Eiropas Parlamenta rezolūcija par ieguldījumu Eiropadomes 2007. gada pavasara sanāksmes darbā saistībā ar Lisabonas stratēģiju



Oficiālais Vēstnesis 287 E , 29/11/2007 Lpp. 0353 - 0364



P6_TA(2007)0040 Lisabonas stratēģija ( 2007. gada 8. un 9. marta Eiropadomes sanāksme) Eiropas Parlamenta rezolūcija par ieguldījumu Eiropadomes 2007. gada pavasara sanāksmes darbā saistībā ar Lisabonas stratēģiju Eiropas Parlaments, - ņemot vērā Komisijas ziņojumu pavasara Eiropadomei "Laiks uzņemt ātrumu: jaunā partnerība izaugsmei un darba vietām" (COM(2006)0030), - ņemot vērā Komisijas personāla darba dokumentu "Kopienas Lisabonas programma: Tehniskās ieviešanas ziņojums 2006 (SEC(2006)1379)", - ņemot vērā 25 dalībvalstu iesniegtās valsts līmeņa Lisabonas reformu programmas izaugsmei un darba vietām (VLLRP), - ņemot vērā Komisijas paziņojumu Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomisko un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai "Stratēģiskais pārskats par labāku regulējumu Eiropas Savienībā" (COM(2006)0689), - ņemot vērā Komisijas stratēģiskās pamatnostādnes ekonomiskajai, sociālajai un teritoriālajai kohēzijai 2007.—2013. gadā, Komisijas pamatnostādnes struktūrfondu izmantošanai saskaņā ar Lisabonas stratēģiju, - ņemot vērā Komisijas paziņojumu Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomisko un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai "Globālā Eiropa: Konkurētspēja pasaulē — ieguldījums ES izaugsmes un darba vietu stratēģijā" (COM(2006)0567), - ņemot vērā Komisijas priekšsēdētāja paziņojumu, kas saskaņots ar viceprezidentu Verhoigenu un komisāriem Almunia un Špidla, par integrētajām pamatnostādnēm attiecībā uz izaugsmi un darbavietām 2005.—2008. gadā (COM(2005)0141), - ņemot vērā prezidentūras secinājumus 2000. gada 23. un 24. marta Lisabonas Eiropadomē, 2001. gada 23. marta un 24. marta Stokholmas Eiropadomē, 2005. gada 22. un 23. marta Briseles Eiropadomē un 2006. gada 23. un 24. marta Briseles Eiropadomē, - ņemot vērā Parlamenta 2006. gada 14. decembra rezolūciju par Eiropas stratēģiju ilgtspējīgai, konkurētspējīgai un drošai enerģijai — Zaļā grāmata [1], - ņemot vērā Ekonomikas un monetārās komitejas ziņojumu par energoresursu cenu pieauguma makroekonomisko ietekmi (A6-0001/2007), - ņemot vērā Komisijas paziņojumu Eiropadomei un Eiropas Parlamentam par enerģētikas politiku Eiropai (COM(2007)0001), - ņemot vērā 2003. gadā pieņemto Iestāžu nolīgumu par likumdošanas uzlabošanu [2], - ņemot vērā Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvu 2000/78/EK par nodarbinātības kopējo sistēmu [3], - ņemot vērā Reglamenta 103. panta 2. punktu, Vispārēji apsvērumi 1. atzinīgi vērtē Komisijas un dalībvalstu centienus panākt Lisabonas stratēģijas sekmīgu īstenošanu un atzīmē, ka Lisabonas stratēģija ir Eiropas atbilde uz globalizācijas izaicinājumiem; turklāt atkārtoti uzsver, ka izaugsme un nodarbinātība, tāpat kā reformas ekonomikas, sociālajā un vides jomā, ir priekšnoteikums Lisabonas stratēģijas sekmīgai īstenošanai, lai izveidotu dinamisku un novatorisku ekonomiku un sabiedrību; brīdina par iespēju sašaurināt šo stratēģiju tikai līdz dažām prioritātēm, kas saistītas ar iekšējā tirgus izveides pabeigšanu un labāku regulējumu; vērš uzmanību uz to, ka jaunajai Ilgtspējīgas attīstības stratēģijai un Lisabonas stratēģijai ir daudzi savstarpēji papildinoši elementi, piemēram, šo stratēģiju kopējie mērķi — konkurētspējas palielināšana, jaunu un labākas kvalitātes darba vietu radīšana, labāka sociālā integrācija, vides aizsardzība un risku novēršana; 2. atzinīgi vērtē Eiropadomes 2005. gada pavasara sanāksmē pieņemtos lēmumus Lisabonas stratēģijas atjaunošanai, tai skaitā precizējot dalībvalstu un Kopienas pienākumu sadalījumu saistībā ar atsevišķu pasākumu īstenošanu; 3. uzskata, ka pasaulē ar ierobežotiem resursiem un trauslu ekoloģisko sistēmu Eiropas Savienībai jācenšas kļūt par resursu un enerģijas izmantošanas ziņā visefektīvāko ekonomikas zonu; norāda, ka bezdarbība vai novēlota rīcība šajā jomā maksā dārgi, un uzsver, ka pasaules tirgū milzīgs ekonomikas potenciāls ir energoefektīvām tehnoloģijām un atjaunojamiem enerģijas avotiem, kuru izmantošanā Eiropas Savienībai ir visizdevīgākās pozīcijas; 4. uzskata, ka jauninājumiem ir izšķiroši svarīga nozīme, lai Eiropas Savienība spētu efektīvi reaģēt uz pasaules ekonomikas izaicinājumiem un iespējām, kā arī uz citām nozīmīgām problēmām, piemēram, klimata pārmaiņām; 5. norāda, ka Lisabonas stratēģijas īstenošana prasa pietiekamus un īstajam mērķim no Kopienas budžeta atvēlētus finanšu resursus; šajā sakarā pauž nožēlu, ka trūkst īpaši paredzētu finanšu resursu, lai sasniegtu Lisabonas stratēģijā noteiktos mērķus; 6. atzīst reģionālās politikas pievienotās vērtības vienreizējo nozīmi Lisabonas stratēģijas mērķu īstenošanā, kura ir atspoguļota arī Kopienas stratēģiskajās pamatnostādnēs 2007.—2013. gadam: kohēzijas politika, atbalstot izaugsmi un nodarbinātību; norāda uz to, ka pašreizējā programmu plānošanas periodā ES 15 dalībvalstīm, lai īstenotu Lisabonas stratēģijas mērķus, ir jāatvēl 60 % no izdevumiem, kas paredzēti struktūrfondu konverģences mērķim, un 75 % no izdevumiem, kas paredzēti reģionālās konkurētspējas un nodarbinātības mērķim; aicina Komisiju pārraudzīt, kā dalībvalstis īsteno Lisabonas stratēģijas mērķus, veicot ar struktūrfondu saistītus pasākumus; Lisabonas stratēģijas pārvaldības uzlabošana labākam regulējumam Labāks regulējums 7. atbalsta visu iestāžu centienus turpināt pildīt labākas tiesību aktu izstrādes plānu; uzskata, ka Parlamentam jāsaglabā galvenā loma labākas tiesību aktu izstrādes veicināšanā, nostiprinot pamatu kopējām procedūrām sadarbībai ar citām iestādēm, lai veiktu neatkarīgu ierosināto tiesību aktu ietekmes novērtējumu, panāktu atvērtāku Padomes lēmumu pieņemšanas procesu, kā arī uzlabotu demokrātisko kontroli pār tiesību aktu pieņemšanu Komisijā; atgādina, ka labāks regulējums nenozīmē regulējuma atcelšanu vai minimālu regulējumu; 8. pieprasa pilnībā atzīt EP nozīmi komitoloģijas jomā, kur tādējādi var palīdzēt vienkāršot likumdošanu, atsakoties no pasākumiem, kas patiesībā paredzēti īstenošanai, tomēr nodrošinot, ka pilnībā tiek ņemtas vērā EP likumdošanas pilnvaras; atzīmē, ka demokrātiski apgrūtinājumi un ar ievērojamām izmaksām saistīti pienākumi nerodas tikai tiesību aktu īstenošanas, bet galvenokārt komitoloģijas procedūrā pieņemto lēmumu rezultātā; tāpēc pieprasa, ka arī attiecībā uz komitoloģijas lēmumiem ir jāveic visaptverošs un neatkarīgs tiesību akta ietekmes novērtējums; 9. atzinīgi vērtē Eiropas Komisijas iniciatīvu par administratīvā un izmaksu sloga samazināšanu uzņēmumiem; aicina vairāk darīt, lai iegūtu pamatīgu izmaksu un guvumu analīzi, ko var izmantot, lai pieņemtu ar informāciju pamatotus lēmumus, un tāpēc aicina Komisiju izstrādāt metodoloģiju administratīvo izmaksu neatkarīgam iepriekšējam novērtējumam nakamajai 2007. gada pavasara Eiropadomei; mudina Padomi, Komisiju un dalībvalstis regulāri dot ieguldījumu kopīga izmaksu samazināšanas mērķa izstrādē nākamajā ES pavasara Eiropadomē; lai sasniegtu vēlamos mērķus, aicina Komisiju regulāri apsvērt normatīvu un nenormatīvu politikas instrumentu izmantošanas iespējas; uzsver, ka visas vienkāršošanas iniciatīvas pilnība atbilst visiem principiem un noteikumiem, kas izklāstīti 2006. gada 16. maija rezolūcijā par stratēģiju normatīvās vides vienkāršošanai [4]; 10. ierosina apsvērt, ka, dalībvalstīs administratīvo slogu samazinot par 25 %, reālais IKP var palielināties par 1—1,4 %; mudina visas dalībvalstis noteikt kvantitatīvus un kvalitatīvus mērķus šajā jomā un dot savu ieguldījumu labākas transponēšanas sistēmas izveidē, it īpaši lai vienkāršotu spēkā esošos noteikumus un ieviestu ietekmes novērtējuma procedūras, vienlaikus izstrādājot konsultāciju un pārsūdzības procedūras attiecīgajām ieinteresētajām pusēm; uzsver, ka šajā sakarā liela nozīme ir dalībvalstu parlamentiem un vēlamajām sadarbības struktūrām; Ātrāka un labāka transponēšana 11. aicina rūpēties par Lisabonas stratēģijas labāku pārredzamību un izpratni, kā arī tās īstenošanu, lai izveidotu valstu rīcības plānu kopīgu un saskaņotu struktūru, kas dotu iespēju labāk salīdzinoši izanalizēt dalībvalstu līmenī ierosināto pasākumu ietekmi, kā arī risināt atklātu un konstruktīvu Eiropas līmeņa dialogu par sasniegtajiem panākumiem; šajā sakarā atbalsta ideju izstrādāt valstij konkrētus ieteikumus un paraugprakses klasifikācijas sistēmu par reformas plāniem dažādās politikas jomās; aicina visu dalībvalstu valdības, transponējot ES direktīvas, publicēt un nosūtīt Komisijai normatīvos dokumentus un tā sauktās atbilstības tabulas; 12. aicina plaši iesaistīt pilsonisko sabiedrību tādu pārmaiņu ierosināšanā, kuru mērķis ir palielināt izaugsmi un darbavietas; atgādina, ka reformu panākumi ir atkarīgi no visas sabiedrības iesaistīšanās un līdzdalības; tāpēc ierosina sākt viedokļu apmaiņu par paraugpraksi, kā pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem piedalīties šajā reformu procesā; Lisabonas stratēģijas pārvaldības un valstu atbildības pilnveidošana 13. uzsver, ka ieteikumi konkrētai valstij ir jāapspriež un jāpieņem Padomei, lai izveidotu īstu Eiropas sistēmu, pastiprinātu sadarbību saimnieciskā ziņā un attiecībā uz nodarbinātību, kā arī sekmētu lielāku valsts atbildību; 14. atkārto, ka mēs neatrisināsim savas ekonomikas un nodarbinātības problēmas, ja aktīvi neiesaistīsies gan dalībvalstu parlamenti, gan Eiropas līmeņa parlaments; atbalsta Eiropas Komisijas lūgumu dalībvalstīm veicināt plašākas diskusijas ar parlamentiem par valstu rīcības plāniem, to īstenošanas ziņojumiem un ieteikumiem un panākt ciešāku saikni starp valsts rīcības plānu un debatēm par valsts budžetu; 15. mudina Komisiju ieviest salīdzinošas uzraudzības veidu, izmantojot struktūrpolitikas rādītājus, kas skaidri parāda saistību ar ekonomikas un nodarbinātības sasniegumiem, kā arī rādītājus, kurus lieto strukturālajā uzraudzībā, ņemot vērā politikas virzienus, kas veicina jauninājumus un darbavietu radīšanu; 16. uzsver, ka visās dalībvalstīs efektīvāk jāizmanto "Lisabonas cilvēka" tituls, lai iesaistītu lēmumu pieņēmējus valsts visaugstākajā politiskajā līmenī, uzlabojot šā reformu plāna kompleksu politisku risinājumu gan dalībvalstu, gan Eiropas līmenī; 17. atgādina ES pavasara Padome ir visvairāk atbildīga par Eiropas Savienības reformu plāna izstrādi izaugsmes un nodarbinātības jomā; aicina Eiropadomi nodrošināt visu attiecīgo Padomes struktūrvienību vienlīdzīgu iesaistīšanos; uzsver Eiropas Parlamenta nozīmi, kāda tam ir, pārraugot Lisabonas stratēģijas īstenošanu kopumā; Izaugsme, nodarbinātība un konkurētspēja Aizvien jaunu darbavietu un nodarbinātības iespēju radīšana 18. uzskata, ka darba tirgus reforma jāveic, lai saskaņotu nozares prasības pēc lielākas elastības ar darba ņēmēju prasībām pēc lielākas drošības, piemēram, radot jaunas nodarbinātības perspektīvas un jaunus nodrošinājuma veidus; pauž pārliecību, ka šāds elastības un sociālās drošības līdzsvars ļauj darba ņēmējiem, uzņēmumiem un mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) vieglāk pielāgoties dinamiskas ekonomikas un mainīgas sabiedrības radītām pārmaiņām; tāpēc aicina Eiropadomi un dalībvalstis noteikt skaidrus un objektīvus principus un veikt intensīvu salīdzinošo vērtēšanu, kā arī nodrošināt paraugprakses apmaiņu elastības un sociālās drošības līdzsvara (flexicurity) izveidei un īstenošanai; 19. pieprasa vairāk ieguldījumu un labāk apmācītu un augstāk kvalificētu darba ņēmēju, lai celtu ražīgumu un nodarbinātības līmeni un lai sasniegtu Lisabonas stratēģijas mērķus, kam jānodrošina Eiropas Savienības konkurētspēja globālā mērogā; atgādina, ka nodarbinātības un sociālā nodrošinājuma sistēmu modernizācija visās dalībvalstīs, tai skaitā aktīva darba tirgus pasākumu veicināšana (līdzīgi kā Dānijā), ir obligāta politiska prasība, un ka labklājība un solidaritāte patiesi ir viens otru papildinoši Lisabonas stratēģijas mērķi; 20. atgādina, ka vislielākais bezdarbnieku īpatsvars ir vismazāk aizsargātajās iedzīvotāju grupās, īpaši zemāk kvalificētu darba ņēmēju vidū, tādēļ īpaši centīgi jāveicina aktīva arodapmācību politika bez darba palikušiem, iespējams, zemākas kvalifikācijas darba ņēmējiem, un jāuzlabo izglītības sistēma, lai samazinātu nesekmīgo skaitu skolas bērnu vidū; 21. uzskata, ka ir jālikvidē šķēršļi darba vietu radīšanai, tai skaitā tie, kuri kavē pieņemt mēreni atalgota darba piedāvājumus; atzīst, ka bezdarbnieku pienākums ir pieņemt darba piedāvājumus; atzīst, ka darba laika režīmam ir jābūt pietiekami elastīgam, lai apmierinātu gan darba devēju, gan darba ņēmēju vajadzības un lai ļautu cilvēkiem līdzsvarot viņu darba un ģimenes dzīvi; 22. pauž nožēlu, ka sieviešu īpatsvars darba ņēmēju vidū joprojām ir krietni mazāks nekā Lisabonas stratēģijas mērķos noteiktais; uzskata, ka ir jānodrošina iespēja gados vecākiem darba ņēmējiem turpināt strādāt, ja viņi to vēlas, nodrošinot viņiem attiecīgu apmācību un veselības aprūpi darbavietā; uzskata arī, ka nedrīkst veicināt priekšlaicīgu aiziešanu pensijā, un darba ņēmējiem, kuri to vēlas, ir jāļauj strādāt arī pēc tam, kad viņi ir pārsnieguši likumā noteikto pensijas vecumu, ja darba ņēmēji par šādu iespēju vienojas ar savu darba devēju; uzsver, ka šie pasākumi ir nepieciešami, lai veicinātu ekonomikas izaugsmi un stiprinātu valsts finanšu ilgtspējību; 23. uzsver, ka gados vecāki darba ņēmēji ir aizvien lielāka daļa no strādājošiem ES iedzīvotājiem un ekonomikā izmantojamā ražošanas spēka; aicina dalībvalstis palielināt centienus, lai mainītu nodokļu un sociālās drošības sistēmu, tādējādi veicinot ilgāku aktīvu darba dzīvi, un aicina efektīvi īstenot tiesību aktus par diskriminācijas novēršanu vecuma dēļ; 24. atzīmē, ka Eiropas Savienībā trūkst kvalificēta darbaspēka un ka mūžizglītība ir galvenais faktors Lisabonas mērķu sasniegšanā; mudina dalībvalstis sadarbībā ar darba devējiem un darba ņēmējiem intensīvāk strādāt, lai radītu nodarbinātības iespējas un lai palielinātu jauniešu, sieviešu un gados vecāku darba ņēmēju īpatsvaru darba tirgū, jo īpaši, - nodrošinot, lai katrs skolas absolvents sešu mēnešu laikā saņem darba, mācību vai cita veida nodarbinātības iespēju piedāvājumu, un nodrošinot bez darba palikušiem darba ņēmējiem plašākas mācību iespējas neatkarīgi no dzimuma, reliģijas vai ticības, invaliditātes, vecuma vai seksuālās orientācijas, - nodrošinot augstāku invalīdu nodarbinātības līmeni, pilnībā izmantojot viņu radošās spējas, - samazinot jauna uzņēmuma darbības uzsākšanai atvēlēto laikposmu, lai tas nepārsniedz vienu nedēļu, ar zemām darbības uzsākšanas izmaksām un administratīvajiem izdevumiem, - palielinot ieguldījumus bērnu aprūpes un cita veida aprūpes vispārējās un izmaksu ziņā pieejamās sistēmās, - turpinot samazināt nodarbinātībai piemērojamo nodokļu slogu, - cīnoties pret sociālo atstumtību un diskrimināciju, kā arī izstrādājot Eiropas Savienības ekonomikas un sabiedrības vajadzībām atbilstošu imigrācijas un integrācijas politiku, - piešķirot jaunu sparu zināšanām un jaunradei ar apjomīgāku ieguldījumu palīdzību; precīzāk nosakot tiesības un pienākumus izglītības, profesionālās apmācības un mūžizglītības jomā; izmantojot informācijas un sakaru tehnoloģijas; pilnveidojot izglītības sistēmas un jauno darba tirgu vajadzību savstarpēju atbilsmi un mācību programmās iekļaujot uzņēmējdarbību; un mācību programmās iekļaujot uzņēmējdarbību; 25. atbalsta politiku, kas paredz augstskolas finansēt no privātiem līdzekļiem, un mudina privāto sektoru paust savu viedokli par darba tirgū pieprasīto izglītību un mācībām; 26. uzskata, ka ļoti svarīgi ir demogrāfisko pārmaiņu aspekti, kas saistīti ar veselības aprūpi, un atgādina, ka cilvēki ar ilgāk saglabātu labu veselību var aktīvi iesaistīties ekonomikā un ka viņi to darīs, kā arī izvairīsies no strauji pieaugošiem veselības aprūpes maksājumiem; ir pārliecināts, ka ļoti svarīgi ir ieguldīt līdzekļus pasākumos, kuru mērķis ir aizsargāt cilvēkus no faktoriem, kas rada hroniskas un ilgstošas slimības; tomēr ir jācenšas nodrošināt, ka fiziskas personas, kas cieš no šīm slimībām, netiek diskriminētas darba vietā; 27. mudina dalībvalstis neefektīvos sociālos modeļus pārskatīt no finansiālās ilgtspējības viedokļa, mainot globālos attīstības un demogrāfiskos modeļus, lai tie būtu daudz noturīgāki; Ilgstošu iekšējā tirgus nepilnību novēršana 28. uzsver, ka ES ekonomikai, lai tā būtu konkurētspējīga pasaules mērogā, ir nepieciešams dinamisks iekšējais tirgus; iesaka atvieglot piekļuvi tirgum un veicināt jauninājumiem labvēlīgas politikas īstenošanu, ievērojot sabiedrības interešu un augsta patērētāju aizsardzības līmeņa principus, lai nodrošinātu pilsoņiem iespēju pilnībā izmantot iekšējā tirgus sniegtās priekšrocības; atzinīgi vērtē Komisijas iniciatīvu pārskatīt iekšējā tirgus darbību un pilnībā atbalsta tās apņemšanos pabeigt šā projekta īstenošanu; aicina dalībvalstis kļūt par iekšējā tirgus saimniecēm un izveidot savstarpējas sadarbības kultūru, lai aizsargātu un veicinātu uzņēmumu līdzdalību ES mēroga pasākumos; it īpaši uzsver, ka svarīgi ir pareizi īstenot un piemērot EK tiesību aktus, kā arī uzsver, ka šajā ziņā liela nozīme ir pienācīgi sagatavotiem dalībvalstu tiesnešiem; 29. uzsver, ka iekšējā tirgus ilgtspējīga nostiprināšana ir izšķirošs uzdevums, lai īstenotu Lisabonas stratēģiskos mērķus un it īpaši lai Eiropas Savienībai globalizācijas procesā nodrošinātu ilgstoši konkurētspējīgas pozīcijas; tāpat atzīmē, ka Eiropas iestādēm un dalībvalstīm arī turpmāk cītīgi jāstiprina šis integrācijas procesa galvenais elements; 30. uzsver, ka preču brīva aprite ir viens no iekšējā tirgus stūrakmeņiem; norāda, ka attiecībā uz precēm, uz kurām neattiecas Kopienas saskaņošanas pasākumi, EK līguma 28.—30. pants aizliedz dalībvalstīm saglabāt vai radīt šķēršļus Kopienas iekšējā preču tirdzniecībā; tāpēc aicina dalībvalstis un Komisiju pilnībā novērst visus šķēršļus preču brīvai apritei Eiropas Savienībā; 31. atzīmē, ka attiecība uz preču brīvu apriti aizvien ir saistītas būtiskas nepilnības attiecībā uz neharmonizēto produktu savstarpējo atzīšanu; tāpēc atbalsta Komisijas ieceri nodrošināt tiesību akta pieņemšanu, kas attiecīgo Eiropas Kopienu Tiesas praksi padarītu saistošu visās dalībvalstīs; 32. uzsver, ka tagad, kad galīgajā lasījumā ir pieņemta pakalpojumu direktīva, Komisijas pienākums ir sniegt dalībvalstīm norādījumus un uzraudzīt, kā minētā direktīva tajās tiek īstenota; mudina dalībvalstu kompetentās iestādes sadarboties, lai garantētu saskaņotu īstenošanu visā Eiropas Savienībā; uzsver, ka tas ir ļoti nozīmīgi Eiropas Savienības ekonomikai, lai nodrošinātu atbilstīgumu ar Līguma noteikumiem un turpinātu pilnveidot iekšējo tirgu; 33. uzsver, ka pakalpojumu brīva aprite ir viens no iekšējā tirgus stūrakmeņiem; norāda, ka pakalpojumu nozares īpatsvars nav mazāks par 70 % no IKP un darba tirgus; pieprasa pilnveidot veselības aprūpes dienestu sadarbību, īpaši attiecībā uz pacientu mobilitāti; 34. uzsver, ka Eiropā intelektuālā īpašuma tiesību piemērošana un aizsardzība joprojām ir samērā dārga un laikietilpīga un tas mazina ar jaunradi saistītu konkurētspēju; standartizācijai nepieciešamā uzmanība nav veltīta ne Eiropas, ne dalībvalstu līmenī; atkārtoti aicina uzlabot pamatnosacījumus labākai intelektuālā īpašuma un patentu politikai, kas īstenojama, izmantojot ES mēroga standartus, labāku sadarbību starp valstu standartizācijas iestādēm un vienkāršotas procedūras; atkārto, ka pacientu drošības interesēs ir efektīvi jācīnās pret viltošanu (zāļu viltošanu); 35. pauž dziļu nožēlu, ka līdz šim nav izdevies pilnveidot Eiropas patentu politiku, un uzskata par nepieņemamu faktu, ka iekšējā tirgus jomā nav pieņemta vienota ES stratēģija par patentiem; norāda uz Eiropas Parlamentā notikušā Eiropas patentu regulas priekšlikuma pirmā lasījuma rezultātiem, kas var palīdzēt atrisināt Padomē pastāvošās problēmas; aicina Komisiju nekavējoties iesniegt konkrētus priekšlikumus jaunai stratēģijai patentu jomā, lai tā savlaicīgi kļūtu par jaunu pamatu diskusijām Padomē; aicina dalībvalstis, pamatojoties uz iepriekšējām konsultācijām, pieņemt patentu efektīvu sistēmu, tai skaitā apsverot iespēju parakstīt Eiropas Patentu strīdu nolīgumu, lai pēc iespējas ātrāk garantētu procesa virzību un tiesisko drošību; 36. uzsver, ka konkurētspējīga iekšējā tirgus izveidē svarīgs ir efektīvs, novatorisks un pareizi funkcionējošs valsts iepirkuma režīms; aicina Komisiju turpināt tās iesākto valsts iepirkuma sistēmas reformu, paplašināt dalībnieku skaitu un samazināt birokrātiju, kā arī izvērtēt, kā vislabāk nodrošināt taisnīgas iespējas valsts iepirkumā piedalīties mazajiem un vidējiem uzņēmumiem; 37. atzinīgi vērtē sasniegumus, īstenojot pirmo rīcības plānu finanšu pakalpojumu jomā, un norāda, ka turpmākai Eiropas Savienības ekonomikas izaugsmei ir būtiski svarīgi, lai pienācīgi funkcionētu finanšu tirgus; neatlaidīgi mudina dalībvalstis un Komisiju nodrošināt, lai visās dalībvalstīs pareizi tiek īstenoti ES tiesību akti par finanšu pakalpojumiem un lai mūsu starptautiskie partneri tos pilnībā ievērotu; 38. uzsver, ka pareizai vienotā tirgus darbībai ir būtiski svarīgi, lai efektīvi funkcionētu finanšu tirgi; uzskata, ka augstas kvalitātes finanšu produktu izveide, balstoties uz starpvalstu darījumiem, veicinās novatorisku uzņēmējdarbības vidi Eiropā; uzskata, ka jauninājumu un starptautisko finanšu darījumu straujš pieaugums ir jauns izaicinājums gan uzņēmējdarbības nozarei, gan starptautiskajai finanšu sistēmai; aicina Komisiju stiprināt pārredzamību un formulēt efektīvāku reglamentējošo politiku, lai veicinātu finanšu stabilitāti, patērētāju pienācīgu aizsardzību un tirgus integritāti; mudina Padomi un Komisiju izvērtēt, vai ir nepieciešami efektīvāki privātā kapitāla un drošības fondu kontroles noteikumi; 39. aicina dalībvalstis un Komisiju faktiski nodrošināt kapitāla brīvu apriti; pauž nožēlu par nesenajiem notikumiem starp dalībvalstu valdībām, kuras mēģināja kavēt uzņēmumu pārrobežu apvienošanos Eiropas Savienības iekšienē; atzinīgi vērtē to, ka šajā ziņā Komisija ir nepārprotami aizstāvējusi EK līguma principus; tāpēc aicina Komisiju pēc iespējas drīz iesniegt jaunus priekšlikumu, tai skaitā uzņēmējdarbības tiesību jomā, tiesību aktu projektus, lai sekmētu uzņēmumu un kapitāla mobilitāti Eiropas Savienībā; tas jo īpaši attiecas uz četrpadsmito direktīvu par uzņēmuma reģistrācijas vietas maiņu un uz Eiropas privātsabiedrībām; 40. aicina lielāku uzmanību pievērst citiem papildinošiem politikas virzieniem, kuri palīdzēs uzlabot iekšējā tirgus darbību; uzskata, ka it īpaši par prioritāti jāpadara transporta nozare un Eiropas komunikāciju tīklu (TENs) labākas loģistikas un ātrākas izvēršanas potenciāla demonstrēšana; atbalsta ES prezidējošās valsts Vācijas iniciatīvu šajā jomā; ES iekšējās konkurētspējas veicināšana 41. atgādina, ka brīva un godīga tirdzniecība vairo labklājību Eiropā un visā pasaulē; atzīmē, ka iekšējā tirgus uzņēmumi darbojas globālā vidē, kur tirgi un globālie tirgus dalībnieki ir savstarpēji atkarīgi; aicina dalībvalstis atturēties no protekcionisma; uzskata, ka, turpinot globālo ekonomikas integrāciju, Eiropas Savienībā var veicināt konkurētspēju, izaugsmi un darbavietu skaita palielināšanos; uzsver, ka nozīmīga ir starptautiskā sadarbība reglamentēšanas jomā, it īpaši attiecībā uz pārraudzību, regulatīvo reformu un vienkāršošanu; tomēr atgādina, ka starptautiska tirdzniecība dažās nozarēs var arī negatīvi ietekmēt visneaizsargātākos un zemāk kvalificētos darba ņēmējus; 42. uzskata, ka piekļuve tirgum, līdzsvarotāka reģionālā pieeja, kā arī Starptautiskās Darba organizācijas pamata darba standarti un pienācīga darba veicināšana visā pasaulē ir būtiski faktori Eiropas Savienības ārējās konkurētspējas stiprināšanai un ka godīgas konkurences izšķirošs nosacījums ir izvairīšanās no vides degradācijas; pauž gatavību apsvērt atbilstīgus tirdzniecības pasākumus pret t. s. bezsaistību (free rider) valstīm, kuras neuzņemas pienācīgu atbildību par globālo klimata pārmaiņu novēršanu, tomēr šo pasākumu apspriešanā ņemt vērā mūsu tirdzniecības partneru sociāli ekonomiskās attīstības atšķirīgās pakāpes; 43. atgādina, ka uzņēmumu sociālo atbildību (USA) nevajadzētu uzskatīt par vienpusēju valsts uzspiestu pienākumu, kas uzņēmumiem uzliek jaunu juridisku slogu, kurš var samazināt konkurētspēju un darbavietu radīšanas iespējas; uzskata, ka tā vietā būtu jāievieš USA ar uzņēmumu fiskālām vai cita veida iniciatīvām, lai uzņēmumi paši brīvprātīgi uzņemtos sociālās funkcijas; 44. uzsver, ka ir jānodrošina labāki finansiālie, nodarbinātības un nodokļu nosacījumi mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, kuri ir Eiropas ekonomikas konkurētspējas pirmavots, un ka konkurētspēja palīdzēs nodrošināt pastāvīgus ražojumu jauninājumus; uzskata, ka, saskaroties ar globalizācijas radītajām problēmām, noteikti ir jāīsteno efektīvi politikas virzieni; 45. norāda, ka nozīmīga ir starptautiskā sadarbība reglamentēšanas jomā, it īpaši attiecībā uz regulatīvo reformu un vienkāršošanu; uzskata, ka, lai saskaņā ar līdzsvara principu Eiropas uzņēmumu precēm un pakalpojumiem atvērtu ārvalstu tirgus, no jauna ir jāpastiprina sadarbība, kuras pamatā ir daudzpusība un demokrātiska pārskatatbildība; šajā sakarā uzsver, ka no jauna ir jālīdzsvaro Pasaules Tirdzniecības organizācijas Valsts iepirkuma nolīgums, nodrošinot, ka mazajiem un vidējiem uzņēmumiem labvēlīgās atkāpes, kas ir saglabātas vairākās parakstītāju pušu saistībās, tiek līdzsvarotas, Eiropas saistībās nosakot līdzīgu atkāpi vai noteikumu, kurš parakstītājām pusēm dod tiesības piešķirt mazajiem un vidējiem uzņēmumiem atvieglojumu režīmu ar noteikumu, ka šo režīmu bez diskriminācijas attiecina uz jebkuras parakstītājas puses jebkuru MVU; 46. uzskata, ka ES palīdzība trešo valstu valdībām tāda sociālā un vides regulējuma īstenošanā, kas atbilst starptautiskajām konvencijām, kā arī efektīvi pārbaudes režīmi ir papildu nosacījumi, lai uzlabotu USA Eiropas uzņēmējdarbībā pasaulē; uzsver, ka uzņēmējdarbības dialogā ar citiem tirgiem ir jāapspriež arī USA; ES novatorisma spēju palielināšana 47. uzsver, ka ir ļoti svarīgi veicināt ES investīcijas P&A, aptverot gan produktus, gan pakalpojumus; 48. atzinīgi vērtē to, ka ir pieņemta Septītā pamatprogramma, kuras galvenais mērķis stiprināt Kopienas rūpniecības zinātnisko un tehnoloģisko pamatu, tādējādi nodrošinot augstu konkurētspēju starptautiskā mērogā; vēlreiz atkārto, ka svarīgs mērķis ir panākt pētniecības finansējumu 3 % apjomā no IKP, un aicina dalībvalstis izpildīt saistības, ko tās uzņēmās 2002. gada pavasara Barselonas Eiropadomē; uzsver, ka sevišķi svarīgs ir Septītās pamatprogrammas mērķis un tās ieguldījums, lai Eiropas Savienību padarītu par pasaules nozīmīgāko pētniecības zonu; norāda, ka EP ir vairākkārt uzsvēris pētniecības un attīstības nozīmi un zināšanu aizvien lielāko lomu ekonomikas izaugsmes, sociālās un vides labklājības veicināšanā; 49. pilnībā atbalsta kopīgo tehnoloģiju platformu darbību, kuras mērķis ir veicināt saskaņotu pētniecības plānu izstrādi Eiropas konkurētspējai svarīgākajās jomās; aicina dalībvalstis sekmēt mazo uzņēmumu un pētniecības iestāžu iesaistīšanos šo platformu darbībā; 50. atzinīgi vērtē to, ka Komisija novirza mērķtiecīgi piešķirtus līdzekļus kopīgām tehnoloģiju iniciatīvām, lai palīdzētu zinātniskas koncepcijas iedzīvināt konkrētās programmās; aicina dalībvalstis atbalstīt šīs programmas ar savām jauninājumu iniciatīvām; 51. atzīmē, ka atšķiras ASV un Eiropas Savienības investīcijas IST, rēķinot uz vienu darbinieku, un ka pastāv saistība starp investīciju līmeni informācijas un sakaru tehnoloģijās un produktivitātes pieaugumu; piekrīt, ka Eiropas Savienība ir jāsaglabā un jāturpina attīstīt augsti konkurētspējīgu informācijas un sakaru tehnoloģiju nozari, visās dalībvalstīs pilnībā piemērojot ES Sakaru regulas noteikumus; 52. uzsver, ka liels potenciāls ir valsts iepirkumam paredzēto līdzekļu izmantošanai tā, lai sekmētu jauninājumus; atzīmē, ka novatorisku preču un pakalpojumu pirmskonkurences iepirkumu var veikt saskaņā ar pastāvošo valsts iepirkumu sistēmu; aicina dalībvalstis veicināt to, lai šādi rīkojas to iestādes; atzīmē, ka efektīva informācijas un sakaru tehnoloģiju izmantošana sabiedrisko pakalpojumu sniegšanā vairos klientu pieredzi un palīdzēs ES uzņēmumiem ražot produktus, kas spējīgi konkurēt pasaules tirgū; Ilgtspējīgu enerģētikas politikas virzienu nodrošināšana 53. ir pārliecināts, ka Lisabonas stratēģija tikai tad var būt veiksmīga, ja tiks īstenoti centieni izveidot kopēju enerģētikas politiku; tomēr uzskata, ka šīs politikas rezultātā nedrīkst kopieniskot un vienādot dalībvalstu enerģētikas politikas, bet tai vajadzētu nodrošināt lielāku konkurenci un labumu patērētājiem; atgādina, ka ne tikai Eiropas Savienības spēks ir atkarīgs no tās daudzveidības, bet arī tās energoapgādes drošība; 54. atgādina, ka stabilitātes un izaugsmes nodrošināšanā Eiropas Savienībā svarīgi ir trīs galvenie enerģētikas politikas mērķi, proti, apgādes drošība, ilgtspēja un konkurētspēja; uzsver, ka šie trīs mērķi nepārtraukti ir jāpielāgo mainīgajiem apstākļiem un jāatrod jauns līdzsvars šiem mērķiem; 55. atgādina, ka konkurētspējai un Eiropas Savienības rūpniecības pieaugumam izšķiroši svarīga ir pietiekama un lēta energoapgāde; 56. atzinīgi vērtē Komisijas Zaļo grāmatu par Eiropas stratēģiju ilgtspējīgai, konkurētspējīgai un drošai enerģijai (COM(2006)0105), tomēr uzsver, ka ir jāapzinās nemitīgi mainīgie nosacījumi plašākā globālā enerģētikas tirgū, un uzsver, ka ir svarīgi ražotāja perspektīvas paplašināt kā sistemātisku pieeju, kas aptver ražošanu, sadali un patērēšanu, lai izstrādātu Eiropas enerģētikas politiku, kas var nodrošināt pietiekamu enerģiju Eiropas uzņēmumiem un privātām mājsaimniecībām; 57. ir vienisprātis ar Komisiju, ka kopējās enerģētikas politikas būtiskam principam ir jābūt dalībvalstu solidaritātes veicināšana, lai pārvarētu grūtības, kas saistītas ar infrastruktūru fizisko drošību un piegāžu drošumu; turklāt uzskata, ka šāda pastiprināta solidaritāte ievērojami palielinātu Eiropas Savienības spēju aizstāvēt tās kopējās enerģētiskās intereses starptautiskā līmenī; 58. atzīmē, ka enerģētikas politikai, it īpaši energoapgādes drošībai, jākļūst par Eiropas Savienības kopējās ārpolitikas, tirdzniecības attīstības un drošības politikas būtisku sastāvdaļu, kā arī aicina izstrādāt kopīgu stratēģiju piegāžu un tranzīta maršrutu nodrošināšanai un dažādošanai, tādējādi apliecinot solidaritāti Eiropas Savienības iekšienē; mudina Komisiju un dalībvalstis šajā situācijā ļoti nopietni ņemt vērā reālos draudus, ka pēc 2010. gada gāzes piegādes no Krievijas būs nepietiekamas un ka viens no iemesliem cita starpā ir ieguldījumu trūkums; prasa, lai dalībvalstis un Eiropas Savienība diskusijās ar Krieviju par enerģētiku pieprasa šai valstij parakstīt un ratificēt Tranzīta protokolu, kā arī ratificēt Enerģētikas hartas nolīgumu; uzskata, ka jāizmanto partnerības un sadarbības nolīgumi, lai piegādes valstīs radītu stabilu, taču atklātu reglamentējošo sistēmu, un ka Komisijas loceklim, kas atbildīgs par enerģētiku, ir jārīkojas saskaņā ar skaidri definētām pilnvarām, kurās ir noteikti Eiropas ilgtermiņa enerģētikas plānošanas principi; 59. uzsver, ka pagājušās ziemas pieredze un ievērojamais enerģijas pieprasījuma kāpums valstīs ar strauju ekonomisko attīstību (t. i. Ķīnā, Indijā) ir labs pieradījums tam, ka, lai garantētu energoapgādes drošību, neviens ilgtspējīgs un drošs enerģijas avots nedrīkst palikt neizmantots; 60. atzinīgi vērtē centienus īstenot Kioto panāktos CO2 emisiju samazināšanas mērķus; atzīst, ka daudzās dalībvalstīs kodolenerģija ir enerģētikas kompleksa nozīmīga daļa; atzīmē, ka patlaban atsevišķās dalībvalstīs to izmanto drošas elektroapgādes nodrošināšanai kā enerģētikas kompleksa daļu un iespēju novērst CO2 emisijas; tomēr uzsver, ka pastāv riski, kas saistīti ar kodolenerģijas ražošanu un patlaban nav pilnībā atrisināta kodolatkritumu pārstrāde; atbalsta pētījumus reaktoru drošības un jauno tehnoloģiju jomā, uzskata, ka lēmumus par to, vai kodolenerģija atsevišķās dalībvalstīs ir jāizmanto arī turpmāk, var pieņemt tikai dalībvalstu līmenī saskaņā ar subsidiaritātes principu; 61. atgādina, ka Eiropas Savienība kļūst aizvien atkarīgāka no naftas un dabas gāzes importa, kas 2030. gadā varētu sasniegt attiecīgi 94 % un 85 %, turpretim atkarība no cietā kurināmā importa pieaugs tikai līdz 59 %; norāda, ka pieaugs naftas un dabas gāzes imports no politiski nestabiliem reģioniem, kuros šā importa rezultātā ieplūdīs liels naudas daudzums un to izmantos tādos veidos, ko Eiropas Savienība nevarēs ietekmēt; 62. uzsver, ka naftas cenu kāpuma radītais inflācijas spiediens palielina neskaidrību par to, kāda ir ar inflāciju saistītās valūtas tirgus spriedzes pakāpe, kas izraisa augstāku riska novērtējumu, apgrūtina likviditāti pasaules mērogā un mazina stabilitāti, it īpaši preču un akciju tirgos; brīdina, ka spekulācijai finanšu tirgos ar naftas cenām ir negatīva nozīme, kas savukārt pastiprina naftas cenu krīzi; aicina Komisiju un Padomi izstrādāt detalizētu plānu par to, kā samazināt Eiropas Savienības atkarību no naftas importa un sākt pāreju uz tīru enerģiju; aicina izstrādāt integrētu ES mehānismu apgādes drošībai ārkārtas situācijās; 63. uzsver, ka ir nepieciešams jauna veida politisks dialogs un sadarbība starp patērētājvalstīm, it īpaši ASV, Ķīnu, Indiju un Japānu; atzīmē, ka ir nepieciešams līdzīgs dialogs starp galvenajām patērētājvalstīm un ražotājvalstīm, lai izstrādātu globālu pieeju enerģētikas jomā; uzskata, ka šo jauno globālā enerģētikas dialoga veidu mērķim jābūt padarīt globālos enerģijas tirgus stabilākus, drošākus un pārredzamākus, vienlaikus nodrošinot arī turpmāku atbalstu tīras enerģijas avotiem un energoefektivitātei; 64. aicina Komisiju un Padomi veicināt starptautiski atzītu starpniecības sistēmu strīdu un domstarpību risināšanai energoapgādes un sadales jomā; uzskata, ka Eiropas Savienība var sākt šādu procesu, izstrādājot starpniecības sistēmu kā daļu no tās kaimiņattiecību politikas un veidojot to arī kopā ar citām lielākajām piegādātājām valstīm, kā arī aktīvi attīstot šo starpniecības sistēmu pasaulē; uzskata, ka tādējādi ES ir jāizstrādā standartizēta pieeja starptautiskajai enerģijas sadales pārvaldībai; 65. atzinīgi vērtē Enerģētikas kopienas līgumu, kas ir ļoti svarīgs ieguldījums Dienvidaustrumeiropas stabilizācijā, atvērtos enerģijas tirgos un Eiropas tranzīta tīklu drošībā; aicina pakāpeniski iekļaut Enerģētikas kopienā arī Norvēģiju un Turciju, kā arī visas Eiropas Kaimiņattiecību politikā iesaistītās valstis; Videi nekaitīgas enerģētikas politikas veidošana 66. uzsver, ka nepieciešamība mainīt pašreizējo enerģijas ražošanas kompleksu nav apgrūtinājums, bet gan iespēja; saules, vēja, biomasas enerģijas, hidroenerģijas vai ģeotermālās enerģijas izmantošana un enerģētiski daudz efektīvākas tehnoloģijas palīdzēs izpildīt saistības, kas tika parakstītas Kioto un pieņemtas saskaņā ar ANO Vispārējo konvenciju par klimata pārmaiņām, kā arī veicinās jauninājumus, darbavietu radīšanu un konkurētspēju Eiropā; 67. tādēļ atbalsta centienus izvērst atjaunojamu enerģijas avotu izmantošanu, lai veicinātu ilgstošu energoapgādi; atzinīgi vērtē nemitīgo pieaugumu šajā nozarē un ar to saistīto pozitīvo nodarbinātības impulsu; attiecībā uz atjaunojamu enerģijas veidu ražošanas iekārtām saskata lielu eksporta potenciālu uz trešām valstīm; 68. mudina 2007. gada pavasara Eiropadomi atbalstīt Komisijas ierosināto rīcības plānu, kurā jābūt vismaz šādiem punktiem: enerģētikas politikas centrā izvirzīt patērētāju, neatkarīgi no tā vai tās ir mājsaimniecības, komerciāli vai industriāli lietotāji; Padomes un Komisijas līmenī izstrādāt ceļvedi, lai līdz 2040. gadam sasniegtu mērķi — 50 % neizsīkstošas enerģijas, par 30% ES samazināt CO2 izmešus līdz 2020. gadam, kā arī ES mērķi — līdz 2020. gadam uzlabot energoefektivitāti vismaz par 20 %, bet līdz 2050. gadam CO2 izmešus samazināt par 60—80 %; jāveic ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas reforma, lai tirgū veicinātu ieguldījumus ekonomikā, kurā emisijām ir mazs oglekļa saturs un kuras pamatā ir noteiktie ES mērķi par oglekļa emisijām līdz 2020. gadam, tostarp mērķis līdz 2020. gadam 25 % enerģijas iegūt no neizsīkstošiem resursiem un saistošais mērķis par automobiļu emisijām, energoefektivitātes pakāpeniska maiņa, konkrēti uzlabojumi tiesiskajā reglamentējumā, skaidrāks enerģijas ražošanas nošķīrums no enerģijas piegādes, izveidojot stingrāku neatkarīgu regulatīvās kontroles mehānismus, kas darbojas visas Eiropas interesēs, pasākumi, lai izveidotu trūkstošos starpsavienojumus un stimulētu investīcijas un inovāciju, regulatoriem noteiktās obligātās saistošās pamatnostādnes, tostarp regulatoru kandidātu izvirzīšanas procedūra, neatkarība, pārredzamība un pārskatatbildība, tīrās enerģētikas tehnoloģiju pētniecības un attīstības tālredzīga stratēģija, turpmāko septiņu gadu laikā vismaz par 50% palielināti gada izdevumi pētniecībai enerģijas jomā, efektīva solidaritātes mehānisma izveide energokrīzes gadījumam, kopīga enerģētikas politikas stratēģija, lai aizvien biežāk būtu iespējama vienota pozīcija attiecībās ar trešām valstīm, divkārši centieni uzsākt pasaules mēroga cīņu pret klimata pārmaiņām, jo pašreiz ES šo problēmu risina viena, un visu pašreiz spēkā esošo ES enerģētikas tiesību aktu īstenošana; nobeigumā prasa Komisijai ieteikt saskaņotu atbalsta shēmu alternatīvu sistēmu neizsīkstošo enerģiju veidiem, kas būtu daļa no ceļveža neizsīkstošajai enerģijai; 69. atzīst, ka klimata pārmaiņas rada nopietnas vides problēmas, kuru risināšanai vajadzīga tūlītēja Es un starptautiskās sabiedrības rīcība; uzskata, ka līdz 2050. gadam Eiropas Savienībā enerģijas pieprasījums jānodrošina lielākoties no bezoglekļa enerģijas avotiem vai enerģija jāražo ar tehnoloģijām, kas neradītu siltumnīcefekta gāzu emisijas, galveno uzmanību pievēršot enerģijas taupīšanai, efektivitātei un neizsīkstošajiem enerģijas avotiem, un ka tāpēc jāizstrādā skaidra stratēģija šā mērķa sasniegšanai; mudina ES valstu un valdību vadītājus līdz nākamā gada beigām vienoties par saistošu 2020. gada mērķi attiecībā uz CO2 un orientējošu 2050. gada mērķi attiecībā uz CO2; lai atbalstītu Eiropas klimata un energoapgādes drošības mērķus, aicina Komisiju izvirzīt ambiciozus, bet sasniedzamus mērķus līdz 2020. gadam 60 % no ES patērētās elektroenerģijas nodrošināt, izmantojot tādas enerģijas ražošanas tehnoloģijas, kurām ir ļoti zems CO2 emisiju līmenis vai kuras nesatur CO2, un CO2 neitrālas enerģijas ražošanas tehnoloģijas; 70. atzīst atjaunojamu enerģijas avotu nozīmīgo lomu attiecībā uz MVU, lai sasniegtu Lisabonas stratēģijas mērķus; aicina Komisiju un dalībvalstis noteikt konkrētus pasākumus, lai uzlabotu enerģijas patēriņa efektivitāti MVU; atzīmē, ka šajos pasākumos vajadzētu iekļaut jo īpaši uzskatāmus apziņu veidojošus pasākumus, kā arī pasākumus, kas atvieglo piekļuvi finanšu līdzekļiem, piemēŗam, struktūrfondiem, Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības bankas un Eiropas Investīciju bankas līdzekļiem, lai varētu izdarīt ieguldījumus ar mērķi samazināt enerģijas patēriņu; 71. aicina Padomi un Komisiju līdz 2020. gadam nodrošināt, ka Eiropas Savienības ekonomika vēl aizvien ir enerģētiski visefektīvākā pasaulē un noteikt, ka energoefektivitātes pasākumi ir horizontālā prioritāte visām nozarēm ES ekonomikā; aicina Komisiju nodrošināt, ka laikus tiek īstenotas EK direktīvas šajā jomā, un mudina Padomi pieņemt priekšlikumus, kas iekļauti Komisijas energoefektivitātes rīcības plānā Eiropas Kopienā (COM(2000)0247), kā arī dalībvalstis izmantot paraugpraksi, izstrādājot savus pirmos energoefektivitātes rīcības plānus, kas atbilstīgi Direktīvai 2006/32/EK jāiesniedz līdz 2007. gada 30. jūnijam; atgādina, ka, dalībvalstīm pilnībā īstenojot spēkā esošos tiesību aktus, jau būtu sasniegts ES mērķis līdz 2020. gadam ietaupīt 20 % enerģijas; aicina Komisijas priekšsēdētāju sekmēt pasaules mēroga energoefektivitātes nolīguma noslēgšanu; 72. aicina 2007. gada pavasara Eiropadomi nodrošināt, ka Eiropas nākotnes enerģijas politiku atbalsta vērienīga I&A stratēģija enerģijas jomā, ietverot atbilstīgāku finansējumu un nopietnus stimulus palielinātam privātajam I&A finansējumam; aicina dalībvalstis izstrādāt stratēģiju palielināt budžetu enerģijas izpētei, it īpaši laikā, kad tiek veikts EK budžeta vidēja termiņa pārskats IP7 un Inteliģentās enerģijas specifiskajā programmā, un tādēļ apsveic Komisijas priekšlikumu ikgadu nākamo septiņu gadu laikā palielināt par 50 % Eiropas Savienības izdevumus enerģijas pētniecībai; aicina izstrādāt Eiropas stratēģisko enerģijas tehnoloģiju plānu un cer, ka tas aptvers pētniecības jomu, kas koncentrējas uz tādām jaunajām enerģijas tehnoloģijām kā atjaunojamās enerģijas avoti, ieskaitot viļņu un paisuma un bēguma enerģiju, ogļu gazifikācija un jo īpaši enerģijas uzglabāšana, ciktāl tas attiecas uz vidēja un ilgtermiņa plāniem; Iekšējā enerģijas tirgus izveide 73. uzsver, ka ir jāturpina darbs pie funkcionējoša iekšējā enerģijas tirgus izveides, skaidrāk nošķirot enerģijas ražošanu no enerģijas piegādes; tāpēc atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu turpināt darbību, kuras mērķis ir skaidrāk nošķirt enerģijas ražošanu no enerģijas piegādes, izveidojot stingrāku neatkarīgu regulatīvās kontroles mehānismu, kas darbojas visas Eiropas interesēs; uzsver, ka šai darbībai, kopā ar valstu pasākumiem, jāpalīdz sasniegt Eiropas Savienības mērķi par 10 % palielināt minimālo starpsavienojumu skaitu, apzinot pašreizējos trūkumus un ieceļot koordinatorus; uzskata, ka skaidra un nemainīga politiska sistēma, kā arī konkurētspējīgs enerģijas tirgus ir vajadzīgs, lai panāktu augsta līmeņa konkurētspēju, enerģētisko neatkarību, ilgtermiņa stabilitāti, efektivitāti, vides jutīgumu un piegāžu drošumu; kā arī aicina pavasara Eiropadomi 2007. gada marta sanāksmē sniegt plašāku ieskatu par Eiropas kopīgajām interesēm enerģētikas jomā, lai pabeigtu iekšējā tirgus izveidi saskaņā ar skaidrām politiskām nostādnēm, kādu patlaban trūkst; 74. uzskata, ka pārrobežu tirdzniecības rezultātā tiks novērstas pašreizējās nepilnības dalībvalstu tirgu attiecībās; mudina Komisiju un dalībvalstis veicināt transporta sistēmas operatoru (TSO) labāku sadarbību, it īpaši tādās jomās kā pārrobežu jaudas sadalīšana, pārredzamība, vienas dienas tirgi, energosistēmu un ieguldījumu plānošana atkarībā no reģionālo tirgu attīstības; aicina Komisiju kopā ar TSO izstrādāt Eiropas sistēmu kodeksu, kas nodrošinātu dalībvalstu energosistēmu savietojamību; 75. izsaka atzinību Komisijai par enerģētikas nozares aptauju, aicina Komisiju turpināt izpildes pasākumus, tostarp naudassodu noteikšanu uzņēmumiem, kas pārkāpj konkurences noteikumus, un mudina Komisiju vērsties pret dalībvalstīm, kuras nepamatoti aizstāv valsts lielos enerģētikas uzņēmumus; 76. uzskata, ka jaunajās enerģētikas politikās galvenajām rūpēm ir jābūt par patērētājiem un ka Komisijas priekšlikumos skaidrāk jāatspoguļo enerģijas deficīts; atgādina, ka patērētājiem, īpaši valsts iestādēm, kam būtu jārāda piemērs, ir pienākums taupīt enerģiju; atzīst, ka pārdomāta mērīšanas un rēķinu sistēma var uzlabot patērētāju informētību par to, kā un kāpēc tiek izmantota enerģija, un līdz ar to mainīt patērētāju paradumus; aicina Padomi un Komisiju ierosināt pasākumus, kas palīdzētu mājsaimniecībām ar maziem ienākumiem uzlabot energoresursu taupību savās mājās, kā rezultātā samazinātos summa, kas jāmaksā par enerģiju, un šīs mājsaimniecības mazāk ciestu no cenu pieauguma nākotnē; 77. atgādina, ka enerģētikas politikas īstenošanai ir vajadzīgi tādi lēmumi par ieguldījumu izdarīšanu, kas ir saistīti ar ievērojamiem izdevumiem un kuriem ir ilgstoša ietekme un augstas pakāpes pārredzamība; aicina dalībvalstis un Komisiju nodrošināt uzņēmumiem tiesisko noteiktību un neiesniegt regulāri jaunus regulējuma priekšlikumus, jo tas rada nenoteiktību un aizkavē nepieciešamo ieguldījumu izdarīšanu enerģētikas infrastruktūrā; 78. atkārtoti apstiprina savu stingro atbalstu neizsīkstošajiem enerģijas avotiem. Lai veicinātu enerģijas avotu dažādošanu, ierosina Komisijai izstrādāt stabilas ilgtermiņa politikas sistēmu, ar ko veidot ieguldījumiem nepieciešamo situāciju. Šajā sistēmā jāiekļauj ES mērķis — līdz 202. gadam vismaz par 20 % uzlabot energoefektivitāti. Prasa Komisijai ieteikt saskaņotu atbalsta shēmu alternatīvu sistēmu neizsīkstošo enerģiju veidiem, kas būtu daļa no ceļveža neizsīkstošajai enerģijai; 79. uzsver, ka ir jāturpina darbs pie funkcionējoša iekšējā enerģijas tirgus izveides, skaidrāk nošķirot enerģijas ražošanu no enerģijas piegādes; tādēļ aicina izveidot neatkarīgu regulatīvās kontroles mehānismu, kas ņem vērā visu Eiropas tirgu, kā arī izstrādāt valstu pasākumus, ar kuru palīdzību sasniegt Eiropas Savienības mērķi — par 10 % palielināt minimālo starpsavienojumu skaitu, apzinot pašreizējos trūkumus un ieceļot koordinatorus; * * * 80. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai. [1] Pieņemtie teksti, P6_TA(2006)0603. [2] OV C 321, 31.12.2003., 1. lpp. [3] OV L 303, 2.12.2000., 16. lpp. [4] OV C 297 E, 7.12.2006., 136. lpp. --------------------------------------------------