Ar šo priekšlikumu arī tiek izveidots ES regulējums, ieviešot vienotus noteikumus to teritorijā aizturēto neatbilstīgo migrantu skrīningam, kuri, ieceļojot Šengenas zonā, ir izvairījušies no robežkontroles. Tas tiek darīts ar mērķi uzlabot Šengenas zonas aizsardzību un nodrošināt neatbilstīgas migrācijas efektīvu pārvaldību.

Lai atbilstu spēkā esošajam tiesiskajam regulējumam, jo īpaši Eurodac regulai un Šengenas Informācijas sistēmai atgriešanas jomā, kā arī Patvēruma procedūru direktīvai, to trešo valstu valstspiederīgo obligātajam skrīningam, kuri aizturēti ārpus robežšķērsošanas vietām, būtu jāattiecas uz tiem trešo valstu valstspiederīgajiem, no kuriem dalībvalstīm ir pienākums iegūt biometriskos datus saskaņā ar Eurodac regulu.

Priekšlikumā risinātas problēmas, kas saistītas ar ārējo robežu aizsardzību un neatļautas kustības novēršanu zonā bez kontroles pie iekšējām robežām. Ar skrīningu papildina noteikumus par robežkontroli pie ārējām robežām, kas izklāstīti Regulā (EK) Nr. 2016/399 (Šengenas Robežu kodekss). Proti, ar to papildina dalībvalstu pienākumus, kas izriet no Kodeksa 3. un 13. panta attiecībā uz pienākumu novērst neatļautu ieceļošanu, kā arī pienākumu veikt robežkontroli, neskarot to bēgļu un trešo valstu valstspiederīgo tiesības, kuriem nepieciešama starptautiska aizsardzība. Tas arī atspoguļo faktu, ka attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kas aizturēti kādas dalībvalsts teritorijā, tiek pieņemts, ka ieceļošanas nosacījumi nav izpildīti, ja ceļošanas dokumentā nav spiedoga (vai pēc ieceļošanas/izceļošanas sistēmas darbības sākuma 2022. gadā – ja nav ieraksta elektroniskajā sistēmā, kas pieejama arī tiesībaizsardzības iestādēm).

Saskaņā ar Šengenas Robežu kodeksa 3. pantu robežkontrole būtu jāveic, neskarot to bēgļu un trešo valstu valstspiederīgo tiesības, kuri lūdz starptautisko aizsardzību. Tomēr Šengenas Robežu kodeksā nav pietiekamu norādījumu robežsargiem par to, kā rīkoties ar trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri lūdz starptautisko aizsardzību robežšķērsošanas vietās, un dalībvalstu prakse šajā ziņā atšķiras. Tāpēc trešo valstu valstspiederīgie, kuri par spīti tam, ka neizpilda ieceļošanas nosacījumus, ir uzņemti teritorijā, pamatojoties uz apgalvojumu, ka pieteiksies starptautiskajai aizsardzībai, var aizbēgt.

Dalībvalstis vienas pašas nevar pietiekami sasniegt šā priekšlikuma mērķus, un tos var labāk sasniegt Savienības līmenī. Tas tā ir tāpēc, ka tie attiecas uz personu pārbaudēm pie ārējām robežām un šo robežu šķērsošanas efektīvu uzraudzību. Kā teikts Šengenas Robežu kodeksa 6. apsvērumā, “Robežkontrole notiek ne tikai to dalībvalstu interesēs, pie kuru ārējām robežām tās veic, bet arī visu to dalībvalstu interesēs, kuras ir atcēlušas iekšējo robežkontroli. Robežkontrolei būtu jāpalīdz apkarot nelikumīgu imigrāciju un cilvēku tirdzniecību un novērst draudus dalībvalstu iekšējai drošībai, valsts politikai, sabiedrības veselības aizsardzībai un starptautiskām attiecībām.”

Regulā XXXX [Eurodac regula] minētie biometriskie dati, kas savākti skrīninga laikā, kopā ar minētās regulas [12., 13., 14. un 14.a] pantā minētajiem datiem par trešo valstu valstspiederīgajiem, kuriem dalībvalstīm ir pienākums noņemt pirkstu nospiedumus, būtu jānosūta uz Eurodac. Pieprasot šo datu vākšanu un pārsūtīšanu skrīninga laikā, šī regula nosaka konkrētu laiku, kad noņemami un reģistrējami trešo valstu valstspiederīgo pirkstu nospiedumi, un tādējādi apstiprina pienākumu to darīt. Skrīnings atvieglos arī atgriešanas nolūkā veiktās pārbaudes citās lielapjoma IT sistēmās, piemēram, Šengenas Informācijas sistēmā.

Priekšlikums papildina un precizē Šengenas robežu regulā ietvertos vienotos noteikumus par robežkontroli pie ārējām robežām, pieprasot dalībvalstīm, lai trīs iepriekš minētajās situācijās trešo valstu valstspiederīgajiem vajadzības gadījumā tiktu veikts skrīnings, kas sastāv no identitātes pārbaudes, drošības pārbaudes un veselības pārbaudes, lai iestādes varētu novirzīt viņus attiecīgajām patvēruma vai atgriešanas procedūrām. Minētās pārbaudes būtu jāveic saskaņā ar vienotiem standartiem, lai tādējādi veicinātu Šengenas zonas drošību un Savienības patvēruma un migrācijas politikas efektivitāti. Lai noteiktu šos standartus, ir vajadzīgi tieši piemērojami noteikumi. No tā izriet, ka regula ir piemērots instruments šā skrīninga organizēšanai.

Ar priekšlikumu ievieš pienākumu pārbaudīt attiecīgo trešo valstu valstspiederīgo biometriskos datus kopējā identitātes repozitorijā (CIR), kas izveidots ar Sadarbspējas regulu un kas ietver visus to personu identitātes datus, kuras ir zināmas lielapjoma IT sistēmām migrācijas, drošības un tiesiskuma jomā. Šis pienākums ir iecerēts tā, ka notiek piekļuve tikai tiem datiem, kas ir noteikti nepieciešami, lai identificētu trešo valstu valstspiederīgos (dati, kuriem tiek piekļūts, ir līdzīgi ceļošanas dokumentā iekļautajiem) un tā, lai lielapjoma IT sistēmā nenotiktu datu dublēšanās vai jauna datu vākšana.

Lai panāktu Pamattiesību hartas un citu ES un starptautisko saistību ievērošanu skrīninga laikā, t. sk. to, ka vienmēr būs jānodrošina piekļuve procedūrām, dalībvalstīm ir jāizveido neatkarīgs uzraudzības mehānisms. Šim uzraudzības mehānismam konkrēti būtu jāaptver pamattiesību ievērošana visā skrīninga gaitā, kā arī attiecīgo valsts noteikumu ievērošana aizturēšanas gadījumā. Pamattiesību aģentūrai būtu jāizstrādā vispārēji norādījumi par šā mehānisma izveidi un neatkarīgu darbību. Turklāt pēc dalībvalsts pieprasījuma tā var atbalstīt kompetentās valsts iestādes valsts uzraudzības mehānisma izstrādē, sevišķi attiecībā uz drošības pasākumu noteikšanu mehānisma neatkarībai, kā arī uzraudzības metodoloģijas un apmācības pasākumu izstrādi. Dalībvalstīm būtu arī jānodrošina, ka to tiesību aktos ir paredzēta izmeklēšana gadījumos, kad tiek apgalvots, ka skrīninga laikā ir pārkāptas pamattiesības, t. sk. nodrošinot, ka sūdzības tiek izskatītas ātri un pienācīgā veidā.

·saistības, kas izriet no starptautiskajām tiesībām, sevišķi no Ženēvas Konvencijas par bēgļa statusu;

(5)Saskaņā ar Regulas (ES) 2016/399 2. pantu robežkontrole sastāv no robežpārbaudes, ko veic robežšķērsošanas vietās, un robežu uzraudzības, ko veic starp robežšķērsošanas vietām, lai nepieļautu, ka trešo valstu valstspiederīgie izvairās no robežpārbaudes. Saskaņā ar Regulas (ES) 2016/399 13. pantu persona, kura ir nelegāli šķērsojusi robežu un kurai nav tiesību uzturēties attiecīgās dalībvalsts teritorijā, tiek aizturēta, un attiecībā uz šo personu tiek sāktas procedūras saskaņā ar Direktīvu 2008/115/EK. Saskaņā ar Regulas (ES) 2016/399 3. pantu robežkontrole būtu jāveic, neskarot bēgļu un personu, kas lūdz starptautisko aizsardzību, tiesības, jo īpaši attiecībā uz neizdošanu.

(4)Robežkontrole ir ne tikai tās dalībvalsts interesēs, pie kuras ārējām robežām to veic, bet arī visu to dalībvalstu interesēs, kuras ir atcēlušas iekšējo robežkontroli. Robežkontrolei būtu jāpalīdz apkarot neatbilstīgu migrāciju un cilvēku tirdzniecību un novērst draudus dalībvalstu iekšējai drošībai, valsts politikai, sabiedrības veselības aizsardzībai un starptautiskajām attiecībām. Pasākumi, ko veic pie ārējām robežām, ir svarīgi elementi visaptverošā pieejā migrācijai, kas ļauj risināt migrantu un personu, kas pieprasa starptautisko aizsardzību, jauktās plūsmas problēmu.

(3)Ir būtiski nodrošināt, ka šajās trijās situācijās trešo valstu valstspiederīgajiem tiek veikts skrīnings, lai atvieglotu pienācīgu identifikāciju un ļautu viņus efektīvi novirzīt attiecīgajām procedūrām, kas atkarībā no apstākļiem var būt starptautiskās aizsardzības procedūras vai procedūras, ievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/115/EK (“Atgriešanas direktīva”). Skrīningam būtu efektīvi jāpapildina pārbaudes, ko veic pie ārējās robežas, vai arī jākompensē fakts, ka trešo valstu valstspiederīgie, šķērsojot ārējo robežu, no šīm pārbaudēm ir izvairījušies.

(2)Noteikumi par to personu robežkontroli, kuras šķērso Savienības dalībvalstu ārējās robežas, ir izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) 2016/399 (Šengenas Robežu kodekss), kas pieņemta saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 77. panta 2. punkta b) apakšpunktu. Lai turpinātu attīstīt Savienības politiku nolūkā veikt personu pārbaudes un efektīvi uzraudzīt LESD 77. panta pirmajā daļā minēto ārējo robežu šķērsošanu, būtu jāveic papildu pasākumi situācijās, kad trešo valstu valstspiederīgajiem ir izdevies izvairīties no robežpārbaudēm pie ārējām robežām vai kad trešo valstu valstspiederīgie izkāpj krastā pēc meklēšanas un glābšanas operācijām, kā arī kad trešo valstu valstspiederīgie pieprasa starptautisko aizsardzību robežšķērsošanas vietā, neizpildot ieceļošanas nosacījumus. Šī regula papildina un precizē Regulu (ES) 2016/399 attiecībā uz minētajām trim situācijām.

(13)Ja skrīninga laikā noskaidrojas, ka trešās valsts valstspiederīgais, kam tiek veikts skrīnings, izpilda Regulas (ES) 2016/399 6. panta nosacījumus, skrīnings būtu jāizbeidz un attiecīgajam trešās valsts valstspiederīgajam būtu jāatļauj ieceļot teritorijā, neskarot minētās regulas 5. panta 3. punktā minēto sodu piemērošanu.

(14)Ņemot vērā Regulas (ES) 2016/399 6. panta 5. punktā minētās atkāpes mērķi, personas, kuru ieceļošanu dalībvalsts saskaņā ar minēto noteikumu ir atļāvusi atsevišķā lēmumā, nebūtu jāpakļauj skrīningam, pat ja tās neizpilda visus ieceļošanas nosacījumus.

(15)Visas personas, kam tiek veikts skrīnings, būtu jāpakļauj pārbaudēm, lai noskaidrotu to identitāti un pārliecinātos, ka tās nerada draudus iekšējai drošībai vai sabiedrības veselībai. Attiecībā uz personām, kas lūdz starptautisko aizsardzību robežšķērsošanas vietās, būtu jāņem vērā saistībā ar robežpārbaudēm veiktās identitātes un drošības pārbaudes, lai izvairītos no to atkārtošanas.

(16)Pēc skrīninga pabeigšanas attiecīgajiem trešo valstu valstspiederīgajiem būtu jāpiemēro atbilstošā procedūra, lai noteiktu atbildību par starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu un novērtētu tās nepieciešamību, vai attiecīgā gadījumā tiem būtu jāpiemēro procedūras, ievērojot Direktīvu 2008/115 (Atgriešanas direktīva). Skrīninga laikā iegūtā attiecīgā informācija būtu jānodod kompetentajām iestādēm, lai sekmētu katra atsevišķa gadījuma turpmāku novērtēšanu, pilnībā ievērojot pamattiesības. Direktīvā 2008/115 noteiktās procedūras būtu jāsāk piemērot tikai pēc tam, kad skrīnings ir pabeigts. Patvēruma procedūras regulas 26. un 27. pants būtu jāpiemēro tikai pēc tam, kad skrīnings ir pabeigts. Šādi būtu jārīkojas, neskarot faktu, ka personas, kas pieprasa starptautisko aizsardzību aizturēšanas brīdī vai robežkontroles laikā robežšķērsošanas vietā, vai skrīninga laikā, būtu jāuzskata par pieteikuma iesniedzējiem.

(17)Pēc skrīninga varētu notikt arī pārcelšana saskaņā ar solidaritātes mehānismu, kas izveidots ar Regulu (ES) XXX/XXX [Patvēruma un migrācijas pārvaldība], ja dalībvalsts brīvprātīgi izrāda solidaritāti vai ja starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzējiem nepiemēro robežprocedūru saskaņā ar Regulu (ES) XXX/XXX (Patvēruma procedūras regula) vai saskaņā ar mehānismu krīzes situāciju risināšanai, kas izveidots ar Regulu (ES) XXX/XXX [Krīzes situāciju regula].

(18)Saskaņā ar Regulas (ES) 2016/399 12. pantu ieceļošanas nosacījumu izpildi un ieceļošanas atļauju norāda ar ieceļošanas spiedogu ceļošanas dokumentā. Tāpēc šāda ieceļošanas spiedoga neesamību vai ceļošanas dokumenta neesamību var uzskatīt par norādi, ka turētājs neizpilda ieceļošanas nosacījumus. Kad ieceļošanas/izceļošanas sistēma sāks darboties un līdz ar to spiedogi tiks aizstāti ar ierakstu elektroniskajā sistēmā, šis pieņēmums kļūs pamatotāks. Tādēļ dalībvalstīm būtu jāveic skrīnings trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri jau atrodas attiecīgajā teritorijā, bet nevar pierādīt, ka ir izpildījuši nosacījumus ieceļošanai dalībvalstu teritorijā. Šādu trešo valstu valstspiederīgo skrīnings ir nepieciešams, lai kompensētu to, ka viņiem, ierodoties Šengenas zonā, iespējams, ir izdevies izvairīties no ieceļošanas pārbaudēm, un tādēļ viņiem nevarēja ne atteikt ieceļošanu, ne arī novirzīt viņus atbilstošajai procedūrai pēc skrīninga. Izmantojot šajā regulā minētās datubāzes, skrīnings varētu arī palīdzēt pārliecināties, ka attiecīgās personas nerada draudus iekšējai drošībai. Pēc skrīninga pabeigšanas teritorijā attiecīgajiem trešo valstu valstspiederīgajiem būtu jāpiemēro atgriešanas procedūra vai, ja viņi iesniedz starptautiskās aizsardzības pieteikumu – atbilstīga patvēruma procedūra. Būtu pēc iespējas jāizvairās no atkārtotas skrīninga veikšanas vienam un tam pašam trešās valsts valstspiederīgajam.

(19)Skrīnings būtu jāpabeidz pēc iespējas ātrāk, un tam nevajadzētu pārsniegt piecas dienas, ja to veic pie ārējās robežas, un trīs dienas, ja to veic dalībvalsts teritorijā. Piecu dienu termiņa pagarinājums būtu pieļaujams tikai ārkārtas situācijās pie ārējām robežām, ja dalībvalsts nespēj veikt skrīningu tādu iemeslu dēļ, kurus tā nevar ietekmēt, piemēram, Regulas XXX/XXX [krīzes priekšlikums] 1. pantā minētajās krīzes situācijās.

(20)Dalībvalstīm būtu jānosaka skrīningam piemērotas vietas pie ārējās robežas vai tās tuvumā atkarībā no ģeogrāfijas un esošās infrastruktūras, nodrošinot, ka aizturētos trešo valstu valstspiederīgos, kā arī personas, kas ierodas robežšķērsošanas vietā, var ātri nodot skrīningam. Ar skrīningu saistītās darbības var veikt karsto punktu zonās, kas minētas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2019/1896 2. panta 23. punktā.

(21)Lai sasniegtu skrīninga mērķus, būtu jānodrošina cieša sadarbība starp Regulas (EK) Nr. 2016/399 16. pantā minētajām kompetentajām valsts iestādēm, [Patvēruma procedūras regulas] 5. pantā minētajām iestādēm, kā arī iestādēm, kas ir atbildīgas par atgriešanas procedūru veikšanu, ievērojot Direktīvu 2008/115. Nepieciešamības gadījumā arī bērnu aizsardzības iestādēm būtu jābūt cieši iesaistītām skrīningā, lai nodrošinātu, ka visā skrīninga gaitā tiek pienācīgi ņemtas vērā bērna intereses. Dalībvalstīm būtu jāļauj izmantot attiecīgo aģentūru, sevišķi Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras un [Eiropas Savienības Patvēruma aģentūras] atbalsts to pilnvaru robežās. Ja skrīninga laikā tiek atklāti fakti, kas attiecas uz cilvēku tirdzniecību, dalībvalstīm saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/36/ES būtu jāiesaista valstu referenti cilvēku tirdzniecības apkarošanas jautājumos.

(22)Veicot skrīningu, kompetentajām iestādēm būtu jārīkojas saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartu un jānodrošina, ka tiek ievērota cilvēka cieņa, un tām nebūtu jādiskriminē personas dzimuma, rases, ādas krāsas, etniskās vai sociālās izcelsmes, ģenētisko īpatnību, valodas, reliģijas vai pārliecības, politisko vai jebkuru citu uzskatu dēļ, saistībā ar piederību pie nacionālās minoritātes, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas dēļ. Īpaša uzmanība būtu jāpievērš bērnu interesēm.

(23)Lai skrīninga laikā nodrošinātu atbilstību ES un starptautiskajām tiesībām, tostarp Pamattiesību hartai, katrai dalībvalstij būtu jāizveido uzraudzības mehānisms un jāievieš pienācīgas garantijas tā neatkarībai. Uzraudzības mehānismam jo īpaši būtu jāaptver pamattiesību ievērošana saistībā ar skrīningu, kā arī piemērojamo valsts noteikumu ievērošana attiecībā uz aizturēšanu un neizraidīšanas principa ievērošana, kā minēts Regulas (ES) 2016/399 3. panta b) punktā. Pamattiesību aģentūrai būtu jāizstrādā vispārēji norādījumi par šā mehānisma izveidi un neatkarīgu darbību. Turklāt dalībvalstīm būtu jādod iespēja lūgt Pamattiesību aģentūras atbalstu valsts uzraudzības mehānisma izstrādē. Dalībvalstīm būtu arī jādod iespēja konsultēties ar Pamattiesību aģentūru par šā uzraudzības mehānisma metodoloģijas izstrādi un piemērotiem apmācības pasākumiem. Dalībvalstīm arī būtu jāļauj uzaicināt atbilstošas kompetentas valsts, starptautiskās un nevalstiskās organizācijas un struktūras iesaistīties šajā uzraudzībā. Neatkarīgajam uzraudzības mehānismam nebūtu jāskar pamattiesību uzraudzība, ko saskaņā ar Regulu (ES) 2019/1896 nodrošina Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras pamattiesību uzraugi. Dalībvalstīm būtu jāizmeklē gadījumi, kad tiek apgalvots, ka skrīninga laikā ir pārkāptas pamattiesības, t. sk. nodrošinot, ka sūdzības tiek izskatītas ātri un pienācīgā veidā.

(24)Skrīninga beigās par skrīningu atbildīgajām iestādēm būtu jāaizpilda iztaujāšanas veidlapa. Veidlapa būtu jānosūta iestādēm, kas izskata starptautiskās aizsardzības pieteikumus, vai iestādēm, kuru kompetencē ir atgriešana – atkarībā no tā, uz kurieni persona tiek nosūtīta. Pirmajā gadījumā par skrīningu atbildīgajām iestādēm būtu arī jānorāda elementi, kas varētu šķist būtiski, lai noteiktu, vai kompetentajām iestādēm būtu jāiesniedz attiecīgā trešās valsts valstspiederīgā pieteikums paātrinātai izskatīšanas procedūrai vai robežprocedūrai.

(25)Kompetentajām iestādēm skrīninga laikā iegūtie biometriskie dati kopā ar Eurodac regulas [12., 13., 14. un 14.a] pantā minētajiem datiem būtu jānosūta uz Eurodac minētajā regulā noteiktajos termiņos.

(26)Visām personām, kam veic skrīningu pie ārējām robežām, būtu jāveic sākotnēja veselības pārbaude, lai identificētu personas, kurām vajadzīga tūlītēja aprūpe vai citi pasākumi, piemēram, izolācija sabiedrības veselības apsvērumu dēļ. Būtu jāņem vērā nepilngadīgo un neaizsargātu personu īpašās vajadzības. Ja no apstākļiem skaidri izriet, ka šāda pārbaude nav vajadzīga, it īpaši tādēļ, ka personas vispārējais veselības stāvoklis šķiet ļoti labs, pārbaude nebūtu jāveic un attiecīgā persona būtu par to jāinformē. Sākotnējā veselības pārbaude būtu jāveic attiecīgās dalībvalsts veselības aizsardzības iestādēm. Attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kas aizturēti attiecīgajā teritorijā, sākotnējā medicīniskā pārbaude būtu jāveic, ja, novērtējot situāciju, tas šķiet nepieciešams.

(27)Skrīninga gaitā visām personām, kam to veic, būtu jāgarantē dzīves līmenis, kas atbilst Eiropas Savienības Pamattiesību hartai, un piekļuve neatliekamajai veselības aprūpei un primārai slimību ārstēšanai. Īpaša uzmanība būtu jāpievērš neaizsargātām personām, piemēram, grūtniecēm, gados vecākiem cilvēkiem, viena vecāka ģimenēm, personām ar tūlītēji identificējamu fizisku vai garīgu invaliditāti, personām, kas acīmredzami cietušas psiholoģiskas vai fiziskas traumas, un nepavadītiem nepilngadīgajiem. Sevišķi nepilngadīgā gadījumā informācija būtu jāsniedz bērniem piemērotā un vecumam atbilstošā veidā. Visām iestādēm, kas iesaistītas ar skrīningu saistīto uzdevumu veikšanā, būtu jāievēro cilvēka cieņa, privātums un jāatturas no jebkādām diskriminējošām darbībām vai rīcības.

(28)Tā kā trešo valstu valstspiederīgajiem, kam tiek veikts skrīnings, iespējams, nav ārējo robežu likumīgai šķērsošanai nepieciešamo identitātes un ceļošanas dokumentu, skrīninga ietvaros būtu jāparedz identifikācijas procedūra.

(29)Kopējais identitātes repozitorijs (CIR) tika izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2019/817 (Sadarbspējas regula), lai atvieglotu un palīdzētu pareizi identificēt personas, kas reģistrētas ieceļošanas/izceļošanas sistēmā (IIS), Vīzu informācijas sistēmā (VIS), Eiropas ceļošanas informācijas un atļauju sistēmā (ETIAS), Eurodac un Eiropas Sodāmības reģistru informācijas sistēmā trešo valstu valstspiederīgajiem (ECRIS-TCN), t. sk. nezināmas personas, kas nespēj sevi identificēt. Šim nolūkam CIR ietver tikai IIS, VIS, ETIAS, Eurodac un ECRIS-TCN reģistrētos identitātes, ceļošanas dokumentu un biometriskos datus, kas ir loģiski nodalīti. CIR glabā tikai tos persondatus, kas noteikti nepieciešami precīzas identitātes pārbaudes veikšanai. CIR reģistrētie persondati netiek glabāti ilgāk kā tas noteikti nepieciešams pamatā esošo sistēmu vajadzībām, un tie būtu automātiski jādzēš, ja dati tiek dzēsti no pamatā esošajām sistēmām. Meklējot CIR, var ticami un pilnīgi identificēt personas, jo tas ļauj ātri un uzticami vienā piegājienā aplūkot IIS, VIS, ETIAS, Eurodac un ECRIS-TCN esošos identitātes datus, vienlaikus nodrošinot datu maksimālu aizsardzību un izvairoties no nevajadzīgas datu apstrādes vai dublēšanas.

(30)Lai noteiktu to personu identitāti, kurām tiek veikts skrīnings, attiecīgās personas klātbūtnē skrīninga laikā būtu jāsāk pārbaude CIR. Šīs pārbaudes laikā būtu jāpārbauda personas biometriskie dati, salīdzinot tos ar CIR ietvertajiem datiem. Ja personas biometriskos datus nevar izmantot vai ja vaicājums ar šiem datiem neizdodas, vaicājumu varētu veikt, izmantojot personas identitātes datus apvienojumā ar ceļošanas dokumenta datiem, ja šādi dati ir pieejami. Saskaņā ar nepieciešamības un samērīguma principiem gadījumos, kad vaicājuma rezultātā noskaidrojas, ka dati par minēto personu tiek glabāti CIR, dalībvalstu iestādēm vajadzētu būt piekļuvei CIR, lai aplūkotu minētās personas identitātes datus, ceļošanas dokumenta datus un biometriskos datus, CIR nesniedzot nekādu norādi par to, kurā ES informācijas sistēmā šie dati atrodami.

(31)Tā kā Regula (ES) 2019/817 ļauj izmantot CIR identifikācijas nolūkos, tikai lai atvieglotu un palīdzētu pareizi identificēt personas, kas reģistrētas IIS, VIS, ETIAS, Eurodac un ECRIS-TCN, policijas pārbaudēs dalībvalstu teritorijā, minētā regula ir jāgroza, lai paredzētu papildu iespēju izmantot CIR personu identificēšanai ar šo regulu izveidotā skrīninga laikā.

(32)Ņemot vērā to, ka daudzām skrīningam pakļautām personām, iespējams, nav līdzi nekādu ceļošanas dokumentu, gadījumos, kad šādu personu biometriskie dati nav izmantojami vai nedod nekādu rezultātu CIR, iestādēm, kas veic skrīningu, vajadzētu būt piekļuvei citiem atbilstošiem dokumentiem, kas ir attiecīgo personu rīcībā. Iestādēm būtu arī jāļauj izmantot minēto dokumentu datus, kas nav biometriskie dati, lai veiktu pārbaudes attiecīgajās datubāzēs.