Īpašais ziņojums Nr. 13/2011 “Vai ar 42. muitas procedūras kontroli tiek novērsta un atklāta PVN nemaksāšana”





GLOSĀRIJS Administratīvā sadarbība : informācijas apmaiņa starp dalībvalstīm, ar kuru nodokļu iestādes sniedz savstarpēju palīdzību un saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1798/2003 [9999] sadarbojas ar Komisiju, lai nodrošinātu pareizu PVN piemērošanu preču piegādei un pakalpojumu sniegšanai, preču iegādei Kopienas iekšienē un preču importam. Parasti dalībvalstis apmainās ar tādu informāciju, kas tām varētu palīdzēt pareizi aprēķināt PVN, tostarp jebkuru informāciju par īpašiem gadījumiem. Šāda informācijas apmaiņa notiek gan pēc iepriekšēja pieprasījuma, gan bez tā. Atpakaļievešana : to preču laišana brīvā apgrozībā, kas pirms tam uz laiku eksportētas saskaņā ar citu muitas procedūru, piemēram, izvešanu pārstādei. Brīva apgrozība : to preču statuss, kuras ievestas no trešām valstīm un par kurām ir nokārtotas visas ievedmuitas formalitātes, lai tās varētu pārdot vai patērēt ES tirgū. CCIP : Muitas kodeksa īstenošanas noteikumi Fiscalis : ES rīcības programma nodokļu administrāciju iniciatīvu finansēšanai, lai uzlabotu nodokļu sistēmu darbību iekšējā tirgū, piemērojot sakaru un informācijas apmaiņas sistēmas, daudzpusējas pārbaudes, personāla apmaiņu, seminārus un citus mācību pasākumus. Galamērķa dalībvalsts : dalībvalsts, uz kuru preces nosūta vai transportē, bet kas nav dalībvalsts, kurā preces importē. Importa dalībvalsts : dalībvalsts, kurā preces fiziski importē Eiropas Savienībā un laiž brīvā apgrozībā. Kopsavilkuma paziņojums : paziņojums, ko iesniedz ikviena ar nodokli apliekama persona, kurai ir PVN identifikācijas numurs un kura veic preču piegādi Kopienas iekšienē. Kopsavilkuma paziņojumu sagatavo katru mēnesi, un tajā sniedz informāciju par to preču kopējo vērtību, kas piegādātas katram pircējam citās dalībvalstīs; pircējus sarakstā iekļauj pēc to PVN identifikācijas numura. Muitas deklarācija : darbība, ar kuru persona paziņo par savu vēlmi precēm piemērot noteiktu muitas procedūru. Muitas kontrole : īpašas darbības, ko muitas iestādes veic, lai nodrošinātu muitas noteikumu pareizu piemērošanu; tādas darbības var ietvert preču pārbaudi, deklarācijas datu un elektronisku vai rakstisku dokumentu esamības un autentiskuma kontroli, uzņēmumu grāmatvedības un citu uzskaites datu pārbaudi, transportlīdzekļu apskati, bagāžas pārbaudi un līdzīgu darbību veikšanu. Nodokļu krāpšanas apkarošanas stratēģijas (ATFS) grupa : ekspertu grupa, kuru, atsaucoties uz ECOFIN padomes 2006. gada 28. novembra secinājumiem, izveidoja Komisija kopā ar dalībvalstīm, lai veiktu tehniskas apspriedes par parastiem pasākumiem spēkā esošās PVN sistēmas nostiprināšanai un krāpšanas apkarošanai PVN jomā. Pārvietošana : preču nosūtīšana vai transportēšana, ko uzņēmējdarbības nolūkos veic importētājs vai cita persona importētāja vārdā, uz galamērķi ārpus importa dalībvalsts teritorijas, bet Kopienas robežās. Piegāde Kopienas iekšienē : tādu preču piegāde, kuras pārdevējs, pircējs vai cita persona pārdevēja vai pircēja vārdā nosūta vai transportē uz galamērķi ārpus to attiecīgās teritorijas, bet ES, ja piegādi veic citam nodokļa maksātājam vai juridiskai personai, kas nav nodokļa maksātāja un kas kā tāda rīkojas dalībvalstī, kura nav nosūtīšanas vai transportēšanas sākumpunkta dalībvalsts. Preču iegāde Kopienas iekšienē : tiesību iegūšana rīkoties kā īpašniekam ar kustamu materiālu īpašumu, ko pārdevējs, pircējs vai cita persona pārdevēja vai pircēja vārdā nosūta vai transportē pircējam uz galamērķi dalībvalstī, kas nav nosūtīšanas vai transportēšanas sākumpunkta dalībvalsts. Preču izlaišana : darbība, ar kuru muitas iestādes atļauj izmantot preces tiem nolūkiem, kas paredzēti muitas procedūrā, kura tām tiek piemērota. PVN : pievienotās vērtības nodoklis PVN identifikācijas numurs : individuāls numurs, kuru piešķir katram nodokļu maksātājam, kura nodoms ir veikt preču vai pakalpojumu piegādi vai preču iegādi uzņēmējdarbības nolūkos. Katrs identifikācijas numurs sākas ar diviem burtiem, pēc kā nosaka dalībvalsti, kura šo numuru izdevusi. PVN pašu resursi : 2009. gadā pašu resursi, kuru pamatā ir PVN, bija 13,7 miljardi EUR, un tie veidoja 11,7 % ES ieņēmumu. PVN pašu resursus aprēķina, pamatojoties uz harmonizētu PVN aprēķina bāzi. Lai aprēķinātu PVN pašu resursus, sākotnēji nosaka kopējos tīros PVN ieņēmumus, kurus katra dalībvalsts iekasējusi konkrētajā gadā. Ja nodokļu nemaksāšanas vai krāpšanas dēļ iekasē mazāk PVN, parasti samazinās arī PVN pašu resursi, kas iemaksāti Kopienas budžetā, izņemot gadījumus, kā tas ir dažās dalībvalstīs, kad izmantojamās aprēķinu bāzes nepārsniedz 50 % no NKI. Riska profils : riska kritēriju un kontroles jomu kombinācija (piemēram, preču veids, izcelsmes valstis), kas norāda uz riska esamību un rosina veikt kontroles pasākumu. Ja šos kritērijus izstrādā ES līmenī kopējās riska pārvaldības sistēmas ietvaros, tos dēvē par ES mēroga riska profiliem. SCAC : Administratīvās sadarbības pastāvīgā komiteja ir regulatīvā komiteja atbilstīgi 44. pantam Padomes Regulā (EK) Nr. 1798/2003, un tā palīdz Komisijai minētajā regulā izklāstītajos jautājumos. Tajā ir dalībvalstu pārstāvji, un to vada Komisijas pārstāvis. VAD : vienotais administratīvais dokuments VIES : PVN Informācijas apmaiņas sistēma (VIES) ir elektronisks tīkls informācijas pārraidei par dalībvalstīs reģistrēto uzņēmumu PVN identifikācijas numuru derīgumu. Turklāt VIES dalībvalstu administrācijām nodrošina informāciju par to preču piegādi Kopienas iekšienē, kuras atbrīvotas no nodokļiem. Informāciju par PVN reģistrācijas datiem iegūst valstu administrācijas, kuras to pēc tam ievada valstu datubāzēs piekļuvei no attāluma. Tas attiecas arī uz Kopienas iekšienē piegādātajām precēm, kuras deklarētas kopsavilkuma paziņojumos. Šo sistēmu izveidoja, lai kompensētu atceltās muitas formalitātes un pārbaudes. Vietējās muitošanas procedūra : vienkāršota procedūra, kurā tirgotājs saņem preces tieši viņa telpās (vai norādītajā vietā), un parasti muitas deklarāciju iesniedz un preces izlaiž, ņemot tās tirgotāja paša uzskaitē. KOPSAVILKUMS I. 42. muitas procedūra ir režīms, ko importētājs izmanto, lai saņemtu atbrīvojumu no PVN, ja importētās preces transportēs uz citu dalībvalsti. PVN ir maksājams galamērķa dalībvalstī. II. Palātas veiktās revīzijas mērķis bija izvērtēt, vai ar 42. muitas procedūras kontroli un ar to saistītajiem procesiem tiek novērsta un atklāta PVN nemaksāšana. Pastāv risks, ka preces, ko importē saskaņā ar šo procedūru, paliek neapliktas ar nodokli importa dalībvalstī vai tiek patērētas galamērķa dalībvalstī, neiekasējot PVN. Tādēļ pastāv risks dalībvalstīm zaudēt PVN ieņēmumus. III. Vienas dalībvalsts muitas un nodokļu iestāžu veiktie kontroles pasākumi un procedūras var tieši ietekmēt citas dalībvalsts ieņēmumus. PVN neiekasēšana ietekmē arī Savienības pašu resursu sastāvu un iekasēšanas apmēru. IV. Palāta konstatēja, ka Komisija ir veikusi lietderīgus pasākumus tiesiskā regulējuma uzlabošanai, ierosinot izdarīt grozījumus PVN direktīvā. Tomēr šis regulējums vēl vairāk jāpilnveido. V. Palāta atklāja, ka šīs procedūras kontrole septiņās atlasītajās dalībvalstīs ir nepilnīga, jo a) muitas iestādes nenodrošina to, ka pamatdati ir derīgi un pilnīgi; b) nodokļu iestādēm netiek sniegta būtiska informācija; un c) nodokļu iestādes ne vienmēr veic pamatdatu sasaistu pārbaudi. VI. Palāta konstatēja, ka 42. muitas procedūras piemērošana ir radījusi būtiskus zaudējumus. Pamatojoties uz paraugu pārbaudes rezultātiem, ekstrapolētais zaudējumu apjoms 2009. gadā bija aptuveni 2200 miljoni EUR, no kuriem 1800 miljoni EUR bija zaudējumi septiņās atlasītajās dalībvalstīs un 400 miljoni EUR — 21 dalībvalstī, kas ir paraugā ņemto importēto preču galamērķa valstis. Šī summa ir 29 % no PVN, kuru teorētiski uzliek ar nodokli apliekamajai summai visam importam, ko veica saskaņā ar 42. muitas procedūru 2009. gadā attiecīgajās septiņās ES dalībvalstīs. VII. Komisijai būtu jārīkojas šādi: a) jāgroza Muitas kodeksa īstenošanas noteikumi, lai ieviestu pamatdatu obligātu un vienotu paziņošanu PVN atbrīvojumu pārvaldības vajadzībām (tirgotāja datu paziņošana muitas iestādēm); b) jāmudina Padome īstenot priekšlikumu grozīt PVN direktīvu, lai no importētāja prasītu solidāru atbildību par PVN zaudējumiem galamērķa dalībvalstī, kur importētājs neiesniedz pilnīgu un savlaicīgu PVN kopsavilkuma paziņojumu; c) jāveicina PVN identifikācijas numuru derīguma automātiska pārbaude dalībvalstu elektroniskās muitošanas sistēmās; d) jārada ES mēroga riska profili, kuri dalībvalstīs nodrošinātu kopēju pieeju uz risku orientētām un nejaušas izlases veidā veiktām dokumentārām pārbaudēm attiecībā uz importu saskaņā ar 42. muitas procedūru, lai pārbaudītu transportēšanu uz citu dalībvalsti un citus atbrīvojuma nosacījumus, kā arī ar PVN apliekamās summas pareizību; e) jāsniedz priekšlikums grozīt PVN direktīvu ar mērķi tirgotāju PVN kopsavilkuma paziņojumos atsevišķi identificēt piegādes Kopienas iekšienē, ko veic pēc importa saskaņā ar minēto muitas procedūru, lai atvieglotu muitas un nodokļu datu saskaņošanu importa dalībvalstī; f) jāiesniedz priekšlikums par to, lai starp importa dalībvalsts muitas iestādēm un nodokļu iestādēm galamērķa dalībvalstī izveidotu tiešu automātisku informācijas apmaiņu par riskantiem darījumiem, kurus veic saskaņā ar 42. muitas procedūru. IEVADS 1. 42. muitas procedūra ir režīms, ko tirgotājs izmanto, lai saņemtu atbrīvojumu no PVN, ja preces, kas importētas no trešām valstīm importa dalībvalstī, transportēs uz citu dalībvalsti [1]. PVN ir maksājams galamērķa dalībvalstī. 2. Neveicot pienācīgu kontroli, pastāv risks, ka preces paliks importa dalībvalstī un par tām nebūs samaksāts PVN vai tiks patērētas galamērķa dalībvalstī, kur par tām neieturēs PVN. 3. Tiesības uz 42. muitas procedūru var saņemt, ja a) importētājs [2] importa deklarācijā sniedz pilnīgu un derīgu informāciju par PVN; b) muitas iestādes pārbauda šādu informāciju pirms preču izlaišanas un pēc tam c) nosūta informāciju nodokļu iestādēm; d) nodokļu iestādes salīdzina šo informāciju ar tām ziņām, kas iekļautas importētāja iesniegtajā PVN kopsavilkuma paziņojumā; šajā paziņojumā uzskaita visus importētāja pārdevumus uz citām dalībvalstīm; e) attiecīgā informācija tiek nodota citu dalībvalstu nodokļu iestādēm, izmantojot PVN Informācijas apmaiņas sistēmu (VIES); f) nodokļu iestādes galamērķa dalībvalstī nodrošina, ka tajā tiek ieturēts PVN, salīdzinot iegādātāja PVN deklarāciju ar VIES sistēmā pieejamo informāciju. 4. Process ir attēlots shēmā, un šīs procedūras tiesiskais regulējums ir izklāstīts I pielikumā. SHĒMA OPERĀCIJU SECĪBAS SHĒMA, VEICOT PRASĪBĀM ATBILSTOŠU IMPORTU SASKAŅĀ AR 42. MUITAS PROCEDŪRU +++++ TIFF +++++ 5. PVN nemaksāšana skar dalībvalstu finanšu intereses. Tā ietekmē ES budžetu, mazinot PVN pašu resursus. Šos zaudējumus kompensē ar NKI pašu resursiem, radot novirzes atsevišķu dalībvalstu iemaksās ES budžetā. Turklāt krāpšana nodokļu jomā traucē iekšējā tirgus darbību un rada šķēršļus godīgai konkurencei. Izcēlumā minēts tipisks, taču fiktīvs 42. muitas procedūras krāpnieciskas izmantošanas gadījums. IZCĒLUMS TIPISKA, BET FIKTĪVA 42. MUITAS PROCEDŪRAS KRĀPNIECISKA IZMANTOŠANA 6,6 miljonus EUR vērtu jahtu importē pirmajā dalībvalstī, piemērojot 42. muitas procedūru ar norādi, ka tā tiks nekavējoties nosūtīta uz otro dalībvalsti. Pēc trīs gadiem pirmās dalībvalsts muitas iestādes pārbauda jahtu tās teritorijā un atklāj, ka saskaņā ar informāciju kuģa žurnālā tā nekad nav bijusi otrajā dalībvalstī. Pamatojoties uz otrās dalībvalsts nodokļu iestāžu sūtīto informāciju, deklarētais ieguvējs šajā dalībvalstī nav atskaitījies par PVN. Pirmajā dalībvalstī nesamaksātā PVN summa ir 1,3 miljoni EUR. REVĪZIJAS TVĒRUMS UN PIEEJA REVĪZIJAS JAUTĀJUMI 6. Revīzijas galvenais mērķis bija novērtēt, vai Komisija un dalībvalstis ir izveidojušas efektīvu regulējuma un kontroles sistēmu attiecībā uz minēto procedūru un vai, veicot šo kontroli, tiek novērsta un atklāta PVN nemaksāšana. 7. Galvenais revīzijas jautājums Komisijas līmenī bija par to, vai ir stabils tiesiskais regulējums, lai novērstu PVN nemaksāšanu 42. muitas procedūrā. 8. Dalībvalstu līmenī revīzijā tika izvērtēts, vai valstu muitas un nodokļu iestādes īsteno efektīvu šīs procedūras kontroli. REVĪZIJAS TVĒRUMS UN PIEEJA 9. Palāta izveidoja kontroles modeli (II pielikums), kas lielā mērā balstīts uz Fiscalis projekta grupas Nr. 29 [3] sagatavotajiem labākās prakses ieteikumiem. Šā kontroles modeļa īstenošana palīdzētu nodrošināt PVN atbrīvojuma stabilu pārvaldību. Palāta izvērtēja Komisijas izstrādāto tiesisko regulējumu. Tā arī novērtēja, kā darbojas kontroles pieejas septiņās atlasītajās dalībvalstīs [4] salīdzinājumā ar Eiropas Revīzijas palātas izveidoto kontroles modeli. Šīs dalībvalstis ziņoja, ka saskaņā ar 42. muitas procedūru importēto preču kopējā ar nodokli apliekamā summa 2009. gadā bija 40 miljardi EUR un veidoja 68 % no šajā procedūrā veiktā ES importa vērtības 2009. gadā. 10. Novērtējumu veica, pārbaudot izlases paraugu, kurā ņemti vismaz 30 ievedumi katrā dalībvalstī (kopā 219), kas veikti 2009. gadā saskaņā ar 42. muitas procedūru. 11. Palāta arī prasīja apstiprinājumu tam, vai divdesmit vienā dalībvalstī, kas ir paraugā ņemtā preču importa galamērķa valstis [5], PVN patiešām tika iekasēts. APSVĒRUMI KOMISIJA IR IEROSINĀJUSI ES TIESISKĀ REGULĒJUMA UZLABOJUMUS, TAČU JĀDARA VAIRĀK 12. Komisijai ir [6] īpašs mērķis "izveidot regulējumu ES nodokļu administrācijām, lai tās varētu efektīvi apkarot krāpšanu un tādējādi palielināt savus ieņēmumus". Viens no tās īpašajiem mērķiem muitas jomā ir "nodrošināt efektīvu muitas savienības pārvaldību Eiropas pilsoņu, komersantu un muitas administrāciju labā, nodrošinot tiesību aktu vienotu piemērošanu, vienlīdzīgu attieksmi pret komersantiem un lielāku datorizāciju". Palāta izvērtēja Komisijas veiktos pasākumus šo mērķu sasniegšanai saistībā ar 42. muitas procedūru. 13. Komisija ir veicinājusi šīs procedūras kontroles labākās prakses apmaiņu, izmantojot esošos forumus [7], un ierosinājusi uzlabot tiesisko regulējumu, ierosinot grozījumu PVN direktīvas 143. pantā. Šis grozījums nosaka [8], ka ar 2011. gada 1. janvāri obligāti jāpaziņo PVN identifikācijas numuri un jāsniedz pierādījumi tam, ka preces paredzēts transportēt uz citu dalībvalsti, kas ir būtiska informācija, lai muitas iestādes varētu pārvaldīt šo atbrīvojumu no PVN. Tomēr septiņās atlasītajās dalībvalstīs grozītās direktīvas prasības 2009. gadā jau bija spēkā saskaņā ar šo valstu muitas noteikumiem. TIESISKAIS REGULĒJUMS NENODROŠINA, KA DALĪBVALSTU MUITAS IESTĀDES VEIC VIENOTU UN STABILU ŠĀ ATBRĪVOJUMA NO PVN PĀRVALDĪBU… 14. Muitas iestādēm 27 dalībvalstīs jārīkojas "kā vienai" un neatkarīgi no importa vietas jānodrošina vienlīdzīga attieksme pret komersantiem, kas importē preces saskaņā ar 42. muitas procedūru. 15. Muitas tiesību akti [9] nav grozīti, lai atspoguļotu PVN direktīvas jaunās prasības. Tāpēc netiek nodrošināts tas, ka muitas iestādes vienoti paziņo 13. punktā minēto informāciju. 16. Muitas importa deklarācijas (ko parasti dēvē par VAD) ailes, kas importētājam jāaizpilda, lai norādītu PVN identifikācijas numurus, katrā dalībvalstī izmanto atšķirīgi. Šādu standarta noteikumu trūkums rada administratīvu slogu importētājiem, kuri darbojas vairākās dalībvalstīs. Muitas kodeksa īstenošanas noteikumos nav noteikta prasība norādīt galamērķa valsts kodu un citus pierādījumus tam, ka preces paredzēts transportēt uz citu dalībvalsti. 17. PVN direktīva paredz, ka importētājam importa brīdī jāsniedz PVN identifikācijas numuri, kas ir atbrīvojuma nosacījums. Taču muitas tiesību akti neparedz prasību šīs ziņas sniegt brīdī, kad tiek izmantota vietējās muitošanas procedūra. Saskaņā ar šo vienkāršoto procedūru PVN identifikācijas numurus paziņo tikai vēlākā posmā, kad preces ir izlaistas. …UN TIESISKAIS REGULĒJUMS NENODROŠINA, KA INFORMĀCIJA PAR ŠIEM DARĪJUMIEM IR VIENMĒR PIEEJAMA NODOKĻU IESTĀDĒM GALAMĒRĶA DALĪBVALSTĪ 18. Lai savlaicīgi atklātu PVN nemaksāšanu, ir ļoti svarīgi galamērķa dalībvalsts nodokļu iestādēm ātri sniegt informāciju par tām piegādēm Kopienas iekšienē, kas veiktas pēc importa saskaņā ar 42. muitas procedūru. 19. Padome pēc Komisijas iniciatīvas samazināja kopsavilkuma paziņojuma pārskata periodu un termiņu attiecīgās informācijas apmaiņai starp dalībvalstīm. Tāpēc no 2010. gada sākuma kopsavilkuma paziņojumi jāiesniedz katru mēnesi [10], un ir noteikts termiņš — viens mēnesis, kurā dalībvalstīm ar tiem jāapmainās [11]. Tas īstenots sešās no dalībvalstīm, kurās veikta revīzija. Taču Komisijai nav izdevies novērst situāciju, ko Palāta atklāja Dānijā, kur tirgotāji 2011. gadā joprojām iesniedz PVN kopsavilkuma paziņojumus reizi ceturksnī. 20. Padome vēl nav pieņēmusi Komisijas ierosināto PVN direktīvas grozījumu par to, lai paredzētu solidāru atbildību tirgotājam par PVN zaudējumiem, kas radušies tāpēc, ka tas nav iesniedzis PVN kopsavilkuma paziņojumu. Ja kopsavilkuma paziņojums netiek iesniegts, galamērķa dalībvalsts nesaņem informāciju par darījumiem. 21. Palāta uzskata, ka gadījumos, kad importa dalībvalsts muitas iestādes uzskata importu par īpaši riskantu [12], tām nekavējoties pēc importēšanas jānosūta tieši galamērķa dalībvalsts nodokļu iestādēm PVN identifikācijas numuri un ar PVN apliekamā summa — "agrīnās brīdināšanas sistēmas" veidā. 22. Nav spēkā neviena šāda sistēma attiecībā uz importu, ko veic saskaņā ar minēto procedūru, neraugoties uz Padomes pieprasījumu Komisijai līdz 2010. gada beigām nākt klajā ar vajadzīgo tiesību aktu priekšlikumu [13]. 23. Komisija muitas iestādēm izdeva pamatnostādnes par šāda importa revīziju. Šajās pamatnostādnēs ieteikts tām izmantot "savstarpēju palīdzību", lai pieprasītu papildu informāciju no citām dalībvalstīm, nevis izmantot spēkā esošos administratīvās sadarbības pasākumus [14]. 24. Rezultātā muitas iestādes divās no dalībvalstīm, kurās veikta revīzija [15], nosūtīja savstarpējas palīdzības pieprasījumus [16] muitas iestādēm galamērķa dalībvalstī tajos gadījumos, kad tām bija bažas par to, vai preces patiešām transportētas uz galamērķa dalībvalsti. Tām bija paralēli jāizmanto PVN administratīvās sadarbības pasākumi. Savstarpējas palīdzības ietvaros muitas iestādes ne vienmēr sūta informāciju nodokļu iestādēm, un tāpēc pastāv risks, ka nodokļu iestādes nav informētas par to, ka preces paliek to teritorijā neapliktas ar nodokļiem. KONTROLE DALĪBVALSTĪS IR NEPIETIEKAMA… 25. Ņemot vērā iepriekšējā sadaļā minēto, tiesiskais regulējums turpmāk jāuzlabo, jo tas nav pilnībā nodrošinājis vajadzīgās informācijas pieejamību nodokļu iestādēm galamērķa dalībvalstī. Par atturēšanu no krāpšanas PVN jomā, tās novēršanu, atklāšanu un labošanu galvenokārt ir atbildīgas dalībvalstis. Attiecībā uz 42. muitas procedūru vienas dalībvalsts pasākumi var tieši ietekmēt citā dalībvalstī saņemto PVN. 26. Nākamā sadaļā aprakstīts, kā septiņas dalībvalstis, kuru pasākumus attiecībā uz 42. muitas procedūru Palāta revidēja, ir izpildījušas savus pienākumus. Apsvērumu pamatā ir a) valstu pasākumu un Palātas izstrādātā kontroles modeļa salīdzinājums (sk. III pielikumu), b) analīze par to, kā dalībvalstis ievēro šīs procedūras pamatprasības (sk. IV pielikumu), c) informācija, kas saņemta no 21 galamērķa dalībvalsts (sk. 6. zemsvītras piezīmi) par to, vai viņu teritorijā iekasēts PVN (sk. V pielikumu). MUITAS IESTĀDES DALĪBVALSTĪS, KURĀS VEICA REVĪZIJU, NENODROŠINA DATU DERĪGUMU UN PILNĪGUMU UN CITU ATBRĪVOJUMA NOSACĪJUMU IZPILDI IMPORTA BRĪDĪ IMPORTĒTĀJIEM JĀSNIEDZ MUITAS IESTĀDĒM DERĪGI PVN IDENTIFIKĀCIJAS NUMURI 27. Ja nav iesniegti PVN identifikācijas numuri, muitas iestādes nevar informēt nodokļu iestādes importa dalībvalstī par importu, kas veikts saskaņā ar šo procedūru. Ja numuri nav derīgi, informācija par attiecīgajiem darījumiem netiks pieņemta VIES sistēmā, un tādējādi netiks sniegta nodokļu iestādēm galamērķa dalībvalstī. 28. Šo PVN identifikācijas numuru uzrādīšana VAD 2009. gadā jau bija obligāta septiņās atlasītajās dalībvalstīs saskaņā ar šo valstu muitas noteikumiem, tomēr vairākos gadījumos importētāja PVN identifikācijas numurs nebija norādīts VAD Spānijā, Francijā un Austrijā, un preču galasaņēmēja PVN identifikācijas numurs nebija norādīts VAD saistībā ar visu paraugā atlasīto importu Beļģijā, Dānijā un Francijā (sk. III pielikuma 1. un 3. punktu). 29. Muitas elektroniskā muitošanas sistēma automātiski pārbauda VIES sistēmā importētāju PVN identifikācijas numuru derīgumu tikai Dānijā un Slovēnijā. Spānijā šāda pārbaude tiek veikta tikai attiecībā uz galasaņēmēja PVN identifikācijas numuru. Taču šī pārbaude netiek veikta nevienā no apmeklētajām dalībvalstīm, pirms preces laiž brīvā apgrozībā, kad tās ir importētas saskaņā ar vietējās muitošanas procedūru. Beļģijā bija iespējams importēt preces saskaņā ar 42. muitas procedūru, VAD uzrādot neīstu PVN identifikācijas numuru (sk. III pielikuma 2., 3. un 4. punktu). 30. Tādējādi gadījumi, kad importētāja PVN identifikācijas numurs nebija derīgs importa brīdī, tika atklāti 17 no 219 ievedumiem, kas ņemti paraugā. Šie ievedumi notika Spānijā un Austrijā (sk. IV pielikuma 1. punktu). Galasaņēmēju PVN identifikācijas numuri importa brīdī nebija derīgi citos 12 no 219 ievedumiem, kas ņemti paraugā. Šie ievedumi notika Beļģijā, Dānijā, Francijā un Austrijā (sk. IV pielikuma 2. punktu). PRECES FIZISKI JĀIZVED NO IMPORTĒTĀJAS DALĪBVALSTS TERITORIJAS 31. Jau importa brīdī ir jābūt skaidram, ka preces paredzēts transportēt no importētājas dalībvalsts uz citu dalībvalsti. Palāta uzskata [17], ka preces jātransportē pēc importa, nepārstrādājot tās cita veida precēs. Importētājam pēc pieprasījuma jāsniedz muitas iestādēm pierādījums tam, ka importētās preces paredzēts transportēt (piemēram, transporta dokumenta numurs). To var nodrošināt, VAD ietverot atsauci uz šo pierādījumu un tajā norādot galamērķa valsts kodu. 32. VAD pieņēma 205 no 219 paraugā ņemtajiem importa gadījumiem, taču tajos nebija atsauces uz pierādījumu, ka preces paredzēts transportēt uz citu dalībvalsti. Pat Spānijā, kur ir spēkā obligāta prasība VAD ierakstīt numuru dokumentam par transportu uz galamērķa dalībvalsti, tas nebija darīts 20 no 30 revidētajiem importa gadījumiem (sk. III pielikuma 5. un 6. punktu). 33. Kā nolēma Tiesa [18], atbrīvojums no PVN par preču piegādi Kopienas iekšienē ir piemērojams tikai tad, kad importētājs pierāda, ka preces ir fiziski izvestas no importētājas dalībvalsts. 34. Importētājs nesniedza nekādus pierādījumus tam, ka preces ir fiziski izvestas no importētājas dalībvalsts teritorijas, 36 no 218 paraugā ņemtajiem importa gadījumiem. Tas jo īpaši attiecās uz Beļģiju (sk. IV pielikuma 3. punktu). Turklāt divos gadījumos Beļģijā un vienā gadījumā Spānijā deklarētās preces bija automašīnu daļas, taču galamērķa dalībvalstij piegādātās preces bija gatavas automašīnas. Šādos gadījumos ir ļoti grūti nodrošināt, ka visas importētās preces faktiski ir transportētas uz citu dalībvalsti (sk. IV pielikuma 4. punktu). EX POST PĀRBAUDES PAPILDUS NODROŠINĀTU, KA ATBRĪVOJUMA NOSACĪJUMI IR IZPILDĪTI 35. Izlases kārtā veiktas un uz riskiem balstītas ex post pārbaudes par iepriekš minēto un citu atbrīvojumu nosacījumu izpildi (sk. IV pielikuma 1.–5. punktu) nodrošinātu, ka nav apieta PVN nomaksa. Šādas pārbaudes neveica Beļģijā un Dānijā (sk. III pielikuma 9. punktu). NETIEK SNIEGTA BŪTISKA INFORMĀCIJA IMPORTA DALĪBVALSTS NODOKĻU IESTĀDĒM JĀSAŅEM DATI PAR IMPORTU, KAS VEIKTS SASKAŅĀ AR 42. MUITAS PROCEDŪRU 36. Palāta uzskata, ka muitas elektroniskajā muitošanas sistēmā reģistrētā svarīgā informācija automātiski jānosūta importa dalībvalsts nodokļu iestādēm. Visi paraugā atlasītie importa gadījumi tika paziņoti nodokļu iestādēm piecās [19] no septiņām dalībvalstīm, kurās veica revīziju, izņemot Austriju un īpaši Franciju (sk. III pielikuma 10. punktu). Taču nosūtīto datu noderīgums ir ļoti ierobežots Beļģijā un Zviedrijā. 37. Palāta ievēroja, ka Beļģijā ir gadījumi, kad VAD ieraksta tikai vienu vienību precēm, ko paredzēts nosūtīt tālāk uz vairākām citām dalībvalstīm, nesadalot sīkāk summas, kas saistītas ar katru no tām. Šā iemesla dēļ nodokļu iestādes nevar jēgpilni salīdzināt no muitas iestādēm saņemtos datus ar PVN kopsavilkuma paziņojumu. 38. Zviedrijā nodokļu iestādes nevarēja no muitas iestādēm saņemtajā informācijā noteikt nodokļu pārstāvja PVN identifikācijas numuru. Arī šādā gadījumā nevar veikt muitas datu un PVN kopsavilkuma paziņojuma salīdzinošo analīzi. PAR PIEGĀDĒM KOPIENAS IEKŠIENĒ JĀATSKAITĀS PVN KOPSAVILKUMA PAZIŅOJUMĀ UN JĀSNIEDZ INFORMĀCIJA GALAMĒRĶA DALĪBVALSTS NODOKĻU IESTĀDĒM, IZMANTOJOT VIES SISTĒMU 39. Nodokļu iestādēm jānodrošina, lai, izmantojot VIES sistēmu, galamērķa dalībvalstīm tiktu sniegta pilnīga, savlaicīga un precīza informācija par piegādēm vai pārvietojumiem Kopienas iekšienē pēc importa, kas veikts saskaņā ar minēto procedūru. 40. Austrijā, Slovēnijā un Zviedrijā tirgotāji PVN kopsavilkuma paziņojumā sistemātiski atskaitās par preču statistisko vērtību vai pirms piegādes Kopienas iekšienē notikuša importa muitas vērtību. Šīs vērtības ir mazākas nekā ar PVN apliekamā summa importam, kura ietver citus maksājumus, piemēram, transportēšanas maksu, muitas un akcīzes nodokļus [20]. Tāpēc VIES sistēmā citām dalībvalstīm tiek nosūtītas nepienācīgi novērtētas summas, un tās nevar aprēķināt pareizu PVN bāzi. JA INFORMĀCIJU PAR DARĪJUMIEM NEVAR NOSŪTĪT AR VIES, AR TO JĀAPMAINĀS, IZMANTOJOT CITUS LĪDZEKĻUS 41. Spānijā 15 no 30 vienībām, kas atlasītas paraugā, importēja citās dalībvalstīs reģistrēti uzņēmumi, kas nebija identificēti PVN nolūkā [21] un nebija pilnvarojuši nodokļu pārstāvi. Piegādes vai pārvietošana Kopienas iekšienē pēc šāda importa tāpēc var nebūt deklarēta PVN kopsavilkuma paziņojumā / VIES sistēmā. 42. Spānijas nodokļu iestādes neinformēja citas dalībvalstis, izmantojot "informācijas apmaiņu bez iepriekšēja pieprasījuma" tāpēc, ka šāda apmaiņa nav obligāta [22] vai nav īpaši paredzēta darījumiem, kas veikti pēc importa saskaņā ar 42. muitas procedūru [23]. NE VIENMĒR TIEK VEIKTA PAMATDATU SASAISTU PĀRBAUDE 43. Lai atklātu kopsavilkuma paziņojumu neiesniegšanas gadījumus un nodrošinātu to pilnīgumu, nodokļu iestādes varētu sistemātiski automātiski salīdzināt ar PVN apliekamo summu importam, ko reģistrējušas muitas iestādes, un summu piegādēm un pārvietojumiem Kopienas iekšienē, kas deklarēta kopsavilkuma paziņojumā. Kopsavilkuma paziņojumā minētajai summai jābūt vismaz vienādai ar to, ko reģistrējušas muitas iestādes. Ja tā nav, jāveic papildu izmeklēšana, ņemot vērā šādā gadījumā radušos riska faktorus. 44. Slovēnija ir vienīga dalībvalsts, kura īstenojusi efektīvu saskaņošanu. Tā izmanto IT rīkus, lai automātiski salīdzinātu muitas datus ar datiem, kas iekļauti attiecīgajos PVN kopsavilkuma paziņojumos. Atšķirības tiek uzsvērtas un nodotas nodokļu inspektoram turpmākai izmeklēšanai. Taču šajā gadījumā tiek ņemta vērā statistiskā summa un nevis ar PVN apliekamā summa (sk. III pielikuma 11. punktu). 45. Palāta uzskata, ka nodokļu iestādēm galamērķa dalībvalstī vajadzētu veikt sasaistu pārbaudi attiecībā uz datiem, kas saņemti no citas dalībvalsts VIES sistēmā, salīdzinot tos ar preču saņēmēja iesniegto PVN deklarāciju. 46. Desmit paraugā ņemtajos gadījumos piegādes Kopienas iekšienē tika deklarētas galamērķa dalībvalstij, izmantojot VIES, taču šīs galamērķa dalībvalstis informēja Palātu, ka tirgotājs savā PVN deklarācijā nedeklarēja turpmāku iegādi Kopienas iekšienē. VIES un PVN deklarāciju sasaistu pārbaude brīdinātu dalībvalstis par neatbilstībām. …UN TAS RADA ZAUDĒJUMUS PVN IEKASĒŠANĀ 47. Kļūdas, kas atklātas IV pielikumā uzskaitītajās pārbaudēs, ko veica Palāta attiecībā uz paraugu, kurā ņemti 219 importa gadījumi 2009. gadā, rada tiešu finansiālu ietekmi importa dalībvalstīs vai iespējamu ietekmi uz PVN iekasēšanu galamērķa dalībvalstī. Ekstrapolētā zaudējumu summa ir aptuveni 2200 miljoni EUR, no kuriem 1800 miljoni EUR attiecas uz septiņām dalībvalstīm [24], kurās veikta revīzija, un 400 miljoni EUR — uz 21 paraugā ņemto importēto preču galamērķa dalībvalsti [25]. Septiņās dalībvalstīs šī summa ir 29 % no PVN, ko teorētiski piemēro [26] ar nodokli apliekamajai summai visam importam, ko veica saskaņā ar 42. muitas procedūru 2009. gadā. 48. Ekstrapolētie zaudējumi 400 miljonu EUR apmērā galamērķa dalībvalstīs radās divu iemeslu dēļ: no importa dalībvalsts tika saņemta nepilnīga informācija [27]. Tas veido vairāk nekā 150 miljonus EUR no ekstrapolētajiem zaudējumiem; no importa dalībvalsts saņemtā informācija netika pienācīgi izmantota: tai neveica sasaistu pārbaudi, salīdzinot to ar saņēmēju PVN deklarācijām. Tas veido aptuveni 250 miljonus EUR no ekstrapolētajiem zaudējumiem. 49. Pēc paraugā atlasītā importa septiņās importa dalībvalstīs vajadzēja notikt piegādēm vai pārvietošanai Kopienas iekšienē uz divdesmit vienu dalībvalsti. Palāta prasīja šai divdesmit vienai galamērķa dalībvalstij apstiprināt, ka importētās preces patiešām tika piegādātas vai pārvietotas uz otru dalībvalsti un ka attiecīgais preču saņēmējs ir nodokļu iestādēm deklarējis attiecīgās iegādes Kopienas iekšienē. No visām 213 apstiprināšanai nosūtītajām vienībām [28] atbildes tika saņemtas attiecībā uz 175 vienībām [29]. Attiecībā uz 20 (11 %) no tām tika ziņots, ka galamērķa dalībvalstī PVN netika iekasēts. Plašāka informācija ir sniegta V pielikumā. SECINĀJUMI UN IETEIKUMI 50. Palāta konstatēja, ka Komisija ir uzlabojusi tiesisko regulējumu, taču jādara vairāk. Tā arī atklāja, ka kontrole dalībvalstīs ir nepietiekama. 51. 42. muitas procedūras piemērošana ir radījusi būtiskus zaudējumus. Pamatojoties uz paraugu pārbaudes rezultātiem, ekstrapolētā zaudējumu summa 2009. gadā bija aptuveni 2200 miljoni EUR, no kuriem 1800 miljoni EUR zaudējumu bija septiņās dalībvalstīs, kurās veica revīziju, un 400 miljoni EUR — dalībvalstīs, kas ir paraugā ņemto importēto preču galamērķa valstis. Šī summa ir 29 % no PVN, ko teorētiski piemēro ar nodokli apliekamajai summai visam importam, ko veica saskaņā ar 42. muitas procedūru attiecīgajās septiņās ES dalībvalstīs 2009. gadā (sk. 47. punktu). 52. Tiesiskais regulējums paredz pamatdatu ievākšanu PVN atbrīvojuma pārvaldībai importa laikā. Taču jāturpina centieni nodrošināt tādu vienveidību dalībvalstīs attiecībā uz muitas iestāžu piešķirtā PVN atbrīvojuma pārvaldību, lai sasniegtu mērķi "tām rīkoties kā vienai". Krāpnieki var ļaunprātīgi izmantot šīs atšķirības (sk. 14.–17. punktu). 1. IETEIKUMS Komisijai jāgroza CCIP, lai nodrošinātu, ka, importējot preces, tiek obligāti un vienoti paziņoti attiecīgie PVN identifikācijas numuri, atsauce uz pierādījumu tam, ka preces paredzēts transportēt uz galamērķa dalībvalsti, un identificētas šīs valstis un ar PVN apliekamā summa importam. Tas tāpat jāattiecina arī uz vietējās muitošanas procedūrām. 53. Ieviešot solidāru atbildību par tādas informācijas nepaziņošanu, kas saistīta ar Kopienas iekšējiem darījumiem pēc importa, kas veikts saskaņā ar minēto procedūru, varētu laikus atklāt PVN nemaksāšanu (sk. 20. punktu). 2. IETEIKUMS Komisijai jāmudina Padome rīkoties saistībā ar priekšlikumu par grozījumu izdarīšanu PVN direktīvā, lai paredzētu solidāru atbildību importētājam (vai tā nodokļu pārstāvim) par PVN zaudējumiem galamērķa dalībvalstī, kur tas nav iesniedzis pilnīgu un savlaicīgu PVN kopsavilkuma paziņojumu. 54. Līdzās pastāvot diviem saziņas kanāliem (savstarpēja palīdzība muitas jomā un administratīvā sadarbība PVN nolūkā) starp dalībvalstīm un dažādām iestādēm (muitas iestādēm un nodokļu iestādēm), tiek radīti šķēršļi konsekventai un efektīvai saziņai kompetento iestāžu starpā un kavēta PVN iekasēšana galamērķa dalībvalstī (sk. 23. un 24. punktu). 3. IETEIKUMS Komisijai jāsniedz norādes dalībvalstu kompetentajām iestādēm, lai precizētu gadījumus, kad izmantot savstarpējo palīdzību vai administratīvo sadarbību. 55. Muitas un nodokļu kontrole nedarbojas efektīvi attiecībā uz PVN atbrīvojumu importam, izmantojot 42. muitas procedūru. Visās apmeklētajās dalībvalstīs tika atklāti gadījumi, kad netiek izpildīti PVN atbrīvojuma nosacījumi, piemēram, tiek izmantoti nederīgi PVN identifikācijas numuri, un netiek ievērotas citas būtiskas prasības, piemēram, par summas, kuru apliek ar PVN, pareizību un pilnīgu, pareizu un savlaicīgu kopsavilkuma paziņojumu iesniegšanu (sk. 27.–35. punktu un 39. un 40. punktu). 4. UN 5. IETEIKUMS 4. Komisijai jāveicina PVN identifikācijas numuru derīguma automātiska pārbaude VIES dalībvalstu elektroniskajās muitošanas sistēmās. 5. Komisijai jārada ES mēroga riska profili, lai dalībvalstīs būtu kopēja pieeja uz riskiem orientētām un izlases kārtā veiktām dokumentācijas pārbaudēm attiecībā uz importu 42. procedūras ietvaros, lai pārbaudītu transportēšanu uz citu dalībvalsti un citus atbrīvojuma nosacījumus, kā arī ar PVN apliekamās summas pareizību. 56. PVN atbrīvojuma pārvaldība, ko veic divas dažādas iestādes (muitas iestādes un nodokļu iestādes), nelabvēlīgi ietekmē kontroles efektivitāti, jo šo iestāžu starpā nenotiek konsekventa saziņa par importu, kas veikts saskaņā ar minēto procedūru (sk. 36.–38. punktu). 57. Tas, lai dalībvalstu nodokļu iestādes automātiski apmainītos ar pilnīgu un pareizu informāciju, izmantojot VIES sistēmu, ir atkarīgs no importētāja gribas nodokļu iestādēm iesniegt pilnīgu PVN kopsavilkuma paziņojumu. Revīzijā atklāts, ka reti tiek veikta sistemātiska sasaistu pārbaude attiecībā uz muitas datiem un nodokļu datiem importa dalībvalstī (sk. 43. un 44. punktu). 6. IETEIKUMS Komisijai jāiesniedz priekšlikums par grozījumu izdarīšanu PVN direktīvā, lai tirgotāja PVN kopsavilkuma paziņojumā atsevišķi identificētu piegādes Kopienas iekšienē, ko veic pēc importa saskaņā ar minēto procedūru. Tādējādi varētu efektīvi salīdzināt muitas un nodokļu datus importa dalībvalstī. 58. Ja ex post pārbaudēs atklājas, ka importētājs nav reģistrēts kā PVN maksātājs un nav pilnvarojis nodokļu pārstāvi importa dalībvalstī, galamērķa dalībvalsts nodokļu iestādes saņems informāciju par piegādēm Kopienas iekšienē tikai tad, ja minētās personas importa dalībvalstī gribēs nosūtīt šādu informāciju bez iepriekšēja pieprasījuma, jo pašreiz šāda informācijas apmaiņa nav obligāta (sk. 41. un 42. punktu). 7. IETEIKUMS Komisijai jāiesniedz priekšlikums par izmaiņām tiesību aktos, lai dalībvalstīm noteiktu pienākumu bez iepriekšēja pieprasījuma apmainīties ar informāciju, kas vajadzīga, lai nodrošinātu pareizu PVN iekasēšanu galamērķa dalībvalstī. 59. PVN iekasēšana galamērķa dalībvalstī ir arī atkarīga no preču galasaņēmēja gribas PVN deklarācijā deklarēt iegādi Kopienas iekšienē. Izmantojot administratīvo sadarbību, nodokļu iestādēm galamērķa dalībvalstī ne vienmēr tiek nosūtīta pilnīga un atbilstoša informācija, vai arī tās neveic administratīvās sadarbības ietvaros saņemtas informācijas sistemātisku sasaistu pārbaudi, salīdzinot to ar PVN deklarācijām (sk. 45. un 46. punktu). 8. IETEIKUMS Komisijai jāiesniedz priekšlikums par to, lai ieviestu tiešu automātisku informācijas apmaiņu starp importa dalībvalsts muitas iestādēm un nodokļu iestādēm galamērķa dalībvalstī par riskantiem darījumiem, kas veikti saskaņā ar 42. muitas procedūru (agrīnās brīdināšanas sistēma). Šo ziņojumu 2011. gada 11. oktobra sēdē Luksemburgā pieņēma Revīzijas palātas IV apakšpalāta, kuru vada Revīzijas palātas loceklis Igors LUDBORŽS. Revīzijas palātas vārdā — +++++ TIFF +++++ priekšsēdētājs Vítor Manuel da Silva Caldeira [9999] Padomes 2003. gada 7. oktobra Regula (EK) Nr. 1798/2003 par administratīvu sadarbību pievienotās vērtības nodokļu jomā un Regulas (EEK) Nr. 218/92 atcelšanu (OV L 264, 15.10.2003., 1. lpp.). [1] Šo procedūru parasti dēvē par 42. muitas procedūru, jo šādos gadījumos preču importētājam VAD 37. ailē jānorāda kods, kas sākas ar cipariem 42. Kad preces ieved atpakaļ, tad tā vietā jānorāda kods 63. Šajā ziņojumā atsauces uz 42. muitas procedūru ietver arī 63. muitas procedūru. [2] Importētājs, kurš nav reģistrēts kā PVN maksātājs importa dalībvalstī, var pilnvarot nodokļu pārstāvi, lai izpildītu nodokļu saistības. [3] Fiscalis projekta grupa Nr. 29 par PVN noteikumu ļaunprātīgu izmantošanu, veicot importu. Šajā grupā ir dalībvalstu eksperti. [4] Austrija, Beļģija, Dānija, Francija, Slovēnija, Spānija un Zviedrija. [5] Apvienotā Karaliste, Austrija, Beļģija, Bulgārija, Čehijas Republika, Dānija, Francija, Itālija, Īrija, Lietuva, Malta, Nīderlande, Polija, Portugāle, Vācija, Slovākija, Somija, Spānija, Rumānija, Ungārija un Zviedrija. [6] TAXUD ĢD darbības pārskats par darbības izdevumiem, kas pievienots 2010. gada provizoriskajam budžeta projektam. [7] Fiscalis ekspertu grupas, SCAC, Muitas kodeksa komiteja — Datu integrēšanas un harmonizēšanas nodaļa un ATFS. [8] Padomes 2009. gada 25. jūnija Direktīva 2009/69/EK, ar ko Direktīvu 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu groza attiecībā uz nodokļu nemaksāšanu, kas saistīta ar importu (OV L 175, 4.7.2009., 12. lpp.). [9] Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regula (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (OV L 253, 11.10.1993., 1. lpp.). [10] Saskaņā ar 3. pantu Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvā 2008/117/EK, ar ko groza Direktīvu 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, lai apkarotu nodokļu krāpniecību, kas saistīta ar Kopienas iekšējiem darījumiem (OV L 14, 20.1.2009., 7. lpp.). [11] Padomes 2008. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 37/2009, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1798/2003 par administratīvu sadarbību pievienotās vērtības nodokļu jomā, lai apkarotu nodokļu krāpniecību, kas saistīta ar Kopienas iekšējiem darījumiem (OV L 14, 20.1.2009., 1. lpp.). [12] Piemēram, imports, ko veic aizdomīgs tirgotājs, vai paaugstināta riska preču imports. [13] Padomes otrā deklarācija, kas iekļauta Padomes dokumenta Nr. 10430/09 II pielikumā: "Padome aicina Komisiju nekavējoties izvērtēt dalībvalstu automātiskās informācijas apmaiņas izveidi, kas paredz apmainīties ar informāciju, kas iegūta saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 143. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu, un vajadzības gadījumā līdz 2010. gada beigām nākt klajā ar priekšlikumiem par vajadzīgiem tiesību aktiem". [14] Padomes Regula (EK) Nr. 1798/2003. [15] Spānijā un Slovēnijā. [16] Saskaņā ar Padomes 1997. gada 13. marta Regulu (EK) Nr. 515/97 par dalībvalstu pārvaldes iestāžu savstarpēju palīdzību un šo iestāžu un Komisijas sadarbību, lai nodrošinātu muitas un lauksaimniecības tiesību aktu pareizu piemērošanu (OV L 82, 22.3.1997., 1. lpp.). [17] Pamatojoties uz PVN direktīvas 143. panta 1. punkta d) apakšpunktu. [18] 2007. gada 27. septembra Tiesas spriedums lietā C-409/04 Teleos u. c., [2007], Krājums, I-7797. lpp., 42. punkts; 2007. gada 27. septembra Tiesas spriedums lietā C-184/05 Twoh International, [2007], Krājums, I-7897. lpp., 23. punkts; 2010. gada 18. novembra Tiesas spriedums lietā C-84/09 X, 27. punkts; 2010. gada 7. decembra Tiesas spriedums lietā C-285/09 Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof, 41. punkts; 2010. gada 16. decembra Tiesas spriedums lietā C-430/09 Euro Tyre Holding BV, 29. punkts, par to, kā piemēro Sestās direktīvas 28.c panta A punkta a) apakšpunkta pirmo daļu, kas aizstāta ar spēkā esošās PVN direktīvas 138. panta 1. punktu. [19] Beļģijā, Dānijā, Slovēnijā, Spānijā un Zviedrijā. [20] Sk. PVN direktīvas 86. pantu. [21] Pretrunā Spānijas nodokļu tiesību aktiem. [22] Sk. Padomes Regulas (EK) Nr. 1798/2003 19. pantu. [23] Saskaņā ar 3. pantu Komisijas 2004. gada 29. oktobra Regulā (EK) Nr. 1925/2004, ar ko nosaka kārtību, kādā piemērojami daži noteikumi Padomes Regulā (EK) Nr. 1798/2003 par administratīvu sadarbību pievienotās vērtības nodokļu jomā (OV L 331, 5.11.2004., 13. lpp.). [24] PVN atbrīvojuma nosacījumi netika izpildīti vairāk nekā 10 % vienību, kas atlasītas Beļģijas, Spānijas un Zviedrijas paraugā (sk. IV pielikuma 1.–5. punktu). [25] Ekstrapolācija, kuras pamatā ir kļūdu līmenis, ko Palāta atklāja katrā no septiņām dalībvalstīm revidētā importa paraugā. [26] Izmantojot vidējo PVN likmi (18,67 %), ko piemēro importa dalībvalstī, ja visas paraugā ņemtās importētās preces paliek tajā. [27] PVN kopsavilkuma paziņojumā iekļautā informācija nebija pilnīga vairāk nekā 10 % no Austrijas, Beļģijas, Slovēnijas, un Spānijas paraugā atlasītajām vienībām (sk. IV pielikuma 7. punktu). [28] Apstiprināšanai tika nosūtītas 213 vienības no visiem 219 preču importa gadījumiem. Sešos gadījumos uz vietas pieejamā informācija nebija pietiekama, lai izsekotu preču fizisko plūsmu. [29] Vācija atteicās atbildēt uz Palātas pieprasījumu. Palāta norāda, ka 2011. gada 25. maijā ģenerāladvokāts lietā C-539/09 Eiropas Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku uzsvēra, ka pastāv cieša saikne starp dalībvalstu PVN ieņēmumiem un Savienības PVN pašu resursu ieņēmumiem un ka Revīzijas palātai ir tiesības pārbaudīt administratīvo sadarbību PVN jomā. -------------------------------------------------- I PIELIKUMS PROCEDŪRAS APRAKSTS Kad preces importē un laiž brīvā apgrozībā dalībvalstī, PVN ir maksājams šajā dalībvalstī [1]. Taču, ja importa brīdī jau ir skaidrs, ka importētās preces paredzēts pārvietot uz citu dalībvalsti, PVN ir maksājams galamērķa dalībvalstī. Šis ir importa atbrīvojums no PVN, pamatojoties uz to, ka pēc importa preces piegādā vai pārvieto Kopienas iekšienē uz citu dalībvalsti un ja šādas piegādes vai pārvietojumi ir atbrīvoti no nodokļa [2]. Šo procedūru parasti dēvē par "42. muitas procedūru", jo minētajos gadījumos preču importētājam VAD 37. ailē jānorāda kods, kurš sākas ar cipariem 42 un nozīmē "preču, uz kurām attiecas piegāde citā dalībvalstī ar atbrīvojumu no PVN, imports ar vienlaicīgu laišanu brīvā apgrozībā un nodošanu patēriņam [3]". Kad preces ieved atpakaļ, tad tā vietā jānorāda kods 63. Procedūra ir samērā vienkārša attiecībā uz pieteikuma iesniedzēju, kurš importētājas dalībvalsts muitas iestādēm iesniedz standarta importa VAD un 37. ailē norāda muitas procedūras kodu 42 (attiecībā uz importu) vai 63 (attiecībā uz atpakaļievešanu). Jau importa brīdī ir jābūt skaidram, ka preces paredzēts transportēt no importētājas dalībvalsts uz citu dalībvalsti. Muitas iestādes importētājā dalībvalstī ir atbildīgas par PVN atbrīvojuma piešķiršanu. PVN direktīvas 131. pants paredz tiesības šai dalībvalstij pieņemt noteikumus attiecībā uz šo atbrīvojumu, lai nodrošinātu pareizu un godīgu tā piemērošanu un lai nepieļautu nekādu iespējamu nemaksāšanu, izvairīšanos un ļaunprātīgu izmantošanu. Pēc tam, kad preces ir laistas brīvā apgrozībā importētājā dalībvalstī, tās jāpiegādā pircējam vai arī tieši jānosūta vai jātransportē importētājam citā dalībvalstī. Šāda preču piegāde vai pārvietošana ir darījums Kopienas iekšienē, kas atbrīvots no PVN saskaņā ar PVN direktīvas 17. un 138. pantu. Importētājam vai viņa nodokļu pārstāvim jāizpilda daži pienākumi importētājā dalībvalstī papildus tiem pienākumiem, ko uzliek katram nodokļu maksātājam [4]: a) tam jābūt identificētam PVN nolūkā importētājā dalībvalstī vai tajā jāieceļ nodokļu pārstāvis [5]; b) jābūt identificētam PVN nolūkā galamērķa dalībvalstī, ja preces pārvieto, vai jāpiegādā preces pircējam, kurš tajā ir pienācīgi identificēts; un c) jāiekļauj šī piegāde vai pārvietojums Kopienas iekšienē kopsavilkuma paziņojumā, ko iesniedz importētājas dalībvalsts nodokļu iestādēm [6]. No 2011. gada sākuma [7] atbrīvojumu piemēro tikai tad, ja importa brīdī importētājs ir sniedzis importa dalībvalsts kompetentajām iestādēm vismaz šādu informāciju: a) savu PVN identifikācijas numuru, kas izdots importa dalībvalstī, vai sava par PVN nomaksu atbildīgā nodokļu pārstāvja PVN identifikācijas numuru, kas izdots importa dalībvalstī; b) tā klienta, kuram preces piegādā saskaņā ar 138. panta 1. punktu, PVN identifikācijas numuru, kas izdots citā dalībvalstī, vai savu PVN identifikācijas numuru, kas izdots preču nosūtīšanas vai transportēšanas galamērķa dalībvalstī, ja preces paredzēts pārvest saskaņā ar 138. panta 2. punkta c) apakšpunktu; c) pierādījumu tam, ka importētās preces paredzēts transportēt vai nosūtīt no importa dalībvalsts uz citu dalībvalsti. Tomēr dalībvalstis var noteikt, ka c) apakšpunktā minēto pierādījumu sniedz kompetentajām iestādēm tikai pēc pieprasījuma. Importa dalībvalsts nodokļu iestādes ievada kopsavilkuma paziņojuma informāciju VIES datubāzē, tādējādi nodrošinot, ka šos datus var pārbaudīt nodokļu iestādes galamērķa dalībvalstī. Pircējam (piegāde) vai importētājam (pārvietošana) pašam jādeklarē nodokļu iestādēm Kopienas iekšējā iegāde galamērķa dalībvalstī, kas ir aplikšanas ar nodokli gadījums, kuram iestājoties, PVN kļūst iekasējams attiecīgajā galamērķa valstī. [1] 201. pants Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (PVN direktīva) (OV L 347, 11.12.2006., 1. lpp.). [2] PVN direktīvas 143. panta 1. punkta d) apakšpunkts. [3] Sk. Komisijas Regulas (EEK) Nr. 2454/93 38. pielikumu. [4] PVN direktīva 2006/112/EK — 242. pants: "Ikviens nodokļa maksātājs veic pietiekami precīzu uzskaiti, lai nodokļu iestādes varētu piemērot PVN un pārbaudīt tā piemērošanu". 220. pants: "Ikviens nodokļa maksātājs nodrošina, ka — vai nu viņš pats, pircējs [..] vai arī trešā persona viņa vārdā un interesēs — izsniedz rēķinu [..]". 250. panta 1. punkts: "Katrs nodokļa maksātājs iesniedz PVN deklarāciju, norādot visu informāciju, kas vajadzīga, lai aprēķinātu iekasējamā nodokļa summu un atskaitāmo summu, tostarp — ciktāl tas nepieciešams aprēķina bāzes noteikšanai — to darījumu kopējo vērtību, uz ko attiecas minētais nodoklis un atskaitīšana, kā arī jebkuru no nodokļa atbrīvoto darījumu vērtību". [5] PVN direktīvas 214. un 204. pants. [6] PVN direktīvas 262. pants. [7] Saskaņā ar 1. un 2. pantu Padomes Direktīvā 2009/69/EK. -------------------------------------------------- II PIELIKUMS REVĪZIJAS PALĀTAS IZVEIDOTAIS 42. MUITAS PROCEDŪRAS KONTROLES MODELIS I. VAD 44. ailē obligāti norāda PVN identifikācijas numurs gan importētājam (vai viņa nodokļu pārstāvim), gan galasaņēmējam (pircējam vai pārvietošanas gadījumā pašam importētājam) galamērķa dalībvalstī. VIES pārbauda šo PVN identifikācijas numuru derīgumu, pirms preces laiž brīvā apgrozībā. Pretējā gadījumā PVN maksājams importa brīdī (sk. III pielikumā iekļautās paredzētās galvenās pārbaudes nr. 1–4). II. Atsauce uz pierādījumu tam, ka preces paredzēts transportēt uz galamērķa dalībvalsti, piemēram, transporta dokumenta numurs, un galamērķa valsts kods ir norādīti attiecīgi VAD 44. ailē un 17.a ailē. Pretējā gadījumā muitas deklarācija netiek pieņemta (sk. III pielikumā iekļautās paredzētās galvenās pārbaudes nr. 5–8). III. Muitas iestādes, izmantojot piemērotas riska pārvaldības metodes, pēc muitošanas pārbauda, vai neilgi pēc importēšanas preces patiešām transportēja uz VAD 17.a ailē norādīto galamērķa dalībvalsti, vai preces, ko piegādā galamērķa dalībvalstī, ir tās pašas preces, ko importēja, vai importētājs un preču piegādātājs ir viena un tā pati persona un vai muitas vērtējums un ar nodokli apliekamā summa ir pareiza. Ja netiek izpildītas iepriekš minētās prasības, veic PVN pēcmuitošanas piedziņu. Ja ir uzrādīta pārāk zema ar nodokli apliekamā summa, tirgotājam, ja vajadzīgs, kopsavilkuma paziņojumā jāizlabo attiecīgo Kopienas iekšienē veikto piegāžu vai preču pārvietojumu vērtība (sk. III pielikumā iekļauto paredzēto galveno pārbaudi nr. 9). IV. Automātiska informācijas apmaiņa starp importa dalībvalsts muitas iestādēm un nodokļu iestādēm par attiecīgo importu (sk. III pielikumā iekļauto paredzēto galveno pārbaudi nr. 10). V. Nodokļu iestādes salīdzina no muitas iestādēm saņemto informāciju ar importētāja (vai viņa nodokļu pārstāvja) iesniegto PVN kopsavilkuma paziņojumu, lai nodrošinātu tā pilnību/pareizību. Ja tajā norādītās summas ir mazākas nekā ar PVN apliekamā summa importam, tad nodokļu riska pārvaldības sistēmai jānosaka, vai ir nepieciešama turpmāka izmeklēšana, ņemot vērā šajā gadījumā radušos riska faktorus (sk. III pielikumā iekļauto galveno paredzēto pārbaudi nr. 11). VI. Gadījumos, kad kopsavilkuma paziņojums nav iesniegts vai tajā ietvertā informācija nav pilnīga/pareiza, nodokļu iestādes galamērķa dalībvalstī tiek informētas, izmantojot administratīvās sadarbības pasākumus (sk. III pielikumā iekļautās paredzētās galvenās pārbaudes nr. 12 un 13). VII. Nodokļu iestādes galamērķa dalībvalstī salīdzina no citām dalībvalstīm saņemto informāciju ar PVN deklarāciju, ko iesniedzis pircējs (iegādātājs) vai pats importētājs, ja preces pārvieto (sk. V pielikumu). -------------------------------------------------- III PIELIKUMS DALĪBVALSTU SALĪDZINOŠS NOVĒRTĒJUMS, IZMANTOJOT ERP IZVEIDOTO KONTROLES MODELI Nr. | Paredzētās galvenās pārbaudes, ko veic muitas iestādes | BE | DK | ES | FR | AT | SI | SE | Paraugi kopā | Paredzētā galvenā pārbaude nav uzticama, ja | 1 | Importētāja (vai viņa/viņas nodokļu pārstāvja) PVN identifikācijas numurs ir norādīts 44. ailē (vai citur VAD) | Jā | Jā | Nē (30/30) | Nē (27/35) | Nē (13/30) | Jā | Jā | Nē (70/219) | konstatētas 2 novirzes vai 1 sistemātiska novirze | 2 | Pirms preču izlaišanas muita pārbaudīja šā numura derīgumu un atteica atbrīvojumu, ja šis numurs nebija derīgs | Nē (34/34) | Jā | Nē (30/30) | Nē (35/35) | Nē (29/30) | Nē (2/30) | Nē (30/30) | Nē (160/219) | konstatētas 2 novirzes vai 1 sistemātiska novirze | 3 | Gala saņēmēja (pircēja vai paša importētāja, ja preces pārvieto) PVN identifikācijas numurs galamērķa dalībvalstī ir uzrādīts 44. ailē | Nē (15/34) | Nē (25/30) | Jā | Nē (16/35) | Jā | Jā | Jā | Nē (56/219) | konstatētas 2 novirzes vai 1 sistemātiska novirze | 4 | Pirms preču izlaišanas muita pārbaudīja viņa numura derīgumu un atteica atbrīvojumu, ja šis numurs nebija derīgs | Nē (32/34) | Nē (30/30) | Nē (1/30) | Nē (35/35) | Nē (30/30) | Nē (30/30) | Nē (30/30) | Nē (188/219) | konstatētas 2 novirzes vai 1 sistemātiska novirze | 5 | Numurs dokumentam par transportu uz galamērķa dalībvalsti ir uzrādīts 44. ailē | Nē (34/34) | Nē (30/30) | Nē (20/30) | Nē (35/35) | Nē (29/30) | Nē (27/30) | Nē (30/30) | Nē (205/219) | konstatētas 2 novirzes vai 1 sistemātiska novirze | 6 | Deklarāciju nepieņem, ja transporta dokumenta numurs nav norādīts 44. ailē | Nē (34/34) | Nē (30/30) | Nē (30/30) | Nē (35/35) | Nē (30/30) | Nē (30/30) | Nē (30/30) | Nē (219/219) | konstatētas 2 novirzes vai 1 sistemātiska novirze | 7 | Galamērķa valsts kods ir norādīts 17.a) ailē | Nē (13/34) | Nē (12/30) | Jā | Nē (35/35) | Jā | Jā | Nē (30/30) | Nē (90/219) | konstatētas 2 novirzes vai 1 sistemātiska novirze | 8 | Deklarāciju nepieņem, ja galamērķa valsts kods nav norādīts 17.a )ailē | Nē (34/34) | Nē (30/30) | Jā | Nē (35/35) | Jā | Jā | Nē (30/30) | Nē (129/219) | konstatētas 2 novirzes vai 1 sistemātiska novirze | 9 | Muita, izmantojot piemērotas riska pārvaldības metodes, pēc muitošanas pārbaudīja PVN atbrīvojuma nosacījumu izpildi | Nē (34/34) | Nē (30/30) | Jā (28/30) | Jā (1/35) | Jā (2/30) | Jā (18/30) | Jā (1/30) | Nē (169/219) | nav pārbaudīti vismaz 2 % parauga vienību | 10 | Par importu ziņoja nodokļu iestādēm | Jā | Jā | Jā | Nē (35/35) | Nē (4/30) | Jā | Jā | Nē (39/219) | konstatētas 2 novirzes vai 1 sistemātiska novirze | Nr. | Paredzētās galvenās pārbaudes, ko veic nodokļu iestādes | BE | DK | ES | FR | AT | SI | SE | Paraugi kopā | Paredzētā galvenā pārbaude nav uzticama, ja | 11 | Nodokļu iestādes pārbaudīja kopsavilkuma paziņojuma informācijas pilnīgumu un precizitāti, salīdzinot to ar informāciju, kas saņemta no muitas | Nē (34/34) | Nē (30/30) | Nē (30/30) | Nē (35/35) | Nē (30/30) | Nē (12/30) | Nē (29/30) | Nē (200/219) | konstatētas 2 novirzes vai 1 sistemātiska novirze | 12 | Kopsavilkuma paziņojumā ievāktā informācija ir pilnībā uzrādīta VIES | Jā | Jā | Jā | Jā | Jā | Jā | Jā | Jā | konstatētas 2 novirzes vai 1 sistemātiska novirze | 13 | Gadījumos, kad kopsavilkuma paziņojums nav iesniegts vai attiecīgā informācija nav pilnīga, nodokļu iestādes galamērķa dalībvalstī tiek informētas, izmantojot administratīvās sadarbības pasākumus | Nē (4/34) | Jā | Nē (15/30) | Jā | Nē (28/30) | Nē (12/30) | Jā | Nē (59/219) | konstatētas 2 novirzes vai 1 sistemātiska novirze | -------------------------------------------------- IV PIELIKUMS NODOKĻA ATBRĪVOJUMA UN CITU BŪTISKU NOSACĪJUMU PĀRBAUŽU REZULTĀTI Nr. | Vai izpildīti uzskaitītie nodokļa atbrīvojuma nosacījumi | BE | DK | ES | FR | AT | SI | SE | Paraugi kopā | Padziļināta pārbaude | 1 | Importētāja (vai nodokļu pārstāvja) PVN identifikācijas numurs importa brīdī bija derīgs | Jā | Jā | Nē (15/30) | Jā | Nē (2/30) | Jā | Jā | Nē (17/219) | Kļūda rada tiešu finansiālu ietekmi importa dalībvalstī | 2 | Preču gala saņēmēja PVN identifikācijas numurs importa brīdī bija derīgs | Nē (6/34) | Nē (1/30) | Jā | Nē (4/35) | Nē (1/30) | Jā | Jā | Nē (12/219) | Kļūda rada tiešu finansiālu ietekmi importa dalībvalstī | 3 | Ir pierādījumi tam, ka neilgi pēc importa preces patiešām transportēja uz 17.a ailē uzrādīto galamērķa dalībvalsti | Nē (20/34) | Nē (1/30) | Nē (2/30) | Jā | Jā | Nē (1/30) | Nē (12/30) | Nē (36/219) | Kļūda rada tiešu finansiālu ietekmi importa dalībvalstī | 4 | Galamērķa dalībvalstij piegādātās preces ir identiskas ar importētajām precēm | Nē (2/34) | Jā | Nē (1/30) | Jā | Jā | Jā | Jā | Nē (3/219) | Kļūda rada tiešu finansiālu ietekmi importa dalībvalstī | 5 | Importētājs un preču piegādātājs ir viena un tā pati persona (taču var pilnvarot nodokļu pārstāvi rīkoties viņa/viņas vārdā) | Jā | Jā | Jā | Jā | Jā | Jā | Jā | Jā | Kļūda rada tiešu finansiālu ietekmi importa dalībvalstī | Nr. | Citas būtiskas prasības | BE | DK | ES | FR | AT | SI | SE | Paraugi kopā | Padziļināta pārbaude | 6 | Muitas vērtējums un ar PVN apliekamā bāze ir pareiza | Nē (1/34) | Jā | Jā | Jā | Jā | Nē (4/30) | Nē (2/30) | Nē (7/219) | Kļūda rada iespējamu finansiālu ietekmi galamērķa dalībvalstī | 7 | Iesniegts pilnīgs kopsavilkuma paziņojums, kurā iekļauta pēc importa veikta piegāde vai pārvietošana Kopienas iekšienē | Nē (8/34) | Nē (2/30) | Nē (16/30) | Jā | Nē (28/30) | Nē (13/30) | Nē (3/30) | Nē (70/219) | Kļūda rada iespējamu finansiālu ietekmi galamērķa dalībvalstī | -------------------------------------------------- V PIELIKUMS APSTIPRINĀJUMS PAR APLIKŠANU AR PVN GALAMĒRĶA DALĪBVALSTĪS GRUPĒJUMS PĒC IMPORTA DALĪBVALSTS Vai ir iekasēts PVN | BE | DK | ES | FR | AT | SI | SE | Kopā | Jā | 18 | 19 | 28 | 25 | 14 | 24 | 27 | 155 | Nē | 2 | 2 | 2 | 4 | 7 | 3 | 0 | 20 | Nebija atbildes | 8 | 9 | 0 | 6 | 9 | 3 | 3 | 38 | Kopā | 28 | 30 | 30 | 35 | 30 | 30 | 30 | 213 | Atbilžu "jā" īpatsvars | 90 % | 90 % | 93 % | 86 % | 67 % | 89 % | 100 % | 89 % | Atbilžu "nē" īpatsvars | 10 % | 10 % | 7 % | 14 % | 33 % | 11 % | 0 % | 11 % | GRUPĒJUMS PĒC GALAMĒRĶA DALĪBVALSTS Vai ir iekasēts PVN | BE | BG | CZ | DK | DE | IE | ES | FR | IT | LT | HU | MT | NL | RO | AT | PL | PT | SK | FI | SE | UK | Kopā | Jā | 7 | 2 | 4 | 2 | 0 | 1 | 12 | 31 | 25 | 2 | 6 | 0 | 8 | 1 | 8 | 10 | 13 | 7 | 2 | 0 | 14 | 155 | Nē | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 2 | 2 | 0 | 2 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 2 | 4 | 0 | 1 | 0 | 20 | Nebija atbildes | 0 | 0 | 0 | 0 | 34 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 38 | Kopā | 10 | 2 | 4 | 2 | 34 | 1 | 14 | 33 | 27 | 2 | 8 | 1 | 11 | 1 | 8 | 10 | 15 | 11 | 2 | 2 | 15 | 213 | Atbilžu "jā" īpatsvars | 70 % | 100 % | 100 % | 100 % | — | 100 % | 86 % | 94 % | 93 % | 100 % | 75 % | 0 % | 89 % | 100 % | 100 % | 100 % | 87 % | 64 % | 100 % | 0 % | 100 % | 89 % | Atbilžu "nē" īpatsvars | 30 % | 0 % | 0 % | 0 % | — | 0 % | 14 % | 6 % | 7 % | 0 % | 25 % | 100 % | 11 % | 0 % | 0 % | 0 % | 13 % | 36 % | 0 % | 100 % | 0 % | 11 % | --------------------------------------------------