LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 150/8

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

(2017/C 150/06)

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

VIENOTS DOKUMENTS

PORC NOIR DE BIGORRE

ES Nr.: PDO-FR-02106 – 14.1.2016.

ACVN ( X ) AĢIN ( )

1. Nosaukums

Porc noir de Bigorre

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.1. grupa. Svaiga gaļa (un subprodukti)

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

Gaļa Porc noir de Bigorre ir iegūta no vīriešu un sieviešu dzimuma Gaskoņas vietējās tīršķirnes gaļas cūkām, kas tiek kautas ne agrāk kā 12 mēnešu vecumā un ne vēlāk kā 24 mēnešu vecumā,

Minimālais kautķermeņa svars ir 100 kg, plānākajā vietā mērītais tauku slāņa biezums ir ne mazāks par 30 mm, un muskuļaudu biezums ir ne mazāks par 45 mm.

Tauki satur neofitadiēnu – ogļūdeņradi, kas norāda uz zāles patēriņu; tā saturs pārsniedz 0,4 no apvidū brīvi izvēlētās vienības, analīzes paraugu ņemot no muguras daļas taukaudiem.

Gaļa ir piesātināti sarkanā krāsā. Krāsas vērtība pēc japāņu skalas vidējā gūžas muskulī ir augstāka par vai vienāda ar 3. Ārējais tauku slānis ir baltā krāsā, un cauraugušo tauku saturs garajā muguras muskulī (m. longissimus dorsi) nav zemāks par 2,5 %.

Termiski apstrādātai gaļai ir mazšķiedraina struktūra, tā ir mutē kūstoša, sulīga, garšīga un maiga.

Gaļa tiek piedāvāta pārdošanai atdzesētā veidā, aizliegts piedāvāt pārdošanai atkausētu gaļu, kas iepriekš bijusi sasaldēta.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Zīdīšanas laikā sivēniem var izēdināt papildbarību, kas sastāv no graudaugu, sojas un piena pulvera maisījuma. Šīs barības maksimālais daudzums vienam sivēnam šajā periodā ir 5 kg. Barības izcelsme var būt ārpus ģeogrāfiskā apgabala. Šādam noteikumam ir savs pamats, jo visas barības izcelsme nevar būt ģeogrāfiskajā apgabalā, kura topogrāfiskās un klimata īpašības neļauj iegūt visas veģetārās izejvielas, it īpaši olbaltumvielas un pākšaugus, kas vajadzīgas, lai nodrošinātu sabalansētu dzīvnieku barību. Šī barības daļa, kuras daudzums ierobežots līdz 5 kg, ir mazāka par to daļu, kādu sivēns saņem zīdīšanas laikā, posmā, kurā tas apēd vidēji 40 litrus mātes piena, kurš sausnas veidā ir apmēram 8 kg un kura izcelsme ir ģeogrāfiskajā apgabalā. Graudaugu, sojas un piena pulvera maisījumu nevar sertificēt kā tādu, kura izcelsme ir noteiktajā apgabalā, jo ir dažādi sastāvdaļu piegādes avoti.

Pēc nošķiršanas no mātes sivēni ēd barību, kuras pamatā ir graudaugi (ne mazāk kā 70 % no izejvielu masas), kam, iespējams, pievienotas olbaltumvielu (rapšu izspaidu, saulespuķu izspaidu, cūku pupu, zirņu), minerālvielu un vitamīnu piedevas. Graudaugu izcelsmei ir jābūt ģeogrāfiskajā apgabalā.

Ne agrāk kā no 3,5 mēnešu vecuma un ne vēlāk kā no 6 mēnešu vecuma, proti, nobarošanas posmā, cūkas tiek audzētas ekstensīvā vai daļēji ekstensīvā režīmā, turētas zālainajās ganībās ar maksimālo blīvumu 20 dzīvnieki uz hektāru; ganībās tās saņem daļu no savas barības. Tās barojas arī ar zāli, kas galvenokārt sastāv no āboliņa un stiebrzālēm, ar augļiem un citiem vides resursiem.

Lai cūkas nobarotu, tām tiek dota papildu barība. Šo barību vismaz 70 % apmērā veido graudaugi (kvieši, auzas, mieži, rudzi, tritikāle), kam, iespējams, pievienoti no graudaugiem iegūti produkti un/vai olbaltumvielu (cūku pupu, zirņu, rapšu izspaidu, saulespuķu izspaidu), minerālvielu un vitamīnu piedevas. Graudaugu izcelsmei ir jābūt ģeogrāfiskajā apgabalā. Tikai olbaltumvielu, minerālvielu un vitamīnu piedevu izcelsme ir ārpus šā apvidus. Ņemot vērā vides apstākļus, ģeogrāfiskajā apgabalā tās neražo pietiekamā daudzumā.

Papildu barības maksimālais daudzums dienā vienai cūkai ir 3 kg, kas izteikti sausnā.

Šie noteikumi nodrošina, ka dzīvnieka dzīves garumā vismaz 72,6 % barības izcelsme ir ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Dzīvnieki piedzimst, tos audzē, nobaro un nokauj ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

—

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Katra kautķermeņa identifikācija tiek veikta ar marķējumu, kas uzspiests katras kautķermeņa puses iekšpusē gurna apvidū un kurā norādīts kaušanas datums, audzētavas numurs, kautuves numurs, cūkas identifikācijas numurs un abreviatūra “NB”.

Nogādājot līdz galīgajam izplatītājam, kautķermeņiem pievieno marķējumu, kurā papildus normatīvajos aktos minētajam norādīts arī vismaz audzētāja uzvārds/nosaukums, audzētavas numurs, cūkas identifikācijas numurs, kaušanas datums.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Ģeogrāfiskajā apgabalā ietilpst šādu pašvaldību teritorija vai to daļa.

Pašvaldības, kas ražošanas apgabalā ietilpst pilnībā

Haute-Garonne departamentā:

Ardiège, Aspret-Sarrat, Ausson, Bagiry, Balesta, Barbazan, Blajan, Bordes-de-Rivière, Boudrac, Boulogne-sur-Gesse, Cardeilhac, Cassagnabère-Tournas, Cazaril-Tambourès, Charlas, Ciadoux, Cier-de-Rivière, Clarac, Cuguron, Le Cuing, Eup, Franquevielle, Galié, Génos, Gensac-de-Boulogne, Gourdan-Polignan, Huos, Labarthe-Rivière, Labroquère, Lalouret-Laffiteau, Larcan, Larroque, Lécussan, Lespugue, Lodes, Loudet, Lourde, Lunax, Luscan, Malvezie, Martres-de-Rivière, Mont-de-Galié, Montgaillard-sur-Save, Montmaurin, Montréjeau, Nénigan, Nizan-Gesse, Ore, Payssous, Pointis-de-Rivière, Ponlat-Taillebourg, Régades, Saint-Bertrand-de-Comminges, Saint-Gaudens, Saint-Ignan, Saint-Lary-Boujean, Saint-Loup-en-Comminges, Saint-Marcet, Saint-Pé-d’Ardet, Saint-Pé-Delbosc, Saint-Plancard, Saman, Sarrecave, Sarremezan, Sauveterre-de-Comminges, Saux-et-Pomarède, Sédeilhac, Seilhan, Les Tourreilles, Valcabrère, Valentine, Villeneuve-de-Rivière, Villeneuve-Lécussan.

Gers departamentā:

— Mirande-Astarac kantona pašvaldības, izņemot Lamazère,

— Pardiac-Rivière-Basse kantona pašvaldības, izņemot Castelnau-d’Anglès, L’Isle-de-Noé, Izotges, Montesquiou, Mouchès,

— Astarac-Gimone kantonā – Arrouède, Aujan-Mournède, Bellegarde, Bézues-Bajon, Cabas-Loumassès, Chélan, Cuélas, Esclassan-Labastide, Labarthe, Lalanne-Arqué, Lourties-Monbrun, Manent-Montané, Masseube, Moncor-neil-Grazan, Monlaur-Bernet, Mont-d’Astarac, Panassac, Ponsan-Soubiran, Pouy-Loubrin, Saint-Arroman, Saint-Blancard, Samaran, Sarcos, Seissan, Sère pašvaldība,

— Fezensac kantonā – Gazax-et-Baccarisse, Peyrusse-Grande, Peyrusse-Vieille, Saint-Pierre-d’Aubézies pašvaldība.

Pyrénées-Atlantiques departamentā:

Aast, Bédeille, Bentayou-Sérée, Casteide-Doat, Castéra-Loubix, Coarraze, Ger, Labatmale, Labatut, Lamayou, Maure, Monségur, Montaner, Montaut, Ponson-Debat-Pouts, Ponson-Dessus, Pontacq, Pontiacq-Viellepinte, Saint-Vincent, Saubole.

Hautes-Pyrénées departamentā:

— šādu kantonu pašvaldības: Aureilhan, Bordères-sur-l’Échez, Les Coteaux, Moyen Adour, Ossun, Val d’Adour-Rustan-Madiranais, La Vallée de l’Arros et des Baïses (izņemot Asque, kas iekļauta daļēji), Vic-en-Bigorre,

— šādas pašvaldības: Adast, Adé, Anères, Les Angles, Anla, Antichan, Antist, Aragnouet, Arcizac-ez-Angles, Argelès-Gazost, Arné, Arrayou-Lahitte, Arrodets-ez-Angles, Artigues, Aspin-en-Lavedan, Astugue, Aventignan, Aveux, Avezac-Prat-Lahitte, Ayros-Arbouix, Ayzac-Ost, Barlest, La Barthe-de-Neste, Bartrès, Bazus-Neste, Bertren, Bize, Bizous, Boô-silhen, Bourréac, Campistrous, Cantaous, Capvern, Cheust, Clarens, Créchets, Escala, Escoubès-Pouts, Gaudent, Gazave, Gembrie, Générest, Ger, Gerde, Geu, Gez, Gez-ez-Angles, Hautaget, Hiis, Ilheu, Izaourt, Izaux, Jarret, Julos, Juncalas, Labastide, Laborde, Lagrange, Lannemezan, Lau-Balagnas, Lézignan, Lombrès, Lortet, Loubajac, Lourdes, Loures-Barousse, Lugagnan, Mazères-de-Neste, Mazouau, Montégut, Montgaillard, Montoussé, Montsérié, Nestier, Neuilh, Omex, Ordizan, Ossun-ez-Angles, Ousté, Pailhac, Paréac, Peyrouse, Pierrefitte-Nestalas, Pinas, Poueyferré, Pouzac, Préchac, Réjaumont, Saint-Arroman, Saint-Créac, Sainte-Marie, Saint-Laurent-de-Neste, Saint-Paul, Samuran, Sarp, Sassis, Sère-en-Lavedan, Sère-Lanso, Siradan, Sireix, Soulom, Tajan, Tarbes, Tibiran-Jaunac, Trébons, Troubat, Tuzaguet, Uglas, Viger.

Pašvaldības, kas ražošanas apgabalā ietilpst daļēji

Haute-Garonne departamentā:

Antichan-de-Frontignes, Chaum, Cierp-Gaud, Esténos, Fronsac, Frontignan-de-Comminges, Marignac, Saint-Béat.

Hautes-Pyrénées departamentā:

Adervielle-Pouchergues, Agos-Vidalos, Ancizan, Arcizans-Avant, Arcizans-Dessus, Ardengost, Armenteule, Arras-en-Lavedan, Arreau, Arrens-Marsous, Artalens-Souin, Aspin-Aure, Asque, Asté, Aucun, Avajan, Bagnères-de-Bigorre, Bareilles, Barran-coueu, Bazus-Aure, Beaucens, Beaudéan, Berbérust-Lias, Betpouey, Beyrède-Jumet, Bordères-Louron, Bourisp, Bramevaque, Bun, Cadéac, Cadeilhan-Trachère, Camous, Campan, Camparan, Cauterets, Cazarilh, Cazaux-Debat, Cazaux-Fréchet-Anéran-Camors, Chèze, Esbareich, Esparros, Esquièze-Sère, Estaing, Estarvielle, Estensan, Esterre, Ferrère, Fréchet-Aure, Gaillagos, Gazost, Gèdre, Génos, Germs-sur-l’Oussouet, Gouaux, Grezian, Grust, Guchan, Guchen, Hèches, Ilhet, Jézeau, Labas-sère, Lançon, Loudenvielle, Luz-Saint-Sauveur, Mauléon-Barousse, Nistos, Ossen, Ourde, Ourdis-Cotdoussan, Ourdon, Ouzous, Ris, Sacoué, Sailhan, Saint-Lary-Soulan, Saint-Pastous, Saint-Pé-de-Bigorre, Saint-Savin, Saléchan, Saligos, Salles, Sarrancolin, Sazos, Ségus, Seich, Sers, Sost, Thèbe, Tramezaïgues, Uz, Viella, Vielle-Aure, Vielle-Louron, Vier-Bordes, Viey, Vignec, Villelongue, Viscos, Vizos.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Ģeogrāfiskā apgabala specifika

Ražošanas apgabalam Bigorre raksturīgo dabisko vidi veido pauguri un ieplakas Pireneju kalnu nogulumiežos. Pārsvarā smagās un skābās augsnes, mitrais un maigais klimats nodrošina gandrīz nepārtrauktu zāles augšanu ievērojamos apjomos visa gada garumā un īsu ziemas periodu. Šī vide, ko bieži ierobežo nelīdzenais reljefs, daudzie meži, ir labvēlīga, lai cūkām izveidotu ganības, kurās ir gan zālāji, gan ar kokiem apauguši apvidi.

Bigorre kā apdzīvota vieta ir radusies pirms vairāk nekā 2 000 gadiem – romiešu valdīšanas laikā. Saikne starp melnās šķirnes cūkām un Bigorre apgabalu apstiprinās, sākot no XI gadsimta, kad benediktiešu mūki Bigorre apgabalā nodibināja daudzas abatijas un attīstīja šā Bigorre apgabala dabiskajai un lauksaimniecības videi īpaši piemērotā dzīvnieka audzēšanu un gaļas ražošanu no tā.

Lai gan Gaskoņas šķirnes cūku audzēšana plaši izplatījās aiz Bigorre apgabala robežām, šajā apgabalā tā atkal atplauka no tīršķirnes kodola, sākot no XVII gadsimta un it īpaši XX gadsimta sākumā, kas ir laikposms, kad tā gandrīz izzuda. Šķirnes saglabāšana un audzēšanas attīstība notika pagājušā gadsimta 80. gados no šķirnes kodola, kas bija saglabāts Bigorre apgabalā.

Šai šķirnei, kas sastopama ap Vidusjūru, ir raksturīga saru krāsa – no pelēkas līdz melnai, un raksturīga tās īpašība ir lēnaudzība. Tās ir kustīgas cūkas, kas labprāt nostaigā attālumus, tām ir tievas kājas un plastiska gaita, ejot, tās balstās uz kāju apakšdaļu. Tās ir pilnīgi pielāgojušās dzīvei ganībās, zemesgabalos, kur var būt stāvs reljefs. Ievērības cienīga ir to izturība līdztekus spējai pielāgoties būtiskām pārmaiņām klimata un pārtikas ziņā un strauji uzkrāt tauku rezerves, ja barības ir daudz. Tās slikti panes karstumu un vēju, tas nosaka ganību izvēli tā, lai tajās atrastos koki un/vai dzīvžogi, kas rada ēnu. Cūkas spēj izmantot grūti apstrādājamas teritorijas (mežus, smilšainus līdzenumus, stāvo nogāžu pļavas), tās nedegradējot.

Šīs šķirnes ģenētiskā selekcija mūsdienās notiek, it īpaši ņemot vērā sivēnmāšu lēnprātību un mātes instinktu, kas ir būtiskas īpašības šim audzēšanas modelim.

“Porc noir de Bigorre” šķirnes cūkas tiek turētas ganībās no sešu mēnešu vecuma. Visā šajā nobarošanas posmā cūkas, kas sasniegušas pieaugušas cūkas izmērus, ik dienu apēd 5–6 kg barības. Tā kā papildus piegādātās barības daudzums ir ierobežots līdz 3 kg dienā, cūkām pašām ganībās ir jāatrod 2–3 kg barības. Papildus piegādātā barība galvenokārt sastāv no zāles. Zālainajās ganībās veiktais mērījums rāda, ka cūkas patērē līdz 2,9 kg zāles dienā. Cūkas ganībās atrod arī sezonai raksturīgās dabas veltes (zīles, kastaņus u. c.), saknes, zemes tārpus, insektus u. c., kas papildina to barību. Rudenī, laikposmā, kad dažās ganībās ir ļoti daudz augļu, cūkas dod priekšroku tiem un maz patērē papildu barību.

Produkta specifika

Gaļai ir šādas raksturīgās īpašības:

— minimālais kautķermeņa svars ir 100 kg, plānākajā vietā mērītais tauku slāņa biezums ir ne mazāks par 30 mm, un muskuļaudu biezums ir ne mazāks par 45 mm,

— krāsa ir piesātināti sarkana. Krāsas vērtība pēc japāņu skalas vidējā gūžas muskulī ir augstāka par vai vienāda ar 3,

— ārējais tauku slānis ir baltā krāsā; cauraugušo tauku saturs garajā muguras muskulī (m. longissimus dorsi) nav zemāks par 2,5 %., vidējais rādītājs ir 4 % salīdzinājumā ar 1,5 % parastajām cūkām.

Termiski apstrādātai sārtajai gaļai ir mazšķiedraina struktūra, tā ir mutē kūstoša, sulīga, garšīga un maiga, apkārt šķēlei ir tauku kārtiņa, intensīvs aromāts.

Saikne

Gaskoņas šķirnes cūkām piemīt īpašības, kas radušās audzētāju gadsimtu garumā veiktas selekcijas rezultātā un kas tām ļauj būt lieliski pielāgotām šai videi un praktizētajam audzēšanas veidam – spēja nostaigāt attālumus, paciest klimata pārmaiņas un barības dažādību.

Ganībās cūkas ievērojami pieņemas svarā. Ganības ļauj un liek cūkām veikt regulāras fiziskas aktivitātes, veicinot muskuļu attīstību, kas padara gaļu cauraugušāku un vairāk to apgādā ar mioglobīnu, tātad padara to sarkanāku.

Barība, ko tās atrod ganībās, satur aromātiskas sastāvdaļas, kuras ietekmē gaļas organoleptiskās īpašības. Protams, tā mainās atkarībā no sezonas, bet nobeiguma posmā veido apmēram 50 % no cūkas dienā apēstā barības apjoma; tādu daļu nodrošina dzīvnieku nelielais blīvums ganībās un pieejamās papildu barības daudzuma ierobežojums.

Taukaudi, kas dažādi ietekmē organoleptiskās īpašības, veidojas galvenokārt nobeiguma posmā, tātad ganībās. Zāles un zema tauku satura graudaugu (it īpaši kviešu un miežu) nozīmīgais daudzums barībā veicina antioksidantu, oleīnskābes, omega 3 taukskābes veidošanos, kā arī to, ka endogēni sintezējas zemas oksidējamības taukskābes. Tātad barības raksturs nosaka lipīdu sastāvu taukskābēs; tādējādi barība ietekmē noteiktas šīs gaļas organoleptiskās īpašības.

Gaļas cūkas kauj salīdzinoši lielā vecumā (12–24 mēnešu vecumā salīdzinājumā ar 5–6 mēnešu vecumu, kādā parasti tiek kautas gaļai audzētas cūkas), kas ir dzīves posms, kurā tiek attiecīgi nodarbināti muskuļi, tādējādi nodrošinot gaļai piesātinātu krāsu un tādu struktūru, kādas nav klasiski audzētu dzīvnieku gaļai.

Visbeidzot, pateicoties šķirnei, barošanai un īpašajam audzēšanas veidam, Porc noir de Bigorre gaļai rodas tās tipiskums, ko raksturo piesātināti sarkana krāsa, balts ārējais tauku slānis, mazšķiedraina struktūra; gaļa ir maiga, sulīga un mutē kūstoša, un tai piemīt intensīvs aromāts.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(šīs regulas 6. panta 1. punkta otrā daļa)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCPorcNoirDeBigorre2016.pdf

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.