LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 166/8

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2010/C 166/07

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“CHOSCO DE TINEO”

EK Nr.: ES-PGI-0005-0696-29.05.2008

AĢIN ( X ) ACVN ( )

1. Nosaukums:

“Chosco de Tineo”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Spānija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids:

1.2. grupa. Gaļas produkti (termiski apstrādāti, sālīti, kūpināti utt.)

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

Gaļas produkts, kas gatavots no atlasītiem cūkgaļas izcirtņiem – muguras priekšējās daļas un mēles, pievienojot sāli, piparus un ķiplokus, iepildīts cūkas aklās zarnas apvalkā, kas piešķir tam raksturīgo formu, kūpināts un kaltēts, termiski neapstrādāts.

Izstrādājumam ir ieapaļa neregulāra forma, tā svars ir no 500 līdz 2 000 g, tam ir stingra konsistence un raksturīga griezuma vieta, kurā skaidri saskatāmi dažādi izmantotās gaļas gabaliņi iesarkanā krāsā.

Izstrādājums satur vismaz 40 % mitruma, tauku saturs sausnā ir mazāks par 35 % un proteīnu saturs sausnā – vairāk par 50 %.

Izstrādājumam ir raksturīgs kūpinātas desas aromāts un garša, kuras intensitāte atkarīga no kūpināšanas dienu skaita, un tam ir sulīga konsistence.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem):

Izmantotās izejvielas ir cūkgaļa: muguras gabala priekšējā daļa (vismaz 80 %) un mēle (vismaz 15 %), pievienojot sāli, piparus un ķiplokus.

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

—

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Gatavošanas process no izejvielu atlases un gabalu sadalīšanas, sajaukšanas, iepildīšanas līdz kūpināšanai un kaltēšanai jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

Kūpināšanu veic, lai saglabātu produktu, jo šajā reģionā ir paaugstināts relatīvais mitrums, un kūpināšana labvēlīgi ietekmē gabalu žūšanu. Kūpina vietējo sugu koku (ozola, bērza, skābarža vai kastaņas) sausas malkas dūmos.

Lai varētu kontrolēt choscos gatavošanas procesu un produkta, kam piešķirta AĢIN, kvalitāti, nozares atbildīgajiem uzņēmējiem jāaizpilda vajadzīgie dokumenti, lai varētu pārbaudīt, vai ievērotas visas prasības, un jānodod Reglamentējošās padomes rīcībā reģistri un visa vajadzīgā dokumentācija, kas ietver šādus elementus.

— Pārskati par izejvielu saņemšanu, kuros ir informācija par piegādātāju, pavadzīmes vai rēķina numurs, skaits, produkta veids un saņemšanas datums. Tās identificē pa partijām.

— Ražošanas pārskati, kuros ņem vērā visus procesa posmus, norādot pagatavošanas, kūpināšanas un žāvēšanas datumu, izejvielu partijas vai partiju numuru un, kad produkts gatavs, saražotās partijas numuru.

— Pārskatos par gatavā produkta piegādi norāda partijas numuru, nosūtīšanas datumu, produkta daudzumu, pavadzīmes numuru un galamērķi.

— Preču partiju reģistrs saista izejvielas ar galaproduktu saskaņā ar ražošanas pārskatā un nosūtīšanas pārskatā ietverto informāciju, tādējādi nodrošinot izsekojamību.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

Los choscos var tirgot veselos gabalos, termiski neapstrādātas vai vārītas. Termiski neapstrādātu choscos iepakojumam ierobežojumi netiek noteikti. Vārītie gabali pārtikas drošības un kvalitātes saglabāšanas dēļ noteikti jāiepako, jo cūkas zarna, kas veido chosco ārējo kārtu, vārīšanas laikā zaudē konsistenci un kļūst jutīgāka pret ārējiem faktoriem, kas, darbojoties ar produktu, var izraisīt tā bojājumus, tāpēc tas pirms nosūtīšanas gatavotāja telpās jāiepako.

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

Visiem choscos, kurus pārdod ar AĢIN “Chosco de Tineo”, neatkarīgi no noformējuma, bez tirdzniecības etiķetes ir jābūt arī numurētai īpašai kontroletiķetei, kurā obligāti redzama aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde “Chosco de Tineo”, un visiem uzņēmējiem vienāds logotips. Šī atšķirības zīme jebkurā gadījumā jāpiestiprina pirms produkta nosūtīšanas un tādā veidā, lai to nevarētu izmantot atkārtoti. Turpmāk tā attēlots trijās iespējamās krāsās.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

Ražošanas apgabals atrodas Astūrijas Firstistes (Spānija) (Principado de Asturias (España)) rietumdaļā Pireneju pussalas ziemeļos starp Kantabrijas, Kastīlijas un Leonas un Galīsijas autonomo apgabalu (Comunidades Autónomas de Cantabria, Castilla y León y Galicia), un tas ietver pašvaldību Allande, Belmonte de Miranda, Cangas del Narcea, Salas, Somiedo, Tineo, Valdés un Villayón teritoriju.

Noteiktā zona, kas atbilst AĢIN, ir ražošanas apgabals.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

Kopumā šā reģiona reljefu veido stāvas nogāzes, kas atrodas nelielā apgabalā starp piekrasti un ūdensšķirtni, šie reljefa elementi veido divas skaidri norobežotas zonas.

Iekšējā rietumu zona, ko raksturo uz dienvidiem vērstas kalnu kores un pārejas, un uz ziemeļiem vērsta šauras piekrastes joslas centrālā dienvidu zona, ko veido piekrastes kalnu grēdas, kuras stiepjas no austrumiem uz rietumiem.

Šāda konfigurācija ar izteiktu reljefu un lieliem ģeogrāfiskiem kontrastiem, daudzām ielejām un kalnu grēdām, kas pārtop Kantabrijas kalnu grēdā, ietekmē klimatu, ko raksturo liels nokrišņu daudzums visa gada garumā, mērens saules starojums un daudz apmākušos dienu.

Gan reljefs, gan klimats ir galvenie faktori, kas nosaka dzīvesveidu, jo reģiona iedzīvotājiem jāpielāgojas tās vides apstākļiem, kurā tie dzīvo.

Ciematu garie ziemas nošķirtības periodi un dabas resursu izmantošanas iespēja vasarā vēsajās un mitrajās kalnu pārejās darīja lopkopību par galveno izdzīvošanas avotu, un, bez šaubām, cūkkopībai te bija galvenā nozīme. Ar to nodarbojās visās saimniecībās, naturālajā saimniecībā cūkas apēda organiskos atkritumus, lauksaimniecības subproduktus (kāpostu kacēnus, rāceņus, bietes, kritušus ābolus) un savvaļas resursus (kastaņus, zīles, augus), kas šajā apgabalā bija plaši izplatīti.

Tāpēc arī cūkkopība saglabājās. Tās bija ķeltu šķirņu cūkas, kuru īpašības ļāva labāk izmantot lauku resursus. Laika gaitā šo cūku vietā nākuši selekcionēti, produktīvāki dzīvnieki, kas gan ir mazāk lietderīgi no ekoloģiskās aprites cikla viedokļa, tomēr, pateicoties pielāgotām audzēšanas sistēmām, šo dzīvnieku gaļu izmanto Chosco de Tineo ražošanā, lai gan ģeogrāfiskajā apgabalā nobaroto dzīvnieku gaļa produkta pagatavošanā joprojām tiek vērtēta visaugstāk.

Īpašā desa top apgabalā, kur ir plaši pieejamas izejvielas, tomēr tikpat liela nozīme ir arī ražošanas metodēm, kas atbilst vietējiem apstākļiem.

Atmosfēras apstākļu radītais gaisa relatīvais mitrums un iedzīvotāju izolētība ziemas periodā ir faktori, kas noteica īpašu produkta saglabāšanas paņēmienu izveidi. Šajā gadījumā kūpināšanu izmanto, lai produktu saglabātu un veicinātu gabalu žūšanu. Sākotnēji izmantoja apgabalā ļoti izplatītā irbuleņu krūmu malku, tāpēc bija iespējams ieekonomēt citu vietējo lapu koku koksni, kurus izmantoja arvien vairāk, kad samazinājās to izmantošana citiem mērķiem. Šo koksni turpina izmantot arī pašlaik, un ar nelielām niansēm tā veicina tāda aromāta un garšas veidošanos, kas līdzinās aromātam un garšai, ko dod kūpināšana irbulenes koksnes dūmos.

Kūpināšana arī mūsdienās notiek, ievērojot seno meistaru tradīcijas, taču uz zemes vairs nekurina malkas ugunskuru, ir notikusi pāreja uz alternatīvām sistēmām, piemēram, kurtuvēm vai citiem mobiliem elementiem, tā sauktajām “kūpināšanas virtuvēm”. Vismaz astoņas dienas ļauj dūmiem celties līdz choscos, kas kūpināšanai paredzētās vietās – “kūpinātavās” iekārti kārtīs, kas nokarājas no griestiem, vai par carros sauktās sastatnēs.

Apkūpināšanai seko īstā žāvēšana. Šajā žāvēšanas procesā jāpiemin kalnu vasaras ganību ganu nozīme, “noteiktu apgabala ciematu iedzīvotāji, kas parasti pārtika no liellopu audzēšanas, un kopā ar ģimeni un ganāmpulku (ieskaitot cūkas) no aprīļa līdz oktobrim pārvietojās uz augstkalnu zonu”. Šajos pārceļojumos viņi, cita starpā, ņēma līdz arī choscos, kuras tie izmantoja kā tipisku pārtiku vēso un mitro kalnu pārejās, kur tās tika īpaši apstrādātas, žāvējot lielākā augstumā. Kad šī pārvietošanās nenotiek, žāvēšanu veic klētīs (hórreos), tipiskās, labi vēdinātās būvēs, kuras izvēlas šim žāvēšanas posmam, un mūsdienās to vismaz astoņas dienas veic vietās, kas nodrošina labu vēdināšanu, līdz tiek iegūta atbilstoša mitruma pakāpe.

5.2. Produkta specifika:

“Chosco de Tineo” ir produkts, kura sastāvā ir cūkgaļa no muguras priekšējās daļas, un mēles, kam pievienotas garšvielas un kas iepildītas cūkas aklās zarnas apvalkā, kūpināts un izžāvēts; šīs pēdējās divas darbības piešķir tam īpašības, kas atšķir to no citiem desu veidiem. Griezuma vietā skaidri saskatāmi izmantotās gaļas gabaliņi, gaļas samalšana nav atļauta.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

“Chosco de Tineo” īpašības veidojuši apgabala dabas apstākļi, kuros cūkkopība ieguva sevišķi lielu nozīmi, un īpašais ražošanas veids, ko veicinājis, no vienas puses, lietainais klimats un reljefs, kura dēļ veselu gadalaiku ciemati ir nošķirti no ārpasaules, un, no otras puses, fakts, ka tā ir specifiska desa, kas gatavota no augstas kvalitātes gaļas un tāpēc to izmanto tikai ļoti īpašos gadījumos.

Cūku bērēs iegūtos produktus izmanto choscos gatavošanai; tā ir tradīcija, kas noteiktajā apgabalā ir visdziļāk iesakņojusies. Tā pārgāja no paaudzes paaudzē, saglabājot seno gatavošanas veidu, produktam ir ļoti laba slava, ko apliecina tautas atzinība un dažādi rakstiski dokumenti.

Dokumentāli pieraksti rodami Obonas klosterī Tineo (Obona en Tineo), Korjas klosterī Kangas del Nanseā (Corias en Cangas del Nancea) un Belmontē (Belmonte); minami arī padomju un pagastu noteikumi, kas atspoguļo cūkkopības nozares nozīmi apgabalā. Zemes reģistrs liecina, ka 18. gadsimtā šeit atradies lielākais Astūrijas apgabala ganāmpulks. O. Belmunts un F. Kaneļja (O. Bellmunt un F. Canella) darbā “Asturias”, 1897, norāda uz cūkkopību kā nozīmīgu pārticības avotu, Lielā Astūrijas enciklopēdija (Gran Enciclopedia Asturiana), Hihona, (Gijón), 1980, un H. E. Lamuņjo (J. E. Lamuño) atgādina par Tineo slavenajiem sivēnu nedēļas tirgiem.

Attiecībā uz reģiona desu nozari jāpiemin, ka pašlaik šai ziņā visievērojamākā ir Tineo, jo desas, it īpaši choscos de Tineo, ir apgabala svarīgākais pārtikas produkts. 19. gadsimta 2. pusē O. Belmunta un F. Kaneļjas darbā “Asturias” jau pieminēti desu ražošanas uzņēmumi Valdesa (Valdés) pašvaldībā, bet 20. gadsimta sākumā Tineo atradās desu fabrika “La Asunción”.

Vārda “chosco” izcelsme nav droši zināma, Hosē Antonio Fidalgo (José Ántonio Fidalgo) ierosina latīņu vārdu “luscus”, kas nozīmē “vienacis”, gandrīz pusakls. Šis ir raksturīgs (bable jeb rietumastūriešu dialekts) Astūrijas dienvidrietumu daļas (Tineo, Allande, Cangas del Narcea...) vārds. Viduslaikos jēdziens Tineo ietvēra apriņķi no Kabruņjanas Salasā (Cabruñana en Salas) līdz Leitarjegosai (Leitariegos) kalnos, pat pašreizējā Kangas del Narsea (Cangas del Narcea) līdz 19. gadsimtam tika saukta par Kangas de Tineo (Cangas de Tineo).

1920. gadā hronists Klaudio Sardaīns (Claudio Zardaín) darbā Remembranzas de antaño y hogaño de la villa de Tineo piemin chosco, ar kuru mielojās vietējos San Roque svētkos.

1929. gadā Dionisio Peress (Dionisio Pérez) (ar pievārdu Post – Thebussem) savā darbā Guía del buen comer español no desām min chosco un piebilst, ka tā Tineo ir tipisks San Roque svētku ēdiens.

Lukass Paļjaress (Lucas Pallarés) darbā Guía de Productos de la Tierra (Madride, 1998) norāda, ka el choscu ir smalks produkts un tā izcelsme meklējama pie ganiem.

Tradicionālo Spānijas produktu sarakstā (El Inventario Español de Productos Tradicionales), ko Lauksaimniecības, zivsaimniecības un pārtikas ministrija publicējusi Eiropas Savienības finansētajā projektā “Euroterroirs”, produkts saistīts ar Tineo pašvaldības teritoriju, no kuras tas ieguvis nosaukumu “Chosco de Tineo”.

Regulāri tiek veiktas analīzes, lai pārliecinātos, vai joprojām tiek saglabātas produkta fiziskās un organoleptiskās īpašības, kuru dēļ tas ieguvis savu slavu. Produkta raksturlielumi un iegūtie rezultāti norādīti šā dokumenta 3.2. punktā, un tiem vienmēr jābūt nemainīgiem.

Reģionālajā presē ik gadu lasāmi ziņojumi par pārtikas festivāliem un sarīkojumiem, kuros “galvenajā lomā” ir Chosco de Tineo.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 5. panta 7. punkts).

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.