PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Ar 1958. gada Lisabonas Vienošanos par cilmes vietu nosaukumu aizsardzību un to starptautisko reģistrāciju tika izveidota īpaša savienība (“Īpašā savienība”), kas ir daļa no Rūpnieciskā īpašuma aizsardzības savienības, kura izveidota ar Parīzē 1883. gada 20. martā parakstīto Konvenciju par rūpnieciskā īpašuma aizsardzību (“Parīzes konvencija”). Minētās vienošanās pusēm (vienošanās tekstā sauktas par dalībpusēm) ir pienākums savā teritorijā aizsargāt pārējo pušu cilmes vietu nosaukumus, kas kā tādi ir atzīti un aizsargāti izcelsmes valstī un reģistrēti Pasaules Intelektuālā īpašuma organizācijas (WIPO) Starptautiskajā birojā, ja vien puses viena gada laikā no reģistrācijas pieprasījuma dienas nepaziņo, ka tās aizsardzību nodrošināt nevar.

No 2009. līdz 2015. gadam Lisabonas vienošanās tika pārskatīta. Mērķis bija: i) pilnveidot pašreizējo sistēmu; ii) iekļaut noteikumus, kas precizē, ka Lisabonas sistēma attiecas arī uz ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm (ĢIN); iii) iekļaut starpvaldību organizāciju, piemēram, ES, pievienošanās iespēju. 2015. gada 11.–21. maijā Ženēvā norisinājās WIPO diplomātiskā konference. 2015. gada 20. maijā konference pieņēma Lisabonas Vienošanās par cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm Ženēvas aktu (turpmāk “Ženēvas akts”).

Pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 207. pantu un LESD 218. panta 6. punkta a) apakšpunktu, Komisija 2018. gada 27. jūlijā nāca klajā ar priekšlikumu Padomes lēmumam par Eiropas Savienības pievienošanos Ženēvas aktam (dokuments COM(2018) 350 final). Ņemot vērā Eiropas Savienības ekskluzīvo kompetenci attiecībā uz sarunām par minēto aktu, minētajā priekšlikumā bija paredzēts, ka aktam pievienojas tikai Eiropas Savienība.

2019. gada 15. martā Padome nosūtīja Eiropas Parlamentam projektu Padomes lēmumam par Eiropas Savienības pievienošanos Ženēvas aktam, ar ko pievienoties minētajam aktam līdztekus Eiropas Savienībai atļāva visām dalībvalstīm, kuras to vēlas. 2019. gada 16. aprīlī Parlaments lēmuma projektu apstiprināja.

Tā kā Komisija minēto projektu neatbalstīja, Padome saskaņā ar LESD 293. panta 1. punktu 2019. gada 7. oktobrī vienprātīgi pieņēma Lēmumu (ES) 2019/1754.

Lēmuma (ES) 2019/1754 3. pants paredz:

“Ar šo tām dalībvalstīm, kuras to vēlas, tiek atļauts – attiecīgā gadījumā līdztekus [Eiropas] Savienībai – ratificēt Ženēvas aktu vai tam pievienoties [Eiropas] Savienības interesēs un pilnībā ievērojot tās ekskluzīvo kompetenci.”

Tā paša lēmuma 4. panta 1. punkts paredz:

“Saskaņā ar LES 17. panta 1. punktu [Eiropas] Savienību un visas dalībvalstis, kuras ratificē Ženēvas aktu vai tam pievienojas, ievērojot šā lēmuma 3. pantu, Īpašajā savienībā pārstāv Komisija. [Eiropas] Savienība ir atbildīga par to, lai tiktu nodrošināta [Eiropas] Savienības un to dalībvalstu tiesību īstenošana un pienākumu izpilde, kuras ratificē Ženēvas aktu vai tam pievienojas, ievērojot šā lēmuma 3. pantu. ”

Padomes protokolā iekļautajā paziņojumā par minētā lēmuma pieņemšanu Komisija, no vienas puses, iebilda pret iespēju, ka visām ES dalībvalstīm, kuras to vēlas, var būt atļauts līdztekus Eiropas Savienībai ratificēt Ženēvas aktu vai tam pievienoties, un, no otras puses, norādīja, ka tā būtu bijusi gatava piekrist tam, ka pievienoties Ženēvas aktam Eiropas Savienības interesēs varētu būt atļauts septiņām dalībvalstīm, kuras jau ilgu laiku ir bijušas Lisabonas vienošanās puses un kurām saskaņā ar minēto vienošanos ir reģistrētas plašas intelektuālā īpašuma tiesības.

2019. gada 26. novembrī Eiropas Savienība deponēja instrumentu, ar ko pievienojas Ženēvas aktam, un līdz ar to tika sasniegts dalībnieku skaits – pieci dalībnieki –, kas vajadzīgs, lai akts stātos spēkā. Ženēvas akts stājās spēkā trīs mēnešus vēlāk, proti, 2020. gada 26. februārī.

2020. gada 17. janvārī Komisija saskaņā ar LESD 263. pantu cēla prasību Lēmumu (ES) 2019/1754 daļēji atcelt. Padomes lēmumu Komisija apstrīdēja Eiropas Savienības Tiesā, par galveno pamatu norādot to, ka Padome ir pārkāpusi kompetences piešķiršanas principu un Komisijas iniciatīvas tiesības. Komisija lūdza Tiesu Lēmumu (ES) 2019/1754 atcelt tiktāl, cik ar to visām dalībvalstīm ir atļauts pievienoties Ženēvas aktam, taču tā arī lūdza Tiesu atstāt spēkā šā lēmuma sekas attiecībā uz septiņām dalībvalstīm, kas jau ir Lisabonas vienošanās dalībnieces. Pretējā gadījumā minētās dalībvalstis zaudētu prioritātes tiesības, kas saistītas ar cilmes vietu nosaukumiem, kuri to vārdā jau ir reģistrēti saskaņā ar Lisabonas vienošanos.

Spriedumu Tiesa pasludināja 2022. gada 22. novembrī. Tā būtībā balstījās uz Komisijas izvirzītajiem argumentiem un ģenerāladvokāta 2022. gada 19. maija secinājumiem. Proti, secinājumos par būtību Tiesa atzina, ka saskaņā ar LES 4. panta 3. punktā noteikto principu par lojālu sadarbību starp Eiropas Savienību un dalībvalstīm nodrošināt to cilmes vietu nosaukumu prioritāti [senioritāti] un aizsardzības turpinātību, kas saskaņā ar Lisabonas vienošanos reģistrēti septiņās dalībvalstīs, kuras jau ir minētās vienošanās puses, ir nepieciešams, īpaši tādēļ, lai aizsargātu iegūtās tiesības, kuras izriet no šo valstu veiktajām reģistrācijām.

Tiesa atcēla 2019. gada 7. oktobra Lēmuma (ES) 2019/1754 par Eiropas Savienības pievienošanos Ženēvas aktam 3. pantu un – ciktāl tajā ir ietvertas norādes uz dalībvalstīm – 4. pantu.

Tiesa paziņoja, ka atcelto Lēmuma (ES) 2019/1754 daļu sekas, ciktāl tās attiecas uz dalībvalstīm, kuras sprieduma pasludināšanas dienā jau ir izmantojušas minētā lēmuma 3. pantā paredzēto atļauju līdztekus Eiropas Savienībai ratificēt Ženēvas aktu vai tam pievienoties, tiek saglabātas līdz brīdim, kad saprātīgā termiņā, kam nevajadzētu pārsniegt sešus mēnešus, skaitot no minētās dienas, stāsies spēkā jauns Padomes lēmums.

Tātad, lai dalībvalstis, kas ir Lisabonas vienošanās dalībnieces, varētu būt arī Ženēvas akta dalībnieces, sešu mēnešu laikā ir jāpieņem grozījumi, kuri Lēmumā (ES) 2019/1754 izdarāmi, lai nodrošinātu, ka attiecīgās dalībvalstis var saglabāt prioritātes tiesības, kas saistītas ar cilmes vietu nosaukumiem, kuri to vārdā jau ir reģistrēti saskaņā ar Lisabonas vienošanos.