EQF ir bijusi svarīgs nacionālo kvalifikāciju ietvarstruktūru attīstības virzītājspēks. Ar to ir saistīta, piemēram, pāreja uz mācīšanās rezultātu pieeju, atsakoties no kvalifikāciju piešķiršanas uz ieguldījuma faktoru (piemēram, uz nodarbībās pavadīto stundu skaita) pamata. Šī sistēmiskā mācīšanās rezultātu aprakstu ieviešana attiecībā uz visiem kvalifikāciju līmeņiem un veidiem ir veicinājusi izglītības un apmācības politikas un prakses modernizāciju, radot elastīgākas mācīšanās iespējas.

2008. gada ieteikums par EQF tuvojas pilnīgai īstenošanai. Pašlaik kopumā 39 valstis ir iesaistījušās EQF, kas norāda uz to, cik liela ir apņemšanās sasniegt vispārējo Eiropas kvalifikāciju pārredzamības un salīdzināmības mērķi. Līdz 2016. gada sākumam 22 dalībvalstis un piecas valstis, kas nav ES dalībvalstis, bija pabeigušas savu nacionālo kvalifikāciju līmeņu pielīdzināšanu EQF. Trīs dalībvalstis bija iesniegušas pirmo pielīdzināšanas ziņojumu, taču EQF padomdevēja grupa vēl nebija pabeigusi šo ziņojumu apstiprināšanu. Pārējās trīs dalībvalstis bija plānojušas veikt pielīdzināšanu 2016. gadā. Visas valstis, izņemot Itāliju, ir pielīdzinājušas savus kvalifikāciju līmeņus EQF, izmantojot nacionālās kvalifikāciju ietvarstruktūras. Turklāt līdz 2016. gada sākumam 15 valstis norādīja EQF līmeni apliecībās un diplomos, un ir sagaidāms, ka līdz 2016. gada beigām šādu valstu skaits strauji palielināsies.

Nacionālos kvalifikācijas līmeņus salīdzina ar astoņiem EQF līmeņiem, izmantojot procesu, kuru sauc par "pielīdzināšanu". Šajā sakarībā kvalifikācijas vispirms tiek iekļautas nacionālajā kvalifikāciju ietvarstruktūrā (kurā ir klasificētas nacionālās kvalifikācijas un to līmeņi) un pēc tam, izmantojot EQF konvertēšanas tabulu, to līmeņi tiek salīdzināti visā ES.

Atšķirības starp izglītības un apmācības sistēmām Eiropas Savienībā apgrūtina izpratni par to, ko cilvēks, kurš ieguvis kvalifikāciju citā valstī, zina, izprot un spēj darīt mācību vai darba kontekstā. Nepietiekama izpratne neļauj uzticēties citā dalībvalstī iegūtas kvalifikācijas kvalitātei un saturam. Tas pats attiecas uz kvalifikācijām, kas piešķirtas ārpus formālās izglītības sistēmas un ko piešķīrušas starptautiskas struktūras un organizācijas. Nepietiekama uzticēšanās šādām kvalifikācijām darba ņēmējiem un izglītojamajiem, kuri tās iegūst, samazina profesionālās attīstības, darbā pieņemšanas, paaugstināšanas un turpmākās izglītības iespējas, radot šķēršļus darba ņēmēju un izglītojamo mobilitātei Eiropas Savienībā gan valstu iekšienē, gan starp valstīm.

Kvalifikācija liecina par to, ko cilvēks zina, saprot un ir spējīgs darīt. Tā var tikt piešķirta dažādos veidos, piemēram, izsniedzot diplomu vai apliecību. Pārredzamība attiecībā uz to, ko cilvēki faktiski ir apguvuši, lai iegūtu kvalifikāciju ("mācīšanās rezultāti"), ļauj nodrošināt, ka personas un darba devēji kvalifikācijai piešķir atbilstošu ekonomisku, sociālu un akadēmisku vērtību.

Dažādās valstīs ievērojami atšķiras līdzīgu kvalifikāciju satura apraksts

Nav kopēja kvalifikāciju un to mācīšanās rezultātu aprakstīšanas Eiropas formāta; tas kavē kvalifikāciju salīdzināmību. Turklāt informāciju par kvalifikācijas saturu bieži vien ir grūti atrast, jo tā parasti nav sistemātiski iekļauta kvalifikāciju datubāzēs un reģistros un nav kopīgota Eiropas līmenī. Komisija un dalībvalstis tehniskā līmenī ir vienojušās sniegt informācijas minimumu. Tajā ietilptu ne tikai informācija par kvalifikāciju mācīšanās rezultātiem, bet arī informācija par kvalitātes nodrošināšanu un iespējamiem kredītpunktiem.

Termins "kompetence" nozīmē vienīgi "autonomiju un atbildību"

Termins "kompetence", kas saistībā ar mācīšanās rezultātu deskriptoriem tiek lietots 2008. gada ieteikuma par EQF II pielikuma EQF deskriptoru trešajā slejā, nozīmē tikai "autonomiju un atbildību". Tas neatbilst kompetences definīcijai, kas tiek plaši izmantota Eiropas izglītības un apmācības politikā un kas formulēta 2008. gada ieteikuma par EQF I pielikumā: "pierādīta spēja izmantot zināšanas, prasmes un personiskās, sociālās un/vai metodiskās spējas darba un mācību situācijās un profesionālajā un personīgajā attīstībā".

Uzticēšanās EQF pielīdzināto kvalifikāciju kvalitātei un līmenim

Tā ir svarīga izglītojamo un darba ņēmēju mobilitātes atbalstam gan nozaru ietvaros un valsts iekšienē, gan starp nozarēm un valstīm. Tomēr pašreizējie kopējie kvalitātes nodrošināšanas principi attiecas uz kvalitātes nodrošināšanu kopumā, nevis konkrēti uz kvalifikācijām, kas pielīdzinātas EQF. Turklāt, neraugoties uz EQF visaptverošo raksturu, tās kvalitātes nodrošināšanas principi (2008. gada ieteikuma par EQF III pielikums) attiecas tikai uz VET un augstāko izglītību un tādējādi nav piemērojami:

–kvalifikācijām, kas tiek piešķirtas pēc vispārīgās izglītības iegūšanas;

–kvalifikācijām, ko piešķir, validējot neformālo un ikdienējo mācīšanos, un privātajā sektorā;

–starptautiskām kvalifikācijām (gan tām, kas ir nozaru kvalifikācijas, gan tām, kas tādas nav).

Tas kavē uzticēšanos starp dalībvalstīm visā kvalifikāciju spektrā.

Attiecībā uz kvalifikācijām, kas saistītas ar EQF, nav kopējas kredītpunktu pārneses un uzkrāšanas kārtības

Lai gan EQF mērķis ir veicināt elastīgas mācīšanās iespējas un tā ir vērsta uz mācīšanās rezultātiem neatkarīgi no tā, kur kvalifikācija ir iegūta (jebkurā nozarē formālajā izglītībā vai validējot neformālo un ikdienējo mācīšanos), attiecībā uz kvalifikācijām, kas saistītas ar EQF, nav kopējas kredītpunktu pārneses un uzkrāšanas kārtības. Tas apgrūtina pāreju no vienas mācību vides uz citu gan dalībvalstīs, gan starp dalībvalstīm. Tomēr šāda pāreja ir ļoti svarīga personām, kas savā mācību procesā un darba mūžā to īsteno vairākkārt.

Arvien vairāk starptautisku (nozaru) kvalifikāciju balstās uz starptautisku uzņēmumu vai nozaru organizāciju izstrādātiem standartiem

Arvien lielākas produktu un pakalpojumu vērtību ķēžu internacionalizācijas dēļ tiek piešķirts arvien vairāk starptautisku (nozaru) kvalifikāciju, notiek arvien vairāk uzņēmumos īstenotu apmācību un tiek izdotas attiecīgas apliecības, kas balstītas uz starptautisku uzņēmumu vai nozaru organizāciju izstrādātiem standartiem, piemēram, e-kompetences sistēmu vai banku nozares un metināšanas nozares sistēmu.

Pašreizējais ieteikums paredz, ka starptautiskām nozaru organizācijām vajadzētu būt spējīgām piesaistīt savu kvalifikāciju sistēmu kopīgam Eiropas atskaites punktam, tādējādi parādot saikni starp starptautiskām nozaru kvalifikācijām un nacionālajām kvalifikāciju sistēmām. Tomēr ieteikumā nav skaidru noteikumu par to, kā būtu jāpanāk šāda tieša piesaiste EQF. Tā kā nav kopējas procedūras, dažas dalībvalstis dažas starptautiskās (nozaru) kvalifikācijas ir integrējušas savās nacionālajās kvalifikāciju ietvarstruktūrās. Tādējādi attiecībā uz vienu un to pašu kvalifikāciju ir jāizpilda visas valsts procedūras, un tas rada augstu nekonsekvences risku starp valstīm, proti, risku, ka vienai un tai pašai kvalifikācijai piešķir atšķirīgus EQF līmeņus. Tas arī rada lielu administratīvo slogu starptautiskām (nozaru) organizācijām, jo tām jāievēro arī visas valstu kvalitātes nodrošināšanas procedūras un prasības.

Kopējie apmācības satvari, kas balstās uz EQF līmeņiem

Direktīva par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (2005/36/EK) nosaka, ka kopējos apmācības satvarus, kas ir minimālie uz EQF līmeņiem balstītie mācīšanās rezultātu kopumi, profesijām, kuras reglamentē valsts līmenī, ar deleģētajiem aktiem var noteikt Komisija. Kvalifikācijas, kas atbilst kopējam apmācības satvaram, tiks automātiski atzītas visā Eiropas Savienībā. Šis noteikums ir jauns, un līdz šim vienoti apmācības satvari vēl nav izveidoti. Direktīvā nav noteikts, kā kopējiem apmācības satvariem tiks piešķirti EQF līmeņi.

Saikne starp EQF un nacionālajām kvalifikāciju ietvarstruktūrām trešās valstīs

EQF ir kļuvusi par iedvesmas avotu nacionālo kvalifikāciju ietvarstruktūru un metaietvarstruktūru izstrādē ārpus ES. Vairākas trešās valstis ir paudušas interesi par savu sistēmu pielīdzināšanu vai saskaņošanu ar EQF, lai padarītu salīdzināmas šo valstu un ES kvalifikācijas. Taču, neraugoties uz arvien lielāku ES iebraucošo un no tās izbraucošo izglītojamo un darba ņēmēju plūsmu, ieteikumā par EQF nav noteikuma, kas ļautu veikt oficiālu saskaņošanu ar trešo valstu ietvarstruktūrām. Praksē tas nozīmē, ka trešo valstu kvalifikācijas nav iespējams oficiāli salīdzināt ar ES piešķirtajām kvalifikācijām.

Nepietiekamā Eiropas Savienībā piešķirto kvalifikāciju salīdzināmība ar trešo valstu kvalifikācijām mazina uzticēšanos ārvalstu kvalifikācijām un apgrūtina to atzīšanu. Tas nostāda migrantus ar ārzemēs iegūtu kvalifikāciju (tostarp bēgļus) neizdevīgākā darbā pieņemšanas situācijā, salīdzinot ar pamatiedzīvotājiem, un mazina viņu profesionālās attīstības un izaugsmes iespējas. Tas attiecas gan uz tiem, kas ieguvuši kvalifikāciju trešās valstīs un dodas uz ES, gan tiem, kam ir ES piešķirta kvalifikācija un kas dodas uz trešām valstīm. Institucionālā līmenī asociācijas nolīgumos starp ES un trešām valstīm, piemēram, Maroku, Ukrainu, Gruziju un Moldovu, ir iekļauti noteikumi par sadarbību attiecībā uz pielīdzināšanu EQF. Taču nav ieviesti pārvaldības mehānismi, kas nodrošinātu šādu noteikumu īstenošanu.