Īpašais ziņojums Nr. 16/2013 “Vienotās revīzijas ( single audit ) novērtējums un Komisijas paļaušanās uz dalībvalstu revīzijas iestāžu darbu kohēzijas jomā”





GLOSĀRIJS Atbilstības novērtējums . Atbilstības novērtējums ir process, ko īsteno neatkarīga revīzijas struktūra (tā var būt dalībvalsts revīzijas iestāde), lai novērtētu darbības programmas (vai programmu grupas) vadības un kontroles sistēmu izveidi ("atbilstības novērtējuma ziņojums") un sniegtu atzinumu, vai šīs sistēmas ir izveidotas atbilstoši regulu noteikumiem ("atzinums par atbilstības novērtējumu"). Komisijai atbilstības novērtējums ir jāapstiprina, pirms saskaņā ar darbības programmu radušos izdevumus atmaksā no ES budžeta. Atlikušo kļūdu īpatsvars . Tā ir Komisijas aplēse par to, cik liela daļa no visā plānošanas periodā izmaksātajiem izdevumiem katrā darbības programmā (vai programmu grupā) nebūs likumīga un pareiza. Atlikušo kļūdu īpatsvaru Komisija aprēķina, pamatojoties uz revīzijas iestāžu paziņoto reprezentatīvo gada projicēto kļūdu īpatsvaru, ko apstiprinājusi Komisija. Šo gada īpatsvaru pēc tam piemēro izdevumiem, kas izmaksāti plānošanas perioda laikā, un tiek atrēķinātas visas finanšu korekcijas, kas dalībvalsts līmenī (ar ieturējumu un atgūto summu starpniecību) un ES līmenī (ar Komisijas oficiālu lēmumu starpniecību) ir īstenotas kopš plānošanas perioda sākuma. Šo aprēķinu rezultātā iegūst kumulatīvo atlikušo apdraudēto summu. Atlikušo kļūdu īpatsvars atspoguļo šīs summas attiecību pret kopējiem kopš 2007. gada izmaksātajiem izdevumiem. Būtiskuma slieksnis . Revidenti sniedz atzinumu par to, vai finanšu pārskati visos būtiskajos aspektos ir sagatavoti atbilstoši konkrētu noteikumu kopumam. Būtiskumu nosaka, pamatojoties uz profesionālu spriedumu. Komisijas noteiktais būtiskuma līmenis ir 2 %, un tas norāda, cik liela ir kļūdainu vai nepareizu izdevumu daļa revidētajos ES tēriņos. Kohēzijas jomā Komisija piemēro šo robežlielumu gan gada projicētajam kļūdu īpatsvaram, gan daudzgadu atlikušo kļūdu īpatsvaram katras darbības programmas līmenī. (Dalībvalstu) revīzijas stratēģijas . Revīzijas iestāžu stratēģijā attiecībā uz katru darbības programmu (vai programmu grupu) ir norādīts, kuras sistēmas un struktūras tiks revidētas, kādas revīzijas pieejas un metodes tiks piemērotas, kādas paraugu atlases metodes tiks izmantotas darbību revīzijā, kā arī šo revīziju indikatīvais grafiks. Dalībvalstu revīzijas stratēģijas apstiprina Komisija. Darbības programma (DP) . ERAF, KF un ESF izdevumus piešķir, izmantojot daudzgadu darbības programmas, kurās ir izstrādāta attīstības stratēģija un norādītas konkrētas prioritātes, kas īstenojamas ar atbalstu no fonda vai — konverģences mērķa gadījumā — gan no Kohēzijas fonda, gan no ERAF. Programmu dokumentus iesniedz dalībvalstis un pieņem Komisija. Finanšu korekcijas . To mērķis ir pasargāt ES budžetu no kļūdainiem vai nepareizi izmaksātiem izdevumiem. Attiecībā uz izdevumiem, ko pārvalda dalīti, par nepareizu izdevumu atgūšanu galveno atbildību uzņemas dalībvalstis. Finanšu korekcijas var veikt, nepareizos izdevumus ieturot no dalībvalstu izdevumu deklarācijām vai tos atgūstot no saņēmējiem. Finanšu korekcijas var noteikt arī Komisija. Iekšējā kontrole . Tas ir process, kas paredzēts, lai iegūtu pamatotu pārliecību par to, ka organizācija ir sasniegusi mērķus darboties lietderīgi un efektīvi, sagatavot ticamus finanšu pārskatus un ievērot tiesību un normatīvos aktus. Projicētais kļūdu īpatsvars . Tās ir revīzijas iestādes aplēses par to, cik liela daļa no gada izdevumiem katrā darbības programmā vai (programmu grupā) nebūs likumīga un pareiza. To nosaka, izmantojot paraugu atlases statistisko pieeju. Projicētajam kļūdu īpatsvaram ir jābūt reprezentatīvam attiecībā pret darbības programmas (vai programmu grupas) izdevumiem. To var aplēst, arī izmantojot specifiskas nestatistiskas paraugu atlases metodes (īpaši tad, ja datu kopa ir neliela), ja vien šis īpatsvars ir reprezentatīvs visai datu kopai. Regulas . Šajā ziņojumā ar šo terminu apzīmē divas regulas, kas reglamentē ERAF, ESF un KF darbību 2007.–2013. gada plānošanas periodā, proti, Regula (EK) Nr. 1083/2006 un Komisijas Regula (EK) Nr. 1828/2006 (ar grozījumiem). Starptautiski atzīti revīzijas standarti (IAAS) . Revīzijas iestādēm, veicot revīzijas darbu, ir jāņem vērā starptautiski atzīti revīzijas standarti. Tajos ietilpst revīzijas standarti, ko noteikušas dažādas struktūras, kuras izstrādā publiskos un profesionālos standartus, piemēram, "Starptautiskie revīzijas standarti" (SRS), "Augstāko revīzijas iestāžu starptautiskie standarti", kā arī INTOSAI (Augstāko revīzijas iestāžu starptautiskās organizācijas) sagatavotās īstenošanas vadlīnijas un Iekšējo revidentu institūta metodiskie norādījumi. Uzticēšanās līgumi . Tie ir divpusējas administratīvas vienošanās, kuras Komisija parakstīja ar dalībvalstu iestādēm 2000.–2006. gada plānošanas periodā, ja tai bija pamatota pārliecība, ka viena vai vairāku fondu finanšu pārvaldība un kontroles sistēmas atbilda Komisijas Regulas (EK) Nr. 438/2001 prasībām un ka dalībvalstu iestādes bija izstrādājušas apmierinošu revīzijas stratēģiju. Dalībvalsts arī apņēmās iesniegt Komisijai ziņojumus par savu revīzijas darbu. Ja tika parakstīts uzticēšanās līgums, Komisija principā piekrita turpmāk neveikt revīzijas konkrētajā dalībvalstī (vai reģionā). Uzticēšanās līgumus no 2005. līdz 2009. gadam parakstīja ar Austriju, Kipru, Dāniju, Igauniju, Portugāli, Lietuvu, Apvienoto Karalisti (Anglija), Apvienoto Karalisti (Velsa) un Slovēniju saistībā ar 55 darbības programmām. 73. pants . Padomes Regulas (EK) Nr. 1083/2006 73. pantā ir noteikts, ka Komisija var uzticēties darbam, ko paveikušas dalībvalstu revīzijas iestādes, un samazināt pašas veiktās revīzijas un pārbaudes, ja tā ir apstiprinājusi dalībvalstu atbilstības novērtējumus un revīzijas iestāžu revīzijas stratēģiju un ja tā ir guvusi pamatotu pārliecību par to, ka darbības programmu vadības un kontroles sistēmas darbojas efektīvi. SAĪSINĀJUMI COCOF : Fondu koordinācijas komiteja DP : Darbības programma EK : Eiropas Kopiena ERAF : Eiropas Reģionālās attīstības fonds ES : Eiropas Savienība ESF : Eiropas Sociālais fonds IAAS : Starptautiski atzīti revīzijas standarti KF : Kohēzijas fonds SRS : Starptautiskie revīzijas standarti KOPSAVILKUMS I. Veicot šo revīziju, Palāta analizēja, cik lielā mērā Komisija kohēzijas jomā var paļauties uz dalībvalstu revīzijas iestāžu veikto darbu, un novērtēja, kā Komisija ir īstenojusi vienotās revīzijas (single audit) modeli (saskaņā ar Regulas Nr. 1083/2006 73. pantu). Ziņojums aptver laiku no 2010. gada līdz 2012. gada beigām. II. Noteikumi par dalītu pārvaldību paredz, ka Komisijai ir jābūt iespējai paļauties uz dalībvalstīm ES budžeta pārvaldībā. Palāta konstatēja, ka dalībvalstis un Komisija ir pielikušas ievērojamas pūles, lai izveidotu labāku sistēmu 2007.–2013. gada plānošanas perioda kohēzijas izdevumu revidēšanai. III. Taču tas prasīja līdzekļus. Saskaņā ar Palātas aplēsēm ikgadējās konkrētās kontroles izmaksas revīzijas iestādēm ir no 110 līdz 130 miljoniem EUR. Šī summa atbilst aptuveni 0,2 % no visa ERAF/KF un ESF darbības programmu kopējā budžeta (attiecībā uz ES un dalībvalstu publisko un privāto finansējumu). Šajā sakarā Palāta atzīmē, ka iekšējās kontroles sistēmām jābūt tādām, lai panāktu pienācīgu līdzsvaru starp pārbaužu izmaksām konkrētā budžeta jomā un ieguvumiem, ko šīs pārbaudes dod, panākot zaudējumu un pārkāpumu riska ierobežošanu līdz pieņemamam līmenim. IV. Kopš plānošanas perioda sākuma Komisija ir ievērojami pilnveidojusi sistēmu, kuru tā var likt lietā pārliecības gūšanai par ERAF/KF un ESF izdevumu likumību un pareizību, izmantojot dalībvalstu revīzijas iestāžu darbu, un uzlabojusi norādījumu sniegšanu, un tas ir sekmējis revīzijas iestāžu pieeju un darba metožu saskaņotību. V. Tomēr Palāta ir konstatējusi vairākus riskus, kas saistīti ar Komisijas paļaušanos uz revīzijas iestāžu paziņoto kļūdu īpatsvaru un dalībvalstu sniegtajām ziņām par finanšu korekcijām. Tādējādi Komisija, sniedzot pārskatu Eiropas Parlamentam un Padomei, var novērtēt par zemu problēmas un nepareizi noteikt to, kas ir darāms, lai revīzijas atzinums kohēzijas jomā būtu bez piezīmēm. VI. Palāta norāda, ka vienotā revīzija, kas kohēzijas jomā definēta 73. pantā, būtu jāpiemēro vienlaidus, nevis izņēmuma gadījumos. Taču Palāta konstatēja, ka Komisijai nākas saskarties ar daudzām grūtībām, lai efektīvi īstenotu vienotās revīzijas noteikumus. Līdzīgi kā iepriekšējā plānošanas periodā tikai nedaudzas ERAF/KF un ESF darbības programmas līdz 2012. gada beigām atbilda nosacījumiem, kas tām ļautu piemērot vienotās revīzijas statusu. VII. Šajā ziņojumā Palāta sniedz vairākus ieteikumus Komisijai par dalībvalstu revīzijas iestāžu darba izmantošanu kohēzijas jomā. Konkrēti, Komisijai - jāpastiprina pārbaudes par to, vai dalībvalstu revīzijas iestāžu paziņotais kļūdu īpatsvars ir aprēķināts precīzi un vai uz to var paļauties, un par dalībvalstu sniegtajām ziņām saistībā ar finanšu korekcijām, pirms tā izmanto šos elementus pārliecības gūšanas procedūrā; - jāpiemēro stabili, konsekventi un pārredzami kritēriji ikreiz, kad tā piešķir vienotas revīzijas statusu darbības programmām; - veicot 73. panta kritērijiem atbilstošo darbības programmu (un attiecīgo revīzijas iestāžu) uzraudzību, jāievēro starptautiskajos revīzijas standartos noteiktās prasības attiecībā uz citu revidentu darba izmantošanu; - balstoties uz 2014.–2020. gada plānošanas periodam piemērojamajiem regulu noteikumiem, jāievieš neto finanšu korekciju sistēma tām darbības programmām, par kurām revīzijas iestādes atkārtoti nesniedz pilnīgas ziņas par problēmām; - jāveic atbilstoši pasākumi, lai revīzijas iestādes varētu balstīties uz stabilu un saistošu metodisko norādījumu pamatsistēmu; - jāierosina kārtība, kā sadalīt pārbaužu izmaksas starp dalībvalstīm un Komisiju kohēzijas jomā, pamatojoties uz dalībvalstu faktisko izmaksu atjauninātu novērtējumu. IEVADS DALĪTA ATBILDĪBA SAISTĪBĀ AR IEKŠĒJO KONTROLI KOHĒZIJAS JOMĀ 1. Kohēzijas jomā ES finanšu atbalstu sniedz, izmantojot Eiropas Reģionālās attīstības fondu (ERAF), Eiropas Sociālo fondu (ESF) un Kohēzijas fondu (KF). Visu triju fondu kopējais budžets (ES un dalībvalstu publiskais un privātais finansējums) 2007.–2013. gada plānošanas periodā bija 491 miljards EUR (sk. I pielikumu). 2. Pārvaldību kohēzijas jomā dala dalībvalstis un Komisija. Pamatojoties uz dalībvalstu priekšlikumiem, Komisija apstiprina daudzgadu darbības programmas. Līdz 2012. gada beigām 2007.–2013. gada plānošanas periodam bija apstiprinātas 434 darbības programmas (317 attiecās uz ERAF/KF un 117 — uz ESF). Katrai darbības programmai attiecināmības noteikumus izstrādā dalībvalsts iestādes, ievērojot izņēmumus, kas katram fondam noteikti konkrētās regulās. 3. Komisijai ir jāpārliecinās, vai dalībvalstis ir izstrādājušas stabilus iekšējās kontroles mehānismus katrai darbības programmai un vai šīs sistēmas darbojas efektīvi [1]. Tas nozīmē, ka dalībvalstu iekšējās kontroles sistēmām jāsniedz pietiekama pārliecība par to, ka pārskatiem pakārtotajos darījumos kļūdas ir novērstas vai atrastas un izlabotas pirms izdevumu apstiprināšanas Komisijai [2]. 4. Dalībvalsts līmenī atbildība par darbības programmu iekšējo kontroli gulstas uz vadošo iestādi, sertifikācijas iestādi (sk. 1. izcēlumu) un revīzijas iestādi. Šīm iestādēm kopīgiem spēkiem ir jānodrošina līdzfinansēto darbību likumība un pareizība, un to pārrauga un galīgo atbildību uzņemas Komisija [3]. 1. IZCĒLUMS VADOŠO IESTĀŽU UN SERTIFIKĀCIJAS IESTĀŽU ATBILDĪBA Vadošās iestādes (bieži vien tās ir ministrijas vai reģionālās iestādes, kuru pārziņā atrodas noteikta politikas joma) ir atbildīgas par konkrētu projektu atlasi iekļaušanai dažādās darbības programmās, pamatojoties uz iepriekš apstiprinātiem kritērijiem. Tās veic arī šo darbību un deklarēto izdevumu pirmā līmeņa pārbaudes, pirms sertifikācijas iestādes apstiprina to likumību un pareizību. Sertifikācijas iestādes parasti ietilpst finanšu ministrijā vai iekšējās kontroles struktūrā, kas atrodas ministrijas pārvaldībā. REVĪZIJAS IESTĀŽU LOMA UN PIENĀKUMI 5. Revīzijas iestādes sniedz Komisijai pārliecību par to, ka darbības programmas vadības sistēmas un iekšējās kontroles mehānismi darbojas efektīvi (un līdz ar to — pārliecību par apstiprināto izdevumu likumību un pareizību) (sk. II pielikumu). Tām ir jābūt funkcionāli neatkarīgām no iestādēm, kuras pārvalda finansējumu. 6. 2007.–2013. gada plānošanas perioda 434 darbības programmām, kas bija apstiprinātas līdz 2012. gada beigām, ir izveidotas 112 revīzijas iestādes 27 dalībvalstīs (sk. 1. attēlu) [4]. Revīzijas iestādes lielākoties ir patstāvīgs departaments valsts kancelejā, finanšu ministrijā (vai iekšējās kontroles struktūrvienības ministrijas pakļautībā), citās ministrijās vai augstākajā revīzijas iestādē. To loma un atbildība ir pastiprināta, salīdzinot ar iestādēm, kuras veica ex post pārbaudes 2000.–2006. gada plānošanas periodā [5]. 1. ATTĒLS REVĪZIJAS IESTĀŽU SKAITS UN VEIDS KATRĀ DALĪBVALSTĪ (2012. GADA DATI) +++++ TIFF +++++ 1 Tostarp revīzijas iestādes, kas atbild vienīgi par Eiropas Teritoriālās sadarbības (ETS) programmām. Avots: Eiropas Revīzijas palāta, 2012. gada aptauja. 7. Konstatējumus, kas gūti konkrētu darbības programmu sistēmu revīzijās un darbību revīzijās, revīzijas iestādes iesniedz vadošajām un sertifikācijas iestādēm (sk. 2. attēlu un II pielikumu). Ziņojumus par sistēmu revīziju iesniedz arī Komisijai. Vadošajai iestādei ir jāpieņem lēmums, vai pēc šīm revīzijām ir jāpiemēro finanšu korekcijas un/vai ir jāveic citas koriģējošas darbības. Ja revīzijas iestāde uzskata, ka vadošā iestāde nav veikusi pienācīgas koriģējošas darbības, tai ir jāvērš Komisijas uzmanība uz šo apstākli. 2. ATTĒLS DARBĪBAS PROGRAMMU VADĪBAS UN KONTROLES SISTĒMA +++++ TIFF +++++ Avots: Eiropas Komisija. 8. Ja, pamatojoties uz savu revīzijas darbu vai informāciju, ko tai sniegušas revīzijas iestādes, Komisija uzskata, ka dalībvalsts nav novērsusi nopietnus trūkumus vadības un kontroles sistēmās un/vai nav koriģējusi nepareizus izdevumus, kuri ir apliecināti un deklarēti, tad tā var pārtraukt vai apturēt maksājumus [6]. Ja dalībvalsts nenovērš atklātos trūkumus sistēmā vai neatsauc nepareizus izdevumus (kuri var būt aizstāti ar attiecināmiem izdevumiem), Komisija pati var piemērot finanšu korekcijas, kas samazina ES neto finansējumu darbības programmām [7]. 2. IZCĒLUMS REVĪZIJAS IESTĀŽU PAZIŅOTĀ KĻŪDU ĪPATSVARA IZMANTOŠANA KOMISIJAS PĀRLIECĪBAS GŪŠANAS PROCESĀ Ģenerāldirektorāti izvērtē, cik lielā mērā iespējams paļauties uz revīzijas iestāžu paziņoto kļūdu īpatsvaru katrai darbības programmai. Uzskata, ka kļūdu īpatsvars, uz kuru iespējams paļauties, ir reprezentatīvs kļūdu īpatsvars darbības programmai (vai programmu grupai) [8]. Ja Komisija uzskata, ka revīzijas iestādes paziņotais kļūdu īpatsvars ir ticams, tā var vai nu pieņemt šo īpatsvaru, vai to pārrēķināt, balstoties uz papildu informāciju, kas iegūta gada kontroles ziņojumos vai faktu konstatēšanas apmeklējumos uz vietas. Ja kļūdu īpatsvars nav ticams, Komisija piemēro fiksētu kļūdu īpatsvaru (starp 2 % un 25 %) atkarībā no rezultātiem, ko tā ieguva, novērtējot vadības un iekšējās kontroles sistēmu darbību. Šādi iegūst apstiprināto projicēto kļūdu īpatsvaru katrai darbības programmai. Apstiprināto projicēto kļūdu īpatsvaru pēc tam izmanto Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorāts un Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektorāts, lai aprēķinātu katras dalībvalsts kļūdu vidējo īpatsvaru. Abi ģenerāldirektorāti ir publicējuši šos īpatsvarus savos gada darbības pārskatos, sākot attiecīgi ar 2011. un 2010. gadu. Komisija aprēķina arī atlikušo kļūdu īpatsvaru katrai darbības programmai. Šajā aprēķinā ņem vērā visas finanšu korekcijas, kas veiktas ES un dalībvalstu līmenī kopš plānošanas perioda sākuma un kam tādējādi ir daudzgadu raksturs. Atlikušo kļūdu īpatsvaru atspoguļo arī gada darbības pārskatos [9]. REVĪZIJAS IESTĀŽU IEGULDĪJUMS KOMISIJAS PĀRLIECĪBAS GŪŠANAS PROCESĀ 9. Revīzijas iestāžu gada kontroles ziņojumos, revīzijas atzinumos un ziņojumos par sistēmu revīziju sniegtā informācija ir viens no galvenajiem avotiem, ko Komisija izmanto, lai novērtētu ES izdevumu likumību un pareizību katrā darbības programmā. Gatavojot gada darbības pārskatus, ģenerāldirektorāti detalizēti izvērtē dalībvalstu revīzijas iestāžu darbu, it īpaši kļūdu īpatsvaru, ko revīzijas iestādes ir paziņojušas par katru darbības programmu (vai programmu grupu). Šo informāciju salīdzina ar Komisijas veikto revīziju rezultātiem un citu informāciju, kas ģenerāldirektorātiem pieejama par katru darbības programmu [10] (sk. 2. izcēlumu). 10. Komisija savos gada darbības pārskatos var formulēt pilnīgu (vai daļēju) atrunu par darbības programmu. Vispirms Komisija novērtē vadības un kontroles sistēmu darbību, pamatojoties uz tās īstenoto uzraudzību par to, kā dalībvalsts iestādes ievēro normatīvās prasības, un, atbilstīgos gadījumos, ņemot vērā to, kāds ir statuss ar attiecīgo darbības programmu saistītajām koriģējošajām darbībām, par kurām ir panākta vienošanās ar dalībvalsti. Pēc tam Komisija novērtē darbības programmas, par kurām pēc sākotnējās izskatīšanas nav formulētas atrunas. Galvenie rādītāji, ko izmanto šim nolūkam, ir apstiprinātais projicētais kļūdu īpatsvars un atlikušo kļūdu īpatsvars, ko aprēķinājusi Komisija (sk. 2. izcēlumu). Kopš 2012. gada par darbības programmām parasti ir formulētas atrunas, ja atlikušo kļūdu īpatsvars pārsniedz Komisijas noteikto 2 % būtiskuma slieksni. Ja atlikušo kļūdu īpatsvars ir zem 2 %, atrunu neformulē pat tad, ja projicētais kļūdu īpatsvars pārsniedz 5 % robežu (sk. 40. punktu un III pielikumu). 11. Kļūdu īpatsvars, ko revīzijas iestādes ir paziņojušas kohēzijas jomā (un ko Komisija ir novērtējusi un konsolidējusi pārliecības gūšanas procesa vajadzībām), un īpatsvars, kuru Palāta ir novērtējusi ikgadējās ticamības deklarācijas vajadzībām, atšķiras vairākos aspektos, proti: - revīzijas iestāžu aprēķinātais kļūdu īpatsvars ir uzskatāms par reprezentatīvu darbības programmas (vai programmu grupas) līmenī, savukārt Palāta aprēķina kļūdu īpatsvaru visām dalībvalstīm paredzētā finansējuma līmenī; - Palāta aprēķina kļūdu īpatsvaru, pamatojoties uz statistiski reprezentatīvu darījumu paraugu ES līmenī, bet revīzijas iestādes — kaut arī tās parasti izmanto parauga atlases statistisko metodi — darbību revīzijām var atlasīt arī nestatistiskus (vai pat nereprezentatīvus) paraugus; - revīzijas konstatējumu ietekmes izteikšanai skaitļos piemēro atšķirīgas metodes [11]; - visbeidzot, dalībvalstu revīzijas iestāžu paziņotais kļūdu īpatsvars neattiecas uz to pašu periodu, kas izmantots Palātas publicētā īpatsvara aprēķinā [12]. Tādējādi šos gada kļūdu īpatsvarus nevar salīdzināt tieši. Tajā pašā laikā Komisijas aprēķinātajam atlikušo kļūdu īpatsvaram ir daudzgadu raksturs un tajā ir ņemtas vērā visas finanšu korekcijas, kas īstenotas ES un dalībvalstu līmenī. VIENOTAS REVĪZIJAS (SINGLE AUDIT) PRINCIPS SASKAŅĀ AR 73. PANTĀ SNIEGTO DEFINĪCIJU 12. Eiropas Savienības budžeta kontekstā jēdziens "vienota revīzija" attiecas uz iekšējās kontroles un revīzijas sistēmu, kuras pamatā ir pieņēmums, ka katrs nākamais kontroles līmenis balstās uz iepriekšējo. Vienotas revīzijas mērķis ir novērst pārbaužu dublēšanos un samazināt pārbaužu un revīzijas darba kopējās izmaksas dalībvalstu un Komisijas līmenī. Tās nolūks ir arī atvieglot revidējamo vienību administratīvo slogu. Komisija (kurai ir uzticēta galīgā atbildība par ES budžeta īstenošanu) atrodas vienotas revīzijas piramīdas pašā augšā. 13. Palāta savā Atzinumā Nr. 2/2004 ir izklāstījusi vairākus vispārējus principus, kas piemērojami iekšējās kontroles sistēmām, lai tās varētu darboties saskaņā ar vienotas revīzijas modeli (sk. IV pielikumu) [13]. Palāta kā ES ārējais revidents neietilpst Komisijas vienotas revīzijas sistēmā. 14. Komisija 2005. gada jūnijā iepazīstināja ar saviem priekšlikumiem par Kopienas integrēto kontroles sistēmu nolūkā uzlabot ES līdzekļu iekšējās kontroles lietderību un efektivitāti [14]. 2006. gadā Komisija pilnveidoja šo koncepciju savā rīcības plānā integrētas iekšējās kontroles struktūras ieviešanai [15]. Šim rīcības plānam bija ievērojama ietekme uz iekšējo kontroles sistēmu izveidi ERAF/KF un ESF, kā noteikts regulās 2007.–2013. gada plānošanas periodam. Komisijas konkrētie priekšlikumi bija šādi: - samazināt pārbaužu dublēšanos (un palielināt uzraudzības līmeni, ko varētu sasniegt ar pieejamo resursu palīdzību), izmantojot apmaiņu ar kontroles informāciju, lai pārbaudes vienā no pārbaužu virknes līmeņiem varētu balstīties uz iepriekšējā līmenī veiktajām pārbaudēm (vienotas revīzijas princips); - ieviest dalībvalstu kontroles ziņojumus, lai pastiprinātu pārskatatbildību un stimulētu ES līdzekļu pārvaldītājus novērtēt un uzlabot viņu pārziņā esošās iekšējās kontroles sistēmas; - pārliecības gūšanai izmantot neatkarīgu revīzijas struktūru darbu un - izmantot kopējas vadlīnijas katrā politikas jomā un procedūras, par kurām ir vienošanās ES un dalībvalsts līmenī, lai nodrošinātu saskaņotu iekšējās kontroles līmeni. 15. Kā piemērot vienotas revīzijas principus 2007.–2013. gada plānošanas periodā kohēzijas jomā, ir izklāstīts Regulas (EK) Nr. 1083/2006 73. pantā. Tajā ir noteikts, ka Komisija var samazināt pašas veikto pārbaužu skaitu, ja tā ir ieguvusi pamatotu pārliecību, ka darbības programmu vadības un iekšējās kontroles sistēmas darbojas efektīvi (sk. 3. izcēlumu). 3. IZCĒLUMS VIENOTA REVĪZIJA KOHĒZIJAS JOMĀ SASKAŅĀ AR 73. PANTA NOTEIKUMIEM 73. panta 2. punkts: "Nosakot savu revīzijas stratēģiju, Komisija identificē tās darbības programmas, kurās 71. panta 2. punktā minētais atzinums par sistēmu atbilstību ir bez iebildēm vai kurās iebildes ir atsauktas pēc korektīvu pasākumu veikšanas, ja revīzijas iestādes revīzijas stratēģija ir apmierinoša un ja, pamatojoties uz Komisijas un dalībvalsts revīziju rezultātiem, ir iegūts pietiekams apliecinājums, ka vadības un kontroles sistēmas darbojas efektīvi." 73. panta 3. punkts: "Par šīm programmām Komisija var secināt, ka tā var pamatā uzticēties [revīzijas iestādes] (..) atzinumam par sistēmu efektīvu darbību un ka tā veiks revīzijas uz vietas vienīgi tad, ja ir pazīmes, kuras liecina par sistēmas varbūtējiem trūkumiem, kas ietekmē Komisijai apstiprinātos izdevumus gadā, par kuru (..) ir sniegts [revīzijas] atzinums, kur nav iebilžu attiecībā uz šādiem trūkumiem. Ja Komisija izdara šādu secinājumu, tā atbilstīgi informē attiecīgo dalībvalsti. Ja ir pazīmes, kas liecina par varbūtējiem trūkumiem, Komisija var prasīt, lai dalībvalsts veic revīzijas (..), vai arī pati veikt revīziju (..)." 16. Attiecībā uz tām darbības programmām, kurām piemēro 73. pantu, Komisija lielā mērā var gūt pārliecību par ES tēriņu likumību un pareizību no revīzijas iestāžu darba (vienotas revīzijas princips). Tādējādi vienotas revīzijas statuss izriet no darbības programmas iekšējās kontroles sistēmas efektīvas darbības. Šis regulās iekļautais nosacījums lielā mērā atbilst paraugam, kas izmantots "uzticēšanās līgumā", ko izmēģināja 2000.–2006. gada plānošanas periodā [16]. Tomēr darbības programmām, kurām Komisija ir piešķīrusi vienotas revīzijas statusu, nav jāatbilst prasībām, kas pārsniedz tās prasības, kas jau noteiktas Finanšu regulā vai nozares regulās. 17. Ja Komisija uzskata, ka darbības programma atbilst visiem vajadzīgajiem nosacījumiem, tiek pieņemts lēmums par to paziņot dalībvalstij saskaņā ar 73. pantu. 2010. gadā Komisija izstrādāja norādes, kā dienestiem jāinterpretē normatīvās prasības, lai piemērotu 73. panta 2. punktu. Par šiem iekšējiem noteikumiem, turpmāk tekstā — "73. panta piemērošanas plāns", Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorāts un Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektorāts vienojās darba dokumentā [17]. 2012. gadā piemērošanas plānu grozīja un definēja papildu kritērijus 73. panta piemērošanai [18]. 18. Attiecībā uz tām darbības programmām, kurām piemēro 73. pantu, Komisija paļaujas uz attiecīgās revīzijas iestādes sagatavotajiem revīzijas atzinumiem. Konkrēti, Komisija pati veiks pārbaudes uz vietas tikai tad, ja būs pierādījumi, kas liecina par iespējamiem trūkumiem sistēmās, kuri nelabvēlīgi ietekmē to izdevumu likumību un pareizību, kas par attiecīgo gadu bija apliecināti Komisijai, un ja revīzijas iestāde nebūs pienācīgi risinājusi šos jautājumus savā revīzijas atzinumā. 19. Atkarībā no Komisijas veiktās uzraudzības rezultātiem tā var jebkurā laikā pieņemt lēmumu apturēt (vai atsaukt) vienotas revīzijas statusu darbības programmai [19]. Ja Komisija nolemj apturēt (nevis atsaukt) 73. panta piemērošanu, ar attiecīgo dalībvalsti ir jāvienojas par papildu koriģējošu darbību. REVĪZIJAS TVĒRUMS UN PIEEJA REVĪZIJAS JAUTĀJUMI 20. Komisija 2007.–2013. gada plānošanas periodā arvien vairāk ir paļāvusies uz informāciju, ko tai sniegušas dalībvalstu revīzijas iestādes, un ir izstrādājusi visaptverošu sistēmu, kuru var izmantot pārliecības iegūšanai par ERAF/KF un ESF izdevumu likumību un pareizību. 21. Veicot šo revīziju, Palāta analizēja, cik lielā mērā Komisija kohēzijas jomā var paļauties uz dalībvalstu revīzijas iestāžu veikto darbu, lai iegūtu pārliecību, un novērtēja, kā Komisija ir īstenojusi vienotās revīzijas modeli (saskaņā ar 73. pantu) līdz 2012. gada beigām. 22. Īpaši Palāta pārbaudīja, vai Komisija - pienācīgi izmantoja valstu revīzijas iestāžu sniegto informāciju, lai iegūtu pārliecību un lai darbības programmām piemērotu 73. pantu; - nodrošināja konsekventas revīzijas pieejas piemērošanu kohēzijas jomā, sniedzot revīzijas iestādēm norādījumus un atbalstu. Palāta arī analizēja izmaksas pastiprinātajiem revīzijas pasākumiem, kas ieviesti 2007.–2013. gada plānošanas periodā. PALĀTAS VEIKTĀS REVĪZIJAS APTVERTAIS LAIKPOSMS, PIERĀDĪJUMU VĀKŠANAS METODES UN IZMANTOTIE KRITĒRIJI 23. Revīzija aptvēra laikposmu no 2010. līdz 2012. gadam, un tā cita starpā ietvēra: - novērtējumu par to, kā Komisija uzrauga un pārrauga dalībvalstu revīzijas iestādes un kā Komisija izmantoja šo iestāžu sniegto informāciju gada darbības pārskatos; - būtiskas informācijas caurskatīšanu saistībā ar vienotas revīzijas koncepciju, revīzijas iestādēm un Komisijas procedūrām 73. panta piemērošanai; - analīzi par to, kāds ir Komisijas progress 73. panta piemērošanā darbības programmām un kāda ir ietekme uz budžetu; - parauga pārbaudi, kurā bija atlasītas 19 revīzijas iestādes saistībā ar ERAF/KF un/vai ESF 15 dalībvalstīs, lai izvērtētu to atbilstību galvenajām normatīvajām prasībām, kā arī to efektivitāti; - tā Komisijas tiesību akta priekšlikuma caurskatīšanu, kurš sagatavots 2014.–2020. gada plānošanas periodam attiecībā uz dalībvalstu revīzijas iestāžu lomu un atbildību; - 112 revīzijas iestāžu elektronisku aptauju saistībā ar ERAF/KF un/vai ESF, lai uzzinātu to domas par Komisijas sniegtajām norādēm un atbalstu, par tās īstenoto uzraudzību un pārraudzību un par iekšējās kontroles sistēmas efektivitāti, kā arī par Komisijas priekšlikumiem 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Uz aptaujas jautājumiem atbildēja aptuveni 97 % no visām revīzijas iestādēm; - aplēsi par pārbaužu izmaksām saistībā ar revīzijas darbībām 2007.–2013. gada plānošanas periodā, pamatojoties uz informāciju, ko revīzijas iestādes bija sniegušas aptaujā; - sarunas ar tiem 36 revīzijas iestāžu vadītājiem (vai viņu pārstāvjiem) 17 dalībvalstīs, kuri aptaujā bija pauduši interesi par to. 24. Palāta salīdzināja konstatējumus ar noteikumiem, kas definēti regulās attiecībā uz 2007.–2013. gada plānošanas periodu, kā arī ar Komisijas izstrādātajiem noteikumiem un norādēm par 73. panta piemērošanu. Tika ņemti vērā arī vispārējie principi, kas jāpiemēro integrētai iekšējās kontroles sistēmai un kas izklāstīti Palātas Atzinumā Nr. 2/2004 [20] un Komisijas 2006. gada rīcības plānā [21], kā arī prasības, kuras formulētas starptautiskajos revīzijas standartos (SRS) un Fondu koordinācijas komitejas (COCOF) revīzijas iestādēm adresētajos metodiskajos norādījumos. APSVĒRUMI VAI KOMISIJA PIENĀCĪGI IZMANTOJA VALSTU REVĪZIJAS IESTĀŽU SNIEGTO INFORMĀCIJU, LAI IEGŪTU PĀRLIECĪBU UN LAI DARBĪBAS PROGRAMMĀM PIEMĒROTU 73. PANTU 25. Lai Komisija varētu gūt pārliecību par ERAF/KF un ESF izdevumu likumību un pareizību, izmantojot darbu, ko veikušas dalībvalstu revīzijas iestādes, to sniegtajai informācijai jābūt visaptverošai, ticamai un precīzai. Tas ir īpaši svarīgi darbības programmām, kurām piemēro 73. pantu, ja Komisija savā pārliecības gūšanas procesā principā paļautos uz revīzijas iestādes sagatavoto revīzijas atzinumu. Palāta - izskatīja, kā revīzijas iestāžu sniegtā informācija bija izklāstīta abu ģenerāldirektorātu gada darbības pārskatos; - novērtēja konkrētus riskus, kas saistīti ar veidu, kādā revīzijas iestādes aprēķināja kļūdu īpatsvaru un to paziņoja, un ar to, kā tika uzskaitītas dalībvalsts līmenī piemērotās finanšu korekcijas; - pārbaudīja, kurām darbības programmām Komisija ir nolēmusi piemērot 73. pantu, kad šie lēmumi tika paziņoti dalībvalstīm un vai tika izpildīti obligātie nosacījumi šāda lēmuma pieņemšanai; - novērtēja, vai Komisija ir ieviesusi stabilu pārraudzības stratēģiju darbības programmām, kurām piemēro 73. pantu. KOMISIJA PAĻĀVĀS UZ INFORMĀCIJU, KO TAI SNIEGUŠAS REVĪZIJAS IESTĀDES, SAISTĪBĀ AR GANDRĪZ TRIM CETURTDAĻĀM DARBĪBAS PROGRAMMU 2012. GADĀ 26. Kopumā Komisija uzskatīja, ka 2012. gadā 322 no 434 darbības programmām (jeb 74 %) nav jāformulē atruna [22]. Tās veido aptuveni 340 miljardus EUR (69 %) no visa ERAF/KF un ESF darbības programmu aplēstā budžeta (attiecībā uz ES un dalībvalstu publisko un privāto finansējumu). III pielikumā ir atspoguļots, kā Komisija un abi attiecīgie ģenerāldirektorāti 2012. gadā ir klasificējuši 434 darbības programmas, kas attiecas uz ERAF/KF un ESF. 27. Ir ievērojami pieaudzis to darbības programmu skaits, kurām netika formulētas atrunas, ja salīdzina ar 2011. gadu, kad atrunas neformulēja kopumā 264 (61 %) programmām (260 miljardi EUR (jeb 53 %) no kopējā budžeta) [23]. Šis pieaugums gandrīz pilnībā skaidrojams ar to, ka Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorāts 2012. gadā vairs neformulēja atrunas lielākam skaitam ERAF/FK darbības programmu. 28. Tāpēc Komisija uzskatīja, ka 2012. gadā nozīmīgai kohēzijas jomas budžeta daļai darbības programmu iekšējās kontroles mehānismi darbojās efektīvi un ka ES tēriņi bija likumīgi un pareizi. RISKI, KAS SAISTĪTI AR TO, KĀ KOMISIJA IZMANTO DALĪBVALSTU IESTĀŽU SNIEGTO INFORMĀCIJU: KĻŪDU ĪPATSVARS UN FINANŠU KOREKCIJAS 29. Komisijas pārliecības iegūšanas process kohēzijas jomā balstās uz diviem galvenajiem rādītājiem: projicēto kļūdu īpatsvaru, ko paziņojušas dalībvalstu revīzijas iestādes (un apstiprinājusi Komisija), un Komisijas aprēķināto atlikušo kļūdu īpatsvaru (sk. 10. punktu un 2. izcēlumu). Tas nozīmē, ka gan valstu revīzijas iestāžu paziņotajam kļūdu īpatsvaram, gan informācijai par valstu līmenī īstenotajām finanšu korekcijām jābūt precīzai un ticamai. Turklāt Komisijai šī informācija ir prasmīgi jāliek lietā, lai tās veiktais novērtējums pienācīgi atspoguļotu katras darbības programmas stāvokli. KĻŪDU ĪPATSVARS, KO PAZIŅOJUŠAS DAŽAS PALĀTAS PĀRBAUDĪTĀS REVĪZIJAS IESTĀDES, NEBIJA NE PIETIEKAMI PRECĪZS, NE TICAMS 30. Revīzijas iestādes, kuru veiktās ES tēriņu likumības un pareizības pārbaudes nav efektīvas, nenoliedzami ir galvenais kavēklis vienotas revīzijas modeļa ieviešanai kohēzijas jomā. No 2010. līdz 2012. gadam Palātas veiktajā revīzijas iestāžu pārbaudē atklājās, ka vairākos gadījumos bija nepilnības kļūdu īpatsvara aprēķinā (un paziņošanā) (sk. 4. izcēlumu) [24]. Tāpēc nav izgaisušas šaubas par to, cik precīzs un ticams ir dažu revīzijas iestāžu paziņotais kļūdu īpatsvars. Arī Komisijas Iekšējās revīzijas dienests 2013. gada ziņojumā norādīja uz risku, ka revīzijas iestādes nesniedz pilnīgas ziņas par problēmām. 31. Palāta norāda, ka Komisija var pārtraukt vai apturēt maksājumus, ja revīzijas iestādes nesniedz pilnīgas ziņas par problēmām sakarā ar darbības programmām. Tomēr uz 2007.–2013. gada plānošanas periodu attiecināmajās regulās nav definēti noteikumi, kas ļautu Komisijai noteikt mērķtiecīgas neto finanšu korekcijas tām darbības programmām, attiecībā uz kurām revīzijas iestādes atkārtoti nesniedz pilnīgas ziņas par problēmām. 4. IZCĒLUMS PALĀTAS VEIKTĀ REVĪZIJAS IESTĀŽU PĀRBAUDE — GALVENIE KONSTATĒJUMI No 2010. līdz 2012. gadam Palāta pārbaudīja 19 revīzijas iestādes un konstatēja: - septiņas revīzijas iestādes izmantoja tādu parauga atlases pieeju, kas neatbilda normatīvajām prasībām un/vai Komisijas norādījumiem, vai arī darbību revīzijas paraugs nebija atlasīts pareizi; - 12 revīzijas iestādēs Palāta konstatēja pārkāpumus vai nu saistībā ar jautājumiem, kuri nebija pārbaudīti (bieži vien tāpēc, ka atšķīrās revīzijas tvērums un pieeja), vai arī kuros revīzijas iestāde kāda konstatējuma nozīmi bija novērtējusi par zemu, un tas attiecas uz vismaz vienu darbību revīziju, ko atkārtoti veica Palātas revidenti; - piecās revīzijas iestādēs Palāta atklāja gadījumus, kad revīzijas iestāde nepamatoti nebija ņēmusi vērā kļūdas to īpatsvara aprēķinā vai citādi bija nepareizi aprēķinājusi īpatsvaru. Šādos gadījumos Palāta konstatētās atšķirības bija ievērojamas (t. i., projicētais kļūdu īpatsvars tādējādi pieauga par vairāk nekā 0,5 %) un/vai tām būtu vajadzējis ietekmēt revīzijas atzinumu. Palāta, no 2010. līdz 2012. gadam veikusi 19 revīzijas iestāžu pārbaudi, secināja, ka astoņas kopumā darbojās efektīvi. Deviņas tika atzītas par daļēji efektīvām, bet divas — par neefektīvām [25]. Piecas no Palātas pārbaudītajām 19 revīzijas iestādēm gada kontroles ziņojumos minēja ievērojami mazāku kļūdu īpatsvaru darbības programmās. Rezultātā vadošās iestādes un sertifikācijas iestādes noteica nepietiekamas finanšu korekcijas. KOMISIJAI IR IEROBEŽOTAS IESPĒJAS PĀRBAUDĪT GADA KONTROLES ZIŅOJUMOS MINĒTO KĻŪDU ĪPATSVARU 32. Katru gadu Komisija veic dokumentu pārbaudi gada kontroles ziņojumiem, kuros ir sniegts kopsavilkums par revīzijas iestāžu sistēmu revīziju un darbību revīziju rezultātiem saistībā ar izdevumiem, kas iepriekšējā gadā apstiprināti Komisijai. Palātas revīzija tomēr apliecināja to, ka Komisijas iespējas dokumentu pārbaužu laikā pārbaudīt, kā tiek aprēķināts kļūdu īpatsvars, un, ja nepieciešams, to koriģēt, ir ierobežotas. Palāta uz to jau ir norādījusi iepriekšējos gados [26], un tas tāpēc, ka revīzijas iestādēm nav prasīts iesniegt Komisijai plašu informāciju par darbību revīzijām (piemēram, revīzijas ziņojumus) [27]. 33. Gada kontroles ziņojumā sniegtais informācijas kopsavilkums neļauj atkārtoti veikt kļūdu īpatsvara aprēķinus vai pārbaudīt, vai tika faktiski izmantota revīzijas iestādes revīzijas stratēģijā noteiktā paraugu atlases metode. Komisija parasti var veikt tikai ierobežotas pārbaudes saistībā ar paziņotā kļūdu īpatsvara ticamību (sk. 65. punkta pirmo un otro ievilkumu). Papildu informāciju efektīvāku pārbaužu veikšanai nepieprasa regulāri, bet tikai atsevišķos gadījumos, ja dokumentu pārbaužu laikā konstatē elementus, kam nepieciešams papildu skaidrojums. Ja Komisijas rīcībā bija šāda informācija, Palātas pārbaudes liecināja, ka tās novērtējums par revīzijas iestāžu paziņoto kļūdu īpatsvaru parasti bija efektīvs. 34. Palāta analizēja Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorāta un Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektorāta 2012. gada darbības pārskatus un pievērsās tajos sniegtajai informācijai par 138 ERAF/KF un ESF darbības programmām (pamatojoties uz informāciju, kas pieejama Komisijā, un uz papildu ziņām, ko pieprasīja no revīzijas iestādēm), un konstatēja, ka [28] - no 138 pārbaudītajām darbības programmām Komisijai nebija pietiekamas informācijas par 51 programmu, lai apstiprinātu (vai pārrēķinātu) revīzijas iestāžu paziņoto kļūdu īpatsvaru. Tas attiecās arī uz gadījumiem, kad gada kontroles ziņojumā norādītie revidētie izdevumi pilnībā neatbilda darbības programmu izdevumiem gadā vai kad kļūdu īpatsvaru revīzijas iestāde nebija aprēķinājusi precīzi; - piecām no 138 pārbaudītajām darbības programmām (tostarp vienai piemēroja 73. pantu) Palāta atkārtoti aprēķināja atlikušo kļūdu īpatsvaru, un izrādījās, ka tas pārsniedz Komisijas noteikto 2 % būtiskuma slieksni. Tāpēc Komisijai būtu vajadzējis formulēt papildu atrunas par attiecīgajām ERAF/KF darbības programmām [29]. IR APDRAUDĒTA KOMISIJAS IZMANTOTĀ ATLIKUŠO KĻŪDU ĪPATSVARA APRĒĶINA PAMATOTĪBA KĻŪDU ĪPATSVARS, KURU KOMISIJA IZMANTO, LAI APRĒĶINĀTU ATLIKUŠO KĻŪDU ĪPATSVARU, NAV PIETIEKAMI TICAMS 35. Lai aprēķinātu atlikušo kļūdu īpatsvaru darbības programmai (vai programmu grupai), Komisija ņem vērā gada projicēto kļūdu īpatsvaru katram gadam, kurā tika veikti starpposma vai galīgie maksājumi (sk. 2. izcēlumu). Lielākā daļa revīzijas iestāžu 2010. gadā pirmo reizi paziņoja kļūdu īpatsvaru, ievērojams skaits iestāžu ziņoja, ka kļūdu īpatsvars ir 0 %, ka tas ir ļoti zems vai to nepaziņoja vispār (saistībā ar 2009. gada izdevumiem). Turklāt Komisija konstatēja, ka veidam, kādā revīzijas iestādes bija veikušas darbību revīzijas (sk. arī 45. punktu), piemīt nozīmīgi trūkumi. Tāpēc 2010. gadā Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorāts izvēlējās nepaļauties uz šīm ziņām un tā vietā izmantoja vienotas likmes, lai aprēķinātu risku 2010. gada maksājumiem. Palāta konstatēja, ka aptuveni trešdaļu no īpatsvariem, kurus 2010. gadā neuzskatīja par ticamiem, ģenerāldirektorāts vēlāk bija izmantojis, lai aprēķinātu daudzgadu atlikušo kļūdu īpatsvaru 2012. gadam. Atlikušajām darbības programmām ģenerāldirektorāts apstiprināja koriģētos īpatsvarus 2010. gadam, ko revīzijas iestādes bija paziņojušas 2011. un 2012. gadā. Kopumā Komisijas 2012. gadā apstiprinātie īpatsvari ievērojami neatšķīrās no tiem, kas paziņoti 2010. gadā. Palāta tomēr norāda, ka ģenerāldirektorātu aplēse par apdraudētajiem maksājumiem 2010. gadā būtu pārsniegusi 2 % būtiskuma slieksni, ja būtu izmantots apstiprinātais kļūdu īpatsvars, nevis vienotās likmes (2,8 %, nevis 0,8 %, kā paziņots 2010. gada darbības pārskatā) [30]. 36. Turklāt tikai aptuveni pusei no ERAF/KF darbības programmām (46 % 2011. gadā un 55 % 2012. gadā) revīzijas iestādes paziņoja kļūdu īpatsvarus, kuri bija statistiski reprezentatīvi visai darbības programmai kopumā [31]. Taču pat tām darbības programmām, kurām norādīts nereprezentatīvs kļūdu īpatsvars, Komisija, aprēķinot attiecīgo atlikušo kļūdu īpatsvaru, ņem vērā visas finanšu korekcijas. Palāta uzskata, ka šāda prakse nav piemērojama. Ja kļūdu īpatsvars nav reprezentatīvs visai datu kopai, aprēķinot atlikušo kļūdu īpatsvaru, jāņem vērā tikai tās finanšu korekcijas, kas veiktas revidētajā paraugā (un uz kuru attiecas konkrētais kļūdu īpatsvars). 37. Komisijas atlikušo kļūdu īpatsvara aprēķina ticamība lielā mērā atkarīga no tā, cik dalībvalstu sniegtā informācija par dalībvalsts līmenī veiktajām finanšu korekcijām ir precīza, un no tā, kā šo informāciju ņēmusi vērā Komisija (sk. 29. punktu). Finanšu korekciju ņemšana vērā tomēr ir sarežģīts uzdevums: finanšu korekcijas tiek piemērotas dažādos programmas īstenošanas posmos un daudzu pārbaužu un revīziju rezultātā (tās ir veikušas dalībvalstu un ES struktūras). Dalībvalsts līmenī finanšu korekcijas var noteikt vadošās iestādes un sertifikācijas iestādes, piemērojot ieturējumus un summu atgūšanu (sk. 5. izcēlumu). 5. IZCĒLUMS FINANŠU KOREKCIJAS KOHĒZIJAS JOMĀ DALĪBVALSTU LĪMENĪ Finanšu korekciju mērķis ir pasargāt ES budžetu no kļūdainu vai nepareizu izdevumu sloga. Saskaņā ar Finanšu regulas noteikumiem nepareizi izmaksātās summas ir jāatgūst [32]. Attiecībā uz izdevumiem, ko pārvalda dalīti, par nepareizu izdevumu novēršanu vai atklāšanu un izlabošanu galveno atbildību uzņemas dalībvalsts [33]. Attiecībā uz kohēzijas jomu regulās ir noteikts, ka sertifikācijas iestādes katru gadu ziņo par visām veiktajām finanšu korekcijām (proti, ieturējumiem un atgūtajām summām), kā arī par tām summām, kuru atgūšana ir uzsākta un kuras nav iespējams atgūt [34]. 38. Palāta uzskata, ka vēl pastāv risks saistībā ar to, ka Komisija savos aprēķinos par zemu novērtē atlikušo kļūdu īpatsvaru, ja tai ir ierobežota pārliecība par to, cik ticama un precīza ir dalībvalsts sniegtā informācija par finanšu korekcijām. Tas galvenokārt skaidrojams ar turpmāk uzskaitītajiem aspektiem. - Laiks. Sertifikācijas iestāde paziņo par gada finanšu korekcijām līdz nākamā gada (n+1) marta beigām. Ģenerāldirektorātiem šajā pašā termiņā ir pienākums iesniegt gada darbības pārskatus. Tāpēc sertifikācijas iestādēm prasa iesniegt provizorisku informāciju par finanšu korekcijām. Palāta uzskata, ka atlikušo kļūdu īpatsvara aprēķināšanai būtu jāizmanto informācija, kas ietverta iepriekšējā (galīgajā) ziņojumā. Tādējādi laikposms, kuram tiek aprēķināts projicēto kļūdu īpatsvars, labāk atbilstu periodam, par kuru ir pieejama ticama informācija par ieviestajām finanšu korekcijām (n-1 gada beigas). - Dubulta uzskaite. Dalībvalstis ziņo par finanšu korekcijām, nenorādot uz informācijas iegūšanas avotu (t. i., tās nenorāda, vai sniegtās ziņas ir balstītas vadošo iestāžu un sertifikācijas iestāžu pašu veiktajās pārbaudēs vai revīzijās, ko veikušas revīzijas iestādes). Tomēr ģenerāldirektorāti no saņemtās informācijas nespēj nodalīt šos ieturējumus un atgūtās summas, kas ir dalībvalstu revīzijas iestāžu darba rezultāts [35]. Tāpēc Komisijai nav iespējams pārbaudīt, vai revīzijas iestādes nav samazinājušas savu projicēto kļūdu īpatsvaru, aprēķinā ietverot finanšu korekcijas, kas ieviestas pēc izdevumu apstiprināšanas Komisijai. Palāta konstatēja vairākus gadījumus, kad Komisija, aprēķinot atlikušo kļūdu īpatsvaru, bija ņēmusi vērā finanšu korekcijas (ieturējumus) saistībā ar izdevumiem, kurus dalībvalsts bija koriģējusi ar negatīvas summas palīdzību pirms parauga atlases, vai kad nepareizu maksājumu paraugā samazina ar finanšu korekciju palīdzību, lai gan tas ir nepareizi. - To summu iekļaušana, kuru atgūšana ir uzsākta. Komisija aprēķinā iekļauj summas, par kurām dalībvalstis ir paziņojušas, ka to atgūšana ir uzsākta. Šī informācija par finanšu korekcijām nav droša pēc definīcijas, jo summas vēl nav atgūtas līdz n gada beigām. - Kļūdu koriģēšana turpmākos gados, attiecīgi nepielāgojot finanšu korekcijas. Revīzijas iestādes var koriģēt aplēsto kļūdu īpatsvaru turpmākajos gados. Tas var notikt gadījumos, ja konstatējumu vairs neklasificē kā kļūdu (vai klasificē atšķirīgi) tāpēc, ka pēc gada kontroles ziņojuma iesniegšanas revīzijas iestāde ir ieguvusi papildu informāciju. Komisija ņem vērā koriģēto īpatsvaru, un tādējādi samazinās atlikušo kļūdu īpatsvars. Tomēr Komisija nepārbauda, vai finanšu korekcijas saistībā ar pārkāpumiem, par kuriem, iespējams, sertifikācijas iestāde jau ir ziņojusi, arī vēlāk tiek koriģētas. NORĀDES UZ TO, KA ATLIKUŠO KĻŪDU ĪPATSVARS DAUDZOS GADĪJUMOS VARĒTU BŪT NOVĒRTĒTS PAR ZEMU 39. Palātas veiktā analīze liecina, ka daudzām darbības programmām finanšu korekcijas, ko ņem vērā atlikušo kļūdu īpatsvara aprēķinā, iespējams, ir novērtētas par augstu (vai arī projicētais kļūdu īpatsvars ir novērtēts par zemu): 2011. gadā 33 ERAF/KF darbības programmās un 22 ESF darbības programmās (11 dalībvalstīs) atlikušo kļūdu īpatsvars bija negatīvs. Citiem vārdiem, daudzgadu finanšu korekcijas, ko Komisija bija ņēmusi vērā, aprēķinot atlikušo kļūdu īpatsvaru darbības programmās, bija augstākas nekā tēriņi, kuros bija kļūdas (saskaņā ar ekstrapolāciju, pamatojoties uz statistiski reprezentatīvu kļūdu īpatsvaru, ko paziņojusi dalībvalsts revīzijas iestāde). 2012. gadā to konstatēja 53 ERAF/KF darbības programmās 16 dalībvalstīs [36]. Šāda ietekme ir jūtama visās ERAF/KF un ESF darbības programmās, taču to var uzskatāmi parādīt tikai tādās darbības programmās, kurām ir noteikts negatīvs atlikušo kļūdu īpatsvars. 40. Palāta uzsver, ka atlikušo kļūdu īpatsvara ticamība ir svarīgs elements Komisijas pārliecības gūšanas procesā. Daudzos gadījumos lēmumu neformulēt atrunu kādai darbības programmai Komisija pamatoja ar to, ka tai aprēķinātais atlikušo kļūdu īpatsvars ir zem 2 % būtiskuma sliekšņa (sk. 10. punktu). 2012. gadā bija 67 šādi gadījumi saistībā ar ERAF/KF darbības programmām un 29 — saistībā ar ESF darbības programmām, kurām netika formulētas atrunas, lai gan apstiprinātais projicētais kļūdu īpatsvars pārsniedza 2 % (sk. III pielikumu) [37]. IEROBEŽOTI IZMANTOTA IESPĒJA PIEMĒROT VIENOTAS REVĪZIJAS PRINCIPUS, KAVĒŠANĀS AR 73. PANTA PIEMĒROŠANU UN NE VIENMĒR IEVĒROTI OBLIGĀTIE NOSACĪJUMI IEROBEŽOTA 73. PANTA PIEMĒROŠANAS IESPĒJAS IZMANTOŠANA LĪDZ 2012. GADA BEIGĀM 41. Līdz 2012. gada decembrim Komisija bija piemērojusi 73. pantu 61 no 434 darbības programmām 12 no 27 dalībvalstīm (sk. tabulu): 51 ERAF darbības programmai desmit dalībvalstīs un desmit ESF darbības programmām piecās dalībvalstīs. 42. Tas atbilst aptuveni 14 % no 434 darbības programmām 2007.–2013. gada plānošanas periodā: no darbības programmām, kurām piemēro 73. pantu, augstāks īpatsvars ir ERAF/KF programmās (16 %) nekā ESF darbības programmās (9 %). Līdz 2012. gada beigām nevienai pārrobežu Eiropas Teritoriālās sadarbības (ETS) programmai nebija piemērots 73. pants. 43. Minētajai 61 darbības programmai, kam piemēro 73. pantu, 2007.–2013. gada plānošanas periodā kopējais aplēstais budžets (ES un dalībvalstu publiskais un privātais finansējums) ir 75839 miljoni EUR. Tas atbilst apmēram 16 % no kopējā budžeta 490654 miljonu EUR apmērā (sk. tabulu un I pielikumu). Tas ir ievērojami mazāk nekā to darbības programmu daļa (69 % no kopējā budžeta), par kuru Komisija nav formulējusi atrunas 2012. gadā (sk. 26. punktu). TABULA 2007.–2013. GADA PLĀNOŠANAS PERIODS: ERAF/KF UN ESF DARBĪBAS PROGRAMMAS, KURĀM PIEMĒRO 73. PANTU (STĀVOKLIS 2012. GADA 31. DECEMBRĪ) | ERAF/KF | ESF | Kopā | Darbības programmu skaits | 317 | 117 | 434 | — tostarp tās, kurām piemēro 73. pantu | 51 | 10 | 61 | — % | 16 % | 9 % | 14 % | Kopējais budžets (miljonos EUR) | 374444 | 116210 | 490654 | — tostarp tās, kurām piemēro 73. pantu | 69545 | 6294 | 75839 | — % | 19 % | 5 % | 16 % | 2012. GADA MARTĀ PIEŅEMTIE PIRMIE LĒMUMI PIEMĒROT 73. PANTU 44. Ja darbības programmai piemēro 73. pantu, tas ietekmē Komisijas īstenoto pārraudzību, sākot no gada, kas seko paziņojuma nosūtīšanai par šo lēmumu, kā arī visu laiku līdz plānošanas perioda slēgšanai. Tāpēc, jo agrāk plānošanas periodā darbības programmām piešķir vienotas revīzijas statusu, jo lielāka ir ietekme. 45. Kad Komisija izstrādāja plānu 73. panta piemērošanai, tā sākotnēji bija paredzējusi, ka pirmos lēmumus šajā sakarā varētu pieņemt 2011. gadā [38]. Tomēr izrādījās, ka tā ir pārlieku vērienīga apņemšanās. - Saistībā ar daudzām darbības programmām 2009./2010. gadā dalībvalstīm nācās saskarties ar ievērojamām grūtībām, lai varētu iesniegt Komisijai pamatīgu atbilstības novērtējumu, tāpēc Komisija kavējās ar šo dokumentu pieņemšanu [39]. Šis process ieguva prioritāti dalībvalstīs un Komisijā 2007.–2013. gada plānošanas perioda sākumā. - Turklāt daudzām revīzijas iestādēm darbību revīzija netika veikta līdz 2009./2010. gadam, un par šo revīziju rezultātiem ziņoja 2010. gada kontroles ziņojumos. Komisija tomēr neuzskatīja šo sākumposmā paziņoto kļūdu īpatsvaru par vērā ņemamu, lai novērtētu, vai darbības programmām iespējams piemērot 73. pantu (sk. 35. punktu). 46. 73. pantu darbības programmām pirmo reizi sāka piemērot 2012. gada martā, kad revīzijas iestādes bija iesniegušas 2011. gada kontroles ziņojumus. Tādējādi vienotās revīzijas modeli pirmo reizi sāka piemērot tikai sestajā 2007.–2013. gada plānošanas perioda gadā. Tas apliecina, cik grūti ir efektīvi piemērot 73. pantu saskaņā ar regulu norādījumiem. PALĀTAS PĀRBAUDĪTĀ ATBILSME 73. PANTA PIEMĒROŠANAS NOSACĪJUMIEM 47. Pamatojoties uz regulās izklāstītajiem 73. panta noteikumiem un ņemot vērā galvenos nosacījumus, kas definēti Komisijas iekšējos noteikumos 2010. un 2012. gadā (sk. 15. un 17. punktu), Palāta uzskata, ka darbības programmai var piemērot 73. pantu tad, ja ir izpildītas šādas obligātās prasības: - Komisijai ir apstiprinājusi revīzijas stratēģiju un atbilstības novērtējumu; - darbības programmas iekšējās kontroles mehānismiem ir jādarbojas efektīvi un, galvenais, daudzgadu atlikušo kļūdu īpatsvaram jābūt zemākam par Komisijas noteikto 2 % būtiskuma slieksni; - ir jāņem vērā Palātas veikto revīziju rezultāti, īpaši tad, ja ir konstatēti nozīmīgi trūkumi darbības programmu iekšējos kontroles mehānismos; - revīzijas iestādes darbībai ir jābūt novērtētai kā efektīvai. 48. Kopumā Palātas pārbaudes liecināja, ka 46 no 61 darbības programmas, kam piemēro 73. pantu, atbilst visiem minētajiem nosacījumiem (sk. 6. izcēlumu). Šo darbības programmu budžets veido aptuveni trīs ceturtdaļas no visu 73. panta darbības programmu kopējā budžeta. 6. IZCĒLUMS PĀRSKATS PAR REZULTĀTIEM, KO PALĀTA IEGUVA, PĀRBAUDOT 73. PANTA NOSACĪJUMUS (2012. G.) Palāta konstatēja, ka Komisija bija apstiprinājusi revīzijas iestāžu revīzijas stratēģiju un atbilstības novērtējuma dokumentāciju (ziņojumu un atzinumu) ikvienai no 61 programmas, kam piemēro 73. pantu, lielākoties 2008. un 2009. gadā. Tomēr pārbaužu laikā atklājās, ka vairākām darbības programmām citi nosacījumi šā statusa piešķiršanai nebija pilnībā izpildīti. a) Nebija pietiekamas informācijas par to, vai iekšējās kontroles mehānismi darbojās pienācīgi; tostarp Palāta konstatēja, ka - desmit ERAF un ESF darbības programmām 2011. gadā un 15 programmām 2012. gadā Komisija ir apstiprinājusi projicēto kļūdu īpatsvaru, kas bija augstāks par Komisijas noteikto 2 % būtiskuma slieksni. Šādos gadījumos 73. pantu var piemērot tikai tad, ja atlikušo kļūdu īpatsvars katrā konkrētajā darbības programmā ir zem 2 % sliekšņa [40]. Sešām ERAF darbības programmām tas bija panākts tikai tāpēc, ka Komisija tās bija apvienojusi, kad aprēķināja atlikušo kļūdu īpatsvaru. Taču 73. pants jāpiemēro atsevišķai darbības programmai, nevis programmu grupai. Tāpēc Palāta uzskata, ka Komisija nedrīkst šādi izmantot apvienotu atlikušo kļūdu īpatsvaru; - citai ERAF darbības programmai Komisija formulēja daļēju atrunu 2012. gada martā. 2012. gada novembrī Komisija atzina, ka koriģējošā darbība saistībā ar šo atrunu ir ieviesta, lai šo atrunu varētu atcelt. Tajā pašā laikā minētajai darbības programmai sāka piemērot 73. pantu, pirms bija pārbaudīts uz programmu attiecīgais 2012. gada kontroles ziņojums, kuru iesniedza drīz pēc tam. b) Revīzijas iestādes paziņotais kļūdu īpatsvars nebija statistiski reprezentatīvs, tāpēc Komisijas rīcībā nebija pietiekami stabila pamatojuma, lai pieņemtu lēmumu par 73. panta piemērošanu: - saskaņā ar regulu parauga lielumam jābūt pietiekamam, lai revīzijas iestāde varētu izdarīt pamatotus secinājumus par to, vai sistēma darbojas efektīvi. Vienai ERAF un divām ESF darbības programmām revīzijas iestādes bija atlasījušas paraugu saskaņā ar Komisijas norādījumiem. Tomēr katrs paraugs bija par mazu, lai varētu ekstrapolēt kļūdu līmeni visā datu kopā. Tāpēc revīzijas iestāžu paziņotos kļūdu līmeņus nevar uzskatīt par reprezentatīviem pārbaudītajām darbības programmām (vai programmu grupām), un tādējādi tie neļauj spriest par to, vai darbības programmu vadības un kontroles sistēmas darbojas efektīvi; - divām ERAF darbības programmām 2012. gada martā paraugam atlasītajā kopā 2012. gada darbību revīzijām nebija iekļauti projekti, kas atbilst vismaz ceturtajai daļai izdevumu, kuri apliecināti Komisijai. Kad Komisija 2012. gada jūnijā pieņēma lēmumu piemērot 73. pantu, tās rīcībā nebija ziņu par to, ka revīzijas iestāde bija izvēlējusies tādu paraugu atlases pieeju, kas neatbilst regulas noteikumiem; - vienai ESF darbības programmai saskaņā ar Komisijas norādījumiem par ļoti mazām darbības programmām revīzijas iestāde paraugam atlasīja tikai divas darbības 2011. gadā [41]. Arī šādi iegūts kļūdu īpatsvars nav uzskatāms par reprezentatīvu. c) Palāta, veicot darbību revīzijas, konstatēja trūkumus darbības programmu iekšējās kontroles mehānismos [42]. Tas attiecās uz divām darbības programmām, kurām piemēroja 73. pantu. d) Divas no piecām revīzijas iestādēm, kas atbildīgas par 73. panta darbības programmām, Palāta novērtēja kā daļēji efektīvas [43]. JĀPASTIPRINA UZRAUDZĪBAS NOTEIKUMI DARBĪBAS PROGRAMMĀM, KURĀM PIEMĒRO 73. PANTU, UN VIENOTAS REVĪZIJAS STATUSS IR JĀATSAUC, JA VAIRS NETIEK IEVĒROTI OBLIGĀTIE NOSACĪJUMI UZRAUDZĪBAS PIEEJU KOMISIJA PIRMO REIZI IZSTRĀDĀJA 2010. GADĀ 49. Saistībā ar darbības programmām, kurām piemēro 73. pantu, Komisija principā paļautos uz revīzijas atzinumu, ko sniegusi revīzijas iestāde. Tomēr, lai šāda kārtība darbotos, Komisijai ir jābūt pārliecinātai, ka attiecīgās revīzijas iestādes veiktais revīzijas darbs joprojām atbilst standartiem un ka informācija par darbības programmu projicēto kļūdu īpatsvaru un finanšu korekcijām ir ticama. 50. Komisija 2010. gadā izstrādāja revīzijas iestāžu uzraudzības stratēģiju, kas izklāstīta 73. panta piemērošanas plānā [44]. Šajā darba dokumentā Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts un Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektorāts vienojās par sekojošām darbībām: - uzsākt to gada kontroles ziņojumu, ikgadējā atzinuma un sistēmu revīziju dokumentāro pārbaudi, kas saņemti par katru darbības programmu, kurai piemēro 73. pantu (kā par jebkuru citu darbības programmu); - uzturēt ciešus divpusējus kontaktus ar katru revīzijas iestādi, rīkojot sanāksmes un īstenojot apvienotus revīzijas uzdevumus (vai arī Komisijas pārstāvjiem piedaloties kā novērotājiem revīzijās, par kurām atbild dalībvalstu revīzijas iestādes). 51. Starptautiskajos revīzijas standartos attiecībā uz citu revidentu darba izmantošanu ir noteikts, ka Komisijai ir jāizskata tās revīzijas iestādes darba dokumenti, uz kuras darbu tā paļaujas. Turklāt SRS ir noteikts, ka dažas revīzijas jāveic atkārtoti [45]. 52. Tomēr šie aspekti netika risināti 2010. gadā izstrādātajā 73. panta piemērošanas plānā. Darba dokumentus izskatīs un revīzijas atkārtoti veiks tikai tādos gadījumos, ja radīsies šaubas par dalībvalstu revīzijas iestāžu iesniegtās informācijas precizitāti [46]. Tā kā gada kontroles ziņojumi jāiesniedz gada beigās un tā kā Komisija plāno novērtēt to ticamību divu mēnešu laikā, Palāta uzskata, ka Komisijas rīcībā nav pietiekami daudz laika, lai šo darbu veiktu pienācīgi (sk. 32.–34. punktu). Palāta norāda arī uz to, ka Komisijai tāpēc ir ierobežotas iespējas iegūt pārliecību no revīzijas iestāžu sniegtās informācijas. 53. Palāta atzīmē, ka Komisija 2013. gada septembrī pieņēma atjauninātu piemērošanas plānu ar grozītiem noteikumiem to darbības programmu uzraudzībai, kurām piemēro 73. pantu [47]. KOMISIJA IEROSINĀJA KORIĢĒJOŠU PASĀKUMU TRIM REVĪZIJAS IESTĀDĒM, KURU PĀRZIŅĀ IR ČETRAS DARBĪBAS PROGRAMMAS, KAM PIEMĒRO 73. PANTU 54. Komisija var jebkurā laikā pieņemt lēmumu par darbības programmām piešķirtā vienotas revīzijas statusa apturēšanu vai atsaukšanu (sk. 19. punktu). 73. panta piemērošanas plānā ir noteikts, ka tas īpaši var attiekties uz gadījumiem, kad dalībvalstu revīzijas iestāžu darbā konstatē nozīmīgas nepilnības un/vai kad darbības programmu atlikušo kļūdu īpatsvars pārsniedz Komisijas noteikto 2 % būtiskuma slieksni. 55. Komisija, 2013. gadā izvērtējot 2012. gada kontroles ziņojumus, pirmo reizi pārbaudīja, vai attiecībā uz darbības programmām (un attiecīgām revīzijas iestādēm), kurām 2012. gadā tika piešķirts vienotās revīzijas statuss, vēl arvien bija ievēroti 73. panta piemērošanas nosacījumi. Palāta norāda, ka Komisija ierosināja koriģējošus pasākumus trim revīzijas iestādēm, kas atbildēja par četrām ERAF darbības programmām, par kurām Palāta bija ziņojusi, ka tās kopš 2012. gada beigām vairs neatbilst vienotas revīzijas nosacījumiem (sk. 48. punktu un 6. izcēlumu) [48]. 73. PANTS IR ĪPAŠI NOZĪMĪGS SAISTĪBĀ AR 2017. GADĀ PLĀNOTO PROGRAMMU SLĒGŠANU 56. Vienotās revīzijas jēdziens būs nozīmīgs arī 2007.–2013. plānošanas perioda slēgšanā. Līdz 2015. gada beigām revīzijas iestādēm būs jāiesniedz gada kontroles ziņojums un, vēlākais, līdz 2017. gada 31. martam, tām būs jāsagatavo noslēguma deklarācija, kurai pievieno noslēguma kontroles ziņojumu (sk. II pielikumu). Ja kādai darbības programmai ir piemērots 73. pants, pārliecību par to, ka galīgie maksājumi ir likumīgi un pareizi, Komisija varēs iegūt no revīzijas iestādes darba, nevis pati veicot detalizētas pārbaudes. Tāpēc Palāta uzskata, ka efektīvai programmas slēgšanai (kura ir atkarīga no revīzijas iestāžu sniegtās informācijas kvalitātes) ir nepieciešams, lai Komisija līdz tam laikam būtu izstrādājusi pietiekami stabilu revīzijas iestāžu darba uzraudzības sistēmu. VAI KOMISIJA NODROŠINĀJA KONSEKVENTU REVĪZIJAS PIEEJU VISĀM DARBĪBAS PROGRAMMĀM, SNIEDZOT REVĪZIJAS IESTĀDĒM NORĀDĪJUMUS UN ATBALSTU 57. Vienotās revīzijas modeli var efektīvi īstenot tikai tad, ja revīzijas iestādes piemēro konsekventu revīzijas pieeju, kura ļauj salīdzināt revīziju rezultātus starp dalībvalstīm, fondiem, darbības programmām un laika gaitā. Palāta pārbaudīja, vai Komisija - sniedza pienācīgus metodiskus norādījumus revīzijas iestāžu darbam saskaņā ar regulām [49]; - veicināja labas prakses apmaiņu ar revīzijas iestādēm un starp tām; - organizēja mācības, lai risinātu specifiskās revīzijas iestāžu vajadzības. Šajā kontekstā Palāta interesējās arī par to, kā revīzijas iestādes uztvēra Komisijas īstenotos veiktspējas palielināšanas pasākumus. UZLABOJUMI REVĪZIJAS IESTĀDĒM PAREDZĒTAJOS KOMISIJAS IZSTRĀDĀTAJOS METODISKAJOS NORĀDĪJUMOS KOPŠ PLĀNOŠANAS PERIODA SĀKUMA KONSEKVENCES TRŪKUMS REGULĀS DEFINĒTAJĀS METODISKAJĀS PRASĪBĀS 58. Revīzijas iestāžu pienākums ir piemērot starptautiski atzītus revīzijas standartus (IAAS) [50]. Regulās ir iekļauta īpaša atsauce uz SRS, Iekšējo revidentu institūta noteiktajiem profesionālajiem standartiem un INTOSAI revīzijas standartiem. Palāta norāda, ka šie standarti nav identiski, lai gan ir zināmā mērā līdzīgi. Turklāt regulās nav ietverta formāla prasība revīzijas iestādēm ievērot starptautiski atzītus revīzijas standartus. Tikai puse (52 %) no respondentiem, kas piedalījās Palātas aptaujā, uzskatīja, ka regulās izklāstīto metodisko norādījumu apmērs ir pienācīgs. KOMISIJAS SNIEGTIE NORĀDĪJUMI 59. Lai atbalstītu revīzijas iestāžu pamatdarbu, Komisija sniedz papildu norādījumus. Parasti tam izmanto Fondu koordinācijas komitejas metodiskos norādījumus (sk. 7. izcēlumu). 7. IZCĒLUMS FONDU KOORDINĀCIJAS KOMITEJAS (COCOF) APSTIPRINĀTIE METODISKIE NORĀDĪJUMI Fondu koordinācijas komitejā (COCOF) ietilpst dalībvalstu pārstāvji, to izveidoja saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1083/2006 103. pantu, un tā sniedz padomus Komisijai par ERAF, ESF un KF īstenošanu. Komisija vada COCOF sanāksmes un nodrošina sekretariāta pakalpojumus. Šai komitejai ir liela nozīme saistībā ar visiem Komisijas norādījumu metodiskajiem un tehniskajiem aspektiem gadījumos, ja tie nav izklāstīti regulās. Pirms metodisko norādījumu galīgās redakcijas izstrādāšanas un to publicēšanas Komisija apspriež darba variantus ar Fondu koordinācijas komiteju. Šiem metodiskajiem norādījumiem ir ieteikumu raksturs, tajos ir minēti praktiski piemēri un sniegta informācija, taču tie nav ne juridiski saistoši, ne ierobežojoši. Visos metodiskajos norādījumos šajā sakarā ir iekļauta juridiska atruna. NORĀDĪJUMI REVĪZIJAS IESTĀDĒM REIZĒM TIEK SNIEGTI NOVĒLOTI 60. Saskaņā ar Palātas veiktās aptaujas rezultātiem vairākums respondentu uzskata, ka vismaz daļa norādījumu netika sniegta laikus. 15 % revīzijas iestāžu atzina, ka norādījumi parasti tiek saņemti novēloti, un 58 % — ka tie ir daļēji novēloti. 61. Aptaujas rezultāti un sarunas ar revīzijas iestāžu vadītājiem norādīja uz kavēšanos īpaši saistībā ar jautājumiem, kas ietverti turpmāk uzskaitītajās COCOF un citās metodiskajās norādēs: finansēšanas vadības instrumentu revīzijas pieejas paraugs (izdotas 2011. gada jūlijā) un gada kontroles ziņojumos izklāstīto kļūdu apstrāde (izdotas 2011. gada decembrī). Turklāt otros metodiskos norādījumus Komisija piemēroja ar atpakaļejošu spēku, kad tā novērtēja revīzijas iestāžu darbu (sk. 8. izcēlumu). 62. Palāta konstatēja arī labas prakses gadījumus, kad norādījumi tika sniegti laikus. Īpaši tas attiecas uz COCOF izstrādāto vienoto metodoloģiju vadības un kontroles sistēmu novērtēšanai dalībvalstīs, revīzijas stratēģiju un atbilstības novērtēšanas procedūru [51]. 8. IZCĒLUMS COCOF METODISKIE NORĀDĪJUMI, KURUS KOMISIJA PIEMĒROJA AR ATPAKAĻEJOŠU SPĒKU COCOF metodiskos norādījumus par gada kontroles ziņojumā izklāstīto kļūdu apstrādi, kurus publicēja 2011. gada decembrī, ar atpakaļejošu spēku piemēroja 2011. gada kontroles ziņojumiem, kurus revīzijas iestādes iesniedza tajā pašā mēnesī. Korekcijas, ko pēc Komisijas lūguma revīzijas iestādes ieviesa savos gada kontroles ziņojumos saskaņā ar metodiskajiem norādījumiem, radīja dubultu darbu un papildu kavēšanos ar gada kontroles ziņojumu galīgo redakciju iesniegšanu. KOPŠ PLĀNOŠANAS PERIODA SĀKUMA IEVĒROJAMI UZLABOJUSIES VISAPTVEROŠU UN SKAIDRU NORĀDĪJUMU SNIEGŠANA 63. Palāta konstatēja, ka COCOF izstrādātie metodiskie norādījumi aptver plašu jautājumu klāstu, kurš ir būtisks revīzijas iestāžu darbam. Saskaņā ar aptaujas datiem respondentu vairākums uzskata, ka metodisko norādījumu kopums ir visaptverošs (75 %) un ka Komisijas sniegtie norādījumi ir pienācīgi (60 %). 64. Lai gan Komisijas sniegtie norādījumi nav saistoši, revīzijas iestādes tos visumā pieņem un pēc tiem vadās savā darbā. Palātas aptauja liecina, ka vairāk nekā 90 % no revīzijas iestādēm ir norādījušas uz COCOF metodisko norādījumu piemērošanu pilnībā (vai ar dažiem izņēmumiem). Tas apstiprinājās arī sarunās ar revīzijas iestāžu vadītājiem. 65. Kopumā Palāta uzskata, ka Komisija kopš plānošanas perioda sākuma ir ievērojami uzlabojusi norādījumu sniegšanu, un tas ir sekmējis revīzijas iestāžu pieeju un metožu saskaņotību. Konkrēti, 2013. gada aprīlī Komisija publicēja būtiski pārskatītus norādījumus par paraugu statistisku atlasi [52]. Revīzijas iestādēm tie jāpiemēro, sākot ar 2013. gadu, un tie palīdzēs novērst nepilnības, kas šajā aspektā tika konstatētas iepriekš (sk. 4. izcēlumu). KONSTATĒTI KONKRĒTI TRŪKUMI SAISTĪBĀ AR KOMISIJAS NORĀDĪJUMIEM PAR GADA KONTROLES ZIŅOJUMIEM 66. Attiecībā uz regulās izklāstītajiem noteikumiem par gada kontroles ziņojumiem un revīzijas atzinumiem Palāta uzskata, ka Komisijas uzdevums ir sniegt skaidrākus norādījumus, lai varētu efektīvi pārbaudīt revīzijas iestāžu sniegto informāciju (sk. 32.–34. punktu) [53]. Tas īpaši attiecas uz - informāciju par to, kuras darbības (t. i., projekti vai maksājumu pieprasījumi un deklarētās summas) ir atlasītas paraugā, ko revidēja revīzijas iestāde. Tas Komisijai ļautu saprast, kas izmantots par pamatu gada kontroles ziņojumā norādītā kļūdu īpatsvara aprēķinā; - detalizētu informāciju par konstatētajām kļūdām (t. i., informācija par kļūdu skartajām darbībām un kļūdu skarto summu). Pamatojoties uz šo informāciju, Komisija varētu efektīvāk pārbaudīt, cik precīzs un ticams ir gada kontroles ziņojumā minētais kļūdu īpatsvars; - to, kā revīzijas iestādēm būtu jāatspoguļo daudzgadu novērtējums par iekšējās kontroles mehānismu darbību: — pašlaik tas ir tikai gada kontroles ziņojuma aptvertā perioda laikā veikto revīziju vienkāršs attēlojums. Tas varētu arī radīt labāku pamatu novērtējumam par to, vai ir veiktas atbilstošas koriģējošas darbības un vai ir jākoriģē revīzijas iestādes stratēģija; - informāciju saistībā ar notikumiem pēc gada kontroles ziņojuma aptvertā laikposma (kas ļautu citādi novērtēt iekšējās kontroles mehānismu efektivitāti). Komisija vēl nav devusi norādījumus, kad (un kā) gada kontroles ziņojumā būtu jāatspoguļo gadījumi, kuru radītās ietekmes dēļ revīzijas iestādei ir jāformulē revīzijas atzinums ar piezīmi vai jāatsakās to formulēt. Pašlaik tikai dažas revīzijas iestādes ziņo par šādiem gadījumiem. 67. Palātas veiktā analīze liecina arī par to, ka daudzi noteikumi, kas iekļauti regulās (vai COCOF metodiskajās norādēs) saistībā ar revīzijas atzinumu atšķiras no SRS prasībām. Tas attiecas, piemēram, uz izmantojamo revīzijas atzinumu formulējumu (un atzinumu veidiem), uz revīzijas atzinumu aptverto laikposmu, uz atšķirībām regulās un Starptautiskās grāmatvežu federācijas (IFAC) standartos lietoto terminoloģiju, uz neizlabotajām nepareizi sniegtajām ziņām un uz vadības un revidentu atbildības skaidrojumu revīzijas atzinumā. KOMISIJAS ROSINĀTĀ LABAS PRAKSES APMAIŅA AR REVĪZIJAS IESTĀDĒM UN STARP TĀM 68. Regulās ir noteikts, ka Komisijai un revīzijas iestādēm ir regulāri jāsatiekas un vismaz vienu reizi gadā jāizskata gada kontroles ziņojumi un revīzijas atzinumi un jāapmainās viedokļiem par citiem jautājumiem saistībā ar darbības programmu pārvaldību un kontroli [54]. Komisija organizē arī tehniskas ad hoc sanāksmes un "homologu grupas" ikgadējo sanāksmi [55]. 69. Revīzijas iestādes parasti ir apmierinātas ar Komisijas īstenotajiem veiktspējas palielināšanas pasākumiem un atbalstu. 68 % Palātas aptaujas respondentu atzina, ka Komisija sniedz efektīvu atbalstu revīzijas iestāžu darbam. Tomēr aptauja un sarunas ar revīzijas iestāžu vadītājiem liecina, ka ir jomas, kur vajadzīgs lielāks Komisijas atbalsts. Piemēram, ir pieejama tikai ierobežota informācija, kuru var izmantot, lai salīdzinātu revīzijas iestāžu organizatoriskās struktūras, dažādu darbību veikšanai piešķirtos resursus un dažu revīzijas iestāžu īstenoto labo praksi. 2012. gadā Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorāts izveidoja īpašu prasmju centru administratīvās spējas palielināšanai [56]. KOMISIJAS ATBALSTS REVĪZIJAS IESTĀDĒM, SNIEDZOT TĀM SPECIFISKAS MĀCĪBAS 70. Komisija rīkoja mācības, lai dalībvalstu revīzijas iestādēm sniegtu papildu norādījumus un veicinātu labu praksi. Šīs mācības, kas notika galvenokārt plānošanas perioda sākumā, bija virzītas uz konkrētu jautājumu risināšanu (piemēram, izmaiņas tiesiskajā regulējumā, atbilstības novērtēšana, publiskais iepirkums, gada kontroles ziņojumi un revīzijas atzinumi). 71. Saskaņā ar Palātas aplēsēm revidētajā periodā šādas mācības apmeklēja kopumā aptuveni piektā daļa no visiem revīzijas iestāžu darbiniekiem. Augsts apmeklētības līmenis bija raksturīgs īpaši dalībniekiem no Bulgārijas, Čehijas Republikas, Polijas, Rumānijas, Slovākijas un Spānijas. 72. Palātas aptaujā respondenti ļoti pozitīvi vērtēja Komisijas mācību pasākumus (kuri tika organizēti papildus dalībvalstu līmenī organizētajiem mācību pasākumiem). Turklāt trešdaļa respondentu vēlējās, lai Komisija mācību pasākumus rīkotu vairāk (un biežāk). Tas apstiprinājās arī sarunās ar revīzijas iestāžu pārstāvjiem. CIK IZMAKSĀ REVĪZIJAS PASĀKUMI, KAS IEVIESTI 2007.–2013. GADA PLĀNOŠANAS PERIODĀ 73. Vienotas revīzijas jēdziena mērķis ir novērst pārbaužu dublēšanos un samazināt pārbaužu un revīzijas darba kopējās izmaksas dalībvalstu un Komisijas līmenī, tajā pašā laikā arī samazinot revidējamo vienību administratīvo slogu (sk. 11. punktu). 74. Saskaņā ar Komisijas 2011. gadā sniegto informāciju darbības programmu īstenošanas kopējās administratīvās izmaksas 2007.–2013. gada plānošanas periodā ir 3,2 % no kopējā budžeta [57]. Pamatojoties uz šo informāciju, kontroles izmaksas, kas attiecas uz dalībvalstu revīzijas iestāžu veiktajām pārbaudes, apstiprināšanas un revīzijas darbībām, veido 0,9 % no kopējā budžeta (t. i., mazāk nekā 30 % no kopējām administratīvajām izmaksām). Apmēram viena piektā daļa no kontroles izmaksām ir saistītas ar programmu revīziju (t. i., dalībvalstu revīzijas iestāžu darbu). 75. Saskaņā ar Regulas Nr. 1083/2006 46. pantu no ES budžeta tiek sniegta tehniska palīdzība dalībvalstīm (lielākajā daļā gadījumu līdz 4 % no fondu finansētajiem kopējiem piešķīrumiem darbības programmām). Palāta norāda, ka kontroles izmaksas ir attiecināmi izdevumi tehniskās palīdzības ietvaros. 76. Pamatojoties uz informāciju, ko revīzijas iestādes sniedza 2012. gadā (un atkārtoti apstiprināja 2013. gadā), Palāta lēš, ka 112 revīzijas iestāžu darbības izmaksas no 2010. gada līdz 2012. gadam ir palielinājušās no aptuveni 110 miljoniem EUR līdz aptuveni 130 miljoniem EUR gadā. Visā 2007.–2013. gada plānošanas periodā kopējās ar revīzijas iestādēm saistītās kontroles izmaksas veido apmēram 860 miljonus EUR. Tas atbilst 0,2 % no ERAF/KF un ESF kopējā budžeta un caurmērā atbilst Komisijas veiktajām aplēsēm [58]. 77. Dalībvalstu revīzijas iestādēs strādā apmēram 2600 pilna laika darbinieki. Palātas veiktā analīze apliecina, ka pašreizējā plānošanas periodā ir pieaudzis darba apjoms: no 2010. līdz 2012. gadam darbinieku skaits palielinājās par apmēram 10 %. Saskaņā ar revīzijas iestāžu vadītāju sniegtajām ziņām šis palielinājums galvenokārt skaidrojams ar to, ka revīzijas iestādes kopš 2010. gada veica papildu darbu saistībā ar darbību revīzijām, un ar aizvien biežāku statistiski reprezentatīvu (un tāpēc lielāku) paraugu izmantošanu. 78. Revīzijas iestādēm 2014.–2020. gada plānošanas periodā tiks uzticēti papildu uzdevumi saistībā ar darbības programmas iekšējās kontroles sistēmu [59]. Konkrēti, revīzijas iestāde - izskatīs vadošās iestādes gada pārvaldības deklarāciju (tostarp kopsavilkumu par tās veiktajām pārbaudēm un kontroles pasākumiem) un sniegs revīzijas atzinumu par to, vai sertifikācijas iestādes sagatavotie pārskati ir pilnīgi, precīzi un ticami; - sniegs atzinumu par katras darbības programmas pareizu finanšu pārvaldību. Šie papildu uzdevumi, sākot ar 2014. gadu, ir noteikti arī finanšu regulās un vēl vairāk palielinās kontroles izmaksas. Šajā sakarā Palāta atzīmē, ka iekšējās kontroles sistēmām jābūt tādām, lai panāktu pienācīgu līdzsvaru starp pārbaužu izmaksām konkrētā budžeta jomā un ieguvumiem, ko šīs pārbaudes dod, panākot zaudējumu un pārkāpumu riska ierobežošanu līdz pieņemamam līmenim. SECINĀJUMI UN IETEIKUMI 79. Dalībvalstis un Komisija ir pastiprinājušas kohēzijas jomas iekšējās kontroles pasākumus 2007.–2013. gada plānošanas periodam, un cita starpā izveidojušas dalībvalstu revīzijas iestādes kā vēl vienu iekšējās kontroles līmeni. Šīs revīzijas iestādes nodrošina, ka Komisijas rīcībā nonāk labāka un visaptverošāka informācija par katras darbības programmas (vai programmu grupas) izdevumu likumību un pareizību. 80. Komisija ir izveidojusi sistēmu, kas tai ļauj iegūt pārliecību par ERAF/KF un ESF izdevumu likumību un pareizību no dalībvalstu revīzijas iestāžu darba. Šīs sistēmas izveide lielā mērā atbilst vienotās revīzijas (single audit) principiem, kas izklāstīti Palātas Atzinumā Nr. 2/2004. Palāta atzīmē arī Komisijas ciešo sadarbību ar dalībvalstu revīzijas iestādēm un to, ka ir panākts konsekventāks ERAF/KF un ESF 434 darbības programmu iekšējās kontroles līmenis 27 dalībvalstīs. 81. Vienotās revīzijas principi, kas noteikti Regulas (EK) Nr. 1083/2006 73. pantā, ir priekšnosacījums, lai dalīta pārvaldība kohēzijas jomā būtu efektīva: dalībvalstu revīzijas iestāžu veiktajām pārbaudēm jābūt efektīvām un tām ir arī jāapliecina, ka vadības sistēmas un ieviestie iekšējās kontroles mehānismi darbojas pienācīgi. Citiem vārdiem, ne tikai revīzijas iestādei, bet visām darbības programmas iekšējās kontroles sistēmas sastāvdaļām jādarbojas efektīvi. 82. Turpmāk minēti Palātas konstatējumi un secinājumi. VAI KOMISIJA PIENĀCĪGI IZMANTOJA VALSTU REVĪZIJAS IESTĀŽU SNIEGTO INFORMĀCIJU, LAI DARBĪBAS PROGRAMMĀM PIEMĒROTU 73. PANTU 83. Līdz 2012. gada beigām Komisija uzskatīja, ka tai bija pamatota pārliecība par to, ka aptuveni trīs ceturtdaļās (74 %) no visām ERAF/KF un ESF darbības programmām kļūdu līmenis nebija būtisks, tāpēc par šīm darbības programmām netika formulētas atrunas. Šīs darbības programmas veidoja 69 % no kopējā budžeta kohēzijas jomā. Tomēr Palāta konstatēja vairākus riskus, kas norāda uz to, ka Komisijas novērtējums, iespējams, ne visos gadījumos ir pietiekami pamatots. - Pirmkārt, iepriekšējo triju gadu laikā Palātas veiktās revīzijas liecina, ka dažas revīzijas iestādes nesniedz pilnīgas ziņas par problēmām un ka paziņotais kļūdu īpatsvars ne vienmēr ir pilnībā ticams; - otrkārt, revīzijas iestādēm nav prasīts iesniegt Komisijai plašu informāciju par to veiktajām darbību revīzijām. Tas samazina Komisijas iespējas apstiprināt revīzijas iestāžu paziņoto gada kļūdu īpatsvaru; - treškārt, Komisija izmanto atlikušo kļūdu īpatsvaru kā vienu no kritērijiem, lai izlemtu, vai konkrētai darbības programmai formulējamas atrunas. Šo līmeni aprēķina, no revīzijas iestāžu gada kļūdu īpatsvara (kas tika piemērots maksājumiem kopš plānošanas perioda sākuma) atņemot daudzgadu finanšu korekcijas, kas tika piemērotas dalībvalstu vai ES līmenī. Tomēr Palāta norāda, ka dalībvalstu paziņotā informācija par finanšu korekcijām ne vienmēr ir ticama vai precīza un ka Komisijas izmantotās aprēķinu metodes dēļ atlikušo kļūdu īpatsvars ir novērtēts par zemu. Tādējādi Komisija, sniedzot pārskatu Eiropas Parlamentam un Padomei, var novērtēt par zemu problēmas un nepareizi noteikt to, kas ir vajadzīgs, lai revīzijas atzinums būtu bez piezīmēm. 1. IETEIKUMS Komisijai ir jānodrošina, lai tās izmantotajā atlikušo kļūdu īpatsvara aprēķināšanā netiktu novērtēts par zemu apmērs, kādā izdevumos vēl arvien ir kļūdas. Konkrēti, Komisijai ir pamatīgāk jāpārbauda, vai revīzijas iestāžu paziņotais kļūdu īpatsvars ir aprēķināts precīzi un vai uz to var paļauties, kā arī jāpārbauda dalībvalstu sniegtās ziņas par finanšu korekcijām, pirms tā izmanto šos elementus pārliecības gūšanas procedūrā. 2. IETEIKUMS Komisijai 2014.–2020. plānošanas periodam ir jāievieš neto finanšu korekciju sistēma, kas piemērojama tām darbības programmām, attiecībā uz kurām revīzijas iestādes atkārtoti nesniedz pilnīgas ziņas par problēmām. Šīs sistēmas pamatā jābūt regulās izklāstītajiem noteikumiem. 84. Palāta konstatēja, ka 73. pantā sniegto iespēju izmantošana notika ierobežotā apjomā un ka darbības programmām piešķīra vienotās revīzijas statusu ar kavēšanos. Līdz 2012. gada beigām no 434 darbības programmām 61 programmai 12 dalībvalstīs no 27 dalībvalstīm piemēroja 73. pantu. Šīs darbības programmas veido 15 % no kopējā budžeta kohēzijas jomā. Komisija spēja piešķirt vienotās revīzijas statusu pirmajai darbības programmu kopai, tikai sākot ar sesto gadu 2007.–2013. gada plānošanas periodā. Šis stāvoklis (kas ir līdzīgs arī saistībā ar uzticēšanās līgumiem iepriekšējā plānošanas periodā) norāda uz to, ka Komisijai bija grūti efektīvi piemērot 73. pantu saskaņā ar regulu norādījumiem. 85. Palāta uzskata, ka 46 no 61 programmas, kam piemēroja 73. pantu, atbilda obligātajām prasībām vienotas revīzijas statusa piešķiršanai. Prasību neievēršana galvenokārt attiecas uz ERAF darbības programmām — šajā jomā Komisija ir piemērojusi 73. pantu lielākam programmu īpatsvaram. 86. Palāta arī secina, ka Komisijas pieeja to darbības programmu (un attiecīgo revīzijas iestāžu) uzraudzībai, kurām piemēro 73. pantu, ir jāpilnveido un jāpadara skaidrāka. Tas ir īpaši svarīgi, ņemot vērā revīzijas iestāžu lomu 2017. gadā plānotajā darbības programmu slēgšanā. 3. IETEIKUMS Komisijai, kad tā piešķir vienotas revīzijas statusu darbības programmām, visos gadījumos ir jāpiemēro stabili, konsekventi un pārredzami kritēriji. Konkrēti, ikreiz, kad darbības programmai piemēro 73. pantu, ir jāizpilda šādas minimālās prasības: - Komisijai ir jāapstiprina revīzijas stratēģija un atbilstības novērtējums; - darbības programmas iekšējās kontroles mehānismiem ir jādarbojas efektīvi (galvenais, daudzgadu atlikušo kļūdu īpatsvaram jābūt zemākam par Komisijas noteikto 2 % būtiskuma slieksni); - Palātas veiktajās revīzijās nav konstatēti nozīmīgi trūkumi darbības programmu iekšējos kontroles mehānismos; - revīzijas iestādes darbībai ir jābūt novērtētai kā efektīvai. 4. IETEIKUMS Komisijai ir jāievēro prasības, kas noteiktas starptautiskajos revīzijas standartos attiecībā uz citu revidentu darba izmantošanu, kad tā veiks to darbības programmu (un attiecīgo revīzijas iestāžu) uzraudzību, kurām piemēro 73. pantu. Konkrēti, Komisijai jāturpina veikt obligātās pārbaudes un kontroles pasākumi dalībvalstu revīzijas iestāžu līmenī, lai efektīvi īstenotu vienotās revīzijas modeli. VAI KOMISIJA NODROŠINĀJA KONSEKVENTU REVĪZIJAS PIEEJU KOHĒZIJAS JOMĀ, SNIEDZOT REVĪZIJAS IESTĀDĒM NORĀDĪJUMUS UN ATBALSTU 87. Palāta uzskata, ka Komisija kopš plānošanas perioda sākuma ir ievērojami uzlabojusi norādījumu sniegšanu, un tas ir sekmējis revīzijas iestāžu pieeju un metožu saskaņotību. Konkrēti, 2013. gada aprīlī tā publicēja pārskatītus norādījumus par paraugu statistisku atlasi un kļūdu īpatsvara aprēķinu. Tas ir nozīmīgs elements Komisijas vienotās revīzijas modelī, kas balstās uz dalībvalstu revīzijas iestāžu atzinumiem, kuri formulēti, pamatojoties uz reprezentatīva darījumu parauga pārbaudi. Palāta atzīmē, ka Komisijas tiesību aktu priekšlikumi 2014.–2020. gada plānošanas periodam sniedz iespēju sagatavot sekundāros tiesību aktus par šiem jautājumiem. 5. IETEIKUMS Komisijai ir jāveic atbilstoši pasākumi, lai revīzijas iestādes varētu balstīties uz stabilu un saistošu metodoloģisko sistēmu, kas nodrošina to, ka ES izdevumus visās dalībvalstīs pārbauda saskaņā ar vieniem un tiem pašiem standartiem un ka ziņas par rezultātiem ir precīzas. Ir nepieciešams turpmāk uzlabot informācijas izklāstu gada kontroles ziņojumā, kā arī pilnveidot darbību revīziju pārbaužu tvērumu un detalizācijas pakāpi un revīzijas konstatējumu pēcpārbaudi (tostarp dalībvalstu iestāžu finanšu korekcijas). CIK IZMAKSĀ REVĪZIJAS PASĀKUMI, KAS IEVIESTI 2007.–2013. GADA PLĀNOŠANAS PERIODĀ 88. Saskaņā ar revīzijas iestāžu sniegto informāciju Palāta ir aplēsusi, ka īpašās ikgadējās kontroles izmaksas revīzijas iestādēm ir no 110 līdz 130 miljoniem EUR. Šī summa atbilst 860 miljoniem EUR jeb 0,2 % no visa ERAF/KF un ESF darbības programmu kopējā budžeta (attiecībā uz ES un dalībvalstu publisko un privāto finansējumu) 2007.–2013. gada plānošanas periodā. Šī aplēse visumā atbilst Komisijas 2011. gada prognozēm. 89. 2014.–2020. gada plānošanas periodā kontroles izmaksas, visticamāk, vēl vairāk palielināsies, jo revīzijas iestādēm būs uzticēti papildu revīzijas un kontroles uzdevumi. Kā norādīts Palātas Atzinumā Nr. 2/2004, Eiropas Parlamenta un Padomes ziņā ir izvērtēt, vai tik nozīmīgs izmaksu līmenis atbilst iegūtajiem rezultātiem, un apsvērt, kā šīs izmaksas sadalīt starp dalībvalstīm un ES. 6. IETEIKUMS Komisijai ir jāierosina kārtība, kā sadalīt pārbaudes izmaksas starp dalībvalstīm un Komisiju kohēzijas jomā, balstoties uz atjauninātu novērtējumu par dalībvalstu faktiskajām izmaksām. Šo ziņojumu 2013. gada 4. decembra sēdē Luksemburgā pieņēma Revīzijas palātas II apakšpalāta, kuru vada Revīzijas palātas loceklisHenri GRETHEN. Revīzijas palātas vārdā — +++++ TIFF +++++ priekšsēdētājs Vítor Manuel da Silva Caldeira [1] 72. pants Padomes 2006. gada 11. jūlija Regulā (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (OV L 210, 31.7.2006., 25. lpp.). [2] 32. pants Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulā (ES, Euratom) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (OV L 298, 26.10.2012., 1. lpp.) (Finanšu regula). [3] Līguma par Eiropas Savienības darbību 317. pants. [4] No šīm 112 revīzijas iestādēm 63 ir atbildīgas par ERAF/KF, kā arī ESF darbības programmu revīziju savās dalībvalstīs vai reģionā. Šīs "vairāku fondu" revīzijas iestādes atbild par 344 darbības programmām (tostarp Eiropas Teritoriālās sadarbības jeb ETS programmām), un finanšu izteiksmē tās revidē 89 % no kopējā budžeta (ES un valsts publiskais un privātais finansējums). Papildu revīzijas iestādes ir izveidotas Eiropas Zivsaimniecības fondam (EZF). [5] 10. un 15. pants Komisijas 2001. gada 2. marta Regulā (EK) Nr. 438/2001, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1260/1999 attiecībā uz vadības un kontroles sistēmām, ko piemēro no struktūrfondiem piešķirtajai palīdzībai (OV L 63, 3.3.2001., 21. lpp.). [6] 39. panta 2. punkts Padomes 1999. gada 21. jūnija Regulā (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV L 161, 26.6.1999., 1. lpp.) un Regulas (EK) Nr. 1083/2006 91. un 92. pants. [7] Regulas (EK) Nr. 1083/2006 99. pants. [8] No 2010. līdz 2012. gadam Komisija prasīja, lai paraugu statistisko atlasi veic datu kopām, kurās ir vismaz 800 vienumi (sk. "Guidance on treatment of errors disclosed in the annual control reports" [“Norādījumi par to kļūdu apstrādi, kuras minētas gada kontroles ziņojumos”], COCOF 11-0041-01-EN, 7.12.2011., 11. lpp.). Sākot ar 2013. gadu, paraugu statistiskā atlase jāpiemēro kopām, kurās ir vismaz 150 vienumi (sk. "Guidance on sampling methods for Audit Authorities" [“Norādījumi revīzijas iestādēm par paraugu atlases metodēm”], COCOF 08/0021/03, 4.4.2013.). Reprezentatīvu kļūdu īpatsvaru var iegūt, arī izmantojot dažas nestatistiskas paraugu atlases pieejas. [9] Projicētais kļūdu īpatsvars vienmēr attiecas uz iepriekšējā gada izdevumiem, savukārt atlikušo kļūdu īpatsvara aprēķinā ņem vērā arī finanšu korekcijas, kas veiktas tajā gadā, uz ko attiecas konkrētais gada darbības pārskats. [10] "Inter-service agreement on audit cooperation between DGs MARE, REGIO and EMPL for the programming period 2007-2013" [“Dienestu savstarpējs nolīgums par Jūrlietu un zivsaimniecības ģenerāldirektorāta, Reģionālās politikas ģenerāldirektorāta un Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektorāta sadarbību revīzijas jomā 2007.–2013. gada plānošanas periodā”], Eiropas Komisija, 26.5.2011. [11] Komisija (un dalībvalstu revīzijas iestādes) ietekmi izsaka skaitļos atkarībā no finanšu korekcijām, kas jāpiemēro atklāto pārkāpumu dēļ. Tas ir īpaši raksturīgi gadījumos, ja nav ievērotas ES direktīvas un valsts publiskā iepirkuma likumi (sk. 2012. gada pārskatu, Komisijas atbildi uz 5.33. punktu un 1.1. pielikuma 9.–11. punktu). [12] Revīzijas iestāžu gada kontroles ziņojumos publicētais kļūdu īpatsvars n gadam attiecas uz izdevumiem, kurus Komisija apstiprināja n-1 gadā. Palātas aprēķinātais īpatsvars n gadam attiecas uz n gada izdevumiem. [13] Palātas Atzinums Nr. 2/2004 par vienotas revīzijas modeli (un priekšlikumu izveidot Kopienas iekšējās kontroles pamatsistēmu) (OV C 107, 30.4.2004., 1. lpp.). [14] COM(2005) 252 galīgā redakcija, 15.6.2005. [15] COM(2006) 9 galīgā redakcija, 17.1.2006., īpaši sk. 5., 7., 9. un 13.–16. pasākumu. [16] SEC(2005) 632/2 galīgā redakcija, 18.5.2004. [17] "Roadmap for the implementation and for the monitoring of the correct implementation of the single audit principle" [“Plāns vienotas revīzijas principa īstenošanai un pareizas ieviešanas uzraudzībai”], Eiropas Komisija, Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektorāts (galīgā redakcija tika saskaņota ar Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorātu), 13.10.2010. [18] "Summary of the audit work carried out and the results under the enquiry planning memorandum — To obtain assurance on functioning of systems 2007–2013 through review of the work of audit authorities — Phase 1 and Phase 2" [“Paveiktā revīzijas darba kopsavilkums un rezultāti saskaņā ar aptaujas plānu. Kā iegūt pārliecību par sistēmu darbību 2007.–2013. gada plānošanas periodā, caurskatot revīzijas iestāžu darbu. 1. posms un 2. posms”], Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorāts, 5.12.2012., 40. lpp. [19] "Roadmap for the implementation and for the monitoring of the correct implementation of the single audit principle" [“Plāns vienotas revīzijas principa īstenošanai un pareizas ieviešanas uzraudzībai”], Eiropas Komisija, Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektorāts (galīgā redakcija tika saskaņota ar Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorātu), 13.10.2010. [20] OV C 107, 30.4.2004., 1. lpp., [21] COM(2006) 9 galīgā redakcija. [22] 232 no 317 (73 %) ERAF/KF darbības programmām un 90 no 117 (77 %) ESF darbības programmām. [23] 171 (54 %) ERAF/KF darbības programmai un 93 (79 %) ESF darbības programmām. [24] 2010. gada pārskata 4. nodaļas 4.3. pielikums (OV C 326, 10.11.2011., 1. lpp.), 2011. gada pārskata 5. nodaļas 5.2. pielikums (OV C 344, 12.11.2012., 1. lpp.) un 2012. gada pārskata 5. nodaļas 5.2. pielikums (OV C 331, 14.11.2013., 1. lpp.). [25] 2010. gada pārskats, 4. nodaļa, 4.2. pielikums; 2011. un 2012. gada pārskats, 5. nodaļa, 5.2. pielikums. [26] 2011. gada pārskata 5.50. punkts; 2012. gada pārskata 5.52. punkts. [27] VI pielikums Komisijas 2006. gada 8. decembra Regulā (EK) Nr. 1826/2006, kas paredz noteikumus par to, kā īstenot Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1080/2006 par Eiropas Reģionālās attīstības fondu (OV L 371, 27.12.2006., 1. lpp.). [28] 2012. gada pārskata 5.52. un 6.34. punkts. [29] 2012. gada pārskata 5.52. un 5.57. punkts. [30] Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorāta 2010. gada darbības pārskats, 69. lpp. [31] Šādas darbības programmas 2011. gadā veidoja 54 %, bet 2012. gadā — 73 % no kopējā budžeta. [32] Finanšu regulas 78. panta 3. punkts. [33] Regulas (EK) Nr. 1083/2006 65. apsvērums, 61. un 70. pants. [34] Regulas (EK) Nr. 1828/2006 20. pants, kā arī metodiskie norādījumi sertifikācijas iestādēm par to, kā jāziņo par ieturētajām un atgūtajām summām, kā arī summām, kas jāatgūst un kas uzskatāmas par neatgūstamām attiecībā uz 2007.–2013. gada plānošanas periodu, un atgādinājums par 2000.–2006. gada plānošanas periodu, COCOF 10/0002/02/EN, 2010. gada 17. marts. [35] Regulas (EK) Nr. 1828/2006 20. panta 2. punkts, XI pielikums: Gada deklarācijā ir konkretizēts finanšu korekciju veids (proti, atsauktās un atgūtās summas, summas, kuru atgūšana vēl nav pabeigta, un neatgūstamās summas), taču nav norādīta to izcelsme. [36] Sākot ar 2012. gadu, Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorāts vairs nenorādīja negatīvu vērtību atlikušo kļūdu īpatsvaram, bet apzīmēja to ar nulli. Šajā ziņojumā izmantotie skaitļi attiecas uz tām darbības programmām, kurām atlikušo kļūdu īpatsvara aprēķina rezultātā ieguva negatīvu skaitli saskaņā ar informāciju, ko bija ņēmis vērā ģenerāldirektorāts. [37] Tostarp četras ESF darbības programmas, kurām aprēķinātais projicētais kļūdu īpatsvars pārsniedza 5 % un par kurām Komisija nebija formulējusi atrunu, nepaskaidrojot šādas rīcības iemeslus (sk. 2012. gada pārskata 6.38. punktu). [38] "Roadmap for the implementation and for the monitoring of the correct implementation of the ‘single audit’ principle" [“Plāns vienotas revīzijas principa īstenošanai un pareizas ieviešanas uzraudzībai”], Eiropas Komisija, Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektorāts (galīgā redakcija tika saskaņota ar Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorātu), 13.10.2010. [39] 2009. gada pārskata 4. nodaļas 4.14. un 4.27. punkts (OV C 303, 9.11.2010, 1. lpp.), 2010. gada pārskata 4. nodaļas 4.42. punkts. [40] Principā šiem abiem rādītājiem būtu jābūt zem Komisijas noteiktā 2 % būtiskuma sliekšņa (sk. 2. izcēlumu). Šī prasība tomēr ir svarīgāka saistībā ar atlikušo kļūdu īpatsvaru, jo tajā ir ņemts vērā projicētais kļūdu īpatsvars un daudzgadu finanšu korekcijas kopš plānošanas perioda sākuma (sk. 35.–40. punktu). Ja šis īpatsvars ir lielāks par 2 % slieksni, tas nozīmē, ka iekšējās kontroles mehānismi pietiekami efektīvi neatklāj un neizlabo pārkāpumus. [41] Šai darbības programmai piešķirtais ES līdzfinansējums pārsniedza 40 % no kopējā publiskā finansējuma. Tāpēc Komisija nevarēja piemērot Regulas Nr. 1083/2006 74. panta noteikumus par proporcionāliem kontroles pasākumiem, kuri arī būtu tai ļāvuši saistībā ar šo darbības programmu paļauties uz revīzijas iestādes darbu (sk. IV pielikumu). [42] Palātas atlasītajā darbības programmu paraugā, ko tā ir revidējusi ticamības deklarācijas vajadzībām kopš 2009. gada, bija iekļautas 16 no 51 ERAF darbības programmas, kurai piemēroja 73. pantu, un divas no 10 ESF programmām, kurām piemēroja 73. pantu. [43] Kopumā līdz 2012. gada beigām par darbības programmām, kam piemēro 73. pantu, bija atbildīga 21 revīzijas iestāde, un piecas no tām Palāta pārbaudīja laikā no 2010. līdz 2012. gadam: Beļģijā (Valonija) — Cellule Audit de l’Inspection des finances pour les fonds européens [Finanšu inspekcijas Eiropas fondu revīzijas nodaļa] (CAIF); Spānijā — Intervención General de la Administración del Estado [Valsts finanšu kontrole] (IGAE); Maltā — Internal Audit and Investigations Department [Iekšējās revīzijas un izmeklēšanas departaments] (IAID); Polijā — Generalny Inspektor Kontroli Skarbowej [Galvenā nodokļu inspekcija]; Portugālē — Inspeção-Geral de Finanças [Galvenā finanšu inspekcija] (IGF). [44] "Roadmap for the implementation and for the monitoring of the correct implementation of the ‘single audit’ principle" [“Plāns vienotas revīzijas principa īstenošanai un pareizas ieviešanas uzraudzībai”], Eiropas Komisija, Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektorāts (galīgā redakcija tika saskaņota ar Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorātu), 13.10.2010. [45] 600. SRS "Īpaši apsvērumi — grupas finanšu pārskatu revīzija (tostarp komponentu revidentu darbs)", 315. SRS "Būtisku neatbilstību risku identificēšana un izvērtēšana, gūstot izpratni par uzņēmumu un tā vidi" un 610. SRS (pārskatīts) "Iekšējo revidentu darba izmantošana" (http://www.ifac.org). [46] Saistībā ar darbības programmām, kurām piemēro 73. pantu, Komisija vairs neparedzēja turpmāk pati novērtēt dalībvalstu vadošās iestādes un sertifikācijas iestādes. Komisija to aizstāja ar paļaušanos uz revīzijas iestāžu veiktajām sistēmu revīzijām. Tāpat Komisija vairs pati nepārbaudīja ne revīzijas iestādes, ne arī veica darbību revīzijas uz vietas. [47] "Roadmap for the implementation and for the monitoring of the correct implementation of the single audit principle" [“Plāns vienotas revīzijas principa īstenošanai un pareizas ieviešanas uzraudzībai”], Eiropas Komisija, atjaunināta 2010. gada 13. oktobra redakcija, 26.9.2013. [48] Saskaņā ar 73. panta piemērošanas plānu Komisija varēja revīzijas iestādēm piemērot darbības plānus, tā varēja veikt sistēmu revīzijas nolūkā pārbaudīt, cik liela ir sistēmu un darbību revīzijas neatbilstība, lai izmērītu trūkumu ietekmi, kā arī pārtraukt vai apturēt maksājumus darbības programmām vai piemērot finanšu korekcijas. [49] Regulas (EK) Nr. 1083/2006 73. panta 1. punkts. [50] Regulas (EK) Nr. 1083/2006 62. panta 2. punkts un Regulas (EK) Nr. 1828/2006 V pielikums. [51] Guidance document on a common methodology for the assessment of management and control systems in the Member States (2007–13 programming period) [Vadoši norādījumi par vienoto metodoloģiju vadības un kontroles sistēmu novērtēšanai dalībvalstīs (2007.–2013. gada plānošanas periodā)], COCOF 08/0019/01, 6.6.2008., Guidance note on the audit strategy (under Article 62 of Regulation (EC) No 1083/2006) [Metodiski norādījumi par revīzijas stratēģiju (saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1083/2006 62. pantu)], COCOF 07/0038/01, 6.8.2007., Guidance note on the ‘compliance assessment’ exercise (under Article 71 of Regulation (EC) No 1083/2006) [Metodiski norādījumi par atbilstības novērtēšanas procedūru (saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1083/2006 71. pantu)], COCOF 07/0039/01, 6.8.2007. [52] Guidance on sampling methods for Audit Authorities [Norādījumi revīzijas iestādēm par paraugu atlases metodēm], COCOF 08/0021/03, 4.4.2013. [53] Guidance note on Annual Control Reports and Opinions [Metodiskie norādījumi par gada kontroles ziņojumiem un atzinumiem], COCOF 09/0004/01, sk. arī Regulas (EK) Nr. 1828/2006 VI pielikumu. [54] Regulas (EK) Nr. 1083/2006 73. panta 1. punkts. [55] "Homologu grupa" ir neformāla darba grupa, kurā ietilpst dalībvalstu revīzijas iestāžu pārstāvji un Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorāta, Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektorāta un Jūrlietu un zivsaimniecības ģenerāldirektorāta revīzijas direkciju pārstāvji. [56] 2011. gada budžeta izpildes apstiprināšana, atbildes uz jautājumiem, kurus Eiropas Parlaments adresējis komisāram J. Hahn uzklausīšanā, kas notika 2012. gada 18. decembrī, Eiropas Komisija, Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorāts, 10. jautājums, 8. lpp. [57] SEC(2011) 1141 galīga redakcija, 6.10.2011.: Komisijas tiesību aktu priekšlikumu 2014.–2020. gada plānošanas periodam ietekmes novērtējumā bija iekļauts kopējo kontroles izmaksu novērtējums 2007.–2013. gada plānošanas periodā, pamatojoties uz 2010. gadā veiktu pētījumu par administratīvā darba slodzi un ERAF un KF īstenošanas izmaksām. [58] ES Augstāko revīzijas iestāžu kontaktkomiteja 2011. gadā iepazīstināja ar ziņojumu par kopējām kontroles izmaksām kohēzijas politikas jomā, pamatojoties uz 12 augstāko revīzijas iestāžu paralēlrevīziju. Šajā ziņojumā ir analizēti vadošo iestāžu, sertifikācijas iestāžu un revīzijas iestāžu administratīvie un kontroles izdevumi pašreizējā plānošanas perioda pirmajos gados (2007.–2009. g.), pamatojoties uz paraugu, kurā bija atlasītas 34 ERAF/KF un 7 ESF darbības programmas (sk. http://eca.europa.eu/portal/pls/portal/docs/1/11370726.PDF). [59] Eiropas Komisijas Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu, uz kuriem attiecas vienotais stratēģiskais satvars, un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1083/2006, COM(2011) 615 galīgā redakcija, 6.10.2011. (grozīts ar COM(2012) 496 final, 11.9.2012.); sk. tostarp Eiropas Revīzijas palātas Atzinumu Nr. 7/2011 (OV C 47, 17.2.2012.) un Atzinumu Nr. 9/2012 (OV C 13, 16.1.2013.). -------------------------------------------------- I PIELIKUMS ERAF/KF UN ESF IETVAROS ĪSTENOTĀS DARBĪBAS PROGRAMMAS UN TO KOPĒJAIS BUDŽETS (ES UN DALĪBVALSTU PUBLISKAIS UN PRIVĀTAIS FINANSĒJUMS) 2007.–2013. GADA PLĀNOŠANAS PERIODĀ Fonds (EUR) | Darbības programmu skaits | Finansējums (EUR) | ES | Dalībvalstu publiskais finansējums | Privātais finansējums | Finansējums kopā | Summa | Procentuālā daļa | Summa | Procentuālā daļa | Summa | Procentuālā daļa | Summa | Procentuālā daļa | ERAF un KF | 317 | 270082228706 | 72 % | 89061973572 | 24 % | 15299962682 | 4 % | 374444164960 | 100 % | ESF | 117 | 76633843842 | 66 % | 35847172433 | 31 % | 3728924055 | 3 % | 116209940330 | 100 % | Kopā | 434 | 346716072548 | 71 % | 124909146005 | 25 % | 19028886737 | 4 % | 490654105290 | 100 % | -------------------------------------------------- II PIELIKUMS REVĪZIJAS IESTĀŽU PIENĀKUMI SASKAŅĀ AR REGULU NOTEIKUMIEM Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1083/2006 [1] revīzijas iestādes: a) izvērtē vadības un kontroles sistēmu aprakstu, kas ierosināts katrai darbības programmai, un sniedz atzinumu, vai tas atbilst regulu noteikumiem. Komisijai šis atbilstības novērtējums ir jāapstiprina, pirms tā atļauj veikt pirmo starpposma maksājumu [2]; b) deviņu mēnešu laikā pēc darbības programmas apstiprināšanas izstrādā revīzijas stratēģiju. Komisijas pienākums ir apstiprināt pirmo revīzijas stratēģiju. Tā pēc tam ir jāatjaunina katru gadu vai arī pēc Komisijas pieprasījuma; c) veic ex post revīzijas, lai pārbaudītu darbības programmu vadības un kontroles sistēmu darbības efektivitāti, kā arī revidē darbības, lai pārbaudītu deklarētos izdevumus (atlasa pienācīgu statistisku [projektu] paraugu nolūkā iegūt reprezentatīvu pārskatu par darbības programmas (vai to grupas) deklarēto izdevumu likumību un pareizību); d) no 2008. līdz 2015. gadam katra gada beigās iesniedz gada kontroles ziņojumu, kurā izklāstīti veikto revīziju konstatējumi 12 mēnešu periodā, kas beidzas attiecīgā gada 30. jūnijā, kā arī atzinumu par to, vai vadības un kontroles sistēmas darbojas efektīvi [3]; un e) sagatavo noslēguma deklarāciju (vēlākais, līdz 2017. gada 31. martam), kurā izvērtēta noslēguma maksājuma pieteikuma pamatotība un to attiecīgo darījumu likumība un pareizība, uz kuriem attiecas noslēguma izdevumu deklarācija, un pievieno noslēguma kontroles ziņojumu. Darbības programmām, kurās attiecināmo publisko izdevumu kopsumma ir mazāka par 750 miljoniem EUR un Kopienas līdzfinansējums nepārsniedz 40 %, piemēro ne tik stingrus noteikumus (proporcionālie kontroles pasākumi) [4]. [1] Īpaši 59., 62. un 71. pants. [2] Dalībvalstis, kamēr nav saņēmušas no Komisijas atbilstības novērtējuma apstiprinājumu, tomēr drīkst sākt maksājumus saņēmējiem, izmantojot neapstiprinātas sistēmas. [3] Katra revīzijas iestāde var sagatavot vienu vai vairākus gada kontroles ziņojumus un revīzijas atzinumus par vienu darbības programmu vai programmu grupu. [4] Regulas (EK) Nr. 1083/2006 74. pants. -------------------------------------------------- III PIELIKUMS REĢIONĀLĀS POLITIKAS UN PILSĒTPOLITIKAS ĢENERĀLDIREKTORĀTA UN NODARBINĀTĪBAS, SOCIĀLO LIETU UN IEKĻAUTĪBAS ĢENERĀLDIREKTORĀTA FORMULĒTĀS ATRUNAS 2012. GADA DARBĪBAS PĀRSKATOS Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorāta 2012. gada darbības pārskats, atrunas par darbības programmām (ES un dalībvalstu publiskais un privātais finansējums 2007.–2013. gada plānošanas periodā, miljonos EUR). Piezīme: Noapaļošanas dēļ saskaitāmo summa var nesakrist ar uzrādīto kopsummu. | | Daudzgadu atlikušo kļūdu īpatsvars (2007.–2013.g.) | | | ≤ 2 % | > 2 % | Apstipri-nātais projicētais kļūdu īpatsvars (2012. g.) | ≤ 2 % | 181 darbības programma | 3 darbības programmas | 160 DP atrunas netika formulētas | 196738 | 2 DP atrunas netika formulētas (ir ziņots par abiem izņēmumiem) | 107 | 4 DP formulētas daļējas atrunas saistībā ar reputāciju | 3992 | | | 2 DP formulētas atrunas saistībā ar reputāciju | 773 | | | 10 DP formulētas daļējas atrunas | 14038 | | | 5 DP formulētas atrunas | 4999 | 1 DP formulēta atruna | 3005 | | 220541 | | 3112 | ≤ 5 % | 77 darbības programmas | 27 darbības programmas | 65 DP atrunas netika formulētas | 66707 | 2 DP atrunas netika formulētas (ir ziņots par abiem izņēmumiem) | 1004 | 3 DP formulētas daļējas atrunas saistībā ar reputāciju | 3753 | 5 DP formulētas daļējas atrunas saistībā ar reputāciju | 1458 | | | 1 DP formulēta atruna saistībā ar reputāciju | 910 | 7 DP formulētas daļējas atrunas | 9564 | 5 DP formulētas daļējas atrunas | 960 | 2 DP formulētas atrunas | 4769 | 14 DP formulētas atrunas | 35930 | | 84792 | | 40261 | > 5 % | 5 darbības programmas | 24 darbības programmas | 2 DP atrunas netika formulētas (ir ziņots par abiem izņēmumiem) | 2205 | 1 DP atruna netika formulēta (ir ziņots par izņēmumu) | 139 | | | 1 DP formulētas daļējas atrunas saistībā ar reputāciju | 88 | 2 DP formulētas atrunas saistībā ar reputāciju | 3600 | 6 DP formulētas atrunas saistībā ar reputāciju | 2232 | 1 DP formulēta daļēja atruna | 3039 | 3 DP formulētas daļējas atrunas | 11745 | | | 13 DP formulētas atrunas | 2692 | | 8844 | | 16895 | Nodarbinātības sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektorāta 2012. gada darbības pārskats, atrunas par darbības programmām (ES un dalībvalstu publiskais un privātais finansējums 2007.–2013. gada plānošanas periodā, miljonos EUR). Piezīme: Noapaļošanas dēļ saskaitāmo summa var nesakrist ar uzrādīto kopsummu. | | Daudzgadu atlikušo kļūdu īpatsvars (2007.–2013.g.) | | | ≤ 2 % | > 2 % | Apstiprinātais projicētais kļūdu īpatsvars (2012. g.) | ≤ 2 % | 65 darbības programmas | 1 darbības programmas | 60 DP atrunas netika formulētas | 50601 | 1 DP atruna netika formulēta | 826 | | | | | | | | | 5 DP formulētas daļējas atrunas | 21857 | | | | | | | | 72458 | | 826 | ≤ 5 % | 28 darbības programmas | 3 darbības programmas | 24 DP atrunas netika formulētas | 15990 | | | | | | | 1 DP formulēta atruna saistībā ar reputāciju | 1368 | | | 2 DP formulētas daļējas atrunas | 9505 | | | 1 DP fo