LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 116/15

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2011/C 116/08

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“MIÓD Z SEJNEŃSZCZYZNY/ŁOŹDZIEJSZCZYZNY”/“SEINŲ/LAZDIJŲ KRAŠTO MEDUS”

EK Nr.: PL-PDO-0005-0684-26.02.2008

EK Nr.: LT-PDO-0005-0850-26.02.2008

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1. Nosaukums:

“Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny”/“Seinų/Lazdijų krašto medus”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Polija un Lietuva

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids:

1.4. grupa. Citi dzīvnieku izcelsmes produkti, medus

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

Ar nosaukumu “Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny”/“Seinų/Lazdijų krašto medus” drīkst pārdot tikai tādu medu, kas iegūts no dažādu ziedu nektāra. Pārdošanas laikā medus var būt šķidrs (tecināts medus) vai kristālisks (sacietējis medus). Medus var būt biezas, caurspīdīgas, šķidras konsistences vai kristāliskas konsistences. To iegūst no vairākiem dučiem medusaugu sugu, kas raksturīgas attiecīgajam apgabalam, tostarp no dažādu sugu kārkliem un kļavām, ārstniecības pienenēm, avenēm, krūkļiem, baltā un sarkanā āboliņa, dūkstu vanagnadziņiem, amoliņa un citām tauriņziežu sugām (Papilionaceae), daglīšiem, lakačiem, liepziediem, krustziežu (Brassicaceae) dzimtas nezālēm, rudzupuķēm, kazrozēm, baltajām robīnijām, eremūriem, plūmēm un čemurziežu, neļķu un lūpziežu dzimtas augiem.

Intensīvi kultivētu viena veida kultūraugu putekšņi var atrasties medū tikai piemaisījumu veidā (nepārsniedzot 5 % no kopējā daudzuma). Šādu putekšņu klātbūtne nekādā gadījumā nedrīkst mainīt medus raksturīgo garšu, aromātu un krāsu. Medum ir ļoti raksturīga krāsa, kas var būt no tumšdzeltenas līdz tumši zeltainai. Raksturīga medus pazīme ir neliels duļķainums. Medus krāsa drīkst būt mazliet tumšāka; tā cēlonis ir medusrasa, kas laikā, kad daži augi izdala nektāru, dažreiz nonāk medū. Medusrasas maksimālais daudzums medū, ko nosaka, mērot tā īpatnējo elektrovadītspēju, ir 0,5 mS/cm.

Fizikāli ķīmiskās īpašības:

— ūdens saturs – ne vairāk kā 18 %,

— blīvums – virs 1 400 g/cm3,

— prolīna saturs – ne mazāk kā 25 mg/100 g medus,

— 5-hidroksimetilfurfurola (HMF) saturs – ne vairāk kā 2,0 mg/100 g medus,

— stabila pH vērtība (3,8–4,8),

— monosaharīdu (glikozes un fruktozes) saturs – ne mazāk kā 60 g/100 g medus,

— saharozes saturs – ne vairāk kā 5 g/100 g medus,

— diastāzes skaitlis pēc Schade skalas – ne zemāks kā 8,

— brīvās skābes – ne vairāk kā 50 mekv/kg,

— īpatnējā elektrovadītspēja – ne mazāka kā 0,8 mS/cm.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem):

—

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

Bišu galvenā barība biškopības sezonā un ziemošanas laikā ir stropos noglabātais dabīgais medus un putekšņi. Tie jāatstāj pietiekamā daudzumā, lai nodrošinātu, ka bites labi pārziemo, līdz pavasarī kļūst pieejams svaigs nektārs un putekšņi. Tomēr, ja laika apstākļi vasaras beigās ir nelabvēlīgi, daļu no noglabātajiem barības krājumiem bites var izlietot. Šādā gadījumā krājumi jāpapildina augustā un septembrī. Šim nolūkam izmanto cukura (saharozes) un ūdens sīrupu proporcijā no 1,5:1 līdz 2:1 atkarībā no gadalaika un gaisa temperatūras. Šo barību dod vakarā (lai dravai nepiesaistītu plēsīgus kukaiņus) vairākās devās (lai bites to varētu pamatīgi pārstrādāt un pārveidot). Ja garas ziemas, nelabvēlīgu laika apstākļu vai nektāra nepietiekamības dēļ piebarojums ir vajadzīgs agrā pavasarī, tad pirmām kārtām jānodrošina bitēm medus un propoliss no krājuma, kas glabājas biškopības saimniecībā, pēc vajadzības verot vaļā traukus citu pēc cita. Ja tāda nav, tad bites piebaro ar cukura sīrupu, kas ir šķidrāks nekā rudenī, jo pavasarī bitēm ir vajadzīgs lielāks ūdens daudzums, ievērojot cukura – ūdens proporciju 1:2 un 1:1, kā arī ar samaltiem putekšņiem, lai nodrošinātu bitēm olbaltumvielas. Piebarošanai izmanto cukura sīrupu, kas pagatavots no cukurbiešu cukura un ūdens, vai invertcukura sīrupu. Piebarošanu ar sīrupu veic, izmantojot augšējās vai rāmju barotavas. Bites nedrīkst piebarot laikā, kad tās vāc “Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny”/“Seinų/Lazdijų krašto medus”.

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Visiem ražošanas posmiem – no dravu izvēles līdz medus galīgajai iesaiņošanai – jānotiek konkrētajā ģeogrāfiskajā apgabalā. Tā kā augiem šajā apgabalā ir ļoti īss augšanas periods, “Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny”/“Seinų/Lazdijų krašto medus” tiek ražots tikai trīs mēnešus, t. i., no maija vidus līdz augusta vidum. Medus izsviešana tiek veikta ar auksto paņēmienu medsviedē, izmantojot centrbēdzes spēku. Notecināto medu fasē (iepilda) iepakojuma vienībās, kuru ietilpība nepārsniedz 1 400 g. Medus jāuzglabā no gaismas aizsargātā vietā no 4 °C līdz 18 °C temperatūrā sausās, labi vēdinātās telpās. Nav pieļaujama putekšņu izfiltrēšana, nedz arī medus nosmalstīšana, pasterizēšana vai arī mākslīga sildīšana. Visos ražošanas posmos medus temperatūra nedrīkst pārsniegt 42 °C. Medus ievākšanas laikā bitēm ir aizliegts dot medikamentus. Ķimikāliju un citu cietu, šķidru vai gāzveida līdzekļu izmantošana bišu atbaidīšanai arī ir aizliegta.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

Biškopji paši iepilda medu mazumtirdzniecības iepakojumu vienībās (to ietilpīgums nedrīkst pārsniegt 1 400 g). Šādā veidā viņi mazina iespēju, ka, transportējot nepietiekami labi iesaiņotu medu lielā attālumā, mainās tā fizikāli ķīmiskās un organoleptiskās īpašības.

Izvedot medu ārpus apgabala tādā iesaiņojumā, kas neatbilst mazumtirdzniecības iesaiņojumam, pastāv arī iespēja, ka “Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny”/“Seinų/Lazdijų krašto medus” varētu tikt sajaukts ar citu veidu medu vai medus, kura izcelsmes vieta nav 4. punktā noteiktais ģeogrāfiskais apgabals, varētu tikt laists tirgū ar aizsargāto nosaukumu.

Šis ierobežojums ir paredzēts, lai novērstu jebkurus faktorus, kas varētu viest šaubas par “Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny”/“Seinų/Lazdijų krašto medus” kvalitāti, un lai nodrošinātu augstu pārbaudes sistēmas uzticamību.

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

Visiem biškopjiem un uzņēmumiem, kas iepērk medu un realizē to tālāk ar aizsargāto nosaukumu Polijā un Lietuvā, jāizmanto viena veida etiķetes. Uzraksti uz etiķetēm ir attiecīgajā oficiālajā valodā. Produkta nosaukums var būt norādīts attiecīgās valsts valodā.

Uz katras etiķetes cita starpā jābūt nosaukumam “Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny”/“Seinų/Lazdijų krašto medus” un informācijai par trauka ietilpību, kā arī ražotāja adresei, veterinārās uzskaites numuram, datumam, kurā medus iepildīts traukos, un tā glabāšanas laikam. Uz etiķetēm jābūt arī ES ACVN simbolam vai ES simbolam un uzrakstam “Aizsargāts cilmes vietas nosaukums”.

Polijā etiķetes izplatītājs būs rajona biškopības pulciņš (Terenowe Koło Pszczelarzy) Seinē (Sejny) un Lietuvā – rajona biškopības biedrība Lazdijai. Attiecīgā asociācija iesniedz kompetentajai pārbaudes iestādei sīki izstrādātus noteikumus attiecībā uz etiķešu izplatīšanu. Šādi noteikumi nekādā veidā nedrīkst diskriminēt tos ražotājus, kuri ražo “Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny”/“Seinų/Lazdijų krašto medus” saskaņā ar specifikāciju, bet nav attiecīgās apvienības biedri.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

“Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny”/“Seinų/Lazdijų krašto medus” tiek vākts šādā apgabalā:

— Polijā – četros Seines apriņķa administratīvajos rajonos (Sejny, Giby, Krasnopol un Puńsk) un piecos Suvalku (Suwałki) apriņķa administratīvajos rajonos (Suwałki, Szypliszki, Jeleniewo, Rutka-Tartak un Wiżajny),

— Lietuvā – 12 Lazdijai rajona pagastos (Kapčiamiestis, Veisejai, Kučiūnai, Lazdijai, Seirijai, Noragėliai, Šventežeris, Teizai, Šlavantai, Būdvietis, Šeštokai un Krosna).

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

Apgabals, kurā tiek ražots “Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny”/“Seinų/Lazdijų krašto medus”, atrodas Nemūnas upes baseinā pie robežas starp Poliju un Lietuvu, Austrumsuvalku ezeru rajona (Pojezierze Wschodniosuwalskie) vidusdaļā. Šis apgabals, kas agrāk bija vienota, jātvingu cilšu apdzīvota teritorija, tagad ir iekļauts apgabalā ar nosaukumu Žeimia Seineiska (Ziemia Sejneńska) (Sejneńszczyzna) un Lazdiju kraštas (Lazdijų kraštas). Nosaukums “Miód z Sejneńszczyzny” attiecas uz Polijā ražoto medu, un nosaukums “Lazdijų krašto medus” – uz Lietuvā ražoto medu. Šis apgabals tomēr veido viendabīgu teritoriju, kurā identiska produkta ieguvei tiek izmantotas vienas un tās pašas metodes. Nosaukumi “Miód z Sejneńszczyzny” un “Lazdijų krašto medus” attiecas uz vienu un to pašu medu.

Žeimia Seineiska (Ziemia Łoździejska) un Žeimia Loždžeiska (Lazdijų kraštas) atrodas Austrumsuvalku ezeru rajona un Lietuvas ezerzemes ģeogrāfiskajā reģionā. Šo apgabalu jo īpaši vieno tā ģeogrāfiskā atrašanās vieta, klimats, identiska augu un dzīvnieku valsts un reljefs. Šīm zemēm ir arī kopīga vēsture. Reģions 1919. gadā tika sadalīts pa valsts robežu (pēc Polijas un Lietuvas teritoriju izveides pabeigšanas pēc Pirmā Pasaules kara). Tomēr robeža nav vājinājusi kultūras saiknes starp apgabalā dzīvojošajiem cilvēkiem, un šīm saiknēm ir bijusi iespēja izpausties no jauna pēc tam, kad Polija un Lietuva 2007. gadā kļuva par Šengenas zonas daļu.

Reljefs ir veidojies, šļūdoņa ledum daudzkārt virzoties pāri apgabalam. Apgabalam ir raksturīgi ezeri, dziļi šļūdoņa radīti kanāli, kas veidojušies zem ledāja (pašlaik tie veido ezeru vai upju gultnes), un pēc šļūdoņa radušās iedobes – nelieli padziļinājumi bez iztekas, dažkārt pilni ar ūdeni, kas galvenokārt radušies, kūstot ledus sanesumiem. Lazdijai rajona administratīvajā teritorijā ir ap 150 ezeru, un vairāki duči ezeru atrodas Žeimia Seineiska administratīvajā teritorijā, no kuriem lielākais ir Galadušs (Gaładuś), kas daļēji atrodas Lietuvā.

Attiecīgajā apgabalā ir bargi klimatiskie apstākļi ar ļoti izteiktām kontinentālā klimata pazīmēm. Ziemā gaisa temperatūra ir zemāka un vasarā augstāka par vidējo temperatūru valstī. Gaisa vidējā temperatūra tur ir 6,1 °C. Visā aprakstītajā apgabalā vidējais nokrišņu daudzums gadā ir no 550 mm līdz 600 mm. Augu veģetācijas periods sākas vienu līdz divas nedēļas vēlāk nekā apkārtējos rajonos un bieži vien ir ļoti īss – mazāk par 150 dienām.

Šā apgabala augu valsts ir veidojusies klimata, ģeoloģisko un hidroloģisko apstākļu, kā arī antropogēno izmaiņu rezultātā un ir labi piemērojusies valdošajiem apstākļiem. Reljefs, ziemas un vasaras gaisa temperatūra, mērenais nokrišņu daudzums, ļoti īsais veģetācijas periods un nepiesārņotā vide ir galvenie faktori, kas ietekmē augu valsti. Apgabalā, kurā iegūst “Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny”/“Seinų/Lazdijų krašto medus”, aug reliktas, ziemeļu un arktiskas augu sugas, tostarp Salix lapponum, Betula humilis, Rubus chamaemorus, Ledum palustre, Glyceria lithuanica un Baeothryon alpinum. Attiecīgā apgabala augu sugām ir dažādi ekotipi atkarībā no dzīvesvides: lauki/pļavas, meži, muklāji/kūdras purvi (kas lielā mērā saglabājuši savu sākotnējo veidu). Visos šajos gan dabiskas, gan mākslīgas izcelsmes augu kopumos ir daudz tauriņziežu augu – āboliņa (Trifolium), amoliņa (Melilothus), vīķu (Vicia), lucernas (Medicago), dedestiņu (Lathyrus) un dūkstu vanagnadziņu (Lotus) – sugu, kuru nektārā ir vairāki alkaloīdi, glikozīdi un ēteriskās eļļas.

“Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny”/“Seinų/Lazdijų krašto medus” ražošanā liela nozīme ir cilvēkfaktoram. Biškopju prasme jo īpaši attiecas uz dravu izvēli, bišu ciltsdarbu un tradicionālo biškopību, kurā cita starpā izmanto koka stropus; bišu piebarošanai noteikto ierobežojumu ievērošanu ziemas periodā un aizliegumu, kas neļauj filtrēt putekšņus un nosmalstīt, pasterizēt un mākslīgi karsēt medu; medus izsviešanu, kas tiek veikta ar auksto paņēmienu, un ierobežojumu ievērošanu, medu iepildot traukos un glabājot. Biškopju prasme ir izkopta daudzu gadu laikā un nodota tālāk no paaudzes paaudzei. To, ka biškopība šajā apgabalā ir sena tradīcija, apstiprina neskaitāmi materiāli un publikācijas, kā arī daudzie tiesību akti. Lietuvas lielkņazistes likumu krājumā Biškopības likumu oficiāli reģistrēja 1529. gadā. Lietuvas dižkungi 14. un 15. gadsimtā piešķīra šā apgabala iedzīvotājiem tiesības izmantot mežu resursus, tostarp tiesības izmantot primitīvus meža bišu stropus (wchody bartne). Seinē 1873. gadā tika dibināts Biškopības pulciņš – pirmā šāda veida biedrība Polijas Karalistē. Šajā apgabalā vēl aizvien ir daudzi stropu reģistri, kas aizsākti, piemēram, deviņpadsmitā gadsimta trīsdesmitajos gados un 1948. gadā.

5.2. Produkta specifika:

Raksturīgās īpašības, kas veido “Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny”/“Seinų/Lazdijų krašto medus” specifiskumu, ir šādas:

— zems ūdens saturs – ne vairāk kā 18 %,

— augsts blīvums – lielāks par 1 400 g/cm3,

— stiprs aromāts,

— rūgtena pēcgarša,

— mazs intensīvi audzētu viena veida kultūraugu putekšņu daudzums – ne vairāk kā 5 %,

— augsts prolīna saturs – ne mazāk kā 25 mg/100 g medus,

— zems 5-hidroksimetilfurfurola (HMF) saturs – ne vairāk kā 2,0 mg/100 g medus,

— stabila pH vērtība (3,8–4,8),

— raksturīga krāsa, no tumšdzeltenas līdz tumši zeltainai un dažkārt arī tumšāka, ja medū nonāk medusrasa, un neliels duļķainums.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

“Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny”/“Seinų/Lazdijų krašto medus” ir unikāls produkts, kas cieši saistīts ar tā izcelsmes apgabalu. Tā spēcīgo aromātu un rūgteno pēcgaršu rada 4. punktā noteiktajā apgabalā augošo medusaugu dažādība – lielu daļu no tiem veido tauriņzieži. Ģeogrāfiskais apgabals ir specifisks arī tā iemesla dēļ, ka intensīvi audzētu viena veida kultūraugu putekšņu daudzums medū nepārsniedz 5 %.

“Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny”/“Seinų/Lazdijų krašto medus” kvalitāte ļoti atkarīga arī no vietējo biškopju īpašās prasmes. Viņiem šo prasmi ir nācies piemērot sarežģītajiem klimatiskajiem apstākļiem (ļoti īsā veģetācijas perioda dēļ šajā apgabalā medu var ražot tikai trīs mēnešus, t. i., no maija vidus līdz augusta vidum). Biškopju prasmīgums un apgabala ārkārtējais stāvoklis šeit ražotajam medum piešķir sevišķas īpašības, tādas kā zems ūdens saturs, augsts blīvums, zems 5-hidroksimetilfurfurola (HMF) saturs un stabila pH vērtība.

Vēl viena īpašība, kas atšķir “Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny”/“Seinų/Lazdijų krašto medus” un liecina par tā augsto kvalitāti, ir lielais prolīna saturs tā dabiskās izcelsmes, vides faktoru un dažreiz arī medusrasas klātbūtnes dēļ.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 5. panta 7. punkts)

http://www.minrol.gov.pl/DesktopDefault.aspx?TabOrgId=1620&LangId=0

http://www.zum.lt/documents/Kokybe-medus.doc

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.