EIROPAS KOMISIJA Strasbūrā, 8.6.2021 COM(2021) 370 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Par progresu Rumānijā Sadarbības un pārbaudes mehānisma ietvaros



1. IEVADS Sadarbības un pārbaudes mehānisms (SPM) tika izveidots 2007. gadā, Rumānijai iestājoties ES, kā pārejas pasākums ar mērķi sekmēt Rumānijas pastāvīgo darbu pie tiesu sistēmas reformēšanas un korupcijas aktīvākas apkarošanas. SPM pamats bija Rumānijas valsts un ES kopīga apņemšanās. Atbilstīgi lēmumam par mehānisma izveidi un, kā uzsvērusi Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Tiesa (EST), SPM darbība tiks izbeigta, kolīdz būs apmierinoši izpildīti visi Rumānijai piemērojamie kritēriji. Kopš 2007. gada norit darbs saskaņā ar SPM, lai sekmētu un īstenotu reformu procesu, balstoties uz šiem kritērijiem. 2017. gada janvārī Komisija veica visaptverošu novērtējumu par panākto progresu pēdējos desmit gados kopš mehānisma izveides. Šis novērtējums sniedza skaidrāku priekšstatu par panākto progresu, un tā rezultātā Komisija varēja izklāstīt divpadsmit konkrētus ieteikumus, kuru īstenošana būtu pietiekama SPM procesa izbeigšanai. Tas būtu atkarīgs no neatgriezeniskas ieteikumu izpildes, kā arī no vispārīgāka nosacījuma, ka nenotiek nepārprotama novirzīšanās no progresa ceļa. Kopš tā laika Komisija ir veikusi trīs novērtējumus par progresu ieteikumu īstenošanā. 2017. gada novembrī Komisija atzīmēja, ka attiecībā uz vairākiem ieteikumiem ir panākts progress, taču konstatēja arī to, ka bija samazinājies reformu temps, brīdinot par risku, ka no jauna varētu tikt atvērti jautājumi, kuri 2017. gada janvāra ziņojumā tika uzskatīti par slēgtiem. 2018. gada ziņojumā tika secināts, ka notikumi ir pavērsuši progresu pretējā virzienā vai likuši apšaubīt tā neatgriezeniskumu. Gan Eiropas Parlaments, gan Padome piekrita šim viedoklim., 2019. gada oktobra ziņojumā tika atzinīgi vērtēts Rumānijas valdības nodoms koriģēt savu pieeju, taču tika pausta nožēla, ka Rumānija nav veikusi pasākumus saistībā ar visiem ieteikumiem. Komisija aicināja Rumānijas kompetentās iestādes savu apņemšanos atsākt reformas realizēt konkrētos pasākumus, kuru mērķis būtu īstenot visus ieteikumus. 2020. gadā valdība atkārtoti apstiprināja savu apņemšanos sasniegt SPM mērķus, kaut arī vispārējais progress bija neliels. Cita starpā to varētu skaidrot ar situāciju, kas radusies saistībā ar Covid-19 pandēmiju, un to, ka 2020. gads Rumānijā bija vēlēšanu gads. Ņemot vērā šos apstākļus, Komisija nepublicēja īpašu SPM ziņojumu, taču turpināja cieši uzraudzīt veiktos pasākumus, kā arī sadarbojās un uzturēja dialogu ar Rumānijas iestādēm un ieinteresētajām personām, tostarp izmantojot tiesiskuma mehānismu. 2020. gada septembrī Komisija pieņēma savu paziņojumu “2020. gada ziņojums par tiesiskumu. Tiesiskuma situācija Eiropas Savienībā”, aptverot ar tiesiskumu saistītos jaunākos notikumus visās dalībvalstīs tādās jomās kā tiesu sistēmas reforma, pretkorupcijas regulējums, plašsaziņas līdzekļu plurālisms un citas institucionālās līdzsvara un atsvara sistēmas. Rumānijas iestāžu aktīva iesaistīšanās šajā jaunajā tiesiskuma mehānismā ir svarīga zīme, kas liecina par apņemšanos stiprināt tiesiskumu un tādējādi arī risināt problēmas, uz kurām attiecas SPM. Īpašajā valstu sadaļā attiecībā uz Rumāniju bija iekļauta jaunākā informācija par notikumu attīstību tiesu sistēmas reformas jomā un saistībā ar cīņu pret korupciju kopš 2019. gada SPM ziņojuma, kā arī norādīts uz problēmām, kas būtiski ietekmē dalībvalsts reformu spēju un to ilgtspēju, piemēram, tiesību aktu un likumdošanas procesa kvalitāti, kā arī plašsaziņas līdzekļu vidi. Jaunās valdības, kura darbu sāka 2020. gada decembra beigās, darba programmā ir iekļauti tādi jautājumi kā tiesiskums kopumā, tiesu iestāžu neatkarība, cīņas pret korupciju atjaunošana un “pēdējos gados vērojamās stagnācijas un regresa novēršana”. Darba programmā ir pausts valdības nodoms “turpināt pasākumus, lai pabeigtu SPM, balstoties uz reālu progresu saistībā ar Rumānijas tiesu sistēmas neatkarību un efektivitāti.” 2021. gada janvārī tā pieņēma memorandu, paužot politisko apņemšanos risināt visus neīstenotos SPM ieteikumus nolūkā pabeigt šo mehānismu. Memorandā izklāstītie plāni ietver likumprojektu, ar ko likvidē Tiesu iestādēs pastrādātu noziedzīgu nodarījumu izmeklēšanas nodaļu (SIIJ) un groza tiesu likumus, — abas šīs darbības ir tiešā veidā saistītas ar SPM ieteikumiem. EST 2021. gada 18. maija spriedums par vairākiem prejudiciālajiem nolēmumiem ir svarīgs pavērsiens, kas precizēja SPM būtību un Rumānijas pienākumus, kas no tā izriet. Attiecībā uz 2006. gada lēmumu par SPM Tiesa paskaidroja, ka tas Rumānijai uzliek saistības kopumā kopš tās pievienošanās ES un uzliek par pienākumu tai veikt pasākumus, lai īstenotu lēmuma pielikumā noteiktos kritērijus, kas arī ir saistoši.Jo īpaši, minēto kritēriju, kas noteikti, ņemot vērā Komisijas konstatētās nepilnības pirms Rumānijas pievienošanās, nolūks ir nodrošināt, ka dalībvalsts atbilst prasībām par tiesiskumu. Tāpēc Rumānijai ir pienākums veikt atbilstošus pasākumus, lai sasniegtu šos mērķus, un atturēties no jebkādu tādu pasākumu īstenošanas, kas varētu traucēt to sasniegšanai. Spriedumā arī precizēts, ka prasības Rumānijai tiek formulētas Komisijas ziņojumos par SPM un ka “ieteikumi” tiek pausti nolūkā sasniegt minētos mērķus. Saskaņā ar lojālas sadarbības principu Rumānijai ir pienācīgi jāņem vērā šīs prasības un ieteikumi, kā arī jāatturas pieņemt vai saglabāt tādus pasākumus, kas varētu traucēt minētajās prasībās un ieteikumos paredzēto rezultātu panākšanu. Šajā ziņojumā ir sniegts pārskats par progresu, kas saistībā ar SPM panākts kopš 2019. gada novembra. Kaut arī dažu ieteikumu formulējums bija saistīts ar konkrēto situāciju to pieņemšanas brīdī, to nodoms ir skaidrs, un būtu jāīsteno visi atlikušie ieteikumi, savukārt jau īstenotie ieteikumi joprojām jāņem vērā, lai nenotiktu regress. Komisija mudina Rumāniju, tās valdību un parlamentu izpildīt apņemšanās, kas paustas saistībā ar SPM, un aktīvi strādāt pie visu atlikušo SPM ieteikumu īstenošanas. Tas ļautu pabeigt SPM, un tiesiskuma jautājumus Rumānijā turpinātu risināt saskaņā ar tiesiskuma mehānismu, kas ir piemērojams visām dalībvalstīm. Līdzīgi kā iepriekšējos gados šis ziņojums tika izstrādāts pēc Komisijas rūpīgi veikta analīzes procesa, balstoties uz ciešu sadarbību ar Rumānijas iestādēm, pilsonisko sabiedrību un citām ieinteresētajām personām. 2. IETEIKUMU IZPILDES PROGRESA NOVĒRTĒJUMS Šajā iedaļā ir novērtēts progress, kas panākts, īstenojot 2017. gada janvārī sniegtos 12 ieteikumus, kā arī astoņus papildu ieteikumus, kuri sniegti 2018. gada novembrī. Visu atlikušo ieteikumu izpilde ir ļoti svarīga reformu procesam, lai koriģētu 2017., 2018. un 2019. gada SPM ziņojumos konstatētā regresa negatīvās sekas un pabeigtu SPM procesu. 2.1. Pirmais kritērijs: Tiesu neatkarība un tiesu iestāžu reforma Tiesu likumi un tiesu neatkarības juridiskās garantijas 2018. gada ziņojuma ieteikumi •Nekavējoties apturēt tiesu likumu un vēlāk pieņemto ārkārtas rīkojumu īstenošanu. •Pārskatīt tiesu likumus, pilnībā ņemot vērā SPM ietvaros izteiktos ieteikumus, kā arī Venēcijas komisijas un GRECO izdotos ieteikumus. Trīs tiesu likumos ir noteikts maģistrātu statuss un organizēta tiesu sistēma un Tiesnešu augstākā padome. Tāpēc šie tiesību akti ir ļoti svarīgi, lai nodrošinātu maģistrātu neatkarību un tiesu iestāžu sekmīgu darbību. Šo tiesu likumu grozījumi, kas tika izdarīti 2018. un 2019. gadā un ir spēkā joprojām, nopietni ietekmēja tiesu sistēmas neatkarību, kvalitāti un efektivitāti. Tika konstatētas būtiskas problēmas, tostarp saistībā ar Tiesu iestādēs pastrādātu noziedzīgu nodarījumu izmeklēšanas nodaļas (SIIJ) izveidi, tiesnešu un prokuroru civiltiesiskās atbildības sistēmu, priekšlaicīgas pensionēšanās shēmām, profesionālās darbības uzsākšanu, kā arī augsta līmeņa prokuroru statusu un iecelšanu. Grozīto tiesu likumu īstenošana praksē drīz šīs bažas apstiprināja, un turpmākajos gados ir radušās jaunas problēmas. 2018. gada un 2019. gada SPM ziņojumos tika apstiprinātas bažas par šo grozīto tiesību aktu pastāvīgo ietekmi un tika pausts ieteikums apturēt un pārskatīt grozītos tiesību aktus, ņemot vērā Komisijas, GRECO un Venēcijas komisijas ieteikumus. Ziņojumos tika uzsvērts, kā SIIJ tiek izmantots, lai izdarītu spiedienu uz tiesnešiem un prokuroriem un mainītu dažu augsta līmeņa korupcijas lietu gaitu. Tajos arī atzīmēts, ka šī situācija ir radījusi nedrošību un spiedienu gan saistībā ar atsevišķu maģistrātu karjeru un neatkarību, gan tiesu sistēmu kopumā. Ziņojumos tika arī apšaubīta noteikumu par Tiesu inspekcijas vadības iecelšanu amatā un pārskatatbildību pamatotība. Kamēr spēkā ir 2018. un 2019. gadā grozītie tiesu likumi, spēkā ir arī bažas par kaitējumu tiesu sistēmas darbībai. Jo sevišķi, nopietnas bažas joprojām rada SIIJ pastāvēšana un darbība. Kaut arī mazāk nekā iepriekšējos gados, ir konstatēti jauni gadījumi, kad SIIJ izdarījusi spiedienu uz maģistrātiem, izsūtot pavēstes , un pastāv bažas, ka, izvēloties lietas, kurās sākt kriminālizmeklēšanu, trūkst objektivitātes, kā arī konstatēti gadījumi, kad informācija nopludināta plašsaziņas līdzekļiem , kas var radīt spiedienu uz tiesnešiem un prokuroriem. Turklāt turpinās šīs nodaļas negatīvā ietekme uz augsta līmeņa korupcijas lietām. SIIJ ir mazāk aktīva attiecībā uz augsta līmeņa korupcijas lietu virzības traucēšanu, piemēram, tā vairs nepārņem korupcijas lietas, kas tiek piešķirtas prokuratūras dienestu daļām, un ir apturēta problemātiskā prakse atsaukt apelācijas augsta līmeņa korupcijas lietās pēc tam, kad Konstitucionālā tiesa pieņēma lēmumu, ka apelāciju nodošana SIIJ ir antikonstitucionāla. Tomēr pašlaik notiekošās korupcijas lietās SIIJ turpina pieprasīt sākotnējos pierādījumus no citiem prokuratūras dienestiem, tādējādi traucējot lietu virzībai tiesā. Savā 2021. gada 18. maija spriedumā EST norādīja, ka, lai nodrošinātu atbilstību ES tiesību aktiem, tiesību aktam, ar kuru izveido šādu specializētu nodaļu, ir jābūt pamatotam ar objektīvām un pārbaudāmām prasībām, kas saistītas ar tiesvedības pareizu norisi, un jānodrošina, ka šo nodaļu nevar izmantot kā tiesnešu un prokuroru darbības politiskās kontroles instrumentu un ka nodaļa savu kompetenci īsteno saskaņā ar Pamattiesību hartas prasībām. Ja tas neatbilst minētajām prasībām, šo tiesību aktu var uztvert kā tādu, kura mērķis ir ieviest spiediena un iebiedēšanas instrumentu attiecībā uz tiesnešiem, un tādējādi radīt iespaidu, ka šie tiesneši nav neatkarīgi vai objektīvi. Turklāt EST norāda, ka attiecīgais valsts tiesību akts nevar ļaut neievērot Rumānijas pienākumus, kas īpaši noteikti SPM lēmumā saistībā ar cīņu pret korupciju.

Vienlaikus turpina palielināties spiediens uz tiesu iestāžu cilvēkresursiem. To izraisa kopīga ietekme, ko rada tas, ka šajā profesijā 2019. un 2020. gadā darbu sācis ļoti neliels skaits personu , arvien lielāka darba slodze uz vienu tiesnesi un uz vienu prokuroru, arvien lielāks pensionēšanās gadījumu skaits, atturoši amata stāža sliekšņi iecelšanai amatā un pagaidu deleģēšanas ierobežojumi (jo īpaši Valsts korupcijas apkarošanas direkcijā). Turpmāka situācijas pasliktināšanās tika novērsta, kad valdība un parlaments veica pasākumus, lai aizkavētu un pēc tam atceltu to problemātisko noteikumu stāšanos spēkā, kas bija saistīti ar iespēju maģistrātiem priekšlaicīgi pensionēties pēc 20 darba gadiem amatā un ar lielāku tiesnešu skaitu noteiktās kolēģijās. Pašlaik notiekošais tiesu likumu grozīšanas process 2020. gada septembrī Tieslietu ministrija iesniedza grozītus tiesu likumus sabiedriskai apspriešanai uz sešiem mēnešiem. Ar šiem jaunajiem likumprojektiem tika būtiski pārstrādāti trīs tiesu likumi. Kā norādīja tieslietu ministrs, šajā pieejā tika pilnībā ņemti vērā SPM ziņojumi, GRECO ziņojumi un Venēcijas komisijas atzinumi, kā arī plašākā nepieciešamība pārdomāt, atkārtoti apspriest un grozīt tiesu likumus. Īpašs mērķis bija novērst iepriekšējo grozījumu radītās negatīvās sekas. 2020. gada septembra tiesību aktu priekšlikumos ir ierosināti risinājumi daudzām SPM ziņojumos konstatētām problēmām, jo īpaši: SIIJ likvidēšana, palielinot prokuroru profesionālo neatkarību; maģistrātu priekšlaicīgas pensionēšanās shēmas atcelšana; noteikumu par maģistrātu civiltiesisko atbildību grozīšana; maģistrātu vārda brīvības ierobežojumu atcelšana; augsta līmeņa prokuroru atsaukšanas no amata un amatā iecelšanas procedūru grozīšana (sk. arī tālāk tekstā). Kopumā apspriešanas procesā iesaistīto pušu un tiesu amatpersonu reakcija nebija viendabīga. Tiesnešu augstākā padome (SCM) vispirms nāca klajā ar paziņojumu par šiem tiesību aktiem, ar bažām atzīmējot sabiedriskajai apspriešanai nodotos tiesu likumu grozījumu projektus. Vēlāk SCM tiesnešu un prokuroru nodaļas organizēja atsevišķas apspriešanas un savas nostājas nosūtīja tieslietu ministram, taču tās netika publiskotas. 2021. gada janvārī jaunā valdība mainīja pieeju, paātrinot divu konkrētu un ierobežotāku grozījumu pieņemšanu. Pirmkārt, pēc SCM pozitīva atzinuma saņemšanas valdība ierosināja likumprojektu par pagaidu pasākumiem saistībā ar tiesu amatpersonu stāšanos amatā . Parlaments šo likumprojektu pieņēma 2021. gada 3. februārī, taču pēc tā apstrīdēšanas Konstitucionālajā tiesā daži tiesību akta noteikumi 2021. gada 17. martā tika atzīti par antikonstitucionāliem. Otrkārt, 2021. gada 4. februārī Tieslietu ministrijas tīmekļa vietnē tika publicēts likumprojekts par SIIJ likvidēšanu, kas tika nosūtīts SCM atzinuma sagatavošanai. SCM sniedza negatīvu atzinumu, norādot, ka ir nepieciešamas papildu garantijas, lai aizsargātu maģistrātus no potenciāli ļaunprātīgas izmeklēšanas saistībā ar korupciju. Valdība neņēma vērā SCM viedokli un 18. februārī pieņēma likumprojektu nemainītā veidā, uzskatot, ka, likvidējot SIIJ, tiks stiprināta tiesu iestāžu neatkarība, un iesniedza likumprojektu parlamentā. Parlaments nepiekrita valdības pieprasījumam likumprojektu pieņemt ārkārtas procedūrā, un, kad Deputātu palāta kā pirmā palāta martā pieņēma likumprojektu, tā pievienoja noteikumus, kas, pēc deputātu domām, bija paredzēti, lai “aizsargātu maģistrātus pret ļaunprātīgu izmeklēšanu saistībā ar korupciju”, ierosinot, ka tiesvedības sākšanas apstiprinājuma pieprasījums vispirms jāizskata SCM. Šis papildu solis izraisīja kritiku no pilsoniskās sabiedrības, lielas daļas tiesu iestāžu darbinieku un pašas SCM puses, jo šāds solis ir pielīdzināms jauna veida imunitātei un to var uzskatīt par maģistrātu atbildību ierobežojošu faktoru. Likumprojekts pašlaik tiek izskatīts Senātā kā lēmējpalātā. 2021. gada 26. martā tieslietu ministrs lūdza Venēcijas komisijai sniegt atzinumu par šo likumprojektu un jo īpaši saistībā ar papildu garantijām. Paredzams, ka Venēcijas komisija atzinumu pieņems jūlijā. Tiesu likumi Līdztekus atsākās debates par trīs tiesu likumu pilnu grozījumu kopumu, veicot papildu debates un apspriedes ar tiesu iestādēm, un 2021. gada martā trīs grozītie likumprojekti tika iesniegti SCM atzinuma saņemšanai. Tieslietu ministrs apņēmās nosūtīt šos likumprojektus Venēcijas komisijai atzinuma saņemšanai vienlaikus ar to iesniegšanu parlamentā. Par šiem likumprojektiem Rumānijā joprojām notiek debates un apspriešanās. Savu reakciju pauda arī pilsoniskā sabiedrība. Maija sākumā tieslietu ministrs apspriedās par tiesu sistēmas reformām ar 14 NVO, kas ir aktīvas tieslietu jomā. Svarīgs nesens notikums ir EST 2021. gada 18. maija spriedums, kurā vairāki tiesu likumu noteikumi tika skatīti, ņemot vērā LES 2. pantu un 19. panta 1. punktu un SPM lēmumu, jo īpaši attiecībā uz SIIJ un pagaidu iecelšanu Tiesu inspekcijas vadošajos amatos, kā arī tiesnešu personīgo atbildību tiesas kļūdas rezultātā. Raugoties vispārīgi, EST savā spriedumā atgādināja, ka dalībvalsts nevar grozīt savus tiesību aktus, jo īpaši attiecībā uz tiesu varas organizāciju, tā, ka tiek izraisīta tiesiskuma aizsardzības līmeņa pazemināšana. Trīs tiesu likumu galīgā redakcija būtiski ietekmēs tiesu sistēmas neatkarību, kvalitāti un efektivitāti, kā arī tās spēju nodrošināt pilsoņu tiesības uz efektīviem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem. Valdība jau ir apstiprinājusi, ka tā strādā pie reformas īstenošanas tā, lai mēģinātu īstenot SPM ieteikumus gan attiecībā uz procesu, gan būtību. Attiecībā uz procesu joprojām ir svarīgi, lai papildus pašu SPM ieteikumu pienācīgai vērā ņemšanai nedalīta uzmanība tiktu pievērsta EST judikatūrai attiecībā uz tiesu iestāžu neatkarību un konkrēti nesenajam 2021. gada 18. maija spriedumam, kā arī Venēcijas komisijas atzinumiem un GRECO ziņojumiem. Tas ir svarīgs aspekts, lai rastu noturīgus, stabilus un ilgtspējīgus risinājumus. Attiecībā uz būtību SPM ieteikumos ir norādīts uz vairākām jomām, kurās Komisija pievērsīs īpašu uzmanību tiesu likumu pārskatīšanas rezultātam. Tie ietver strukturālus un procesuālus jautājumus, piemēram, SIIJ likvidēšanu, tiesnešu un prokuroru disciplināro, civiltiesisko un kriminālatbildību, Tiesu inspekcijas vadības atbildību un iecelšanu amatā, vecāko prokuroru iecelšanu amatā un atstādināšanu no amata, kā arī Augstākās kasācijas tiesas un SCM nozīmi. Svarīga ir arī reformu ietekme uz maģistrātu neatkarību un karjeras organizāciju. Noslēdzoties likumdošanas procesam, Komisija varēs pilnvērtīgāk izvērtēt SPM ieteikumu īstenošanas progresu saistībā ar tiesu likumiem. •2017. gada ieteikums: ar Venēcijas komisijas atbalstu ieviest stingru un neatkarīgu sistēmu augstākā līmeņa prokuroru iecelšanai amatā, balstoties uz skaidriem un pārredzamiem kritērijiem. •2018. gada ieteikums: ievērot Tiesnešu augstākās padomes negatīvos atzinumus par vadošus amatus ieņemošu prokuroru iecelšanu amatā vai atlaišanu, darot to līdz brīdim, kamēr ir spēkā jauns tiesiskais regulējums saskaņā ar 2017. gada janvārī sniegto ieteikumu Nr. 1. •2018. gada ieteikums: no jauna sākt procedūru, kuras mērķis ir iecelt amatā DNA galveno prokuroru, kam būtu pārbaudīta pieredze apsūdzības celšanā par korupcijas noziegumiem un skaidras pilnvaras, lai DNA turpinātu veikt profesionālu, neatkarīgu un objektīvu izmeklēšanu korupcijas jomā. Iecelšana vadošajos amatos prokuratūras dienestos Secīgos SPM ziņojumos arī uzsvērta nepieciešamība prokuroru iecelšanas procedūrā nodrošināt pietiekamu līdzsvara un atsvara sistēmu, kā arī to, cik lielā mērā tā pati iecelšanas amatā un atbrīvošanas no amata procedūra prokuratūras dienestos attiektos uz zemāku vadošo amatu līmeņiem. 2018. gada SPM ziņojumā secināts, ka situācija ir pasliktinājusies, savukārt 2019. gada SPM ziņojumā ir uzsvērts risks, ka bieža grozījumu izdarīšana ir radījusi lielāku neskaidrību un uzticības trūkumu — kaut arī procedūra mazāk nekā sešu mēnešu laikā ir mainīta četras reizes, neviena no šīm izmaiņām nenovērsa pamatproblēmu, proti, līdzsvaru starp dažādu iestāžu ietekmi uz procesu un varas koncentrāciju tieslietu ministra rokās. Arī Venēcijas komisija galveno uzmanību vērsa uz pretspēka trūkumu tieslietu ministra ietekmei. Kopš 2019. gada citu juridisku izmaiņu nav bijis, un tagad šī problēma tiek risināta ar pašlaik izskatīšanā esošajiem grozījumiem tiesu sistēmas tiesību aktā par tiesnešu un prokuroru statusu. Jaunā likumprojektā, kas sagatavots 2021. gada martā, attiecībā uz kuru tieslietu ministrs ir lūdzis sagatavot SCM atzinumu (skatīt iepriekš), ir ierosināts pastiprināt SCM lomu, ieviešot saistošu SCM atzinumu. Ir arī pastiprināta Rumānijas prezidenta loma attiecībā uz iespēju noraidīt kandidātu. Kopš pēdējā ziņojuma sagatavošanas ir iecelti jauni prokuratūras dienestu vadītāji, taču joprojām ir pamats ieilgušajām bažām saistībā ar procedūru. 2020. gada sākumā viena no tieslietu ministra pirmajām darbībām bija pārredzamāku atlases procedūru organizēšana nolūkā iecelt jaunus prokuratūras dienestu vadītājus. Tomēr, kaut arī DNA galvenais prokurors tika iecelts amatā pēc SCM pozitīva atzinuma saņemšanas, ģenerālprokurors un Organizētās noziedzības un terorisma noziegumu izmeklēšanas direktorāta (DIICOT) galvenā prokurore tika iecelti amatā, neraugoties uz SCM negatīvo atzinumu. Turklāt SCM Prokuroru nodaļa ziņo, ka uz prokuroriem, kuri balsoja pret ģenerālprokurora un DIICOT galvenā prokurora amata kandidātiem, izdarīja spiedienu SIIJ. 2020. gadā bija arī citi gadījumi, kad tieslietu ministrs neņēma vērā SCM viedokli saistībā ar vadošo amatpersonu vietnieku amatiem. Procedūra augstākā līmeņa prokuroru atstādināšanai no amata ir cieši saistīta ar amatā iecelšanas procesu. 2018. gadā notikušo bijušā DNA galvenā prokurora atbrīvošanu no amata ir izskatījusi Eiropas Cilvēktiesību tiesa (ECT). Tika konstatēts, ka Rumānija ir pārkāpusi tiesības uz taisnīgu tiesu un vārda brīvību, kā noteikts Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 6. panta 1. punktā un 10. pantā. ECT lēma, ka bijušajam galvenajam prokuroram nebija iespējas faktiski apstrīdēt tiesā iemeslus, uz kuru pamata viņš tika atbrīvots no amata. Tā arī vērsa uzmanību uz arvien lielāko nozīmi, kas tiek piešķirta tādas iestādes intervencei, kura ir neatkarīga no izpildvaras un likumdevēja saistībā ar lēmumiem, kuri ietekmē prokuroru iecelšanu un atcelšanu. Tā arī norādīja uz risku, ka šai atbrīvošanai no amata varētu būt atturoša ietekme attiecībā uz maģistrātu gatavību piedalīties publiskās debatēs par tiesu varu. Rumānijas valdība nesen ir sagatavojusi rīcības plānu šā sprieduma izpildei , un tiesu likumu grozījumu projektos vadošo prokuroru atstādināšanas procedūrā ir papildus iekļauta izskatīšanas procedūra administratīvajā tiesā. Kopumā SPM ieteikums par DNA galvenā prokurora iecelšanu ir īstenots. Pašlaik notiekošais likumdošanas process, ar kuru paredzēts grozīt tiesu likumus, ietver noteikumus, kuru mērķis ir īstenot atlikušos ieteikumus par prokuroru iecelšanu, un šo ieteikumu izpildi varēs izvērtēt, kad process būs noslēdzies.

Rīcības kodeksi 2017. gada ieteikums: nodrošināt, ka deputātu Rīcības kodeksā, kas patlaban tiek izstrādāts parlamentā, ir ietverti skaidri noteikumi par savstarpēju cieņu iestāžu starpā un tajā ir skaidri norādīts, ka deputātiem un parlamentārajam procesam ir jārespektē tiesu iestāžu neatkarība. Līdzīgu Rīcības kodeksu varētu pieņemt arī ministriem. Kopš 2017. gada beigām ir ieviests deputātu Rīcības kodekss. 2018. un 2019. gada ziņojumos tika konstatēts, ka, tā kā trūkst precīzu noteikumu par tiesu iestāžu neatkarības ievērošanu, kodekss vēl nav izpildījis savu uzdevumu. Kopš pēdējā ziņojuma sagatavošanas par jaunumiem saistībā ar kodeksa piemērošanu nav ziņots. Plašsaziņas līdzekļos joprojām parādījās informācija par tiesu iestāžu neatkarības neievērošanu parlamentārajos procesos un dažu parlamenta deputātu pausta tiesu sistēmas un atsevišķu maģistrātu kritiku , lai gan, salīdzinot ar laikposmu no 2017. līdz 2019. gadam, šādu uzbrukumu bija mazāk un tie nebija tik agresīvi. Komisija arī bija ierosinājusi, ka būtu lietderīgi, ka ministru rīcības kodekss kalpotu tam pašam mērķim, un 2019. gada aprīlī valdība grozīja ministru rīcības kodeksu, lai tajā iekļautu skaidru norādi par nepieciešamību ievērot tiesu iestāžu neatkarību. Kopš pēdējā SPM ziņojuma ir bijuši vairāki gadījumi, kad Tiesnešu augstākā padome (SCM) konstatējusi, ka valdības locekļa pausta kritika, iespējams, apdraud tiesu iestāžu neatkarību, taču ievērojami mazāk nekā iepriekšējos gados. Informācija par to, vai šādos gadījumos tikusi apspriesta valdības rīcības kodeksa ievērošana, netika saņemta. Ņemot vērā iepriekšējā sasaukuma parlamenta rīcību attiecībā uz tiesu iestāžu neatkarību, šo ieteikumu nevarēja uzskatīt par īstenotu. Jaunā parlamenta pilnvaru termiņš sākās 2021. gada sākumā, un gaidāmās debates par tieslietu jautājumiem parlamentam sniedz jaunu iespēju pareizi piemērot rīcības kodeksu, lai sasniegtu ieteikumā pausto mērķi ievērot tiesu iestāžu neatkarību. Civilprocesa kodekss 2017. gada ieteikums: tieslietu ministram, Tiesnešu augstākajai padomei un Augstākajai kasācijas instancei būtu jāpabeidz rīcības plāns, lai nodrošinātu, ka var ievērot jauno termiņu atlikušo Civilprocesa kodeksa noteikumu īstenošanai. Šis ieteikums attiecās uz Civilprocesa kodeksa reformas pabeigšanu, kuras ietvaros jo īpaši bija paredzēts ieviest padomes palātas posmu civilprocesā un noteiktos gadījumos — apelācijas procedūrās. 2018. gadā šī reforma tika atcelta. 2019. gada SPM ziņojumā tika secināts, ka tam būtu jāsniedz iespēja pavērt iespēju saglabāt stabilitāti šajā tiesu sistēmas jomā. Šo ieteikumu nevar uzskatīt par īstenotu. Tiesvedības efektivitāte un kvalitāte pašlaik tiek izskatīta saistībā ar ziņojumu par tiesiskumu. Kriminālkodekss un Kriminālprocesa kodekss •2018. gada ieteikums: iesaldēt Kriminālkodeksa un Kriminālprocesa kodeksa izmaiņu stāšanos spēkā. •2018. gada ieteikums: no jauna pārskatīt Kriminālkodeksu un Kriminālprocesa kodeksu, pilnībā ņemot vērā nepieciešamību panākt atbilstību ES tiesību aktiem un starptautiskiem korupcijas apkarošanas instrumentiem, kā arī ieteikumiem, kas izteikti SPM ietvaros un Venēcijas komisijas atzinumā. •2017. gada ieteikums: Rumānijas kriminālkodeksu reformas pašreizējais posms būtu jāpabeidz, parlamentam virzot uz priekšu tā plānus pieņemt grozījumus, kurus valdība iesniedza 2016. gadā pēc apspriešanās ar tiesu iestādēm. 2019. gada aprīlī parlaments steidzamības kārtībā pieņēma Kriminālkodeksa un Kriminālprocesa kodeksa, kā arī īpašā likuma par korupciju grozījumus, radot nopietnas bažas par noziegumu izmeklēšanu un sodu piemērošanu par tiem — gan kopumā, gan konkrēti attiecībā uz noziegumiem, kas saistīti ar korupciju. Par šiem grozījumiem tika saņemta plaša kritika, un tos visus 2019. gada jūlijā atzina par antikonstitucionāliem. Pateicoties šim lēmumam, minētie tiesību akti nestājās spēkā, taču tas, ka bija izdarīta politiska izvēle veikt šādus grozījumus, joprojām radīja bažas Komisijai un daudziem citiem novērotājiem, vēl jo vairāk tādēļ, ka nenotika nepārprotama distancēšanās no šā politiskā virziena uzreiz pēc tiesas nolēmuma, un šo tiesību aktu projekti palika izskatīšanā parlamentā visa iepriekšējā sasaukuma laikā. 2021. gada martā abas jaunievēlētā parlamenta palātas galīgi noraidīja 2018. un 2019. gada grozījumus. Pirms tam 2020. gada maijā parlaments bija noraidījis arī septiņus problemātiskos Kriminālkodeksa un Kriminālprocesa kodeksa grozījumu projektus, ko bija iesnieguši parlamenta deputāti. Abiem minētajiem kodeksiem grozījumi joprojām ir nepieciešami. Pirmām kārtām tas nepieciešams, lai veiktu turpmākus pasākumus saistībā ar vairākiem tālejošiem nolēmumiem, ko Konstitucionālā tiesa pieņēmusi laikposmā no 2014. gada, ar kuriem ir atcelti abu kodeksu noteikumi un kas sevišķi ietekmējuši cīņu pret korupciju un organizēto noziedzību. Situācijā, kad trūkst stabilu leģislatīvu un politisku risinājumu, juridiskā nenoteiktība kavē dažu atsevišķu lietu virzību un rezultātā ietekmē cīņu pret korupciju. No 2019. gada darbojas starpiestāžu darba grupa, kura pēta likumdošanas iniciatīvas nolūkā grozīt Kriminālkodeksu un Kriminālprocesa kodeksu un ierosināt kopējus risinājumus un nostājas no tiesu iestāžu puses. Šīs darba grupas sanāksmes 2020. gadā tika pārtrauktas Covid-19 pandēmijas dēļ, taču tagad tās ir atsākušās. Tieslietu ministrs darbu pie šiem abiem kodeksiem ir noteicis kā prioritāru, un darba grupas veiktais darbs būs pamats Kriminālkodeksa un Kriminālprocesa kodeksa pārskatīšanai. Valdība plāno iesniegt jauno aktu konsolidētās versijas parlamentam, kad būs pieņemti tiesu likumu grozījumi. Šīs dažādās darbības faktiski nozīmē to, ka ir atcelti grozījumi, kas ieteikumos tika apzīmēti kā regress. Tas ļauj sākt Kriminālkodeksa un Kriminālprocesa kodeksa pārskatīšanas procesu, lai veiktu turpmākus pasākumus saistībā ar Konstitucionālās tiesas nolēmumiem, pilnībā ņemot vērā nepieciešamību panākt atbilstību ES tiesību aktiem un starptautiskiem korupcijas apkarošanas instrumentiem, kā arī ieteikumiem, kas izteikti SPM ietvaros, un tajos norādītajā Venēcijas komisijas atzinumā. Rumānijas iestādes pašlaik veic sagatavošanās pasākumus. Likumdošanas process SPM jomā 2017. gada SPM ieteikums: lai vēl vairāk uzlabotu likumdošanas procesa pārredzamību un paredzamību un nostiprinātu iekšējos aizsardzības pasākumus neatgriezeniskuma interesēs, valdībai un parlamentam lēmumu pieņemšanā likumdošanas darbībās saistībā ar Kriminālkodeksu un Kriminālprocesa kodeksu, korupcijas jomas tiesību aktiem, integritātes jomas tiesību aktiem (amatu nesavienojamība, interešu konflikti, nepamatoti iegūti līdzekļi), tiesu likumiem (kas attiecas uz tiesu sistēmas organizāciju) un saistībā ar Civilkodeksu un Civilprocesa kodeksu būtu jānodrošina pilnīga pārredzamība un atbilstīgi jāņem vērā apspriedes ar attiecīgajām pārvaldes iestādēm un ieinteresētajām personām, iedvesmu smeļoties lēmumu pieņemšanas procesa pārredzamībā, ko valdība ieviesa 2016. gadā. Ar šo ieteikumu tika atzīts, ka atklāts un stabils likumdošanas process ir vislabākais veids, kā nodrošināt, lai reformas būtu ilgtspējīgas un efektīvas. 2019. gada maija referendumā lielākā daļa pilsoņu nobalsoja par valdības ārkārtas rīkojumu izmantošanas aizliegumu tieslietu jomā. Tas atspoguļo bažas par valdības ārkārtas rīkojumu pārmērīgu izmantošanu, un laikposmā no 2019. gada tie izmantoti vien dažos gadījumos.

Attiecībā uz procedūrām parlamentā kopš 2019. gada SPM ieteikuma ir ievērojami samazinājies tādu ārkārtas procedūru skaits, kas attiecas uz tiesu likumiem, Kriminālkodeksu un Kriminālprocesa kodeksu, kā arī tiesisko regulējumu par integritāti un cīņu pret korupciju. 2021. gada februārī parlaments noraidīja priekšlikumu izskatīt likumprojektu par SIIJ likvidēšanu parlamenta ārkārtas procedūrā. Arī to gadījumu skaits, kad kādā no palātu komitejām ir virzīti pretrunīgi tiesību aktu projekti SPM jomā, ir bijis mazāks, un vēl retāk šādi projekti ir tikuši pieņemti. Viens izņēmums bija likums, ar ko atceļ īpašas pensijas, tostarp īpašas pensijas tiesnešiem un prokuroriem, ko Tiesnešu augstākā padome uzskatīja par tiesu varas ietekmēšanu. Galu galā to atzina par antikonstitucionālu. Tomēr, ņemot vērā parlamenta procedūru, saskaņā ar kuru grozījumi paliek iesniegti, līdz tos īpaši atsauc, izskatīšanai parlamentā ilgstoši ir iesniegti vairāki grozījumi, tai skaitā daži tādi, kas varētu nopietni traucēt tiesiskajam regulējumam novērst amatu nesavienojamības gadījumus un interešu konfliktus un piemērot par tiem sodus. Šajā kontekstā svarīga norāde uz progresu bija balsojums parlamentā, ar kuru noraidīja problemātiskos Kriminālkodeksa un Kriminālprocesa kodeksa grozījumus. 2021. gada martā parlaments noraidīja arī vairākus citus iesniegtos grozījumus, kas radīja bažas par tiesiskā regulējuma integritāti (skatīt tālāk tekstā). Likumdošanas process dažādiem reformu priekšlikumiem — par SIIJ, tiesu likumiem, un vēlāk Kriminālkodeksu un Kriminālprocesa kodeksu — ir iespēja parādīt, ka tiek īstenota ieteikumā rekomendētā pieeja. Valsts pārvaldes veikta tiesu nolēmumu īstenošana 2017. gada SPM ieteikums: valdībai būtu jāievieš atbilstīgs rīcības plāns, lai risinātu jautājumu par tiesu nolēmumu īstenošanu un valsts pārvaldes piemēroto tiesu praksi, tostarp mehānisms precīzas statistikas sniegšanai, lai būtu iespējams veikt uzraudzību nākotnē. Tai būtu arī jāizstrādā iekšējās uzraudzības sistēma, iesaistot Tiesnešu augstāko padomi un Revīzijas palātu, lai nodrošinātu rīcības plāna pareizu īstenošanu. Tiesu nolēmumu ievērošana un īstenošana ir tiesu sistēmas efektivitātes neatņemama daļa. Eiropas Cilvēktiesību tiesa 2005. gadā noteica sankcijas Rumānijai par to, ka valsts vai juridiskās personas, kuras darbojas valsts pārraudzībā, neizpilda valsts tiesu galīgos nolēmumus vai būtiski kavē to izpildi. Tā joprojām ir problēma — 2016. gadā Rumānija ierosināja Eiropas Padomes Ministru komitejai rīcības plānu par tiesas nolēmumu, kas vērsti pret valsti, nepildīšanas vai kavētas izpildes strukturālo problēmu risināšanu. Šim rīcības plānam un Eiropas Padomes Ministru komitejas pieprasītajiem papildu pasākumiem ir tieša saistība ar šā ieteikuma īstenošanu. 2019. gada SPM ziņojumā tika atzīmēts zināms progress un tika ziņots, ka 2019. gada aprīlī valdība apstiprināja pasākumu sarakstu un uzdeva atbildīgajām starpministriju darba grupām sagatavot tiesību aktu priekšlikumus šā rīcības plāna īstenošanai. Šie priekšlikumi ietvēra tiesiskā regulējuma grozījumus, kuru mērķis ir garantēt laicīgu izpildi un ieviest mehānismu tādu spriedumu novēlotas izpildes uzraudzībai un nepieļaušanai, kuru gadījumā parādnieks ir valsts. Tomēr neviens no šiem pasākumiem nav ticis pieņemts vai īstenots. Atbildība ir novirzīta uz citu valdības struktūrvienību, un īpašai darba grupai ir uzdots ierosināt jaunus juridiskus risinājumus. Kā tika uzsvērts arī Eiropas Padomes Ministru komitejā 2021. gada martā, lai varētu īstenot visaptverošus un ilgtspējīgus risinājumus, noteikti vajadzīga spēcīga politiska apņemšanās. Kopš iepriekšējā ziņojuma sagatavošanas brīža saistībā ar šā ieteikuma īstenošanu jauni būtiski soļi nav sperti. Stratēģiskā tiesu pārvaldības grupa un rīcības plāns tieslietu jomā 2017. gada SPM ieteikums: stratēģiskajai tiesu pārvaldībai, t. i., tieslietu ministram, Tiesnešu augstākajai padomei, Augstākajai kasācijas instancei un ģenerālprokuroram būtu jānodrošina pieņemtā rīcības plāna īstenošana un jāievieš regulāri, vispārēji, publiski ziņojumi par tā īstenošanu, iekļaujot risinājumus tiesu darbinieku trūkuma, pārmērīgas darba slodzes un nolēmumu pamatojumu aizkavēšanās problēmām. Stratēģiskā tiesu pārvaldības grupa tika izveidota 2017. gadā, lai risinātu nozīmīgus stratēģiskus ar tiesu sistēmu saistītus jautājumus, pulcējot svarīgāko par tiesu sistēmas darbību atbildīgo iestāžu pārstāvjus. Tā ir atbildīga arī par Tiesu sistēmas attīstības stratēģijas 2015.–2020. gadam rīcības plāna īstenošanu. Tika plānots, ka šis rīcības plāns kļūs par galveno tiesu sistēmas reformu īstenošanas virzītājspēku, izmantojot SPM reformu stimulu. 2019. gada SPM ziņojumā tika konstatēts, ka stratēģiskā tiesu pārvaldības grupa nedarbojas, kā paredzēts, un ka rīcības plāns lielākoties netika īstenots. Kopš 2019. gada pēc tam, kad laikposmā no 2017. līdz 2019. gadam tika pieņemti tiesu likumu grozījumi un mainīta politika, apstākļi, kādos tiesu sistēmai jāstrādā cilvēkresursu un organizācijas ziņā, ir turpinājuši pasliktināties. Joprojām saglabājas galvenās strukturālās problēmas, kuras minētas 2017. gada ziņojumā: tiesu darbinieku trūkums, pārmērīga darba slodze noteiktās tiesās un nolēmumu pamatojumu aizkavēšanās. Lai gan 2019. gada beigās notika dažas Stratēģiskās tiesu pārvaldības grupas sanāksmes un varēja atsākties profesionāla sadarbība starp iestādēm, taustāmi rezultāti netika panākti. Tieslietu ministrs tagad ir atsācis sanāksmes, un ir notikušas pirmās diskusijas par Stratēģiskās tiesu pārvaldības grupas darbību un cilvēkresursu stratēģiju 2021.–2022. gadam. Pašlaik tiek gatavots galīgais ziņojums par rīcības plāna īstenošanu, un tam vajadzētu palīdzēt noteikt nākamos nepieciešamos soļus un darbības, kas izriet no iepriekšējā plāna. Svarīgs papildinājums pārskatītam tiesiskajam regulējumam tiesu likumu veidā būs jauns redzējums un jauna stratēģija tiesu sistēmas efektīvai un ilgtspējīgai attīstībai turpmākajos gados. Saskaņā ar to Stratēģiskā tiesu pārvaldības grupa arī kļūtu par aktīvu forumu, kas spēj risināt tiesu sistēmai nozīmīgus stratēģiskus jautājumus, veidojot vienprātību un uzticēšanos starp svarīgākajām tiesu un valdības iestādēm. Tas būtu nozīmīgs solis virzībā uz to, lai parādītu, ka pastāv ilgtspējīgas struktūras reformu turpināšanai pēc SPM pabeigšanas. Tiesnešu augstākās padomes pārredzamība un pārskatatbildība 2017. gada SPM ieteikums: jaunajai Tiesnešu augstākajai padomei būtu jāsagatavo kolektīva programma tās pilnvaru termiņam, iekļaujot pasākumus, lai sekmētu pārredzamību un pārskatatbildību. Tajā būtu jāiekļauj stratēģija par sadarbību, paredzot regulāras, atklātas sanāksmes ar tiesnešu un prokuroru asamblejām visos līmeņos, kā arī ar pilsonisko sabiedrību un profesionālajām organizācijām, un jāparedz ikgadēju ziņojumu sniegšana, kuri tiks apspriesti tiesu un prokuroru ģenerālasamblejās. SPM ziņojumos ir pastāvīgi uzsvērts, ka ir svarīgi, lai Tiesnešu augstākā padome (SCM) dotu ieguldījumu reformu virzībā, paužot skaidras kolektīvas nostājas un vairojot uzticēšanos ar pārredzamības un pārskatatbildības palīdzību. 2018. un 2019. gada SPM ziņojumos tika paustas bažas par šo aspektu un tika atzīmēts, ka SCM nostājas tādos jautājumos kā Tiesu iestādēs pastrādātu noziedzīgu nodarījumu izmeklēšanas nodaļa (SIIJ), iecelšana nozīmīgos amatos un tiesu neatkarības aizsargāšana ir radījusi bažas par tās institucionālo neatkarību un autoritāti. SCM darbība kopš 2019. gada arvien ir vērtējama kā pretrunīga. Viens svarīgs jautājums, kas rada bažas, ir SCM spēja veidot vienprātību tiesu sistēmā un tādējādi konstruktīvi piedalīties svarīgu lēmumu pieņemšanā saistībā ar tiesu varas organizāciju un darbību. Viens no piemēriem, kas raksturo šīs bažas, ir lēmums konstruktīvi neiesaistīties tiesu iestāžu regulējošo tiesību aktu projektu izstrādē, ko Tieslietu ministrija uz sešu mēnešu sabiedrisko apspriešanu publicēja 2020. gada septembrī: SCM līdz sabiedriskās apspriešanas beigām tā arī publiski nepauda vienprātīgu viedokli. Cits piemērs, kas liecina, ka SCM nav spējusi paust skaidru nostāju un dot ieguldījumu publiskajās debatēs, ir SCM reakcija uz likumprojektu par SIIJ likvidēšanu. Lai gan tieslietu ministra virzītais likumprojekts atbilda SPM, Venēcijas komisijas un GRECO ieteikumiem, SCM sniedza negatīvu atzinumu par šo likumprojektu un prasīja ieviest jaunus drošības pasākumus, taču, neraugoties uz ilgstošajām debatēm par šo jautājumu, tā nespēja definēt, kādiem tiem būtu jābūt. Tas nozīmēja, ka par likumprojekta grozījumiem, ko izdarīja Deputātu palātā, kas reaģēja uz SCM, iekļaujot drošības pasākumus attiecībā uz apsūdzības procedūru saistībā ar korupcijā apsūdzētiem tiesnešiem vai prokuroriem, netika veikta iepriekšēja sabiedriska apspriešana. Kad tika publiskoti ierosinātie drošības pasākumi, tie izraisīja kritiku gan no SCM, gan pilsoniskās sabiedrības un lielākās daļas tiesnešu un prokuroru puses (skatīt arī iepriekš).

Bažas radījusi arī SCM publiskā komunikācija, jo īpaši saistībā ar tiesu iestāžu neatkarību. 2017. gada janvāra ziņojumā tika atzīmēts, ka aktīva SCM pieeja attiecībā uz tiesu iestāžu neatkarību ir bijis svarīgs elements virzībā uz pirmā kritērija izpildi. SPM ziņojumos ir norādīts, ka SCM šajā jautājumā nav spējusi paust stingru nostāju. Kopš pēdējā ziņojuma SCM aktivitāte, aizstāvot tiesu varas neatkarību, joprojām ir zema. Tā nesniedza nekādus komentārus pēc ievērojamā Eiropas Cilvēktiesību tiesas 2020. gada maija nolēmuma, atsaucoties uz tiesu iestāžu neatkarību. Turklāt nav bijis skaidrības attiecībā uz SCM plēnuma, kas saskaņā ar Konstitūciju ir atbildīgs par tiesu sistēmas neatkarības aizsargāšanu un atzinumu sniegšanu par tiesību aktu priekšlikumiem, un tās nodaļu lomu. Daudzos gadījumos tiesu sistēmas neatkarības aizstāvības lomu ir uzņēmušās nodaļas, nevis plēnums. Tomēr ir arī bijuši gadījumi, kad SCM ir spējusi pārvarēt tās iekšienē valdošās domstarpības un panākt rezultātus, piemēram, 2020. gadā, kad parlaments atcēla tiesnešu un prokuroru īpašās pensijas, vai saistībā ar algām un pensijām 2021. gadā. Tāpat SCM deva pozitīvu ieguldījumu likumprojekta izstrādē 2021. gada februārī par konkursa organizēšanu pieņemšanai darbā 2021. gadā. Turklāt tā ir turpinājusi darbu ar valdību, lai iegūtu resursus tiesu un prokuratūru birojiem. SCM ir arī grozījusi savus noteikumus, lai uzlabotu piekļuvi publiski pieejamai informācijai, un publiskojusi to lēmumu projektus, par kuriem tiek balsots tās plēnumā vai nodaļās. Uz priekšu ir virzījušies svarīgi ES fondu finansēti projekti, tostarp Vienotā saziņas stratēģija. Joprojām pastāv bažas par SCM kapacitāti un pārskatatbildību, kas tika paustas 2018. un 2019. gada SPM ziņojumos. Šogad paustā vienprātīgākā SCM vadības nostāja palīdzēs atjaunot uzticēšanos tiesu sistēmai un tās vienotību un ļaus SCM pildīt savu lomu, kas noteikta ieteikumā un pirmajā kritērijā. Tiesu inspekcija 2018. gada SPM ieteikums: Tiesnešu augstākajai padomei nekavējoties jāieceļ pagaidu grupa, kas vadīs Tiesu inspekciju, un trīs mēnešu laikā konkursa kārtā jāieceļ jauna inspekcijas vadība. 2018. un 2019. gadu iezīmēja pretrunas par SCM pieeju attiecībā uz galvenā inspektora amatu, jo SCM faktiski pagarināja pašreizējā inspektora pilnvaru termiņu, neraugoties uz pretrunām saistībā ar īslaicīgu pagaidu pagarināšanu saskaņā ar valdības ārkārtas rīkojumu. Eiropas Savienības Tiesā tika iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu par to, vai valdības pilnvaras veikt pagaidu iecelšanu Tiesu inspekcijas vadošajos amatos, kas ir atbildīgi par disciplinārlietu veikšanu pret tiesnešiem un prokuroriem, atbilst LES 2. pantam un 19. panta 1. punktam. Savā 2021. gada 18. maija spriedumā EST lēma, ka valsts tiesību akti nedrīkst radīt šaubas, ka tiesu iestādes, kura ir atbildīga par disciplinārlietu izmeklēšanu un disciplinārlietu ierosināšanu pret tiesnešiem un prokuroriem, pilnvaras var tikt izmantotas kā instruments, lai izdarītu spiedienu uz tiesnešu un prokuroru darbību vai lai īstenotu šīs darbības politisko kontroli. Tiesa uzskatīja, ka valsts tiesību akti var izraisīt šādas šaubas, ja tā sekas ir tādas, ka ar to, kaut vai tikai uz pagaidu laiku, attiecīgās dalībvalsts valdībai tiek ļauts veikt iecelšanu struktūras, kuras uzdevums ir veikt disciplinārlietu izmeklēšanu un ierosināt disciplinārlietas pret tiesnešiem un prokuroriem, vadības amatos, neievērojot parasto valsts tiesībās paredzēto iecelšanas amatā procedūru. Ar šo spriedumu ir atjaunots 2018. gada ieteikuma nolūks. Iestādēm, kuru pārraudzībā ir Tiesu inspekcija, jo īpaši SCM, būs pienācīgi jāņem vērā šis spriedums, arī ņemot vērā atkārtoti paustās bažas par Tiesu inspekcijas darbību. Pēdējos gados tiesu iestādes, tostarp pati SCM, ir uzsvērušas bažas saistībā ar Tiesu inspekcijas pārskatatbildības trūkumu, norādot uz to, ka daudzas inspekcijas ierosinātās lietas galu galā tiesā ir tikušas noraidītas, uz visu lēmumu pieņemšanas koncentrēšanos galvenā inspektora rokās un uz SCM pārraudzības pilnvaru ierobežojumiem. Raugoties vispārīgāk, šo norišu rezultātā ir radušies jautājumi par to, vai noteikumi tiesu likumos saistībā ar iecelšanu Tiesu inspekcijas vadošajos amatos un tās pārskatatbildību, nodrošina pietiekamas garantijas un panāk pareizu līdzsvaru starp tiesnešiem, prokuroriem un SCM. Ar jaunajiem, 2021. gada martā sagatavotajiem tiesu sistēmas likumprojektiem, par kuriem tieslietu ministrs lūdzis sniegt atzinumu SCM, tiek grozīti noteikumi par galveno inspektoru un galvenā inspektora vietniekiem, kā arī par kontroles mehānismiem saistībā ar Tiesu inspekcijas darbību, nosakot vairāk pārraudzības pilnvaru SCM un iesaistot Nacionālo tiesu darbinieku institūtu konkursos par stāšanos amatā Tiesu inspekcijā. Pārskata periodā tiesu iestādes ziņoja par Tiesu inspekcijas aktivitātes vispārēju samazinājumu, proti, mazāk ex-officio disciplinārlietu, kas raisa bažas par objektivitāti. Tomēr joprojām ir gadījumi, kad bažas raisījusi disciplinārizmeklēšana un smagas sankcijas pret maģistrātiem, kuri ir kritiski izteikušies par tiesu iestāžu efektivitāti un neatkarību. Arī Tiesu inspekcijas kavēšanās izskatīt sūdzības tiek uzskatīts par veidu, kā izmeklēšanas laikā saglabāt spiedienu uz tiesnesi vai prokuroru. Lai gan šis ieteikums bija vērsts uz konkrētajiem apstākļiem, kādi bija 2018. gada ziņojuma sagatavošanas laikā, šis ieteikums attiecas uz nopietnajām bažām saistībā ar Tiesu inspekciju. Tas ietvēra tendenci ierosināt disciplinārlietas pret maģistrātiem, kuri publiski iebilda pret tiesu sistēmas reformas virzienu, dokumentu nopludināšanu (pēc tam politiķi šos dokumentus bieži vien izmantoja uzbrukumos tiesu iestādēm), kā arī vadošo amatpersonu pilnvaru termiņa pagarināšanu. Šīs ar strukturāliem jautājumiem saistītās bažas joprojām ir jārisina, tostarp ņemot vērā neseno EST spriedumu. Ir atsācies progress pie pirmā kritērija īstenošanas. Kā norādīts progresa detalizētajā novērtējumā saistībā ar katru ieteikumu, tiesu likumu, Kriminālkodeksa un Kriminālprocesa kodeksa grozījumu pabeigšana saskaņā ar ieteikumiem būs svarīga mēraukla progresa izvērtēšanai attiecībā uz pirmo kritēriju. Šie tiesību akti ir galvenais līdzeklis, lai rastu ilgtspējīgus risinājumus tiesu varas jomā, un šajā saistībā panākts būtisks progress ietekmēs daudzu ieteikumu novērtējumu. 2.2. Otrais kritērijs. Integritātes sistēma un Integritātes valsts aģentūra Integritātes valsts aģentūra (ANI) turpina izmeklēt amatu nesavienojamības, interešu konfliktu un nepamatoti iegūtu līdzekļu gadījumus. ANI darbam būtu jākļūst vieglākam ar līdzekļu un interešu deklarēšanas elektronisko sistēmu, kas sāka darbību 2021. gada maijā, kā arī pēc 2020. gada jūlija grozījuma likumā par integritāti, pildot valsts amata pienākumus. ANI ziņo, ka tās 2020. gada budžets bija pietiekams, lai veiktu tai noteiktos uzdevumus, jo sākotnēji samazināto budžetu vēlāk 2020. gadā papildināja. ANI ir saskārusies ar zināmām neskaidrībām attiecībā uz tās vadošajiem amatiem. Kopš 2019. gada decembra vakants ir tās priekšsēdētāja amats, un 2021. gadā beidzas priekšsēdētāja vietnieka amata pilnvaru termiņš. Atlases procedūras visbeidzot tika sāktas 2021. gada aprīlī. ANI aktīvi darbojās 2020. gada pašvaldību un valsts vēlēšanās, veicinot informētību par integritātes noteikumiem kandidātiem un sniedzot informāciju attiecīgajām iestādēm par kandidātiem, kuriem ir aizliegts ieņemt valsts amatus. Uzskatāms, ka šīs darbības bija viens no iemesliem, kāpēc vēlēšanās bija maz pretrunu saistībā ar integritātes noteikumu ievērošanu. 2019. gada SPM ziņojumā tika secināts, ka saistībā ar otro kritēriju pastāv risks piedzīvot regresu. Virkne grozījumu likumos par integritāti, jo īpaši laikposmā no 2017. līdz 2019. gadam, ir vājinājuši ANI spēju pildīt tās pienākumus. Divi priekšlikumi, kas stājās spēkā 2019. gadā, vēl vairāk ir palielinājuši juridisko nenoteiktību saistībā ar piemērojamo integritātes režīmu. Šādas norises radīja regresa risku saistībā ar otro kritēriju, ja vairs nevarētu noteikt “atturošas sankcijas”, neraugoties uz galīgu tiesas nolēmumu. Ziņojumā tika secināts — lai novērstu šādu risku, būtu jārada skaidrība par likumdošanas norisēm attiecībā uz tiesību aktiem integritātes jomā. 2020. un 2021. gadā Augstākā kasācijas tiesa precizēja šā tiesību akta interpretāciju. Tiesa lēma, ka sankcijas piemēro, pat ja amatu nesavienojamība attiecas uz iepriekšēju mandātu, un ka trīs gadu ierobežojuma periods ir attiecināms uz to, ka ANI ir trīs gadu laikā jāpabeidz izmeklēšana saistībā ar faktiem, kuros konstatēta interešu konflikta vai amatu nesavienojamības esība (nevis tas, ka sankcijas nepiemēro pēc tam, kad pagājuši trīs gadi). ANI ir paudusi atzinību par šiem lēmumiem, kas atjauno skaidrību un noteiktību attiecībā uz iespēju noteikt sankcijas pēc galīga tiesas nolēmuma. ANI un ieinteresētās personas ir uzsvērušas, ka ir vēl vairāk jāuzlabo integritātes jomas tiesiskā regulējuma stabilitāte un skaidrība. Iepriekšējā sasaukumā vairāki grozījumi palika izskatīšanā parlamentā, neraugoties uz ANI negatīvu atzinumu. Šo neskaidrību daļēji kliedēja jaunais parlaments, kura palātas galīgi noraidīja piecus izskatīšanai iesniegtos grozījumus, kuri bija radījuši bažas. Noraidot visus izskatīšanai iesniegtos grozījumus, par kuriem no ANI saņemts negatīvs atzinums , varētu iesniegt atbilstīgākus grozījumus un konsolidēt tiesisko regulējumu integritātes jomā. Veicot tiesību aktu konsolidēšanu saistībā ar integritāti, amatu nesavienojamības gadījumiem un interešu konfliktiem, varētu ņemt vērā tiesu judikatūru un korupcijas novēršanas politiku un nodrošināt stabilu pamatu nākotnei. Sagatavojot šos tiesību aktus, lietderīgus padomus varētu sniegt GRECO. PREVENT sistēma

2017. gada SPM ieteikums: nodrošināt, ka darbību sāk PREVENT sistēma. Integritātes valsts aģentūrai un Valsts Publiskā iepirkuma aģentūrai būtu jāievieš sistēma ziņošanai par publiskā iepirkuma procedūru ex ante pārbaudēm un to pēcpasākumiem, tostarp ex post pārbaudēm, kā arī par konstatētiem interešu konflikta vai korupcijas gadījumiem, un sabiedrisku diskusiju rīkošanai tā, lai valdība, vietējās pārvaldes iestādes, tiesu iestādes un pilsoniskā sabiedrība tiktu aicinātas reaģēt. PREVENT sistēma joprojām pilnībā darbojas, un ANI ziņo par pozitīviem rezultātiem. Jo sevišķi, ANI uzsver, ka kopš PREVENT sistēmas darbības sākšanas, uzlabojoties informētībai valsts sektora iestādēs, pastāvīgi samazinās interešu konfliktu skaits. 2018. gada novembra ziņojumā tika uzskatīts, ka šis ieteikums ir īstenots, un tā turpmāka efektīva īstenošana liecina par šīs sistēmas ilgtspēju. Turpmākā rīcība pēc tiesas nolēmumiem, kuri attiecas uz parlamenta deputātiem 2017. gada SPM ieteikums: parlamentam vajadzētu būt pārredzamam savā lēmumu pieņemšanā, kas saistīti ar pēcpasākumiem galīgu un negrozāmu lēmumu par amatu nesavienojamības gadījumiem, interešu konfliktiem un nepamatoti iegūtiem līdzekļiem gadījumos pret parlamenta deputātiem. Pēdējos divos SPM ziņojumos tika norādīts uz kavēšanos un acīmredzamu nekonsekvenci sankciju piemērošanā tiem parlamenta deputātiem, attiecībā uz kuriem galīgā tiesas nolēmumā, kas tika sagatavoti pēc ANI ziņojuma, bija konstatēta amatu nesavienojamība vai interešu konflikts. Ziņojumos tika uzsvērta iespējama atšķirīga noteikumu interpretācija (jo īpaši gadījumos, kad attiecīgais integritātes pārkāpums bija noticis iepriekšējo pilnvaru laikā vai iepriekšējā amatā) un tika norādīts uz to, ka ir vajadzīga skaidrība, lai varētu izpildīt SPM kritēriju — nodrošināt “obligātus lēmumus, pamatojoties uz kuriem var pieņemt atturošas sankcijas”. Lietas, par kurām radās strīdi starp ANI un iepriekšējā sasaukuma parlamentu, parlaments tā arī neatrisināja, un sankcijas nekad netika piemērotas. Pašreizējā parlamenta pieeja būtiski atšķiras. Rumānijas Senāta Apstiprināšanas komiteja kā daļu no apstiprināšanas procesa pēc vēlēšanām lūdza ANI ziņot par galīgiem un negrozāmiem nolēmumiem, ko tiesas pieņēmušas par ievēlēto senatoru amatu nesavienojamību vai interešu konfliktiem. ANI konstatēja, ka nevienam no ievēlētajiem senatoriem nav noteikts aizliegums ieņemt amatu. Deputātu palāta ir pieprasījusi ANI viedokli attiecībā uz vairāku deputātu paustu informāciju par to potenciālo amatu nesavienojamību. Pieredze ar iepriekšējā sasaukuma parlamentu rada šaubas par šī ieteikuma īstenošanu. Jaunā aktīvā sadarbība, kas notiek jaunajā parlamentā, varētu būt pagrieziena punkts attiecībā uz integritātes tiesību aktu īstenošanu un galīgajiem tiesas nolēmumiem attiecībā uz parlamenta deputātiem. Īstenojot līdzīgu pieeju, kad tiktu apstiprināti jauni amatu nesavienojamības vai interešu konfliktu gadījumi attiecībā uz esošajiem parlamentāriešiem, šo ieteikumu varētu atzīmēt kā izpildītu. Regresa risks saistībā ar otro kritēriju, kas tika noteikts 2019. gadā saistībā ar integritātes tiesiskā regulējuma grozījumiem, ir mazināts. Ir vērojami pozitīvi signāli, ka jaunais likumdevējs varētu noteikt skaidru virzību uz ANI darbības ilgtspēju un tiesisko regulējumu par integritāti, īstenojot atlikušo ieteikumu. 2.3. Trešais kritērijs. Augsta līmeņa korupcijas apkarošana Valsts korupcijas apkarošanas direkcija un cīņa pret augsta līmeņa korupciju 2019. gada novembra ziņojumā Komisija pauda nopietnas bažas un atkārtoja savu 2018. gada novembra secinājumu, ka Rumānija ir likusi apšaubīt pamatu pozitīvajam novērtējumam, kas 2017. gada janvārī tika sniegts attiecībā uz trešo kritēriju. 2019. gada ziņojumā tika atzīts, ka gan Valsts korupcijas apkarošanas direkcija (DNA), gan Augstākā kasācijas tiesa ir turpinājušas izmeklēt augsta līmeņa korupcijas lietas un piemērot atbilstošus sodus, kā arī apliecinājušas profesionalitāti ļoti sarežģītos apstākļos, spējot saglabāt stabilus rezultātus. Ziņojumā arī secināts, ka uzbrukumi šo iestāžu darbībai, vairākkārtējās izmaiņas piemērojamajā tiesiskajā regulējumā un iespējamā šo iestāžu autoritātes apšaubīšana attiecībā uz galīgajiem spriedumiem radīja jautājumus par to, vai Rumānijas panākumi cīņā pret augsta līmeņa korupciju ir noturīgi. Kopš 2019. gada ziņojuma sagatavošanas situācija ir uzlabojusies. Jauna DNA galvenā prokurora un citu vadošo amatpersonu iecelšana 2020. gadā ir radījusi jaunu stimulu un institucionālo stabilitāti. Pateicoties šīm pārmaiņām, lielāka uzmanība tiek pievērsta izmeklēšanas procesu un tiesā iesniegto lietu kvalitātes nodrošināšanai. 2020. gadā DNA izdevās sasniegt labākus rezultātus nekā 2019. gadā, palielinot apsūdzību skaitu un samazinot kavējumus. Tika panākts progress arī tiesu līmenī tiesu nolēmumu skaita izteiksmē. 2020. gadā ir palielinājies pilsoņu iesniegtu un ex-officio sūdzību skaits par potenciāliem korupcijas noziegumiem, izmainot lejupejošo tendenci, kas bija vērojama kopš 2015. gada. DNA uzskata, ka tas liecina, ka atjaunojas sabiedrības uzticība, ko nopietni iedragāja uzbrukumi DNA laikposmā no 2017. līdz 2019. gadam. 2020. gadā ir tikusi mainīta arī DNA komunikācijas politika, lai, uzsākot izmeklēšanu, aizdomās turēto vārdi vairs netiktu minēti paziņojumos presei, tādējādi ierobežojot aizdomās turēto informācijas nonākšanu atklātībā. Tomēr joprojām ir jārisina svarīgi jautājumi attiecībā uz DNA ilgtspēju un to, lai korupcijas apkarošana būtu neatgriezeniska. 2018. un 2019. gadā pieņemtie tiesu likumu grozījumi būtiski traucēja DNA efektīvai darbībai, un šāda situācija turpināsies, kamēr vien tie būs spēkā. Vispārējās problēmas, ar kurām saskaras tiesu sistēma (skatīt iepriekš) DNA ir bijušas īpaši sarežģītas . DNA ir saskārusies ar cilvēkresursu trūkumu , kas ir radījis vēl lielāku spiedienu uz prokuroriem laikā, kad DNA saskārās ar papildu grūtībām saistībā ar tās tehniskās spējas uzlabošanu, lai izpildītu tiesu rīkojumus, izmantojot īpašas izmeklēšanas metodes. Turklāt dažu augsta līmeņa korupcijas lietu efektīvu izskatīšanu joprojām negatīvi ietekmē Tiesu iestādēs pastrādātu noziedzīgu nodarījumu izmeklēšanas nodaļa (SIIJ), kura turpina iejaukties pašreizējās DNA izmeklētās augsta līmeņa korupcijas lietās un radīt kavējumus, kas var negatīvi ietekmēt minētās lietas. Tas, ka SIIJ izskata sūdzības pret prokuroriem, ko iesniegušas personas, kuras apsūdzētas korupcijā, tiek uzskatīts par spiediena izdarīšanu uz DNA prokuroriem. Cita nozīmīga problēma cīņā pret korupciju ir politisku un leģislatīvu risinājumu trūkums saistībā ar tālejošiem nolēmumiem, ko Konstitucionālā tiesa strauji pieņēmusi laikposmā no 2014. gada, ar kuriem atcelti vai interpretēti Kriminālkodeksa un Kriminālprocesa kodeksa noteikumi. Šī situācija radīja arvien vairāk šķēršļu un juridisko nenoteiktību attiecībā uz augsta līmeņa korupcijas lietu izmeklēšanu, kriminālvajāšanu un sodu piemērošanu. Rezultātā ir pārtraukta lietu izskatīšana tiesā, radusies juridiskā nenoteiktība attiecībā uz pierādījumu pieņemamību, kā arī no jauna sākta izmeklēšana vai tiesvedība . Tas, kāda būs Konstitucionālās tiesas nolēmumu ietekme uz pašlaik izskatītajām augsta līmeņa korupcijas lietām attiecībā uz trīs tiesnešu kolēģiju sastāvu saistībā ar augsta līmeņa korupcijas lietām un piecu tiesnešu galīgās apelācijas kolēģiju sastāvu Augstākajā kasācijas tiesā, vēl nav skaidrs. Savā nesenajā spriedumā EST lēma, ka ES tiesību pārākuma princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj tādu dalībvalsts konstitucionāla līmeņa tiesisko regulējumu, saskaņā ar kuru zemākas instances tiesai nav tiesību pēc savas ierosmes nepiemērot valsts tiesību normu, kura ietilpst SPM satvara piemērošanas jomā un kura ir pretrunā ES tiesību aktiem. Ja ir pierādīts, ka ir pārkāpts ES līgums vai SPM lēmums, ES tiesību pārākuma princips prasa, lai iesniedzējtiesa nepiemērotu attiecīgās tiesību normas neatkarīgi no tā, vai tām ir leģislatīva vai konstitucionāla izcelsme. Kaut arī DNA vadība un atbalstoša valdība situāciju ir uzlabojušas, joprojām pastāv dažas svarīgas problēmas, kas jāatrisina, lai DNA varētu darboties efektīvi un ilgtspējīgi un lai korupcijas apkarošana būtu neatgriezeniska. Valdības plāni mainīt gan tiesu likumus, gan Kriminālkodeksu un Kriminālprocesa kodeksu būs svarīgi soļi, lai augsta līmeņa korupcijas apkarošanas darbs tiktu vēl vairāk konsolidēts. Parlamenta deputātu imunitātes atcelšana 2017. gada SPM ieteikums: pieņemt objektīvus kritērijus tam, lai lemtu par parlamenta deputātu imunitāti un pamatotu tās atcelšanu nolūkā palīdzēt nodrošināt, ka imunitāte netiek izmantota, lai izvairītos no korupcijas nodarījumu izmeklēšanas un saukšanas pie atbildības par tiem. Valdība varētu arī apsvērt grozīt likumu, lai ministriem imunitāte būtu tikai viņu amata pilnvaru laikā. Šajos pasākumos palīdzību varētu sniegt Venēcijas komisija un GRECO. Parlamentam būtu jāizveido sistēma, lai regulāri ziņotu par lēmumiem, ko pieņēmušas tā palātas attiecībā uz pieprasījumiem atcelt imunitāti, un tas varētu rīkot sabiedrisku diskusiju tā, lai Tiesnešu augstākā padome un pilsoniskā sabiedrība var sniegt atbildi. Šis ieteikums attiecas uz parlamenta pārskatatbildību tā lēmumos par prokuratūras pieprasījumiem atļaut preventīvus pasākumus, piemēram, meklēšanu vai apcietināšanu, un par pieprasījumiem atļaut veikt izmeklēšanu par parlamenta deputātu, ja viņš arī ieņem vai ir ieņēmis ministra amatu. Apstāklis, ka parlamenta pieņemtie lēmumi netika pamatoti, kā arī tas, ka parlaments vairākkārt neļāva turpināt izmeklēšanu, radīja bažas par šo lēmumu objektivitāti. 2019. gada SPM ziņojumā tika atzinīgi vērtēts tas, ka 2019. gada jūnijā Deputātu palāta grozīja savu reglamentu un izdarīja īpašu atsauci uz kritērijiem, kas izklāstīti Venēcijas komisijas ziņojumā par parlamentārās imunitātes mērķi un tās atņemšanu . Ziņojumā tika rosināts līdzīgus noteikumus pieņemt arī Senātā, taču šajā saistībā nekādi pasākumi nav veikti.