Komisijas ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei par statistiku, kas apkopota saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 2150/2002 par atkritumu statistiku un tās kvalitāti /* COM/2008/0355 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 13.6.2008 COM(2008) 355 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par statistiku, kas apkopota saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 2150/2002 par atkritumu statistiku un tās kvalitāti 1. Ievads 1.1. Regula par atkritumu statistiku Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 25. novembra Regulā (EK) Nr. 2150/2002 par atkritumu statistiku[1] paredzēts, ka saskaņā ar 8. panta 1. punktu Komisija „sniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par statistiku, kas apkopota saskaņā ar šo regulu, un jo īpaši attiecībā uz tās kvalitāti un apgrūtinājumu uzņēmumiem”. Regulas I un II pielikuma 7. iedaļas 3. punktā paredzēts, ka „Komisija ietver ziņojumus par piemērošanas jomu un kvalitāti ziņojumā, kas minēts šīs regulas 8. pantā”. Dalībvalstu ziņojumi par kvalitāti pieejami šādā tīmekļa vietnē: http://circa.europa.eu/Public/irc/dsis/pip/library?l=/wastesstatisticssregulat/data_transmission/quality_statistics Šajā ziņojumā apkopoti pirmie rezultāti, sniegts pārskats par datu kvalitāti un iekļauti ieteikumi par iespējamiem regulas grozījumiem. Ziņojums ir par 25 ES dalībvalstīm, kurām bija juridisks pienākums iesniegt datus par 2006. gadu. Regulā paredzēts, ka, sākot ar 2004. gadu (pārskata gads), ES dalībvalstīm jāsniedz dati katru otro gadu. Regulas I un II pielikumā izklāstītas prasības par atkritumu rašanās, pārstrādes un atkritumu pārstrādes jaudas statistiku. Rezultāti sniegti, dalot pēc atkritumu kategorijām saskaņā ar atkritumu statistikas nomenklatūru ( EWC-Stat ), kas definēta regulas III pielikumā. 1. tabulā norādīta sīkāka informācija par ziņojuma sniegšanas prasībām. 1. tabula. Datu kopas saskaņā ar regulu par atkritumu statistiku Datu kopa | Apraksts un dalījums | Reģiona mērogs | 1 | Rašanās | Atkritumu rašanās, dalot – 20 darbībās, kas rada atkritumus, t.i., 19 rūpniecības nozares, mājsaimniecības – 48 atkritumu kategorijās | Valsts | 2 | Atkritumu sadedzināšana | Atkritumu sadedzināšana, dalot – 2 apstrādes veidos – 14 atkritumu kategorijās | NUTS 1 | 3 | Reģenerācija, izņemot enerģijas reģenerāciju | Atkritumi reģenerēti, dalot – 1 apstrādes veidā – 17 atkritumu kategorijās | NUTS 1 | 4 | Apglabāšana, izņemot sadedzināšanu | Atkritumu apglabāšana, dalot – 2 apstrādes veidos – 16 atkritumu kategorijās | NUTS 1 | 5 | Apstrādes infrastruktūra Savākšanas shēmas aptvērums | Reģenerācijas/apglabāšanas iekārtu skaits/jauda, dalot – 5 apstrādes veidos To iedzīvotāju/mājokļu procentuālā daļa, uz kuriem attiecas mājsaimniecības vai tamlīdzīgu atkritumu savākšanas shēma. | NUTS 2 | 1.2. Īstenošanas pasākumi Komisija ir stiprinājusi Regulu (EK) Nr. 2150/2002, sagatavojot papildu tiesību aktus un izstrādājot pamatnostādnes: - Komisijas 2004. gada 23. februāra Regula (EK) Nr. 574/2004, ar ko groza I un III pielikumu Regulai (EK) Nr. 2150/2002 par atkritumu statistiku[2]; - Komisijas 2005. gada 24. maija Regula (EK) Nr. 783/2004, ar ko groza II pielikumu Regulai (EK) Nr. 2150/2002 par statistiku attiecībā uz atkritumiem[3]; - Komisijas 2005. gada 24. maija Regula (EK) Nr. 782/2005, ar ko nosaka formātu rezultātu nosūtīšanai par statistiku attiecībā uz atkritumiem[4]; - Komisijas 2005. gada 5. septembra Regulas (EK) Nr. 1445/2005, ar ko definē atbilstošus atkritumu statistikas kvalitātes vērtēšanas kritērijus un kvalitātes ziņojumu saturu[5]; - Norādījumi Regulas (EK) Nr. 2150/2002 par atkritumu statistiku īstenošanai (2006. gada jūlijs, 1.1. redakcija)[6]. 1.3. Datu kvalitāte daudzmetožu vidē Regulā (EK) Nr. 2150/2002 definēts, kādi dati jāiesniedz un kāda kvalitāte tiek prasīta, bet tajā nav norādīta konkrēta atkritumu statistikas apkopošanas metode, tādēļ tā tiek apkopota daudzmetožu vidē. Tādējādi dalībvalstis var saglabāt jau izveidotās datu vākšanas sistēmas un iespējami samazināt pārmaiņas, kas vajadzīgas, lai izpildītu regulas prasības. Tomēr daudzmetožu pieeja rada nopietnas grūtības. Tādēļ dažādās valstīs var būt atšķirīgas metodes, tās var būt atšķirīgas attiecībā uz datu kopām vienā valstī un pat atsevišķu datu kopu ietvaros. Tāpēc ir visai grūti saglabāt datu salīdzināmību un nodrošināt augstu datu kvalitāti. Tas, kā nosakāma datu kvalitāte, ir atkarīgs no izmantotās metodes. Dažādām metodēm ir dažādi kvalitātes parametri (piemēram, variāciju koeficients izlases veida apsekojumos, jutīguma analīze modelēšanā utt.). Konkrēti vairāku metožu izmantošana datu kopu ietvaros sagādā grūtības, definējot vispārējas datu kvalitātes rādītājus. Tādēļ regulas daudzmetožu pieeja ievērojami kavē datu kvalitātes novērtēšanu un paziņošanu. Pieeju dažādība ietekmē arī datu salīdzināmību. Datu salīdzināmības ierobežojumi var rasties īpaši attiecībā uz aptvērumu un to, kā atkritumi tiek iedalīti dažādās atkritumu rašanās darbībās, kā aprakstīts turpmāk šajā ziņojumā. Kvalitātes ziņojumos dalībvalstis aprakstīja datus, pamatojoties uz kvalitātes elementiem, ko plaši izmanto Eiropas statistikas sistēmā, vērtējot statistikas kvalitāti[7], un kas izklāstīti Regulā (EK) Nr. 1445/2005 par atkritumu statistikas kvalitāti. 2. Punktualitāte un savlaicīgums Punktualitāte un savlaicīgums attiecas uz datu sniegšanas atbilstību oficiāliem termiņiem un laikposmu starp pārskata periodu un datu pieejamību. Regulā (EK) Nr. 2150/2002 paredzēts, ka dati par pārskata gadu, proti, 2004. gadu, un kvalitātes ziņojumi jāiesniedz līdz 2006. gada 30. jūnijam. Eurostat novērtēja saņemto informāciju divos mēnešos pēc termiņa beigām, ņemot vērā šādus kritērijus: - datu kopu pilnīgums; - kvalitātes ziņojuma pilnīgums; - savlaicīgums; - atbilstoša definīciju un klasifikāciju piemērošana; - uzticamu statistikas metožu izmantošana. Dalībvalstis uzzināja par rezultātiem 2006. gada 23. augustā; ja bija iesniegti nepilnīgi dati vai nebija iesniegts kvalitātes ziņojums, tās tika aicinātas iesniegt trūkstošo informāciju pēc iespējas īsā laikā. Attiecīgajos gadījumos datus atkārtoti novērtēja 2006. gada septembrī, iekļaujot informāciju, kura tika saņemta pēc pirmā vērtējuma; atkārtotos novērtējumus izsūtīja 2006. gada 13. septembrī. Ņemot vērā to, ka 2006. gads bija pirmais pārskata gads, punktualitāte bija apmierinoša. Vairākums valstu ievēroja termiņu vai to nokavēja tikai par dažām dienām. - 12 dalībvalstis ievēroja 2006. gada 30. jūnija termiņu (Austrija, Beļģija, Kipra, Čehija, Vācija, Igaunija, Somija, Ungārija, Latvija, Polija, Zviedrija, Slovēnija). - 6 dalībvalstis iesniedza datus un/vai kvalitātes ziņojumus ar novēlošanos, bet pietiekami laicīgi, lai tos varētu apsvērt pirmajā vērtēšanas posmā 2006. gada augustā (Dānija, Spānija, Itālija, Lietuva, Slovākija, Apvienotā Karaliste). - 4 dalībvalstis bija iesniegušas datus, izņemot kvalitātes ziņojumu, līdz 2006. gada augustam (Francija, Luksemburga, Malta, Nīderlande); tās iesniedza kvalitātes ziņojumu drīz pēc tam. - 3 dalībvalstis nebija iesniegušas būtiskus datus līdz 2006. gada 22. septembrim (Grieķija, Īrija, Portugāle), tādēļ saņēma oficiālu vēstuli. Grieķija iesniedza datus 2006. gada novembrī, Īrija – 2007. gada jūnijā un Portugāle – 2007. gada septembrī. Publicēšana Datus par atkritumu rašanos publicēja Eurostat izplatīšanas datubāzē 2006. gada decembrī, savukārt datus par atkritumu apstrādi publicēja 2007. gada janvārī. Kopš tā laika datubāze ir vairākkārt atjaunināta, lai iekļautu pārskatītos datus vai trūkstošu vērtību aplēses. Datu kopa par atkritumu apstrādes jaudu vēl nav publicēta, jo dimensiju skaita dēļ šai datu kopai ir sarežģīta struktūra. 3. datu pilnīgums Pilnīgu datu saņemšana ir izšķiroša, lai apkopotu kopsavilkuma datus par ES. Trūkstošu vērtību aprēķināšana ir sarežģīta un laikietilpīga, tā ietekmē gan atkritumu statistikas savlaicīgumu, gan datu kvalitāti. Tādēļ valstis ir aicinātas samazināt trūkstošo datu apjomu, vajadzības gadījumā sūtot aplēses. Pirmajā attēlā redzams, ka dalībvalstis iesniedza 88 % prasīto datu; 12 % datu tika paziņoti par trūkstošiem. Pievēršot uzmanību trūkstošo datu dalījumam pa dalībvalstīm, ekonomikas sektoriem un atkritumu kategorijām, kļūst skaidrs, ka lielākā daļa vērtību trūkst trijās jomās. Aptuveni viena trešdaļa trūkstošo datu ir par atkritumiem, kas rodas lauksaimniecībā, mežsaimniecībā un medniecībā (NACE A), zivsaimniecībā (NACE B) un pakalpojumu jomā (NACE G–Q). Saskaņā ar regulas 4. pantu vienpadsmit valstis atbrīvoja no ziņojuma sniegšanas pienākuma minētajās jomās. Tādējādi izskaidrojami aptuveni 70 % trūkstošo datu minētajās trijās jomās; atlikušie 30 % attiecas uz valstīm, kam nebija piešķirtas atkāpes. Dažas valstis, kurām bija atkāpes, faktiski iesniedza datus (daļu no tiem). Aptuveni 20 % no trūkstošajiem datiem ir par dūņām. Dūņu daudzums jāziņo, norādot mitro un sauso svaru. Vairākums valstu varēja iesniegt datus vai nu par sauso vai par mitro svaru. Eurostat izstrādāts mitra/sausa svara pārrēķina koeficients, ko izmanto, lai noteiktu trūkstošās vērtības. Līdz šā ziņojuma izstrādei Portugāle bija iesniegusi datus tikai par atkritumiem, kas radušies mājsaimniecībās; dati par atkritumu rašanos ekonomikā vispār netika iesniegti. Lai varētu aprēķināt ES kopējos rādītājus, Eurostat nācās noteikt minētās vērtības, lai gan pirmajā gadā tam ir vājš nepietiekams pamatojums. [pic] 1. attēls. Datu pilnīgums par atkritumu rašanos dalībvalstīs Atkritumu apstrādes datu pilnīgums ir vēl svarīgāks nekā atkritumu rašanās datu pilnīgums, jo nav iespējams noteikt apstrādātos daudzumus pēc apstrādes veida. Par apstrādātajiem atkritumu daudzumiem jāziņo valsts līmenī un NUTS 1. līmenī. Apraksts šajā iedaļā attiecas tikai uz valsts līmeni. Vairākas valstis neiesniedza pilnīgu informāciju reģionālā dalījumā; pirmajā datu iesniegšanas posmā Eurostat deva priekšroku saskaņotībai un pilnīgumam valsts līmenī. Trūkstošo atkritumu apstrādes datu īpatsvars ir ne vairāk kā 2,6 %. Tie attiecināmi galvenokārt uz divām jomām. Vairākas valstis nevarēja sniegt datus par dūņu mitro un sauso svaru, bet varēja sniegt vienu no rādītājiem. Vairāk nekā puse trūkstošo vērtību ir saistītas ar nepilnīgas informācijas sniegšanu par dūņām. Lielākā daļa pārējo trūkstošo vērtību attiecas uz retāk izmantotām apglabāšanas metodēm, proti, zemes apstrādi (piemēram, šķidro vai dūņveida izmešu biodegradācija augsnē utt.) un ielaišanu ūdenstilpēs. 4. Precizitāte Precizitāte attiecas uz aplēstās vai aprēķinātās vērtības un precīzās vai patiesās vērtības atbilstību, ņemot vērā tādus aspektus kā izlases kļūdas, datu aptvērums, piemērotās robežvērtības, atbilžu nesniegšana, pielāgojumi, kontroles un labojumi, konfidencialitāte utt. 4.1. Datu aptvērums un aptvēruma kļūdas Regulas mērķis ir apkopot statistiku par atkritumiem (izņemot radioaktīvos atkritumus) saskaņā ar Direktīvas 2006/12/EK 1. panta 1. punkta a) punktu. Statistika par atkritumu rašanos jāapkopo par visiem ekonomikas sektoriem un par mājsaimniecībām. Statistikā jābūt arī datiem par atkritumiem no maziem uzņēmumiem, (<10 darbinieki), lai gan tādi uzņēmumi pēc iespējas jāatbrīvo no dalības aptaujās. Statistika par atkritumu apstrādi ir par visiem atkritumiem, kas tiek reģenerēti vai apglabāti valstī neatkarīgi no to izcelsmes. Regulas pamatkoncepcija ir ievākt datus par atkritumu galamērķi; sagatavošana pārstrādei netiek iekļauta. Regulas darbības jomas neattiecas uz atkritumiem, kurus pārstrādā turpat, kur tie radušies. Neskaidras definīcijas Atkritumu statistika ir paredzēta Eiropas tiesību aktos par atkritumiem. Tādēļ ir jārod veids, kā atkritumu statistikas jomu pielāgot trūkumiem juridiskajās definīcijās, it īpaši atkritumu definēšanas problēmai. Milzīgu atkritumu plūsmu gadījumā atšķirīgas definīciju interpretācijas var būtiski ietekmēt datu aptvērumu un salīdzināmību. Kvalitātes ziņojumos minēts, ka bieži rodas grūtības ar to datu iekļaušanu, kas saistīti ar koksnes atkritumiem, metāla atkritumiem un pārtikas rūpniecības organiskajiem atkritumiem. Šajā jautājumā noderīgi norādījumi sniegti Komisijas skaidrojošajā paziņojumā par atkritumiem un blakusproduktiem (COM(2007) 59 galīgā redakcija). Turklāt Komisija strādā, lai pilnveidotu kritērijus saistībā ar atkritumu beigu stadijas noteikšanu, kas palīdzētu izstrādāt skaidrāku atkritumu definīciju. Skaidra klasifikācija un definīcijas ir īpaši vajadzīgas, lai datus varētu izmantot, lemjot par mērķu nospraušanu, piemēram, reģenerācijas jomā. Imports un eksports Ar atkritumu rašanos saistītas aptvēruma kļūdas visbiežāk rodas tādēļ, ka dažās valstīs datus neievāc no tiem, kas rada atkritumus, bet netiešā veidā no tiem, kas savāc vai apstrādā atkritumus. Šāda pieeja mazāk noslogo respondentus, bet tai ir daži trūkumi. Piemēram, informācija par atkritumu eksportu, t.i., atkritumu eksportu bez apstrādes posma valstī, netiek iekļauta datos (piemēram, Austrijā, Dānijā, Lietuvā), ja vien neizmanto citus datu avotus, lai koriģētu datus par minēto eksportu. Tas lielākoties ietekmē pārstrādājamu atkritumu aptvērumu. Iespējas vākt statistiku par atkritumu importu un eksportu ir analizētas izmēģinājuma pētījuma programmā, kuru pabeidza 2007. gadā. Patlaban tiek izstrādāts Komisijas ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei, kurā apkopoti programmas rezultāti. Dažas valstis parasti apkopo valsts statistiku tikai par tādu atkritumu apstrādi, kas radušies valstī (piemēram, Dānija, Francija, Nīderlande, Beļģija). Dažas no minētajām valstīm nav pielāgojušas savu pieeju regulas prasībām. Novirzes no paredzētā aptvēruma var skart visas atkritumu kategorijas (piemēram, Dānija, Beļģija) vai tikai atsevišķas atkritumu plūsmas (piemēram, Francija). Sekundārie atkritumi Regulas par atkritumu statistiku I pielikumā skaidri norādīts, ka jāiesniedz informācija par atkritumiem, kas rodas reģenerācijas un apglabāšanas darbībās, kuri pazīstami kā sekundārie atkritumi. Sekundārie atkritumi lielākoties rodas tādu ekonomisko darbību rezultātā, kas saistītas ar atkritumu apsaimniekošanu (NACE 37., 51.57 un 90. sektors). Tomēr dati un kvalitātes ziņojumi liecina, ka vairākas valstis neņēma vērā šo noteikumu, visticamāk tāpēc, ka datus valsts vajadzībām sagatavo citādi. Tā kā datu aptvērums par sekundārajiem atkritumiem ir nepilnīgs, atsevišķās nozarēs ir vērojama tendence par zemu novērtēt atkritumu rašanos; tas savukārt sarežģī datu interpretēšanu attiecībā uz šīm nozarēm un atkritumu kopējiem rādītājiem. Mazo uzņēmumu aptvērums Vairākums dalībvalstu atbrīvoja mazos uzņēmumus no datu vākšanas par atkritumu rašanos. Dažas dalībvalstis veica aplēses par mazo uzņēmumu radītajiem atkritumiem, bet citas to nedarīja (piemēram, Čehija, Francija, Ungārija, Latvija, Polija, Slovēnija) metodikas problēmu dēļ vai tāpēc, ka uzskatīja, ka atkritumu daudzums ir neliels. Trūkstošo datu apjoms par radītajiem daudzumiem atšķiras atkarībā no datu ievākšanas robežvērtībām un valstu ekonomiskās struktūras, piemēram, neaptverto uzņēmumu skaita un darbības jomām. Informācija par dažādām dalībvalstīm liecina, ka mazo uzņēmumu radīto atkritumu īpatsvars var būtiski atšķirties. Vairākas valstis, kas neiesniedza aplēses, kvalitātes ziņojumā norādīja, ka tās izstrādā aplēses metodes un varēs sniegt aplēses nākamajā ziņojumu sniegšanas posmā. 4.2. Klasifikācija un problēmas ar dalījumu Dalījums ekonomikas sektoros Regulā dalībvalstis ir aicinātas dalīt datus 20 darbībās, kas rada atkritumus. Pareizs dalījums ir priekšnosacījums, lai - sektoram raksturīgi atkritumu daudzumi būtu salīdzināmi; - atkritumu statistika atbilstu uzņēmējdarbības statistikai. Ekonomisko darbību dalījuma pamatā ir saimniecisko darbību klasifikācija Eiropas Kopienā (NACE 1.1. red.). Ir pieņemta jauna ekonomisko darbību klasifikācija (NACE 2. red.), un ir attiecīgi pielāgots vajadzīgais dalījums regulā par atkritumu statistiku. NACE 2. red. izmantos no 2008. gada (pārskata gads); ir paredzēts pārrēķināt 2004. un 2006. gada datus atbilstoši NACE 2. red. NACE pārskatīšana neietekmē turpmāk izklāstītās klasifikācijas problēmas. Atkritumu dalījums rašanās sektorā ir atkarīgs no datu vākšanas metodes. Aptuveni divas trešdaļas dalībvalstu vāc lielāko daļu datu par atkritumu rašanos tieši no tiem, kas rada atkritumus, izmantojot aptaujas vai administratīvos dokumentus. Šāda pieeja sniedz konkrētu informāciju par atkritumu avotu. Vairākums šo dalībvalstu izmanto savu uzņēmumu statistisko reģistru, lai noteiktu atkritumu radītāja NACE kodu; tādējādi tiek nodrošināta atbilstība uzņēmējdarbības statistikai. Valstīs, kur datus par atkritumu rašanos iegūst netieši no atkritumu apstrādes datiem, ir ievērojams nepareiza dalījums risks. Šādu pieeju izmanto Dānija, Vācija, Lietuva, Austrija un Malta. Tādējādi informācija par atkritumus radošo darbību tiek gūta no sekundāriem avotiem (piemēram, atkritumu savācēja, atkritumu apstrādes uzņēmuma) vai arī to jāiegūst, izmantojot citus līdzekļus (piemēram, modelējot vai izmantojot Eiropas atkritumu sarakstu[8], kurā ir informācija par atkritumu izcelsmi). Visām minētajām pieejām piemīt acīmredzami trūkumi. Mājsaimniecībās radušies atkritumi Ieviešot nošķīrumu starp ekonomisko darbību radītajiem atkritumiem un mājsaimniecībās radītiem atkritumiem, regulā aizstāj tradicionālo „sadzīves atkritumu” koncepciju. Metodikas uzdevums ir apkopot precīzu statistiku par mājsaimniecību radītiem atkritumiem, jo tos parasti savāc kopā ar atkritumiem no veikaliem, mazajiem uzņēmumiem un iestādēm. Daudzām valstīm nav tiešas informācijas par mājsaimniecību radīto atkritumu īpatsvaru; tādēļ šīm valstīm nācās noteikt mājsaimniecības atkritumu īpatsvaru, izmantojot kādu citu metodi. Divpadsmit dalībvalstis ieviesa jauno koncepciju un iesniedza rādītājus tikai par mājsaimniecību radītiem atkritumiem. Metožu klāstā bija gan mērķa apsekojumi (atkritumu analīzes), gan aptuvenas aplēses, kas saņemtas no atkritumu apsaimniekošanas uzņēmumiem vai pildizgāztuvju apsaimniekotājiem. Deviņas valstis neīstenoja jauno koncepciju. Četru valstu kvalitātes ziņojumos nebija nekādas informācijas par šo jautājumu. Tādējādi patlaban var salīdzināt tikai datus par mājsaimniecībās radītiem atkritumiem no valstīm, kuras bija izpildījušas prasību. Gaidāms, ka stāvoklis uzlabosies, kad tiks iesniegti dati par 2006. gadu, jo vairākas valstis izstrādā atbilstošas metodes. 4.3. Mērījumu kļūdas Mērījumu kļūdas var rasties, izmantojot neprecīzus pārrēķina koeficientus. Vēl joprojām izplatīta problēma ir saistīta ar pildizgāztuvēm, kas nav aprīkotas ar tilta svariem. Šādos gadījumos iesniegto rādītāju pamatā parasti ir savākšanas transportlīdzekļu tilpums, ko pārrēķina, izmantojot atkritumu vidējo blīvumu. Polijas un Lietuvas pieredze liecina, ka, izmantojot šādu pieeju, atkritumu apjoms tiek pārvērtēts, nevis novērtēts par zemu. Domājams, ka vislielākās mērījumu kļūdas attiecas uz sadzīves atkritumiem un citiem nebīstamiem atkritumiem, kas apglabāti pildizgāztuvēs. Pastāv lielāka iespēja, ka bīstami un pārstrādājami atkritumi tiek ņemti vērā finansiālu apsvērumu dēļ. Šajā ziņā datu kvalitāte pakāpeniski uzlabosies, jo vecas pildizgāztuves tiek slēgtas un jaunas tiek būvētas saskaņā ar ES tiesību aktiem. 5. Uzņēmumu slogs Respondentu slogs ir slogs, ko datu sniegšana rada uzņēmumiem, un to nosaka, pamatojoties uz respondentu faktisko skaitu un viņu slogu fiziskā izteiksmē (atbildes sniegšanai vajadzīgais laiks). Regulā par atkritumu statistiku dalībvalstis ir aicinātas samazināt šo slogu, nodrošinot piekļuvi administratīviem datiem un aptaujās neiekļaujot uzņēmumus, kuros ir mazāk nekā 10 darbinieku, ja vien šie uzņēmumi nerada ievērojamu atkritumu daudzumu. Tomēr vairākums dalībvalstu nenosaka minēto slogu fiziskā izteiksmē, tādēļ tās nevar par to sniegt ziņojumu. Piecas dalībvalstis ir informējušas, ka slogs ir no 30 minūtēm līdz piecām stundām uz vienu respondentu. Vairākums dalībvalstu tomēr apzinās uzņēmumu darba apjomu un izmanto dažādas pieejas, lai samazinātu slogu un efektīvi ievāktu datus. Būtiskākais atbalsts uzņēmumiem ir divkāršas ziņojumu sniegšanas (administratīviem un statistikas mērķiem) novēršana, izmantojot administratīvos datus un/vai saskaņojot atkritumiem veltītus apsekojumus ar attiecīgajām iestādēm (statistikas birojiem, vides ministrijām, vides aģentūrām). Administratīvie dati ir galvenais pamatmateriāls atkritumu statistikā 14 dalībvalstīs. Citas valstis izmanto administratīvos datus kā vienu no daudziem datu ieguves avotiem. Regulā iekļautā prasība atbrīvot mazos uzņēmumus no dalības apsekojumos tiek risināta dažādos veidos. Dažas valstis iekļauj mazos uzņēmumus, izmantojot izlases veida apsekojumus, un ekstrapolē rezultātus (Beļģija, Igaunija dažos sektoros, Grieķija). Vairākums valstu tomēr tos neiekļauj vispār, pilnībā neņemot vērā rādītājus (skat. 4.3. sadaļu) vai tos ekstrapolējot aplēšu modeļos uz koeficientu pamata. Valstis ir noteikušas atšķirīgas neieļaušanas robežvērtības, kas lielākoties definētas ar darbinieku skaitu vai vienā gadā radīto atkritumu daudzumu. Dažas valstis apvieno abus kritērijus, lai nodrošinātu, ka tiek ievākti dati arī par mazajiem uzņēmumiem, ja tie pārsniedz definēto atkritumu radīšanas robežvērtību. 6. Secinājumi Pirmā ziņojumu sniegšanas posma datu analīze vēl nav pabeigta, bet jau ir uzskatāmi panākumi, kas sasniegti pilnīgas un saskaņotas Eiropas atkritumu statistikas apkopošanas darbā. Jāuzsver labvēlīgā ietekme, kas ir bijusi prasībai par metodikas dokumentēšanu un kvalitātes ziņojumu datu kvalitātes vērtēšanai. Problēmas un trūkumi kļuvuši redzamāki un norāda uz jomām, kas jāuzlabo. Turklāt regula veicina atkritumu statistikas un citu statistikas jomu saskaņošanu, jo regulā paredzēta stingra prasība par to, ka jāievēro NACE ekonomisko darbību klasifikācija un jāizmanto uzņēmējdarbības statistikā piemērotās statistikas vienības. Tādējādi tā uzlabo iespējas integrēt atkritumu statistiku vides ekonomikas grāmatvedībā. 6.1. Pārmaiņas dalībvalstīs Tas, ka regula ir saistoša, ir acīmredzami stiprinājis atkritumu statistikas nozīmi dalībvalstu statistikas sistēmās. Ar regulu uzliktie pienākumi ir veicinājuši metodikas izstrādi un pārmaiņas valsts datu vākšanas sistēmās. Ņemot vērā pirmā ziņojumu sniegšanas posma pieredzi, vairākas valstis paziņoja par nodomu uzlabot datu kvalitāti un atbilstību regulas prasībām. Ja šādu pārmaiņu īstenošanai vajadzīga juridiska darbība, pasākumi, iespējams, nestāsies spēkā līdz 2008. gadam (pārskata gads). Šķiet, ka regula ir sekmējusi vispārīgo tendenci dalībvalstīs izvairīties no liekas ziņojumu sniegšanas; to var panākt datu vākšanas iestādēm sadarbojoties un racionalizējot ziņojumu sniegšanas pienākumus. Divējādā datu izmantošana administratīviem un statistikas mērķiem kļūst arvien ierastāka, tādējādi palielinot datu saskanību un samazinot respondentu slogu. 6.2. Pārskatīšanas nepieciešamība Lai gan pirmā ziņojumu sniegšanas posma iznākums apstiprināja vispārīgo pieeju, ir skaidrs, ka jāpārskata daži koncepcijas trūkumi. Dalījums atkritumu kategorijās Regulas I un II pielikumā (2. iedaļā) paredzēts, ka radušies un apstrādātie atkritumu daudzumi jāiedala atšķirīgās atkritumu kategorijās katrai datu kopai (skat. 1. tabulu). Tādējādi bija paredzēts iespējami samazināt detalizācijas pakāpi un līdz ar to dalībvalstu slogu. Pirmā ziņojumu sniegšanas posma pieredze liecina, ka koncepcijai piemīt vairāk trūkumu nekā priekšrocību un nav konstatēta dalībvalstu sloga mazināšanās. Vairākums dalībvalstu vāc daudz detalizētāku informāciju un samazina dalījumu skaitu, sagatavojot informāciju nosūtīšanai Eurostat . Galvenie negatīvie aspekti ir šādi. - Nav iespējams sagatavot bilanci par atsevišķām atkritumu kategorijām; tas būtiski kavē datu apstiprināšanu un interpretēšanu. - Dati par atkritumu apstrādi nav pietiekami detalizēti; būtiskas atkritumu plūsmas netiek iekļautas konkrētās kategorijās („citi atkritumi”). - Rezultātu atspoguļošana un paziņošana ir ļoti sarežģīta. - Atšķirīgie formāti apgrūtina darbu ar datiem un to apkopošanu. Pašreizējās pieejas vietā jāievieš kopējs dalījums gan attiecībā uz atkritumu rašanos, gan atkritumu apstrādi. I pielikuma 2. iedaļas atkritumu kategoriju detalizētāks dalījums jāizmanto par diskusijas pamatu. Atkritumu apstrādes infrastruktūras datu dalījums pa reģioniem Regulā paredzēts, ka dalībvalstis iesniedz datus par reģenerēšanas un apglabāšanas iekārtu skaitu un jaudu NUTS 2. līmenī (II pielikuma 3. iedaļa). Šāds detalizēts dalījums pa reģioniem rada ievērojamu darba slodzi gan Eurostat , gan dalībvalstīm. Detalizēta informācija reģionālā līmenī palielina konfidenciālo datu īpatsvaru, tādējādi ierobežojot izmantojamību. Minētās detalizētās informācijas lietderīgums ir jāpārskata. Dalījums atkritumu apstrādes veidos Saskaņā ar 8. iedaļas 2. punktu ziņojumu sniegšanā par atkritumu apstrādi vienā datu kategorijā iekļautas visas (10) reģenerēšanas darbības, izņemot enerģijas reģenerāciju. Turklāt prasītajos datos par atkritumu reģenerēšanas jaudu iekļautas tādas apstrādes darbības kā kompostēšana, metālu otrreizēja pārstrāde un naftas pārstrāde. Minētajos gadījumos dati nav pietiekami detalizēti, jo, lai uzraudzītu atkritumu politiku, ir vēlams saņemt informāciju par atsevišķām otrreizējās pārstrādes darbībām. Īpaši palielinās vajadzība sniegt datus, ko var izmantot rādītāju salīdzināšanai attiecībā uz nospraustajiem mērķiem. Atsevišķos gadījumos šādi mērķi var būt obligāti. Tas liecina par konsekventu datu nepieciešamību dalībvalstīs, tādēļ domājams, ka vajadzēs turpināt izstrādāt definīcijas un klasifikāciju. Visbeidzot apglabāšanas darbības (8 apstrādes veidi) ir iedalītas divās ziņojumu sniegšanas kategorijās, no kurām vienu dalībvalstis praktiski neizmanto. 7. Turpmākā rīcība Pamatojoties uz pirmo pieredzi un lai uzlabotu datu izmantojamību un kvalitāti, vienlaikus ņemto vērā uzņēmumu un valsts pārvaldes iestāžu papildizmaksas, Komisija savlaicīgi ierosinās regulas grozījumus pirms datu vākšanas par 2008. gadu (pārskata gads): - lai būtu vienāds atkritumu kategoriju dalījums attiecībā uz atkritumu rašanos un atkritumu apstrādi, saskaņojot I un II pielikuma 2. iedaļu; - lai pārskatītu II pielikumā paredzēto dalījumu pa reģioniem; - lai pārskatītu II pielikumā paredzēto dalījumu atkritumu apstrādes kategorijās, it īpaši atkritumu reģenerēšanu un atkritumu apglabāšanu. [1] OV L 332, 9.12.2002., 1. lpp., Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1893/2006 (OV L 393, 30.12.2006, 1. lpp.). [2] OV L 90, 27.3.2004., 15. lpp. [3] OV L 131, 25.5.2005., 38. lpp. [4] OV L 131, 25.5.2005., 26. lpp. [5] OV L 229, 6.9.2005., 6. lpp. [6] http://circa.europa.eu/Public/irc/dsis/pip/library?l=/wastesstatisticssregulat/manual_statistics. [7] Eurostat tīmekļa vietne, kas veltīta kvalitātes aspektiem: http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page?_pageid=2273,1,2273_47140765&_dad=portal&_schema=PORTAL. [8] Lēmums 2000/532/EK par atkritumu sarakstu, OV L 226, 6.9.2000., 3. lpp.