KOPĪGS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Eiropas kaimiņattiecību politika: ceļā uz ciešāku partnerību /* JOIN/2013/04 final */





Eiropas kaimiņattiecību politika: ceļā uz ciešāku partnerību 1. Ievads ES 2011. gadā pārskatīja Eiropas kaimiņattiecību politiku (EKP)[1], izveidojot instrumentus ar mērķi vairāk atbalstīt partnervalstis padziļinātas un ilgtspējīgas demokrātijas izveidošanā un atbalstīt iekļaujošu ekonomisko attīstību. Jaunās EKP galvenās iezīmes ir politiskā asociācija un ekonomikas integrācija, cilvēku mobilitāte, lielāka ES finansiālā palīdzība, ciešāka partnerība ar pilsonisko sabiedrību un labāka sadarbība saistībā ar konkrētu nozaru politiku. Šajā kopīgajā paziņojumā un pievienotajos kopīgajos dienestu darba dokumentos[2] aprakstīts, kā ES un partnervalstīm ir veicies kopīgi izvirzīto reformas mērķu īstenošanā. Pagājušais gads Eiropas Savienībai un tās kaimiņvalstīm bija notikumiem un izaicinājumiem bagāts. ES turpināja darbu pie finanšu krīzes pārvarēšanas un ar to saistītās ekonomikas lejupslīdes apturēšanas vairākās dalībvalstīs. Dažās ES kaimiņu partnervalstīs turpinājās konflikti, saglabājās politiska nestabilitāte un smagi sociālekonomiskie apstākļi. Šīs valstis reizēm saskaras ar lielām politiskām, ekonomiskām un sociālām problēmām, un nereti nepieciešama tūlītēja rīcība. Tāpēc politikas veidotājiem atliek maz laika pievērsties vidēja termiņa un ilgtermiņa reformām. EKP ir pamats ES sadarbībai ar kaimiņvalstīm, lai izveidotu iespējami ciešāko politisko asociāciju un augstāko iespējamo ekonomikas integrācijas līmeni. Šis mērķis ir balstīts uz kopējām interesēm un vērtībām — demokrātija, tiesiskums, cilvēktiesību ievērošana un sociālā kohēzija. Daudzās partnervalstīs turpinājās demokrātiskās pārejas procesi. Lībijas pilsoņi pirmo reizi pēc vairāk nekā 40 gadiem balsoja, lai ievēlētu savu konstitucionālo asambleju. Ēģipte un Tunisija turpināja ieviest konstitūcijas reformas, saskaroties ar dažādām grūtībām. Armēnija, Gruzija un Ukraina ievēlēja jaunus parlamentus, bet Moldovas parlaments ievēlēja prezidentu. Demokrātiskās struktūras kļūst arvien stiprākas, lai gan ne visas no šīm vēlēšanām pilnībā atbilda visiem starptautiskajiem standartiem. Arī baltkrievi tika aicināti ievēlēt parlamentu. Tomēr vēlēšanas neatbilda EDSO un starptautiskajiem standartiem. Notikumi Ēģiptē, Tunisijā un Lībijā skaidri rāda, ka pāreja ir sarežģīta. Tāpēc būs vajadzīgs laiks, lai izveidotu jaunas politiskās struktūras un līdzsvaru un nodrošinātu ekonomikas izaugsmi un sociālo kohēziju, balstoties uz kopīgām pamatvērtībām un pamatprincipiem. Konstitūcijas reforma ir lēna, tās progress ne vienmēr ir stabils, un daudzos gadījumos rezultāti vēl nav sasniegti. Šajos gadījumos ES turpināja sadarboties ar savām partnervalstīm un atbalstīt to rīcību ceļā uz ilgtspējīgu demokrātiju. Pagājušajā gadā progress kaimiņvalstīs ir bijis ļoti atšķirīgs. Daudzās partnervalstīs plašas reformas reizēm netika pieļautas vai tika kavētas likumīgu politisko vai ekonomisko interešu dēļ. Dažos gadījumos reformas netika pilnībā īstenotas. Tomēr vairāk nekā jebkad lēnāka ekonomikas izaugsme, lielāks bezdarbs, joprojām pastāvošā nevienlīdzība, pieaugošās vides problēmas un bieža sociālekonomisko rādītāju pasliktināšanās ietekmē EKP pamatā esošās reformas. Arvien biežāka citu dalībnieku (trešo valstu, reģionālo organizāciju u. c.) iesaistīšanās dienvidu un austrumu kaimiņvalstu norisēs nozīmē to, ka ES jāsadarbojas ar tiem ciešāk, lai risinātu problēmas šajā reģionā. ES ir pastiprinājusi politisko un finansiālo atbalstu savām partnervalstīm, kas sāk politiskās reformas. Attīstības un reformu rezultātu analīze partnervalstīs parāda, ka EKP ir izmantojama, ja ir vēlme īstenot reformas un sabiedrība aktīvi piedalās šajā procesā. Vērtības, pārvaldības modeļus un reformas nevar uzspiest no ārpuses. Tos var īstenot tikai tad, ja politiskie līderi un iedzīvotāji tic reformu mērķiem, ko ES izvirzījusi kopā ar savām partnervalstīm. ES jāturpina sadarboties un strādāt ar tiem, kas atbalsta reformas un partnerattiecības ar ES. Vienlaicīgi ES jāsniedz plašāka informācija par to, kā EKP un tās instrumenti var palīdzēt īstenot reformas. EKP pamatā ir ciešākas partnerattiecības ar sabiedrību. Pilsoniskajai sabiedrībai kā demokratizācijas un iekļaušanas virzītājspēkam ir galvenā loma visos demokrātisko un sociālekonomisko reformu aspektos, sieviešu tiesību veicināšanā, vārda un biedrošanās brīvības atbalstīšanā, vides aizsardzības popularizēšanā un vispārīgi lielāka sociālā taisnīguma veicināšanā. ES ir turpinājusi sadarboties ar pilsonisko sabiedrību, valstu parlamentiem un citām galvenajām ieinteresētajām personām, piemēram, sociālajiem partneriem un uzņēmējiem, lai nodrošinātu, ka kopā ar partnervalstīm izvirzītie reformu mērķi patiesi atspoguļo šo valstu sabiedrību intereses un prasības. Pilsoniskajai sabiedrībai ir nozīmīga loma, arī popularizējot šīs reformas un no valdības pieprasot atbildību. Austrumu partnerības (AP) Pilsoniskās sabiedrības foruma (PSF) izveidošana, tostarp valstu platformu izveidošana partnervalstīs, ir labs piemērs, kas apliecina, ka pilsoniskās sabiedrības loma EKP ietvaros ir kļuvusi spēcīgāka. ES turpināja sniegt atbalstu pilsoniskajai sabiedrībai, izmantojot daudzus dažādus finansēšanas instrumentus. ES un tās kaimiņvalstīm ir arī kopējas problēmas, tostarp ekonomikas, drošības, vides un migrācijas jomās. Saistību pildīšana attiecībā uz tās dienvidu un austrumu kaimiņvalstīm, atbalstot demokrātisku pāreju un ekonomikas reformas un cieši sadarbojoties ar šīm valstīm visos to reformu un politikas darba kārtības aspektos, veicinās ES pašas drošību un labklājību. 2. Īstenošana Divus gadus pēc EKP pārskatīšanas tās īstenošana ir galvenais uzdevums un izaicinājums ES un tās partnervalstīm. Kopš 2011. gada vērojams nevienāds progress attiecībā uz to reformu īstenošanu, par kurām vienojusies ES un tās partnervalstis. Tomēr tas nedrīkst radīt atbrīvošanos no saistībām. Gluži otrādi, ES vairāk jāiesaistās procesā, tostarp arī ilgtermiņā. Demokrātijas veidošana partnervalstīs ir šo valstu iedzīvotāju un to ievēlēto politiķu rokās. EKP var atbalstīt, nevis aizstāt šo procesu. EKP progresa ziņojumos ietvertā svarīgāko ieteikumu analīze rāda, ka process ir tikai sācies. Tajā aprakstītas arī gaidāmās problēmas. Daudzās kaimiņvalstīs ir panākts progress svarīgāko ieteikumu īstenošanā attiecībā uz vēlēšanām, bieži ar ES finanšu un loģistikas atbalstu. Nepietiekams progress novērots svarīgāko ieteikumu īstenošanā attiecībā uz biedrošanās, vārda un pulcēšanās brīvību, brīvu presi un plašsaziņas līdzekļiem, tiesiskumu un neatkarīgu tiesu sistēmu, un korupcijas apkarošanu. Daudzi ieteikumi ir tikpat aktuāli pašlaik kā 2012. gadā. Turpmāk redzamajā izcēlumā aprakstīts iepriekšējā gada progresa ziņojumos ietverto svarīgāko ieteikumu īstenojums. Armēnija reaģēja uz dažiem svarīgākajiem ieteikumiem. Tā sagatavoja ceļvedi, lai uzlabotu vēlēšanu procesu, pieņēma nacionālo cilvēktiesību stratēģiju un veica dažus pasākumus korupcijas apkarošanā, tiesu sistēmas un valsts pārvaldes reformu jomā, nozaru reformu veicināšanā un valsts normatīvo aktu tuvināšanā ES acquis. Azerbaidžāna reaģēja tikai uz dažiem svarīgākajiem ieteikumiem. Tā sāka īstenot cilvēktiesību rīcības plānu, turpināja tiesu sistēmas reformu un veica dažus pasākumus, lai risinātu demolēšanas un piespiedu izraidīšanas problēmu. Tā nesadarbojās ar Eiropas Padomes Parlamentārās asamblejas ziņotāju politieslodzīto jautājumos. Gruzija reaģēja uz lielāko daļu no svarīgākajiem ieteikumiem. Tā nodrošināja kopumā brīvas un taisnīgas parlamenta vēlēšanas, turpināja saistīties ar saviem separātiskajiem reģioniem, aktīvi piedalījās apspriedēs Ženēvā un veica pasākumus, lai uzlabotu valsts iekšienē pārvietoto personu (VIPP) dzīves apstākļus. Tā stiprināja arī vārda un uzskatu brīvību, veica reformas tiesu sistēmā, veicināja nozaru reformas un valsts normatīvo aktu tuvināšanu ES acquis. Moldova reaģēja uz lielāko daļu no svarīgākajiem ieteikumiem. Tā pastiprināja centienus ieviest tiesu sistēmas un tiesībaizsardzības reformu, iesaistījās dialogā ar Tiraspoli, turpināja veikt reformas sociālās palīdzības, veselības aprūpes un izglītības, enerģētikas, konkurences un valsts atbalsta jomā un valsts normatīvo aktu tuvināšanu ES acquis. Tā veica atlikušos pasākumus sava Vīzu režīma liberalizācijas rīcības plāna (VRLRP) pirmajā posmā un paātrināja aviācijas nozares institucionālo reformu. Ukraina. Joprojām jāreaģē uz lielāko daļu no svarīgākajiem ieteikumiem. Tomēr Ukraina veica pasākumus, lai sāktu tiesu sistēmas reformu, pieņemot jaunu Kriminālprocesa kodeksu un citus nozīmīgus tiesību aktus. Tā pieņēma arī likumu par patvērumu un bēgļa statusu, lai gan tā īstenošana ir nepilnīga. Ēģipte reaģēja tikai uz dažiem svarīgākajiem ieteikumiem. Varu pārņēma civilā valdība, un ārkārtas stāvoklis tika atcelts. Tika izveidots konstitūcijas projekts, un to pieņēma iedzīvotāju referendumā. Tomēr procesa laikā bija domstarpības, un opozīcija to bargi kritizēja, radot dziļu politisko krīzi ar šķelšanos. Izraēla. Joprojām jāreaģē uz lielāko daļu no svarīgākajiem ieteikumiem. Netika novērotas būtiskas izmaiņas problemātiskajās jomās. Palestīna[3]. Joprojām ir aktuāla lielākā daļa no svarīgākajiem ieteikumiem un uz tiem jāreaģē. Uz dažiem ieteikumiem gan ir bijusi reakcija, tostarp ir notikušas vietējās vēlēšanas, ir uzlabota valsts finanšu pārvaldība un izveidoti izmaksu modeļi sociālās aizsardzības jomā. Tomēr grūtības, ko rada galvenokārt okupācija un finanšu krīzes padziļināšanās, traucēja Palestīniešu pašpārvaldei (PP) sākt reformas. Jordānija reaģēja uz dažiem svarīgākajiem ieteikumiem, konkrēti, izveidojot vēlēšanu komisiju un konstitucionālo tiesu un pieņemot likumu par politiskajām partijām un vēlēšanu likumu. Libāna sāka reaģēt tikai uz dažiem svarīgākajiem ieteikumiem, beidzot ieceļot amatā dažus tiesnešus. Reformu mērķi tika īstenoti tikai nelielā apjomā kaimiņvalsts Sīrijas krīzes apstākļos. Maroka ir sākusi īstenot lielāko daļu no svarīgākajiem ieteikumiem, bet vēl nav to pabeigusi, neskatoties uz to, ka tā ir uzņēmusies saistības attiecībā uz izvirzītajiem reformu mērķiem. Tā izveidoja iestādi valsts mēroga dialogam par tiesu sistēmas reformu, izstrādāja projektu likumam (bet nepieņēma), ar kuru izveido korupcijas apkarošanas iestādi, un turpināja valsts normatīvo aktu tuvināšanu ES acquis. Tunisijā bija grūts pārejas periods, un tā reaģēja tikai uz dažiem svarīgākajiem ieteikumiem. Tika apstiprināta neatkarīgas vēlēšanu komisijas izveidošana, bet jaunais vēlēšanu likums netika līdz galam izstrādāts. Tunisija parakstīja reģionālo konvenciju par Eiropas un Vidusjūras reģiona izcelsmes noteikumiem. Turpinājās gatavošanās sarunām par padziļinātu un visaptverošu brīvās tirdzniecības zonu. ES turpināja risināt savu partnervalstu steidzamākās prioritātes, palīdzot ieviest tiesiskumu un labu pārvaldību un izveidot pamatu ekonomikas izaugsmei un darba vietu radīšanai, kā arī ilgtspējīgai, uz zināšanām balstītai un sociāli vienlīdzīgai sabiedrībai. Pēc tam, kad 2011. gadā tika izveidota pirmā darba grupa Tunisijai, darba grupās Ēģiptei un Jordānijai kā politiskās un ekonomiskās reformas veicinātāji tika uzaicināti ES iestāžu, valdību, privātā sektora, pilsoniskās sabiedrības pārstāvji un starptautiskie līdzekļu devēji. ES finansiālajai palīdzībai, izmantojot EKPI un citus instrumentus, daudzos gadījumos bija būtiska loma. AP ārlietu ministru sanāksmē 2012. gada jūlijā tika apstiprināts, ka AP ceļvedis[4] ir pamats partnerības mērķu turpmākas īstenošanas vadībai un uzraudzībai līdz nākamajai AP augstākā līmeņa sanāksmei. Nosakot galvenās reformas, kas partnervalstīm jāievieš, un uzskaitot, ko ES var darīt un kādu atbalstu tā var piedāvāt, ceļvedī uzsvērti abpusējas pārskatatbildības un kopīgas atbildības jēdzieni, kas ir būtiski, lai veicinātu politisko asociāciju un ekonomikas integrāciju. Ar dažām valstīm tika vairāk strādāts pie attiecību stiprināšanas nekā ar citām. Tas parāda ES apņemšanos vairāk un ātrāk sadarboties ar tām partnervalstīm, kas vēlas lielāku reformu ieviešanas progresu un ir tam gatavas (saskaņā ar principu „jo lielāki sasniegumi, jo lielāks atbalsts”). Tā turpināja sarunas par asociācijas nolīgumiem, tostarp padziļinātām un visaptverošām brīvās tirdzniecības zonām, ar Moldovas Republiku, Armēniju un Gruziju, kā arī asociācijas nolīgumu ar Azerbaidžānu. Tā sāka sarunas par padziļinātu un visaptverošu brīvās tirdzniecības zonu ar Maroku, un gatavojas sarunām ar Tunisiju un Jordāniju. Tika parafēts ES un Ukrainas asociācijas nolīgums, bet tas netika parakstīts. Ievērojams progress tika panākts jaunās paaudzes kopējo EKP rīcības plānu vai līdzvērtīgu dokumentu izveidošanā. Rīcības plānos atspoguļotas katras partnervalsts konkrētas vajadzības, spējas un saistības reformu ieviešanā, ļaujot ES izveidot niansētas un individuālas attiecības ar katru partnervalsti. Tā pabeidza sarunas par rīcības plāniem ar Libānu, Maroku un Palestīniešu pašpārvaldi, un ar Tunisiju priviliģētas partnerības kontekstā. Rīcības plāni būs jāapstiprina attiecīgajām asociācijas padomēm. Jaunais rīcības plāns Jordānijai stājās spēkā oktobrī. Oktobrī ES un Alžīrija sāka sarunas par kopēju EKP rīcības plānu. Ukraina un ES kopīgi vienojās sākt atjaunināt pašreizējo asociācijas programmu, kas ir sagatavošanās posms nākotnes asociācijas nolīguma izveidošanai. Tika veikta gatavošanās, lai sāktu sarunas par asociācijas programmām ar Moldovas Republiku, Armēniju un Gruziju. 2.1. Padziļināta un ilgtspējīga demokrātija Visās kaimiņvalstīs tika panākts zināms progress reformu ieviešanā, lai izveidotu padziļinātu un ilgtspējīgu demokrātiju. Tomēr joprojām pastāv problēmas, un dažās jomās attīstība draud apstāties. Arvien vairāk palielinās atšķirības starp kaimiņvalstu demokrātiskajām reformām. Tāpēc ES rīkosies niansētāk, balstoties uz principu „jo lielāki sasniegumi, jo lielāks atbalsts” un reformu saistību rūpīgu pārskatīšanu. Lai saglabātu uzticamību, tai jāpiemēro vienādi augsti standarti un pārbaudes visu veidu demokrātiskajām reformām jebkurā valstī. Tunisijā, Ēģiptē un Lībijā notika revolūcijas, kas izraisīja demokrātiskās reformas, bet Jordānijā, Marokā un Alžīrijā varas iestādes sāka konstitucionālās, vēlēšanu un tiesu sistēmas reformas. Ēģiptē, Lībijā un Tunisijā notika demokrātiskas vēlēšanas; lielākajā daļā partnervalstu saglabājas bažas par pulcēšanās, biedrošanās un vārda brīvību, tostarp plašsaziņas līdzekļu brīvību. ES ir veikusi vēlēšanu novērošanas misijas Alžīrijā un Lībijā. 2013. gada sākumā tā pirmo reizi novēroja vēlēšanas Jordānijā. Ēģipte ir devusi atļauju ES novērošanas misijai uzraudzīt gaidāmās parlamenta vēlēšanas. Arī austrumu valstīs novērotas arvien atšķirīgākas tendences. Moldova, Gruzija un Armēnija turpināja īstenot reformas, kas uzlabo vēlēšanu sistēmu, un noorganizēja vēlēšanas, kas kopumā atbilda starptautiskajiem standartiem, panākot izteiktu progresu sarežģītā pārveidē uz ilgtspējīgu demokrātiju. Ukrainas parlamenta vēlēšanās bija vērojami dažādāki aspekti ar vairākiem trūkumiem. Vairākās jomās bija vērojama pasliktināšanās salīdzinājumā ar iepriekšējām vēlēšanām. Vēlēšanas Baltkrievijā notika ar represijām — vēl viens neizdevies mēģinājums Baltkrievijā noorganizēt vēlēšanas saskaņā ar EDSO un starptautiskajiem standartiem. Kopumā ES ir ļoti satraukta par pulcēšanās, biedrošanās un vārda brīvības trūkumu vairākās valstīs. Baltkrievijā netika novēroti uzlabojumi attiecībā uz cilvēktiesību, tiesiskuma un demokrātijas principu ievērošanu. Dažās partnervalstīs pilsoniskās sabiedrības organizācijas (PSO) un reizēm arodbiedrības turpina saskarties ar nopietniem ierobežojumiem (šķēršļi pārvietošanās brīvībai, tiesas procesi pret NVO vadītājiem, sarežģītas administratīvās procedūras, finansiālā atbalsta saņemšanai nepieciešams apstiprinājums). Ēģiptes pilsoniskās sabiedrības organizācijas saskārās ar pieaugošu spiedienu no varas iestāžu puses. Pašreizējie asociācijas likumi Ēģiptē, Marokā un Alžīrijā arī rada bažas. Biedrošanās brīvība netiek ievērota arī Baltkrievijā un Azerbaidžānā. Jānodrošina biedrošanās brīvība, un jaunajiem asociācijas likumiem jāatbilst starptautiskajiem cilvēktiesību standartiem. Vairākās kaimiņvalstīs plašsaziņas līdzekļi joprojām cieš no politiskas un ekonomiskas iejaukšanās, dažādības un pašcenzūras trūkuma. Azerbaidžānā un Ēģiptē ir bijuši daudzi gadījumi, kad žurnālisti tika spīdzināti un apcietināti, bet tiesību aktu par plašsaziņas līdzekļu pārredzamību ieviešana Gruzijā bija apsveicams solis uz priekšu. Tiesu sistēmas neatkarība jānostiprina atšķirīgā mērā vairākās partnervalstīs, tostarp Ēģiptē, Marokā, Tunisijā un Alžīrijā dienvidos un austrumos, jo īpaši Azerbaidžānā un Baltkrievijā. Ukrainā ir bažas par tiesu sistēmas ļaunprātīgu izmantošanu politiskiem mērķiem. Neskatoties uz dažām reformām tiesu sistēmā, tā joprojām uzskatāma par ļoti atkarīgu no tiesu izpildītāja gan austrumu, gan dienvidu kaimiņvalstīs. Liels notiesāšanas gadījumu skaits, administratīvās aizturēšanas procesa pārmērīga izmantošana un pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principa neapmierinoša piemērošana ir iedragājusi uzticību tiesu sistēmām. Lai gan ir bijuši centieni uzlabot ieslodzījuma vietu infrastruktūru, ieslodzījuma vietu apstākļi joprojām rada bažas un spīdzināšanas un nežēlīgas izturēšanās gadījumi joprojām netiek atbilstoši izmeklēti, veicinot nesodāmības kultūru starp tiesībaizsardzības amatpersonām. Korupcija joprojām ir milzīga problēma daudzās kaimiņvalstīs. Vairumā valstu netika sperti nekādi vai tika sperti tikai ļoti nedroši soļi, lai sāktu cīnīties pret korupciju. Jo īpaši Ukrainā, Libānā, Azerbaidžānā, Lībijā un Baltkrievijā korupcijas līmenis joprojām ir ļoti augsts[5]. Bruņoto un drošības spēku demokrātiska kontrole uzlabojās, jo īpaši Lībijā un Ēģiptē. Drošības jomas reforma, jo īpaši policijas reforma, ārkārtas stāvokļa pilnīga atcelšana un kriminālo un militāro kodeksu reforma, lai atceltu militārus tiesas procesus pret civiliedzīvotājiem, joprojām ir liela problēma visās Vidusjūras reģiona kaimiņvalstīs. Tādas problēmas kā policijas uzraudzība un atbildība, apstākļi brīvības atņemšanas iestādēs un attieksme pret valsts dienestā strādājošiem iedzīvotājiem joprojām tiek apspriestas strukturētos dialogos. Uzticami pārejas tiesas procesi ir nozīmīgi, lai pāreja būtu veiksmīga, jo īpaši tajās valstīs, kuras ir gāzušas autoritāros režīmus, kas veica noziedzīgus nodarījumus pret saviem iedzīvotājiem. Tiesu sistēmu reformām un tiesībaizsardzības reformām arī AP ietvaros ir prioritārs statuss saistībā ar vispārējo mērķi saglabāt un stiprināt tiesiskumu. Kulturālā un sociālā diskriminācija pret sievietēm joprojām ir problēma dienvidu kaimiņvalstīs. Sievietes aktīvi piedalījās revolūcijās. Tagad ir būtiski, lai pārejas process un konstitucionālā reforma nekavētu progresu un negatīvi neietekmētu sieviešu līdztiesību likuma priekšā un sabiedrībā. Daudzi uzlabojumi jāveic arī dzimumu līdztiesības jomā austrumos. Visaptveroši tiesību akti diskriminācijas apkarošanas jomā ar dažiem izņēmumiem joprojām ir problēma kaimiņvalstīs. Ir plaši izplatīta diskriminējoša attieksme, jo īpaši pret lesbiešu, geju, biseksuāļu un transpersonu (LGBT) kopienu. 2.2. Ilgtspējīga ekonomiskā un sociālā attīstība Ekonomiskā izaugsme ir paātrinājusies tikai dažās EKP partnervalstīs, piemēram, Gruzijā un Azerbaidžānā, bet lielākajā daļā citu tā ir palēninājusies. Ar ekonomikas situāciju pasaulē saistīti ārējie riski ir palielinājušies, un arī konflikti negatīvi ietekmēja ekonomikas atveseļošanās izredzes. Dienvidu un austrumu partnervalstis turpina saskarties ar vispārēju makroekonomisko nelīdzsvarotību un augstu un reizēm pieaugošu bezdarba līmeni. Jo īpaši dienvidu partnervalstīs ir augsts bezdarba līmenis jauniešu vidū. Politiskās nestabilitātes saglabāšanās vai atjaunošanās arī ir negatīvi ietekmējusi izaugsmi. Ja neuzlabosies izaugsme un nebūs efektīvas nodarbinātības politikas (tostarp ieguldījumu cilvēkkapitālā, pienācīgas kvalitātes darba un pētniecības un inovāciju veicināšanas), saglabāsies augsts bezdarba līmenis jauniešu vidū un ēnu ekonomika joprojām būs ievērojama reālās ekonomikas daļa. Būtiska sociālekonomiskā nevienlīdzība saglabājas daudzās austrumu un dienvidu kaimiņvalstīs. Ja tā netiks risināta, šie faktori turpinās apdraudēt sociālo stabilitāti nākotnē un pāreju uz demokrātiju. ES finansiālā palīdzība ir palīdzējusi risināt šos jautājumus, atbalstot būtiskākās ekonomikas reformas. Eurozonā joprojām pastāvošās ekonomikas un finanšu krīzes un pasaules ekonomikas lejupslīdes kontekstā makroekonomiskie dialogi, ko Komisija 2012. gadā izvērsa ar lielāko daļu no kaimiņvalstīm (visām EKP valstīm, izņemot Lībiju un Sīriju), ir bijis noderīgs instruments ekonomiskajai sadarbībai starp ES un tās partnervalstīm. Šie dialogi ļāva atklāti apmainīties ar viedokļiem par ekonomikas attīstību un politikas problēmām, tostarp eurozonā notiekošo protestu saistību ar ES kaimiņvalstīm. Tie noderēja arī kā platforma, lai pārskatītu EKP rīcības plānos un asociācijas programmās izvirzīto ekonomikas reformas prioritāšu īstenošanu. Papildus regulāriem makroekonomiskiem dialogiem, par ko noslēgtas dažādas divpusējas vienošanās, Komisija veic pārrunas par ekonomikas politiku ar partnervalstīm, kas saņem ES makrofinansiālo palīdzību (MFA). Tā ir paredzēta, lai palīdzētu partnervalstīm novērst makroekonomisko nelīdzsvarotību un īstenot uz izaugsmi orientētas strukturālas reformas. 2012. gadā, veicot pēdējās iemaksas, Komisija pabeidza divu 2009. gadā (aizdevumi un dotācijas Armēnijai 100 miljonu euro apmērā) un 2010. gadā (dotācijas Moldovai 90 miljonu euro apmērā) apstiprinātu MFA programmu īstenošanu. 2013. gada sākumā tika parakstīts saprašanās memorands un aizdevuma līgums MFA programmai Ukrainā līdz 610 miljonu euro apmērā. 2012. gadā ES cieši sadarbojās ar Ēģiptes un Jordānijas iestādēm saistībā ar iespējamām MFA programmām, ko uzsākt 2013. gada sākumā. Likumdošanas lēmumam par programmu Gruzijā, kurai Komisija izveidoja priekšlikumu 2011. gada sākumā (aizdevumi un dotācijas 46 miljonu euro apmērā), joprojām nepieciešams Eiropas Parlamenta un Padomes apstiprinājums. Sadarbība uzņēmējdarbības politikas jomā 2012. gadā turpināja fokusēties uz uzņēmējdarbības vides uzlabošanu un lielāku finansiālo atbalstu MVU. Mazās uzņēmējdarbības akta, ar kuru izveido Eiropas sistēmu MVU labvēlīgākai uzņēmējdarbības politikai, īstenošana joprojām ir galvenais mērķis. Progresa līmenis partnervalstīs ir ļoti atšķirīgs. Konsultāciju mehānisms, lai dotu MVU vārdu par jautājumiem, kas tiem ir būtiski, uzlabotu politikas veidošanu visā reģionā. Tiesiskuma stiprināšana un taisnīga un vienkārša piekļuve publiskā iepirkuma līgumiem, uzlabojot publiskā iepirkuma sistēmas, administratīvā sloga mazināšana, labākas prasmes, vieglāka piekļuve finansējumam un vairāk inovācijas uzlabotu uzņēmējdarbības attīstību. ES finansiālais atbalsts daudzos gadījumos palīdz MVU attīstīt kapacitāti. Cīņai ar nabadzību un bezdarbu joprojām bija augsta prioritāte, jo īpaši lauku apgabalos. Maijā ES organizēja augsta līmeņa semināru, lai prezentētu un apspriestu Eiropas kaimiņattiecību politikas lauksaimniecības un lauku attīstības programmu (ENPARD). Dienvidu partnervalstīs tiek attīstītas izmēģinājuma darbības. Tika izveidotas arī tehniskās komitejas, kurās piedalās pilsoniskās sabiedrības un privātā sektora pārstāvji. ENPARD darbības tika uzsāktas Ēģiptē, Alžīrijā, Tunisijā, Marokā un austrumos Gruzijā. Turklāt Pārtikas un lauksaimniecības organizācija (PLO) veica lauksaimniecības un lauku attīstības nozaru novērtējumu visās AP valstīs. Tā apzināja arī dažas kopējas problēmas reģionu līmenī. Šie rezultāti ir labs pamats jaunizveidotās AP lauksaimniecības un lauku attīstības darba grupas darbam un palīdzēs sagatavot iespējamās jaunās programmas šajā jomā. 2.3. Tirgi ES joprojām ir vienīgais lielākais tirdzniecības partneris gandrīz visām tās kaimiņvalstīm. Tāpēc tika turpināts darbs pie ekonomikas un tirdzniecības integrācijas padziļināšanas starp ES un tās partnervalstīm. ES un Ukraina parafēja asociācijas nolīgumu, tostarp padziļinātu un visaptverošu brīvās tirdzniecības zonu. Ievērojams progress tika novērots sarunās ar Moldovu pēc tam, kad martā tika sāktas sarunas par padziļinātu un visaptverošu brīvās tirdzniecības zonu. Armēnijā un Gruzijā tika novērots ļoti atzīstams progress sarunās par asociācijas nolīgumu, tostarp sarunās par padziļinātas un visaptverošas brīvās tirdzniecības zonas izveidi. Austrumu partnervalstu ar padziļinātām un visaptverošām brīvās tirdzniecības zonām iekļaušana Eiropas un Vidusjūras reģiona izcelsmes noteikumu diagonālās kumulācijas sistēmā nākotnē stiprinās to ekonomikas integrāciju ar ES un dos tām papildu stimulu izveidot brīvas tirdzniecības zonas ar citiem EKP partneriem. Pēc rūpīgas sagatavošanās ES un Maroka 2013. gada sākumā sāka sarunas par padziļinātu un visaptverošu brīvās tirdzniecības zonu. Turpinājās gatavošanās sarunām par padziļinātas un visaptverošas brīvās tirdzniecības zonas izveidi arī ar Tunisiju. Gatavošanās sarunām par padziļinātu un visaptverošu brīvās tirdzniecības zonu ar Jordāniju apstājās, un ar Ēģipti tā vēl nav sākusies. Līgums par lauksaimniecības un zivsaimniecības produktiem ar Maroku un Palestīniešu pašpārvaldi stājās spēkā attiecīgi oktobrī un janvārī. Sarunas par līdzīgu līgumu ar Tunisiju nebija iespējams atsākt. Līgums par rūpnieciski ražotu produktu atbilstības novērtēšanu un apstiprināšanu attiecībā uz farmaceitiskiem produktiem ar Izraēlu stājās spēkā janvārī. 2.4. Mobilitāte ES un tās partnervalstis turpināja uzlabot personu mobilitāti. Ievērojams progress tika panākts 2012. gadā virzībā uz bezvīzu režīmu ar austrumu kaimiņvalstīm, kas kā mērķis tika izvirzīts AP 2011. gada augstākā līmeņa sanāksmē. Moldova veica būtisku soli uz priekšu šajā jomā ar savu Vīzu režīma liberalizācijas rīcības plānu, pārejot uz otrā posma un attiecīgu normatīvo aktu ieviešanas etalonu novērtēšanu. Ukraina arī guva būtisku progresu savā VRLRP. Dialogs par vīzu režīma liberalizāciju ar Gruziju sākās 2012. gada jūnijā ar mērķi izpētīt nosacījumus Gruzijas pilsoņu bezvīzu ceļošanai uz ES, bet Armēnija izveidoja režīmu ES iedzīvotāju bezvīzu ieceļošanai valstī no 2013. gada janvāra. Pēc mobilitātes partnerības izveidošanas ar Moldovu, Gruziju un Armēniju tika sāktas apspriedes par iespējamu ES un Azerbaidžānas mobilitātes partnerības izveidošanu. ES un Moldovas mobilitātes partnerības pirmais nozīmīgākais novērtējums parādīja, cik tā ir noderīga kā visaptveroša divpusējas sadarbības sistēma, bet tas parādīja arī, ka vēl varētu paplašināt konkrētu darbību apjomu (jo īpaši legālās migrācijas jomā). ES piedāvājums Baltkrievijai sākt sarunas par vīzu režīma atvieglojumiem un atpakaļuzņemšanas līgumiem palika bez atbildes. Tas spilgti parāda, cik svarīgi ir, lai dalībvalstis pēc iespējas labāk izmantotu ES Vīzu kodeksa elastīgumu attiecībā uz Baltkrievijas pilsoņiem. Tika izveidoti ciešāki sakari mobilitātes un migrācijas jomā ar dienvidu partnervalstīm, izmantojot ES plašo pieredzi ar tās austrumu partnervalstīm. Pēc tam, kad 2011. gada oktobrī ar Tunisiju un Maroku tika uzsākts dialogs par migrāciju, mobilitāti un drošību, sarunas par mobilitātes partnerības izveidošanu ar šīm divām valstīm veiksmīgi turpinājās 2012. gadā. Nesen ES un Maroka paziņoja par nolīgumu sarunu dalībnieku līmenī par politisko deklarāciju mobilitātes partnerības nolūkā. Šīs sarunas plānots pabeigt 2013. gada pirmajā pusē. Dialogs ar Jordāniju sākās 2012. gada decembrī. Ēģipte līdz šim nav pieņēmusi ES priekšlikumu sākt dialogu par migrāciju, mobilitāti un drošību. Tādas programmas kā Tempus, Erasmus Mundus, Marie Curie un „Jaunatne darbībā”, kurās kaimiņvalstis ir īpaši aktīvi iesaistījušās, ir bijušas noderīgas, lai veicinātu šo valstu un ES studentu, akadēmiķu, pētnieku un jauniešu mobilitāti, tādējādi palīdzot modernizēt un padarīt pieejamas augstākās izglītības sistēmas. 2.5. Sadarbība ES turpināja sniegt finansiālu atbalstu reformām partnervalstīs. Kopējā partnervalstīm pieejamā summa 2011.–2013. gadā ir 6,5 miljardi euro. Tā ietver papildu finansējumu (0,95 miljardus euro), kas ir pieejams pēc Austrumu partnerības iniciatīvas uzsākšanas un Eiropas kaimiņattiecību politikas pārskatīšanas. Lielākā daļa no papildu finansējuma tiek sniegta pēc principa „jo lielāki sasniegumi, jo lielāks atbalsts”, t. i., atkarībā no padziļinātas un ilgtspējīgas demokrātijas veidošanā un saistīto reformu mērķu sasniegšanā gūtā progresa. Tas tiek novirzīts, izmantojot divas finanšu pamatprogrammas, — 540 miljoni euro programmai SPRING[6] Vidusjūras dienvidu reģionā un 130 miljoni euro programmai EaPIC[7] austrumu kaimiņvalstīs. Abās programmās galvenā uzmanība pievērsta demokrātiskas pārveides un iestāžu veidošanas veicināšanai un atbalstam ilgtspējīgai, iekļaujošai izaugsmei. Pārējais papildu finansējums galvenokārt ir piešķirts mobilitātes programmām (Tempus, Erasmus Mundus u. c.) un pilsoniskās sabiedrības organizāciju un nevalstisko dalībnieku atbalstam. Attiecībā uz turpmāko finansējumu gaidāmā Eiropas kaimiņattiecību instrumenta (ENI) ietvaros ierosināts piešķīrumos ņemt vērā tādus kritērijus kā partnervalstu apņemšanās veikt reformas un šo reformu īstenošanā gūtais progress, padziļinātas un ilgtspējīgas demokrātijas veidošanā gūtais progress un partnerattiecību ar ES mērķtiecība.[8] Šajā sistēmā 2011. gadā tika izveidots Kaimiņvalstu pilsoniskās sabiedrības atbalsta fonds (CSF) ar sākuma budžetu 26,4 miljonu euro apmērā. Tā mērķis ir stiprināt pilsoniskās sabiedrības organizācijas, tostarp sociālos partnerus, lai tie varētu piedalīties pārmaiņās EKP reģionā un tiem būtu reāla loma demokratizācijas procesā. CSF pirmajā posmā, kas īstenots 2012. gadā, galvenais mērķis bija stiprināt pilsoniskās sabiedrības sakaru veidošanas kapacitāti un uzlabot tās spēju veicināt nacionālās reformas un palielināt valsts pārskatatbildību. CSF otrais posms tika pieņemts 2012. gada decembrī ar jaunu budžeta piešķīrumu 45,3 miljonu euro apmērā 2012.–2013. gadam. Tā mērķis ir atbalstīt pilsoniskās sabiedrības organizāciju lielāku iesaistīšanu politikas dialogā ar partnervalstu valdībām un lielāku to lomu nacionālo reformu procesos un vietējās attīstības darba kārtībā. Lai atbalstītu politiskos spēkus, kas cenšas ieviest demokrātiskas pārmaiņas savās valstīs, Augstais pārstāvis un Komisija 2011. gadā iesniedza priekšlikumu izveidot Eiropas Demokrātijas fondu (EDF). 2012. gadā tika veikti būtiski pasākumi, lai organizētu un izveidotu EDF kā neatkarīgu Eiropas bezpeļņas fondu, kurā ir iesaistīti dalībvalstu pārstāvji, Eiropas Parlaments, Eiropas Komisija, Augstais pārstāvis un pilsoniskās sabiedrības organizācijas. Komisija un vairākas dalībvalstis jau apņēmušās sniegt finansējumu 15 miljonu euro apmērā (no kuriem 6 miljoni euro ir no Komisijas), kas ļaus pilnībā uzsākt EDF darbību 2013. gadā. Lēmums veikt Eiropas Investīciju bankas (EIB) ārējo pilnvaru vidusposma pārskatīšanu 2011. gada oktobrī ļāva piešķirt papildu aizdevumus partnervalstīm 1,15 miljardu euro apmērā un aizdevumus saistībā ar klimata pārmaiņām līdz 1 miljardam euro līdz 2013. gada beigām. 2012. gadā EIB izsniedza jaunus aizdevumus par gandrīz 1,7 miljardiem euro dienvidu kaimiņvalstīm un par gandrīz 0,9 miljardiem euro austrumu kaimiņvalstīm (tostarp Krievijai). Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības banka (ERAB), kuras darbības joma 2011. gadā tika paplašināta, iekļaujot Vidusjūras dienvidu un austrumu reģiona valstis, 2012. gada maijā piešķīra 1 miljardu euro, lai sāktu darbības pirmajās četrās valstīs. Tās ir Ēģipte, Jordānija, Maroka un Tunisija. Tehniskās palīdzības darbību atbalstam projektu apzināšanā un sagatavošanā ir piešķirta summa līdz 100 miljoniem euro, daļēji no ES budžeta. Kaimiņattiecību politikas ieguldījumu mehānismam (NIF) 2012. gada beigās kopā bija piešķirti 594,9 miljoni euro (no kuriem 259,8 miljoni euro austrumu valstīm un 335,1 miljons euro dienvidu valstīm). Kopš NIF izveides kopā 8 miljardus euro piešķīra Eiropas finanšu iestādes (gandrīz vienādās attiecībās austrumu un dienvidu valstīm). 2.6. Nozaru sadarbība Sadarbība nozaru politikā ir būtiska un paplašināta atjaunotās EKP daļa, divpusēji un AP un Savienības Vidusjūrai (UfM) kontekstā. Arvien vairāk balstoties uz konverģenci ar ES normatīviem un standartiem, tā atbalsta pāreju, reformas, modernizāciju un visbeidzot integrāciju ar ES tirgiem. Tā ietver daudzas jomas, tostarp nodarbinātību un sociālo politiku, rūpniecības politiku, konkurences politiku, lauksaimniecību un lauku attīstību, zivsaimniecību, klimata pārmaiņas, vidi, enerģētisko drošību, transportu, integrētu jūrniecības politiku, informācijas sabiedrību, pētniecību un inovācijas, izglītību, jo īpaši sadarbību augstākās izglītības jomā, un mobilitāti (izmantojot tādas programmas kā Erasmus Mundus, Tempus, Marie Curie Actions), jauniešu sadarbību, veselības aprūpi un kultūru. Dažas partnervalstis ir iesaistījušās juridiski saistošos nozaru instrumentos ar ES, piemēram, Enerģētikas kopienā, divpusējā aviācijas nolīgumā un reģionālajā konvencijā par Eiropas un Vidusjūras reģiona preferenciāliem izcelsmes noteikumiem. Ar šiem instrumentiem izveido reģionālos pamatnosacījumus, kas var piedāvāt sociālas, ekonomiskas, tiesiskas vai normatīvas un politiskas priekšrocības, kuras nav ietvertas divpusējā pieejā, un var nodrošināt pakāpenisku integrāciju konkrētās nozarēs. Tie izveido saikņu tīklu starp ES un tās partnervalstīm, paplašinot ES tiesību normas. ES būtu jāapsver, kā pakāpeniski paplašināt šo instrumentu ģeogrāfisko darbības jomu, lai darītu tos pieejamus citām EKP partnervalstīm, vai ar partnervalstīm, kas to vēlas, izveidot tādus nozares pasākumus kā transporta kopiena ar Rietumbalkānu valstīm. Enerģētikas nozarē kopīgi centieni bija fokusēti uz enerģētisko drošību, tirgus reformu un integrāciju, tostarp izveidojot infrastruktūru, uzlabojot energoefektivitāti un vairāk izmantojot atjaunojamus enerģijas avotus. Tika veikti turpmāki pasākumi, lai atvērtu stratēģisko Dienvidu gāzes koridoru. Eiropas austrumu partnervalstis Moldova un Ukraina guva progresu, īstenojot savas Enerģētikas kopienas saistības. Arī Gruzija nesen ir pieteikusies dalībai. ES un tās Vidusjūras reģiona partnervalstis guva daļēju progresu nākotnes Vidusjūras reģiona Enerģētikas kopienas izveidošanā. Partnervalstis veica papildu pasākumus, lai sagatavotu un ieviestu vides stratēģijas un tiesību aktus, un īstenoja dažus centienus uzlabot vides stāvokli. ES palīdzēja partnervalstīm novērst vides degradāciju un veicināt dabas resursu ilgtspējīgu izmantošanu, tostarp gaisa kvalitātes, ūdens, rūpnieciskā piesārņojuma, atkritumu apsaimniekošanas, bīstamu pesticīdu, dabas aizsardzības un mežu pārvaldības jomā, un stiprināt vides informācijas sistēmas un pārvaldību. Partnervalstīm pilnībā jāīsteno to noslēgtie daudzpusējie vides nolīgumi. Pamatprogrammas, lai novērstu dabas un cilvēka izraisītas katastrofas, tām sagatavotos un uz tām reaģētu (PPRD dienvidu un austrumu valstīm), palīdzēja daļēji ieviest 2005. gada Hiogo Rīcības programmu katastrofu draudu samazināšanai, veicinot tuvināšanu EU tiesību aktiem un standartiem. ES atbalstīs informēšanas un brīdināšanas stratēģiju izveidošanu, spēju veidošanu un koordinācijas uzlabošanu. Partnervalstis veica dažus pasākumus klimata pārmaiņu jomā, jo īpaši izmantojot dažus Tīras attīstības mehānisma un Kopīgas īstenošanas projektus. ES tām palīdzēja veidot pāreju uz zema oglekļa emisiju līmeņa attīstību un noturību pret klimata pārmaiņām, veicot spēju veidošanu un ieguldījumus. Tomēr vērienīgu klimata politiku izveidošana un īstenošana joprojām ir problēma tāpat kā klimata apsvērumu iekļaušana citās saistītās politikas jomās (piemēram, enerģētika, transports, lauksaimniecība). Partnervalstis tiek iedrošinātas sākt veidot tādas nacionālās klimata pārmaiņu stratēģijas kā zema oglekļa emisiju līmeņa attīstības politikas un noturības pret klimata pārmaiņām stratēģijas, kas būs nepieciešamas arī starptautiskajās sarunās un to noslēgšanā 2015. gadā. Tas attiecas arī uz klimata pārmaiņu iekļaušanu citās politikas jomās. EKP partnervalstis ieviesa reformas, lai tuvinātos ES transporta standartiem. Kopīgs darbs AP transporta darba grupā bija fokusēts uz transporta sistēmu ciešāku integrāciju, ar TEN-T savienota reģionālā transporta tīkla izveidošanu un prioritāru sakaru projektu apzināšanu. Šis darbs būtu jāpabeidz 2013. gadā; līdzīgs darbs ar dienvidu partnervalstīm būtu jāapstiprina otrajā transporta ministru konferencē 2013. gada novembrī. ES un Moldova šā gada sākumā parakstīja kopējas aviācijas telpas nolīgumu. Šāds nolīgums ar Izraēlu jau tika parafēts 2012. gadā. 2013. gadā tiks sāktas sarunas par aviāciju ar Tunisiju, un šādas sarunas būtu jāatsāk ar Libānu. Sarunas par aviācijas nolīgumu ar Ukrainu, kuras atsākās 2012. gadā, būtu jānoslēdz 2013. gadā, tāpat 2013. gadā būtu jāsāk sarunas ar Azerbaidžānu. AP neoficiāls transporta ministru dialogs notika 2013. gada februārī, lai sagatavotos ES un Austrumu partnerības transporta ministru otrajai sanāksmei 2013. gadā. EK, EIB un Starptautiskā Jūrniecības organizācija (IMO) 2012. gadā kopīgi strādāja pie kopīgu priekšlikumu kopuma rīcībai kā turpmākiem pasākumiem pēc priekšizpētes par Vidusjūras jūrniecības attīstības sadarbību, kas ir veikta Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu Ieguldījumu un partnerības instrumenta (FEMIP) ieguldījumu fonda ietvaros. 2013. gadā EK, EIB un IMO kopīgi organizē 12. FEMIP konferenci, lai uzlabotu sadarbību jūras un jūrniecības jomā starp Vidusjūras reģiona valstīm un atbalstītu ekonomikas izaugsmi un darbavietu radīšanu reģionā. Attiecībā uz informācijas sabiedrības politiku kopīgais darbs turpināja fokusēties uz taisnīgu, modernu, atvērtu un pārredzamu telekomunikāciju tirgu izveidošanu, atvērtu un aktīvu interneta izmantošanu visiem un dažādotu plašsaziņas līdzekļu vidi. 2012. gadā tika izveidots AP elektroniskās komunikācijas regulatoru tīkls. Tiks stiprināts Vidusjūras reģiona regulatoru tīkls. Tika veikti būtiski pasākumi, lai izveidotu zināšanu un inovāciju kopīgo telpu. 2012. gadā EKP valstis vairāk piedalījās Septītajā pamatprogrammā (2007.–2013. gadam) (7. pamatprogramma). Starptautiskajā sadarbības uzaicinājumā iesniegt priekšlikumus, kas tika publicēts 2012. gada jūlijā, bija iekļautas konkrēti uz EKP valstīm mērķētas darbības reģionālā un divpusējā līmenī ar mērķi atbalstīt politikas dialogu, kā arī īpaša darbība, lai mazinātu plaisu starp pētniecību un inovācijām. 2012. gada beigās kopējais ES ieguldījums projektos ar EKP valstu piedalīšanos sasniedza 960 miljonus euro. 2012. gada martā tika parakstīts zinātnes un tehnoloģiju sadarbības nolīgums starp ES un Alžīriju. Moldovas Republika 7. pamatprogrammai pievienojās no 2012. gada janvāra. Pēc Eiropas un Vidusjūras reģiona konferences par pētniecību un inovācijām 2012. gada aprīlī Barselonā ir sāktas iniciatīvas uzlabot Eiropas un Vidusjūras reģiona starpreģionu sadarbību. Pašreizējās AP IV platformas "Saikne starp cilvēkiem" ietvaros 2012. gadā tika ierosināta un 2013. gadā darbu sāks īpaša pētniecības un inovāciju darba grupa. 57. 2012. gadā turpinājās dialogs ar partnervalstīm, lai apzinātu to galvenās intereses attiecībā uz dalību ES programmās un sadarbību ar ES aģentūrām. ES organizēja informatīvas sanāksmes par vispārēju pieeju dalībai programmās un sadarbībai ar aģentūrām lielākajā daļā partnervalstu. Oktobrī stājās spēkā protokols, kas ļauj Marokai piedalīties ES programmās, kuras ir atvērtas EKP partnervalstīm. Decembrī ES parakstīja līdzīgus protokolus ar Armēniju un Jordāniju. Sākās sarunas par protokoliem ar Azerbaidžānu un Gruziju[9]. Novembrī ES organizēja informatīvu semināru EKP valstīm un ES aģentūrām. Tajā pieņēma finansiālās palīdzības projektu 3,7 miljonu euro apmērā, kas tiks sākts 2013. gada sākumā, lai atbalstītu ES aģentūras sagatavošanās pasākumos palīdzēt EKP partnervalstīm piedalīties to darbā. EKP partnervalstis stiprināja saikni ar vairākām ES aģentūrām, tostarp divpusēju tehnisku sadarbību. ES ir gatava sarunām par protokoliem, kas ļauj citām ieinteresētajām EKP valstīm piedalīties ES programmās. Tā kā pašreizējo programmu termiņš beidzas 2013. gadā, ES sniegs partnervalstīm informāciju par 2014.–2020. gada programmām, kuras tām būs atvērtas, pēc tam, kad tās tiks pieņemtas. Tā turpinās palīdzēt partnervalstīm piedalīties ES aģentūru darbā, jo īpaši sniedzot finansējumu sagatavošanās darbībām. Partnervalstīm būs rūpīgi jānosaka ierobežots prioritāšu skaits, lai veicinātu turpmāku dialogu un sadarbību, balstoties uz kopēji apzinātām interesēm. ES ir gatava īslaicīgi, un pakāpeniski samazinot summu, līdzfinansēt dažas ar dalību saistītas izmaksas. 2.7. EKP austrumu un dienvidu dimensija 61. EKP ir balstīta uz individuālām partnerattiecībām starp ES un katru atsevišķu kaimiņvalsti ar vienotu politiku, pamatojoties uz abpusēju pārskatatbildību un kopīgām saistībām attiecībā uz universālām cilvēktiesību vērtībām, demokrātiju un tiesiskumu. Šādu pieeju papildina EKP divas reģionālās dimensijas. AP un Partnerības demokrātijai un kopīgam uzplaukumam ar Vidusjūras dienvidu reģiona kaimiņvalstīm mērķis ir veicināt reģionu sadarbību un izveidot reģionu sinerģijas un risinājumus konkrētām ģeogrāfiskām, ekonomiskām un sociālām problēmām katrā reģionā. 2.7.1. Austrumu partnerība AP īstenošanā tika panākts ievērojams abpusējs un daudzpusējs progress. Neskatoties uz to, ierobežots progress dažās valstīs attiecībā uz demokrātiskām reformām, cilvēktiesībām un tiesiskumu turpināja kavēt sasniegt mērķi, t. i., izveidot partnervalstu politisko asociāciju un ekonomikas integrāciju ar ES. 2012. gadā izveidotais ceļvedis[10] bija pamatā Prāgas un Varšavas deklarācijās noteikto partnerības mērķu turpmākas īstenošanas vadīšanai un uzraudzīšanai līdz nākamajai augstākā līmeņa sanāksmei Viļņā 2013. gada rudenī. AP platformas un darba grupas nodrošināja kopēju dialoga, sadarbības un informācijas apmaiņas telpu tādās jomās kā valsts pārvaldes reforma, transports, migrācija un patvērums. Pilsoniskās sabiedrības foruma platformas tagad ir izveidotas AP visās sešās partnervalstīs. Tika gūts ievērojams progress attiecībā uz asociācijas nolīgumiem, tostarp padziļinātām un visaptverošām brīvās tirdzniecības zonām – galvenajiem instrumentiem demokrātiskas un ekonomiskas pārveides atbalstam –, un ES spēra soļus uz priekšu, lai sasniegtu mērķi liberalizēt vīzu režīmu īstermiņa ceļojumiem ar piecām no sešām partnervalstīm. ES ir sniegusi ievērojamu finansējumu, lai atbalstītu partnervalstu centienus ieviest reformas. 2011.–2013. gadā ir pieejami 1,9 miljardi euro divpusējai un reģionu sadarbībai (ieskaitot papildu līdzekļus 350 miljonu euro apmērā). Austrumu partnerības integrācijas un sadarbības programma (EaPIC) ir bijis instruments politikas lielākas nosacītības sistemātiskākai piemērošanai un principa „jo lielāki sasniegumi, jo lielāks atbalsts” piemērošanai. 2012. gadā trīs partnervalstis (Moldova, Gruzija un Armēnija) guva labumu no EaPIC, saņemot lielāku finansiālu palīdzību. Tika panākta vienošanās izveidot Austrumu partnerības neformālus dialogus, kas tiks organizēti Augstā pārstāvja/priekšsēdētāja vietnieka, par Eiropas kaimiņattiecībām atbildīgā komisāra un sešu partnervalstu ārlietu ministru līmenī. Neformālajos dialogos būtu jārisina ES un partnervalstis kopīgi interesējoši ārpolitikas jautājumi, jāuzrauga Austrumu partnerības ceļveža īstenošana un attiecīgā gadījumā jāiekļauj nozares dialogs. Pirmā sanāksme notika Kišiņevā 2012. gada jūnijā, un otrais dialogs tika noorganizēts Tbilisi 2013. gada februārī, tostarp neformāls dialogs par transportu, kurā piedalījās Komisijas priekšsēdētāja vietnieks Kallas un partnervalstu satiksmes ministri. Augstākā līmeņa sanāksme, kas plānota 2013. gada novembrī Viļņā, būs vēl viens svarīgs pasākums AP īstenošanā. Dažas Eiropas austrumu partnervalstis izrāda vēlēšanos padziļināt savas attiecības ar ES. 2011. gada maija paziņojumā par EKP[11] Augstais pārstāvis un Komisija uzsvēra, ka vērtības, kas ir Eiropas Savienības pamatā — brīvība, demokrātija, cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošana un tiesiskums —, ir arī EKP politiskās asociācijas un ekonomikas integrācijas procesa pamatā. Tās ir tās pašas vērtības, kuras ietvertas Līguma par Eiropas Savienību 2. pantā un uz kurām ir balstīts tā 8. un 49. pants. Valstu un valdību vadītāji Austrumu partnerības augstākā līmeņa sanāksmē Varšavā 2011. gadā ir apstiprinājuši dažu partnervalstu centienus integrēties Eiropā un izvēli par labu Eiropai[12]. 2.7.2. Partnerattiecības demokrātijai un kopīgam uzplaukumam 66. Ceļvedī[13] 2012. gadā tika izvirzīti mērķi, kas jāievēro partnerībā ar dienvidu kaimiņvalstīm divpusējā un reģionālā līmenī, un vēlamie sasniegumi līdz 2013. gada beigām. Ceļveža īstenošanu ietekmēja mainīgās situācijas Vidusjūras reģiona partnervalstīs 2012. gadā. ES ir ievērojusi savu divpusējā un reģionālā līmenī atjaunotas iesaistīšanās politiku, piedāvājot atbalstu pārejas posmā, vienlaicīgi atzīstot partnervalstu atbildību par to. Finanšu atbalsta izteiksmē papildus 3,5 miljardiem euro, kas jau ir plānoti 2011.–2013. gada periodam, ES piešķirs dienvidu kaimiņvalstīm jaunas dotācijas aptuveni 700 miljonu euro apmērā. 67. 2012. gadā veiksmīgi notika demokrātiskas vēlēšanas (Ēģiptē, Alžīrijā un Lībijā), tika veiktas vēlēšanu reformas vēlēšanām Jordānijā un Libānā un lielākajā daļā valstu tika izveidotas jaunas valdības. Ar savu palīdzību vai novērošanas misijām ES atbalstīja bieži vien pirmās patiesi demokrātiskās vēlēšanas. Daudzpartiju politika ieguva jaunu dinamismu, un pilsoniskā sabiedrība bija aktīvāka un biežāk pauda viedokli. Daudzās reģiona valstīs vairāk ievēro vārda brīvību kopumā un ir kļuvis vieglāk izveidot politiskās partijas vai arodbiedrības. Tomēr kļuva skaidrs, ka demokrātisku iestāžu izveidošanai būs vajadzīgs laiks, jo īpaši tur, kur juridiskā nenoteiktība joprojām kavē pārejas procesu (Ēģiptē). Tomēr politisko partiju un pilsoniskās sabiedrības jaunais dinamisms ir demokrātiskas kultūras attīstības zīme, kas dod ES jaunas iespējas dialogam. Vienlaicīgi ar drošības situācijas pasliktināšanos, jo īpaši Lībijā, Sinājā un Sāhelā, par būtisku problēmu kļūst no iepriekšējiem režīmiem mantotā drošības sektora reformēšana, saglabājot likumību un kārtību. 68. Ekonomikas jomā politiskā nenoteiktība, kā arī strukturālo reformu iekļaujošai izaugsmei trūkums turpināja kavēt ekonomikas darbību. Budžeta deficīts 2012. gadā saglabājās augsts vai pat pasliktinājās, jo bija vāja ekonomika un lielāki izdevumi, lai apmierinātu izteiktās sociālās prasības. Bezdarba līmenis no jau tā augsta līmeņa paaugstinājās vēl vairāk. Lai gan politiskais konteksts neveicināja spēcīgu ekonomikas reformu, ir dažas stabilizācijas pazīmes. ES īpašajam pārstāvim Vidusjūras dienvidu reģionā bija vadošā loma ES politiskā dialoga uzlabošanā ar reģiona valstīm, kuras iesaistījušās pārejas procesā, palīdzot ES darbā stiprināt demokrātiju un iestāžu veidošanu un palielināt tās efektivitāti, klātbūtni un redzamību reģionā. Tika izveidotas darba grupas Tunisijai (2011. gada 28. un 29. septembrī), Jordānijai (2012. gada 22. februārī) un Ēģiptei (2012. gada 13. un 14. novembrī). Darba grupas palīdzēja padziļināt ES attiecības ar trim valstīm uz rezultātiem orientētā, īpaši izveidotā un diferencētā veidā, iesaistot visas ES iestādes un privāto sektoru. Eiropas uzņēmēji arī piedalījās Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vietnieka Tajani vadītajās misijās uz Maroku un Tunisiju 2012. gada novembrī. Tunisijā tika izveidota ES un Tunisijas uzņēmējdarbības padome, lai ziņotu Tunisijas valdībai par uzņēmējdarbības vides uzlabojumiem. 70. Reģionālā līmenī Vidusjūras ziemeļu reģiona savienības ziemeļu līdzprezidentūra tika nodota ES un Jordānija uzņēmās dienvidu līdzprezidentūru. Tā bija zīme, ka abām Vidusjūras reģiona daļām ir atjaunojusies vēlēšanās pārvērst UfM kā vienotu forumu ar 43 locekļiem[14] par efektīvu katalizatoru reģionālo projektu attīstīšanai. ES un Arābu valstu līgas ministru sanāksmē novembrī tika skaidri noformulēts politisks paziņojums par ES un arābu ministru saistībām sadarboties kopīgo problēmu risināšanā. Decembrī kopīgā paziņojumā[15] tika noteikti veidi, kā Eiropas Savienība varētu atbalstīt ciešāku sadarbību starp Magribas valstīm. Komisija oktobrī piedalījās arī „5+5” augstākā līmeņa sanāksmē, kurā piedalījās piecas ES Vidusjūras dienvidu reģiona valstis un Magriba, parādot atbalstu turpmākai reģionālajai integrācijai, kas ir nozīmīga drošības un labklājības veicināšanai. Lai gan 2012. gadā tika panākts ievērojams progress ceļveža mērķu sasniegšanā, turpmāks progress 2013. gadā būs atkarīgs no ES un partnervalstu turpmākās vēlmes pildīt jau uzņemtās saistības. Tā kā politiskā situācija stabilizējas un partnervalstis veic pāreju uz demokrātiju, valdībām vajadzētu būt labākā pozīcijā saņemt ieguvumus, ko piedāvā ES, un ar jaunu sparu piedalīties reģionālajā sadarbībā. 2.8. Konfliktu risināšana kaimiņvalstīs Iesaistīšanās ieilgušo konfliktu risināšanā kaimiņvalstīs — Moldovā, Dienvidkaukāzā, Tuvajos Austrumos — ir nozīmīga ES politikas daļa. ES KĀDP/KDAP piesaistīšana turpinās būt EKP neatņemama sastāvdaļa. KDAP misiju klātbūtne kaimiņvalstīs atspoguļo ES visaptverošo, daudzpusējo pieeju šajā jomā, risinot drošības, tiesiskuma un civilu krīžu pārvarēšanas jautājumus. ES īpašajam pārstāvim Dienvidkaukāzā un saistībā ar krīzi Gruzijā saglabājās galvenā loma ES centienos atrisināt konfliktus Gruzijā un Kalnu Karabahā. Īpašais pārstāvis kopā ar ANO un EDSO bija līdzpriekšsēdētājs Ženēvas starptautiskajās apspriedēs par krīzi Gruzijā. Šīs sarunas pašlaik ir vienīgais veids, kā norisinās dialogs starp Gruzijas iestādēm un separātiskajiem Abhāzijas un Dienvidosetijas reģioniem, lai gan jaunā Gruzijas valdība ir izteikusi vēlmi izveidot tiešus saziņas kanālus ar de facto struktūru pārstāvjiem. ES uzraudzības misija Gruzijā palīdzēja stabilizēt situāciju tajā ar uzraudzības klātbūtni uz administratīvajām robežām ar separātiskajiem reģioniem. Saistībā ar Kalnu Karabahu turpinājās sakari ar Armēniju un Azerbaidžānu augstākajos līmeņos, lai iedrošinātu konfliktu atrisināt mierīgā ceļā, konkrēti atbalstot EDSO Minskas grupas darbu. Pilnībā uzticoties Minskas grupas līdzpriekšsēdētājiem, ES parādīja gatavību palīdzēt veicināt samierināšanu un rehabilitāciju, lai atbalstītu jebkādu progresu, kas varētu tikt panākts sarunās. 2012. gada septembrī tika uzsākts ES finansētās pilsoniskās sabiedrības programmas „Eiropas Partnerība mierīgam konflikta atrisinājumam Kalnu Karabahā” (EPNK) otrais posms. „5+2” Piedņestras konflikta izšķiršanas process, kas oficiāli tika atsākts 2011. gada decembrī, nedaudz iekustināja situāciju. Abas puses, tiekoties Odesā 2012. gada janvārī, vienojās par pieeju „soli pa solim”, lai risinātu parastajiem iedzīvotājiem svarīgākās praktiskās problēmas. Aprīlī „5+2” vienprātīgi pieņēma reglamentu un visaptverošu sarunu darba kārtību. Sarunu darba kārtība ietver sociālekonomiskus, humānus, juridiskus, politiskus un drošības jautājumus. No tā brīža „5+2” dalībnieki sniedza politisku atbalstu dažādu pušu tehniska rakstura diskusijām. Tas ļāva atjaunot kravas dzelzceļa transportu caur Piedņestras reģionu, un tika panākts ievērojams progress izglītības jomā un citos sociālekonomiskos jautājumos. Novembrī dalībnieki apmainījās ar viedokļiem, bet nepanāca vienošanos par nepieciešamību apspriest risinājuma politiskos aspektus un skaidrības trūkumu, kas kavē sociālekonomisko un humāno jautājumu atrisināšanu. ES aktīvi piedalījās „5+2” formātā un palielināja pārstāvniecību uz vietas ar mērķi konsolidēt stabilitāti reģionā. Tas tika panākts, veicinot Piedņestras reģiona uzņēmumu dalību ES un Moldovas tirdzniecības plūsmās un finansējot lielāku skaitu uzticības veicināšanas projektu sociālajā, veselības aprūpes, izglītības un humānajā jomā. Moldova un Ukraina turpināja konstruktīvi piedalīties darbā, ko veica ES Robežu palīdzības misija Moldovā un Ukrainā (EUBAM). Ar EUBAM atbalstu Moldovas muitas un robežapsardzes iestādes turpināja uzlabot savas profesionālās spējas un sadarbību starp aģentūrām valstī un ar Ukrainu. EUBAM turpināja atbalstīt valsts robežas ar Ukrainu demarkāciju. Izmaiņas arābu pasaulē vēlreiz pierādīja, ka steidzami nepieciešams atsākt sarunas starp Izraēlu un palestīniešiem. ES 2012. gadā turpināja iedrošināt abas puses atsākt sarunas saskaņā ar 2011. gada septembra Kvarteta paziņojumu. Neskatoties uz Jordānijas atbalstu gada sākumā diemžēl šīs sarunas netika atsāktas. Vēlreiz apstiprinot savu atbalstu divu valstu risinājumam, ES uzsvēra, ka pieaug bažas par notikumiem teritorijā, kas draud divu valstu risinājumu padarīt par neiespējamu. Tā turpināja atbalstīt Izraēlas un palestīniešu konflikta atrisināšanu mierīgās abpusējās sarunās saskaņā ar starptautiskām tiesībām un parametriem, par kuriem jau panākta vienošanās. Bez pastāvīga praktiskā atbalsta EKP ietvaros tās politiskie centieni bija vislabāk redzami 2012. gada maija un decembra Ārlietu padomes secinājumos. Tā turpināja palīdzēt Palestīniešu pašpārvaldei centienos izveidot valsti, balstoties uz tiesiskumu un cilvēktiesību ievērošanu. Tā vēlreiz atkārtoja savu aicinājumu panākt izlīgumu starp pašiem palestīniešiem un galveno uzmanību vērsa uz to, lai vienpusēji pieņemti akti neapdraudētu divu valstu risinājuma iespējamību, jo īpaši attiecībā uz izraēļu teritoriju paplašināšanu, tostarp Austrumjeruzalemi. Pilnībā atzīstot Izraēlas likumīgo drošības nepieciešamību, tā turpināja aicināt izbeigt Gazas joslas blokādi ar galveno mērķi uzlabot tajā ilgtspējīgu humānu situāciju. Tā cieši sadarbojās ar ASV un citiem starptautiskiem partneriem, tostarp Kvarteta ietvaros. Tā atzinīgi novērtēja Jordānijas un Ēģiptes starpniecības centienus konflikta risināšanā un Arābu valstu līgas vispārējo atbalstu Tuvo Austrumu miera procesā. EUBAM Rafa operācijas ir pārtrauktas Hamās Gazas joslas vardarbīgās pārņemšanas dēļ 2007. gada vidū. Kopš tā laika būtisku pilnvaru īstenošana ir pārtraukta, tomēr misija ir saglabājusi savu kapacitāti un gatavību atkal rīkoties un pārdislocēties uz Rafas šķērsošanas punktu, kad to atļaus politiskie un drošības apstākļi. Pēc Gazas krīzes 2012. gada novembrī atsākās sarunas par iespējamu EUBAM Rafa atkārtotu aktivizēšanu. Sīrijas gadījumā ES ir atkārtoti nosodījusi notiekošos cilvēktiesību pārkāpumus, apstiprinājusi vairākus ierobežojošu pasākumu ciklus pret Sīrijas režīmu un sniegusi humānu palīdzību VIPP un bēgļiem. Tā ir diplomātiski rīkojusies, lai veicinātu mierīgu krīzes risinājumu, atbalstot ANO un Arābu valstu līgas īpašo sūtņu misiju, piedaloties „Sīrijas draugu” sanāksmēs un atbalstot centienus izveidot vienotu pārstāvošu opozīciju. Visā Sīrijas krīzē ES ir bijusi starptautiskās humānās palīdzības priekšgalā, cieši sadarbojoties ar citiem donoriem un starptautiskām organizācijām, lai nodrošinātu, ka tiek nekavējoties apzinātas vajadzības un atbalsts tiek sniegts ātri un efektīvi. 2012. gadā Sīrijai un tās kaimiņvalstīm sniedza humāno palīdzību 150 miljonu euro apmērā, un ES dalībvalstis papildus ziedoja 208 miljonus euro. Aptuveni 80 miljoni euro tika izsniegti ar EKPI un citu tematisko instrumentu palīdzību, lai atbalstītu Sīrijas iedzīvotāju ilgtermiņa vajadzības (atbalsts pilsoniskai sabiedrībai, cilvēktiesību aizstāvjiem, bēgļiem utt.) un palīdzētu kaimiņvalstīm tikt galā ar bēgļu pieplūdumu. 3. Politikas saskaņotība EKP ir lielisks piemērs visaptverošai pieejai ārpolitikai. Sadarbībā ar kaimiņvalstīm tiek izmantoti visi ES rīcībā esošie instrumenti un politikas. Tā ietver ilgtermiņa politisko asociāciju, tirdzniecības politiku, nozaru politikas un finansiālu sadarbību ar KĀDP/KDAP instrumentu īstermiņa politikām un pasākumiem. Tas parāda, kā var izmantot visaptverošu pieeju, lai izveidotu saskaņotu rīcību, piesaistot visus attiecīgos ES dalībniekus. Kā ziņots Komisijas 2013. gada darba programmā, Augstais pārstāvis un Komisija pašlaik izstrādā kopīgu paziņojumu par to, kā turpmāk attīstīt šo pieeju. Tā cieši sadarbojas ar citām donorvalstīm un starptautiskiem dalībniekiem, lai pārvarētu humāno krīzi, veicinātu demokrātisku pāreju un ekonomikas attīstību partnervalstīs. Labākas sinerģijas un koordinācijas izveidošana ar lielākajām starptautiskajām finanšu iestādēm EKP reģionā jau tagad ir galvenais uzdevums, un nākotnē tās nozīme pieaugs. Savlaicīgi konsultāciju mehānismi, izmantojot gan pašreizējās struktūras, gan trīspusējo saprašanās memorandu starp Komisiju, EIB grupu un ERAB un Luksemburgas grupu (ES, SVF, Pasaules Banka, IFC, EIB un ERAB), un pastiprināta sadarbība uz vietas ir būtiska, lai uzlabotu politiku saskaņošanu ar EKP politikas mērķiem. Īpašais pārstāvis Vidusjūras dienvidu reģionā un Komisija koordinēja attiecības ar starptautiskajām finanšu iestādēm un G8 Dovilas procesā. Globālā līmenī EKP politikas jautājumi tika apspriesti arī ar Pasaules Bankas ES izpilddirektoriem 2012. gada sanāksmē. Regulāri tiek organizētas arī apspriešanās ar ERAB ES padomes locekļiem, un tajās tiek risināti ar EKP saistīti politikas jautājumi. Politiskā un stratēģiskā partnerība starp Eiropas Padomi (EP) un ES pēdējos gados ir tikusi pastāvīgi stiprināta. Sadarbība un dialogs ar EP palīdz sasniegt kopējus mērķus — lai reģiona valstīs tiktu vairāk ievērotas cilvēktiesību un pamatbrīvību, demokrātijas un tiesiskuma vispārējās vērtības. ES cieši sadarbojas arī ar EDSO konflikta risināšanā saistībā ar Minskas grupu un „5+2” Piedņestras konflikta izšķiršanas procesā, kā arī ar EDSO un ANO Ženēvas starptautiskajās apspriedēs par konfliktu Gruzijā. Eiropas Parlaments, Reģionu komiteja, un jo īpaši tās divas asociētās struktūras CORLEAP (Austrumu partnerības reģionālo un vietējo pašvaldību konference) un ARLEM (Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu reģionālo un vietējo pašvaldību asambleja), un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja uzņemas arvien aktīvāku un nozīmīgāku lomu EKP ietvaros, veicinot politiskā dialoga izveidi un citu sadarbības dimensiju labāku iekļaušanu EKP. Tas turpmāk stiprina sinerģiju politikas īstenošanā un paziņošanā. ES kaimiņvalstis kļūst par partneriem arī KDAP jomā. Ukraina piedalās vairākās KDAP misijās. KDAP līdzdalības pamatnolīgumi ir noslēgti ar Ukrainu un Moldovu, notiek sarunas ar Gruziju, un arī Armēnija ir izrādījusi interesi. Joprojām ir iespējami uzlabojumi. ES turpinās strādāt pie tā, kā dažādi dalībnieki varētu sadarboties vēl saskaņotāk. Ir skaidrs, ka daudzās jomās, jo īpaši mobilitātes jomā, kurā dalībvalstīm ir nozīmīgas kompetences politikā, ES vēl ciešāk jāsadarbojas ar tās dalībvalstīm, lai īstenotu savas saistības pret partnervalstīm. Tai arī jāatrod veids, kā piesaistīt citas ieinteresētās personas politikas veidošanā, piemēram, gatavojot rīcības plānus vai asociācijas programmas. ES iestādēm un atsevišķām dalībvalstīm jācenšas panākt iespējami lielāku saskaņotību, kas ir būtiska ES pievienotajai vērtībai. ES delegācijām partnervalstīs ir jāuzņemas nozīmīga loma, lai apvienotu visus dalībniekus, nodrošinātu saskaņotību un sinerģijas attiecīgajā valstī. Tām jāuzņemas lielāka loma arī kā galvenajam pārstāvim, no kura partnervalstu iestādes, pilsoniskā sabiedrība vai uzņēmumi var iegūt informāciju par politiku un iespējām saņemt atbalstu. 4. Turpmākie izaicinājumi Universālās vērtības, kas ir ES pamatā — brīvība, demokrātija, cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošana un tiesiskums —, ir arī EKP pamatā. Partnervalstīm, kas vēlas pēc iespējas tuvināties ES, tas ir galvenais atsauces punkts to nacionālajām reformām. Reformu procesam jābūt iekļaujošam. Tikai tad, ja visas kopienas, ne tikai politiskā elite vai dažas politiskā spektra daļas, pieņems šo izvēli un ievēros iepriekš minētās universālās vērtības, process būs ilgtspējīgs un galu galā veiksmīgs. Princips „jo lielāki sasniegumi, jo lielāks atbalsts” joprojām būs nozīmīgs elements, EKP reaģējot uz centieniem veikt demokrātiskas reformas un panākto progresu. Jaunajā finanšu instrumentā kaimiņvalstīm 2014.­–2020. gadam šis princips būs ietverts finanšu sadarbības jomā. Tomēr šis princips neattiecas tikai uz sadarbību finanšu jomā. Kā minēts 2011. gada kopīgajā paziņojumā, ES pielāgos savu piedāvājumu, īpaši tirgus piekļuves un labākas mobilitātes jomā, atbilstīgi reformu mērogam un partnervalstu mērķtiecībai. Pētījums parādīja, ka, izņemot dažas valstis, kuras ieviesušas lielāko daļu ieteikumu, daudzi no iepriekšējā gada EKP progresa ziņojumos iekļautajiem svarīgākajiem ieteikumiem vēl ir spēkā un paliks reformu procesa pamatā arī nākamajā(-os) gadā(-os). Pavisam niecīgais progress daudzās partnervalstīs kopīgi izvirzītu mērķu sasniegšanā un dažu valstu nepietiekamā atbildes rīcība uz EKP sniegtajām iespējām var likt kritiski pārskatīt tās instrumentus un mehānismus. Vajadzības gadījumā ES jāpārdomā, vai, tos pielāgojot, tie var kļūt atbilstošāki partnervalstu cerībām un vajadzībām, tādējādi palīdzot tos labāk piemērot. Vienlaicīgi partnervalstīm jāīsteno savas saistības kopā ar ES izvirzīto mērķu sasniegšanā. Kopā ar ES izvirzītajām prioritātēm un izveidotajai reformu darba kārtībai jābūt neatņemamai reformu un attīstības nacionālo stratēģiju daļai. Jaunu iespēju piedāvāšana iedzīvotājiem attiecībā uz ceļošanu, mācībām un uzņēmējdarbību ar ES ir būtiska, lai iepazītu vērtības, uz kurām balstās ES. ES vairāk uzmanības būtu jāvērš uz politikām un pasākumiem, kas fokusējas uz šiem jautājumiem. Cilvēku mobilitāte, stipendijas studentiem un uzņēmējdarbības tīkli var vairāk nekā jebkas palīdzēt partnervalstīm izšķirties par „Eiropas izvēli”. Austrumos Vīzu režīma liberalizācijas plāni ir pierādījuši savu efektivitāti reformu veicināšanā partnervalstīs. Ja partnervalstis šos plānus īstenotu pilnībā, bezvīzu režīma perspektīva būtu tuvāk realitātei. EKP daudzpusīgais un daudzus dalībniekus piesaistošais raksturs un tās dažreiz tehniskais raksturs rada grūtības sniegt informāciju par politiku. Tomēr ES tiek uztverta kā modelis un iedvesma kaimiņvalstu iedzīvotājiem attiecībā uz vērtībām, kas ir EKP pamatā — cilvēktiesības, demokrātija, pamatbrīvības, labklājība un solidaritāte. EKP partnervalstīs veiktais sabiedrības viedokļa pētījums[16] parāda, ka lielākajā daļā kaimiņvalstu iedzīvotāji ES uztver pozitīvi[17]. ES tiek asociēta ar cilvēktiesību, solidaritātes, labklājības, demokrātijas un vārda brīvības ievērošanas veicināšanu. Šīs vērtības un ekonomikas attīstība ir uzskatāmas par galvenajiem sadarbības aspektiem. Tomēr tas pats pētījums atklāj, ka daudzi iedzīvotāji nejūtas pietiekami informēti par to, ko ES dara viņu valstīs. Tas spilgti parāda nepieciešamību labāk informēt iedzīvotājus partnervalstīs par EKP, tās mērķiem, instrumentiem un sasniegumiem. Konflikti joprojām ir problēma dažos Eiropas kaimiņvalstu reģionos un rada risku kavēt uzsāktos reformu procesus. Miera un stabilitātes veicināšana, izmantojot visus ES pieejamos civilos un militāros instrumentus, ir steidzama nepieciešamība, ko nevar neņemt vērā. Izmaiņas partnervalstu ārpolitikas orientācijā un pieaugošā citu dalībnieku piesaistīšana reģionā var arī mazināt ES kā modeļa un partnera pievilcību. Tāpēc ES jāpārdomā, kā izveidot daudzpusīgāku politikas pieeju, sistemātiskāk nekā tagad piesaistot citus dalībniekus, kas darbojas kaimiņvalstīs, un sadarbojoties ar tiem kopēju jautājumu risināšanā kopā ar pašām partnervalstīm. Vidusjūras dienvidu reģionā Turcijai, Persijas līča valstīm un tādām organizācijām kā Arābu valstu līga ir daudz redzamāka loma centienos atrisināt konfliktus un tās vairāk īsteno savas ekonomiskās un politiskās intereses. Alternatīvu reģionālās integrācijas shēmu parādīšanās austrumu kaimiņvalstīs ir jauns izaicinājums. Eirāzijas Savienības izveidošana starp Krievijas Federāciju, Baltkrieviju un Kazahstānu ir izmainījusi situāciju. Tā tiek uztverta kā integrācijai ar ES alternatīvs politiskās un ekonomiskās attīstības modelis. Tomēr tā ir iespēja izdarīt izvēli. Piemēram, pievienošanās Muitas savienībai, kas ir Eirāzijas Savienības daļa, kavētu ekonomikas integrāciju ar ES, izmantojot padziļinātu un visaptverošu brīvās ekonomikas zonu. 5. Secinājums Lai gan EKP pamatprincipus un galvenos mērķus turpina piemērot attiecībā uz visām partnervalstīm un visām politikas daļām, ES attiecības ar katru partnervalsti ir unikālas un EKP instrumenti ir pielāgoti katru atsevišķu attiecību vajadzībām. EKP dod ES instrumentu kopumu, kas tai ļauj pielāgot savu politikas pieeju un rīcību katras savas partnervalsts individuālajai situācijai un tās prasībām attiecībās ar ES. Tai arvien vairāk būs jādažādo politikas pasākumi atbilstīgi atšķirībām savu partnervalstu attīstības līmenī, ambīcijās un vajadzībās. Partnervalstīm nevajadzētu samazināt ambīcijas un saistības ieviest reformas savā sabiedrībā un savās politikas un ekonomikas sistēmās. Tas ir būtiski, lai apmierinātu savu iedzīvotāju prasības un vajadzības. Ir būtiski atjaunot politiskās saistības reāli īstenot bieži vien sarežģītas reformas. ES savukārt jāturpina turēties pie savām saistībām izveidot spēcīgāku politisko asociāciju, lielāku ekonomikas integrāciju un reformu atbalstu. [1] COM(2011) 303, 25.5.2011. [2] Šim kopīgajam paziņojumam ir pievienoti: 12 valstu progresa ziņojumi, kuros novērtēta EKP īstenošana 2012. gadā saskaņā ar EKP rīcības plānu vai līdzvērtīgiem dokumentiem; divi reģionālā progresa ziņojumi, kuros aprakstīts 2012. gadā panāktais progress, īstenojot Austrumu partnerību un Partnerattiecības demokrātijai un kopīgam uzplaukumam; un statistikas pielikums. [3] Saskaņā ar ANO Ģenerālās asamblejas Rezolūciju 67/19 nosaukums “Palestīna” tiks izmantots visos gadījumos, atsaucoties uz to, kas līdz šim tika dēvēts par “Palestīniešu pašpārvaldi” vai “okupēto Palestīniešu teritoriju”. Tas nav saistīts ar Palestīnas kā valsts atzīšanu saskaņā ar Padomes 2009. gada decembra secinājumiem. [4] Austrumu partnerības ārlietu ministru sanāksmes Briselē kopīgs ziņojums, 2012. gada 23. jūlijs, Eiropas Savienības Padome, 12862/12, PRESSE 348. Kopīgs paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai „Austrumu partnerība: ceļvedis 2013. gada rudens augstākā līmeņa sanāksmei”, JOIN(2012) 13 final, 15.5.2012. [5] Transparency International, Korupcijas līmeņa vērtējums 2012. gadā. [6] Atbalsts partnerībai, reformai un iekļaujošai izaugsmei. [7] Austrumu partnerības integrācijas un sadarbības programma. [8] COM(2011) 839 galīgā redakcija. [9] Protokoli, kas ļauj Moldovas Republikai un Ukrainai piedalīties ES programmās, kuras tām ir atvērtas, stājās spēkā 2011. gadā, un protokols ar Izraēlu tika parakstīts 2008. gadā. [10] Kopīgs paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai „Austrumu partnerība: ceļvedis 2013. gada rudens augstākā līmeņa sanāksmei”, JOIN(2012) 13 final, 15.5.2012. [11] Kopīgs paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai „Jauna reakcija uz pārmaiņām kaimiņvalstīs”, COM(2011) 303. 25.5.2011. [12] Kopīgs paziņojums Austrumu partnerības augstākā līmeņa sanāksmē, Varšavā, 2011. gada 29. un 30. septembrī. [13] Kopīgs dienestu darba dokuments „Partnerattiecības demokrātijai un kopīgam uzplaukumam: Ziņojums par darbībām 2011. gadā un ceļvedis turpmākai rīcībai”, kas pievienots Kopīgajam paziņojumam Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai „Īstenojot jaunu Eiropas kaimiņattiecību politiku”, SWD(2012) 121 final, 15.5.2012. [14] Sīrijas dalība pašlaik ir pārtraukta, tāpēc sadarbība ir starp 42 valstīm. [15] Kopīgs paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai „Atbalsts ciešākai sadarbībai un reģionālai integrācijai Magribā: Alžīrijā, Lībijā, Mauritānijā, Marokā un Tunisijā”. JOIN(2012) 36 final, 17.12.2012. [16] 2012. gada pavasara un 2012. gada rudens ES kaimiņvalstu attiecību barometrs. [17] Izņemot Ēģipti un Lībiju, kur šķiet, ka lielākajai daļai iedzīvotāju nav priekšstata vai pietiekamas informācijas par ES tēlu vai attiecību stāvokli.