[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 26.2.2007 COM(2007) 63 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI SOCIĀLĀS REALITĀTES ANALĪZE Starpposma ziņojums 2007. gada pavasara Eiropadomes sanāksmei KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI SOCIāLāS REALITāTES ANALīZE Starpposma ziņojums 2007. gada pavasara Eiropadomes sanāksmei (Dokuments attiecas uz EEZ) Eiropas valstu sabiedrībās norisinās dziļas pārmaiņas: mainās darba raksturs, mūsdienu ģimenes dzīve, sieviešu stāvoklis sabiedrībā un sociālā mobilitāte. Mainās vērtības. Sabiedrības kultūras ziņā kļūst arvien daudzveidīgākas. Masu pārticība ir paplašinājusi un vairojusi izvēles iespējas, un Eiropas Savienības dalībvalstis pieder pie bagātākajām valstīm pasaulē. Vienlaikus parādās jaunas nabadzības un nevienlīdzības shēmas. Eiropiešu veselību ietekmē jaunas problēmas, piemēram, aptaukošanās un arvien vairāk faktoru, kas apdraud garīgo veselību. Globalizācija un demogrāfija ir divi galvenie virzītājspēki, kas nosaka Eiropas sabiedrību attīstību. Abi faktori piedāvā gan iespējas, gan arī rada problēmas. Demogrāfiskās tendences nozīmē ilgāku un veselīgāku mūžu un izvirza tādus jautājumus kā, piemēram, jaunas izmaksas novecojošai sabiedrībai, taisnīguma nodrošināšana starp paaudzēm, bērnu aprūpes un darba/dzīves līdzsvara pieaugošā nozīme ģimenes dzīves noturīgumam, attiecības starp paaudzēm un jauns nabadzības risks. Globalizācija apvienojumā ar jaunām tehnoloģijām sniedz milzīgu izaugsmes potenciālu. Tomēr izglītībai un kvalifikācijas celšanai jāļauj cilvēkiem izmantot šīs iespējas un pielāgoties tam, ka izzūd tradicionālās darbavietas ražošanas jomā. Šīs pārmaiņas Eiropas Savienībai izvirza uzdevumus. Atvērta Eiropa, kuras pamatā ir brīva kustība un brīva tirdzniecība, ir palīdzējusi radīt darbavietas un pārticību, no kā savukārt ir atkarīga labklājība un labāka dzīves kvalitāte. Taču pēdējos gados ir kļuvis skaidrs, ka daudzi eiropieši apšauba to, vai globalizācijas, liberalizācijas un centienu radīt lielāku konkurētspēju kopējā ietekme sekmē viņu labklājību. Lai labāk izprastu, kādēļ tas ir tā, un izpētītu pašreizējo sociālo pārmaiņu dinamiku, Komisija 2006. gadā ierosināja veikt sociālās realitātes analīzi, ņemot vērā programmas par pieejamību un vienlīdzīgām iespējām uzsākšanu – sociālu dimensiju, kas ir cieši saistīta ar Vienotā tirgus pārskatu. Eiropadome atbalstīja šādu pieeju, aicinot Komisiju izvērtēt sociālo situāciju Eiropas Savienībā. Atbilstoši Eiropadomes lūgumam šis vidusposma ziņojums par līdzšinējo progresu analīzes veikšanā tika sagatavots iesniegšanai Eiropadomes pavasara sanāksmes laikā. SOCIāLāS REALITāTES ANALīZES MēRķI Eiropas sociālās realitātes analīzes mērķis ir vienoties par kopīgām sociālām problēmām, ar kādām jāsaskaras Eiropas iedzīvotājiem. Jautājums par to, cik liela nozīme jāpiešķir ES politikai, atbildot uz pārmaiņām sociālajā realitātē, vai kā būtu jāpielāgo ES politikas, šobrīd ir pilnīgi atklāts. Jaunais konsenss dabiski veidosies uz pagātnes pieredzes pamata. ES vienmēr ir bijusi „sociālā dimensija”. Romas Līgumā ietverta tālredzīga apņemšanās ievērot dzimumu līdztiesību, bet Amsterdamas Līguma 13. pantā Eiropas Savienībai piešķirta likumdošanas kompetence, lai apkarotu visu veidu diskrimināciju. Eiropas Savienības Sociālā programma, kas sākotnēji tika izstrādāta 20. gadsimta 80. gados kā sociāla programma paralēli vienotā tirgus izveidei, pievērsās nodarbinātības aizsardzībai un sociālajai partnerībai. Tās rezultātā tika pieņemti tiesību akti par obligātajiem nodarbinātības, veselības un drošības standartiem un tika nodrošinātas pārrobežu sociālās drošības tiesības transportlīdzekļu apkalpes locekļiem. Savienībai bijusi arī liela nozīme, stiprinot sociālo kohēziju, risinot reģionu nevienlīdzības problēmas un palīdzot pielāgoties ekonomiskajām pārmaiņām, tostarp kohēzijas politikas darbībā un nesenajās iniciatīvās, piemēram, Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fondā. Šie elementi ir iekļauti arī atjauninātajā Lisabonas stratēģijā izaugsmei un nodarbinātībai, kas pievēršas ne tikai ekonomiskajiem sasniegumiem un konkurētspējai, bet arī lielākas sociālās kohēzijas veidošanai un ilgtspējas sociālajai dimensijai. Atjauninātajā Lisabonas stratēģijā ES sadarbojas ar dalībvalstīm, kuras, izstrādājot savu politiku, joprojām ir galvenās noteicējas, lai kopīgi noteiktu politikas pieejas, kas vislabāk palīdzēs sasniegt tādu labklājības un solidaritātes kombināciju, kas ir Lisabonas vīzijas pamatā, un sekmēt to īstenošanu. Tādējādi Lisabonas stratēģija ir pavērusi iespēju kopīgām pārdomām par sociāliem jautājumiem ļoti plašā nozīmē, aptverot tradicionālos jautājumus par darba tirgus elastību un labklājības valsts reformu, kā arī jautājumus, kas saistīti ar izglītības un apmācības sistēmām. Iepriekš daudzas sociālās politikas iniciatīvas bija paredzētas industriālai sabiedrībai, kurā darba būtība bija masveida rūpniecības ekonomika, lieli uzņēmumi un augsta dalība arodbiedrībās, un augsts arodbiedrību blīvums. Mūsdienās Eiropas sabiedrība ir arvien vairāk balstīta uz zināšanām un vērsta uz pakalpojumiem. Ekonomiskajai dinamikai, kas ir globalizētas pasaules „jaunās ekonomikas” pamatā, uzmanība tika veltīta, bet sociālā situācija un sociālās problēmas nav tik labi izprastas un analizētas. Nav kopēja viedokļa par šo sociālo problēmu cēloņiem un kā tās būtu jārisina. Sociālās realitātes analīzes mērķis ir izstrādāt šo viedokli, izraisot diskusiju par sociālo situāciju Eiropā, kas tiks iekļauts arī sociālās politikas programmas vidusposma pārskatā. Tā atzīst, ka pastāv milzu dažādība, bieži pašās dalībvalstīs tikpat lielā mērā kā starp tām. Tomēr pastāv kopīgas problēmas – demogrāfija, arvien lielāka etniskā un kultūras dažādība un vērtību individualizēšanās. Visas ES dalībvalstis ir atvērtas sabiedrības, kuru veidolu nosaka modernā kapitālisma globālie spēki un pasaules mēroga kultūras tendences. Šajās valstīs daži pilsoņi bija ieguvēji no globalizācijas, pārejas un sociālajām un kultūras tendencēm; bet citi, kas netiek līdzi ekonomikas pārmaiņām un ražošanas pārstrukturēšanai un bieži vien uzskata, ka ir apdraudētas viņu tradicionālās kopienas, vērtības un dzīvesveids. ATKLāTA DISKUSIJA Komisija uzsāk plašas konsultācijas par sociāliem jautājumiem un problēmām, ar ko saskaras Eiropa. Konsultāciju mērķis ir sasniegt dažādu mērķauditoriju, lai apspriestu, kas ietilpst Eiropas „sociālajā realitātē”. Komisija darbojas „uzklausīšanas” režīmā, nevis izmēģina politikas alternatīvas. Tiek izzināti viedokļi par sociālajām tendencēm, galvenajiem faktoriem, kas virza Eiropas sociālo pārveidošanos, „labklājību”, un kas to sekmē. Konsultācijas pamato ar Eiropas Politikas padomdevēju biroja sagatavotu ievirzes dokumentu, kurā aplūkotas kopīgas shēmas un kā novērtēt sociālās pārmaiņas attiecībā pret labklājības standartiem. Pēc tam ar to mēģināts uzsākt diskusiju par dažiem galvenajiem jautājumiem, kas ietekmē labklājību – ekonomiskajām iespējām, darba raksturu, jaunām ģimenes dzīves, nabadzības un nevienlīdzības shēmām, labas veselības uzturēšanas un sociālās mobilitātes šķēršļiem, dzīves kvalitāti, kultūru daudzveidību un integrācijas traucēkļiem, noziedzību un antisociālu uzvedību. Dokumentā uzdoti jautājumi, lai veicinātu plašu diskusiju. Konsultācijas būs saistītas ar dažādu pasākumu organizēšanu – Eirobarometru, kas koncentrējas uz labklājības jautājumiem, un dažādu veidu konsultācijas, tostarp konsultācijas internetā http://ec.europa.eu/citizens_agenda/index_en.htm. Konsultāciju gaitā tiks vākti vairāku ieinteresēto personu viedokļi gan valsts, gan vietējā līmenī. Eiropas Komisijas pārstāvniecības dalībvalstīs piedalās šajā izpētē. TURPMāKIE PASāKUMI Izprotot un akceptējot konsultāciju rezultātus, kas tiks pabeigtas līdz 2007. gada beigām, Komisija publicēs ziņojumu. Ziņojums būs īss ieskats Eiropas mainīgajā sociālajā realitātē, kurā izpētītas sociālās tendences un to ietekme un kas izskaidro galvenos jautājumus un problēmas Eiropai visos pārvaldības līmeņos. Tajā tiks izklāstītas idejas par to, kā Eiropā vislabāk veicināt pieejamību un iespēju vienlīdzību, un tas sekmēs sociālās politikas programmas vidusposma pārskatu.