LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 367/8

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2012/C 367/06

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“STROMBERGER PFLAUME”

EK Nr.: DE-PDO-0005-0841-03.01.2011

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1. Nosaukums:

“Stromberger Pflaume”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Vācija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids:

1.6. grupa. Svaigi vai pārstrādāti augļi, dārzeņi un labība

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums:

Ar nosaukumu “Stromberger Pflaume” – Štrombergas plūme – drīkst apzīmēt vienīgi attiecīgajā ģeogrāfiskajā apgabalā audzētu mājas plūmju augļus. Mājas plūme ir ļoti sena, vidēji vēlīna plūmju suga (lat. Prunus domestica subsp. domestica), kuru vācu valodā mēdz saukt arī par Zwetsche vai Quetsche, bet Austrijā par Zwetschke (cveče). Cvečes ir mājas plūmes pasuga. Plūme pieder pie rožu dzimtas augiem (Rosaceae) un ir kauleņaugs. Pretstatā mājas plūmes augļiem cvečes nav tik apaļas, to gali ir ievērojami smailāki, krāsa vairāk pāriet tumšzilā, tai ir izteiktāka vīlīte [jeb rafe], un tās kauliņš ir vieglāk atdalāms.

Augļi pilnībā nogatavojas laikā no augusta beigām līdz septembra vidum. Tad auglis ir vienmērīgi iekrāsojies. Salīdzinājumā ar citām cvečēm Štrombergas plūmei ir vidēji liels, gareni ovāls auglis, kura diametrs ir vismaz 24 mm. Kauliņš ir plakans un ovāls, vidēja tumšuma brūnā krāsā. Augļa mīkstumam ir smalka un stingra struktūra, tā krāsa ir no vienmērīgi dzeltenīgas līdz oranžai. Kad auglis ir nogatavojies, tā mīkstums viegli atdalās no kauliņa. Katra atsevišķa augļa svars var sasniegt 30 g. Attiecība starp augļa mīkstuma masu un kauliņa masu ir vismaz 3:1. Kopējais cukuru saturs svaigos, pilnībā nogatavojušos augļos ir vismaz 6 %.

Štrombergas plūmei ir raksturīga maigi aromātiska garša, labi sabalansēts salduma un skābuma līdzsvars un neliels ūdens saturs; tām nav raksturīga tendence veidot rūgtvielas.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem):

—

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

—

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Visiem ražošanas posmiem no stādu (divus līdz trīs gadus vecu koku) izstādīšanas un augļkoka vainaga veidošanas līdz pat ražas novākšanai, augļu šķirošanai un iepildīšanai transportēšanas vai pārdošanas tvertnēs jānotiek ģeogrāfiskajā apgabalā. Štrombergas plūmes pārsvarā iegūst no kokiem ar augstu stumbru.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

—

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

—

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

Eldes (Oelde) pilsētas daļa Štromberga (Stromberg) un 500 m plata zona ap šo pilsētas daļu. Šajā 500 m platajā ģeogrāfiskā apgabala joslā ietilpst nelielas teritorijas no šādām municipalitātēm: Wadersloh (Warendorf apriņķis), Langenberg (Gütersloh apriņķis) un Rheda-Wiedenbrück (Gütersloh apriņķis).

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

Galvenie faktori, kas iespaido plūmju kvalitāti un aromātu, ir vietējais klimats, ko ietekmē šā apvidus atrašanās augstu virs jūras līmeņa, nokrišņiem bagātais veģetācijas periods, apvidus reljefs, jo īpaši raksturīgais nogāžu slīpums, un augsnes labā kvalitāte kombinācijā ar hidroloģiskajiem apstākļiem, jo īpaši gruntsūdens līmeni. Turklāt šajā apgabalā ir ļoti senas plūmju audzēšanas tradīcijas, kas ļāvušas izkopt īpašas prasmes.

a) Augsnes īpašības

Konkrētais apgabals ir īpaši piemērots plūmju audzēšanai. Praktiski viss šis apgabals atrodas Ziemeļvācijas zemienē. Tas atrodas Minsterlandes zemienē (sinonīms: Vestfālenes zemiene) – līčveidīgā zemienē ar atsevišķām augstākām vietām, kura atrodas starp Teitoburgas mežu (Teutoburger Wald) un Reinas šīfera kalnu (Rheinischen Schiefergebirge) ziemeļu malu. Šajā līcī atrodas Bekumas (Beckumer) kalni. Štrombergas plūmju audzēšanas apgabals atrodas vienas no šīm augstākajām vietām austrumu daļā 90 m līdz 151 m augstumā virs jūras līmeņa.

Augsnes slāņi Bekumas kalnos un plūmju audzēšanas apgabalā iesniedzas 1,50 m līdz 2,00 m dziļumā, un zem tiem pārsvarā ir māla merģelis. Vietām zem tā atrodami masīvi Juras perioda akmeņainu mālu ieži, un tos joslās šķērso milzīgi gruntsūdens nesējslāņi, kuru ūdeņi atsevišķās vietās ir zem spiediena un vietās ar noteiktu augsnes sakārtu regulāri parādās virszemē. Augstāk atrodas 3 līdz 5 dm biezs māla un merģeļa slānis, kuru savukārt sedz 2 dm līdz 5 dm biezs slānis, kas sastāv no rupjgraudaina, vidēja līdz smaga, reizēm mālaina un reizēm kaļķi saturoša smilšmāla. Augšējo slāni, kurš ir 2 līdz 3 dm biezs, veido trūdvielas saturošs viegls līdz vidēji smags trūdvielām bagāts smilšmāls. Šādā dziļā, smagā un blīvas sakārtas augsnē mitrums ļoti ilgi saglabājas pat sausuma gados.

b) Klimats

Vestfālenes zemiene atrodas apgabalā, kura klimatu ietekmē jūra un kur līdz ar to ir vēsākas vasaras un maigākas ziemas. Klimatu būtiski ietekmē Ziemeļjūra un blakusesošie kalni (Teitoburgas mežs, Eges kalni (Eggegebirge), Zauerlande (Sauerland)). Valdošie rietumu/ziemeļrietumu vēji piegādā šim apgabalam pietiekami daudz mitra un silta gaisa. Gada vidējais nokrišņu daudzums ir 767 mm (1976. gadā tas bija 561 mm, 1998. gadā – 998 mm). Vestfālenes zemienē, kura robežojas ar Atlantijas okeānu, gada visaukstākā mēneša, janvāra, vidējā temperatūra, kas novērota ilgākā laika periodā (no 1961. līdz1990. gadam), ir virs nulles, aptuveni 1,5 °C, bet vissiltākajā gada mēnesī, jūlijā, tā uzkāpj līdz 18 °C.

Tā kā Bekumas kalnu apvidus atrodas samērā augstu virs jūras līmeņa, Štrombergas plūmju audzēšanas apgabalā vidējā gaisa temperatūra gadā ir aptuveni 10 °C, t. i., vienu grādu zem Vestfālenes zemienes vidējā rādītāja.

c) Cilvēkfaktori

Plūmju audzēšanas tradīcijas Štrombergā pastāv jau apmēram kopš 1790. gada. Paugurainais apvidus nodrošināja lauksaimniekiem ideālu zemi ganībām un plūmju audzēšanai, jo nogāžu augsnes apstrādāšana ar arklu bija saistīta ar ievērojamām grūtībām. Agrāk plūmes auga augļu dārzos un rindās, bet mūsdienās šos augļkokus vairāk audzē plantācijās.

5.2. Produkta specifika:

a) Galvenās īpašības

Štrombergas plūmes auglis, kura diametrs ir vismaz 24 mm, ir nedaudz mazāks nekā daudzu citu šķirņu mājas plūmēm.

Šī plūme ir sulīga, bet ne ūdeņaina, un tai ir svaigi salda garša ar maigi skābenu piegaršu. Tāpēc šīs plūmes ir ideāli piemērotas patērēšanai svaigā veidā. Augstais cukuru saturs un tas, ka augļa mīkstums viegli atdalās no kauliņa, Štrombergas plūmi padara ideāli piemērotu arī pārstrādei, vārot, cepot, kaltējot vai izmantojot ēdiena gatavošanā uz atklātas liesmas. Štrombergas plūmes stingrā konsistence garantē tās lieliskās cepamīpašības. Cepot tās mīkstums neizplūst, tās miziņa nekļūst sīksta, un karsējot nerodas arī rūgtvielas. Tā kā tajā salīdzinājumā ar citu šķirņu cvečēm ir zemāks ūdens saturs, tās žāvēšanai ir vajadzīgs ievērojami mazāks laiks. Par savu aromātu tā var pateikties ne vien tam, ka tajā ir augstāks šķīstošu cietvielu saturs, bet arī tam, ka tajā ir augstāka šķīstošu cietvielu attiecība pret skābi. Tās krāsa ir vienmērīga.

b) Produktam ir īpaša reputācija

Štrombergas plūmes aromātiskā garša un piemērotība pārstrādei ir pazīstama tālu aiz pilsētas robežām. Kādā rakstā, kas publicēts laikraksta “Die Glocke”1940. gada 4. oktobra izdevumā, norādīts, ka labas ražas gados Rūras apgabalā un Minsterlandē ticis pārdots līdz pat 2 500 tonnām plūmju. Domājot par šiem skaitļiem, jāņem vērā, ka Štrombergā šodien dzīvo tikai 4 600 iedzīvotāju un tās teritorija ir aptuveni 23,75 km2. 2000. gadā, kas bija ļoti labas ražas gads, tika novāktas aptuveni 1 500 tonnas plūmju.

Ņemot vērā dziļo interesi par Štrombergas plūmēm, 2004. gadā tika organizēts pirmais Štrombergas plūmju tirgus. Tas ir kļuvis par populāru pasākumu, kas Štrombergai piesaista vidēji 15 000 apmeklētāju gadā. 2004. gadā pirmā Štrombergas plūmju tirgus laikā tika kronēta pirmā Vācijas “plūmju karaliene”. Par to, ka produktam ir laba reputācija un piemīt tikai tam raksturīgas īpašības, liecina tā vēsture:

Ludvigs Nīdīks (Ludwig Niedieck) plūmju audzēšanas tradīciju Štrombergā iedibināja ap 1790. gadu, t. i., jau 150 gadus pirms 1940. gada (Johan Koberg raksts “Die Stromberger Zwetsche im Wandel der Zeit” (“Štrombergas plūme laiku griežos”), publicēts laikrakstā “Die Glocke”1940. gada 4. oktobrī). Stāsta, ka viņš, darbodamies kā tirgotājs, ievedis no Dienvidfrancijas dažus plūmju kokus, un šo teoriju apstiprina daudzi pierādījumi. Elisabeth Reckmann rakstā “Damals als die Dörröfen rauchten” (“Tolaik, kad no žāvētavām kāpa dūmi”, “Die Glocke” vietējās ziņas, 1972. gada 17. oktobra izdevums) stāstīts:

“Nogāzē gar ceļu, kurš veda no Bettmann saimniecības uz krustaceļa piekto staciju, esot auguši daži koki, kuru vecums, domājams, bijis 200 gadu. Drīz vien to spraudeņi atrada pielietojumu dārzos un ielu un ceļu malās. Jaunās audzes ar laiku kļuva par aizsākumu viendabīgu kultūru platību izveidei (..).”

Laikraksta “Westfälische Nachrichten”1949. gada 20. oktobra izdevumā publicētais raksts “Stromberger gründen einen Pflaumenverein” (“Štrombergas iedzīvotāji nodibina plūmju audzētāju apvienību”) stāsta par Štrombergā dzimušajiem Franci Štanleinu (Franz Stanlein) un Heinrihu Hungerketeru (Heinrich Hungerkötter), kurus liktenis bija aizvedis uz 25 km attālu esošo Vārendorfu (Warendorf). Apmēram no 19. gadsimta beigām līdz 20. gadsimta trīsdesmitajiem gadiem viņi ik gadu zirgu pajūgā atgriezās savā dzimtajā Štrombergā, lai no turienes savām vajadzībām un arī citiem Vārendorfas iedzīvotājiem aizvestu Štrombergas plūmes. 1931. gadā viņi pat nodibināja paši savu apvienību – “Plūmjubrāļu apvienību”.

1818. gadā Štrombergas miestiņā, kurā bija 1 341 iedzīvotājs, jau auga 30 000 plūmju koku (“Die Glocke”1992. gada 28. augustā publicētais raksts ar nosaukumu “Alte Tradition mit lila Früchtchen treibt Blüten aus” (“Sena tradīcija, violeti augļi – tagad arī ziedi”). 1940. gadā Štromberga bija pilsēta ar relatīvi vislielāko augļkoku skaitu Vācijā (“Die Glocke”1940. gada 4. oktobrī publicētais raksts “Die Stromberger Zwetsche im Wandel der Zeit” (“Štrombergas plūme laiku griežos”).

Štrombergas plūmes labo reputāciju apliecina arī fakts, ka spirta rūpnīca, kura atrodas aizsargātajā apgabalā, ražo plūmju brendiju “Stromberger Pflaumenbrand” un plūmju liķieri no Štrombergas plūmēm, pievēršot šim faktam uzmanību savos reklāmas pasākumos.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

Par savu kvalitāti un īpašībām, tostarp par savu labo reputāciju, Štrombergas plūme var pateikties galvenokārt vietējiem ģeogrāfiskajiem apstākļiem, dabas apstākļiem un cilvēkfaktoriem. Tā ir Štrombergas “firmas zīme”, kā tas trāpīgi norādīts “Die Glocke”1992. gada 28. augustā publicētajā rakstā “Sena tradīcija, violeti augļi – tagad arī ziedi”. Augļa īpašā garša un vienmērīgā krāsa ir augsnes īpašību un klimatisko apstākļu mijiedarbības rezultāts.

a) Ģeoloģisko apstākļu ietekme

Paugurainais apvidus un dziļā, trūdvielas saturošā māla augsne ir daudzējādā ziņā piemērota plūmju audzēšanai. Koki stingri un dziļi iesakņojas smagajā augsnē, un, pateicoties augstajam kaļķu un barības vielu saturam tajā un neitrālajai augsnes reakcijai (pH), koki tiek lēnām, bet pastāvīgi apgādāti ar mitrumu, kura augsnē ir papilnam, un tādējādi arī ar makroelementiem augiem viegli uzņemamā veidā. Tas pastiprina Štrombergas plūmju aromātu un uzlabo to garšas kvalitāti.

Turklāt tas ietekmē augsnes temperatūru, siltumvadāmību un siltumietilpību – tā iesilst un atdziest straujāk nekā citas augsnes, tādējādi tiek labāk izlīdzinātas temperatūras svārstības. Tas pozitīvi ietekmē mikroklimatu.

Pateicoties tam, ka audzēšanas apgabals atrodas uz nogāzes, kas atdala to no tieši blakus esošajām, pārsvarā līdzenajām Vestfālenes teritorijām, kā arī hidroloģiskajiem apstākļiem, diezgan lielais nokrišņu daudzums nerada stāvošo ūdeņu veidošanos, kas varētu būt par cēloni koku bojāejai.

Augsnes relatīvi niecīgā ūdenscaurlaidība un attiecīgo zemes platību atrašanās pārsvarā uz nogāzēm veicina strauju ūdens aizplūšanu (neveidojas stāvoši ūdeņi), un tas palīdz augļiem uzņemt ūdeni vajadzīgajā daudzumā un līdz ar to arī piešķir tiem specifisku aromātu koncentrāciju. Blīvā un smagā augsne, kam ir laba mitrumietilpība – tajā ir pietiekami daudz ūdens gan gados ar lielu nokrišņu daudzumu, gan sausos gados, nodrošina nepārtrauktu ūdens piegādi plūmju saknēm – līdz ar to Štrombergas plūmei, no vienas puses, nav lieka mitruma, kā rezultātā tai ir stingra konsistence, un no otras puses, tā ir sulīga arī sausuma periodos.

b) Klimata ietekme

Relatīvi lielā gada nokrišņu daudzuma rezultātā no augsnes tiek izskalotas un plūmēm piegādātas svarīgas minerālvielas. Tāpēc šo plūmju augļi ir īpaši sulīgi.

Maigais klimats, jo īpaši gada aukstākajā daļā, ļauj kokiem strauji augt un pavasarī agri uzziedēt. Tā kā vasaras šajā augstumā virs jūras līmeņa nav tik siltas, nogatavošanās laiks salīdzinājumā ar citiem augļkoku audzēšanas apgabaliem Vestfālenē, Dienvidvācijā vai Dienvideiropā ir diezgan ilgs. Šā ilgā nogatavošanās perioda laikā, mijoties saulesgaismas un (augstās atrašanās vietas dēļ) zemo nakts temperatūru ietekmei, veidojas fruktoze un izsmalcināti augļu aromāti – tas piešķir Štrombergas plūmei tās tipisko, raksturīgo un īpaši aromātisko garšu. Diennakts temperatūras svārstības, kas augstās atrašanās vietas dēļ ir izteiktākas nekā citos audzēšanas apgabalos (arī tiešā tuvumā atrodošos), nodrošina Štrombergas plūmei vienmērīgāku krāsojumu nekā citur audzētām cvečēm.

c) Cilvēkfaktori, Štrombergas plūmes īpašības un reputācija

Lai iepazīstinātu sabiedrību ar senajām plūmju audzēšanas tradīcijām, Štrombergā jau vairākus gadus ar lieliem panākumiem tiek organizēts plūmju tirgus – tas liecina par Štrombergas plūmju labo kvalitāti.

Īpaša nozīme Štrombergas plūmju audzēšanā ir lauksaimniekiem, kuri, ieviešot vienkāršus, bet efektīvus jauninājumus audzēšanas un novākšanas metodēs, ir sasnieguši to, ka plūmju audzēšana ir optimāli pielāgota konkrētā apgabala īpatnībām. Šo jauninājumu rezultātā tika ne vien atrasts vidusceļš starp jaunajām audzēšanas prasībām un tradīcijām un vietējo kultūru, bet arī samazinātas darbības izmaksas. Kā piemēri minama plantāciju izveide, tehnisko palīglīdzekļu izmantošana, veidojot augļkoku vainagu, un moderno ražas novākšanas tehnoloģiju izmantošana. Īpaši grūts uzdevums ir ar modernajām mašīnām apsaimniekot grūti pieejamās nogāzes. Šim nolūkam nācās izveidot nogāzēs terases un, attiecīgi pārveidojot, pielāgot mašīnas.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 5. panta 7. punkts)

“Markenblatt”, 11. sēj., 2010. gada 19. marts, 7a-aa daļa, 4243. lpp.

http://register.dpma.de/DPMAregister/geo/detail.pdfdownload/13350

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.