru. 5. pants Apsaimniekotāju drošības plāni 1. Katra dalībvalsts uzliek par pienākumu tās teritorijā esošu visu Eiropas kritisko infrastruktūru īpašniekiem/apsaimniekotājiem izstrādāt apsaimniekotāju drošības plānu un to pārskatīt vismaz reizi divos gados. 2. Apsaimniekotāju drošības plāns nosaka Eiropas kritisko infrastruktūru objektus un piedāvā attiecīgus drošības risinājumus to aizsardzībai saskaņā ar II pielikumu. Nozarei raksturīgas prasības attiecībā uz Apsaimniekotāju drošības plānu, ņemot vērā esošos Kopienas pasākumus, var pieņemt saskaņā ar 11. panta 3. punkta procedūru. Rīkojoties saskaņā ar 11. panta 2. punkta procedūru, Komisija var lemt par to, vai atbilstība piemērojamiem pasākumiem I pielikumā minētajām īpašajam nozarēm atbilst prasībai pieņemt un atjaunināt Apsaimniekotāju drošības plānu. 3. Eiropas kritiskās infrastruktūras īpašnieks/ apsaimniekotājs iesniedz dalībvalsts attiecīgajai iestādei Apsaimniekotāju drošības plānu gadu pēc kritiskās infrastruktūras atzīšanas par Eiropas kritisko infrastruktūru. Ja nozarei raksturīgas prasības attiecībā uz Apsaimniekotāju drošības plānu ir pieņemtas, saskaņā ar otro daļu, Apsaimniekotāju drošības plānu iesniedz attiecīgās dalībvalsts iestādei viena gada laikā pēc nozarei raksturīgu prasību pieņemšanas. 4. Katra dalībvalsts izveido sistēmu, kas nodrošina adekvātu un regulāru Apsaimniekotāju drošības plānu pārraudzību un īstenošanu, pamatojoties uz riska un draudu novērtējumu, kas veikts saskaņā ar 7. panta 1. punktu. 5. Atbilstība Eiropas Parlamenta un Pdomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvai 2005/65/EK par ostu aizsardzības pastiprināšanu atbilst prasībai izstrādāt Apsaimniekotāju drošības plānu. 6. pants Drošības sakaru virsnieki 1. Katrai dalībvalstij jāuzliek par pienākumu Eiropas kritiskās ingfrastruktūras īpašniekiem/apsaimniekotājiem tās teritorijā iecelt drošības sakaru virsnieku kā kontaktpunktu drošības jautājumiem starp infrastruktūras īpašnieku/apsaimniekotāju un attiecīgās kritiskās infrastruktūras aizsardzības iestādēm dalībvalstī. Drošības sakaru virsnieku ieceļ vienu gadu pēc kritiskās infrastruktūras atzīšanas par Eiropas kritisko infrastruktūru 2. Katra dalībvalsts sniedz attiecīgu informāciju attiecībā uz apzinātajiem riskiem un draudiem attiecīgās kritiskās infrastruktūras drošības sakaru virsniekiem. 7. pants Ziņošana 1. Katra dalībvalsts veic riska un draudu novērtējumu attiecībā uz EKI tās teritorijā pēc kritiskās infrastruktūras atzīšanas par Eiropas kritisko infrastruktūru. 2. Katra dalībvalsts iesniedz Komisijai kopsavilkumu par konkrētu neaizsargātību, draudiem un riskiem katra no nozarēm, kas minētas I pielikumā, 18 mēnešus pēc 4. panta 2. punktā minētā saraksta pieņemšanas un pēc tam ik pēc diviem gadiem. Vienotu ziņojumu formu pieņem saskaņā ar 11. panta 3. punktā minēto procedūru. 3. Komisija novērtē pēc nozarēm, vai Eiropas kritiskajai infrastruktūrai ir vajadzīgi īpaši aizsardzības pasākumi. 4. Vienotu metodiku neaizsargātības, riska un draudu novērtējumiem attiecībā uz Eiropas kritiskajām infrastruktūrām var izstrādāt pa nozarēm saskaņā ar 11. panta 3. punktā minēto procedūru. 8. pants Komisijas atbalsts EKI Komisija atbalsta noteikto Eiropas kritisko infrastruktūru īpašniekus/apsaimniekotājus, sniedzot piekļuvi piejamām paraugpraksēm un metodikai, kas attiecas uz kritisko infrastruktūru aizsardzību. 9. pants KIA kontaktpunkti 1. Visas dalībvalstis apstiprina kritiskās infrastruktūras kontaktpunktu. 2. Kontaktpunkts koordinē kritiskās infrastruktūras aizsardzības jautājumus ar dalībvalsti, ar citām dalībvalstīm un ar Komisiju. 10. pants Konfidencialitāte un KIA informācijas apmaiņa 1. Piemērojot šo direktīvu, Komisija veic atbilstošus pasākumus saskaņā ar lēmumu 2001/844/EK, EOTK, Euratom, lai saskaņā ar konfidencialitātes prasībām aizsargātu informāciju, kas tai ir pieejama vai ko tai dara zināmu dalībvalstis. Dalībvalstis veic līdzvērtīgus pasākumus saskaņā ar attiecīgajiem valstu tiesību aktiem. Atbilstošā veidā jāņem vērā iespējamais Kopienas vai vienas vai vairāku dalībvalstu interešu apdraudējums. 2. Jebkura persona, kuras rīcībā ir konfidenciāla informācija, saskaņā ar šo direktīvu dalībvalsts vardā veic attiecīgās dalībvalsts piemērota līmeņa drošības pārbaudi. 3. Dalībvalstis nodrošina, ka kritiskās infrastruktūras aizsardzības informācija, kas iesniegta dalībvalstīm vai Komisijai, tiek izmantota tikai kritiskās informācijas aizsardzības mērķiem. 11. pants Komiteja 1. Komisijai palīdz komiteja, kurā ir katra KIA kontaktpunkta pārstāvji. 2. Ja ir norāde uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 3. un 7. pantu, ņemot vērā minētā Lēmuma 8. panta noteikumus. 3. Ja ir norāde uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā minētā Lēmuma 8. panta noteikumus. Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā paredzētais laika posms ir viens mēnesis. 4. Komiteja pieņem savu reglamentu. 12. pants Īstenošana 1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai vēlākais līdz 2007. gada 31. decembrim izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto tiesību aktu noteikumus un minēto aktu un šīs direktīvas korelācijas tabulu. Kad dalībvalstis pieņem šos aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu, vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarīt šādas atsauces. 2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. 13. pants Stāšanās spēkā Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. 14. pants Adresāti Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Briselē Padomes vārdā I PIELIKUMS Kritiskās infrastruktūras nozaru saraksts Nozare | Apakšnozare | I Enerģētika | 1 Naftas un gāzes ražošana, pārstrāde un uzglabāšana, izmantojot cauruļvadus2 Elektrības ražošana un pārvade | II Kodolnozare | 3 Kodolmateriālu ražošana un uzglabāšana/ pārstrāde | III Informācijas un komunikācijas tehnoloģijas, IKT | 4 Informācijas sistēmu un tīklu aizsardzība5 Automatizācija un kontroles sistēmas (SCADA utt.)6 Internets7 Fiksēto telekomunikāciju nodrošināšana8 Mobilo telekomunikāciju nodrošināšana9 Radiosakari un navigācija10 Satelītu komunikācija11 Apraide | IV Ūdens | 12 Dzeramā ūdens nodrošināšana13 Ūdens kvalitātes kontrole14 Uzraudzība un ūdens kvalitātes kontrole | V Pārtika | 15 Pārtikas piegāde un pārtikas drošuma un nekaitīguma uzraudzība | VI Veselība | 16 Medicīnas un aprūpe un slimnīcas17 Zāles, serumi vakcīnas un farmācijas izstrādājumi18 Biolaboratorijas un bio faktori | VII Finanses | 19 Maksājumi un vērtspapīru mijieskaite un norēķinu infrastruktūras un sistēmas20 Regulēti tirgi | VIII Transports | 21 Autotransports22 Dzelzceļa transports23 Gaisa satiksme24 Iekšzemes ūdenstransports25 Okeāna transports un īsa attāluma ūdenstransports | IX Ķīmijas rūpniecība | 26 Ķīmisku vielu ražošana un uzglabāšana/ pārstrāde27 Bīstamu vielu cauruļvadi (ķīmiskās vielas) | X Kosmoss | 28 Kosmoss | XI Zinātniskā izpēte | 29 Zinātniskā izpēte | II PIELIKUMS Apsaimniekotāju drošības plāns (ODP) ADP apzina kritiskās infrastruktūras īpašnieku un apsaimniekotāju objektus un pieņem attiecīgus drošības risinājumus to aizsardzībai. ADP attiecas vismaz uz: – svarīgu infrastruktūras objektu aprakstu; – riska analīzi pēc lielākā apdraudējuma scenārija, katra objekta neaizsargātības un iespējamām sekām. – pretpasākumu un procedūru apzināšanu, atlasi un iedalījumu pēc nozīmības, tostarp izšķirot šādus pasākumus: · Pastāvīgie drošības pasākumi, kuru gaitā apzina neaizstājamu ieguldījumu un līdzekļus drošībai, ko īpašnieks/apsaimniekotājs nevar ieviest īsā laikā. Šajā plāna daļā būs informācija par vispārējiem pasākumiem, tehniskie pasākumi (ieskaitot atklāšanu, piekļuves kontroli, aizsardzību un preventīvus līdzekļus), organizatoriski pasākumi (ieskaitot brīdinājuma procedūras un krīzes pārvaldību), kontroles un pārbaudes pasākumi, komunikācija, izpratnes veidošana un mācības, un informācijas sistēmu drošība. · Klasificēti drošības pasākumi, ko īsteno atbilstoši dažādiem riska un draudu līmeņiem. TIESĪBU AKTA FINANŠU PĀRSKATS Politikas joma(-s): Tieslietas un iekšlietas Darbība: Kritiskās infrastruktūras aizsardzība | | Darbības nosaukums: Padomes direktīva par eiropas kritisko infrastruktūru apzināšanas un noteikšanas procedūru un vajadzību novērtēšanu to aizsardzības uzlabošanai | 1. BUDŽETA POZĪCIJA(-S) NP 2. KOPĒJIE RĀDĪTĀJI 2.1. Kopējais piešķīrums darbībai (B daļa): miljoni EUR saistībām NP 2.2. Piemērošanas periods: sākot no 2006. gada 2.3. Kopējie paredzamie daudzgadu izdevumi: a) Saistību apropriāciju/maksājumu apropriāciju grafiks (finansiāla intervence) (sk. 6.1.1. punktu) miljoni EUR (līdz trīs zīmēm aiz komata) | [2006] | [2007] | [2008] | [2009] | [2010] | [2011] | Kopā | Saistības | - | - | - | - | - | - | - | Maksājumi | - | - | - | - | - | - | - | b) Tehniskā un administratīvā palīdzība, atbalsta izdevumi (sk. 6.1.2. punktu) Saistības | - | - | - | - | - | - | - | Maksājumi | - | - | - | - | - | - | - | Starpsumma a+b | - | - | - | - | - | - | - | Saistības | - | - | - | - | - | - | - | Maksājumi | - | - | - | - | - | - | - | c) Kopējā cilvēkresursu un citu administratīvo izdevumu finansiālā ietekme(sk. 7.2. un 7.3. punktu) Saistības/maksājumi | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | KOPĀ a+b+c | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | Saistības | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | Maksājumi | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | 1.280.000 | 2.4. Saderība ar finanšu plānošanu un finanšu perspektīvu Direktīva atbilst programmai „Terorisma un citu ar drošību saistītu risku novēršana, gatavība teroristu uzbrukumiem un to seku pārvarēšana” laika posmam no 2007. līdz 2013. gadam. 2.5. Finansiālā ietekme uz ieņēmumiem: Nesen pieņemtā programma “Terorisma novēršana, sagatavotība un seku vadība un citi ar drošumu un drošību saistītie riski” laika posmam no 2007. līdz 2013. gadam (137,5 miljoni euro) sniegs ieguldījumu EPKIA ar mērķi aizsargāt pret drošības risku cilvēkus un tos fiziskos resursus, pakalpojumus, informāciju tehnoloģijas, tīklus un infrastruktūras objektus, kas gadījumā, ja tiek iznīcināti vai to darbība tiek pārtraukta, var nopietni kaitēt iedzīvotāju veselībai, drošībai, kā arī saimnieciskajai vai sociālajai labklājībai vispārīgās programmas “Drošība un brīvību garantēšana” satvaros. Programma ir ierobežota, jo tā neattiecas uz ieguldījumiem, kas saistīti ar datortehniku vai aprīkojumu. Šī programma neattiecas uz jautājumiem, ko neaplūko citi finanšu instrumenti un jo īpaši ātrās reaģēšanas instruments nopietnu krīžu gadījumā. Attiecībā uz novēršanu un gatavību programmas mērķi ir: a) stimulēt, veicināt un atbalstīt riska un draudu novērtējumus svarīgākajiem infrastruktūras objektiem, ieskaitot novērtējumus uz vietas, lai noteiktu iespējamos draudus un neaizsargātību un iespējamo nepieciešamību palielināt to drošību; b) veicināt un atbalstīt vienotus operatīvos pasākumus, lai uzlabotu drošību pārrobežu piegādes ķēdē, nodrošinot, ka konkurences noteikumi iekšējā tirgū netiek deformēti; c) veicināt un atbalstīt drošības standartu minimuma izstrādi, paraugprakses apmaiņu, riska novērtējuma instrumentus, metodiku, lai salīdzinātu un dotu prioritāti infrastruktūrai dažādās nozarēs, neaizsargātības un savstarpējās atkarības, aizsargājot kritisko infrastruktūru analīzu; d) veicināt un atbalstīt Kopienas mēroga koordināciju un sadarbību svarīgāko infrastruktūras objektu aizsardzībai. Ja nepieciešams, sniegt priekšlikumus iesniegšana attiecībā uz minimālajaiem aizsardzības pasākumu minimumu un vienotām vadlīnijām. Attiecībā uz seku pārvarēšanu programmas mērķi ir: a) stimulēt, veicināt un atbalstīt zinātnību, pieredzi un tehnoloģiju; b) stimulēt, veicināt un atbalstīt attiecīgas metodikas un ārkārtas rīcības plānu izstrādi; c) nodrošināt konkrētu speciālo zināšanu ieguldījumu reālajā laikā krīzes jautājumu risināšanā, kas ietver krīžu vispārējo pārvarēšanu, ātro trauksmes izziņošanu un civilās aizsardzības mehānismus. Tādējādi priekšlikums finansiāli neietekmē ieņēmumus. 3. BUDŽETA RAKSTUROJUMS Izdevumu veids | Jauns | EBTA ieguldījums | Pieteikumu iesniedzēju valstu iemaksas | Kategorija finanšu perspektīvā | Neobl. | Nedif. | NP | NP | NP | Nr. NP | 4. JURIDISKAIS PAMATS Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 308. pants. 5. APRAKSTS UN PAMATOJUMS 5.1. Kopienas atbalsta nepieciešamība 5.1.1. Izvirzītie mērķi Direktīva ir vislabāk piemērota, lai radītu vienotu EPKIA satvaru, jo dalībvalstīm ir dažādas pieejas kritiskās infrastruktūras aizsardzībai un dažādas tiesiskās tradīcijas. Izvirzot vairākas galvenās idejas un atļaujot dalībvalstīm izmantot vispiemērotākās pieejas to vajadzībām, EPKIA mērķus var pilnībā īstenot, pamatojoties uz jau sasniegto. 5.1.2. Pasākumi, kas veikti saistībā ar ex-ante novērtējumu Visas ieinteresētās personas ir paudušas viedokli attiecībā uz EPKIA izveidošanu. Viedokļi pausti šādi: · EPKIA Zaļajā grāmatā, kas pieņemta 2005.gada 17. novembrī ar konsultāciju periodu, kas beidzas 2006. gada 15. janvārī. 22 dalībvalstis iesniedza oficiālus ziņojumus. Aptuveni 100 privātā sektora pārstāvji arī sniedza komentārus par Zaļo grāmatu. Atbildēs kopumā pausts atbalsts EPKIA izveidošanai. · Komisija organizēja trīs Kritiskās infrastruktūras aizsardzības seminārus (2005. gada jūnijā, 2005. gada septembrī un 2006. gada martā). Visos trijos semināros piedalījās dalībvalstu pārstāvji. Privatā sektora pārstāvji bija aicināti uz semināriem 2005. gada septembrī un 2006. gada martā. · KIA kontaktpunktu neformālas tikšanās. Komisija organizēja divas KIA dalībvalstu kontaktpunktu sanāksmes (2005. gada decembrī un 2006. gada februārī). · Neformālas sanāksmes ar privātā sektora pārstāvjiem. Notika vairākas neformālas sanāksmes ar konkrētu privāto uzņēmumu pārstāvjiem, kā arī ar ražošanas nozaru asociācijām. · Pašā Komisijā EPKIA izveidošanas darbs virzījās uz priekšu, pateicoties regulārām Kritiskās infrastruktūras aizsardzības apakšgrupas starpdienestu grupai par terorisma iekšējiem aspektiem. 5.2. Paredzētā darbība un budžeta atbalsta pasākumi Ietekme uz budžetu ir norādīta pievienotajā finanšu pārskatā. 5.3. Īstenošanas metodes Runa ir par direktīvu, tādēļ budžeta izpildes metode nav nepieciešama. 6. FINANSIĀLĀ IETEKME 6.1. Kopējā finansiālā ietekme uz B daļu - (visā plānošanas periodā) 6.1.1. Finansiālais atbalsts NP 6.1.2. Tehniskā un administratīvā palīdzība, atbalsta izdevumi un IT izdevumi (saistību apropriācijas) NP 6.2. Izmaksu aprēķins atbilstoši B daļā paredzētajiem pasākumiem (visā plānošanas periodā) NP 7. IETEKME UZ PERSONĀLU UN ADMINISTRATĪVIE IZDEVUMI 7.1. Ietekme uz cilvēkresursiem Amata veids | Personāls, kas iesaistāms darbības pārvaldībā, izmantojot esošos resursus | Kopā | No veicamās darbības izrietošie uzdevumi | | Pastāvīgo amatu skaits | Pagaidu amatu skaits | | | Ierēdņi vai pagaidu darbinieki | ABC | 8 A 1 B | 1 C | 10 | Informācijas vākšana un apstrādesagatavojot Komitejas sapulces | Citi cilvēkresursi | | | | | Kopā | 9 | 1 | 10 | | Cilvēku un administratīvo resursu vajadzības apmierinās no gada budžeta sadales procedūrā vadošajam ģenerāldirektorātam piešķirtajiem līdzekļiem 7.2. Kopējā finansiālā ietekme uz cilvēkresursiem Cilvēkresursu veids | Summa (EUR) | Aprēķina metode* | IerēdņiPagaidu darbinieki | 1.080.00048.000 | (108 000x10=1 080 0004 000 x 12 = 48 000 | Citi cilvēkresursi(norādīt budžeta pozīciju) | | | Kopā | 1.128.000 | | Summas veido kopējie izdevumi divpadsmit mēnešu laikā. 7.3. Citi administratīvie izdevumi, kas izriet no darbības Budžeta pozīcija(numurs un nosaukums) | Summa (EUR) | Aprēķina metode | Kopējais piešķīrums (sadaļa A7)A0701 – KomandējumiA07030 – SanāksmesA07031 – Obligātās komitejasA07032 – Komitejas, kas nav obligātasA07040 – KonferencesA0705 – Izpēte un konsultācijasCiti izdevumi (precizēt) | 24.000-128.000--- | 2000x12 mēneši=24 000-32 000 x 4 sanāksmes gadā=128 000--- | Informācijas sistēmas (A-5001/A-4300) | - | - | Citi izdevumi A daļa (norādīt) | | | Kopā | 152.000 | | Summas veido kopējie izdevumi divpadsmit mēnešu laikā. Norādīt komitejas veidu un grupu, kurai tā pieder. I Kopsumma gadā (7.2. + 7.3.)II Darbības ilgumsIII. Darbības kopējās izmaksas (I x II) | 1.280.000Pastāvīgi | 8. IZPILDES UZRAUDZĪBA UN VĒRTĒJUMS 8.1. Uzraudzības pasākumi NP 8.2. Plānotās novērtēšanas pasākumi un grafiks NP 9. KRĀPŠANAS APKAROŠANAS PASĀKUMI NP [1] OV C […], […], […]. lpp. [2] OV C […], […], […]. lpp. [3] OV C […], […], […]. lpp. [4] Padomes dokuments 10679/2/04 REV 2. [5] COM(2004) 702. [6] COM(2005) 576. [7] OV L 184, 17.7.1999, 23. lpp. --------------------------------------------------