5. atgādina, ka vispārējās vēlēšanas Fidži notika 2006.gada maijā un starptautiskie novērotāji tās atzina par
likumīgām, tostarp arī ES Vēlēšanu novērošanas misija;
6. atgādina, ka koalīcijas valdība, kuru izveidoja Premjerministrs Qarase pēc šīm vēlēšanām bija pilnīgi
demokrātiski likumīga un pārstāvēja lielu Parlamenta vairākumu;
7. uzsver, ka Fidži multietniskās sabiedrības nākotne ir atkarīga no demokrātisko institūciju uzticamības
un likumības, pamatojoties uz visu cilvēku līdztiesības principa, neatkarīgi no etniskās izcelsmes, tās atbal-
stot visām kopienām;
8. ierosina Fidži izveidot “patiesības un samierināšanās komisiju”, tādā veidā atbalstot valsts divu galveno
kopienu mierīgu līdzāspastāvēšanu;
9. aicina ES Komisiju un dalībvalstis apturēt visa veida palīdzību Fidži, kas nav humanitāra palīdzība, kā
tas noteikts Kotonū partnerības nolīguma 96. pantā, izņemot izglītības programmas, ja tās īsteno NVO;
10. aicina ES nekavējoties noteikt ceļošanas aizliegumu, lai novērstu to, ka dalībvalstīs iekļūst militāro
spēku pārstāvji, viņu ģimeņu locekļi vai jebkuras personas, kas saistītas ar Fidži valsts apvērsumu;
11. aicina visus Klusā okeāna salu foruma locekļus un citus reģionālos un starptautiskos dalībniekus izdarīt
spiedienu, lai atrisinātu šo situāciju un panāktu ilgstošu politisku, ekonomisku un sociālu stabilitāti Fidži;
12. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām, Apvienoto
Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāram, Britu Sadraudzības ģenerālsekretāram, Klusā okeāna salu foruma
valstu valdībām, tostarp arī Austrālijai un Jaunzēlandei, Forumam sekojošā dialoga partneru valstīm, tostarp
ASV.
P6_TA(2006)0606
ANO spēku līdzdalība seksuālās vardarbības noziegumos Libērijā un Haiti
Eiropas Parlamenta rezolūcija par ANO spēku līdzdalību seksuālās vardarbības noziegumos Libērijā
un Haiti
Eiropas Parlaments,
—ņemot vērā 2006. gada 4. decembrī Ņujorkā notikušo ANO augsta līmeņa konferenci par seksuā lās
izmantošanas un vardarbības novēršanu, piedaloties ANO un Nevalstisko organizāciju (NVO) perso-nālam, kā arīpiezīmes, ko izteica Ģenerālsekretārs šajākonferencē,
—ņemot vērā ceturto Ženēvas konvenciju (1949. g.) un papildu protokolus, kuros ir noteiks, ka sievietes ir
jāaizsargā pret izvarošanu un citiem seksuālās vardarbības veidiem,
—ņemot vērā ANO 1993. gada 20. decembra Deklarāciju par vardarbības pret sievieti izskaušanu un ANO
1989. gada 20. novembra Konvenciju par bērna tiesībām,
—ņemot vērā ANO Drošības padomes 2000. gada 31. oktobra rezolūciju Nr. 1325 (2000) par sievietēm,
mieru un drošību,23.12.2006. C 317 E/899 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 14. decembrisLV
—ņemot vērā ANO Drošības padomes 1999. gada 17. septembra rezolūciju Nr. 1265 (1999) par civiliedzī-
votāju aizsardzību bruņotos konfliktos un jo īpaši tās 14. pantu, saskaņā ar kuru ANO darbiniekiem, kas
iesaistīti miera atjaunošanas, miera uzturēšanas un veidošanas darbībās, jābūt atbilsto ši apmācītiem, jo
īpaši cilvēktiesību jomā, tostarp arī ar dzimumu saistītos jautājumos,
—ņemot vērā 1998. gadā pieņemtos Romas statūtus, ar kuriem izveidoja Starptautisko krimināltiesu, un jo
īpašu to 7. un 8. pantu, kuros ir noteikts, ka izvarošana, seksuāla verdzība, piespiedu prostitūcija,
piespiedu grūtniecība, piespiedu sterilizācija vai jebkura veida cita līdzīga smaguma seksuā lāvardarbība ir
noziegums pret cilvēci un kara noziegums un šie noziegumi tiek pielīdzināti spīdzināšanai un nopiet-
niem kara noziegumiem neatkarīgi no tā, vai šie noziegumi tiek veikti starptautisku vai iekšēju konfliktu
laikā un vai tas notiek sistemātiski vai nē,
—ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes 2006. gada 29. septembra
rezolūciju Nr. 1712 (2006) par Libēriju,
—ņemot vērā Ģenerālsekretāra padomnieka jautājumos par seksuālo izmantošanu un vardarbību ANO
miera uzturēšanas operācijā s, prinča Zeid Ra'Ad Zeid Al-Hussein 2005. gada 4. aprīļa ziņojumu “Visaptve-
roša stratēģija, lai turpmāk novērstu seksuālo izmantošanu un vardarbību ANO miera uzturēšanasoperācijās”,
—ņemot vērā Iekšējās uzraudzības pakalpojumu biroja 2005. gada 5. janvāra ziņojumu “Iekšējās uzrau-
dzības pakalpojumu biroja izmeklēšana saistībā ar liecībām par seksuā lās izmantošanas un vardarbības
gadījumiem Apvienoto Nāciju Organizācijas misijā Kongo Demokrātiskajā Republikā”,
—ņemot vērā tā2006. gada 1. jūnija rezolūciju par Sieviešu stāvokli bruņotu konfliktu laikā un viņu lomu
pēc konflikta situācijā (
1),
—ņemot vērā Reglamenta 115. panta 5. punktu,
A. tā kānesen celtās prasības saistībā ar to, ka ANO miera uzturētāji Haiti un Libērij āpakļauj izvarošanai
un prostitūcijai bērnus, ir pēdējais no līdzīgiem nopietniem skandāliem, starp kuriem ir arī ANO perso-
nāla izdarītie pedofilija noziegumi Kongo Demokrātiskajā Republikā un cilvēku tirdzniecība Kosovā;
B. tā kāpasaulē ir apmēram 100 000 ANO miera uzturētāju, lielākā daļa no kuriem uzticīgi un godājami
pilda savus pienākumus, tomēr viņu ieguldījums miera un drošības nodrošināšanā tiek grauts, nelielam
skaitam atsevišķu ANO darbinieku esot iesaistītam seksuālas vardarbības nopietnos gadījumos;
C. tā kākopš 2004. gada ANO ir nopratinājusi 319 miera uzturēšanas misiju darbiniekus, kuri tiek turēti
aizdomās par seksuālo vardarbību, un sodījusi 179 militārpersonas, civilpersonas un policijasdarbiniekus;
D. tā kāpret ANO darbiniekiem, kas tiek izslēgti no organizācijas seksuālās izmantošanas noziegumu dēļ,
retos gadījumos tiek ierosināta krimināllieta to izcelsmes valstīs;
E. tā kāmiera uzturēšanas misiju mērķis ir palīdzēt civilkonfliktu un starptautisku konfliktu izvārdzinātām
valstīm atjaunot stabilitāti, nodrošināt sabiedrības drošību un ieviest tiesiskumu,
1. ir dziļi satriekts par zemiskajiem noziegumiem, kas tiek piedēvēti ANO darbiniekiem, tostarp seksuā lo
pakalpojumu tirdzniecību apmaiņā pret ēdienu;
2. nosoda to ANO miera uzturētāju darbības Haiti un Libērij ā, kuri pakļāva bērnus izvarošanai un
prostitūcijai;
3. nosoda visus seksuā lās vardarbības un izmantošanas gadījumus, kā arīcita veida noziedzīgas darbības,
ko veica ANO darbinieki, pārkāpjot cilvēktiesības, kā arīnododot un rīkojoties kliedzošā pretrunā ar organi-
zācijas miera uzturēšanas un humanitāro uzdevumu;
4. uzsver īpaši zemisko būtību, kas piemīt šīm darbībām, par kuru upuriem kļūst sevišķi neaizsargāti un
vāji vietējie iedzīvotāji, kuri ANO darbiniekiem būtu jāaizsargā, bet ne ļaunprā tīgi jāizmanto;23.12.2006. C 317 E/900 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 14. decembrisLV
(1)Pieņemtie teksti, P6_TA(2006)0245.
5. aicina ANO dalībvalstis, kas nosūta personālu miera uzturēšanas misijās, izmeklēt līdz galam prasības
saistībā ar seksuālo vardarbību un izmantošanu, jo īpaši prasības, kas skar mazgadīgos, un pēc iespējas ātrāk
tiesāt tos, kas veikuši seksuālās vardarbības noziegumus;
6. aicina ANO Ģenerālsekretāru veikt turpmāko izmeklēšanu saistībā ar ANO miera uzturētāju un
humānās palīdzības sniegšanā strādājošo lomu bērnu un neaizsargātu iedzīvotāju seksuālajā izmantošanā un
pret viņiem vērstās vardarbības gadījumos, lai izveidotu efektīvu uzraudzības sistēmu un ieviestu ANO abso-lūtas neiecietības politiku;
7. atzinīgi vērtē nesen notikušo augsta līmeņa ANO konferenci (2006. gada 4. decembris), kurā tika izska-
tīti jautājumi par misijās strādājošo darbinieku dzimumpārkāpumu novēršanu, kā arī Ģenerālsekretāra pazi-
ņojumu par gaidāmo stratēģiju, lai atbalstītu no seksuālā s izmantošanas un vardarbības cietušos, un DNS
paraugu izmantošanu turpmāko vardarbības gadījumu novēršanai;
8. pauž nopietnas bažas par to, ka tiek ziņots par dažās ANO misijās pastāvošo “klusēšanas kultūru”, ko
izraisa bailes no soda un atriebības; aicina ANO veikt visu nepieciešamo, lai radītu tādu darba vidi, kurādarbinieki var ziņot par vardarbības gadījumiem, nebaidoties no atriebības;
9. uzsver, ka par spīti pašreizējiem pasākumiem un ANO absolūtas neiecietības ilgtermiņa pieejai aizvien
tiek ziņotas par dzimump ārkāpumiem, kuri, ja vien ANO steidzīgi nepieliks punktu šādai uzvedībai, negatīvi
ietekmēs visas organizācijas uzticamību un morālo autoritāti, kā rezultātā dažas dalībvalstis, iespējams, sama-
zinās to karaspēku skaitlisko sastāvu laikā, kad miera uzturēšanas misijas ir ļoti nepieciešamas;
10. uzsver grūtības, ar kurām saskaras ANO, sodot karaspēkus, kas ir atbildīgi par dzimump ārkāpumiem,
jo galīgo atbildību par karaspēku apmācību un sodīšanu nes dalībvalstis; tāpēc aicina iesaistītās dalībvalstisīstenot, kad vien iespējams, disciplinārās procedūras;
11. atzinīgi vērtē ieceri izveidot saistošu ANO nolīgumu par miera uzturētāju, kas veikuši seksuālās vardar-
bības noziegumus, kriminālvajāšanu;
12. uzsver, ka šādā nolīgumā arījāparedz politika, lai nepieļautu, ka šādos noziegumos apsūdzētie ANO
darbinieki tiek atkārtoti pieņemti darbā, fonda vardarbības upuru atbalstam izveidošana, kā arīpasākumi ar
mērķi uzlabot ANO darbinieku apmācību cilvēktiesību jomā;
13. aicina ANO veikt pasākumus, lai nodrošinātu neaizsargāto cilvēku, jo īpaši sieviešu, bērnu un bēgļu,
aizsardzību teritorijās, kurās darbojas karaspēki; turklāt aicina ANO un ES atbalstīt pasākumus, kuru mērķisir sniegt lielākas tiesības sievietēm konfliktu un pēckonfliktu situācijās, lai tādējādi mazinātu viņu neaizsargā-tību pret seksuā lo vardarbību;
14. atzinīgi vērtē valsts kampaņu seksuālās izmantošanas un vardarbības apkarošanai, kuru uzsāka Libē-
rijas valdība (2006. gada 4. decembrī) sadarbībā ar ANO un pilsoniskās sabiedrības organizācijām, kā arī
starptautiskajai sabiedrībai adresēto prezidenta Ellen Johnson Sirleaf aicinājumu ļaunprātīgi neizmantot tas
bagātību un ietekmi, lai seksuā li izmantotu sievietes un bērnus;
15. atzīst ANO miera uzturēšanas misiju ieguldījumu miera un drošības veicināšanā visā pasaulē;
16. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, ANO Ģenerālsekretāram un ANO
dalībvalstu valdībām.23.12.2006. C 317 E/901 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 14. decembrisLV