Īpašais ziņojums Nr. 6/2013 “Vai dalībvalstis un Komisija ir lietderīgi izmantojušas finanšu līdzekļus, īstenojot lauku ekonomikas dažādošanas pasākumus”





GLOSĀRIJS Asis : lauku attīstība 2007.–2013. gada plānošanas periodā tiek īstenota saskaņā ar trim tematiskajām asīm, kas atbilst saskaņotām lauku attīstības pasākumu grupām, kā arī vienu horizontālo asi, kas veltīta Leader pieejai (Leader ass). Aizstāšana : pakāpe, kādā viens ar publiskā sektora atbalstu veicināts pasākums tiek kompensēts, samazinot pasākumu kādā citā vietā. ELFLA : Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai. FTE : pilnslodzes ekvivalents, vienība, ar kuru mēra personu — darba ņēmēju — nodarbinātību un kura dod iespēju salīdzināt šīs personas pat tad, ja to darba stundu skaits nedēļā ir atšķirīgs. Šo vienību iegūst, salīdzinot darba ņēmēja vidējo nostrādāto stundu skaitu ar pilna darba laika darba ņēmēja vidējo nostrādāto stundu skaitu. GVA : bruto pievienotā vērtība. Kopienas stratēģiskās pamatnostādnes : pamatojoties uz tām, Padome nosaka Eiropas Savienības prioritātes Eiropas Lauksaimniecības fondam lauku attīstībai (ELFLA). Tas veido sasaisti ar Lisabonas Eiropadomē un Gēteborgas Eiropadomē izvirzītajiem mērķiem un iestrādā tos lauku attīstības politikā. Galvenā ideja ir nodrošināt lauku attīstības saskaņotību ar citiem ES politikas virzieniem, īpaši kohēzijas un vides jomā, un papildināt jaunās kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) īstenošanu un ar to saistīto pārstrukturēšanu. LAP : Lauku attīstības programma, plānošanas dokuments, ko sagatavojusi dalībvalsts un apstiprinājusi Komisija, lai plānotu un īstenotu ES lauku attīstības politiku. LAP var sagatavot gan reģionālā, gan valsts līmenī. Liekā palīdzība : gadījumi, kad subsidēto projektu varētu pilnīgi vai daļēji īstenot bez dotācijas atbalsta. Pasākums : atbalsta shēma politikas īstenošanai. Pasākumā formulēti to projektu noteikumi, kurus var finansēt katras ass ietvaros. Plānošanas periods : daudzgadu pamatprogramma ES politikas — piemēram, lauku attīstības politikas — plānošanai un īstenošanai; pašreizējais lauku attīstības periods ietver 2007.–2013. gadu. VSP : Valsts stratēģijas plāns ir dokuments, ko sagatavojusi dalībvalsts, kura nodrošina, ka Kopienas atbalsts lauku attīstībai ir saskaņā ar Kopienas stratēģiskajām pamatnostādnēm un ir saskaņotas Kopienas, valsts un reģionālās prioritātes. Valsts stratēģijas plāns ir atsauces instruments, kad tiek plānotas ELFLA programmas. To īsteno ar lauku attīstības programmu starpniecību. VUNS : Vienotā uzraudzības un novērtēšanas sistēma 311. pasākums : pasākums "ar lauksaimniecību nesaistītu darbību dažādošanai". 312. pasākums : "mikrouzņēmumiem paredzēts uzņēmumu dibināšanas un attīstības" pasākums. 313. pasākums : pasākums "tūrisma aktivitāšu veicināšanai" KOPSAVILKUMS I. ES lauku attīstības politika ir paredzēta, lai risinātu lauku problēmas, piemēram, tādas kā iedzīvotāju skaita samazināšanās, šauras ekonomiskās iespējas un bezdarbs. Tā sniedz finansējumu izaugsmes, nodarbinātības un ilgtspējīgas attīstības atbalstam lauku apvidos. II. Vienas no trim ES lauku attīstības politikas tematiskajām asīm mērķis ir dzīves kvalitātes uzlabošana lauku apvidos un lauku ekonomikas dažādošana; to pazīst kā trešo asi. Saskaņā ar šo asi lauku ekonomikas dažādošanai ir paredzēti trīs īpaši pasākumi: - nelauksaimniecisku aktivitāšu dažādošana (311. pasākums); - atbalsts mikrouzņēmumu radīšanai un attīstībai, veicinot uzņēmējdarbību un attīstot saimnieciskas struktūras (312. pasākums); un - tūrisma aktivitāšu veicināšana (313. pasākums). III. Šiem pasākumiem paredzētais ES budžets 2007.–2013. gada laikposmam ir 5 miljardi EUR. Šo ES finansējumu papildina plānotie 2 miljardi EUR no valstu līdzekļiem. IV. Palāta pārbaudīja, vai Komisija un dalībvalstis ir lietderīgi izmantojušas finanšu līdzekļus, īstenojot lauku ekonomikas dažādošanas pasākumus. Palāta jo īpaši novērtēja, vai šie trīs pasākumi bija plānoti un īstenoti tā, lai sniegtu efektīvu ieguldījumu izaugsmē un darbavietu radīšanā, un vai finansēšanai bija izraudzīti visefektīvākie un vislietderīgākie projekti. Turklāt Palāta novērtēja, vai pieejamā uzraudzības un novērtēšanas informācija sniedz ticamus, pilnīgus un savlaicīgus datus par pasākumu rezultātiem. V. Palāta secina, ka Komisija un dalībvalstis kopumā ir tikai daļēji lietderīgi izmantojušas finanšu līdzekļus lauku ekonomikas dažādošanas pasākumiem, jo atbalsts netika regulāri piešķirts projektiem, kas bija visvairāk piemēroti pasākumu mērķu sasniegšanai. Tas notika tāpēc, ka trūka skaidri formulētu vajadzību pēc intervences pasākumiem vai īpašu LAP paredzētu mērķu. Tika pieņemti pārāk plaši formulēti attiecināmības kritēriji, kas neaprobežojās ar projektiem, kuri bija visvairāk piemēroti, lai panāktu dažādošanu, kā arī atlases kritēriji, saskaņā ar kuriem netika izvēlēti visefektīvākie projekti, vai arī atlases kritēriji vispār netika piemēroti. Pārāk bieži, un jo īpaši plānošanas perioda sākumā, projektu atlasi vairāk motivēja vajadzība iztērēt piešķirtos budžeta līdzekļus nekā pašu projektu kvalitāte. Dažās dalībvalstīs tika finansēti visi atbilstīgie projekti, ja bija pieejami pietiekami budžeta līdzekļi, neatkarīgi no projektu novērtējuma. VI. Dalībvalstis pietiekamā mērā nemazināja liekās palīdzības un aizstāšanas riskus, tādējādi nenodrošinot vislietderīgāko resursu izmantojumu. Dalībvalstu veiktās izdevumu pamatotības pārbaudes pietiekamā mērā nemazināja pārāk lielu izmaksu risku, un bija sastopami pārmērīga administratīvā sloga gadījumi attiecībā uz pieteikumu iesniedzējiem, kā arī kavēšanās ar maksājumiem. VII. Trūka efektīvas uzraudzības un pasākumu novērtējuma, tādējādi pastāv reāls risks, ka netiks uzzināti projektiem piešķirtā finansējuma rezultāti. ES stratēģiskā prioritāte — darbavietu radīšana — netika mērķtiecīgi virzīta, un trūka aktīvas pārvaldības, kad kļuva skaidrs, ka paredzētie mērķi netiks sasniegti. VIII. Palāta tāpēc ieteica, ka: - lauku attīstības programmās (LAP) dalībvalstīm ir skaidri jānorāda, kā un kāpēc publiskā intervence ieguldījumu pasākumos, kas nav saistīti ar lauksaimniecību, palīdzēs novērst, piemēram, tirgus nepilnības, ko izraisījuši šķēršļi nodarbinātībai un izaugsmei. Saistībā ar šīm vajadzībām dalībvalstīm jānosaka konkrēti un izmērāmi mērķi. Komisijai jāapstiprina tikai tās LAP, kas piedāvā motivētas un visaptverošas stratēģijas ar skaidru pamatojumu, kurš parāda, kādā veidā politikas intervence dos ieguldījumu stratēģisko mērķu īstenošanā — radīt izaugsmes nosacījumus un nodarbinātības iespējas; - dalībvalstīm ir jāizstrādā un konsekventi jāpiemēro kritēriji, lai savu īpašo mērķu sasniegšanai nodrošinātu visefektīvāko un ilgtspējīgāko projektu atlasi. Komisijai jānodrošina, ka šie kritēriji tiek pareizi un konsekventi piemēroti, ne tikai nepietiekama budžeta gadījumā; - Komisijai un dalībvalstīm jāveicina paraugprakse attiecībā uz liekās palīdzības un aizstāšanas riska mazināšanu. Komisijai jāmudina dalībvalstis pieņemt tādu praksi, saskaņā ar kuru ieguldījumu izdevumi būtu attiecināmi tikai no dotācijas apstiprināšanas dienas; - Komisijai jānodrošina, lai dalībvalstīm būtu efektīvas sistēmas izmaksu pamatotības pārbaudēm; - Komisijai un dalībvalstīm jānodrošina, ka par nākamo plānošanas periodu tiek iegūta būtiska un ticama informācija, lai atvieglotu pasākumu pārvaldību un uzraudzību un parādītu, kādā apmērā attiecīgais atbalsts palīdz īstenot ES prioritātes. Darbavietu radīšanas mērķiem jābūt reāli sasniedzamiem, un izveidotās darbavietas precīzi jāuzrauga; visā plānošanas periodā pasākumi ir labāk jāpārvalda, jo īpaši tad, ja kļūst skaidrs, ka izvirzītie mērķi netiks sasniegti; - Komisijai un dalībvalstīm jāpieliek lielākas pūles, lai mazinātu administratīvo slogu un nodrošinātu, ka maksājumi tiek veikti saprātīgā laikposmā. IEVADS 1. ES lauku attīstības politika ir paredzēta, lai risinātu lauku problēmas, piemēram, tādas kā iedzīvotāju skaita samazināšanās, šauras ekonomiskās iespējas un bezdarbs. Tā sniedz finansējumu izaugsmes, nodarbinātības un ilgtspējīgas attīstības atbalstam lauku apvidos. 2. ES lauku attīstības politika 2007.–2013. gadam ir koncentrēta uz trim tēmām (pazīstamas kā "tematiskās asis"). Tās ir: 1. ass — lauksaimniecības un mežsaimniecības nozares konkurētspējas uzlabošana; 2. ass — vides un lauku ainavas uzlabošana; 3. ass — dzīves kvalitātes uzlabošana lauku apvidos un lauku ekonomikas dažādošanas veicināšana [1]. 3. Astoņiem pasākumiem, kas tiek atbalstīti saskaņā ar 3. asi, ir noteikti šādi mērķi [2]: "dažādot lauksaimniecības aktivitātes nelauksaimniecisku aktivitāšu virzienā un attīstīt nelauksaimnieciskas nozares, veicināt nodarbinātību, uzlabot pamatpakalpojumus, tostarp vietējo piekļuvi informācijas un komunikāciju tehnoloģijām (IKT), un veikt investīcijas, padarot lauku apvidus pievilcīgākus, lai apturētu ekonomisku un sociālu lejupslīdi un lauku iedzīvotāju skaita samazināšanos [..]". 4. Lai īstenotu vienu no 3. ass mērķiem — ES mērķi dažādot lauku ekonomiku —, ir paredzēti trīs īpaši pasākumi: i) nelauksaimniecisku aktivitāšu dažādošana (311. pasākums); ii) atbalsts mikrouzņēmumu radīšanai un attīstībai, veicinot uzņēmējdarbību un attīstot saimnieciskas struktūras (312. pasākums), un iii) tūrisma aktivitāšu veicināšana (313. pasākums). 5. Kopienas stratēģiskajās pamatnostādnēs, kuras pieņēma Padome [3], ir noteiktas Eiropas Savienības prioritātes, kuras finansē Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA). Šajās pamatnostādnēs ir izklāstīts, kādus mērķus paredzēts sasniegt, izmantojot 3. asij atvēlēto finansējumu: "Resursiem, kas saskaņā ar 3. asi paredzēti [..], būtu jāveicina galvenā prioritāte — jaunu darba iespēju un izaugsmes nosacījumu radīšana [..]." Pamatnostādnēs ir formulēta stratēģiskā pieeja, kas jāievēro dalībvalstīm, izstrādājot savus valsts stratēģijas plānus (VSP) un pēc tam savas lauku attīstības programmas (LAP) 2007.–2013. gadam. Saskaņā ar Lisabonas stratēģiju gaidāmais ieguldījums izaugsmē un darbavietu izveidē lauku apvidos bija atspoguļots arī piemērošanas noteikumu rezultātu rādītājos [4]. 6. Dažādošanas pasākumi kā daļa no lauku attīstības politikas ir pakļauti Komisijas un dalībvalstu kopīgai pārvaldības sistēmai. LAP ierosina dalībvalstis, un tās apstiprina Komisija. Pēc tam dalībvalstis atlasa projektus, kuriem, pamatojoties uz iesniegtajām programmām, piešķir finansējumu. 1. attēlā parādīts, kā tiesiskais regulējums ietekmē finansējuma piešķiršanu dažādošanas projektiem. 1. ATTĒLS +++++ TIFF +++++ 7. ES ir plānojusi izdot šiem pasākumiem 5 miljardus EUR 2007.–2013. gadā, kā arī tiem piešķirti vēl 2 miljardi EUR no dalībvalstu fondiem. Tā kā pieprasījuma līmenis atsevišķiem pasākumiem bija zemāks nekā cerēts, plānotais finansējums šiem pasākumiem plānošanas perioda laikā dažās dalībvalstīs tika samazināts par kopējo summu 0,3 miljardi EUR (sk. I pielikumu). 8. Finansējums tiek nodrošināts kā dotācijas iesniegto projektu atbalstam, un tādā veidā tas papildina finansējumu, ko projektos iegulda dotāciju saņēmēji. Tipiski projektu veidi, kurus finansē saskaņā ar 3. ass pasākumiem, ir šādi: 311. pasākums: pakalpojumi (viesu nami, kas piedāvā naktsmītni un brokastis, lauku tūrisms, izglītība un sociāli pasākumi lauku saimniecībās utt.), amatniecība (podniecība, vietējo produktu ražošana utt.) un tirdzniecības pasākumi (veikalu izveide, kuri sadarbojas ar lauku saimniecībām, kas savu produkciju [5] pārdod tiešā veidā pircējiem utt.). 312. pasākums: attīstības atbalsts eksistējošiem mikrouzņēmumiem vai personām, kas dibinās jaunus mikrouzņēmumus (mazāk par 10 darbiniekiem un apgrozījums, kas mazāks par 2 miljoniem EUR) nozarē, kura nav saistīta ar lauksaimniecību. 313. pasākums: tūrisma infrastruktūras — apmeklētājiem paredzētu ēku un/vai atrakciju aprīkojuma, izklaidei paredzētu ēku un aprīkojuma — būvniecība vai atjaunošanas darbi, tūrisma produkcijas izstrāde un tirdzniecība, tūrisma tirgus stratēģijas un informācijas materiālu izstrāde. 9. 1. izcēlumā ir sniegti to Palātas revidēto projektu piemēri, kurus finansē saskaņā ar minētajiem trim dažādošanas pasākumiem. 10. Revidēto projektu kopējās izmaksas svārstījās no EUR 10000 līdz 3 miljoniem EUR, un publiskā sektora atbalsts svārstījās no EUR 2500 līdz 1,1 miljonam EUR. Šiem pasākumiem Regulā (EK) Nr. 1698/2005 nebija noteikta ne maksimālā attaisnotā jeb attiecināmā summa, ne maksimālā atļautā atbalsta intensitātes likme. Saskaņā ar vispārīgajiem valsts atbalsta noteikumiem dalībvalstis nosaka atbalsta likmi un maksimālo attiecināmo summu savās LAP. 1. IZCĒLUMS TO IEGULDĪJUMU VEIDU PIEMĒRI, KURUS FINANSĒ SASKAŅĀ AR DAŽĀDOŠANAS PASĀKUMIEM +++++ TIFF +++++ © Eiropas Revīzijas palāta +++++ TIFF +++++ © Eiropas Revīzijas palāta +++++ TIFF +++++ © Eiropas Revīzijas palāta REVĪZIJAS TVĒRUMS UN PIEEJA 11. Palāta centās novērtēt, vai revidētie pasākumi bija plānoti un īstenoti tā, lai nauda tiktu izdota rentabli, un vai finansētie projekti, kurus revidēja, sasniedza pasākumiem izvirzītos mērķus. Palāta novērtēja arī to, vai pasākumu rezultāti tiek uzraudzīti un vērtēti tādā veidā, kas ļautu dalībvalstīm un Komisijai atklāt radušās problēmas un reaģēt uz tām, kā arī sniegt objektīvu informāciju par pasākumu rezultātiem. 12. Revīzijā Palāta centās rast atbildi uz šādu jautājumu: Vai dalībvalstis un Komisija ir lietderīgi izmantojušas finanšu līdzekļus, īstenojot lauku ekonomikas dažādošanas pasākumus? Galvenie apakšjautājumi bija šādi: vai dažādošanas pasākumi ir plānoti un tiek īstenoti tā, lai dotu efektīvu ieguldījumu izaugsmē un darbavietu radīšanā; vai riski attiecībā uz pasākumu lietderību un saimnieciskumu tika pietiekamā mērā mazināti un vai faktiski tika finansēti efektīvi un lietderīgi projekti. 13. Revīzijas notika Komisijā, un tika apmeklētas arī sešas dalībvalstis (Čehijas Republika, Francijā — Akvitānija, Itālijā — Kampānija, Polija, Zviedrija (Vesterjētlande) un Apvienotā Karaliste — (Jorkšīra un Hambera)) [6], un revīzija attiecās uz pasākumu plānošanu un īstenošanu, pabeigto projektu rezultātiem, kā arī uz dažādošanas pasākumu finansiālā atbalsta uzraudzību. Tā ietvēra dokumentu kopuma izskatīšanu par 129 projektiem, kuri attiecās uz visiem trim dažādošanas pasākumiem. Tika apmeklēti 57 projektu objekti un analizēta to dokumentācija, kā arī intervēti atbalsta saņēmēji. 72 projektus pārbaudīja, izskatot to dokumentāciju. APSVĒRUMI PIRMĀ DAĻA. VAI DAŽĀDOŠANAS PASĀKUMI IR PLĀNOTI UN TIEK ĪSTENOTI TĀ, LAI DOTU EFEKTĪVU IEGULDĪJUMU IZAUGSMĒ UN DARBAVIETU RADĪŠANĀ 14. "3. ass pasākumiem ir jādod ieguldījums galvenajā prioritātē — nodarbinātības iespēju nodrošināšanā lauku apvidos, atbalstot ar lauksaimniecību nesaistītu nodarbošanos un pakalpojumus. Tā ir atbilde uz ekonomiskās un sociālās lejupslīdes tendencēm daudzās Eiropas daļās, kā arī uz lauku iedzīvotāju skaita samazināšanos. Dažādošana ir nepieciešama izaugsmei, nodarbinātībai un lauku apvidu ilgtspējīgai attīstībai, tādējādi nodrošinot labāku teritoriālo līdzsvaru gan ekonomiskā, gan sociālajā ziņā..." [7] 15. Dalībvalstīm ir jāformulē savas strukturālās un teritoriālās vajadzības, nosakot skaidrus un konkrētus mērķus [8] savās LAP atbilstoši to VSP. Tad tām ir jāīsteno pasākumi, kas vērsti uz šo mērķu sasniegšanu. 16. Lai dalībvalstu politika būtu efektīva un mērķtiecīga, tām jāizprot gan nodarbinātības un izaugsmes virzītājspēks lauku apvidos, gan šķēršļi tā ceļā. Tām ir arī jānodrošina skaidrs intervences pamatojums, norādot, kādā veidā publiskais finansējums var palīdzēt, piemēram, novērst tirgus nepilnības. Dalībvalstīm ir arī jāprecizē rezultāti, kurus tās plāno sasniegt (kādā veidā dažādošana var sniegt un sniegs ieguldījumu ilgtspējīgā izaugsmē un kādas pārmaiņas jāpanāk), tādējādi nodrošinot skaidru sistēmu un skaidras pamatnostādnes pastāvīgai programmas vadībai (piemēram, nosakot, kādi uzlabojumi jāveic, kad tas būs nepieciešams). 17. Palāta pārskatīja ES tiesību aktus un dalībvalstu sistēmas, procedūras un dokumentus, lai pārliecinātos, vai dažādošanas pasākumu plānošana un īstenošanas rezultātā tika lietderīgi finansēti tādi efektīvi projekti, kas risina prioritāros izaugsmes un darbavietu izveides jautājumus. Revīzijā it īpaši pārbaudīja, vai dalībvalstīm ir pamatojums, kas pierāda, ka pasākumiem ir vajadzīga valsts intervence, vai tās ir noteikušas skaidrus mērķus un būtiskus attiecināmības kritērijus, kā arī izveidojušas efektīvas atlases procedūras. Turklāt revīzijā tika novērtēts, kā, spriežot pēc sasniegtajiem rezultātiem, Komisija un dalībvalstis pārvalda pasākumus. IZRAUDZĪTIE MĒRĶI BIJA PĀRĀK PLAŠI UN NE VIENMĒR BIJA SAISTĪTI AR NOSACĪJUMIEM RADĪT IZAUGSMES UN NODARBINĀTĪBAS IESPĒJAS 18. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1698/2005 16. pantu [9] revidētajās valstu/reģionālajās LAP bija patiešām norādītas vairākas lauku ekonomikas stiprajās un vājajās puses. Tomēr dalībvalstu LAP un citi plānošanas dokumenti nesniedza dziļāku šo problēmu cēloņu analīzi, lai norādītu, kādam jābūt šīs intervences mērķim [10] (sk. 2. izcēlumu). 19. Lai gan pārbaudītajās LAP bija apzināti daži potenciāli ieguvumi, kurus varētu dot 311., 312. un 313. pasākums, nevienā no tām nebija formulēts skaidrs intervences pamatojums attiecībā uz identificētajām vajadzībām, īpašiem mērķiem un pasākumiem, kas vajadzīgi, lai sasniegtu šos mērķus. Piemēram, Zviedrijas LAP bija minētas vairākas jomas, kurās būtu vajadzīga valsts intervence, lai panāktu lauku ekonomikas dažādošanu un atbalstītu izaugsmi (novēršot šķēršļus sieviešu līdzdalībai, izveidojot kredītu garantiju asociācijas utt.), bet tajā nebija noteikti īpaši mērķi, nedz arī īpaši pasākumu veidi, kas finansējami, lai apmierinātu šīs vajadzības. 2. IZCĒLUMS LAP PIEMĒRS, KURĀ NAV SKAIDRI PIERĀDĪTA VAJADZĪBA FINANSĒT DAŽĀDOŠANAS PASĀKUMUS Apvienotā Karaliste — Anglija. Saskaņā ar LAP katram reģionam, kad tiek īstenoti šie pasākumi, jāpievērš īpaša uzmanība sliktiem ekonomiskiem rezultātiem un nepilnībām. Jorkšīras un Hamberas Reģionālajā īstenošanas plānā ir paskaidrots, ka reģionā ir mazāks skaits dažādotu saimniecību nekā vidēji valstī, bet tajā nekas nav teikts par nepieciešamību vairāk dažādot lauku ekonomiku gan lauku saimniecību ienākumu ziņā, gan to dzīvotspējas, ieņēmumu svārstību vai citu faktoru ziņā, nedz arī pamatots, kāpēc šajā reģionā ir mazāk dažādības un kā publiska intervence varētu palīdzēt. 20. Visu revidēto valstu/reģionālo LAP definētie mērķi, izņemot vienu piemēru Itālijā (sk. 21. punktu), bija tik vispārīgi un nenoteikti, ka valsts un reģionālās pārvaldes iestādes nespēja izstrādāt izmērāmus mērķus (sk. 3. izcēlumu). Tāpēc katra pasākuma ieguldījumu darbības mērķu sasniegšanā mērīja tikai ar uzraudzības rādītāju mērķiem, kas bija formulēti ES Vienotajā uzraudzības un novērtēšanas sistēmā [11]. Taču šie mērķi bija noteikti, aprēķinot gaidāmos rezultātus, kas balstās uz plānoto izdevumu apjomu, nevis vispirms uz vēlamajiem rezultātiem, kuri ir jāiegūst, lai apmierinātu kādu vajadzību vai sasniegtu kādu mērķi, un pēc tam — uz aprēķiniem, cik lielā mērā ar pieejamo finansējumu tas sasniedzams. 21. 311. pasākums Itālijā — Kampānijā bija izņēmums, jo tam bija noteikts īpašs mērķis — "veicināt lauku saimniecības locekļu pilnīgu nodarbinātību", papildus pievienojot kvantitatīvu rādītāju (t. i., plānu): "lauku saimniecības locekļu skaitu, kas atrod darbu atbalstītajos pasākumos". 3. IZCĒLUMS DAŽĀDOŠANAS PASĀKUMU PĀRĀK PLAŠI FORMULĒTU MĒRĶU PIEMĒRS Čehijas Republikā līdzīgi mērķi tika noteikti visiem trijiem pasākumiem: "lauksaimniecības pasākumu dažādošana ar lauksaimniecību nesaistītajā ražošanā, ar lauksaimniecību nesaistītas produkcijas izstrāde un atbalsts darbavietu izveidei", " lauku ekonomikas dažādošana", "dzīves kvalitātes uzlabošana lauku apvidos un lauku ekonomikas dažādošana." Šie mērķi ir ņemti no Regulas (EK) Nr. 1698/2005 preambulas 46. apsvēruma bez turpmāka precizējuma, un tie ir vispārīgi un nenoteikti. Piemēram, mērķis "lauku ekonomikas dažādošana" nenorāda to pašreizējās situācijas uzlabojumu apmēru, kurus ar pasākumu paredzēts sasniegt, un tāpēc tam nav iespējams piemērot kvalitatīvus un kvantitatīvus rādītājus. Polijas LAP 313. pasākuma (tūrisms) mērķi integrētā pasākuma sistēmā [12] bija aprakstīti vispārīgi: "Pasākums uzlabos dzīves apstākļus lauku apvidos". "Tas sniegs ieguldījumu lauku iedzīvotāju identitātes attīstībā". "Tas sniegs ieguldījumu [..] lauku apvidu raksturīguma [..] saglabāšanā [..]." Šis vispārīgais formulējums nekonkretizē, kādu ieguldījumu šis pasākums sniegs tūrisma attīstībā. 22. Tas, ka revidētās dalībvalstis un reģioni nav skaidri formulējuši, ko vēlas sasniegt, norāda uz stratēģiju, ko nosaka pieprasījums un nevis mērķi. Līdz ar to daudz dažādu pasākumu un nozaru saglabā tiesības uz atbalstu, bet pastāv risks, ka atbalsts pietiekamā mērā neatbildīs apzinātajām vajadzībām un nenovērsīs strukturālos trūkumus (intervences pamatojums), kas cita starpā rada šķēršļus izaugsmei un darbavietu izveidei. KOMISIJA APSTIPRINĀJA LAUKU ATTĪSTĪBAS PROGRAMMAS, NERAUGOTIES UZ TO NEPILNĪBĀM 23. Regula (EK) Nr. 1974/2006 nosaka, ka dalībvalstīm ir jāformulē intervences pamatojums, mērķi, piemērošanas joma un pasākumu darbības. Turklāt LAP jāsniedz "pierādījumi, ka atbalsts investīciju pasākumiem ir novirzīts skaidri noteiktiem mērķiem, kas atspoguļo identificētas teritoriālās vajadzības un strukturālās nepilnības". Tāpēc pirms dalībvalstu LAP apstiprināšanas Komisijai ir jāpārbauda LAP mērķu atbilstība ES un valstu stratēģijām, kā arī identificētajām vajadzībām un nepilnībām. 24. Tā kā revidētajās LAP mērķi bija formulēti tik vispārīgā veidā, veikto konsekvences pārbaužu lietderība varēja būt tikai daļēja. Tomēr Komisija, neraugoties uz nepilnībām, šīs lauku attīstības programmas apstiprināja un kritiski neizvērtēja argumentus par labu intervencei. Tā neapsvēra arī to, cik efektīvi vai lietderīgi ierosinātie pasākumi spēj veicināt izaugsmi un ilgtspējīgas darbavietas. REVIDĒTO DALĪBVALSTU FORMULĒTIE ATTIECINĀMĪBAS NOSACĪJUMI/KRITĒRIJI NEIEROBEŽO DAŽĀDOŠANAS ATBALSTA TVĒRUMU 25. Ja dalībvalstis ir noteikušas savus mērķus, tām ir jāformulē attiecināmības nosacījumi — piemēram, ieguldījumu veids, atbalsta saņēmēju kategorijas un atbalsta veids —, lai nodrošinātu, ka atbalsts ir paredzēts izvirzīto mērķu sasniegšanai. 26. Attiecināmības nosacījumu uzdevums ir ierobežot atbalsta piemērošanas jomu. Palāta konstatēja, ka dalībvalstu noteiktie attiecināmības kritēriji arī ir pārāk plaši un ka tādējādi finansējums bija piešķirts projektiem, kas faktiski nerisināja īpašos pasākumu mērķus, lai gan tie, iespējams, sniedz kādu labumu vietējiem iedzīvotājiem (sk. 4. izcēlumu). Palāta Čehijas Republikā un Zviedrijā atklāja pat tādus projektus, kas saskaņā ar ES regulu noteikumiem nebija atbilstīgi (sk. II pielikumu). ATLASES PROCEDŪRĀS FINANSĒJUMS NETIKA PIEŠĶIRTS LABĀKAJIEM PROJEKTIEM 27. Pēc pasākumu mērķu un attiecināmības kritēriju noteikšanas dalībvalstīm ir jānosaka procedūras, lai no visiem projektiem un darbībām, kas atbilst finansēšanas noteikumiem, atlasītu labākos. Atlases kritērijiem vajadzētu ļaut dalībvalstīm tos noteikt, izdodot pieejamos budžeta līdzekļus par tām darbībām un projektiem, kas dos vislielāko ieguldījumu izvirzīto mērķu sasniegšanā. Efektīva atlases kritēriju piemērošana ir attiecīgo ES tiesību aktu prasība [13]. 4. IZCĒLUMS PĀRĀK PLAŠI FORMULĒTIE ATTIECINĀMĪBAS KRITĒRIJI NOVEDA PIE DAŽU TĀDU PROJEKTU FINANSĒŠANAS, KAS NEBIJA VĒRSTI UZ PASĀKUMU MĒRĶU SASNIEGŠANU Polija. Lai gan 311. pasākuma mērķis ir dažādot lauku saimniecības, veicinot ar lauksaimniecību nesaistītas darbības, un sekmēt ar lauksaimniecību nesaistītu nodarbinātību lauku apvidos, Mazpolijas reģionā 42 % atbalsta saņēmēju nopirka tehniku (piemēram, traktorus utt.), lai varētu sniegt pamata lauksaimniecības pakalpojumus, kādus tie sniedz trešām personām savās saimniecībās, nedodot nekādu ieguldījumu lauku ekonomikas dažādošanā. Polijā arī 68 % no projektiem, kurus finansēja saskaņā ar 313. pasākumu (tūrisms), revīzijas laikā attiecās uz vietējo pašvaldību sporta objektu būvniecību vai ieguldījumiem bērnu rotaļu laukumu ierīkošanā. Piemēram, saskaņā ar 313. pasākumu tika modernizēts skolas futbola laukums. Šā projekta mērķis bija uzlabot lauku kopienas dzīves kvalitāti, izveidojot modernu sporta un atpūtas infrastruktūru un nodrošinot pamatskolas bērniem sportošanas iespējas. Tomēr ir maz ticams, ka šāda veida projekti dažādos ekonomiku, piesaistot tūristus, kas ir šā pasākuma mērķis [14]. 28. Atlases kritērijiem jābūt tādiem, kas ļauj objektīvi un pārredzami novērtēt piedāvāto projektu salīdzinoši labās īpašības; tiem ir arī jānodrošina, ka jebkuri projekti, kas neparedz lietderīgu naudas izlietojumu, tiek noraidīti. Patiesi, pat ja projekti atbilst nosacījumiem, daži no tiem paredz labāku risinājumu mērķiem, kas ir noteikti, lai apmierinātu lauku apvidu vajadzības. Piemēram, tā kā pieejamais finansējums ir ierobežots, tad, citiem apstākļiem esot līdzvērtīgiem, priekšroka jādod tādiem projektiem, kas rada vairāk darbavietu lauku apvidos nekā pārējie. 29. Divas no revidētajām dalībvalstīm nebija noteikušas atlases kritērijus un paļāvās tikai uz plaši formulētiem attiecināmības kritērijiem, lai izveidotu to projektu sarakstu, kuriem jāpiešķir finansējums. Tā gadījās Francijā (Akvitānija) un Polijā plānošanas perioda (2007.–2013.) pirmajos gados. Faktiski šajā laikposmā Polija izvēlējās projektus, pamatojoties uz principu "kas pirmais brauc, tas pirmais maļ" vai nejaušības principu [15]. Vēl vienā dalībvalstī, Zviedrijā (Vesterjētlandē), piemērotā atlases procedūra nebija saistīta ar punktu piešķiršanu projektiem vai to klasificēšanu, kas dotu iespēju laika gaitā projektus objektīvi salīdzināt un nodrošināt, ka konsekventi tiek atlasīti augstākās prioritātes projekti. 30. Pārējās trīs dalībvalstis (Itālija — Kampānija, Čehijas Republika un Apvienotā Karaliste — Anglija) piemēroja atlases kritērijus un dažādas punktu sistēmas, lai gan Čehijas Republika 2009. gadā pārtrauca piemērot savus atlases kritērijus. Tomēr Itālijā — Kampānijā un Čehijas Republikā tie kļuva bezjēdzīgi, jo neviena no abām dalībvalstīm (reģioniem) nebija noteikusi efektīvu minimālo punktu skaitu, kas projektam jāsasniedz, lai to izvēlētos. Tas nozīmē, ka, kamēr finansējums bija pieejams, projektus varēja atlasīt pat tad, ja tie bija novērtēti kā ne visai piemēroti valsts vai reģionālajām prioritātēm (sk. 5. izcēlumu). 31. Četras no revidētajām dalībvalstīm (Francija (Akvitānija), Itālija (Kampānija), Zviedrija (Vesterjētlande) un Čehijas Republika) atlasīja iespējami daudz atbilstīgu projektu pieejamajam finansējumam, neņemot vērā to potenciālo ieguldījumu pasākumu mērķu sasniegšanā. Tomēr revīzijā tika konstatēts, ka vēlāk, kad visiem atbilstīgajiem pieteikumiem finansējuma nepietika, dalībvalstis, atlasot projektus, vērtēja tos stingrāk. Tāpēc tikai nepietiekamu budžeta līdzekļu dēļ vēlāk tika noraidīti labāki projekti (sk. 6. izcēlumu). 5. IZCĒLUMS TĀDU ATLASES SISTĒMU PIEMĒRI, KAS NEĻĀVA ATLASĪT ATBILSTĪGUS PROJEKTUS Itālijā — Kampānijā šķita, ka sistēmas uzbūve pamatojas uz labu praksi, jo finansēšanai piemēroti ieguldījumu projekti tika novērtēti, pamatojoties uz atlases kritēriju sistēmu, kas paredzēja vispārējo minimālo punktu skaitu (slieksni), kurš atbilstīgiem projektiem jāsasniedz, tostarp arī "projektu kvalitātes" slieksni. Tomēr šajā sistēmā punkti tika piešķirti ne tikai tiem projektiem, kas atbilda kritērijiem, bet arī tādiem, kas tiem neatbilda. Kategorijā "projektu kvalitāte" projekts, kas neatbilst nekādiem kritērijiem, iegūst 20 punktus ("minimālais slieksnis", kas jāsasniedz) un tāpēc tomēr tiek finansēts. Tas padara projektu kvalitātes atlasi bezjēdzīgu, jo visi projekti automātiski tiek kvalificēti kā atbilstīgi, ja ir pieejams pietiekams finansējums. Francija (Akvitānija). Ja trūkst atlases kritēriju, tad tas apstāklis, ka projektam ir tiesības uz atbalstu un ka finansējums ir pieejams, nozīmē, ka to izvēlēsies. Sekas bija tādas, ka tika izveidota jauna vīna degustācijas telpa, lai gan šādas telpas jau pastāvēja. Šis projekts nepalīdzēja dažādot/paplašināt saimniecības darbību un tāpēc nedeva ieguldījumu tā pasākuma mērķu sasniegšanā, saskaņā ar kuru tas tika finansēts. 6. IZCĒLUMS NEEFEKTĪVU ATLASES PROCESU PIEMĒRI Čehijas Republika. Pirmajos divos gados (2007. un 2008. gadā), kad nebija minimālā sliekšņa un pietika budžeta līdzekļu, lai finansētu visus atbilstīgos pieteikumus, iesniegtie projekti faktiski netika klasificēti saskaņā ar kritērijiem prioritātes noteikšanai. Līdz ar to projekti, kam bija piešķirts 0 punktu no maksimālajiem 35 punktiem un 1 punkts no maksimāli iespējamā 106 punktu skaita, tika tomēr finansēti. Kopš 2010. gada atbilstīgajiem projektiem ir vajadzīgs daudz lielāks punktu skaits, lai tos finansētu: attiecīgi minimāli 25 punkti no 40 punktiem un 54 punkti no 101 punkta. Itālija — Kampānija. Pirmajā 312. pasākuma piemērošanas laikposmā (2009. gada jūlijs un augusts) visi 163 atbilstīgie pieteikumi tika finansēti. Otrajā laikposmā (2009. gada septembris un oktobris) 322 pieteikumi bija pieņemami, bet tikai 70 pieteikumus finansēja, jo viss pasākuma budžets jau bija izlietots. Tas nozīmēja, ka otrajā laikposmā tika noraidīti tādi projekti, kas bija labāki par tiem, kurus finansēja pirmajā laikposmā. Piemēram, labākie no projektiem, kurus otrajā laikposmā noraidīja finansējuma trūkuma dēļ, bija saņēmuši par 85 % lielāku punktu skaitu nekā tie, kurus finansēja pirmajā laikposmā. Zviedrija. Līdz 2011. gadam nebija atbilstīgu projektu pieteikumu noraidīšanas gadījumu tāpēc, ka tie ir zemas prioritātes projekti. Nespēja piešķirt projektiem prioritāti beidzās ar to, ka 2011. gadā pasākumi tika daļēji slēgti budžeta līdzekļu trūkuma dēļ, un projektus noraidīja, aizbildinoties ar to, ka "nauda projektiem ir ierobežota, un mums ir jānosaka prioritātes". Lai gan atlikušie budžeta līdzekļi tika stingri plānoti, lielākā daļa no tiem jau bija iztērēta. DARBAVIETU RADĪŠANA BIJA DAĻA NO GALVENĀS VISU PASĀKUMU PRIORITĀTES, BET TAS NE VIENMĒR TIKA ATSPOGUĻOTS FINANSĒJUMA NOVIRZĪŠANAS VEIDĀ 32. Kā iepriekš minēts (sk. 14. punktu), darbavietu radīšana ir daļa no galvenajām 3. ass prioritātēm. Tāpēc, piešķirot prioritāti projektiem, kas atbilst LAP mērķiem, dalībvalstīm jācenšas atlasīt projektus, kam ir visaugstākais potenciāls radīt darbavietas. Tām jātiecas ne tikai radīt vairāk darbavietu, bet arī pienācīgi ņemt vērā atbalsta finansiālo efektivitāti un lietderību, piemēram, pievēršot uzmanību vienas darbavietas izmaksām un darba kvalitātei. 33. Revīzija parādīja, ka, izņemot Franciju, visas revidētās dalībvalstis, novērtējot projektu piedāvājumus, ņem vērā darbavietu radīšanas potenciālu. Tomēr iepriekš aprakstītie atlases sistēmu trūkumi nozīmē to, ka dažu dalībvalstu praksē šis kritērijs nebija efektīvs, piešķirot prioritāti projektiem, kas veicināja nodarbinātību (sk. 30. un 31. punktu). Piemēram, lai gan Itālijas (Kampānijas) 311. pasākuma atlases sistēma ļāva piešķirt prioritāti projektiem, kas veicina lauku saimniecības locekļu pilnīgu nodarbinātību (sk. 21. punktu), šā kritērija piemērošanā bija trūkumi (sk. 7. izcēlumu). 7. IZCĒLUMS LABA SISTĒMA UZ PAPĪRA, NEVIS PRAKSĒ Itālijā — Kampānijā šis kritērijs, kas saistīts ar mērķi veicināt lauku saimniecības locekļu pilnīgu nodarbinātību, ir raksturots kā ieguldījuma izmaksu un darba ņēmēju skaita attiecība. Tomēr novērtējumā tika aprēķināta to lauku saimniecības locekļu procentuālā daļa, kas bija atraduši pilnīgu nodarbinātību, pārvēršot procentus punktos. Uzaicinājumā iesniegt priekšlikumus nebija doti nekādi norādījumi, kā aprēķināt šos procentus. Tāpēc aprēķini netika veikti, un punktus piešķīra, pamatojoties uz tehniskā ziņojuma datiem. Piemēram, kādā lauku tūrisma projektā atbalsta saņēmējs iekļāva "ģimenes locekļu darba laika pieaugumu" kā gaidāmo rezultātu, un, pamatojoties uz to, projektam piešķīra maksimālo punktu skaitu. Pārbaudē uz vietas, ko veica pārvaldes iestādes pirms galīgā maksājuma, atbilstību šim kritērijam nepārbaudīja, bet atbalsta saņēmējs nespēja sniegt revidentiem nevienu pierādījumu, lai pamatotu savu apgalvojumu. 34. To projektu finansiālās lietderības rādītājs, kuru mērķis ir radīt darbavietas, ir vienas izveidotas darbavietas izmaksas. Palāta aprēķināja šo rādītāju [16] 26 revidētajiem projektiem, kuriem bija izdevies radīt darbavietas (sk. II pielikumu). Šie aprēķini parādīja, ka vienas radītas darbavietas izmaksas projektos ir ļoti atšķirīgas, svārstoties no EUR 3000 līdz EUR 215000. Lai gan Palāta atzīst, ka projektiem var būt citi mērķi, kas atlases procesā jāņem vērā, līdzīgos pasākumos vienas radītas darbavietas izmaksu ievērojamās atšķirības liecina par to, ka šim aspektam jāpievērš lielāka uzmanība. 35. Trīs no revidētajām dalībvalstīm traktēja iesniegto projektu priekšlikumu finansiālo lietderību vienas darbavietas izmaksu izteiksmē. Savos projektu vērtējumos AK pārvaldes iestādes novērtēja un aprēķināja projektos plānotajām darbavietām nepieciešamo prasmju līmeni, un pārvērta to naudas izteiksmē (vienas darbavietas izmaksas un prasmju līmeņa izmaksas noteica dotācijas apjomu). 36. Polijā projektiem piešķirtā summa ir dažāda — atkarībā no darbavietu skaita, ko atbalsta saņēmējs apņemas izveidot, bet Itālijā vienas darbavietas izmaksas tiek novērtētas tikai 312. pasākumā, un vērā tiek ņemti visi izdevumi (t. i., visas ieguldījuma izmaksas) salīdzinājumā ar vidējo vērtību, ko nosaka pārvaldes iestādes. Papildu punktus piešķir, pamatojoties uz vienas darbavietas izmaksu aprēķinu. 37. Tikai Polija, Čehijas Republika un Apvienotā Karaliste noteica, ka dotācija ir atkarīga no radītajām darbavietām, ja tās bija paredzētas projektā. Polijā un Apvienotajā Karalistē kopā ar maksājumu pieprasījumu bija jāiesniedz pierādījumi (lai gan AK pieņēma arī gaidāmos rezultātus), bet Čehijas Republikā projektu iniciatori pēc projektu īstenošanas bija pakļauti mērķtiecīgām pārbaudēm. Polijā un Čehijas Republikā tika izdoti skaidri noteikumi attiecībā uz saistību periodu radīto darbavietu saglabāšanai — attiecīgi divi gadi pēc galīgā maksājuma un līdz piecu gadu saistību perioda beigām [17]. 38. Turpretī pārvaldes iestādes Itālijā — Kampānijā paļāvās tikai uz aprēķinu par darbavietām, kas vēl tiks radītas, kā apgalvots atbalsta saņēmēja pieteikumā. Šo darbavietu radīšana neietekmēja maksājumu, un tā netika pārbaudīta, ne izsniedzot pēdējo maksājumu, ne vēlāk — uzraudzības pasākumu laikā. Revidenti konstatēja, ka tikai četros no deviņiem revidētajiem projektiem mērķis bija darbavietu radīšana, bet divos no tiem darbavietu izveide neatbilda sagaidāmajam īstenošanas līmenim. PASĀKUMI NETIKA PROAKTĪVI PĀRVALDĪTI 39. Pat tad, kad uzraudzībā un novērtēšanā iegūtā informācija liecināja, ka pasākumu mērķi nav sasniegti, dalībvalstu pārvaldes iestādes nepārstrādāja intervences plānus un necentās palielināt tās ietekmi, atbalstot efektīvākus un lietderīgākus projektus, kas varētu dot reālus rezultātus attiecībā uz izvirzītajiem mērķiem. 40. Tas bija jo īpaši acīmredzams Čehijas Republikā, kur — lai gan darbavietu radīšanas mērķis tika īstenots zemā līmenī, ko daļēji var izskaidrot ar nereālajiem un ambiciozajiem mērķiem, kurus noteikušas pārvaldes iestādes, — nekas netika darīts, lai lielāku priekšroku dotu projektiem, kas rada darbavietas. Zviedrijā 3. ass budžeta līdzekļu pārdalē starp lēnēm vērā tika ņemts izdevumu līmenis, bet ne progress rezultātu sasniegšanā. Itālijā augstu atbalsta līmeni piedāvāja, lai palielinātu finansējuma apgūšanas spēju, bet nesaistīja to ar rezultātu sasniegšanu (sk. 8. izcēlumu). 8. IZCĒLUMS PROAKTĪVAS PĀRVALDĪBAS TRŪKUMA PIEMĒRI Čehijas Republika. Starpposma novērtējumā, ko izdeva 2010. gadā, bija uzsvērta trīs revidēto pasākumu niecīgā ietekme. Novērtējumā konstatēja, ka 311. pasākumā sasniegtais rādītājs ir tikai 0,8 % no izveidojamajām bruto darbavietām. 312. pasākumā bija sasniegti tikai 1,4 % no sākotnēji noteiktā darbavietu radīšanas mērķa, un 313. pasākumā bija sasniegts tikai 1 % pēc trim programmas īstenošanas gadiem. Par spīti šīm neveiksmēm Čehija Republika nebija pielāgojusi pasākumus. Tā vietā Čehijas pārvaldes iestādes, saglabājot to pašu plānoto izdevumu līmeni vienam pasākumam, par 90 % samazināja savus mērķus attiecībā uz rezultātu rādītāju "radīto bruto darbavietu skaits" — no 29000 uz 2700 darbavietām. Itālija — Kampānija. Lai veicinātu pasākumu finansiālo īstenošanu 2010. gadā, pārvaldes iestādes palielināja publiskā atbalsta maksimālo likmi līdz 100 % par vienu 311. un 312. pasākuma projektu, kura izmaksas bija līdz EUR 50000. Šāda atbalsta saņēmēja atbrīvošana no pienākuma pašam veikt ieguldījumu projektā nebija saistīta ar līdzekļu lietderīgāku izmantošanu un labākiem rezultātiem. Zviedrija. Lai gan VUNS rezultātu rādītājs attiecībā uz darbavietu radīšanas mērķi 2010. gadā sasniedza tikai 6,6 %, ne pasākumi, ne atlases kritēriji netika pielāgoti, lai padarītu tos efektīvākus un nodrošinātu mērķa sasniegšanu. Turklāt lēnes tika informētas, ka gadījumā, ja tās līdz 2010. gada oktobrim neapņemsies izpildīt vismaz 50 % saistību, to budžeta līdzekļi tiks pārdalīti un piešķirti citām lēnēm, kas spēs tos izlietot ātrāk. KOMISIJA NAV PIETIEKAMI IZMANTOJUSI INFORMĀCIJU PAR PASĀKUMU ĪSTENOŠANAS REZULTĀTIEM, LAI UZLABOTU DAŽĀDOŠANAS PASĀKUMU LIETDERĪBU UN EFEKTIVITĀTI 41. Komisija uzrauga un kontrolē programmu īstenošanu, jo īpaši, piedaloties uzraudzības komitejas sanāksmēs [18], pārbaudot ikgadējos progresa ziņojumus un veicot revīzijas apmeklējumus dalībvalstīs. Turklāt, tā kā Komisija ir atbildīga par pareizu finanšu pārvaldību, tai ir attiecīgi jāuzlabo programmu īstenošana. Regulas (EK) Nr. 1698/2005 77. panta 2. punkts nodrošina Komisijai iespēju piedalīties Uzraudzības komitejas sanāksmēs "ar padomdevēja tiesībām". 42. Visā plānošanas periodā Komisija ir pastāvējusi uz to, ka pasākuma īstenošanā ir vajadzīga lielāka selektivitāte un plānošana neatkarīgi no "budžeta līdzekļu pietiekamības". Tomēr revīzijā tika konstatēts, ka Komisija ne vienmēr bija nodrošinājusi, lai dalībvalstis noteiktu pienācīgus atlases kritērijus un/vai konsekventi tos piemērotu. Patiesi, Komisija nerīkojās efektīvi, lai gan Francija, Polija un Čehijas Republika (2009. gadā) nepiemēroja nekādus atlases kritērijus. Tomēr attiecībā uz citiem lauku attīstības pasākumiem Komisija ir rīkojusies, lai novērstu līdzīgas nepilnības, un ierosinājusi finanšu korekcijas. 43. Turklāt Komisija neveica atbilstīgus pasākumus ne Uzraudzības komitejā, ne arī, ik gadus veicot programmu progresa pārbaudi [19], lai nodrošinātu, ka dalībvalstis efektīvāk atlasa un apstiprina projektus, kas sniedz ieguldījumu izvirzīto mērķu sasniegšanā. Attiecībā uz gadījumu, kas aprakstīts 8. izcēlumā, Komisija nav pieprasījusi uzlabot dažādošanas pasākumu efektivitāti Čehijas Republikā, bet pieņēmusi vienkāršu mērķu samazināšanu attiecībā uz izveidojamo bruto darbavietu skaitu. OTRĀ DAĻA. VAI RISKI ATTIECĪBĀ UZ PASĀKUMU LIETDERĪBU UN SAIMNIECISKUMU TIKA PIETIEKAMI MAZINĀTI 44. Lai panāktu lietderīgu finanšu līdzekļu izlietojumu, ir optimāli jāizmanto resursi paredzēto rezultātu sasniegšanai. Vispārējie riski, kas apdraud pareizu finanšu pārvaldību, papildus efektivitātei attiecas uz lietderību un saimnieciskumu. 45. Risks lietderībai ir iespēja, ka pasākums: - nedod maksimālu rezultātu apmaiņā pret sniegto ieguldījumu vai arī dod maksimālu rezultātu, bet nenodrošina pienācīgu kvalitāti; vai - nesamazina ieguldījumu, lai sasniegtu attiecīgo rezultātu, vai arī samazina to, bet nenodrošina pienācīgu kvalitāti. 46. Risks saimnieciskumam ir iespēja, ka pasākums: - nesamazina resursu izmaksas vai arī samazina tās, bet nenodrošina pienācīgu kvalitāti. 47. Ar labu plānošanu riskus lietderībai un saimnieciskumam var ievērojami samazināt. Tomēr tas neatbrīvo pārvaldes iestādes no atbildības par pasākumu īstenošanas pārbaužu veikšanu. 48. Šā iemesla dēļ un saskaņā ar lietderības un saimnieciskuma principiem, kas formulēti Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 30. panta 2. punktā, [20] Palāta uzskata, ka dalībvalstīm: - pirms finansējuma piešķiršanas jānodrošina, ka pieteikumu iesniedzēji spēj pierādīt, ka viņu projekti ir finansiāli dzīvotspējīgi un ilgtspējīgi; - jāpiemēro procedūras, kas mazina liekās palīdzības un aizstāšanas risku [21]; - jānodrošina, ka projektu izmaksas ir pamatotas; - jānodrošina, ka projekti tiek īstenoti saprātīgā laika periodā un bez nepamatotiem birokrātiskiem šķēršļiem un nepamatotām izmaksām. LIETDERĪBA DALĪBVALSTU PĀRBAUDES NESNIEDZ PIETIEKAMU PĀRLIECĪBU PAR PROJEKTU FINANŠU STABILITĀTI 49. Lai izvairītos no valsts finansējuma izšķiešanas par projektiem, kuri jau iepriekš ir lemti neveiksmei, dalībvalstīm, veicot samērīgas projektu dzīvotspējas pārbaudes, jāanalizē pieteikumu iesniedzēju finansiālā stabilitāte un uzņēmējdarbības plānošana un jādokumentē savs vērtējums. 50. Pašreizējos tiesību aktos nav nepārprotami pieprasītas šādas dzīvotspējas pārbaudes [22], un tikai trīs revidētās dalībvalstis (Polija, Zviedrija un AK) regulāri veica pieteikumu iesniedzēju finansiālā stāvokļa pārbaudes. Tomēr revīzijā, jo īpaši Polijā un Zviedrijā, tika atklāti vairāki trūkumi, galvenokārt attiecībā uz paviršiem un nepārliecinošiem novērtējumiem un kļūdainu dokumentāciju. Citas revidētās dalībvalstis neveica regulāras projektu dzīvotspējas pārbaudes (Francija — Akvitānija un Itālija — Kampānija) vai bija tās pārtraukušas (Čehijas Republika) (sk. 9. izcēlumu). 9. IZCĒLUMS DZĪVOTSPĒJAS PĀRBAUDES — LABAS PRAKSES UN TRŪKUMU PIEMĒRI Apvienotā Karaliste — Anglija. Atkarībā no dotācijas apmēra pārvaldes iestādes piemēro vairākas procedūras, ko var uzskatīt par labu praksi: finanšu koeficienti tiek aprēķināti, pamatojoties uz grāmatvedības informāciju un naudas plūsmas prognozēm, neatkarīgu viedokli sniedz grāmatvedis, un ir jānodrošina arī uzņēmējdarbības plāns ar tajā iekļautām tirdzniecības prognozēm, kā arī tirgus analīze. Attiecīgos pieņēmumus vērtētājs un vadība kritiski pārskata, ņemot vērā projektu īstenošanas riskus. Polija. Vienā gadījumā atbalsta saņēmēja sākotnējais uzņēmējdarbības plāns uzrādīja negatīvu neto pašreizējo vērtību (NPV), kas būtu varējusi padarīt projektu par nepieņemamu. Kad Polijas pārvaldes iestādes pieprasīja, lai atbalsta saņēmējs paskaidro negatīvo NPV, viņš tikai iesniedza jaunu plānu, kurā tirdzniecības prognozes bija ievērojami palielinātas. NPV no negatīvas kļuva par pozitīvu, un projekts tika pieņemts. Palāta konstatēja, ka projekta rezultāti bija ievērojami samazinājušies, nesasniedzot ne sākotnējās, ne pārstrādātās prognozes. Francija (Akvitānija). Dažiem projektiem tiek pieprasīta finanšu analīze un priekšizpēte, lai gan netiek veikta oficiāla dzīvotspējas pārbaude, pamatojoties uz šiem dokumentiem. Vienā gadījumā projektu apstiprināja un piešķīra tam finansējumu, lai gan priekšizpētē konstatēja, ka uzņēmumam ir finansiālas grūtības, jo tā vispārējā maksātspēja bija zema, pastāvēja ievērojami īstermiņa riski, kā arī uzņēmuma finansiālā patstāvība bija ierobežota. Palāta revīzijas apmeklējumā atklāja, ka uzņēmumam draud bankrots. Čehijas Republika. Pieteikumu iesniedzēja kredītspējas pārbaudes sākumā veica tikai projektiem, kuru attiecināmās izmaksas pārsniedza 2 miljonus CZK (aptuveni EUR 78000). Ņemot vērā ekonomikas krīzi, un, lai izvairītos no atbilstīgu pretendentu skaita samazināšanās krīzes laikā, Čehijas pārvaldes iestādes nolēma pārtraukt atbalsta saņēmēju kredītspējas vērtēšanu, sākot ar 2009. gada vidu. DALĪBVALSTU VEIKTĀ PASĀKUMU PLĀNOŠANA UN ĪSTENOŠANA EFEKTĪVI NEMAZINA LIEKĀS PALĪDZĪBAS RISKU… 51. Liekā palīdzība attiecas uz apjomu, kādā atbalsta saņēmējs būtu veicis ieguldījumu pat bez dotācijas. Dotāciju piešķiršana šādos gadījumos mazina ES un valstu budžeta līdzekļu lietderību, jo publiskie izdevumi nav vajadzīgi, lai sasniegtu vēlamo rezultātu. 52. Galvenais veids, ka mazināt liekās palīdzības risku, ir plānot un izstrādāt 311.–313. pasākumus tā, lai publiskais finansējums tiktu novirzīts uz jomām, kurās ir konstatēta vajadzība (piemēram, tirgus nepilnības) vai kurās ir jāveicina pozitīvi ārējie faktori un sabiedriskie labumi (piemēram, videi nekaitīgu ilgtspējīgu tehnoloģiju ieviešana vai projekti, kas sniedz lielāku sabiedrisko labumu). Tomēr pat tad, ja sistēma bija veidota tā, lai veicinātu sabiedriskā labuma gūšanu, atbalstot privātas personas, praksē tās potenciālā pozitīvā ietekme dažos gadījumos bija līdzvērtīga nullei (sk. 10. izcēlumu). 53. Dalībvalstis var mazināt liekās palīdzības risku jau projektu atlases procesā. Dalībvalstis būtu varējušas pieprasīt — atsaucoties uz finanšu, mārketinga un pārvaldības informāciju, kas iegūta projektu dzīvotspējas pārbaudei, — lai pieteikumu iesniedzēji pierāda, ka viņiem ir vajadzīga dotācija. Ja pretendentam ir pietiekams kapitāls, lai finansētu visu projektu, vai arī, ja projekta izredzes uz veiksmi ir augstas, tas parasti nozīmē, ka ieguldījums neapšaubāmi tiks veikts — ar atbalstu vai bez tā. Atbalsts šajā gadījumā nozīmētu nelietderīgu ierobežoto publisko līdzekļu izmantošanu. 10. IZCĒLUMS GADĪJUMA PIEMĒRS, KAD POTENCIĀLĀ POZITĪVĀ IETEKME PRAKSĒ NAV JŪTAMA Itālija — Kampānija. Projektu novērtēšanas sistēma paredzēja punktu skaita aprēķināšanu attiecībā uz vides kritērijiem. Revīzijā konstatēja, ka desmit punkti varēja tikt piešķirti kritērijam "ūdens taupīšana" vai pieci punkti — "atkritumu apsaimniekošanai, kas pārsniedz prasības" tikai par solījumu veikt pamata ieguldījumus, kā, piemēram, tualetes pods ar divkāršu ūdens skalošanas sistēmu vai zemu izmaksu komposta tvertne (komposta tvertnes izmaksa vienā piemērā bija EUR 350, bet projekta kopējā izmaksa bija EUR 247000). Nebija vajadzības sniegt solījumu par vispārēju ūdens taupīšanu, un šo kritēriju arī nevērtēja. 15 punktus (daudzos gadījumos izšķirošais punktu skaits) tādējādi varēja iegūt bez vērā ņemamas ūdens taupīšanas vai bez ietekmes uz vidi novērtējuma iekļaušanas projektā. 54. Divu no sešām revidētajām dalībvalstīm (Zviedrijas un AK — Anglijas) lauku attīstības programmās bija uzsvērts tas, ka liekā palīdzība rada risku pareizai finanšu pārvaldībai. Tomēr tikai Apvienotajā Karalistē pārvaldes iestādes pieprasīja, lai atbalsta saņēmēji pierāda vajadzību pēc dotācijas, noraidot projektus, kuros vajadzība pēc publiska finansējuma nebija pierādīta. Apvienotajā Karalistē projektu vērtēšanas laikā tika ņemti vērā šādi aspekti: cik pārliecinoši pretendents varēja pamatot vajadzību pēc dotācijas, kādas tirgus nepilnības projektā bija risinātas, finansējuma iztrūkums (piemēram, alternatīvu naudas plūsmu prognožu salīdzināšana — "aizņemšanās scenārijs" un "publiskās intervences scenārijs") un projekta rezultātu vērtība reģionam, aprēķinot rezultātu proporciju, kas būtu sasniegta bez dotācijas. 55. Palāta jau ir norādījusi (piemēram, savos ziņojumos par Leader pieeju, par 121. un 123. pasākumu [23]), ka gadījumi, kad ieguldījumu projekti ir sākti vai pat pabeigti, pirms pieņemts lēmums piešķirt dotāciju, nopietni liecina par lieko palīdzību. Šajās situācijās atbalsta saņēmēja sākotnējais ieguldījumu lēmums jau liecina par to, ka viņš/viņa ir gatavs/gatava un spēj īstenot ieguldījumu projektu pat bez atbalsta piešķiršanas. Tādējādi tiek uzskatīts, ka par labu dalībvalstu praksi liecina tas, ka projekts ir tiesīgs saņemt finansējumu no dotācijas apstiprināšanas dienas. 56. Apvienotā Karaliste (Anglija) piemēroja šo labo praksi. Citās revidētajās dalībvalstīs ieguldījumus uzskatīja par attiecināmiem no dienas, kad tika iesniegts projekta pieteikums. Revidenti konstatēja, ka 25 no apmeklētajiem projektiem (t. i., 44 %) bija sākti, pirms tika pieņemts lēmums par dotācijas piešķiršanu (sk. Tabulu). 57. Liekās palīdzības risku pēc tam novērtēja, pamatojoties uz intervijām ar atbalsta saņēmējiem un dokumentāriem pierādījumiem attiecībā uz finansējuma avotiem, kas izmantoti, lai pabeigtu projektu, ieguldījuma rentabilitāti un ieguldījuma laiku saistībā ar lēmuma pieņemšanu par dotāciju. Analīze rāda, ka 35 no 57 projektiem (61 % no piemēriem) būtu īstenoti katrā ziņā, lai gan dažos gadījumos mazākā apmērā un ilgākā laika posmā (sk. II pielikumu). Tas jo īpaši attiecās uz gadījumiem, kad dotācijas summa bija ļoti maza, kā tas bija Zviedrijā, kur vairāk nekā trešā daļa piešķirto dotāciju bija aptuveni EUR 10000 vai pat mazāk. Turklāt Zviedrijā Palāta atklāja gadījumu, kurā projektu apstiprināja pēc tā pabeigšanas (sk. 11. izcēlumu). TABULA PROJEKTI, KURU ĪSTENOŠANA BIJA SĀKTA PIRMS DOTĀCIJAS APSTIPRINĀŠANAS Dalībvalsts | Kopējais revidējamo projektu skaits | Revidēto projektu skaits, kas sākti pirms to apstiprināšanas | Čehijas Republika | 11 | 4 | Francija (Akvitānija) | 10 | 8 | Itālija — Kampānija | 9 | 3 | Polija | 8 | 3 | Zviedrija (Vesterjētlande) | 10 | 7 | Apvienotā Karaliste — Anglija (Jorkšīra un Hambera) | 9 | 0 | Kopā | 57 | 25 | 11. IZCĒLUMS NOPIETNAS LIEKĀS PALĪDZĪBAS PAZĪMES: ES FINANSĒJUMA PIEŠĶIRŠANA PROJEKTAM, KAS JAU IR PABEIGTS Zviedrijā dotācija SEK 240000 (EUR 22000) apmērā tika piešķirta mežkopības mašīnu tehniskās apkopes un remonta uzņēmumam darbnīcas telpu paplašināšanai. Atbalsta saņēmējs 2008. gada maijā iesniedza nepilnīgi noformētu pieteikumu dotācijas saņemšanai, kurā projekta apraksts aizņēma vienu rindiņu un kuram trūka uzņēmējdarbības plāna. Pēc tam 2009. gada maija sākumā viņš noformēja pieteikumu dotācijas saņemšanai, sniedzot informāciju, ko pieprasīja lēnes Padome. Lēmumu piešķirt dotāciju pieņēma nedēļu vēlāk, un tajā pašā mēnesī pretendents uz atbalstu iesniedza maksājuma pieprasījumu. Projekts bija jau pabeigts 2009. gada aprīlī pirms pilnīgi noformētā pieteikuma iesniegšanas. Palātas revīzijas apmeklējuma laikā atbalsta saņēmējs paziņoja, ka viņš bija nolēmis īstenot šo projektu, pirms uzzināja par iespēju saņemt dotāciju. Viņam bija vienošanās ar banku par aizdevumu līdz 1,2 miljonu SEK (aptuveni EUR 110000) apmērā, kuru viņš būtu izmantojis, lai finansētu visu projektu, ja dotācija nebūtu viņam piešķirta. … UN AIZSTĀŠANU 58. Aizstāšana ir pakāpe, kādā ieguvumi no pasākuma, kas atbalstīts ar publisko finansējumu, tiek "atmaksāti" ar darbības samazināšanu kādā citā jomā. Subsīdijai, kas ļauj vienam atbalsta saņēmējam palielināt savu tirgus daļu uz konkurenta rēķina, iespējams, nav nekādas neto ietekmes uz politikas mērķiem, piemēram, darbavietu radīšanu. Tādas subsīdijas tāpēc a priori neliecina par ES fondu lietderīgu izmantošanu un var novest pie tirgus kropļojumiem vietēja līmenī. Zināmā mērā aizstāšana tomēr var būt pamatota, ja tā dod pietiekamu neto ietekmi politikas mērķu īstenošanā. 59. Tāpat kā liekās palīdzības gadījumā galvenais nepamatotas aizstāšanas riska mazināšanas līdzeklis ir pasākuma koncepcija. LAP ir jāpaskaidro vajadzība pēc izdevumiem (piemēram, analizējot gaidāmo pieprasījumu un izslēdzot nozares, kurās tirgus šķiet piesātināts), jānosaka vajadzības, kas ir pietiekami vērienīgas, lai attaisnotu jebkādu aizstāšanu, kura notiek, un īpaši šīm vajadzībām jādefinē mērķi un attiecināmības nosacījumi. Kā parādīts šā ziņojuma pirmajā daļā, revidētajās dalībvalstīs tas netika darīts. Tomēr Zviedrijas un AK lauku attīstības programmās aizstāšana ir uztverta kā potenciāls risks pareizai finanšu pārvaldībai. 60. Dalībvalstīm ir jānovērtē aizstāšanas risks jau projektu apstiprināšanas posmā. Ja ir iespējama aizstāšana, tām jānodrošina, ka projekta ieguldījums pasākuma mērķu sasniegšanā ir pietiekami liels, lai attaisnotu dotācijas piešķiršanu. 61. Tikai Apvienotā Karaliste [24] bija veikusi pienācīgus pasākumus, lai novērtētu un mazinātu aizstāšanu; tās īstenošanas noteikumi īpaši izslēdz priekšlikumus "ekonomikas nozarēs, kas sasniegušas piesātinājumu, kurš novedis pie pārmērīgi liela piedāvājuma, kaitē produktivitātei un aizstāj līdzīgus uzņēmumus". Turklāt Palāta AK vērtēšanas sistēmā konstatēja šādas labas prakses pazīmes: prasību, lai atbalsta saņēmējs pierāda pieprasījumu tirgū un apraksta ietekmi uz konkurentiem, aizstāšanas riska novērtējumu kā daļu no projekta vērtējuma un atlases, un projekta noraidījumu, ja pastāvēja aizstāšanas risks. 62. Palāta novērtēja aizstāšanas risku 57 apmeklētajos projektos, pamatojot savu pārskatu ar veikto dokumentācijas pārbaudi un pārrunām ar saņēmējiem par viņu uzņēmumu produkciju, tirgiem un konkurentiem, kā arī par ieguldījuma ietekmi uz šiem faktoriem. 19 projektos konstatēja aizstāšanas riska pazīmes (sk. II pielikumu). Aizstāšanas pazīmju piemēri ir aprakstīti 12. izcēlumā. Par trim projektiem tika uzskatīts, ka aizstāšanas risks uz tiem neattiecas, un četros projektos Palātai nebija pietiekamu pierādījumu, lai to novērtētu. SAIMNIECISKUMS 63. Saimnieciskuma princips nosaka, ka finanšu resursiem ir jābūt pieejamiem savlaicīgi, pietiekamā apjomā un kvalitātē un par labāko cenu. Pastāv risks, ka atbalsta saņēmēji varētu necensties īstenot projektus par vajadzīgās kvalitātes viszemākajām izmaksām. Šādā gadījumā ES un valstu budžetu izmaksas varētu tikt nevajadzīgi "uzpūstas". Tas ir ekonomiski neizdevīgi un nelietderīgi un samazina finansējumu, kas būtu vajadzīgs citiem projektiem. Komisijai un dalībvalstīm jānodrošina, lai projektu izmaksas, ko ierosina 311.–313. pasākumu atbalsta pretendenti, būtu pamatotas un lai administratīvās procedūras būtu pēc iespējas vienkāršākas un ļautu efektīvi un lietderīgi īstenot projektus, dodot labumu lauku apvidiem. 12. IZCĒLUMS PIEMĒRS, KURĀ PARĀDĪTS AIZSTĀŠANAS RISKS Zviedrija. 313. pasākumā bija atbalstīta apmeklētāju centra konferenču telpu būvniecība. Atbalsta saņēmējs organizē konferences, kas ilgst divas dienas, kuru laikā aptuveni 15 konferenču dalībniekus izvieto tuvējā viesnīcā. Jaunais ieguldījumu projekts, ko virza apmeklētāju centrs un ar finansējumu atbalsta ES, paredz viesu naktsmītnes būvniecību aptuveni 20 cilvēkiem. Zviedrijas iestādes, piešķirot dotāciju, neizvērtēja aizstāšanas risku. Lai gan izskatās, ka šis projekts radīs zaudējumus tuvējās viesnīcas uzņēmējdarbībai, kurā pašlaik nakšņo konferenču dalībnieki. Tomēr revīzijā atklāja arī labas prakses piemērus Apvienotā Karaliste — Anglija. Vienā lauku saimniecības veikala gadījumā Reģionālā attīstības aģentūra projekta novērtējumā apsvēra, cik tuvu atrodas tuvāko konkurentu saimniecību veikali un vai minētais veikals var ietekmēt viņu uzņēmējdarbību. Pamatoti tika uzskatīts, ka aizstāšana ir maz iespējama, jo reģionālās tūrisma iestādes bija sniegušas pozitīvu vērtējumu. VĀJAS IZMAKSU PAMATOTĪBAS PĀRBAUDES 64. Regulas (ES) Nr. 65/2011 24. panta 2. punkta d) apakšpunktā [25] ir noteikts, ka dalībvalstīm jānovērtē pieteikumā deklarēto izmaksu pamatotība, veicot atbalsta pieteikumu administratīvās pārbaudes. Šis novērtējums jāveic, izmantojot piemērotu novērtēšanas sistēmu, piemēram, standarta izmaksas, dažādu piedāvājumu salīdzināšanu vai novērtēšanas komitejas iesaistīšanu. 65. Palāta konstatēja, ka Francija nepiemēro šādas procedūras. Tas bija nopietns pārkāpums, jo Komisija jau 2008. gadā bija pieprasījusi, lai Francijas pārvaldes iestādes ieviestu sistēmu izmaksu pamatotības novērtēšanai, veicot administratīvās pārbaudes, un Komisija jau iepriekš citos ieguldījumu pasākumos bija piemērojusi šim nepilnību veidam finanšu korekcijas. 66. Citas revidētās dalībvalstis piemēroja atbilstīgas sistēmas, kas ietvēra īpašus iepirkuma noteikumus, salīdzinājumu ar standarta izmaksām vai abus aspektus. Tomēr šo pārbaužu kvalitāte bija atšķirīga. Palāta atklāja ES noteikumu pārkāpumus Zviedrijā un nozīmīgas nepilnības Čehijas Republikā, Itālijā — Kampānijā un Polijā, kas izpaudās kā nepilnīgas, paviršas un slikti dokumentētas pārbaudes (sk. 13. izcēlumu). Pēc Palātas apmeklējuma Itālijas pārvaldes iestādes izdeva vienai vietējai pašvaldībai piešķirtā atbalsta (EUR 45780) anulēšanas rīkojumu daļēji to problēmu dēļ, kas radās saistībā ar izraudzīto piedāvājumu un finansēto pakalpojumu apstiprināto cenu. 13. IZCĒLUMS SLIKTAS UN LABAS PRAKSES NOTEIKUMU UN PĀRBAUŽU PIEMĒRI, KAS KONSTATĒTI DALĪBVALSTĪS Zviedrija. Parastā metode, ko izmanto, lai noteiktu, vai izmaksas ir pamatotas, ir prasība pretendentiem sniegt divus izmaksu piedāvājumus, kas veido vismaz 25 % no kopējām izmaksām. Tas nozīmē, ka projekta iniciatoram nav jāpierāda, ka 75 % no piedāvātajām kopējām izmaksām ir pamatoti. Attiecināmie izdevumi neaprobežojas ar piedāvātajām summām, un atbalsta saņēmēji tāpēc var pieprasīt summas, kas pārsniedz piedāvātās summas (kuras pieņemtas kā pamatotas), un tomēr saņemt pilnu dotācijas summu, ja viņiem izdodas panākt zemākas cenas citās projekta pozīcijās (kuru pamatotība nav pārbaudīta) vai atteikties īstenot dažus projekta aspektus, kas minēti piedāvājumā. Tas nedod nekādus ES budžeta ietaupījumus, jo atbalsta saņēmējs var izmantot šos "ietaupījumus", lai nopirktu papildu izstrādājumus par apstiprināto projekta kopējo izmaksu maksimālo summu. Vienā no revidētajiem projektiem nebija nekāda izmaksu piedāvājuma attiecībā uz 2,5 miljoniem SEK jeb EUR 290000 par jauna restorāna un atsevišķa viesu nama būvniecību un aprīkojumu (dotācija bija SEK 900000 jeb EUR 94000, dotācijas likme — 30 %). Projekta dokumentos nebija minēti nekādi pasākumi, lai pārbaudītu, vai projekta izmaksas ir pamatotas. Itālija — Kampānija. Itālijā vienīgā projektu vispārējo izmaksu pamatotības pārbaude, ko veica provinces iestādes, ietvēra noteikumu, ka to vērtība nedrīkst pārsniegt maksimālo summu, kas minēta uzaicinājumā iesniegt priekšlikumus, neņemot vērā sniegto pakalpojumu detalizēto raksturu un apjomu (parasti konsultāciju pakalpojumi). Piemēram, par vienkāršu projektu, kurā iekļauta autobusa iegāde, konsultants pieprasīja maksu EUR 15000 apmērā (5,1 % no autobusa cenas); šī maksa bija atbilstīga, lai saņemtu publiskā sektora atbalstu. Turklāt dažos projektos mašīnas un aprīkojumu piegādāja citi uzņēmumi nekā tie, kurus izvēlējās neatkarīgi eksperti un apstiprināja eksperts vērtētājs. Vienā gadījumā atbalsta saņēmējs paziņoja, ka viņš ir uzticējis tīmekļa vietnes izveidi kādam draugam, kas spēj veikt šo darbu par to pašu cenu, kādu pieprasīja eksperta izraudzītais uzņēmums. Tomēr revidenti konstatēja, ka revīzijas laikā (2012. gada martā) tīmekļa vietne vēl pilnībā nedarbojās, lai gan rēķins tika apmaksāts 2010. gada 9. augustā. Apmeklējuma laikā, kurā pārbaudīja avansa izmaksas, nepabeigto tīmekļa vietni nepamanīja. Palāta konstatēja šādu labu praksi: Anglijā pārbaudes, kuras veica saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1975/2006 27. un 30. pantu (5 % tūlītēja maksājuma un 1 % ex post maksājuma), ietvēra kredīta avizo vai atlaižu pārbaudes. Itālijā — Kampānijā reģions iekļāva 2011. gada uzaicinājumā iesniegt priekšlikumus prasību pievienot piedāvājumam pārdevēja publicēto cenrādi un norādīt piedāvātās atlaides. ADMINISTRATĪVAIS SLOGS KAVĒ PROGRAMMU EFEKTĪVU UN LIETDERĪGU ĪSTENOŠANU 67. Kā teikts 63. punktā, dalībvalstu procedūras nedrīkst būt pārmērīgi garas un apgrūtinošas, lai neatturētu pretendentus no projektu priekšlikumu iesniegšanas. Šis risks ir jo īpaši nopietns tiem potenciālajiem atbalsta saņēmējiem, kas nevar atļauties riskēt, ka viņu pieteikumu dotācijas saņemšanai noraida, piespiežot viņus pašiem pilnībā finansēt projektu vai atlikt ieguldījumu un palaist garām uzņēmējdarbības iespēju. 68. Administratīvais slogs un ar to saistītās birokrātijas izmaksas un aizkavējumi ir galvenie faktori, kas traucē programmas mērķu sasniegšanu, jo īpaši gadījumos, kad tie nav attaisnojami ar efektīvāku projektu atlasi (sk. 14. izcēlumu). 14. IZCĒLUMS SISTĒMA, KAS MAZINA PRETENDENTA SLOGU, UN TĀDA SISTĒMA, KAS TO NEDARA Apvienotā Karaliste — Anglija. AK pārvaldes iestādes ik nedēļu pārbaudīja intereses izteikuma veidlapas un sniedza pretendentiem informāciju par viņu projektu iespējamo atbilstību un par to, cik lielā mērā tie saskan ar reģiona prioritātēm Šī procedūra aiztaupīja pretendentiem izdevumus par pilnīgi noformēta pieteikuma iesniegšanu, kuru, iespējams, noraidītu, vienlaikus mazinot arī administratīvo slogu, ko radītu pieteikuma izvērtēšana utt. Katram projektam iecēla lauku uzņēmējdarbības vidutāju, kam bija jāpalīdz pretendentam sagatavot pieteikumu. Kad projekta iniciators bija iesniedzis pieteikumu, atlases procesu pabeidza aptuveni deviņu nedēļu laikā. Vērtējums attiecās uz projekta stratēģisko saderību ar reģiona prioritātēm, inovāciju, pastiprinošu efektu, produkta vai pakalpojuma pieprasījumu, projekta finansiālo dzīvotspēju, izmaksu pamatotību, priekšlikuma iznākumu un rezultātiem, lieko palīdzību un publiskā finansējuma lietderību. Polija. Polijā vairākuma pieteikumu apstiprināšanas procedūra ilga vairāk nekā 6 mēnešus, bet 55 % 312. pasākuma pieteikumu apstiprināšana — vairāk nekā gadu. Tā galvenais iemesls bija pieteikumu zemā kvalitāte un nepilnīgums, kā arī elastīgie noteikumi, kas deva atbalsta saņēmējiem iespēju katrā novērtējuma posmā divas reizes grozīt savu pieteikumu. Atlases kritēriji, ko bija noteikušas Polijas pārvaldes iestādes, neparedzēja individuālu projektu kvalitātes novērtējumu, bet gan saimniecību raksturojošus kvantitatīvus rādītājus (piemēram, saimniecības lielumu un to, ka iepriekš nebija piešķirts ES finansējums) vai apvidu, kurā saimniecība atradās. Projektu priekšlikumu salīdzinošās priekšrocības netika vērtētas. 69. Francijā, Itālijā — Kampānijā, Polijā un Zviedrijā dotāciju pieteikumu apstrādes process ilga no septiņiem līdz astoņiem mēnešiem [26] (sk. 1. grafiku). Turklāt Francijas pārvaldes iestādēm bija vajadzīgi pieci mēneši, lai apstrādātu maksājumu pieprasījumus un veiktu galīgos maksājumus. Ārkārtas gadījumos šis process ilga vairāk nekā gadu. Palāta uzskata, ka tas ir nesamērīgi ilgi, ņemot vērā vairākuma saskaņā ar 311.–313. pasākumu atbalstīto projektu samērā nelielās izmaksas un zemo sarežģītības līmeni. 1. GRAFIKS PIETEIKUMU UN MAKSĀJUMU PIEPRASĪJUMU APSTRĀDE (KALENDĀRAJĀS DIENĀS) +++++ TIFF +++++ 70. Projektu apstiprināšanas un maksājumu aizkavējumiem var būt negatīva ietekme uz savlaicīgu projekta īstenošanu un finansēto projektu mērogu, un, galu galā, uz pretendenta ekonomisko situāciju (sk. 15. izcēlumu). 71. Itālijā (Kampānijā), Francijā (Akvitātijā) un Čehijas Republikā intervētie projektu iniciatori uzskatīja, ka viņu valstīs procedūras ir pārāk apgrūtinošas. Turklāt jāpiebilst, ka Palāta revidēja tikai tos projektus, kas bija veiksmīgi pabeigti, neņemot vērā pretendentus, kurus atturēja administratīvais slogs vai kavējumi. Turklāt vairākums atbalsta saņēmēju izmantoja konsultantu pakalpojumus — dažreiz par ievērojamu maksu —, lai sagatavotu pieteikumus, daļēji tāpēc, ka paši nejutās spējīgi to paveikt. 15. IZCĒLUMS MAKSĀJUMU SISTĒMAS VAR PALĪDZĒT ATBALSTA SAŅĒMĒJIEM VAI KAVĒT TOS Apvienotā Karaliste — Anglija. AK šī sistēma garantēja atbalsta saņēmējiem samērā lielu drošību par projektu apstiprināšanu un maksājumu datumiem, ļaujot viņiem vienoties par īstermiņa finansējumu un mudinot pieteikties uz dotācijām tādus uzņēmējus, kas citādi nebūtu spējuši atļauties segt projektu izmaksas. Turklāt pretendentus jau iepriekš informēja par atlases žūrijas sanāksmju datumiem, un tika noteikta sanāksmes diena, kad pieteikums bija jāiesniedz. Projektu iniciatorus informēja, ka viņi var paļauties uz to, ka viņu maksājumu pieprasījumus apmaksās nākamajā mēnesī pēc pieprasījuma iesniegšanas. Palāta uzskatīja, ka tie ir labas prakses piemēri. Itālija — Kampānija. Lai saņemtu avansa maksājumu, atbalsta saņēmējiem pieprasa iesniegt apdrošināšanas polisi, kas garantē pieprasīto summu. Itālijas maksājumu aģentūras (AGEA) garantiju apstrādes procedūra bija pilnībā gatava darbam tikai no 2010. gada maija, lai gan uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus publicēja 2008. gadā. Tas noveda pie nopietniem avansa maksājumu kavējumiem, kas attiecīgi ietekmēja programmu īstenošanu: no 430 projektiem, kurus apstiprināja laikposmā no 2008. līdz 2011. gadam, tikai 27 projekti (6 %) bija sasnieguši galīgo maksājumu stadiju 2012. gadā. Atbalsta saņēmējiem radās jaunas problēmas ar garantiju izdošanu, kas noveda pie tā, ka revīzijas laikā 2012. gada martā dažiem atbalsta saņēmējiem bija radušās ievērojamas izmaksas, kuras bija saistītas ar garantijām, lai gan viņi saņēma galīgo maksājumu 2011. gadā. TREŠĀ DAĻA. VAI FAKTISKI TIKA FINANSĒTI EFEKTĪVI UN LIETDERĪGI PROJEKTI 72. Ir vajadzīga informācija par to izdevumu efektivitāti un lietderību, kas veltīti lauku attīstībai, lai parādītu, kas ir sasniegts ar ES budžeta līdzekļu palīdzību, un pārliecinātos, ka tie izmantoti racionāli (pārskatatbildība); tā jāizmanto, lai uzlabotu ES budžeta lietderību un efektivitāti, informējot par tā pārvaldību (aicinājumi iesniegt priekšlikumus vai lēmumus par dotācijām), konstatējot, kādi uzlabojumi jāveic pašreizējā plānošanas periodā, un informējot par lēmumiem attiecībā uz turpmāko politiku. 73. Lai parādītu, kas sasniegts ar ES budžeta līdzekļiem, kuri izlietoti dažādošanas pasākumu atbalstam, dalībvalstīm jāvāc dati par iegūtajiem rezultātiem projektu īstenošanā. Saskaņā ar Vienoto uzraudzības un novērtēšanas sistēmu (VUNS) dalībvalstīm jāvāc informācija vismaz par kopējiem īstenošanas un rezultātu rādītājiem (sk. 12. zemsvītras piezīmi). Diviem kopējo rezultātu rādītājiem, kas noteikti 311.–313. pasākumam, ir jāsniedz informācija par projektu rezultātiem attiecībā uz kopējās ar lauksaimniecību nesaistītās pievienotās vērtības (GVA) pieaugumu [27] un radīto bruto darbavietu skaitu. 74. Palāta pārbaudīja apkopotos datus un uzraudzības sistēmas sešās dalībvalstīs un, tāpat kā iepriekšējos ziņojumos, konstatēja [28], ka trūkst būtiskas un ticamas informācijas, lai varētu izdarīt secinājumus par minēto pasākumu efektivitāti. Tāpēc revidenti mērīja projektu rezultātus (izmantojot abus VUNS rādītājus, kas minēti iepriekš) un sasniegtos īpašos projektu mērķus, kur bija iespējams, pamatojoties uz pierādījumiem, kas iegūti, apmeklējot projektu objektus. TRŪKST INFORMĀCIJAS PAR PASĀKUMU UZRAUDZĪBU, UN PROJEKTU ĪSTENOŠANAS REZULTĀTI UZRĀDA NEVIENDABĪGU LIETDERĪBAS UN EFEKTIVITĀTES KOPAINU 75. Ņemot vērā līdzfinansēšanas aspektu, un neatkarīgi no VUNS uzraudzības un vērtēšanas uzdevuma dalībvalstu pārvaldes iestādes ir ieinteresētas projektu uzraudzībā, jo tā dod labu iespēju sekot projektu virzībai un būt informētām par to, vai tie dod gaidītos rezultātus un sasniedz LAP mērķus. To dalībvalstis varētu veikt, izmantojot pieejamo administratīvo un kontroles informāciju un periodiski vācot attiecīgo informāciju no atbalsta saņēmējiem, vismaz līdz piecu gadu perioda beigām, lai saglabātu aktīvus, kā paredz Regulas (EK) Nr. 1698/2005 72. pants. 76. Revidenti konstatēja, ka dalībvalstis neuzrauga projektu īstermiņa un vidēja termiņa rezultātus — ne attiecībā uz sasniegto LAP mērķu īstenošanā, ne uz paša projekta mērķiem. To darīt kavēja skaidru, konkrētu un reālistisku mērķu un uzdevumu trūkums pieteikumos un/vai lēmumos par dotācijas piešķiršanu (sk. 16. izcēlumu). Francija (Akvitānija) nebija iesniegusi pat obligāto uzraudzības informāciju, kas VUNS bija vajadzīga revīzijas laikā. 77. Revidenti konstatēja, ka uzraudzības informācija, ko sniedza revidētās dalībvalstis, nav ticama. Dati, ko bija apkopojušas dalībvalstis, lielā mērā pamatojās uz aprēķiniem pieteikumu iesniegšanas laikā (Itālija, Zviedrija un Čehijas Republika) vai galīgā maksājuma pieprasīšanas laikā (Apvienotā Karaliste). Turklāt atbalsta saņēmēju uzraudzības pārskatu datus iestādes nepārbaudīja (Polija un Čehijas Republika). Revidenti atklāja vairākas neatbilstības un kļūdas paziņotajos datos, jo īpaši atšķirības starp prognozēm un faktiskajiem skaitļiem (sk. piemērus 17. izcēlumā). 78. Lai gan dalībvalstu pārvaldes iestādes būtu varējušas iegūt ticamus datus par projektu mērķu sasniegšanu un rezultātiem pārbaudēs uz vietas un ex post pārbaudēs, revīzijā tika konstatēts, ka šādas pārbaudes nav iekļautas procedūrās. Piemēram, lai gan kāds projekts Itālijā bija pārbaudīts vairākas reizes, cenšoties noskaidrot, vai pirkumi patiešām ir veikti un vai objekts pēc projekta īstenošanas strādā, nevienā no šīm pārbaudēm nebija pievērsta uzmanība tam, ka faktiskie ienākumi bija daudz zemāki par projekta pieteikumā prognozētajiem ienākumiem. 79. Ņemot vērā to, ka ticama uzraudzības informācija nebija pieejama un ka plānošanas līmenī bija maz pārliecības, ka atbalsts 3. ass pasākumiem ir novirzīts projektiem, kas vislabāk atbilst pasākuma mērķiem, Palātas revidenti novērtēja 57 revidēto projektu lietderību un efektivitāti, pamatojoties uz informāciju, kas tika sniegta revīzijas apmeklējumu laikā. Analīze rāda, ka vairākums projektu sasniedza savu mērķi attiecībā uz fiziskajiem rezultātiem un pozitīvo ietekmi uz GVA, bet tiem, kuru mērķis bija darbavietu radīšana, bija tikai viduvējas sekmes nodarbinātības veicināšanā (sk. II pielikumu). 16. IZCĒLUMS VISPĀRĒJIE MĒRĶI NOVEDA PIE SITUĀCIJAS, KURĀ "BIOLOĢISKĀS DAUDZVEIDĪBAS VEICINĀŠANA" VAR TIKT PIEŅEMTA PAR KONDITOREJAS MĒRĶI Kādā Itālijas — Kampānijas konditorejas atjaunošanas projektā (312. pasākums) šādi šķietami nesaistīti mērķi bija minēti pieteikumā: "…līdzsvarot augsta riska situācijas, kā, piemēram, lauku iedzīvotāju skaita samazināšanos, samazināt atšķirību no labāk attīstītām teritorijām [..], veicināt bioloģisko daudzveidību, kā arī zināšanas par tradicionālo saimniekošanu laukos". Šāda projekta mērķus nav iespējams izteikt skaitliski vai izmērīt. 17. IZCĒLUMS NEATBILSTĪBU PIEMĒRI DALĪBVALSTU APKOPOTAJOS UZRAUDZĪBAS DATOS Zviedrija. VUNS rādītāju dati bija apkopoti no informācijas par projektiem, ko sniedza atbalsta saņēmēji dotācijas pieteikumu iesniegšanas posmā (uzņēmējdarbības plāns un finanšu prognozes), un nebija atjaunināti, pamatojoties uz faktiskajiem sasniegumiem. Pierādījumi par restorāna un viesu nama projektu, kurus ieguva revīzijas apmeklējuma laikā, liecināja, ka VUNS dati par bruto pievienoto vērtību ir pārāk augsti — SEK 1800000 (EUR 202000) — salīdzinājumā ar faktisko rezultātu — SEK 238000 (EUR 27000) —, un VUNS datu bāzē bija minētas trīs pilna darba laika līdzvērtīgas darbavietas, salīdzinot ar faktisko rezultātu — vienu pilna darba laika līdzvērtīgu darbavietu, kas radīta ar atbalstītā ieguldījuma palīdzību. Apvienotā Karaliste — Anglija. Pierādījumi, kas iegūti, apmeklējot projektu objektus, liecina, ka rezultāti, kuri atrodami VUNS datu bāzē, nav precīzi. Piecos gadījumos no deviņiem revidētajiem projektiem izveidoto un saglabāto darbavietu skaits bija pārspīlēti augsts, bet pārējos gadījumos tas bija pārāk zems. Polija. Ar lauksaimniecību nesaistīta projekta GVA, ko deklarēja kāds atbalsta saņēmējs uzraudzības pārskatā, nesaskanēja ar datiem par viņa ienākumiem, kas tika iegūti revīzijas apmeklējuma laikā. Deklarētā GVA bija augstāka par atbalstītā uzņēmuma ražošanas kopapjomu, bet tas saskaņā ar bruto pievienotās vērtības definīciju nav iespējams. 80. Lai gan varēja uzskatīt, ka projekti sasnieguši gaidītos fiziskos rezultātus (piemēram, uzbūvēta ēka, nopirkts transportlīdzeklis), pasākumu mērķi dažādot lauku ekonomiku ne vienmēr tika sasniegti. Tā gadījās, ja ieguldījuma nolūks nesaskanēja (vai saskanēja tikai daļēji) ar pasākuma mērķi (kopā pavisam 11 projekti — trīs Francijā un Polijā, divi Zviedrijā un Itālijā un viens Čehijas Republikā) vai arī ja bija nepārprotamas pazīmes, ka projekts nav ilgtspējīgs (divi gadījumi Čehijas Republikā), vai arī ja uzņēmums bija bankrotējis (viens projekts Francijā). 81. Palāta atklāja gadījumus, kas liecināja par to, ka ES finansējums tūrisma nozares attīstībai vai mikrouzņēmumu atbalstam bija izlietots ieguldījumiem, kuri vismaz daļēji bija izmantoti privātiem nolūkiem (sk. 18. izcēlumu). 18. IZCĒLUMS IEGULDĪJUMI, KAS EFEKTĪVI NEVEICINĀJA TŪRISMA NOZARES ATTĪSTĪBU UN NEATBALSTĪJA UZŅĒMĒJDARBĪBAS INICIATĪVAS Itālija — Kampānija. Apmeklējot uz vietas lauku tūrisma projekta objektu, tika konstatēts, ka dzīvokli, kas bija renovēts par 311. pasākumam piešķirtajiem līdzekļiem, izmantoja atbalsta saņēmēja ģimenes loceklis, un tādējādi šis projekts nedeva lielu ieguldījumu pasākuma mērķu sasniegšanā — palielināt ar lauksaimniecību nesaistītu GVA ar pasākumu dažādošanas palīdzību. Polija. Privāta lietojuma pazīmes tika atklātas arī kādā projektā, kura mērķis bija iegādāties biroja aprīkojumu un kurš saņēma 312. pasākumam paredzētu atbalstu. Pasākumā finansētais ādas dīvāns klientu uzņemšanai atradās dzīvojamā istabā atbalsta saņēmēja mājās (kas kalpoja par uzņēmējdarbības telpām). Šim projektam nebija izmaksāts avanss, kas pārbaudītājiem būtu varējis radīt aizdomas par finansēto preču privāto lietojumu. DAŽĀDOŠANAS PROJEKTI VAR PALĪDZĒT UZLABOT LAUKSAIMNIEKU FINANSIĀLOS REZULTĀTUS… 82. Ar lauksaimniecību nesaistītu GVA izdevās palielināt 33 no atbalstītajiem uzņēmumiem (58 %), tomēr astoņos gadījumos saikne starp GVA un dotācijas ieguldījumu bija vāja. GVA nebija iespējams aprēķināt piecos revidētajos projektos Polijā un Čehijas Republikā, jo tie bija pakļauti vienkāršotiem grāmatvedības noteikumiem. Lai gan šī situācija bija zināma, pārvaldes iestādes nebija ieviesušas sistēmu, kas ļautu iegūt ticamus datus. GVA palielinājumu nevarēja novērtēt vēl sešos projektos (Polijā un Itālijā), jo vai nu bija par agru novērtēt finanšu ietekmi, vai arī atbalsta saņēmējs nebija sniedzis attiecīgos finanšu datus. Seši projekti nebija devuši GVA pieaugumu ar lauksaimniecību nesaistītos pasākumos. … BET, KAD TO MĒRĶIS IR DARBAVIETU RADĪŠANA, TIE IR TIKAI DAĻĒJI EFEKTĪVI… 83. No 27 projektiem, kas bija paredzēti darbavietu radīšanai, tikai 13 sasniedza izvirzīto mērķi (lai gan divos gadījumos Palāta šaubās par radīto darbavietu ilgtspējību), bet deviņi projekti tikai daļēji radīja paredzēto darbavietu skaitu, un pieci projekti neradīja nevienu darbavietu. Revidenti konstatēja, ka galvenokārt darbavietas tika radītas, kā bija paredzēts, tajās dalībvalstīs, kurās dotācija bija atkarīga no darbavietu radīšanas un kurās notika mērķtiecīgas pārbaudes, lai nodrošinātu, ka darbavietu radīšanas noteikums tiek ievērots. Šāda prakse bija Polijā, Čehijas Republikā (dažos apakšpasākumos) un Apvienotajā Karalistē (sk. 33. punktu). Un otrādi, revidenti norādīja, ka darbavietu radīšana nebija svarīga revidētajos projektos Francijā, Itālijā un Zviedrijā, kur šis nosacījums netika piemērots un mērķtiecīgas pārbaudes netika veiktas (sk. II pielikumu). … TURKLĀT NAV ZINĀMS, VAI ŠĪS DARBAVIETAS IR IESPĒJAMS SAGLABĀT 84. Lai gan ne visu projektu mērķis ir darbavietu radīšana, ieguldījumi var palīdzēt saglabāt vai nosargāt darbavietas. Tomēr dalībvalstīm nepieprasa vākt datus apkopošanai uzraudzības un novērtēšanas sistēmā. Tikai Apvienotā Karaliste — Anglija savā VUNS datu bāzē noteica papildu rādītāju "nosargāto darbavietu" mērīšanai, kvalificējot tās kā darbavietas, kas tiktu zaudētas, ja netiktu piešķirta dotācija, lai gan šīs definīcijas piemērošana nebija konsekventa. Palāta atklāja, ka vienā projektā, kurā bija ziņots, ka nosargātas divas darbavietas, faktiskais skaitlis bija nulle. Polijā revīzija atklāja, ka tiek ziņoti dati par saglabātajām darbavietām, taču tie tiek ziņoti kopā ar datiem par radītajām darbavietām. Tāpēc revidenti nespēja izdarīt nekādus secinājumus par projektu ietekmi uz nosargātajām un saglabātajām darbavietām, jo nebija nekādu datu, kas ļautu to novērtēt dalībvalstu un atbalsta saņēmēju līmenī. SECINĀJUMI UN IETEIKUMI 85. Īstenojot lauku attīstības politiku, dalībvalstis var izmantot ES budžetu, lai finansētu projektus, kas vērsti uz lauku ekonomikas dažādošanu, lai atbalstītu lauku teritoriju izaugsmi, nodarbinātību un ilgtspējīgu attīstību. Tas tiek veikts, ES un dalībvalstīm līdzfinansējot projektus nelauksaimniecisku aktivitāšu dažādošanas, mikrouzņēmumu radīšanas un tūrisma aktivitāšu veicināšanas jomās. 86. Revīzijā tika pārbaudīts, vai Komisija un dalībvalstis ir lietderīgi izmantojušas finanšu līdzekļus, īstenojot lauku ekonomikas dažādošanas pasākumus. Palāta kopumā secina, ka Komisija un dalībvalstis ir tikai daļēji lietderīgi izmantojušas finanšu līdzekļus lauku ekonomikas dažādošanas pasākumiem, jo atbalsts netika regulāri novirzīts projektiem, kas bija visvairāk piemēroti pasākumu mērķu sasniegšanai. Tas notika tāpēc, ka trūka skaidri formulētu vajadzību pēc intervences pasākumiem vai īpašu LAP paredzētu mērķu. Tika pieņemti pārāk plaši formulēti attiecināmības kritēriji, kas neaprobežojās ar projektiem, kuri bija visvairāk piemēroti, lai panāktu dažādošanu, kā arī atlases kritēriji, saskaņā ar kuriem netika izraudzīti visefektīvākie projekti, vai arī atlases kritēriji vispār netika piemēroti. 87. Pārāk bieži, un jo īpaši plānošanas perioda sākumā, projektu atlasi galvenokārt motivēja vajadzība iztērēt piešķirtos budžeta līdzekļus, nevis pašu projektu kvalitāte. Dažās revidētajās dalībvalstīs tika finansēti visi atbilstīgie projekti, ja bija pieejami pietiekami budžeta līdzekļi, — neatkarīgi no projekta novērtējuma atlases procedūrā. Galvenā prioritāte — darbavietu radīšana — nebija mērķtiecīgi plānota, uzraudzība neļāva iegūt pareizu priekšstatu par radītajām darbavietām, kā arī trūka aktīvas projektu pārvaldības, jo īpaši, ja kļuva skaidrs, ka mērķi netiks sasniegti. 88. Dalībvalstis pietiekamā mērā nemazināja liekās palīdzības un aizstāšanas riskus, tādējādi nenodrošinot vislietderīgāko resursu izmantojumu. Dalībvalstu veiktās izmaksu pamatotības pārbaudes nespēja pietiekamā mērā novērst līdzekļu pārtēriņu, un bija sastopami pārmērīga administratīvā sloga un maksājumu kavējumu gadījumi. 89. Šīs nepilnības un ar tām saistītie Palātas ieteikumi ir sīkāk aprakstīti turpmāk tekstā. 90. Labāka atbalsta lauku attīstībai plānošana ir galvenais uzdevums, lai uzlabotu pasākumu lietderību. Tā kā plānošana pamatojas uz prioritāro jomu, atbalsta saņēmēju vai pasākumu veidu, vai sasniegumu noteikšanu, tās efektivitāte ir atkarīga galvenokārt no programmas stratēģijas kvalitātes. Tāpēc uzlabota plānošana izriet no uzlabotas stratēģijas izstrādes un galvenokārt no skaidras izpratnes, kādu ieguldījumu dažādošana var dot un dos ilgtspējīgā izaugsmē (intervences pamatojums). Tomēr vairākumā revidēto LAP nebija formulēts rezultāts, kuru paredzēts sasniegt, nedz izskaidrots, kādā veidā dažādošanas pasākumiem garantētais finansējums uzlabos lauku teritoriju ekonomisko ilgtspējību. Komisija tomēr apstiprināja šīs LAP. 1. IETEIKUMS Savās lauku attīstības programmās (LAP) dalībvalstīm ir skaidri jānorāda, kā un kāpēc valsts intervence ieguldījumu pasākumos, kas nav saistīti ar lauksaimniecību, palīdzēs, piemēram, novērst tirgus nepilnības, ko izraisījuši šķēršļi nodarbinātībai un izaugsmei. Saistībā ar šīm vajadzībām LAP jānosaka konkrēti un izmērāmi mērķi; Komisijai jāapstiprina tikai tās LAP, kas piedāvā motivētas un visaptverošas stratēģijas ar skaidru pamatojumu, kurš parāda, kādā veidā politikas intervence dos ieguldījumu stratēģiskajos mērķos radīt izaugsmes nosacījumus un nodarbinātības iespējas. 91. Saskaņā ar attiecināmības nosacījumiem, kurus izvirzīja dažas dalībvalstis, atbalsta piešķiršana neaprobežojās tikai ar pasākumiem, kas nav saistīti ar lauksaimniecību un veicina lauku ekonomikas dažādošanu. Turklāt ES tiesību aktos ir prasība, lai dalībvalstis ieviestu atlases kritērijus, kuriem jānodrošina, ka prioritāte tiek piešķirta visefektīvākajiem un vislietderīgākajiem atbilstīgajiem projektiem, kā arī jārada pamats nelietderīgu projektu noraidīšanai. Tikai četras no sešām revidētajām dalībvalstīm (reģioniem) ieviesa atlases kritērijus un pat tos ne vienmēr piemēroja praksē. 92. Ja revidētajām dalībvalstīm vēl bija pieejams finansējums, kas bija iekļauts budžetā, tās finansēja visus atbilstīgos projektus neatkarīgi no to efektivitātes un lietderības. Vēlāk, kad finansējums bija ierobežots, noraidīti tika pat labāki projekti. 2. IETEIKUMS Dalībvalstīm ir jāizstrādā kritēriji un konsekventi tie jāpiemēro, lai savu īpašo mērķu sasniegšanai nodrošinātu visefektīvāko un ilgtspējīgāko projektu atlasi, īstenojot dalībvalstu īpašos mērķus, lai attīstītu pasākumus, kas nav saistīti ar lauksaimniecību, un veicinātu nodarbinātību. Turpmākās politikas izstrādē ir jāņem vērā projektu potenciāls pozitīvi ietekmēt nodarbinātību un ienākumus, un dalībvalstīm tam jāpievērš lielāka uzmanība projektu atlases sistēmās. Atlases sistēmās ir regulāri jānosaka obligātā robežvērtība ("slieksnis"), ņemot vērā projekta kvalitāti. Ir jāveic mērķtiecīga kontrole, lai nodrošinātu, ka šos kritērijus ievēro (piemēram, tas jāpārbauda apmeklējumos uz vietas vai ex post pārbaudēs). Komisijai jānodrošina, ka šie kritēriji tiek pareizi un konsekventi piemēroti, ne tikai nepietiekama budžeta gadījumā. 93. Palāta konstatēja, ka dalībvalstis ne vienmēr regulāri novirzīja finansējumu projektiem, kuriem acīmredzami bija vajadzīgs publiskā sektora atbalsts. Tāpēc pastāv liela iespēja, ka tiek sniegt liekā palīdzība, un sasniegtos projektu rezultātus ne vienmēr var izskaidrot ar dotācijas ietekmi. Turklāt šādas subsīdijas var nozīmēt ierobežoto publisko līdzekļu izšķiešanu, ja tās noved pie tirgus kropļojumiem vietējā līmenī (t. i., pie aizstāšanas riska). Tikai viena dalībvalsts ņēma šos riskus vērā, novērtējot projektus. 3. IETEIKUMS Komisijai un dalībvalstīm jāveicina paraugprakse liekās palīdzības un aizstāšanas riska mazināšanai. Laba prakse nozīmē, ka dalībvalstīm jāizvēlas projekti, kuriem nepārprotami ir vajadzīgs publiskā sektora atbalsts (kas nodrošina pievienoto vērtību). Dalībvalstīm ir jāapsver liekās palīdzības un aizstāšanas riski, gan izstrādājot savas LAP, gan atlasot projektus. Komisijai jāmudina dalībvalstis pieņemt tādu praksi, saskaņā ar kuru ieguldījumu izdevumi būtu attiecināmi tikai no dotācijas apstiprināšanas dienas. 94. Palāta konstatēja nepilnības dalībvalstu ieviestajās sistēmās projektu izmaksu pamatotības novērtēšanai. Šīs nepilnības palielina risku, ka publiskais finansējums tiek izlietots, pienācīgi neņemot vērā saimnieciskuma principu. 4. IETEIKUMS Dalībvalstīm jāmazina risks saimnieciskumam, regulāri novērtējot izmaksas, un šis vērtējums nedrīkst aprobežoties tikai ar attiecināmības jautājumiem, turklāt šā vērtējuma rezultāti ir pienācīgi jādokumentē. Ja iespējams, ir jāizstrādā salīdzinošie rādītāji kopējām izmaksu pozīcijām, lai atvieglotu izmaksu novērtējumu projektu priekšlikumos. Komisijai jānodrošina, ka dalībvalstis ievieš efektīvas sistēmas izmaksu pamatotības pārbaudēm. 95. VUNS ir izveidota kā uzraudzības un vērtēšanas instruments dalībvalstu un Komisijas vajadzībām. Palāta konstatēja, ka VUNS nesniedz ticamus datus, kurus varētu izmantot, lai uzraudzītu pasākumu īstenošanas efektivitāti, savlaicīgi konstatētu problēmas un rastu risinājumus. Turklāt Komisija un dalībvalstis nav izmantojušas uzraudzības informāciju, lai aktīvi pārvaldītu pasākumus nolūkā uzlabot to efektivitāti. 96. Attiecībā uz darbavietu radīšanu, kas ir daļa no 3. ass galvenās prioritātes, revidētās dalībvalstis nespēja sniegt precīzu informāciju ne par radītajām vai saglabātajām darbavietām, nedz arī — mērķu nesasniegšanas gadījumā — par to, vai tās bija pielāgojušas izdevumus, lai ņemtu vērā šo aspektu. 5. IETEIKUMS Komisijai un dalībvalstīm jānodrošina, ka par nākamo plānošanas periodu tiek iegūta būtiska un ticama informācija, kas atvieglotu pasākumu pārvaldību un uzraudzību un parādītu, kādā apmērā attiecīgais atbalsts palīdz īstenot ES prioritātes. Turklāt dalībvalstīm jānodrošina, ka projektiem, kuriem atvēlēti līdzekļi, ir jānosaka skaidri, konkrēti mērķi. Ja iespējams, mērķi ir jāizsaka skaitļos, lai sekmētu projektu uzraudzības īstenošanu un nodrošinātu noderīgu atgriezenisko saiti vadošajai iestādei. Darbavietu radīšanas mērķiem jābūt reāli sasniedzamiem, un izveidoto darbavietu skaitam — precīzi uzraudzītam. Visā plānošanas periodā pasākumi ir labāk jāpārvalda, jo īpaši tad, ja kļūst skaidrs, ka izvirzītie mērķi netiks sasniegti. Dalībvalstis ir jāmudina izstrādāt saviem apstākļiem piemērotus rādītājus, kas atspoguļo šo valstu īpašo situāciju un vajadzības un ir paredzēti pasākumu pārvaldības un novērtēšanas nolūkiem. 97. Administratīvais slogs ir jāmazina, cik vien iespējams, jo īpaši attiecībā uz maza apjoma projektiem; pārmērīgi maksājumu kavējumi var atturēt atbalsta saņēmējus no projektu īstenošanas. 6. IETEIKUMS Komisijai un dalībvalstīm jāpieliek lielākas pūles, lai mazinātu administratīvo slogu un nodrošinātu, ka maksājumi tiek veikti saprātīgā laikposmā. Varētu apsvērt paātrinātu procedūru maza apjoma ieguldījumiem (īsāks pieteikumu apstrādes laiks) un maksājumiem. Šo ziņojumu 2013. gada 5. jūnija sēdē Luksemburgā pieņēma Revīzijas palātas I apakšpalāta, kuru vada Revīzijas palātas loceklisIoannis SARMAS. Revīzijas palātas vārdā — +++++ TIFF +++++ President Vítor Manuel da Silva Caldeira [1] Padomes 2005. gada 20. septembra Regulas (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) 4. panta 1. punkta c) apakšpunkts (OV L 277, 21.10.2005., 1. lpp.), ar ko nosaka šādu vispārēju mērķi: "dzīves kvalitātes uzlabošana lauku apvidos un ekonomiskās aktivitātes dažādošanas veicināšana". [2] Regulas (EK) Nr. 1698/2005 46. apsvērums. [3] Kā paredz Regulas (EK) Nr. 1698/2005 9. pants, ar Padomes 2006. gada 20. februāra Lēmumu 2006/144/EK par Kopienas lauku attīstības stratēģiskajām pamatnostādnēm (2007.–2013. gada plānošanas laikposms) (OV L 55, 25.2.2006., 20. lpp.) ir noteiktas lauku attīstības prioritātes (Pielikuma 3. punkta 3) apakšpunkts). [4] VIII pielikuma III punkts Komisijas 2006. gada 15. decembra Regulā (EK) Nr. 1974/2006, ar ko paredz sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 368, 23.12.2006., 15. lpp.). [5] Lai atbilstu 311. pasākumam, veikals nedrīkst tirgot tikai savu lauksaimniecības produkciju. [6] Šīs dalībvalstis bija izraudzītas, lai nodrošinātu plašu ģeogrāfisku pārklājumu, kā arī tāpēc, ka tās bija īstenojušas visus trīs dažādošanas pasākumus ar pietiekamu skaitu pabeigtu projektu. [7] Vienotās uzraudzības un novērtēšanas sistēmas rokasgrāmata — Metodiskas norādes, E daļa — Pasākumi — pasākumu loģiskā pamatojuma formulējums; Lauksaimniecības ĢD, 2006. [8] Regulas (EK) Nr. 1974/2006 43. pants: "Attiecībā uz investīciju pasākumiem dalībvalstis nodrošina, ka atbalstu novirza skaidri formulētiem mērķiem, kas atspoguļo strukturālas un teritoriālas vajadzības un strukturālos trūkumus". [9] "Katra lauku attīstības programma ietver: a) situācijas analīzi, ņemot vērā stiprās un vājās puses, tās risināšanai izvēlēto stratēģiju un 85. pantā minēto ex ante novērtēšanu". [10] Regulas (EK) Nr. 1974/2006 II pielikuma A daļas 5.2. punktā ir prasīti "pierādījumi, ka atbalsts investīciju pasākumiem ir novirzīts skaidri noteiktiem mērķiem, kas atspoguļo identificētas teritoriālās vajadzības un strukturālās nepilnības". [11] Piemērošanas noteikumos ir noteikti šādi Vienotās uzraudzības un novērtēšanas sistēmas (VUNS) rezultātu rādītāji: - atbalstīto uzņēmumu kopējās ar lauksaimniecību nesaistītās pievienotās vērtības pieaugums (311., 312. un 313. pasākums); - kopējais izveidoto darbavietu skaits (iedalījums atkarībā no darbavietām saimniecībās vai ārpus tām, dzimuma un vecuma kategorijām) (311., 312. un 313. pasākums); - papildu tūristu skaits (iedalījums atkarībā no nakšņošanu skaita un vienas dienas apmeklētāju skaita (311., 312. un 313. pasākums). [12] 313. pasākums "Tūrisma aktivitāšu veicināšana", 322. pasākums "Ciematu atjaunošana un attīstība" un 323. pasākums "Lauku mantojuma uzlabošana un saglabāšana" bija apvienoti vienā pasākumā. [13] Regulas (EK) Nr. 1698/2005 71. pantā ir teikts: "Lai saņemtu ELFLA ieguldījumu, izdevumi kļūst tiesīgi tikai tad, ja tos rada darbības, par ko lēmumu pieņēmusi attiecīgās programmas vadība vai kas ir pieņemts saskaņā ar tās atbildību, ievērojot izvēles kritērijus, kurus noteikusi kompetenta struktūra". [14] Regulas (EK) Nr. 1698/2005 55. pantā ir noteikts, kādi ieguldījumi atbilst 313. pasākumam — Tūrisma aktivitāšu veicināšana — "Atbalsts, kas minēts 52. panta a) punkta iii) apakšpunktā, attiecas uz: a) maza apjoma infrastruktūrām, piemēram, informācijas centriem un tūrisma objektu ceļarādītājiem; b) rekreācijas infrastruktūrām, piemēram, tādām, kas norāda uz pieeju dabas teritorijām, un nelielas ietilpības naktsmītnēm; c) ar lauku tūrismu saistītu tūrisma pakalpojumu attīstīšanu un/vai mārketingu". [15] Polijā atlases kritērijus piemēroja tikai 2011. gada priekšlikumu konkursā 311. pasākumam, 2010. un 2011. gada priekšlikumu konkursos 312. pasākumam un 2009. un 2010. gada priekšlikumu konkursos 313. pasākumam. [16] Aprēķināts kā kopējais publiskā sektora atbalsts, ko izmaksā atbalsta saņēmējam, dalīts ar radīto darbavietu skaitu (pilnas darba slodzes ekvivalenta izteiksmē). [17] Regulas (EK) Nr. 1698/2005 72. pants. [18] Regulas (EK) Nr. 1698/2005 78. pantā ir teikts: "Uzraudzības komiteja pārliecinās par lauku attīstības programmas īstenošanas efektivitāti". Tas tiek darīts, apsverot un pārskatot atlases kritērijus, uzraugot virzību uz mērķiem, mērķu sasniegšanu utt. [19] Regulas (EK) Nr. 1698/2005 83. pantā ir teikts: "Komisija un vadošā iestāde ik gadus, kad iesniegts gada progresa ziņojums, pārbauda iepriekšējā gada galvenos rezultātus saskaņā ar procedūrām, kas jānosaka, vienojoties ar attiecīgo dalībvalsti un vadošo iestādi". [20] Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.). [21] Definīcijas sk. 51. un 58. punktā. [22] Tomēr Regulas (EK) Nr. 1698/2005 72. pantā ir paredzēts, ka visiem atbalstītajiem projektiem jābūt ilgtspējīgiem, proti, dalībvalstīm jānodrošina, ka investīciju darbības piecus gadus pēc vadošās iestādes lēmuma piešķirt finansējumu netiek būtiski pārveidotas, tostarp, izbeidzoties vai pārvietojoties ražošanas darbībām. Turklāt Komisija atzina, ka šādi kritēriji jāiekļauj projektu novērtējumā, ko publicēs tematiskā žurnāla EU Rural Review pirmajā numurā. "Tiek pieliktas pūles, lai nodrošinātu, ka no ievērojamajām summām, kas atvēlētas 3. ass finansēšanai, tiek gūts maksimāls labums un ka ekonomiska ilgtspējība ir galvenais kritērijs visu ELFLA projektu priekšlikumu novērtēšanā" (31. lpp.), (sk. http://enrd.ec.europa.eu/publications-and-media/eu-rural-review/en/eu-rural-review_en.cfm). [23] Īpašais ziņojums Nr. 5/2010 par Leader pieejas īstenošanu lauku attīstībā, Īpašais ziņojums Nr. 8/2012 par atbalsta mērķtiecīgu virzīšanu lauku saimniecību modernizēšanai un Īpašais ziņojums Nr. 1/2013 "Vai ES atbalsts pārtikas pārstrādes nozarei ir efektīvi un lietderīgi nodrošinājis lauksaimniecības produktu pievienotās vērtības radīšanu" (http://eca.europa.eu). [24] Arī Francija (Akvitānija) bija īpašam kempingu aprīkojuma veidam paredzējusi aizstāšanas riska novērtējumu. [25] Komisijas 2011. gada 27. janvāra Regula (ES) Nr. 65/2011, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 attiecībā uz pārbaudes kārtību, kā arī savstarpējo atbilstību saistībā ar lauku attīstības atbalsta pasākumiem (OV L 25, 28.1.2011., 8. lpp). [26] Vidējā vērtība (izteikta kalendārajās dienās). [27] Lai izmērītu atbalstīto uzņēmumu GVA, VUNS rokasgrāmatas I norādījumā ir ierosinājums izmantot šādu formulu: "Ražošanas kopapjoms — (mīnus) kopējais starppatēriņš". Norādījumā ir atzīts, ka GVA izmaiņas gadu gaitā var izskaidrot ne tikai ar saņemto atbalstu, bet arī ar citiem faktoriem. [28] Sk. Īpašos ziņojumus Nr. 8/2012 un Nr. 1/2013 (http://eca.europa.eu). -------------------------------------------------- I PIELIKUMS ES FONDU LĪDZEKĻI, KAS PLĀNOTI UN IZLIETOTI TREŠĀS ASS DAŽĀDOŠANAS PASĀKUMIEM (LĪDZ 2012. GADA FEBRUĀRIM) Sākotnēji plānotie izdevumi (2007.–2013. gadam): EUR 4922400000 Pārskatītie plānotie izdevumi (2007.–2013. gadam): EUR 4619133731 [1] Īstenotie izdevumi (2007.–2012. gada februāris): EUR 1090970738 +++++ TIFF +++++ Avots: Eiropas Revīzijas palātas apkopojums, pamatojoties uz Eiropas Lauku attīstības tīkla tīmekļa vietnes datiem: finanšu un fiziskie rādītāji (http://enrd.ec.europa.eu/policy-in-action/rural-development-policy-in-figures/rdp-monitoring-indicator-tables/financial-and-physical-indicators/en/financial-and-physical-indicators_en.cfm). Īrija un Portugāle nav plānojušas 311., 312. un 313. pasākumu. Simbols "*" norāda dalībvalstis (Dānija, Igaunija, Kipra, Latvija, Malta, Polija, Rumānija, Slovēnija un Slovākija), kas nav plānojušas visus trīs pasākumus. Līdz 2012. gada februārim Kipra nav ziņojusi par izdevumiem. [1] Līdz 2011. gada 31. decembrim. -------------------------------------------------- II PIELIKUMS PALĀTAS SNIEGTAIS REVIDĒTO PROJEKTU NOVĒRTĒJUMS Dalībvalsts | Pasākums | Projekta apraksts | Attiecināmās izmaksas (noapaļotas, EUR) | Valsts atbalsts % no attiecinā-majām izmaksām | Projekta rezultāti, iegūti saskaņā ar pasākuma vispārējiem mērķiem | Projekta rezultāti | Liekās palīdzības pazīmes | Aizstāšanas pazīmes | Ar lauksaimniecību nesaistītas bruto pievienotās vērtības pieaugums (GVA) | Radīto / prognozēto darbavietu skaits (FTE) | Čehijas Republika | 312 | Tipogrāfijas būvniecība | 200000 | 60 % | | | 0 / 0 | izteiktas | nelielas | 312 | Grāmatu iesiešanas plūsmas līnijas iegāde | 95000 | 49 % | | | 1 / 1 | izteiktas | nelielas | 313 | Informācijas stendu un atpūtas zonu ierīkošana ceļā caur vīnogu dārziem | 20000 | 90 % | | | 0 / 0 | dažas | nav | 313 | Tūristu mītnes būvniecība, paplašinot vīna pagrabu | 75000 | 60 % | | | 0 / 0 | nelielas | nelielas | 312 | Gatera un tā palīgierīču iegāde | 45000 | 50 % | | | 2 / 2 [**] | dažas | dažas [***] | 311 | Biogāzes rūpnīcas (500 kW) būvniecība | 1600000 | 35 % | | | 0 / 0 | dažas | nav pietiekamu pierādījumu | 311 | Biogāzes rūpnīcas (par 250 kW) paplašināšana un citi būvniecības darbi | 550000 | 30 % | | | 0 / 0 | nelielas | nav pietiekamu pierādījumu | 312 | Ražošanas telpas pārbūve un metālapstrādes iekārtas iegāde | 190000 | 50 % | [*] | | 6 / 6 [**] | izteiktas | izteiktas | 311 | Biogāzes rūpnīcas (537 kW) būvniecība | 2380000 | 45 % | | | 0 / 0 | dažas | nav pietiekamu pierādījumu | 311 | Kokmateriālu kaltes iekārtu iegāde un tām paredzētās vietas sagatavošana | 155000 | 60 % | | | 0 / 0 | dažas | dažas | 311 | Biogāzes rūpnīcas (526 kW) būvniecība | 1890000 | 46 % | | | 0 / 0 | dažas | nav pietiekamu pierādījumu | pozitīvs novērtējums galvenokārt pozitīvs novērtējums galvenokārt negatīvs novērtējums | negatīvs novērtējums nav radītas jaunas darbavietas / darbavietas nav prognozētas nav pietiekamu pierādījumu / par agru, lai vērtētu | — nav piemērojams | Francija (Akvitānija) | 311 | Veikala ierīkošana vietējās produkcijas tirgošanai | 135000 | 29 % | | | 0,8 / 0 | izteiktas | dažas | 311 | Vīna degustācijas telpas izveide | 130000 | 21 % | | | 0 / 0 | izteiktas | nelielas | 311 | Lauku saimniecības veikala ierīkošana savas produkcijas (siera) tirgošanai | 60000 | 38 % | | | 0 / 0 | nelielas | nelielas | 311 | Lauku saimniecības veikala ierīkošana savas produkcijas (siera) tirgošanai | 55000 | 50 % | | | 0 / 0 | dažas | nelielas | 312 | Veikala pārcelšana uz citu tirdzniecības vietu | 35000 | 25 % | | | 0 / 0 | izteiktas | nelielas | 312 | Elektropiederumu veikala izveide | 35000 | 25 % | | | 0 / 0 | izteiktas | dažas | 312 | Elektriskās maizes krāsns iegāde | 35000 | 25 % | | | -3,3 / 0 | nelielas | dažas | 313 | Tūristu ekomītnes būvniecība un modernizācija | 3000000 | 10 % | | | 0 / 1 | nelielas | dažas | 313 | Ekoloģiska kempinga izveide | 625000 | 16 % | | | 2,58 / 2 | dažas | nelielas | 313 | Banketu zāles / veikala ierīkošana, renovējot apmeklētājiem atvērtu pili | 200000 | 50 % | | | 1,2 / 0 | izteiktas | — | pozitīvs novērtējums galvenokārt pozitīvs novērtējums galvenokārt negatīvs novērtējums | negatīvs novērtējums nav radītas jaunas darbavietas / darbavietas nav prognozētas nav pietiekamu pierādījumu / par agru, lai vērtētu | — nav piemērojams | Itālija (Kampānija) | 311 | Lauku tūrisma kompleksa renovācija un dārzkopības piederumu iegāde | 400000 | 50 % | | | 0 / 0 | izteiktas | dažas | 311 | Lauku tūrisma mītnes pārbūve | 245000 | 50 % | | | 0,75 / 0 | dažas | nelielas | 311 | Lauku saimniecības ēku apkārtnes bruģēšana un mācību telpas mēbeļu iegāde izglītojošai saimniecībai | 125000 | 50 % | | | 0 / 0 | izteiktas | dažas | 313 | Pasākumu un festivālu organizēšana laukos un tīmekļa vietnes izveide | 45000 | 100 % | [****] | — | — | dažas | — | 312 | Invalīdiem paredzēta autobusa iegāde, lai ļautu viņiem apmeklēt tūrisma objektus | 305000 | 50 % | | | 1,2 / 3 | izteiktas | dažas | 312 | Konditorejas veikala atjaunošana un saules bateriju iegāde, automatizētas konditorijas iekārtas iegāde | 205000 | 40 % | | | 1 / 1 | nelielas | dažas | 312 | Kroga renovācija un picērijas ierīkošana, iekaitot ar malku kurināmas krāsns ierīkošanu | 50000 | 50 % | | | 1 / 3 | nelielas | nelielas | 311 | Mazu ēku restaurācija tūrisma vajadzībām | 190000 | 50 % | | | 0 / 0 | nelielas | dažas | 311 | Lauku saimniecības ēkas restaurācija tūrisma vajadzībām | 400000 | 50 % | | | 0,92 / 1 | dažas | nelielas | pozitīvs novērtējums galvenokārt pozitīvs novērtējums galvenokārt negatīvs novērtējums | negatīvs novērtējums nav radītas jaunas darbavietas / darbavietas nav prognozētas nav pietiekamu pierādījumu / par agru, lai vērtētu | — nav piemērojams | Polija | 311 | Traktora iegāde lauksaimniecības pakalpojumu sniegšanai tuvākajā apkaimē | 25000 | 50 % | | | 0 / 0 | dažas | dažas | 311 | Ekskavatora-transportiera iegāde, lai radītu alternatīvu, ar lauksaimniecību nesaistītu ienākumu avotu | 55000 | 43 % | | | 0 / 0 | nelielas | dažas | 312 | Biroja aprīkojuma un automašīnas iegāde | 15000 | 50 % | | | 1 / 1 | izteiktas | dažas | 312 | Ekskavatora iegāde, lai paplašinātu būvniecības pakalpojumu jomu | 175000 | 37 % | | | 4 / 3 | nelielas | dažas | 313 | Sporta un pludmales volejbola laukumu iekārtošana | 90000 | 100 % | | — | — | dažas | dažas | 311 | Lauku tūrisma saimniecības renovācija un iekārtu iegāde | 40000 | 56 % | | | 0 / 0 | nelielas | dažas | 312 | Kravas automašīnas iegāde un vairumtirdzniecības ēkas pārbūve | 30000 | 50 % | | | 1 / 1 | izteiktas | nelielas | 313 | Amfiteātra rekonstrukcija | 140000 | 100 % | | — | — | dažas | — | pozitīvs novērtējums galvenokārt pozitīvs novērtējums galvenokārt negatīvs novērtējums | negatīvs novērtējums nav radītas jaunas darbavietas / darbavietas nav prognozētas nav pietiekamu pierādījumu / par agru, lai vērtētu | — nav piemērojams | Zviedrija | 312 | Personāla un pieskaitāmās izmaksas asociācijai, kas plāno izveidot lauku uzņēmumu tīklu | 120000 | 62 % | [*] | — | 0 / 4 | dažas | dažas | 312 | Kooperatīva izveide tirdzniecībai ar rokdarbiem un uzkopes pakalpojumu sniegšanai | 65000 | 98 % | | — | 1 / 0 | dažas | dažas | 312 | Manēžas būvniecība zirgu izjādēm telpās | 170000 | 30 % | | | 0 / 2 | nelielas | nelielas | 312 | Šķūņa pārbūve par jaunu ziedu un stādu veikalu | 10000 | 30 % | | | 1 / 1 | nelielas | dažas | 312 | Ziedu veikala uzņēmējdarbības paplašināšana, piedāvājot floristikas kursus | 10000 | 25 % | | | 0 / 0 | izteiktas | dažas | 313 | Vestibila, dāvanu veikala, mākslas galerijas un konferenču telpu būvniecība | 160000 | 30 % | | | 4 / 1,5 | nelielas | nelielas | 313 | Tūrisma objekta kafejnīcas paplašināšana, lai palielinātu tās apgrozījumu | 190000 | 25 % | | — | 0 / 0 | dažas | dažas | 311 | Darbnīcas ar pacelšanas ierīcēm paplašināšana | 90000 | 25 % | [*] | | 0 / 0,25 | izteiktas | dažas | 311 | Uzņēmējdarbības konsultācijas un tirgvedības materiāli ceļojumu aģentūrai, kas specializējas lauku tūrismā | 10000 | 30 % | | | 0 / 1 | izteiktas | dažas | 311 | Jauna restorāna un atsevišķa viesu nama (naktsmītne un brokastis) būvniecība | 315000 | 30 % | | | 1 / 4 | izteiktas | nelielas | pozitīvs novērtējums galvenokārt pozitīvs novērtējums galvenokārt negatīvs novērtējums | negatīvs novērtējums nav radītas jaunas darbavietas / darbavietas nav prognozētas nav pietiekamu pierādījumu / par agru, lai vērtētu | — nav piemērojams | Apvienotā Karaliste (Anglija) | 312 | Šķūņa pārbūve, lai to izmantotu to uzņēmējdarbībai, un IT aprīkojuma iegāde | 105000 | 40 % | | | 2 / 3 | nelielas | dažas | 312 | Ēkas renovācij