PADOMES NOSTĀJA (ES) Nr. 5/2010 PIRMAJĀ LASĪJUMĀ,

lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu par pasažieru tiesībām, ceļojot pa jūru un iekšzemes ūdensceļiem, un grozījumiem Regulā (EK) Nr. 2006/2004

Padome pieņēmusi 2010. gada 11. martā

(Dokuments attiecas uz EEZ)

2010/C 122 E/02

EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 91. panta 1. punktu un 100. panta 2. punktu,

ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),

pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,

saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),

tā kā:

Savienības rīcībai jūras un iekšzemes ūdensceļu transporta nozarē vajadzētu būt vērstai arī uz to, lai nodrošinātu pasažieriem augsta līmeņa aizsardzību, kas ir pielīdzināma citiem pārvadājumu veidiem. Turklāt būtu jāņem vērā vispārējās patērētāju aizsardzības prasības.

Ņemot vērā to, ka jūras un iekšzemes ūdensceļu transporta pasažieris ir pārvadājuma līguma vājākā puse, visiem šādiem pasažieriem būtu jānodrošina minimālais aizsardzības līmenis. Nekam nevajadzētu traucēt pārvadātājiem piedāvāt pasažieriem līguma nosacījumus, kas ir izdevīgāki nekā šajā regulā paredzētie nosacījumi.

Pasažieru aizsardzībai vajadzētu attiekties ne vien uz pasažieru pārvadājumu pakalpojumiem, ko pasažieriem sniedz starp ostām, kas atrodas dalībvalstu teritorijā, bet arī uz pasažieru pārvadājumu pakalpojumiem, ko pasažieriem sniedz starp šādām ostām un ostām, kas atrodas ārpus dalībvalstu teritorijas, ņemot vērā iespējamu konkurences kropļojumu risku pasažieru pārvadājumu tirgū. Tādēļ terminam “Savienības pārvadātājs” šajā regulā vajadzētu būt pēc iespējas plaši interpretētam, tomēr neietekmējot citus Savienības tiesību aktus, piemēram Padomes Regula (EEK) Nr. 4056/86 (1986. gada 22. decembris), ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus par to, kā Līguma 85. un 86. pantu piemērot attiecībā uz jūras transportu (3) , un Padomes Regula (EEK) Nr. 3577/92 (1992. gada 7. decembris), ar ko piemēro principu, kurš paredz jūras transporta pakalpojumu sniegšanas brīvību dalībvalstīs (jūras kabotāža) (4) .

Ostās, kas atrodas dalībvalsts teritorijā, personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām cita starpā būtu jāpalīdz nokļūt no noteiktas ierašanās vietas ostā līdz pasažieru kuģim un no pasažieru kuģa līdz noteiktai vietai, no kuras šī persona atstāj ostu, ietverot iekāpšanu un izkāpšanu.

Pārvadātājiem būtu jāizmaksā pasažieriem kompensācija pasažieru pārvadājumu pārvadājuma atcelšanas vai aizkavēšanās gadījumā, pamatojoties uz procentuālu daļu no biļetes cenas, izņemot gadījumus, kad atcelšana vai aizkavēšanās notiek tādu laika apstākļu dēļ, kuri apdraud drošu kuģa ekspluatāciju, vai ārkārtējos apstākļos, no kuriem nevarētu izvairīties pat tad, ja veiktu visus iespējamos pasākumus.

Ņemot vērā dalībvalsts izstrādātās procedūras sūdzību iesniegšanai, sūdzības par palīdzību ostā vai uz kuģa vislabāk būtu jāadresē struktūrai vai struktūrām, ko šīs regulas izpildei norādījusi tā dalībvalsts, kuras teritorijā atrodas osta, kur notiek pasažieru iekāpšana kuģī, savukārt sūdzības par trešās valsts sniegtiem pasažieru pārvadājumu pakalpojumiem – dalībvalsts, kuras ostā pasažieri izkāpj no kuģa.

Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķus - proti, nodrošināt visās dalībvalstīs augstu aizsardzības un palīdzības līmeni pasažieriem un nodrošināt, ka vienotajā tirgū uzņēmēji darbojas, ievērojot saskaņotus nosacījumus - nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka rīcības mēroga vai iedarbības dēļ šos mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai.

IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.

I NODAĻA

VISPĀRĪGI NOTEIKUMI

1. pants

Priekšmets

Ar šo regulu paredz noteikumus par:

c)

2. pants

Darbības joma

1. Šo regulu piemēro attiecībā uz pasažieriem, kuri ceļo:

c)

2. Šo regulu nepiemēro attiecībā uz pasažieriem, kuri ceļo:

c)

3. Dalībvalstis var uz diviem gadiem no . . (10) atbrīvot no pienākuma piemērot šo regulu jūras kuģiem, kuru tonnāža ir mazāka nekā 300 bruto tonnas un kurus izmanto pārvadājumiem attiecīgās valsts teritorijā, ja šajā regulā noteiktās pasažieru tiesības ir attiecīgi nodrošinātas attiecīgās valsts tiesību aktos.

4. Dalībvalstis var šo regulu nepiemērot pasažieru pārvadājumu pakalpojumiem, uz kuriem attiecas sabiedrisko pakalpojumu pienākumi, pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi vai integrēti pakalpojumi, ja šajā regulā noteiktās pasažieru tiesības ir attiecīgi garantētas attiecīgās valsts tiesību aktos.

5. Nekas šajā regulā nav interpretējams kā tehniskas prasības, ar ko uzliek pienākumus pārvadātājiem, termināļa operatoriem vai citām struktūrām, lai tās pārveidotu vai mainītu kuģus, infrastruktūru, iekārtas ostās un ostas termināļus.

3. pants

Definīcijas

Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:

“piekļuves nosacījumi” ir atbilstīgi standarti, pamatnostādnes un informācija, kas attiecas uz to, kā personas ar invaliditāti un personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām piekļūst ostas termināļiem un kuģiem, tostarp to telpām;

c)

“Savienības pārvadātājs” ir pārvadātājs, kurš veic uzņēmējdarbību dalībvalsts teritorijā vai sniedz pasažieru pārvadājumu pakalpojumus uz dalībvalsts teritoriju vai no tās;

“iekšzemes ūdensceļi” ir dabiski vai mākslīgi veidota kuģojama iekšzemes ūdenstilpe vai savstarpēji saistītu ūdenstilpju sistēma, kuru izmanto pārvadājumiem, piemēram, ezeri, upes, kanāli vai to apvienojums;

“osta” ir vieta vai ģeogrāfiska teritorija, ko veido tādas uzlabojumu konstrukcijas un iekārtas, kas ļauj uzņemt kuģus, kur pasažieri regulāri iekāpj vai izkāpj no tiem;

4. pants

Biļetes un nediskriminējoši līguma noteikumi

1. Pārvadātāji izsniedz pasažierim biļeti, ja vien saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem tiesības uz pārvadājumu nesniedz ar citiem dokumentiem. Biļeti var izsniegt elektroniskā formātā.

2. Neskarot sociālos tarifus, līguma noteikumus un pārvadātāju vai biļešu pārdevēju piemērotos tarifus piedāvā sabiedrībai, nedz tieši, nedz netieši diskriminējot tiešos patērētājus saistībā ar viņu valstspiederību vai ar to vietu Savienībā, kur pārvadātāji vai biļešu pārdevēji veic uzņēmējdarbību.

5. pants

Citas iesaistītās puses

1. Ja šajā regulā noteikto pienākumu veikšana uzticēta faktiskajam pārvadātājam, biļešu pārdevējam vai jebkurai citai personai, pārvadātājs, ceļojumu aģents, ceļojumu rīkotājs vai termināļa operators, kurš uzticējis šādus pienākumus, tomēr ir atbildīgs par minētās iesaistītās puses darbībām un bezdarbību, pildot savus darba pienākumus.

2. Papildus 1. punktā noteiktajam, personai, kurai pārvadātājs, ceļojumu aģents, ceļojumu rīkotājs vai termināļa operators uzticējis pienākumu veikšanu, attiecībā uz šīs personas veikto pienākumu daļu arī piemēro šās regulas noteikumus, tostarp noteikumus par saistībām un aizstāvību.

6. pants

Saistību nepildīšanas izslēgšana

Šajā regulā noteiktās saistības nedrīkst ierobežot vai atcelt, jo īpaši paredzot atkāpi vai ierobežojošu noteikumu pārvadājuma līgumā.

II NODAĻA

PERSONAS AR INVALIDITĀTI UN PERSONAS AR IEROBEŽOTĀM PĀRVIETOŠANĀS SPĒJĀM

7. pants

Tiesības uz pārvadājumu

1. Pārvadātāji, ceļojumu aģenti un ceļojumu rīkotāji nevar atteikties pieņemt rezervāciju, izsniegt vai kā citādi piegādāt biļeti vai ļaut iekāpt personām, par iemeslu minot invaliditāti vai ierobežotas pārvietošanās spējas.

2. Personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām rezervāciju un biļetes piedāvā bez papildu maksas.

8. pants

Izņēmumi un īpaši nosacījumi

1. Neskarot 7. panta 1. punktu, pārvadātāji, ceļojumu aģenti un ceļojumu rīkotāji var atteikties pieņemt rezervāciju vai izsniegt vai kā citādi piegādāt biļeti vai atteikt iekāpšanu personai, par iemeslu minot invaliditāti vai ierobežotas pārvietošanās spējas:

2. Atsakoties pieņemt rezervāciju vai izsniegt vai kā citādi piegādāt biļeti 1. punktā minēto iemeslu dēļ, pārvadātāji, ceļojumu aģenti vai ceļojumu rīkotāji pēc iespējas cenšas iesaistītajai personai piedāvāt pieņemamu alternatīvu pasažieru pārvadājumu pakalpojumu vai kruīzu, ko organizē pārvadātājs.

3. Ja tādai personai ar invaliditāti vai personai ar ierobežotām pārvietošanās spējām, kurai ir rezervācija vai biļete un kura ir izpildījusi 11. panta 2. punkta a) apakšpunkta prasības, tomēr ir bijusi liegta iekāpšana kuģī invaliditātes vai ierobežoto pārvietošanās spēju dēļ, minētajai personai un jebkurai personai, kas viņu pavada, saskaņā ar šā panta 4. punktu piedāvā tiesības saņemt atlīdzinājumu un maršruta maiņu, kā paredzēts I pielikumā. Tiesības izvēlēties braucienu atpakaļ vai maršruta maiņu ir atkarīgas no tā, vai izpildītas visas veselības un drošības prasības.

4. Ar tādiem pat nosacījumiem, kā izklāstīts 1. punktā, pārvadātāji, ceļojumu aģenti vai ceļojuma rīkotāji var pieprasīt, lai personu ar invaliditāti vai personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām pavada cita persona, kura var sniegt palīdzību, kas vajadzīga šai personai ar invaliditāti vai ierobežotām pārvietošanās spējām. Attiecībā uz pasažieru pārvadājumu pakalpojumiem šādu pavadošo personu pārvadā bez maksas.

5. Ja pārvadātāji, ceļojumu aģenti vai ceļojumu rīkotāji atsaucas uz 1. vai 4. punktu, tie nekavējoties informē personu ar invaliditāti vai personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām par šādas rīcības iemesliem. Šos iemeslus personai ar invaliditāti vai personai ar ierobežotām pārvietošanās spējām paziņo ne vēlāk kā piecas darbadienas pēc tam, kad minētā persona tika informēta. Ja izteikts atteikums saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunktu, izdara atsauci uz piemērojamām veselības un drošības prasībām.

9. pants

Transporta pieejamība un informēšana

1. Sadarbojoties ar organizācijām, kas pārstāv personas ar invaliditāti vai personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām, pārvadātāji un termināļa operatori vajadzības gadījumā ar savu organizāciju palīdzību izveido vai īsteno nediskriminējošus transporta piekļuves nosacījumus attiecībā uz personu ar invaliditāti un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām pārvadājumiem.

2. Termināļa operatori un pārvadātāji 1. punktā paredzētos piekļuves nosacījumus dara publiski pieejamus tieši vai internetā un tajās pašās valodās, kurās informāciju parasti sniedz visiem pasažieriem.

3. Ceļojumu rīkotāji dara pieejamus 1. punktā paredzētos piekļuves nosacījumus, kas piemērojami braucieniem, tostarp kompleksiem ceļojumiem, kompleksām brīvdienām un kompleksām ekskursijām, ko tie organizē, pārdod vai piedāvā pārdošanai.

4. Pārvadātāji, ceļojumu aģenti un ceļojumu rīkotāji nodrošina, ka visa attiecīgā informācija, tostarp rezervēšana un informācija internetā, par pārvadājuma nosacījumiem, informācija par braucienu un piekļuves nosacījumiem ir pieejama personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām atbilstošā un saprotamā veidā.

10. pants

Tiesības saņemt palīdzību ostās un uz kuģiem

Ņemot vērā piekļuves nosacījumus, kas paredzēti 9. panta 1. punktā, pārvadātāji un termināļa operatori atbilstīgi savām kompetences jomām ostās, tostarp iekāpjot un izkāpjot, un uz kuģiem nodrošina bezmaksas palīdzību personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, kā norādīts II un III pielikumā.

11. pants

Palīdzības sniegšanas nosacījumi

1. Pārvadātāji un termināļa operatori atbilstīgi savām kompetences jomām sniedz palīdzību personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, kā izklāstīts 10. pantā un saskaņā ar šādiem nosacījumiem:

pārvadātājs un termināļa operators ir informēts par to, ka personai vajadzīga minētā palīdzība, vismaz divas darbdienas pirms šī palīdzība ir vajadzīga;

2. Papildus 1. punktā noteiktajam, personas ar invaliditāti vai personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām, veicot rezervāciju vai biļetes iepriekšēju iegādi - ar nosacījumu, ka tajā laikā tas ir zināms - paziņo pārvadātājam par savām īpašajām vajadzībām saistībā ar izmitināšanu vai sēdvietu vai par savām vajadzībām vest līdzi medicīnas iekārtas.

3. Paziņojumu, kas izstrādāts atbilstīgi 1. punkta a) apakšpunktam un 2. punktam, vienmēr var iesniegt ceļojumu aģentam vai ceļojumu rīkotājam, no kura biļete nopirkta. Ja biļete ir derīga vairākiem braucieniem, pietiek ar vienu paziņojumu, ja ir sniegta attiecīga informācija par turpmāko braucienu laiku.

4. Ja paziņojums saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunktu un 2. punktu nav sniegts, pārvadātāji un termināļa operatori dara visu iespējamo, lai sniegtu palīdzību personai ar invaliditāti vai personai ar ierobežotām pārvietošanās spējām, lai tā varētu iekāpt kuģī, nokāpt no kuģa un ceļot ar to.

5. Ja personai ar invaliditāti vai personai ar ierobežotām pārvietošanās spējām nepieciešama atzīta suņa–pavadoņa palīdzība, šim sunim nodrošina nakšņošanu kopā ar minēto personu ar noteikumu, ka pārvadātājam, ceļojumu aģentam vai ceļojumu rīkotājam ir paziņots saskaņā ar attiecīgās valsts spēkā esošajiem tiesību aktiem, ar ko reglamentē dzīvnieku–pavadoņu pārvadāšanu ar pasažieru kuģi, ja ir šādi tiesību akti.

12. pants

Paziņojumu saņemšana un tikšanās vietu noteikšana

1. Pārvadātāji, termināļa operatori, ceļojumu aģenti un ceļojumu rīkotāji veic visus vajadzīgos pasākumus tādu paziņojumu saņemšanai, ja tie iesniegti atbilstīgi 11. panta 1. punkta a) apakšpunktam un 2. punktam. Šis pienākums attiecas uz visām to tirdzniecības vietām, tostarp pārdošanu, izmantojot telefonu vai internetu.

2. Ja ceļojumu aģenti vai ceļojumu rīkotāji saņem 1. punktā minēto paziņojumu, tie ierastajā darbalaikā nekavējoties pārsūta šo informāciju pārvadātājam vai termināļa operatoriem.

3. Pārvadātāji un termināļa operatori nosaka vietu ostas terminālī vai ārpus tā, kurā personas ar invaliditāti un personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām var paziņot par ierašanos un lūgt palīdzību. Šīs vietas nepārprotami apzīmē, un tajās pieejamā formātā sniedz svarīgāko informāciju par ostas termināli un piedāvāto palīdzību.

13. pants

Palīdzības kvalitātes standarti

1. Termināļa operatori un pārvadātāji, kas ekspluatē ostas termināļus vai sniedz pasažieru pārvadājumu pakalpojumus, un kuri iepriekšējā kalendārajā gadā kopā snieguši vairāk nekā 100 000 pasažieru komercpārvadājumu pakalpojumus, savās attiecīgās kompetences jomās nosaka kvalitātes standartus II un III pielikumā norādītajai palīdzībai un, attiecīgā gadījumā, izmantojot savu organizāciju starpniecību, sadarbībā ar reprezentatīvām organizācijām, kas pārstāv personas ar invaliditāti un personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām, nosaka, kādi resursi vajadzīgi, lai tos sasniegtu.

2. Termināļa operatori un pārvadātāji 1. punktā paredzētos kvalitātes standartus dara publiski pieejamus tieši vai internetā pieejamā formātā un tajās pašās valodās, kurās informāciju parasti sniedz visiem pasažieriem.

14. pants

Apmācība un norādījumi

Neskarot Starptautisko jūrnieku apmācību, diplomēšanas un sardzes pildīšanas standartu konvenciju un kodeksu, kā arī noteikumus, kas pieņemti saistībā ar Pārskatīto konvenciju par kuģošanu Reinā un Konvenciju par kuģošanas režīmu Donavā, pārvadātāji un, attiecīgā gadījumā, termināļu operatori izstrādā ar invaliditāti saistītu apmācību procedūras, tostarp norādījumus, un nodrošina, ka:

to darbinieki - tostarp tie, ko nodarbina citas iesaistītas puses - kuri nepastarpināti sniedz palīdzību personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, ir apmācīti vai instruēti, kā aprakstīts IV pielikuma A un B daļā; un

to darbinieki, kuri ir atbildīgi par biļešu rezervāciju un pārdošanu vai par iekāpšanu un izkāpšanu, tostarp tie, ko nodarbina citas iesaistītas puses, ir apmācīti vai instruēti, kā aprakstīts IV pielikuma A daļā.

15. pants

Kompensācija par pārvietošanās palīglīdzekļiem vai citām īpašām ierīcēm

1. Pārvadātāji un termināļa operatori ir atbildīgi par zaudējumiem, kas radušies pārvietošanās palīglīdzekļu vai citu īpašu ierīču, ko lieto persona ar invaliditāti vai persona ar ierobežotām pārvietošanās spējām, nozaudēšanas vai bojājuma dēļ, ja negadījumu, kas radīja zaudējumus, izraisīja pārvadātāja vai termināļa operatora vaina vai nolaidība. Pārvadātāja vaina vai nolaidība tiek uzskatīta par kuģošanas negadījuma radītu zaudējumu.

2. Kompensācija, kas minēta 1. punktā, atbilst attiecīgo ierīču aizstāšanas vērtībai vai, attiecīgā gadījumā, izmaksām, kas saistītas ar remontu.

3. Šā panta 1. un 2. punktu nepiemēro, ja tiek piemērots 4. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 392/2009 (2009. gada 23. aprīlis) par pasažieru pārvadātāju atbildību nelaimes gadījumos uz jūras (11).

4. Turklāt ir jādara viss iespējamais, lai ātri nodrošinātu pagaidu pārvietošanās palīgierīces.

III NODAĻA

PĀRVADĀTĀJU UN TERMINĀĻU OPERATORU PIENĀKUMI CEĻOJUMA PĀRTRAUKUMA GADĪJUMĀ

16. pants

Informēšana atiešanas atcelšanas vai aizkavēšanās gadījumā

1. Ja pasažieru pārvadājumu pakalpojuma vai kruīza atiešana tiek atcelta vai aizkavējas, pārvadātājs vai, attiecīgā gadījumā, termināļa operators informē par situāciju pasažierus, kuri izbrauc no ostas termināļiem, pēc iespējas drīzāk un ne vēlāk kā 30 minūtes pēc plānotā atiešanas laika, un par paredzamo atiešanas laiku un paredzamo pienākšanas laiku, tiklīdz tāda informācija ir pieejama.

2. Ja pasažieri ceļojuma atcelšanas vai aizkavēšanās dēļ nokavē saistītu pārvadājuma pakalpojumu, pārvadātājs un, attiecīgā gadījumā, termināļa operators veic samērīgus pasākumus, lai informētu attiecīgos pasažierus par alternatīvām pārsēšanās iespējām.

3. Pārvadātājs vai, attiecīgā gadījumā, termināļa operators nodrošina, ka personas ar invaliditāti vai personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām saņem nepieciešamo informāciju, kas minēta 1. un 2. punktā, pieejamā formātā.

17. pants

Palīdzība atiešanas atcelšanas vai aizkavēšanās gadījumā

1. Ja pārvadātājam ir iespējams paredzēt, ka pasažieru pārvadājumu pakalpojuma vai kruīza atiešana tiks atcelta vai aizkavēsies par ilgāk nekā 120 minūtēm pēc plānotā atiešanas laika, pasažieriem, kuri izbrauc no ostas termināļiem, bez maksas piedāvā uzkodas, maltītes vai atspirdzinājumus samērīgā attiecībā pret gaidīšanas laiku, ja vien tie ir pieejami vai ja tos ir iespējams sagādāt.

2. Ja atiešanas atcelšanas vai aizkavēšanās gadījumā ir jāpārnakšņo viena vai vairākas naktis vai jāuzturas ilgāk, nekā pasažieris bija paredzējis, pārvadātājs – ja vien un kad tas ir fiziski iespējams – pasažieriem, kuri izbrauc no ostas termināļiem, papildus 1. punktā paredzētajām uzkodām, maltītēm vai atspirdzinājumiem bez maksas piedāvā līdzvērtīgu izmitināšanu uz kuģa klāja vai krastā, un pārvadāšanu starp ostas termināli un izmitināšanas vietu. Pārvadātājs var noteikt ierobežotu viena pasažiera kopējo izmaksu summu izmitināšanai krastā, kas nepārsniedz EUR 120 un kur nav iekļautas izmaksas par transportu abos virzienos starp ostas termināli un izmitināšanas vietu.

3. Piemērojot 1. un 2. punktu, pārvadātājs pievērš īpašu uzmanību vajadzībām, kādas ir personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām un viņus pavadošajām personām.

18. pants

Maršruta maiņa un atlīdzināšana atiešanas atcelšanas vai aizkavēšanās gadījumā

1. Ja pārvadātājam ir iespējams paredzēt, ka pasažieru pārvadājumu pakalpojums tiks atcelts vai atiešana no ostas termināļa aizkavēsies par ilgāk nekā 120 minūtēm, pasažierim nekavējoties piedāvā šādas izvēles iespējas:

2. Ja pasažieru pārvadājumu pakalpojums ir atcelts vai atiešana no ostas aizkavējas par ilgāk nekā 120 minūtēm, pasažieriem ir tiesības saņemt no pārvadātāja tādu maršruta maiņu vai biļetes cenas atlīdzību.

3. Šā panta 1. punkta b) apakšpunktā un 2. punktā paredzēto atlīdzību izmaksā septiņās dienās skaidrā naudā, ar elektronisku bankas pārskaitījumu, bankas pārveduma rīkojumu vai bankas čeku, atlīdzinot biļetes pilnu pirkuma cenu par to brauciena daļu vai daļām, kas nav veiktas, un par jau veikto daļu vai daļām, ja braucienam vairs nav jēgas attiecībā uz pasažiera sākotnējo ceļojuma plānu.

19. pants

Biļetes cenas kompensēšana pienākšanas aizkavēšanās gadījumā

1. Nezaudējot tiesības uz pārvadājumu, pasažieri var pieprasīt kompensāciju no pārvadātāja, ja aizkavējas pārvadājuma līgumā paredzētā pienākšana galamērķī. Kompensācijas minimālais apjoms ir 25 % no biļetes cenas, ja ir notikusi aizkavēšanās par vismaz:

c)

Ja aizkavēšanās ir divreiz ilgāka par a) līdz d) apakšpunktā noteikto laiku, kompensācija ir 50 % no biļetes cenas.

2. Pasažieri, kam ir vairākkārt lietojama biļete vai sezonas biļete un kas minētās biļetes derīguma termiņa laikā saskaras ar atkārtotu pienākšanas aizkavēšanos, var prasīt pienācīgu kompensāciju saskaņā ar pārvadātāja noteikumiem par kompensēšanas kārtību. Minētajos noteikumos paredz kritērijus, ar ko nosaka pienākšanas aizkavēšanos un aprēķina kompensāciju.

3. Kompensāciju aprēķina attiecībā pret cenu, ko pasažieris faktiski ir samaksājis par aizkavēto pasažieru pārvadājuma pakalpojumu.

4. Ja pārvadājums ir brauciens turp un atpakaļ, kompensāciju par pienākšanas aizkavēšanos turpceļā vai atpakaļceļā aprēķina attiecībā pret pusi no cenas, kas samaksāta par attiecīgo pasažieru pārvadājuma pakalpojumu.

5. Kompensāciju izmaksā viena mēneša laikā pēc kompensācijas pieprasījuma iesniegšanas. Kompensāciju drīkst izmaksāt ar kuponiem un/vai citiem pakalpojumiem, ja nosacījumi ir elastīgi, jo īpaši attiecībā uz derīguma termiņu un ceļojuma galamērķi. Pēc pasažiera pieprasījuma kompensāciju izmaksā naudā.

6. Kompensāciju par biļetes cenu nesamazina, atskaitot ar finanšu darījumiem saistītas izmaksas, piemēram, maksas, tālruņa vai pastmarku izmaksas. Pārvadātāji var noteikt minimālo summu, ko nesasniedzot, kompensāciju neizmaksā. Minimālā summa nav lielāka par EUR 10.

20. pants

Izņēmumi

1. Šīs regulas 17., 18. un 19. pantu nepiemēro pasažieriem, kuriem ir biļete ar atvērtu datumu, ja atiešanas laiks nav noteikts, izņemot pasažierus, kam ir vairākkārt lietojama biļete vai sezonas biļete.

2. Šīs regulas 17. un 19. pantu nepiemēro, ja pasažieris ir informēts par atcelšanu vai aizkavēšanos jau pirms biļetes iegādes, vai ja atcelšana vai aizkavēšanās ir notikusi pasažiera vainas dēļ.

3. Šīs regulas 17. panta 2. punktu nepiemēro, ja atcelšana vai aizkavēšanās ir notikusi laika apstākļu dēļ, kas apdraud kuģa drošu ekspluatāciju.

4. Šīs regulas 19. pantu nepiemēro, ja atcelšana vai aizkavēšanās ir notikusi laika apstākļu dēļ, kas apdraud kuģa drošu ekspluatāciju, vai ārkārtēju apstākļu dēļ, kas traucē pasažieru pārvadājuma pakalpojuma sniegšanu un no kā nevarētu izvairīties pat tad, ja veiktu visus iespējamos pasākumus.

21. pants

Citas prasības

Nekas šajā regulā neierobežo pasažierus saskaņā ar valstu tiesību aktiem valstu tiesās prasīt atlīdzināt kaitējumu, kas radies pārvadājumu pakalpojumu atcelšanas vai aizkavēšanās rezultātā, tostarp saskaņā ar Direktīvu 90/314/EEK.

IV NODAĻA

VISPĀRĪGI NOTEIKUMI PAR INFORMĀCIJU UN SŪDZĪBĀM

22. pants

Tiesības uz ceļojuma informāciju

Pārvadātāji un termināļa operatori savās attiecīgās kompetences jomās visa brauciena laikā sniedz pasažieriem atbilstošu informāciju pieejamā formātā un tajās pašās valodās, kurās informāciju parasti sniedz visiem pasažieriem. Īpašu uzmanību pievērš personu ar invaliditāti vai personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām vajadzībām.

23. pants

Informācija par pasažieru tiesībām

1. Pārvadātāji un termināļa operatori savās attiecīgās kompetences jomās nodrošina, ka informācija par pasažieru tiesībām saskaņā ar šo regulu ir publiski pieejama gan uz kuģiem, gan ostas termināļos. Informāciju sniedz pieejamā formātā un tajās pašās valodās, kurās informāciju parasti sniedz visiem pasažieriem. Sniedzot šo informāciju, īpašu uzmanību pievērš personu ar invaliditāti un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām vajadzībām.

2. Lai izpildītu 1. punktā minēto informēšanas prasību, pārvadātāji un termināļa operatori var izmantot šīs regulas noteikumu kopsavilkumu, ko Komisija sagatavo visās Eiropas Savienības iestāžu oficiālajās valodās un kas tiem darīts pieejams.

3. Pārvadātāji un termināļa operatori piemērotā veidā dara zināmu pasažieriem uz kuģiem un ostas termināļos kontaktinformāciju par izpildstruktūru, ko dalībvalsts norīkojusi saskaņā ar 25. panta 1. punktu.

24. pants

Sūdzības

1. Pārvadātāji izveido vai izmanto jau pastāvošu sūdzību izskatīšanas mehānismu attiecībā uz šajā regulā paredzētajām tiesībām un pienākumiem.

2. Ja pasažieris, uz ko attiecas šī regula, vēlas iesniegt pārvadātājam sūdzību, viņš to iesniedz divos mēnešos no dienas, kad pakalpojums tika sniegts vai kad to vajadzēja sniegt. Pārvadātājs viena mēneša laikā no sūdzības saņemšanas paziņo pasažierim, vai viņa sūdzība ir atzīta par pamatotu, noraidīta vai vēl tiek izskatīta. Galīgās atbildes sniegšanas laiks nevar būt ilgāks par trīs mēnešiem no sūdzības saņemšanas dienas.

V NODAĻA

ĪSTENOŠANA UN VALSTU IZPILDSTRUKTŪRAS

25. pants

Valstu izpildstruktūras

1. Katra dalībvalsts norīko jaunu vai jau izveidotu struktūru vai struktūras, kas ir atbildīgas par šīs regulas izpildi attiecībā uz pasažieru pārvadājumu pakalpojumiem un kruīziem no ostām, kuras atrodas attiecīgās dalībvalsts teritorijā, un pasažieru pārvadājumu pakalpojumiem no trešām valstīm uz minētajām ostām. Katra struktūra veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību šai regulai.

Katra struktūra organizatoriski, lēmumos par finansējumu, juridiskā formā un lēmumu pieņemšanā ir neatkarīga no pārvadātājiem, ceļojumu rīkotājiem un termināļa operatoriem.

2. Dalībvalstis informē Komisiju par struktūru vai struktūrām, kas norīkotas saskaņā ar šo pantu.

3. Par šīs regulas varbūtēju pārkāpumu ikviens pasažieris saskaņā ar valsts tiesību aktiem var iesniegt sūdzību kompetentajai struktūrai, kas norīkota saskaņā ar 1. punktu, vai kādai citai dalībvalsts norīkotai kompetentai struktūrai.

Dalībvalsts var pieņemt lēmumu, ka:

4. Dalībvalstis, kuras saskaņā ar 2. panta 4. punktu ir izvēlējušās atbrīvot no šīs regulas prasībām noteiktus pakalpojumus, nodrošina līdzvērtīgu mehānismu pasažieru tiesību aizsardzībai.

26. pants

Ziņojums par izpildi

Saskaņā ar 25. pantu norīkotās izpildstruktūras . . (12) un pēc tam ik pēc diviem gadiem publicē ziņojumu par savu darbību iepriekšējos divos kalendārajos gados, jo īpaši aptverot darbības, kas veiktas, lai īstenotu šīs regulas noteikumus, ziņas par piemērotajām sankcijām un statistiku par sūdzībām un piemērotām sankcijām.

27. pants

Izpildstruktūru sadarbība

Valstu izpildstruktūras, kas minētas 25. panta 1. punktā, vajadzības gadījumā apmainās ar informāciju par savu darbu un lēmumu pieņemšanas principiem, un praksi. Komisija tām palīdz veikt šo uzdevumu.

28. pants

Sankcijas

Dalībvalstis paredz noteikumus par sankcijām, ko piemēro par šīs regulas noteikumu pārkāpumiem, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu šo noteikumu īstenošanu. Paredzētās sankcijas ir iedarbīgas, samērīgas un atturošas. Dalībvalstis līdz . . (13) informē Komisiju par šiem noteikumiem un pasākumiem un nekavējoties ziņo tai par visiem turpmākiem to grozījumiem.

VI NODAĻA

NOBEIGUMA NOTEIKUMI

29. pants

Ziņojums

Komisija līdz . . (14) ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs regulas darbību un tās rezultātiem. Ziņojumam vajadzības gadījumā pievieno tiesību aktu priekšlikumus, ar ko paredz šīs regulas noteikumu detalizētāku īstenošanu vai tās grozīšanu.

30. pants

Regulas (EK) Nr. 2006/2004 grozījums

Regulas (EK) Nr. 2006/2004 pielikumam pievieno šādu punktu:

31. pants

Stāšanās spēkā

Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

To piemēro no . . (16).

(1) 2009. gada 16. jūlija Atzinums (OV C 317, 23.12.2009., 89. lpp.

(2) Eiropas Parlamenta 2009. gada 23. aprīļa Nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes . . Lēmums.

(3) OV L 378, 31.12.1986., 4. lpp.

(4) OV L 364, 12.12.1992., 7. lpp.

(5) OV L 163, 25.6.2009., 1. lpp.

(6) OV L 389, 30.12.2006., 1. lpp.

(7) OV L 158, 23.6.1990., 59. lpp.

(8) OV L 364, 9.12.2004., 1. lpp.

(9) OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.

(10) Šīs regulas piemērošanas diena.

(11) OV L 131, 28.5.2009., 24. lpp.

(12) Divi gadi pēc šīs regulas piemērošanas dienas.

(13) Šīs regulas piemērošanas diena.

(14) Trīs gadi pēc šīs regulas piemērošanas dienas.

(15) OV . .”.

(16) 36 mēneši pēc šīs regulas publicēšanas dienas.

Ja pilsētā vai reģionā ir vairākas ostas un pārvadātājs piedāvā pasažierim braucienu uz citu ostu, nevis to, uz kuru pasažieris bija rezervējis biļeti, pārvadātājs sedz izmaksas par pasažiera pārvietošanos no šīs alternatīvās ostas uz ostu, uz kuru bija rezervēta biļete, vai uz citu tuvumā esošu vietu, par ko vienojas ar pasažieri.

Šā pielikuma 1. punkta a) apakšpunkts attiecas arī uz pasažieriem, kuru braucieni ir kompleksa pakalpojuma daļa, izņemot tiesības saņemt atlīdzību, ja tādas tiesības izriet no Direktīvas 90/314/EEK.

c)

septiņās dienās skaidrā naudā, ar elektronisku bankas pārskaitījumu, bankas pārveduma rīkojumu vai bankas čekiem saņemt atlīdzību biļetes pilnas pirkuma cenas apmērā par to brauciena daļu vai daļām, kas nav veiktas, un par jau veikto daļu vai daļām, ja braucienam vairs nav jēgas attiecībā uz pasažiera sākotnējo ceļojuma plānu, attiecīgā gadījumā kopā ar

Ja personai ar invaliditāti vai personai ar ierobežotām pārvietošanās spējām palīdz pavadoša persona un ja tas tiek pieprasīts, šai personai ir jāļauj sniegt personai ar invaliditāti vai personai ar ierobežotām pārvietošanās spējām nepieciešamo palīdzību ostā un iekāpjot un izkāpjot no kuģa.

doties no bagāžas saņemšanas telpas vai no izkāpšanas vietas uz noteiktu izeju;

izkāpt no kuģa, izmantojot liftu, ratiņkrēslu vai citu attiecīgā gadījumā vajadzīgu palīdzību;

doties no savas vietas uz kuģa durvīm;

doties no kuģa durvīm uz savu vietu/telpu;

doties no reģistrācijas punkta, ja tāds ir, uz kuģi caur emigrācijas un drošības pārbaudes punktiem;

nokļūt no ieejas līdz reģistrācijas punktam, ja tāds ir, vai līdz kuģim;

Pēc attiecīga lūguma darīt visu iespējamo, lai sēdvieta būtu piemērota personām ar invaliditāti vai personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, ja to atļauj drošības noteikumi un ir pieejama vieta.

izpratne par drošas un profesionālas palīdzības nepieciešamību. Arī izpratne par to, ka dažas personas ar invaliditāti un personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām var justies ievainojamas ceļojuma laikā tādēļ, ka ir atkarīgas no sniegtās palīdzības;

izpratne par to, kādus palīglīdzekļus var izmantot personas ar invaliditāti un personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām, un zināšanas, kā uzmanīgi rīkoties ar tādiem palīglīdzekļiem;

prasme palīdzēt ratiņkrēslu lietotājiem pārvietoties uz ratiņkrēslu un no tā;

PADOMES PASKAIDROJUMA RAKSTS

I. IEVADS

Komisija 2008. gada 4. decembrī iesniedza priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai par pasažieru tiesībām, ceļojot pa jūru un iekšzemes ūdensceļiem, un grozījumiem Regulā (EK) Nr. 2006/2004 par sadarbību starp valstu iestādēm, kas atbildīgas par tiesību aktu īstenošanu patērētāju tiesību aizsardzības jomā (1).

Eiropas Parlaments 2009. gada 23. aprīlī pieņēma atzinumu pirmajā lasījumā (2).

Padome 2009. gada 9. oktobrī panāca politisku vienošanos par regulas projektu. Kad priekšlikumu bija izskatījuši juristi lingvisti, Padome pirmajā lasījumā 2010. gada 11. martā pieņēma nostāju saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, kas paredzēta Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. pantā.

Pildot savus uzdevumus, Padome ņēma vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu. Reģionu komiteja atteicās sniegt atzinumu.

II. PIRMĀ LASĪJUMA NOSTĀJAS ANALĪZE

1. Vispārīga informācija

Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai par pasažieru tiesībām, ceļojot pa jūru un iekšzemes ūdensceļiem, ir daļa no vispārējā ES mērķa nostiprināt pasažieru tiesības, jo īpaši tiesības personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām. Līdzīgi tiesību akti jau ir pieņemti attiecībā uz pasažieriem, kas ceļo ar gaisa transportu (3), un dzelzceļa pasažieriem (4). Priekšlikumā, no vienas puses, paredzēti noteikumi par nediskriminējošu piekļuvi un palīdzību personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām un, no otras puses, noteikumi par visu pasažieru kategoriju tiesībām uz palīdzību, informāciju un varbūtēju kompensāciju reisu aizkavējuma vai atcelšanas gadījumos.

Lai arī Padome ir vienisprātis ar Komisiju attiecībā uz priekšlikuma mērķi, Padomes pieeja ietver apjomīgu sākotnējā priekšlikuma pielāgošanu. Vairāki ierosinātie noteikumi nebija pieņemami, jo ar tiem paredzēja pārāk smagu administratīvo slogu un izmaksas pārvadātājiem un valstu administrācijām, nedodot pasažieriem nekādu papildu vērību, kas atsvērtu šīs neērtības. Citus noteikumus pārfrāzēja, lai regulu darītu vienkāršāku un saprotamāku.

No šīs pieejas izriet, ka ar Padomes pirmā lasījuma nostāju lielā mērā groza sākotnējo Komisijas priekšlikumu, to pārstrādājot un svītrojot no teksta vairākus noteikumus. Tas nozīmē, ka Padome nepieņēma nevienu ar minētajiem svītrotajiem noteikumiem saistītu grozījumu, ko Eiropas Parlaments bija iekļāvis pirmā lasījuma atzinumā.

2. Galvenie politikas jautājumi

i) Piemērošanas joma

Ģeogrāfiskā piemērošanas joma

Komisija ierosināja regulu piemērot pasažieru pārvadājumu pakalpojumiem un kruīziem starp dalībvalstu ostām vai dalībvalstu ostās.

Padome uzskata, ka Komisijas priekšlikums šajā ziņā ir jāprecizē, lai izvairītos no draudiem kropļot konkurenci starp ES iekšējiem un ārējiem pasažieru pārvadājumu pakalpojumiem. Tāpēc Padomes pirmā lasījuma nostājā šie noteikumi ir pilnveidoti. Tajā nodalīti, no vienas puses, pasažieru pakalpojumi, kuros iekāpšanas osta atrodas dalībvalsts teritorijā, un, no otras puses, pasažieru pakalpojumi, kuros iekāpšanas osta atrodas ārpus dalībvalsts teritorijas, taču izkāpšanas osta atrodas dalībvalsts teritorijā. Ja iekāpšanas osta atrodas ārpus dalībvalsts teritorijas, taču izkāpšanas osta atrodas dalībvalsts teritorijā, regulu piemēros tikai tādā gadījumā, ja pakalpojumu sniedz Eiropas Savienībā reģistrēts pārvadātājs. Tomēr Eiropas Savienībā reģistrēta pārvadātāja definīcija būtu jāinterpretē pēc iespējas plašāk, lai aptvertu lielāko daļu pasažieru pārvadājumu pakalpojumu starp ES ostām un ostām, kas atrodas ārpus ES. Attiecībā uz kruīziem – regulu piemēros tikai tiem kruīziem, kuros iekāpšanas osta atrodas dalībvalsts teritorijā.

Turklāt Padome ievieš definīciju jēdzienam “dalībvalsts teritorija”.

Atbrīvojumi no piemērošanas jomas

Komisijas sākotnējais priekšlikums principā ietvēra visus pasažieru pārvadājumu pakalpojumus, neatkarīgi no pasažieru skaita, pakalpojuma attāluma, ceļojuma mērķa utt. Komisija bija paredzējusi vienīgi iespēju dalībvalstīm atbrīvot no noteikumu piemērošanas pakalpojumus, uz kuriem attiecas valsts pasūtījuma līgumi.

Padome uzskata, ka ir svarīgi šos noteikumus pielāgot reālajām iespējām un vajadzībām. Tāpēc tā ievieš konkrētu skaitu atbrīvojumu no regulas noteikumu piemērošanas. Padome piekrīt neiekļaut piemērošanas jomā pasažierus, kuri ceļo ar kuģiem, kam ir licence pārvadāt ne vairāk kā 36 pasažierus, kuģiem, kuru apkalpē ietilpst ne vairāk kā trīs personas vai kuru kopīgais pasažieru pārvadāšanas attālums nepārsniedz 500 metrus vienā virzienā. Piemērošanas jomā neiekļauj arī ekskursiju un ievērojamu vietu apskates braucienus (kas nav kruīzi).

Papildus minētajam dalībvalstis uz divu gadu laikposmu no regulas piemērošanas var atbrīvot jūras kuģus, kuru masa ir mazāka par 300 bruto tonnām. Ja dalībvalsts tā izvēlas darīt, tai tomēr pienācīgi jānodrošina pasažieru tiesības ar valsts tiesību aktiem. Dalībvalstis var atbrīvot no šīs regulas noteikumu piemērošanas arī pasažieru pārvadājumu pakalpojumus, uz kuriem attiecas sabiedrisko pakalpojumu pienākumi, pakalpojumu publiskā iepirkuma līgumi vai integrēti pakalpojumi, ja pasažieru tiesības ir pienācīgi garantētas ar valsts tiesību aktiem.

Eiropas Parlaments principā ievēroja Komisijas pieeju, taču pievienoja iespēju dalībvalstīm atbrīvot pilsētas un piepilsētas pakalpojumus (10. grozījums). Padome šo grozījumu neņem vērā, taču tās ierosinātie atbrīvojumi no noteikumu piemērošanas praksē nozīmēs to, ka daudzus tāda veida pakalpojumus piemērošanas jomā neiekļaus.

ii) Personu ar invaliditāti un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām tiesības

Padome dedzīgi atbalsta Komisijas mērķi nodrošināt to, lai personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām būtu nediskriminējoša piekļuve jūras un iekšzemes ūdensceļu transportam. Tāpēc Padome stigri ievēro Komisijas priekšlikumu, izņemot dažus vienkāršošanas un precizēšanas gadījumus.

Attiecībā uz izņēmumiem tiesībās uz pārvadāšanu Komisija bija ierosinājusi, ka personai ar invaliditāti varētu liegt pārvadāšanu, atsaucoties uz pasažieru kuģa drošības prasībām vai struktūru. Šim noteikumam Padome ir pievienojusi veselības prasības, lai ņemtu vērā gadījumus, kad pasažiera veselības stāvokļa dēļ viņa pārvadāšanas drošību nevar garantēt.

Šajā sakarā Eiropas Parlaments ir ierosinājis svītrot visas atsauces uz drošības prasībām (1., 26. un 29. grozījums) un iekļaut atsauci uz pārvadāšanu drošā, cieņpilnā un praktiski izpildāmā veidā (27. grozījums). Attiecībā uz šo 27. grozījumu – Padome to iekļāva pirmā lasījuma nostājā, izņemot vārdu “cieņpilnā”. Padome uzskata, ka neviens, izņemot personu ar invaliditāti vai personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām, nevar izlemt, kas ir cieņpilns pārvadāšanas veids, un tāds lēmums nebūtu jāpieņem pārvadātājam.

Saskaņā ar sākotnējo priekšlikumu pārvadātājs varētu prasīt, lai personu ar invaliditāti vai personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām pavada cita persona, kas spēj sniegt palīdzību. Padomes pirmā lasījuma nostājā paredzēts – ja pārvadātājs iesniedz tādu lūgumu saistībā ar pasažieru pārvadājumu pakalpojumu, pavadošo personu pārvadā bez maksas.

Attiecībā uz palīdzību personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām – tādu palīdzību sniedz ar nosacījumu, ka attiecīgā persona paziņo pārvadātājam vai termināļa operatoram vismaz divas darbdienas iepriekš (Komisija bija ierosinājusi 48 stundas) un ierodas ostā vai norādītā vietā vismaz 60 minūtes pirms iekāpšanas vai izbraukšanas laika. Turklāt, ja personai ir īpašas vajadzības attiecībā uz izmitināšanu vai sēdvietu vai vajadzība vest līdzi medicīnas iekārtas, pasažierim par tādām vajadzībām būtu jāpaziņo pārvadātājam rezervācijas veikšanas brīdī, ja par šīm vajadzībām tajā brīdī ir zināms. Šī Padomes ieviestā papildu prasība ļaus pārvadātājam apmierināt minētās īpašās vajadzības un nodrošināt attiecīgajām personām vislabākos iespējamos pakalpojumus.

Vairāki Eiropas Parlamenta grozījumi attiecās uz informāciju tādos formātos, kas pieejami personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām. Padome tos pieņēma. Tas pats attiecas uz Parlamenta grozījumiem par termina “dzīvnieks-pavadonis” aizstāšanu ar terminu “suns-pavadonis”.

iii) Pārvadātāju un termināļu operatoru pienākumi ceļojuma pārtraukuma gadījumā

Komisijas priekšlikumā bija paredzētas tiesības uz informāciju, palīdzību (tostarp maltītēm, atspirdzinājumiem un, iespējams, izmitināšanu viesnīcā), maršruta maiņu un atlīdzību, kā arī biļetes cenas kompensēšanu visiem pasažieriem pasažieru pārvadājuma pakalpojuma vai kruīza aizkavējuma un – konkrētos gadījumos – atcelšanas gadījumā. Tomēr kompensāciju par biļetes cenu neizmaksātu, ja aizkavējums vai atcelšana būtu notikusi ārkārtas apstākļu dēļ, kas traucēja izpildīt transporta pakalpojumu.

Padome piekrīt principam, ka pārvadātājiem un termināļu operatoriem vajadzētu rūpēties par saviem pasažieriem, un tā ir paplašinājusi šo principu, lai iekļautu visus atcelšanas gadījumus. Tomēr dažos gadījumos nav iespējams vai saprātīgi sniegt, piemēram, informāciju par aizkavējumiem ostā bez personāla. Tāpēc ar Padomes pirmā lasījuma nostāju ievieš ostas termināļu jēdzienu, proti, apkalpoti termināļi ostā ar konkrētiem pakalpojumiem un personālu (piemēram, reģistrācija, biļešu kases vai pasažieru atpūtas telpas). Konkrēti pārvadātāju un termināļu operatoru pienākumi attiecas vienīgi uz pasažieriem, kuri izbrauc no šādiem ostu termināļiem. Šādā gadījumā ir jāpiemēro noteikums par informēšanu un palīdzību un – zināmā mērā – maršruta maiņu un atlīdzināšanu.

Vēl viens apsvērums, uz kuru balstās Padomes pirmā lasījuma nostāja, ir kuģošanas drošība. Lai izvairītos no tā, ka pārvadātāji ekonomisku apsvērumu dēļ dodas jūrā vai steidzas tādos laika apstākļos, kuri apdraud drošu kuģa ekspluatāciju, ir ieviests atbrīvojums no pienākumu nodrošināt izmitināšanu vai biļetes cenas kompensāciju tādos gadījumos. Turklāt sliktu laika apstākļu jēdziens un ārkārtas apstākļu jēdziens ir izskaidroti divos apsvērumos veidā, kas nav visaptverošs. Ir ieviesti papildu atbrīvojumi no pienākuma nodrošināt tiesības uz palīdzību un kompensāciju, ja pasažieris ir informēts par atcelšanu vai aizkavējumu pirms biļetes iegādes vai ja pasažieris izraisa atcelšanu vai aizkavējumu. Visbeidzot pārvadātājam ir sniegta iespēja ierobežot izmitināšanas izmaksas līdz 120 euro un ieviest minimālo summu, ko nesasniedzot, kompensāciju neizmaksā (biļetes, kas maksā 10 euro vai mazāk).

Eiropas Parlaments bija ierosinājis atbrīvojumus force majeure gadījumā (23. un 60. grozījums) vai ja par atcelšanu vai aizkavējumu ir paziņots iepriekš (59. grozījums). Šos grozījumus Padome pēc būtības ir pieņēmusi. Parlaments arī bija ierosinājis ierobežojumu izmitināšanas izmaksām, nosakot, ka tās nedrīkst vairāk nekā divas reizes pārsniegt biļetes cenu (53. grozījums). Padome uzskata, ka tas ir pārāk neizdevīgi pasažieriem un dažos gadījumos pārvadātājiem, un secina, ka 120 euro ierobežojums ir saprātīgāks gan pasažieriem, gan pārvadātājiem.

iv) Sūdzību izskatīšana un valstu izpildiestādes

Komisijas priekšlikumā bija ietverti sīki izstrādāti noteikumi par to, kā pārvadātājiem būtu jāizskata sūdzības, jo īpaši par to, kādas tālejošas juridiskas sekas var būt neatbildēšanai uz sūdzībām, un par valsts izpildiestāžu izraudzīšanos un to pienākumiem.

Lai arī Padome principā piekrita priekšlikumā paredzētajam, jo īpaši tam, ka pārvadātājiem būtu jāatbild uz savu klientu iesniegtām sūdzībām, tā sistēmā ievieš lielāku elastību, lai izvairītos no jebkādām neparedzamām sekām dalībvalstu tiesību sistēmām vai administratīvajām struktūrām.

Eiropas Parlaments ierosināja, ka katrai dalībvalstij būtu jāizraugās tikai viena valsts izpildiestāde (5., 6., 66., 67. un 68. grozījums) un ka dalībvalstīm, nevis pārvadātājiem, būtu jāizveido neatkarīgs sūdzību izskatīšanas mehānisms (65. grozījums). Tomēr iepriekš izskaidroto elastības apsvērumu labad Padome neuzskata, ka ir piemēroti tādā veidā ierobežot dalībvalstu rīcības iespējas. Papildus minētajam Parlaments ierosināja, ka valsts izpildiestādēm būtu jābūt neatkarīgām no visām komerciālām interesēm (66. grozījums). Padomes pirmā lasījuma nostājā precizēts, ka šīm iestādēm būtu jābūt neatkarīgām no pārvadātājiem, ceļojumu rīkotājiem un termināļa operatoriem.

v) Diena, kad regulu sāk piemērot

Komisija bija ierosinājusi regulu visā tās pilnībā sākt piemērot divus gadus pēc tās publicēšanas, savukārt konkrētus tās noteikumus sākt piemērot jau vienu gadu pēc tās publicēšanas.

Padomes pirmā lasījuma nostājā paredzēts, ka regulu visā tās pilnībā sāks piemērot trīs gadus pēc tās publicēšanas.

3. Citi politikas jautājumi

Padome pieņem lēmumu vienkāršot regulas nosaukumu.

Padome nolemj precizēt noteikumus par apakšlīgumu slēgšanu attiecībā uz konkrētiem pienākumiem, kas izriet no regulas, pievienojot vispārīgu pantu par citām iesaistītajām pusēm.

Padome pieņem lēmumu svītrot prasību pārvadātājiem uzturēt atsevišķus kontus par izmaksām, kas tiem rodas no palīdzības sniegšanas personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, lai izvairītos no nevajadzīga administratīva sloga, jo īpaši mazākiem pārvadātājiem. Līdzīgi Padome nolemj ierobežot pienākumu noteikt kvalitātes standartus tādai palīdzībai lielākiem termināļu operatoriem un pārvadātājiem un ierobežot prasības par invaliditātes jautājumiem veltītu apmācību un norādījumiem, attiecinot šīs prasības tikai uz tām personāla kategorijām, kurām tas patiešām vajadzīgs.

4. Citi Eiropas Parlamenta pieņemti grozījumi

Citi grozījumi, kas nav iekļauti Padomes pirmā lasījuma nostājā, ir šādi:

— ņemt vērā personu ar invaliditāti un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām vajadzības visos gadījumos, kad ostas, termināļi un pasažieru kuģi tiek projektēti vai remontēti, neminot “kad vajadzīgs” (2. grozījums);

— noteikumi, ar kuriem reglamentē personu ar invaliditāti un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām iekāpšanu, neskarot vispārējos noteikumus, ko piemēro pasažieru iekāpšanai (3. grozījums);

— Komisijas aicinājums ierosināt skaidrus noteikumus par pasažieru tiesībām vietās, kur pasažieri pārsēžas no sauszemes transporta jūras vai iekšzemes ūdensceļu transportā (7. grozījums);

— horizontāla likumdošanas pieeja, kas aptver visus transporta veidus jaunas likumdošanas iniciatīvas gadījumā attiecībā uz pasažieru tiesībām (8. grozījums);

— psihosociālas invaliditātes definīcijas iekļaušana, definējot personas ar invaliditāti vai personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām (11. grozījums);

— izmaiņas “pārvadājuma līguma” definīcijā (14. grozījums) un “biļešu pārdevēja” (15. grozījums) definīcijā;

— ierosinātās definīcijas terminiem “pieejami formāti” (18. grozījums), “pasažieris” (19. grozījums), “ierašanās” (20. grozījums), “izbraukšana” (21. grozījums), “biļetes cena” (22. grozījums) un “nepārvarama vara” (23. grozījums).

— piekļuves noteikumi attiecībā uz personu ar invaliditāti un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām pārvadāšanu, kuri būtu jānosaka valsts izpildiestāžu uzraudzībā, un ka šajos noteikumos būtu jāiekļauj pavadošas personas un palīgierīču pieejamība (31. grozījums);

— rakstisks apstiprinājums par palīdzības sniegšanu personām ar invaliditāti un personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām (34. grozījums);

— personu ar invaliditāti un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām individuālajām vajadzībām piemērota palīdzība (35. grozījums);

— ostas pārvaldes iestādes uzdevums nodrošināt personu ar invaliditāti un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām piekļuvi ostai (37. grozījums);

— iespēja palīdzības sniedzējam un pasažierim vienoties par īsāku termiņu, kurā jāpaziņo par palīdzību (38. grozījums);

— vajadzība nodrošināt, ka pasažieris saņem apstiprinājumu par to, ka ir paziņots par palīdzības nepieciešamību (39. grozījums);

— pārvadātāja pienākums nodrošināt aizstājējus pārvietošanās līdzekļus, kas piemēroti attiecīgā pasažiera vajadzībām, ja pārvietošanās ierīce ceļojuma laikā ir bojāta (50. grozījums);

— aizkavējuma gadījumā pasažierim būtu jāpiedāvā atlīdzība par biļetes cenu vienīgi tad, ja viņš izlemj nedoties ceļā, izmantojot šī pārvadātāja pakalpojumus (54. grozījums);

— jebkāda kompensācija, kas piešķirta saskaņā ar regulu, ko var atskaitīt no jebkādas papildu kompensācijas, kāda ir piešķirta (61. grozījums);

— sankcijas, ko piemēro par regulas pārkāpumiem, kuras varētu ietvert kompensācijas izmaksu attiecīgajam pasažierim (70. grozījums);

— 71., 72. un 75. grozījums par regulas pielikumiem.

III. SECINĀJUMS

Gatavojot pirmā lasījuma nostāju, Padome ir pilnībā ņēmusi vērā Komisijas priekšlikumu un Eiropas Parlamenta atzinumu pirmajā lasījumā. Attiecībā uz Eiropas Parlamenta ierosinātajiem grozījumiem Padome uzskata, ka daudzi grozījumi – būtībā, daļēji vai pilnībā – jau ir iekļauti pirmā lasījuma nostājā.

(1) Dok. 11990/08.

(2) A6-0209/2009.

(3) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, OV L 46, 17.2.2004., 1. lpp., un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1107/2006 (2006. gada 5. jūlijs) par invalīdu un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām tiesībām, ceļojot ar gaisa transportu, OV L 204, 26.7.2006, 1. lpp.

(4) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1371/2007 (2007. gada 23. oktobris) par dzelzceļa pasažieru tiesībām un pienākumiem (OV L 315, 3.12.2007., 14. lpp.).