KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM par Eiropas ekonomikas ilgtermiņa finansēšanu /* COM/2014/0168 final */





1. Ievads 1.1. Ekonomikas apstākļi Ekonomikas un finanšu krīze ietekmējusi finanšu nozares spēju novirzīt līdzekļus reālajai ekonomikai, īpaši ilgtermiņa ieguldījumiem. Ņemot vērā ievērojamo atkarību no banku starpniecības, banku veikto aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanu un ieguldītāju uzticības samazināšanos, finansējums ir samazinājies visām ekonomikas nozarēm. Savienība ir apņēmīgi rīkojusies, lai apvērstu šīs tendences un atjaunotu apstākļus ilgtspējīgai izaugsmei un ieguldījumiem. Ir veikta publisko finanšu konsolidācija un ieviestas procedūras budžeta un ekonomikas politikas labākai koordinēšanai. Eiropas Centrālā banka (ECB) ir veikusi pārliecinošus pasākumus, lai atjaunotu uzticēšanos tirgum, un banku savienības izveide sekmē finanšu sadrumstalotības samazināšanu un atjauno uzticēšanos eurozonai. Lai izmantotu šos uzlabojumus, ir nepieciešami ilgtermiņa ieguldījumi, kas var veicināt gudru, ilgtspējīgu un integrējošu izaugsmi. Finanšu sistēmas spēja novirzīt līdzekļus ilgtermiņa ieguldījumiem ir būtiska, nodrošinot Eiropas atrašanos uz ilgtspējīgas izaugsmes ceļa. 1.2. Nepieciešamība pēc ilgtermiņa finansējuma Ilgtermiņa finansējums sevī ietver šādas svarīgas iezīmes[1]: ar tā palīdzību tiek finansēti produktīvi pasākumi, kuri atbalsta izaugsmi, samazinot izmaksas, dažādojot ražošanas līdzekļus un radot darbvietas ar gudru, ilgtspējīgu un integrējošu instrumentu palīdzību; tas ir nesteidzīgs, jo ieguldītāji ņem vērā ilgtermiņa darbības rezultātus un veikto ieguldījumu riskus, nevis īstermiņa cenu svārstības. Ilgtermiņa perspektīva nodrošina pretcikliskumu un veicina finanšu stabilitāti; tas ir iesaistīts, jo ieguldītāji savā ieguldījumu stratēģijā ņem vērā tādus ilgāka termiņa aspektus kā, piemēram, vide, sociālie apstākļi un pārvaldība. Ilgtspējīgu izaugsmi galvenokārt veicina infrastruktūra un MVU. Kvalitatīva infrastruktūra uzlabo pārējās ekonomikas produktivitāti, jo tā nodrošina izaugsmi un atvieglo savstarpējos savienojumus iekšējā tirgū. Saskaņā ar aplēsēm laikposmā līdz 2020. gadam nepieciešamais ieguldījums ES nozīmes transporta, enerģētikas un telesakaru tīklos ir 1 triljons EUR[2]. Ievērojami ieguldījumi būs vajadzīgi arī cilvēkkapitālam[3], pētniecībai un izstrādei, jaunām tehnoloģijām un inovācijai saskaņā ar stratēģiju „Eiropa 2020” un klimata un enerģētikas tiesību aktu kopumu 2030. gadam[4]. MVU pārstāv aptuveni divas trešdaļas no visiem nodarbinātajiem un veido gandrīz 60 % no pievienotās vērtības Eiropas Savienībā. Ņemot vērā to vispārējo nozīmi un arī spēju īstenot inovāciju, nodrošināt izaugsmi un radīt darbvietas, šie uzņēmumi ievērojami veicina IKP pieaugumu. Finanšu un ekonomikas krīzes radītā nenoteiktība un nevēlēšanās uzņemties risku ietekmējusi finansējuma pieprasījumu un piedāvājumu. Pieprasījuma pusē par to liecina fakts, ka samazinās MVU, privātā un publiskā sektora partnerību un citu ieguldījumu projektu, kuriem nepieciešams ilgtermiņa finansējums, pieprasījums, un rezultātā samazinās optimālais ilgtermiņa ieguldījumu un finansējuma līmenis. Piedāvājuma pusē krīzes ietekmē ir palielinājusies nevēlēšanās uzņemties risku, kā rezultātā priekšroka tiek dota likviditātei, un līdz ar banku veikto aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanu šie faktori ietekmē ekonomikas spēju nodrošināt pašfinansējumu ar garu dzēšanas termiņu. Ilgtermiņa finansējuma līmeņa nesamērīga samazināšanās atspoguļo arī tirgus nepilnības un neefektīvu starpniecības ķēdi[5]. Šo jautājumu risināšana ir Eiropas prioritāte. Ekonomikas spēja nodrošināt ilgtermiņa finansējuma pieejamību, pastiprinot Eiropas ekonomikas un rūpniecības konkurētspēju, ir atkarīga no tās spējas novirzīt uzkrājumus, izmantojot atvērtu, drošu un konkurētspējīgu finanšu nozari. Lai to panāktu, ir svarīgi nodrošināt juridisko noteiktību un ieguldītāju uzticēšanos. 1.3. Zaļā grāmata un sabiedriskā apspriešana par ilgtermiņa finansējumu Eiropas Komisija 2013. gada 25. martā pieņēma Zaļo grāmatu par ilgtermiņa finansējumu, kas aizsāka plašas debates par dažādajiem faktoriem, kuri virza Eiropas ekonomikas spēju piesaistīt vajadzīgos līdzekļus ekonomikas atlabšanas atbalstam un paātrināšanai. Dokumenta mērķis ir pētīt, kā valdību, uzņēmumu un mājsaimniecību uzkrājumus varētu labāk novirzīt nepieciešamajam ilgtermiņa finansējumam. Ieinteresētās personas ļoti labprāt iesaistījās Zaļās grāmatas apspriešanā, un rezultātā tika saņemtas 292 atbildes no visiem ekonomikas segmentiem[6]. Vairākums ieinteresēto personu piekrita, ka ir jāpaplašina ilgtermiņa finansējuma avotu loks Eiropā, vienlaikus atzīstot, ka banku nozīme saglabāsies arī turpmāk, īpaši saistībā ar MVU. Tika uzsvērts, ka labi definēta un stabila regulējuma vide ir svarīgs faktors, tomēr daudzas ieinteresētās personas arī aicināja veiksmīgāk noteikt regulējuma reformas mērogu, ņemot vērā ilgtermiņa finansējuma mērķus. 1.4. Citas Eiropas un starptautiskās politikas iniciatīvas Debates par ilgtermiņa finansējumu atbalsojušās Eiropā un pasaulē. Ekonomikas un finanšu komiteja izveidojusi augsta līmeņa ekspertu grupu, kas 2013. gada decembrī publicēja ziņojumu[7], koncentrējot uzmanību uz MVU un infrastruktūru. Eiropas Parlaments 2014. gada 26. februārī pieņēma rezolūciju[8] par Eiropas ekonomikas ilgtermiņa finansēšanu. Rezolūcijā iekļauti daudzi šajā paziņojumā aptvertie jautājumi. Starptautiskā līmenī G20 2013. gada septembrī apstiprināja darba plānu ieguldījumu finansēšanai[9] un izveidoja darba grupu turpmākam darbam ilgtermiņa finansējuma jomā. ESAO izstrādājusi augsta līmeņa principus institucionāliem ieguldītājiem, kuri veic ilgtermiņa finansēšanu[10]. *** Ņemot vērā iepriekš teikto un apspriešanos par Zaļo grāmatu, šajā paziņojumā sniegts konkrētu pasākumu kopums. Ilgtermiņa ieguldījumu finansējuma attīstīšana un dažādošana ir sarežģīts daudzdimensiju uzdevums, un tā veikšanai nepietiek ar vienu pasākumu vai „brīnumlīdzekli”, bet jārēķinās ar visdažādākajām reakcijām un iniciatīvām. Šajā paziņojumā ierosinātie pasākumi ir koncentrēti uz i) ilgtermiņa finansējuma privāto avotu mobilizēšanu, ii) publisko finanšu labāku izmantošanu, iii) kapitāla tirgus attīstību, iv) MVU labāku piekļuvi finansējumam, v) privātā finansējuma piesaistīšanu infrastruktūrai un vi) vispārējās vides veicināšanu ilgtspējīgam finansējumam. Līdz ar šo paziņojumu Komisija patlaban sniedz arī šādus dokumentus: priekšlikumu pārskatīt Papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūciju (PKUI) direktīvu, lai atbalstītu tāda svarīga ilgtermiņa institucionālā ieguldītāja kā aroda pensiju fondu turpmāku attīstību Eiropas Savienībā; paziņojumu par kolektīvo finansējumu, kas kļūst par MVU arvien lielāku finansējuma avotu. 2. Ilgtermiņa finansējuma privāto avotu mobilizēšana Ir svarīgi, ka tiek nodrošināts banku atbildīgi piešķirtu aizdevumu atbalsts un tiek veicināti ar bankām nesaistīti finansējuma avoti, piemēram, institucionālie ieguldītāji, tostarp apdrošināšanas sabiedrības, pensiju fondi, tradicionālie vai alternatīvie ieguldījumu fondi, valsts ieguldījumu fondi vai nodibinājumi; kaut gan bankām arī turpmāk būs nozīmīga loma, ir svarīgi dažādot finansējumu īstermiņā, lai uzlabotu finanšu resursu pieejamību, kā arī ilgtermiņā, lai palīdzētu Eiropas ekonomikai labāk pārciest krīzes turpmāk. Bankas Saskaņā ar Kapitāla prasību regulu un IV kapitāla prasību direktīvu[11], kas tiek pakāpeniski ieviestas, sākot no 2014. gada janvāra, bankām tiek noteikta prasība turēt vairāk kapitāla, lai palielinātos to spēja segt iespējamos zaudējumus. Komisija divos posmos – 2014. gadā un 2015. gadā – novērtēs, vai Kapitāla prasību regulas noteikumi atbilst ilgtermiņa finansējumam. Bankām tiks arī piemērotas jaunās prasības par likviditātes pārvaldību, lai tās varētu turpināt darboties negaidītu likviditātes satricinājumu gadījumos. Lai gan šādām prasībām būtu jāvairo uzticēšanās finanšu sistēmai, pretarguments ir par to, ka stingrāki likviditātes noteikumi var ietekmēt banku spēju piešķirt aizdevumus ar garu atmaksas termiņu. Ieviešot Eiropā likviditātes seguma koeficientu (t. i., likviditātes koeficientu vienam mēnesim) un starptautiskā mērogā diskutējot par termina „neto stabila finansējuma rādītājs” (t. i., likviditātes koeficients vienam gadam) definīciju, jāmeklē līdzsvars starp iespējām uzlabot banku nozares elastīgumu likviditātes satricinājumu apstākļos un iespējām novērst pārmērīgus ierobežojumus atmaksas termiņa pārveidošanai, jo tie neveicina ilgtermiņa finansējumu[12]. Turklāt saskaņā ar Kapitāla prasību regulu tiek pakāpeniski ieviests likviditātes seguma koeficients un arī ilgs novērošanas periods pirms kāda tiesību akta priekšlikuma neto stabila finansējuma rādītāja jomā. Banku darbības reformas un jo īpaši banku savienība ir svarīga, lai atjaunotu uzticēšanos finanšu nozarei un samazinātu patlaban vērojamo tirgus sadrumstalotību, kas īpaši ietekmē finansējumu MVU vajadzībām. Pēc reformu pabeigšanas aizņēmējiem un ieguldītājiem būtu pieejams plašāks un dziļāks tirgus ar labāku regulējumu un uzraudzību. Jaunākais priekšlikums par Eiropas banku strukturālo reformu[13] arī ir svarīgs, jo tas paredz aizsargāt finanšu pamatdarījumus, piemēram, aizdevumu izsniegšanu tautsaimniecībai, nodalot šādus darījumus no riskantiem tirdzniecības darījumiem. Tā tiktu ierobežota arī patlaban vērojamā tirdzniecības darījumu šķērssubsidēšana, izmantojot noguldījumus, tādējādi palielinot stimulus bankām piešķirt aizdevumus reālajai ekonomikai. Pasākumi Komisija sagatavos ziņojumus par Kapitāla prasību regulas noteikumu atbilstību ilgtermiņa finansējumam līdz 2014. gadam[14] un 2015. gadam[15]. Sagatavojot deleģēto aktu par likviditātes seguma koeficientu[16] (tas tiek plānots 2014. gada pirmajā pusē) un neto stabila finansējuma rādītāja galīgo mērogu[17], Komisija pilnībā ņems vērā nepieciešamību nepieļaut nevajadzīgus ierobežojumus banku piešķirtajam ilgtermiņa finansējumam. Turklāt pilnībā būtu jāizmanto Kapitāla prasību regulā noteiktais pārraudzības periods, lai pielāgotu un risinātu iespējamās un neplānotās sekas, ko jaunie likviditātes noteikumi varētu radīt ilgtermiņa ieguldījumiem. Apdrošināšanas sabiedrības Institucionālie ieguldītāji, piemēram, apdrošināšanas sabiedrības, ir piemēroti ilgtermiņa finansējuma nodrošinātāji. Kaut gan līdz šim institucionālie ieguldītāji ierobežotā apmērā veikuši ieguldījumus mazāk likvīdos aktīvos, piemēram, infrastruktūras aktīvos, tie meklē lielāku ienesīgumu vidē, kur pastāv zemas procentu likmes, un tādēļ vēlas vairāk šādu aktīvu. Maksātspēja II[18] stāsies spēkā 2016. gada 1. janvārī, un tā atcels noteiktus šķēršļus, kādi patlaban pastāv dalībvalstīs ieguldījumu veikšanai, īpaši mazāk likvīdu aktīvu kategorijās. Apdrošinātāji varēs veikt ieguldījumus visu veidu aktīvos, ievērojot piesardzības principu, kas nozīmē ieguldītāja spēju riskus „pienācīgi identificēt, izmērīt, uzraudzīt, vadīt, kontrolēt un par tiem paziņot”[19] saistībā ar šādiem aktīviem. Tiek norādīts, ka kapitāla prasību pastiprināšana, lai tiktu aptverti visi skaitliski izsakāmie riski, tostarp tirgus risks (kas nav skatīts Maksātspējā I jeb iepriekšējā tiesību režīmā), var ietekmēt ieguldītāju rīcību un apdrošinātāju kā institucionālo ieguldītāju ilgtermiņa perspektīvu[20]. Šī iemesla dēļ Komisija 2012. gada septembrī lūgusi, lai Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestāde (EAAPI) pārliecinās, vai kapitāla prasību mēroga noteikšanas un izstrādes nolūkā jāveic korekcijas, kuras nedrīkst apdraudēt režīma piesardzīgu efektivitāti, jo īpaši saistībā ar ieguldījumiem infrastruktūrā, MVU un sociālajā uzņēmējdarbībā (tostarp tāda parāda vērtspapīrošanā, kas kalpo šiem mērķiem). EAAPI sniedza analīzi 2013. gada decembrī[21]. Tā ierosināja kritērijus kvalitatīvas vērtspapīrošanas definēšanai un izstrādājusi labvēlīgāku režīmu šādiem instrumentiem, samazinot attiecīgos stresa faktorus[22]. Šis ir liels solis plašāka darba kontekstā, kas tiek veikts, lai veicinātu ilgtspējīgus vērtspapīrošanas tirgus (skatīt 4. iedaļu „Vērtspapīrošana”). Komisija ņems vērā jaunāko EAAPI ziņojumu, formulējot attiecīgos deleģētos aktus saistībā ar Maksātspēju II, tostarp iespējamās korekcijas tādam režīmam saistībā ar dažādām aktīvu kategorijām, kas nav vērtspapīrošana (bet ir infrastruktūra, MVU un sociālā uzņēmējdarbība), kā noteikts EAAPI sākotnējā mandātā. Turklāt saskaņā ar Kopoto direktīvu II[23] tiks ieviesti pasākumi Maksātspējā II, kas ir īpaši izstrādāti pašreizējo stimulu pastiprināšanai ar mērķi saskaņot ilgtermiņa saistības un ilgtermiņa aktīvus un tos turēt līdz dzēšanas termiņa beigām. Ir paplašināts to atbilstīgo aktīvu saraksts, kurus var izmantot saskaņošanas koriģēšanai, un sarakstā tika iekļauti tādi svarīgi ilgtermiņa ieguldījumi kā infrastruktūras projektu obligācijas. Pasākumi Komisija līdz 2014. gada septembrim plāno pieņemt deleģēto aktu saistībā ar Maksātspēju II, tostarp vairākas iniciatīvas, lai stimulētu apdrošinātājus veikt ilgtermiņa ieguldījumus. Pensiju fondi Pensiju fondi ir institucionālie ieguldītāji ar ilgtermiņa saistībām. Tādējādi tie var darboties kā nesteidzīgi ieguldītāji. Komisija atzinīgi vērtē to, ka pensiju fondi arvien vairāk pievēršas alternatīviem ieguldījumiem, piemēram, privātam kapitālam un infrastruktūrai, portfeļu dažādošanai un lielāka ienesīguma nodrošināšanai[24]. Patlaban jau pieņemtais priekšlikums PKUI 2 jomā varētu veicināt aroda pensiju fondu ilgtermiņa ieguldījumus, ierobežojot dalībvalstu iespējas ierobežot atsevišķu veidu ilgtermiņa ieguldījumus. Ilgtermiņa ieguldījumus var veicināt ne tikai aroda pensiju fondi, bet arī personīgie pensiju produkti. Komisija 2012. gada novembrī aicināja EAAPI sagatavot tehnisku konsultāciju par ES regulējuma izstrādi personīgo pensiju produktu darbībām un uzraudzībai[25]. Tas dotu iespēju mobilizēt lielākus uzkrājumus ilgtermiņa ieguldījumu finansēšanai, tādējādi veicinot gan atbilstīgus ienākumus pēc pensionēšanās, gan ekonomikas izaugsmi. EAAPI tika aicināta apsvērt vismaz divas pieejas: i) kopēju noteikumu izstrādi personīgo pensiju shēmu pārrobežu darbību nodrošināšanai vai ii) 29. režīma izstrādi, saskaņā ar kuru ES noteikumi darbotos kā alternatīvi noteikumi, nevis aizstātu valstu noteikumus. EAAPI 2014. gada februārī ir sniegusi sākotnējo ziņojumu par personīgajiem pensiju produktiem. Pasākumi Komisijas dienesti 2014. gada otrajā pusē sagatavos vispārīgu aicinājumu EAAPI sniegt konsultācijas ar mērķi izveidot vienotu tirgu personīgajām pensijām, un tādējādi, iespējams, mobilizējot lielākus personīgo pensiju uzkrājumus ilgtermiņa finansējumam. Privātie krājkonti Saistībā ar Zaļo grāmatu dažas ieinteresētās personas atbalstīja iespēju izskatīt veidus, kā palielināt uzkrājumu pārrobežu plūsmu, tostarp ieviešot ES krājkontu, un mērķis būtu piedāvāt standartizētu regulējumu, saskaņā ar kuru krājkontu turētāji tiktu mudināti ieguldīt ilgtermiņa finansējumā. Veicot šo uzdevumu, vispirms tiktu aplūkoti valstu modeļi un apsvērti tādi aspekti kā atlīdzības likmes, valstu noguldījumu aizsardzība, papildināmība, izmantojot valstīs pastāvošās shēmas, līdzekļu vākšana un aizdevumu piešķiršanas kritēriji. Pasākumi Komisijas dienesti līdz 2014. gada beigām veiks pētījumu par iespējamām tirgus nepilnībām un citiem trūkumiem saistībā ar uzkrājumu pārrobežu plūsmu, tostarp sagatavos apskatu par valstīs pastāvošajiem krājkontu modeļiem un novērtējumu par iespēju ieviest ES krājkontu. 3. Publiskā finansējuma labāka izmantošana Publiskais sektors ir galvenais ieguldītājs bruto kapitāla veidošanā gan materiālo, gan nemateriālo ieguldījumu veidā. Pūliņi jāvelta tam, lai nodrošinātu publisko līdzekļu pārredzamāku un efektīvāku izmantošanu, pēc iespējas palielinātu publisko ieguldījumu atdevi, devumu izaugsmei un spēju palielināt privātos ieguldījumus. Komisija arī turpmāk uzraudzīs fiskālo politiku 28 ES dalībvalstīs, tostarp publisko izdevumu kvalitāti un atbilstību pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūrai, izmantojot ES pusgadu. Turklāt ir vajadzīgs plašs mērķis, pievēršot uzmanību arī valstu attīstību veicinošo banku un eksporta kredīta aģentūru darbībai. Valstu attīstību veicinošas bankas Tāpat kā EIB/EIF un daudzpusējām attīstības bankām, piemēram, ERAB, arī valstu un reģionu attīstību veicinošām bankām ir svarīga katalizatora loma saistībā ar ilgtermiņa finansējumu. Pēdējos gados šīs bankas ir sākušas aktīvāk darboties, lai līdzsvarotu komerciālo aizdevēju bilanču sarukumu. Ņemot vērā ekonomikas situācijas stabilizēšanos un šo iestāžu ierobežoto spēju piešķirt aizdevumus, pastāv nepieciešamība pievērst uzmanību tirgus nepilnībām un pievienotās vērtības darbībām. Apspriešanas laikā tika izteikti aicinājumi vairāk īstenot kopīgas ES un valstu vai starpvalstu iniciatīvas un vienkāršot procedūras, lai tādējādi veicinātu sadarbību un sinerģiju starp ES budžetu un EIB/EIF, daudzpusējām attīstības bankām un valstu attīstību veicinošām bankām, un arī tāpēc, lai valstu attīstību veicinošās bankas vairāk tiktu iesaistītas ES politikā un tām būtu piekļuve ES fondiem. Politika cita starpā ietver vides, klimata ārējos faktorus, inovāciju, sociālo un cilvēkkapitāla attīstību. Turklāt jautājums par koordināciju starp daudzpusējām bankām un valstu attīstību veicinošām bankām tika uzskatīts par svarīgu, jo tādējādi tiek veicināta optimālāka sinerģija un papildināmība un novērsta centienu pārklāšanās un divkāršs finansējums. Pasākumi Komisija 2014. gadā sagatavos paziņojumu par attīstību veicinošām bankām, sniedzot tām norādes par vispārīgiem principiem, pārvaldību un pārredzamību, jo tie ir galvenie faktori, kas nodrošina ieguldītāju uzticēšanos un labvēlīgus finansēšanas nosacījumus, uzraudzību un regulējumu, un par valstu attīstību veicinošo banku lomu līdzieguldīšanā un ES budžeta līdzekļu nodrošināšanā Eiropas politikas prioritāšu atbalstam 2020. gadam un turpmāk. Komisija veicinās un uzraudzīs sadarbību starp valstu attīstību veicinošām bankām, EIB/EIF un, iespējams, citām daudzpusējām attīstības bankām, kā norādīts Eiropadomes sanāksmē 2013. gada jūnijā un ziņojumā Padomes sanāksmei 2014. gada decembrī. Eksporta kredīta aģentūras Eksporta kredīta aģentūras darbojas gan kā ieguldītāji, gan garantiju sniedzēji vai riska parakstītāji saistībā ar ilgtermiņa finansējumu. Tādējādi tām var būt svarīga loma, atbalstot pārrobežu ieguldījumus Eiropas Savienībā un kapitāla preču eksportu uz valstīm ārpus ES. Šī ir joma, kurā saspīlējums saistībā ar valstu risku tieši ietekmē ilgtermiņa finansējumu, īpaši gadījumos, kad ir iesaistītas ilgtermiņa garantijas. Pasākumi · Komisijas dienesti publicēs ziņojumu par labākas koordinācijas un sadarbības veicināšanu starp valstīs pastāvošajām eksporta kredīta shēmām. 4. Kapitāla tirgus attīstība Eiropā Eiropā ir nepieciešami politikas centieni dažādot finansēšanas kanālus. Kapitāla tirgus Eiropā caurmērā ir salīdzinoši neattīstīts un patlaban nav pietiekams, lai aizpildītu finansējuma deficītu, kas radies, bankām samazinot aizņemto līdzekļu īpatsvaru. Ir vajadzīgi arī atbilstīgi finanšu instrumenti, lai finanšu tirgus varētu aktīvi un efektīvi darboties, novirzot līdzekļus ilgtermiņa ieguldījumiem. Tas nozīmē inovatīvus finanšu instrumentus, kuri saistīti ar galvenajām problēmām ilgtspējīgas izaugsmes jomā Eiropā, piemēram, infrastruktūras, klimata un sociālas ietekmes obligācijas (skatīt 6. iedaļu). Kapitāla vērtspapīru un uzņēmumu obligāciju tirgus Krīze ir ievērojamā mērā negatīvi ietekmējusi kapitāla tirgus finansējumu, tomēr lejupvērstā tendence sākās pagājušā gadsimta 90. gados. Sākotnējo publisko piedāvājumu skaits Eiropā un ASV samazinājies aptuveni piecas reizes salīdzinājumā ar laikposmu līdz 1999. gadam[26]. Pētījumi ASV arī liecina, ka laiks līdz sākotnējam publiskajam piedāvājumam ir divkārt palielinājies no 4,8 gadiem pagājušā gadsimta 80. gadu sākumā līdz vairāk nekā 9 gadiem kopš 2007. gada[27]. Pat ja ņem vērā sākotnējā publiskā piedāvājuma ciklisko raksturu, šādas tendences ir satraucošas, īpaši darbvietu radīšanas izteiksmē, jo saskaņā ar jau minētajiem pētījumiem ASV 92 % no uzņēmuma izaugsmes notiek pēc sākotnējā publiskā piedāvājuma. Tiek atzinīgi novērtēta iniciatīva vairākām tirgus asociācijām izveidot sākotnējā publiskā piedāvājuma darba grupu[28] šo jautājumu risināšanai. Uzņēmumu obligācijas emitē lieli uzņēmumi, kam tiek piešķirts kredītreitings, to emitētās obligācijas ir ar lielu vērtību, un tās pērk finanšu iestādes. Pēdējos gados šis tirgus ir audzis. Tomēr šie instrumenti parasti nav pieejami MVU/uzņēmumiem ar vidēji lielu kapitālu, kaut gan pēdējos gados ir izveidoti vairāki tirgi privātpersonu obligācijām Vācijā (BondM tirgus sāka darboties 2010. gadā), Apvienotajā Karalistē (ORB sāka darboties 2010. gadā), Francijā (IBO sāka darboties 2012. gadā) un Itālijā (ExtraMOT PRO sāka darboties 2013. gadā). Neraugoties uz šīm valstu iniciatīvām, Eiropā kapitāla tirgus obligācijām un kapitāla vērtspapīriem joprojām ir sadrumstalots un nav pietiekami pievilcīgs MVU un uzņēmumiem ar vidēji lielu kapitālu, jo tajā ir nelieli pārrobežu ieguldījumi vērtspapīros, kas nav augstākās kategorijas vērtspapīri. Joprojām turpina pastāvēt tādi nozīmīgi šķēršļi kā, piemēram, atšķirīgi tiesību akti vērtspapīru un bankrota jomā. Pasākumi Komisijas deleģētais akts, kas norādīts otrajā Finanšu instrumentu tirgu direktīvā[29], nodrošinās, ka MVU izaugsmes tirgus prasības pēc iespējas samazinās administratīvo slogu emitentiem šādos tirgos, vienlaikus nodrošinot ieguldītāju aizsardzību augstā līmenī. Šīs prasības attiecas uz MVU kā emitentu minimālo daļu šādos tirgos, atbilstīgiem kritērijiem par pielaidi tirdzniecībai, informāciju ieguldītājiem un finanšu pārskatu sniegšanu. Komisijas dienesti veiks pētījumu par to, vai, ņemot vērā otrajā Finanšu instrumentu tirgu direktīvā ieviestos uzlabojumus saistībā ar vērtspapīriem, kuri nav kapitāla vērtspapīri, ir jāveic turpmāki pasākumi likvīda un pārredzama sekundārā tirgus izveidei uzņēmumu obligāciju tirdzniecībai Eiropas Savienībā. Komisija līdz 2015. gada beigām izvērtēs Prospektu direktīvas noteikumu ietekmi un sekas[30]. Jo īpaši tā izvērtēs, vai informācijas atklāšanas režīms MVU kā emitentiem un uzņēmumiem ar samazinātu tirgus kapitalizāciju ir samērīgs. Komisija skatīs, vai varētu tikt paplašināti atbilstīguma kritēriji pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu (PVKIU) ieguldījumiem, lai tie attiektos arī uz vērtspapīriem, kas kotēti MVU izaugsmes tirgos un uzrāda noteiktas likviditātes pazīmes, ņemot vērā otrās Finanšu instrumentu tirgu direktīvas regulējuma īstenošanu. Jautājums par to, vai Eiropas ilgtermiņa ieguldījumu fondiem (EIIF) būtu jāspēj veikt ieguldījumi biržas sarakstā iekļautos MVU, patlaban ir svarīgs jautājums debatēs par Komisijas priekšlikumu EIIF jomā[31]. Komisijas priekšlikumā jau ir ietverti biržas sarakstā neiekļauti MVU kā aktīvu kategorijas, kas būtu atbilstīgas EIIF ieguldījumiem. Vērtspapīrošana Vērtspapīrošanas darījumi ļauj bankām refinansēt aizdevumus, veidojot aktīvu kopumus un pārvēršot šādus kopumus institucionālajiem ieguldītājiem pievilcīgos vērtspapīros. No bankas viedokļa raugoties, šādi darījumi atbrīvo kapitāla resursus, tādējādi palielinās banku spēja paplašināt aizdevumu piešķiršanas darbības un finansēt ekonomikas izaugsmi. Institucionāliem ieguldītājiem šādi vērtspapīri, ja to apjoms ir pietiekams, piedāvā iespējas veikt likvīdu ieguldījumu aktīvu kategorijās, kurās tie neveic tiešus ieguldījumus, piemēram, MVU vai hipotēkās. Iepriekš dažiem vērtspapīrošanas modeļiem nebija pietiekama regulējuma. Jau agrīnā posmā tika konstatēti šo modeļu trūkumi, un tos novērsa vēlāk īstenotā ES finanšu reforma. Riska atskaitījumu (savu interešu) prasības ES banku nozarē tiek piemērotas kopš 2011. gada, un tās tiek plaši attiecinātas uz visām finanšu nozarēm. Turklāt pienākums atklāt informāciju ir pastiprināts, lai ieguldītāji varētu veidot pamatīgu izpratni par instrumentiem, kuros tie veic ieguldījumu. Iestādes veic vairākus konkrētus pasākumus, lai vērtspapīrošanas darījumi kļūtu standartizētāki un pārredzamāki, tādējādi veicinot ieguldītāju uzticēšanos[32]. ES iestādēm un aģentūrām jānodrošina ciešāka sadarbība un jāveido sinerģija, piemēram, standartizējot pārskatu sniegšanas veidlapas. Šādu mērķu sasniegšanu veicina arī tādas iniciatīvas nozares vadībā kā, piemēram, marķējuma ieviešana. Neraugoties uz šiem pasākumiem, līdz šim nav notikusi ievērojama šī tirgus atlabšana. Tas lielā mērā skaidrojams ar to, ka šādiem darījumiem joprojām ir noteikta aura, un arī ar to regulējuma režīmu. Daudzas ieinteresētās personas aicinājušas dažādot vērtspapīrošanas produktus piesardzības apsvērumu dēļ, lai veicinātu ilgtspējīgu vērtspapīrošanas tirgu attīstību. EAAPI tehniskais ziņojums saistībā ar Maksātspēju II un Komisijas priekšlikums par banku darbības strukturālo reformu ievieš dažādošanu „augstas” kvalitātes vērtspapīrošanas produktiem. Pasākumi · Komisija turpinās darbu, lai nodrošinātu dažādošanu „augstas” kvalitātes vērtspapīrošanas produktiem, nolūkā nodrošināt konsekvenci dažādās finanšu nozarēs un pētīt iespējamo un vēlamo regulējuma režīmu, kas būtu saderīgs ar piesardzības principiem. Komisija apsvērs šīs pieejas ieviešanu attiecīgajos ES tiesību aktos visās finanšu nozarēs. Komisija jo īpaši ņems vērā, ka nākotnē varētu pieaugt vairāku vērtspapīrošanas produktu likviditāte, ņemot vērā turpmāku dažādošanu un standartizāciju. · Komisija strādās ar starptautiskām iestādēm standartu noteikšanas jomā, jo īpaši ar Bāzeles komiteju un Starptautisko Vērtspapīru komisiju organizāciju (IOSCO), lai izstrādātu un ieviestu globālus standartus īpaši saistībā ar noteikumiem par riska atskaitījumiem, kvalitatīvu standartizāciju un pārredzamību konsekvences nodrošināšanai un regulējuma arbitrāžas nepieļaušanai. Segtās obligācijas Segtās obligācijas sevī ietver standarta instrumentu, ar kura palīdzību var iekļūt kapitāla tirgū nolūkā saņemt finansējumu, kas nodrošināts ar labas kvalitātes aktīviem. Ieguldītājiem šādi instrumenti dod drošību un nodrošina likviditāti salīdzinājumā ar augstākas kārtas nenodrošinātiem vērtspapīriem, savukārt emitentiem tie dod tādu labumu kā izmaksu ziņā efektīvs finansējums un finansējuma dažādošana. Kaut gan uz segtām obligācijām attiecas dažādi ES noteikumi, patlaban nav vienota un saskaņota regulējuma. Dažas dalībvalstis nav ieviesušas īpašus tiesību aktus. Tomēr pēc atbilstīguma kritēriju izstrādes preferenciālām kapitāla prasībām banku nozarē ir vērojama zināma konverģence, ieviešot plaši pieņemtu tirgus standartu[33]. Pasākumi · Komisija līdz 2014. gada beigām pārskatīs Kapitāla prasību regulā noteikto režīmu segtajām obligācijām[34] nolūkā izveidot pamatu integrētam segto obligāciju tirgum Eiropā. Pārskatā tiks aplūkota kredītu kvalitāte, atbilstīgs nodrošinājums un pārredzamība. Varētu tikt skatīti arī tādi aspekti kā uzraudzības pastiprināšana, preferenciālo tiesību izmantojamība un bankrota segregācija. · Ņemot vērā iepriekš aprakstītajā pārskatā konstatētos faktus, Komisijas dienesti sāks pētījumu par to, kādu labumu dos ES regulējuma ieviešana segtām obligācijām. Privāta izvietošana Privāta izvietošana var būt alternatīva bankas piešķirtam aizdevumam un uzņēmumu obligāciju laišanai publiskā apgrozībā, dodot iespēju paplašināt finansējuma pieejamību vidējiem un lieliem biržas sarakstā neiekļautiem uzņēmumiem un iespējamiem infrastruktūras projektiem. Saskaņā ar pašreizējo tiesisko regulējumu ir atļauta privāta izvietošana, un dažas dalībvalstis jau ir attīstījušas šādu tirgu (piemēram, Schuldschein tirgus Vācijā un Euro PP Francijā). Šim finansējuma kanālam palielinās piedāvājums un pieprasījums, un to apliecina izaugsme esošajos ES tirgos un tādu emitentu skaits Eiropā, kuriem ir pieeja privātas izvietošanas ASV tirgum[35]. Tomēr šī darbība nav vērsusies plašumā Eiropā. Iemesli ir, piemēram, standartizētas dokumentācijas neesamība, informācijas neesamība par emitentu kredītspēju, likviditātes trūkums sekundārajā tirgū. Tā kā informācija par atgūšanu ir īpaši svarīga tiem, kuri veic ieguldījumus šādos produktos, atšķirības Eiropas tiesību aktos maksātnespējas jomā arī minētas kā šķērslis, kas kavē plašāk attīstīt pārrobežu privātas izvietošanas tirgu. Pasākumi · Komisijas dienesti līdz 2014. gada beigām veiks pētījumu, lai apzinātu privātas izvietošanas tirgus Eiropā un tos salīdzinātu ar citām vietām/praksi, analizētu faktorus, kuri galvenokārt nosaka šo tirgu panākumus, un izstrādātu politikas ieteikumus par to, kā šie panākumi būtu atkārtoti gūstami plašāk Eiropas Savienībā. Tiks vērtēti arī iespējamie riski, jo privātas izvietošanas tirgus pēc definīcijas ir mazāk pārredzams nekā publiskā kapitāla tirgus un ir ļoti nelikvīds. Pētījums balstīsies uz 2007.–2008. gadā notikušo sabiedrisko apspriešanu un veikto ietekmes novērtējumu[36]. 5. MVU labāka piekļuve finansējumam Tā kā MVU ir īpaši atkarīgi no banku finansējuma, tie krīzes laikā cieta visvairāk. MVU joprojām ir sarežģīti saņemt aizdevumus, īpaši perifērijas ekonomikās, un daļēji tas ir saistīts ar banku nozares sadrumstalotību[37]. Galvenais jautājums saistībā ar MVU finansējumu ir tas, kā atvieglot pāreju, lai jaunizveidots uzņēmums kļūtu par MVU un tad par uzņēmumu ar vidēji lielu kapitālu, t. i., pāreju no mazāka finansējuma uz lielāku. Attīstībai savā darbības laikā MVU izmanto finansējuma avotu apvienojumu, tostarp banku aizdevumus un ārējo kapitālu no t. s. „komerceņģeļiemˮ, riska kapitālu, privātā kapitāla fondus un arī kapitāla tirgu. MVU bieži ir sarežģīti pāriet no viena finansējuma avotu kopuma uz citu. Dažādos izaugsmes posmos šiem uzņēmumiem ir gan „finansējuma deficīts”, gan „zināšanu deficīts”. Tas ir īpaši izteikti agrīnā posmā un izaugsmes posmā, daļēji tāpēc, ka Eiropā ir ierobežots riska kapitāla finansējums. Komisija 2011. gadā pieņēma rīcības plānu par MVU finansēšanu. Daudzi plāna pasākumi jau ir īstenoti, tostarp regulējuma pasākumi, finanšu programmas un veicināšanas iniciatīvas. Pārskats par rīcības plāna īstenošanu sniegts šim paziņojumam pievienotajā Komisijas dienestu darba dokumentā. Daži pasākumi joprojām turpinās, piemēram, iniciatīvas MVU zināšanu un informācijas deficīta novēršanai, izmantojot Eiropas Biznesa atbalsta tīklu. Nākotnes tīkls, kas sāks darbu 2015. gadā[38], nodrošinās plašākas konsultācijas un palīdzību MVU saistībā ar piekļuvi finansējumam un cieši sadarbosies ar citiem vietējiem pakalpojumu sniedzējiem, piemēram, finanšu starpniekiem un grāmatvežiem. Valstīs ir izstrādātas dažādas mācību programmas, īpaši tam, lai sagatavotu MVU piekļuvei kapitāla tirgiem (piemēram, programma ELITE, ko izstrādājusi Borsa Italiana)[39]. Atbilstīgas, salīdzināmas, ticamas un viegli pieejamas MVU kredītinformācijas deficīts bieži tiek saukts par šķērsli, kura dēļ MVU tradicionāli ir vairāk atkarīgi no vietējo banku finansējuma. Komisija kopīgi ar dažādām ieinteresētajām personām 2013. gada novembrī rīkoja semināru, lai diskutētu par privātā un publiskā sektora praksi valstīs un jaunām iniciatīvām ar mērķi rast iespējas MVU informācijas uzlabošanai. Seminārs apstiprināja, ka neapšaubāmi pastāv šķēršļi, lai ieguldītāji un finansējuma nodrošinātāji piekļūtu ticamai, pieejamai un salīdzināmai informācijai par MVU Eiropas Savienībā. Šādus šķēršļus daļēji rada lielās atšķirības starp dalībvalstīm saistībā ar publiski pieejamās informācijas apjomu un informācijas atklāšanu, kas galvenokārt ir saistīts ar to, kā ir veidots valsts tiesiskais regulējums. Pasākumi Komisijas dienesti 2014. gadā apzinās ES un valstu tiesību aktus un praksi, kas ietekmē MVU kredītinformācijas pieejamību, lai apsvērtu iespējamās ES pieejas kredītnovērtējuma nozarei un izvērtētu iespēju saskaņot/palielināt MVU datu salīdzināmību Eiropas Savienībā. Komisijas dienesti atsāks dialogu starp bankām un MVU, lai uzlabotu MVU izglītošanu finanšu jomā, īpaši saistībā ar banku sniegtajām atsauksmēm par aizdevumu pieteikumiem. Komisijas dienesti izvērtēs arī paraugpraksi saistībā ar to, kā palīdzēt MVU piekļūt kapitāla tirgum. 6. Privātā finansējuma piesaistīšana infrastruktūrai atbilstīgi stratēģijas „Eiropa 2020” mērķiem Sākotnēji infrastruktūras ieguldījumi galvenokārt bija vērsti uz lieliem kapitāla projektiem, piemēram, autoceļu un dzelzceļa tīkliem, cauruļvadu sistēmām enerģētikas vajadzībām un pārvades tīkliem, kā arī valsts telesakaru pamata tīkliem. Saskaņā ar jauno pieeju Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta un Eiropas strukturālo un investīciju fondu ietvaros uzsvars tiek likts uz ilgtspēju, energoefektivitāti, inovāciju, savstarpēju izmantojamību un saiknēm ar multimodālo Eiropas infrastruktūru. Tas nozīmē pāreju uz dzelzceļu un intelektisku satiksmes vadību transporta nozarē, enerģijas ražošanu ar zemu oglekļa emisiju un ēku energoefektivitāti, kā arī uz starpsavienojumiem enerģētikas un informācijas un komunikācijas tehnoloģiju nozarēs. Daudzas ieinteresētās personas norādījušas, ka ES projektu obligāciju iniciatīva[40] ir labs piemērs tam, kā piesaistīt privātu kapitālu infrastruktūras projektiem; Komisijas dienesti izvērtē vairākus projektu obligāciju iniciatīvas uzlabojumus un iespējas attiecināt projektu obligāciju risinājumus uz citām infrastruktūras nozarēm, tostarp ilgtspējīgu transportu, atjaunojamu ražošanu un viedtīkla aktīviem. Jo īpaši var izskatīt praktisko kārtību iespējamiem ieguldījumiem Eiropas strukturālo un investīciju fondu ietvaros saskaņā ar attiecīgajām regulām. Saistībā ar šo Komisija mudinās lēmējiestādes visā Eiropas Savienībā apsvērt privātā sektora iesaistīšanu infrastruktūras projektu īstenošanā, kad tas ir ekonomiski izdevīgi; tā arī mudinās iestādes izmantot analīzi par pilno dzīves ciklu un saimniecisko izdevīgumu un popularizēt piedāvājumus, kuru pamatā ir plašākas finansēšanas iespējas, kas pilnībā atbilst jaunākajiem grozījumiem publiskā iepirkuma direktīvās. Uzlabojot pārredzamas informācijas un datu pieejamību par jauniem publiskā un privātā sektora partnerības projektiem, varētu piesaistīt institucionālos ieguldītājus Eiropas projektiem. Kaut gan infrastruktūras ieguldījumi ir nozīmīgi, ir pieejams maz konsekventu datu par Eiropu attiecībā uz infrastruktūrai piešķirtu aizdevumu darbības rezultātiem. EAAPI savā 2013. gada decembra ziņojumā Komisijai norādīja, ka datu deficīts ir šķērslis, kas tai neļauj veikt nepieciešamo analīzi, lai ieteiktu samazināt mērogu kapitāla prasībām infrastruktūras aktīviem. Infrastruktūras aktīvi ir lieli, tādēļ izlases paraugi par tiem ir mazāki nekā par citiem parastiem aizdevumiem uzņēmumiem. Šie dati bieži ir banku un kapitāla sponsoru īpašumā esoša informācija, un tai tiek piemēroti stingri konfidencialitātes noteikumi. Nodrošinot šo datu pieejamību plašākam tirgum, varētu ne tikai paplašināt institucionālo ieguldītāju bāzi, bet arī palīdzēt regulējošām iestādēm pētīt, kādu labumu infrastruktūras ieguldījumiem dod atbilstīgi prasībām izstrādāts piesardzīgs režīms. Pasākumi Komisijas dienesti 2014. gadā izvērtēs iespēju brīvprātīgi nodrošināt informāciju par infrastruktūras ieguldījumu plāniem un projektiem valsts, reģionālās un pašvaldību iestādēs, pēc iespējas izmantojot vienu portālu. Komisijas dienesti 2014. gadā izvērtēs iespēju un praktisko kārtību saistībā ar visaptverošas un standartizētas kredītu statistikas informācijas par infrastruktūras aizņēmumiem vākšanu un, iespēju robežās, darīšanu pieejamu centralizētā piekļuvē. Šis pasākums atbalstītu darbu, ko veic FSP un G20 ietvaros, un tajā varētu iesaistīt EIB, ERAB, valstu attīstību veicinošas bankas un institucionālos ieguldītājus. 7. Plašāka regulējuma veicināšana ilgtspējīgam finansējumam Ekonomikas spēja novirzīt līdzekļus ilgtermiņa finansējumam ir atkarīga arī no vairākiem savstarpēji saistītiem faktoriem, tostarp korporatīvās pārvaldības, grāmatvedības, nodokļu un tiesiskās vides. Vispārējā uzņēmējdarbības un regulējuma vide ir svarīga gan iekšzemes, gan pārrobežu ieguldījumiem. Korporatīvā pārvaldība Aktīvu pārvaldības veidam var būt nozīmīga loma ilgtermiņa finansēšanā, jo tādējādi tiek salāgoti stimuli institucionālajiem ieguldītājiem, aktīvu pārvaldītājiem un uzņēmumiem saistībā ar to ilgtermiņa stratēģiju un mazinātas bažas par īstermiņa domāšanu, spekulāciju un pārstāvības attiecībām. Daudzas ieinteresētās personas, kā arī daudzi empīriski pētījumi un ziņojumi norāda, ka iespējamu labumu dod tādas shēmas kā darbinieku finansiālā līdzdalība un darbiniekiem piederošas akcijas, jo, no vienas puses, tās veicina ražīgumu un konkurētspēju un, no otras puses, tās motivē darbiniekus un mazina to mainību. Pateicoties šādām shēmām, parādās uz ilgtermiņu orientēti un iesaistīti akcionāri. Ir arī pamatoti pierādījumi tam, ka vides, sociālie un pārvaldības jautājumi ir nozīmīgi tādu uzņēmumu un ieguldītāju ilgāka termiņa ilgtspējīgiem darbības rezultātiem, kuri ir iesaistīti šajās jomās. Komisija jau strādājusi pie vairākām iniciatīvām uzņēmumu korporatīvās pārredzamības uzlabošanai; piemēram var minēt priekšlikumu par nefinanšu pārskatu sniegšanu[41]. Tomēr tikai neliels skaits ieguldītāju ņem vērā vides, sociālos un pārvaldības jautājumus, veidojot portfeli, un daži ieguldītāji pat domā, ka šādu faktoru integrēšana būtu pretrunā to fiduciāram pienākumam pēc iespējas palielināt atdevi saņēmējiem. Pasākumi Komisija apsvērs priekšlikumu pārskatīt Akcionāru tiesību direktīvu, lai labāk salāgotu institucionālo ieguldītāju, aktīvu pārvaldītāju un uzņēmumu ilgtermiņa intereses. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta izmēģinājuma projektu „Kā veicināt darbinieku piederības sajūtu un līdzdalību” Komisija 2014. gadā novērtēs shēmu par darbiniekiem piederošām akcijām Eiropas Savienībā, lai konstatētu problēmas abu shēmu pārrobežu īstenošanā un formulētu iespējamo ES rīcību, lai veicinātu darbinieku finansiālo līdzdalību un jo īpaši shēmu par darbiniekiem piederošām akcijām. Komisija apsvērs ieteikumu, kura mērķis būtu uzlabot pārskatu par korporatīvo pārvaldību kvalitāti, ziņojumu par stimuliem institucionāliem ieguldītājiem un aktīvu pārvaldītājiem vairāk ņemt vērā vides (piemēram, oglekļa dioksīda pēda un klimata riski), sociālo un pārvaldības informāciju, pieņemot lēmumus par ieguldījumu veikšanu, un pētījumu par fiduciāriem pienākumiem un ilgtspēju. Grāmatvedības standarti Zaļajā grāmatā skatīti jautājumi par to, kā līdzsvarot ieguldītājiem sniegtās informācijas precizitāti ar pietiekamiem stimuliem ilgtermiņa ieguldījumu turēšanai un pārvaldībai. Saistībā ar šo visdažādākās ieinteresētās personas kritiski izteicās par patiesās vērtības principu grāmatvedībā, jo tādēļ finanšu pārskatos parādās tirgus svārstīgums un priekšroka tiek dota īstermiņa lēmumiem. Daudzi respondenti sniedza apsvērumus par to, cik nozīmīgs ir Starptautisko grāmatvedības standartu padomes konceptuālais regulējums, kas nodrošina, ka turpmāk grāmatvedības standarti tiek izstrādāti tā, lai nekaitētu ilgtermiņa ieguldījumiem. Viņi arī norādīja uz Starptautisko grāmatvedības standartu padomes pastāvīgo darbu, pārskatot finanšu instrumentu uzskaiti (9. starptautiskais finanšu pārskatu standarts). Tiek vērtēta 2002. gada Starptautisko grāmatvedības standartu regula, tostarp saistībā ar to, vai 2002. gadā noteiktie apstiprināšanas kritēriji joprojām ir atbilstīgi un pietiekami noturīgi šodienas un nākotnes Eiropai[42]. Saistībā ar šo svarīga loma ir grāmatvedības metodei attiecībā uz MVU. Daudzas ieinteresētās personas pieprasījušas biržas sarakstā iekļautu MVU vajadzībām vienkāršot starptautisko finanšu pārskatu standartu visu kopumu, kas tiek piemērots visiem biržas sarakstā iekļautiem uzņēmumiem, vienlaikus atzīstot, ka ir nepieciešami noturīgi standarti, lai nodrošinātu ieguldītāju uzticēšanos[43]. Turklāt biržas sarakstā neiekļautiem MVU varētu būt noderīga pilna patstāvīga uzskaites sistēma pārrobežu grupu vajadzībām. Patlaban biržas sarakstā neiekļautiem MVU piemēro valsts grāmatvedības noteikumus, kuru pamatā ir nesen pārskatītā ES Grāmatvedības direktīva, kurā ir noteikti kopīgi pamatprincipi, kas dalībvalstīm jāpiemēro, izstrādājot valsts uzskaites sistēmas MVU vajadzībām (skatīt Komisijas dienestu darba dokumentu). Pasākumi · Pārskatītā 9. starptautiskā finanšu pārskatu standarta apstiprināšanas ietvaros Komisija apsvērs, vai ir atbilstīgi minētajā standartā izmantot patieso vērtību, īpaši saistībā ar uzņēmējdarbības modeļiem ilgtermiņa ieguldījumu veikšanai. · Komisija aicinās Starptautisko grāmatvedības standartu padomi pienācīgi apsvērt savu lēmumu ietekmi uz ieguldītāju ieguldījumu perspektīvu gan īpašos nozīmīgos projektos, gan konceptuālā regulējuma izstrādē, īpašu uzmanību pievēršot piesardzības jēdziena atkalieviešanai. Veicot Starptautisko grāmatvedības standartu regulas novērtējumu, Komisijas dienesti kopīgi ar ieinteresētajām personām 2014. gadā izskatīs, cik atbilstīgi ir apstiprināšanas kritēriji, ņemot vērā ilgtermiņa finansējuma vajadzības Eiropā. Komisijas dienesti 2014. gadā sāks apspriešanu, lai pētītu i) iespēju izstrādāt vienkāršotu grāmatvedības standartu biržas sarakstā iekļautu MVU konsolidētajiem finanšu pārskatiem, un ii) cik lietderīgi ir tas, ka pilns patstāvīgs grāmatvedības standarts biržas sarakstā neiekļautu MVU vajadzībām papildina Grāmatvedības direktīvu. Nodokļu un tiesiskā vide Vairākums uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmu Eiropā (un pasaulē) ir labvēlīgs finansējumam, izmantojot aizņēmumu, nevis pašu kapitālu, ļaujot atskaitīt procentu izmaksas, savukārt izmaksām par kapitāla piesaistīšanu nav līdzīga režīma. Šādas nodokļu ievirzes dēļ par labu aizņēmuma finansējumam uzņēmumiem var veidoties stimuls uzņemties lielāku parādu, un var tikt sodīti inovatīvi uzņēmumi un jaunizveidoti uzņēmumi, kuri finansēšanai izmanto pašu kapitālu. Šim jautājumam tika pievērsta ievērojama interese sabiedriskās apspriešanas laikā. Saistībā ar tiesisko vidi ilgtermiņa finansējumam neatbilstības starp dalībvalstu tiesību aktiem maksātnespējas jomā un šo tiesību aktu neelastīgums rada lielas izmaksas ieguldītājiem, mazu atdevi kreditoriem un problēmas uzņēmumiem, kuri veic pārrobežu darbības vai kuriem ir īpašumtiesības Eiropas Savienībā. Šie trūkumi ietekmē finansējuma pieejamību, kā arī spēju izveidot uzņēmumu un nodrošināt tā izaugsmi, un tie īpaši ietekmē MVU. Turklāt pastāv juridiski šķēršļi saistībā ar prasību nodošanu, ko juridiskā terminoloģijā sauc par prasību cesiju, un tie attiecas uz daudziem pārrobežu finansēšanas darījumiem, piemēram, vērtspapīrošanu un faktūrkreditēšanu. Tas, ka ES līmenī nav skaidra regulējuma[44], rada juridisko nenoteiktību prasību pārrobežu cesiju jomā. Pasākumi · Izmantojot konkrētai valstij adresētus ieteikumus Eiropas pusgada ietvaros, Komisija arī turpmāk stimulēs kapitāla ieguldījumus, jo īpaši dalībvalstīs ar uzņēmumu ienākuma nodokļa ievirzi par labu aizņēmumam. · Kā noteikts 2014. gada marta ieteikumā[45] par paraugprakses principiem, kas ļauj veikt dzīvotspējīgu uzņēmumu agrīnu pārstrukturēšanu un dod bankrotējušiem uzņēmējiem otro iespēju, Komisija pārskatīs ieteikuma īstenošanu un novērtēs iespējamos papildpasākumus. · Komisijas dienesti 2014. gadā publicēs ziņojumu par tiesību aktiem, kurus piemēro trešo personu aspektiem saistībā ar prasību cesiju. 8. Secinājums Lai nodrošinātu gudru, ilgtspējīgu un integrējošu izaugsmi Eiropā, ir būtiski veicināt ilgtermiņa finansējumu. Šajā paziņojumā izklāstītas visdažādākās iniciatīvas dažādās jomās. Dažas iniciatīvas attiecas uz esošajiem tiesību aktiem, savukārt citas ir drīzāk pētošas iniciatīvas. Visu iniciatīvu mērķis ir uzlabot finanšu sistēmu, novirzot līdzekļus ilgtermiņa ieguldījumiem. Komisija apņēmusies īstenot šo rīcības plānu. Šim nolūkam tā pēc nepieciešamības regulāri tiksies ar visām ieinteresētajām personām. Komisija aicina dalībvalstis un Eiropas Parlamentu atbalstīt šajā paziņojumā izklāstītās iniciatīvas. [1] Jēdzienus ieviesa ESAO savā dokumentā „Promoting Longer-Term Investment by Institutional Investors: Selected Issues and Policies”, 2011. gads, http://www.oecd.org/daf/fin/private-pensions/48616812.pdf. [2] Eiropas infrastruktūras savienošanas instruments: aptuveni 500 miljardi EUR transportam, 200 miljardi EUR enerģētikai un 270 miljardi EUR ātrgaitas platjoslai (http://ec.europa.eu/transport/themes/infrastructure/connecting/doc/connecting/2012-10-02-cef-brochure.pdf). [3] Skatīt Sociālo ieguldījumu paketi, COM (2013)83, 20.2.2013. [4] Paziņojums „Klimata un enerģētikas politikas satvars laikposmam no 2020. gada līdz 2030. gadam”, http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2014:0015:FIN:LV:PDF. [5] Sīkāku skaidrojumu skatīt Komisijas dienestu darba dokumentā, kas pievienots Zaļajai grāmatai par ilgtermiņa finansējumu: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=SWD:2013:0076:FIN:EN:PDF. [6] Atbilžu sīkāks apkopojums un arī nekonfidenciālās atbildes pieejamas vietnē http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2013/long-term-financing/docs/summary-of-responses_en.pdf. [7] http://europa.eu/efc/working_groups/hleg_report_2013.pdf. [8] http://www.europarl.europa.eu/oeil/popups/ficheprocedure.do?reference=2013/2175(INI)&l=en. [9] Skatīt http://en.g20russia.ru/news/20130906/782782178.html. [10] Skatīt http://www.oecd.org/finance/private-pensions/G20-OECD-Principles-LTI-Financing.pdf. [11] Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regula (ES) Nr. 575/2013 par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012, un Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/36/ES par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK. [12] Sal. Regulas (ES) Nr. 575/2013 100. apsvērumu. [13] COM/2014/043. [14] Regulas 505. pants: „Līdz 2014. gada 31. decembrim Komisija, iesniedzot attiecīgus priekšlikumus, ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs regulas prasību atbilstīgumu, ņemot vērā vajadzību nodrošināt ekonomikai pienācīgu finansējumu visos ilgtermiņa finansējuma veidos, tostarp nozīmīgiem infrastruktūras projektiem Savienībā transporta, enerģētikas un sakaru jomā”. [15] Regulas 516. pants: „Komisija līdz 2015. gada 31. decembrim ziņo par šīs regulas ietekmi uz ilgtermiņa ieguldījumu sekmēšanu izaugsmi veicinošā infrastruktūrā”. [16] Kapitāla prasību regulas 460. pants. [17] Kapitāla prasību regulas 510. panta 3. punkts. [18] Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīva 2009/138/EK par uzņēmējdarbības uzsākšanu un veikšanu apdrošināšanas un pārapdrošināšanas jomā (Maksātspēja II). [19] Maksātspēja II, 132. pants. [20] Kapitāla prasības ir tikai viens no faktoriem, kas virza lēmumu veikt ieguldījumu, jo tiek ņemts vērā arī nodokļu režīms, grāmatvedības noteikumi vai fakts, ka apdrošinātājiem trūkst pieredzes ieguldījumiem mazāk likvīdos aktīvos. [21] Skatīt https://eiopa.europa.eu/fileadmin/tx_dam/files/consultations/consultationpapers/EIOPA-13-163/2013-12-19_LTI_Report.pdf. [22] Pretēji banku nozarei kapitāla prasības ir atkarīgas no katra apdrošinātāja riska profila un ir daudz mazākas nekā stresa faktori, jo aprēķina pamatā nav tikai faktori. Kapitāla prasības atbilst apdrošinātāja iespējamiem zaudējumiem stresa apstākļos tirgū, un tiek ņemti vērā katram apdrošinātājam raksturīgi vairāki mazinoši faktori (prēmiju samazināšana nākotnē apdrošinājuma ņēmējiem, atlikto nodokļu kredīts, riska ierobežošana, dažādošana, izmantojot citus riska avotus, utt.). Pamatojoties uz jaunāko Eiropā veikto kvantitatīvās ietekmes pētījumu, Komisija lēš, ka kapitāla prasības tirgus riskam parastai dzīvības apdrošināšanas sabiedrībai ar ilgtermiņa saistībām ir divas līdz trīs reizes mazākas nekā stresa faktori katram ieguldījuma veidam. [23] Direktīva tika ierosināta 2011. gadā (COM/2011/0008), lai pielāgotu Maksātspēju II jaunajam regulējumam pasākumu īstenošanai, kas tika ieviests ar Lisabonas līgumu, un EAAPI izveidei. [24] Tomēr to aktīvu īpatsvars šādos ieguldījumos joprojām ir ierobežots, īpaši saistībā ar infrastruktūras aktīviem. Piemēram, saskaņā ar jaunāko ESAO apsekojumu par 86 lieliem pensiju fondiem un publiskiem pensiju rezervju fondiem (http://www.oecd.org/daf/fin/private-pensions/survey-large-pension-funds.htm) tikai 1 % šādu fondu aktīvu ieguldīti biržas sarakstā neiekļautos infrastruktūras ieguldījumos, savukārt 12–15 % ieguldīti citos alternatīvos ieguldījumos (pārējie aktīvi ieguldīti vērstpapīros ar nemainīgu ienākumu, naudā un biržas sarakstā iekļautu uzņēmumu kapitāla vērtspapīros). [25] http://ec.europa.eu/internal_market/pensions/docs/calls/072012_call_en.pdf. [26] Sākotnējo publisko piedāvājumu skaits Apvienotajā Karalistē, Vācijā, Francijā, Itālijā un Spānijā samazinājies no aptuveni 350 gadā no 1996. līdz 2000. gadam līdz aptuveni 70 gadā no 2008. līdz 2012. gadam (skatīt ESAO darba dokumentu „Making Stock Markets Work to Support Economic Growth” http://www.oecd-ilibrary.org/governance/making-stock-markets-work-to-support-economic-growth_5k43m4p6ccs3-en). Līdzīga tendence vērojama ASV, kur samazinājums bijis no aptuveni 500 sākotnējiem publiskiem piedāvājumiem gadā līdz 1999. gadam līdz aptuveni 100 piedāvājumiem pēc 1999. gada (skatīt http://www.sec.gov/info/smallbus/acsec/ipotaskforceslides.pdf). [27] Skatīt http://www.sec.gov/info/smallbus/acsec/ipotaskforceslides.pdf. [28] Eiropas Vērtspapīru biržu federācija (FESE), EuropeanIssuers un Eiropas Privātā kapitāla un riska kapitāla asociācija (EVCA). Skatīt http://www.fese.eu/en/?inc=cat&id=8. [29] Saskaņā ar 35. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā par finanšu instrumentu tirgiem, ar kuru atceļ Direktīvu 2004/39/EK (MiFID 2), kā norādīts galīgā kompromisa teksta projektā. [30] 4. pants Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Direktīvā 2010/73/ES, ar ko groza Direktīvu 2003/71/EK par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību, un Direktīvu 2004/109/EK par atklātības prasību saskaņošanu attiecībā uz informāciju par emitentiem, kuru vērtspapīrus atļauts tirgot regulētajā tirgū. [31] Skatīt, piemēram, Eiropas Parlamenta Kratsa–Tsagaropoulou ziņojuma projektu par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par Eiropas ilgtermiņa ieguldījumu fondiem. [32] Galvenās iniciatīvas ir juridiskie noteikumi Regulā par kredītreitingu aģentūrām, saskaņā ar kuriem EVTI jāizveido publiska tīmekļa vietne (trešā Regula par kredītreitingu aģentūrām, 8.b pants) un Eiropas Centrālās bankas sponsorēta centralizēta Eiropas datu glabātuve. [33] Noteikumi iekļauti Kapitāla prasību direktīvā 2006. gadā un tagad arī Kapitāla prasību regulā, kā rezultātā jau ir ievērojami saskaņots atbilstīgo aktīvu loks centrālajām bankām. Saistībā ar pārredzamību minimālais standarts jau ir noteikts Kapitāla prasību regulā. [34] Skatīt Kapitāla prasību regulas 503. pantu. [35] 2012. gadā 36 uzņēmumi Eiropā (no kuriem 11 bija mazāki uzņēmumi, kuru ieņēmumi nesasniedza 500 miljonus USD) izmantoja ASV privātas izvietošanas tirgu par gandrīz 20 miljardiem USD. Skatīt http://www.thecityuk.com/research/our-work/reports-list/alternative-finance-for-smes-and-mid-market-companies/. [36] Skatīt http://ec.europa.eu/internal_market/investment/private_placement/index_en.htm. [37] Skatīt ECB apsekojumu par MVU piekļuvi finansējumam eurozonā, 2013. gada aprīlis–2013. gada septembris http://www.ecb.europa.eu/pub/pdf/other/accesstofinancesmallmediumsizedenterprises201311en.pdf?acff8de81a1d9e6fd0d9d3b38809a7a0. Tikai 33 % no MVU, kuri piesakās aizdevuma saņemšanai Grieķijā, saņem visu prasīto summu, un tikai 50 % saņem visu prasīto aizdevuma summu Spānijā un Itālijā (salīdzinājumā ar vidēji 65 % eurozonā un 87 % Vācijā) . Tomēr daži dati palēnām uzlabojas: 60 % no Īrijas MVU ziņo, ka tiem ir veicies un tie saņēmuši visu prasīto summu, bet iepriekšējos sešos mēnešos šādu uzņēmumu daļa bija 30 %, savukārt Spānijā šis rādītājs pieaudzis no 40 % līdz 50 %. [38] Skatīt Komisijas jaunāko uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus (http://ec.europa.eu/enterprise/contracts-grants/calls-for-proposals/index_en.htm). [39] Skatīt http://elite.borsaitaliana.it/en. [40] Projektu obligāciju iniciatīva ir riska dalīšanas instruments, kuru izveidoja Komisija un EIB ar mērķi dot iespēju projekta uzņēmumiem emitēt projekta obligācijas, kas būtu pievilcīgas parāda kapitāla tirgus ieguldītājiem tādās nozarēs kā Eiropas transporta tīkls (TEN-T), Eiropas enerģētikas tīkls (TEN-E), telesakaru un platjoslas tīkli. [41] COM(2013) 207. [42] Skatīt Philippe Maystadt sagatavoto ziņojumu „Should IFRS Standards be More European?”, http://ec.europa.eu/internal_market/accounting/docs/governance/reform/131112_report_en.pdf. [43] Starptautisko grāmatvedības standartu padome ir izstrādājusi vienkāršotu standartu kopumu jeb starptautiskos finanšu pārskatu standartus MVU vajadzībām. Tomēr tie domāti biržas sarakstā neiekļautiem uzņēmumiem. [44] Regula (EK) Nr. 593/2008 par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I), patlaban skaidri nereglamentē šo jautājumu. [45] C(2014) 1500.