Komisijas ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei - Sestais operatīvais ziņojums par radioaktīvo atkritumu un izlietotās degvielas apsaimniekošanu Eiropas Savienībā SEC(2008)2416 /* COM/2008/0542 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 8.9.2008 COM(2008)542 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI SESTAIS OPERATĪVAIS ZIŅOJUMS PAR RADIOAKTĪVO ATKRITUMU UN IZLIETOTĀS DEGVIELAS APSAIMNIEKOŠANU EIROPAS SAVIENĪBĀ SEC(2008)2416 KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI SESTAIS OPERATĪVAIS ZIŅOJUMS PAR RADIOAKTĪVO ATKRITUMU UN IZLIETOTĀS DEGVIELAS APSAIMNIEKOŠANU EIROPAS SAVIENĪBĀ 1. Ievads Komisija 2007. gada 10. janvāra Paziņojumā “Enerģētikas politika Eiropai”[1] uzsvēra, ka kodolenerģijas izmantošana skar svarīgus jautājumus attiecībā uz kodolatkritumiem, un tāpēc tiem jāvelta ievērība turpmākajā Kopienas darbā. Kā izklāstīts jaunajā Kodolenerģētikas paraugprogrammā[2], kas ir neatņemama kopā ar paziņojumu iesniegtās dokumentu paketes daļa, “atkritumi pamatā ir vides un veselības jautājums; radioaktīvo atkritumu apsaimniekošana un apglabāšana kā tāda ir jāpakļauj tādai pašai pārbaudei, kādu piemēro visiem projektiem, kas varētu būt saistīti ar ietekmi uz cilvēkiem un viņu vidi”, un diskusijām būtu īpaši jākoncentrējas uz to, lai “nodrošinātu, lai dalībvalstis īstenotu valsts plānus radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanai”. Padome 2007. gada 8. maija secinājumos par kodoldrošību un izlietotās kodoldegvielas un radioaktīvo atkritumu drošu apsaimniekošanu norāda, ka katra Eiropas Savienības dalībvalsts ir jārosina “izstrādāt un atjaunināt savu drošas radioaktīvu atkritumu un izlietotas kodoldegvielas apsaimniekošanas programmu, kas attiecas uz visiem radioaktīviem atkritumiem tās jurisdikcijā, kā arī uz visām apsaimniekošanas stadijām”. Trīsdesmit pētniecības gadu laikā ir pierādīts, ka apglabāšana dziļā ģeoloģiskā glabātavā šobrīd ir drošākā un ilgtspējīgākā iespēja, lai ilgtermiņā apsaimniekotu ļoti radioaktīvus atkritumus un izlietoto kodoldegvielu, uz ko attiecas tiešā apglabāšana, lai gan ir jāturpina uz īstenošanu vērsta pētniecība un attīstība jomās, ko noteikušas svarīgākās ieinteresētās pētniecības organizācijas un ko koordinē Euratom Septītā pamatprogramma. Šajā ziņojumā sniegts pārskats par pašreizējo stāvokli radioaktīvo atkritumu un izlietotās kodoldegvielas apsaimniekošanas jomā Eiropas Savienībā, pamatojoties uz Sesto operatīvo ziņojumu “Radioaktīvo atkritumu un izlietotās degvielas apsaimniekošana Eiropas Savienībā”[3]. Tajā ir ierosināti arī pasākumi Kopienas un valstu līmenī, lai nodrošinātu radioaktīvo atkritumu un izlietotās degvielas glabātavu sekmīgu izveidi. 2. Radioaktīvo atkritumu un izlietotās degvielas apsaimniekošana 2.1. Politika un prakse Dalībvalstu politika un prakse radioaktīvo atkritumu un izlietotās degvielas apsaimniekošanas jomā atspoguļo to vēsturisko, zinātnes un tehnoloģiju attīstību. Pašlaik piecās valstīs šos atkritumus pārstrādā, savukārt divās valstis aktīvi izmanto izlietotās degvielas tiešās apglabāšanas iespēju. Lielākajai daļai valstu nav konkrētas izlietotās degvielas politikas, izņemot pasākumus, ko veic, lai nodrošinātu drošu un ilglaicīgu glabāšanu (50–100 gadu). Attiecībā uz pašiem bīstamākajiem atkritumiem – ļoti radioaktīviem atkritumiem un izlietoto degvielu, uz ko attiecas tiešā apglabāšana, – atkritumu apglabāšanas projektus izstrādā tikai dažās dalībvalstīs, proti, Somijā, Zviedrijā un Francijā. Domājams, ka līdz 2025. gadam šajās valstīs sāks darboties atkritumu glabātavas. Vācija un Beļģija varētu to īstenot līdz 2040. gadam. Pārējās valstis ir vairāk atpalikušas. Daudzās no šīm valstīm nav notikusi šāda virzība, ņemot vērā jautājuma politisko jutīgumu, nepietiekamos zinātnes, tehniskos un finanšu resursus un/vai citus vēsturiskus un sabiedriskus iemeslus. Somijas piemērs apliecina, ka pat ar nelielām kodolenerģijas programmām ir iespējama valsts glabātava. Šajā gadījumā sadarbība ar Zviedrijas kodolenerģijas programmu ir palīdzējusi samazināt izmaksas. Izmaksu optimizēšanas labad valsts līmeņa risinājumu meklējumos aizvien plašāk izmanto starptautiskas kopdarba, kopprogrammu un zināšanu nodošanas iniciatīvas, tāpat aizvien biežāk gan starptautiskā, gan ES līmenī noris diskusijas par reģionāliem risinājumiem. Pētniecība un demonstrējumi saskaņā ar Eiropas pamatprogrammām ir sekmējuši šīs jomas attīstību. Līdzīga situācija ir ar zemas un vidējas radioaktivitātes līmeņa atkritumiem, kuriem ir ilgs pussabrukšanas periods, jo arī šādiem atkritumiem ieteicamākais risinājums ir dziļa ģeoloģiska apglabāšana, vai nu izmantojot tās pašas glabātavas, ko ļoti radioaktīviem atkritumiem/izlietotajai degvielai, vai apglabājot atsevišķi. Vācijā dziļa ģeoloģiska glabātava, kas ir paredzēta šādiem atkritumiem, varētu sākt darboties līdz 2014. gadam. Septiņās no 16 dalībvalstīm, kurās ir atomelektrostacijas, šobrīd darbojas atkritumu glabātavas, kas ir paredzētas vismazāk bīstamajiem atkritumiem — zemas, vidējas un ļoti zemas radioaktivitātes atkritumiem ar īsu pussabrukšanas periodu. Taču, ja tiks īstenoti pašreizējie plāni, visās valstīs, izņemot Nīderlandi, līdz 2020. gadam varētu sākt darboties atkritumu glabātavas, kas ir paredzētas šādiem atkritumiem. 2.2. Sabiedriskā doma un līdzdalība Pēdējā Eirobarometra[4] aptauja par radioaktīvajiem atkritumiem liecina, ka 93% ES iedzīvotāju vēlas, lai šobrīd tiktu īstenoti risinājumi ļoti radioaktīvu atkritumu ilgtermiņa apsaimniekošanai, taču tikai 43% uzskata, ka atbilstošākais risinājums ir apglabāšana dziļi pazemē. Šī aptauja, kā arī pēdējā Eirobarometra[5] aptauja par kodoldrošību atklāj, ka neatrisinātais jautājums par radioaktīvajiem atkritumiem ir viens kodolenerģijas jautājumiem, kas Eiropas iedzīvotājus uztrauc visvairāk. Atkritumu ģeoloģiskai apglabāšanai ir vajadzīga ilglaicīga politiskā griba, mūsdienīgas pārvaldības koncepcijas, kas balstītas uz pakāpenisku pieeju, un valsts un vietējo ieinteresēto personu laicīga iesaistīšana, lai nodrošinātu pienācīgu apspriešanu un labvēlīgu sabiedrisko domu. Šādas mūsdienīgas pārvaldības koncepcijas ir sekmīgi likušas pamatu Somijas un Zviedrijas pieejai. 3. Secinājumi Komisija uzskata, ka daudzas zinātniskās un tehniskās jomas, kas ir svarīgas saistībā ar ģeoloģisko apglabāšanu, ir pietiekami attīstītas, un pienācis laiks atbalstīt un sekmēt to īstenošanu. Nav pieļaujams, ka tiek atlikta lēmuma pieņemšana par galīgo risinājumu (“nogaidīšanas” politika), ņemot vērā gan radioaktīvo atkritumu un izlietotās degvielas apsaimniekošanas potenciālo ietekmi uz veselību un drošību, gan Eiropas iedzīvotāju viedokli. Ļoti augstu vērtējamas visas iniciatīvas, kas atbalsta un sekmē virzību uz drošu atkritumu glabātavu apzināšanu un ekspluatāciju. Komisija uzskata, ka sadarbība reģionālā un starptautiskā līmenī paātrinātu lēmumu pieņemšanu par galīgiem atkritumu apglabāšanas risinājumiem. Tomēr, lai gan apjomradītu ietaupījumu ziņā reģionālie risinājumi ir pievilcīgi, jo dod iespēju ievērojami ietaupīt gan izmaksas, gan resursus, ir skaidrs, ka vienai no valstīm ir jābūt gatavai šādu reģionālo centru izvietot savā teritorijā, un tam ir vajadzīga politiķu un sabiedrības labvēlīga nostāja. Komisija arī uzskata, ka tehnisku, ekonomisku, drošuma un drošības iemeslu dēļ valstis, kas nav ES dalībvalstis, nav jāaicina iesniegt priekšlikumus par radioaktīvo atkritumu un izlietotās degvielas apglabāšanu. Tas īpaši attiecas uz gadījumiem, ja potenciālā saņēmējvalsts nav ieviesusi tās pašas tehniskās, politiskās un sociālās prasības un nosacījumus, kādi pastāv Eiropas Savienībā. Radioaktīvo atkritumu un izlietotās degvielas apsaimniekošana ir daļa no valsts kodolenerģijas programmu ilgtspējīgas attīstības, kas ietver kodoliekārtu plānošanu, celtniecību un ekspluatācijas pārtraukšanu. Runājot par kodolenerģijas izmantošanu nākotnē, svarīgs temats ir atkritumu apsaimniekošanas politika. Nesen izveidotā Eiropas augstākā līmeņa grupa (ALG) kodoldrošības un kodolatkritumu apsaimniekošanas jautājumos [6] izveidoja arī Atkritumu apsaimniekošanas darba grupu, kas ir pilnvarota darboties ALG vārdā, lai uzlabotu izlietotās degvielas un radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanu un ekspluatācijas pārtraukšanu Eiropas iedzīvotāju interesēs. Sestais operatīvais ziņojums “Radioaktīvo atkritumu un izlietotās degvielas apsaimniekošana Eiropas Savienībā” ir faktu bāze, lai darva grupa varētu veidot kopīgu izpratni un vajadzības gadījumā ierosināt kopīgu politiku izlietotās degvielas un radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanas jomā. Šim ziņojumam būtu jārosina diskusijas atsākšana Padomē un Eiropas Parlamentā par Eiropas Savienības tiesību aktiem. [1] COM (2007) 1 galīgā redakcija. [2] COM (2006) 844 galīgā redakcija. [3] COM ([….]), […] galīgā redakcija. [4] Īpašais Eirobarometrs 297 (2008). [5] Īpašais Eirobarometrs 271 (2007). [6] Komisijas 2007. gada 17. jūlija lēmums (2007/530/Euratom), “Oficiālais Vēstnesis”, L 195/44.