Apstiprināšanas pieteikuma publikācija attiecībā uz produkta specifikācijas grozījumu, kas nav maznozīmīgs, saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu

(2022/C 193/07)

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret grozījuma pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 51. pantam (1) trīs mēnešu laikā no šīs publikācijas datuma

APSTIPRINĀŠANAS PIETEIKUMS ATTIECĪBĀ UZ PRODUKTA SPECIFIKĀCIJAS GROZĪJUMU, KAS NAV MAZNOZĪMĪGS, AIZSARGĀTA CILMES VIETAS NOSAUKUMA / AIZSARGĀTAS ĢEOGRĀFISKĀS IZCELSMES NORĀDES GADĪJUMĀ

Grozījuma apstiprināšanas pieteikums saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta pirmo daļu

“Agneau de lait des Pyrénées”

ES Nr.: PGI-FR-0665-AM01 – 21.5.2021.

ACVN ( ) AĢIN (X)

1. Pieteikuma iesniedzēja grupa un tās likumīgās intereses

AREOVLA Europarc – 3 bis Avenue Léonard de Vinci 33608 Pessac Cedex FRANCE

Tālr. +33 556008450

Fakss +33 556819280

E-pasts: areovla@gmail.com

AREOVLA ir apvienība, kurā ietilpst vairākas aitkopības nozares un kuras dalībnieki ir “Agneau de lait des Pyrénées” ražotāji, ražotāju organizācijas un miesnieki. Tāpēc tai ir likumīgas tiesības pieprasīt veikt grozījumus specifikācijā.

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Produkta specifikācijas punkts, uz kuru attiecas grozījums vai grozījumi

☒ Produkta nosaukums

☒ Produkta apraksts

☒ Ģeogrāfiskais apgabals

☒ Izcelsmes apliecinājums

☒ Ražošanas metode

☒ Saikne

☒ Marķējums

☒ Cits: kontroles iestāžu, valsts prasību, pielikumu aktualizācija.

4. Grozījuma vai grozījumu veids

☒ Ar reģistrētu ACVN vai AĢIN apzīmēta produkta specifikācijas grozījums, kuru nevar uzskatīt par maznozīmīgu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta trešo daļu.

☐ Ar reģistrētu ACVN vai AĢIN apzīmēta produkta specifikācijas grozījums, kuru nevar uzskatīt par maznozīmīgu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta trešo daļu, ja vienots dokuments (vai tā ekvivalents) attiecībā uz produktu nav publicēts.

5. Grozījums vai grozījumi

5.1. Punkts “Produkta nosaukums”

Nosaukums “Agneau de lait des Pyrénées” ir grozīts, turpmāk kļūstot par “Agneau des Pyrénées”, lai tajā papildus piena jēra jēdzienam būtu iekļauts arī vecāka un smagāka jēra jēdziens, ko vispārēji pieņemts saukt par gaļas jēru.

Šis specifikācijas grozījums ietekmē vienotā dokumenta 1. punktu “Produkta nosaukums vai nosaukumi”.

5.2. Punkts “Produkta apraksts”

Šī punkta ievada teikums “Šī specifikācija attiecas uz svaigu jēra gaļu, kāda tā ir noteikta 1992. gada 17. marta Rīkojuma 2. punktā” tiek aizstāts ar šādu: “Šī specifikācija attiecas uz svaigu jēra gaļu no dažādām vietējām Pireneju šķirnēm, kuru kopīgā raksturiezīme ir spēja pielāgoties tā sauktajiem sarežģītajiem apgabaliem.”

Šis grozījums ir saistīts ar prasīto grozījumu, kura mērķis ir iekļaut [nosaukumā] tā sauktos gaļas jērus.

Tiek svītrota šāda daļa:

“Pireneju piena jērs ir ļoti īpašs produkts, ko viegli atšķirt no citiem Francijā audzētiem jēriem (gaļas jēri ir vecāki un ir baroti pamatā ar mātes pienu un graudaugiem). Piena jērs ir cēlies no izturīgām vietējām aitu šķirnēm. Tā kā pamatā tas ir barots tikai ar mātes pienu, tā gaļa ir sulīgāka un nedaudz treknāka nekā gaļas jēriem. Uzturā lietotais piens un jaunība ietekmē arī jēlas gaļas krāsu, kas ir balta vai tikko jaušami sārta.”

Proti, šī rindkopa ar tajā izklāstītām piena jēra, kurš atzīšanas pieteikuma laikā bija vienīgais, kas varēja pretendēt uz AĢIN, raksturiezīmēm ir zaudējusi aktualitāti.

Svītrota šāda daļa:

“2.2. Tirdzniecībā piedāvātā produkta ārējās iezīmes: Par piena jēru: — Ļoti jauna gaļa: Jēra maksimālais vecums 45 dienas — Kautsvars: 4,5 līdz 11 kg — Muskuļu attīstība: — gaiši sārtā krāsa, — gaļas maigums. Liemeņu noformējumā ietilpst arī taukplēve.”

Ietvertā informācija ir izklāstīta izvērstā rindkopā, un tai ir pievienots gaļas jēra apraksts. Ierosinātā redakcija ir šāda:

““L’agneau des Pyrénées” atkarībā no tā audzēšanas ilguma ir vai nu “piena jērs”, vai “gaļas jērs”:

— piena jērs ir jauns jērs. No tā, audzēta ne ilgāk kā 45 dienas un barota vienīgi ar mātes pienu, var iegūt liemeni svarā no 4.5 kg līdz 11 kg, kura tauku klase atkarībā no noformējuma sasniedz 2. vai 3. klases atzīmi. Jēla gaļa ir sārtā vai gaiši sārtā krāsā. Tas ir sezonāls produkts, jērus kauj no 15. oktobra līdz 15. jūnijam;

— gaļas jērs ir smagāks jērs, kauts laikā no 60 līdz 160 dzīves dienai un barots ar mātes pienu vismaz pirmās 60 dienas. No tā var iegūt liemeni, kas sver no 13 kg līdz 22 kg un kura atbilstība prasībām ir novērtēta ar R vai O, bet tauku klase sasniedz 2. vai 3. atzīmi. Jēlai gaļai raksturīga sārta krāsa un blīvs vai ļoti blīvs tauku slānis baltā krāsā vai ar nelielu nokrāsu.”

Piena jēra gaļas krāsa no sākotnējās redakcijas “balta vai tikko jaušami sārta” ir grozīta uz “gaiši sārtā krāsā”, lai pievērstu uzmanību [audzēšanas] praksēm. Proti, baltas gaļas jēra audzēšana var norādīt uz audzēšanas metodēm, kas ir nelabvēlīgas dzīvnieku labturībai, it sevišķi tajā ziņā, kas attiecas uz dzīvnieku barošanu (liegta piekļuve barībai) un veselību (mazasinības un dzelzs nepietiekamības riski), kas nav attiecināms uz piena jēru audzēšanu, kurā piebarošana ir atļauta.

Tādējādi AĢIN “Agneau des Pyrénées” attiektos uz jēriem, kas cēlušies no vietējām Pireneju šķirnēm vienā un tajā pašā ģeogrāfiskajā apgabalā, bet kas audzēti līdz diviem atšķirīgiem vecumiem un vienādi baroti pamatā ar mātes pienu. AĢIN paplašināšana, lai tajā ietvertu arī gaļas jērus, ļautu atzīt visu Francijas Pireneju aitkopju izkoptās prasmes. Proti, tā sauktais gaļas jērs atbilst arī tipiskam jēram, kādus audzē Francijas Pireneju teritorijā. Jēram, kas cēlies no izturīgām Pireneju šķirnēm, kura atbilstība prasībām ir novērtēta ar R vai O, bet tauku klase sasniedz 2. vai 3. atzīmi, ir raksturīgs specifisks garenisks liemenis. Visbeidzot, barošana ar mātes pienu, ko vēlāk papildina un pabeidz ar barību uz graudaugu pamata, kā arī jēru nelielais vecums (ne vairāk kā 160 dienas), ļauj iegūt gaļu sārtā krāsā ar stingriem līdz ļoti stingriem taukaudiem.

Svītrota šāda daļa:

“2.1. Tirdzniecībā piedāvātā produkta raksturiezīmes Gaļai raksturīga neapstrādāta ļoti gaiša krāsa, maigums, nedaudz cīpslaina tekstūra, sulīgums. Tāpat arī Pireneju piena jērs atšķiras no gaļas jēriem (kurus kauj vecākus) ar savu mazāk izteikto jēra garšu. It sevišķi tajā nav atrodama “vilnas” garša, kas ir vairāk vai mazāk izteikta gaļas jēros.”

AĢIN “Agneau des Pyrénées” garantē, ka gaļa no dzimšanas (un pirms tās, pārvaldot ganāmpulku) līdz liemeņu atlasei un to izciršanai ir tikusi ražota specifiskā veidā. Taču tas negarantē kritērijus termiski apstrādātai gaļai. Šie deskriptori specifikācijā tika svītroti.

Norma par produkta ārējo izskatu un izciršanu, izstrādāta tabulas veidā:

Viss liemenis — Liemenis — Izcirsti gabali un pusliemeņi Izciršana — mazākos gabalos, kas ir gatavi izciršanai (Prêt A Découper, PAD): daļas, kādas piedāvā piegādātājiem un kuras atliek tikai sacirst vēl mazākos gabalos — mazumtirdzniecības vienībās (Unité de Vente Consommateur, UVC): pašapkalpošanās tirdzniecības vietām paredzētas un patēriņam gatavas paplātes ar gaļu, kuras saciršana gabalos ir pilnībā pabeigta.

ir pārformulēta šādi:

““Agneau des Pyrénées” var piedāvāt tirdzniecībā pilnos liemeņos vai pusliemeņos, ko klāj taukplēve, vai izcirstos gabalos gan svaigā, gan ātrsaldētā veidā.”

Gabali pēc izciršanas tiek piegādāti vai nu mazākos gabalos, kuri ir gatavi izciršanai (PAD) un kurus atliek tikai sacirst vēl mazākos gabalos, vai mazumtirdzniecības vienībās (UVC), kas ir pašapkalpošanās tirdzniecības vietām paredzētas paplātes ar gaļu, kuras saciršana gabalos ir pilnībā pabeigta un kura ir gatava patēriņam.”

Tiek pievienota ātrsaldēšana. Šie grozījumi ļauj ņemt vērā tiesību normas par tā saukto gaļas jēru laišanu tirdzniecībā.

Piena jērs ir sezonāls produkts, ko ražo laika posmā no 15. oktobra līdz 15. jūnijam, ražošanai savu augstāko punktu sasniedzot decembrī un janvārī. Proti, 80 % jēru tiek saražoti 3 mēnešus ilgā laika posmā, kas kļūst par ierobežojošu faktoru to tirdzniecībā. AĢIN “Agneau des Pyrénées” ir ļoti svarīga šī produkta ātrsaldēšana. Ātrsaldēšana, kas ļauj produktu uzglabāt ilgāku laiku, ļaus pastāvīgi apmierināt pieprasījumu, nemainot nedz produkta īpašības, nedz Pireneju audzēšanas praksi. Ātrsaldēšanas procedūras regulējums ir ietverts ražošanas metodē.

Šādas nodaļā “5.1. Kaušana” ietvertās normas par ārējo noformējumu tiek aizstātas nodaļā “2. Produkta apraksts”.

Šādas normas:

“Pilni Pireneju piena jēru liemeņi var būt noformēti dažādos veidos. Visiem noformējumiem raksturīga kopīga iezīme, ka tie tiek noformēti ar visu taukplēvi. Liemeņa noformējums Kautsvara diapazons Bez galvas un ar iekšējiem orgāniem (*1) 5 līdz 10 kg Bez galvas un bez iekšējiem orgāniem (*1) 4,5 līdz 8,5 kg Ar galvu un ar iekšējiem orgāniem (*1) 5,5 līdz 11 kg Ar galvu un bez iekšējiem orgāniem (*1) 5 līdz 10 kg

ir pārstrādātas šādi:

“Pilni “Agneau des Pyrénées”, uz kuriem attiecas norāde “piena jērs”, liemeņi var būt noformēti bez galvas un bez iekšējiem orgāniem, lai to svars būtu no 4,5 līdz 8,5 kg, vai arī bez galvas un ar iekšējiem orgāniem to svars ir no 5 līdz 10 kg. Pilni “Agneau des Pyrénées”, uz kuriem attiecas norāde “piena jērs”, liemeņi var būt arī noformēti ar galvu. Noformējumā ar galvu un bez iekšējiem orgāniem to svars ir no 5 līdz 10 kg, ar galvu un ar iekšējiem orgāniem to svars ir no 5,5 līdz 11 kg.”

Turpmāk valsts teritorijā ir iespējams noformējums ar galvu un ar iekšējiem orgāniem un ar galvu un bez iekšējiem orgāniem (AĢIN “Agneau de lait des Pyrénées” atzīšanas laikā tāds tika atļauts tikai eksporta vajadzībām).

Pievieno šādu noteikumu:

“Ar AĢIN “Agneau des Pyrénées” var tirgot arī šādus svaigus vai ātrsaldētus subproduktus: visus iekšējos orgānus, sirdis, aknas, nieres, dziedzerus, kuņģus un kājas.”

Produktiem, uz kuriem attiecas AĢIN, tiek pievienoti turpmāk uzskaitītie subprodukti: visi iekšējie orgāni, sirdis, aknas, nieres, dziedzeri, kuņģi un kājas. Izņemot visus iekšējos orgānus, kas tika pārdoti kopā ar liemeni, AĢIN “Agneau de lait des Pyrénées” specifikācijā nebija paredzēti subprodukti, un tas bija saistīts ar esošo noieta tirgu mazo skaitu AĢIN atzīšanas laikā. Mūsdienās šādi noieta tirgi pastāv un tas sniedz iespēju paaugstināt tirgus vērtību tiem subproduktiem, pēc kuriem ir pieprasījumus, kā arī nostiprināt grozītā AĢIN, kas kļūs par “Agneau des Pyrénées”, redzamību.

Specifikācijas nodaļas “Produkta apraksts” grozījumiem ir ietekme uz vienotā dokumenta punktu “ Produkta, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums, apraksts”, iekļaujot gaļas jērus, subproduktu piedāvāšanu tirdzniecībā un ātrsaldēšanu.

5.3. Punkts “Ģeogrāfiskais apgabals”

Ir mainītas ģeogrāfiskā apgabala robežas. AĢIN “Agneau de lait des Pyrénées” ģeogrāfiskais apgabals atbilst visām Francijas Atlantijas Pireneju [Pyrénées-Atlantiques] departamenta pašvaldību teritorijām, kas atrodas uz dienvidiem no Gavdepo [Gave de Pau] upes, un 10 pašvaldību teritorijām Augšpireneju [Hautes-Pyrénées] departamentā. Šīs ģeogrāfiskā apgabala robežas tiek paplašinātas, iekļaujot dažas šādu Francijas departamentu pašvaldību teritorijas, kas visi pieder pie Pireneju kalnu grēdas:

— Atlantijas Pireneji [Pyrénées-Atlantiques] (64)

— Augšpireneji [Hautes-Pyrénées] (65)

— Žēra [Gers] (32)

— Augšgaronna [Haute-Garonne] (31)

— Arjēža [Ariège] (09)

— Oda [Aude] (11)

— Austrumpireneji [Pyrénées-Orientales] (66)

Grozītās specifikācijas projektā ir uzskaitītas ģeogrāfiskajā apgabalā iekļauto departamentu pašvaldību teritorijas: Oda [Aude] (11), Augšgaronna [Haute-Garonne] (31), Žēra [Gers] (32), Atlantijas Pireneji [Pyrénées-Atlantiques] (64), Augšpireneji [Hautes-Pyrénées] (65), Austrumpireneji [Pyrénées-Orientales] (66), Arjēža [Ariège] (11).

Tātad ģeogrāfiskā apgabala robežas tiek paplašinātas, iekļaujot tajā jaunas Pireneju masīva pašvaldību teritorijas, kas atrodas Arjēžas [Ariège], Odas [Aude], Augšgaronnas [Haute-Garonne], Žēras [Gers], Atlantijas Pireneju [Pyrénées-Atlantiques], Augšpireneju [Hautes-Pyrénées] un Austrumpireneju [Pyrénées-Orientales] departamentā. Šī grozījuma mērķis ir papildināt ģeogrāfisko apgabalu, lai tajā iekļautu Pireneju centrālo un austrumu daļu. Ģeogrāfiskā apgabala paplašināšanas rezultātā ir iekļauta visa “Agneau des Pyrénées” ražošanas teritorija. Pamatojums šim ierosinājumam par ģeogrāfisku apgabalu ir izturīgu Pireneju šķirņu klātbūtne un “Agneau des Pyrénées” ražošana visā masīvā gan vēsturiski, gan mūsdienās. Jēru audzēšana šajā Francijas Pireneju daļā ir nozīmīga, tāpēc ģeogrāfiskais apgabals aptvers visu kalnu grēdas Francijas pusi, kurā atspoguļojas senās un pašreizējās audzēšanas prakses.

Visi elementi saistībā ar ģeogrāfiskā apgabala aprakstu ir svītroti no šīs specifikāciju nodaļas, jo tie šajā punktā nav paredzēti.

Specifikācijas nodaļas “Ģeogrāfiskais apgabals” grozījumiem ir ietekme uz vienotā dokumenta punktu “4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija”.

5.4. Punkts “Izcelsmes apliecinājums”

Šādi noteikumi:

“Visi tirgus dalībnieki (audzētāji, ražotāju grupas, kautuves, vairumtirgotāji un miesnieki) īsteno visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu katra tirdzniecībā piedāvātā gaļas gabala izsekojamību un garantētu tā ģeogrāfisko izcelsmi. Šo noteikumu kopsavilkums ir apkopots tabulā. Visi turpmāk aprakstītie tirgus dalībnieki, kas iesaistīti produkta izstrādē no audzēšanas līdz miesnieka tirdzniecības stendam, ir parakstījuši vienošanos, kurā viņi apņemas ievērot noteikumus par ražošanas nosacījumiem un par produkta izsekojamību savā ražošanas apgabalā.”

tiek svītroti un tos aizstāj ar šādiem noteikumiem:

“Ikvienam dalībniekam, kurš iesaistās AĢIN “Agneau des Pyrénées” ražošanā un izstrādē, ir jāsniedz identifikācijas deklarācija ražotāju grupai, lai saņemtu atļauju. Jēra izcelsmi garantē produkta identifikācija un augšupējas un lejupējas izsekojamības sistēma. Šī identifikācija un izsekojamība ir aprakstītas zemāk tabulā.”

Šis pārstrādātais formulējums ļauj ieviest precizējumu un nodrošināt augšupēju un lejupēju izsekojamību visā nozarē.

Izsekojamības sistēma ir aprakstīta un ļauj sintezēt prasītos dokumentus un reģistrācijas posmā, kā arī katrā produkta aprites cikla posmā (jēra dzimšana, savākšana, kaušana, liemeņu atlase utt.) paredzamos obligātos minimālo datu elementus. Šie dokumenti atrodas par kontroli atbildīgo pārstāvju rīcībā.

Spēkā esošajā specifikācijā ietvertā tabula tiek atjaunināta, lai:

— iekļautu ar gaļas jēriem saistīto pašreizējo praksi,

— iekļautu grozījumu pieteikumus saistībā ar ražošanas metodi,

— nostiprinātu uzraudzību dažādos ražošanas posmos,

— izņemtu reglamentējošu vai lieku informāciju,

— atjauninātu datus par piena jēru.

Specifikācijā ietvertā izsekojamības dokumenta paraugi ir svītroti. Tie ir aprakstoši dokumenti, kuros nav nedz uzraudzības aptveres, nedz izsekojamības nodrošinājuma.

Tiek pievienoti pierādījumi, kas nodrošina subproduktu un ātrsaldētu produktu izsekojamību, un tiek svītroti elementi, kas dublējas ar vispārīgajiem noteikumiem, kā arī svītroti ar kontroles plānā paredzēto kontroles procedūru saistītie elementi.

Izsekojamības sistēma ļauj nodrošināt patērētājiem, ka AĢIN “Agneau des Pyrénées” produkts patiešām atbilst AĢIN apstiprinātajām raksturiezīmēm. Izsekojamība nozīmē uzglabāt nepieciešamo un pietiekamo informāciju, lai varētu atpazīt produkta izcelsmi un sastāvu visos tā ražošanas, pārstrādes un izplatīšanas posmos. Izcelsmi garantē produkta identifikācija un augšupējas un lejupējas izsekojamības sistēma.

Sistēma nosaka nepieciešamos dokumentus un reģistrus, kā arī katrā produkta aprites cikla posmā (audzēšana, savākšana, kaušana, iepakošana, sadalīšana, ātrsaldēšana) paredzamos obligātos datu elementus.

Neviens šī punkta grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

5.5. Punkts “Ražošanas metode”

Tiek pievienota “Agneau des Pyrénées” aprites shēma, kas ļauj pārskatāmi izskaidrot ražošanas posmus.

Šis specifikācijas grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

Nodaļā:

5.1. Audzēšana

5.1.1. Ģenētiskā izcelsme

Noteikums:

“Mātēm obligāti jābūt no “Manech tête rousse”, “Manech tête noire” vai “Basco-béarnaise” šķirnes.

Tēvi var būt:

— iepriekš minēto izturīgo šķirņu vaislinieki.

— “gaļas šķirņu” (“Berrichon du Cher”, “Charollais”, “Suffolk” un “Texel”) tēviņu izmantošana ir pieņemama.”

ir grozīts un izteikts šādā redakcijā:

““Agneau des Pyrénées” ir cēlies no Pireneju vietējo šķirņu vaislas tēviņiem un mātītēm: “Aure et Campan”, “Barégeoise”, “Basco-Béarnaise”, “Castillonnaise”, “Lourdaise”, “Manech tête noire”, “Manech tête rousse”, “Montagne Noire”, “Rouge du Roussillon”, “Tarasconnaise”. Piena jērs ir cēlies no piena šķirnes aitu mātes (“Basco-Béarnaise”, “Manech tête noire” vai “Manech tête rousse”); tā tēvs ir no iepriekš uzskaitītajām vietējām šķirnēm, ir atļauts izmantot arī “Berrichon du Cher”, “Charollais”, “Suffolk”, “Texel” šķirni.”

Piena jēra mātes šķirnes (“Basco-béarnaise”, “Manech tête noire” vai “Manech tête rousse”) paliek nemainīgas. Piena jēru tēviem izmantoto šķirņu saraksts tiek papildināts ar citām vietējām Pireneju šķirnēm: “Aure et Campan”, “Barégeoise”, “Castillonnaise”, “Lourdaise”, “Montagne Noire”, “Rouge du Roussillon”, “Tarasconnaise” pieskaitītas “Basco-Béarnaise”, “Manech Tête Noire”, “Manech Tête Rousse”, “Berrichon du Cher”, “Charollais”, “Suffolk” un “Texel” šķirnēm.

Tā sauktajam gaļas jēram ir atļautas tikai šādas šķirnes:

“Aure et Campan”, “Barégeoise”, “Castillonnaise”, “Lourdaise”, “Montagne Noire”, “Rouge du Roussillon”, “Tarasconnaise”, “Basco-Béarnaise”, “Manech Tête Noire”, “Manech Tête Rousse”. Tās ir Francijas Pirenejos sastopamās šķirnes, kas atbilst audzētāju praksēm.

Lai atbilstu “Agneau des Pyrénées” ražošanai, tiek pievienotas septiņas Pireneju zīdītājaitu šķirnes. Tās ir gan vēsturiski, gan mūsdienās Pirenejos un to priekškalnē sastopamas šķirnes, kurām piemīt spēja pielāgoties sarežģītiem apgabaliem, kā arī izteikta Pireneju identitāte. Tā kā gaļas jērs ir vēlu nokauts jērs (no 60. līdz 160. dienai), tam atšķirībā no piena jēra ir ilgāks laiks, kurā iegūt interesējošu un raksturīgu atbilstību “Agneau des Pyrénées”. Ja tā sauktā gaļas jēra iegūšanai izmantotu gaļas šķirnes “Berrichon du Cher”, “Charollais”, “Suffolk” un “Texel”, tiktu iegūts “Agneau des Pyrénées” produkta aprakstam neatbilstošs gaļas jērs, jo tā nobarošanas stāvoklis būtu daudz izteiktāks, nekā tas ir paredzēts saskaņā ar raksturiezīmēm.

Šis specifikācijas grozījums ietekmē vienotā dokumenta 3.2. punktu “Produkta apraksts”.

5.1.2. Audzēšana

Attiecībā uz audzēšanu ir izdarīti precizējumi:

“Visa gada garumā aitām pārmaiņus mijas periodi, ko tās pavada tikai brīvā dabā un tikai aitu kūtī, un jaukti periodi pamīšus gan brīvā dabā, gan aitu kūtī. Vismaz 210 dienas gadā aitas uzņem barību ganībās.”

Šis noteikums ļauj pārliecināties par to, ka aitām obligāti tiek nodrošināti dzīves posmi tikai aitu kūtī, dzīves posmi tikai brīvā dabā un jaukti periodi. Aitas ražo pienu, kas ir piena jēru vienīgā barība un kas ir sākotnējā barība tā saukto gaļas jēru uzturā, ko vēlāk var papildināt.

Šis specifikācijas grozījums ietekmē vienotā dokumenta 3.3.1. punktu “Vaislas ganāmpulku barība”

Šādu graudaugu “kukurūza, mieži, tritikāle, auzas u. c.” saraksts noteikumā ir svītrots: “Ziemā ganību izmantošana notiek atkarībā no laika apstākļiem, bet pļavas joprojām ir galvenais lopbarības avots. Ziemā barību papildina ar konservētu lopbarību, graudaugiem (kukurūzu, miežiem, tritikāli, auzām u. c.), salmiem un kombinēto barību.”

Proti, šis saraksts neļāva nodrošināt kontroli. Vēlāk šo noteikumu papildināja arī ar norādi par vaislas ganāmpulka barībā atļauto izejvielu sarakstu.

Šis specifikācijas grozījums ietekmē vienotā dokumenta 3.3.1. punktu “Vaislas ganāmpulku barība”.

Noteikums “Slaucamās aitas pavasarī, vasarā un rudenī uzņem barību galvenokārt ganībās” tiek grozīts šādi, lai tas attiektos arī uz citām aitu šķirnēm, ne tikai tā sauktajām slaucamajām aitām “Manechs” un “Basco-béarnaises”: “Aitas pavasarī, vasarā un rudenī uzņem barību galvenokārt ganībās”.

Šis specifikācijas grozījums ietekmē vienotā dokumenta 3.3.1. punktu “Vaislas ganāmpulku barība”.

Pievieno šādus noteikumus:

“Kad saimniecībās nav pietiekami daudz barības resursu un aprīkojuma, lai pabeigtu gaļas jēru ražošanu, tos līdz savākšanai uz nokaušanu ir iespējams sapulcināt izstrādes centrā pēc tam, kad tie ir sasnieguši sešdesmit dienu vecumu un minimālo dzīvsvaru 19 kg. Lai nodrošinātu izsekojamību, katram jēram, kad tas nokļūst izstrādes centrā, tiek piestiprināta papildu zīme. Audzētavas ēkām ir laba ventilācija ar zemu izvietotām ieejām un augstu izvietotām izejām, lai dzīvnieki neatrastos caurvējā. Piena jēru gadījumā katrai zīdītājai aitai ir paredzēts vismaz 1,1 m2 ēkas platības. Gaļas jēru gadījumā katrai zīdītājai aitai ir paredzēti vismaz 1,5 m2 un katram no mātes nošķirtam jēram 0,5 m2 ēkas platības; jēri staigā pa sausiem augu valsts izcelsmes pakaišiem. Ēkas pamatīgi izmēž un iztīra vismaz vienu reizi gadā. Visi šie nosacījumi attiecas uz noslēdzošā posma audzētājiem, kā arī izstrādes centriem un sadales centriem.”

Ir pievienota iespēja pabeigt gaļas jēru ražošanu izstrādes centrā, kad tie ir sasnieguši 19 kg dzīvsvara. Šis posms tiek īstenots ģeogrāfiskajā apgabalā, jo tā ir jēru audzēšanas neatņemama sastāvdaļa. Jēram tajā tiek nodrošināti tādi paši barības nosacījumi kā tā dzimšanas saimniecībā. Pirmkārt, Francijas Pireneju centrālajā daļā lauku saimniecības ir ļoti izkaisītas, it īpaši dažos apgabalos augstu kalnos. Tas var radīt grūtības ar dzīvnieku izvešanu un graudaugu un papildbarības pārvadāšanu. Otrkārt, daži audzētāji, it īpaši tie, kuri atrodas vasaras ganībās, dažādu iemeslu, piemēram, aprīkojuma trūkuma un lopbarības resursu trūkuma dēļ jēru ražošanu pabeigt nevar. Abu šo iepriekš minēto iemeslu dēļ jērus līdz to savākšanai uz nokaušanu drīkst sapulcināt izstrādes centrā, kad tie ir sasnieguši 60 dienu vecumu un minimālo dzīvsvaru 19 kg. Proti, sasniedzot 19 kg dzīvsvara, jēram ir beigušies pirmie zīdīšanas un augšanas posmi. Tas ir pietiekami attīstījies, lai varētu pielāgoties barības maiņai. Lai nodrošinātu šo jēru izsekojamību, katram jēram, kad tas nokļūst izstrādes centrā, tiek piestiprināta papildu zīme.

Papildinājumi attiecībā uz dzīvnieku dzīves apstākļiem ēkās ļauj izvirzīt nosacījumus par apstākļiem, kādiem jābūt ievērotiem audzētavu ēkās, kā arī uzlabot jēru labturības līmeni: blīvums, kādā telpas apdzīvo jēri atkarībā no to vecuma un aitas zīdītājas (kuras ir kopā ar savu jēru), laba ventilācija, caurvēja neesamība tiešā dzīvnieku tuvumā, sausi augu valsts izcelsmes pakaiši. Šie apstākļi ir vēl jo svarīgāki, jo gaļas jēru audzēšana gala izstrādes centrā (ģeogrāfiskajā apgabalā) var notikt ne ilgāk kā 100 dienas.

Šis specifikācijas grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

5.1.3.1 Vaislas ganāmpulku barība (iepriekš “Aitu māšu barība”)

Noteikums:

“Aitas vismaz 8 mēnešus barojas ganībās”

ir grozīts un izteikts šādā redakcijā:

“Aitas vismaz 210 dienas gadā barojas ganībās”.

Nosacījums par laiku pļavā no 8 mēnešiem (tātad 240 dienām) tiek grozīts uz 210 dienām, kas tātad tiek samazināts par vienu mēnesi. Proti, iekļaujot zīdītājaitu šķirņu ganāmpulkus un paplašinot ģeogrāfisko apgabalu, daži klimatiski, topogrāfiski vai tehniski ierobežojumi neļauj visām attiecīgo audzētavu aitām ganīties pļavās 8 mēnešus gadā. Tā kā ganības tomēr ir šo kalnu audzētavu izsenis iedibināta un galvenā prakse, vairākumam tiek ierosināts minimālais 7 mēnešus ilgs periods. Tas atbilst visu Francijas Pireneju aitkopju praksei.

Šis specifikācijas grozījums ietekmē vienotā dokumenta 3.3.1. punktu “Vaislas ganāmpulku barība”

Šāds noteikums tiek svītrots:

“Kombinēto barību pēc nepieciešamības dod papildus pamata barībā iekļautajai lopbarībai, un tās sastāvā ir:

— labības graudi, to produkti un blakusprodukti;

— pākšaugu sēklas, to produkti un blakusprodukti;

— eļļas augu sēklas, to produkti un blakusprodukti, to vidū rauši (zemesrieksti, rapšu sēklas, soja, saulespuķu sēklas, linsēklas);

— bumbuļi, saknes, to produkti un blakusprodukti;

— zāles lopbarība un rupjā lopbarība;

— citas sēklas, augļi, to produkti un blakusprodukti;

— minerālvielas;

— barības piedevas, kas atļautas saskaņā ar spēkā esošo regulējumu;

— slāpekli saturoši savienojumi, kas atļauti saskaņā ar spēkā esošo regulējumu. Karbamīda izmantošana ir aizliegta.

Ciktāl to saimniecībā izgatavo pats ražotājs, ir atļauts:

— barības maisījums, kas izgatavots tā izbarošanas dienā no pamata barības produktiem un produktiem iepriekš minētajā sarakstā;

— maisījums no barības produktiem iepriekš minētajā sarakstā.

No ārpuses piegādāt barības maisījumus, kas izgatavoti no pamata barības produktiem un produktiem iepriekš minētajā sarakstā, ir atļauts līdz 2011. gada 1. novembrim ar nosacījumu, ka uz to etiķetes ir skaidri norādīts sastāvdaļu saraksts, izcelsme un daudzums.”

To aizstāj ar šādu noteikumu:

“Kombinēto barību pēc nepieciešamības dod papildus pamata barībā iekļautajai lopbarībai, un tās sastāvā ir:

— lopbarības graudi un no tiem atvasinātie produkti;

— eļļas augu sēklas un no tām atvasinātie produkti, izņemot palmu un palmu kodolu izcelsmes produktus;

— pākšaugu sēklas un no tām atvasinātie produkti;

— citas sēklas un no tām atvasinātie produkti;

— bumbuļi, saknes, cukurniedres un atvasinātie produkti: cukurniedru un cukurbiešu atvasinātie produkti nedrīkst veidot vairāk kā 5 % kombinētās barības kopsvara;

— augstā temperatūrā sakaltēta sējas lucerna saišķu veidā;

— minerālvielas un atvasinātie produkti, izņemot kaulu miltus bez želatīna un kaulu pelnus;

— atļautu mikroorganismu fermentācijas blakusprodukti: raugi un to sastāvdaļas (alus raugs), vināzes [kondensētas šķīstošas melases], L-glutamīnskābes ražošanas blakusprodukti, ciete, uzbriedināta ciete, taukskābju mono- un diglicerīdi, glicerīns, propān-1,2-diols (propilēnglikols).

Atļautās barības piedevas:

— tehnoloģiskās piedevas;

— organoleptiskās piedevas: aromatizējošas vielas;

— uzturfizioloģiskās piedevas: vitamīni, mikroelementu savienojumi, aminoskābes. Karbamīds un tā atvasinājumi ir aizliegti;

— zootehniskās piedevas: gremošanas uzlabotāji, zarnu floras stabilizētāji, citas zootehniskās piedevas.

Barībā iekļaut ir atļauts:

— maisījumu no barības produktiem iepriekš minētajā sarakstā;

— barības produktu maisījumu no lopbarības un barības produktiem iepriekš minētajā sarakstā

— ar nosacījumu, ka maisījums tiek izgatavots turpat saimniecībā.

Gatavie maisījumi, proti, maisījumi no lopbarības un pārtikas produktiem iepriekš minētajā sarakstā, kas izgatavoti ārpus saimniecības, ir aizliegti.

Vaislas ganāmpulku barošanā ir aizliegti ĢMO, anaboliķi, beta-agonisti un citas hormonālas un tireostatiskas iedarbības vielas, gaļas milti, kā arī citi dzīvnieku izcelsmes proteīni.”

Izejvielu saraksts ir atjaunināts, lai tas atbilstu Komisijas 2013. gada 16. janvāra Regulai (ES) Nr. 68/2013, ar ko izveido barības sastāvdaļu reģistru.

Aitu māšu barības piedāvājums ir ierobežotāks, un tās piedevu saraksts tiek sašaurināts atbilstoši nozares praksei.

Specifikācijā dažas izejvielas ir nepārprotami aizliegtas, lai tās nejauši neizrādītos atļautas, ja tiktu grozīts spēkā esošais regulējums. Tas attiecas it īpaši uz anaboliķiem, beta-agonistiem un citām hormonālas un tireostatiskas iedarbības vielām, gaļas miltiem, kā arī citiem dzīvnieku izcelsmes proteīniem.

Noteikums par barības maisījuma pagatavošanas datumu “tā izbarošanas dienā”, kad saimniecībā pats ražotājs to pagatavo no pamata barības produktiem un barības produktiem izejvielu sarakstā, tiek svītrots. Proti, tā kā pamata barība ir galvenokārt sausa, nav nevienas kontrindikācijas maisījuma pagatavošanai vairākas dienas pirms tā izbarošanas.

Šis specifikācijas grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

5.1.3.2. Jēru barošana

Barošana ar mātes pienu

Noteikumi “Piena jēri gandrīz pastāvīgi dzīvo kopā ar savu māti vienā vidē. Jēri tiek baroti tikai ar aitu mātes pienu no pupa. Līdz 45. dienai aitu mātes saražotā piena daudzums ļauj nodrošināt 100 % visu jēra vajadzību.”

ir grozīti šādā redakcijā:

“Līdz nošķiršanai no mātes piena jēri dzīvo kopā ar savu māti vienā vidē. Jēri, kad turpinās viņu zīdīšana, zīž mātes pupu vai nu pļavās, vai aitu kūtī, bet var būt no tām nošķirti dienas laikā, it sevišķi, kad tās tiek barotas. Piena jēri tiek baroti tikai ar mātes pienu no pupa. Līdz 45. dienai aitu mātes saražotā piena daudzums ļauj nodrošināt 100 % visu jēra vajadzību. Tā sauktie gaļas jēri tiek baroti tikai ar mātes pienu no pupa vismaz 60 dienas.”

Šie grozītie noteikumi ļauj piena jēra ražošanas praksei pievienot tā sauktā gaļas jēra ražošanas praksi līdz tā nošķiršanai.

Šis specifikācijas grozījums ietekmē vienotā dokumenta 3.3.2. punktu “Jēru barošana”.

Aprakstošā diagramma, kas attēlo aitas piena ražošanas līkni viena gada laikā, ir dzēsta, jo tai ir tikai aprakstoša funkcija.

Šis specifikācijas grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

Noteikumu:

“Jērus, kas iegūti, izmantojot mākslīgo zīdīšanu (mātes piena izsīkums vai vairāku jēru piedzimšana), neiekļauj AĢIN. ”

aizstāj ar šādu noteikumu:

“Visā jēra, kura gaļa ir paredzēta AĢIN “Agneau des Pyrénées”, dzīves gaitā mākslīgās zīdīšanas uzturs ir aizliegts.”

Šis noteikums ļauj vienkāršot mākslīgās zīdīšanas aizliegumu.

Šis specifikācijas grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

Piebarošana

Ar šādiem noteikumiem tiek pievienotas prasības attiecībā uz gaļas jēru piebarošanu:

“Jēra uztura pamatā ir tā mātes piens, tomēr gaļas jērs var saņemt augu valsts izcelsmes, minerālvielu un vitamīnu piebarojumu. Šāda piebarojuma sastāvā ir lopbarība, izņemot mitrā vai starpproduktu veidā konservētu lopbarību, un salmi, kā arī barības maisījumi, kas izgatavoti pašā saimniecībā vai iepirkti citur. ”

“Kombinēto barību veido no:

— labības graudiem un atvasinātajiem produktiem;

— eļļas augu sēklām un atvasinātajiem produktiem, izņemot palmu un palmu kodolu izcelsmes produktus;

— pākšaugu sēklām un atvasinātajiem produktiem;

— bumbuļiem, saknēm, cukurniedrēm un atvasinātajiem produktiem; cukurniedru un cukurbiešu atvasinātie produkti nedrīkst veidot vairāk kā 5 % kombinētās barības kopsvara;

— citām sēklām un atvasinātajiem produktiem;

— augstā temperatūrā sakaltētas sējas lucernas saišķu veidā;

— minerālvielām un atvasinātiem produktiem, izņemot kaulu miltus bez želatīna un kaulu pelnus;

— atļautu mikroorganismu fermentācijas blakusproduktiem. Tie ir raugi un to sastāvdaļas (alus raugs), vināzes [kondensētas šķīstošas melases], L-glutamīnskābes ražošanas blakusprodukti, ciete, uzbriedināta ciete, taukskābju mono- un diglicerīdi, propān-1,2-diols (propilēnglikols).

Atļautās barības piedevas:

— tehnoloģiskās piedevas; antioksidanti, saistvielas, pretsalipes aģenti;

— organoleptiskās piedevas: aromatizējošas vielas;

— uzturfizioloģiskās piedevas: vitamīni, mikroelementu savienojumi, aminoskābes. Karbamīds un tā atvasinājumi ir aizliegti;

— zootehniskās piedevas: gremošanas uzlabotāji, zarnu floras stabilizētāji, citas zootehniskās piedevas.

Graudaugi un no tiem atvasinātie produkti nedrīkst veidot vairāk kā 30 % no kombinētās barības kopsvara.”

Izejvielu saraksts ir pievienots, lai precizētu, kas pienākas tā sauktajam smagajam jēram un lai šis saraksts atbilstu Komisijas 2013. gada 16. janvāra Regulai (ES) Nr. 68/2013, ar ko izveido barības sastāvdaļu reģistru.

Izejvielu un barības piedevu saraksts ir ierobežots saskaņā ar tā saukto gaļas jēru ražošanas nozares dalībnieku praksi.

Ir pievienots noteikts procents graudaugu un no tiem atvasināto produktu, lai nodrošinātu sabalansētu barību, kas ļautu pareizi nobarot jērus, neizjaucot līdzsvaru, jo tam būtu nelabvēlīga ietekme uz dzīvnieku labturību un gaļas raksturiezīmju saglabāšanu.

Šis specifikācijas grozījums ietekmē vienotā dokumenta 3.3.2. punktu “Jēru barošana”.

5.1.4 Medicīniskā aprūpe (iepriekš “Pārraudzība un medicīniskā aprūpe”)

Noteikums:

“Attiecībā uz aitu mātēm ražotājiem ir pienākums: — ievērot audzēšanas veterinārsanitārās prasības [plans sanitaires d’élevage (P.S.E.)], ko pieņēmusi Veterināro pakalpojumu direkcija [Direction des Services Vétérinaires (DSV)]; — ļaut veikt jebkādu aprūpi, kādu grupas tehniskais dienests uzskata par vajadzīgu.

Medicīniskā aprūpe aprobežojas ar pasākumiem, kas ir absolūti nepieciešami dzīvnieku labas veselības uzturēšanai un atgūšanai, kā arī reprodukcijas kontrolei.”

ir svītrots, jo tajā reglamentēti elementi, kas, no vienas puses, ir obligāti un kurus uzrauga valsts dienesti un, no otras puses, to izpilde nav kontrolējama un tāpēc tie ir lieki.

Noteikumu:

“Attiecībā uz jēriem nav pieļaujama nekāda medicīniskā aprūpe vai antibiotiku terapija. Ja rodas būtiska veselības problēma, kurai nepieciešama medicīniskā aprūpe, audzētājs par to informē savu grupu un ieraksta to savā jēru atnešanās žurnālā [carnet d’agnelage]. Tad jērs tiek izslēgts no AĢIN.”

groza šādi:

“Attiecībā uz piena jēriem nav pieļaujama nekāda medicīniskā aprūpe vai antibiotiku terapija. Ja rodas būtiska veselības problēma, kurai nepieciešama medicīniskā aprūpe, audzētājs par to informē savu grupu un ieraksta to savā jēru atnešanās žurnālā [carnet d’agnelage]. Tad piena jērs tiek izslēgts no AĢIN.”

Attiecībā uz gaļas jēriem ierosina šādu noteikumu: “Attiecībā uz tā sauktajiem gaļas jēriem, ja tiem ir ticis piemērots medikamentozas ārstniecības kurss un normatīvos noteiktais gaidīšanas laiks līdz nokaušanai ir mazāks nekā 7 dienas, vienalga ir jānogaida vismaz 7 dienas pēc ārstniecības kursa beigām līdz nokaušanai.”

Sākotnējais noteikums tiek papildināts, lai precizētu, kas tas attiecas uz piena jēru, turklāt ir pievienota piebilde attiecībā uz gaļas jēru. Attiecībā uz piena jēriem tiek saglabāts antibiotiku lietošanas aizliegums, taču šāda lietošana ir atļauta gaļas jēriem, ja tiem ir konstatētas patoloģijas un tikai ja antibiotikas izrakstījis veterinārārsts, turklāt tad ir jāievēro normatīvos noteiktie termiņi saistībā ar šādu izstrādājumu lietošanu, nosakot vismaz 7 dienas ilgu termiņu starp šo medikamentu lietošanas kursa beigām un nokaušanu, ja ārstēšana neprasa nogaidīt 7 dienas. Šāda ārstēšana tā sauktajam gaļas jēram ir atļauta, jo tas ir vecāks dzīvnieks un līdz ar to tam ir lielākas iespējas saskarties ar veselības traucējumiem, kuru dēļ nepieciešams tādu izmantot.

Šis specifikācijas grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

Nodaļā:

5.2. Jēru savākšana (iepriekš “Saimniecības atstāšana un transportēšana”)

Tiek svītrota šāda daļa:

“Jēru var pārdot, kad tā dzīvsvars ir no vismaz 9 kg līdz augstākais 16 kg. Pēc tam dzīvnieku var nogādāt savākšanas punktā. Transportēšana tiek organizēta saskaņā ar normā AFNOR NF V 00–051 noteiktajiem nosacījumiem. Ir jāievēro transportlīdzekļu piepildījuma normas, lai izvairītos no pārmērīga blīvuma un svara pārsniegšanas.”

Pirmajā daļā iekļautā informācija attiecas tikai uz piena jēriem, tāpēc dzīvsvars ir svītrots, bet nākamajā daļā par nokaušanu liemeņu svars ir saglabāts.

Tālāk pārējie šīs daļas elementi atkārto vispārējos normatīvus, tāpēc tie ir svītroti.

Ir pievienota šāda daļa:

“Ar dzīvniekiem audzēšanas laikā un jo īpaši šķirošanas laikā to izvešanai no saimniecības jāapietas uzmanīgi, un tas jādara, lai pēc iespējas neizraisītu nekādu stresu. Ir aizliegts dzīvnieku sagrābt aiz vilnas. Pirms transportēšanas ir aizliegts dzīvniekiem ievadīt nomierinošas vielas.” Šī daļa ļauj noteikt izturēšanās nosacījumus, kad tiek veiktas dzīvnieku savākšanas un transportēšanas darbības.

Šāds noteikums tiek svītrots:

“Savākšanas punkta pieņemšanā tiek veikta atlase. Vispirms no AĢIN dzīvniekiem nošķir dzīvniekus, uz kuriem AĢIN neattiecas (kuriem uz muguras ar krāsu izdarīts marķējums un kuri ir identificēti pavadzīmē). No AĢIN partijas tehniķis nošķir pārāk vājos dzīvniekus (šaubu gadījumā tiek aptaustīta mugurkaula jostas daļa; ja tiek sataustīta mugurkaula apofīzes, jēru pieskaita zemākai kategorijai) un tos, kuriem ir fiziski defekti (klibums u.c.). Aptausta jēra ribas, lai pārliecinātos par muskuļu klātbūtni, un vizuāli novērtē dzīvnieka tauku slāni. Parasti šo darbību veic viens un tas pats tehniķis. Iegūtā pieredze un prasme viņam ļauj ātri noteikt, vai jērs var būt atbilstīgs AĢIN. Pēc tam jēru, kuriem var piešķirt AĢIN, partijas tiek grupētas lielākās partijās. Kad savāktie apjomi samazinās vai sūtījumi kļūst lielāki, savākšanas punktā sagrupētos jērus var nosūtīt uz sadales centru, kur tos sašķiro pirms izvešanas uz kautuvi.”

un aizstāts ar šādu:

“Ja savāktie apjomi ir nelieli, jērus pirmo reizi var sagrupēt savākšanas punktā. Šis posms sastāv tikai no nelielu jēru partiju izkraušanas noteiktā vietā, lai izveidotu lielāku partiju, ko transportēt uz sadales centru vai tieši uz kautuvi. Tā ir transportēšanas apvienošana. Savākšanas punktā nav atļauta nekāda barošana. Gadījumā, ja tiek iesaistīts sadales centrs, dzīvniekus, kuri neatbilst AĢIN (kuriem uz muguras ar krāsu izdarīts marķējums un kuri ir identificēti pavadzīmē) nošķir no tiem, kuriem var tikt piešķirts AĢIN. Tos, kuri ir pārāk vāji un/vai kuriem ir fiziski defekti (klibums u.c.), nošķir no AĢIN partijas. Barošanas, izmitināšanas un sanitārie apstākļi sadales centrā ir tādi paši kā audzētavā.”

Noteikumus par savākšanas punktu un sadales centru iekļauj, lai nodrošinātu atbilstību tā saukto gaļas jēru audzētāju praksei. Turpmāk barošanas, sanitārie un izmitināšanas nosacījumi būs formulēti šajā daļā, lai labāk pārraudzītu praksi šajos centros.

Teikumu: “Ilgākais termiņš no izbraukšanas no audzētavas līdz nokaušanai ir 24 stundas” groza, jo tas attiecas tikai uz piena jēriem: “Piena jēram ilgākais termiņš no izbraukšanas no audzētavas līdz nokaušanai ir 24 stundas”.

Papildus šim noteikumam saistībā ar gaļas jēra iekļaušanu ir pievienots jauns transportēšanas laiks un uzturēšanās termiņš:

— “Ilgākais transportēšanas termiņš no audzētavas (dzimšanas saimniecība vai attiecīgā gadījumā izstrādes centrs) līdz sadales centram ir 12 stundas.

— Ilgākais transportēšanas termiņš no sadales centra līdz kautuvei ir 6 stundas.

— Ilgākais uzturēšanās termiņš sadales centrā ir 96 stundas.

— Tā sauktajam gaļas jēram ilgākais termiņš no izbraukšanas no audzētavas līdz nokaušanai ir114 stundas.

— Tā sauktajam gaļas jēram ilgākais termiņš no izbraukšanas no audzētavas līdz nokļūšanai izstrādes centrā ir 48 stundas.”

Teikums “Ilgākais transportēšanas laiks no jēru pēdējā sapulcēšanas punkta (savākšanas centrs vai sadales centrs) uz kautuvi ir 8 stundas”, ir svītrots, jo jau iepriekšējie ierosinājumi fiksē pastāvošās prakses un ļauj ierobežot transportēšanas laiku no viena punkta uz otru, kā arī katrā vietā pavadīto laiku.

Šie specifikācijas grozījumi vienoto dokumentu neietekmē.

Nodaļā:

5.3. Nokaušana

Noteikumi:

“Jērus kauj tikai kautuvēs, ko atzinusi EEK un kurām tiesības piešķīrusi Sertifikācijas iestāde [Organisme Certificateur]. Kautuvēm ir pienākums ievērot higiēnas noteikumus.”

“Apdullināšana pirms atasiņošanas atbilstoši noteikumiem tiek veikta ar elektrisko strāvu.”

ir saistīti ar vispārējo regulējumu, tāpēc tiek svītroti.

Noteikumu:

“Jāīsteno visi pasākumi, lai dzīvnieki pirms nokaušanas un tās laikā būtu pakļauti iespējami mazākam stresam.”

pārformulē šādi:

“Uz apdullināšanas vietu dzīvnieki tiek vesti bez stresa, mierīgā atmosfērā, izturoties pret dzīvniekiem saudzīgi. Savaldīšana un apdullināšana tiek veikta mierīgi.”

Punktā “5.3. Nokaušana” svītro noteikumu par ilgāko termiņu no brīža, kad piena jērs tiek nošķirts no mātes, līdz nokaušanai (ilgākais 24 stundas) un pārnes to uz iepriekšējo punktu “5.2. Jēru savākšana”.

Pievieno šādu noteikumu “Jādara viss iespējamais, lai AĢIN jēru partiju nokaušanas notiktu vienā un tajā pašā pusē dienas”, lai novērstu aizstāšanas risku.

Noteikumu:

“Jērus nokauj vēlākais 45. dienā, kad to dzīvsvars ir vismaz 9 kg, bet ne vairāk kā 16 kg”

groza šādi:

“Piena jērus nokauj vēlākais 45. dienā, gaļas jērus – no 60. līdz 160. dienai.”

Noteikumu, kurā precizēts, ka piena jēra dzīvsvars ir no 9 kg līdz ne vairāk kā 16 kg, svītro, jo jau ir noteikums par liemeņa svaru saistībā ar šo dzīvsvaru, un ar to pietiek, lai raksturotu produktu un nodrošinātu precīzu šī jēra kontroli. Pievieno tā saukto gaļas jēru nokaušanas vecumu, kas ir no 60. līdz 160. dienai.

Pievieno šādu noteikumu: “Tiek veikta priekšatlase, izmantojot īpašu marķējumu vai nu ar zīmoga palīdzību uz dzīvnieka muguras, vai nu uz svaru norādošās etiķetes vai arī izdodot priekšatlases etiķeti.”

Tas nostiprina priekšatlasē atlasīto liemeņu izsekojamību.

Noteikumu:

“Galīgo liemeņu atlasīšanu AĢIN nolūkā veic pēc asins notecināšanas. Par atlasi atbildīgais darbinieks pārbauda atdzesētu liemeni. Gaļas krāsu pareizi novērtēt var tikai tad, kad tauki ir sastinguši.”

aizstāj ar šādu tekstu:

“Galīgo liemeņu atlasīšanu AĢIN nolūkā veic pēc asins notecināšanas. Novērtē tā sauktā gaļas jēra gaļas krāsu, tauku kvalitāti.”

Šī grozījuma mērķis ir iekļaut tādus atlases kritērijus kā gaļas krāsa un tauku kvalitāte (virskārtas klājums un krāsa) attiecībā uz gaļas jēru. Galīgo atlasi pēc tirgus dalībnieku ieskatiem var veikt pirms vai pēc atdzesēšanas, kad asins ir notecināta. Šī iemesla dēļ jēdzienu “atdzesēts” svītro, lai tiktu ņemta vērā procesā iesaistīto kāvēju izcirtēju piekoptās prakses dažādība.

Noteikumu:

“Liemeņa noformējuma izveide, nošķirot visus liemeņus, kuros redzami plīsumu, netīrumu, hematomu radīti defekti.”

tikai pārformulē šādi:

“Visi liemeņi, kuros redzami plīsumu, netīrumu, hematomu radīti defekti, tiek nošķirti.”

Lai novērstu aizstāšanas risku, tiek pievienota šāda papildu garantija saistībā ar liemeņu deklasifikāciju:

“Deklasificētajiem liemeņiem, kuriem ir piešķirta priekšatlases etiķete, tiek noņemta jebkāda identifikācija, kurā ir atsauce uz īpašu marķējumu, kāds pienākas jēriem, kuri var kļūt par AĢIN.”

Piena jēru liemeņu raksturiezīmēm veltītā rindkopa:

“— Kautsvars: no 4,5 līdz 11 kg;

— Tauku klase: 2. vai 3. tauku klase pēc EUROP skalas;

— Gaļas virskārtas klājums un tauku kvalitāte: tauku kvalitātes pareizu novērtējumu var veikt vienīgi tad, kad tauki ir sastinguši, proti, uz atdzesēta liemeņa; Tauki: baltiem, gaiši sārtiem, taukiem jābūt ar stingru konsistenci, izņemot mīkstos tā sauktos “eļļainos” taukus, un/vai izteiktā krāsā, ja tā ir krāsas un konsistences kontrole;

— Gaļas krāsa: gaiši sārta visā liemenī.

Novērtēšana jāveic dabīgā vai standarta lampu apgaismojumā.”

ir pārformulēta šādi:

“Piena jēru liemeņu svars ir no 4,5 līdz 11 kg, to tauku klase pēc EUROP skalas sasniedz 2. vai 3. atzīmi (ar plānu tauku kārtiņu vai pilnībā noklāts). Gaļas krāsa, ko izvērtē dabīgā vai standarta lampas gaismā, ir sārta vai gaiši sārta visā liemenī.”

Pievienots vienīgi precizējums, ka gaļas krāsa ir no sārtas līdz gaiši sārtai, nevis tikai gaiši sārta. Tas labāk atbilst novērotajai gaļas krāsai.

Ir pievienotas tā saukto gaļas jēru liemeņu raksturiezīmes:

“Gaļas jēru liemeņi sver no 13 līdz 22 kg. To atbilstība EUROP skalai ir novērtēta ar R vai O, un tiem ir 2. vai 3. tauku klase. Gaļas krāsa ir sārta. Tauki ir balti līdz viegli iekrāsoti ar intensitāti no 1 līdz 2. To konsistence ir stingra vai ļoti stingra ar intensitāti no 1 līdz 2”.

Ir pievienota tauku krāsas intensitātes skala un vēl viena skala attiecībā uz šo tauku virskārtas klājumu, lai piešķirtu atbilstīgas raksturiezīmes, kas atbilst atļautajam.

Intensitātes skala Apraksts 1 Balti tauki uz visa liemeņa 2 Ļoti gaiši iekrāsoti tauki uz visa vai daļas liemeņa 3 Krāsaini tauki: dzelteni, oranži vai gaiši brūni uz visa liemeņa vai vēl spilgtāk krāsaini uz tikai vienas liemeņa daļas 4 Spilgti krāsaini tauki uz visa liemeņa





Intensitātes skala Apraksts 1 Ļoti stingri tauki: zemādas slāņa tauki ir stingri uz visa liemeņa 2 Stingri tauki: zemādas tauki ir stingri, bet var būt redzamas nepilnības, it sevišķi muguras rajonā 3 Mīksti tauki uz visa liemeņa 4 Ļoti mīksti vai eļļaini tauki uz visa liemeņa

Tā sauktajiem gaļas jēriem liemeņa svars no 13 kg līdz 22 kg atbilst ražošanas vajadzībām. Atbilstības prasībām novērtējums ar R vai O ir raksturīgs jēriem, kas cēlušies no izturīgām šķirnēm, kādas ir Pireneju šķirnes, kurām tā ir raksturīga iezīme. Proti, šīm Pireneju klimatam un gaitām piemērotajām šķirnēm ir raksturīgi specifiski garenas formas liemeņi.

Šie specifikācijas grozījumi vienoto dokumentu neietekmē, izņemot tos jau pieminētos, kuri ir saistīti ar produkta aprakstu.

5.4. Izciršana un iepakošana

Labākas izsekojamības nodrošināšanai pievieno šādu noteikumu:

“Lai novērstu jebkādus AĢIN gaļas aizstāšanas riskus, tiek pieņemti šādi drošības pasākumi:

— ceha organizācija ļauj rūpīgi nodalīt laiku un/vai telpu, AĢIN produktu izciršanas darbības no citu produktu izciršanas.

— AĢIN gaļas izciršana tiek īstenota sērijveidā noteiktā dienas vai nedēļas laikā.”

Noteikumus

“Cehiem jāievēro higiēnas noteikumi. Tiem ir jābūt atzītiem atbilstoši spēkā esošajam regulējumam.”

un

“Saciršanu gabalos un iepakošanu patērētājiem paredzētās porcijās var veikt kautuvē vai izciršanas cehā (ražošanas vietā izstrādāta tirdzniecības vienība patērētājiem [Unité de vente consommateur industrielle (UVCI)]) vai to var veikt izplatītājs ((tirdzniecības vietā izstrādāta tirdzniecības vienība patērētājiem [Unité de vente au consommateur en magasin (UVCM)]).”

svītro, jo tajos atkārtots vispārējais regulējums.

Noteikumu

“Jēru var piedāvāt tirdzniecībā liemenī, vairumtirdzniecības izcirtņos vai patērētājam paredzētās porcijās. (UVCI vai UVCM).”

groza šādi:

“Jēru var piedāvāt tirdzniecībā liemenī, mazumtirdzniecības izcirtņos vai patērētājam paredzētās porcijās.”

Šie specifikācijas nodaļas 5.4. “Izciršana un iepakošana” punkta grozījumi vienoto dokumentu neietekmē.

Ir pievienots 5.5. punkts “Subproduktu raksturiezīmes”, jo subprodukti ir iekļauti pie produktiem, kuriem var tikt piešķirts AĢIN “Agneau des Pyrénées”.

Iekļauj šādus noteikumus:

“Subprodukti ir iegūti no liemeņiem, kuri atdalīšanas brīdī atbilst šīs specifikācijas kritērijiem. Iepakošana tiek veikta noteiktā laikā, nepārtrauktās partijās un bez riska sajaukt subproduktus ar AĢIN ar subproduktiem bez AĢIN. AĢIN nolūkā tiek saglabāti tikai subprodukti, kuriem nav novērojami izskata vai smaržas defekti un kuri ir iegūti no liemeņa ar AĢIN”,

lai novērstu aizstāšanas risku un garantētu ar AĢIN saistītos kvalitātes kritērijus.

Tāpat arī precizē, ka: “Piena jēram suproduktus var atdalīt no liemeņa pēc tā nosvēršanas. Tā sauktajam gaļas jēram subprodukti, izņemot nieres, tiek atdalīti no liemeņa pirms tā nosvēršanas, līdz ko ir pārbaudīti izcelsmes un nobarošanas stāvokļa kritēriji. Subprodukti tiek atdzesēti uzreiz pēc to atdalīšanas no liemeņa, lai tie pirms pārvešanas sasniegtu 3°C iekšējo temperatūru. Pēc tam subprodukti tiek sagrupēti saskaņā ar dienas partiju, tiem tiek piešķirts kaušanas partijas numurs.”

Ir precizēta subproduktu iepakošana:

— “vai nu identificētos vairumtirdzniecības maisiņos vakuumā, vai uz identificētām hermētiskām lēzenām paplātēm,

— vai nu mazumtirdzniecības vienībās [UVC] uz paplātes ar celofānu vai maisiņos vakuumā.”

Šie precizējumi ir nepieciešami, jo subprodukti ir pievienoti produktiem, kuriem var tikt piešķirts AĢIN “Agneau des Pyrénées”.

Šis specifikācijas nodaļas 5.5. “Subproduktu raksturiezīmes” grozījums neietekmē vienoto dokumentu, izņemot 3.2. punktu “Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums”, nepārprotami paredzot, ka subproduktus var piedāvāt tirgū gan svaigus, gan ātrsaldētus.

Tā kā ātrsaldēšana ir atļauta, pievieno 5.6. punktu “Ātrsaldēšana”:

“Gaļas un subproduktu sasaldēšana ir aizliegta, ir atļauta tikai ātrsaldēšana.”

Atļauj tikai ātrsaldēšanu, jo sasaldējot veidojošies ledus kristāli ir lielāki nekā ātrsaldējot. Proti, sasaldēšanas laikā, lai sasniegtu paredzēto zemo atzīmi, temperatūra pazeminās ilgāk, un tas izraisa lielu ledus kristālu veidošanos, kuri pēc tam atkausēšanas laikā duras gaļas muskuļaudos un kļūst par iemeslu papildu ūdens zudumam un ietekmē gaļas īpašības.

Šis specifikācijas nodaļas 5.6. “Ātrsaldēšana” grozījums neietekmē vienoto dokumentu, izņemot 3.2. punktu “Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums”, nepārprotami paredzot, ka gaļu var piedāvāt tirgū gan svaigu, gan ātrsaldētu.

Ātrsaldēšanas termiņi ir norādīti jaunā 5.6.1. punktā “Ātrsaldēšanas termiņi”

“Gaļai ilgākais termiņš no nokaušanas līdz ievietošanai ātrsaldētavā ir 7 dienas. Subproduktiem ilgākais termiņš no nokaušanas līdz ievietošanai ātrsaldētavā ir 3 dienas. ”

Šie maksimālie termiņi ļauj nodrošināt produkta raksturiezīmju saglabāšanu.

Šis specifikācijas 5.6.1. punkta “Ātrsaldēšanas termiņi” grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

Ātrsaldēšanas metode ir aprakstīta jaunā 5.6.2. punktā “Ātrsaldēšanas metode”

“Produkti tiek ātrsaldēti procedūrā, kura ļauj produkta vidū sasniegt -18°C ne ilgāk kā 10 stundu laikā. ”

Saistībā ar sasaldēšanas aizliegumu tiek piedāvātas ātrsaldēšanas procedūras, kas tādējādi ļauj nodrošināt mazāka izmēra ledus kristālu veidošanos (ātrāka un jaudīgāka temperatūras pazemināšanās), atkausēšanas laikā neietekmējot vai minimāli ietekmējot gaļas īpašības.

Šis specifikācijas 5.6.2. punkta “Ātrsaldēšanas metode” grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

Vienreiz ātrsaldētu produktu minimālais derīguma termiņš ir pievienots jaunā specifikācijas 5.6.3. punktā “Iepakošana”:

“Minimālais derīguma termiņš ir ne vairāk kā 21 mēnesis. Subproduktu minimālais derīguma termiņš ir ne vairāk kā 18 mēneši.”

Ar ātrsaldēšanu saistītā minimālā derīguma termiņa pievienošana ietekmē arī vienotā dokumenta punktu “3.5. Apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u.c. īpašie noteikumi”.

5.6. Punkts “Saikne”

Specifikācijas punkta “Elementi, kas pamato saikni ar ģeogrāfisko izcelsmi” redakcija ir pārstrādāta divu iemeslu dēļ. Pirmkārt, tā neatbilst mūslaiku gaidām attiecībā uz saiknes pierādīšanu. Proti, savulaik šis punkts tika pamatīgi izvērsts (24 lappuses) par audzēšanas prakšu vēsturi (15 lappuses) un par nozares organizāciju (9 lappuses). Tāpēc tas ir saīsināts un parādīti tikai galvenie un fona elementi. Otrkārt, pieprasījumā par ģeogrāfiskā apgabala paplašināšanu un to produktu paplašināšanu, uz kuriem var attiecināt AĢIN, ir pārskatīta sadaļa, kurā pierādīta produkta saikne ar ģeogrāfisko izcelsmi grozītajā specifikācijā.

Pireneju vides apstākļi augstu virs jūras līmeņa ar ievērojamu nokrišņu daudzumu, pietiekamu saules gaismu un bargu temperatūru ziemā, bet mērenu vasarā ir radīti, lai izskaidrotu, kāpēc tur aug tāda zāle, ko uzturā lieto aitas, jēru mātes. Klimata sakarā ir pievienots ģeogrāfiskā apgabala masīva apraksts, lai labāk raksturotu reljefu no austrumiem uz rietumiem.

Aitkopības izplatības apraksts tiek paplašināts uz visu Francijas Pireneju kalnu grēdu, kur aitkopība joprojām ir dominējošais lopkopības veids. Klimatiskie un jo īpaši nokrišņu gradienti starp dažādiem apgabala sektoriem izskaidro vietējām vides īpatnībām labi pielāgojušos trīs piena šķirņu un septiņu zīdītājaitu šķirņu attīstību un atšķirības. Šīs īpatnības ir izklāstītas un atspoguļotas.

Piena jēram saikne veidojas galvenokārt ar mātes starpniecību, jo piena jēra uztura pamatā, kā norāda tā nosaukums, ir mātes piens. Lai uzturētu šo saikni, ir nepieciešams, lai šie jēri būtu cēlušies tikai no vietējām un izturīgām Pireneju aitu šķirnēm, kurām teritorija ir svarīga ganību dēļ. Proti, šīm aitām, kas ir izturējušas atlasi attiecīgo dzīvnieku populācijā, piemīt šādas rakstura iezīmes un spējas, it īpaši tajā, kas attiecas uz izturību: tās spēj pielāgoties (barošanās vai klimatiskajiem) apstākļiem, kuri ietekmē to audzēšanu. Tās ir viegli ganāmas un tām piemīt spēja meklēt barību (staigāt, pārvietoties). Attiecībā uz šiem jēriem AĢIN piena jēru specifikācijā jau ir atļauta iespēja izmantot tēvus no dažām noteiktām gaļas šķirnēm, kas nav cēlušās no Pirenejiem (“Berrichon du Cher”, “Charollais”, “Suffolk” un “Texel”). Lai stiprinātu saikni ar apgabalu, gaļas šķirņu, kas nav cēlušās no Pirenejiem, izmantošana nav pieņemta attiecībā uz tā sauktajiem gaļas jēriem.

Ir atgādināts, ka vēsturiski pārcelšanās uz vasaras ganībām ir bijusi vispārēja prakse. Mūsdienās tā sastopama daudz retāk. Šīs prakses piekopšanu sarežģī plēsēju radītie draudi, platības ierobežojumi un ganu trūkums. Tomēr pat tiem ganāmpulkiem, kas uz vasaras ganībām nepārceļas, augu valsts pakāpjveida izvietojums joprojām būtiski ietekmē audzēšanas praksi, ļaujot priekškalnes un kalnu audzētājiem veikt lopbarības un graudaugu apmaiņas.

Punkts ir nedaudz paplašināts, lai tajā iekļautu galīgās apstrādes centru izmantošanas iespēju. Proti, jēru nobarošana ārpus to dzimšanas saimniecības ir prakse, kas tradicionāli attīstījusies Pireneju masīvā, jo kalnu saimniecības atrodas ļoti tālu cita no citas, turklāt galīgajai apstrādei nepieciešamās barības ražošanas potenciāls šajos apgabalos ir mazs.

Vēsturiski jēra gaļas tirdzniecība vienmēr ir atdzīvinājusi kalnu ieleju un apkārtējo līdzenumu gadatirgus un tirgus. Daļēji jēra gaļa kalpojusi pašpatēriņam, bet tā vienmēr tikusi pārdota lielajās pilsētās un to apkārtnēs (Tulūza, Bordo, Perpiņāna u.c.), kā arī Spānijas tirgū.

Uzsvars ir likts uz piena jēru un tā saukto gaļas jēru produktu savstarpējo papildināmību. Proti, piena jēru tirgoja vasaras beigās vai rudenī, lai patukšotu kūtis, kas uz vasaras beigām bija kļuvušas pārpildītas, kamēr vecākus jērus paturēja ilgāk, nobaroja kūtīs un pēc tam laida tirgū ziemā vai pavasarī pirms Lieldienām.

Piena jēra gaļas specifika nav mainījusies. Tiek pievienota tā sauktā gaļas jēra gaļas specifika.

Pēdējā daļa, kurā konstatē saikni starp dažādiem teritorijas dabas faktoriem un produkta specifiku, ir pārformulēta, lai attiektos uz “Agneau des Pyrénées”. Tajā uzsvērta dažādu Pireneju audzēšanas teritoriālo apgabalu savstarpējā papildināšanās, dažādās jēru audzēšanas un galīgās apstrādes shēmas. Pireneju apgabalā, kurā kombinēti augstie kalni un to priekškalnes, priekšroka tiek dota lopkopībai un it sevišķi aitkopībai. Proti, aitas spēj vismaz septiņus mēnešus gadā baroties pļāvās, kalnos un kalnu nogāžu zālienos. Tradicionālās vietējās šķirnes ir pielāgojušās pedoklimatiskajiem apstākļiem, lopkopības sistēmām vai pieejamajiem lopbarības resursiem. Šāda šķirņu atlase ir ļāvusi funkcionēt veselai papildu sistēmai, kas “Agneau des Pyrénées” ir likusi iesakņoties savā teritorijā.

Specifikācijas nodaļas “Saikne” grozījumi ietekmē vienotā dokumenta 5. punktu “Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu”.

5.7. Punkts “Marķējums”

Noteikumu:

— “Produkti, kuriem piešķirta aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde “Agneau de lait des Pyrénées”, tiek marķēti atbilstoši spēkā esošajam regulējumam.

— Par ģeogrāfisko norādi tiks pavēstīts ar norādi “Agneau de lait des Pyrénées” uz etiķetes.

— Izņemot izņēmuma gadījumu, uz saziņas elementiem tiks uzlikts logotips “aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde”

svītro. Saskaņā ar valsts prasībām attiecīgajā jomā to aizstāj ar šādu noteikumu:

“Neatkarīgi no vispārējiem noteikumiem par marķējumu, produkta marķējumā ir ietverts:

— aizsargātais nosaukums “Agneau des Pyrénées” tajā pašā redzes laukā, kurā atrodas AĢIN logotips;

— norāde “AĢIN” blakus aizsargātajam nosaukumam;

— attiecībā uz jēriem, kuru vecums nepārsniedz 45 dienas un kas audzēti saskaņā ar specifikācijā paredzētajiem nosacījumiem, ir iespējams pievienot tikai norādi “Agneau de lait”. Apzīmējumu “AĢIN “Agneau des Pyrénées”” rakstzīmes nedrīkst būt mazākas par divām trešdaļām no norādes “Agneau de lait” rakstzīmēm.”

Attiecībā uz jēriem, kuru vecums nepārsniedz 45 dienas, etiķetē ir ietverta norāde “Agneau de lait”. Tas ir darīts ar mērķi precīzi saglabāt uz etiķetes apzīmējumu “Agneau de lait ”, pie kura izplatītāji un patērētāji ir pieraduši.

Pievieno šādu noteikumu:

“Izcelsmes valsts nosaukumu “Francija” ievieto tajā pašā redzes laukā, kurā atrodas aizsargātais nosaukums “Agneau des Pyrénées” un AĢIN logotips. Turklāt atsauces uz apzīmējumu “Pyrénées” attiecībā uz produktiem, kuriem ir piešķirts AĢIN, nedrīkst tulkot.”

Šajā specifikācijai pievienotajā noteikumā tiek aizliegts uz etiķetes tulkot apzīmējumu “Pyrénées” un likts skaidri norādīt izcelsmes valsti. Šis noteikums ir cēlies no regulas par nosaukuma reģistrāciju ACVN un AĢIN reģistrā 2012. gadā. Tas ļauj saglabāt Francijas un Spānijas viedokļu apmaiņas secinājumu elementus, kas saistīti ar šā AĢIN reģistrāciju 2012. gadā.

Šis specifikācijas nodaļas “Marķējums” grozījums neietekmē vienoto dokumentu, izņemot 3.6. punktu “Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi”.

5.8. Punkts “Citi”

- Kontroles iestādes:

Saskaņā ar norādījumiem, kas ir spēkā valsts līmenī un paredz saskaņot specifikācijas redakciju, sertifikācijas iestādes nosaukums un kontaktinformācija ir svītrota. Šajā punktā patlaban ir norādīta kontaktinformācija iestādēm, kas kontroles jomā ir kompetentas Francijas līmenī — Cilmes vietu un kvalitātes valsts institūts [INAO] un Konkurences, patēriņa un krāpšanas apkarošanas ģenerāldirekcija [DGCCRF]. Sertificēšanas iestādes nosaukums un kontaktinformācija turpmāk būs pieejama INAO vietnē un Eiropas Komisijas datubāzē.

Specifikācijas nodaļas “Kontroles iestāde” grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

- Valsts prasības

Valsts prasības ir papildinātas ar galveno pārbaudāmo punktu aprakstu, un tas izdarīts saskaņā ar spēkā esošajiem valsts noteikumiem.

Specifikācijas nodaļas “Valsts prasības” grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

- Pielikumi

Tādi spēkā esošajai specifikācijai pievienotie dokumenti kā aculiecinieku stāsti, Austrumatlantijas Pireneju [Pyrénées Atlantiques Orientales] Rokforas siera ražotņu saraksts gadsimta sākumā, ražošanas ekonomiskie dati, raksti presē un bibliogrāfija tiek svītroti.

Šis specifikācijas grozījums vienoto dokumentu neietekmē.

VIENOTAIS DOKUMENTS

“Agneau des Pyrénées”

ES Nr.: PGI-FR-0665-AM01 – 21.5.2021.

ACVN ( ) AĢIN (X)

1. Nosaukums vai nosaukumi

“Agneau des Pyrénées”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

Grupa 1.1. Svaiga gaļa (un subprodukti)

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

“Agneau des Pyrénées” ir jēra gaļa, kas iegūta no vietējām Pireneju aitu māšu šķirnēm: “Aure et Campan”, “Barégeoise”, “Basco–Béarnaise”, “Castillonnaise”, “Lourdaise”, “Manech tête noire”, “Manech tête rousse”, “Montagne Noire”, “Rouge du Roussillon”, “Tarasconnaise”. “Piena jērs” ir cēlies no piena aitu šķirnes mātes (“Basco–Béarnaise”, “Manech tête noire” vai “Manech tête rousse”); tā tēvs ir cēlies no iepriekš nosauktajām vietējām šķirnēm vai no “Berrichon du Cher”, “Charollais”, “Suffolk”, “Texel” šķirnēm.

“Agneau des Pyrénées” atkarībā no audzēšanas ilguma ir: “piena jērs”, t. i., jērs ir jauns.

— “piena jērs”, t. i., jērs ir jauns. No tā, audzēta ne ilgāk kā 45 dienas un barota vienīgi ar mātes pienu, var iegūt liemeni svarā no 4,5 kg līdz 11 kg, kura tauku klase atkarībā no noformējuma sasniedz 2. vai 3. klases atzīmi. Jēla gaļa ir no sārtas līdz gaiši sārtai. Tas ir sezonāls produkts, jērus kauj laika posmā no 15. oktobra līdz 15. jūnijam;

— tā sauktais gaļas jērs, proti, vecāks jērs, ko kauj laikā no 60. līdz 160. dzīves dienai un baro ar mātes pienu vismaz pirmās 60 dienas. No tā var iegūt liemeni, kas sver no 13 kg līdz 22 kg un kura atbilstība prasībām ir novērtēta ar R vai O, bet tauku klase sasniedz 2. vai 3. atzīmi. Jēlai gaļai raksturīga sārta krāsa un blīvs vai ļoti blīvs tauku slānis baltā krāsa vai ar nelielu nokrāsu.

Gaļu var piedāvāt tirdzniecībā pilnos liemeņos vai pusliemeņos, ko klāj taukplēve, vai izcirstos gabalos gan svaigā, gan ātrsaldētā veidā. Ar AĢIN tirdzniecībā svaigā vai ātrsaldētā veidā tiek piedāvāti arī šādi subprodukti: visi iekšējie orgāni, sirdis, aknas, nieres, dziedzeri, kuņģi un kājas.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

3.3.1. Vaislas ganāmpulku barība

Visa gada garumā aitām pārmaiņus mijas periodi, ko tās pavada tikai brīvā dabā un tikai aitu kūtī, un jaukti periodi pamīšus gan brīvā dabā, gan aitu kūtī. Vismaz 210 dienas gadā aitas uzņem barību ganībās. Kombinēto barību dod papildus pamata barībā iekļautajai lopbarībai. Ziemā ganību izmantošana notiek atkarībā no laika apstākļiem, bet pļavas joprojām ir galvenais lopbarības avots. Barību ziemā papildina ar konservētu lopbarību, lopbarības graudiem, salmiem un kombinētu barību.

3.3.2. Jēru barošana

Piena jēri tiek baroti tikai ar mātes pienu no pupa.

Tā sauktie gaļas jēri tiek baroti tikai ar mātes pienu no pupa. Tomēr tos var piebarot ar papildbarību, kurā ietilpst lopbarība, salmi un kombinētā barība.

Kombinēto barību veido no:

— labības graudiem un atvasinātajiem produktiem;

— eļļas augu sēklām un atvasinātajiem produktiem, izņemot palmu un palmu kodolu izcelsmes produktus;

— pākšaugu sēklām un atvasinātajiem produktiem;

— bumbuļiem, saknēm, cukurniedrēm un atvasinātajiem produktiem; cukurniedru un cukurbiešu atvasinātie produkti nedrīkst veidot vairāk kā 5 % kombinētās barības kopsvara;

— citām sēklām un atvasinātajiem produktiem;

— augstā temperatūrā sakaltētām sējas lucernām saišķu veidā;

— minerālvielām un atvasinātiem produktiem, izņemot kaulu miltus bez želatīna un kaulu pelnus;

— atļautu mikroorganismu fermentācijas blakusproduktiem: raugiem un to daļām (alus raugs), vināzēm [kondensētas šķīstošas melases], L-glutamīnskābes ražošanas blakusproduktiem, cietes, uzbriedinātas cietes, taukskābju mono- un diglicerīdiem, glicerīna, propān-1,2-diola (propilēnglikols).

Atļautās barības piedevas:

— tehnoloģiskās piedevas: antioksidanti, saistvielas, pretsalipes aģenti;

— organoleptiskās piedevas: aromatizējošas vielas;

— uzturfizioloģiskās piedevas: vitamīni, mikroelementu savienojumi, aminoskābes. Karbamīds un tā atvasinājumi ir aizliegti;

— zootehniskās piedevas: gremošanas veicinātāji, zarnu floras stabilizētāji, citas zootehniskās piedevas.

Graudaugi un no tiem atvasinātie produkti nedrīkst veidot vairāk kā 30 % no kombinētās barības kopsvara.

3.4. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Jēri piedzimst un tiek audzēti (dzimšanas saimniecība, sadales centrs, tad galīgās apstrādes centrs vai attiecīgā gadījumā tikai galīgās apstrādes centrs) AĢIN “Agneau des Pyrénées” ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

Minimālais derīguma termiņš ir ne vairāk kā 21 mēnesis. Subproduktu minimālais derīguma termiņš ir ne vairāk kā 18 mēneši.

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Attiecībā uz jēriem, kuru vecums nepārsniedz 45 dienas un kas audzēti saskaņā ar specifikācijā paredzētajiem nosacījumiem, jāpievieno norāde “Agneau de lait”.

Izcelsmes valsts nosaukumu “Francija” ievieto tajā pašā redzes laukā, kurā atrodas aizsargātais nosaukums “Agneau des Pyrénées” un AĢIN logotips. Turklāt atsauces uz apzīmējumu “Pyrénées” attiecībā uz produktiem, kuriem ir piešķirts AĢIN, nedrīkst tulkot.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Atlantijas Pireneju [Pyrénées–Atlantiques] departamentā:

— Viss kantons: Baïgourra et Mondarrain; Billère et coteaux de Jurançon; Gave et Terres du Pont-Long; Hendaye –Côte Basque-Sud; Le cœur de Béarn; Lescar; Montagne Basque; Nive-Adour; Oloron-Sainte-Marie 1 un 2; Ouzoum, Gave et Rives du Néez; Pau 1, 2, 3 un 4; Pays de Bidache –Amikuze –Ostabarre; Saint-Jean de Luz; Ustaritz-Vallées de Nive et Nivelle.

— Orthez et Terres des Gaves et du Sel kantonā: visas pašvaldības, izņemot Baigts-de-Béarn, Puyoô, Ramous, Saint-Boés, Saint-Girons-en-Béarn.

— Vallées de l’Ousse et du Lagoin kantonā: visas pašvaldības, izņemot Limendous, Lourenties.

— Anglet, Argagnon, Artigueloutan, Bayonne, Biarritz, Castétis, Denguin, Labastide-Cézéracq, Lacq, Lée, Mont, Ousse, Sauvagnon, Serres-Castet pašvaldība.

Augšpireneju [Hautes-Pyrénées] departamentā:

— Viss kantons: La Haute-Bigorre; La vallée de la Barousse; La vallée des Gaves; Lourdes 1 un 2; Moyen-Adour; Neste, Aure et Louron; Ossun.

— Vallée de l’Arros et des Baïses kantonā: visas pašvaldības, izņemot Bernadets-Dessus, Clarac, Goudon, Libaros, Mouledous, Orieux, Sabarros, Sentous, Toumous-Devant.

— Les Coteaux kantonā: Aries-Espénan, Bazordan, Betbèze, Castelnau-Magnoac, Casterets, Caubous, Deveze, Gaussan, Lalanne, Laran, Lassales, Monléon-Magnoac, Monlong, Pouy, Sarriac-Magnoac, Thermes-Magnoac, Villemur pašvaldība.

— Sarrouilles, Soues pašvaldība.

Augšgaronnas [Haute-Garonne] departamentā:

— Viss kantons: Bagnères de Luchon; Saint-Gaudens.

— Auterive kantonā: visas pašvaldības, izņemot Auribail, Auterive, Beaumont-sur-Léze, Capens, Caujac, Cintegabelle, Esperce, Gaillac-Toulza, Grepiac, Grazac, Labruyère-Dorsa, Marliac, Mauressac, Mauzac, Miremont, Montaut, Lagrâce-Dieu, Noé, Puydaniel.

— Cazères kantons, izņemot šādas pašvaldības: Agassac, Ambax, Beaufort, Bérat, Boissède, Cambernard, Castelgaillard, Casties-Labrande, Cezac, Coueilles, Forgues, Frontignan-Savès, Goudex, Isle-en-Dodon, Labastide-Clermont, Labastide-Paumes, Lahague, Lautignac, Lherm, Martisserce, Mauvezin, Mirambeau, Molas, Mones, Montastruc-Savès, Montgras, Pin-Murelet, Plagnole, Polastron, Poucharramet, Pouy-de-Touges, Rieumes, Riolas, Saint-Araille, Sainte-Foy-de-Peyrolières, Sajas, Saveres, Senarens.

Žēras [Gers] departamentā:

— Saint-Blancard pašvaldība.

Arjēžas [Ariège] departamentā:

— visas pašvaldības, izņemot Canté, Labatut, Lissac, Saint-Quirc.

Odas [Aude] departamentā:

— Viss kantons: Limoux; Quillan.

— Bram kantonā: Escueillens-et-Saint-Just-de-Bélengard, Monthaut, Romy pašvaldība.

— Carcassone 2 kantonā: Verzeille, Villefloure pašvaldība.

— Trèbes kantonā: Arquettes-en-Val, Caunettes-en-Val, Fajac-en-Val, Labastide-en-Val, Mayronnes, Montlaur, Pradelles-en-Val, Rieux-en-Val, Servies-en-Val, Taurize, Villar-en-Val, Villetritouls pašvaldība.

— Fabrezan kantonā: visas pašvaldības, izņemot Boutenac, Camplong–d’Aude, Fabrezan, Ferrals-les-Corbières, Fontcouverte, Luc-sur-Orbieu, Montseret, Saint-André-de-Roquelongue.

Austrumpireneju [Pyrénées–Orientales] departamentā:

— Viss kantons: Le Canigou; Les Pyrénées catalanes.

— La Vallée de l’Agly kantonā: visas pašvaldības, izņemot Cases-de-Pène, Espira-de-l’Agly, Opoul-Périllos, Rivesaltes, Salses-le-Château, Vingrau.

— La Vallée de la Têt kantonā: Ille-sur-Têt, Montalba-le-Château pašvaldība.

— Côte Vermeille kantonā: visas pašvaldības, izņemot Palau-del-Vidre, Saint-André.

— Les Aspres kantonā: Caixas, Calmeilles, Llauro, Montauriol, Oms, Passa, Tordères pašvaldība.

— Vallespir-Albères kantonā: visas pašvaldības, izņemot Montesquieu-des-Albères, Saint-Genis-des-Fontaines, Villelongue-dels-Monts.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

“Agneau des Pyrénées” saikne ar ģeogrāfisko apgabalu ir balstīta uz tā reputāciju un uz tās sārtās, atkarībā no vecuma pat gaiši sārtās gaļas kvalitāti, ko nosaka barošana pamatā ar mātes pienu. Šai teritorijai īpaši labi pielāgojušos Pireneju piena aitu un zīdītājaitu šķirņu izmantošana piešķir to izcilajiem jēriem nobarotības formu no plānas tauku plēvītes līdz pilnīgi nosedzošam tauku slānim

Pirenejiem raksturīgi dažāda augstuma kalni un priekškalnu apgabali. Reljefs stipri ietekmē klimatu. Pirenejos valda kalnu klimats ar bargām ziemām un maigām un saulainām vasarām. Okeāna tuvums un okeāniskās gaisa masas, ko aizturējuši kalni, dod nosacītu rāmumu un ievērojamu nokrišņu daudzumu. Visbeidzot, vienā un tajā pašā apgabalā nokrišņu daudzums, saules iedarbība un temperatūra mainās atkarībā no nogāzēm un to vērsuma, radot lielu klimatisko apstākļu dažādību. Šie vides apstākļi augstu virs jūras līmeņa ar ievērojamu nokrišņu daudzumu, pietiekamu saules gaismu un bargu temperatūru ziemā, bet mērenu vasarā ļauj zālei izaugt atbilstoši vietējām lopu ganīšanas praksēm. Cilvēki ar lopu ganīšanu Pirenejos sāka nodarboties vismaz pirms septiņiem tūkstošiem gadu. Tā kā kalnos un priekšalnē ir iespaidīgas nogāzes, lielākā daļa zemes gabalu ir piemēroti ganībām, it sevišķi vasarā. Lopu audzēšana, izmantojot iekoptās ganības, ir vispiemērotākais risinājums, lai vislabāk izmantotu šos zālājus, tāpēc Pirenejos ir liels atgremotāju, īpaši liellopu un aitu audzēšanas saimniecību īpatsvars. Šāda sistēma var darboties tikai ar šķirnēm, kas pielāgojušās savai teritorijai.

Aitu audzētavas ir atrodamas visā Pireneju kalnu grēdas garumā, un tas ir saistīts ar zāles augšanu visu gadu, pateicoties maigajam un mitrajam klimatam. Klimatiskie un jo īpaši nokrišņu gradienti starp dažādiem apgabala sektoriem izskaidro vietējām vides īpatnībām labi pielāgojušos trīs piena šķirņu un septiņu zīdītājaitu šķirņu attīstību un atšķirības.

Reljefs nosaka augu valsts pakāpjveida izvietojumu, kas savu īsto vērtību pierāda, mainoties gadalaikiem, un tas raksturo aitkopības pārvaldību. Ganību ekosistēma vēsturiski ir sistēma, kuras centrā ir zālēdāji, kurus pārvieto uz vasaras ganībām, lai racionāli izmantotu kalnu zāli, ko papildina īpaši ar lopbarību un graudaugiem.

Pireneju šķirņu aitas ir izturīgas, pielāgojušās mainīgiem laikapstākļiem un vasarošanai kalnu ganībās. Arī mūsdienās tās ir galvenās šajā apgabalā sastopamās šķirnes. Izturīguma dēļ tām ir staigāšanai pielāgota morfoloģija, ar garām un slaidām kājām, un dzīvnieki ir diezgan viegli.

Arī jēru nobarošana ir prakse, kas tradicionāli izkopta Pireneju masīvā, visbiežāk zīdīšanas sistēmās, kuru vienīgie ienākumi ir no jēru pārdošanas, un tādēļ jēri ir jānobaro uz vietas, lai gūtu iespējami lielāku peļņu. Tomēr, tā kā kalnu saimniecības atrodas tālu cita no citas un galīgajai apstrādei nepieciešamās barības ražošanas potenciāls šajos apgabalos ir mazs, tradicionāli dažu gaļas jēru apstrādi pabeidz nevis to dzimšanas saimniecībā, bet gan galīgās apstrādes centrā.

Pireneju jērs ir cēlies no ražošanas metodēm un prasmēm, kas saistītas ar šo apgabalu.

Ģeogrāfiskajā apgabalā ir īpaši reljefa un klimatiskie apstākļi, un tie ir piemēroti lopkopībai, it īpaši aitkopībai.

Pireneju apgabalā, kurā kombinēti augstie kalni un to priekškalnes, priekšroka tiek dota lopkopībai un it sevišķi aitkopībai. Tā reljefa un klimata dažādība nosaka kalnu un nogāžu apgabalu savstarpēju papildināmību.

Vismaz septiņus mēnešus gadā aitas barojas pļavās, kalnos un kalnu nogāžu zālienos.

Pateicoties to izturībai un spējai pielāgoties Pireneju vides pedoklimatiskajiem ierobežojumiem, šīs šķirnes ir ļāvušas uzturēt saimniecības sarežģītos apgabalos, veidojoties dzīvotspējīgām agropastorālajām sistēmām. Reljefa radītais augu valsts pakāpjveida izvietojums tiek izmantots atkarībā no gadalaikiem, un ir aitkopībā raksturīgs.

Vietējo un izturīgo Pireneju šķirņu izmantošana veicina praksi, kas atbilst šīs teritorijas atšķirīgo īpašību ņemšanai vērā (saimniecību atrašanās tālu citai no citas: izolētības problēmas, lopbarības avotu pieejamība, grūtības ar savākšanu).

Pireneju kalnu grēdas vides īpatnības un apstākļu dažādība ir ļāvusi attīstīties desmit aitu šķirnēm. Katra no šīm desmit šķirnēm, kas ir nevainojami pielāgojusies savai teritorijai un Pireneju aitkopības pārvaldībai, gādā jēru audzēšanai izcilus indivīdus.

Piena aitas tiek slauktas, un tāpēc to jēri ir jānošķir, kad tie vēl ir pavisam jauni. Šajā teritorijā augusī zāle ļauj tiem iegūt īpaši bagātīgu pienu, apmierinot visas jēru uztura vajadzības, kuri nesaņems citu barību kā tikai mātes pienu, ko tie zīž no mātes pupa. Šī iemesla dēļ šāda piena jēra gaļas krāsa būs no bālas līdz gaiši sārtai. Zīdītājaitas netiek slauktas, tāpēc vismaz sešdesmit dienas lielāko laika daļu tās pavada kopā ar saviem jēriem, un tas ir laiks, kurā jēriem attīstās atgremotāja gremošanas sistēma un tie pāriet no piena uztura uz uzturu, kura pamatā ir lopbarība un graudaugi. Šāda barošana divos posmos un jēra vecums, ne pārāk mazs, ne pārāk liels, ļauj iegūt sārtas krāsas gaļu.

Audzētāji ir saglabājuši savas audzēšanas sistēmas, kas ļauj ražot šos atzītos un novērtētos divu veidu jērus.

“It sevišķi mani sajūsmina Pireneju piena jērs. Tā miesā izpaužas piena maigums līdz pat tā mistiskajai dimensijai. Bībelē jērs ir nevainības, dzīvības uzvaras pār nāvi, augšāmcelšanās simbols. Kaut kas no tā visa ir sajūtams, iekožoties šajā gaļā: dabas maigums, viegla aromātisko zāļu kā paradīzes apsolījuma garša.”“Sastapšanās ar Garšu, mazs Francijas izcilībai veltīts traktāts [Rencontres Savoureuses, petit traité de l’excellence française]”, Alēns Dikass [Alain Ducasse], izdevniecība “Plon”, 1999. gads.

“Sešas vai septiņas Pireneju jēru un aitu speciālistu paaudzes veido Furkadu [Fourcade] uzņēmumu. Tarbas Pireneju jērs ir vispārzināma vērtība, Leona Furkada [Léon Fourcade] tēvs sūtīja jērus uz Parīzi bez jebkādām atpazīšanas zīmēm.”“Lauksaimniecības pārtikas kvalitāte Pirenejos [La qualité agro-alimentaire dans les Pyrénées]”, izdevniecība “transhumance”, 1994. gads.

1989. gadā tika nodibināta Pireneju piena jēra brālība. Kopš 1980. gadiem Pireneju audzētāji ir izveidojuši grupas un organizācijas, lai veicinātu savu produktu pārdošanu (ar zīmolu “Chouria” Rietumos, pārdomas par jēru “Primeur Pyrénées” Centrālajos Pirenejos). 2007. gadā Centrālajos Pirenejos tika izveidota preču zīme “Agneau des Pyrénées”.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-7b3a8cf3-e829-4f4f-963e-3cb61014c5c5

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.

(*1) Eksportam paredzēts noformējums ”