LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 130/15

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

2013/C 130/11

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (2)

“RIGOTTE DE CONDRIEU”

EK Nr.: FR-PDO-0005-0782-07.07.2009

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1. Nosaukums

“Rigotte de Condrieu”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.3. grupa. Siers

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1)

“Rigotte de Condrieu” ir neliela izmēra siers, ko ražo no nestandarta svaiga kazas pilnpiena. To iegūst, sarecinot pienu ar pienskābes baktēriju kultūru palīdzību. Tas ir nepresēts mīkstas masas siers.

Izbeidzoties minimālās nogatavināšanas laikam (8 dienas, sākot ar dienu, kad tas izņemts no veidnes), tam ir neliela ritulīša forma, tā diametrs ir no 4,2 līdz 5 cm, augstums no 1,9 līdz 2,4 cm. Tā svars ilgākā nogatavināšanas posmā nedrīkst būt mazāks par 30 gramiem.

Ritulīša virsmas mikrofloru veido pelējums ziloņkaula, baltā vai zilā krāsā. Tas ir siers, kura masas krāsa ir no baltas līdz ziloņkaula krāsai, tā masa ir stingra un gluda. Pēc pilnīgas izžāvēšanas šā siera 100 gramos ir vismaz 40 grami tauku, un tā 100 gramos nedrīkst būt mazāk par 40 gramiem sausnas.

Degustējot jūtams, ka ir izveidojies riekstu, pamežam raksturīgo smaržu un sūkalu aromāts; tā garša ir vidēji sāļa.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Produkta izejviela ir Alpu (Alpine) un Zānes (Saanen) šķirnes kazu, vietējās populācijas “Centrālā masīva kazas” vai šo šķirņu krustojumos izaudzēto kazu nestandartizēts svaigs pilnpiens, kas ražots ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem)

Kazu pamatbarība gada laikā galvenokārt ir ģeogrāfiskajā apgabalā iegūta rupjā lopbarība.

Rupjo lopbarību veido svaiga zāle, sauss siens no pastāvīgajām vai pagaidu ganībām un, vispārīgāk, augi, kurus tas apēd ganoties, kaltēta lucerna ar proteīna saturu līdz 20 %, citu sugu kultūraugu nefermentēta lopbarība, kura nepasliktina piena garšu: nenogatavojusies labība, proteīnaugi, eļļas augi, bumbuļi, pākšaugi, kas izbaroti lopbarībā.

Papildus kazu barībā atļauts izmantot plēves ietinumos uzglabātu zāli ar noteikumu, ka tajā ir vismaz 55 % sausnas un tas ir pirmā pļāvuma siens lauku saimniecības ganībās.

Kazas ganās vai tiek apgādātas ar zaļo lopbarību no ģeogrāfiskā apgabala, kad to ļauj laika apstākļi, turklāt gadā šāda barība tām jāizēdina vismaz 120 dienas.

Izēdinātās papildbarības ikgadējais daudzums katrai kazai nedrīkst pārsniegt 350 kg barības izejvielas. Ir noteikts atļautās papildbarības saraksts. Dzīvnieku ēdināšanai atļauts izmantot tikai augu izcelsmes barības līdzekļus, blakusproduktus un papildbarību, kas iegūta no ģenētiski nemodificētiem produktiem.

Priekšroka dodama lopbarībai un papildbarībai, kas ražota ģeogrāfiskajā apgabalā.

Lopbarība un papildbarība, kas ražota ārpus ģeogrāfiskā apgabala, kopā nedrīkst pārsniegt 40 % no dzīvnieku patērētās barības sausnas. No 2014. gada 1. janvāra šī procentuālā attiecība ir noteikta 20 % apmērā.

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Piena ieguve, siera pagatavošana un nogatavināšana jāveic minētajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.

—

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai

Neatkarīgi no obligātajām norādēm, kas jāizmanto visiem sieriem, uz siera ar cilmes vietas nosaukumu “Rigotte de Condrieu” vai vismaz uz katras patērētājiem tirgū laistās vienības, jābūt marķējumam ar cilmes vietas nosaukumu, izmantojot burtus, kas ir vismaz trešā daļa no lielākajiem burtiem, kuri izmantoti marķējumā, un Eiropas Savienības ACVN simbolam.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija

“Rigotte de Condrieu” tiek ražots Pilā masīvā (massif du Pilat), kas atrodas dienvidrietumos no Lionas pilsētas. Šīs masīvs pārklāj divus departamentus – Ronas un Luāras (Rhône un Loire) departamentu. Tas iekļaujas Ronas–Alpu (Rhône-Alpes) reģionā.

Piena ražošana, tā pārstrāde sierā un siera nogatavināšana jāveic šādu pašvaldību teritorijā:

Ronas (Rhône) departamenta pašvaldības: pašvaldību teritorijas, kas ražošanas apgabalā ietilpst pilnībā: Ampuis, Condrieu, Echalas, Les Haies, Loire-sur-Rhône, Longes, Sainte-Colombe, Saint-Cyr-sur-Rhône, Saint-Romain-en-Gal, Trèves, Tupin-et-Semons; daļēji iekļautās pašvaldības, izslēdzot urbanizēto teritoriju: Givors, Saint-Romain-en-Gier;

Luāras (Loire) departamenta pašvaldības: pašvaldību teritorijas, kas ražošanas apgabalā ietilpst pilnībā: Le Bessat, Bessey, Bourg-Argental, Burdignes, La Chapelle-Villars, Châteauneuf, Chavanay, Chuyer, Colombier, Doizieux, Farnay, Graix, Lupe, Maclas, Malleval, Pavezin, Pelussin, Planfoy, Roisey, Saint-Appolinard, Sainte-Croix-en-Jarez, Saint-Julien-Molin-Molette, Saint-Michel-Sur-Rhône, Saint-Paul-en-Jarez, Saint-Pierre-de-Boeuf, Saint-Sauveur-en-Rue, Tarentaise, La Terrasse-sur-Dorlay, Thélis-la-Combe, La Valla-en-Gier, Veranne, Verin, La Versanne; daļēji iekļautās pašvaldības, izslēdzot urbanizēto teritoriju: Saint-Chamond, Saint-Etienne.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika

“Rigotte de Condrieu” ražošanas ģeogrāfisko apgabalu raksturo noteikti dabas faktori un cilvēkfaktori. Masīvs teritoriju pakļauj dažādām klimatiskajām ietekmēm, rada tādu ģeomorfoloģiju, kuru iezīmē nogāze, skābas un seklas brūnzemes augsnes un ļoti liela bioloģiskā daudzveidība.

Tas rada lauksaimniecības produktu dažādību, kur kazu audzēšanai tradicionāli ir liela nozīme un tā ir saglabājusi vērā ņemamu dinamiku.

Dabas faktori

Pilā masīvs (Massif du Pilat) ir vidēji augstu kalnu masīvs, kuru ziemeļrietumos un austrumos norobežo ielejas (Gier, Ondaine un Rhône ieleja) un dienvidos – Eteize pakalns. Tas ir pārējam Centrālajam masīvam ļoti netipisks, ģeoloģiski daudzveidīgs masīvs, ar skābām un vieglām augsnēm, īstu kalnu ainavu un ļoti izteiktām nogāzēm. Šo masīvu raksturo seni vulkāniski (eruptīvi) un metamorfie ieži. Tur ir sastopami reti ģeoloģiski veidojumi no raksturīgām sacementējušos klinšu grēdām – chirats. Šo augšņu ķīmiskais sastāvs ir diezgan viendabīgs: tajās ir daudz silīcija un maz dzelzs. Šādi apstākļi veicina skābu augšņu veidošanos.

Pilā masīvs (Massif du Pilat) ir klimatisko ietekmju krustpunkts, kur saplūst Atlantijas, Vidusjūras un kontinentālas ietekmes. Temperatūru un nokrišņu daudzumu ļoti ietekmē šīs teritorijas stāvais reljefs. Nokrišņu daudzums ir mērens – 580 līdz 1 000 mm, un tas gadā sadalās nevienmērīgi. Vasarai raksturīgs sausums. Pilā klimatu raksturo arī bieži un stipri vēji.

Teritorijas dabīgā augu sega attīstās piekalņu pauguraines un kalnu līmenī. Neraugoties uz to, ka kalnu augstums virs jūras līmeņa nav liels, un uz masīva kontinentālo uz dienvidiem vērsto izvietojumu, Pilā masīvā ir attīstījusies un nostiprinājusies izteikta, kalnu apvidum raksturīga augu valsts.

Teritorijas ainavas veidojas ap virsotni. Ciemati koncentrēti un izveidoti augstienēs (reljefa izvirzījumi) starp kalnu virsājiem klātām augstieņu “galotnēm”, skujkoku mežiem un kalnu ielejām.

Pusi teritorijas klāj meži, un 80 % lauksaimniecībā izmantojamās zemes platības, kas ir tikai 36 % teritorijas, aizņem platības lopbarības audzēšanai, no kurām divas trešdaļas ir dabiskās ganības.

Milzīgā floras daudzveidība, kas novērojama Pilā masīvā (40 līdz 60 sugu katrā ganību veidā) ļāva izveidot vērā ņemamu skaitu pļavu dzīvotņu, kas atbilstīgi Dabisko dzīvotņu direktīvai atzītas par Kopienai nozīmīgām.

Floru galvenokārt veido augi, kuriem labāk patīk augt skābā vai viegli skābā augsnē. Visplašāk pazīstamās sugas ir tādas stiebrzāles, kā, piemēram, augstā dižauza, pākšaugi, piemēram, vanagzirņi, vai citas sugas, piemēram, pļavas vilkmēles (Sucissa pratensis) vai tīruma pēterene.

Cilvēkfaktori

Pilā masīvs ir veidojums, kurā jauktās – augkopības un lopkopības – lauku saimniecībās kazu audzēšana ir tradicionāla; kazu audzēšanas rūpals, kas iesākumā bija sieviešu ziņā, ļāva to dažādot.

Jau kopš XVIII gs. kazu audzēšana attīstījās galvenokārt masīva sausākajos apgabalos, kuri mazāk piemēroti liellopu audzēšanai. Tradicionāli lauku saimniecības ražoja gan sieru no govs piena, gan sieru no kazas piena. Siers no govs piena bija galvenokārt domāts pašu patēriņam, lai vērtīgāko kazas sieru varētu pārdot.

Struktūrās, kuru ražīgums ir ierobežots, kazas bija izmaksu/ieguvumu efektivitātes papildinājums, jo tika izmantotas tās platības, kuras nebija pietiekami piemērotas liellopiem. Tādā veidā kazu audzēšana ļāva ražot vairāk piena vienā platības vienībā.

Patēriņa vietu tuvums – Liona un Sentetjēna (Lyon un Saint-Étienne) – ir tas, ar ko var izskaidrot šā siera mazo izmēru, kas bija piemērots ātrai kaltēšanai un nogatavināšanai. Maza izmēra sietu (aptuveni 7 cm diametrā) izvēle ļāva atšķirt kazas piena sieru no govs piena siera, kuru veidoja lielākos sietos. Šī izvēle ir saistīta arī ar kazas piena nelielo daudzumu vienā lauku saimniecībā, jo kazu ganāmpulkos kazu nebija daudz.

Atbilstīgi tradīcijai izmanto nestandartizētu svaigu kazas pilnpienu. Pārstrādes paņēmieni pielāgoti, lai sieru varētu ražot, sarecinot pienu ar pienskābes baktēriju kultūru palīdzību, nogatavinot un paskābinot. Pienskābes baktēriju uzsēja notiek galvenokārt, izmantojot sūkalas no iepriekšējās recēšanas. Ritulīšu veidošanas gaitā jāņem vērā recekļa struktūra; recekli nedrīkst sagriezt, iepriekš susināt vai maisīt. Siera veidņu apvēršana tiek veikta divpadsmit stundas pēc ievietošanas veidnē, reizē to arī no abām pusēm sālot ar sausās sālīšanas paņēmienu.

Sākot ar 8 dienu pēc tā izņemšanas no veidnes, “Rigotte de Condrieu” parādās tā specifiskas īpašības.

5.2. Produkta specifika

“Rigotte de Condrieu” raksturo:

— nelielais izmērs (mazais ritulītis nedaudz smagāks par 30 g),

— tā mikroflora veido smalku, baltu, ziloņkaula krāsas vai zilu virsu,

— tā masas konsistence ir stingra, masa ir gluda, bez caurumiem, un tai ir maiga garša,

— sieram ir riekstu, pamežam raksturīgo smaržu un sūkalu aromāts, tam ir vidēji sāļa garša.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN)

Skābas smilšainas un seklas augsnes, kas raksturīgas šim apgabalam, īpaši vietējie klimatiskie apstākļi un dzīvnieku audzēšanas prakse ļāva izveidot un uzturēt ganības ar ļoti daudzveidīgu un skābai videi raksturīgu floru.

Ģeogrāfiskā apgabala pļavu floras daudzveidība un tās botāniskais sastāvs ietekmē taukos šķīstošo vielu saturu un sastāvu pienā. Tās turklāt ļauj attīstīties mikrobu populācijai, kas vēlāk atrodama serumos, ko izmanto piena fermentēšanā pirms recēšanas, kas ļauj sieru nogatavināt un nosaka tā dažādos aromātus.

Dzīvnieku audzēšanas metodes, kuras izmanto saistībā ar “Rigotte de Condrieu” ražošanu, kurā priekšroka tiek dota vietējo resursu izmantošanai – vietējās lopbarības ražošanai, ganībām, zaļās lopbarības izēdināšanai un dzīvnieku izvešanai svaigā gaisā – ļauj apgabala specifikai izpausties vislabākajā veidā.

Svaiga pilnpiena pārstrāde un pienskābes baktēriju uzsēja, kas galvenokārt notiek, izmantojot sūkalas no iepriekšējās recēšanas, turklāt saglabā šo piena mikrofloru.

Pienskābes klātbūtne pārstrādes procesā, kad masas veidošanā tiek ievērota recekļa forma, ļauj iegūt “Rigotte de Condrieu” sieram gludu masu un viendabīgu konsistenci. Ritulīša apvēršana, kas paredzēta pēc tā izveidošanas, abu tā pušu sālīšana ar sauso sāli turklāt ļauj vienmērīgi sadalīt sāli. Šie pārstrādes paņēmieni ļauj iegūt sieru, kura masas konsistence ir stingra, masa ir gluda, bez caurumiem, un tai ir maiga garša.

Pilā masīva ģeogrāfiskais izvietojums netālu no svarīgiem patēriņa centriem, tas, ka šis apgabals ir vējains (vēsturiski “Rigotte de Condrieu” tika susināts kārklu klūgu grozā “chasière” (savdabīgs sieta skapis ārpus telpām), kā arī to siera ražošanas saimniecību struktūras dēļ tiek gatavots maza izmēra kazas siers. Siera nelielais izmērs ļauj to pietiekami ātri nosusināt un pēc tam nogatavināt.

Dabas vides īpašības un vietējās lopbarības lielais īpatsvars dzīvnieku barībā, pārstrādes prasmes, kas sekmē notecināšanu un saglabā piena mikrofloru, un uz šā nelielā izmēra (4,2 līdz 5 cm diametrā) siera virsas rada daudzkrāsainas piena mikrofloras kultūras, kas atbilst šāda veida sieru tirdzniecības tradīcijai dažādos nogatavināšanas posmos, kā arī veido riekstu, pamežam raksturīgo smaržu un sūkalu aromātus un viegli sāļu garšu.

Šīs īpašības ir šī nelielā izmēra siera stiprā puse, kurš kopš XVIII gs. beigām izstrādāts Pilā masīvā un pamazām ieguvis reputāciju visā reģionā. Tā nosaukums bija “Rigotte”, vēlāk “Rigotte de Condrieu” saistībā ar Kondrjē (Condrieu) kantona nosaukumu, kurš līdz tvaikoņu attīstības periodam 19. gs. vidū bija ļoti aktīvs tirdzniecības centrs Ronas virzienā. Ž. Gišērda un Š. Ponsāra 1927. gada pētījumā “Lauksaimniecība Ronas departamentā 1926. gadā” (J. Guicherd et Ch. Ponsart ‘L’Agriculture du Rhône en 1926’) jau minēts “Rigotte de Condrieu” kā viens no diviem slavenajiem Ronas departamenta sieriem.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 5. panta 7. punkts) (3)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCRigottedeCondrieu.pdf

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.

(2) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp Aizstāta ar Regulu (ES) Nr. 1151/2012.

(3) Skat. 2. atsauci.