EIROPAS KOMISIJA Briselē, 15.7.2016 COM(2016) 471 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS 2015. GADA ZIŅOJUMS

PAR ATTIECĪBĀM STARP EIROPAS KOMISIJU

UN VALSTU PARLAMENTIEM



KOMISIJAS ZIŅOJUMS 2015. GADA ZIŅOJUMS PAR ATTIECĪBĀM STARP EIROPAS KOMISIJU

UN VALSTU PARLAMENTIEM 1. Ievads 2015. gads bija jaunās Žana Kloda Junkera vadītās Komisijas pirmais pilnais darbības gads. Nosakot sava pilnvaru termiņa politiskās prioritātes, priekšsēdētājs Ž. K. Junkers uzsvēra to, cik nozīmīgas ir Komisijas attiecības ar valstu parlamentiem, jo īpaši attiecībā uz subsidiaritātes principa ievērošanu. Viņš arī pauda apņēmību izpētīt veidus, kā uzlabot mijiedarbību ar valstu parlamentiem, “lai tādā veidā Eiropas Savienību pietuvinātu pilsoņiem”. Pilnvaru vēstulēs, ko priekšsēdētājs Ž. K. Junkers adresēja pārējiem Komisijas locekļiem, tika pausta Komisijas apņemšanās veidot jaunas partnerattiecības ar valstu parlamentiem. Tajās viņš aicināja viņus personiski iepazīstināt valstu parlamentus ar svarīgiem priekšlikumiem vai iniciatīvām un skaidrot tos. Tiešu personisku kontaktu svarīguma atkārtotās uzsvēršanas rezultātā Komisijas locekļi 2015. gadā vairāk nekā 200 reižu apmeklēja valstu parlamentus (sīkāku informāciju skatīt 4. sadaļā). Komisija arī veica pasākumus, lai no jauna stiprinātu tās pierastos līdzekļus rakstiskajai saziņai ar valstu parlamentiem, proti, politisko dialogu un subsidiaritātes kontroles mehānismu. Komisija atteicās no savas līdzšinējās prakses, saskaņā ar kuru atbildes uz valstu parlamentu atzinumiem parakstīja tikai par iestāžu attiecībām atbildīgais priekšsēdētāja vietnieks. Tagad atbildes paraksta arī pirmais priekšsēdētāja vietnieks un priekšsēdētāja vietnieks vai par attiecīgo politikas jomu atbildīgais komisārs. Šādi tiek uzsvērta politiskā nozīme, kāda šim dialogam ir Komisijas ieskatā. Komisija 2015. gadā arī veica pasākumus, lai uzlabotu atbilžu sniegšanu uz valstu parlamentu atzinumiem, ar mērķi uzsvērt atbilžu politisko būtību, vienlaikus turpinot pēc būtības atbildēt uz visiem izteiktajiem tehniska rakstura jautājumiem. Šajā vienpadsmitajā gada ziņojumā par attiecībām starp Komisiju un valstu parlamentiem uzmanība ir pievērsta politiskajam dialogam, ko Komisija sāka 2006. gadā, lai nodrošinātu sistēmu informācijas un viedokļu apmaiņai visās politikas jomās — gan par tiesību aktu priekšlikumiem, gan nenormatīvajām iniciatīvām. Subsidiaritātes kontroles mehānisms, saskaņā ar kuru valstu parlamentiem ir tiesības izvērtēt, vai tiesību aktu priekšlikumi jomās, kurās Eiropas Savienībai nav ekskluzīvās kompetences, atbilst subsidiaritātes principam, ir apspriests 2015. gada ziņojumā par subsidiaritāti un proporcionalitāti. Minētais ziņojums tiek publiskots vienlaikus ar šo ziņojumu un ir uzskatāms par tā papildinājumu.

2. Valstu parlamentu rakstiskie atzinumi a) Vispārīgas piezīmes Ievērojot jaunās Komisijas politisko apņemšanos īstenot koncentrētāku, uz prioritātēm un rezultātiem orientētu pieeju, tās 2015. gada darba programmā bija paredzētas 23 jaunas iniciatīvas, ko pieņemt gada laikā. Šis skaitlis bija ievērojami mazāks salīdzinājumā ar vairāk nekā 130 jaunajām iniciatīvām, kas tika ierosinātas katrā gada darba programmā iepriekšējiem pieciem gadiem. Komisijas pievēršanās šauram Eiropas iedzīvotājiem svarīgu jautājumu klāstam, kā arī jaunu iniciatīvu skaita samazinājuma dēļ saruka kopējais no valstu parlamentiem saņemto atzinumu (tostarp pamatoto atzinumu) skaits. 2015. gadā to skaits samazinājās vairāk nekā par 30 % — no 2014. gadā saņemtiem 506 atzinumiem līdz 2015. gadā saņemtiem 350 atzinumiem (skatīt 1. pielikumu). b) Dalība un darbības joma Tāpat kā iepriekšējos gados, valstu parlamentu politiskā dialoga aktivitāte, vērtējot pēc Komisijai iesniegto atzinumu skaita, joprojām bija nevienmērīga. Desmit aktīvākās palātas iesniedza aptuveni 70 % no visiem atzinumiem, kas gan ir mazāk nekā 2014. gadā konstatētie 80 %. Visvairāk atzinumu iesniedza Portugāles Assembleia da República. Tās 55 atzinumi veidoja aptuveni 15 % no kopējā saņemto atzinumu skaita. Tomēr tās nesenā lejupejošā tendence gan attiecībā uz atzinumu absolūto skaitu, gan tās īpatsvaru kopējā atzinumu skaitā turpinājās (2012. gadā — 227 atzinumi (31 %), 2013. gadā — 192 (31 %), 2014. gadā — 118 (23 %)). Citi valstu parlamenti vai palātas, kas 2015. gadā iesniedza desmit vai vairāk atzinumus, bija Rumānijas Camera Deputaţilor (47), Čehijas Senát (25), Itālijas Senato della Repubblica (25), Francijas Assemblée nationale (23), Apvienotās Karalistes parlamenta Lordu palāta (22), Vācijas Bundesrat (20), Rumānijas Senat (14), Spānijas Congreso de los Diputados un Senado (11), Čehijas Poslanecká snĕmovna (10) un Zviedrijas Riksdag (10). Tomēr atšķirībā no pēdējiem gadiem, kad atzinumos galvenā uzmanība nepārprotami bija pievērsta tiesību aktu priekšlikumiem, aizvien vairāk palātu izvēlējās sniegt atzinumus par neleģislatīvu aktu priekšlikumiem, piemēram, paziņojumiem un zaļajām grāmatām. Vienpadsmit no deviņpadsmit Komisijas dokumentiem, par kuriem tika saņemts visvairāk atzinumu no valstu parlamentiem, piederēja kādai no šīm kategorijām. Komisija ir aicinājusi valstu parlamentus aktīvāk iesaistīties pirmslikumdošanas posmā un atzinīgi vērtē izrādīto interesi.



c) Politiskā dialoga un politikas rezultātu galvenie temati Turpmāk minētie Komisijas dokumenti 2015. gadā izpelnījās valstu parlamentu īpašu uzmanību, proti, tika saņemti desmit vai vairāk atzinumu (sīkāku informāciju skatīt 3. pielikumā).

1.Paziņojums par Komisijas 2015. gada darba programmu: Jauns sākums 2.Priekšlikums regulai, ar ko izveido krīzes pārcelšanas mehānismu un groza spēkā esošos tiesību aktus attiecībā uz to, kā dalībvalstis izskata trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka iesniegtu starptautiskās aizsardzības pieteikumu 3.Priekšlikums regulai, ar ko spēkā esošos tiesību aktus groza attiecībā uz iespēju, ka dalībvalstis var ierobežot vai aizliegt ģenētiski modificētas pārtikas un barības lietošanu savā teritorijā 4.Priekšlikums regulai par Eiropas Stratēģisko investīciju fondu 5.Priekšlikums Padomes direktīvai, ar ko groza spēkā esošos tiesību aktus attiecībā uz obligāto automātisko informācijas apmaiņu nodokļu jomā Tā kā par trim no šiem dokumentiem tika iesniegti arī pamatoti atzinumi no vienas vai vairākām palātām, atsauce ir uz ikgadējo ziņojumu par subsidiaritāti un proporcionalitāti, kurā ir sīkāk aprakstīti ar subsidiaritāti saistītie aspekti. Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai — Komisijas 2015. gada darba programma: Jauns sākums Pirmā Ž. K. Junkera vadītās Komisijas darba programma iezīmēja būtiskas pārmaiņas salīdzinājumā ar iepriekšējo praksi. Tajā bija pausta apņemšanās Komisijas spēkus un resursus veltīt priekšlikumiem, kam varētu būt lielākā ietekme uz nodarbinātību un izaugsmi. Tajā bija izklāstīts relatīvi maz jaunu priekšlikumu, kuros galvenā uzmanība pievērsta priekšsēdētāja Ž. K. Junkera politikas pamatnostādņu desmit prioritātēm, un bija arī norādīti aptuveni 80 vēl nepieņemti tiesību aktu priekšlikumi, kurus bija iesniegušas iepriekšējās Komisijas un kurus bija paredzēts atsaukt. Tie bija faktiski neaktīvi, zaudējuši aktualitāti vai sarunu gaitā tā mainīti, ka ar tiem vairs nevarēja sasniegt sākotnējo mērķi. 2015. gada darba programmā bija arī pausta apņemšanās pārskatīt 79 spēkā esošus tiesību aktus, lai izvērtētu, vai tie joprojām atbilst paredzētajam mērķim. 2015. gada darba programma tika apstiprināta 2014. gada 16. decembrī, un pirmais priekšsēdētāja vietnieks Franss Timmermanss to nosūtīja visu dalībvalstu parlamentu Eiropas lietu komiteju priekšsēdētājiem. Par to tika saņemti 26 atzinumi, padarot to par pārskata gadā apspriestāko Komisijas dokumentu. Šajā skaitā ir iekļauti atsevišķie atzinumi par darba programmu, kurus iesniedza 12 palātas, kā arī 14 palātu kopīgs atzinums, kurā katra palāta noteica savas prioritātes no Komisijas ierosinātajām iniciatīvām. Kopīgais atzinums tika iesniegts pēc neformālas sanāksmes par valstu parlamentu uzdevumu, ko 2015. gada 19. janvārī Briselē rīkoja Nīderlandes Tweede Kamer. Sanāksmē arī tika apspriests, kā varētu uzlabot pamatotā atzinuma jeb “dzeltenās kartes” procedūru (skatīt 3. sadaļu). Visas palātas, kas parakstīja kopīgo atzinumu, par prioritāti atzina digitālā vienotā tirgus stratēģiju. Citas iniciatīvas, kuras kā prioritātes norādīja gandrīz visas palātas, bija enerģētikas savienības stratēģiskais satvars, darbaspēka mobilitātes pasākumu kopums, stratēģija tirdzniecībai un ieguldījumiem nodarbinātībā un izaugsmē, kā arī Eiropas programma migrācijas jomā. Atbildēs uz saņemtajiem atzinumiem Komisija atzinīgi vērtēja valstu parlamentu izrādīto interesi par darba programmu un plašo atbalstu tam, ka Komisija pievērsās mazākam skaitam iniciatīvu, kuras rada pievienoto vērtību Eiropas līmenī. Tā arī atzinīgi vērtēja darba programmas sniegto iespēju laikus apmainīties viedokļiem ar valstu parlamentiem par prioritātēm. Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido krīzes pārcelšanas mehānismu un groza Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulu (ES) Nr. 604/2013, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm Reaģējot uz bēgļu krīzi un ievērojot Eiropas programmu migrācijas jomā, Komisijas ierosinātā krīzes pārcelšanas mehānisma mērķis ir ieviest strukturētu solidaritātes mehānismu. Komisija to var izmantot jebkurā brīdī, lai palīdzētu dalībvalstij, kura nonākusi krīzes situācijā un kuras patvēruma sistēma ir ārkārtīgi noslogota apjomīga un nesamērīga trešo valstu valstspiederīgo pieplūduma dēļ. Šādas krīzes situācijas un trešo valstu valstspiederīgo sadalīšanu Komisija noteiktu, pamatojoties uz objektīviem un pārbaudāmiem kritērijiem. Tā ir daļa no priekšlikumu kopuma, kas ietver 120 000 bēgļu ārkārtas pārcelšanu no Grieķijas, Ungārijas un Itālijas, Eiropas kopējo drošo izcelsmes valstu sarakstu, kā arī atgriešanas politikas efektivizēšanu. Par šo priekšlikumu 2015. gadā tika saņemti 12 atzinumi, tostarp pieci pamatoti atzinumi. Šajos atzinumos valstu parlamenti izteica viedokļus: ka ES nav kompetences ieviest pastāvīgu pārcelšanas mehānismu, ko varētu izmantot Komisija; ka ierosinātajai regulai nebūtu reālas pievienotās vērtības salīdzinājumā ar pastāvošajām dalībvalstu rīcības iespējām un ka regulas projekta joma pārsniedz mērķa sasniegšanai nepieciešamo un tādējādi pārkāpj subsidiaritātes un proporcionalitātes principus. Savās atbildēs Komisijas uzsvēra, ka priekšlikums ir daļa no plašāka jau ierosinātu vai ierosināmu vērienīgu pasākumu kopuma, lai reaģētu uz pašreizējo bēgļu krīzi. Attiecībā uz juridisko pamatu Komisija uzsvēra, ka priekšlikums būtu jāpieņem ar tādu pašu juridisko pamatu kā Regula (ES) Nr. 604/2013, kuras grozīšanai tas ir paredzēts. Komisija atgādināja, ka bēgļu krīze ir ārkārtīgi noslogojusi dalībvalstu patvēruma sistēmas, kas var apgrūtināt Dublinas noteikumu piemērošanu. Šajā saistībā pašreizējā sistēma nepieļāva atkāpes no atbildības kritērijiem, tādējādi radot nelīdzsvarotību un atsevišķos gadījumos krīzi vēl vairāk padziļinot. Komisija arī argumentēja, ka krīzes mehānisms pieteikuma iesniedzēju pārcelšanai ļautu ES reaģēt uz neatliekamām situācijām un palīdzēt ārkārtas situācijā nonākušām dalībvalstīm, katru reizi nerīkojot ilgstošu pieņemšanas procedūru. Komisija uzsvēra, ka ar atsevišķu dalībvalstu rīcību nebūtu pietiekami, lai novērstu šīs situācijas. Nekoordinētu darbību īstenošana neļautu nedz visaptveroši reaģēt uz nesamērīgi lielo personu pieplūdumu, nedz taisnīgi sadalīt atbildību dalībvalstu starpā. Tādēļ saskaņā ar Komisijas viedokli ir skaidrs, ka atsevišķu dalībvalstu rīcība neļauj pienācīgi reaģēt uz kopējām problēmām, ar kurām šajā jomā saskaras visas dalībvalstis. Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko Regulu (EK) Nr. 1829/2003/EK groza attiecībā uz iespēju, ka dalībvalstis var ierobežot vai aizliegt ģenētiski modificētas pārtikas un barības lietošanu savā teritorijā

Lai panāktu Eiropas Parlamenta atbalstu savai ievēlēšanai Eiropas Komisijas priekšsēdētāja amatā, Žans Klods Junkers pauda apņemšanos pārskatīt tiesību aktus, kas attiecas uz ģenētiski modificētu organismu apstiprināšanu. Pašreizējā sistēmā dalībvalstīm nekad nav izdevies panākt kvalificētu balsu vairākumu apstiprināšanai vai noraidīšanai, tādējādi galīgais lēmums par apstiprināšanu vienmēr ticis atstāts Komisijas ziņā. Ierosinātā pārskatīšana ļautu dalībvalstīm galīgo lēmumu, ar ko ģenētiski modificētas pārtikas vai dzīvnieku barības izmantošanu ierobežo vai aizliedz, pieņemt valsts līmenī pēc tam, kad tā tikusi apstiprināta Eiropas līmenī. Šādu lēmumu varētu pieņemt tikai ar nosacījumu, ka valsts atteikšanās atbilst Savienības tiesībām un nav saistīta ar veselības aizsardzības vai vides aizsardzības apsvērumiem. Par tiem Eiropas Savienības līmenī vienotu novērtējumu veic Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde. Komisija saņēma 12 atzinumus, tostarp divus pamatotus atzinumus, kas sīkāk izklāstīti 2015. gada ziņojumā par subsidiaritāti un proporcionalitāti. Kritika tika pausta arī par to, ka radīsies iepriekš neparedzētas izmaksas ražotājiem un importētājiem, un par iespējamiem vienotā tirgus traucējumiem. Tika arī izteikts apgalvojums, ka ģenētiski modificēti kultūraugi varētu tikt aizliegti drīzāk politisku, nevis zinātnisku apsvērumu dēļ. Vairāki valstu parlamenti uzskatīja, ka priekšlikums nelabvēlīgi ietekmē ES ģenētiski modificētas pārtikas un dzīvnieku barības nekaitīgumu, bet domas bija atšķirīgas attiecībā uz to, kāds riska novērtēšanas mehānisms būtu piemērotākais. Piemēram, Īrijas Oireachtas palātas uzskatīja, ka Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei jāpaliek vienīgai atbildīgajai par ģenētiski modificētu organismu nekaitīguma izvērtēšanu Eiropas līmenī. Vācijas Bundesrat savukārt aicināja pilnīgi pārstrādāt riska novērtēšanas procedūru. Eiropas Parlaments pirmajā lasījumā 2015. gada 28. oktobrī priekšlikumu noraidīja, jo pastāvēja šaubas par tā atbilstību vienotajam tirgum un tā īstenošanas tehnisko iespējamību. Padome vēl nav pieņēmusi nostāju attiecībā uz šo priekšlikumu. Savukārt Komisija ir noteikusi šo priekšlikumu par vienu no iniciatīvām, attiecībā uz kuru tā vēlas panākt strauju progresu ar likumdevējiem (Eiropas Parlamentu un Padomi). Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par Eiropas Stratēģisko investīciju fondu un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 1291/2013 un Regulu (ES) Nr. 1316/2013 Pirmā prioritāte, uz kuru savās politikas pamatnostādnēs jaunajai Komisijai norādīja tās priekšsēdētājs Ž. K. Junkers, attiecās uz Eiropas konkurētspējas stiprināšanu un ieguldījumu veicināšanu darbavietu radīšanai. 2015. gada janvārī, cieši sadarbojoties ar Eiropas Investīciju banku, Komisija iesniedza priekšlikumu izveidot Eiropas Stratēģisko investīciju fondu. Tā mērķis bija pārvarēt pašreizējo ieguldījumu nepietiekamību Eiropas Savienībā, mobilizējot privāto finansējumu stratēģiskajiem ieguldījumiem, ko tirgus nespēj pats finansēt. Fonda darbībā galvenā uzmanība pievērsta stratēģiskajiem ieguldījumiem infrastruktūrā un inovācijā, kā arī riska finansējumam Eiropas maziem un vidējiem uzņēmumiem un uzņēmumiem ar vidēji lielu kapitālu. Politiskajā dialogā par šo nozīmīgo politikas iniciatīvu tika sniegti vienpadsmit atzinumi. Valstu parlamenti kopumā atbalstīja priekšlikumu izveidot mehānismu stratēģisko ieguldījumu atbalstam Eiropas līmenī. Tie aicināja priekšlikumu steidzami īstenot un uzstāja, ka ir pārredzami jāizvēlas projekti, kas saņems finansējumu. Tomēr vairāki valstu parlamenti arī uztraucās, ka zinātnei, pētniecībai un inovācijai paredzētais finansējums programmā “Apvārsnis 2020” tiks atņemts, lai finansētu Eiropas Stratēģisko investīciju fondu. Vairākas palātas aicināja fonda resursus piešķirt ieguldījumiem, kas dotu labumu pētniecībai un inovācijai Eiropā. Austrijas Bundesrat un Vācijas Bundesrat iebilda pret ierosinātā fonda izmantošanu kodolenerģijas projektu finansēšanai. Visbeidzot, vairākas palātas, tostarp Itālijas Senato della Repubblica, Rumānijas Camera Deputaţilor, Rumānijas Senat un Slovākijas Národná Rada, aicināja finansējumu sadalīt līdzsvaroti visai Eiropai, lai mazinātu reģionu atšķirības. 2015. gada 25. jūnijā pēc apstiprināšanas Eiropas Parlamentā un Padomē stājās spēkā regula, ar ko izveido Eiropas Stratēģisko investīciju fondu. Šādā laikā tika sasniegts vērienīgs paziņojumā “Investīciju plāns Eiropai” paustais mērķis sākt fonda darbību līdz 2015. gada jūnijam. Regula, par kuru vienojās

likumdevēji, paredz par EUR 500 miljoniem mazāku ierosināto finansējuma samazinājumu programmas “Apvārsnis 2020” finanšu piešķīrumā. Ierosinātais Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta samazinājums par EUR 3,3 miljardiem ir pazemināts līdz EUR 2,8 miljardiem. Attiecībā uz Eiropas projektu plūsmas pārredzamību regulas 15. panta 1. punkts paredz, ka Komisija ar Eiropas Investīciju bankas atbalstu izveidos portālu, kas būs publiski pieejama un vienkārši lietojama projektu datubāze, kura sniedz būtisko informāciju par katru projektu. Attiecībā uz projektu atlasi likumdevēji iekļāva pantu, kurā noteikti atbilstības kritēriji Eiropas Savienības garantiju izmantošanai. Tajā noteikts, ka Eiropas Stratēģisko investīciju fonds atbalsta projektus, kuri: I.ir ekonomiski dzīvotspējīgi; II.atbilst Savienības politikas nostādnēm, tostarp teritoriālās kohēzijas mērķim; III.sniedz papildvērtību regulas 5. panta izpratnē; IV.maksimāli palielina privātā sektora kapitāla mobilizēšanu un V.ir tehniski dzīvotspējīgi. Noteikums par atbilstību Savienības politikas nostādnēm un teritoriālās kohēzijas mērķi ir acīmredzama atbilde uz aicinājumiem nodrošināt reģionālo līdzsvaru. Kopš fonda stāšanās spēkā Eiropas Investīciju bankas grupa jau ir apstiprinājusi tā atbalstu plašam spektram projektu. Eiropas Investīciju banka ir aplēsusi, ka līdz 2016. gada maijam fonds bija veicinājis aptuveni EUR 100 miljardus lielus ieguldījumus Eiropā. Priekšlikums Padomes direktīvai, ar ko groza Direktīvu 2011/16/ES attiecībā uz obligāto automātisko informācijas apmaiņu nodokļu jomā 2015. gada darba programmā bija ietverta skaidra apņemšanās veltīt vairāk pūļu cīņai ar izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un krāpšanu nodokļu jomā. Šā gada laikā Komisija pieņēma vairākus priekšlikumus, kuru mērķis ir reaģēt uz sabiedrības pieprasījumu nodrošināt taisnīgumu un nodokļu pārredzamību. Vienlaikus tie vienotajā tirgū nodrošina vienlīdzīgus konkurences apstākļus uzņēmumiem. Ierosinātā direktīva ir daļa no 2015. gada 18. martā pieņemtā plašākā nodokļu pārredzamības tiesību aktu kopuma. Tā arī atspoguļo Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas un G20 valstu paveikto darbu, novēršot nodokļu bāzes samazināšanu un peļņas novirzīšanu. Priekšlikums paredz sistemātiskāku un saistošu pieeju informācijas apmaiņai starp dalībvalstīm un Komisiju. Tas attieksies uz visiem turpmākajiem pārrobežu nodokļu nolēmumiem, kā arī uz nolēmumiem, kas izdoti iepriekšējo desmit gadu laikā un joprojām būs spēkā datumā, kad spēkā stāsies ierosinātā direktīva. Komisija par šo priekšlikumu saņēma desmit atzinumus, tostarp vienu pamatotu atzinumu no Zviedrijas Riksdag, kurā tika apstrīdēta priekšlikuma atbilstība subsidiaritātes principam. Zviedrijas Riksdag izteiktie argumenti un Komisijas atbilde sīkāk izklāstīti 2015. gada ziņojumā par subsidiaritāti un proporcionalitāti. Daudzas no pārējām atzinumus sniegušajām palātām pauda atbalstu rīcībai Eiropas līmenī, lai apkarotu agresīvu nodokļu plānošanu, bet vairākas palātas pauda bažas par atsevišķiem priekšlikuma elementiem. Proti, dažas palātas apšaubīja priekšlikuma prasību, saskaņā ar kuru dalībvalstīm būtu pienākums apmainīties ar informāciju par visiem joprojām spēkā esošajiem nodokļu nolēmumiem, kas izdoti desmit gadu laikā pirms datuma, kurā bija paredzēta ierosinātās direktīvas stāšanās spēkā (2016. gada 1. janvārī). Divas palātas iebilda pret jebkāda veida atpakaļejošu spēku. Vairākas palātas pauda bažas par administratīvo slogu, kas tiktu uzlikts ar ierosināto direktīvu, kā arī par tehnisko iespējamību to piemērot no 2016. gada 1 . janvāra. Slovākijas Národná Rada uzsvēra nepieciešamību skaidri definēt to, ar kāda veida informāciju notiks apmaiņa un kādi ir dalībvalstu pienākumi, lai izvairītos no nevajadzīgas informācijas apmaiņas. Vācijas Bundesrat uzskatīja, ka informācijas apmaiņā jāpiedalās tikai tām dalībvalstīm, kuras tieši skar konkrēts nodokļu nolēmums.

Pēc diskusijām Eiropas Parlamentā un Padomē ierosinātā direktīva tika pieņemta 2015. gada 8. decembrī — tikai deviņus mēnešus pēc tam, kad Komisija bija iesniegusi savu sākotnējo priekšlikumu. Pieņemtajā direktīvā ir saglabāti Komisijas ierosinātie pamatprincipi, bet no sākotnējā priekšlikuma tā vairākos jautājumos atšķiras. Pirmkārt, dalībvalstīm jaunie noteikumi valsts tiesību aktos būs jātransponē līdz 2016. gada beigām, lai direktīva stātos spēkā 2017. gada 1. janvārī — vienu gadu vēlāk, nekā bija paredzēts sākotnēji. Otrkārt, prasība apmainīties ar informāciju par nodokļu nolēmumiem, kas izdoti desmit gadu laikā pirms direktīvas stāšanās spēkā, tika noteikta īsākam — piecu gadu — periodam, paredzot papildu noteikumu attiecībā uz 2012. un 2013. gadā izdotiem, grozītiem vai atjaunotiem nodokļu nolēmumiem. Visbeidzot, direktīvā sīkāk definēta pamatinformācija, ar ko jāapmainās dalībvalstīm, un ierobežots pamatinformācijas kopums, par ko ir jāpaziņo arī Komisijai. Tas ļauj Komisijai jebkurā laikā uzraudzīt un novērtēt obligātās automātiskās informācijas apmaiņas faktisko piemērošanu attiecībā uz iepriekšējiem pārrobežu nolēmumiem un iepriekšēju vienošanos par cenas noteikšanu.



3. Plašāks konteksts 2015. gadā valstu parlamenti turpināja apspriest savu nozīmi Eiropas lēmumu pieņemšanas procesā. Šajā saistībā tiem bija iespējams izmantot trīs palātu 2014. gadā sagatavotos ziņojumus. 2015. gada janvārī Briselē tikās neformāla vairāku parlamentu palātu darba grupa, lai apspriestu Komisijas 2015. gada darba programmu. Darba grupa arī apsprieda, kā varētu uzlabot Līgumu 2. protokolā par subsidiaritātes principa un proporcionalitātes principa piemērošanu paredzēto pamatotā atzinuma jeb “dzeltenās kartes” procedūru. Vēlāk otrā neformālā darba grupā Varšavā maijā notika diskusijas par šo pēdējo jautājumu, kā arī par iespēju ieviest politiskā dialoga uzlabotu formu — tā saucamo “zaļo karti”. To rezultāti tika paziņoti LIII COSAC (Eiropas Savienības dalībvalstu parlamentu Savienības un Eiropas lietu komiteju konferences) sanāksmē. Darba grupa politiskā dialoga stiprināšanai un pamatota atzinuma procedūras uzlabošanai vēlreiz tikās oktobrī Luksemburgas COSAC prezidentūras laikā. COSAC priekšsēdētāju jūlija sanāksmē pirmais priekšsēdētāja vietnieks F. Timmermanss atzina, ka valstu parlamenti meklē iespējas pozitīvāk un aktīvāk piedalīties Eiropas lietās, piemēram, izmantojot “zaļo karti”. Uzsverot Komisijas ekskluzīvās iniciatīvas tiesības, viņš tomēr norādīja, ka Komisija konstruktīvi izskatīs visas iniciatīvas, kuras varētu gūt valstu parlamentu plašu atbalstu. Vienlaikus viņš tomēr uzsvēra, ka Komisijas pienākums ir darboties saskaņā ar spēkā esošajiem līgumiem, tostarp Protokolā minēto astoņu nedēļu termiņu, kurā valstu parlamenti par tiesību akta projektu var sniegt pamatotu atzinumu. Neilgi pēc COSAC priekšsēdētāju sanāksmes 16 parlamentu palātas pēc Apvienotās Karalistes parlamenta Lordu palātas iniciatīvas sapulcējās, lai kopīgi parakstītu “zaļās kartes” pilotprojektu. Tajā Komisija tika aicināta izstrādāt stratēģisku pieeju pārtikas atkritumu samazināšanai Eiropas Savienībā, kad tiks iesniegta izskatīšanai tās pārskatītā Aprites ekonomikas pakete. Šo pārtikas atkritumu iniciatīvu atbalstīja arī divu citu valstu parlamenti un viena palāta. Savā atbildē Komisija pateicās palātām par to priekšlikumiem, kurus tā uztvēra kā skaidru apliecinājumu tam, ka tās ir gatavas aktīvi un konstruktīvi dot ieguldījumu politikas debatēs Eiropas līmenī. Daži no priekšlikumiem attiecībā uz pārtikas ziedošanu, datu vākšanu un uzraudzību vēlāk tika atspoguļoti decembrī pieņemtajā Aprites ekonomikas paketē. Visbeidzot, atbilstoši Līguma par Eiropas Savienību 12. pantam valstu parlamentiem ir īpaša nozīme saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, jo tie piedalās izvērtēšanas mehānismos, ko izmanto Savienības politikas aspektu īstenošanai minētajā jomā, kā arī iesaistās Eiropola politiskā pārraudzībā un Eurojust darbību izvērtēšanā. Šajā saistībā Komisija 2013. gadā iesniedza izskatīšanai priekšlikumu regulai par Eiropolu, lai panāktu šīs aģentūras atbilstību Lisabonas līguma prasībām. Cita starpā tajā tika ierosināts ieviest mehānismu, ar kura palīdzību Eiropas Parlaments un valstu parlamenti pārraudzītu Eiropola darbību. Pēc gandrīz trīs gadus ilgušām iestāžu sarunām likumdevēji panāca vienošanos. Galīgais kompromiss paredz izveidot kopējās parlamentārās pārraudzības grupu (KPPG), ko veidos Eiropas Parlamenta kompetentā komiteja un valstu parlamenti. 4. Divpusējie kontakti un apmeklējumi Komisijas locekļi atsaucās priekšsēdētāja Ž. K. Junkera aicinājumam “veidot jaunas partnerattiecības ar valstu parlamentiem”, 2015. gadā vairāk nekā 200 reižu apmeklējot valstu parlamentus. Priekšsēdētājs Ž. K. Junkers, priekšsēdētāja vietnieki un komisāri apmeklēja gandrīz visus 28 valstu parlamentus, daudzās palātās viesojoties vairākkārt. Papildus tam atsevišķu valstu parlamenti nosūtīja delegāciju uz Briseli vai tur sasauca komiteju sanāksmes, kā arī izmantoja iespēju satikt Komisijas locekļus. Īpaši jāuzsver Komisijas locekļu viesošanās dalībvalstīs, lai iepazīstinātu ieinteresētās personas un iedzīvotājus ar svarīgākajām iniciatīvām. Piemēram, priekšsēdētāja vietnieks Jirki Katainens ceļojošā programmā, kura aptvēra gandrīz visas dalībvalstis, tostarp valstu parlamentu apmeklējumu, popularizēja vienu no galvenajām Komisijas prioritātēm tās pirmajā pilnvaru gadā — Investīciju plānu Eiropai. Priekšsēdētāja vietnieks Marošs Šefčovičs līdzīgi izmantoja plaša mēroga braucienu programmu saistībā ar Enerģētikas savienības popularizēšanu, lai gandrīz ar visu dalībvalstu parlamentu deputātiem apspriestos par Komisijas jaunās politikas priekšrocībām. Visbeidzot, ņemot vērā lielo sabiedrības interesi par jautājumiem, kas saistīti ar tirdzniecību, komisāre Sesīlija Malmstrēma apmeklēja daudzus valstu parlamentus, lai apspriestu dažādus jautājumus, tostarp Transatlantisko tirdzniecības un ieguldījumu partnerību, par kuru notiek sarunas Eiropas Savienības un Amerikas Savienoto Valstu starpā. No Komisijas viedokļa šādi tiešie kontakti ar valstu parlamentu deputātiem ir nenovērtējami, lai veicinātu labāku Savienības politikas izpratni un atbalstu tai. Šo aspektu savā uzrunā 2015. gada jūlija COSAC priekšsēdētāju sanāksmē Luksemburgā uzsvēra pirmais priekšsēdētāja vietnieks F. Timmermanss (skatīt turpmāko sadaļu). Tāpat kā iepriekšējos gados, Komisijas ierēdņi piedalījās dažādās valstu parlamentu komiteju sanāksmēs. Papildus tam Komisijas ierēdņi regulāri tika uzaicināti uz valstu parlamentu pastāvīgo pārstāvju sanāksmēm Briselē, lai iepazīstinātu ar svarīgākajām iniciatīvām. Turklāt Eiropas pusgada koordinatori Komisijas pārstāvniecībās dalībvalstīs turpināja uzturēt saziņu ar valstu parlamentiem par Eiropas pusgadu un citiem ekonomikas jautājumiem. 5. Svarīgākās sanāksmes un konferences 2015. gadā turpinājās Komisijas attiecības ar valstu parlamentiem, tai piedaloties dažādās nozīmīgās starpparlamentu sanāksmēs un konferencēs. COSAC Eiropas Savienības dalībvalstu parlamentu Savienības un Eiropas lietu komiteju konferences (COSAC) dalībnieki turpināja tikties divas reizes pusgadā atbilstoši regulārajam grafikam. Vienā no sanāksmēm tiekas parlamenta komiteju priekšsēdētāji, bet otra notiek plenārsēdes veidā. Eiropas Parlaments COSAC locekļa statusā piedalījās visās sanāksmēs. Arī Komisija, kurai COSAC ir novērotājas statuss, piedalījās visās sanāksmēs. Atbilstoši savai ierastajai praksei Komisija sniedza rakstisku atbildi uz ierosinājumiem, kas pieņemti abās gada laikā notikušajās COSAC plenārsēdēs. COSAC priekšsēdētāju februāra sanāksmē, kurā piedalījās pirmais priekšsēdētāja vietnieks Timmermanss, delegāti apsprieda Latvijas prezidentūras un Austrumu partnerības prioritātes pirms maijā notikušā Rīgas Austrumu partnerības samita. No 31. maija līdz 2. jūnijam notikušās LIII COSAC plenārsēdes dalībnieki apsprieda dažādus jautājumus, tostarp Savienības enerģētikas un tirdzniecības politiku, piedaloties attiecīgi priekšsēdētāja vietniekam M. Šefčovičam un komisārei S. Malmstrēmai. Svarīgs darba kārtības jautājums bija arī Eiropas Savienības jautājumu parlamentārā uzraudzība. COSAC priekšsēdētāju sanāksmē, kas notika Luksemburgas prezidentūras laikā ES Padomē, delegāti, piedaloties pirmajam priekšsēdētāja vietniekam Timmermansam, apsprieda, kā būtu iespējams stiprināt politisko dialogu (skatīt iepriekš 3. sadaļu). LIV COSAC sanāksme, kas notika Luksemburgā no 30. novembra līdz 2. decembrim, nodrošināja diskusiju forumu par Eiropas programmu migrācijas jomā, digitālā vienotā tirgus stratēģiju — šajā jautājumā ar galveno runu uzstājās priekšsēdētāja vietnieks Andruss Ansips — un paplašināšanās politiku. Eiropas Parlamentārā nedēļa un 13. panta konferences