KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Globāla partnerība nabadzības izskaušanai un ilgtspējīgai attīstībai pēc 2015. gada /* COM/2015/044 final */





KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Globāla partnerība nabadzības izskaušanai un ilgtspējīgai attīstībai pēc 2015. gada I. IEVADS 2015. gads ir izšķirošs gads globālai ilgtspējīgai attīstībai un nabadzības izskaušanai. Pieņemot attīstības programmu laikposmam pēc 2015. gada, starptautiskā sabiedrība ir aicināta ar pārveidojumiem reaģēt uz nopietnām problēmām, kas šobrīd jārisina pasaulē: izskaust nabadzību, panākt iekļaujošu un ilgtspējīgu attīstību tagadējām un nākošajām paaudzēm un veicināt un aizsargāt visas cilvēktiesības un pamatvērtības, lai nodrošinātu pamatu miermīlīgai un plaukstošai sabiedrībai. Šogad notiks divas augsta līmeņa starptautiskas sanāksmes, kurās būs iespēja vienoties par jaunu programmu, cita starpā, par ilgtspējīgas attīstības mērķu kopumu un jaunu globālu partnerību, kura būs šīs programmas pamatā: trešā starptautiskā konference par attīstības finansēšanu, kas jūlijā notiks Adisabebā, un Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) sammits par attīstības programmas pieņemšanu laikposmam pēc 2015. gada, kas septembrī notiks Ņujorkā. Šis process balstās uz agrākām iniciatīvām, proti, Tūkstošgades attīstības mērķiem (TAM) un "Rio + 20" konferenci par ilgtspējīgu attīstību. Vienošanās par programmu laikposmam pēc 2015. gada būtiski ietekmēs arī sarunas saistībā ar ANO Vispārējo konvenciju par klimata pārmaiņām. Jau ir panākts būtisks progress, īstenojot dažādus procesus ANO. Ziņojums, ko izstrādājusi Atklātā darba grupa ilgtspējīgas attīstības mērķu jautājumos[1], ziņojums, ko sniegusi Starpvaldību ekspertu komiteja ilgtspējīgas attīstības finansēšanas jautājumos[2], un ANO ģenerālsekretāra (ANO ĢS) kopsavilkuma ziņojums[3] ir svarīgs ieguldījums, kas apliecina, ka globāla vienošanās par vērienīgu attīstības programmu laikposmam pēc 2015. gada ir sasniedzama. Eiropas Savienība (ES) šajos procesos vienmēr ir pildījusi būtisku un konstruktīvu funkciju, sniedzot svarīgu ieguldījumu un aktīvi sadarbojoties ar partneriem visos līmeņos. Eiropas Komisijas 2013. gada februāra[4], 2013. gada jūlija[5] un 2014. gada jūnija[6] paziņojumos un Padomes 2013. gada jūnija[7], 2013. gada decembra[8] un 2014. gada decembra[9] secinājumos ir skaidri formulēts ES redzējums par programmu laikposmam pēc 2015. gada, kurai jābūt globālai un universālai un jāietver visas trīs ilgtspējīgas attīstības dimensijas: sociālā, ekonomikas un vides dimensija. Šādas tālejošas programmas īstenošana ir ne vien sarežģīts uzdevums, bet tā ir arī unikāla iespēja pārskatīt un nostiprināt globālās sabiedrības sadarbības veidus. Lai varētu īstenot programmu laikposmam pēc 2015. gada, ir vajadzīga jauna, globāla partnerība nabadzības izskaušanai un ilgtspējīgai attīstībai. Ikvienam būs jāpiedalās, lai šī globālā partnerība izdotos. ES ir apņēmusies pilnībā pildīt savas saistības un konstruktīvi sadarboties ar citiem, cerot uz viņu aktīvu līdzdalību. Šajā paziņojumā, balstoties uz Padomes 2014. gada decembra secinājumiem, sniegts Eiropas Komisijas viedoklis par visaptverošajiem principiem un galvenajiem elementiem, kas nepieciešami, lai globālā partnerība efektīvi atbalstītu attīstības programmu laikposmam pēc 2015. gada. Paziņojumā ierosināti priekšlikumi par to, kā ES un tās dalībvalstis varētu dot ieguldījumu partnerībai. Paziņojumā uzsvērts, ka ES ir gatava pozitīvi iesaistīties globālā diskusijā par to, kā īstenot ilgtspējīgas attīstības mērķus nākotnē, un uz šo paziņojumu balstīsies ES kopējā nostāja starpvaldību sarunās. Pielikumā ir ierosināti priekšlikumi iespējamām darbībām, lai īstenotu programmu laikposmam pēc 2015. gada. II. GLOBĀLĀS PARTNERĪBAS VISAPTVEROŠIE PRINCIPI Jaunajai globālajai partnerībai vajadzētu ienest jaunu, pārveidojošu solidaritātes un sadarbības noskaņu. Liela nozīme būs valstu līdzdalībai un vadībai, ko atbalstītu politiskā apņemšanās visaugstākajā līmenī. Valstu ieguldījums ir jānostiprina, īstenojot sadarbību visos līmeņos un iesaistot visas ieinteresētās personas, ņemot vērā pieredzi, kas gūta, īstenojot globālo partnerību attīstības jomā saistībā ar Tūkstošgades attīstības mērķiem un citas starptautiskās partnerības. Lai tas izdotos, ir jāīsteno politikas pasākumi un jāmobilizē resursi, palielinot visu valstu ieguldījumu atbilstoši to spējām. Globālajai partnerībai būtu jābalstās uz tādiem principiem kā kopīga atbildība, savstarpēja līdzatbildība un attiecīgas spējas. Ir jāiesaistās valstīm visos attīstības līmeņos un jāuzņemas atbildība par tās īstenošanu. Partnerībai jābalstās arī uz cilvēktiesību ievērošanu, labu pārvaldību, tiesiskumu, atbalstu demokrātijas institūcijām, līdzdalību, nediskrimināciju un dzimumu līdztiesību. Partnerībai būtu jāatbalsta ilgtspējīgas attīstības trīs dimensiju līdzsvarota integrēšana, lai novērstu nekoordinētu darbu un kompromisu meklēšanu starp dažādiem mērķiem. Klimata pārmaiņas arvien vairāk ietekmē problēmas, kas saistītas gan ar nabadzības izskaušanu, gan ilgtspējīgu attīstību, tādēļ ir nepieciešams aktīvi integrēt klimata pārmaiņu jautājumus attīstības programmā laikposmam pēc 2015. gada un globālajā partnerībā, kas būs šīs programmas pamatā. Globālajai partnerībai, kas pārsniedz parastas sadarbības ietvarus, ir jāsekmē efektīvākas un iekļaujošākas ieinteresēto personu daudzpusējas partnerības, darbojoties visos līmeņos un iesaistot privāto sektoru un pilsonisko sabiedrību, tostarp sociālos partnerus, akadēmiskās aprindas, fondus, zināšanu institūtus un sabiedriskās iestādes. Lai programma izdotos, ir nepieciešama saskaņota politika visos līmeņos ar mērķi nodrošināt, ka valdības politika atbalsta nabadzības mazināšanu un ilgtspējīgu attīstību. Globālajai partnerībai būtu jāveicina visu resursu, tai skaitā vietējo resursu, starptautisko publisko finanšu, privātā sektora finanšu un novatoriska finansējuma, ilgtspējīga un efektīva izmantošana. Nākotnē globālajai partnerībai vajadzētu skaidri koncentrēties uz izvērtējamu, konkrētu un ilgtspējīgu rezultātu sasniegšanu, kas tieši veicina noteikto mērķu un uzdevumu izpildi, kļūst par pamatu strukturālām reformām un, visbeidzot, nodrošina pozitīvus un ilgtspējīgus rezultātus cilvēkiem un mūsu planētai. Globālās partnerības pamatā vajadzētu būt pārredzamībai un informācijas apmaiņai ar visām ieinteresētajām personām, kam vajadzētu uzsvērt to, cik visiem pilsoņiem un ieinteresētajām personām svarīga ir stingra uzraudzība, līdzatbildība un pārskatīšana visos līmeņos, un nodrošināt atgriezenisko saiti un mācīšanos. Lai īstenotu programmu laikposmam pēc 2015. gada, visām valstīm būtu jāievieš piemērota politika, kas ļautu tām īstenot ilgtspējīgas attīstības mērķus saskaņā ar to attiecīgajām spējām. Būtu vienādi jākoncentrējas gan uz pareizu politiku, gan uz īstenošanai pietiekamu finanšu līdzekļu mobilizēšanu, jo šie faktori ir atkarīgi viens no otra. Skaidra un uz rezultātiem vērsta politikas vide ir obligāts priekšnoteikums, lai ar finansējumu panāktu reālu ietekmi, un finansējumam būtu arī aktīvi jāsekmē saistību īpatsvara palielināšana un jāstimulē citi īstenošanas līdzekļi, piemēram, izmantojot veicinošu politiku, spēju veidošanu, tirdzniecību, inovāciju, privātā sektora investīcijas. Eiropas Komisija, cieši sadarbojoties ar dalībvalstīm, turpinās darbu, lai īstenotu programmu ES un atbalstītu tās īstenošanu citur pasaulē, veidojot konstruktīvu sadarbību un partnerību. Lai pilnībā īstenotu programmu laikposmam pēc 2015. gada, būs vajadzīga ES un tās dalībvalstu aktīva iesaistīšanās, veicot pasākumus visos līmeņos. ES var piedāvāt savu pieredzi, kas gūta īstenojot politiku, kurā atspoguļojas programmas galvenie principi, piemēram, ilgtspējība, sadarbība un partnerība. Kā piemērus var minēt stratēģiju "Eiropa 2020"[10] (tās mērķis ir nodrošināt gudru, ilgtspējīgu un integrējošu izaugsmi, izmantojot integrētu un saskaņotu politikas pasākumu kopumu), politikas saskaņotību attīstībai[11] un 7. vides rīcības programmu[12]. III. GLOBĀLĀS PARTNERĪBAS GALVENIE ELEMENTI — ĪSTENOŠANAS LĪDZEKĻI Tālāk ir minēti galvenie elementi, kurus vajadzētu iekļaut globālajā partnerībā. Tie ietver pasākumus, kas veiksmīgai īstenošanai būtu jāveic visiem partneriem, un konkrētus priekšlikumus par to, kā ES varētu palīdzēt. 3.1. Veicinoša un labvēlīga politikas vide visos līmeņos Katrā valstī ir nepieciešams efektīvas politikas, prakses, iestāžu un resursu saskaņots kopums, lai valstī izveidotu labvēlīgu vidi, kurā īstenot programmu laikposmam pēc 2015. gada. Laba pārvaldība visos līmeņos ir svarīgs programmas īstenošanas līdzeklis un nozīmīgs mērķis pati par sevi. Valstu līmenī visām valdībām, pilnībā apspriežoties ar iedzīvotājiem, būs jāizlemj, kā tās palīdzēs sasniegt mērķus, paturot prātā vajadzību iekļaut visus sabiedrības locekļus, īpaši vismazāk aizsargātos. Ir svarīgi pilnībā iesaistīt pilsonisko sabiedrību. Jaunajai globālajai partnerībai būtu arī jāveicina vietējo pašpārvalžu un vietējo ieinteresēto personu attīstības potenciāls. Būtu jāpastiprina koordinācija dažādos līmeņos: pasaules, valstu, reģionu un vietējā līmenī. Īstenošanai valsts un vietējā līmenī katrai valstij ir vajadzīga efektīva likumdošanas un normatīvā sistēma, lai sasniegtu politikas mērķus. Valstīm ir jāveicina efektīvas un atbildīgas iestādes, pārredzama politika un sistēmas un atbildība pret saviem pilsoņiem, īstenojot uz tiesiskumu balstītus demokrātiskus procesus. Tam būtu jāietver taisnīgs un paredzams tiesiskais regulējums, kas veicina un aizsargā cilvēktiesības, darba pamatstandartus un vidi un nodrošina dabas resursu ilgtspējīgu pārvaldību. Lai to panāktu, jānodrošina arī stabila, veicinoša vide privātajam sektoram, cita starpā, izveidojot vienlīdzīgus konkurences apstākļus un atbalstot ilgtspējīgas investīcijas. Ir ļoti svarīgi īstenot tiesību aktus un nodrošināt to izpildi, cita starpā, apkarojot nelikumīgas darbības, novēršot šķēršļus īstenošanai, veidojot tiesībaizsardzības spējas un informējot sabiedrību, lai ieinteresētās personas varētu prasīt atbildību no valdības un iestādēm. ES ir apņēmusies uzlabot savu tiesisko regulējumu un sadarboties ar partneriem, lai palīdzētu attīstīt un stiprināt taisnīgu, efektīvu un pārredzamu tiesisko regulējumu, un veicināt tiesu sistēmu efektivitāti, neatkarību un kvalitāti, atbalstot spēju veidošanu un zināšanu apmaiņu. Labai pārvaldībai ir vajadzīgas efektīvas budžeta izstrādes, finanšu piešķīrumu un izdevumu uzraudzības sistēmas. Šīm sistēmām jābūt pilnībā pārredzamām un pieejamām plašai sabiedrībai, lai veicinātu līdzdalību lēmumu pieņemšanā un privātā sektora iesaisti, un lai apkarotu korupciju. Būtiska nozīme ir efektīvai makroekonomikas politikai, lai nodrošinātu, ka tiek mobilizēti un efektīvi izmantoti vajadzīgie resursi saskaņā ar ilgtspējīgas attīstības mērķiem. Valdībām ir jāveicina ilgtspējīga un iekļaujoša izaugsme, kas dod labumu visiem sabiedrības locekļiem, tai skaitā marginalizētajiem un atstumtajiem. Normatīvie instrumenti jāapvieno ar ekonomikas instrumentiem, kuri ir elastīgi un izmaksu ziņā izdevīgi rīki, kas var palīdzēt sasniegt apvienotos mērķus. Ekonomikas instrumenti, piemēram, nodokļu atvieglojumi, regulētie tarifi un maksājumi par ekosistēmu pakalpojumiem, var nodrošināt stimulus ilgtspējīgai izaugsmei, cita starpā, novirzot nodokļu slogu no darbaspēka uz ražojumiem, kuriem ir negatīva ietekme uz ilgtspējību, un piešķirot tirgojamas emisijas atļaujas, kā tas, piemēram, notiek ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas gadījumā. Oglekļa dioksīda cenu noteikšana ir svarīgs stimuls investīcijām tīrās tehnoloģijās un risinājumos oglekļa dioksīda emisijas samazināšanai, īpaši jaunattīstības valstīs. Tāpēc visām valstīm vajadzētu iesaistīties oglekļa dioksīda cenu noteikšanā, lai risinātu problēmas saistībā ar siltumnīcefekta gāzu emisiju. Ilgtspējīgs publiskais iepirkums ļauj valdībām, pamatojoties uz sociāliem un ekoloģiskiem kritērijiem, izmantot valsts izdevumus, lai palielinātu pieprasījumu pēc ilgtspējīgiem produktiem un pakalpojumiem, tādējādi palielinot to tirgus daļu un nodrošinot uzņēmumiem taustāmus stimulus. Saskaņota politika ir galvenais faktors patiesi atbalstošas politikas vides veidošanai. Lai globālā partnerība izdotos, visām politikas jomām valsts un vietējā līmenī ir jānodrošina saskaņots ieguldījums ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanā gan valsts iekšējā, gan starptautiskā līmenī. Būtu jāņem vērā daudzu nozaru, piemēram, lauksaimniecības, enerģētikas un veselības nozares, lielā nozīme vairāku mērķu un uzdevumu veicināšanā. Būtiska nozīme ir politikas pasākumiem, ar kuru palīdzību var nodrošināt un veicināt, lai būtu pieejamas pienācīgas kvalitātes darbavietas ar ilgtspējīgu un atbilstošu sociālo aizsardzību visiem, kā arī sekmēt investīcijas cilvēkkapitālā, nodrošinot izglītību, kvalifikāciju un apmācību. Joprojām svarīgi ir pārvarēt nevienlīdzību un sociālo atstumtību, īpaši attiecībā uz visneaizsargātākajām iedzīvotāju grupām, tostarp sievietēm, bērniem, gados vecākiem cilvēkiem un personām ar invaliditāti, cita starpā, izmantojot tādus instrumentus kā dzimuma un vecuma rādītāji. Vēl viens svarīgs uzdevums ir reformēt vai likvidēt videi kaitīgas subsīdijas, piemēram, subsīdijas fosilajam kurināmajam, un aizstāt tās ar intervences pasākumiem, kuri ir klimata ziņā efektīvi, mazāk kaitē videi un efektīvāk sekmē nabadzības mazināšanu. Saskaņota politika ietver arī piemērotus koordinēšanas mehānismus dialogam starp ieinteresētajām personām un politikas un rezultātu uzraudzību un izvērtēšanu. Nedrīkst aizmirst par reģionālā līmeņa nozīmi. ES aktīvi veicina reģionālo attīstību un integrāciju, kas var rosināt tirdzniecību, investīcijas un mobilitāti un sekmēt mieru un stabilitāti. Lai īstenotu programmu laikposmam pēc 2015. gada, globālā līmenī būs nepieciešama arī efektīva starptautiska pārvaldes sistēma, stabili finanšu tirgi un sadarbība ekonomikas jomā, ietverot regulējumu vajadzīgajā līmenī. Globālās pārvaldības iestādēm ir jābūt efektīvām un pārredzamām, ar izstrādātu sistēmu ziņošanai par progresu mērķu sasniegšanā un šā progresa novērtēšanai. Ir jāturpina virzība uz starptautisko finanšu iestāžu pārvaldības uzlabošanu. Turklāt G7 un G20 programmas ir piemērs tādām politikas saistībām, kas varētu daudz ko mainīt. Koordinēta starptautiskā politika un rīcība ir nepieciešama arī globālo sabiedrisko labumu jomā, cita starpā, uzlabojot starptautisko nolīgumu īstenošanu, kam ir liela nozīme, lai sasniegtu vairākus ilgtspējīgas attīstības mērķus. Ir daudz globālu vai pārrobežu problēmu, tādēļ to risināšanai ir vajadzīgi īpaši starptautiski sadarbības nolīgumi. Valstu politikai jābūt konsekventai un saskaņotai ar starptautiskiem nolīgumiem. ES ir aktīvi atbalstījusi vairākus starptautiskos nolīgumus un ir to dalībniece, un ir gatava uzņemties vadību un palīdzēt veicināt īstenošanas darbības vairākās jomās, piemēram, tādās kā daudzpusēji nolīgumi veselības jomā, daudzpusēji nolīgumi vides jomā un starptautiska okeānu pārvaldība. Pasaulē, kura kļūst arvien vairāk savstarpēji saistīta, visām valstīm ir sistemātiski jāņem vērā savas īstenotās politikas iespējamā pozitīvā un negatīvā ietekme uz citām valstīm. Tāpēc visām attīstītajām valstīm, valstīm ar vidēji augstiem ienākumiem un jaunām tirgus ekonomikas valstīm būtu jāapņemas izveidot sistēmas, lai novērtētu, kā jaunas politikas pieņemšana ietekmēs nabadzīgākās valstis. ES politikas saskaņotība attīstībai ir juridiskas saistības ņemt vērā attīstības sadarbības mērķus ES īstenotajā politikā, kas var ietekmēt jaunattīstības valstis. Tas nozīmē gan novērst valstu iekšējās politikas iespējamo negatīvo ietekmi uz trešām valstīm, gan veicināt sinerģiju starp ekonomikas, sociālās un vides politikas jomām. 3.2. Programmas īstenošanas spēju attīstīšana Programma laikposmam pēc 2015. gada var tikt ieviesta tikai tad, ja visām partnervalstīm ir efektīvas iestādes un cilvēki ar vajadzīgajām prasmēm un kompetenci, lai izskaustu nabadzību un nodrošinātu ilgtspējīgu attīstību. Ir vajadzīga arī spēja izvērtēt vajadzības, apkopot datus, uzraudzīt īstenošanu un pārskatīt stratēģijas. Lai sasniegtu ilgtspējīgas attīstības mērķus, ir jāizveido papildu un jaunas spējas un prasmes visos līmeņos un visās valstīs, tostarp ES valstīs. Spēju veidošana, tai skaitā institucionālā un organizatoriskā attīstība, būs efektīva tikai tad, ja atbildību par to uzņemsies un to vadīs tie, kam tā ir vajadzīga. Tās pamatā vajadzētu būt uz mācībām un zināšanām balstītiem pasākumiem, kā arī pastāvīgam, godīgam un konstruktīvam dialogam par politiku un attīstības rezultātiem. Šai pieejai vajadzēt būt vērstai uz cilvēkresursu un plānošanas, pārvaldības un uzraudzības sistēmu un procesu attīstību. Visiem starptautiskās sadarbības partneriem, tostarp starptautiskajām organizācijām, būtu jānostiprina un jāuzlabo savs atbalsts spēju veidošanas procesiem, tai skaitā tīklu un sistēmu izmantošanai zināšanu apmaiņai, mācībām no kolēģiem un koordinācijai visu attīstības partneru starpā. Šie procesi var ietvert visu veidu sadarbības partnerības, tostarp ziemeļu-dienvidu, dienvidu-dienvidu, un trīspusējas un reģionālas pieejas, iesaistot ieinteresētās personas no publiskā un privātā sektora. Īpaši daudz vajadzētu darīt vismazāk attīstītajās valstīs (VAV) un nestabilās valstīs, kurās ir būtiski sagatavot nosacījumus pārmaiņām un stiprināt visneaizsargātāko iedzīvotāju izturētspēju. ES ir apņēmusies uzlabot atbalstu spēju veidošanai un integrēt to visās sadarbības jomās, ņemot vērā daudzu ieinteresēto personu viedokli. ES atzīst, ka spēju veidošana partnervalstīs ir galvenais faktors, lai uzlabotu palīdzības efektivitāti, un jau veicina savstarpējas mācīšanās procesu un tīklu veidošanu, īstenojot tādas iniciatīvas kā tehniskās sadarbības un institucionālas attīstības programmas. ES pastiprinās spēju veidošanu statistikas un uzraudzības jomā partnervalstīs. 3.3. Vietējo publisko finanšu mobilizācija un efektīva izmantošana Valstu valdībām ir galvenā atbildība par ilgtspējīgas ekonomikas politikas īstenošanu. Tas nozīmē uzņemties atbildību, lai mobilizētu un efektīvi izmantotu publiskos resursus, tostarp dabas resursus. Tas arī paredz pareizu finanšu pārvaldību un tādu pasākumu izveidošanu un nostiprināšanu kā revīzija, kontrole un krāpšanas un korupcijas apkarošana, pienācīga nodokļu administrēšana un ziņojumu iesniegšana par katru valsti, lai uzlabotu finanšu pārskatāmību un apkarotu nelikumīgas finanšu plūsmas. Lai gan vietējie publiskie ieņēmumi pēdējos gados ir ievērojami palielinājušies, nodokļu līmenis daudzās valstīs joprojām ir zems. Papildus tam, ka tiek nodrošināta fiskālā telpa valsts izdevumiem par attīstības prioritātēm, efektīva un pārredzama publisko resursu iekasēšana un izmantošana stiprina valstu līdzatbildību un veicina stabilas attiecības starp valsts pārvaldi un pilsoņiem. Tāpēc vietējo resursu bāzes padziļināšana un paplašināšana un tās pārvaldības un efektīvas izmantošanas uzlabošana visās valstīs ir svarīga nabadzības izskaušanai un ilgtspējīgai attīstībai. Dabas kapitāla bilance var palīdzēt dabas resursiem bagātām valstīm stiprināt to pārvaldību un pārredzamību, veicinot ekonomikas izaugsmi. Pāreja uz zaļo ekonomiku sniedz jaunas, būtiskas iespējas, sekmējot ilgtspējīgu ekonomikas izaugsmi. ES ir apņēmusies darīt vairāk šajā jomā gan uz vietas, gan sniedzot atbalstu jaunattīstības valstīm. Pieaugoša integrācija starptautiskajos finanšu tirgos un ekonomikas globalizācija rada jaunas problēmas attiecībā uz valstu ieņēmumu palielināšanu. Tāpēc ir vajadzīga starptautiskā sadarbība, lai nodrošinātu pārredzamu, sadarbībā balstītu un taisnīgu nodokļu vidi, kas palīdzētu mobilizēt vairāk vietējo ieņēmumu. Parāds ir nozīmīgs elements, kas jāapsver vispārējo publisko finanšu kontekstā. Ilgtspējīga parādu finansēšana, ko stiprina parāda efektīva pārvaldība, ir finanšu stabilitātes un ilgtspējīgas fiskālās politikas pamats. Visām valstīm būtu jāuzņemas saistības, lai efektīvi mobilizētu un izmantotu vietējās publiskās finanses, tostarp attiecībā uz globāliem sabiedriskiem labumiem, piemēram, klimatu un bioloģisko daudzveidību, un tādām nozarēm, kas ir būtiskas nabadzības izskaušanai un ilgtspējīgai attīstībai, piemēram, lauksaimniecībai un enerģētikai. Visām valstīm būtu jāpiemēro vides aizsardzības un sociālās aizsardzības pasākumi un jāveicina un jāīsteno programmas, kas stiprina izturētspēju, tādējādi ietaupot izmaksas ilgtermiņā. Ir svarīgi iekļaut klimata mērķus vietējā publiskajā finansējumā gan tādēļ, lai palielinātu resursus darbībām klimata pārmaiņu jomā, gan lai izvairītos no investīcijām, kas nav ilgtspējīgas, un negatīvām ilgtermiņa izmaksām. Visām valstīm būtu jāapņemas sasniegt valsts ieņēmumu optimālu līmeni, piemēram, novērtējot nodokļu attiecību pret iekšzemes kopproduktu (IKP), cita starpā, stiprinot attiecīgās iestādes, palielinot nodokļu pārvaldes spējas un īstenojot valstu nodokļu sistēmu reformas, lai attiecīgos gadījumos paplašinātu nodokļu bāzi un nodrošinātu godīgu un taisnīgu nodokļu politiku. Visām valstīm ir arī jānodrošina, lai to rīcībā būtu sistēmas, kas nodrošinātu visu publisko resursu, cita starpā, parādu un finanšu līdzekļu un dabas resursu ieņēmumu efektīvu, ilgtspējīgu un pārredzamu pārvaldību. Lai to panāktu, valdībām būtu jāīsteno reformu programmas un jānostiprina iestādes, kas atbild par budžeta plānošanu un pārraudzību, tostarp neatkarīgas valstu augstākās revīzijas iestādes, parlamenti un pilsoniskā sabiedrība. Būtu jāveicina atklāto datu politika un jāveido arī valstu atklāto datu portāli. Jāpastiprina starptautiskā sadarbība nelikumīgu finanšu plūsmu novēršanai, lai vietējiem un starptautiskajiem uzņēmumiem nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus nodokļu jomā. Būtu jāpalielina ieguves rūpniecības pārredzamība un līdzatbildība, cita starpā, atklājot informāciju par uzņēmumu maksājumiem valdībām. Būtu arī jāpastiprina starptautiskā sadarbība nodokļu jomā. Visām valstīm būtu jāatbilst minimālajiem standartiem attiecībā uz labu pārvaldību nodokļu jomā (pārredzamība, informācijas apmaiņa un godīga nodokļu konkurence) un jāapņemas ieviest valsts noteikumus ar mērķi novērst izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, nodokļu apiešanu, agresīvu nodokļu plānošanu un nelabvēlīgu nodokļu konkurenci. Visām valstīm būtu jāstrādā pie nodokļu bāzes samazināšanas un peļņas novirzīšanas ieteikumu īstenošanas. 3.4. Starptautisko publisko finanšu mobilizācija un efektīva izmantošana Starptautiskais publiskais finansējums joprojām ir svarīga un stimulējoša daļa no kopējā finansējuma, kas pieejams jaunattīstības valstīm, un nākamajos 15 gados tas būs vajadzīgs vēl vairāk, lai īstenotu šo vērienīgo programmu. Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretārs kopsavilkuma ziņojumā norādīja, ka programma laikposmam pēc 2015. gada būtu jābalsta uz universāluma, dalītas atbildības un solidaritātes principa. Tāpēc Eiropas Komisija stingri atbalsta ANO ģenerālsekretāra aicinājumu, lai visas attīstītās valstis izpildītu ANO mērķi par oficiālo attīstības palīdzību (OAP) 0,7 % apmērā no nacionālā kopienākuma (NKI) un vienotos par konkrētu grafiku, lai izpildītu OAP saistības. Pēdējos desmit gados jaunattīstības valstis un jaunās tirgus ekonomikas valstis ir virzījušas globālo izaugsmi. Ņemot vērā pastāvīgo ekonomiskā un finansiālā stāvokļa uzlabošanos daudzās jaunattīstības valstīs, ir jāattīsta starptautiskās publiskās finanses laikposmā pēc 2015. gada, lai efektīvāk paātrinātu pārmaiņas un palīdzētu tās padarīt ilgtspējīgas. Arvien vairāk valstu, kuras nav ESAO Attīstības veicināšanas komitejas dalībnieces, jau nodrošina ievērojamas finanšu summas. Šīs partnervalstis palīdz ieviest pārmaiņas attīstības finanšu jomā, izmantojot alternatīvas sadarbības stratēģijas un kārtību, un tām būtu jāveltī vairāk uzmanības, lai palīdzētu valstīm, kurām tas ir visvairāk vajadzīgs. Ņemot vērā to nozīmi un saskaņā ar ierosinājumiem ANO ģenerālsekretāra kopsavilkuma ziņojumā valstīm ar vidēji augstiem ienākumiem un jaunajām tirgus ekonomikas valstīm būtu jāapņemas palielināt savu ieguldījumu starptautiskajā publiskajā finansējumā, sasniegt konkrētus mērķus un noteikt termiņus to sasniegšanai. ES un tās dalībvalstis nodrošina vairāk nekā 50 % no visas OAP un turpinās pildīt stingras kolektīvās saistības. ES finanšu saistību grafiks būtu jāpieņem kā daļa no iepriekš minētajām globālajām saistībām, kam būtu jānodrošina, lai visas valstis ar augstiem ienākumiem, kā arī valstis ar vidēji augstiem ienākumiem un jaunās tirgus ekonomikas valstis godīgi sniegtu savu daļu ieguldījuma, lai palīdzētu nabadzīgākām valstīm sasniegt starptautiski saskaņotus mērķus. Starptautisko publisko finanšu funkcija un nozīme dažādās valstīs atšķiras. Resursi būtu mērķtiecīgi jānovirza tur, kur tas ir visvairāk vajadzīgs un kur tiem ir vislielākā ietekme. Šajā saistībā svarīgs ir visu finansējuma sniedzēju ieguldījums, lai mainītu tendenci, ka palīdzība visnabadzīgākajām valstīm samazinās. ANO ģenerālsekretārs ir norādījis, ka visām valstīm ar augstiem ienākumiem būtu jāievēro ANO mērķis par attīstības palīdzību vismazāk attīstītajām valstīm 0,15 % apmērā no NKI, kā paredzēts Stambulas rīcības programmā[13]. Arī valstīm ar vidēji augstiem ienākumiem un jaunās tirgus ekonomikas valstīm būtu jāapņemas palielināt savu ieguldījumu vismazāk attīstītajām valstīm un jānosaka mērķi un termiņi, lai to paveiktu. Visu dalībnieku sniegtie starptautiskie publiskie resursi ir jānodrošina un jāizmanto efektīvi saskaņā ar līdzatbildības principu, tiem ir jābūt vērstiem uz rezultātiem, iekļaujošu sadarbību, pārredzamību un savstarpēju atbildību. Visiem finansējuma sniedzējiem vajadzētu veikt konkrētus pasākumus, lai uzlabotu pārredzamību, stiprinātu izpildi un līdzatbildību, atbalstītu ilgtspējīgu rezultātu izvērtēšanu un sasniegšanu, īstenotu pamatnostādnes konfliktu un nestabilitātes situācijās[14], kā arī mazinātu starptautiskās palīdzības struktūras sadrumstalotību. Ekonomisku grūtību laikā ir svarīgi pilnībā izmantot publiskā finansējuma iespējas. OAP, ja to atbilstoši izstrādā un īsteno, var palīdzēt veicināt citus īstenošanas līdzekļus. OAP var daudzkārt palielināt vietējo publisko finansējumu, atbalstot labāku nodokļu un fiskālo politiku, veicināt infrastruktūras projektus, izmantojot finansējuma apvienošanu un publiskā un privātā sektora partnerības, un sekmēt apmaiņu zinātnes un tehnoloģijas jomā. Tā kā programmai laikposmam pēc 2015. gada ir jābūt pilnībā saskaņotai un jāatbalsta klimata mērķi, ir svarīgi pārliecināties, ka finansēšanas sistēma laikposmam pēc 2015. gada ir pilnībā saskaņota un atbilst finansējumam klimata pārmaiņu jomā, kā uzsvērts ANO ģenerālsekretāra kopsavilkuma ziņojumā. Šajā saistībā ir jānorāda, ka ES ir nolēmusi jau laikā no 2014. līdz 2020. gadam veltīt 20 % no sava budžeta (tai skaitā ārējām darbībām) ar klimata jautājumiem saistītiem projektiem un politikas pasākumiem. ES ir arī joprojām apņēmusies pildīt savus pienākumus, kas izriet no starptautiskām konvencijām, cita starpā, par bioloģisko daudzveidību un citiem globāli svarīgiem jautājumiem. 3.5. Tirdzniecības stimulēšana, lai izskaustu nabadzību un veicinātu ilgtspējīgu attīstību Tirdzniecība ir svarīgs nosacījums iekļaujošai izaugsmei un ilgtspējīgai attīstībai, un tādēļ tā ir svarīgs līdzeklis programmas laikposmam pēc 2015. gada īstenošanai. ES atzīst Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) globālo kompetenci ar tirdzniecību saistītos jautājumos un uzskata, ka vajadzētu augstu novērtēt uz noteikumiem balstītas daudzpusējas tirdzniecības sistēmas nozīmi vienlīdzīgu konkurences apstākļu izveidošanā visām valstīm, jo īpaši jaunattīstības valstīm. Tāpēc ES ir apņēmusies pilnībā ievērot Dohas attīstības programmu un Bali paketi, galvenokārt tirdzniecības atvieglošanas nolīgumu un elementus, kas attiecas uz vismazāk attīstītajām valstīm, kuri veicinās vismazāk attīstīto valstu ciešāku integrāciju starptautiskos tirgos un globālās vērtības ķēdēs. ES konstruktīvi iesaistīties gaidāmajās sarunās par darba programmu laikposmam pēc Bali konferences, lai ātri pabeigtu šo sarunu kārtu. Daudzas valstis, īpaši jaunās tirgus ekonomikas valstis, ir veiksmīgi izpratušas iespējas, ko sniedz atvērta tirdzniecības sistēma, lai paplašinātu tirdzniecību un sasniegtu noturīgus IKP izaugsmes rādītājus. Lai gan minētās pārmaiņas palīdzējušas simtiem miljonu cilvēku izkļūt no nabadzības, tomēr ne visām jaunattīstības valstīm ir bijuši šādi panākumi. Sevišķi vismazāk attīstītās valstis ir izstumtas no pasaules tirdzniecības. Katra valsts pirmkārt ir atbildīga par to, lai maksimāli tiktu izmantotas tirdzniecības sniegtās iespējas iekļaujošai izaugsmei un ilgtspējīgai attīstībai, īstenojot labu pārvaldību, stabilu iekšpolitiku un reformas. Mērķis ir izveidot stabilu normatīvo vidi, kas būtu labvēlīga privātajam sektoram un investīcijām un kas sekmētu valsts integrāciju reģionālās un globālās vērtības ķēdēs. Vienlaikus valstīm ir jānodrošina starptautiski atzītu darba standartu ievērošana un atbilstošas prasmes darbaspēkam, kā arī jāveicina pāreja uz zaļo ekonomiku. Tomēr pasaules visneaizsargātākās valstis, īpaši vismazāk attīstītās valstis, saskaras ar konkrētiem šķēršļiem, kas saistīti ar kapacitātes trūkumu, neatbilstošu infrastruktūru vai nepietiekamu ražošanas diversifikāciju. Tām ir nepieciešams atbalsts, lai veicinātu šo valstu integrāciju globālajā tirdzniecības sistēmā un lat tās iegūtu maksimāli daudz priekšrocību ekonomikas, sociālajā un vides jomā. Šajā sakarā izšķiroši svarīga ir labāka piekļuve tirgum un palīdzība tirdzniecībai. Jaunattīstības valstīm vispieejamākais ir ES tirgus. ES ir vienkāršojusi izcelsmes noteikumus un sniedz vairāk informācijas valstīm, kurām tas ir visvairāk vajadzīgs, par to, kā piekļūt tās tirgum. ES arī īsteno vienpusējus instrumentus ilgtspējīgas attīstības atbalstīšanai, piemēram, vispārējo preferenču sistēmu (VPS). Tā nodrošina papildu tirdzniecības preferences saskaņā ar VPS+ neaizsargātu valstu ekonomikai, kuras ir apņēmušās efektīvi īstenot 27 pamata starptautiskās konvencijas par cilvēktiesībām un darba tiesībām, vides aizsardzību un labu pārvaldību. Turklāt saskaņā ar iniciatīvu "Viss, izņemot ieročus" tiek piešķirta beznodokļu un bezkvotu piekļuve visiem vismazāk attīstīto valstu ražojumiem, izņemot ieročus un munīciju. Visām attīstītajām valstīm un jaunajām tirgus ekonomikas valstīm vajadzētu piešķirt beznodokļu un bezkvotu piekļuvi savam tirgum vismazāk attīstīto valstu ražojumiem. ES un tās dalībvalstis ir arī pasaules vadošās palīdzības sniedzējas tirdzniecībai, to sniegtās palīdzības īpatsvars pasaules kopējā apjomā ir viena trešā daļa. Šī palīdzība ietver spēju veidošanu, lai panāktu atbilstību ES standartiem un varētu pilnībā izmantot ES tirdzniecības nolīgumus un vienpusējas ES tirdzniecības preferences. ES centīsies atjaunināt savu palīdzības stratēģiju tirdzniecībai, ņemot vērā rezultātus, kas gūti sarunās par programmu laikposmam pēc 2015. gada. Visām attīstītajām valstīm un jaunās tirgus ekonomikas valstīm būtu jāpalielina palīdzība tirdzniecībai vismazāk attīstītajām valstīm un tā jāsniedz saskaņā ar attīstības efektivitātes principiem. Lai pilnībā izmantotu tirdzniecības potenciālu, visām valstīm savā tirdzniecības politikā ir arvien vairāk jāatspoguļo pārrobežu tirdzniecības jautājumi. Tie ir šādi: tirdzniecības atvieglošana, tehniskie noteikumi un standarti, darba un vides noteikumi, investīcijas, pakalpojumi, intelektuālā īpašuma tiesības un publiskais iepirkums. ES risina šos jautājumus savos tirdzniecības nolīgumos, cita starpā, ar jaunattīstības valstīm. Turklāt visām valstīm vajadzētu novērtēt tirdzniecības nolīgumu ietekmi uz ilgtspējību un to ietekmi uz vismazāk attīstītajām valstīm. ES ir uzlabojusi ilgtspējīgas attīstības integrāciju savā tirdzniecības politikā. Tas ietver ilgtspējīgas attīstības noteikumu, tostarp darba un vides aspektu, sistemātisku iekļaušanu visos tās tirdzniecības nolīgumos gan ar attīstītajām, gan jaunattīstības partnervalstīm. Pilsoniskās sabiedrības pārstāvju iesaistīšana šo noteikumu īstenošanā ir būtiska, lai sasniegtu rezultātus. Visām valstīm būtu jāuzlabo ilgtspējīgas attīstības integrācija savā tirdzniecības politikā. Tirdzniecības un ilgtspējīgas attīstības savstarpēju pastiprināšanu var sekmēt arī, samazinot vai likvidējot tarifu un ar tarifiem nesaistītus šķēršļus vides precēm, tehnoloģijām un pakalpojumiem, kā arī videi draudzīgiem produktiem. Šajā saistībā ES ir stingri apņēmusies ātri noslēgt daudzpusīgu nolīgumu par vides precēm un pakalpojumiem (“zaļo preču nolīgums”) un aicina vairāk valstis pievienoties notiekošajām sarunām. Lai sasniegtu ilgtspējīgas attīstības mērķus, pārveidojošai tirdzniecības stratēģijai ir jāuzlabo atbildīga rīcība un tiesību akti, kā arī pārredzamība visās piegādes ķēdēs. Dabas resursu izmantošana un tirdzniecība virza attīstību, bet ir jāiegulda lielākas pūles likumīgas, atbildīgas, ilgtspējīgas un pārredzamas dabas resursu un izejvielu iegūšanas, tirdzniecības un izmantošanas veicināšanā, tostarp izmantojot ES tiesību aktus par pārskatu sniegšanu par katru valsti un divpusējus nolīgumus, piemēram, ar kokmateriālu eksportētājvalstīm. Eiropas Komisija nesen arī iesniedza priekšlikumu par izrakteņu atbildīgu ieguvi no konfliktu skartām un augsta riska teritorijām[15]. Ir jāstiprina starptautiskie pasākumi, lai apkarotu nelegālo tirdzniecību, kas kaitē videi (piemēram, savvaļas dzīvnieku, bīstamu vielu un dabas resursu tirdzniecību), — labs piemērs tam, ko var panākt, ir Brīvprātīgo partnerattiecību nolīgumi, par kuriem ES risina sarunas saistībā ar tās iniciatīvu par meža tiesību aktu ieviešanu, pārvaldību un tirdzniecību. Starptautisko pamatnostādņu un standartu, kā arī publisku un privātu ilgtspējas shēmu (piemēram, taisnīgas tirdzniecības shēmu) izstrāde arī var sniegt ekonomiskus, vides un sociālus ieguvumus. 3.6. Pārveidojošu pārmaiņu virzīšana ar zinātnes, tehnoloģijas un inovācijas palīdzību Zinātnes, tehnoloģiju un inovācijas radītie risinājumi ir būtiski virzītājspēki, lai īstenotu redzējumu par pasauli pēc 2015. gada. Zinātne, tehnoloģija un inovācija, tostarp digitalizācija, var radīt dziļas pārmaiņas salīdzinoši īsā laikposmā, bet nevar automātiski atrisināt sociālās un vides problēmas; visām ieinteresētajām personām ir jāizmanto zinātnes, tehnoloģijas un inovācijas piedāvātais potenciāls gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas attīstības labā. Tādējādi visiem partneriem ir jāveicina inovācija, kas palīdz iedzīvotājiem izkļūt no nabadzības, rada kvalitatīvas darbavietas, optimizē sarežģītas sistēmas un vērtību ķēdes, sekmē ilgtspējīga patēriņa un ražošanas modeļus, samazina neaizsargātību pret katastrofām un citiem satricinājumiem, un veicina ierobežoto resursu efektīvu izmantošanu. Visām valstīm ir jāveicina nepieciešamās augstākās vai īpašās prasmes, lai rosinātu un atbalstītu zinātni, tehnoloģiju un inovāciju. Jo īpaši jaunattīstības valstīs pilnībā jāizmanto informācijas un komunikācijas tehnoloģiju potenciāls un to pielietojums kā iekļaujošas un ilgtspējīgas izaugsmes, inovācijas un uzņēmējdarbības dzinējspēks. Tā kā lielākā daļa tehnoloģiju pieder uzņēmumiem, tehnoloģiju nodošana var notikt tikai ar savstarpēji saskaņotiem noteikumiem, un to intelektuālā īpašuma tiesības arī ir jāievēro. Valdībām būtu jāveicina tehnoloģiju izplatīšanas, apmaiņas un nodošanas atvieglošana, radot labvēlīgu vidi un stimulus vietējā līmenī, kas vērsti uz ilgtspējību un nodrošina intelektuālā īpašuma tiesību pienācīgu aizsardzību saskaņā ar PTO noteikumiem. Būtu jāsekmē publiskā un privātā sektora partnerības un investīcijas pētniecībā un izstrādē, vienlaikus nodrošinot to ieguldījumu ilgtspējīgā attīstībā. Visām valstīm būtu jāpalielina divpusēja, reģionāla un daudzpusēja sadarbība zinātnes, tehnoloģijas un inovācijas un uz risinājumiem orientētas pētniecības jomās, tostarp attiecībā uz informācijas un komunikācijas tehnoloģijām, lai veicinātu ilgtspējīgas attīstības mērķu īstenošanu. Lai atvieglotu vitālu un videi nekaitīgu tehnoloģiju izstrādi un piekļuvi tām, ir nepieciešama ne tikai ziemeļu–dienvidu sadarbība, bet arī dienvidu–dienvidu un trīspusējā sadarbība, jo īpaši vismazāk attīstītajām valstīm. Jaunietekmes ekonomikas valstīm ir liela nozīme tehnoloģiju izstrādē un nodošanā un spēju veidošanā vismazāk attīstītajām valstīm, kā arī zinātniskajā un tehnoloģiskajā sadarbībā. Sadarbībai tehnoloģiju nodošanā būtu jāpārsniedz tikai tīri tehnoloģiska attīstība un jāietver ilgāka termiņa investīcijas, kas ir pielāgotas vietējai situācijai, jāsadarbojas ar kopienām un lietotājiem un jānodrošina, ka iedzīvotāju un vides vajadzības tiek ņemtas vērā ("uz cilvēku un ekoloģiju vērsts dizains"). ANO būtu jāturpina atvieglot piekļuvi informācijai par esošajām tehnoloģijām un veicināt saskaņotību un koordināciju starp tehnoloģiju mehānismiem, tostarp jebkādiem jauniem mehānismiem. Lai nodrošinātu papildu vērtību un izvairītos no dublēšanās, Eiropas Komisija ierosina, ka jebkuram jaunam mehānismam būtu jādarbojas kā koordinācijas mehānismam jau esošajām iniciatīvām ar mērķi sekmēt koordināciju un sinerģijas to starpā, vienlaikus nodrošinot visu attiecīgo ieinteresēto personu līdzdalību. Tiešsaistes platformas izveide, kas balstās uz esošajām iniciatīvām un papildina tās, kā ierosināts ANO ģenerālsekretāra kopsavilkuma ziņojumā, varētu palīdzēt sasniegt šo mērķi. ES ir apņēmusies veicināt zinātni, tehnoloģijas un inovāciju gan Savienībā, gan sadarbībā ar starptautiskajām partnervalstīm un reģioniem. ES pētniecības un inovācijas programma "Apvārsnis 2020" paredz 60 % no sava budžeta tam, lai atbalstītu ilgtspējīgu attīstību, un tajā var piedalīties dalībnieki no visas pasaules. ES veicina atklātu piekļuvi publikācijām un – eksperimentālā kārtā – datiem, kas izriet no publiski finansētas pētniecības "Apvārsnis 2020" ietvaros, lai atvieglotu zināšanu apmaiņu un uzlabotu pētniecības un inovācijas spējas, tostarp jaunattīstības valstīs. ES savas attīstības sadarbības ietvaros atbalsta inovācijas un tehnoloģiju nodošanas spējas, izmantojot augstākās izglītības programmas, jo īpaši ilgtspējīgas lauksaimniecības un nodrošinātības ar pārtiku jomā, ar mērķi palielināt ilgtspējību, ievirzot lauksaimniecības ražošanu ilgtspējīgākā gultnē un pārvēršot pētniecības rezultātus praktiskos risinājumos. Piedaloties dažādās partnerībās, ES arī palīdz novērst krīzes un katastrofas, sagatavoties un reaģēt uz tām. 3.7. Vietējā un starptautiskā privātā sektora mobilizēšana Uzņēmumi un patērētāji būs galvenie dalībnieki pārejā uz ilgtspējīgu attīstību, jo privātais sektors – sākot no mazām ieinteresētajām personām un beidzot ar lieliem starptautiskiem uzņēmumiem – ir nozīmīgs inovācijas, ilgtspējīgas izaugsmes, darbavietu radīšanas, tirdzniecības un nabadzības samazināšanas dzinējspēks. Tam ir arī izšķiroša nozīme, investējot resursu izmantošanas efektivitātē un infrastruktūrā, piemēram, ilgtspējīgās transporta sistēmās, energotīklos un digitālajās infrastruktūrās, kas ir vitāli svarīgas valsts ekonomikas izaugsmei. Tādējādi, lai īstenotu programmu laikposmam pēc 2015. gada, ir vajadzīga tāda darījumdarbības vide, kas ir labvēlīga privātā sektora iniciatīvām, sniedz atbalstu mikrouzņēmumiem, maziem un vidējiem uzņēmumiem, palielina sieviešu iespējas un padziļina finansiālo iekļaušanu. Patērētājiem būtu jādod iespēja veikt apzinātu izvēli, sniedzot labāku informāciju par produktu ilgtspējību, tai skaitā sekmējot un izmantojot ilgtspējības marķējumu. Ilgtspējības standarti un kritēriji ir pamatā tādiem pasākumiem, lai sasniegtu ilgtspējīgas attīstības mērķus, kā fiskālie stimuli, publiskais iepirkums, uzņēmumu pārskati un produktu marķēšana. Lai gan uzņēmumu rezultāti to ietekmes uz vidi un sociālo jomu mazināšanā uzlabojas, joprojām pastāv milzīgas privātā sektora iespējas vēl vairāk uzlabot savu ieguldījumu nabadzības izskaušanā un ilgtspējīgā attīstībā. Uzņēmumiem, veicot dzīves cikla analīzi, būtu sistemātiski jāanalizē to produktu ietekme uz vidi un sociālo jomu, kurus tie izmanto un ražo. Uzņēmumiem lietošanai ir pieejami daudzi standarti, principi un pamatnostādnes, un programma laikposmam pēc 2015. gada nodrošina lielisku iespēju sākt risināt šos jautājumus. Viens piemērs ir darbs, lai izstrādātu norādes par atbildīgām lauksaimniecības piegādes ķēdēm. Valdībām un privātajam sektoram ir jāsadarbojas, lai panāktu kopīgu redzējumu par ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi, kurā valdības nosaka normatīvo vidi, nodrošinot tās ievērošanu un izveidojot stimulus, bet privātais sektors veic ilgtspējīgākas investīcijas. Publiskā finansējuma un starptautisko finanšu iestāžu aizdevumu apvienošana ar privātā sektora līdzekļiem turpmāko dekāžu laikā turpinās pieaugt, tostarp attiecībā uz investīcijām klimata ziņā pārdomātā infrastruktūrā un uzņēmumos un attiecībā uz finansiālās iekļaušanas padziļināšanu. Svarīgs priekšnoteikums privātā sektora attīstībai ir piekļuve finansējumam, kā arī atbilstīgs tiesiskais regulējums un tiesu struktūras. Vienkārši, pārredzami un stabili noteikumi un iestādes, kuru darbību nodrošina funkcionējošas tiesu un strīdu izšķiršanas sistēmas, ir izšķiroši elementi, lai izveidotu iekļaujošu un labvēlīgu darījumdarbības vidi un veicinātu ilgtspējīgas investīcijas. Vietējo un valsts iestāžu uzdevums ir radīt apstākļus, kas rosinātu pakāpenisku ēnu ekonomikas formalizēšanu (tādējādi radot labākus pakalpojumus un lielākus nodokļu ieņēmumus), vienlaikus nezaudējot dinamiku un inovāciju. Novatoriski darījumdarbības modeļi, kas nabadzīgos – kā patērētājus vai ražotājus – integrē tirgos, būtu jāsekmē kā līdzeklis ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes sasniegšanai. Uzņēmumi būtu jāmudina turpināt tādas sekmīgas iniciatīvas, kuru mērķis ir uzlabot darba apstākļus un vides iespējas, piemēram, Nolīgumu par uguns un ēku drošumu Bangladešā[16] un ES Uzņēmējdarbības un bioloģiskās daudzveidības platformu[17]. Privātais sektors var arī veicināt pārmaiņas, risinot tādus jautājumus kā pārredzamība, darba apstākļi, veselības aizsardzība un drošība darba vietā, sociālās aizsardzības pieejamība, viedokļa paušana un iespējas, kā arī atkritumi, piesārņojums, resursu izmantošanas efektivitāte un vides aizsardzība. Tas var arī aktīvi atbalstīt tiesiskuma nostiprināšanu. Ekonomiski pamatota ir arī lielāka resursu izmantošanas efektivitāte, virzība uz aprites ekonomiku. Ar lielāku uzņēmumu un produktatbildību, jo īpaši tādās nozarēs, kurās ir spēcīga pastiprinoša ietekme, piemēram, lauksaimniecība, enerģētika, digitālās tehnoloģijas, infrastruktūra un zaļās nozares, privātajam sektoram būs milzīga ietekme un tas palīdzēs sasniegt iekļaujošu un ilgtspējīgu izaugsmi. Tas, savukārt, nodrošinās pozitīvu atgriezenisko saikni, jo trūkumu novēršana, piemēram, transporta jomā vai enerģētikas infrastruktūrā, novērsīs izšķiroši svarīgos šķēršļus ekonomikas izaugsmei daudzās vismazāk attīstītajās valstīs un to integrācijai globālajās vērtības veidošanas ķēdēs. Lai palielinātu darījumdarbības iniciatīvas, ir nepieciešamas vairāku ieinteresēto personu partnerības. Mazie un vidējie uzņēmumi ir būtiski dzinējspēki darbavietu radīšanā, bet tiem nereti trūkst apjomradītu ietaupījumu un spēju investēt novatoriskās tehnoloģijās vai pilnībā piedalīties ilgtspējas programmās. Partnerības ar lieliem starptautiskiem uzņēmumiem, piemēram, ar ANO Globālā līguma[18] starpniecību, var palīdzēt maziem un vidējiem uzņēmumiem realizēt savu ilgtspējīgas attīstības un inovācijas potenciālu. ES jau tagad daudz dara, lai atvieglotu privātā sektora iesaisti jaunattīstības valstīs, un tā turpinās savus centienus. Izmantojot attīstības sadarbību, ES veicina uzņēmumu iesaistīšanos ilgtspējīgas enerģētikas, ilgtspējīgas lauksaimniecības, zivsaimniecības, mežsaimniecības un agrorūpniecības, informācijas un komunikācijas tehnoloģiju, ilgtspējīgas infrastruktūras, zaļās infrastruktūras un zaļās ekonomikas nozarēs. ES mudina uzņēmumus arvien atbildīgāk investēt jaunattīstības valstīs, tostarp izmantojot diferencētas un īpašas pieejas nestabilām, konfliktu skartām valstīm, kurām ir steidzami vajadzīgas darbavietas un ekonomikas iespējas, lai atjaunotu sociālo kohēziju, mieru un politisko stabilitāti. ES sadarbojas ar partnervalstu valdībām, lai radītu labvēlīgu darījumdarbības vidi, tostarp palielinot atbalstu maziem un vidējiem uzņēmumiem, veicinot ekouzņēmējdarbību, palielinot sieviešu – uzņēmēju un darba ņēmēju – iespējas un padziļinot finansiālo iekļaušanu. ES veic pasākumus, lai uzlabotu tirgus atlīdzību par uzņēmumu sociālo un vides atbildību un izplatītu labu praksi, uzlabotu pašregulējuma un kopregulējuma procesus un uzlabotu uzņēmumu sociālās un vides informācijas izpaušanu. Tā arī turpinās veicināt ilgtspējības pamatnostādnes, tostarp par uzņēmumu sociālo atbildību, izmantojot dialogu ar partnervalstīm. ES aktīvi sekmē jēgpilnu iesaistīšanos darījumdarbībā un starptautiski atzītu principu un pamatnostādņu, tostarp ANO uzņēmējdarbības un cilvēktiesību pamatprincipu, izmantošanu. 3.8. Migrācijas pozitīvās ietekmes izmantošana To pasaules tendenču vidū, kurām būs liela mēroga un sarežģīta ietekme uz programmu laikposmam pēc 2015. gada, migrācija ir piemērs jautājumam, ko var risināt tādā veidā, kas sniedz pozitīvu ieguldījumu ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanā. Indivīdiem migrācija var būt viena no visspēcīgākajām un tūlītējām stratēģijām, kā samazināt nabadzību. Cilvēki pārceļas, lai izvairītos no nabadzības un konflikta, pielāgotos klimata pārmaiņām, vides un ekonomikas satricinājumiem, meklētu aizsardzību pret vajāšanu vai smagu kaitējumu un uzlabotu savas ģimenes ienākumus, veselību un izglītību. Lai gan migrācija, bez šaubām, ir palīdzējusi panākt progresu daudzu TAM sasniegšanā, piespiedu migrācija vai slikti pārvaldīta migrācija var radīt personīgas ciešanas, palielināt risku, ka migranti nonāk cilvēku tirgotāju rokās, pārslogot galamērķa valstu iespējas un palielināt sociālo spriedzi. Visām valstīm ir jāpieliek pūles, lai efektīvi pārvaldītu migrāciju, pilnībā ievērojot migrantu tiesības un cieņu, tādējādi samazinot viņu neaizsargātību. Ņemot vērā to, ka migrācija notiek visos virzienos, labākai migrācijas pārvaldībai būs vajadzīgas pastiprinātas partnerības starp valstīm un citām ieinteresētajām personām. Jaunajai globālajai partnerībai vajadzētu sekmēt ciešākas sadarbības pieeju, lai palielinātu starptautiskās migrācijas sniegto labumu ilgtspējīgai attīstībai un samazinātu neaizsargātību. Starptautiskajai sabiedrībai būtu jāapņemas sadarboties, lai izstrādātu visaptverošu sistēmu tam, kā risināt gan likumīgo, gan nelikumīgo migrāciju izcelsmes, tranzīta un galamērķa valstīs, aptverot arī tādus aspektus kā veselības aizsardzība, izglītība un nodarbinātība. Ir vajadzīgas iniciatīvas, lai ļautu likumīgajiem migrantiem paturēt lielāku nopelnītā daļu, jo īpaši samazinot naudas pārvedumus un darbā pieņemšanas izmaksas, pieprasīt sociālā nodrošinājuma pabalstu pārvedamību un ieguldīt visu savu potenciālu, atzīstot viņu prasmes un kvalifikāciju, vienlaikus apkarojot diskrimināciju. Starptautiskajai atbildībai par migrācijas pārvaldību ir jābūt kopīgai. Starptautiskā sabiedrība varētu arī veicināt pasākumus, lai migrantiem nodrošinātu piekļuvi sabiedriskajiem pakalpojumiem, veselības aprūpei, izglītībai un citiem pakalpojumiem. ES ir pirmā uzsākusi ārējo migrācijas politiku — Vispārējo pieeju migrācijai un mobilitātei[19] —, kas ir līdzsvarota un visaptveroša. Tā tika izstrādāta kā efektīvs ietvars trešo valstu un reģionu iesaistīšanai migrācijas un patvēruma jautājumos savstarpēji izdevīgos veidos. Izmantojot šo pieeju, ES ir guvusi pozitīvu pieredzi saskaņotības nodrošināšanā starp migrācijas un attīstības mērķiem. Sperot soli tālāk, Eiropas Komisija izstrādā Eiropas programmu par migrāciju ar līdzsvarotu un visaptverošu pieeju, lai labāk saistītu ES imigrācijas politiku ar tās ārējās politikas jomām, tai skaitā attīstības politiku, veicinot lielāku iekšējo un ārējo sadarbību. IV. GLOBĀLĀS PARTNERĪBAS GALVENIE ELEMENTI — UZRAUDZĪBA, PĀRSKATATBILDĪBA UN PĀRSKATĪŠANA Tā kā programmas laikposmam pēc 2015. gada panākumi ir atkarīgi no valstu sadarbības un savu saistību ievērošanas, ir svarīgi uzraudzīt un pārskatīt progresu īstenošanas jomā. Uzraudzības, pārskatatbildības un pārskatīšanas sistēmai vajadzētu būt programmas neatņemamai sastāvdaļai un tās pamatā vajadzētu būt pārredzamības, iekļaušanas un reaģēšanas, efektivitātes un lietderības principiem. Tai ir jāaptver visi ilgtspējīgas attīstības mērķu aspekti, kā arī visi īstenošanas līdzekļi, tostarp visi finansēšanas aspekti. Procesam būtu jāveicina un jāmudina valstis maksimāli palielināt progresu, izstrādāt un novērtēt efektīvu politiku, dalīties pieredzē un demonstrēt paraugpraksi. Tomēr tam jābūt gan lietderīgam, gan efektīvam, pievienojot vērtību, bet nedublējot centienus vai resursus. Sistēmai būtu jābalstās uz jau izveidotajām uzraudzības un pārskatatbildības sistēmām, piemēram, tām, kas izveidotas saskaņā ar starptautiskiem nolīgumiem. Kā norādīts ANO ģenerālsekretāra kopsavilkuma ziņojumā, jaunajai programmai ir jākļūst par daļu no līguma starp iedzīvotājiem, tostarp ar pilsonisko sabiedrību un privāto sektoru, un valdībām. Sistēmai būtu jābalstās uz daudzpakāpju pieeju, kas darbojas vietējā, valsts, reģionālā un starptautiskā līmenī, nodrošinot konsekvenci to starpā, iesaistot pārstāvjus no visām ieinteresēto personu grupām un veicinot viņu līdzdalību gan uzraudzības, gan pārskatatbildības aspektos. Uzmanība būtu jāpievērš diskriminēto grupu un to personu vajadzībām, kuras atrodas neaizsargātā situācijā. Valstu valdībām ir jābūt atbildīgām gan vietējo ieinteresēto personu priekšā par progresa panākšanu valsts līmenī, gan starptautiskās kopienas priekšā par ieguldījumu globālo mērķu un uzdevumu sasniegšanā. Globālo centienu iedrošinātai, katrai valdībai būs jāpārvērš programma laikposmam pēc 2015. gada vērienīgā valsts rīcībā, ņemot vērā valsts apstākļus un spējas. Plānošanai valsts līmenī vajadzētu būt iekļaujošai un pārredzamai. Atjauninātajā informācijā par progresu būtu jāņem vērā pilsoniskās sabiedrības viedoklis, un tai vajadzētu būt publiski pieejamai, lai nodrošinātu plašu sabiedrības līdzdalību programmas laikposmam pēc 2015. gada procesā. Reģionālais līmenis varētu nodrošināt noderīgu forumu salīdzinošai izvērtēšanai un zināšanu ieguvei, kā arī iedrošināt valstis noteikt vērienīgus mērķus un stimulēt īstenošanu. Darbs reģionālā līmenī varētu arī palīdzēt nodrošināt progresu tādos pārrobežu jautājumos kā upju baseinu integrēta pārvaldība, un attiecībā uz kopīgiem mērķiem, piemēram, energoefektivitāti un atjaunojamiem energoresursiem, un veselīgiem zivju krājumiem. Pasaules līmenī progress globālo mērķu un uzdevumu izpildē būtu jāizvērtē, balstoties uz valstu ziņojumiem, kuriem pievienoti citi ziņojumi, piemēram, par konkrētiem mērķiem vai tematiem. ANO Augsta līmeņa politiskais forums ilgtspējīgas attīstības jautājumos ir galvenais forums šajā kontekstā, un tam ir būtiska uzraudzības loma politiskās apņemšanās uzturēšanā un progresa un paraugprakses pārskatīšanas veicināšanā, tostarp ieteikumu sniegšanā turpmākai rīcībai valsts vai starptautiskā līmenī. Forums varētu pilnā apjomā izmantot Pasaules mēroga partnerības efektīvai attīstības sadarbībai pieredzi, kura piedāvā noderīgu metodiku, tostarp valstu vadītu vairāku ieinteresēto personu dialogu, datu vākšanu un uzraudzību, kas demonstrē iekļaujoša uzraudzības procesa pārveidojošo potenciālu attiecībā uz uzvedību un mērķu vērienīgumu. Jāatzīmē, ka vairākas citas nozaru struktūras ANO var sniegt svarīgu ieguldījumu programmas laikposmam pēc 2015. gada uzraudzībā un pārskatīšanā un tās jau uzrauga esošo starptautisko saistību īstenošanu. Pasaules ilgtspējīgas attīstības ziņojums varētu sniegt visaptverošu pārskatu par progresu. Attīstības sadarbības foruma darbs arī būtu jāņem vērā, un dažādās ANO struktūras būtu jāiekļauj “vienas ANO” pieejā attiecībā uz ziņošanu. Plašākos centienos nodrošināt pareizu uzraudzību un pārskatīšanu modernizēta ESAO/APK novērtēšanas sistēma būtu jāizmanto programmai laikposmam pēc 2015. gada, atļaujot saskaņotā veidā izsekot ārējo finansējumu visiem globālajiem mērķiem. Tai vajadzētu arī pienācīgi celt ar dotācijām nesaistīta finansējuma vērtību un noteikt pareizos stimulus attīstības finansējuma sniegšanai. 2014. gada decembra APK Augsta līmeņa sanāksmē tika panākts progress, lai pielāgotos pašreizējai praksei ārējā attīstības finansējuma jomā un novērstu šķēršļus aizdevumu sniegšanai tām valstīm, kurām tas ir visvairāk nepieciešams. Ir vajadzīgs turpmāks progress joprojām neatrisināto problēmu jomā. Efektīva uzraudzība, pārskatīšana un pārskatatbildība ir atkarīgas no ticamiem datiem un informatīviem rādītājiem par progresu, ko var salīdzināt starp valstīm un reģioniem. Būtu jāizveido atbilstošu un uz rezultātiem orientētu rādītāju pamatkopums, kas ietver vairāk nekā tikai IKP un ļauj gan kvantitatīvi, gan kvalitatīvi novērtēt progresu. Eiropas Komisija atbalsta ANO ģenerālsekretāra priekšlikumu izstrādāt rādītājus, izmantojot tehnisku, ekspertu vadītu procesu saskaņā ar ANO sistēmu, kurā ES ir gatava dot savu ieguldījumu. Progresa ziņojumu pamatā vajadzētu būt atklātiem, ticamiem un savlaicīgiem datiem, galvenokārt balstoties uz valstu statistikas sistēmām, un, ja iespējams, sadalījumā pa līmeņiem un grupām. Lai to atbalstītu, ir nepieciešama uzlabota datu pieejamība un kvalitāte. Būtu jāizmanto tehnoloģiju, jo īpaši jauno informācijas un komunikācijas tehnoloģiju, progresa sniegtās iespējas izmantot lielus datu apjomus ("lieli dati") un stiprināt uzraudzību reāllaikā un sadalītu datu vākšanu. Papildus sociālekonomiskajiem datiem ģeotelpiskā informācija (piemēram, dati, kas iegūti no ES programmas "Copernicus", Zemes novērošanas sistēmu globālās sistēmas un Pasaules klimata novērošanas sistēmas), kā arī in-situ uzraudzība arī var dot ieguldījumu. Pasaules tendence izmantot atklātākus datus dod iespēju uzlabot pārredzamību, valdības efektivitāti, uz pierādījumiem balstītu politikas veidošanu un pārskatatbildību. "Datu revolūcija" – transformācija, kā dati tiek radīti un izmantoti, lai virzītu ilgtspējīgu attīstību, – palielinātu pārredzamību un publisko piekļuvi un stiprinātu valstu oficiālās statistikas kvalitāti un salīdzināmību, kā arī izmantotu pētniecību un tehnoloģijas datu vākšanai un analīzei. Progresa uzraudzībai jābūt vadāmai, tostarp arī vismazāk attīstītajām valstīm, tā, lai netiktu samazināts programmas mērķis panākt pārveidi. Ir vajadzīgas papildu pūles un novatoriskas pieejas, lai vāktu datus konfliktu skartās un nestabilās situācijās. ES joprojām ir apņēmusies izveidot un ieviest spēcīgu un vērienīgu uzraudzības, pārskatatbildības un pārskatīšanas procesu. Pieredze saistībā ar stratēģiju “Eiropa 2020” varētu būt noderīga pārraudzības un pārskatīšanas veikšanai, jo ES ir izveidojusi rādītājus, lai noteiktu un salīdzinātu progresu starp dalībvalstīm un sniegtu norādes ar nolūku palīdzēt dalībvalstīm paātrināt virzību uz mērķu sasniegšanu. V. TURPMĀKAIS CEĻŠ Pamatojoties uz iepriekšējiem Padomes secinājumiem par pārveidojošu programmu laikposmam pēc 2015. gada, šajā paziņojumā tiks sniegta informācija ES nostājām, gatavojoties trešajai konferencei par attīstības finansēšanu Adisabebā 2015. gada jūlijā un ANO sammitam par programmu laikposmam pēc 2015. gada, kas notiks Ņujorkā 2015. gada septembrī. Tas arī palīdzēs gatavoties ANO Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām līgumslēdzēju pušu 21. konferencei Parīzē 2015. gada decembrī. ES un tās dalībvalstis turpinās izstrādāt detalizētākas kopīgās nostājas sarunās, lai ES spētu paust vienotu viedokli[20]. ES ir apņēmusies konstruktīvi darboties starpvaldību sarunās 2015. gada laikā un sniegt savu ieguldījumu, lai pieņemtu patiesi pārveidojošu programmu. Eiropas Komisija ir gatava sniegt savu artavu, lai sadarbībā ar visiem tās partneriem pilnībā īstenotu šo programmu gan ES iekšienē, gan izmantojot tās ārējās darbības, kam vajadzības gadījumā palīdz Eiropas Ārējās darbības dienests. [1] A/68/970, "Report of the Open Working Group of the General Assembly on Sustainable Development Goals", 2014. gada 12. augusts. [2] A/69/315*, "Report of the Intergovernmental Committee of Experts on Sustainable Development Financing", 2014. gada 15. augusts. [3] A/69/700, "The Road to Dignity by 2030: Ending Poverty, Transforming All Lives and Protecting the Planet", 2014. gada 4. decembris. [4] COM(2013)92, "Cilvēka cienīgu dzīvi visiem — nabadzības izskaušana un ilgtspējīgas nākotnes nodrošināšana pasaulē", 2013. gada 27. februāris. [5] COM(2013)531, "Panākt visaptverošu un integrētu pieeju nabadzības izskaušanas un ilgtspējīgas attīstības finansēšanā laikposmam pēc 2015. gada", 2013. gada 16. jūlijs. [6] COM(2014)335, "Cilvēka cienīgu dzīvi visiem — no koncepcijas līdz kopīgai rīcībai", 2014. gada 2. jūnijs. [7] 11559/13 "Visaptveroša programma laikposmam pēc 2015. gada", 2013. gada 25. jūnijs. [8] 17553/13 "Nabadzības izskaušanas un ilgtspējīgas attīstības finansēšana laikposmā pēc 2015. gada", 2013. gada 12. decembris. [9] 16827/14 "Uz pārmaiņām vērsta programma laikposmam pēc 2015. gada", 2014. gada 16. decembris. [10] COM(2010)2020, "Eiropa 2020. Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei", 2010. gada 3. marts. [11] Līguma par Eiropas Savienības darbību 208. panta 1. punkts: ".. Politikā, kas var iespaidot jaunattīstības valstis, Savienība ievēro mērķus, kas noteikti sadarbībai attīstības jomā". [12] Lēmums Nr. 1386/2013/ES par vispārējo Savienības vides rīcības programmu līdz 2020. gadam "Labklājīga dzīve ar pieejamajiem planētas resursiem", 2013. gada 20. novembris. [13] A/CONF.219/7 "Ziņojums par Apvienoto Nāciju Organizācijas Ceturto konferenci par vismazāk attīstītajām valstīm", 2011. gada 9.-13. maijs. [14] Piemēram, "Jaunais kurss iesaistei nestabilās valstīs" (2012) un "Principi par lietderīgu starptautisko iesaisti nestabilās valstīs un situācijās" (ESAO, 2007). [15] COM(2014)111, "Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido Savienības sistēmu konfliktu skartu un augsta riska teritoriju izcelsmes alvas, tantala, volframa, to rūdu un zelta atbildīgu importētāju pašsertifikācijai attiecībā uz piegādes ķēdes pienācīgu pārbaudi", 2014. gada 5. marts. [16] Skatīt http://bangladeshaccord.org/. [17] Skatīt http://ec.europa.eu/environment/biodiversity/business/index_en.html. [18] Skatīt https://www.unglobalcompact.org/. [19] COM(2011)0743, "Vispārējā pieeja migrācijai un mobilitātei", 2011. gada 18. novembris, un 9417/2012 Padomes secinājumi "Vispārējā pieeja migrācijai un mobilitātei", 2012. gada 3. maijs. [20] Skatīt 16827/14 "Uz pārmaiņām vērsta programma laikposmam pēc 2015. gada", 2014. gada 16. decembris. PIELIKUMS Šis pielikums ietver virkni iespējamo pasākumu, kuri varētu palīdzēt efektīvi īstenot programmu laikposmam pēc 2015. gada. Tajā arī izklāstīti priekšlikumi par pasākumiem, ko varētu veikt konkrēti ES ar nosacījumu, ka ir panākta vienošanās par vispārējo sistēmu un tās īstenošanas līdzekļiem. 1) Veicinoša un labvēlīga politikas vide visos līmeņos Pasākumi visiem · Izveidot veicinošu politikas vidi, lai sasniegtu konkrētus ilgtspējīgas attīstības mērķus (SDG) un uzdevumus, izmantojot integrētu un saskanīgu politikas pasākumu kopumu, kuru pamatā ir cilvēktiesību, labas pārvaldības, tiesiskuma, demokrātijas institūciju atbalsta, iekļaušanas, nediskriminēšanas un dzimumu līdztiesības principi. · Apmainīties ar pieredzi par efektīviem ekonomikas instrumentiem, normatīvajiem regulējumiem un īstenošanas nodrošināšanu, valstu politiku un ilgtspējas paraugpraksi (piemēram, fiskālie stimuli, subsīdiju un iepirkuma pārskatīšana). · Visām attīstītajām valstīm un jaunietekmes valstīm būtu jāapņemas izveidot sistēmas, lai sistemātiski novērtētu, kā jaunas politikas pieņemšana ietekmē jaunattīstības valstis. · Mudināt publiskās struktūras pēc iespējas panākt ilgtspēju, piemēram, izmantojot kritērijus, lai radītu un palielinātu pieprasījumu pēc ilgtspējīgiem produktiem un pakalpojumiem, un rosināt apmaiņu ar paraugpraksi. · Palielināt politikas saskaņotību gan valsts, gan starptautiskā līmenī, lai nodrošinātu, ka tā atbalsta programmas laikposmam pēc 2015. gada īstenošanu. · Atbalstīt veicinošas politikas un institucionālās vides izveidi un stiprināšanu citās valstīs, tostarp tajās valstīs, kurās ir nestabila situācija. · Izveidot neatkarīgas un efektīvas tiesu sistēmas. · Stiprināt starptautiskos nolīgumus un programmas un to īstenošanu (tostarp SDO pamatkonvencijas, daudzpusējos vides nolīgumus, nolīgumus par pasaules sabiedrisko labumu, “Ilgtspējīga patēriņa un ražošanas programmu desmit gadu plānu”, starptautiskos veselības aizsardzības noteikumus un ANO katastrofu riska mazināšanas sistēmu), lai nodrošinātu labāku integrāciju un koordināciju starp tām. · Atbalstīt starptautisku ilgtspējas standartu izstrādi. Strādāt pie tā, lai nodrošinātu, ka daudzpusējās institūcijas darbojas saskaņoti un savstarpēji papildinoši. ES pasākumi Papildus: · Sekmēt pieejas par politikas saskaņotību attīstības jomā lielāku starptautisku izmantošanu. · Nodrošināt saskaņotību starp programmu laikposmam pēc 2015. gada un stratēģiju “Eiropa 2020” izaugsmei un nodarbinātībai, jo īpaši saistībā ar klimata pārmaiņām, atjaunojamiem enerģijas resursiem, okeāniem, atkritumiem un resursu izmantošanas efektivitāti. · Aktīvi iesaistīties dialogos un palīdzēt partnervalstīm to centienos stiprināt savas normatīvās sistēmas, tiesu sistēmas, ekonomikas instrumentus, sociālos apstākļus, ilgtspējīgu iepirkumu un citas saistītās politikas jomas, kā arī īstenot tiesību aktus un nodrošināt to izpildi, tostarp, izmantojot starptautiskas partnerības, zināšanu apmaiņu un spēju veidošanu. · Palīdzēt stiprināt starptautiskos nolīgumos un to īstenošanu, tostarp nolīgumus attiecībā uz pasaules sabiedrisko labumu, piemēram, klimatu, bioloģisko daudzveidību vai okeāniem, lai nodrošinātu labāku integrāciju un koordināciju starp tiem (jo īpaši daudzos daudzpusējos nolīgumus vides jomā). · Palīdzēt izstrādāt starptautiskus ilgtspējas standartus. 2) Programmas īstenošanas spēju attīstīšana Pasākumi visiem · Visiem starptautiskās sadarbības partneriem būtu jāatbalsta pārējie, lai pilnveidotu to spējas ar mācību iniciatīvu un tīklu palīdzību. · Uzraudzīt un pārskatīt konkrētus rezultātus par spēju pilnveidošanu un attiecīgā gadījumā integrēt tos politikas dialogā. ES pasākumi Papildus: · Uzlabot un racionalizēt atbalstu spēju veidošanai, jo īpaši vismazāk attīstītajām valstīm, visās sadarbības nozarēs, izmantojot vairāku ieinteresēto personu perspektīvu. · Veicināt savstarpējas mācīšanās procesu un tīklu veidošanu, izmantojot tādas iniciatīvas kā mērķsadarbība un institucionālās attīstības programmas. · Uzlabot savas sistēmas, lai atbalstītu spēju veidošanu, jo īpaši attiecībā uz vairāku ieinteresēto personu partnerībām. · Izmantot procesus, piemēram, stratēģijas “Eiropa 2020” pārskatīšanu, lai apmainītos ar paraugpraksi un pilnveidotu zināšanas un informētību visās ES dalībvalstīs ar mērķi paātrināt progresu virzībā uz ES ilgtspējīgas attīstības mērķu īstenošanu. 3) Vietējo publisko finanšu mobilizācija un efektīva izmantošana Pasākumi visiem · Apņemties panākt optimālu valdības ieņēmumu līmeni (izteikts kā nodokļu un IKP attiecība), tostarp: o stiprinot nepieciešamās iestādes, tai skaitā attīstot spējas nodokļu pārvaldes iestādēs un tiesu iestādēs; o sekmējot publiskās novērtēšanas instrumentu vai iniciatīvu izstrādi un izmantošanu, lai uzlabotu ieņēmumu iekasēšanu; o reformējot valstu nodokļu sistēmas, lai paplašinātu nodokļu bāzi un nodrošinātu godīgu, taisnīgu un ilgtspējīgu nodokļu politiku; o ieviešot valsts noteikumus, lai apkarotu nelikumīgas finanšu plūsmas; o ieviešot valsts noteikumus, lai īstenotu labas pārvaldības obligātos standartus nodokļu jomā (pārredzamība, informācijas apmaiņa un godīga nodokļu konkurence), lai novērstu izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, nodokļu apiešanu un agresīvu nodokļu plānošanu, un novērstu nelabvēlīgu nodokļu konkurenci; o piedaloties reģionālās un starptautiskās iniciatīvās nodokļu jomā, lai nodrošinātu līdzvērtīgus konkurences apstākļus nodokļu jomā vietējiem un starptautiskajiem uzņēmumiem; o izveidojot un īstenojot globālu standartu automātiskai apmaiņai ar nodokļu informāciju, pievēršot īpašu uzmanību atbalsta sniegšanai vismazāk attīstītajām valstīm; o īstenojot ieteikumus par nodokļu bāzes samazināšanu un peļņas novirzīšanu; kā arī o uzlabojot pilsoniskās sabiedrības viedokļa izpausmes iespējas par pārredzamību un pārskatatbildību. Ieviest sistēmas visu valsts resursu efektīvai, ilgtspējīgai un pārredzamai pārvaldībai, tostarp: o stiprinot iestādes, kas atbild par budžeta plānošanu un pārraudzību, tostarp neatkarīgas valsts augstākās revīzijas iestādes, parlamentus un pilsonisko sabiedrību; o veicinot publiskās novērtēšanas līdzekļu vai iniciatīvu izstrādi un izmantošanu, lai uzlabotu publisko finanšu pārvaldības sistēmu, un formulējot un īstenojot ticamas, nozīmīgas, valstij piederošas un valsts virzītas publisko finanšu reformu programmas; o nodrošinot valsts finanšu ilgtermiņa stabilitāti un pārredzamību, tostarp īstenojot parāda un valsts kases pārvaldības stratēģijas, veicot dabas resursu ieņēmumu ilgtspējīgu un pārredzamu pārvaldību un stiprinot attiecīgās iestādes; o nodrošinot, ka visi valsts resursi tiek izmantoti saskaņoti, lai sasniegtu izvirzītos mērķus, stimulējot ilgtspējīgus ieguldījumus un pieejas un izvairoties no izdevumiem par videi kaitīgām subsīdijām; o ieguldot vides pārvaldībā un veidojot ekosistēmu, klimata un katastrofu izturētspēju, lai samazinātu izmaksas par seku novēršanu un rekonstrukciju. ES pasākumi Papildus: Palielināt palīdzību valstu virzītiem centieniem īstenot publisko finanšu politiku, pārvaldes reformas un veicināt pārredzamu, uz sadarbību balstītu un godīgu starptautisko nodokļu vidi. Tas ietver atbalstu spēju veidošanai: attiecībā uz tēmām, kas saistītas ar publiskajām finansēm; attiecībā uz sīkāku analīzi par politikas izmaiņu ietekmi; un attiecībā uz starptautisko nodokļu standartu noteikšanu. Pārskatīt Grāmatvedības direktīvas un Pārredzamības direktīvas īstenošanu, tostarp atsevišķām valstīm veltītus ziņojumus no daudznacionāliem uzņēmumiem, ne vēlāk kā 2018. gadā. Turpināt īstenot politiku, lai cīnītos pret nodokļu bāzes samazināšanu un peļņas novirzīšanu, īstenot automātisko informācijas apmaiņu un uzlabot pārskatatbildību un finansiālo iekļaušanu. 4) Starptautisko publisko finanšu mobilizācija un efektīva izmantošana Pasākumi visiem Visām valstīm vajadzētu sniegt savu artavu, lai palīdzētu nabadzīgākām valstīm panākt starptautiski saskaņotos mērķus: i. ES un visām valstīm ar augstu ienākumu līmeni būtu jānodrošina 0,7 % no to NKI kā oficiālā attīstības palīdzība (OAP); ii. valstīm ar vidēji augstiem ienākumiem un jaunietekmes valstīm būtu jāapņemas palielināt savu ieguldījumu starptautiskajā publiskajā finansējumā un konkrēto mērķu un termiņu to īstenošanai ievērošanā; iii. šo mērķu sasniegšanas grafiks būtu jāpieņem kā daļa no valstu vispārējās apņemšanās, kas minēta i) un ii) punktā iepriekš. ES būtu gatava iet vēl tālāk un panākt ātrāku progresu ar nosacījumu, ka iepriekš minētās valstis arī ir gatavas uzņemties tikpat vērienīgas saistības; iv. šo saistību ietvaros ES un visām valstīm ar augstu ienākumu līmeni būtu jāsasniedz ANO mērķis – piešķirt 0,15 % no sava NKI attīstības palīdzībai vismazāk attīstītajām valstīm –, bet valstīm ar vidēji augstu ienākumu līmeni un jaunietekmes valstīm būtu arī jāpalielina sava palīdzība, kas tiek sniegta vismazāk attīstītajām valstīm. Visiem līdzekļu devējiem, tostarp jaunietekmes valstu līdzekļu devējiem, būtu aizvien vairāk jāsniedz attīstības palīdzība saskaņā ar attīstības efektivitātes principiem. ES pasākumi Papildus: · ES un tās dalībvalstis ir apņēmušās uzlabot to attīstības sadarbības politikas efektivitāti atbilstīgi savām saistībām saskaņā ar Pasaules mēroga partnerību efektīvai attīstības sadarbībai (GPEDC) un ievērot Pusanas palīdzības un attīstības efektivitātes principus. · ES īstenos īpašās saistības, par kurām vienošanās tika panākta GPEDC ietvaros, uzmanību pievēršot: pārredzamības uzlabošanai, līdzekļu devēju sadrumstalotības samazināšanai, ilgtspējīgu rezultātu sasniegšanas, pārskatatbildības, mērīšanas un uzrādīšanas stiprināšanai, pieņemtās pieejas īstenošanai konfliktu un nestabilitātes situācijās, kā arī publiskā un privātā sektora iesaistes padziļināšanai, lai palielinātu attīstības ietekmi. · ES strādās, lai atbalstītu starptautiskās palīdzības struktūras, tostarp starptautiskā finansējuma globālajām vides precēm, racionalizāciju un samazinātu sadrumstalotību. · ES joprojām ir apņēmības pilna pildīt savas saistības saskaņā ar starptautiskajām konvencijām, tostarp par klimata pārmaiņām, bioloģisko daudzveidību, okeāniem un citiem nozīmīgiem globāliem jautājumiem, un aicina visas valstis darīt to pašu. Šajā saistībā ES ir nolēmusi jau laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam veltīt 20 % no sava budžeta ar klimata jautājumiem saistītiem projektiem un politikas pasākumiem. 5) Tirdzniecības stimulēšana, lai izskaustu nabadzību un veicinātu ilgtspējīgu attīstību Pasākumi visiem · Visām attīstītajām valstīm un jaunietekmes valstīm, līdzīgi kā to jau dara ES, ir jānodrošina beznodokļu un bezkvotu piekļuve visiem produktiem no visām vismazāk attīstītajām valstīm, izņemot ieročus un munīciju. Īstenot Bali paketi, tostarp Tirdzniecības veicināšanas nolīgumu, un elementus, kas attiecas uz vismazāk attīstītajām valstīm: o īstenot Pasaules tirdzniecības organizācijas pamatnostādnes par preferenciāliem izcelsmes noteikumiem attiecībā uz vismazāk attīstītajām valstīm; o veicināt atbrīvojuma darbību attiecībā uz vismazāk attīstīto valstu izcelsmes pakalpojumiem, par ko iepriekš panākta vienošanās; panākt progresu, lai „mērķtiecīgi, ātri un noteikti” risinātu ar kokvilnu saistītos jautājumus sarunās par lauksaimniecību. · Pārredzami un saskaņā ar attīstības efektivitātes principiem palielināt tirdzniecības palīdzību, lai atbalstītu saņēmējvalstu attīstības prioritātes. · Novērtēt tirdzniecības nolīgumu ietekmi uz ilgtspējību un to ietekmi uz vismazāk attīstītajām valstīm. · Integrēt ilgtspējīgas attīstības dimensiju tirdzniecības politikā, tostarp sistemātiski iekļaujot ilgtspējīgas attīstības noteikumus tirdzniecības nolīgumos, tai skaitā attiecībā uz darbaspēka un vides aspektiem. · Veicināt daudzpusējas un daudzpusīgas iniciatīvas, piemēram, sarunas, lai liberalizētu tirdzniecību ar vides precēm un pakalpojumiem un atvieglotu tirdzniecību un investīcijas šajā nozarē. · Pastiprināt darbu starptautiskajās standartizācijas iestādēs (piemēram, Starptautiskajā Standartizācijas organizācijā (ISO)) attiecībā uz tirdzniecību un ilgtspējību. · Atjaunot kopīgos centienus, lai veicinātu tirdzniecību reģionā, jo īpaši Āfrikā, tostarp tirdzniecības veicināšanas pasākumus. · Stiprināt starptautiskos pasākumus nelegālās tirdzniecības apkarošanai, piemēram, cīņu pret nelegālu tirdzniecību ar savvaļas dzīvniekiem, nelegālu mežizstrādi un nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju. ES pasākumi Papildus: · Uzraudzīt un ziņot par ES vispārējo preferenču sistēmas piemērošanu. · Turpināt sistemātiski iekļaut ilgtspējīgas attīstības noteikumus visos tirdzniecības nolīgumos, tostarp attiecībā uz darbaspēku un vides aspektiem, un panākt šo noteikumu efektīvu īstenošanu. · Strādāt pie tā, lai virzītu sarunas par daudzpusīgu nolīgumu par vides precēm un pakalpojumiem ("zaļo preču nolīgums"). · Izpildīt savu apņemšanos saglabāt finansējumu tirdzniecības veicināšanai, tostarp ieguldot starptautiskajā tirdzniecības veicināšanas instrumentā. · Uzlabot vismazāk attīstīto valstu piekļuvi tirdzniecības palīdzībai. · Pārskatīt ES tirdzniecības atbalsta stratēģiju, ņemot vērā rezultātus, kas gūti sarunās par programmu laikposmam pēc 2015. gada. · Turpināt veicināt novatoriskas, integrētas, vairāku ieinteresēto personu partnerības, lai uzlabotu darba ņēmēju darba, veselības aizsardzības un drošības apstākļus. · Turpināt atbalstīt reģionālās tirdzniecības integrācijas centienus visās pasaules daļās, jo īpaši nodrošinot ar tirdzniecību saistītu tehnisko palīdzību un spēju veidošanu, piemēram, tirdzniecības atvieglošanai, sanitāro un fitosanitāro sistēmu, rūpniecisko standartu un kvalitātes kontroles sistēmu stiprināšanai, vai, lai atbalstītu līdzdalību ilgtspējības shēmās un standartos. 6) Pārveidojošu pārmaiņu virzīšana ar zinātnes, tehnoloģijas un inovācijas palīdzību Pasākumi visiem · Palielināt divpusēju, reģionālu un daudzpusēju sadarbību zinātnes, tehnoloģiju un inovācijas jomā, un uz risinājumiem orientētas pētniecības jomā. · Uzlabot informētību par to, kā izmantot intelektuālā īpašuma tiesības, lai stimulētu izaugsmi valdībām, uzņēmumiem un pētniekiem. · Stiprināt spējas zinātnes, tehnoloģijas, inovācijas, pētniecības un digitalizācijas jomās jaunattīstības valstīs un sekmēt vispasaules un starpnozaru mobilitāti un atklātu piekļuvi publiski finansētu pētījumu publikācijām. Uzlabot piekļuvi izglītībai un apmācībai jaunattīstības valstīs, lai atbalstītu tādu prasmju attīstību, kas nepieciešamas inovācijai, darbavietu radīšanai un izaugsmei. · ANO līmenī atvieglot piekļuvi informācijai par esošajām tehnoloģijām un veicināt saskaņotību un koordināciju ar tehnoloģijām saistītu mehānismu starpā, tostarp jebkādiem jauniem tehnoloģijas mehānismiem. ES pasākumi Papildus: · Veicināt atklātu piekļuvi publikācijām un – eksperimentālā kārtā – datiem, kas izriet no pētniecības, kuru finansē saskaņā ar pamatprogrammu "Apvārsnis 2020". · Atvieglot zināšanu apmaiņu un pilnveidot pētniecības spējas, tostarp jaunattīstības valstīs. · Atbalstīt inovāciju un tehnoloģiju attīstību, sadarbojoties ar valstīm ar zemiem un vidējiem ienākumiem tādās jomās kā veselības aizsardzība un ar nabadzību saistītas slimības, ilgtspējīga lauksaimniecība un nodrošinātība ar pārtiku, un izmantojot kopienas līmeņa inovāciju. · Atbalstīt inovācijas un tehnoloģiju nodošanas spējas ar augstākās izglītības programmu starpniecību. · Strādāt konstruktīvi un atklāti ar visiem pārējiem partneriem attiecībā uz priekšlikumiem atbalstīt zinātni, tehnoloģijas un inovāciju, kā arī spēju veidošanu vismazāk attīstītajām valstīm. · Turpināt dot ieguldījumu attiecīgās globālajās iniciatīvās, piemēram, Zemes novērošanas sistēmu globālajā sistēmā, Klimata pārmaiņu starpvaldību padomē un Pasaules Hronisko slimību aliansē, kā arī turpināt atbalstīt attiecīgo ES sadarbību ar partneriem ārpus ES, piemēram, ar Eiropas un jaunattīstības valstu klīnisko izmēģinājumu partnerību 2. · Atbalstīt apmācību par intelektuālā īpašuma tiesību izmantošanu valdībām, uzņēmējiem un pētniekiem un tehnisko palīdzību valdībai par attiecīgiem tiesību aktu projektiem. 7) Vietējā un starptautiskā privātā sektora mobilizēšana Privātā sektora pasākumi · Aizsargāt cilvēktiesības, tostarp pievēršoties darba apstākļu, veselības aizsardzības un drošības jautājumiem darbavietā, sociālās aizsardzības pieejamībai, viedokļa paušanas, iespēju nodrošināšanas un ar dzimumu saistītiem jautājumiem. · Pieņemt un veicināt ilgtspējīgu un atbildīgu investīciju modeļus un pakāpeniski uzlabot produktu un pakalpojumu ilgtspējību un sniegumu. · Iesaistīties emisiju tirdzniecības shēmās un dot ieguldījumu finansējuma mobilizēšanā, lai pielāgotos klimata pārmaiņām un saglabātu bioloģisko daudzveidību. · Visaptveroši ziņot par sociālo un ekoloģisko sniegumu un darba apstākļiem un dalīties paraugpraksē, izmantojot starptautiskos uzņēmumu tīklus. · Izstrādāt ticamu un salīdzināmu ilgtspējas informāciju, standartus, shēmas (piemēram, taisnīgas tirdzniecības shēmas) un marķējumus produktiem un pakalpojumiem, kas var sniegt ekonomiskus, vides un sociālos ieguvumus. · Finanšu nozarē izmantot novatoriskas metodes, lai paplašinātu finansiālo iekļaušanu, tostarp attiecībā uz mikrouzņēmumiem, maziem un vidējiem uzņēmumiem. · Izstrādāt un īstenot darījumdarbības politiku, lai uzlabotu pārredzamību, apkarotu korupciju, novērstu kukuļošanu un nodokļu nemaksāšanu, un izstrādāt sistēmas, lai novērtētu riskus un mazinātu iespējamo negatīvo ietekmi, kas rodas, darbojoties vai investējot jaunattīstības valstīs. Pasākumi visiem · Izveidot tādu darījumdarbības vidi, kas ir labvēlīga privātā sektora iniciatīvām, ar paredzamu tiesisko regulējumu, pastiprinot atbalstu mikrouzņēmumiem, maziem un vidējiem uzņēmumiem, veicinot pāreju no ēnu ekonomikas uz oficiālo ekonomiku, sekmējot ekouzņēmējdarbību, palielinot sieviešu – uzņēmēju un darba ņēmēju – iespējas un padziļinot finansiālo iekļaušanu. · Atbalstīt finanšu tirgu pilnveidošanu un padziļināšanu un atbilstīga normatīvā regulējuma izstrādi, kas nodrošina finanšu sistēmu stabilitāti un stimulē ilgtspējīgas investīcijas. · Sniegt finansiālus un normatīvus stimulus atbildīgas darījumdarbības prakses izmantošanai un veicināt uz tirgu balstītu risinājumu paplašināšanu ilgtspējīgas attīstības jomā, piemēram, izmantojot ekodizaina regulējumu un atbalstu tam, ražojumu garāku kalpošanas ilgumu un lielāku pārstrādājamību. · Atvieglot privātā sektora iesaisti, jo īpaši ilgtspējīgas enerģētikas, ilgtspējīgas lauksaimniecības, mežsaimniecības un agrorūpniecības, ilgtspējīgas infrastruktūras, zaļās infrastruktūras un zaļās ekonomikas nozarēs. · Sekmēt publiskā attīstības finansējuma novatorisku izmantošanu, lai tādējādi piesaistītu uzlabotus resursus ar nolūku sasniegt ilgtspējīgas attīstības mērķus un atbalstīt vietējā privātā sektora attīstību. Sekmēt ilgtspējības marķējumu izmantošanu un izplatīšanu. Turpināt veicināt ilgtspējīgas ziņošanas pamatnostādnes, izmantojot dialogu ar partnervalstīm un uzņēmumiem. ES pasākumi Papildus: · Turpināt ES attīstības finansējuma novatorisku izmantošanu, lai tādējādi piesaistītu uzlabotus resursus ar nolūku sasniegt attīstības mērķus un atbalstīt vietējā privātā sektora attīstību vismazāk attīstīto valstu tautsaimniecībā. · Sekmēt uzņēmumu līdzdalību ilgtspējības shēmu un marķējumu izmantošanā un izplatīšanā gan ES, gan visā pasaulē. · Sekmēt bioloģiskās daudzveidības apsvērumu integrāciju darījumdarbības praksē un veicināt uzņēmumu lomu bioloģiskās daudzveidības saglabāšanā. · Sekmēt ilgtspējību, atbildību un ziņošanu (tai skaitā izmantojot uzņēmumu sociālās atbildības pamatnostādnes), izmantojot dialogu ar partnervalstīm, uzņēmumiem un sociālajiem partneriem. · Turpināt pieprasīt lieliem uzņēmumiem atklāt informāciju par politiku, riskiem un rezultātiem attiecībā uz vides, sociālajiem un ar darbiniekiem saistītiem jautājumiem, cilvēktiesību ievērošanu, korupcijas apkarošanu un kukuļošanu, un daudzveidību. · Atbalstīt ilgtspējīgas transporta infrastruktūras izveidi, starptautisko konvenciju un nolīgumu īstenošanu par transporta un tirdzniecības atvieglošanu; un vajadzīgo ražošanas jaudu izveidi, lai uzlabotu transporta konkurētspēju. Ceļvedī par resursu efektīvu izmantošanu ierosināts līdz 2050. gadam ieviest transporta sistēmu, kas ir ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni, resursu izmantošanas ziņā efektīva, droša un konkurētspējīga un kas veicina ekoloģiski tīru, modernu un efektīvu transporta tīklu. · Atbalstīt reģionālās sadarbības centienus. 8) Migrācijas pozitīvās ietekmes izmantošana Pasākumi visiem · Izstrādāt saskaņotu un visaptverošu politiku visu migrācijas aspektu pārvaldībai. · Samazināt izmaksas par migrantu maksātajiem naudas pārvedumiem zem 3 %, kā arī samazināt darbā pieņemšanas izmaksas. · Palielināt iespējas attiecībā uz pārrobežu prasmju un kvalifikācijas atzīšanu un nopelnīto pabalstu pārnesamību. · Veikt pasākumus, lai samazinātu piespiedu migrāciju, tostarp veidot izturētspēju pret ārējiem satricinājumiem, tai skaitā konfliktiem un klimata pārmaiņām. · Aizsargāt migrējošo darba ņēmēju tiesības saskaņā ar SDO normām un standartiem un aizsargāt pārvietoto personu tiesības. · Atbalstīt migrantu integrāciju. ES pasākumi Papildus: · Uzlabot migrācijas pārvaldību, izmantojot operatīvu sadarbību ar partnervalstīm, piemēram, ar reģionālu un divpusēju dialogu palīdzību ES ārējās migrācijas politikas ietvaros. 9) Uzraudzība, pārskatatbildība un pārskatīšana Pasākumi visiem · Pārvērst programmu laikposmam pēc 2015. gada valsts rīcībā, ņemot vērā valstu prioritātes, apstākļus un iespējas. Globālo centienu līmenim būtu jāveicina vērienīgu valsts mērķu noteikšana. · Izveidot plānošanas procesu, lai īstenotu programmu laikposmam pēc 2015. gada, kas ir iekļaujošs un pārredzams, ar publiski pieejamu atjauninātu informāciju par progresu, lai veicinātu plašas sabiedrības iesaistīšanos programmas laikposmam pēc 2015. gada procesā. · Palielināt iedzīvotāju informētību par programmu laikposmam pēc 2015. gada un pasākumiem, kas tiek veikti valsts un starptautiskā līmenī. · Apņemties īstenot daudzu ieinteresēto personu veiktu pārskatīšanas procesu; pilnībā iesaistīt ieinteresētās personas uzraudzības procesā un izveidot pārskatatbildības sistēmas valsts līmenī. · Iesaistīties uzraudzības, savstarpējas pārskatatbildības un pārskatīšanas procesā globālā līmenī, kas izvērtē progresu ceļā uz mērķu un uzdevumu sasniegšanu, pamatojoties uz valstu ziņojumiem, kuri papildināti ar citiem ziņojumiem, piemēram, par tādiem konkrētiem mērķiem vai tematiem kā dabas kapitāla uzskaite. · Kopīgi strādāt, lai noteiktu uzdevumus, kas netiek pildīti pasaules, reģionālā līmenī vai konkrētās valstīs, un ierosināt koriģējošus pasākumus. · Uzlabot datu pieejamību, kvalitāti un analīzi, piemēram, atbalstot datu vākšanas un uzraudzības centienus, stiprināt uzraudzību reāllaikā un detalizētu datu vākšanu, un veicināt atklātu datu politiku. ES pasākumi Papildus: · Aktīvi iesaistīties vērienīga uzraudzības, pārskatatbildības un pārskatīšanas procesa izveidē un īstenošanā globālā līmenī, dalīties ES pieredzē šajā jomā un sniegt būtisku ieguldījumu Pasaules ilgtspējīgas attīstības ziņojumā. · Pastiprināt spēju veidošanu statistikas un uzraudzības jomā partnervalstīs. Ar ES pētniecības un inovācijas starpniecību palīdzēt novērst nepilnības statistikas un ģeotelpisko datu pieejamības jomā visā pasaulē un formulēt uz pierādījumiem balstītus politikas ieteikumus. · Turpināt iesaistīt ieinteresētās personas, lai īstenotu un pārskatītu progresu ceļā uz ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanu, ņemot vērā diskriminēto grupu un neaizsargātā stāvoklī esošu personu vajadzības.