Īpašais ziņojums ES ūdens resursu politikas 
mērķu integrēšana kopējā 
lauksaimniecības politikā 
bijusi tikai daļēji sekmīgaLV 2014  Nr. 04
EIROPAS
REVĪZIJASPALĀTA

EIROPAS REVĪZIJAS PAL ĀTA 
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tālrunis +352  4398-1
E-pasts: eca-info@eca.europa.eu  
Internets: http://eca.europa.eu
Twitter : @EUAuditorsECA  
YouTube : EUAuditorsECA
Plašāka informācija par Eiropas Savienību ir pieejama portālā Europa  (http://europa.eu ).
Luksemburga: Eiropas Savienības Publikāciju birojs, 2014. gads
ISBN  978-92-872-0037-2
doi: 10.2865/16271
© Eiropas Savienība, 2014. gads
Reproducēšana ir atļauta, ja tiek norādīts avots.
Printed  in Luxembourg
LV 2014  Nr. 04
Īpašais ziņojums ES ūdens resursu politikas 
mērķu integrēšana kopējā 
lauksaimniecības politikā 
bijusi tikai daļēji sekmīga
(saskaņā ar LESD 287. panta 4. punkta otro daļu)
02
 Saturs
Punkts
 Termini un saīsinājumi
I–XI Kopsavilkums
1–14   Ievads
1–6  Saikne starp ES ūdens resursu politiku un kopējo lauksaimniecības politiku (KLP)
7–11  KLP instrumenti, kuriem ir potenciāls integrēt ES ūdens resursu politikas mērķus kopējā 
lauksaimniecības politikā
12–14  KLP līdzekļi, kuriem ir iespējama ietekme uz ūdens resursiem
15–20  Revīzija
15–17  Revīzijas tvērums un pieeja
18–20  Iepriekšējās revīzijas
21–79  Apsvērumi
21–32  Nepilnības ES ūdens resursu politikas īstenošanā ir kavējušas tās integrēšanu kopējā 
lauksaimniecības politikā
33–48  Ūdens resursu jomā savstarpējās atbilstības ietekme līdz šim ir bijusi ierobežota
34–39  Savstarpējās atbilstības mehānismam ir ietekme, bet tas nav pilnībā izmantots
40–48   Nepilnības savstarpējās atbilstības piemērošanā
49–61  Ar ūdens resursiem saistītu jautājumu risināšanā nav pilnībā izmantots lauku attīstības 
finansējuma potenciāls
52–55  Dalībvalstu lauku attīstības izdevumu plānos ne vienmēr tiek ņemti vērā ES ūdens resursu politikas mērķi 
un ar ūdens resursiem saistītās dalībvalstu vajadzības
56–61  Lauku attīstībai paredzētais finansējums ir pārāk maz izmantots, lai risinātu ar ūdens resursiem saistītās 
problēmas
62–65  “Piesārņotājs maksā” princips nav iestrādāts kopējā lauksaimniecības politikā
66–79  Uzraudzības un vērtēšanas sistēmas nesniedz pilnīgu ainu
03 Saturs
80–87  Secinājumi un ieteikumi
 I pielikums    Revīzijas jautājumi un revīzijā izmantotie kritēriji
 II pielikums    Aptaujas rezultāti: lauku saimniecību padomdevēju struktūru ziņotās 
galvenās izmaiņas pēc savstarpējās atbilstības ieviešanas
 III pielikums   Ar ūdens resursiem saistītu tādu jautājumu piemēri, kurus savstarpējā 
atbilstība neaptver
 IV pielikums    Papildu veselīguma pārbaude un dalībvalstu piešķirtie un izlietotie 
atveseļošanai paredzētie līdzekļi ūdens resursu apsaimniekošanai
 Komisijas atbilde
04
 Termini  
un saīsinājumi
Augu aizsardzības līdzekļi  – tos izmanto, lai aizsargātu augus vai kultūras no, piemēram, nezāļu, slimību vai 
kukaiņu nelabvēlīgās ietekmes.  
EEAP  – Eiropas ekonomikas atveseļošanas plāns.
Eitrofikācija  – process, kura rezultātā ūdenstilpēs nonāk pārmērīgs barības vielu daudzums, īpaši fosfāti un 
nitrāti. To ietekmē parasti pārlieku savairojas aļģes, kas atņem ūdenī pieejamo skābekli un tādējādi ir cēlonis citu 
organismu, piemēram, zivju, bojāejai.
ELFLA  – Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai, šajā ziņojumā arī “lauku attīstība”.
EVA  – Eiropas Vides aģentūra.
KLP  – kopējā lauksaimniecības politika.
LAP  – lauku attīstības programma.
LLVS standarti – prasība uzturēt zemi labā lauksaimniecības un vides stāvoklī nozīmē, ka jāievēro virkne standartu 
saistībā ar augsnes aizsardzību, augsnes organisko vielu un struktūras uzturēšanu, dzīvotņu pasliktināšanās 
novēršanu un ūdens resursu apsaimniekošanu.
OPP  – obligātās pārvaldības prasības ir 18 ES likumdošanas standarti vides, pārtikas nekaitīguma, dzīvnieku un augu 
veselības un dzīvnieku labturības jomā.
Pasākums  – 
1) lauku attīstības pasākums : darbību kopums, ko var finansēt no ELFLA. Katram pasākumam ir izstrādāti konkrēti 
noteikumi, kuri jāievēro; 
2) Ūdens pamatdirektīvā minētie pasākumi (upju baseinu apsaimniekošanas plāni un pasākumu programmas) : 
darbību kopums, tostarp likumdošanas, kontroles un administratīvas iniciatīvas, kuras ietilpst upes baseina 
apsaimniekošanas plānā un kuras palīdz īstenot Ūdens pamatdirektīvu. Šajā kontekstā lauksaimniecības pasākums ir 
darbību vai iniciatīvu kopums, ko var izmantot, lai mazinātu lauksaimnieciskās darbības negatīvo ietekmi uz ūdeni .
Savstarpējā atbilstība  – mehānisms, kas sasaista tiešos maksājumus lauksaimniekiem un vairākus lauku attīstības 
maksājumus ar atbilstību virknei noteikumu, kas saistīti ar vidi, pārtikas nekaitīgumu, dzīvnieku un augu veselību 
un dzīvnieku labturību, kā arī lauksaimniecības zemes uzturēšanu labā lauksaimniecības un vides stāvoklī (LLVS). 
Savstarpējās atbilstības noteikumi ietver 18 obligātās pārvaldības prasības un 15 LLVS standartus. Neatbilstība šiem 
standartiem un prasībām var nozīmēt KLP maksājumu samazinājumu lauksaimniekam.
Tiešie maksājumi  – saskaņā ar ienākumu atbalsta shēmu lauksaimniekiem tieši piešķirti maksājumi. Kā piemērus 
var minēt vienotā maksājuma shēmu un vienotā platībmaksājuma shēmu.
UBAP  – upes baseina apsaimniekošanas plāns.
Upes baseins  – zemes platība, no kuras visi virszemes noteces ūdeņi caur secīgiem strautiem, upēm vai ezeriem 
ieplūst jūrā pa vienu grīvu, ieteku vai deltu.
05 Termini un saīsinājumi 
Upju baseinu apgabals  – zemes un jūras platība, kuru veido viens vai vairāki blakus esoši upju baseini, līdz ar to 
saistītajiem gruntsūdeņiem un piekrastes ūdeņiem, kas ir identificēti Ūdens pamatdirektīvā kā galvenā upju baseinu 
apsaimniekošanas vienība.
Ūdens nozares vadītāji – ES dalībvalstu un citu līdzdalības valstu ūdens resursu politikas vadītāji.
ŪPD  – Ūdens pamatdirektīva: Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīva 2000/60/EK, ar 
ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp.), ir vispārējs tiesību 
akts, kuru pieņēma 2000. gadā, lai saskaņotu esošos sadrumstalotos politikas virzienus un tiesību aktus. Tās pieeja 
ūdens resursu apsaimniekošanai ir balstīta uz upju baseiniem kā dabisku vides vienību, nevis uz administratīvām 
vai juridiskām robežām. Tajā ir atsauces uz vairākām saistītām direktīvām, piemēram, par peldūdeņiem, dzeramo 
ūdeni, komunālo notekūdeņu attīrīšanu, nitrātiem, notekūdeņu dūņām u. c. Šo citu direktīvu īstenošana ir Ūdens 
pamatdirektīvas obligāta prasība. Upju baseinu apsaimniekošanas plānošanā ir jāintegrē pasākumi šo direktīvu 
īstenošanai. Jāatzīmē, ka ar ŪPD starpniecību nav darīti pieejami īpaši līdzekļi ES ūdens resursu politikas īstenošanai.
Veselīguma pārbaude  – 2009. gadā KLP dažādās sastāvdaļas pārbaudīja un pielāgoja, lai KLP ievirzītu līdzsvarotā 
un videi labvēlīgā attīstībā. Šo pielāgojumu sauc par veselīguma pārbaudi.
06
 Kopsavilkums
I
Eiropas ūdens resursu kvalitātes aizsardzībai Eiro ­
pas Savienībā ir piešķirta augsta prioritāte, kopš ES 
pagājušā gadsimta septiņdesmito gadu beigās sāka 
pieņemt īpašus tiesību instrumentus ūdens aizsar ­
dzības jomā. Ūdens pamatdirektīvu (ŪPD) pieņēma 
2000. gadā, lai izveidotu tiesisko regulējumu saistībā 
ar ūdenstilpju aizsardzību un atjaunošanu visā Eiropā 
un ilgtspējīgu ūdens izmantošanu ilgtermiņā. Upju 
baseinu apsaimniekošanas plāni (UBAP) un pasākumu 
programmas ir galvenie instrumenti, kurus dalībvalstis 
izmanto, lai īstenotu ES ūdens resursu politiku. Dalīb ­
valstis var īstenot ūdens resursu politiku, daļēji izman ­
tojot citu politikas jomu līdzekļus.
II
Lauksaimniecība būtiskā mērā ietekmē vidi. Eiropā 
lauksaimniecībā izmanto aptuveni 33 % no visa patē ­
rētā ūdens, un tā ir galvenais barības vielu piesārņo ­
juma avots ūdenī.
III
Kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) īpatsvars ES 
budžetā ir gandrīz 40 %. Ar KLP starpniecību ES cenšas 
ietekmēt lauksaimniecības praksi, kas atstāj sekas uz 
ūdens resursiem. Pašlaik izmanto divus instrumentus, 
lai ES ūdens resursu politikas mērķus integrētu kopējā 
lauksaimniecības politikā. Tie ir savstarpējā atbilstība – 
mehānisms, kas sasaista konkrētus KLP maksājumus 
ar atbilstību īpašām vides prasībām, – un Eiropas 
Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA, šajā 
ziņojumā arī “lauku attīstība”), kas piedāvā finansiālus 
stimulus par darbībām, kuras sniedzas tālāk par tiesību 
aktos noteikto obligāto prasību ievērošanu.IV
Eiropas Komisija un Padome ir atkārtoti uzsvērušas, ka 
ūdens resursu politika ir labāk jāintegrē citās politikas 
jomās, piemēram, lauksaimniecības politikā. ES ūdens 
resursu politikas mērķi prasa rīcību dažādās politikas 
jomās un līdz ar to – vairāku iestāžu intervenci, bet 
šīm iestādēm var būt atšķirīgas un, iespējams, pret ­
runīgas intereses. Šādā kontekstā Palātas revidenti 
meklēja atbildi uz jautājumu: vai ES ūdens resursu 
politikas mērķi ir sekmīgi integrēti kopējā lauksaimnie ­
cības politikā? Palāta centās atbildēt uz šo jautājumu, 
apskatot to, cik lielā mērā ES ūdens resursu politikas 
īstenošana ir ļāvusi to sasaistīt ar KLP , un analizējot 
savstarpējo atbilstību un lauku attīstību.
V
Revidenti apskatīja jautājumu par to, vai ES ūdens 
resursu politikas mērķi ir sekmīgi integrēti kopējā lauk ­
saimniecības politikā, bet konstatēja, ka līdz šim tie ir 
integrēti tikai daļēji. Tā iemesls bija vērienīgo politikas 
mērķu nesaskaņotība ar instrumentiem, kurus izman ­
toja pārmaiņu īstenošanai. Revīzija izcēla to divu ins ­
trumentu nepilnības, kurus Komisija pašlaik izmanto, 
lai ar ūdens resursiem saistītos jautājumus integrētu 
kopējā lauksaimniecības politikā (proti, savstarpējā 
atbilstība un lauku attīstība), un norādīja uz kavēju ­
miem un nepilnībām ŪPD īstenošanā. 
VI
Palāta secina, ka savstarpējās atbilstības un lauku 
attīstības finansējums līdz šim ir pozitīvi ietekmējis to 
politikas mērķu atbalstu, kuri vērsti uz ūdens dau ­
dzuma un kvalitātes uzlabošanu, taču šie instrumenti ir 
ierobežoti, ņemot vērā to, cik vērienīgi politikas mērķi 
ir izvirzīti KLP , turklāt KLP regulās 2014.–2020. gada 
periodam ierosinātie mērķi ir vēl vērienīgāki.
Kopsavilkums 07
VII
Palāta secina arī to, ka kavējumi Ūdens pamatdirek ­
tīvas īstenošanā ir kavējuši ūdens resursu politikas 
mērķu integrēšanu kopējā lauksaimniecības politikā.
VIII
Palāta konstatēja arī to, ka uzraudzības un vērtēšanas 
sistēmas – gan tās, kuras ir tieši saistītas ar KLP , gan 
tās, kuras sniedz vispārīgākus datus,  – nenodrošināja 
informāciju, kas vajadzīga, lai pilnībā informētu poli ­
tikas veidotājus par lauksaimnieciskās darbības radīto 
ūdens resursu noslodzi, tomēr bija dažas derīgas 
iniciatīvas.
IX
Palāta iesaka Komisijai ierosināt nepieciešamos grozī ­
jumus pašreizējos instrumentos (savstarpējā atbilstība 
un lauku attīstība) vai vajadzības gadījumā – jaunus 
instrumentus, ar kuriem iespējams sasniegt vērienī ­
gākos uzdevumus attiecībā uz ūdens resursu politikas 
mērķu integrēšanu kopējā lauksaimniecības politikā. 
Dalībvalstīm jānovērš norādītās nepilnības attiecībā 
uz savstarpējo atbilstību un jāuzlabo lauku attīstības 
finansējuma izlietojums, lai labāk sasniegtu ūdens 
resursu politikas mērķus.
X
Palāta iesaka Komisijai un dalībvalstīm novērst kavēju ­
mus ŪPD īstenošanā un uzlabot UBAP kvalitāti, aprak­
stot atsevišķus pasākumus un padarot tos pietiekami 
skaidrus un konkrētus darbības līmenī.
XI
Attiecībā uz uzraudzību un vērtēšanu Komisijai jāno­
drošina, ka tai ir informācija, kas vismaz ļauj mērīt lauk ­
saimniecības prakses radītās ūdens resursu noslodzes 
tendences. Dalībvalstīm pašām ir savlaicīgāk un kon ­
sekventāk jāsniedz ticamāki dati par ūdens resursiem.
08
 Ievads
Saikne starp ES ūdens 
resursu politiku un kopējo 
lauksaimniecības politiku 
(KLP)
01  
Ūdens aizsardzība (gan daudzuma, gan 
kvalitātes ziņā) ir prioritāte lielākajā 
daļā sabiedrisko darba kārtību – ne ti ­
kai ES, bet arī pasaules, valstu, reģionā ­
lā un vietējā līmenī. ES ūdens resursu 
politikas galvenais vispārējais mērķis 
ir “nodrošināt pieeju labas kvalitātes 
ūdenim pietiekamā daudzumā viesiem 
Eiropas iedzīvotājiem un nodrošināt 
labu visu ūdenstilpju stāvokli visā Ei ­
ropā”1. Galvenie juridiskie instrumenti, 
ko ES izmanto šā mērķa sasniegšanai, 
ir Eiropas Parlamenta un Padomes 
pieņemtās direktīvas saistībā ar ūdens 
resursiem. Direktīva ir Eiropas Savienī ­
bas tiesību akts, kas nosaka, ka dalīb ­
valstīm jāsasniedz konkrēts rezultāts, 
bet nenosaka, kādā veidā tas jādara.
02 
Nitrātu direktīvu pieņēma 1991. gadā 
ar mērķi samazināt lauksaimnieciskas 
izcelsmes nitrātu piesārņojumu Eiropas 
ūdeņos2. Tai 2000. gadā sekoja visap ­
tverošāka Ūdens pamatdirektīva (ŪPD), 
kura uzliek dalībvalstīm par pienākumu 
līdz 2015. gadam panākt “labu virsze ­
mes ūdeņu un gruntsūdeņu stāvokli”3. 
Dalībvalstīm ir jāizstrādā upju baseinu 
apsaimniekošanas plāni (UBAP) un ar 
tiem saistītas pasākumu programmas, 
kas ir galvenie instrumenti, kurus 
izmanto, lai īstenotu Direktīvu un līdz 
ar to – lai īstenotu ES ūdens resursu 
politiku. Dalībvalstis var īstenot ūdens 
resursu politiku, daļēji izmantojot citu 
politikas jomu līdzekļus. Piemēram, 
UBAP pasākumus dažos gadījumos var 
finansēt no KLP .03 
Eiropas Vides aģentūras (EVA) ziņoju ­
mā par ūdens resursu stāvokli4 teikts, 
ka maz ticams, ka līdz 2015. gadam 
izdosies sasniegt Ūdens pamatdirektī ­
vā izvirzīto mērķi attiecībā uz Eiropas 
ūdens resursu kvalitāti vai daudzumu, 
kaut arī pēdējās desmitgadēs ir panākti 
uzlabojumi.
04  
Lauksaimniecībā tiek izmantota lielākā 
daļa Eiropas zemes (aptuveni 50 % no 
visas zemes platības). Pēdējo 50 gadu 
laikā lauksaimniecība ir mainījusi Eiro ­
pas ainavu un ir ievērojami palielinājies 
ārējo resursu (mēslojuma, pesticīdu un 
ūdens) izlietojums. Līdz ar to šī nozare 
ir nozīmīgs vides noslodzes avots5. 
Eiropā lauksaimniecībā izmanto “aptu ­
veni 33 % no visa patērētā ūdens”, un 
tā ir “galvenais barības vielu piesār ­
ņojuma avots ūdenī”6. Kā galvenajai 
ūdens izmantotājai lauksaimniecībai 
tādējādi ir ļoti svarīga nozīme ūdens 
daudzuma un kvalitātes ilgtspējīgā 
apsaimniekošanā.1 http://ec.europa.eu/
environment/water/index_
en.htm  un ŪPD 4. pants.
2 Padomes 
1991. gada 12. decembra 
Direktīva 91/676/EEK attiecībā 
uz ūdeņu aizsardzību pret 
piesārņojumu, ko rada 
lauksaimnieciskas izcelsmes 
nitrāti (OV L 375, 31.12.1991., 
1. lpp.). Nitrātu direktīvā 
iekļauta prasība dalībvalstīm 
monitorēt virszemes ūdeņus 
un gruntsūdeņus un norādīt 
pret nitrātiem jutīgas zonas. 
Dalībvalstīm jāsagatavo labas 
lauksaimniecības prakses 
kodekss, kuru brīvprātīgi 
piemēro visā teritorijā. Turklāt 
dalībvalstīm jāpieņem rīcības 
programmas, kas ir obligāti 
jāīsteno pret nitrātiem jutīgās 
zonās.
3 ŪPD 4. pants.
4 EVA ziņojums Nr. 9/2012 
“Eiropas ūdeņi – pašreizējais 
stāvoklis un izaicinājumi 
nākotnē” [ European waters  – 
current status and future 
challenges ].
5 “Videi saudzīga KLP? Reformas 
alternatīvas vides aspektā” 
[A Green CAP? Reform options 
from an environmental 
angle ]. EVA videi saudzīgas 
KLP projekts, pirmās fāzes 
starpposma ziņojums, 
2011. gada 23. jūnijs.
6 EVA ziņojums Nr. 1/2012 
“Virzība pretim ūdens resursu 
efektīvam izlietojumam 
Eiropā” [ Towards efficient use of 
water resources in Europe ].
09 Ievads
05  
Eiropas Savienības Padome ir vai ­
rākkārt uzsvērusi nepieciešamību 
aizsargāt ūdens resursus ar KLP 
starpniecību7.
 — Padome 2007. gadā uzsvēra, ka 
“ietvert ilgtspējīgas ūdens eks ­
pluatācijas jautājumus citu nozaru 
politikā (piem., lauksaimniecībā)” ir 
pamatprasība, “lai sasniegtu ūdens 
politikas mērķus”, un uzsvēra 
“vajadzību pievērst īpašu uzmanī ­
bu turpmākajiem notikumiem un 
vajadzības gadījumā pašreizējās 
lauksaimniecības politikas pielā ­
gošanai, lai sekmētu ilgtspējīgu 
ūdens pārvaldību”.
 — Tā 2009. gadā konstatēja, ka ūdens 
apsaimniekošana ir ļoti būtisks 
jauns izaicinājums lauksaimniecī ­
bai, un paziņoja, ka “ūdens ap ­
saimniekošanas jautājumi, tostarp 
ūdens kvalitātes jautājumi turp ­
māk būtu jārisina attiecīgos KLP 
instrumentos”. 
 — Padome 2010. gadā atzina va ­
jadzību “veicināt efektīvāku un 
ilgtspējīgāku ūdens izmantojumu 
lauksaimniecībā”.
06 
 Eiropas Komisija, EVA, Eiropas Sa ­
vienības Padome un ūdens nozares 
vadītāji ir skaidri pauduši vajadzību 
turpmāk integrēt ūdens apsaimnieko ­
šanas jautājumus citās politikas jomās, 
piemēram, lauksaimniecībā8. ES ūdens 
resursu politikas mērķu integrēšana 
kopējā lauksaimniecības politikā ir 
svarīgs mērķis, kā noteikts Līguma par 
Eiropas Savienības darbību 11. pantā: 
“Nosakot un īstenojot Savienības poli ­
tiku un darbības, tajās jāparedz vides 
aizsardzības prasības, lai veicinātu 
noturīgu attīstību.”7 Padomes 
2007. gada 30. oktobra 
secinājumi attiecībā uz 
ūdens trūkumu un sausumu, 
Padomes 2010. gada 11. jūnija 
secinājumi par ūdens 
trūkumu, sausumu un 
pielāgošanos klimata 
pārmaiņām un pēc 
veselīguma pārbaudes 
pieņemtā Padomes 
2009. gada 19. janvāra 
Regula (EK) Nr. 74/2009, ar 
ko groza Padomes Regulu 
(EK) Nr. 1698/2005 par 
atbalstu lauku attīstībai no 
Eiropas Lauksaimniecības 
fonda lauku attīstībai 
(ELFLA), 1. un 4. apsvērums 
(OV L 30, 31.1.2009., 100. lpp.).
8 • COM(2012) 673, 14.11.2012., 
“Eiropas ūdens resursu 
aizsardzības konceptuālais 
plāns”: “ir jānodrošina ūdens 
resursu politikas mērķu 
labāka īstenošana un plašāka 
integrācija citās politikas 
jomās, piemēram, kopējā 
lauksaimniecības politikā”.  
• ŪPD 16. apsvērums: 
“Ir vajadzīga ūdeņu 
aizsardzības un ilgtspējīgas 
apsaimniekošanas integrēšana 
pārējās Kopienas politikas 
jomās, piemēram, enerģētikas, 
transporta, lauksaimniecības, 
zivsaimniecības, reģionālās 
politikas un tūrisma jomā.”  
• Padomes 
2005. gada 20. septembra 
Regula (EK) Nr. 1698/2005 
par atbalstu lauku attīstībai 
no Eiropas Lauksaimniecības 
fonda lauku attīstībai (ELFLA), 
6. apsvērums (OV L 277, 
21.10.2005., 1. lpp.): “Eiropas 
Lauksaimniecības fonda lauku 
attīstībai aktivitātēm un tā 
atbalstītajiem pasākumiem 
jāatbilst pārējai Kopienas 
politikai un jābūt saderīgai 
ar to, kā arī jāatbilst visiem 
Kopienas tiesību aktiem.”  
• EVA ziņojums Nr. 9/2012: 
“Tas prasa daudz vairāk 
pūļu integrēt ūdens resursu 
apsaimniekošanas jautājumus 
dažādās politikas jomās, 
piemēram, lauksaimniecības 
un transporta nozarē.”  
• Ūdens nozares vadītāju 
2006. gada 30. novembra 
deklarācija par ŪPD un 
lauksaimniecību: “(..) ūdens 
resursu nozīmīgums sociālā, 
ekonomiskā un vides aspektā 
ir jāatzīst un jāintegrē visās 
nozaru politikas jomās.”
10 Ievads
KLP instrumenti, kuriem ir 
potenciāls integrēt ES 
ūdens resursu politikas 
mērķus kopējā lauksaim -
niecības politikā
07  
Pašlaik izmanto divus KLP instrumen ­
tus, lai ES ūdens resursu politikas mēr ­
ķus integrētu kopējā lauksaimniecības 
politikā. Tie ir savstarpējā atbilstība un 
Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku 
attīstībai (sk. 1. attēlu ).Šiem instrumentiem ir potenciāls 
veicināt ilgtspējīgu lauksaimniecību, 
sekmējot labu lauksaimniecības praksi, 
nodrošinot vides tiesību aktu, piemē ­
ram, Nitrātu direktīvas, ievērošanu 
lauksaimnieciskās darbībās un piedā ­
vājot stimulus par videi labvēlīgām 
publiskām precēm un pakalpojumiem.1. attēlsSaikne starp KLP un ES ūdens resursu politiku
Piezīme. Šā attēla vienā pusē redzams, kā KLP līdzekļus var tērēt ar tiešo maksājumu un lauku attīstības fondu starpniecību. Lauksaimniekiem, 
kuri saņem tiešos maksājumus un/vai noteiktus lauku attīstības fondu līdzekļus, savstarpējā atbilstība sasaista šos maksājumus ar atbilstību virk ­
nei noteikumu, kas saistīti ar vidi. KLP finansētām darbībām var būt pozitīva vai negatīva ietekme uz ūdens resursiem. Attēla otrā pusē parādīti 
galvenie starpposma mērķi, kas noteikti Ūdens pamatdirektīvā, kura ir galvenais instruments ūdens resursu politikas īstenošanā ES līmenī.
WFD entered
into
establishmentof 
monitoring dra
measures
-KLP
tiesību akti
un līdzekļiSASKAŅOTĪBA ?ŪDENS
RESURSU POLITIKA
tiesību akti ir, 
bet līdzekļu nav
tiešie maksājumi lauku attīstība (ELFLA)
Dalībvalstu LAP (2007.–2013. g.)(lauksaimnieciskā) darbība ietekmeŪPD (pirmais cikls)
ŪPD stājās  spēkā 2000. g.
monitoringa  
tīkla izveide2006. g.
UBAP projektu iesniegšana2008. g.
UBAP un pasākumu programmu galīgā sagatavošana2009. g.
programmu sagatavošana darbībai2012. g.
vides aizsardzības mērķu  sasniegšana2015. g.
ūdenstilpju labs 
stāvoklisDalībvalstu pienākumi
 +/- ietekme uz ūdens  resursiem 
  
savstarpējā atbilstība
11 Ievads
08  
Savstarpējā atbilstība ir mehānisms, 
kas sasaista tiešos maksājumus lauk ­
saimniekiem (un vairāku veidu lauku 
attīstības maksājumus9) ar atbilstību 
virknei noteikumu, kas saistīti ar vidi, 
pārtikas nekaitīgumu, dzīvnieku un 
augu veselību un dzīvnieku labturību, 
kā arī lauksaimniecības zemes uzturē ­
šanu labā lauksaimniecības un vides 
stāvoklī (LLVS)10. Šie noteikumi ir izklās ­
tīti 18 obligātajās pārvaldības prasībās 
(OPP) un 15 LLVS standartos. Neatbil­
stība šiem standartiem un prasībām 
var nozīmēt KLP maksājumu samazinā ­
jumu lauksaimniekam.09 
Sešām savstarpējās atbilstības prasī ­
bām ir tieša ietekme uz ūdens kvali ­
tāti un daudzumu. Tās ir uzskaitītas 
1. tabulā . Vairākas citas savstarpējās 
atbilstības prasības ūdens aizsardzību 
ietekmē netieši (piemēram, OPP par 
savvaļas putnu un dabisko dzīvotņu 
aizsardzību un LLVS standarti par 
minimālo augsnes segumu vai ainavas 
aizsardzību).9 Savstarpējā atbilstība 
attiecas uz septiņiem lauku 
attīstības pasākumiem, kuri 
veido apmēram 40 % no 
plānotajiem ELFLA izdevumiem 
2007.–2013. gada periodā.
10 Savstarpējo atbilstību ieviesa 
2003. gadā ar Padomes 
2003. gada 29. septembra 
Regulu (EK) Nr. 1782/2003, 
ar ko izveido kopīgus tiešā 
atbalsta shēmu noteikumus 
saskaņā ar kopējo 
lauksaimniecības politiku 
un izveido dažas atbalsta 
shēmas lauksaimniekiem, 
un groza Regulas (EEK) 
Nr. 2019/93, (EK) Nr. 1452/2001, 
(EK) Nr. 1453/2001, (EK) 
Nr. 1454/2001, (EK) 
Nr. 1868/94, (EK) Nr. 1251/1999, 
(EK) Nr. 1254/1999, (EK) 
Nr. 1673/2000, (EEK) Nr. 2358/71 
un (EK) Nr. 2529/2001 (OV 
L 270, 21.10.2003., 1. lpp.). 
Kopš 2005. gada visiem 
lauksaimniekiem, kas saņem 
tiešos maksājumus, ir jāievēro 
obligātie savstarpējās 
atbilstības noteikumi. 
2007.–2013. gada plānošanas 
periodā savstarpējā atbilstība 
attiecas arī uz vairākiem ELFLA 
maksājumiem (saistībā ar 
211., 212., 213., 214., 221., 224. 
un 225. pasākumu), un kopš 
2008. gada tā ir attiekusies uz 
atsevišķiem vīna maksājumiem.1. tabulaSavstarpējās atbilstības prasības saistībā ar ūdens resursiem
Standarts Tēma
2. OPP Gruntsūdeņu aizsardzība pret piesārņojumu1
3. OPP Notekūdeņu dūņu izmantošana lauksaimniecībā2
4. OPPŪdeņu aizsardzība pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas 
izcelsmes nitrāti3
9. OPP Augu aizsardzības līdzekļu laišana tirgū4
LLVS: apūdeņošanas atļaujas 
piešķiršanas procedūrasAtļaujas piešķiršanas procedūru ievērošana gadījumos, kad ap ­
ūdeņošanas izmantošanai ir vajadzīga atļauja
LLVS: buferjoslas Buferjoslu izveide gar ūdensteci
1  Padomes 1979. gada 17. decembra Direktīva 80/68/EEK par gruntsūdeņu aizsardzību pret dažu bīstamu vielu radītu piesārņojumu, 4. un 
5. pants (OV L 20, 26.1.1980., 43. lpp.).
2  Padomes 1986. gada 12. jūnija Direktīva 86/278/EEK par vides, jo īpaši augsnes, aizsardzību, lauksaimniecībā izmantojot notekūdeņu dūņas, 
3. pants (OV L 181, 4.7.1986., 6. lpp.).
3  Padomes 1991. gada 12. decembra Direktīva 91/676/EEK attiecībā uz ūdeņu aizsardzību pret piesārņojumu, ko rada lauksaimnieciskas izcel ­
smes nitrāti, 4. un 5. pants (OV L 375, 31.12.1991., 1. lpp.).
4  Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, 3. pants (OV L 230, 19.8.1991., 1. lpp.).
12 Ievads
10  
Ar lauku attīstības finansējuma starp ­
niecību ES papildina dalībvalstu 
ieguldījumus, kas paredzēti, lai paaug ­
stinātu lauksaimniecības un mežsaim ­
niecības konkurētspēju, aizsargātu vidi 
un lauku teritorijas, uzlabotu dzīves 
kvalitāti un palielinātu lauksaimniecī ­
bas ekonomikas daudzveidību, kā arī 
veicinātu vietēju pieeju lauku attīstībai. 
ES atbalsta dalībvalstu lauku attīstī ­
bas programmas (LAP). Galvenajos 
lauku attīstības dokumentos, proti, 
Kopienas lauku attīstības stratēģiska ­
jās pamatnostādnēs11 un Regulā (EK) 
Nr. 1698/200512, ūdens resursu aizsar ­
dzība un ilgtspējīga apsaimniekošana 
ir uzskatīta par vienu no galvenajiem 
risināmajiem jautājumiem vides jomā. 
11  
Izmantojot lauku attīstības pasākumus, 
lauksaimnieki var brīvprātīgi iesais ­
tīties darbībās, kuras sniedzas tālāk 
par tiesību aktos noteikto obligāto 
prasību ievērošanu, pretī saņemot 
finansiālus stimulus vai kompensāciju 
(sk. 1. izcēlumu ).
KLP līdzekļi, kuriem ir 
iespējama ietekme uz 
ūdens resursiem
12  
Ar KLP starpniecību lauksaimnieciska ­
jai darbībai tērētie ES līdzekļi ir ievē ­
rojami (58,1  miljards  EUR 2012. gadā 
jeb teju 40 % no ES budžeta). No 
KLP finansētām lauksaimniecības un 
citām darbībām var būt pozitīva vai 
negatīva ietekme uz ūdens resursiem 
(sk.  1. attēlu ).13 
Dažos gadījumos KLP līdzekļu mērķis ir 
tieši pozitīvā ietekme uz ūdens resur ­
siem; šādi gadījumi ietver finansējumu 
lauku attīstības pasākumiem, kuros 
skaidri minēta ūdens resursu aizsar ­
dzība. Izvērsts novērtējums par lauku 
attīstības programmām ūdens resursu 
apsaimniekošanas aspektā rāda, ka da ­
lībvalstis ir piešķīrušas 51 % no saviem 
LAP budžetiem13 pasākumiem, kuri lie ­
lākā vai mazākā mērā ir saistīti ar ūdeni 
(75 miljardi  EUR 2007.–2013. gada 
periodā)14. Turklāt 27 % no papildu 
līdzekļiem, par kuriem vienojās pēc 
veselīguma pārbaudes (apstiprinā ­
ti 2009. gadā un nodrošina papildu 
4,8 miljardus EUR), tika piešķirti ūdens 
resursu apsaimniekošanas prioritārajai 
jomai (1,3  miljardi  EUR)15.
14  
KLP regulās 2014.–2020. gada perio ­
dam lielāka nozīme piešķirta ūdens 
kvalitātei kā KLP mērķim. Tiesību nor ­
mās par KLP tiešo maksājumu ekolo ­
ģizāciju iekļauti prakses veidi, tostarp 
tādi, kuriem ir potenciāli labvēlīga 
ietekme uz ūdens kvalitāti. Padomes 
un Eiropas Parlamenta deklarācijā arī 
paredzēts, ka atsevišķi pienākumi, 
kas izriet no Ūdens pamatdirektīvas, 
jāintegrē savstarpējās atbilstības pra ­
sībās. Efektīvāks ūdens resursu izlieto ­
jums lauksaimniecībā ir skaidri formu ­
lēts elements (“prioritāra joma”) vienā 
no lauku attīstības prioritātēm, kas 
izvirzīta reformētajai KLP . Turklāt, sākot 
ar 2014. gadu, dalībvalstis, izmantojot 
saimniecību konsultatīvo sistēmu, 
sniegs padomus saņēmējiem saistībā 
ar ŪPD prasībām.11 Padomes 
2006. gada 20. februāra 
Lēmums 
2006/144/EK par Kopienas 
lauku attīstības stratēģiskajām 
pamatnostādnēm 
(2007.–2013. gada plānošanas 
laikposms), 2.5. un 3.2. iedaļa 
(OV L 55, 25.2.2006., 20. lpp.).
12 Padomes Regulas (EK) 
Nr. 1698/2005 31. apsvērums. 
13 Publiskie izdevumi kopā, 
tostarp valstu finansējums.
14 Kopsavilkuma ziņojums par 
padziļinātu novērtējumu par 
lauku attīstības programmām 
2007.–2013. gada periodā 
attiecībā uz ūdens 
resursu apsaimniekošanu, 
Ekoloģijas institūts un Vito, 
2009. gada aprīlis ( http://
www.ecologic.eu/download/
projekte/1900 ­1949/1937/
final_report.pdf ).
15 Saskaņā ar COM preses 
relīzēm IP 09/1568, IP 09/1813, 
IP 09/1945 un IP/10/102.
13 Ievads
Lauku attīstības pasākumu piemēri
Atbalsts lauksaimniekiem, kuri vismaz uz pieciem gadiem apņemas piemērot saudzējošas lauksaimniecības 
metodes, kuras pārsniedz labu lauksaimniecības praksi ( agrovides pasākumus ), tostarp ganību ekstensīvu 
apsaimniekošanu (piemēram, ekstensīvu ganīšanu, mēslošanas līdzekļu vai notekūdeņu dūņu neizmantošanu, 
stingri ierobežotu pesticīdu izmantošanu u. c.).
Avots:  Eiropas Revīzijas palāta
Atbalsts neienesīgajām investīcijām , piemēram, mitrāju 
izveidei un atjaunošanai. Mitrāji saglabā ūdens kvalitāti, 
attīrot lauksaimniecības notekūdeņus no slāpekļa, fosfora 
un pesticīdiem.
Atbalsts investīcijām lauku saim -
niecībās , piemēram, pilienveida 
apūdeņošanas iekārtās. Pilienveida 
apūdeņošana atšķirībā no apūdeņo ­
šanas ar smidzinātāju var palīdzēt 
samazināt apūdeņošanai pievadītā 
ūdens daudzumu.1. izcēlums
Avots:  Eiropas Revīzijas palāta
Avots:  Eiropas Revīzijas palāta
14 Ievads 1. izcēlumsAtbalsts infrastruktūrai , kas saistīta ar lauksaimniecības attīstīšanu un pielāgošanu, piemēram, veco un bojā ­
to apūdeņošanas kanālu nomaiņa.
Atbalsts neienesīgajām investīcijām , pie ­
mēram, grāvju krastu atjaunošanai. Mazāk 
stāvā grāvja nogāze ar veģetāciju kalpo kā 
mēslojums un no pesticīdiem brīva bufer ­
josla, un tai ir pozitīva loma aizsardzībā pret 
plūdiem.
Avots:  Eiropas Revīzijas palāta
Avots:  Eiropas Revīzijas palāta
15
 Revīzija
Revīzijas tvērums un 
pieeja
15 
Revīzijas mērķis bija izskatīt saikni 
starp KLP un ES ūdens resursu politiku. 
Vispārējais revīzijā apskatītais jautā ­
jums bija šāds:
Vai ES ūdens resursu politikas mērķi 
ir sekmīgi integrēti kopējā lauk -
saimniecības politikā?
16 
Revīzijā izskatīja, vai ES ūdens resursu 
politikas mērķi ir pienācīgi un efektīvi 
atspoguļoti kopējā lauksaimniecī ­
bas politikā – gan stratēģijas, gan 
īstenošanas līmenī (sk. I pielikumu ). 
To veica, analizējot divus instrumen ­
tus, kurus izmanto, lai integrētu ES 
ūdens resursu politikas mērķus kopējā 
lauksaimniecības politikā: savstarpējo 
atbilstību un Lauku attīstības fondu 
(sk. 7.–11. punktu). Saistībā ar visiem 
aspektiem, kas skar savstarpējo atbil ­
stību, revīzija aptvēra laikposmu kopš 
2005. gada, kad šo mehānismu ieviesa 
(vai kopš 2009./2012. gada tām dalīb ­
valstīm, kuras ES pievienojās 2004. un 
2007. gadā). Saistībā ar visiem aspek ­
tiem, kas skar lauku attīstību, revīzija 
aptvēra 2007.–2013. gada plānošanas 
periodu. Revīzijā apskatīja sešas sav ­
starpējās atbilstības prasības, kurām 
ir tieša ietekme uz ūdens kvalitāti un 
daudzumu (sk. 1. tabulu ).17 
Revīzija notika no 2012. gada oktobra 
līdz 2013. gada jūlijam. Revīzijas pierā ­
dījumu avoti bija:
 — dokumentu izskatīšana un iztaujā ­
šana Komisijas departamentos, kā 
arī Eiropas Vides aģentūrā (EVA);
 — revīzijas apmeklējumi septiņās 
dalībvalstīs: Dānijā, Grieķijā, Spā ­
nijā (Andalūzijā), Francijā, Itālijā 
(Lombardijā), Nīderlandē un Slovā ­
kijā. Šajās dalībvalstīs ir nopietnas 
problēmas ar ūdens kvalitāti (tādas 
problēmas kā augsta barības vielu, 
piemēram, nitrātu, koncentrāci ­
ja) un/vai daudzumu (piemēram, 
augsta ūdens noslodze vai inten ­
sīva apūdeņošana). Katrā apmek ­
lētajā dalībvalstī tika izraudzīts 
upju baseinu apgabals, lai revīzijā 
uzmanību vērstu uz teritoriju, kurai 
ir konkrēts upes baseina apsaim ­
niekošanas plāns (sk. 2. attēlu ); 
 — 140 lauku saimniecību padomde ­
vēju struktūru aptauja tiešsaistē 
septiņās uzskaitītajās dalībvalstīs 
un konsultatīvas sanāksmes ar 
lauksaimniecības jumta organizāci ­
jām ES līmenī.
16 Revīzija 2. attēlsDalībvalstu atlase revīzijas apmeklējumiem
Slovākija
UBAP: Slovākija (Donava)
ItālijaUBAP: Po
GrieķijaUBAP: Tesālija (Pineja)
DānijaUBAP: Ringkēbingas Fjords
NīderlandeUBAP: Māsa 
FrancijaUBAP: Luāra–Bretaņa
SpānijaUBAP: Gvadalkivira
Apmeklētās dalībvalstis
Ūdens kvalitātes jautājums
Ūdens daudzuma jautājums

17 Revīzija
Iepriekšējās revīzijas
18 
Pēdējos 20 gados Palāta ir publicējusi 
ziņojumus, kuri tieši vai netieši skar 
ūdens resursu politiku un kuros ir arī 
atsauce uz KLP , bet neviens no tiem 
nav bijis veltīts tieši saiknei starp ES 
ūdens resursu politiku un KLP .
19 
Īpašajā ziņojumā Nr. 8/2008 par 
savstarpējo atbilstību Palāta apska ­
tīja sarežģītu problēmu par obligāto 
prasību (savstarpējās atbilstības) un 
ekonomisko stimulu (agrovides mak ­
sājumu) līdzāspastāvēšanu saistībā ar, 
piemēram, buferjoslām un kritizēja 
savstarpējās atbilstības ierobežoto 
tvērumu attiecībā uz ūdeni. Ziņojumā 
tika norādīts arī uz to, ka dalībvalstis 
nepilnīgi definē prasības un standar ­
tus. Īpašajā ziņojumā Nr. 7/2011 par 
agrovides atbalstu secināts, ka shēmas 
mērķi bija pārāk nekonkrēti, ka bija 
problēmas atbalsta summu noteikšanā 
un ka nebija pietiekamas mērķplāno ­
šanas. Īpašajā ziņojumā Nr. 5/2011 par 
vienotā maksājuma shēmu bija minēts, 
ka nepastāvēja tieša saikne starp VMS 
atbalstu un izmaksām, kas lauksaim ­
niekiem rodas saistībā ar pienākumu 
izpildi, nebija iespējams noteikt tiešo 
saikni starp VMS atbalstu un lauksaim ­
niecības pozitīvo devumu sabiedrībai 
un maksājuma samazinājums par 
savstarpējās atbilstības pienākumu 
neievērošanu nebija ar pietiekamu 
atturošo spēku.20 
Ikgadējās ticamības deklarācijas ( DAS ) 
kontekstā Palāta revidē, vai ir ievērotas 
savstarpējās atbilstības prasības un 
īpašie noteikumi attiecībā uz lauku 
attīstības maksājumiem (pārbauda 
darījumu izlasi). Šajā ziņojumā ir ņemti 
vērā apsvērumi, kas izriet no minētā ­
jām revīzijām.
18
 Apsvērumi
Nepilnības ES ūdens 
resursu politikas īsteno -
šanā ir kavējušas tās 
integrēšanu kopējā lauk -
saimniecības politikā
21 
ŪPD ir galvenais elements ES ūdens 
resursu politikā, jo kopā ar saistītām 
direktīvām16 tā cenšas novērst galve ­
nos iekšējo ūdeņu noslodzes avotus, 
tostarp risina jautājumus saistībā ar 
piesārņotājiem, hidromorfoloģiju un 
ūdens daudzumu. Svarīgs elements 
ūdens resursu politikas mērķu integrē ­
šanā kopējā lauksaimniecības politikā 
ir tas, ka dalībvalstīm savlaicīgi jāizs ­
trādā upju baseinu apsaimniekošanas 
plāni un ar tiem saistītās pasākumu 
programmas (sk. 1. attēlu ) un ka 
šajos plānošanas dokumentos skaidri 
jāizklāsta pasākumi, kas veicami, lai 
mazinātu ievērojamu noslodzi un lai 
tādējādi varētu sasniegt ŪPD izvirzītos 
mērķus. Līdz šim tomēr pašas ŪPD 
īstenošanā ir bijuši nopietni kavējumi. 
Palāta konstatēja, ka dalībvalstu izstrā ­
dāto plānošanas dokumentu kvalitāte 
saistībā ar ES ūdens resursu politiku ir 
vāja un ka Komisijai saskaņā ar likumu 
ir ierobežota ietekme uz šo plānošanas 
dokumentu kvalitāti.Ūdens pamatdirektīvas 
novēlota īstenošana
22 
Ūdens pamatdirektīvā ir prasīts 
dalībvalstīm sagatavot upju baseinu 
apsaimniekošanas plānus, lai cita star ­
pā un par katru attiecīgo upju baseinu 
apgabalu konkretizētu nozīmīgus 
noslodzes avotus, mērķus un konkrē ­
tus pasākumus, kas jāveic17 attiecībā uz 
ūdens resursiem, kā arī sniegtu izvēr ­
stu informāciju par to, kā pasākumi tiks 
finansēti. Ja paredzēts izmantot KLP 
finansējumu, tas skaidri jāformulē.
23 
Upju baseinu apsaimniekoša ­
nas plāni bija jāpublicē ne vēlāk 
kā 2009. gada 22. decembrī un 
jāpaziņo Komisijai ne vēlāk kā 
2010. gada 22. martā18. Tomēr mazāk 
nekā puse dalībvalstu ievēroja šo 
termiņu19. 2013. gada septembrī četras 
valstis (Dānija, Grieķija, Portugāle un 
Spānija) vēl joprojām nebija pieņēmu ­
šas dažus UBAP , par kuriem tās bija 
atbildīgas. Pārskats par UBAP pieņem ­
šanas datumiem ir sniegts 3. attēlā .16 Direktīva par peldvietu 
ūdeni (76/160/EEK); Direktīva 
par putniem (79/409/EEK); 
Direktīva par dzeramo ūdeni 
(80/778/EEK), kas grozīta ar 
Direktīvu (98/83/EK); Direktīva 
par smagiem nelaimes 
gadījumiem ( Seveso ) 
(96/82/EK); Direktīva 
par ietekmes uz vidi 
novērtējumu (85/337EEK); 
Direktīva par kanalizācijas 
nosēdumiem (86/278/EEK); 
Direktīva par komunālo 
notekūdeņu attīrīšanu 
(91/271/EEK); Direktīva par 
augu aizsardzības līdzekļiem 
(91/414/EEK); Direktīva par 
nitrātiem (91/676/EEK); 
Direktīva par dzīvotnēm 
(92/43/EEK); Direktīva par 
piesārņojuma integrētu 
novēršanu un kontroli 
(96/61/EK).
17 Detalizēta informācija par 
UBAP obligāto saturu ir 
izklāstīta ŪPD VII pielikumā. 
18 ŪPD 13. panta 6. punkts un 
15. panta 1. punkts.
19 Komisija ziņoja, ka līdz 
2012. gada novembrim “25 
dalībvalstis, kā arī Norvēģija 
bija pieņēmušas un ziņojušas 
121 UBAP no 174 attiecībā uz 
upju baseinu apgabalu daļām, 
kas atrodas to teritorijās”. 
Komisijas dienestu darba 
dokuments SWD(2012) 379 
final 1/30, Brisele, 14.11.2012.: 
Eiropas pārskats (1/2), kas 
pievienots dokumentam 
“Komisijas ziņojums Eiropas 
Parlamentam un Padomei 
par Ūdens pamatdirektīvas 
(2000/60/EK) īstenošanu. Upju 
baseinu apsaimniekošanas 
plāni”. Norvēģija ir pieņēmusi 
11 izmēģinājuma UBAP. 
Norvēģija īsteno Ūdens 
pamatdirektīvu Līguma par 
Eiropas Ekonomikas zonu 
ietvaros saskaņā ar īpašiem 
termiņiem, kas tajā paredzēti.
19 Apsvērumi
2010. gada martam
2010. gada oktobrim
2011. gada martam
2010. gada oktobrim
2011. gada martam
2013. gada septembrī 
plāni vēl nav pilnībā 
atbilstoši Plāni pieņemti un 
paziņoti līdz3. attēlsPārskata karte par UBAP pieņemšanas datumiem, stāvoklis 2013. gada septembrī
Piezīme. Dānija – visi 2011. gada decembrī pieņemtie UBAP ir atsaukti, un par jaunajiem plāniem ir jākonsultējas; Grieķija – pieņemti 8 
UBAP (no 14); Spānija – pieņemti 10 UBAP (no 25); Portugāle – pieņemti 8 UBAP (no 9).
20 Apsvērumi
24 
Saskaņā ar ŪPD katrā UBAP ir jāiekļauj 
pasākumu programma, ar kuru mazina 
dažāda veida noslodzi, ko identificē 
katrā upju baseinu apgabalā, tostarp 
jāiekļauj ar lauksaimniecību saistīti 
pasākumi (sk. 2. izcēlumu ). Pasāku ­
miem bija jāsāk darboties ne vēlāk kā 2012. gada 22. decembrī20. Revīzijas 
apmeklējumos dalībvalstīs Palātas 
revidentu grupas analizēja šo aspektu, 
īpaši pievēršot uzmanību ar lauksaim ­
niecību saistītajiem pasākumiem, un 
konstatēja, ka vairākums šo pasākumu 
vēl nedarbojās (sk. 3. izcēlumu ).
Upju baseinu apsaimniekošanas plānos iekļauto pasākumu veidi
ŪPD VI pielikumā ir uzskaitīti to pasākumu veidi, kuri jāiekļauj pasākumu programmās, un dažiem no tiem ir 
tieša saikne ar lauksaimniecību. Piemēri: 
 οūdens pieprasījuma pārvaldības pasākumi, inter alia , pielāgotas lauksaimnieciskās ražošanas veicināšana, 
piemēram, ūdens mazprasīgu kultūru audzēšana sausuma skartos apgabalos;
 οemisiju kontroles pasākumi, piemēram, šķidro kūtsmēslu ievadīšana augsnē, nevis virsmas pārklāšana;
 οefektivitātes un atkārtotas izmantošanas pasākumi, tostarp ūdeni taupošu apūdeņošanas sistēmu izmanto ­
šana vai attīrītu notekūdeņu atkārtota izmantošana apūdeņošanā.
Upju baseinu apsaimniekošanas plānos iekļauto lauksaimniecības pasākumu novē -
lota īstenošana
Itālijā (Po UBAP) no pieciem īstermiņā īstenojamajiem lauksaimniecības pasākumiem tikai trīs pasākumi darbo ­
jas visos reģionos. Ceturtais pasākums ir īstenots tikai vienā upju baseinu apgabala daļā, un pēdējais pasā ­
kums ir piemērots tikai dažās teritorijās, jo pastāv pretrunas ar vietējiem tiesību aktiem.
Francijā (Luāras–Bretaņas UBAP) pasākumi ir pārāk vispārīgi, lai tie spētu darboties, jo tie ir vēl sīkāk jāizstrādā 
vietējos ūdens apsaimniekošanas plānos ( SAGE ). Līdz 2013. gada septembrim minētie SAGE  plāni aptvēra ma ­
zāk nekā pusi upju baseinu apgabala. 
Grieķijā (Tesālijas UBAP) pieci no sešiem Palātas revīzijas apmeklējuma laikā pārbaudītajiem pasākumiem 
2012. gada 22. decembrī nedarbojās.2. izcēlums 3. izcēlums20 ŪPD 11. panta 7. punkts.
21 Apsvērumi
25 
Bez upju baseinu apsaimniekošanas 
plāniem, kuros būtu definēti mērķi 
upju baseinu apgabala līmenī, da ­
lībvalstīm trūkst svarīga salīdzinošā 
bāzes rādītāja, ar ko saskaņot lauku 
attīstības programmu mērķus ar ūdens 
resursiem saistītos jautājumos. Tas 
kavē lauku attīstības līdzekļu tērēšanu, 
pienācīgi ņemot vērā ES ūdens resursu 
politikas kritērijus.
Pasākumu programmu 
kvalitāte ir vāja
26 
Komisija ar ekspertu grupas starpnie ­
cību ir sniegusi norādījumus attiecībā 
uz upju baseinu apsaimniekošanas 
plānos ietvertajiem lauksaimniecības 
pasākumiem, kam jābūt skaidriem, 
pārredzamiem un darboties spējīgiem 
lauku saimniecību līmenī21.27 
Palāta izmantoja Komisijas norādīju ­
mos paredzētos kritērijus, lai detalizēti 
analizētu sešus lauksaimniecības pasā ­
kumus katrā no šai revīzijai atlasītajiem 
septiņiem UBAP (sk. 2. tabulu ). Šā 
darba rezultāti liecina, ka vairākums 
analizēto pasākumu nav pienācīgi iz ­
strādāti tvēruma, uzdevumu, termiņa, 
uzraudzības sistēmu un/vai rezultātu 
paziņošanas aspektā.
28 
Komisija ir izdarījusi secinājumus par 
pasākumu programmu kvalitāti arī 
ŪPD uzraudzības gaitā. Izskatījusi līdz 
2012. gada vidum iesniegtos UBAP , 
Komisija secināja, ka “daudzos upju 
baseinos UBAP kopumā trūkst infor ­
mācijas par to, kā šie pasākumi tiks 
īstenoti termiņu, finansējuma, kā arī 
uzraudzības aspektā”22.21 “Norādījumi pārvaldes 
iestādēm par to, kā 
ŪPD lauksaimniecības 
pasākumus padarīt skaidrus 
un pārredzamus lauku 
saimniecību līmenī” [ Guidance 
for administrations on making 
WFD agricultural measures clear 
and transparent at farm level ]. 
Šie norādījumi tika izstrādāti 
sadarbības programmā, kurā 
bija iesaistīti ŪPD vienotās 
īstenošanas stratēģijas 
partneri, un tos apstiprināja 
ūdens nozares vadītāji 
2011. gada maijā.
22 Komisijas dienestu darba 
dokuments: Eiropas 
pārskats (2/2), kas 
pievienots dokumentam 
“Komisijas ziņojums Eiropas 
Parlamentam un Padomei 
par Ūdens pamatdirektīvas 
(2000/60/EK) īstenošanu. Upju 
baseinu apsaimniekošanas 
plāni”.2. tabulaDetalizēta analīze par sešiem lauksaimniecības pasākumiem, kuri iekļauti septiņu 
UBAP pasākumu programmās1
DK EL ES FR IT NL SK
Pasākumi norāda uz to, kas jāizpilda, lai sasniegtu mērķi. 
Norādīts, vai pasākumi ir pamata (t. i., obligātie) vai papildu pasākumi. 
Pasākumi ir definēti apakšbaseina vai reģionālā/vietējā līmenī. Ja tā nav, ir sniegti 
pārliecinoši iemesli pasākumu noteikšanai visam upes baseinam. 
Pasākumu programmā formulēti skaidri uzdevumi attiecībā uz šiem pasākumiem.
Pasākumu programmā paredzēta skaidra sistēma, ar kuru uzrauga virzību šo  
pasākumu ieviešanā. 
 visi seši analizētie pasākumi atbilda kritērijam
 daži analizētie pasākumi atbilda kritērijam
 neviens analizētais pasākums neatbilda kritērijam
1  Dānijas UBAP novērtējums tika veikts, pamatojoties uz 2011. gada decembrī pieņemtajiem UBAP. Tomēr šos UBAP atsauca, un par 
jaunajiem plāniem ir jākonsultējas.
22 Apsvērumi
Praksē Komisija maz ietekmē 
ŪPD plānošanas dokumentu 
kvalitāti
29 
Upju baseinu apsaimniekošanas 
plāniem būtu jānodrošina, ka līdz 
2015. gadam tiek sasniegts mērķis 
attiecībā uz ūdenstilpju labu stāvokli. 
Kaut arī Komisijai kā Līguma uzraudzī ­
tājai23 ir jānodrošina, ka tas tiek izpil ­
dīts, tā nav atbildīga par UBAP apstip ­
rināšanu. Ja Komisija novērtē, ka UBAP 
kvalitāte nav pietiekama, tās iespējas 
aprobežojas ar prasības celšanu tiesā.
30 
Šajā sakarā “Eiropas Savienības Tiesa 
(Tiesa) ir pasludinājusi vairākus nolē ­
mumus, pamatojoties uz ŪPD. Tomēr 
šajās lietās tika izskatīti ŪPD noteiku ­
mi, kurus var uzskatīt par vienkāršiem 
(piemēram, valsts transponēšanas 
pasākumu nepaziņošana, novēlota 
ziņošana, monitoringa programmu 
un UBAP novēlota pieņemšana), nevis 
mazāk nepārprotami gadījumi saistībā 
ar tādu galveno jēdzienu interpretā ­
ciju kā ūdens pakalpojumi vai ŪPD 
4. panta atbrīvojumu piemērošana24”. 
Tiesāšanās bieži ilgst daudzus gadus, 
un nolēmumi tiek pasludināti ilgu laiku 
pēc pienākuma izpildes termiņa. Kaut 
arī Komisija ir veidojusi darba grupas 
un rīkojusi seminārus ar dalībvalstu 
pārstāvjiem nolūkā uzlabot UBAP kva ­
litāti, tās iespējas ietekmēt dalībvalstu 
ieceru vērienīgumu ir ierobežotas.31 
Revīzija parādīja, ka dalībvalstu 
pasākumu programmu mērķu vē ­
rienīgums ir atšķirīgs. ŪPD 4. pantā 
izvirzīts mērķis nodrošināt labu ūdens 
resursu stāvokli visās dalībvalstīs līdz 
2015. gadam. Šajā pašā pantā ir atļauti 
atbrīvojumi, ja dalībvalstis tos pamato. 
Dažādas dalībvalstis ļoti atšķirīgi vērtē 
apstākļus, kurus izmanto, lai pamatotu 
atbrīvojumu. Komisija UBAP novērtēju ­
mā ir atzinusi, ka:
 — “kopumā trūkst pienācīga un 
caurskatāma piemēroto kritēriju 
pamatojuma, lai izmantotu 4. pan ­
ta 4.–7. punkta atbrīvojumus”,
 — “dažādu iemeslu interpretācija 
atbrīvojumu piemērošanai da ­
žādās dalībvalstīs ir ievērojami 
atšķīrusies”, 
 — “atbrīvojumu plaša izmantošana 
var liecināt par to, ka daudzos plā ­
nos trūkst vērienīguma attiecībā 
uz vides mērķu sasniegšanu” .23 Saskaņā ar Lisabonas līguma 
258. pantu Komisija nodrošina 
to, ka piemēro šo Līgumu un 
īsteno pasākumus, ko saskaņā 
ar šo Līgumu ir noteikušas 
iestādes.
24 Komisijas dienestu darba 
dokuments SWD(2012) 379 
final 1/30, Brisele, 14.11.2012.: 
Eiropas pārskats (1/2), kas 
pievienots dokumentam 
“Komisijas ziņojums Eiropas 
Parlamentam un Padomei 
par Ūdens pamatdirektīvas 
(2000/60/EK) īstenošanu. Upju 
baseinu apsaimniekošanas 
plāni”.
23 Apsvērumi
32 
Īstenojot Nitrātu direktīvu, kura ir ŪPD 
neatņemama sastāvdaļa un kura risina 
atzītu un pastāvīgu piesārņojuma 
problēmu ūdenstilpēs (sk. 4. izcē -
lumu ), dalībvalstis sagatavo nitrātu 
rīcības programmas, kuru mērķu vē ­
rienīgums ir atšķirīgs. Šīs programmas 
Komisijai nav jāapstiprina. Tā rezultātā pastāv ievērojamas atšķi ­
rības, piemēram, kritērijos, kurus da ­
lībvalstis izmanto, lai definētu jutīgās 
zonas vai veicamās darbības. Saistībā 
ar nitrātu rīcības programmām apska ­
tītajos gadījumos tiesvedības ilgums 
norāda uz Komisijas ierobežotajām 
iespējām ietekmēt dalībvalstu prog ­
rammu kvalitāti (sk. 5. izcēlumu ). 4. attēls  4. izcēlumsNitrātu piesārņojuma nozīmīgums
Jaunākie EVA ziņojumi liecina, ka pašreizējā nitrātu līmeņa tendence nav pietiekama, lai sasniegtu labu stāvok ­
li pat līdz 2027. gadam (sk. 4. attēlu ). EVA ziņojumā Nr. 8/2012 atzīts, ka pozitīva tendence nitrātu koncentrācijā 
panākta, daļēji pateicoties pasākumiem, kas vērsti uz lauksaimnieciski ievadīto nitrātu samazināšanu Eiropas 
un dalībvalstu līmenī, bet ka “vajadzīgi papildu pasākumi, lai samazinātu difūzo piesārņojumu, ja vairākumā 
ūdenstilpju nitrātu līmenim 2027. gadā jābūt ļoti labā vai labā ekoloģiskā stāvoklī”.
Tendence saistībā ar nitrātiem liecina, ka līdz 2027. gadam joprojām saglabāsies 
atšķirība starp labu stāvokli un paredzamo stāvokli
Avots:  no EVA ziņojuma Nr. 9/2012. 1,01,52,02,53,0
1992 1996 20000,5
03,5
2004 2008 2012 2016 2020 2024 2028Paredzamais 
stāvoklis
Labs stāvoklisATŠĶIRĪBAUpes sliktā ekoloģiskā stāvoklī
Upes samērā sliktā ekoloģiskā stāvoklī  
Upes viduvējā ekoloģiskā stāvoklī
Upes labā ekoloģiskā stāvoklī
Upes ļoti labā ekoloģiskā stāvoklīVidējā kopējā nitrātu koncentrācija upēs (mg N/l)
Dati par sliktā un samērā sliktā ekoloģiskā stāvoklī esošām upēm veido 29 % no kopējiem datiem
Dati par viduvējā ekoloģiskā stāvoklī esošām upēm veido 48 % no kopējiem datiem
24 Apsvērumi
Divdesmit gadus pēc Nitrātu direktīvas stāšanās spēkā dažās dalībvalstīs vēl jopro -
jām ir problēmas ar tās īstenošanu
Nitrātu direktīva stājās spēkā 1991. gadā. Tomēr Tiesā izskatītās pārkāpumu lietas saistībā ar tās pareizu un pil ­
nīgu piemērošanu, kā arī nitrātu darbības programmu piemērotību joprojām 2013. gadā nebija pabeigtas pret 
astoņām dalībvalstīm (Bulgāriju, Vāciju, Igauniju, Grieķiju, Franciju, Latviju, Poliju un Slovākiju). 
Piemēram, 2013. gada 13. jūnijā Eiropas Savienības Tiesa nolēma (lietā C ­193/12), ka Francija nav noteikusi 
vairākas teritorijas kā pret nitrātiem jutīgas zonas. Dažās no šīm teritorijām nitrātu koncentrācija gruntsūdeņos 
pārsniedza 50 mg/l (kas ir maksimāli pieļaujamā koncentrācija dzeramajā ūdenī) un citās virszemes ūdeņiem 
draudēja eitrofikācija, ja netiek īstenoti rīcības plāni.5. izcēlums
Ūdens resursu jomā sav -
starpējās atbilstības 
ietekme līdz šim ir bijusi 
ierobežota
33 
Palātas veiktās aptaujas rezultāti (sk. 
17. punktu)25 liecina, ka savstarpējā 
atbilstība ir paaugstinājusi informētību 
lauksaimnieku vidū un rosinājusi dažas 
izmaiņas lauksaimniecības praksē, kas 
saistīta ar ūdens resursiem. Tomēr sav ­
starpējās atbilstības ietekme līdz šim ir 
bijusi ierobežota gan tāpēc, ka vairāki 
svarīgi ar ūdens resursiem saistīti jau ­
tājumi nav iekļauti savstarpējā atbilstī ­
bā, gan tāpēc, ka savstarpējās atbilstī ­
bas ietvaros piemērotās sankcijas nav 
aprēķinātas, pamatojoties uz nodarītā 
kaitējuma izmaksām, un tādējādi var 
veidot tikai daļu no šīm izmaksām. 
Turklāt savstarpējās atbil stības piemē ­
rošanā konstatētās nepilnības dalībval ­
stīs vēl vairāk samazina tās iespējamo 
ietekmi. Šie jautājumi ir sīkāk iztirzāti 
turpmāk.Savstarpējās atbilstības 
mehānismam ir ietekme, bet 
tas nav pilnībā izmantots
Aptaujas rezultāti norāda uz 
informētības paaugstināšanos 
lauksaimnieku vidū un dažām 
izmaiņām lauksaimniecības 
praksē, kas saistīta ar ūdens 
resursiem
34 
Tā kā nebija ES līmeņa pētījumu par 
savstarpējās atbilstības un lauku attīs ­
tības ietekmi uz lauksaimnieku infor ­
mētību un lauksaimniecības praksi 
saistībā ar ūdens resursiem, Palāta rīko ­
ja 140 lauku saimniecību padomdevēju 
struktūru aptauju septiņās dalībvalstīs. 
Aptauja liecina, ka izlasē iekļautajās da ­
lībvalstīs/reģionos savstarpējās atbilstī ­
bas ieviešana ir paaugstinājusi lauk ­
saimnieku informētību (sk. 5. attēlu ) 
un rosinājusi dažas izmaiņas lauksaim ­
niecības praksē, kas saistīta ar ūdens 
resursiem, īpaši attiecībā uz nitrātiem 
un pesticīdiem (izvērstu informāciju sk. 
II pielikumā ).25 Izvērsti aptaujas rezultāti 
pieejami Palātas tīmekļa 
vietnē ( www.eca.europa.eu ).
25 Apsvērumi 5. attēlsInformētības paaugstināšanās lauksaimnieku vidū pēc savstarpējās atbilstības 
ieviešanas
Izmantojot skalu no 1 (nemaz) līdz 4 (daudz), cik lielā mērā, jūsuprāt, savstarpējās atbilstības ieviešana 
paaugstināja lauksaimnieku informētību par lauksaimniecības ietekmi uz ūdens resursiem?
Respondentu procentuālā daļa
2. OPP (gruntsūdeņi)
3. OPP 
(notekūdeņu dūņas)
4 . OPP (nitrāti)
9.  OPP (pesticīdi)
LLVS attiecībā 
uz buferjoslām
LLVS attiecībā 
uz apūdeņošanu
Vidēji
O % 25 % 50 % 75 % 100 %
1 – Nemaz
2 – Daļēji3 – Pietiekami
4 – DaudzNeattiecas
Nav atbildes
26 Apsvērumi
Savstarpējās atbilstības prasību 
ietekme ir ierobežota, jo 
savstarpējā atbilstība neaptver 
vairākus svarīgus ar ūdens 
resursiem saistītus jautājumus
35 
Pašlaik savstarpējā atbilstībā neietilpst 
prasības lauksaimniekiem ierobežot 
fosfora izmantošanu savā zemē vai 
pesticīdu lietošanu26 ūdenstilpju tiešā 
tuvumā27, pat ja ir vienošanās, ka šie 
jautājumi ir jārisina. Fosfors ietilpst 
mēslošanas līdzekļos un tiek izmantots 
lopbarībā. Tas var būt par cēloni ūdens 
kvalitātes problēmām, piemēram, eit ­
rofikācijai. Pesticīdi, savukārt, aizsargā 
no postījuma, ko kultūrām nodara ne ­
zāles, slimības un kukaiņi, taču tie var 
nodarīt kaitējumu cilvēkiem, dzīvajai 
dabai un videi. Tikai niecīga pielietoto 
pesticīdu daļa sasniedz mērķa kaitēk ­
ļus, kamēr to lielākā daļa ietekmē vidi, 
piemēram, ūdenstilpes. Dažas dalīb ­
valstis tomēr ir uzņēmušās iniciatīvu 
šos jautājumus risināt, pat gadījumos, 
kad tas nav obligāti jādara (piemēram, 
iekļaujot pesticīdu pielietojuma iero ­
bežojumus LLVS standartā attiecībā uz 
buferjoslām) (izvērstāku informāciju sk. 
III pielikumā ).26 Pesticīdus var izmantot, lai 
augus vai kultūras aizsargātu 
no postījuma, ko nodara 
nezāles, slimības vai kukaiņi. 
Šajā nozīmē tos sauc arī par 
augu aizsardzības līdzekļiem.
27 Dažas dalībvalstis, piemēram, 
Nīderlande, nitrātu rīcības 
programmās ir iekļāvušas 
prasības attiecībā uz fosforu, 
bet šo prasību neievērošanu 
nesankcionē saskaņā ar 
savstarpējo atbilstību. 
Attiecībā uz pesticīdiem 
stāvoklis ir tāds, ka tikai 
dažu ļoti bīstamu pesticīdu 
lietošanas gadījumā 
dalībvalstis, atļaujot tos 
izmantot, gar ūdenstecēm 
var izveidot buferjoslas, kurās 
smidzināšana ir aizliegta.
27 Apsvērumi
36 
Sākotnēji bija paredzēts, ka pesticīdu 
ilgtspējīga lietošana, īpaši atbilstoši in ­
tegrētās augu aizsardzības principiem, 
no 2014. gada tiks iekļauta savstarpējā 
atbilstībā. Tomēr, kā izriet no Regulas 
(ES) Nr. 1306/201328, šīs iekļaušanas 
laika grafiks tagad nav skaidrs (sk. 
6. izcēlumu ).
37 
Ir plānots dažas prasības, kas paredzē ­
tas ŪPD un direktīvā par pesticīdu ilgt ­
spējīgu lietošanu, iekļaut savstarpējā 
atbilstībā, un līdz ar to varētu uzlabo ­
ties 35. punktā aplūkotie jautājumi.Diskusijās par Komisijas priekšlikumu 
par KLP reformu pēc 2014. gada ir 
formulēts šāds paziņojums: “Padome 
un Eiropas Parlaments aicina Komisiju 
pārraudzīt to, kā dalībvalstis trans ­
ponē un īsteno (..) ŪPD un direktīvu 
par pesticīdu ilgtspējīgu lietošanu, un 
(..) atbilstīgā gadījumā, tiklīdz visās 
dalībvalstīs būs īstenotas šīs direktīvas 
un būs noteikti visi lauksaimniekiem 
tieši piemērojamie pienākumi, ie ­
sniegt tiesību akta priekšlikumu, lai šo 
regulu grozītu nolūkā minēto direktīvu 
attiecīgās daļas iekļaut savstarpējās 
atbilstības sistēmā.”29 Šīs iekļaušanas 
laiks tādējādi ir atkarīgs no dalībvalstu 
panāktās virzības direktīvu īstenošanā. 
No tā izriet, ka ļoti svarīga politiska 
lēmuma īstenošana var būt ļoti lēna.6. izcēlumsPesticīdu ilgtspējīga lietošana: divi soļi uz priekšu, viens solis atpakaļ
Eiropas Parlaments un Padome 2009. gadā pieņēma regulu par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū20. Viens 
no regulas nolūkiem bija no 2014. gada iekļaut savstarpējā atbilstībā (9. OPP) pesticīdu ilgtspējīgu lietošanu 
(un it īpaši integrētu kaitēkļu apkarošanu). 
Tomēr regulas priekšlikumā par KLP finansējumu 2014.–2020. gada periodā31 (tā rezultātā tika pieņemta Regula 
(ES) Nr. 1306/2013) Komisija apzināti izslēdza pesticīdu ilgtspējīgu lietošanu un integrēto augu aizsardzību no 
savstarpējās atbilstības tvēruma, izlaižot teikumu, kurā uz to bija atsauce32.
Tā rezultātā, kaut arī bija paredzēts, ka pesticīdu ilgtspējīga lietošana tiks iekļauta savstarpējā atbilstībā, sākot 
ar 2014. gadu, pašreizējā regula šo termiņu padara neskaidru.
30 COM(2011) 628 galīgā redakcija/2.
31 Regulas (EK) Nr. 1107/2009 55. panta trešais teikums: “Tā atbilst arī Direktīvai 2009/128/EK un jo īpaši integrētās augu aizsardzības vispārējiem 
principiem, kas paredzēti minētās direktīvas 14. pantā un III pielikumā, kuru piemēro vēlākais no 2014. gada 1. janvāra.”
32 Eiropas Parlamenta un Padomes kopīgais paziņojums par savstarpējo atbildību, kas pievienots Regulai (ES) Nr. 1306/2013.28 Eiropas Parlamenta 
un Padomes 
2013. gada 17. decembra 
Regula (ES) Nr. 1306/2013 par 
kopējās lauksaimniecības 
politikas finansēšanu, 
pārvaldību un uzraudzību 
un Padomes Regulu (EEK) 
Nr. 352/78, (EK) Nr. 165/94, (EK) 
Nr. 2799/98, (EK) Nr. 814/2000, 
(EK) Nr. 1290/2005 un (EK) 
Nr. 485/2008 atcelšanu 
(OV L 347, 20.12.2013., 
549. lpp.).
29 Eiropas Parlamenta 
un Padomes 
2009. gada 21. oktobra 
Regula (EK) Nr. 1107/2009 par 
augu aizsardzības līdzekļu 
laišanu tirgū, ar ko atceļ 
Padomes Direktīvu 79/117/
EEK un Direktīvu 91/414/EEK 
(OV L 309, 24.11.2009., 1. lpp.).
28 Apsvērumi
LLVS standartam saistībā 
ar apūdeņošanas atļaujas 
piešķiršanas procedūrām ir 
maza ietekme, jo Komisija 
neprasa dalībvalstīm izstrādāt 
īpašas prasības
38 
LLVS standartus, atšķirībā no OPP , 
izmanto, lai ar jaunu pienākumu 
ieviešanu lauksaimniekiem veicinātu 
labu lauksaimniecības praksi, par kuru 
(vēl) nav pieņemti vides tiesību akti ES 
līmenī. Tomēr Komisija nav ierosinājusi 
definēt LLVS attiecībā uz apūdeņoša ­
nas atļaujas piešķiršanas procedūrām33 
tādā veidā, kas veicina labu lauksaim ­
niecības praksi. LLVS standartā saistībā 
ar apūdeņošanu ir atsauce uz esoša ­
jiem valsts vai reģionālajiem tiesību 
aktiem, bet nav ieviesti jauni pienāku ­
mi. LLVS standarts neievieš pienākumu 
noteikt atļaujas piešķiršanas procedūru 
elementus, piemēram, ūdens ieguves 
atļaujas, ūdens skaitītājus un atskaites 
par ūdens izlietojumu, ja tie nav jau 
noteikti.39 
Valstī, kurā atļaujas piešķiršanas proce ­
dūras ir ļoti vājas vai to nav, līdz ar to 
šim LLVS nebūs nekādas ietekmes (sk. 
7. izcēlumu ), un tas var būt īpaši sva ­
rīgi teritorijās, kurās ir ūdens trūkums 
(sk. 8. izcēlumu ).
Vāju atļaujas piešķiršanas procedūru piemērs
Grieķijā saskaņā ar 2011. gada jūnija ministrijas lēmumu lauksaimniekiem līdz 2011. gada 16. decembrim 
bija jāpiesakās saņemt ūdens licenci (pat tiem lauksaimniekiem, kuriem jau bija derīga licence). Tomēr li ­
cences pieprasīšanas termiņu atkārtoti pagarināja līdz 2012. gada 16. jūnijam, 2012. gada 17. decembrim, 
2013. gada 15. maijam, un pēdējais pagarinājums bija līdz 2014. gada 15. janvārim. Pēnejas upes baseinā (Tesā ­
lija) urbumu kopējais skaits pārsniedz 30 000 un var sasniegt pat 33 000, un to lielākā daļa nav licencēta34.
Palāta konstatēja nepilnības arī šo licenču pārbaudēs (sk. 9. izcēlumu ).
34 Tesālijas UBAP (pētījumu veica kopuzņēmums Joint Venture for Thessaly, Epirus and Western Sterea Ellada’s River Basin Management Plans ), 103. lpp.7. izcēlums33 “Ja apūdeņošanā lietotā ūdens 
izmantošanai nepieciešama 
atļauja,  – atļauju procedūru 
ievērošana”.
29 Apsvērumi
Apūdeņota lauksaimnieciskā darbība izplešas teritorijā, kurās ir ūdens trūkuma 
problēmas
Pārmērīga ūdens ieguve apūdeņošanas vajadzībām ir atzīta problēma, īpaši Dienvideiropā, kur apūdeņota 
lauksaimnieciskā darbība pēdējās desmitgadēs ir pieaugusi35. Kaut arī ūdens ieguve apūdeņošanas vajadzī ­
bām pēc pagājušā gadsimta deviņdesmito gadu sākuma nedaudz samazinājās salīdzinājumā ar desmitgadi no 
1998. līdz 2007. gada (sk. 6. attēlu ) un kaut arī, pateicoties plašākai pilienveida apūdeņošanas izmantošanai, 
uzlabojās apūdeņošanas efektivitāte, uz ūdens resursiem dažās teritorijās joprojām saglabājas ļoti liela noslo ­
dze, kā rezultātā krītas ūdens nesējslānis, iekļūst sālsūdens un izžūst mitrāji36. 
35 EVA ziņojums Nr. 2/2009 “Ūdens resursi Eiropā – ūdens trūkuma un sausuma problēmu risināšana”.
36 “Ūdens resursi: daudzums un plūsmas – SOER  2010. gada tematiskais izvērtējums” [ Water resources: quantity and flows – SOER 2010 thematic 
assessment ], EVA 2010. gada ziņojums par vides stāvokli, Eiropas Vides aģentūra ( http://www.eea.europa.eu/soer/europe/water ­resources ­
quantity ­and­flows ), skatīts 2012. gada 5. oktobrī.
Ūdens ieguve apūdeņošanas vajadzībām
Piezīme. Austrumi: Bulgārija (1990; 2007), Čehijas Republika (1990; 2007), Ungārija (1992; 2006), Latvija (1991; 2007), Polija (1990; 2007), Rumānija 
(1990; 2006), Slovākija (1990; 2007), Slovēnija (1990; 2007), Rietumi: Austrija (1990; 2002), Beļģija (1994; 2007), Dānija (1990; 2004), Anglija un Vel ­
sa (1990; 2006), Somija (1994; 2005), Vācija (1995; 2002), Nīderlande (1995; 2006), Norvēģija (1995; 2006), Zviedrija (1990; 2007), Dienvidi: Francija 
(1991; 2006), Grieķija (1990; 2007), Portugāle (1990; 1998), Spānija (1991; 2006).
Avots:  http://www.eea.europa.eu/data ­and ­maps/figures/water ­abstraction ­for­irrigation ­million ­m3­year ­in­the­early ­1990s ­and ­1997  6. attēls 8. izcēlums 
milj. m3 / gadā45 000
40 000
35 00030 00025 000
20 000
15 000
10 000
5 000
0
Austrumi Rietumi Dienvidi1990. gadu 
sākums
1998.–2007. g.
30 Apsvērumi
Nepilnības savstarpējās 
atbilstības piemērošanā 
Lauku saimniecību līmenī ir 
nepilnības saistībā ar to, kā 
īsteno savstarpējās atbilstības 
prasības attiecībā uz ūdens 
resursiem
40 
DAS  revīzijās dažādās ES dalībvalstīs 
Palāta bieži konstatē ar ūdens resur ­
siem saistīto savstarpējās atbilstības 
prasību pārkāpumus lauku saimniecī ­
bu līmenī. Lielākoties saņēmēji pārkāpj 
4. OPP (ūdens aizsardzība pret nitrā ­
tiem jutīgās zonās): nepiemērotas uz ­
glabāšanas iekārtas vai nepietiekama 
kūtsmēslu glabāšanas platība, nepilnī ­
gi vai kļūdaini mēslojuma reģistri, nav 
analīzes par slāpekli, saražotie nitrāti 
pārsniedz 170 kg/ha, kūtsmēslu uz ­
glabāšana uz zemes aizliegtā periodā 
u. c. Citi apsvērumi attiecas uz 2. OPP 
(gruntsūdeņu aizsardzība), 9. OPP 
(augu aizsardzības līdzekļi) un LLVS 
attiecībā uz buferjoslām.Savstarpējās atbilstības 
pārbaužu sistēmā ir nepilnības 
dalībvalstu līmenī
41 
Dalībvalstis ir atbildīgas par savstarpē ­
jās atbilstības īstenošanu. Attiecībā uz 
OPP tas ietver īpašo tiesību aktu būtis ­
ko elementu iekļaušanu savstarpējās 
atbilstības tvērumā. Attiecībā uz LLVS 
tas ietver attiecīgo standartu iestrā ­
dāšanu valsts vai reģionālajos tiesību 
aktos un lauksaimniekiem izvirzāmo 
praktisko pienākumu definēšanu. Da ­
lībvalstīm ir arī jāinformē lauksaimnieki 
par šīm prasībām un jāizveido adminis ­
trācijas un kontroles sistēma, kas ļauj 
uz vietas pārbaudīt saņēmēju izlasi un 
piemērot sankcijas prasību neievēroša ­
nas gadījumā.
42 
Viens savstarpējās atbilstības pārbaužu 
sistēmas objektīvs ierobežojums ir tas, 
ka dažas prasības pēc savas būtības ir 
ļoti grūti pārbaudīt. Piemēram, viena 
no prasībām ir saistīta ar pesticīdu 
lietošanas laiku un metodi. Šajā gadī ­
jumā grūtības slēpjas tajā apstāklī, ka 
savstarpējās atbilstības pārbaudes pa ­
rasti tiek paziņotas iepriekš, un tāpēc, 
visticamāk, inspektors nekonstatēs, 
ka lauksaimnieks smidzina aizliegtu 
produktu vai to dara, izmantojot neli ­
kumīgu metodi. Citu prasību ievēroša ­
nu iespējams pārbaudīt tikai konkrētā 
gada posmā vai tad, ja nav attiecīgu 
meteoroloģisko apstākļu (piemēram, 
stipra vēja, salnas), bet šis laiks var 
nesakrist ar to, kas izvēlēts pārbaudei 
uz vietas.
31 Apsvērumi
43 
Apmeklētajās dalībvalstīs vadošo 
iestāžu līmenī tika konstatēti trūkumi 
sistēmā, ar kuru noteiktas ūdens resur ­
su savstarpējās atbilstības pārbaudes:
 — tikai ierobežotam skaitam pārbau ­
žu ir sagatavotas izvērstas darba 
instrukcijas, un dažas instrukcijas ir 
tik vispārīgas, ka tās nevar nodro ­
šināt, ka inspektori precīzi zina, 
ko un kā pārbaudīt, un ka dažādi 
inspektori pārbaudes veic vienādi; 
 — obligātās pārbaudes ieviesa vēlu 
vai arī tās joprojām nav ieviestas; 
 — pārbaudes uz vietas pārsvarā 
notiek rudenī. Tas ne tikai neatbilst 
atsevišķām regulatīvajām prasī ­
bām37, bet nozīmē arī to, ka vai ­
rākas ar ūdens resursiem saistītas 
prasības (piemēram, aizliegumu 
izklāt kūtsmēslus uz kultivētām bu ­
ferjoslām) nav iespējams uz lauka 
vizuāli pārbaudīt;
 — pārbaudes saistībā ar LLVS apūde ­
ņošanas jomā nebija pilnīgas (sk. 
9. izcēlumu ).Komisija nenodrošina, ka LLVS 
standarti dalībvalstu līmenī ir 
pienācīgi
44 
Savstarpējās atbilstības mehānisma ie ­
tvaros izveidoto LLVS standartu nolūks 
ir nodrošināt labu pamatpraksi38. Dalīb ­
valstīm ir jānosaka obligātās prasības, 
kurās ņem vērā vietējos agronomiskos, 
vides un klimatiskos apstākļus.
45 
Komisija ar tiešsaistes datubāzes starp ­
niecību pašlaik saņem tikai ierobežotu 
informāciju par LLVS standartu ievie ­
šanu dalībvalstīs. Šī informācija ietver 
atsauces uz piemērojamajiem valstu 
tiesību aktiem, kā arī katras dalībvalsts 
sniegtos kopsavilkumus. Paziņojumu 
sniedz ģeogrāfiskā līmenī, kuru dalīb ­
valstis pašas uzskata par piemērotu. 
Piemēram, revīzijā apmeklēto dalībval ­
stu gadījumā nav iekļauta informācija 
par LLVS standartu ieviešanu reģionālā 
līmenī (Itālijā un Spānijā).9. izcēlumsFaktiski iegūtā ūdens daudzums nav salīdzināts ar atļauto daudzumu
Pārbaudot LLVS prasības saistībā ar apūdeņošanu, revidenti konstatēja nepilnības. Šā standarta formulējums 
ir šāds: “Ja apūdeņošanā lietotā ūdens izmantošanai nepieciešama atļauja, – atļauju procedūru ievērošana”. Re ­
videnti konstatēja vairākus piemērus, kuros – kaut arī dalībvalsts procedūras paredzēja atļaujas, kurās norādīts 
maksimālais ūdens ieguves apmērs, – faktiski iegūtais ūdens daudzums netika salīdzināts ar atļaujā norādīto 
maksimālo ūdens apmēru. Šādi trūkumi ievērojami mazina pārbaužu efektivitāti.
Kā liecina savstarpējās atbilstības inspektoru izmantotie pārbaudes saraksti Grieķijā un Spānijā, faktiski ie ­
gūtais ūdens daudzums pašlaik netiek salīdzināts ar atļaujām. Slovākijā Palāta konstatēja, ka iegūtais ūdens 
daudzums nemaz netiek mērīts. Līdz ar to pārbaudēs var tikai pārliecināties par to, vai atļauja ir izsniegta, bet 
ne par to, vai saņēmējs nepārsniedz atļaujā paredzēto apmēru.37 Komisijas 
2009. gada 30. novembra 
Regula (EK) Nr. 1122/2009, 
ar ko paredz sīki izstrādātus 
noteikumus, lai īstenotu 
Padomes Regulu (EK) 
Nr. 73/2009 attiecībā uz 
savstarpēju atbilstību, 
modulāciju un integrēto 
administrēšanas un kontroles 
sistēmu saskaņā ar minētajā 
regulā paredzētajām 
tiešā atbalsta shēmām 
lauksaimniekiem, kā arī, lai 
īstenotu Padomes Regulu (EK) 
Nr. 1234/2007 attiecībā uz 
savstarpēju atbilstību saskaņā 
ar vīna nozarē paredzēto 
atbalsta shēmu, 53. panta 
1. punkts (OV L 316, 2.12.2009., 
65. lpp.), un Komisijas 
2011. gada 27. janvāra Regula 
(ES) Nr. 65/2011, ar ko nosaka 
sīki izstrādātus noteikumus, 
lai īstenotu Padomes Regulu 
(EK) Nr. 1698/2005 attiecībā 
uz pārbaudes kārtību, kā arī 
savstarpējo atbilstību saistībā 
ar lauku attīstības atbalsta 
pasākumiem, 14. panta 
1. punkts (OV L 25, 28.1.2011., 
8. lpp.).
38 Eiropas Parlaments. 
Ilgtspējīga dabas resursu 
apsaimniekošana, kur 
uzmanības centrā  – ūdens 
resursi un lauksaimniecība. 
Pētījums  – nobeiguma 
ziņojums. [ Sustainable 
management of natural 
resources with a focus on water 
and agriculture. Study – Final 
Report ], 2013. gada maijs. 
http://www.europarl.europa.
eu/RegData/etudes/etudes/
join/2013/488826/IPOL ­JOIN_
ET(2013)488826_EN.pdf
32 Apsvērumi
46 
Komisija LLVS standartu ieviešanu 
vērtē no juridiskā viedokļa, veicot 
dokumentāro pārbaudi, kurā izmanto 
informāciju, kuru paziņojušas dalīb ­
valstis un kas papildināta revīzijās uz 
vietas. Komisija nevērtē, vai dalībvalstu 
noteiktās prasības attiecībā uz diviem 
ar ūdens resursiem saistītajiem LLVS 
standartiem ir pietiekamas ūdens 
resursu aizsardzības mērķu vides as ­
pektā. Praksē LLVS prasības dalībvalstīs 
ievērojami atšķiras. Piemēram, LLVS 
standartā attiecībā uz buferjoslām39 
(sk. 7. at tēlu ) paredzēts joslu minimā ­
lais platums robežās no 25 centimet ­
riem līdz 10 metriem (sk. 3. tabulu ).
47 
Dažās dalībvalstīs/reģionos buferjoslas 
iespējams kultivēt, bet citās tās apsēj 
ar zāli vai tajās atstāj krūmājus. Dažas 
dalībvalstis paredz izņēmumus nozī ­
mīgam skaitam ūdenstilpju, kas var 
atrasties uz lauksaimniecības zemes 
(sk. 10. izcēlumu ).48 
Arī saistībā ar LLVS apūdeņošanas 
jomā dalībvalstu prasības ārkārtīgi 
atšķiras, pat tajās dalībvalstīs, kurās ir 
īpašs spiediens uz ūdens resursiem. Šis 
LLVS standarts atsaucas uz esošajiem 
tiesību aktiem dalībvalstīs, bet neievieš 
jaunus pienākumus. Dažās dalībvalstīs/
reģionos pienākums saņemt ūdens 
ieguves atļauju ir atkarīgs no iegūtā 
ūdens daudzuma, ģeogrāfiskā novieto ­
juma un iegūtā ūdens veida (virszemes 
ūdeņi vai gruntsūdeņi). Dažas dalīb ­
valstis aizliedz apūdeņošanu vietējā 
mērogā sausajos periodos. Citās valstīs 
lauksaimniekiem ik gadu jāziņo par ap ­
ūdeņošanā izmantotā ūdens daudzu ­
mu. Revīzijā konstatēja gadījumus, kad 
atļauju izsniegšanas prasības apūdeņo ­
šanā nestimulē lauksaimniekus lietot 
mazāk ūdens. Piemēram, dažās valstīs 
lauksaimniekiem ir jāmaksā atkarībā 
no saimniecību platības, nevis faktiskā 
ūdens patēriņa.7 . attēls. Buferjosla
ūdenstilpe buferjoslalaukaugi
  39 Šajā LLVS standartā jāievēro 
vismaz prasības attiecībā uz 
nosacījumiem, kuri izvirzīti 
mēslojuma lietošanai zemē, 
kas atrodas tuvu ūdenstecēm, 
kā tas definēts Nitrātu 
direktīvā.
33 Apsvērumi
Ūdenstilpes, uz kurām neattiecas buferjoslu LLVS prasības
Dalībvalstis ir atbrīvojušas atsevišķas ūdenstilpju kategorijas no buferjoslu LLVS prasībām. Itālijā (Lombardijā) 
ūdenstecēm, kas ir īsākas par 5 km vai kas ietilpst sateces baseinā, kurš mazāks par 10 km², netiek prasītas 
buferjoslas. Spānijā (Andalūzijā) no šādām prasībām ir atbrīvoti dīķi, apūdeņošanas kanāli un grāvji, tomēr šīs 
ūdenstilpes nav pienācīgi definētas, un pamatojumā ir minēti argumenti, kuri nav saistīti ar vidi. Tas paaug ­
stina risku, ka pārāk liels skaits ūdensteču būs izslēgtas no buferjoslu prasību obligātas ievērošanas, tādējādi 
mazinot LLVS standartu ietekmi uz ūdens kvalitāti.3. tabula 10. izcēlumsUz buferjoslām attiecināto LLVS prasību ievērojamās atšķirības
Valsts Buferjoslas platums Pienākumi un ierobežojumi
Dānija vismaz 2 metri nedrīkst kultivēt, apstrādāt augsni vai apstādīt
Grieķijano 1 līdz 6 metriem
atkarībā no slīpuma un ierobežojuma veidanedrīkst kultivēt (1 metrs) vai lietot slāpekļa mēslojumu 
(no 2 līdz 6 metriem)
Spānija (Andalūzija) no 2 līdz 10 metriemobligāti krūmāji
nedrīkst lietot mēslošanas līdzekļus vai pesticīdus
Francija 5 metriobligāts zāles segums, krūmāji vai koki
nedrīkst lietot minerālos vai organiskos mēslošanas 
līdzekļus vai pesticīdus 
Itālija (Lombardija)no 3 līdz 5 metriem
atkarībā no ūdenstilpes stāvokļaobligāts zāles segums
nedrīkst apstrādāt augsni, lietot neorganiskos mēslošanas 
līdzekļus, kūtsmēslus, tostarp pusšķidros kūtsmēslus
Nīderlandeno 25 centimetriem līdz 9 metriem
atkarībā no kultūras un konkrētām tehniskām 
specifikācijāmnedrīkst lietot mēslošanas līdzekļus
Slovākija 10 metrinedrīkst lietot rūpnieciskos vai organiskos mēslošanas 
līdzekļus 
34 Apsvērumi
Ar ūdens resursiem sais -
tītu jautājumu risināšanā 
nav pilnībā izmantots 
lauku attīstības finansē -
juma potenciāls
49 
Lauku attīstības finansējums 2007.–
2013. gada periodā ir gandrīz 100 mil ­
jardi EUR. Regulā (EK) Nr. 1698/2005 
par atbalstu lauku attīstībai minēts, ka 
ūdens aizsardzība ir viens no galvena ­
jiem risināmajiem jautājumiem40. Re­
gulā uzsvērts arī tas, ka “ELFLA aktivi ­
tātēm un tā atbalstītajiem pasākumiem 
jāatbilst pārējai Kopienas politikai”41, 
tostarp ūdens resursu politikai. Tā ­
dējādi lauku attīstībai ir ievērojams 
potenciāls  – darot pieejamus līdzekļus 
un izvirzot skaidrus mērķus attiecībā 
uz ūdens resursiem  – integrēt ES ūdens 
resursu politikas mērķus kopējā lauk ­
saimniecības politikā.
50 
Dalībvalstis mobilizē lauku attīstības 
līdzekļus, izmantojot lauku attīstības 
programmas (sk. 10. un 11. punktu), 
kurās ietilpst pasākumu kopums, ko 
mērķa grupas (piemēram, lauksaim ­
nieki) var brīvprātīgi izmantot. Lauku 
attīstības pasākumu līdzdalībnieki 
apņemas izpildīt īpašos nosacījumus, 
kurus izvirzījusi dalībvalsts.51 
Lauku attīstības potenciāls šobrīd nav 
pilnībā izmantots. Lauku attīstības 
programmas pašlaik tiek īstenotas tā, 
ka to ietekme uz ūdens resursiem ir 
ierobežota, jo to noslodze nav visap ­
tveroši apzināta, LAP vēl nav saskaņo ­
tas ar UBAP un ne vienmēr ir novērstas 
negatīvās blakusparādības. Turklāt 
ievērojamas finansējuma summas, 
kas paredzētas ūdens resursiem, nav 
iztērētas.40 Regulas (EK) Nr. 1698/2005 
31. apsvērums. 
“Atbalstam īpašām 
zemes apsaimniekošanas 
metodēm būtu jāveicina 
ilgtspējīga attīstība, 
mudinot lauksaimniekus 
un mežsaimniekus jo īpaši 
izmantot zemes lietošanas 
metodes, kas atbilst vajadzībai 
saglabāt dabisko vidi un 
ainavu un aizsargāt un uzlabot 
dabas resursus. Tam būtu 
jāveicina Sestās Kopienas 
vides rīcības programmas un 
prezidentvalsts secinājumu 
īstenošana attiecībā uz 
ilgtspējīgas attīstības 
stratēģiju. Starp galvenajiem 
risināmajiem jautājumiem 
ir bioloģiskā daudzveidība, 
Natura  2000 teritoriju 
apsaimniekošana, ūdens un 
augsnes aizsardzība, (..).”
41 Regulas (EK) Nr. 1698/2005 
6. apsvērums.
35 Apsvērumi
Dalībvalstu lauku attīstības 
izdevumu plānos ne vienmēr 
tiek ņemti vērā ES ūdens 
resursu politikas mērķi un 
ar ūdens resursiem saistītās 
dalībvalstu vajadzības
Dalībvalstu lauku attīstības 
programmās ne vienmēr ir 
visaptveroši apzinātas ar ūdens 
resursiem saistītās problēmas, 
un LAP vēl nav saskaņotas ar 
UBAP
52 
Katrā revīzijā apmeklētajā dalībvalstī/
reģionā Palāta pārbaudīja, vai vides 
novērtējums42, kas veikts LAP ex ante  
novērtējuma kontekstā, un vides 
analīze, kas veikta UBAP kontekstā, bija 
pilnīga un saskaņota. Kaut arī Palāta atzīst, ka divu novērtē ­
jumu aptvertā ģeogrāfiskā teritorija, kā 
arī laiks43, raksturs un mērķis var atšķir ­
ties, tā uzskata, ka ar ūdens resursiem 
saistīto problēmu novērtējumam abās 
analīzēs jābūt konsekventam. Palāta 
tomēr konstatēja, ka LAP vides analīzē 
ar ūdens resursiem saistītās problē ­
mas dažkārt ir apzinātas nepilnīgi, 
turklāt informācija ne vienmēr saskan 
ar to, kas ir pieejama UBAP kontekstā. 
Revīzijā atklājās gadījumi, kad ar ūdens 
resursiem saistītās problēmas nebija 
apzinātas LAP , un līdz ar to tās nebija 
risinātas ar lauku attīstības pasāku ­
miem (sk. 1 1. izcēlumu ).
53 
UBAP pasākumu programmu vājā 
kvalitāte (sk. 27. un 28. punktu) pašlaik 
ir šķērslis to saskaņošanai ar LAP . Ja 
saskaņošana ir veikta, tā izpaužas kā 
lauku attīstības pasākumu integrēšana 
upes baseina apsaimniekošanas plānā.
Ar ūdens resursiem saistītās problēmas nav visaptveroši apzinātas
–  Dānijā ūdens ieguves jautājums nav ietverts LAP vides novērtējumā, kaut gan saskaņā ar UBAP tas ir svarīgs 
jautājums valsts rietumos. Dānijas LAP nav pasākumu, ar kuriem risina ūdens ieguves problēmu.
–  Spānijā (Andalūzijā) Gvadalkiviras UBAP pasākumu programmā ietilpst pasākumi, kuru mērķis ir pabeigt 
ūdens reģistru un apkarot nelikumīgu ieguvi. Tomēr LAP vides ilgtspējas ziņojumā un Gvadalkiviras UBAP 
vides analīzē nav pievērsta uzmanība nelikumīgas gruntsūdeņu ieguves problēmai. Izņemot lauku attīstības 
pasākumus, kuriem piemēro savstarpējo atbilstību (sk. 8. punktu), lauku attīstības programmā nav mehānis ­
mu, ar kuriem saņēmēji tiktu motivēti ievērot ūdens ieguves atļaujas piešķiršanas procedūras.
–  Slovākijā lauku attīstības programmā nav pasākumu, ar kuriem novērst nepilnības saistībā ar ūdens daudzu ­
mu vai risināt jautājumus, kas saistīti ar pesticīdu piesārņojumu, mitrāju zaudēšanu vai pārmērīgu vietējo 
gruntsūdeņu ieguvi. Visi šie jautājumi ir apzināti UBAP , bet nav minēti LAP vides novērtējumā.
–  Grieķijā Tesālijas UBAP ir minētas problēmas saistībā ar hidromorfoloģiskajām izmaiņām un nereģistrētiem 
urbumiem, bet tās neparādās LAP vides novērtējumā. Grieķijas LAP nav pasākumu hidromorfoloģisko prob ­
lēmjautājumu novēršanai.11. izcēlums42 http://ec.europa.eu/
agriculture/rurdev/eval/
guidance/note_c_en.pdf  
(14. lpp.).
43 Ja lauku attīstības programmu 
vides novērtējumus 
izstrādāja 2006. gadā, tad 
UBAP kontekstā veiktā vides 
analīze (kurā ietilpst upju 
baseinu apgabalu iezīmju 
analīze, pārskats par cilvēku 
darbības ietekmi uz virszemes 
ūdeņu un gruntsūdeņu 
stāvokli un ūdens 
izmantošanas ekonomiskā 
analīze (sk. ŪPD 5. pantu)) 
bija jāpabeidz ne vēlāk kā 
2004. gada 22. decembrī.
36 Apsvērumi
LAP īstenošana dažkārt izraisa 
negatīvas blakusparādības, kas 
ietekmē ūdens resursus
54 
Lauksaimniecības un vides politikai 
var būt konkurējoši mērķi. Tomēr lauku 
attīstības fondi jāizlieto ūdens resursu 
apsaimniekošanai ilgtspējīgā veidā, 
un tāpēc lauku attīstības programmās 
jāiekļauj drošības klauzulas, lai izvairī ­
tos no iespējamām negatīvām blakus ­
parādībām (sk. 12. izcēlumu ). Komisija 
pirms LAP apstiprināšanas veic pār ­
baudes, lai apzinātu lauku attīstības 
pasākumu iespējamās negatīvās bla ­
kusparādības. Neskatoties uz to, dažu 
pienācīgi apstiprinātu lauku attīstības 
pasākumu koncepcija nenozīmē, ka šie 
pasākumi neizraisa negatīvas blakus ­
parādības ūdens resursiem. Dažas LAP 
bija apstiprinātas, kaut arī tajās nebija 
iekļautas pienācīgas drošības klauzulas 
(sk. 12. izcēlumu ).55 
Dažos gadījumos – pat ja LAP ir iekļau ­
tas drošības klauzulas, lai izvairītos no 
negatīvām blakusparādībām, kas ietek ­
mē ūdens resursus, – praksē pasākumu 
īstenošana pieļauj šādas blakusparādī ­
bas (sk. 13. izcēlumu ).
 Lauku attīstības programmu piemēri ar un bez drošības klauzulām
Revīzijā pārbaudītajā Itālijas (Lombardijas) LAP ir iekļautas drošības klauzulas attiecībā uz pasākumiem, kuru 
mērķis ir investīcijas lauku saimniecību modernizācijai. LAP ļauj būvēt jaunas siltumnīcas dārzkopības vajadzī ­
bām tikai tādos gadījumos, ja ir enerģijas un ūdens resursu ietaupījums. Investīcijas esošā apūdeņošanas tīkla 
paplašināšanai vai apūdeņotās platības palielināšanai tiek uzskatītas par neattiecināmām.
Tomēr šā paša pasākuma koncepcija Spānijas (Andalūzijas) LAP pieļauj ievērojamas negatīvas blakusparādības, 
piemēram, apūdeņotās platības paplašināšanu vai tādu projektu apstiprināšanu, ar kuriem paredzēts palieli ­
nāt kopējo ūdens patēriņu.
Negatīvu blakusparādību piemēri, kuru cēlonis ir nepilnības lauku attīstības pasā -
kumu īstenošanā
Palāta DAS  revīzijā Spānijā konstatēja, ka 125. pasākuma (infrastruktūra, kas attiecas uz lauksaimniecības un 
mežsaimniecības attīstību un pielāgošanu) projekts bija apstiprināts, kaut arī saņēmējam piešķirtās ūdens 
ieguves tiesības nebija pietiekamas, lai projekts būtu ekonomiski dzīvotspējīgs, un saņēmējs patērēja ievēro ­
jami vairāk ūdens, nekā viņam uz to bija tiesības, tādējādi pārkāpjot divus attiecināmības kritērijus šāda veida 
projektam. Tas liecina, ka pārbaudes, kuras veica projekta pieteikuma apstiprināšanai, nebija efektīvas un ka 
nebija garantētas pamatprasības, kurām principā būtu bijis jānovērš negatīvās blakusparādības (piemēram, 
izmantotā ūdens daudzuma nepalielināšana).12. izcēlums 13. izcēlums
37 Apsvērumi
Lauku attīstībai paredzē -
tais finansējums ir pārāk 
maz izmantots, lai risinātu 
ar ūdens resursiem saistītās 
problēmas
Ar ūdens resursiem saistīto 
pasākumu īstenošanas rādītāji 
ne vienmēr ir atbilstoši
56 
Lauku attīstības pasākumos, kuriem 
var būt tieša ietekme uz ūdens resursu 
aizsardzību, ietilpst tādi pasākumi, kuri 
liek lauksaimniekiem mainīt izmantoto 
lauksaimniecības praksi  – samazināt 
pesticīdu un mēslošanas līdzekļu 
izmantošanu vai pielāgot kultūras vie ­
tējam hidroloģiskajam stāvoklim. Tas, 
vai šos pasākumus patiešām izman ­
to, ir svarīgi, lai novērtētu, vai ELFLA 
potenciāls attiecībā uz ūdens resursu 
aizsardzību ir pilnībā izmantots. Palāta 
šo aspektu pārbaudīja, pirmkārt, ana ­
lizējot pasākumus, kurus dalībvalstis 
bija izmantojušas lauku attīstības prog ­
rammās, un, otrkārt, analizējot to, kā 
dalībvalstis bija izmantojušas Regulas 
(EK) Nr. 1698/2005 38. pantā piedāvā ­
tās iespējas attiecībā uz izmaksām, kas 
saistītas ar ŪPD īstenošanu.
57 
Palāta analizēja, kādi ir īstenošanas 
rādītāji aktivētiem lauku attīstības 
pasākumiem, kuri, kā dalībvalstis 
pašas bija norādījušas, tieši ietekmē 
ūdens resursu aizsardzību. Kaut arī 
šādai analīzei ir zināmi ierobežojumi44, 
rezultāti liecina, ka aptuveni pusē visu 
gadījumu īstenošanas rādītāji atbilst 
paredzētajam.44 Tā kā pasākumiem bieži ir 
apakšpasākumi, kas nav 
paredzēti ar ūdeni saistītu 
problēmu risināšanai, ne visi 
projekti, kurus finansē ar šiem 
pasākumiem, tiešām attiecas 
uz ūdens resursu aizsardzību.
38 Apsvērumi
58 
Dalībvalstis tomēr nav izmantoju ­
šas iespējas, ko piedāvā Regulas 
(EK) Nr. 1698/2005 38. pants, kurā 
konkrēti paredzēts, ka 213. pasāku ­
mu45 var izmantot, lai “kompensētu 
izmaksas un neiegūtos ienākumus, ko 
attiecīgās teritorijās rada nelabvēlīgi 
faktori, kas ir saistīti ar [ŪPD] īstenoša ­
nu” (sk. 4. tabulu ).59 
Revīzijas apmeklējumu laikā neviena 
no dalībvalstīm, izņemot Dāniju46, ne­
bija izmantojusi 213. pasākumu attiecī ­
bā uz ŪPD, kā tas paredzēts 38. pantā. 
Komisija ir minējusi, ka tikai 4 % no tai 
iesniegtajiem UBAP ir norādīts, ka tiks 
izmantots 38. pants, lai lauksaimnie ­
kiem kompensētu ŪPD prasības. Šo 
ierobežoto 213. pasākuma izmantoša ­
nu cita starpā izraisīja kavējumi UBAP 
sagatavošanā no dalībvalstu puses. 
Cits nelabvēlīgs faktors 213. pasākuma 
izmantošanā ir tas, ka ar ŪPD saistīto 
maksājumu īstenošanas kārtību pub ­
licēja tikai 2010. gada februārī47 – trīs 
gadus un divus mēnešus pēc lauku 
attīstības plānošanas perioda sākuma48 
un vairāk nekā gadu pēc tam, kad sa ­
skaņā ar ŪPD 13. pantu bija jāsagatavo 
U BA P.4. tabulaTo lauku attīstības pasākumu1 īstenošanas rādītāji, kuriem, kā dalībvalstis pašas bija 
norādījušas, ir tieša ietekme uz ūdens resursu aizsardzību (%)
Valsts Pasākums115 121 125 213 214 216 226 321
Dānija 84,1 24,2
Francija (kontinents)  69,7 39,8 85,8 16,9
Grieķija 17, 0 35,7 71,7 21,5
Itālija (Lombardija) 75,8 42,4 69,0 51,9
Slovākija 85,8 88,2 91,8
Nīderlande 51,0 30,4 95,7 9,7
Spānija (Andalūzija) 9,4 70,0 27, 6 73,1
 Īstenošanas rādītāji atbilst paredzētajam (> 60 %)
 213. pasākums nav izmantots nevienā no revīzijā apmeklētajām dalībvalstīm
 Apmeklētā dalībvalsts nav norādījusi, ka pasākumam ir tieša ietekme uz ūdens resursu aizsardzību
1 115. pasākums: “apsaimniekošanas, atbalsta un konsultāciju pakalpojumu izveidošana”, 121. pasākums: “lauku saimniecību modernizēšana”, 
125. pasākums: “infrastruktūra, kas attiecas uz lauksaimniecības un mežsaimniecības attīstību un pielāgošanu”, 214. pasākums: “agrovides 
maksājumi”, 216. pasākums: “neienesīgās investīcijas”, 226. pasākums: “mežsaimniecības ražošanas potenciāla atjaunošana un preventīvu 
pasākumu ieviešana”, 321. pasākums: “pamatpakalpojumi ekonomikai un lauku iedzīvotājiem”.
Avots:  Eiropas Komisija, 2013. gada 31. marta dati.45 213. pasākums: “ Natura  2000 
maksājumi un maksājumi, 
kas saistīti ar Direktīvu 
2000/60/EK” (tā ir Ūdens 
pamatdirektīva).
46 Dānija bija izmantojusi 
213. pasākumu, lai 
kompensētu izmaksas, kas 
saistītas ar 10 metru platu 
buferjoslu ierīkošanu, bet 
Dānijas UBAP atsaukšanas 
dēļ 2012. gada decembrī 
pasākuma īstenošana ir atlikta.
47 Komisijas 
2010. gada 8. februāra Regula 
(ES) Nr. 108/2010, ar kuru 
groza Komisijas Regulu (EK) 
Nr. 1974/2006, ar ko paredz 
sīki izstrādātus piemērošanas 
noteikumus Padomes Regulai 
(EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu 
lauku attīstībai no Eiropas 
Lauksaimniecības fonda lauku 
attīstībai (ELFLA) (OV L 36, 
9.2.2010., 4. lpp.).
48 ELFLA, 2007.–2013. g.
39 Apsvērumi
Ūdens resursu jautājumu 
risināšanai īpaši izveidotie 
finanšu instrumenti tikpat kā 
nav izmantoti
60 
Padomes Lēmumā 2009/61/EC49 
norādīts uz vajadzību aktīvāk rīko ­
ties saistībā ar vairākiem “būtiskiem 
jauniem izaicinājumiem”, kuri tika 
apzināti 2003. gadā50, viens no kuriem 
bija “ūdens apsaimniekošana”. Saskaņā 
ar šo lēmumu veselīguma pārbaude 
darīja pieejamu papildu finansējumu, 
kas bija vērsts uz šiem jaunajiem izai ­
cinājumiem. Kopējais papildu budžets 
bija 3,8 miljardi EUR. Tajā pašā laikā, re ­
aģējot uz 2008. gada ekonomisko krīzi, 
Komisija sagatavoja Eiropas ekonomi ­
kas atveseļošanas plānu51 (EEAP). Tajā 
bija paredzēts tērēt papildu miljardu 
EUR platjoslas sakariem lauku apvidos 
un jaunajiem izaicinājumiem.61 
Saskaņā ar pirmajiem grozījumiem lau ­
ku attīstības programmās 2010. gadā 
pēc veselīguma pārbaudes, dalībvalstis 
iedalīja 26,9 % papildu KLP līdzekļu 
(1,3 miljardi  EUR) ūdens apsaimnie ­
košanas “jaunajam izaicinājumam”52 
(sk. 8. attēlu ). Šo līdzekļu vidējais 
īstenošanas rādītājs 2012. gada beigās 
27 ES dalībvalstīs bija 17,5 %, tomēr da ­
lībvalstu starpā šis rādītājs ievērojami 
atšķiras53 (sīkāku informāciju sk. IV pie -
likumā ). Kaut arī veselīguma pārbaude 
deva iespēju ūdens apsaimniekošanas 
jautājumus turpmāk integrēt lauku 
attīstības programmās, praksē vairā ­
kums dalībvalstu šos papildu līdzekļus 
ir izmantojušas ļoti maz.8. attēlsVeselīguma pārbaudes un atveseļošanai paredzēto līdzekļu  
plānotais sadalījums “jaunajiem izaicinājumiem” 2010. gadā
Avots:  Eiropas Komisija.0,3 %bioloģiskā daudzveidība
31,2 %
ūdens resursu apsaimniekošana
26,9 %atjaunojamā enerģija5,6 %klimata pārmaiņas14,2 %platjosla7,3 %ar jauniem izaicinājumiem saistīta inovācijapiensaimniecības nozares restrukturizācija14,5 %49 Padomes 2009. gada 19. janvāra 
Lēmums 2009/61/EK, 
ar ko groza Lēmumu 
2006/144/EK par Kopienas 
lauku attīstības stratēģiskajām 
pamatnostādnēm 
(2007.–2013. gada plānošanas 
laikposms) (OV L 30, 31.1.2009., 
112. lpp.).
50 Lēmuma 2009/61/EK 
3. apsvērums: “Veicot 
kopējās lauksaimniecības 
politikas 2003. gada 
reformas novērtējumu, 
klimata pārmaiņas, 
atjaunojamā enerģija, 
ūdens apsaimniekošana, 
bioloģiskā daudzveidība un 
piensaimniecības nozares 
restrukturizācija tika atzītas 
par būtiskiem jauniem 
Eiropas lauksaimniecības 
izaicinājumiem.”
51 COM(2008) 800 galīgā 
redakcija, 26.11.2008.
52 Palāta atzīst, ka daļa līdzekļu, 
kas paredzēti bioloģiskās 
daudzveidības “jaunajam 
izaicinājumam”, var arī pozitīvi 
ietekmēt ūdens resursus. 
53 Komisijai nav apstiprinātu 
datu par šiem īstenošanas 
rādītājiem. Palātas prezentētie 
dati tomēr ir balstīti uz 
Komisijas sniegto informāciju.
40 Apsvērumi
“Piesārņotājs maksā” 
princips nav iestrādāts 
kopējā lauksaimniecības 
politikā
62  
“Piesārņotājs maksā” princips prasa, 
lai piesārņotājs segtu piesārņošanas 
novēršanas, kontroles un likvidēšanas 
izmaksas54. Minētais princips mūs ­
dienās ir juridisks pienākums, kuru 
ES ir atzinusi Līgumā55 un Direktīvā 
par atbildību vides jomā56, kā arī ŪPD 
9. pantā uz to ir skaidra atsauce. 
63  
Lauksaimniecības prakse videi rada 
gan ieguvumus, gan slogu. Lauksaim ­
niecības negatīvā ietekme uz vidi bieži 
ietver nevēlamu ķīmisko vielu (piesār ­
ņotāju) ievadīšanu vidē. “Lauksaimnie ­
cības piesārņojuma difūzais raksturs 
un grūtības noteikt piesārņotāju kavē 
vides aizsardzības tiesību aktu pie ­
mērošanu un atbildības prasīšanu par 
kaitējuma nodarīšanu”54. Tomēr ““pie ­
sārņotājs maksā” princips būtu jāpie ­
mēro gadījumos, kad lauksaimnieciska 
darbība nodara kaitējumu videi, kas 
ietekmē privāto un publisko īpašu ­
mu”54. “Piesārņotājs maksā” principa 
piemērošanas mehānismi varbūt arī 
pastāv (piemēram, sodanaudas, kuras 
piemēro dalībvalstu līmenī), bet tie 
neietekmē KLP dalībnieku saņemtos 
maksājumus.64  
Lauksaimniekiem pašlaik piemērotās 
sankcijas par savstarpējās atbilstības 
prasību neievērošanu (piemēram, 
regulējumā paredzētā pieļaujamā pie ­
sārņojuma līmeņa pārsniegšana) nav 
aprēķinātas, pamatojoties uz nodarītā 
kaitējuma izmaksām, un tādējādi var 
veidot tikai daļu no šīm izmaksām. 
Daudzos gadījumos tās nav samērīgas 
lauksaimnieka pieļautā savstarpējās 
atbilstības pienākumu pārkāpuma 
nopietnībai. Palāta to jau minēja Īpa ­
šajā ziņojumā Nr. 8/2008. Šajā sakarā 
Palāta atkārtoti vērš uzmanību uz 
40.–43. punktā norādītājām nepilnī ­
bām saistībā ar savstarpējās atbilstības 
piemērošanu. Tādējādi pašlaik savstar ­
pējā atbilstība – tāda, kādu to šobrīd 
piemēro, – noderīgi, bet tikai daļēji 
risina “piesārņotājs maksā” principu.
65  
Ievērojams skaits lauku attīstības 
maksājumu nav piesaistīti savstarpējai 
atbilstībai9. Tā rezultātā lauksaimnieks, 
kurš piesārņo, turpinās saņemt šos 
maksājumus bez jebkāda samazinā ­
juma. Pašlaik nav mehānisma, kas 
proporcionāli ņemtu vērā lauksaim ­
nieku izraisītās piesārņošanas novēr ­
šanas vai likvidēšanas izmaksas un kas 
attiecīgi samazinātu lauku attīstības 
maksājumus.54 Margaret Rosso Grossman , 
Lauksaimniecība un 
“piesārņotājs maksā” 
princips [ Agriculture and 
the Polluter Pays Principle, 
vol. 1 1.3 Electronic Journal 
of Comparative Law ], 
(2007. gada decembris), 
http://www.ejcl.org/113/
article113 ­15.pdf .
55 191. panta 2. punkts Līgumā 
par Eiropas Savienības 
darbību.
56 Eiropas Parlamenta 
un Padomes Direktīva 
2004/35/EK (OV L 143, 
30.4.2004., 56. lpp.), kas grozīta 
ar Direktīvu 2006/21/EK 
(OV L 102, 11.4.2006., 15. lpp.) 
un Direktīva 2009/31/EK 
(OV L 140, 5.6.2009., 114. lpp.).
41 Apsvērumi
Uzraudzības un vērtēša -
nas sistēmas nesniedz 
pilnīgu ainu
66 
Ir aizritējuši vairāki gadi, kopš ES ūdens 
resursu politika tika stiprināta un tika 
ieviesti KLP instrumenti, kuriem ir 
potenciāls risināt problēmas ūdens 
resursu jomā: 
i) savstarpējo atbilstību ieviesa 
2003. gadā, un kopš 2005. gada 
tā ir bijusi obligāta visiem lauk ­
saimniekiem, kuri saņem tiešos 
maksājumus; 
ii) 2000. gadā kopējā lauksaimniecī ­
bas politikā iekļāva lauku attīstību; 
iii) 2000. gadā stājās spēkā Ūdens pa ­
matdirektīva, kurā bija prasība da ­
lībvalstīm līdz 2006. gada beigām 
ieviest monitoringa programmas.
67 
Pašreizējā veidā monitoringa sistēmas 
nesniedz visaptverošu pārskatu par 
lauksaimniecības ietekmi uz ūdens 
resursiem. Ar tiem saistītā informācija 
ir daļēja, sadrumstalota un dažkārt 
novēlota. Tā iemesli ir vairāki: 
i) KLP uzraudzības un vērtēšanas 
sistēmu pielietojuma iespējas ir ie ­
robežotas attiecībā uz informāciju, 
kas saistīta ar ūdens resursiem, 
ii) ūdens politikas uzraudzības 
kārtību izveidoja vēlu, un tā ir 
nepilnīga, 
iii) citas informācijas sistēmas nespēj 
sniegt datus, kas vajadzīgi, lai 
ūdens kvalitāti un daudzumu sais ­
tītu ar lauksaimniecības praksi.KLP uzraudzības un vērtēšanas 
sistēmu vērtība ir ierobežota, 
lai mērītu virzību KLP regulās 
izvirzīto ar ūdens resursiem 
saistīto mērķu sasniegšanā
68 
ES tiesību aktā57 dalībvalstīm pra ­
sīts katru gadu iesniegt Komisijai 
ziņojumu, kurā ietverti “to pārbaužu 
rezultāti, kas attiecas uz savstarpējo 
atbilstību”. Šie rezultāti attiecas uz 
veikto pārbaužu skaitu un dažādu 
savstarpējās atbilstības prasību pārkā ­
pumiem. Tajos nav iekļauta informācija 
par savstarpējās atbilstības ietekmi uz 
ūdens kvalitāti vai tā daudzumu, un to 
nolūks nekad nav bijis šādu informāci ­
ju sniegt.
69 
Komisija uzrauga un novērtē visas lau ­
ku attīstības darbības 2007.–2013. gada 
plānošanas periodā, izmantojot 
Vienoto uzraudzības un novērtēšanas 
sistēmu (VUNS). Šajā sistēmā ir izman ­
toti rādītāji, ar kuriem mēra panākto 
virzību lauku attīstības mērķu sa ­
sniegšanā, kā arī neatkarīgu vērtētāju 
novērtējumi.57 Regulas (EK) Nr. 1122/2009 
84. panta 1. punkta 
e) apakšpunkts.
42 Apsvērumi
70 
Attiecībā uz ūdeni VUNS paredz piecus 
pamatrādītājus58, vienu rezultatīvo 
rādītāju (“platība, kurā notiek veiksmī ­
ga zemes apsaimniekošana, veicinot 
ūdens kvalitāti”) un vienu ietekmes rā ­
dītāju (“ūdens kvalitātes uzlabošana”). 
Revīzijā konstatēja, ka rezultatīvais 
rādītājs nav pietiekami precīzs, jo tajā 
nav konkretizēts, ko nozīmē “veiksmī ­
ga zemes apsaimniekošana”, ietekmes 
rādītājs saistībā ar ūdens kvalitāti 
attiecas tikai uz nitrātiem un fosforu un 
nav ūdens daudzuma rādītāja. Turklāt 
dalībvalstu paziņota informācija sais ­
tībā ar visiem VUNS rādītājiem bieži 
ir novecojusi vai nepilnīga. Daudzos 
gadījumos dalībvalstis nav izvirzījušas 
mērķus.71 
VUNS norāžu dokumentā59 ir izklāstīti 
pieci novērtēšanas jautājumi attiecībā 
uz ūdens resursiem. Starpposma no ­
vērtējumā tika atrasti daži labi piemēri, 
kuros vērtētāji spēja izteikt skaitļos 
atsevišķu apakš(pasākumu) ietekmi uz 
ūdens kvalitāti, izmantojot modeļus, 
saņēmēju aptaujas un kvalitatīvus 
pētījumus (sk. 14. izcēlumu ). Tomēr tā 
nav vispārēja pieeja, un ir nepārpro ­
tami trūkumi attiecībā uz rezultātu 
un ietekmes sistemātisku izteikšanu 
skaitļos, datu pilnīgumu, ticamību un 
konsekvenci. Daži starpposma novērtē ­
jumi vērš uzmanību uz mērķu trūkumu 
lauku attīstības programmās, kas ap ­
grūtina virzības novērtēšanu ar ūdens 
resursiem saistīto mērķu sasniegšanā.
Labs piemērs par ietekmes izteikšanu skaitļos starpposma novērtējumā
Itālijā (Lombardijā) vērtētājs 214. pasākumam (agrovides maksājumi) izmantoja modeļus, lai zemes gabalu 
līmenī aprēķinātu slāpekļa virsnormas daudzumu un toksiskuma un ekspozīcijas attiecību, ko mēra gruntsūde ­
ņos kā pesticīdu lietojuma sekas. Reģionālā līmenī slāpekļa virsnormas daudzuma vispārējais samazinājums, 
pateicoties 214. pasākuma piemērošanai, bija 2,6 kg/ha, un toksiskuma un ekspozīcijas attiecība samazinājās 
par 3,9 %. Ietekme bija izteiktāka teritorijās, kurās pasākums bija izmantots sekmīgāk.14. izcēlums
Ūdens resursu politikas 
monitoringa kārtība ir 
nepilnīga
72 
ŪPD 8. pantā dalībvalstīm prasīts 
nodrošināt “ūdens resursu stāvokļa 
monitoringa programmu izveidi, lai 
izveidotu saskaņotu un visaptverošu 
ūdens resursu stāvokļa pārskatu katrā 
upju baseinu apgabalā”. Monitoringa programmām bija jābūt 
sagatavotām līdz 2006. gadam, un 
tajās bija jāiekļauj uzraudzības moni ­
toringa programma (kas aptver visu 
rajonu) un operatīvā monitoringa 
programma (biežāks un intensīvāks 
monitorings, kas vērsts uz problemā ­
tisko jomu noteikšanu). Dalībvalstis var 
arī izvēlēties izveidot izziņas monito ­
ringa programmas (piemēram, attiecī ­
bā uz konkrētām vielām).58 Ūdens kvalitāte (kopējais 
barības vielu līdzsvars), 
ūdens kvalitāte (nitrātu un 
pesticīdu piesārņojums), 
ūdens kvalitāte (teritorijas 
procentuālā daļa, kas norādīta 
kā pret nitrātiem jutīga zona), 
ūdens izlietojums (apūdeņotā 
izmantotā lauksaimniecības 
zemes platība, %), aizsargmeži 
galvenokārt augsnes un ūdens 
aizsardzībai.
59 Vienotās uzraudzības un 
novērtēšanas sistēmas 
rokasgrāmata [ Handbook 
on Common Monitoring and 
Evaluation Framework ]. Norāžu 
dokuments, Lauksaimniecības 
un lauku attīstības ĢD, 
2006. gada septembris.
43 Apsvērumi
73  
Pēc dalībvalstu monitoringa program ­
mu novērtējuma 2012. gadā EVA ziņoja: 
“Ir ļoti augstas kvalitātes ziņojumi. 
Tomēr ir arī tādi gadījumi, kad ziņoju ­
mos ir nepilnības vai pretrunas”60. Citā 
Komisijas ziņojumā teikts: “Komisijai 
sniegtā informācija nepārprotami norā ­
da uz monitoringa nepilnībām. (..) Dažās 
dalībvalstīs ekoloģiskais stāvoklis vai 
ķīmiskās kvalitātes rādītāji nav zināmi 
vairāk nekā 50 % ūdens objektu”61. Dažās dalībvalstīs monitoringa tīkli tika 
izveidoti vēlu un/vai tiem ir metodo ­
loģiski trūkumi. Revīzijā konstatēja, ka 
dažās dalībvalstīs monitoringā galvenā 
uzmanība ir pievērsta informācijas 
vākšanai par ūdenstilpju stāvokli, bet 
maz uzmanības pievērsts ūdens resursu 
noslodzes monitoringam (sk. 15. izcē -
lumu ). Vietējā līmenī ir veikti zinātniski 
pētījumi vai veidoti eksperimentāli tīkli, 
kas saista lauksaimniecības praksi ar 
ūdens kvalitāti (sk. 16. izcēlumu ).
Piemērs par nepilnībām monitoringa tīklā
Francijā UBAP rezultātu pārskatā nav iekļauti īpaši rādītāji tieši lauksaimniecības ietekmes monitoringam. 
Viens no sniegtajiem rādītājiem attiecas uz mājsaimniecību, rūpniecības un lauksaimnieciskās darbības kumu ­
latīvo ietekmi uz ūdens stāvokli. Uz ūdens stāvokli attiecas arī rādītājs par kvantitatīvo mērķu pārsniegšanu 
mezglpunktos.
Turpat Francijā rādītājs par ūdens daudzumu, kas iegūts no gruntsūdeņiem un virszemes ūdenstilpēm dažādās 
darbības jomās, izsaka skaitļos apūdeņošanā izmantotā ūdens daudzumu, bet šim rādītājam (i) nav skaitļos 
izteikta mērķa un (ii) tas neļauj salīdzināt iegūto ūdens daudzumu ar to daudzumu, kas ir ilgtspējīgs ūdens 
trūkuma laikā.
Labi monitoringa tīklu piemēri
Nīderlandei ir divi īpaši monitoringa tīkli, kas saista lauksaimniecību ar ūdens resursiem. Pirmais tīkls novērtē 
vairāku vielu koncentrāciju lauku saimniecībās un to sasaista ar datubāzi, kurā ir informācija par apsaimnieko ­
šanas veidu, kūtsmēsliem, izmantotajām vielām u. c. Otrs tīkls izmanto esošos pārbaudes punktus lauksaim ­
niecības jomās, lai novērtētu lauksaimniecības ietekmi uz ūdens kvalitāti (fosfora un slāpekļa saturs).
Dānijai ir monitoringa programma, kuras mērķis ir dokumentēt valsts ūdens resursu vides plānu un citu lauk ­
saimniecības nozares programmu ietekmi uz barības vielu izskalošanos ūdens vidē. Sešus reprezentatīvus sa ­
teces baseinus monitorē, izmantojot tiešus mērījumus, lauksaimnieku iztaujāšanu par lauksaimniecības praksi 
un saiknes modelēšanu starp lauksaimniecību un barības vielu zudumu vidē.15. izcēlums 16. izcēlums60 EVA ziņojums Nr. 8/2012 
“Eiropas ūdeņi – stāvokļa 
un noslodzes novērtējums” 
[European waters  – assessment 
of status and pressures ].
61 COM(2012) 670 final 
“Komisijas ziņojums Eiropas 
Parlamentam un Padomei 
par Ūdens pamatdirektīvas 
(2000/60/EK) īstenošanu. Upju 
baseinu apsaimniekošanas 
plāni”.
44 Apsvērumi
74  
Saskaņā ar ŪPD veiktais monitorings 
tādējādi ir vairojis zināšanas par 
Eiropas ūdeņu stāvokli un tos ietekmē ­
jošajiem faktoriem, bet tas joprojām 
ir nepilnīgs un rezultāti jāinterpretē 
uzmanīgi datu trūkuma un metodolo ­
ģisku nepilnību dēļ. Vairākumā gadīju ­
mu dalībvalstis nemonitorē atsevišķus 
pasākumus UBAP programmās (sk. 
2. tabulu ). 
75  
Attiecībā uz nitrātu satura monitoringu 
virszemes ūdeņos un gruntsūdeņos 
Nitrātu direktīvā62 prasīts: “Dalībvalstis 
izstrādā un īsteno piemērotas uzrau ­
dzības un kontroles programmas, 
lai novērtētu (..) rīcības programmu 
efektivitāti”. Ik pēc četriem gadiem 
tām jāziņo par nitrātu koncentrāciju 
gruntsūdeņos un virszemes ūdeņos, 
virszemes ūdeņu eitrofikāciju, rīcības 
programmu ietekmi uz ūdens kvalitāti 
un lauksaimniecības praksi, pret nitrā ­
tiem jutīgu zonu un rīcības programmu 
pārskatīšanu un gaidāmajām nākotnes 
tendencēm attiecībā uz ūdens kvalitā ­
ti63. Šos dalībvalstu ziņojumus izmanto 
par pamatu Eiropas Komisijas kopsa ­
vilkuma ziņojumam par direktīvas īste ­
nošanu. Tomēr dalībvalstis ir novēloti 
sagatavojušas ziņojumus saskaņā ar 
Nitrātu direktīvu. ES kopsavilkuma zi ­
ņojumu par 2008.–2011. gadu publicēja 
tikai 2013. gada 4. oktobrī64.76  
Atsevišķu dalībvalstu ziņojumi par 
2008.–2011. gadu liecina par atšķirībām 
kvalitātē un pieejā. Komisijas kopsa ­
vilkuma ziņojumā teikts: “Dalībvalstīs 
ievērojami atšķīrās gan formāts, gan 
ziņotā satura kvalitāte, tā rezultātā bija 
grūti veidot konsekventu apkopojumu 
ES līmenī. Tāpat arī vairākos gadījumos 
dati ciparu formātā, ko dalībvalstis 
bija iesniegušas kopā ar rakstiskiem 
ziņojumiem, bija nekonsekventi un 
grūti interpretējami, un bija vajadzīgi 
paskaidrojumi no dalībvalstīm”. Dati ne 
vienmēr ir pieejami par visām dalībval ­
stīm, un dažos gadījumos dalībvalstu 
dati nav salīdzināmi.62 Direktīvas par nitrātiem 
(91/676/EEK) 5. panta 
6. punkts.
63 http://ec.europa.eu/
environment/water/
water ­nitrates/
64 Komisijas dienestu darba 
dokuments SWD(2013) 405 
galīgā redakcija, kas pievienots 
Komisijas ziņojumam Padomei 
un Eiropas Parlamentam 
par to, kā īstenota Padomes 
Direktīva 91/676/EEK attiecībā 
uz ūdeņu aizsardzību pret 
piesārņojumu, ko rada 
lauksaimnieciskas izcelsmes 
nitrāti, laikposmā no 2008. līdz 
2011. gadam, pamatojoties 
uz dalībvalstu sniegtajiem 
ziņojumiem.
45 Apsvērumi
WISE  – vārti uz Eiropas 
informāciju ūdens resursu 
jomā – vēl ir jāuzlabo
77 
Eiropas informācijas sistēmu par 
ūdens resursu kvalitāti ( WISE ) izveidoja 
2003. gadā gan kā ziņošanas rīku da ­
lībvalstīm, gan tiešsaistes portālu, kas 
sniedz piekļuvi informācijai par ūdens 
resursiem ES līmenī. WISE  sistēmā 
ievada dažādas datu plūsmas  – gan 
obligātos datus, kurus vāc Komisijas 
Vides ĢD, pildot pienākumus, kas no ­
teikti Ūdens pamatdirektīvā, direktīvā 
par komunālo notekūdeņu attīrīšanu, 
Peldvietu ūdens direktīvā un Dzeramā 
ūdens direktīvā, gan EVA brīvprātīgi 
vāktos ikgadējos datus65. WISE  neie ­
tilpst dati, kurus dalībvalstis ziņo saska ­
ņā ar Nitrātu direktīvu66, vai dati, kurus 
vāc Lauksaimniecības ĢD, izmantojot 
vienoto uzraudzības un novērtēšanas 
sistēmu. WISE  vāktie un salīdzinātie 
dati no 2003. līdz 2011. gadam bija 
orientēti uz ūdens kvalitāti, nevis tā 
daudzumu vai ūdens trūkuma risku.
78 
Neskatoties uz WISE  potenciālu sniegt 
visaptverošu informāciju par ūdens 
resursiem Eiropā, sistēmai ir zināmas 
problēmas. Ne visas datu plūsmas 
WISE  sistēmā ir pilnībā integrētas. Tādu 
faktoru dēļ kā datu konfidencialitātes 
jautājumi un atšķirības mērogā, datu 
biežumā (piemēram, gada vidējie lie ­
lumi un četru gadu vidējie lielumi) un 
datu apstrādē dalībvalstīs (dažas valstis 
iesniedz apkopotus datus) ne vienmēr 
ir iespējams datus salīdzināt tā, lai tos 
varētu pilnībā izmantot.Komisijas pūliņi izstrādāt 
rādītājus, kas sasaista ūdens 
kvalitāti un tā daudzumu ar 
lauksaimniecības praksi, vēl 
nav vainagojušies panākumiem
79 
Komisija kopš 2002. gada izstrādā ag ­
rovides rādītāju kopumu, lai izsekotu 
vides aspektu integrācijai KLP Eiropas 
Savienības, dalībvalstu un reģionālajos 
līmeņos67. Praksē datu pieejamība ir 
problēma vairākumam šo rādītāju (sk. 
5. tabulu ). Nevienam no agrovides 
rādītājiem nav saiknes ar izvēlēto lauk ­
saimniecības praksi.65 EVA rādītāji, kas saistīti ar 
lauksaimniecību un ūdens 
resursiem, ir šādi: kopējais 
barības vielu līdzsvars; 
saldūdens resursu izlietojums; 
skābekli patērējošās vielas 
upēs; barības vielas saldūdenī; 
barības vielas pārejas, 
piekrastes un jūras ūdeņos; 
hlorofils pārejas, piekrastes 
un jūras ūdeņos; pesticīdi 
gruntsūdeņos (EVA ziņojums 
par vides rādītājiem, 2012. g.).
66 Attiecībā uz nitrātiem EVA 
un Vides ĢD pēdējos gados 
ir strādājuši, lai racionalizētu 
datus no vides stāvokļa 
ziņojumiem un datus, 
kurus vāc saskaņā ar Nitrātu 
direktīvu un ŪPD. Mērķis 
ir mazināt ziņošanas slogu 
dalībvalstīm, tajā pašā laikā 
uzlabojot no dažādiem 
avotiem iegūto datu 
salīdzināmību un konsekvenci. 
Šis darbs pašlaik ir apturēts.
67 http://epp.eurostat.ec.europa.
eu/portal/page/portal/agri_
environmental_indicators/
introduction .
46 Apsvērumi 5. tabulaAgrovides rādītāji, ar kuriem nosaka galvenos ūdens kvalitāti un daudzumu ietekmē -
jošos faktorus
Agrovides rādītāja 
nosaukumsGalvenais rādītājs / 
apakšrādītājsAtbildīgā struktūra Konstatētās problēmas
Kopējais slāpekļa līdzsvarsIespējamais slāpekļa virsnormas 
daudzums lauksaimniecības zemē 
(kg/ha/gadā)EurostatKopējā slāpekļa līdzsvara aprēķina me -
todes nav konsekventas valstu starpā, 
dati starp valstīm nav salīdzināmi.
Fosfora piesārņojuma risksIespējamais fosfora virsnormas 
daudzums lauksaimniecības zemē 
(kg/ha/gadā)
Fosfora izskalošanās/noteces risksEurostat
Vides ĢDKopējā fosfora līdzsvara aprēķina meto -
des nav konsekventas valstu starpā, dati 
starp valstīm nav salīdzināmi.
Nav sagatavots ierobežotu datu pieeja -
mības un metodoloģisku problēmu dēļ.
Ūdens kvalitāte – nitrātu 
piesārņojums Upes un gruntsūdeņi ar nitrātu 
koncentrāciju virs 50 mg NO3/l
Nitrātu koncentrācija virs 25 mg 
NO3/l ir brīdinājuma slieksnisEurostatPieejamie dati nav pietiekami detalizēti, 
lai noteiktu, vai tendence atšķiras tajās 
teritorijās, kurās izmanto KLP pasāku -
mus, un tajās, kurās to nedara. Nav dife -
rencēšanas atkarībā no reģiona, augsnes 
tipa u. c., kaut arī tas būtu noderīgi, lai 
noteiktu šo tendenču cēloņus.
Ūdens kvalitāte – pesticīdu 
piesārņojums EVAPieejamā informācija ir ierobežota. 
Trūkst ticamu datu par pesticīdiem 
gruntsūdeņos.
ApūdeņošanaApūdeņotās platības daļa (%) 
izmantotajā lauksaimniecības zemes 
platībā (un tās tendence)EurostatNav informācijas par ūdens daudzuma 
uzskaiti efektivitātes mērīšanai. Infor -
māciju nepaziņo upju baseinu līmenī. 
Nav saiknes ar ūdens izlietojumu (ūdens 
ieguve un tā stāvoklis teritorijā).
Ūdens ieguveŪdens ieguve gadā pēc avota un 
nozares
Ūdens izlietojums pēc piegādes 
kategorijas un izmantotājaEVA /EurostatDati pieejami tikai no puses līdz divām 
trešdaļām dalībvalstu.
Pesticīdu risksPostījuma riska indekss pesticīdu 
toksiskuma un ar tiem saistītās 
saskares dēļĢD SANCO  / EurostatNav pieejami dati par šo rādītāju. Dati 
par pesticīdu pārdošanu bija jādara 
pieejami no 2013. gada un dati par 
pesticīdu izlietojumu  – 2015.  gadā.
Piezīme. Vairākiem citiem agrovides rādītājiem ir netieša saikne ar ūdens resursiem. Starp tiem ir minerālmēslu patēriņš lauksaimniecī ­
bā, pesticīdu patēriņš, laukaugu audzēšanas modeļi, lopkopības modeļi, augsnes segums, kūtsmēslu apsaimniekošana, lauku saimnie ­
cību specializācija un lauku saimniecību intensifikācija/ekstensifikācija.
47
 Secinājumi  
un ieteikumi
80  
Komisija un dalībvalstis ir izvirzījušas 
tālejošus politiskos mērķus ūdens 
resursu apsaimniekošanas uzlabošanai 
ES vidējā un ilgā termiņā. Lauksaim ­
niecībai kā vienai no galvenajiem 
ūdens resursu patērētājiem un piesār ­
ņotājiem šajā jomā ir būtiska nozīme. 
Tas tika atzīts, gan sagatavojot Ūdens 
pamatdirektīvu, gan nesenās politiskās 
vienošanās kontekstā par kopējās lauk ­
saimniecības politikas (KLP) nākotni.
81  
Lai šos tālejošos mērķus sasniegtu, KLP 
jāīsteno tā, lai veicinātu vislietderīgāko 
un visefektīvāko ūdens resursu izlieto ­
jumu lauksaimniecībā un atturētu no 
ūdens nelietderīga patēriņa, piesār ­
ņojuma u. c. Lai saņemtu lielāko daļu 
ES finansējuma un lauku saimniecību 
maksājumu, ir jāievēro nosacījumi par 
labu praksi ūdens resursu jomā (sav ­
starpējās atbilstības režīma ietvaros). 
Ievērojams finansējums īpašiem ar 
ūdens resursiem saistītiem projektiem 
ir darīts pieejams arī ar lauku attīstības 
pasākumu starpniecību.
82  
Revidenti pārbaudīja, vai ES ūdens 
resursu politikas mērķi ir sekmīgi 
integrēti kopējā lauksaimniecības 
politikā. Palāta secina, ka Komisija un 
dalībvalstis šo uzdevumu ir paveiku ­
šas tikai daļēji sekmīgi. Tā iemesls ir 
vērienīgo politikas mērķu nesaskaņo ­
tība ar instrumentiem, kurus izmanto 
pārmaiņu īstenošanai. Ar pašlaik KLP 
izmantotajiem instrumentiem ūdens 
resursu jautājumu risināšanai līdz šim 
nav izdevies panākt pietiekamu virzību 
vērienīgo politisko mērķu sasniegšanā 
ūdens resursu jomā. Revīzijā norādīts 
uz nepilnībām gan savstarpējās atbil­
stības koncepcijā un piemērošanā, gan 
lauku attīstības finansējuma izman ­
tošanā, kā arī atzīmēti kavējumi un 
nepilnības ŪPD īstenošanā.83  
Attiecībā uz savstarpējo atbilstību revī ­
zijā uzsvērts, ka savstarpējās atbilstības 
prasības vēl neaptver vairākus svarīgus 
ar ūdens resursiem saistītus jautājumus 
(35.–37. punkts) un ka Komisija nav 
nodrošinājusi, ka LLVS (laba lauksaim ­
niecības un vides stāvokļa) standarti 
attiecībā uz ūdeni ir atbilstoši dalīb ­
valstu līmenī vai formulēti tā, lai tie 
sekmētu labu lauksaimniecības praksi 
(38. un 44.–48. punkts). Turklāt savstar ­
pējā atbilstība – tāda, kādu to šobrīd 
piemēro, – noderīgi, bet tikai daļēji 
risina “piesārņotājs maksā” principu, 
un savstarpējās atbilstības sankcijas 
nav aprēķinātas, pamatojoties uz no ­
darītā kaitējuma izmaksām, un tādējādi 
var veidot tikai daļu no šīm izmaksām 
(62.–65. punkts).
84  
KLP reformas kontekstā jaunajam pe ­
riodam (2014.–2020. g.) izvirzītie mērķi 
ir vēl vērienīgāki attiecībā uz ūdens 
resursu politikas mērķu integrēšanu 
kopējā lauksaimniecības politikā. Šajā 
jaunajā periodā Komisija grib palielināt 
savstarpējās atbilstības tvērumu. Ņe ­
mot vērā arī savus agrākos ziņojumos 
izteiktos apsvērumus par savstarpējās 
atbilstības darbību, Palāta formulē 
šādu ieteikumu:
1. ieteikums
Politiskā līmenī Komisijai jāierosina ES 
likumdevējam vajadzīgie grozījumi 
pašreizējos instrumentos (savstarpējā 
atbilstība un lauku attīstība) vai vaja ­
dzības gadījumā  – jauni instrumenti, ar 
kuriem iespējams sasniegt vērienīgā ­
kus mērķus attiecībā uz ūdens resursu 
politikas mērķu integrēšanu kopējā 
lauksaimniecības politikā.
48 Secinājumi un ieteikumi 
85 
Dalībvalstu līmenī Palāta secina, ka, 
ņemot vērā to, ka savstarpējā atbil ­
stība un lauku attīstība ir galvenie 
instrumenti ar ūdens resursiem saistīto 
jautājumu integrēšanai kopējā lauk ­
saimniecības politikā, ir nepilnības 
savstarpējās atbilstības piemērošanā 
(40.–43. punkts) un vēl nav pilnībā 
izmantots dalībvalstu lauku attīstī ­
bas programmu potenciāls ar ūdens 
resursiem saistīto problēmu risināšanā 
(49.–61. punkts). Palāta tāpēc formulē 
šādu ieteikumu:
2. ieteikums
Dalībvalstīm
— jānovērš revīzijā konstatētās 
nepilnības savstarpējās atbilstības 
pārbaužu veikšanā; 
— jāpiemēro atbilstīgas sankcijas 
pārkāpumu gadījumos;
— jāuzsver ar ūdens resursiem sais ­
tīto problēmu apzināšana lauku 
attīstības programmās un jānodro ­
šina to saskaņotība ar UBAP;
— jāizstrādā un stingri jāievieš dro ­
šības mehānismi, lai izvairītos no 
negatīvām blakusparādībām, ko 
uz ūdeni atstāj no lauku attīstības 
finansēti pasākumi;
— aktīvāk jāapsver un pienācīgi jāsek ­
mē to līdzekļu izmantošana, kas 
īpaši paredzēti ar ūdens resursiem 
saistīto problēmu risināšanai, un 
tas jādara saskaņā ar pareizu finan ­
šu vadību.86 
Ņemot vērā ŪPD nozīmīgumu ES 
ūdens resursu politikas kontekstā un 
atzīmējot atzītu vajadzību integrēt 
ūdens resursu apsaimniekošanas jautā ­
jumus citās politikas jomās, piemēram, 
lauksaimniecībā, Palāta secina, ka ka ­
vējumi un nepilnības ŪPD īstenošanā ir 
apgrūtinājušas ūdens resursu politikas 
mērķu integrēšanu kopējā lauksaim ­
niecības politikā (21.–32. punkts un 
72.–76. punkts). Atzīstot, ka ES ūdens 
resursu politika tiek praksē īstenota, 
izmantojot līdzekļus no citām politikas 
jomām (piemēram, KLP), un ievērojot 
konsekvenci starp ES ūdens resursu 
politiku un lauksaimniecības politiku, 
Palāta formulē šādu ieteikumu:
3. ieteikums
Komisijai jāierosina pienācīgi me ­
hānismi, kas var efektīvi un pozitīvi 
ietekmēt dalībvalstu ŪPD plānošanas 
dokumentu kvalitāti un ļaut izvairīties 
no novirzīšanās no ŪPD grafika. Šajā 
sakarā būtu jāparedz obligātie ŪPD 
īstenošanas nosacījumi, pirms tiek 
uzņemtas saistības par lauku attīstības 
līdzekļiem.
Dalībvalstīm steidzami jāpaātrina ŪPD 
īstenošanas process un līdz nākama ­
jam vadības ciklam (2015. g.) jāuzlabo 
UBAP kvalitāte, aprakstot atsevišķus 
pasākumus (piemēram, jānorāda tvē ­
rums, termiņš, mērķi un izmaksas) un 
tos pietiekami paskaidrojot un konkre ­
tizējot darbības līmenī.
49 Secinājumi un ieteikumi 
87 
Palāta secina arī to, ka Eiropas līmenī 
un dalībvalstīs ir nepietiekamas zināša ­
nas par noslodzi, ko uz ūdens resur ­
siem rada lauksaimnieciskā darbība, un 
par šīs noslodzes tendencēm (66.–
79. punkts). Komisijā un dalībvalstīs 
revidenti konstatēja šādas nepilnības:
 — KLP uzraudzības un vērtēšanas 
sistēmu vērtība ir ierobežota, lai 
mērītu virzību KLP regulās izvirzīto 
ar ūdens resursiem saistīto mērķu 
sasniegšanā;
 — Eiropas informācijas sistēma par 
ūdens resursu kvalitāti ( WISE ) ir 
nepilnīga; 
 — Komisijas pūliņi izstrādāt rādītā ­
jus, kas sasaista ūdens kvalitāti un 
tā daudzumu ar lauksaimniecī ­
bas praksi, vēl nav vainagojušies 
panākumiem.Palāta tāpēc formulē šādu ieteikumu:
4. ieteikums
Komisijai vairāk jāpēta saikne starp 
ūdens kvalitāti/daudzumu un lauk ­
saimniecības praksi, uzlabojot esošās 
monitoringa sistēmas un nodrošinot 
to, ka tās spēj vismaz mērīt tenden ­
ces, kādas ir lauksaimniecības prakses 
radītai ūdens resursu noslodzei; tas 
palīdzētu noteikt, kurās jomās KLP 
līdzekļi ir visvairāk nepieciešami.
Ņemot vērā to, ka informācijas kva ­
litāte par ūdens resursiem visā ES 
ir atkarīga no dalībvalstu sniegtās 
informācijas kvalitātes un ka šīs infor ­
mācijas pieejamība ir priekšnosacījums 
izsvērtu politisko lēmumu pieņemša ­
nai, dalībvalstis tiek mudinātas uzlabot 
Komisijai un EVA sniegto datu savlaicī ­
gumu, ticamību un konsekvenci.
Šo ziņojumu 2014. gada 26. marta sēdē Luksemburgā pieņēma Revīzijas palātas 
I apakšpalāta, kuru vada Revīzijas palātas locekle Rasa BUDBERGYTĖ .
Revīzijas palātas vārdā  –
priekšsēdētājs
Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA

50
 Pielikumi
Revīzijas jautājumi un revīzijā izmantotie kritērijiI pielikums
Savstarpējā atbilstība ir pilnībā izmantota (attiecas uz visiem 
atbilstošajiem maksājumiem/pasākumiem), lai izvairītos no negatīvās blakusiedarbības
Komisija nodrošina, ka dalībvalstis savos standartos ir pienācīgi iekļāvušas savstarpējās atbilstības prasības
Komisija dalībvalstīm ir sniegusi pamatnostādnes par to, kā lauku attīstības programmās risināt ūdens resursu aizsardzības jautājumus
Komisija pārbauda, vai lauku attīstības programmās ir risināti ūdens resursu aizsardzības jautājumi
Dalībvalstu standarti, kuros iekļautas savstarpējās atbilstības prasības, ir pietiekami stingri, un ar LAP pasākumiem ﬁnansē tikai projektus vai intervences pasākumus, kuru tvērums pārsniedz savstarpējās atbilstības pienākumus
Dalībvalstu standarti, kuros iekļautas savstarpējās atbilstības prasības, ir konkrēti un darboties spējīgi lauku saimniecību līmenī, un pārbaužu sistēma to ievērošanas pārbaudei darbojas pienācīgi
Lauku attīstības programmas izstrādes gaitā ir notikusi apspriešanās ar ES ūdens resursu politikas īstenošanā iesaistītajiem galvenajiem dalībniekiem
Upju baseinu apsaimniekošanas plāni un pasākumu programmas ir darboties spējīgas, konkrētas un izmērāmas, lai nebūtu apdraudēta to integrēšana nākamā plānošanas perioda lauku attīstības programmās
Vides analīze, kas veikta LAP kontekstā, ir saskaņota ar vides analīzi, kas veikta UBAP kontekstā
LAP pasākumi risina ar ūdens resursiem saistītās vajadzības, kas konstatētas vajadzību analīzē
LAP pasākumi ir izstrādāti tā, lai izvairītos no negatīvas blakusiedarbības uz ūdeni
Komisijas uzraudzības sistēma ir uzticama, un tā demonstrē lauksaimniecības politikas pozitīvu ieguldījumu ES ūdens resursu politikas mērķu sasniegšanā
Dalībvalstu uzraudzības sistēma ir uzticama, un tā demonstrē lauksaimniecības politikas pozitīvu ieguldījumu ES ūdens resursu politikas mērķu sasniegšanā
Saņēmēji ir informēti par savstarpējās atbilstības prasībām saistībā ar ūdens resursiem, un šīs prasības ir mudinājušas saņēmējus savās darbībās labāk ievērot ar ūdens resursiem saistītos pienākumus
Lauku attīstības programmas ir pietiekami pievilcīgas, lai mudinātu saņēmējus ieviest uz ūdens resursu aizsardzību orientētu lauksaimniecības praksi, kura pārsniedz obligātās prasības  Savstarpējās atbilstības noteikumi attiecas uz ūdens 
daudzumu un tā kvalitāti
Vai Komisija ir nodrošinājusi, ka savstarpējā atbilstībā un tās īstenošanā dalībvalstīs ir ņemta vērā nepieciešamība atbilst ES ūdens resursu politikas mērķiem?
Vai Komisija ir nodrošinājusi, ka dalībvalstis lauku attīstības programmās ņem vērā ES ūdens resursu politikas mērķus?Vai Komisija ir deﬁnējusi, kā vislabāk izmantot KLP instrumentus, lai sasniegtu ES ūdens resursu politikas mērķus?1 KOM
Vai dalībvalstis ir izmantojušas savstarpējo atbilstību, lai veicinātu ES ūdens resursu politikas mērķu sasniegšanu?
Vai dalībvalstis ir izmantojušas lauku attīstības programmas, lai veicinātu ES ūdens resursu politikas mērķu sasniegšanu?Vai dalībvalstis ir izmantojušas KLP pieejamos instrumentus, lai veicinātu ES ūdens resursu politikas mērķu sasniegšanu?Vai Komisijai un dalībvalstīm ir stratēģija, kā vislabāk izmantot KLP instrumentus, lai sasniegtu ES ūdens resursu politikas mērķus?
Vai Komisija spēj uzskatāmi parādīt, ka ar KLP instrumentiem ir efektīvi sekmēta ES ūdens resursu politikas mērķu sasniegšana? 
Vai dalībvalstis spēj uzskatāmi parādīt, ka ar KLP instrumentiem ir efektīvi sekmēta ES ūdens resursu politikas mērķu sasniegšana?Vai Komisija un dalībvalstis spēj uzskatāmi parādīt, ka ar KLP instrumentiem ir efektīvi sekmēta ES ūdens resursu politikas mērķu sasniegšana?Vai ES ūdens resursu politikas mērķi ir efektīvi integrēti kopējā lauksaimniecības politikā? 2 KOM
3 KOM
4 KOM
5 KOM
1 DV
2 DV
3 DV
4 DV
5 DV
6 DV
7 DV
6 KOM
8 DV
9 DV
10 DVPārbaude 
attiecībā uz 
KomisijuApzīmējumi
Dalībvalstu 
apmeklējumi 
vai dokumentārās 
pārbaudes
51 Pielikumi
Aptaujas rezultāti: lauku saimniecību padomdevēju struktūru ziņotās galvenās 
izmaiņas pēc savstarpējās atbilstības ieviešanasII pielikums
31
24
16
14
9
8
8
5
5
4
4
13- Atbilstīgākas individuālās kanalizācijas sistēmas
- Ietilpīgākas kūtsmēslu uzglabāšanas tvertnes- Atbilstīgu mazgāšanas vietu izmantošana- Mēslošanas līdzekļu pielietojuma aizlieguma 
   periodu ievērošana
- Vietējās veģetācijas uzturēšana buferjoslās, 
   erozijas samazināšana
- Otrreizēji izmantojamo ūdeņu atbilstīga izmantošana- Lauksaimnieki lieto drošākus paņēmienus 
   pesticīdu izmantošanāLabāks monitorings un labāka mēslošanas līdzekļu izmantošana
Labāks monitorings un labāka pesticīdu izmantošana
Labāka regulu pārzināšana / ievērošana
Mēslošanas līdzekļu / pesticīdu neizmantošana buferjoslās
Drošu pesticīdu uzglabāšanas telpu ierīkošana, uzlabota pārstrāde
Labāka mēslošanas līdzekļu uzglabāšanas telpu atbilstība
Labāka līgumslēgšana saistībā ar notekūdeņu 
dūņu izlietojumu un labāka šā izlietojuma uzraudzība
Uz ūdens taupīšanu orientētu apūdeņošanas metožu izmantošana
Smidzināšanas sistēmu labāka atbilstība
Ūdens skaitītāju ierīkošana
Labāka bīstamo vielu uzglabāšana
CitiLūdzu, sniedziet piemērus par izmaiņām lauksaimniecības praksē, ja esat tās konstatējuši kopš savstarpējās atbilstības ieviešanas 
Minēto reižu skaits
Visi
2. OPP3. OPP4. OPP
9. OPP
LLVS attiecībā uz apūdeņošanuLLVS attiecībā uz buferjoslām
52 Pielikumi
Ar ūdens resursiem saistītu tādu jautājumu piemēri, kurus savstarpējā atbilstība 
neaptver 
Fosfora lietošana lauksaimniecībā Pesticīdu izmantošana ūdenstilpju tiešā tuvumāLietošana 
lauksaimniecībāFosfors lauksaimniecības zemē nonāk ar minerālajiem un organis -
kajiem mēslošanas līdzekļiem (piem., trīskāršo mēslošanas līdzekļu 
maisījumiem un dzīvnieku kūtsmēsliem / pusšķidrajiem kūtsmēs -
liem), un to izmanto lopbarībā.Pesticīdi aizsargā kultūras no nezāļu, slimību vai kukaiņu nelabvēlī -
gās ietekmes.Ietekme uz ūdens resursiemFosfors var nonākt virszemes ūdeņos un izraisīt tādas ūdens kvalitā -
tes problēmas kā eitrofikācija.Pesticīdu izsmidzināšana no gaisa var radīt nozīmīgu nelabvēlīgu 
ietekmi uz cilvēku veselību un vidi, jo īpaši tādēļ, ka izsmidzinātie 
pesticīdi līdz ar gaisa plūsmām var pārvietoties1.
Ir aplēsts, ka tikai 0,1 % pielietoto pesticīdu sasniedz mērķa 
kaitēkļus, kamēr to lielākā daļa (99,9 %) ietekmē vidi2 (piemēram, 
ūdenstilpes).Pašreizējais 
stāvoklisEVA lēš, ka lauksaimniecības pienesums virszemes ūdeņu fosfora 
saturā ir no 20 % līdz vairāk nekā 50 %3.
Jaunākie Komisijas ziņojumi liecina, ka labu stāvokli attiecībā uz 
fosforu var sasniegt nevis līdz 2015. gadam, bet tikai līdz 2027. ga -
dam (divpadsmit gadus pēc ŪPD paredzētā termiņa).EVA uzskata, ka ir pieejama ierobežota kopējā informācija par Eiropu 
un trūkst ticamu datu par pesticīdu saturu gruntsūdeņos.
Ziņojumā Nr. 9/2012 EVA atzīmē, ka pesticīdi ir plaši izplatīts iemesls 
sliktam upju ķīmiskam stāvoklim.Kā problēmu pašlaik risina?Ar nitrātiem saistītajām prasībām (4. OPP), visticamāk, būs netieša 
ietekme uz fosfora līmeni. Lauksaimniekiem, kas strādā pret nitrā -
tiem jutīgās zonās, jāievēro slāpekļa lietošanas ierobežojumi, tostarp 
jāmonitorē kūtsmēslu, arī pusšķidro kūtsmēslu, lietošanas līmenis 
un laiks. Tas arī ierobežo fosfora lietošanu.Dažas dalībvalstis, piemēram, Francija un Spānija (Andalūzija), ir 
iekļāvušas pesticīdu pielietojuma ierobežojumus LLVS standartā 
attiecībā uz buferjoslām, aizliedzot šo vielu izmantošanu konkrētā 
attālumā no ūdenstilpēm.
Pārējās piecās revīzijā apmeklētajās dalībvalstīs/reģionos ierobe -
žojumi attiecībā uz buferjoslām skar mēslošanas līdzekļus, bet ne 
pesticīdus (sk. 3. tabulu ).Dažas dalībvalstis, tostarp Nīderlande, ir izmantojušas iespēju tieši 
vērsties pret difūzo fosfora piesārņojumu, nitrātu rīcības program -
mās nosakot fosfora pielietojuma standartus lauksaimniekiem.
1 Direktīva 2009/128/EK.
2 Horrigan, L., Lawrence, R. S., & Walker, P . “Kā ilgtspējīga lauksaimniecība var novērst to kaitējumu videi un cilvēku veselībai, ko nodara rūpnieciskā 
lauksaimniecība” [ How sustainable agriculture can address the environmental and human health harms of industrial agriculture ], Environmental Health 
Perspectives , 2002. g., 110. sējums, nr. 5. http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC1240832/pdf/ehp0110 ­000445.pdf
3  Ar fosforu saistītu problēmu risināšana lauku saimniecību praksē [ Addressing phosphorus-related problems in farm practice ], galīgais ziņojums Eiropas 
Komisijai. Beļģijas Augsnes dienests, 2005. gada novembris http://ec.europa.eu/environment/natres/pdf/phosphorus/AgriPhosphorusReport%20
final.pdf .III pielikums
53 Pielikumi
Papildu veselīguma pārbaude un dalībvalstu piešķirtie un izlietotie atveseļošanai 
paredzētie līdzekļi ūdens resursu apsaimniekošanai
ELFLA līdzekļi miljonos EUR
Dalībvalsts1Veselīguma pārbaudes un EEAP 
līdzekļi, kas piešķirti2 ūdens 
apsaimniekošanas “jaunajam 
izaicinājumam” 
(dati par 2010. gadu)Izdevumi3
(līdz 2012. gada beigām)Īstenošanas rādītājs (%)
Beļģija 21,6 20,1 92,9
Bulgārija 19,0 8,7 45,9
Čehijas Republika 7, 0 2,4 34,4
Dānija 61,0 7, 6 12,5
Vācija 166,0 78,0 47, 0
Īrija 26,0 0,4 1,6
Grieķija 70,0 0,0 0,0
Spānija 188,6 47, 2 25,0
Francija 460,5 3,4 0,7
Itālija 88,5 20,4 23,0
Nīderlande 21,0 1,1 5,2
Polija 34,0 0,0 0,0
Rumānija 22,0 0,0 0,0
Slovēnija 1,0 0,2 17,7
Somija 31,0 2,3 7, 3
Zviedrija – 35,4  –
Apvienotā Karaliste 104,0 5,7 5,4
ES 27 1 332,0 232,9 17, 5
1 Dalībvalstis, kuras nebija piešķīrušas veselīguma pārbaudes vai EEAP līdzekļus ūdens apsaimniekošanai, sarakstā nav iekļautas.
2 Saskaņā ar COM preses relīzēm IP 09/1568, IP 09/1813, IP 09/1945 un IP/10/102.
3 Komisijas sniegtie dati no kumulatīvajiem monitoringa datiem ES 27 valstīm par 2010., 2011. un 2012. gadu.IV pielikums
54
 — tas, ka dalībvalstis labāk pārzinās lauku attīs ­
tības politikas analītisko pamatu un procesu, 
kas ir upju baseinu apsaimniekošanas plānu  – 
UBAP – pamatā (ŪPD ietvarā);
 — konkrēti nosacījumi jaunajā Lauku attīstības 
regulā saistībā ar atbalstu ieguldījumiem 
apūdeņošanā.
VII
Komisija atzīst, ka ir bijuši kavējumi ŪPD paredzēto 
lauksaimniecības pasākumu īstenošanā, un ir 
apņēmusies strādāt kopā ar dalībvalstīm, lai atrisi ­
nātu šo jautājumu. Ja to nevarēs panākt vienojoties, 
tas tiks paātrināts, sākot pārkāpumu izmeklēšanas 
procedūru. 
IX
KLP reformas kontekstā Komisija ir ierosinājusi un 
likumdevēji ir piekrituši kopīgam paziņojumam1, ka, 
tiklīdz ŪPD un Direktīva pesticīdu ilgtspējīgas lieto ­
šanas nodrošināšanai būs īstenotas visās dalībvalstīs 
un būs noteikti visi lauksaimniekiem tieši piemē ­
rojamie pienākumi, tās veidos daļu no savstarpējās 
atbilstības sistēmas.
Gaidot šo ieviešanu savstarpējās atbilstības sistēmā, 
likumdevēji ir arī vienojušies, ka šīs divas direktīvas 
veidos daļu no saimniecību konsultatīvās sistēmas 
obligātās darbības jomas, lai visiem attiecīgajiem 
lauksaimniekiem būtu pieejams pienācīgs padoms. 
Tādējādi ar laiku ES ūdens resursu politikas galvenie 
elementi tiks iekļauti KLP .
Attiecībā uz lauku attīstības politiku jaunajā Lauku 
attīstības regulā  – Eiropas Parlamenta un Pado ­
mes Regulā (ES) Nr. 1305/2013 – un ar to saistītajos 
tiesību aktos ir apstiprināti nepieciešamie rīki un 
mehānismi 2014.–2020. gada periodam.
1 Eiropas Parlamenta un Padomes kopīgais paziņojums par 
savstarpējo atbilstību, kas pievienots Regulai (ES) Nr. 1306/2013.Kopsavilkums
Kopīga atbilde par V un VI punktu
Komisija vēlas uzsvērt, ka līdz ar savstarpējās 
atbilstības ieviešanu ir paaugstinājusies lauksaim ­
nieku informētība un uzlabojusies lauksaimniecības 
prakse, kas saistīta ar ūdens resursiem. Tomēr Komi ­
sija norāda, ka savstarpējās atbilstības ieviešanā 
dalībvalstīs joprojām ir zināmi trūkumi.
Savstarpējās atbilstības tvērumā jau ir iekļauti sva ­
rīgi ES tiesību akti ar ūdens resursiem saistītos jautā ­
jumos, jo īpaši attiecībā uz nitrātiem un pesticīdiem. 
Pārējie ar ūdens resursiem saistītie jautājumi jārisina 
dalībvalstīm, īstenojot saistības, kas tām uzliktas ar 
Ūdens pamatdirektīvu (ŪPD). Pasākumu program ­
mām jāaptver visas 11. panta 3. punktā izklāstītās 
obligātās prasības. ŪPD izklāstītie attiecīgie pasā ­
kumi savlaicīgi tiks ieviesti savstarpējās atbilstības 
tvērumā, kad būs pietiekami skaidri lauku saim ­
niecību līmenī piemērojamie pienākumi. Tikmēr ir 
noteikti laba lauksaimniecības un vides stāvokļa 
(LLVS) standarti ar ūdens resursiem saistītos jautā ­
jumos, lai tiktu aptvertas konkrētas pamatprasības, 
kas jau noteiktas valstu tiesību aktos, lai veidotu 
sasaisti ar KLP maksājumiem.
Attiecībā uz lauku attīstību Komisija pauž viedokli, 
ka 2014.–2020. gada periodā uzlabojumi būs vēro ­
jami šādu pasākumu īstenošanas rezultātā:
 — jaunajā Lauku attīstības regulā noteiktās ar 
ūdens resursiem saistītās “prioritāšu jomas” 
(apakšprioritātes)  – ar atbilstošiem rādītājiem, 
kuru sasniegšanai dalībvalstis savās LAP noteiks 
konkrētus mērķus;
 — jaunajā Lauku attīstības regulā ietvertā saistība 
vismaz 30 % no kopējā ELFLA ieguldījuma katrā 
LAP tērēt saistībā ar klimata pārmaiņu mazi ­
nāšanu un pielāgošanos tām un vides jautāju ­
miem, īstenojot konkrētus pasākumus;Komisijas  
atbilde
Komisijas atbilde 55
XI
Attiecībā uz KPL uzraudzības un vērtēšanas jaun ­
ieviesto sistēmu jānorāda, ka ūdens kvalitātes un 
daudzuma saistīšana ar lauksaimniecības praksi 
ir ļoti sarežģīta, jo jāņem vērā lielā lauksaimniecī ­
bas darbību un agronomisko apstākļu dažādība 
ES, ūdens resursu noslodze, ko rada avoti, kas nav 
lauksaimniecība un kam arī ir ievērojama ietekme uz 
ūdens kvalitāti un pieejamību, un grūtības izveidot 
cēloniskās sakarības. Tādēļ izmaksas un adminis ­
tratīvais slogs, kas saistīts ar uzraudzības un vērtē ­
šanas sistēmām, ir rūpīgi jāsamēro ar ieguvumiem, 
kas saistīti ar uzlabotu pārvaldību un politikas 
veidošanu.
Pieredze, kas gūta, izmantojot 2007.–2013. gada 
Vienoto uzraudzības un novērtēšanas sistēmu 
(VUNS), rāda, ka ir ļoti grūti noteikt precīzus mērķus 
ietekmes radītājiem, piemēram, ūdens kvalitātei, 
jo tos ietekmē vairāki ārēji faktori. Dalībvalstīm tika 
nodrošināti norāžu dokumenti, lai palīdzētu tām 
veikt to ietekmes rādītāju mērījumus, kas jānorāda 
ex post  novērtējumā.
Attiecībā uz rezultatīvajiem rādītājiem ir atzīts, ka 
bija zināmas grūtības pareizi reģistrēt datus sais ­
tībā ar rezultatīvo rādītāju par “veiksmīgu zemes 
apsaimniekošanu”.
Saskaņā ar ŪPD dalībvalstīm ir jānosaka vietas, 
kurās pastāv ievērojama ūdens resursu noslodze, un 
jāziņo par šīm vietām UBAP un Eiropas informācijas 
sistēmā par ūdens resursu kvalitāti ( WISE ). Komisija 
atzīst, ka līmenis, kādā informācija tika paziņota, 
nebija piemērots analīzes veikšanai, un tādēļ, 
izmantojot ŪDP vienotās īstenošanas stratēģijas 
procesu, ir notikusi apspriede par izmaiņām, kādas 
jāievieš ziņojumu iesniegšanas prasībās, lai labāk 
varētu izsekot ūdens resursu noslodzei un tam, cik 
lielā mērā īstenotie pasākumi ir iedarbīgi.
Skatīt arī atbildi par VIII punktu.Lauku attīstības regulā (t. i., pašā galvenajā tiesību 
aktā) “ūdens resursu apsaimniekošanas uzlabošana” 
un “ūdens izmantošanas efektivitātes palielināšana 
lauksaimniecībā” ir konkrēti “prioritāšu” elementi, 
kuriem dalībvalstīm/reģioniem jāparedz līdzekļi 
s av ās  L A P.
Lai palīdzētu īstenot šīs prioritātes, ir pieejama 
virkne pasākumu – atbalsts apmācībai, konsultāciju 
izmantošana, ieguldījumi, zemes apsaimniekošanas 
daudzgadu prakses un eksperimentāla attīstība 
(tostarp Eiropas inovāciju partnerība “Lauksaimnie ­
cības ražīgums un ilgtspēja”).
Komisijai bija darba programma šādu iespēju 
izziņošanai dalībvalstīm dažādu forumu kontekstā 
un jo īpaši, izmantojot ŪPD vienotās īstenošanas 
stratēģijas darba grupu lauksaimniecības jautā ­
jumos. Visbeidzot jāatceras, ka lauku attīstības 
politikai jārisina virkne prioritāšu un finanšu līdzekļi 
ir ierobežoti.
X
Komisija ir izvērtējusi visus iesniegtos UBAP un līdz 
2014. gada rudenim būs noturējusi sanāksmes visās 
dalībvalstīs, lai apspriestu pirmā cikla UBAP īsteno ­
šanas jautājumus un vienotos ar dalībvalstīm par 
rīcības programmām nopietnu trūkumu novēršanai. 
Efektīvu lauksaimniecības pasākumu trūkumi ar 
dalībvalstīm jau ir apspriesti, un tām ir dots laiks 
brīvprātīgi nodrošināt atbilstību šajos jautājumos, 
bet pēc tam sekos turpmāka rīcība no Komisijas 
puses.
Komisija arī turpinās strādāt ar dalībvalstīm ŪPD 
vienotās īstenošanas stratēģijas darba grupā lauk ­
saimniecības jautājumos, kura nosaka labās prakses 
piemērus un informē par tiem dalībvalstis.
Komisijas atbilde 56
Tomēr, kamēr nav skaidri definēti šādi mērķi, 
uzdevums izveidot LAP , pienācīgi ņemot vērā ES 
ūdens resursu politikas kritērijus, nebūs pilnīgi 
neiespējams, un tas joprojām jādara, veicot detali ­
zētu stipro un vājo pušu, iespēju un draudu (SVID) 
un “vajadzību” analīzi, kas veido daļu no katras LAP . 
Tomēr pienācīga UBAP un mērķu trūkums padarīs šo 
uzdevumu daudz grūtāku.
33
Komisija piekrīt Palātas secinājumam, ka savstarpējā 
atbilstība ir paaugstinājusi informētību lauksaim ­
nieku vidū un rosinājusi dažas izmaiņas lauksaim ­
niecības praksē, kas saistītas ar ūdens resursiem.
Komisija arī vēlētos norādīt, ka no pašiem savstar ­
pējās atbilstības sistēmas sākumiem tās daļa ir bijuši 
tādi svarīgi ES tiesību akti attiecībā uz ES ūdeņu 
aizsardzību no lauksaimniecības piesārņojuma kā 
nitrātu direktīva vai pesticīdu regula.
Komisija piekrīt Palātas secinājumam, ka savstarpē ­
jās atbilstības piemērošanā dalībvalstīs ir konstatē ­
tas nepilnības, bet vēlētos norādīt, ka konstatētās 
nepilnības tiek novērstas, īstenojot grāmatojumu 
noskaidrošanas procedūru. Šī procedūra ir efektīva 
iniciatīva savstarpējās atbilstības īstenošanas uzla ­
bošanai dalībvalstīs.
35
Komisija uzskata, ka dažās dalībvalstīs fosfora un 
pesticīdu piesārņojumu regulē obligātās pārvaldības 
prasības saistībā ar pašlaik īstenotajiem ES tiesību 
aktiem. Dažās dalībvalstīs rīcības programmās nit ­
rātu direktīvas kontekstā patiesi ir ietvertas prasības 
attiecībā uz fosforu, un šī direktīva ir daļa no sav ­
starpējās atbilstības noteikumiem. Pesticīdu regulas 
nosacījumi par augu aizsardzības līdzekļu atļaušanu 
arī ir daļa no savstarpējās atbilstības tvēruma. Revīzija
19
Attiecībā uz Īpašo ziņojumu Nr. 7/2011 jāmin, ka, 
lai gan Komisija atzina, ka zināmās lietās varēja 
būt veikti uzlabojumi, tā arī norādīja uz agrovides 
pasākumu stiprajām pusēm, kas tika īstenotas 
2007.–2013. gada periodā.
Apsvērumi
21
UBAP iekļaujamās obligātās komponentes ir norā ­
dītas direktīvā. Komisija ir veikusi UBAP kvalitātes 
pārbaudi. Konstatējumi tika publicēti dalībvalstu 
ziņojumos, un tika organizētas divpusējas tikšanās, 
lai apspriestu uzlabojumus, kas ieviešami nākotnes 
U BA P.
23
Izmantojot ŪPD vienotās īstenošanas stratēģijas 
procesu, tika sagatavoti norāžu dokumenti, lai palī ­
dzētu dalībvalstīm sagatavot labas kvalitātes UBAP .
Šo norāžu dokumentu ievērošana ir Komisijas un 
dalībvalstu prioritāte.
24
Komisija apzinās, ka nav panākta virzība lauksaim ­
niecības pasākumu īstenošanai saimniecību līmenī, 
un izmantos Palātas pierādījumus kopā ar saviem 
pierādījumiem (ziņojumus par pasākumu program ­
mām), lai skatītu šo jautājumu kopā ar dalībvalstīm 
un uzlabotu situāciju otrajā UBAP ciklā.
25
Dalībvalstis izstrādā UBAP upju baseinu apgabalu 
līmenī un tad nosaka mērķus ūdenstilpes līmenī. 
Komisija centīsies novērst iespējamo šādu mērķu 
trūkumu, izmantojot ieteikumus, un nepieciešamī ­
bas gadījumā dalībvalstīm piemēros pārkāpumu 
izmeklēšanas procedūras.
Komisijas atbilde 57
Dalībvalstīm savos UBAP bija jāparedz pasākumi 
ieguves un ūdens cenu politikas kontrolei, kas ļautu 
nodrošināt kvantitatīvo statusu saskaņā ar “labu” 
statusu, kā noteikts ŪPD. Ja šāda kontrole netiek 
veikta vai tiek uzskatīta par nepietiekamu ŪPD 
mērķu sasniegšanai, Komisija to pārbauda kopā ar 
dalībvalsti.
42
Grūtības pārbaudīt konkrētas prasības ir saistītas 
nevis tieši ar savstarpējo atbilstību, bet gan ar 
pašām saistībām. Lai gan ir taisnība, ka ikgadējās 
savstarpējās atbilstības pārbaudes kampaņas nevar 
pielāgot visu veidu prasībām, pārbaudot savstar ­
pējo atbilstību, var izmantot arī konstatējumus, kas 
izdarīti citos gadījumos.
43
Ja Komisijas revīziju laikā tiek konstatēti trūkumi, 
Komisija var lemt par finanšu korekcijām, līdz 
tūkumi tiek novērsti.
46
Buferjoslu dažādība ir saistīta ar nitrātu direktīvas 
konkrētajiem nosacījumiem. Nosakot buferjoslas, 
jāņem vērā vides apstākļi attiecīgās dalībvalsts 
attiecīgajos reģionos (5. panta 3. punkta b) apakš ­
punkts). Tas nozīmē, ka buferjoslas var būt atšķi ­
rīgas, ar nosacījumu, ka buferjoslu veids kopā ar 
citiem rīcības programmā esošiem pasākumiem ir 
pietiekams, lai samazinātu ūdens piesārņojumu, ko 
rada nitrāti (5. panta 5. punkts).
Komisijai nav formāla uzdevuma laikā, kad tiek pie ­
ņemta nitrātu rīcības programma, kurā tiek definēti 
pasākumi, tostarp buferjoslas. Tomēr sāktās pārkā ­
pumu izmeklēšanas procedūras pierāda, ka Komisija 
patiesi pārbauda pasākumu piemērotību ūdens 
kvalitātes mērķu sasniegšanai.Turklāt dažas dalībvalstis ir papildinājušas šo tiesību 
aktu ar konkrētiem LLVS standartiem.
37
ŪPD un Direktīvas pesticīdu ilgtspējīgas lietošanas 
nodrošināšanai (tostarp saimniecību līmenī) īste ­
nošanas termiņš ir noteikts to tekstā. Ja dalībvalstis 
šo termiņu neievēro, tām var piemērot pārkāpumu 
izmeklēšanas procedūru.
38
LLVS standartam par ūdens izmantošanu apūde ­
ņošanai pamatā ir esošie valsts tiesību akti, un tā 
nolūks ir sasaistīt valsts noteikumus ar KLP mak ­
sājumiem. Ūdens ieguves iepriekšējas atļaujas 
saņemšana ir prasība, kas noteikta ŪPD 11. panta 
e) punktā, un tā atšķiras atkarībā no ūdens izman ­
tojuma, tādēļ tā nav pievienota LLVS par ūdens 
izmantošanu. Ja valsts tiesību akti skaidri neparedz 
veikt uzskaiti un ziņojumu sniegšanu par ūdens 
izmantošanu, tas nav noteikts arī LLVS. Principā 
valsts tiesību aktos ir jāņem vērā valsts, reģionālās 
vai vietējās vajadzības attiecībā uz ūdens izmanto ­
šanu. Šīs vajadzības dažādās vietās ir ļoti atšķirīgas, 
un nebūtu piemēroti noteikt vienādas prasības visā 
ES teritorijā.
Tomēr Komisija norāda, ka 2014.–2020. gada plā ­
nošanas periodā ELFLA atbalsts ieguldījumiem 
apūdeņošanā tiks piešķirts tikai tādā gadījumā, ja 
ūdens uzskaite jau būs ieviesta ieguldījumu apjomā 
vai skaitītāji tiks uzstādīti kā daļa no ieguldījumiem. 
Būs jābūt izpildītiem arī dažādiem citiem nosacīju ­
miem – daudzi no tiem ir saistīti ar apūdeņošanas 
projektu ietekmēto ūdenstilpju stāvokli.
39
Attiecīgais ES instruments, kas paredzēts, lai plā ­
notā un saskaņotā veidā uzlabotu ūdens apsaim ­
niekošanu ES, ir ŪPD, kuru, tiklīdz būs noteikti visi 
lauksaimniekiem tieši piemērojamie pienākumi, 
ierosinās ietvert savstarpējās atbilstības sistēmā.
Komisijas atbilde 58
 — konkrēti nosacījumi jaunajā Lauku attīstības 
regulā saistībā ar atbalstu ieguldījumiem 
apūdeņošanā.
11. izcēlums
 — Neskatoties uz to, ka DK stratēģiskā vides novēr ­
tējuma uzsvars likts uz ūdens kvalitāti, 121. pa ­
sākums (ieguldījumi lauku saimniecībās) ietver 
arī īpašu atbalstu ūdens patēriņa samazināšanai 
dārzkopības nozarē, tādējādi tas tieši attiecas uz 
ūdens ieguvi.
Ūdens ieguvi var aplūkot arī caur pamata 
pasākumiem, lai risinātu ūdens izmantošanas 
efektivitātes jautājumu atbilstoši principam 
“piesārņotājs maksā”. Tiem nebūs jābūt finansē ­
t i e m  L A P.
 — LAP 111. pasākumā ir paredzētas apmācības dar ­
bības, lai uzlabotu lauksaimnieku zināšanas par 
vides tiesību aktiem. Konsultāciju pasākumi tiek 
atbalstīti 115. pasākuma ietvaros, lai veicinātu 
ūdens resursu ilgtspējīgāku izmantošanu.
 — Slovākijā UBAP tikai pieņemti un par tiem ziņo ­
jumi sagatavoti 2010. gada martā, proti, ilgi pēc 
tam, kad tika veikts LAP vides novērtējums (Slo ­
vākijas LAP tika apstiprināta 2007. gada 4. de ­
cembrī). Šī iemesla dēļ šie pasākumi ir apzināti 
UBAP , bet nav minēti LAP vides novērtējumā. 
Nākotnē būs iespējama lielāka konsekvence, jo 
šobrīd ir paziņoti pirmie UBAP . 
 — Grieķijā UBAP tika pieņemti ilgi pēc LAP apstip ­
rināšanas. Urbumu negatīvā ietekme uz vidi un 
ekonomiku tomēr ir minēta LAP vides novēr ­
tējumā. Tā rezultātā 125. pasākuma ietvaros 
tiek līdzfinansēti projekti, kuros nodarbojas ar 
virszemes notekūdeņu savākšanu un izmanto ­
šanu, apūdeņošanas apstākļu modernizāciju un 
uzlabošanu, drenāžu, piekļuvi un arī infrastruk ­
tūru, kas palīdz uzraudzīt un reģistrēt ietekmi, 
ko hidromorfoloģiskā noslodze rada uz ūdens 
nesējslāņiem.48
Komisija apzinās, ka pastāv neprecizitātes, kon ­
trolējot ūdens ieguvi lauksaimniecības nozarē, un 
pārbauda to kopā ar dalībvalstīm atbilstīgi UBAP 
novērtējumam, lai nodrošinātu, ka tiek piemēroti 
efektīvi tiesību akti.
Skatīt arī atbildi par 39. punktu.
49
6. apsvērumā ES ūdens resursu politika netiek kon ­
krēti izcelta, bet šī politika, protams, ir ietverta frāzē 
“citas Kopienas politikas”.
51
Komisija piekrīt, ka ūdens resursu noslodzes analīzei 
jābūt visaptverošai, jāpastāv konsekvencei starp 
LAP un UBAP , jāizvairās no negatīvajām blakusparā ­
dībām, ko rada ar ūdens resursiem saistītais atbalsts, 
un plānotais finansējums vai nu ir jāiztērē efektīvi, 
vai vajadzības gadījumā pienācīgi jāpārdala (ar labu 
pamatojumu).
Dažos gadījumos veiktspēju šajās jomās varētu uzla ­
bot 2014.–2020. gada periodā. Komisija uzskata, ka 
uzlabojumi iespējami šādu pasākumu īstenošanas 
rezultātā:
 — jaunajā Lauku attīstības regulā noteiktās ar 
ūdens resursiem saistītās “prioritāšu jomas” 
(apakšprioritātes)  – ar atbilstošiem rādītājiem, 
kuru sasniegšanai dalībvalstis savās LAP no ­
teikts konkrētus mērķus;
 — jaunajā Lauku attīstības regulā ietvertā saistība 
vismaz 30 % no kopējā ELFLA ieguldījuma katrā 
LAP tērēt saistībā ar klimata pārmaiņu mazi ­
nāšanu un pielāgošanos tām un vides jautāju ­
miem, īstenojot konkrētus pasākumus;
 — tas, ka dalībvalstis labāk pārzinās lauku attīs ­
tības politikas analītisko pamatu un procesu, 
kas ir upju baseinu apsaimniekošanas plānu  – 
UBAP – pamatā (ŪPD ietvarā);
Komisijas atbilde 59
58
Regulas 38. pants tika aktivizēts 2010. gadā uzreiz 
pēc UBAP iesniegšanas termiņa. Jaunās saistības 
kļuva obligātas lauksaimniekiem no 2012. gada 
beigām, kad tuvojās lauku attīstības programmu 
noslēgums 2013. gadā. Tādējādi šis pasākums tika 
piemērots tikai dažās dalībvalstīs.
Turklāt jāņem vērā, ka kompensācijas maksājums 
var palīdzēt veicināt īstenošanu. Tomēr, tā kā 
38. pants attiecas uz izmaksu kompensēšanu, ar to 
netiek pievienota neviena vides prasība. Līdz ar to 
dalībvalstis var veikt plašu ieviešanu, neizmantojot 
38. panta piedāvātās iespējas. 
59
Lai gan Palātas minētie iemesli 213. pasākuma 
nelielā mēroga izmantošanai sniedz ticamu skaidro ­
jumu, ir jāsaprot vēl divas lietas.
Pirmkārt, kopumā daži lauku attīstības pasākumi 
tiek izmantoti plašāk nekā citi.
Otrkārt, 213. pasākums ir diezgan neparasts pasā ­
kums, jo piedāvā kompensāciju par nelabvēlīgu 
faktoru rašanos no obligātām prasībām konkrētās 
vietās. Vairumam pasākumu pamatā ir citi apsvē ­
rumi (t. i., maksājumi par veiktajiem ieguldījumiem/ 
brīvprātīgi veikto praksi). Šī 213. pasākuma atšķirība 
var darīt dažas dalībvalstis uzmanīgas attiecībā uz 
to īstenošanu, tiklīdz tās redzējušas, ka citās valstīs 
pasākums tiek veiksmīgi īstenots.
Jebkurā gadījumā, ņemot vērā, ka UBAP jau tiek 
īstenoti, Komisija paredz ŪPD maksājumu segto 
pasākumu lielāku izmantošanu 2014.–2020. gada 
periodā.53
Komisija piekrīt, ka daudzām dalībvalstīm UBAP 
otrajā ciklā ir vajadzīgas daudz labāk definētas 
pasākumu programmas lauksaimniecības nozarē, 
un šobrīd to aktīvi apspriež ar dalībvalstīm.
54
Jaunajā Lauku attīstības regulā 2014.–2020. plāno ­
šanas periodam ir ietverti īpaši drošības pasākumi 
saistībā ar atbalstu ieguldījumiem apūdeņošanā  – 
tie saista ūdens uzskaiti un UBAP iesniegšanu ar 
attiecīgiem lauksaimniecības nozares pasākumiem 
un ar ūdenstilpju stāvokli.
Turklāt dažādos tiesību aktos, īpaši vides ietekmes 
novērtējuma direktīvā, ir noteikta prasība, ka pirms 
konkrētu ieguldījumu veikšanas ir jāveic vides 
novērtējums (šis punkts ir atgādināts Lauku attīstī ­
bas regulas 45. panta 1. punktā).
Visbeidzot LLVS īstenošana, mēslošanas un augu 
aizsardzības līdzekļu izmantošanas prasību mini ­
mums un ūdens cenu noteikšana ir ex ante  nosacī ­
jumi ELFLA finansējuma saņemšanai (skatīt Lauku 
attīstības regulas V pielikumu.)
12. izcēlums  
Kopumā apūdeņotās platības paplašināšanai un/
vai kopējā ūdens patēriņa palielināšanai būtu 
“negatīvas blakusparādības” tikai tad, ja nebūtu 
pieejams pietiekams ūdens daudzums šo izmaiņu 
ērtai nodrošināšanai, vienlaikus garantējot, ka tiek 
saglabāts vai panākts labs ūdens stāvoklis.
Lai gan Spānijas LAP atbilstīgi 125. pasākumam 
ieguldījumi apūdeņoto platību paplašināšanā vai 
kopējā ūdens patēriņa palielināšanā nav atbilstīgi, 
risks palielināt apūdeņotās platības, veicot ieguldī ­
jumus 121. pasākuma ietvaros, tiek mazināts. Tas ir 
tāpēc, ka ūdens infrastruktūra/cauruļvadi, kas atro ­
das ārpus lauku saimniecības un kas pievada ūdeni 
saimniecībai, varētu nebūt atbilstīgi 125. pasāku ­
mam, ja to darbības rezultātā tiek palielināta apūde ­
ņotā platība.
Komisijas atbilde 60
Tādām daudzgadu programmām, kādas ir lauku 
attīstības programmas, konkrētus rezultātus, pie ­
mēram, ietekmi uz ūdens kvalitāti, var pienācīgi 
izvērtēt tikai plānošanas perioda gaitā un pēc tam. 
Šādu ietekmi var izmērīt tikai pēc pietiekami ilga 
laika kopš īstenošanas pabeigšanas.
68
Pārbaudes nevar sniegt informāciju par politikas 
ietekmi. Ietekmes mērīšanai nepieciešama rūpīgi 
izstrādāta novērtēšana, kas ļauj nodalīt tādus 
politikas efektus kā savstarpējā atbilstība no citiem 
faktoriem.
69
VUNS kontekstā ir definēta virkne rādītāju, kas 
palīdz izmērīt virzību uz mērķiem. Tie ir informācijas 
avots, ko vērtētāji izmanto savā darbā.
70
Sākot ar 2014. gadu jaunajā uzraudzības un vērtēša ­
nas sistēmā ietverta arī informācija par ūdens dau ­
dzumu. Kopumā ir jāatzīmē, ka informācijas vākšana 
nozīmē praktiskas grūtības un finanšu izdevumus. 
Tādēļ pastāv ierobežojums tam, kādu informāciju 
var apkopot, kā arī datu apkopošanas biežuma 
ierobežojums.
Pieredze, kas gūta, izmantojot 2007.–2013. gada 
VUNS, rāda, ka ir ļoti grūti noteikt precīzus mērķus 
ietekmes radītājiem, piemēram, ūdens kvalitātei, 
jo tos ietekmē vairāki ārēji faktori. Dalībvalstīm tika 
nodrošināti norāžu dokumenti, lai palīdzētu tām 
veikt to ietekmes rādītāju mērījumus, kas jānorāda 
ex post  novērtējumā.
Attiecībā uz rezultatīvajiem rādītājiem ir atzīts, ka 
bija zināmas grūtības pareizi reģistrēt datus sais ­
tībā ar rezultatīvo rādītāju par “veiksmīgu zemes 
apsaimniekošanu”.64
Skatīt atbildi par 83. punktu.
65
Palātas minētie lauku attīstības pasākumi, kuri nav 
piesaistīti savstarpējai atbilstībai, galvenokārt ir 
ieguldījumu pasākumi.
Tiesību akti 2014.–2020. gada perioda lauku attīs ­
tībai ietver nosacījumus, kas palīdzēs nodrošināt, 
ka atbalsts tiek piešķirts ieguldījumiem, kas ir vidē 
ilgtspējīgi. Šajā ziņā nosacījumi saistībā ar ieguldīju ­
miem apūdeņošanā ir īpaši detalizēti.
Ar ieguldījumu pasākumu iekļaušanu savstarpējās 
atbilstības sistēmā saistīto administratīvo izmaksu 
slogs būtu augsts, jo šo pasākumu pārvaldība ir 
daudzgadīga. Turklāt ietekme būtu ļoti ierobežota, 
jo vairumam lauksaimnieku, kas saņem atbalstu 
ieguldījumiem, kas veikti lauku attīstības politikas 
ietvaros, jau tiek piemērota savstarpējās atbilstī ­
bas sistēma, piemērojot I pīlāra tiešo maksājumus 
shēmas un lauku attīstības pasākumus, kas saistīti ar 
platībām.
67
Jaunajam 2014.–2020. gada plānošanas periodam ar 
Regulu (ES) Nr. 1306/2013 ir ieviesta jauna sistēma 
KLP uzraudzībai un novērtēšanai kopumā salīdzi ­
nājumā ar tās mērķiem. Šī sistēma ietver arī infor ­
māciju par izmantotā ūdens daudzumu un ūdens 
kvalitāti. Tomēr ūdens kvalitātes un daudzuma 
saistīšana ar lauksaimniecības praksi ir ļoti sarežģīta, 
jo jāņem vērā lielā lauksaimniecības darbību un 
agronomisko apstākļu dažādība ES, ūdens resursu 
noslodze, ko rada avoti, kas nav lauksaimniecība un 
kam arī ir ievērojama ietekme uz ūdens kvalitāti un 
pieejamību, un grūtības izveidot cēloniskās sakarī ­
bas. Tādēļ izmaksas un administratīvais slogs, kas 
saistīts ar uzraudzības un vērtēšanas sistēmām, ir 
rūpīgi jāsamēro ar ieguvumiem, kas saistīti ar uzla ­
botu pārvaldību un politikas veidošanu.
Komisijas atbilde 61
Secinājumi un ieteikumi
82
Skatīt atbildi par V punktu.
83
Savstarpējās atbilstības tvērumā jau ietilpst svarīgi 
ar ūdens resursiem saistīti ES tiesību akti. Turklāt ar 
ūdens resursiem saistīti jautājumi tiek risināti Ūdens 
pamatdirektīvā, kuru, tiklīdz direktīva būs ieviesta 
visās dalībvalstīs un būs noteikti visi lauksaim ­
niekiem tieši piemērojamie pienākumi, ierosinās 
iekļaut savstarpējās atbilstības tvērumā. Tikmēr ir 
noteikti LLVS standarti ar ūdens resursiem saistī ­
tos jautājumos, lai tiktu aptvertas dažas konkrētas 
pamatprasības, kas jau noteiktas valstu tiesību 
aktos, lai veidotu sasaisti ar KLP maksājumiem.
Savstarpējās atbilstības sistēma veicina principa 
“piesārņotājs maksā” mērķu sasniegšanu, bet tā 
nav paredzēta videi nodarītā kaitējuma novēršanas 
izmaksu kompensēšanai. Princips, ko piemēro sav ­
starpējās atbilstības neievērošanas sankciju aprēķi ­
nāšanai, patiesi ir balstīts uz visu atbilstīgo lauk ­
saimnieka saņemto KLP maksājumu proporcionālo 
apjomu. Tas ir procentuāls, nevis absolūtu summu 
aprēķins, kas atbilstoši proporcionalitātes principam 
atspoguļo lauksaimnieka pieļauto ES noteikumu 
pārkāpumu nopietnību. 
1. ieteikums
Komisija uzskata, ka šis ieteikums ir daļēji īstenots 
un tiks pilnīgi īstenots, kad tiks īstenoti konkrēti 
nosacījumi.
Komisija attiecībā uz KLP laikposmam pēc 
2014. gada ir ierosinājusi, ka, tiklīdz Ūdens pamat ­
direktīva (ŪPD) un Direktīva pesticīdu ilgtspējī ­
gas lietošanas nodrošināšanai būs ieviestas visās 
dalībvalstīs un būs noteikti visi lauksaimniekiem 
tieši piemērojamie pienākumi, tās veidos daļu no 
savstarpējās atbilstības sistēmas. Eiropas Parlaments 
un Padome ir piekrituši šai pieejai un šajā saistībā 
izstrādājuši kopīgu paziņojumu KLP reformas pie ­
ņemšanas kontekstā. 71
Kopumā starpposma novērtējumi programmu 
īstenošanā bija jāveic par ātru, lai iegūtu uzticamus 
datus par ietekmi un rezultātiem, jo vairumā prog ­
rammu bija par agru gaidīt, lai būtu piepildījušies 
politikas rezultāti/ietekme.
Šī iemesla dēļ starpposma novērtējumi jaunajā plā ­
nošanas periodā ir atcelti.
Tādām daudzgadu programmām, kādas ir lauku 
attīstības programmas, konkrētus rezultātus, 
piemēram, ietekmi uz ūdens kvalitāti, var pienā ­
cīgi izvērtēt tikai plānošanas perioda gaitā un pēc 
tam. Šādu ietekmi var izmērīt tikai pēc pietiekami 
ilga laika kopš īstenošanas pabeigšanas. Attiecībā 
uz daudzām intervencēm tas vēl nebija iespējams 
laikā, kad tika veikts starpposma novērtējums 
(2010. gadā).
74
ŪPD vienotās īstenošanas stratēģijas darba grupa 
ziņojumu lietās ir centusies, lai mainītu ziņojumu 
veidošanu tā, lai var skaidri sasaistīt ūdens noslodzi, 
pasākumus un panāktās reakcijas. Turklāt Komisija 
veiks nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka 
tiek izpildītas ŪDP uzraudzības prasības.
78
Komisija kopā ar Eiropas Vides aģentūru (EVA) un 
dalībvalstīm strādā, lai uzlabotu WISE .
79
Agrovides rādītāji tiek nepārtraukti uzlaboti, un 
dažos no tiem tiek ņemta vērā lauksaimniecības 
prakse, piemēram, AEI 15 (kopējais barības vielu 
līdzsvars), AEI 12 (intensifikācija/ekstensifikācija), 
AEI 11 (saimniecību apsaimniekošanas prakses), 
AEI 7 (apūdeņošana). Tiek atzīts, ka nākotnē atbil ­
stīgi 17. pantam Inspire  direktīvā par telpisko datu 
kopu kopīgu izmantošanu jānodrošina labāka 
sinerģija starp VUNS, Integrēto administrācijas un 
kontroles sistēmu un Lauku saimniecību struktūras 
apsekojumiem.
Komisijas atbilde 62
86
ES ūdens resursu politika daļēji tiek īstenota ar 
“fondu” atbalstu, bet daļēji bez tā (īstenojot prin ­
cipu “piesārņotājs maksā”). Nefinansētajām juridis ­
kajām prasībām ir ļoti svarīga loma visā pasākumu 
paketē, kas vajadzīga, lai risinātu lauksaimniecības 
ietekmi uz ūdens resursiem.
3. ieteikums
Atbilde par 3. ieteikuma pirmo rindkopu
Komisija uzskata, ka šis ieteikums ir daļēji īstenots.
Balstoties uz 2012. gadā pieņemto ūdens resursu 
aizsardzības konceptuālo plānu, Komisija turpinās 
labi aizsākto ŪPD vienotās īstenošanas stratēģijas 
procesu, kura ietvaros līdz šim radīti 23 norāžu 
dokumenti, sīki izklāstot, kā ir jāīsteno ŪPD. Vieno ­
tās īstenošanas stratēģijas darba grupu uzdevums ir 
vērsts uz UBAP kvalitātes uzlabošanu un ES ūdeņu 
stāvokļa uzlabošanu, īstenojot konceptuālajā plānā 
uzskaitītos priekšlikumus.
Komisija kopā ar dalībvalstīm pārbauda ievērojamos 
trūkumus pasākumos, kas vajadzīgi ŪPD īstenoša ­
nai, lai savlaicīgi atrisinātu šos jautājumus pirms 
otro UBAP izstrādāšanas 2015. gadā. Ja nepiecie ­
šams, dažos gadījumos tiks sāktas pārkāpumu 
izmeklēšanas procedūras.
Dalībvalstis 2016. gadā iesniegs Komisijai atjauni ­
nātus UBAP . Komisija tos izvērtēs un uz to pamata 
cita starpā veiks ŪPD pārskatīšanu, un vēlākais līdz 
2019. gadam piedāvās nepieciešamos grozījumus 
un/ vai ierosinās citas iniciatīvas.
Attiecībā uz LAP viens no pamata pasākumiem – 
9. pants jeb ūdens cenu politika ir ex ante  nosacī ­
jums LAP un kā tāds dalībvalstīm ir jānodrošina, lai 
šī prasība tiktu īstenota nolūkā nodrošināt, ka kon ­
krētos gadījumos tās var saņemt LAP finansējumu.
Atbilde par 3. ieteikuma otro rindkopu
Šī ieteikuma daļa ir adresēta dalībvalstīm.Eiropas ūdens nozares vadītāji2 2012. gadā ņēma 
vērā stratēģiskās koordinācijas grupas un Komisi ­
jas ieteikumus. Ūdens nozares vadītāji atzina, ka 
ierosināto pamata pasākumu saraksts ir izskatāms 
iekļaušanai savstarpējās atbilstības sistēmā, ja KLP 
diskusiju laikā Eiropas Parlamentā un Padomē tiek 
panākts lēmums ŪPD nosacījumus pievienot sav ­
starpējās atbilstības sistēmai.
Gaidot šo ieviešanu savstarpējās atbilstības sistēmā, 
likumdevēji ir arī vienojušies, ka šīs divas direktīvas 
veidos daļu no saimniecību konsultatīvās sistēmas 
obligātās darbības jomas, lai visiem attiecīgajiem 
lauksaimniekiem būtu pieejams pienācīgs padoms. 
Tādējādi ar laiku ES ūdens resursu politikas galvenos 
elementus varētu iekļaut KLP .
Attiecībā uz lauku attīstības politiku jaunajā Lauku 
attīstības regulā  – Eiropas Parlamenta un Pado ­
mes Regulā (ES) Nr. 1305/2013 – un ar to saistītajos 
tiesību aktos ir apstiprināti nepieciešamie rīki un 
mehānismi 2014.–2020. gada periodam.
Lauku attīstības regulā (t. i., pašā galvenajā tiesību 
aktā) “ūdens resursu apsaimniekošanas uzlabošana” 
un “ūdens izmantošanas efektivitātes palielināšana 
lauksaimniecībā” ir konkrēti “prioritāšu” elementi, 
kuriem dalībvalstīm/reģioniem jāparedz līdzekļi 
s av ās  L A P.
Lai palīdzētu īstenot šīs prioritātes, ir pieejama 
virkne pasākumu – atbalsts apmācībai, konsultāciju 
izmantošana, ieguldījumi, zemes apsaimniekošanas 
daudzgadu prakses un eksperimentāla attīstība 
(tostarp Eiropas inovāciju partnerība “Lauksaimnie ­
cības ražīgums un ilgtspēja”).
Visbeidzot jāatceras, ka lauku attīstības politi ­
kai jārisina virkne prioritāšu un finanšu līdzekļi ir 
ierobežoti.
2. ieteikums
Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.
2 https://circabc.europa.eu/w/
browse/25d8b24a ­c247 ­4275 ­9a56 ­9676a75a90f6 .
Komisijas atbilde 63
Saskaņā ar ŪPD dalībvalstīm ir jānosaka vietas, kurās 
pastāv ūdens resursu ievērojama noslodze, un jāziņo 
par šīm vietām UBAP un WISE  sistēmā. Komisija atzīst, 
ka līmenis, kādā informācija tiek paziņota, nebija 
piemērots analīzes veikšanai, un tādēļ, izmantojot ŪDP 
vienotās īstenošanas stratēģijas procesu, ir notikusi 
apspriede par izmaiņām, kādas jāievieš ziņojumu 
iesniegšanas prasībās, lai labāk varētu izsekot ūdens 
resursu noslodzei un tam, cik lielā mērā īstenotie pasā ­
kumi ir iedarbīgi.
Atbilde par 4. ieteikuma otro rindkopu
Šī ieteikuma daļa ir adresēta dalībvalstīm.87 – otrais ievilkums
Komisija kopā ar EVA un dalībvalstīm strādā, lai 
uzlabotu  WISE .
87 – trešais ievilkums
Pareiza un efektīva agrovides rādītāju īstenošana 
ir atkarīga no dalībvalstu iesniegtajiem datiem 
un informācijas. Bez šīs informācijas rādītāji nevar 
pareizi funkcionēt. Nepietiekamas informācijas 
problēma jo īpaši ietekmē ūdens rādītājus.
4. ieteikums
Atbilde par 4. ieteikuma pirmo rindkopu
Komisija uzskata, ka šis ieteikums šobrīd tiek īstenots.
Jaunajam 2014.–2020. gada plānošanas periodam ar 
Regulu (ES) Nr. 1306/2013 ir ieviesta jauna sistēma 
KLP uzraudzībai un novērtēšanai kopumā salīdzinā ­
jumā ar tās mērķiem. Šī sistēma ietver arī informāciju 
par izmantotā ūdens daudzumu un ūdens kvalitāti. 
Tomēr, ņemot vērā lielo lauksaimniecības darbību un 
agronomisko apstākļu dažādību ES, ir ļoti sarežģīti 
ūdens kvalitāti un daudzumu saistīt ar lauksaimniecī ­
bas praksi. Tādēļ izmaksas un administratīvais slogs, 
kas saistīts ar uzraudzības un vērtēšanas sistēmām, ir 
rūpīgi jāsamēro ar ieguvumiem, kas saistīti ar uzlabotu 
pārvaldību un politikas veidošanu.
Tādām daudzgadu programmām, kādas ir lauku attīs ­
tības programmas, konkrētus rezultātus, piemēram, 
ietekmi uz ūdens kvalitāti, var pienācīgi izvērtēt tikai 
plānošanas perioda gaitā un pēc tam. Šādu ietekmi var 
izmērīt tikai pēc pietiekami ilga laika kopš īstenošanas 
pabeigšanas.
Pieredze, kas gūta, izmantojot 2007.–2013. gada VUNS, 
rāda, ka ir ļoti grūti noteikt precīzus mērķus ietekmes 
radītājiem, piemēram, ūdens kvalitātei, jo tos ietekmē 
vairāki ārēji faktori. Dalībvalstīm tika nodrošināti 
norāžu dokumenti, lai palīdzētu tām veikt to ietekmes 
rādītāju mērījumus, kas jānorāda ex post  novērtējumā.
Attiecībā uz rezultatīvajiem rādītājiem ir atzīts, ka 
bija zināmas grūtības pareizi reģistrēt datus sais ­
tībā ar rezultatīvo rādītāju par “veiksmīgu zemes 
apsaimniekošanu”.

KĀ PASŪTĪT ES IZDEVUMUS
Bezmaksas izdevumi
•  Viens eksemplārs:  
ar EU Bookshop  starpniecību ( http://bookshop.europa.eu ).
•  Vairāk nekā viens eksemplārs vai plakāti/kartes:  
Eiropas Savienības pārstāvniecībās  
(http://ec.europa.eu/represent_lv.htm ), 
Eiropas Savienības delegācijās valstīs, kas nav ES dalībvalstis  
(http://eeas.europa.eu/delegations/index_lv.htm ), 
ar Europe Direct  dienesta starpniecību  
(http://europa.eu/europedirect/index_lv.htm ) 
vai piezvanot uz tālruņa numuru 00 800 6 7 8 9 10 11 (zvanīšana bez maksas no  
jebkuras vietas Eiropas Savienībā) (*).
(*)  Informāciju sniedz bez maksas, tāpat arī lielākā daļa zvanu ir bezmaksas (izņemot dažus operatorus, viesnīcas  
vai taksofonus).
Maksas izdevumi
• Ar EU Bookshop  starpniecību ( http://bookshop.europa.eu ).
Maksas abonementi
•  Ar Eiropas Savienības Publikāciju biroja tirdzniecības aģentu starpniecību  
(http://publications.europa.eu/others/agents/index_lv.htm ).
QJ­AB­14­004 ­LV­C ISSN  11831 ­0877
Eiropas ūdens resursu kvalitātes aizsardzība ir 
bijusi ES prioritāte kopš pagājušā gadsimta 
septiņdesmito gadu beigām. Lauksaimniecībai 
kā vienai no galvenajiem ūdens patērētājiem un 
piesārņotājiem ir būtiska nozīme ilgtspējīgas 
ūdens resursu apsaimniekošanas jomā. 
ES ir atkārtoti uzsvērusi, ka tās dažādajiem 
politikas virzieniem ir jābūt saskaņotiem, un 
tādēļ tā uzskata, ka ES politikai vides jomā, 
tostarp attiecībā uz ūdens resursiem, ir jābūt 
saskanīgai ar kopējo lauksaimniecības politiku. 
Revidenti pārbaudīja, vai ES ūdens resursu 
politikas mērķi ir sekmīgi integrēti kopējā 
lauksaimniecības politikā, un konstatēja, ka 
integrācija ir tikai daļēja.
EIROPAS
REVĪZIJASPALĀTA