EIROPAS KOMISIJA Briselē, 26.4.2016 COM(2016) 234 final KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Cieņpilna dzīve - atkarības no atbalsta vietā stājoties pašpaļāvībai

Piespiedu pārvietošana un attīstība {SWD(2016) 142 final}



1.Ievads Šā paziņojuma mērķis ir ierosināt politikas satvaru, lai novērstu to, ka piespiedu pārvietošanas situācija ieilgst, un pakāpeniski izbeigtu atkarību no humānās palīdzības pašreizējā pārvietošanas situācijā, veicinot pašpaļāvību un ļaujot pārvietotajām personām dzīvot ar cieņu un sniegt savu pienesumu uzņēmējvalsts sabiedrībā līdz brīvprātīgas atgriešanās vai pārmitināšanas brīdim. Eiropas Savienība — aktīvi iesaistījusies globālajās norisēs un būdama lielākā humānās un attīstības palīdzības sniedzēja — ir apņēmusies nodrošināt visā pasaulē atbalstu cilvēkiem, kam nepieciešama palīdzība. Tā sniedz atbalstu gan krīzes situācijās, gan lai veicinātu valstu ilgtspējīgu attīstību ilgtermiņā. Ņemot vērā pašreizējās bēgļu un migrācijas krīzes nopietnību, Eiropas Komisija savā Eiropas programmā migrācijas jomā ierosina visaptverošu un vienotu pieeju. Programma aicina stratēģiski pārdomāt to, kā palielināt ES sniegtās humānās un attīstības palīdzības ietekmi, lai vietējā līmenī pienācīgi risinātu jautājumus, kas saistīti ar iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas apmēriem, daudzdimensiju iemesliem un ietekmi. Visā pasaulē vairāk nekā 60 miljoni cilvēku — bēgļu un iekšzemē pārvietotu personu — ir tikuši piespiedu kārtā pārvietoti konfliktu, vardarbības un cilvēktiesību pārkāpumu rezultātā. Šis ir visaugstākais iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas apjoms kopš Otrā pasaules kara. Visas piecas lielākās iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas — no Sīrijas, Afganistānas, Somālijas, Sudānas un Dienvidsudānas — ir ieilgušas; daudzi afgāņi atrodas piespiedu pārvietošanas situācijā vairāk nekā trīs desmitgades. Ieilgušo pārvietošanas situāciju vēl vairāk pasliktināja tas, ka 2014. gadā bija pēdējo trīsdesmit gadu laikā zemākie brīvprātīgas repatriācijas rādītāji. Ieilgusi ir arī iekšējās pārvietošanas situācija trijās no piecām valstīm, kur tas notiek vislielākajos apmēros, — Sīrijā, Kolumbijā un Sudānā. Tikai Sīrijas krīze vien, kas turpinās jau sesto gadu, ir izraisījusi 4,7 miljonu bēgļu un 6,5 miljonu iekšzemē pārvietoto personu plūsmu, savukārt ES tikai 2015. gada laikā vien ir uzņēmusi 1 miljonu bēgļu. Būtiska ietekme var būt arī tādām klimatiskajām parādībām kā šā gada El Niño, kas, iespējams, būs spēcīgākais pēdējo 20 gadu laikā. Pieaugoša konflikta, vardarbības, klimata pārmaiņu, vides un dabas katastrofu kopējā ietekme arvien vairāk cilvēkiem liks doties bēgļu gaitās. Pamatinformācija par iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas kontekstu un iemesliem, kā arī novērtējums par pašreizējo Komisijas politiku, instrumentiem, palīdzības sniegšanu bēgļiem, iekšzemē pārvietotām personām un patvēruma meklētājiem trešās partnervalstīs sniegta šim paziņojumam pievienotajā Komisijas dienestu darba dokumentā. 2015. gadā Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstais komisārs bēgļu jautājumos (UNHCR) apzināja piecus galvenos faktorus, kas kaimiņvalstīs mītošajiem Sīrijas bēgļiem liek meklēt patvērumu Eiropā. Šie faktori ir cerību zudums, dzīves dārdzība un pieaugošā nabadzība, kā arī ierobežotās iespējas pelnīt iztiku vai iegūt izglītību. Ja bēgļiem un iekšzemē pārvietotām personām nav attīstības izredžu un iespēju izmantot sociālās un ekonomiskās tiesības, ir lielāka iespēja, ka viņi dosies ārpus savas izcelsmes reģioniem. Otrreizēja un vairākkārtēja pārvietošana norāda uz kolektīvu nespēju risināt problēmas saistībā ar piespiedu kārtā pārvietotu personu un viņu uzņēmējkopienu īpašām vidēja un ilgtermiņa vajadzībām un neaizsargātības faktoriem, kā arī uz nespēju nodrošināt ilgstošus risinājumus. Pieaugošās attīstības vajadzības, kas rodas piespiedu kārtā pārvietotām personām un viņu uzņēmējkopienām, nav iespējams risināt tikai ar humānās palīdzības sistēmu. Iedzīvotāju piespiedu pārvietošana nav tikai humanitāra problēma: tā ir arī politikas, cilvēktiesību ievērošanas, attīstības un ekonomikas problēma, kas turklāt neizbēgami saistīta ar plašāko migrācijas fenomenu. Lai gan ES visaktuālākais jautājums ir iedzīvotāju piespiedu pārvietošana, ko izraisījuši konflikti tās kaimiņvalstīs, ilgtermiņa piespiedu pārvietošana ir globāls jautājums. Tādēļ Komisijas Paziņojumā par ES ārējās darbības nozīmi pašreizējās bēgļu krīzes risināšanā ES un tās dalībvalstis tika aicinātas apņemties ilgtermiņā paveikt vairāk, lai vērstos pret migrācijas un piespiedu pārvietošanas pamatcēloņiem. ES ir parādījusi savu apņemšanos novērst piespiedu pārvietošanas pamatcēloņus izcelsmes vietā, pastiprinot centienus aizkavēt jaunus konfliktus, atrisināt pašreizējos, kā arī risināt ar cilvēktiesību pārkāpumiem saistītus jautājumus — visus galvenos piespiedu pārvietošanas iemeslus. Tādēļ ES un tās dalībvalstu pastāvīgā politiskā un diplomātiskā apņemšanās atrisināt pastāvošos konfliktus un veicināt cilvēktiesību ievērošanu pasaulē ir galvenais šīs programmas aspekts. Svarīgi šīs programmas aspekti ir arī cilvēku dzīvību glābšana un atbalsts tūlītēju humānās palīdzības vajadzību nodrošināšanai. Tomēr papildus tiesiskai un fiziskai aizsardzībai, pārtikai un patvērumam piespiedu kārtā pārvietotām personām nepieciešamas arī darba iespējas un piekļuve tādiem pakalpojumiem kā veselības aprūpe, izglītība un mājoklis. ES acquis un labā prakse, kas pilnveidota kopš 1999. gada ar mērķi izveidot kopēju Eiropas patvēruma sistēmu un saskaņot kopējus minimālos patvēruma standartus, var būt labs piemērs tam, kā rīkoties partnervalstīm, lai varētu uzņemt lielu skaitu bēgļu. Iedzīvotāju piespiedu pārvietošana: ieilgusi un sarežģīta problēma Šajā paziņojumā galvenā uzmanība pievērsta ieilgušām iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas situācijām partnervalstīs konfliktu, vardarbības un cilvēktiesību pārkāpumu rezultātā neatkarīgi no pārvietoto personu statusa saskaņā ar 1951. gada Konvenciju par bēgļa statusu. Jaunās politikas elementi var tikt attiecināti arī uz piespiedu pārvietošanu, ko izraisījušas dabas katastrofas un klimatiskie apstākļi, vienlaikus ņemot vērā dažādās politikas, kontekstus, vajadzības un risinājumus. Ilgtspējīga miera trūkums daudzās izcelsmes valstīs, uzņēmējvalstu ierobežojošā politika, kā arī ierobežotas pārmitināšanas iespējas ir iemesls tam, ka lielākā daļa pārvietoto personu dzīvo ieilgušas pārvietošanas apstākļos vairāk nekā piecus gadus. Tikai nedaudzi ir atraduši ilgstošus risinājumus, piemēram, izmantojuši brīvprātīgas repatriācijas iespēju, tikuši pārmitināti vai integrējušies vietējā sabiedrībā. 2014. gadā jauno bēgļu skaits bija 2,9 miljoni, bet tikai 126 800 agrāko bēgļu varēja atgriezties savā izcelsmes valstī, un tikai 105 200 bēgļu tika pastāvīgi pārvietoti. Šobrīd bēgļu ieilgusī pārvietošana ilgst vidēji 25 gadus, savukārt 90 % iekšzemē pārvietotu personu ieilgusī pārvietošana ilgst vairāk nekā 10 gadus. 2014. gadā 86 % no visiem pasaulē esošiem bēgļiem dzīvoja jaunattīstības reģionos un vismazāk attīstītās valstis sniedza patvērumu 25 % no kopējā bēgļu skaita. Tas rada milzīgu spiedienu ne tikai pārvietotajām personām, uzņēmējvalstīm, valdībām un kopienām, bet arī līdzekļu devējiem. Visu šo dalībnieku pienākums ir reaģēt. Pārvietoto iedzīvotāju grupu pieplūduma un ilgtermiņa uzturēšanās radītais spiediens īpaši jūtams neaizsargātās kopienās, valstīs un reģionos. Tas atstāj tālejošas sekas uz valsts izglītību, atkritumu apsaimniekošanu, mājokļu un īpašumu cenām, komunālajiem pakalpojumiem, piemēram, elektrības un ūdens apgādi, pārtikas cenām, algām un vispārējo stabilitāti. Šī ietekme plānošanas un pakalpojumu sniegšanas ziņā ir īpaši liela tieši pilsētās, jo arvien vairāk pārvietoto personu rod patvērumu pilsētvidē. Ilgtspējīgas attīstības programmā 2030. gadam iedzīvotāju piespiedu pārvietošana ir atzīta par vienu no svarīgākajiem faktoriem, kas būtiski apdraud pēdējo desmitgažu laikā sasniegto attīstības progresu. Šā iemesla dēļ bēgļi un iekšzemē pārvietotas personas ir iekļauti to neaizsargāto personu kategorijā, kuras nedrīkstētu “atstāt novārtā”. Piespiedu kārtā pārvietotās personas saņem humāno palīdzību, tomēr bieži vien tām nav pieejamas attīstības veicinātāju organizētās programmas un aktivitātes. Uzņēmējvalstu politikas rezultātā bēgļiem nereti ir ierobežota piekļuve darba tirgum, kā arī ir noteikti pārvietošanās un uzturēšanās vietu ierobežojumi valstī. Šī politika nepieļauj arī apstākļu uzlabošanu apmetnēs tādā mērā, lai veicinātu pastāvīguma sajūtu, un sarežģī vai padara neiespējamu droša ilgtermiņa juridiskā statusa iegūšanu. Šādas politikas rezultātā pārvietotās iedzīvotāju grupas tiek turētas “pagaidu stāvoklī”, un ilgtermiņa attīstības izredžu trūkuma dēļ tām nepieciešams pastāvīgs humānās palīdzības sniedzēju atbalsts. Bēgļi un iekšzemē pārvietotās personas ir indivīdi ar prasmēm un zināšanām un spējīgi produktīvi sniegt ieguldījumu uzņēmējvalsts un uzņēmējkopienu ekonomikā un sabiedrībā. Tomēr, ja nav attīstības izredžu, pārsvarā saglabājas “aprūpes un uzturēšanas”, proti, atkarības no atbalsta modelis, kas apdraud bēgļu un iekšzemē pārvietotu personu spēju kļūt pašpaļāvīgākiem. Pārvietošanas situācijas ir ārkārtīgi sarežģītas un ļoti atšķirīgas. Dažu bēgļu rīcībā sākumā ir lielākas iespējas nekā viņu uzņēmējkopienai, piemēram, pateicoties ietaupījumiem vai arī ciešām ģimenes saitēm uzņēmējvalstī. Turklāt uzņēmējvalstis, iespējams, saņem ES attīstības palīdzību, savukārt neaizsargātās uzņēmējkopienas parasti nesaņem humāno palīdzību. Neaizsargāto iedzīvotāju kategorijā var būt arī tās iedzīvotāju grupas, kas palikušas izcelsmes kopienās, kamēr citas grupas ir bijušas spiestas pārcelties. Personām, kas brīvprātīgi atgriežas, var būt salīdzinošas priekšrocības, pateicoties ārvalstīs iegūtām prasmēm un uzkrātam kapitālam. Bēgļi un iekšzemē pārvietotās personas, iespējams, saskaras ar tādām pašām problēmām, kādas rodas personām, kas pārceļas no lauku rajoniem uz pilsētu, vai pilsētas un lauku nabadzīgiem iedzīvotājiem. Rezultātā kopienu starpā var rasties spriedze vai konflikti, kas savukārt var izraisīt masveida otrreizēju pārvietošanu. Proti, pārmērīga uzmanības pievēršana iekšzemē pārvieto personu un to personu statusam, kuras atgriežas, var nonākt pretrunā humānās palīdzības principam, kas nosaka, ka palīdzība ir sniedzama, tikai pamatojoties uz vajadzībām. Pieeja, kurā rīcība tiek noteikta atkarībā no personas statusa, var izrādīties neefektīva arī situācijās, kad pārvietošanās iemesli ir dažādi un kumulatīvi un kad neaizsargātības pamatā ir drīzāk individuāli apstākļi, nevis piederība noteiktai kategorijai vai grupai. Tādēļ, kad tiek izstrādāti iejaukšanās pasākumi, noteicošajam faktoram jābūt faktiskai neaizsargātībai, nevis juridiskam statusam, vienlaikus pilnīgi ievērojot starptautiskās tiesības un cilvēktiesības. Ir jāpievēršas piespiedu kārtā pārvietoto personu īpašas aizsardzības vajadzībām saistībā ar viņu dzimumu, vecumu un invaliditāti, kā arī politisko pārliecību, etnisko piederību, valodu, kastas piederību, reliģiju un/vai seksuālo orientāciju. Tādēļ pieeja “viens izmērs visiem” nebūs efektīva. ES ir apņēmusies nodrošināt politikas satvaru efektīvākiem, konkrētam kontekstam atbilstīgiem un cilvēka cieņu saglabājošiem globālās reaģēšanas pasākumiem iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas jomā. Lai to panāktu, ES nolūks ir apkopot savas pašreizējās pieejas politiskiem jautājumiem, konfliktu novēršanai, attīstībai, cilvēktiesībām un humānai palīdzībai un veikt darbības, kad stiprinātu to savstarpējo saikni. Uz attīstību vērsta politikas satvara izstrāde ieilgušas iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas situācijas risināšanai Ir jāievieš jauns saskaņots un uz sadarbību vērsts politikas satvars. Politikas, cilvēktiesību, humānās palīdzības un attīstības pieejām ir jābūt savstarpēji papildinošām, lai radītu abpusēji izdevīgu situāciju — gan pārvietotajām personām, gan uzņēmējkopienām. Šajā jaunajā politikas satvarā būs iekļauta ES visaptverošā pieeja un ES nostāja attiecībā uz izturētspēju. Tas ļaus izmantot bēgļu un iekšzemē pārvietoto personu potenciālu un spējas, sniedzot tiem piekļuvi izglītībai, mājoklim, zemei, pakalpojumiem, ražošanas un iztikas līdzekļiem un atbalstot viņu un uzņēmējkopienu savstarpējo mijiedarbību. Ciešāka attīstības veicinātāju un humānās palīdzības sniedzēju sadarbība — t. i., ciešāka finansējuma sasaiste plānošanas līmenī, informācijas apmaiņa un izvērtēšana, kā arī mērķu noteikšana — varētu ļaut izstrādāt efektīvākas un ilgstošākas aizsardzības un pašpaļāvības stratēģijas. Ieguvēji būtu gan pārvietotās personas, gan neaizsargātas uzņēmējkopienas. Jauna un uz attīstību vērsta pieeja iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas risināšanai neradīs papildu izmaksas. Gluži otrādi — vidējā un ilgtermiņā tiks uzlabota gan efektivitāte, gan rezultāti kā līdzekļu devējiem, tā saņēmējiem, samazinot atkarību no humānās palīdzības un palielinot attīstībā veikto ieguldījumu efektivitāti. Uzņēmējvalstu valdībām ir izšķiroša nozīme, jo tieši tās ir atbildīgas par tiesiskā un politikas satvara izveidi, ar kura palīdzību risināmi bēgļu, iekšzemē pārvietoto personu un uzņēmējkopienu jautājumi. Valdības nosaka attīstības intervences kritērijus, kā arī humanitārās intervences norises laiku un vietu. Lielākā daļa uzņēmējvalstu nespēj vienas pašas risināt šos jautājumus. Ir nepieciešami būtiski starptautiskās sabiedrības ieguldījumi, jo īpaši vietējā līmenī, lai nodrošinātu pozitīvus iznākumus ilgtermiņā, kā arī faktisku sloga pārdali. Veicot šos ieguldījumus, ir jāizvairās no dažādu kategoriju piespiedu kārtā pārvietotu personu diskriminācijas un jāveicina taisnīga un vienlīdzīga attieksme — jālikvidē šķēršļi dalībai darba tirgū, jāatvieglo piekļuve sociālajiem pakalpojumiem, jāuzlabo apmetnes un jānodrošina drošs ilgtermiņa juridiskais statuss. Šajā paziņojumā ieteikumu formā ir izklāstīts jauns, uz attīstību vērsts politikas satvars iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas risināšanai. Tā mērķis ir savienot dažādus tiesiskos instrumentus un darbības, lai nodrošinātu, ka ES ir efektīva, pilna cikla pieeja, kurā apvienoti daudzi iesaistītie dalībnieki iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas risināšanai. Paziņojums vienlaikus ir aicinājums mūsu īstenošanas partneriem — ANO aģentūrām, starptautiskām organizācijām, nevalstiskām organizācijām, pilsoniskās sabiedrības organizācijām, privātajam sektoram un citiem nevalstiskiem dalībniekiem gan ES, gan partnervalstīs — atbalstīt šo jauno pieeju.

2.Jaunā politikas satvara elementi 2.1.Spēcīgāka humānās palīdzības un attīstības saikne Komisijas politikā galvenā uzmanība vairs nav pievērsta lineārai humānās palīdzības un attīstības pieejai — neatliekamās palīdzības, rehabilitācijas un attīstības sasaistei —, bet gan izturētspējas veidošanai. Pavisam nesen ir pieņemta arī visaptveroša pieeja, kurā integrēta humānās palīdzības sniegšana, sadarbība attīstībai un politiskā iesaiste. Ir ārkārtīgi svarīgi, lai politikā un attīstībā ieinteresētās personās, cieši sadarbojoties ar humānās palīdzības sniedzējiem, iesaistītos jau pašā pārvietošanas krīzes sākumā. Tādējādi tiktu nodrošināta labāka atbildības jomu pārdale starp humānās palīdzības sniedzējiem un attīstības veicinātājiem, vienlaikus pilnīgi ievērojot humānās palīdzības principus. 2.1.1.Visu dalībnieku agrīna iesaiste ES ir jāturpina iesaistīties, izmantojot savus un dalībvalstu politikas un attīstības dalībniekus, jau krīzes agrīnā stadijā, lai tādējādi nodrošinātu saskaņotāku un koordinētāku pieeju. Svarīga ir humānās palīdzības principu pilnīga ievērošana un cieša koordinācija ar uzņēmējvalstu valdību. Mērķis ir dzīves apstākļu uzlabošana visā pārvietošanas laikā un iespējami efektīva tādu risinājumu īstenošana, kas var izbeigt pārvietošanu. ES izturētspējas pieeja atbalsta plaša instrumentu klāsta vienlaicīgu iesaisti, pamatojoties uz to salīdzinošajām priekšrocībām un saskaņā ar kopējo stratēģisko satvaru. Lai šo pieeju īstenotu, ir nepieciešama plašāka spektra politikas, cilvēktiesību, attīstības, humānās palīdzības, starptautisku, valstu un vietējo dalībnieku daudzpusēja iesaiste, lai maksimāli izmantotu katra dalībnieka salīdzinošās priekšrocības. Lai palielinātu pašpaļāvību, ļoti būtiska ir gan pārvietoto personu, gan uzņēmējkopienu aktīva līdzdalība programmu un stratēģiju izstrādē. Šāda aktīva līdzdalība ļautu apzināt cilvēku patiesās un dažādās vajadzības un viņu īpašos neaizsargātības faktorus un spējas katrā konkrētā situācijā. ES konfliktu agrīnās brīdināšanas mehānisma pamatā ir konflikta risku izvērtējums, un tas palīdz ES veikt agrīnas preventīvas darbības, tostarp situācijās, kas var izraisīt iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas risku. Šāda konfliktu analīzes pieeja ļauj izveidot visaptverošas reaģēšanas iespējas, tostarp iesaistīt ES dalībvalstis un galvenos starptautiskos partnerus, piemēram, ANO. 2012. gadā ES kā viena no pirmajām attīstības dalībniecēm finansēja projektu uzņēmējkopienu un Sīrijas bēgļu vidējā un ilgtermiņa vajadzību atbalstam Libānā. Integrētas pieejas izmantošanai jau agrīnā stadijā bija būtiska nozīme, jo uzņēmējkopienas un iestādes, kuras bēgļu pieplūdums skāra visvairāk, saņēma vāju atbalstu. 2.1.2.Saskaņotu un pierādījumos pamatotu stratēģiju izveide ES visaptverošā pieeja ārējiem konfliktiem un krīzēm ir svarīgs sākumpunkts stratēģiski saskaņotai citu ES politikas pasākumu un instrumentu izmantošanai ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm. Šā sākumpunkta izmantošana ļautu palielināt ES politikas un darbību efektivitāti un ietekmi, jo īpaši, ņemot vērā to, ka konfliktu un krīžu attīstības trajektorija nav lineāra. Visaptverošas pieejas principi nozīmē to, ka jāveic preventīvas darbības, kad vien iespējams, un valstij jāizstrādā stratēģiskais plāns, pamatojoties uz kopējiem pamatdokumentiem vai līdzvērtīgām visaptverošām stratēģijām. Šie dokumenti būtu jāizstrādā, izmantojot pašreizējos pētījumus, riska novērtējumu un pārvaldības rīku, lai sniegtu vienotu pierādījumu bāzi un nepieciešamības gadījumā ietvertu kopīgu konflikta analīzi, kopīgu vajadzību novērtējumu un citu atbilstīgu analīzi par ieilgušas pārvietošanas situāciju un tās iemesliem. Kopējā un visaptverošā katras valsts konteksta analīzē jāiekļauj kopēja ieinteresēto personu analīze par politikas vidi un iestāžu sistēmu. Pamatdokumentos iekļaujama arī ilgstošu risinājumu iespējas analīze un bēgļu, iekšzemē pārvietotu personu un uzņēmējkopienu demogrāfiskais profils. Gatavojot analīzi, konsultējošiem datu saņēmējiem ir jāievēro privātuma un datu aizsardzības principi. Pārvietošanas tiešās un netiešās ekonomiskās, vides, sociālās, finanšu un politiskās ietekmes kartēšana var būt sākuma temats diskusijai ar uzņēmējvalstu valdību / vietējās pārvaldes iestādēm. Intervencēs jāsaglabā pietiekams elastīgums, kas ļautu reaģēt uz mainīgajām vajadzībām un neaizsargātības faktoriem. Rezultātā tiks iegūtas visaptverošākas, efektīvākas un ilgstošākas aizsardzības un pašpaļāvības stratēģijas pārvietotajām personām, kas sniegs tām iespēju dzīvot cienīgu dzīvi, vienlaikus samazinot ietekmi uzņēmējkopienās. Par virzību uz visaptverošu stratēģiju liecina Centrālāfrikas Republikai, Sīrijas krīzes risināšanai (Madad fonds), Āfrikai un bēgļu atbalsta mehānismam Turcijā dibinātie ES trasta fondi, kā arī Londonas 2016. gada februārī notikušajā konferencē “Atbalstot sīriešus un reģionu” paustās apņemšanās. Jaunais izpētes un pierādījumu mehānisms, ko izveidojis ES trasta fonds Āfrikai, veiks pētījumus, lai visā trasta fonda pastāvēšanas laikā sniegtu informāciju par politikas veidošanu un projektu izstrādi. 2.1.3.No saskaņotas stratēģijas līdz saskaņotai plānošanai Jaunai politikas pieejai ir jākļūst par normu, nevis izņēmumu. Tai jāietver padziļināta informācijas apmaiņa, koordinēti novērtējumi, kopēji analītiskie pamatdokumenti, kā arī koordinēta plānošana un finanšu cikli. Ir jāizvirza kopēji īstermiņa, vidējā un ilgtermiņa mērķi, kā arī jānosaka kopēji rādītāji. Kopējie mērķi, par kuriem ES un uzņēmējvalstis ir vienojušās un kurus ietvērušas daudzgadu attīstības plānošanas ciklā, ļautu sniegt humāno palīdzību arī negaidīta pārvietoto personu pieplūduma situācijā, neapdraudot attīstības programmas vai vietējo kopienu stabilitāti. Ja tiek konstatēts, ka iedzīvotāju piespiedu pārvietošana ir galvenais attīstības šķērslis, ir jāpielāgo esošās programmas vai jāizstrādā jaunas, lai ņemtu vērā šo pārvietošanas faktoru. ES un dalībvalstu kopīga plānošana ir elastīgs un valstu vadīts pasākums, kas var būt noderīgs, lai risinātu iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas jautājumus. Līdzekļu devēju uzdevums ir sniegt paredzamu un elastīgu finansējumu. ES līmenī ir jāizmanto ārējās finansēšanas instrumentu elastīgums šīs pieejas īstenošanai. Nesenā ES trasta fondu izveide ļauj ES būt elastīgākai un vienlaikus sniedz iespēju saņemt papildu finansējumu no citiem līdzekļu devējiem, tostarp ES dalībvalstīm. Citi līdzekļi, kas nodrošina lielāku elastību, ir stabilitātes un miera veicināšanas instruments, īpašie pasākumi un projektos iekļautie krīzes modifikatori. ES tika izstrādāts apvienots humānās un attīstības jomas satvars kā galvenais atbalsta dokuments jebkādam kopīgam darbam, lai risinātu nepietiekama uztura problēmu Nigērijas ziemeļu daļā. 2.1.4.Reģionālās sadarbības veicināšana Uzlabota ES dažādo politikas pasākumu un instrumentu sadarbība ir noteicošais elements pārskatītajā Eiropas kaimiņattiecību politikā (EKP). Lielāka ES iesaiste reģionālās sadarbības veicināšanā starp kaimiņvalstīm, kuras saskaras ar līdzīgām problēmām, kā arī akadēmiskās un darbaspēka mobilitātes, tostarp attiecībā uz bēgļiem, veicināšana ir dažas galvenās darbības, kas ieteiktas pārskatītajā EKP. Tika arī uzsvērts, ka piespiedu kārtā pārvietoto personu aizsardzības nodrošināšanā ļoti būtiska nozīme ir ciešākai saiknei ar diasporu, likumdevējām iestādēm un darba tirgus dalībniekiem, piemēram, uzņēmumiem, arodbiedrībām un sociālajiem partneriem. Visi šie faktori veicina uzņēmējkopienu izturētspēju.

ES finansētās Ziemeļāfrikas reģionālās attīstības un aizsardzības programmas ietvaros tiek sniegts atbalsts arābu diasporas kolektīvās finansēšanas platformai ( narwi.com ) mikrouzņēmumu finansēšanai. Darbības •Nodrošināt, ka kopējā analīzē un preventīvajos pasākumos tiek pievērsta uzmanība iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas izraisīto risku un seku novēršanai, piemēram, izmantojot saikni starp ES konfliktu un humānās palīdzības agrīnās brīdināšanas sistēmām. •Konsekventāk piemērot iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas situācijās pieredzi, kas gūta, izmantojot izturētspējas pieeju. Šī pieredze liecina, ka ir nepieciešama kopēja risku un neaizsargātības faktoru analīze, kopēja stratēģiskā programma un apvienots humānās un attīstības jomas satvars, lai apmierinātu visneaizsargātāko grupu vajadzības. •Iekļaut ES visaptverošās pieejas rīcības plānā īpašas darbības attiecībā uz pārvietošanu, proti, kopīga vai koordinēta vajadzību novērtējuma izstrādi un attiecīgu turpmāku rīcību. 2.2.Stratēģiskā sadarbība ar partneriem 2.2.1.Partnervalstis Atbilstīgi starptautiskajām tiesībām bēgļu un cilvēktiesību jomā uzņēmējvalsts valdības pienākums ir nodrošināt bēgļiem aizsardzību un ievērot viņu cilvēktiesības. Valdības galvenais pienākums ir aizsargāt savus pilsoņus, tostarp tos, kas pārvietoti iekšzemē. Bēgļi bez dokumentiem un personas, kas brīvprātīgi atgriežas, veido milzīgu personu grupu, kas paliek ārpus atbalsta sistēmas. Lai veicinātu viņu atgriešanos un reintegrāciju, nepieciešama attīstības pieeja, taču bez oficiāla bēgļa statusa šīm personām ir liegta iespēja lūgt atbalstu valstu programmu ietvaros. Pakistānā ir gandrīz tikpat daudz afgāņu bēgļu bez dokumentiem kā afgāņu bēgļu ar dokumentiem. Šo divu grupu situācija un problēmas, ar ko tās saskaras, nav vienādas, jo tām pieejamais atbalsta līmenis un veids krasi atšķiras gan uzņēmējvalstī, gan attiecībā uz repatriāciju. Valstu tiesiskais regulējums un politikas satvars, kā arī valstu valdība nosaka kritērijus tam, kā politikas un attīstības dalībnieki un humānās palīdzības sniedzēji var risināt bēgļu, iekšzemē pārvietotu personu un uzņēmējkopienu vajadzību jautājumus. Ir ļoti svarīgi nodrošināt politikas dialogu ar uzņēmējvalstu valdībām jau pašā krīzes sākumu, lai definētu ilgtermiņa stratēģijas un attīstības plānus, ņemot vērā katras valsts konkrētās problēmas. ES ir jāveido cieša sadarbība ar stratēģiskajiem partneriem un starptautisko sabiedrību, sniedzot atbalstu uzņēmējvalstu valdībām un vietējās pārvaldes iestādēm, lai izstrādātu tādu politiku, kas nodrošina pārvietoto personu tiesisko aizsardzību un vienlaikus sniedz tām iespēju kļūt pašpaļāvīgām. Turklāt ir jāsniedz atbalsts izcelsmes valstu stabilizēšanai, lai izveidotos pamatnosacījumi cilvēku labprātīgai repatriācijai uz pēckonflikta zonām. Ugandas Bēgļu likums ļauj bēgļiem uzturēties apmetnēs, kur tiem ir tiesības apstrādāt zemi un tādējādi iespēja paļauties uz saviem spēkiem. Liela mēroga pārvietošana rada augstu fiskālo spriedzi gan valstu, gan pašvaldību budžetos, kā arī izraisa makroekonomisko šoku, kam ir tendence apdraudēt valstu attīstības stratēģijas un to nesenos panākumus. Attīstības pieejas veicināšana, lai mainītu iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas radīto strukturālo ietekmi, galvenokārt ir uzņēmējvalstu valdību uzdevums, tomēr nereti tām pietrūkst gan finanšu resursu, gan arī kapacitātes, lai to paveiktu. Nespēja risināt šīs situācija var padarīt uzņēmējvalstis nestabilākās, kā arī palielināt spriedzi bēgļu, iekšzemē pārvietotu personu un uzņēmējkopienu starpā. Šīs ietekmes mazināšanā un ilgtspējīgāku valdības reaģēšanas pasākumu veicināšanā svarīga nozīme ir starptautisko dalībnieku sniegtajam ārējam atbalstam. Politikas lēmumi un tiesiskais regulējums tiek parasti pieņemti valsts līmenī, tomēr pārvietošana visvairāk ietekmē tieši vietējās pārvaldes iestādes. Lai nodrošinātu reaģēšanas pasākumu ilgtspējību un vietējās kopienas līdzdalību, ir svarīga cieša sadarbība ar vietējās pārvaldes iestādēm, kā arī ilgtermiņa ieguldījumi to reaģēšanas spēju nodrošināšanā. Tieši šajā līmenī ir izstrādātas inovatīvākās pieejas, piemēram, starppilsētu sadarbība, lai uzlabotu spēju tādās jomās kā pilsētplānošana, vietējā ekonomiskā attīstība un pakalpojumu sniegšana. Pieejamo rīku stratēģisks lietojums var palīdzēt sasaistīt vietējos reaģēšanas pasākumus un valsts struktūras. ES atbalsta secīgu, daudzveidīgu naudas līdzekļu atbalsta programmu Irākā, lai palīdzētu pārvietotām personām un neaizsargātām mājsaimniecībām uzņēmējkopienās. Tās mērķis ir valdības un humānās palīdzības naudas līdzekļu plānošanas ciešāka saskaņošana, lai novērstu paralēlu sistēmu rašanos un izveidotu ciešu sadarbību starp humānās palīdzības un ilgtermiņa atbalsta sniedzējiem. Saistībā ar pastāvīgo atbalstu, kas tika sniegts valsts sociālās aizsardzības tīklam un tā reformām, tika sākta naudas līdzekļu atbalsta programma vietējā/provinču līmenī, lai izveidotu tādu saikni vietējā mērogā, kuru pēc tam iespējams turpināt valsts līmenī. Informējot pārvietotās personas par viņu tiesībām un pienākumiem, PSO var sniegt gan aizstāvību, gan iespējas šīm personām. Šīs organizācijas var veicināt arī pārvietoto personu un uzņēmējkopienu savstarpējo mijiedarbību. Savukārt diasporas var palīdzēt palielināt izpratni par šīm krīzes situācijām, kā arī sniegt finansiālu atbalstu gan uzņēmējkopienu, gan pārvietoto personu mikrouzņēmumu izveidei. Šo darbību efektivitāte izturētspējas un pašpaļāvības līmeņa paaugstināšanā ir lielā mērā atkarīga no uzņēmējkopienas un pārvietoto personu atbalsta. Šajā nolūkā ES jātiecas izstrādāt vietējiem apstākļiem piemērotu pieeju, kurā ņemti vērā katra reģiona īpašie neaizsargātības faktori un spējas. Tas iespējams tikai tad, ja piespiedu kārtā pārvietotās personas un uzņēmējkopienas iedzīvotāji aktīvi piedalās vietējās politikas izveidē un sociālekonomiskajā darbībā. Tā rezultātā tiktu mazināta spriedze starp dažādām iedzīvotāju grupām, kā arī uzlabota pilsētplānošana un uzsvērtas līdzāspastāvēšanas iespējamās priekšrocības. Tā kā vairāk piespiedu kārtā pārvietoto personu šobrīd dzīvo tieši pilsētu rajonos, nevis apmetnēs, iespējas integrēties ir lielākas.

Darbības • Veicināt visām pārvietotām personām piekļuvi visām juridiskās reģistrācijas formām, vienlaikus nodrošinot personas datu aizsardzību saskaņā ar starptautiskiem standartiem. Tas ietver arī dzimšanas reģistrāciju, lai nodrošinātu, ka pārvietotie bērni ir iekļauti uzņēmējvalsts reģistrācijas sistēmā, un novērstu jaunas bezvalstnieku iedzīvotāju grupas rašanos. •Veikt atbalstošus, informatīvus un veicinošus pasākumus, lai iedrošinātu uzņēmējvalstu valdības un kopienas pakāpeniski integrēt piespiedu kārtā pārvietotās personas kopienas sociālajā un ekonomiskajā dzīvē. •Sadarboties ar uzņēmējvalstu valdībām, lai izstrādātu atbalsta politiku piespiedu kārtā pārvietoto personu aizsardzības un sociālekonomiskās integrācijas tiesiskai nostiprināšanai vietēja un valsts līmeņa attīstības plānos. Šajā procesā pilnībā jāievēro starptautiskās bēgļu un humanitārās tiesības. Īpaša uzmanība jāpievērš to personu vajadzībām, kuras ir neaizsargātas sava dzimuma, vecuma vai invaliditātes dēļ. •Atbalstīt diasporas un pilsoniskās sabiedrības iniciatīvas, lai vairotu piespiedu kārtā pārvietoto personu pašpaļāvību un paātrinātu integrāciju uzņēmējkopienās. •Veicināt sadarbību ar vietējās pārvaldes iestādēm, lai palielinātu to spējas tādās jomās kā pilsētplānošana, vietējo rajonu ekonomiskā attīstība un pakalpojumu sniegšana. To iespējams sasniegt, izmantojot decentralizētu sadarbību (piemēram, starppilsētu sadarbību).

2.2.2.Privātā sektora iesaiste Privātajam sektoram var būt būtiska nozīme piespiedu kārtā pārvietotu personu pašpaļāvības palielināšanā un integrācijā, kā arī uzņēmējkopienas izturētspējas sekmēšanā. Privātā sektora atbalsts iespējams gan makroekonomikas, gan mikroekonomikas līmenī. Tas var arī nodrošināt nepieciešamākos pakalpojumus un darba iespējas. Privātā sektora darbības var nebūt saistītas ar striktiem īstenošanas termiņiem, un tās var būt izmaksu ziņa efektīvākas. Tomēr, lai palielinātu privātā sektora ietekmi, jo īpaši lai tā pasākumi papildinātu citas veiktās darbības, ir svarīgi jau no paša sākuma izmantot visaptverošu pieeju, kurā tiek noteikti iespējamie projekti un sinerģijas iespējas. Privātais sektors var būtiski iesaistīties arī ilgtspējīgas un tirgum draudzīgas pieejas nodrošināšanā, lai attīstītu pašvaldību infrastruktūru tādu pakalpojumu sniegšanai kā enerģijas un ūdens apgāde un atkritumu apsaimniekošana. Tādēļ jau agrīnā krīzes stadijā ir obligāti jāizstrādā stratēģiskais satvars, lai ļautu uzņēmumiem būt drošiem par saviem ieguldījumiem. Jordānijā īstenotā privātā un sabiedriskā sektora partnerība ūdens sūkņu uzlabošanā ļāvusi būtiski samazināt elektroenerģijas patēriņu. Šajā partnerībā ir iesaistīts privāts uzņēmums un Jordānijas Ūdensapgādes uzņēmums, kuru atbalsta Vācijas attīstības sadarbības organizācija un Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības banka. Ierobežojošie apstākļi apmetnēs ierobežo arī pašpaļāvības veicināšanas iespējas. Skaidras naudas un vaučeru izsniegšana ir viens no to jauno pieeju piemēriem, kurās paredzēts sniegt tādu atbalstu, kas var palielināt pārvietoto personu pašpaļāvību un veicināt viņos pašcieņu un līdzdalības sajūtu. Kopā ar sabiedriskā sektora īstenoto bēgļu īstermiņa nodarbinātības shēmu “nauda par padarītu darbu” (cash for work) privātais sektors varētu sniegt finanšu pakalpojumus, nodrošinot skaidras naudas sadales mehānismus ar vietējo banku palīdzību. Papildus iespējamas shēmas, lai atbalstītu mikrofinansēšanas iestādes un uzkrājumu un aizdevumu mehānismus, kā arī mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu un jaunuzņēmumu izveidi, sniedzot gan finansiālu ieguldījumu, gan palīdzot stiprināt šo personu spējas. Ir vairāki mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu atbalsta piemēri, kuros nodarbinātības un ekonomikas attīstība ir veicināta, izmantojot dažādus finansējuma avotu kombinēšanas mehānismus. Tādējādi kombinēšanas mehānismi var būt kā balsta rīks papildus sabiedriskiem un privātiem resursiem. Finanšu starpniecības fondi (FIF) ir jauns rīks, kas izveidots ar mērķi samazināt aizdevumu izmaksas vidēja ienākumu līmeņa valstīs, kuras uzņem lielu daļu piespiedu kārtā pārvietoto personu, piemēram, Turcijā, Jordānijā, Libānā un Ukrainā. Šādam koncesiju aizdevuma mehānismam būtu jādarbojas līdzīgi Dovilas Pārejas fondam, t. i., finansējuma pamatā ir līdzekļu devēju dotācijas, savukārt finanšu starpniecības fondi administrē programmas īstenošanu.



Turklāt sadarbība ar privātā sektora pārstāvjiem un sociālajiem uzņēmējiem varētu nodrošināt daudziem bēgļiem un iekšzemē pārvietotām personām iespēju iegādāties mobilo tālruni un piekļuvi internetam. Tādējādi tiktu atvieglota informācijas vākšana un apmaiņa, pakalpojumu sniegšana (piemēram, mobilie naudas līdzekļi un mobilā banka) un bēgļu un iekšzemē pārvietotu personu integrēšana vietējā darba tirgū. Darbības •Iesaistīt privāto sektoru stratēģiju izstrādē jau pašā krīzes sākumā, lai apzinātu iespējas un būtu pietiekami daudz laika plānošanai. •Veicināt sadarbību starp privāto sektoru, uzņēmējvalstu valdībām un vietējās pārvaldes iestādēm, lai vairotu savstarpēji papildinošas darbības un izvairītos no darbību pārklāšanās. Šajā saistībā var, piemēram, palīdzēt valdībām vienkāršot esošās procedūras, lai ļautu privātā sektora pārstāvjiem vieglāk izveidot mikrouzņēmumu. •Atbalstīt pašnodarbināto pārvietoto personu centienus atjaunot uzņēmējdarbību, mazinot fiskālo spriedzi, lai sekmētu darbavietu izveidi (tostarp arī uzņēmējkopienas pārstāvjiem) un veicinātu integrāciju. •Iedrošināt uzņēmējvalstu valdības un privāto sektoru uzlabot pārvietotām personām piekļuvi internetam. 2.3.Dalījums nozarēs

2.3.1.Izglītība Piespiedu pārvietošanas krīzes situācijās būtiska bērnu aizsardzības stratēģiju sastāvdaļa ir kvalitatīvas izglītības sniegšana drošā vidē — tā ir viena no piespiedu kārtā pārvietotu personu un uzņēmējkopienu galvenajām prioritātēm. Izglītības iespēju trūkums apdraud sociālas un ekonomiskas labklājības iegūšanu un rada starppaaudžu cilvēkkapitāla mazināšanās risku, kā arī cerību zudumu, marginalizāciju, (seksuālās) ekspluatācijas, noziedzības, vardarbības un radikalizācijas risku. Piespiedu pārvietošanas krīzes gadījumos viena no būtiskākajām humānās palīdzības sastāvdaļām ir izglītības nodrošināšana ārkārtas situācijās. 2016. gadā Komisija četrkāršoja izglītībai ārkārtas situācijās paredzēto finansējuma daļu gada humānās palīdzības budžetā, palielinot to līdz 4 %. Šāds palielinājums atspoguļo 2030. gada attīstības finansēšanas programmā pausto ideju, ka nabadzības izskaušanas un bērnu iespēju nodrošināšanas labad īpaša uzmanība jāpievērš izglītībai. 2014. gadā 51 % no kopējo bēgļu skaita bija bērni, kuri nav sasnieguši 18 gadu vecumu. Salīdzinot ar 2009. gadā reģistrēto 41 %, ir vērojams pieaugums, un šis ir desmitgades augstākais rādītājs. Tiek lēsts, ka ārkārtas humanitārās situācijas, tostarp pārvietošana, skar 65 miljonus bērnu vecumā no 3 līdz 15 gadiem, viešot bažas par reāliem “zaudētās paaudzes” draudiem. Lai palīdzētu bērnus un jauniešus integrēt viņu uzņēmējkopienās, efektīvi jārisina tādi jautājumi kā traumas, uzturs, vardarbība dzimuma dēļ, kā arī valodas un kultūras barjeras. Tādēļ humānās palīdzības sniegšana jāpapildina ar visaptverošu pieeju. ES, izmantojot budžeta atbalsta programmas, sniedz palīdzību Jordānijas valdībai bezmaksas izglītības nodrošināšanā Sīrijas bēgļu bērniem



Kad iedzīvotāju piespiedu pārvietošana ieilgst, uzņēmējkopienām un to valsts finansētām izglītības sistēmām var būt grūti uzņemt pārvietotos bērnus un jauniešus to lielā skaita un dažādības dēļ. Šādā situācijā kļūst nepieciešamāki spēcīgāki integrācijas rīki. Ārkārtīgi svarīgi nodrošināt, lai valdības un citu iestāžu rīcībā būtu nepieciešamie resursi un tiem būtu spēja sniegt gan pārvietotajām personām, gan vietējiem iedzīvotājiem vienlīdzīgu piekļuvi pilnīgai un kvalitatīvai izglītībai. Tas attiecināms uz visiem posmiem — pirmsskolas, pamata, vidējo, profesionālo un augstāko izglītību. Šī mērķa sasniegšanai, kā arī starpkultūru izpratnes veicināšanai uzņēmējvalsts izglītības sistēmā atbildīgo iestāžu pienākums būtu pēc iespējas vairāk izmantot skolotāju un citu izglītības darbinieku resursus no pašu pārvietoto personu vidus. Lai spētu pienācīgi reaģēt, ļoti svarīgi ir veikt apmācāmo atšķirīgā izglītības līmeņa un dažādo vajadzību analīzi. Attīstības sadarbības atbalsts uzņēmējkopienām tiek sniegts budžeta palīdzības un infrastruktūras izveides programmu formā, veicinot šo kopienu izturētspēju un sagatavotību. Drošā, dzimumu līdztiesību ievērojošā un nevardarbīgā vidē sniegta izglītība un valodu apmācība ir viens no spēcīgākajiem rīkiem piespiedu kārtā pārvietoto personu integrācijai uzņēmējkopienās. Tas īpaši attiecināms uz sievietēm un meitenēm. Ciešāka humānās palīdzības sniedzēju un attīstības dalībnieku sadarbība var nodrošināt izglītības nepārtrauktību, izlīdzinot plaisu, kas rodas starp izglītību ārkārtas situācijās un visos līmeņos pieejamu pilnīgu, taisnīgu un kvalitatīvu izglītību. Kopīga attīstības un humānās palīdzības stratēģijas plānošana ļautu izmantot tehnoloģijas sasniegumus, piemēram, viedtālruņus, planšetdatorus un internetu, e-mācību un interaktīvas apmācības nodrošināšanai. Tas palīdzētu arī pārvarēt kultūras un valodas barjeras. Augstākās izglītības līmenī stipendiju piešķiršana atvieglotu piekļuvi universitātes izglītībai. Sadarbība starp universitātēm ļautu studentiem saglabāt studiju reģistrāciju arī pārvietošanas laikā. Somālijas bēgļi var izmantot kopīgas sertificētas izglītības programmas sniegtās priekšrocības, kas nodrošina iespēju reģistrēties studijām Kenijas un Kanādas universitātēs. Ar ES atbalstu augstākās izglītības programmai Jordānijā gan bēgļiem, gan vietējiem studentiem ir pieejama “ārkārtīgi liela atvērto tiešsaistes kursu izvēle”. Šīs programmas īstenotāja ir Britu padome. ANO Cilvēktiesību komisija sadarbībā ar privātu fondu Kenijā, Kongo Demokrātiskajā Republikā un Dienvidsudānā ir atvērusi 18 “tūlītējā tīkla skolas”, kuru darbība tiek nodrošināta ar saules enerģijas palīdzību. Skolēni izmanto planšetdatorus ar interneta pieslēgumu, lai sekotu līdzi norādēm un mācībām, kā arī veiktu pētījumus, savukārt skolotājiem būtisks palīglīdzeklis stundās ir interaktīvās tāfeles. Darbības Būtu jāiedrošina arī inovāciju izmantošana neformālās izglītības jomā. Tās pamatā vajadzētu būt labai praksei, piemēram, alternatīvas pamatizglītības sniegšanai strādājošiem bērniem un valodas vai citu prasmju apmācībai skolotājiem un skolēniem, izmantojot mobilās tehnoloģijas. 2.3.2.Piekļuve darba tirgum Piekļuves darba tirgum nodrošināšana ir viens no efektīvākajiem veidiem, kā mazināt piespiedu kārtā pārvietotu personu atkarību no palīdzības un palielināt pašpaļāvību. Tā pārvietotajām personām sniedz ne tikai finansiālo neatkarību, bet arī iespēju integrēties un piedalīties uzņēmējkopienā, kā arī iemācīties uzņēmējvalsts valodu. Tas īpaši attiecināms uz gadījumiem, kad darbavietu radīšanas mērķis ir sniegt labumu gan pārvietotajām personām, gan uzņēmējvalsts iedzīvotājiem un mazināt spiedienu uz uzņēmējkopienu. Savukārt, neļaujot vai daļēji ierobežojot piespiedu kārtā pārvietoto personu iespējas strādāt, visticamāk veidosies ēnu ekonomika ar negatīvām sekām, piemēram, bērnu darbaspēka izmantošana, piespiedu darbs, ekspluatējoši nodarbinātības veidi un sociālā dempinga risks, kā rezultātā var pieaugt spriedze starp uzņēmējkopienu un pārvietotajām personām. Piespiedu kārtā pārvietotas personas ir potenciālie darbinieki, profesionāļi, uzņēmēji un attīstības veicinātāji. Viņu dalība uzņēmējvalstu vietējā ekonomikā var sniegt nozīmīgu devumu visam reģionam. Tomēr, lai šo potenciālu izmantotu, ir jāievieš attiecīgais tiesiskais regulējums. Šis jautājums ir jārisina ar politisko dialogu palīdzību. Savu atbalstu var sniegt arī attīstības sadarbība, nodrošinot ne tikai nodarbinātības iespējas, bet arī spēju attīstīšanas atbalstu uzņēmējvalstu valdībām. Libānā ES finansē darbaspēka un dzīves apstākļu apsekojumu, kurš aptvers arī Sīrijas bēgļus. Šā apsekojuma rezultāti tiks nodoti politikas veidošanas un darba tirgus informācijas sistēmām, kurām ir svarīga nozīme tautas attīstības plānošanā. Atbilstīgi Vidusjūras deklarācijai par jūras nozaru ekonomiku Komisija atbalsta iniciatīvas, kas vērstas uz piespiedu kārtā pārvietoto personu iekļaušanu jūrniecības un jūras nozaru prasmju attīstīšanas un darbavietu radīšanas programmās.



Attīstības dalībnieku agrīna iesaiste iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas krīzē var sniegt ārkārtīgi uzlabot uzņēmējkopienu sagatavotību pārvietoto personu pieplūdumam. Attīstības sadarbība var palīdzēt uzņēmējvalstīm iesaistīt piespiedu kārtā pārvietotās personas darbietilpīgos sabiedriskajos darbos. Tas ne tikai nodrošinātu piespiedu kārtā pārvietoto personu raitāku integrāciju uzņēmējkopienā, bet arī ļautu nodokļu ieņēmumiem atvieglot uzņēmējvalsts finanšu slogu, kas saistīts ar bēgļu uzņemšanu. Turklāt sabiedriskie darbi sniedz labumu vietējai kopienai un gatavu instrumentu reaģēšanai uz pārvietoto personu iespējamu pieplūdumu nākotnē. Piespiedu kārtā pārvietoto personu prasmju un agrāk praktizēto profesiju datubāzes izveide varētu būt noderīgs rīks ad hoc projektiem, veicinot arī darbaspēka mobilitāti vietējā uzņēmējkopienā. Turcijas Ekonomikas politikas pētniecības fonds ir izveidojis sistēmu, ar kuras palīdzību bēgļu prasmes tiek pieskaņotas uzņēmuma vajadzībām. Darbības Sniegt atbalstu un zināšanas politikas veidošanai, lai palīdzētu uzņēmējvalstu valdībām ieviest tiesību aktus, kuri nodrošina pārvietotām personām piekļuvi oficiālam darba tirgum un pienācīgas darba iespējas, pasargājot viņus no ekspluatācijas. Nodrošināt attīstības dalībnieku agrīnu iesaisti, lai identificētu iespējamos darbietilpīgos sabiedrisko darbus (kopā ar uzņēmējvalsts valdību un privāto sektoru) un sniegtu pārvietotajām personām nodarbinātības iespējas “nauda par padarītu darbu” programmās. Veicināt datu vākšanu un datubāzes izveidi par piespiedu kārtā pārvietoto personu prasmēm, kvalifikāciju un agrāk praktizēto profesiju nolūkā dot šīm personām iespēju strādāt un vienlaikus pilnīgi ievērot starptautiskos standartus personas datu aizsardzības jomā.