LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 247/11

Grozījumu pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2011/C 247/06

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret grozījumu pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

GROZĪJUMU PIETEIKUMS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

GROZĪJUMU PIETEIKUMS SASKAŅĀ AR 9. PANTU

“LANGRES”

EK Nr.: FR-PDO-0217-0121-07.07.2009

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1. Produkta specifikācijas nodaļa, kurā izdarīti grozījumi:

—  Produkta nosaukums — Produkta apraksts —  Ģeogrāfiskais apgabals —  Izcelsmes apliecinājums — Ražošanas metode — Saikne — Marķējums —  Valsts prasības —  Citur (precizēt)

2. Grozījuma(-u) veids:

—  Grozījumi vienotajā dokumentā vai kopsavilkuma lapā — Grozījumi reģistrētu ACVN vai AĢIN specifikācijā, ja nav publicēts ne vienots dokuments, ne kopsavilkums —  Grozījumi specifikācijā, ja publicētajā vienotajā dokumentā (Regulas (EK) Nr. 510/2006 9. panta 3. punkts) nav jāizdara grozījumi —  Pagaidu grozījumi specifikācijā, kas saistīti ar valsts iestāžu noteikto obligāto sanitāro vai fitosanitāro pasākumu ievērošanu (Regulas (EK) Nr. 510/2006 9. panta 4. punkts)

3. Grozījums(-i):

Pieteikto grozījumu galvenais mērķis ir veikt visus vajadzīgos precizējumus, lai padarītu stingrākus gan piemērojamos nosacījumus piena ražošanai, gan arī nosacījumus produkta iegūšanai.

Šie grozījumi dod iespēju nostiprināt šā produkta saikni ar ražošanas apgabalu un labāk saglabāt produkta īpašības.

3.1. Specifikācijas 2. punkts:

PRODUKTA APRAKSTS

Produkta aprakstā precizēti daži specifiski “Langres” raksturīgi tehniskie dati.

Siera rituļu mizas un formas ārējais izskats: no vienas puses, apraksts ir padarīts precīzāks un, no otras puses, izmantoti vārdi, lai aprakstītu produktu tādu, kāds tas ir īstenībā, un tā īpašības, kas atklājas kontroles pasākumos un jo īpaši organoleptiskajās pārbaudēs. Veiktie grozījumi nerada nekādas izmaiņas produkta īpašībās.

Par atsauci izmantots veidņu diametrs un ne vairs siera rituļu diametrs: tādējādi var skaidrāk kontrolēt, vai ievērota prasība attiecībā uz rituļu diametru. Tā kā siera rituļu diametrs var nedaudz mainīties atkarībā no nogatavināšanas ilguma un apstākļiem, tika uzskatīts, ka veidņu izmēri ir stabilāks atsauces lielums.

Atcelta atsauce uz siera rituļu augstumu un ieviests cits parametrs – to maksimālā masa: siera rituļu īpašību aprakstīšanai tika uzskatīts par piemērotāku noteikt gan minimālo un maksimālo masu, gan arī minimālo un maksimālo diametru.

Ieviests vidējā lieluma ritulis – vidējais izmērs starp mazo rituli un lielo rituli; tas ļauj patērētājam labāk identificēt dažādo veidu rituļus un tādējādi labāk nodrošina ar nosaukumu “Langres” apzīmētā siera tipiskumu. Mazā rituļa diametra samazināšana ļauj arī labāk atšķirt vidējā lieluma rituli.

3.2. Specifikācijas 5. punkts:

PRODUKTA PAGATAVOŠANAS METODES APRAKSTS

Piena ražošana

Slaucamo govju ganāmpulks

Tādu šķirņu govju izmantošana, kuras piemērotas mazāk intensīvai ražošanas sistēmai, ļauj labāk izpausties “Langres” siera saiknei ar šā apgabala zemi.

Noteikumi par slaucamo govju iegādi un sieviešu kārtas teļu barošanu izvirzīti ar mērķi, lai nodrošinātu, ka “Langres” siera pagatavošanai izmanto pienu, kas iegūts no dzīvniekiem, kuri pietiekami pielāgojušies vietējās zemes apstākļiem, jo to turēšanā un ēdināšanā laikposmā pirms tie sāk dot pienu tiek ievēroti specifikācijas noteikumi.

Slaucamo govju ganāmpulka ēdināšana

Noteikts, ka ACVN “Langres” siera ražošanai liela daļa barības sagatavojama ražošanas apgabalā (80 %), kas ir augsts dzīvnieku barības pašnodrošinājuma līmenis un viens no galvenajiem kritērijiem saiknes ar vietējo apvidu stiprināšanai. Dabas vides īpašības un lopkopju amata prasme, it sevišķi zālāju kopšanas un izmantošanas ziņā, tādējādi rod izpausmi slaucamo govju barības līdzekļu kvalitātē.

Slaucamo govju ēdināšanas noteikumu kopuma mērķis ir uzturēt “Langres” ražošanas apgabalā zālāju izmantošanas tradīcijas, nodrošinot, no vienas puses, noteiktu minimālo zāles daudzumu barībā, un, no otras puses, saglabājot pļavu zālaugu specifiskās īpašības, nemainot dabiskās floras dažādo sugu sastāvu un nepieļaujot videi neraksturīgu piejaukumu ieviešanos.

Tādējādi produkta saikni ar vietējo zemi stiprina fakts, ka ievērojama daļa dzīvnieku barības tiek nodrošināta ar zālaugiem (obligāta turēšana ganības ne mazāk kā 6 mēnešus gadā, vismaz 20 āru zālāju platības katrai slaucamajai govij un ne mazāk kā 30 % zālaugu ziemas barības devās). Šīs saiknes stiprināšanā nozīme ir arī izlietojamā minerālmēslu daudzuma ierobežošanai, jo tā ļauj saglabāt bioloģisko daudzveidību pļavās, kontrolējot slāpekļa pienesi, jo pārāk liels tā daudzums noved pie augsnes paskābināšanās, tādējādi radot apstākļus, kādos ieviešas mazvērtīgu sugu vai pat derīgajām sugām konkurējošu sugu augi.

Lopbarības krājumu veidošana apjomā, kas atbilst 130 % ziemas sezonas vajadzībām, ir sena prakse, kas reģionā ir plaši izplatīta un reģionam raksturīga specifiska iezīme. Tā ļauj lauksaimniekam īstenot tā mērķus barības līdzekļu autonomijas ziņā, nodrošinot sevi pret neparedzamiem laika apstākļiem, kas pasliktina ražu. Saimniecībām, kuras neatbilst šim kritērijam, paredzēts adaptācijas periods.

Rupjā lopbarība un atļautā koncentrētā lopbarība noteikta attiecīgos atļauto barības līdzekļu sarakstos. Skaidri noteiktas arī šo barības līdzekļu īpašības, kā arī šīs barības krājumu veidošanas, sagatavošanas un izdales kārtība. Visi šie jaunie noteikumi atbilst “Langres” ražošanas reģionā izmantotajai tradicionālajai praksei. Tā jo īpaši nepieļauj tādu barības veidu vai uzglabāšanas metožu izmantošanu, kas varētu negatīvi ietekmēt piena specifiskās īpašības, kuras nosaka tā piemērotību pārstrādei “Langres” sierā.

Šo barības līdzekļu saraksta sagatavošanā ievērota arī obligātā prasība attiecībā uz ražošanas apgabala barības līdzekļu autonomiju, lai nodrošinātu izēdināmās barības izcelsmi un to, ka tā iegūta vietējā apgabalā.

Koncentrētās lopbarības daudzuma ierobežošana turklāt ir arī līdzeklis, kā mazināt ražošanas intensificēšanos un veicināt saiknes saglabāšanu ar vietējo zemi.

Piena pārstrāde sierā

Siera apstrāde un piedevu izmantošana bija reglamentēta vispārējos tiesību aktos. Novērots, ka jauni tehnoloģiski paņēmieni, no kuriem noteikts skaits attiecas uz apstrādi un piedevām, piemēram, mikrofiltrēšana, piena daļēja iebiezināšana vai nogatavināšanas fermentu izmantošana, varēja ietekmēt ar cilmes vietas nosaukumiem apzīmētu sieru īpašības. Dažas fermentu piedevas izrādījušās nesaderīgas ar ACVN apzīmētu ražojumu galveno raksturīgo īpašību saglabāšanu.

Tāpēc ir kļuvis vajadzīgs katra cilmes vietas nosaukuma produkta specifikācijas 5. punktā precīzi aprakstīt pašreizējo praksi attiecībā uz apstrādes vielu un piedevu izmantošanu piena pārstrādē un siera pagatavošanā, lai novērstu to, ka nereglamentēta prakse ietekmē ar cilmes vietas nosaukumiem apzīmētu sieru raksturīgās īpašības.

No otras puses, 1996. gadā specifikācijās tika ieviesti tehniski kritēriji: skābuma pieauguma un sūkalu notecināšanas posma ilgums un temperatūra, apvēršanas nepieļaušana notecināšanas laikā, siera rituļu kopšanas pasākumu biežums nogatavināšanas laikā.

Specifikācijas jaunajā redakcijā noteiktie tehniskie kritēriji darbībām sākot no recekļa veidošanās līdz siera nogatavināšanai ļauj reglamentēt ražošanas procesu un nodrošināt viendabīgumu, kas vajadzīgs “Langres” specifisko organoleptisko īpašību izpausmei. Šajos nosacījumos attiecībā uz šā siera ražošanu ievēroti arī izmantotie paņēmieni, kas “Langres” sieru darījuši slavenu visu tā pastāvēšanas laiku.

Piena nogatavināšana pirms tā sarecināšanas ar himozīnu un mezofilo ierauga kultūru izmantošana ļauj nodrošināt, ka receklim ir pienskābes klātbūtnei raksturīgas īpašības; tas ir būtisks pagatavošanas paņēmiena elements, lai galīgajā produktā veidotos vēlamās organoleptiskās īpašības.

Recekļa veidošanas ilgums – ļoti svarīgs faktors, jo tas ļauj nodrošināt, ka receklim ir tādas īpašības, kas piešķir “Langres” sieram tā specifiskumu.

Recekļa sagraizīšana ļauj īstenot sūkalu iepriekšēju notecināšanu siera vannā, tādējādi atvieglojot turpmāko notecināšanu. Pretstatā tam aizliegums iepriekšējo notecināšanu veikt ārpus siera vannas noteikts ar mērķi, lai receklis saglabātos visā pilnībā.

Atcelts aizliegums recekli mazgāt un maisīt laikā, kad to iepilda veidnēs, jo šīs darbības ir specifiskas “himozīna” veida pagatavošanas paņēmieniem; tā kā laikā, kad siera rituļus izņem no veidnēm, pH tajos nedrīkst pārsniegt 4,6, aizliegums ir kļuvis lieks. Šis ierobežojums, kas garantē, ka sieram ir pienskābes klātbūtnei raksturīgas īpašības, mazgāšanu un maisīšanu faktiski nepieļauj.

Noteikts, ka temperatūrai jābūt vismaz 19 °C: tas ļauj veicināt sūkalu dabisko notecēšanu un uzturēt fermentu darbības aktivitāti, kas atvieglo skābuma palielināšanos sierā.

Ierobežots siera veidņu apvēršanas reižu skaits notecināšanas laikā – līdz divām reizēm: tas nodrošina dabisku iedobuma veidošanos uz siera rituļu augšējās virsas; tā ir šā nosaukuma siera raksturīga īpatnība.

Siera rituļu nogatavināšana

Izdarītie precizējumi ļauj labāk reglamentēt nogatavināšanas posmu plašā nozīmē (iekļaujot tajā posmus no atkārtotās susināšanas līdz pašai nogatavināšanai), kas ir būtisks posms siera pagatavošanā, jo nodrošina siera visu potenciālo īpašību attīstītību.

Noteikti nosacījumi attiecībā uz temperatūru un mitruma saturu (temperatūra atkārtotās susināšanas posmā, temperatūra un mitruma saturs pašas nogatavināšanas posmā).

Obligātā mitruma satura ievērošanas prasība siera gatavošanas tehnoloģisko procesu laikā ļauj kontrolēt specifisko nogatavināšanas fermentu attīstību, kuri piešķir “Langres” sieram tā sevišķās organoleptiskās īpašības.

Noteikts jaunā, vidējā lieluma siera rituļiem atbilstīgais minimālais nogatavināšanas ilgums – astoņpadsmit dienas.

3.3. Specifikācijas 6. punkts:

FAKTORI, KAS PAMATO SAIKNI AR ĢEOGRĀFISKO VIDI

Šī specifikācijas daļa ir pārrakstīta jaunā redakcijā saskaņā ar plānu, kas ņemts no vienotā dokumenta (ģeogrāfiskā apgabala specifika/produkta specifika/saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām) un papildināta, ņemot vērā precizējumus, kas veikti attiecībā uz ražošanas metodi: tie nosacījumi piena ražošanai un tā pārstrādei sierā, kas jāievēro, lai veicinātu “Langres” siera īpatnību un reputācijas veidošanu.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“LANGRES”

EK Nr.: FR-PDO-0217-0121-07.07.2009

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1. Nosaukums:

“Langres”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids:

1.3. grupa. Siers

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

Tas ir mīkstas siera masas siers ar mazgātu mizu. Miza ir vai nu gluda, vai nedaudz krokota un klāta ar glemi; pēc nogatavināšanas mizas krāsa ir no zeltaini dzeltenas līdz sarkanbrūnai.

Siera masa ir balta, nogatavojoties tā iekrāsojas krēmkrāsā. Pēc formas siers ir cilindrisks vai viegli nošķelti konisks, tā augšējā daļā ir iedobums (kura dziļums pārsniedz 5 milimetrus); sieru piedāvā trijos dažādos lielumos:

— lielais ritulis, ko pagatavo veidnē, kuras diametrs ir no 16 līdz 20 centimetriem, rituļa svars no 800 līdz 1 300 gramiem,

— vidējais ritulis, ko pagatavo veidnē, kuras diametrs ir no 9 līdz 10 centimetriem, rituļa svars no 280 līdz 350 gramiem,

— mazais ritulis, ko pagatavo veidnē, kuras diametrs ir no 7 līdz 8 centimetriem, rituļa svars no 150 līdz 250 gramiem.

Pēc pilnīgas izžūšanas tauku saturs sierā ir vismaz 50 procenti.

Sausnas saturs tajā pārsniedz 42 procentus.

Sieru pagatavo tikai no govs piena, kas iepriekš nogatavināts un tad sarecināts ar himozīnu; recekļa veidošanās ilgums ir no 2 stundām un 30 minūtēm līdz 5 stundām un 30 minūtēm – tas nodrošina pietiekamu pienskābes uzkrāšanos receklī.

Sieru gatavojot, to apvērš tikai 2 reizes sūkalu notecināšanas laikā un veic pasākumus noteiktā mitruma satura ievērošanai nogatavināšanas laikā, kas ilgst no 15 dienām līdz 21 dienai atkarībā no rituļa lieluma.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem):

“Langres” ir siers, ko ražo vienīgi no neiebiezināta, neatjaunota govs piena, kas sarecināts ar himozīnu un iegūts 4. punktā noteiktajā ražošanas ģeogrāfiskajā apgabalā. Par siera izejvielu izmantotā piena uzglabāšana temperatūrā, kas ir zemāka par 0 °C, ir aizliegta.

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

Slaucamajām govīm izēdināmā barība, kas iegūta šā nosaukuma siera ražošanas apgabalā, gadā vidēji veido vismaz 80 % ganāmpulka kopējās barības devas sausnas.

Slaucamās govis uzturas ganībās vismaz 6 mēnešus gadā, un šajā laikā katras govs rīcībā ir vismaz 20 āru zālāju platības.

Ziemā izēdināmās rupjās lopbarības devā ir vismaz 30 % zāles, no kuras vismaz puse ir siena vai atūdeņotas zāles veidā.

Rupjajai lopbarībai atļauts izmantot

— dabisko, pagaidu vai mākslīgo pļavu zāli, ko govis plūc ganībās un ko tām gan izdala zaļbarības veidā, gan arī uzglabātu skābbarības veidā, plēves ietinumos, siena vai atūdeņotas zāles veidā,

— kukurūzu veselu augu veidā, ko izēdina gan kā zaļbarību, gan arī uzglabātu skābbarības vai atūdeņotā veidā,

— lopbarības bietes,

— labību, ko izēdina gan zaļbarības veidā, gan arī uzglabātu plēves ietinumos vai skābbarības veidā,

— graudaugu salmus.

Lopbarību izēdinot zaļā veidā, tā pēc novākšanas jāatsvaidzina fermā, un pirms izbarošanas slaucamajām govīm tā nedrīkst būt sakarsusi. Pēc nopļaušanas zaļās lopbarības derīguma termiņš patērēšanai nedrīkst būt ilgāks par laika posmu starp divām slaukšanas reizēm.

Lopbarības bietes pirms izēdināšanas govīm ir rūpīgi jānotīra. Izbarojamas veselas, tīras un slimību neskartas bietes. Ja bietes sagriež gabalos, tad tās izēdināmas tajā pašā dienā.

Plēves ietinumos sagatavotā lopbarība iepriekš ir savītināta, un tajā ir vismaz 60 % sausnas.

Skābbarība ir atļauta ar nosacījumu, ja to uzglabā uz betonētas grīdas; tāpat no betona izgatavotai jābūt arī izkraušanas platformai, izņemot, ja ir alternatīva iekraušanas sistēma.

Skābbarībai paredzēto zāli iepriekš savītina, un tajā ir vismaz 30 % sausnas.

Sienu obligāti uzglabā sausumā zem angāra nojumes.

Sākot no 2013. gada 1. janvāra, salmi obligāti uzglabājami sausumā zem angāra nojumes.

Koncentrētā lopbarība un sausā barība uzglabājama tīrā, no mitruma pasargātā vietā. Sausā barība ir tāda barība, kurā ir vismaz 85 % sausnas.

Katrai govij laktācijas periodā vidēji gadā nedrīkst izēdināt vairāk par 7 kg dienā koncentrētās lopbarības.

Kombinēto koncentrēto lopbarību gan kompleksajā, gan papildbarībā veido:

— labība vai labības pārstrādes blakusprodukti,

— proteīnaugi un eļļas augi,

— dārzeņu mīkstumi,

— melase,

— atūdeņota lucerna,

— piena izcelsmes produkti (sūkalas),

— minerālbarība, kurai vajadzības gadījumā pievienoti vitamīni.

Koncentrētā lopbarība var būt sagatavota fermā (saimniecībā sagatavots maisījums no saimniecībā ražotām sastāvdaļām) vai iegādāta tirdzniecībā.

Graudu sadrupināšanu veic vienīgi mehāniskā veidā.

Šķidrā barība ir atļauta ar nosacījumu, ka tās sastāvs ir skaidri norādīts un ka šajā sastāvā ir vienīgi saskaņā ar attiecīgu sarakstu atļautie barības līdzekļi.

Slaucamajām govīm izēdināmās labības apstrādē aizliegts izmantot sodu.

Metionīna un amonjaka pievienošana ir aizliegta.

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Piena ieguve, siera pagatavošana un nogatavināšana jāveic minētajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

—

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

Ar cilmes vietas nosaukumu “Langres” apzīmēto siera rituļu marķējumā jābūt cilmes vietas nosaukumam ar norādi “Appellation d'origine”; visiem šiem ierakstiem jābūt ar burtiem, kuru izmērs ir vismaz divas trešdaļas no vislielākajiem uz marķējuma lietotajiem burtiem.

Obligāti jābūt ES “AOP” (“ACVN”) logotipam.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

Ģeogrāfiskais apgabals plešas ap Basiņī (Bassigny) ganībām un Langras (Langres) plato.

Piena ieguve, siera pagatavošana un nogatavināšana jāveic turpmāk noteiktajā teritorijā.

— Kotdoras (Côte-d’Or) departamentā: — Chaugey, Cussey-lès-Forges, Foncegrive un Vernois-lès-Vesvres pašvaldības teriritorijas.

— Augšmarnas (Haute-Marne) departamentā: — Chaumont un Langres administratīvais apgabals (arondisiments).

— Vogēzu (Vosges) departamentā: — Neufchâteau kantons.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

Ģeogrāfiskais apgabals plešas ap Basiņī (Bassigny) ganībām un Langras (Langres) plato.

Cilmieži balstās uz Juras perioda ģeoloģiskās pamatnes un veido māla un kaļķakmens augsnes, kas ir vairāk vai mazāk mālainas. Vidējais augstums virs jūras līmeņa ir 400–500 metru.

Dažādi rakstu avoti (darījumi attiecībā uz feodālajām tiesībām, Langras pilsētas grāmatvedības rēķinu izraksti) liecina, ka veidnēs pildītu, no sūkalām atbrīvotu un susinātu sieru ražošana aizsākusies Viduslaikos.

Atsauce uz sieru, ko sauc par “Langres”, atrodama 19. gadsimta autora A. F. Porjo (A. F. Pauriau) grāmatā (“La laiterie, art de traiter le beurre, de fabriquer les beurres et les principaux fromages français et étrangers” (“Pienkopība, sviesta apstrādes, sviesta ražošanas un galveno Francijas un aizrobežu sieru gatavošanas māksla”), 1874).

Tajā laikā sieru ražoja vienīgi fermās, un šajā reģionā pagatavoto sieru tirgoja galvenokārt Langras pilsētā, kur četrpadsmit uzņēmumu iepirka balto sieru un nogatavināja to. Domājams, ka sieru gatavoja dažāda lieluma rituļos atkarībā no laikmeta un it sevišķi no tirdzniecības mērķiem. Tomēr kopumā var atšķirt maza lieluma rituļus, kas bijuši paredzēti patērēšanai salīdzinoši jauni, un lielāki rituļi, kas bijuši labāk piemēroti ilgai uzglabāšanai un izplatīšanai attālākos galapunktos.

Pakāpeniski apkārtnē uz dzīvi apmetās vairumtirgotāji. Viņi iepirka produkciju tieši ciematos, un tirgojamais apjoms tiem pakāpeniski pieauga. Siera produkciju nosūtīja tirdzniecībai uz Parīzi, Šalonu (Châlons), Barlediku (Bar-le-Duc), Nansī (Nancy), kā arī Korēzas (Corrèze) un Aljē (Allier) departamentu un reizumis arī uz Ženēvu. “Langres” siera reputācija tai laikā ir pašā kulminācijā.

Tad, 1914.–1918. gada kara laikā, “Langres” siera ražošana fermās apsīkst un neatjaunojas līdz pat 40. gadu beigām. Bet tajā pašā laikā siera ražošanu fermās pakāpeniski aizstāj piena pārstrādes produktu ražošana sierotavās, kas reģionā veidojās jau ar 20. gadsimta sākumu, taču tās jau toreiz pievērsās citu veidu siera produkcijas, jo īpaši presētas un karsētas masas sieru ražošanai.

Bija jāsagaida 1950. gads, līdz mājamatnieki atsāka “Langres” gatavošanu un šādi atjaunoja šā siera ražošanu. 1981. nodibinās “Langres” siera starpnozaru apvienība, kas kopš 1986. gada sprauž sev par mērķi iegūt kontrolētas cilmes vietas nosaukumu, tādējādi apstiprinot “Langres” siera labo slavu.

5.2. Produkta specifika:

“Langres” ir mīkstas siera masas siers ar mazgātu mizu, kuras krāsa pēc nogatavināšanās ir no gaiši dzeltenas līdz brūnai. Tā galvenā raksturiezīme ir iedobums rituļa augšdaļā, ko sauc par “fontānu” (fontaine) jeb “ķiveti” (cuvette).

Sieru piedāvā triju dažāda lieluma rituļos; mazie rituļi sver no no 150 līdz 250 gramiem, vidējie rituļi – no 280 līdz 350 gramiem, bet lielie rituļi – 800 līdz 1 300 gramiem.

Siera ražošanas procesu veido divi galvenie posmi: piena lēna nogatavināšana, kas nodrošina pienskābes veidošanos receklī, un pasākumi, ko veic nogatavināšanas laikā, mazgājot sieru sālsūdenī.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

Ģeogrāfiskais apgabals noteikts saskaņā ar apvidu, kurā tradicionāli gatavots “Langres” siers un audzēti to šķirņu liellopi, kuras šajā reģionā ieviestas jau izsenis (jo īpaši Simentāles govis). Piensaimniecībām ir uzliktas saistības lielāko daļu piena produkcijas iegūt no šo šķirņu govīm. Šis apgabals ir paplašināts uz blakus esošo apvidu rēķina, kuros valdošie vides apstākļi ir pietiekami līdzīgi šā siera izcelsmes vietas apstākļiem.

Šajos apvidos sastopamas augsnes, kuru īpašības ir piemērotas tādai lauksaimnieciskajai ražošanai, kurā līdztekus vairākkultūru augkopībai pastāv arī lopkopība, jo īpaši Basiņī lopkopības apvidū, kur zālaugu audzēšana ir labvēlīgāka. Slaucamo govju barības ievērojamu daļu veido zāle, kas audzēta ražošanas apgabala pļavās; tas ļauj nodrošināt piena produkciju, kurā izpaužas šīs dabas vides īpatnības.

Ganāmpulka turēšanas prakse ir pielāgota ģeogrāfiskā apgabala dabas vides noteiktajiem ierobežojumiem. Tāpēc ievērojamu lopkopības krājumu glabāšana saimniecībā visu gadu ir sena prakse, kas reģionā plaši izplatīta. Tā sagādā dzīvniekiem barību uz zāles bāzes; ganīšana vien to var nodrošināt tikai daļēji Langras plato sastopamo vasaras sausumu dēļ un Basiņī zemes platību salīdzinoši lielā mitruma dēļ.

Īpašie siera gatavošanas nosacījumi, kā, piemēram, piena ilgstoša nogatavināšana un veicamie pasākumi siera nogatavināšanas laikā ir tās vietējās amatprasmes izpausme, kura tiek izmantota jau vēsturiski ilgā laika posmā.

Līdzīgā kārtā arī apvēršanas reižu skaita ierobežošana sūkalu notecināšanas laikā ir prakse, kas aizsākusies vismaz jau 19. gadsimtā. Tā ļauj izveidoties “ķivetei” siera rituļu augšdaļā. Šīs būtiskās īpašības veidošanos garantē pagatavošanas metodes, kas “Langres” ražotājiem šodien kļuvušas obligātas.

Patlaban izmantotās siera izstrādes metodes cēlušās no vēsturiski lietotiem paņēmieniem, un tās ļauj “Langres” sieram nodrošināt tam raksturīgās īpašības, kas veido tā identitāti: mīksta siera masa, mazgāta garoza, stipra un tipiska smarža, gatavošana skaidri atšķirīga lieluma rituļos.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 5. panta 7. punkts)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCLangres-avec-modification.doc

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.