[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |

Briselē, 1.2.2006

SEC(2006) 108 galīgā redakcija

Ieteikums

PADOMES ATZINUMS

saskaņā ar 5. panta 3. punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu 2005. – 2009. gadam

(iesniegusi Komisija)

PASKAIDROJUMA RAKSTS

Vispārēja informācija

Stabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūnijā, mērķis ir sakārtotas valsts finanses kā līdzeklis, lai nostiprinātu nosacījumus stabilām cenām un stiprai, stabilai izaugsmei, kas veicina nodarbinātības kāpumu. Pirmoreiz paktā grozījumus izdarīja 2005. gadā. Reformā, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas nostiprināšanā, tika meklētas iespējas stiprināt tā efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgtermiņā nodrošināt valsts finanšu ilgtspējību.

Padomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir pakta sastāvdaļa, paredz, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kuras jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Beļģijas pirmā stabilitātes programma tika iesniegta 1998. gada decembrī. Saskaņā ar regulu, Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 1999. gada 15. martā sniedza atzinumu. Saskaņā ar tādu pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekš minētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, lai gan tās var pārbaudīt arī Padome.

Šajās programmās dalībvalstīm ir jānosaka budžeta stāvokļa vidējā termiņa mērķis un jāizklāsta politikas pasākumi tā sasniegšanai un uzturēšanai, ieskaitot attiecīgos ekonomiskos pieņēmumus. Pēc pakta reformas vidējā termiņa mērķis ir jāpielāgo atsevišķām dalībvalstīm, ņemot vērā ekonomikas un budžeta neviendabību Eiropas Savienībā, tostarp attiecībā uz ilgtspējības fiskālo risku. Citi reformas elementi ir tādi, ka ir jāpanāk simetriskāka pieeja fiskālajai politikai cikla laikā, pastiprinot budžeta disciplīnu ekonomiskā uzplaukuma laikā, lai gan attiecībā uz īslaicīgu novirzi no vidējā termiņa mērķa vai korekciju virzības uz to jāņem vērā „nozīmīgākās strukturālās reformas” ar pierādāmu ietekmi uz ilgtermiņa ilgtspējību.

Ņemot vērā Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozi, rīcības kodeksu[2], kopīgi saskaņoto metodiku potenciālā produkcijas apjoma un cikliski koriģēto bilanču aplēsei, kā arī integrētajās pamatnostādnēs ietvertās vispārējās ekonomikas politikas pamatnostādnes 2005. – 2008. gadam, Komisija ir pārbaudījusi nesen iesniegto Beļģijas stabilitātes programmas atjauninājumu un, pamatojoties uz turpmāko novērtējumu, ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to.

Novērtējums

(1) Beļģijas 2005. gada atjauninātā stabilitātes programma tika iesniegta 2005. gada 5. decembrī, vienu nedēļu pēc iesniegšanas termiņa beigām. Tā attiecas uz laikposmu no 2005. līdz 2009. gadam. Programma lielākoties atbilst jaunajā rīcības kodeksā[3] dotajam stabilitātes un konverģences programmas struktūras paraugam un datu iesniegšanas prasībām.

(2) Beļģijā pēdējos desmit gados reālā IKP pieaugums vidēji bija tuvu 2 %, nedaudz virs vidējā rādītāja euro zonā. Tomēr nodarbinātības līmenis ir zems (aptuveni 60 %), un bezdarbu raksturo būtiskas reģionālās atšķirības un augsts ilgtermiņa bezdarba līmenis. Beļģija kopš 2000. gada ir noturējusi līdzsvarotu budžeta stāvokli.

(3) Programmā izklāstītajā makroekonomiskajā scenārijā laikposmam no 2006. gada līdz 2009. gadam ir paredzēta mērena reālā IKP pieauguma uzlabošanās ― vidēji līdz 2,2 % ― pēc relatīvi vājiem rādītājiem 2005. gadā (1,4 %), kopā ar lēnu, bet nepārtrauktu nodarbinātības pieaugumu (0,7 % gadā). Scenāriju var uzskatīt par ticamu, un tas tikai nedaudz atšķiras no Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozes. Programmā ir paredzēts, ka tuvojoties tās perioda beigām, negatīvā starpība starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu samazināsies. Lai gan programmā inflācija ir paredzēta nedaudz augstāka nekā Komisijas dienestu rudens prognozē, šīs inflācijas perspektīvas izskatās reālas, ja ņem vērā mazāk labvēlīgus ārējos pieņēmumus.

(4) Savā atzinumā 2005. gada 17. februārī Padome atbalstīja budžeta stratēģiju, kas sniegta Beļģijas stabilitātes programmas 2004. gada atjauninājumā. Attiecībā uz 2005. gada budžeta izpildi Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozē ir paredzēts līdzsvarots 2005. gada budžets, kas ir saskaņā ar iepriekšējās stabilitātes programmas atjauninājuma mērķi, neskatoties uz būtiski zemāku IKP pieaugumu. Tomēr dažu vienreizējo darījumu statistiskā uzskate ir jāsaskaņo ar Eiropas Kopienu Statistikas biroju, un tas var izraisīt pieaugumu 2005. gada deficīta iznākumā[4].

(5) Budžeta stratēģijā, kas ir izklāstītā atjauninājumā, ir noteikts mērķis noturēt līdzsvarotu budžeta stāvokli līdz 2006. gadam un pēc tam veidot pārpalikumu (līdz 0,7 % no IKP līdz 2009. gadam), lai panāktu parāda attiecības samazinājuma tendenci. Pēc pakāpeniska samazinājuma no 7,2 % no IKP 2001. gadā līdz 4,3 % 2005. gadā primāram pārpalikumam, sākot no 2006. gada, būtu jānostabilizējas aptuveni 4 % līmenī no IKP. Programmā ir paredzēts valsts budžeta ieņēmumu attiecības samazinājums (lielākoties sakarā ar nodokļu sloga samazinājumu darba ņēmējiem), bet to ievērojami kompensē izdevumu attiecības samazinājums (lielākoties procentu izdevumi). Vienreizējiem un citiem pagaidu pasākumiem joprojām ir būtiska loma 2006. gadā (0,6 % no IKP), lai gan Beļģijas iestādes paredz, ka, sākot no 2006. gada, šādu pasākumu izmantojumam vajadzētu samazināties. Jaunais atjauninājums lielā mērā apstiprina budžeta stratēģiju, kas bija izklāstīta iepriekšējā programmā, izaugsmes ziņā ļoti līdzīgā kontekstā.

(6) Atbilstoši Komisijas dienestu aprēķiniem, kas veikti, pamatojoties uz programmu un saskaņā ar vispārīgi pieņemto metodoloģiju, ir plānots, ka programmas darbības laikā strukturālā bilance (piemēram, cikliski koriģēta, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus) uzlabosies par gandrīz 1 % no IKP. Tā samazināsies no nulles 2005. gadā līdz deficītam 0,25 % apmērā no IKP 2006. gadā, kam sekos uzlabojums līdz pārpalikumam 0,5 % apmērā no IKP 2007. gadā. Pēc tam strukturālā stāvokļa uzlabojums kļūs pakāpeniskāks, līdz tas 2009. gadā sasniegs gandrīz 1 % no IKP. Beļģijas iestādes ir noteikušas vidēja termiņa mērķi attiecībā uz budžeta stāvokli, kā paredzēts Stabilitātes un izaugsmes paktā, t.i., strukturālu pārpalikumu 0,5 % no IKP, ko tā plāno sasniegt līdz 2007. gadam. Tā kā vidējā termiņa mērķis ir augstāks par minimālo slieksni (noteiktais deficīts ir aptuveni 1 % no IKP), ar tā sasniegšanu tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga deficīta rašanos. Vidējā termiņa mērķis šajā novērtējumā tiek uzskatīs par atbilstošu, jo tas ir saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā noteiktajiem euro zonas un VKM II dalībvalstu mērķiem, un paredz augstākas prasības par tām, ko nosaka parāda attiecība un vidējais potenciālais ražošanas pieaugums ilgtermiņā.

(7) Attiecībā uz līdzsvaru budžeta rezultāts varētu būt daudz sliktāks nekā prognozēts programmā, jo īpaši no 2006. līdz 2007. gadam. Lai gan makroekonomisko scenāriju var uzskatīt par ticamu un valdība nesen ir ieviesusi jaunus pasākumus labākai veselības aprūpes izdevumu kontrolei, 2006. gada nodokļu ieņēmumi, kas paredzēti programmā, šķiet optimistiski, un izdevumu prognoze, šķiet, neparedz atbilstošu rezervi. Attiecībā uz 2007. gadu programmā nav paskaidrots, kā kompensēs vienreizēju un citu pagaidu pasākumu būtiskas daļas izbeigšanos. Tomēr ir jāņem vērā, ka Beļģijas iestādes nesenā pagātnē ir demonstrējušas stingru apņemšanos izpildīt savus līdzsvarota budžeta mērķus.

(8) Ņemot vērā iepriekš izklāstīto riska novērtējumu, budžeta stāvoklis programmā var izrādīties nepietiekams, lai nodrošinātu programmas vidējā termiņa mērķa sasniegšanu līdz 2007. gadam, kā to paredz Beļģijas iestādes. Tomēr, kā norādīts iepriekš, programmas vidējā termiņa mērķi ietver augstākas prasības, nekā prasīts Stabilitātes un izaugsmes paktā, un programmas budžeta stratēģija, šķiet, ir atbilstīga, lai sasniegtu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē, ko var uzskatīt par atbilstošu paktam visā programmas laikā. Programmas budžeta daļā ir iestrādāta arī pietiekama drošības rezerve, lai netiktu pārkāpta deficīta robeža — 3 % no IKP — parastu makroekonomisko svārstību gadījumā. Lai gan vidējais strukturālās bilances gada uzlabojums ir mazs, koriģēšanas tempu attiecībā uz programmas vidējā termiņa mērķi var uzskatīt par kopumā atbilstošu. Tomēr 2006. gadā korekcija neatbilst paktam, jo ir paredzēts, ka strukturālā bilance samazināsies par 0,25 % no IKP situācijā, kad starpība starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu (kaut arī joprojām negatīva) samazinās.

(9) Beļģijas parāda attiecība saglabājas krietni virs 60 % no IKP atsauces vērtības (94 % no IKP 2005. gada beigās), bet tā būtiski samazinās kopš 1993. gada (137 % no IKP). Pēc īslaicīgas palēnināšanās 2005. gadā, kas sekoja parāda pārņemšanai no valsts dzelzceļa uzņēmuma SNCB (2,5 % no IKP), paredzams, ka parāda attiecība turpinās samazināties un 2009. gadā tā būs zem 80 % no IKP. Galvenais samazinājuma iemesls ir augstais primārais pārpalikums (kas tomēr ir samazinājies no 7 % 2001. gadā līdz 4 % no IKP 2005. gadā). Parāda izmaiņas var būt mazāk labvēlīgas, nekā prognozēts programmā, ņemot vērā iepriekš minēto iespēju, ka budžeta rezultāts var būt sliktāks nekā gaidīts. Tomēr parāda attiecība, šķiet, būtiski samazinās, tuvojoties atsauces vērtībai, un drīz to sasniegs.

(10) Attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību Beļģijai, šķiet, ir vidējs risks, kura pamatā ir prognozētās budžeta izmaksas saistībā ar iedzīvotāju novecošanos. Pašlaik bruto parāda līmenis samazinās, tomēr saglabājas krietni virs atsauces vērtības, un spēcīgs parāda attiecības samazinājums ir atkarīgs no lieliem primāriem pārpalikumiem ilgākam laika periodam. Beļģijas stratēģija ― izvirzīt fiskālās politikas centrā ilgtermiņa bažas, ieskaitot parāda samazināšanu, bez šaubām, mazinās risku ilgtspējībai, un „likums par novecošanās fondu” nostiprina politisko apņemšanos, nosakot juridiski saistošus budžeta mērķus. Turklāt nesenie pasākumi ar mērķi palielināt faktisko pensionēšanās vecumu un nodarbinātības rādītāju pozitīvi ietekmēs ilgtspējību. Tomēr pašreizējais budžeta stāvoklis var nebūt pietiekams, lai pilnībā nosegtu straujo izdevumu palielinājumu, kas ir saistīts ar iedzīvotāju novecošanos, uzsverot, cik svarīgi turpmākajos gados ir uzturēt lielu primāro pārpalikumu.

(11) Valsts finanšu jomā paredzētie pasākumi kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005. – 2008. gada periodam. Jo īpaši parāda attiecība tiek samazināta apmierinošā tempā, un ir uzsāktas dažas reformas, lai uzlabotu sociālās nodrošināšanas sistēmas ilgtspējību. Tomēr strukturālās bilances pasliktināšanās 2006. gadā neatbilst integrētajām pamatnostādnēm, kurās ir prasīts, lai tiktu veikti visi vajadzīgie korektīvie pasākumi, lai izpildītu vidējā termiņa mērķus.

(12) Beļģijas valsts reformu programmā, kas iesniegta 2005. gada 26. oktobrī atjaunotās Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības stratēģijas kontekstā, noteikti šādi uzdevumi ar būtisku ietekmi uz valsts finansēm: (i) veicināt nodarbinātību, samazinot nodokļu slogu attiecībā uz darbaspēku un (ii) uzturēt vispārējo valsts budžetu tuvu līdzsvaram un sākt veidot pārpalikumu, sākot ar 2007. gadu, lai panāktu parāda attiecības samazinājuma tendenci. Tomēr valsts reformas programmā ietverto darbību ietekme uz budžetu nav pietiekami atspoguļota stabilitātes programmas budžeta prognozēs. Stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā, šķiet, lielākoties ir saskaņā ar valsts reformas programmā iekļautajām darbībām.

Ņemot vērā iepriekš izklāstīto novērtējumu, budžeta stāvokli var uzskatīt par labu un turpmāka parāda samazināšana, kas ir paredzēta programmā, sniedz labu piemēru atbilstīgi paktam veiktai fiskālai politikai. Tomēr Beļģijai būtu lietderīgi paātrināt strukturālās korekcijas 2006. gadā un turpmākajos gados, nosakot un izpildot papildu strukturālus pasākumus, lai sasniegtu budžeta mērķus, tādējādi ierobežojot vienreizējo pasākumu izmantošanu.

Ieteikums

PADOMES ATZINUMS

saskaņā ar 5. panta 3. punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu 2005. – 2009. gadam

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,

ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,

ņemot vērā Komisijas ieteikumu,

apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,

IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.

1. Beļģijā pēdējos desmit gados reālā IKP pieaugums vidēji bija tuvu 2 %, nedaudz virs vidējā rādītāja euro zonā. Tomēr nodarbinātības līmenis ir zems (aptuveni 60 %), un bezdarbu raksturo būtiskas reģionālās atšķirības un ilgtermiņa bezdarba augsts līmenis. Beļģija kopš 2000. gada ir noturējusi līdzsvarotu budžeta stāvokli.

2. Savā atzinumā 2005. gada 17. februārī Padome atbalstīja budžeta stratēģiju, kas sniegta Beļģijas stabilitātes programmas 2004. gada atjauninājumā.

3. Attiecībā uz 2005. gadā budžeta izpildi Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozē ir paredzēts līdzsvarots 2005. gada budžets, kas ir saskaņā ar iepriekšējās stabilitātes programmas atjauninājuma mērķi, neskatoties uz būtiski zemāku IKP pieaugumu. Tomēr dažu vienreizējo darījumu statistiskā uzskate ir jāsaskaņo ar Eiropas Kopienu Statistikas biroju, un tas var izraisīt pieaugumu 2005. gada deficīta iznākumā[6].

4. Padome [2006. gada 14. februārī] pārbaudīja atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu laikposmam no 2005. gada līdz 2009. gadam. Programma lielākoties atbilst jaunajā rīcības kodeksā[7] dotajam stabilitātes un konverģences programmas struktūras paraugam un datu iesniegšanas prasībām.

5. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir šīs programmas pamatā, paredz, ka reālais IKP pieaugs no 1,4 % 2005. gadā līdz 2,2 % vidēji pārējā programmas periodā. Šis scenārijs, kas novērtēts, ņemot vērā patlaban pieejamo informāciju, šķiet pamatots ar ticamiem pieauguma pieņēmumiem. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju arī šķiet reālistiskas.

6. Budžeta stratēģijā, kas ir izklāstītā programmā, ir noteikts mērķis noturēt līdzsvarotu budžeta stāvokli līdz 2006. gadam un pēc tam veidot pārpalikumu (līdz 0,7 % no IKP līdz 2009. gadam), lai panāktu parāda attiecības samazinājuma tendenci. Pēc pakāpeniska samazinājuma no 7,2 % no IKP 2001. gadā, sākot no 2007. gada, primāram pārpalikumam būtu jānostabilizējas aptuveni 4 % līmenī no IKP. Programmā ir paredzēts valsts budžeta ieņēmumu samazinājums (lielākoties sakarā ar nodokļu sloga samazinājumu attiecībā uz darbaspēku), bet to ievērojami kompensē izdevumu attiecības samazinājums (lielākoties procentu izdevumi). Jaunais atjauninājums lielā mērā apstiprina budžeta stratēģiju, kas bija izklāstīta iepriekšējā programmā, izaugsmes ziņā ļoti līdzīgā kontekstā.

7. Paredzēts, ka programmas darbības laikā strukturālā bilance (t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko aprēķina saskaņā ar vispārīgi pieņemtu metodoloģiju, uzlabosies gandrīz par 1 % no IKP. Iestādes noteica vidējā termiņa mērķi budžeta stāvoklim ar strukturālu pārpalikumu 0,5 % no IKP un plāno sasniegt šo stāvokli līdz 2007. gadam. Tā kā vidējā termiņa mērķis ir augstāks par minimālo slieksni (noteiktais deficīts apmēram 1 % no IKP), ar tā sasniegšanu tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga deficīta rašanos. Vidējā termiņa mērķis šajā novērtējumā tiek uzskatīs par atbilstošu, jo tas ir saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā noteiktajiem euro zonas un VKM II dalībvalstu mērķiem, un paredz augstākas prasības par tām, ko nosaka parāda attiecība un vidējais potenciālais ražošanas pieaugums ilgtermiņā.

8. Budžeta rezultāts varētu būt daudz sliktāks, nekā prognozēts programmā, jo īpaši 2006. un 2007. gadā. Lai gan makroekonomisko scenāriju var uzskatīt par ticamu un valdība nesen ir ieviesusi jaunus pasākumus labākai veselības aprūpes izdevumu kontrolei, 2006. gada nodokļu ieņēmumi, kas paredzēti programmā, šķiet optimistiski, un izdevumu prognoze šķiet neparedz atbilstošu rezervi. Attiecībā uz 2007. gadu programmā nav paskaidrots, kā kompensēs vienreizēju un citu pagaidu pasākumu būtiskas daļas izbeigšanos. Tomēr ir jāņem vērā, ka Beļģijas iestādes nesenā pagātnē ir demonstrējušas stingru apņemšanos izpildīt savus līdzsvarota budžeta mērķus.

9. Ņemot vērā šo riska novērtējumu, budžeta stāvoklis programmā var izrādīties nepietiekams, lai nodrošinātu programmas vidējā termiņa mērķa sasniegšanu līdz 2007. gadam, kā paredzēts programmā. Tomēr, kā norādīts iepriekš, programmas vidējā termiņa mērķi ietver augstākas prasības, nekā prasīts Stabilitātes un izaugsmes paktā. Budžeta stratēģija, šķiet, ir piemērota, lai sasniegtu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē, ko var uzskatīt par atbilstošu paktam visā programmas laikā. Turklāt budžeta stāvoklis programmā, šķiet, nodrošina pietiekamu drošības rezervi, lai netiktu pārkāpta deficīta robeža — 3 % no IKP — parastu makroekonomisko svārstību gadījumā. Attiecībā uz korekcijām, kas vērstas uz vidēja termiņa mērķu sasniegšanu, lai gan vidējais strukturālās bilances gada uzlabojums ir mazs, koriģēšanas tempu virzībā uz programmas vidējā termiņa mērķi var uzskatīt par kopumā atbilstošu. Tomēr 2006. gadā korekcija neatbilst paktam, jo ir paredzēts, ka strukturālā bilance samazināsies par 0,25 % no IKP situācijā, kad starpība starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu (kaut arī joprojām negatīva) samazinās.

10. Pēc aplēsēm, 2005. gada beigās parāda attiecība sasniedza 94 % no IKP, kas ir krietni vairāk par Līgumā ierakstīto atsauces vērtību — 60 % no IKP. Programmā lēsts, ka tās periodā parāda attiecība kritīsies par 16 procentu punktiem līdz mazāk nekā 80 % no IKP. Paredzams, ka parāda attiecība būs mazāk labvēlīga, nekā prognozēts programmā, ņemot vērā iepriekš minētos riskus, kas apdraud budžeta mērķus. Tomēr parāda attiecība, šķiet, būtiski samazinās, tuvojoties atsauces vērtībai, un drīz to sasniegs.

11. Attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību Beļģijai, šķiet, ir vidējs risks, kura pamatā ir prognozētās budžeta izmaksas saistībā ar iedzīvotāju novecošanos. Pašlaik bruto parāda līmenis samazinās, tomēr saglabājas krietni virs atsauces vērtības, un spēcīgs parāda attiecības samazinājums ir atkarīgs no lieliem primāriem pārpalikumiem ilgākam laika periodam. Beļģijas stratēģija ― izvirzīt fiskālās politikas centrā ilgtermiņa bažas, ieskaitot parāda samazināšanu, bez šaubām, mazinās risku ilgtspējībai, un „likums par novecošanās fondu” nostiprina politisko apņemšanos, nosakot juridiski saistošus budžeta mērķus. Turklāt nesenie pasākumi ar mērķi palielināt faktisko pensionēšanās vecumu un nodarbinātības rādītāju pozitīvi ietekmēs ilgtspējību. Tomēr pašreizējais budžeta stāvoklis var nebūt pietiekams, lai pilnībā nosegtu straujo izdevumu palielinājumu, kas ir saistīts ar iedzīvotāju novecošanos, uzsverot, cik svarīgi ir uzturēt lielu primāro pārpalikumu turpmākajos gados.

12. Valsts finanšu jomā paredzētie pasākumi kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005. – 2008. gada periodam. Jo īpaši parāda attiecība tiek samazināta apmierinošā tempā, un ir uzsāktas dažas reformas, lai uzlabotu sociālās nodrošināšanas sistēmas ilgtspējību. Tomēr strukturālās bilances pasliktināšanās 2006. gadā neatbilst integrētajām pamatnostādnēm, kurās ir prasīts, lai tiktu veikti visi vajadzīgie korektīvie pasākumi, lai izpildītu vidējā termiņa mērķus.

13. Beļģijas valsts reformu programmā, kas iesniegta 2005. gada 26. oktobrī atjaunotās Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības stratēģijas kontekstā, noteikti šādi uzdevumi ar būtisku ietekmi uz valsts finansēm: (i) veicināt nodarbinātību, samazinot nodokļu slogu attiecībā uz darbaspēku un (ii) uzturēt vispārējo valsts budžetu tuvu līdzsvaram un sākt veidot pārpalikumu sākot ar 2007. gadu, lai panāktu parāda attiecības samazinājuma tendenci. Tomēr valsts reformas programmā ietverto darbību ietekme uz budžetu nav pietiekami atspoguļota stabilitātes programmas budžeta prognozēs. Stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā, šķiet, lielākoties ir saskaņā ar valsts reformas programmā iekļautajām darbībām.

Ņemot vērā iepriekš izklāstīto novērtējumu, Padome uzskata, ka kopumā budžeta stāvoklis ir labs un turpmāka parāda samazināšana, kas ir paredzēta programmā, sniedz labu piemēru atbilstīgi paktam veiktai fiskālai politikai. Tomēr Beļģijai būtu jāpaātrina strukturālās korekcijas 2006. gadā un turpmākajos gados, nosakot un izpildot papildu strukturālus pasākumus, lai sasniegtu budžeta mērķus, tādējādi ierobežojot vienreizējus pasākumus.

Nozīmīgāko makroekonomikas un budžeta aplēšu salīdzinājums

2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

Faktiskais IKP (izmaiņas, %) | SP 2005., dec. | 2,6 | 1,4 | 2,2 | 2,1 | 2,3 | 2,2 |

KOM 2005., nov. | 2,6 | 1,4 | 2,1 | 2,0 | n.p. | n.p. |

SP 2004., dec. | 2,4 | 2,5 | 2,5 | 2,1 | 2,0 | n.p. |

SPCI inflācija (%) | SP 2005., dec. | 1,9 | 2,9 | 2,8 | 2,0 | 1,9 | 1,7 |

KOM 2005., nov. | 1,9 | 2,7 | 2,6 | 1,9 | n.p. | n.p. |

SP 2004., dec. | 1,9 | 2,0 | 1,8 | 1,8 | 1,8 | n.p. |

Starpība starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu (% no iespējamā IKP) | SP 2005., dec1 | -0,2 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 |

KOM 2005., nov2 | -0,1 | -0,8 | -0,8 | -1,0 | n.p. | n.p. |

SP 2004., dec1 | -0,8 | -0,5 | -0,2 | -0,4 | -0,5 | n.p. |

Valsts budžeta bilance (% no IKP) | SP 2005., dec. | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 |

KOM 2005., nov. | 0,0 | 0,0 | -0,3 | -0,5 | n.p. | n.p. |

SP 2004., dec. | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,6 | n.p. |

Primārā bilance (% no IKP) | SP 2005., dec. | 4,8 | 4,3 | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 |

KOM 2005., nov. | 4,8 | 4,4 | 3,8 | 3,4 | n.p. | n.p. |

SP 2004., dec. | 4,9 | 4,5 | 4,4 | 4,5 | 4,7 | n.p. |

Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP 2005., dec1 | 0,1 | 0,4 | 0,3 | 0,6 | 0,8 | 0,9 |

KOM 2005., nov. | 0,1 | 0,4 | 0,1 | 0,0 | n.p. | n.p. |

SP 2004., dec1 | 0,5 | 0,3 | 0,1 | 0,5 | 0,9 | n.p. |

Strukturālā bilance3 (% no IKP) | SP 2005., dec.4 | n.p. | 0,0 | -0,3 | 0,4 | 0,7 | 0,9 |

KOM 2005., nov5 | -0,6 | 0,0 | -0,4 | 0,0 | n.p. | n.p. |

SP 2004., dec. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |

Valsts bruto parāds (% no IKP) | SP 2005., dec. | 94,7 | 94,3 | 90,7 | 87,0 | 83,0 | 79,1 |

KOM 2005., nov. | 96,2 | 94,9 | 91,1 | 88,1 | n.p. | n.p. |

SP 2004., dec. | 96,6 | 95,5 | 91,7 | 88,0 | 84,2 | n.p. |

Piezīmes: 1 Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. 2 Pamatojoties uz 2,0 %, 2,1 %, 2,1 % un 2,3 % potenciālo pieaugumu attiecīgi periodā no 2004. gada līdz 2007. gadam. 3 Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. 4 Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no programmas (0,4 % no IKP 2005. gadā un 0,6 % 2006. gadā; visi samazina budžeta deficītu). Pēc programmas iesniegšanas Beļģijas iestādes iesniedza skaitļus par vienreizējiem pasākumiem, sākot no 2007. gada (0,2 % 2007. gadā, 0,1 % 2008. gadā un 0,0 % 2009. gadā) ar brīdinājumu, ka „tie ir jāuzskata par pieņēmumiem, un tie netraucē Beļģijas iestādēm pieņemt lēmumus”. 5 Dati no Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozēm par vienreizējiem un citiem pagaidu pasākumiem: (2005. gadā 0,4 % no IKP un 2006. gadā 0,5 % no IKP; visi samazina budžeta deficītu ). Avots: Stabilitātes programma (SP); Komisijas dienestu 2005 gada rudens ekonomikas prognozes (KOM); Komisijas dienestu aprēķini |

[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1.lpp.). Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes stabilitātes un konverģences programmas formai un saturam”, ko atbalstījusi Ekonomikas un finanšu padome 2005. gada 11. oktobrī.

[3] Programmā nav atsevišķas iedaļas par valsts finanšu institucionālām iezīmēm. Tajā arī ir obligāto datu trūkumi un nav sniegti visi fakultatīvie dati, kas ir noteikti jaunajā rīcības kodeksā.

[4] Līdz šim valdības 2005. gadā pārņemtais dzelzceļa uzņēmuma parāds (2,5 % no IKP) nav tiešā veidā ietekmējis valsts budžeta deficītu, bet nodokļu parādu pārvēršana vērtspapīros 2005. gadā (0,2 % no IKP) ir veicinājusi deficīta samazinājumu.

[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1.lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Līdz šim valdības 2005. gadā pārņemtais dzelzceļa uzņēmuma parāds (2,5 % no IKP) nav tieši ietekmējis valsts budžeta deficītu, bet nodokļu parādu pārvēršana vērtspapīros 2005. gadā (0,2 % no IKP) ir veicinājusi deficīta samazinājumu.

[7] Programmā nav atsevišķas iedaļas par valsts finanšu institucionālām iezīmēm, bet šāda informācija daļēji ir ietverta citās iedaļās. Tajā ir arī obligāto datu trūkumi un nav sniegti visi fakultatīvie dati, kas ir noteikti jaunajā rīcības kodeksā.