LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 255/61

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai “Labas pārvaldības veicināšana nodokļu lietās””

COM(2009) 201 galīgā redakcija

(2010/C 255/11)

Ziņotājs: BURANI kgs

Eiropas Komisija saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 262. pantu 2009. gada 28. aprīlī nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai “Labas pārvaldības veicināšana nodokļu lietās””

COM(2009) 201 galīgā redakcija.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Ekonomikas un monetārās savienības, ekonomiskās un sociālās kohēzijas specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2009. gada 13. novembrī. Ziņotājs — Burani kgs.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 458. plenārajā sesijā, kas notika 2009. gada 16. un 17. decembrī (17. decembra sēdē), vienprātīgi pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ierosinājumi

1.1. Komisija, publicējot paziņojumu, vēlas sekmēt nodokļu nemaksāšanas un nodokļu oāžu apkarošanu, par ko vienojās G20 samitā un ko atbalstīja gan Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN), gan Eiropadome. Laba pārvaldība nodokļu jomā ir mērķis, ko jau ilgāku laiku cenšamies sasniegt. Šajā jomā ir pieņemti noteikumi par ES valstu sadarbību un sadarbību ar trešām valstīm, savstarpēju palīdzību, nodokļu piemērošanu ienākumiem no noguldījumiem un nodokļu prasījumu piedziņu, kā arī publicēts rīcības kodekss, lai novērstu nodokļu sistēmu nelietderīgu konkurenci. Visi minētie lēmumi liecina, ka laba pārvaldība nodokļu lietās ir Eiropai nozīmīgs jautājums, kuru tā cenšas risināt.

1.2. Paziņojumā, kam veltīts šis atzinums, it īpaši dokumenta daļā par pasākumiem, kas papildinās ESAO iniciatīvas, minēti svarīgākie pasākumi, kurus Komisija vēlas īstenot. Dokuments ir plāns, kurā apkopoti noteikumi, sarunu rezultāti un jaunas pamatnostādnes noteiktās rīcībpolitikas jomās. EESK pilnībā atbalsta ierosinātos pasākumus un piekrīt Komisijas piezīmēm. Runājot par vienu jautājumu jo īpaši, proti, par daudzām valstīm dažādos veidos sniegtās finansiālās palīdzības saistību ar šo valstu gatavību sadarboties nodokļu lietās, Komiteja pauž cerību, ka ES rīkosies apņēmīgi un atbildīgi, proti, jāpārtrauc īstenot tāda politika, kura paredz beznosacījumu palīdzību, pretī nesaņemot neko.

1.3. Nav lietderīgi apspriest jautājumus, kuros mūsu viedokļi sakrīt, jo tas tikai palielinātu šā dokumenta apjomu, bet nesniegtu nekādu pievienoto vērtību. EESK tomēr uzskata, ka jāmin dažas būtiskas problēmas, kurām būtu jāvelta īpaša uzmanība.

Ievadā Komisija pauž viedokli, ka laba pārvaldība nodokļu lietās ir līdzeklis, lai saskaņoti risinātu tādas problēmas kā nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācija (naudas atmazgāšana), korupcija un terorisms. Komisija vēlreiz norāda, ka šīs problēmas arī turpmāk risinās visaptveroši. Tomēr patiesībā šāds apgalvojums rosina šaubas, jo ar pārvaldību nodokļu lietās vien nevar atrisināt citas problēmas, kurām ir vai arī nav tiešas saistības ar nodokļiem, bet kurām ir atšķirīgi cēloņi. Runa ir par organizētās noziedzības īstenoto naudas atmazgāšanu, terorismu un korupciju.

1.4.1. Trešajā direktīvā par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanu (1) atzīts, ka nodokļu nemaksāšana ir“smags noziegums”, uz kuru būtu jāattiecas minētās direktīvas noteikumiem. Taču tā tas nav, jo izvairīšanās no nodokļu maksāšanas (vai krāpšana) ir aplūkota vairākās īpašās direktīvās, kas nosaka, ka šis jautājums nav naudas atmazgāšanas apkarošanas iestāžu, bet tikai nodokļu administrācijas dienestu kompetencē. Tādēļ aktuāls kļūst jautājums par noteikumu pārklāšanos vai drīzāk — par vajadzību precīzi norobežot pilnvaras un kompetenci, proti, ar Direktīvu par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanu būtu jācenšas sasniegt tajā sākotnēji izvirzītais mērķis, direktīvas darbības jomā neiekļaujot ar nodokļiem saistītus vai finanšu pārkāpumus, , turpretī nodokļu direktīvās jāparedz, ka nodokļu administrācijas iestāžu kompetencē nav pārkāpumi, kas ir krimināli sodāmi vai saistīti ar terorismu. Protams, ne vienmēr šīs abas problēmas varēs nodalīt, taču vismaz būs izstrādāti skaidri pamatprincipi.

1.4.2. Pašlaik rodas iespaids, ka direktīvas par naudas atmazgāšanu un nodokļu direktīvas nav saskaņotas. Tomēr tajā nav vainojama Komisija, bet gan drīzāk pilnvaru un kompetenču sadrumstalotība, proti, starptautiskā līmenī par naudas atmazgāšanas un organizētās noziedzības apkarošanu ir atbildīga Finanšu darījumu darba grupa (FATF) (2), savukārt Eiropas līmenī — Tieslietu un iekšlietu padome; cīņa pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas pasaulē ir G20, bet Eiropā — ECOFIN kompetencē. Nevienā dokumentā nav minēts, ka dažādām iestādēm ir jāsadarbojas, kā arī jānodrošina informācijas apmaiņa un pienākumu sadale. EESK rosina novērst šo trūkumu. Ja tas netiks izdarīts, izvirzītais mērķis — risināt problēmas “visaptveroši” — būs nekonkrēts un to neizdosies sasniegt.

1.5. Ja runājam par visaptverošu pieeju, jārunā arī par nodokļu oāzēm. Uzmanību tām pievērš tikai tad, kad runa ir par nodokļu nemaksāšanu, bet neatrisināts ir jautājums par naudu, kas saistīta organizēto noziedzību vai paredzēta terorisma finansēšanai. Šī problēma ir aktuāla ne tikai labi zināmās vietās, ar kurām nodokļu administrācijas dienesti pašlaik cenšas vienoties, bet arī un jo īpaši jaunajos finanšu tirgos, kas atrodas reģionos, kuros ģeopolitiski apsvērumi var ietekmēt vēlmi piedalīties sarunās.

1.6. Svarīgs jautājums, kas nav aplūkots, ir kuģošana ar “izdevīgiem karogiem” (“ flags of convenience ”) (3), kuru izmantotāji gūst ievērojamus finanšu līdzekļus, kas netiek aplikti ar nodokli, bet ir pilnībā likumīgi. Šie līdzekļi parasti nonāk nodokļu oāzēs, no kurām tos investē atkārtoti. Lai arī šāda rīcība dažādu iemeslu dēļ nebūtu atbalstāma, kuģot ar “izdevīgu karogu” joprojām ir iespējams, jo visas valstis to klusējot atbalsta. Apkarojot nodokļu oāzes, būs svarīgi izvairīties no nevēlamas ietekmes uz likumīgu darbību un kapitāla novirzīšanas uz valstīm, kuru vēlme sadarboties ir ierobežota.

1.7 Secinājums — EESK uzsver, ka Eiropa ir daudz paveikusi un turpina darīt, lai apkarotu izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un risinātu finanšu jautājumus, kas skar cīņu ar organizēto noziedzību un terorismu. Komiteja tomēr vēlētos likumdevējiem norādīt uz vairākiem būtiskiem trūkumiem: pirmkārt, cīņa pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un organizēto noziedzību netiek efektīvi koordinēta, un, otrkārt, iestāžu, kas atbildīgas par šo problēmu risināšanu, pienākumi un pilnvaras nav skaidri nodalītas. Minētie pārkāpumi bieži vien ir saistīti ar abiem aspektiem — gan ar izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, gan ar terorismu un cita veida noziedzīgām darbībām, tādēļ ir grūti noteikt, kurai iestādei tie jāapkaro. Tas ir vēl viens iemesls, kāpēc jānodrošina dažādu iestāžu strukturēta sadarbība. Komisijas un Padomes programmās šāda sadarbība nav pieminēta.

2. Paziņojuma saturs

2.1. Komisijas paziņojumā minētas vairākas ieceres nodokļu pārvaldības jomā. Šīs ieceres radušās vairākās sanāksmēs: G20 valstu sanāksmē 2008. gada novembrī, ECOFIN sanāksmē 2008. gada decembrī, G20 valstu finanšu ministru un centrālo banku vadītāju sanāksmē 2009. gada 14. martā un G20 valstu samitā 2009. gada 2. aprīlī. Minēto sanāksmju secinājumi liecina par kopējo vēlmi īstenot pasākumus, kas vērsti pret tādām tiesību sistēmām, tai skaitā nodokļu oāzēm, kas nevēlas sadarboties, un paredzēt sankcijas, lai pasargātu publiskos finanšu līdzekļus un finanšu sistēmas. G20 samita dalībnieki īpaši uzsvēruši, ka “banku noslēpuma laikmets ir beidzies”.

2.2. Paziņojums izstrādāts, lai apzinātu iespējas, kā ES varētu veicināt labu pārvaldību tiešo nodokļu jomā. Trīs paziņojuma nodaļās Komisija analizē, kā pārvaldību uzlabot, kādi instrumenti var veicināt labu pārvaldību un kā jārīkojas dalībvalstīm, lai ar koordinētu rīcību ES un starptautiskā līmenī atbalstītu ESAO un ANO iniciatīvas.

2.3. Laba pārvaldība nodokļu lietās ir mērķis, ko Komisija zināmu laiku jau cenšas sasniegt, sadarbojoties ES līmenī un izvēršot plašāku sadarbību arī ar ESAO, lai apkarotu naudas atmazgāšanu nodokļu oāzēs.

Kopumā varam uzskatīt, ka ES normatīvā un regulatīvā sistēma sadarbībai nodokļu jomā ir pietiekami efektīva, jo ir pieņemtas vai tiek apspriestas direktīvas par savstarpēju palīdzību, nodokļu piemērošanu ienākumiem no noguldījumiem un nodokļu prasījumu piedziņu. Turpmāk būs jāpārliecinās par to, vai un cik apzinīgi dalībvalstis īsteno Kopienas noteikumus.

2.4.1. Tādā jomā kā nelabvēlīga nodokļu konkurence ir publicēts rīcības kodekss par nodokļu piemērošanu uzņēmējdarbībai (4). Kodeksu var vēl uzlabot, bet līdz šim sasniegtie rezultāti ir daudzsološi. Kodeksu ir pieņēmušas dalībvalstis un no tām atkarīgās teritorijas, un 2009.–2010. gada darba plānā ir paredzēts to attiecināt arī uz trešām valstīm. Aizvien aktuāls jautājums ir pārredzamība, un Komisijai ir skaidrs viedoklis jautājumā par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu pasākumiem, kas saistīti ar tiešajiem nodokļiem uzņēmējdarbībai.

Komisija ir iecerējusi ierosināt, ka dalībvalstīm jārīkojas koordinēti, lai īstenotu atbilstošus pasākumus, kas papildina ESAO ierosmes starptautiskā līmenī. Pašlaik “Komisija ir gandarīta par nesen uzņemtajām svarīgajām saistībām un gaida to izpildi”. Minētās saistības ir divējādas, pirmkārt, ESAO ierosina atcelt preferenciālus nodokļu režīmus organizācijas 30 dalībvalstīs un, otrkārt, tā ir izdarījusi un vēlas turpināt spiedienu uz valstīm, kas nav organizācijas dalībvalstis, lai mudinātu šīs valstis paust politisku apņemšanos sadarboties ar EASO dalībvalstīm.

2.5.1. ESAO ir vērsusies pie daudzām — gandrīz visas pasaules — valstīm un var jau lepoties ar pirmajiem panākumiem, jo 35 valstis, kas nav organizācijas dalībvalstis, ieskaitot vairākas nodokļu oāzes, ir paudušas politisku apņemšanos sadarboties tādās jomās kā pārredzamība un informācijas apmaiņa nodokļu jautājumos. Vairākas citas valstis (5) nesen paudušas apņēmību panākt atbilstību ESAO standartiem jautājumā par informācijas apmaiņu pēc pieprasījuma neatkarīgi no valsts iekšējiem noteikumiem vai pienākuma ievērot banku noslēpumu.

Īstenojot starptautisko politiku, Komisija cenšas panākt vienošanos ar vairākām valstīm (6) par labu pārvaldību nodokļu lietās; vēl konkrētāku prasību 2008. gada maijā izteica ECOFIN, aicinot ES un trešo valstu nolīgumos iekļaut noteikumu par labu pārvaldību nodokļu lietās. Tā paša gada decembrī izskanēja vēl stingrāka prasība apņēmīgāk vērsties pret nodokļu oāzēm un tiesību sistēmām, kas nevēlas sadarboties.

2.6.1. Jautājumā par nodokļu piemērošanu ienākumiem no noguldījumiem Komisijai ir izdevies panākt, ka virknē trešo valstu (7), kā arī no dalībvalstīm atkarīgajās vai asociētajās teritorijās (no kurām dažas iepriekš bija pieskaitītas pie nodokļu oāzēm) veic pasākumus, kas paredzēti ES direktīvās, vai tiem līdzīgus pasākumus. Ievirzes sarunas notiek arī ar citām valstīm (8), taču oficiālas sarunas vēl nav sākušās.

2.6.2. Turpinās sarunas ar Eiropas ekonomikas zonas (EEZ) (9) valstīm un Šveici. EEZ valstis tieši piemēro vienotā tirgus principus, bet noteikumi attiecībā uz valsts atbalstu EEZ valstīs ir “līdzīgi”. Attiecības ar Šveici regulē brīvās tirdzniecības nolīgums, ko noslēdza 1972. gadā, taču par dažiem minētā līguma aspektiem nesen ir paustas šaubas. Sākušās sarunas ar Lihtenšteinu par jaunu nolīgumu tādā jomā kā cīņa pret krāpšanu. Visās minētajās valstīs pašlaik notiek pārmaiņas.

2.6.3. Rīcības plānos un nolīgumos, kas noslēgti ar vairākām valstīm, īstenojot Eiropas kaimiņattiecību politiku un paplašināšanās politiku, ir iekļauti pārredzamības, sadarbības un informācijas apmaiņas principi. Komisija šobrīd strādā, lai minētos principus attiecinātu arī uz virkni trešo valstu. Pirmās sarunas ar dažām valstīm ir daudzsološas, taču būtu jānolemj, kādai jābūt nostājai pret tām valstīm, kuras līdz šim nav atbalstījušas šādu ieceri.

2.6.4. Sevišķa uzmanība tiek veltīta sarunām ar attīstības valstīm. Dažas no tām vēlas sadarboties, savukārt citas izrāda pretestību, kas ir jāpārvar, iespējams, nosakot, ka EKPI (Eiropas Kaimiņattiecību un partnerības instrumenta) un 10. EAF (Eiropas Attīstības fonda) finansējuma saņemšanas priekšnoteikums ir nodokļu pārvaldības noteikumu pieņemšana.

2.7. Vienā no paziņojuma nodaļām ir uzskaitīti pašlaik īstenotie pasākumi: pirmkārt, pasākumi Eiropas Savienībā (2.4. punktā minētas attiecīgās direktīvas) un, otrkārt, pasākumi trešajās valstīs, kas papildina 2.5. punktā minētās ierosmes. Jāpiemin, ka Komisija pamatoti lūdz Padomi nodrošināt tai pietiekamu rīcības brīvību sarunās, kas ir svarīgs priekšnoteikums, lai Komisija varētu vispārējo politiku pielāgot katras valsts īpašajai situācijai. Sevišķa uzmanība ir veltīta sadarbības stimuliem attīstības jomā, kurus ir ieteicams izmantot attiecībās ar valstīm, kas nevēlas sadarboties, lai tādējādi veicinātu to atvērtību (skatīt 2.6.4. punktu).

2.8. Nobeigumā Komisija vērš Padomes uzmanību uz ierosināto pasākumu nozīmīgumu un vajadzību nodrošināt jau pieņemto direktīvu ātru transponēšanu valstu līmenī, paātrināt vēl nepieņemto direktīvu apspriešanu, nodrošināt lielāku politikas saskaņotību un koordināciju ES līmenī un visbeidzot — lielāku saskanību starp dalībvalstu nostāju un tiem pārvaldības principiem, par kuriem panākta vienošanās.

3. Apsvērumi un piezīmes

3.1. Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK) ļoti atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumu, jo bija pienācis pēdējais brīdis, lai tādā sarežģītā jomā kā izvairīšanās no nodokļu maksāšanas izstrādātu rīcības plānu un kodeksu, kas ir viens no labas nodokļu pārvaldības elementiem. Komiteja pilnībā piekrīt visiem Komisijas minētajiem aspektiem un ierosinātajiem pasākumiem un atbalsta tos bez ierunām. EESK tomēr uzskata, ka tās pienākums ir norādīt uz dažām būtiskām problēmām un konkrētiem jautājumiem, kuriem jāvelta īpaša uzmanība.

Komisijas paziņojumā analizēts jautājums par saikni starp ES finanšu atbalstu atsevišķām valstīm un to vēlmi sadarboties, lai nodokļu jomā ievērotu labas pārvaldības principus (skatīt 2.7. punktu). Tā apsver iespēju paredzēt “atbilstošus pasākumus” Eiropas Attīstības fonda (EAF) gaidāmajā termiņa vidusposma pārskatā un īpašus pasākumus — Kotonū nolīgumā (10). Šādi pasākumi varētu būt, piemēram, mazāka finansējuma piešķiršana tām valstīm, kas nevēlas sadarboties, un dažādu stimulu — tehniskās palīdzības un papildu finansējuma — piedāvāšana valstīm, kuras vēlas pildīt saistības, ko tās uzņēmušās.

3.2.1. Tāpēc ierosināts Eiropas Savienības politikā, kas saistīta ar atbalsta sniegšanu citām valstīm, ievērot principu, ka palīdzība ir jānopelna, apliecinot vēlmi sadarboties nodokļu un arī citās jomās. EESK uzskata, ka dokumentos par palīdzības piešķiršanas noteikumiem būtu jāiekļauj skaidri nosacījumi. Finansiālās palīdzības piešķiršanas politikā ir vajadzīgas skaidras un nepārprotamas pārmaiņas, jo tai jākļūst par līdzekli, lai veicinātu patiesus un pārbaudāmus panākumus ētiskajā, sociālajā un ekonomiskajā attīstībā. Korumpētas valdības neatsaucas uz sadarbības aicinājumiem, un vienīgā iespēja tās pārliecināt ir šo valdību interešu ietekmēšana. Pagaidām vēl ir grūti pateikt, cik sekmīga būs Komisijas priekšlikuma praktiskā īstenošana, ko būtiski varētu ietekmēt politiski un sociāli apsvērumi.

Dažas piezīmes ir jāizsaka par Komisijas dokumenta ievadā pausto viedokli, ka laba pārvaldība nodokļu lietās ir līdzeklis, lai “saskaņoti” risinātu tādas problēmas kā naudas atmazgāšana, korupcija un terorisms. Tas apstiprina jau bieži izskanējušo un EESK atbalstīto viedokli, ka tikai visaptveroša pieeja ļaus īstenot stratēģiju sabiedrības aizsardzībai pret krimināla, teroristiska vai fiskāla rakstura finanšu noziegumiem.

3.3.1. Visi Komisijas paziņojumā minētie pasākumi sekmēs labu pārvaldību nodokļu jomā, tomēr EESK atzīmē, ka nav skaidras norādes uz globālo stratēģiju. Nodokļu jomā plānotajiem vai pašlaik īstenotajiem pasākumiem jānotiek vienlaikus un jābūt saskaņotiem ar pasākumiem naudas atmazgāšanas, terorisma, organizētās noziedzības un korupcijas apkarošanas jomā. Vispirms būtu jānovērš dažas neskaidrības un nesaskaņotība starp direktīvām nodokļu jomā un direktīvām, kas attiecas uz naudas atmazgāšanu.

Direktīvās par nodokļu nemaksāšanas apkarošanu nav atsauču uz noteikumiem Trešajā direktīvā par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanu (11), kaut arī tajā noteikts, ka nodokļu nemaksāšana (vai daži tās aspekti) ir “smags noziegums” (12). Tādēļ var rasties jautājums, vai Direktīvas par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanu noteikumi attiecas uz nodokļu jomu, it īpaši uz prasībām sniegt informāciju, FIU (13) funkcijām un trešo pušu, piemēram, brīvo profesiju pārstāvju iesaistīšanu (14). Tomēr uz šo jautājumu jāatbild noliedzoši — nodokļu direktīvās noteikts, ka par krāpšanas apkarošanu atbildīgas ir tikai nodokļu administrācijas iestādes, un nav nekādas norādes ne uz finanšu izlūkošanas vienību pilnvarām vai saistību ar tām, ne arī uz Direktīvas par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanu noteikumiem.

3.4.1. ES direktīvās nav novērstas pretrunas starp teoriju un praksi. Praksē robežas starp tādiem noziedzīgiem nodarījumiem kā nodokļu nemaksāšana un naudas atmazgāšana var būt neskaidras vai to var vispār nebūt pat tad, ja teorētiski tās ir nosakāmas, piemēram, izvairīšanos no PVN maksāšanas var uzskatīt par kontrabandu (naudas atmazgāšanu) vai nodokļu nemaksāšanu, un šādi var atklāties šķietami likumīgas uzņēmējdarbības saikne ar narkotiku tirdzniecību, ieroču kontrabandu utt. Korupcija vienmēr ir saistīta ar izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, taču bieži aiz tās slēpjas vēl daudz smagāki noziegumi, savukārt nodokļu izpratnē neskaidras izcelsmes naudas pārskaitījumi var būt saistīti ar teroristu darbību. Daudz ir neskaidrību par interpretāciju un iespējamo pilnvaru pārklāšanos.

3.5. Tādēļ visi minētie jautājumi vēlreiz jāapsver un jāpārskata, izmantojot lejupēju pieeju. Ar Direktīvu par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanu būtu jācenšas sasniegt tajā sākotnēji izvirzītais mērķis, proti, jāapkaro organizētā noziedzība un terorisms, direktīvas darbības jomā neiekļaujot ar nodokļiem saistītus vai finanšu pārkāpumus, . Turpretī nodokļu direktīvās jāparedz, ka nav nodokļu administrācijas iestāžu kompetencē. Necenšoties veidot vērtību hierarhiju, tomēr jāsecina, ka cīņa ar noziedzību un terorismu ir sociāli un politiski vēl svarīgāka nekā cīņa ar izvairīšanos no nodokļu maksāšanas. Tomēr abas šīs jomas ir cieši saistītas ne tikai jau iepriekš minēto neskaidro robežu dēļ, bet arī tāpēc, ka minētās problēmas jārisina “visaptveroši”, un tādēļ jānosaka, ka iestādēm ir jāsadarbojas un jāapmainās ar informāciju. Jau 2004. gadā publicētajā paziņojumā (15) norādīts, ka iestādēm ir jāsadarbojas, taču nevienā direktīvā tas nav paredzēts.

3.6. Pilnvaru sadrumstalotība un pārklāšanās atspoguļo pilnvaru sadalījumā Padomē — par izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un ar nodokļu oāzēm saistītajiem jautājumiem ir atbildīga ECOFIN, savukārt par noziedzības un terorisma apkarošanu — Tieslietu un iekšlietu padome. Tāda pati sadrumstalotība ir vērojama arī pasaules līmenī — šķiet, ka G20 un Finanšu darījumu darba grupa (FATF) (16) strādā dažādās dimensijās. Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijā saikne izveidota tikai centrālajā līmenī, taču tai ir dažādi sadarbības partneri dalībvalstīs atkarībā no ministriju pilnvarām.

Oficiāli paziņojumi liecina par politisku gribu sākt efektīvu un visaptverošu cīņu, taču praktiski risinājumi drīzumā nav gaidāmi, ja vien augstākajās politiskajās un finanšu aprindās neveidosies skaidra izpratne par minēto problēmu. Arī dažu būtisku jautājumu sākotnējā analīze ir steidzama un neatliekama. Viens no uzdevumiem ir novērtēt nodokļu oāžu (17) parādību kopumā. Pateicoties ESAO un Komisijas pūliņiem, daudzas nodokļu oāzes nesen ir piekritušas sadarboties tādā jomā kā cīņa ar izvairīšanos no nodokļu maksāšanas (18), atceļot vai ierobežojot banku noslēpumu, un šobrīd neviena valsts vairs nav iekļauta “melnajā sarakstā” (19). Tuvākajā nākotnē varēsim pārliecināties, vai un cik lielā mērā šie solījumi tiks pildīti.

3.7.1. Tomēr dažādie saraksti nav izsmeļoši vai arī pilnībā ticami. Šķiet, ka jaunajos finanšu tirgos trūkst pārredzamības, un dažos ir radīti tādi apstākļi, kas veicina vai nākotnē var veicināt to kļūšanu par “patvēruma vietām” (haven) vai pat par “paradīzēm” (heaven) nodokļu nemaksātājiem vai citiem pārkāpējiem — šeit jāmin dažas Dienvidaustrumāzijas valstis, Persijas līča valstis, zināmā mērā arī Indija, Singapūra un Ķīna (Honkonga ir tikai viens no Ķīnas finanšu centriem). Lai arī terorisma finansēšanas jautājums vienmēr ir iekļauts nolīgumos, sarunās šo tematu bieži vien neapspriež, jo terorismu finansē aprindas, kas nevēlas pievērst sev sabiedrības uzmanību un vispār nevēlas piedalīties sarunās. Šī un citas problēmas ir tik sarežģītas, ka ar tām saistītā noslēpumainība ir saprotama. Tas tomēr nenozīmē, ka tās var ignorēt.

3.7.2. Paziņojumā nav minēti arī citi jautājumi, piemēram, ieroču tirdzniecība. Tos bieži vien pārdod likumīgi, jo ir saņemta vajadzīgā oficiālā atļauja, tomēr vēlāk tos slepeni nosūta uz valstīm, kur tie veicina karadarbību un terorismu. Vajadzīgo finansējumu bieži iegūst no narkotiku tirdzniecības, un visas šīs darbības rada milzīgu naudas plūsmu, kas, šķiet, pazūd neizmērojamā “melnajā caurumā”. Šī problēma ir labi zināma, taču to noteikti nevar atrisināt ar direktīvām, nolīgumiem vai izmeklēšanu. Šai problēmai raksturīgas pavisam atšķirīgas iezīmes, un tā jārisina starptautiskās politikas līmenī.

3.7.3. Nodokļu oāzes kopumā ir problēma, kas jārisina, ņemot vērā ģeopolitiskus aspektus, kuri ietekmēs visus risinājumus. Runājot par praktiskajām iespējām, jāatzīmē, ka visā pasaulē, cik vien iespējams, ir jācīnās pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un naudas atmazgāšanu (un īpaši pret terorismu), paturot prātā, ka vēl ilgi neizdosies sasniegt izvirzīto mērķi, proti, gūt panākumus visā pasaulē. Vissvarīgākais ir nezaudēt modrību, lai novērstu minēto darbību novirzīšanu no labi zināmiem uz mazāk zināmiem finanšu centriem, kas var būt naidīgi noskaņoti vai neizrādīt vēlmi piedalīties sarunās. Pakāpeniski — bet pašreizējās krīzes dēļ straujāk — mainās spēku samērs starp pasaules finanšu centriem — Āzija un musulmaņu valstis kļūst par jaunu spēku, un to domāšanas veids un rīcība ne vienmēr atbilst rietumu pasaulē pieņemtajiem standartiem.

Cita problēma, kas zināmā mērā ir saistīta ar nodokļu oāzēm, ir “izdevīgie karogi”, ar kuriem kuģo 63 % no pasaules tirdzniecības flotes un daudzi lieli izpriecu kuģi; lielākā daļa attiecīgo reģistru atrodas nodokļu oāzēs, kurās ieplūst ļoti daudz līdzekļu, kas pilnībā vai daļēji atbrīvoti no nodokļiem, bet to izcelsme ir pilnīgi likumīga. Dažas no valstīm, kurās ir izveidoti šādi reģistri, ir ES dalībvalstis. Flotēm, kas kuģo ar “izdevīgu karogu”, ir konkurences priekšrocības salīdzinājumā ar flotēm, kas kuģo ar savas valsts karogu, un piemērotās nodevas ir uzskatāmas par nodokļu apiešanu, bet ne par izvairīšanos no “oficiālo” nodokļu maksāšanas. Turklāt uz flotēm, kas kuģo ar “izdevīgu karogu”, neattiecas ar jūrniekiem noslēgto koplīgumu prasības.

3.8.1. Nodokļu pasākumus, kas būtu vērsti pret kuģošanu ar “izdevīgu karogu”, nav paredzēts īstenot, jo trūkst juridiskā pamata un tikai ar nodokļu aspektiem motivēta rīcība varētu arī kaitēt saimnieciskai darbībai, kura ir tik nozīmīga visai pasaulei, un ierobežotu apjomīgu investīciju ieplūšanu globālajā ekonomikā. Līdztekus būtiskiem morāliem iebildumiem jāatzīmē arī tas, ka kuģošana ar “izdevīgu karogu” kropļo konkurenci un saistīta ar darba koplīgumu pārkāpumiem, un tam klusuciešot piekrīt vai ar to samierinās valstu valdības visā pasaulē. Vienīgie noteikumi, kas ES līmenī attiecas uz šiem kuģiem, ir noteikumi par kuģošanas un pārvadājumu drošību.

3.8.2. Šie aspekti atzinumā ir pieminēti, lai uzsvērtu, ka ne visi līdzekļi, kuri nonāk nodokļu oāzēs un kurus pēc tam investē pasaules finanšu centros (20), ir saistīti ar izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, naudas atmazgāšanu vai terorisma finansēšanu. Ņemot vērā iepriekš teikto, G20 valstu un Komisijas ierosinātie pasākumi nodokļu jomā ir atbalstāmi, taču tie jāattiecina arī uz tādām parādībām kā naudas atmazgāšana un terorisms, bet jācenšas izvairīties no nevēlamas ietekmes uz darbībām un finanšu plūsmām, kas ir likumīgas vai vismaz nav pretlikumīgas.

3.8.3. Ja izdotos panākt nodokļu oāžu pārredzamību un vēlmi sadarboties, tas būtu vēsturisks sasniegums. Pelēkās zonas, kas vēl joprojām sastopamas un, visticamāk, neizzudīs arī turpmāk, liecina, ka līdztekus pamatprincipu noteikšanai ir svarīgi izvirzīt sasniedzamus mērķus pat tad, ja tie nav pietiekami tālejoši. Visbeidzot, nav šaubu, ka struktūrām, kas pieņem politiskus lēmumus, īstenojot savu stratēģiju starptautisko attiecību jomā, ir jānāk klajā ar ierosmēm, kuras saistītas ar finansēm un nodokļiem, un jāuzrauga to īstenošana. Eiropas Savienībai šajā jomā ir vajadzīga kopēja politika. Valdībām būtu jāapzinās, ka tas ir prioritārs mērķis, bet pašlaik šķiet, ka tuvākajā laikā to neizdosies sasniegt.

Briselē, 2009. gada 17.decembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) Direktīva 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai, OV L 309, 25.11.2005.

(2) Finanšu darījumu darba grupa ir ESAO struktūra.

(3) Kuģis ar “izdevīgu karogu” (flags of convenience — FOC) parasti ir reģistrēts valstīs, kur ir maz ierobežojumu, un to dara, lai samazinātu darbības izmaksas vai izvairītos no apgrūtinošiem noteikumiem. Starptautiskā transporta darbinieku federācija ir izveidojusi sarakstu ar 32 reģistriem, kuri, pēc tās domām, paver iespēju kuģot ar “izdevīgu karogu”.

(4) ECOFIN padomes 1997. gada 1. decembra vienošanās.

(5) Ieskaitot Šveici, Austriju, Beļģiju, Luksemburgu, Honkongu, Makao, Singapūru, Čīli, Andoru, Lihtenšteinu un Monako.

(6) Karību jūras reģiona valstis, Klusā okeāna salas.

(7) Šveice, Lihtenšteina, Sanmarīno, Monako un Andora.

(8) Honkonga un, Makao un Singapūra.

(9) Īslande, Lihtenšteina un Norvēģija.

(10) ES un tās dalībvalstu, no vienas puses, un Āfrikas, Karību jūras un Klusā okeāna valstu grupas, no otras puses, 2000. gada 23. jūnijā Kotonū parakstītais partnerības nolīgums.

(11) Direktīva 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai, OV L 309, 25.11.2005., 15. lpp., pazīstama kā Trešā nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanas direktīva (MLD).

(12) Skatīt Direktīvas par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanu 3. panta 5. punkta d) apakšpunktu: “Smagi noziegumi ir … krāpšana …, kā to nosaka Konvencijas par Eiropas Kopienas finanšu interešu aizsardzību 1. panta 1. punkts un 2. pants” — tādēļ izvairīšanās no nodokļu maksāšanas, vismaz saistībā ar PVN, ir nepārprotami pieskaitāma Direktīvā par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanu minētajiem noziegumiem.

(13) Finanšu izlūkošanas vienība, skatīt Direktīvas par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanu 21. pantu.

(14) Skatīt Direktīvas par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanu 2. panta 3. punktu.

(15) Komisijas Paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam par korporatīvas un finansiāli ļaunprātīgas darbības nepieļaušanu un apkarošanu, COM(2004) 611 galīgā redakcija.

(16) FATF — Finanšu darījumu darba grupa ir ESAO struktūra.

(17) Interesanti atzīmēt, ka angļu valodas terminu “tax haven ” lielākajā daļā valodu tulko kā “nodokļu paradīze” (“tax heaven ”). Nešķiet, ka vārda “haven” (“patvēruma vieta”) aizstāšana ar “heaven” (“paradīze”) ir tikai tulkotāju kļūda, šāda izvēle drīzāk liecina par mentalitātes atšķirībām.

(18) Būtībā noteikumi par noziedzības un terorisma apkarošanu vienmēr ir iekļauti nolīgumos ar nodokļu oāzēm, taču prioritārs vienmēr ir nodokļu aspekts.

(19) Ir vēl divi saraksti — “gaiši pelēkais” un “tumši pelēkais”, kuros valstis ierindo atkarībā no tā, cik plaši tās apņēmušās sadarboties.

(20) Aprēķināts, ka 35 % no pasaules finanšu līdzekļiem plūst caur nodokļu oāzēm. Tomēr nav zināms, kas ir šādu aprēķinu pamatā.