P9_TA(2020)0204

Visaptveroša Savienības politika nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanai — Komisijas Rīcības plāns un nesenā notikumu attīstība

Eiropas Parlamenta 2020. gada 10. jūlija rezolūcija par visaptverošu Savienības politiku nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanai — Komisijas Rīcības plāns un nesenā notikumu attīstība (2020/2686(RSP))

(2021/C 371/12)

Eiropas Parlaments,

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada 7. maija paziņojumu par Rīcības plānu par visaptverošu Savienības politiku nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanai (C(2020)2800),

— ņemot vērā Komisijas 2019. gada 24. jūlija nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas paketi, ko veido politisks paziņojums “Ceļā uz ES tiesiskā regulējuma nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanas jomā labāku īstenošanu” (COM(2019)0360), ziņojums par tādu neseno iespējamas nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas gadījumu novērtēšanu, kuros iesaistītas ES kredītiestādes (“post-mortem”) (COM(2019)0373), ziņojums par novērtējumu attiecībā uz pārrobežu darbībām piemītošajiem nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas riskiem, kuri skar iekšējo tirgu (ziņojums par riska novērtējumu pārvalstiskā līmenī (SNRA)) (COM(2019)0370) un tam pievienotais darba dokuments (SWD(2019)0650) un ziņojums par dalībvalstu bankas kontu centralizētu automatizētu valsts mēroga mehānismu (centrālo reģistru vai centrālo elektronisko datu izguves sistēmu) savstarpējo savienojamību (COM(2019)0372),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2015. gada 20. maija Direktīvu (ES) 2015/849 par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 648/2012 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/60/EK un Komisijas Direktīvu 2006/70/EK (Ceturtā nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas direktīva) (1), un kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 30. maija Direktīvu (ES) 2018/843, ar ko groza Direktīvu (ES) 2015/849 par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai vai teroristu finansēšanai, un ar ko groza Direktīvas 2009/138/EK un 2013/36/ES (Piektā nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas direktīva) (2),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2019. gada 18. decembra Regulu (ES) 2019/2175, ar kuru groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010, ar ko izveido Eiropas Uzraudzības iestādi (Eiropas Banku iestādi), Regulu (ES) Nr. 1094/2010, ar ko izveido Eiropas Uzraudzības iestādi (Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestādi), Regulu (ES) Nr. 1095/2010, ar ko izveido Eiropas Uzraudzības iestādi (Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādi), Regulu (ES) Nr. 600/2014 par finanšu instrumentu tirgiem, Regulu (ES) 2016/1011 par indeksiem, ko izmanto kā etalonus finanšu instrumentos un finanšu līgumos vai ieguldījumu fondu darbības rezultātu mērīšanai, un Regulu (ES) 2015/847 par līdzekļu pārvedumiem pievienoto informāciju (3),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2019. gada 20. jūnija Direktīvu (ES) 2019/1153, ar ko paredz noteikumus, lai atvieglotu finanšu un citas informācijas izmantošanu noteiktu noziedzīgu nodarījumu novēršanai, atklāšanai, izmeklēšanai vai kriminālvajāšanai par tiem, un ar ko atceļ Padomes Lēmumu 2000/642/TI (4), Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 23. oktobra Direktīvu (ES) 2018/1673 par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanu ar krimināltiesībām (5) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 23. oktobra Regulu (ES) 2018/1672 par Savienības teritorijā ievestās skaidras naudas vai no tās izvestās skaidras naudas kontroli un par Regulas (EK) Nr. 1889/2005 atcelšanu (6),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 3. aprīļa Direktīvu 2014/42/ES par nozieguma rīku un noziedzīgi iegūtu līdzekļu iesaldēšanu un konfiskāciju Eiropas Savienībā (7) un Komisijas 2020. gada 2. jūnija ziņojumu par tās īstenošanu “Līdzekļu atgūšana un konfiskācija. Noziedzība nedrīkst “atmaksāties”” (COM(2020)0217),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 27. aprīļa Regulu (ES) 2016/679 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (8),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2019. gada 23. oktobra Direktīvu (ES) 2019/1937 par to personu aizsardzību, kuras ziņo par Savienības tiesību aktu pārkāpumiem (9),

— ņemot vērā Padomes 2019. gada 5. decembrī pieņemtos secinājumus par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanas stratēģiskajām prioritātēm,

— ņemot vērā Padomes 2020. gada 17. jūnijā pieņemtos secinājumus par finanšu izmeklēšanu uzlabošanu cīņai pret smago un organizēto noziedzību,

— ņemot vērā Eiropas Banku iestādes 2019. gada 24. jūlija atzinumu par paziņojumiem uzraudzītajām struktūrām attiecībā uz nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas riskiem prudenciālajā uzraudzībā,

— ņemot vērā 2018. gada 19. aprīļa rezolūciju par pētniecisko žurnālistu aizsardzību Eiropā: slovāku žurnālista Ján Kuciak un Martina Kušnírová lieta (10),

— ņemot vērā 2017. gada 15. novembra rezolūciju par tiesiskumu Maltā (11),

— ņemot vērā 2019. gada 28. marta rezolūciju par stāvokli tiesiskuma un korupcijas apkarošanas jomā Eiropas Savienībā (ES), jo īpaši Maltā un Slovākijā (12),

— ņemot vērā 2019. gada 18. decembra rezolūciju par tiesiskumu Maltā saistībā ar nesen atklātajiem faktiem Daphne Caruana Galizia slepkavības lietā (13),

— ņemot vērā Komisijas ceļvedi “Virzība uz jaunu ES metodiku augsta riska trešo valstu izvērtēšanai saskaņā ar Direktīvu (ES) 2015/849 par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijai vai teroristu finansēšanai”,

— ņemot vērā Komisijas dienestu 2018. gada 22. jūnija darba dokumentu “Metodika augsta riska trešo valstu identificēšanai atbilstoši Direktīvai (ES) 2015/849” (SWD(2018)0362),

— ņemot vērā Komisijas pieņemtās četras deleģētās regulas — (ES) 2016/1675 (14), (ES) 2018/105 (15), (ES) 2018/212 (16) un (ES) 2018/1467 (17), kuras papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2015/849, identificējot augsta riska trešās valstis, kurām ir stratēģiskas nepilnības,

— ņemot vērā 2019. gada 14. marta rezolūciju par nepieciešamību steidzami izveidot ES melno sarakstu ar trešām valstīm atbilstīgi Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas direktīvai (18),

— ņemot vērā 2019. gada 26. marta rezolūciju par finanšu noziegumiem, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu apiešanu (19),

— ņemot vērā 2019. gada 19. septembra rezolūciju par to, kā tiek īstenoti ES tiesību akti noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršanas jomā (20),

— ņemot vērā Reglamenta 132. panta 2. punktu,

A. tā kā saskaņā ar Komisijas rīcībā esošo informāciju aptuveni 1 % jeb 160 miljardi EUR no Savienības gada IKP ir iesaistīti aizdomīgās finanšu darbībās (21), piemēram, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijā, kas saistīta ar korupciju, ieroču tirdzniecību, cilvēku tirdzniecību, narkotiku tirdzniecību, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un krāpšanu, terorisma finansēšanu vai citām nelikumīgām darbībām, kuras ietekmē ES iedzīvotāju ikdienas dzīvi;

B. tā kā saskaņā ar Eiropola sniegto informāciju laikposmā no 2010. gada līdz 2014. gadam provizoriski tika konfiscēti vai iesaldēti 2,2 % no aplēstajiem noziedzīgi iegūtajiem līdzekļiem un tikai 1,1 % no noziedzīgi iegūtajiem līdzekļiem tika konfiscēti ES līmenī, un tas nozīmē, ka 98,9 % no aplēstajiem noziedzīgi iegūtajiem līdzekļiem netika konfiscēti un palika noziedznieku rīcībā (22);

C. tā kā Savienības sistēma nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanai (AML/CTF) līdz šim ir tikusi nostiprināta, 2015. gada maijā pieņemot Ceturto nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas direktīvu (4. AMLD) un 2018. gada aprīlī — Piekto nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas direktīvu (5. AMLD) un tās transponējot dalībvalstu tiesību aktos attiecīgi līdz 2017. gada jūnijam un 2020. gada janvārim, kā arī pieņemot citus tiesību aktus un veicot pasākumus; tā kā 3. AMLD dalībvalstīs nav pienācīgi īstenota, tomēr Komisija nav uzsākusi pienākumu neizpildes procedūras; tā kā Komisija sāka pienākumu neizpildes procedūras pret lielāko daļu dalībvalstu par to, ka tās nav pienācīgi transponējušas 4. AMLD valsts tiesību aktos, un uzsāka procedūras pret lielāko daļu dalībvalstu par to, ka tās nav paziņojušas par 5. AMLD transponēšanas pasākumiem vai paziņojušas par daļēju 5. AMLD transponēšanas pasākumu īstenošanu (23);

D. tā kā 2019. gada martā Parlaments pieņēma vērienīgu rezolūciju par finanšu noziegumiem, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu apiešanu, kurā secināts, ka ir būtiski jāpārskata spēkā esošie ES noteikumi par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanu;

E. tā kā Komisija 2020. gada 7. maijā pieņēma paziņojumu par Rīcības plānu (24) attiecībā uz visaptverošu Savienības politiku nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanai, kas ir balstīts uz sešiem pīlāriem;

F. tā kā tajā pašā dienā tika publicēta jaunā metodika, ar ko tiek apzinātas augsta riska trešās valstis, kurās ir stratēģiskas nepilnības attiecībā uz AML/CTF, un kas balstās ne tikai uz ārējiem informācijas avotiem; tā kā saskaņā ar šo metodiku valstīm, kas identificētas kā augsta riska trešās valstis, tiks piemēroti pastiprināti klientu uzticamības pārbaudes pasākumi, ievērojot pienākumus, kas noteikti saskaņā ar 4. AMLD un 5. AMLD;

G. tā kā visā ES sadrumstalotā likumdošanas, institucionālā un regulatīvā vide AML/CTF jomā rada papildu izmaksas un slogu tiem, kas sniedz pārrobežu pakalpojumus, stimulē uzņēmumus reģistrēties tur, kur noteikumi ir mazāk stingri, un ļauj privātpersonām, organizācijām un to finanšu starpniekiem veikt nelikumīgas darbības, ja uzraudzība un izpilde tiek uzskatīta par vājāku un/vai vieglāku; tā kā pašreizējais AML/CTF tiesiskais regulējums dalībvalstīs rada atšķirīgas AMLD interpretācijas un praksi;

H. tā kā pēdējo gadu laikā ir atklāti vairāki AML/CTF gadījumi, tostarp, bet ne tikai, gadījumi, kas minēti Komisijas ziņojumā par novērtējumu saistībā ar nesenajiem nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas gadījumiem, kuros iesaistītas ES kredītiestādes, Cum Ex skandāls par dividenžu arbitrāžu un atklātībā nonākusī Luanda Leaks informācija; tā kā regulāri tiek publicēti papildu atklātie fakti un bieži vien tie attiecas uz ES līdzekļu ļaunprātīgu izmantošanu un korupcijas gadījumiem dalībvalstīs; tā kā tas liecina, ka ES prioritāte ir turpināt cīņu pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un teroristu finansēšanu un atjaunināt savu AML/CTF tiesisko regulējumu;

I. tā kā 2019. gadā Eiropas Investīciju bankas (EIB) iekšējās revīzijas birojs galvenokārt no 2017. gada veica revīziju par sava AML/CTF regulējuma īstenošanu, kurā tika konstatēti būtiski trūkumi, kas daļēji bija saistīti ar regulējuma nepilnīgu pielāgošanu; tā kā līdz 2020. gada jūlijam EIB izstrādāja plānu visu konstatēto trūkumu novēršanai;

J. tā kā Finanšu darījumu darba grupa (FATF) 2020. gada maijā (25) brīdināja, ka ar Covid-19 saistītu noziegumu, piemēram, krāpšanas, kibernoziedzības un valdības līdzekļu un starptautiskās finansiālās palīdzības nepareizas novirzīšanas un izmantošanas, pieaugums rada jaunus ieņēmumu avotus nelikumīgiem dalībniekiem; tā kā Eiropols ir arī brīdinājis par to, ka noziedznieki ir ātri izmantojuši iespējas izmantot krīzi, pielāgojot savus darbības veidus un izvēršot jaunas noziedzīgas darbības, proti, izmantojot kibernoziedzību, krāpšanu, viltošanu un organizēto noziedzību īpašuma jomā (26); tā kā Eiropas Banku iestāde (EBI) ir izdevusi konkrētus ieteikumus valsts kompetentajām iestādēm sadarboties ar atbildīgajiem subjektiem, lai identificētu un mazinātu konkrētus AML/CTF riskus, ko radījis Covid-19 uzliesmojums, un pielāgotu to uzraudzības instrumentus (27);

K. tā kā no 10 pasaulē lielākajām nodokļu oāzēm, kas ierindotas Nodokļu taisnīguma tīkla finanšu slepenības indeksā, divas ir ES dalībvalstis, vēl viena ir Eiropas valsts un divas ir bijušās ES dalībvalsts aizjūras teritorijas; tā kā tādēļ cīņai pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un korupciju ir jāsākas Eiropas Savienībā;

L. tā kā saskaņā ar 2020. gada finanšu slepenības indeksu Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) valstis ir atbildīgas par 49 % no visa finanšu noslēpuma pasaulē;

M. tā kā nepareizu rēķinu piesūtīšanu tirdzniecībā izmanto, lai izvairītos no nodokļu un/vai muitas nodevu maksāšanas, legalizētu noziedzīgi iegūtus līdzekļus, apietu valūtas kontroli un novirzītu peļņu uz ārzonām; tā kā 10 gadu laikposmā no 2008. gada līdz 2017. gadam tirdzniecībā starp 135 jaunattīstības valstīm un 36 attīstītām ekonomikām tika konstatētas nepareizas rēķinu izrakstīšanas dēļ radušās vērtības atšķirības 8,7 triljonu USD apmērā (28),

ES rīcības plāns un AML/CTF satvars

1. atzinīgi vērtē Komisijas 2020. gada 7. maija paziņojumu “Rīcības plāns par visaptverošu Savienības politiku nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanai”, kas rada pamatu turpmākiem uzlabojumiem, jo īpaši spēkā esošo tiesību aktu izpildes un īstenošanas jomā; aicina Savienību pēc iespējas ātrāk rīkoties visu sešu šā rīcības plāna pīlāru jomās;

2. atzinīgi vērtē Komisijas nodomu izstrādāt vienotu noteikumu kopumu AML/CTF jomā, tostarp pārveidojot attiecīgās AMLD daļas par regulu, lai nodrošinātu saskaņotāku noteikumu kopumu cīņai pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un teroristu finansēšanu; ierosina Komisijai apsvērt iespēju minēto regulu piemērot šādām jomām: faktiskā īpašnieka identifikācija, atbildīgo subjektu saraksts un to ziņošanas pienākumi, klienta uzticamības pārbaudes prasības, tostarp tās, kas attiecas uz politiski nozīmīgām personām, noteikumi par faktisko īpašnieku reģistriem un centralizētiem mehānismiem attiecībā uz maksājumu kontiem un banku kontiem, kompetento iestāžu un finanšu ziņu vākšanas vienību ( FIU ) sadarbības sistēma, standarti atbildīgo finanšu un nefinanšu subjektu uzraudzībai un to personu aizsardzībai, kuras ziņo par aizdomām par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu vai teroristu finansēšanu; uzskata, ka, iespējams, būtu jāpieņem papildu tehniskie standarti, taču regulā būtu jāiekļauj būtiski saskaņošanas pasākumi, lai nodrošinātu Parlamenta un Padomes kā likumdevēju pienācīgu lomu šajā ļoti jutīgajā jomā;

3. atzinīgi vērtē Komisijas nodomu nākamo 12 mēnešu laikā nākt klajā ar jaunu ES iestāžu struktūru attiecībā uz AML/CTF , kuras pamatā ir ES līmeņa AML/CTF uzraudzītājs un FIU vajadzībām paredzēts ES koordinācijas un atbalsta mehānisms; aicina Komisiju apsvērt iespēju izveidot ES koordinācijas un atbalsta mehānismu, kas būtu ES FIU ; aicina Komisiju nodrošināt to, ka AML/CTF uzraudzības iestādes pienākumi attiecas uz finanšu un nefinanšu atbildīgajiem subjektiem un šīm iestādēm ir tiešas uzraudzības pilnvaras pār konkrētiem atbildīgajiem subjektiem atkarībā no to lieluma vai radītā riska, kā arī pilnvaras uzraudzīt to, kā valstu uzraudzības iestādes piemēro ES noteikumus; prasa skaidri nodalīt ES un valstu uzraudzības iestāžu attiecīgās pilnvaras, kā arī skaidri definēt nosacījumus tiešai uzraudzībai, ko veic ES līmeņa AML/CTF uzraudzītājs pēc tam, kad ir veikts uz risku balstīts novērtējums, kā arī gadījumos, kad valstu uzraudzības iestāžu rīcība vai darbības tiek uzskatītas par neatbilstošām un/vai nepietiekamām; prasa, lai ES līmeņa AML/CTF uzraudzītājam un ES FIU tiktu nodrošināta budžeta un darbības neatkarība;

4. aicina Komisiju paplašināt vienoto noteikumu kopumu AML/CTF jomā, lai paplašinātu atbildīgo subjektu klāstu, jo īpaši, lai integrētu jaunus un traucējumus radošus tirgus sektorus, kā arī tehnoloģiskos jauninājumus un starptautisko standartu attīstību un nodrošinātu, ka pakalpojumu sniegšana tajā ir ietverta tādā pašā veidā kā preču piegāde; aicina Komisiju novērst kriptovalūtas riskus, plaši īstenojot principu “pazīsti savu klientu” un vienlaikus ievērojot nepieciešamības un proporcionalitātes principus; aicina Komisiju nodrošināt to, ka atbildīgie nefinanšu subjekti līdzīgi kā finanšu subjekti tiek pakļauti uzraudzībai, ko valsts līmenī īsteno neatkarīgas valsts iestādes, un nodrošināt to, ka informētības, apmācības, atbilstības un sankciju līmenis gadījumos, kad šīs neatkarīgās valsts iestādes ir pieļāvušas pārkāpumus, ir atbilstošs; aicina Komisiju nodrošināt to, ka AML/CTF noteikumu īstenošanas rezultātā netiek radīta situācija, kad valsts tiesību akti liek pārmērīgus šķēršļus pilsoniskās sabiedrības organizāciju darbībai;

5. atgādina par savu nostāju par to, ka Savienībā ir nepieciešami savstarpēji savienoti un augstas kvalitātes faktisko īpašnieku reģistri, vienlaikus nodrošinot augstus datu aizsardzības standartus; aicina Komisiju izpētīt iespēju pazemināt robežvērtību faktiskā īpašnieka identificēšanai, ņemot vērā Amerikas Savienoto Valstu praksi, un ierosināt izveidot publiski pieejamus reģistrus attiecībā uz trastu un līdzīgu struktūru faktiskajiem īpašniekiem; aicina Komisiju iesniegt priekšlikumus, lai novērstu pašreizējās nepilnības, kas ļauj uzņēmumiem slēpt savus galīgos faktiskos īpašniekus, izmantojot pilnvarotās personas, kā arī lai ļautu uzņēmumiem pieprasīt uzņēmējdarbības attiecību izbeigšanu gadījumā, ja nav iespējams noteikt galīgo faktisko īpašnieku; aicina Komisijai pievērsties zemes un nekustamā īpašuma reģistros iekļautās informācijas saskaņošanas nepieciešamībai un samērībai un strādāt pie tā, lai savienotu šos reģistrus; aicina Komisiju attiecīgā gadījumā ziņojumam pievienot tiesību akta priekšlikumu;

6. aicina Komisiju novērst to, ka valstu reģistros trūkst pietiekamu un precīzu datu, ko var izmantot, lai identificētu galīgos faktiskos īpašniekus, jo īpaši situācijās, kad tiek izmantots pastkastītes uzņēmumu tīkls; prasa stiprināt pārredzamības standartus attiecībā uz faktiskajiem īpašniekiem gan ES, gan dalībvalstu līmenī, lai nodrošinātu to, ka šie standarti kalpo kā datu precizitātes pārbaudes mehānismi; aicina Komisiju pastiprināt uzraudzību pār to noteikumu transponēšanu, kas saistīti ar faktisko īpašnieku reģistru izveidi dalībvalstīs, lai nodrošinātu to pienācīgu darbību un publisku piekļuvi augstas kvalitātes datiem;

7. atzinīgi vērtē plānu nodrošināt centralizētu maksājumu un bankas kontu mehānismu savstarpēju savienojamību visā ES, lai tiesībaizsardzības iestādēm un FIU dažādos izmeklēšanas posmos atvieglotu ātrāku piekļuvi finanšu informācijai un sekmētu pārrobežu sadarbību, pilnībā ievērojot piemērojamos datu aizsardzības noteikumus;

8. aicina Komisiju pārskatīt noteikumus par informācijas apjomu, kas vācams, inkorporējot juridiskas personas un izveidojot citas juridiskas personas, trastus un līdzīgus juridiskus veidojumus, un ierosināt izsmeļošākus noteikumus par klienta uzticamības pārbaudi, atverot finanšu kontus, tostarp bankas kontus;

9. aicina Komisiju ierosināt efektīvu, samērīgu un atturošu sankciju saskaņotāku kopumu ES līmenī, kas tiktu piemērots gadījumos, kad netiek ievēroti AML/CTF noteikumi;

AMLD īstenošana

10. pauž dziļu nožēlu par to, ka nav sāktas pienākumu neizpildes procedūras par 3. AMLD nepareizu īstenošanu, un aicina Komisiju uzsākt šādas pienākumu neizpildes procedūras pret dalībvalstīm, kad tās ir pamatotas; pauž visdziļākās bažas par to, ka daudzas dalībvalstis neīsteno 4. AMLD ; tādēļ atzinīgi vērtē Komisijas nulles tolerances pieeju un pienākuma neizpildes procedūru uzsākšanu pret dalībvalstīm, pamatojoties uz veikto pilnīguma pārbaužu konstatējumiem; pauž bažas par to, ka daudzas dalībvalstis neievēroja 5. AMLD transponēšanas termiņu, kas bija 2020. gada 10. janvāris, termiņu attiecībā uz uzņēmumu un citu juridisko personu faktiskajiem īpašniekiem 2020. gada 10. janvārī un termiņu attiecībā uz trastiem un līdzīgiem juridiskiem veidojumiem 2020. gada 10. martā; tādēļ atzinīgi vērtē to, ka Komisija jau ir uzsākusi vairākas pienākuma neizpildes procedūras, un aicina Komisiju pēc iespējas drīzāk sākt papildu pienākuma neizpildes procedūras pret dalībvalstīm, pamatojoties uz pilnīguma pārbaužu konstatējumiem;

11. pauž nožēlu par to, ka kapacitātes trūkuma dēļ Komisija pati nevarēja veikt 4. AMLD pareizības pārbaudes un ka pēc direktīvas stāšanās spēkā paiet vairāki gadi, kamēr šīs pārbaudes tiek īstenotas, tādējādi vēl vairāk kavējot AML/CTF pienākumu pienācīgu īstenošanu dalībvalstīs; aicina Komisiju pēc iespējas drīzāk pabeigt pilnīgas pareizības pārbaudes un vajadzības gadījumā sākt turpmākas pienākuma neizpildes procedūras; mudina tās dalībvalstis, kuras to vēl nav izdarījušas, nekavējoties un pienācīgi transponēt un īstenot 4. AMLD un 5. AMLD ; pauž bažas par vispārējo izpildes trūkumu augsta līmeņa korupcijas un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas lietās dalībvalstīs un aicina Komisiju ļoti cieši uzraudzīt notikumu attīstību un šajā sakarībā rīkoties stingrāk un izlēmīgāk;

12. atzinīgi vērtē to, ka konkrētām dalībvalstīm adresētajos ieteikumos, ko Padome pieņēmusi saistībā ar Eiropas pusgada ciklu, ir iekļauti ieteikumi attiecībā uz AML/CTF ; mudina Komisiju jo īpaši izvērtēt, vai valstu FIU rīcībā ir pietiekami resursi, lai efektīvi novērstu AML/CTF riskus;

ES saraksts ar augsta riska trešām valstīm

13. aicina Komisiju turpināt izvērtēt iespēju izveidot potenciāli augsta riska trešo valstu pelēko sarakstu, pamatojoties uz pieeju, kas līdzīga Savienības pieejai attiecībā uz tādu jurisdikciju saraksta izveidi, kas nesadarbojas nodokļu iekasēšanas vajadzībām; pauž bažas par to, ka 12 mēnešu procesa ilgums, kas ir vajadzīgs, lai nonāktu līdz galīgajam novērtējumam to trešo valstu identificēšanā, kurās ir stratēģiskas nepilnības, var nevajadzīgi aizkavēt efektīvus AML/CTF pasākumus; atzinīgi vērtē to, ka Komisija nepaļaujas tikai uz iekļaušanu FATF sarakstā un ir gatava izmantot 5. AMLD paredzētos pastiprinātos kritērijus, jo īpaši attiecībā uz faktisko īpašnieku pārredzamību, lai, nepakļaujoties ģeopolitisku interešu ietekmei, veiktu autonomu novērtējumu par trešām valstīm;

14. apšauba pieeju, kas izmantota Komisijas dienestu darba dokumentā “Metodika augsta riska trešo valstu noteikšanai saskaņā ar Direktīvu (ES) 2015/849” un saskaņā ar ko valstis, kurās pastāv “augstākā līmeņa apdraudējums”, tiek definētas, izmantojot divus kritērijus, no kuriem abi ir jāizpilda; iesaka valstis, kas rada “būtiskus nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas vai teroristu finansēšanas draudus”, pēc noklusējuma nekavējoties iekļaut to jurisdikciju sarakstā, kuras nesadarbojas, bez papildu nosacījumiem un svītrot no saraksta tikai pēc tam, kad ir pilnībā izpildītas vajadzīgās saistības;

15. aicina Komisiju nodrošināt publiski pārredzamu procesu ar skaidriem un konkrētiem kritērijiem valstīm, kuras apņemas veikt reformas, lai izvairītos no iekļaušanas minētajā sarakstā; turklāt aicina Komisiju publicēt novērtējumus par izvērtētajām un sarakstā iekļautajām valstīm, lai nodrošinātu publisko kontroli tādā veidā, ka novērtējumu nevar ļaunprātīgi izmantot;

16. aicina Komisiju veikt pretpasākumus pret trešām valstīm, kas nesadarbojas Eiropas mērogā veiktas AML/CTF izmeklēšanas satvarā, tostarp tādas izmeklēšanas satvarā, kas saistīta ar pētnieciskās žurnālistes Daphne Caruana Galizia slepkavību;

Pašreizējā ES līmeņa uzraudzība

17. uzsver, ka pašreizējā ES AML/CTF sistēmā ir vērojami trūkumi ES noteikumu izpildē, kā arī trūkst efektīvas uzraudzības; atbalsta jau pieņemto EBI pilnvaru paplašināšanu, bet, ņemot vērā tās pārvaldības struktūru, atkārtoti pauž dziļas bažas par EBI spēju veikt neatkarīgu novērtējumu;

18. prasa, lai struktūrām, kas atrodas nodokļu oāzēs, tiktu liegta piekļuve ES finansējumam, tostarp palīdzībai, ko sniedz, reaģējot uz Covid-19 epidēmijas radīto ekonomisko un sociālo ietekmi;

19. aicina valstu kompetentās iestādes, kā arī ECB, veicot uzraudzības pārbaudes un novērtējuma procesu ( SREP ), ņemt vērā finanšu noziegumu riskus, jo tās jau ir pilnvarotas to darīt saskaņā ar spēkā esošo tiesisko regulējumu; prasa piešķirt ECB pilnvaras atsaukt licences visām tām bankām, kas darbojas eurozonā un pārkāpj AML/CTF saistības, neatkarīgi no valstu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas iestāžu novērtējuma;

20. aicina EBI veikt izmeklēšanu saistībā ar atklātībā nonākušo Luanda Leaks informāciju, jo īpaši, lai novērtētu, vai ir pārkāpti valsts vai ES tiesību akti, un novērtēt finanšu uzraudzības iestāžu veiktos pasākumus; aicina EBI sniegt attiecīgajām kompetentajām iestādēm piemērotus reformu un rīcības ieteikumus; aicina citas kompetentās iestādes valsts līmenī sākt vai turpināt izmeklēšanu saistībā ar atklātībā nonākušo Luanda Leaks informāciju un saukt pie atbildības ieinteresētās personas, par kurām ir konstatēts, ka tās pārkāpj AML/CTF noteikumus;

21. uzsver starptautiskās pētnieciskās žurnālistikas un trauksmes cēlēju lomu iespējamas korupcijas, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un politiski nozīmīgu personu vispārēju pārkāpumu atklāšanā, kā arī finanšu un nefinanšu starpnieku lomu, iefiltrējot ES finanšu sistēmā iespējami nelikumīgi iegūtus līdzekļus un neveicot pienācīgas pārbaudes;

22. ar bažām norāda, ka Luanda Leaks , kā arī citi iepriekšējie skandāli, piemēram, Cum Ex , “Panamas dokumenti”, Lux Leaks un “Paradīzes dokumenti”, ir atkārtoti iedragājuši iedzīvotāju uzticēšanos mūsu finanšu un nodokļu sistēmām; uzsver, ka ir svarīgi atjaunot sabiedrības uzticēšanos un nodrošināt taisnīgas un pārredzamas nodokļu sistēmas un nodokļu taisnīgumu; šajā sakarībā uzsver, ka ES ir nopietni jārisina savas iekšējās problēmas, proti, attiecībā uz zemu nodokļu līmeni un slepenām jurisdikcijām;

23. norāda, ka EBI un Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde (EVTI) ir veikušas atsevišķu izmeklēšanu par dividenžu arbitrāžas shēmām; pieņem zināšanai EBI darbinieku veiktās izmeklēšanas rezultātus un tās 10 punktu rīcības plānu 2020.–2021. gadam, lai uzlabotu turpmāko prudenciālo un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas prasību regulējumu, kas attiecas uz šādām shēmām; tomēr pauž nožēlu par to, ka EBI, veicot izvērtēšanu, bija vajadzīgi vairāk nekā 18 mēneši, lai secinātu, ka tai ir jāsāk oficiāla izmeklēšana; aicina EVTI veikt rūpīgu izmeklēšanu un pēc iespējas drīzāk nākt klajā ar vērienīgiem ieteikumiem; pauž nožēlu par to, ka dalībvalstu kompetentās iestādes nav veikušas nekādus acīmredzamus pasākumus, lai izmeklētu un sauktu pie atbildības struktūras un personas, kas ir atbildīgas par šādu nelikumīgu dividenžu arbitrāžas praksi, kā arī par sadarbības trūkumu starp iestādēm;

Dalībvalstu sadarbība

24. norāda, ka ir nepieciešama labāka administratīvo, tiesu un tiesībaizsardzības iestāžu sadarbība Eiropas Savienībā; atzinīgi vērtē to, ka Komisija ņēma vērā Parlamenta atkārtoto aicinājumu veikt ietekmes novērtējumu par dalībvalstu FIU vajadzīgā koordinācijas un atbalsta mehānisma izveidi; aicina Komisiju apsvērt ES FIU izveidi kā iespēju atbalstīt aizdomīgu pārrobežu darījumu identificēšanu un veikt kopīgu analīzi par pārrobežu sadarbību; ierosina, ka šis mehānisms būtu jāpilnvaro ierosināt kopējus īstenošanas pasākumus vai standartus FIU sadarbībai un veicināt FIU apmācību, spēju veidošanu un pieredzes apmaiņu; uzsver, ka ir svarīgi nodrošināt šim mehānismam piekļuvi attiecīgajai informācijai dažādās dalībvalstīs un dot tam iespēju strādāt pārrobežu lietās;

25. aicina pieņemt turpmākas iniciatīvas, ar kurām varētu īstenot ES un valstu līmeņa darbības AML/CTF jomā, piemēram, paplašināt Eiropas Prokuratūras ( EPPO ) un Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai ( OLAF ) kompetences un stiprināt esošās aģentūras, piemēram, Eiropas Savienības Aģentūru tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropolu) un Eurojust ; ņem vērā Komisijas nodomu nākt klajā ar priekšlikumu stiprināt Eiropola pilnvaras, kā norādīts tās pielāgotajā darba programmā, un atgādina, ka līdztekus pastiprinātajām pilnvarām būtu jāparedz pienācīga parlamentārā uzraudzība; uzskata, ka prioritārā kārtībā būtu jāstiprina Eiropola spēja pieprasīt pārrobežu izmeklēšanas sākšanu, jo īpaši gadījumos, kad notiek nopietni uzbrukumi trauksmes cēlējiem un pētnieciskajiem žurnālistiem, kuriem ir būtiska nozīme korupcijas, krāpšanas, nepareizas pārvaldības un citu pārkāpumu atklāšanā publiskajā un privātajā sektorā;

26. atzinīgi vērtē Eiropola Eiropas Finanšu un ekonomisko noziegumu centra izveidi, kas uzlabos dalībvalstīm un ES struktūrām sniegto operatīvo atbalstu finanšu un ekonomisko noziegumu novēršanas jomā un veicinās finanšu izmeklēšanas sistemātisku izmantošanu;

27. aicina Komisiju apsvērt priekšlikumu par Eiropas regulējumu pārrobežu nodokļu un pārrobežu finanšu noziegumu izmeklēšanai;

28. šajā nolūkā aicina dalībvalstis un ES iestādes sekmēt strauju EPPO izveidi un uzskata, ka visām dalībvalstīm, kas nav paziņojušas par nolūku pievienoties EPPO , tas būtu jādara; prasa dalībvalstīm piešķirt reālistiskus finanšu resursus un cilvēkresursus, kā arī iecelt pilnas slodzes pilnvarotos prokurorus, lai nodrošinātu atbilstību paredzamajai lielajai EPPO darba slodzei;

29. norāda, ka ierosinātie budžeta un cilvēkresursi nav pietiekami, lai sniegtu pilnīgu atbalstu izmeklēšanām, kas saistītas ar nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanu, un pastāvošajiem koordinācijas mehānismiem, piemēram, operatīvajam tīklam nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanai ( AMON ) un FIU.net informācijas apmaiņas platformai;

Citi ar šo jautājumu saistīti aspekti

30. uzsver pienācīgas publiskā un privātā sektora sadarbības potenciālu, tostarp iespējamās publiskā un privātā sektora partnerības (PPP), saistībā ar finanšu izlūkdatu vākšanu, lai cīnītos pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un terorisma finansēšanu, kas turpmāk ir jāizmanto labāk, piemēram, izveidojot platformas informācijas apmaiņai starp tiesībaizsardzības iestādēm, FIU un privāto sektoru; mudina visas attiecīgās ieinteresētās personas sniegt ieguldījumu, jo īpaši sabiedriskās apspriešanas laikā apmainoties ar pašreizējo labi funkcionējošo praksi; uzskata, ka šādā sadarbībā būtu stingri jāievēro robežas, ko nosaka piemērojamie datu aizsardzības noteikumi un pamattiesības; aicina Komisiju ierosināt skaidru tiesisko regulējumu trīspusēju platformu izveidei, reglamentējot dalībnieku pienākumus un profilus un nodrošinot atbilstību vienam un tam pašam noteikumu kopumam attiecībā uz informācijas apmaiņu, privātās dzīves un personas datu aizsardzību, datu drošību, aizdomās turēto personu tiesībām un citām pamattiesībām; uzskata, ka savlaicīga un pilnīga atgriezeniskā saite par to, cik efektīvi bijuši ziņojumi par aizdomām attiecībā uz nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu vai teroristu finansēšanu, un to, cik efektīvi ir bijuši šajā sakarībā veikti pēcpasākumi, ir būtiska, lai cīņu pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un teroristu finansēšanu padarītu efektīvāku;

31. atkārtoti aicina dalībvalstis pēc iespējas ātrāk pakāpeniski atteikties no visām pastāvošajām shēmām, kuru satvarā saistībā ar ieguldījumiem tiek piešķirta pilsonība vai uzturēšanās atļauja, jo īpaši, ja nav pietiekamas pārbaudes un pārredzamības, lai līdz minimumam samazinātu bieži saistītos nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas, savstarpējas uzticēšanās un Šengenas zonas integritātes apdraudējumus, kā arī citus ES un tās dalībvalstīm radītos politiskos, ekonomiskos un drošības riskus; aicina Komisiju pēc iespējas ātrāk ziņot par pasākumiem, ko tā plāno veikt attiecībā uz ieguldītāju pilsonības un uzturēšanās atļauju shēmām, kā arī par jebkādiem secinājumiem, ko izdarījusi ekspertu grupa, kas tika izveidota šajā nolūkā; aicina Komisiju turpināt izvērtēt, vai ir izpildīti priekšnosacījumi, lai uzsāktu pienākumu neizpildes procedūras pret dalībvalstīm par Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 4. panta 3. punkta pārkāpumu;

32. FIU veiktā administratīvā iesaldēšana, un tiesisko regulējumu, ar ko finanšu iestādēm tiktu uzlikts pienākums netraucēti sekot līdzi atsaukšanas pieprasījumiem un tos izpildīt, kā arī noteikumus, kas ļautu iestādēm ātri īstenot pārrobežu sadarbību šajā jomā; pauž bažas par to, ka kopējie rezultāti attiecībā uz konfiscētajiem aktīviem nav apmierinoši un ka konfiskācijas līmenis ES joprojām ir ļoti zems; aicina Komisiju pievērst īpašu uzmanību noteikumiem par konfiscēto līdzekļu izmantošanu sabiedrības interesēs vai sociāliem mērķiem un strādāt pie tā, lai nodrošinātu konfiscēto līdzekļu atdošanu cietušajiem valstīs ārpus ES; aicina Komisiju uzraudzīt, kā dalībvalstis izpilda Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 14. novembra Regulu (ES) 2018/1805 par iesaldēšanas rīkojumu un konfiskācijas rīkojumu savstarpēju atzīšanu ( 29 ) , lai atvieglotu noziedzīgi iegūtu līdzekļu pārrobežu atgūšanu, un kā pareizi transponēt un īstenot Direktīvu 2014/42/ES par nozieguma rīku un noziedzīgi iegūtu līdzekļu iesaldēšanu un konfiskāciju Eiropas Savienībā; aicina Komisiju atjaunināt esošos datus par izņemtajiem un konfiscētajiem aktīviem; aicina Komisiju turpmākajos tiesību aktu priekšlikumos iekļaut noteikumus, ar kuriem tiktu atvieglotaveiktā administratīvā iesaldēšana, un tiesisko regulējumu, ar ko finanšu iestādēm tiktu uzlikts pienākums netraucēti sekot līdzi atsaukšanas pieprasījumiem un tos izpildīt, kā arī noteikumus, kas ļautu iestādēm ātri īstenot pārrobežu sadarbību šajā jomā; pauž bažas par to, ka kopējie rezultāti attiecībā uz konfiscētajiem aktīviem nav apmierinoši un ka konfiskācijas līmenis ES joprojām ir ļoti zems; aicina Komisiju pievērst īpašu uzmanību noteikumiem par konfiscēto līdzekļu izmantošanu sabiedrības interesēs vai sociāliem mērķiem un strādāt pie tā, lai nodrošinātu konfiscēto līdzekļu atdošanu cietušajiem valstīs ārpus ES;

33. atzinīgi vērtē Komisijas izklāstīto iespēju uzticēt ES AML/CTF uzraudzītājam dažas pilnvaras uzraudzīt un atbalstīt aktīvu iesaldēšanas īstenošanu saskaņā ar ES ierobežojošiem pasākumiem (sankcijām) visās dalībvalstīs;

34. atzinīgi vērtē to, ka tika pieņemta Direktīva (ES) 2018/1673, ar kuru tika ieviestas jaunas krimināltiesību normas un sekmēta efektīvāka un ātrāka pārrobežu sadarbība starp kompetentajām iestādēm, lai efektīvāk izskaustu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un ar to saistīto terorisma finansēšanu un organizēto noziedzību; prasa turpināt analizēt nepieciešamību saskaņot spēkā esošos noteikumus, tostarp definēt dažus predikatīvus nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas nodarījumus, piemēram, nodokļu noziegumus;

35. atzinīgi vērtē to, ka ir pieņemta Direktīva (ES) 2019/1153/EK, un gaida Komisijas novērtējumu par finanšu informācijas definīcijas paplašināšanas nepieciešamību un samērīgumu, attiecinot to uz jebkāda veida informāciju vai datiem, kas ir valsts iestāžu vai atbildīgo subjektu rīcībā un ir pieejami FIU , kā arī par iespējām un problēmām, kas rastos, paplašinot finanšu informācijas vai finanšu analīzes apmaiņu starp FIU visā Savienībā attiecībā uz tādiem smagiem noziedzīgiem nodarījumiem, kas nav terorisms vai ar terorismu saistīta organizētā noziedzība;

36. pauž bažas par to, ka Covid-19 pandēmija var ietekmēt valdību un privātā sektora dalībnieku spēju īstenot AML/CTF standartus; aicina Komisiju sadarbībā ar EBI apspriesties ar valstu iestādēm, kas ir atbildīgas par AML/CTF , lai novērtētu konkrētus AML/CTF riskus un grūtības, kas izriet no Covid-19 uzliesmojuma, un, pamatojoties uz to, izstrādātu konkrētas pamatnostādnes labākai izturētspējai un izpildei;

37. aicina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt to, ka pasaules līmenī ES pauž vienotu nostāju par AML/CTF regulējumu, jo īpaši dodot iespēju Komisijai saskaņā ar Līguma noteikumiem un tieši tāpat kā citās politikas jomās pārstāvēt Eiropas Savienību FATF satvarā;

38. prasa ES līmeņa struktūras, piemēram, Eiropas Datu aizsardzības kolēģiju, izstrādāt skaidrākas pamatnostādnes par personas datu un privātuma aizsardzību un AML/CTF regulējuma ievērošanu, proti, attiecībā uz pienācīgas pārbaudes pienākumiem un datu saglabāšanu, ņemot vērā to, ka valstu datu aizsardzības struktūras jau agrāk dažādās dalībvalstīs ir ieviesušas atšķirīgas pieejas;

39. aicina piešķirt vairāk cilvēkresursu un finanšu resursu Komisijas Finanšu stabilitātes, finanšu pakalpojumu un kapitāla tirgu savienības ģenerāldirektorāta attiecīgajai nodaļai un atzinīgi vērtē to, ka EBI ir piešķirti papildu resursi;

40. aicina dalībvalstis pilnībā un pārredzamā veidā izmeklēt visus paziņotos nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas un ar to saistīto noziegumu gadījumus, piemēram, slepkavības un vardarbību pret trauksmes cēlējiem un žurnālistiem; atkārtoti pauž savu nostāju par Daphne Caruana Galizia vārdā nosauktas balvas izveidi, ko piešķirtu Parlaments; aicina Maltas iestādes izmantot visus pieejamos resursus, lai identificētu Daphne Caruana Galizia slepkavības iniciatorus, un turpināt izmeklēt tos, attiecībā uz kuriem joprojām nav izskatītas nopietnas apsūdzības par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju, jo viņas reportāžās pausto apstiprināja atklātībā nonākušo “Panamas dokumentu” informācija; turklāt aicina Maltas iestādes veikt izmeklēšanu par finanšu starpniekiem, kas saistīti ar Mossack Fonseca un joprojām darbojas Maltā, un pauž bažas par grāmatvedības profesijas neefektīvo pašregulāciju; prasa izdot Maltai Pilatus Bank bijušo īpašnieku un priekšsēdētāju tagad, kad ASV Tieslietu ministrija ir atcēlusi viņam izvirzītās apsūdzības procesuālu jautājumu dēļ, un mudina Maltas iestādes saukt šo personu pie atbildības saistībā ar apgalvojumiem par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un citiem finanšu noziegumiem;

41. pauž dziļas bažas par efektīvas uzraudzības trūkumu, par ko liecina Dānijas un Igaunijas uzraudzības iestāžu darbības novērtējums saistībā ar Danske Bank skandālu; turklāt pauž bažas par neseno Wirecard skandālu, kā arī par Vācijas finanšu uzraudzības iestādes BaFin lomu un iespējamajiem trūkumiem; norāda, ka šajā gadījumā grāmatveža profesijas pašregulācija atkal ir cietusi neveiksmi; norāda, ka šī finanšu tehnoloģiju uzņēmuma klasificēšanai par “tehnoloģiju” uzņēmumu, nevis par maksājumu pakalpojumu sniedzēju, bija būtiska nozīme regulējuma nepilnību gadījumā; aicina Komisiju steidzami risināt šo problēmu, nodrošinot, ka maksājumu uzņēmumi tiek klasificēti pareizi; aicina ES un valstu kompetentās iestādes sākt izmeklēšanu par trūkstošajiem 1,9 miljardiem EUR un aicina Komisiju izpētīt veidus, kā uzlabot grāmatvedības nozares darbību, tostarp veicot kopīgas revīzijas;

o

o o

42. uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju nosūtīt Padomei, Komisijai un dalībvalstu valdībām un parlamentiem.

(1) OV L 141, 5.6.2015., 73. lpp.

(2) OV L 156, 19.6.2018., 43. lpp.

(3) OV L 334, 27.12.2019., 1. lpp.

(4) OV L 186, 11.7.2019., 122. lpp.

(5) OV L 284, 12.11.2018., 22. lpp.

(6) OV L 284, 12.11.2018., 6. lpp.

(7) OV L 127, 29.4.2014., 39. lpp.

(8) OV L 119, 4.5.2016., 1. lpp.

(9) OV L 305, 26.11.2019., 17. lpp.

(10) OV C 390, 18.11.2019., 111. lpp.

(11) OV C 356, 4.10.2018., 29. lpp.

(12) Pieņemtie teksti, P8_TA(2019)0328.

(13) Pieņemtie teksti, P9_TA(2019)0103.

(14) OV L 254, 20.9.2016., 1. lpp.

(15) OV L 19, 24.1.2018., 1. lpp.

(16) OV L 41, 14.2.2018., 4. lpp.

(17) OV L 246, 2.10.2018., 1. lpp.

(18) Pieņemtie teksti, P8_TA(2019)0216.

(19) Pieņemtie teksti, P8_TA(2019)0240.

(20) Pieņemtie teksti, P9_TA(2019)0022.

(21) Politico, “Dirty money failures signal policy headaches for new Commission”, 2019. gada 24. jūlijs.

(22) Eiropols, “Does crime still pay? – Criminal Asset Recovery in the EU – Survey of Statistical Information 2010-2014”, 2016. gada 1. februāris.

(23) Eiropas Komisijas Finanšu stabilitātes, finanšu pakalpojumu un kapitāla tirgu savienības ģenerāldirektorāts, “Anti-money laundering directive V (AMLD V) – transposition status”, 2020. gada 2. jūnijs.

(24) Komisijas 2020. gada 7. maija paziņojums par Rīcības plānu par visaptverošu Savienības politiku nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanai (C(2020)2800).

(25) Finanšu darījumu darba grupa, “COVID-19-related Money Laundering and Terrorist Financing – Risks and Policy Responses”, 2020. gada maijs.

(26) Eiropols, “Pandemic profiteering: how criminals exploit the COVID-19 crisis”, 2020. gada 27. marts.

(27) Eiropas Banku iestāde, “EBA statement on actions to mitigate financial crime risks in the COVID-19 pandemic”, 2020. gada 31. marts.

(28) Global Financial Integrity, “Trade-Related Illicit Financial Flows in 135 Developing Countries: 2008-2017”,2020. gada 3. marts.

(29) OV L 303, 28.11.2018., 1. lpp.