Oficiālais Vēstnesis 320 E , 15/12/2005 Lpp. 0247 - 0251



P6_TA(2005)0073 Ceturtajā pasaules konferencē par sievietēm pieņemtās rīcības platformas (Pekina + 10) izvērtējums Eiropas Parlamenta rezolūcija par Ceturtās pasaules sieviešu konferences — Rīcības platforma (Pekina + 10) lēmumu izpildes kontroli Eiropas Parlaments, - ņemot vērā Starptautiskās sieviešu dienas svinības 2005. gada 8. martā, - ņemot vērā 1965. gada 21. decembra Starptautisko konvenciju par jebkuras rasu diskriminācijas izskaušanu, - ņemot vērā ANO 1979. gada 18. decembrī pieņemto Konvenciju par jebkuras sieviešu diskriminācijas izskaušanu (CEDAW), - ņemot vērā ANO 1984. gada 10. decembrī pieņemto Konvenciju pret spīdzināšanu un citiem nežēlīgiem, necilvēcīgiem vai cieņu pazemojošiem apiešanās un sodīšanas veidiem, - ņemot vērā Pekinā 1995. gada 15. septembrī Ceturtajā pasaules sieviešu konferencē pieņemto Pekinas deklarāciju un rīcības platformu — "Rīcība vienlīdzībai, attīstībai un mieram", - ņemot vērā Parlamenta 1995. gada 15. jūnijā [1] un 21. septembrī [2] par šo konferenci pieņemtās rezolūcijas, - ņemot vērā Parlamenta 1996. gada 4. jūlija rezolūciju par Kairas Starptautiskajā konferencē par iedzīvotājiem un attīstību [3] pieņemto lēmumu izpildes kontroli, - ņemot vērā Padomes 1996. gada 2. decembrī pieņemto ieteikumu par līdzsvarotām iespējām vīriešiem un sievietēm piedalīties lēmumu pieņemšanas procesā [4], - ņemot vērā Parlamenta 1997. gada 16. septembrī pieņemto rezolūciju par Komisijas paziņojumu par vienlīdzīgu iespēju vīriešiem un sievietēm iekļaušanu visās Kopienas politikas jomās un darbībās — "integrācija" [5], - ņemot vērā Parlamenta 2000. gada 19. maijā pieņemto rezolūciju par Komisijas paziņojumu par turpmāko darbību cīņā pret sieviešu tirdzniecību [6], - ņemot vērā Padomes 2000. gada 29. jūnija Direktīvu 2000/43/EK, ar ko ievieš vienādas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības — "Rasu vienlīdzības direktīva" [7], - ņemot vērā Parlamenta 1999. gada 17. novembrī [8] un 2004. gada 9. martā [9] pieņemtās nostājas par Kopienas rīcības programmu pieņemšanu (DAPHNE un DAPHNE II attiecīgi 2000.-2003. un 2004.-2008. gadiem) par aizsargpasākumiem cīņā pret vardarbību pret bērniem, jauniešiem un sievietēm, - ņemot vērā Parlamenta 2001. gada 20. septembrī pieņemto rezolūciju par vienādu atalgojumu par vienādu darbu vīriešiem un sievietēm [10] un 2002. gada 25. septembrī pieņemto rezolūciju par sieviešu pārstāvniecību Eiropas Savienības sociālo partneru vidū [11], - ņemot vērā Parlamenta 2004. gada 9. martā pieņemto rezolūciju par profesionālās, ģimenes un privātās dzīves saskaņošanu [12], - ņemot vērā 2005. gada 4. martā notikušās ANO Sieviešu tiesiskā stāvokļa komitejas 49. sesijas rezultātus, - ņemot vērā nopietnos incidentus, kas notika Stambulā 2005. gada 6. martā starptautiskajai sieviešu dienai veltītas demonstrācijas laikā, - ņemot vērā Reglamenta 108. panta 5. punktu, A. tā kā, lai gan puse no Eiropas Savienības iedzīvotāju un vēlētāju skaita ir sievietes, viņas Eiropas Savienībā vēl arvien ir nepietiekami pārstāvētas iestādēs, kas pieņem ekonomiskus, sociālus un politiskus lēmumus, it īpaši dažās dalībvalstīs sieviešu parlamenta deputātu procentuālais sastāvs ir zem pasaules vidējā rādītāja — 15,6 %; B. tā kā pasaulē vēl arvien tiek pārkāptas sieviešu tiesības, lai gan tās ir neatņemama, būtiska un nedalāma vispārējo cilvēktiesību daļa, un tā kā īpaši šausminoši ir pārkāpumi kara plosītos reģionos, kur sievietes tiek pakļautas izvarošanai, piespiedu grūtniecībai un seksuālai izmantošanai; C. tā kā seksuālā izmantošana nav mazinājusies, un saskaņā ar provizoriskiem aprēķiniem katru gadu simtiem tūkstošu sieviešu un bērnu no trešām valstīm kļūst par cilvēku tirdzniecības uz Eiropas Savienību upuriem; D. izsakot nožēlu par to, ka dzimumorgānu apgraizīšana, ko ES dalībvalstīs nepazīst, vēl joprojām ir plaši izplatīta pasaulē (saskaņā ar PVO datiem katru gadu pasaulē šai procedūrai tiek pakļauti divi miljoni sieviešu); E. tā kā iespēju nodrošināšana sievietēm ir izšķirošs faktors nabadzības izskaušanā un nepieciešams priekšnosacījums, lai īstenotu Lisabonas stratēģijas mērķus, arī izvirzīto uzdevumu līdz 2010. gadam panākt, ka 60 % sieviešu strādā; F. tā kā vienādas piekļuves iespējas precēm un pakalpojumiem un ekonomiskai neatkarībai sievietēm ir būtiska, lai panāktu vienlīdzību visā sabiedrībā; G. tā kā pasākumi, kas atvieglo darba apvienošanu ar ģimenes dzīvi, saskaņā ar Barselonas un Lisabonas augstākā līmeņa sanāksmju secinājumiem ir priekšnosacījums, lai veicinātu dzimumu vienlīdzību gan nodarbinātības jomā, gan sabiedrībā; H. tā kā sievietēm no mazākumtautību grupām jāvelta īpaša uzmanība; I. tā kā 2005. gadu ANO ir pasludinājusi par starptautisko mazo kredītu projektu gadu, no kuriem labumu gūst tieši sievietes, Eiropas Savienībai aktīvi jāveicina šie projekti; J. tā kā pieaugošais bezdarbnieku skaits Eiropā prasa īpašu pasākumu veicināšanu, lai atvieglotu sievietēm pieeju kvalificētām darba vietām, jo viņas pirmām kārtām cieš no bezdarba, un tā kā sievietes, kaut gan viņām bieži ir labāka izglītība nekā vīriešiem, nespēj pietiekami izmantot šo izglītības priekšrocību; K. tā kā atšķirība atalgojumā vīriešiem un sievietēm par līdzvērtīgu darbu Eiropā vēl joprojām ir vidēji no 16 līdz 33 % un tā kā vēl joprojām nav pilnībā īstenots princips — vienādu atalgojumu par līdzvērtīgu darbu, ko pirms trīsdesmit gadiem ieviesa ar Direktīvu 75/117/EEK par vienādu atalgojumu vīriešiem un sievietēm [13], un tā Eiropas Savienībā 30 % sieviešu un tikai 6,6% vīriešu strādā nepilnu darba dienu; šādu izvēli sievietēm spiež izdarīt pieejamu bērnu aprūpes iestāžu trūkums; L. tā kā pieredze rāda, ka, lai sabiedrībā tiktu ņemtas vērā sieviešu intereses, vismaz trešdaļai no ievēlētajiem pārstāvjiem visās sabiedriskajās iestādēs ir jābūt sievietēm, un tā kā 50 % ir mērķis, lai sasniegtu paritātes demokrātiju, principu, kas dažās dalībvalstīs ir pieņemts partiju, vietējā un valsts līmenī, kā arī Eiropas līmenī; tā kā Eiropas Savienībai nav skaidras politikas attiecībā uz paritātes demokrātiju; M. tā kā miljoniem sieviešu vēl joprojām trūkst informācijas un nepieciešamo zināšanu par savu veselību un tām nav pieejama nepieciešamā veselības aprūpe vai informācija, vai arī nav pieejami kontraceptīvie līdzekļi; un tā kā jo īpaši attiecībā uz tādām seksuāli transmisīvajām slimībām kā HIV/AIDS saskaņā ar Pasaules Bankas ziņojumu 201 miljonam sieviešu nav pieejami kontraceptīvie līdzekļi, kā rezultātā iestājas 23 miljoni nevēlamu grūtniecību un mirst 1,4 miljoni zīdaiņu; N. tā kā 1995. gada Rīcības platformā ir skaidri minēta brīvība indivīdam pašam pieņemt lēmumus un atbildību seksuālajā jomā, cieņa pret indivīda integritāti, kā arī vienlīdzība seksuālajās attiecībās un saistībā ar pēcnācēju radīšanu; O. izsakot gandarījumu par Luksemburgas prezidentūras un Komisijas veikumu, gatavojoties ANO Sieviešu tiesiskā stāvokļa komitejas 49. sesijai, un šīs sesijas sarunu laikā; 1. izsaka gandarījumu par ANO Sieviešu tiesiskā stāvokļa komitejas 49. sesijas deklarāciju, kurā ir apstiprināts 1995. gadā Pekinā pieņemtais paziņojums un rīcības platforma; 2. stingri nosoda Turcijas policijas brutalitāti demonstrācijas laikā Istambulā 2005. gada 6. martā, kas bija veltīta Starptautiskajai sieviešu dienai, un aicina Komisiju iesniegt Parlamentam visaptverošu ziņojumu par šiem notikumiem; 3. aicina tās ANO dalībvalstis, kuras to vēl nav izdarījušas, ratificēt Konvenciju par jebkuras sieviešu diskriminācijas izskaušanu; 4. atgādina, ka sieviešu cilvēktiesības ir neatņemama, būtiska un nedalāma vispārējo cilvēktiesību daļa, un konstatē, ka sieviešu tiesību aizsardzība un veicināšana ir pamatnosacījumi patiesas demokrātijas veidošanai un ka jāveic viss iespējamais, lai novērstu cilvēktiesību pārkāpumus pret sievietēm, tostarp arī pārkāpumus, kas notiek Eiropas Savienībā; 5. pieprasa dalībvalstīm pieņemt tiesību aktus vai piemērot esošos likumus, lai to teritorijā pārtrauktu dzimumorgānu apgraizīšanu sievietēm un palīdzētu attiecīgām trešām valstīm uzsākt programmas ar vietējām nevalstiskām organizācijām cīņā pret šiem paradumiem; 6. aicina dalībvalstis, par kurām ir zināms, ka tajās īsteno personu sterilizāciju bez viņu piekrišanas, koordinēt likumu īstenošanu, lai pārtrauktu šo praksi; 7. nosoda piespiedu laulības un aicina dalībvalstis un koordinējošā lomā arī Eiropas Komisiju īstenot visus vajadzīgos pasākumus, lai sodītu iniciatorus, kaut arī šādas ES iedzīvotāju piespiedu laulības tiek noslēgtas ārpus Savienības teritorijas; 8. uzsver, ka kopš 1995. gada sieviešu situācija ES nav būtiski uzlabojusies, jo īpaši tas attiecas uz spēkā esošo tādu tiesību aktu īstenošanu, kā, piemēram, Direktīvas 75/117/EEK [14] un 76/207/EEK [15] par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba iespējām un profesionālo sagatavošanu; aicina Komisiju rūpēties par to, lai sievietes jaunajās dalībvalstīs pilnībā izmantotu acquis noteiktās sieviešu tiesības un ierosina kampaņu visā Eiropā par šo acquis, lai sievietēm labāk izskaidrotu viņu tiesības; 9. atzinīgi novērtē Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par principa īstenošanu, kurš paredz vienādas iespējas un vienādu attieksmi pret sievietēm un vīriešiem nodarbinātības un profesiju jautājumos (jauna redakcija) (KOM(2004)0279), kā svarīgu pasākumu, lai panāktu lielāku drošību un skaidrību dzimumu vienlīdzības jomā; 10. atzinīgi novērtē Direktīvas 2004/113/EK pieņemšanu, kas īsteno vienlīdzīgas attieksmes principu pret sievietēm un vīriešiem attiecībā uz pieeju precēm un pakalpojumiem un to piegādi [16], kā arī uzskata šo direktīvu par svarīgu instrumentu dzimumu vienlīdzības nodrošināšanā; tomēr izsaka nožēlu, ka nepietiekams progress ir panākts, lai pilnībā novērstu ar dzimumu saistītu diskrimināciju, nosakot prēmijas un apdrošināšanas summas attiecībā uz apdrošināšanu un radniecīgām finansiālām darbībām; 11. atzīst, ka ir veikti daži pozitīvi pasākumi pret sievietēm vērstās vardarbības apkarošanā; tomēr uzsver, ka nepastāv nepārprotams politisks pienākums cīnīties pret un novērst vardarbību pret sievietēm ģimenē, seksa tūrismu un sieviešu tirdzniecību, tai skaitā pienākums pieņemt tiesību aktus, kas upuriem paredz patvēruma tiesības; 12. turklāt aicina Komisiju izsludināt 2006. gadu par Eiropas gadu cīņai pret vardarbību pret sievietēm un modina to visaptveroši iesaistīt Rumāniju, Bulgāriju, Turciju un kaimiņvalstis sagatavošanās darbos un visos pasākumos, programmās un projektos, kas ir saistīti ar minēto Eiropas gadu; 13. atzīst, ka pēdējos desmit gados ES ir ievērojami uzlabojusies sieviešu veselība, kaut arī vēl arvien ir vairāki faktori, kas traucē dzimumu vienlīdzību attiecībā uz veselību; tāpēc prasa, lai ņemtu vērā atšķirīgus sieviešu veselības jautājumos, pieņemot Eiropas programmas, un īpaša uzmanība jāpievērš reproduktīvajai veselībai; 14. mudina dalībvalstis un Komisiju dot priekšroku ar dzimumu jautājumiem saistītajai dimensijai ANO pasaules mēroga konferencēs, kā, piemēram, Kaira + 10 un pasaules mēroga augstākā līmeņa sanāksmē 2005. gadā, kas ir veltīta sociālās attīstības jautājumiem, ņemot vērā ANO tūkstošgades attīstības mērķus; 15. atgādina, ka galvenā nozīme, lai panāktu sieviešu un vīriešu vienlīdzību, ir vispārējai un profesionālajai izglītībai, un uzsver mūžizglītības un arodapmācības nepieciešamību, lai veicinātu, ka sievietēm ir vienlīdzīga pieeja kvalificētām darba vietām un visiem profesionālās dzīves līmeņiem; šajā sakarā konstatē, ka no 860 miljoniem analfabētu divas trešdaļas ir sievietes; 16. aicina Padomi, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, pieņemt dzimumiem raksturīgus rādītājus attiecībā uz nabadzības feminizēšanos, lai konsekventi ievērotu vairāk saskaņotu politiku sociālās aizsardzības jomā, un gādātu par to, lai Eiropas Savienības attīstības politikas jomās priekšroku dotu nabadzības feminizēšanās apkarošanai; 17. norāda, ka sievietēm jāparedz personāla kvota vismaz 40 % apmērā darbībās, kas ir saistītas ar samierināšanu, miera uzturēšanu, konfliktu novēršanu un palīdzības sniegšanu katastrofu gadījumos, tai skaitā izpētes un novērošanas braucienos ES un tās dalībvalstu uzdevumā; 18. atgādina individuālās vārda brīvības svarīgumu, tomēr uzsver plašsaziņas līdzekļu, reklāmas un interneta lomu vērtību un dzimumu stereotipu veidošanā; tāpēc atzinīgi novērtē debates ar lietotājiem un regulējošām iestādēm par plašsaziņas līdzekļu nozīmi, lai atrastu un radītu līdzsvaru starp vārda brīvību un tiesībām uz cilvēka cieņu, jo īpaši attiecībā uz plašsaziņas līdzekļiem un reklāmu, ko var skatīties bērni; 19. aicina Komisiju un Padomi ieteikt pasākumus, kā var uzlabot sieviešu pieeju pilnīgai līdzdalībai ekonomikas, sociālo un politisko lēmumu pieņemšanas procesā, un uzskata par ārkārtīgi svarīgu īstenot dzimumu vienlīdzības nodrošināšanu visās Eiropas Savienības politikas jomās; 20. aicina Komisiju un Padomi nodrošināt, lai visas programmas un pasākumus, ko finansē no ES budžeta, jo īpaši no Struktūrfondiem finansētos, iekļautu dzimumu pamatotā budžeta līdzekļu sadalīšanā, sākot ar 2006. gadu; 21. aicina politiskās partijas gan dalībvalstu, gan ES līmenī pārbaudīt partiju struktūras un procedūras, lai novērstu visus šķēršļus, kas tieši vai netieši ietekmē sieviešu līdzdalību, un pieņemt atbilstošas stratēģijas, tai skaitā tādus daudzsološus pasākumus kā kvotas, lai panāktu līdzsvarotu vīriešu un sieviešu pārstāvību vēlētās sapulcēs; 22. aicina Komisiju ierosināt pārraudzības stratēģiju par rādītājiem, kurus ir izvirzījušas dažādas ES prezidentūras; 23. atzinīgi novērtē tiesību reformas, kas tiek veiktas Turcijā, tomēr atkārtoti pauž bažas par to, ka sievietes vēl arvien kļūst par goda slepkavību un vardarbības upuriem, un tāpēc prasa, lai Komisija un Padome turpina sadarbību ar Turcijas iestādēm, lai precīzi novērotu situāciju Turcijā attiecībā uz sieviešu tiesībām; 24. uzdod tā priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un ANO ģenerālsekretāram. [1] OV C 166, 3.7.1995., 92. lpp. [2] OV C 269, 16.10.1995., 146. lpp. [3] OV C 211, 22.7.1996., 31. lpp. [4] OV L 319, 10.12.1996., 11. lpp. [5] OV C 304, 06.10.1997., 50. lpp. [6] OV C 59, 23.02.2001., 307. lpp. [7] OV L 180, 19.07.2000., 22. lpp. [8] OV C 189, 07.07.2000., 69. lpp. [9] OV C 102 E, 28.4.2004., 159. lpp. [10] OV C 77 E, 28.3.2002., 134. lpp. [11] OV C 273 E, 14.11.2003., 169. lpp. [12] OV C 102 E, 28.4.2004., 492. lpp. [13] OV L 45, 19.2.1975., 19. lpp. [14] OV L 45, 19.2.1975., 19. lpp. [15] OV L 39, 14.2.1976., 40. lpp. [16] OV L 373, 21.12.2004., 37. lpp. --------------------------------------------------