Priekšlikums PADOMES IETEIKUMS Jaunatne kustībā — jauniešu mācību mobilitātes veicināšana (Teksts ar EEA nozīmi) /* COM/2010/0478 final/2 */





LV || EIROPAS KOMISIJA Briselē, 1.10.2010 COM(2010) 478 galīgā redakcija/2 CORRIGENDUM : annule et remplace le document COM(2010) 478 final Ajout de "Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE" Concerne toutes les versions linguistiques Priekšlikums PADOMES IETEIKUMS Jaunatne kustībā — jauniešu mācību mobilitātes veicināšana {SEC(2010) 1048} {SEC(2010) 1049} {SEC(2010) 1050} PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Ierosinātais ieteikums ir daļa no iniciatīvas “Jaunatne kustībā”, kas ir viena no ES pamatiniciatīvām, kas paredzēta, lai atbalstītu stratēģiju Eiropa 2020. Iniciatīvas “Jaunatne kustībā” mērķis ir “uzlabot Eiropas augstākās izglītības iestāžu darbību un starptautisko pievilcību un paaugstināt visu izglītības un mācību līmeņu vispārējo kvalitāti ES, apvienojot izcilību un vienlīdzību, šai nolūkā veicinot studentu un stažieru mobilitāti, un uzlabot situāciju jauniešu nodarbinātības jomā”[1]. Viena no galvenajām iniciatīvas “Jaunatne kustībā” rīcības jomām ir atbalsts starpvalstu mācību mobilitātei, kas paredzēta jauniešiem. Mācību mobilitāte ir ietekmīgs līdzeklis, kā jauniešiem uzlabot savas nākotnes nodarbinātības iespējas un apgūt jaunas profesionālās prasmes, vienlaikus dodot tiem iespēju darboties kā aktīviem pilsoņiem. Tā palīdz jauniešiem apgūt jaunas zināšanas un attīstīt jaunus valodu un kultūru prasmes. Iespējamība ir lielāka , ka eiropieši, kas iesaistījušies jauniešu mācību mobilitātē, vēlāk savā profesionālajā dzīvē kļūs par mobiliem darbiniekiem. Darba devēji atzīst un novērtē šīs priekšrocības. Mācību mobilitātei bijusi arī liela nozīme, padarot izglītības un apmācības sistēmas atvērtākas, eiropeiskākas un starptautiskākas, kā arī pieejamākas un efektīvākas[2]. ES ilgstoši un veiksmīgi atbalsta mācību mobilitāti ar dažādu programmu un iniciatīvu palīdzību, no kurām vispazīstamākā ir Erasmus programma[3]. Arī struktūrfondi tiek izmantoti mācību mobilitātes atbalstam. “Jaunatne kustībā” atbalstīs centienus panākt, lai līdz 2020. gadam visiem jauniešiem Eiropā būtu iespēja daļu mācību laika pavadīt ārvalstīs, ietverot apmācību darba vietā. [4] Ar Komisijas Zaļo grāmatu “Jauniešu mācību mobilitātes veicināšana” (2009. gada jūlijs)[5] tika uzsākta sabiedriskā apspriešana par to, kā veiksmīgāk pārvarēt šķēršļus mobilitātei un pavērt plašākas iespējas mācībām ārzemēs. Tajā tika saņemts vairāk nekā 3000 atbilžu, tostarp no valsts un reģionu valdībām un citām ieinteresētajām personām[6]. Gūtas atbildes liecina par plaši izplatītu vēlmi palielināt mācību mobilitāti visās izglītības sistēmas daļās (augstākajā izglītībā, vispārējā izglītībā, profesionālajā izglītībā un apmācībā (PIA)), kā arī neformālās un neoficiālās izglītības procesā, piemēram, attiecībā uz brīvprātīgo darbu. Vienlaikus atbildes apstiprina, ka daudzi šķēršļi mobilitātes jomā vēl joprojām saglabājas. Tāpēc saistībā ar paziņojuma “Jaunatne kustībā”[7] pieņemšanu Komisija ierosina Padomes ieteikumu par mācību mobilitāti kā pamatu jaunai saskaņotai kampaņai dalībvalstīs, lai beidzot novērstu šķēršļus mobilitātei. Panāktā progresa pārraudzība tiks atspoguļota “mobilitātes rezultātu apkopojumā”, kas sniegs salīdzinošu priekšstatu par dalībvalstu virzību, novēršot šos šķēršļus. Šis ieteikums ir turpinājums Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 10. jūlija Ieteikumam 2001/613/EK par studentu, apmācībā iesaistīto personu, brīvprātīgo, skolotāju un pasniedzēju mobilitāti Kopienā[8]. Ieteikumā dalībvalstis tika aicinātas veikt attiecīgus pasākumus, lai novērstu šķēršļus minēto grupu mobilitātei. Līdz ar to kopš 2001. gada ir tikuši izstrādāti dažādi instrumenti un īstenotas dažādas politiskās iniciatīvas. · Eiropas Parlaments un Padome 2004. gada decembrī pieņēma lēmumu par vienotu Kopienas sistēmu kvalifikāciju un kompetences pārskatāmībai[9] (Europass). To iedzīvotāji var brīvprātīgi izmantot, lai visā Eiropā labāk informētu un iepazīstinātu ar savām kvalifikācijām un kompetencēm. · Mācību mobilitāte var arī veicināt sekmīgu iekšējā tirgus darbību, sniedzot Eiropas jauniešiem labākas svešvalodu un starpkultūru prasmes, kas nepieciešamas viņu profesionālajā dzīvē. Tas savukārt varētu veicināt profesionālās kvalifikācijas atzīšanu starp dalībvalstīm saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvu 2005/36/EK[10]. · Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Ieteikumā Nr. 2006/961/EK par pārrobežu mobilitāti Kopienā izglītības un apmācības nolūkā[11] tika ierosināta Eiropas Mobilitātes kvalitātes harta. · Eiropas kvalifikāciju ietvarstruktūru mūžizglītībai[12], ko izveidoja ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa ieteikumu, sāk izmantot kā pārnešanas instrumentu, lai padarītu valstu kvalifikācijas vieglāk uztveramas visā Eiropā. · Komisijas 2008. gada jūlija Zaļajā grāmatā “Migrācija un mobilitāte — ES izglītības sistēmu problēmas un iespējas”[13] iztirzāts jautājums par to, kā ar izglītības politikas palīdzību labāk risināt problēmas, ko rada imigrācijas un ES iekšējās mobilitātes plūsmas. · Padomes 2008. gada 21. novembra Rezolūcijā par mūžilga karjeras atbalsta sekmīgāku iekļaušanu mūžizglītības stratēģijās[14] tika ņemtas vērā mobilitātes iespējas izglītībā un apmācībā, kā arī darba tirgū, un dalībvalstis tika aicinātas cita starpā nodrošināt visiem iedzīvotājiem piekļuvi profesionālās orientācijas pakalpojumiem. · Padomes 2008. gada novembra ieteikumā par brīvprātīgo jauniešu mobilitāti Eiropas Savienībā[15] tika atzīts, ka pārrobežu mobilitāte Eiropā var būt nozīmīgs līdzeklis, lai veicinātu izglītību, nodarbinātību un reģionālu un sociālu kohēziju, kā arī lai palīdzētu uzlabot savstarpēju izpratni un veicināt aktīvu dalību sabiedrības dzīvē. Tajā ieteikts sniegt lielākam jauniešu skaitam iespējas iesaistīties brīvprātīgā darbā citā ES valstī. · Bordo 2008. gada decembra paziņojumā par pastiprinātu Eiropas sadarbību profesionālās apmācības jomā[16] (Kopenhāgenas process), kā arī saistītajos Padomes secinājumos[17] tika uzsvērts, ka profesionālās izglītības un apmācības sistēmās būtu jāveicina darba ņēmēju, apmācāmo personu un skolotāju mobilitāte no vienas mācību sistēmas uz citu un no vienas valsts uz citu. · Eiropas ministru, kas atbildīgi par augstāko izglītību Eiropas augstākās izglītības telpā (Boloņas process), 2009. gada aprīļa konferences paziņojumā[18] tika izvirzīts mērķis panākt, lai līdz 2020. gadam Eiropas augstākās izglītības telpā vismaz 20 % augstskolu beidzēju kādu laiku būtu studējuši vai ieguvuši apmācību ārzemēs. · Padomes 2009. gada 12. maija secinājumos par stratēģisku sistēmu Eiropas sadarbībai izglītības un apmācības jomā[19] (“ET 2020”) noteikts stratēģisks mērķis, ka mācībām ārvalstīs jākļūst drīzāk par “normu, nevis izņēmumu”. Tajos Komisija tika aicināta izstrādāt priekšlikumus iespējamajiem kritērijiem, tostarp mobilitātes jomā, vispirms pievēršoties augstākās izglītības jomai, kā arī pētīt iespēju noteikt kritērijus attiecībā uz profesionālās izglītības un skolotāju mobilitāti. · Mobilitātes veicināšana bija arī viena no galvenajām prioritātēm, kas tika uzvērta Komisijas 2009. gada jūnija paziņojumā par nodarbinātību “ES Kopīgā apņemšanās nodarbinātībai”[20]. · Padomes 2009. gada novembra secinājumos par skolotāju un skolu vadītāju profesionālo pilnveidošanos[21] dalībvalstis tika aicinātas aktīvi veicināt iespējas, ko piedāvā apmaiņas un mobilitātes programmas gan valsts, gan starptautiskā līmenī. · Brīvprātīgā darba atzīšanas nozīmīgums tika arī uzsvērts Padomes 2009. gada 27. novembra Lēmumā 2010/37/EK par Eiropas gadu brīvprātīgam darbam aktīvas pilsonības veicināšanai (2011. gads)[22]. · Jauno pētnieku mobilitāte arī ir jāveicina, lai nodrošinātu, ka ES neatpaliek no saviem konkurentiem pētniecības un jauninājumu jomā. Komisijas 2008. gada 23. maija paziņojumā “Labāka karjera un lielāka mobilitāte: Eiropas partnerība pētniekiem”[23] tika ierosināts pasākumu kopums, lai nodrošinātu, ka pētniekiem visā ES ir pieejama atbilstoša apmācība, piesaistošas karjeras iespējas un ir novērsti mobilitātes šķēršļi, savukārt Padomes 2010. gada 2. marta secinājumos “Eiropas pētnieku mobilitāte un karjera”[24] tika sniegti konkrēti apsvērumi pētnieku mobilitātes uzlabošanai un noteiktas vairākas rīcības jomas. Šo darbību rezultātā ir gūti ievērojami panākumi, taču vēl joprojām ir daudz darāmā. Stratēģijā “Jaunatne kustībā” izklāstīti galvenie jaunie pasākumi, kas saistīti ar jauniešu mobilitāti visās izglītības jomās ES un valstu līmenī, vienlaikus pastiprinot spēkā esošās darbības, nodrošinot citu darbību īstenošanu un ievērojot subsidiaritātes principu. Tomēr ir skaidrs, ka tikai ar ES programmām vien nevar sasniegt šajā iniciatīvā izvirzītos tālejošos mērķus. Šā iemesla dēļ atbalsts ES programmai ir jāpapildina, aktivizējot dalībvalstu un citu dalībnieku centienus mācību mobilitātes atbalstam. Būtisks darbs būs jāiegulda, lai noteiktu un novērstu mobilitātes šķēršļus. Šajā Padomes ieteikumā sniegti īpaši norādījumi attiecībā uz jauniešu mācību mobilitātes administratīviem, institucionāliem un juridiskiem šķēršļiem. Tas papildina plašākas Eiropa 2020 integrētās pamatnostādnes, jo īpaši nodarbinātības pamatnostādnes. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI Eiropas Savienībai ir ilglaicīga un atzīta pieredze, veicinot un atbalstot mācību mobilitāti, kas ir joma, kas sniedz tiešu un jūtamu labumu Eiropas pilsoņiem. Tāda iniciatīva kā Erasmus programma ir devusi iespēju vairāk nekā diviem miljoniem cilvēku mācīties citā valstī un nodrošināt šo mācību oficiālu atzīšanu. Šā procesa atvieglošanai ir ieviesti praktiski instrumenti, tostarp Eiropas kredītpunktu pārneses un uzkrāšanas sistēma (ECTS). Tomēr pārāk daudziem Eiropas jauniešiem mācību mobilitāte vēl joprojām nav reāli īstenojama iespēja. Joprojām salīdzinoši maz jauniešu var izmantot priekšrocības, ko sniedz mācīšanās pieredze ārzemēs, un dažas grupas, piemēram, jaunieši, kas ir nelabvēlīgā situācijā, jo īpaši nav pietiekami pārstāvēti. Valodas, kultūras, finanšu, juridiski un administratīvi šķēršļi saglabājas, jo īpaši ārpus strukturētām ES mobilitātes programmām. Lai gan papildu resursi gan valsts, gan Eiropas līmenī (izmantojot esošās programmas) var veicināt mobilitāti, lielāks līdzekļu daudzums vien nebūs pietiekams, lai īstenotu redzējumu par mobilitāti kā reālu iespēju visiem. Dalībvalstīm jādara vairāk, lai novērstu šķēršļus, kas pastāv valsts un reģionu līmenī. Padomes 2001. gada ieteikums par studentu, apmācāmo personu, brīvprātīgo, skolotāju un pasniedzēju mobilitāti Kopienā pastāv, taču to vairs neizmanto, un tagad tas ir novecojis. Minētais ieteikums ir steidzami jāaktualizē, jāpārorientē un jāatjaunina, lai veicinātu mācību mobilitāti kā “iespēju visiem” jauniešiem Eiropā. Kā pirmo pasākumu Eiropas Komisija 2009. gada jūlijā publicēja Zaļo grāmatu “Jauniešu mācību mobilitātes veicināšana”[25]. Zaļās grāmatas mērķis bija uzsākt plašu sabiedrisko apspriešanu, lai apzinātu būtiskākos šķēršļus mobilitātei un noteiktu risinājumus to pārvarēšanai. Eiropā politiskā līmenī ir radusies nepārprotama vienprātība attiecībā uz mērķi palielināt mobilitātes iespējas jauniešiem. Zaļās grāmatas nolūks bija uzsākt debates ar ieinteresētajām personām un plašāku sabiedrību par to, kā sasniegt šos mērķus. Zaļajā grāmatā tika uzsvērtas mobilitātes priekšrocības, sekmējot jaunu zināšanu un iemaņu apguvi. Tajā arī tika uzsvērta mobilitātes nozīme, lai padarītu izglītības un apmācības iestādes pieejamas audzēkņiem no dažādām valstīm un dažādām sabiedrības daļām, tādējādi uzlabojot izglītības un apmācības kvalitāti. Citas minētās priekšrocības attiecās uz izolācijas, protekcionisma un ksenofobijas apkarošanu. Sabiedriskā apspriešana tika pabeigta 2009. gada 15. decembrī, un tā izraisīja lielu atsaucību. Kopumā tika saņemtas 2798 atbildes tiešsaistē, galvenokārt no jauniešiem, un 258 rakstiskas atbildes tika saņemtas no plaša ieinteresēto personu loka, tostarp dalībvalstu iestādēm, Reģionu komitejas, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas, reģionu un vietējām iestādēm, Eiropas un valstu apvienībām, sociālajiem partneriem, akadēmisko aprindu pārstāvjiem un iedzīvotājiem. Papildus iepriekš minētajai apspriešanai tika veikts ietekmes novērtējums, kurā apsvēra trīs risinājumus. Vajadzība paplašināt un veicināt mācību mobilitāti, novēršot šķēršļus, ir kopīga visiem trim risinājumiem (piemēram, veicot dalībvalstu tiesību aktu pārskatīšanu, lai atļautu piešķīrumu un aizdevumu pārnesamību, uzlabojot atzīšanas un validācijas procesu mācībām, kas īstenotas ārpus mītnes valsts, uzlabojot orientācijas pakalpojumus audzēkņiem un brīvprātīgajiem, ņemot vērā mācību laiku ārzemēs), savukārt sistēma šo elementu īstenošanai atšķiras. Pirmais risinājums: ES mērogā neveikt nekādas darbības/Status Quo; Otrais risinājums: Padomes ieteikums: “Jaunatne kustībā”— jauniešu mācību mobilitātes veicināšana; Trešais risinājums: atklātā koordinācijas metode mācību mobilitātei jauniešiem. Ietekmes novērtējumā tika secināts, ka 2. risinājums (Padomes Ieteikums: “Jaunatne kustībā”: jauniešu mācību mobilitātes veicināšana) ir labākais gaidāmās ietekmes un līdzsvarota izmaksu un administratīvā sloga apvienojums. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Priekšlikumā pilnībā ievērots subsidiaritātes princips, un tajā nav ietverti juridiski saistoši elementi, bet ieteikumi dalībvalstīm, kā novērst mobilitātes šķēršļus un palielināt mācību mobilitātes iespējas visiem jauniešiem. Dalībvalstu ziņā ir izlemt, kā vislabāk sasniegt šos mērķus. 4. IETEKME UZ BUDŽETU Izmaksas, kas saistītas dalībvalstu veikto ieteikuma īstenošanu, ietvers, piemēram, tiesību aktu pielāgošanu, lai uzlabotu piešķīrumu un aizdevumu pārnesamību, un plašāku informācijas sniegšanu par mobilitātes iespējām, izmantojot orientācijas/ konsultēšanas pakalpojumus karjeras un mācību jomā. Paredzēts, ka progresa pārraudzības administratīvais slogs būs visumā neitrāls, jo tā tiks veikta saskaņā ar plašāku stratēģiju Eiropa 2020 un valstu reformu programmām un saskaņā ar stratēģiskās sistēmas Eiropas sadarbībai izglītības un apmācības jomā (ET2020) un ES jaunatnes stratēģijas esošajiem nolīgumiem. Priekšlikums PADOMES IETEIKUMS Jaunatne kustībā — jauniešu mācību mobilitātes veicināšana (Teksts ar EEA nozīmi) EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 165. un 166. pantu, tā kā: (1) Komisijas 2010. gada 3. marta paziņojumā “Eiropa 2020 — Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei”[26] kā viena no prioritātēm noteikta uz zināšanām un inovāciju balstītas ekonomikas attīstība (“gudra izaugsme”) un izcelta pamatiniciatīva (“Jaunatne kustībā”), lai uzlabotu Eiropas augstākās izglītības iestāžu darbību un starptautisko pievilcību un paaugstinātu visu izglītības un mācību līmeņu vispārējo kvalitāti ES, apvienojot izcilību un vienlīdzību, šai nolūkā veicinot jauniešu mobilitāti, un uzlabotu situāciju jauniešu nodarbinātības jomā. Šis ieteikums ir daļa no iniciatīvas “Jaunatne kustībā”. (2) Mācību mobilitāte, proti, starptautiska mobilitāte jaunu prasmju apgūšanai ir viens no būtiskākajiem veidiem, kā jaunieši var uzlabot savas nākotnes nodarbinātības iespējas, kā arī veicināt personisko izaugsmi un aktīvu pilsoniskumu. Iespējamība ir lielāka, ka eiropieši, kas iesaistījušies jauniešu mācību mobilitātē, vēlāk savā profesionālajā dzīvē kļūs par mobiliem darbiniekiem. Mācību mobilitātei var būt liela nozīme, padarot izglītības un apmācības sistēmas atvērtākas, eiropeiskākas un starptautiskākas, kā arī pieejamākas un efektīvākas. Tā var stiprināt Eiropas konkurētspēju, palīdzot izveidot zināšanu sabiedrību[27]. (3) Mobilitātes priekšrocības tika uzsvērtas Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 10. jūlija Ieteikumā 2001/613/EK par studentu, apmācībā iesaistītu personu, brīvprātīgo, skolotāju un pasniedzēju mobilitāti Kopienā[28]. Ieteikumā dalībvalstis tika aicinātas veikt attiecīgus pasākumus, lai novērstu šķēršļus minēto grupu mobilitātei. (4) Juridiskie noteikumi saistībā ar darba ņēmēju brīvu pārvietošanos Eiropas Savienībā tika iekļauti Komisijas 2010. gada 13. jūlijā pieņemtajā paziņojumā “No jauna apstiprinot darba ņēmēju pārvietošanās brīvību — tiesības un svarīgākās norises”[29]. (5) Kopš 2001. gada ieteikuma izstrādes jauniešu mobilitātes jomā daudz ir sasniegts. Tomēr ne visi instrumenti un līdzekļi tiek pilnībā izmantoti, un vēl joprojām ir jāpārvar daudz šķēršļu. Turklāt situācija mācību mobilitātes jomā kopumā pēdējo desmit gadu laikā ir ievērojami mainījusies, cita starpā saistībā ar globalizāciju, tehnikas progresu, tostarp informācijas un komunikāciju tehnoloģiju (IKT) jomā, un lielāku nozīmi, kas tiek piešķirta nodarbinātības un sociālajiem jautājumiem. (6) Padome 2008. gada novembrī aicināja dalībvalstis izvirzīt mērķi panākt to, lai pakāpeniski visiem Eiropas jauniešiem mācību laiks ārzemēs būtu pašsaprotams, nevis kas ārkārtējs. Padome aicināja Komisiju izveidot darba plānu, iekļaujot pārrobežu mobilitātes pasākumus visās Eiropas programmās, un atbalstīt dalībvalstu centienus, lai veicinātu mobilitāti[30]. (7) Komisija 2009. gada jūlijā publicēja Zaļo grāmatu “Jauniešu mācību mobilitātes veicināšana”[31], ar kuru tika uzsākta sabiedriskā apspriešana par vairākiem jautājumiem, piemēram, kā visefektīvāk veicināt mobilitātes iespējas Eiropas jauniešiem, kādus mobilitātes šķēršļus vēl jāpārvar un kā visi iesaistītie dalībnieki var apvienot centienus jaunā partnerībā mācību mobilitātei. Šīs apspriešanas rezultātā gūtās atsauksmes bija nozīmīgs ieguldījums šā ieteikuma izstrādē, tāpat kā atzinumi, kas tika saņemti no Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas un Reģionu komitejas. (8) Jauno pētnieku mobilitāte arī ir jāveicina, lai nodrošinātu, ka ES neatpaliek no saviem konkurentiem pētniecības un jauninājumu jomā. Komisijas 2008. gada 23. maija paziņojumā “Labāka karjera un lielāka mobilitāte: Eiropas partnerība pētniekiem”[32] tika ierosināts pasākumu kopums, lai nodrošinātu, ka pētniekiem visā ES ir pieejama atbilstoša apmācība, piesaistošas karjeras iespējas un ir novērsti mobilitātes šķēršļi, savukārt Padomes 2010. gada 2. marta secinājumos “Eiropas pētnieku mobilitāte un karjera”[33] tika sniegti konkrēti apsvērumi pētnieku mobilitātes uzlabošanai un noteiktas vairākas rīcības jomas. (9) Šis ieteikums attiecas uz jauniešiem visās izglītības un apmācības jomās, proti, vispārējā izglītībā, profesionālajā izglītībā (skolās vai praksēs) un augstākajā izglītībā (bakalaura, maģistra un doktorantūras līmeņos), kā arī uz jauniešu apmaiņu, brīvprātīgo darbu vai stažēšanos Eiropas Savienībā vai ārpus tās. Galvenā šā ieteikuma mērķgrupa būtu cilvēki vecumā no 16 līdz 35 gadiem. Mācību mobilitāte tiek uzskatīta par atbilstošu visām disciplīnām un jomām, piemēram, kultūrai, zinātnei, tehnikai, mākslai un sportam, kā arī attiecībā uz jaunajiem uzņēmējiem un pētniekiem. Šā ieteikuma nozīmē mācīšanās ietver formālo, neformālo un neoficiālo izglītību. (10) Šā ieteikuma nolūks ir rosināt dalībvalstis veicināt jauniešu mācību mobilitāti un novērst šķēršļus, kas kavē virzību šajā jomā. Vienlaikus ieteikumā pilnībā ievēroti dalībvalstu pienākumi saskaņā ar valsts tiesību aktiem. (11) Tajā dalībvalstis arī tiek aicinātas pilnībā izmantot esošo instrumentu potenciālu, lai veicinātu mobilitāti, jo īpaši Mobilitātes kvalitātes hartu, Europass, diploma pielikumu, Youthpass, Eiropas kvalifikāciju ietvarstruktūru, Eiropas kredītpunktu pārneses un uzkrāšanas sistēmu, Eiropas kredītu sistēmu profesionālās izglītības un apmācības jomā. (12) Papildus būtiskam atbalstam mobilitātei ES programmas ir veicinājušas labas prakses un instrumentu izstrādi ES līmenī, kuri paredzēti, lai atvieglotu jauniešu mobilitāti visās izglītības un apmācības jomās. (13) Šajā Padomes ieteikumā sniegti īpaši norādījumi attiecībā uz jauniešu mācību mobilitātes administratīviem, institucionāliem un juridiskiem šķēršļiem. Tas papildina plašākas stratēģijas Eiropa 2020 integrētās pamatnostādnes, jo īpaši nodarbinātības pamatnostādnes, AR ŠO DALĪBVALSTĪM IESAKA: 1) Informācija un konsultācijas par mobilitātes iespējām a) Uzlabot informācijas un konsultāciju kvalitāti par valsts un reģionālajām mobilitātes iespējām un piešķīrumu pieejamību, kuras paredzētas konkrētām audzēkņu grupām gan ES, gan ārpus tās. Dalībvalstīm jāizmanto jauni, radoši un interaktīvi veidi informācijas izplatīšanai, saziņai un viedokļu apmaiņai ar jauniešiem, tostarp izmantojot IKT un sociālos tīklus. b) Padarīt informāciju viegli pieejamu visiem jauniešiem, kurus interesē mācību mobilitāte, piemēram, izmantojot centralizētus interneta portālus, atbalsta centrus (piemēram, “Eiropas biroji”) un konsultāciju pakalpojumus iestāžu līmenī. Interneta pakalpojumu izmantošana arī var būt noderīga. Šajā saistībā ieteicams lietot Euroguidance tīklu[34]. c) Sadarboties ar Komisiju, lai turpinātu pilnveidot PLOTEUS portālu par mācību iespējām, proti, palielinot tādu valsts informācijas resursu skaitu, kuriem iedzīvotāji var piekļūt tieši, izmantojot PLOTEUS daudzvalodu saskarni. d) Rosināt valsts un reģionālās aģentūras panākt, lai to veiktās darbības saistībā ar mācību mobilitāti tiktu apvienotas ar ieinteresēto personu veiktajām darbībām šajā jomā, lai nodrošinātu skaidru, saskaņotu un vienkāršu informācijas plūsmu. 2) Motivācija dalībai starpvalstu mobilitātes darbībās a) Vērst uzmanību uz mācību mobilitātes pievienoto vērtību, ko rada profesionālo un kultūru prasmju pilnveidošana un nodarbinātības iespēju palielināšanās nākotnē, jo īpaši saistībā ar darba tirgu, kas kļūst aizvien globālāks. b) Sekmēt kontaktu dibināšanu starp aģentūrām, reģionu un vietējām pašvaldībām, valstu nodarbinātības dienestiem, iestādēm, jaunatnes organizācijām, pētniekiem, skolotājiem, pasniedzējiem un jaunatnes darbiniekiem, politikas veidotājiem, darba devējiem un jauniešiem, lai nodrošinātu saskaņotu pieeju jauniešu motivēšanā. c) Veicināt “pieredzes apmaiņas programmas” starp mobilajiem audzēkņiem un tiem audzēkņiem, kas vēl nav iesaistījušies mobilitātē, lai palielinātu motivāciju. Atvērto durvju dienas iestādēs, kur mobilitāte tiek veicināta, var kļūt par vietu diskusijām par šādām pieredzes apmaiņas programmām. d) Palielināt mācību mobilitātes vērtību audzēkņu, viņu ģimeņu un darba devēju skatījumā, vajadzības gadījumā integrējot mobilitāti izglītības vai apmācības programmās. Lai pārliecinātu lielāku jauniešu skaitu iesaistīties mobilitātē, var būt arī lietderīgi sniegt tiem iespēju piedalīties īslaicīgos mobilitātes pasākumos. 3) Mobilitātes iespēju sagatavošana, jo īpaši attiecībā uz svešvalodu prasmēm a) Atzīt, ka valodu apguvei ir liela nozīme agrīnos izglītības posmos. Jauniešu apmācībai valodu un kultūra jomā, sagatavojoties mobilitātei, jākļūst par galveno mācību programmu daļu gan vispārējā izglītībā, gan profesionālajā izglītībā. b) Izmantot radošākas metodes valodu apmācībai, tostarp IKT. Īpaša uzmanība jāpievērš audzēkņiem, kas ir nelabvēlīgā situācijā, un viņu īpašajām vajadzībām. c) Veicināt pamata e-prasmju (digitālās prasmes) apguvi jauniešiem, lai nodrošinātu sagatavošanos mobilitātes pasākumiem optimālos apstākļos. d) Veicināt partnerību un apmaiņu starp izglītības iestādēm, lai labāk sagatavotu mobilitātes pasākumus. 4) Juridiskie un institucionālie šķēršļi, kas saistīti ar mācību laiku ārzemēs a) Risināt juridiskos jautājumus, kuri attiecas uz grūtībām iegūt vīzas un uzturēšanās atļaujas tiem audzēkņiem, kas nav ES iedzīvotāji un vēlas mācīties kādā dalībvalstī. b) Risināt jautājumus, kas ir saistīti ar visā Eiropas Savienībā spēkā esošajām dažādajām tiesību normām attiecībā uz nepilngadīgajām personām, kas piedalās mobilitātes shēmās. c) Izstrādāt skaidras sistēmas attiecībā uz mācekļu iesaistīšanos mobilitātes pasākumos. Lai veicinātu mācekļu un jauno zinātnieku mobilitāti un novērstu neskaidrības, dalībvalstīm jānodrošina atbilstīgs aizsardzības līmenis apdrošināšanas, darba standartu, veselības un drošības prasību un nodokļu, sociālā nodrošinājuma un pensiju sistēmu jomā. d) Aktīvi veicināt kopīgu izglītības un apmācības programmu veidošanu un sniegšanu, sadarbojoties ar citu valstu iestādēm. Dalībvalstīm jānodrošina, lai valstu tiesību akti neradītu šķēršļus kopīgām programmām un diplomiem izglītības un apmācības jomā, piemēram, norādot, ka programmas ir jāsniedz un jānovērtē valsts valodā. e) Mazināt administratīvo un juridisko slogu, lai veicinātu mācību mobilitāti uz Eiropas Savienību un no tās. Ciešāka sadarbība un partnerība ar trešām valstīm, nolīgumi starp attiecīgajām iestādēm dalībvalstīs un divpusēji nolīgumi starp iestādēm atvieglotu mācību mobilitāti starp ES un citām pasaules daļām. 5) Piešķīrumu un aizdevumu pārnesamība a) Nodrošināt piešķīrumu, aizdevumu un pabalstu pieejamības pārnesamību, lai veicinātu jauniešu mācību mobilitāti. 6) Mobilitātes kvalitāte a) Izmantot esošos kvalitātes standartus, piemēram, Eiropas Mobilitātes kvalitātes hartu, lai nodrošinātu augstu mobilitātes kvalitāti, un apsvērt kvalitātes nodrošināšanas procedūru ieviešanu attiecībā uz katru mobilitātes aspektu. b) Sekmēt pastāvīgu dialogu un skaidras vienošanās starp nosūtītāja un uzņēmēja iestādēm, piemēram, izmantojot mācību līgumus. Veicināt caurredzamas atlases procedūras, pieredzes apmaiņas programmas un strukturētu atbalstu audzēkņiem. c) Ieviest regulāras ziņošanas, analīzes un atsauksmju sniegšanas mehānismus, lai nodrošinātu augstas kvalitātes mobilitātes pieredzi. d) Veicināt mentoru iesaisti un savstarpējas mācīšanās programmas, lai nodrošinātu mobilo audzēkņu integrāciju uzņēmējā valstī/iestādē. e) Veicināt, lai mobilajiem audzēkņiem tiktu nodrošināti atbilstoši apstākļi par pieejamu cenu. f) Pēc mobilitātē iesaistīto audzēkņu atgriešanās sniegt tiem konsultācijas par to, kā izmantot uzturēšanās laikā ārvalstīs gūtās zināšanas. Sniegt palīdzību saistībā ar reintegrāciju pēc ilgas uzturēšanās ārzemēs. 7) Mācību rezultātu atzīšana a) Nodrošināt esošo ES instrumentu īstenošanu un izmantošanu, kuri atvieglo mobilitātes pieredzē gūto mācību rezultātu pārnešanu un apstiprināšanu starp dalībvalstīm (piemēram, Europass mobilitāte, Youthpass, ECTS, ECVET un EQF, kā arī gaidāmo Eiropas kvalifikāciju apliecību). Šie instrumenti arī vairāk jāpopularizē, jo īpaši darba devēju vidū. b) Uzlabot procedūras un pamatnostādnes neformālās un neoficiālās izglītības apstiprināšanai un atzīšanai, lai veicinātu lielāku mobilitāti (piemēram, attiecībā uz brīvprātīgo un jauniešu darbu). c) Risināt jautājumu par mobilitātes laikā ārzemēs gūto zināšanu, prasmju un kompetenču apstiprināšanu un atzīšanu (piemēram, attiecībā uz svešvalodu prasmēm). d) Izveidot viegli pieejamus kontaktpunktus, kur iedzīvotāji pēc atgriešanās no ārzemēm varētu pieprasīt savu kvalifikāciju atzīšanu un sertificēšanu. 8) Audzēkņi, kas ir nelabvēlīgā situācijā a) Sniegt audzēkņiem, kas ir nelabvēlīgā situācijā, to konkrētajām vajadzībām pielāgotu mērķtiecīgu informāciju par programmām un atbalstu. b) Izveidot “mobilitātes kultūru”, proti, integrējot mobilitātes iespējas visās izglītības jomās, iesaistot skolotājus, pasniedzējus un jaunatnes darbiniekus u.c. Visi audzēkņi gūs labumu no šādas pieejas un jo īpaši to audzēkņu grupas, kuri ir nelabvēlīgā situācijā un var uzskatīt, ka mobilitātes iespējas tiem nav pieejamas. 9) Partnerības un finansējums a) Veicināt partnerības mobilitātes jomā gan ar valsts, gan privātā sektora dalībniekiem, kas darbojas vietējā līmenī. Šajā saistībā vērtīgi partneri var būt tirdzniecības kameras, uzņēmumu apvienības un NVO. Turklāt jāstiprina skolu un augstskolu tīkli, kuros notiek informācijas, ziņu un pieredzes apmaiņa. b) Rosināt reģionu pašvaldības iesaistīties aizvien vairāk, veicinot mobilitāti, pamatojoties uz esošajiem tīkliem un veidojot jaunas partnerības. c) Veicināt aktīvu sadarbību un komunikāciju (tostarp veidojot izpratni par mobilitātes vērtību un priekšrocībām) starp izglītības jomu un uzņēmējdarbību, jo uzņēmumu iesaistīšana ir būtisks elements, lai stiprinātu jauniešu mobilitāti, piemēram, nodrošinot prakses iespējas. Sniegt uzņēmumiem stimulus, piemēram, īpašas dotācijas, saskaņā ar ES tiesību aktiem, lai rosinātu tos iesaistīties, nodrošinot prakses, stažēšanās un mācekļa prakses vietas. d) Nodrošināt valstu un Eiropas programmu saskaņotību un papildināmību, lai radītu sinerģiju un uzlabotu mobilitātes programmu efektivitāti. 10) Informācijas izplatītāju nozīme a) Sekmēt tādu “Informācijas izplatītāju” iesaistīšanos kā skolotāji, pasniedzēji, jaunatnes darbinieki un jaunieši, kuri iepriekš guvuši mobilitātes pieredzi, lai iedvesmotu un motivētu jauniešus kļūt par mobiliem audzēkņiem. Rosināt, lai izglītības jomā strādājošie darba devēji atzītu un attiecīgi novērtētu skolotāju, pasniedzēju un jaunatnes darbinieku ieguldījumu mācību mobilitātes veicināšanā. Popularizēt un atbalstīt skolotāju, pasniedzēju un jaunatnes darbinieku mobilitāti kā profesionālas izaugsmes iespēju. b) Sekmēt mobilitāti kā daļu no skolotāju, pasniedzēju un jaunatnes darbinieku apmācības. 11) Progresa pārraudzība — “mobilitātes rezultātu apkopojums” a) Izstrādāt ziņojumu Komisijai par paveikto mobilitātes šķēršļu novēršanā saskaņā ar plašāku stratēģiju Eiropa 2020 un valstu reformu programmām un saskaņā ar stratēģiskās sistēmas Eiropas sadarbībai izglītības un apmācības jomā (ET2020) un ES jaunatnes stratēģijas esošajiem nolīgumiem. Šī informācija tiks izmantota par pamatu divu gadu novērtējumam par panākto progresu, ko veiks visās dalībvalstīs “mobilitātes rezultātu apkopojuma” veidā. b) Uzlabot valstu statistikas datu pieejamību un kvalitāti attiecībā uz jauniešu starpvalstu mobilitāti, AR ŠO ŅEM VĒRĀ KOMISIJAS NOLŪKU: (1) Izmantot un stiprināt ES izglītības, apmācības un jaunatnes programmas, piemēram, Erasmus, Erasmus Mundus, Leonardo, Comenius, Grundtvig, “Jaunatne darbībā”, Tempus un Marie Curie, kā arī struktūrfondus un jo īpaši Eiropas Sociālo fondu, lai uzlabotu un paplašinātu mācību iespējas jauniešiem kopumā. Veicināt jauniešu aktīvu iesaistīšanos sabiedrībā un uzlabot viņu nodarbinātības situāciju. (2) Atbalstīt dalībvalstu centienus, ko tās velta mācību mobilitātes atbalstam, uzņemoties koordinētu esošo programmu pārskatīšanu ar mērķi izveidot integrētu pieeju saskaņā ar nākamo finanšu shēmu (2014. g.-2020. g.), lai atbalstītu stratēģiju “Jaunatne kustībā”. (3) Sniegt norādījumus valsts iestādēm un ieinteresētajām personām dalībvalstīs attiecībā uz judikatūru, ko Eiropas Tiesa izveidojusi tādos jautājumos kā piekļuve izglītības iestādēm, diplomu atzīšana, piešķīrumu un aizdevumu pārnesamība un citas mobilo audzēkņu tiesības uzņēmējā valstī vai izcelsmes valstī. (4) Uzlabot statistikas sistēmu, lai novērtētu un pārraudzītu gūtos panākumus mobilitātes šķēršļu novēršanā. (5) Novērtēt gūtos panākumus mobilitātes šķēršļu novēršanā pēc pirmajiem četriem ieteikuma īstenošanas gadiem (līdz 2014. gada beigām). Briselē, Padomes vārdā — Priekšsēdētājs [1] COM(2010) 2020, 3.3.2010. [2] Atsauces uz pētījumiem un izpēti skatīt COM(2009) 329. [3] Tās ir šādas: augstākā izglītība (Erasmus, Erasmus Mundus, Marie Curie) studentiem, doktorantiem un pasniedzējiem; augstākā izglītība un pētniecība (Marie Curie, mobilitāte izcilības tīklu un tehnoloģiju platformu ietvaros); no augstākās izglītības uz uzņēmējdarbību (prakse programmā Erasmus un Marie Curie); arodizglītība un stažēšanās (Leonardo); vidusskolas izglītība (Comenius), pieaugušo mācības un gados vecāku cilvēku brīvprātīgais darbs (Gruntvig); kultūras joma (programma “Kultūra”); jauniešu apmaiņa un brīvprātīgais darbs (“Jaunatne darbībā”); brīvprātīgais darbs (Eiropas brīvprātīgo dienests programmā “Jaunatne darbībā”); pilsoniskā sabiedrība (programma “Eiropa pilsoņiem”) un sagatavošanas darbība “Erasmus jaunajiem uzņēmējiem”. [4] http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/president/about/political/index_en.htm. [5] COM(2009) 329. [6] Skatīt Komisijas dienestu darba dokumentu SEC(2010) 1048, kurā analizētas saņemtās atbildes. [7] COM(2010) 477. [8] OV L 215, 9.8.2001., 30.-37. lpp. [9] OV L 390, 31.12.2006., 6.-20. lpp. [10] OV L 255, 30.9.2005., 22.-142. lpp. [11] OV L 394, 31.12.2006., 5.-9. lpp. [12] OV C 111, 6.5.2008., 1.-7. lpp. [13] COM(2008) 423. [14] OV C 319, 13.12.2008., 4.-7. lpp. [15] OV C 319, 13.12.2008., 8.-10. lpp. [16] http://ec.europa.eu/education/lifelong-learning-policy/doc/vocational/bordeaux_en.pdf. [17] http://ec.europa.eu/education/lifelong-learning-policy/doc/vocational/council08_en.pdf. [18] http://www.ond.vlaanderen.be/hogeronderwijs/bologna/conference/documents/Leuven_Louvain-la-Neuve_Communiqué_April_2009.pdf. [19] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/educ/107622.pdf. [20] COM(2009) 275. [21] OV C 302, 12.12.2009., 6.-9. lpp. [22] OV L 17, 22.1.2010., 43.-49. lpp. [23] COM(2008) 317. [24] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/intm/113121.pdf. [25] COM(2009) 329. [26] COM(2010) 2010. [27] Informāciju par iedzīvotāju mobilitātes priekšrocībām skatīt, piem., F. Maiworm un U. Teichler: Study Abroad and Early Career: Experiences of Former Erasmus Students, 2004. g.; annual surveys of the Erasmus Student Network; Final Evaluation of the Community Programmes Socrates II, Leonardo da Vinci II and eLearning; Analysis of the Effects of Leonardo da Vinci Mobility Measures on Young Trainees, Employees and the influence of socio-economic faktors, 2007. g. Ar sistēmu saistītās mobilitātes priekšrocības attiecībā uz augstāko izglītību ir pierādītas pētījumā “The impact of Erasmus on European higher education: quality, openness and internationalisation”, 2008. g. dec., http://ec.europa.eu/education/erasmus/doc/publ/impact08.pdf. Skatīt arī Interim evaluation of Erasmus Mundus by CSES, 2007. g. jūnijs, http://ec.europa.eu/education/programmes/mundus/doc/evalreport_en.pdf. [28] OV L 215, 9.8.2001., 30.-37. lpp. [29] COM(2010) 373. [30] Padomes 2008. gada 21. novembra secinājumi par jauniešu mobilitāti (2008/C 320/03). [31] COM(2009) 329. [32] COM(2008) 317. [33] Padomes 2010. gada 2. marta secinājumi “Eiropas pētnieku mobilitāte un karjera”. [34] http://www.euroguidance.net.