1.1

EESK ir formulējusi turpmāk izklāstītos ieteikumus. 1.1.1 Eiropas Savienībai vairāk struktūrfondu līdzekļu (sevišķi ESF + ERAF) būtu jāvelta bezpajumtniecības (homelessness) problēmas risināšanai, jo īpaši pievēršoties pastāvīgu mājokļu celtniecībai. 1.1.2 Eiropas Savienībai un dalībvalstīm bezpajumtniecības izskaušanas politika būtu jābalsta uz principu, kas paredz cilvēktiesību, tostarp tiesību uz pieejamu un atbilstošu mājokli, pilnīgu ievērošanu. EESK uzskata, ka bezpajumtniecība nav neatkarīga parādība, tā ir politisku un ekonomisku izvēļu rezultāts. Tā kā patlaban visu Eiropu skar krīze, stratēģijas “Eiropa 2020” iekļaujošas izaugsmes dimensijā nekavējoties jāietver jautājums par bagātību pārdali. 1.1.3 Atbilstoši juridiskie līdzekļi (līgumi, hartas, starptautiskie dokumenti), ar kuriem iespējams īstenot tālejošu sociālo mājokļu politiku, ir ES rīcībā. Turklāt Eiropas Savienība, kas drīzumā pievienosies Eiropas Cilvēktiesību konvencijai, varētu saskaņot pasākumus, lai mudinātu dalībvalstis ratificēt pārskatīto Eiropas Sociālo hartu (1). Eiropas Komisijai, Eiropas Parlamentam un ES Pamattiesību aģentūrai būtu jāizstrādā gada ziņojums, kas ietvertu novērtējumu, kā dalībvalstīs tiek īstenots Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 34. pants par tiesībām uz palīdzību mājokļa jomā. 1.1.4 Lai Eiropas mērogā izprastu parādības sarežģītību un īpatnības, kā arī saskaņotu statistikas datus, Eurostat būtu jārosina vienotu definīciju, indeksu un rādītāju lietošana. Bezpajumtniecības definēšanai Eiropas līmenī EESK iesaka izmantot ETHOS tipoloģiju, ko izveidojusi Eiropas Nacionālo organizāciju federācija darbam ar bezpajumtniekiem (FEANTSA). 1.1.5 Eiropas Komisijai būtu jāizstrādā vērienīga stratēģija bezpajumtniecības izskaušanai un jāpalīdz dalībvalstīm izstrādāt efektīvas valstu stratēģijas atbilstoši 2010. gada kopīgajā ziņojumā par sociālo aizsardzību un sociālo iekļaušanu ierosinātajām pamatnostādnēm, kā arī ņemot vērā Eiropas Konsensa konferences par bezpajumtniecību žūrijas ieteikumus. Vērienīga mājokļu politika Eiropā būtu saistīta ar lieliem projektiem, kuri ļautu radīt darba vietas un labklājību, kas ir divi no Eiropas Savienības līgumos iekļautajiem mērķiem. 1.1.6 Tā kā stratēģijas “Eiropa 2020” mērķis ir gudra, ilgtspējīga un vienlaikus arī iekļaujoša izaugsme, EESK iesaka Eiropas Savienībai nodrošināt periodisku tās pārraudzību un politikas izstrādes procesā ņemt vērā arī attiecību starp mājokļu cenu nekustamo īpašumu tirgū un ES iedzīvotāju iespējām — atkarībā no ienākumiem — nopirkt vai īrēt mājokli. 1.1.7 ES būtu jāpalīdz dalībvalstīm to integrācijas politikā ņemt vērā šādus aspektus: nāves gadījumu, kuru iemesls ir “dzīve uz ielas”, pilnīga izskaušana; cilvēka cieņa; vairākveidu cēloņsakarība; parādības profilakse; iespēju došana (empowering) saņēmējiem un viņu līdzdalības stimulēšana, ko var panākt ar sociālo/īres līgumu starpniecību; Eiropas standarti mājokļa un sociālo pakalpojumu izmaksu efektivitātes jomā; pastāvīgu mājokļu, subsidētu dzīvokļu un profilakses centru būvniecība ikvienā pilsētā (2); politikas pieeja, kas nodrošina ātru piekļuvi pastāvīgam mājoklim. 1.1.8 Komisijai būtu jāizveido Eiropas aģentūra cīņai ar bezpajumtniecību. 1.1.9 Dalībvalstīm vajadzētu izstrādāt efektīvas stratēģijas krīzes apkarošanai, kurās uzmanība būtu vērsta uz optimālu izmaksu un efektivitātes attiecību, apspriešanos publiskā un privātā sektora partnerības ietvaros un šādas partnerības veicināšanu, kā arī mājokļu skaita palielināšanu, jo krīzes apstākļos nekustamā īpašuma cenas ir ievērojami samazinājušās.