ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
51.

aicina Komisiju nodrošināt saskanību starp attīstības politiku un izejvielu iniciatīvu, jo ES izejvielu politikā pilnībā būtu jāņem vērā jaunattīstības valstu noturīga ekonomiskā izaugsme un to īpašie sociālie standarti (kā noteikts LESD 208. pantā) un jānodrošina attīstības politikas un izejvielu iniciatīvas saskaņotība; uzsver, ka pārliecinošs atbalsts ar resursiem bagāto valstu ekonomikas, sociālajai un vides attīstībai varētu palīdzēt izveidot stabilas un demokrātiskas institūcijas, kas nodrošinās savstarpēju labumu gan valstīm, kas veic eksportu, gan valstīm, kas saņem importu; tāpēc aicina turpmākajos nolīgumos ar partnervalstīm, kas eksportē izejvielas, iekļaut klauzulas par cilvēktiesībām un demokratizāciju; uzskata, ka ES arī jāatbalsta jaunattīstības valstis, lai dažādotu to ekonomiku, samazinātu to atkarību no izejvielu eksporta un palielinātu to ražojumu vērtību, ieviešot vietējo ražošanu un pārstrādi; aicina Komisiju, gatavojot jaunus ārējās darbības mehānismus laikposmam pēc 2013. gada, iekļaut pasākumus labas pārvaldības un noturīgas kalnrūpniecības atbalstam programmās demokrātijas un ekonomikas stabilitātei nestabilās valstīs, kas piegādā izejvielas;
30.

atgādina, ka teritoriālā sadarbība attiecas gan uz Eiropas Savienības iekšējām, gan ārējām robežām, tostarp jautājumiem par pašreizējām un turpmākajām makroreģionālajām stratēģijām; uzsver problēmas, ar ko saskaras trešās valstis, lai saņemtu līdzfinansējumu atbilstoši sadarbības noteikumiem, kas paredzēti ERAF regulā; prasa Komisijai apsvērt to, kā izveidot efektīvāku sinerģiju starp ERAF, pirmspievienošanās instrumenta, Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instrumenta un Eiropas Attīstības fonda iniciatīvām, un aicina, cik iespējams ātri, iesniegt priekšlikumu par jaunu kaimiņattiecību politiku; aicina vienkāršot un saskaņot noteikumus, ar ko regulē piekļuvi dažādiem finansējuma avotiem, lai nodrošinātu to savietojamību un veicinātu to izmantošanu no saņēmēju puses;
69.

aicina palielināt ESF efektivitāti un pārredzamību ar tādu pasākumu palīdzību, kas vairāk vērsti uz rezultātiem, un aicina šajā nolūkā laikus noteikt definīciju skaidriem un izmērāmiem mērķiem un rezultātu rādītājiem, kas tieši saistīti ar finansējuma mērķi un kas dod iespēju noteikti īpaši to, kādi panākumi gūti nabadzības apkarošanas un sociālās atstumtības novēršanas jomā un vai ir izdevusies integrācija kvalitatīvā nodarbinātībā; uzskata, ka ar visiem pārvaldības līmeņiem saistītajām pusēm ir jāpiedalās šo mērķu un rādītāju noteikšanā un ka tie ir savlaicīgi pirms finansējuma nodrošināšanas skaidri jādefinē, lai dalībvalstis un Komisija varētu novērtēt sasniegumus un šo pieredzi izmantot nākamajā plānošanas posmā; atbalsta Komisijas priekšlikumu piešķirt ESF finansējumu atkarībā no ex ante nosacījumu ievērošanas, tostarp atkarībā no priekšnosacījuma par to ES tiesību aktu transponēšanu un ES mērķu ievērošanas, kas ir nepieciešami ESF pasākumu sekmīgai īstenošanai, kā arī atkarībā no strukturālajām reformām un administrācijas jaudas; uzsver, ka orientēšanās uz rezultātiem nedrīkst radīt kaitējumu mazajiem labuma guvējiem un ka tiem nedrīkst rasties jauni pieejamības šķēršļi vai riski;
35.

norāda, ka viens no iemesliem nespējai izpildīt TAM ir tas, ka netiek atzīta vides, dabas resursu un ekosistēmu nozīme sabiedrības attīstībā un nabadzības izskaušanā; ar bažām norāda, ka, lai gan pašreizējā Eiropas OAP tikai 3 % no kopējiem izdevumiem piešķir vides jautājumiem, papildu problēma ir tā, ka daļa no ES un dalībvalstu finansējuma jaunattīstības valstīm tiek ieguldīta projektos, kas veicina klimata pārmaiņas, nevis tās mazina; uzsver, ka ir nepieciešams uzlabot attīstības politikas saskaņotību klimata pārmaiņu jomā, it īpaši attiecībā uz finansējumu klimata pārmaiņu ierobežošanai un klimata pārmaiņu jautājumu iekļaušanu ES attīstības sadarbībā;
19.

uzskata — tā kā Galileo un EGNOS ir Eiropas programmas, kas pieder ES un skar sabiedrības intereses ES mērogā, tās galvenokārt vajadzētu finansēt no ES budžeta; ir pārliecināts, ka, nodrošinot ieguldījumu no ES budžeta, būtu jāizpēta arī visi citi iespējamie finansējuma avoti, tostarp novatoriski finansēšanas veidi; uzsver, ka pagātnes pieredze liecina — budžeta līdzekļu izmantošana īpašā, steidzamā kārtībā var apdraudēt šādu stratēģisku, lielmēroga ES projektu sekmīgu īstenošanu un pievienoto vērtību, kā arī vājināt tiem vajadzīgo politisko impulsu; tādēļ uzskata, ka būtu jārod pamatots un vispārējs ilgtermiņa finansēšanas risinājums; ierosina no ES budžeta piešķirt iepriekš noteiktu ikgadēju summu (Galileo infrastruktūras pilnīgas izveides, kā arī pamatdarbības izmaksu finansēšanai); norāda, ka laikposmam pēc 2013. gada aprēķinātās summas, kas norādītas termiņa vidusposma pārskatā, ir tikai aptuvenas, un aicina Komisiju līdz 2011. gada vasarai iesniegt izsmeļošu pārskatu par aprēķinātajām vajadzīgā finansējuma summām, tā veicinot projekta publiskumu, prognozējamību un pārredzamību;
1.

norāda, ka ES konsensa panākšanas un saskaņotas darbības īstenošanas mehānismi padara to par labu modeli uz noteikumiem balstītai starptautiskai kārtībai, un tādēļ uzsver, ka ES ir jāsadarbojas ar vadošajiem reģionālajiem spēkiem un aktīvi jāpiedalās tādas starptautiskās vides veidošanā un uzlabošanā, kas palīdz ES veicināt savas vērtības un intereses, kā to prasa Līgums; jo īpaši attiecībā uz jomām, kur tai ir ekskluzīva vai dalīta kompetence, uzskata — ja ES vēlas kļūt par globālu spēku un nostiprināt savas pozīcijas, ir ļoti svarīgi, lai tā uzlabotu iekšējo koordināciju, kas nepieciešama vienota viedokļa paušanai, lai tā spētu veidot daudzpusēju sadarbību un vadīt kolektīvu darbību ar mērķi risināt starptautiskas problēmas, proti, kas izriet no pienākuma aizsargāt cilvēku drošību un nepieciešamības vairot to, lai panāktu pasaules mēroga drošību;
84.

uzsver, ka visos darba un prakses līgumos jau no to noslēgšanas brīža jābūt paredzētām sociālajām tiesībām; noraida ikvienu priekšlikumu, ar ko atkāpjas no šā principa; uzsver, ka nedrīkst saīsināt uzteikuma termiņu, kolektīvajos līgumos un tiesību normās paredzētie noteikumi ir jāpiemēro tāpat kā attiecībā uz pastāvīgajiem darbiniekiem un līdzdalības tiesībām un biedrošanās brīvībai jābūt neierobežotām, sākot no pirmās darba dienas;
17.

uzsver, ka aptuveni 70 % no visām importam piemērojamām muitas procedūrām ir vienkāršotas, kas nozīmē to, ka tās būtiski ietekmē TPR iekasēšanu un kopējās tirdzniecības politikas efektivitāti; šajā sakarībā uzskata par nepieņemamu importam piemērojamo vienkāršoto procedūru efektīvas kontroles trūkumu dalībvalstīs, kā tas konstatēts Revīzijas palātas Īpašajā ziņojumā Nr. 1/2010, un aicina Komisiju turpināt vienkāršoto procedūru kontroles efektivitātes izpēti dalībvalstīs, it īpaši attiecībā uz progresu, kas sasniegts ex post revīzijās, un šīs izpētes rezultātus iesniegt Parlamentam līdz 2011. gada beigām;
11.

atgādina, ka brīvi un neatkarīgi plašsaziņas līdzekļi ir priekšnoteikums stabilas demokrātijas attīstībai; norāda, ka valstī darbojas ļoti dažādi plašsaziņas līdzekļi: vieni pieder valstij, citi — privātajam sektoram un vēl citi — abiem šiem sektoriem kopā; tomēr pauž bažas par plašsaziņas līdzekļu politizēšanos un iejaukšanos to darbībā; ir norūpējies par ekonomisko atkarību un politiskā spēka koncentrēšanos plašsaziņas līdzekļos, kā rezultātā bieži vien trūkst redaktoriskās neatkarības un pazeminās žurnālistu darba kvalitāte; ir nobažījies par to, ka valstī ievērojami mazinās plašsaziņas līdzekļu brīvība, par ko liecina organizācijas “Reporters Without Borders” sagatavotais 2010. gada preses brīvības indekss (kritums no 34. uz 68. vietu); konstatē, ka Iekšlietu ministrija savā mājaslapā ir publicējusi aicinājumu valsts iedzīvotājiem ziņot par “neobjektīviem” preses ziņojumiem, aicina žurnālistus savā darbā saglabāt augstus profesionālos standartus, distancēties no politiskās ietekmes un izveidot patiesi profesionālas žurnālistu apvienības, un vienlaikus mudina atbildīgās iestādes stiprināt plašsaziņas līdzekļu neatkarību un brīvību, attiecinot uz tiem vienādus standartus un nodrošinot lielāku pārredzamību attiecībā uz to īpašniekiem;
H.

ņemot vērā migrējošo darba ņēmēju, īpaši par mājkalpotājām strādājošo sieviešu, nomācošos un nožēlojamos dzīves un darba apstākļus, neskatoties uz viņu svarīgo lomu vairākās PLSP dalībvalstu ekonomiskās darbības jomās un to, ka viņu skaits sasniedz 40 % no kopējā PLSP iedzīvotāju skaita un ir pat aptuveni 80 % no atsevišķu emirātu iedzīvotāju skaita;
J.

tā kā preču cenu nestabilitāte var kļūt par raksturīgāku un regulārāku parādību pasaules tirgū; tā kā augstākas pārtikas cenas automātiski nenozīmē lielākus ienākumus lauku saimniecībām, galvenokārt ņemot vērā to, cik ātri palielinās lauksaimniecības resursu izmaksas, kā arī aizvien lielākās atšķirības starp ražošanas izmaksām un patēriņa cenām; tā kā lauksaimnieku ienākumi no pārtikas apgādes ķēdes ir būtiski samazinājušies, kamēr pārstrādātāju un mazumtirgotāju peļņa pastāvīgi ir pieaugusi; tā kā patēriņa cenas ir pieaugušas un tā kā vismaz 30 % no visas pasaulē saražotās pārtikas tiek izšķiesta dažādos pārtikas ķēdes posmos;
H.

tā kā ES ir vienpusēji būtiski samazinājusi eksporta kompensācijas — kopējās lauksaimniecības politikas budžetā to daļa saruka no 29,5 % 1993. gadā līdz tikai 1,2 % 2009. gadā un to eksportēto lauksaimniecības produktu vērtības īpatsvars, par kuriem maksā eksporta kompensāciju, ir samazinājies no 25 % 1992. gadā līdz tikai 0,9 % 2009. gadā; tā kā daži nozīmīgākie tirdzniecības partneri joprojām lielā mērā izmanto citus eksportu veicinošus pasākumus;
2.

aicina Zimbabves valdību nekavējoties atcelt patvaļīgi noteikto maksu par nomas līgumu atjaunošanu, jo iedzīvotājiem vienkārši nav līdzekļu, lai to samaksātu; šai sakarībā uzstāj, ka Zimbabves varas iestādēm ir jābeidz praktizēt iedzīvotāju padzīšanu, to pamatojot ar tiesību aktiem par teritorijas zonēšanu, partijas politisko mērķu īstenošanas nolūkā, kā tas notika operācijas “Murambatsvina” 2005. gada kampaņas laikā; tādēļ aicina Zimbabves valdību, apspriežoties ar visiem no piespiedu izraidīšanas prakses cietušajiem, izstrādāt iedzīvotāju vajadzībām atbilstošu mājokļa politiku;
14.

aicina Komisiju un dalībvalstis pastāvīgi uzraudzīt krīzes ietekmi dažādās strukturālās un attīstības jomās, kā arī uzraudzīt iespēju izmantošanu, ko nodrošina 2. mērķim paredzētie finansēšanas instrumenti, lai atbalstītu uzņēmējdarbību, MVU un struktūras, kas darbojas integrējošas ekonomikas jomā, nolūkā palielināt to konkurētspēju un līdz ar to nodarbinātības izaugsmes potenciālu, kā arī atvieglot to piekļuvi finansēšanas instrumentiem (Jaspers, Jeremie, Jessica, Jasmine); aicina Komisiju un dalībvalstis iegūtos pierādījumus izmantot, lai sagatavotu un formulētu turpmāko ES 2. mērķa kohēzijas politiku reģionālā un vietējā mērogā tajās jomās, kurās ir pierādāma ES intervences pievienotā vērtība (jo īpaši tādās jomās kā inovācijas tūrisma, pakalpojumu, IT un ražošanas nozarēs, vienlaikus nodrošinot vides aizsardzību un uzlabošanu un atjaunīgās enerģijas vai tehnoloģiju potenciāla attīstību, kas ievērojami uzlabos to uzņēmumu darbību, kuri izmanto konvencionālo enerģiju, samazinot emisijas un atkritumu daudzumu, kā arī sekmēs inovācijas primārās ražošanas sektorā);
28.

atzinīgi vērtē kriminālkodeksā veiktās izmaiņas attiecībā uz rasistiskiem noziegumiem; atzinīgi vērtē to, ka, sadarbojoties ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām, nesen ir pieņemts diskriminācijas novēršanas likums, un aicina to ātri un efektīvi īstenot; īpaši atzinīgi vērtē to, ka ir izveidota amata vieta neatkarīgam komisāram aizsardzībai pret diskrimināciju, kurš būtu atbildīgs par likuma īstenošanas uzraudzību un sūdzību izmeklēšanu; turklāt uzsver, ka steidzami ir nepieciešami precīzi un ticami statistikas dati, kam ir būtiska nozīme, lai efektīvi īstenotu pret diskrimināciju vērstus pasākumus, un šajā sakarībā vērš uzmanību uz to, cik svarīgi ir veikt 2011. gadā plānoto tautas skaitīšanu saskaņā ar starptautiskiem standartiem, nodrošinot brīvas pašidentifikācijas principa pilnīgu ievērošanu;
9.

neatlaidīgi aicina Komisiju iesniegt likumdošanas priekšlikumu par to spēkā esošo tiesību aktu pārskatīšanu, kuri ir saistīti ar principa par vienlīdzīgu atalgojumu vīriešiem un sievietēm piemērošanu (iepriekš minētā Direktīva 75/117/EEK), jo Parlaments to jau pieprasīja 2008. gadā; atzinīgi vērtē Komisijas jauno iniciatīvu, kuras mērķis ir uzlabot noteikumus, kuri attiecas uz sankcijām par tiesību uz vienlīdzīgu samaksu neievērošanu, un rūpēties par to, lai tās būtu preventīvas un proporcionālas (piemēram, smagākas sankcijas atkārtotu pārkāpumu gadījumos);
12.

pauž bažas par Romas statūtu sistēmas ietekmi uz cietušajām personām, indivīdiem un kopienām, kuras skāruši Starptautiskās Krimināltiesas jurisdikcijā esošie noziegumi; uzskata, ka ir svarīgi nodrošināt, lai cietušās personas un kopienas varētu piekļūt informācijai par Starptautisko Krimināltiesu un saprast tās darbību, un uzskata, ka cietušo tiesībām un interesēm jābūt Romas statūtu kopienas uzmanības centrā, paturot prātā to, ka Starptautiskā Krimināltiesa ir tiesu iestāde, kas ir komplementāra valstu darbībai, nodrošinot to primāro uzdevumu — snigt aizsardzību un atvieglot tiesas pieejamību un efektīvu atlīdzību cietušajiem, gan individuālos gadījumos, gan kolektīvi; uzskata, ka dalībvalstīm būtu: — aktīvi jāsadarbojas gadījumos, kad ir pieņemts lēmums par apcietināšanu, lai veicinātu personas nogādāšanu tiesāšanai Starptautiskajā Krimināltiesā; — jāatzīst novatoriskos instrumentus, kādi ir Starptautiskās Krimināltiesas rīcībā, lai īstenotu cietušo tiesības uz taisnīgu tiesu, tostarp iespējas cietušajiem piedalīties tiesas sēdēs un iesniegt atlīdzības pieprasījumus, ņemot vērā ieguldījumu fonda cietušajiem komplementāro nozīmi atlīdzību un palīdzības sniegšanā, tostarp liecinieku aizsardzībā; nodrošināt, lai cietušie, kā arī viņu juristi saņemtu pienācīgu juridisko palīdzību un aizsardzību; — jāatzīst Starptautiskās Krimināltiesas līdz šim gūtos sasniegumus, palīdzot cietušajām kopienām un atbalstīt to šajā darbā arī turpmāk; uzsvērt Starptautiskās Krimināltiesas nozīmību, veicot izmeklēšanu uz vietas, tādējādi palielinot tiesas iespējas palīdzēt cietušajām personām un kopienām; — īpašu uzmanību jāpievērš tām grupām, kuras vēsturiski tikušas izstumtas, piemēram bērniem, sievietēm un pamatiedzīvotājiem, lai nodrošinātu, ka starptautiskās kriminālās tiesvedības dēļ, pārciestais neturpinātu vajāt cietušos un neveicinātu stereotipus, kas šīs ciešanas izraisīja; — jāpaziņo par būtisku finansiālu ieguldījumu cietušajiem paredzētajā fondā; — jāiesaista pilsonisko sabiedrību pārskatīšanas konferences darbībā, lai nodrošinātu, ka tās viedokļi tiek pienācīgi pārstāvēti tautas foruma pasākumos, kuru organizē Cilvēktiesību tīkls;
O.

tā kā medicīnisku iejaukšanos var veikt tikai tad, ja attiecīgā persona ir par to informēta un piekritusi tai no brīvas gribas; tā kā šai personai pirms tam ir jāsniedz attiecīga informācija gan par darbību mērķi un raksturu, gan arī par to sekām un ar tām saistītajiem riskiem; un tā kā attiecīgā persona jebkurā brīdī var brīvi atteikties no iepriekš sniegtās piekrišanas;
2.

pauž nožēlu par to, ka Padome nav laikus pieņēmusi noteikumus, kas būtu ļāvuši papildu deputātiem uzņemties pilnvaras tūlīt pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā, un par to, ka viens no pieprasītajos grozījumos ietvertajiem risinājumiem ir pretrunā 1976. gada aktam, kurā ir noteikts, ka deputāti ir jāievēlē tiešās vēlēšanās un ka viņus nevar izraudzīties pastarpināti, rīkojot vēlēšanas valsts parlamentā;
9.

uzskata, ka, izstrādājot šo kopumu, ir jāņem vērā šādas minimālās prasības: a) PDR datus var izmantot tikai tiesībaizsardzības un drošības nolūkā, kad tiek izmeklēti smagi ar organizēto un starptautisko noziedzību vai pārrobežu terorismu saistīti gadījumi, pamatojoties uz tiesību definīciju, kas ir noteikta Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmumā 2002/475/TI par terorisma apkarošanu (15) un 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmumā 2002/584/TI par Eiropas apcietināšanas orderi (16); b) PDR dati tiesībaizsardzības un drošības vajadzībām ir jāizmanto atbilstoši Eiropas datu aizsardzības standartiem, it īpaši attiecībā uz nolūka ierobežojumu, samērīgumu, tiesisko pārsūdzību, iegūstamo datu ierobežojumu un uzglabāšanas termiņiem; c) nekādā gadījumā PDR datus nedrīkst izmantot datu analizēšanai un profilu veidošanai; nevienu lēmumu par lidojumumu aizliegumu vai par izmeklēšanas uzsākšanu vai kriminālvajāšanu nedrīkst pieņemt, balstoties tikai uz šādu automatizēto meklēšanu vai datubāzu pārlūkošanu; datus drīkst izmantot, izmeklējot tikai konkrētus noziegumus vai šādu noziegumu izdarīšanas iespējamību katrā gadījumā atsevišķi; d) gadījumos, kad ES iedzīvotāju PDR datus pārsūta uz trešām valstīm, šādas pārsūtīšanas nosacījumus nosaka saistošajā starptautiskajā līgumā, tādējādi radot juridisko noteiktību un nodrošinot vienlīdzīgu attieksmi pret ES iedzīvotājiem un uzņēmumiem; e) tālāk dati no saņēmējvalsts uz trešām valstīm ir jāpārsūta saskaņā ar ES standartiem par datu aizsardzību, kas ir jānosaka konkrētā “atbilstības nodrošināšanas” lēmumā; tas attiecas arī uz ikvienu iespējamo datu tālākpārsūtīšanas operāciju, ko veic saņēmējvalsts uz trešām valstīm; f) PDR datus var sniegt tikai pēc “PUSH” metodes; g) rezultātus nekavējoties dara zināmus visām attiecīgajām ES un dalībvalstu iestādēm;
K.

ņemot vērā ekonomikas dalībnieku bažas par to, ka pašreizējā situācija var pasliktināt valsts un līdz ar to arī tās iedzīvotāju ekonomisko stāvokli, izraisot arī visas Rietumāfrikas ekonomikas lejupslīdi, jo Kotdivuāras IKP veido 40 % no Rietumāfrikas Ekonomikas un monetārās savienības IKP;
G.

tā kā ES līmenī pilsoņi ir tieši pārstāvēti Eiropas Parlamentā, savukārt dalībvalstis Padomē pārstāv to valdības, kuras ir demokrātiski atbildīgas valstu parlamentu priekšā; tā kā līdz ar to, lai īstenotu nepieciešamo parlamentu stiprināšanu Eiropas Savienībā, no vienas puses, jāpaplašina Eiropas Parlamenta pilnvaras ES lēmumu pieņemšanas procesā, un, no otras puses, dalībvalstu parlamentiem vairāk jāuzrauga valdības;
5.

aicina ES rīkoties, lai novērstu ļaunprātības, kas saistītas ar t.s. nodokļu oāzēm, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nelegālu kapitāla aizplūšanu no jaunattīstības valstīm; tāpēc aicina panākt jaunu saistošu pasaules mēroga finanšu nolīgumu, atbilstoši kuram starptautiskajām uzņēmējsabiedrībām vajadzētu sniegt informāciju par katrā no valstīm gūto peļņu un samaksātajiem nodokļiem, tādējādi nodrošinot pārredzamību par samaksātajām summām katrā no jaunattīstības valstīm, kurā šīs uzņēmējsabiedrības darbojas;
12.

pauž nožēlu par to, ka tādēļ, ka OLAF nav pieejams to datu saturs, ar kuriem dalībvalstis apmainās saskaņā ar Padomes 2003. gada 7. oktobra Regulu (EK) Nr. 1798/2003 par administratīvu sadarbību pievienotās vērtības nodokļu jomā (5), tas nevar radīt pievienoto vērtību informācijas vākšanā saistībā ar krāpšanas apkarošanu PVN jomā, krāpšanas novēršanu un dalībvalstu veikto krāpšanas apkarošanas pasākumu atbalstīšanu; tādēļ pauž nožēlu par to, ka OLAF 2007. gadā nav bijusi neviena lieta par krāpšanu PVN jomā;
U.

tā kā saskaņā ar Kotonū nolīgumu EIB ne tikai izsniedz aizdevumus no pašas resursiem, bet arī finansē pasākumus ĀKK valstīs no riska ieguldījumu mehānisma, kuru finansē no Eiropas Attīstības fonda;
17.

par praktisku priekšlikumu, lai uzlabotu ES programmu rezultātus, uzskata ierosinājumu labāk izmantot pašreizējos pārvaldības un budžeta ciklus jaunā budžeta gatavošanā; tehniski tas nozīmē to, ka saistībā ar pašreizējo procedūru (2010. gada budžets) 2008. gada darbības pārskatiem un to kopsavilkumiem, kuros iekļauta informācija par mērķu sasniegšanu vai nesasniegšanu, jābūt pieejamiem savlaicīgi un, gatavojot Komisijas priekšlikumus 2009. gadā, tie jāizmanto vairāk; uzsver vēlmi panākt, lai būtu jūtamas “sistēmiskas sekas” atkarībā no tā, kā notiek agrāk izvirzīto prioritāšu un mērķu sasniegšana; izsaka kritiku par to, ka gadu no gada pietiekami daudz uzmanības netiek pievērsts tam, kas šajā sakarā ticis darīts un kā tam būtu jāatspoguļojas turpmākajos gados;
19.

pauž nožēlu par to, ka nav gūti panākumi PTO sarunās par tā saukto “digitalizēto produktu” klasifikācijas svarīgo jautājumu, kā arī par to, ka Dohas Attīstības programma neparedz īpašas sarunas par e-tirdzniecību un ka nav gūti panākumi attiecībā uz pastāvīgu PTO muitas nodokļa moratoriju elektroniskai pārsūtīšanai; atzīmē, ka vēl arvien ir nenoteiktība attiecībā uz digitālu produktu muitas vērtējumu un vēl joprojām nav panākta vienošanās par to, kādi noteikumi un pienākumi (Vispārējā vienošanās par tarifiem un tirdzniecību, Vispārējā vienošanās par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) vai intelektuālā īpašuma tiesību komercaspekti) būtu jāpiemēro digitāli piegādātiem produktiem;
28.

norāda, ka viens no galvenajiem Eiropas un Vidusjūras reģiona politikas mērķiem ir veicināt tiesiskuma, demokrātijas, cilvēktiesību un politiskā plurālisma ievērošanu, un norāda, ka joprojām notiek ļoti smagi pārkāpumi; atgādina, ka ir svarīgi veicināt cilvēktiesības un tiesisku valsti; vēlas, lai tiktu novērtēti līdz šim iegūtie rezultāti un partnerībā piemēroto instrumentu atbilstība; prasa Komisijai noteikt precīzus kritērijus šo instrumentu atbilstīgumam, arī to instrumentu atbilstīgumam, kas piemēroti attiecībās ar citām starptautiskajām organizācijām, piemēram, Eiropas Padomi, un ieviest efektīvu sistēmu, lai pārraudzītu to īstenošanu; šajā sakarībā aicina puses, uz kurām attiecas šī iniciatīva, sekmēt un veicināt reliģijas brīvības ievērošanu visiem un jo īpaši to attiecīgajām reliģiskajām minoritātēm; piekrīt kopīgas politiski institucionālas sistēmas izveidei, kas ļautu paaugstināt savstarpīguma dimensijas nozīmi gan problēmu noteikšanas, gan kopīgu risinājumu atrašanas līmenī;
7.

aicina Baltkrievijas valdību ievērot cilvēktiesības: a) veicot būtiski nepieciešamās izmaiņas Baltkrievijas Kriminālkodeksā, atceļot 367., 368. un 369.-1 pantu, un jo īpaši 193. pantu, kas bieži vien ir ļaunprātīgi izmantoti kā represiju līdzeklis; b) atturoties no draudēšanas ar kriminālprocesu, tostarp par izvairīšanos no dienesta armijā Baltkrievijā attiecībā uz studentiem, kuru izslēgti no augstskolām pilsoniskās nostājas dēļ un kuriem bija jāturpina mācības ārzemēs; c) novēršot visus šķēršļus Baltkrievijas NVO oficiālai reģistrēšanai; atceļot aizliegumu izmantot privātos dzīvokļus bezpeļņas organizāciju reģistrācijas adresēm; un pārskatot Prezidenta 2007. gada 23. oktobra Dekrētu Nr. 533, ar kuru reglamentē nevalstisko organizāciju un politisko partiju biroja telpu izmantošanu; d) uzlabojot izturēšanos pret mazākumtautībām, tostarp atzīstot likumīgi ievēlēto un Andželikas Borisas vadīto Baltkrievijas Poļu savienības struktūrvienību, ar cieņu izturoties pret mazākumtautību kultūrām, baznīcām, izglītības sistēmām un vēsturisko un materiālo mantojumu, lai izbeigtu valsts pašas izraisītu izolāciju no pārējās Eiropas, kā arī, lai ievērojami uzlabotu ES un Baltkrievijas attiecības;
4.

atzinīgi vērtē to, ka kārtība, kādā valstis tiek ievēlētas UNHRC, ļauj izslēgt no UNHRC lielākos cilvēktiesību pārkāpējus, piemēram, Irānu un Baltkrieviju; tomēr pauž nožēlu, ka ne visas valstu ģeogrāfiskās grupas ir noteikušas īstu vēlēšanu kārtību, kādā notiek pievienošanās UNHRC; pauž nožēlu, ka brīvprātīgo saistību sistēma ir devusi ļoti neviendabīgus un nepietiekamus rezultātus, ļaujot valdībām izvairīties no starptautisko cilvēktiesību saistību pildīšanas; šajā sakarā pauž nopietnas bažas par to, ka dažas dalībvalstis taktiskos nolūkos izmanto tā sauktās saistības, un tādēļ atkārtoti apstiprina, ka cieša sadarbība ar īpašajām procedūrām joprojām ir nozīmīgākais kritērijs, lai pievienotos UNHRC;