LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 128/56

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Privātā akciju kapitāla fondu, riska ieguldījumu fondu un valsts ieguldījumu fondu ietekme uz rūpniecības pārmaiņām Eiropā”

(pašiniciatīvas atzinums)

(2010/C 128/10)

Ziņotājs: MORGAN kgs

Līdzziņotājs: POP kgs

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 2009. gada 26. februārī saskaņā ar Reglamenta 29. panta 2. punktu nolēma izstrādāt pašiniciatīvas atzinumu par tematu

“Privātā akciju kapitāla fondu, riska ieguldījumu fondu un valsts ieguldījumu fondu ietekme uz rūpniecības pārmaiņām Eiropā”.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Rūpniecības pārmaiņu konsultatīvā komisija savu atzinumu pieņēma 2009. gada 10. septembrī.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 457. plenārajā sesijā, kas notika 2009. gada 4. un 5. novembrī (5. novembra sēdē), ar 167 balsīm par, 1 balsi pret un 3 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi.

1.1. Šā atzinuma mērķis ir analizēt, kā valsts ieguldījumu fondi (VIF) un alternatīvie ieguldījumu fondi (AIF) ietekmē rūpniecības pārmaiņas. AIF var būt privātā akciju kapitāla fondi (PAKF) un riska ieguldījumu fondi (RIF). EESK uzdevumā konsultāciju birojs “Wilke Maack und Partner” sagatavoja 87 lappuses garu ziņojumu. Šā atzinuma lasītāji ir aicināti iepazīties ar aplūkojamo jautājumu sīkāku analīzi minētajā ziņojumā. Ļoti atšķirīgs skatījums uz AIF un VIF ir atrodams dokumentā “The New Power Brokers”, kas publicēts McKinsey Global Institute tīmekļa vietnē.

1.2. Šajā atzinumā aplūkotie fondi ietekmē rūpniecības pārmaiņas dažādos veidos. VIF ir tradicionāli investori, kas pērk un pārdod tirgū. RIF pērk un pārdod akcijas galvenokārt kā tirgotāji, taču daži no tiem ir aktīvi investori. PAKF stratēģija ir aktīva darbība. Taču nav iespējams vispārinoši spriest par šiem trim ieguldījumu fondu veidiem. Tie ievērojami atšķiras viens no otra. Attiecīgi 3., 4. un 5. sadaļas nobeigumā ir sniegta “Wilke Maack und Partner” izstrādāta SWOT (priekšrocību, trūkumu, iespēju un apdraudējuma) analīze.

1.3. Pieredze un pētījumi ļoti skaidri parāda vienu kopīgu aspektu — uzlabojot informācijas pieejamību, tās izplatīšanu un jo īpaši pārredzamību, tiks ievērojami veicinātas visas sociālās sekas, tostarp rūpniecības pārmaiņas. EESK katrā ziņā stingri atbalsta trīs minētos uzlabojumus.

1.4. PAKF ir trīs svarīgi aspekti. Tiem ir labvēlīga ietekme uz riska kapitāla izmantošanu, dažādu būtisku izmaiņu un reorganizāciju finansēšanu, kā arī uz ģimenes uzņēmumu izaugsmi. No otras puses, pašreizējā agresīvā finansēšanas tehnika, veicot ar parādsaistībām nodrošinātu pārpirkšanu (LBO), var radīt negatīvas sekas daudziem uzņēmumiem, kas var iespējami nelabvēlīgi iespaidot visas ieinteresētās puses, tostarp darbiniekus. Svarīga nozīme ir arī sociālajai dimensijai, kas ietver nodarbinātības līmeņa, ienākumu un sociālo tiesību statusa paaugstināšanos vai pazemināšanos. Ņemot vērā grūtības iegūt datus, “Wilke Maack and Partner” iesaka ievērot ārkārtēju piesardzību, izsakot pieņēmumu, ka pēdējās divās desmitgadēs notikušo rūpniecības pārmaiņu vispārējās paātrināšanās un pārstrukturēšanas apstākļos uzņēmumi, kurus nodrošina privātais kapitāls, saskaras ar sliktāku attieksmi vai tiem tiek noteiktas augstākas prasības. Eiropā atrodami daudzi darba apstākļu un darba attiecību pasliktināšanās piemēri, kas nav saistīti ar minētajiem fondiem.

1.5. Kopumā RIF darbība neietekmē rūpniecības pārmaiņas, taču ir būtiski izņēmumi. RIF ir liela mēroga apgrūtinošu parādsaistību pircēji. Tādējādi tie ir pircēji krīzes situācijās, un tiem var būt svarīga loma grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanā un reorganizācijā. Tie ir arī iesaistīti apvienošanās un pārņemšanas darījumos. Tas rada vērtību, taču ietekme uz rūpniecības pārmaiņām ne vienmēr ir pozitīva. Īstermiņa mērķi tiek uzskatīti par potenciāli negatīvu iezīmi. Bažas rada arī pārredzamības trūkums un sistēmiskā riska potenciāls, ko vēl pastiprina parādsaistības.

1.6. VIF darbībai ir divi svarīgi aspekti. VIF stiprās puses ir tiem raksturīgā akciju daļu turēšana ilgāku laiku un to gatavība būt pircējiem krīzes situācijās. Pie minēto fondu vājajām vietām pieskaitāms pārredzamības trūkums un iespēja, ka tie izmanto savas daļas uzņēmumā, lai sasniegtu stratēģiskus politiskos mērķus.

1.7. Ļoti liela nozīme ir bijusi kapitāla tirgu internacionalizācijai. Investīciju iestādes ir uzkrājušas globālus akciju portfeļus un veicinājušas starptautiskus uzņēmumu apvienošanās un pārņemšanas darījumus. Uzņēmumi un regulatori ir rosināti pārnest balsošanas tiesības no vadības uz akcionāriem. Apvienošanās un pārņemšanas gadījumu iespējamība, kā arī akcionāru aktīvas iesaistīšanās draudi ir pamudinājuši uzņēmumu vadības visā ES uzsākt plašas rūpniecības pārmaiņas. Tas zināmā mērā apdraud vadības un akcionāru attiecības un kopumā samazina vadības pilnvaru termiņus. Šāda ir AIF un VIF darbības situācija.

1.8. Tradicionālo institucionālo fondu pārvaldītāji (TIFP), kas atbild par pensiju, apdrošināšanas un kopieguldījumu fondiem, ik uz soļa saskaras ar alternatīvo investīciju fondu pārvaldītāju (AIFP) darbu. Tie ir lielākie ieguldītāji AIF, tie pārdod savus ieguldījumus PAKF investīcijām LBO, pērk portfeļa uzņēmumus, kad no tiem aizplūst PAKF kapitāls, to ieguldījumi uzņēmumos darbojas, kad aktīvie RIF iesaistās apvienošanās un pārņemšanās darījumos, un tie ir akcionāri, kas aizdod akcijas RIF, lai RIF varētu veikt to spekulatīvu pārdošanu (“short selling”). Tie pastāvīgi darbojas neatkarīgi no tā, kādu vides, sociālo un pārvaldības politiku īsteno AIF. TIFP darbs ir apgriezti proporcionāls AIFP darbam.

1.9. Pēc “Wilke Maack and Partner” ziņojuma un citu atzinumā ietverto perspektīvu izvērtēšanas EESK ieteikumi ierindojami trijās kategorijās: tiesiskais regulējums un pārredzamība, grozījumi spēkā esošajos tiesību aktos sociālajā jomā un TIFP atbildība.

1.10. EESK gatavos atsevišķu atzinumu par priekšlikumu ES direktīvai, ar kuru paredzēts reglamentēt AIFP darbību. EESK uzskata, ka ir svarīgi norādīt, ka AIF neizraisīja krīzi, taču smagi izjuta tās ietekmi. Vēl aizvien pastāv daudz neskaidrību par šo fondu lomu, un katrā ziņā ir vajadzīga lielāka pārredzamība, ko var panākt ar piemērota tiesiskā regulējuma palīdzību.

1.11. EESK atbalsta RIF tiesiskā regulējuma sešus pamatprincipus, ko 2009. gada jūnijā ierosināja Starptautiskā Vērtspapīru komisiju organizācija (IOSCO) un kas apskatīti ceturtajā sadaļā. EESK iesaka Komisijai šos principus stiprināt un direktīvas priekšlikumā izmantot tos par AIFP tiesiskā regulējuma pamatu. Lai arī IOSCO jau ir pabeigusi analīzi par ar RIF darbību saistītajiem riskiem finanšu sistēmai, līdz šim nav izteikti nekādi tiesiskā regulējuma priekšlikumi. EESK iesaka Komisijai principus, ko IOSCO izstrādājusi RIF darbībai, pielāgot arī PAKF īpatnībām.

1.12. Kā minēts piektajā sadaļā, Santjago principi, par kuriem vienojušies VIF, veido pamatu labākai VIF pārredzamībai un pārvaldībai. Tomēr vēl ir daudz darāmā. EESK īpaši aicina Komisiju arī turpmāk mudināt VIF starptautisko darba grupu veikt vajadzīgos pasākumus.

1.13. Dažās tiesību sistēmās RIF un PAKF, kam pieder uzņēmumi un kuri tos kontrolē, neuzskata par darba devējiem un uz tiem neattiecas darba devēju juridiskie pienākumi. “Iegūto tiesību direktīva”, kurā aizsargātas darbinieku tiesības uzņēmumu pārņemšanas gadījumā, būtībā netiek piemērota, ja uzņēmuma ieguvējs ir RIF, kas pārņem tikai akcijas, taču darba devēja identitāte nemainās. EESK iesaka uzlabot “Iegūto tiesību direktīvas” (2001/23/EK) (1) piemērošanu, ja uzņēmumus pārņem RIF un PAKF, lai

— aizsargātu darba ņēmēju tiesības, tai skaitā tiesības saņemt informāciju un būt iesaistītiem apspriešanā,

— nodrošinātu to, ka Direktīva attiecas arī uz uzņēmumu pārņemšanu, pārdodot to akcijas,

— nodrošinātu šo pasākumu atbilstību dalībvalstu un Eiropas tiesību aktiem.

1.14. Lai ņemtu vērā RIF un PAKF radīto situāciju, EESK iesaka grozīt Padomes Direktīvu 94/45/EK (2) par Eiropas Uzņēmumu padomes izveidi un Direktīvu 2002/14/EK (3) par vispārēju sistēmu darbinieku informēšanai un uzklausīšanai, tādējādi nodrošinot efektīvākas uzklausīšanas tiesības un ievērojot visu pušu viedokli pirms RIF darījumu noslēgšanas, pārstrukturēšanas procesu laikā un pirms pārdošanas.

1.15. Aizvien vairāk pensiju fondu un apdrošināšanas sabiedrību investē līdzekļus RIF un PAKF, un to nespēja izpildīt saistības varētu nelabvēlīgi ietekmēt pensiju izmaksas pensiju shēmu dalībniekiem. EESK aicina Komisiju pārskatīt Direktīvu 2003/41/EK (4) par papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūciju darbību un uzraudzību, lai nodrošinātu to, ka

— tiek uzklausīts un ņemts vērā nodarbināto un arodbiedrību pārstāvju viedoklis ir par investīciju veidu un ar to saistītajiem riskiem un ar minētajiem pārstāvjiem apspriežas šajos jautājumos;

— dalībvalstis izmanto paraugpraksi nolūkā novērst bankrotus, kas apdraudētu nodarbināto pensijas, ko tie uzkrājuši konkrētos uzņēmumos.

1.16. EESK aicina Komisiju nākamajā direktīvā paredzēt skaidrus un nepārprotamus noteikumus, kas nodrošinātu pārskatāmu fondu izlietojumu, tieši iesaistot arī darba ņēmēju un uzņēmumu pārstāvjus.

1.17. EESK aicina TIFP visos to darījumos ar AIFP piemērot atbildīgu investīciju principus. Atbildīgu investīciju principus, kuru priekšmets ir vides, sociālie un pārvaldības jautājumi, izstrādāja institucionālo investoru iniciatīva sadarbībā ar ANO Vides programmas finanšu iniciatīvu un ANO Globālo partnerību. EESK iesaka VIF sekot Norvēģijas pensiju fonda paraugam un pievienoties atbildīgu investīciju principiem.

1.18. EESK arī atbalsta atbildīgu investīciju principu iniciatīvas valdes publicētos principus attiecībā uz “Atbildīgām investīcijām privātā akciju kapitāla fondos”. Šie principi ir izstrādāti, lai TIFP, kas investē PAKF, palīdzētu īstenot vides, sociālo un pārvaldības atbildību tajos uzņēmumos, kuros investēti līdzekļi. EESK atzinīgi vērtētu tādu pašu principu kopuma izstrādi arī riska investīciju fondiem.

2. Īpašnieki, vadītāji un investori.

2.1. ES dalībvalstīs lielākā daļa uzņēmumu ir ģimenes uzņēmumi. Ja ģimenes pilnībā atsakās no kontroles pār uzņēmumu, uzņēmumu var iegādāties cits uzņēmums (pārdošana — trade sale), to var pārdot privāta kapitāla uzņēmumam (pārdošana finanšu investoram — buy out) vai pārveidot par atklātu sabiedrību ar vērtspapīru tirgus starpniecību (pirmreizējais publiskais piedāvājums — PPP). Ģimenes uzņēmumi parasti izmanto ilgtermiņa stratēģiju, kas nozīmē īpašnieku atbildības uzņemšanos, īpaši pret darba spēku.

2.2. Daži uzņēmēji cenšas piesaistīt privāto pašu kapitālu, lai tādējādi gūtu atbalstu uzņēmuma attīstībai tā izveides sākumposmā. Sākuma kapitāls ir līdzekļi, kas paredzēti, lai pētītu, novērtētu un izstrādātu produkta vai pakalpojuma sākotnējo koncepciju. Kapitāls darbības uzsākšanai ir paredzēts produktu izstrādei un sākotnējiem tirgvedības pasākumiem. Parasti spekulatīvā kapitāla iegūšanai uzņēmējs vēršas pie ģimenes vai draugiem, taču šos līdzekļus var investēt arī uzņēmējdarbības eņģeļi un riska kapitāla sabiedrības. Paplašināšanās kapitāls paredzēts uzņēmuma izaugsmes atbalstam. Šajā posmā bieži vien tiek iesaistīts riska kapitāls.

2.3. PAKF investīcijām privātos uzņēmumos izmanto Buy out stratēģiju. Parasti tas nozīmē, ka ģimene, kas dibinājusi uzņēmumu, pārtrauc savu dalību tajā, vai arī tiek pārtraukta uzņēmuma kotēšana biržā, un tas kļūst par privātu uzņēmumu. Vadības veiktā pārpirkšanas procesā pircēji ir līdzšinējie uzņēmuma vadītāji, kas finansējumam izmanto PAKF atbalstu. Tāpat PAKF finansē arī darbinieku veiktu pārpirkšanu. Aizstāšanas kapitāls paredzēts jau izveidota privāta uzņēmuma akciju iegādei no citiem PAKF. Šāda veida darījums ļauj pirmajam fondam iegūt vērtību laikus, ņemot vērā faktu, ka lielākās daļas PAKF darbība ir ierobežota laikā.

2.4. Apvienošanās un pārņemšanas darījumi ir ļoti būtiski korporatīvās dzīves faktori. Augoši uzņēmumi pārņem citus uzņēmumus, vai nu uzņemoties kredītsaistības, vai izmantojot akciju kapitālu. Uzņēmumi bieži tiek pārņemti tāpēc, ka tiem ir vērtīgi aktīvi, kurus pašreizējā vadība neprot optimāli izmantot.

2.5. Kad uzņēmumi sāk izrādīt problēmu un neveiksmes pazīmes, tos ir iespējams glābt, taču tam var būt nepieciešama galēja rīcība, kas tādējādi paātrina nokavētās rūpniecības pārmaiņas un ietekmē akcionāru, darbinieku un citu ieinteresēto personu sociālās un ekonomiskās intereses. Šādas izmaiņas var izpausties kā jaunas vadības iecelšana, glābšana ar pārņemšanu, pārpirkšana, izmantojot PAKF līdzekļus vai pat reorganizācija pēc maksātnespējas.

2.6. Lielākā daļa investīciju tiek veikta publiskā (akciju) kapitālā — biržās kotēto uzņēmumu akcijās. Milzīga nozīme ir bijusi kapitāla tirgu internacionalizācijai. Investori, kas iegulda publiskā (akciju) kapitālā, ietekmē rūpniecības pārmaiņas caur vērtspapīru tirgu, pērkot daudzsološas akcijas un pārdodot akcijas ar krītošu vērtību. TIFP nepiedalās uzņēmumu aktīvā darbībā. Tie informē uzņēmuma vadību par savu viedokli, kā arī var lūgt uzņēmuma valdi nomainīt vadību, taču kopumā viņi ietekmē rūpniecības pārmaiņas ar investīcijām uzņēmuma kapitāla daļās un to pārdošanu un ar savu atbalstu vai nepiekrišanu uzņēmumu apvienošanās vai pārņemšanas un darījumu ar AIF gadījumā.

2.7. Investīcijas uzņēmumu akciju kapitālā ir relatīvi riskants iespējamo investīciju veids. Investori pērk akcijas, jo sagaida, ka to vērtība pieaugs. Lai gan investīciju portfeļa vidējā vērtība lielākoties laika gaitā pieaug, gan tirgus, gan arī atsevišķo akciju vērtība ir svārstīga. TIFP veic pirkšanas un pārdošanas darījumus atbilstoši tirgus cikliem un cenšas optimizēt savu investīciju vērtību, taču viņu pārvaldītie fondi vienmēr ir pakļauti vērtspapīru tirgus svārstībām.

2.8. TIFP pārvalda pensiju, apdrošināšanas un kopieguldījumu fondus. Tāpat arī finansiāli nodrošinātām privātpersonām (high net worth individuals — HNWI) pieder apjomīgi aktīvi, no kuriem aptuveni trešdaļa ieguldīta cita veida fondos, kas uzskaitīti turpinājumā. Visi tradicionālie investori cenšas mazināt vērtspapīru tirgus svārstību iespējami negatīvo ietekmi uz viņu investīcijām. Lai to panāktu, viņi tostarp izmanto AIFP pakalpojumus. Finansiāli nodrošinātu privātpersonu (HNWI) investīcijas veicināja RIF milzīgo izaugsmi.

2.9. Finanšu pakalpojumu sniedzēja “International Financial Services” (Londona) publicētie dati ļauj aplūkot kapitāla fondu pārvaldīto līdzekļu apjomu. Pasaulē pārvaldīto aktīvu kopējā summa (triljonos USD) 2007. gadā novērtēta šādi:

Pensiju fondi 28,2 Valsts ieguldījumu fondi 3,3 Apdrošināšanas fondi 19,9 Kopieguldījumu fondi 26,2 Riska ieguldījumu fondi 2,3 HNWI 40,0 Privātā akciju kapitāla fondi 2,0

RIF un PAKF relatīvo nozīmīgumu palielina gan to koncentrācija, gan arī to parādsaistību lielums. VIF būtībā ir tādi paši mērķi kā TIFP, un arī tie investē PAKF un RIF. Šobrīd pasaulē lielāko daļu visu RIF pārvaldīto aktīvu investē TIFP, bet trešdaļa no šiem aktīviem ir pensiju fondu līdzekļi.

2.10. AIFP gūtā peļņa parasti ir lielāka salīdzinājumā ar investīcijām tradicionālos vērtspapīru tirgus instrumentos. Tie parasti veiksmīgi īsteno augsta riska / lielas peļņas stratēģijas. Piemēram, RIF pārvaldītāji īsteno spekulatīvas pārdošanas darījumus. RIF mērķuzņēmumā aizņemas akcijas. Tās par samaksu iegūst no akciju īpašnieka brokera. Pēc tam RIF minētās akcijas pārdod, jo sagaida, ka to cena kritīsies. Pēc noteikta laika RIF akcijas ir jāatpērk un jāatgriež īpašniekam. Ja akciju cena ir kritusies, fonds gūs peļņu, taču tā nekad nevar pārsniegt 100 % no sākotnējās summas. Ja akciju cena ir pieaugusi, iespējami neierobežoti zaudējumi. Spekulatīva pārdošana ir ļoti riskanta.

2.11. RIF piedalās arī apvienošanās un pārņemšanas darījumos, parasti nopērkot mērķuzņēmuma un pārdodot pircēja akcijas. Ņemot vērā darījuma bloķēšanas risku, RIF var izvēlēties aktīvi iesaistīties uzņēmuma pārvaldē, lai mazinātu šādu risku. Līdzīgi dalībai apvienošanās un pārņemšanas darījumos RIF var arī nopirkt uzņēmumu kapitāla daļas, tādējādi cenšoties panākt noteiktu darījumu. Šāda taktika ir ļoti riskanta.

2.12. Ja uzņēmums saskaras ar grūtībām, TIFP pārdod tiem piederošās uzņēmuma kapitāla daļas. AIF ir īpaši ieinteresēti apgrūtinošos aizdevumos, kas parasti ir ievērojami diskontēti. Tas AIF dod elastīgas rīcības iespēju turpmākajās sarunās. Fonds bieži vien likvidācijas gadījumā savu naudu var atgūt vai pat iegūt vairāk. Reorganizācijas gadījumā fonds var atlaist uzņēmuma parādu apmaiņā pret akciju kapitālu, kas var būt izdevīgi, ja akcijas atgūst savu vērtību. Reorganizācija ir izdevīga uzņēmuma akcionāriem, jo tā ļauj turpināt uzņēmuma darbību. Investīcijas apgrūtinošos aizdevumos neapšaubāmi ir riskantas. Fondi var gūt peļņu, jo tie ir gatavi iesaistīties situācijā, kad visas citas iesaistītās personas pamet uzņēmumu.

2.13. Ar parādsaistībām nodrošināta pārpirkšana (“Leveraged Buy-Out” — LBO) ir PAKF augsta riska darījumi. Šādā gadījumā ieguldījumu fonds iegūst uzņēmumu, pats nenodrošinot lielāko daļu pirkumam nepieciešamā kapitāla. Darījumu parasti finansē ar bankas aizdevumu un nenodrošinātām parādzīmēm, mērķuzņēmuma aktīvus izmantojot par nodrošinājumu; šādu darījumu pamatā ir pieņēmums, ka mērķuzņēmuma naudas plūsma būs pietiekama, lai segtu procentu maksājumus un aizņēmuma atmaksu. Pašreizējās krīzes apstākļos daudzi šādi darījumi ir nolemti neveiksmei.

2.14. Šajā sadaļā tika aplūkoti AIF darbības principi. Turpmākajās sadaļās ir aprakstīti AIFP un VIF tradicionālās darbības veidi, taču tas nenozīmē, ka šos fondus var katrā ziņā ierindot noteiktā kategorijā. PAKF var darboties RIF jomā un otrādi. VIF veic ieguldījumus abās minētajās nozarēs.

3. Privātais akciju kapitāls.

3.1. Privātā akciju kapitāla fondi ir struktūras, kas apvieno privāti pārvaldītu kapitālu, lai to investētu privātos uzņēmumos. To organizatoriskā forma parasti ir pielīdzināma komandītsabiedrībām. PAKF galvenokārt investē riska kapitālā, aizstāšanas kapitālā, apgrūtinošos vērstpapīros un pārpirkšanas procesos. Šāda veida fondi pastāv septiņus līdz desmit gadus. Tie cenšas pārtraukt savu darbību ar peļņu. Investīcijas vidējais termiņš ir trīs līdz pieci gadi, bet var sasniegt arī desmit gadus. Aizstāšanas kapitāls ļauj fondam pārtraukt savu darbību vēl pirms visas tā veiktās investīcijas sāk nest peļņu.

3.2. Tā kā PAKF pastiprināti pievēršas sākuma un riska kapitāla nodrošināšanai, kā arī iegādājas apgrūtinošus vērtspapīrus un finansē uzņēmumu pārņemšanu, tie ir rūpniecības pārmaiņu svarīgs virzītājspēks. EESK nesen izstrādātā atzinumā (5) apstiprināja riska kapitāla nozīmīgumu. Ievērojama ietekme uz rūpniecības pārmaiņām Eiropa bija arī investīciju privātā akciju kapitālā apjoma būtiskam pieaugumam no 2004. līdz 2007. gadam, tai skaitā nodrošinot kapitālu ar parādsaistībām nodrošinātai pārpirkšanai, finansējot apvienošanās un pārņemšanas darījumus un apgrūtinošu vērtspapīru iegādi.

3.3. Galvenā PAKF darbības joma ir uzņēmumu pārpirkšana. Pastāv vairākas metodoloģiskas problēmas, kas traucē novērtēt minēto fondu pārpirkšanas darījumu ietekmi uz rūpniecības pārmaiņām. “Wilke Maack und Partner” ir norādījusi, ka pastāv “faktus apstrīdoši jautājumi”. Kas būtu noticis ar attiecīgo uzņēmumu, ja neiesaistītos PAKF? Kur iegūstami dati par uzņēmuma darbību, un atbilstoši kādiem kritērijiem tā būtu vērtējama? Kā izskaidrojams fakts, ka uzņēmumi, kurus pārņēmuši PAKF, neatbilst nejaušas izlases paraugam?

3.4. PAKF īstenota pārpirkšanas procesa ietekmi pieņemts salīdzināt ar situāciju līdzīgos uzņēmumos, kuri nav tikuši pārpirkti. Tomēr atbilstošāks būtu salīdzinājums ar līdzīgiem uzņēmumiem, kurus pārņem cits uzņēmums. Būtu pārsteidzoši, ja uzņēmumu pārņemšanas izraisītās rūpniecības pārmaiņas būtu mazāk ievērojamas nekā tās, kas radušās PAKF īstenotas pārpirkšanas rezultātā, jo uzņēmuma pārņemšanas mērķis vienmēr ir pārpircēja uzņēmuma peļņas palielināšana. Līdzīgā kārtā būtiskas rūpniecības pārmaiņas būtu sagaidāmas arī tradicionālā uzņēmuma situācijas maiņas gadījumā pēc tam, kad tam iecelta jauna vadība.

3.5. Laika posmā no 2005. līdz 2007. gadam notika īpaši daudz apjomīgu ar parādsaistībām nodrošinātu pārpirkšanas procesu (LBO). Bankas piešķīra aizdevumus, piemērojot atvieglotas prasības. Parasti parādsaistību apjoms ar parādsaistībām nodrošinātu pārpirkšanas darījumu gadījumā sasniedz no 60 līdz 90 % no vajadzīgā finansējuma kopējā apjoma. Šīs parādsaistības vairāk atspoguļojas PAKF pārņemto uzņēmumu un nevis pašu PAKF bilancē. Tādējādi nodrošinājums ar parādsaistībām ir plaši izplatīta parādība, un tas nav sistēmisks risks pats par sevi. Tomēr IOSCO ir secinājusi, ka daudzu PAKF pārpirktu (darījums nodrošināts ar lielām parādsaistībām) uzņēmumu darbība var būt neveiksmīga, kas ietekmē aizdevējus, parādsaistību pircējus un PAKF partnerus, piemēram, pensiju fondus. No rūpniecības pārmaiņu viedokļa visvairāk apdraudētas ir ar attiecīgo uzņēmumu saistītās personas. Šo uzņēmumu reorganizācija un pārstrukturēšana būtu pēc iespējas jāveic ar ieinteresēto personu piekrišanu.

3.6. “Wilke Maack und Partner” ir izpētījusi faktus par tādiem pieciem aspektiem, kas saistīti ar PAKF ietekmi uz rūpniecības pārmaiņām uzņēmumu līmenī. Metodoloģisku problēmu un citu analītisku ierobežojumu dēļ viņi nespēja izdarīt viennozīmīgus secinājumus.

3.7. Jautājumos par uzņēmumu darbību, peļņu un vērtību radīšanu pētījuma secinājumi ir ļoti pozitīvi. Tomēr viens no svarīgākajiem pētījuma secinājumiem par to, kā PAKF ietekmē mērķuzņēmumu vidējo pievienoto vērtību, liecina, ka ar pētījuma rezultātiem nevar izskaidrot to, cik lielā mērā novērotā vērtība ir pievienota “patiesos” radīšanas procesos nevis tikai ar “vērtības palielināšanas” palīdzību.

3.8. Jautājumā par nodarbinātību visstrīdīgākais temats pašreizējās debatēs par PAKF ir ietekme uz personāla skaitu mērķuzņēmumos. Ir daudz pretrunīgu pētījumu, kas pārstāv gan PAKF nozares, gan arodbiedrību viedokli. Pētījumā, ko Hārvardas universitāte veica Pasaules ekonomikas forumam un kuru citē “Wilke Maack und Partner”, secināts, ka uzņēmumos, kuros investējuši PAKF, ir novērota apjomīgāka darba vietu skaita samazināšanās nekā kontrolgrupas uzņēmumos. Taču pārstrukturēšana un štatu samazināšana var tik un tā būt nepieciešama, ņemot vērā to, ka PAKF bieži vien pārņem vājākus uzņēmumus, kuru iepriekšējā nodarbinātības politika, iespējams, nav bijusi ilgtspējīga.

3.9. Hārvardas universitātes pētījumā arī secināts, ka PAKF kontrolētos uzņēmumos ir vērojama tieksme uz “radošu iznīcību”, jo pārņemšanas, pārdošanas, jaunu uzņēmumu atvēršanas un darbības pārtraukšanas gadījumu skaits tajos ir divreiz augstāks nekā citos uzņēmumos. Divu gadu laikā pēc tam, kad uzņēmumu pārņēmis PAKF, 24 % darbinieku ir izjutuši šā soļa ietekmi. Tas nav pārsteidzoši, ja veikta arī pārstrukturēšana un reorganizācija.

3.10. Viennozīmīga atbilde nav rodama arī uz jautājumu par PAKF ietekmi uz algām un darba apstākļiem. Pieejami abu pušu viedokli apstiprinoši fakti, taču sistemātisku datu trūkuma dēļ “Wilke Maack und Partner” nav izdevies izdarīt nepārprotamus secinājumus.

3.11. Saistībā ar sociālo dialogu, informēšanu un apspriešanos uzņēmumu līmenī praktiski nav veikti nekādi nozīmīgi pētījumi. Empīriskie dati liecina, ka pastāvošās vienošanās un arodbiedrību attiecības dažreiz tiek respektētas, savukārt citos gadījumos tās neņem vērā. Viena no galvenajām problēmām ir tā, ka ES sociālo tiesību direktīvas ne vienmēr piemēro PAKF pārņemšanas gadījumiem.

3.12. Hārvardas universitātē pētīta arī uzņēmumu vadībā izmantotā prakse, uzņēmējdarbības kultūra un pārvaldība. No šiem pētījumiem “Wilke Maack und Partner” secina, ka PAKF galvenā ietekme ir labāka darbības efektivitātes uzraudzība un atteikšanās no tādiem darbiniekiem un ražotnēm, kas neatbilst efektīvas darbības kritērijiem. “Wilke Maack und Partner” arī citē Eiropas Arodbiedrību institūta viedokli, ka PAKF galvenokārt pievēršas operatīvu mērķu sasniegšanai, un tie neizmanto ideoloģiskas vai sentimentālas pieejas, risinot tādus jautājumus kā sarunas par darba koplīgumiem un darbinieku līdzdalība.

3.13. Turpinājumā pievienota ziņotāja komentēta SWOT analīze par PAKF

Mikrodimensija Pozitīvās iezīmes — sākuma kapitāls, riska kapitāls kopumā — speciālās zināšanas / zināšanas par tīkliem — pārvaldības struktūra — finanšu resursi apvienošanās un pārņemšanas darījumiem un izaugsmes stratēģijām Trūkumi — bieži vien pārlieku liela iecerētā peļņa, kas tomēr ir proporcionāla riskam — finanšu izmaksas / ārējie faktori saistībā ar LBO — tikai vidēja termiņa mērķi — pastiprinātas uzmanības veltīšana finanšu aspektiem / akcionāriem — augsta riska stratēģiju bieža izmantošana uzņēmējdarbības forma, kur risks tieši saistīts ar peļņu Plašāka dimensija Iespējas — vērtību radīšana — konkurētspējas paaugstināšana — izaugsme un jaunas darba vietas — lielāka spēja pielāgoties Draudi — parādsaistības īpaši apjomīgām LBO — jauna finansēšanas tehnika, skat. iepriekšējo ievilkumu — stabilas attīstības apdraudējums, skat. iepriekšējo ievilkumu — nodarbinātība un darba apstākļi jau iepriekš minētie “faktus apstrīdošie jautājumi” — ilgtermiņa mērķu trūkums — bankrota draudi īpaši apjomīgām LBO

4. Riska ieguldījumu fondi.

4.1. RIF ir komandītsabiedrības. To ieguldījumu portfeli pārvalda investīciju pārvaldītājs, cita veida darbību deleģē primārajam brokerim (PB) un administratoram. Daudzi fondi ir dibināti ārzonas finanšu centros, piemēram, Kaimanu salās, tādēļ fondu vērtības pieaugumam nepiemēro nodokļus. Investoru peļņu ar nodokļiem apliek viņu mītnes zemē. Investīciju pārvaldītāji, kuri parasti reģistrējusies ASV vai Londonā, par viņu piemērotajām apjomīgajām komisijas maksām nodokļus maksā šajās reģistrācijas valstīs.

4.2. Vienā no Sveriges Riksbank veiktā Ekonomikas apskata (ERSV — 2009. gads, pirmā daļa) sadaļām aprakstīta RIF tirgus izaugsme no 1996. gada, kad pasaulē darbojās 2 000 fondi, pārvaldot aktīvus apmēram 135 miljardu USD apjomā, līdz 2007. gada beigām, kad bija jau 10 000 fondu, kas pārvaldīja 2 000 miljardus USD.

4.3. Primāro brokeru (PB) pakalpojumi ir vispārējs apzīmējums pakalpojumiem, ko piedāvā investīciju bankas un vērtspapīru uzņēmumi un bez kuriem RIF nespētu darboties. Tie ietver fonda aktīvu uzglabāšanu visā pasaulē, vērtspapīru aizdošanu spekulatīvai pārdošanai, finansējuma izsniegšanu, lai nodrošinātu kredītu, un tehnoloģiju pakalpojumus. Ņemot vērā PB centrālo lomu RIF tirgū, daudzi novērotāji uzskata, ka dati, kas nepieciešami sistēmiskā riska uzraudzībai, vieglāk iegūstami no ierobežota PB skaita nevis no katra RIF atsevišķi.

4.4. Aptuveni 20 PB aptver 90 % no pasaules RIF nozares. No 30 % līdz 40 % pasaules PB darbojas Londonā. Savukārt 60 % no visiem RIF atrodas ASV, 20 % darbojas Londonā un 20 % — pārējā pasaulē. Londonā ir izvietoti 80 % līdz 90 % visu Eiropas Savienības RIF. AIF pārvaldnieku darbību Londonā reglamentē Apvienotās Karalistes Finanšu pakalpojumu iestāde (FSA).

4.5. RIF piedāvā absolūtu investīciju atdevi ar salīdzinoši zemu svārstīgumu, kas būtībā nav atkarīgs no augšupejas vai lejupslīdes konkrētā tirgū. RIF to panāk ar risku ierobežošanu. Šie fondi īsteno savu stratēģiju, izmantojot atvasinātos (derivative) līgumus, un tie parasti palielina gūstamo peļņu, aizņemoties papildu līdzekļus investīcijām.

4.6. RIF izmanto plašu prasmju un stratēģiju spektru, sākot no visvienkāršākajām līdz visriskantākajām. Tie pielieto dažādas stratēģijas, lai visā pasaulē izvietotu investīcijas atbilstoši tirgus, valūtu, preču, procentu likmju u.c. faktoru attīstības tendencēm. Tā rodas liela apjoma maiņas darījumi, kas tieši neietekmē rūpniecības pārmaiņas. Citi veic sarežģītus pētījumus un izmanto prasmes akciju izvēlei, lai nopirktu labākās idejas un pēc tam spekulatīvi pārdotu tās akcijas, kurām sagaidāma vērtības krišanās. Vēl citi izmanto datoru sistēmas, lai aprēķinātu kāda noteikta aktīva “patieso” vērtību salīdzinājumā ar citu, pēc tam spekulatīvi pārdodot vienu aktīvu un nopērkot otru.

4.7. Līdz ar to spekulatīva pārdošana ir RIF darbības neatņemama sastāvdaļa. Apvienotās Karalistes Finanšu pakalpojumu iestāde 2008. gada septembrī pauda viedokli, ka spekulatīva pārdošana “normālos tirgus apstākļos ir likumīga investīciju tehnika”. Akciju spekulatīvie pārdevēji ir ekonomikas subjekti. Bieži vien tie vērš uzmanību uz nepatīkamo patiesību par finansiālo situāciju, kādā atrodas uzņēmumi, kuru akcijas viņi pārdod, parādot, ka uzņēmuma akciju vērtība nav tik augsta, kā uzskatīts. Tādejādi spekulatīvos pārdevējus finanšu izpratnē var salīdzināt ar zēnu, kurš norādīja, ka karalis ir kails. Noteiktos apstākļos ir iespējama situācija, kad spekulatīva pārdošana saasina problēmas, kas pretējā gadījumā būtu tikai spēcīga uzņēmuma īstermiņa grūtības, taču spekulatīvas pārdošanas gadījumā uzņēmums ir spiests veikt pārstrukturēšanu. Tā var arī pastiprināt krīzi biržā, radot sistēmiskas sekas, jo vērtība tiek noteikta pēc tirgus cenas. Kompetentās iestādes noteica banku akciju spekulatīvās pārdošanas aizliegumu, kamēr neizdosies ierobežot finanšu krīzi. Reglamentējošās iestādes kā politisku instrumentu joprojām var noteikt aizliegumu, ja tās uzskata, ka ir ārkārtas tirgus apstākļi.

4.8. RIF rūpniecības pārmaiņas visvairāk var ietekmēt, īstenojot ar notikumiem saistītas stratēģijas, ko tās arī izmanto. Tie izvēlas investīciju iespējas, kas saistītas ar korporatīviem notikumiem. Šādu investīciju cikls parasti ir no viena līdz trim gadiem. Kā piemērs minama apvienošanās procesā esošu uzņēmumu akciju arbitrāža. Dažreiz RIF rīkojas apsteidzoši un veic spekulatīvas darbības, lai izraisītu kādu notikumu, kā tas notika ABN AMRO gadījumā. Ja investīcijas ir apjomīgas un fonds aktīvi iesaistās uzņēmuma pārvaldē, paātrinātas rūpniecības pārmaiņas ir neizbēgamas. Ir būtiski pierādījumi tam, ka RIF investīcijas paaugstina mērķuzņēmuma vērtību, savukārt par ietekmi uz nodarbinātību un sociālajām norisēm pētījumi būtībā nav veikti. RIF ir galvenie apgrūtinošu vērstpapīru uzpircēji — arī tā ir ar notikumiem saistīta stratēģija.

4.9. Pēc LTCM fonda glābšanas (glābšanas iemesls bija arguments, ka tas “ir pārāk liels, lai pieļautu neveiksmi”) 1998. gadā RIF saka uzskatīt par potenciālu sistēmisku risku, lai arī no šodienas perspektīvas ASV Federālo rezervju bankas rīcība uzskatāma par nepārdomātu. Kopš tā laika PB sāka uzmanīgi izturēties pret riskiem, kas saistīti ar to attiecībām ar RIF, taču sabrukumu šoreiz izraisīja regulētās Lehman Bros. bankas bankrots. RIF nebija uzņēmušies ne tuvu tik daudz parādsaistību, cik regulētās bankas.

4.10. ERSV apskatā (skatīt augstāk) pētīta RIF loma finanšu krīzēs, īpaši pievēršoties viedoklim, ka tie darbojas saskaņoti, lai izraisītu svārstības. Taču ne Eiropas valūtas krīze (1992. gadā), ne Āzijas krīze (1997. gadā), ne arī informācijas tehnoloģiju burbuļa plīšana (2002. gadā) nesniedz pierādījumus šādai RIF taktikai. Runājot par pašreizējo krīzi, secināms, ka tā ir ietekmējusi fondus vairāk nekā fondi ir ietekmējuši krīzi.

4.11. Analīzē arī pētīts, vai RIF apdraud finanšu stabilitāti vairāk nekā citi investori. Secināts, ka atsevišķu fondu ietekme uz visu tirgu kopumā ir ierobežota, kas skaidrojams arī ar to, ka RIF kopējos aktīvus pārvalda 10 000 fondi. Tomēr ir ļoti ticams, ka RIF, tāpat kā visi citi institucionālie ieguldītāji, sniedza savu artavu krīzes attīstībā.

4.12. Lai arī salīdzinājumā ar privātā akciju kapitāla fondiem RIF ietekme uz rūpniecības pārmaiņām ir mazāk būtiska, bažas par to potenciālo ietekmi aizvien ir aktuālas, kas īpaši skaidrojams ar izmantoto stratēģiju, investīciju un reģistrācijas vietas jautājumu nepietiekamu pārredzamību. Tādēļ EESK atbalsta sešus pamatprincipus, kas izklāstīti IOSCO nesenajā ziņojumā par riska ieguldījumu fondu uzraudzību (2009. gada jūnijs), ko izstrādāja G20 iniciatīvas atbalstam. Šie principi ir:

— RIF pārvaldītāju/konsultantu obligāta reģistrācija;

— reglamentējošas prasības par organizatoriskiem standartiem, interešu konfliktiem, informācijas izpaušanas un uzraudzības regulējumu;

— PB obligāta reģistrācija, regulējums un uzraudzība;

— informēšanas pienākuma noteikšana RIF un PB, lai kontrolētu sistēmisku risku;

— regulējošo iestāžu pienākums izmantot paraugpraksi;

— regulējošo iestāžu starptautiska sadarbība.

Starptautiskas vienošanās priekšrocība ir tā, ka tādējādi mazinās motivācija izmantot regulatīvu arbitrāžu.

4.13. Turpinājumā pievienota “Wilke Maack und Partner” izstrādāta un ziņotāja komentēta SWOT analīze par RIF.

Mikrodimensija Pozitīvās iezīmes — kotēto uzņēmumu vērtības pieaugums — galvenās uzmanības veltīšana tirgu efektivitātei — “pēdējās instances” pircēji — riskantu aktīvu / apgrūtinošu vērtspapīru iegāde Trūkumi — īstermiņa mērķi tiem nav ilgtermiņa lomas — “pūļa mentalitāte” / “pūļa uzvedība” tas nav pierādīts vai secināts — risku pārredzamība — ārējie faktori Plašāka dimensija Iespējas — finanšu tirgu likviditāte — tirgus nepilnību novēršana (ja investors aktīvi iesaistās uzņēmuma pārvaldē) — finanšu jauninājumi Draudi — Parādsaistību / sistēmiski riski — nav pierādīti — manipulācijas tirgos — nav — finanšu rezervju izsmelšana vairāk attiecas uz PAKF — galvenās uzmanības veltīšana finansēšanas tehnikai — augsta riska stratēģijas — ar augstu paredzamo peļņu

5. Valsts ieguldījumu fondi.

5.1. VIF nav AIF. Tie ir valstij piederoši naudas līdzekļu fondi, kas ir ieguldīti finanšu aktīvu portfelī. Šo fondu galvenais uzdevums ir stabilizēt valsts ekonomiku, nodrošinot diversifikāciju, un rūpēties par nākamo paaudžu labklājību. Šobrīd darbojas 20 lielie fondi, un tiek lēsts, ka to kopējā pārvaldīto aktīvu vērtība pārsniedz 3 triljonus USD. Līdzekļus VIF finansēšanai parasti iegūst vai nu no tādu preču pārdošanas ienākumiem kā nafta un gāze Tuvajos Austrumos, vai arī no tekošā konta pārpalikuma, piemēram, Ķīnā. Aplūkojot pasaules ekonomiku no makroekonomikas viedokļa, skaidri redzams, ka VIF veic divas svarīgas funkcijas. Pirmkārt, tie pārvieto līdzekļus atpakaļ uz ESAO dalībvalstīm, tādējādi mazinot līdzekļu nevienmērīgu sadalījumu pasaulē, un, otrkārt, neļaujot sevis radītajam līdzekļu pārpalikumam ieplūst vietējā ekonomikā, samazina inflācijas risku valstī, kurai tie pieder.

5.2. Saskaņā ar “Wilke Maack und Partner” sniegto informāciju nozīmīgākie VIF ir:

valsts fonds aktīvi miljardos USD Abu Dabi Abu Dhabi Investment Authority 627 Saūda Arābija SAMA Foreign Holdings 431 Ķīna SAFE Investment Company 347 Norvēģija Gov’t Pension Fund Global 326 Singapūra Gov’t Investment Corporation 248 Krievija National Welfare Fund 220 Kuveita Kuwait Investment Authority 203

5.3. Šo fondu investīcijas ir ilgtermiņa, un lielākajā daļā gadījumu tās nav finansētas ar parādsaistībām. Tie parasti ir gatavi uzņemties augstāku risku un vēlas saņemt lielāku peļņu salīdzinājumā ar tradicionālajiem oficiālo rezervju fondiem, kurus pārvalda monetārās iestādes. VIF lielākoties ir pasīvi investori, taču tie var būt ļoti ietekmīgi. Piemēram, Norvēģijas pensiju fonda investīciju darījumus pārbauda, nosakot, vai tie atbilst ētikas normām — atbildīgu investīciju principiem.

5.4. VIF attīstība atspoguļo lielāka apjoma pārmaiņas pasaules finanšu struktūrā. Saskaņā ar Starptautiskā valūtas fonda (SVF) prognozēm piecu gadu laikā kopējais VIF līdzekļu apjoms sasniegs 6–10 triljonus USD. Krīzes laikā VIF veica virkni liela apjoma investīciju grūtībās esošās finanšu iestādēs. Šādu fondu veidošanās ir būtisks starptautiskās investīciju darbības faktors, un, līdz ko būs atrisināti reglamentējošie jautājumi, VIF kļūs par vienu no galvenajiem pasaules ekonomikas veidotājiem.

5.5. Daudzu ESAO valstu valdības ir uzsvērušas uzraudzības un iespējamas VIF regulēšanas nozīmīgumu. Pastāv bažas, ka VIF apdraud valstu drošību, un to darbības pārredzamības trūkums ir tikai vairojis šādu viedokli. Tas savukārt rada augsni protekcionismam un nacionālismam ekonomikas jomā saņēmējās valstīs. Iemesls bažām ir arī pārskatatbildības trūkums, kas varētu VIF mudināt kropļot vai destabilizēt finanšu tirgus. Šādas bažas mazinātos līdz ar pārvaldes struktūru pienākumu sniegt informāciju. Ieviešot pārskatāmu, drošu un ticamu informācijas sniegšanas metodi, varētu mazināt lielāko daļu bažu.

5.6. Tomēr nav pamatotu pierādījumu tam, ka VIF veiktās investīcijas būtu politiski vai stratēģiski motivētas.

Šķiet, ka dažās attīstības valstīs stratēģiskos pasākumus veic nevis VIF, bet gan valstij piederoši uzņēmumi. Raksturīgs piemērs ir Gazprom īstenotie pārņemšanas darījumi, kā arī neveiksmīgais Chinalco mēģinājums iegūt līdzdalību Rio Tinto. Ķīna cenšas ieguldīt kapitālu enerģijas rezervēs visā pasaulē, izmantojot divas politiskās bankas — Ķīnas attīstības banku un Ķīnas eksporta–importa banku —, lai piedāvātu aizdevumus valdībām.

5.7. Kopš 2008. gada pastāv divpusēja starptautiska iniciatīva, lai juridiski noregulētu fondu un ESAO valstu attiecības. ESAO ir izstrādājusi pamatnostādnes saņēmējvalstīm, savukārt SVF kopā ar starptautisko darba grupu ir sagatavojis Santjago principus par

— tiesisko regulējumu un fondu mērķiem,

— institucionālo sistēmu un pārvaldības struktūru,

— investīciju un riska pārvaldības sistēmu.

5.8. Lai VIF investīcijas varētu pilnībā izmantot ESAO valstu ekonomikās, tiem jāuzlabo pārredzamība un informācijas nodošana atklātībai, it īpaši attiecībā uz jautājumiem par pārvaldību, stratēģiju un ieguldījumu mērķiem. VIF arī atkārtoti jāapstiprina savs atbalsts tirgus ekonomikas modelim, kas dod tiem iespējas brīvi investēt. Attiecīgo valstu valdībām jābūt gatavām pieņemt abpusējas investīcijas no ESAO valstīm.

5.9. VIF sanāksmē Kuveitā 2009. gada aprīlī šie fondi izveidoja pastāvīgu pārstāvniecības forumu, kura uzdevums ir turpināt darba grupas darbu. Lai arī principu izstrāde ir nozīmīgs solis uz priekšu, vairāk pūļu jāpieliek tādās jomās kā

— attiecības ar saņēmējvalstīm,

— informācijas atklāšanas prasības un standarti,

— atbilstības standarti, to novērtējums un soda sankcijas.

Nenodrošinot šādu papildu pārredzamību, VIF varētu kļūt par destabilizējošu faktoru makroekonomikas līmenī.

5.10. Uzņēmumu līmenī VIF rūpniecības pārmaiņas tiešā veidā neietekmē, lai arī netieši tie ir svarīgi investori AIF. Tomēr, palielinoties šo fondu ekonomiskajai ietekmei, tie kļūst aizvien nozīmīgāki vadošo uzņēmumu akcionāri. Tādēļ EESK iesaka VIF sekot Norvēģijas pensiju fonda piemēram un pievienoties atbildīgu investīciju principiem.

5.11. Turpinājumā pievienota “Wilke Maack und Partner” izstrādāta un ziņotāja komentēta SWOT analīze par VIF.

Mikrodimensija Pozitīvās iezīmes — ilgtermiņa mērķi — “pēdējās instances” pircēji — finanšu līdzekļu apjoma palielināšanās — saiknes ar dažādu nozaru tirgiem stiprināšana Trūkumi — valsts ieinteresēto pušu autonomijas trūkums — pārredzamības trūkums — abi jautājumi jārisina Santjago principu kontekstā Plašāka dimensija Iespējas — galvenās uzmanības veltīšana ieinteresētajām pusēm — kvalitatīva finansēšanas tehnika — darbības uzsākšana jaunos tirgos — iespējamā ietekme uz AIF Draudi — pievēršanās politiskiem mērķiem — demokrātiskai kontrolei nepakļauta finanšu resursu koncentrācija — šie jautājumi daļēji apskatīti Santjago principos

Briselē, 2009. gada 5. novembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) OV L 82, 22.3.2001., 16. lpp.

(2) OV L 10, 16.1.1998., 22. lpp.

(3) OV L 80, 23.3.2002., 29. lpp.

(4) OV L 235, 23.9.2003., 10. lpp.

(5) OV C 100, 30.4.2009., 15. lpp., EESK atzinums par tematu “Komisijas paziņojums “Novērst šķēršļus, kas kavē riska kapitāla fondu pārrobežu ieguldījumus””, COM(2007) 853 galīgā redakcija.