LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 54/72

Eiropas Reģionu komitejas atzinums “ES pašu resursu reforma saistībā ar nākamo daudzgadu finanšu shēmu laikposmam pēc 2020. gada”

(2018/C 054/13)

Ziņotāja: Isabelle Boudineau (FR/PSE) Jaunās Akvitānijas reģionālās padomes priekšsēdētāja vietniece

IETEIKUMI POLITIKAS JOMĀ

EIROPAS REĢIONU KOMITEJA

Vēsturiska iespēja reformēt pašu resursu sistēmu

1. atgādina, ka LESD 311. pantā ir noteikts, ka “Savienība nodrošina līdzekļus, kas vajadzīgi, lai tā sasniegtu savus mērķus un īstenotu savu politiku. Neskarot citus ieņēmumus, budžetu pilnībā finansē no pašas resursiem”;

2. uzsver problēmas, ar kurām ES budžets saskarsies pēc 2020. gada, lai stātos pretī mainīgajiem izaicinājumiem jomās, kurās var radīt Eiropas pievienoto vērtību, īpaši saistībā ar nepieciešamību stiprināt tādas politikas jomas kā aizsardzība un terorisma novēršana, migrantu un bēgļu pārvaldība, klimata pārmaiņu apkarošana, kā arī risināt demogrāfiskās problēmas papildus pārējām prioritātēm, kas jau tiek atbalstītas daudzgadu finanšu shēmas (DFS) ietvaros;

3. piezīmē, ka Apvienotās Karalistes izstāšanās no ES ietekmēs budžetu laikposmam pēc 2020. gada, kas cita starpā izpaudīsies kā samazinājums aptuveni par 10 miljardiem euro gadā (1) un novēlotas nākamās DFS apspriešanas sarunas, kas jau ir pārceltas uz 2018. gada vasaru;

4. atgādina, ka RK jau ir paudusi atbalstu kardinālai pašu resursu reformai (2);

5. atzinīgi vērtē Augsta līmeņa grupas pašu resursu jautājumos nobeiguma ziņojuma (Monti ziņojums) publikāciju, īpaši ieteikumus par Eiropas pievienotās vērtības principu un subsidiaritātes principu, bet pauž nožēlu, ka šajā ziņojumā nav risināts jautājums par Eiropas budžeta lielumu atbilstoši ES noteiktajām prioritātēm;

6. uzskata, ka īpašais konteksts, kas saistīts ar krīzēm, Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un ar pārdomu procesu par Eiropas nākotni, kā arī Monti ziņojuma ieteikumi paver iespēju veidot redzējumu par prioritātēm, kas vidējā termiņā un ilgtermiņā finansējamas no ES budžeta un reformēt tā finansēšanas sistēmu;

7. atzinīgi vērtē publicēto Komisijas pārdomu dokumentu par ES finanšu nākotni, īpaši sadaļu “Ieņēmumi ES politikas virzienu atbalstam”. RK atzinīgi vērtē Komisijas vēstulē, kas 2017. gada 13. septembrī nosūtīta Eiropas Parlamentam un Padomei, ietverto atsauci uz ieceri īstenot pašu resursu reformu. Tomēr Komiteja vēlas, lai paralēli vai priekšlikumā par DFS (līdz 2018. gada martam) tiktu ierosināti konkrēti priekšlikumi. RK arī aicina Padomi un dalībvalstis iesaistīties un palīdzēt īstenot apņemšanos būtiski reformēt pašreizējo pašu resursu sistēmu ar mērķi to paradīt vienkāršāku, taisnīgāku un pārredzamāku;

ES budžets “taisnīgas atdeves” loģikas važās

8. atgādina, ka jau vairākus gadu desmitus galvenos ES budžeta resursus veido valstu iemaksas, kas tiek aprēķinātas, ņemot vērā nacionālo kopienākumu (NKI) (3);

9. uzskata, ka pašreizējā sistēma nav pietiekami optimāla, jo tā ir pārāk lielā mērā atkarīga no valstu iemaksām un mudina valdības akceptēt tikai tādas izdevumu kombinācijas, kas sniedz maksimālus neto ieņēmumus, kuri atspoguļoti valsts budžetā. Šādas pieejas rezultātā bez ievērības paliek vienotā tirgus vai dažu Eiropas politikas jomu pozitīvā ietekme, un uzmanība tiek koncentrēta tikai uz atdeves līmeni. Tiek arī uzturēts nodalījums starp neto maksātājvalstīm un neto saņēmējvalstīm, kas ir mākslīgs veidojums, jo aprēķinos tiek ņemti vērā tikai publiskie konti, nevis ārējā pozitīvā ietekme uz dalībvalstu reālo ekonomiku. Ar šādu pieeju ārpus uzmanības loka paliek arī Eiropas integrācijas trūkuma radītās izmaksas;

10. norāda, ka ikgadējās budžeta pieņemšanas procedūras ietvaros kompromiss starp iestādēm bieži vien tiek panākts, samazinot budžetu attiecībā pret DFS uzstādītajiem mērķiem. Tā rezultātā arvien vairāk palielinās atšķirība starp saistībām un maksājumiem, kas rada maksājumu krīzi;

Reforma, kuras mērķis ir pārredzamības palielināšana, vienkāršošana un saiknes ar pilsoņiem stiprināšana

11. konstatē, ka ES budžeta struktūras un tā finansēšanas sistēmas sarežģītība, ko cita starpā raksturo atlaižu un korekcijas mehānismi, mazina ES rīcības saprotamību un palielina uzticēšanās krīzi pilsoņu attiecībās ar Eiropu; tāpēc aicina atcelt visas korekcijas un atlaides;

12. uzskata, ka uzticēšanās trūkums starp pilsoņiem, dalībvalstīm un Eiropas iestādēm daļēji ir skaidrojams ar pārmērīgo sarežģītību, kas saistīta ar Eiropas struktūrfondu un investīciju fondu pārvaldību. Pilsoņu attieksmes uzlabošanas nolūkā pēc 2020. gada pilnīgi noteikti ir jāvienkāršo Eiropas politika, bet jo īpaši – kohēzijas politika;

13. atgādina, ka veids, kādā tiek pasniegts dalībvalstu ieguldījums ES budžetā nav saskaņots un pārredzams. Pagaidām tikai četras dalībvalstis savos nacionālajos kontos deklarē iemaksu ES budžetā, taču to pasniedz kā izdevumus, nevis kā ieguldījumus;

Virzība uz īstu pašu resursu palielinājumu, paredzamāku un līdzsvarotāku budžetu

14. uzskata, ka par šīs reformas mērķi jāizvirza saprotamāks, paredzamāks un līdzsvarotāks budžets, kas atbilst Eiropas uzdevumiem un kurā ir paredzēti gan lielāki jauni pašu resursi, gan valstu iemaksu samazināšana, lai tādējādi nodrošinātu minimālu papildu slogu nodokļu maksātājiem. Galvenais mērķis ir ierosināt pārskatāmāku un iedzīvotājiem saprotamāku pašu resursu sadalījumu, kā arī autonomāku un demokrātiskāku budžetu, palielinot Eiropas Parlamenta iesaisti, konkrēti, attiecībā uz ES budžeta ieņēmumiem. Turklāt šajā reformā vajadzētu iesaistīt RK un debatēs par ES budžetu ņemt vērā teritoriālo dimensiju;

15. uzskata, ka šajā reformā ir jārisina DFS lieluma jautājums. Reformas ietvaros ir jānodrošina saskaņa starp ES noteikto prioritāšu kopumu un tādas DFS pieņemšanu, kas atbilstu šiem mērķiem;

16. uzsver, ka daudzgadu finanšu shēmai laikposmam pēc 2020. gada jābūt vērstai uz turpmākajiem uzdevumiem un tajā jāietver noteikumi attiecībā uz budžeta riskiem. Tas ir svarīgi, lai tā saglabātu savu stratēģisko virzību un arī turpmāk nodrošinātu plānošanas noteiktību reģionālajām un vietējām pašvaldībām, kā arī ļautu pārvarēt iespējamās krīzes un novērst ad hoc fondu veidošanu ārpus DFS;

17. uzskata, ka saiknei starp iekasētajiem nodokļiem un noteiktām prioritārām Eiropas politikas jomām būtu pedagoģiska vērtība, kas dotu iespēju uzlabot pieņemamību. RK iesaka saglabāt Eiropas budžeta universāluma principu (4). Tomēr varētu apsvērt elastīgāku pieeju nepiešķiršanas noteikumam;

18. uzskata, ka jebkurā priekšlikumā par budžetu laikposmam pēc 2020. gada ir jāparedz reformas, pirmkārt, izdevumu sadaļā, lai ņemtu vērā jaunās ES prioritātes, nodrošinātu ES līdzekļu efektīvāku izmantošanu, kā arī paaugstinātu līdzekļu apgūšanas līmeni, un, otrkārt, ieņēmumu sadaļā – ar mērķi palielināt jaunos pašu resursus. Ar šīm reformām ir jāgarantē pietiekams finansējums, lai arī turpmāk īstenotu politikas, kuras ir devušas vislielāko ieguldījumu Eiropas veidošanā, t.i., vienota politika lauksaimniecības un pārtikas jomā, kohēzijas un lauku attīstības politika un sociālā programma, kuras pamatā ir pienācīgas kvalitātes darbvietu radīšana ES iedzīvotājiem;

19. uzsver, ka reformas īstenošanā ir jāņem vērā subsidiaritātes princips un Eiropas pievienotās vērtības jēdziens. RK vēlas, lai tiktu izskatīti Monti ziņojumā ierosinātie subsidiaritātes testi. Tomēr būs jāraugās, lai subsidiaritāte netiktu izmantota Eiropas politikas renacionalizācijas nolūkā un lai uz dalībvalstīm netiktu pārvirzīts lielāks līdzekļu apjoms šo politiku finansēšanai, jo tas varētu vājināt politikas, kuras ir devušas vislielāko ieguldījumu Eiropas veidošanā, t. i., kopējā lauksaimniecības politika, kohēzijas un lauku attīstības politika un sociālā programma, kuras pamatā ir kvalitatīvu darbvietu radīšana ES iedzīvotājiem;

20. uzsver, ka tādu tradicionālo pašu resursu iekasēšana kā muitas nodoklis vai ienākumi, kas iegūti no ES finanšu interesēm kaitīgās krāpšanas apkarošanas, lielā mērā ir atkarīga no lojālas dalībvalstu sadarbības;

21. uzstāj, ka pašu resursu reforma ir jāizstrādā sasaistē ar iespēju nodrošināt eurozonas dalībvalstu fiskālo spēju;

22. uzskata: ņemot vērā stingrās prasības, kas dalībvalstīm noteiktas saistībā ar sešu tiesību aktu kopumu, divu tiesību aktu kopumu un fiskālo paktu (pienākums ievērot strukturālo bilanci, mazināt izdevumus un samazināt parāda attiecību), jānodrošina, ka dalībvalstīm joprojām ir pietiekama rīcības brīvība patstāvīgi veidot savu regulējumu nodokļu jomā un tādējādi sagādāt nepieciešamos (valsts) ieņēmumus, lai varētu pietiekamā mērā nosegt izdevumus, kas – daļēji – aug nesamērīgi (piemēram, sociālajā, veselības vai aprūpes jomā).

Monti ziņojumā atspoguļotie viedokļi par jaunajiem pašu resursiem

23. iesaka jaunos pašu resursus vērtēt un ierosināt tādas “paketes” veidā, kurā apvienoti dažādi nodokļi, lai varētu līdzsvarot jauno pašu resursu ietekmi uz visiem pārvaldes līmeņiem, uzņēmumiem un iedzīvotājiem;

24. atzinīgi vērtē Eiropas uzņēmumu ienākumu nodokļa variantu, kura pamats būtu kopējā konsolidētā bāze (KKUINB). Kādā no iepriekšējiem atzinumiem RK atzinīgi novērtēja KKUINB ietekmi uz ekonomikas izaugsmi, nodarbinātību un vienlīdzību nodokļu jomā, kā arī uz publiskajām, tostarp vietējām un reģionālajām finansēm. Turklāt papildus šim nodoklim RK aicina iestādes pievērsties tāda nodokļa veidošanai, kas būtu vērsts uz multinacionāliem uzņēmumiem. Atbalsta Komisijas ieceri līdz 2018. gada pavasarim nākt klajā ar direktīvas priekšlikumu, kurā, turpinot 2017. gada 21. septembra paziņojumā “Taisnīga un efektīva nodokļu sistēma Eiropas Savienībā digitālā vienotā tirgus labā” iesākto, būtu paredzēti noteikumi par digitālās ekonomikas peļņas aplikšanai ar nodokļiem ES līmenī. Tomēr atgādina, ka saskaņā ar LESD 113. pantā noteikto nodokļu saskaņošanu ES līmenī ierobežo apsvērumi saistībā ar iekšējā tirgus darbības nodrošināšanu un godīgas konkurences nosacījumiem un ka pilnvaras atcelt un iekasēt nodokļus joprojām ir būtisks dalībvalstu suverenitātes aspekts;

25. uzskata, ka PVN reforma varētu palīdzēt palielināt pašu resursus. Pašreizējais PVN ir pārmērīgi sarežģīts, un tas būtu jāreformē atbilstoši sistēmai, ko ierosinājusi augsta līmeņa grupa, saskaņotai un plašākai bāzei piemērojot vienotu Eiropas likmi; Tomēr šī reforma nedrīkst negatīvi ietekmēt pilsoņus un mazāk attīstītās dalībvalstis;

26. atbalsta finanšu darījumu nodevu. Tā dotu dalībvalstīm iespēju samazināt nacionālās iemaksas (5). Tās potenciālu tomēr mazina tas, ka ierobežots dalībvalstu skaits ir uzņēmies saistības finanšu darījumu nodevas jomā un ieņēmumus nav iespējams paredzēt.

27. uzskata, ka pastāv iespēja apsvērt tādu pašu resursu, kura pamatā būtu naudas emisijas peļņa, taču jāņem vērā nepastāvības risks un fakts, ka tas attiecas tikai uz eurozonas dalībvalstīm;

28. uzskata, ka oglekļa dioksīda nodokļi valstu līmenī, nodoklis, kuru varētu ieviest ES līmenī, un nodoklis, kas saistīts ar emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu, ES līmenī sniedz nenoliedzamas priekšrocības, jo, piemēram, tas mudinātu samazināt CO2 emisijas, palīdzētu īstenot Parīzes nolīgumus un izveidot ciešāku saikni starp Eiropas mērķiem ilgtspējīgas attīstības, klimata un vides jomā. Tomēr tas ietekmēs rūpniecības un transporta nozares. Šādi nodokļi varētu arī radīt jaunu sāncensību starp ekonomiski mazāk attīstītajām dalībvalstīm, kuru ekonomika ir oglekļietilpīgāka, un attīstītākajām dalībvalstīm, kuru ekonomikai ir iespējas izmantot tīrākus enerģijas ražošanas līdzekļus. Turklāt saistībā ar šādu oglekļa dioksīda nodokļu ieviešanu ir jāparedz kompensācijas mehānismi salām un tālākajiem reģioniem, kuri ir pilnībā atkarīgi no gaisa un jūras transporta, taču vienlaikus apņēmušies samazināt emisijas;

29. uzskata, ka elektroenerģijas nodokļa priekšrocība noteikti būtu tā skaidrība un atbilstība ES mērķiem energoefektitivātes jomā, taču pastāv risks, ka tas būtu nepopulārs un nelabvēlīgi ietekmētu neaizsargātās ģimenes. Tāpēc to nevajadzētu piemērot mājsaimniecībām;

30. ierosina noraidīt degvielas nodokli. Tas būtu nepieņemams pilsoņiem, turklāt tam būtu negatīvas sekas vietējā līmenī. Tas ir viens no ienākumu avotiem dažās reģionālajās un vietējās pašvaldībās;

31. uzskata, ka 2011. gadā Komisijas ierosināto lidojumu nodokli (6) varētu apsvērt atkārtoti, un iesaka to piemērot lidojumiem Eiropas teritorijā;

32. aicina Komisiju veikt detalizētu jauno pašu resursu ietekmes novērtējumu un vērtēt to ietekmi uz dalībvalstu un valsts līmenim pakārtoto pārvaldes līmeņu budžetiem un iedzīvotājiem;

Reforma saistībā ar DFS laikposmam pēc 2020. gada grafiku

33. aicina Komisiju iesniegt tiesību akta priekšlikumu par DFS laikposmam pēc 2020. gada, paredzot vērienīgu pašu resursu reformu. Šai reformai būtu jānorisinās pakāpeniski, atbilstoši ES līgumiem, un valstu ieguldījums būtu jāsaglabā, bet mazākā apmērā;

34. norāda, ka termiņi, kas saistīti ar Apvienotās karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Parlamenta un Komisijas pilnvaru termiņa atjaunošanu, varētu aizkavēt grafiku, kas paredzēts, lai iesniegtu priekšlikumus par ES budžetu laikposmam pēc 2020. gada. Aicina Komisiju būtiskas aizkavēšanās gadījumā ierosināt DFS piemērošanas turpināšanu atbilstoši LESD 312. panta 4. punktam, lai netiktu nodarīts kaitējums Eiropas publiskās politikas darbībai, īpaši kohēzijas politikai.

Briselē, 2017. gada 11. oktobrī Eiropas Reģionu komitejas priekšsēdētājs Karl-Heinz LAMBERTZ

(1) Brexit and the EU Budget: Threat or Opportunity? http://www.delorsinstitute.eu/media/brexiteubudget-haasrubio-jdi-jan17.pdf

(2) Atzinums CdR 2016/0009 “Daudzgadu finanšu shēmas termiņa vidusposma pārskatīšana”.

(3) 2017. gada budžetā 69,63 % ieņēmumu veido valstu iemaksas.

(4) http://ec.europa.eu/budget/financialreport/2011/overview/budget_management/index_en.html

(5) RK atzinums “Kopīga finanšu darījuma nodokļa sistēma”, CdR 332/2011 fin.

(6) “ES budžeta finansēšana – ziņojums par pašu resursu sistēmas darbību” (SEC(2011) 876 final).