PASKAIDROJUMA RAKSTS

Atbilstīgi 395. panta 1. punktam 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (“PVN direktīva”) Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu var atļaut jebkurai dalībvalstij piemērot īpašus pasākumus, lai atkāptos no minētās direktīvas noteikumiem ar nolūku vienkāršot PVN iekasēšanas procedūru vai lai nepieļautu noteiktu veidu nodokļu nemaksāšanu vai izvairīšanos no nodokļu maksāšanas.

Ar vēstuli, kuras saņemšanu Komisija reģistrēja 2020. gada 30. jūlijā, Nīderlande pieprasīja atļauju piemērot pasākumu, ar ko atkāpjas no Direktīvas 2006/112/EK 168. panta un 168.a panta, nolūkā nepiemērot atskaitīšanas tiesības PVN, kurš samaksāts par precēm un pakalpojumiem, ko nodokļa maksātājs vairāk nekā 90 % apmērā izmanto savām vai savu darbinieku privātajām vajadzībām vai vispār izmanto ar saimniecisko darbību nesaistītām vajadzībām vai darbībām, kuras nav ekonomiska rakstura darbības.

Saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 395. panta 2. punktu Komisija 2020. gada 10. septembra vēstulēs informēja pārējās dalībvalstis par Nīderlandes pieprasījumu. Komisija 2020. gada 11. septembra vēstulē paziņoja Nīderlandei, ka tās rīcībā ir visa informācija, kas vajadzīga, lai izvērtētu pieprasījumu.

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Direktīvas 2006/112/EK 168. pantā noteikts, ka nodokļa maksātājam ir tiesības atskaitīt PVN, kas samaksāts par pirkumiem, kuri veikti, un pakalpojumiem, kuri saņemti saistībā ar nodokļa maksātāja darījumiem, par ko uzliek nodokli. Direktīvas 2006/112/EK 168.a panta 1. punktā noteikts: ja nekustamais īpašums ir daļa no nodokļa maksātāja saimnieciskās darbības aktīviem un nodokļa maksātājs to izmanto saimnieciskās darbības vajadzībām un ar saimniecisko darbību nesaistītām vajadzībām, PVN par izdevumiem, kas ir saistīti ar šo nekustamo īpašumu, ir atskaitāms tikai proporcionāli īpašuma izmantojumam nodokļa maksātāja saimnieciskās darbības vajadzībām. Saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 168.a panta 2. punktu dalībvalstis šo noteikumu var piemērot arī sakarā ar izdevumiem, kas saistīti ar citām precēm, kuras tie norāda kā piederošas pie saimnieciskās darbības aktīviem.

Nīderlandes īstenotais pasākums atkāpjas no šiem principiem un pilnībā izslēdz no atskaitīšanas tiesībām PVN par tādām precēm un pakalpojumiem, ko nodokļa maksātājs vairāk nekā 90 % apmērā izmanto privātajām vajadzībām vai ar saimniecisko darbību nesaistītām vajadzībām, tostarp darbībām, kuras nav ekonomiska rakstura darbības.

90 % likmes pamats ir šīs likmes piemērošana Nīderlandē attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli un iedzīvotāju ienākuma nodokli. Izmantošana ar saimniecisko darbību nesaistītām vajadzībām vairāk nekā 90 % apmērā nozīmē to, ka tirgotājs gandrīz pilnībā izmanto ieguldījumus savām privātajām vajadzībām vai savu darbinieku privātajām vajadzībām vai vispār ar saimniecisko darbību nesaistītām vajadzībām vai darbībām, kas nav ekonomiska rakstura darbības, un tāpēc šie ieguldījumi nav uzskatāmi par saimnieciskās darbības ieguldījumiem.

Savā pieprasījumā Nīderlande apgalvo, ka, pamatojoties uz to, ka ikviens, kas regulāri par atlīdzību piegādā preces vai sniedz pakalpojumus, ir nodokļa maksātājs, Nīderlandes nodokļu iestādes pašreizējā (digitālajā) ekonomikā saskaras ar daudzām privātpersonām vai daļlaika uzņēmumiem vai mikrouzņēmumiem ar ļoti mazu apgrozījumu. Tiem ir atļauts atskaitīt PVN priekšnodokli. Minētie ir, piemēram, saules enerģijas paneļu īpašnieki, personas, kuras piedalās dalīšanās ekonomikā un izīrē savas automašīnas vai mājas, neatkarīgas personas bez personāla utt. Trauslā robeža starp viņu profesionālo un privāto darbību rada diezgan daudz diskusiju par viņu tiesībām atskaitīt PVN priekšnodokli, kas šīm personām bieži vien ir ļoti ierobežotas.

Nīderlande informēja Komisiju, ka šo nodokļa maksātāju priekšnodokļa atskaitīšanas tiesību pārvaldība ar arvien jaunām PVN deklarācijām un korekcijām rada nesamērīgu slogu gan attiecīgajiem nodokļa maksātājiem, gan nodokļu administrācijām.

Turklāt tas rada nepamatotu naudas plūsmas priekšrocību salīdzinājumā ar nodokļa maksātājiem, kuri šīs preces un pakalpojumus 100 % apmērā izmanto saimnieciskās darbības vajadzībām. Nodokļa maksātājiem, kas šīs preces un pakalpojumus saimnieciskās darbības vajadzībām izmanto tikai nelielā mērā, joprojām ir 100 % atskaitīšanas tiesības. Turklāt tiesību akti PVN jomā ir ļoti sarežģīti mikrouzņēmumiem, kuri nevar atļauties juridisko atbalstu, radot lielu kļūdu un nodokļu nemaksāšanas risku un tādējādi arī grūtības panākt atbilstību. To pamato saules enerģijas paneļu īpašnieku piemērs, kuri kļūst par nodokļa maksātājiem attiecībā uz enerģiju, ko tie ražo un piegādā elektrotīklam, un šajā gadījumā tie atskaita visu PVN par iegādātajiem paneļiem un pat pievieno papildu izmaksas, piemēram, tās apbūves zemes un to māju pirkuma cenu, kur uzstāda saules enerģijas paneļus. Tā kā garāžu un māju izmantošana galvenokārt ir paredzēta privātai lietošanai, rodas sarežģītas diskusijas par tiesībām atskaitīt PVN priekšnodokli un par to, kā to pareizi piemērot.

Attiecīgais īpašais pasākums tādējādi vienkāršo darbu gan nodokļu administrācijām, gan uzņēmumiem, jo nav nepieciešamības uzraudzīt preču un pakalpojumu, kuriem to iegādes brīdī netiek piemērotas atskaitīšanas tiesības, turpmāko izmantojumu, jo īpaši attiecībā uz izmantojuma privātajām vajadzībām iespējamo aplikšanu ar nodokli saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 16. vai 26. pantu. Tāpēc atkāpes pasākuma atļaušana ir pamatota.

Paredzams, ka pasākumam būs neliela ietekme uz kopējiem nodokļu ieņēmumiem. Sākotnējais atskaitījums pašlaik tiek koriģēts attiecībā uz izmantošanu ar saimniecisko darbību nesaistītām vajadzībām, veicot korekciju, pamatojoties uz Direktīvas 2006/112/EK 16. un 26. pantu. Pasākumam, domājams, nebūs negatīvas ietekmes uz Savienības pašu resursiem, ko veido PVN.

Taču jebkādam atkāpes pasākumam vajadzētu būt ar noteiktu termiņu, lai varētu novērtēt, vai joprojām pastāv apstākļi un ietekme, kas kalpojusi par pamatu atkāpei. Tāpēc tiek ierosināts atļaut piemērot atkāpi līdz 2023. gada beigām un, ja tiek paredzēts turpmāks pagarinājums pēc 2023. gada, prasīt Nīderlandei vēlākais līdz 2023. gada 31. martam kopā ar pagarinājuma pieprasījumu iesniegt ziņojumu, kurā ietverts pārskats par piemēroto procentuālo sadalījumu starp izmantojumu saimnieciskās darbības vajadzībām un ar saimniecisko darbību nesaistītām vajadzībām, kas ir pamats nepiemērot atskaitīšanas tiesības.

•Atbilstība spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

Līdzīgas atkāpes saistībā ar atskaitīšanas tiesību ierobežojumu ir piešķirtas citām dalībvalstīm, proti, Austrijai un Vācijai.