Pēc Mākoņdatu grupas iesniegtajiem priekšlikumiem Konvencijas par kibernoziegumiem komiteja (T-CY) pieņēma vairākus ieteikumus, tostarp attiecībā uz sarunām par Konvencijas par kibernoziegumiem otro papildu protokolu par pastiprinātu starptautisko sadarbību (“Otrais papildu protokols”). Konvencijas par kibernoziegumiem komiteja 2017. gada jūnijā apstiprināja Otrā papildu protokola sagatavošanas darba uzdevumus laikposmam no 2017. gada septembra līdz 2019. gada decembrim.

Konvencijas 46. panta 1. punkta c) apakšpunktā noteikts, ka Puses vajadzības gadījumā periodiski apspriežas, lai atvieglotu iespējamo Konvencijas papildinājumu vai grozījumu apspriešanu. Konvencijas par kibernoziegumiem Puses nu jau kādu laiku izskata pastāvošās problēmas un šķēršļus, kas liedz valstu tiesu un policijas iestādēm kriminālizmeklēšanas gaitā piekļūt datorizētu datu formā esošiem elektroniskiem pierādījumiem par noziegumiem, — laikā no 2012. gada līdz 2014. gadam darba grupas ietvaros, kura strādā pārrobežu piekļuves datiem jomā, un laikā no 2015. gada līdz 2017. gadam — ar Mākoņdatu grupas starpniecību.

Eiropas Padomes Konvencijas par kibernoziegumiem (Eiropas Padomes līgumu sērija Nr. 185) mērķis ir atvieglot cīņu pret noziedzīgiem nodarījumiem, kuros tiek izmantoti datortīkli. Tajā ir ietverti noteikumi, 1) ar ko saskaņo nodarījumu iekšzemes materiālo krimināltiesību elementus un saistītus noteikumus kibernoziedzības jomā, 2) ar ko paredz iekšzemes kriminālprocesuālās pilnvaras, kas nepieciešamas, lai izmeklētu šādus nodarījumus un sauktu pie atbildības par tiem, kā arī par citiem nodarījumiem, kas izdarīti, izmantojot datorsistēmu, vai par kuriem pierādījumi ir elektroniskā formā, un 3) kuru mērķis ir izveidot ātru un efektīvu starptautiskās sadarbības režīmu. Konvencija ir pieejama parakstīšanai gan Eiropas Padomes dalībvalstīm, gan valstīm, kas nav dalībvalstis. Konvencijas Puses patlaban ir 62 valstis, tostarp 26 Eiropas Savienības dalībvalstis. Konvencijā nav paredzēta iespēja, ka Eiropas Savienība varētu pievienoties konvencijai. Tomēr Eiropas Savienība ir atzīta par novērotājorganizāciju Konvencijas komitejā (T-CY). Pamatojoties uz to, Eiropas Savienība piedalās Konvencijas komitejas sanāksmēs.

Informācijas un komunikācijas tehnoloģiju attīstība sniedz cilvēcei vēl nebijušas iespējas, bet vienlaikus rada arī problēmas, tostarp krimināltiesību jomā un līdz ar to arī saistībā ar tiesiskumu kibertelpā. Kibernoziegumi un citi noziedzīgi nodarījumi, par kuriem elektroniskie pierādījumi atrodami datorsistēmās, ir plaši izplatīti; ar šādiem nodarījumiem saistīti pierādījumi arvien biežāk tiek glabāti serveros ārvalstu, vairākās, mainīgās vai nezināmās jurisdikcijās, proti, mākonī, bet tiesībaizsardzības iestāžu pilnvaras joprojām ierobežo teritoriālās robežas.

·skaidrāks regulējums un stingrāki aizsardzības pasākumi attiecībā uz pastāvošo praksi saistībā ar pārrobežu piekļuvi datiem;

·drošības pasākumi, tostarp datu aizsardzības prasības.

Sarunas par dažādiem otrā papildu protokola noteikumiem norit dažādos tempos. Darba uzdevumos izklāstīto četru galveno darba bloku grupu pašreizējā situācija ir šāda:

·noteikumi „Pieprasījumu valodas” un „Ārkārtas savstarpējā palīdzība” tika provizoriski pieņemti protokola izstrādes plenārsēdē, kas notika 2018. gada jūlijā;

·noteikumi “Videokonferences” tika provizoriski pieņemti protokola izstrādes plenārsēdē, kas notika 2018. gada novembrī;

·2018. gada novembrī notikušajā protokola izstrādes plenārsēdē notika arī detalizētas apspriedes (noteikumi “Jurisdikcija” un “Apstiprināšanas modelis”) un tika veikti atjauninājumi (“Tiešā sadarbība ar pakalpojumu sniedzējiem”, “Starptautiski e-pierādījumu sniegšanas rīkojumi”, “Paplašināta meklēšana/piekļuve, pamatojoties uz akreditācijas datiem”, “Kopīga izmeklēšana un kopējas izmeklēšanas grupas” un “Izmeklēšanas metodes”);

·vēl nav panākts pietiekams progress attiecībā uz citiem jautājumiem (aizsardzības pasākumi, tostarp datu aizsardzības prasības).

2.PRIEKŠLIKUMA MĒRĶI

Šis ieteikums ir iesniegts Padomei, lai saņemtu pilnvarojumu Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā piedalīties sarunās par otro papildu protokolu, pieņemtu sarunu norādes un ieceltu Komisiju par sarunu vedēju saskaņā ar pievienoto sarunu norāžu projektu, atbilstīgi LESD 218. pantam.

Saskaņā ar LESD 3. panta 2. punktu Savienības ekskluzīvā kompetencē ir arī noslēgt starptautisku līgumu "tiktāl, ciktāl līguma slēgšana ietekmē Savienības kopīgos noteikumus vai maina to jomu". Starptautisks līgums var ietekmēt kopīgos noteikumus vai mainīt to darbības jomu, ja līguma aptvertā joma pārklājas ar Savienības tiesību aktiem vai ja to lielā mērā reglamentē Savienības tiesību akti.

Eiropas Savienība, pamatojoties uz LESD 82. panta 1. punktu un 16. pantu, ir pieņēmusi kopīgus noteikumus par elementiem, kurus izskata attiecībā uz Otro papildu protokolu. Pašreizējo Eiropas Savienības tiesisko regulējumu jo īpaši veido instrumenti tiesībaizsardzības sadarbībai un tiesu iestāžu sadarbībai krimināllietās, piemēram, Direktīva 2014/41/ES par Eiropas izmeklēšanas rīkojumu krimināllietās, Konvencija par Eiropas Savienības dalībvalstu savstarpēju palīdzību krimināllietās, Regula 2018/1727 par Eurojust, Regula (ES) 2016/794 par Eiropolu, Padomes Pamatlēmums 2002/465/TI par kopējām izmeklēšanas grupām, Padomes Pamatlēmums 2009/948/TI par jurisdikcijas īstenošanas konfliktu novēršanu un atrisināšanu kriminālprocesā. Turklāt Savienība ir pieņēmusi vairākas direktīvas, kas stiprina aizdomās turēto un apsūdzēto personu procesuālās tiesības.

Runājot par ārējām attiecībām, Eiropas Savienība ir noslēgusi vairākus divpusējus nolīgumus starp Savienību un trešām valstīm, piemēram, nolīgumus par savstarpējo tiesisko palīdzību starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm un starp Eiropas Savienību un Japānu.

Tiesības uz personas datu aizsardzību ir pamattiesības, kas nostiprinātas ES līgumos un Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, un personas datus drīkst apstrādāt tikai saskaņā ar Regulu (ES) 2016/679 (Vispārīgā datu aizsardzības regula) un Direktīvu (ES) 2016/680 (Direktīva par datu apstrādi policijas vajadzībām). Pamattiesību hartā visiem ir nostiprinātas pamattiesības uz privātās un ģimenes dzīves, mājokļa un saziņas neaizskaramību, un tās kā būtisku elementu paredz personas saziņas privātuma neaizskaramību. Elektroniskās komunikācijas datus drīkst apstrādāt tikai saskaņā ar Direktīvu 2002/58/EK (E-privātuma direktīva).

Turklāt, lai izvērtētu, vai kādu jomu lielā mērā reglamentē kopīgi noteikumi, jāņem vērā ne vien Savienības tiesību akti attiecīgajā jomā to pašreizējā redakcijā, bet arī to turpmākā attīstība, ciktāl to iespējams prognozēt analīzes veikšanas laikā. Joma, uz kuru attiecas Otrais papildu protokols, ir tiešā veidā būtiska relevanto kopīgo noteikumu paredzamajai turpmākajai attīstībai. Šajā sakarā būtiski ir arī Komisijas 2018. gada aprīļa priekšlikumi par pārrobežu piekļuvi e-pierādījumiem.

Priekšlikumu darbības jomā ietilpst konkrētu veidu pakalpojumu sniedzēji, kas sniedz pakalpojumus Eiropas Savienībā. Pakalpojumu sniedzējs piedāvā pakalpojumus Eiropas Savienībā, ja tas ļauj lietotājiem vienā vai vairākās dalībvalstīs izmantot savus pakalpojumus un ja tam ir būtiska saistība ar Savienību, piemēram, ja tas veic uzņēmējdarbību kādā dalībvalstī vai ja tas sniedz pakalpojumus lielam skaitam lietotāju šajā dalībvalstī. Pakalpojumu sniedzējiem bez klātbūtnes Eiropas Savienībā ir pienākums iecelt juridisko pārstāvi, attiecībā pret kuru var izpildīt e-pierādījumu sniegšanas rīkojumus.

Eiropadomes 18. oktobra secinājumos teikts: “Lai sekmīgi apkarotu terorismu un citus smagus noziegumus un organizēto noziedzību gan ES, gan starptautiskā līmenī, būtu jārod risinājumi, ar kuriem nodrošināt ātru un efektīvu pārrobežu piekļuvi e-pierādījumiem; līdz sasaukuma beigām būtu jāpanāk vienošanās par Komisijas priekšlikumiem, kuri attiecas uz e-pierādījumiem un piekļuvi finanšu informācijai, kā arī uz nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas labāku apkarošanu. Komisijai būtu arī steidzami jāiesniedz sarunu pilnvarojumi starptautiskajām sarunām par e-pierādījumiem.”

Komisijas priekšlikumi par e-pierādījumiem nodrošina pamatu koordinētai un saskaņotai pieejai gan Eiropas Savienības iekšienē, gan no Eiropas Savienības puses starptautiskā līmenī, pienācīgi ņemot vērā Eiropas Savienības noteikumus, tostarp par nediskriminēšanu starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un to valstspiederīgajiem. Lai gan Komisija savā ietekmes novērtējumā attiecībā uz priekšlikumiem par e-pierādījumiem jau norādīja, ka priekšlikumus varētu būt lietderīgi papildināt ar divpusējiem vai daudzpusējiem nolīgumiem par pārrobežu piekļuvi elektroniskiem pierādījumiem ar papildu aizsardzības pasākumiem, Komisija nolēma ierosināt ES noteikumus par pārrobežu piekļuvi elektroniskiem pierādījumiem, pirms iesaistīties starptautiskās sarunās ar trešām pusēm.

Starptautiskā līmenī Komisija saistībā ar Eiropas Padomes Konvenciju par kibernoziegumiem ir turpinājusi novērotāja statusā piedalīties saistītajās sarunās. Pārrobežu piekļuve elektroniskiem pierādījumiem ir bijis regulāri apspriests temats nesen notikušajās ES un ASV tieslietu un iekšlietu ministru sanāksmēs.

Abus ieteikumus – piedalīties sarunās par Konvencijas par kibernoziegumiem otro papildu protokolu un uzsākt sarunas ar Amerikas Savienotajām Valstīm – Komisija pieņem vienlaicīgi. Lai gan abi procesi norisināsies atšķirīgos tempos, tie attiecas uz savstarpēji saistītiem jautājumiem, un saistībām, ko uzņemtos vienu sarunu gaitā, var būt tieša ietekme uz citiem sarunu virzieniem.

Priekšlikumos par e-pierādījumiem tiek risināta situācija, kad konkrētu veidu pakalpojumu sniedzēji sniedz pakalpojumus ES tirgū, bet pastāv risks, ka to pienākumi būs pretrunā trešo valstu tiesību aktiem. Lai novērstu šādas tiesību normu kolīzijas un atbilstīgi starptautiski piemērojamajam pieklājības principam, priekšlikumi par e-pierādījumiem ietver noteikumus par īpašiem mehānismiem gadījumā, ja pakalpojumu sniedzējs saskaras ar situāciju, ka tiek pieprasīti pierādījumi, bet no trešās valsts tiesību aktiem izriet tam pretrunā esoši pienākumi. Šie mehānismi ietver pārskatīšanas procedūru skaidrības ieviešanai šādā situācijā. Eiropas Padomes Konvencijas par kibernoziegumiem Otrā papildu protokola mērķim vajadzētu būt novērst pretrunīgus pienākumus starp Konvencijas par kibernoziegumiem Pušu tiesību aktiem.