P6_TA(2006)0214
Valsts finanses Ekonomikas un monetārajā savienībā (EMS)
Eiropas Parlamenta rezolūcija par valsts finansēm Ekonomikas un monetārajā savienībā (EMS)
(2005/2166 (INI))
Eiropas Parlaments,
—ņemot vērā Komisijas paziņojumu par valsts finansēm EMS —2005 (KOM(2005)0231),
—ņemot vērā Komisijas Integrētās pamatnostādnes attiecībā uz izaugsmi un darbavietām (2005-2008)
(KOM(2005)0141),
—ņemot vērā Komisijas Ekonomikas prognozes, 2005. gada rudens izdevums (1),
—ņemot vērā Padomes 2005. gada 27. jūnija Regulu (EK) Nr. 1056/2005, ar kuru groza Regulu (EK)
Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īsteno-
šanu (2),
—ņemot vērā Padomes 2005. gada 12. jūlija Ieteikumu Itālijai, lai novērstu pārmērīgu valsts budžeta defi-
cīta stāvokli (3),
—ņemot vērā Padomes 2005. gada 7. jūnija Lēmumu Nr. 2005/729/EK, ar ko atceļ Lēmumu 2005/136/EK
par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu Nīderlandē (4),
—ņemot vērā Padomes 2005. gada 7. oktobra Ieteikumu, lai izbeigtu pārmērīga valsts budžeta deficīta
stāvokli Portugālē (5),
—ņemot vērā Padomes 2005. gada 8. novembra Lēmumu Nr. 2005/843/EK, ar ko atbilstīgi EK līguma
104. panta 8. punktam konstatē, ka Ungārijas veiktie pasākumi, atsaucoties uz Padomes 2005. gada8. marta ieteikumu atbilstīgi Līguma 104. panta 7. punktam, ir bijuši nepiemēroti (
6),
—ņemot vērā Padomes 2006. gada 24. janvāra Lēmumu par pārmērīgu budžeta deficītu Apvienotajā Kara-
listē (7),
—ņemot vērā Eiropas Arodbiedrību institūta 2005. gada pārskatu par darba koplīgumu slēgšanas saskaņo-
šanu Eiropā,
—ņemot vērā Starptautiskā Valūtas Fonda (SVF) 2005. gada aprīļa Pasaules Tautsaimniecības pārskatu par
globalizāciju un ārējiem traucējumiem,
—ņemot vērā Reglamenta 45. pantu,
—ņemot vērā Ekonomikas un monetārās komitejas ziņojumu (A6-0162/2006);
1. pauž bažas par, pirmkārt, pastāvīgi lēno izaugsmi Eiropā kopš 2002. gada, kura pakāpeniski paātrinājās
tikai no 0,6 % 2003. gadā līdz 1,3 % 2005. gadā euro zonā, pretstatā ASV izaugsmes līmenim 3,5 % apjomā
2005. gadā un Japānas tautsaimniecības lēcienam, ko veicināja galīgais iekšzemes pieprasījums, otrkārt, par
pastāvīgi augsto bezdarbu 9 % apjomā ES ar 25 dalībvalstīm un 8,1 % —ar 15 dalībvalstīm, un, treškārt, par
ražīguma samazināšanos (pašlaik -1 % no IKP), parādot to, ka ES tautsaimniecības izaugsme ievērojami atpa-
liek no ilgtermiņa potenciāla, jo tai traucē struktūru stingrība, zems iekšējais pieprasījums, kā arīkompleksas
makroekonomikas politikas atbilstīga līdzsvara trūkums; uzsver, ka Eiropas ekonomikas pieauguma poten-ciāls joprojām ir pārmērīgi zems, apmēram divi procenti, kas ir daudz zemāks nekā jebkur citur pasaulē
reģistrētais; uzskata, ka šis pieauguma potenciāls nav pietiekams darba vietu radīšanai un bezdarba līmeņa
samazināšanai, vai ES —25 attīstībai;7.12.2006. C 297 E/233 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Trešdiena, 2006. gada 17. maijsLV
(1) Eiropas ekonomika, Nr. 5/2005.
(2) OV L 174, 07.07.2005., 5. lpp.
(3) 11124/05, ECOFIN 242.
(4) OV L 274, 20.10.2005., 89. lpp.
(5) 12401/05, ECOFIN 289.
(6) OV L 314, 30.11.2005., 18. lpp.
(7) 5366/05, ECOFIN 11.
2. uzsver, ka strauja piemērošanās svārstībām pasaulē rada risku, kā rezultātā var samazināties pieprasī-
jums ASV, savukārt izraisot eksporta samazināšanos un vājāku izaugsmi ES, kā arīuzsver, ka šādas sekas var
pastiprināt arī svārstības euro maiņas kursā pret ASV dolāru;
3. atzīmē naftas cenu svārstību nelabvēlīgo ietekmi uz iekšējo pieprasījumu un ES tautsaimniecības pieau-
gumu, kā arīnorāda uz sekundāru seku draudiem; atzinīgi vērtē sociālo un tautsaimniecības dalībnieku atbil-
dīgu rīcību šo draudu novēršanā, neskatoties uz zemo mājsaimniecības patēriņu; norāda, ka stabilas, atvērtas
un konkurētspējīgas makroekonomikas politikas noteikšana ir nozīmīgs ilgtspējīgas valsts finanšu politikaspriekšnoteikums;
4. pauž bažas par nelielo privāto patēriņu, īpaši atsevišķās dalībvalstīs, kas radīja zemos izaugsmes rādī-
tājus ES un tādējādi arī pašreizējās svārstības pasaulē, kā arīizraisīja stāvokli, kad valda neskaidrība par darbu
un pensijām, bija par cēloni nemainīgi augstajam bezdarba līmenim un zemajām faktiskajām algām, atgādinapar ieguldījumu nominālās algas un darbaspēka izmaksu attīstības veicināšanā, ievērojot cenu stabilitāti un
ražīguma tendenci vidējā termiņā Saskaņotajā pamatnostādnē Nr. 4;
5. atzinīgi vērtē pārmaiņas ieguldījumu izdevumu tempā, pateicoties uzticības pieaugumam uzņēmēju vidū
un pašreizējām stabilizētajām peļņas normām, kā noteikts SVF un Komisijas 2005. gada rudens pārskatos
par tautsaimniecību; uzskata, ka joprojām ir nepieciešams turpmāks pieaugums attiecībā uz ieguldījumu
darbībām, un tādējādi prasa veikt struktūrreformas un papildu pasākumus, kas nepārtraukti uzlabotu ieguldī-jumu klimatu un pastiprinātu ieguldījumus;
6. atbalsta sabiedrisko pasākumu un publiskā sektora izdevumu pārorientēšanu uz novatorismu, atjaunīgo
enerģiju, izglītību un apmācību, izpēti, informācijas tehnoloģijām, telekomunikāciju un transporta tīklu u.c.jomām;
7. pauž nožēlu, ka ES finanšu plāns 2007.-2013. gadam nepietiekami atspoguļo Lisabonas stratēģijas
mērķiem paredzēto izdevumu prioritāti; uzsver, ka iemaksas ES budžetā jāuzskata par tādām, kas nesīs
labumu nākotnē, ņemot vērā iemaksu pārpalikuma un finanšu līdzsvarojuma pozitīvo ietekmi, ja ES budžetu
pietiekami mērķē uz izdevumiem, kas dod skaidru pievienoto vērtību;
8. uzsver, cik liela nozīme ir veselīgākam fiskālajam sadalījumam izaugsmei, darbavietu radīšanai un Lisa-
bonas mērķu sasniegšanai, bet atzīmē, ka, neskatoties uz Stabilitātes un izaugsmes pakta fiskālo pamatu,kopš pagājušā gada dalībvalstīs nav panākti fiskālā sadalījuma uzlabojumi; atzīmē, ka lielākā daļa dalībvalstu
vēl nav sasniegušas vidusposma mērķus līdzsvarotam budžetam vai budžetam ar atlikumu; norāda, ka ES
kopējais valstu budžeta deficīts 2005. gadā bija 2,9 % no IKP eirozonas valstīs un 2,7 % ES, kā arī11 ES
dalībvalstīs budžeta deficīts pārsniedza 3 % no IKP, tostarp četrās ES valstīs ar vislielākajā m tautsaimniecībām
—Apvienotajā Karalistē, Francijā, Itālijā un Vācijā, un kopš 2004. gada vasaras desmit valstīs ir piemērota
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra;
9. uzsver to darbību nozīmību, kas vērstas pret nemitīgiem fiskāliem spiedieniem; atzinīgi vērtē dalībvalstu
varas iestāžu politikas pielāgošanu un valstu ieguldījumu fiskālā deficīta samazināšanā;
10. pauž bažas par ilgtermiņa budžeta noturības izredzēm, ņemot vērā valsts parāda attiecības pieaugumu
no 69,2 % 2002. gadā līdz 71,7 % 2005. gadā euro zonā un no 61,4 % 2002. gadā līdz 64,1 % 2005. gadā
ES ar 25 dalībvalstīm, kuru izraisīja vājā IKP izaugsme, budžeta deficīta kontroles īstermiņ a politika un
noteiktu centienu trūkums budžeta nelīdzsvarotību mazināšanai ar struktūrreformām;
11. uzsver, ka ES ar zemu patērētāju un ieguldītāju uzticību ir būtiski samazināt budžeta deficītus; pauž
neapmierinātību ar jaunākajām valstu finanšu tendencēm, atzīmējot, ka dalībvalstu deficīti saglabājas daudzaugstāki, nekā tas vajadzīgs Eiropas ekonomikai; uzskata, ka valdības izmanto vājo izaugsmi kā aizbildinā-
šanos, lai izskaidrotu deficītus, lai gan īstenībā tie vienkārši kavē tautsaimniecības atlabšanu un padara taut-
saimniecības ciklu smagāku; aicina 2006. gadā samazināt valstu deficītu, kas būtu daudz vērienīgāks mērķis,
nekā vienkārši tautsaimniecības pielāgojumi augstākas izaugsmes prognozēm Eiropā;7.12.2006. C 297 E/234 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Trešdiena, 2006. gada 17. maijsLV
12. prasa atsevišķu dalībvalstu finanšu lielāku pārredzamību, tostarp nerakstīto saistību, piemēram,
publiskā sektora pensiju saistību pārredzamību, jo tās tuvāko gadu laikā ievērojami palielinās publiskā
sektora parādu slogu;
13. atgādina par prasību izvairīties no politikas, kas var radīt atkārtotas sekas; uzsver, ka ir svarīgi veikt
strukturālas un nodokļu reformas, vienlaicīgi akcentējot, ka pienācīga uzmanība jāvelta to īstenošanai pareizā
laikā;
14. skubina veikt turpmāku izpēti par strukturālu un makroekonomikas reformu dažādiem veidiem un
pasākumiem, kā arīto mijiedarbi un savstarpēju ietekmi dažādās ekonomikas ciklu fāzēs, lai noteiktu cik
iespējams labākos līdzekļus valsts finanšu stiprināšanai, īstenojot Lisabonas stratēģiju;
15. uzsver, ka politiskās gribas trūkums ierobežot publiskā sektora izdevumus, pārāk optimistiskas ieņē-
mumu prognozes, liberālu grāmatvedību un fiskālu konsolidāciju, kuras balstās galvenokārt uz vienreizējiempasākumiem, ir lielā mērā izraisījušas novirzes budžetā un trūkumus fiskālajā pamatā;
16. iesaka izpētīt vienota kalendāra izveidi budžeta procedūrām ES, iespējams, divas reizes gadā; uzskata,
ka dalībvalstu budžeta plānošanai jābalstās vienotos pieņēmumos par tādiem tautsaimniecības parametriem
kānaftas cenu izmaiņu un valūtas kursu svārstību tendences; tādējādi aicina vienoti izvērtēt un noteikt visā
Eiropā galvenos tautsaimniecības parametrus;
17. aicina dalībvalstis steidzami risināt sabiedrības novecošanas jautājumu, kā arītikt galā ar parāda dina-
miku, īpaši dalībvalstīs, kurās ir liels ilgtspējīgu parādsaistību risks ilgtermiņā;
18. skubina vairāk koncentrēties uz budžeta reformu noturību gan attiecībā uz izdevumu un ieņēmumu
pasākumiem noturīga valsts finanšu sadalījuma saglabāšanai, gan sabiedrisko pakalpojumu pienācīgu nodro-šināšanu, tostarp uz fiskālo disciplīnu un tiešu un netiešu neparedzēto izdevumu saistību riskiem;
19. uzsver, cik nozīmīgi ir Komisijas un Padomes centieni uzlabot statistikas pārvaldību, turklāt sekmēt
finanšu datu paziņošanu, iesakot dalībvalstīm ievērot ES mēroga normas par statistikas institūtiem, tostarppar profesionālās neatkarības un konfidencialitātes, uzticamības un datu laicīguma principiem, kā arīpar
statistikas iestāžu resursu atbilstību un pastiprināto Komisijas uzraudzību;
20. uzskata, ka jāuzlabo valsts aktīvu un neparedzēto saistību uzskaite, lai palielinātu pārredzamību un
salīdzināmību un nodrošinātu atbilstīgāku pamatu lēmumu pieņemšanai; uzskata, ka Komisija jānāk klajā ar
iniciatīvu šajājautājumā;
21. iesaka Komisijai veikt pētījumu par paraugpraksi attiecībā uz fiskālo datu ziņošanas statistisko pārval-
dību un valsts aktīvu un saistību uzskaiti dalībvalstīs;
22. skubina sagatavot pārskatus par valsts finanšu ilgtermi ņa noturību, lai paaugstinātu izpratni par valstu
ieguldījumiem un uzticību tiem, kā arīuzskata, ka valstu parlamentiem jāiesaistās šajāuzdevumā;
23. uzsver, ka jaunajām dalībvalstīm attiecībā uz fiskālo politiku ir jāpanāk vidējais ES ienākumu un
finanšu attīstības līmenis ar nodokļu un izdevumu politiku, ko raksturo efektivitāte, pārredzamība un uztica-mība, un kura ir mērķēta uz izaugsmi, noturību, kā arītautsaimniecības modernizāciju un stabilizāciju;
24. pauž nožēlu par politikas saskaņotības trūkumu euro zonā un vērš uzmanību uz euro zonā esošo
dalībvalstu fiskālās politikas novirzēm, kā arīpauž satraukumu par nesaskaņotības izraisītajām negatīvajām
sekām;7.12.2006. C 297 E/235 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Trešdiena, 2006. gada 17. maijsLV
25. pauž nožēlu par trūkumiem makroekonomikas pamata līdzšinējā saskaņotībā starp Ekonomikas un
finanšu padomes valstīm, kā arīpar nesaskaņotību dalībvalstu starpā; prasa Komisijai veikt pētījumu par
saskaņotākas tautsaimniecības politikas ekonomiskiem ieguvumiem un ierobežojumiem; prasa īstenot aktī-
vāku makroekonomikas dialogu Ķelnes procesā starp Ekonomikas un finanšu padomi, ECB un Eiropas sociā-
lajiem partneriem;
26. aicina Padomi pielāgot makroekonomikas saskaņošanas grafiku, lai Parlamentam būtu pietiekami
daudz laika dot savu ieguldījumu;
27. mudina Eirogrupas priekšsēdētāju izstrādāt sīku darbības plānu savam amata pilnvaru laikam, skaidri
nosakot mērķus un plānotos pasākumus; pauž cerību saņemt regulārus ziņojumus par sasniegto īsteno šanas
pakāpi;
28. prasa dalībvalstīm uzņemties Līguma 99. pantā noteiktās saistības, ka tautsaimniecības politika jāuz-
skata par kopēju jautājumu un tā jāsaskaņo, atgādina dalībvalstīm, ka saskaņotāka un kompleksāka politika
varētu uzlabot politikas kopējo rezultātu; prasa lielāku apzināšanos par valstu tautsaimniecības politikasietekmi ES līmenī, kā arīpar saistībām apsvērt vispārējas nozīmes tautsaimniecības politiku un to saskaņot;
29. uzdod tā priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, dalībvalstu parlamentiem un
Eiropas sociālajiem partneriem.7.12.2006. C 297 E/236 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Trešdiena, 2006. gada 17. maijsLV