[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 11.4.2008 COM(2008) 181 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM Eiropas Komisijas gada ziņojumspar Stabilitātes instrumentu 2007. gadā – kopsavilkums {SEC(2008) 446} KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM Eiropas Komisijas gada ziņojums par Stabilitātes instrumentu 2007. gadā – kopsavilkums IEVADS Šo ziņojumu iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. novembra Regulas (EK) Nr. 1717/2006, ar ko izveido Stabilitātes instrumentu, 23. pantā noteikto prasību ziņot. Šajā pantā noteikts: „Komisija pārbauda progresu, kas sasniegts, ieviešot šajā regulā paredzētos pasākumus, un iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ikgadēju ziņojumu par palīdzības ieviešanu. Ziņojumu iesniedz arī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai. Ziņojumā norāda informāciju par gada laikā finansētajiem pasākumiem un informāciju par monitoringa un novērtēšanas rezultātiem, kā arī informāciju par iepriekšējā gada budžeta īstenošanu, ņemot vērā saistības un maksājumus pa reģioniem un sadarbības partneriem.” Šo ziņojumu iesniedz arī kā papildinājumu informācijai, kas jau ir iesniegta saskaņā ar regulas par Stabilitātes instrumentu 6. panta 6. punktā minēto prasību ziņot. Šajā punktā noteikts: „Pēc iespējas agrāk pēc ārkārtas palīdzības pasākumu pieņemšanas un katrā ziņā ne vēlāk kā septiņus mēnešus pēc tam Komisija ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei, sniedzot pārskatu par pašreizējiem un plānotajiem Kopienas reaģēšanas pasākumiem, tai skaitā par ieguldījumu no citiem Kopienas finanšu instrumentiem, izstrādāto valsts līmeņa un daudzvalstu stratēģijas dokumentu statusu un Kopienas lomu plašākā starptautiskā un daudzpusējā mērogā. Šajā ziņojumā arī norāda, vai Komisija plāno turpināt ārkārtas palīdzības pasākumus, un, ja jā, tad to plānoto ilgumu.” Pašreizējā prakse, ko Komisija ieviesa 2007. gadā, ir Eiropas Parlamenta un Padomes sistemātiska informēšana par ārkārtas palīdzības pasākumiem, kurus atbalstīs saskaņā ar Stabilitātes instrumentu kā daļu no ES rīcības krīzes situācijās. Ņemot vērā to, ka prasībām ziņot par katru atsevišķu programmu ir jābūt izpildāmām, ir ierosināts izmantot šo ziņojumu un turpmākos ikgadējos ziņojumus, lai atjauninātu visu iepriekš aprakstīto spēkā esošo pasākumu, tostarp to aspektu, par kuriem nevarēja sniegt informāciju pirms īstenošanas sākšanas, vispārēju īstenošanu. I. STABILITāTES INSTRUMENTA PRIEKšVēSTURE Izmantojot EK ārējos instrumentus, jau vairākus gadus Komisija ir sniegusi ieguldījumu Eiropas Savienības kopējā rīcībā krīzes situācijās gan saistībā ar dabas katastrofām, gan politiskās krīzes situācijām trešās valstīs, pēdējā gadījumā bieži vien līdztekus ES vienotajai rīcībai Kopējās ārpolitikas un drošības politikas (KĀDP) vai Eiropas Drošības un aizsardzības politikas (EDSP) ietvaros. No 2000. līdz 2006. gadam šāds EK ārējais instruments krīzes situācijās, kas nebija humanitāra krīze, jo īpaši bija EK Ātrās reaģēšanas mehānisms (ĀRM). Neskatoties uz pieticīgajiem finanšu piešķīrumiem (30 miljoni eiro gadā) un programmu īso termiņu (ilgākais, seši mēneši), ĀRM finansētajiem projektiem bija svarīga loma vairākos ES veiktajos reaģēšanas pasākumos krīzes situācijās, daudzos gadījumos uzsākot programmas ģeogrāfisko instrumentu ietvaros vai saskaņojot tās ar KĀDP / EDAP darbībām. ĀRM veiksmīgi izmantoja, piemēram, pēc krīzes Afganistānā, sniedzot palīdzību pēc cunami un saistībā ar Ačehas miera procesu, ES Robežu palīdzības misiju Moldovas Republikā un Ukrainā, kā arī sniedzot palīdzību vairākās citās krīzes situācijās Āfrikā, Latīņamerikā, Rietumbalkānos un Tuvos Austrumos. Stabilitātes instrumenta ieviešana 2007. gadā ievērojami palielināja Komisijas reaģēšanas spējas krīzes situācijās, jo šis jaunais instruments ir galvenokārt vērsts uz reaģēšanas pasākumiem krīzes situācijās (vairāk nekā pusotra miljarda eiro no kopējiem nedaudz vairāk par diviem miljardiem eiro septiņos gados)[1]. Salīdzinājumā ar ĀRM Stabilitātes instrumenta reaģēšanas pasākumiem krīzes situācijā ir ievērojami lielāks finanšu piešķīrums (93 miljoni eiro 2007. gadā un vidēji 230 miljoni eiro gadā reaģēšanas pasākumiem krīzes situācijā laika posmā no 2007.-2013. gadam) un ievērojami garākas programmas (18 mēneši ar iespēju īpašos apstākļos programmu pagarināt). Šā ziņojuma II nodaļā un pievienotajā Komisijas dienestu darba dokumentā ir izklāstīti pasākumi, kas pieņemti saskaņā ar regulas par Stabilitātes instrumentu 3. pantu, proti, „atbalsts, ko sniedz krīzes vai iespējamas krīzes situācijā”. Stabilitātes instrumenta „rīcība krīzes situācijās” ir Eiropas Komisijas Ārējo attiecību ģenerāldirektorāta (Ārējo attiecību ĢD) A direktorāta tiešais pienākums, aizvien vairāk īstenošanas posmā iesaistot Komisijas delegācijas trešās valstīs. Stabilitātes instruments ietver arī ilgāka termiņa komponentu, ar kuru sniedz „ palīdzību stabilas sadarbības apstākļos ”. Stabilitātes instruments ietver arī šādus plānojamos pasākumus. 1. Pasākumus, lai novērstu ilgāka termiņa starpreģionālos draudus drošībai saskaņā ar regulas par Stabilitātes instrumentu 4. panta 1. un 2. punktu. Stabilitātes instrumenta stratēģijas dokumentā 2007. līdz 2013. gadam Komisija saskaņā ar 4. panta 1. un 2. punktu ir noteikusi prioritātes attiecībā uz darbībām ilgākā laika posmā. Pirmkārt, atbalsta sniegšana starptautiskajiem centieniem novērst masu iznīcināšanas ieroču izplatīšanu, veicot darbības, lai uzlabotu ķīmisku, bioloģisku, radioloģisku un kodolmateriālu vai aģentu efektīvu kontroli, atbalsta sniegšana divējāda lietojuma preču kontrolei un ieroču jomā strādājošo zinātnieku zināšanu pārorientēšanai uz mierlaika darbībām (53 miljoni eiro 2007.-2008. gadā). Otrkārt, atbalsta sniegšana globāliem un starpreģionāliem centieniem novērst draudus, ko rada nelegāla tirdzniecība, terorisms un organizētā noziedzība (19 miljoni eiro 2007.- 2008. gadā). Ar Stabilitātes instrumenta ilgtermiņa komponentu atceļ dažas iepriekšējās budžeta pozīcijas (piemēram, budžeta pozīciju par narkotikām). Divas citas prioritātes saskaņā ar 4. panta 1. punktu ir draudi būtiskām infrastruktūrām un nopietni draudi sabiedrības veselībai ar iespējamu starpvalstu dimensiju. Pēdējās jomas ir jaunas, un īpašo programmu izstrādāšanai būs vajadzīgi plaši sagatavošanās darbi. Komisija turpmākajās indikatīvajās programmās plāno atgriezties pie šīm divām jomām. Stratēģiju 2007.-2011. gadam un indikatīvo programmu 2007.-2008. gadam saskaņā ar regulas par Stabilitātes instrumentu 4. pantu pieņēma 2007. gada augustā pēc Stabilitātes instrumenta komitejas vienprātīgi pieņemta labvēlīga atzinuma un Eiropas Parlamenta labvēlīga atzinuma. Šo komponentu ir plānojis Ārējo attiecību ĢD, bet tas ir EuropeAid sadarbības biroja ( EuropeAid sadarbības biroja ĢD) tiešā pārziņā. Tas ir aprakstīts šā ziņojuma IV nodaļā. 2. „Pirms un pēc krīzes kapacitātes veidošanas pasākumi” saskaņā ar regulas par Stabilitātes instrumentu 4. panta 3. punktu , turpmāk tekstā „gatavība reaģēt uz katastrofām un krīzēm”. Laika posmā no 2007.-2008. gadam 15 miljoni eiro ir paredzēti šim komponentam, no kuriem 7 miljoni eiro bija paredzēti 2007. gadam. Šis komponents, ko arī centrāli pārvalda Ārējo attiecību ĢD A direktorāts, ir aprakstīts šā ziņojuma III nodaļā. II. GATAVīBA REAģēT UZ KATASTROFāM UN KRīZēM SASKAņā AR STABILITāTES INSTRUMENTU (3. PANTS, BUDžETA 19 06 01. POZīCIJA) II.1. Stabilitātes instruments kā daļa no ES plašāka reaģēšanas pasākumu krīzes situācijā instrumentu kopuma Lai ES varētu būt lielāka loma ārpolitikā un drošības politikā, tai ir jābūt efektīvai rīcībspējai, lai reaģētu uz krīzes situācijām trešās valstīs , tādējādi palīdzot tām atgriezties uz ilgtspējīgas attīstības ceļa. Lai uzlabotu Eiropas Savienības spējas reaģēt uz krīzes situācijām pasaulē, jāuzlabo dažādie instrumenti, kas ir Eiropas Savienības rīcībā (civilie un militārie krīžu pārvaldības instrumenti, diplomātija, kā arī atbalsts attīstībai vai tirdzniecības politika), kā arī jānodrošina, ka šie instrumenti var darboties kā viens veselums . Stabilitātes instruments ir būtisks papildinājums Kopienas instrumentiem krīzes situācijās, no kuriem citi instrumenti ir humānā palīdzība[2], civilā aizsardzība (ar MIC)[3] vai citi ārējie finanšu instrumenti, kad tos steidzami ievieš kā reakciju uz krīzes situācijām[4]. Šie Kopienas instrumenti kopā ar ES vienoto rīcību KDĀP / EDAP ietvaros ir ES reaģēšanas spēju krīzes situācijā pamatā. Pat pirms Lisabonas līguma stāšanās spēkā papildu un cieši koordinēta Kopienas un KĀDP instrumentu izmantošana politiskās krīzes situācijās trešās valstīs bija kļuvusi par normu . Papildus tam, ka pienākums nodrošināt ārējās rīcības saskaņotību noteikts minētajā līgumā, gan Eiropas iedzīvotāji, gan cilvēki citviet pasaulē sagaida, ka Eiropas Savienība būs spējīga izvērst kopīgu rīcību. Neviens instruments nav tam labāks piemērs par Stabilitātes instrumenta reaģēšanas pasākumu krīzes situācijās komponentu – lai arī tas ir pirmā pīlāra instruments, kurā lēmumus pieņem Komisija, ciešas politiskās koordinēšanas prakse ar ES dalībvalstīm (jo īpaši Politikas un drošības komitejā, bet arī ģeogrāfiskajās darba grupās) ir to padarījusi par politiski aktīvu EK instrumentu. II.2. Stabilitātes instrumenta reaģēšanas programmu krīzes situācijās izcelsme Īpašās būtības dēļ Stabilitātes instrumenta reaģēšanas programmas krīzes situācijā nevar iepriekš plānot. Tās izstrādā, reaģējot uz krīzes un gaidāmās krīzes situācijām , kad ar citiem EK finanšu instrumentiem nevar pietiekami ātri sniegt palīdzību. Parasti Stabilitātes instrumentu var mobilizēt, kad rodas jauna nopietna politiskā krīze vai dabas katastrofa, vai kad ir iespēja novērst krīzi vai iespēja panākt progresu konflikta risināšanā, vai kad jānodrošina droši apstākļi EK palīdzības sniegšanai. Kad Stabilitātes instrumenta pasākumus izmanto politiskās krīzes situācijā, vairākos gadījumos tie ir izstrādāti un īstenoti kopā ar KĀDP / EDAP darbībām. Reaģējot uz konkrētu krīzes situāciju, Stabilitātes instrumenta mobilizēšana nevar notikt automātiski. Katrā atsevišķā situācijā izlemj, vai „krīze vai gaidāmā krīze” trešā valstī attaisno šā instrumenta izmantošanu. Ir ilgstošas krīzes, kuru ilgstamība pēc būtības neattaisnotu jaunu iniciatīvu finansēšanu Stabilitātes instrumenta ietvaros un kurās piemērotāki ir EK ģeogrāfiskie instrumenti. Tāpat ir situācijas, kurās krīzes sākšanās iespējamība ir pietiekama, lai attaisnotu šā instrumenta izmantošanu. Lai arī Komisijas Ārējo attiecību ģenerāldirektorāta kompetencē ir Stabilitātes instrumenta ietvaros ierosināt jaunus reaģēšanas pasākumus krīzes situācijās un Komisijas ekskluzīvā kompetencē ir lēmumu pieņemšana par Stabilitātes instrumenta programmām un to īstenošana, idejas jaunām Stabilitātes instrumenta programmām bieži vien izstrādā elastīgā veidā, diskusijās ar vairākiem dalībniekiem ES (citiem ģenerāldirektorātiem un Komisijas dienestiem, delegācijām, bet arī Padomi un atsevišķām ES dalībvalstīm, Eiropas Parlamentu utt.), vai plašākā starptautiskā sabiedrībā (saņēmējas valsts iestādes, ANO aģentūras, divpusējas struktūras), vai ar pilsoniskās sabiedrības dalībniekiem. Programmas komponentus nosaka, pamatojoties uz vajadzību novērtēšanu un galvenajiem jautājumiem, kas jārisina konkrētajā krīzes situācijā. Dažreiz projektus no sākuma izstrādā Komisijas darbinieki, kamēr citos gadījumos izstrādātus projektu priekšlikumus saņem no NVO vai starptautiskām organizācijām. Pēc sākotnējās priekšlikumu izskatīšanas, vai priekšlikumi ir juridiski atbilstīgi un praktiski iespējami, parasti ir vajadzīgs papildu identifikācijas darbs un sarunas ar īstenotājiem partneriem. Stabilitātes instrumenta apstiprināšanas procedūras ir izstrādātas, lai nodrošinātu programmu ātru pieņemšanu , tajā pašā laikā ļaujot veikt vajadzīgās iepriekšējās konsultācijas un koordinēšanu. Atšķirībā no ES humānās palīdzības pasākumiem, ko ievieš dažu dienu vai nedēļu laikā, sagatavošanās laiks Stabilitātes instrumenta programmu ieviešanai – sākot no sākotnējā vajadzību novērtējuma līdz pirmo darbību finansēšanai notikuma vietā – parasti ir no diviem līdz trīs mēnešiem. Tas ir saprotams – kamēr humānās palīdzības pasākumi ir apolitiski un tos var sākt īstenot nekavējoties, Stabilitātes instrumenta pasākumi ir politiski, un tos nevar īstenot bez pienācīgām politiskām apspriedēm ar ES, saņēmējas valsts iestādēm un citiem starptautiskiem dalībniekiem. II.3. 2007. gadā pieņemtās Stabilitātes instrumenta reaģēšanas programmas krīzes situācijās Šis Stabilitātes instrumenta rīcības krīzes situācijās elements ir budžeta lielākā daļa 19 06 nodaļā (91 miljons eiro 2007. gadā)[5]. Šo piešķīrumu 2007. gadā gandrīz pilnībā izlietoja – saistību apropriāciju izlietojums sasniedza 99 % no kopējām saistībām, kamēr maksājumu apropriāciju izlietojums sasniedza 68 % no kopējām saistībām[6] (sīkāku informāciju skatīt pielikumā). Lai arī budžeta apropriāciju pilnīgs izlietojums nav a priori būtisks mērķis šāda veida instrumentam, saistību apropriāciju augstais izlietojuma līmenis rāda, ka varēja izlietot vairāk līdzekļu. Tādējādi vairāku jau izstrādātu programmu pieņemšana bija jāatliek uz 2008. gada sākumu. Tas pierāda, ka finanšu plānā paredzētais līdzekļu palielinājums šim budžeta pantam ir attaisnojams. Pasākumi, kas pieņemti 2007. gadā, atšķiras gan ģeogrāfiskā, gan temata ziņā – lasītāja uzmanība tiek vērsta uz pielikumiem, kur sniegts projektu apraksta kopsavilkums un pārskats tabulas veidā. Vairākas 2007. gadā pieņemtās programmas jau ir devušas konkrētus rezultātus. Temata ziņā atbalstītie pasākumi aptver plašu jautājumu klāstu , kuri ir vērsti uz katras konflikta / pēckonflikta situācijas konkrētajām vajadzībām – īslaicīgs padoms, lai izstrādātu un uzsāktu pēckonflikta drošības sistēmas reformu (Kongo Demokrātiskajā Republikā, Gvinejā-Bisavā, Libānā), papildu pasākumi vietās, kur izvietotas EDAP misijas (piemēram, Kongo Demokrātiskajā Republikā, Afganistānā, Čadā), atbalsts reģionālajai miera veidošanas kapacitātei (ĀS misija Somālijā (AMISOM), ĀS un ANO starpniecība Darfūrā), tiesiskums un tiesas iestādes pārejas periodā (Afganistānā, Kolumbijā un Haiti), atbalsts pagaidu pārvaldei (Starptautiskais civilais birojs Kosovā), konfliktu risināšana un samierināšana (Ugandā, Zimbabvē, Birmā/Mjanmā un Dienvidtaizemē), pēckonflikta vajadzību novērtējums un atlabšana (Libānas bēgļu nometne), atbalsts pārvietotiem iedzīvotājiem (Libāna, Sīrija) un konfliktu resursi (Kimberlijas process, izmantojot tam paredzētu instrumentu). 2007. gadā nefinansēja vērienīgas programmas saistībā ar palīdzības sniegšanu katastrofas gadījumā , tomēr ar Stabilitātes instrumentu 2007. gada beigās un 2008. gada sākumā varēja atbalstīt vairākus pēckatastrofu vajadzību novērtējumus, uz kuru pamata šogad varētu izstrādāt reaģēšanas programmas katastrofas gadījumā. Ģeogrāfiski lielāko daļu līdzekļu (38,9 miljonus eiro, aptuveni 43 % no kopsummas) piešķīra pasākumiem Āfrikas valstīs , kas atrodas uz dienvidiem no Sahāras, proti, Čadai, Darfūrai, Somālijai, Kongo Demokrātiskajai Republikai, Ugandai, Gvinejai-Bisavai un Zimbabvei (sīkāku informāciju skatīt pielikumā). Tuvajos Austrumos aptuveni 19,7 miljoni eiro jeb 22 % no līdzekļiem bija paredzēti programmām Libānā un okupētajās palestīniešu teritorijās, kā arī Irākas bēgļu atbalstam Sīrijā (sīkāku informāciju skatīt pielikumā). Rietumbalkānu reģiona valstīm piešķīra 10 miljonus eiro, lai atbalstītu Starptautiskā civilā biroja (SCB) Kosovā darbības izdevumus (sīkāku informāciju skatīt pielikumā). Latīņamerikas un Karību jūras reģiona valstīs 9 miljonus eiro (aptuveni 10 % no līdzekļiem) izmantoja programmās Kolumbijā, Haiti un Bolīvijā (sīkāku informāciju skatīt pielikumā). Visbeidzot, Āzijas un Klusā okeāna reģionā 5,9 miljonus eiro, aptuveni 6 % no kopsummas, piešķīra Stabilitātes instrumenta programmām Afganistānā, Dienvidtaizemē un Birmā/Mjanmā (sīkāku informāciju skatīt pielikumā). Papildus iepriekš uzskaitītajām pieņemtajām programmām un atbalstītajiem pasākumiem 2007. gadā finansēja vairākus sagatavošanās pasākumus (piemēram, ekspertu veiktas novērtēšanas misijas) saistītām programmām, ko Stabilitātes instrumenta ietvaros iespējams ierosinās 2008. gadā (sīkāku informāciju skatīt pielikumā). Ciešu un regulāru Stabilitātes instrumenta visu programmu uzraudzību nodrošina EK delegācijas saņēmējās valstīs. Bieži vien delegācijas ir tieši atbildīgas arī par palīdzības programmu īstenošanu. Ņemot vērā to, ka Stabilitātes instrumenta pirmās programmas darbojas tikai dažus mēnešus, līdz šim nav veikti novērtējumi . II.4. Pirmās atziņas, kas gūtas 2007. gadā Pirmais gads, kad darbojas Stabilitātes instrumenta rīcības krīzes situācijās elements, ir bijis veiksmīgs. Neskatoties uz to, ka nebija pietiekamu resursu un struktūru, 2007. gadā piešķirtais budžets reaģēšanas pasākumiem krīzes situācijās bija pilnībā piesaistīts (skatīt pielikumu). Pieņemtās programmas ir sekmējušas centienus reaģēt uz krīzes situācijām visā pasaulē, lietderīgi (un dažreiz izšķiroši) papildinot citus ES reaģēšanas pasākumus krīzes situācijās. Tematiskā ziņā vairākas atbalstītās programmas ir guvušas labumu no paralēlās politikas un konceptuāliem notikumiem EK / ES līmenī un jo īpaši no nesenajiem paziņojumiem / pamatnostādnēm par drošības sektora reformu (DSR), atbruņošanos, demobilizāciju un integrāciju ( DDR ), integrētas robežu pārvaldības (IBM) pamatnostādnēm, nestabilām valstīm utt. Ģeogrāfiski ziņā valda uzskats, ka krīzes situācijas svarīgi risināt tajā vietā, kur tās rodas, nemēģinot ar nolūku līdzekļus vienlīdzīgi sadalīt starp reģioniem. Piemēram, 2007. gadā nevienu programmu nefinansēja jauno neatkarīgo valstu reģionā, tomēr vērienīgas programmas šajā reģionā tika finansētas agrāk (Eiropas Robežsardzes atbalsta misija ( EUBAM ) Moldovā) un iespējams, ka tādas finansēs 2008. gadā (Kirgīzijas Republikas tieslietu un konstitucionālā reforma). Tāpat salīdzinoši mazāk 2007. gadā iztērēja Āzijā, taču vērienīgas programmas 2008. gadā gatavo Bangladešai, Nepālai utt. III. STABILITāTES INSTRUMENTA GATAVīBAS REAģēT UZ KATASTROFāM UN KRīZēM ELEMENTS (4.3 PANTS, BUDžETA 19 06 01. POZīCIJA) Papildus iepriekš aprakstītajam vērienīgajam un aizvien pieaugošajam rīcības krīzes situācijās elementam Stabilitātes instruments ir inovatīvs, jo tas ievieš „gatavība reaģēt uz katastrofām un krīzēm” elementu (7 miljoni eiro 2007. gadā un papildu 8 miljoni eiro 2008. gadā). Tas ir izstrādāts kā jauna miera nodrošināšanas partnerība un tā mērķis ir mobilizēt un apvienot civiliedzīvotāju īpašās zināšanas miera nodrošināšanas darbībām. Galveno uzmanību tas principā veltīs attiecīgo partneru spēju tiešai stiprināšanai, lai ātri reaģētu uz krīzes situāciju, un jo īpaši vērsīsies pie pilsoniskās sabiedrības organizācijām, kā arī starptautiskajām organizācijām un attiecīgajām aģentūrām ES dalībvalstīs. Miera nodrošināšanas partnerībā veiktais darbs ir apspriedes temats notiekošajās auglīgajās debatēs ar attiecīgo Eiropas Parlamenta Ārlietu komitejas apakškomiteju. No pirmās (2007.) gada rīcības programmas miera nodrošināšanas partnerības finansēs (7 miljonu eiro apmērā), inter alia , spēju attīstīšanu un agrīnās brīdināšanas darbības, kā arī pieredzes apmaiņu par labāko praksi ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām, agrīnās brīdināšanas un agrīnās atjaunošanas darbu ar ANO Attīstības programmu un Āfrikas Savienību un apmācību civilās stabilizācijas misijām. Otrā (2008.) gada rīcības programma 8 miljonu eiro apmērā ir tikko apstiprināta dalībvalstīs un Parlamentā, un tā jāpieņem līdz 31. martam. IV. STABILITāTES INSTRUMENTA ILGTERMIņA DAļA (4. PANTA 1. UN 2. PUNKTS, BUDžETA 19 06 02. POZīCIJA UN BUDžETA 19 06 03. POZīCIJA) Pamatojoties uz stratēģiju un indikatīvo programmu 2007.-2008. gadam, 2007. gada decembrī pieņēma ikgadējo rīcības programmu ( AAP ) 2007. gadam. Ikgadējā rīcības programmā galvenā uzmanība tiek pievērsta šādām darbībām. 19 06 02 01 – DARBīBAS RISKA MAZINāšANAS UN SAGATAVOTīBAS JOMā SAISTīBā AR ķīMISKIEM, BIOLOģISKIEM UN KODOLMATERIāLIEM VAI AģENTIEM 1. Atbalsts Starptautiskajam zinātnes un tehnoloģiju centram ( ISTC ) Maskavā un Zinātnes un tehnoloģiju centram Kijevā, Ukrainā, ( STCU ) – 15 miljoni eiro 2. Zināšanu pārvaldības sistēma par CBRN tirdzniecību – 1 miljons eiro 3. Cīņa pret kodolmateriālu un radioaktīvo materiālu nelegālu tirdzniecību bijušās Padomju Savienības valstīs – 5 miljoni eiro 4. Palīdzība divējādi izmantojamu preču eksporta kontrolēšanā – 5 miljoni eiro 19 06 03 01 – STARPREģIONU DARBīBAS Cīņā AR ORGANIZēTO NOZIEDZīBU, CILVēKU TIRDZNIECīBU, KRITISKO INFRASTRUKTūRU AIZSARDZīBAI, SABIEDRīBAS VESELīBAS APDRAUDēJUMU NOVēRšANAI UN CīņAI PRET TERORISMU 5. Ekspertu atbalsta instruments – 3,8 miljoni eiro 6. Cīņa pret nelegālo tirdzniecību no Afganistānas un uz Afganistānu – 5,2 miljoni eiro 2007. gadā. Sīkāka informācija par šīm programmām un to mērķiem ir pieejama pievienotajā dienestu darba dokumentā. Programmas sāks īstenot 2008. gadā, tāpēc pašlaik vēl ir par agru vērtēt to efektivitāti. EuropeAid sadarbības birojs arī pašreiz strādā pie 2008. gada rīcības programmas izstrādes. IV.1. Pretmīnu pasākumi un Stabilitātes instruments Attiecībā uz sauszemes mīnām ir svarīgi atcerēties, ka Stabilitātes instruments nav paredzēts, lai juridiski vai finansiāli aizstātu atcelto tematisko budžeta pozīciju saistībā ar pretkājnieku sauszemes mīnām (PSM) . Pretmīnu pasākumu atbalstam galvenie līdzekļi jāiegūst no ģeogrāfiskiem un attīstības instrumentiem (papildus Eiropas Attīstības fondam (EAF) no finanšu instrumenta attīstībai sadarbības jomā (ASI), pirmspievienošanās atbalsta instrumenta ( IPA ), Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instrumenta (EKPI)) vai krīzes situācijās no humānās palīdzības instrumenta. Attiecībā uz Stabilitātes instrumentu atbalsts pretmīnu pasākumiem ir paredzēts tikai kā īstermiņa pasākums (3. panta 2. punkta h) apakšpunkts) un ar dažiem ierobežojumiem. Stabilitātes instrumenta ilgtermiņa daļā nav noteikumu par iespējamo atbalstu pasākumiem saistībā ar pretkājinieku sauszemes mīnām (PSM) (4. pants – piemērojams „stabilos apstākļos”), tomēr tā ietver šaujamieročus un munīciju . No attiecīgajos Komisijas dienestos veiktās apzināšanas par pretmīnu pasākumiem paredzēto līdzekļu plānošanu pēc PSM budžeta pozīcijas atcelšanas ir acīmredzams, ka līdzekļi ir samazinājušies par vienu trešdaļu, kas atbilda PSM horizontālajai budžeta pozīcijai attiecībā pretģeogrāfiskajiem un attīstības instrumentiem (pārējās divas trešdaļas). Ārējo attiecību ĢD A direktorāts stiprina iekšējo koordinācijas darbu Komisijā, lai nodrošinātu, ka PSM tiek pievērsta pienācīga uzmanība un tādējādi tās ir efektīvi integrētas valstu programmās. [1] Kopējais finansējums Stabilitātes instrumentam laika posmā no 2007. līdz 2013. gadam ir EUR 2 062 000 000. Regulā minēts, ka no šīs summas ne vairāk kā attiecīgi 7 %, 15 % un 5 % piešķir pasākumiem, uz ko attiecas regulas 4. panta 1., 2. un 3. punkts. Tādējādi 73 % jeb EUR 1 505 260 000 no kopējās summas ir pieejami pasākumiem, uz ko attiecas 3. pants vai „rīcība krīzes situācijās”. [2] Eiropas Komisijas, Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes priekšsēdētāji 2007. gada 18. decembrī 27. dalībvalstu vārdā parakstīja „Eiropas Konsensu par humāno palīdzību”, kurā izklāstīts ES kopējais redzējums un praktiskā pieeja, lai efektīvi aizsniegtu miljoniem cilvēku visā pasaulē, kam vajadzīgs pamatatbalsts dzīvības glābšanai. Komisija pašlaik izstrādā piecgadu rīcības plānu, lai ar Konsensu īstenotu ES līmeņa saistības. Rīcības plāna pieņemšana un turpmāka īstenošana vēl vairāk konsolidēs un attīstīs ES reaģēšanas pasākumus humānās krīzes situācijās. [3] Kopienas Civilās aizsardzības mehānismu, ko ar Monitoringa un informācijas centra (MIC) mehānisma palīdzību var izmantot ES un ārpus tās, vēl vairāk stiprināja 2007. gadā, inter alia , lai ļautu Komisijai veicināt un dažos gadījumos līdzfinansēt (līdz 50 %) palīdzības civilās aizsardzības jomā pārnešanu uz valsti, kuru skārusi nelaime. [4] Tiek strādāts arī pie tā, lai vēl vairāk uzlabotu Komisijas reaģēšanas spējas krīzes situācijā . Saskaņā ar agrākajiem Barnier ziņojumā minētajiem ieteikumiem tīkls, kurā ir vairāk par 130 Komisijas delegācijām trešās valstīs, tiek stiprināts jo īpaši attiecībā uz reaģēšanas pasākumu krīzes situācijās koordinēšanu / veicināšanu, lai pakāpeniski veidotu vairākus reģionālos centrus ar plašām zināšanām daudzās nozarēs, lai reaģētu krīzes situācijā. Darbs tiek turpināts arī pie turpmākas ārkārtas palīdzības koordinēšanas stiprināšanas starp humāno palīdzību, civilo aizsardzību un citiem reaģēšanas pasākumiem krīzes situācijās gan galvenās pārvaldes līmenī, gan notikuma vietā. [5] Budžeta 19 06 01. pantam sākotnējais paredzētais piešķīrums bija 100 miljoni eiro, no kuriem 7 miljoni eiro bija paredzēti „gatavībai reaģēt uz katastrofām un krīzēm” (skatīt zemāk), atstājot 93 miljonus eiro reaģēšanas pasākumiem krīzes situācijā. Starpība starp sākotnējo pieejamo piešķīrumu 93 miljonu eiro apmērā un galīgo pieejamo piešķīrumu 91 miljonu eiro apmērā ir skaidrojama ar 2 miljonu eiro ārkārtas pārskaitījumu budžeta 19 06 03. pozīcijai. Stabilitātes instrumenta ilgāka termiņa pasākumiem. Pēdējais bija vajadzīgs, lai Komisija pēc EKT lēmuma Stabilitātes instrumenta ilgtermiņa komponenta ietvaros varētu pieņemt lēmumu par neparedzētu finansējumu, lai atbalstītu spēkā esošā robežu pārvaldības projekta Filipīnās turpināmību ar piemērotāku juridisko pamatu nekā ALA regula. [6] Likme, kas ir nedaudz zemāka par plānoto maksājuma likmi, ir skaidrojama ar to, ka avansa maksājumus vairākām 2007. gada programmām veica 2008. gada sākumā, pēc līguma parakstīšanas.