EIROPAS KOMISIJA Briselē, 25.6.2019 COM(2019) 264 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Fakti, kas konstatēti nozīmīgāko ķimikālijas reglamentējošo tiesību aktu (izņemot ,ItalicREACH) atbilstības pārbaudē, kā arī identificētās problēmas, trūkumi un nepilnības

{SWD(2019) 199 final}



KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Fakti, kas konstatēti nozīmīgāko ķimikālijas reglamentējošo tiesību aktu (izņemot REACH) atbilstības pārbaudē, kā arī identificētās problēmas, trūkumi un nepilnības Ievads Kopš 20. gadsimta 60. gadu beigās tika pieņemta pirmā direktīva par ķimikālijām, ES tiesību akti par ķimikālijām ir būtiski attīstījušies un paplašinājušies, un tas atspoguļo ķimikāliju arvien pieaugošo nozīmi mūsu sabiedrībā un ekonomikā un apliecina apņemšanos nodrošināt augstu cilvēka veselības un vides aizsardzības līmeni, kā arī ķimikāliju brīvu apriti iekšējā tirgū. Tagad ar tiem tiek reglamentēta gan ķimikāliju nozare, gan saistītās pakārtotās nozares, kurās šīs ķimikālijas izmanto. Tie aptver Eiropā izgatavoto vai importēto ražojumu pilnu dzīves ciklu un prasības saistībā ar vides un cilvēka veselības aizsardzību pret ķīmisko piesārņojumu un riskiem. Komisija 2015. gadā uzsāka ķimikālijas reglamentējošo tiesību aktu (izņemot REACH) atbilstības pārbaudi (turpmāk tekstā “atbilstības pārbaude”), lai noskaidrotu, vai tie bija piemēroti izvirzītā mērķa sasniegšanai un tika atbilstīgi īstenoti. Atbilstības pārbaudē tika novērtēti vairāk nekā 40 tiesību akti, kas aptver lielu daļu ES acquis ķimikāliju jomā, galveno uzmanību pievēršot ķīmiskās bīstamības aspektiem un riska novērtējuma un riska pārvaldības prasībām, procedūrām un procesiem, kuri atspoguļoti tiesību aktos, kas ietilpst pārbaudes tvērumā. Šī pārbaude ir daļa no Eiropas Komisijas Normatīvās atbilstības un izpildes programmas(REFIT). Šīs atbilstības pārbaudes tvērumā netika iekļauta REACH regula un tiesību akti par zālēm, veterinārajām zālēm un pārtikas piedevām. Šā uzdevuma veikšanu apgrūtināja tas, ka ES ķimikālijas reglamentējošo tiesību aktu kopums ir sarežģīts, tā ietekme ir tālejoša un trūka atsevišķu datu un pierādījumu. Tika pieliktas lielas pūles, lai datus un pierādījumus apkopotu , izstrādājot vairākus pētījumus un ziņojumus. Sagatavojot šīs atbilstības pārbaudes konstatējumus, tika izmantota arī informācija no vairākām konsultācijām, piemēram, no sabiedriskās apspriešanas un mērķtiecīgām apspriešanām ar ieinteresētajām personām, kā arī no divām Eirobarometra aptaujām. Konstatējumus papildināja un tajos tika ņemtas vērā citas ar ķimikālijām saistītas iniciatīvas un informācija un dati no nesen veiktiem vai gandrīz pabeigtiem izvērtējumiem. Novērtējumā ir visaptveroši aprakstīts, kā mijiedarbojas dažādie ES tiesību akti par ķimikālijām un kādas ir stiprās puses un vājās vietas. Novērtējumā ir ņemti vērā arī vairāki problēmjautājumi, kurus konsultāciju darbību laikā paudušas ieinteresētās personas. Turklāt šīs atbilstības pārbaudes ietvaros apkopotie pierādījumi un dati nodrošinās pamatscenāriju un atskaites punktu turpmākiem novērtējumiem par ES tiesību aktiem par ķimikālijām. Šajā ziņojumā ir izklāstīti galvenie konstatējumi, un tas nodrošina pamatu turpmākām diskusijām ar ieinteresētajām personām par to, kā pilnvērtīgi izmantot visu potenciālu, ko var sniegt ES tiesību akti par ķimikālijām, lai panāktu tādu Eiropu, kurā ir nodrošināta aizsardzība. 1.ES tiesību akti par ķimikālijām — nepārtraukts progress 50 gadu gaitā Ar vairāk nekā 40 tiesību aktiem, kuri tika novērtēti šīs atbilstības pārbaudes ietvaros, ir izveidots stabils regulējums, kas atspoguļo nepārtrauktus centienus un progresu 50 gadu gaitā. Šie tiesību akti aptver visu vērtību ķēdi un pilnu dzīves ciklu, t. i., no ķimikāliju ražošanas līdz to izmantošanai, kā arī pēc to izplatīšanas vidē. Reglamentētie aspekti ietver datu apkopošanu, datu ģenerēšanu un testēšanu, ķīmiskās bīstamības identificēšanu un klasificēšanu, marķēšanu, riska novērtēšanu un riska pārvaldību. ES tiesību akti par ķimikālijām — pašreizējā situācija Pirmais ES tiesību akts par ķimikālijām, proti, Bīstamo vielu direktīva, tika pieņemts 1967. gadā, lai aizsargātu sabiedrības veselību, jo īpaši to darba ņēmēju veselību, kuri strādā ar bīstamām vielām. Tā kā atšķirīgie valstu noteikumi sešu dalībvalstu Eiropas Savienībā kavēja tirdzniecību un tādējādi tieši ietekmēja kopējā tirgus izveidi un darbību, tika īstenoti pasākumi, lai ieviestu Kopienas mēroga noteikumus par bīstamo vielu klasificēšanu, iepakošanu un marķēšanu. Kopš tā laika Bīstamo vielu direktīva ir grozīta un aizstāta ar Regulu par vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu (CLP regulu) un pakāpeniski ir pieņemti arī citi tiesību akti, ar ko reglamentē bīstamas ķīmiskās vielas ūdenī, atkritumos, mēslošanas līdzekļos, pesticīdos, rūpnieciskās darbībās, patēriņa precēs un darba vidē. Paralēli ES ir iesaistījusies starptautiskos procesos, kuru mērķis ir reglamentēt bīstamas ķīmiskās vielas, kas rada vislielākās bažas. Pirmās paaudzes ES tiesību akti par ķimikālijām Otrās paaudzes ES tiesību akti par ķimikālijām 1967 20. gadsimta 70. gadi 20. gadsimta 80. gadi 20. gadsimta 90. gadi 2000–2019 Tiesību akti pirms CLP Mazgāšanas līdzekļi Darba aizsardzība Neaizsargātu darba ņēmēju aizsardzība Iepriekšējo tiesību aktu pārstrādāšana un atcelšana Atkritumi Rūpnieciskās emisijas Ražojumu vispārējā drošība Kodificēšanas un regulējuma pieeja attiecībā uz ūdeni un atkritumiem Ūdens Rotaļlietas Biocīdi CLP Tiesību akti pirms REACH direktīvas Zinātniskos nolūkos izmantoto dzīvnieku aizsardzība Tiesību akti pirms REACH regulas REACH Kosmētikas līdzekļi Mēslošanas līdzekļi Pesticīdu atliekas Augu aizsardzības līdzekļi Materiāli, kas ir saskarē ar pārtiku ES ķimikālijas reglamentējošo tiesību aktu uzlabojumi atspoguļo nepieciešamību pārvarēt daudzas globālas, ekonomiskas, sociālas un vides problēmas. Paturot prātā šīs problēmas, ir izvirzīti šodienas mērķi, kā arī nosprausti vairāki jauni uzdevumi, kurus ES ir apņēmusies izpildīt (piem., ANO Ilgtspējīgas attīstības programma 2030. gadam) vai sev izvirzījusi (piem., rīcības plāns pārejai uz aprites ekonomiku un atjaunotas ES rūpniecības politikas stratēģija). Tādējādi ES daudzos aspektos ir kļuvusi par pasaules līderi. ES tiesību akti par ķimikālijām ir kļuvuši par etalonu ķīmisko risku pārvaldības noteikumu izstrādē gan starptautiskā līmenī, gan arī citās valstīs un reģionos. Kad ES rīkojas, lai ierobežotu bīstamu ķimikāliju izmantošanu, citas valstis un reģioni bieži vien seko. Dažādās ES politikas intervences ķimikāliju jomā parāda ES apņemšanos aizsargāt savus iedzīvotājus un vidi, vienlaikus sargājot iekšējo tirgu, kurš nodrošina patērētāju vajadzības un kurā var plaukt ES uzņēmējdarbība. ES iedzīvotājiem ir daudz lielāka pārliecība par to ražojumu ķīmisko drošību, kas izgatavoti ES, salīdzinājumā ar importētajiem ražojumiem. Daudz ieguldīts, lai uzlabotu ES līmeņa riska novērtēšanas spēju, un tas ir tieši vai netieši nācis par labu daudzu to tiesību aktu izstrādei, kas apskatīti šajā atbilstības pārbaudē. Piemēram, 2017. gadā ES no vispārējā budžeta piešķīra līdzekļus Eiropas Ķimikāliju aģentūrai (ECHA) un Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei (EFSA) 150 miljonu EUR apmērā. ES arī palīdzēja uzlabot testēšanas metodes, kurās neizmanto dzīvniekus, kopš 2000. gada nodrošinot vairāk nekā 650 miljonus EUR pētniecībai un izstrādeiun 7 miljonus EUR Eiropas Savienības references laboratorijas darbībai, lai tiktu meklētas alternatīvas testiem ar dzīvniekiem. Arī dažādas ES finansējuma programmas, piemēram, Apvārsnis 2020, LIFE un COSME, ir atbalstījušas inovācijas ķimikāliju jomā, jo īpaši saistībā ar drošu un ilgtspējīgu ķīmiju. 2.ES tiesību akti par ķimikālijām — regulējuma vispārējā atbilstība mērķim

Šīs atbilstības pārbaudes ietvaros tika novērtēts, vai ES tiesību akti par ķimikālijām atbilst saviem mērķiem no risku un bīstamības novērtēšanas un bīstamu ķimikāliju pārvaldības viedokļa un vai tie tiek īstenoti saskaņoti un efektīvi. Pārbaudē tika secināts, ka kopumā ES tiesību akti par ķimikālijām ir nodrošinājuši plānotos rezultātus un atbilst savam mērķim. Tomēr ir identificēti arī vairāki svarīgi problēmjautājumi un nepilnības, kas neļauj ES tiesību aktiem par ķimikālijām pilnvērtīgi īstenot savu potenciālu un ierobežo to spēju sasniegt izvirzītos mērķus un būt piemērotam instrumentam minēto mērķu sasniegšanā. Šīs atbilstības pārbaudes vajadzībām veiktajā novērtējumā galvenā uzmanība tika pievērsta ķīmiskās bīstamības un risku novērtēšanai un risku pārvaldības procesiem, kas paredzēti dažādos aplūkotajos tiesību aktos. Tās tvērumā netika iekļauta REACH regula, kā arī tiesību akti par zālēm, veterinārajām zālēm un pārtikas piedevām. Tas radīja vairākus sarežģījumus; īpaši grūti bija nošķirt izmaksas un ieguvumus, jo bieži vien REACH bieži vien ir neatņemama daļa no politikas pasākumiem, kuri reglamentē izmaksas un ieguvumus, kas rodas, samazinot eksponētību bīstamām ķimikālijām. Atbilstības pārbaudē tika aplūkoti gan tādi tiesību akti, ar ko tieši reglamentē ķīmiskās vielas un maisījumus, gan tādi, ar ko reglamentē nosacījumus, saskaņā ar kuriem izgatavo, apstrādā vai izmanto ķimikālijas (piem., darba aizsardzības vai vides tiesību akti), vai ar ko reglamentē ražojumus, kuru ražošanā izmanto ķimikālijas (piem., rotaļlietas un materiāli, kas ir saskarē ar pārtiku), vai arī ķimikāliju ietekmi konkrētos vides sektoros (piem., ūdenī un jūrā). ES pieeja risku novērtēšanai un risku pārvaldībai Riskus cilvēka veselībai un videi, ko rada eksponētība bīstamām ķimikālijām, novērš ar bīstamības un risku novērtēšanas procedūrām, kas noteiktas ES tiesību aktos par ķimikālijām. Ķīmisko risku novērtēšanas un pārvaldības procesa galvenie posmi (t. i., lēmumu pieņemšana, īstenošana un izpildes panākšana) parasti ietver šādus aspektus: CLP regula ir viens no stūrakmeņiem ES ķimikāliju regulējumā. Tā attiecas uz ķimikāliju bīstamības identificēšanu, novērtēšanu un klasificēšanu, kā arī informācijas sniegšanu patērētājiem un darba ņēmējiem par šo bīstamību. Vairākos tiesību aktos, kas piemērojami konkrētiem ražojumiem (piem., kosmētikas līdzekļiem, mazgāšanas līdzekļiem, biocīdiem, augu aizsardzības līdzekļiem), saistībā ar risku pārvaldību ir dotas atsauces uz CLP regulu, izmantojot tās ķīmiskās bīstamības klasificēšanas kritērijus. Ieviešot CLP, Eiropas Savienība īsteno ANO Ķimikāliju klasificēšanas un marķēšanas globāli harmonizēto sistēmu (GHS). Papildus bīstamības klasificēšanai saskaņā ar CLP regulu arī citos tiesību aktos var būt paredzētas papildu bīstamības kategorijas. Par zinātnisko ieteikumu sniegšanu lēmumu pieņēmējiem attiecībā uz bīstamību un riska novērtēšanu atbild ECHA, EFSA un Eiropas Zāļu aģentūra (EMA), kā arī divas ES zinātniskās komitejas. Pēc tam Komisija, ņemot vērā identificēto bīstamību un/vai riskus, pieņem lēmumu par riska pārvaldības pasākumiem, kuru pamatā var būt rīcībpolitiski vai tehniska rakstura apsvērumi. Atkarībā no bīstamības veida un apmēra un saistītajām ekspozīcijas situācijām riska pārvaldības pasākumus īsteno, pamatojoties tieši uz identificēto bīstamības klasifikāciju (vispārējs riska apsvērums) vai pamatojoties uz konkrētu riska novērtējumu. Vairumā gadījumu ES tiesību aktos par ķimikālijām izmanto abu šo pieeju kombināciju. Saiknes starp dažādiem ES tiesību aktiem par ķimikālijām parasti ir labi noteiktas un darbojas samērā labi. ES tiesiskais regulējums ķimikāliju jomā kopumā ir izstrādāts tā, lai tiktu pieņemti uz zinātni un pierādījumiem balstīti lēmumi. Šāda pieeja nodrošina efektīvu, lietderīgu un saskaņotu izpildi. ES līmeņa rīcībpolitiski pasākumi joprojām ir relevanti un ar lielu pievienoto vērtību. Lai gan tiek lēsts, ka ES ķimikālijas reglamentējošo tiesību aktu īstenošanas kopējās regulatīvās izmaksas ES rūpniecībai ir vairāki miljardi euro gadā, šie tiesību akti ir nodrošinājuši arī ievērojamus ieguvumus, jo ļāvuši novērst ietekmi uz veselību un vidi (piem., veselības aprūpes izmaksas, ražīguma zudums, ciešanas un pāragras nāves gadījumi, sanācijas izmaksas un vides/ekosistēmas pakalpojumu degradāciju). Pēdējos gados ir būtiski uzlabojusies to datu kvalitāte un pieejamība, kas vajadzīgi, lai veiktu pamatotus riska novērtējumus un pieņemtu saprātīgus riska pārvaldības lēmumus. Turklāt ES zināšanu bāze par ķīmisko bīstamību un riskiem ir kļuvusi par pasaules līmeņa vērtību, un tā joprojām tiek palielināta un pilnveidota. Daudz kas no minētā atspoguļo to, ka atbildība par bīstamības un risku novērtēšanai vajadzīgo datu ģenerēšanu tiek nodota rūpniecības nozarei, lai gan iepriekš tas bija ES un dalībvalstu pārvaldes iestāžu pienākums, kā arī to, ka nozīmīgi resursi tiek ieguldīti atzītu un neatkarīgu ES aģentūru izveidē. 3.Identificētie sarežģījumi, trūkumi un nepilnības Atbilstības pārbaudē tika identificēti arī vairāki sarežģījumi, trūkumi un nepilnības. Daži no tiem ir saistīti ar konkrētiem tiesību aktiem. Tomēr, ņemot vērā atbilstības pārbaudes plašo tvērumu, tālākajās iedaļās ir izklāstīti tikai tie konstatējumi, kas skar tiesību aktu pareizu funkcionēšanu, skatoties no regulējuma un vispārīgākas perspektīvas, un kas neļauj pilnībā īstenot šo tiesību aktu potenciālu. 3.1.Īstenošana un izpildes panākšana ES ķimikālijas reglamentējošo tiesību aktu pareiza darbība lielā mērā ir atkarīga no resursu pieejamības publiskajās iestādēs, kas atbild par to īstenošanu un izpildes panākšanu. Tomēr dalībvalstu kompetento iestāžu iespēju, pieejamo resursu un specializēto zināšanu samazināšana un atšķirības rada būtiskus sarežģījumus, kas apgrūtina ES ķimikālijas reglamentējošo tiesību aktu īstenošanu un to izpildes panākšanu, kā arī to vispārējo efektivitāti un lietderīgumu. Piemēram, vairākas ieinteresētās personas ir paudušas bažas par harmonizētās klasifikācijas procesu tempu salīdzinājumā ar nozarē piekoptajiem pašklasifikācijas procesiem. Klasifikācija ļauj pienācīgi pārvaldīt riskus visā ES un ir konkrēti saistīta ar to aktīvo vielu apstiprināšanas procesiem, kuras izmanto augu aizsardzības līdzekļos un biocīdajos līdzekļos. Dalībvalstu iespējas sagatavot saskaņotu klasifikācijas dokumentāciju ir ierobežotas, jo īpaši laikposmā pēc 2008. gada finanšu krīzes. Turklāt darba slodze starp dalībvalstu kompetentajām iestādēm ir nevienmērīgi sadalīta, — tikai dažas dalībvalstis iznes lielāko daļu sloga. Resursu trūkums valsts līmenī ietekmē iespējas īstenot dažādas izpildes panākšanas darbības, piemēram, inspekcijas un citas kontroles darbības, tostarp tirgus uzraudzību vai ziņošanu. Tas, kā arī fakts, ka dažādās dalībvalstīs ir atšķirīgs īstenošanas un izpildes panākšanas līmenis, noved pie ES tiesību aktu nekonsekventas piemērošanas. Tas var radīt neuzticēšanos starp dalībvalstīm, tā rezultātā iedragājot savstarpējās atzīšanas principa piemērošanu un galu galā negatīvi ietekmējot preču brīvu apriti ES. Tāpat ļoti trūkst informācijas par to, kādā līmenī ir nodrošināta atbilstība spēkā esošajiem ES tiesību aktiem par ķimikālijām, jo īpaši saistībā ar patēriņa precēm. ES ātrās brīdināšanas sistēma bīstamu nepārtikas preču jomā (RAPEX) un ātrās brīdināšanas sistēma pārtikas un barības jomā (RASFF) ir efektīvi un lietderīgi instrumenti, kas ļauj apmainīties ar informāciju un datiem par pasākumiem, kuri īstenoti saistībā ar ražojumiem, kas rada nopietnu risku veselībai vai videi. Tomēr identificētais risks var nebūt radies neatbilstības dēļ. Turklāt par neatbilstīgiem ražojumiem, kas nerada nopietnu risku, netiek paziņots ar RAPEX vai RASFF starpniecību. Tādējādi šīs abas brīdināšanas sistēmas var sniegt tikai daļēju priekšstatu par ES tirgū laisto ražojumu vispārējo atbilstības līmeni. Turklāt Eiropas Savienībā importētie ražojumi, tostarp tiešsaistes pārdošanas rezultātā, joprojām īpaši apgrūtina tirgus uzraudzības iestāžu darbu, kura mērķis ir nodrošināt gan patērētāju vispārējo aizsardzību, gan godīgu konkurenci. Salīdzinājumā ar lielākiem uzņēmumiem MVU ir sarežģītāk izprast un ievērot juridisko prasību izmaiņas. Tas, kāds ir atbilstības līmenis spēkā esošajiem noteikumiem, ir atkarīgs arī no tā, cik skaidri ir noteikumi, lai dalībnieki izprastu savus juridiskos pienākumus. Aktuāls jautājums ir tas, ka pašlaik nav pietiekamas skaidrības par “CLP atvedināšanas principu metodes” piemērošanu. Skatoties no dalībvalsts un nozares asociācijas perspektīvas, var būt sarežģīti sasniegt mazus uzņēmumus, un ir būtiski atšķirīgs tā atbalsta līmenis, ko dalībvalstis sniedz MVU, lai tiem palīdzētu izprast un ievērot ES tiesību aktus par ķimikālijām. 3.2.Dublēšanās, slogi un procedūru temps Tagad zinātniskos ieteikumus un riska novērtējumu Komisijai nodrošina dažādas aģentūras un zinātniskās komitejas. To darba jomas un kompetenci nosaka attiecīgie tiesību akti. Esošo komiteju darbības reglamentos ir skaidri atzīta nepieciešamība nodrošināt labu un efektīvu sadarbību starp šīm aģentūrām un ar attiecīgajām ES aģentūrām. Taču atšķiras tas, cik stingra ir minētā prasība panākt konverģenci. Lai gan aģentūru uzdevumi un kompetence nereti ir skaidri nodalīti, pastāv jomas, kurās ir iespējama pārklāšanās (piem., rotaļlietas, mazgāšanas līdzekļi vai citas patēriņa preces, nanomateriāli). Tas nozīmē, ka vienu un to pašu vielu var novērtēt ECHA vai kāda no ES zinātniskajām komitejām — atkarībā no piemērojamajiem tiesību aktiem, un tas var potenciāli novest pie atšķirīgiem atzinumiem. Komisija jau ir uzsākusi darbu pie ECHA un EFSA bīstamības/riska novērtējuma racionalizēšanas, lai uzlabotu secinājumu konverģenci. Pastāv vēl citas iespējas vienkāršot pašreizējo sistēmu un racionalizēt riska novērtējuma procesus starp visām attiecīgajām ES novērtējuma struktūrām. Tas varētu uzlabot ķimikālijas reglamentējošo tiesību aktu darbības efektivitāti (piem., var izvairīties no centienu dublēšanās) un paredzamību (piem., var samazināt risku, ka ES līmenī varētu atšķirties bīstamības/riska novērtējumu rezultāti). Tas varētu arī samazināt nepieciešamību sniegt informāciju vairākiem sarunu partneriem un nodrošināt, ka tiek aktīvi iesaistītas visas attiecīgās ieinteresētās personas.

Centieni var arī daļēji dublēties saistībā ar datu ģenerēšanu, jo ieinteresētās personas nav informētas par to, kāda informācija ir pieejama un kur un kā var izmantot esošos datus. Datu apmaiņas problēmas starp iestādēm un tiesību aktiem rodas ne tikai nepietiekamās sadarbības dēļ, bet arī tādēļ, ka piekļuves un atkārtotas izmantošanas tiesības reizēm ir pārāk ierobežojošas. Šāda dublēšanās var radīt papildu izmaksas, kā arī nevajadzīgi pagarināt nepieciešamo laiku un galu galā negatīvi ietekmēt aizsardzības līmeni, konkurētspēju un piekļuvi tirgum, jo īpaši MVU gadījumā. Nākotnē šī negatīvā ietekme var palielināties, ņemot vērā to, ka ir sagaidāms, ka pieaugs informācijas apjoms par vielām un to bīstamības īpašībām. Piemēram, pāreja uz izteiktāku aprites ekonomiku nozīmē, ka būs nepieciešams izsekot ražojumos un atkritumu plūsmās esošās vielas, un tā rezultātā, protams, palielināsies datu apjoms. Vienlaikus arvien lielāku informācijas un datu apjomu ģenerē pašreizējais un turpmākais cilvēka un vides monitorings. Vispusīgāka pieeja ES ķimikālijas reglamentējošos tiesību aktos, arī izmantojot atvērto datu politiku un labāk izmantojot viedās tehnoloģijas, varētu uzlabot ES ķimikāliju tiesiskā regulējuma vispārējo efektivitāti un palīdzēt Komisijai pildīt apņemšanos nodrošināt lielāku pārredzamību. Izmantojot pašreizējo pieeju, kas paredz atsevišķu situācijas analīzi katras vielas gadījumā un ko izmanto bīstamības un riska novērtēšanas procesos, parasti tiek efektīvi identificēta konkrētas vielas bīstamība un riski situācijā, kādā šo vielu izmanto. Tomēr, ņemot vērā to, ka ir jānovērtē ļoti daudz vielu, un to, ka šāda novērtējuma veikšanai ir vajadzīgi ievērojami resursi un laiks, šai pieejai ir zināmi ierobežojumi vispārējās efektivitātes ziņā. Apspriešanās laikā visu kategoriju ieinteresētās personas uzsvēra, ka ir vajadzīgs lielāks elastīgums un integrētāks un holistiskāks skatījums, lai ķimikālijas ar līdzīgu bīstamību, risku vai funkciju tiktu novērtētas kā grupa. Tas varētu nodrošināt ievērojamus efektivitātes uzlabojumus no cilvēka veselības un vides aizsardzības, bīstamības un riska novērtēšanas paātrināšanas un nozares iegūtā izmaksu ietaupījuma viedokļa, jo ļautu izvairīties no bīstamu vielu aizstāšanas ar tādām alternatīvām, kuras vēlāk, visticamāk, tāpat tiktu aizliegtas. Tomēr joprojām nav rasts risinājums sarežģītajam jautājumam par to, kā jēgpilni definēt šādu vielu grupu. 3.3.Paziņošana par bīstamību un drošības informācija Nesen veiktā Eirobarometra aptaujā atklājās, ka mazāk nekā puse respondentu (45 %) uzskata, ka ir labi informēti par patēriņa preču sastāvā esošo ķimikāliju potenciālo bīstamību. Tas, ka ir samērā zems izpratnes līmenis par konkrētām piktogrammām, marķējumiem un brīdinājumiem, daļēji ir pārmērīgā informācijas apjoma dēļ, piemēram, ir pārāk daudz teksta vai ķīmisko nosaukumu, kas patērētājiem nav zināmi un ir uzdrukāti vairākās valodās. Citos gadījumos to var izraisīt juridisko prasību pārklāšanās, piemēram, starp CLP regulu, Mazgāšanas līdzekļu regulu un/vai Kosmētikas līdzekļu regulu. Tas pakārtotajiem lietotājiem un patērētājiem neļauj koncentrēt uzmanību uz būtisku informāciju par bīstamību. Tas nozīmē, ka varētu vienkāršot veidu, kā patērētājus informē par bīstamību un drošību, tostarp izmantot digitālās tehnoloģijas, piemēram, QR kodus. Tajā pašā laikā, ja trūkst kādas informācijas par patēriņa precēm, tas ietekmē patērētāju spēju izdarīt informētu izvēli. Tas tā var būt tāpēc, ka trūkst prasību par kosmētikas līdzekļu marķēšanu, lai informētu par to bīstamību videi. Tāpat pašreizējā pieeja attiecībā uz alergēniem nav pietiekami saskaņota saistībā ar informācijas sniegšanu patērētājiem un cilvēka veselībai radīto risku novērtēšanu. Turklāt tas rada pārklāšanos marķēšanas prasību ziņā. Tādējādi, uzlabojot pašreizējo pieeju attiecībā uz alergēniem, varētu uzlabot arī patērētāju aizsargātību un informētību. Atbilstības pārbaudē tika identificēti sarežģījumi arī saistībā ar ECHA uzturēto klasificēšanas un marķēšanas sarakstu, un tie ietekmē saraksta kā tāda instrumenta vērtību, ar ko paziņo par bīstamību. Saraksts ietver ražotāju un importētāju paziņoto klasifikācijas un marķēšanas informāciju par tirgū laižamajām vielām. Tomēr vienai un tai pašai vielai bieži vien var būt vairākas klasifikācijas, jo dažādie paziņotāji nevienojas par ierakstu, neraugoties uz juridisko pienākumu darīt visu iespējamo, lai panāktu vienošanos, un uz ECHA un Komisijas centieniem atbalstīt uzņēmumus. Šo situāciju saasina tas, ka ECHA nav juridiska pamata veikt pašklasifikācijas kvalitātes pārbaudes un nodrošināt, lai sarakstā nebūtu novecojušu paziņojumu vai kļūdu. 3.4.Riska pārvaldības pasākumu konsekvence Iespējams nozīmīgs trūkums ir vispusīgas pieejas neesība attiecībā uz neaizsargātu grupu aizsardzību, kā apspriešanās laikā uzsvēra vairākas ieinteresētās personas, kas pārstāv pilsonisko sabiedrību un NVO. Tiesību aktos nav iekļautas sistemātiskas atsauces uz neaizsargātām grupām, un riski, kuriem ir pakļautas šīs grupas, ne vienmēr ir konsekventi ņemti vērā konkrētu ražojumu/risku/nozaru tiesību aktos. Gadījumos, kad šādi juridiskie noteikumi ir pieņemti, riski tiek ņemti vērā katrā gadījumā atsevišķi ar atšķirīgām definīcijām un formulējumu. Tas varētu novest pie situācijas, ka dažādi tiesību akti nodrošina atšķirīga līmeņa aizsardzību vienai un tai pašai neaizsargātai grupai (piem., bērniem) vai grupām, kas ir sevišķi uzņēmīgas pret konkrētām bīstamām vielām (piem., nedzimušiem bērniem, zīdaiņiem un pusaudžiem). Dažas nekonsekvences tika identificētas saistībā ar riska pārvaldības lēmumiem dažādajos tiesību aktos attiecībā uz endokrīnajiem disruptoriem, vielām, kas ir noturīgas, bioakumulatīvas un toksiskas, vielām, kas ir ļoti noturīgas un ļoti bioakumulatīvas, un vielām, kas atbilst klasifikācijas kritērijiem par toksisku ietekmi uz specifisku mērķorgānu. Ir svarīgi nodrošināt ES tiesību aktu konsekvenci, tostarp sākot no vielām, kas rada līdzīgas bažas, līdz pat kancerogēnām, mutagēnām vai reproduktīvajai sistēmai toksiskām vielām. Būtu jāapsver iespējamā pievienotā vērtība, ko dotu jaunu bīstamības klašu ieviešana CLP regulā (piem., sauszemes toksicitāte, neirotoksicitāte, imunotoksicitāte, endokrīnie disruptori, noturīgi bioakumulatīvas un toksiskas vielas, ļoti noturīgas un ļoti bioakumulatīvas vielas). Nesen pieņemtajā paziņojumā par endokrīnajiem disruptoriem Komisija apņēmās uzsākt starpnozaru atbilstības pārbaudi, lai novērtētu, vai attiecīgie ES tiesību akti par endokrīnajiem disruptoriem ir piemēroti definētā mērķa sasniegšanai. Atbilstības pārbaude dos iespēju izanalizēt, kā mijiedarbojas dažādās normas un pieejas attiecībā uz endokrīnajiem disruptoriem, tajā tiks identificēti jebkādi iespējamie trūkumi, nekonsekvences vai sinerģijas un tiks novērtēta to kopējā ietekme šādos aspektos: izmaksas un ieguvumi cilvēka veselības un vides kontekstā, ES lauksaimnieku un rūpniecības konkurētspēja un starptautiskā tirdzniecība. Zinātniskās nenoteiktības un zināšanu neesības vai ierobežojuma kontekstā piesardzības princips ir nozīmīgs elements, kas palīdz nodrošināt cilvēka veselības un vides aizsardzību pret iespējamiem riskiem, izvairīties no nākotnē iespējamas un dārgas ietekmes un atveseļošanās, kā arī izvairīties no nesamērīgām vai nevajadzīgām riska pārvaldības izmaksām. Atbilstības pārbaudē tika uzsvērts bisfenola A (BPA) gadījums kā pozitīvs piesardzības principa izmantošanas piemērs. Šajā gadījumā tika aizliegts laist tirgū un importēt ES bērnu pudelītes, kas satur BPA, lai nepieļautu zīdaiņu eksponēšanu BPA un izvairītos no iespējamām negatīvām fiziskajām un garīgajām sekām. Sabiedriskajā apspriešanā vairākas NVO, arodbiedrības un dažu dalībvalstu kompetentās iestādes joprojām pauda bažas par piesardzības principa izmantošanas praktisko piemērošanu, ņemot vērā to, ka ķimikāliju politikas jomā tas ir piemērots tikai dažos gadījumos. Tādēļ būtu jāpievērš papildu uzmanība tā praktiskajai piemērošanai. 3.5.Riska novērtējums, zināšanu iztrūkums un sarežģījumi saistībā ar zinātnisko ieteikumu ievērošanu ES ķimikālijas reglamentējošo tiesību aktu pienācīga darbība un spēja reaģēt uz nākotnes sarežģījumiem ir cita starpā atkarīga no ES un dalībvalstu spējas pieņemt lēmumus, balstoties uz pamatotiem, relevantiem un atjauninātiem datiem. ES un dalībvalstu līmenī ir pieliktas lielas pūles, lai nodrošinātu tādu datu pieejamību, salīdzināmību un kvalitāti, kas vajadzīgi, lai varētu pieņemt efektīvus ķīmiskā riska pārvaldības lēmumus. Tāpat pēdējās divās desmitgadēs ir būtiski uzlabojusies zinātniskā izpratne par to, kā bīstamas ķimikālijas ietekmē cilvēka veselību un vidi. ES pašreizējā zināšanu bāze par ķimikālijām, t.sk. to īpašībām, datiem par ķimikāliju ekotoksicitāti un par ķimikāliju izmantošanu un ekspozīciju, pasaulē ir unikāla un daudzos gadījumos tiek darīta pieejama arī valdībām, nozarēm un ieinteresētajām personām ārpus ES. Tomēr joprojām trūkst svarīgu zināšanu, jo īpaši par eksponētību bīstamām ķimikālijām, to izmantošanu un ietekmi uz cilvēkiem un vidi, tostarp bioloģisko daudzveidību un ekosistēmu izturētspēju. Līdzīgas bažas pastāv attiecībā uz jauniem un potenciāliem ķīmiskiem riskiem. Nav pilnīgas izpratnes par bīstamu ķimikāliju nozīmi sarežģītajā mijiedarbībā ar citiem vides stresoriem un to, kādā mērā tās ietekmē vidi. Tas nozīmē, ka, piemērojot pašreizējo tiesisko regulējumu, tostarp testēšanas un novērtēšanas metodes, parasti nevar koncentrēt uzmanību uz šādu ilgtermiņa, liela mēroga un sarežģītu ekoloģisko ietekmi. Tādēļ ES pētniecības un inovācijas finansējums joprojām ir ļoti būtisks, lai kopumā uzlabotu cilvēku un vides monitoringu un novērstu šādu zināšanu trūkumu. Šādā veidā apkopoto informāciju varētu arī ievadīt ES līmeņa agrīnās brīdināšanas sistēmā, lai varētu identificēt jaunus un potenciālus ķīmiskos riskus. Informācija par eksponētību bīstamām ķimikālijām ir vajadzīga, lai izstrādātu ekspozīcijas scenārijus attiecībā uz plānotu, parastu, saprātīgu un/vai prognozējamu produkta izmantošanu vai prognozējamu/paredzamu situāciju. Pierādījumi liecina, ka rūpniecības nozare un publiskās iestādes ne vienmēr ir informētas par visiem veidiem, kā izmanto konkrētas bīstamas ķīmiskās vielas, kurām ir plašs lietojumu spektrs neskaitāmās dažādās patēriņa precēs. Turklāt ir pieejama tikai ierobežota informācija par vidē emitēto/izplatīto bīstamo ķimikāliju kopējo daudzumu. Šie divi elementi kopā var ietekmēt to spēju izstrādāt reālistiskus, pieņemamus un pamatotus ekspozīcijas scenārijus un tādējādi arī identificēt piemērotākos riska pārvaldības pasākumus. Par bīstamības un riska novērtēšanu atbildīgo iestāžu rīcībā ne vienmēr ir visa iespējami būtiskā vai jaunākā informācija un dati, kas vajadzīgi lēmumu pieņemšanas procesā. Šajā saistībā zinātniski recenzēti pētījumi ir svarīgs papildinājums, ja vien tie ir uzticami un pienācīgi dokumentēti, jo īpaši lai varētu identificēt agrīnas brīdināšanas signālus un reaģēt uz tiem. Taču trūkst instrumentu, kas apkopotu un uzraudzītu nesen veiktas un lietderīgas zinātniskās publikācijas un nodrošinātu, ka iestādes ir informētas par pieejamajiem datiem. Turklāt joprojām pastāv šķēršļi, kas ierobežo alternatīvu testēšanas metožu (kurās neizmanto dzīvniekus) izmantošanu un akceptēšanu reglamentēšanas nolūkos un kas daļēji ir saistīti ar pieejamo testēšanas pamatnostādņu nepilnībām. ES ķimikālijas reglamentējošo tiesību aktu ietvaros īstenotie riska novērtēšanas procesi nav tieši izstrādāti nolūkā identificēt un novērtēt dažādu bīstamu ķimikāliju radītos potenciālos riskus cilvēka veselībai un videi gadījumos, ja vielas iedarbojas kombinācijā (to sauc arī par “kombinēto efektu” jeb “kokteiļefektu”). Komisija 2012. gadā atzīmēja , ka “pašreizējie ES tiesību akti neparedz veikt visaptverošu un integrētu novērtējumu”, un paziņoja, ka ir nodomājusi ar vairākiem tālākiem pasākumiem to labot. Kopš tā laika ir panākts progress attiecībā uz zināšanu veidošanu un riska novērtēšanas metodiku izstrādi augu aizsardzības līdzekļu kontekstā un plašākā pārtikas ķēdes kontekstā. Tomēr nav panākta vienošanās par praktiski piemērojamu metodiku sistēmu visām ķīmiskajām vielām. Prasības nodrošināt apvienotās ietekmes riska novērtējumu ir noteiktas tikai dažos tiesību aktos (piem., pesticīdu jomā), savukārt citos tiesību aktos nav juridisku prasību, kas paredzētu šādu novērtējumu. Zināšanu trūkums par vielām ražojumos rada aizvien lielākas bažas, jo ES pāriet uz izteiktāku aprites ekonomiku. Lai gan ir veikti pasākumi saistībā ar bīstamu ķimikāliju izsekojamību atkritumos un reciklētu materiālu plūsmās, pārejai uz izteiktāku aprites ekonomiku būs vajadzīgs, lai tā vietā, ka tiek aplūkoti potenciālie riski, ko rada bīstamas ķīmiskās vielas vienas un unikālas “dzīves” laikā, balstoties uz lineāru pieeju “ņem-izgatavo-izmet”, riska novērtējumā, iespējams, tiktu ņemta vērā iespējamība, ka šādas bīstamas ķīmiskās vielas var atgriezties ķēdē reciklēšanas rezultātā. Iespējams, būs attiecīgi jāpielāgo tas, kā tiek veikti bīstamības un riska novērtējumi, ņemot vērā patērētāju informētības pieaugumu un pieprasījuma palielināšanos pēc ilgtspējīgiem un aprites ekonomikai atbilstošākiem ražojumiem. 3.6.Globālā konkurētspēja, inovācijas un ilgtspēja ES ķimikālijas reglamentējošiem tiesību aktiem ir bijusi svarīga nozīme vielu, maisījumu un izstrādājumu brīvas aprites nodrošināšanā, pateicoties standartu un prasību saskaņošanai. Eiropā lielākoties ir vienlīdzīgi konkurences apstākļi, un ķimikālijas reglamentējošie tiesību akti ir nostiprinājuši iekšējo tirgu un uzlabojuši ES rūpniecības nozares konkurētspēju, kā to atspoguļo ES iekšējās tirdzniecības izaugsme. ES ķīmiskā rūpniecība joprojām ir starptautiski konkurētspējīga, lai gan ir samazinājusies Eiropas daļa globālajos pārdošanas apjomos. Globalizācija, ķimikāliju ražošanas spēcīga izaugsme citās pasaules daļās un straujas tehnoloģiju pārmaiņas ir galvenie sarežģījumi, ar ko saskaras ES ķīmiskā rūpniecība. Visām ieinteresētajām personām visos līmeņos un galvenokārt pašai rūpniecības nozarei būs daudz jādara, lai uzturētu un nostiprinātu Eiropas rūpniecisko līderību. ES ķīmiskās rūpniecības galvenās vērtības ir augsts tehnoloģiju attīstības līmenis, prasmīgs un talantīgs darbaspēks un pasaules klases zinātniskā bāze. Šīs vērtības kopā ar ES globālo līderību daudzos ar ilgtspēju un ķīmiskajām vielām saistītos aspektos nodrošina stabilu pamatu minēto sarežģījumu risināšanai.