1.IEVADS

Stabils un integrēts otrreizējo izejmateriālu tirgus ir labi funkcionējošas aprites ekonomikas stūrakmens. Ja vēlamies, lai atkritumi kļūtu par resursu, ir jāatvieglo to aprite, lai tā varētu nodrošināt vērtīgas materiālu plūsmas, un tas savukārt sekmētu ilgtspējīgāku un izturētspējīgāku ražošanu, pārražošanu un atkalizmantošanu. Atvieglota atkritumu aprite palīdzēs sasniegt ES klimata mērķus, kas noteikti Klimata aktā un ES tiesību aktu priekšlikumu paketē “Gatavi mērķrādītājam 55 %”, ar kuru iecerēts līdz 2030. gadam siltumnīcefekta gāzu (SEG) emisijas samazināt par 55 % salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni.

Šobrīd tikai 12 % ES rūpniecībā izmantoto izejmateriālu ir iegūti no reciklēšanas. Lai gan materiālu atgūšanai paredzēto atkritumu sūtījumu apjomi ES pēdējo desmit gadu laikā pastāvīgi auguši, ES joprojām ir nepiedodami daudz atkritummateriālu, kuri netiek sagatavoti atkalizmantošanai vai kuri netiek reciklēti jaunos produktos, un tas ievērojami bremzē pārkārtošanos uz aprites ekonomiku. Katru gadu ES eksportē aptuveni 33 miljonus tonnu atkritumu. Tie veido aptuveni 16 % no kopējās pasaules atkritumu tirdzniecības, padarot ES par vienu no lielākajām atkritumu eksportētājām pasaulē. ES arī importē 16 miljonus tonnu atkritumu, savukārt 70 miljoni tonnu atkritumu tiek tirgoti ES iekšienē. Ir vairākas atkritumu plūsmas, attiecībā uz kurām ES lielā mērā paļaujas uz eksportu, jo īpaši melno un krāsaino metālu lūžņi, papīra atkritumi, plastmasas atkritumi, tekstilizstrādājumu atkritumi un stikla atkritumi.

Kopš 2004. gada ES atkritumu eksports ir palielinājies par 75 %, un gandrīz puse no tiem tiek nosūtīti uz valstīm, kas nav ESAO dalībvalstis. Tā rezultātā ir pieaudzis piesārņojums, jo daļa šo atkritumu daudzās galamērķa valstīs netiek pareizi apstrādāti. Liels daudzums no ES eksportēto atkritumu nonāk atklātās izgāztuvēs vai tiek sadedzināti brīvā dabā, un tādējādi tiek kontaminēts gaiss un ūdens, nodarīts kaitējums sabiedrības veselībai un rodas būtiskas siltumnīcefekta gāzu emisijas. Lielākās problēmas ir jaunattīstības un jaunietekmes valstīs, kuras jau saskaras ar nopietnām grūtībām iekšzemes atkritumu apsaimniekošanā, un paredzams, ka nākotnē tajās būs vērojams vislielākais atkritumu rašanās pieaugums. Uz ārvalstīm eksportētie plastmasas atkritumi, kas nonākuši okeānā, kļūst arī par būtisku jūras piesārņojuma avotu. Arvien vairāk valstu nosaka atkritumu importa ierobežojumus vai aizliegumus, it sevišķi Ķīna, kas agrāk bija lielākā ES saražoto plastmasas un papīra atkritumu importētāja, un tai seko citi lieli ES atkritumu importētāji Dienvidaustrumāzijā.

Turklāt viens no vissmagākajiem noziegumiem pret vidi ir atkritumu kontrabanda, un šī ir joma, kurā organizētās noziedzības tīkli darbojas gan ES iekšienē, gan ārpus ES. Koordinētas izpildes panākšanas kampaņas liecina, ka nelikumīgi varētu būt 15–30 % atkritumu sūtījumu un ka ieņēmumi nelikumīgajā atkritumu tirgū gadā sasniedz 9,5 miljardus euro. Nelikumīga atkritumu tirdzniecība ne tikai kaitē videi, bet arī apdraud drošību, jo īpaši situācijās, kad šādos sūtījumos iesaistītās noziedzīgās grupas atrodas vairākās valstīs. Tādēļ ES un dalībvalstīm visnotaļ jāgādā, ka tiesībaizsardzības iestādes nelikumīgas atkritumu tirdzniecības apkarošanai piešķir lielāku prioritāti, jāuzlabo sadarbība starp visām relevantajām iestādēm un jānodrošina, ka sankcijas par noziedzīgām darbībām atkritumu sektorā ir patiesi atturošas.

Šīs norises ir likušas saprast, ka cik nestabils ir šāds darījumdarbības modelis, kurā ierastākais veids, kā atbrīvoties no vairākām ES radīto atkritumu plūsmām, ir atkritumu eksports. ES ir jāuzņemas lielāka atbildība par saviem atkritumiem un jānodrošina, ka tiek saglabāts augsts vides aizsardzības līmenis un tiek ievērots princips “piesārņotājs maksā”.

Pateicoties atkritumu sūtījumiem veltītās ES rīcībpolitikas un tiesību aktu modernizācijai un pārejai uz digitāliem risinājumiem, atkritumu sūtījumi biežāk tiks sūtīti nolūkā tos sagatavot atkalizmantošanai un reciklēšanai, un būs stimuls samazināt atkritumu rašanos. Tā rezultātā ES industriālajās ekosistēmās uzlabosies piegādes drošība, mazināsies to atkarība no primāro izejmateriālu, arī kritiski svarīgo izejmateriālu, izmantošanas, tiks veicināta to pilnīga integrācija apritīgos modeļos un samazināsies to oglekļa pēda. Labs piemērs šajā sakarā ir tērauda industrija, ko Komisija jaunajā Eiropas industriālajā stratēģijā atzinusi par energoietilpīgu nozari, kurai pārejā uz apritīgu un klimatneitrālu Eiropas ekonomiku ir prioritāra nozīme. Tērauda nozares dekarbonizācijā liela nozīme ir lielākai metāllūžņu apguvei, jo 1 tonna tērauda lūžņu aiztaupa aptuveni 1,5 tonnas siltumnīcefekta gāzu (SEG) emisiju, kas rastos, ja tiktu izmantota dzelzsrūda. Arī alumīnija un vara ražošanā lūžņu izmantošana samazina SEG emisijas, piesārņojumu un enerģijas patēriņu.

Eiropas zaļais kurss, jaunais Aprites ekonomikas rīcības plāns un Nulles piesārņojuma rīcības plāns ir aicinājums Eiropas Komisijai nākt klajā ar jaunu pieeju ES atkritumu sūtījumiem. Arī iedzīvotāji ir nepārprotami pauduši, ka ES ir jāapkaro atkritumu problēma un jāveicina reciklēšana; šī prasība tika skaidri pausta konferencē par Eiropas nākotni. Šajā paziņojumā, kas papildina Komisijas priekšlikumu par jauniem atkritumu sūtījumu noteikumiem , izklāstītas prioritārās ES darbības, ar kurām iecerēts:

·atvieglot tādu atkritumu sūtījumus ES, kas paredzēti sagatavošanai atkalizmantošanai un kas paredzēti reciklēšanai,

·panākt, ka ES savas atkritumu problēmas neeksportē uz trešām valstīm, un

·iedarbīgāk vērsties pret nelikumīgiem atkritumu sūtījumiem.

2.JAUNI ES NOTEIKUMI PAR ATKRITUMU SŪTĪJUMIEM: CEĻĀ UZ POZITĪVĀS MIJIEDARBĪBAS CIKLIEM ES UN ĀRPUS TĀS

2.1. ES iekšējā tirgus potenciāla atraisīšana

ES ir visaptveroši tiesību akti un vērienīga programma, ar ko tā cenšas samazināt atkritumu rašanos un atkritumus pārvērst resursos. Komisijas ierosinātais princips, pēc kura vajadzētu vadīties, pārskatot ES noteikumus par atkritumu sūtījumiem, ir vajadzība veidot spēcīgu un noturīgu aprites ekonomiku, samazinot nevajadzīgus šķēršļus un slogu, kas pašlaik kavē atkalizmantojamu produktu un otrreizējo izejmateriālu netraucētu apriti ES. Komisija ierosina atkritumu sūtījumus ES iekšējā tirgū atvieglot ar šādām darbībām:

·atkritumu sūtījumu noteikumus ciešāk saskaņot ar atkritumu hierarhiju. Komisija ierosina noteikt daudz stingrākus noteikumus atkritumu sūtījumiem, ko paredzēts apglabāt poligonā vai incinerēt citā dalībvalstī. Tā arī ierosina stiprināt saiknes starp atkritumu sūtījumu noteikumiem un atkritumu apsaimniekošanas plāniem, ko dalībvalstis izstrādājušas, lai sasniegtu ES tiesību aktos paredzētos atkritumu rašanās novēršanas un atkritumu apsaimniekošanas mērķrādītājus. Tam būtu jāstimulē atkritumu sūtīšana ar nolūku tos sagatavot atkalizmantošanai un reciklēt un jāveicina izaugsme, darbvietu radīšana un inovācija šajos sektoros;

·pāriet uz digitāliem risinājumiem, kas atvieglos atkritumu sūtījumiem starp ES dalībvalstīm vajadzīgās informācijas un dokumentu (iz)sniegšanu un apmaiņu. Visi atkritumu sūtījumos iesaistītie aktori gan no publiskā, gan privātā sektora varēs izmantot tiešsaistes rīkus, lai iesniegtu informāciju un piekļūtu tai. Tas paātrinās apmaiņu ar dokumentiem un aizstās pašreizējās, lielākoties novecojušās, papīra dokumentos balstītās procedūras, un ļaus labāk monitorēt un kontrolēt pārrobežu atkritumu plūsmas;

·uzlabot atkritumu sūtījumu paātrināto procedūru. Plānots noteikt saskaņotus nosacījumus: tas atvieglos atkritumu nosūtīšanu uz resursu atgūšanas kompleksiem ar kompetento iestāžu iepriekšēju piekrišanu un nodrošinās savstarpēju atzīšanu visās dalībvalstīs. Šādi nosacījumi paātrinās atkritumu nosūtīšanu uz resursu atgūšanas kompleksiem, kas darbojas atbilstoši augstas kvalitātes standartiem;