LV    LV  EIROPAS KOPIE NU KOMISIJA 
Briselē, 18.10.2005 
COM(2005) 514 gal īgā redakcija 
  
KOMISIJAS PAZI ŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI 
Cīņa pret cilv ēku tirdzniec ību – integr ēta pieeja un ierosin ājumi rīcības plānam 
 
LV 2   LV CĪŅA PRET CILV ĒKU TIRDZNIEC ĪBU – INTEGR ĒTA PIEEJA UN IEROSIN ĀJUMI 
RĪCĪBAS PLĀNAM 
I. Ievads ...................................................................................................................... ..... 3  
II. GALVEN Ā PROBLĒMA: CILV ĒKTIESĪBU IEVĒROŠANA................................. 3  
III. ORGANIZ ĒTĀS NOZIEDZ ĪBAS DIMENSIJA ........................................................ 4  
IV. NELEG ĀLĀS MIGRĀCIJAS DIMENSIJA ............................................................... 6  
V. KONKR ĒTAS GRUPAS, ĪPAŠI SIEVIETES UN B ĒRNI ........................................ 7  
VI. UZTICAMI DATI........................................................................................................ 9  
VII. KOORDIN ĀCIJA UN SADARB ĪBA ......................................................................... 9  
PIELIKUMS...................................................................................................................... ....... 12  
 
LV 3   LV I. I EVADS  
Šā paziņojuma m ērķis ir tālāk1 stiprināt Eiropas Savien ības2 un dalībvalstu ap ņemšanos 
novērst un cīnīties pret cilv ēku tirdzniec ību, kas tiek veikta to seksu ālas izmantošanas vai 
darba ekspluat ācijas nolūkā, kā definēts 2002. gada 19. j ūlija pamatl ēmumā par cilv ēku 
tirdzniecības apkarošanu3, kā arī aizsargāt, atbalstīt un rehabilit ēt šādas tirdzniec ības upurus.  
Tā pamatā ir atziņa, ka efekt īvai cīņai pret cilv ēku tirdzniec ību ir nepieciešama integr ēta 
pieeja, kas balst ās uz cilvēktiesību ievērošanu un ņem vērā tās globālo raksturu. Š āda pieeja 
rada nepieciešam ību pēc koordin ētas politikas, jo īpaši brīvības, drošības un tiesiskuma, ārējo 
attiecību, attīstības sadarb ības, nodarbin ātības4, dzimumu l īdztiesības un nediskrimin ēšanas 
jomās. Tā mērķis turklāt ir veicin āt plašu valsts un priv ātā sektora dialogu šaj ā jomā. 
Šādu rīcību paredz H āgas programma5, ko Eiropadome viz ēja 2004. gada novembr ī un kurā 
Padome un Komisija tiek aicin ātas 2005. gad ā izstrādāt plānu kopīgiem standartiem, 
paraugpraksei un meh ānismiem, lai nov ērstu un apkarotu cilv ēku tirdzniec ību un veicin ātu 
cīņu pret neleg ālu ieceļošanu.6 
Komisijas un Padomes H āgas programmas īstenošanas r īcības plānā7 minētā paziņojuma 
nolūks ir dot ieguld ījumu šā plāna izstrādē. Tajā tiek pien ācīgi ņemts vērā 2002. gada 
visaptverošais r īcības plāns nelegālās ieceļošanas un cilv ēku tirdzniec ības apkarošanai, k ā arī 
apsvērumi un ieteikumi, kas izkl āstīti 2004. gada decembra zi ņojumā8, ko izstrādājusi Cilvēku 
tirdzniecības ekspertu grupa9, ko Komisija izveidoja 2003. gada beig ās. 
II. GALVEN Ā PROBLĒMA:  CILVĒKTIESĪBU IEVĒROŠANA 
Pret cilvēku tirdzniec ību vērstās ES politikas centr ā ir šādas tirdzniec ības skartās personas, 
viņu vajadzības un ties ības. Tas vispirm ām kārtām nozīmē skaidru ES iest āžu un dal ībvalstu 
apņemšanos iev ērot uz cilvēktiesībām centrētu pieeju  un to veicin āt savās ārējās attiecībās un 
attīstības politik ās. 
ES Pamatties ību hartas 5. panta 3. punkts10 aizliedz cilv ēku tirdzniec ību cilvēka cieņas 
neaizskaram ības kontekst ā, kas ir pamatu pamats valstu konstit ūcijām un starptautiskiem 
cilvēktiesību instrumentiem, kas ir saistoši dal ībvalstīm. 
Saskaņā ar starptautiskajiem ties ību aktiem un saist ībām, valsts, kas pie ļauj cilvēku 
tirdzniecību vai neveic nek ādus iedarb īgus pasākumus tās ierobežošanai, izdara cilv ēktiesību 
pārkāpumu11. 
ES iestādēm un dal ībvalstīm aktīvi jāīsteno politikas, kas veicina cilv ēku 
tirdzniec ības aizliegšanu, ieskaitot re ālo un potenci ālo cietušo personu 
aizsardzību gan ES, gan re ģionālā un starptautisk ā līmenī. 
Šādu aizsardz ību nedrīkst liegt trešu valstu pieder īgiem, kas ir ci etuši no cilv ēku tirdzniec ības, 
bet kam nav likum īgas uztur ēšanās statusa ES12, jo īpaši, ja šīs personas ir sadarbojuš ās ar 
dalībvalstu kompetentaj ām iestādēm, liecinot pret saviem tirgot ājiem. Turkl āt šādām 
personām nedrīkst de facto  liegt iesp ēju īstenot savas ties ības, piem ēram, uzsākt procesu pret 
noziedzīga nodarījuma izdar ītāju vai lai sa ņemtu kompens āciju, vai l ūgt patvērumu. 
 
LV 4   LV Būtiska ir regulāra uzraudz ība un pārskats par paveikto ekspertu un politiskaj ā līmenī, 
nodrošinot atbilst ību iepriekš min ētajiem principiem vis ā ES. 
Padomei, cieši sadarbojoties ar Komisiju un balstoties uz padzi ļinātu dialogu ar 
pilsonisko sabiedr ību13, vismaz reizi gad ā jārīko politisk ās debates par ES 
politiku pret cilv ēku tirdzniec ību un j ānovērtē tās atbilstība cilvēktiesību 
standartiem un turpm ākas darb ības nepieciešam ība, piem ēram, uzlabojot 
palīdzības, aizsardz ības un soci ālās integrācijas programmas.14 
Likumīga ir šā jautājuma izvirz īšana politiskaj ā dialogā ar trešām valstīm, atsaucoties uz 
cilvēktiesību būtisko elementu klauzulu, kas ir iek ļauta EK tirdzniec ības un sadarb ības 
nolīgumos, kā arī tā izvirzīšana starptautiskos forumos.15 
Eiropas Savien ībai un dal ībvalstīm divpus ējā un daudzpus ējā līmenī jāveicina 
politiskais dialogs ar partnervalst īm par cilv ēku tirdzniec ības cilvēktiesību 
dimensiju un pret š ādu tirdzniec ību vērstām politik ām, kā arī jāturpina izvirz īt 
šo jautājumu attiec īgos reģionālos un daudzpus ējos forumos.  
Eiropas iniciat īva demokr ātijai un cilv ēktiesībām 2005./2006. gad ā šim jautājumam piev ērsa 
īpašu uzman ību un paredz ēja īpašu atbalstu kampa ņas „Cilvēktiesību kultūras veicin āšana” 
ietvaros.  
ES iestādēm un dal ībvalstīm jāstiprina centieni piev ērsties cilv ēku tirdzniec ības 
jautājumam ES ietvaros un attiec ībās ar treš ām valstīm, piem ēram, tālāk 
attīstot centienus ar att īstības sadarb ību atbalst īt pret cilv ēku tirdzniec ību 
vērstās iniciatīvas. 
III. ORGANIZ ĒTĀS NOZIEDZ ĪBAS  DIMENSIJA 
Cilvēku tirdzniec ība ir smags noziegums pret person ām,16 kas jāuztver kā organizētās 
noziedzības veids, kas saist īts ar citiem smagiem noziegumiem un nep ārprotami ir ties ību 
aizsardzības priorit āte. Ar lielo pe ļņu, kas ieg ūta no darba ekspluat ācijas un seksu ālās 
izmantošanas17, bieži tiek veikta naudas atmazg āšana un, pateicoties tai, cilv ēku tirgotāji var 
iesaistīties citās kriminālās darbībās un iegūt ekonomisku, soci ālu vai pat politisku varu18.  
Cilvēku tirdzniec ība no „zema riska – lielu ien ākumu organiz ētās noziedz ības nodarbes”19 
jāpārvērš par „augsta riska – zemu ien ākumu nodarbi”. Ties ību aizsardz ības iestādēm 
jāizmanto visi pieejamie resursi un sp ējas20, lai piem ērotu cilvēku tirdzniec ības aizliegumu, 
atņemtu tai jebk ādu ekonomisko izdev īgumu, bet, ja g ūti finansiālie ienākumi, arest ētu un 
konfiscētu visus attiec īgos līdzekļus.21 Cilvēku tirdzniec ības izmekl ēšanai jāpiešķir tāda pati 
prioritāte kā citām organiz ētās noziedz ības jomām, kurās jāizmanto speci ālistu izmekl ēšanas 
metodes un t īklu sagraušanas strat ēģijas.  
Lai sekm īgi apkarotu cilv ēku tirdzniec ību, dalībvalstīm jānodrošina sav ām 
tiesību aizsardz ības iestādēm nepieciešam ās organizatorisk ās strukt ūras,22 
specializēti23 darbinieki un atbilstoši finanšu l īdzekļi.24 Padomei, pamatojoties 
uz Komisijas nov ērtējumiem un Eiropas Savien ības kompetences ietvaros 
jānodrošina regul āra uzraudz ība un jāizstrādā standarti un krit ēriji. 
Lai cīnītos pret cilv ēku tirdzniec ību darba ekspluat ācijas nolūkā, nepieciešama 
jauna veida specializ ācija un sadarb ība ar partneriem, piem ēram, iestādēm, kas 
 
LV 5   LV ir atbildīgas par darba apst ākļu kontroli un finanšu izmekl ēšanām, kas saist ītas 
ar nelegālo darbasp ēku.25 
Pretkorupcijas strat ēģijām jākļūst par jebkuras pret neleg ālu tirdzniec ību 
vērstas politikas sast āvdaļu.26 
ES iestādēm un dal ībvalstīm jāveicina cilv ēku tirdzniec ības apkarošana k ā 
prioritāte to attiec ībās ar trešām valstīm tiesību aizsardz ības jomā.27 
Cietušās personas liec ība ir būtiski svar īga kā pierādījums pret tirgot āju. Ņemot vērā 
paaugstin āto risku cietušai personai,28 kas sniedz liec ību, uzdevums ir rast veidus, k ā panākt, 
ka cietušie sniedz liec ības, tajā pašā laikā nodrošinot vi ņu drošību un nepak ļaujot viņus vai 
viņu radiniekus riskam.29 
Dalībvalstīm kā efektīvas krimin ālvajāšanas sast āvdaļa jānodrošina aizsardz ība 
un palīdzība cietušajiem, kas sniedz liec ības, kā arī tālāk jāattīsta visaptverošas 
uz izlūkdatiem balst ītas izmekl ēšanas, kas nav atkar īgas no cietušo sniegtaj ām 
liecībām.30 
Eiropas strukt ūrām ir īpašas kompetences un specializ ēti darbinieki. Cilv ēku tirdzniec ība ir 
viena no Eurojust kompetences jom ām.31 Europol loma ir īpaši svarīga.32 Tas var nodrošin āt 
piekļuvi izlūkošanas datu b āzēm un var sniegt darb ības atbalstu izl ūkdatu apmai ņas un 
ekspertu padomu veid ā.33 Tam jāveicina inform ācijas apmai ņa un jāveic darb ības analīze 
dalībvalstīm, un jāizstrādā stratēģiskie ziņojumi, balstoties uz inform āciju un izl ūkdatiem, ko 
sniegušas dal ībvalstis, apkopojis Europol vai kas sav ākti no citiem avotiem. Tom ēr 
informācijas plūsma no dal ībvalstīm uz Europol ir neliela, sal īdzinot ar izmekl ēšanu skaitu. 
Šķiet, ka izmekl ēšanas ir vair āk balstītas uz spont ānu divpus ēju vai daudzpus ēju sadarbību un 
ka regulāras strukt ūras un meh ānismi tiek uzskat īti par fakultat īviem. Europol dal ībvalstu 
interesēs administr ē tikai vienu anal ītisko darba datni, kas īpaši vērsta uz cilv ēku 
tirdzniecību.34 
Dalībvalstīm jānodrošina, ka valstu ties ību aizsardz ības iestādes regul āri 
iesaistītu Europol inform ācijas apmai ņā, kopīgās operācijās un apvienotaj ās 
izmeklēšanas grup ās un izmantotu Eurojust potenci ālu, lai veicin ātu nelegālo 
tirgotāju krimin ālvajāšanu. 
Eiropas valstu policiju vad ītājiem regul āri jāuzrauga operat īvā sadarbība 
dalībvalstu starp ā un vajadz ības gadījumā jāsniedz ieteikumi t ās uzlabošanai. 
CEPOL ar ī turpmāk regulāri jāorganizē īpašas mācības tiesību aizsardz ības 
darbiniekiem. 
ES iestādēm un strukt ūrām, kā arī dalībvalstīm jāatbalsta un j āveicina policijas 
sadarbības reģionālos veidi, jo īpaši, izmantojot t ādas programmas k ā AGIS. 
2005. gada 4. august ā tikai 15 dal ībvalstis bija ANO Cilv ēku tirdzniec ības protokola 
dalībnieces un tikai 13 dal ībvalstis bija ANO Protokola pret migrantu nelikum īgu ievešanu 
dalībnieces. Komisija 2003. gada august ā ierosināja Eiropas Kopienai35 noslēgt šos 
protokolus36, taču Padome nav pie ņēmusi attiec īgo lēmumu domstarp ību dēļ par Kopienas 
kompetences apjomu attiec ībā uz šo protokolu noteikumiem.  
 
LV 6   LV Padomei iesp ējami drīz37 jāpieņem priekšlikums l ēmumam par ANO Cilv ēku 
tirdzniec ības protokola nosl ēgšanu EK v ārdā, ko Komisija iesniedza 2003. gada 
22. august ā38.  
EK instrumenti naudas atmazg āšanas apkarošanai, jo īpaši krimin āltiesību piemērošanas 
stiprināšanai, piem ēram, jaun ā direktīva, ko nesen ierosin āja Komisija, veidos pamatu 
darbībām attiecībā uz cilvēku tirdzniec ības finansi ālo ietekmi39. Pilnībā jāizmanto jaunais 
Padomes pamatl ēmums par noziedz īgi iegūtu līdzekļu, nozieguma r īku un īpašuma 
konfiskāciju40. Lai izstr ādātu turpmākus politikas un darb ības variantus cilv ēku tirdzniec ības 
apkarošanai, j āseko un j āveic novērtējums Finanšu darb ības uzdevumu grupas darbam, jo 
īpaši Tipolo ģiju darba grupas (WGTYP)  darbam, kas galveno uzman ību citastarp velt ī Ar 
cilvēku tirdzniec ību saistītajām naudas atmazg āšanas metod ēm.  
IV. NELEG ĀLĀS MIGRĀCIJAS  DIMENSIJA 
Cilvēku tirdzniec ības noziegumiem bieži ir starptauti ska dimensija, jo daudzas tirgot ās 
personas p ārvietojas vai tiek p ārvestas p āri ārējām robežām. Šā iemesla d ēļ cilvēku 
tirdzniecības novēršana un c īņa pret to ir b ūtisks elements ES centienos uzlabot ārējo robežu 
uzraudzīšanu un p ārbaudes uz t ām un veicin āt cīņu pret neleg ālo ieceļošanu. 
Migrantu nelikum īga ievešana un cilv ēku tirdzniec ība ir savstarp ēji saistītas tādējādi, ka tās 
bieži organiz ē starptautiski noziedz īgi tīkli un tās ir daļa no organiz ētās noziedz ības, kas 
saistīta ar piepras ījumu pēc lētiem un neleg āliem pakalpojumiem. Attiec ībā uz šādu tīklu 
veicinātu nelikum īgu ieceļošanu, tranz ītu un uztur ēšanos 2002. gada 28. novembra Direkt īvai 
2002/90/EK41 un šā paša datuma pamatl ēmumam42 jau šobrīd ir svarīga loma šo krimin ālo 
darbību novēršanā. 
Padome 2002. gad ā pieņēma visaptverošu r īcības plānu nelegālās ieceļošanas un cilv ēku 
tirdzniecības ES teritorij ā apkarošanai43, kas ietver plašu pas ākumu un darb ību loku, s ākot no 
vīzu politikas, inform ācijas apmai ņas, ar robež ām saistītiem pasākumiem l īdz atgriešanas 
jautājumiem un krimin ālām sankcij ām pret tirgot ājiem. Ir īstenota virkne 2002. gada r īcības 
plānā ierosināto pasākumu44, jo īpaši: 1) 2004. gada 29. apr īļa Direktīva 2004/81/EK45, ar 
kuru nosaka nosac ījumus uztur ēšanās atļaujas pieš ķiršanai trešo valstu valstspieder īgām 
personām, kuras ir cilv ēku tirdzniec ības upuri vai kur ām ir palīdzēts nelegāli imigrēt un kuras 
sadarbojas ar kompetentaj ām iestādēm, un 2) 2004. gada 10. marta Regula (EK) 
Nr. 491/200446, ar kuru izveido AENE AS programmu finansi ālai un tehniskai pal īdzībai 
trešām valstīm migrācijas un patv ēruma jom ā, kurā skaidri at ļauts līdzfinansēt projektus, kas 
saistīti ar cilvēku tirdzniec ības novēršanu un c īņu pret to.  
Tāda pati visaptveroša pieeja rodama ANO protokol ā pret migrantu nelikum īgu ievešanu, k ā 
arī ANO Cilv ēku tirdzniec ības protokol ā47, kas atspogu ļo problēmas apzin āšanos glob ālā 
līmenī un kuri ātri jāratificē visiem ES dal ībniekiem.  
Lai pastiprin ātu darbību pret cilv ēku tirdzniec ību, jāveic šādi ar robežkontroli un migr ācijas 
vadību saistīti pasākumi: 
Lai uzlabotu tirgoto personu statusu, dal ībvalstīm jāpaātrina Direkt īvas 
2004/81/EK transpon ēšana.48 
 
LV 7   LV Komisija apsv ērs iespēju regulāri organiz ēt dalībvalstu ekspertu san āksmes, lai 
apmainītos ar inform āciju par migrantu nelikum īgas ievešanas nol ūkos 
izmantotiem l īdzekļiem un metod ēm, lai izdar ītu uz praksi v ērstus secin ājumus, 
kā novērst un apkarot cilv ēku tirdzniec ību, piem ēram, attiec ībā uz upuru 
vervēšanu un p ārvadāšanu. Eiropas Ārējo robežu a ģentūrai (FRONTEX) un 
CEPOL sav ās attiecīgajās mācību programmas šiem aspektiem j āveltī īpaša 
uzmanība.  
Dalībvalstīm jānodrošina, ka, pamatojo ties uz topošo regulu, ar kuru izveido 
Kopienas noteikumu kopumu par personu p ārvietošanos p āri robežām49, īpaša 
uzmanība tiks velt īta efektīvākām un mērķtiecīgākām pārbaudēm robežp ārejas 
punktos uz ES ārējām robežām, lai atkl ātu iespējamos cilv ēku tirdzniec ības 
upurus. FRONTEX a ģentūra palīdzēs dalībvalstīm veikt šo uzdevumu. 
Koordinējot un organiz ējot kopīgās operācijas un eksperiment ālos projektus uz 
ārējām robežām un īstenojot riska anal īzes darbības, FRONTEX j āņem vērā 
nepieciešam ība apkarot cilv ēku tirdzniec ību. EUROPOL un FRONTEX šaj ā 
jomā jāsadarbojas savas attiec īgās kompetences ietvaros. 
Padomei iesp ējami drīz jāievieš biometriskie r ādītāji ES vīzās un uztur ēšanās 
atļaujās, jo droš āki dokumenti pal īdz atklāt tirgotās personas. 
Padomei, Eiropas Parlamentam50 un Komisijai iesp ējami drīz atbilstoši to 
attiecīgajiem pien ākumiem j āpabeidz kop īgās Vīzu inform ācijas sist ēmas 
izstrāde. 
Konsulārajiem darbiniekiem izcelsmes valst īs jāsadarbojas un j āapmainās ar 
pieredzi, k ā arī tie jāapmāca atpazīt vīzu pieteikumus, kas var ētu būt saistīti ar 
cilvēku tirdzniec ību51. 
V. KONKR ĒTAS  GRUPAS,  ĪPAŠI  SIEVIETES  UN BĒRNI 
Īpaši būtiska ir nediskrimin ācijas veicin āšana, ieskaitot dzimumu l īdztiesību, bērnu, 
pamatiedz īvotāju un minorit āšu tiesības52, jo daudzi cilv ēku tirdzniec ības upuri vai potenci ālie 
upuri ir sievietes, b ērni un personas, ka s pieder etniskaj ām vai citām minorit ātēm, kas var tikt 
pakļautas diskrimin ācijai savā izcelsmes viet ā. Cilvēku tirdzniec ība ne vienm ēr ir ar noteiktu 
dzimumu saist īts noziegums, jo ar ī vīrieši un jo īpaši zēni var kļūt par seksu ālās izmantošanas 
un darba ekspluat ācijas upuriem. Tom ēr sieviešu un meite ņu tirdzniec ība jo īpaši seksu ālai 
izmantošanai ir plaši izplat īta.  
ES iestādēm un dal ībvalstīm kā galvenais sieviešu un meite ņu tirdzniec ības 
apkarošanas elements j āveicina uz dzimumu orient ētas novēršanas strat ēģijas. 
Tas ietver dzimumu l īdztiesības principu īstenošanu un piepras ījuma 
likvidēšanu pēc visu veidu ekspluat ācijas, tai skait ā seksuālās izmantošanas un 
mājas darba ekspluat ācijas.53  
ES ietvaros t ādas programmas k ā Daphne j āturpina izmantot finansi ālajam 
atbalstam projektiem, kas piev ēršas cilvēku tirdzniec ībai kā vardarb ībai pret 
bērniem, sieviet ēm un cit ām riska grup ām, turklāt šiem aspektiem j āpievērš 
lielāka uzman ība attīstības sadarb ības kontekst ā.  
 
LV 8   LV Nepieciešams ar ī turpmāk pievērst uzman ību bērnu tirdzniec ībai Eirop ā un 
veikt pētījumus šaj ā jomā. Aktīvi jāsniedz atbalsts pašvald ībām, kas saskaras ar 
bērnu piespiedu darba probl ēmu (ieskaitot smagu darbu nepiem ērotos 
apstākļos, ubagošanu, s īkas zādzības un prostit ūciju). Probl ēmas risin ājumi 
jāizstrādā, cieši sadarbojoties ar b ērnu izcelsmes valst īm. 
Ar bērnu tirdzniec ību saistītiem noziegumiem, jo īpaši bērnu piespiešanu nodarboties ar 
prostitūciju vai piespiedu iesaist īšanu seksu ālās darbībās, jau piev ērsies Padomes 
pamatlēmums par cilv ēku tirdzniec ības un b ērnu seksu ālās izmantošanas un b ērnu 
pornogrāfijas apkarošanu.54 Taču saskaņošanas pak āpe ir visai ierobežota.  
Komisija 2006. gad ā, izvērtējot Padomes pamatl ēmuma par cilv ēku 
tirdzniec ības un b ērnu seksu ālās izmantošanas un b ērnu pornogr āfijas 
apkarošanu īstenošanu, savos nov ērtējuma ziņojumos galveno uzman ību 
pievērsīs nepieciešam ībai tālāk stiprin āt tiesisko regul ējumu, kas īpaši vērsts 
pret bērnu tirdzniec ību un ar to saist ītiem noziegumiem, jo īpaši bērnu 
piespiešanu nodarboties ar prostit ūciju vai b ērnu piespiedu iesaist īšanu 
seksuālās darbībās, un vajadz ības gadījumā iesniegs atbilstošus ieteikumus. 
Pret bērnu tirdzniec ību55 jācīnās, ievērojot ES Pamatties ību hartu, kur ā uzsvērts, ka vis ās 
darbībās, kas attiecas uz b ērniem, pirmk ārt jāņem vērā bērna intereses56. Svarīgākais 
starptautiskais b ērnu tiesību instruments 1989. gada Konvencija par b ērnu tiesībām (CRC)57 
ietver noteikumus attiec ībā uz bērnu tirdzniec ību58. Konvencija attiecas uz visiem b ērniem 
vecumā līdz 18 gadiem, un š ādai pieejai piekr īt Komisija. ANO Cilv ēku tirdzniec ības 
protokols j āskata, iev ērojot CRC , turklāt ņemot vērā citus attiec īgos starptautiskos 
instrumentus, piem ēram, 2000. gada 25. maija Fakultat īvo protokolu par b ērnu tirdzniec ību, 
bērnu prostit ūciju un b ērnu pornogr āfiju un ILO Konvenciju par b ērnu darba ļaunākajām 
formām59, kā arī Hāgas konvenciju par b ērnu aizsardz ību un sadarb ību starpvalstu adopcijas 
jautājumos. Jāņem vērā arī darbības, par kur ām šajā jomā Varšavas sammit ā nolēma 46 
Eiropas Padomes dal ībvalstis, jo īpaši Trīsgadu rīcības programma b ērnu un vardarb ības 
jomā. 
ES iestādēm un dal ībvalstīm jānodrošina, ka ES pret cilv ēku tirdzniec ību vērstā 
politika atspogu ļo bērnu ties ību pieeju, kas balst ās uz visp āratzītiem 
principiem, jo īpaši ANO B ērnu tiesību konvenciju. Š āda pieeja konsekventi 
jāpiemēro jebkurai personai, kas jaun āka par 18 gadiem. T āpat jānodrošina 
koordinācija ar Eiropas Padomes R īcības programmu b ērnu un vardarb ības 
jomā (2006. – 2008. gadam).60 
Īpaša uzman ība robežu p ārvaldības kontekst ā jāpievērš nepilngad īgajiem bez pavad ības vai 
bērniem, kas ce ļo bez tuv ākajiem ģimenes locek ļiem61, kā tas ir dar īts nesen pie ņemtajā 
Regulā, ar kuru izveido noteikumu kopumu par personu p ārvietošanos p āri robežām.62 
Tuvākajā laikā63 Komisija piev ērsīsies bērnu aizsardz ībai ar īpašu paziņojumu. 
Attīstības sadarb ībai jādod iedarb īgs ieguldījums tirgoto b ērnu nožēlojamā stāvokļa risināšanā 
attīstības valstīs. 
Komisijai j ānodrošina, ka valstu un re ģionu strat ēģijas dokumentos, ja tas ir 
atbilstīgi un iesp ējams, tiek veicin ātas stratēģijas, lai piev ērstos faktoriem, kas 
veicina b ērnu tirdzniec ību, piem ēram, nesp ējai nodrošin āt dzimšanas 
reģistrāciju un pamatizgl ītības pieejam ības trūkumam.64 
 
LV 9   LV VI. UZTICAMI  DATI 
Pret cilvēku tirdzniec ību vērstā ES politika j ābalsta uz skaidru paties ā problēmas apjoma ainu 
ES un pasaules l īmenī.65 Taču precīzi skaitļi nav pieejami66 un tiesību aizsardz ības dati, kaut 
arī svarīgi, nav pietiekami.67 2003. gad ā Padome aicin āja Komisiju un dal ībvalstis veicin āt 
pasākumus, lai izveidotu cilv ēku tirdzniec ības uzraudz ības sistēmu un tādējādi nodrošin ātu 
atjauninātus datus, pateicoties nep ārtrauktai un regul ārai to vākšanai no valstu kompetentaj ām 
iestādēm.68 Ņemot vērā 2003. gada Statistikas r īcības plānu69 un Eurostat datus migr ācijas 
jomā70, kas aptver š īs parādības aspektus, pirmais solis saska ņotas statistikas sist ēmas virzien ā 
ir centrāli valstu l īmenī sistemātiski vākt un analiz ēt datus – kas sadal īti pēc vecuma, 
dzimuma un citiem b ūtiskiem aspektiem71 – no dažādiem  avotiem, balstoties uz kop īgām 
pamatnost ādnēm. Kad dati ir pien ācīgi savākti valstu l īmenī, būtiski tos sav ākt un salīdzināt 
Eiropas līmenī72, kā arī sadarboties ES un pasaules l īmenī ar trešām valstīm, starptautisk ām 
organizācijām un NVO. Dal ībvalstīm jāizmanto neatkar īgas iestādes, piem ēram, valstu 
ziņotāji vai biroji, sistem ātiski vācot datus, tai skait ā no NVO, un uzraugot valstu r īcības 
plānu rezultātā sasniegto.  
Komisija, ņemot vērā esošās struktūras ES l īmenī un iesp ējamo Eurostat 
turpmāko lomu, p ētīs iespējas vākt un sal īdzināt attiecīgos valstu datus, lai 
nodrošin ātu pienācīgu uzraudz ību ES līmenī. 
Topošajai Eiropas Savien ības Pamatties ību aģentūrai73 saskaņā ar tās 
pilnvarām un cieš ā sadarbībā ar topošo Eiropas Migr ācijas tīklu (EMN)74, kā 
arī ar ekspertu grupu cilv ēku tirdzniec ības jautājumos, jāvāc un jāanalizē dati 
par cilvēku tirdzniec ību. Sadarb ībā ar Komisiju un dal ībvalstīm tai jāizstrādā 
metodes, lai Eiropas l īmenī uzlabotu datu sal īdzināmību, objektivit āti un 
uzticamību. 
Kopienai un dal ībvalsīm jāveicina š āda pieeja attiec ībās ar trešām valstīm (jo 
īpaši attīstības valstīm) un galvenaj ām starptautiskaj ām organiz ācijām. 
VII. KOORDIN ĀCIJA  UN SADARB ĪBA 
Ir nepieciešamas atbilstošas koordin ācijas un sadarb ības strukt ūras75, taču dažādās valstīs tās 
var būt atšķirīgas, ja vien t ās nodrošina, ka tiek sekm īgi sasniegti galvenie pret cilv ēku 
tirdzniecību vērstās politikas m ērķi, jo īpaši tirgoto personu pareiza identifik ācija un 
aizsardzības un atbalsta meh ānismu piem ērošana tām. Tām jāapvieno un j ālīdzsvaro iesaist īto 
iestāžu un organiz āciju dažādās intereses. 
Sadarbība starp valsts un priv āto sektoru 
ES un vis ā pasaulē pilsonisk ās sabiedrības organiz ācijām ir būtiska loma pal īdzības sniegšan ā 
tirgotajām person ām.76 Attiecībām starp š ādām organiz ācijām, jo īpaši darba dev ēju 
organizācijām, un starp ties ību aizsardz ības iestādēm jābalstās uz savstarp ēju sapratni un 
uzticēšanos.  
Dalībvalstīm jānostiprina valsts iest āžu sadarb ība ar pilsonisk ās sabiedr ības 
organizācijām, kas saist ītas ar cilv ēku tirdzniec ības novēršanu un c īņu pret 
cilvēku tirdzniec ību, piem ēram, izstr ādājot noteikumus, kam piekr īt abas puses 
 
LV 10   LV un kas veicina savstarp ēju sapratni un uztic ēšanos. Ja tas ir lietder īgi, jāiesaista 
arī darba dev ēju organiz ācijas un konkr ētu nozaru p ārstāvji.  
Komisija turpin ās un pastiprin ās dialogu ar pilsonisk ās sabiedr ības 
organizācijām šajā jomā, īpaši izmantojot Ekspertu grupu cilv ēku tirdzniec ības 
jautājumos un Organiz ētās noziedz ības forumu.  
Balstoties uz Komisijas veikumu, Padomei j āpieņem ES pamatnost ādnes un / 
vai Eiropas sadarb ības tipveida protokols77, lai veicin ātu šādu sadarb ību visā 
ES un treš ās valstīs. 
Valstu sadarb ība 
Ekspertu grupa liek īpašu uzsvaru uz nacion ālajiem nos ūtīšanas meh ānismiem (National 
Referral Mechanisms)  kā valstu sadarb ības instrumentu78, kā tas jau ieteikts EDSO R īcības 
plānā cilvēku tirdzniec ības apkarošanai.79 
Dalībvalstīm jāapsver nacion ālo nosūtīšanas meh ānismu izveide, t ādējādi 
nodrošinot tirgoto personu identific ēšanu un novirz īšanu uz attiec īgiem 
dienestiem. Valsts koordin ācijas strukt ūra varētu izstrādāt, koordin ēt un 
novērtēt valstu politikas un dot ieguld ījumu meh ānismos, kas paredz ēti 
indivudu ālajām sūdzībām. 80 
Sadarbība ES līmenī 
Valstu sadarb ības un koordin ācijas meh ānismiem j āveido pamats attiec īgam mehānismam ES 
līmenī, kas nodrošin ātu ekspertu padomus un plašu valsts un priv ātā sektora dialogu.81 
Komisija p ētīs iespēju izveidot atbilstošu koordin ācijas un sadarb ības 
mehānismu ES l īmenī, nodrošinot oblig āto standartu un krit ēriju izstr ādi, 
dalībvalstu cilv ēku tirdzniec ības apkarošanas politiku nov ērtēšanu un darb ības 
prioriāro jomu noteikšanu, jo īpaši attiec ībā uz cietušo personu aizsardz ību un 
atbalstu t ām.  
Sadarbība ar izcelsmes, tranz īta un galam ērķa valstīm82 
Komisija ar ī turpmāk AENEAS  programmas un, ja tas b ūs lietderīgi un iesp ējams, citu 
tematisko un ģeogrāfisko Kopienas fondu ietvaros piev ērsīsies darbībām trešās valstīs, lai 
apkarotu un nov ērstu cilvēku tirdzneic ību, aizsarg ātu cietušās personas un sniegtu t ām 
palīdzību un veicin ātu sadarbību starp š īm valstīm un ES.  
Ja tas ir lietder īgi, Komisijai j ānodrošina, ka cilv ēku tirdzniec ība un politika un 
stratēģijas tās novēršanai un riska mazin āšanai tiek izv ērtētas Nabadz ības 
mazināšanas strat ēģijas dokumentos, valstu un re ģionālajos start ēģijas 
dokumentos un indikat īvajās programm ās un to pārskatos.  
Kopienai, īpaši izmantojot ES att īstības politiku, kas koncentr ēta uz prim āro 
mērķi mazināt nabadz ību un sasniegt T ūkstošgades att īstības mērķus, arī 
turpmāk jāfinansē pasākumi, kas v ērsti uz faktoriem, kuru d ēļ personas ir 
neaizsarg ātas pret cilv ēku tirdzniec ību, piem ēram, nabadz ību, pamata un 
augstākās izglītības nepieejam ību, dzimumu nel īdztiesību, liegtām tiesībām uz 
 
LV 11   LV valsts pieder ību, diskrimin āciju un pakalpojumu nepieejam ību un vienl īdzīgu 
iespēju neesam ību.  
Sadarbība reģionālā un globālā līmenī  
Sadarbība tālāk jāstiprina glob ālā līmenī83, jo īpaši mudinot trešas valstis un sniedzot t ām 
palīdzību ANO Cilv ēku tirdzniec ības protokola  ātrā ratificēšanā un īstenošanā, kā arī atbalstot 
darbu, ko veic ANO Īpašais ziņotājs par cilv ēku, īpaši sieviešu un b ērnu, tirdzniec ību. 
Komisija turpin ās sadarboties ar Eiropas Padomi84 un EDSO, īpaši Alianses pret cilv ēku 
tirdzniecību ietvaros, kas izveidota p ēc EDSO Īpašā pārstāvja cilvēku tirdzniec ības 
apkarošanas jaut ājumos iniciat īvas. 
ES iestādēm un dal ībvalstīm 
– jāturpina sadarboties ar attiec īgām starptautisk ām organiz ācijām, 
piemēram, ANO, EDSO un Eiropa s Padomi; Eiropas Savien ībai jo īpaši 
pilnībā jāizmanto Eiropas Padomes īpašās zināšanas, ja nepieciešama 
rīcība tās kompetences ietvaros.85  
– jāparedz atbilstoši koordin ācijas un sadarb ības mehānismi, kas balst īti uz 
attiecīgiem starptautiskiem instrumentiem; 
– jāturpina veicin āt reģionālās iniciat īvas, kas var ētu papildin āt un 
iedvesmot sadarb ību visā ES, piem ēram, Zieme ļvalstu un Baltijas valstu 
īpašo darba grupu pret cilv ēku tirdzniec ību86, Dienvidaustrumeiropas 
sadarbības iniciat īvu87, Viseiropas Budapeštas procesu88, „5+5 dialogu” 
starp Rietumvidusj ūras reģiona valst īm89 un Vidusj ūras tranz īta 
migrācijas dialogu90. 
***
 
LV 12   LV PIELIKUMS  
Beigu vēres 
                                                 
1 Regarding previous measures at EU level reference ha s to be made to three communications in 1996, 1998 and 
2000 - COM (96) 567 final of 20.11.1996; COM (98) 726 final of 9.12.1998; COM (2000) 85 final, Brussels, 
21.12.2000 - as well as to a number of legislative proposals from the Commission, which formed the basis of 
important EU/EC legislation: Council Framework Decision 2002/629/JHA of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings (OJ L 
203, 1.8.2002, p. 1); 
Council Framework Decision  2004/68/JHA of 22 Decem ber 2003 on combating the sexual exploitation of 
children and child pornography (OJ L 13, 20.1.2004, p. 44);  
Council Directive 2004/81/EC of 29 April 2004 on the re sidence permit issued to third country nationals who are 
victims of trafficking in human beings or who have been the subject of an action to facilitate illegal immigration, 
who cooperate with the competent authorities (OJ L 261, 6.8.2004, p. 19). 
Other legal acts that strengthened the standing of victims in criminal proceedings and compensation procedures are particularly relevant for the fight against trafficking in human beings: 
Council Framework Decision 2001/220/JHA of 15 March 2001 on the standing of victims in criminal 
proceedings (OJ L 82, 22.3.2001, p. 1);   Council Directive 2004/80/EC of 29 April 2004 relating to compensation to crime victims (OJ L 261, 6.8.2004, 
p. 15). 
The Council Resolution of 20 October 2003 on initiatives to combat trafficking in human beings, in particular women stressed the need to, inter alia, eradicate ge nder inequalities (OJ C 260, 29.10.2003, p. 4).  
Furthermore, the EU counter-trafficking policy has become an essential part not only in the area of freedom, 
security and justice but also regarding employment and social affairs, EU enlarg ement, external relations 
(Stabilisation and Association Process, Partnership and Cooperation Agreements with NIS, Action Plans against 
Organised Crime with Russia (2000) and on Justice an d Home Affairs with Ukraine (2002), the European 
Neighbourhood Policy, the Euro-Mediterranean Partnership) and development (such as the Cotonou Agreement (2000) and the EU-Africa Dialogue).   
Since 1996 considerable funding has be en allocated to projects promoting the prevention of and the fight against 
trafficking in human beings in EU Member States and third countries, but to a lesser extent in Developing 
Countries: 
STOP (1996-2000) and STOP II (2001-2002), a programme of incentives, exchanges, training and cooperation for persons responsible for combating trade in human beings and the sexual exploitation of children (OJ L 322, 
12.12.1996, p. 7; OJ L 186, 7.7.2001, p. 7): 
AGIS (2003-2007), a framework programme on police and judicial cooperation in criminal matters (OJ L 203, 1.8.2002, p. 5): 
Daphne (2000-2003) and Daphne II (2004-2008) programme of Community action (2004 to 2008) to prevent 
and combat violence against children, young people and women and to protect victims and groups at risk (OJ L 
34, 9.2.2000, p. 1; OJ L 143, 30.4.2004, p. 1): 
EQUAL:Guidelines for the second round. Communication from the Commission establishing the guidelines for 
the second round of the Community Initiative EQUAL co ncerning transnational co-operation to promote new 
means of combating all forms of discrimination and in equalities in connection with the labour market - Free 
movement of good ideas (COM/2003/840), in particular Chapter 7.2. 
For instance: Under the Tacis programme (NIS) about € 10M have been allocated over the period 2002-2004 (Belarus, Moldova, Ukraine, Russia, for specific anti- trafficking of human beings projects focussing on 
prevention, prosecution and protection.Under the 8th ACP programme, Benin has benefited from a € 2M project 
against trafficking in children.€ 5M have been allocated for South Africa. 
2 Hereinafter referred to as EU. 
3 Article 1(1) of the Council Framework Decision of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings (OJ 
L 203, 1.8.2002. p. 1):  
“1….the recruitment, transportation, transfer, harbouring, subsequent reception of a person, including exchange 
or transfer of control over that person, where:  (a) use is made of coercion, force or threat, including abduction, or  
(b) use is made of deceit or fraud, or  
(c) there is an abuse of authority or of a position of vulnerability, which is su ch that the person has no real and 
acceptable alternative but to subm it to the abuse involved, or 
(d) payments or benefits are given or received to achieve  the consent of a person having control over another 
 
LV 13   LV                                                                                                                                                          
person  for the purpose of exploitation of that person’s labour or services, including at least forced or compulsory 
labour or services, slavery or practices similar to slavery or servitude, or for the purpose of the exploitation of the 
prostitution of others or other forms of sexual exploitation, including in pornography. 
2. The consent of a victim of trafficking in human beings to the exploitation, intended or actual, shall be irrelevant where any of the means set forth in paragraph 1 have been used. 
 3. When the conduct referred to in paragraph 1 involves  a child, it shall be a punishable trafficking offence even 
if none of the means set forth in paragraph 1 have been used.” This definition reflects the elements of the definition of the UN Protocol to Prevent, Suppress and Punish 
Trafficking in Persons, Especially Women and Children, supplementing the United Nations Convention against 
Transnational Organised Crime (UN Trafficking Protocol) but excludes trafficking in human beings for the 
removal of organs. This aspect will be looked at by the Commission in more detail in the light of a Europol 
report on trafficking in human organs. 
4 More and more attention is paid to trafficking in human beings for the purpose of labour exploitation. See 
Report (Note 6, below), e.g. Recommendations 29, 73 and Chapter 2, especially page 52; furthermore ILO: A 
Global Alliance against Forced Labour - Global Repo rt under the Follow-up to the ILO Declaration on 
Fundamental Principles and Rights at Work, Geneva 2005. 
5 The Hague Programme on strengthening the area of freedo m, security and justice;(OJ C 053, 03/03/2005 p.1). 
6  The Hague Programme on strengthening the area of fr eedom, security and justice - paragraph 1.7.1 in fine ; (OJ 
C 053, 03/03/2005, p.7). 
7 Council and Commission Action Plan implementing the Hague Programme on strengthening 
freedom, security and justice in the European Union – 5th hyphen letter c) (OJ C 198, 12.08.2005, p.14). 
8 Report of Experts Group on Traffi cking in Human Beings (Brussels, 22  December 2004); he reinafter referred 
to as Report; published on the website of the Commission, DG JLS: 
http://europa.eu.int/comm/justice_home/fsj/crime/tr afficking/fsj_crime_hum an_trafficking_en.htm .   
9 Established by the Commission in 2003 (OJ L 79, 26.3.2003, p. 25; OJ C 205, 30.8.2003, p. 3.) further to the 
Brussels Declaration of 2002 on Preventing and Combating Trafficking In Human Beings (OJ C 137, 12.6.2003, 
p. 1.); hereinafter referred to as Experts Group.  
10 OJ C 364, 18.12.2000, p. 9. According to Explanations  relating to the Charter, Article 5 (3) stems directly 
from human dignity and takes into account of recent developments in organised crime, such as the organisation 
of lucrative illegal immigration or sexual exploitation networks. On the other hand, one has to take into account 
the non-binding legal status of the Charter and that accor ding to a classical doctrine only States could violate 
individual human rights. The Charter’s provisions are addr essed to the Member States only insofar as they are 
implementing Union law. The Charter does not extend the field of application of Union law beyond the powers 
of the Union or establish any new power or task for the Union. 
11 At least seven International Conventions related to th e prevention of human trafficking have been signed and 
mostly ratified by EU Member States (Convention on the Rights of the Child with the Optional Protocol, The 
Hague Convention on the Protection of Children and Co-operation in Respect of Inter-Country Adoption, 
Palermo Convention against Transnational Organised Crime and Trafficking Protocol, ILO Convention No 182 and the Convention on Eradication on all forms of Discrimination Against Women). and advocate for further 
provisions not ratified as yet e.g. addressing trafficking in human organs and tissues. A  reference has to be made 
as well to “The European Convention on Human Rights and Biomedicine, 1997” and the Additional protocol concerning Transplantation of Organs and Tissues of Human Origin (2002), whose  Article 22 concerns 
trafficking in organs and tissues. 
Furthermore the Rome Statute of the International Criminal Court extends the jurisdiction of the Court on the enslavement as a crime agains t humanity. Enslavement is defined as “the  exercise of any or all of the powers 
attaching to the right of  ownership over a person and includes the exercise of such power in the course of 
trafficking in persons, in particular  women and children” (Article 7.2). 
Recital 3 of the Council Framework Decision of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings points 
out that it comprises serious violations of fundamental human rights; OJ L 203, 1.8.2002, p. 1. 
12 See also Report, recommendations 17, 114. 
13 See Report, recommendation 10 concerning the development of a “human rights impact assessment model” in 
cooperation working with trafficked persons and human rights institutions. 
14 See Report, recommendations 89 – 115. 
15 Such as the UN Commission on Human Rights (CHR) and UN General Assembly Third Committee. At the 
annual sessions of the Third Committee and CHR in 2004, the EU co-sponsored resolutions on Trafficking in women and girls and the resolution on the rights of the ch ild which incorporates aspect s relating to trafficking. 
The CHR also appointed a new Speci al Rapporteur on Trafficking. 
 
LV 14   LV                                                                                                                                                          
16 See endnote 1, which refers to the definition in Artic le 1 of the Council Framework Decision on combating 
trafficking in human beings. 
17 See also: Trafficking in human beings for sexual exploitation : A Europol perspective 
http://www.europol.eu.int/publications /SeriousCrimeOverviews/2004/THB.pdf ; 
Furthermore, for labour exploitation: ILO, A Global A lliance against Forced Labour - Global Report under the 
Follow-up to the ILO Declaration on Fundamental Principles and Rights at Work, Geneva 2005, e.g. page 46, 
no. 221. 
18 Further to the Framework Decision on combating tr afficking in human beings and the one on sexual 
exploitation of children and child pornography (OJ L 203, 1.8.2002, p. 1; OJ L 13, 20.1.2004, p. 44) Member 
States are adapting their legislation, including punishment by terms of imprisonment if the offence has been 
committed in aggravated circumstances: Article 3 of the Council Framework Decision on combating trafficking 
in human beings; Article 5 of the Council Framework Decision on combating the sexual exploitation of children and child pornography. Different approaches prevail regard ing the legalisation or criminalization of the purchase 
of sexual services in general or the criminalisation of the purchase of sexual services of forced prostitutes (see 
f.i. Sweden: Law That Prohibits the Purchase of Sexual Services, see also Gunilla Ekberg, The Swedish Law 
That Prohibits the Purchase of Sexual Services, in Violence Against Women, Vol. 10 No. 10 October 2004, p. 
1187-1218.). 
19 Trafficking in Human Beings: A Europol Perspective – January 2004, p. 1. Published: 
http://www.europol.eu.int/publications/Serio usCrimeOverviews/2004/ OverviewTHB2004.pdf  
20 The Experts Group (Report, recommendation 118) advises to continuously devote a certain percentage of these 
resources to the fight against trafficking in human beings. 
21 Report, p. 118. 
22 The Experts Group refers to the Italian Direzione Invest igativa Antimafia and the Fren ch Office central pour la 
repression de la traite des ?tres humains (OCRTEH) as best practices. Report, p. 122. 
23 For possible guidance see Report, p. 122. 
24 Report, recommendations 117, 118. 
25 Report, recommendation 116. 
26 Report, p. 125 and recommendation 122. 
27 Notably in line with the so-called “Libreville Decl aration,” http://www.acpsec.or g/fiji/gabon/final_gb.htm. 
28 Stressed on several occasions, e.g. in No. 14, fourth, sixth and last indent, of the Brussels Declaration (OJ C 
137, 12.6.2003, p. 7, 8); Report, p.119. 
29 Report, p. 111-114, 119. 
30 However, relevant measures should not be misinterpreted and used to legitimise or suggest a disregard for the 
need to protect and assist a victim of trafficking. Report, p. 123 and recommendation 119. 
31 Council Decision of 28 February 2002 setting up Eurojust with a view to reinforcing the fight against serious 
crime, Article 4(1); OJ L 63, 6.3.2002, p. 1. 
32 The general competence of Europol covers trafficking in human beings (Art. 2(2) of the Europol Convention). 
33 At international level Interpol offers similar services, see http://www.interpol.int/Public/THB/default.asp . 
34 Within another Analytical Work File there is a possibility fir Europol to collect and store data depending upon 
the nationality of the trafficker. 
35 Hereinafter referred to as EC. 
36 COM (2003) 512 final of 22.8.2003. 
37 On the basis of Articles 62 (2) and 63 (3), in conjunction with 300 (2) and (3) TEC. 
38 COM (2003) 512 final of 22.8.2003. 
39 Proposal for a Directive of the European Parliament and of the Council on the prevention of the use of the 
financial system for the purpose of money laundering, including terrorist financing (COM(2004) 448 final, 
Brussels, of 30.6.2004). 
40 OJ L 68, 15.3.2005, p. 49. Article 3, which provides for extended powers of confiscation under certain 
conditions, refers to the Framework Decision on combating trafficking in human beings. 
41 OJ L 328, 5.12.2002, p. 17. 
42 OJ L 328, 5.12.2002, p. 1. 
43 OJ C 142, 14.6.2002, p. 23. 
44 The most recent overview on the st ate of implementation is to be foun d in the Commissi on’s 2004 annual 
report on the development of a co mmon policy on illegal immigration, smuggling and trafficking of human 
beings, external borders, and the return of illega l residents, SEC (2004) 1349 final of 25.10.2005. 
45 OJ L 261, 6.8.2004, p. 19. 
46 OJ L 80, 18.3.2004, p.1. 
 
LV 15   LV                                                                                                                                                          
47 UN Protocol to prevent, suppress and punish trafficking in persons, especially women and children, 
supplementing the UN Convention against Transnational Organised Crime; signed in Palermo on 12 to 15 
December 2000 by all EU Member St ates and the European Community. 
48 Deadline for transposition according to the act: 6 August 2006. 
49 A new regulation (“Border Code”), which will be based on the Commission proposal COM (2004) 391 final of 
26 May 2004, will seek to clarify, restructure, consolid ate and develop existing legislation on border controls on 
persons, which have been developed within the Schengen  intergovernmental framework and integrated into the 
Treaty since May 1999. 
50 Hereinafter referred to as EP. 
51 See Report, Recommendations 68 and 76. 
52 The UN Committee on the Rights of the Child has stressed  in several occasions the vulnerability of children 
belonging to minorities notably because of poor access to education and lack of birth registration. The Permanent 
Forum on Indigenous Issues in its se ssion of 2003 recommended to the UN system to address the issue of 
trafficking of indigenous women and girls as a matter of concern. 
53 See UN Trafficking Protocol, Article 9 (5); furthermore: Resolution of the UN Commission on the Status of 
Women (CSW) of 11 March 2005 on Eliminating Demand for Trafficked Women and Girls for All Forms of 
Exploitation. 
54 OJ L 203, 1.8.2002, p. 1; OJ L 13, 20.1.2004, p. 44. 
55 Seriousness and extent of child trafficking for sexual and economic exploitation (child labour, prostitution, 
pornography, cheap labour, begging, pick pocketing, drug selling, organ trafficking, etc.) as well as for illegal 
adoption (Report, p. 67, 68) became cl ear, inter alia, at a Roundtable on EU  Action against Child Trafficking and 
Related Forms of Exploitation, on 26 May 2004 under the auspices of the EU Forum for the Prevention of 
Organised Crime (Supported by the UNICEF Innocenti Res earch Centre, the International Federation Terre des 
Hommes, Save the Children and Child Focus, which were able to base their presentations on a number of research projects, for example, International Fede ration Terre des Hommes, Kids as commodities? Child 
Trafficking and What to about it, by Mike Dottridge, 2004, and Lost Kids, Lost Futures, The European Union’s 
Response to Child Trafficking, by Mirjam van Reisen and Ana Stefanovic, 2004; ECPAT, Joint East West Research on Trafficking in Children for Sexual Purpos es in Europe: The Sending Countries, by Murieann 
O’Briain, Anke van den Borne, Theo Noten, 2004; IOM Report on Trafficking in Unaccompanied Minors in 
Ireland, by Dr. Pauline Conroy, 2004; UNICEF Innocenti, Trafficking in Human Beings, Especially Women and 
Children, in Africa, 2003, and Child Trafficking in West Africa: Policy Responses, 2002. Presentations and 
conclusions of the Roundtable are published on the website of the Commission, DG JLS: http://europa.eu.int/comm/justice_home/fs j/crime/forum/fsj_crime_forum_en.htm
  
More recently, developments caused by HIV/AIDS epidemic and complex emergencies and natural disasters like 
the Tsunami disaster in the Indian Ocean in December 2004 have recalled the specific vulnera bility of children 
to trafficking. For further information:UNICEF Innocenti, http://www.childtrafficking.org/ ; Save the Children, 
http://www.savethechildren.org/ ; or Terre des homes, http://tdh.ch/cms/index.php?&L=0 .  
56 Article 24 (2) of the Charter. Moreover, anti trafficking legislation as adopted in the first and the third pillar of 
the EU includes specific provisions on children. Articles 1 (3) and (4), 3 (2)(b), 7 (2) and (3) of the Council 
Framework Decision on combating trafficking in human beings; Council Framework Decision on combating the 
sexual exploitation of children and child pornography; Ar ticles 2 (f) and 10 of Council Directive 2004/81/EC of 
29 April 2004. These provisions recognise the more limited capacities of children to fully understand the 
consequences of their actions. Even when a child agrees to be trafficked and/or exploited, consent cannot be 
assumed and should never be used against the child. In  the case of children the us e of force, coercion or 
deception is not required fo r a trafficking offence. 
The Commission, within its competencies, will strengthen the financial support for projects specifically 
addressing child trafficking. In particular, the Daphne  II Programme will up to 2008 continue to support 
European organisations that develop measures and actions to prevent or to combat all types of violence against 
children and to protect the victims and groups at risk. 
57 Hereinafter referred to as CRC. More detailed information concerning contents and status of ratification on the 
websites of UNHCHR (http://www.unhchr.ch/htm l/menu2/6/crc/treaties/crc.htm) or UNICEF 
(http://www.unicef.org/crc/crc.htm ). 
58 According to the CRC children are not only (real or potentia l) victims in need of protection but they also have 
rights that are clearly set out in the CRC: the promoti on of the best interests of the child (Art. 3), the non-
discrimination principle (Art. 2), the right to participate (Art. 12), the right to survival and development (Art. 6).  The views of the child must be given due weight in accordance with his/her age and maturity in consistence with 
Article 12 of the CRC. The CRC contains specific prov isions (Articles 32, 33, 34, 35, 36) dealing with 
exploitation, abuse and trafficking. With regard to the definition of “exploitation” the CRC states the right of the 
 
LV 16   LV                                                                                                                                                          
child to be protected from “economic e xploitation and from performing any work  that is likely to be hazardous 
or to interfere with the child’s education, or to be harmful to the child’s health or physical, mental, spiritual, 
moral or social development” as well as from all forms of sexual exploitation and sexual abuse, in particular the 
exploitation of children in prostitution or pornography. Other relevant articles include the right to protection of children deprived of their family (Art. 20) and the non use of detention (Art. 37). 
59 Report, p. 69. Other relevant international instruments are: 
Optional Protocol on the sale of children, child prostitution and child pornography of 25 May 2000. Contents and status of ratifications: http://www.unhchr.ch/html/menu2/dopchild.htm
. The Report (p. 68) points out that it goes 
further than the UN Trafficking Protocol  as it includes crimes that are not of  a transnational nature and that do 
not involve organised criminal groups and it also covers the transfer of organs and illegal adoption. Additionally, 
it states that the consent of the child is not relevant as lo ng as the overall objective is the exploitation of the child. 
ILO Convention concerning the Prohibition and Immediate Action for the Elimination of the Worst Forms of Child Labour No. C182 (1999). Full text and status/ratifications of the Convention on the ILO website under:  
http://www.ilo.org/public/english/standard s/ipec/ratification/convention/text.htm
. Child forced labour is one of 
the main causes and consequences of Human trafficking. Harmonisation of relevant legislation at regional level might also be beneficial for freeing child labourers and stop trafficking. On this sp ecific aspect an important 
initiative, the Libreville Declaration, supported by  the European Commission and by the ILO IPEC 
(International Programme for the Elim ination of Child labour) took place in February 2003. Ministers from 
Benin, Burkina Faso, Cameroon, Ivory Coast, Gabon, Mali and Togo joined forces to denounce the issue of 
child-trafficking in French-speaking West and Centra l Africa. The meeting focused on the necessity of 
harmonising legislations at national level in those specific African regions in order to fight trafficking of children and child labour. 
60 We will take specific action to eradicate all forms of vi olence against children. We therefore decide to launch a 
three year programme of action to address social, legal, health and educational dimensions of various forms of violence against children. We shall al so elaborate measures to stop sexual  exploitation of children, including 
legal instruments if appropriate and involve civil so ciety in this process.” (W arsaw Summit Action Plan). 
61 See Report, recommendations 85, 86. 
62 See FN 60. In the new “Border Code” , the provisions on external border controls have been strengthened, by 
specifying that further investigation shall be carried out by border guards when “there are serious grounds for 
suspecting that they may have been unlawfully removed from the custody of the person(s) legally exercising 
parental care over them”. 
63 End 2005/beginning 2006 
64 The EU can rely on a solid framework of international obligations and commitments as a basis for such 
engagement: in addition to the almost universal ratifi cation of the CRC and substantial ratifications of other 
instruments by third countries, 190 national delegations to the UN General Assembly Special Assembly made specific commitments to elim inate trafficking and sexual  exploitation of children. 
65 See Report, Recommendations 35 – 42. 
66 Neither the Commission nor Europol nor any other EU mechanism, such as CIREFI (Centre for Information, 
Discussion and Exchange on the Crossing of Frontiers and Immigration, set up by a decision of the Ministers 
responsible for immigration on 30 November and 1 December 1992..), is  able to publish pr ecise figures about 
the EU-wide extent of trafficking in human beings. Although the CIREFI data collection contains a category on facilitated aliens including, but not solely relating to, thos e who have been trafficked, it is currently impossible to 
distinguish between trafficked and non-trafficked person s and so the usefulness of this data collection for 
tracking the human trafficking phenomenon is rather low. Europol stated that the nature of the crime makes it 
difficult to estimate exactly how many victims are trafficked  in the EU as well as the rest of the world but there 
are reasons to believe that they should be counted in the hundreds of thousands of thousands. The assumptions 
underlying present estimates of the ex tent at European or global level ar e however unclear. See Frank Laczko 
(IOM), Human Trafficking: The Need for Better Data, November 1, 2002, Migration Information Source, 
published under: http://www.migrationinformation.org/Feature/display.cfm?ID=66
 
67 Data on trafficking in human beings should not only f acilitate an assessment of law enforcement activities but 
of the entire anti-trafficking policy including measures rela ted to prevention, to protection and support of victims 
or to the impact of voluntary or forced return. Therefore, it is also important to know, for example, how many trafficked persons benefited from support provided by civil society organisations, how many benefited from a 
residence permit and under what conditions, how many returned to their countries of origin and what happened 
to them after three, five or even more  years. Finally, it might be useful to know the financial implications of anti-
trafficking measures. 
68 OJ C 260, 29.10.2003, p. 4. 
69 COM (2003) 179 final of 15.4.2003. 
 
LV 17   LV                                                                                                                                                          
70 See the Commission’s proposal for a Regulation on Community statistics on International migration and 
asylum, COM (2005) xxx of xx July 2005. 
71 For instance, data disaggregated by ethnicity may prov ide empirical evidence to what extent ethnic minorities 
or indigenous peoples fall more easily victim to human trafficking and may allow conclusions regarding the discrimination of such groups. Furthermore, UNICEF has stressed that when traditional community bonds are 
eroded by lack of effective official protection and economic marginalization, indigenous women and children 
may be particularly at risk, especially those in remote  rural areas or close to national borders (“Ensuring the 
rights of indigenous children”, Innocenti Research Centre, 2004)  
72 Report, chapter 3.8, p. 76 and chapter 3.8.1, p. 77, in particular recommendations 35-37. 
73 Communication from the Commission, The Fundamental Rights Agency, A public consultation document, 
Brussels, 25.10.2004, COM (2004) 693 final. 
74 Project under preparatio n of Commission services. 
75 Report, Chapter 3.6. Stressed in the Brussels Declaration (OJ C 137, 12.6.2003, p. 3) and recognised by UN 
(Articles 10 and 11 of the UN Trafficking Protocol), OSCE (Ministerial Council, Decision No. 2/03, Combating 
Trafficking in Human Beings, 2 December 2003; Decision  No. 13/04 The Special Needs for Child Victims of 
Trafficking for Protection and Assist ance, 7 December 2004), Council of Eu rope Convention on  Action against 
Trafficking in Human Beings adopted by the Committee of Ministers on 3 May 2005 
(http://www.coe.int/T/E/human_rights/trafficking/ ).  
76 The useful role of victim support organisations has already been recognised in Article 13 of the Council 
Framework Decision of 15 March 2001 on the standing of victims in criminal proceedings (OJ L 82, 22.3.2001, 
p. 4.).  In number 6 (d) of its Conclusions of 8 May 2003 the Council urges Member States to provide assistance, 
where appropriate, in close cooperation between state authorities and independent specialised organisations 
(NGOs) and to encourage further development of the sharing of best practices (OJ C 137, 12.6.2003, p. 1). A 
workshop under the auspices of the EU Forum for the Prevention of Organised Crime on 30 June 2003 demonstrated that both trafficked persons and law enforcement agencies can benefit from the involvement of 
civil society organisations  
(http://europa.eu.int/comm/justice_home/fsj/ crime/forum/fsj_crime_forum2003_en.htm
). Some Member States 
have established mechanisms based on specific criteri a to formally recognise or register civil society 
organisations that are involved in relevant public-private cooperation and entrusted with particular task.In other 
Member States the cooperation is less regulated. Ho wever, replies to a questionnaire of the Commission 
(Council Working Document 11793/03 CRIMORG 57 MIGR 73) showed that in many EU Member States 
competent authorities cooperate in a more or less systematic and regular way with civil society organisations.  
77 See also no. 13, ninth indent of the Brussels Declaration, OJ C 137, 12.6.2003, p. 7.as well as G. Vermeulen 
and H. De Pauw, Cooperation between civil society orga nisations and law enforcement services in the area of 
missing sexually exploited children, Possibilities and limit s from a European perspective, Antwerp-Apeldoorn 
2004, in particular p. 85-94. Although focusing on sexually exploited and missing children the proposals made 
for such protocols should be taken into account in the context of trafficking in human beings. 
78 See Report, Chapter 3.6.1 and Recommendations 35-37. 
79 Endorsed by the OSCE, Ministerial Council, Decision No. 2/03, Combating Trafficking in Human Beings, 2 
December 2003; more detailed information in: National Referral Mechanisms: Joini ng Efforts to Protect the 
Rights of Trafficked Persons. A Practical Handbook, Warsaw 2004. 
80 See Report, recommendations 30, 31, 34. 
81 The Experts Group proposed a European Anti Trafficking Network. See Report, recommendation 33 and 
Explanatory Paper 6. Such network sh all consist of contact points designat ed by each Member State and by the 
Commission, include governmental and non-governmental ag encies and cover the areas of prevention and victim 
assistance as well as law enforcement and police and ju dicial cooperation. The Experts Group refers to the 
example of the European Crime Prevention Network (Coun cil Decision of 28 May 2001 setting up a European 
crime prevention network, OJ L 153, 8.6.2001, p.1; more detailed information: 
http://europa.eu.int/comm/ju stice_home/eucpn/home.html ). Other options are the use of existing bodies such as 
Experts Group itself or the EU Forum for the Prevention of Organised Crime. 
82 See also European Parliament resolution of 28 April 2005 on the Annual Report on Human Rights in the 
World 2004 and the EU's policy on the matter (2004/2151(INI))”, in particular no. 184, 185 
83 A tripartite plus meeting in 2003, convened by UNOG,  was extremely helpful and facilitate the coordination 
between all the organisations that are active in  this area. For more detailed information: 
http://www.unhchr.ch/huricane/huricane.nsf/0 /6031593A6D26A507C1256CD1003BA09D?opendocument  
http://www2.unog.ch/news2/documents/newsen/dg0310e.htm  
84 In this regard it has to be recalled that, on 3 May 2005, the Committee of Ministers of the Council of Europe 
adopted a Convention on action against trafficking in human being. This Convention has been opened for 
 
LV 18   LV                                                                                                                                                          
signature at the Summit of Council of Europe Heads of State and Government held in Warsaw on 16 and 17 May 
2005. It has so far (July 2005) been signed by 15 States, including 8 EU Member States (Austria, Cyprus, Italy, 
Luxembourg, Malta, Poland, Portugal, Sweden). It is not yet in force which requires 10 ratifications, including 
by 8 Council of Europe Member States . 
85 Guidelines on the relations between the Council of Euro pe and the European. Union, adopted as part of an 
Action Plan in the Third Summit of the Counc il of Europe in Warsaw, 16 – 17 May 2005. 
86 This initiative was set up in 2002at political level with emphasis on practical measures and the achievement of 
tangible results. According to the terms of reference a st ate secretary or the equivalent should represent each 
participating country as enhancing the treatment of th e issue on a political level belongs to the three main 
objectives of the initiative. More detailed information,  including the terms of reference and already adopted 
recommendations, on website of the Task Force:  
http://www.against-trafficking.org/templates/news.aspx?page_id=251 . 
87 SECI, for more detailed information: http://www.secicenter.org/html/index.htm . 
88 For more information: 
http://www.icmpd.org/default.asp?nav=budapest&folderid=376&id=49&subfolderId=245.  
89 This dialogue, which has been launched in 1990, brings together the Governments of France, Italy, Spain, 
Portugal, Malta, Mauritania, Morocco, Algeria, Tunisia and Ly bia, and it serves the purpose to hold annual 
meetings at ministerial level to discuss trans-mediterranean  issues of mutual interest. At their annual meeting in 
Malta on 30 June 2005, it was agreed to deepen and sp eed-up the cooperation on combating illegal immigration. 
90 For more information : http://www.icmpd.org/default.asp?nav=budapest&folderid=362&id=-1.