Nosaukuma reģistrācijas pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

(2020/C 172/06)

Šī publikācija dod tiesības trīs mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas pret pieteikumu izteikt iebildumus atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

VIENOTS DOKUMENTS

“OLIO LUCANO”

ES Nr.: PGI-IT-02458 – 26.4.2019.

ACVN ( ) AĢIN (X)

1. Nosaukums vai nosaukumi

“Olio lucano”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Itālija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.5. grupa. Eļļa un tauki (sviests, margarīns, eļļa u. c.)

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

Kad ar AĢIN “Olio lucano” apzīmēto produktu sagatavo fasēšanai, tam jābūt ar šādām īpašībām:

a) Fizikāli ķīmiskais novērtējums — Skābums (izteikts oleīnskābē): nepārsniedz 0,6 %. Peroksīda skaitlis: nepārsniedz 12 mekv. O2/kg.

b) Organoleptiskais novērtējums Parametri Mediāna Olīvu augļainums 2–7 Rūgtenums 2–7 Sīvums 2–7 Zālaugiem un/vai tomātiem, un/vai artišokiem, un/vai mandelēm, un/vai āboliem piemītošas nianses 0–6 Ar AĢIN “Olio lucano” apzīmētajam produktam raksturīgas šādas īpašības: krāsa no zaļas līdz dzeltenai, vidēji izteikts augļainums, vidēji izteikts rūgtenums un vidēji izteikts sīvums; var piemist svaigu zālaugu, artišoku, tomātu, mandeļu vai ābolu nianses. Šīs eļļas raksturīga īpatnība ir tai piemītošo garšas un smaržas nianšu harmoniskums.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Neapstrādātā augstākā labuma olīveļļa “Olio lucano” iegūstama no olīvām, kas izaudzētas no šķirnēm ar šādiem nosaukumiem (vai to sinonīmiem), vai nu atsevišķi pa šķirnēm, vai to kombinācijā:

‘Acerenza’, ‘Ogliarola del Vulture’ (sinonīmi: ‘Ripolese’ jeb ‘Rapollese’, ‘Ogliarola di Melfi’, ‘Nostrale’), ‘Ogliarola del Bradano’ (sinonīmi: ‘Comune’, ‘Ogliarola’), ‘Maiatica’ (sinonimi: ‘Oliva di Ferrandina’, ‘Pasola’), ‘Nociara’, ‘Ghiannara’, ‘Augellina’, ‘Justa’, ‘Cornacchiola’, ‘Romanella’, ‘Carpinegna’, ‘Faresana’, ‘Sammartinengna’, ‘Spinoso’, ‘Cannellina’, ‘Cima di Melfi’, ‘Fasolina’, ‘Fasolona’, ‘Lardaia’, ‘Olivo da mensa’, ‘Orazio’, ‘Palmarola’, ‘Provenzale’, ‘Racioppa’, ‘Roma’, ‘Rotondella’, ‘Russulella’, ‘Scarpetta’, ‘Tarantina’, ‘Coratina’, ‘Frantoio’, ‘Leccino’. Var tikt izmantotas arī citas šķirnes, taču to īpatsvars nedrīkst pārsniegt 20 %.

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Visiem ražošanas, audzēšanas, novākšanas un eļļas ieguves posmiem jānoris noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

—

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Ir atļauts norādīt patiesībai atbilstošus nosaukumus, uzņēmējsabiedrību nosaukumus un privātus zīmolus, bet ar nosacījumu, ka tiem nav slavinājuma rakstura un tie nemaldina patērētāju. Norāde par fasēšanu olīvkopības saimniecībā vai olīvkopības saimniecību apvienības noteiktā vietā, vai uzņēmumā, kas atrodas ražošanas apgabalā, ir atļauta tikai tad, ja fasēšana faktiski ir notikusi attiecīgajā saimniecībā vai uzņēmumā.

Citu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu izmantošana ir aizliegta. Nosaukumam “Olio lucano” uz etiķetes jābūt ar skaidriem un neizdzēšamiem burtiem un tā, lai to varētu atšķirt no visas pārējās marķējumā norādītās informācijas.

Uz etiķetes jābūt AĢIN “Olio lucano” logotipam, ko veido stilizēta amfora, kuru slīpi šķērso četras liektas līnijas. Amfora ir keramikas trauks, ko senos laikos izmantoja eļļas pārvadāšanai. Liektajām līnijām, kas rotā amforu, ir spirālveida forma, un tās atgādina savērpumus gadsimtiem vecu olīvkoku stumbros. Līknes ir četras, kā četras līnijas Bazilikatas ģerbonī, kuras atveido četras galvenās upes, kas vago reģionu: Bradano, Basento, Agri un Sinni.

Zem grafiskā attēla ir nosaukums “Olio lucano”, kas atveidots ar Mockup Bold burtu garnitūras minuskuļiem, kā arī uzraksts “Indicazione Geografica Protetta” (aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde). Uz iepakojuma logotips var būt arī reljefveidā.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Ar AĢIN “Olio lucano” apzīmētā produkta ražošanas apgabals sakrīt ar visu Bazilikatas reģiona administratīvo teritoriju.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Nosaukuma atzīšanas pieteikumam ir savs pamats – reputācija, kādu produkts “Olio lucano” iemantojis savu specifisko īpašību dēļ.

Saikni, kas eļļu “Olio lucano” vieno ar tās izcelsmes vidi, veido ģeogrāfiskie faktori, augsne un klimats, kā arī agronomiskie, tehnoloģiskie un vēsturiski sociālie faktori, kas ir kopēji un raksturīgi šim ģeogrāfiskajam apgabalam un kas veicina 3.2. punktā aprakstīto fizikāli ķīmisko un organoleptisko īpašību veidošanos.

Nosaukums “Olio lucano”, ar kuru produkts ir pazīstams gan tirdzniecībā, gan sarunvalodā, izriet no noteiktā ģeogrāfiskā apgabala nosaukuma vēstures. Pašreizējais Bazilikatas reģions kādreiz bija plašāka teritorija, kas romiešu laikos (V–IV gs. p.m.ē.) tika saukta par Lukāniju (Lucania), zemi, kuru apdzīvoja viena no Itālijas tautām – lukānieši. Mūsdienās ikdienas valodā abi nosaukumi – Bazilikata un Lukānija – tiek lietoti vienādi, un tas pamato īpašības vārda “lucano” izmantošanu, lai identificētu kaut ko vai kādu no Bazilikatas reģiona.

Reģiona teritoriju, kurā olīvkoks ir plaši izplatīts, dabiski norobežo Pollīno kalnu masīvs, Murdže (Murge), Ofanto upe, Jonijas jūra un Tirēnu jūra. Šai videi raksturīga īpatnība ir tā, ka tajā ir dažādas upes, kuru krastos esošajās pakalnu nogāzēs ierīkotas olīvu audzēšanas platības. Daudzu tādu Bazilikatas reģiona pašvaldību teritorijā, kur vēsturisku iemeslu dēļ ciemati ir sabūvēti reljefa pacēlumu augšdaļā, olīvu audzes atrodas galvenokārt tiešā ciematu apkaimē, un daudzās eļļas spiestuves (šajā reģionā, kur pavisam ir 131 pašvaldība, kopumā darbojas vidēji 150 spiestuvju), olīvu saspaidīšanu ļauj paveikt īsā laikā.

Bazilikatā olīvkopības strukturāla īpatnība ir tā, ka mazas saimniecības olīvas audzē pakalnos ierīkotos olīvdārzos: 83 % olīvbiržu atrodas paugurainēs un kalnājos, kur olīvu audzēšanai atvēlētā lauksaimnieciski izmantojamās zemes platība vidēji ir nedaudz mazāka par hektāru. Šajos reģiona apgabalos olīvkokus bez apūdeņošanas audzē slīpās nogāzēs, kas cieš no erozijas. Agrāk visos audzēšanas apgabalos olīvkokiem tradicionāli bija atvēlēti mazvērtīgākie un mazauglīgākie zemesgabali. Tādos vides apstākļos olīvkoki bieži vien ir vienīgā iespējamā augļkoku kultūra, un tiem ir ļoti svarīga sociālā, vidiskā un ainaviskā nozīme.

Basilikata ir daļa no Vidusjūras centrālās daļas meteoroloģiskā reģiona, un tai atbilstīgās gada izotermas temperatūru amplitūda ir 16–17 °C; Basilikatā valda tipisks Vidusjūras klimats, kam raksturīgas karstas vasaras, bet nokrišņi izkrīt galvenokārt ziemā. Raksturīga visam reģionam kopēja klimatiskā iezīme ir sausums, kas vienmēr iestājas vēlu pavasarī vai vasarā, kaut arī sausuma izpausmes pakāpe var būt dažāda (ikgadējais nokrišņu daudzums un gada vidējā temperatūra) atkarībā no vietas augstuma virs jūras līmeņa un attiecīgā laika perioda temperatūras.

Olīvkoki Bazilikatā bijuši sastopami jau izsenis. Koksnes atlūzas, olīvas, lapas un kauliņi, kas datējami ar VI gs. p.m.ē., tika atrasti dažos Pantanello di Metaponto arheoloģiskajos izrakumos, kurus koordinēja Ostinas (Austin) universitātes (Teksasa) profesors Kārters (Carter). Grieķu kolonisti antīkajā Lukānijā ieviesa šķirnes, kas ir pielāgojušās šai videi, kā tas noticis ‘Maiatica’ gadījumā, un citur nav sastopamas. Turklāt gadsimtu gaitā šķirņu daudzveidību bagātināja savstarpējie sakari starp visā reģionā esošajiem daudzajiem klosteriem (Matera, Monticchio, Banzi, Acerenza, Montescaglioso) un to iemītnieku veiktais darbs; piemērs tam ir ģenētiskā līdzība, kāda šķirni ‘Frantoio’ tuvina ar dažādajām ‘Ogliarola’ šķirnēm, kuru apraksti sniegti Bazilikatas reģionā publicētos avotos. Mūsdienās noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā tiek izmantotas īpašas šķirnes kā ‘Coratina’, ‘Leccino’, ‘Frantoio’ un ‘Ogliarole’, kas vienmērīgā izplatībā sastopamas visos audzēšanas areālos; šādi faktori kopā ar daudzajām vietējām šķirnēm veicina “Olio lucano” eļļas specifisko un vispārējo īpašību veidošanos.

Kopējās ietekmes dēļ, kāda ir še iepriekš aprakstītajiem cilvēkfaktoriem un ģeogrāfiskajiem faktoriem, jo īpaši paugurainās audzēšanas vides augsnes un klimatiskajām īpašībām, šķirņu sastāvam un izplatībai noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā, ar AĢIN “Olio lucano” apzīmētā produkta raksturīga kopēja iezīme ir tā organoleptisko īpašību vidēja izteiktība, kā arī garšas un smaržas nianšu sabalansētība.

Bazilikatā ražotā olīveļļa, kam piemīt minētā īpatnība, reputāciju ir iemantojusi ar nosaukumu “Olio lucano”, kā to apstiprina daudzi apbalvojumi valsts un starptautiskos konkursos un tas, ka dažādām Lukānijas olīveļļām, kam piemīt iepriekš aprakstītās īpašības, attiecīga informācija veltīta nozares rokasgrāmatās.

Pēdējās trīs desmitgadēs, proti, kopš pagājušā gadsimta 80. gadu beigām, nosaukuma “Olio lucano” izmantošana tiek labi dokumentēta vairākās jomā kā tirdzniecībā, ikdienas valodā un zinātniskajās publikācijās (Lupoli, 1989).

Tirdzniecībā līdztekus tam, ka nosaukumu “Olio lucano” izmanto, lai tieši identificētu produktu (piemēram, etiķetes, ko izdevis uzņēmums “Lettieri”, kas darbojas Potenza provinces Laurenzana pašvaldības teritorijā, 1993), ir vairāki dokumentēti apzīmētāja “lucano” vai nosaukuma “Lucania” lietošanas gadījumi gan uz etiķetēm (piemēram, “Colli lucani”, “Bontà della Lucania”, “Dalle colline lucane” u. c.), gan nozares uzņēmumu nosaukumu sastāvā (piemēram, lauksaimniecības uzņēmums “Podere Lucano”, kurš darbojas Potenza provinces Ripacandida pašvaldības teritorijā, “Oroverde Lucano srl”, kurš darbojas Matera provinces Ferrandina pašvaldības teritorijā un kura nosaukumā ietilpst īpašības vārds “lucano” kā atsauce uz eļļu, ko dēvē par “zaļo zeltu”).

Turklāt Eiropas Savienības tiesību akti, kuri attiecas uz ACVN un AĢIN un kuri aizliedz izmantot ģeogrāfiskās norādes uz etiķetēm, ir traucējuši neapstiprinātiem ražotājiem nosaukumu izmantot.

Kopš 2000. gada reģionālais konkurss “OLIVARUM”, ko rīko, lai popularizētu Bazilikatā ražotu neapstrādātu augstākā labuma olīveļļu, ir darījis lielāku olīvkopībai veltīto ievērību, mudinot ražotājus pastāvīgi uzlabot savas produkcijas kvalitāti.

Operatoru iesaistīšanās nozares galvenajos valsts un starptautiskajos pasākumos ir piesaistījusi patērētāju un ārpusreģionālo nozares dalībnieku uzmanību, tādējādi vairojot “Olio lucano” reputāciju.

Galvenās balvas un apbalvojumi, kas par šo olīveļļu saņemti dažādos valsts un starptautiskos konkursos līdz 2016. gadam, ir šādi:

— valsts konkurss ERCOLE OLIVARIO, 2011: 2. vietas ieguvēja,

— valsts konkurss ERCOLE OLIVARIO, 2006, 2007, 2011, 2017: iekļuvusi finālā,

— valsts konkurss L’ORCIOLO D’ORO, 2014: 3. vietas ieguvēja,

— valsts konkurss L’ORCIOLO D’ORO, no 2006. gada līdz 2017. gadam: Gran Menzione,

— valsts konkurss LEON D’ORO, 2007, 2009, 2013: Gran Menzione,

— valsts konkurss MONTIFERRU, 2013: 3. vietas ieguvēja,

— valsts konkurss MONTIFERRU, 2014: 2. vietas ieguvēja,

— valsts konkurss MONTIFERRU, 2016: 1. vietas ieguvēja,

— starptautiskais konkurss SOL D’ORO, 2009, 2013: Gran Menzione,

— starptautiskais konkurss SOL D’ORO, 2016: 3. vietas ieguvēja,

— starptautiskais konkurss BIOL, 2013: 1 zelta medaļa, 3 sudraba medaļas,

— starptautiskais konkurss BIOL, 2014: 3 zelta medaļas, 3 sudraba medaļas,

— starptautiskais konkurss BIOL, 2016: 1 tīra zelta medaļa, 1 zelta medaļa, 2 sudraba medaļas,

— starptautiskais konkurss JOOP (Japan Olive Oil Prize), 2014: uzvarētāja – 1. prēmija medium kategorijā,

— starptautiskais konkurss JOOP (Japan Olive Oil Prize), 2016: Menzione.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(šīs regulas 6. panta 1. punkta otrā daļa)

Produkta specifikācijas konsolidētais teksts ir aplūkojams tīmekļa vietnē: http://www.politicheagricole.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/3335

vai

tieši atverot Lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības politikas ministrijas mājaslapu (www.politicheagricole.it), noklikšķinot uz “Qualità” (ekrāna augšdaļas labajā pusē), tad uz “Prodotti DOP IGP STG” (ekrāna kreisajā malā) un, visbeidzot, uz “Disciplinari di Produzione all’esame dell’UE”.

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.