LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 189/37

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2011/C 189/14

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret grozījumu pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“MELON DE GUADELOUPE”

EK Nr.: FR-PGI-0005-0844-18.01.2011

AĢIN ( X ) ACVN ( )

1. Nosaukums:

“Melon de Guadeloupe”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids:

1.6. grupa. Svaigi vai pārstrādāti augļi, dārzeņi un labība

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

Šī melone ir sezonas produkts, un to novāc no novembra līdz jūnijam; to audzē āra platībās zem klajas debess (bez pārseguma vai nojumes).

Gvadelupas melone pieder pie Šarantas dzeltenajām (Charentais jaune) melonēm; vesels auglis, kas pēc izskata ir svaigs un stingrs, sver vismaz 450 gramus.

Tās miza ir zaļgana, dzeltenīga vai dzeltena. Kad auglis ir pilnīgi ienācies, pakustinot kātiņu, tā piestiprinājuma vietā izveidojas eļļains lokveida ielūzums vai nelieli ieplaisājumi.

Šīm melonēm var būt viegli neregulāra forma, mazliet mainījies krāsojums vai epidermas izskats, taču tikai tad, ja tas neietekmē produkta vispārējo izskatu, kvalitāti, uzglabājamību un izskatu iepakojumā.

Gvadelupas melone ir ļoti salda. Augļu mīkstuma refrakcijas koeficients ir vismaz 12 Briksa grādi.

Mīkstumam raksturīga salda garša, tas ir aromātisks ar daudzām smaržu niansēm un ēdot kūstošs. Mīkstums ir oranžā krāsā, un tas īpaši labi uzglabājas.

Ražotāju grupa katru gadu veic to Šarantas dzelteno (Charentais jaune) meloņu šķirņu atlases pārbaudes, kuras ir ierakstītas oficiālajā sugu un šķirņu katalogā, un izraugās tās, kas piemērotas vietējiem apstākļiem un atbilst sagaidāmajām Gvadelupas melones īpašībām. Atļautas ir vienīgi šķirnes, kas pēc sākotnējām pārbaudēm un apstiprinājuma pārbaudēm atzītas par atbilstošām visām prasībām.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem):

—

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

—

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Audzēšanas un ražas novākšanas darbības veic ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

Meloņu transportēšanas laiks no novākšanas līdz ievešanai sagādes punktā nepārsniedz 4 stundas. Sagādes stacijā ievestās partijas pārbauda un melones mazgā, tad augļus pa vienam šķiro ar rokām saskaņā ar specifikācijas noteikumiem.

Atļauts iesaiņot katru augli atsevišķā iepakojumā un/vai uz paplātēm (vienā kārtā).

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

Uz katra iepakojuma ir jābūt:

— AĢIN “Melon de Guadeloupe” nosaukumam,

— AĢIN logotipam.

Uz katra “Melon de Guadeloupe” augļa piestiprina uzlīmi.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

Ģeogrāfisko apgabalu veido 10 Gvadelupas pašvaldību teritorija, kas atrodas uz divām šā arhipelāga “salām”:

— Grantēra (Grande Terre) ar šādām pašvaldībām – Saint François, Sainte Anne, Le Moule, Morne à L’eau, Petit Canal, Anse Bertrand un Port Louis,

— Marīgalantas (Marie-Galante) sala, kurā ietilpst šādas pašvaldības – Grand Bourg, Capesterre un Saint Louis.

Šai teritorijai, kas atbilst Gvadelupas melones audzēšanas apgabalam, raksturīgi īpaši augsnes un klimatiskie apstākļi, kas ir labvēlīgi augstas kvalitātes meloņu ražošanai.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

Dabas faktori

Gvadelupa ir tropisks apgabals, kurā sausais gadalaiks (jeb “gavēnis”) ilgst parasti no decembra līdz aprīlim. Tomēr no novembra līdz jūnijam dienas lielākoties ir saulainas.

Ģeogrāfiskais apgabals atrodas Grantēras Atlantijas pusē un uz Marīgalantas salas, kas ir vējaini reģioni, kuros lietus daudzums ir mazāks nekā iekšzemē. Tāpat arī sakarā ar pavērsumu pret debespusēm šajos apgabalos ir veselīgāki apstākļi un mazāk parazītu uzbrukumu nekā citos Gvadelupas reģionos.

Kā Grantēras, tā arī Marīgalantas ģeoloģiskajā pamatnē ir koraļļu izcelsmes kaļķakmens pagulslānis, kas veido pacēlumu un ko agrāk sedza vulkāniskie izmeši, uz kuriem radusies augsne ar raksturīgām īpatnībām.

Šim apgabalam, kur audzē melones, raksturīgas briedīga māla augsnes, kas veidotas pārmaiņus no smaga māla un vairāk vai mazāk biezām un oļainām kalcija un magnija bagātām augsnes kārtām. Briedīgais māls piešķir šīm augsnēm ļoti augstu katjonu apmaiņas spēju, un tās parasti ir piesātinātas galvenokārt ar kalciju. Šajās augsnēs ir meloņu audzēšanai vislabākā kalcija un magnija attiecība. Kālijs augsnē ir ķīmiski saistīts, bet fosfors parasti ir augiem uzņemamā veidā. Tā kā pH ir neitrāls vai viegli bāzisks un augsnēs ir daudz minerālvielu, šo augšņu auglība ir augsta. Kaut arī tajās ir daudz briedīgā māla, apmaiņas kalcija pārpilnība nosaka to, ka šīm augsnēm ir noturīga struktūra.

Tā kā māla daļiņas saglabājas koagulētā stāvoklī, šīs augsnes vienlaikus ir gan maz erodētas, kaut arī uz tām iedarbojas stiprs tropiskais lietus, gan arī tām ir ievērojamas pieejamā ūdens rezerves, kas atrodas ļoti stabilos bioloģiskas izcelsmes kapilāros. Šīs melonēm labvēlīgās īpašības saglabājas ilgi, ja vien augsnes sastrāde nav pārmērīga.

Cilvēkfaktori

Melones Gvadelupā, kur tās ieveduši kolonizatori, audzē jau kopš XVII gadsimta, taču rakstiskas liecības par meloņu pārdošanu vietējā tirgū atrodamas tikai no Otrā pasaules kara laika.

Kopš pagājušā gadsimta 70. gadu beigām un 80. gadu sākuma meloņu ražošanu Gvadelupā sāka veikt organizēti Etjēna Krana (Etienne CRANE) vadībā. Ar kontinentālās Francijas uzņēmēju grupām tika noslēgti savstarpēja eksporta nolīgumi, un melones bija viens no izraudzītajiem produktiem.

1984. gadā KRANS kopā ar BUAJĒ (BOYER) un FABRU (FABRE) apmetas uz dzīvi Gvadelupā, lai melones ar nosaukumu “Guadeloupe” audzētu un eksportētu gadalaikā, kad Eiropā tās neaug. Tādējādi melones jau to novākšanas dienā tiek ar lidmašīnu nogādātas un kontinentālo Franciju un nākamajā dienā laistas pārdošanā. Toreizējās attīstības stratēģijas būtība bija ražot melones gadalaikā, kas nesakrīt ar to audzēšanas sezonu Eiropā, tas ir, no janvāra līdz maijam.

Plaši attīstījās audzēšanas paņēmieni, kuru pamatā ir produkta kvalitātes nodrošināšana (šķirņu izvēle, vispiemērotākā novākšanas laika izraudzīšanās, attiecīgi piemērota augsnes mēslošana, apdomīgi veikta apūdeņošana, stingra augļu atlase iepakošanai utt.), un tos izmantoja arvien vairāk uzņēmēju.

Tā kopš 80. gadu beigām Gvadelupas melones ieplūda Francijas un Eiropas tirgū. Tad 1989. gadā un vēlāk meloņu ražošanas apjoms palielinājās, un turpmākajos gados produkcijas kopapjoms saglabājas vienmērīgs – aptuveni 7 500 līdz 8 000 tonnu.

Meloņu nozarē šodien ietilpst piecas tirgus apgādes struktūras. Mūsdienās Gvadelupas melones pēc banāniem un cukurniedru cukura ir kļuvušas par šīs zemes trešo eksporta preci.

5.2. Produkta specifika:

Kvalitāti noteicošie faktori

Melones, ko gvadelupiešu ražotāji izraudzījušies audzēšanai, pieder pie Šarantas dzeltenajām melonēm. No visu veidu melonēm vietējās zemes specifisko īpašību izcelšanai tās ir vispiemērotākās. Šīs melones augstā cukura satura dēļ ir ne tikai ļoti saldas, smaržīgas un sevišķi aromātiskas, bet dažām to šķirnēm ir arī muskusa piegarša. Meloņu cienītāji šos augļus vērtē visaugstāk.

Gvadelupas klimats ir tik savdabīgs, ka daudzu šķirņu melones, kas labi aug mērena klimata zemēs, Gvadelupas apstākļiem nevar pielāgoties. Tāpēc Gvadelupas meloņu ražotāji no Šarantas dzelteno meloņu šķirnēm atlasa tās, kas savas īpašības vislabāk izceļ Gvadelupā. Šo atlasi pavada degustācija: tiek ņemtas vērā meloņu aromāta nianses, krāsa un mīkstuma konsistence.

Veicot aptauju to vairumtirgotāju un mazumtirgotāju vidū, kuri iepērk Gvadelupas melones, ir apstiprinājies, ka šīs melones tiek uzskatītas par pastāvīgi augstas kvalitātes aromātiskiem augļiem ar labu uzglabājamību un tāpēc atšķirīgas no citas izcelsmes melonēm, ko piedāvā tirdzniecībā tajā pašā gadalaikā.

Gvadelupas melones mīkstumam raksturīga salda garša, tas ir aromātisks, ar daudzām smaržu niansēm un ēdot kūstošs. Šīs melones mīkstums ir sevišķi noturīgs. Noteiktais minimālais cukura saturs ir 12 Briksa grādi.

Zinātība, kas izpaužas vietējiem apstākļiem piemērotu audzēšanas paņēmienu lietošanā

Ražotāji nolēmuši audzēt melones vienīgi āra platībās bez nojumes vai seguma, lai melones vispilnīgāk izmantotu Gvadelupas augsnes un klimatisko apstākļu sniegtās iespējas. Turklāt saskaņā ar ražotāju izvēli melones tiek audzētas laikā, kad šo augļu aromātu nianses jūtamas visizteiktāk – vissausākajā gadalaikā, kaut arī meloņu audzēšana iespējama visu gadu.

Augsnes sastrādi viņi pielāgojuši vides iespējām. Lai saglabātu Grantēras un Marīgalantas īpašo, meloņu audzēšanai piemēroto augšņu kvalitāti (struktūras noturīgumu, ūdens rezerves utt.), augsnes sagatavošanas darbi ir ierobežoti un augsni apstrādā vienīgi tad, kad tā ir sausa. Tāpēc šie darbi tiek reglamentēti specifikācijā.

Kopš daudziem gadiem ražotāji turklāt veltījuši pūles mēslošanas un apūdeņošanas regulēšanai un ķīmisko herbicīdu izmantošanas ierobežošanai, lai saglabātu augsnes īpašības un ūdens krājumus atbilstoši vietējiem apstākļiem. Audzēšanas paņēmienu izstrādē un lietošanā šie faktori ir reglamentēti.

Gvadelupas meloņu reputācija

Gvadelupas melones un to reputācija minēta jau pagājušā gadsimta 80. gadu beigu un 90. gadu sākuma preses izdevumos, kuros tās atzītas par augstas kvalitātes “ārpussezonas” (salīdzinājumā ar Eiropas gadalaikiem) produktu.

Tā kopš 80. gadu beigām Gvadelupas melones varēja ieņemt vietu Francijas un Eiropas tirgū. Šodien Gvadelupas “ārpussezonas” melones ir labi pazīstams un pasaules mērogā atzīts produkts, kas saglabā savu vietu tirgū.

Renžisa (Rungis) starptautiskā ārpussezonas meloņu tirgus cenrāža atsauce attiecībā uz Francijas Antiļu salām ir Gvadelupas izcelsmes meloņu cena; tas liecina, ka Gvadelupas produkcija ir plašāk pazīstama gan apjoma, gan arī kvalitātes ziņā.

Gvadelupas melones parasti ir labāk kotētas nekā citas izcelsmes melones tai pašā periodā, jo tirgū ir atzītas šā produkta kvalitātes īpašības un reputācija. To ir apstiprinājuši rezultāti, kas iegūti, izpētot dažādas izcelsmes Šarantas meloņu pārdošanas cenas Renžisa starptautiskajā tirgū no 2000. gada līdz 2006. gadam.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

Klimatiskie apstākļi, kādi Gvadelupā valda sausajā gadalaikā, Grantēras un Marīgalantas salas māla-kaļķakmens augsnēs ļauj izaudzēt augstas kvalitātes melones dabiskos apstākļus atklātā laukā. Grantēras un Marīgalantas teritorijas sausais un vējainais klimats, jūras tuvums, kas ierobežo karstumu un slimību izplatību, un, visbeidzot, māla-kaļķakmens augsnes vecina cukura veidošanos un dažādu sevišķu aromāta nianšu attīstību melonēs. Turklāt lielais kaļķakmens daudzums augsnē nosaka to, ka augļiem raksturīga laba uzglabājamība. Šī zeme īpaši labi piemērota, lai audzētu Šarantas dzelteno meloņu šķirnes gan ar gludo, gan arī ar tīklveida rakstu klāto mizu; visu šo šķirņu melonēm šais apstākļos pilnā mērā attīstās tām raksturīgais aromāts un smarža, mizas krāsa un garšas īpašības.

Augstas kvalitātes melones izaudzējamas vienīgi, ja visur ievēro agrotehnisku līdzsvaru – gan stādījumu augsekā, gan augsnes sagatavošanas darbos, gan pareizā ūdens un mēslošanas līdzekļu pievadē visos auga veģetācijas perioda posmos, gan arī audzēšanas paņēmienos. Tādējādi ražotāju prasme tikpat lielā mērā augsnes apstrādē kā stādījumu kopšanā un ikdienas ražas novākšanas darbos ļauj panākt to, ka augļiem ir vislabākā kvalitāte. Rūpīga un uzmanīga atlase ar rokām pēc taustes un ārējā izskata ir nodrošinājusi Gvadelupas melonēm augstāko novērtējumu, ko šodien tām dod visi Eiropas izplatītāji, kuri atzīst, ka šiem augļiem pēc novākšanas piemīt īpaši laba uzglabājamība, liels cukura saturs un bagātīgs aromāts, un tas rada šo meloņu specifiskumu salīdzinājumā ar citu izcelsmju melonēm, kuras pārdod tajā pašā gadalaikā.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 5. panta 7. punkts)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCIGPMelonDeGuadeloupe.pdf

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.