[pic] | EIROPAS KOMISIJA | Briselē, 17.12.2010 COM(2010) 776 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par procedūrām Eiropola darbību pārraudzībai, kuru veic Eiropas Parlaments kopā ar valstu parlamentiem *** SATURS 1. Ievads: Jautājums par Eiropola parlamentāro pārraudzību 3 2. Eiropola darbību parlamentārā pārraudzība pašreizējā sistēmā 5 2.1. Eiropas Parlaments 5 2.2. Dalībvalstu parlamenti 6 3. Debates par Eiropola parlamentāro uzraudzību 6 3.1. Eiropas Parlamenta nostāja 6 3.2. Valstu parlamentu viedokļi 6 4. Ieskats nākotnē. Eiropols jaunajā institucionālajā sistēmā 6 4.1. Jautājums par piespiedu līdzekļu izmantošanas pilnvaru piešķiršanu – LESD 88. panta 3. punkts 6 4.2. Valstu parlamentu loma saskaņā ar Lisabonas līgumu 6 5. Secinājumi un ieteikumi 6 5.1. Pastāvīga apvienota vai starpparlamentu foruma izveide 6 5.2. Lielāka pārredzamība - jauna stratēģija saziņai ar EP un valstu parlamentiem 6 5.3. Lomu nošķiršana 6 IEVADS: JAUTāJUMS PAR EIROPOLA PARLAMENTāRO PāRRAUDZīBU Eiropola dibināšanas akts ir Padomes 2009. gada 6. aprīļa lēmums[1]. Ar to tiek atcelts iepriekšējais tiesiskais regulējums – konvencija, kas stājās spēkā 1998. gadā[2] un tika grozīta 2007. gadā, stājoties spēkā trim protokoliem[3]. Padomes lēmuma mērķis pirmkārt un galvenokārt bija aizstāt Eiropola juridisko pamatu ar tiesību aktu, kas būtu elastīgāks nekā starptautisks nolīgums. Otrkārt, ar Padomes lēmumu starpvaldību finansējums tika aizstāts ar subsīdiju no Savienības budžeta, tādējādi Eiropolam piešķirot ES aģentūras statusu. Organizācijas būtība – Eiropas tiesībaizsardzības atbalsta centrs informācijas vākšanai, apmaiņai un analīzei attiecībā uz noziedzības pārrobežu izpausmēm, kas ietekmē divas vai vairāk dalībvalstis – ar lēmumu netika mainīta, lai arī Eiropola pilnvaras tika paplašinātas no "organizētās" noziedzības uz "smagu" noziedzību. Tika ieviestas vēl citas izmaiņas, taču tās neietekmē Eiropola uzdevuma pamata būtību, kas joprojām ir tiesībaizsardzības atbalsta centrs bez piespiedu līdzekļu izmantošanas pilnvarām. Padomes lēmumu sāka piemērot 2010. gada 1. janvārī, vienu mēnesi pēc tam, kad stājās spēkā Līgums par Eiropas Savienības darbību (turpmāk – LESD). LESD 88. pantā noteikts jauns Eiropola tiesiskais režīms. Tajā paredzēts, ka Eiropolu pārvalda ar regulu/ām, ko pieņem saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, t.i., koplēmuma procedūru. Viens aspekts turpmākajā(s) Eiropas Parlamenta un Padomes regulā(s), ar kuru/-ām inter alia nosaka Eiropola struktūru un uzdevumus, attiecas uz Eiropola darbību pārraudzību , ko veic Eiropas Parlaments kopā ar valstu parlamentiem. Stokholmas programmā[4] Komisija tiek aicināta pieņemt apsvērumu dokumentu par šīm procedūrām. Eiropola turpmākais tiesiskais regulējums tiek visu laiku apsvērts, un šo procesu vada Komisija, iesaistot visas būtiskās iestādes un ieinteresētās personas, jo īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes pārstāvjus. Šīs apsvēršanas gaitā iestādes tiks aicinātas iesniegt konkrētus priekšlikumus par to, kā saskaņā ar LESD 88. pantu ieviest un efektīvi īstenot praksē parlamentārās pārraudzības mehānismus. Pēdējo desmit gadu laikā Eiropas Parlaments (turpmāk EP), un jo īpaši tā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komiteja, ir izdevis vairākas rezolūcijas un citus apsvērumu dokumentus par demokrātiskas pārraudzības tematu. Turklāt 2001. gadā Zviedrijas prezidentūra nāca klajā ar sīku izklāstu par esošajiem tiesību aktu noteikumiem parlamentārās kontroles jomā, kā arī ar priekšlikumu paplašināt EP lomu jautājumos, kas attiecas uz Eiropolu[5]. Šajos dokumentos par atsauces punktu tika ņemti Eiropola konvencijas noteikumi, kā arī priekšlikumi Padomes aktiem, ar kuriem izstrādā minētos trīs protokolus, ar kuriem groza konvenciju. Turklāt šajā paziņojumā tiks ņemta vērā nostāja, ko EP ir paudis par Padomes lēmuma, ar ko izveido Eiropolu, priekšlikumu. Eiropols ir pirmā Eiropas struktūra, kas darbojas policijas sadarbības jomā. Laikā, kad tika sāktas šīs debates[6], šajā jomā lēmumi galvenokārt tika pieņemti starpvaldību līmenī paralēli Kopienas tiesiskajai kārtībai, un EP bija ļoti ierobežotas pilnvaras. Sākotnēji (saskaņā ar sākotnējo konvenciju) parlamentārā pārraudzība izpaudās vienīgi tā, ka Padomes prezidentvalsts katru gadu nosūtīja īpašu ziņojumu Eiropas Parlamentam par Eiropola darbu un ar Eiropas Parlamentu bija jāapspriežas, ja šo konvenciju vajadzētu grozīt. Bija iespaids, ka Eiropola iesaistes policijas darbībās un tā būtiskās lomas valstu tiesībaizsardzības dienestu informācijas apmaiņā dēļ ir nepieciešama tāda veida parlamentāra pārraudzība, kas pārsniedz konvencijā paredzētos noteikumus. Eiropola pamata nodarbei – informācijas, tostarp personas datu, apstrādei ir potenciāla ietekme uz indivīdu pamattiesībām, jo īpaši tiesībām uz to personas datu aizsardzību. Stingrāka parlamentārās kontroles sistēma tika uzskatīta par līdzekli, kā stiprināt demokrātisko leģitimitāti šajā jomā. Šajā paziņojumā ir ņemti vērā apsvērumi un atzinumi, kas ir agrāk izteikti par Eiropola parlamentāru pārraudzību, un izskaidroti pašlaik esošie organizācijas darbību kontroles pasākumi. Uz šāda pamata paziņojumā tiek izdarīti secinājumi un izteikti priekšlikumi, uz kuriem paredzēts balstīt turpmākās diskusijas. Dažus no izteiktajiem priekšlikumiem var īstenot, pamatojoties uz esošo Eiropola juridisko pamatu. Citus būs nepieciešams apsvērt turpmāk, un tos varētu ņemt vērā jaunā priekšlikumā regulai par Eiropolu, tostarp par tā juridiskā pamata maiņu saskaņā ar LESD 88. pantu, kuru Komisija ir paredzējusi iesniegt 2013. gadā, pēc tam, kad būs novērtēts pašreizējais Padomes lēmums un būs veikts ietekmes novērtējums. EIROPOLA DARBīBU PARLAMENTāRā PāRRAUDZīBA PAšREIZēJā SISTēMā Padomes lēmumā, ar ko izveido Eiropolu, EP ir ieviestas jaunas pilnvaras. Būtībā ar to tiek radikāli izmainīti Eiropola un EP attiecību noteikumi. Iekļaujot Eiropolu ES tiesiskajā regulējumā, EP tagad ir tieši iesaistīts jaunizveidotās aģentūras darbību vadīšanā, jo īpaši kā viena no budžeta lēmējinstitūcijām. Eiropas Parlaments Budžeta procedūra No parlamenta ietekmes viedokļa raugoties, visbūtiskākais jauninājums Padomes lēmumā, ar ko izveido Eiropolu, ir saistīts ar Eiropola statusa izmaiņām, no starpvaldību struktūras kļūstot par ES aģentūru, kas nozīmē, ka finansējums tiek saņemts tieši no ES budžeta. Tas nozīmē arī to, ka Eiropolam tiek piemērotas ES Finanšu regulas. EP kā viena no budžeta lēmējinstitūcijām var tieši ietekmēt jaunās aģentūras darbības[7]. Turklāt EP ir atbildīgs par budžeta kontroli[8]. Ņemot vērā Padomes ieteikumu, EP sniedz direktoram budžeta izpildes apstiprinājumu. Eiropolam ir arī pienākums pēc Eiropas Parlamenta pieprasījuma iesniegt tam jebkādu informāciju, kas vajadzīga, lai netraucēti piemērotu attiecīgā finanšu gada budžeta izpildes apstiprinājuma procedūru. Tieša apmaiņa ar Eiropas Parlamentu Lēmumā ir jauns noteikums, kas paver ceļu regulārai un oficiālai apmaiņai starp EP un Eiropolu, paredzot EP tiesības jebkurā laikā lūgt, lai Padomes prezidentvalsts, valdes priekšsēdētājs un direktors ierastos EP, lai apspriestu ar Eiropolu saistītus jautājumus, ņemot vērā pienākumu ievērot diskrētumu un konfidencialitāti[9]. Būtiski ir tas, ka tagad ir noteikts pienākums izpildīt EP lūgumu. Arī tas ir svarīgs jauninājums, jo šāds noteikums dod EP tiesības neatkarīgi iztaujāt direktoru. Šāds stingri noteikts pienākums ir svarīgs jauninājums Tieslietu un iekšlietu (turpmāk TI) jomā. Apspriešanās par īstenošanas pasākumiem Ar EP ir jāapspriežas par visiem pašreizējā juridiskā pamata īstenošanas pasākumiem, kas tiek noteikti Padomes lēmuma veidā. Padomes lēmumā ir vairāki noteikumi par informāciju, kāda jādara pieejama EP. Tas ir uzlabojums salīdzinājumā ar to, kas ar tā saukto 2003. gada Dānijas protokolu tika iekļauts konvencijā: Informācijas sniegšana EP ar Padomes starpniecību Padome katru gadu apstiprina un nosūta EP informācijai šādus dokumentus[10]: - ieņēmumu un izdevumu tāmes projektu, ietverot provizorisku štatu sarakstu un galīgo budžetu; - Eiropola turpmāko darbību darba programmu[11]; - vispārēju ziņojumu par Eiropola darbību iepriekšējā gadā. EP informēšana ar apvienotās uzraudzības iestādes starpniecību[12] Apvienotā uzraudzības iestāde savus regulāri sagatavotos darbības pārskatus iesniedz ne tikai Padomei, bet arī EP[13]. Dalībvalstu parlamenti Eiropola darbību pārraudzība, ko veic valstu parlamenti, tiek īstenota tādējādi, ka tie kontrolē attiecīgās valsts pārvaldes iestādes saskaņā ar katras dalībvalsts konstitucionālajām normām. Par norādījumu došanu Eiropolam un tā pārraudzību ir atbildīga tā valde. Minētā valde, kuras sastāvā ir dalībvalstu pārstāvji, savukārt ir pakļauta Padomei. Padomes locekļi, uz kuriem attiecas Eiropola jautājumi, proti, iekšlietu un tieslietu ministri, ir pakļauti valstu parlamentu kontrolei. Katrs no šiem ministriem ir atbildīgs par pienācīgas informācijas par Eiropola darbību sniegšanu savas valsts parlamentam, kas var no viņa prasīt atbildību par ministrijas politiku attiecībā uz Eiropolu. Tādējādi valstu parlamenti jau veic Eiropola pārraudzību. Kā norādīts 3.2. sadaļā, Eiropas lietu komiteju konferences (turpmāk COSAC ) Sekretariāts sagatavošanās ziņojumā 41. COSAC konferencei apraksta pašreizējo praksi, kas attiecas uz Eiropola parlamentāro pārraudzību[14]. Situācijas ir dažādas. Dažu valstu asambleju īstenotā kontrole aprobežojas ar Eiropola ad hoc pārraudzību, pamatojoties uz dokumentiem, kad tajās tiek apspriesti akti, piemēram, priekšlikums izdarīt grozījumus Eiropola kompetencē. Piemēram, Padomes lēmums, ar kuru izveido Eiropas policijas biroju, tika pakļauts ex ante pārbaudei valstu parlamentos[15]. Citi parlamenti kā līdzekli, lai jebkurā laikā iegūtu informāciju par Eiropolu, izmanto tiesības prasīt no savas valdības atskaiti ES lietās (Beļģijas Chambre des Représentants , Francijas Sénat ). Vēl cita prakse ietver tiešu saikni starp valsts parlamentu un tās pārstāvi Eiropola valdē vai ikgadējas diskusijas par Eiropola ziņojumiem. Dānijas un Īrijas gadījumā attiecīgajām valdībām nepieciešams saņemt parlamenta apstiprinājumu, pirms tās Padomē piekrīt savas valsts dalībai tieslietu un iekšlietu jomas pasākumos. Abi parlamenti apspriež Eiropola lietas, ja šāds punkts ir iekļauts TI Padomes sanāksmes darba kārtībā. Tādējādi šie parlamenti tik un tā var īstenot tiešu ietekmi uz lēmumiem, kas attiecas uz Eiropolu. Attiecībā uz parlamentu sadarbības iespējām nākotnē ziņojumā norādīts: "Valstu parlamenti pašlaik pārrauga Eiropolu savu tieslietu un iekšlietu vispārējās pārraudzības sistēmu ietvaros. Dažos gadījumos tajā ir iesaistītas ES lietu komitejas, citos gadījumos specializētas komitejas vai arī abu minēto apvienojums." DEBATES PAR EIROPOLA PARLAMENTāRO UZRAUDZīBU Pašreizējais Eiropola parlamentārās uzraudzības regulējums, kāds izklāstīts 2. nodaļā, atspoguļo, kā vēsturiski pēdējo desmit gadu laikā attīstījušās debates par Eiropola pārraudzību. Arī šajā paziņojumā ir īpaši ņemti vērā iepriekš paustie atzinumi, lai panāktu Eiropola parlamentārās pārraudzības atbilstīgu sistēmu. Eiropas Parlamenta nostāja ►EP iepriekš paustos viedokļus un desiderata par šo jautājumu īsumā var apkopot šādi[16]: Iekļaušana Kopienas tiesībās un finansējums no EK budžeta EP vairākkārt aicināja pārvaldīt Eiropolu ar Kopienas tiesību aktiem, jo īpaši, bet ne tikai, ja tas iegūtu pārrobežu rīcības pilnvaras. EP arī ierosināja Eiropola budžetu iekļaut Kopienas budžetā. Ņemot vērā ļoti garo un sarežģīto procedūru, kāda nepieciešama grozījumu izdarīšanai konvencijā, EP uzstāja, ka tā ir jāaizstāj ar Padomes lēmumu. Eiropas Parlamenta informēšana un apspriešanās ar to (Vienīgi) informācijas sniegšana īpašā gada ziņojumā par Eiropola darbu netika uzskatīta par pietiekamu. EP prasīja, lai tas par Eiropola darbībām tiktu informēts regulāri (katru ceturksni). Turklāt tas rosināja Padomi ņemt vērā Līguma par Eiropas Savienību iepriekšējā redakcijā paredzētās tiesības uz informāciju un apspriešanās tiesības. Jo īpaši Parlaments vēlējās, lai ar to apspriežas par veselu jautājumu loku saistībā ar Eiropola darbību, un prasīja pienācīgi ņemt vērā tā atzinumu. EP 2001. gadā pauda vēlēšanos, lai ar to apspriestos par Eiropola prioritāro darbības jomu noteikšanu. Valstu parlamentu un Eiropas Parlamenta kontroles procedūras nostiprināšana Esošā valstu parlamentu īstenotās kontroles kārtība tika aprakstīta kā sarežģīta un neefektīva Eiropola starpvaldību būtības dēļ. EP aicināja Padomi turpmākā ES līgumā iekļaut noteikumus par Eiropola pilnīgu parlamentāru pārraudzību Eiropas līmenī. EP 2001. gadā aicināja Komisiju nākt klajā ar priekšlikumu par Eiropola konvencijas pārskatīšanu, lai to saskaņotu ar dalībvalstu policijas spēku demokrātiskas kontroles augstākiem standartiem. Gaidot Padomes lēmuma pieņemšanu, tika aicināts ieviest valstu parlamentu un EP Eiropola pārraudzības procedūras, kas nebūtu vājākas par tām, kas piemērotas konvencijas grozījumiem (ratifikācijas procesā). Dalībvalstis tika aicinātas apspriest, kā valstu parlamentus varētu iesaistīt jebkādu grozījumu pieņemšanā Padomes lēmumā par Eiropolu[17]. Parlamentu koordinācija un valstu parlamentu esošo tiesību izmantošana Valstu parlamenti tika mudināti konsekventi ņemt vērā savas tiesības un pienākumu pārraudzīt to, kā darbojas gan par Eiropolu atbildīgais to valsts pārstāvis Padomē, gan dalībvalstu pārstāvji, kas iecelti struktūras valdē. Tam būtu jānotiek ciešā sadarbībā ar EP. Eiropola pilnvaru paplašināšana Savā 1996. gada rezolūcijā EP aicināja turpmāk pārskatīt Eiropola konvenciju, lai izvērtētu iespēju Eiropolam tā pilnvaru ietvaros piešķirt izmeklēšanas pilnvaras. Turklāt EP pauda atbalstu rīcības pilnvaru (ko interpretē kā "piespiedu līdzekļu izmantošanu") piešķiršanu Eiropolam, "ja tam tiek doti Eiropas Komisijas norādījumi un ja šāds Eiropas policijas birojs ir atbildīgs Eiropas Parlamenta, kā arī valstu parlamentu priekšā"[18]. Vēlāk EP aicināja Padomi nepiešķirt Eiropolam nekādas pārrobežu rīcības pilnvaras, ja netiek noteikts pienācīgs pārraudzības mehānisms, kas balstīts uz Kopienas tiesībām un EP iesaisti. EP 2007. gadā atkārtoti uzsvēra, ka pienācīgu rīcības pilnvaru piešķiršana un demokrātiskās kontroles uzlabošana ir nesaraujami saistītas. ►Tika izteikti arī vairāki konkrēti ierosinājumi. Parlamentu komitejas loma Padomes prezidentvalstij vai tās pārstāvim būtu jāierodas uz jebkuru apvienoto komiteju, ko EP var izveidot sadarbībā ar valstu parlamentiem, nolūkā apspriest ar Eiropolu saistītus jautājumus. Lielāka pārskatāmība, pateicoties labākai informācijas sniegšanai Ierosinājumi ietvēra tiesības lūgt viedokļu apmaiņu ar direktoru vai Padomes prezidentvalsti, pamatojoties uz īpašu gada pārskatu un ziņojumu par datu aizsardzību. Tika ierosināts arī ieviest formālas tiesības uzaicināt Eiropola direktoru uz kompetentu parlamentāro komiteju vai direktora tiesības ierasties pēc paša iniciatīvas. Iesaiste direktora iecelšanas un atlaišanas procedūrās EP kopā ar Padomi tiktu iesaistīts direktora un direktora vietnieku iecelšanas un atlaišanas procedūrās[19]. Saskaņā ar 1996. gada rezolūciju EP viedokļi būtu "pienācīgi jāņem vērā". Eiropas Parlamenta pārstāvji Eiropola valdē Papildus vienam pārstāvim no katras dalībvalsts valdes locekļi būtu arī divi Komisijas pārstāvji un divi EP pārstāvji, kuriem katram būtu viena balss[20]. Svarīgi norādīt, ka ar Eiropola konvencijas Trešo protokolu, kurš stājās spēkā 2007. gada aprīlī, tika ieviesti daži uzlabojumi attiecībā uz EP tiesībām uz informāciju un apspriešanos. Jo īpaši Padomei bija jāapspriežas ar EP par vairāku pasākumu pieņemšanu attiecībā uz Eiropola darbības dažādiem aspektiem[21]. Turklāt tika ieviesta iespēja Padomes prezidentvalstij ar Eiropola direktora palīdzību vai bez tās ierasties EP, lai apspriestu vispārīgus jautājumus saistībā ar Eiropolu[22]. Citiem vārdiem, ar šiem sākotnējās konvencijas grozījumiem tika risinātas vismaz dažas problēmas, uz kurām Eiropola darbības pirmajos gados norādīja EP. ►Pēc tam, kad ar to apspriedās par Komisijas priekšlikumu Padomes lēmumam, ar kuru izveido Eiropolu, EP savu atzinumu izklāstīja 2008. gada 17. janvāra normatīvajā rezolūcijā[23]. Nākot klajā ar priekšlikumu, Komisija ir ņēmusi vērā dažus no vissvarīgākajiem ieteikumiem, kādus iepriekš izteicis EP. Ar šo Padomes lēmumu Eiropols tiek iekļauts ES institucionālajā sistēmā attiecībā uz juridisko pamatu un finansējumu. Šāda organizācijas iekļaušana Kopienas satvarā palielina parlamentārās kontroles iespējas, iesaistot EP īstenošanas lēmumu pieņemšanas procedūrā, ņemot vērā gan obligātu apspriešanos ar EP, gan, vēl svarīgāk, tā pamatlomu budžeta pieņemšanā, tostarp gan attiecībā uz štatu sarakstu, gan budžeta izpildes apstiprinājuma procedūru. Būtiski ir tas, ka Padomes lēmuma tekstā galu galā tika iestrādāts lūgums iekļaut Padomes prezidentvalsts, valdes priekšsēdētāja un direktora pienākumu pēc Eiropas Parlamenta lūguma ierasties tajā, "lai apspriestu ar Eiropolu saistītus jautājumus"[24]. No 55 grozījumiem, kurus EP iesniedza par ierosinātā lēmuma dažādiem aspektiem, veidojās trīs galvenās ierosinājumu kopas attiecībā uz demokrātiskās pārskatatbildības un pārvaldības uzlabošanu: Parlamentārās kontroles stiprināšana, jo īpaši ar starpparlamentāras komitejas starpniecību Norādot, ka pēc Eiropola rīcības pilnvaru paplašināšanas joprojām ir nepieciešami daži uzlabojumi Eiropola demokrātiskā pārskatatbildībā, EP aicināja, lai Eiropola valdes priekšsēdētājs vai direktors iesniegtu "jauktai komitejai, ko veido Eiropas Parlamenta un dalībvalstu parlamentu deputāti", izklāstu par Eiropola nākamā gada prioritātēm, "lai nodrošinātu demokrātisku diskusiju ar pilsonisko sabiedrību un uzlabotu tā darbības uzraudzību"[25]. Ja 1) budžeta tāmes projekts, provizoriskais budžeta projekts, ieskaitot štatu sarakstu, un galīgais budžets, 2) Eiropola turpmāko darbību darba programma un 3) vispārīgs ziņojums par Eiropola darbību tiek iesniegti EP, "kas vajadzības gadījumā tos var pārbaudīt sadarbībā ar dalībvalstu parlamentiem"[26], ir iespējama agrīna iesaiste plānošanas posmā. Tika pieņemts, ka gada plānošanas dokumentu projektus nosūta tikai EP (bet nenosūta valstu parlamentiem), tomēr tas tiek darīts tikai informācijas nolūkā, nevis, lai apspriestos. Tas dod EP izšķirīgu ietekmi budžeta procedūras kontekstā. Domu par pienākumu ierasties uz starpparlamentāro komiteju Padome neatbalstīja, tāpēc tā nav atspoguļota lēmuma tekstā. Turklāt EP kopā ar valstu parlamentiem šādu komiteju neizveidoja. Iesaiste direktora iecelšanas procedūrās EP būtu tiesības iztaujāt kandidātus, sniegt atzinumu un noteikt prioritāro secību. Valdei, ieceļot direktoru, šie atzinumi būtu jāņem vērā. Šis priekšlikums netika atbalstīts. Stingrāki datu aizsardzības noteikumi EP piešķir lielu nozīmi datu aizsardzības noteikumu stiprināšanai, lai ietvertu papildu aizsardzības pasākumus. Tas ietver to, ka Eiropola attiecībās ar trešām valstīm tiek ņemts vērā "cilvēktiesību, demokrātijas un tiesiskuma ievērošanas līmenis"[27]. Doma par EP tiešu iesaisti datu aizsardzības procesos neguva atbalstu. Valstu parlamentu viedokļi ►Valstu parlamenti savu rīcības programmu paušanai attiecībā uz valstu parlamentu īstenoto Eiropola kontroli galvenokārt ir izmantojuši COSAC forumu. COSAC aicināja izveidot saskaņotu Eiropola parlamentāro pārraudzību, ko veic EP un valstu parlamenti. Šis forums nenoteica, kā varētu izveidot labi darbojošās procedūras, bet gan aicināja apspriesties ar valstu parlamentiem un tos iesaistīt apspriežu procesā par demokrātiskās pārraudzības īstenošanu[28]. Tomēr 2009. gadā, gatavojoties 41. konferencei, COSAC Sekretariāts apkopoja interesantu pārskatu, pamatojoties uz anketu, kas bija izsūtīta visiem ES valstu parlamentiem. Tā kā vienā ziņojuma daļā tika aplūkots Eiropola parlamentārās pārraudzības jautājums, tajā tika sniegts pārskats par situāciju valstu līmenī, kā arī tika ietverti valstu parlamentu ierosinājumi[29]. Priekšlikumi, kā īstenot praksē parlamentāro sadarbību, kas paredzēta LESD 88. pantā[30] . Ievērojams skaits parlamentu pauda viedokli, ka par instrumentiem parlamentu efektīvas sadarbības panākšanai būtu jāuzskata vai nu Apvienotās komitejas sanāksmes vai Apvienotās parlamentārās sanāksmes. Attiecībā uz to sastāvu ierosinājumi ietvēra gan esošo starpparlamentāro sanāksmju izmantošanu, gan īpašas jauktās komitejas izveidi, kurā darbotos valstu parlamentu un EP deputāti, gan esošās COSAC lomas palielināšanu. Par iespēju tika uzskatīts arī visu iepriekš minēto ierosinājumu apvienojums. Ziņojumā ir ietverts plašs viedokļu klāsts par COSAC potenciālo lomu Eiropola darbību pārraudzībā. Vairāki parlamenti paziņoja, ka COSAC varētu kalpot kā forums apspriedēm, ideju apmaiņai un informācijas, kā arī labākās prakses apmaiņai par Eiropola demokrātiskas pārraudzības jautājumu. Daži parlamenti ierosināja, ka Eiropola direktors būtu jāaicina piedalīties šajās apspriedēs, lai viņš regulāri sniegtu informāciju par Eiropola darbībām, un ka Eiropola darbības būtu regulāri jāiekļauj COSAC sanāksmju darba kārtībā. Tomēr citas nacionālās asamblejas, ko atbalstīja EP, pauda bažas, ka šie jautājumi neatbilstu COSAC pašreizējai lomai un tie drīzāk attiecas uz EP specializētu komiteju. Parlamentārās pārraudzības uzlabošana valstu līmenī pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā[31] Šķiet, ka vairums parlamentu šo jautājumu padziļināti nav apsprieduši, un tika minētas tikai pavisam nedaudzas konkrētas izmaiņas. Tomēr daži parlamenti ir jau sīki definējuši savu turpmāko iesaisti, piemēram, īpašu administratīvo darba grupu izveide, sanāksmes ar kompetentiem parlamenta deputātiem un valdības pārstāvjiem un pašreizējās pārraudzības sistēmas izvērtēšana. ►Īpašais jautājums par Eiropola demokrātisku kontroli tika apspriests arī šim jautājumam veltītā starpparlamentārā konferencē par Eiropola parlamentāru kontroli 2001. gadā Hāgā. Minētās konferences rezolūcijas projektā pirmo reizi tika izteikti konkrēti ierosinājumi attiecībā uz valstu parlamentu kontroli pār Eiropolu[32]. Galvenais ieteikums bija izveidot Parlopol komiteju. Parlopol bija domāts veidot tīklu informācijas apmaiņai un iniciatīvu sākšanai saskaņotākā veidā. To bija paredzēts veidot no "valstu parlamentu un EP deputātiem, kas nodarbojas ar policijas un tieslietu jautājumiem, uz kuriem attiecas Eiropas sadarbības vai integrācijas formas Ministru Padomē vai Eiropola pārvaldības struktūrās". Šāds tīkls arī veicinātu dažādu valstu parlamentu kontroles mehānismu saskaņotu pieeju ar dalībvalstu valdību pārstāvju starpniecību . Spriežot pēc minētā 2009. gada COSAC ziņojuma, valstu parlamentiem bija grūti pašiem ievākt pietiekamu informāciju par attiecīgiem Ministru Padomes un Eiropola valdes lēmumiem. IESKATS NāKOTNē. EIROPOLS JAUNAJā INSTITUCIONāLAJā SISTēMā Ar Lisabonas līgumu ir ieviesti vairāki jauninājumi, kam ir tieša ietekme uz Eiropola turpmāko attīstību un kas tieši skar parlamentārās uzraudzības jautājumu. Jautājums par piespiedu līdzekļu izmantošanas pilnvaru piešķiršanu – LESD 88. panta 3. punkts Pēdējo desmit gadu laikā ir bijis atklāts jautājums par Eiropola uzdevuma paplašināšanu, iekļaujot piespiedu līdzekļu izmantošanas pilnvaras. Tomēr diskusijās piespiedu līdzekļu izmantošanas pilnvaru hipotētiska ieviešana tika sasaistīta ar priekšnoteikumu par Eiropola lielāku pārraudzību, ko veic parlamenti un tiesu iestādes. Savā 2002. gada paziņojumā[33] Komisija paziņoja, ka tad, ja nākotnē Eiropolam tiktu piešķirtas izmeklēšanas pilnvaras, kļūtu nepieciešami tālejošāki parlamentārās kontroles pasākumi. Līdzīgs secinājums pēdējoreiz tika minēts LIBE komitejas ziņotāja darba dokumentā 2007. gada februārī[34]. Attīstība šādā virzienā tagad ir izslēgta. LESD 88. panta 3. punkts izslēdz jebkādu piespiedu līdzekļu izmantošanas pilnvaru piešķiršanu Eiropolam turpmāk: "Jebkura rīcība Eiropolam jāveic, sazinoties un vienojoties ar to dalībvalstu iestādēm, uz kuru teritoriju šī rīcība attiecas. Piespiedu līdzekļu piemērošana ir vienīgi valstu kompetento iestāžu ziņā." Eiropolam nav nevienas no tām pilnvarām, kas parasti ir valstu policijas spēku kompetencē, piemēram, tiesības aizturēt, veikt mājokļu kratīšanas vai telefona sarunu noklausīšanos. Noteikums, ar kuru Eiropolam tiek piešķirtas tiesības pieprasīt dalībvalstīm uzsākt kriminālizmeklēšanu[35], vienīgi ļauj tam konkrētos gadījumos ierosināt darbību, bet nevis piespiest dalībvalsti tā rīkoties. Eiropols nevar neatkarīgi veikt izmeklēšanu dalībvalstīs. Tas pats attiecas uz Eiropola darbinieku dalību apvienotajās izmeklēšanas grupās[36], kurai ir atbalsta funkcija, turpretī par jebkādu piespiedu līdzekļu izmantošanu atbildīgas ir vienīgi dalībvalstu kompetentās iestādes[37] Valstu parlamentu loma saskaņā ar Lisabonas līgumu Lisabonas līgums paredz valstu parlamentiem lielākas tiesības un pienākumus, ciktāl valstu parlamenti aktīvi palīdz nodrošināt Savienības sekmīgu darbību[38]. To jaunā loma politiskajos procesos ietver - visu leģislatīvo aktu projektu saņemšanu no Komisijas (vienlaicīgi ar to nosūtīšanu EP un Padomei); - sekošanu tam, lai būtu ievērots subsidiaritātes princips. Tādējādi valstu parlamenti tagad ir Eiropas politikas veidošanas agrīno posmu svarīgi dalībnieki. Raugoties uz turpmāku Eiropola regulējumu, kā prasīts LESD 88. panta 2. punktā, valstu parlamentu iesaiste leģislatīvo aktu projektu rūpīgā pārbaudē Eiropas līmenī arī ietekmē jautājumu par Eiropola parlamentāro pārraudzību. Lisabonas satvarā valstu parlamentiem ir tiesības tikt informētiem par tiesību aktu priekšlikumiem un tiem ir iespēja paust savu atzinumu. Pamatojoties uz valstu konstitucionālajām procedūrām, valstu parlamenti var izdot atzinumus par jebkuru ES likumdevēja tiesību akta priekšlikumu. Atkarībā no valsts tiesībām parlamenta atzinums var būt saistošs valdības nostājai Padomē. Tādējādi valstu parlamenti arī varēs dot ieguldījumu Eiropola pārvaldības turpmākā regulējuma veidošanā. SECINāJUMI UN IETEIKUMI Nevar būt šaubu par to, ka pasākumi saistībā ar tiesībaizsardzību ir jāpārrauga, jo īpaši tad, ja ar tiem tiek skartas pilsoņu pamattiesības un brīvības. Eiropola gadījumā LESD 88. pants paredz Eiropas Parlamenta un valstu parlamentu kontroles mehānismu izveidi. Eiropola funkcijas un uzdevumi var potenciāli ietekmēt personu tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību[39]. Tāpēc ir nepieciešama Eiropas Parlamenta un valstu parlamentu kopīgi veikta kontrole, lai stiprinātu šīs īpašās ES starpvalstu sadarbības jomas demokrātisko leģitimitāti. Pēdējo gadu laikā diskusijās par Eiropola nākotni bieži galvenā uzmanība ir bijusi pievērsta tā lomas iespējamai paplašināšanai, lai ietvertu piespiedu līdzekļu izmantošanas pilnvaru piešķiršanu, kas būtu līdzīgas tām, kādas ir piešķirtas valstu policijas spēkiem. Ir panākts vispārīgs konsenss, ka tā pilnvaru paplašināšanai jābūt cieši saistītai ar parlamentāro pārraudzības pilnvaru stiprināšanu. Mēs esam bijuši liecinieki tam, ka, neraugoties uz Eiropola uzdevumu pakāpenisku pastiprināšanu, tam nav piešķirti nekādi piespiedu vai autonomie izmeklēšanas darbības līdzekļi[40] un LESD liedz aģentūrai iegūt jebkādas piespiedu līdzekļu izmantošanas pilnvaras nākotnē. Ņemot vērā Eiropola pilnvaru raksturu, esošie kontroles mehānismi kopumā ir tikuši uzskatīti par juridiski pienācīgiem un, kopā ņemot, šie mehānismi pārsniedz to, kas parasti pastāv attiecībā uz policijas dienestu parlamentāro kontroli dalībvalstīs. Tomēr diskusijās par parlamentāro pārraudzību joprojām ir daži neatrisināti jautājumi. Daži no tiem tika skarti nesenajā starpparlamentu komitejas sanāksmē[41]. Pirmkārt, tiek uzskatīts, ka esošā kontrole ar parlamentu, valsts datu uzraudzības iestāžu, Eiropola apvienotās uzraudzības iestādes un valdes starpniecību tiek īstenota netieši, sadrumstaloti un grūti saprotamā veidā. Jo īpaši valstu parlamenti uzskata, ka uzraudzības process caur to valdības pārstāvja kontroli valdē vai Padomē ir apgrūtinošs. Turklāt tie ir nākuši pie secinājuma, ka ir grūti savā starpā koordinēt pasākumus. Valstu parlamenti, iespējams, joprojām uzskata, ka tiem trūkst informācijas par Eiropola darbu. Otrkārt, tā kā tam nebija konkrētas likumdevēja lomas, EP kādu laiku ir vēlējies īstenot Eiropola darbību ciešāku un dziļāku pārraudzību. Padomes 2009. gada lēmumā tika ieviesti jauninājumi, ar kuriem tika ievērojami paplašināta EP loma attiecībā uz Eiropolu, kā arī tika radītas regulāru informācijas apmaiņas mehānismu iespējas. Tomēr šie jaunie pārraudzības instrumenti neskar koordināciju Eiropas Parlamenta un valstu parlamentu starpā attiecībā uz uzraudzību. Turklāt, tā kā nepastāv COSAC līdzīgs veidojums, kurā tiktos valstu parlamentu komitejas, kas ir atbildīgas par jautājumiem, kas attiecas uz policijas darbu, varētu palielināt valstu parlamentu pasākumu koordināciju. Turpmākajās sadaļās izklāstītie ieteikumi ir paredzēti tam, lai pievērstos šiem jautājumiem, izvirzot elementus, kas būtu jāiekļauj iestāžu debatēs par parlamentārās pārraudzības mehānismu. Ierosinājumus, kas ir ietverti 5.1. un 5.2. sadaļā, varētu īstenot praksē pat pirms tiek izdota jauna regula par Eiropolu, kam vajadzētu notikt 2013. gadā, tāpēc, ka ir nepieciešams veikt pašreizējā Padomes lēmuma novērtējumu un ietekmes novērtējumu. Topošo Eiropola demokrātiskas pārraudzības procedūru veids un saturs būs atkarīgs no iestāžu un citu ieinteresēto personu pienesuma notiekošajās diskusijās par Eiropola turpmāko tiesisko regulējumu. Šajā procesā, kuru 2010. gada aprīlī sāka Komisija, ir iesaistītas visas institucionālās ieinteresētās personas. Pirmā sanāksme notika 2010. gada jūlijā. Vērtīgu ieguldījumu diskusijās dos arī starpiestāžu grupas regulatīvo aģentūru jautājumos[42] pašreiz veiktā darba rezultāti. Visaptverošai diskusijai būs izšķirīga nozīme, lai priekšlikums būtu labi pamatots un pārdomāts. Šis paziņojums ir iecerēts kā pirmais solis šajā virzienā. Pastāvīga apvienota vai starpparlamentu foruma izveide Komisija atbalsta šo ideju, kas tikusi vairākkārt izvirzīta un kuru vienlīdz atbalsta parlamenti un akadēmiskās aprindas. Lisabonas līguma institucionālais satvars rada jaunu iespēju īstenot šo ideju praksē[43]. Starpparlamentu forums varētu sastāvēt gan no valstu parlamentu, gan EP komitejām, kas ir atbildīgas par policijas lietām. Šī apvienotā struktūra varētu regulāri tikties un uzaicināt Eiropola direktoru apspriest jautājumus, kas attiecas uz aģentūras darbu. Tā varētu izveidot īpašu apakšgrupu, piemēram, tiešai sadarbības koordinācijai ar Eiropolu[44]. Komisija iesaka, ka ierasties uz noklausīšanos šajā struktūrā būtu jāaicina arī valdes priekšsēdētājs. Izveidojot šo forumu, tiktu izveidots formāls mehānisms informācijas apmaiņai un koordinācijai starp valstu parlamentiem un EP nolūkā apvienot parlamentāro kontroli Eiropas Savienības līmenī (neskarot valstu parlamentu procedūras). Komisija atzinīgi vērtētu iespēju aktīvi iesaistīties šīs struktūras darbā. Lai šī apvienotā struktūra varētu efektīvi darboties, tai būtu jābūt pietiekami elastīgai. Gan EP, gan valstu parlamentu pilnvarās ietilpst to darba koordinēšana un sadarbības stiprināšana, un tie būtu jārosina uzņemties šo iniciatīvu, kā arī atbildību par savām procedūrām. Lielāka pārredzamība - jauna stratēģija saziņai ar EP un valstu parlamentiem Lai ļautu EP dot ieguldījumu stratēģisko pamatnostādņu noteikšanā un piedalīties aģentūras darbības prioritāšu noteikšanā, būtu lietderīgi sarīkot debates LIBE komitejā par Eiropola daudzgadu stratēģiju un tā gada darba programmu. Pēdējo gadu laikā Eiropols ir veicis būtiskus pasākumus, lai uzlabotu atbildību, inter alia izstrādājot snieguma novērtējuma procesus. Dažādos intervālos Eiropols sniedz novērtējuma ziņojumus un citus dokumentus, kuros tiek novērtēts tā darbs. Eiropola demokrātiskā leģitimitāte iegūs no lielākas pārskatāmības EP un valstu parlamentu priekšā. Tāpēc Eiropolam būtu sistemātiski jānosūta EP un, ar ieceltu kontaktpunktu starpniecību, arī valstu parlamentiem - regulāra jaunākā informācija par tā darbības sasniegumiem, kā arī - "lietotāju aptaujas" rezultāti[45] (reizi divos gados). Lai nostiprinātu saziņu starp turpmāko starpparlamentu forumu un Eiropola pārvaldes struktūrām, regulāra viedokļu apmaiņa būtu jāparedz arī tad, ja tiek iesniegti Eiropola stratēģiskie dokumenti vai iepriekš minētie direktora un valdes priekšsēdētāja ziņojumi. Starpparlamentu foruma tīkls varētu kalpot arī kā informācijas kanāls, pa kuru dokumenti, kas attiecas uz Eiropolu, tiek ātri nosūtīti valstu parlamentiem. Visbeidzot, Komisija informēs valstu parlamentus par Padomes lēmuma par Eiropolu vērtēšanas gaitu. Lomu nošķiršana Saistībā ar turpmāko regulējumu būs svarīgi nodrošināt, ka tiek pareizi nošķirtas likumdevēja un izpildvaras pilnvaras, kā arī iestādes, kam ir dažāda loma. Tādēļ Komisija neieteiktu EP norīkot locekļus valdē. Tāpat, lai nepieļautu, ka izpilddirektora izraudzīšanās tiktu politizēta, Komisija uzskata, ka viņš būtu jāieceļ valdei un nevis Padomei vai EP. [1] Padomes 2009. gada 6. aprīļa Lēmums 2009/371/TI, ar ko izveido Eiropas Policijas biroju (OV L 121, 15.5.2009., 37. lpp.) ("Padomes lēmums"). [2] OV C 316, 27.11.1995., 1. lpp. [3] 1. Protokols, kas izstrādāts, pamatojoties uz 43. panta 1. punktu Konvencijā par Eiropas Policijas biroja izveidi (Eiropola konvencija), un ar ko groza minētās konvencijas 2. pantu un pielikumu — ("Naudas atmazgāšanas protokols"), OV C 358, 13.12.2000., 2. lpp.2. Protokols, ar ko groza Konvenciju par Eiropas Policijas biroja izveidi (Eiropola konvenciju) un Protokolu par Eiropola, tā struktūru locekļiem, direktoru vietniekiem un Eiropola darbinieku privilēģijām un neaizskaramību — (" JIT protokols"), OV C 312, 16.12.2002., 2. lpp.3. Protokols, kas izstrādāts, pamatojoties uz 43. panta 1. punktu Konvencijā par Eiropas Policijas biroja izveidi (Eiropola konvencija), ar kuru groza šo konvenciju — ("Dānijas protokols"), OV C 002, 6.1.2004., 3. lpp. [4] Stokholmas programma – atvērta un droša Eiropa tās pilsoņu un viņu aizsardzības labā, OV C 115, 4.5.2010., 1. lpp. [5] Skat. Padomes dokumentu 8677/01 Europol 39, Zviedrijas prezidentvalsts paziņojums 36. panta komitejai, Eiropola demokrātiska kontrole. [6] Diskusijās pirms Eiropola konvencijas pieņemšanas aizsākās debates par demokrātisku pārraudzību. Atbalstot Eiropola izveidi, ziņotājs Hartmut Nassauer vienlaikus arī aicināja pārskatīt konvenciju, lai palielinātu parlamentāro pārraudzību. (1996. gada 14. marta plenārsēdes debašu kopsavilkums – procedūras datnes atsauce: INI/1994/2221). [7] Padomes lēmuma 42. panta 1. punkts. [8] Padomes lēmuma 43. panta 6., 9. un 10. punkts. [9] Padomes lēmuma 48. pants. [10] Padomes lēmuma 37. panta 10. punkts. [11] Turklāt Komisijas 2008. gada 9. jūlija Regulas (EK, Euratom) Nr. 652/2008, ar ko groza Regulu (EK, Euratom) Nr. 2343/2002 par pamata Finanšu regulu struktūrām, kas minētas 185. pantā Padomes Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 181, 10.7.2008., 23.-34. lpp.) 27. panta 4. punkta a) apakšpunktā Eiropolam tiek prasīts "ik gadu vēlākais līdz 31. martam nosūt[īt] Komisijai un budžeta lēmējinstitūcijai darba programmas projektu". [12] Neatkarīga un ārēja Eiropola datu aizsardzības uzraudzības iestāde. [13] Padomes lēmuma 34. panta 6. punkts. [14] Vienpadsmitais pusgada ziņojums: Developments in the European Union — procedures and practices relevant to parliamentary scrutiny , ziņojumu sagatavojis COSAC Sekretariāts un tas iesniegts Kopienas un Eiropas Savienības parlamentu Eiropas lietu komiteju XLI konferencē 2009. gada 11.-12. maijā, Prāgā, www.cosac.eu. [15] Piemēram, procesā pirms Padomes lēmuma pieņemšanas minētās pārbaudes rezultātā Čehijas parlaments izteica atrunu, pieņemot rezolūciju, kurā tas uzsvēra, ka nepieciešams, lai ierosinātie pasākumi atbilstu proporcionalitātes prasībām. Konstitucionālo un juridisko jautājumu komiteja ierosināja valdībai apstiprināt priekšlikumu, ja tiek izpildīti konkrēti nosacījumi. [16] a) Rezolūcija par Eiropolu, pieņemta 1996. gada 14. martā, A4-0061/96, pamatojoties uz Hartmut Nassauer ziņojumu, Pilsoņu brīvību un iekšlietu komiteja — turpmāk 1996. gada rezolūcija .b) Ieteikums Padomei par Eiropolu – kontroles pastiprināšana un pilnvaru paplašināšana ; A4-0064/1999, neleģislatīva rezolūcija, kas pieņemta 1999. gada 13. aprīlī, pamatojoties uz priekšlikumu ieteikumam par Eiropolu – kontroles pastiprināšana un pilnvaru paplašināšana, Pilsoņu brīvību un iekšlietu komiteja, ziņotājs: Hartmut Nassauer , 1999. gada 23. februārī — turpmāk 1999. gada ieteikums .c) Rezolūcija par Eiropas Parlamenta "Portugāles iniciatīvu", A5-0312/2000, pieņemta 2000. gada 14. novembrī, pamatojoties uz ziņotājas Anna Karamanou ziņojumu, Pilsoņu brīvību un iekšlietu komiteja — turpmāk 2000. gada rezolūcija. d) "Beļģijas- Zviedrijas iniciatīva" – rezolūcija, kurā ietverti Eiropas Parlamenta grozījumi un kura pieņemta 2001. gada 13. novembrī, pamatojoties uz ziņojumu par Beļģijas Karalistes un Zviedrijas Karalistes iniciatīvu nolūkā pieņemt Padomes aktu, ar kuru izstrādā protokolu, ar kuru groza Konvenciju par Eiropas Policijas biroja izveidi (Eiropola konvenciju), utt., Pilsoņu brīvību un iekšlietu komiteja, ziņotājs – Maurizio Turco , 2001. gada 24. oktobrī, GALĪGĀ REDAKCIJA A5-0370/2001 — turpmāk 2001. gada rezolūcija .e) "Beļģijas-Spānijas iniciatīva" – neleģislatīva rezolūcija, kas pieņemta 2002. gada 30. maijā (P5-TA(2002)0269), pamatojoties uz ziņojumu par Beļģijas Karalistes un Spānijas Karalistes iniciatīvu nolūkā pieņemt Padomes aktu, ar kuru izstrādā protokolu, ar kuru groza Konvenciju par Eiropas Policijas biroja izveidi (Eiropola konvenciju), utt., un Eiropas Parlamenta ieteikums Padomei par Eiropola turpmāku attīstību un tā automātisku iekļaušanu Eiropas Savienības institucionālajā sistēmā, Pilsoņu brīvību un iekšlietu komiteja, ziņotājs – Gérard M.J. Deprez , 2002. gada 16. maija, GALĪGĀ REDAKCIJA A5-0173/2002 — turpmāk 200. gada ieteikums .f) Ieteikums Padomei par Eiropola turpmāku attīstību (2003/2070 (INI) – neleģislatīva rezolūcija, kas pieņemta 2003. gada 10. aprīlī (P5_TA(2003)0186), pamatojoties uz ziņotāju Christian Ulrik von Boetticher, Maurizio Turco 2003. gada 7. aprīļa ziņojumu A5-0116/2003 — turpmāk 2003. gada ieteikums. g) 2008. gada 17. janvāra leģislatīva rezolūcija par priekšlikumu Padomes lēmumam, ar kuru izveido Eiropas Policijas biroju (Eiropolu), P6_TA (2008)0015, pamatojoties uz ziņojumu par Eiropas Policijas biroja (Eiropola) izveidi, Pilsoņu brīvību un iekšlietu komiteja, ziņotājs – Agustín Díaz de Mera García Consuegra , 15.11.2007. A6-0447/2007 — turpmāk 2008. gada rezolūcija. [17] Darba dokuments par Eiropas Policijas biroja (Eiropola) izveidi, kas tika izstrādāts pirms 2008. gada rezolūcijas, Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komiteja, ziņotājs – Agustín Díaz de Mera García Consuegra , 2007. gada 19. februārī, PE 384.589v01-00. [18] 1996. gada rezolūcijas 15. punkts. [19] a) 1996. gada rezolūcijas 11. punkts.b) 8. grozījums 2000. gada rezolūcijā.c) 4. ieteikums 2002. gada ieteikumā.c) 4. ieteikums 2003. gada ieteikumā. [20] a) 7. grozījums 2000. gada rezolūcijā.b) 4. ieteikums 2002. gada ieteikumā. c) 4. ieteikums 2003. gada ieteikumā. [21] Konvencijas 34. panta 1. punkts. [22] Konvencijas 34. panta 2. punkts. [23] 2008. gada rezolūcija. [24] Padomes lēmuma par Eiropolu 48. pants. [25] 50. grozījums. [26] 39. grozījums. [27] 58. grozījums. [28] Jaunākie paziņojumi: XLIV COSAC paziņojums, Briselē, 2010. gada 24.-26. oktobrī, XLII COSAC paziņojums, Stokholmā, 2009. gada 4.-6. oktobrī, un XLI COSAC paziņojums, Prāgā, 2009. gada 10.-12. maijā. [29] Vienpadsmitais pusgada ziņojums: Developments in the European Union — procedures and practices relevant to parliamentary scrutiny , ziņojumu sagatavojis COSAC Sekretariāts un tas iesniegts Kopienas un Eiropas Savienības parlamentu Eiropas lietu komiteju CLI konferencē 2009. gada 11.-12. maijā, 1.4. un 1.5. daļa, www.cosac.eu . [30] Aptverot arī LESD 85. pantā paredzēto Eurojust darbību novērtēšanu. [31] Vienpadsmitais pusgada ziņojums: Developments in the European Union — procedures and practices relevant to parliamentary scrutiny , ziņojumu sagatavojis COSAC Sekretariāts un tas iesniegts Kopienas un Eiropas Savienības parlamentu Eiropas lietu komiteju CLI konferencē, 1.2. daļa. [32] Starpparlamentārās konferences par Eiropola parlamentāru kontroli rezolūcijas projekts, Hāgā, 2001. gada 8. jūnijā. [33] Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei – Eiropola demokrātiska kontrole (Democratic Control over Europol), 26.2.2002., COM(2002) 95 galīgā redakcija. [34] Darba dokuments par Eiropas Policijas biroja (Eiropola) izveidi, Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komiteja, ziņotājs – Agustín Díaz de Mera García Consuegra , 2007. gada 19. februārī, PE 384.589v01-00. [35] Padomes lēmuma 7. pants. Tiesības pieprasīt izmeklēšanas sākšanu tika iekļautas jau Eiropola konvencijas 3. pantā. Tagad dalībvalstīm ir pienākums reaģēt uz Eiropola pieprasījumu, turpretī iepriekš tās vienīgi tika aicinātas to darīt, tomēr tās joprojām var nolemt nesākt prasīto izmeklēšanu. [36] Padomes lēmuma 6. pants. [37] Padomes 2008. gada 27. novembra Regulā (EK) Nr. 371/2009, ar kuru groza Regulu (Euratom, EOTK, EEK) Nr. 549/69, ar ko nosaka Eiropas Kopienu ierēdņu un citu darbinieku kategorijas, uz kurām attiecas Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās 12. pants, 13. panta otrā daļa un 14. pants (OV L 121, 15.5.2009. 1. lpp.), ir precizēts, ka imunitāte pret tiesvedību neattiecas uz Eiropola personālu, kas piedalās kopējās izmeklēšanas grupās. [38] Līguma par Eiropas Savienību (LES) 12. pants. [39] Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 8. pants. [40] Pat uzdevums, ko Eiropols nesen saņēma ES un ASV Teroristu finansējuma izsekošanas nolīguma kontekstā, proti, ienākošo datu pieprasījumu verifikācijas process, nav piespiedu pasākums. [41] Starpparlamentu komitejas sanāksme "Demokrātiska atbildība Brīvības, drošības un tiesiskuma jomā; Eiropola, Eurojust , Frontex un Šengenas izvērtējums", Briselē, 2010. gada 4.-5. oktobrī. [42] Kas izveidota, pamatojoties uz Komisijas Paziņojumu COM(2008) 135 galīgā redakcija "Eiropas aģentūras – turpmākā virzība". [43] LESD 1. protokola par valstu parlamentu lomu Eiropas Savienībā 9. pantā teikts: Eiropas Parlaments un valstu parlamenti kopīgi nosaka to, kā organizēt un sekmēt efektīvu un regulāru savstarpējo sadarbību Eiropas Savienībā.1. protokola 10. pantā teikts: Tādu parlamentāro struktūrvienību konference, kuras specializējas Savienības jautājumos, var iesniegt Eiropas Parlamentam, Padomei un Komisijai izskatīšanai jebkuru priekšlikumu, ko tā uzskata par lietderīgu. Minētā konference arī veicina informācijas un labas prakses apmaiņu starp valstu parlamentiem un Eiropas Parlamentu, kā arī starp to īpašajām komitejām. [44] Kā Komisija ierosināja savā 2002. gada paziņojumā. [45] Eiropola lietotāju aptaujā tiek novērtēts tas, cik klienti ir apmierināti ar Eiropola kopējo sniegumu un atsevišķiem produktiem un pakalpojumiem, un tā reizi divos gados tiek elektroniski nosūtīta atlases veidā izraudzītiem lietotājiem dalībvalstīs.