PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Gruzijai joprojām ir problēmas vājas ārējās vides dēļ, kura, samazinoties eksporta un naudas pārvedumu apjomam, veicinājusi to, ka IKP pieaugums 2016. gadā ir bijis relatīvi zems, 2,7 % apmērā (salīdzinājumā ar 2,9 % 2015. gadā un 4,6 % 2014. gadā). Tiek prognozēts, ka IKP pieaugums, arī patēriņa un ieguldījumu ietekmē, 2017. gadā pakāpeniski palielināsies līdz 3,5 %. Reģionālās un globālās izaugsmes palielināšanās tiek prognozēta arī 2017. gadā, taču to joprojām ietekmēs lejupvērsti riski – ģeopolitiskā nestabilitāte, protekcionisms un nestabilitāte finanšu tirgos.

Gruzijas fiskālais deficīts joprojām ir ievērojams (4,1 % no IKP gan 2016. gadā, gan – kā sagaidāms saskaņā ar Starptautiskā Valūtas fonda (SVF) datiem – arī 2017. gadā). Valsts parāda attiecība pret IKP ir palielinājusies no 35,6 % 2014. gadā līdz 44,6 % 2016. gadā – tas galvenokārt saistīts ar to, ka aptuveni 80 % no valsts parāda ir denominēti ārvalstu valūtā un valsts valūta (Gruzijas lars, GEL) attiecīgajā laikposmā strauji zaudēja vērtību. Turklāt, ņemot vērā ļoti lielo tekošā konta deficītu (12,4 % no IKP 2016. gadā) un lielo ārējo parādu (111,8 % no IKP 2016. gadā), Gruzijas maksājumu bilances stāvoklis joprojām ir nestabils. Gruzijas ārvalstu valūtas rezerves kopš 2011. gada absolūtā izteiksmē ir lielākoties bijušas stabilas (2016. gada beigās to apmērs bija 2,8 miljardi dolāru), bet saskaņā ar SVF kombinēto metriku nepieciešamība pēc rezervēm ir pieaugusi. Tāpēc rezervju līmenis patlaban ir zemāks par to, kāds būtu pietiekams saskaņā ar SVF aplēsēm. Gruzija turpina pielāgoties prasībām saskaņā ar padziļinātas un visaptverošas brīvās tirdzniecības zonas (DCFTA) nolīgumu ar ES, kas ne vien sniedz jaunas iespējas, bet nozīmē arī pielāgošanās izmaksas.

Šajā saistībā Gruzija un SVF 2017. gada 12. aprīlī vienojās, ka uz trīs gadiem (2017–2020) tiek pagarināts atbilstoši Paplašinātās finansēšanas mehānismam (EFF) piemērojamais režīms. EFF veido 100 % no Gruzijas kvotas Fondā (SDR 210,4 miljoni jeb aptuveni USD 285 miljoni). EFF programmas mērķis ir atbalstīt ekonomikas reformu programmu, kas palīdzēs Gruzijai mazināt ekonomisko nestabilitāti un veicinās lielāku un iekļaujošāku ekonomikas izaugsmi.

2017. gada 16. jūnijā Gruzijas valdība lūdza arī ES makrofinansiālo palīdzību (MFP). Ņemot vērā šo lūgumu un ekonomikas stāvokli valstī, Komisija Eiropas Parlamentam un Padomei iesniedz priekšlikumu par MFP Gruzijai, pamatojoties uz LESD 212. panta 2. punktu. Priekšlikums attiecas uz summu līdz EUR 45 miljonu apmērā; no šīs summas EUR 35 miljoni būtu aizdevumu veidā un EUR 10 miljoni — dotāciju veidā.

Ierosinātā jaunā MFP darbība ir trešā kopš Gruzijas militārā konflikta ar Krieviju 2008. gada augustā. ES 2008. gada oktobrī starptautiskajā līdzekļu devēju konferencē Briselē apņēmās veikt divas MFP darbības, katru EUR 46 miljonu apmērā. Pirmo no šīm darbībām (EUR 46 miljoni, pilnībā dotāciju veidā) īstenoja laikā no 2009. līdz 2010. gadam un otro (EUR 46 miljoni, puse dotāciju un otra puse aizdevumu veidā) – laikā no 2015. līdz 2017. gadam. 2017.–2015. gada MFP darbības pēdējo daļu izmaksāja 2017. gada maijā.

Ierosinātā jaunā MFP darbība palīdzēs Gruzijai segt daļu no ārējā finansējuma vajadzībām laikposmam no 2017. līdz 2020. gadam, kuras tiek lēstas USD 752 miljonu (EUR 671 miljona) apmērā. MFP darbība mazinās ekonomikas maksājumu bilances un fiskālās nelīdzsvarotības īstermiņa riskus. Tā tiks izstrādāta un īstenota, saskaņojot to ar korekciju un reformu programmām, par kurām Gruzija ir vienojusies ar SVF un Pasaules Banku, kā arī ar reformām, par kurām vienojās saistībā ar ES budžeta atbalsta darbībām un padziļinātas un visaptverošas brīvās tirdzniecības zonas nolīgumu.

Kā sīkāk izklāstīts šim priekšlikumam pievienotajā Komisijas dienestu darba dokumentā, Komisija, pamatojoties arī uz Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) veikto politiskās situācijas novērtējumu, uzskata, ka ir izpildīti politiskie un ekonomiskie priekšnosacījumi ierosinātajai MFP darbībai.

•Vispārīgais konteksts

Gruzijas makroekonomiskā perspektīva joprojām ir nestabila. Šobrīd notiekošā fiskālā konsolidācija varētu vājināt Gruzijas iekšzemes pieprasījumu un mazināt ekonomikas izaugsmi. Turklāt Gruzijas ekonomika saskaras ar plašākiem riskiem, ko rada reģionālās un pasaules ekonomikas attīstības neskaidrās prognozes, ārējā nelīdzsvarotība (jo īpaši lielais un aizvien pieaugošais tekošā konta deficīts un ievērojams ārējais parāds), kā arī tas, ka starptautiskās rezerves nesasniedz pietiekamu līmeni.

Ekonomikas lejupslīde reģionā un tas, ka lielāko tirdzniecības partneru valūtas kopš 2014. gada beigām ir strauji zaudējušas vērtību, ir negatīvi ietekmējis Gruzijas eksportu un naudas pārvedumus. Tas veicināja ekonomikas izaugsmes palēnināšanos līdz 2,7 % 2016. gadā, 2,9 % 2015. gadā un 4,6 % 2014. gadā. Gruzijas IKP izaugsmi 2016. gadā galvenokārt veicināja ieguldījumi, lai gan privātais patēriņš joprojām saglabājās pieticīgā līmenī, – tas saistīts ar izmantojamo ienākumu samazinājumu, jo līdz ar strauju lara devalvāciju mājsaimniecībām palielinājās ASV dolāros izteiktu aizdevumu atmaksas saistību vērtība vietējā valūtā. Tiek prognozēts, ka patēriņa un ieguldījumu ietekmē IKP pieaugums pakāpeniski palielināsies līdz 3,5 % 2017. gadā un līdz 5,0 % 2020. gadā (kad beigsies nesen panāktās vienošanās ar SVF darbības termiņš).

Valūtas maiņas kurss (vidējais USD/GEL kurss attiecīgajā laikposmā) mainījās no 1,77 2014. gadā līdz 2,27 2016. gadā, tātad Gruzijas lara vērtība samazinājās par aptuveni 22 %. Šīs nestabilitātes ietekmi vēl palielina Gruzijas ekonomikas joprojām ievērojamais dolarizācijas līmenis: 2016. gadā 70 % noguldījumu un 65 % aizdevumu bija izteikti ASV dolāros.

Lai gan bezdarba līmenim Gruzijā kopš 2009. gada (16,9 %) ir bijusi tendence samazināties (11,8 % 2016. gada beigās), tā joprojām ir nozīmīga problēma. Kaut arī ir radītas nodarbinātības iespējas jaunās izaugsmes nozarēs, jo īpaši tūrisma un citu pakalpojumu nozarēs, bezdarba līmenis joprojām ir augsts, jo pastāv problēmas, kas saistītas ar neatbilstību starp prasmju piedāvājumu un pieprasījumu, un lielas reģionālās atšķirības. Gruzijai nav arī bezdarbnieka pabalstu sistēmas.

Runājot par ārējo sektoru, Gruzijas tekošā konta deficīts 2016. gadā turpināja pasliktināties, sasniedzot 12,4 % no IKP (salīdzinājumā ar 12,0 % no IKP 2015. gadā un 10,6 % no IKP 2014. gadā), un, kā jau minēts, tas joprojām ir viens no galvenajiem faktoriem, kuri rada neaizsargātību. Tekošā konta deficīts laikā no 2014. līdz 2016. gadam palielinājās, neraugoties uz ekonomikas izaugsmes palēnināšanos, jo vājie eksporta rādītāji vairāk nekā kompensēja vājo iekšzemes pieprasījumu pēc importa, kā rezultāts bija lielāks preču tirdzniecības deficīts. Saskaņā ar SVF programmas prognozēm paredzams, ka tekošā konta deficīts pasliktināsies vēl vairāk, proti, līdz 12,9 % 2017. gadā, un pēc tam nedaudz samazināsies līdz 11 % no IKP 2020. gadā. Ļoti lielo tekošā konta deficītu, kura galvenais iemesls ir preču tirdzniecības deficīts, tikai daļēji kompensē pakalpojumu tirdzniecības pārpalikums un ienākumi un pārvedumi no ārvalstīm, tostarp privātpersonu veikti naudas pārvedumi.

Lai gan tekošā konta deficīts lielākoties ir ticis finansēts no ienākošajiem ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem, ir paredzams, ka šie ieguldījumi nedaudz samazināsies no 11 % no IKP 2016. gadā līdz 10,3 % no IKP 2017. gadā un ka šāds līmenis saglabāsies līdz 2020. gadam. Turklāt tekošā konta deficīta finansēšanā tiek izmantotas arī parādu radošas finanšu plūsmas. Tādējādi Gruzijas ārējais parāds, kas 2014.–2008. gadā svārstījās ap 80 % no IKP, turpmākajos gados ievērojami pieauga, 2016. gada beigās sasniedzot 111,8 % no IKP. Tiek prognozēts, ka ārējais parāds turpinās palielināties, 2020. gadā sasniedzot 120,2 %. Tā kā lielākā daļa ārvalstu parāda ir izteikta ASV dolāros, lara vērtības samazinājums ir būtiski ietekmējis šo pieaugumu.

Gruzijas Valsts Banka (NBG) kopumā ir atturējusies no lielām intervencēm ārvalstu valūtas tirgos un ļāvusi lara vērtībai samazināties. Tāpēc bruto starptautiskās rezerves ir saglabājušās kopumā stabilā līmenī; to kopējais apmērs 2017. gada februāra beigās bija USD 2,7 miljardi (kas atbilst aptuveni 3 mēnešu nākamā gada importa vajadzībām). Nesen apstiprinātās SVF programmas mērķis ir par 54 % palielināt rezerves no USD 2,8 miljardiem 2016. gada beigās līdz USD 4,2 miljardiem 2020. gadā (apmēram 4 mēnešu importa segums).

Inflācijas vidējais rādītājs laikposmā (patēriņa cenu indekss, PCI) 2016. gadā samazinājās līdz 2,1 %; salīdzinājumam — 2015. gadā šis rādītājs bija 4,0 %. Tiek prognozēts, ka PCI 2017. gadā pieaugs līdz 5,7 %, ņemot vērā akcīzes nodokļu palielinājumu, kas stājās spēkā 2017. gada janvārī, bet 2018. gadā tam būtu jāsamazinās līdz 3,0 % un jāpaliek šādā līmenī arī 2019. un 2020. gadā.