P9_TA(2021)0107

Gaisa kvalitātes direktīvu īstenošana

Eiropas Parlamenta 2021. gada 25. marta rezolūcija par gaisa kvalitātes direktīvu — Direktīvas 2004/107/EK un Direktīvas 2008/50/EK — īstenošanu (2020/2091(INI))

(2021/C 494/07)

Eiropas Parlaments,

— ņemot vērā nolīgumu, ko pieņēma ANO Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām Pušu 21. konferencē (COP 21), Parīzē, 2015. gada 12. decembrī (Parīzes nolīgums),

— ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam un ANO ilgtspējīgas attīstības mērķus (IAM),

— ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību, jo īpaši tā 191. pantu,

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīvu 2008/50/EK par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai (1),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 15. decembra Direktīvu 2004/107/EK par arsēnu, kadmiju, dzīvsudrabu, niķeli un policikliskiem aromātiskiem ogļūdeņražiem apkārtējā gaisā (2),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 14. decembra Direktīvu (ES) 2016/2284 par dažu gaisu piesārņojošo vielu valstu emisiju samazināšanu un ar ko groza Direktīvu 2003/35/EK un atceļ Direktīvu 2001/81/EK (NEC direktīva) (3),

— ņemot vērā Komisijas 2011. gada 12. decembra Īstenošanas lēmumu 2011/850/ES, kurā izklāstīti noteikumi par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/107/EK un Direktīvu 2008/50/EK attiecībā uz savstarpēju informācijas apmaiņu un ziņojumiem par apkārtējā gaisa kvalitāti (4),

— ņemot vērā Komisijas 2019. gada 11. decembra paziņojumu par Eiropas zaļo kursu (COM(2019)0640),

— ņemot vērā Komisijas 2018. gada 17. maija paziņojumu “Eiropa, kas aizsargā: tīru gaisu ikvienam” (COM(2018)0330),

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada 4. marta priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido klimatneitralitātes panākšanas satvaru un groza Regulu (ES) 2018/1999 (Eiropas Klimata akts) (COM(2020)0080),

— ņemot vērā Eiropas Komisijas dienestu 2019. gada 28. novembra darba dokumentu par ES apkārtējā gaisa kvalitātes direktīvu (Direktīvas 2008/50/EK un Direktīvas 2004/107/EK) atbilstības pārbaudi (SWD(2019)0427),

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada 26. jūnija ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par panākto progresu Direktīvas (ES) 2016/2284 par dažu gaisu piesārņojošo vielu valstu emisiju samazināšanu īstenošanā (COM(2020)0266),

— ņemot vērā Komisijas 2021. gada 8. janvāra ziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Otrais pārskats par programmu “Tīru gaisu Eiropā”” (COM(2021)0003),

— ņemot bērā Komisijas ceļvedi apkārtējā gaisa kvalitātes direktīvu pārskatīšanas sākotnējam ietekmes novērtējumam,

— ņemot vērā ES darba drošības un veselības aizsardzības politiku, it īpaši Komisijas 2017. gada 10. janvāra paziņojumu "Drošāks un veselīgāks darbs visiem. ES darba drošības un veselības aizsardzības tiesību aktu un politikas modernizēšana (COM(2017)0012), kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/37/EK par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas saistīts ar kancerogēnu vai mutagēnu iedarbību darbā (5),

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada 14. oktobra paziņojumu par ES metāna emisiju mazināšanas stratēģiju (COM(2020)0663),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Direktīvu 2010/75/ES par rūpnieciskajām emisijām (piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole) (6),

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada 14. oktobra paziņojumu “Ilgtspēju sekmējoša ķimikāliju stratēģija “Ceļā uz vidi, kas brīva no toksikantiem”” (COM(2020)0667) un Eiropas Parlamenta 2020. gada 10. jūlija rezolūciju par ilgtspēju sekmējošu stratēģiju attiecībā uz ķimikālijām (7),

— ņemot vērā 2019. gada 13. marta rezolūciju par Eiropas nodrošinātu aizsardzību: tīrs gaiss visiem (8),

— ņemot vērā 2019. gada 28. novembra rezolūciju par ārkārtas situāciju klimata un vides jomā (9),

— ņemot vērā Reģionu komitejas 2020. gada 2. jūlija atzinumu “ES tīras gaisa politikas nākotne saistībā ar nulles piesārņojuma mērķi” (10),

— ņemot vērā Eiropas Revīzijas palātas 2018. gada 11. septembra Īpašo ziņojumu Nr. 23/2018 “Gaisa piesārņojums: mūsu veselība joprojām nav pietiekami aizsargāta”,

— ņemot vērā Eiropas Vides aģentūras 2020. gada 23. novembra ziņojumu Nr. 9/2020 “Gaisa kvalitāte Eiropā 2020. gadā”.

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta Izpētes dienesta (EPRS) 2021. gada 18. janvāra Eiropas īstenošanas novērtējumu “ES politika attiecībā uz gaisa kvalitāti: atsevišķu tiesību aktu īstenošana” un tā I pielikumu “Vietējo gaisa kvalitātes politikas nostādņu kartēšana un novērtēšana. Kādu pieredzi gaisa kvalitātes politikas jomā varētu gūt no pārvietošanās ierobežojumiem saistībā ar Covid-19?”,

— ņemot vērā EP Ekonomikas, zinātnes un dzīves kvalitātes politikas departamenta 2021. gada janvāra pētījumu “Gaisa piesārņojums un Covid-19”,

— ņemot vērā EP Ekonomikas, zinātnes un dzīves kvalitātes politikas departamenta 2019. gada 18. marta pētījumu Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejai ar nosaukumu “Gaisa kvalitātes paraugu ņemšanas punkti — mērījumu reprezentativitāte un salīdzināmība saskaņā ar Direktīvu 2008/50/EK par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai”,

— ņemot vērā Pasaules Veselības organizācijas (PVO) 2015. gada 26. maija rezolūciju “Veselība un vide: risinot problēmas saistībā ar gaisa piesārņojuma ietekmi uz veselību”,

— ņemot vērā Reglamenta 54. pantu, kā arī 1. panta 1. punkta e) apakšpunktu un 3. pielikumu Priekšsēdētāju konferences 2002. gada 12. decembra lēmumā par procedūru patstāvīgo ziņojumu sagatavošanas atļaujas piešķiršanai,

— ņemot vērā Transporta un tūrisma komitejas atzinumu,

— ņemot vērā Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas ziņojumu (A9-0037/2021),

A. tā kā tīrs gaiss ir ārkārtīgi svarīgs cilvēka veselībai, dzīves kvalitātei un videi un IAM ir noteikts par vienu no pasaules mēroga prioritātēm veselības jomā;

B. tā kā gaisa piesārņojums ir pārrobežu problēma un ziņojumā “Otrais pārskats par programmu “Tīru gaisu Eiropā”” minēts, ka notiek ievērojama gaisa piesārņotāju apmaiņa dalībvalstu starpā, kā arī ES un trešo valstu starpā; tā kā daudzos gadījumos sliktas gaisa kvalitātes negatīvā ietekme ir kļuvusi par vietējo problēmu dalībvalstīs, kuras nespēj veikt darbības saistībā ar emisiju avotiem ārpus to teritorijas;

C. tā kā gaisa piesārņojums ir vienīgais nopietnākais vides faktors Eiropā, kas apdraud veselību (11) un kas reģionus, sociālekonomiskās un vecuma grupas ietekmē atšķirīgi un saskaņā ar EVA jaunākajām aplēsēm par gaisa piesārņojuma radīto ietekmi uz veselību tas ir iemesls gandrīz 400 000 priekšlaicīgas nāves gadījumiem gadā; tā kā 2018. gadā cieto daļiņu (PM2,5) koncentrācija ES 28 dalībvalstīs un ilgstoša to iedarbība izraisīja aptuveni 379 000 priekšlaicīgas nāves gadījumus; tā kā tiek lēsts, ka 2018. gadā NO2 un O3 koncentrācija izraisīja attiecīgi aptuveni 54 000 un 19 400 priekšlaicīgas nāves gadījumus (12);

D. tā kā gaisa piesārņojumam ir saistība ar elpošanas sistēmas un sirds un asinsvadu slimībām, insultu un vēzi un jaunākajos pētījumos ir konstatēta arī tā saistība ar negatīvu ietekmi uz auglību, grūtniecību un jaundzimušajiem, kā arī ar demenci (13), strukturālām izmaiņām bērnu smadzenēs, Alcheimera slimību, hronisku iekaisumu un kognitīviem traucējumiem (14) un ar diabēta izraisītu mirstību (15); tā kā kopš 1990. gada gaisa piesārņojuma izraisītu priekšlaicīgas nāves gadījumu skaits ir samazinājies par vairāk nekā 50 % (16);

E. tā kā ir iegūti pierādījumi tam, ka gaisa piesārņojuma iedarbība var ietekmēt to cilvēku veselības stāvokli, kuri saslimst ar Covid-19, un tas notiek galvenokārt tādēļ, ka ir nodarīts kaitējums elpošanas sistēmai un imūnsistēmai un notiek proteīnu ekspresija, ka ļauj vīrusam iekļūt šūnās (17);

F. tā kā saskaņā ar Komisijas ziņojumu “Otrais pārskats par programmu “Tīru gaisu Eiropā”” gaisa piesārņojuma izraisītu priekšlaicīgas nāves gadījumu skaits līdz 2030. gadam varētu samazināties par aptuveni 55 % gadā salīdzinājumā ar 2005. gadu, ja dalībvalstis īstenos visus pasākumus, ko paredz spēkā esošie ES tiesību akti, kas reglamentē gaisa piesārņojuma avotus;

G. tā kā pilsētu iedzīvotāji ir visvairāk pakļauti gaisa piesārņojumam un tā kā pasaulē tikai katrs desmitais cilvēks dzīvo pilsētā, un tas atbilst PVO gaisa kvalitātes pamatnostādnēm (18); tā kā mūsdienās 75 % ES iedzīvotāju dzīvo pilsētā un piepilsētā (19);

H. tā kā 98 % ES pilsētu iedzīvotāju tiek pakļauti tādu ozona robežvērtību iedarbībai, kas pārsniedz PVO pamatnostādnēs noteiktās; tā kā 77 % ES 28 dalībvalstu iedzīvotāju tiek pakļauti tādu PM2,5 robežvērtību iedarbībai, kaspārsniedz PVO pamatnostādnēs noteiktās (20);

I. tā kā žurnālā “The Lancet Planetary Health”2021. gada 19. janvārī tika publicēts pētījums par gaisa piesārņojuma ietekmes uz mirstību novērtējumu gandrīz tūkstotī Eiropas pilsētu (21); tā kā tika konstatēts, ka desmit pilsētas, kurās ir zemākā NO2 un PM2,5 piesārņojuma izraisītā mirstība, atrodas lielākoties Ziemeļeiropā; tā kā ar gaisa kvalitāti saistītās problēmas dažādās vietās būtiski atšķiras un tā kā galvenie problēmu cēloņi ir dažādi — no apkures sistēmām līdz transportam; tā kā, neskatoties uz ekonomikas izaugsmi, salīdzinājumā ar 1990. gadu gaisa kvalitāte kopumā uzlabojas;

J. tā kā gaisa piesārņojumam ir būtiska negatīva ietekme uz cilvēkiem un ekonomiku, piemēram, saīsinot paredzamo mūža ilgumu, palielinot medicīniskos izdevumus, samazinot darba produktivitāti, pasliktinot ekosistēmu stāvokli un izraisot biodaudzveidības zudumu un klimata pārmaiņas; tā kā gaisa piesārņojuma radītās kopējās izmaksas sabiedrībai, kā arī veselības jomā un ekonomikā Eiropā ir 330–940 miljardi EUR gadā, savukārt visu to pasākumu, kas uzlabo gaisa kvalitāti, kopējās izmaksas ir 70–80 miljardi EUR gadā (22); tā kā izmaksas, ko rada bezdarbība, tostarp saistībā ar gaisa piesārņojuma kaitīgo ietekmi uz iedzīvotāju veselību, ekonomiku un sabiedrību, būtiski pārsniedz darbību izmaksas, neskatoties uz to, ka darbību veido dažādi politikas pasākumi; tā kā saskaņā ar Komisijas aplēsēm spēkā esošo ES tiesību aktu tīra gaisa nodrošināšanai pilnīga īstenošana līdz 2030. gadam varētu nodrošināt neto ieguvumus līdz 42 miljardiem EUR gadā, it īpaši pazeminot mirstības un morbiditātes rādītājus (23);

K. tā kā laikposmā no 1990. līdz 2018. gadam ES reģistrēja visu gaisa piesārņotāju emisiju samazinājumu; tā kā lielākais samazinājums tiks ziņots attiecībā uz sēra oksīdiem (SOx), kuru emisijas samazinājās par 90 %, tiem sekoja nemetāna gaistošie organiskie savienojumi (NMGOS) un slāpekļa oksīdi (NOx), kuru emisijas samazinājās attiecīgi par aptuveni 60 %un 55 %; tā kā smalko daļiņu (PM2,5) emisijas kopš 1990. gada ir samazinājušās gandrīz uz pusi un amonjaka (NH3) emisijas ir samazinājušās aptuveni par vienu ceturtdaļu (24); tā kā NH3 emisiju līmenis kopš 2010. gada ir saglabājies nemainīgs;

L. tā kā saskaņā ar jaunākajiem pieejamajiem 2018. gada datiem 10 dalībvalstīm to NH3 emisiju līmenis bija jāsamazina par līdz 10 % mazāk nekā 2 gadu laikā un attiecīgi 6 un 5 dalībvalstīm bija jāsamazina to PM2,5 un NOx emisijas par līdz 30 % vai vairāk, lai nodrošinātu atbilstību 2020. gada robežvērtībām, kas noteiktas NEC Direktīvā (25);

M. tā kā gaisa piesārņojums izraisa vides degradāciju un būtisku negatīvu ietekmi uz dabiskajām ekosistēmām un biodaudzveidību, tostarp izraisa eitrofikāciju un paskābināšanos, un troposfēras ozons kaitē veģetācijai, kā arī gaisa piesārņojums rada būtisku negatīvu ietekmi uz ūdens un augsnes kvalitāti, to atbalstītajiem ekosistēmu pakalpojumus un klimatu un var kaitēt apbūvētajai videi un kultūras mantojumam; tā kā gaisa piesārņotāji, kas patlaban rada lielāko kaitējumu ekosistēmām, ir O3, NH3 un NOx; tā kā gaisa piesārņojuma ietekmē aptuveni divas trešdaļas ekosistēmu platības ES ir pakļautas eitrofikācijai;

N. tā kā slāpekļa savienojumu nosēdumi, kas tiek emitēti gaisā kā NOx un NH3, var izraisīt eitrofikāciju, proti, pārāk lielu barības vielu koncentrāciju; tā kā gan sēra, gan arī slāpekļa savienojumiem ir paskābinoša ietekme; tā kā gan eitrofikācija, gan arī paskābināšanās var ietekmēt zemes un ūdens ekosistēmas, kā arī var izraisīt sugu daudzveidības izmaiņas un jaunu sugu invāziju; tā kā paskābināšanās var veicināt arī toksisko metālu aktīvāku kustību ūdenī vai augsnē, palielinot risku, ka tie var nonākt pārtikas aprites ķēdē;

O. tā kā augsts O3 līmenis kaitē augu šūnām, negatīvi ietekmējot augu vairošanos un augšanu un tādējādi samazinot lauksaimniecības kultūru ražu, mežu augšanu un biodaudzveidību; tā kā mainītie klimatiskie apstākļi un oglekļa dioksīda (CO2) un citu piesārņotāju, tādu kā reaktīvais slāpeklis, emisiju pieaugums maina veģetācijas reakciju uz O3; tā kā šie modifikatori ietekmē O3 daudzumu, ko uzņem lapas, tādējādi mainot ietekmes uz augu augšanu, kultūraugu ražu un ekosistēmu pakalpojumiem apmēru (26);

P. tā kā toksisko piesārņojumu radošie metāli, tādi kā svins (Pb), dzīvsudrabs (Hg) un kadmijs (Cd), var radīt negatīvu ietekmi ne tikai uz cilvēkiem, bet arī uz augiem un dzīvniekiem, un tā kā, lai gan to koncentrācija atmosfērā var būt zema, tie tomēr veicina toksisko metālu izgulsnēšanos un uzkrāšanos augsnē, nogulsnēs un organismos; tā kā toksiskie metāli un noturīgi organiskie savienojumi ir ne tikai toksiski videi, bet arī bioakumulatīvi un uzkrājas dzīvniekos un augos un rada bioloģisko pastiprināšanos — tas nozīmē, ka to koncentrācija organismu audos katrā pārtikas apries ķēdes posmā palielinās;

Q. tā kā, neskatoties uz pasažieru un kravu pārvadājumu pieaugumu, visu gaisa piesārņotāju emisijas autotransporta nozarē salīdzinājumā ar 1990. gadu ir būtiski samazinājušās; tā kā autotransports joprojām rada lielākās NOx emisijas (39 % no kopējām ES NOx emisijām) un ir otrajā vietā melnā oglekļa (26 %) un svina (16 %) emisiju rašanās ziņā ES; tā kā autotransports ir lielākais gaisa piesārņotājs pilsētās un piesārņojumu rada transportlīdzekļu emisijas (transporta izplūdes gāzu emisijas), kā arī riepu un bremžu disku nodilums (ar izplūdes gāzēm nesaistītas transporta emisijas); tā kā dīzeļmotora transportlīdzekļi rada aptuveni 75 % no kopējām gaisa piesārņojuma izmaksām, kas saistītas ar autotransportu Eiropā (27);

R. tā kā EVA ir uzsvērusi, ka lauksaimniecība ir trešais lielākais primāro daļiņu (PM10) emisiju avots ES; tā kā NH3 emisijas no lauksaimniecības katru pavasari veicina augstu primāro daļiņu koncentrāciju visā Eiropā, kā arī īstermiņā un ilgtermiņā rada negatīvu ietekmi uz veselību (28); tā kā metāna emisijas no lauksaimniecības būtiski veicina troposfēras ozona veidošanos, kam ir negatīva ietekme uz cilvēku veselību;

S. tā kā enerģijas ražošanas un sadales nozare EEZ 33 dalībvalstīs rada vairāk nekā pusi SOx emisiju (29) un vienu piektdaļu NOx emisiju (30);

T. tā kā ogļu un lignīta ražotnes rada ievērojamu daļu dzīvsudraba emisiju ES un tā kā 62 % dzīvsudraba emisiju, ko rada ES rūpniecības nozare, nāk no ogļu spēkstacijām (31); tā kā dzīvsudrabs ir bīstams neirotoksīns, kas rada kaitējumu nervu sistēmai, pat ja tā iedarbības līmenis ir salīdzinoši zems;

U. tā kā tiek lēsts, ka 2005. gadā jūrās, kas ieskauj Eiropu (Baltijas jūrā, Ziemeļjūrā, Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā, Vidusjūrā un Melnajā jūrā), starptautiskās kuģniecības radītās sēra dioksīda (SO2) emisijas sasniedza 1,7 miljonus tonnu gadā, NO2 emisijas — 2,8 miljonus tonnu un PM2,5 emisijas —95 000 tonnu (32); tā kā Komisijas pasūtītā zinātniskā pētījumā bija secināts, ka, ja netiks īstenoti turpmāki pasākumi, desmit gadu laikā kuģošanas radītās NOx emisijas sasniegs uz sauszemes radīto NOx emisiju līmeni (33);

V. tā kā, lai gan ES gaisa kvalitātes politikas satvars ir labi strukturēts, ES tiesību akti, kas attiecas uz gaisa kvalitāti telpās, ir sadrumstaloti; tā kā, iespējams, vajadzīga holistiskāka ES politikas pieeja gaisa piesārņojumam, kas garantētu to, ka tiesību akti gaisa kvalitātes un darba drošības un veselības aizsardzības jomā, kā arī tiesību akti attiecībā uz ķīmiskām vielām un ēkām ir pilnībā saskaņoti un savstarpēji pastiprinoši, it īpaši, lai nodrošinātu strādājošo un plašākas sabiedrības aizsardzību pret bīstamām vielām patēriņa produktos;

W. tā kā no 13 no 18 īstenotajām pārkāpumu procedūrām pret 18 dalībvalstīm tika uzsāktas, jo PM10 emisijas pārsniedza ES robežvērtības, 11 pārkāpumu procedūras tika uzsāktas, jo bija pārsniegtas NO2 emisiju robežvērtības, savukārt 1 pārkāpumu procedūra tika uzsākta, jo bija pārsniegtas SO2 emisiju robežvērtības, un vēl 6 pārkāpumu procedūras ir uzsāktas, jo nav izpildītas uzraudzības prasības; tā kā PM10 un SO2 robežvērtībām jābūt izpildītām kopš 2005. gada;

X. tā kā attiecībā uz 2019. gadu 17 dalībvalstis ziņoja, ka bija pārsniegti ES gaisa kvalitātes standarti, 14 dalībvalstis ziņoja, ka bija pārsniegtas PM10 robežvērtības, 4 dalībvalstis ziņoja par pārsniegtām PM2,5 robežvērtībām un viena par pārsniegtām SO2 robežvērtībām;

Y. tā kā pašreizējā situācijā valstīm jāsniedz lielāks atbalsts (tehnoloģiskais, loģistiskas un finanšu atbalsts, kā arī pamatnostādnes), lai uzlabotu spēkā esošo tiesību aktu īstenošanu;

Z. tā kā vietējā tiesa nesen lēma, ka tā Briseles reģiona valdībai, kurā atrodas ES iestādes, ir juridisks pienākums sešu mēnešu laikā uz ceļiem ar aktīvāko satiksmi, tādiem kā “Rue de la loi”, uzstādīt gaisa kvalitātes mērīšanas sistēmas, kurām jāmēra NO2, cieto daļiņu (PM10) un smalko daļiņu (PM2,5) koncentrācija;

AA. tā kā lielākā daļa ES iedzīvotāju uzskata, ka publiskā sektora rīcība labas gaisa kvalitātes veicināšanai ir nepietiekama, un tā kā vairāk nekā 70 % ES iedzīvotāju sagaida, ka ES ierosinās papildu pasākumus (34); tā kā gaisa kvalitātes uzlabošana ir saistīta arī ar sabiedrības uzskatiem, ko nevar viegli mainīt, grozot tiesību aktus, bet drīzāk organizējot izpratnes vairošanas kampaņas par tīra gaisa politikas nodrošinātajiem ieguvumiem,

Daļēji efektīvs instruments, kas jāuzlabo

1. atzīst, ka ES tīra gaisa politikas trīs pīlāri sekmīgi ir veicinājuši emisiju un lielākās daļas gaisa piesārņotāju koncentrācijas samazināšanos Eiropā; uzsver — lai gan ar ES apkārtējā gaisa kvalitātes direktīvām ir efektīvi izdevies noteikt vienotus ES gaisa kvalitātes standartus un atvieglot ar gaisa kvalitāti saistītas informācijas apmaiņu, tās ir bijušas tikai daļēji efektīvas, samazinot gaisa piesārņojumu un ierobežojot tā nelabvēlīgo ietekmi uz veselību, dzīves kvalitāti un vidi; vērš uzmanību uz to, ka ļoti daudzas dalībvalstis joprojām pilnībā nenodrošina atbilstību pašreizējiem gaisa kvalitātes standartiem un nav pietiekami rīkojušās, lai gaisa kvalitāti uzlabotu un panāktu, ka robežvērtību pārsniegšanas gadījumu skaits ir minimāls, neskatoties uz to, ka Komisija ir uzsākusi pārkāpuma procedūras un ir pieņemti tiesas nolēmumi, kas prasa izpildīt apkārtējā gaisa kvalitātes direktīvas;

2. uzsver, ka lielākajā daļā Eiropas teritorijas ir palielinājies ar gaisa piesārņojumu saistītu pataloģiju, tādu kā astmas, neirotoksisku slimību un endokrīnās sistēmas traucējumu izraisītu slimību, sastopamības biežums, un tas pamato ne tikai vajadzību pilnībā piemērot Eiropas tiesību aktus, bet arī Komisijas uzdevumu ātri un efektīvi uzsākt pārkāpumu procedūras, ja dalībvalstis neievēro savus pienākumus;

3. atzīst, ka gaisa piesārņojums ir pārrobežu problēma un ziņojumā “Otrais pārskats par programmu “Tīru gaisu Eiropā”” minēts, ka notiek ievērojama gaisa piesārņotāju apmaiņa dalībvalstu starpā, kā arī ES un trešo valstu starpā; norāda, ka dalībvalstis nevar rīkoties attiecībā uz emisiju avotiem ārpus to teritorijas; mudina Komisiju, izstrādājot jaunu gaisa kvalitātes politiku, ņemt vērā gaisa piesārņojuma problēmas sarežģītību (piemēram, sekundāro cieto daļiņu veidošanos, gaisa piesārņojuma pārnešanu ES un pasaulē), lai nodrošinātu integrētu un holistisku pieeju;

4. atzīmē, ka gaisa kvalitātes direktīvu pamatā ir patlaban 15–20 gadus veci gaisa kvalitātes standarti un ka daži no tiem ir krietni vājāki, nekā norādīts pašreizējās Pasaules Veselības organizācijas (PVO) pamatnostādnēs un aplēstajos atsauces līmeņos, kas noteikti, pamatojoties uz pārmērīgu risku dzīves laikā saslimt ar vēzi, un nesasniedz robežvērtības, kas būtu ieteicamas, ņemot vērā jaunākās zinātniskās atziņas par ietekmi uz cilvēka veselību; atzinīgi vērtē Eiropas zaļajā kursā uzņemtās saistības pārskatīt gaisa kvalitātes standartus un aicina Komisiju PM 10 , PM 2,5 , SO 2 un O 3 vērtības pielāgot PVO pamatnostādnēm, kā arī benzola (C 6 H 6 ) un benzo(a)pirēna (BaP) vērtības pielāgot PVO atsauces līmeņiem, veicot izmaiņas gaisa kvalitātes direktīvā pēc tam, kad ir pabeigts visaptverošs novērtējums par ietekmi un vidi, kā arī sabiedriskajiem un ekonomiskajiem aspektiem; norāda, ka PVO pamatnostādnes patlaban tiek pārskatītas un ka to publicēšana ir nenovēršama; norāda, ka, tiklīdz ir pieejamas PVO jaunās pamatnostādnes, ir jāatjaunina ES gaisa kvalitātes standarti un ir jāparedz pienākums standartus periodiski pārskatīt, pamatojoties uz jaunākajiem zinātniskajiem un tehniskajiem pierādījumiem, lai tos regulāri pielāgotu atjauninātajām PVO pamatnostādnēm; aicina Komisiju ņemt vērā arī jaunākos kritiskās slodzes rādītājus ekosistēmu aizsardzībai, kas noteikti Konvencijā par gaisa pārrobežu piesārņojumu lielos attālumos;

5. uzsver — saskaņā ar Eiropas Vides aģentūras iegūtajiem datiem, neskatoties uz PM 10 emisiju samazinājumu, lielākā daļa pilsētu iedzīvotāju Eiropas valstīs, kurās laikposmā no 2000. gada līdz 2015. gadam veikts monitorings, ir pakļauti koncentrācijai, kas pārsniedz PVO pamatnostādnēs ieteiktajai gada vērtībai; prasa Komisijai ierosināt tiesību aktus jomās, kurās pastāv juridiskās nepilnības, vienlaikus pievēršot vērību ieguvumiem saistībā ar citiem piesārņojuma veidiem, piemēram, trokšņa piesārņojumu; aicina Komisiju pievērsties telpu gaisa piesārņojuma ietekmei un iespējamajiem likumdošanas risinājumiem attiecībā uz visiem attiecīgajiem gaisa piesārņojumu avotiem telpās;

6. uzskata, ka, pamatojoties uz jaunāko zinātnisko pierādījumu izvērtējumu, pārskatītajiem gaisa kvalitātes standartiem un uzraudzības prasībām attiecīgā gadījumā būtu jāaptver arī citi nereglamentēti piesārņotāji ar pierādītu negatīvu ietekmi uz veselību un vidi, tādi kā ultrasmalkās daļiņas, melnais ogleklis, dzīvsudrabs un amonjaks; akcentē ES vērienīgo ieceri kļūt par līderi pārejas procesā uz veselīgu planētu un atgādina — lai kļūtu par pasaules līderi, ES būtu jārāda piemērs un tādēļ cita starpā jāpieņem un jāpiemēro arī vērienīgi kvalitātes standarti visiem gaisa piesārņotājiem;

7. norāda, ka liela daļa Komisijas līdz šim uzsākto pārkāpumu procedūru ir saistītas ar robežvērtību pārsniegumu un tas parāda, ka robežvērtības ir bijušas gaisa kvalitātes direktīvas izpildāmākie elementi; aicina Komisiju ierosināt pašreizējās mērķvērtības (O 3 , As, Cd, Ni un BaP) aizstāt ar robežvērtībām; norāda uz to, ka gada standarti ļauj atstāt bez ievērības augstākās piesārņotāju koncentrācijas, it īpaši PM 2,5 gadījumā;

8. aicina Komisiju izveidot tādu vielu vai savienojumu kontrolsarakstu, kas rada bažas sabiedrībai vai zinātniskajām aprindām veselības apsvērumu dēļ, iekļaujot tajā, piemēram, mikroplastiku, lai varētu līdzsekot jaunām zināšanām par šādu jaunu savienojumu un vielu ietekmi uz cilvēku veselību, kā arī noteikt piemērotākās uzraudzības pieejas un metodes;

Gaisa piesārņojuma mērījumi

9. uzsver, ka ir jāgarantē, lai gaisa kvalitātes mērījumus dalībvalstis veiktu atbilstošās vietās un emisiju avotos, tā nepieļaujot, ka gaisa piesārņojums tiek novērtēts par zemu vai par augstu, kā arī lai iegūtu reprezentatīvus rezultātus; aicina dalībvalstis pilnveidot savus uzraudzības tīklus, uzlabot zināšanas par to teritorijā esošo piesārņotāju līmeņiem un izvērtēt savu gaisa kvalitātes uzraudzības tīkla līmeni, lai noteiktu regulāras un epizodiskas atmosfēras piesārņojuma situācijas un meklētu to risinājumus; aicina Komisiju šai sakarā stiprināt direktīvā paredzētos pienākumus un nodrošināt, ka paraugu ņemšanas vietas ir salīdzināmas un reprezentatīvas attiecībā uz konkrēto teritoriju, tostarp sniedzot tūlītēju atbalstu dalībvalstīm, lai izveidotu konkrētu monitoringa vietu un modelēšanas sistēmu, ko vēlams papildināt ar pasīvām paraugu ņemšanas vietām, ar mērķi garantēt reprezentatīvus rezultātus un izvairīties no sistēmiskiem trūkumiem, kā arī apmācot un pieņemot darbā ekspertus un nodrošinot augstāku precizitāti pārbaudēs, kontrolē un uzraudzībā, un izveidot paraugprakses apmaiņas platformu; uzsver, ka pastāvīgi ir jāapmāca jaunie eksperti, tostarp jāveic to personu pārkvalifikācija, kuras strādājušas citās nozarēs, taču vēlas aktīvi iesaistīties šajā jomā, kā arī jāapmāca jaunieši, kuriem nav darba; uzsver — tas, ka dalībvalstis var izvēlēties monitoringa vietas, no kurām paziņot datus EVA, var veicināt arī gaisa piesārņotāju koncentrāciju nepietiekamu novērtēšanu;

10. zina, ka, pamatojoties uz gaisa kvalitātes direktīvās noteiktajiem kritērijiem, dalībvalstis ir izveidojušas gaisa kvalitātes monitoringa tīklu ar vairāk nekā 4 000 monitoringa stacijām un 16 000 paraugu ņemšanas punktiem; norāda, ka noteikumi par atrašanās vietu ietver daudzus kritērijus un ļauj rīkoties diezgan elastīgi, un tas savukārt var apgrūtināt pārbaudes procesu, kā rezultātā bieži vien rodas situācijas, kad monitoring tīkli pilsētās nesniedz nesniedz informāciju par to, kur ir vislielākā gaisa piesārņotāju koncentrācija, radot risku, ka robežvērtību pārsniegumi var palikt nepamanīti; aicina Komisiju nekavējoties sniegt pamatnostādnes dalībvalstīm, pieņemot īstenošanas aktu saskaņā ar Direktīvas 2008/50/EK 28. pantu par to, kā izveidot valstu monitoringa tīklus; aicina Komisiju saistībā ar priekšlikumiem par gaisa kvalitātes direktīvu pārskatīšanu pārskatīt un noteikt jaunus obligātus noteikumus par monitoringa staciju un paraugu ņemšanas vietu atrašanās vietu, piemēram, paredzot iespēju Komisijai pieprasīt izvietot papildu monitoringa punktus, ja tas nepieciešams, lai nodrošinātu gaisa piesārņojuma labākus mērījumus, vai noteikt minimālo mērījumu staciju skaitu katram emisiju avotu veidam (transports, rūpniecība, lauksaimniecība vai mājsaimniecības);

11. uzskata, ka efektīvākam gaisa kvalitātes monitoringa tīklam jābūt arī tādam, lai varētu izmērīt lielu piesārņojuma avotu ietekmi uz gaisa kvalitātes standartiem tuvējos ciemos un aizsargājamās ekosistēmās, kā arī, lai varētu iegūt plašāku informāciju par vērtēto piesārņojumu veidiem;

12. aicina Komisiju ierosināt pasākumus dalībvalstu ieguldījumu veicināšanai, lai uzlabotu uzraudzības tīklus, iesaistoties monitoringa staciju būvniecībā, speciālistu un analītiķu apmācībā un pieņemšanā darbā, kā arī stingrākā pārraudzības, kontroles un monitoringa procedūru ieviešanā;

13. iesaka ieviest konkrētu monitoringa vietu un modelēšanas apvienojumu, ko ieteicams papildināt ar pasīvu paraugu ņemšanu, jo, ņemot vērā gaisa piesārņotāju lielo daudzveidību, ir sarežģīti tos izmērīt konkrētās monitoringa vietās; uzsver, ka gaisa kvalitātes modelēšana var papildināt paraugu ņemšanu; tādēļ norāda, ka gaisa kvalitātes direktīvām būtu skaidrāk jāparedz gaisa kvalitātes modelēšanas (ar atbilstīgu telpisko izšķirtspēju) iekļaušana gaisa kvalitātes novērtēšanas procesā; uzsver reāllaika datu par gaisa kvalitāti būtisko nozīmi; norāda, ka Komisijai būtu vienmēr jāņem vērā jaunākās tehniskās mērīšanas sistēmas, normas un standarti;

14. uzsver — lai gan gaisa kvalitātes direktīvās ir iekļauti vairāki noteikumi par emisiju samazināšanu vietās, kurās cilvēki visvairāk cieš no gaisa piesārņojuma, vai vietās, kurās koncentrācijas ir visaugstākās, Komisijai jāsniedz turpmākas pamatnostādnes par paraugu ņemšanas vietu makronovietojumu, lai stiprinātu šo specifisko noteikumu izpildi; atzīmē, ka gaisa piesārņojuma iedarbībai vairāk ir pakļauti cilvēki ar zemāku sociālekonomisko statusu, jo viņiem visdrīzāk nākas dzīvot spēcīga piesārņojuma avotu tuvumā gan ārpus telpām (piemēram, satiksme un rūpnieciskās zonas), gan telpās (piemēram, zemas kvalitātes cietā kurināmā dedzināšana mājokļa apsildīšanai); šai sakarā uzsver, ka ES tiesību aktos atbilstīgi un labāk jāņem vērā gaisa piesārņojuma ietekme uz cilvēkiem, un aicina Komisiju gaisa kvalitātes kritērijos iekļaut jaunus rādītājus, tādus kā iedzīvotāju blīvums monitoringa staciju un paraugu ņemšanas vietu tuvumā, lai noteiktu kritērijus vispārējai iedarbībai uz iedzīvotājiem un noteikumus uzraudzības vietu reprezentativitātei, kā arī apmainīties ar esošo paraugpraksi šajā jomā, piemēram, gaisa kvalitātes uzlabošanas prioritāro jomu noteikšanu; tomēr uzsver, ka šiem jaunajiem kritērijiem būtu nevis jāaizstāj, bet jāpapildina robežvērtības, kas līdz šim ir izrādījušās izpildāmākie standarti, un vienlaikus gaisa kvalitātes standartus jāpiemēro visā Eiropā;

Covid-19 krīzē gūtā pieredze

15. norāda, ka Covid-19 pandēmija ir piemērs tam, cik nešķirami cilvēka veselība ir saistīta ar ekosistēmas veselību; uzsver, ka, izstrādājot jaunas politikas nostādnes, ir jāņem vērā Covid-19 pandēmijas rezultātā gūtā mācība saistībā ar gaisa piesārņojumu;

16. norāda, ka pārvietošanās ierobežojumi ar mērķi kontrolēt pandēmijas izplatību, uz laiku krasi samazināja satiksmi un rūpniecisko darbību, kā rezultātā līdz šim nepieredzētā apmērā kontinenta mērogā samazinājās emisijas un gaisa piesārņojums un piesārņotāju koncentrācijas bija krietni zemākas par tiesību aktos noteiktajām robežvērtībām un PVO ieteikumiem, tādējādi skaidri parādot cilvēku darbību ietekmi uz vidi; iesaka analizēt visus pasākumus, lai izprastu to ietekmi; ar bažām atzīmē, ka pastāvīga un ilgstoša gaisa piesārņojuma ietekme var pastiprināt elpošanas orgānu slimību, tādu kā Covid-19, ietekmi; pauž bažas par risku, ka piesārņojums atkal var sasniegt iepriekšējo līmeni vai, vēl ļaunāk, vēl augstāku līmeni, un brīdina, ka nevajadzētu atlikt vai atcelt vietēja mēroga pasākumus ar mērķi samazināt gaisa piesārņojumu; uzsver, ka gaisa piesārņojuma būtiska samazināšana ilgtermiņā nodrošinātu ievērojamu pozitīvu ietekmi uz cilvēku veselību, kā arī uz lauksaimniecību un dabiskajām ekosistēmām; uzsver, ka cīņai pret gaisa piesārņojumu ir jākļūst par ES atveseļošanas plāna pamatelementu un ka obligātām ES gaisa kvalitātes prasībām, kuru izpilde ir efektīvi nodrošināta, ir galvenā nozīme, lai garantētu iedzīvotāju veselību un lai viņi sekmīgāk izturētu turpmākus veselības apdraudējumus; aicina dalībvalstis tiekties uz augstākiem mērķiem savā tīra gaisa politikā, tostarp mērķtiecīgi izmantojot ES Atveseļošanas un noturības mehānisma finansējumu;

17. ņem vērā, ka Covid-19 krīze ir parādījusi, ka motorizēto transportlīdzekļu satiksmes samazināšana un mobilitātes modeļu izmaiņas ir efektīvs instruments gaisa piesārņojuma samazināšanai pilsētās; tādēļ uzskata, ka būtu jāveicina laba prakse, piemēram, iepirkšanās tuvīnā apkaimē, brīvprātīgs tāldarbs, elektroniskā pārvaldība vai regulētas darba stundas;

Sekmīgas vietējās gaisa kvalitātes politikas veicināšana

18. norāda, ka skaidru gaisa piesārņojuma samazināšanās tendenci var novērot galvenokārt tad, ja vienlaikus tiek īstenotas vairākas rīcībpolitikas, un tādēļ to sekmīgai īstenošanai ļoti būtiska ir saskaņota ES pieeja vietējo politiku plānošanā un īstenošanā; uzsver — lai panāktu politikas saskaņotību, ir nepieciešama arī dažādu iestāžu sadarbība un prasa Komisijai un dalībvalstīm šai sakarā cieši sadarboties ar valsts, reģionālajām un vietējām iestādēm; aicina dalībvalstis izstrādāt saskaņotas ilgtermiņa tīrāka gaisa stratēģijas; aicina Komisiju izstrādāt un gaisa kvalitātes direktīvās iekļaut jaunas normas, lai novērstu, ka bez padziļinātas analīzes vai novērtējuma tiek mainītas vietējās rīcībpolitikas un pasākumi, kuriem ir pierādīta efektivitāte gaisa kvalitātes uzlabošanā;

19. atzinīgi vērtē Komisijas 2019. gadā publicēto gaisa kvalitātes direktīvu atbilstības pārbaudi; aicina Komisiju apzināt iespējas, kā ātri un efektīvāk sadarboties ar valsts, reģionālajām un vietējām iestādēm, lai veicinātu atbilstību tiesību aktiem gaisa kvalitātes jomā, tostarp izmantojot ES finansējumu; aicina Komisiju sniegt tehnisku palīdzību un specializētas zināšanas valsts, reģionālajām un vietējām iestādēm, kuras saskaras ar grūtībām izpildīt un īstenot gaisa kvalitātes tiesību aktus;

20. mudina dalībvalstis un vietējās un reģionālās pašvaldības izstrādāt un īstenot stratēģiskus un uz pierādījumiem balstītus ilgtspējīgas pilsētu mobilitātes plānus, kuru mērķis būtu koordinēt rīcībpolitikas, stimulus un subsīdijas, kas mērķētas uz dažādām transporta nozarēm un veidiem, un īstenot ieguldījumus ilgtspējīgā un pieejamā sabiedriskajā transportā, pasākumus esošo transportlīdzekļu parka atjaunošanai, ieguldījumus tehnoloģijās, kas saistītas ar tīriem transporta veidiem un mobilitāti kā pakalpojumu, kā arī ieguldījumus aktīvas, koplietošanas un bezemisiju mobilitātes infrastruktūrā, mazemisiju zonās, transportlīdzekļu tarifikācijas shēmās un ar pieprasījumu saistītos pasākumos, lai palielinātu sabiedrības informētību un pastiprinātu komunikācijas aktivitātes saistībā ar ES lomu gaisa piesārņojuma problēmas risināšanā;

21. uzsver, ka pilsētām jākļūst veselīgākām un ka būtiski jāsamazina gaisa piesārņojuma līmenis; aicina vietējās iestādes izstrādāt ilgtspējīgus pilsētu plānus, tostarp paredzēt pasākumus, piemēram, zaļo zonu izveidi un gājējiem paredzētu un no transportlīdzekļiem brīvu zonu izveidi pilsētu centros, kā arī veicināt pārvietošanos ar kājām un velosipēdu un pieejama sabiedriskā transporta un koplietojamu un ilgtspējīgu mobilitātes risinājumu izmantošanu, vienlaikus nodrošinot līdzāspastāvēšanu ar motorizētiem transportlīdzekļiem; uzsver, ka platas, labi uzturētas un nepārtrauktas ietves un veloceliņi, it īpaši galvenajās svārstsatiksmes ielās, kas integrēti esošajā ceļu tīklā, taču vienlaikus ir droši norobežoti no brauktuves, var veicināt aktīvu pārvietošanos, piemēram, ar velosipēdu vai ar kājām; aicina valsts, reģionālās un vietējās iestādes pieņemt atbilstīgu vērienīgu politiku un pasākumus; uzskata, ka tā dēvētajām 15 minūšu pilsētām, kurās mājokļi, darba vietas, sabiedriskie pakalpojumi un veikali ir pieejami 15 minūšu laikā ar kājām vai ar sabiedrisko transportu, jābūt ilgtermiņa pilsētu plānošanas pamatā; aicina Komisiju izveidot ikgadēju balvu pilsētām vai reģioniem, kuri veikuši efektīvākos pasākumus ar pamanāmu ietekmi un sasnieguši konkrētus rezultātus gaisa piesārņojuma samazināšanā, lai mudinātu vietējās un valsts iestādes rīkoties aktīvāk un efektīvāk un veicināt šādus pasākumus Eiropas līmenī;

22. norāda, ka Komisijas nesenajā ilgtspējīgas un viedās mobilitātes stratēģijā ir aicināts palielināt sabiedriskā transporta, iešanas kājām un riteņbraukšanas modālo īpatsvaru, kā arī automatizēto, satīkloto un multimodālo mobilitāti, lai ievērojami samazinātu transporta radīto piesārņojumu un sastrēgumus, jo īpaši pilsētās, un uzlabotu iedzīvotāju veselību un labbūtību;

23. prasa veikt pienācīgus ieguldījumus riteņbraukšanas infrastruktūrā, jo īpaši pilsētu teritorijās, lai nodrošinātu visu mazāk aizsargāto satiksmes dalībnieku drošību un palielinātu riteņbraukšanas kā efektīva un veselīga svārstsatiksmes veida pievilcību; uzsver, cik būtiski ir nodrošināt raitu intermodalitāti starp dzelzceļu un riteņbraukšanu, lai piedāvātu ilgtspējīgu svārstsatiksmi starp lauku un pilsētu apvidiem; šajā nolūkā mudina paplašināt EuroVelo tīklu;

24. norāda, ka sabiedriskā transporta pakalpojumi, jo sevišķi lauku teritorijās, bieži vien ir neapmierinoši, neregulāri un dārgi;

ES politikas ietekme uz gaisa kvalitāti

25. atzinīgi vērtē to, ka ir paziņots par Komisijas nulles piesārņojuma rīcības plānu; atgādina par ciešo saikni, kas pastāv starp dabas aizsardzību un gaisa kvalitāti, un uzsver, ka gaisa piesārņojums ir slogs, kas prasa holistisku pieeju, jo eitrofikācijas un paskābināšanas dēļ tam ir negatīva ietekme uz augsni un dzīvību ūdenī; brīdina, ka nebūs vērts veikt nevienu jaunu pasākumu, ja gaisa kvalitāte nebūs pienācīgi noteikta par prioritāti un iestrādāta visās ES politikas nostādnēs atbilstīgi jaunākajiem zinātniskajiem pierādījumiem un ES tiesību aktiem par emisijas avotiem — piemēram, par klimatu, enerģētiku, transportu, rūpniecību, lauksaimniecību un atkritumu apsaimniekošanu —, vienlaikus novēršot pretrunas un nodrošinot sekmīgāku sinerģijas veidošanos starp visām politikas jomām; aicina Komisiju un dalībvalstis ciešāk sadarboties visās jomās un visos līmeņos un apsvērt visus tehniskos risinājumus emisiju samazināšanai tehnoloģiski neitrālā veidā, lai palīdzētu vietējām iestādēm uzsākt grūto, bet mērķtiecīgo ceļu virzībā un nulles emisiju līmeni un panākt, ka gaiss kļūst tīrāks;

26. norāda uz arvien ciešāku saistību starp gaisa piesārņojumu un klimata pārmaiņām, par ko liecina aizvien pieaugoša ozona koncentrācija, ko rada temperatūras pieaugums, un arvien biežāki karstuma viļņi; uzskata, ka holistiska pieeja cīņā pret gaisa piesārņojumu ir saderīga ar katra piesārņotāja īpašību individuālu analīzi, piemēram, ozona gadījumā, kas ir bezkrāsaina gāze ar kodīgu smaku, — tas nav primārais piesārņotājs un tā ierobežošanai nepieciešami pasākumi prekursoru (NO x un GOS) samazināšanai ilgtermiņā;

27. mudina Komisiju un dalībvalstis izvērtēt visu tiesību aktu par emisijām efektivitāti un stiprināt to, vienlaikus nodrošinot šo tiesību aktu efektīvu īstenošanu; uzsver, ka vienīgais veids, kā patiešām garantēt tīru gaisu, ir panākt emisiju samazināšanos to rašanās vietā; brīdina, ka lielākā daļa dalībvalstu neizpildīs emisiju samazināšanas saistības, kas 2020. un 2030. gadam tām ir noteiktas ar NEC direktīvu; uzsver, ka ir vajadzīgi stingri pasākumi, lai samazinātu emisijas visās nozarēs, sevišķi autotransporta un jūras transporta, aviācijas, rūpniecisko iekārtu, lauksaimniecības un enerģijas ražošanas nozarē; uzsver, ka ES gaisa kvalitātes un emisiju standarti ir jāintegrē savā tirdzniecības politikā, lai novērstu emisiju pārnešanu ārpus ES, kas vēl vairāk pastiprinātu pārrobežu gaisa piesārņojuma ietekmi uz gaisa kvalitāti ES; iesaka — lai atbalstītu dalībvalstis to darbībās, tīra gaisa mērķiem atvēlēt atbilstīgu finanšu atbalstu no esošajiem ES fondiem;

28. aicina Komisiju ātri sākt pārkāpumu procedūras, lai stiprinātu emisiju samazināšanas saistības saskaņā ar NEC direktīvu; uzsver, ka ES pasākumiem emisiju samazināšanai dažādās nozarēs jāparedz skaidra virzība uz nulles emisiju līmeni un nulles piesārņojumu attiecīgajās nozarēs; aicina piemērot saskaņotu politikas pieeju SEG un piesārņotāju emisiju regulējumam;

29. pauž nožēlu par elastības pasākumu, kas ierosināts Komisijas ziņojumā “Otrais pārskats par programmu “Tīru gaisu Eiropā”” iekļaušanai NEC direktīvas 5. iedaļā; uzsver, ka 2018. gadā 11 dalībvalstis lūdza koriģēt savas emisiju maksimālās robežvērtības; aicina Komisiju līdz minimumam ierobežot iespēju koriģēt emisiju pārskatus un apsvērt, vai dalībvalstis, pirms tās iesniedz pieteikumu emisijas pārskata koriģēšanai, ir veikušas pasākumus, ar kuriem kompensēt konkrētās nozarēs iespējamo neparedzēto emisiju rašanos;

30. uzsver, ka metāna emisijas netiek nedz reglamentētas ar ES tiesību aktiem par gaisa piesārņojumu, nedz arī tiek īpaši reglamentētas ES klimata politikas ietvaros; atzinīgi vērtē nesen publicēto ES metāna emisiju mazināšanas stratēģiju un aicina Komisiju efektīvi risināt nepieciešamību pēc iespējas samazināt metāna emisijas, it īpaši emisijas, ko rada lauksaimniecība un atkritumi;

31. 3 ) emisijas, it īpaši lauksaimniecības nozarē, turpina palielināties, apdraudot ES dalībvalstu spēju sasniegt ES gaisa piesārņojuma robežvērtības; uzsver, ka pilsētās amonjaka emisijas rada aptuveni 50 % veselību ietekmējošā gaisa piesārņojuma, jo amonjaks ir viens no galvenajiem cieto daļiņu prekursoriem; aicina dalībvalstis izmantot ES kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) stratēģiskos plānus kā iespēju cīnīties pret lauksaimniecības nozares radīto gaisa piesārņojumu; aicina Komisiju un dalībvalstis apsvērt arī iespējas samazināt šīs emisijas, piemērojot Direktīvu par rūpnieciskajām emisijām ar bažām atzīmē, ka, lai gan lielākās daļas gaisa piesārņotāju emisijas Eiropas savienībā turpina samazināties, amonjaka (NH) emisijas, it īpaši lauksaimniecības nozarē, turpina palielināties, apdraudot ES dalībvalstu spēju sasniegt ES gaisa piesārņojuma robežvērtības; uzsver, ka pilsētās amonjaka emisijas rada aptuveni 50 % veselību ietekmējošā gaisa piesārņojuma, jo amonjaks ir viens no galvenajiem cieto daļiņu prekursoriem; aicina dalībvalstis izmantot ES kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) stratēģiskos plānus kā iespēju cīnīties pret lauksaimniecības nozares radīto gaisa piesārņojumu; aicina Komisiju un dalībvalstis apsvērt arī iespējas samazināt šīs emisijas, piemērojot Direktīvu par rūpnieciskajām emisijām ( 35 ) (DRE);

32. norāda, ka Eiropas zaļā kursa mērķis ir samazināt ietekmi uz vidi ES un, ņemot vērā rūpniecības būtisko devumu kopējā ietekmē uz vidi, tai jāsniedz atbilstīgs ieguldījums šā kopējā mērķa sasniegšanā; pauž bažas par praksi, ka tiek būvētas jaunas rūpnieciskās iekārtas ar jaudu, kas ir nedaudz zemāka par DRE noteiktajām robežvērtībām, tādējādi ar nolūku tās izslēdzot no direktīvas piemērošanas jomas; šai sakarā atzinīgi vērtē paziņojumu par DRE pārskatīšanu, lai labāk risinātu jautājumu saistībā ar lielu rūpniecisku iekārtu radīto piesārņojumu, lai veicinātu rūpniecisko darbību ar mazāko negatīvo ietekmi uz vidi un lai panāktu to pilnīgu atbilstību ES vides, klimata, enerģētikas un aprites ekonomikas politikai; aicina Komisiju ieviest pienākumu dalībvalstīm publiskot informāciju par atbilstību un atļaujām;

33. šai sakarā uzskata, ka būtu lietderīgi DRE piemērošanas jomā iekļaut arī citas nozares, pēc iespējas ierobežot atkāpes no direktīvas noteikumiem, pārskatīt pašreizējos labākos pieejamos tehniskos paņēmienus (LPTP), pieņemt saskaņotu uz iznākumu vērstu pieeju rūpnieciskās darbības ar mazāko negatīvo ietekmi uz vidi veicināšanai, kā arī integrēt noteikumus, lai veicinātu progresu atļaujas piešķiršanas posmā vai labāko pieejamo tehnisko paņēmienu atsauces dokumentu (LPTP atsauces dokumentu) procesu;

34. mudina vietējās iestādes cita starpā savos gaisa kvalitātes plānu (GKP) ietvaros īstenot informēšanas kampaņas un veicināt ēku renovācijas shēmas, kā arī novecojušu, neefektīvu un piesārņojošu dzīvojamo ēku apkures un dzesēšanas sistēmu maiņu, jo tās ir lielā mērā atbildīgas par gaisa piesārņojumu un rada veselībai bīstamas vielas; uzskata, ka centralizēta siltumapgāde, kas balstīta uz ilgtspējīgiem risinājumiem, var būt laba alternatīva izkliedētiem un lielā mērā neefektīviem individuālajiem siltuma avotiem;

35. norāda, ka elektroenerģijas ražošana, izmantojot cieto kurināmo, pārredzamā nākotnē būs galvenais dzīvsudraba emisiju gaisā avots Eiropā; šai sakarā atzinīgi vērtē saistības, ko ir uzņēmušās vismaz desmit ES dalībvalstis, lai pakāpeniski atteiktos no ogļu izmantošanas; aicina pārējās dalībvalstis pakāpeniski pārtraukt ogļu kā enerģijas avota izmantošanu vēlākais līdz 2030. gadam;

36. norāda — lai gan vairumā gadījumu transporta radīto piesārņojošo vielu emisiju apmērs iepriekšējās desmitgadēs ir ievērojami samazinājies, ES vēl aizvien ir pastāvīgi karstie punkti, kuros gaisa piesārņojuma līmenis ir pārāk augsts, jo īpaši pilsētu teritorijās, kurās gandrīz katrs sestais iedzīvotājs joprojām tiek pakļauts gaisa piesārņojuma koncentrācijai, kas attiecībā uz vairākām piesārņojošām vielām pārsniedz ES gaisa kvalitātes standartus; uzsver, ka pārmērīgs transporta radītais gaisa piesārņojums jo īpaši apdraud pilsētu un transporta mezglu tuvumā dzīvojošo cilvēku veselību;

37. atgādina, ka autotransports ir galvenais NO x avots Eiropā; aicina Komisiju izstrādāt stingrus un tehnoloģiju ziņā neitrālus ES transportlīdzekļu emisiju standartus attiecībā uz gaisa piesārņotājiem (gaidāmos Euro 7 standartus vieglajiem transportlīdzekļiem un Euro VII standartus lielas noslodzes transportlīdzekļiem), nediskriminējot nevienu degvielas veidu; uzsver, ka būtu jāpārskata jaunās transportlīdzekļu pārbaudes procedūras, lai paplašinātu noteikumu par mērītajiem piesārņotājiem tvērumu, lai uzlabotu procedūru precizitāti un efektivitāti un lai novērstu nepilnības, tādējādi nodrošinot, ka reālos braukšanas apstākļos emisiju standarti patiešām tiek izpildīti;

38. uzsver, ka ir ļoti svarīgi stimulēt nulles un mazemisiju transportlīdzekļu tirgu un izdot dalībvalstīm vadošus ieteikumus, lai mudinātu tās īstenot dažādus stimulus nulles un mazemisiju transportlīdzekļiem, vienlaikus nodrošinot, ka šādi stimuli ir vērsti uz transportlīdzekļiem ar zemākajām emisijām reālos braukšanas apstākļos; uzsver, ka uzlādes infrastruktūras pieejamībai un piekļūstamībai, tostarp privātās un sabiedriskās ēkās saskaņā ar Ēku energoefektivitātes direktīvu ( 36 ) (ĒEED), kā arī nulles un mazemisiju konkurētspējai ir izšķiroša nozīme, lai palielinātu patērētāju uzticēšanos;

39. uzskata – lai uzlabotu gaisa kvalitāti karstajos punktos, ir būtiski virzīties uz ilgtspējīgāku un mazāk piesārņojošu transporta sistēmu un mobilitātes infrastruktūras sistēmu, lai samazinātu sastrēgumus uz ceļiem, jo īpaši pilsētu teritorijās, vienlaikus pēc iespējas efektīvāk izmantojot visus pieejamos līdzekļus un ņemot vērā jaunākos zinātniskos pierādījumus un jaunākās tehnoloģiskās inovācijas; aicina Komisiju palīdzēt dalībvalstīm veikt transporta infrastruktūras kvalitātes regulāras pārbaudes, lai apzinātu teritorijas, kurās nepieciešama atslogošana un optimizācija, un aicina veikt piemērotus pasākumus šajās teritorijās, tostarp izmantojot pieejamo ES finansējumu un precīzāk nosakot galvenos finansēšanas mehānismus, tādus kā Eiropas Reģionālās attīstības fondu un Kohēzijas fondu, lai gaisa kvalitāti padarītu par atsevišķu prioritāti;

40. atkārtoti uzsver, cik būtiska ir kravu novirzīšana no autoceļiem uz mazāk piesārņojošiem transporta veidiem, piemēram, kombinēto transportu, iekšzemes ūdensceļiem un dzelzceļu, konstruktīvi izmantojot to, ka 2021. gads pasludināts par Eiropas Dzelzceļa gadu; šajā sakarībā uzsver, ka steidzami jāuzlabo un jāmodernizē dzelzceļa infrastruktūra, pilnībā īstenojot Eiropas Dzelzceļa satiksmes vadības sistēmu ( ERTMS ), novēršot šaurās vietas un pabeidzot trūkstošos savienojumus, jo īpaši Eiropas transporta tīkla satvarā, un vēl vairāk jāatvieglo un jāveicina intermodalitāte un multimodalitāte; uzskata, ka attiecībā uz tuviem un vidējiem attālumiem papildus šai pieejai efektīvāks un ilgtspējīgāks būtu jāpadara autotransports;

41. 2 emisiju standartus jauniem vieglajiem pasažieru automobiļiem un jauniem vieglajiem komerciālajiem transportlīdzekļiem, tas paātrinātu bezemisiju un mazemisiju transportlīdzekļu ieviešanu; uzsver, ka visefektīvākais veids, kā samazināt autotransporta radīto gaisa piesārņojumu, ir veicināt pāreju no tradicionālās degvielas uz tīrākām alternatīvām degvielām, kā izklāstīts Direktīvā 2014/94/ES ( 37 ) par alternatīvo degvielu infrastruktūras ieviešanu; uzskata — ja tiks pārskatīta Regula (ES) 2019/631 ( 38 ) , ar ko nosaka COemisiju standartus jauniem vieglajiem pasažieru automobiļiem un jauniem vieglajiem komerciālajiem transportlīdzekļiem, tas paātrinātu bezemisiju un mazemisiju transportlīdzekļu ieviešanu;

42. aicina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt, ka spēkā esošajos tiesību aktos noteiktie emisiju standarti tiek labāk izpildīti, un palielināt informētību par iespējām tos saskaņot ar lietotu automobiļu ekoloģiskajiem standartiem, piemēram, veicot modernizāciju;

43. uzsver, ka kombinēti kravu pārvadājumi palīdz samazināt transporta emisijas, sekmējot pāreju no kravu autopārvadājumiem uz transporta veidiem, kas rada mazāk emisiju, tostarp bezemisiju upju koridoriem;

44. norāda, ka ir jāņem vērā strukturālie ierobežojumi, kas var ietekmēt alternatīvu transporta veidu ieviešanu tālākajos reģionos un salās; aicina Komisiju un tālāko reģionu valdības paredzēt rīcības plānu, kura mērķis būtu nodrošināt stimulus un īpašu finansējumu transportam šajos reģionos;

45. tā kā gaisa piesārņojums, ko rada jūras transports, katru gadu ES izraisa vairāk nekā 50 000 nāves gadījumu, tādēļ tas ir vēl vairāk jāsamazina ( 39 ) ; uzsver, ka ES jāpieņem atbilstīgi un efektīvi pasākumi, lai reglamentētu jūras transportu; vērš uzmanību uz to, ka ostas pilsētām, kuras ietekmē papildu piesārņojums, ko rada kuģniecība, celtņi, kruīza kuģi un dažādi transporta līdzekļi, šie aspekti jārisina, lai uzlabotu gaisa kvalitāti; ar bažām atzīmē, ka, attīstoties kuģniecības nozarei, turpina palielināties kuģu negatīvā ietekme uz gaisa kvalitāti; aicina Komisiju steidzami izpildīt savas saistības reglamentēt to kuģu piekļuvi ostām, kuri rada lielāko piesārņojumu, un uzlikt pienākumu dokos esošajiem kuģiem izmantot pieejamo uzlādes un degvielas uzpildes infrastruktūru, piemēram, krasta elektroenerģiju, lai samazinātu piesārņojošās emisijas, tādējādi aizsargājot piekrastes teritorijas un to iedzīvotājus; aicina Komisiju un dalībvalstis visās Eiropas ostās īstenot nulles emisijas pietauvošanās vietas standartu;

46. uzsver, ka emisiju kontroles zonas (EKZ) ir būtiski instrumenti, lai ierobežotu kuģniecības radīto gaisa piesārņojumu, un tās palīdz cīnīties pret klimata pārmaiņām, samazinot negatīvo ietekmi uz cilvēku veselību un jūras biodaudzveidību; tādēļ aicina izveidot EKZ visās ES jūrās; aicina dalībvalstis stingri kontrolēt EKZ zonas to teritoriālajos ūdeņos;

47. uzsver aviācijas ietekmi uz gaisa piesārņojumu un ar to saistīto negatīvo ietekmi uz veselību; šajā sakarībā atgādina, ka stacionāro lidmašīnu elektroapgāde lidostās var uzlabot gaisa kvalitāti, un tādēļ mudina dalībvalstis nodrošināt, ka to valsts politikas regulējumā tiek ņemta vērā vajadzība ierīkot elektroapgādi lidostās saskaņā ar Direktīvu 2014/94/ES;

Gaisa kvalitātes plāni

48. atzīmē, ka GKP ir viena no galvenajām gaisa kvalitātes direktīvu prasībām gadījumos, kad dalībvalsts nenodrošina atbilstību gaisa kvalitātes standartiem, taču bieži vien šie plāni nav efektīvi iecerēto rezultātu sasniegšanai; aicina Komisiju pēc iespējas drīzāk, pieņemot īstenošanas aktu saskaņā ar Direktīvas 2008/50/EK 28. pantu, noteikt minimālo prasību un paraugprakses kopumu GKP izstrādei un īstenošanai, lai nodrošinātu, ka tajos tiek noteiktas darbības ar konkrētiem termiņiem, kas ir atbilstīgas risināmajām piesārņojuma problēmām; aicina Komisiju nodrošināt pietiekamu finansējumu plānoto darbību veikšanai, kā arī paredzēt uzticamus piesārņojuma samazināšanas aprēķinus īstenošanas izvērtēšanai; uzskata, ka GKP ilgstošā sagatavošana patlaban apdraud to efektivitāti un ka GKP jābūt mērķtiecīgākiem un tajos galvenokārt jāparedz īstermiņa un ilgtermiņa pasākumi, kas vērsti uz rezultātiem un samazina emisijas no noteiktiem galvenajiem piesārņojuma avotiem; norāda, ka lielākā mērā saskaņoti un salīdzināmi pasākumi, kas tiktu īstenoti visās dalībvalstīs, uzlabotu to efektivitāti un vispārēju pieņemšanu; uzsver, ka, ņemot vērā gaisa piesārņojuma avotu un seku vietējo raksturu, GKP izstrādē un īstenošanā būtiska nozīme ir pašvaldībām un vietējām iestādēm;

49. ņem vērā, ka dalībvalstis sagatavo publiskus gada pārskatus par visiem piesārņotājiem, uz ko attiecas Gaisa kvalitātes direktīva, un katru gadu sniedz ziņojumu Komisijai saskaņā ar Direktīvas 2008/50/EK 27. pantu; tomēr pauž nožēlu, ka Gaisa kvalitātes direktīvā nav prasības dalībvalstīm ziņot Komisijai par GKP īstenošanu, nedz arī prasības attiecīgos plānus atjaunināt, ja tiek apstiprināti jauni pasākumi vai ja nav panākts pietiekams progress; norāda arī, ka Komisija neizvērtē iesniegtos GKP un tajos iekļautos pasākumus un arī nesniedz nekādu atgriezenisko saiti; norāda, ka pienācīga un kritiska atgriezeniskā saite par iesniegtajiem GKP varētu palīdzēt dalībvalstīm izstrādāt labākus GKP, paredzot efektīvākus pasākumus, kā arī varētu novērst neatbilstību gaisa kvalitātes standartiem; aicina Komisiju izveidot pārredzamāku un atsaucīgu sistēmu informācijas apmaiņai un pienākuma sagatavot gada ziņojumu par GKP īstenošanu izpildei, kā arī izveidot iesniegto GKP izvērtēšanas procedūru, lai nodrošinātu, ka dalībvalstu pasākumi ātri un efektīvi uzlabo gaisa kvalitāti;

50. uzsver, cik būtiska ir pietiekama zinātība un resursu pieejamība vietējā un reģionālā līmenī, lai izstrādātu GKP un detalizēti apsvērtu gaisa kvalitātes uzlabošanas pasākumu izvēli, īstenošanu un izvērtēšanu; šajā saistībā uzsver, ka ir jāpalielina informētība par pieejamo finansējumu, tehniskajiem resursiem un elastīgiem instrumentiem, ko var pielāgot vietējiem un reģionālajiem apstākļiem;

Apkārtējā gaisa kvalitātes direktīvu izpildes nodrošināšana

51. brīdina, ka 2021. gada februārī izskatīšanas procesā bija 31 pārkāpuma procedūra pret 20 dalībvalstīm par apkārtējā gaisa kvalitātes direktīvu īstenošanu; atzīst, ka dažas no šīm pārkāpumu procedūrām ir uzsāktas 2009. gadā un ka, neskatoties uz īstenotajām pārkāpumu procedūrām, piesārņojuma koncentrācija dalībvalstīs joprojām tiek pārsniegta; uzskata — konstanta un sistēmiska gaisa kvalitātes standartos noteikto robežvērtību pārsniegšana liecina, ka dalībvalstīm trūkst apņemšanās pieņemt iedarbīgākus pasākumus iedzīvotāju veselības un vides aizsardzībai un ka patlaban izpildes nodrošināšanas procedūras ir neefektīvas; mudina Komisiju pārskatīt spēkā esošo kārtību, kādā ir jānodrošina gaisa kvalitātes direktīvu izpilde;

52. pauž bažas par to, ka netiek nodrošināta NEC direktīvas izpilde; brīdina, ka kopš 2010. gada nav uzsākta neviena pārkāpumu procedūra par NEC direktīvā noteikto emisiju robežvērtību pārsniegumu, lai gan trīs dalībvalstis nekad nav ziņojušas par NH 3 emisijām, kas būtu zemākas par tām noteiktajām robežvērtībām;

53. aicina Komisiju uzsākt procedūras, tiklīdz tai kļūst zināms, ka netiek īstenoti ES gaisa kvalitātes tiesību akti, un nekavējoties vērsties tiesā un piemērot sankcijas, kad tiek konstatēti pārkāpumi; aicina Komisiju regulāri sagatavot skaidrus un visaptverošus pārskatus par uzsāktajām pārkāpumu procedūrām un nekavējoties publicēt saziņu ar dalībvalstīm, kuras nepilda prasības; aicina Komisiju darīt pieejamus nepieciešamos resursus, lai nodrošinātu ātru rīcību gadījumos, kad dalībvalstis neievēro pienākumus;

54. turklāt atgādina, ka Eiropas Revīzijas palātas Īpašajā ziņojumā Nr. 23/2018 par gaisa piesārņojumu norādīts arī uz lielo pārkāpuma procedūru skaitu saistībā ar gaisa kvalitātes robežvērtībām un pierādījumiem, ka visā Savienībā plaši ir izplatītas nepilnības gaisa kvalitātes tiesību aktu īstenošanā; atzīmē, ka šī īstenošanas plaisa laika gaitā paplašinās, jo īpaši tādēļ, ka pārkāpuma procedūru dažādie posmi regulāri ieilgst — parasti no sešiem līdz astoņiem gadiem; uzskata, ka divu gadu laikposms, kādā Komisijai jānosūta paziņojums par robežvērtību pārsniegšanu, ir pārāk ilgs, lai nodrošinātu savlaicīgu izpildi;

55. aicina dalībvalstis uzlabot spēkā esošo tiesību aktu īstenošanu atbilstīgi Eiropas Savienības Tiesas spriedumiem;

Sabiedrības informētības, izpratnes un iesaistes veicināšana

56. uzskata, ka sabiedrības informētībai un izpratnei ir ļoti būtiska nozīme gaisa piesārņojuma problēmas risināšanā, kā arī, lai nodrošinātu iedzīvotāju tiešu iesaisti darbības ar mērķi uzlabot gaisa kvalitāti; vērš uzmanību uz to, ka dalībvalstis, reģioni un pilsētas atšķirīgi nosaka gaisa kvalitātes indeksus un ka par vairākiem piesārņotājiem patlaban trūkst informācijas un tiem nav noteiktas trauksmes robežvērtības; aicina Komisiju un dalībvalstis izveidot standartizētu gaisa kvalitātes klasifikācijas sistēmu, kas būtu piemērojama visā ES; aicina Komisiju, dalībvalstis un attiecīgās reģionālās un vietējās iestādes uzsākt programmas, lai veicinātu ieguldījumus, kas uzlabo gaisa kvalitāti;

57. uzsver, ka informācija, kuru dalībvalstis sniedz par gaisa piesārņojuma iespējamo ietekmi uz veselību, ir trūcīga, neskaidra un sabiedrībai grūti pieejama; tomēr norāda, ka ir vērojamas pozitīvas tendences dalībvalstu pienākumu saskaņā ar apkārtējā gaisa kvalitātes direktīvām īstenošanā attiecībā uz sabiedrības informēšanu par gaisa kvalitāti; aicina turpināt saskaņot informāciju par gaisa kvalitāti, kas ir pieejama sabiedrībai, visos ģeogrāfiskajos apgabalos dalībvalstīs un reģionos, vienlaikus nodrošinot precīzas reāllaika informācijas par gaisa kvalitāti vieglu pieejamību; aicina Komisiju, dalībvalstis un attiecīgās reģionālās un vietējās iestādes sākt īstenot aktuālas sabiedrības informēšanas un izpratnes vairošanas kampaņas — piemēram, par dažādiem gaisa piesārņotāju veidiem un to ietekmi uz cilvēka veselību vai par aktuālo gaisa piesārņojumu vietējā līmenī, tostarp sniedzot informāciju, kas paredzēta neaizsargātām grupām, — un publicēt reitinga datus par vislabāko un vismazāko progresu, kas panākts konkrētās gaisa kvalitātes zonās; uzskata, ka arī izpratnes vairošanas kampaņas par gaisa piesārņojuma postošo ietekmi attiecīgo piesārņojuma avotu tuvumā un/vai gaisa kvalitātes rādītāju displeju uzstādīšana varētu uzlabot sabiedrības izpratni un informētību un veicināt uzvedības un paradumu maiņu, kas var ietekmēt gaisa kvalitāti;

58. aicina Komisiju un dalībvalstis ieviest un veicināt mehānismus, lai sekmētu sabiedrības iesaisti apkārtējā gaisa kvalitātes direktīvu īstenošanā, piemēram, izveidot tiešsaistes rīku un/vai lietojumprogrammu dalībvalstīs, kas informētu iedzīvotājus par gaisa kvalitāti un tās ietekmi uz cilvēku veselību, nodrošinātu iespēju sazināties ar gaisa monitoringa stacijām vai paraugu ņemšanas punktiem un ziņot par gaisa kvalitātes noteikumu pārkāpumiem vai nodrošinātu atgriezenisko saiti Komisijai par jautājumiem saistībā ar dalībvalstu darbībām gaisa kvalitātes jomā;

59. uzsver — tā kā pilsoniskās sabiedrības organizācijas, vides aktīvisti un pētnieciskie žurnālisti pārzina situāciju uz vietas un viņiem ir tieša piekļuve datiem, šiem rīcībspēkiem ir izšķirīga loma apkārtējā gaisa kvalitātes tiesību aktu īstenošanas sekmēšanā un kontrolē un līdz ar to viņi pilnībā būtu jāiesaista apspriešanās procedūrās.

60. aicina Komisiju pārskatīt apkārtējā gaisa kvalitātes direktīvas, lai iekļautu tajās skaidrus noteikumus, kas garantē iedzīvotāju tiesības uz taisnīgu tiesu saskaņā ar Orhūsas konvenciju, un aicina Padomi veicināt tās īstenošanu, kas ir īpaši būtiski, ja Padome rīkojas likumdevējas statusā;

Citi ieteikumi

61. aicina Komisiju apsvērt iespēju reglamentēt gaisa kvalitāti telpās atsevišķi no ilgtspējīgu ēku tiesību aktiem vai to ietvaros, paredzot noteikumus par gaisa kvalitāti slēgtās telpās vismaz sabiedriskās vai komerciāliem nolūkiem izmantotās ēkās;

62. uzskata, ka ir ļoti būtiski veikt vispārēju novērtējumu par monitoringa tīklā iegūtajiem rezultātiem un sagatavot ikgadējus ziņojumus, kas būtu publiski pieejami un ietvertu telpisko un laika datu analīzi un novērtējumus par ietekmi uz dzīves kvalitāti un ekosistēmām, pievienojot ieteikumus rīcībai, lai novērstu jebkādu konstatētu regulāru vai epizodisku gaisa piesārņojumu;

63. uzskata, ka dalībvalstīm būtu jātiecas nodrošināt, lai to pilsētu piemēram, kuras īsteno labu praksi šajā jomā, sekotu citas pilsētas, sagatavojot un īstenojot ārkārtas situāciju plānus, kas jāaktivizē pēc iespējas drīzāk, ja tiek prognozēta vai konstatēta piesārņojošo gāzu un daļiņu augsta koncentrācija, kas apdraud sabiedrības veselību;

64. uzsver, ka ir jāuzlabo transporta darbinieku darba apstākļi, labāk aizsargājot darba ņēmējus, kuri katru dienu tiek pakļauti augstam gaisa piesārņojumam un toksiskiem izgarojumiem, un ieguldot viņu pārkvalificēšanā, kvalifikācijas celšanā un apmācībā;

65. uzsver, ka inovācija un pētniecība mazemisiju un emisijas samazinošās tehnoloģijās palīdzēs panākt emisiju samazināšanos visās nozarēs; mudina Komisiju ievērot tehnoloģiju neitralitātes principu; uzsver, ka ir vajadzīgi novatoriski risinājumi, piemēram, filtrēšanas sistēmas transportlīdzekļos un uz ielām, autoparka atjaunošana un līdzīgas iniciatīvas;

66. mudina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt, ka gaisa kvalitātes rīcībpolitikas garantē inovāciju un konkurētspēju saistītajās nozarēs, vienlaikus cenšoties sasniegt nulles piesārņojuma mērķus;

67. aicina Komisiju un dalībvalstis turpināt atbalstīt forumus un veicināt apspriedes ar citām valstīm, īstenojot centienus, lai rastu efektīvus risinājumus un sekmētu Eiropas, valstu un vietējo rīcībpolitiku īstenošanu ar mērķi panākt pieņemamus gaisa kvalitātes standartus;

o

o o

68. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai, kā arī dalībvalstu valdībām un parlamentiem.

(1) OV L 152, 11.6.2008., 1. lpp.

(2) OV L 23, 26.1.2005., 3. lpp.

(3) OV L 344, 17.12.2016., 1. lpp.

(4) OV L 335, 17.12.2011., 86. lpp.

(5) OV L 158, 30.4.2004., 50. lpp.

(6) OV L 334, 17.12.2010., 17. lpp.

(7) Pieņemtie teksti, P9_TA(2020)0201.

(8) OV C 23, 21.1.2021., 23. lpp.

(9) Pieņemtie teksti, P9_TA(2019)0078.

(10) OV C 324, 1.10.2020., 35. lpp.

(11) Pasaules Veselības organizācija, “Ambient Air Pollution: A global assessment of exposure and burden of disease” [Gaisa piesārņojums: saslimstības un tās radītā sloga visaptverošs novērtējums], Ženēva, 2016.

(12) Eiropas Vides aģentūras 2020. gada 23. novembra ziņojums Nr. 9/2020 “Gaisa kvalitāte Eiropā 2020. gadā”.

(13) Chen, H. un citi, “Living near major roads and the incidence of dementia, Parkinson’s disease, and multiple sclerosis: a population based cohort study” [Demences, Pārkinsona slimības un multiplās sklerozes sastopamība lielu autoceļu tuvumā dzīvojošu personu vidū: iedzīvotāju kohortas pētījums], The Lancet, 389. izdevums, Nr. 19970, Elsevier Ltd., 2017, 718.–726. lpp.

(14) Guxens, M. un citi, “Air Pollution Exposure During Fetal Life, Brain Morphology, and Cognitive Function in School-Age Children” [Gaisa piesārņojuma ietekme embrionālā dzīves periodā, skolas vecuma bērnu smadzeņu morfoloģija un kognitīvās funkcijas], Biological Psychiatry, 84. izdevums, Nr. 4, Elsevier Inc., 2018, 295.–3030. lpp.

(15) Lim, C. C. un citi, “Association between long-term exposure to ambient air pollution and diabetes mortality” [Saistība starp gaisa piesārņojuma ilgstošu ietekmi un diabēta izraisītu mirstību], US Environmental Research, 165. izdevums, Elsevier Inc., 2018, 330.–336. lpp.

(16) EVA, “Air pollution: how it affects our health” [Gaisa piesārņojums: kā tas ietekmē mūsu veselību], Kopenhāgena, 2020, sk. šeit: https://www.eea.europa.eu/themes/air/health-impacts-of-air-pollution.

(17) Eiropas Parlamenta Ekonomikas, zinātnes un dzīves kvalitātes politikas departamenta 2021. gada janvāra pētījums “Gaisa piesārņojums un Covid-19. Tostarp gaisa piesārņojuma aspekti lauku apvidos, gaisa piesārņojums iekštelpās, mūsu sabiedrības neaizsargātība un noturība pret elpošanas sistēmas slimībām, gaisa piesārņojuma radītā sociālā nevienlīdzība”.

(18) Pasaules Veselības organizācija, “Ambient Air Pollution: A global assessment of exposure and burden of disease” [Gaisa piesārņojums: saslimstības un tās radītā sloga visaptverošs novērtējums], Ženēva, 2016.

(19) Eurostat2016. gada 7. septembra statistikas grāmata “Urbānā Eiropa — statistika par pilsētām, mazpilsētām un piepilsētām”.

(20) Eiropas Vides aģentūras (EVA) 2020. gada 23. novembra ziņojums Nr. 9/2020 “Gaisa kvalitāte Eiropā 2020. gadā”.

(21) Khomenko, S. un citi, “Premature mortality due to air pollution in European cities: a health impact assessment” [Gaisa piesārņojuma izraisīta priekšlaicīga mirstība Eiropas pilsētās: ietekmes uz veselību novērtējums], The Lancet Planetary Health, Elsevier Inc., 2021.

(22) Eiropas Parlamenta Izpētes dienesta (EPRS) 2021. gada 18. janvāra Eiropas īstenošanas novērtējums “ES politika attiecībā uz gaisa kvalitāti: atsevišķu tiesību aktu īstenošana”, 26. lpp.

(23) Amann, M. un citi, “Support to the development of the Second Clean Air Outlook” [Atbalsts otrā pārskata par programmu “Tīru gaisu Eiropā” sagatavošanai], īpašā vienošanās Nr. 6 saskaņā ar pamatlīgumu ENV.C.3/FRA/2017/0012 (galīgais ziņojums), Eiropas Komisija, Brisele, 2020.

(24) Eurostat, Air pollution statistics – emission inventories [Gaisa piesārņojuma statistika — emisiju pārskats], Luksemburga, 2020, sk. šeit: www.ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php?title=Air_pollution_statistics_-_emission_inventories&oldid=403107

(25) COM(2021)0003.

(26) PVO Eiropas Reģionālais birojs Kopenhāgenā, “Air Quality Guidelines for Europe” [Gaisa kvalitātes pamatnostādnes Eiropai], Eiropas izdevums, 2. krājums, Ženēva, 2000.

(27) Eiropas Vides aģentūras (EVA) 2020. gada 23. novembra ziņojums Nr. 9/2020 “Gaisa kvalitāte Eiropā 2020. gadā”.

(28) EVA 2018. gada 23. februāra rādītāju novērtējums “Primāro daļiņu PM2,5 un PM10 emisijas”.

(29) EEZ 2015. gada 18. jūnija datu vizualizācija “Sēra oksīdu emisiju sadalījums pa nozarēm”, sk. šeit: https://www.eea.europa.eu/data-and-maps/daviz/sector-share-of-sulphur-oxides-emissions#tab-chart_1.

(30) EEZ 2015. gada 18. jūnija datu vizualizācija “Slāpekļa oksīdu emisiju sadalījums pa nozarēm”, sk. šeit: https://www.eea.europa.eu/data-and-maps/daviz/sector-share-of-nitrogen-oxides-emissions#tab-chart_1.

(31) EVA 2018. gada 19. septembra ziņojums “Dzīvsudrabs Eiropas vidē — prioritāte rīcībai Eiropas un globālā līmenī”.

(32) Campling, P. un citi, “Specific evaluation of emissions from shipping including assessment for the establishment of possible new emission control areas in European Seas” [Kuģniecības radīto emisiju īpašs novērtējums, tostarp novērtējums par iespējamu jaunu emisiju kontroles zonu izveidi Eiropas jūrās], Flandrijas Tehnoloģiskās pētniecības institūts, 2013.

(33) Cofala, J. un citi, “The potential for cost-effective air emission reductions from international shipping through designation of further Emission Control Areas in EU waters with focus on the Mediterranean Sea” [Izmaksu ziņā efektīvu starptautiskās kuģniecības radīto emisiju samazināšanas potenciāls, nosakot jaunas emisiju kontroles zonas ES ūdeņos, it īpaši Vidusjūrā], Starptautiskais pielietojamo sistēmu analīzes institūts, Luksemburga, 2018.

(34) SWD(2019)0427.

(35) Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Direktīva 2010/75/ES par rūpnieciskajām emisijām (piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole) (OV L 334, 17.12.2010., 17. lpp.).

(36) Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 19. maija Direktīva 2010/31/ES par ēku energoefektivitāti (OV L 153, 18.6.2010., 13. lpp.).

(37) Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 22. oktobra Direktīva 2014/94/ES par alternatīvo degvielu infrastruktūras ieviešanu (OV L 307, 28.10.2014., 1. lpp.).

(38) Eiropas Parlamenta un Padomes 2019. gada 17. aprīļa Regula (ES) 2019/631 par CO2 emisiju standartu noteikšanu jauniem vieglajiem pasažieru automobiļiem un jauniem vieglajiem komerciālajiem transportlīdzekļiem un ar kuru atceļ Regulu (EK) Nr. 443/2009 un Regulu (ES) Nr. 510/2011 (OV L 111, 25.4.2019., 13. lpp.).

(39) Brandt, J., Silver, J. D., un Frohn, L. M., Assessment of Health-Cost Externalities of Air Pollution at the National Level using the EVA Model System [Gaisa piesārņojuma radīto ārējo veselības izmaksu novērtējums valstu līmenī, izmantojot EVA modeļa sistēmu] , CEEH zinātniskais ziņojums Nr. 3, 2011.