LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 311/38

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Patērētāju tiesību aizsardzība un pārmērīgas parādsaistības” (izpētes atzinums)

2014/C 311/06

Galvenā ziņotāja: Reine-Claude Mader

Grieķijas pastāvīgais pārstāvis Eiropas Savienībā Theodoros Sotiropoulos2013. gada 6. decembrī nosūtīja vēstuli atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 304. pantam, kurā viņš gaidāmās Grieķijas prezidentūras vārdā aicināja Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju sagatavot izpētes atzinumu par tematu

“Patērētāju aizsardzība un atbilstoši pasākumi pret pārmērīgām parādsaistībām, lai novērstu sociālo atstumtību”

Ņemot vērā jautājuma steidzamību, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 498. plenārajā sesijā 2014. gada 29. un 30. aprīlī (2014. gada 29. aprīļa sēdē) iecēla Reine-Claude Mader kdzi par galveno ziņotāju un ar 164 balsīm par, 12 balsīm pret un 4 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi

1.1. EESK ir ļoti vērīga pret pārmērīgu parādsaistību problēmu, ko ir saasinājusi finanšu krīze, dzīves dārdzības pieaugums un kreditēšana. Dažādos atzinumos tai ir nācies paust viedokli par nepieciešamību īstenot pasākumus Eiropas līmenī.

1.2. Neraugoties uz to, ka cēloņi ir noskaidroti, nepastāv neviena saskaņota jēdziena “pārmērīgas parādsaistības” definīcija un nav līdzekļu, lai noskaidrotu, kāds ir patiesais stāvoklis dalībvalstīs. Tāpēc Komiteja aicina pieņemt kopēju definīciju.

1.3. Tajā būtu jāietver sekojoši elementi: (i) mājsaimniecība kā piemērota vienība pārmērīgu parādsaistību noteikšanai; (ii) līgumiskās finansiālās saistības; (iii) ģimenes vai kopienas neformālās saistības; (iv) nespēja veikt maksājumus; (v) pārmērīgas strukturālas parādsaistības; (vi) pienācīgs dzīves līmenis un (vii) maksātnespēja.

1.4. EESK stingri aicina patērētāju tiesību aizsardzību konkrēti iekļaut visos pasākumos, kas pieņemti iekšējā tirgus izveides jomā.

1.5. Lai novērstu pārmērīgas parādsaistības, jāizmanto gan izglītojoši un preventīvi pasākumi, gan pielāgotas procedūras, kas nodrošina pārmērīgu parādsaistību subjekta reintegrāciju normālā saimnieciskajā dzīvē.

1.6. Šajā nolūkā ir vajadzīgs visaptverošs pārskats par mājsaimniecību pārmērīgām parādsaistībām un jāīsteno efektīvi pasākumi.

1.7. Izglītošana finanšu jomā ir jānodrošina skolās, taču tai ir jābūt pieejamai arī jebkurā laikā un visai sabiedrībai. No šāda viedokļa EESK atbalsta informācijas kampaņas, kurās jābūt iesaistītām visām ieinteresētajām pusēm, lai nodrošinātu dažādas pieredzes komplementaritāti. Komiteja uzsver, ka patērētāju apvienībām un ģimeņu apvienībām ir būtiska loma informācijas izplatīšanā un palīdzības sniegšanā tām personām, kas to vēlas.

1.8. Vairākās dalībvalstīs ir ieviesti preventīvi pasākumi un sistēmas pārmērīgu parādsaistību problēmu risināšanai, taču tās ir atšķirīgas. EESK uzskata, ka visās dalībvalstīs ir jāievieš piemērota un vienota procedūra, kas balstīta uz Pamattiesību hartas 38. pantu, LESD 114. pantu un 81. pantu, saskaņā ar Komisijas direktīvas priekšlikumā ierosinātajiem vispārējiem principiem, lai tādējādi konkrēti apliecinātu Parlamenta ieinteresētību atrisināt ES iedzīvotāju problēmas.

1.9. Šajos principos jāparedz, ka procedūra ir ātra un bez maksas, jāpārtrauc vajāšana, ja ir uzsākta procedūra pārmērīgu parādsaistību novēršanai, jāveic parādsaistību pārbaude, jāsaglabā pamata mājoklis, jānodrošina vienāda attieksme pret parastajiem kreditoriem, vissmagākajos gadījumos jābūt iespējai dzēst parādus un jānosaka prasība nodrošināt pārmērīgu parādsaistību subjektam pietiekamu līdzekļu apjomu ikdienas dzīves vajadzībām, jo mērķis ir panākt, lai patērētājs pēc iespējas ātrāk no jauna integrētos saimnieciskajā un sabiedriskajā dzīvē.

1.10. Komiteja atgādina arī savu atbalstu iekļautībai banku pakalpojumu ziņā – tā ir jāsaglabā pārmērīgu parādsaistību skartām personām, lai novērstu jebkādu sociālu atstumtību.

1.11. Pārmērīgu parādsaistību novēršanai ir vajadzīgs aizdevuma procentu likmju regulējums ES līmenī.

1.12. Taču pārmērīgu parādsaistību gadījumu samazināšanos nevar panākt tikai ar problēmu risināšanas sistēmas ieviešanu. Papildus jāveic pasākumi ar mērķi attīstīt izglītošanu mājsaimniecības un finanšu jautājumu jomā, taču šajā nolūkā ir jāpiešķir līdzekļi.

1.13. Aicina pievērst uzmanību tam, ka spēja pārvaldīt parādu sloga palielināšanos nevar tikt īstenota, neievērojot noteikumus. Šajā saistībā atgādina, ka atbalsta atbildīgu kreditēšanu, kas nozīmē gan izplatītāju, gan kredīta ņēmēju likumīgu un ētisku rīcību.

2. Ievads

2.1. Komisija 2013. gadā “Sociālo ieguldījumu paketē” (1) konstatēja, ka kopš krīzes sākuma ir krasi palielinājies izlikto personu un bezpajumtnieku skaits, un norādīja, ka pārmērīgas parādsaistības ir viens no nabadzības iemesliem.

2.2. Pārmērīgu parādsaistību problēma saasinājās 80. gadu sākumā un tās skarto personu skaits kļuva arvien lielāks visās sociāli profesionālajās kategorijās.

2.3. Pārmērīgu parādsaistību gadījumus vairs nevar uzskatīt par problēmu, kas saistīta ar noteiktiem indivīdiem, kuri rīkojas dziņu un kaislību ietekmē. Pašlaik tā ir sociālas un sabiedrības krīzes izpausme.

2.4. Eiropas Centrālā banka 2013. gadā konstatēja, ka vairāk nekā pusei euro zonas iedzīvotāju ir parādsaistības finanšu iestādēs (2).

2.5. Šis apsekojums liecina, ka pārmērīgu parādsaistību cēlonis parasti ir neparedzēta ienākumu samazināšanās, kas galvenokārt saistīta ar darba zaudēšanu, slimību, šķiršanos vai pārmērīgu patēriņu (3).

2.6. Dānija bija pirmā, kas 1984. gadā nodrošinājās ar privātpersonu pārmērīgu parādsaistību visaptverošu novēršanas mehānismu. Tai sekoja Francija, kas ar 1989. gada 31. decembra likumu pieņēma līdzīgus pasākumus par privātpersonu un ģimeņu pārmērīgu parādsaistību novēršanu un ar tām saistīto problēmu risināšanu (4).

2.7. Pārmērīgas parādsaistības skar visas dalībvalstis, taču dažādā mērā. Tās ir pieaugušas līdz ar finanšu krīzi un sagrāvušas vairāku valstu ekonomikas līdzsvaru. Šī problēma ir jārisina vēl jo vairāk tāpēc, ka tā finansiāli ietekmē visus ekonomikas dalībniekus; uzņēmumus, to skaitā MVU, ietekmē neapmaksātie rēķini, kas izrakstīti klientiem, kas kļuvuši maksātnespējīgi.

2.8. Šobrīd tās rada lielāku satraukumu, jo skar nabadzīgus darba ņēmējus un bezdarbniekus, kam ir sakrājušies nenomaksāti rēķini par tādiem nepieciešamiem pakalpojumiem kā enerģija, ūdens, apdrošināšana un telefonsakari, un īres maksājumu kavējumi, kā arī sabiedrības vidējo slāni, galvenokārt, pēc nelaimes gadījuma, un arī pensionārus, kuru ienākumi samazinājušies taupības politikas dēļ vai tādēļ, ka viņi finansiāli palīdz saviem tuviniekiem (5). Pārmērīgu parādsaistību cēloņi ir identificēti. Tās rada bezdarbs, nestabila nodarbinātība, dažāds ģimenes stāvoklis. Ir zināms, ka ģimenes, kurās ir tikai viens no vecākiem, ir skartas visvairāk. Dažos gadījumos par cēloni var būt nelaimes gadījums, laulības šķiršana, laulāto atšķiršana, nāve, slimība vai invaliditāte ar augstām aprūpes izmaksām. Dažās dalībvalstīs milzīgā reģistrācijas maksa universitātēs arī ir būtisks faktors, kas rada pārmērīgas parādsaistības jauniešiem.

2.9. Nesenais pārmērīgu parādsaistību pieaugums ietver jaunu socioloģisku kategoriju: vidusšķiras pārstāvjus, kas zaudējuši darbu un kam ir jāatmaksā liels hipotekārais kredīts par mājokli, lai gan tuvākajā laikā nav cerību atrast jaunu darbu.

2.10. Tātad to personu vidū, kam ir pārmērīgas parādsaistības, cēloņu un seku dažādība ir ļoti liela.

2.11. Pārmērīgu parādsaistību risku palielina nesimetrisks ienākumu un dzīves dārdzības pieaugums, mainoties dzīvesveidam, valstu taupības politika, lielāki ikdienas dzīves izdevumi, piemēram, par enerģiju, mājokli, elektronisko saziņu, telefonsakariem, transportu un finanšu maksājumiem.

2.12. Daudzos gadījumos pārtikušā sabiedrībā pārmērīgas parādsaistības rodas tāpēc, ka agresīvas un maldinošas reklāmas kampaņas mudina trūkstošo ienākumu kompensēšanas nolūkā iegādāties preces un pakalpojumus uz kredīta. Šajā saistībā ir jāpiezīmē, ka neaizsargātās sabiedrības daļas kredītu nasta ir problemātiska, jo ierobežotās maksātspējas dēļ tai nav pieejami visi kredītu veidi. Tai nākas izmantot formulas, kas ir dārgākas, piemēram, īstermiņa kredītus, kas bieži tiek saistīti ar kartēm, ko izplata pa dažādiem kanāliem un kuru likmes ir ļoti augstas.

2.13. Nereti šādas kredītkartes tiek nosūtītas pa pastu, pievienojot šādu tekstu: “Apsveicam! Jūs esat laimējis bezmaksas aizdevumu. Aizdevuma atmaksāšana bez papildu izmaksām”, neievērojot noteikumus par patērētāja informēšanu un tiesību aizsardzību. EESK prasa piemērot stingrus noteikumus attiecībā uz šo karšu izmantošanas termiņu un maksimālo summu (6).

2.14. Īpaša uzmanība jāveltī hipotekārā kredīta likmēm vai patēriņa kredīta likmēm. Daži aizdevumi tiek piešķirti ar mainīgu likmi bez kāpuma ierobežojuma un tā var mainīties ļoti būtiskā apmērā atkarībā no tirgus.

2.15. Ir arī gadījumi, kad, balstoties uz vēlmi nodrošināt mājsaimniecību maksātspēju, daži aizdevumi ir piešķirti ar augošu likmi, paredzot ienākumu pieaugumu, taču tas nav piepildījies, ņemot vērā algu ierobežojumus dažās dalībvalstīs vai pat to zaudējumu.

2.16. Tā kā Eiropas līmeņa saskaņošana nav veikta, dažās dalībvalstīs nepastāv aizdevumu procentu likmju regulējums.

2.17. Dažas mājsaimniecības, kuru parādsaistības ir pārmērīgi lielas un kuras ir iekavējušas maksājumus vai līdzekļu atmaksu, ir pakļautas paaugstinātam sociālās atstumtības riskam, jo tām var tikt liegti pamatpakalpojumi vai tās var tikt izliktas no mājokļa. Taču nedrīkst arī aizmirst, ka šīs nedrošās situācijas izraisītās grūtības atsaucas uz iespējām saņemt veselības aprūpi. Piemēram, 2012. gadā no mājokļa tika izlikti vairāk nekā 75 000 Spānijas iedzīvotāju, kuriem bija pārmērīgas parādsaistības; tas ir par 16,7 % vairāk nekā 2011. gadā (7).

2.18. Lai gan dažādās valstīs pārmērīgu parādsaistību cēloņi nav pilnīgi vienādi, pamazām veidojas vienota nostāja par galvenajiem iemesliem. Tomēr mūsu rīcībā nav līdzekļu pietiekami precīzai stāvokļa novērtēšanai Eiropas līmenī, kā tas ir uzsvērts iepriekšējos Komitejas atzinumos (8). Patiesībā nepastāv nekāda Eiropas līmeņa uzskaite. Turklāt, ieviešot šo instrumentu, sākumā ir nepieciešams vienoties par to, kas uzskatāms par pārmērīgām parādsaistībām, kā arī par to novērtēšanas kritērijiem un metodēm.

2.19. Komiteja šo faktu jau konstatēja agrāk un vēlējās, lai tiktu sagatavota zaļā grāmata, kurā būtu ieteikti operatīvi risinājumi, un uzsāktas e-konsultācijas.

2.20. Šajā saistībā EESK vēlas, lai Eiropas līmenī tiktu izstrādāta vienota un operatīva pārmērīgu parādsaistību definīcija un lai tās pamatā būtu patērētāja nespēja atmaksāt visus savus parādus, neraugoties uz to būtību un viņa saistībām. Ja nebūs pieejama definīcija, ar kuras palīdzību būtu iespējams precīzi novērtēt šo daudzveidīgo fenomenu, publiskie pasākumi var izrādīties veltīgi.

2.21. Komiteja atbalsta ieceri ES līmenī izveidot pārmērīgu parādsaistību novērošanas centru, neizlietojot tam papildu budžeta līdzekļus, bet izmantojot pašreizējo efektīvo valstu praksi.

2.22. Visbeidzot, EESK uzskata, ka pārmērīgu parādsaistību problēma ir jāskata no tās cēloņa viedokļa – jāveic izglītošana finanšu jomā, jo tas ir līdzeklis, kas nepieciešams, lai veidotu atbildīgu un samērīgu patēriņu.

3. Operatīva pārmērīgu parādsaistību Eiropas definīcija

3.1. Saskaņā ar 2008. gada februārī publicēto pētījumu (9), kas sniedz vispārēju pārskatu par definīcijām un pasākumiem, kas pieņemti pārmērīgu parādsaistību problēmu risināšanai 18 dalībvalstīs un vienā no Brīvās tirdzniecības asociācijas valstīm (10), vienots viedoklis par pārmērīgu parādsaistību definīciju nepastāv, jo koncepcija dažādās valstīs atšķiras.

3.2. Pārmērīgas parādsaistības patiesībā ir sarežģīta parādība, tās ir ļoti dažādas un mainīgas, kā norādīts kādā 2013. gadā veiktā statistikas analīzē, ko pasūtījis Eiropas Komisijas Veselības un patērētāju ĢD (SANCO ĢD) (11).

3.3. Arī Eiropas Padome (12) ir konstatējusi, ka pārmērīgas parādsaistības var ietvert problēmas, kas saistītas ar kredītmaksājumu termiņiem un regulāras grūtības segt rēķinus.

3.4. Pēc iepazīšanās ar šiem dokumentiem ir jāsecina, ka lielākajā daļā gadījumu mērvienība ir mājsaimniecība. Definīcijās, ko izstrādājusi vairāk nekā pusē valstu, ir noteikta saistība ar parādu ilgumu vai ar to strukturālo raksturu. To lielākajā daļā ir paredzēta saikne ar spēju šīs līgumsaistības segt.

3.5. Var konstatēt vairākus kopējus pakārtotus elementus, kas var kalpot par kopējās definīcijas pamatu.

3.6. EESK uzskata, ka, veidojot pārmērīgu parādsaistību kopēju operatīvu definīciju, ir jāņem vērā sekojošie elementi: — mājsaimniecība kā piemērota vienība pārmērīgu parādsaistību noteikšanai (13); — līgumiskās finansiālās saistības. Tās ietver mājokļa kredītu, patēriņa kredītu, telefona sakaru, digitālās komunikācijas, pamatpakalpojumu (ūdens, apkure, elektroenerģija, veselības aprūpe u. c.) rēķinus, īres maksājumus, ikdienas tēriņus (pārtika, transports, izglītība u. c.); — neformālās saistības ģimenes lokā vai kopienā. EESK uzstāj, ka šis kritērijs ir jāņem vērā, jo pārmērīgu parādsaistību kontekstā tas kļūst par arvien būtiskāku rādītāju; — nespēja norēķināties par maksājumiem. Mājsaimniecības ar pārmērīgām parādsaistībām nespēj norēķināties par ikdienas maksājumiem, kā arī par savām līgumiskajām un neformālajām saistībām. — strukturālu iemeslu izraisītas pārmērīgas parādsaistības. Runa ir par laika kritēriju, kura mērķis ir ietvert nepārejošas un ilgstošas finanšu problēmas; — pienācīgs dzīves līmenis. Mājsaimniecībai ir jābūt spējīgai ievērot savas līgumiskās un neformālās saistības, nesamazinot izdzīvošanai nepieciešamos minimālos izdevumus, lai saglabātu savu dzīves līmeni; — maksātnespēja. Mājsaimniecība nav spējīga atrisināt savas finanšu problēmas, mobilizējot finanšu un nefinanšu aktīvus.

4. Pārmērīgu parādsaistību novēršana

4.1. Izglītošana par finanšu jautājumiem un atbildīgs patēriņš

4.1.1. Pārmērīgu parādsaistību gadījumu samazināšanos nevar panākt tikai ar tiesību aktu ieviešanas palīdzību. Ir nepieciešama visaptveroša pieeja. Ir jāveic preventīvi pasākumi, lai maksimāli novērstu pārmērīgu parādsaistību rašanos.

4.1.2. Debatēs par finanšu pakalpojumiem regulāri tiek uzsvērta nepieciešamība izglītot iedzīvotājus par finanšu jautājumiem, tomēr atbilstoši līdzekļi tam nav piešķirti. Par to var pārliecināties kaut vai salīdzinot, cik lielas summas paredzētas reklāmai un cik izglītošanai par finanšu jautājumiem.

4.1.3. Kā vienu no ierosinātajiem pasākumiem EESK jau ir uzsvērusi nepieciešamību veicināt izglītošanu ilgtspējīga patēriņa nolūkā (14). Tā uzskata, ka izglītošana finanšu jomā ir ļoti svarīga, jo veicina labu personiskā budžeta pārvaldību un novērš pārmērīgu parādsaistību rašanos.

4.1.4. EESK norāda, ka nevienā no minētajām 18 dalībvalstīm preventīvo apmācību nenodrošina viens vienīgs pakalpojumu sniedzējs. Komiteja vēlas, lai Eiropas Savienība ieviestu tādu apmācības sistēmu, kura atbilstu tālejošajam mērķim.

4.1.5. Komiteja aicina apmācību finanšu jomā iekļaut skolas mācību programmā. Šajā saistībā tā aicina pievērst uzmanību nepieciešamībai šo izglītību pielāgot audzēkņu vecumam un zināšanu līmenim, lai tā atbilstu viņu vajadzībām.

4.1.6. Komisijai vajadzētu arī mudināt dalībvalstis paredzēt valsts programmu izglītošanai finanšu jomā, kuru varētu īstenot skolotāji vai publiskā un privātā sektora partnerības ietvaros, un pastiprināt komunikāciju par Eiropas līmenī eksistējošiem instrumentiem.

4.1.7. EESK uzskata, ka ir jāstiprina informācijas un popularizēšanas kampaņas par finanšu tematu, jo šai izglītībai ir jāsasniedz visa sabiedrība. Komiteja uzskata, ka šīs kampaņas varētu organizēt dažādi sociāli ekonomiskās jomas dalībnieki, publiskā pārvalde, NVO, profesionālās apvienības un patērētāju organizācijas. Patiesībā runa ir par dažādu informācijas avotu komplementaritātes izmantošanu vispārējo interešu vārdā. Šīs informācijas nepieciešamība ir arī atzīta dažās valstīs, kuras ir izveidojušas iedzīvotājiem pieejamas programmas.

4.1.8. Komiteja uzskata, ka ir arī svarīgi, lai ikviens, kas to vēlas, varētu jebkurā dzīves posmā viegli piekļūt šādai informācijai, padomiem, budžeta pārvaldības palīdzībai vai to problēmu novēršanas palīdzībai, kas varētu rasties ar kredītu izsniegušo iestādi vai arī ar pakalpojumu sniedzēju vai administrāciju. Tā uzskata, ka šajā saistībā ir jāatbalsta un jāizceļ darbs, ko jau veikušas patērētāju apvienības, kas, būdamas tuvas sabiedrībai, sniedz atbalstu gan rīkojot informatīvas sanāksmes, gan atbalstot attiecīgās personas un sniedzot tām bezmaksas palīdzību.

4.1.9. Visbeidzot, parādu sloga palielināšanos nevar pārvaldīt, ja netiek rūpīgi ievēroti tiesību akti par patēriņa kredītu, nekustamā īpašuma kredītu un par nelikumīgu komercpraksi (negodīgi noteikumi, maldinoša reklāma, agresīva tirdzniecība) (15).

4.2. Novērst pārmērīgas parādsaistības, priekšroku dodot atbildīgam aizdevumam un iedarbīgām sankcijām profesionāļiem noteiktā informēšanas pienākuma neievērošanas gadījumā

4.2.1. Profesionāļiem jārīkojas atbildīgi, sākot jau no piedāvājuma un reklāmas, ko viņi izplata, kā arī sniedzot padomus un paskaidrojumus patērētājiem, kad viņi ņem aizdevumu. Šajā nolūkā ir nepieciešama personalizēta pieeja, kas, diemžēl, nav parasta parādība pašreizējā praksē, neraugoties uz pastāvošajiem tiesību aktiem un rīcības kodeksiem, kas eksistē lielākajā daļā valstu. Pārredzamai informācijai par produktiem, īpaši gadījumos, kad aizņēmums veikts ārvalstu valūtā, ar tiem saistīto risku personām, kas garantējušas aizdevumu, vai laulātajiem, kas ir netieši iesaistīti, un skaidrai informācijai ir jābūt pamatnosacījumam, neraugoties uz izmantoto informācijas nesēju.

4.2.2. EESK atbalsta atbildīgas kreditēšanas koncepciju no tāda viedokļa, ka ar to tiek skarti arī pārējie līguma dalībnieki (16). Līdzīga ir arī pieeja, saskaņā ar kuru kredītu piešķiršanas kontroles nolūkā izmanto reģistrus.

4.2.3. Šajā jutīgajā kontekstā EESK uzskata, ka īpaša uzmanība jāpievērš personas datu apstrādei.

4.3. Novērst pārmērīgu parādsaistību rašanos, reglamentējot kreditēšanu un privātpersonu kreditēšanas pakalpojumu profesionālo sektoru

4.3.1. Saskaņā ar Direktīvu 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem (17) dalībvalstīm ir jānosaka, ka kreditoriem vai kredītu starpniekiem ir pienākums reklāmā skaidri informēt patērētāju, viņam nodrošinot elementus salīdzināšanai, kā arī noteikt, kādi galvenie dati ir jāiekļauj līgumā.

4.3.2. Šīs direktīvas pamatā ir patērētāja informēšana, taču tā nav pietiekama, lai novērstu pārmērīgu parādsaistību rašanos.

4.3.3. Lai šīs jomas tiesību akti būtu efektīvi, tajos jāparedz izglītojoši pasākumi profesionāļiem un patērētājiem.

4.3.4. Tādējādi dažas dalībvalstis dara vairāk nekā šajā direktīvā pieprasīts un ir noteikušas, ka patēriņa kredītlīgumā patērētājs ir jābrīdina par dažādiem negodīgas rīcības veidiem vai viņam jāatgādina par tiesībām saņemt tabulu, kurā būtu iekļauta detalizēta kredīta atmaksa.

4.3.5. Savienības tiesību akti varētu būt asāki un tālejošāki par Direktīvu 2006/114/EK par maldinošu un salīdzinošu reklāmu (18), aizliedzot daža veida maldinošu vai negodīgu reklāmu, īpaši tad, ja tā domāta mazāk aizsargātiem patērētājiem, kuriem jau tagad ir grūti atmaksāt savus parādus (19).

4.4. Pārmērīgi augstu aizdevumu procentu likmju novēršana

4.4.1. Eiropas patērētājs būtu labāk aizsargāts, ja pastāvētu Eiropas līmeņa regulējums aizdevumu procentu likmju jomā. Pārmērīgi augstu aizdevumu procentu likmju novēršanas pamatmehānisms varētu būt šāds: būtu jānosaka maksimālā likme kredīta kopējām izmaksām, ietverot visus procentus un visus ar kredītlīgumu saistītos maksājumus un to izsakot procentuāli; saskaņā ar zināmo efektīvās gada izmaksu procentu likmes (TAEG) metodi tā būtu mainīga atkarībā no kredīta veida un no aizdevuma summas.

4.4.2. Šajā ziņā stāvoklis Eiropā ir ļoti atšķirīgs (20).

4.4.3. Parasti privātpersonu kredītiem ir paredzēti aizsardzības līdzekļi, bet dažas valstis ir pilnībā liberalizējušas aizdevumu procentu likmes uzņēmumu kredītiem. Tikai Francija un Itālija joprojām ir izņēmums.

4.4.4. Lielākajā daļā valstu procentu likmju kontrole nav balstīta uz likumu, bet gan uz jurisprudenci. Šāda sistēma pastāv Lielbritānijā un Spānijā.

4.4.5. Vācijā tiesu iestādes novērtē procentu likmes, balstoties uz vidējiem rādītājiem tirgū, ko katru mēnesi publicē Vācijas Centrālā banka (Bundesbank) dažādiem kredītu veidiem. Atšķirību uzskata par pārmērīgu, ja tā ir vairāk nekā divas reizes lielāka par tirgū pastāvošo līmeni.

4.4.6. Tāpat kā Francijā, arī Itālijā pastāv līgums, ar kuru regulē procentu likmes. Arī Itālijā aizdevumu procentu likmes pārskata reizi ceturksnī. Šeit savukārt procentu likmi uzskata par pielīdzināmu augļošanai tad, ja tā par vairāk nekā 50 % pārsniedz banku piemēroto vidējo likmi.

5. Pārmērīgu parādsaistību problēmas risināšana

5.1. Daudzas dalībvalstis ir ieviesušas tiesvedības procedūras pārmērīgu parādsaistību novēršanai. Ņemot vērā pieejamos datus un neraugoties uz to, ka nav salīdzinošu pētījumu par tiesību aktiem vai statistikas datu par visām 28 dalībvalstīm, ir jākonstatē, ka pārmērīgu parādsaistību problēmas risināšanā galvenais uzdevums ir atrast veidu, kā mājsaimniecībām izvairīties no sociālas atstumtības un, tiklīdz iespējams, dot tām iespēju atmaksāt parādus atbilstoši to finansiālajām iespējām. Dažas sistēmas ietver daļēju vai pilnīgu parādu dzēšanas iespēju tajos gadījumos, kad personas ar pārmērīgām parādsaistībām ir nonākušas bezizejas situācijā. Tā mērķis ir dot šīm mājsaimniecībām vēl vienu iespēju.

5.2. Šajā saistībā interesants piemērs atrodams uzņēmumu maksātnespējas tiesībās, par ko EESK izstrādājusi atzinumu (21).

5.3. Lielākā daļa Eiropas valstu ir ieviesušas tiesvedības procedūras pārmērīgu parādsaistību problēmas risināšanai un tās ir atšķirīgas atkarībā no to veida, piekļuves iespējas un parāda mērķa.

5.3.1. Visas tās ietver iespēju tiesnesim noteikt parādu dzēšanas plānu personām ar pārmērīgām parādsaistībām un aizdevumu piešķīrējiem. Pirms šāda lēmuma pieņemšanas parasti tiek dota iespēja izlīgumam un šajā laikā tiek mēģināts panākt vienošanos starp pusēm par projektu, un, ja šāda vienošanās ir panākta, plāna projektu apstiprina tiesnesis (22).

5.3.2. Līdztekus tiesneša iesaistei, šīs procedūras ietver tiesas palīgpersonas nozīmēšanu (parādu mediators Beļģijā, kurators Nīderlandē), kuras uzdevums ir saņemt paziņojumus par parādu, tos pārbaudīt, noskaidrot pārmērīgu parādsaistību skarto personu dzīves apstākļus un mantisko situāciju, vajadzības gadījumā noteikt, kādi ienākumi ir nepieciešami šīm personām, lai norēķinātos par kārtējiem maksājumiem, saglabāt atlikušo ienākumu daļu parāda atgūšanā ieinteresētajām pusēm, pārdot dažas īpašuma daļas, sagatavot parādu dzēšanas plāna projektu un kontrolēt tā izpildi un pārliecināties, vai pārmērīgu parādsaistību skartās personas rīkojas godīgi (23).

5.3.3. Šajā saistībā EESK stingri uzsver nepieciešamību Eiropas mērogā paredzēt, ka atsevišķas vitāli svarīgas īpašuma daļas nekādā gadījumā nevar tikt atsavinātas vai pārdotas par lētu cenu.

5.3.4. Šīs procedūras sākums lielākoties nozīmē to, ka parastie kreditori vairs nevar individuāli rīkoties ar parādnieku mantu vai ienākumiem. Ir pašsaprotami, ka kreditori nevar palielināt parādu slogu, jo citādi tiktu apdraudēti parādu atgūšanas procedūras rezultāti.

5.3.5. Komiteja uzskata, ka šo procedūru vienādošana sekmētu patērētāju aizsardzību pret sociālās atstumtības risku, ja vien procedūras būtu ātras, vienkāršas un neradītu izdevumus parādniekiem, kuru situācija būtībā ir sarežģīta.

5.3.6. Turklāt vajāšanas pārtraukšanu vajadzētu noteikt līdz ar procedūras sākumu, lai novērstu kreditoru spiedienu.

5.3.7. EESK vērš uzmanību uz nepieciešamību paredzēt kredītu pārbaudes posmu ar mērķi nodrošināt visu pušu tiesību ievērošanu.

5.3.8. Konstatē, ka dažās valstīs lēmums par galveno mājokli tiek pieņemts atsevišķi, lai izvairītos no ģimeņu izlikšanas no mājokļa. Komiteja šādu pieeju vērtē atzinīgi un uzskata, ka tā būtu jārīkojas sistemātiski, lai ģimenes netiktu sociāli atstumtas. Tas būtu jānosaka par primāro mērķi sabiedrības interesēs.

5.3.9. EESK iesaka daļēju vai pilnīgu parāda dzēšanu vissmagākajos gadījumos, lai novērstu sociālās atstumtības risku.

5.3.10. Komiteja uzskata, ka, piemērojot pārmērīgu parādsaistību radīto problēmu novēršanas procedūru, nedrīkstētu rasties situācija, ka vairs nav iespējams izmantot bankas pamatpakalpojumus, kas ir nepieciešami saimnieciskajā un sabiedriskajā dzīvē.

5.3.11. EESK uzstāj, ka ir jānodrošina, lai šīs sistēmas darbībai piešķirtie līdzekļi dotu iespēju katrā konkrētajā gadījumā rast individuālus risinājumus. Komiteja uzskata, ka šajā nolūkā būtu nepieciešams izveidot atbalsta sistēmas tiem cilvēkiem, kas pēc tā izjūt nepieciešamību.

6. Nodrošināt augstu patērētāja aizsardzības līmeni, lai veicinātu vienotā tirgus nostiprināšanos

6.1. EESK uzskata, ka šā mērķa sasniegšanas nolūkā visās dalībvalstīs ir jāievieš vienota procedūra, kas balstīta uz Pamattiesību hartu, LESD 114. pantu un 81. pantu, ievērojot vispārējus principus, ko Komisija varētu ierosināt direktīvā, ņemot vērā turpmāk minētās ievirzes un tiecoties uz iekšējā tirgus vienotības pastiprināšanu.

6.2. EESK uzsver, ka dažas no ievirzēm jau ir iedzīvinātas dažās dalībvalstīs un būtu vēlams tās piemērot vispārējā mērogā.

6.3. Pārmērīgu parādsaistību skarto personu atbalsta sistēma

6.3.1. Padomi finanšu pakalpojumu un patēriņa jomā, banku un kredītiestādēm noteiktais konsultēšanas pienākums un palīdzība budžeta pārvaldībā ir pakalpojumi, kas bieži vien ir nepietiekami vai nepiemēroti pārmērīgu parādsaistību skartām personām. Valstu pārvaldes iestādēm ir jāizveido sociālās palīdzības dienesti šiem problēmu skartajiem cilvēkiem, lai viņi vajadzības gadījumā varētu saņemt tūlītēju palīdzību vai bezmaksas juridisku palīdzību. Šajā saistībā dalībvalstis varētu atbalstīt un oficiāli atzīt juridisko palīdzību, ko sniedz patērētāju tiesību aizsardzības apvienības.

6.3.2. Ļoti smagās ar parādiem saistītās situācijās varētu paredzēt sociālos pabalstus, lai segtu izdevumus par elektroenerģijas un gāzes patēriņu, mājokli, pārtiku, veselības aprūpi, kā arī parādu daļējai vai pilnīgai atmaksai kreditoriem.

6.3.3. Turklāt būtu jāizveido sistēma šo personu stāvokļa analīzei in concreto, viņām pieprasīto summu likumības pārbaudei, sarunām ar kreditoriem, lai panāktu vienošanos par parādu atmaksas plānu vai sagatavotu citus risinājumus, piemēram, tiesvedību, kā arī informēšanai par viņu tiesībām un pienākumiem.

7. Pārmērīgu parādsaistību novērošanas centrs

7.1. EESK iesaka izveidot pārmērīgu parādsaistību novērošanas centru, neizlietojot tam papildu līdzekļus. Tas varētu būt balstīts uz esošajām valstu sistēmām un ar tā palīdzību varētu novērst ticamu statistikas datu trūkumu, sagatavot padziļinātu analīzi par pārmērīgu parādsaistību cēloņiem, skarto personu kategorijām, salīdzināt stāvokli dalībvalstīs, ierosināt pasākumus problēmas risināšanai un novērtēt šīs parādības attīstību.

7.2. Novērošanas centru varētu papildināt saziņas tīkls, kas pieejams visām ieinteresētajām personām un kurā varētu uzsākt dialogu par labas prakses piemēriem.

7.3. Lai apkarotu pārmērīgas parādsaistības, kas skar patērētājus, un novērstu sociālu atstumtību, ir nepieciešama visaptveroša pieeja. Šo parādību nevar efektīvi apkarot ar izolētiem, Eiropas līmenī nesaskaņotiem pasākumiem. Ir svarīgi, lai patērētāji, valsts pārvaldes iestādes un uzņēmumi vairāk sadarbotos, lai varētu ieviest radošākas un efektīvākas metodes.

7.4. Novērošanas centrā varētu izveidot šādas tematiskas nodaļas: datu vākšana, esošās tiesiskās sistēmas, izpratnes veidošanas pasākumi, izglītošana.

7.5. Novērošanas centra darbā būtu jāiesaista gan publiskā, gan privātā sektora pārstāvji. Privāto sektoru varētu pārstāvēt valstu un Eiropas līmeņa profesionālo un patērētāju apvienību biedri no dažādām nozarēm un ģeogrāfiskajām zonām, kuri iesaistījušies pārmērīgu parādsaistību apkarošanā. Viņi aktīvi darbotos novērošanas centra nodaļās, piemēram, specializētās darba grupās.

7.6. Savukārt publisko sektoru varētu pārstāvēt dalībvalstu iecelti eksperti, kuriem ir saikne ar privāto sektoru un pieredze pārmērīgu parādsaistību un patērētāju tiesību aizsardzības jomā. Valstu pārstāvjiem vajadzētu būt arī pieredzei sabiedrības informēšanas jomā.

Briselē, 2014. gada 29. aprīlī Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Henri MALOSSE

(1) COM(2013) 83 final; EESK atzinums (OV C 271, 19.9.2013., 91. lpp.).

(2) Eiropas Centrālā banka (2013). “Eurosistēmas apsekojums par mājsaimniecību īpašuma un patēriņu. Pirmās kārtas rezultāti.” Izdevums “Statistics Paper Series”, 2013. gada. aprīlis, 57.–71. lpp.

(3) Eurofound 2013, “Pārmērīgs mājsaimniecību parādsaistību pieaugums ES. Neformālo aizņēmumu loma”. Eiropas Savienības Publikāciju birojs, Luksemburga.

(4) Senāta kopsavilkuma ziņojums “Pārmērīgu parādsaistību problēmu risināšana”. Eiropas lietu dienests. 1998. gada aprīlis.

(5) Eurofound 2013., op. cit.

(6) OV C 18, 19.1.2011., 24. lpp.

(7) Expansion.com ar AFP, 2013. gada 22. marta publikācija.

(8) EESK pašiniciatīvas atzinums “Kreditēšana un sociālā atstumtība labklājības sabiedrībā”, ziņotājs Pegado Liz (OV C 44, 16.2.2008., 74. lpp.).

(9) Towards a common operational European definition of over-indebtedness, pētījumu īstenojis Eiropas Noguldījumu novērošanas centrs, Eiropas Politikas pētījumu centrs un Bristoles universitātes Personisko finanšu pētniecības centrs pēc Eiropas Komisijas Nodarbinātības, sociālo lietu un iespēju vienlīdzības ĢD pieprasījuma.

(10) Apvienotā Karaliste, Austrija, Beļģija, Bulgārija, Čehijas Republika, Francija, Grieķija, Īrija, Lietuva, Luksemburga, Nīderlande, Norvēģija, Polija, Portugāle, Somija, Spānija, Zviedrija un Vācija.

(11) The over-indebtedness of European households: updated mapping of the situation, nature and causes, effects and initiatives for alleviating its impact. Civic Consulting of the Consumer Policy Evaluation Consortium (CPEC), 17.01.2013.

(12) Ministru padomes ieteikums Rec(2007)8 dalībvalstīm par parādsaistību problēmu juridiskiem risinājumiem. Eiropas Padome, 2007. gada 20. jūnijs.

(13) Šī definīcija ir atvasināta no Eiropas kontu sistēmas EKS 95.

(14) OV C 318 29.10.2011., 24. lpp.

(15) Šie temati ir iekļauti Direktīvā 2011/83/ES par patērētāju tiesībām (OV L 304, 22.11.2011., 64. lpp.).

(16) OV C 44, 16.2.2008., 74. lpp. un OV C 318, 29.10.2011., 24. lpp.

(17) OV L 133, 22.5.2008., 66. lpp.

(18) OV L 376, 27.12.2006., 21. lpp.

(19) Tādi reklāmas piemēri, kuros tiek piedāvāts “bezmaksas kredīts” vai kredīts “pat tiesvedības gadījumā”, vai “pat tad, ja esi iekļauts valsts bankas parādnieku reģistrā”, vai arī negodīgi mudinājumi “apvienot” agrāk ņemtos kredītus, kā arī uzsvars uz kredīta piešķiršanas vieglumu vai ātrumu.

(20) Code de la Consommation (Patēriņa kodekss), L313-3. pants. Francijā par pārmērīgi augstu aizdevumu procentu likmju noteikšanu ir paredzēts cietumsods uz diviem gadiem un naudassods 45 000 eiro apmērā vai arī tikai viens no šiem soda veidiem. Turklāt pārmērīgais uzcenojums ir jāiemaksā parāda pamatsummā. Ja pamatsumma pa to laiku ir atmaksāta, aizdevējam ir jāatmaksā nepamatoti saņemtās summas ar procentiem. Katrai finansējuma kategorijai ir sava aizdevumu procentu likme. Aizdevuma procentu likmi katru ceturksni nosaka Francijas Banka un to publicē Oficiālajā vēstnesī.

(21) OV C 271, 19.9.2013., 55. lpp.

(22) Šis lēmums ir ietverts pašā procedūrā un seko tiesas lēmumam par šīs procedūras izmantošanu (Francijā un Beļģijā) vai ir priekšnosacījums, taču netiek tajā ietverts (Nīderlandē).

(23) Reizēm šāda pārrauga piesaiste nav paredzēta, taču daļu no šeit uzskatītajiem pasākumiem veic kāda no administratīvajām iestādēm (Francijā tā ir departamenta komisija).