Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par patēriņa preču drošumu un par Padomes Direktīvas 87/357/EEK un Direktīvas 2001/95/EK atcelšanu /* COM/2013/078 final - 2013/0049 (COD) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Drošu patēriņa preču brīva aprite ir viens no Eiropas Savienības stūrakmeņiem. Tas ir nozīmīgs vienotā tirgus balsts, kas patērētājiem ļauj droši iegādāties ražojumus. Šis priekšlikums regulai par patēriņa preču drošumu, ar ko tiks aizstāta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/95/EK par produktu vispārēju drošību[1] („Produktu vispārējas drošības direktīva” jeb PVDD), attiecas uz ražotām nepārtikas patēriņa precēm. Sekojot PVDD paraugam, ierosinātajā regulā noteikts, ka patēriņa precēm jābūt „drošām”, saimnieciskās darbības veicējiem uzlikti konkrēti pienākumi, kā arī izklāstīti noteikumi par standartu izstrādi vispārīgā drošuma prasības atbalstam. Tomēr ierosinātās regulas darbība un tās mijiedarbība ar citiem Savienības tiesību aktiem tiks ievērojami racionalizēta un vienkāršota, savukārt attiecībā uz patērētāju veselību un drošību tiks saglabāts augsts aizsardzības līmenis. Pārklājoties tirgus uzraudzības noteikumiem un saimnieciskās darbības veicēju pienākumiem, kas paredzēti dažādos Savienības tiesību aktos (PVDD, Regula (EK) Nr. 765/2008, ar ko nosaka akreditācijas un tirgus uzraudzības prasības attiecībā uz produktu tirdzniecību[2], un nozarēm specifiski Savienības saskaņošanas tiesību akti, kas arī attiecas uz patēriņa precēm), ir izveidojusies situācija, kurā ne saimnieciskās darbības veicēji, ne valstu iestādes nespēj precīzi orientēties un tirgus uzraudzības efektivitāte Savienībā ir ievērojami samazinājusies. Šī priekšlikuma mērķis ir precizēt patēriņa preču regulējumu, ņemot vērā pēdējos gados veiktās izmaiņas tiesību aktos, piemēram, 2008. gadā pieņemto jauno tiesisko regulējumu attiecībā uz ražojumu tirdzniecību[3], nozarēm specifisku Savienības saskaņošanas tiesību aktu salāgošanu ar šo jauno regulējumu[4] un jaunās Eiropas standartizācijas regulas[5]stāšanos spēkā 2013. gada 1. janvārī. Priekšlikums ietilpst „Ražojumu drošuma un tirgus uzraudzības tiesību aktu kopumā”, kurā ietilpst arī vienotās tirgus uzraudzības regulas priekšlikums un tirgus uzraudzības daudzgadu rīcības plāns 2013.–2015. gadam. Vienotā tirgus aktā (2011)[6] ir atzīts, ka PVDD pārskatīšana un tirgus uzraudzības rīcības plāna izstrādāšana ir iniciatīvas, kas palīdzēs veicināt izaugsmi un radīt jaunas darbvietas. II vienotā tirgus aktā[7], ko pieņēma 2012. gadā, ir apstiprināts, ka „Ražojumu drošuma un tirgus uzraudzības tiesību aktu kopums” ir pamatdarbība, kas tiecas „uzlabot ES apritē esošo produktu drošumu, ieviešot saskaņotākus produktu drošuma un tirgus uzraudzības noteikumus, kā arī pilnveidojot šo noteikumu izpildi”. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI No 2009. gada līdz 2011. gadam Komisija rīkoja plašu sabiedrisko apspriešanu par PVDD pārskatīšanu attiecībā uz ietekmes novērtējuma tvērumu. Pēc ietekmes novērtējuma tvēruma noteikšanas Komisija uzsāka sabiedriskās apspriešanas otro kārtu, galveno uzmanību veltot četrām nozīmīgākajām jomām, kurās varētu veikt uzlabojumus saistībā ar ES ražojumu drošuma režīmu: (i) nesaskaņotu ražojumu standartizācijas procedūrām atbilstīgi PVDD noteiktajām pilnvarām, (ii) drošuma novērtējumu saskaņošanai, (iii) sadarbībai un koordinācijai tirgus uzraudzības jomā, tostarp ES ātrās ziņošanas sistēmas RAPEX darbībai un tiešsaistes izplatīšanas kanāliem, un (iv) salāgošanai ar „Brīvas preču aprites tiesību aktu kopumu”. Sabiedriskās apspriešanas otrā kārta, kas bija veltīta konstatētajām problēmām un Komisijas ierosinātajiem risinājumiem, notika no 2010. gada maijam līdz decembrim. No 2010. gada 18. maija līdz 20. augustam Komisija noorganizēja sabiedrisko apspriešanu tiešsaistē, uzmanību veltot minētajām četrām jomām. Komisija saņēma atbildes gan ar apspriešanu saistītajos dokumentos, gan deviņās tiešsaistes aptaujas anketās, kuru mērķis bija uzzināt dažādu ieinteresēto personu grupu viedokli. Atbildes sniedza 55 valstu iestādes no gandrīz visām ES dalībvalstīm (izņemot vienu), kā arī Norvēģijas, Islandes un Šveices. Viedokli pauda arī daudzas citas ieinteresētās personas, tostarp vairāk nekā 30 uzņēmumu asociāciju, 17 patērētāju organizācijas un vairāk nekā 50 individuālie saimnieciskās darbības veicēji (tostarp vairāki mazie un vidējie uzņēmumi jeb MVU). Deviņās tiešsaistes aptaujas anketās kopā tika saņemtas 305 atbildes. Turklāt 13 uzņēmumu un patērētāju organizācijas iesniedza atsevišķus nostājas dokumentus. Apspriešanas laikā notika arī vairākas prezentācijas un tieša viedokļu apmaiņa ar ieinteresētajām personām gan no uzņēmumiem, gan patērētāju organizācijām. Sabiedriskās apspriešanas otro kārtu 2010. gada 1. decembrī noslēdza starptautiska ieinteresēto personu konference „Produktu vispārējas drošības direktīvas pārskatīšana”, kuras laikā Komisija iepazinās ar ieinteresēto personu svarīgākajiem secinājumiem pēc sabiedriskās apspriešanas tiešsaistē. Sabiedriskās apspriešanas trešā kārta ilga no 2011. gada janvāra līdz martam. Šajā sakarībā notika mērķtiecīgas ieinteresēto personu sanāksmes, kurās piedalījās attiecīgo jomu eksperti. Šajās sanāksmēs tika apspriestas ar struktūru saistītas tēmas, tostarp tirgus uzraudzības koordinācijas organizācija, saimnieciskās darbības veicēju pienākumu (it īpaši izsekojamības pienākumu) jauno definīciju ietekme, pilnvaru piešķiršanas procedūras, kurās atbilstīgi PVDD nosaka Eiropas standartus, un veidi, kā izveidot skaidru un viegli saprotamu struktūru attiecībā uz nepārtikas ražojumu drošuma noteikumiem. Pēc šīs sabiedriskās apspriešanas un ieinteresēto personu dialoga cita starpā tirgus uzraudzības noteikumi no spēkā esošās PVDD tika pārvirzīti uz jauno atsevišķo tirgus uzraudzības regulu, kas jāizstrādā un jāpieņem kopā ar pašreizējo priekšlikumu par PVDD pārskatīšanu. Tādējādi Komisijas sagatavotais ietekmes novērtējums aptver gan tos aspektus, kas saistīti ar šo priekšlikumu, gan tos, kas attiecas uz jaunās tirgus uzraudzības regulas priekšlikumu. Komisijas Ietekmes novērtējuma padome 2012. gada septembrī sniedza labvēlīgu atzinumu. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI · Darbības joma un definīcijas Ierosinātās regulas darbības joma ir skaidri nodalīta no nozarēm specifiskiem Savienības saskaņošanas tiesību aktiem. Lai gan vispārīgais princips, kam atbilstīgi visām nepārtikas patēriņa precēm jābūt drošām, tiek piemērots visās jomās, sīkāk precizētus saimnieciskās darbības veicēju pienākumus uzliek vienīgi tiem dalībniekiem, uz kuriem neattiecas attiecīgie pienākumi, kas izklāstīti konkrētās ražojumu nozares saskaņošanas tiesību aktos. Komisija plāno izstrādāt norādes, kas palīdzēs uzņēmumiem, it īpaši MVU, noteikt, kuri tiesību akti ir piemērojami to ražotajām vai izplatītajām patēriņa precēm. Ir atjaunināta definīciju daļa un vajadzības gadījumā salāgota ar jauno tiesisko regulējumu attiecībā uz ražojumu tirdzniecību[8]. · Vispārīgā drošuma prasība un saimnieciskās darbības veicēju pienākumi Prasība, kam atbilstīgi visām patēriņa precēm, kas laistas vai darītas pieejamas Savienības tirgū, jābūt drošām, ir ES likumdošanas fundamentāls balsts ražojumu drošuma jomā. Šī vispārīgā ražojumu drošuma prasība, kas jau bija noteikta PVDD, ir saglabāta. Taču, starp nozarei specifiskiem tiesību aktiem un standartu noteikumu vienkāršošanu ieviešot skaidri noteiktu saikni, minētās prasības piemērošana praksē tiks krietni vienkāršota. Patēriņa preces, kas atbilst nozarēm specifiskiem Savienības saskaņošanas tiesību aktiem, kuru mērķis ir nodrošināt personu veselību un drošību, būtu jāuzskata par drošām arī saskaņā ar ierosināto regulu. Ja tās neatbilst piemērojamajiem saskaņošanas tiesību aktiem, uz tām nevar attiecināt drošuma pieņēmumu, taču šādu situāciju varētu reglamentēt nozarei specifisks tiesību akts, ko papildinātu topošā vienotā tirgus uzraudzības regula. Turklāt priekšlikumā ir izklāstīti patēriņa preču piegādes ķēdē iesaistīto saimnieciskās darbības veicēju (ražotāju, importētāju un izplatītāju) galvenie pienākumi, ja vien uz šīm precēm neattiecas atbilstīgas prasības saskaņā ar nozarēm specifiskiem Savienības saskaņošanas tiesību aktiem. Pienākumi noteikti, pamatojoties uz atsauces noteikumiem, kuri izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 9. jūlija Lēmumā Nr. 768/2008/EK par produktu tirdzniecības vienotu sistēmu[9], un cita starpā tie attiecas uz aspektiem, kas saistīti ar marķēšanu, ražojumu identificēšanu, nedrošu ražojumu gadījumā veicamiem koriģējošiem pasākumiem un kompetento iestāžu informēšanu. Proporcionāli riskiem, ko var radīt to ražojumi, ražotājiem būs pienākums sagatavot savu ražojumu tehnisko dokumentāciju, iekļaujot nepieciešamo informāciju, kas apliecina attiecīgo ražojumu drošumu. Pamatojoties uz Lēmumu Nr. 768/2008/EK, priekšlikumā arī noteikts, ka saimnieciskās darbības veicējiem jāspēj identificēt tie dalībnieki, kuri viņiem ir piegādājuši vai kuriem viņi ir piegādājuši ražojumu. Gadījumos, kad to pamato konkrētiem ražojumu veidiem raksturīgi riski, Komisijai jābūt pilnvarotai pieņemt pasākumus, saskaņā ar kuriem saimnieciskās darbības veicējiem jāizveido izsekojamības sistēma vai jāpievienojas šādai sistēmai. · Eiropas standartu izmantošana Tāpat kā PVDD, arī jaunās regulas priekšlikumā ir atbalstīta standartu izmantošana vispārīgā drošuma prasības īstenošanas atbalstam. Tomēr procedūra, kurā jānorāda spēkā esošie Eiropas standarti vai jāpieprasa izstrādāt Eiropas standartus, kuri ļautu uzskatīt ražojumu par drošu, ir ievērojami vienkāršota un salāgota ar Regulu (ES) Nr. 1025/2012, ar kuru noteikta jauns visaptverošs regulējums Eiropas standartizācijas jomā[10]. Šādi tiek akcentēts, cik lielu nozīmi Komisija piešķir kopregulēšanas pieejai, turklāt tiks sekmēta Eiropas standartu izmantošana ierosinātās regulas atbalstam. · Tirgus uzraudzības un RAPEX noteikumu pārvirzīšana uz jauno tirgus uzraudzības regulu Saskaņā ar mērķi, kas paredz stiprināt un racionalizēt tirgus uzraudzību attiecībā uz visiem – saskaņotiem un nesaskaņotiem, patērētājiem un profesionāliem lietotājiem paredzētiem – ražojumiem, tirgus uzraudzības un RAPEX noteikumi, kuri patlaban ir ietverti PVDD, ir pārvirzīti uz jaunas vienotās tirgus uzraudzības regulas priekšlikumu. Ar minēto jauno regulu tiktu radīta vienpakāpes sistēma, kurā visi tirgus uzraudzības noteikumi būtu apvienoti vienā instrumentā un RAPEX kļūtu par vienīgo brīdināšanas sistēmu, kas izmantojama ar risku saistītiem ražojumiem. Plašāka informācija sniegta priekšlikumā regulai par ražojumu tirgus uzraudzību. · Savienības kompetence, subsidiaritātes un proporcionalitātes princips un juridiskā forma Šis priekšlikums sagatavots, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 114. pantu, kurā attiecībā uz iekšējā tirgus izveidi un darbību paredzētais juridiskais pamats ir tāds pats, kādam atbilstīgi pieņemta spēkā esošā PVDD. Reglamentējot ražojumu drošumu, Savienība īsteno dalīto kompetenci atbilstīgi LESD 4. panta 2. punktam. Iekšējā tirgū, kurā ražojumi var atrasties brīvā apritē, noteikumus par ražojumu drošumu var efektīvi pieņemt vienīgi Savienības līmenī. Tas ir nepieciešams, lai nodrošinātu augstu līmeni patērētāju tiesību aizsardzībā (saskaņā ar LESD 169. pantu), kā arī lai nepieļautu, ka dalībvalstis attiecībā uz ražojumiem pieņem atšķirīgus noteikumus, kas novestu pie vienotā tirgus sadrumstalotības. Saskaņā ar proporcionalitātes un subsidiaritātes principiem, kā izklāstīts Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā, šis priekšlikums nepārsniedz pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai. Priekšlikums ir veidots regulas formā. Tas ir piemērots juridisks instruments, jo ar to paredz skaidrus un sīki izstrādātus noteikumus, kas visā Savienībā tiks piemēroti vienādi un vienlaicīgi. To izmantojot, netiks pieļauta atšķirīga transponēšana dalībvalstīs, kas novestu pie atšķirīgiem veselības un drošības aizsardzības līmeņiem un radītu šķēršļus iekšējā tirgū. Valsts transponēšanas pasākumu aizstāšana arī ievērojami atvieglo situāciju, jo tas ļauj saimnieciskās darbības veicējiem veikt uzņēmējdarbību, balstoties uz vienotu regulējumu nevis uz dalībvalstu tiesību aktu mozaīku. · Pamattiesības Saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartu šī priekšlikuma mērķis ir nodrošināt cilvēku veselības aizsardzību augstā līmenī (hartas 35. pants) un patērētāju tiesību aizsardzību (38. pants), nodrošinot Savienības tirgū pieejamo patēriņa preču augstu drošuma līmeni. Priekšlikums ietekmē saimnieciskās darbības veicēju darījumdarbības brīvību (16. pants), taču patēriņa preču ražotājiem, importētājiem un izplatītājiem uzliktie pienākumi ir nepieciešami minēto ražojumu augsta drošuma līmeņa garantēšanai. 4. IETEKME UZ BUDŽETU Priekšlikumam ir ietekme uz budžetu tikai saistībā ar regulas pienācīgu pārvaldību, kas kā PVDD jau tagad ir daļa no Savienības acquis. Ietekme uz budžetu jau ir ņemta vērā spēkā esošās vai ierosinātās programmās, un attiecībā uz šo ietekmi ir ievērots Komisijas jaunās daudzgadu finanšu shēmas priekšlikums. Sīkāka informācija sniegta šā priekšlikuma pielikumā iekļautajā finanšu pārskatā. 5. VIENKĀRŠOŠANA UN LIETPRATĪGS REGULĒJUMS Šis priekšlikums sekmē ES tiesību aktu vienkāršošanu atbilstīgi lietpratīga regulējuma principiem. Gatavojot šo priekšlikumu, Komisija ņēma vērā nozīmīgos uzlabojumos nozarēm specifiskos tiesību aktos, kuru mērķis ir garantēt ražojumu drošumu un kuros parasti nav nodalīti patērētājiem paredzēti ražojumi no profesionāliem lietotājiem paredzētiem ražojumiem. Atšķirībā no situācijas, kāda bija pirms 10–15 gadiem, vairs nav nepieciešams papildu pienākumus uzlikt tiem saimnieciskās darbības veicējiem, kuru darbību jau pienācīgi reglamentē nozarei specifiski tiesību akti. Tajā pašā laikā personām, kuras ražo, importē vai izplata patēriņa preces, noteiktie pienākumi, uz ko neattiecas nozarei specifisks tiesību akts, lielā mērā ir salāgoti ar pienākumiem, kuri paredzēti attiecībā uz saskaņotiem ražojumiem. Šāda pieeja uzņēmējiem, it īpaši, MVU, samazinātu administratīvo slogu un atbilstības nodrošināšanas izmaksas. Turpmāk šie uzņēmumi varēs viegli noteikt, kurš noteikumu kopums ir piemērojams to komercdarbībai, un tādējādi tie varēs ietaupīt uz juridiskās nenoteiktības radīto izmaksu rēķina. Ņemot vērā ierosinātās regulas priekšmetu un mērķi, Komisijas Ieteikumā 2003/361/EK[11] definētos mikrouzņēmumus nevar atbrīvot no regulā paredzētajām prasībām, jo noteikumi, kuru mērķis ir nodrošināt personu veselības un drošības aizsardzību, ir jāpiemēro visiem saimnieciskās darbības veicējiem neatkarīgi no to lieluma. Taču mikrouzņēmumi varētu būt lielākie ieguvēji no vienkāršošanas, ko nodrošinātu jaunais tiesību akts, kas atbilst mērķiem un aizstāj divas novecojušas direktīvas. Komisija ir apņēmusies sniegt turpmākus norādījumus uzņēmumiem, it īpaši MVU, un patērētājiem, lai palīdzētu vieglāk atpazīt to tiesības un pienākumus. 2013/0049 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par patēriņa preču drošumu un par Padomes Direktīvas 87/357/EEK un Direktīvas 2001/95/EK atcelšanu (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[12], saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 3. decembra Direktīvā 2001/95/EK par produktu vispārēju drošību[13] ir noteikta prasība, ka patēriņa precēm jābūt drošām un ka dalībvalstu tirgus uzraudzības iestādēm jāveic pasākumi pret bīstamiem ražojumiem, kā arī šajā nolūkā jāapmainās ar informāciju, izmantojot Kopienas ātrās ziņošanas sistēmu RAPEX. Direktīva 2001/95/EK ir pamatīgi jāpārskata, lai uzlabotu tās darbību un lai nodrošinātu saskanību ar izmaiņām Savienības tiesību aktos saistībā ar tirgus uzraudzību, saimnieciskās darbības veicēju pienākumiem un standartizāciju. Skaidrības labad Direktīva 2001/95/EK būtu jāatceļ un jāaizstāj ar šo regulu. (2) Regula ir piemērots juridisks instruments, jo ar to paredz skaidrus un sīki izstrādātus noteikumus, līdz ar to šo tiesību aktu nav iespējams atšķirīgi transponēt dalībvalstīs. Regula nodrošina to, ka juridiskās prasības ir vienlaicīgi piemērojamas visā Savienībā. (3) Ar šo regulu jāpalīdz sasniegt LESD 169. pantā minētos mērķus. Konkrēti, ar to būtu jātiecas nodrošināt iekšējā tirgus darbību attiecībā uz patērētājiem paredzētiem ražojumiem, nosakot vienādus noteikumus saistībā ar vispārīga drošuma prasību, novērtēšanas kritērijiem un saimnieciskās darbības veicēju pienākumiem. Ņemot vērā to, ka tirgus uzraudzības noteikumi, tostarp noteikumi par RAPEX, ir izklāstīti Regulā (ES) Nr. […/…] [par ražojumu tirgus uzraudzību][14], kas ir piemērojama arī tiem ražojumiem, uz kuriem attiecas šī regula, šajā regulā nav jāparedz citi noteikumi par tirgus uzraudzību vai RAPEX. (4) Savienības tiesību akti par pārtiku, barību un saistītām jomām veido īpašu režīmu, kas nodrošina to aptverto ražojumu drošumu. Tāpēc šī regula nebūtu jāpiemēro minētajiem ražojumiem, izņemot materiālus un izstrādājumus, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem, ciktāl tas attiecas uz riskiem, kurus neaptver Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 27. oktobra Regula (EK) Nr. 1935/2004 par materiāliem un izstrādājumiem, kas paredzēti saskarei ar pārtikas produktiem[15], vai citi pārtikas nozarei specifiski tiesību akti, kas aptver tikai ķīmiskus un bioloģiskus riskus, kuri saistīti ar pārtiku. (5) Pirms zāļu laišanas tirgū veic to novērtējumu, kurš ietver īpašu riska un ieguvumu analīzi. Tāpēc zāles būtu jāizslēdz no šīs regulas darbības jomas. (6) Šai regulai nebūtu jāattiecas uz pakalpojumiem. Lai nodrošinātu patērētāju veselības un drošības aizsardzību, tā tomēr būtu jāpiemēro ražojumiem, kurus piegādā vai dara pieejamus patērētajiem saistībā ar pakalpojumu sniegšanu, tostarp ražojumiem, kuri pakalpojuma sniegšanas laikā tieši iedarbojas uz patērētājiem. No šīs regulas darbības jomas būtu jāizslēdz iekārtas, ar kurām vai kurās patērētāji pārvietojas un kuras ekspluatē pakalpojuma sniedzējs, jo tās jāaplūko saistībā ar sniegtā pakalpojuma drošumu. (7) Neraugoties uz to, ka ir izstrādāti nozarēm specifiski Savienības saskaņošanas tiesību akti, kas vērsti uz konkrētu ražojumu vai ražojumu kategoriju drošuma aspektiem, ir praktiski neiespējami pieņemt Savienības tiesību aktus attiecībā uz visām patēriņa precēm, kuras jau ir vai var tikt izstrādātas. Tāpēc joprojām ir vajadzība pēc horizontāla tiesiskā regulējuma, lai novērstu nepilnības un nodrošinātu patērētāju aizsardzību, kas citādi nav nodrošināta, un jo īpaši lai panāktu augstu līmeni patērētāju drošības un veselības aizsardzībā, kā prasīts LESD 114. un 169. pantā. (8) Attiecībā uz patēriņa precēm, uz kurām attiecas šī regula, tās dažādo daļu piemērošanas joma būtu skaidri jānošķir no nozarēm specifiskiem Savienības saskaņošanas tiesību aktiem. Vispārīgā ražojumu drošuma prasība un saistītie noteikumi būtu jāpiemēro visām patēriņa precēm, savukārt saimnieciskās darbības veicēju pienākumi nebūtu jāpiemēro tad, ja līdzvērtīgi pienākumi ir iekļauti Savienības saskaņošanas tiesību aktos, piemēram, Savienības tiesību aktos par kosmētikas līdzekļiem, rotaļlietām, elektroierīcēm vai būvizstrādājumiem. (9) Lai attiecībā uz konkrētiem saimnieciskās darbības veicēju pienākumiem nodrošinātu šīs regulas un nozarēm specifisko Savienības saskaņošanas tiesību aktu saskanību, noteikumiem par ražotājiem, pilnvarotajiem pārstāvjiem, importētājiem un izplatītājiem būtu jābalstās uz atsauces noteikumiem, kas iekļauti Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 9. jūlija Lēmumā Nr. 768/2008/EK par produktu tirdzniecības vienotu sistēmu[16]. (10) Šīs regulas darbības jomai nebūtu jāaprobežojas ar kādu patēriņa preču pārdošanas metodi, un tāpēc tai būtu jāaptver arī tālpārdošana. (11) Šī regula būtu jāpiemēro lietotiem ražojumiem, kas komercdarbības gaitā atgriežas piegādes ķēdē, izņemot tādus lietotus ražojumus, attiecībā uz kuriem patērētājs nevar pamatoti gaidīt, ka tie atbildīs pašreizējiem drošuma standartiem, piemēram, senlietas. (12) Šī regula būtu jāpiemēro arī patēriņa precēm, kas nav pārtikas produkti, taču atgādina pārtikas produktus, un ko viegli var sajaukt ar pārtikas produktiem, tāpēc patērētāji, īpaši bērni, var paņemt tās mutē, sūkāt vai norīt, un tas varētu izraisīt, piemēram, smakšanu, saindēšanos vai gremošanas trakta perforāciju vai aizsprostošanos. Uz šādām pārtikas imitācijām līdz šim attiecās Padomes 1987. gada 25. jūnija Direktīva 87/357/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz izstrādājumiem, kuri to maldinošā izskata dēļ apdraud patērētāju veselību vai drošību[17], kas būtu jāatceļ. (13) Ražojumu drošums būtu jānovērtē, ņemot vērā visus attiecīgos aspektus, jo īpaši to raksturlielumus un noformējumu, kā arī patērētāju kategorijas, kas varētu lietot ražojumus, ņemot vērā šo kategoriju – jo īpaši bērnu, vecāku cilvēku un invalīdu – neaizsargātību. (14) Lai nepieļautu drošuma prasību pārklāšanos un nesaderību ar citiem Savienības tiesību aktiem, ražojums, kas atbilst nozarēm specifiskiem Savienības saskaņošanas tiesību aktiem, kuru mērķis ir personu veselības un drošības aizsardzība, būtu jāuzskata par drošu saskaņā ar šo regulu. (15) Lai nodrošinātu augstu līmeni patērētāju veselības un drošības aizsardzībā, saimnieciskās darbības veicējiem atkarībā no viņu uzdevumiem piegādes ķēdē vajadzētu būt atbildīgiem par ražojumu atbilstību. (16) Visiem saimnieciskās darbības veicējiem, kas veido piegādes un izplatīšanas ķēdi, būtu jāveic atbilstīgi pasākumi, lai nodrošinātu, ka tie dara pieejamus tirgū tikai tādus ražojumus, kas ir droši un atbilst šai regulai. Jāparedz skaidra un samērīga pienākumu sadale atbilstīgi katra saimnieciskās darbības veicēja uzdevumiem piegādes un izplatīšanas procesā. (17) Importētāji ir atbildīgi par to, lai ražojumi no trešām valstīm, kurus tie laiž Savienības tirgū, atbilstu šīs regulas prasībām. Tādēļ šajā regulā būtu jāiekļauj konkrēti importētāju pienākumi. (18) Izplatītāji dara ražojumus pieejamus tirgū pēc tam, kad ražotājs vai importētājs tos ir laidis tirgū, un izplatītājiem būtu jārīkojas pietiekami piesardzīgi, lai nodrošinātu to, ka viņu rīcība ar ražojumu negatīvi neietekmē ražojuma atbilstību šai regulai. (19) Ikviens saimnieciskās darbības veicējs, kurš vai nu laiž tirgū kādu ražojumu ar savu nosaukumu, vārdu vai preču zīmi, vai izmaina ražojumu tā, ka izmaiņas varētu ietekmēt atbilstību šīs regulas prasībām, būtu jāuzskata par ražotāju, un viņam būtu jāuzņemas ražotāja pienākumi. (20) Ja ir nodrošināta ražojumu identifikācija un ražojumu izsekojamība visā piegādes ķēdē, ir vieglāk identificēt saimnieciskās darbības veicējus un veikt iedarbīgus koriģējošos pasākumus pret nedrošiem ražojumiem, piemēram, konkrētu ražojumu atsaukšanu. Tādējādi ražojumu identificēšana un izsekojamība garantē to, ka patērētāji un saimnieciskās darbības veicēji saņem precīzu informāciju par nedrošiem ražojumiem, un tas veicina uzticēšanos tirgū un novērš nevajadzīgus tirdzniecības pārtraukumus. Tāpēc uz ražojumiem vajadzētu būt informācijai, kas ļauj identificēt ražojumu, ražotāju un, attiecīgā gadījumā, importētāju. Ražotājiem būtu jāsagatavo arī tehniskā dokumentācija par to ražojumiem, un šim nolūkam tie var izvēlēties vispiemērotāko un izmaksu ziņā lietderīgāko veidu, piemēram, elektroniskus līdzekļus. Turklāt būtu jāprasa, lai saimnieciskās darbības veicēji identificētu saimnieciskās darbības veicējus, kuri viņiem ir piegādājuši vai kuriem viņi ir piegādājuši kādu ražojumu. Personas datu apstrādei, ko veic šīs regulas īstenošanas vajadzībām, piemēro Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvu 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti[18]. (21) Izcelsmes norāde papildina izsekojamības pamatprasības, kas attiecas uz ražotāja nosaukumu un adresi. Konkrēti, izcelsmes valsts norāde palīdz noteikt faktisko ražošanas vietu visos tajos gadījumos, kad ar ražotāju nevar sazināties vai tā norādītā adrese atšķiras no faktiskās ražošanas vietas. Šāda informācija var atvieglot tirgus uzraudzības iestāžu uzdevumu izsekot ražojumu līdz tā faktiskajai ražošanas vietai un dot iespēju sazināties ar izcelsmes valstu iestādēm, veicot piemērotus turpmākus pasākumus saistībā ar divpusēju vai daudzpusēju sadarbību patēriņa preču drošuma jautājumos. (22) Lai veicinātu šajā regulā noteiktās vispārīga drošuma prasības efektīvu un saskanīgu piemērošanu, ir svarīgi Eiropas standartus, kas aptver konkrētus ražojumus un riskus, izmantot tādā veidā, ka ražojumu, kas atbilst šādam Eiropas standartam, uz kuru publicēta atsauce Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, uzskata par atbilstošu minētajai prasībai. (23) Ja Komisija konstatē, ka ir vajadzīgs Eiropas standarts, kas nodrošina konkrētu ražojumu atbilstību šajā regulā noteiktajai vispārīga drošuma prasībai, tai būtu jāpiemēro attiecīgie noteikumi Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulā (ES) Nr. 1025/2012 par Eiropas standartizāciju[19], lai pieprasītu vienai vai vairākām Eiropas standartizācijas organizācijām vai nu izstrādāt, vai norādīt piemērotu standartu, kas garantē, ka tam atbilstoši ražojumi ir uzskatāmi par drošiem. Atsauces uz šādiem Eiropas standartiem būtu jāpublicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. (24) Šajā regulā būtu jānosaka procedūras, kā pieprasāmi Eiropas standarti šīs regulas atbalstam un kā iesniedzami formāli iebildumi pret tiem, un tās būtu jāsalāgo ar Regulu (ES) Nr. 1025/2012. Lai nodrošinātu vispārēju konsekvenci Eiropas standartizācijas jautājumos, Eiropas standartu pieprasījumi vai iebildumi pret Eiropas standartu pēc pienācīgas apspriešanās ar dalībvalstu ekspertiem patēriņa preču drošuma jomā būtu jāiesniedz komitejai, kas izveidota ar minēto regulu. (25) Eiropas standartiem, uz kuriem publicētas atsauces saskaņā ar Direktīvu 2001/95/EK, arī turpmāk būtu jānodrošina pieņēmums par atbilstību vispārīga drošuma prasībai. Standartizācijas pilnvaras, kuras Komisija izdevusi saskaņā ar Direktīvu 2001/95/EK, būtu jāuzskata par standartizācijas pieprasījumiem, kas izdoti saskaņā ar šo regulu. (26) Ja nav attiecīgu Eiropas standartu vai citu atzītu līdzekļu, ar ko novērtēt ražojumu drošumu, ražojuma drošuma novērtēšanā būtu jāņem vērā Komisijas ieteikumi, kas šajā nolūkā pieņemti saskaņā ar LESD 292. pantu. (27) Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanā, būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras attiecībā uz atbrīvojumu no pienākuma informēt tirgus uzraudzības iestādes par ražojumiem, kas rada risku, attiecībā uz datu nesēja veidu un tā novietošanu uz ražojuma izsekojamības sistēmas vajadzībām, attiecībā uz standartizācijas pieprasījumiem Eiropas standartizācijas organizācijām un attiecībā uz lēmumiem par formāliem iebildumiem pret Eiropas standartiem. Minētās pilnvaras būtu jāīsteno saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu[20]. (28) Konsultēšanās procedūra būtu jāizmanto, lai pieņemtu īstenošanas aktus attiecībā uz iebildumiem pret Eiropas standartiem un gadījumos, kad Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicētas atsauces uz attiecīgo Eiropas standartu, ja no attiecīgā standarta vēl nav izdarīts pieņēmums par atbilstību šajā regulā noteiktajai vispārīga drošuma prasībai. (29) Lai saglabātu augstu līmeni patērētāju veselības un drošības jomā, būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz ražojumiem, attiecībā uz kuriem ražotāja un importētāja nosaukums un adrese nav jānorāda uz paša ražojuma, jo ar šādiem ražojumiem ir saistīts neliels risks, un attiecībā uz tādu ražojumu identificēšanu un izsekojamību, kas rada potenciālu nopietnu risku veselībai un drošībai. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbu, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei. (30) Dalībvalstīm būtu jāpieņem noteikumi par sankcijām, kas piemērojamas par šīs regulas pārkāpumiem, un jānodrošina, lai tie tiktu īstenoti. Šīm sankcijām jābūt efektīvām, samērīgām un preventīvām. (31) Lai saimnieciskās darbības veicēji, dalībvalstis un Komisija varētu pielāgoties izmaiņām, kas ieviestas ar šo regulu, ir lietderīgi paredzēt pietiekamu pārejas periodu, līdz šīs regulas prasības kļūst piemērojamas. (32) Ņemot vērā to, ka šai regulai izvirzīto mērķi – nodrošināt patērētājiem paredzētu ražojumu iekšējā tirgus darbību, vienlaikus garantējot augstu līmeni patērētāju veselības un drošības aizsardzībā, – nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka šā mērķa vēriena dēļ tas ir labāk sasniedzams Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz tikai tādus pasākumus, kas vajadzīgi šā mērķa sasniegšanai. (33) Šajā regulā tiek respektētas pamattiesības un ievēroti principi, kas īpaši atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā. Ar šo regulu jo īpaši tiecas panākt to, lai pilnībā tiktu respektēts pienākums augstā līmenī nodrošināt cilvēka veselības aizsardzību un patērētāju aizsardzību, kā arī pilnībā respektēta brīvība veikt uzņēmējdarbību, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. I NODAĻA Vispārīgi noteikumi 1. pants Priekšmets Šajā regulā ir izklāstīti noteikumi par to patēriņa preču drošumu, kas laistas vai darītas pieejamas Savienības tirgū. 2. pants Darbības joma 1. Šo regulu piemēro jauniem, lietotiem vai atjaunotiem ražojumiem, kas iegūti ražošanas procesā, laisti vai darīti pieejami tirgū un atbilst kādam no turpmāk minētajiem kritērijiem: (a) tie ir paredzēti patērētājiem; (b) saprātīgi paredzamos apstākļos patērētāji varētu tos lietot, pat ja tie nav paredzēti patērētājiem; (c) patērētāji ir pakļauti to iedarbībai saistībā ar patērētājiem sniegtu pakalpojumu. 2. Šo regulu nepiemēro ražojumiem, kuri pirms lietošanas ir jālabo vai jāatjauno, ja šos ražojumus dara pieejamus tirgū kā tādus. 3. Šo regulu nepiemēro: (a) cilvēkiem paredzētām zālēm vai veterinārām zālēm; (b) pārtikai; (c) saskarei ar pārtiku paredzētiem materiāliem vai izstrādājumiem, ciktāl ar šiem ražojumiem saistītos riskus aptver Regula (EK) Nr. 1935/2004 vai citi Savienības tiesību akti, kas piemērojami pārtikai; (d) barībai; (e) dzīviem augiem un dzīvniekiem, ģenētiski modificētiem organismiem un ģenētiski modificētiem mikroorganismiem, kuru izmantošana ir ierobežota, kā arī augu un dzīvnieku produktiem, kas tieši saistīti ar to turpmāku pavairošanu; (f) dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātiem produktiem; (g) augu aizsardzības līdzekļiem; (h) iekārtām, ar kurām vai kurās patērētāji pārvietojas un kuras pakalpojuma sniedzējs ekspluatē saistībā ar patērētājiem sniegtu pakalpojumu; (i) senlietām. 4. Šīs regulas II–IV nodaļu nepiemēro ražojumiem, uz kuriem attiecas prasības, kas paredzētas cilvēka veselības un drošības aizsardzībai un noteiktas Savienības saskaņošanas tiesību aktos vai saskaņā ar tiem. 3. pants Definīcijas Šajā regulā piemēro šādas definīcijas: (1) “drošs ražojums” ir ikviens ražojums, kas parastos vai saprātīgi paredzamos attiecīgā ražojuma lietošanas apstākļos, pie kā pieder arī lietošanas ilgums un, attiecīgā gadījumā, prasības, kas attiecas uz laišanu ekspluatācijā, uzstādīšanu un apkopi, nerada nekādu risku vai tikai minimālus riskus, kuri samērojami ar ražojuma izmantošanu un tiek uzskatīti par pieņemamiem un saderīgiem ar augstu līmeni personu veselības un drošības aizsardzībā; (2) “darīt pieejamu tirgū” nozīmē, veicot komercdarbību, par samaksu vai bez maksas piegādāt kādu ražojumu izplatīšanai, patēriņam vai izmantošanai Savienības tirgū; (3) “laist tirgū” nozīmē ražojumu pirmo reizi darīt pieejamu Savienības tirgū; (4) “ražotājs” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas ražo kādu ražojumu vai ir pasūtījusi šā ražojuma konstruēšanu vai ražošanu un šo ražojumu ar savu nosaukumu, vārdu vai preču zīmi laiž tirgū; (5) “pilnvarotais pārstāvis” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas Savienībā veic uzņēmējdarbību un kas ir saņēmusi rakstisku ražotāja pilnvarojumu rīkoties tā vārdā attiecībā uz konkrētiem uzdevumiem; (6) “importētājs” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas Savienībā veic uzņēmējdarbību un kas Savienības tirgū laiž kādas trešās valsts ražojumu; (7) “izplatītājs” ir jebkura tāda fiziska vai juridiska persona piegādes ķēdē, kas nav ražotājs vai importētājs un kas dara ražojumu pieejamu tirgū; (8) “saimnieciskās darbības veicēji” ir ražotājs, pilnvarotais pārstāvis, importētājs un izplatītājs; (9) “Eiropas standarts” ir Eiropas standarts, kā definēts Regulas (ES) Nr. 1025/2012 2. panta 1. punkta b) apakšpunktā; (10) “starptautisks standarts” ir starptautisks standarts, kā definēts Regulas (ES) Nr. 1025/2012 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā; (11) “valsts standarts” ir valsts standarts, kā definēts Regulas (ES) Nr. 1025/2012 2. panta 1. punkta d) apakšpunktā; (12) “Eiropas standartizācijas organizācija” ir Eiropas standartizācijas organizācija, kā definēts Regulas (ES) Nr. 1025/2012 2. panta 8. punktā; (13) “tirgus uzraudzības iestāde” ir tirgus uzraudzības iestāde, kā definēts Regulas (ES) Nr. […/…] [par ražojumu tirgus uzraudzību] [3. panta 12. punktā]; (14) “atsaukšana” ir jebkāds pasākums ar mērķi saņemt atpakaļ ražojumu, kas jau darīts pieejams tiešajiem lietotājiem; (15) “izņemšana” ir jebkāds pasākums, kas paredzēts, lai novērstu, ka ražojums no piegādes ķēdes tiek darīts pieejams tirgū; (16) “Savienības saskaņošanas tiesību akti” ir visi Savienības tiesību akti, ar ko saskaņo ražojumu tirdzniecības nosacījumus; (17) “nopietns risks” ir risks, kura dēļ ir nepieciešama steidzama iejaukšanās un pēckontrole, arī tādos gadījumos, kur sekas var nebūt tūlītējas. 4. pants Vispārīga drošuma prasība Saimnieciskās darbības veicēji laiž vai dara pieejamus Savienības tirgū tikai drošus ražojumus. 5. pants Pieņēmums par drošumu Šīs regulas īstenošanas vajadzībām pieņem, ka turpmāk minētajos gadījumos ražojums atbilst 4. pantā noteiktajai vispārīga drošuma prasībai: (a) attiecībā uz riskiem, kurus aptver prasības, kas paredzētas cilvēka veselības un drošības aizsardzībai un noteiktas Savienības saskaņošanas tiesību aktos vai saskaņā ar tiem, – ja ražojums atbilst minētajām prasībām; (b) gadījumos, kad nav Savienības saskaņošanas tiesību aktos vai saskaņā ar tiem noteiktu prasību, kā minēts a) punktā, attiecībā uz riskiem, kurus aptver Eiropas standarti, – ja ražojums atbilst attiecīgajiem Eiropas standartiem vai to daļām, uz kurām publicētas atsauces Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī saskaņā ar 16. un 17. pantu; (c) gadījumos, kad nav Savienības saskaņošanas tiesību aktos vai saskaņā ar tiem noteiktu prasību, kā minēts a) punktā, un nav Eiropas standartu, kā minēts b) punktā, attiecībā uz riskiem, kurus aptver veselības un drošības prasības, kas noteiktas tās dalībvalsts tiesību aktos, kurā ražojums ir darīts pieejams tirgū, – ja ražojums atbilst šādām valsts prasībām. 6. pants Ražojumu drošuma novērtēšanas aspekti 1. Ja nav Savienības saskaņošanas tiesību aktu, Eiropas standartu vai tās dalībvalsts tiesību aktos noteiktu veselības un drošības prasību, kurā ražojums tiek darīts pieejams tirgū, kā minēts, attiecīgi, 5. panta a), b) un c) punktā, ražojuma drošuma novērtēšanā ņem vērā šādus aspektus: (a) ražojuma raksturlielumus, ieskaitot tā sastāvu, iepakojumu, montāžas instrukcijas un, attiecīgā gadījumā, uzstādīšanas un apkopes instrukcijas; (b) ietekmi uz citiem ražojumiem, ja ir saprātīgi paredzams, ka to izmantos kopā ar citiem ražojumiem; (c) ražojuma noformējumu, marķējumu, jebkādus brīdinājumus un instrukcijas attiecībā uz tā lietošanu un likvidēšanu, un jebkādas citas norādes vai informāciju par ražojumu; (d) to patērētāju kategorijas, kurus var apdraudēt ražojuma lietošana, jo īpaši neaizsargātos patērētājus; (e) ražojuma izskatu un jo īpaši to, vai ražojumu, kas nav pārtikas produkts, taču atgādina pārtikas produktu, var sajaukt ar pārtikas produktu tā formas, smaržas, krāsas, izskata, iepakojuma, marķējuma, apjoma, izmēra vai citu raksturlielumu dēļ. Iespējas panākt augstāku drošuma pakāpi vai tādu citu ražojumu pieejamība, kuru radītais risks ir mazāks, nedod pamatu uzskatīt, ka ražojums nav drošs. 2. Šā panta 1. punkta īstenošanas vajadzībām novērtējot to, vai ražojums ir drošs, attiecīgā gadījumā ņem vērā šādus aspektus: (a) jaunākos atklājumus un tehnoloģijas; (b) citus Eiropas standartus, uz kuriem nav publicētas atsauces Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī saskaņā ar 16. un 17. pantu; (c) starptautiskus standartus; (d) starptautiskus nolīgumus; (e) Komisijas ieteikumus vai pamatnostādnes par ražojumu drošuma novērtēšanu; (f) tajā dalībvalstī izstrādātus valsts standartus, kurā ražojumu dara pieejamu tirgū; (g) attiecīgajā nozarē spēkā esošos labas prakses kodeksus attiecībā uz ražojumu drošumu; (h) pamatotas patērētāju vēlmes attiecībā uz drošumu. 7. pants Izcelsmes norāde 1. Ražotāji un importētāji nodrošina to, ka uz ražojumiem ir norādīta ražojuma izcelsmes valsts vai – ja ražojuma izmēra vai īpašību dēļ tas nav iespējams – tā ir norādīta uz iepakojuma vai ražojumam pievienotā dokumentā. 2. Lai noteiktu izcelsmes valsti 1. punkta nozīmē, piemēro nepreferenciālas izcelsmes noteikumus, kas izklāstīti Padomes Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi[21] 23.−25. pantā. 3. Ja izcelsmes valsts, kas noteikta saskaņā ar 2. punktu, ir Savienības dalībvalsts, ražotāji un importētāji var atsaukties uz Savienību vai uz konkrētu dalībvalsti. II NODAĻA Saimnieciskās darbības veicēju pienākumi 8. pants Ražotāju pienākumi 1. Laižot savus ražojumus tirgū, ražotāji nodrošina, lai tie būtu konstruēti un saražoti saskaņā ar 4. pantā noteikto vispārīga drošuma prasību. 2. Ražotāji nodrošina to, ka ir izveidotas procedūras, lai sērijveida ražošanā nodrošinātu atbilstību 4. pantā noteiktajai vispārīga drošuma prasībai. 3. Proporcionāli iespējamajiem riskiem, ko var radīt ražojums, ražotāji patērētāju veselības un drošības aizsardzības nolūkā veic to ražojumu paraugu pārbaudi, kuri darīti pieejami tirgū, izmeklē sūdzības un reģistrē sūdzības, neatbilstīgus ražojumus un atsauktus ražojumus, un pastāvīgi informē izplatītājus par šo uzraudzību. 4. Proporcionāli iespējamajiem riskiem, ko var radīt ražojums, ražotāji izstrādā tehnisko dokumentāciju. Tehniskajā dokumentācijā iekļauj, attiecīgi: (a) vispārīgu aprakstu par ražojumu un tā galvenajām īpašībām, kas ir svarīgas ražojuma drošuma novērtēšanā; (b) ar ražojumu saistīto iespējamo risku un šādu risku novēršanai vai mazināšanai pieņemto risinājumu analīzi, tostarp visu to pārbaužu rezultātus, kuras veicis ražotājs vai cita persona viņa vārdā; (c) attiecīgā gadījumā 5. panta b) punktā minēto Eiropas standartu sarakstu vai 5. panta c) punktā minētās veselības un drošības prasības, kas noteiktas tās dalībvalsts tiesību aktos, kurā ražojums darīts pieejams tirgū, vai citus 6. panta 2. punktā minētus aspektus, kas piemēroti, lai izpildītu 4. pantā noteikto vispārīga drošuma prasību. Ja kāds no Eiropas standartiem, veselības un drošības prasībām vai citiem aspektiem, kas minēti pirmās daļas c) apakšpunktā, ir piemērots tikai daļēji, norāda, kuras daļas ir piemērotas. 5. Tehnisko dokumentāciju ražotāji glabā desmit gadus pēc ražojuma laišanas tirgū un pēc pieprasījuma dara to pieejamu tirgus uzraudzības iestādēm. 6. Ražotāji nodrošina, ka uz to ražojuma ir tipa, partijas vai sērijas numurs vai cits ražojuma identifikācijas elements, ko patērētāji var viegli saredzēt un izlasīt, vai – ja ražojuma izmēra vai īpašību dēļ tas nav iespējams – vajadzīgā informācija ir sniegta uz iepakojuma vai ražojumam pievienotā dokumentā. 7. Ražotāji uz ražojuma norāda savu nosaukumu, reģistrēto komercnosaukumu vai reģistrēto preču zīmi un adresi, kurā ar tiem var sazināties saistībā ar attiecīgo ražojumu, vai, ja tas nav iespējams, to norāda uz iepakojuma vai ražojumam pievienotā dokumentā. Norādītā adrese ir vienīgais kontaktpunkts, ko var izmantot saziņai ar ražotāju. 8. Ražotāji nodrošina, ka to ražojumam ir pievienotas patērētājiem viegli saprotamas instrukcijas un drošības informācija valodā, ko noteikusi dalībvalsts, kurā ražojums ir darīts pieejams, izņemot gadījumus, kad ražojumu var lietot droši un ražotāja paredzētajā veidā bez šādām instrukcijām un drošības informācijas. Dalībvalstis informē Komisiju par to pieņemtajiem noteikumiem, ar ko nosaka attiecīgo(-ās) valodu(-as). 9. Ražotāji, kas uzskata vai kam ir iemesls uzskatīt, ka ražojums, kuru tie ir laiduši tirgū, nav drošs vai kā citādi neatbilst šai regulai, tūlīt veic koriģējošos pasākumus, kas vajadzīgi, lai attiecīgi panāktu minētā ražojuma atbilstību, to izņemtu vai atsauktu no tirgus. Turklāt, ja ražojums nav drošs, ražotāji tūlīt par to informē tirgus uzraudzības iestādes dalībvalstīs, kurās tie ražojumu darījuši pieejamu, norādot sīku informāciju jo īpaši par risku veselībai un drošībai un visiem veiktajiem koriģējošajiem pasākumiem. 9. pants Pilnvarotie pārstāvji 1. Ražotājs ar rakstisku pilnvaru var iecelt pilnvaroto pārstāvi. Pilnvarotā pārstāvja pilnvarās neietilpst 8. panta 1. un 4. punktā noteiktie pienākumi. 2. Pilnvarotais pārstāvis veic uzdevumus, kas noteikti no ražotāja saņemtajā pilnvarā. Pilnvara ļauj pilnvarotajam pārstāvim veikt vismaz šādus pienākumus: (a) pēc tirgus uzraudzības iestādes pieprasījuma sniegt minētajai iestādei visu nepieciešamo informāciju un dokumentāciju, lai pierādītu ražojuma atbilstību; (b) pēc tirgus uzraudzības iestāžu pieprasījuma sadarboties ar tām visos pasākumos, kas veikti, lai novērstu to ražojumu radītos riskus, uz kuriem attiecas viņu pilnvaras. 10. pants Importētāju pienākumi 1. Pirms ražojuma laišanas tirgū importētāji pārliecinās par to, ka ražojums atbilst 4. pantā noteiktajai vispārīga drošuma prasībai un ka ražotājs ir ievērojis 8. panta 4., 6. un 7. punktā izklāstītās prasības. 2. Ja importētājs uzskata vai tam ir iemesls uzskatīt, ka ražojums šīs regulas prasībām neatbilst, viņš to nelaiž tirgū, iekams nav panākta ražojuma atbilstība. Turklāt, ja ražojums nav drošs, importētājs par to informē ražotāju un tirgus uzraudzības iestādes dalībvalstī, kurā tas veic uzņēmējdarbību. 3. Importētāji uz ražojuma norāda savu nosaukumu, reģistrēto komercnosaukumu vai reģistrēto preču zīmi un adresi, kurā ar tiem var sazināties, vai, ja tas nav iespējams, to norāda uz iepakojuma vai ražojumam pievienotā dokumentā. Importētāji gādā par to, lai informāciju uz ražotāja etiķetes neaizsegtu nekāda papildu etiķete. 4. Importētāji nodrošina, ka to ražojumam ir pievienotas patērētājiem viegli saprotamas instrukcijas un drošības informācija valodā, ko noteikusi dalībvalsts, kurā ražojums ir darīts pieejams, izņemot gadījumu, kad ražojumu var lietot droši un ražotāja paredzētajā veidā bez šādām instrukcijām un drošības informācijas. Dalībvalstis informē Komisiju par visiem to pieņemtajiem noteikumiem, ar ko nosaka attiecīgo(-ās) valodu(-as). 5. Importētāji nodrošina to, lai laikā, kad viņi ir atbildīgi par ražojumu, tā uzglabāšanas vai pārvadāšanas apstākļi nemazinātu tā atbilstību 4. pantā noteiktajai vispārīga drošuma prasībai un tā atbilstību 8. panta 6. punktam. 6. Proporcionāli iespējamajiem riskiem, ko var radīt ražojums, patērētāju veselības un drošības aizsardzības nolūkos importētāji veic tirgoto ražojumu paraugu pārbaudi, izmeklē sūdzības un reģistrē sūdzības, neatbilstīgus ražojumus un atsauktus ražojumus, un pastāvīgi informē ražotājus un izplatītājus par šo uzraudzību. 7. Importētāji, kas uzskata vai kam ir iemesls uzskatīt, ka ražojums, kuru tie ir laiduši tirgū, nav drošs vai kā citādi neatbilst šai regulai, tūlīt veic koriģējošus pasākumus, kas vajadzīgi, lai attiecīgi panāktu minētā ražojuma atbilstību, to izņemtu vai atsauktu no tirgus. Turklāt, ja ražojums nav drošs, importētāji par to tūlīt informē tirgus uzraudzības iestādes dalībvalstīs, kurās tie ražojumu darījuši pieejamu, norādot sīku informāciju jo īpaši par risku veselībai un drošībai un visiem veiktajiem koriģējošajiem pasākumiem. 8. Importētāji desmit gadus pēc ražojuma laišanas tirgū glabā tehnisko dokumentāciju un pēc pieprasījuma dara to pieejamu tirgus uzraudzības iestādēm. 11. pants Izplatītāju pienākumi 1. Darot ražojumu pieejamu tirgū, izplatītāji pietiekami rūpīgi ievēro šīs regulas prasības. 2. Pirms ražojums tiek darīts pieejams tirgū, izplatītāji verificē, vai ražotājs un importētājs ir ievērojis, attiecīgi, 8. panta 6., 7. un 8. punktā un 10. panta 3. un 4. punktā noteiktās prasības. 3. Ja izplatītājs uzskata vai tam ir iemesls uzskatīt, ka ražojums šīs regulas prasībām neatbilst, viņš to nedara pieejamu tirgū, iekams nav panākta tā atbilstība. Turklāt, ja ražojums nav drošs, izplatītājs par to informē, attiecīgi, ražotāju vai importētāju, kā arī tirgus uzraudzības iestādes dalībvalstī, kurā izplatītājs veic uzņēmējdarbību. 4. Izplatītāji nodrošina to, lai laikā, kad viņi ir atbildīgi par ražojumu, tā uzglabāšanas vai pārvadāšanas apstākļi nemazinātu tā atbilstību 4. pantā noteiktajai vispārīga drošuma prasībai un tā atbilstību, attiecīgi, 8. panta 6., 7. un 8. punktam un 10. panta 3. un 4. punktam. 5. Izplatītāji, kas uzskata vai kam ir iemesls uzskatīt, ka ražojums, kuru tie ir darījuši pieejamu tirgū, nav drošs vai neatbilst, attiecīgi, 8. panta 6., 7. un 8. punktam un 10. panta 3. un 4. punktam, pārliecinās, ka ir veikti vajadzīgie koriģējošie pasākumi, lai attiecīgi panāktu minētā ražojuma atbilstību, to izņemtu vai atsauktu no tirgus. Turklāt, ja ražojums nav drošs, izplatītāji tūlīt par to informē, attiecīgi, ražotāju vai importētāju, kā arī tirgus uzraudzības iestādes dalībvalstīs, kurās tie ražojumu darījuši pieejamu, norādot sīku informāciju jo īpaši par risku veselībai un drošībai un visiem veiktajiem koriģējošajiem pasākumiem. 12. pants Gadījumi, kad ražotāju pienākumus piemēro importētājiem un izplatītājiem Šīs regulas īstenošanas vajadzībām importētāju vai izplatītāju uzskata par ražotāju un viņam ir tādi paši pienākumi kā ražotājam saskaņā ar 8. pantu, ja viņš laiž tirgū kādu ražojumu ar savu nosaukumu, vārdu vai preču zīmi vai izmaina jau tirgū laistu ražojumu tā, ka izmaiņas var ietekmēt atbilstību šīs regulas prasībām. 13. pants Atbrīvojums no dažiem ražotāju, importētāju un izplatītāju pienākumiem 1. Pienākumu informēt tirgus uzraudzības iestādes saskaņā ar 8. panta 9. punktu, 10. panta 2. un 7. punktu un 11. panta 3. un 5. punktu nepiemēro, ja ir izpildīti šādi nosacījumi: (a) tikai neliels skaits labi identificētu ražojumu nav droši; (b) ražotājs, importētājs vai izplatītājs var pierādīt, ka risks tiek pilnībā kontrolēts un vairs nevar apdraudēt personu veselību un drošību; (c) ražojuma radītā riska cēlonis ir tāds, ka zināšanas par to iestādēm vai sabiedrībai nesniedz lietderīgu informāciju. 2. Komisija ar īstenošanas aktiem var noteikt situācijas, kurās ir izpildīti 1. punktā izklāstītie nosacījumi. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 19. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru. 3. Komisija tiek pilnvarota saskaņā ar 20. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem nosaka ražojumus, ražojumu kategorijas vai grupas, kuru radītā nelielā riska dēļ 8. panta 7. punktā un 10. panta 3. punktā minētā informācija nav jānorāda uz paša ražojuma. 14. pants Saimnieciskās darbības veicēju identifikācija 1. Saimnieciskās darbības veicēji pēc pieprasījuma tirgus uzraudzības iestādēm identificē: (a) jebkuru saimnieciskās darbības veicēju, kas tiem piegādājis ražojumu; (b) jebkuru saimnieciskās darbības veicēju, kuram tie piegādājuši ražojumu. 2. Saimnieciskās darbības veicēji spēj uzrādīt pirmajā daļā minēto informāciju 10 gadus pēc tam, kad tiem ir piegādāts ražojums, un 10 gadus pēc tam, kad tie ir piegādājuši ražojumu. 15. pants Ražojumu izsekojamība 1. Attiecībā uz konkrētiem ražojumiem, ražojumu kategorijām vai grupām, kuri specifisku raksturlielumu vai īpašu izplatīšanas vai izmantošanas apstākļu dēļ var radīt nopietnu risku personu veselībai un drošībai, Komisija var prasīt saimnieciskās darbības veicējiem, kuri minētos ražojumus laiduši vai darījuši pieejamus tirgū, izveidot izsekojamības sistēmu vai pievienoties šādai sistēmai. 2. Izsekojamības sistēma sastāv no datu vākšanas un glabāšanas ar elektroniskiem līdzekļiem, kas ļauj identificēt ražojumu un tā piegādes ķēdē iesaistītos saimnieciskās darbības veicējus, kā arī no datu nesēja novietošanas uz ražojuma, tā iepakojuma vai tam pievienotajos dokumentos, tādējādi nodrošinot piekļuvi minētajiem datiem. 3. Komisija tiek pilnvarota saskaņā ar 20. pantu pieņemt deleģētos aktus: (a) ar kuriem nosaka ražojumus, ražojumu kategorijas vai grupas, kas var radīt nopietnu risku personu veselībai un drošībai, kā minēts 1. punktā; (b) kuros norāda datus, ko saimnieciskās darbības veicēji vāc un glabā, izmantojot 2. punktā minēto izsekojamības sistēmu. 4. Komisija ar īstenošanas aktiem var noteikt datu nesēja veidu un tā novietojumu, kā minēts 2. punktā. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 19. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru. 5. Pieņemot 3. un 4. punktā minētos pasākumus, Komisija ņem vērā: (a) pasākumu izmaksu lietderību, arī to ietekmi uz uzņēmumiem, jo īpaši uz maziem un vidējiem uzņēmumiem; (b) saderību ar izsekojamības sistēmām, kas pieejamas starptautiskā mērogā. III NODAĻA Eiropas standarti, kas nodrošina pieņēmumu par atbilstību 16. pants Standartizācijas pieprasījumi Eiropas standartizācijas organizācijām 1. Komisija var pieprasīt vienai vai vairākām Eiropas standartizācijas organizācijām izstrādāt vai norādīt Eiropas standartu ar mērķi nodrošināt to, ka šādam standartam vai tā daļām atbilstoši ražojumi atbilst 4. pantā noteiktajai vispārīga drošuma prasībai. Komisija nosaka prasības attiecībā uz pieprasītā Eiropas standarta saturu un tā pieņemšanas termiņu. Pirmajā daļā minēto pieprasījumu Komisija pieņem ar īstenošanas lēmumu. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 19. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru. 2. Attiecīgā Eiropas standartizācijas organizācija viena mēneša laikā pēc pieprasījuma saņemšanas norāda, vai tā akceptē 1. punktā minēto pieprasījumu. 3. Ja tiek pieprasīts finansējums, Komisija divu mēnešu laikā pēc dienas, kad saņemta informācija par 2. punktā minēto akceptēšanu, informē attiecīgās Eiropas standartizācijas organizācijas par dotācijas piešķiršanu Eiropas standarta izstrādei. 4. Eiropas standartizācijas organizācijas informē Komisiju par darbībām, ko tās veic saistībā ar 1. punktā minētā Eiropas standarta izstrādi. Komisija kopā ar Eiropas standartizācijas organizācijām novērtē Eiropas standartizācijas organizāciju izstrādāto vai norādīto Eiropas standartu atbilstību tās sākotnējam pieprasījumam. 5. Ja Eiropas standarts atbilst prasībām, kuras tas tiecas aptvert, un 4. pantā noteiktajai vispārīga drošuma prasībai, Komisija atsauci uz šādu Eiropas standartu nekavējoties publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. 17. pants Formāli iebildumi pret Eiropas standartiem 1. Ja dalībvalsts vai Eiropas Parlaments uzskata, ka Eiropas standarts, kas minēts 16. pantā, pilnībā neatbilst prasībām, kuras tas tiecas aptvert, un 4. pantā noteiktajai vispārīga drošuma prasībai, tā par to informē Komisiju, sniedzot detalizētu skaidrojumu, un Komisija lemj par to, vai: (a) publicēt, nepublicēt vai ierobežoti publicēt atsauces uz attiecīgo Eiropas standartu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī; (b) saglabāt, ierobežoti saglabāt vai anulēt atsauces uz attiecīgo Eiropas standartu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. 2. Komisija savā tīmekļa vietnē publicē informāciju par Eiropas standartiem, par kuriem pieņemts 1. punktā minētais lēmums. 3. Komisija informē attiecīgo Eiropas standartizācijas organizāciju, kuru skar 1. punktā minētais lēmums, un vajadzības gadījumā pieprasa attiecīgā Eiropas standarta pārskatīšanu. 4. Šā panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto lēmumu pieņem saskaņā ar 19. panta 2. punktā minēto konsultēšanās procedūru. 5. Šā panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto lēmumu pieņem saskaņā ar 19. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru. IV NODAĻA Nobeiguma noteikumi 18. pants Sankcijas 1. Dalībvalstis pieņem noteikumus par sankcijām, ko piemēro par šīs regulas noteikumu pārkāpumiem, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to īstenošanu. Paredzētajām sankcijām jābūt efektīvām, samērīgām un preventīvām. Dalībvalstis paziņo šos noteikumus Komisijai līdz [ierakstīt datumu – 3 mēneši pirms dienas, kad sāk piemērot šo regulu] un nekavējoties paziņo tai par visiem to turpmākiem grozījumiem. 2. Nosakot 1. punktā minētās sankcijas, ņem vērā uzņēmumu lielumu un jo īpaši mazo un vidējo uzņēmumu stāvokli. Sankcijas var palielināt, ja attiecīgais saimnieciskās darbības veicējs iepriekš ir pieļāvis līdzīgu pārkāpumu, un tās var ietvert kriminālsodus par smagiem pārkāpumiem. 19. pants Komiteju procedūra 1. Komisijai palīdz komiteja. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē. Tomēr šīs regulas 16. un 17. panta īstenošanas vajadzībām Komisijai palīdz komiteja, kas izveidota ar Regulu (ES) Nr. 1025/2012. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē. 2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 4. pantu. 3. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu. 4. Ja 1. punkta otrajā daļā minētās komitejas atzinums ir jāsaņem rakstiskā procedūrā, minēto procedūru beidz bez rezultāta, ja atzinuma sniegšanai noteiktajā termiņā šādi nolemj komitejas priekšsēdētājs vai to pieprasa komitejas locekļi ar vienkāršu balsu vairākumu. 20. pants Deleģēšanas īstenošana 1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus. 2. Pilnvaras pieņemt 13. panta 3. punktā un 15. panta 3. punktā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz nenoteiktu laiku no [ierakstīt datumu – dienu, kad stājas spēkā šī regula]. 3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 13. panta 3. punktā un 15. panta 3. punktā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus. 4. Tiklīdz Komisija pieņem deleģēto aktu, tā par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei. 5. Saskaņā ar 13. panta 3. punktu un 15. panta 3. punktu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu var pagarināt par diviem mēnešiem. 21. pants Novērtēšana Ne vēlāk kā [piecus] gadus pēc dienas, kad sāk piemērot šo regulu, Komisija novērtē šīs regulas piemērošanu un nosūta novērtējuma ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei. Šajā ziņojumā novērtē, vai ir sasniegti šīs regulas mērķi, jo īpaši tie, ar kuriem saskaņā jāveicina patērētāju aizsardzība pret nedrošiem ražojumiem, ņemot vērā regulas ietekmi uz uzņēmējdarbību un jo īpaši uz maziem un vidējiem uzņēmumiem. 22. pants Atcelšana 1. Direktīvu 2001/95/EK atceļ no [ierakstīt datumu – dienu, kad sāk piemērot šo regulu]. 2. Direktīvu 87/357/EEK atceļ no [ierakstīt datumu – dienu, kad sāk piemērot šo regulu]. 3. Atsauces uz Direktīvu 2001/95/EK un Direktīvu 87/357/EEK uzskata par atsaucēm uz šo regulu, un tās lasa saskaņā ar pielikumā doto atbilstības tabulu. 23. pants Pārejas noteikumi 1. Dalībvalstis netraucē darīt pieejamus tirgū ražojumus, uz kuriem attiecas Direktīva 2001/95/EK, kuri atbilst minētajai direktīvai un kuri ir laisti tirgū pirms [ierakstīt datumu – dienu, kad sāk piemērot šo regulu]. 2. Eiropas standarti, uz kuriem publicēta atsauce Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī saskaņā ar Direktīvu 2001/95/EK, uzskata par Eiropas standartiem, kas minēti šīs regulas 5. panta b) punktā. 3. Pilnvaras, kuras Komisija izdevusi Eiropas standartizācijas organizācijām saskaņā ar Direktīvu 2001/95/EK, uzskata par standartizācijas pieprasījumiem, kas minēti šīs regulas 15. panta 1. punktā. 24. pants 1. Šī regula stājas spēkā [ierakstīt datumu – to pašu dienu, kad stājas spēkā Regula (ES) Nr. […/…] [par ražojumu tirgus uzraudzību]]. 2. To piemēro no [ierakstīt datumu – to pašu dienu, kad sāk piemērot Regulu (ES) Nr. […/…] [par ražojumu tirgus uzraudzību]]. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, Eiropas Parlamenta vārdā – Padomes vārdā – priekšsēdētājs priekšsēdētājs Pielikums Atbilstības tabula Direktīva 2001/95/EK || Direktīva 87/357/EEK || Šī regula 1. panta 1. punkts || || 1. pants 1. panta 2. punkta pirmā daļa || || 2. panta 1. punkts 1. panta 2. punkta otrā daļa || || 2. panta 4. punkts 2. pants || || 3. pants 2. panta b) punkta i)−iv) apakšpunkts || || 6. panta 1. punkts 3. panta 1. punkts || || 4. pants 3. panta 2. punkts || || 5. pants 3. panta 3. punkts || || 6. panta 2. punkts 3. panta 4. punkts || || - 4. pants || || 16. un 17. pants 5. panta 1. punkta pirmā daļa || || 8. panta 8. punkts 5. panta 1. punkta otrā daļa || || - 5. panta 1. punkta trešā daļa || || 8. panta 9. punkts 5. panta 1. punkta ceturtā daļa || || 8. panta 3., 6. un 7. punkts 5. panta 1. punkta piektā daļa || || - 5. panta 2. punkts || || 11. pants 5. panta 3. punkta pirmā daļa || || 8. panta 9. punkts un 11. panta 5. punkts 5. panta 3. punkta otrā daļa || || - 5. panta 4. punkts || || - 6. panta 1. punkts || || - 6. panta 2. un 3. punkts || || - 7. pants || || 18. pants 8. panta 1. punkta a) apakšpunkts || || - 8. panta 1. punkta b)−f) apakšpunkts || || - 8. panta 2. punkta pirmā daļa || || - 8. panta 2. punkta otrā daļa || || - 8. panta 2. punkta trešā daļa || || - 8. panta 3. punkts || || - 8. panta 4. punkts || || - 9. panta 1. punkts || || - 9. panta 2. punkts || || - 10. pants || || - 11. pants || || - 12. pants || || - 13. pants || || - 14. pants || || - 15. pants || || 19. pants 16. pants || || - 17. pants || || - 18. panta 1. punkts || || - 18. panta 2. punkts || || - 18. panta 3. punkts || || - 19. panta 1. punkts || || - 19. panta 2. punkts || || 21. pants 20. pants || || - 21. pants || || - 22. pants || || 22. pants 23. pants || || 24. pants I pielikuma 1. iedaļa || || 8. panta 9. punkts un 11. panta 5. punkts I pielikuma 2. iedaļas pirmais teikums || || - I pielikuma 2. iedaļas otrais teikums || || 13. panta 1. un 2. punkts I pielikuma 3. iedaļa || || - II pielikums || || - III pielikums || || - IV pielikums || || Pielikums || 1. pants || 6. panta 1. punkta e) apakšpunkts || 2.–7. pants || - TIESĪBU AKTA PRIEKŠLIKUMA FINANŠU PĀRSKATS 1. PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS 1.1. Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums 1.2. Attiecīgās politikas jomas ABM/ABB struktūrā 1.3. Priekšlikuma/iniciatīvas būtība 1.4. Mērķi 1.5. Priekšlikuma/iniciatīvas pamatojums 1.6. Ilgums un finansiālā ietekme 1.7. Paredzētie pārvaldības veidi 2. PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI 2.1. Uzraudzības un ziņošanas noteikumi 2.2. Pārvaldības un kontroles sistēma 2.3. Krāpšanas un pārkāpumu apkarošanas pasākumi 3. PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ IETEKME 3.1. Attiecīgās daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijas un budžeta izdevumu pozīcijas 3.2. Paredzamā ietekme uz izdevumiem 3.2.1. Paredzamās ietekmes uz izdevumiem kopsavilkums 3.2.2. Paredzamā ietekme uz darbības apropriācijām 3.2.3. Paredzamā ietekme uz administratīvajām apropriācijām 3.2.4. Saderība ar kārtējo daudzgadu finanšu shēmu 3.2.5. Trešo personu dalība finansējumā 3.3. Paredzamā ietekme uz ieņēmumiem TIESĪBU AKTA PRIEKŠLIKUMA FINANŠU PĀRSKATS 1. PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS 1.1. Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par patēriņa preču drošumu 1.2. Attiecīgās politikas jomas ABM/ABB struktūrā[22] 17. sadaļa – Veselība un patērētāju aizsardzība, 17 02. nodaļa – Patērētāju politika 1.3. Priekšlikuma/iniciatīvas būtība ¨ Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz jaunu darbību ¨ Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz jaunu darbību, pamatojoties uz izmēģinājuma projektu/sagatavošanas darbību[23] X Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz esošas darbības pagarināšanu ¨ Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz darbību, kas pārveidota jaunā darbībā 1.4. Mērķi 1.4.1. Komisijas daudzgadu stratēģiskie mērķi, kurus plānots sasniegt ar priekšlikumu/iniciatīvu Sekmējot patērētāju uzticēšanos ražojumu drošumam un uzlabojot vienotā tirgus darbību, priekšlikums palīdz īstenot Eiropas Savienības desmit gadu izaugsmes stratēģiju „Eiropa 2020”. 1.4.2. Konkrētie mērķi un attiecīgās ABM/ABB darbības SANCO konkrētais mērķis: ar efektīvu tirgus uzraudzību visā Savienības teritorijā nostiprināt un palielināt ražojumu drošumu. 1.4.3. Paredzamie rezultāti un ietekme Norādīt, kāda ir priekšlikuma/iniciatīvas iecerētā ietekme uz finansējuma saņēmējiem/mērķgrupām. Ietekme uz patērētājiem: lielāka pārliecība par to, ka vienotajā tirgū pieejamās patēriņa preces ir drošas. Ietekme uz saimnieciskās darbības veicējiem: skaidrāki noteikumi par ražotāju, importētāju un izplatītāju attiecīgajiem pienākumiem. Ietekme uz iestādēm: skaidrs tiesiskais regulējums, kas nodrošinātu vispārīgās drošuma prasības un saimnieciskās darbības veicēju pienākumu ievērošanu un iespēju precīzāk identificēt (bīstamas) patēriņa preces. 1.4.4. Rezultātu un ietekmes rādītāji Norādīt priekšlikuma/iniciatīvas īstenošanas uzraudzībā izmantojamos rādītājus. To izsekojamo/neizsekojamo patēriņa preču īpatsvars, uz kurām attiecas šī regula un par kurām paziņots RAPEX sistēmā. Eiropas standartizācijas organizācijām piešķirto pilnvarojumu skaits un to Eiropas standartu skaits, kuri saskaņā ar jauno regulu minēti Oficiālajā Vēstnesī. 1.5. Priekšlikuma/iniciatīvas pamatojums 1.5.1. Īstermiņa vai ilgtermiņa vajadzības Mērķis ir izveidot saskanīgu regulējumu drošiem ražojumiem vienotajā tirgū. Tādējādi izdosies pārvarēt tirgus uzraudzības noteikumu un saimnieciskās darbības veicēju pienākumu sadrumstalotības problēmu, ko rada dažādie Savienības tiesību akti (Direktīva 2001/95/EK, Regula (EK) Nr. 765/2008 un nozarēm specifiski Savienības saskaņošanas tiesību akti), kuru dēļ izveidojusies situācija, kad ne saimnieciskās darbības veicēji, ne valstu iestādes nespēj precīzi orientēties un tirgus uzraudzības efektivitāte Savienībā ir ievērojami samazinājusies. Līdz ar virkni citu pasākumu I un II vienotā tirgus aktā ir atzīts, ka „Ražojumu drošuma un tirgus uzraudzības tiesību aktu kopumā” ietilpstošās Produktu vispārējas drošības direktīvas pārskatīšana ir nozīmīga iniciatīva, kas palīdzēs veicināt izaugsmi un radīt jaunas darbvietas. 1.5.2. ES iesaistīšanās pievienotā vērtība Ierosināto Direktīvas 2001/95/EK pārskatīšanu, integrējot Lisabonas līguma ieviestās izmaiņas, var īstenot vienīgi Savienības līmenī. Šis priekšlikums sagatavots, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 114. pantu, uz kuru savukārt ir atsauce LESD 169. pantā, lai nodrošinātu augstu līmeni visu Eiropas patērētāju veselības un drošības aizsardzībā un izveidotu patēriņa preču iekšējo tirgu. Saskaņā ar proporcionalitātes un subsidiaritātes principiem, kas izklāstīti Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā, šis priekšlikums nepārsniedz pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai. 1.5.3. Līdzīgas līdzšinējās pieredzes rezultātā gūtās atziņas Eiropas standartu izmantošana Direktīvas 2001/95/EK atbalstam ir apgrūtinoša un prasa daudz resursu. Priekšlikuma mērķis ir vienkāršot procedūras. Ne vienmēr bijis iespējams precīzi piemērot Direktīvu 2001/95/EK, īstenojot tirgus uzraudzības pasākumus attiecībā uz patēriņa precēm, uz kurām attiecas arī nozarēm specifiski tiesību akti; priekšlikums ieviesīs skaidrību šajā situācijā. 1.5.4. Saderība un iespējamā sinerģija ar citiem attiecīgajiem instrumentiem Priekšlikums ietilpst „Ražojumu drošuma un tirgus uzraudzības tiesību aktu kopumā” un tādējādi ir pilnībā saderīgs ar priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par ražojumu tirgus uzraudzību. Priekšlikumā definīcijas un saimnieciskās darbības veicēju pienākumi ir salāgoti ar 2008. gadā pieņemto jauno tiesisko regulējumu. Tādējādi tas ir saderīgs ar „Salāgošanas tiesību aktu kopumu”, kurā ietilpst nozarēm specifiski Savienības saskaņošanas tiesību akti, par kuriem patlaban Eiropas Parlaments un Padome risina sarunas. Noteikumi par Eiropas standartiem ir saderīgi ar nesen pieņemto Regulu (ES) Nr. 1025/2012 par Eiropas standartizāciju. 1.6. Ilgums un finansiālā ietekme ¨ Ierobežota ilguma priekšlikums/iniciatīva – ¨ Priekšlikuma/iniciatīvas darbības laiks: [DD.MM.]GGGG.–[DD.MM.]GGGG. – ¨ Finansiālā ietekme: GGGG.–GGGG. X Beztermiņa priekšlikums/iniciatīva – Īstenošana ar sākšanas periodu no GGGG. līdz GGGG., – pēc kura turpinās normāla darbība. 1.7. Paredzētie pārvaldības veidi[24] X Komisijas īstenota centralizēta tieša pārvaldība X Centralizēta netieša pārvaldība, izpildes uzdevumus deleģējot: – x izpildaģentūrām – ¨ Kopienu izveidotām struktūrām[25] – ¨ valstu publiskā sektora struktūrām vai struktūrām, kas veic valsts pārvaldes uzdevumus – ¨ personām, kurām ir uzticēts veikt īpašas darbības saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību V sadaļu un kuras ir noteiktas attiecīgā pamataktā Finanšu regulas 49. panta nozīmē ¨ Dalīta pārvaldība kopā ar dalībvalstīm ¨ Decentralizēta pārvaldība kopā ar trešām valstīm ¨ Pārvaldība kopā ar starptautiskām organizācijām (precizēt) Ja norādīti vairāki pārvaldības veidi, sniedziet papildu informāciju iedaļā „Piezīmes”. Piezīmes Nodrošinot ierosinātās regulas īstenošanu, Komisijai jāveic centralizēta tieša pārvaldība. Ierosinātās regulas pārvaldībā papildus var veikt pasākumus, kuros iesaistīta Veselības un patērētāju izpildaģentūra (EAHC), kurai saskaņā ar Padomes 2002. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr. 58/2003[26] var uzticēt konkrētus Kopienas programmu pārvaldības uzdevumus. Komisija ir uzticējusi[27] Veselības un patērētāju izpildaģentūrai īstenošanas uzdevumus attiecībā uz 2007.–2013. gada Kopienas rīcības programmas patērētāju tiesību aizsardzības politikas jomā pārvaldību. Tādējādi Komisija var nolemt Veselības un patērētāju izpildaģentūrai uzticēt arī īstenošanas uzdevumus, lai tā pārvaldītu 2014.–2020. gada Patērētāju tiesību aizsardzības programmu, kurai pēc tās pieņemšanas jākļūst par juridisko pamatu attiecībā uz iepirkumiem un dotācijām ražojumu drošuma jomā. Ar paredzēto programmas deleģējumu tiks paplašināti uzdevumi, kas jau uzticēti Veselības un patērētāju izpildaģentūra (EAHC). 2. PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI 2.1. Uzraudzības un ziņošanas noteikumi Norādīt periodiskumu un nosacījumus. PVDD komiteja (kas ierosinātajā regulā tiks pārveidota par komiteju Regulas (ES) Nr. 182/2011 izpratnē) un jau izveidotās ekspertu grupas un/vai vienotā tirgus uzraudzības regulas priekšlikumā paredzētais Eiropas Tirgus uzraudzības forums nodrošinās regulāru platformu, kurā būs iespējams apspriest ar jaunās regulas īstenošanu saistītus jautājumus. Priekšlikumā ierosināts, ka Komisijai jāpārskata minētās regulas īstenošana un ziņojums par to jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei. 2.2. Pārvaldības un kontroles sistēma 2.2.1. Apzinātie riski Abu priekšlikumi, kas veido tiesību aktu kopumu, proti, par ražojumu vispārīgo drošumu un tirgus uzraudzību, likumdošanas sarunu laikā ir nošķirti viens no otra, un tie netiek izstrādāti vienlaicīgi. 2.2.2. Paredzētās kontroles metodes Abu priekšlikumu noteikumi par stāšanos spēkā ir savstarpēji saistīti. 2.3. Krāpšanas un pārkāpumu apkarošanas pasākumi Norādīt esošos vai plānotos novēršanas un aizsardzības pasākumus. Veselības un patērētāju ĢD piemēros visus regulatīvos kontroles mehānismus, kā arī izstrādās Komisijas jaunajai 2011. gada 24. jūnijā pieņemtajai stratēģijai krāpšanas apkarošanai (CAFS) atbilstošu krāpšanas apkarošanas stratēģiju, lai cita starpā nodrošinātu, ka iekšējie kontroles pasākumi, kuri saistīti ar krāpšanas apkarošanu, pilnībā atbilst CAFS un ka ģenerāldirektorāta pieeja krāpšanas riska apkarošanā ir orientēta uz krāpšanas riska jomu konstatēšanu un atbilstošu reaģēšanu. Attiecīgā gadījumā tiks izveidotas grupas, kas strādā tīklā, un attiecīgi IT rīki, kuri paredzēti ar Patērētāju tiesību aizsardzības programmu saistītu krāpniecības gadījumu analizēšanai. Konkrētāk, tiks īstenoti vairāki pasākumi, piemēram: - lēmumi, nolīgumi un līgumi, kas izriet no Patērētāju tiesību aizsardzības programmas īstenošanas, Komisijai, tostarp OLAF, kā arī Revīzijas palātai nepārprotami sniegs tiesības veikt revīzijas, pārbaudes uz vietas un inspekcijas; - uzaicinājuma iesniegt priekšlikumus/ piedāvājumus izvērtēšanas posmā tiks pārbaudīti priekšlikumu iesniedzēji un pretendenti, ņemot vērā publicētos izslēgšanas kritērijus, pamatojoties uz deklarācijām un Agrīnās brīdināšanas sistēmu (ABS); - noteikumus par izmaksu attaisnojamību vienkāršos saskaņā ar Finanšu regulas normām; - visiem līgumu pārvaldībā iesaistītajiem darbiniekiem, kā arī revidentiem un kontrolieriem, kuri uz vietas verificē finansējuma saņēmēju deklarācijas, tiks nodrošināta regulāra apmācība ar krāpšanu un pārkāpumiem saistītos jautājumos. 3. PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ IETEKME 3.1. Attiecīgās daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijas un budžeta izdevumu pozīcijas · Esošās budžeta izdevumu pozīcijas Sarindotas pa daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijām un budžeta pozīcijām Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija || Budžeta pozīcija || Izmaksu veids || Iemaksas Numurs [Izdevumu kategorija ……………...……….] || Dif./nedif. ([28]) || no EBTA valstīm[29] || no kandidātvalstīm[30] || no trešām valstīm || Finanšu regulas 18. panta 1. punkta aa) apakšpunkta nozīmē Nr. 3 Drošība un pilsoniskums || 17 01 04 01 Administratīvie izdevumi 2014.–2020. gada Patērētāju tiesību aizsardzības programmas atbalstam || Nedif. || JĀ || NĒ || NĒ || NĒ · No jauna veidojamās budžeta pozīcijas Sarindotas pa daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijām un budžeta pozīcijām Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija || Budžeta pozīcija || Izmaksu veids || Iemaksas Numurs [Izdevumu kategorija...............................….] || Dif./nedif. || no EBTA valstīm || no kandidātvalstīm || no trešām valstīm || Finanšu regulas 18. panta 1. punkta aa) apakšpunkta nozīmē Nr. 3 Drošība un pilsoniskums || 17 02 01 Patērētāju tiesību aizsardzības programma 2014.–2020. gadam || Dif. || JĀ || JĀ || NĒ || NĒ 3.2. Paredzamā ietekme uz izdevumiem 3.2.1. Paredzamās ietekmes uz izdevumiem kopsavilkums[31] Miljonos EUR pašreizējās cenās (līdz 3 zīmēm aiz komata) Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija: || 3 || Drošība un pilsoniskums SANCO ĢD || || || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ  Darbības apropriācijas || || || || || || || Budžeta pozīcijas numurs 17 02 01 || Saistības || (1) || 1,107 || 1,189 || 1,272 || 1,356 || 1,443 || 1,530 || 7,897 Maksājumi || (2) || 0,554 || 1,148 || 1,230 || 1,314 || 1,400 || 2,251 || 7,897 Administratīvās apropriācijas, kas tiek finansētas no konkrētu programmu piešķīrumiem[32] || || || || || || || Budžeta pozīcijas numurs 17 01 04 01 || Saistības || (1a) || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,564 Maksājumi || (2a) || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,564 || || || || || || || || || KOPĀ — SANCO ĢD apropriācijas || Saistības || =1+1a || 1,201 || 1,283 || 1,366 || 1,450 || 1,537 || 1,624 || 8,461 Maksājumi || =2+2a || 0,648 || 1,242 || 1,324 || 1,408 || 1,494 || 2,345 || 8,461  KOPĀ — Darbības apropriācijas || Saistības || (3) || 1,107 || 1,189 || 1,272 || 1,356 || 1,443 || 1,530 || 7,897 Maksājumi || (4) || 0,554 || 1,148 || 1,230 || 1,314 || 1,400 || 2,251 || 7,897 KOPĀ — Administratīvās apropriācijas, kas tiek finansētas no konkrētu programmu piešķīrumiem || (5) || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,564 KOPĀ — Daudzgadu finanšu shēmas 3. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || Saistības || =3+ 5 || 1,201 || 1,283 || 1,366 || 1,450 || 1,537 || 1,624 || 8,461 Maksājumi || =4+ 5 || 0,648 || 1,242 || 1,324 || 1,408 || 1,494 || 2,345 || 8,461 Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija: || 5 || „Administratīvie izdevumi” Miljonos EUR pašreizējās cenās (līdz 3 zīmēm aiz komata) || || || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ || || || || || || ||  Cilvēkresursi || 0,524 || 0,524 || 0,524 || 0,524 || 0,524 || 0,524 || 3,144  Pārējie administratīvie izdevumi (komandējumi, sanāksmes) || 0,069 || 0,069 || 0,069 || 0,069 || 0,069 || 0,069 || 0,414 KOPĀ || Apropriācijas || 0,593 || 0,593 || 0,593 || 0,593 || 0,593 || 0,593 || 3,558 KOPĀ — Daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || (Saistību summa = maksājumu summa) || 0,593 || 0,593 || 0,593 || 0,593 || 0,593 || 0,593 || 3,558 Miljonos EUR pašreizējās cenās (līdz 3 zīmēm aiz komata) || || || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ KOPĀ — Daudzgadu finanšu shēmas 1.–5. IZDEVUMU KATEGORIJAS apropriācijas || Saistības || 1,794 || 1,876 || 1,959 || 2,043 || 2,130 || 2,217 || 12,019 Maksājumi || 1,241 || 1,835 || 1,917 || 2,001 || 2,087 || 2,938 || 12,019 3.2.2. Paredzamā ietekme uz darbības apropriācijām – Priekšlikums/iniciatīva paredz darbības apropriāciju izmantošanu šādā veidā: Saistību apropriācijas miljonos EUR pašreizējās cenās (līdz 3 zīmēm aiz komata) Norādīt mērķus un rezultātus ò || || || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ || Rezultāta veids[33] || Rezultātu vidējās izmaksas || Daudzums || Izmaksas || Daudzums || Izmaksas || Daudzums || Izmaksas || Daudzums || Izmaksas || Daudzums || Izmaksas || Daudzums || Izmaksas || Kopējais rezultātu daudzums || Kopējās izmaksas KONKRĒTAIS MĒRĶIS: ar efektīvu tirgus uzraudzību visā Savienības teritorijā nostiprināt un palielināt ražojumu drošumu || || || || || || || || || || || || || || || - Rezultāts || || || || || || || || || || || || || || || || || Ražojumu drošums: zinātniski ieteikumi, starptautiska sadarbība, ražojumu drošuma uzraudzība un novērtēšana, zināšanu bāze || || 1,316 || 4 || 1,107 || 4 || 1,189 || 4 || 1,272 || 4 || 1,356 || 4 || 1,443 || 4 || 1,530 || 24 || 7,897 || Starpsumma — konkrētais mērķis: ar efektīvu tirgus uzraudzību visā Savienības teritorijā nostiprināt un palielināt ražojumu drošumu || 4 || 1,107 || 4 || 1,189 || 4 || 1,272 || 4 || 1,356 || 4 || 1,443 || 4 || 1,530 || 24 || 7,897 || KOPĒJĀS IZMAKSAS || 4 || 1,107 || 4 || 1,189 || 4 || 1,272 || 4 || 1,356 || 4 || 1,443 || 4 || 1,530 || 24 || 7,897 || 3.2.3. Paredzamā ietekme uz administratīvajām apropriācijām 3.2.3.1. Kopsavilkums – Priekšlikums/iniciatīva paredz administratīvo apropriāciju izmantošanu šādā veidā: Miljonos EUR pašreizējās cenās (līdz 3 zīmēm aiz komata) || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ Daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJA || || || || || || || Cilvēkresursi || 0,524 || 0,524 || 0,524 || 0,524 || 0,524 || 0,524 || 3,144 Pārējie administratīvie izdevumi || 0,069 || 0,069 || 0,069 || 0,069 || 0,069 || 0,069 || 0,414 Starpsumma — Daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJA || 0,593 || 0,593 || 0,593 || 0,593 || 0,593 || 0,593 || 3,558 Ārpus daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS[34] || || || || || || || Cilvēkresursi || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || || 0 Citi administratīvie izdevumi || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,564 Starpsumma — Ārpus daudzgadu finanšu shēmas 5. IZDEVUMU KATEGORIJAS || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,094 || 0,564 KOPĀ || 0,687 || 0,687 || 0,687 || 0,687 || 0,687 || 0,687 || 4,122 3.2.3.2. Paredzamās cilvēkresursu vajadzības – Priekšlikums/iniciatīva paredz cilvēkresursu izmantošanu šādā veidā: Miljonos EUR pašreizējās cenās (līdz 3 zīmēm aiz komata) || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || KOPĀ 17 01 01 01 (Galvenā mītne un Komisijas pārstāvniecības) || 0,524 || 0,524 || 0,524 || 0,524 || 0,524 || 0,524 || 3,144 XX 01 01 02 (Delegācijas) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || || XX 01 05 01 (Netiešā pētniecība) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || || 10 01 05 01 (Tiešā pētniecība) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || || XX 01 02 01 (CA, INT, SNE, ko finansē no vispārīgajām apropriācijām) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || || XX 01 02 02 (CA, INT, JED, LA un SNE delegācijās) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || || XX 01 04 yy[35] || - Galvenā mītne[36] || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || || - Delegācijas || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || || XX 01 05 02 (CA, INT, SNE — netiešā pētniecība) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || || 10 01 05 02 (CA, INT, SNE — tiešā pētniecība) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || || Citas budžeta pozīcijas (precizēt) || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || || KOPĀ || 0,524 || 0,524 || 0,524 || 0,524 || 0,524 || 0,524 || 3,144 XX ir attiecīgā politikas joma vai budžeta sadaļa. Cilvēkresursu vajadzības tiks nodrošinātas, izmantojot attiecīgā ĢD darbiniekus, kuri jau ir iesaistīti konkrētās darbības pārvaldībā un/vai ir pārgrupēti attiecīgajā ģenerāldirektorātā, vajadzības gadījumā izmantojot vadošajam ĢD gada budžeta sadales procedūrā piešķirtos papildu resursus un ņemot vērā budžeta ierobežojumus. Nepieciešamie resursi norādīti, neņemot vērā uzdevumus, kurus veiks izpildaģentūra. Priekšlikumā nav paredzēts palielināt resursus, kas jau ir piešķirti izpildaģentūrai. Veicamo uzdevumu apraksts Ierēdņi un pagaidu darbinieki || Administratori Ražojumu drošuma jomā nodrošināt un uzraudzīt ES politikas pienācīgu īstenošanu un piemērošanu, kā arī par to iesniegt ziņojumus. Sekot līdzi politikas izmaiņām ražojumu drošuma jomā un dalībvalstu informācijas apmaiņai. Pārstāvot Komisiju, piedalīties komitoloģijas sanāksmēs un ekspertu grupu darbā, kas saistīts ar ražojumu drošumu. Apzināt un sagatavot iniciatīvas Patēriņa preču drošuma regulas ietvaros, lai nodrošinātu konsekventu un augsta līmeņa patēriņa preču drošumu, jo īpaši attiecībā uz standartizācijas pilnvarām un standartu un specifikāciju novērtēšanu regulas piemērošanas atbalstam. Asistenti Nodrošināt administratīvo atbalstu, kas vajadzīgs komitoloģijas komitejas un ekspertu grupu darbā. Veikt dažādus uzdevumus, ražojumu drošuma jomā sadarbojoties ar atbildīgajām personām un ieinteresētajām personām gan attiecīgajā struktūrvienībā, gan ārpus tās. Palīdzēt uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus paziņošanā, organizēšanā un procedūras uzraudzīšanā, kā arī līgumu īstenošanā. 3.2.4. Saderība ar kārtējo daudzgadu finanšu shēmu – X Priekšlikums/iniciatīva atbilst jaunajai Komisijas ierosinātajai daudzgadu finanšu shēmai 2014.–2020. gadam – ¨ Pieņemot priekšlikumu/iniciatīvu, jāpārplāno attiecīgā izdevumu kategorija daudzgadu finanšu shēmā Aprakstīt, kas jāpārplāno, norādot attiecīgās budžeta pozīcijas un summas. NEATTIECAS – ¨ Pieņemot priekšlikumu/iniciatīvu, jāpiemēro elastības instruments vai jāpārskata daudzgadu finanšu shēma[37] Aprakstīt, kas jādara, norādot attiecīgās izdevumu kategorijas, budžeta pozīcijas un summas. NEATTIECAS 3.2.5. Trešo personu iemaksas – Priekšlikums neparedz trešo personu līdzfinansējumu 3.3. Paredzamā ietekme uz ieņēmumiem – X Priekšlikums finansiāli neietekmē ieņēmumus [1] OV L 11, 15.1.2002., 4. lpp. [2] OV L 218, 13.8.2008., 30. lpp. [3] Regula (EK) Nr. 765/2008 un Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 9. jūlija Lēmums Nr. 768/2008/EK par produktu tirdzniecības vienotu sistēmu, OV L 218, 13.8.2008., 82. lpp. [4] Tiesību akti, ko Komisija pieņēma 2011. gada 21. novembrī, http://ec.europa.eu/enterprise/policies/single-market-goods/internal-market-for-products/new-legislative-framework/index_en.htm. [5] Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regula (ES) Nr. 1025/2012, OV L 316, 14.11.2012., 12. lpp. [6] COM(2011) 206 galīgā redakcija. [7] COM(2012) 573 final. [8] Skatīt 3. zemsvītras piezīmi. [9] OV L 218, 13.8.2008., 82. lpp. [10] Skatīt 5. zemsvītras piezīmi. [11] OV L 124, 20.5.2003., 36. lpp. [12] OV C […], […], […] lpp. [13] OV L 11, 15.1.2002., 4. lpp. [14] OV L […], […], […] lpp. [15] OV L 338, 13.11.2004., 4. lpp. [16] OV L 218, 13.8.2008., 82. lpp. [17] OV L 192, 11.7.1987., 42. lpp. [18] OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp. [19] OV L 316, 14.11.2012., 12. lpp. [20] OV L 55, 28.2.2011., 13. lpp. [21] OV L 302, 19.10.1992., 1. lpp. [22] ABM — budžeta vadība pa darbības jomām, ABB — budžeta līdzekļu sadale pēc darbības jomām. [23] Kā paredzēts Finanšu regulas 49. panta 6. punkta attiecīgi a) un b) apakšpunktā. [24] Skaidrojumus par pārvaldības veidiem un atsauces uz Finanšu regulu skatīt BudgWeb tīmekļa vietnē: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html. [25] Kā paredzēts Finanšu regulas 185. pantā. [26] OV C 11, 16.1.2003., 1. lpp. [27] Komisijas 2008. gada 9. septembra Lēmums C(2008) 4943. [28] Dif. — diferencētās apropriācijas, nedif. — nediferencētās apropriācijas. [29] EBTA — Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācija. [30] Kandidātvalstis un attiecīgā gadījumā potenciālās kandidātvalstis no Rietumbalkāniem. [31] Summas ir atkarīgas no likumdošanas procedūras iznākuma, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu par jauno daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam. [32] Tehniskais un/vai administratīvais atbalsts un ES programmu un/vai darbību īstenošanas atbalsta izdevumi (kādreizējās „BA” pozīcijas), netiešā pētniecība, tiešā pētniecība. [33] Rezultātu nosaka tas, vai ir nodrošināts augsta līmeņa patēriņa preču drošums. Tā kā trūkst ticamu datu, nav iespējams absolūtā vai relatīvā izteiksmē noteikt tirgū pieejamo nedrošo ražojumu skaitu, un tādēļ būtu sarežģīti ieviest sīkāku rezultātu dalījumu atbilstīgi kvantitatīviem rādītājiem. RAPEX paziņojumu skaits ne vienmēr atspoguļo tirgū pieejamo nedrošo ražojumu skaitu. Lielāks skaits RAPEX paziņojumu var nozīmēt ne vien efektīvāku tirgus uzraudzību, bet arī mazāk nedrošu ražojumu, un otrādi. [34] Tehniskais un/vai administratīvais atbalsts un ES programmu un/vai darbību īstenošanas atbalsta izdevumi (kādreizējās „BA” pozīcijas), netiešā pētniecība, tiešā pētniecība. [35] Saskaņā ar robežlielumiem attiecībā uz ārštata darbiniekiem, ko finansē no darbības apropriācijām (kādreizējām „BA” pozīcijām). [36] Galvenokārt struktūrfondi, Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) un Eiropas Zivsaimniecības fonds (EZF). [37] Skatīt Iestāžu nolīguma 19. un 24. punktu.