P9_TA(2022)0288

ES sociālās ekonomikas rīcības plāns

Eiropas Parlamenta 2022. gada 6. jūlija rezolūcija par ES sociālās ekonomikas rīcības plānu (2021/2179(INI))

(2023/C 47/12)

Eiropas Parlaments,

— ņemot vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru (ESTP),

— ņemot vērā Komisijas 2021. gada 9. decembra paziņojumu “Ekonomikas, kas darbojas cilvēku labā, veidošana. Rīcības plāns sociālajai ekonomikai” (COM(2021)0778),

— ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesībām (UNCRPD), ko parakstījusi un ratificējusi ES un visas tās dalībvalstis, un jo īpaši tās 27. pantu par darbu un nodarbinātību,

— ņemot vērā Komisijas 2021. gada 3. marta paziņojumu “Savienība, kurā valda līdztiesība: personu ar invaliditāti tiesību stratēģija 2021.–2030. gadam” (COM(2021)0101),

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada 7. oktobra paziņojumu “Savienība, kurā valda līdztiesība: ES romu līdztiesības, iekļaušanas un līdzdalības stratēģiskais satvars” (COM(2020)0620) un Padomes Ieteikumu (2021. gada 12. marts) par romu līdztiesību, iekļaušanu un līdzdalību (2021/C 93/01),

— ņemot vērā Komisijas 2021. gada 2. jūnija paziņojumu “Ekonomikas politikas koordinēšana 2021. gadā: pārvarēt Covid-19 krīzi, atbalstīt atveseļošanu un modernizēt mūsu ekonomiku” (COM(2021)0500),

— ņemot vērā Komisijas 2016. gada 22. novembra paziņojumu “Eiropas topošie līderi… jaunuzņēmumu un augošo uzņēmumu atbalsta iniciatīva” (COM(2016)0733),

— ņemot vērā Komisijas 2011. gada 25. oktobra paziņojumu “Sociālās uzņēmējdarbības iniciatīva. Labvēlīgu apstākļu izveide sociālajiem uzņēmumiem — sociālās ekonomikas un sociālo inovāciju pamatam” (COM(2011)0682),

— ņemot vērā Komisijas 2004. gada 23. februāra paziņojumu par kooperatīvo sabiedrību darbības sekmēšanu Eiropā (COM(2004)0018),

— ņemot vērā 2020. gada 1. jūlija Eiropas Prasmju programmu ilgtspējīgai konkurētspējai, sociālajam taisnīgumam un noturībai,

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīvu 2014/24/ES par publisko iepirkumu (1) (Publiskā iepirkuma direktīva),

— ņemot vērā Portu sociālās saistības, ko parakstījusi Padomes prezidentvalsts Portugāle, Eiropas Parlamenta priekšsēdētājs un sociālo partneru un pilsoniskās sabiedrības organizāciju pārstāvji,

— ņemot vērā Eiropadomes 2021. gada 8. maijā apstiprināto Portu deklarāciju,

— ņemot vērā Padomes 2015. gada 7. decembra secinājumus “Veicināt sociālo ekonomiku — vienu no svarīgākajiem ekonomikas un sociālās attīstības virzītājspēkiem Eiropā”,

— ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2022. gada 19. janvāra atzinumu “Inovatīvi finanšu instrumenti un sociāli nozīmīgu uzņēmumu attīstība”,

— ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2021. gada 27. aprīļa atzinumu “Sociālās ekonomikas loma darbvietu radīšanā un Eiropas sociālo tiesību pīlāra īstenošanā”,

— ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2016. gada 22. septembra atzinumu “Sociālās ekonomikas ārējā dimensija”,

— ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2009. gada 23. decembra atzinumu “Uzņēmējdarbības formu daudzveidība” (2009/C 318/05),

— ņemot vērā Reģionu komitejas 2021. gada 1. jūlija atzinumu “Sociālās ekonomikas rīcības plāns” (CDR 5860/2020),

— ņemot vērā Eiropas Komisijas un Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) 2022. gada politikas pārskatu “Kā maksimāli izmantot sociālās ekonomikas ieguldījumu aprites ekonomikā”,

— ņemot vērā Pamatnostādnes vietējām pašvaldībām par sociālās un solidārās ekonomikas rīcībpolitiku, ko 2021. gadā publicēja Apvienoto Nāciju Organizācijas Sociālās attīstības pētniecības institūts,

— ņemot vērā 2019. gada 4. aprīļa nostāju pirmajā lasījumā par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par Eiropas Sociālo fondu Plus (ESF+) (2),

— ņemot vērā 2022. gada 17. februāra rezolūciju ar ieteikumiem Komisijai par Eiropas pārrobežu asociāciju un bezpeļņas organizāciju statūtiem (3),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2021. gada 16. septembra rezolūciju par godīgiem darba apstākļiem, tiesībām un sociālo aizsardzību platformā nodarbinātiem darbiniekiem — ar digitālo attīstību saistīti jauni nodarbinātības veidi (4),

— ņemot vērā 2021. gada 7. jūlija rezolūciju par vecā kontinenta novecošanu: iespējas un risināmie uzdevumi, kas saistīti ar novecošanas politiku laikposmam pēc 2020. gada (5),

— ņemot vērā 2021. gada 11. februāra rezolūciju par Komisijas paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Eiropas Prasmju programma ilgtspējīgai konkurētspējai, sociālajam taisnīgumam un noturībai” (6),

— ņemot vērā 2018. gada 23. oktobra rezolūciju par darba ņēmēju finansiālās līdzdalības lomu darbvietu radīšanā un bezdarbnieku aktivitātes atjaunošanā (7),

— ņemot vērā 2020. gada 24. novembra rezolūciju par bezpajumtniecības problēmas risināšanu Eiropas Savienībā (8),

— ņemot vērā 2018. gada 5. jūlija rezolūciju ar ieteikumiem Komisijai par sociālu un uz solidaritāti balstītu uzņēmumu statūtiem (9),

— ņemot vērā 2015. gada 10. septembra rezolūciju par sociālo uzņēmējdarbību un sociālo inovāciju cīņā pret bezdarbu (10),

— ņemot vērā 2013. gada 2. jūlija rezolūciju par kooperatīvu ieguldījumu krīzes pārvarēšanā (11),

— ņemot vērā 2013. gada 2. jūlija rezolūciju par priekšlikumu Padomes regulai par Eiropas nodibinājuma statūtiem (12),

— ņemot vērā 2013. gada 14. marta rezolūciju ar ieteikumiem Komisijai par Eiropas savstarpējās sabiedrības statūtiem (13),

— ņemot vērā Parlamenta 2012. gada 20. novembra rezolūciju par sociālās uzņēmējdarbības iniciatīvu “Labvēlīgu apstākļu izveide sociālajiem uzņēmumiem — sociālās ekonomikas un sociālo inovāciju pamatam” (14),

— ņemot vērā 2009. gada 19. februāra rezolūciju par sociālo ekonomiku (15),

— ņemot vērā 1987. gada 13. marta rezolūciju par bezpeļņas asociācijām Eiropas Kopienās (16),

— ņemot vērā Reglamenta 54. pantu,

— ņemot vērā Reģionālās attīstības komitejas atzinumu,

— ņemot vērā Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas ziņojumu (A9-0192/2022),

A. tā kā sociālā ekonomika ietver dažāda veida privātās struktūras, kas ir neatkarīgas no valsts iestādēm, piemēram, kooperatīvus, savstarpējās sabiedrības, apvienības (tostarp labdarības organizācijas), fondus, sociālos uzņēmumus un citus juridiskos formātus, kurus visus raksturo dažādi darbības un organizatoriskie principi un iezīmes, piemēram, prioritātes piešķiršana cilvēkiem un viņu vajadzībām, kā arī sociālo un vides mērķu vērtēšana augstāk par peļņu, lielākās peļņas/pārpalikuma atkārtota ieguldīšana struktūras ilgtspējā, kā arī vispārējas intereses nodrošināt preces un pakalpojumus saviem dalībniekiem vai sabiedrībai kopumā, un demokrātisko vai līdzdalīgo pārvaldību;

B. tā kā, lai gan ES valstīs ir vajadzīgi salīdzināmi datu vākšanas mehānismi par sociālās ekonomikas nozari, tiek uzskatīts, ka Eiropas Savienībā sociālajā ekonomikā ir 2,8 miljoni struktūru un ka saskaņā ar SEAP tajā ir nodarbināti aptuveni 13,6 miljoni darba ņēmēju (no 0,6 % līdz 9,9 % darbaspēka atkarībā no valsts); tā kā sociālās ekonomikas struktūru skaits un nodarbinātības līmenis nozarē ES atšķiras atkarībā no sociālās ekonomikas struktūras definīcijas, aplēsēm un valstu statistikas; tā kā vairāk nekā trešdaļa algotu darbvietu sociālās ekonomikas nozarē ir sociālo pakalpojumu nozarē; tā kā sociālā ekonomika piedāvā neizmantotu darbvietu radīšanas potenciālu un ir svarīgs instruments cīņā pret sociālo atstumtību un nabadzību, tostarp ar aktīvām nodarbinātības iniciatīvām, kas ieviestas vairākās dalībvalstīs, piemēram, nulles līmeņa ilgtermiņa bezdarba teritorijās; tā kā Komisijai būtu jāuzskaita un jākartē pašreizējās iniciatīvas, lai gūtu labāku izpratni par to darbību un efektivitāti un lai dalītos ar dalībvalstīm paraugpraksē;

C. tā kā subsidiaritātes princips ir viens no Eiropas Savienības darbības stūrakmeņiem; tā kā sociālā ekonomika ir viens no labākajiem tās piemērošanas piemēriem;

D. tā kā sociālajai ekonomikai ir bijusi svarīga nozīme Covid-19 īstermiņa un ilgtermiņa seku mazināšanā un novēršanā ES sociālajā tirgū, sabiedrībā un ekonomikā un, pateicoties šā modeļa ilgtspējai, tā ir virzījusi un veicinājusi sociālo un ekonomisko noturību;

E. tā kā sociālā ekonomika veicina labi funkcionējošas labklājības sistēmas un gūst labumu no tām; tā kā tomēr tieši valsts un publiskajām iestādēm ir galīgā atbildība par to, lai iedzīvotājiem nodrošinātu vispārēju, pieejamu un vienlīdzīgu piekļuvi augstiem sabiedrisko pakalpojumu un labklājības standartiem; tā kā sociālās ekonomikas organizācijām ir papildinoša loma un tā tam jābūt arī turpmāk, bet tās neaizstāj svarīgāko pakalpojumu sniegšanu, ko veic valsts vai reģionālās publiskās iestādes;

F. tā kā sociālās ekonomikas struktūras demonstrēja lielu noturību un inovāciju, saskaroties ar nelabvēlīgiem apstākļiem, bet Covid-19 pandēmijas laikā saskārās ar grūtībām, piemēram, aktivitātes samazināšanos, ierobežotām naudas rezervēm vai nepieciešamību veikt uzņēmējdarbību tiešsaistē;

G. tā kā jaunās vides, ekonomikas un sociālās problēmas, ko pandēmija ir padarījusi neatliekamākas, ir mudinājušas dziļāk pārdomāt sociālās ekonomikas lomu;

H. tā kā sociālās ekonomikas struktūrām ir ilga, tomēr neviendabīga vēsture vairākumā dalībvalstu, no kurām lielākā daļa ir pieņēmušas īpašus tiesību aktus šajā jomā; tā kā sociālās ekonomikas struktūras ir izveidojušās kā būtiski sociālie un ekonomiskie dalībnieki, kam var būt svarīga loma tirgū; tā kā tās joprojām saskaras ar būtiskiem šķēršļiem, kas kavē to ekonomisko un vispārējo sociālo ietekmi; tā kā dalībvalstīm jāpieņem īpaši tiesību akti, lai pārvarētu šos šķēršļus un dotu iespēju konsolidēt un attīstīt sociālo ekonomiku, kā arī nodrošinātu, ka sociālās ekonomikas struktūras var efektīvi konkurēt visās ekonomikas nozarēs;

I. tā kā sociālās ekonomikas organizācijas darbojas tādās svarīgās nozarēs kā veselība, ilgtermiņa aprūpe, sociālā, izglītības un arodmācību joma, kultūra un kultūras mantojuma veicināšana, progresīvas tehnoloģijas, mājokļi, atpūta, aprites ekonomika, atjaunīgie energoresursi un atkritumu apsaimniekošana; tā kā to vietējā piesaiste un sociālais un integrējošais raksturs padara tās par Eiropas sociālā modeļa neatņemamu sastāvdaļu;

J. tā kā sociālā ekonomika ir būtiska ES sociālās tirgus ekonomikas daļa un ESTP un tā mērķu īstenošanas virzītājspēks; tā kā sociālās ekonomikas organizācijām ir nozīme atjauninātajā Rūpniecības stratēģijā (17), jo tās rada pamatu ilgtspējīgākai un noturīgākai ES ekonomikai, kas nevienu neatstāj novārtā;

K. tā kā digitālā pārkārtošanās piedāvā daudzas iespējas sociālajai ekonomikai; tā kā sociālās ekonomikas dalībniekiem ir vajadzīga apmācība, lai tie spētu iekļauties strauji augošos, konkurētspējīgos digitālajos tirgos;

L. tā kā sociālās ekonomikas struktūrām tradicionāli ir bijusi nozīmīga loma nelabvēlīgā situācijā esošu darba ņēmēju integrācijā un nodarbinātībā, kā arī pakalpojumu sniegšanā viņiem, jo īpaši personām ar invaliditāti, tostarp ar darba integrācijas sociālo uzņēmumu (WISE) starpniecību saskaņā ar UNCRPD, tādējādi uzlabojot viņu labbūtību un garīgo veselību;

M. tā kā sociālo pakalpojumu nozare, kas ir daļa no sociālās ekonomikas, tiecas tikt galā ar tādām problēmām kā zemas algas un nestabili darba apstākļi, kas ir efektīvi jārisina;

N. tā kā kooperatīviem var būt svarīga nozīme digitālā darba demokratizācijā, piemēram, izveidojot darba ņēmējiem piederošas darba platformas;

O. tā kā vairāk nekā 82,2 miljoniem brīvprātīgo ir aktīva un būtiska loma sociālajā ekonomikā (18); tā kā brīvprātīgais darbs ir svarīgs gan jaunākajai paaudzei, gan vecāka gadagājuma cilvēkiem, kuriem dažos gadījumos tā ir nozīmīga iespēja aktīvi darboties sabiedrībā;

P. tā kā pašreizējā situācija, ko izraisījis karš Ukrainā, ir parādījusi vietējo kopienu un solidaritātes svarīgo nozīmi Eiropas Savienībā un valstīs, kas robežojas ar Ukrainu; tā kā kopumā šajās valstīs sociālā ekonomika nav labi attīstīta; tā kā lielāka sociālās ekonomikas uzņēmumu iesaistīšana varētu būt liela priekšrocība, koordinējot atbalstu Ukrainas bēgļiem;

Q. tā kā sociālajai ekonomikai ir svarīga nozīme iekļaujošas “zaļās” un digitālās pārkārtošanās veicināšanā;

R. tā kā Parlaments iepriekšējās rezolūcijās ir uzsvēris, cik svarīgi ir veicināt pārrobežu darbību attīstību un savstarpējo sabiedrību, apvienību un fondu piekļuvi iekšējam tirgum;

S. tā kā tiesiskā un politiskā sistēma, kas pienācīgi aizsargā un veicina darba ņēmēju kooperatīvus, politikas pasākumu kopums, kura mērķis ir atvieglot uzņēmējdarbības nodošanu darba ņēmējiem, un darba ņēmēju kooperatīvu augsta līmeņa organizācija un konsolidācija organizācijās/federācijās sekmē veiksmīgu uzņēmējdarbības nodošanu darba ņēmējiem;

T. tā kā sociālās ekonomikas modelim ir liels potenciāls sasniegt visneaizsargātākās un nelabvēlīgākajā situācijā esošās kopienas, piemēram, romus, ievērojami uzlabojot viņu piekļuvi tiesībām, resursiem un pakalpojumiem, kā arī viņu profesionālo, sociālo un pilsonisko līdzdalību;

U. tā kā ieguldītāji sociālās ekonomikas organizācijas uzskata par augsta riska organizācijām (19),

1. atzinīgi vērtē Komisijas sociālās ekonomikas rīcības plānu ( SEAP ), tajā noteiktos sociālās ekonomikas pamatprincipus, politisko stimulu, ko tas sniedz sociālās ekonomikas attīstībai, un tajā paredzēto pasākumu bagātīgo klāstu; tomēr norāda, ka atsevišķus aspektus, kas saistīti ar nodarbinātību un sociālajām lietām sociālajā ekonomikā, varētu nostiprināt vēl vairāk;

2. uzsver sociālās ekonomikas mērķu daudzveidību un tās svarīgo lomu ekonomikas noturības uzlabošanā, taisnīgas pārkārtošanās nodrošināšanā, nevienlīdzības mazināšanā, kvalitatīvu nodarbinātības iespēju nodrošināšanā neaizsargātām grupām, neatkarīgas dzīves veicināšanā, kopienas sajūtas uzlabošanā, cīņā pret iedzīvotāju skaita samazināšanos un lauku apvidu attīstības stiprināšanā, ESTP principu īstenošanā un augšupējas sociālās konverģences sasniegšanā;

3. mudina dalībvalstis izmantot sociālās ekonomikas nozares shēmas ESTP principu īstenošanai;

4. apstiprina, ka Covid-19 krīze ir izgaismojusi bezpeļņas organizāciju izšķirīgi svarīgo lomu, ko tās pilda, palīdzēdamas cilvēkiem pārvarēt daudzās grūtības un tādējādi garantēdamas sociālo kohēziju, un ka tā ir apliecinājusi šo organizāciju relevanci un noturību;

5. uzskata, ka ES un valstu īstenotās darbības veicināt sociālās ekonomikas attīstību ir īpaši atbilstīgas pašreizējā situācijā, kad Covid-19 izraisītās ekonomiskās un sociālās krīzes dēļ ir pilnībā jāizmanto sociālās ekonomikas potenciāls ekonomikas atveseļošanai, sociālās uzņēmējdarbības veicināšanai un kvalitatīvu darbvietu radīšanai; uzsver, ka sociālās ekonomikas struktūrām ir būtiska nozīme ekonomikas un sabiedrības noturības uzlabošanā pēc Covid-19 pandēmijas;

6. uzsver — neraugoties uz to, ka sociālā ekonomika ir ievērojams ekonomikas izaugsmes un darbvietu radīšanas avots, ir jādara vairāk, lai veicinātu šo modeli, tostarp solidaritātes, sociālās iekļaušanas un sociālo ieguldījumu principus, kas ir tā pamatā; tādēļ mudina Komisiju un dalībvalstis, kā arī reģionālās un vietējās iestādes pastiprināt centienus, lai vēl vairāk veicinātu sociālo ekonomiku un integrētu sociālās ekonomikas dimensiju attiecīgajās politikas jomās, programmās un praksē, piemēram, tādās, kas attiecas uz notiekošo pārkārtošanos, piemēram, zaļo un digitālo pārkārtošanos Savienības līmenī, kā arī visā pasaulē, izmantojot ES ārējo darbību;

7. mudina dalībvalstis atbalstīt sociālās ekonomikas dalībniekus, izstrādājot sociālās inovācijas programmas, kas uzlabo sociālo pakalpojumu attīstību un sniegšanu un uzlabo pakalpojumu pieejamību visneaizsargātākajām grupām, tostarp cilvēkiem ar invaliditāti un vecāka gadagājuma cilvēkiem;

8. atkārtoti aicina turpmāko tiesību aktu izstrādē un politikas pieņemšanā ( 20 ) par pamatprincipu noteikt principu “vispirms domāt par mazākajiem”, nevājinot pašreizējos noteikumus, standartus un tiesības, piemēram, vides un patērētāju aizsardzību, lai, no vienas puses, reglamentējošie noteikumi vairāk atbalstītu mikrouzņēmumus, mazos un vidējos uzņēmumus, tiem piemērojot pašreizējos noteikumus, un, no otras puses, stiprinātu sociālās ekonomikas attīstību, ilgtspēju un izaugsmi;

9. uzskata, ka būtu jāierosina konkrētas stratēģijas un turpmāki pasākumi SEAP mērķu sasniegšanai, ņemot vērā valstu tiesību aktus un praksi; uzsver, ka ir sīkāk jāprecizē saikne starp SEAP un citām ES iniciatīvām, piemēram, Eiropas sociālo tiesību pīlāra rīcības plānu, Eiropas stratēģiju invaliditātes jomā vai Eiropas platformu cīņai pret bezpajumtniecību; uzskata, ka ir jāizveido grafiks visām SEAP iekļautajām darbībām, kā arī to uzraudzībai un novērtēšanai, lai palīdzētu attiecīgajām iestādēm SEAP īstenošanā un nodrošinātu politikas saskaņotību;

10. uzsver — tā kā tā darbojas vispārīgās interesēs, sociālās ekonomikas struktūras rada darbvietas, sniedz sociāli inovatīvus pakalpojumus un preces, atvieglo sociālo iekļautību un veicina ilgtspējīgāku un uz vietējo līmeni orientētāku ekonomiku; uzsver, ka gadījumos, kad sociālās ekonomikas loma darbvietu radīšanā un saglabāšanā ir saistīta ar nelabvēlīgākā situācijā esošiem darba ņēmējiem un nelabvēlīgiem reģioniem, ir vajadzīgs piemērots atbalsts, lai šīs struktūras tiktu pienācīgi atzītas;

11. pauž nožēlu par to, ka 11,6 % darbvietu dalībvalstu privātajā sektorā ir nedeklarētas, un uzsver, ka ir vajadzīgi rīcībpolitikas pasākumi, lai apkarotu nedeklarētu darbu un efektīvi īstenotu darba ņēmēju tiesības; uzsver sociālās ekonomikas organizāciju un jo īpaši kooperatīvu ieguldījumu nedeklarēta darba apkarošanā;

12. uzsver nepieciešamību veicināt tiešā publiskā finansējuma iespējas dotāciju veidā, piemēram, izmantojot ES fondus, kā arī privātos ieguldījumus sociālās ekonomikas nozarē, jo īpaši ņemot vērā augošo pieprasījumu pēc sociālās ekonomikas organizāciju sniegtajiem pakalpojumiem Covid-19 pandēmijas laikā un atveseļošanās periodā pēc tās;

13. atkārtoti uzsver — lai pilnībā izmantotu SEAP potenciālu, Komisijai un dalībvalstīm ir jāgarantē, ka SEAP īstenošana nevienu neatstāj novārtā un ka tā nodrošina visu sociālās ekonomikas ieinteresēto personu, tostarp bezpeļņas sociālo pakalpojumu sniedzēju un pilsoniskās sabiedrības, tai skaitā baznīcas labdarības organizāciju, pilnīgu partnerību visos līmeņos, nodrošinot skaidrību un koordināciju starp visiem dalībniekiem;

Sociālajai ekonomikai labvēlīgas vides radīšana

14. atgādina dalībvalstīm, ka Publiskā iepirkuma direktīva ļauj līgumslēdzējām iestādēm izmantot publisko iepirkumu, lai sasniegtu vides un sociālos mērķus, un jo īpaši ļauj rezervēt konkursa procedūras struktūrām, kuras atbilst kvalitātes kritērijiem un kuru galvenais mērķis ir personu ar invaliditāti vai citu sociālās atstumtības apdraudētu grupu iekļaušana darba tirgū; prasa valsts sektora iestādes sociāli un vidiski atbildīgu publisko iepirkumu uzskatīt par ieguldījumu sociālekonomiskajā struktūrā, kam ir liels potenciāls apvienot sociālos un konkurences mērķus; norāda, ka vides un sociālo prasību iekļaušana konkursos var būt nozīmīga sociālās ekonomikas nozares attīstībai; aicina Komisiju plašāk veicināt sociāli atbildīgu publisko iepirkumu un labu praksi, lai atbalstītu sociāli atbildīgu uzņēmējdarbības praksi, un mudina dalībvalstis censties panākt, lai viss publiskā iepirkuma līgumu veidā piešķirtais publiskais finansējums būtu atkarīgs no tā, vai ir ievērotas vides, sociālo un darba tiesību jomā piemērojamās saistības, kas noteiktas Savienības vai valstu tiesību aktos, koplīgumos vai starptautiskajās vides, sociālajās un darba tiesībās;

15. mudina dalībvalstis sistemātiski pieņemt stratēģijas, kuru mērķis ir izveidot sociāli atbildīgu publisko iepirkumu, tādējādi dažādās politikas jomās izveidojot saikni starp pakalpojumu sniegšanu un produktu piegādi, no vienas puses, un to ieguldījumu sociālo mērķu sasniegšanā, no otras puses; uzskata, ka Publiskā iepirkuma direktīvas transponēšana ir jāapvieno ar iniciatīvām, kuru mērķis ir palielināt zināšanas par saikni starp publiskajiem izdevumiem un to ieguldījumu ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanā un veidot publiskā iepirkuma jomā strādājošo ierēdņu un sociālās ekonomikas struktūru spējas; mudina publiskā iepirkuma jomā strādājošos ierēdņus pirms iepirkuma procedūras dokumentu sagatavošanas organizēt apspriedes pirms laišanas tirgū, lai labāk izprastu, ko sociālās ekonomikas struktūras var piedāvāt un kā tās var izpildīt konkursa prasības; aicina iepirkuma veicējus nepiešķirt līgumus, pamatojoties tikai uz zemāko cenu, bet gan uz vislabāko vērtību, tādējādi iepirkumā iekļaujot kvalitātes kritērijus un sociālās ietekmes apsvērumus; aicina dalībvalstis uzlabot pārredzamību un novērst korupciju publiskajā iepirkumā; uzsver, ka attiecīgajām iestādēm ir jāizpēta sadarbība un partnerības sociālās ekonomikas struktūru piekļuvē publiskajam iepirkumam, kā tas ir dažās dalībvalstīs;

16. uzsver, ka uzņēmuma iegāde, ko veic paši darbinieki, var būt iespējams risinājums, lai novērstu darbvietu zaudēšanu pārstrukturēšanas rezultātā; atzinīgi vērtē pašreizējās dalībvalstu iniciatīvas, kuru mērķis ir nodrošināt uzņēmējdarbības atbalsta struktūras darba ņēmējiem, kas ir ieinteresēti uzņēmuma iegādes procesā, un kooperatīviem, kas izveidojušies pēc darba ņēmēju veiktās uzņēmuma iegādes, tostarp juridiskās konsultācijas, finansiālu atbalstu, palīdzību uzņēmējdarbības plānu sagatavošanā un ārējiem ieguldītājiem vajadzīgo datu sniegšanu; mudina citas dalībvalstis īstenot līdzīgas iniciatīvas un iekļaut šo tematu Padomes 2023. gada ieteikumos, lai turpinātu atbalstīt šīs iniciatīvas reģionālā un valsts līmenī; uzsver darba ņēmēju pārstāvju, tostarp arodbiedrību, lomu, atbalstot un sadarbojoties ar kooperatīvu federācijām, kas palīdz darba ņēmējiem veikt uzņēmumu iegādi nolūkā uzlabot viņu izredzes gūt panākumus;

17. uzsver, ka Komisijai jāturpina cieši sadarboties ar dalībvalstīm, lai noteiktu instrumentus un risinājumus šķēršļu novēršanai un paātrinātu juridiskās procedūras uzņēmuma īpašumtiesību nodošanai darba ņēmējiem, izmantojot darba ņēmēju kooperatīvus vai citas darba ņēmējiem piederošas sociālās ekonomikas struktūras; aicina Komisiju izveidot ES platformu paraugprakses apmaiņai starp dalībvalstīm, vietējām un reģionālajām iestādēm un sociālās ekonomikas tīkliem;

18. uzsver, cik svarīgi ir veicināt sadarbības modeli un tā principus attiecībā uz darba ņēmēju līdzdalību un demokrātiju; mudina dalībvalstis radīt labvēlīgu tiesisko vidi kooperatīvu, tai skaitā darba ņēmēju kooperatīvu, izveidei un darbībai;

19. uzsver pašreizējo ES darbu, kura nolūks ir ilgtspējīga finansējuma taksonomiju attiecināt arī uz sociālajiem mērķiem; uzskata, ka ES taksonomijai jābūt atbilstīgai no sociālā viedokļa, vienlaikus ņemot vērā mikrouzņēmumu un MVU situāciju, jo tā var veicināt ieguldījumus sociālajā ekonomikā, ja šie ieguldījumi ir pienācīgi saskaņoti ar sociālās ekonomikas principiem un iezīmēm;

20. uzsver, ka ir svarīgi stiprināt sociālās ekonomikas struktūru uzņēmējdarbības plānošanas un īstenošanas, un novērtēšanas prasmes, kā arī attiecīgo medijpratību, pārvaldības prasmes, līdzdalības vadību, mūžizglītību, noturību un prasmes, kas vajadzīgas pašreizējās pārkārtošanās, tai skaitā zaļās un digitālās pārkārtošanās, īstenošanai, atbalstot Sociālās ekonomikas un tuvienes prasmju aliansi; ar nepacietību sagaida gaidāmo “Sociālās ekonomikas prasmju paktu”, lai ieguldītu šajās prasmēs; un aicina sociālās ekonomikas ieinteresētās personas pilnībā pielāgoties ESTP mērķiem, nodrošinot, ka līdz 2030. gadam vismaz 60 % to darbinieku katru gadu saņem apmācību;

21. aicina Komisiju veicināt ieguldījumus sociālās ietekmes jomā un izvērtēt pašreizējos pasākumus, lai palielinātu iedzīvotāju līdzdalību sociālās ietekmes finansēšanas iniciatīvās ar mērķi palielināt sociālās ekonomikas struktūru finansējumu un to atpazīstamību;

22. aicina Komisiju kopā ar sociālās ekonomikas ieinteresētajām personām un akadēmisko aprindu pārstāvjiem rūpīgi pārbaudīt sociālās ietekmes obligāciju iespējamību un praktiskumu;

23. pauž nožēlu par to, ka sociālās ekonomikas struktūras nav pietiekami iekļautas vispārizglītojošo skolu un augstākās izglītības programmās ( 21 ) ; ņemot to vērā, aicina nozares pārstāvības struktūras un attiecīgās valsts iestādes partnerībā ar attiecīgajām ieinteresētajām personām pārskatīt un novērtēt mācību programmas visos izglītības līmeņos — sākot no pamatizglītības līdz augstākajai izglītībai, tostarp arodmācībām un izglītošanas apmācībai — un nākt klajā ar rīcībpolitikas ieteikumiem; uzsver nepieciešamību veicināt sociālo ekonomiku jauniešu vidū; aicina Komisiju nodrošināt nepārtrauktu sadarbību starp Eiropas Sociālās inovācijas kompetences centru un augstākās izglītības iestādēm visās dalībvalstīs, lai izstrādātu kopīgus projektus un veicinātu izpratni par iespējām, ko sociālā ekonomika sniedz nākamajiem jaunajiem uzņēmējiem un nepietiekami pārstāvētām grupām, piemēram, personām ar invaliditāti, sievietēm, vecāka gadagājuma cilvēkiem un sociāli neaizsargātām grupām;

24. uzsver, ka sociālās ekonomikas struktūras gadu desmitiem ir bijušas līderes aprites uzņēmējdarbības modeļu īstenošanā, jo īpaši atkārtotas izmantošanas, remonta un pārstrādes darbībās, tādējādi paātrinot pāreju uz aprites ekonomiku un pastiprinot koncentrēšanos uz pozitīvu sociālo ietekmi ( 22 ) , atbalsta Komisijas iniciatīvu stiprināt sociālās ekonomikas spēju turpināt videi nekaitīgāku pakalpojumu un produktu attīstību;

25. uzsver, ka atjaunīgo energoresursu kooperatīviem ir īpaša nozīme sociālajā ekonomikā kā enerģijas kopienu daļai enerģētikas sistēmā, jo tie veicina ilgtspējīgu enerģijas ražošanas un patēriņa praksi, stiprina Kopienas atbildību un sociālo inovāciju, rada plašas priekšrocības un var tikt izmantoti, lai gādātu par piegādes drošību attālos apvidos un dažās salās;

26. uzsver sociālās ekonomikas struktūru, tostarp savstarpējo sabiedrību, būtisko nozīmi aprūpes nozarē un uzsver sociālās ekonomikas nozīmīgo izaugsmes potenciālu šajā jomā, spējot reaģēt uz pieaugošo pieprasījumu pēc aprūpes pakalpojumiem un risināt pastāvošās problēmas, piemēram, demogrāfiskās novecošanas problēmas; aicina Komisiju un dalībvalstis atbalstīt kvalitatīvas aprūpes nozari ar piemērotu politiku un nodrošināt, ka gaidāmā valsts atbalsta pārskatīšana nodrošinās lielāku elastību sociālās ekonomikas struktūrām, kas sniedz sociālos un veselības aprūpes pakalpojumus;

27. uzsver, ka ir jāpiešķir lielāka nozīme sociālās ietekmes novērtēšanas metodēm un praksei; aicina Komisiju ar Eiropas sociālās ekonomikas ieinteresēto personu atbalstu rūpīgi izvērtēt sociālās ietekmes novērtēšanas metodikas izstrādi, kas varētu atbilst sociālās ekonomikas struktūru daudzveidībai un vēl vairāk piesaistīt sociālos ieguldījumus;

28. uzsver sociālās ekonomikas nozīmi dzimumu līdztiesības veicināšanā un nodarbinātības iespēju nodrošināšanā sievietēm, jo īpaši tām, kas atrodas neaizsargātās situācijās; uzsver, ka tā var būt sākumpunkts, kas atvieglo pāreju no neoficiālas uz oficiālu nodarbinātību; norāda, ka sievietes bieži vien veido vairāk nekā 60 % no sociālās ekonomikas darbaspēka, un tiek ziņots, ka atšķirības atalgojuma un vadošo amatu jomā ir mazākas; lai panāktu dzimumu līdztiesību, aicina Komisiju un dalībvalstis likvidēt visus šķēršļus sievietēm; prasa stiprināt dzimumu dimensiju politikā un nodrošināt piekļuvi finansējumam sievietēm, kas iesaistītas sociālās ekonomikas struktūrās, ņemot vērā to, ka sievietēm ir lielākas grūtības piekļūt finansējumam nekā vīriešiem; prasa, lai Komisija nosaka skaidru sociālās ekonomikas lomu gaidāmajā Eiropas aprūpes stratēģijā;

29. aicina Komisiju un dalībvalstis izveidot valsts, starpvalstu un starpreģionu spēju veidošanas partnerības un oficiālus nolīgumus ar sociālās ekonomikas tīkliem un to pārstāvības organizācijām; norāda, ka ir jānodrošina apstākļi sociālās ekonomikas struktūru turpmākai attīstībai un profesionalizācijai, ko var panākt, sniedzot konsultatīvus pakalpojumus, piemēram, individuāli pielāgotu mentoringu un konsultēšanu, spēju veidošanas, apmācības un izglītības finansēšanu, prasmju apguvi un kvalifikācijas celšanu vai pārkvalifikāciju, inkubācijas pakalpojumus, kā arī piekļuvi juridiskām konsultācijām;

30. uzsver būtisko lomu, kāda var būt jaunām tehnoloģijām un mākslīgajam intelektam, ja tie ir pieejami visiem, radot darbvietas un attīstot un paplašinot sociālo ekonomiku; uzsver, cik svarīgi ir Savienības un valstu līmenī nodrošināt sociālās ekonomikas uzņēmējiem un darba ņēmējiem labāku piekļuvi apmācību programmām digitālo prasmju un progresīvo tehnoloģiju jomā, īpašu uzmanību pievēršot neaizsargātiem darba ņēmējiem, un aicina Komisiju un dalībvalstis izpētīt, kā lielākie uzņēmumi, publiskais sektors un sociālās ekonomikas struktūras šajā nolūkā var sadarboties; norāda, ka digitālā pārkārtošanās sociālajā ekonomikā būtu jāveicina, cita starpā izmantojot nodokļus, publisko iepirkumu un valsts atbalstu;

31. uzsver, ka sociālā ekonomika ir veids pilsētu problēmu risināšanai; aicina finansējumu novirzīt vietējā līmenī, tostarp pilsētu teritorijās;

32. atzinīgi vērtē to, ka daudzām vietējām un reģionālajām pašvaldībām jau ir vērienīgas stratēģijas un rīcības plāni sociālās ekonomikas veicināšanai; atzīst nepieciešamību veidot spējas vietējā un reģionālajā līmenī un risināt pārrobežu sociālās ekonomikas organizāciju īpašās vajadzības, sevišķi lauku, salu un attālos reģionos; aicina dalībvalstis veicināt reģionālo sociālās ekonomikas stratēģiju izstrādi visos reģionos un piešķirt finanšu resursus atbilstoši vietējā līmenī noteiktām prioritātēm; mudina Komisiju publicēt pārskatu par dažādās dalībvalstīs pastāvošo sociālās ekonomikas tiesisko formu daudzveidību, lai vietējās un reģionālās pašvaldības varētu koncentrēties uz tām, izstrādājot savas stratēģijas;

ES instrumentu potenciāla pilnīga izmantošana sociālās ekonomikas uzplaukumam

33. aicina dalībvalstis nodrošināt mērķtiecīgu finansējumu sociālās ekonomikas struktūrām un pilnībā izmantot pieejamos Savienības līdzekļus, lai veicinātu sociālās ekonomikas nozari, un pastiprināt centienus apgūt līdzekļus, kas tām ir pieejami sociālās ekonomikas vajadzībām;

34. uzskata, ka ir jāatvieglo sociālās ekonomikas uzņēmumu piekļuve Eiropas fondiem, tostarp saistībā ar publiskā un privātā sektora partnerībām, neizkropļojot to juridisko būtību, un jāveicina to aktīva līdzdalība Eiropas rīcībpolitikas programmas noteikšanā, piemēram, saistībā ar ESTP īstenošanu;

35. atzinīgi vērtē priekšlikumu 2023. gadā ieviest jaunu vienotu ES sociālās ekonomikas vārteju; uzsver, ka minētā iniciatīva var atbalstīt sociālās ekonomikas struktūras, sniedzot tām svarīgu informāciju un norādes par attiecīgo Savienības finansējumu, politiku, tīkliem un platformām, kā arī saistītām iniciatīvām;

36. norāda uz iespējām, kas saskaņā ar InvestEU pieejamas sociālās ekonomikas atbalstam; mudina Komisiju un īstenošanas partnerus Sociālo ieguldījumu un prasmju loga ietvaros izstrādāt finanšu produktus, kas būtu pielāgoti sociālās ekonomikas uzņēmumu vajadzībām, un piešķirt šiem produktiem pietiekamus resursus, koncentrējoties uz projektiem, kas vienlaikus saistīti ar digitālo pārveidi un zaļo pārkārtošanos; norāda, ka būtu jāizstrādā pareizi atbilstības kritēriji, lai tie būtu orientēti uz finanšu starpniekiem, kas īpaši atbalsta sociālo ekonomiku, un uzskata, ka būtu jādara pieejami konsultāciju centra InvestEU pakalpojumi nolūkā maksimāli palielināt šo finanšu starpnieku potenciālu izmantot programmu InvestEU ; aicina Komisiju nodrošināt, ka citi InvestEU finanšu produkti, piemēram, tie, kas paredzēti MVU, tiek darīti pieejami sociālās ekonomikas struktūrām, no kurām lielākā daļa ir mikrouzņēmumi, mazie un vidējie uzņēmumi, lai varētu izstrādāt projektus par galvenajām tēmām un uzlabot sociālās ekonomikas struktūru ilgtermiņa ekonomisko ilgtspēju, kā arī inovatīvu risinājumu ieviešanu šajās struktūrās;

37. it sevišķi atzīmē kohēzijas politikas fondu, tostarp Eiropas Sociālā fonda Plus (ESF+) un Eiropas Reģionālās attīstības–Kohēzijas fonda, svarīgo lomu sociālās ekonomikas projektu finansēšanā; atgādina par ESF+ konkrētajiem mērķiem uzlabot visu darba meklētāju, jo īpaši jauniešu, piekļuvi nodarbinātībai, kā arī veicināt pašnodarbinātību un sociālo ekonomiku; atgādina dalībvalstīm, ka ESF+ finansējumu publiskā iepirkuma iestādes var izmantot, lai finansētu “sociālo klauzulu veicinātājus”, proti, profesionāļus, kas ir atbildīgi par sociālo klauzulu īstenošanas veicināšanu un atbalstīšanu vietējā līmenī, un lai konsultētu valsts iestādes par sociālajai ekonomikai pieejamo konkursa specifikāciju izstrādi;

38. atzīst sociālās ekonomikas lielo potenciālu radīt jauniešiem kvalitatīvas darbvietas un apmaksātu praksi, kas var paātrināt viņu integrāciju darba tirgū; mudina dalībvalstis izmantot līdzekļus, kas pieejami saskaņā ar pastiprināto Garantiju jauniešiem, lai veicinātu sociālo ekonomiku jaunākās paaudzes vidū, jo tā var palielināt viņu integrāciju darba tirgū; atzinīgi vērtē Komisijas iniciatīvu 2022. gadā ESF+ ietvaros uzsākt Jaunatnes uzņēmējdarbības politikas akadēmiju, lai veicinātu jaunatnes uzņēmējdarbību, un aicina Komisiju pievērst īpašu uzmanību sociālajai uzņēmējdarbībai un izstrādāt mērķtiecīgas iniciatīvas nolūkā palīdzēt citiem nepietiekami pārstāvētiem uzņēmējiem sociālajā ekonomikā;

39. atbalsta valstu sociālās inovācijas kompetences centru, kas paredzēti sociālajiem uzņēmējiem, un Eiropas sociālās inovācijas kompetences centra izveidi; tomēr atgādina Komisijai un dalībvalstīm, ka sociālo inovāciju praksē izmanto visas sociālās ekonomikas organizācijas, tostarp bezpeļņas sociālo pakalpojumu sniedzēji, kā arī sociālie uzņēmēji; aicina dalībvalstis risināt bezpeļņas sociālo pakalpojumu nozares īpašās problēmas, lai ļautu šai nozarei turpināt savu novatorisko virzību, vienlaikus saglabājot dotācijas un subsīdijas ESF+ vai Erasmus+ projekta ietvaros;

40. atzinīgi vērtē mērķorientēta ES finansējuma izmantošanu projektiem, kuru mērķis ir attīstīt un sekmēt uzņēmumu nodošanu to darbiniekiem un tādējādi arī uzņēmējdarbības nepārtrauktību, tostarp ar darba ņēmēju kooperatīvu veiktu pārņemšanu ( 23 )

41. aicina dalībvalstis veicināt sociālās ekonomikas struktūru piekļuvi NextGenerationEU finansējumam saistībā ar to valsts ekonomikas atveseļošanas un noturības plāniem, sevišķi, lai veicinātu kvalitatīvu nodarbinātību, sociālo iekļautību un iekļaujošu digitālo un zaļo pārkārtošanos visiem;

42. aicina Komisiju nākamajā Vispārējā grupu atbrīvojuma regulas (VGAR) pārskatīšanā paplašināt regulas darbības jomu un pienācīgi ņemt vērā sociālās ekonomikas struktūru īpašās vajadzības attiecībā uz piekļuvi finansējumam un tirgus attīstību; aicina Komisiju labāk iekļaut sociālos apsvērumus valsts atbalsta jomā, piemēram, veicināt nelabvēlīgākā situācijā esošu darba ņēmēju, tostarp personu ar invaliditāti, pieņemšanu darbā, jo īpaši saistībā ar ekonomikas atveseļošanu pēc Covid-19, pēc apspriešanās ar attiecīgajām ieinteresētajām personām izpētīt dažādus uz pierādījumiem balstītus risinājumus, lai atbalstītu sociālās ekonomikas struktūru attīstību, un sniegt skaidrību un norādījumus valstu iestādēm par juridisko pamatu, kas jāizmanto sociālās ekonomikas struktūru atbalstam, izmantojot valsts palīdzību;

43. atzinīgi vērtē Komisijas plānus apsvērt īpašu līdzieguldījumu mehānismu ar nodibinājumiem un filantropiskām organizācijām ieviešanu, lai risinātu tādus mērķjautājumus kā bezpajumtniecība;

44. mudina valstu, reģionālās un vietējās iestādes labāk izmantot pašreizējo noteikumu potenciālu attiecībā uz īpašiem noteikumiem par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem (VTNP), lai piekļūtu publiskā finansējuma atbalstam saskaņā ar ES Valsts atbalsta regulu, tostarp vajadzības gadījumā pilnībā izmantojot iespēju saimniecisko darbību veicošās sociālās ekonomikas struktūras atzīt par VTNP;

45. atzinīgi vērtē ieceri saskaņā ar Vienotā tirgus programmu uzsākt jaunu iniciatīvu, lai atbalstītu partnerības izveidi starp sociālās ekonomikas struktūrām un lielākajiem uzņēmumiem, tādējādi radot iespēju “pirkt sociālu” uzņēmējdarbības tirgu, kas var stiprināt sociālo ekonomiku;

46. uzskata, ka pašreizējie marķējumi un sertifikāti sociālās ekonomikas struktūrām varētu dalībvalstīm kalpot par iedvesmas avotu; atzinīgi vērtē SEAP pausto apņemšanos uzsākt pētījumu par valstu sociālās ekonomikas marķējumiem un sertifikācijas sistēmām, lai palielinātu sociālās ekonomikas redzamību un nodrošinātu labi funkcionējošu vienoto tirgu, un, pamatojoties uz rezultātiem, izpētīt iespēju sagatavot pamatu standartizētākai sistēmai Savienības līmenī; uzsver, ka šajā pētījumā būtu jābalstās uz iepriekšējiem konstatējumiem un jāiesaista sociālās ekonomikas ieinteresētās personas;

47. iesaka paplašināt Eiropas sociālās ekonomikas reģionu tīkla tvērumu, lai stiprinātu jaunas reģionālās un vietējās partnerības un jo īpaši veicinātu teritoriālo digitālo un zaļo pārkārtošanos;

48. mudina Komisiju sadarbībā ar dalībvalstīm noteikt efektīvus instrumentus pilsoniskās telpas organizāciju un it īpaši sociālās ekonomikas struktūru atbalstam un aizsardzībai dalībvalstīs; uzsver, ka programma “Pilsoniskums, vienlīdzība, tiesības un vērtības”, kura cita starpā paredzēta bezpeļņas organizācijām un kuras budžets ir 1,55 miljardi EUR, ir jēgpilns ieguldījums to problēmu risināšanā, ar kurām saskaras ES pilsoniskā sabiedrība;

49. atzīmē, ka bezpeļņas organizāciju finansēšanai bieži ir nepieciešams līdzfinansējums un ka pārāk lielas pašu resursu daļas pieprasīšanai var būt ierobežojoša iedarbība; tādēļ uzsver, ka būtu jāizvērtē pašu resursu daļa, kas nepieciešama līdzfinansējumam, un ka ir jāņem vērā dažādi līdzekļi, kurus varētu izteikt naudas izteiksmē, piemēram, brīvprātīgi ieguldītais laiks vai ieguldījumi natūrā;

50. pauž gandarījumu par to, ka Komisija ir uzsākusi pētījumu, kurā sniegta salīdzinoša analīze par apvienību tiesisko regulējumu un situāciju ES; prasa, lai Komisija, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 352. pantu, iesniedz priekšlikumu regulai, ar ko izveido Eiropas apvienību statūtus, ņemot vērā ieteikumus, kas izklāstīti Parlamenta 2022. gada 17. februāra rezolūcijā ar ieteikumiem Komisijai par Eiropas pārrobežu apvienību un bezpeļņas organizāciju statūtiem un tās pielikuma I daļā;

Ceļā uz SEAP efektīvu īstenošanu

51. ļoti atzinīgi vērtē priekšlikumu Padomes ieteikumam par sociālās ekonomikas pamatnosacījumiem, ko paredzēts apstiprināt 2023. gadā; uzsver, ka ieteikumā būtu jāsniedz vienota Savienības līmeņa sociālās ekonomikas definīcija, pamatojoties uz tās galvenajiem principiem un iezīmēm, kas izklāstītas SEAP , un ka gan ieteikumā, gan definīcijā būtu jāņem vērā sociālās ekonomikas struktūru daudzveidība dalībvalstīs; uzsver, ka ieteikuma galvenajam mērķim jābūt sociālās ekonomikas tiesiskā un politiskā satvara stiprināšanai, jo īpaši dalībvalstīs, kurās sociālās ekonomikas ekosistēma ir mazāk attīstīta; uzskata, ka ieteikumā būtu skaidri jāizceļ ES piedāvātie atbalsta instrumenti un jāsniedz norādes par konkrētām rīcībpolitikas jomām, piemēram, piemērots tiesiskais regulējums dažādām sociālās ekonomikas struktūrām, publiskais iepirkums, valsts atbalsts, nodarbinātība, sociālā un veselības politika, nodokļi, izglītība, prasmes un apmācība, kā arī tas, cik svarīgi ir notiekošās pārkārtošanās sasaistīt ar sociālās ekonomikas programmu;

52. uzsver, cik svarīga ir darba ņēmēju līdzdalība un demokrātiska pārvaldība, kas ir SEAP atzīti principi sociālās ekonomikas mērķu sasniegšanai; uzsver, ka visiem sociālās ekonomikas darba ņēmējiem jābūt pienācīgiem darba un nodarbinātības apstākļiem un karjeras izaugsmes perspektīvām — ideālā gadījumā balstītām uz koplīgumiem; šajā sakarā uzsver, ka sociālās ekonomikas struktūrām ir jāievēro arodbiedrību tiesības, sociālais dialogs un koplīguma sarunas; aicina Komisiju nodrošināt, lai viss ES finansiālais atbalsts sociālās ekonomikas struktūrām būtu atkarīgs no tā, vai tās ievēro piemērojamos darba un nodarbinātības nosacījumus un/vai darba devēju pienākumus, kas noteikti tiesību aktos un/vai izriet no koplīgumiem; uzsver, ka sociālās ekonomikas struktūras, kuru modelis ir balstīts uz darba ņēmēju līdzdalību, ir labā situācijā, lai veicinātu sociālo dialogu un koplīguma sarunas; tādēļ uzsver, ka jāturpina attīstīt sociālo dialogu gan valstu, gan Eiropas līmenī, kā arī koplīguma sarunas sociālajā ekonomikā;

53. aicina Komisiju un Eiropas Ārējās darbības dienestu veicināt sociālo ekonomiku starptautiskā mērogā un palielināt nozares redzamību Savienības politikas ārējā dimensijā, cita starpā atzīstot un iekļaujot tās īpašo raksturu turpmākajos asociācijas nolīgumos un nodrošinot informāciju un apmācību par sociālo ekonomiku ES delegāciju darbiniekiem, kā arī novērtējot, kā šādas darbības var veicināt sociālās ekonomikas attīstību trešās valstīs;

54. pauž nožēlu par to, ka Parlamenta iepriekšējie aicinājumi Komisijai iesniegt priekšlikumus, kas ļautu savstarpējās palīdzības sabiedrībām, apvienībām un fondiem darboties Eiropas un pārrobežu mērogā, neradīja nekādas izmaiņas tiesību aktos, tādējādi apdraudot Eiropas sociālo modeli un kavējot vienotā tirgus izveides pabeigšanu; atkārto Parlamenta aicinājumu ieviest vienotus minimālos standartus bezpeļņas organizācijām visā ES un izveidot Eiropas apvienību statūtus, kā arī aicina Komisiju publiski paskaidrot iemeslus, kāpēc Parlamenta aicinājumi nav ievēroti; ņemot vērā iespēju, ko paver SEAP , kā arī Luksemburgas Deklarācijas uzraudzības komitejas, kurā ietilpst lielākā daļa dalībvalstu, darbību, ierosina izpētīt ciešāku sadarbību kā instrumentu iepriekš minēto gadu desmitiem ieilgušo strupceļu pārvarēšanai;

55. norāda, ka, lai pilnībā izmantotu sociālās ekonomikas nozares potenciālu sociālekonomisko problēmu risināšanā, valsts sektora iestādēm un sociālās ekonomikas struktūrām ir skaidri jānosaka sociālās prioritātes; uzsver, ka sociālās ekonomikas projektiem bieži ir vajadzīga cieša partnerība ar publiskā sektora struktūrām; tādēļ aicina Komisiju un dalībvalstis ES makroekonomiskās pārvaldības sistēmas ietvaros izstrādāt jaunu sociālo ieguldījumu stratēģiju, kurā ir skaidri noteiktas sociālās prioritātes atbilstīgi ESTP un kura var nodrošināt satvaru sadarbībai starp publiskajām iestādēm un sociālās ekonomikas struktūrām;

56. aicina Komisiju pusgada procesā izmantot valstu ziņojumus un konkrētām valstīm adresētos ieteikumus, lai uzraudzītu sociālās ekonomikas attīstību Eiropā, un aicina Komisiju padarīt tās iniciatīvas vērienīgākas un saskaņotākas un, ja iespējams, ierosināt juridiskus pasākumus;

57. aicina Komisiju uzraudzīt, lai dalībvalstis veiktu turpmākus pasākumus, pārbaudot valstu atveseļošanas un noturības plānos ietverto saistību izpildi sociālās ekonomikas jomā;

58. atzinīgi vērtē paziņojumu, ka tiks veikts jauns pētījums, lai apkopotu kvalitatīvu un kvantitatīvu informāciju par sociālo ekonomiku visās dalībvalstīs; prasa, lai šis pētījums aptvertu dažādus sociālās ekonomikas struktūru veidus un vāktu sadalītus datus par darba ņēmējiem; norāda — lai atvieglotu uz pierādījumiem balstītus politikas lēmumus, nodrošinātu sociālās ekonomikas attīstības atbilstību nākotnes vajadzībām un veicinātu ES ekonomisko un sociālo mērķu sasniegšanu, ir jāsagatavo detalizēti, standartizēti, salīdzināmi un uzticami dati par sociālās ekonomikas mērogu un ietekmi; aicina Komisiju šā darba ietvaros atjaunināt 2012. gada pētījumu par savstarpējas apdrošināšanas uzņēmumiem Savienībā, lai apzinātu iespējas un šķēršļus to attīstībai, jo īpaši veselības aprūpes un apdrošināšanas jomā; aicina Komisiju un valstu statistikas iestādes sadarboties ar Eurostat , vācot standartizētus datus un tos regulāri atjauninot un analizējot;

59. atzinīgi vērtē Komisijas darbu saistībā ar sociālās ekonomikas un rūpniecības ekosistēmu tuvienes pārejas procesu; tomēr norāda, ka ir vajadzīga papildu informācija, lai saprastu, kā tas mijiedarbosies ar citām reģionālām un vietējām iniciatīvām, un lai nodrošinātu efektīvu īstenošanu uz vietas;

60. aicina dalībvalstis iecelt sociālās ekonomikas koordinatorus un izveidot vietējos sociālās ekonomikas kontaktpunktus nolūkā vairot izpratni par atbalstu un finansējumu, tostarp ES finansējumu, un atvieglot piekļuvi tam; aicina Komisiju izveidot vienotu ES tiešsaistes platformu paraugprakses apmaiņai starp dalībvalstīm, vietējām un reģionālajām iestādēm un sociālās ekonomikas tīkliem; uzsver, ka šī platforma ir jāpārvalda sadarbībā ar Eiropas sociālās ekonomikas tīkliem un Komisijas ekspertu grupu sociālās ekonomikas un sociālo uzņēmumu jautājumos ( GECES ); uzskata, ka ir jānodrošina cieša koordinācija starp valstu koordinatoriem, vietējiem kontaktpunktiem, ES tiešsaistes platformu un ES sociālās ekonomikas vārteju, lai maksimāli palielinātu zināšanu apmaiņu un sinerģiju, kā arī sociālās ekonomikas dalībnieku iespēju redzamību, un izvairītos no iespējamas darba dublēšanās;

61. aicina Komisiju turpināt sadarbību ar GECES un izveidot SEAP īstenošanas darba grupu, kurā piedalītos GECES , kā arī valstu koordinatori, kas atbild par uzraudzību un regulāru ziņošanu Parlamentam, Padomei un attiecīgajām ieinteresētajām personām, tostarp sociālajiem partneriem, un izplatīt tās sastāvu un rīcības grafiku;

o

o o

62. uzdod priekšsēdētājai šo rezolūciju nosūtīt Padomei un Komisijai.

(1) OV L 094, 28.3.2014., 65. lpp.

(2) OV C 116, 31.3.2021., 162. lpp.

(3) Pieņemtie teksti, P9_TA(2022)0044.

(4) OV C 117, 11.3.2022., 53. lpp.

(5) OV C 99, 1.3.2022., 122. lpp.

(6) OV C 465, 17.11.2021., 110. lpp.

(7) OV C 345, 16.10.2020., 2. lpp.

(8) OV C 425, 20.10.2021., 2. lpp.

(9) OV C 118, 8.4.2020., 145. lpp.

(10) OV C 316, 22.9.2017., 224. lpp.

(11) OV C 75, 26.2.2016., 34. lpp.

(12) OV C 75, 26.2.2016., 11. lpp.

(13) OV C 36, 29.1.2016., 111. lpp.

(14) OV C 419, 16.12.2015., 42. lpp.

(15) OV C 76 E, 25.3.2010., 16. lpp.

(16) OV C 99, 13.4.1987., 205. lpp.

(17) ESAO/Eiropas Savienība, politikas pārskats “Kā maksimāli izmantot sociālās ekonomikas ieguldījumu aprites ekonomikā”, 2022.

(18) https://www.eesc.europa.eu/sites/default/files/files/qe-04-17-875-en-n.pdf

(19) Eiropas Komisija, Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektorāts, Hayday, M., Varga, E., Sociālo finanšu padomu grāmata: praktiska rokasgrāmata par iniciatīvu izveidi un īstenošanu, lai izstrādātu sociālās finansēšanas instrumentus un tirgus, Publikāciju birojs, 2017.

(20) Cita starpā 2020. gada 16. decembra rezolūcijā par jaunu stratēģiju Eiropas MVU (OV C 445, 29.10.2021., 2. lpp.) un 2021. gada 24. jūnija rezolūcijā par Eiropas tiesību aktu normatīvo atbilstību un subsidiaritātes principu — ziņojums par labāku likumdošanas procesu (2017., 2018. un 2019. gads) (OV C 81, 18.2.2022., 74. lpp.).

(21) Eurofound, “Labour market change. Cooperatives and social enterprises: Work and employment in selected countries”, Eiropas Savienības Publikāciju birojs, Luksemburga, 2019.

(22) OECD/European Commission, “Policy brief on making the best of the social economy 's contribution to the circular economy” (ESAO/Eiropas Komisija, politikas pārskats “Kā maksimāli izmantot sociālās ekonomikas ieguldījumu aprites ekonomikā”), OECD Local Economic and Employment Development (LEED) Papers, No. 2022/01, OECD Publishing, 2022.

(23) Piemēram, Interreg finansēts projekts “Inovatīvi uzņēmējdarbības nodošanas modeļi mazajiem un vidējiem uzņēmumiem Baltijas jūras reģionā”, Eiropas Sociālā fonda un Nodarbinātības un sociālās inovācijas programmas (EaSI) finansējuma izmantošana, Eiropas Parlamenta atbalstīti izmēģinājuma projekti, projekti “Pāreja uz kooperatīviem” un “Darbavietu saglabāšana”.