LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 51/29

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Kopienas metodes atjaunināšana (vadlīnijas)” (pašiniciatīvas atzinums)

2011/C 51/05

Galvenais ziņotājs: Henri MALOSSE kgs

Līdzziņotājs: Georges DASSIS kgs

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja saskaņā ar Reglamenta 29. panta 2. punktu 2009. gada 17. decembrī nolēma izstrādāt pašiniciatīvas atzinumu par tematu

“Kopienas metodes atjaunināšana (vadlīnijas)”.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā apakškomiteja “Kopienas metodes atjaunināšana” savu atzinumu pieņēma 2010. gada 19. maijā (ziņotājs — Henri MALOSSE kgs, līdzziņotājs — Georges DASSIS kgs).

Ņemot vērā Komitejas sastāva atjaunošanu, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 466. plenārajā sesijā (21. oktobra sēdē) 2010. gada 19., 20. un 21. oktobrī iecēla MALOSSE kgu par galveno ziņotāju un ar 187 balsīm par, 5 balsīm pret un 6 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi.

1.1 Neraugoties uz ievērojamiem sasniegumiem un tās nozīmes palielināšanos, Eiropas Savienība nebeidz šaubīties un liek šaubīties arī citiem. Ekonomikas un monetāro savienību, ko vainago euro panākumi, pašreiz nopietnāk nekā citur pasaulē skar finanšu krīze. Ar Lisabonas stratēģiju Savienībai nav izdevies kļūt par pasaules līderi uz zināšanām balstītā ekonomikā. Ņemot vērā šīs grūtības, iedzīvotāji kļūst aizvien nepacietīgāki un daudzi apsver, vai Eiropas Savienība spēs atrisināt lielās mūsdienu problēmas, kas saistītas ar globalizāciju, klimata pārmaiņām un ekonomikas un finanšu krīzes pārvarēšanu.

1.2 Šaubu brīžos vienmēr ir lietderīgi atcerēties Eiropas veidošanas pamatidejas. Kopienas metode, kas nodrošināja Eiropas Savienības sekmīgu attīstību, ir jāpārskata un jāatjaunina.

1.3 EESK aicina Kopienas metodi piemērot jomās, uz kurām iedzīvotāji šodien liek cerības: Eiropas ekonomikas atveseļošana, izglītības, inovācijas un pētniecības sistēmu dinamikas veicināšana, energoapgādes drošība, ilgtspējīga attīstība un cīņa pret klimata pārmaiņām, iespēju vienlīdzības un uzņēmējdarbības veicināšana, iedzīvotāju brīva pārvietošanās un mobilitāte atbilstīgi sociālajām tiesībām, Eiropas vispārējas nozīmes pakalpojumu attīstība, īpaši komunikācijas, vides, veselības aprūpes, drošības un civilās aizsardzības jomā.

1.4 Kopienas metodi varēs veiksmīgi atjaunināt tikai ar šādiem nosacījumiem: būtiski jāpalielina Eiropas budžets, jāattīsta publiskā un privātā sektora partnerība, efektīvāk jāsaskaņo valstu un Eiropas budžets, jākonsolidē Eiropas Valūtas fonds.

1.5 EESK uzskata, ka 2010. gadā un turpmāk piemērojamā Kopienas metode nevar būt tāda pati kā sešdesmito un astoņdesmito gadu metode. Pašreizējais uzdevums ir iesaistīt iedzīvotājus un nodrošināt viņu līdzdalību, piemēram, ar pilsoniskās sabiedrības dalībnieku un līdzdalības demokrātijas palīdzību. Tāpēc EESK aicina palielināt Eiropas pilsoniskās sabiedrības nozīmi Eiropas politiku veidošanā un to ietekmes novērtēšanā, lai nodrošinātu to efektīvu īstenošanu un novērstu iespējamās negatīvās sekas.

1.6 Kopienas metode, kas pielāgota pašreizējai situācijai un iedzīvotāju cerībām un kurai piešķirti efektīvi īstenošanas līdzekļi, un kura atjaunināta ar pilsoniskās sabiedrības plašāku iesaisti, var atkal kļūt un tai jākļūst par Eiropas integrāciju veicinošu faktoru.

2. Kopienas metodes atjaunināšanas pamatojums.

2.1 Kopš Eiropas projekta uzsākšanas, Kopienas metode ir oriģināls instruments, kas nodrošināja Eiropas veidošanas panākumus, kā rezultātā izveidota Eiropas Savienība, kāda tā ir pašreiz. To raksturo šādi mehānismi:

— kopīgi instrumenti kopēju mērķu sasniegšanai;

— vispārējām interesēm atbilstoši projekti;

— atklātas un demokrātiskas debates, kurās iesaistīta pilsoniskā sabiedrība;

— lēmumu pieņemšana ar balsu vairākumu, ievērojot tiesības;

— efektīva šo lēmumu īstenošanas administratīvā un tiesiskā kontrole;

— tieša ietekme un saikne ar ekonomikas un sociālajām aprindām.

Nozīmīgākie Eiropas sasniegumi gūti, piemērojot šo metodi.

2.2 Dalībvalstis lielā mērā vai pilnībā ir saglabājušas kompetenci jomās, kuras nav tieši regulētas ar līgumiem, proti, ar valstiskumu saistītās tradicionālās jomās, piemēram, aizsardzība un policija, kā arī citās jomās, kam raksturīgas īpašas politiskas, kultūras un vēsturiskas iezīmes, piemēram, nodokļu politika un sociālās attiecības. Starpvaldību sadarbība minētajās jomās ir Eiropas veidošanas būtisks aspekts, kuru vajadzētu analizēt, lai izvērtētu tās reālo ietekmi un atbilstību pašreizējai situācijai Eiropas Savienībā un tās mērķiem.

2.3 Kopienas metodes sekmīga piemērošana galveno kopējo mērķu īstenošanā nodrošināja ekonomikas izaugsmi un nostiprināja Eiropas integrācijas procesa politisko aspektu. Ņemot vērā šos panākumus, Kopienas pievilcīgums būtiski pieauga, un Eiropas kontinentā tam nebija citas alternatīvas. Par to liecina vairākas paplašināšanas, sākumā rietumos – gan ziemeļu, gan dienvidu virzienā, bet pēc dzelzs priekškara krišanas — arī austrumu virzienā.

2.4 Pēdējos gados Kopienas metodes dinamika un pievilkšanas spēks ir mazinājies. Eiropas Komisijai, šķiet, ne vienmēr ir bijusi iespēja un griba uzņemties iniciatīvu atbilstoši problēmu nopietnībai un cerībām. Pašlaik Eiropas Savienībai nākas saskarties ar jaunām problēmām, ko rada aizvien nesaudzīgāka globalizācija un finanšu un ekonomikas krīze, kuras rezultātā daudzi uzņēmumi, īpaši MVU, nonākuši grūtībās, palielinās sociālā nevienlīdzība un sociāli atstumto vai lielās grūtībās nonākušu iedzīvotāju skaits. Vājinās Eiropas iedzīvotāju uzticēšanās Eiropas veidošanas procesam, jo viņiem šķiet, ka tas viņiem rada vairāk problēmas nekā piedāvā risinājumus.

2.5 Eiropas ietekmes trūkums 2009. gada Kopenhāgenas sammitā par klimata pārmaiņām un tās nespēja vienoti reaģēt uz finanšu problēmām vienā eirozonas dalībvalstī pastiprināja šo negatīvo iespaidu, kas satrauca arī finanšu vidi.

2.6 Aizvien intensīvākas globalizācijas apstākļos Eiropas Savienības reakcija šķiet lēna, un tā ir sapinusies savās pretrunās, sarežģījumos un gausumā. Lisabonas līgumam stājoties spēkā, EESK iesaka atjaunināt Kopienas metodi, lai veiksmīgi pārvarētu krīzi, un Eiropa atrastu savu vietu pasaules ekonomikas un politiskajā sistēmā. EESK ieteikumi attiecas uz šādiem nozīmīgiem jautājumiem:

— Eiropas identitātes un vispārējo interešu uzsvēršana;

— instrumentu atbilstība mērķiem;

— pilsoniskās sabiedrības līdzdalība.

3. Eiropas identitātes un vispārējo interešu uzsvēršana.

3.1 Kopienas metodi varēs atjaunināt tikai spēcīgāk apliecinot kopēju Eiropas identitāti, kurai jābūt svarīgākai nekā valstu interesēm un atšķirībām. Nav lietderīgi izstrādāt aizvien jaunas juridiskās prasības publiskā iepirkuma tirgus atvēršanai, ja dalībvalstīm un to pārvaldes iestādēm nav konkrēta stimula, lai iepirktu Eiropā ražotas preces, baidoties no “savu” nodokļu maksātāju reakcijas un “savu” uzņēmumu spiediena, un kamēr jēdziens “Eiropas” tiek pielīdzināts jēdzienam “ārzemju”. Globalizācijas apstākļos galvenos kopējos mērķus varēs sasniegt tikai vienota Eiropa, kas ir saliedēta ap šiem mērķiem.

3.2 Tāpēc ir svarīgi definēt Kopienas vispārējās intereses. Komisijai būtu aktīvāk jāveicina debates par šo jautājumu, un tā nedrīkst būt pasīva, kā nesen finanšu krīzes gadījumā un laikā, kad viena no eirozonas dalībvalstīm saskārās ar grūtībām. Liekas, ka Komisija pārāk bieži ņem vērā dalībvalstu un to pārvaldes iestāžu saasināto reakciju, lai arī vispāratzīto kopējo interešu labā būtu vajadzīgi risinājumi, kas balstīti uz solidaritāti un kopēju interešu jēdzienu.

3.3 Eiropas Komisijai, šķiet, ir aizvien grūtāk definēt un pārstāvēt Eiropas vispārējās intereses. Bet tieši tāds ir Komisijas uzdevums. Tai ir jāatgūst sešdesmito un astoņdesmito gadu dinamika. Tagad tas vairs nav tikai Komisijas uzdevums, jo jauna institucionālā trijstūra izveide (ar paplašinātām Parlamenta pilnvarām un Padomes priekšsēdētāja iecelšanu) varētu rosināt Komisiju aktīvi īstenot priekšlikumu ierosināšanas un uzraudzības iestādes funkcijas.

3.4 Tā kā Eiropas Parlaments pārstāv iedzīvotājus, tam turpmāk jāuzņemas aktīvāka loma Eiropas vispārējo interešu definēšanā. Lai atbalstītu Parlamentu, abām konsultatīvajām komitejām (EESK un RK) vajadzētu būt par impulsu, lai veicinātu un atbalstītu Eiropas Komisijas iniciatīvas, vienlaikus nenoliedzot pilsoņu iniciatīvas tiesības, kā arī visu citus pilsoniskās sabiedrības pārstāvības mehānismus.

3.5 Kopienas metodes atjaunināšanai nebūs jēgas, ja nepārskatīs subsidiaritātes jēdzienu, kas tika interpretēts vienpusīgi, proti, kā instruments, lai kavētu Kopienas metodes piemērošanu un jaunu Kopienas politiku īstenošanu. Ir vajadzīga dinamiskāka pieeja minētajam jēdzienam, pamatojoties uz principu, ka, lai panāktu efektivitāti un apjomradītus ietaupījumus, aizvien biežāk izrādīsies, ka ir lietderīgāk nodot Eiropas kompetencē jomas, kurām nepieciešami ievērojami līdzekļi: infrastruktūra, pētniecība un izstrāde, rūpniecības politika, aizsardzība, ārpolitika, drošība, cīņa ar epidēmijām utt. Eiropas iedzīvotāji to sapratīs, ja politiskie līderi vairs neslēps patiesību.

3.6 Ņemot vērā aizvien lielāku plaisu starp iedzīvotājiem un Eiropas iestādēm, ir svarīgi, lai Eiropas Savienība noteiktu jaunas Kopienas metodes piemērošanas jomas, kas atbilstu iedzīvotāju vēlmēm:

3.6.1 Ir pienācis laiks attīstīt Eiropas vispārējas nozīmes pakalpojumus jomās, kurās tas ir nepieciešams, ņemot vērā situācijas un problēmu attīstību. Šajā sakarā var minēt šādas jomas: civilā aizsardzība, starptautiskā ārkārtas palīdzība, muitas pakalpojumi, transports, pētniecības centri, platjoslas tīkli u.c. Balstoties uz šiem jaunajiem pamatiem, varētu veicināt Eiropas koncesijas vispārējas nozīmes pakalpojumu jomā, izmantojot publiskā un privātā sektora partnerību Eiropas tīklu attīstībai (transporta, enerģētikas, telekomunikāciju jomā), sekmējot tādējādi Eiropas Savienības kohēziju un konkurētspēju.

3.6.2 Lai atvieglotu iedzīvotāju un uzņēmumu dzīvi un palīdzētu viņiem apzināties vienotā tirgus realitāti, nekavējoties jāīsteno vairākas iniciatīvas, kuru vispārējā lietderība ir atzīta jau sen: saskaņota Eiropas rūpniecības politika, lai reaģētu uz globalizāciju, Eiropas statūti MVU, fondiem un apvienībām, viena fiskālā institūcija MVU pārrobežu darījumiem, kopienas patents. Jāizstrādā arī vairāki likumdošanas instrumenti, lai nodrošinātu personu brīvu pārvietošanos, ievērojot sociālās tiesības un koplīgumus. Ņemot vērā pilsoņu iniciatīvas tiesības, varētu rasties arī citas iniciatīvas, ko atbalstītu Parlaments un EESK, piemēram, energopiegādes drošības, ilgtspējīgas attīstības un patērētāju tiesību aizsardzības jomā.

3.6.3 EESK jau vairākkārt uzsvērusi, ka direktīvu piemērošana ļoti svarīgajā publiskā iepirkuma jomā ir cietusi smagu neveiksmi, kas neapšaubāmi ir lielākā neveiksme vienotā tirgus izveides vēsturē. Vairāk nekā 30 gadus pēc Vienotā Eiropas akta parakstīšanas publiskā iepirkuma tirgus vēl joprojām ir ļoti sadrumstalots. Sīki izstrādātu Eiropas direktīvu un valstu pieņemto papildu tiesību aktu pārpilnība, kā arī daudzie izņēmumi un Kopienas gara trūkums ir iemesls, kādēļ šajā jomā, kas veido 15 % no Eiropas IKP, joprojām vērojama sadrumstalotība. Šajā jomā, kā arī citās piemērotās jomās, Eiropas Komisijai vajadzētu dot priekšroku tieši piemērojamai regulai nevis direktīvai, kura jātransponē valstu tiesību aktos.

3.6.4 Eiropas Savienībai lielāka uzmanība jāvelta “zināšanu trīsstūrim”: izglītībai, pētniecībai un inovācijai. Tā kā ir atzīts, ka izglītībai ir svarīga nozīme Eiropas dinamikas atjaunošanā, Eiropas Savienība to nedrīkst atstāt novārtā. Pamatojoties uz ERASMUS iniciatīvas veiksmīgo pieredzi un izmantojot jaunu vispārējas nozīmes pieeju, Eiropas līmenī vajadzētu izstrādāt vērienīgākas mobilitātes programmas, veicināt apmaiņu Eiropas augstskolu tīkla ietvaros, izstrādāt īpašas iniciatīvas pamatprasmju attīstīšanai, veicināt uzņēmējdarbības garu un īstenot pasākumus noteiktām mērķa grupām. Pētniecības un inovācijas jomā Astotajai pamatprogrammai jākļūst par jaunās Eiropas simbolu un tajā galvenā uzmanība jāpievērš nanotehnoloģijām un Eiropas pētniecības centriem, tālejošai Eiropas rūpniecības programmai un atbilstošiem cilvēku un finanšu resursiem.

3.6.5 Ekonomikas un monetārajai savienībai vajadzētu kļūt par Eiropas identitātes un kohēzijas procesa nozīmīgāko sastāvdaļu. Patlaban Kopiena vēl ir tālu no tā — par to liecina eirozonas dalībvalstu atšķirīgā politika ekonomikas un finanšu krīzes pārvarēšanai. Eirozonas dalībvalstīm vajadzētu kļūt par progresīvu izmēģinājumu telpu ekonomikas un finanšu integrācijas veicināšanai, veidojot ciešu sadarbību, lai gūtu pozitīvu pieredzi, kas savukārt veicinātu Savienības dinamismu un efektivitāti. EESK atbalsta Komisijas priekšlikumu izveidot mehānismu dalībvalstu ekonomikas politikas uzraudzībai. Komiteja uzskata, ka šā mehānisma funkcijai jābūt plašākai nekā ESAO īstenotajai uzskaites funkcijai un ka tajā jāņem vērā Savienības iedzīvotāju politiskās prioritātes šādās jomās: sociālā kohēzija, cīņa pret atstumtību, darba vietu radīšana un radošuma un uzņēmējdarbības gara veicināšana.

3.6.6 Turklāt Eiropas Savienībai, izmantojot vienotās valūtas priekšrocības, jāpauž vienota nostāja starptautiskajās sarunās par ekonomikas un finanšu jautājumiem, tostarp G20 valstu grupā, un Eiropas līmenī jākonsolidē sava pozīcija Starptautiskajā valūtas fondā un Pasaules bankā.

3.6.7 Eiropas ārpolitikas stiprināšana ir svarīga Lisabonas līguma sastāvdaļa. Tas īpaši attiecas uz diplomātiskā dienesta izveidi, Augstā pārstāvja amatu (kas apvienots ar Komisijas priekšsēdētāja vietnieka amatu) un Eiropas Savienības delegāciju izveidi trešās valstīs, aizstājot Eiropas Komisijas delegācijas. Ir svarīgi līgumu īstenot tālejošā veidā, lai Eiropa patiesi paustu vienotu nostāju, kā arī noteiktāku un saskaņotāku viedokli ārpus ES robežām, vienlaikus strukturēti koordinējot ārējos pasākumus politikas, ekonomikas, kultūras, zinātnes un tirdzniecības jomās un izskaužot zināmu sāncensību, kas tikai vājina Savienības pozīciju.

4. Nodrošināt līdzekļu atbilstību mērķiem.

4.1 Daudzi Kopienas mērķi sasniegti tikai daļēji, jo bieži trūkst vēlmes tos pilnībā sasniegt un piešķirt tam nepieciešamos kopējos līdzekļus.

4.1.1 Jautājumā par iekšējā tirgus aktivizēšanu Mario Monti ziņojumā (1) ir izteikti ļoti atbilstoši priekšlikumi, lai beidzot nodrošinātu tā izveidi: proti, SOLVIT tīkla aktivizēšana, direktīvu īstenošanas novērtēšana, valstu administrāciju, valstu parlamentu un pilsoniskās sabiedrības iesaistīšana, pēdējo šķēršļu novēršana, īpaši personu mobilitātes jomā. EESK iesaka, balstoties uz šo ziņojumu un pēc apspriešanās ar pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem, izstrādāt precīzu rīcības plānu un tā īstenošanas grafiku.

4.1.2 Lai īstenotu pasākumus jaunajās Kopienas metodes piemērošanas jomās, būs vajadzīgs atbilstīgs Kopienas atbalsts (budžeta dotācijas, aizdevumi, publiskā un privātā sektora partnerība utt.). Eiropas Ogļu un tērauda kopiena 1951. gadā guva panākumus, jo mērķu sasniegšanai bija piešķirti atbilstoši līdzekļi. Savienības pašreizējais budžets (mazāk nekā 1 % no IKP) ir pārlieku mazs, lai sasniegtu mērķus visās tajās jomās, ar ko iedzīvotāji saista cerības un kurās būtu nepieciešami Kopienas pasākumi, lai palielinātu efektivitāti. Būtu jāizvirza mērķis laika posmā no 2013. līdz 2020. gadam budžetu pastāvīgi palielināt līdz 2 % no IKP — šis mērķis būtu sasniedzams un, ņemot vērā apjomradītus ietaupījumus, nebūtu pretrunā ar prasību dalībvalstīm samazināt valsts parādu, ja valdības izprastu valstu līdzekļu pārskaitīšanas uz ES budžetu principu un to labi izskaidrotu iedzīvotājiem. Tas arī dotu iespēju finansēt ieguldījumus un apjomīgus tīklus, atbalstīt zināšanu trīsstūri (izglītība, pētniecība, inovācija), pastiprināt kohēzijas politiku un piešķirt Eiropas Savienībai cilvēku un finanšu resursus ārpolitikas īstenošanai.

4.1.3 Lai šos pasākumus finansētu līdz 2020. gadam, Eiropas Savienībai būs vajadzīgi atbilstoši līdzekļi un būs jānodrošina valstu un Eiropas budžeta labāka koordinācija. Tā kā pēc 2008. gada finanšu krīzes valstu budžeta deficīts palielinās, nebūs grūti pārliecināt, ka parādu varēs ātrāk samazināt (nekaitējot izaugsmei), apvienojot resursus, kas paredzēti publisko izdevumu finansēšanai dažādās jomās, piemēram, aizsardzība, drošība uz robežām, ārējā palīdzība, pētniecība, rūpniecības politika utt. Dalībvalstīm jāizrāda politiskā griba un atbalsts šādai pieejai.

4.1.4 Finanšu krīzes apstākļos vispirms būtu bijis svarīgi izveidot uzticamu Eiropas Monetāro fondu eirozonas regulēšanai un stabilizācijai, kas līdzinātos Eiropas federālajām rezervēm un dotu iespēju kopīgi pārvarēt grūtības, ar ko saskārusies kāda no eirozonas valstīm. Tikai tad, kad kritās euro kurss un vienā eirozonas dalībvalstī krīze saasinājās, eirozonas valstis izveidoja šāda fonda kodolu un nolēma īstenot nevis divpusējus, bet kolektīvus pasākumus, vienlaikus lūdzot papildu palīdzību no Starptautiskā valūtas fonda.

4.1.5 Turklāt ir skaidri redzams, ka, lai sasniegtu integrācijas un kohēzijas mērķus, labāk jāsadala Eiropas resursi, lai vairāk atbalstītu pārrobežu programmas — kaut arī tām ir būtiska nozīme vienotā tirgus netraucētas darbības nodrošināšanā, tām no budžeta ir piešķirti līdzekļi tikai 1 % apmērā. Lai arī ir skaidrs, ka ES stratēģijas 2020. gadam veiksme būs atkarīga gan no līdzekļu apjoma, gan iedzīvotāju aktīva atbalsta tās mērķiem, bet pašreiz tā nav.

4.2 Savienībā ar 27 dalībvalstīm nevar būt tāda pati pārvaldība kā sešu valstu savienībā. Institucionālajā trīsstūrī svarīgāka nozīme pamatoti ir piešķirta Eiropas Parlamentam. Turklāt ir svarīgi, lai institūcijas uzsvērtu pilsoņu iniciatīvas tiesības un lai tās pēc iespējas ātrāk tiktu īstenotas praksē, jo tām jākļūst par patiesu demokrātijas instrumentu.

4.2.1 Līdztekus Kopienas kompetences paplašināšanai izvērstāka ir kļuvusi arī koplēmuma procedūra, ko piemēro starp Parlamentu un Padomi. Tomēr līgumos, kas sekoja viens otram un kuros ir paredzēti šie jaunie noteikumi, konsultatīvais process nav attiecīgi pielāgots. Saskaņā ar pašreizējiem noteikumiem EESK par Komisijas iniciatīvām sniedz viedokli tikai tad, kad sākas koplēmuma procedūra, lai arī ar to būtu jākonsultējas daudz agrāk.

4.2.2 Komiteja savu konsultatīvo lomu varētu pildīt daudz efektīvāk, ja tai atzinumu pieprasītu pirms koplēmuma procedūras uzsākšanas, proti, jau tad, kad ir izstrādāts ietekmes novērtējums. Tādējādi izpētes atzinuma jēdziens pilnībā atbilstu savai būtībai. Komitejas atzinumus kopā ar ietekmes novērtējumu varētu pievienot Komisijas priekšlikumam, ko iesniedz Padomei un Parlamentam. EESK ziņotāju vajadzētu uzklausīt attiecīgajā Eiropas Parlamenta komitejā.

4.2.3 Komisijai vajadzētu rīkot attiecīgas konsultācijas arī tad, ja tā vēlas atsaukt jau izstrādātu priekšlikumu, īpaši tad, ja tas tieši attiecas uz pilsoniskās sabiedrības dalībniekiem. Piemēram, tai bez apspriešanās nevajadzēja atsaukt Eiropas apvienību statūtu projektu.

4.2.4 Pārvaldības jomā Eiropas Savienībai pēc iespējas aktīvāk jānodrošina dzimumu līdztiesības princips, lai sievietes būtu līdzvērtīgi pārstāvētas lēmumu pieņemšanas un padomdevējās struktūrās.

4.3 Ar Lisabonas līgumu atkal ir palielināts to jomu skaits, kurās piemēro kvalificēto balsu vairākumu, un tādējādi tas kļūst par 27 dalībvalstu ES darbības principu. Tomēr noteiktās jomās, kas ir cieši saistītas ar Kopienas darbību, piemēram, nodokļu jautājumi, lēmumi vēl aizvien jāpieņem vienprātīgi. Pieredze skaidri liecina, ka šāda prasība bieži bloķē Kopienas darbību jomās, kurās lēmumi vēl joprojām jāpieņem vienprātīgi. Tāpēc nav pārsteidzoši, ka, neraugoties uz vairākkārtējiem Eiropadomes centieniem, Eiropas Savienībai nav izdevies apstiprināt Kopienas patentu (jo lēmums jāpieņem vienprātīgi), lai arī tā ir izvirzījusi mērķi kļūt par konkurētspējīgāko un dinamiskāko uz zināšanām balstīto tautsaimniecību pasaulē.

4.3.1 Daži gadījumi tomēr liecina, ka vajadzīgajos gadījumos Kopienas metode ir pavērusi iespējas šo vienprātības šķērsli apiet. Protokolu par sociālo politiku un Sociālo pamattiesību hartu varēja virzīt tālāk, nodrošinot 11 valstu atbalstu, un Apvienotā Karaliste pievienojās tikai vēlāk. Vai šāds elastīgums nav iedvesmojošs, lai rastu risinājums citās aktuālās jomās, kurās dalībvalstis nevar vienoties, piemēram, jautājumā par Kopienas patentu vai uzņēmumu nodokļa bāzes saskaņošanu?

4.3.2 Neapšaubāmi, pastiprinātas un sekmīgas sadarbības labs piemērs ir Ekonomikas un monetārā savienība — sākotnēji šajā projektā iesaistījās nedaudzas valstis, taču tam vienmēr var pievienoties dalībvalstis, kas to spēj. Vienlaikus tomēr jāatzīmē: lai arī ir izveidota federāla Eiropas Centrālā banka, eirogrupa līdz šim nav spējusi izveidot kopēju ekonomikas pārvaldības sistēmu monetārās savienības līmenī. Apziņa par pēdējos desmit gados neizmantotajām iespējām rada bažas. Nākamajos desmit gados tas ir pakāpeniski jākompensē, pretējā gadījumā eirozonā tiks apdraudēta kohēzija, konkurētspēja, darba vietas un pat euro ilgtspēja. Lai šos trūkumus novērstu, jāpārskata eirogrupas darbība no efektivitātes un pārredzamības viedokļa, īpaši nodrošinot eirozonas valstu vai valdību vadītāju regulāras tikšanās (ne tikai krīzes situācijā) un šajās tikšanās iesaistot arī citus ministrus, kuru kompetencē ir ar euro stabilitāti saistīti jautājumi, piemēram, sociālo lietu, rūpniecības politikas ministrus u.c.

4.4 Neapšaubāmi, 27 dalībvalstu Eiropas Savienībā būtisks ir jautājums par direktīvu pareizu transponēšanu un valstu politiku samērojamību ar euro. Nav nozīmes vienkāršot direktīvu pieņemšanu, ja dalībvalstis tās neīstenos noteiktajos termiņos vai pieņems nevajadzīgus papildu noteikumus.

4.4.1 Komisijai vajadzētu pilnveidot savus ziņojumus par direktīvu transponēšanas gaitu, jo tie bieži ir efektīvs līdzeklis to dalībvalstu ietekmēšanai, kas nepilda saistības. Šajās situācijās būtu jākonsultējas ar pilsoniskās sabiedrības partneriem.

4.4.2 Nepieciešamības gadījumā Kopienas atbalsta mehānismi vairāk jāorientē uz to, lai uzlabotu apstākļus Kopienas tiesību aktu transponēšanai un piemērošanai dalībvalstīs un novērstu šajās jomās vēl pastāvošos šķēršļus un nesaskaņas.

5. Pilsoniskās sabiedrības līdzdalības veicināšana.

5.1 Eiropas projekta mērķis, uz ko norādīja Jean Monnet, proti, “mēs apvienojam nevis valstis, bet iedzīvotājus”, pārlieku bieži ir palicis neievērots. Tā kā pēdējos gados notikušās konsultācijas par Eiropas nākotni liecina par vēlētāju neuzticēšanos, ir jāapzina, kā varētu uzlabot pilsoniskās sabiedrības līdzdalību, kas šodien neapšaubāmi nav pietiekama.

5.2 Kopienas tiesību aktus vēl joprojām izstrādā apstākļos, kas ir pārlieku attālināti no iedzīvotājiem. Viņu pamatotās vēlmes brīvības, drošības un vienkāršošanas ziņā pārāk bieži nepiepildās lēmumu bloķēšanas vai lēta kompromisa starp dalībvalstīm un to administrācijām dēļ. Tāpēc pilsoniskās sabiedrības pārstāvji, īpaši tie, uz kuriem attiecas šie noteikumi, jāiesaista par to izstrādi atbildīgo komiteju darbā, balstoties uz metodēm, ko izmantoja SLIM vienkāršošanas plānu izstrādē. Taču šoreiz jāpiemēro nevis lejupēja pieeja pēc tam, kad attiecīgais tiesību akts jau ir pieņemts (lai mēģinātu novērst trūkumus, uz ko norādījušas iesaistītās puses), bet gan augšupēja pieeja tā izstrādes procesā.

5.3 Turklāt ir būtiski nodrošināt, lai pilsoniskās sabiedrības pārstāvji varētu darboties Eiropas brīvības un atbildības telpā. Tas viņiem dotu iespēju, izmantojot neatkarīgus pašregulācijas mehānismus, definēt kopējus noteikumus, kas ietekmē viņu darbību, vai, pamatojoties uz likumdevēja aicinājumu izstrādāt kopregulējumu, precizēt noteiktus aspektus to jomu publiskajā regulējumā, ko viņi pārstāv. Eiropas sociālo partneru līgumiskā neatkarība ir atzīta Māstrihtas līgumā, ņemot vērā viņu īpašu lūgumu. Līdzīga pieeja ir izstrādāta arī citās jomās (lai arī līgumā tas nav izteikti paredzēts), piemēram, tehniskā standartizācija, profesionālo prasmju atzīšana, pakalpojumu sniegšana, tirdzniecība (īpaši e-tirdzniecība), piegādes un maksājumu drošība, patērētāju tiesības, enerģētika, vide. Komiteja šo informāciju ir apkopojusi un šo pieeju atbalstījusi, izstrādājot informatīvu ziņojumu. Attiecīgie darbības noteikumi ir iekļauti 2003. gada Eiropas iestāžu nolīgumā. Tagad Eiropas likumdevējiem regulējumā ir jāparedz brīvas rīcības iespējas, kas rosina šādu praksi, vienlaikus to pārraugot un nodrošinot sinerģiju ar savu darbību. Šis atbalsts būtu jāizmanto arī alternatīvās konfliktu noregulēšanas metodēs, piemēram, samierināšanā un starpniecībā.

5.4 Eiropa nevarēs virzīties uz priekšu, ja iedzīvotāji netiks rosināti justies kā eiropiešiem un attiecīgi rīkoties. Tāpēc iedzīvotāju rīcībā jānodod kopēji instrumenti, kuru viņiem vēl nav, proti, precīzākas ekonomiskās un sociālās tiesības, vienkāršākas procedūras, neatkarīgāki juridiskie mehānismi, patiesi kopēji nolikumi (piemēram nolikumi par apvienībām, sabiedrībām, fondiem). Vispirms vietējā līmenī (iedzīvotāji, apvienības, vietējie vēlētie pārstāvji) Eiropa jāuzskata par nepieciešamību un tai jākļūst par kopēju mērķi un lepnumu.

5.5 Jāizstrādā daudzgadu programma ar precīzu kalendāro plānu turpmākajiem desmit gadiem pēc 2010. gada, lai Eiropas iedzīvotāju rīcībā nodotu mehānismus, kas viņiem dotu iespēju apvienot spēkus un darboties kā virzītājspēkam. Pretējā gadījumā Kopienas metodi atjaunināt nebūs iespējams.

5.6 EESK, RK un Eiropas nozīmīgākās pilsoniskās sabiedrības organizācijas, kas ir pārstāvētas Komitejas trijās grupās (Darba devēju, Darba ņēmēju un Dažādu interešu grupa), ar Eiropas Parlamenta atbalstu varētu uzsākt plašas konsultācijas par nākamajā desmitgadē nozīmīgākajiem vispārējas nozīmes jautājumiem, ko labvēlīgi ietekmētu Kopienas metodes atjaunināšana, t.i., jaunas kopējas politikas.

Briselē, 2010. gada 21. oktobrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Staffan NILSSON

(1) “Jauna stratēģija vienotajam tirgum — Eiropas ekonomikas un sabiedrības rīcībā”, Mario Monti ziņojums Eiropas Komisijas priekšsēdētājam José Manuel Barroso, 2010. gada 9. maijs.