KOMISIJAS ZIŅOJUMS par to, kā tiek piemērota regula par dažām fluorētām siltumnīcefekta gāzēm (Regula (EK) Nr. 842/2006), kāda ir tās ietekme un cik tā ir atbilstīga /* COM/2011/0581 galīgā redakcija */





IEVADS Šis ziņojums sniedz pārskatu par Regulu (EK) Nr. 842/2006[1] par dažām fluorētām siltumnīcefekta gāzēm (turpmāk „Regula”), tādējādi ievērojot Regulas 10. pantā noteikto Komisijas pienākumu sniegt ziņojumu. Tajā izvērtēta pašreizējo noteikumu piemērošana un ietekme, kā arī turpmākās rīcības nepieciešamība, lai samazinātu fluorēto siltumnīcefekta gāzu emisijas ES. Novērtējums veikts uz Komisijas pasūtīta analītiska darba pamata[2]. Regula attiecas uz emisijām no fluorogļūdeņražiem, perfluorogļūdeņražiem un sēra heksafluorīda, kopā sauktām par fluorētām siltumnīcefekta gāzēm (turpmāk „F-gāzes”). Šīs gāzes ir mākslīgas ķīmiskas vielas, kuras izmanto, piemēram, kā dzesēšanas vielas, putu veidotājas vielas, aerosolu propelentus un izolējošas gāzes elektroiekārtās. Fluorēto siltumnīcefekta gāzu lietošana pasaulē strauji pieaug tādēļ, ka palielinās tādu ražojumu un iekārtu lietošana, kuru darbība no tām ir atkarīga. Šīs regulas un Direktīvas 2006/40/EK par emisijām no mehānisko transportlīdzekļu gaisa kondicionēšanas sistēmām (turpmāk „MAC Direktīva”)[3] kopējais mērķis ir palīdzēt izpildīt Eiropas Savienības un tās dalībvalstu saistības 2008.–2012. gadam saskaņā ar ANO Vispārējai konvencijai par klimata pārmaiņām pievienoto Kioto protokolu[4]. Tika paredzēts, ka tiesību akti palīdzēs pārtraukt pieaugošo tendenci ES un 2010. gadā ES-15 noturēt F-gāzu emisijas 75 miljonu tonnu CO2 ekvivalenta[5] līmenī, kas ir ievērojami zem paredzamā līmeņa (98 miljoniem tonnu CO2 ekvivalenta[6]) gadījumā, ja emisijas netiktu ierobežotas. ES tiesiskais regulējums par F-gāzēm attiecas tikai uz galvenajiem ražojumiem un iekārtām, kuriem izmanto F-gāzes, un tajā ievēroti divi rīcības virzieni: pirmkārt, izvairīties no F-gāzu izmantošanas, ja tā pieņemšanas laikā par pietiekami zemām izmaksām ir pieejamas videi nekaitīgākas alternatīvas, ierobežojot noteiktu ražojumu un iekārtu, kuri satur F-gāzes, izmantošanu un laišanu tirgū; otrkārt, samazināt F-gāzu noplūdi no iekārtām, kurās tās nevar aizstāt ar tehniski realizējamām alternatīvām. Tas sasniegts ar virkni pasākumu, kuru mērķis bija panākt pareizu apiešanos ar iekārtām visā to dzīves ciklā. Turklāt, lai atvieglotu monitoringu, tika ieviestas ziņošanas prasības. Regula stājās spēkā 2006. gada 4. jūlijā, un tās noteikumus piemēroja no 2007. gada 4. jūlija[7]. Lai gan Regula ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs, tās pilnīga piemērošana bija atkarīga arī no desmit Komisijas īstenošanas regulām, kuras pieņemtas laikā no 2007. gada decembra līdz 2008. gada aprīlim, un noteiktiem papildnoteikumiem, ko pēc tam pieņēmušas dalībvalstis. PIEREDZE PēC čETRIEM GADIEM Izmantošanas un laišanas tirgū ierobežojumu veiksmīga piemērošana (8. un 9. pants) Atsevišķi ierobežojumi attiecībā uz izmantošanu un laišanu tirgū kļuva pakāpeniski piemērojami no 2006. gada 4. jūlija (apavi) līdz 2009. gada 4. jūlijam (aerosoli izklaidei un dekorēšanai). Tie ir veiksmīgi piemēroti (ar dažiem izņēmumiem). Ziņots, ka importētu, atkārtoti neuzpildāmu F-gāzu tvertņu, kuras ražotas pirms 2007. gada 4. jūlija, atbrīvojums no vispārējā aizlieguma laist ES tirgū izmantots ļaunprātīgi[8]. Dalībvalstu kompetentās iestādes ir ziņojušas par grūtībām pareizi īstenot šo aizliegumu, jo trūkst pietiekamu instrumentu un zināšanu, lai pārbaudītu sertifikātu, etiķešu un citu importētāja iesniegto dokumentu autentiskumu. Marķēšanas noteikumu pietiekama piemērošana (7. pants) Marķēšanas noteikumi sekmē ražojumu un iekārtu, kas satur F-gāzes, atbildīgu ierīkošanu, uzturēšanu un apglabāšanu. Noteikumi attiecas uz aptuveni 50 000 darbuzņēmējiem saldēšanas, gaisa kondicionēšanas un siltumsūkņu nozarē, kā arī pamatiekārtu ražotājiem, 100 gāzes tvertņu piegādātājiem, tostarp tādu tvertņu, kas paredzētas ugunsdrošības sistēmām, un aptuveni 25 augstsprieguma sadales iekārtu ražotājiem. Nozare galvenokārt ir veicinājusi marķējuma brīvprātīgu saskaņošanu, jo īpaši saskaņošanu attiecībā uz ES tirgū laistiem ražojumiem un iekārtām, un ir iekļāvusi atbilstošu informāciju citās etiķetēs. Daži ražotāji izvēlējušies etiķetēs iekļaut visas oficiālās valodas, kas radījis praktiska rakstura apgrūtinājumu attiecībā uz mazākām iekārtām, piemēram, žāvētājiem ar siltumsūkņa tehnoloģiju. Ir konstatēti daži gadījumi, kad ES importēti neatbilstoši ražojumi un iekārtas. Lai dalībvalstīm palīdzētu īstenot šos noteikumus, Komisija pašlaik apsver marķēšanas noteikumu iekļaušanu Eiropas Kopienu integrētajā muitas tarifā[9]. Kavēšanās attiecībā uz mācībām un sertifikāciju (5. pants) Termiņš, līdz kuram dalībvalstīm bija jāizveido mācību un sertifikācijas programmas, pamatojoties uz Komisijas obligātajām prasībām, un jāpaziņo par tām, bija 2009. gada 4. janvāris. Astoņas dalībvalstis 2011. gada 4. jūlijā Komisijai vēl nebija paziņojušas par visām mācību un sertifikācijas programmām vai par daļu no tām. Šādas ieviešanas ātruma atšķirības atspoguļo dalībvalstu profesionālās izglītības un sertifikācijas programmu atšķirības pirms Regulas piemērošanas. Turklāt dalībvalstis saista kavēšanos ar noteiktu nozaru lielumu un to, ka ir nepietiekami novērtēts administratīvā darba apjoms, kas nepieciešams, lai radītu jaunas un pielāgotu pastāvošās programmas. Komisija regulāri ir organizējusi tikšanās ar dalībvalstīm, lai sekmētu informācijas apmaiņu un vajadzības gadījumā uzsākusi pārkāpumu procedūras nolūkā novērst kavēšanās. Mācību un sertifikācijas prasības pašlaik attiecas uz aptuveni 600 000 personām un 66 000 uzņēmējsabiedrībām; vairāk nekā 98 % no tām darbojas saldēšanas, gaisa kondicionēšanas un siltumsūkņu nozarē. Mūsu analīze liecina, ka līdz 2011. gada 4. jūlijam nebija sertificēts diezgan liels skaits personāla un uzņēmējsabiedrību, uz ko attiecas šīs prasības. Vēl nebija sertificēti vairāk nekā 50 % personāla, kas strādā ar F-gāzēm ugunsdrošības, stacionāro saldēšanas, gaisa kondicionēšanas, siltumsūkņu un automobiļu gaisa kondicionēšanas iekārtu jomā. Sertifikācija vēl nebija veikta arī 90 % uzņēmējsabiedrībām ugunsdrošības nozarē un vairāk nekā 50 % uzņēmējsabiedrībām stacionāro saldēšanas, gaisa kondicionēšanas iekārtu un siltumsūkņu nozarē[10]. Dažādi lokalizācijas pasākumu atbilstības līmeņi (3. pants) Kopumā tika konstatēts zems atbilstības līmenis, jo īpaši zems tas bija dalībvalstīs, kurās pirms Regulas pieņemšanas nebija piemērotas līdzīgas lokalizācijas prasības. Šajās valstīs šo noteikumu izpildes nodrošināšanas nepilnību dēļ operatori, jo īpaši mazāku iekārtu operatori, par tiem ir maz informēti. Analīze liecināja, ka stacionāro saldēšanas, gaisa kondicionēšanas iekārtu un siltumsūkņu galvenajos izmantošanas veidos noplūžu pārbaužu grafiku ievērošana jo īpaši zemā līmenī bija mājsaimniecības un nelielu komerciālo iekārtu operatoru vidū. Saskaņā ar ziņoto informāciju ziņu uzskaitīšana par šiem galvenajiem izmantošanas veidiem ir veikta mazāk nekā 50 % gadījumu. Noplūdes konstatēšanas sistēmas ierīkošanas pienākuma izpilde šķiet apmierinoša tikai noteiktās jomās, kur šādu sistēmu ierīkošana bija standarta prakse jau pirms šīs Regulas pieņemšanas. Ugunsdrošības nozarē, kur jau bija plaši izplatīti brīvprātīgi pieņemti tehniskie standarti ar līdzīgām prasībām, lokalizācijas noteikumi ir piemēroti lielākā mērā. Pieaugošs potenciāls F-gāzu rekuperācijai (4. pants) Rekuperācija jāveic pirms iekārtu galīgās apglabāšanas un nepieciešamības gadījumā apkopes un uzturēšanas laikā. Pirms Regulas pieņemšanas saldēšanas un gaisa kondicionēšanas iekārtu nozarē kopumā rekuperācijas līmenis bija zems. Daži dati norāda uz rekuperēto daudzumu nelielu palielināšanos, tomēr nav sistemātisku datu, lai varētu izdarīt precīzāku novērtējumu. Ugunsdrošības un augstsprieguma sadales iekārtu nozarē rekuperācija apkopes un uzturēšanas laikā pašlaik ir vispārpieņemta prakse. Šajās nozarēs turpmākajos gados pieaugs potenciāls rekuperācijai no sistēmām, kas satur F-gāzes, jo šīs sistēmas būs sasniegušas sava dzīves cikla beigas. Rekuperētās gāzes ir jāpārstrādā, jāreģenerē vai jāiznīcina. Reģenerēšanas un iznīcināšanas infrastruktūra fluorogļūdeņražiem 2010. gadā bija pieejama tikai pusē dalībvalstu, un sēra heksafluorīdam tā bija pieejama tikai dažās dalībvalstīs. Rekuperēto F-gāzu pārrobežu sūtīšana reģenerācijai un iznīcināšanai tādēļ ir ārkārtīgi būtiska, un dalībvalstīm ES iekšienē tā būtu jāvienkāršo[11], kā norādīts šīs Regulas 9. apsvērumā. Kopumā izpildītas ziņojumu sniegšanas prasības (6. pants) Ikgadējā ziņojumu sniegšana sākās 2008. gadā ar ziņojumu par 2007. kalendāro gadu. Noteikums par ziņojumu sniegšanu kopumā ir piemērots labi. Analīze liecina, ka prasības pašlaik attiecas uz aptuveni 100 ES uzņēmējsabiedrībām, un salīdzinoši maza lielu uzņēmējsabiedrību grupa sniedz ziņojumus par lielu daļu no ražošanas, importa un eksporta daudzumiem. Daudzumi, uz kuriem vienas tonnas robežlieluma dēļ, iespējams, attiecas atbrīvojums no noteikuma par ziņojumu sniegšanu, nav nozīmīgi. F-gāzu daudzumi importētos vai eksportētos iepriekš uzpildītos ražojumos vai iekārtās ir ārpus ziņošanas jomas. Aplēsts, ka 2008. gadā aptuveni 10 % no ES importētajām F-gāzēm bija iepriekš uzpildītās telpu gaisa kondicionēšanas un automobiļu gaisa kondicionēšanas sistēmās. Tajā pašā gadā aptuveni 30 % no F-gāzēm, kas eksportētas no ES, bija vienkomponenta putās, sadales iekārtās, medicīnā lietojamu aerosolu baloniņos un automobiļu gaisa kondicionēšanas sistēmās. Šādas ziņojumu sniegšanas noteikumu nepilnības izkropļo datus par importa un eksporta kopējiem daudzumiem, kā arī ES pieejamo (un, iespējams, emitēto) F-gāzu sastāvu un paredzētajiem izmantošanas veidiem. Atzīmēts arī, ka prasība ziņot par reģenerēto vai iznīcināto F-gāzu daudzumiem nodrošina tikai daļēju reģenerēto vai iznīcināto daudzumu monitoringu, jo šīs darbības lielā mērā veic saimnieciskas vienības, kuras neražo, neimportē vai neeksportē F-gāzes, un tādēļ uz tām neattiecas Regulas prasības par ziņojumu sniegšanu. Attiecībā uz monitoringu saistībā ar Kioto protokolu[12] saskaņā ar pārskatītajām 1996. gada Starpvaldību grupas par klimata pārmaiņām vadlīnijām attiecībā uz valsts siltumnīcas efektu izraisošo gāzu uzskaiti dalībvalstis ir noteikušas ikgadējās F-gāzu emisijas un pēc tam ziņojušas par tām[13]. Tiek uzskatīts, ka pašreizējie ziņošanas veidi, ja ar tiem tiek izpildītas šīs prasības, lielā mērā atbilst Regulas prasībai attiecīgām nozarēm izveidot ziņošanas sistēmu, lai iegūtu datus par emisijām. Dažās dalībvalstīs jāpieņem valsts sankcijas (13. pants ) Dalībvalstīm bija jāpieņem valsts noteikumi par sankcijām, ko piemēro par šīs Regulas pārkāpumiem, un līdz 2008. gada 4. jūlijam jāpaziņo par tiem Komisijai. Trīs gadus pēc šā termiņa četras dalībvalstis vēl nebija paziņojušas Komisijai savus noteikumus par sankcijām. Attiecīgos gadījumos Komisija ir uzsākusi pārkāpumu procedūras, lai izskatītu šīs kavēšanās. Stingrāki valsts noteikumi dažās dalībvalstīs (9. panta 3. punkts un 14. pants) Saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/358/EK[14] katrai dalībvalstij ir uzliktas saistības dažādu siltumnīcas efekta gāzu emisiju samazināšanas mērķu sasniegšanai. Tādēļ dalībvalstīm, kurām jau bija stingrāki valsts ierobežojumi laišanai tirgū, Regulā atļauts tos saglabāt līdz 2012. gada 31. decembrim, ja šie pasākumi ir savienojami ar Līgumu un ir paziņoti Komisijai. Pamatojoties uz to, Komisija līdz 2012. gada 31. decembrim atļāva Dānijai un Austrijai saglabāt stingrākus noteikumus[15]. Turklāt vairākām dalībvalstīm ir valsts noteikumi, kas mērķu vai jomas ziņā ir plašāki par attiecīgajām Regulas prasībām. Tie ietver lokalizācijas noteikumu paplašināšanu attiecībā uz stacionārām iekārtām, kuras satur mazākus F-gāzu daudzumus, un/vai noteiktām papildu iekārtām, papildu pasākumus saistībā ar operatoriem uzskaitāmām ziņām, maksimāli pieļaujamo noplūdes normu noteikšanu stacionārām iekārtām, sertifikācijas prasību paplašināšanu attiecībā vēl uz citu personālu, iekārtu obligātu reģistrāciju un shēmas, kas pieprasa ražotājiem un piegādātājiem pieņemt atpakaļ rekuperētās F-gāzes pārstrādei, reģenerācijai vai iznīcināšanai. REGULAS EFEKTIVITāTES UN LIETDERīGUMA NOVēRTēJUMS Lietošanas un laišanas tirgū ierobežojumi, kas ieviesti ar Regulu, līdz 2010. gada beigām jau ir panākuši pierādāmu F-gāzu samazinājumu par gandrīz trīs miljoniem tonnu CO2 ekvivalenta, salīdzinot ar scenāriju bez Regulas. Tomēr iespējas samazināt emisijas no iekārtām, uz kurām attiecas šie ierobežojumi, ir gandrīz izsmeltas. Sagaidāms, ka F-gāzu paredzētā samazināšana līdz 2020. gada beigām pieaugs nedaudz virs trīs miljoniem tonnu CO2 ekvivalenta un līdz 2050. gada beigām tā pieaugs virs četriem miljoniem tonnu CO2 ekvivalenta. Saistībā ar lokalizācijas un rekuperācijas noteikumiem analīze liecina, ka joprojām trūkst ticamu un pietiekami ilgā laika posmā iegūtu datu, tādēļ ir pāragri novērtēt to pašreizējo efektivitāti. Tomēr, ņemot vērā šo pasākumu raksturu, īso piemērošanas laiku un pašreizējo atbilstības trūkumu dažiem būtiskiem noteikumiem galvenajās jomās, pirms 2010. gada nozīmīga ietekme uz attiecīgo iekārtu noplūdes intensitāti šķiet maz ticama. Tomēr, ja lokalizācijas un rekuperācijas noteikumi īstermiņā tiktu piemēroti pilnībā, līdz 2015. gadam tie varētu panākt nozīmīgu noplūdes intensitātes samazinājumu attiecīgo iekārtu ekspluatācijas laikā un dzīves cikla beigās. Līdz 2020. gadam tie var samazināt paredzētās emisijas par vairāk nekā 29 miljoniem tonnu CO2 ekvivalenta, bet līdz 2050. gadam tie var samazināt tās, iespējams, par vairāk nekā 38 miljoniem tonnu CO2 ekvivalenta. MAC direktīva ieviesa ierobežojumus tādu F-gāzu izmantošanai automobiļu gaisa kondicionēšanas sistēmās, kuru globālās sasilšanas potenciāls (GSP) ir lielāks par 150, un sagaidāms, ka līdz 2020. gadam izdosies panākt paredzēto emisiju nozīmīgu samazinājumu par aptuveni 13 miljoniem tonnu CO2 ekvivalenta, bet līdz 2050. gadam – par gandrīz 50 miljoniem tonnu CO2 ekvivalenta. Ņemot vērā Regulas un MAC direktīvas ietekmi, paredzams, ka neatkarīgi no daudzu galveno F-gāzu izmantošanas veidu pieaugošas lietošanas ES-27 kopējās emisijas stabilizēsies tuvu pašreizējam līmenim – 110 miljoniem tonnu CO2 ekvivalenta, sk. 1. attēlu. [pic] 1. attēls. Paredzētās F-gāzu emisijas ES bez F-gāzu regulas un MAC direktīvas pasākumiem un ar tiem. Paredzams, ka emisiju relatīvā samazināšanās 2010. gadā būs mazāka par 3 %. Tomēr prognozes liecina, ka ikgadējās emisijas 2020. gadā būs samazinātas par 28 %, 2030. gadā – par 44 % un 2050. gadā – par 46 %. Aplēsts, ka ar Regulu saistītās izmaksas būs aptuveni EUR 41 par tonnu samazinātā CO2 ekvivalenta. Kopumā četrus gadus pēc stāšanās spēkā Regula jau ir veicinājusi ar Kioto protokolu uzlikto saistību izpildi 2008.–2012. gadam. Ja Regula tiks pareizi piemērota īstermiņā, kopā ar MAC direktīvu tā, iespējams, varēs novērst gandrīz pusi no paredzētajām emisijām, stabilizējot emisijas pašreizējā līmenī. Tomēr, lai īstenotu šo iespēju, Komisija aicina dalībvalstis pielikt lielākas pūles, lai panāktu ātru un pareizu Regulas ieviešanu un izpildi. EMISIJU TURPMāKAS SAMAZINāšANAS NEPIECIEšAMīBAS UN JOMAS NOVēRTēJUMS Ekonomiski izdevīgs F-gāzu ieguldījums emisiju samazināšanas mērķa sasniegšanā Eiropadome 2011. gada februārī vēlreiz apstiprināja mērķi līdz 2050. gadam samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas par 80–95 %, salīdzinot ar 1990. gadu. Lai šo mērķu sasniegšana būtu ekonomiski izdevīga, emisijas, kuras nerada lauksaimniecība un kuras nav CO2, līdz 2030. gadam būtu jāsamazina par 72–73 % un līdz 2050. gadam – par 70–78 %, salīdzinot ar 1990. gada līmeni[16]. Starptautiskā līmenī paredzams, ka saskaņā ar Monreālas protokolu ozona slāni noārdošo vielu ražošanas un izmantošanas ātrākas izbeigšanas rezultātā nākamajās divās desmitgadēs četrkāršosies visizplatītākās F-gāzu grupas – fluorogļūdeņražu – izmantošana, kavējot globālās sasilšanas ierobežošanu līdz 2 °C virs pirmsrūpniecības līmeņa. Lai novērstu šo risku, papildus klimata pārmaiņu seku mazināšanas pasākumiem saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējo konvenciju par klimata pārmaiņām ES atbalsta rīcību pasaules mērogā fluorogļūdeņražu ražošanas un izmantošanas pakāpeniskai izbeigšanai saskaņā ar Monreālas Protokolu par vielām, kas noārda ozona slāni[17]. Tehnoloģiju attīstība – pašreizējais stāvoklis Padome un Eiropas Parlaments 2006. gadā atzina, ka F-gāzu alternatīvu izstrāde joprojām turpinās[18], un uzskatīja, ka šīs Regulas piemērošanai un izpildei būtu jāpaātrina tehnoloģiskā inovācija, veicinot alternatīvu tehnoloģiju nepārtrauktu attīstību un pāreju uz jau esošām tehnoloģijām, kuras ir videi daudz draudzīgākas[19]. Alternatīvas tehnoloģijas uz tādu šķidrumu pamata, kuriem ir zems globālās sasilšanas potenciāls (GSP), vai citas nestandarta tehnoloģijas tagad ir tehniski iespējamas vairumā attiecīgo izmantošanas jomu. Attiecībā uz energoietilpīgiem izmantošanas veidiem, piemēram, saldēšanas, gaisa kondicionēšanas iekārtām un siltumsūkņiem, un enerģiju taupošiem izmantošanas veidiem, piemēram, ēku un iekārtu izolācijas putām, tehnoloģijas ar zemu GSP vairumā gadījumu var panākt līdzvērtīgus rezultātus. Pašreizējās izpētes un attīstības procesā pastāvīgi uzlabojot šādu alternatīvu drošību un veiktspējas parametrus un vēl vairāk samazinot izmaksas, iespējams, tās pakāpeniski aizstās tādas tehnoloģijas, kuru pamatā ir F-gāzes ar augstu GSP, tādējādi veicinot ekonomiski izdevīgu pāreju uz klimatu neietekmējošu, zemu oglekļa emisiju ekonomiku, sk. 1. izcēlumu. 1. izcēlums. Tehnoloģiju attīstība attiecīgajās nozarēs Ķīmijas ražošanas nozare ir izstrādājusi jaunus fluorūdeņražus, kas tiek uzskatīti par F-gāzu ar augstu GSP iespējamiem aizstājējiem vairākās nozarēs, tostarp stacionārās un pārvietojamās saldēšanas un gaisa kondicionēšanas iekārtās, siltumsūkņos, putās un aerosolu baloniņos. Saldēšanas, gaisa kondicionēšanas iekārtu un siltumsūkņu nozarē vairākas tehnoloģijas ar zemu GSP, piemēram, tās, kuru pamatā ir pašreiz lietotie šķidrumi (oglekļa dioksīds, amonjaks un ogļūdeņraži), pateicoties inovatīvai optimizācijai, ir ieguvušas priekšrocības no drošības un veiktspējas parametru uzlabojumiem un izmaksu samazināšanas, lai gan dažās iekārtās vai īpašos apstākļos šie aspekti joprojām ir grūti risināma problēma. Šīs tehnoloģijas saistībā ar daudziem izmantošanas veidiem, ieskaitot mājsaimniecības, komerciālās un rūpnieciskās saldēšanas iekārtas, dažus siltumsūkņu veidus un centralizētas gaisa kondicionēšanas iekārtas, pēdējā laikā iekļūst tirgū, jo īpaši ES tirgū. Vairākiem putu izstrādājumiem, ko izmanto izolācijai celtniecībā un iekārtās, ogļūdeņraži tagad ir standarta izvēle. Daudziem celtniecības, saldēšanas iekārtu, automobiļu un mēbeļu nozarē izmantotiem putu izstrādājumiem, kuros visplašāk izmantotās putu veidotājas vielas pašlaik ir F-gāzes, vairumā gadījumos turpmāk praktiski realizējamas un ekonomiski izdevīgas iespējas var būt īpašas tehnoloģijas, kuru pamatā ir oglekļa dioksīds, ogļūdeņraži, nepiesātinātie fluorogļūdeņraži un ūdens. Turklāt tas, ka ir pieejami šķidrumi ar zemu GSP, varētu veicināt F-gāzu pakāpenisku un ekonomiski izdevīgu aizstāšanu arī citās izmantošanas jomās, tostarp ugunsdrošībā, dažos aerosolos, magnija augstspiediena presēšanā un magnija sakausējumu pārstrādē. | F-gāzu emisiju stabilizācija tikai pašreizējā līmenī kā vislabākais scenārijs nav savienojama ar ES emisiju samazināšanas mērķiem. Jaunās iespējas, pateicoties pašreizējām un nākotnes tehnoloģijām attiecīgajās nozarēs, rada nozīmīgu darbības lauku F-gāzu turpmākai ekonomiski izdevīgai samazināšanai ES un starptautiskā līmenī. Tādēļ jāapsver politikas iespējas, lai ES panāktu emisiju turpmāku samazināšanu, ņemot vērā iespējamo ietekmi, tostarp ietekmi uz enerģijas patēriņu, administratīvo slogu un drošību. IESPēJAS SAMAZINāT F-GāZU EMISIJAS TURPMāK Pārejas uz tehnoloģijām ar zemāku globālās sasilšanas potenciālu veicināšana Analīze liecina, ka vislielākā iespēja samazināt F-gāzu emisijas ir neizmantot F-gāzes tur, kur tas ir tehniski iespējams un ekonomiski izdevīgi. Praktiski par vidējām izmaksām ne vairāk kā EUR 20 par tonnu CO2 ekvivalenta no 2030. gadā paredzētajām F-gāzu emisijām būtu iespējams neradīt aptuveni līdz 70 miljoniem tonnu CO2 ekvivalenta. Iespējas, kas varētu veicināt šo pāreju, ietver: - ierobežojumu ieviešanu attiecībā uz ES tirgū laistu F-gāzu maksimālo daudzumu (kas izteikts CO2 ekvivalentā), to pakāpeniski samazinot (pakāpeniska ražošanas un izmantošanas izbeigšana); - izmantošanas un laišanas tirgū aizliegumus attiecībā uz jaunām iekārtām un ražojumiem (aizliegumi); - brīvprātīgus nolīgumus vides jomā Kopienas līmenī. Lokalizācijas un rekuperācijas noteikumu uzlabošana Pat tad, ja ir ieviestas politikas, lai pakāpeniski izbeigtu tādu F-gāzu lietošanu, kurām ir liels globālās sasilšanas potenciāls, joprojām ir ārkārtīgi svarīgi izvairīties no noplūdēm un nodrošināt F-gāzu ar augstu GSP pareizu rekuperāciju no iekārtām, kurās tās joprojām izmanto. Regulā jau ir efektīvi lokalizācijas un rekuperācijas noteikumi, kas attiecas gandrīz uz visiem galvenajiem izmantošanas veidiem un var nozīmīgi samazināt F-gāzu noplūdes, un dažādas ieinteresētās puses ir veikušas nozīmīgus ieguldījumus, lai šos noteikumus ievērotu. Tādēļ ir svarīgi, lai dalībvalstis pareizi ieviestu pašreizējos noteikumus un nodrošinātu to izpildi. Ir konstatētas vairākas šo noteikumu turpmākas uzlabošanas iespējas, ieskaitot tās, kuras norādītas Regulas 10 pantā: noteiktu lokalizācijas un rekuperācijas noteikumu jomā iekļaut citas iekārtas, piemēram, transportlīdzekļu gaisa kondicionēšanas un saldēšanas sistēmas; paplašināt mācību un sertifikācijas prasības; noteiktus lokalizācijas noteikumus attiecināt uz mazākām iekārtām; iekārtām noteikt maksimālo noplūdes intensitāti; izstrādāt ES standartus un paziņojumus par vislabākajiem pieejamiem paņēmieniem un vislabāko vides aizsardzības praksi attiecībā uz fluorētu siltumnīcefekta gāzu emisiju novēršanu un samazināšanu līdz minimumam. Analīze liecina, ka joma šo noteikumu turpmākai uzlabošanai, lai tas būtu ekonomiski izdevīgi, ir diezgan ierobežota. Tomēr būtu vērts dziļāk apsvērt un novērtēt noteiktas iespējas, piemēram, pašreizējo lokalizācijas un rekuperācijas noteikumu attiecināšanu uz saldēšanas sistēmām tādos transportlīdzekļos kā smagajās automašīnās un autofurgonos, kā arī jaunu ražojumu un iekārtu marķēšanas noteikumus. Jaunākās zinātniskās informācijas izmantošana Regulu pašlaik piemēro trim F-gāzu grupām, uz kurām attiecas Kioto protokols. Regulas I pielikuma 1. daļā ir uzskaitīti 17 fluorogļūdeņražu veidi, 7 perfluorogļūdeņražu veidi un sēra heksafluorīds, kas ir iekļauti tās darbības jomā kopā ar preparātiem, kuros ir šīs vielas un kuru kopējais GSP ir 150 vai vairāk. Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes (KPSP) ceturtajā novērtējuma ziņojumā norādīti divi papildu fluorogļūdeņražu veidi[20] un divi papildu perfluorogļūdeņražu veidi[21]. Tajā pašā ziņojumā pirmo reizi norādīts slāpekļa trifluors[22], viela, ko arvien vairāk izmanto kā perfluorogļūdeņražu un sēra heksafluorīda aizvietotāju elektronikas nozarē izkodināšanai ar plazmu un patrontelpas tīrīšanas procesā. Būtu jāapsver šo gāzu iekļaušana I pielikumā. Turklāt jāapsver I pielikumā norādīto GSP vērtību atjaunināšana, pamatojoties uz KPSP ceturto novērtējuma ziņojumu. I pielikumā pašlaik norādītās GSP vērtības ir no KPSP trešā novērtējuma ziņojuma. Monitoringa uzlabošana, pilnīgojot ziņošanas noteikumus Lai uzlabotu monitoringu, būtu jāapsver izmaksas un ieguvumi no iespējamās ziņošanas noteikumu attiecināšanas uz F-gāzēm iepriekš uzpildītos ražojumos un iekārtās, kas tiek importētas ES vai eksportētas no tās, un saimnieciskām vienībām, kuras F-gāzes reģenerē vai iznīcina ES. Būtu jāapsver arī iespējas, kā uzlabot dalībvalstu emisijas datu ziņošanas veidu kvalitāti, izmantojot informāciju, ko saskaņā ar šo Regulu uzskaita un glabā operatori. Analīze liecina, ka daudzumi, uz kuriem vienas tonnas robežlieluma dēļ, iespējams, attiecas atbrīvojums no noteikuma par ziņojumu sniegšanu, nav nozīmīgi, tādēļ netiek uzskatīts par nepieciešamu šo robežlielumu mainīt. SECINāJUMI UN TURPMāKIE PASāKUMI Regulas noteikumi stājas spēkā dažādos laika posmos no 2006. gada līdz 2011. gadam. Analīzē ir konstatēti noteikti trūkumi dažu nozīmīgu noteikumu piemērošanā jo īpaši attiecībā uz mācībām un sertifikāciju, lokalizāciju un rekuperāciju. Ņemot vērā īso laiku, kurā ir darbojusies Regula, vēl nevar novērtēt Regulas lokalizācijas un rekuperācijas noteikumu ietekmi. Tomēr Regula tajā paredzēto izmantošanas un laišanas tirgū ierobežojumu rezultātā jau ir palīdzējusi ES un tās dalībvalstīm pildīt savas saistības 2008.–2012. gadam saskaņā ar ANO Vispārējai konvencijai par klimata pārmaiņām pievienoto Kioto protokolu. Ja Regulas pašreizējos noteikumus pilnībā piemērotu visās dalībvalstīs, tad Regula kopā ar MAC direktīvu ļautu neradīt gandrīz pusi no emisijām, kas prognozētas līdz 2050. gadam, stabilizējot ES-27 emisijas pašreizējā līmenī – 110 miljoni tonnu CO2 ekvivalenta. Tāpēc ir būtiski, lai dalībvalstis ātrāk pieliktu lielākas pūles Regulas pareizai ieviešanai un izpildes nodrošināšanai. Komisija vēlas turpināt atbalstīt, organizēt un veicināt pasākumus, kuru mērķis ir tiesību aktu labāka piemērošana. Komisija attiecīgā gadījumā uzsāks arī pārkāpumu procedūras. Ņemot vērā ES kopējo mērķi līdz 2050. gadam samazināt emisijas par 80–95 %, F-gāzu emisiju stabilizācija pašreizējā līmenī tomēr nav pietiekama un analīze liecina, ka daudzās izmantošanas jomās jau pašreizējās vai nākotnes tehnoloģijas ar zemu GSP ir tehniski iespējamas un var būt ekonomiski izdevīgas. Pašreizējās izpētes un attīstības procesā pastāvīgi uzlabojot šādu alternatīvu drošību un veiktspējas parametrus un vēl vairāk samazinot izmaksas, iespējams, tās pakāpeniski aizstās tādas tehnoloģijas, kuru pamatā ir F-gāzes ar augstu GSP, tādējādi veicinot ekonomiski izdevīgu pāreju uz klimatu neietekmējošu, zemu oglekļa emisiju ekonomiku. Tātad ES jāveic papildu pasākumi, lai panāktu siltumnīcefekta gāzu emisiju turpmāku ekonomiski izdevīgu samazināšanu. ES jau atbalsta rīcību pasaules mērogā, lai saskaņā ar Monreālas Protokolu samazinātu F-gāzu emisijas, un šajā ziņojumā ir konstatētas iespējas turpmākai ekonomiski izdevīgai F-gāzu samazināšanai. Komisija apspriedīsies ar ieinteresētajām pusēm par šīm iespējām un novērtēs to iespējamo ietekmi uz ekonomiku, sociālo jomu un vidi. Pamatojoties uz to, ja nepieciešams, Komisija iesniegs tiesību akta priekšlikumu šīs Regulas pārskatīšanai. Pielikums. Akronīmi. F-gāzes Fluorētas siltumnīcefekta gāzes MAC direktīva Direktīva 2006/40/EK par emisijām no mehānisko transportlīdzekļu gaisa kondicionēšanas sistēmām CO2 ekvivalents Oglekļa dioksīda ekvivalents GSP Globālās sasilšanas potenciāls HFC Fluorogļūdeņraži PFC Perfluorogļūdeņraži SF6 Sēra heksafluorīds NF3 Slāpekļa trifluorīds [1] OV L 161, 14.6.2006., 1.–11. lpp. [2] Schwarz, W. et al. (2011) Final Report: Service contract to provide technical support for conducting a review of Regulation (EC) No 842/2008 on certain fluorinated greenhouse gases. [3] OV L 161., 14.6.2006., 12.–18. lpp. [4] Apstiprināts ar Padomes Lēmumu 2002/358/EK, OV L 130, 15.5.2002., 1.–3. lpp. [5] Oglekļa dioksīda ekvivalents ir mērvienība, ar ko salīdzina dažādu siltumnīcefekta gāzu emisijas, pamatojoties uz to radīto globālās sasilšanas potenciālu. [6] COM(2003) 492 galīgā redakcija, 11.8.2003. Šis Komisijas priekšlikums bija pamatā Regulai un MAC direktīvai. [7] 9. pants un II pielikums ievieš aizliegumu laist tirgū noteiktus ražojumus un iekārtas, kurās ir fluorētas siltumnīcefekta gāzes vai kuru darbība no tām ir atkarīga. Īpašos gadījumos tie piemēroti no 2006. gada 4. jūlija, lai gan atsevišķi aizliegumi pakāpeniski kļuva piemērojami no 2006. gada 4. jūlija (apavi) līdz 2009. gada 4. jūlijam (aerosoli izklaidei un dekorēšanai). [8] Regulas 9. panta 2. apakšpunkts atbrīvo II pielikumā uzskaitītos ražojumus un iekārtas, par ko ir pierādīts, ka tās ražotas pirms dienas, kad stājās spēkā attiecīgais aizliegums laist tirgū. [9] Izveidots saskaņā ar Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulu (EK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, OV L 256, 7.9.1987., 1.–675. lpp., ar grozījumiem. [10] Visam personālam un uzņēmējsabiedrībām stacionāro saldēšanas, gaisa kondicionēšanas un siltumsūkņu iekārtu nozarē jābūt pilnībā sertificētām vēlākais līdz 2011. gada 4. jūlijam. [11] Regula (EK) Nr. 1013/2006 par atkritumu sūtījumiem, OV L 190, 12.7.2006., 1.–98. lpp. [12] 2004. gada 11. februāra Lēmums Nr. 280/2004/EK par monitoringa mehānismu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un par Kioto protokola īstenošanu Kopienā, OV L 49, 19.2.2004., 1.–8. lpp. [13] Komisijas 2005. gada 10. februāra Lēmums Nr. 2005/166/EK, ar ko paredz noteikumus, lai īstenotu Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu 280/2004/EK par monitoringa mehānismu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un par Kioto protokola īstenošanu Kopienā, OV L 55, 1.3.2005., 57.–91. lpp. [14] OV L 130, 15.5.2002., 1.–3. lpp. [15] Komisijas 2006. gada 8. decembra Lēmums 2007/62/EK par Dānijas valsts noteikumiem par dažām siltumnīcefekta gāzēm, OV L 32, 6.2.2007., 130.–134. lpp., un Komisijas 2007. gada 21. decembra Lēmums 2008/80/EK par Austrijas Republikas valsts noteikumiem par dažām fluorētām siltumnīcefekta gāzēm, OV L 24, 29.1.2008., 45.–50. lpp. [16] Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai „Ceļvedis virzībai uz konkurētspējīgu ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni 2050. gadā”, COM(2011) 112, galīgā redakcija. [17] Padomes 2010. gada 14. oktobra secinājumi par gatavošanos ANO Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām līgumslēdzēju pušu 16. konferencei Kankunā no 2010. gada 29. novembra līdz 10. decembrim. [18] Regulas (EK) Nr. 842/2006 par dažām fluorētām siltumnīcefekta gāzēm 7. apsvērums. [19] Regulas (EK) Nr. 842/2006 par dažām fluorētām siltumnīcefekta gāzēm 8. apsvērums. [20] HFC-152 un HFC-161 ar globālās sasilšanas potenciālu 100 gados attiecīgi 53 un 12. [21] PFC 9-1-18 un perfluor(ciklopropāns) ar globālās sasilšanas potenciālu 100 gados attiecīgi lielāku par 7500 un lielāku par 17340. [22] NF3 ar globālās sasilšanas potenciālu 100 gados 17200.