Komisijas ierosinātais teksts ECB ierosinātie grozījumi (1)

1. grozījums

Ierosinātās regulas 10. apsvērums

“(10) Saskaņā ar mērķiem, kas veicina iekšējā tirgus darbību, vajadzētu būt iespējai piešķirt kredītiestādei atkāpi no noteikumiem par konkrētu tirdzniecības darbību nodalīšanu, ja dalībvalsts ir pieņēmusi valsts primāros tiesību aktus līdz 2014. gada 29. janvārim (tostarp pēc tam pieņēmusi sekundāros tiesību aktus), aizliedzot kredītiestādēm, kas pieņem noguldījumus no privātpersonām un mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU), veikt ieguldījumus kā galvenajam uzņēmumam un turēt tirdzniecībai paredzētus aktīvus. Līdz ar to dalībvalstij vajadzētu būt tiesībām lūgt Komisijai piešķirt atkāpi no noteikumiem par konkrētu tirdzniecības darbību nodalīšanu attiecībā uz kredītiestādi, kurai piemēro valsts tiesību aktus, kas ir saderīgi ar minētajiem noteikumiem. Tas ļautu dalībvalstīm, kas jau ir ieviesušas primāros tiesību aktus, kuru ietekme ir līdzvērtīga šai regulai un ar to saderīga, neveikt esošo faktisko noteikumu saskaņošanu. Lai nodrošinātu to, ka valsts tiesību aktu, kā arī turpmāku īstenošanas pasākumu ietekme neapdraud iekšējā tirgus mērķi vai darbību, attiecīgās valsts tiesību aktu un saistīto uzraudzības un īstenošanas pasākumu mērķim vajadzētu būt: nodrošināt, ka kredītiestādes, kas pieņem atbilstošus noguldījumus no privātpersonām un no MVU, atbilst juridiski saistošām prasībām, kas ir līdzvērtīgas un saderīgas ar šīs regulas noteikumiem. Kompetentajai iestādei, kas uzrauga kredītiestādi, kurai piemēro attiecīgos valsts tiesību aktus, vajadzētu būt atbildīgai par atzinuma sagatavošanu, ko pievieno lūgumam par atkāpi.” “(10) Saskaņā ar mērķiem, kas veicina iekšējā tirgus darbību, vajadzētu būt iespējai piešķirt kredītiestādei atkāpi no noteikumiem par konkrētu tirdzniecības darbību nodalīšanu, ja dalībvalsts ir pieņēmusi valsts primāros tiesību aktus līdz 2014. gada 29. janvārim (tostarp pēc tam pieņēmusi sekundāros tiesību aktus), aizliedzot kredītiestādēm, kas pieņem noguldījumus no privātpersonām un mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU), veikt ieguldījumus kā galvenajam uzņēmumam un turēt tirdzniecībai paredzētus aktīvus. Līdz ar to dalībvalstij vajadzētu būt tiesībām lūgt Komisijai piešķirt atkāpi no noteikumiem par konkrētu tirdzniecības darbību nodalīšanu attiecībā uz kredītiestādi, kurai piemēro valsts tiesību aktus, kas ir saderīgi ar minētajiem noteikumiem. Tas ļautu dalībvalstīm, kas jau ir ieviesušas primāros tiesību aktus, kuru ietekme ir līdzvērtīga šai regulai un ar to saderīga, neveikt esošo faktisko noteikumu saskaņošanu. Lai nodrošinātu to, ka valsts tiesību aktu, kā arī turpmāku īstenošanas pasākumu ietekme neapdraud iekšējā tirgus mērķi vai darbību, attiecīgās valsts tiesību aktu un saistīto uzraudzības un īstenošanas pasākumu mērķim vajadzētu būt: nodrošināt, ka kredītiestādes, kas pieņem atbilstošus noguldījumus no privātpersonām un no MVU, atbilst juridiski saistošām prasībām, kas ir līdzvērtīgas un saderīgas ar šīs regulas noteikumiem. Kompetentajai iestādei, kas uzrauga kredītiestādi, kurai piemēro attiecīgos valsts tiesību aktus, vajadzētu būt atbildīgai par atzinuma sagatavošanu, ko pievieno lūgumam par atkāpi.”

Paskaidrojums: Šāda atkāpe nav saderīga ar vienlīdzīgu konkurences apstākļu izveidošanas mērķi. Turklāt šāds noteikums var radīt precedentu turpmāku atkāpes normu iekļaušanai citās likumdošanas jomās, tādējādi pasliktinot vienotā tirgus integrāciju kopumā.

2. grozījums

Ierosinātās regulas 23. apsvērums

“(23) Ja, novērtējot tirdzniecības darbības, kompetentā iestāde secina, ka tās pārsniedz konkrētus parametrus attiecībā uz relatīvo apjomu, sviru, sarežģītību, ienesīgumu, saistīto tirgus risku, kā arī savstarpēju saistību, tai būtu jāpieprasa to nodalīšana no pamata kredītiestādes, ja vien pamata kredītiestāde var kompetentajai iestādei pietiekamā mērā pierādīt, ka minētās tirdzniecības darbības neapdraud pamata kredītiestādes vai visas Savienības finanšu sistēmas finanšu stabilitāti, ņemot vērā šajā regulā izklāstītos mērķus.” “(23) Ja, novērtējot tirdzniecības darbības, kompetentā iestāde secina, ka tās pārsniedz konkrētus parametrus attiecībā uz relatīvo apjomu, sviru, sarežģītību, ienesīgumu, saistīto tirgus risku, kā arī savstarpēju saistību, un arī uzskata, ka ir apdraudēta pamata kredītiestādes finanšu stabilitāte vai visas Savienības vai tās daļas finanšu sistēmas finanšu stabilitāte, ņemot vērā šīs regulas mērķus, tai būtu jāpieprasa to nodalīšana no pamata kredītiestādes, ja vien pamata kredītiestāde var kompetentajai iestādei pietiekamā mērā pierādīt, ka minētās tirdzniecības darbības neapdraud galvenās kredītiestādes finanšu stabilitāti vai Savienības finanšu sistēmu kopumā, ņemot vērā šajā regulā izklāstītos mērķus.”

Paskaidrojums: Piedāvātās redakcijas mērķis ir nodrošināt saskaņotību starp 23. apsvērumu un 10. pantu, kurā noteikta kompetentās iestādes rīcības brīvība, ko tā īsteno, pārskatot tirdzniecības darbības un pieņemot lēmumu par nodalīšanas procedūras uzsākšanu.

3. grozījums

Ierosinātās regulas 29. apsvērums

“Neatkarīgi no nodalīšanas pamata kredītiestādēm aizvien būtu jāspēj pārvaldīt savu risku. Līdz ar to būtu jāatļauj konkrētas tirdzniecības darbības tiktāl, ciktāl to mērķis ir pamata kredītiestādes kapitāla, likviditātes un finansējuma piesardzīga uzraudzība un nerada bažas tās finanšu stabilitātei. Līdzīgi, pamata kredītiestādei būtu jāspēj saviem klientiem nodrošināt konkrētus nepieciešamos riska pārvaldības pakalpojumus. Tomēr tas būtu jādara, neradot lieku risku pamata kredītiestādei un neradot bažas par tās finanšu stabilitāti. Riska ierobežošanas darbības, kas ir atbilstošas piesardzīgai pašu riska pārvaldībai un riska pārvaldības pakalpojumu sniegšanai klientiem, var (bet nevajag) klasificēt kā riska ierobežošanas uzskaiti saskaņā ar starptautiskajiem finanšu pārskatu standartiem.” “Neatkarīgi no nodalīšanas pamata kredītiestādēm aizvien būtu jāspēj pārvaldīt savu risku. Līdz ar to būtu jāatļauj konkrētas tirdzniecības darbības tiktāl, ciktāl to mērķis ir pamata kredītiestādes kapitāla, likviditātes un finansējuma piesardzīga uzraudzība un nerada bažas tās finanšu stabilitātei. Līdzīgi, pamata kredītiestādei būtu jāspēj saviem klientiem nodrošināt konkrētus nepieciešamos riska pārvaldības pakalpojumus. Tomēr tas būtu jādara, neradot lieku risku pamata kredītiestādei un neradot bažas par tās finanšu stabilitāti. Riska ierobežošanas darbības, kas ir atbilstošas piesardzīgai pašu riska pārvaldībai un riska pārvaldības pakalpojumu sniegšanai klientiem, var (bet nevajag) klasificēt kā riska ierobežošanas uzskaiti saskaņā ar starptautiskajiem finanšu pārskatu standartiem. Ja risku un tirdzniecības darbību apjoms pārsniedz noteiktu līmeni, kompetentajai iestādei neatkarīgi no lēmuma par nodalīšanu ir Direktīvas 2013/36/ES 104. panta 1. punkta a) apakšpunktā noteiktās pilnvaras piemērot pašu kapitāla prasības, lai motivētu iestādi neuzņemties lieko risku iestādes finanšu stabilitātei vai visas Savienības vai tās daļas finanšu stabilitātei.”

Paskaidrojums: Lai nodrošinātu, ka ir ierobežoti finanšu riski, kas izriet no tirdzniecības darbībām, kompetentām iestādēm jābūt pilnvarām piemērot kapitāla prasības, ja riska un tirdzniecības darbību apjoms pārsniedz noteiktu līmeni. Šāda prasība palīdzēs pārliecināt bankas neiesaistīties pārmērīgās tirdzniecības darbībās.

4. grozījums

37.a apsvērums (jauns)

Nav teksta. “37.a) ECB tās ekskluzīvo uzdevumu, tostarp šajā Regulā noteikto uzdevumu, veikšanai ir Regulas (ES) Nr. 1024/2013 18. pantā noteiktās sankciju pilnvaras.”

Paskaidrojums: Jāpaskaidro, ka pēc ierosinātās regulas 28. panta ieviešanas dalībvalstīs ECB tās ekskluzīvo uzdevumu, tostarp šajā Regulā noteikto uzdevumu, veikšanai būs Regulas (ES) Nr. 1024/2013 18. pantā noteiktās sankciju pilnvaras. Skatīt arī šī atzinuma 6. punktu.

5. grozījums

5. pants Definīcijas

“4. “tirdzniecība savā vārdā” ir pašu kapitāla vai aizņemtas naudas izmantošana jebkāda veida darījumā, lai nopirktu, pārdotu vai citādi iegādātos jebkuru finanšu instrumentu vai preces vai no tām atbrīvotos nolūkā vienīgi gūt peļņu pašu labā, kam nav nekādas saistības ar faktisku vai turpmāku klientu darbību, vai nolūkā ierobežot struktūras risku faktiskas vai turpmākas klienta darbības rezultātā, izmantojot apakšnodaļas, nodaļas, departamentus vai atsevišķus tirgotājus, kas īpaši norīkoti šādu pozīciju ieguvei un peļņas gūšanai, tostarp izmantojot speciālas tirdzniecībai savā vārdā paredzētas tīmekļa platformas;” “4. “tirdzniecība savā vārdā” ir pašu kapitāla vai aizņemtas naudas izmantošana, reaģējot vai pamatojoties uz notiekošām vai paredzētām svārstībām tirgus vērtībās, jebkāda veida darījumā, lai nopirktu, pārdotu vai citādi iegādātos jebkuru finanšu instrumentu vai preces vai no tām atbrīvotos nolūkā vienīgi gūt peļņu pašu labā, kam nav nekādas saistības ar faktisku vai turpmāku klientu darbību, vai nolūkā ierobežot struktūras risku faktiskas vai turpmākas klienta darbības rezultātā, izmantojot apakšnodaļas, nodaļas, departamentus vai atsevišķus tirgotājus, kas īpaši norīkoti šādu pozīciju ieguvei un peļņas gūšanai, tostarp izmantojot speciālas tirdzniecībai savā vārdā paredzētas tīmekļa platformas. Šī definīcija ietver visus darījumus, kas tiek veikti peļņas gūšanas nolūkā, neatkarīgi no tā, vai šāda peļņa tiks realizēta īstermiņā vai ilgtermiņā un vai tā tiks faktiski realizēta;”

Paskaidrojums: Tirdzniecība savā vārdā, pretēji tādām citām tirdzniecības darbībām kā, piemēram, tirgus uzturēšanas darbības, tiek veikta peļņas gūšanas nolūkā, pamatojoties uz notiekošām vai paredzētām svārstībām tirgus vērtībās, uz kurām tirgotāji savā vārdā reaģē un ar kurām tie spekulē. Ierosinātie grozījumi ļaus izslēgt no definīcijas ilgtermiņa nespekulatīvos ieguldījumus akciju kapitālā (tostarp akciju turēšanu citās finanšu iestādēs – tādās kā bankas un apdrošināšanas sabiedrības).

6. grozījums

5. pants Definīcijas

“12. “tirgus uzturēšana” ir finanšu iestādes saistības regulāri un pastāvīgi nodrošināt tirgus likviditāti, paziņojot divvirzienu cenu piedāvājumu attiecībā uz konkrētu finanšu instrumentu, vai kā daļu no savas ierastās darījumdarbības, izpildot klientu sāktos rīkojumus vai atbildot uz klientu pieprasījumiem veikt tirdzniecību, bet abos gadījumos neuzņemoties faktisko tirgus risku;” “12. “tirgus uzturēšana” ir finanšu iestādes saistības regulāri un pastāvīgi nodrošināt tirgus likviditāti, paziņojot divvirzienu cenu piedāvājumu attiecībā uz konkrētu finanšu instrumentu, vai kā daļu no savas ierastās darījumdarbības, izpildot klientu sāktos rīkojumus vai atbildot uz klientu pieprasījumiem veikt tirdzniecību, vai pamatoti sagaidot klientu iespējamo darbību un ierobežojot to pozīciju risku, kas veidojas, pildot šos uzdevumus bet abos gadījumos neuzņemoties faktisko tirgus risku;”

ECB saprot, ka, pretēji tirdzniecībai savā vārdā, tirgus uzturēšana ir saistīta ar klientu darbībām un tāpēc pieder pie banku standarta darbības. Dažreiz tirgus uzturēšana notiek arī, sagaidot klientu darījumus. Tāpēc tiek ierosināts iekļaut vārdus “pamatoti sagaidot klientu iespējamo darbību” tirgus uzturēšanas darbību definīcijā. Tas nodrošina arī saskaņotību attiecībā uz tirdzniecības savā vārdā definīciju ierosinātajā regulā. Turklāt pretēji mākleru uzņēmumiem tirgu uzturošā iestāde jebkurā brīdī sedz piedāvājuma un pieprasījuma nelīdzsvarotību ar savu rezervju palīdzību, tādējādi pakļaujot riskam savu kapitālu. Tāpēc jārada iespēja tirgu uzturošajai iestādei ierobežot šīs iestādes pozīciju risku, kas rodas tirgus uzturēšanas uzdevumu pildīšanas rezultātā. Ņemot vērā to, ka “būtiska” tirgus riska jēdziens nav definēts, un turklāt nolūkā pēc iespējas tuvāk saskaņot attiecīgajos Savienības noteikumos izmantotās definīcijas, tiek ierosināts izmantot jēdzienu “ierobežot to pozīciju risku, kas veidojas, pildot šos uzdevumus” atbilstoši Regulai (ES) Nr. 236/2012.

7. grozījums

5. pants Definīcijas

Nav teksta. “23. “koncentrācija” nozīmē koncentrāciju, kas noteikta saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 139/2004.”

Paskaidrojums: Skatīt šī atzinuma 1.2. punktu.

8. grozījums

9. panta 2. punkts Pienākums pārskatīt darbības

“2. Veicot 1. punktā minēto novērtējumu, kompetentā iestāde izmanto šādus parametrus: a) tirdzniecībai turēto aktīvu relatīvais apjoms, kas izmērīts, tirdzniecībai turētos aktīvus dalot ar kopējiem aktīviem; b) tirdzniecībai turēto aktīvu svira, kas izmērīta, tirdzniecībai turētos aktīvus dalot ar 1. līmeņa pamatkapitālu; c) darījuma partnera kredītriska relatīvā nozīme, kas izmērīta, atvasināto instrumentu patieso vērtību dalot ar tirdzniecībai turēto aktīvu kopapjomu; d) tirdzniecībai turēto atvasināto instrumentu relatīvā sarežģītība, kas izmērīta, 2. un 3. līmeņa tirdzniecības atvasināto instrumentu aktīvus dalot ar tirdzniecības atvasinātajiem instrumentiem un tirdzniecībai turētajiem aktīviem; e) no tirdzniecības gūto ienākumu relatīvais ienesīgums, kas izmērīts, tirdzniecības ienākumu dalot ar neto ienākumu kopapjomu; f) tirgus riska relatīvais nozīmīgums, kas izmērīts, aprēķinot starpību starp tirdzniecības aktīviem un saistībām absolūtajā vērtībā un sadalot to ar vidējo aritmētisko starp tirdzniecības aktīviem un tirdzniecības saistībām; g) savstarpēja saistība, kas izmērīta, izmantojot Direktīvas 2013/36/ES 131. panta 18. punktā minēto metodiku; h) kredīta un likviditātes risks, ko rada saistības un garantijas, ko sniegusi pamata kredītiestāde.” “2. Veicot 1. punktā minēto novērtējumu, kompetentā iestāde izmanto šādus parametrus: a) tirdzniecībai turēto aktīvu relatīvais apjoms, kas izmērīts, tirdzniecībai turētos aktīvus dalot ar kopējiem aktīviem; b) tirdzniecībai turēto aktīvu svira, kas izmērīta, tirdzniecībai turētos aktīvus dalot ar 1. līmeņa pamatkapitālu; c) darījuma partnera kredītriska relatīvā nozīme, kas izmērīta, atvasināto instrumentu patieso vērtību dalot ar tirdzniecībai turēto aktīvu kopapjomu; d) tirdzniecībai turēto atvasināto instrumentu relatīvā sarežģītība, kas izmērīta, 2. un 3. līmeņa tirdzniecības atvasināto instrumentu aktīvus dalot ar tirdzniecības atvasinātajiem instrumentiem un tirdzniecībai turētajiem aktīviem; e) no tirdzniecības gūto ienākumu relatīvais ienesīgums, kas izmērīts, tirdzniecības ienākumu dalot ar neto ienākumu kopapjomu; f) tirgus riska relatīvais nozīmīgums, kas izmērīts, aprēķinot starpību starp tirdzniecības aktīviem un saistībām absolūtajā vērtībā un sadalot to ar vidējo aritmētisko starp tirdzniecības aktīviem un tirdzniecības saistībām; g) savstarpēja saistība, kas izmērīta, izmantojot Direktīvas 2013/36/ES 131. panta 18. punktā minēto metodiku; h) kredīta un likviditātes risks, ko rada saistības un garantijas, ko sniegusi pamata kredītiestāde.; i) tirdzniecības darbību kartogrāfija, tostarp metodes, ar ko novērtē nepieciešamību palielināt rezerves, lai apmierinātu turpmāku klientu pieprasījumu; j) atbilstības regulējums, ar ko ievieš šo regulu; k) kompensācijas shēmas tirgotājiem; l) papildu kvantitatīvie dati, tādi kā rezervju apgrozījums, riska vērtības atšķirības, peļņa un zaudējumi 1. dienā, apakšnodaļu tirdzniecības limiti un tirdzniecības darbību ģeogrāfiskā diversifikācija.”

Paskaidrojums: Skatīt šī atzinuma 3.2. punktu.

9. grozījums

9. panta 2.a punkts (jauns) Pienākums pārskatīt darbības

Nav teksta. “2.a. Kompetentā iestāde var pieprasīt visu kvantitatīvo un kvalitatīvo informāciju, ko tā uzskata par nepieciešamu tirdzniecības darbību novērtēšanai saskaņā ar 1. punktu.”

Paskaidrojums: Skatīt šī atzinuma 3.2. punktu.

10. grozījums

10. panta 1. punkts Kompetentās iestādes pilnvaras pieprasīt pamata kredītiestādei neveikt konkrētas darbības

“1. Ja kompetentā iestāde secina, ka, ņemot vērā 9. panta 1. punktā minēto novērtējumu, pastāv ierobežojumi un nosacījumi, kas saistīti ar 9. panta 2. punkta a) līdz h) apakšpunktā norādītajiem parametriem un precizēti 5. punktā minētajā deleģētajā aktā, un līdz ar to tā uzskata, ka ir apdraudēta pamata kredītiestādes vai Savienības finanšu sistēmas finanšu stabilitāte kopumā, ņemot vērā 1. pantā minētos mērķus, ne vēlāk kā divus mēnešus pēc minētā novērtējuma pabeigšanas tā sāk procedūru, kuras rezultātā pieņem lēmumu, kā minēts 3. punkta apakšpunktā.” “1. Ja kompetentā iestāde secina, ka, ņemot vērā 9. panta 1. punktā minēto novērtējumu, pastāv ierobežojumi un nosacījumi, kas saistīti ar 9. panta 2. punkta a) līdz h) apakšpunktā norādītajiem parametriem un precizēti 5. punktā minētajā deleģētajā aktā, un līdz ar to tā uzskata, ka ir apdraudēta pamata kredītiestādes finanšu stabilitāte vai visas Savienības vai tās daļas finanšu sistēmas finanšu stabilitāte kopumā, ņemot vērā 1. pantā minētos mērķus, ne vēlāk kā divus mēnešus pēc minētā novērtējuma pabeigšanas tā sāk procedūru, kuras rezultātā pieņem lēmumu, kā minēts 3. punkta apakšpunktā.”

Paskaidrojums: Ierosinātā tehniskā grozījuma mērķis ir novērst jebkādu atlikušo neskaidrību, kas var rasties vārdu “līdz ar to” izmantošanas dēļ, ņemot vērā to, ka kompetentajām iestādēm jebkurā gadījumā jānovērtē finanšu stabilitātes apdraudējums pat gadījumos, kad ir ievēroti robežvērtību parametri. Turklāt papildu rādītāju pierādījumi arī jānorāda kompetentās iestādes lēmumā (sk. tālāk šī atzinuma 3.2. punktu).

11. grozījums

10. panta 2. punkts Kompetentās iestādes pilnvaras pieprasīt pamata kredītiestādei neveikt konkrētas darbības

“2. Ja nepastāv 1. punktā minētie ierobežojumi un nosacījumi, kompetentā iestāde tomēr var sākt procedūru, kuras rezultātā pieņem lēmumu, kā minēts 3. punkta trešajā daļā, kurā secināts, ka, ņemot vērā 9. panta 1. punktā minēto novērtējumu, jebkura tirdzniecības darbība, izņemot tirdzniecību ar atvasinātajiem instrumentiem, kas nav instrumenti, kas atļauti saskaņā ar 11. un 12. pantu, ko veic pamata kredītiestāde, apdraud pamata kredītiestādes vai visas Savienības finanšu sistēmas finanšu stabilitāti, ņemot vērā 1. pantā minētos mērķus.” “2. Ja nepastāv 1. punktā minētie ierobežojumi un nosacījumi, kompetentā iestāde tomēr var sākt procedūru, kuras rezultātā pieņem lēmumu, kā minēts 3. punkta trešajā daļā, kurā secināts, ka, ņemot vērā 9. panta 1. punktā minēto novērtējumu, jebkura tirdzniecības darbība, izņemot tirdzniecību ar atvasinātajiem instrumentiem, kas nav instrumenti, kas atļauti saskaņā ar 11. un 12. pantu, ko veic pamata kredītiestāde, apdraud pamata kredītiestādes vai visas Savienības vai tās daļas finanšu sistēmas finanšu stabilitāti, ņemot vērā 1. pantā minētos mērķus.”

Paskaidrojums: Tiek ierosināts, ka kompetentās iestādes lēmuma pamatā ir visas Savienības vai tās daļas finanšu stabilitātes apdraudējums.

12. grozījums

10. panta 3. punkts Kompetentās iestādes pilnvaras pieprasīt pamata kredītiestādei neveikt konkrētas darbības

“3. Kompetentā iestāde paziņo pamata kredītiestādei par saviem secinājumiem, kas minēti 1. vai 2. punktā, un sniedz pamata kredītiestādei iespēju iesniegt rakstiskus komentārus divu mēnešu laikā kopš paziņošanas datuma. Ja pamata kredītiestāde pirmajā daļā minētajā termiņā kompetentajai iestādei nav pierādījusi, ka iemesli, kā rezultātā tika pieņemts lēmums, nav pamatoti, kompetentā iestāde pieņem lēmumu, kas adresēts pamata kredītiestādei, kurā lūdz tai neveikt minētajos secinājumos precizētās tirdzniecības darbības. Kompetentā iestāde norāda iemeslus savam lēmumam un par to publiski paziņo. Šā panta 1. punkta nolūkā, ja kompetentā iestāde nolemj ļaut pamata kredītiestādei veikt minētās tirdzniecības darbības, tā arī norāda šāda lēmuma iemeslus un tos publiski paziņo. Šā panta 2. punkta nolūkā, ja kompetentā iestāde nolemj atļaut pamata kredītiestādei veikt tirdzniecības darbības, kompetentā iestāde pieņem lēmumu, kas šādā nolūkā adresēts pamata kredītiestādei. Pirms tiek pieņemts kāds no šajā punktā minētajiem lēmumiem, kompetentā iestāde konsultējas ar EBI par iemesliem, kas ir paredzētā lēmuma pamatā, un par šāda lēmuma potenciālo ietekmi uz Savienības finanšu stabilitāti un iekšējā tirgus darbību. Kompetentā iestāde arī paziņo EBI par savu galīgo lēmumu. Kompetentā iestāde pieņem savu galīgo lēmumu divu mēnešu laikā pēc tam, kad ir saņēmusi pirmajā daļā minētos rakstiskos komentārus.” “3. Kompetentā iestāde paziņo pamata kredītiestādei par saviem secinājumiem, kas minēti 1. vai 2. punktā, un sniedz pamata kredītiestādei iespēju iesniegt rakstiskus komentārus divu mēnešu laikā kopš paziņošanas datuma. Ja pamata kredītiestāde pirmajā daļā minētajā termiņā kompetentajai iestādei nav pierādījusi, ka attiecīgās tirdzniecības darbības neapdraud pamata kredītiestādes finanšu stabilitāti vai visas Savienības vai tās daļas finanšu sistēmas finanšu stabilitāti iemesli, kā rezultātā tika pieņemts lēmums, nav pamatoti, kompetentā iestāde pieņem lēmumu, kas adresēts pamata kredītiestādei, kurā lūdz tai neveikt minētajos secinājumos precizētās tirdzniecības darbības. Kompetentā iestāde norāda iemeslus savam lēmumam un par to publiski paziņo. Šā panta 1. punkta nolūkā, ja kompetentā iestāde nolemj ļaut pamata kredītiestādei veikt minētās tirdzniecības darbības, tā arī norāda šāda lēmuma iemeslus un tos publiski paziņo. Šā panta 2. punkta nolūkā, ja kompetentā iestāde nolemj atļaut pamata kredītiestādei veikt tirdzniecības darbības, kompetentā iestāde pieņem lēmumu, kas šādā nolūkā adresēts pamata kredītiestādei. Kompetentā iestāde var īpaši pilnvarot pamata kredītiestādi veikt tādas tirgus uzturēšanas darbības, kas neapdraud pamata kredītiestādes finanšu stabilitāti vai visas Savienības vai tās daļas finanšu sistēmas finanšu stabilitāti. Pirms tiek pieņemts kāds no šajā punktā minētajiem lēmumiem, kompetentā iestāde konsultējas ar EBI par iemesliem, kas ir paredzētā lēmuma pamatā, un par šāda lēmuma potenciālo ietekmi uz Savienības finanšu stabilitāti un iekšējā tirgus darbību. Kompetentā iestāde arī paziņo EBI par savu galīgo lēmumu. Kompetentā iestāde pieņem savu galīgo lēmumu divu mēnešu laikā pēc tam, kad ir saņēmusi pirmajā daļā minētos rakstiskos komentārus.”

Tiesiskās noteiktības un saskaņotības nolūkā tiek ierosināts, ka šīs normas tekstam jāatspoguļo ierosinātās regulas 23. apsvērums. Tām tirgus uzturēšanas darbībām, kuras turpina veikt pamata kredītiestāde, jāatbilst ierosinātās regulas mērķiem. It īpaši šādu darbību rezultātā nedrīkst tikt izveidotas bankas, kas ir pārāk lielas vai pārāk savstarpēji saistītas, lai būtu pieļaujams to bankrots, un šādas darbības nedrīkst ietvert savā vārdā, aizbildinoties ar tirgus uzturēšanu, veiktās tirdzniecības darbības, kas var ar laiku apdraudēt finanšu stabilitāti. Tāpēc būtu noderīgi precizēt, ka kompetentā iestāde var pilnvarot pamata kredītiestādi veikt tās tirgus uzturēšanas darbības, kas neapdraud pamata kredītiestādes finanšu stabilitāti vai visas Savienības vai tās daļas finanšu sistēmas finanšu stabilitāti (sk. tālāk šī atzinuma 3.3. punktu).

13. grozījums

10. panta 5. punkts Kompetentās iestādes pilnvaras pieprasīt pamata kredītiestādei neveikt konkrētas darbības

“Komisija [OP insert the correct date by 6 mēnešus pēc šīs regulas publicēšanas] pieņem deleģētos aktus saskaņā ar 35. pantu, lai: (..) b) precizētu, kāda veida vērtspapīrošana netiek uzskatīta par apdraudējumu pamata kredītiestādes vai visas Savienības finanšu sistēmas finanšu stabilitātei attiecībā uz katru no šādiem aspektiem: (..)” “Komisija [OP insert the correct date by 6 mēnešus pēc šīs regulas publicēšanas] pieņem deleģētos aktus saskaņā ar 35. pantu, lai: (..) b) precizētu, kāda veida vērtspapīrošana netiek uzskatīta par apdraudējumu pamata kredītiestādes vai visas Savienības vai tās daļas finanšu sistēmas finanšu stabilitātei attiecībā uz katru no šādiem aspektiem: (..)”

Paskaidrojums: Tiek ierosināts, ka Komisijas deleģētā akta pamatā ir apsvērums, ka visas Savienības vai tās daļas finanšu stabilitātes apdraudējums nepastāv.

14. grozījums

11. pants Pašu kredītriska piesardzīga pārvaldība

“1. Pamata kredītiestāde, uz kuru attiecas 10. panta 3. punktā minētais lēmums, var veikt tirdzniecības darbības tiktāl, ciktāl to mērķis ir vienīgi sava kapitāla, likviditātes un finansējuma piesardzīga pārvaldība. Kā daļu no sava kapitāla, likviditātes un finansējuma piesardzīgas pārvaldības pamata kredītiestāde var izmantot vienīgi procentu likmju atvasinātos instrumentus, ārvalstu valūtas atvasinātos instrumentus un kredītu atvasinātos instrumentus, kas ir atbilstoši centrālā darījumu partnera tīrvērtei, lai ierobežotu savu vispārējo bilances risku. Pamata kredītiestāde pierāda kompetentajai uzraudzības iestādei, ka riska ierobežošana ir paredzēta, lai samazinātu (un tā uzskatāmi samazina vai būtiski novērš) konkrētus, nosakāmus riskus, ko rada pamata kredītiestādes atsevišķas vai apkopotas pozīcijas. (..)” “1. Neaizskarot 10. panta 3. punktā minēto kompetentās iestādes lēmumu, P pamata kredītiestāde, uz kuru attiecas 10. panta 3. punktā minētais lēmums, var veikt arī tirdzniecības darbības tiktāl, ciktāl to mērķis ir vienīgi sava kapitāla, likviditātes un finansējuma piesardzīga pārvaldība. Kā daļu no sava kapitāla, likviditātes un finansējuma piesardzīgas pārvaldības pamata kredītiestāde var izmantot vienīgi procentu likmju atvasinātos instrumentus, ārvalstu valūtas atvasinātos instrumentus un kredītu atvasinātos instrumentus, kas ir atbilstoši centrālā darījumu partnera tīrvērtei, lai ierobežotu savu vispārējo bilances risku. Pamata kredītiestāde pierāda kompetentajai uzraudzības iestādei, ka riska ierobežošana ir paredzēta, lai samazinātu (un tā uzskatāmi samazina vai būtiski novērš) konkrētus, nosakāmus riskus, ko rada pamata kredītiestādes atsevišķas vai apkopotas pozīcijas. (..)”

Paskaidrojums: Ierosināto izmaiņu mērķis ir precizēt, ka lēmumā par nodalīšanu tiks minētas visas tās darbības, kuras pamata kredītiestāde drīkst turpināt.

15. grozījums

12. pants Riska pārvaldības pakalpojumu sniegšana klientiem

“1. Pamata kredītiestāde, uz kuru attiecas 10. panta 3. punktā minētais lēmums, var pārdot procentu likmju atvasinātos instrumentus, ārvalstu valūtas atvasinātos instrumentus, kredītu atvasinātos instrumentus, emisijas kvotu atvasinātos instrumentus un preču atvasinātos instrumentus, kas ir atbilstoši centrālā darījumu partnera tīrvērtei, un emisiju kvotas saviem klientiem, kas nav finanšu iestādes, 5. panta 19. punkta otrajā un trešajā ievilkumā minētajām finanšu sabiedrībām, apdrošināšanas sabiedrībām un institūcijām, kas nodrošina arodpensijas kapitāla izmaksas, ja ir izpildīti šādi nosacījumi: a) vienīgais pārdošanas mērķis ir ierobežot procentu likmju risku, ārvalstu valūtas risku, kredītrisku, preču risku vai emisiju kvotu risku; b) pamata kredītiestādes pašu kapitāla prasības, lai pozicionētu risku, ko rada atvasinātie instrumenti un emisiju kvotas, nepārsniedz tās kopējā riska kapitāla prasības daļu, kas jāprecizē Komisijas deleģētā aktā saskaņā ar 2. punktu. Ja b) apakšpunktā minētā prasība nav izpildīta, pamata kredītiestāde nedrīkst pārdot atvasinātos instrumentus un emisiju kvotas, ne iekļaut tās bilancē. (..)” “1. Neaizskarot 10. panta 3. punktā minēto kompetentās iestādes lēmumu, P pamata kredītiestāde, uz kuru attiecas 10. panta 3. punktā minētais lēmums, var arī pārdot procentu likmju atvasinātos instrumentus, ārvalstu valūtas atvasinātos instrumentus, kredītu atvasinātos instrumentus, emisijas kvotu atvasinātos instrumentus un preču atvasinātos instrumentus, kas ir atbilstoši centrālā darījumu partnera tīrvērtei, un emisiju kvotas saviem klientiem, kas nav finanšu iestādes, 5. panta 19. punkta otrajā un trešajā ievilkumā minētajām finanšu sabiedrībām, apdrošināšanas sabiedrībām un institūcijām, kas nodrošina arodpensijas kapitāla izmaksas, ja ir izpildīti šādi nosacījumi: a) vienīgais pārdošanas mērķis ir ierobežot procentu likmju risku, ārvalstu valūtas risku, kredītrisku, preču risku vai emisiju kvotu risku; b) pamata kredītiestādes pašu kapitāla prasības, lai pozicionētu risku, ko rada atvasinātie instrumenti un emisiju kvotas, nepārsniedz tās kopējā riska kapitāla prasības daļu, kas jāprecizē Komisijas deleģētā aktā saskaņā ar 2. punktu. Ja b) apakšpunktā minētā prasība nav izpildīta, pamata kredītiestāde nedrīkst pārdot atvasinātos instrumentus un emisiju kvotas, ne iekļaut tās bilancē. (..)”

Paskaidrojums: Ierosināto izmaiņu mērķis ir precizēt, ka lēmumā par nodalīšanu tiks minētas visas tās darbības, kuras pamata kredītiestāde drīkst turpināt.

16. grozījums

19. pants Kompetento iestāžu un attiecīgo noregulējuma iestāžu sadarbība

“2. Veicot novērtējumu saskaņā ar 9. pantu un pieprasot pamata kredītiestādei neveikt konkrētas darbības saskaņā ar 10. pantu, kompetentā iestāde ņem vērā visus iesāktos vai iepriekšējos noregulējamības novērtējumus, ko veikusi jebkura attiecīgā noregulējuma iestāde saskaņā ar Direktīvas [Banku sanācijas un noregulējuma direktīvas] 13. un 13.a pantu. 3. Kompetentā iestāde sadarbojas ar attiecīgo noregulējuma iestādi un apmainās ar attiecīgo informāciju, ko uzskata par nepieciešamu savu pienākumu veikšanai. 4. Kompetentā iestāde nodrošina, ka pasākumi, kas noteikti saskaņā ar šo nodaļu, atbilst pasākumiem, kuri noteikti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1024/2013 13.b pantu, Regulas Nr. [VNM] 8. panta 9. punktu, Direktīvas [Banku sanācijas un noregulējuma direktīvas] 13. pantu, 13.a pantu, 14. un 15. pantu, ka arī Direktīvas 2013/36/ES 104. pantu.” “2. Veicot novērtējumu saskaņā ar 9. pantu un pieprasot pamata kredītiestādei neveikt konkrētas darbības saskaņā ar 10. pantu, kompetentā iestāde ņem vērā visus iesāktos vai iepriekšējos noregulējamības novērtējumus, ko veikusi jebkura attiecīgā noregulējuma iestāde saskaņā ar Direktīvas [Banku sanācijas un noregulējuma direktīvas] 13. un 13.a pantu. Attiecīgās noregulējuma iestādes konstatējums vien, ka būtiski noregulējamības šķēršļi nepastāv, nav uzskatāms par pietiekamu norādi uz to, ka 10. panta 3. punktā minētie secinājumi nav attaisnoti. 3. Kompetentā iestāde sadarbojas ar attiecīgo noregulējuma iestādi un apmainās ar attiecīgo informāciju, ko uzskata par nepieciešamu savu pienākumu veikšanai, tostarp ar to iestāžu sarakstu, uz kurām attiecas šīs regulas darbības joma. 4. Kompetentā iestāde nodrošina, ka pasākumi, kas noteikti saskaņā ar šo nodaļu, ir saderīgi ar atbilst pasākumiem, kuri noteikti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1024/2013 13.b pantu, Regulas Nr. [VNM] 8. panta 9. punktu, Direktīvas [Banku sanācijas un noregulējuma direktīvas] 13. pantu, 13.a pantu, 14. un 15. pantu, ka arī Direktīvas 2013/36/ES 104. pantu.”

Paskaidrojums: Skatīt šī atzinuma 5. punktu. Kompetento iestāžu un attiecīgo noregulējuma iestāžu sadarbībai jānodrošina, ka attiecīgās noregulējuma iestādes tiek informētas par to iestāžu sarakstu, par kurām saskaņā ar ierosināto regulu var tikt pieņemts lēmums par nodalīšanu.

17. grozījums

21. pants Atkāpe no III nodaļā noteiktajām prasībām

“1. Pēc dalībvalsts lūguma Komisija var piešķirt atkāpi no šīs nodaļas prasībām kredītiestādei, kas pieņem noguldījumus no privātpersonām un MVU, kurai piemēro valsts primāros tiesību aktus, kuri pieņemti līdz 2014. gada 29. janvārim, ja valsts tiesību akti atbilst šādām prasībām: a) to mērķis ir novērst finanšu spriedzi vai bankrotu un sistēmisku risku, kas minēts 1. pantā; b) tie neļauj kredītiestādēm, kas pieņem atbilstošus noguldījumus no privātpersonām un MVU, iesaistīties regulētos darījumos ar ieguldījumiem kā galvenajam uzņēmumam un turēt tirdzniecībai paredzētus aktīvus; tomēr valsts tiesību aktos var noteikt ierobežotus izņēmumus, lai ļautu kredītiestādēm, kas pieņem noguldījumus no privātpersonām un MVU, veikt riska mazināšanas darbības nolūkā piesardzīgi pārvaldīt savu kapitālu, likviditāti un finansējumu un nodrošināt ierobežotus riska pārvaldības pakalpojumus klientiem; c) ja kredītiestāde, kas pieņem atbilstošus noguldījumus no privātpersonām un MVU, pieder grupai, tā nodrošina, ka kredītiestāde ir juridiski nodalīta no grupas struktūrām, kas iesaistās regulētos darījumos ar ieguldījumiem kā galvenais uzņēmums vai tur tirdzniecībai paredzētus aktīvus, un ja valsts tiesību aktos ir precizēts šādi: i) kredītiestāde, kas pieņem atbilstošus noguldījumus no privātpersonām un MVU, spēj pieņemt lēmumus neatkarīgi no pārējām grupas struktūrām; ii) kredītiestādei, kas pieņem atbilstošus noguldījumus no privātpersonām un MVU, ir vadības struktūra, kas ir neatkarīga no pārējām grupas struktūrām un no pašas kredītiestādes; iii) kredītiestāde, kas pieņem atbilstošus noguldījumus no privātpersonām un MVU, pati par sevi piemēro kapitāla un likviditātes prasības; iv) kredītiestāde, kas pieņem atbilstošus noguldījumus no privātpersonām un MVU, nedrīkst slēgt līgumus vai veikt darījumus ar pārejām grupas struktūrām, kas nav pēc noteikumiem līdzīgas tām, kas minētas 13. panta 7. punktā. 2. Dalībvalsts, kas vēlas iegūt atkāpi kredītiestādei, kurai piemēro attiecīgos valsts tiesību aktus, nosūta Komisijai pieprasījumu par atkāpi, kam pievieno pozitīvu atzinumu, ko izsniegusi kompetentā iestāde, kas uzrauga kredītiestādi, uz kuru attiecas pieprasījums piešķirt atkāpi. Minētajā lūgumā nodrošina visu nepieciešamo informāciju valsts tiesību aktu novērtēšanai un precizē kredītiestādes, attiecībā uz kurām pieprasa atkāpi. Ja Komisija uzskata, ka tās rīcībā nav visa vajadzīgā informācija, tā divos mēnešos pēc pieprasījuma saņemšanas sazinās ar attiecīgo dalībvalsti un norāda, kāda papildu informācija ir nepieciešama. Tiklīdz Komisijai ir visa informācija, ko tā uzskata par vajadzīgu atkāpes pieprasījuma novērtēšanai, tā viena mēneša laikā paziņo dalībvalstij, kura ir iesniegusi pieprasījumu, vai tā ir apmierināta ar iesniegto informāciju. Piecu mēnešu laikā pēc otrajā daļā minētā paziņojuma izsniegšanas Komisija pēc apspriešanās ar EBI par iemesliem, kas ir tās paredzētā lēmuma pamatā, un par šāda lēmuma iespējamo ietekmi uz Savienības finanšu stabilitāti un iekšējā tirgus darbību, pieņem īstenošanas lēmumu, apgalvojot, ka valsts tiesību akti ir nesaderīgi ar šo nodaļu, un piešķir atkāpi kredītiestādēm, kas ir norādītas 1. punktā minētajā lūgumā. Ja Komisija plāno paziņot, ka valsts tiesību akti ir nesaderīgi, un neplāno piešķirt atkāpi, tā sīki izklāsta savus iebildumus un dalībvalstij, kas iesniegusi lūgumu, nodrošina iespēju iesniegt rakstiskus komentārus viena mēneša laikā kopš dienas, kad Komisija ir paziņojusi par saviem iebildumiem. Komisija trīs mēnešu laikā no iesniegšanas termiņa beigām pieņem īstenošanas lēmumu, ar ko piešķir vai noraida atkāpi. Ja tiek grozīti valsts tiesību akti, dalībvalsts par grozījumiem paziņo Komisijai. Komisija var pārskatīt trešajā daļā minēto īstenošanas lēmumu. Ja valsts tiesību akti, kas nav paziņoti par nesaderīgiem ar šo nodaļu, vairāk neattiecas uz kredītiestādi, kam ir piešķirta atkāpe no šīs nodaļas prasībām, attiecībā uz minēto kredītiestādi šādu atkāpi atsauc. Komisija paziņo EBI par saviem lēmumiem. EBI publicē to kredītiestāžu sarakstu, kurām ir piešķirta atkāpe saskaņā ar šo pantu. Minēto sarakstu nepārtraukti atjaunina.” “1. Pēc dalībvalsts lūguma Komisija var piešķirt atkāpi no šīs nodaļas prasībām kredītiestādei, kas pieņem noguldījumus no privātpersonām un MVU, kurai piemēro valsts primāros tiesību aktus, kuri pieņemti līdz 2014. gada 29. janvārim, ja valsts tiesību akti atbilst šādām prasībām: a) to mērķis ir novērst finanšu spriedzi vai bankrotu un sistēmisku risku, kas minēts 1. pantā; b) tie neļauj kredītiestādēm, kas pieņem atbilstošus noguldījumus no privātpersonām un MVU, iesaistīties regulētos darījumos ar ieguldījumiem kā galvenajam uzņēmumam un turēt tirdzniecībai paredzētus aktīvus; tomēr valsts tiesību aktos var noteikt ierobežotus izņēmumus, lai ļautu kredītiestādēm, kas pieņem noguldījumus no privātpersonām un MVU, veikt riska mazināšanas darbības nolūkā piesardzīgi pārvaldīt savu kapitālu, likviditāti un finansējumu un nodrošināt ierobežotus riska pārvaldības pakalpojumus klientiem; c) ja kredītiestāde, kas pieņem atbilstošus noguldījumus no privātpersonām un MVU, pieder grupai, tā nodrošina, ka kredītiestāde ir juridiski nodalīta no grupas struktūrām, kas iesaistās regulētos darījumos ar ieguldījumiem kā galvenais uzņēmums vai tur tirdzniecībai paredzētus aktīvus, un ja valsts tiesību aktos ir precizēts šādi: i) kredītiestāde, kas pieņem atbilstošus noguldījumus no privātpersonām un MVU, spēj pieņemt lēmumus neatkarīgi no pārējām grupas struktūrām; ii) kredītiestādei, kas pieņem atbilstošus noguldījumus no privātpersonām un MVU, ir vadības struktūra, kas ir neatkarīga no pārējām grupas struktūrām un no pašas kredītiestādes; iii) kredītiestāde, kas pieņem atbilstošus noguldījumus no privātpersonām un MVU, pati par sevi piemēro kapitāla un likviditātes prasības; iv) kredītiestāde, kas pieņem atbilstošus noguldījumus no privātpersonām un MVU, nedrīkst slēgt līgumus vai veikt darījumus ar pārejām grupas struktūrām, kas nav pēc noteikumiem līdzīgas tām, kas minētas 13. panta 7. punktā. 2. Dalībvalsts, kas vēlas iegūt atkāpi kredītiestādei, kurai piemēro attiecīgos valsts tiesību aktus, nosūta Komisijai pieprasījumu par atkāpi, kam pievieno pozitīvu atzinumu, ko izsniegusi kompetentā iestāde, kas uzrauga kredītiestādi, uz kuru attiecas pieprasījums piešķirt atkāpi. Minētajā lūgumā nodrošina visu nepieciešamo informāciju valsts tiesību aktu novērtēšanai un precizē kredītiestādes, attiecībā uz kurām pieprasa atkāpi. Ja Komisija uzskata, ka tās rīcībā nav visa vajadzīgā informācija, tā divos mēnešos pēc pieprasījuma saņemšanas sazinās ar attiecīgo dalībvalsti un norāda, kāda papildu informācija ir nepieciešama. Tiklīdz Komisijai ir visa informācija, ko tā uzskata par vajadzīgu atkāpes pieprasījuma novērtēšanai, tā viena mēneša laikā paziņo dalībvalstij, kura ir iesniegusi pieprasījumu, vai tā ir apmierināta ar iesniegto informāciju. Piecu mēnešu laikā pēc otrajā daļā minētā paziņojuma izsniegšanas Komisija pēc apspriešanās ar EBI par iemesliem, kas ir tās paredzētā lēmuma pamatā, un par šāda lēmuma iespējamo ietekmi uz Savienības finanšu stabilitāti un iekšējā tirgus darbību, pieņem īstenošanas lēmumu, apgalvojot, ka valsts tiesību akti ir nesaderīgi ar šo nodaļu, un piešķir atkāpi kredītiestādēm, kas ir norādītas 1. punktā minētajā lūgumā. Ja Komisija plāno paziņot, ka valsts tiesību akti ir nesaderīgi, un neplāno piešķirt atkāpi, tā sīki izklāsta savus iebildumus un dalībvalstij, kas iesniegusi lūgumu, nodrošina iespēju iesniegt rakstiskus komentārus viena mēneša laikā kopš dienas, kad Komisija ir paziņojusi par saviem iebildumiem. Komisija trīs mēnešu laikā no iesniegšanas termiņa beigām pieņem īstenošanas lēmumu, ar ko piešķir vai noraida atkāpi. Ja tiek grozīti valsts tiesību akti, dalībvalsts par grozījumiem paziņo Komisijai. Komisija var pārskatīt trešajā daļā minēto īstenošanas lēmumu. Ja valsts tiesību akti, kas nav paziņoti par nesaderīgiem ar šo nodaļu, vairāk neattiecas uz kredītiestādi, kam ir piešķirta atkāpe no šīs nodaļas prasībām, attiecībā uz minēto kredītiestādi šādu atkāpi atsauc. Komisija paziņo EBI par saviem lēmumiem. EBI publicē to kredītiestāžu sarakstu, kurām ir piešķirta atkāpe saskaņā ar šo pantu. Minēto sarakstu nepārtraukti atjaunina.”

Paskaidrojums: Skatīt šī atzinuma 4. punktu un 1. grozījuma paskaidrojumu.

18. grozījums

22. panta 3.a punkts (jauns) Noteikumi, kas reglamentā robežvērtību aprēķināšanu

Nav teksta. “3.a. 3. panta 1. punkta b) apakšpunkta nolūkos iestāžu, kuras iepriekšējā gada laikā ir veikušas koncentrāciju, robežvērtību aprēķins divus gadus pirms koncentrācijas jāveic, pamatojoties uz apvienoto iestāžu apvienotajiem grāmatvedības pārskatiem.”

Paskaidrojums: Kredītiestāžu koncentrācijas – piemēram, apvienošanās – gadījumā, kuras rezultātā uzreiz tiek izveidota viena kredītiestāde, uz kuru attiecas ierosinātās regulas darbības joma, to kredītiestāžu, kas ietilpst koncentrācijā, apvienotie rādītāji divus gadus pirms koncentrācijas izveidošanas jānovērtē, lai noteiktu, vai jaunā kredītiestāde ir sasniegusi robežvērtības. Skatīt arī 7. grozījumu.

19. grozījums

22. panta 4. punkts Noteikumi, kas reglamentā robežvērtību aprēķināšanu

“4. Līdz [OP insert the correct date by 12 mēnešus no šīs regulas publicēšanas] kompetentā iestāde nosaka kredītiestādes un grupas, kurām piemēro šo regulu saskaņā ar 3. pantu un nekavējoties par tām paziņo EBI. Pēc tam, kad EBI ir saņēmusi informāciju no kompetentās iestādes, EBI nekavējoties publicē pirmajā daļā minēto sarakstu. Minēto sarakstu nepārtraukti atjaunina.” “4. Līdz [OP insert the correct date by 12 mēnešus no šīs regulas publicēšanas] kompetentā iestāde ikgadēji nosaka kredītiestādes un grupas, kurām piemēro šo regulu saskaņā ar 3. pantu un nekavējoties par tām paziņo EBI. Pēc tam, kad EBI ir saņēmusi informāciju no kompetentās iestādes, EBI nekavējoties publicē pirmajā daļā minēto sarakstu. Minēto sarakstu nepārtraukti atjaunina.”

Paskaidrojums: Šī grozījuma mērķis ir nodrošināt, ka kredītiestāžu saraksts saskaņā ar ierosināto regulu tiek atjaunināts, jo iestādes dati vai struktūra laika gaitā mainās.

20. grozījums

28. panta 4. punkts Administratīvās sankcijas un pasākumi

“4. Dalībvalstis saskaņā ar valstu tiesību aktiem piešķir kompetentajām iestādēm pilnvaras piemērot vismaz šādas administratīvās sankcijas un citus pasākumus, ja ir izdarīti 1. punktā minētie pārkāpumi: a) izdot rīkojumu, ar kuru par pārkāpumu atbildīgajai personai prasa pārtraukt nelikumīgu rīcību un atturēties no šādas rīcības atkārtošanas; b) pārkāpuma rezultātā gūtās peļņas vai novērsto zaudējumu atdošana, ciktāl to var noteikt; c) izdot publisku paziņojumu, kurā norāda atbildīgo personu un pārkāpuma būtību; d) anulēt vai apturēt atļauju; e) uz pagaidu laiku aizliegt fiziskai personai, ko uzskata par atbildīgu, veikt pārvaldības pienākumus struktūrā, kas minēta 3. pantā; f) ja ir izdarīti atkārtoti pārkāpumi, noteikt pastāvīgu aizliegumu fiziskai personai, ko uzskata par atbildīgu, veikt pārvaldības pienākumus struktūrā, kas minēta 3. pantā; g) noteikt administratīvo finansiālo sankciju maksimālo summu, kas ir vismaz trīs reizes lielāka par pārkāpuma dēļ gūtās peļņas vai novērsto zaudējumu summu, ja to var aprēķināt; h) privātpersonas gadījumā – maksimālās administratīvās finansiālās sankcijas vismaz 5 000 000 euro apmērā vai atbilstošu vērtību attiecīgās valsts valūtā dalībvalstī, kur euro nav oficiālā valūta šīs regulas spēkā stāšanās dienā; i) attiecībā uz juridiskām personām maksimālās administratīvās finansiālās sankcijas vismaz 10 procentu apmērā no juridiskās personas kopējā gada apgrozījuma saskaņā ar jaunākajiem pieejamajiem pārskatiem, kurus apstiprinājusi vadības struktūra; ja juridiskā persona ir mātesuzņēmums vai mātesuzņēmuma meitasuzņēmums, kam ir jāsagatavo konsolidētie finanšu pārskati saskaņā ar Direktīvu 2013/34/ES, attiecīgais kopējas gada apgrozījums ir kopējais gada apgrozījums vai attiecīgais ienākumu veids saskaņā ar attiecīgo uzskaites režīmu atbilstīgi jaunākajiem pieejamajiem konsolidētajiem pārskatiem, kuru apstiprinājusi galvenā mātesuzņēmuma vadības struktūra. Dalībvalstis var noteikt, ka kompetentajām iestādēm tiek piešķirtas citas pilnvaras piemērot sankcijas papildus šajā punktā minētajām un var noteikt plašāku sankciju jomi un augstāku sankciju līmeni par šajā punktā minēto sankciju līmeni.” “4. Dalībvalstis saskaņā ar valstu tiesību aktiem piešķir kompetentajām iestādēm pilnvaras piemērot vismaz šādas administratīvās sankcijas un citus pasākumus, ja ir izdarīti 1. punktā minētie pārkāpumi: a) izdot rīkojumu, ar kuru par pārkāpumu atbildīgajai personai prasa pārtraukt nelikumīgu rīcību un atturēties no šādas rīcības atkārtošanas; b) pārkāpuma rezultātā gūtās peļņas vai novērsto zaudējumu, kurus kompetentā iestāde novērtē kā gūtus vai novērstus pārkāpuma rezultātā, atdošana, ciktāl to var noteikt; c) izdot publisku paziņojumu, kurā norāda atbildīgo personu un pārkāpuma būtību; d) anulēt vai apturēt atļauju; e) uz pagaidu laiku aizliegt fiziskai personai, ko uzskata par atbildīgu, veikt pārvaldības pienākumus struktūrā, kas minēta 3. pantā; f) ja ir izdarīti atkārtoti pārkāpumi, noteikt pastāvīgu aizliegumu fiziskai personai, ko uzskata par atbildīgu, veikt pārvaldības pienākumus struktūrā, kas minēta 3. pantā; g) administratīvās finansiālās sankcijas pārkāpuma rezultātā gūtā ieguvuma summas divkāršā apmērā, ja šādu ieguvumu var aprēķināt; h) privātpersonas gadījumā – administratīvās finansiālās sankcijas līdz 5 000 000 euro apmērā vai atbilstošu vērtību attiecīgās valsts valūtā dalībvalstī, kur euro nav oficiālā valūta šīs regulas spēkā stāšanās dienā; i) juridiskās personas gadījumā – administratīvās finansiālās sankcijas līdz 10 procentu apmērā no kopējā gada apgrozījuma, tostarp bruto ienākumiem, kas sastāv no uzņēmuma iepriekšējā pārskata gada procentu ienākumiem un līdzīgiem ienākumiem, ienākumiem no akcijām un citiem mainīgā vai nemainīgā ienesīguma vērtspapīriem un saņemtām komisijas naudām un maksām saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 316. pantu. g) noteikt administratīvo finansiālo sankciju maksimālo summu, kas ir vismaz trīs reizes lielāka par pārkāpuma dēļ gūtās peļņas vai novērsto zaudējumu summu, ja to var aprēķināt; h) privātpersonas gadījumā – maksimālās administratīvās finansiālās sankcijas vismaz 5 000 000 euro apmērā vai atbilstošu vērtību attiecīgās valsts valūtā dalībvalstī, kur euro nav oficiālā valūta šīs regulas spēkā stāšanās dienā; i) attiecībā uz juridiskām personām maksimālās administratīvās finansiālās sankcijas vismaz 10 procentu apmērā no juridiskās personas kopējā gada apgrozījuma saskaņā ar jaunākajiem pieejamajiem pārskatiem, kurus apstiprinājusi vadības struktūra; ja juridiskā persona ir mātesuzņēmums vai mātesuzņēmuma meitasuzņēmums, kam ir jāsagatavo konsolidētie finanšu pārskati saskaņā ar Direktīvu 2013/34/ES, attiecīgais kopējas gada apgrozījums ir kopējais gada apgrozījums vai attiecīgais ienākumu veids saskaņā ar attiecīgo uzskaites režīmu atbilstīgi jaunākajiem pieejamajiem konsolidētajiem pārskatiem, kuru apstiprinājusi galvenā mātesuzņēmuma vadības struktūra. Dalībvalstis var noteikt, ka kompetentajām iestādēm tiek piešķirtas citas pilnvaras piemērot sankcijas papildus šajā punktā minētajām un var noteikt plašāku sankciju jomi un augstāku sankciju līmeni par šajā punktā minēto sankciju līmeni.”

Paskaidrojums: Nepieciešams ir arī saskaņot ierosinātajā direktīvā noteikto finansiālo sankciju līmeni ar Direktīvu 2013/36/ES. Skatīt šī atzinuma 6. punktu.

21. grozījums

28. panta 6. punkts (jauns) Administratīvās sankcijas un pasākumi

Nav teksta. “6. 1. punktā minētā pārkāpuma gadījumā ECB kā kompetentā iestāde var piemērot Regulas (ES) Nr. 1024/2013 18. pantā noteiktās sankcijas.”

Paskaidrojums: Skatīt šī atzinuma 6. punktu.

22. grozījums

29. pants Uzraudzības pilnvaru un sankciju īstenošana

“1. Dalībvalstis nodrošina, ka, nosakot administratīvo sankciju veidu un līmeni un citus pasākumus, kompetentās iestādes ņem vērā visus attiecīgos apstākļus, tostarp, vajadzības gadījumā: a) pārkāpuma smagumu un ilgumu; b) personas, kas ir atbildīga par pārkāpumu, atbildības pakāpi; c) personas, kas ir atbildīga par pārkāpumu, finansiālo stāvokli, ņemot vērā šādus faktorus kā kopējais apgrozījums, ja attiecīgā persona ir juridiskā persona, vai gada ienākumu apjoms, ja attiecīgā persona ir fiziskā persona; d) personas, kas ir atbildīga par pārkāpumu, gūtās peļņas vai novērsto zaudējumu nozīmīgumu, ciktāl tos var noteikt; e) par pārkāpumu atbildīgās personas sadarbības līmeni ar kompetento iestādi, neskarot vajadzību nodrošināt attiecīgās personas gūto ienākumu vai novērsto zaudējumu atdošanu; f) personas, kas ir atbildīga par pārkāpumu, iepriekš izdarītos pārkāpumus; g) par pārkāpumu atbildīgās personas veiktos pasākumus, lai novērstu to atkārtošanu; h) pārkāpuma jebkādas iespējamas sistēmiskas sekas.” “1. Dalībvalstis nodrošina, ka, nosakot administratīvo sankciju veidu un līmeni un citus pasākumus, kompetentās iestādes ņem vērā visus attiecīgos apstākļus, tostarp, vajadzības gadījumā: a) pārkāpuma smagumu un ilgumu; b) personas, kas ir atbildīga par pārkāpumu, atbildības pakāpi; c) personas, kas ir atbildīga par pārkāpumu, finansiālo stāvokli, ņemot vērā šādus faktorus kā kopējais apgrozījums, ja attiecīgā persona ir juridiskā persona, vai gada ienākumu apjoms, ja attiecīgā persona ir fiziskā persona; d) personas, kas ir atbildīga par pārkāpumu, gūtās peļņas vai novērsto zaudējumu, kurus kompetentā iestāde novērtē kā gūtus vai novērstus, nozīmīgumu, ciktāl tos var noteikt; e) par pārkāpumu atbildīgās personas sadarbības līmeni ar kompetento iestādi, neskarot vajadzību nodrošināt attiecīgās personas gūto ienākumu vai novērsto zaudējumu atdošanu; f) personas, kas ir atbildīga par pārkāpumu, iepriekš izdarītos pārkāpumus; g) par pārkāpumu atbildīgās personas veiktos pasākumus, lai novērstu to atkārtošanu; h) pārkāpuma jebkādas iespējamas sistēmiskas sekas.”

Paskaidrojums: Skatīt šī atzinuma 6. punktu.

23. grozījums

34. pants Pārskatīšana

“Komisija regulāri uzrauga šajā regulā paredzēto noteikumu ietekmi attiecībā uz 1. pantā minēto mērķu sasniegšanu un uz Savienības finanšu sistēmas stabilitāti kopumā, ņemot vērā tirgus struktūras tendences, kā arī to struktūru attīstību un darbības, uz kurām attiecas šī regula, un sagatavo atbilstīgus priekšlikumus. Minētajā pārskatīšanā jo īpaši veltīs uzmanību 3. pantā minēto robežvērtību piemērošanai un 6. pantā paredzētā aizlieguma efektivitātei, 8. pantā minēto darbību jomai un 9. pantā izklāstīto parametru piemērotībai. Līdz 2020. gada 1. janvārim un regulāri pēc tam Komisija, ņemot vērā kompetento iestāžu viedokļus, iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu, tostarp par iepriekšminētajiem jautājumiem, attiecīgā gadījumā pievienojot tiesību akta priekšlikumu.” “Komisija regulāri uzrauga šajā regulā paredzēto noteikumu ietekmi attiecībā uz 1. pantā minēto mērķu sasniegšanu un uz Savienības finanšu sistēmas stabilitāti kopumā, ņemot vērā tirgus struktūras tendences, kā arī to struktūru attīstību un darbības, uz kurām attiecas šī regula, un sagatavo atbilstīgus priekšlikumus. Minētajā pārskatīšanā jo īpaši veltīs uzmanību 3. pantā minēto robežvērtību atbilstībai un piemērošanai un 6. pantā paredzētā aizlieguma efektivitātei, tostarp atbrīvojumu no 6. pantā noteiktā aizlieguma, 8. pantā minēto darbību jomai un 9. pantā izklāstīto parametru piemērotībai. Līdz 2020. gada 1. janvārim un regulāri pēc tam Komisija, ņemot vērā kompetento iestāžu viedokļus, iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu, tostarp par iepriekšminētajiem jautājumiem, attiecīgā gadījumā pievienojot tiesību akta priekšlikumu.”