P9_TA(2022)0075

Eiropas satvars nodokļa ieturēšanai ienākumu izcelsmes vietā

Eiropas Parlamenta 2022. gada 10. marta rezolūcija par Eiropas satvaru nodokļa ieturēšanai ienākumu izcelsmes vietā (2021/2097(INI))

(2022/C 347/14)

Eiropas Parlaments,

— ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 12., 45., 49., 58., 63., 64., 65., 113., 115. un 116. pantu,

— ņemot vērā Komisijas 2011. gada 11. novembra priekšlikumu Padomes direktīvai par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic starp asociētām uzņēmējsabiedrībām dažādās dalībvalstīs (COM(2011)0714),

— ņemot vērā Padomes 2011. gada 30. novembra Direktīvu 2011/96/ES par kopējo sistēmu nodokļu uzlikšanai, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs (1) (Mātesuzņēmumu un meitasuzņēmumu direktīva),

— ņemot vērā Padomes 2016. gada 12. jūlija Direktīvu (ES) 2016/1164, ar ko paredz noteikumus tādas nodokļu apiešanas prakses novēršanai, kas tieši iespaido iekšējā tirgus darbību, (2) un Padomes 2017. gada 29. maija Direktīvu (ES) 2017/952, ar ko attiecībā uz hibrīdneatbilstībām ar trešām valstīm groza Direktīvu (ES) 2016/1164 (3),

— ņemot vērā Padomes 2003. gada 3. jūnija Direktīvu 2003/49/EK par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic asociēti uzņēmumi dažādās dalībvalstīs (4) (Procentu un honorāru maksājumu direktīva),

— ņemot vērā Padomes 2014. gada 9. decembra Direktīvu 2014/107/ES, ar ko groza Direktīvu 2011/16/ES attiecībā uz obligāto automātisko informācijas apmaiņu nodokļu jomā (5),

— ņemot vērā Padomes 2018. gada 25. maija Direktīvu (ES) 2018/822, ar ko attiecībā uz obligāto automātisko informācijas apmaiņu nodokļu jomā saistībā ar ziņojamām pārrobežu shēmām groza Direktīvu 2011/16/ES (6),

— ņemot vērā Komisijas 2016. gada 25. oktobra priekšlikumu par kopējo uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi (COM(2016)0685) un 2016. gada 25. oktobra priekšlikumu par kopējo konsolidēto uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi (KKUINB) (COM(2016)0683), dokumentu kopumu par nodokļu uzlikšanu digitālajā ekonomikā (7) un Parlamenta nostājas attiecībā uz šiem dokumentiem,

— ņemot vērā Komisijas 2021. gada 18. maija paziņojumu “Uzņēmējdarbības nodokļi 21. gadsimtā” (COM(2021)0251),

— ņemot vērā Parlamenta 2012. gada 11. septembrī pirmajā lasījumā pieņemto nostāju attiecībā uz Komisijas priekšlikumu Padomes direktīvai par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic starp asociētām uzņēmējsabiedrībām dažādās dalībvalstīs (8),

— ņemot vērā Parlamenta 2017. gada 13. decembra ieteikumu Padomei un Komisijai pēc izmeklēšanas attiecībā uz nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju, nodokļu apiešanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas (9),

— ņemot vērā pasākumus, kurus Komisija veikusi saistībā ar katru no iepriekš minētajām Parlamenta rezolūcijām (10),

— ņemot vērā Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādes 2020. gada 23. septembra ziņojumu par Cum-Ex un Cum-Cum shēmām un ienākumu izcelsmes vietā ieturētā nodokļa atmaksas pieprasīšanas shēmām,

— ņemot vērā Komisijas 2009. gada 19. oktobra ieteikumu par ieturamā nodokļa atvieglojumu procedūrām (11),

— ņemot vērā Komisijas 2011. gada 11. novembra paziņojumu “Nodokļu dubultā uzlikšana vienotajā tirgū” (COM(2011)0712),

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada 15. jūlija paziņojumu “Rīcības plāns taisnīgas un vienkāršas nodokļu sistēmas izveidei, kas atbalsta ekonomikas atveseļošanas stratēģiju” (COM(2020)0312),

— ņem vērā Komisijas 2020. gada 24. septembra paziņojumu “Kapitāla tirgu savienība cilvēku un uzņēmumu labā — jauns rīcības plāns” (COM(2020)0590);

— ņemot vērā Komisijas 2017. gada rīcības kodeksu par nodokļa ieturēšanu ienākumu izcelsmes vietā,

— ņemot vērā Eiropas banku iestāžu 2020. gada 11. maija ziņojumu par Cum-Ex un Cum-Cum shēmām un ienākumu izcelsmes vietā ieturētā nodokļa atmaksas pieprasīšanas shēmām,

— ņemot vērā Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādes 2020. gada 23. septembra galīgo ziņojumu par Tirgus ļaunprātīgas izmantošanas regulas (MAR) pārskatīšanu,

— ņemot vērā Komisijas 2017. gada 24. marta ziņojumu “Kapitāla tirgu savienības izveides paātrināšana: novēršot valstu šķēršļus kapitāla plūsmām” (COM(2017)0147),

— ņemot vērā ES Nodokļu novērošanas centra 2021. gada oktobra pētījumu Revenue effects of the global minimum tax: country-by-country estimates (Globālas minimālās nodokļa likmes ietekme uz ieņēmumiem: aplēses par katru valsti),

— ņemot vērā ES Nodokļu novērošanas centra 2021. gada 22. novembra pētījumu New forms of tax competition in the European Union: An empirical investigation (Jauni nodokļu konkurences veidi Eiropas Savienībā: empīrisks pētījums),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 12. februāra Regulu (ES) 2021/241, ar ko izveido Atveseļošanas un noturības mehānismu (12),

— ņemot vērā Komisijas dienestu 2021. gada 22. janvāra darba dokumentu Guidance to Member States Recovery and Resilience Plans (Norādījumi attiecībā uz dalībvalstu atveseļošanas un noturības plāniem) (SWD(2021)0012),

— ņemot vērā G20 / Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) Iekļaujošās struktūras darbam ar nodokļu bāzes samazināšanas un peļņas novirzīšanas (BEPS) jautājumiem 2021. gada 1. jūlija paziņojumu par divu pīlāru risinājumu, lai risinātu ekonomikas digitalizācijas radītās problēmas nodokļu jomā,

— ņemot vērā ESAO TRACE (Relief and Compliance Enhancement — nodokļu dubultas neuzlikšanas nolīgumos paredzēto atvieglojumu īstenošana un nodokļu saistību izpildes uzlabošana) projektu,

— ņemot vērā Komisijas 2021. gada 28. septembra sākotnējo ietekmes izvērtējumu attiecībā uz iniciatīvu “Jauna ES sistēma, lai izvairītos no nodokļu dubultas uzlikšanas un novērstu nodokļu režīma ļaunprātīgu izmantošanu saistībā ar nodokļu ieturēšanu ienākumu izcelsmes vietā”,

— ņemot vērā 2015. gada 25. novembra rezolūciju par nodokļu nolēmumiem un citiem rakstura vai ietekmes ziņā līdzīgiem pasākumiem (13),

— ņemot vērā 2016. gada 6. jūlija rezolūciju par nodokļu nolēmumiem un citiem rakstura vai ietekmes ziņā līdzīgiem pasākumiem (14),

— ņemot vērā 2018. gada 29. novembra rezolūciju par cum-ex skandālu: finanšu noziegumi un pašreizējā tiesiskā regulējuma nepilnības (15),

— ņemot vērā 2019. gada 26. marta rezolūciju par finanšu noziegumiem, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu apiešanu (16),

— ņemot vērā 2021. gada 21. janvāra rezolūciju par ES nodokļu oāžu saraksta pārskatīšanu (17),

— ņemot vērā 2021. gada 16. septembra rezolūciju par ES prasību īstenošanu attiecībā uz apmaiņu ar nodokļu informāciju: progress, gūtā pieredze un risināmās problēmas (18),

— ņemot vērā Reglamenta 54. pantu,

— ņemot vērā Ekonomikas un monetārās komitejas ziņojumu (A9-0011/2022),

A. tā kā dalībvalstis turpina zaudēt nodokļu ieņēmumus kaitējošas nodokļu prakses dēļ un tā kā uzņēmumu ienākuma nodokļa apiešanas dēļ zaudētie ieņēmumi tiek lēsti robežās no 36–37 miljardiem (19) EUR līdz 160–190 miljardiem (20) EUR gadā;

B. tā kā neatkarīgs pētījums (21) liecina par to, ka visas ES dalībvalstis kopā lielāku uzņēmumu ienākuma nodokļa ieņēmumu summu zaudē par labu citām ES dalībvalstīm nekā trešām valstīm;

C. tā kā ievērojamās honorāru, procentu un dividenžu maksājumu plūsmas caur noteiktu jurisdikciju liecina, ka peļņa tiek novirzīta ar vienu mērķi, proti, samazināt nodokļu slogu;

D. tā kā agresīvas nodokļu plānošanas struktūras var iedalīt šādos trīs galvenajos kanālos: i) honorāru maksājumi, ii) procentu maksājumi un iii) transfertcenu noteikšana (22), kas parāda pasīvo ienākumu plūsmu nozīmi nodokļu apiešanas un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas jomā;

E. tā kā ESAO/G20 Iekļaujošā struktūra darbam ar BEPS jautājumiem ir vienojusies par starptautiskās nodokļu sistēmas divu pīlāru reformas galvenajiem elementiem, lai risinātu ekonomikas digitalizācijas radītos sarežģītos uzdevumus, to skaitā jautājumu par minimālo faktisko uzņēmumu ienākuma nodokļa likmi 15 % apmērā;

F. tā kā ES Nodokļu novērošanas centrs ir aplēsis, ka ESAO/G20 ietvaros panāktās vienošanās II pīlāra īstenošana 27 dalībvalstīs radīs tūlītēju nodokļu ieņēmumu pieaugumu par 63,9 miljardiem EUR;

G. tā kā nodokļu ieturēšana ienākumu izcelsmes vietā var mazināt izvairīšanās no nodokļu maksāšanas un nodokļu apiešanas risku, taču tā var arī izraisīt nodokļu dubultu uzlikšanu; tā kā šādi nodokļi dalībvalstīm ir ieņēmumu avots publisko izdevumu finansēšanai un efektīvs instruments, lai nodrošinātu iekšzemes nodokļu bāzi un apkarotu peļņas novirzīšanu uz zemu nodokļu jurisdikcijām;

H. tā kā ES un dalībvalstu līmenī veiktas izmaiņas ienākumu izcelsmes vietā ieturētā nodokļa sistēmā būtu jāapvieno ar pašreizējiem un gaidāmajiem pasākumiem nodokļu apiešanas novēršanai, piemēram, ar iepriekš minētās vienošanās, kas panākta ESAO/G20 Iekļaujošās struktūras darbam ar BEPS jautājumiem ietvaros, īstenošanu;

I. tā kā gan Cum-Ex, gan Cum-Cum shēma paredz ienākumu izcelsmes vietā no dividendēm ieturētā nodokļa atmaksas pieprasīšanu, uz ko saņēmējiem nebija tiesību, un tā kā tiek lēsts, ka laikposmā no 2000. gada līdz 2020. gadam šīs shēmas nodokļu maksātājiem kopumā izmaksājušas aptuveni 140 miljardus EUR; tā kā lielākā daļa šo nodokļa atmaksas pieprasījumu tika atzīti par nelikumīgiem un tā kā attiecīgais skandāls atklāja Eiropas Savienībā līdz šim lielāko krāpšanu nodokļu jomā;

J. tā kā sarežģītās, ilgās, dārgās un nestandarta atmaksas procedūras palielina krāpšanas nodokļu jomā un nodokļu apiešanas shēmu izmantošanas risku — kā to uzskatāmi parādīja Cum-Ex atklājumi — un administratīvo slogu attiecībā uz pārrobežu investīcijām, it īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU), un var atturēt no pārrobežu investēšanas un radīt šķēršļus tirgus integrācijai un progresa panākšanai kapitāla tirgu savienības izveidē;

K. tā kā Eiropas Parlamenta nostāja attiecībā uz kapitāla tirgu savienību ir izklāstīta tā 2020. gada 8. oktobra rezolūcijā par kapitāla tirgu savienības (KTS) turpmāku veidošanu: kapitāla tirgus finansējuma pieejamības uzlabošana, jo īpaši MVU, un mazo ieguldītāju dalības iespēju palielināšana (23); tā kā ES joprojām ir apņēmusies pabeigt kapitāla tirgu savienības izveidi un veicināt tāda patiesa Eiropas tirgus izveidi, kas stimulētu pārrobežu investīcijas; tā kā Komisija savā 2020. gada paziņojumā “Kapitāla tirgu savienība cilvēku un uzņēmumu labā — jauns rīcības plāns” mērķi mazināt ar nodokļiem saistīto slogu pārrobežu investīciju jomā ir uzrādījusi kā vienu no galvenajām darbībām;

L. tā kā Komisija ir ieviesusi nesaistošus pasākumus, lai atvieglotu nodokļu atmaksas pieprasīšanas procedūras, tostarp Rīcības kodeksu attiecībā uz ienākumu izcelsmes vietā ieturēto nodokli un ieteikumu par pārrobežu ienākumu izcelsmes vietā ieturētā nodokļa atvieglojumu pieprasīšanai izmantoto procedūru vienkāršošanu, kam ir bijuši nebūtiski rezultāti; tā kā ESAO TRACE pakete (24) arī netiek plaši piemērota;

M. tā kā Komisija ir aplēsusi, ka ienākumu izcelsmes vietā ieturētā nodokļa atmaksas procedūru kopējās izmaksas 2016. gadā bija aptuveni 8,4 miljardi EUR, kuras galvenokārt radīja neizmantotie nodokļu atvieglojumi, nodokļu atmaksas pieprasīšanas procedūru izmaksas un zaudēto iespēju izmaksas (25), kas pārrobežu investēšanas izredzes padara mazāk pievilcīgas;

N. tā kā gan Procentu un honorāru maksājumu direktīva (IRD), gan Mātesuzņēmumu un meitasuzņēmumu direktīva (PSD) atbrīvo konkrētus pārrobežu maksājumus, kas tiek veikti Eiropas Savienībā un ir saistīti ar procentiem, honorāriem un dividendēm, no nodokļa maksāšanas ienākumu izcelsmes vietā, lai novērstu nodokļu dubultu uzlikšanu;

O. tā kā 2019. gada 26. februārī Eiropas Savienības Tiesa pieņēma nolēmumu vairākās lietās par ienākumu izcelsmes vietā ieturētā nodokļa režīmu, ko Dānija piemēro dividenžu un procentu maksājumiem, kurus Dānijas uzņēmumi veic uzņēmumiem citās ES dalībvalstīs, un tā kā šiem nolēmumiem bija būtiska ietekme uz IRD un PSD piemērošanu; tā kā šie gadījumi apstiprina to, cik svarīga ir ticama pasīvo ienākumu saņēmēju sniegtā informācija par faktiskajām īpašumtiesībām un ekonomisko būtību;

P. tā kā IRD 3. apsvērumā noteikts, ka “ir nepieciešams nodrošināt, ka procentu un honorāru maksājumus dalībvalstī apliek ar nodokli vienreiz”;

Q. tā kā sarunas par IRD pārskatīšanu Padomē ir apstājušās kopš 2012. gada dalībvalstu atšķirīgo viedokļu dēļ par iespēju šajā direktīvā iekļaut procentu un honorāru maksājumiem piemērojamu faktisko minimālo nodokļa likmi; tā kā Komisija uzskata, ka ESAO/G20 Iekļaujošās struktūras darbam ar BEPS jautājumiem 2. pīlāra transponēšanai būtu jāatvieglo vienošanās panākšana par priekšlikumu IRD pārstrādāšanai (26);

R. tā kā Komisija ir apņēmusies ierosināt likumdošanas iniciatīvu, lai ieviestu kopēju standartizētu ES mēroga sistēmu attiecībā uz ienākumu izcelsmes vietā ieturētā nodokļa atvieglojumiem, papildinot to ar mehānismu informācijas apmaiņai un sadarbībai starp nodokļu administrācijām (27);

S. tā kā augsti standarti dalībvalstu sadarbībai nodokļu uzlikšanas jomā Līgumu un Eiropas tiesiskā regulējuma robežās joprojām ir ļoti svarīgi, lai aizsargātu vienotā tirgus integritāti,

Peļņas novirzīšanas prakses izbeigšana

1. atzīmē, ka, neraugoties uz pastāvīgajiem centieniem, sistēma nodokļu ieturēšanai ienākumu izcelsmes vietā starp dalībvalstīm joprojām lielā mērā ir sadrumstalota nodokļu likmju un atvieglojumu procedūru ziņā un līdz ar to rada nepilnības un juridisko nenoteiktību; turklāt atzīmē, ka pašreizējā sistēma tiek ļaunprātīgi izmantota peļņas novirzīšanai, paver iespējas agresīvai nodokļu plānošanai un papildus šķēršļiem pārrobežu investēšanai vienotajā tirgū rada nevēlamu ietekmi dubultas nodokļu uzlikšanas veidā;

2. atzinīgi vērtē būtisko progresu, kas pēdējos gados panākts cīņā pret kaitējošu nodokļu praksi gan ES, gan starptautiskā līmenī, un vienlaikus uzsver, ka ir labāk jāpiemēro esošie noteikumi un ka — ņemot vērā pieaugošo skaitu faktu, kas liecina par peļņas novirzīšanu, agresīvu nodokļu konkurenci un krāpšanu, it īpaši pēc Cum-Ex atklājumiem, — līdzās centieniem novērst uz nodokļiem balstītus šķēršļus pārrobežu investēšanai var būt nepieciešama leģislatīva darbība;

3. atzinīgi vērtē ESAO/G20 Iekļaujošās struktūras panākto vienošanos par divu pīlāru reformu, tostarp par globālu faktisko minimālo uzņēmumu ienākuma nodokļa likmi; uzskata to par svarīgu soli ceļā uz to, lai izbeigtu peļņas novirzīšanu uz zemu nodokļu jurisdikcijām, mazinot kaitējošu nodokļu konkurenci starp teritorijām un nodrošinot, ka uzņēmumi maksā taisnīgu nodokļu daļu katrā jurisdikcijā; tomēr atzīmē, ka šī vienošanās ietver izņēmuma klauzulas un de minimis izslēgšanu un ka tās darbības joma galvenokārt vērsta uz starptautiskiem uzņēmumiem, kuru kopējais konsolidētais apgrozījums ir vismaz 750 miljoni EUR;

4. atzinīgi vērtē to, ka ESAO/G20 Iekļaujošās struktūras vienošanos par divu pīlāru reformu ir atbalstījušas 137 valstis un jurisdikcijas; ar gandarījumu atzīmē, ka šīs vienošanās puses ir visas G20 un ESAO valstis un visas ES dalībvalstis; atzinīgi vērtē to, ka drīz pēc tam, kad ESAO bija izstrādājusi savus paraugnoteikumus, Komisija nāca klajā ar tiesību akta priekšlikumu par II pīlāra īstenošanu saskaņā ar šo vienošanos; aicina Padomi ātri pieņemt šādus priekšlikumus — vienlaikus ņemot vērā Parlamenta nostāju —, lai tie stātos spēkā 2023. gadā; uzskata, ka minimālās robežas noteikšana attiecībā uz nodokļu konkurenci ir daļa no starptautiskās vienošanās īstenošanas;

5. atgādina, ka ienākumu izcelsmes vietā ieturētie nodokļi var būt aizsardzības pasākums, ko dalībvalstis veic pret valstīm, kuras minētas ES sarakstā ar jurisdikcijām, kas nodokļu nolūkos nesadarbojas; prasa Komisijai apsvērt iespēju nākt klajā ar tiesību akta priekšlikumu, kas pastiprinātu koordinētus aizsardzības pasākumus pret sarakstā iekļautajām valstīm, ņemot vērā to, ka atsevišķu dalībvalstu veiktā diskrecionārā piemērošana ir izrādījusies mazāk efektīva, nekā sākotnēji bija iecerēts; šajā sakarā vērš uzmanību uz to, ka jāņem vērā arī ESAO/G20 vienošanās, it īpaši II pīlāra, īstenošana;

6. atgādina savu prasību Komisijai iesniegt tiesību akta priekšlikumu par ES mēroga ienākumu izcelsmes vietā ieturētu nodokli, lai nodrošinātu, ka Savienībā radīti maksājumi pirms aizplūšanas no tās tiek aplikti ar nodokli vismaz vienu reizi ( 28 ) ; mudina Komisiju šajā priekšlikumā iekļaut stingrus pret ļaunprātīgu izmantošanu vērstus pasākumus;

7. atzīmē, ka vienkārša, saskaņota un taisnīga nodokļu sistēma ir svarīgs faktors ES konkurētspējas uzlabošanā; pauž nožēlu, ka nodokļu bāzes samazināšana un peļņas novirzīšana joprojām turpinās un ka tās atvieglo tādu kopēju noteikumu un procedūru trūkums, kas efektīvāk nodrošinātu ES teritorijā notiekošo dividenžu, honorāru un procentu maksājumu plūsmu aplikšanu ar nodokli, tostarp iespējamas minimālās faktiskās nodokļa likmes trūkums; uzsver, ka peļņas novirzīšanas problēmas risināšanai vajadzētu būt vienam no ES nākamo gadu galvenajiem uzdevumiem;

8. atgādina, ka Komisija saistībā ar Eiropas pusgadu un nacionālo atveseļošanas un noturības plānu izvērtēšanu ir konstatējusi, ka ir nepieciešams vairāk reformu, lai risinātu agresīvas nodokļu plānošanas problēmu sešās dalībvalstīs, kurās tas, ka izejošie maksājumi netiek aplikti ar ienākumu izcelsmes vietā ieturētu nodokli vai arī tiek aplikti ar šo nodokli nelielā apmērā, ļoti iespējams, tiek ļaunprātīgi izmantots agresīvas nodokļu plānošanas nolūkā un lai ļaunprātīgi izmantotu starp citām valstīm noslēgtu nodokļu nolīgumu piedāvātās priekšrocības (izdevīgākā nolīguma meklēšana);

9. aicina Komisiju uzstāt, lai tiktu īstenoti tie saistībā ar Eiropas pusgadu un nacionālo atveseļošanas un noturības plānu izvērtēšanu sniegtie ieteikumi, kas attiecas uz agresīvu nodokļu plānošanu, it īpaši uz procentu, honorāru un dividenžu maksājumiem;

10. uzsver, ka saskaņā ar IRD un PSD izmantotais režīms līdzās tam, ka trūkst kopēju noteikumu un procedūru, kas nodrošinātu ES teritorijā notiekošo dividenžu, procentu un honorāru maksājumu plūsmu aplikšanu ar nodokli, var nodrošināt iespējas tam, ka šie maksājumi, neaplikti ar nodokli, aizplūst no ES uz trešo valstu jurisdikcijām, kurās ir zemi nodokļi, tādējādi radot būtiskus nodokļu ieņēmumu zaudējumus; uzsver nepieciešamību risināt šo problēmu, izmantojot vismaz nodokļu bāzes samazināšanas novēršanas noteikumus;

11. aicina Komisiju un dalībvalstis izveidot tādu kopēju un standartizētu satvaru nodokļa ieturēšanai ienākumu gūšanas vietā, kas mazinātu sarežģītību investoriem, novērstu izdevīgākā nolīguma meklēšanu un nodrošinātu to, ka visiem Eiropas Savienībā radītajiem dividenžu, procentu, kapitāla pieauguma, honorāru maksājumiem, maksājumiem par profesionāliem pakalpojumiem un saskaņā ar līgumu veiktiem attiecīgajiem maksājumiem tiek piemērota faktiskā nodokļa likme;

12. atgādina savu 2012. gada 11. septembrī pirmajā lasījumā pieņemto nostāju attiecībā uz IRD pārskatīšanu; pauž nožēlu, ka šīs direktīvas pārskatīšana Padomē ir nobloķēta kopš 2012. gada dalībvalstu atšķirīgo viedokļu dēļ par iespēju tajā iekļaut procentu un honorāru maksājumiem piemērojamu faktisko minimālo nodokļa likmi; mudina Padomi ātri atsākt un pabeigt sarunas par IRD , ņemot vērā II pīlāra īstenošanu Eiropas Savienībā;

13. atzīmē, ka akcionāriem izmaksātajām dividendēm piemērotas faktiskas minimālās nodokļu likmes trūkums ir radījis vidi, kas var veicināt nodokļu apiešanu; aicina Komisiju analizēt šo problēmu un apsvērt tās labākos leģislatīvos risinājumus, to skaitā iespēju pārskatīt PSD ;

14. atgādina, ka nesens pētījums ( 29 ) rāda lielas atšķirības ienākumu izcelsmes vietā ieturētā nodokļa piemērošanā dalībvalstīs — šī nodokļa likme var būt robežās no 0 % līdz 35 % —, un norāda uz to, ka šī nodokļa likme nodokļu nolīgumos bieži vien ir zemāka par standartlikmi;

15. mudina visas dalībvalstis pabeigt Daudzpusējās konvencijas par to, lai īstenotu ar nodokļu nolīgumu saistītus pasākumus, ar ko novērš nodokļu bāzes samazināšanu un peļņas novirzīšanu ( MLI ) ratificēšanu; aicina Komisiju iekļaut šos MLI standartus ES saraksta ar nodokļu jurisdikcijām, kas nesadarbojas, un attiecīgo kritēriju reformā;

16. mudina dalībvalstis pārskatīt visus spēkā esošos nodokļu nolīgumus ar trešām valstīm, lai nodrošinātu atbilstību jaunajiem starptautiskajiem standartiem; prasa Komisijai ierosināt dalībvalstīm samērīgus pasākumus attiecībā uz to spēkā esošajiem divpusējiem nodokļu nolīgumiem, lai nodrošinātu, ka tie ietver vispārējus noteikumus par ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu;

17. aicina Komisiju izvērtēt, kā tiek izstrādātas ES pamatnostādnes sarunām par nodokļu nolīgumiem starp dalībvalstīm un jaunattīstības valstīm, ņemot vērā II pīlārā iekļauto noteikumu “pakļauts nodokļu noteikumiem”;

Cīņas pret dividenžu arbitrāžu pastiprināšana

18. atgādina, ka 2018. gada oktobrī veiktā pētījumā tika atklāts, ka Cum-Ex un Cum-Cum shēmu izmantošanas rezultātā 11 dalībvalstis ir zaudējušas nodokļu ieņēmumus līdz pat 55,2 miljardu EUR apmērā, taču saskaņā ar 2021. gada oktobrī publicētā pētījumā izdarītām jaunām aplēsēm zaudēto publisko ieņēmumu summa laikposmā no 2000. līdz 2020. gadam bija 140 miljardi EUR; pauž nopietnas bažas par to, ka šīs shēmas joprojām tiek izmantotas uz ES publisko finanšu rēķina; pauž bažas arī par pieņēmumiem, ka pastāv citas shēmas ar līdzīgu kaitējošu ietekmi, tādas kā Cum-Fake ; atzīmē, ka Vācijas Federālā tiesa Karlsrūē 2021. gada jūlijā nolēma, ka Cum-Ex shēmas ir nelikumīgas un tāpēc uzskatāmas par krāpšanu nodokļu jomā;

19. atzīmē pēc Parlamenta pieprasījuma Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādes (EVTI) un Eiropas Banku iestādes (EBI) veikto izmeklēšanu un galīgo ziņojumu par Cum-Ex , Cum-Cum un ienākumu izcelsmes vietā ieturētā nodokļa atmaksas pieprasīšanas shēmām; aicina Komisiju apsvērt iespējamos risinājumus, kā novērst šo shēmu izmantošanu, proti, iespēju saistīt nodokļu atmaksas pieprasījumus ar pamatā esošo dividenžu sadali, it īpaši, izmantojot vienotu identifikatoru un/vai uzticot vienai vienībai katrā dalībvalstī atbildību par ienākumu izcelsmes vietā ieturētā nodokļa iekasēšanu un attiecīgā nodokļu sertifikāta izsniegšanu, lai nodrošinātu, ka nav iespējams iesniegt vairākus nodokļa atmaksas pieprasījumus par to pašu sadali un ka nodokļu administrācijas var viegli atklāt nodokļu atmaksas pieprasīšanas procedūru ļaunprātīgu izmantošanu;

20. uzsver, ka Cum-Ex atklājumi ietekmēja tirgus integritāti un investoru uzticēšanos; aicina Komisiju veikt pārdomas par secinājumiem, kas iekļauti EVTI galīgajā ziņojumā par Tirgus ļaunprātīgas izmantošanas regulas ( MAR ) pārskatīšanu, lai analizētu to, vai nav pārkāpti šīs regulas noteikumi, un apsvērtu, vai regulu nav nepieciešams grozīt; vērš uzmanību uz nepieciešamību nodrošināt, ka ES institūcijas, to skaitā EBI un EVTI, pilda savus uzraudzības pienākumus;

21. aicina Komisiju ierosināt pasākumus, lai pastiprinātu sadarbību un savstarpējas palīdzības sniegšanu starp nodokļu iestādēm, finanšu tirgus uzraudzības iestādēm un attiecīgā gadījumā tiesībaizsardzības iestādēm attiecībā uz ienākumu izcelsmes vietā ieturētā nodokļa atmaksas pieprasīšanas shēmu atklāšanu un saukšanu pie atbildības par to izmantošanu; vērš uzmanību uz EVTI ieteikumu ( 30 ) Komisijai atcelt pašreizējos juridiskos ierobežojumus informācijas apmaiņai starp finanšu tirgus uzraudzības iestādēm un nodokļu iestādēm; aicina Komisiju gaidāmajos tiesību aktu priekšlikumos nodrošināt juridisko pamatu attiecīgās informācijas apmaiņai starp šīm iestādēm, it īpaši, lai vērstu uzmanību aizdomīgām darbībām;

22. piekrīt EVTI bažām par to, ka ienākumu izcelsmes vietā ieturētā nodokļa atmaksas pieprasīšanas shēmas reti aprobežojas ar ES teritoriju ( 31 ) , un tāpēc uzsver, ka ir svarīgi turpināt starptautisko sadarbību šajā jomā;

23. vērš uzmanību uz Komisijas centieniem un Parlamenta iniciatīvām stiprināt dalībvalstu savstarpējo sadarbību nodokļu jomā, kā vienu no piemēriem minot programmu “ Fiscalis ”;

24. uzsver — lai gan Padomes Direktīva 2014/107/ES ir atvieglojusi informācijas apmaiņu, pastāv citi šķēršļi Cum-Ex un Cum-Cum shēmu atklāšanai, to skaitā norēķināšanās kavējumi darījumos ar vērtspapīriem, informācijas par kapitāla pieaugumu apmaiņas tvērums un nepietiekama spontānā informācijas apmaiņa; atgādina ieteikumus, kas iekļauti 2021. gada 16. septembra rezolūcijā par ES prasību īstenošanu attiecībā uz apmaiņu ar nodokļu informāciju: progress, gūtā pieredze un risināmās problēmas;

25. uzsver, ka būtu jāņem vērā starpnieku loma, un aicina Komisiju un dalībvalstis izstrādāt atbilstošus pasākumus, lai neļautu tiem pildīt savu lomu krāpšanas nodokļu jomā un nodokļu apiešanas atvieglošanā; atgādina, ka ar Direktīvu (ES) 2018/822 ( DAC6 ) tika ieviesti noteikumi par obligātu informācijas par pārrobežu shēmām atklāšanu, kuri paredz pienākumu starpniekiem ziņot par iespējami kaitējošām nodokļu plānošanas shēmām; aicina Komisiju izvērtēt, cik lielā mērā šie noteikumi ir palīdzējuši atklāt kaitējošas nodokļu plānošanas shēmas, tādas kā Cum-Cum un Cum-Ex shēmas, un cik lielā mērā tiem ir bijusi atturoša ietekme;

26. aicina Komisiju paplašināt obligāto informācijas apmaiņu, to attiecinot arī uz dividenžu arbitrāžas shēmām un uz visu informāciju par kapitāla pieaugumu, tostarp par dividenžu maksājumiem un kapitāla pieaugumam piemērotā nodokļa atmaksas pieprasījumu apstiprināšanu; turklāt aicina Komisiju izvērtēt ietekmi, kāda būtu ziņošanas prasību piemērošanas jomas paplašināšanai, tajā iekļaujot arī pārrobežu shēmas to klientu aktīvu pārvaldībai, kuri ir fiziskas personas, šajā sakarā ņemot vērā tādējādi radīto administratīvo slogu; šajā kontekstā vērš uzmanību uz to, cik svarīga ir precīza un pilnīga informācija par faktiskajām īpašumtiesībām;

Šķēršļu likvidēšana pārrobežu investīcijām vienotajā tirgū

27. ļoti atzinīgi vērtē Komisijas nodomu līdz 2022. gada beigām nākt klajā ar priekšlikumu, ar ko izveido kopēju un standartizētu sistēmu nodokļa ieturēšanai ienākumu izcelsmes vietā, papildinot to ar mehānismu informācijas apmaiņai un sadarbībai starp dalībvalstu nodokļu administrācijām; mudina Komisiju, pilnībā ievērojot ES kompetenču sadalījumu, censties arī risināt problēmu, kas saistīta ar ienākumu izcelsmes vietā ieturētā nodokļa atšķirībām Eiropas Savienībā;

28. prasa, lai šādā priekšlikumā pienācīga uzmanība tiktu veltīta nepieciešamībai nodrošināt saskaņotu īstenošanu, kam būtu jāaizstāj nodokļu nolīgumi starp dalībvalstīm; aicina Komisiju sniegt norādījumus par nolīguma noteikumiem, ko dalībvalstis varētu izmantot savos divpusējos nolīgumos ar trešām valstīm;

29. atgādina Komisijas apņemšanos pabeigt kapitāla tirgu savienības izveidi; šajā sakarā aicina Komisiju līdz 2022. gadam veikt ietekmes izvērtējumu attiecībā uz 2019. gadā uzsāktajā rīcības plānā iekļauto pasākumu īstenošanu;

30. atzīmē, ka dalībvalstis vēl joprojām nav apmierinoši izpildījušas Komisijas ieteikumu — kas bija iekļauts Komisijas 2009. gada 19. oktobra Ieteikumā par ieturamā nodokļa atvieglojumu procedūrām — ieviest labi funkcionējošas procedūras atvieglojumu piemērošanai nodokļiem, ko ietur ienākumu izcelsmes vietā, vai gadījumos, kad tas nav iespējams, ieviest ātras un standartizētas atmaksas procedūras;

31. mudina Komisiju nākt klajā ar visām dalībvalstīm kopēju un standartizētu ES procedūru ienākumu izcelsmes vietā ieturētā nodokļa atmaksai; vērš uzmanību uz to, ka šāda saskaņošana būtu īpaši noderīga privātajiem investoriem, kurus minēto neatbilstību radītais pārmērīgais slogs bieži vien attur no atmaksas procedūru pabeigšanas, un ka tā palīdzētu radīt vienlīdzīgus konkurences apstākļus;

32. aicina Komisiju cita starpā un šīs saskaņošanas ietvaros ieviest noteikumus par atbrīvojumiem un atskaitījumiem un standartizētu formātu un procedūru nodokļu atmaksas pieprasīšanai, kā arī risināt tādus jautājumus, kā vienotas faktiskā īpašnieka definīcijas trūkums, nodokļu atmaksas pieprasīšanas un atmaksas laikposmu saskaņošana un valodas barjera; uzsver, ka ir svarīgi jaunajā satvarā novērst krāpšanas iespēju;

33. uzskata, ka ienākumu izcelsmes vietā ieturēto nodokļu atmaksa joprojām ir process, kas notiek galvenokārt papīra formātā, un ka tāpēc tas ir ne tikai lēnāks un apgrūtinošāks nodokļu maksātājiem, vēl vairāk sarežģījot šo procesu ārvalstu investoriem, bet arī vairāk pakļauts krāpšanai; uzsver, ka pienācīga darbība, viegla lietošana, ātras, standartizētas un digitalizētas ienākumu izcelsmes vietā ieturētā nodokļa atmaksas procedūras un uzlabota sadarbība starp valstu nodokļu administrācijām var mazināt administratīvo slogu, nenoteiktību pārrobežu investēšanas jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, vienlaikus paātrinot gan investoriem, gan nodokļu iestādēm izpildāmās procedūras, tādējādi uzlabojot pašreizējo situāciju;

34. ņem vērā sadalītās virsgrāmatas tehnoloģijas potenciālu uzlabot nodokļu ieturēšanas ienākumu izcelsmes vietā sistēmas efektivitāti katrā valstī, kā arī atvieglot procedūru raitu izpildi starp dažādām valstu sistēmām un novērst krāpnieciskas darbības; šajā sakarā aicina Komisiju ņemt vērā dalībvalstīs pastāvošos digitālos risinājumus, apsvērt iespēju, kā gūt maksimālu labumu no blokķēdes tehnoloģiju izmantošanas, lai novērstu izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu apiešanu, vienlaikus pilnībā ievērojot ES datu aizsardzības noteikumus, un apsvērt iespēju izstrādāt izmēģinājuma projektu; tomēr uzsver, ka šāda tehnoloģija vien nevar pilnībā atrisināt problēmas, ko rada kopēja satvara trūkums;

35. norāda — lai mazinātu nodokļu dubultas uzlikšanas risku, ar IRD un MPD Eiropas Savienībā pakāpeniski tika atcelta dividenžu, procentu un honorāru maksājumiem piemērotā nodokļa ieturēšana ienākumu izcelsmes vietā starp saistītiem uzņēmumiem, kas sasniedz noteiktas robežvērtības; atzīmē, ka investoriem, kas nesasniedz šīs robežvērtības, joprojām tiek piemērota nodokļa ieturēšana ienākumu izcelsmes vietā un ka šajā gadījumā nodokļu atbrīvojumu vai atvieglojumu procedūras reglamentē konvencijas par nodokļu dubultu neuzlikšanu;

36. atzinīgi vērtē Komisijas ieskicēto iespēju izveidot patiesu kopēju ES sistēmu ienākumu izcelsmes vietā ieturēto nodokļu atvieglojumu piemērošanai, jo šāda sistēma varētu būt uzticams ilgtermiņa risinājums; vērš uzmanību uz to, ka virzība uz šāda veida sistēmas izveidi nedrīkst ne apgrūtināt cīņu pret nodokļu režīma ļaunprātīgu izmantošanu, ne tieši vai netieši atvieglot peļņas novirzīšanu uz zemu nodokļu jurisdikcijām un nodokļu dubultu neuzlikšanu; uzsver, ka jebkurā gadījumā par priekšnoteikumu ienākumu izcelsmes vietā ieturēto nodokļu atvieglojumu piemērošanai ir jānosaka tas, ka galamērķa dalībvalsts ievēro ES tiesību aktus, ar kuriem īsteno ESAO/G20 Iekļaujošās struktūras panākto vienošanos;

37. atgādina ESAO principu aplikt uzņēmējdarbību ar nodokli tur, kur tā notiek; aicina Komisiju un dalībvalstis analizēt citas iespējas, piemēram, alternatīvu sistēmu — atvieglojumu piemērošanu rezidences vietā —, saskaņā ar kuru visi izcelsmes vietā ieturētie nodokļi, kurus maksā izcelsmes dalībvalstij, tiktu kompensēti, izmantojot nodokļu kredītu, ko piešķirtu rezidences vietas dalībvalsts, kurā deklarēti attiecīgie ienākumi, tādējādi garantējot, ka nenotiek nodokļu dubulta uzlikšana, un ierobežojot ļaunprātīgas izmantošanas risku;

38. ņem vērā ESAO TRACE iniciatīvu, kas pilnvarotiem starpniekiem paredz iespēju pieprasīt ienākumu izcelsmes vietā ieturētā nodokļa atmaksu par portfeļieguldījumiem; atgādina, ka TRACE ir īstenojusi tikai viena dalībvalsts; mudina pārējās dalībvalstis izvērtēt rezultātus administratīvā sloga mazināšanas, ietekmes uz nodokļu ieņēmumiem un krāpšanas riska ziņā;

o

o o

39. uzdod priekšsēdētājai šo rezolūciju nosūtīt Padomei un Komisijai.

(1) OV L 345, 29.12.2011., 8. lpp.

(2) OV L 193, 19.7.2016., 1. lpp.

(3) OV L 144, 7.6.2017., 1. lpp.

(4) OV L 157, 26.6.2003., 49. lpp.

(5) OV L 359, 16.12.2014., 1. lpp.

(6) OV L 139, 5.6.2018., 1. lpp.

(7) Šis dokumentu kopums ietver Komisijas 2018. gada 21. marta paziņojumu “Laiks izveidot modernu, taisnīgu un efektīvu nodokļu standartu digitālajai ekonomikai” (COM(2018)0146), Komisijas 2018. gada 21. marta priekšlikumu Padomes direktīvai, ar ko paredz noteikumus par uzņēmumu nodokļa uzlikšanu nozīmīgas digitālas klātbūtnes gadījumā (COM(2018)0147), Komisijas 2018. gada 21. marta priekšlikumu Padomes direktīvai par digitālo pakalpojumu nodokļa kopējo sistēmu attiecībā uz ieņēmumiem, ko rada konkrētu digitālo pakalpojumu sniegšana (COM(2018)0148) un Komisijas 2018. gada 21. marta ieteikumu par uzņēmumu aplikšanu ar nodokli ievērojamas digitālas klātbūtnes gadījumā (C(2018)1650).

(8) OV C 353 E, 3.12.2013., 196. lpp.

(9) OV C 369, 11.10.2018., 132. lpp.

(10) 2016. gada 16. marta kopīgais paziņojums par turpmākiem pasākumiem, kas veicami, lai nodrošinātu nodokļu politiku pārredzamību, koordināciju un konverģenci Savienībā, un ņemto vērā TAXE 1 komitejas rezolūcijas, 2016. gada 16. novembra paziņojums par turpmākiem pasākumiem, kas veicami, ņemot vērā Parlamenta rezolūciju par nodokļu nolēmumiem un citiem rakstura vai ietekmes ziņā līdzīgiem pasākumiem, 2018. gada aprīļa paziņojums par turpmākiem pasākumiem, kas veicami, ņemot vērā PANA komitejas ieteikumu, 2019. gada 26. marta paziņojums par turpmākiem pasākumiem, kas veicami, ņemot vērā rezolūciju par Cum-Ex skandālu, un 2019. gada 27. augusta paziņojums par turpmākiem pasākumiem, kas veicami, ņemot vērā TAXE 3 komitejas rezolūciju.

(11) OV L 279, 24.10.2009., 8. lpp.

(12) OV L 57, 18.2.2021., 17. lpp.

(13) OV C 366, 27.10.2017., 51. lpp.

(14) OV C 101, 16.3.2018., 79. lpp.

(15) OV C 363, 28.10.2020., 102. lpp.

(16) OV C 108, 26.3.2021., 8. lpp.

(17) OV C 456, 10.11.2021., 177. lpp.

(18) Pieņemtie teksti, P9_TA(2021)0392.

(19) Komisijas 2021. gada 18. maija ziņojums “2021. gada ziņojums par nodokļiem”.

(20) Dover R. un citi, Bringing transparency, coordination and convergence to corporate tax policies in the European Union (Uzņēmumu ienākuma nodokļa politikas pārredzamības, koordinācijas un konverģences nodrošināšana Eiropas Savienībā), I daļa. Agresīvas uzņēmumu ienākuma nodokļu plānošanas apmēru novērtēšana, Eiropas Parlamenta Parlamentārās izpētes pakalpojumu ģenerāldirektorāta Eiropas pievienotās vērtības nodaļa, 2015. gada septembris.

(21) Tørsløv T., Wier L. un Zucman G., Darba dokuments Nr. 24701 The Missing Profits of Nations (Nāciju zudusī peļņa), 2018. gada jūnijs, pieejams: https://www.nber.org/papers/w24701.

(22) https://ec.europa.eu/taxation_customs/system/files/2018-03/taxation_papers_71_atp_.pdf.

(23) OV C 395, 29.9.2021., 89. lpp.

(24) Paul Gisby (Accountancy Europe) ievadruna FISC apakškomitejas rīkotajā publiskajā uzklausīšanā, kas notika Eiropas Parlamentā 2021. gada 27. oktobrī.

(25) Komisijas 2017. gada 24. marta ziņojums “Kapitāla tirgu savienības izveides paātrināšana: novēršot valstu šķēršļus kapitāla plūsmām” (COM(2017)0147).

(26) Komisijas 2021. gada 18. maija paziņojums par uzņēmējdarbības nodokļiem 21. gadsimtā (COM(2021)0251).

(27) Komisijas rīcības plāns taisnīgas un vienkāršas nodokļu sistēmas izveidei, kas atbalsta ekonomikas atveseļošanas stratēģiju.

(28) Eiropas Parlamenta 2016. gada 6. jūlija rezolūcija par nodokļu nolēmumiem un citiem rakstura vai ietekmes ziņā līdzīgiem pasākumiem, 26. punkts.

(29) Van ’t Riet, M. un Lejour, A., A Common Withholding Tax On Dividend, Interest And Royalties In The European Union (Kopīgs dividenžu, procentu un honorāru maksājumiem piemērojams ienākumu izcelsmes vietā ieturēts nodokli Eiropas Savienībā), 2020. g.

(30) Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādes 2020. gada 23. septembra galīgais ziņojums par MAR pārskatīšanu, 624. punkts.

(31) Turpat, 617. punkts.