Komisijas dienestu darba dokuments - Pavaddokuments priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par metāliska dzīvsudraba eksporta aizliegumu un drošu glabāšanu - Analītisks kopsavilkums {COM(2006) 636 final SEC(2006) 1369} /* SEC/2006/1370 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 26.10.2006 SEC(2006) 1370 KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS Pavaddokuments PRIEKŠLIKUMS EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULAI PAR METĀLISKA DZĪVSUDRABA EKSPORTA AIZLIEGUMU UN DROŠU GLABĀŠANU ANALĪTISKS KOPSAVILKUMS {COM(2006) 636 finalSEC(2006) 1369} KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS Pavaddokuments PRIEKŠLIKUMS EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULAI PAR METĀLISKA DZĪVSUDRABA EKSPORTA AIZLIEGUMU UN DROŠU GLABĀŠANU ANALĪTISKS KOPSAVILKUMS Šo ietekmes novērtējumu sagatavojuši Komisijas dienesti par divu svarīgu darbību īstenošanu, kas paredzētas Kopienas stratēģijā attiecībā uz dzīvsudrabu[1]: dzīvsudraba eksporta aizliegums (5. darbība) un dzīvsudraba pārpalikuma droša glabāšana (9. darbība). Tā mērķis ir novērtēt tiesību aktu īstenošanai veicamos konkrētos pasākumus. Pamatscenārijā ietilpst metāliska dzīvsudraba eksporta aizliegums un hlora–sārmu rūpniecībai nevajadzīgā dzīvsudraba glabāšanas/noglabāšanas pienākums. Šajā ietekmes novērtējumā sīkākai izvērtēšanai izraudzīti šādi jautājumi: - Eksporta aizliegums. Vai tajā jāiekļauj dzīvsudraba savienojumi un dzīvsudrabu saturoši produkti, par kuriem Eiropas Savienībā jau ir noteikti ierobežojumi? - Glabāšanas pienākums. Vai jāparedz arī glabāšanas/noglabāšanas pienākums arī attiecībā uz dzīvsudrabu, kas iegūts kā krāsaino metālu ražošanas blakusprodukts, dabasgāzes attīrīšanā un dzīvsudraba reģenerācijā? - Ziņojumi un informācijas apmaiņa. Kādam jābūt eksporta aizlieguma un glabāšanas/noglabāšanas pienākuma efektīvas un drošas ieviešanas instrumentam? - Juridiskie instrumenti Ietekmes novērtējumā izdarīts secinājums par to, ka pašreizējā posmā būtu priekšlaicīgi paplašināt dzīvsudraba eksporta aizliegumu, to attiecinot arī uz produktiem, kuru laišanai ES tirgū noteikti ierobežojumi, un savienojumiem, piemēram, kalomelu. Šo jautājumu izvērtēs nākamajā novērtējumā, ko veiks vēl pirms eksporta aizlieguma spēkā stāšanās 2011. gadā. Jo īpaši saskaņā ar regulējuma pilnveidošanas principiem var būt nepieciešama dziļāka analīze jautājumā par administratīvajām izmaksām, kas saistītas ar jomas paplašināšanu, un tās ietekmi uz ES uzņēmumu konkurētspēju. Pasaules tirgus norišu analīze nepārprotami apstiprina iepriekš stratēģijā attiecībā uz dzīvsudrabu izdarīto secinājumu: dzīvsudraba eksporta aizliegums jāvērtē plašākā kontekstā. Lai iegūtu iespējami lielu labumu attiecībā uz vidi, tas jāpapildina ar pasākumiem, ko veic visas pasaules mērogā. Tomēr ir svarīgi, lai ES, ņemot vērā tās rīcībā esošos dzīvsudraba krājumus, kas ir visai ievērojams daudzums, rīkotos proaktīvi un, negaidot, līdz tiks pilnībā izstrādāts pasaules līmeņa juridisks instruments, jau tagad virzītos uz priekšu, dodot savu ieguldījumu dzīvsudraba kaitīgās ietekmes samazināšanā. Eiropas Savienībā dzīvsudraba piedāvājums galvenokārt veidojas no šādiem avotiem: hlora–sārmu ražošanai vairs nevajadzīgais dzīvsudrabs, nozarei pārejot uz tehnoloģijām, kurās neizmanto dzīvsudrabu, vai gadījumos, kad šādu uzņēmumu slēdz; dzīvsudrabs, kas kā blakusprodukts rodas krāsaino metālu kalnrūpniecībā un metalurģijā (piemēram, cinka ražošanā); dzīvsudrabs, ko kā blakusproduktu iegūst, attīrot dabasgāzi; reģenerētais dzīvsudrabs (ražošanas procesos lietotais dzīvsudrabs un dzīvsudrabs, ko iegūst no dzīvsudrabu saturošiem produktiem, piemēram, dienasgaismas spuldzēm, u.c.); dzīvsudraba rezerves, ko iepriekšējo gadu laikā izveidojuši brokeri un tirgotāji, piemēram, MAYASA [2]. Uzskaitītais kopējais piedāvājums 2005. gadā Eiropas Savienībā bija 625 t (neskaitot rezerves). Kopējais tirgus patēriņš (ieskaitot Eiropas Savienībā ievesto dzīvsudrabu un to saturošos produktus) ir aptuveni 440 t gadā. Metāliska dzīvsudraba lielākais patērētājs (apm. 50%) ir hlora–sārmu ražošanas nozare. Hlora–sārmu ražošanas nozares kopējais pieprasījums 2005. gadā bija apm. 190 t. Eiropas Savienībā pēc apjoma nākamais būtiskākais lietojums ir zobārstniecībā izmantojamajām amalgamām. Patēriņa samazināšanās galvenie faktori ES ar 25 dalībvalstīm ir dzīvsudraba satura būtiska samazināšana vai tā aizstāšana reglamentētos produktos un procesos (krāsas, bateriju galvaniskie elementi, pesticīdi, hlora–sārmu ražošana u.c.), kā arī dzīvsudrabu saturošu izstrādājumu (termometru, bateriju galvanisko elementu u.c.) ražošanas masveidīga pārvietošana no dalībvalstu teritorijas uz trešām valstīm. Dzīvsudraba pieprasījuma prognoze 2005.-2015. gadam visiem lietojumiem kopā, izņemot hlora-sārmu ražošanu[3], ir aptuveni 190 t/gadā. Savukārt piedāvājums Eiropas Savienībā tajā pašā laikā (neskaitot dzīvsudrabu no hlora–sārmu ražošanas un dzīvsudrabu, kuru kā blakusproduktu iegūst krāsaino metālu ražošanā un dabasgāzes attīrīšanā) būs apmēram 481 t/gadā. Dzīvsudraba cenas gandrīz visu aizvadīto 40 gadu laikā ir pastāvīgi pazeminājušās. Pēdējos 10 gados tās nostabilizējās visu laiku zemākajā līmenī, USD 4-5 par kilogramu dzīvsudraba, tad 2004. gada vidū un 2005. gadā cenas strauji pieauga līdz vairāk nekā USD 20 par kilogramu un atkal nedaudz samazinājās 2006. gadā[4]. Dzīvsudraba cenu izmaiņas vidējā termiņā un ilgtermiņā ir grūti paredzamas. Līdz eksporta aizliegumam tirgū nonākot lielam daudzumam dzīvsudraba no hlora-sārmu rūpniecības, sagaidāms, ka nākamā gada laikā cenas turpinās kristies līdz USD 10/kg vai pat vēl zemāk. Šajā ietekmes novērtējumā tiek pieņemts, ka Eiropas Savienības iekšējā tirgus cena būs vienāda ar cenu pasaules tirgū, jo pēc 2011. gada tiks atļauts imports uz Eiropas Savienību. Šajā ietekmes novērtējumā aprēķiniem izmantotā cena ir USD 10/kg[5] . Ierosinājums noteikt metāliska dzīvsudraba eksporta aizliegumu. Eiropas Savienība ir galvenā metāliskā dzīvsudraba eksportētāja. Kopš ieguves izbeigšanas 2003. gadā Almadenas raktuvēs Spānijā tagad lielākais dzīvsudraba piedāvājums Eiropas Savienībā nāk no hlora-sārmu ražošanas. Pēc pāriešanas uz tehnoloģijām, kurās neizmanto dzīvsudrabu, hlora–sārmu ražošanas uzņēmumi patlaban pārdod dzīvsudrabu, kas tiem vairs nav vajadzīgs. Hlora–sārmu rūpniecības uzņēmumos vēl esošais kopējais daudzums ir aptuveni 12 000 t. Eiropas Savienības pieprasījums pēc dzīvsudraba ir neliels. Tāpēc lielāko daļu nevajadzīgā dzīvsudraba eksportē. Saskaņā ar starptautiskās tirdzniecības statistiskajiem datiem 2004. gadā tika eksportētas 824 t dzīvsudraba. Dzīvsudrabs ir globāla problēma, un tās atrisināšanai nepieciešami starptautiska mēroga pasākumi. Eiropas Savienība, būdama lielākā dzīvsudraba piegādātāja pasaules tirgū, vienlaikus nevar ticami argumentēt nepieciešamību pēc pasaules mēroga pasākumiem dzīvsudraba piedāvājuma un pieprasījuma samazināšanai un aktīvi atbalstīt tos. Ierosinājums noteikt glabāšanas pienākumu attiecībā uz hlora-sārmu ražošanai vairs nevajadzīgo metālisko dzīvsudrabu, dzīvsudrabu, kuru kā blakusproduktu iegūst krāsaino metālu ražošanā un attīrot dabasgāzi. Patlaban ES dzīvsudraba iekšējais piedāvājums ir lielāks par pieprasījumu. Saņemtā informācija liecina, ka šāda situācija būs arī turpmāk. Noskaidrojies arī, ka Eiropas Savienības iekšējam tirgum dzīvsudraba pietiks, arī neizmantojot hlora-sārmu rūpniecībā vairs nevajadzīgo dzīvsudrabu un dzīvsudrabu, kuru kā blakusproduktu iegūst krāsaino metālu ražošanā un dabasgāzes attīrīšanā. Eiropas Savienībā dzīvsudraba pieprasījums pastāvīgi samazinās, un pēc eksporta aizlieguma un glabāšanas pienākuma stāšanās spēkā pieprasījums būs mazāks par reģenerētā dzīvsudraba piedāvājumu un Eiropas Savienībā palikušajiem krājumiem. Glabāšanas pienākums neattiecas uz reģenerēto dzīvsudrabu, kas iegūts no dzīvsudrabu saturošiem produktiem. Šim dzīvsudraba avotam no vides aizsardzības viedokļa dodama priekšroka. Dzīvsudraba reģenerācija, kas tāpēc ir ļoti vēlama, varētu tikt pārtraukta, ja glabāšanas pienākumu noteiktu arī attiecībā uz reģenerēto dzīvsudrabu. Ja dzīvsudrabs netiks reģenerēts, tā lielākā daļa emisiju veidā var nokļūt vidē. Kā eksporta aizlieguma un glabāšanas pienākuma efektīvas un drošas ieviešanas instrumentu ierosināts izmantot ziņošanu un informācijas apmaiņu dzīvsudraba un tā savienojumu importa un eksporta izsekojamībai dalībvalstīs, uz Kopienu un no tās. Tā jāveic tā, lai pieejamos datus izmantotu iespējami pilnīgi, vienkāršotu datu plūsmu un pēc iespējas samazinātu administratīvo slogu. Tas veicinātu arī straujāku reaģēšanu uz ražošanas un patēriņa iezīmju izmaiņām. Paredzēta apzināta izvairīšanās no stingras sistēmas, piemēram, aptaujas anketu izmantošanas. Regula šķiet esam vienīgais piemērotais juridiskais instruments eksporta aizlieguma un/vai glabāšanas/noglabāšanas pienākuma noteikšanai. Netiek paredzēts īpašs glabāšanas/noglabāšanas risinājums attiecībā uz nevajadzīgo dzīvsudrabu, tiesību aktā tikai identificēti glabāšanai/noglabāšanai piemērotie glabātavu veidi, kas dod pietiekami lielas garantijas, ka metālisks dzīvsudrabs tiks droši glabāts, ņemot vērā šīs vielas īpašības. Lai droša glabāšana tiktu garantēta ilgtermiņā, attiecībā uz dzīvsudrabu ierosināts veikt riska novērtējumu katrai konkrētai glabāšanas vietai. Lēmumi par konkrētām glabāšanas/noglabāšanas alternatīvām jāpieņem nozarei un iesaistītajām dalībvalstīm. Regulu īstenos kopā ar brīvprātīgu vienošanos ar hlora-sārmu ražošanas nozari , kas dzīvsudraba daudzumu ziņā ir visvairāk ieinteresētā nozare. Eksporta aizliegums un glabāšanas pienākums jāapskata kopā ar starptautiskiem pasākumiem saskaņā ar Dzīvsudraba programmu. Jāveic pasākumi, lai visā pasaulē izbeigtu jauniegūta dzīvsudraba ražošanu no cinobra, un lai tirgū atkārtoti nenokļūtu vairs nevajadzīgais dzīvsudrabs. Tiek plānota sadarbība ar jaunattīstības valstīm, un Eiropas Savienība atbalsta arī starptautiska mēroga iniciatīvas, piemēram, ANO Vides programmas pieņemto Pasaules Dzīvsudraba programmu. Komisija sistemātiski nostiprina kontaktus ar trešām valstīm, kas neietilpst Eiropas Savienībā, ir vērā ņemamas dzīvsudraba ražotājas, lietotājas un eksportētājas un/vai saskaras ar dzīvsudraba piesārņojuma radītajām problēmām. Briselē 2006. gada 26.-27. oktobrī starptautiskajā konferencē par dzīvsudrabu piedalīsies daudzas valstis, kas neietilpst Eiropas Savienībā, un tā dos papildu impulsu starptautiskām sarunām, tostarp arī ar tirdzniecību saistītajos jautājumos, vēl pirms ANO Vides programmas Padomes 24. sesijas 2007. gadā. Izmaksu un ieguvumu aprēķināšana . Konservatīvs pazemināts ieguvumu novērtējums (novērstās izmaksas uz tonnu dzīvsudraba) paredzams lielāks nekā pilnās izmaksas, tomēr III pielikumā pievienotās analīzes rezultāti nav uzskatāmi par pilnīgu izmaksu un ieguvumu analīzi, jo esošie dati nedod iespējas veikt tiešu sagaidāmo izmaksu un paredzamo ieguvumu salīdzinājumu. Ietekmes novērtējumā vides aspektu novērtēšanai izmantots dažādu kvalitatīvu un kvantitatīvu analīžu kopums. Palikušie vispārīgie lietojumi un dzīvsudraba pārpalikums, kas no ES jāeksportē, norādīts kvalitatīvi. Tiek pieņemts, ka šo lietojumu ievērojama daļa izraisa metāliska dzīvsudraba nokļūšanu vidē. Sagaidāms, ka dzīvsudraba eksporta aizlieguma un tā obligātas glabāšanas ieviešana veicinās emisiju samazināšanos, lai gan ir grūtības šo emisiju apjomu novērtēt kvantitatīvi[6]. Lai novērtētu labvēlīgo ietekmi uz cilvēka veselību, būtu jāizveido modelis, kurā kopā saistītas emisijas vidē, metildzīvsudraba veidošanās zivīs un mazāk aizsargātu iedzīvotāju grupu organismā uzņemtais daudzums. Izvērtējot modelēšanas apjomu (konkrētie vides segmenti, ģeogrāfiskā izplatība, modelī iekļaujamās iedzīvotāju grupas, u.c.) tika izdarīts secinājums, ka tā praktiska īstenošana neatbilst proporcionalitātes analīzes principam, kas aprakstīts norādījumos par ietekmes novērtēšanu. ASV veiktie pētījumi liecina, ka ieguvumi ir plašās robežās[7][8], sākot no EUR 3 milj. gadā uz tonnu novērsto emisiju, un var sasniegt pat līdz EUR 70-100 milj. gadā uz tonnu. Tajos konstatēts arī, ka ieguvums uz tonnu palielinās, palielinoties kopējam samazinājumam, lai gan daudz lēnākā tempā. To var salīdzināt ar pastāvīgas noglabāšanas (dziļi pamatiežos) augstākajām izmaksām, kas ir EUR 37 -70 000 uz tonnu gadā (40 gadus), un neiegūtajiem ieņēmumiem (EUR 10 000/t). [1] COM(2005) 20, galīgā redakcija [2] Mi?as de Almadén y Arrayanes, S.A. [3] Hlora–sārmu ražošanas nozare izmantos savus dzīvsudraba krājumus, un tāpēc tās pieprasījums prognozē netiek iekļauts. [4] Pasaules tirgū krāsaino metālu cenas parasti tiek norādītas ASV dolāros. [5] EUR 7,85/kg vai EUR 7851,76 par tonnu [6] Kaitīgo iedarbību uz vidi un veselību, īpaši metildzīvsudraba kaitīgo iedarbību, kas veidojas ūdens vidē, inter alia novērtējusi ANO Vides programma, un šajā ietekmes novērtējumā tā netiek pilnībā vēlreiz aprakstīta. [7] Cilvēka veselības stāvokļa uzlabošanās ekonomisks novērtējums, samazinot dzīvsudraba emisijas no ASV elekrostacijām, kurās par kurināmo izmanto akmeņogles: Economic valuation of human health benefits of controlling mercury emissions from U.S. coal-fired power plants, www.nescaum.org, Feb 2005 [8] Sabiedrības veselības un ekonomiskās sekas metildzīvsudraba toksiskajai iedarbībai uz smadzeņu attīstību: Public health and economic consequences of methyl mercury toxicity to the developing brain, Environmental Health Perspectives 113, May 2005