Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju, un jo īpaši, lai iegūtu no valstīm saskaņotu informāciju par darbībām, kas veiktas, lai pakalpojumu sniedzēji un personāls varētu uzturēt savu apliecību, licenču un citu apstiprinājumu derīgumu Covid-19 pandēmijas laikā, ICAO ir izdevusi vēstuli valstīm AN 11/55-20/50 (“pagaidu atšķirību paziņošana saistībā ar Covid-19”).

Šis priekšlikums attiecas uz nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Starptautiskajā Civilās aviācijas organizācijā (ICAO), atbildot uz 2020. gada 3. aprīļa vēstuli valstīm AN 11/55-20/50 attiecībā uz paziņojumu par pagaidu atšķirībām no Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju 1. un 6. pielikuma saistībā ar Covid-19 pandēmiju.

2.1.ICAO vēstule valstīm AN 11/55-20/50 un tās saistība ar spēkā esošajiem Savienības noteikumiem

ICAO vēstule valstīm AN 11/55-20/50 attiecas uz pagaidu atšķirībām no Čikāgas konvencijas 1. un 6. pielikuma, kas saistītas ar Covid-19 un attiecas uz personāla un gaisa kuģu ekspluatantu aspektiem.

Čikāgas konvencijas 1. pielikumā “Personāla licencēšana” ir paredzēti SARP lidojuma apkalpes locekļu, gaisa satiksmes vadības dispečeru, aeronavigācijas staciju operatoru, tehniskās apkopes personāla un lidojuma dispečeru licencēšanai. Saskaņā ar šiem noteikumiem licences pieteikuma iesniedzējam ir jāizpilda noteiktas prasības, kas ir proporcionālas veicamo uzdevumu sarežģītībai. Šīs prasības ir atainotas Savienības tiesību aktos, proti, Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 4. jūlija Regulā (ES) 2018/1139 par kopīgiem noteikumiem civilās aviācijas jomā un ar ko izveido Eiropas Savienības Aviācijas drošības aģentūru, kā arī ar to saistītajos īstenošanas un deleģētajos aktos. Piemēram, Komisijas Regulā (ES) Nr. 1178/2011 ir paredzētas īpašas prasības un procedūras attiecībā uz civilās aviācijas gaisa kuģa apkalpi un noteikti ierobežojumi un termiņi personāla licencēšanai un aviācijas medicīnas pārbaudēm (t. i., noteikumi I pielikumā “PART FCL” un IV pielikumā “PART MED”). Saistībā ar nopietnajām Covid-19 pandēmijas sekām, piemēram, aviācijas medicīnas ekspertu vai aviācijas medicīnas centru ierobežotu pieejamību vai to nepieejamību, vairākas dalībvalstis piešķir veselības apliecību derīguma termiņa pagaidu pagarinājumu uz 4 mēnešiem, lai gan attiecīgie ICAO SARP paredz ne vairāk 45 dienas periodiskajai veselības stāvokļa pārbaudei un veselības apliecības atkārtotai apstiprināšanai. Dažas dalībvalstis piemēro derīguma termiņa pagarinājumu, t. i., no 4 mēnešiem līdz 8 mēnešiem, arī pilotu licencēm, ja pilotiem nav iespējas laikus nokļūt līdz lidojumu trenažieriem vai piekļūt tiem, lai pabeigtu nepieciešamo periodisko apmācību un izpildītu pārbaudes prasības.

Personāla licenču derīguma termiņa pagarinājumi attiecas uz licencēm, kuru derīguma termiņš beidzas laikposmā no 2020. gada 1. marta līdz 2020. gada 31. oktobrim.

Čikāgas konvencijas 6. pielikuma “Gaisa kuģu ekspluatācija” mērķis ir paredzēt starptautiskos gaisa pārvadājumos izmantotu gaisa kuģu ekspluatācijas standartizētus noteikumus, lai nodrošinātu augstākā līmeņa drošību un efektivitāti. Savienības līmenī šīs starptautiskās prasības ir atainotas Regulā (ES) 2018/1139, Komisijas Regulā (ES) Nr. 1178/2011 un Komisijas Regulā (ES) Nr. 965/2012. Covid-19 pandēmijas dēļ tika būtiski samazināti komerciālie gaisa pārvadājumi, un tas radīja grūtības sasniegt vietu, kur ir pieejami piemēroti lidojumu trenažieri. Tāpēc ir daudz tādu pilotu, kuri nespēj izpildīt nesenās pieredzes prasības, kas paredzētas Komisijas Regulas (ES) Nr. 965/2012 III pielikuma (PART ORO) ORO.FC.100. punktā un Komisijas Regulas (ES) Nr. 1178/2011 I pielikuma (PART FCL) FCL.060. punktā.

Piemēram, ICAO SARP paredz, ka gaisa kuģa ekspluatants nedrīkst uzdot gaisa kuģa kapteinim vai otrajam pilotam vadīt kāda tipa lidmašīnu pacelšanās un nosēšanās laikā, ja viņš iepriekšējās 90 dienās nav veicis vismaz 3 pacelšanās un nosēšanās ar tāda paša tipa lidmašīnu. Nopietnie darbības šķēršļi, ko izraisījusi Covid-19 pandēmija, ierobežo pilotu un apkalpju iespējas izpildīt šo nesenās pieredzes prasību. Šajā nolūkā un lai apkalpes varētu veikt lidojumus, tiklīdz aviācijas darbības atsāksies, dalībvalstis piemēro atbrīvojumus no šā noteikuma, paredzot, ka gaisa kuģa ekspluatantam ir jāveic riska novērtējums, lai noteiktu apkalpes kompetences pasliktināšanās varbūtību un iespējamo nopietnību situācijā, kad ilgstoši netiek veikti lidojumi. Dalībvalstis pieprasa arī atbilstošus konstatēto risku ietekmes mazināšanas pasākumus, paredzot vienu vai vairākus ekspluatācijas ierobežojumus, kas attiecas uz visu lidojuma apkalpi (piemēram, samazinot maksimālos sānvēja ierobežojumus, ieviešot augstākus pieejas minimumus, ierobežojot skrejceļa virsmas stāvokļa nosacījumus, izmantojot dispečervadību ar funkcionējošu automātiskas nosēšanās sistēmu, ja tāda ir uzstādīta).

Atbrīvojumi no šiem ekspluatācijas noteikumiem attiecas uz lidojumiem, kas tiek veikti pārskata periodā no 2020. gada 1. marta līdz 2020. gada 31. oktobrim, bet ne ilgāk kā 8 mēnešus.

Iepriekš minētās atšķirības no ICAO noteikumiem izriet no Regulas (ES) 2018/1139 71. panta piemērošanas, kas paredz noteiktu elastību dalībvalstīm, kurām ir atļauts piešķirt atbrīvojumus no prasībām, kas noteiktas Regulā (ES) 2018/1139 un tās īstenošanas un deleģētajos aktos, izņemot pamatprasības, steidzamu neparedzamu apstākļu vai steidzamu darbības vajadzību gadījumā un saskaņā ar minētajā pantā izklāstītajiem nosacījumiem. Viens no šiem nosacījumiem ir tāds, ka atbrīvojuma darbības joma un ilgums ir ierobežots tiktāl, cik tas ir absolūti nepieciešams. Šādā gadījumā attiecīgā dalībvalsts, izmantojot saskaņā ar Regulas (ES) 2018/1139 74. pantu izveidoto repozitoriju, nekavējoties paziņo Komisijai, aģentūrai (EASA) un citām dalībvalstīm par piešķirto atbrīvojumu, tā ilgumu, tā piešķiršanas iemesliem un attiecīgā gadījumā piemērotajiem nepieciešamajiem ietekmes mazināšanas pasākumiem. Vairākas dalībvalstis izmantoja šo mehānismu saistībā ar nopietnajām Covid-19 pandēmijas sekām, un tā rezultātā radās atšķirības no ICAO noteikumiem. Lai Savienības vārdā paziņotu ICAO par atšķirībām no Čikāgas konvencijas 1. un 6. pielikuma, šajā Padomes lēmumā ir ņemti vērā šie 71. pantā paredzētie atbrīvojumi.

2.2.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

Atšķirības, par kurām jāpaziņo ICAO, attiecas uz Čikāgas konvencijas 1. un 6. pielikumu saistībā ar personāla un gaisa kuģa ekspluatantu aspektiem, kā izklāstīts tabulā šā lēmuma pielikumā un kā sīkāk izklāstīts katras dalībvalsts atsevišķajā paziņojumā atbilstīgi tās individuālajam atbrīvojumam, ko piemēro saskaņā ar Regulas (ES) 2018/1139 71. pantu.

Attiecībā uz tādu trešo valstu izdotu apliecību un licenču derīguma atzīšanu vai pieņemšanu, ko ietekmē ar Covid-19 pandēmiju saistītie pagaidu pasākumi, piemēro Regulu (ES) Nr. 452/2014, ar ko nosaka tehniskās prasības un administratīvās procedūras gaisa kuģu ekspluatācijai, ko veic trešo valstu ekspluatanti. Parasti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 452/2014 pielikuma ART.200. punkta d) apakšpunktu EASA, apspriežoties ar dalībvalstīm, nosaka ICAO standartus, kuriem tā pieļauj ietekmes mazināšanas pasākumus, ja ekspluatanta valsts vai reģistrācijas valsts ir paziņojusi par atšķirībām no ICAO standartiem. Aģentūra pieņem ietekmes mazināšanas pasākumu, ja tā ir guvusi pietiekamu pārliecību, ka šis pasākums nodrošina līdzvērtīgu drošības līmeni kā standarts, par atšķirībām no kura tika paziņots. Kā noteikts vēstulē valstīm AN 11/55 20/50, ICAO tiek informēta par attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem, kas piemērojami trešo valstu atšķirību atzīšanai, kā norādīts šā lēmuma pielikuma tabulas pēdējā slejā.

Nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem ICAO, atbildot uz vēstuli valstīm AN 11/55 20/50, paredz paziņot par atšķirībām no Čikāgas konvencijas 1. un 6. pielikuma, ko izraisījuši ar Covid-19 pandēmiju saistīti pagaidu pasākumi, kā izklāstīts tabulā šā lēmuma pielikumā un kā sīkāk izklāstījusi katra paziņojumu sniedzošā dalībvalsts atbilstīgi tās individuālajam atbrīvojumam, ko piemēro saskaņā ar Regulas (ES) 2018/1139 71. pantu.

3.Juridiskais pamats

3.1.Procesuālais juridiskais pamats

4.1.1.Principi

Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punktā paredzēti lēmumi, ar kuriem nosaka “nostāju, kas Savienības vārdā jāapstiprina kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām, izņemot lēmumus, kas papildina vai groza attiecīgajā nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu”.

LESD 218. panta 9. punktu piemēro neatkarīgi no tā, vai Savienība ir attiecīgās struktūras dalībniece vai nolīguma puse.

Jēdziens “lēmumi ar juridiskām sekām” ietver aktus, kam ir juridiskas sekas saskaņā ar starptautisko tiesību normām, kuras reglamentē attiecīgo struktūru. Tas ietver arī instrumentus, kam nav saistoša spēka saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, bet kas “var būtiski ietekmēt Savienības likumdevēja pieņemtā tiesiskā regulējuma saturu”.

4.1.2.Piemērošana šajā gadījumā

Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas padome ir struktūra, kas izveidota ar nolīgumu, proti, Čikāgas konvenciju.