EIROPAS KOMISIJA Briselē, 30.11.2016 COM(2016) 748 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS par to, cik tehniskās apkopes personālam ir pieejama apmācība par drošu rīcību ar klimatdraudzīgām tehnoloģijām, ar ko aizstāj vai samazina fluorēto siltumnīcefekta gāzu izmantošanu



1.Ievads Regula (ES) Nr. 517/2014 pieprasa samazināt fluorogļūdeņražu (HFC) daudzumus, ko uzņēmumi importa vai ražošanas ceļā drīkst laist tirgū Eiropas Savienībā. Samazinot šo siltumnīcefekta gāzu (kam bieži ir liels globālās sasilšanas potenciāls) pārdošanas apjomus, laika gaitā nozīmīgi tiks samazinātas to emisijas. 2015. gadā sākās pakāpeniska atteikšanās no šīm gāzēm, kā rezultātā samazināsies atļautais HFC piegādes apjoms — līdz 2030. gadam HFC piegādes apjoms tiks samazināts par 79 %, salīdzinot ar 2009.–2012. gadu. Tikai 2030. gadā vien ar pakāpenisku atteikšanos no HFC būs novērstas emisijas, kas atbilst 70 miljoniem tonnu CO2 ekvivalenta. Tas nozīmē samazinājumu par divām trešdaļām, salīdzinot ar ierastās darbības scenāriju. Tādējādi tiks sperts liels solis virzībā uz Eiropas Savienības klimatisko mērķrādītāju sasniegšanu. HFC piedāvājumam samazinoties, ražotājiem, kas pašlaik iekārtās un ražojumos izmanto HFC gāzes, būs jāpāriet uz alternatīviem klimatam nekaitīgiem aukstumaģentiem. Tā kā tehnoloģiskais progress pēdējos gados ir bijis ļoti straujš, daudzās iekārtās un ražojumos ir radusies iespēja pāriet uz piemērotiem un energoefektīviem alternatīviem aukstumaģentiem ar zemu globālās sasilšanas potenciālu (GSP). Tomēr daudziem alternatīvajiem aukstumaģentiem piemīt tādas īpašības (piem., uzliesmojamība vai augsts spiediens), kas iekārtu tehniskās apkopes personālam un galalietotājiem varētu būt mazāk zināmas. Lai nodrošinātu tādu iekārtu drošu uzstādīšanu un ekspluatāciju, kurās izmanto alternatīvos aukstumaģentus, vienlaikus ar pakāpenisku atteikšanos no HFC jānodrošina, lai būtu pieejama atbilstoša apmācība un tehniskās apkopes personāls visā ES tiktu masveidā apmācīts. Pretējā gadījumā pāreja uz alternatīviem aukstumaģentiem var tikt apdraudēta un radīt nevajadzīgi lielas izmaksas. Šajā sakarībā ar šo ziņojumu izpilda Regulas (ES) Nr. 517/2014 21. panta 6. punkta prasību, ka Komisija “ne vēlāk kā 2017. gada 1. janvārī publicē ziņojumu, kurā izskatīti Savienības tiesību akti attiecībā uz fizisku personu apmācīšanu drošai rīcībai ar alternatīviem aukstumaģentiem, lai aizstātu vai samazinātu fluorētu siltumnīcefekta gāzu lietošanu, un vajadzības gadījumā Eiropas Parlamentam un Padomei iesniedz tiesību akta priekšlikumu, lai grozītu attiecīgos Savienības tiesību aktus”. Šajā ziņojumā ir sniegta attiecīgo Savienības tiesību aktu analīze. Tajā ir arī novērtēta apmācība, kas pašlaik pieejama visās dalībvalstīs, kā arī tehniskās apkopes personāla piedalīšanās šajā apmācībā un citas pašreizējās apmācības iniciatīvas, ko varētu izmantot par pamatu, lai plašākā mērogā veicinātu apmācības par alternatīviem aukstumaģentiem. Šo ziņojumu papildina Komisijas uzdevumā veiktais ārējais tehniskais darbs, tostarp aptauja informācijas ieguvei no dalībvalstu iestādēm, kā arī plaša apspriešanās ar ieinteresētajām personām, tostarp diskusijas Apspriežu forumā, kas izveidots saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 517/2014 23. pantu. 2.ES tiesību akti un ar apmācību saistītie produktu standarti 2.1Regula (ES) Nr. 517/2014 (“F-gāzu regula”) Ar Regulu (ES) Nr. 517/2014 un saistītajām Komisijas īstenošanas regulām ES līmenī ir noteiktas ļoti konkrētas prasības attiecībā uz to tehniķu apmācību un sertifikāciju, kuri rīkojas ar fluorēto siltumnīcefekta gāzu aukstumaģentiem. Daudzām no tām pamatā ir pasākumi, kas jau ieviesti ar iepriekšējo Regulu (EK) Nr. 842/2006 un tās 2008. gada īstenošanas regulām. Šo prasību galvenais mērķis ir pēc iespējas samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas no iekārtām. Kopš 2015. gada 1. janvāra sertificētiem tehniķiem papildus tehniskajām zināšanām un praktiskajai apmācībai par fluorētām siltumnīcefekta gāzēm ir jāapgūst arī “informācija par attiecīgām tehnoloģijām, lai aizstātu vai samazinātu fluorētu siltumnīcefekta gāzu lietošanu, un to drošu izmantošanu”. Mērķis ir tehniķiem, ko apmāca fluorēto siltumnīcefekta gāzu izmantošanā, sniegt vispārīgas pamatzināšanas par alternatīvo aukstumaģentu (proti, CO2, amonjaka, ogļūdeņražu un HFO) īpašībām, kā arī par to iekārtu īpatnībām, kurās tos paredzēts izmantot. Minētajā regulā nav iekļautas konkrētākas prasības apmācībai par alternatīviem aukstumaģentiem (kas nav fluorētas siltumnīcefekta gāzes), jo tā neattiecas uz alternatīviem aukstumaģentiem. 2.2Citi būtiski ES tiesību akti No otras puses, ES tiesību akti, kuru mērķis ir nodrošināt drošu rīkošanos ar iekārtām, ietver pienākumu nodrošināt apmācību par alternatīviem aukstumaģentiem (sk. 1. tabulu). Papildu konkrētajiem tiesību aktiem attiecībā uz riskiem, piemēram, uzliesmojamību un spiedienu, šajā kontekstā būtiski ir tiesību akti plašākas produktu drošības, kā arī veselības aizsardzības un darba drošības jomā. 1. tabula. Citi būtiski ES tiesību akti drošai rīcībai ar aukstumaģentiem, kas ir alternatīva fluorētām siltumnīcefekta gāzēm Kategorija ES tiesību akti Spiediens Direktīva 97/23/EK par spiedieniekārtām (un pārstrādātā versija — Direktīva 2014/68/ES) Uzliesmojamība/sprādzienbīstama vide ATEX 95 — Direktīva 2014/34/ES par iekārtām lietošanai sprādzienbīstamā vidē (ar ko atceļ Direktīvu 94/9/EK) ATEX 137 — Direktīva 99/92/EK par minimālajām prasībām to darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzības uzlabošanai, kas pakļauti sprādzienbīstamas vides riskam Veselības aizsardzība un darba drošība Direktīva 89/391/EEK — Darba drošības un veselības aizsardzības (DDVA) pamatdirektīva Produktu drošība Direktīva 2006/95/EK (un pārstrādātā versija — Direktīva 2014/35/ES) — Zemsprieguma direktīva Direktīva 2004/108/EK (un pārstrādātā versija — Direktīva 2014/30/ES) — Elektromagnētiskās savietojamības direktīva Direktīva 2006/42/EK — Mašīnu direktīva Eiropas Savienības līmenī Direktīva 89/391/EEK par drošību un veselības aizsardzību darbā (pamatdirektīva) ievieš pasākumus, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā. Tā nosaka vispārīgās prasības attiecībā uz apmācību, kas jāsaņem darba ņēmējiem, tostarp pagaidu darbiniekiem un darbuzņēmējiem, kuri strādā tajās pašās telpās. Darba ņēmējiem ir jāsaņem apmācība, stājoties darbā (pirms darba sākšanas), ja darba ņēmēji tiek pārcelti citā darbā vai maina darbu, ja tiek ieviestas jaunas darba iekārtas vai izdarīti pārveidojumi esošajās iekārtās un ja tiek ieviestas jaunas tehnoloģijas. Lai gan tās ir vispārīgas prasības, tās nenoliedzami ir būtiskas aspektiem, kas saistīti ar alternatīviem aukstumaģentiem, ja darbiniekiem rīkošanās ar tiem un to lietošana var radīt risku. Šajā sakarā jo īpaši svarīgs punkts ir jaunu tehnoloģiju ieviešana. Konkrēti arodriski un drošības jautājumi ir aptverti arī citās specifiskās direktīvās, piemēram, par spiedieniekārtām un iekārtām lietošanai sprādzienbīstamā vidē. Direktīva 2014/68/ES par spiedieniekārtām, kas ir būtiska iekārtām, kurās izmanto, piem., CO2, attiecas uz apmācību, ko pieprasa paziņotās struktūras, trešo personu organizācijas un lietotāju inspicējošās iestādes. Direktīva 2014/34/EK par iekārtām lietošanai sprādzienbīstamā vidē un Direktīva 1999/92/EK par darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzības uzlabošanu ir galvenie ES tiesību akti, kas nosaka drošības prasības attiecībā uz sprādzienbīstamu vidi un to darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzības uzlabošanu, kas pakļauti sprādzienbīstamas vides riskam. Šīs prasības ir svarīgas viegli uzliesmojošiem alternatīviem aukstumaģentiem, piem., ogļūdeņražiem vai HFO. Īpašas apmācības prasības attiecas uz darbiniekiem, kas ir atbildīgi par atbilstības pārbaudēm. Turklāt Direktīva 1999/92/EK darba devējiem nosaka pienākumu nodrošināt atbilstošu apmācību darbam, kas saistīts ar sprādzienbīstamas vides risku, neminot konkrēti alternatīvos aukstumaģentus, bet tajā ir minēti būtiski aspekti, piemēram, darbinieku informēšana par sprādziena riskiem, veiktajiem aizsardzības pasākumiem, par to, kā rodas riski, kā arī par pareizu darbu ar iekārtām, izmantojamajiem individuālajiem aizsardzības līdzekļiem un lietošanas instrukciju pieejamību. Pienākums nodrošināt apmācību attiecas arī uz ārējiem darbuzņēmējiem.

Papildus tam ir arī vairākas produktu drošības direktīvas, kas ietver prasības noteiktu produktu veidu laišanai tirgū un kas ir paredzētas, lai palīdzētu veicināt vienoto tirgu. Parasti tās ir orientētas uz ražotājiem, tādēļ tajās noteiktas prasības ražotājiem attiecībā uz produktiem un informācijas sniegšanu par tiem, nevis attiecībā uz to cilvēku apmācību, kuri rīkojas ar alternatīviem aukstumaģentiem. Tiesību akti produktu drošības jomā, tostarp Direktīva 2014/35/ES, 2014/30/ES un Direktīva 2006/42/EK, nenosaka konkrētas apmācības prasības attiecībā uz alternatīvu aukstumaģentu lietošanu un drošu rīkošanos ar tiem, bet nosaka prasības to darbinieku apmācībai, kas ir atbildīgi par atbilstības novērtējuma veikšanu, un sadarbībai starp dalībvalstīm un kompetentajām iestādēm, kas ir atbildīgas par produktu drošību, apmācības pasākumu jomā. Visi šie tiesību akti ir direktīvas, kas dalībvalstīm dod zināmu rīcības brīvību attiecībā uz to īstenošanu. Tāpēc pieeja, kas izmantota alternatīvu aukstumaģentu gadījumā, nepārprotami atšķiras no tās, kas aprakstīta tieši piemērojamajā regulā par fluorētām siltumnīcefekta gāzēm. Piemēram, attiecīgajās direktīvās nav noteiktas īpašas minimālās ES prasības, kas attiektos uz alternatīviem aukstumaģentiem, kā arī tās neparedz obligātas ES sertifikācijas shēmas. Tās paredz, ka darba devēji veic uzskaiti par darbiniekiem sniegto apmācību, bet Eiropas Savienības līmenī nav noteikta dzesēšanas iekārtu sertifikācijas iestāžu loma. Tas, ka nav noteikti preskriptīvi ES minimālie standarti un sertifikācijas prasības, dažus uzņēmumus varētu vedināt domāt, ka nav obligātu apmācības prasību. Tā tas noteikti nav. Turklāt jāatzīmē, ka preskriptīvas prasības attiecībā uz apmācību un kompetenci ir dotas divos EN standartos, kas piemērojami aukstumaģentiem, ieskaitot fluorētas siltumnīcefekta gāzes un to alternatīvas. Konkrētāk, personāla kompetence attiecībā uz dzesēšanas sistēmām un siltumsūkņiem ir apskatīta standartā EN 13313. Šajā standartā apzinātas ar dzesēšanas kontūriem saistītās darbības un saistītie kompetences profili, kā arī noteiktas procedūras un sistēma to personu novērtēšanai, kuras veic šīs darbības, tostarp sertifikācijas shēma. Tas ietver ar alternatīviem aukstumaģentiem saistītus aspektus, piemēram, uzliesmojamību, toksicitāti un spiedienu, un norāda nepieciešamo kompetences līmeni dažādām darba procesa daļām, piemēram, projektēšanai, uzstādīšanai, ekspluatācijai, vispārējai tehniskajai apkopei, demontāžai utt. Vēl viens būtisks standarts ir EN 378 — tas ietver (standartā EN 378-4) apmācības elementus, kas ir būtiski viegli uzliesmojošiem alternatīviem aukstumaģentiem. Kopumā ES tiesību aktu analīze rāda, ka vairākās ES direktīvās jau ir prasības par piemērotu apmācību personālam, kas darbojas ar alternatīviem aukstumaģentiem. Turklāt ir arī obligāta prasība nodrošināt, ka darbinieki, kas rīkojas ar alternatīviem aukstumaģentiem, saņem atbilstošu apmācību aizsardzībai pret drošības riskiem — jo īpaši riskiem, kas saistīti ar viegli uzliesmojošu alternatīvu aukstumaģentu lietošanu un riskiem, kas saistīti ar augstspiediena iekārtu lietošanu. Minētie tiesību akti darba devējiem uzliek pienākumu nodrošināt, ka riski tiek pienācīgi novērtēti un darbinieki risku mazināšanas procesa ietvaros saņem atbilstošu apmācību. Minētās prasības attiecas gan uz ražojumu projektētājiem, kuri strādā iekārtu ražotāju uzdevumā, gan uz tehniķiem, kuri veic iekārtu uzstādīšanu, tehnisko apkopi un nolietoto iekārtu izņemšanu no ekspluatācijas. Jau tagad saskaņā ar esošajām direktīvām būtu nelikumīgi, ka darba devējs atļauj darbiniekam strādāt ar sistēmām, kurās izmantots, piemēram, viegli uzliesmojošs aukstumaģents, ja darbinieks nav saņēmis atbilstošu apmācību. Obligātās apmācības prasības alternatīviem aukstumaģentiem ir mazāk preskriptīvas nekā fluorētām siltumnīcefekta gāzēm, taču 1. tabulā uzskaitīto direktīvu prasības apvienojumā ar standarta EN 13313 prasībām veido labu apmācības prasību tiesisko regulējumu5. Tāpēc Apspriežu foruma sanāksmē, kas notika 2015. gada 10. septembrī, tika apspriests iepriekš izklāstītais pašreizējais tiesiskais regulējums attiecībā uz apmācības nodrošināšanu par alternatīviem aukstumaģentiem un sākotnējie secinājumi, ka pašreizējais tiesiskais regulējums, lai gan nav preskriptīvs ES līmenī, nodrošina pietiekamu juridisko pamatu apmācības nodrošināšanai par alternatīviem aukstumaģentiem, lai garantētu to drošu lietošanu. Apspriežu foruma dalībnieki kopumā piekrita šim viedoklim5. Tomēr dažas ieinteresētās personas norādīja, ka saskaņoti detalizēti ES līmeņa noteikumi darba devējiem varētu vienkāršot lēmumu pieņemšanu par apmācību, un sertifikācijas process varētu palīdzēt uzraudzīt apmācības vēršanos plašumā. Citas ieinteresētās personas brīdināja, ka papildu juridiskās prasības attiecībā uz alternatīviem aukstumaģentiem varētu vēl vairāk kavēt to ieviešanu un izmantošanu. 3.Apmācības pieejamība dalībvalstīs Tehniskās apkopes darbinieki, kas strādā ar iekārtām, kurās izmantotas fluorētas siltumnīcefekta gāzes, visticamāk, veiks arī tehnisko apkopi iekārtām, kurās izmantoti alternatīvi aukstumaģenti. Saskaņā ar iepriekšējās regulas par fluorētām gāzēm (Regula (EK) Nr. 842/2006) prasībām visas dalībvalstis ir paziņojušas par sertifikācijas un apmācības programmām attiecībā uz fluorētas siltumnīcefekta gāzes saturošu iekārtu lietošanu attiecīgajos sektoros. Pamatojoties uz aptauju, kas adresēta dalībvalstu iestādēm, tika konstatēts, ka pašlaik 40 000 sertificētu uzņēmumu strādā 160 000 apmācītu un sertificētu fluorēto gāzu tehniķu, kuri nodarbojas ar stacionārām dzesēšanas, gaisa kondicionēšanas un siltumsūkņu sistēmām. Vidēji uz 100 000 iedzīvotāju ir 40 apmācīti fluorēto gāzu tehniķi un 10 sertificēti uzņēmumi. Tirgū pārsvarā ir daudz ļoti mazu uzņēmumu. Sešpadsmit dalībvalstis ziņoja, ka tām ir centralizēts personāla un uzņēmumu reģistrs, kas nodrošina piekļuvi to tehniķu un uzņēmumu sarakstiem, kas ir sertificēti darbam ar fluorētām siltumnīcefekta gāzēm. Centralizēti reģistri ir noderīgi galalietotājiem, kas vēlas pārbaudīt, vai viņi izmanto pienācīgi sertificētus tehniķus. Dalībvalstīs, kur nav centralizēta reģistra, šādas pārbaudes ir jāveic ar attiecīgās sertifikācijas iestādes palīdzību. Apmācības par alternatīviem aukstumaģentiem pieejamības pašreizējais stāvoklis ir apkopots 2. tabulā. Diezgan lielā daļā dalībvalstu (71 %) ir pieejama apmācība par amonjaku (jo šis aukstumaģents tiek lietots jau ilgu laiku), turpretim par citiem alternatīviem aukstumaģentiem apmācības pieejamība ir daudz mazāka. No kopējā to tehniķu skaita ES, kas apmācīti darbam ar fluorētajām gāzēm, to tehniķu īpatsvars, kas apmācīti darbam ar dažādiem alternatīviem aukstumaģentiem, ir ļoti mazs (0–2,3 %). Tomēr atšķirībā no fluorētām siltumnīcefekta gāzēm, kurām ir ieviesta obligāta sertifikācijas programma, kas dalībvalstu amatpersonām nodrošina līdzekļus precīzu datu iegūšanai par sertificētiem tehniķiem, alternatīvu aukstumaģentu gadījumā tik precīzus datus iegūt nav iespējams. Tāpēc ir iespējams, ka darbam ar alternatīviem aukstumaģentiem apmācīto tehniķu faktiskais skaits ir lielāks, nekā ziņots šajā aptaujā. Tomēr apmācības darbam ar alternatīviem aukstumaģentiem joprojām nav izvērstas pietiekami plaši. 2. tabula. Analīze: apmācība par fluorētām siltumnīcefekta gāzēm alternatīviem klimatdraudzīgiem aukstumaģentiem Amonjaks CO2 Ogļūdeņraži: mazas hermētiski slēgtas sistēmas Ogļūdeņraži: lielākas sistēmas (dalītas sistēmas, dzesētāji) HFO Apmācība pieejama valstī (% no dalībvalstīm) 71 % 52 % 48 % 35 % 20 % To darbam ar fluorētām gāzēm sertificēto darbinieku daļa, kas apmācīti arī darbam ar alternatīviem aukstumaģentiem 2,3 % 2,2 % 0,7 % 0,05 % 0 % Apmācība ietver teorētiskās zināšanas un praktisko apmācību darbam ar attiecīgo iekārtu. Otrais apmācības veids izmaksā dārgāk, jo tam ir jāizveido pietiekami aprīkoti mācību centri. Dalībvalstīs jau ir daži atbilstoši mācību centri. 14 dalībvalstīs ir apzināti aptuveni 90 mācību centri, kas sniedz teorētisko apmācību, un 50 mācību centri, kas nodrošina praktisko apmācību. Ģeogrāfiskais izvietojums liecina, ka dažās dalībvalstīs šādu mācību centru pieejamība ir daudz labāka nekā citās. Iespējamais šķērslis, kas traucē ieviest apmācību par klimatdraudzīgām alternatīvām, ir nozares struktūra, kurā dominē mikrouzņēmumi. Ļoti maziem uzņēmumiem ir relatīvi grūti finansēt nepieciešamo apmācību par daudzajiem alternatīvajiem aukstumaģentiem, kas kļūst pieejami. Vairākas dalībvalstis ir ziņojušas par iniciatīvām ar mērķi izvērst apmācību par klimatdraudzīgiem alternatīviem aukstumaģentiem. Dažas dalībvalstis (Apvienotā Karaliste, Spānija) savās apmācību kvalifikācijās ietvers šo alternatīvo aukstumaģentu aspektus, citas (Nīderlande, Vācija) plāno izveidot papildu specializētus mācību centrus, bet dažas (Bulgārija, Igaunija) finansē projektus, kas vērsti uz apmācību zinātību, alternatīvo aukstumaģentu popularizēšanu un uzņēmumu izpratnes veidošanu par apmācības vajadzībām. Turklāt dažu valstu (Somija) apmācības organizācijas plāno uzlabot apmācību par alternatīviem aukstumaģentiem. 4.Privātā sektora un citas iniciatīvas Neraugoties uz to, ka ES līmenī attiecībā uz alternatīviem aukstumaģentiem nav preskriptīvu prasību, daļēji tiesību aktos noteikto drošības prasību un citu 2. iedaļā iepriekš izklāstīto prasību iespaidā nozare ir īstenojusi īpašas iniciatīvas attiecībā uz apmācību par klimatdraudzīgiem aukstumaģentiem. Tādā veidā tādu ražojumu ražotāji, kuros izmanto alternatīvus aukstumaģentus, vairumā gadījumu paši piedāvā apmācības un specializētu personālu, kas veic galalietotāja iekārtu tehnisko apkopi. Piemēram, šāda sistēma darbojas lielu centralizētu lielveikala dzesēšanas sistēmu gadījumā, kurās izmantots CO2.

Turklāt Eiropas Gaisa kondicionēšanas un dzesēšanas iekārtu ražotāju asociācija (Air-conditioning and Refrigeration European Association — AREA) ir publicējusi minimālo prasību vadlīnijas darbuzņēmēju apmācībai un sertifikācijai. Šīs prasības ir saskaņotas ar standartu EN 13313 (“Saldēšanas sistēmas un siltumsūkņi. Personāla kompetence”). AREA materiāls nodrošina vispusīgas mācību programmas un kursu uzbūves ierosinājumus apmācībai par amonjaku, CO2 un ogļūdeņražiem. Visbeidzot, Eiropas Savienībā ir radīts stabils pamats turpmākajiem apmācību pasākumiem, jo īpaši teorētiskajai apmācībai, pateicoties projektam “Real Alternatives”, kas ir kopīga vairākvalstu apmācības iniciatīva, ko ir atbalstījusi Eiropas Komisija, ANO Vides programma un vairāki uzņēmumi. Šī programma ir radījusi vispusīgu mācību materiālu komplektu ar e-mācību moduļiem par klimatam nekaitīgiem alternatīviem aukstumaģentiem, kas ir publiski pieejams programmas tīmekļa vietnē (sešās valodās). 5.Ar apmācības pieejamību saistītie šķēršļi Dažādas iesaistītās ieinteresētās personas (sākot ar iekārtu piegādātājiem un tehniskās apkopes personālu un beidzot ar galalietotājiem un atbildīgajām iestādēm) apmācības jautājumu uztver ļoti nopietni, un tām ir liela izpratne par nepieciešamību nodrošināt plašāku un atbilstošu apmācību par iekārtām, kurās izmantoti alternatīvi aukstumaģenti. Tomēr ir konstatēti vairāki trūkumi, kas varētu darboties kā šķēršļi, ja tie netiks novērsti. 5.1. Atbilstošu mācību materiālu pieejamība Ir plaši pieejami mācību materiāli, kas var papildināt mācību programmas par alternatīviem aukstumaģentiem (standarts EN 13331, AREA vadlīnijas, ES finansētais projekts “Real Alternatives”, daudzi nacionālie pasākumi), daudzi no tiem ir brīvi pieejami tehniķiem visās dalībvalstīs. Tas var nodrošināt platformu labākai apmācības ieviešanai, tomēr papildus iespējamai nepieciešamībai sagatavot materiālus citās valodās, tiem ir vajadzīga pakāpeniska un pastāvīga pilnveidošana, lai atspoguļotu izmaiņas, piemēram, jaunu standartu ieviešanu, jaunus alternatīvus aukstumaģentus, kā arī tehnoloģiskos jaunieviesumus un uzlabojumus un labāku izpratni par to, kā izmantot klimatdraudzīgus alternatīvus aukstumaģentus. Arī tulkojumi visās attiecīgajās valodās sekmētu šo materiālu plašāku izmantošanu Eiropas Savienībā. Šie centieni būtu jāveicina vēl vairāk. Lai gūtu panākumus, vissvarīgākais būs rosināt tehniķus visā ES izmantot jau pieejamos mācību resursus. 5.2. Praktiskās apmācības centru trūkums Ja teorētiskajai apmācībai (ar e-mācību palīdzību vai mācību telpās) esošo materiālu, piemēram, atbilstošu informatīvo dokumentu un programmatūru, pieejamība ir pieņemama, dažos reģionos ievērojami trūkst mācību centru, kuros varētu apgūt praktiskas iemaņas darbam ar attiecīgajām iekārtām. Praktisko mācību centru lēnā izveide pietiekamā skaitā, domājams, saistīta ar investīcijām, kas vajadzīgas šādu centru izveidei, kā arī ar to uzturēšanas izmaksām. Attiecīgajām iestādēm visos līmeņos vajadzētu apsvērt veidus, kā sadarbībā ar apvienībām, kas pārstāv darbuzņēmējus un iekārtu piegādātājus, kā arī koledžām, profesionālās izglītības iestādēm, arodbiedrībām un privātām arodskolām panākt lielākas investīcijas šādos centros. 5.3. Apmācītu inženieru un tehniķu trūkums Neraugoties uz labu mācību materiālu pieejamību, ir skaidrs, ka pašlaik ziņotā apmācības vēršana plašumā notiek pārāk lēni, lai tiktu nodrošināta saskanība ar vidēja termiņa un ilgtermiņa prasībām attiecībā uz atteikšanos no HFC. Kopumā sagatavotība tādu alternatīvo aukstumaģentu kā amonjaks, CO2, ogļūdeņraži un HFO izmantošanai ir pārāk nepietiekama. Tas attiecas gan uz tehniķiem, kas veic uzstādīšanas un tehniskās apkopes darbu, gan uz profesionāliem inženieriem, kas izstrādā iekārtu specifikācijas un projektē tās. Pašreiz alternatīvos aukstumaģentus izmanto ierobežotā apmērā, tomēr ir vajadzīgs lielāks skaits apmācītu tehniķu, jo pakāpeniska atteikšanās no HFC kļūst arvien grūtāka un ir vajadzīgs izvērst alternatīvo aukstumaģentu lietošanu. Jau 2018. gadā pieejamais HFC daudzums (izsakot ar CO2 ekvivalenta mērvienību) jāsamazina par 37 %, salīdzinot ar 2015. gadu. Tāpēc ir svarīgi, lai līdz tam laikam jau būtu apmācīta daudz lielāka tehniķu daļa. Dažos reģionos nozīmīgs faktors, kas attur no pārejas uz alternatīviem aukstumaģentiem, piemēram, CO2 izmantošanas komerciālajās dzesēšanas iekārtās, ir apmācītu pakalpojumu sniedzēju trūkums. Ir svarīgi veicināt apmācības ātru vēršanu plašumā, nosakot pienākumus attiecīgajām iestādēm, nozares arodasociācijām, iekārtu ražotājiem, kā arī mācību organizācijām. Ir vajadzīgas galalietotājiem un iekārtu izplatīšanas ķēdei (piemēram, vairumtirgotāju, lielveikalu, lielu ēku apsaimniekotāju) adresētas izpratnes veicināšanas kampaņas, kas popularizē apmācību un sekmē paraugprakses apmaiņu. Viena iespēja, kā varētu daudzkāršot centienus un mazināt ģeogrāfisko neviendabīgumu, ir apmācītāju apmācības programmas. Bez iekārtu ražotājiem, kas nodrošina, ka tehniskās apkopes personāls ir apmācīts izmantot jaunieviestās tehnoloģijas, nozīmīga ietekme varētu būt lielajiem galalietotājiem (t. i., lieliem mazumtirgotājiem), proti, tie varētu prasīt, lai ar to sistēmām strādā tikai apmācīti tehniķi. Dažas valsts līmeņa nozares asociācijas apsver minimālo apmācības prasību noteikšanu vai brīvprātīgu “prasmju kartes” sistēmu ieviešanu, kas ļautu oficiāli atzīt tehniķu apmācības un prasmju profilu. 6.Secinājumi Izpildot Regulas (ES) Nr. 517/2014 21. panta 6. punkta prasību, Komisija ir izskatījusi ES tiesību aktus attiecībā uz fizisku personu apmācīšanu drošai rīcībai ar alternatīviem aukstumaģentiem, kas aizstāj fluorētas siltumnīcefekta gāzes. Pamatojoties uz šo novērtējumu, var secināt, ka kopumā tiesiskais regulējums, ko papildina esošie standarti, Eiropas līmenī ir atbilstošs, lai nodrošinātu drošu darbu ar šādām iekārtām, ja minētie noteikumi tiek ievēroti. Tāpēc pašlaik papildu tiesību aktu pieņemšana šajā jomā ES līmenī nešķiet lietderīga.