Grozītā vienotā dokumenta publikācija, ko pēc maznozīmīga grozījuma apstiprināšanas veic saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta otro daļu

(2020/C 186/04)

Eiropas Komisija ir apstiprinājusi šo maznozīmīgo grozījumu saskaņā ar Komisijas 2013. gada 18. decembra Deleģētās regulas (ES) Nr. 664/2014 (1) 6. panta 2. punkta trešo daļu.

Ar šā maznozīmīgā grozījuma apstiprināšanas pieteikumu var iepazīties Komisijas eAmbrosia datubāzē.

VIENOTAIS DOKUMENTS

“TOMME DE SAVOIE”

ES Nr.: PGI-FR-0177-AM03 – 10.1.2020.

ACVN ( )AĢIN (X)

1. Nosaukums vai nosaukumi

“Tomme de Savoie”

2. Dalībvalsts vai Trešā Valsts

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.3. grupa. Sieri

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

“Tomme de Savoie” ir termiski neapstrādātas presētas masas siers, kuru pagatavo no govs svaigpiena vai termiski apstrādāta govs piena. Minimālais nogatavināšanas ilgums ir 30 dienas no sarecināšanas dienas līdz izņemšanai no nogatavināšanas pagraba.

To veido plakana cilindra formā ar diametru no 18 līdz 21 cm un augstumu no 5 līdz 8 cm. Tā svars ir robežās no 1,2 līdz 2 kg. To var izveidot arī kā mazizmēra rituli ar tādām pašām organoleptiskajām īpašībām. Šādā gadījumā siera augstums nepārsniedz 8 cm, bet svars var būt no 400 līdz 900 gramiem.

Siera miza ir gluda līdz viegli krokota, pelēkā vai pelēcīgi baltā krāsā, un uz tās var veidoties sekundārais iepelējums.

Siera masa ir pusmīksta, baltā vai dzeltenā krāsā. Tai ir nelieli caurumi. Tās garša ir svaiga un iesāļa, reizēm ar skābuma un pikantuma piegaršu.

Minimālais tauku saturs uz kopējo svaru šim sieram ir 9 %, un minimālais sausnas saturs tam ir 45 %.

Sāls saturs ir robežās no 1,2 līdz 2 %.

“Tomme de Savoie” laiž tirdzniecībā šādā veidā: veselu, sagrieztu – daļās vai šķēlēs; fasētu mazumtirdzniecības vienībās – daļās vai šķēlēs.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Atļauti ir dažādi barības veidi:

— rupjā lopbarība (zāle, siens, atāls, zaļā kukurūza, sorgo, salmi un starpkultūras),

— kukurūzas vālītes un mitrie kukurūzas graudi, kas pieļaujami tikai laikā no 1. oktobra līdz 1. maijam,

— žāvētā rupjā lopbarība, žāvētā lucerna, žāvētu biešu mīkstums un lopbarības bietes, kas jāiebaro tīrā un veselā veidā,

— šāda papildbarība un piedevas: — graudaugu graudi un no tiem iegūti produkti (klijas, atsijas, milti, žāvētas drabiņas); graudaugu graudus var saglabāt, veicot inertēšanu, — eļļaugu un proteīnaugu graudi un rauši, — blakusprodukti – lucernas proteīna koncentrāts, neproteīna slāpeklis (cietes vai rauga ražošanas blakusprodukti), urīnviela < 3 % papildbarībā, — melase un augu eļļa, minerālvielas, vitamīni, mikroelementi un dabiskie augu ekstrakti, — saimniecībā ražotu piena sūkalu izmantošana ir atļauta ne ilgāk kā 24 stundas pēc iegūšanas.

Slaucamām govīm:

— 100 % rupjās lopbarības, kas iegūta ģeogrāfiskajā apgabalā,

— žāvētā lopbarība, kukurūzas vālītes, mitrie kukurūzas graudi un lopbarības bietes, kas nav iegūtas ģeogrāfiskajā apgabalā, gada laikā tiek ierobežotas līdz vidēji 4 kg sausnas dienā uz vienu govi laktācijas laikā.

Šie ierobežojumi ļauj nodrošināt, ka lielākajai daļai sausnas, ko uzņem slaucamās govis, izcelsme ir saistīta ar ģeogrāfisko apgabalu. Tie uzlabo arī saikni starp produktu un tā ģeogrāfisko izcelsmi.

Ja sieru gatavo saimniecībā, tad izmantotais piens, kas paredzēts “Tomme de Savoie” ražošanai, tiek iegūts no slaucamo govju ganāmpulka, kurā vismaz 75 % govju pieder pie Abondance, Montbéliarde vai Tarentaise šķirnes.

Ja sieru gatavo pārstrādātājs, tad savāktais piens, kas paredzēts “Tomme de Savoie” ražošanai, tiek iegūts no kopējā slaucamo govju ganāmpulka, kurā vismaz 75 % govju pieder pie Abondance, Montbéliarde vai Tarentaise šķirnes.

Tradicionālo Abondance, Montbéliarde un Tarentaise šķirņu audzēšanas tradīciju saglabāšana ir pamatota, jo tās ir apliecinājušas spēju pielāgoties vides fiziskajiem un klimatiskajiem ierobežojumiem: govju morfoloģiskās īpašības ir pielāgotas ganībām nogāžu pļavās, tās ir spējīgas paciest temperatūras svārstības, lietderīgi izmantot ganību zelmeni vasaras periodā, bet sauso lopbarību ziemā.

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Piena ražošanas, pārstrādes un siera nogatavināšanas darbības notiek ģeogrāfiskajā apgabalā.

“Tomme de Savoie” ražošanai paredzētā piena ražošanu ģeogrāfiskajā apgabalā pamato šā reģiona barības resursu lielā nozīmība, kas ir noderīga siera ražošanai.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

–

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Marķējot sieru, kuru apzīmē ar aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi “Tomme de Savoie”, jāievēro šādas prasības:

— nosaukumu “Tomme de Savoie” norāda uz jebkura iepakojuma tajā pašā vizuālajā laukā, kurā tiek iekļauts Eiropas Savienības apzīmējums AĢIN,

— ražotājam vai nogatavinātājam, vai sākotnējam fasētājam jānorāda savs nosaukums un adrese,

— jānorāda sertificēšanas struktūras nosaukums,

— visiem sieriem, kurus laiž tirdzniecībā ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādes nosaukumu, priekšpusē vai apakšpusē jāpievieno norāde par ģeogrāfisko izcelsmi, kas atbilst grupas noteiktajam paraugam. Šāda identificēšana nav nepieciešama sieram, kuru ražotājs lauku saimniecībā vai siera izgatavotājs pārdod tieši patērētājam,

— turklāt marķējumā, rēķinos un komerciālos dokumentos var iekļaut apzīmētāju “mazais”, ja sieru ražo mazizmēra veidnēs, bet to nedrīkst pievienot nosaukumam “Tomme de Savoie”, ne arī norādīt tieši pirms šā nosaukuma.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Ģeogrāfiskajā apgabalā ietilpst abi – Savojas [Savoie] un Augšsavojas [Haute Savoie] – departamenti pilnībā un šādu Ēnas [Ain] un Izēras [Isère] departamentu pašvaldību teritorija:

Ēnas [Ain] departamentā – Anglefort, Béon, Billiat, Ceyzérieu, Chanay, Corbonod, Cressin-Rochefort, Culoz, Flaxieu, Injoux-Génissiat, Lavours, Léaz, Massignieu-de-Rives, Parves et Nattages, Pollieu, Saint-Martin-de-Bavel, Seyssel, Surjoux-Lhôpital, Talissieu, Valserhône, Villes, Virignin un Vongnes;

Izēras [Isère] departamentā – Entre-deux-Guiers, Miribel-les-Échelles, Saint-Christophe-sur-Guiers, Saint-Pierre-de-Chartreuse un Saint-Pierre d’Entremont.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

“Tomme de Savoie” saikni ar tā izcelsmi nosaka šā produkta īpašības.

“Tomme de Savoie” dabisko vidi raksturo ļoti daudzveidīgi augsnes tipi, kā arī viendabīgs kalnu klimats.

Reljefa un ģeoloģisko apstākļu ziņā “Tomme de Savoie” ģeogrāfiskais apgabals ir diezgan kontrastains. Apgabals atrodas no 200 līdz 2 500 metriem virs jūras līmeņa, tipiskās augsnes veido gan seni kristāliskie ieži, gan kaļķakmens masīvi.

Klimats ir tipisks kalnu klimats – ziemas ir ilgas un dažkārt bargas, bet vasaras ir karstas. Izņemot dziļās Morjēnas [Maurienne] un Tarantēzas [Tarentaise] ielejas, kurās parasti ir mazāk nokrišņu, gada vidējais nokrišņu daudzums Priekšalpu grēdas pakājē ir paaugstināts, no 1 000 līdz 1 500 mm. Nokrišņu sadalījums gada laikā ir vienmērīgs.

Ģeogrāfiskais apgabals, ņemot vērā dziļās augsnes un lielo nokrišņu daudzumu, kā arī nokrišņu izkliedi visa gada garumā, ir teritorija ar kvalitatīvu, izteiktu un raksturīgu augu valsti (ganības un pļaujamās pļavas ar bagātīgu un daudzveidīgu veģetāciju).

Šeit ir labi attīstīta arī graudaugu un kukurūzas audzēšana.

Attiecībā uz cilvēkfaktoriem “Tomme de Savoie” ir vissenākais no Savojas sieriem. “Tomme de Savoie” ilgu laiku bija siers, ko gatavoja pašpatēriņam. Zemnieku uzturā tas bija būtisks olbaltumvielu avots.

Pieejamais piena daudzums lielā mērā bija atkarīgs no citiem piena izmantošanas veidiem, jo īpaši no ļoti izdevīgās taukvielu ražošanas. Savojas provinces zemnieki ražoja šo sieru no tā piena daudzuma, kas palika pāri.

Tāpat kā atkarībā no krejošanas intensitātes ieguva “Tomme de Savoie” ar dažādu tauku saturu, arī “Tomme de Savoie” rituļa lielums katrā saimniecībā varēja būt cits.

Vēlāk “Tomme de Savoie” ražošana, kas sākotnēji notika tikai mājas apstākļos, vairāk vai mazāk sekmīgi izplatījās.

“Tomme de Savoie” izgatavošanai paredzētā piena ražošanas pamatā ir arī ģeogrāfiskajā apgabalā pieejamo bagātīgo zālāju pienācīga izmantošana, kā arī tradicionālo govju šķirņu – Abondance, Montbéliarde un Tarentaise – audzēšanas tradīciju glabāšana. Tās ir pratušas pierādīt savas spējas pielāgoties vides fiziskajiem un klimata ierobežojumiem – govju morfoloģiskās īpašības ir pielāgotas ganībām nogāžu pļavās, tās ir spējīgas paciest temperatūras svārstības, lietderīgi izmantot ganību zelmeni vasaras periodā, bet sauso lopbarību ziemā. Piena govju barības pamatā ir rupjā lopbarība, kā arī graudaugi, kurus pārsvarā ražo ģeogrāfiskajā apgabalā.

Kalnu apgabalos ir uzkrāta siera meistaru zinātība, kas īpaši piemērota šai videi. Reģionā izmantotās tehnoloģijas ir pielāgotas piena īpatnībām, un siera meistari īpaši rūpējas, lai tiktu ievēroti vairāki nosacījumi, piemēram, siera graudu apstrādē, mezofīlās un termofīlās mikrofloras regulēšanā un arī nogatavināšanas procesā.

Šīs tehnoloģijas ir radījusi reģionā sastopamā zinātība, kas formējusies, ilgā laika posmā veidojoties presētas siera masas izgatavošanas kultūrai.

Nogatavināšana pagrabā uz koka plauktiem nodrošina pareizu šīs masas attīstību un virsmas mikrofloras izveidošanos, jo īpaši Mucor pelējuma sēnei. “Tomme de Savoie” arī apgriež otrādi vismaz vienu reizi nedēļā, un tas ļauj šīs darbības laikā “nokratīt matiņus”.

“Tomme de Savoie” ir termiski neapstrādātas presētas masas siers, kuru pagatavo no govs svaigpiena vai termiski apstrādāta govs piena.

“Tomme de Savoie” ir raksturīga salīdzinoši maza un plakana cilindra forma, miza ir gluda līdz viegli krokota, pelēkā vai pelēcīgi baltā krāsā; siera garša ir svaiga un iesāļa, reizēm ar skābuma un pikantuma piegaršu.

Ģeogrāfiskā apgabala teritorijas spēja piena ražošanai pietiekamā daudzumā saražot rupjo lopbarību, kā arī graudaugus, un vienlaikus saglabāt ekstensīvās saimniekošanas sistēmas, nodrošina dzīvniekiem daudzveidīgu barību.

Piena ganāmpulka audzēšanas sistēmās priekšroka tiek dota vietējo lopbarības resursu izmantošanai, kas ir tikpat daudzveidīgi kā ģeogrāfiskā apgabala vide. Piena ražošana ģeogrāfiskajā apgabalā ļauj ne tikai vislietderīgākajā veidā un ar sentēvu metodēm izmantot zāles resursus, bet arī likt lietā tradicionālo šķirņu govju pienu. Vietējām šķirnēm ir priekšroka, jo patlaban tās veido vairāk nekā 90 % kopējā mājlopu skaita. Šīs šķirnes, kas ir piemērotas kalnu klimatam un reljefam, spēj savu ražošanas potenciālu izmantot, neraugoties uz apstākļiem, kas dažkārt var būt skarbi, un sierā tās ar piena starpniecību izpauž visu patērētās veģetācijas daudzveidību.

Šis piens, kas, pateicoties īpašajai barošanai, tiek ražots lielā daudzumā, ir ražošanai piemērotāks nekā citu govju šķirņu piens, kas iegūts tādos pašos apstākļos, tādējādi nodrošinot konkrētas īpašības – receklis, ko iegūst pēc himozīna pievienošanas, ir cietāks un palielina saražotā siera daudzumu.

Vairāki pētījumi ir apliecinājuši barošanas un lopbarības sastāva ietekmi uz piena kvalitāti (piemēram: Bugaud C., Buchin S., Hauwuy A., Coulon J.B., 2002. Siera konsistences un aromāta atkarība no ganīšanas veida – piemērs ar sieru no Abondance šķirnes: INRA Prod. Anim., GIS AlpesJura; Dorioz J.M., Fleury Ph., Coulon J.B., Martin B., 2000. Fiziskās vides komponente, kas nodrošina vietējās zemes ietekmi uz siera ražošanu – dažas pārdomas par sieru, ko ražo Ziemeļalpos: Courrier de l’environnement, GIS AlpesJura; Lucas A, Hulin S., Michel V., Agabriel C., Chamba J.F., Rock E, Coulon J.B., 2006. Piena ražošanas apstākļi un uzturvērtīgo sastāvdaļu saturs sierā – pētījums faktiskajos ražošanas apstākļos. INRA Prod Anim, GIS AlpesJura). Šis pēdējais pētījums, kas attiecas tieši uz “Tomme de Savoie”, augstu novērtē barības lielo ietekmi uz taukos šķīstošo mikroelementu saturu sierā. Turklāt tas apliecina, ka piena un attiecīgi arī siera taukskābju profils galvenokārt ir saistīts ar govīm izbarotās pamatbarības veidu.

Šo sieru gatavo no svaigpiena vai termiski apstrādāta piena, un tas nodrošina dabiskās mikrofloras klātbūtni, kuru sargā īsie termiņi, kādā pienu izlieto. Tieši šī daudzveidīgā mikroflora daļēji nodrošina “Tomme de Savoie” tipiskās īpatnības.

Svaigpiena vai termiski apstrādāta piena izmantošana ļauj ņemt vērā piena sākotnējās īpašības, jo īpaši tās, ko nodrošina barība, kuras daudzveidība ir viena no ģeogrāfiskā apgabala īpatnībām.

Tāpat kā atkarībā no krejošanas intensitātes ieguva “Tomme de Savoie” ar dažādu tauku saturu, arī “Tomme de Savoie” rituļa lielums katrā saimniecībā varēja būt cits. Pieejamais piena daudzums lielā mērā bija atkarīgs no citiem piena izmantošanas veidiem, jo īpaši no ļoti izdevīgās taukvielu ražošanas. Zemnieki ražoja šo sieru no tā piena daudzuma, kas palika pāri.

Lai saglabātu uzticību produkta vēsturiskajām īpašībām, siera meistari, izmantojot presētas siera masas tehnoloģiju, izgatavo dažāda izmēra siera rituļus, bet salīdzinājumā ar citiem šā reģiona sieriem tie joprojām ir diezgan mazi un atšķiras arī to tauku saturs.

Ražošanas tradīcijas ir ļāvušas selekcionēt ražošanā noderīgo mikrofloru. Tās izmantošana ļauj pašreizējiem ražotājiem veidot šim sieram raksturīgo garšu. Arī nogatavināšana ļauj attīstīt minētās garšas īpašības.

Virsmas mikroflora, kas lielākoties sastāv no Mucor pelējuma sēnes, piešķir “Tomme de Savoie” raksturīgo pelēcīgo izskatu, bet koka pamatne nogatavināšanas laikā veicina šā iepelējuma veidošanos. Rūpīgā nogatavināšana un apgrozīšana, nokratot Mucor iepelējuma “matiņus”, sekmē arī krokojuma izveidi, kas ir tik raksturīgs tieši “Tomme de Savoie”.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(šīs regulas 6. panta 1. punkta otrā daļa)

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-f5bec304-85e4-4ca2-b956-c784993548e1

(1) OV L 179, 19.6.2014., 17. lpp.