Komisijas paziņojums Padomei - Eiropas kaimiņattiecību politika - Ieteikumi Armēnijai, Azerbaidžānai, Gruzijai, Ēģiptei un Libānai {SEK(2005) 285} {SEK(2005) 286} {SEK(2005) 287} {SEK(2005) 288} {SEK(2005) 289} /* COM/2005/0072 galīgā redakcija */





Briselē, 2.3.2005. KOM (2005) 72 galīgais KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI Eiropas kaimiņattiecību politika Ieteikumi Armēnijai, Azerbaidžānai, Gruzijai, Ēģiptei un Libānai {SEK(2005) 285}{SEK(2005) 286}{SEK(2005) 287}{SEK(2005) 288}{SEK(2005) 289} 1. IEVADS UN KOPSAVILKUMS Eiropas Komisijas 2004. gada maija Eiropas kaimiņattiecību politikas (EKP)[1] stratēģijas dokumentā, ko Padome apstiprināja 2004. jūnijā[2], ir izklāstīti EKP orientējoši norādījumi nākamajiem gadiem, formulējot mērķus un principus, ģeogrāfisko jomu un metodes EKP īstenošanai. To papildināja valstu ziņojumi par Izraēlu, Jordāniju, Moldovu, Maroku, Palestīnas pašpārvaldi, Tunisiju un Ukrainu, un 2004. decembrī tam sekoja Komisijas paziņojums[3] par priekšlikumiem rīcības plāniem attiecībā uz šīm valstīm. Padome pieņēma šos rīcības plānus un partnervalstis tos pašlaik apstiprina. Padomes 2004. gada jūnijā, pamatojoties uz Komisijas stratēģijas dokumentu, pieņēma lēmumu iekļaut Armēniju, Azerbaidžānu un Gruziju EKP, nodrošinot perspektīvu ievērojami ciešākai partnerībai un tādējādi veicot būtisku ieguldījumu ES un Dienvidkaukāza reģiona attiecībās. Komisijas dienesti ir sagatavojuši ziņojumus par šīm valstīm, sniedzot visaptverošu pārskatu. Stājoties spēkā asociācijas nolīgumam ar Ēģipti un drīzumā ar Libānu[4], Komisijas dienesti ir sagatavojuši ziņojumus par šīm divām valstīm. Šajos ziņojumos ir sniegts visaptverošs pārskats par politisko un ekonomisko stāvokli šajās valstīs. Šajā paziņojumā ir norādīti pamatelementi, kas ietverti piecu valstu ziņojumos, ko Komisijas dienestu sagatavojuši, piedaloties augstajam pārstāvim politiskās sadarbības un KĀDP jautājumos, un ieteikumi rīcības plāniem. 2. Valsts novērtējums Dienvidkaukāzs[5] Armēnija Pirmajos gados pēc Armēnijas neatkarības atjaunošanas ES un Armēnijas attiecību mērķis bija risināt sarežģīto humāno situāciju, ko izraisīja Padomju Savienības sabrukums un konflikts ar Azerbaidžānu Kalnu Karabahā. Ir veikti daži pasākumi, lai veidotu pamatu pārejai uz demokrātiju un tirgus ekonomiku. Partnerattiecību un sadarbības nolīgums (PSN), kas stājās spēkā 1999. gadā, iezīmēja nozīmīgu posmu ES un Armēnijas attiecībās. Pēdējos gados Armēnijai ir bijuši labi sniegumi makroekonomikas jomā, sasniedzot ievērojamu ekonomisko izaugsmi. Norādes liecina, ka tas ietekmē augsto nabadzības līmeni Armēnijā. Armēnijas pievienošanās PTO 2003. gadā liecina, ka tā ir guvusi panākumus uz tirgu orientētu pamatreformu jomā. Ir gūti arī panākumi, tuvinot Armēnijas un ES tiesību aktus. Korupcijas novēršanas stratēģijas pieņemšana un korupcijas novēršanas padomes izveidošana ir nozīmīgi pasākumi. Tomēr galvenās grūtības Armēnijai joprojām pastāv jo īpaši demokrātijas un cilvēktiesību jomā un Eiropas Padomes un EDSO locekles pienākumu izpildē. Vēlēšanu sistēmā ir nepieciešami ievērojami uzlabojumi, lai īstenotu Demokrātisko institūciju un cilvēktiesību biroja (DICB) ieteikumus pēc 2003. gada prezidenta un parlamenta vēlēšanām. Tiesiskuma un tiesībaizsardzības jomā nepieciešama reforma, lai stiprinātu cilvēktiesību ievērošanu. Nepieciešamas būtiskas izmaiņas, lai attīstītu pilsonisku sabiedrību, tostarp plašsaziņas līdzekļu brīvības garantijas. Ekonomikas jomā nepieciešams ievērot tiesiskumu, lai uzlabotu uzņēmējdarbības un ieguldījumu apstākļus. Uzlabojumi nodokļu un muitas sistēmās būs nozīmīgi, ja tie patiešām ietekmēs korupciju. Nabadzības mazināšanas stratēģiskās programmas īstenošana ir galvenais mērķis, lai attīstītu noturīgu ekonomikas izaugsmi un mazinātu nabadzību un ienākumu nevienādību. Būs nepieciešama arī enerģētikas nozares turpmāka pārstrukturēšana, tostarp pasākumi Medzamoras kodolspēkstacijas ekspluatācijas pārtraukšanai. Visi politiskās un ekonomiskās dzīves aspekti Armēnijā saistīti ar konfliktu ar Azerbaidžānu Kalnu Karabahā. Tikai tad, ja tiks rasts mierīgs, taisnīgs un ilgstošs risinājums, Armēnija varēs pilnībā īstenot iespējas. Armēnijas valdība ir darījusi zināmu apņemšanos risināt šīs problēmas, lai izveidotu attiecības ar ES un turpmāk integrētos Eiropas struktūrās. Tādēļ Komisija uzskata, ka, pamatojoties uz Armēnijas valdības apņemšanos, EKP rīcības plānu varētu izmantot, lai stiprinātu Armēnijas un ES attiecības un lai veicinātu nepieciešamo reformu īstenošanu. Rīcības plāna galvenajos mērķos jāietver tiesiskuma, demokrātisku struktūru un plurālisma stiprināšana (piemēram, vēlēšanu tiesību aktu reforma saskaņā ar EP/EDSO ieteikumiem un demokrātisku vēlēšanu rīkošana; konstitūcijas reforma, kurā ņemtu vērā EP ieteikumus; pašvaldības reforma); cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanas stiprināšana, jo īpaši attiecībā uz vārda brīvību un pulcēšanās brīvību; uzņēmējdarbības apstākļu uzlabošana, kā arī publiskā sektora modernizācija; korupcijas un krāpšanas efektīva apkarošana; nodokļu un muitas pārvaldes un tiesību aktu reforma saskaņā ar starptautiskajiem un ES standartiem; ievērojama nabadzības mazināšanā; noturīga attīstība un vides aizsardzība; Medzamoras kodolspēkstacijas ekspluatācijas pārtraukšana; pasākumi konflikta risināšanai un uzlabota reģionālā sadarbība. Jānodrošina atbilstoša makroekonomikas politika, lai atbalstītu rīcības plāna efektīvu īstenošanu. Uzskatot pašreizējo valsts ziņojumā raksturoto politisko, ekonomikas un institucionālo situāciju par sākumpunktu, Armēnijas rīcības plānam jānodrošina spēcīgs politiskais dialogs; PSN turpmāka īstenošana; atbalsts tirgus ekonomikas reformām, nodrošinot pakāpenisku integrāciju ES iekšējā tirgū; turpmāks atbalsts konflikta zonu ekonomiskajai rehabilitācijai saistībā ar konflikta risināšanu; palielināts finansiālais atbalsts, tostarp EIB pilnvaru pagarināšana Armēnijai no 2007. gada; pastiprināts atbalsts reģionālajai sadarbībai; ciešāka sadarbība tieslietu un iekšlietu jomā, ja iespējams, iekļaujot dialoga uzsākšanu par sadarbību saistībā ar vīzām/atpakaļuzņemšanas nolīgumu; pastiprināta sadarbība enerģētikas, elektronisko sakaru un transporta, vides un sabiedrības veselības nozarē, ka arī ciešāka sadarbība zinātnes un tehnoloģiju jomā; pastiprināti iedzīvotāju savstarpējie sakari jo īpaši izglītības, mācību un jaunatnes jomā un arī saistībā ar Kalnu Karabahas konfliktu; un ja ir gūtas sekmes, īstenojot rīcības plānu, jāapsver iespēja noslēgt jaunu, uzlabotu nolīgumu, kas aizstātu PSN, beidzoties tā termiņam. Azerbaidžāna Pirmajos gados pēc Azerbaidžānas neatkarības atjaunošanas ES un Azerbaidžānas attiecību mērķis bija risināt sarežģīto humāno situāciju, ko izraisīja Padomju Savienības sabrukums un konflikts ar Armēniju Kalnu Karabahā un nestabilā situācija valstī. Tika veikti arī daži pasākumi, lai veidotu pamatu pārejai uz demokrātiju un tirgus ekonomiku. Partnerattiecību un sadarbības nolīgums (PSN), kas stājās spēkā 1999. gadā, iezīmēja nozīmīgu posmu ES un Azarbaidžānas attiecībās, jo īpaši nodrošinot regulāru politisko dialogu. Pēdējo gadu laikā ES un Azerbaidžānas attiecības ir veidojušās vienmērīgi. Pašlaik dialogs ir mērķtiecīgāks un ir nostiprināta sadarbība enerģētikas un transporta nozarē. Sevišķi nozīmīgs jautājums, ar ko joprojām saskaras Azarbaidžāna, ir nepieciešamība stiprināt tiesiskumu, demokrātiskas pārbaudes un līdzsvaru (tostarp brīvas un taisnīgas vēlēšanas), cīņu pret korupciju un krāpšanu un cilvēktiesību aizsardzību saskaņā ar tās pienākumiem, kas jāveic, esot Eiropas Padomes un EDSO loceklei. Ekonomikas jomā galvenais faktors ilgtspējīgai izaugsmei ir ieguldījumu apstākļu uzlabošana un saimnieciskās darbības dažādošana. Valsts nabadzības mazināšanas un ekonomikas attīstības programmas efektīva īstenošana nodrošinās pamatu dažu to ekonomikas struktūras problēmu risināšanai, ar ko saskaras Azerbaidžāna. Papildus šīm politikas un ekonomikas problēmām, atrisinot Kalnu Karabahas konfliktu, tiktu novērsts ļoti būtisks šķērslis Azerbaidžānas un visa reģiona attīstībai. Azarbaidžānas valdība ir darījusi zināmu apņemšanos risināt šīs problēmas, lai veidotu attiecības ar ES un turpmāk integrētos Eiropas struktūrās. Tādēļ Komisija uzskata, ka, pamatojoties uz Azerbaidžānas valdības apņemšanos, EKP rīcības plānu varētu izmantot, lai stiprinātu Azerbaidžānas un ES attiecības un lai veicinātu nepieciešamo reformu īstenošanu. Rīcības plāna galvenajos mērķos jāietver tiesiskuma, demokrātisku struktūru un plurālisma stiprināšana (uzlabots iestāžu pilnvaru sadalījums, pašvaldību reforma) un vēlēšanu tiesību aktu un procesu stiprināšana, lai uzlabotu demokrātiskus vēlēšanu standartus; efektīvas reformas īstenošana tiesiskuma jomā (tiesu iestādes, tiesību aizsardzības iestādes); pastiprināta cilvēktiesību un brīvības aizsardzība un plašsaziņas līdzekļu neatkarība; pastiprināti centieni, kas nodrošinātu vispārējās ekonomikas sistēmas līdzsvarotu attīstību; uzņēmējdarbības apstākļu uzlabošana, kā arī publiskā sektora modernizācija; nodokļu un muitas pārvaldes un tiesību aktu reforma saskaņā ar starptautiskajiem un ES standartiem; korupcijas un krāpšanas efektīva apkarošana; lielāka pārredzamība naftas nozares ienākumu pārvaldē un privatizācijas procesā; ievērojama nabadzības mazināšanā; ilgtspējīga attīstība un vides aizsardzība; pievienošanās PTO; pasākumi konflikta risināšanai un uzlabota reģionālā sadarbība. Jānodrošina atbilstoša makroekonomikas politika, lai atbalstītu rīcības plāna efektīvu īstenošanu. Uzskatot pašreizējo valsts ziņojumā aprakstīto politisko, ekonomikas un institucionālo situāciju par sākumpunktu, Azerbaidžānas rīcības plānam jānodrošina spēcīgs politiskais dialogs; PSN turpmāka īstenošana; atbalsts tirgus ekonomikas reformām, nodrošinot pakāpenisku integrāciju ES iekšējā tirgū; turpmāks atbalsts konflikta zonu ekonomiskajai rehabilitācijai saistībā ar konflikta risināšanu; palielināts finansiālais atbalsts, tostarp EIB pilnvaru pagarināšana Azerbaidžānai no 2007. gada; pastiprināts atbalsts reģionālajai sadarbībai; ciešāka sadarbība tieslietu un iekšlietu jomā, ja iespējams, iekļaujot dialoga uzsākšanu par sadarbību saistībā ar vīzām/atpakaļuzņemšanas nolīgumu; pastiprināta sadarbība enerģētikas, elektronisko sakaru un transporta, vides un sabiedrības veselības nozarē, ka arī ciešāka sadarbība zinātnes un tehnoloģiju jomā, un pastiprināti iedzīvotāju savstarpējie sakari jo īpaši izglītības, mācību un jaunatnes jomā; un ja ir gūtas sekmes, īstenojot rīcības plānu, jāapsver iespēja noslēgt jaunu, uzlabotu nolīgumu, kas aizstātu PSN, beidzoties tā termiņam. Komisija 2005. gadā plāno izveidot delegāciju Azerbaidžānā. Gruzija Pēc Gruzijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā ES un Gruzijas attiecību mērķis bija risināt sarežģīto humāno situāciju Gruzijā, ko izraisīja Padomju Savienības sabrukums un Gruzijas iekšējie konflikti. Tika veikti arī daži pasākumi, lai veidotu pamatu pārejai uz demokrātiju un tirgus ekonomiku. Partnerattiecību un sadarbības nolīgums (PSN), kas stājās spēkā 1999. gadā, iezīmēja svarīgu posmu ES un Gruzijas attiecībās, jo īpaši nodrošinot regulāru politisko dialogu. Komisija 2003. gada pārskatītajā valsts stratēģijas dokumentā norādīja nepietiekamo virzību uz demokrātiju un tirgus ekonomiku: „Gruzijas politisko situāciju ietekmē vispārēja nabadzība, būtiskas problēmas valdībā un zems tiesiskuma līmenis, tostarp augsts korupcijas līmenis, saspīlētas attiecības ar Krieviju un iekšējie konflikti, kuros jo īpaši iesaistītas atdalījusies Abhāzijas Republika un Dienvidosetijas Republika, kā arī lielais ārējais parāds.” Tādēļ ES un plaša starptautiskā sabiedrība atbalstīja „rožu revolūciju” 2003. gada novembrī. Turpmāka relatīvi brīvu un godīgu prezidenta un parlamentāro vēlēšanu rīkošana un plašas reformas programmas uzsākšana ir vērtējama pozitīvi. Gūti šādi sasniegumi: 1) dažu korupcijas veidu apkarošana; 2) uzlabojumi nodokļu iekasēšanā; 3) laikā samaksātas algas un pensijas; 4) kontrabandas ierobežošana; 5) laba makroekonomikas darbība; 6) Adžaras reintegrācija Gruzijas ekonomikas, sociālajā un administratīvajā sistēmā; 7) ziedotāju atjaunota uzticība Gruzijā (veiksmīga ziedotāju konference Briselē 2004. gada jūnijā). Sevišķi nozīmīgs jautājums, ar ko joprojām saskaras Gruzija, ir nepieciešamība stiprināt tiesiskumu, ietverot valsts dienesta reformu un tiesu iestāžu reformu. Lai nodrošinātu tiesiskumu, jāstiprina demokrātiskās pārbaudes un līdzsvars Gruzijā saskaņā ar pienākumiem, ka tai jāveic, esot Eiropas Padomes un EDSO loceklei. Attīstībai šajā jomā jāpalīdz nostiprināt Gruzijas cīņu pret korupciju uz likumīga pamata. Ekonomikas jomā galvenais faktors ilgtspējīgai ekonomiskai izaugsmei ir turpmāka ieguldījumu apstākļu uzlabošana. Ekonomikas attīstības un nabadzības mazināšanas programmas efektīva īstenošana būs pamatlīdzeklis, risinot Gruzija strukturālās ekonomikas problēmas. Saistībā ar ES un Gruzijas attiecībām vēl daudz jāveic PSN īstenošanas jomā. Attiecību uzlabošana ar Krieviju un to pasākumu turpināšana, kuru mērķis ir mierīgi atrisināt iekšējos konfliktus, ir nozīmīgi faktori, lai izveidotu pamatu ilgstošai Gruzijas drošībai un labklājībai. Gruzijas valdība ir apņēmusies risināt šīs problēmas, lai uzlabotu attiecības ar ES un turpmāk integrētos Eiropas struktūrās. Tādēļ Komisija uzskata, ka, pamatojoties uz Gruzijas valdības apņemšanos, EKP rīcības plānu varētu izmantot, lai stiprinātu Gruzijas un ES attiecības un lai veicinātu nepieciešamo reformu īstenošanu. Rīcības plāna galvenajos mērķos jāietver tiesiskuma (tiesu iestāžu, tiesību aizsardzības iestāžu, ieslodzījuma vietu reforma) un pastiprināta cilvēktiesību aizsardzība; demokrātisku struktūru un plurālisma stiprināšana (parlamenta reforma, plašsaziņas līdzekļu neatkarības stiprināšana, pašvaldību reforma, vēlēšanu reforma); uzņēmējdarbības apstākļu uzlabošana, kā arī publiskā sektora modernizācija; nodokļu un muitas pārvaldes un tiesību aktu reforma saskaņā ar starptautiskajiem un ES standartiem un korupcijas un krāpšanas efektīva apkarošana; pārredzams privatizācijas process; ievērojama nabadzības mazināšana, ilgtspējīgas attīstības veicināšana; vides aizsardzība; sekmīga konfliktu risināšana un uzlabota reģionālā sadarbība. Jānodrošina atbilstoša makroekonomikas politika, lai atbalstītu rīcības plāna efektīvu īstenošanu. Uzskatot pašreizējo valsts ziņojumā raksturoto politisko, ekonomikas un institucionālo situāciju par sākumpunktu, Gruzijas rīcības plānam jānodrošina spēcīgs politiskais dialogs; PSN turpmāka īstenošana; atbalsts tirgus ekonomikas reformām, nodrošinot pakāpenisku integrāciju ES iekšējā tirgū; turpmāks atbalsts konflikta zonu ekonomiskajai rehabilitācijai saistībā ar konflikta risināšanu; palielināts finansiālais atbalsts, tostarp EIB pilnvaru pagarināšana Gruzijai no 2007. gada un pastiprināts finansiālais atbalsts reģionālajai sadarbībai; ciešāka sadarbība tieslietu un iekšlietu jomā, ja iespējams, iekļaujot dialoga uzsākšanu par sadarbību saistībā ar vīzām/atpakaļuzņemšanas nolīgumu; pastiprināta sadarbība enerģētikas, elektronisko sakaru un transporta, vides, jūrlietu un zivsaimniecības, un sabiedrības veselības nozarē, kā arī ciešāka sadarbība zinātnes, tehnoloģiju un jauninājumu jomā, un pastiprināti iedzīvotāju savstarpējie sakari jo īpaši izglītības, mācību un jaunatnes jomā; un ja ir gūtas sekmes, īstenojot rīcības plānu, jāapsver iespēja noslēgt jaunu, uzlabotu nolīgumu, kas aizstātu PSN, beidzoties tā termiņam. Ēģipte un Libāna Padome 2004. gada jūnijā, piedaloties ģenerālsekretāram/augstajam pārstāvim politiskās sadarbības un KĀDP jautājumos, aicināja Komisiju sākt rīcības plānu sagatavošanu Vidusjūras reģiona valstīm, kuras ir ratificējušas asociācijas nolīgumus ar ES. Tādēļ Komisija kā pamatu rīcības plānu izstrādāšanai sagatavoja pašreizējos ziņojumus par Ēģipti un Libānu[6]. Abu valstu galvenais mērķis divpusējās attiecībās joprojām ir pilnīga asociācijas nolīguma īstenošana. EKP ir plašāka un piedāvā arvien ciešāku attiecību perspektīvu, ietverot nozīmīgu ekonomisko integrāciju un politiskās sadarbības padziļināšanu. Pamatojoties uz valstu ziņojumu saturu, Komisija, vajadzības gadījumā cieši sadarbojoties ar prezidentūru un augsto pārstāvi, cik drīz vien iespējams uzsāks oficiālas apspriedes ar Ēģipti un Libānu, kuru mērķis ir noslēgt visaptverošus un līdzsvarotus rīcības plānus. Rīcības plāna galvenās prioritātes ietvers divas plašas jomas: pirmkārt, ieguldījumus īpašās darbībās, kas stiprina kopīgu vērtību ievērošanu jomās, kas ietver starptautisko saistību ievērošanu, demokrātiju un tiesiskumu, tostarp demokrātisku vēlēšanu rīkošanu, tiesvedību un cilvēktiesības un konkrētu mērķu ievērošanu ārpolitikas un drošības politikas jomā; otrkārt, ieguldījumus darbībās, kas tuvinās šīs partnervalstis ES vairākās prioritārās jomās, piemēram, ekonomikas un sociālās attīstības politikā (tostarp nabadzības mazināšanā un ilgtspējīgā attīstībā), tirdzniecībā un iekšējā tirgū (tostarp tādās nozarēs, kā enerģētika, transports, vide, jūrlietas un zivsaimniecība, informācijas sabiedrība, pētniecība un jauninājumi, tieslietas un iekšlietas un cilvēku savstarpējie sakari). Rīcības prioritātes būs cik iespējams konkrētākas atkarībā no saistītā jautājuma un tādēļ tiks izstrādāti kritēriji, atbilstību kuriem var uzraudzīt un novērtēt. Rīcības plānā noteiks galvenos pasākumus atsevišķās jomās, kuras jāuzskata par īpaši prioritārām, kā arī vairākās jomās atbilstoši spēkā esošo divpusējo nolīgumu darbības jomai. Tiks dots skaidrs laika plānojums šo dažādo prioritāšu risināšanai. 3. Secinājums un ieteikumi Dienvidkaukāza valstu ziņojumos norādīta nepieciešamība turpināt reformas Armēnijā, Azerbaidžānā un Gruzijā un gūt panākumus vairākās pamatjomās. Komisija uzskata, ka rīcības plāni būtu noderīgs līdzeklis, ar ko ES varētu turpināt attiecību nostiprināšanu ar šīm valstīm un aktīvi veicināt nepieciešamās pārmaiņas. Tādēļ Komisija iesaka Padomei apstiprināt šeit ierosinātās vispārējās nostādnes un piekrist tam, ka jāsāk rīcības plānu sagatavošana katrai valstij, un pamatojoties uz tiem, Komisija vajadzības gadījumā ciešā sadarbībā ar prezidentūru un augsto pārstāvi, sazināsies ar attiecīgajām partnervalstīm. Rīcības plānu izstrāde sāktos nekavējoties. Komisija uzsver, ka rīcības plāni tiks pielāgoti katras valsts vajadzībām un katras valsts jautājumus izskatīs individuāli. Dalībvalstis tiks pilnībā informētas par šo apspriežu gaitu. Pamatojoties uz valstu ziņojumiem par Ēģipti un Libānu, Komisija uzsāks rīcības plānu sagatavošanu ar katru valsti. Ieteicams cik iespējams drīz uzsākt apspriedes par rīcības plāniem pēc iespējas ātrāk. Ņemot vērā Libānas valdības atkāpšanos un maijā paredzētās vēlēšanas, situācijas attīstība šajā valstī ietekmēs apspriežu grafiku. Apspriežu mērķis ir izveidot līdzsvarotus rīcības plānus ar katru valsti, mutatis mutandis aptverot tās pašas vispārējās jomas, kas aptvertas iepriekšējiem partneriem, t.i. politiskos (tostarp starptautisko saistību izpildi, demokrātiju, un tiesiskumu) un ekonomikas aspektus, tostarp ilgtspējīgu attīstību un nozares aspektus (iekšējo tirgu un ar tirgu saistītos jautājumus; tieslietas un iekšlietas; vides jautājumus; cilvēku savstarpējos sakarus). Šo apspriežu laikā dalībvalstis tiks pilnībā informētas. Visām piecām valstīm, tāpat kā EKP valstu gadījumā, attiecīgās asociācijas vai sadarbības padomes tiks aicinātas apstiprināt rīcības plānus, kad tos pieņems. Rīcības plānu termiņam jābūt no trim līdz pieciem gadiem, un rīcības plānu uzraudzību veiks attiecīgo asociācijas vai sadarbības nolīgumu iestādēs. Pamatojoties uz šajā uzraudzības procesā gūto rezultātu novērtējumu un partneru sniegto informāciju, Komisija, piedaloties augstajam pārstāvim politiskās sadarbības un KĀDP jautājumos, iesniegs termiņa vidusposma pārskatu par divu gadu laikā gūtajiem panākumiem un turpmāku papildu trīs gadu laikā no katra rīcības plāna oficiālās apstiprināšanas. [1] KOM(2004) 373, 12.5.2004. [2] Padomes Secinājumi, GAERC, 14.7.2004. Eiropadomes prezidentūras secinājumi, 2004. gada 17.-18. jūnijs [3] KOM(2004) 795, 9.5.2004. [4] Pagaidu nolīgums ar Libānu stājās spēkā 2003. gada martā. [5] Komisijas personāla darba dokumenti SEK(2005) 285, SEK(2005) 286 un SEK(2005) 288. [6] Komisijas personāla darba dokumenti SEK(2005) 287 un SEK(2005) 289.