[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |

Briselē, 7.3.2007

SEC(2007) 289 galīgā redakcija

Ieteikums

PADOMES ATZINUMS

par atjaunināto Spānijas stabilitātes programmu 2006.-2009. gadam saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta trešo punktu

(iesniegusi Komisija)

PASKAIDROJUMA RAKSTS

Vispārējs pamatojums

Stabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai un ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbavietu radīšanu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.

Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Spānijas pirmā stabilitātes programma tika iesniegta 1998. gada decembrī. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 1999. gada 15. martā sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekšminētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.

Atjauninātās programmas novērtējuma pamatojums

Komisija ir pārbaudījusi jaunāko Spānijas stabilitātes programmas atjauninājumu, kas iesniegts 2006. gada 22. decembrī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (skat. ierāmēto informāciju par galvenajiem novērtējumā aplūkotajiem jautājumiem).

Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek izvērtēta atjauninātās stabilitātes programmas budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopoti

1. saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo 10 gadu laikā;

2. visjaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu) un

3. Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu.

Jaunākie saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji

Pašlaik šķiet, ka Spānija piedzīvo labvēlīgu ekonomisko ciklu. Privātais patēriņš un ieguldījumi būvniecībā rada iekšzemes pieprasījumu, tas veicina intensīvu nodarbinātības palielināšanos mājokļu un pakalpojumu nozarē, kas savukārt sekmē iekšzemes pieprasījumu, jo sevišķi tādēļ, ka valsts finansiālais stāvoklis ir labs un reālās procentu likmes — negatīvas. Tomēr pastāvīgās inflācijas atšķirības no euro zonas, kā arī lēnais produktivitātes pieaugums pasliktina valsts ārējo konkurētspēju, sevišķi tāpēc, ka Spānijas konkurētspējas priekšrocības vēl aizvien ir balstītas uz zemām ražošanas izmaksām, nevis augsto tehnoloģiju ražojumiem. Ārējā deficīta palielināšanās var apdraudēt izaugsmes perspektīvas vidējā termiņā. Turklāt lielo mājsaimniecību parādu dēļ, kas lielākoties skaidrojami ar ievērojamiem ieguldījumiem mājokļos, liela daļa iedzīvotāju ir mazāk aizsargāti pret procentu likmju kāpumu. Ņemot vērā iepriekš minēto, Spānijas īstenotā piesardzīgā fiskālā politika uzskatāma par pareizu.

Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmu

Padome 2006. gada 14. martā pieņēma atzinumu par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu periodam no 2005. gada līdz 2008. gadam. Padome uzskatīja, ka „kopumā budžeta stāvoklis ir stabils un budžeta stratēģija ir labs piemērs fiskālajai politikai, ko īsteno saskaņā ar paktu. Ņemot vērā ārējās maksājumu bilances nestabilitātes palielināšanos, ir svarīgi saglabāt noturīgu budžeta stāvokli”. Padome aicināja Spāniju „īstenot pasākumus, kas paredzēti, lai ilgtermiņa risinātu problēmu, kas saistīta ar iedzīvotāju novecošanas ietekmi uz budžetu”.

Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu

Īstenošanas ziņojums par Spānijas valsts reformu programmu, kas paredzēta saskaņā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, tika iesniegts 2006. gada 15. oktobrī. Spānijas valsts reformu programmā kā galvenās problēmas/prioritātes minēti šādi uzdevumi: budžeta stabilitāte, pētniecības un attīstības stratēģija, labāka uzņēmējdarbības vide, konkurences veicināšana, infrastruktūras attīstība, labāk funkcionējošs darba tirgus un labāka izglītība un cilvēkkapitāls.

Komisijas novērtējums (kas pieņemts kā daļa no tās ikgadējā progresa ziņojuma 2006. gada decembrī [2] ) liecina, ka Spānija gūst labas sekmes, īstenojot valsts reformu programmu un pildot saistības, par ko panākta vienošanās 2006. gada pavasara Eiropadomē. Tagad būtiski turpināt īstenot jaunos tiesību aktus un pasākumus visās septiņās galvenajās politikas jomās, lai veicinātu nodarbinātību un produktivitāti un panāktu pilnīgu IKP uz vienu iedzīvotāju konverģenci ar ES-25.

Ņemot vērā apzinātās stiprās puses un vājās vietas, Spānijai tika ieteikts veikt pasākumus šādās jomās: konkurētspēja, aktīva darba tirgus politika, mūžizglītība un izglītība.

Galvenie novērtējumā aplūkotie jautājumi Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punktā (konverģences programmām), novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem: vai saimnieciskās prognozes programmas pamatā ir reālistiskas; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šīs korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi attiecīgajā ekonomikas ciklā; izvērtējot korekcijas, kas vērstas uz VTM sasniegšanu — vai korekcijas tiek veiktas ekonomiskā uzplaukuma laikā, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu (atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), par 0,5 % no IKP, kas ir kritērijs, lai tā sasniegtu savu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgāko strukturālo reformu īstenošana, kas ilgākā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī potenciālo pieaugumu) un tādējādi pārbaudāmi ietekmējot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3 % no IKP un ka programmas periodā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu reālistiskumu novērtē, balstoties uz Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz iespējamā produkcijas apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējot tiek pārbaudīta arī parāda attiecības dinamika un stāvoklis attiecībā uz valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra Paziņojumā izklāstīta pieeja ilglaicīgas ilgtspējības novērtēšanai[3]; integrācijas pakāpe valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju, kura vērsta izaugsmei un nodarbinātībai; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija Pavadvēstulē Eiropas Padomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstība rīcības kodeksam[4], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |

- Ieteikums

PADOMES ATZINUMS

par atjaunināto Spānijas stabilitātes programmu 2006.-2009. gadam saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta trešo punktu

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,

ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu [5] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,

ņemot vērā Komisijas ieteikumu,

apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,

IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.

4. Padome [2007. gada 27. martā] izvērtēja Spānijas atjaunināto stabilitātes programmu, kas aptver laika posmu no 2006. līdz 2009. gadam [6].

5. Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir šīs programmas pamatā, paredzēts, ka reālais IKP samazināsies no 3,8% 2006. gadā līdz vidēji 3,3% pārējā programmas periodā. Šis scenārijs, kas novērtēts, ņemot vērā pašlaik pieejamo informāciju, šķiet balstīts uz ticamiem pieņēmumiem par pieaugumu. Arī programmas prognozes par inflāciju šķiet reālistiskas. Lai gan plānots, ka inflācijas atšķirības no euro zonas mazināsies, tā vēl aizvien ir nozīmīga. Lai gan īstermiņā iespējams pieauguma risks, šo scenāriju var apdraudēt arī daži samazināšanās riski, kas saistīti ar tautsaimniecības nestabilitāti, proti, mājsaimniecību parāda un norēķinu konta deficīta palielināšanās. Turklāt pastāv liela iespēja, ka izaugsme nebūs tik strauja, kā paredzēts programmā, jo īpaši tad, ja beigsies ieilgušais mājokļu celtniecības uzplaukums.

6. Attiecībā uz 2006. gadu Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē lēsts, ka kopējais valsts budžeta pārpalikums ir 1,5 % no IKP, kas atbilst atjauninātajai stabilitātes programmai, lai gan iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājumā noteiktais mērķis bija 0,9 % no IKP. Šis pozitīvais rezultāts panākts, pateicoties tam, ka ieņēmumi bija lielāki, nekā plānots, ko veicināja ievērojams nodarbinātības pieaugums un augoša uzņēmumu peļņa; tiek lēsts, ka šo faktoru dēļ tiešie nodokļu ieņēmumi krietni pārsniedza nominālo IKP pieaugumu.

7. Atjauninājumā izklāstītie mērķi ir (i) saglabāt makroekonomisko un budžeta stabilitāti un (ii) sekmēt produktivitāti, pilnveidojot infrastruktūru un palielinot cilvēkkapitālu un tehnoloģisko kapitālu. Plānots, ka valsts budžeta pārpalikums kritīsies no 1,4% no IKP 2006. gadā līdz aptuveni 1% 2009. gadā. Līdzīgas tendences būs vērojamas arī attiecībā uz primāro pārpalikumu, kas pazemināsies no 3 % no IKP 2006. gadā līdz 2¼ % 2009. gadā. Lai gan paredzēts, ka programmas periodā ieņēmumi samazināsies par 0,2 % no IKP, primārie izdevumi palielināsies par aptuveni 0,5 % no IKP, lai gan tos daļēji kompensēs procentu sloga mazināšanās. Iepriekšējā atjauninājumā tika prognozēti mazāki pārpalikumi, lai gan makroekonomiskās prognozes kopumā bija līdzīgas. Šo abu atjaunoto programmu atšķirības skaidrojamas ar to, ka 2006. gada pārpalikums bija daudz lielāks, nekā tika prognozēts pirms gada, un paredzams, ka tam būs pozitīva ietekme visā programmas periodā.

8. Tiek plānots, ka strukturālā bilance (t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko aprēķina atbilstīgi kopīgi saskaņotai metodoloģijai, nedaudz samazināsies no 1¾ % no IKP 2006. gadā līdz 1½ % programmas perioda beigās. Tāpat kā iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājumā vidēja termiņa mērķis (VTM) attiecībā uz programmā minēto budžeta stāvokli ir līdzsvarots budžets strukturālā izteiksmē, ko lielā mērā programmā plānots saglabāt visā programmas periodā. Tā kā vidējā termiņa mērķis ir augstāks par minimālo robežvērtību (aplēstais deficīts apmēram 1¼ % no IKP), to sasniedzot, tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga deficīta rašanos. Šis VTM iekļaujas robežās, kas noteiktas euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un ir augstāks, nekā to izsaka parāda attiecība un vidējais potenciālā produkcijas apjoma pieaugums ilgtermiņā.

9. Programmas budžeta prognožu riski kopumā šķiet līdzsvaroti. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir šīs programmas pamatā, ir reālistisks, un ieņēmumu prognozes atspoguļo piesardzīgus pieņēmumus. Kas attiecas uz izdevumiem, pastāv dažu izdevumu pārtēriņa risks (reģionālo iestāžu līmenī), ja apstiprināsies agrāk novērotās tendences izglītības un veselības aprūpes jomā.

10. Ņemot vērā šo riska novērtējumu, budžeta stāvoklis šķiet pienācīgs, lai nodrošinātu virzību uz VTM visā programmas periodā, kā tas ir paredzēts programmā. Turklāt tas arī nodrošina pietiekamu drošības rezervi pret budžeta deficīta robežvērtības (3 % no IKP) pārsniegšanu parastu makroekonomisko svārstību rezultātā. Fiskālās politikas nostādnes, kas izriet no programmas, atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam.

11. Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds 2006. gadā ir samazinājies līdz 40% no IKP 2006, kas ir krietni zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības — 60% no IKP. Atjauninājumā paredzēts, ka parāda attiecība arī turpmāk samazināsies par 8 procentu punktiem visā programmas periodā.

12. Turklāt sabiedrības novecošanās ilglaicīgā ietekme uz budžetu Spānijā ir krietni lielāka nekā vidēji ES — to ievērojami iespaido pensiju izdevumu kā daļas no IKP salīdzinošo būtisks pieaugums nākamajās desmitgadēs. Sākotnējais budžeta stāvoklis, kas ir labāks nekā 2005. gadā, palīdzēs mazināt prognozēto sabiedrības novecošanās ilglaicīgo ietekmi uz budžetu, taču nav pietiekams, lai pilnībā kompensētu izdevumu ievērojamo palielināšanos sabiedrības novecošanās dēļ. Saglabājot lielu primāro pārpalikumu vidējā termiņā un īstenojot papildu pasākumus, lai ierobežotu ar sabiedrības novecošanos saistīto izdevumu ievērojamo pieaugumu, varētu mazināt apdraudējumus valsts finanšu ilgtspējībai. Kopumā šķiet, ka Spānijas valsts finanšu ilgtspējību apdraud vidēji liels risks.

13. Stabilitātes programmā ietverts kvalitatīvais novērtējums par valsts reformu programmas 2006. gada oktobra īstenošanas ziņojuma kopējo ietekmi atbilstīgi vidēja termiņa fiskālajai stratēģijai. Tomēr tajā nav sniegta sistemātiska informācija par budžeta izmaksām vai ietaupījumiem saistībā ar galvenajām reformām, kas paredzētas valsts reformu programmā, kaut arī šķiet, ka budžeta prognozēs ņemta vērā valsts reformu programmā izklāstīto darbību ietekme uz valsts finansēm. Stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā, liekas, atbilst valsts reformu programmā minētajiem pasākumiem. Jo īpaši abās programmās paredzēts, ka pakāpeniski tiks palielināti publiskie izdevumi pētniecības un attīstības jomā un ieguldījumi infrastruktūrā.

14. Programmas budžeta stratēģija kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas iekļautas integrētajās pamatnostādnēs periodam no 2005. līdz 2008. gadam.

15. Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādītas rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmām, programmā sniegti visi obligātie un lielākā daļa fakultatīvo datu[7].

Padome kopumā secināja, ka vidēja termiņa budžeta stāvoklis ir stabils un ka budžeta stratēģija ir labs fiskālās politikas piemērs, kas atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam. Ņemot vērā ārējās maksājumu bilances nestabilitātes palielināšanos un inflācijas atšķirību no euro zonas, ir svarīgi saglabāt stabilu budžeta stāvokli.

Ņemot vērā iepriekš minēto novērtējumu un jo īpaši prognozes par to izdevumu pieaugumu, kas saistīti ar sabiedrības novecošanos, Spānija tiek aicināta uzlabot valsts finanšu ilglaicīgo ilgtspējību, veicot pasākumus, lai ierobežotu novecošanās gaidāmo ietekmi uz izdevumu programmām.

Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums |

1Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. |

² Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. |

3Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no programmas |

4Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozes. |

5Pamatojoties uz attiecīgi 3,9%, 3,8%, 3,6% un 3,6% lēsto potenciālo pieaugumu 2005. – 2008. gadā. 6Privātā patēriņa deflators SPCI vietā. 7 Saskaņā ar pirmajām aplēsēm 2006. gadā izaugsme bija 3,9 %. Komisijas dienestu 2007. gada 16. februāra starpposma prognozēs 2007. gadā pieaugums paredzēts 3,7% apmērā. |

[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šādā tīmekļa vietnē:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunotās stratēģijas īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.

[3] Komisijas Paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.), „The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy Nr. 4/2006.

[4] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnēm par stabilitātes un konverģences programmu formu un saturu”, ko atbalstījusi Ekonomikas un finanšu padome 2005. gada 11. oktobrī.

[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Atjauninājums tika iesniegts 3 nedēļas pēc rīcības kodeksā noteiktā termiņa — 1. decembra.

[7] Konkrēti nav norādīti dati par SPCI inflāciju un valsts izdevumiem pa funkcijām.