ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

uzskata, ka sociālais uzņēmums ir tāds uzņēmums, kas neatkarīgi no tā juridiskās formas a) ir izvirzījis izmērāmas, labvēlīgas sociālās ietekmes sasniegšanu par savu galveno mērķi saskaņā ar saviem statūtiem vai jebkādu citu uzņēmuma dibināšanas dokumentu, ja šis uzņēmums: — sniedz pakalpojumus vai pārdod preces neaizsargātām, no nelabvēlīgām sociālajām grupām nākošām vai atstumtām personām un/vai — nodrošina ar precēm vai pakalpojumiem, izmantojot tādu ražošanas metodi, kas atbilst attiecīgā uzņēmuma sociālajam mērķim; b) peļņu izmanto galvenokārt tāpēc, lai sasniegtu izvirzītos primāros mērķus, nevis to sadala, un ir ieviesis iepriekš apstiprinātas procedūras un noteikumus jebkādiem apstākļiem, kuros peļņu sadala akcionāriem un īpašniekiem, nodrošinot, ka ikviena šāda peļņas sadale neatstāj nelabvēlīgu ietekmi uz primāro mērķu sasniegšanu, un c) tiek pārvaldīts atbildīgā un pārredzamā veidā, jo īpaši iesaistot darbiniekus, klientus un/vai ieinteresētās personas, kas saistītas ar tā uzņēmējdarbību;
14.

uzskata, ka rūpīgāk jāizmeklē grūtības, kas varētu rasties saistīto līgumu gadījumā attiecībā uz tiesībām atteikties; uzsver, ka ir būtiski vērst patērētāju uzmanību uz to, ka gadījumā, ja viņi īsteno tiesības atteikties no līguma, kurā piegādātājs vai pakalpojumu sniedzējs tiešā veidā saņem summu, kas atbilst maksājumam no kredīta sniedzēja ar papildu līguma starpniecību, patērētājiem nav jāsedz nekāda maksa, komisijas maksa vai izmaksas saistībā ar sniegto finanšu pakalpojumu;
N.

tā kā 2012. gada 24. maijā civilā ģērbušies policisti apcietināja Alehu Volčeku, kādreizējo Iedzīvotāju juridiskās palīdzības — organizācijas, kura līdz tās likvidācijai 2003. gadā sniedza juridisko palīdzību — vadītāju, apsūdzot viņu par „lamāšanos sabiedriskā vietā”; tā kā tajā pašā dienā viņam tika piespriests deviņu dienu administratīvais ieslodzījums saskaņā ar Administratīvo pārkāpumu kodeksa 17.1. pantu („lamāšanās, kas vērsta pret policiju”); tā kā A. Volčekam pirms tam 2012. gada janvārī bija piespriests četru dienu administratīvs ieslodzījums par it kā necenzētu izteicienu lietošanas uz ielas; tā kā viņa vārds iekļauts to personu sarakstā, kam nav atļauts izbraukt no Baltkrievijas;
10.

uzsver, ka tādējādi NFI īstenošana ir atkarīga no tādas dažādu dalībnieku virknes iesaistes, kas ietver, gan Komisiju kā iestādi, kas atbildīga par Savienības budžeta līdzekļu izmaksāšanu, gan EIB grupu (Eiropas Investīciju banku un Eiropas Investīciju fondu), kā arī bankas — valstu vai vietējās bankas, komercbankas vai bankas, kas specializējas ieguldījumu vai attīstības jomā, kā arī privātā un publiskā sektora ieguldītājus; uzsver, ka kopumā to sekmīga īstenošana ir atkarīga no publisko finanšu starpnieku, publiskajiem starpniekiem pielīdzināmo un privāto finanšu starpnieku mobilizēšanas, kuru mērķi atšķiras atkarībā no intervences jomas (mikrokredītu iestādes, garantijas fondi MVU, reģionālās attīstības organizācijas, pētniecības atbalsta fondi utt.);
A.

tā kā, kopš prezidenta Thein Sein jaunā valdība stājās amatā 2011. gada martā, tā ir veikusi daudzus pasākumus, lai paplašinātu pilsoniskās brīvības valstī, vairākums politieslodzīto ir atbrīvoti, vairāki no tiem tika ievēlēti parlamentā papildvēlēšanās, ir stājušies spēkā provizoriskie pamieri ar lielāko daļu no bruņotajām etniskajām grupām un daudzi politiskie disidenti ir atgriezušies no izsūtījuma, cerot uz izlīgumu;
9.

atgādina, ka īpaša uzmanība ir jāpievērš jauniešiem, ņemot vērā to, ka bezdarba līmenis ES ir pieaudzis līdz vairāk nekā 20 %, bet dažās dalībvalstīs un dažos reģionos tas ir pat 50 %, un to, ka pašreizējā krīze jauniešus, jo īpaši jauniešus ar zemāku izglītības līmeni, ir skārusi īpaši smagi; galvenokārt uzsver taupības programmu negatīvo ietekmi uz jauniešu bezdarbu dažās Savienības valstīs un sevišķi dienvidu daļas valstīs, kas jo īpaši rada ievērojamu intelektuālā darbaspēka emigrāciju uz citām valstīm, tai skaitā uz trešām valstīm; atgādina arī to, ka mūsdienās katrs septītais skolēns (14,4 %) pārtrauc mācības tikai ar pamatskolas izglītību un vairs nekādā veidā neturpina mācīties;
4.

aicina Sudānu un Dienvidsudānu izpildīt 2011. gada 20. jūnija nolīguma par pagaidu drošības un administratīvajiem pasākumiem Abjejas apgabalam vēl neizpildītos noteikumus, jo īpaši attiecībā uz visu Sudānas un Dienvidsudānas bruņoto spēku izvešanu no Abjejas apgabala; atzinīgi vērtē Dienvidsudānas bruņoto spēku izvešanu no Higligas un aicina Sudānas valdību darīt to pašu; prasa nekavējoties pārtraukt gaisa uzlidojumus, kurus Sudānas bruņotie spēki veic pret Dienvidsudānu;
6.

aicina ieviest un īstenot būtiskus, tūlītējus un konkrētus pasākumus, pamatojoties uz spēkā esošajiem tiesību aktiem par medicīnas ierīcēm, jo īpaši ar mērķi: — stiprināt to medicīnas ierīču kontroli, kuras jau atrodas tirgū, tostarp tiek izmantotas paraugos; — nodrošināt, ka pilnvarotās iestādes saistībā ar atbilstības novērtējumu pilnībā izmanto savas pilnvaras, lai veiktu biežas (vismaz vienu reizi gadā) pārbaudes bez iepriekšēja brīdinājuma visā piegādes ķēdē un dažos piegādātāju uzņēmumos, jo īpaši attiecībā uz medicīnas ierīcēm ar visaugstāko risku un tām, par kurām lietotāju ziņojumi liecina par negadījumu skaita palielināšanos; — pastiprināt pilnvaroto iestāžu akreditācijas un novērtējuma kritērijus, īpašu uzmanību veltot pilna laika darbinieku kompetencēm, līgumdarbinieku izmantošanai un pārredzamībai attiecībā uz pilnvaroto iestāžu darbību un uzdevumiem, un izveidot Eiropas mēroga kvalifikāciju pārvaldības sistēmu pilnvarotajām iestādēm, to darbiniekiem, revidentiem un ekspertiem; — paplašināt valsts iestāžu īstenoto tirgus uzraudzību un informācijas apmaiņu šo iestāžu starpā par negatīvām sekām, ko rada medicīnas ierīces un šādu ierīču izņemšana no tirgus, lai nodrošinātu labāku medicīnas ierīču izsekojamību un labākus pārbaužu pasākumus, lai kontrolētu to tirdzniecību; — uzlabot valsts iestāžu veikto pārraudzību pār pilnvarotajām iestādēm un nodrošināt saskaņotību visās dalībvalstīs; — sekmēt inovācijas medicīnas tehnoloģiju jomā, jo inovācijas ir svarīgas, lai tagad un nākotnē risinātu veselības aprūpes uzdevumus; — noteikt prasību medicīnas ierīču ražotājiem nekavējoties ziņot attiecīgās dalībvalsts kompetentajai iestādei par visu veidu aizliegumiem, ierobežojumiem vai arī vienā vai vairākās dalībvalstīs uzsāktajām tiesu iestāžu darbībām; — uzlabot negadījumu uzraudzības sistēmu attiecībā uz medicīnas ierīcēm, piemēram, atbalstot un aktīvi mudinot pacientus, pacientu apvienības, pacientu grupas un veselības aprūpes speciālistus ziņot kompetentajām iestādēm par nevēlamām parādībām un kaitīgo ietekmi, vienlaikus tiem neuzliekot pārmērīgu birokrātisko slogu, un nodrošinot pilnvarotajām iestādēm sistemātisku piekļuvi ziņojumiem par nevēlamiem notikumiem, kā arī izveidojot centralizētu procedūru, lai apkopotu un apstrādātu ziņojumus par nevēlamiem notikumiem un par ierīču izņemšanu no apgrozības; — izstrādāt instrumentus, vienlaikus garantējot datu aizsardzību, lai nodrošinātu medicīnas ierīču izsekojamību un to drošības un darbības rezultātu ilgtermiņa uzraudzību, piemēram, ieviešot unikālu ierīču identifikācijas sistēmu, implantu reģistru un katras medicīnas ierīces aprakstu; — sekmēt, lai pacientu asociācijas un veselības aprūpes speciālisti valsts iestādēm ziņotu par nelabvēlīgo ietekmi; — izveidot vienotu Eiropas datu bāzi, kurā apkopotu informāciju par tirgū pieejamajām medicīnas ierīcēm, reģistrētu uzņēmējdarbību, negadījumu un tirgus uzraudzības iniciatīvām, klīniskajiem pētījumiem, pilnvarotajām iestādēm un piešķirtajiem CE sertifikātiem;
M.

tā kā ES ir pasaulē lielākā attīstības palīdzības sniedzēja Somālijai, kas līdz šim ir piešķīrusi EUR 215,4 miljonus no Eiropas Attīstības fonda (EAF) laika posmam no 2008. līdz 2013. gadam; tā kā šī finansējuma galvenais mērķis ir atbrīvot cilvēkus no nabadzības, dodot iespējas pašpietiekamai ekonomiskai izaugsmei, un nodrošināt paliekošu stabilitāti valstī, lai vērstos pret pirātisma pamatcēloņiem, finansējot projektus pārvaldības, tiesiskuma, izglītības, ekonomiskās izaugsmes veicināšanai un lai atbalstītu ar pamatjomām nesaistītās nozares (veselības un vides aizsardzību, ūdens un sanitārijas jomas); tā kā no Eiropas Attīstības fonda 2011.–2013. gada periodam ir piešķirti papildu EUR 175 miljoni, lai ļautu ES stiprināt apņemšanos un atbalstīt jaunas darbības iepriekš minētajās jomās; tā kā nevienu no šiem mērķiem nevar sasniegt bez efektīvām pārvaldības struktūrām Somālijā;
H.

tā kā EP rezolūciju, it īpaši rezolūciju par politisku aizliegumu kandidēt opozīcijas līderiem un par Radio Caracas TV slēgšanu, saturs tika atbalstīts vairākos IACHR lēmumos un ieteikumos; tā kā pēc šiem nelabvēlīgajiem ieteikumiem un to neņemšanas vērā un neīstenošanas Venecuēlas iestādēs prezidents H. Chávez ir uzsācis procesu, lai viņa valsts izstātos no iepriekš minētās starptautiskās struktūras;
6.

uzsver, ka strādājošie no valstīm, kas ES pievienojās laikposmā no 2004. gada līdz 2007. gadam, ir pozitīvi ietekmējuši dalībvalstu ekonomiku un nav izraisījuši nopietnus traucējumus to darba tirgos, toties ir devuši ievērojamu ieguldījumu noturīgā ekonomikas izaugsmē ES;
3.

uzskata, ka Eiropas pilsoņu iniciatīva (EPI), kuru varēs izmantot no 2012. gada 1. aprīļa, ir pirmais transnacionālas demokrātiskas līdzdalības instruments, kas sniegs pilsoņiem iespēju aktīvi iesaistīties Eiropas politikas veidošanā un tiesību aktu izstrādē; aicina efektīvi, pārredzami un atbildīgi īstenot EPI regulu un it īpaši aicina ES iestādes un dalībvalstis savlaicīgi ieviest visus nepieciešamos administratīvos un praktiskos pasākumus, uzņemties aktīvu lomu un efektīvi iesaistīties pilsoņu informēšanā par šo jauno instrumentu tādā veidā, lai visi ES pilsoņi varētu gūt pilna apjoma labumu no tā, un it īpaši izmantot Eiropas Pilsoņu gadu (2013. gads), lai vēl aktīvāk sekmētu izpratnes veidošanos; turklāt uzskata, ka Lūgumrakstu komitejai, ņemot vērā tās pieredzi tiešos kontaktos ar pilsoņiem, būtu jāuztic atbildība organizēt sekmīgāko Eiropas pilsoņu iniciatīvu organizatoru atklātu uzklausīšanu, kas paredzēta EPI regulas 11. pantā; ierosina Komisijai regulāri iesniegt ziņojumu Lūgumrakstu komitejai par EPI īstenošanu;
28.

aicina Komisiju pēc iespējas drīzāk piedāvāt visaptverošus pašreizējos datus par sieviešu pārstāvēto daļu visu veidu uzņēmumos ES un par obligātiem un neobligātiem pasākumiem, kas veikti uzņēmējdarbības sektorā, kā arī tiem, kurus dalībvalstis nesen pieņēmušas ar mērķi palielināt šādu pārstāvēto daļu; norāda, ka saskaņā ar Komisijas ziņojumu par sieviešu līdzdalību ekonomisko lēmumu pieņemšanā uzņēmumu un dalībvalstu veiktie pasākumi ir bijuši nepiemēroti; atzinīgi vērtē izziņoto apspriešanos par pasākumiem, kuru mērķis būtu palielināt dzimumu līdzsvarotu pārstāvību ekonomisko lēmumu pieņemšanā; tomēr pauž nožēlu par to, ka Komisija atturas veikt tūlītējus likumdošanas pasākumus, lai gan tā bija apņēmusies tādus veikt gadījumā, ja mērķi nebūtu sasniegti; uzskata, ka nebūtiskie sasniegumi 2011. gadā norāda uz to, ka ir jāveic konkrētāki pasākumi nekā vienkārša apspriešanās; tādēļ atkārtoti pauž jau 2011. gadā izteikto aicinājumu līdz 2012. gadam izstrādāt tiesību aktu priekšlikumus, ietverot kvotas, lai palielinātu sieviešu pārstāvēto daļu korporatīvos vadības uzņēmumos no 30 % 2015. gadā līdz 40 % 2020. gadā, vienlaikus ņemot vērā dalībvalstu pienākumus un to ekonomiskās, strukturālās (t. i., saistībā ar uzņēmuma izmēru), juridiskās un reģionālās īpatnības;
32.

mudina Komisiju pārskatīt tās izstrādātās pamatnostādnes sodanaudu piemērošanai un ierosina izvērtēt šādus principus: — ņemt vērā to, ka stingras atbilstības programmu īstenošanai nevajadzētu negatīvi ietekmēt pārkāpēju, nosakot nesamērīgi stingru sodu par pārkāpumu; — sākt piemērot atšķirīgus sodanaudu apmērus uzņēmumiem, kas rīkojušies apzināti vai pavirši; — ņemt vērā publisko un privāto saistību mijiedarbību saskaņā ar ES pretmonopola tiesībām; Komisijai būtu jāpārliecinās, ka sodanaudas piemērošanas procesā ņem vērā jebkādas kompensācijas, kas jau samaksātas trešām personām; tas būtu jāattiecina arī uz uzņēmumiem, kuriem piemēroti sodanaudas atbrīvojumi, turklāt varētu sekmēt to, lai pārkāpēji atlīdzinātu zaudējumus ārpustiesas kārtībā, pirms tiek pieņemts galīgais lēmums par sodanaudas noteikšanu; — precīzi paredzēt nosacījumus, ar kuriem mātessabiedrības, kam ir noteicošā ietekme uz meitasuzņēmumiem, bet kas nav tieši iesaistītas pārkāpumā, vajadzētu uzskatīt par solidāri un atsevišķi atbildīgām par to meitasuzņēmumu izdarītajiem pretmonopola tiesību pārkāpumiem; — attiecībā uz recidīvismu prasa paredzēt skaidru saikni starp izmeklēšanā esošo pārkāpumu un iepriekšējiem pārkāpumiem, no vienas puses, un attiecīgo uzņēmumu, no otras puses; šajā sakarībā būtu jāņem vērā maksimālais termiņš;
7.

atzinīgi vērtē uzstāšanos par Zaļo grāmatu, kas atbilst Eiropas Parlamenta sen izvirzītajai prasībai, un uzskata to par lietderīgu sākumpunktu turpmākām pārdomām; ir gatavs un apņēmības pilns apspriest visus jautājumus — gan priekšrocības, gan trūkumus — attiecībā uz iespējamību ieviest stabilitātes obligācijas atbilstoši dažādiem variantiem; mudina Komisiju pēc šā jautājuma plašas sabiedriskas apspriešanas veikt vēl dziļāku analīzi, kurā būtu jāiesaistās arī Eiropas Parlamentam un dalībvalstu parlamentiem, kā arī ECB, ja tā uzskatīs to par vajadzīgu; uzskata, ka neviens no Komisijas piedāvātajiem variantiem pats par sevi nav atbilde uz pašreizējo valsts parādu krīzi;
32.

aicina Komisiju nākt klajā ar ilgtermiņa pārvaldības un finansēšanas plānu, kura pamatā ir visu iespējamo risinājumu izpēte, un izveidot darbotiesspējīgu organizatorisko struktūru, kas nodrošina pienācīgu pārvaldību un no dienestiem saņemto datu sniegšanu, lai arī turpmāk šī programma būtu patiesi sekmīga un tiktu sasniegts tā mērķis pilnībā darboties no 2014. gada; uzskata, ka šīs darbības jāpapildina ar kopēju Eiropas datu politiku, lai nodrošinātu brīvu piekļuvi esošajiem datiem un šo datu pieejamību; uzskata, ka ir svarīgi panākt vienošanos ar valstu aģentūrām, lai maksimāli palielinātu sistēmas sadarbspēju, nepārtrauktību un pārvaldību; uzskata, ka ir jānošķir zinātniskā un komerciālā izmantošana, no vienas puses, un, no otras puses, EKA attīstības pasākumi un izmantošanas, darbību un sistēmu attīstības pasākumi, kuriem vajadzīgas Eiropas struktūras un īpašas kompetences;
Y.

tā kā Lisabonas stratēģijas neveiksmi būtībā var izskaidrot ar to, ka trūka skaidras pārraudzības procedūras attiecībā uz to, kā visi iesaistītie dalībnieki īstenoja šo stratēģiju, un tā kā tādēļ ir svarīgi mācīties no kļūdām, lai nodrošinātu panākumus „Eiropa 2020” darba kārtībai;
9.

atgādina, ka viena no PVN pamatiezīmēm ir neitralitātes princips, un ka tādēļ uzņēmumi pēc iespējas jāatbrīvo no PVN iekasēšanas sloga; norāda, ka dalībvalstīm jānodrošina tas, ka principā visi komercdarījumi tiek pēc iespējas aplikti ar nodokli un ka jebkādi atbrīvojumi tiek interpretēti šauri, vienlaikus nodrošinot arī to, ka līdzīgām precēm un pakalpojumiem tiek piemērots vienāds PVN režīms; uzsver, ka, piemēram, visām grāmatām, laikrakstiem un žurnāliem neatkarīgi no to formāta būtu jāpiemēro vienāda pieeja, kas nozīmē to, ka grāmatām, laikrakstiem un žurnāliem, ko var lejupielādēt vai tikai lasīt (straumēt), jāpiemēro tāds pats PVN režīms, kā grāmatām, laikrakstiem un žurnāliem fiziskā formātā, un ka dažādiem pārrobežu transporta pakalpojumiem jāpiemēro vienāda pieeja neatkarīgi no izmantotā transporta veida; norāda — ja atbrīvojumi no nodokļa maksāšanas nerada šķēršļus pienācīgai iekšējā tirgus darbībai, jāsaglabā dalībvalstu tiesības piešķirt šādus atbrīvojumus, pamatojoties uz šauri interpretējamiem sociāliem un kultūras kritērijiem;
13.

norāda uz tiesu sistēmas reformu un aicina enerģiski turpināt to, lai nodrošinātu tiesnešu neatkarīgumu un objektivitāti un palielinātu tiesu darba efektivitāti; atzinīgi vērtē politisko lēmumu sākt tiesnešu atkārtotas iecelšanas procedūru, tomēr uzsver, ka jāievēro pārredzamība, nodrošinot tiem tiesnešiem, kas nav atkārti iecelti amatā, iespēju efektīvi pārsūdzēt lēmumu un brīdina par šī procesa politizāciju; vērš uzmanību uz kavēšanos vajadzīgo tiesību aktu pieņemšanā un aicina valdību nekavējoties iesniegt atlikušos tiesību aktu projektus parlamentam; aicina nodrošināt tiesvedībā pilnīgu pārredzamību; turklāt aicina tiesām, tostarp Konstitucionālajai tiesai, atvēlēt vairāk finansiālu un administratīvu resursu, lai uzlabotu to darbību un tās varētu tikt galā ar neizskatītajām lietām; šā iemesla dēļ par svarīgu prioritāti uzskata īpašumu atdošanu to bijušajiem īpašniekiem; uzsver, ka nevainīguma prezumpcija ir viens no svarīgākajiem juridiskajiem principiem tiesiskuma nodrošināšanai; aicina iestādes – īpaši izpildvaras iestādes – stingri ievērot šo principu;
N.

tā kā līdztekus pašreizējiem notikumiem Sīrijā notiek arī akcijas, kas vērstas uz to, lai izraisītu etniskus un starpkonfesionālus konfliktus un palielinātu spriedzi starp sektām; tā kā ziņojumos minētie aprēķini liecina, ka kristiešu kopiena Sīrijā varētu būt samazinājusies no 10 uz 8 %; tā kā tūkstošiem Irākas kristiešu ieradās Sīrijā, lai izbēgtu no mērķtiecīgas vardarbības, kādai viņi tika pakļauti Irākā; tā kā daudzi kristieši Sīrijā baidās, ka pret viņiem šajā valstī tiks vērsta vardarbība saistībā ar viņu reliģisko ticību; tā kā valsts demokrātiskajās pārmaiņās kristiešu kopienām ir būtiska loma;
35.

aicina Komisiju pastāvīgi uzraudzīt dzīvnieku veselības stāvokli izcelsmes valstīs, piemērot visstingrākās dzīvnieku veselības prasības un ieviest atbilstošu uzraudzības sistēmu attiecībā uz tādu pavairošanas materiālu, kas iegūts no trešām valstīm, lai izvairītos no tādu eksotisku bišu slimību/parazītu ievešanas ES kā Aethina tumida vaboles un Tropilaelaps ērces; aicina Komisiju un dalībvalstis sadarbībā ar biškopības organizācijām uzlabot pārredzamību attiecībā uz robežkontroles punktos veiktās drošības kontroles biežumu, procentuālo daļu, rādītājiem un it īpaši uz tās rezultātiem;
35.

aicina ES veicināt to, ka (iespējams ANO aizbildnībā) tiek izveidota pasaules mēroga agrīnās brīdināšanas sistēma plūdu, zemes nogruvumu un cunami gadījumos, un nodrošināt, ka informācija par to nonāk jaunattīstības valstu attālākajos rajonos un to saņem visneaizsargātākie iedzīvotāji;
12.

uzsver, cik svarīgi ir nodrošināt atbilstošu organizētās noziedzības primāro un sekundāro upuru, liecinieku, informētāju, ziņu piegādātāju un viņu ģimeņu aizsardzību; šajā sakarībā atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu direktīvai, ar ko nosaka noziegumos cietušo tiesību, atbalsta un aizsardzības minimuma standartus, tomēr prasa, lai ES tiesību aktos tiktu iekļauta arī liecinieku, informētāju, ziņu piegādātāju un viņu ģimeņu aizsardzība; prasa vienlīdzīgu attieksmi pret visiem upuriem (īpaši pret upuriem, kuri cietuši organizētās noziedzības un terorisma dēļ un kuri tikuši ievainoti dienesta pienākumu pildīšanas laikā), kā arī to, lai liecinieku, informētāju, ziņu piegādātāju un viņu ģimeņu aizsardzība tiktu nodrošināta gan tiesvedības laikā, gan pēc tās; uzsver, ka nepilngadīgām personām, ja tās ir kļuvušas par organizētās noziedzības upuriem, ir nepieciešama īpaša uzmanība, pieeja, aizsardzība, palīdzība un norādes; aicina Komisiju noteikt skaidras pamatnostādnes, lai palīdzētu lieciniekiem, informētājiem, ziņu piegādātājiem un viņu ģimenēm, piešķirot viņiem Eiropas starptautisko juridisko statusu un paplašinot aizsardzību, kas viņiem piešķirta kādā no dalībvalstīm, ja to pieprasa informētāju, liecinieku vai ziņu piegādātāju izcelsmes dalībvalsts; ierosina dibināt Eiropas fondu, ar kuru aizsargātu un palīdzētu organizētās noziedzības upuriem un lieciniekiem, tostarp sniedzot atbalstu dalībvalstīs atzītajām nevalstiskajām organizācijām, kas cīnās pret mafiju un izspiešanu; atzinīgi vērtē to, ka dažas dalībvalstis ir pieņēmušas tiesību aktus, lai uzlabotu liecinieku un informētāju aizsardzību ar organizēto noziedzību saistītajās lietās (piemēram, ļaujot izmantot tiesas procesus no attāluma);
H.

tā kā robežkontroles atcelšanai pie iekšējām robežām ir nepieciešama dalībvalstu pilnīga savstarpēja uzticēšanās attiecībā uz spēju pilnībā īstenot tos papildu pasākumus, pateicoties kuriem šīs kontroles varēja atcelt; tā kā drošība Šengenas zonā ir atkarīga no tā, cik stingri un efektīvi ikviena dalībvalsts veic kontroles pie ārējām robežām, kā arī no SIS informācijas apmaiņas kvalitātes un ātruma; tā kā rodas apdraudējums ES drošībai kopumā, ja kāds no šiem elementiem darbojas nepietiekami;
—

ņemot vērā iepriekšējās rezolūcijas par nāvessodu, jo īpaši 2010. gada 7. oktobra rezolūciju par Pasaules dienu pret nāvessodu (1) un 2008. gada 10. jūlija rezolūciju par nāvessodu, jo īpaši par Troy Davis lietu (2), par Gvantanamo, it īpaši 2006. gada 13. jūnija rezolūciju par Gvantanamo ieslodzīto stāvokli (3) un 2004. gada 10. marta rezolūciju par Gvantanamo ieslodzīto tiesībām uz taisnīgu tiesu (4), kā arī par to, ka CIP, iespējams, izmanto Eiropas valstis apcietināto transportēšanai un nelikumīgai aizturēšanai, jo īpaši to, kas teikts 2007. gada 14. februārī pieņemtajā rezolūcijā (5),
83.

atkārtoti norāda, ka ģeogrāfiskie šķēršļi, kas raksturīgi salu teritorijām, ļoti sarežģī to iekļaušanu Savienības enerģētikas tīklā un ka tām ir jāparedz īpaši instrumenti, ar kuriem samazināt to enerģētisko atkarību, vai nu pilnveidojot to iekšējās iespējas attiecībā uz atjaunojamās enerģijas avotiem, vai arī veicinot energoefektivitāti un energotaupību;
124.

uzsver, ka spēcīga, stabila un pienācīgi īstenota intelektuālā īpašuma tiesību sistēma, kas veicina pārredzamību un novērš intelektuālā īpašuma tiesību tirgus sadrumstalotību, ir viens no galvenajiem pamatnosacījumiem inovācijai; atzinīgi vērtē Komisijas centienus novērst to, ka intelektuālā īpašuma tiesības radītu šķēršļus konkurencei un inovācijai; turklāt aicina Komisiju izstrādāt visaptverošu intelektuālā īpašuma stratēģiju, kas līdzsvaro izgudrotāju tiesības ar piekļuvi zināšanām un izgudrojumiem un to plašas izmantošanas veicināšanu, un, ja nepieciešams, iesniegt likumdošanas priekšlikumus;
33.

aicina Komisiju un dalībvalstis censties panākt, lai tiktu pastiprinātas ESAO pamatnostādnes starptautiskajiem uzņēmumiem to pašreizējā versijā, saglabājot un pastiprinot to piemērošanu īpašos gadījumos un ieviešot valsts kontaktpunktu paraugpraksi, tostarp pārskatot to, kā Eiropas Savienība varētu labāk veikt savus pienākumus saistībā ar valstu kontaktpunktiem ar Eiropas Ārējās darbības dienesta delegāciju starpniecību;
50.

nosoda nežēlīgās represijas, ko Baltkrievijas prezidenta Lukašenko režīms īstenojis pret opozīcijas dalībniekiem, žurnālistiem un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem pēc 2010. gada 19. decembrī notikušajām prezidenta vēlēšanām, un pieprasa nekavējoties atbrīvot visus aizturētos un atcelt visas pret viņiem vērstās apsūdzības; atzinīgi vērtē Padomes 2011. gada 31. janvāra lēmumu aizliegt vīzu izsniegšanu 157 Baltkrievijas amatpersonām un iesaldēt viņu finanšu aktīvus; uzskata, ka sankcijas pret Baltkrievijas valdības amatpersonām jāsaglabā līdz visu politieslodzīto atbrīvošanai no Baltkrievijas cietumiem; atzinīgi vērtē 2011. gada 2. februārī notikušās starptautiskās donoru konferences „Solidaritāte ar Baltkrieviju” iznākumu, kas attiecas arī uz ES apņemšanos piešķirt EUR 17,3 miljonus pilsoniskās sabiedrības, jo īpaši studentu un neatkarīgo plašsaziņas līdzekļu, atbalsta pasākumiem; uzskata, ka Komisijai vajadzētu sekmēt ES un Baltkrievijas tautu savstarpējos kontaktus; mudina dalībvalstis, kuras to vēl nav izdarījušas, veikt vienpusīgus pasākumus, lai atvieglotu īstermiņa vīzu izsniegšanu un samazinātu to izmaksas, jo īpaši attiecībā uz Šengenas vīzām, kas plašākai sabiedrībai, studentiem un citiem jauniešiem ir vissvarīgākās; uzsver, ka svarīgi ir gādāt, lai Baltkrievija netiktu izolēta, jo īpaši no esošām reģionālās sadarbības sistēmām;
19.

pauž nožēlu, ka līdz 2009. gada beigām tikai 75 % no kopējās finansiālā atbalsta summas (21 miljards EUR) bija pilnībā pieejami, izmantojot starpnieku bankas, vienīgi 50 000 no 23 miljoniem MVU; tādēļ pieprasa veikt pasākumus, lai maksājumu mehānismu, it īpaši starpnieku partnerbanku sistēmu, padarītu labāk pārredzamu, vieglāk pieejamu un efektīvāku, nepieļaujot deficītu un sasniedzot mērķi laikposmā no 2008. līdz 2011. gadam aizdot MVU visu tiem paredzēto summu — 30 miljardus EUR;