KOMISIJAS IEROSINĀTAIS TEKSTS PARLAMENTA IZDARĪTIE GROZĪJUMI
Grozījums Nr. 12
3.f pants (jauns)
3.f pants
Šānolīguma 10. pantā paredzētās Apvienotās komitejas
sanāksmēs un darbā var piedalīties viens Eiropas Parlamenta
deputāts kā novērotājs, kā arītie zivsaimniecības nozares
pārstāvji, kuru darbību regulē šis nolīgums.
Grozījums Nr. 13
3.g pants (jauns)
3.g pants
Komisija informē Parlamentu par jebkādu iniciatīvu saistībā
aršānolīguma satura grozīšanu, tostarp protokolu, tehnisko
aprakstu un pielikumu grozīšanu.
P6_TA(2006)0202
Kopienas tiesību piemērošanas pārraudzība (2003. un 2004. gads)
Eiropas Parlamenta rezolūcija par Komisijas 21. un 22. gada pārskatu par Kopienas tiesību piemēro-
šanas pārraudzību (2003. un 2004. gads) (2005/2150(INI))
Eiropas Parlaments,
—ņemot vērā Komisijas 21. un 22. gada pārskatu (KOM(2004)0839 un KOM(2005)0570),
—ņemot vērā Komisijas amatpersonu darba dokumentus (SEC(2004)1638 un SEC(2005)1446 un 1447),
—ņemot vērā Reglamenta 45. pantu un 112. panta 2. punktu,
—ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu un Lūgumrakstu komitejas atzinumu (A6-0089/2006),
A. tā kāKomisijas gada pārskati konstatē situāciju attiecībā uz direktīvu transponēšanu dalībvalstu tiesību
aktos, lai nodrošinātu tiesību aktu piemērošanas efektīvu pārraudzību; tā kāsaskaņā ar 21. pārskatu
2003. gada 31. decembrī turpinājās 3 927 pārkāpumu procedūras, tostarp 1 855 lietas, kurās bija
uzsākta tiesvedība, 999 lietas, par kurām bija izsniegts argumentēts atzinums, 411 lietas, kuras bijanodotas EK Tiesā, un tikai 69 lietas (no kurām 40 attiecās uz vides sektoru), kurās bija uzsākta tiesvedībaatbilstīgi EK līguma 228. pantam;
B. tā kāKopienas tiesību piemērošanas atbilstīga pārraudzība nesastāv tikai no transponēšanas kvantitatīvās
novērtēšanas, bet arī no transponēšanas kvalitātes un apgūtās pieredzes novērtēšanas, praktiski piemē-
rojot Kopienas tiesības;7.12.2006. C 297 E/122 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Otrdiena, 2006. gada 16. maijsLV
C. tā kāpareiza un ātra Kopienas tiesību aktu īsteno šana ir neatņemama un būtiska “labākas likumdošanas”
daļa; tā kāskaidri un labi uzrakst īti tiesību akti ir obligāts nosacījums labai Kopienas tiesību piemērošanai
visā Eiropas Savienībā; tā kātiesību aktu kvalitāte un skaidrība par dalībvalstu saistībām ne vienmēr ir
apmierinoša, jo tiesību akti bieži radušies grūtu politisko kompromisu rezultātā;
D. tā kāKomisija var pielāgot līdzekļus, ko tā pielieto efektīvai uzdevuma veikšanai, un ieviest jauninājumus,
lai uzlabotu Kopienu tiesību piemērošanu;
E. tā kāKomisija pašlaik strādā pie pašreizējo procedūru pielāgošanas un pie veidiem, kā tās paātrināt un
padarīt efektīvākas; tā kātomēr tas nav pietiekams iemesls, lai laikus nepārsūtītu pieprasīto informāciju
par kopējo resursu daudzumu, kas piešķirts attiecīgajiem ģenerāldirektorātiem un ģenerālsekretariātam
saistībā ar pārkāpumiem;
F. tā kāsūdzību skaits, kuras attiecas uz Kopienas tiesību pārkāpumiem, parāda, ka Eiropas pilsoņiem ir ļoti
svarīga nozīme Kopienas tiesību aktu piemērošanā un ka spēja atbilstīgi risināt viņu problēmas ir svarīga,
lai iegūtu ticību Eiropas Savienībai;
G. tā kāpilsoņu sūdzībām nav tikai simboliska nozīme, veidojot pilsoņu Eiropu, bet tās ir izmaksu ziņā
izdevīgs un efektīvs Kopienas tiesību piemērošanas pārraudzības līdzeklis;
H. tā kāefektīva tiesiskā aizsardzība un vienāda piemērošana un interpretācija ir nozīmīgi Kopienu tiesību
elementi;
I. tā kāParlaments saņēma Komisijas 22. gada pārskatu tikai 2006. gada janvārī un tā kā šīs pastāvīgās
aizkavēšanās dēļ pašreizējā rezolūcijas priekšlikumā, kas izstrādāts, pamatojoties uz Komisijas 21. gada
pārskatu, kurā aplūkota Kopienas tiesību piemērošana 2003. gadā, tikai daļēji varēs atsaukties uz šo
pārskatu,
1. ir pārliecināts par to, ka visām Eiropas Savienības iestādēm ir nopietni, skaidri jāapspriež un pārlieci-
nošāk jāvirza prioritārais jautājums par īstenošanas pārraudzību, īpaši ņemot vērā nesen uzsvērto apgalvo-
jumu, ka steidzami jāsamazina ES tiesību aktu un likumdošanas iniciatīvu skaits;
2. neatlaidīgi uzstāj, ka jebkura tiesību aktu daudzuma samazināšana jākompensē, liekot lielāku uzsvaru uz
īstenošanu; uzsver, ka sūdzības ir izmaksu ziņā izdevīgs un efektīvs līdzeklis Kopienas tiesību piemērošanas
pārraudzībā un aicina Komisiju pārliecināties, ka vismaz daži no resursiem, kas iepriekš piešķirti tiesību aktu
izstrādei un pārraudzībai, tiek veltīti efektīvai un pareizai esošo Kopienas tiesību aktu īstenošanai dažādā
struktūrvienībās, kuras nodarbojas ar pilsoņu sūdzībām un pārkāpumu gadījumiem;
3. ir pārliecināts, ka Parlamenta komitejām vajadzētu pievērst uzmanību arī Kopienas tiesību aktu piemēro-
šanas jautājumam un īpaši, ka atbildīgajam ziņojuma sagatavotājam vajadzētu aktīvāk iesaistīties Kopienas
tiesību aktu īstenošanas pārraudzībā dalībvalstīs, kā piemēru minot regulārās Vides, sabiedrības veselības un
pārtikas nekaitīguma komitejas organizētās sesijas par tiesību aktu īstenošanu;
4. apzinās, ka komitoloģija nav šīs rezolūcijas tēma un uzsver, ka šis jautājums attiecīgi jāapskata atsevišķā
rezolūcijā;
5. Uzsver, ka EK līguma 211. pantā ir noteikta Komisijas institucionālā atbildība par Līguma noteikumu
piemērošanas nodrošināšanu un institūcijas veiktajiem pasākumiem saskaņā ar to un ka EK līguma
226. pants pilnvaro Komisiju saukt dalībvalstis pie atbildības par Līgumā noteikto saistību neizpildi;7.12.2006. C 297 E/123 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Otrdiena, 2006. gada 16. maijsLV
6. atzīmē, ka galvenās ar pārkāpumu procedūru saistītās problēmas (EK līguma 226. un 228. pants) ir tās
ilgums (vidēji 54 mēneši no sūdzības reģistrēšanas līdz iesniegšanai EK Tiesā) un ierobežotā 228. panta
izmantošana;
7. atzīmē, ka Komisija organizē četras ikgadējās sanāksmes, lai lemtu par pārkāpumu procedūrām, un ka
visus nolēmumus (sākot ar pirmo oficiālo paziņojuma vēstuli, kuras mērķis ir iegūt informāciju no dalīb-valsts, līdz lēmumam griezties EK Tiesā) pieņem Komisāru kolēģija; novērtējot svarīgumu un vajadzībukolektīvi iejaukties pārkāpumu periodos, ierosina rūpīgi pārdomāt iespēju saīsināt iekšējo procedūru procesusākumposmos, pilnvarojot katru Komisijas locekli sūtīt dalībvalstīm oficiālas paziņojuma vēstules savā atbil-
dības jomā, kā tas jau notiek gadījumos, ja dalībvalsts nav noteiktajā termiņā transponējusi Kopienas tiesības
savas valsts tiesību aktos;
8. atzīmē, ka dalībvalstu nacionālās tiesas vairumā gadījumu nepietiekami sadarbojas, joprojām negribīgi
piemērojot Kopienas tiesībās ietverto prioritātes principu;
9. atzinīgi vērtē nesen pieņemto Komisijas paziņojumu “Kopienas tiesību kopuma piemērošanas labāka
uzraudzība” (KOM(2002)0725), kurā izklāstītas dažādas darbības mērķa sasniegšanai;
10. tomēr izsaka nožēlu, ka Komisija nav iesniegusi nevienu strukturētu, detalizētu papildpasākumu to
dažu pienākumu kontrolei, kuri darīti zināmi iepriekš minētajos paziņojumos, kā piemēram, pienākumam
“prioritātes kritēriju piemērošana tiks vērtēta katru gadu, kad apspriedīs pārskatu par Kopienas tiesību piemē-
rošanas pārraudzību”;
11. aicina Komisiju vadīt specifisku novērtēšanu to prioritātes kritēriju piemērošanai, kuri uzskaitīti
iepriekš minētajā paziņojumā, lai noteiktu, vai šāds pasākums ir patiesi vajadzīgs un vai tas nerada risku
pārmērīgi samazināt to pārkāpumu procedūru loku, kurām Līgums nenodrošina hierarhiju; aicina Komisijuizvērtēt, vai vienkārša pieejamo resursu palielināšana tiem ģenerāldirektorātiem, kuru pārziņā ir visvairāk
pārkāpumu, nebūtu atzīstams risinājums sūdzību izmeklēšanas jaudas uzlabošanai; uzsver, ka Komisijas partransponēšanu atbildīgajā nodaļās ir nepieciešami tieslietu speciālisti, lai veiktu analīzi par to, vai tiesību akti
ir pilnībā transponēti; norāda, ka, lai analizētu transponēšanu, nav iespējams paļauties tikai uz automātisku
atbilstības sistēmu;
12. aicina Komisiju turpināt informēt Parlamentu par šādu novērtējumu rezultātiem; uzstāj, ka prioritāšu
noteikšanai nevajadzētu samazināt atbilžu skaitu uz pilsoņu sūdzībām, un mudina Komisiju apspriesties arParlamentu par jebkādām iespējamām izmaiņām prioritāšu kritērijos;
13. aicina Komisiju nepiešķirt tiesiskuma un pilsoņu pieredzes principam lielāku vērtību nekā tīri ekono-
miskiem kritērijiem un novērtējumiem; mudina Komisiju rūpīgi uzraudzīt Līgumā garantēto pamatbrīvību
un vispārējo principu ievērošanu, kā arīregulu un pamatdirektīvu ievērošanu; aicina Komisiju piemērot
sekundāros tiesību aktus kā kritēriju, lai noteiktu, vai pieļauti pamattiesību pārkāpumi;
14. prasa Komisijai saskaņā ar EK līguma 10. pantu atkārtoti izvērtēt sadarbību ar dalībvalstīm, ņemot
vērā, ka vairums dalībvalstu nav gatavas veikt būtiskus pasākumus, lai uzlabotu Kopienas tiesību īstenošanu,
kātas apstiprinājās sarunu laikā par jaunāko Labākas reglamentēšanas iestāžu nolīgumu 2003. gada
16. decembrī (
1), kad Padome atteicās no jebkādām saistībām attiecībā uz transponēšanu un īstenošanu;
paziņo par savu atbalstu sarunu atsākšanai ar Padomi šajājautājumā, lai grozītu Iestāžu nolīgumu;
15. aicina Komisiju vēlreiz nopietni izvērtēt pret dalībvalstīm izrādīto toleranci attiecībā uz sanāksmju
termiņiem pieprasītās informācijas iesniegšanai Komisijā, valsts īsteno šanas pasākumu pieņemšanu un pazi-
ņošanu par tiem, kā arīKopienas tiesību aktu pareizu piemērošanu valsts, reģionu un vietējā līmenī;7.12.2006. C 297 E/124 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Otrdiena, 2006. gada 16. maijsLV
(1) OV C 321, 31.12.2003., 1. lpp.
16. Atzīmē, ka dalībvalstis ir nolēmušas izveidot specifiskas struktūras, kas nodarbosies ar īstenošanu; atzi-
nīgi vērtē Komisijas centienus atbalstīt atbilstīgu koordinācijas centru izveidi katrā dalībvalstī ar mērķi
uzlabot visu transponēšanas un īsteno šanas politiku un pārkāpumu procedūru pirmstiesas posmu efektivitāti;
ierosina dalībvalstīm ne tikai dibināt specializētās struktūrvienības, bet iecelt arī politisku(-as)
amatpersonu(-as), kura būtu valsts līmenī atbildīga par pārkāpumu politiku;
17. atzīmē, ka, uzsverot organizatoriskos jautājumus un informācijas plūsmas, nevajadzētu aizmirst par to,
ka daudzi nepareizas īsteno šanas gadījumi rodas tiesību aktu sliktās kvalitātes dēļ un ka tie atspoguļo dalīb-
valstu tīšus centienus pasliktināt Kopienas tiesību aktus politisku, administratīvu un ekonomisku iemeslu dēļ;šajā sakarā atzīmē, ka Komisija parasti akceptē dalībvalstu novēlotu izmeklēšanu, lai pabeigtu pārkāpumu
tiesvedību; aicina Komisiju pieprasīt no dalībvalstīm garantiju par to Kopienas noteikumu piemērošanu ar
atpakaļejošu datumu, kuri nav ievēroti, lai nekav ējoties novērstu visas pārkāpuma radītās sekas, turklāt turp-
mākas neizpildes gadījumā nekav ējoties piemērojot EK līguma 228. pantu;
18. atzīmē, ka Tiešsaistes problēmu risināšanas tīkls (SOLVIT tīkls) ir pierādījis savu efektivitāti iekšējā
tirgū kāpapildu netiesisks mehānisms, kas ir palielinājis brīvprātīgo sadarbību starp dalībvalstīm, bet
uzskata, ka šādus mehānismus nevajadzētu uzskatīt par aizstājēju pārkāpumu tiesvedībai, kura saskaņā ar EK
līgumu ir paredzēta, lai liktu dalībvalstīm piemērot Kopienas tiesību aktus; aicina dalībvalstis palielināt tīklaSOLVIT koordinācijas centriem paredzētos cilvēkresursus un finansējumu savā valstī;
19. uzskata, ka ir būtiski tiesību aktu projektus sagatavot tā, lai tos vieglāk varētu piemērot; uzskata, ka ir
vienlīdz svarīgi, lai pilsoņi labāk izprastu EK tiesību aktus, un tāpēc ierosina visos tiesību aktos iekļaut kopsa-vilkumu pilsoņiem neformāla paskaidrojuma veidā;
20. ir pārliecināts, ka, tā kāir svarīgi veltīt laiku un centienus dialoga attīstīšanai un atbalsta uzlabošanai
ar dalībvalstīm, lai veicinātu ātru, pareizu Kopienas tiesību aktu transponēšanu, ir vajadzīga stingrāka disci-
plīna, īpaši pēc paplašināšanās, lai izvairītos no pārmērīgas kavēšanās un pastāvīgām atšķirībām transponē-
šanas kvalitātē valstīs;
21. uzskata, ka katrā jaunpieņemtā direktīvā sistemā tiski jāiekļauj īpaša klauzula par dalībvalstu pienākumu
ES direktīvu transponēšanas laikā sastādīt atbilstības tabulu;
22. atzīmē, ka 2004. gadā noteikums par atbilstības tabulu bija ietverts aptuveni 41 % jauno direktīvu;
uzskata, ka Eiropas Parlamentam kā vienam no likumdevējiem būtu jāatbalsta priekšlikumi par tādu notei-
kumu ieviešanu direktīvās, kuri liek dalībvalstīm izmantot atbilstības tabulu, paziņojot par īstenošanas pasā-
kumiem; aicina Komisiju regulāri ziņot Parlamentam par šādu noteikumu piemērošanu;
23. atzinīgi vērtē dažu Komisijas ģenerāldirektorātu —īpaši Vides ģenerāldirektorāta —centienus uzlabot
svarīgu direktīvu atbilstības pārbaudes sevišķi pēc paplašināšanās; aicina Komisiju publicēt savā tīmekļa
vietnē vairāku ģenerāldirektorātu pieprasītos novērtēšanas pētījumus par valstu īstenošanas pasākumu atbil-
stību Kopienas tiesību aktiem;
24. atzīmē, ka ir pieejamas vairākas procedūras ar neatbilstību saistītās lietās un ka šādas procedūras
reizēm tiek atkārtotas, nesasniedzot mērķi —pārliecināt dalībvalstis koriģēt savus transponēšanas aktus;
uzsver, ka šādos gadījumos procedūras piemērošanas novilcināšana var būt ļoti neizdevīga pilsoņiem, jo runa
nav par atsevišķiem gadījumiem, bet gan par vispārēju problēmu; tādēļ aicina Komisiju ieņemt stingru
nostāju attiecībā uz nepaziņošanu par valstu īstenošanas pasākumiem un to neatbilstību Kopienas tiesību
aktiem un ievērot EK līguma 226. pantā paredzēto procedūru, tostarp stingrus, neapspriežamus termiņus,
kas noteikti atbilstīgu nenormatīvo tiesību formā, lai pēc iespējas ātri piemērotu EK līguma 228. pantā pare-
dzētos sodus;7.12.2006. C 297 E/125 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Otrdiena, 2006. gada 16. maijsLV
25. aicina Komisiju iesniegt to direktīvu sarakstu, kuru ieviešana notiek vissliktāk, un paskaidrot kavēšanās
iemeslus; norāda, ka saskaņā ar Eiropas Kopienu Tiesas praksi un EK līguma 10. pantu, dalībvalstis nodro-
šina, ka darbojas piemērota sistēma efektīvu un proporcionālu sodu piemērošanai, kam ir preventīva iedar-bība Kopienas noteikumu pārkāpumiem; uzskata, ka saskaņā ar pārkāpumu tiesvedību pret efektīvas sodu
sistēmas neapstiprināšanu jāvērš nopietni pasākumi;
26. atzīmē, ka esošās procedūras nepiešķir pilsoņiem nekādas tiesības, izņemot tiesības iesniegt sūdzību,
un ka Komisijai kā Līguma sargātājai ir liela rīcības brīvība attiecībā uz sūdzības reģistrēšanu un tiesvedības
uzsākšanu; uzskata, ka Līgumā vai Kopienu Tiesas praksē nav nekā, kas kav ētu izmantot pienācīgus juridi-
skos līdzekļus, lai dotu sūdzības iesniedzējiem papildus tiesības un tādēļ aicina Komisiju veikt pasākumus
šādu līdzekļu pieņemšanai; ir pārliecināts, ka šīsvarīgā un ekskluzīvā privilēģija uzliek pienākumu darboties
pārredzami un atbildīgi, pamatojot iemeslus, kāpēc tiek pieņemti lēmumi, īpaši sūdzību noraidīšanas gadī-
jumos;
27. atzinīgi vērtē nesen pieņemto Paziņojumu Eiropas Parlamentam un Eiropas ombudam “Attiecības ar
sūdzības iesniedzēju jautājumos par Eiropas Kopienu tiesību pārkāpumiem” (KOM(2002)0141);
28. mudina Komisiju ievērot paziņojumā izklāstītos principus, ka bez izņēmuma vajadzētu reģistrēt visas
Komisijā saņemtās sūdzības, kuras norāda uz reālu Kopienas tiesību pārkāpumu, jo tās neatbilst paziņojuma
pielikuma 3. pantā minētajiem izņēmuma nosacījumiem; atzīmē, ka Eiropas ombuds nesen ir saņēmis
konkrētas sūdzības par sūdzību nereģistrēšanu un pašlaik tās izmeklē; aicina Komisiju iesniegt Parlamentam
regulāru ziņojumu par gadījumiem, kad sūdzības netiek reģistrētas saskaņā ar iepriekš minēto paziņojumu;
29. atzīmē, ka paziņojumā noteiktais viena gada termiņš no sūdzības reģistrācijas brīža līdz formālā pazi-
ņojuma vēstules vai lēmuma par lietas atlikšanu nosūtīšanai ir pārāk ilgs; turklāt atzīmē, ka šis termiņš ne
vienmēr tiek ievērots, turot sūdzības iesniedzēju neziņā, kas ir nepieņemami; tāpēc aicina Komisiju drīz pēcsūdzības reģistrēšanas nosūtīt oficiālas paziņojuma vēstules, kuras vēl nebūt nenorāda uz kaut kādām“sarunām” ar dalībvalstīm, un censties ātri virzīt procesu, nosakot saspringtus termiņus, kuri nav spēkā tikai
izņēmuma gadījumos;
30. mudina visus Komisijas dienestus pilnībā informēt sūdzību iesniedzējus —un, ja nepieciešams, arī
iesaistītos Eiropas Parlamenta deputātus —par viņu iesniegto sūdzību virzību pirms katra iepriekš noteiktā
termiņa beigām (ofici āla paziņojuma vēstule, argumentēts atzinums, nodošana EK tiesā), paziņot par savu
lēmumu iemesliem, kā arīprecīzi par tiem ziņot sūdzības iesniedzējam saskaņā ar 2002. gada paziņojumā
izklāstītajiem principiem, kas ļauj sūdzības iesniedzējam veikt turpmākus novērojumus (īpaši tādās lietās,
kurās Komisija paredz atlikt sūdzības, tostarp būtu jāinformē par iesaistītās dalībvalsts sniegtajiem argumen-
tiem);
31. aicina Komisiju pieņemt konkrētu procedūru, kura nodrošinātu sūdzības iesniedzējam un iesaistītajam
Eiropas Parlamenta deputātam piekļuvi dokumentācijai un ar dalībvalsti veiktās sarakstes saturam;
32. aicina Komisiju sniegt konkrētus datus par termiņu ievērošanu, kā izklāstīts tās iekšējā Darba operatīvo
procedūru rokasgrāmatā, kurus varēja iegūt tikai neoficiāli; vairākkārt uzsver nozīmi, kāda ir noteiktajiemtermiņiem, līdz kuriem pēc sūdzības reģistrēšanas datuma jānosūta atbilde sūdzības iesniedzējam un oficiāla
paziņojuma vēstule;
33. atzīmē, ka kopš pastāv tiesas procesi saskaņā ar EK līguma 228. pantu, tikai trīs lietās ir pasludināti EK
Tiesas nolēmumi; atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumu par EK līguma 228. panta piemērošanu (SEC (2005)
1658), kurš paskaidro un attīsta Komisijas politiku, lūdzot EK Tiesu piespriest periodisku maksājumu uzde-
vumu un vienreizēju naudas sodu dalībvalstij, kura nepakļaujas EK Tiesas nolēmumam;7.12.2006. C 297 E/126 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Otrdiena, 2006. gada 16. maijsLV
34. lūdz Komisiju oficiāli norādīt, ka atbilstīgi tās 2005.gada paziņojumam visām lietām, par kurām jau ir
izsūtītas oficiālas paziņojuma vēstules un argumentēti atzinumi atbilstīgi 228. pantam, kā arīlietām, kuras
pašlaik notiek atbilstīgi 226. panta tiesvedībai, būs saistoša jaunā politika (ja tās netiks izbeigtas pirms nodo-
šanas EK Tiesā);
35. atgādina, ka Komisijai, Eiropas ombudam un attiecīgai Parlamenta komitejai iesniegtajiem privātper-
sonu lūgumrakstiem jāmudina Eiropas iestādes novērtēt veidu, kādā Kopienu tiesības tiek īstenotas valstu un
Eiropas mērogā;
36. atkārtoti pauž uzskatu, ka cieša sadarbība un pārraudzības kārtība starp Komisiju, Padomi, Eiropas
ombudu un attiecīgām Parlamenta komitejām ir būtisks nosacījums, lai nodrošinātu efektīvu izmeklēšanuvisās lietās, kurās lūgumraksta iesniedzējam ir bijusi pamatota sūdzība par Kopienu tiesību pārkāpumu;
37. pieprasa, lai savos turpmākajos gada ziņojumos Komisija iesniedz rādītājus, kas precīzi atspoguļotu
lūgumrakstu skaidro un svarīgo devumu Kopienas tiesību piemērošanas uzraudzībai, un atkārto savu2004. gada 9. martā izteikto lūgumu (
1) iekļaut nodaļu, kas ir veltīta tikai lūgumrakstiem;
38. uzskata, ka ir nepieciešams definēt lūgumrakstu iesniedzēju procesuālās tiesības līdzīgi kā tas ir ar
sūdzības iesniedzēju tiesībām, kas bija izklāstītas 2002. gada Komisijas paziņojumā; uzskata, ka ir jāprecizē
procesuālie jautājumi attiecībā uz sūdzību un lūgumrakstu paralēlo izskatīšanu un jāturpina uzlabot koordi-
nācija starp attiecīgajiem dienestiem, lai Lūgumrakstu komiteja var nodrošināt lūgumrakstu iesniedzējutiesību ievērošanu;
39. atzīmē no savas pieredzes, ka pilsoņiem, kuri Parlamentam iesniedza lūgumrakstu, ir grūti izmantot
tiesības, kas izriet no Kopienas tiesībām dalībvalstu tiesās, un saņemt atlīdzību par nodarīto kaitējumu sakarā
ar Kopienas tiesību pārkāpumiem no dalībvalstu puses;
40. pauž nožēlu par Komisijas nevēlēšanos izmeklēt iespējamos Kopienas tiesību pārkāpumus pagātnē, kas
kopš tālaika ir kompensēti, piemēram, tos, par ko lūgumrakstus iesniedza “Equitable life ”un“Lloyds of
London”; mudina Komisiju izmeklēt šādus gadījumus, kur pēc pastāvošiem uzskatiem iespējamās neveiksmes
ir radījušas būtisku kaitējumu privātpersonām, jo šādas izmeklēšanas iznākums varētu pilsoņiem ļoti palīdzēt
saņemt atlīdzību tiesiski atbilsto šāveidā;
41. uzskata, ka ir nepieciešams pārbaudīt procedūru uzlabošanas veidus iestāžu līmenī, lai nodrošinātu
iedarbīgākus ārpustiesas līdzekļus atlīdzības sniegšanai Eiropas pilsoņiem, kas izriet no Līgumā ietvertajā m
lūgumrakstu tiesībām; ierosina šai sakarā apsvērt iespēju Eiropas Parlamentā izveidot SOLVIT tipa organizā-
ciju, kuras uzdevums būtu palīdzēt deputātiem, izskatot juridiskas dabas jautājumus;
42. aicina pastiprināt sadarbību starp valstu parlamentiem, Eiropas Parlamentu un attiecīgiem to deputā-
tiem, lai veicinātu un pastiprinātu Eiropas jautājumu pārbaudi valsts līmenī; uzskata, ka parlamentiem irnozīmīga ietekme Kopienu tiesību piemērošanas pārraudzībā, tādējādi stiprinot Eiropas Savienības demokrā-
tisko leģitimitāti un tuvinot to iedzīvot ājiem;
43. mudina Komisiju tās gada pārskatus par Kopienu tiesību piemērošanas pārraudzību nosūtīt valstu
parlamentiem, lai tie varētu labāk pārraudzīt valsts varas iestāžu veikto piemērošanu;
44. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, EK Tiesai, Eiropas ombudam un dalīb-
valstu parlamentiem.
(1) OV C 102 E, 28.4.2004., 512. lpp.7.12.2006. C 297 E/127 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Otrdiena, 2006. gada 16. maijsLV