LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 318/9

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Digitālās kompetences, digitālo prasmju un e-iekļaušanas stiprināšana” (izpētes atzinums)

2011/C 318/02

Ziņotāja: BATUT kdze

Eiropas Komisija saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 304. pantu 2011. gada 24. janvārī nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Digitālās kompetences, digitālo prasmju un e-iekļaušanas stiprināšana”

(izpētes atzinums).

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Transporta, enerģētikas, infrastruktūras un informācijas sabiedrības specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2011. gada 22. jūnijā.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 473. plenārajā sesijā, kas notika 2011. gada 13. un 14. jūlijā (13. jūlija sēdē), ar 136 balsīm par un 2 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi

1.1 Nevienlīdzīga piekļuve digitālajai tehnoloģijai ir ekonomiskās un sociālās nevienlīdzības izpausme: ir steidzami jāpanāk izaugsme un jāsekmē nodarbinātība, jāpārvar krīze iespējami labākos apstākļos.

1.2 Lai IKVIENS iedzīvotājs varētu ar kritisku skatījumu iepazīties ar visu informācijas nesēju saturu, viņam: 1) ir jābūt pieejamam pieslēgumam, 2) jāprot lietot aprīkojumu, 3) jāpazīst tehnoloģija, 4) jābūt apmācītam lietošanā, 5) jābūt piederīgam digitālajai pasaulei.

1.3 E-iekļaušanai jābūt vispārējai pieejai, ar tās palīdzību garantējot ikviena iedzīvotāja emancipāciju neatkarīgi no viņa stāvokļa sabiedrībā. Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK) uzskata, ka Savienībai un dalībvalstīm jāgarantē digitālās pasaules pieejamība, nodrošinot pastāvīgu digitālo iemaņu un prasmju apguvi darba un/vai personīgajām vajadzībām, kā arī pilsoņa tiesību īstenošanai.

1.4 Piekļuve infrastruktūrai un rīkiem jāuzskata par pamattiesībām.

1.5 EESK aicina Eiropas, valstu un vietējās iestādes izmantot esošās dialoga struktūras, lai tiktos ar organizētas pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem un labāk noteiktu konkrētās vajadzības.

1.6 E-iekļaušanas pamats ir kvalitāte, inovācija, pārredzamība un pieejamība, ko var gaidīt no vispārējas nozīmes pakalpojumiem (VNP) un pārvaldes iestādēm Eiropā un dalībvalstīs.

1.7 Tā kā digitalizācija plaši skar sabiedrību (1) un 2010. gadā 30 % mājsaimniecību vēl nebija pieslēguma internetam (2), EESK uzskata, ka Savienībai jāapliecina iniciatīva un vadošā loma, lai nodrošinātu visiem iedzīvotājiem vienādas iespējas, un ka tā šajā jomā jau pašā sākumā dalībvalstīm varētu piedāvāt saskaņotu pieeju, kas ietver arī drošas lietošanas un datu aizsardzības prasību. Komiteja iesaka Savienībai un dalībvalstīm saskaņot rīcību attiecībā uz

— vecāka gadagājuma iedzīvotāju e-iekļaušanu, lai — “Eiropas gads aktīvām vecumdienām” (2012. gads) kļūtu par iespēju ES uzskatāmi apliecināt IKT nozīmi paaudžu savstarpējās saiknes veidošanā, vecāka gadagājuma iedzīvotāju aktivitātes uzturēšanā, veco ļaužu izolētības novēršanā un dzīves kvalitātes uzlabošanā, — palīdzētu viņiem apgūt digitālo tehnoloģiju, rīkojot mācības vai sniedzot atbalstu vietējā līmenī, — paredzētu atbilstošus mērķus, aprīkojumu un programmatūru, lai radītu interesi un pēc tam — nepieciešamību, — izstrādātu vietēja mēroga projektus e-veselības, kolektīvās atmiņas (piemēram, kādā kvartālā) apzināšanas, autonomijas jomā, lai atjaunotu saikni ar sabiedrību;

— personu ar invaliditāti e-iekļaušanu, lai — ar pieejamas un viegli lietojamas IKT palīdzību nodrošinātu bez diskriminācijas viņu dalību sabiedrības dzīvē, — ar Komisijas starpniecību ražotājiem, projektētājiem un celtniekiem izvirzītu prasību “design for all” (dizains visiem), importa tirgos ieviestu klauzulu par aprīkojuma un programmatūru vieglu lietojamību, kā arī paredzētu viedu risinājumu izplatīšanu sadzīvē, sabiedriskajā transportā un privātajos transportlīdzekļos, būvniecībā u.tml.

— personu ar zemiem ienākumiem e-iekļaušanu, lai — atbalstītu tādu programmatūru ražošanu, kas ir pieejamas un pielāgotas iedzīvotāju mazākumgrupu vajadzībām, — atbalstītu piekļuvi publiski pieejamam bezmaksas internetam pilsētu problemātiskajos rajonos un nelabvēlīgā stāvoklī esošos kvartālos, — dotu iespēju mācīties un iegūt kādai darbavietai nepieciešamo kvalifikāciju, izmantojot e-mācības, — vienkāršotu atklāto datu 2.0 (open data) un atvērto kodu (open sources) lietošanu.

— pamatizglītību neieguvušu personu e-iekļaušanu, lai — nodrošinātu valsts atbalsta pieejamību vietējām struktūrām un lietpratējiem, kas var palīdzēt, lai neatstātu ieinteresētās personas neziņā vienas ar datoru, — pieprasītu operatoriem noteikt pieņemamas cenas par telefona un plašsaziņas līdzekļu izmantošanu zināšanu pilnveidošanai, — sekmētu interesi rosinošu izklaidējošu līdzekļu izmantošanu: “serious games” (nopietnās spēles), programmatūra prasmju apgūšanai, sociālo tīklu izmantošana, — sniegtu atbalstu vietējiem dalībniekiem.

— mazākumtautību e-iekļaušanu, lai — atbalstītu pielāgotus e-projektus vairākās valodās (piemēram, izglītošana veselības jomā, veselības aprūpes tiešsaistes pakalpojumi, e-mācības), — mazākumtautību pārstāvjiem nodrošinātu piekļuvi bezmaksas publiskā interneta centriem, e-mācībām un izglītībai.

1.8 Kopumā EESK uzskata, ka

— ES un dalībvalstu līmenī e-iekļaušana jāintegrē visās politikas jomās,

— ātri jāpabeidz tīklu infrastruktūras izveide (tālākie reģioni, platjosla u.c.),

— publiskajai digitālās attīstības politikai Eiropas, valstu un vietējā līmenī jau no paša sākuma jābūt iekļaujošai un nediskriminējošai,

— jāveicina tikko novecojuša aprīkojuma un programmatūru izmantošana,

— jāparedz līdzekļi, lai panāktu sieviešu e-iekļaušanu;

1.8.1 pasākumu finansēšanai,

— jāveicina vispārējas piekļuves finansēšana, piešķirot valsts subsīdijas un Kopienas līdzekļus;

— īpaši jāsekmē ieguldījumi uz sabiedrību virzītiem pakalpojumiem (ESF, ERAF), jānodrošina pētniecībai un izstrādei budžeta līdzekļi 3 % apmērā no Eiropas IKP un jāierobežo valsts budžeta līdzekļu samazināšana,

— šim svarīgajam uzdevumam jāvelta kāda rezerves fonda līdzekļi, lai saglabātu prasmes un mazinātu krīzes sekas,

— digitālizācijas uzdevums jāizvirza par prioritāti (ESF) vietējo pašvaldību programmās, un organizētas pilsoniskās sabiedrības organizācijām jāpiešķir līdzekļi, lai tās varētu palīdzēt iedzīvotāju grupām, kas atstumtas informācijas tehnoloģiju lietošanas neprasmes dēļ,

— jāpielāgo e-iekļaušanai paredzēto struktūrfondu papildināmības princips,

— vajadzības gadījumā liela mēroga infrastruktūras izveidei jāizmanto obligāciju aizņēmumi,

— jāveicina publiskā un privātā sektora partnerattiecības (PPP) atbilstīgā Eiropas sistēmā,

— jāatbalsta ES mēroga finanšu darījumu nodokļa princips un daļu no nodokļa ieņēmumiem jāizmanto e-iekļaušanai,

— jārisina sarunas ar “commercial gaming” (komercspēļu) uzņēmumiem un publiskajiem dalībniekiem (izglītība), lai par zemāku cenu izmantotu tikko novecojušu tehnoloģiju,

— jāatbalsta mikrofinansējums mācību projektiem,

— jāveicina personai sniegtā tiešā atbalsta sistēmas, lai nodrošinātu piekļuvi pamatrīkiem (aprīkojumam un programmatūrai),

— jāizvērtē pēdējos 5 gados panāktais progress IKT jomā (radītās darbavietas), lai kopā ar iesaistītajiem dalībniekiem noteiktu viņu reālās vajadzības;

1.8.2 attiecībā uz prasmju apgūšanu:

— jāizveido nozares padome, kuras uzdevums būtu izstrādāt Eiropas pamatprincipu kopumu,

— jāizstrādā Eiropas pamatprincipu kopums attiecībā uz mācībām un jaunajām profesijām IKT jomā un ar to saistītās jomās, un jānosaka visā Eiropā atzītu diplomu izsniegšanas kritēriji,

— jāizveido Eiropas līmeņa daudzvalodu mācību modelis, lai ātri apgūtu vajadzīgās zināšanas un prasmes,

— izmantojot Eiropas pamatprincipu kopumu, jāpalielina IKT jomas profesiju prestižs un atalgojums, un e-mācības jāvirza uz kvalitatīvu profesionālo pilnveidošanos (informātikas jomas profesiju aktualizēšana), lai palielinātu informātikas speciālistu skaitu un sekmētu pārkvalificēšanos,

— jāizveido “Eiropas digitālā pase”, kas būtu obligāta uzņēmējdarbības uzsākšanai.

1.8.3 attiecībā uz drošu digitālo vidi neaizsargātām iedzīvotāju grupām:

— jānosaka interneta pamatsaturs, neatstājot to tikai tirgus ziņā (ES un dalībvalstīs),

— jānosaka “piesārņojuma novēršanas” normas tīmekļa vietnēm, jau skolā jāmāca par kiberdrošību,

— jānodrošina, lai visas tīmekļa vietnes saturētu informāciju par vienkāršiem drošības pasākumiem,

— jānodrošina, ka ir noteiktas tīklu lietotāju tiesības un ka tās tiek ievērotas,

— minētajam nolūkam jāizstrādā digitālās tehnoloģijas lietotāja tiesību kodekss atbilstīgi Pamattiesību hartas principiem un LESD 9. panta noteikumiem, nodrošinot, ka tiek ievērota vārda un informācijas brīvība, tiesības uz personas datu aizsardzību, tiesības tikt aizmirstam, tiesības uz nepilngadīgo personu aizsardzību,

1.8.4 attiecībā uz piekļuvi darbam:

— attiecībā uz visiem aplūkotajiem jautājumiem jāveicina sociālais un pilsoniskais dialogs ar dažādām esošām struktūrām, lai labāk izprastu vajadzības un lai digitālā tehnoloģija sekmētu darba vietu radīšanu un iespējas saimnieciskās un sociālās attīstības un personīgās izaugsmes jomā,

— jāveicina uzņēmumu darbinieku digitālā izglītošana, lai viņi ilgāk varētu strādāt uzņēmumā un veicināt tā produktivitāti.

1.8.5 attiecībā uz vispārēju e-izglītību EESK uzskata, ka Savienības uzdevums ir

— veicināt iekļaujošas izglītības vienlīdzīgu pieejamību visās skolās,

— veicināt turpmāko e-iekļaušanu, sākot no pirmsskolas vecuma, nediskriminējot nevienu,

— veicināt vecāku un skolotāju e-apmācību un skolotāju darba apstākļu uzlabošanu,

— veicināt skolēnu, īpaši to, kuriem ir grūtības mācībās, iesaistīšanu darbā ar datoru, protams, pedagogu uzraudzībā, īpaši ar pievilcīgu metožu (3) palīdzību (viedo tālruņu izmantošana stundās, “nopietnās spēles”, planšetdatori, elektroniskās grāmatas, sociālie tīkli u.c.), lai viņi kontrolēti varētu izmantot attēla spēku, kas sekmē jaunas mācību un izteiksmes formas,

— veicināt darba tirgus pieejamību visiem iedzīvotājiem, nodrošinot viņiem stabilas pamatzināšanas un datorprasmes.

2. Vispārēja informācija

2.1 Stratēģijas “Eiropa 2020” mērķis ir gudra, ilgtspējīga un iekļaujoša izaugsme krīzes pārvarēšanai. “Digitālajā programmā Eiropai” (4) ir norādīti šādi šķēršļi: digitālo iemaņu un prasmju trūkums, iespējamā neuzticēšanās tīkliem, kibernoziedzība, neizmantotas iespējas risināt sabiedrības problēmas.

2.2 EESK uzskata, ka minētajam mērķim ir izšķiroša nozīme. Digitalizācijā ir jāpiedalās visiem iedzīvotājiem ar nosacījumu, ka tas viņiem dod iespēju veicināt personīgo izaugsmi, piedalīties sabiedrības dzīvē un būt emancipētiem (5).

3. Definīcijas

3.1 E-iekļaušana

Saskaņā ar Rīgas deklarāciju (6)“e-iekļaušana” attiecas gan uz informācijas tehnoloģijām, gan to izmantošanu, lai sasniegtu vispārējas iekļaušanas mērķus, iesaistot visus sabiedrības locekļus un visas kopienas visos informācijas sabiedrības aspektos.

3.2 Pasākumu mērķauditorija

Lai varētu identificēt palīdzības pasākumu mērķauditoriju, iedzīvotāji ir sadalīti noteiktās grupās; tomēr e-iekļaušanai ir jābūt visaptverošam pasākumam. Humānā aspektā e-iekļaušana sākas ar atteikšanos no stigmatizācijas, cilvēkus iedalot kādā sabiedrības grupā, sociālajā aspektā tas nozīmē kolektīvu atbildību, bet rūpniecības un tirdzniecības aspektā tas nozīmē “design for all” (dizains visiem) koncepciju, sākot no produkta izstrādes līdz pat tā lietošanas beigām.

3.3 Digitālās prasmes

Digitālās prasmes ir līdzeklis, instruments, bez kura mūsdienās nav iespējams baudīt kultūru tās plašākajā nozīmē, saprotot to kā iedzīvotājus vienojošu saikni. Bez šā instrumenta mazinās iespējas iepazīt citus un iegūt jaunas zināšanas.

Kultūra (pratība), prasmes un iekļaušana ir savstarpēji cieši saistītas un atbilst holistiskai un nediskriminējošai visas sabiedrības e-iekļaušanas definīcijai.

3.3.1 Iekļaušanas priekšnosacījumi ir šādi:

— interneta pieslēgums: e-piekļuve ir galvenais priekšnoteikums;

— prasme lietot aprīkojumu;

— prasme izmantot tehnoloģiju: zināšanas un digitālās prasmes lietot visa veida Mac, Windows, Linux, interneta, mobilā telefona u.c. programmatūru;

— apgūt informāciju, lai, īstenojot aktīvu pilsoniskumu, kritiski izvērtētu visa veida plašsaziņas līdzekļu saturu.

3.3.2 No digitālās jomas atstumto iedzīvotāju grupu vidū ir vecāka gadagājuma cilvēki, cilvēki ar invaliditāti, dažkārt arī aprūpes darba veicēji, cilvēki ar zemiem ienākumiem vai ar zemu izglītības līmeni, tomēr jāņem vērā dažas nianses: daļa vecāka gadagājuma cilvēku ir izglītoti un izmanto internetu jau kopš tā ieviešanas, un atsevišķās dalībvalstīs šī iedzīvotāju daļa ir vērā ņemams ekonomikas virzītājspēks. EESK uzskata, ka ar digitālo tehnoloģiju palīdzību ir jānodrošina, lai ikviens varētu kļūt patstāvīgs neatkarīgi no viņa sociālā stāvokļa, un tas ir jāpanāk, vienlaikus izmantojot gan mērķtiecīgi virzītu īpašu pieeju, gan vispārēju pieeju, kas ir ekonomiskāka un integrējošāka.

3.3.3 EESK uzskata, ka e-iekļaušana vēl nebūt nav stabila un lineāra. Tehnoloģija turpina attīstīties, nodarbinātība kļuvusi nenoteikta, darba laiks elastīgāks, karjeras virzība sadrumstalotāka. E-atstumtības cēloņi bieži vien ir savstarpēji saistīti. Galvenie iekļaušanas faktori ir mācības un zināšanu atjaunināšana.

3.3.4 E-iekļaušana attiecas arī uz uzņēmumiem, kuriem ir finansiālas grūtības un kuriem trūkst prasmju un/vai laika. EESK uzskata, ka e-iekļaušana prasa iepriekšēju plānošanu, lai IKT attīstība pēc iespējas neatpaliktu no atstumtības cēloņu attīstības tendencēm.

3.4 Speciālistu e-prasmes

Mūžizglītībai ir ļoti liela nozīme. Lai arī jauniešu vidū e-kvalifikācijas iegūšana savulaik bija populāra (7), šobrīd šī nozare ir kļuvusi mazāk atzīta un ir samazinājies atalgojums. Lai novērstu kvalificētu speciālistu un atbilstošas izglītības trūkumu un lai iekļautu grūtībās nonākušos iedzīvotājus, steidzams uzdevums ir no jauna motivēt topošos speciālistus, piedāvājot viņiem labāku statusu, atalgojumu un darba apstākļus. Digitālās nozares speciālisti veicinās arī lietotāju iesaisti.

4. Līdzekļi

4.1 Vispārēja piekļuve

4.1.1 Lai novērstu atšķirības IKT pieejamībā un veicinātu e-iekļaušanu, ES 2002. gadā attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem ieviesa universālo pakalpojumu un lietotāju tiesības (8). Pieprasot publiski pieejama komunikāciju tīkla pieslēgumu, jāpārliecinās, ka tiks piedāvāts pietiekoši ātrdarbīgs pieslēgums, lai nodrošinātu funkcionālu piekļuvi internetam par pieņemamu cenu. Mērķis nav tirgus vai godīgas konkurences izskaušana, bet gan ekonomikas mērķu un steidzami apmierināmu sociālo vajadzību līdzsvarotība. EESK jau vairākkārt norādījusi, ka tirgus pats par sevi nav mērķis, bet gan līdzeklis iedzīvotāju dzīves kvalitātes uzlabošanai.

4.1.2 E-iekļaušanas pamatā ir vispārējas nozīmes pakalpojumu (VNP) kvalitāte, inovācija, pārredzamība un pieejamība Eiropā un dalībvalstīs. Tādējādi tiek nodrošināta sociālā efektivitāte un tās noturīgums, kas ir “sekmīgas” iekļaušanas būtisks faktors. Šajā apstāklī arī slēpjas e-iekļaušanas paradokss: attiecīgo VNP un vispārējas nozīmes sociālo pakalpojumu sabiedriskā efektivitāte un ilgtermiņā īstenotie publiskā sektora pasākumi būs galvenie faktori, lai veiksmīgi īstenotu iekļaušanu šajā jomā, kur ātrai rīcībai ir izšķiroša nozīme. Publiskajām iestādēm ir jācenšas šo paradoksu novērst.

4.2 Vienlīdzīga piekļuve visiem

4.2.1 Lai garantētu universālo pakalpojumu, ir steidzami jānodrošina tīklu pārklājums visā Eiropas teritorijā, jāveicina ātrdarbīga platjoslas interneta attīstība un ciparu dividendes izmantošana (9).

4.2.2 Taču jāsecina, ka joprojām pastāvošā nevienmērīgā IKT pieejamība un izmantošana norāda uz jau iepriekš pastāvošo ekonomisko un sociālo nevienlīdzību. E-iekļauti visbiežāk ir iedzīvotāji, kuriem ir līdzekļi materiāli tehniskās bāzes iegādei un nepieciešamās prasmes.

5. Digitālo pamatprasmju apguve

Digitālā pratība

Lai mērķauditorija apgūtu digitālās prasmes, ir jāsakrīt šādiem trim elementiem: vajadzība + interese + līdzekļi (finanšu un citi).

5.1 Vecāka gadagājuma cilvēki

5.1.1 Vecāka gadagājuma cilvēki (10), kuru skaits pieaug, retāk izmanto IKT.

— izmanto IKT zināšanu atjaunināšanas nolūkā. Lai šos iedzīvotājus no jauna integrētu vai saglabātu viņus darba tirgū, EESK uzskata, ka vietējās pašvaldības kopā ar uzņēmumiem, īstenojot sociālo dialogu, varētu piedāvāt atbilstošu apmācību kursu.

— : šiem iedzīvotājiem ir jāpārvar intereses trūkums, kautrība un neuzticība un jāiemācās lietot IKT rīkus darba vajadzībām, ikdienas un sociālās dzīves uzlabošanai. EESK uzskata, ka tehnoloģijām un “lietpratējiem” ir attiecīgi jāpielāgojas. Šiem iedzīvotājiem vajadzētu piedāvāt: 1) attiecīgus norādījumus; 2) ātri apgūstamu programmatūru; 3) piemērotu aprīkojumu; 4) mērķus, kas iesākumā radītu interesi un vēlāk vajadzību apgūt šīs prasmes, piemēram, projektu uzsākšanai e-veselības, kolektīvās atmiņas atjaunošanas, saiknes ar sabiedrību atjaunošanas, autonomijas jomās.

5.1.2 Vientuļiem cilvēkiem digitālā tehnoloģija var kļūt par būtisku saikni ar ārpasauli. Piemēram, viens no vispārējas nozīmes sociālo pakalpojumu (VNSP) konkrētiem uzdevumiem būtu plaši ieviest iespēju par pieņemamu cenu izsaukt neatliekamās palīdzības dienestu pa telefonu, nospiežot tikai vienu pogu, lai tādējādi glābtu dzīvības. E-veselības nozīme turpmāk tikai pieaugs (11); visi tie principi, ko EESK vēlas uzsvērt attiecībā uz digitālo tehnoloģiju lietotājiem, ir universāli un piemērojami veselības un sociālās aprūpes nozarēm.

5.1.3 Eiropas gads aktīvām vecumdienām (2012. gads) un tā ietvaros izveidotās partnerattiecības inovācijas jomā Savienībai jāizmanto kā iespēja uzsvērt IKT nozīmi paaudžu savstarpējas saiknes veidošanā (apmācība), lai mazinātu vecāka gadagājuma cilvēku izolētību un uzlabotu viņu dzīves apstākļus.

5.2 Cilvēki ar invaliditāti

Cilvēkiem ar invaliditāti IKT var ļaut vieglāk iesaistīties sabiedrības dzīvē, balstoties uz vienlīdzības principu (12). Nosacījumi ir tādi paši kā attiecībā uz pārējiem iedzīvotājiem: jānosaka mērķis, jānodrošina palīdzība mācībās, piemērotas programmatūras un materiālu pieejamība, pieejams un vienkārši lietojams aprīkojums un īpaši viedās transporta sistēmas (13). Vispārējas nozīmes pakalpojumi digitālās kompetences jomā jo īpaši svarīgi ir cilvēkiem ar invaliditāti. Katram invaliditātes veidam pielāgota palīdzība var sekmēt labāku sociālo iekļaušanu. NVO darbība ir jāatzīst un jākoordinē ar valsts iestāžu darbu. Priekšroka jādod tādai vispārējai pieejai, kurā pēc iespējas lielākā mērā ņemtas vērā visu lietotāju vajadzības, nevis īpašai pieejai, kas orientēta tikai uz cilvēkiem ar invaliditāti.

5.3 Personas ar zemiem ienākumiem

5.3.1 Nevienlīdzīgas piekļuves iespējas digitālajai tehnoloģijai ir ekonomiskās un sociālās nevienlīdzības rezultāts: vīrieši/sievietes, ģimenes / vientuļas sievietes, pilsētas / lauku reģioni un salas, pārtikušas valstis / mazāk attīstītas valstis. Lai īstenotu pēc iespējas plašāku iekļaušanu, šī nevienlīdzība ir jāsamazina.

5.3.1.1 Iedzīvotāji, kuri ieceļojuši no citām valstīm, vai minoritāšu grupas ir vēl nelabvēlīgākā situācijā. Programmatūra, kas viņus varētu ieinteresēt, vēl netiek ražota.

5.3.2 EESK uzskata, ka publisku bezmaksas interneta piekļuves punktu izveide pilsētu nelabvēlīgākajos rajonos un piekļuve atklātajiem datiem 2.0 un atvērtajam kodam dotu iespēju atrast darbu un sazināties. Stacionārajiem interneta piekļuves punktiem ir svarīga nozīme apmācības jomā. Šis uzdevums kopīgi jāveic valsts iestādēm, tīklu operatoriem un apvienībām.

5.3.3 Tiesības uz infrastruktūras un rīku pieejamību ir jāuzskata par personas pamattiesībām; digitālās pratības veidošanā ļoti svarīga ir apmācība, zināšanu un pieredzes tālāknodošana jebkurā vecumā un jebkurā dzīves posmā.

5.4 Personas ar zemu izglītības līmeni

5.4.1 EESK uzskata, ka šīs iedzīvotāju grupas ieinteresētību IKT izmantošanā var panākt, sniedzot kvalificētu atbalstu ar telefonsakaru un plašsaziņas līdzekļu palīdzību.

5.4.2 Bailes no neprasmes izmantot digitālās tehnoloģijas var novērst, sākotnēji izmantojot atraktīvu apmācību un apvienojot datortehniku ar speciālista palīdzību. EESK uzskata, ka darbā ar nesekmīgiem bērniem varētu izmantot viedtālruņus kā jaunu līdzekli rakstīšanai. Gan bērni, gan pieaugušie pamatzināšanu apguvi varētu sākt ar t.s. “nopietnajām spēlēm” (serious games), kas līdzīgas attīstošajām spēlēm, izmantojot atbilstoša satura programmatūru.

5.4.3 Lai panāktu e-iekļaušanu, Savienībai ir vajadzīgs internets ar kultūras saturu. Eiropas iedzīvotāji atzīst, ka kultūra viņus vieno visciešāk. ES ir jāīsteno kultūras izpausmju daudzveidība visās ar digitālo programmu saistītajās iniciatīvās (14). Kultūras objektu digitalizācija dos iespēju nelabvēlīgākā situācijā esošajiem iedzīvotājiem iegūt zināšanas, kas sekmēs gan viņu sociālo integrāciju, gan personisko izaugsmi, jo īpaši ja šīs zināšanas var iegūt dzimtajā valodā.

5.5 Mazākumtautības

5.5.1 EESK vēlas, lai e-iekļaušana aptvertu arī mazākumtautības (ne tikai imigrantus), piemēram, romus. Šie iedzīvotāji nav analfabēti, taču neprot ne mītnes zemes valodu, ne arī pazīst tās kultūru. Iespēja lietot datoru šiem iedzīvotājiem ne vienmēr ir pieejama. Sievietes parasti ir mazāk informētas un līdz ar to atrodas vēl nelabvēlīgākā situācijā.

5.5.2 Iekšējā tirgus informācijas sistēmu (IMI) (15), kas ir daudzvalodu tiešsaistes lietojumprogramma ātrākai saziņai starp ES valstu pārvaldes iestādēm, varētu izmantot par pamatu sociālajām lietojumprogrammām, ar kurām varētu sekmēt Savienības pastāvīgo iedzīvotāju un pilsoņu izglītību, nodrošinot tādējādi viņiem piekļuvi e-mācībām.

5.5.3 Sociālie tīkli, ja tos izmanto pārdomāti, var būt ļoti noderīgi iedzīvotāju kategorijām, kuras minētas atzinuma 5. punktā. Lai vairāk cilvēku apmeklētu interneta kafejnīcas, kas nenoliedzami ir sekmējušas jauniešu ieinteresētību un viņu digitālo prasmju veidošanu, varētu izsniegt kuponus, ko daļēji finansē vietējās pašvaldības.

5.6 Arī uzņēmumi

5.6.1 MVU, kuru pamatdarbība nav saistīta ar digitālajām tehnoloģijām, ir pakļauti e-atstumtības riskam. Laika trūkums tehnoloģiju lietošanas apmācībai, tradīcijas, finansiālas grūtības un morāli novecojušas IT vadības metodes var negatīvi ietekmēt uzņēmuma vadību, darbību un personālu. Līdz ar to šajos uzņēmumos var netikt izmantoti tādi IT vadības risinājumi kā mākoņdatošana (cloud computing) (16). Tā kā šāda tehniskā atpalicība var kaitēt uzņēmumu produktivitātei, ir jāmeklē veidi, kā panākt šo uzņēmumu e-iekļaušanu.

6. Visu iedzīvotāju digitālo prasmju attīstīšana, lai risinātu sociālās un sabiedriskās problēmas

6.1 Izglītība un apmācība (17)

6.1.1 Turpmāka iekļaušana sākas jau pirmsskolas vecumā.

Nodrošinot visās skolās visiem bērniem — tostarp bērniem ar invaliditāti, viena vecāka ģimenes bērniem un bērniem no nelabvēlīgām ģimenēm — vienlīdzīgu piekļuvi iekļaujošai digitālo prasmju apguvei, palielinās viņu autonomiju pieaugušo vecumā. “Nopietno spēļu”, planšetdatoru, elektronisko grāmatu plaša izmantošana mācībspēku uzraudzībā un sociālo tīklu lietošana varētu sekmēt nesekmīgāko skolēnu iekļaušanu ar jauno mācību formu starpniecību.

6.1.2 Kvalifikāciju un diplomu iegūšanai un karjeras izvēlei IKT jomā vajadzētu balstīties uz Eiropas apmācības pamatsistēmu, jo īpaši attiecībā uz jaunām profesionālās darbības jomām, kas saistītas ar digitālo sabiedrību. Dažas profesijas ir pārkvalificētas vecās profesijas, taču ne visas. Varētu izveidot atklātu Eiropas digitālo prasmju uzziņu bāzi, lai noteiktu Eiropas diplomu izsniegšanas nosacījumus ar mērķi veicināt ieinteresēto personu mobilitāti. EESK uzskata, ka pasākumi, kas Eiropas studentiem nodrošinātu kvalitatīvu sociāli profesionālo stāvokli, varētu piesaistīt šai jomai vairāk studentu.

6.1.3 Eiropai jāstimulē visa veida digitālo prasmju apmācība dalībvalstu, reģionālajā un vietējā līmenī un jāparedz vecāku un mācībspēku apmācība, tostarp jāpielāgo viņu darba apstākļi.

6.2 Mūžizglītība

6.2.1 Attiecībā uz dažām iedzīvotāju grupām ir jārīko īpašas kampaņas. Attiecībā uz e-atstumtajām grupām svarīga ir eksperimentālo zināšanu pārnese; līdzdalības metodes apvienojumā ar teorētiskām mācībām vienlaikus sekmē potenciāla attīstību un integrēšanas iespējas. Tas jo īpaši svarīgi ir bezdarbniekiem, ekonomiski aktīvajiem iedzīvotājiem, vecāka gadagājuma cilvēkiem un sociāli atstumtajām grupām, kas meklē darbu un kam ir vajadzīga nodarbināmība un sabiedriskās attiecības.

6.2.2 Uzņēmumu pasākumi

Uzņēmējdarbības uzsākšanai turpmāk varētu ieviest prasību par “digitālās ekonomikas pasi”, ko iegūst pēc standarta IKT kursa pabeigšanas biznesa vidē.

Uzņēmuma iekšējos nolīgumos jāparedz personāla apmācība IKT lietošanā, jo tā veicina e-integrāciju, palīdz darbiniekiem ilgāk saglabāt savu darbavietu un veicina uzņēmumu produktivitāti.

6.2.3 Valsts iestāžu pasākumi

Valsts un vietējā līmeņa IKT attīstības politika jau pašā sākumā jābalsta uz iekļaušanas un nediskriminēšanas principiem.

Struktūrfondu izmantošana: iestādes pašas nosaka, kuras novatoriskas darbības ir svarīgas visai sabiedrībai un kuras ir jāatbalsta, lai piedāvātu tās par visizdevīgāko cenu visiem ieinteresētajiem dalībniekiem.

Eiropas Savienībai un dalībvalstīm būtu jāierosina Eiropas sistēma profesionālās kvalifikācijas attīstīšanai informācijas tehnoloģiju profesijās.

6.3 Satura izstrāde

6.3.1 Ņemot vērā satura būtisko nozīmi, apmācības, izglītības un kultūras satura noteikšanu nevar atstāt tirgus ziņā.

6.3.2 Valstu pārvaldes iestādēm jānosaka pamatsaturs, jāveicina tālmācības kursi un kopīgi ar Eiropas Savienību jānosaka kritēriji visā Eiropas Savienībā atzītu diplomu piešķiršanai. Lai apzinātu konkrētās vajadzības, ir jāuzklausa lietotāji.

6.3.3 Pielāgojams multivides saturs ir būtiski svarīgs, lai personas digitālā vide būtu nepārtraukta (“zinošs” internets), ievērojot personu ar invaliditāti piekļuves iespējas.

6.3.4 Interneta piedāvājuma izmantošana ir ierobežota to valstu iedzīvotājiem, kuru valodas praktiski netiek izmantotas ārpus attiecīgo valstu robežām. Savienībai un dalībvalstīm vajadzētu nodrošināt cieņpilnu attieksmi pret minēto valstu kultūru un konkrēta satura izplatīšanu attiecīgās valsts valodā.

6.3.5 Sociālo tīklu saturu veido lietotāji. Šo rīku var izmantot to personu piesaistīšanai, kurām ir nepietiekamas digitālās prasmes, vienlaikus ievērojot viņu lietotāja tiesības.

7. Drošības pilnveidošana, lai mazinātu neuzticēšanos

A. Digitālās tehnoloģijas lietotājam jābūt ļoti piesardzīgam (18), ja viņš nav drošs ne par sevi, ne par sistēmu, un ja nepietiekamas zināšanas par kiberdrošību neļauj viņam justies droši (19). Atstumtās personas vai tās, kuras ir ceļā uz e-integrāciju, ir pakļautas lielākam riskam.

B. Digitālās tehnoloģijas izmantošana rada pārmaiņas domāšanā un sabiedrībā; piemēram, rodas jautājums: kas ir svarīgāk – nodrošināt “pārredzamību” vai aizsargāt “privātumu”? Kopumā, izmantojot jebkādu pieeju e-iekļaušanai, jāapzinās, ka šim instrumentam pēc būtības piemīt augsta “ielaušanās pakāpe” (20) privātajā dzīvē (ar vai bez lietotāja piekrišanas) un ka nepārdomāta tā izmantošana var radīt smagas sekas jebkuram lietotājam, īpaši neaizsargātām personām. Lai palielinātu lietotāju uzticēšanos, ir jāpastiprina ar digitālo tehniku saistītas ļaunprātīgas izmantošanas un noziedzības apkarošanu.

C. Digitālās programmas mērķus un iedzīvotāju vēlmes var attēlot ar trim kocentriskiem riņķiem.

7.1 Lietotāju tiesības

7.1.1 EESK vēlas, lai tiktu veikti pasākumi, kas garantē visu sabiedrības grupu, digitālās vides un tiešsaistes darījumu uzticamību un drošību, kā tas paredzēts Septītajā pētniecības un tehnoloģiju attīstības pamatprogrammā (21).

7.1.2 Varētu izskatīt iespējas, kā panākt, lai tīmekļa vietnes saturētu informāciju, kas atgādinātu lietotājiem par vienkāršiem drošības pasākumiem (22). Lai jauniešos, kuri arī ir neaizsargāta sabiedrības grupa, attīstītu reaģēšanas spēju, kas tiem nepieciešama, lai droši izmantotu informācijas tehnoloģijas, būtu ļoti svarīgi skolās vidējās izglītības posma sākumā iepazīstināt skolēnus ar maziem ceļvežiem, piemēram, Eiropas Komisijas publicēto ceļvedi “eYou Guide –To your rights online” (23).

7.1.3 EESK uzskata, ka iedzīvotāji plašāk jāinformē par Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja (EDAU) nozīmi, ko nosaka LESD 16. pants, un par G29 nozīmi.

7.1.4 EESK vēlas, lai lietotāju cieņa būtu aizsargāta, izstrādājot Pamattiesību hartas principiem atbilstīgus ES tiesību aktu noteikumus (24), lai nodrošinātu lietotājiem

— vārda un informācijas brīvību, tostarp viņu dzimtajā valodā,

— tiesības uz privātuma un personas datu (personas, veselības u.c. datu) aizsardzību,

— tiesības tikt aizmirstam,

— tiesības uz nepilngadīgo aizsardzību.

7.1.5 Komiteja arī atgādina, ka vairākās valstu un starptautiskajās patērētāju hartās (25) jau paredzēta digitālo tehnoloģiju lietotāju pamattiesību aizsardzība. Eiropas Parlaments arī to pieprasa. Komiteja vēlas, lai pēc iespējas drīzāk ar patērētāju organizācijām un Eiropas sociālajiem partneriem tiktu apspriests ES tiešsaistes tiesību kodekss, ko Eiropas Komisija ierosinājusi paziņojumā par digitālo programmu (26).

7.2 Eiropas Parlaments vēlas, lai tiktu atzīta “piektā brīvība, kas nodrošinātu satura un zināšanu brīvu apriti” tīklos. EESK uzskata, ka šai brīvībai jāgarantē lietotāju drošība un intelektuālais īpašums. Drošība vajadzīga arī ekonomikas un rūpniecības datiem. Tīkliem un mākoņdatošanai, kurā vienlaikus piedalās vairāki dalībnieki, vajadzīgas īpašas aizsardzības metodes, un tām jābūt pieejamām uzņēmumiem, jo īpaši ļoti mazajiem un vidējiem uzņēmumiem.

7.3 E-pārvaldības veicināšana (27), vienkāršojot formalitātes, varētu palielināt administratīvo procedūru drošību, jo īpaši vecāka gadagājuma cilvēkiem, ņemot vērā, ka e-demokrātija var būt iekļaujoša, taču tā nedrīkst mazināt demokrātiju kā tādu, un tās īstenošanai jābūt saskaņā ar iepriekšminētajiem principiem.

8. Jaunu darbavietu radīšana

8.1 Vispārējas e-iekļaušanas mērķis ir veicināt nodarbinātību un izaugsmi. Krīze, demogrāfiskā situācija, pieaugošais bezdarbs un nestabila nodarbinātība neveicina prasmju attīstību nedz no darba ņēmēju, nedz no darba devēju viedokļa. Lai iegūtu kvalifikāciju, it īpaši digitālajā jomā, un iekļautos integrētā darba tirgū (28), viens no nosacījumiem ir nestabilas nodarbinātības un izolētības mazināšana, jo palielinās plaisa starp kvalificētu un nekvalificētu darbaspēku. Lai uzlabotu nelabvēlīgā situācijā esošu personu digitālās prasmes un pārvērstu tās darbavietās, sociālais dialogs, it īpaši nozaru sociālais dialogs (29), ir jāapvieno ar valsts politikas jomām.

8.2 Cilvēki, kas apgūst digitālās tehnoloģijas, lai iekļautos darba tirgū, interesējas par jaunām profesijām. Dalībvalstu nodarbinātības aģentūrām vajadzētu apzināt šīs profesijas dažādās jomās, lai veicinātu to atzīšanu Savienībā.

8.3 Visās dalībvalstīs ir jāatjaunina darba inspekcijas dienesti.

8.4 Integrētai pieejai (mainstreaming) un ES darbību savstarpējai sinerģijai būs izšķiroša nozīme, lai Savienībā veiksmīgi īstenotu e-iekļaušanu. Savienība importē lielāko daļu tiešā lietotāja digitālā aprīkojuma, un Eiropas iedzīvotāji nav sīkāk informēti par to izgatavošanu. Taču iedzīvotājiem, tostarp nelabvēlīgām grupām un jo īpaši vecāka gadagājuma cilvēkiem un cilvēkiem ar invaliditāti, piekļuve nozīmē iespēju izmantot viņu mājās esošā aprīkojuma tehnoloģiju. Ir jāveicina plaši pieejams dizains un funkcionalitāte, un atbilstoša satura programmatūra, kuras pamatā ir Eiropā izstrādātas un pasaules standartiem atbilstīgas metodes, nodrošinot tādējādi iekļaujošu digitālo prasmju priekšrocības, kā arī jāiekļauj tirdzniecības nolīgumos attiecīgas klauzulas.

8.5 Šajā nolūkā ir vajadzīgi ieguldījumi visās jomās, jo īpaši sabiedrisko pakalpojumu jomā. Ja eiropieši to nedarīs, to izdarīs citi, un ES uzņēmumi zaudēs tirgus un darbavietas. Pašreizējais ES mērķis ir ieguldīt 3 % no IKP pētniecībā un izstrādē. EESK uzskata, ka ir pienācis brīdis to darīt. Visas nelabvēlīgā situācijā esošas iedzīvotāju grupas gaida progresu šajā jomā.

9. Darbību finansēšana

9.1 Turpmāko politiku izstrādē jāpanāk, lai šobrīd e-iekļautās personas arī nākotnē būtu e-iekļautas. Finansējums šim Savienībai tik ļoti svarīgajam uzdevumam ir jāparedz ilgtermiņā, no ķēdes sākumposma (P&A&I) līdz pat tās pēdējam posmam (tiešais lietotājs), izmantojot finanšu rezerves, lai mazinātu krīzes sekas. Apstākļos, kad valstu budžetiem izdevumu samazināšanas nolūkā noteikto budžeta ierobežojumu dēļ ir mazākas finansēšanas iespējas, katram papildu procentam ir svarīga nozīme.

9.2 Visu līdz šim e-atstumto iedzīvotāju grupu iekļaušanu var panākt, izveidojot ES līmenī strukturētu atbalsta pakalpojumu tirgu, piemēram, darba grupu, kam būtu plaša mēroga ietekme.

9.3 Finansējums attiecas uz atbilstīgas infrastruktūras izveidi visā Eiropas Savienības teritorijā, pētniecību un tehnisko inovāciju, saturu, inovāciju sociālajā jomā attiecībā uz atstumtajām personām, e-mācībām, prasmju pārvēršanu darbavietās, pilsoniskās sabiedrības, uzņēmumu, kā arī valstu, reģionālā un vietējā publiskā sektora dalībnieku veiktajām darbībām.

9.4 Apvienojot atbalstu, varētu mazināt atstumtības kumulatīvos cēloņus, ņemt vērā enerģijas izmaksas, telpas, satura noteikšanu, radīt pielāgotu aprīkojumu un izstrādāt piemērotas apmācības programmas.

9.5 EESK uzskata, ka pasākumi, kas saistīti ar e-iekļaušanu (vadība, darbība, kontrole), būtu jānorāda Komisijas publicētajā gada ziņojumā, un tos vajadzētu apspriest ar sociālajiem partneriem; pasākumi, kas paredzēti iedzīvotāju informēšanai par e-iekļaušanas iespējām, būtu jāorientē uz iespējami plašāku mērķauditoriju.

9.5.1 Teritoriālajiem dalībniekiem, kuru kompetencē ir valstu politikas jomu īstenošana, jāveic šādas darbības: 1) vietējos darba plānos noteikt par prioritāti digitālās tehnoloģijas un pieteikties ESF finansējumam; 2) informēt atbildīgos darbiniekus par viņu atbildībā esošo sociālo grupu vajadzībām digitālajā jomā; 3) ar vietējiem līdzekļiem (piemēram, vietējo televīziju) izglītot attiecīgās mērķgrupas; 4) sanāksmēs ar organizētas pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem konsultēt šīs grupas par to vajadzībām.

9.5.1.1 EESK pauž nožēlu, ka ne Eiropas Savienības, ne valstu līmenī sociālais un pilsoniskais dialogs nav īpaši strukturēts attiecībā uz e-sabiedrību, kurai ir būtiska ietekme uz dzīvesveidu, lai gan tieši nelabvēlīgā situācijā esošajam grupām ir vajadzīga stabilitāte, saskaņotība, garantijas un decentralizēti pasākumi.

9.6 Uzņēmumiem jādod iespēja attīstīties, izmantojot digitālās tehnoloģijas, un veidot projektētāju un ražotāju izpratni ne tikai par uzņēmumu vajadzībām, bet arī nepieciešamību ņemt vērā visa veida invaliditāti (dizains visiem, e-pieejamību ieskaitot).

9.7 Finansējuma veidi

9.7.1 Eiropas Sociālais fonds (ESF): laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam Komisija (11. un 12. galvenā darbība) paredz no ESF līdzekļiem piešķirt dalībvalstīm finansējumu e-iekļaušanas mērķu sasniegšanai. EESK uzskata, ka papildus ir jānodrošina budžeta pozīciju visa veida iespējamā sinerģija.

9.7.1.1 EESK apšauba, vai laikā, kad daudziem publiskajiem dalībniekiem ir nopietnas budžeta problēmas, šā nākotnes mērķa īstenošanai paredzēto struktūrfondu līdzekļu piešķiršanā būtu lietderīgi izmantot papildināmības principu, jo pasākumus digitālās plaisas mazināšanai nevar atlikt. Komitejas vēlas, lai tiktu izskatītas tiešā piešķīruma iespējas.

9.7.2 Komiteja ierosina meklēt e-iekļaušanas mērķa īstenošanai jaunas finansēšanas iespējas

— attiecībā uz IKT plašākā nozīmē: publiskā un privātā sektora dalībnieku, piemēram, “komercspēļu” uzņēmumu (kas gūst lielu peļņu) finansējumu, lai turpinātu izmantot to rīcībā esošās novecojušās tehnoloģijas par zemākām izmaksām;

— attiecībā uz e-infrastruktūru un infrastruktūru: finansējumu Komisijas stratēģijas “Eiropa 2020” projekta obligāciju iniciatīvas ietvaros, ja minētā iniciatīva tiks īstenota (30);

— iesaistot e-mācību nodrošināšanā piekļuves pakalpojumu sniedzējus, operatorus, aprīkojuma piegādātājus;

— Eiropas Savienības finanšu darījumu nodokli (31), kura daļu varētu piešķirt e-iekļaušanai.

9.7.3 Jebkurā gadījumā, fondu izmantošanas kontrole (32) ir ļoti svarīga, lai atbalsts būtu efektīvs. Dažādos kontroles pasākumos ir jāiesaista sociālie partneri. ESF gadījumā jau ir izveidotas uzraudzības komitejas. Publiskā un privātā sektora partnerībai (PPP), kas veidota atbilstošā Eiropas sistēmā, ir vajadzīgi jauni galīgo izmaksu kontroles veidi gan nodokļu maksātāju, gan lietotāju interesēs, un tiem jāatbilst TNP, VTNP un VNSP noteikumiem. PPP var veidot vienīgi piemērotā Eiropas sistēmā (33).

9.7.4 EESK uzskata, ka nepietiek tikai ar vispārēju piekļuvi un universālā pakalpojuma sniegšanas ātruma pielāgošanu tehnoloģiju attīstībai, un tāpēc atkārto savu priekšlikumu (atzinums CESE 1915/2008), kurā ierosināts:

— novērst sociālo atstumtību, kas saistīta ar nelabvēlīgos apstākļos esošo lietotāju līdzekļu un prasmju trūkumu, kā arī ģeogrāfisko atstumtību, un paplašināt universālā pakalpojuma pieejamību, nodrošinot piekļuvi visiem lietotājiem neatkarīgi no to situācijas;

— veicināt universālā pakalpojuma finansēšanu (34) ar valsts dotācijām un Kopienas līdzekļiem, jo tas ir piemērotākais veids, kā šo pakalpojumu nodrošināt valstīs, kur universālā pakalpojuma pienākums uzliek uzņēmumiem pārmērīgu finanšu slogu;

— atbalstīt e-iekļaušanas projektus, jo īpaši mikrofinansējumu vietējo publisko centru izstrādātajiem mācību projektiem, un elektroniskās saziņas termināļu, kuros internets pieejams bez maksas, ierīkošanu sabiedriskās vietās;

— aicināt dalībvalstis sniegt finansiālu atbalstu ģimenēm vai personām, kuru budžeta iespējas ir pārāk ierobežotas, lai iegādātos pamataprīkojumu (datoru, programmatūru un modemu) un saņemtu piekļuves un citus pakalpojumus.

Briselē, 2011. gada 13. jūlijā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Staffan NILSSON

(1) OV C 116, 20.04.2001., 30. lpp., OV C 77, 31.03.2009., 60. un 63. lpp., OV C 175, 28.07.2009., 92. lpp., OV C 317, 23.12.2009., 84. lpp., OV C 128, 18.05.2010., 69. lpp., OV C 255, 22.09.2010., 116. lpp., OV C 48, 15.02.2011., 72. lpp., OV C 54, 19.02.2011., 58. lpp., OV C 107, 06.04.2011., 44. un 58. lpp., OV C 218, 23.7.2011., 130. lpp.

(2) Skatīt Eurostat-STAT10/193, 14.12.2010.

(3) Angļu valodā to apzīmē ar terminu “edutainement”.

(4) COM(2010) 245 galīgā redakcija/2; OV C 54, 19.02.2011.

(5) ES, Ministru deklarācija, Malme, Zviedrija, 18.11.2009.

(6) ES, Ministru deklarācija “IKT iekļaujošai sabiedrībai”, Rīga, Latvija, 11.06.2006, 4. punkts.

(7) Insead, “The school of the world”; citējis Richier kgs (Rūpniecības ĢD), uzklausīšanas sēde 2011. gada 28. martā.

(8) Direktīva 2002/22/EK.

(9) OV C 94, 18.04.2002.; OV C 110, 09.05.2006.; OV C 175, 27.07.2007.; OV C 224, 30.08.2008.; OV C 175, 28.07.2009.; OV C 128, 18.05.2010.; OV C 44, 11.02.2011.; OV C 54, 19.02.2011.; OV C 107, 06.04.2011., 53. lpp.

(10) OV C 44, 11.02.2011., 17. lpp.; OV C 77, 31.03.2009., 115. lpp.; OV C 74, 23.03.2005., 44. lpp.

(11) OV C 317, 23.12.2009., 84. lpp.

Sk. EHTEL, European Health Telematics Association (Eiropas Veselības telemātikas apvienība).

(12) COM(2010) 636 galīgā redakcija; ANO Konvencija par personu ar invaliditāti tiesībām, ES/23.12.2010.

(13) OV C 277, 17.11.2009., 85. lpp.

(14) UNESCO Konvencija par kultūras izpausmju daudzveidības aizsardzību un veicināšanu (20.10.2005.), kas stājās spējā 2007. gada 18. martā; EP 2010. gada 5. maija Rezolūcija par jaunu Eiropas digitālo programmu — 2015.eu.

(15) IMI, COM(2011) 75 galīgā redakcija, 21.02.2011. – Sadarbība un Eiropa / Ekonomikas attīstība un nodarbinātība, www.ec.europa.eu/imi-net.

(16) Mākoņdatošana: informācijas tehnoloģiju izmantošana, kas paredz produktu, pakalpojumu un pārvaldības risinājumu nodrošināšanu internetā reāllaikā, un to veic iekšēji uzņēmumā (privāti) vai ārēji (publiski), vai abējādi. Tiek gatavots EESK atzinums (TEN/452).

(17) E-mācības (e-Learning): jauno tehnoloģiju, multivides un interneta izmantošana, lai uzlabotu izglītības un apmācības kvalitāti, nodrošinot attālinātu piekļuvi resursiem, pakalpojumiem, sadarbībai un apmaiņai. (Eiropas Komisijas definīcija — E-mācību iniciatīva).

(18) OV C 218, 23.7.2011., 130. lpp.

(19) OV C 107, 06.04.2011., 58. lpp. un COM(2010) 521 galīgā redakcija.

(20) Francijas Informācijas un brīvību komisijas priekšsēdētājs Alex Türk“La vie privée en péril, des citoyens sous contrôle” (Apdraudēts privātums, kontrolēti iedzīvotāji), izdevniecība O. Jacob, 2011; G29 valstu darba grupa, kurā piedalās pārstāvji no katras valsts neatkarīgās datu aizsardzības iestādes (29. pants, DIR, 24.10.1995.).

(21) Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem no 2004. līdz 2013. gadam, Lēmums Nr. 1982/2006/EK, 18.12.2006.

(22) G29 valstu grupas atzinums 5/2009 par tiešsaistes sociālajiem tīkliem, 12.06.2009., 5. nodaļas 8. punkts: tehnoloģiju izstrāde privātuma aizsardzībai.

(23) www.ec.europa.eu/eyouguide.

(24) EP 2010. gada 5. maija rezolūcijas par jaunu digitālo programmu Eiropai 29. punkts — vairākas dalībvalstis “vēl joprojām nav ratificējušas Eiropas Padomes Konvenciju par kibernoziegumiem”.

(25) Dokuments Nr. 3708 INFOSOC, 2008. gada marts — Harta par patērētāju tiesībām digitālajā pasaulē.

(26) COM(2010) 245 galīgā redakcija/2, 4. pasākums.

(27) Malmes deklarācija, 2009. gads.

(28) BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP un ETUC pamatnolīgums - 2010.

(29) Eiropas Parlamenta un Padomes ieteikums par Eiropas kvalifikāciju ietvarstruktūras izveidošanu mūžizglītībai (2008/C 111/01).

(30) Apspriešana notika līdz 2011. gada 2. maijam.

(31) EP Podimata ziņojums par finanšu darījumu nodokli, kas pieņemts ar 529 balsīm par, 127 balsīm pret un 18 atturoties (2011. gada 8. un 9. martā).

(32) OV C 132, 03.05.2011., 8. lpp.

(33) OV C 48, 15.02.2011., 72. lpp.

(34) OV C 175, 28.07.2009., 8. lpp.