Komisijas ziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un Sociālo lietu Komitejai un Reģionu Komitejai - Ziņojums par kvalitātes nodrošināšanas sekmēm augstākās izglītības jomā /* COM/2009/0487 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 21.9.2009 COM(2009) 487 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Ziņojums par kvalitātes nodrošināšanas sekmēm augstākās izglītības jomā KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Ziņojums par kvalitātes nodrošināšanas sekmēm augstākās izglītības jomā (Dokuments attiecas uz EEZ) 1. IEVADS Saskaņā ar Boloņas procesa mērķiem Eiropā kvalitātes nodrošināšana augstākās izglītības jomā ir centienu pamatā veidot viendabīgu, saderīgu un pievilcīgu Eiropas Augstākās izglītības telpu ( EHEA ). Pēdējos desmit gados Eiropā un visā pasaulē aug interese par kvalitātes nodrošināšanu augstākās izglītības jomā. Globalizācija, ekonomikas integrācija un lielāka mobilitāte augstākās izglītības un profesionālajā jomā radīja nepieciešamību atzīt kvalifikāciju ārpus tās valsts robežām, kurā tā iegūta. Augstākajai izglītībai nav robežu, tāpēc aizvien lielāka loma ir pārrobežu kvalitātes nodrošināšanai. Radušās tā sauktās „kaktu universitātes” (neīstas universitātes, kas internetā pārdod viltotus grādus), tāpēc ir ārkārtīgi svarīgi nošķirt leģitīmu izglītību, kas iegūta ārvalstīs, no viltotām kvalifikācijām. Kvalitātes nodrošināšana panāks, ka Eiropas pilsoņiem un darba devējiem, kā arī studentiem un zinātniekiem no citiem kontinentiem, radīsies skaidrāks priekšstats par augstāko izglītību, un tā būs uzticama. Eiropas Komisija Lisabonas stratēģijas ietvarā aicināja veidot mūsdienīgāku studiju programmu un efektīvāk finansēt un pārvaldīt augstākās izglītības sistēmu. Tā apstiprināja Boloņas reformu nozīmi, ieskaitot kvalitātes nodrošināšanu[1]. Eiropas Parlaments un Padome laida klajā divus ieteikumus, kā veicināt kvalitātes nodrošināšanu augstākajā izglītībā. 1998. gadā[2] pirmais ieteikums aicināja atbalstīt pārredzamas kvalitātes sistēmas, kā arī nepieciešamības gadījumā tās izveidot. Otrais, 2006. gada februāra ieteikums aplūkoja turpmāko Eiropas sadarbību augstākās izglītības kvalitātes nodrošināšanā[3]. 2006. gada ieteikuma nolūks bija mudināt augstākās izglītības iestādes (AII) ieviest vai izstrādāt iekšējās kvalitātes nodrošināšanas sistēmas un kvalitātes nodrošināšanas vai akreditācijas aģentūras piemērot Eiropas standartus un pamatnostādnes attiecībā uz izglītības kvalitātes nodrošināšanu[4] šajā jomā. Valsts iestāžu, augstākās izglītības jomas, kvalitātes nodrošināšanas un akreditācijas aģentūru pārstāvjus un sociālos partnerus aicināja izveidot “Eiropas kvalitātes nodrošināšanas aģentūru reģistru”, kas atļautu AII no reģistrētajām aģentūrām izraudzīties vienu, kura atbilst to vajadzībām un profilam. Ieteikums arī aicina dalībvalstis atļaut AII pieprasīt akreditāciju no reģistrētajām aģentūrām, kas atrodas ārvalstīs; kvalitātes nodrošināšanas aģentūras aicina sadarboties, lai vairotu uzticēšanos; un aicina, lai aģentūru veiktie novērtējumi būtu atklāti. Ar 2006. gada ieteikumu Komisiju aicināja: 1) ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm turpināt sniegt atbalstu augstākās izglītības iestāžu, kvalitātes nodrošināšanas un akreditācijas iestāžu, kompetento iestāžu un citu attiecīgajā jomā aktīvu iestāžu sadarbībai; 2) iepazīstināt ar trīsgadu ziņojumiem par panākumiem kvalitātes nodrošināšanas sistēmu izveidē dažādās dalībvalstīs un par sadarbību Eiropas mērogā. Šis ir pirmais trīsgadu ziņojums par gūtajiem panākumiem. Tas izvērtē stāvokli valsts, Eiropas un starptautiskā mērogā un ierosina, kurās jomās tiekties pēc turpmākas attīstības. 2. SVARīGāKāS VALSTS MēROGA NORISES Šajā ziņojuma iedaļā izklāstīta ārējās kvalitātes nodrošināšanas nozīme, aktuālais stāvoklis un pieredze kvalitātes nodrošināšanas standartu jomā. 2.1. Ārējās kvalitātes nodrošināšanas nozīme 2006. gada ieteikumā atzīts, ka galvenā atbildība par augstākās izglītības kvalitāti gulstas uz pašu AII pleciem. AII iekšējās kvalitātes nodrošināšanas sistēmu mērķis ir kontrolēt un vairot kvalitāti, un radīt īstu “kvalitātes kultūru”. Tomēr bieži vien sistēmām trūkst neatkarības un sabiedrībai tās nav gana pieejamas, lai pārredzami un atbildīgi informētu ieinteresētās personas. Saskaņā ar ieteikumu šādas informācijas sniegšana ir ārējās kvalitātes nodrošināšanas uzdevums, ko pilda neatkarīgas kvalitātes nodrošināšanas aģentūras. Ārējās kvalitātes nodrošināšana var ietvert: - augstākās izglītības iestādes, tās programmu vai vienību kvalitātes novērtēšanu (“revīzija”); - dažādu AII kvalitātes salīdzināšanu konkrētā jomā/disciplīnā (“salīdzinošā novērtēšana”); - atsevišķu, iepriekš definētu standartu izpildīšanas garantēšanu (“akreditācija”); - dažādus kvalitātes zīmogu piešķiršanu, kas parasti veidoti, lai apliecinātu augstu kvalitāti vai “izcilību”. 2.2. Atšķirīgā kvalitātes nodrošināšanas prakse Eiropā Eiropā daudzas AII izstrādā savu “kvalitātes kultūru” un iekšējas kvalitātes nodrošināšanas sistēmas, galvenokārt, iestādēm sadarbojoties, sniedzot ar savstarpēju atbalstu un veicot salīdzinošo novērtēšanu[5]. Pozitīvi panākumi atbalstāmi arī turpmāk. Eiropā visbūtiskākie panākumi ir jaunu kvalitātes nodrošināšanas aģentūru un sadarbības tīklu izveide. Šī tendence sākās pēc 1998. gada ieteikuma, bet izplatījās un strauji pieauga pēdējo gadu laikā. Tagad gandrīz visās EHEA valstīs pastāv kvalitātes nodrošināšanas aģentūras, lai gan ļoti atšķiras to lielums, darbības joma, statuss, uzmanības lokā esošie jautājumi un starptautiskā dimensija. Daudzas no tām ir mazas, nesen izveidotas aģentūras, kurām ir neliela pieredze, un to darbība Eiropā/starptautiskā mērogā nav izvērsta. Ar dažiem izņēmumiem aģentūru darbība noris vietējā mērogā (un reizēm savā reģionā); tikai dažas darbojas ārpus savas valsts robežām. Lielākā aģentūru daļa pievēršas programmu novērtēšanai, bet aizvien biežāk iesaistās iestāžu akreditācijā vai revīzijā[6]. 2009. gada Ziņojumā par Boloņas procesa virzību[7] ir apstiprināts, ka lielākajā daļā valstu AII aktīvi strādā, lai izveidotu saskaņotu iekšējās kvalitātes nodrošināšanas sistēmu un to saskaņotu ar esošajām novērtēšanas procedūrām. Vairākumam valstu nopietnākais uzdevums ir izstrādāt novērtēšanas procedūras, lai novērtētu mācību rezultātus. Minētajā ziņojumā izmantoti trīs rādītāji, lai izmērītu kvalitātes nodrošināšanas panākumus. - Ārējās kvalitātes nodrošināšanas izstrādes stadija: valsts saņem vislabāko novērtējumu, ja tā ir izveidojusi ārēju sistēmu, ko piemēro visām iestādēm, kuras strādā saskaņā ar Eiropas standartiem un pamatnostādnēm attiecībā uz izglītības kvalitātes nodrošināšanu. - Studentu līdzdalības pakāpe: valsts saņem vislabāko novērtējumu, ja studenti piedalās valsts kvalitātes nodrošināšanas struktūru pārvaldē, ārējā AII un/vai programmu novērtēšanā, iekšējās kvalitātes nodrošināšanas procedūrās un pašvērtējuma ziņojumu sagatavošanā. - Starptautiskas līdzdalības pakāpe: valsts saņem vislabāko novērtējumu, ja tā piedalās starptautiskās iestāžu un/vai programmu ārējās pārbaudēs, valsts kvalitātes nodrošināšanas struktūru pārvaldībā un valsts kvalitātes nodrošināšanas aģentūru ārējā novērtēšanā. Saskaņā ar minētajiem trijiem rādītājiem vislabāko novērtējumu ieguva tādas dalībvalstis kā Austrija, Beļģija, Čehija, Dānija, Somija, Vācija, Ungārija, Īrija, Nīderlande, Norvēģija, Spānija, Zviedrija un Apvienotā Karaliste. ENQA 2008. gada aptauja[8] atklāj, ka, kaut gan vairākums aģentūru darbojas vietējā mērogā, vienmēr tā tas nav. Dažās valstīs atšķirīgas augstākās izglītības nozares jomās darbojas atšķirīgas aģentūras, piemēram, Vācijā ir izveidojies īsts tirgus, kur vienas akreditācijas padomes paspārnē „konkurē” vairākas aģentūras. Vairākums aģentūru mainās, Boloņas procesa un starptautisko norišu ietekmētas. Viena cita ievērojama tendence ir aizvien lielāka ieinteresēto personu līdzdalība kvalitātes nodrošināšanas jautājumos. 2.3. Pieredze saistībā ar kvalitātes nodrošināšanas standartiem un pamatnostādnēm 2005. gadā pieņēma Eiropas standartus un pamatnostādnes attiecībā uz [izglītības] kvalitātes nodrošināšanu. Tām ir trīs daļas: AII iekšējās kvalitātes nodrošināšanas sistēmas principi, AII un to programmu ārējās novērtēšanas standarti, kuru veic aģentūras, standarti, kurus piemēro kvalitātes nodrošināšanas aģentūrām. Tās ir kā vispārēji vienoti norādījumi, kas pieļauj zināmu interpretāciju dažādu valstu, disciplīnu un iestāžu kontekstā. Valstīs un reģionos šo kvalitātes standartu apzināšanās atšķiras, tomēr ir gūta ievērojama pieredze to piemērošanā: tūkstošiem cilvēku (universitātes darbinieki, speciālisti, studenti, uzņēmējdarbības un sabiedrības pārstāvji) ir piedalījušies pašnovērtēšanas procedūrās, vērtēšanas komitejās vai tika aptaujāti novērtēšanas apmeklējumos. Studentu līdzdalība kvalitātes novērtēšanā kā priekšnosacījums EHEA ir audzis pēdējos gados, kaut gan šāda veida iesaistīšanos bieži vien ierobežo zināmi aspekti vai procedūras[9]. Uzņēmējdarbības nozares pārstāvju un trešo valstu pilsoņu iesaistīšanās notiek ļoti atšķirīgi iekšējā un ārējā kvalitātes nodrošināšanā un kopumā ir lielāka aģentūru vērtēšanas komitejās nekā to lēmējstruktūrās. Kvalitātes nodrošināšanas standartu definīcija tiek nepārtraukti izstrādāta. Piemēram, E4 grupa[10] rīko seminārus par tādiem jautājumiem kā mācību rezultātu izmantošana, saite ar kvalifikācijas sistēmām, kvalitātes nodrošināšanas ziņojumu publicēšana, iepriekšējo iemaņu atzīšana, starptautiskā izglītība, procedūru internacionalizācija, sadarbība un saderība ar citiem pasaules reģioniem. Standarti ir noderīgi vispārēji norādījumi, tomēr dažādās valstīs, dažādas aģentūras un AII tos skaidro atšķirīgi. Standartus uzskata par oficiālo prasību kontrolsarakstu, par labas un profesionālas prakses kodeksu vai par nesaistošām vadlīnijām. Šķiet pamatoti, ka nepieciešams panākt aģentūru vispārējo atbilstību, nevis to atbilstību katram standartam, tomēr tas pieļautu ļoti plašu interpretāciju. Eiropas AII un kvalitātes nodrošināšanas aģentūru pieredze saistībā ar kvalitātes standartiem joprojām lielā mērā aprobežojas ar „tradicionālo” sākotnējo augstāko izglītību, kaut gan īpaša uzmanība nedaudz tiek pievērsta tālmācībai konkrētā nacionālā kontekstā. Tomēr kopumā starptautiskā izglītība tās visās izpausmēs, turpināmizglītības un mūžizglītības kvalifikācijas kopumā, augstākās izglītības īsais cikls, tālmācība un mācības tiešsaistē pārsvarā nav kvalitātes nodrošināšanas uzmanības lokā. Pieminēšanas vērts ir arī tas, ka Eiropas standartus un pamatnostādnes izstrādāja Boloņas procesa kontekstā, bet tās neņem vērā EHEA pamatprasības (t.i., attiecībā uz kvalifikāciju sistēmu vai ECTS izmantošanu[11]) un svarīgākās prioritātes (piemēram, nodarbinātību un mobilitāti). 3. SVARīGāKāS PāRMAIņAS EIROPAS UN STARPTAUTISKā MēROGā Šajā ziņojuma iedaļā aplūko, kā veidojusies kvalitātes nodrošināšana Eiropā, un starptautiskās tendences, kas ietekmē darbu šajā jomā. 3.1. Liela Eiropas kvalitātes nodrošināšanas infrastruktūras izaugsme Kvalitātes nodrošināšanas aģentūru izaugsme veicināja pamatīgu kvalitātes nodrošināšanas sadarbības tīklu attīstību. Komisija atbalsta 2000. gadā izveidoto Eiropas Augstākās izglītības kvalitātes nodrošināšanas asociāciju ( ENQA )[12]. Tās dalībnieku skaits ir strauji palielinājies līdz 48 pastāvīgiem locekļiem 23 valstīs. E4 grupa ierosināja Eiropas standartus un pamatnostādnes attiecībā uz [izglītības] kvalitātes nodrošināšanu, kurus pieņēma 2005. gadā. Šī grupa arī organizēja seminārus, kuros pētīja dažādas lielākās kvalitātes nodrošināšanas problēmas. Centrāleiropā/Austrumeiropā vai Ziemeļvalstīs darbojas dažādi reģionālie aģentūru puduri. Eiropas Akreditācijas konsorcijs (EAK)[13], kurā piedalās 15 organizācijas no 10 valstīm, aktīvi centās pieņemt akreditācijas lēmumus par savstarpējo atzīšanu starp tā locekļiem. Laba prakse Eiropas Akreditācijas aģentūru konsorcijā notika enerģiska sadarbība, vairojot uzticēšanos, un pateicoties tam tika noslēgta pirmās divpusējās vienošanās par akreditācijas lēmumu atzīšanu un tika īstenots pirmais izmēģinājuma projekts, proti, publiskot minētos lēmumus Komisijas finansētajā interneta datubāzē „Qrossroads”[14]. Eiropas kvalitātes nodrošināšanas aģentūru reģistrs ( EQAR )[15] ir svarīgākā jaunā Eiropas kvalitātes nodrošināšanas struktūra. 2008. gadā ar Komisijas atbalstu to izveidoja E4 grupa kā jaunu juridisku struktūru, atbildot uz Boloņas ministru sanāksmi Londonā 2007. gadā un ievērojot 2006. gada ieteikumā izklāstītos principus. Reģistrs ir pieejams aģentūrām, kuras darbojas EHEA , ja tās pierāda atbilstību Eiropas standartiem un pamatnostādnēm. Izveidota vienkāršota procedūra, lai par pilntiesīgu ENQA locekli kļūtu tie, kuri šo nosacījumu jau ir izpildījuši. Aģentūras, kuras vēlas kļūt par loceklēm, var pieteikties tieši EQAR . Par uzņemšanu lemj reģistrēšanas komiteja, kuras locekļus ieceļ E4 grupa un citas ieinteresētās personas. Valstu valdības var kļūt par EQAR loceklēm tikai novērotāja statusā komitejā. Pēc pirmajām divām reģistrēšanas kārtām 2008. gada decembrī un 2009. gada aprīlī EQAR uzņēma deviņus ENQA locekļus. Plānots, ka drīzumā uzņems vēl citus. Ievērojamā kvalitātes nodrošināšanas infrastruktūras attīstība Eiropā pēdējos gados atbilst 2006. gada ieteikumam un Boloņas procesam. Tomēr kvalitātes nodrošināšanā piedalās ļoti dažādi locekļi, un var būt nepieciešams pārskatīt dažus aspektus, lai visa sistēma būtu pārredzamāka. Konkrēti aģentūras mazās augstākās izglītības kopienās saskaras ar vēl vienu pārbaudījumu — panākt patiesu ticamību otrpus savām robežām. Bažas raisa tas, ka ar aģentūras dalību ENQA vai pat tās reģistrēšanu EQAR varētu nepanākt pietiekamu šo aģentūru savstarpējo uzticību. Tomēr šāda uzticēšanās ir pārredzamības un ticamības pamatā EHEA kopumā. Sistēma var būt grūti izprotama un izmantojama, ja pastāv vairāki aģentūru un sadarbības tīklu slāņi. Lai varētu piedalīties gan Eiropas Augstākās izglītības kvalitātes nodrošināšanas asociācijā, gan Eiropas kvalitātes nodrošināšanas aģentūru reģistrā, jānodrošina atbilstība Eiropas standartiem un pamatnostādnēm, un liela daļa locekļu ir abās struktūrās, tomēr ne visi. Tāpēc būs jāiegulda vairāk centienu, lai EHEA būtu izprotama un viegli izmantojama kvalitātes nodrošināšanas sistēma. Daudzos gadījumos nav skaidrs, kāda nozīme vienā valstī iegūtai akreditācijai, kuru piešķīrusi pat reģistrēta aģentūra, būs citā valstī. Nav arī skaidrs, kā novērst šādas akreditācijas ļaunprātīgu izmantošanu, t.i., ja augstākās izglītības iestāde, kas darbojas vairākās valstīs, bet visās valstīs nepilda prasības, kuras bija sākotnējās akreditācijas pamatā. Palīdzēt varētu lielākas garantijas, jo Eiropas kvalitātes nodrošināšanas sistēma varētu būt atkarīga no visneuzticamākās aģentūras, kas būtu uzņemta vai saglabāta reģistrā, vai vissliktākās AII, kuru akreditējusi reģistrēta aģentūra. Laba prakse Spēku apvienošana: NVAO ir Nīderlandes un Flandrijas (Beļģija) vienotā kvalitātes nodrošināšanas aģentūra. Minētajām teritorijām ir vienota valoda, bet ievērojami atšķiras augstākās izglītības sistēmas un grādi. Vienota aģentūra palīdz kāpināt novērtēšanas resursus un uzlabot NVAO kvalitātes zīmogu ticamību[16]. Lielāka objektivitāte: Austrijas akreditācijas padome piesaista vērtētājus gandrīz tikai no ārvalstīm, un valdē, kas pieņem lēmumus, austrieši nav vairākumā. Šādi tiek vairota starptautiskā ticamība, jo tiek novērstas aizdomas par to, ka personiska ieinteresētība varētu ietekmēt lēmumus par akreditāciju[17]. 3.2. Kvalitātes nodrošināšana joprojām paliek Eiropas dimensijā 2006. gada ieteikums aicina dalībvalstis atļaut AII pieprasīt akreditāciju (vai citus kvalitātes zīmogus) no reģistrētajām aģentūrām, kas atrodas ārvalstīs. To iespējams īstenot tikai tad, ja izpildīti vairāki priekšnosacījumi: - AII nepieciešama pietiekama autonomija, lai ārvalstīs pieteiktos kvalitātes zīmogam; - nepieciešams, lai aģentūras spētu, tām atļautu un tās būtu gatavas darboties ārpus valsts robežām; - valstu valdībām un kvalitātes nodrošināšanas aģentūrām jāatzīst citu valstu reģistrētās aģentūras un to secinājumi. Joprojām ir maz AII, kuras pieprasa ārvalstu aģentūru novērtējumu vai akreditāciju, izņemot tad, ja ir runa par specifisku nozaru aģentūrām un atsevišķiem kopīgā grāda kursiem. Tikai dažu valstu valdības ir darījušas pieejamu savu kvalitātes nodrošināšanas sistēmu citām reģistrētām aģentūrām; tāds piemērs atrodams Nīderlandē. EHEA universitātes, kas pieprasa kvalitātes zīmogu konkrētā disciplīnā, joprojām vēršas pie tādām ASV aģentūrām kā ABET [18] vai AACSB [19]. Tomēr šķiet, pieaug to aģentūru skaits, kuras gatavo kvalitātes nodrošināšanas pasākumus ārpus savas valsts. Laba prakse Tehniskās augstskolas un universitātes no vairākām valstīm saņēma Commission du Titre d’Ingénieur (CTI) (Francija) akreditāciju. CTI arī veica novērtējumu/akreditāciju kopā ar citām aģentūrām. Uzņēmējdarbības skolas/fakultātes dažādās valstīs akreditēja Vācijas aģentūra ACQUIN. Vācu AII pauda interesi par kvalitātes revīziju, ko veic Šveices aģentūra (OAQ). Ir divi veiksmīgi Eiropas kvalitātes zīmogi, kas radās vēl pirms 1998. gada: EQUIS vadības zinību studijās[20] un Eiropas Universitāšu apvienības iestāžu novērtējuma programma ( IEP )[21]. Tās abas piedāvā pieeju, kas ir drīzāk institucionāla, nevis balstīta uz programmu, sadarbojas ar patiesi starptautiskām vērtēšanas komitejām un tagad piesaista interesentus ārpus Eiropas. Nesen no tematiskajiem sadarbības tīkliem izstrādāja jaunas nozares (ķīmija un inženierzinības) iniciatīvas (tām abām Komisija sniedza finansiālu atbalstu), vai tās vēl tiek plānotas (t.i., mūzikas izglītība). Laba prakse Sākumā Eurochemistry zīmogu pasniedza bakalaura līmenī, bet tagad arī maģistra un doktora grādu līmenī. Eurochemistry sadarbības tīkls to piešķir programmām, kas atbilst saskaņotajiem standartiem[22]. EUR-ACE marķējumu inženierzinībās piešķir bakalaura un maģistra līmenī. Standarti definēti Eiropas līmenī, bet tos piemēro valsts kvalitātes nodrošināšanas aģentūras, kurās ļauts izsniegt EUR-ACE marķējumu kopā ar valsts akreditāciju. Līdz šim izsniegti vairāki simti marķējumu, bet tos var piešķirt joprojām tikai septiņas valsts aģentūras[23]. Tomēr vispārējā pārrobežu kvalitātes nodrošināšana ir ierobežota. Tādēļ ieinteresētajām personām (īpaši studentiem) ir maz salīdzināmas informācijas, lai varētu izvēlēties kur un ko studēt. 3.3. Starptautiskās tendences — ciešāka apņemšanās panākt pārredzamību Dažādos pasaules reģionos ir izveidojušies vairāki jauni kvalitātes nodrošināšanas sadarbības tīkli, kas dažreiz izmanto Eiropu par atsauces sistēmu. Globālais dialogs par kvalitātes nodrošināšanu ir pastiprinājies Starptautiskajā augstākās izglītības kvalitātes nodrošināšanas aģentūru sadarbības tīklā ( INQAAHE )[24]. Kāds cits ievērojams panākums gan Eiropas mērogā, gan globāli ir starptautiskais augstskolu reitings. Augstākās izglītības kopiena to bieži kritizē nepilnību dēļ saistībā ar metodoloģiju un viendimensionālās pieejas dēļ (t.i., uzmanība pievērsta tikai pētniecības sasniegumiem ”cietajās zinātnēs” un tās neņem vērā augstskolu sasniegumus tādās jomās kā humanitārās un sociālās zinātnes, mācīšana un saskare ar sabiedrību). Lai gan šādi trūkumi pastāv, augstskolu reitings var būtu noderīgs veids, kā salīdzināt un pretnostatīt AII un to programmas. Nesen Eiropas Komisija sāka priekšizpēti, lai izstrādātu daudzdimensiju un individualizētu pieeju globālajam augstskolu reitingam[25]. 2009. gada Boloņas ministru konference pauda atbalstu pārredzamības rīku izstrādei, kas notiks, aktīvi apspriežoties ar ieinteresētajām personām[26]. Eiropā svarīgākie panākumi kvalitātes nodrošināšanas jomā aplūkojami, ievērojot minētās tendences. 4. SECINāJUMI UN IEROSINāJUMI TURPMāKAI KVALITāTES NODROšINāšANAS ATTīSTīšANAI EIROPā Pēdējos gados Eiropā kvalitātes nodrošināšanas sistēma ir ārkārtīgi attīstījusies gan attiecībā uz iekšējās kvalitātes nodrošināšanu Eiropas AII, gan attiecībā uz iestāžu un programmu ārējo novērtēšanu un akreditāciju[27]. Izveidotas daudzas jaunas kvalitātes nodrošināšanas aģentūras un sadarbības tīkli; ir labāka izpratne par Eiropas standartiem un pamatnostādnēm attiecībā uz kvalitātes nodrošināšanu un palielinās to aģentūru skaits, kuras gatavojas kvalitātes nodrošināšanai ārpus savas valsts. Kaut gan kopumā tendence ir pozitīva, šķiet, lai pilnīgi īstenotu 2006. gada ieteikumus, vairākās jomās jāiegulda lielāki centieni. 4.1. Skats uz kvalitātes nodrošināšanas infrastruktūru Par dažām Eiropas kvalitātes nodrošināšanas infrastruktūras iezīmēm nepieciešama turpmāka diskusija, lai varētu panākt lielāku uzticību starp aģentūrām un tādējādi lietotājiem un sabiedrībai radītu pietiekamu pārredzamību. Kvalitātes nodrošināšanas aģentūras joprojām ir salīdzinoši jauna parādība EHEA . Tām būs nepieciešams pierādīt savu neatkarību un profesionalitāti, lai ieinteresētās personas tām uzticētos. Būs nepieciešams, lai aģentūras pārliecinātu savus Eiropas līdziniekus par to, ka tās piedāvā pietiekamu salīdzināmības līmeni, kas ir svarīgs priekšnosacījums grādu savstarpējai atzīšanai un studentu mobilitātes veicināšanai. Komisija apzinās risku, ka var rasties pārāk daudz salīdzinoši nelielu aģentūru. Tādēļ ir vērts apsvērt aģentūru apvienošanu, izmantojot Eiropas kvalitātes nodrošināšanas sadarbības tīklus ( ENQA , ECA ), piemēram, pārgrupējot aģentūras, vadoties pēc reģionālās vai lingvistiskās radniecības. Aģentūras arī varētu apsvērt savas darbības jomas paplašināšanu, lai atbilstošāk risinātu jautājumus saistībā ar mūžizglītību, tālmācībām, mācībām tiešsaistē, profesionālo izglītību, starptautisko un privāto augstāko izglītību. Eiropas kvalitātes nodrošināšanas infrastruktūra varētu būt efektīvāka, ja skaidrāk nošķirtu ENQA , EQAR un Eiropas Akreditācijas konsorcija (EAK) uzdevumus, lielāku uzmanību pievēršot kvalitātes nodrošināšanas lietotāju vajadzībām. Kā EQAR prioritāti varētu apspriest vienkāršas piekļuves izveidi tiešsaistē Eiropas novērtēto iestāžu un programmu sarakstam. Arī Eiropas Komisijas atbalstītais Qrossroads izmēģinājuma projekts, kuru sāka ECA , var kalpot par sākumu lielāka mēroga datubāzes izveidei. Cieša sadarbība ar NARIC-ENIC [28] sadarbības tīklu, iespējams, pastiprinās datubāzes potenciālu — dot pienesumu kvalifikāciju atzīšanai un mobilitātes veicināšanai. 4.2. Eiropas standartu un pamatnostādņu pārskatīšana Kā paredzēts 2006. gada ieteikumā, Eiropas standartus un pamatnostādnes vēl varētu pilnveidot, lai kvalitātes nodrošināšana labāk atbilstu EHEA pārmaiņām. Šajā uzdevumā vajadzētu iesaistīt aģentūras un citas kvalitātes nodrošināšanas jomas ieinteresētās personas Boloņas procesā. Minētā izstrāde varētu ņemt vērā šādus trīs aspektus: 1) Atbilstība galvenajai struktūrai (trīs cikli) kā kvalitātes pamatprasība EHEA . Tas būtu saskaņā ar Eiropas Kvalifikāciju sistēmu ( EQF ) un EHEA kvalifikācijas sistēmu, kas pieņemta 2005. gadā[29]. Pamatnostādnēs jāsniedz skaidrāka atsauce uz diploma pielikumu un ECTS , jo lielākā daļa valstu tos nav pilnībā īstenojušas. 2) EHEA kvalitātes standarti ietvertu tādas prioritātes kā nodarbinātība un mobilitāte (saskaņā ar 2009. gada Boloņas ministru paziņojumā izvirzīto mobilitātes mērķi). 3) AII iekšējās kvalitātes nodrošināšanas standarti var būt par faktoru arī pārējās svarīgākajās dimensijās, piemēram, studentiem sniegto pakalpojumu kvalitāte kopumā[30], studentu un absolventu[31] ievirze, finanšu vadības jaudas veidošana un Eiropas pētnieku hartas un Uzvedības kodeksa pētnieku pieņemšanai darbā[32] īstenošana. 4.3. Spēcīgāka Eiropas dimensija kvalitātes nodrošināšanā Kā izcelts 2006. gada ieteikumā, tas, vai augstākās izglītības iestādēm ir iespēja izvēlēties vienu no reģistrētajām aģentūrām, atkarīgs no tā, vai būs vairāk Eiropas kvalitātes zīmogu. Tos varētu izstrādāt plašās disciplīnās (nevis šaurās profesionālās specializācijas jomās) un piešķirt atsevišķas specializētas aģentūras vai kopā ar valsts novērtējumu attiecīgajā nozarē. Komisija atbalsta šādu iniciatīvu izstrādi[33]. Vajadzētu aicināt valsts kvalitātes nodrošināšanas aģentūras izstrādāt pasākumus ārpus savas valsts un pieprasīt savu lēmumu atzīšanu citās valstīs, piemēram, slēdzot vienošanās par savstarpējo atzīšanu. AII varētu iedrošināt izmantot citās valstīs reģistrētu aģentūru pakalpojumus. Var būt nepieciešams skaidrot valsts akreditācijas pārneses iespējas EHEA robežās un arī piešķirt kvalitātes nodrošināšanu pārrobežu augstākajai izglītībai EHEA . Kopīgo grādu un divaugstskolu grādu kursu nozīme Eiropā pieaug, tāpēc noderētu skaidri principi, lai izvairītos no daudzkāršu akreditāciju nepieciešamības. Komisija atbalsta tādu pārredzamības rīku izstrādi, kuri atbilst kvalitātes nodrošināšanai, īpaši rīki, kas ļauj salīdzināt AII un to programmu kvalitāti. To skaitā ir iepriekš minētā priekšizpēte par daudzdimensionālu un individualizētu augstskolu reitingu[34]. Turpmāk EHEA starptautisko darbības mērogu un ticamību var veicināt, sadarbojoties kvalitātes nodrošināšanas jomā ar citiem pasaules reģioniem. šis punkts tika izcelts Jaunlēvenā notikušajā pirmajā Boloņas politikas veidošanas foruma paziņojumā, kurā īpaši pieminēta kvalitātes nodrošināšana kā konkrētas sadarbības joma starp 46 Boloņas procesa valstīm un valstīm no visas pasaules[35]. Šajā ziņojumā Komisija ir izcēlusi sasniegumus kvalitātes nodrošināšanā augstākajā izglītībā un nākusi klajā ar dažiem ierosinājumiem, kurus apspriest un izvērst nākotnē. Komisija vēlas aicināt visas ieinteresētās personas pārdomāt šo ziņojumu un nodrošināt 2006. gada ieteikumam atbilstošu turpmāko darbu. Komisija gaida ar prieku, kad 2012. gadā tā varēs ziņot par turpmākajām sekmēm. [1] COM(2005)152, galīgā redakcija, 20.4.2005. [2] 1998. gada 24. septembra Ieteikums 98/561/EK (OV L 270, 7.10.1998.). [3] 2006. gada 15. februāra Ieteikums 2006/143/EK (OV L 64, 4.3.2006.). [4] Pieņemtas Boloņas ministru konferencē Bergenā 2005. gadā, skatīt http://www.enqa.eu/pubs_esg.lasso. [5] Trends V, Universities shaping the EHEA, EUA , 2007. [6] Kvalitātes procedūras EHEA un citi jautājumi, 2nd ENQA Survey , ENQA , 2008. [7] http://www.ond.vlaanderen.be/hogeronderwijs/bologna/conference/documents/ Stocktaking_report_2009_FINAL.pdf. [8] Kvalitātes procedūras EHEA un citi jautājumi, 2nd ENQA Survey , ENQA , 2008. [9] Boloņa studenta skatījumā (Bologna with Student eyes), ESU , 2009. [10] Grupā piedalās ENQA , Eiropas Universitāšu apvienība ( EUA , www.eua.be), Eiropas Studentu apvienības ( ESU , www.esib.org) un Eiropas Augstākās izglītības iestāžu apvienība ( EURASHE , www.eurashe.eu). [11] Eiropas kredītpunktu pārneses un uzkrāšanas sistēma. [12] www.enqa.eu. [13] www.ecaconsortium.net. [14] www.qrossroads.eu. [15] www.eqar.eu. [16] www.nvao.net. [17] www.akkreditierungsrat.at. [18] http://www.abet.org/the_basics.shtml. [19] http://www.aacsb.edu/. [20] http://www.efmd.org. [21] http://www.eua.be/events/institutional-evaluation-programme/home. [22] http://ectn-assoc.cpe.fr/chemistry-eurolabels/default.htm. [23] http://www.enaee.eu. [24] http://www.inqaahe.org. [25] http://ec.europa.eu/education/lifelong-learning-policy/doc62_en.htm.. [26] Jaunlēvenas paziņojums (Leuven-Louvain-la-Neuve Communiqué ), 2009. gada aprīlis, http://www.ond.vlaanderen.be/hogeronderwijs/bologna/conference/. [27] Trends V, sk. turpat. [28] http://www.enic-naric.net. [29] http://www.ond.vlaanderen.be/hogeronderwijs/bologna/qf/overarching.asp. [30] Boloņa studenta skatījumā (Bologna with Student eyes), ESU , 2009. [31] Leuven-LLN Communiqué , sk. turpat. [32] http://ec.europa.eu/eracareers/pdf/am509774CEE_EN_E4.pdf. [33] http://ec.europa.eu/education/erasmus/doc910_en.htm. [34] http://ec.europa.eu/education/lifelong-learning-policy/doc62_en.htm. [35] http://www.ond.vlaanderen.be/hogeronderwijs/bologna/forum/ Bologna_Policy_Forum_Statement_29April2009.pdf.