10.2.Strīdu izšķiršana ar Ukrainu

10.3.Strīdu izšķiršana ar Dienvidāfrikas Muitas savienību

11.Secinājumi

1. pielikums. Preferenču izmantojuma rādītāji ES importa jomā

2. pielikums. Preferenču izmantojuma rādītāji ES eksporta jomā





Šajā ziņojumā ietverto nolīgumu pārskats

“Jaunās paaudzes” preferenciālas tirdzniecības nolīgumi Partnervalsts Piemērošanas sākuma datums ES un Dienvidkorejas brīvās tirdzniecības nolīgums 2011. gada 1. jūlijs ES un Kolumbijas, Peru un Ekvadoras tirdzniecības nolīgums 2013. gada 1. marts: ar Peru; 2013. gada 1. augusts: ar Kolumbiju; 2017. gada 1. janvāris: ar Ekvadoru. ES un Centrālamerikas asociācijas nolīgums 2013. gada 1. augusts: tirdzniecības pīlāru piemēro ar Hondurasu, Nikaragvu un Panamu; 2013. gada 1. oktobris: ar Kostariku un Salvadoru; 2013. gada 1. decembris: ar Gvatemalu. ES un Kanādas visaptverošais ekonomikas un tirdzniecības nolīgums (CETA) 2017. gada 21. septembris Padziļinātas un visaptverošas brīvās tirdzniecības zonas (DCFTA) ES un Gruzija 2014. gada 1. septembris, un stājās spēkā 2016. gada 1. jūlijā. ES un Moldova 2014. gada 1. septembris, un stājās spēkā 2016. gada 1. jūlijā. ES un Ukraina 2016. gada 1. janvāris, un stājās spēkā 2017. gada 1. septembrī. “Pirmās paaudzes” preferenciālas tirdzniecības nolīgumi Partnervalsts Piemērošanas sākuma datums ES un Turcijas muitas savienība Asociācijas nolīgums tika parakstīts 1963. gadā; muitas savienības pēdējais posms tika pabeigts 1996. gada 1. janvārī. ES un Šveice 1972. gads ES un Norvēģija 1973. gada 1. jūlijs ES un Izraēla 1996. gada 1. janvāris ES un Jordānija 2002. gada 1. maijs ES un Palestīna 1997. gada 1. jūlijs ES un Tunisija 1998. gada 1. marts ES un Maroka 2000. gada 18. marts ES un Libāna 2003. gada 1. marts ES un Ēģipte 2003. gada 21. decembris ES un Alžīrija 2005. gada 1. septembris ES un Meksikas vispārējais nolīgums Precēm piemēro kopš 2000. gada 1. jūlija; pakalpojumiem piemēro kopš 2001. gada 1. marta. ES un Čīles asociācijas nolīgums 2003. gada 1. februāris ES un Ziemeļmaķedonijas SAN Pagaidu nolīgums par tirdzniecību, 2001. gada 1. jūnijs ES un Albānijas SAN Pagaidu nolīgums par tirdzniecību, 2006. gada 1. decembris ES un Melnkalnes SAN Pagaidu nolīgums par tirdzniecību, 2008. gada 1. janvāris ES un Serbijas SAN Pagaidu nolīgums par tirdzniecību ar Serbiju: 2009. gada 1. februāris; ar ES: 2009. gada 8. decembris ES un Bosnijas un Hercegovinas SAN Pagaidu nolīgums par tirdzniecību, 2008. gada 1. jūlijs ES un Kosovas SAN 2016. gada 1. aprīlis Ekonomisko partnerattiecību nolīgumi ar Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīm ES un Dienvidāfrikas attīstības kopiena (SADC) 2016. gada 10. oktobris: ar Botsvānu, Svatini, Lesoto, Namībiju un Dienvidāfriku; 2018. gada 4. februāris: ar Mozambiku. ES un austrumu un dienvidu Āfrikas reģiona valstis (pagaidu nolīgums) 2012. gada 14. maijs: ar Madagaskaru, Maurīciju, Seišelām un Zimbabvi ES un Kotdivuāra (pagaidu nolīgums) 2016. gada 3. septembris ES un Gana (pagaidu nolīgums) 2016. gada 15. decembris ES un Centrālāfrika (Kamerūna) 2014. gada 4. augusts: ar Kamerūnu ES un Cariforum 2008. gada 29. decembris: ar Antigvu un Barbudu, Belizu, Bahamu Salām, Barbadosu, Dominiku, Dominikānas Republiku, Grenādu, Gajānu, Jamaiku, Sentkitsu un Nevisu, Sentlūsiju, Sentvinsentu un Grenadīnām, Surinamu un Trinidādu un Tobāgo. ES un Klusā okeāna valstis (pagaidu nolīgums) 2009. gada 20. decembris: ar Papua-Jaungvineju; 2014. gada 28. jūlijs: ar Fidži.





1.Ievads

Komisija 2015. gada paziņojumā “Tirdzniecība visiem” apņēmās katru gadu ziņot par Eiropas Savienības (ES) visnozīmīgāko tirdzniecības nolīgumu īstenošanu. Šis ir jau trešais ziņojums par šo tematu.

Kopš 2015. gada Eiropas tirdzniecības politika ir ievērojami attīstījusies un ES ir noslēgusi un sākusi piemērot jaunus tirdzniecības nolīgumus ar Ekvadoru, Kanādu, Japānu, ekonomisko partnerattiecību nolīgumus (EPN) ar Dienvidāfrikas attīstības kopienu (SADC), pagaidu EPN ar Ganu un Kotdivuāru, kā arī pabeigusi un sākusi piemērot padziļinātu un visaptverošu brīvās tirdzniecības zonu (DCFTA) ar Ukrainu. Ar Singapūru (2012. gads) un Vjetnamu (2015. gada decembris) noslēgtie tirdzniecības nolīgumi vēl nav ratificēti. Preferenciālas tirdzniecības nolīgumi 2018. gadā aptvēra 31 % no visa preču tirdzniecības apjoma starp ES un pārējo pasauli. Ja iekļauj nolīgumu ar Japānu, kas stājās spēkā 2019. gada 1. februārī, un nolīgumus ar Singapūru un Vjetnamu, kas tika parakstīti attiecīgi 2018. gada 19. oktobrī un 2019. gada 30. jūnijā, šis skaitlis pieaug līdz 39 %. ES un Mercosur 2019. gada 28. jūnija politikas nolīguma pievienošana palielinātu šo skaitli līdz 41 %.

Tirdzniecības nolīgumos tagad ievēro arī labāka regulējuma principus un saistībā ar tiem īpaši veic regulārus ex post novērtējumus. Kopš 2015. gada pabeigti trīs ex post novērtējumi par ES tirdzniecības nolīgumiem ar Meksiku, Čīli un Dienvidkoreju. Pašreiz tiek veikti ex post novērtējumi par nolīgumiem ar Cariforum un sešām Vidusjūras reģiona valstīm, un drīz sāks veikt ex post novērtējumus par ES un Kolumbijas, Ekvadoras un Peru nolīgumu un ES un Centrālamerikas nolīgumu.

Šis ziņojums sniedz aktualizētu informāciju par 35 nozīmīgu tirdzniecības nolīgumu īstenošanu ar 62 partnervalstīm, tostarp pirmo pilnīgo gada ziņojumu par ES un Kanādas visaptverošo ekonomikas un tirdzniecības nolīgumu (CETA). Turklāt ziņojumā aprakstīts, kāds darbs veikts pirms ES un Japānas ekonomisko partnerattiecību nolīguma stāšanās spēkā.

Saskaņā ar pētījumu EU Exports to the World: Effects on Employment (“ES eksports pasaulē: ietekme uz nodarbinātību”) no eksporta ārpus ES ir atkarīgi 36 miljoni ES darbvietu; no šīm darbvietām 13,7 miljonus darbvietu ieņem sievietes. Laikposmā no 2000. gada līdz 2017. gadam to ES darbvietu īpatsvars, kuras atbalstīja eksports uz pārējo pasauli, palielinājās par 66 %. Tas atbilst 14,3 miljoniem papildu darbvietu, kuras atbalsta eksports. Tās ES nodarbinātības īpatsvars, ko atbalsta preču un pakalpojumu tirdzniecība pārējai pasaulei, attiecībā pret kopējo nodarbinātību palielinājās no 10,1 % 2000. gadā līdz 15,3 % 2017. gadā. Šīs ar eksportu saistītās darbvietas ir vidēji par 12 % labāk apmaksātas nekā darbvietas pārējā ekonomikā. Eiropas darba ņēmēji no visām dalībvalstīm gūst labumu no ES eksporta. Šīs papildu darbvietas rada uzņēmumi, kas ir tieši iesaistīti preču un pakalpojumu eksportā, kā arī ES uzņēmumi, kas nodrošina preces un pakalpojumus eksportējošiem uzņēmumiem.

Nolīgumi ir sagrupēti četrās kategorijās saskaņā ar to saturu un mērķiem tāpat, kā tas darīts iepriekšējos ziņojumos.

“Jaunās paaudzes nolīgumi”, piemēram, nolīgumi ar Dienvidkoreju vai Kanādu, ietver gan saistības preču tirdzniecības liberalizācijas jomā, gan saistības pakalpojumu un ieguldījumu, publiskā iepirkuma, konkurences un subsīdiju, kā arī regulatīvo jautājumu jomā. Šo nolīgumu mērķis ir izstrādāt spēcīgākas, uz noteikumiem un vērtībām pamatotas tirdzniecības sistēmas ar attiecīgajām tirdzniecības partnervalstīm un iekļaut īpašus noteikumus par tirdzniecību un ilgtspējīgu attīstību. Visjaunākajos nolīgumos iekļauti arī konkrēti noteikumi ar mērķi risināt problēmas, ar kurām saskaras modernas ekonomikas un sabiedrības, piemēram, ekonomisko partnerattiecību nolīgums ar Japānu ietver nodaļu par maziem un vidējiem uzņēmumiem, kā arī īpašus noteikumus par informācijas un telesakaru pakalpojumiem un e-komerciju.

“Pirmās paaudzes” tirdzniecības nolīgumi, no kuriem lielākā daļa noslēgta pirms 2006. gada, galvenokārt ir vērsti uz tarifu liberalizāciju. Padziļinātu un visaptverošu brīvās tirdzniecības zonu (DCFTA) mērķis ir padziļināt ekonomikas attiecības starp attiecīgajām kaimiņvalstīm un ES un pievērsties to tiesību aktu tuvināšanai ES tiesību aktiem, jo īpaši ar tirdzniecību saistītajās jomās. ES ir DCFTA ar Gruziju, Moldovu un Ukrainu, kā arī notiek sarunas par DCFTA izveidi ar Tunisiju. Stabilizācijas un asociācijas nolīgumi ar sešām Rietumbalkānu partnervalstīm ir noslēgti no 2001. gada līdz 2016. gadam, un to mērķis ir atbalstīt reģionālo integrāciju un stabilitāti reģionā un tā ekonomisko integrāciju ES tirgū.

Ekonomisko partnerattiecību nolīgumiem (EPN) ar Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna (ĀKK) valstīm un reģioniem ir skaidrs attīstības mērķis. Tie ir nevienlīdzīgi tirdzniecības nolīgumi, t. i., ĀKK puse liberalizē aptuveni 80 % no tirdzniecības 15–20 gadu periodā, bet ES jau no pirmās dienas piešķir beznodokļu un bezkvotu piekļuvi. Pagaidām lielākā daļa šo nolīgumu aptver preču tirdzniecību un sadarbību attīstības jomā. EPN ar Karību jūras reģionu ietver arī noteikumus par pakalpojumiem, ieguldījumiem un citiem ar tirdzniecību saistītiem tematiem. Saskaņā ar EPN ES sniedz būtisku ar tirdzniecību saistītu palīdzību, lai atbalstītu partnervalstis nolīgumu īstenošanā, eksporta konkurētspējas stiprināšanā un ekonomikas infrastruktūras izveidē.