KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Atklātais internets un tīkla neitralitāte Eiropā SATURA RĀDĪTĀJS 1. Ievads 2 2. Diskusija par tīkla neitralitāti 2 3. ES tiesiskā regulējuma noteikumi par tīkla neitralitāti 4 3.1. Konkurences principi 4 3.2. Grozījumi telesakaru regulējumā 4 4. Līdzšinējie konstatējumi 5 4.1. Bloķēšana 5 4.2. Datplūsmas pārvaldība 6 4.3. Patērētāji un pakalpojumu kvalitāte 7 4.4. Starptautiskais konteksts 8 5. Secinājumi 8 IEVADS Pabeidzot 2009. gada reformu telesakaru nozarē, Eiropas Komisija deklarācijā[1] pauda apņemšanos saglabāt „atklātu un neitrālu internetu, pilnībā ņemot vērā likumdevēju vēlmi tagad ietvert tīkla neitralitāti kā politikas mērķi un regulatīvu principu, kuru valsts pārvaldes iestādēm vajadzētu veicināt”. Saskaņā ar šo deklarāciju papildus attiecīgo ar tīkla brīvībām saistīto noteikumu īstenošanai Komisija „pārraudzīs tirgus un tehnoloģiskās attīstības ietekmi uz "tīkla brīvībām", ziņojot Eiropas Parlamentam un Padomei līdz 2010. gada beigām par to, vai ir vajadzīgi papildu norādījumi”. Šajā paziņojumā mēģināts izpildīt šo apņemšanos, par ko tika atgādināts paziņojumā par Eiropas Digitalizācijas programmu[2], — tiek izklāstīts Komisijas izzinātais apspriešanas un faktu konstatācijas procesos un izdarīti attiecīgi secinājumi. Process Lai sagādātu liecības, kas kalpotu par pamatu šim paziņojumam, Komisija 2010. gadā no 30. jūnija līdz 30. septembrim sarīkoja publisku apspriešanu „Atklātais internets un tīkla neitralitāte Eiropā”. Apspriešanas gaitā tika saņemts vairāk nekā 300 atbilžu no plašām ieinteresētajām aprindām, ieskaitot tīklu operatorus, interneta satura piegādātājus, dalībvalstis, patērētāju un pilsoniskās sabiedrības organizācijas, kā arī daudzas privātpersonas. Pilnīgs respondentu saraksts kopā ar nekonfidenciālajām atbildēm tika publicēts īpašā Komisijas tīmekļa vietnē[3], un tam tika pievienots kodolīgs, bet ne visaptverošs pārskats. Bez tam Komisija un Parlaments 2010. gada 11. novembrī sarīkoja kopīgu sammitu[4], kur plašam ieinteresēto personu lokam bija iespēja atklātā un publiskā forumā izteikt un apspriest viedokļus par tīkla neitralitāti. DISKUSIJA PAR TīKLA NEITRALITāTI Interneta attīstība Internets neticamā ātrumā ir kļuvis par globālu fenomenu. 15 gados interneta savienojamības tirgus praktiski no nulles ir izaudzis par vairāku miljardu euro vērtu biznesu. Interneta uzplaukums ir veicinājis pārrobežu tirdzniecību caur e-komerciju, palīdzot tālāk attīstīt iekšējo tirgu un sekmējot dalībvalstu savstarpējo barjeru nojaukšanu. Internets ir pasaules ekonomikas centrā. Ar tā palīdzību kļuvis iespējams nepieredzēta mēroga novatorisms. Lielu daļu no interneta panākumiem nosaka tas, ka internets ir atklāts un viegli piekļūstams, ja vien lietotājam ir interneta pieslēgums. Lai piedāvātu saturu vai pakalpojumus, privātpersonai vai uzņēmumam šobrīd nav jāsaskaras ar augstām iekļuves izmaksām, izņemot dažas pamata tehniskās prasības, vai citiem šķēršļiem, kas ir raksturīgi daudzām citām iedibinātām tīkla nozarēm. Patiešām, tieši šo šķēršļu neesības dēļ ir bijis iespējams attīstīties daudzām lietojumprogrammām, kuras tagad traktējam kā sadzīves priekšmetus. Sākumā piekļuve internetam tika panākta ar iezvanu pa tālruni, bet, izplatoties pievilcīgām lietojumprogrammām, kas tiek padarītas pieejamas ar arvien lielāka ātruma platjoslas pieslēgumiem, internets ir kļuvis kas vairāk nekā vienkārši tālruņa līnija. Šis „tīklu tīkls” ir pārveidojis mūsu ieradumus saziņā un darījumos, darba stilu, atsedzot lieliskas iespējas izglītībai, kultūrai, saziņai, sabiedriskai mijiedarbei, kā arī dodot iespējas attīstīties zinātnei un tehnikai un vispārīgi veicinot vārda brīvību un mediju plurālismu. Miljardiem euro ir ieguldīts infrastruktūras uzlabošanā, lai patērētājiem sniegtu labākus pakalpojumus par zemāku cenu. Šis ieguldījums kombinācijā ar ES vairumtirdzniecības piekļuves regulējuma modeli, kas veicina konkurenci, un ES konkurences noteikumu piemērošanu ir sekmējis konkurenci lejupējā tirgū, radot platjoslas piekļuves pakešu konkurējošu piedāvājumu, kas apvienojumā ar vilinošu satura un pakalpojumu klāstu ir palielinājis patērētāju pieprasījumu. Būs vajadzīgi vēl lielāki ieguldījumi, lai piemērotos datplūsmas sprādzienveida attīstībai. Saskaņā ar dažām datplūsmas prognozēm tā palielināsies par 35 % gadā fiksētajiem tīkliem un par 107 % gadā mobilajiem tīkliem. Mūsdienu sabiedrībā internets ir kļuvis par ļoti vērtīgu preci. Tā potenciāls vēl nav pilnīgi atraisīts. Diskusijas par tīkla neitralitāti parametri Lai gan nav noteiktas „tīkla neitralitātes” definīcijas, Pamatdirektīvas[5] 8. panta 4. punkta g) apakšpunkts liek valstu regulatoriem Eiropas Savienības pilsoņu interesēs veicināt galalietotāju iespējas piekļūt informācijai un to izplatīt, kā arī izmantot viņu izvēlētās lietojumprogrammas un pakalpojumus . Dabiski, uz to attiecas piemērojamie likumi, un tādējādi tā neietekmē ES vai valstu pasākumus, kas pieņemti nelikumīgu darbību apkarošanai, sevišķi — cīņai pret noziedzību. Tīkla neitralitātes būtība un diskusijas pamatā esošie jautājumi pirmām un galvenām kārtām attiecas uz to, kā vislabāk saglabāt šās platformas atklātumu un nodrošināt, ka tā var arī turpmāk sniegt kvalitatīvus pakalpojumus visiem un ļaut uzplaukt novatorismam, vienlaikus veicinot tādu cilvēka pamattiesību kā vārda brīvība un uzņēmējdarbības brīvība ievērošanu un izmantošanu. Diskusija par tīkla neitralitāti lielā mērā koncentrējas uz datplūsmas pārvaldību un datplūsmas racionālas pārvaldības būtību. Plaši tiek atzīts, ka tīkla operatoriem ir jāievieš tāda datplūsmas pārvaldības prakse, kas nodrošinātu viņu tīklu efektīvu izmantošanu, un ka noteikti IP pakalpojumi, piemēram, reālā laika IPTV un videokonferences, varētu prasīt īpašu datplūsmas pārvaldību, lai pakalpojumiem nodrošinātu iepriekš definētu augstu kvalitāti. Taču to faktu, ka daži operatori ar datplūsmas pārvaldību nesaistītu iemeslu dēļ var bloķēt vai degradēt likumīgus pakalpojumus (it sevišķi IP balss pārraides pakalpojumus), kas konkurē ar viņu pašu pakalpojumiem, var uzskatīt par nesaskanīgu ar interneta atklātumu. Diskusijā par tīkla neitralitāti būtiska ir arī pārredzamība. Saņemot adekvātu informāciju par varbūtējiem ierobežojumiem vai datplūsmas pārvaldību, patērētāji iegūst iespēju izdarīt apzinātu izvēli. Ir jārisina tādi jautājumi kā datplūsmas pārvaldība, bloķēšana un degradācija, pakalpojumu kvalitāte un pārredzamība. ES TIESISKā REGULēJUMA NOTEIKUMI PAR TīKLA NEITRALITāTI Konkurences principi ES tiesiskā regulējuma mērķis ir veicināt efektīvu konkurenci, kas tiek uzskatīta par labāko līdzekli kvalitatīvu preču un pakalpojumu piegādei patērētājiem par pieņemamu cenu. Lai konkurence darbotos, patērētājiem ir jābūt iespējai uz skaidras un nozīmīgas informācijas pamata izvēlēties vienu no dažādiem konkurējošiem piedāvājumiem. Patērētājiem ir arī jābūt iespējai faktiski pāriet pie jauna piegādātāja, ja tiek piedāvāta pakalpojuma labāka kvalitāte un/vai zemāka cena vai ja viņi nav apmierināti ar saņemto pakalpojumu, piemēram, ja pašreizējais piegādātājs uzliek ierobežojumus konkrētiem pakalpojumiem vai lietojumprogrammām. Konkurējošā vidē tas darbojas kā stimuls operatoriem koriģēt cenas un atturēties no tādu lietojumprogrammu ierobežojumiem, kas izrādās populāras lietotāju vidū, kā ir gadījumā ar IP balss pārraides (VoIP) pakalpojumiem. Diskusijā par tīkla neitralitāti problēmu nozīmīgums tādējādi korelē ar tirgū esošās konkurences pakāpi. Eiropā tiesiskais regulējums ir veicinājis konkurenci, liekot tīkla operatoriem ar ievērojamu ietekmi tirgū piedāvāt vairumtirdzniecības piekļuvi un piešķirot spektru tā, lai tiktu veicināta konkurence. Vairumtirdzniecības piekļuvē mobilajiem tīkliem regulēšana [lielā mērā?] ir atcelta, pamatojoties uz liecībām, ka šādu piekļuvi ar komerciāliem noteikumiem piedāvā mobilo virtuālo tīklu operatoriem, kuri paplašina piedāvājumu klāstu mazumtirdzniecības līmenī. Konkurences noteikumi, kas tika ieviesti līdztekus iepriekšējam regulējumam, ir veicinājuši efektīvu iekļuvi tirgū, novēršot regulēto operatoru dominances ļaunprātīgu izmantošanu. Rezultātā fiksētās un bezvadu interneta piekļuves mazumtirdzniecības cenu noteikšana Eiropas Savienībā netiek regulēta un patērētāji izmanto dažnedažādus pakalpojumus ar dažādiem cenu punktiem, kas pielāgoti viņu vajadzībām (piem., apjoma, joslas platuma izteiksmē). Tajā pašā laikā konkurences noteiktas vides piemērotību interneta atklātuma garanta statusā var ietekmēt varbūtējie tirgus pārrāvumi, oligopolistiska prakse, kvalitatīvu pakalpojumu piegādes aizkavējumi un informācijas asimetrija. Grozījumi telesakaru regulējumā 2009. gadā pieņemtais grozītais telesakaru regulējums atbalsta interneta atklātuma un neitralitātes saglabāšanu. Pārlabotie noteikumi liek valstu telesakaru regulatoriem veicināt galalietotāju „iespējas piekļūt informācijai un to izplatīt, kā arī izmantot viņu izvēlētās lietojumprogrammas un pakalpojumus” (Pamatdirektīvas 8. panta 4. punkta g) apakšpunkts). To atbalsta jaunas pārredzamības prasības patērētāju interesēs (Universālā pakalpojuma direktīvas 21. pants). Konkrēti, abonējot pakalpojumu, kā arī vēlāku pārmaiņu gadījumā patērētāji tiek informēti: - par nosacījumiem, kas ierobežo pakalpojumu un lietojumprogrammu pieejamību un/vai izmantošanu, saskaņā ar Savienības tiesību aktiem; kā arī - par visām procedūrām, kādas pakalpojumu sniedzējs ieviesis, lai izmērītu un kontrolētu datu plūsmu nolūkā nepieļaut, ka konkrētā tīkla posmā datplūsma ir maksimāla vai pārmērīga, un par to, kā šīs procedūras var ietekmēt pakalpojuma kvalitāti. Šīs pārredzamības prasības ir nepieciešamas, lai patērētāji būtu informēti par pakalpojuma sagaidāmo kvalitāti. Jautājumā par operatora maiņu patērētāji varēs vienas darba dienas laikā mainīt operatoru un paturēt savu numuru. Pie tam operatoram jāpiedāvā lietotājiem iespēja parakstīt līgumu, kura maksimālais darbības laiks ir 12 mēneši. Jaunie noteikumi nodrošina arī to, ka līguma izbeigšanas nosacījumi un procedūras nedarbojas kā stimuls nemainīt pakalpojuma sniedzēju (Universālā pakalpojuma direktīvas 30. panta 6. punkts). Bez tam valstu regulatoriem pēc apspriešanās ar Komisiju ir tiesības iejaukties, nosakot minimālās pakalpojuma kvalitātes prasības pārraides pakalpojumiem tīklā (Universālā pakalpojuma direktīvas 22. panta 3. punkts) un tādējādi garantējot noturīgu pakalpojumu kvalitātes līmeni. Visas šīs ES pārskatītā tiesiskā regulējuma normas līdz 2011. gada 25. maijam dalībvalstīm ir jāpārņem savos tiesību aktos. Turklāt ES tiesības[6] piedāvā privātpersonām aizsardzību saistībā ar personas datu apstrādi, arī gadījumos, kad lēmumi, kas ievērojami ietekmē privātpersonas, tiek pieņemti, balstoties uz viņu personas datu automatizētu apstrādi. Jebkurai darbībai, kas saistīta ar datplūsmas bloķēšanu vai pārvaldību uz tāda pamata, tādēļ būs jāatbilst datu aizsardzības prasībām. Visbeidzot, dalībvalstīm, īstenojot ES tiesības, ir jāizpilda ES Pamattiesību harta, un tas attiecas arī uz pārskatītā telesakaru regulējuma īstenošanu, kas var ietekmēt vairāku pamattiesību izmantošanu. LīDZšINēJIE KONSTATēJUMI Bloķēšana Likumīgas datplūsmas bloķēšana vai pieprasījumu ierobežošana bija viens no galvenajiem sabiedriskās apspriešanas un tīkla neitralitātei veltītā sammita jautājumiem. Bloķēšana var izpausties tādās formās kā piekļuves apgrūtināšana vai klaja atsevišķu pakalpojumu vai tīmekļa vietņu ierobežošana internetā. Klasisks piemērs te ir mobilā interneta operatoru veiktā IP balss pārraides (VoIP) bloķēšana. Pieprasījumu ierobežošana, kas ir paņēmiens, ko izmanto datplūsmas pārvaldībai un pārblīves mazināšanai, var tikt izmantota, lai degradētu (piemēram, palēninātu) noteiktu datplūsmas veidu un tādējādi ietekmētu satura kvalitāti, piemēram, konkurenta patērētājiem sniegto videostraumējumu. 2010. gada sākumā Eiropas Elektronisko komunikāciju regulatoru iestāde ( BEREC ) Eiropas līmenī veica pētījumu savu locekļu vidū, lai novērtētu stāvokli dažādās dalībvalstīs. Turklāt valstu līmenī pirms Komisijas sabiedriskās apspriešanas Francijas un Apvienotās Karalistes attiecīgie regulatori — ARCEP [7] un OFCOM [8] — sāka paši savas apspriešanas. Atbildē uz sabiedrisko apspriešanu BEREC piezīmēja, ka ir bijuši gadījumi, kad atsevišķi operatori nelīdztiesīgi apstrādā datus. BEREC ziņoja par bažām, ko pauž gan lietotāji, gan satura piegādātāji: - dažu piegādātāju piemērotie vienādranga (P2P) datņu koplietošanas vai videostraumējuma ātruma ierobežojumi (pieprasījumu ierobežošana) Apvienotajā Karalistē, Francijā, Grieķijā, Lietuvā, Polijā un Ungārijā; - dažu mobilo operatoru piekoptā IP balss pārraides (VoIP) bloķēšana vai papildmaksa mobilajos tīklos Austrijā, Itālijā, Nīderlandē, Portugālē, Rumānijā un Vācijā. Tomēr BEREC nenodalīja klajas bloķēšanas gadījumus no gadījumiem, kad operatori piedāvā pakalpojumu, taču pieprasa papildu maksu, un nenorādīja šo maksājumu ekonomisko nozīmi. Tie ir jautājumi, kurus ir būtiski noskaidrot. Tādēļ būs svarīgi plašākā faktu noskaidrošanas pasākumā iegūt skaidru priekšstatu par stāvokli visā ES. Arī patērētāju un pilsoniskās sabiedrības organizācijas norādīja uz vairākiem gadījumiem, kad bijušas aizdomas par bloķēšanu vai pieprasījumu ierobežošanu. BEREC konstatējumi rāda, ka daudzi no šiem jautājumiem tikuši labprātīgi atrisināti, vai nu iejaucoties valsts regulatoram, vai mediju radītā spiediena dēļ. Tika paustas bažas, ka bloķēšanu, kas pašlaik attiecas galvenokārt uz VoIP, turpmāk varētu pārnest arī uz citiem pakalpojumiem, piemēram, televīzijas apraidi internetā. Starp citām iespējamām problēmām, ko akcentēja apspriešanas respondenti, minēts risks, ka izmaksu struktūras nāks par labu lielajiem operatoriem, kas var atļauties samaksāt par prioritarizāciju, toties jaunpienācēji būtu spiesti saglabāt lēnu tempu, un tādējādi tiktu ierobežoti stimuli jauninājumiem. Tika norādīts arī uz risku, ka tad, ja dažādi operatori bloķē vai degradē dažādus pakalpojumus, patērētājiem ar vienu interneta abonementu ir grūti novērtēt savus izvēlētos pakalpojumus. Komisijas rīcībā šobrīd nav liecību, kas ļautu spriest par šo bažu pamatotību, taču tas jāpatur prātā plašākā faktu noskaidrošanā. Datplūsmas pārvaldība Augošās prasības pret platjoslas tīkliem, kā arī dažādie pakalpojumi un lietojumprogrammas, kas prasa pastāvīgu datu apmaiņu, nozīmē to, ka datplūsmas pārvaldībai ir jānodrošina, ka galalietotāja darbību nepārtrauc tīkla pārblīve. Ir dažādi datplūsmas pārvaldības paņēmieni: - Pakešu diferenciācija ļauj atšķirīgi apstrādāt dažādu šķiru datplūsmu, piemēram, pakalpojumos, kuriem vajadzīga saziņa reālajā laikā, kā audio vai video notikumu tiešraides straumēšana un VoIP. Šāda diferenciācija garantē galalietotājiem noteiktu pakalpojuma minimālo kvalitāti. - IP maršrutēšana ļauj interneta pakalpojumu sniedzējiem maršrutēt paketes pa dažādiem sakaru ceļiem, lai izvairītos no pārblīves vai uzlabotu pakalpojumu sniegšanu. Piemēram, interneta pakalpojumu sniedzējs var maršrutēt paketes uz serveri, kurā ir kopija no prasītās informācijas, kura atrodas tā tīklā vai kaut kur tuvumā. - Filtrēšana ļauj interneta pakalpojumu sniedzējam nošķirt „drošu” datplūsmu no „kaitīgas” un „kaitīgo” bloķēt, iekams tā sasniegusi paredzēto galamērķi. Patērētāja pieredze netiek iespaidota, ja e-pasta sūtījums viņu sasniedz dažas sekundes pēc nosūtīšanas, turpretim līdzīga aizkavēšanās balss saziņā pakalpojumu ievērojami degradētu vai pat padarītu bezjēdzīgu. Diskusija par tīkla neitralitāti lielā mērā koncentrējas uz datplūsmas pārvaldību un datplūsmas racionālas pārvaldības būtību. Datplūsmas pārvaldība tiek uzskatīta par nepieciešamu, lai nodrošinātu datplūsmas vienmērīgumu, it sevišķi brīžos, kad tīkli kļūst pārblīvēti. Vairāki sabiedriskās apspriešanas respondenti piekrīt, ka datplūsmas pārvaldība elektronisko sakaru sfērā nav nekas jauns. Piemēram, operatori prioritarizē balss datplūsmu, it sevišķi mobilajos tīklos. Daži respondenti bilst, ka, pareizi lietota, šāda datplūsmas pārvaldības metode uzlabo patērētāja pieredzi. Pat tie sabiedriskās apspriešanas respondenti, kas norāda uz vienādranga vai VoIP pakalpojumu bloķēšanu, iebilst, ka datplūsmas pārvaldība ir nepieciešama un būtiska efektīvas interneta ekspluatācijas daļa. Viņi piekrīt, ka tās izmantošana pārblīvējumu un drošības problēmu risināšanā ir pilnīgi likumīga un nav pretrunā tīkla neitralitātes principiem. Vairāki respondenti pauž bažas par datplūsmas pārvaldības varbūtēju ļaunprātīgu izmantošanu, piemēram, lai kādam pakalpojumam dotu priekšroku pretstatā citam — tādu praksi viņi neuzskata par attaisnojamu, ja pakalpojumi pēc rakstura ir līdzīgi. Valda liela vienprātība par to, ka būtu jāatļauj operatoriem un interneta pakalpojumu sniedzējiem noteikt pašiem savu uzņēmējdarbības modeli un komerciālo kārtību, ievērojot visus spēkā esošos likumus. Daži respondenti aicina valstu regulatorus un operatorus sadarboties, lai nodrošinātu, ka pārredzamība patērētājiem attiecībā uz datplūsmas pārvaldības praksi ir jēgpilna un efektīva. Vairāki respondenti uzskata, ka datplūsmas pārvaldība ir jāpiemēro gan fiksētajiem, gan mobilajiem tīkliem saskaņā ar tehnoloģijas neitralitātes principu, kas ir pamatos ES elektronisko sakaru regulējumam. Komisija sadarbībā ar BEREC turpinās uzraudzīt šo jautājumu, lai pieļautu racionālu un pārredzamu datplūsmas pārvaldību, kas atbalstīs ES telesakaru regulējuma mērķu sasniegšanu. Patērētāji un pakalpojumu kvalitāte Diskusijā par tīkla neitralitāti svarīga vieta ir pārredzamībai. Saņemot adekvātu informāciju par varbūtējiem ierobežojumiem vai datplūsmas pārvaldību, patērētāji iegūst iespēju izdarīt apzinātu izvēli. Pēc BEREC datiem lielākā daļa valstu regulatoru ir saņēmuši patērētāju sūdzības par neatbilstību starp interneta pieslēguma reklamēto un faktisko piegādes ātrumu . Ir vienprātība par to, ka būtiska ir pārredzamība jautājumā par pakalpojuma kvalitāti. Sakarā ar interneta piedāvājumu daudzveidības sarežģīto un tehnisko raksturu pēc daudzu respondentu uzskata ir jāpanāk līdzsvars starp vienkāršību un nozīmīgas un pietiekami detalizētas informācijas sniegšanu. Dažas ieinteresētās personas norāda uz faktu, ka regulējumā jau ir paredzēti drošības pasākumi interneta atklātuma un neitralitātes saglabāšanai un ka valstu regulatoriem būtu jāizmanto Universālā pakalpojuma direktīvas 22. panta 3. punkts un jānosaka piemērota pakalpojumu kvalitātes minimālās prasības gadījumos, kad tiem tiek ziņots par pakalpojumu degradāciju, tīklu datplūsmas traucēšanu vai palēnināšanu. 2010. gada novembra sammitā Eiropas Parlamenta locekļi aicināja vairāk darīt pakalpojumu kvalitātes indikatoru jomā un cer no BEREC sagaidīt labāko risinājumu. Starptautiskais konteksts Vairāki jautājumi, piemēram, par to, vai interneta piegādātāji var prioritārā kārtā dot priekšroku kādiem satura veidiem, vai par to, vai jābūt atšķirīgiem noteikumiem par fiksētajiem un mobilajiem tīkliem, ir izraisījuši plašas diskusijas un iebildumus vairākās valstīs ārpus ES. ASV Federālā sakaru komisija ( FCC ) ir regulāri deklarējusi apņemšanos saglabāt interneta atklātumu. Tālab FCC 2005. gadā pieņēma četrus pamatprincipus, kas ļauj interneta patērētājiem izmantot viņu izvēlēto saturu, lietojumprogrammas, pakalpojumus un ierīces un veicina tīkla, pakalpojumu un satura piegādātāju konkurenci. Šīs idejas lielos vilcienos atbilst pārskatītajā ES telesakaru regulējumā ietvertajam „atklātā interneta” principam. 2010. gada decembrī FCC izdeva rīkojumu, ar kuru tika ieviesti jauni noteikumi par pārredzamību, kā arī paskaidrots, kāda veida bloķēšana ir atļauta fiksētajā un mobilajā platjoslā. Principā fiksētās platjoslas piegādātāji nedrīkst bloķēt likumīgu saturu, pakalpojumus, nekaitīgas ierīces un lietojumprogrammas, ieskaitot tādus, kas konkurē ar viņu balss vai videotelefonijas pakalpojumiem. Pieeja mobilajai platjoslai ir pakāpeniska — šajā reizē piegādātājiem tiek tikai konkrēti aizliegts bloķēt likumīgas tīmekļa vietnes un VoIP vai videotelefonijas lietojumprogrammas, kas konkurē ar viņu balss vai videotelefonijas pakalpojumiem. Citas valstis ir pieņēmušas nesaistošas vadlīnijas par tīkla neitralitāti. Norvēģijā tās Pasta un telesakaru pārvalde ( NPT ) sadarbībā ar virkni ieinteresēto personu 2009. gada februārī pieņēma brīvprātīgu vienošanos, kas interneta pieslēguma lietotājiem i) dod tiesības uz iepriekš noteiktu jaudu un kvalitāti; ii) dod iespējas izmantot viņu izvēlēto saturu, pakalpojumus un lietojumprogrammas; un iii) kurā nav diskriminācijas attiecībā uz lietojumprogrammu, pakalpojumu vai satura veidiem. Tajā pašā laikā Kanādā tās Radio, televīzijas un telesakaru komisija ( CRTC ) 2009. gada oktobrī izdeva jaunu regulējumu par tīkla neitralitāti, kas pakļauj interneta piegādātājus paaugstinātām pārredzamības prasībām un ļauj tikai ārkārtējas nepieciešamības gadījumā izmantot datplūsmas pārvaldības paņēmienus. Čīle rādās esam pirmā valsts, kas tīkla neitralitātes principu risinājusi ar tiesību aktu. 2010. gada augustā tās parlaments izdeva jaunu likumu par tīkla neitralitāti, kas būtiski ierobežo interneta piegādātāju tiesības pārvaldīt saturu un paaugstina satura piegādātāju un interneta lietotāju aizsardzību. Komisija cieši seko šiem notikumiem pasaulē un arī turpmāk tos ņems vērā, veidojot savu izpratni par iespējamo tīkla neitralitātes traktējumu. SECINāJUMI Komisijas deklarācijā akcentētā atklātā interneta saglabāšanas nozīme saņēma plašu atbalstu sabiedriskajā apspriešanā un Komisijas un Parlamenta kopīgajā sammitā. Komisija turpina darboties šā mērķa sasniegšanai un nodrošināt, lai saglabātos ikvienam pieejams, "labākajiem centieniem" atbilstošs noturīgs internets. Komisija uzskata, ka pārskatītajā ES elektronisko sakaru regulējumā ietilpstošajiem noteikumiem par pārredzamību, operatora maiņu un pakalpojumu kvalitāti ir jāveicina konkurence. Tā kā dalībvalstis turpina savos likumos pārņemt pārskatītā ES elektronisko sakaru regulējuma normas, ir svarīgi dot pietiekamu laiku šo normu īstenošanai un pārliecināties par to praktisko darbību. Turklāt, kā jau iepriekš teikts, sabiedriskās apspriešanas sniegtie dati nav pilnīgi un nav precīzi vairākos aspektos, kuri ir būtiski pašreizējā stāvokļa izpratnei Eiropas Savienībā. Tādēļ Komisija kopā ar BEREC patlaban izskata daudzus jautājumus, kas nonāca dienasgaismā apspriešanas gaitā, konkrēti, šķēršļi operatora maiņai (piemēram, pēc cik ilga laika caurmērā patērētājam tiek atļauts lauzt pēcmaksas līgumu un kādi ir sodi, ja ir), bloķēšana, pieprasījumu ierobežošana vai līdzīgas iedarbības prakse, pārredzamība un pakalpojumu kvalitāte, kā arī ar tīkla neitralitāti saistītie konkurences jautājumi (piemēram, dominējoša operatora veiktā diskriminācija). Šajā sakarā Komisija patur tiesības saskaņā ar LESD 101. un 102. pantu vērtēt ar datplūsmas pārvaldību saistītu rīcību, kas var ierobežot vai kropļot konkurenci. Nākotnes perspektīvas Līdz gada beigām Komisija publicēs BEREC pētījumos atklātās liecības, arī par gadījumiem, kad atsevišķiem datplūsmas veidiem tiek piemērota bloķēšana vai pieprasījumu ierobežošana. Balstoties uz liecībām un telesakaru regulējuma īstenojumu, Komisija prioritārā kārtā lems par papildu norādījumiem tīkla neitralitātes jautājumā. Ja atklāsies nozīmīgas un ieilgušas problēmas un ja sistēma kopumā, ieskaitot daudzus operatorus, nenodrošinās patērētājiem vienkāršas iespējas ar vienu abonementu piekļūt viņu izvēlētajam saturam, pakalpojumiem un lietojumprogrammām un tos izplatīt, Komisija izvērtēs vajadzību pēc stingrākiem pasākumiem , lai panāktu konkurenci un pienācīgu izvēli patērētājiem. Pārredzamība un operatora maiņas vienkāršība ir galvenie elementi patērētājiem, kad tie izvēlas vai maina interneta pakalpojumu sniedzēju, taču šie var izrādīties nepietiekami līdzekļi, lai pārvarētu vispārējus likumīgu pakalpojumu vai lietojumprogrammu ierobežojumus. Šādi papildu pasākumi varētu izpausties kā norādījumi vai vispārīgi likumdošanas pasākumi, kas uzlabotu konkurenci un patērētāju izvēli, piemēram, vēl vairāk vienkāršojot patērētājiem operatora maiņu vai, ja ar to nepietiktu, visiem pakalpojumu sniedzējiem neatkarīgi no to ietekmes tirgū uzliekot konkrētus pienākumus attiecībā uz nepamatotu datplūsmas diferenciāciju internetā. To vidū varētu būt aizliegums bloķēt likumīgus pakalpojumus. Tīkla neitralitāte ir saistīta ar vairākām tiesībām un principiem, kas ietverti ES pamattiesību hartā, it sevišķi privātās un ģimenes dzīves neaizskaramība, personas datu aizsardzība un vārda un informācijas brīvība. Šā iemesla dēļ likumdošanas priekšlikumus šajā jomā padziļināti vērtēs, nosakot to ietekmi uz pamattiesībām un atbilstību ES Pamattiesību hartai[9]. Papildu regulējumā būtu jāizvairās no ieguldījumu un novatorisku uzņēmējdarbības modeļu aizkavēšanas, efektīvāk jāizmanto tīkli un jārada jaunas uzņēmējdarbības iespējas dažādos interneta vērtības ķēdes līmeņos, vienlaikus saglabājot patērētājiem priekšrocības, ko dod iespēja izvēlēties viņu vajadzībām pielāgotus interneta piekļuves produktus. Līdztekus Komisija turpinās dialogu ar dalībvalstīm un ieinteresētajām personām, lai nodrošinātu platjoslas strauju attīstību, kas varētu mazināt spiedienu uz datplūsmu. [1] OV L 337, 2009. gada 18. decembrī. [2] COM(2010) 245. [3] http://ec.europa.eu/information_society/policy/ecomm/library/public_consult/net_neutrality/index_en.htm. [4] http://ec.europa.eu/information_society/policy/ecomm/library/public_consult/net_neutrality/ index_en.htm. [5] Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/21/EK („Pamatdirektīva”). [6] Piemēram, Datu aizsardzības direktīva (95/46/EK) un E-privātuma direktīva (2002/58/EK). [7] http://stakeholders.ofcom.org.uk/consultations/net-neutrality/?showResponses=true. [8] http://www.arcep.fr/uploads/tx_gspublication/net-neutralite-orientations-sept2010-eng.pdf. [9] Saskaņā ar “Stratēģiju Pamattiesību hartas efektīvai īstenošanai Eiropas Savienībā”, COM(2010) 573 galīgā redakcija, 19.10.2010.