Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu, uz kuriem attiecas vienotais stratēģiskais satvars, un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1083/2006 /* COM/2011/0615 galīgā redakcija - 2011/0276 (COD) */





{SEC(2011)1141 final} {SEC(2011)1142 final} PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Komisija 2011. gada 29. jūnijā pieņēma priekšlikumu nākamajai daudzgadu finanšu shēmai laika posmam no 2014. līdz 2020. gadam[1] — budžetu stratēģijai “Eiropa 2020”. Daži no nākamā programmu kopuma būtiskākajiem aspektiem ir politikas īstenošanas vienkāršošana, koncentrēšanās uz rezultātiem un palielināta nosacījumu izmantošana. Vienkāršošana ir definēta kā pamatmērķis paziņojumā par ES budžeta pārskatīšanu,[2] Lietpratīgā regulējuma programmā[3] un minētajā paziņojumā par nākamo daudzgadu finanšu shēmu. Pieredze liecina, ka pašreizējā plānošanas periodā to noteikumu daudzveidību un sadrumstalotību, kuri reglamentē tēriņu programmas, bieži vien uzskata par nepamatoti sarežģītu un grūtu īstenošanai un kontrolei. Tas uzliek smagu administratīvo slogu atbalsta saņēmējiem, kā arī Komisijai un dalībvalstīm un var radīt tādas neparedzētas sekas kā nevēlēšanās iesaistīties, paaugstināts kļūdu skaits un īstenošanas aizkavēšana. Tas nozīmē, ka ES programmu radītie potenciālie ieguvumi nav pilnībā apzināti. Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF), Eiropas Sociālais fonds (ESF), Kohēzijas fonds (KF), Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) un topošais Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonds (EJZF) (turpmāk – VSS fondi) tiecas sasniegt savstarpēji papildinošus politikas mērķus un tos pārvalda dalībvalstis un Komisija. Tāpēc ir svarīgi maksimāli palielināt visu strukturālo instrumentu efektivitāti programmās noteikto mērķu sasniegšanas ziņā un optimizēt dažādo instrumentu sinerģiju un efektivitāti. Tas tiks sasniegts, fondiem piemērojot pārdomātus politikas, tiesiskā un institucionālā regulējuma nosacījumus, vairāk koncentrējoties uz rezultātiem un uzraugot progresu programmās saskaņoto mērķu īstenošanā, kā arī ciktāl iespējams saskaņojot īstenošanas noteikumus un kontroles prasības. Pamatojoties uz minēto, šī regula paredz kopēju pamatnoteikumu kopumu. Tā ir iedalīta divās daļās. Pirmajā daļā ir izklāstīti vairāki kopīgi noteikumi, kas reglamentē visus strukturālos instrumentus, uz kuriem attiecas vienotais stratēģiskais satvars. Minētie noteikumi attiecas uz vispārējiem atbalsta principiem, piemēram, partnerību, daudzlīmeņu pārvaldību, vīriešu un sieviešu līdztiesību, ilgtspējību un atbilstību piemērojamiem ES un valstu tiesību aktiem. Šis priekšlikums ietver arī kopīgus stratēģiskās plānošanas elementus, tostarp kopīgu tematisko mērķu uzskaitījumu, kas atvasināts no stratēģijas “Eiropa 2020”, noteikumus par vienoto stratēģisko satvaru Savienības līmenī un par partnerības līgumiem, kas jānoslēdz ar katru dalībvalsti. Tajā ir izklāstīta kopīga pieeja, kas īstenojama, lai nostiprinātu kohēzijas politikas, lauku attīstības politikas un jūrlietu un zivsaimniecības politikas virzību uz izpildes rezultātiem, un tāpēc tā ietver noteikumus par nosacījumiem un izpildes pārskatīšanu, kā arī paredz uzraudzības, ziņošanas un izvērtēšanas procedūras. Šajā priekšlikumā ir arī izklāstīti kopīgi VSS fondu īstenošanas noteikumi attiecībā uz atbilstības noteikumiem un noteiktas īpašas procedūras saistībā ar finanšu instrumentiem un uz sabiedrību orientētu vietējo attīstību. Dažas pārvaldības un kontroles procedūras ir arī kopējas visiem VSS fondiem. Otrajā daļā ir iekļauti īpaši noteikumi attiecībā uz ERAF, ESF un KF. Starp tiem ir noteikumi, kas attiecas uz kohēzijas politikas misiju un mērķiem, finanšu shēmu, īpašām plānošanas un ziņošanas procedūrām, lieliem projektiem un kopīgiem rīcības plāniem. Otrajā daļā ir izklāstītas prasības, ko piemēro pārvaldības un kontroles sistēmām atbilstīgi kohēzijas politikai, un noteiktas īpašas kontroles un finanšu pārvaldības procedūras. Vienlaikus Komisija nodrošinās, ka tiek saglabāta sinerģija, kas jau panākta, vienkāršojot un saskaņojot kopējās lauksaimniecības politikas pirmo pīlāru (ELGF – Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonds) un otro pīlāru (ELFLA). Tādēļ tiks saglabāta cieša saikne starp ELGF un ELFLA, un tiks izmantotas dalībvalstīs jau ieviestās struktūras. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMI 2.1. Apspriešanās un ekspertu konsultācijas Regulas izstrādes laikā notika plašas apspriedes ar ieinteresētajām personām, tostarp dalībvalstīm, reģioniem, sociālajiem un ekonomiskajiem partneriem, akadēmiskajiem ekspertiem un starptautiskām iestādēm, saistībā ar priekšlikuma sagatavošanu attiecībā uz katru struktūrfondu un 2014.–2020. gada finanšu shēmu. Kā ievaddati tika izmantoti 2000.–2006. gada programmu ex post izvērtējumu rezultāti un vairāki pētījumi un ekspertu konsultācijas. Attiecībā uz nākamo kohēzijas politikas regulējumu ekspertu konsultācijas sniedza Augsta līmeņa grupa turpmākās kohēzijas politikas apsvēršanai, rīkojot 10 sanāksmes no 2009. līdz 2011. gadam, neformālu platformu, kas izveidota, lai atbalstītu Komisijas darbu turpmāko kohēzijas politikas virzienu izstrādē, kā arī Nosacījumu darba grupu, kas tikās trīs reizes 2011. gada sākumā. Laikā no 2010. gada 12. novembra līdz 2011. gada 31. janvārim tika organizēta sabiedriska apspriešana par piektā Kohēzijas ziņojuma secinājumiem. Kopumā tika saņemtas 444 atbildes. Rezultātu kopsavilkums tika publicēts 2011. gada 13. maijā[4]. Attiecībā uz lauku attīstības nākotni sabiedriska apspriešana notika no 2010. gada 23. novembra līdz 2011. gada 25. janvārim, un 2011. gada 12. janvārī tika organizēta padomdevējas komitejas sanāksme ar ieinteresētajām personām[5]. Kopumā Komisija saņēma 517 atbildes. No visām organizāciju atbildēm 44 % atbilžu sniedza lauksaimniecības un pārstrādes nozare, un 40 % — valsts, reģionālās un vietējās iestādes, vides organizācijas, ideju laboratorijas un pētniecības institūti, kā arī attīstības organizācijas, tirdzniecības nozare un patērētāju organizācijas. Citas organizācijas (12 %), kas piedalījās apspriešanā, bija veselības aizsardzības organizācijas, ūdens apsaimniekošanas iestādes un pilsoniskās sabiedrības pārstāvniecības. Attiecībā uz kopējās zivsaimniecības politikas reformu 2009. gada aprīlī[6] tika pieņemta Zaļā grāmata un pēc tam notika sabiedriska apspriešana. Papildus sabiedriskajai apspriešanai tika organizētas apmēram 200 sanāksmes ar dalībvalstīm, Zivsaimniecības un akvakultūras padomdevēju komiteju (ACFA) un reģionālajām konsultatīvajām padomēm (RKP), zivsaimniecības nozari, pārstrādes un tirdzniecības nozari, arodbiedrībām, NVO un zinātnisko sabiedrību. Konkrēti i) Gentē (2010. gada 12.–14. septembrī) un Nordvijkā (2011. gada 9.–11. martā) notika divas sanāksmes ar dalībvalstīm, kuru laikā tika apspriests turpmākais finansējums; ii) Briselē 2010. gada 13. aprīlī tika organizēts specializēts seminārs par turpmāko Eiropas Zivsaimniecības fondu, kurā piedalījās ieinteresētās personas no ražošanas nozares, arodbiedrībām un dalībvalstīm; iii) Briselē 2011. gada 12.–13. aprīlī notika konference par vietējās attīstības nākotni zvejas teritorijās. Pamatojoties uz dažādo publisko apspriežu rezultātiem, var izdarīt vairākus vienotus secinājumus, kas liecina par to, ka: – lielākā daļa ieinteresēto personu pieprasa nepārtrauktu finansiālo atbalstu šiem politikas virzieniem, – ES atbalsts ir jāorientē uz vairākām prioritātēm, un dažādie politikas virzieni ir jāpielāgo stratēģijai “Eiropa 2020”, – jo īpaši attiecībā uz kohēzijas politiku ieinteresētās personas pieprasīja uz rezultātiem vairāk orientētu pieeju un pārliecinoši pauda atbalstu pārredzamākam un vienkāršotam finanšu pārvaldības procedūru kopumam. Lielākā daļa ieinteresēto personu pieprasīja integrētāku pieeju vai apvienotas stratēģijas ar citiem ES politikas virzieniem un finanšu instrumentiem. 2.2. Ietekmes novērtējums Šis priekšlikums balstās uz trim ietekmes novērtējumiem – viens no tiem veikts par ERAF, KF un ESF kopā, viens par ELFLA un viens par EJZF. Šajos ietekmes novērtējumos analizēti arī tādi jautājumiem kā ES pievienotā vērtība, politikas izpilde un īstenošana, kā arī noteikumu vienkāršošana un saskaņošana. Ietekmes novērtējumā izvērtētās iespējas bija i) uzlabot politikas spēju radīt Eiropas pievienoto vērtību, ii) palielināt politikas izpildi un iii) veikt vienkāršošanu — samazināt administratīvās izmaksas un mazināt kļūdu risku. 2.2.1. Eiropas pievienotās vērtības radīšana Lai varētu radīt lielāku Eiropas pievienoto vērtību, strukturālajām programmām ir gan a) jākoncentrē savs atbalsts uz ES prioritātēm, gan b) jāveic saskaņošana ar citiem ES politikas virzieniem un finanšu instrumentiem. Stratēģija “Eiropa 2020” paredz skaidru kopēju mērķu kopumu, tostarp pamatmērķus un pamatiniciatīvas, kā pašsaprotamu sistēmu finansējuma prioritāšu noteikšanai. Starp ieinteresētajām personām ir plaša vienprātība par dažādo politikas virzienu (kohēzijas politika, lauku attīstības politika un jūrlietu un zivsaimniecības politika) nozīmi stratēģijas “Eiropa 2020” mērķu sasniegšanas veicināšanā[7]. Saistībā ar koncentrēšanos uz ES prioritātēm izvērtētās iespējas bija elastīga pieeja koncentrācijai, ieviešot asignēšanas noteikumus, redzamāka un plašāka saikne ar stratēģijas “Eiropa 2020” pamatmērķiem un Integrētajām pamatnostādnēm, kritiskās masas nodrošināšana ESF un, treškārt, koncentrēšanās tikai uz ES prioritātēm mazāk attīstītajās dalībvalstīs. Vēlamā iespēja ir izveidot ciešu saikni ar stratēģijas “Eiropa 2020” mērķiem — tas nodrošinātu vislielāko ieguldījumu pamatmērķu sasniegšanā. Attiecībā uz saskaņošanu ar citiem ES politikas virzieniem un finanšu instrumentiem izvērtētās iespējas bija brīva pielāgošana, pamatojoties uz nesaistošām Kopienas stratēģiskajām pamatnostādnēm, plašāka pielāgošana stratēģijas “Eiropa 2020” mērķiem, noslēdzot Vienota stratēģiskā satvara un partnerības līgumu, un nepielāgošana citiem ES politikas virzieniem un finanšu instrumentiem, izņemot formālo atbilstību. Tiek uzskatīts, ka stratēģiskās plānošanas procedūras, kas ietver vienotu stratēģisko satvaru Eiropas līmenī un partnerības līgumus valstu līmenī, nodrošina efektīvu koordināciju starp Savienības politikas virzieniem un instrumentiem. 2.2.2. Politikas izpildes palielināšana Dažādo strukturālo instrumentu efektivitāte ir atkarīga no pārdomāta politikas, tiesiskā un institucionālā regulējuma. Daudzās nozarēs, lai efektīvi novērstu izaugsmes šķēršļus, ir vajadzīgs stratēģisko un reglamentējošo nosacījumu un valsts ieguldījuma apvienojums. Šajā saistībā izvērtētās iespējas bija šādas: a) status quo (makrofiskālie nosacījumi saskaņā ar KF, atbilstība procedūrām un ES nozaru tiesību aktiem un stratēģiskajiem satvariem, lai arī tie tiek piemēroti nesistemātiski, ar izpildi saistītu noteikumu neesamība); b) ex ante nosacījumi, kas jāizpilda pirms programmu pieņemšanas; c) ex post nosacījumi, kas ietver izpildes sistēmu un izpildes rezervi; d) pastiprināti makrofiskālie nosacījumi un e) iespēju apvienojums. Vēlamā iespēja bija iespēju apvienojums, jo tas ļautu izvērtēt priekšnosacījumus, kas jāievēro, lai VSS fondi tiktu izlietoti efektīvi, un nodrošinātu stimulus sasniegt iepriekš noteiktus mērķus un saskaņot programmu īstenošanu ar Savienības ekonomikas pārvaldību. 2.2.3. Vienkāršošana — administratīvo izmaksu samazināšana un kļūdu riska mazināšana Lai strukturālo instrumentu pārvaldība būtu pareiza, efektīva un lietderīga, ir vajadzīgas atbilstošas, efektīvas un pārredzamas sistēmas, kas ietver visas attiecīgās dažādās administrācijas. Šādām struktūrām ir jānodrošina augstas kvalitātes darbību atlase un šo darbību efektīva īstenošana, lai sasniegtu politikas mērķus. Pārvaldības un kontroles sistēmām ir arī jānodrošina pārkāpumu, tostarp krāpšanas, novēršana un konstatēšana un līdz ar to arī pamatota pārliecība par izdevumu likumību. Tajā pašā laikā izpildes sistēmai jābūt pēc iespējas vienkāršākai un racionālākai, lai nodrošinātu efektīvu īstenošanu un administratīvā sloga mazināšanu atbalsta saņēmējiem. Attiecībā uz kohēzijas politiku izvērtētās iespējas ietvēra dažādas atlīdzināšanas iespējas (pamatojoties uz reālām izmaksām un vienkāršotām izmaksu iespējām), e-pārvaldību un nodrošināšanu. Galvenās atšķirības starp šīm iespējām ir tas, cik lielā mērā Komisija iesaistās pārvaldības un kontroles sistēmu novērtēšanā, ar rezultātiem saistītu atlīdzināšanas iespēju pieejamība un mehānismi e-pārvaldības veicināšanai ES fondu ikdienas pārvaldībā. Vēlamā iespēja ir proporcionāla pieeja, kas ietver uz risku balstītas kontroles procedūras, plaša atlīdzināšanas iespēju klāsta pieejamību un uzlabotu e-pārvaldību dalībvalstu un reģionu līmenī, jo šī iespēja varētu būtiski samazināt kontroles izmaksas un mazināt darba slodzi un arī vairāk atbilstu subsidiaritātes principam. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI ES rīcība ir pamatota, ņemot vērā gan Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 174. pantā noteiktos mērķus, gan subsidiaritātes principu. Tiesības rīkoties paredz LESD 175. pants, kas skaidri aicina Savienību īstenot šo politiku, izmantojot struktūrfondus, un saskaņa ar 177. pantu, kurā ir definēta KF nozīme. ESF, ERAF un KF mērķi ir noteikti attiecīgi LESD 162., 176. un 177. pantā. Ar lauksaimniecību un zivsaimniecību saistītās darbības pamato LESD 38. un 39. pants. LESD 174. pantā ir noteikts, ka īpaša uzmanība ir veltīta lauku apvidiem, apvidiem, kurus skar rūpniecības restrukturizācija, kā arī reģioniem, kuros ir būtiska vai pastāvīga ekonomiska vai demogrāfiska atpalicība, piemēram, galējie ziemeļu reģioni ar mazu iedzīvotāju blīvumu, kā arī salas un pārrobežu un kalnu reģioni. LESD 349. pantā ir noteikts, ka ir jāveic īpaši pasākumi, lai ņemtu vērā struktūras sociālo un ekonomisko stāvokli tālākajos reģionos, ko sarežģī noteiktas īpatnības, kuras būtiski ierobežo šo reģionu attīstību. 4. IETEKME UZ BUDŽETU Komisijas priekšlikums daudzgadu finanšu shēmai paredz EUR 376 miljardus ekonomikas, sociālajai un teritoriālajai kohēzijai laika posmam no 2014. līdz 2020. gadam. Ierosinātais budžets 2014.–2020. gadam || Miljardi EUR Mazāk attīstītie reģioni Pārejas reģioni Vairāk attīstītie reģioni Teritoriālā sadarbība Kohēzijas fonds Papildu piešķīrums tālākajiem un mazapdzīvotiem reģioniem || 162,6 38,9 53,1 11,7 68,7 0,926 “Eiropas savienošanas” mehānisms transporta, enerģētikas un IKT nozarē || 40 (ar papildu EUR 10 miljardiem, kas nošķirti Kohēzijas fondā) * Visi skaitļi nemainīgās 2011. gada cenās. Lai palielinātu VSS fondu ieguldījumu stratēģijas “Eiropa 2020” pamatmērķu sasniegšanā, Komisijas priekšlikumā ir arī noteikta minimālā ESF daļa katrai reģionu kategorijai. Šo daļu piemērošanas rezultātā minimālā vispārējā ESF daļa ir 25 % no budžeta, kas piešķirts kohēzijas politikai, t. i., EUR 84 miljardi. Tomēr ir svarīgi ņemt vērā, ka norādītais ESF piešķīruma minimums ietver arī budžetu, kas paredzēts gaidāmajam Komisijas priekšlikumam par pārtikas atbalstu vistrūcīgākajām personām. Komisijas priekšlikums par ELFLA un EJZF finansējumu tiks iekļauts īpašajās fondu regulās attiecībā uz katru fondu. 5. REGULAS SATURA KOPSAVILKUMS 5.1. Kopīgi noteikumi, kas reglamentē visus VSS fondus 5.1.1. Vispārīgi principi Vispārīgi principi, kas reglamentē visu VSS fondu atbalstu, ietvers partnerību un daudzlīmeņu pārvaldību, atbilstību piemērojamiem ES un valstu tiesību aktiem, vīriešu un sieviešu līdztiesības veicināšanu un ilgtspējīgu attīstību. Šajā kontekstā attiecībā uz Eiropas Sociālo fondu Līguma 163. pantā paredzētā komiteja arī turpmāk palīdzēs Komisijai un šo komiteju veidos viens valdības pārstāvis, viens darba ņēmēju organizāciju pārstāvis un viens darba devēju organizāciju pārstāvis no katras dalībvalsts. 5.1.2. Stratēģiskā pieeja Lai maksimāli palielinātu politikas ietekmi Eiropas prioritāšu īstenošanā, Komisija ierosina nostiprināt stratēģiskās plānošanas procesu. Tas ietver tematisko mērķu uzskaitīšanu regulā atbilstoši stratēģijai “Eiropa 2020”: 1) nostiprināt pētniecību, tehnoloģiju attīstību un inovāciju; 2) uzlabot piekļuvi informācijai un komunikācijas tehnoloģijām, to izmantošanu un kvalitāti; 3) uzlabot mazo un vidējo uzņēmumu, lauksaimniecības nozares (attiecībā uz ELFLA) un zivsaimniecības un akvakultūras nozares (attiecībā uz EJZF) konkurētspēju; 4) atbalstīt pāreju uz ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni visās nozarēs; 5) veicināt pielāgošanos klimata pārmaiņām, riska novēršanu un pārvaldību; 6) aizsargāt vidi un veicināt resursu efektivitāti; 7) veicināt ilgtspējīgu transportu un novērst trūkumus galvenajās tīkla infrastruktūrās; 8) veicināt nodarbinātību un atbalstīt darbaspēka mobilitāti; 9) veicināt sociālo iekļaušanu un apkarot nabadzību; 10) ieguldīt izglītībā, prasmēs un mūžizglītībā; 11) uzlabot institucionālās spējas un efektīvu valsts pārvaldi. Vienots stratēģiskais satvars pārvērtīs Savienības gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes mērķus ERAF, KF, ESF, ELFLA un EJZF galvenajās darbībās, kas nodrošinās VSS fondu integrētu izmantošanu kopēju mērķu sasniegšanai. Partnerības līgumos starp Komisiju un katru dalībvalsti tiks izklāstītas partneru saistības valsts un reģionālā līmenī un Komisijas saistības. Tie būs saistīti ar stratēģijas “Eiropa 2020” mērķiem un valsts reformu programmām. Minētajos līgumos tiks izklāstīta integrēta teritoriālās attīstības pieeja, ko atbalstīs visi VSS fondi, un noteikti mērķi, pamatojoties uz saskaņotiem rādītājiem, stratēģiskiem ieguldījumiem un vairākiem nosacījumiem. Tajos tiks paredzētas saistības katru gadu gada ziņojumos par kohēzijas politiku, lauku attīstības politiku un citos publiskos ziņojumos atskaitīties par sasniegtajiem panākumiem. 5.1.3. Nosacījumi un izpilde Izpildes nostiprināšanai tiks ieviesti jauni nosacījumi, lai nodrošinātu, ka ES finansējums rada spēcīgus stimulus dalībvalstīm sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus. Nosacījumi tiks veidoti gan kā ex ante nosacījumi, kam ir jābūt spēkā pirms finansējuma izmaksāšanas, gan kā ex post nosacījumi, kas padarīs papildu finansējuma izmaksāšanu atkarīgu no izpildes. Motīvs ex ante nosacījumu nostiprināšanai attiecībā uz šiem fondiem ir nodrošināt, lai būtu ieviesti nosacījumi, kas nepieciešami to efektīvam atbalstam. Līdzšinējā pieredze liecina, ka fondu finansēto ieguldījumu efektivitāti dažos gadījumos ir mazinājušas problēmas politikas, tiesiskajā un institucionālajā regulējumā. Nosacījumu koncepcija nav jauna koncepcija kohēzijas politikā. Secīgos plānošanas periodos ir ieviesti vairāki mehānismi, lai maksimāli palielinātu intervences efektivitāti. Daži no tiem ir saistīti ar pārvaldības un kontroles disciplīnām, savukārt citi — ar stratēģiskiem satvariem un tiesiskajiem regulējumiem, kā arī administratīvajām spējām. Tomēr nosacījumu piemērošanā gūtā pieredze liecina par atšķirībām starp programmām. Tāpēc pamatota ir pārredzamāka un sistemātiska piemērošana. Ex post nosacījumi pastiprinās galveno uzmanību izpildei un stratēģijas “Eiropa 2020” mērķu sasniegšanai. Tie tiks balstīti uz sasniegtajiem starpposma mērķiem attiecībā pret sasniedzamajiem gala mērķiem un rezultātiem, kas saistīti ar stratēģijas “Eiropa 2020” mērķiem, kuri programmām izvirzīti partnerības līgumā. Dalībvalstīm, kuru programmās būs sasniegti to starpposma mērķi, starpposma izpildes pārskatīšanā tiks atlikti un piešķirti 5 % no attiecīgo fondu budžeta. Papildus izpildes rezervei starpposma mērķu nesasniegšanas gadījumā līdzekļi var tikt apturēti, un, ja ir vērojama būtiska atpalikšana programmas mērķu sasniegšanā, līdzekļu piešķiršana var tikt atcelta. Lai nodrošinātu to, ka līdzekļu efektivitāti nemazina nepārdomāta makrofiskālā politika, Komisija ierosina nostiprināt noteikumus, kas reglamentē fondus, pamatojoties uz makrofiskālajiem nosacījumiem, un pielāgot tos jaunajiem Stabilitātes un izaugsmes pakta izpildes pasākumiem, kas jānosaka sestās Eiropas ekonomikas pārvaldības pakotnes ietvaros. Tajā pašā laikā, ja dalībvalsts saņem finansiālu atbalstu saskaņā ar LESD 136. un 143. pantu, var piemērot augstāku līdzfinansējuma likmi (par 10 procentpunktiem), tādējādi samazinot slogu uz valstu budžetiem fiskālās konsolidācijas laikā, vienlaikus saglabājot to pašu vispārējo ES finansējuma līmeni. 5.1.4. Kopīgas pārvaldības procedūras Priekšlikums paredz pārvaldības un kontroles sistēmu, kas ir līdzīga visiem dalītas pārvaldības instrumentiem un ir balstīta uz kopējiem principiem. Tiek ieviesta jauna valsts akreditācijas sistēma, lai nostiprinātu dalībvalstu apņemšanos nodrošināt finanšu pareizu pārvaldību. Ir saskaņotas procedūras, kas rada pamatu Komisijas pārliecībai attiecībā uz izdevumu likumību, un, lai nostiprinātu šo pārliecību, ir ieviesti jauni vienoti elementi, piemēram, pārvaldības ticamības deklarācija un gada grāmatojumu noskaidrošana. 5.1.5. Uz sabiedrību orientēta vietējā attīstība Dalībvalstīm būs iespēja izmantot kopējus sagatavošanas, apspriešanas, pārvaldības un īstenošanas procesus, un tās tiks aicinātas to darīt jo īpaši tad, kad nepieciešamība pēc uzlabotas cilvēkkapitāla un infrastruktūras ieguldījumu koordinācijas būs vislielākā. VSS fondiem ir jāņem vērā daudzas attīstības vajadzības apakšreģionālā un vietējā līmenī. Lai veicinātu daudzdimensionālas un starpnozaru intervences īstenošanu, Komisija ierosina nostiprināt uz sabiedrību orientētas iniciatīvas, veicināt integrētu vietējās attīstības stratēģiju īstenošanu un vietējo rīcības grupu izveidi, pamatojoties uz Leader pieejas pieredzi. 5.1.6. Finanšu instrumenti Papildus dotācijām tiek ierosināts atbalstu uzņēmumiem un projektiem, attiecībā uz kuriem paredzams, ka tie radīs ievērojamu finansiālu peļņu, sniegt galvenokārt ar inovatīvu finanšu instrumentu starpniecību. Lai gan finanšu instrumenti joprojām būs līdzīgi 2007.–2013. gadā izmantotajiem, ir jāuzsver vairāki vienkāršošanas elementi. Pirmkārt, Komisija piedāvās gatavus risinājumus, nodrošinot piekļuvi finanšu instrumentiem, kas izveidoti ES līmenī, un valsts un reģionālo fondu modeļiem, kas balstīti uz Komisijas noteiktiem standarta noteikumiem un nosacījumiem. Otrkārt, šis priekšlikums paredz skaidru satvaru šo instrumentu īstenošanai un novērš neskaidrības, kas radās saistībā ar 2007.–2013. gada tiesisko regulējumu, tādējādi palielinot tiesisko noteiktību visām iesaistītajām pusēm. Treškārt, nākotnē finanšu instrumentus varēs izmantot visu veidu ieguldījumiem un saņēmējiem, tādējādi būtiski paplašinot iespējas izmantot šos novatoriskos instrumentus. 5.1.7. Uzraudzība un izvērtēšana Vienoti noteikumi visiem VSS fondiem uzraudzības un izvērtēšanas jomā paredz uzraudzības komitejas lomu un sastāvu, gada īstenošanas ziņojumus, gada pārskatīšanas sanāksmes, progresa ziņojumus par partnerības līguma īstenošanu, ex ante un ex post izvērtējumus. 5.1.8. Vienkāršoti un racionāli atbilstības noteikumi Pašreizējā periodā daudzi atbalsta saņēmēji, kas izmanto līdzekļus no dažādiem Savienības finansējuma instrumentiem, saskaras ar atšķirīgiem atbilstības noteikumiem, kas palielina pārvaldības sarežģītību un līdz ar to arī kļūdu risku. Tāpēc īpašs uzsvars ir likts uz pasākumiem, kuru mērķis ir nodrošināt, lai administratīvās izmaksas būtu samērīgas un lai tiktu mazināts ar ES fondu pārvaldību saistītais administratīvais slogs atbalsta saņēmējiem. Mērķis ir, ciktāl iespējams, saskaņot šos instrumentu pamatnoteikumus, kas tiek īstenoti dalītā pārvaldībā, lai mazinātu praktiski piemēroto noteikumu daudzējādību. Vienkāršotu izmaksu iespējas, piemēram, vienotas likmes un vienreizēji maksājumi, nodrošina dalībvalstīm iespēju ieviest uz izpildi orientētu vadību individuālu darbību līmenī. Vienoti noteikumi par izpildi ietver vienotas normas par attiecināmajiem izdevumiem, dažādajiem finansiālā atbalsta veidiem, vienkāršotām izmaksām un darbību ilgumu. Turklāt priekšlikums paredz kopējus principus pārvaldības un kontroles sistēmām. Kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) kontekstā tiks saglabāti un uzturēti pašreizējie noteikumi par administratīvajām izmaksām un kontroles sistēmām. Vispārīgi noteikumi, kas piemērojami ERAF, ESF un Kohēzijas fondam Regulas trešajā daļā ir noteikta kohēzijas politikas misija un mērķi, atbalsta ģeogrāfiskais aptvērums, finanšu resursi un palīdzības principi, plānošana, lieli projekti, kopīgi rīcības plāni, teritoriālā attīstība, uzraudzība un izvērtēšana, informācija un saziņa, izdevumu atbilstība un pārvaldības un kontroles sistēmas. 5.1.1. Atbalsta ģeogrāfiskais aptvērums Atbalsta ģeogrāfiskais aptvērums nozīmē, ka tiek nošķirti mazāk attīstītie, pārejas un vairāk attīstītie reģioni. Mazāk attīstītie reģioni. Saskaņā ar LESD atbalsts mazāk attīstītiem reģioniem arī turpmāk būs svarīga kohēzijas politikas prioritāte. Ekonomiski un sociāli atpalikušo reģionu atgūšanās process pasaulē, kurā arvien palielinās nenoteiktība, prasīs ilgstošus centienus ilgtermiņā. Šī kategorija ietver reģionus, kuros IKP uz vienu iedzīvotāju ir mazāk nekā 75 % no vidējā IKP ES–27 valstīs. Pārejas reģioni. Tiks ieviesta jauna reģionu kategorija — “pārejas reģioni” —, lai aizstātu pašreizējo atbalsta pakāpeniskas atcelšanas un ieviešanas sistēmu. Šajā kategorijā ietilps visi reģioni, kuros IKP uz vienu iedzīvotāju ir no 75 % līdz 90 % no ES–27 vidējā līmeņa. Vairāk attīstītie reģioni. Lai gan intervence mazāk attīstītajos reģionos joprojām būs kohēzijas politikas prioritāte, būtiski izaicinājumi satrauc visas dalībvalstis, piemēram, vispārējā konkurence uz zināšanām balstītā ekonomikā, pāreja uz ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni un sociālā polarizācija, ko vēl vairāk palielina pašreizējais ekonomiskais klimats. Šī kategorija ietver reģionus, kuros IKP uz vienu iedzīvotāju ir vairāk nekā 90 % no vidējā IKP ES 27 valstīs. Visi reģioni, kuru IKP uz vienu iedzīvotāju 2007.–2013. gadā bija mazāk nekā 75 % no ES 25 valstu vidējā rādītāja pārskata periodā, bet kuru IKP uz vienu iedzīvotāju ir pieaudzis līdz vairāk nekā 75 % no ES 27 valstu vidējā, saņems divas trešdaļas no 2007.–2013. gada piešķīruma. Attiecībā uz katru reģionu kategoriju tiks noteiktas minimālās daļas ESF (25 % konverģences reģioniem; 40 % pārejas reģioniem un 52 % konkurētspējas reģioniem). KF atbalstīs dalībvalstis, kuru NKI uz vienu iedzīvotāju ir mazāk nekā 90 % no vidējā NKI ES 27 valstīs, tām ieguldot TEN-T transporta tīklos un vidē. Daļa no Kohēzijas fonda piešķīruma (EUR 10 miljardi) tiks nodalīta, lai finansētu galvenos transporta tīklus atbilstoši Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentam. Pieredze ar pašreizējo finanšu shēmu rāda, ka daudzām dalībvalstīm ir grūtības absorbēt lielus ES finansējuma apjomus ierobežotā laikposmā. Turklāt fiskālā situācija dažās dalībvalstīs ir padarījusi sarežģītāku finansējuma piešķiršanu, lai nodrošinātu valsts līdzfinansējumu. Lai risinātu finansējuma absorbcijas jautājumu, Komisija ierosina veikt vairākus pasākumus: – noteikt kohēzijas piešķīrumu nepārsniedzamās likmes 2,5 % apmērā no IKP, – noteikt līdzfinansējuma nepārsniedzamās likmes katra prioritārā virziena līmenī darbības programmās 85 % apmērā mazāk attīstītajos (vai atsevišķos gadījumos 80 % un 75 %) un tālākos reģionos, 60 % apmērā pārejas reģionos un 50 % vairāk attīstītajos reģionos, – ietvert partnerības līgumos atsevišķus nosacījumus par administratīvo spēju uzlabošanu. 5.1.2. Nostiprināta stratēģiskā plānošana, kas vērsta uz rezultātiem Komisija ierosina vairāk uz rezultātiem vērstu plānošanas procesu, lai nodrošinātu, ka kohēzijas politikas programmām ir skaidra intervences loģika, ka tās ir vērstas uz rezultātu sasniegšanu un ietver attiecīgus noteikumus attiecībā uz integrētu pieeju attīstībai un fondu efektīvu īstenošanu. Jo īpaši Komisija ierosina ieviest kopīgus rīcības plānus, kas ir darbības, kuras aptver projektu grupu kā daļu no darbības programmas, ar konkrētiem mērķiem, rezultātu rādītājiem un gala mērķiem, kas saskaņoti starp attiecīgo dalībvalsti un Komisiju. Šādi rīcības plāni piedāvā vienkāršotu pārvaldības un kontroles sistēmu, kas ir vērsta uz izpildes nodrošināšanu. 5.1.3. Finanšu pārvaldības un kontroles racionalizēšana Pārvaldības un kontroles sistēmā ir jārod līdzsvars starp pārvaldības un kontroles izmaksām un saistītajiem riskiem. Komisijas uzdevums valstu pārvaldības un kontroles sistēmu ex ante izvērtējumā būs samērīgs, jo obligātā Komisijas veiktā pārskatīšana tiek aizstāta ar pieeju, kas balstīta uz risku. Komisijas veiktajā pārskatīšanā netiks iekļautas mazas programmas. Uz risku balstīta pieeja mazina administratīvās izmaksas, kas saistītas ar mazām programmām un stingrām administrācijām. Tā arī nostiprina pārliecību, jo Komisijas resursus var izmantot efektīvāk un koncentrēt uz augstāka riska jomām. Elektroniska datu pārvalde var būt svarīgs administratīvā sloga samazināšanas līdzeklis un tajā pašā laikā arī palielina projektu un izdevumu kontrolējamību. Tāpēc tiek ierosināts pieprasīt, lai visas dalībvalstis līdz 2014. gada beigām izveido sistēmas, kas ļauj atbalsta saņēmējiem iesniegt visu informāciju elektroniskas datu apmaiņas veidā. Viens no sarežģījumiem saistībā ar finanšu pārvaldības sistēmu 2007.–2013. gada plānošanas periodā ir vispārējais noteikums, ka visi apliecinošie dokumenti par individuālām darbībām ir jāglabā trīs gadus pēc programmas slēgšanas. Tāpēc priekšlikums paredz katru gadu obligāti slēgt pabeigtās darbības vai izdevumus saistībā ar gada grāmatojumu noskaidrošanu. Tā mērķis ir mazināt slogu, kas saistīts ar ilgajiem dokumentu glabāšanas periodiem, kuri jāievēro individuāliem atbalsta saņēmējiem, un ar revīzijas izsekojamības zaudēšanu saistītos riskus. 2011/0276 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu, uz kuriem attiecas vienotais stratēģiskais satvars, un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1083/2006 EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 177. pantu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[8], ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[9], ņemot vērā Revīzijas palātas atzinumu[10], saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1) Līguma 174. pants paredz: lai stiprinātu savu ekonomisko, sociālo un teritoriālo kohēziju, Savienība tiecas mazināt būtiskas dažādu reģionu attīstības līmeņa atšķirības un vismazāk attīstīto reģionu atpalicību, jo īpaši lauku apvidos, apvidos, kurus skar rūpniecības restrukturizācija, kā arī reģionos, kuros ir būtiska vai pastāvīga ekonomiska vai demogrāfiska atpalicība. Līguma 175. pants nosaka, ka Savienība šo mērķu sasniegšanu atbalsta ar darbībām, ko tā veic, izmantojot Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda Virzības nodaļu, Eiropas Sociālo fondu, Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Investīciju banku un citus instrumentus. (2) Saskaņā ar Eiropadomes 2010. gada 17. jūnija secinājumiem, ar kuriem tika pieņemta Savienības stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei, Savienībai un dalībvalstīm būtu jāīsteno gudras, ilgtspējīgas un integrējošas izaugsmes nodrošināšana, vienlaikus veicinot saskaņotu Savienības attīstību un mazinot reģionālas atšķirības. (3) Lai uzlabotu koordināciju un saskaņotu to fondu īstenošanu, kuri piešķir atbalstu saskaņā ar kohēzijas politiku, proti, Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF), Eiropas Sociālā fonda (ESF) un Kohēzijas fonda (KF) īstenošanu, attiecībā uz lauku attīstības fondiem, proti, Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) īstenošanu un attiecībā uz jūrlietu un zivsaimniecības nozari — Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonda (EJZF) īstenošanu, būtu jāparedz kopīgi noteikumi visiem šiem fondiem (VSS fondi). Turklāt šajā regulā paredzēti noteikumi, kas ir kopīgi ERAF, ESF un KF, bet kuri neattiecas uz ELFLA un EJZF. Ņemot vērā katra VSS fonda specifiku, īpaši noteikumi, kas piemērojami katram VSS fondam un mērķim “Eiropas teritoriālā sadarbība” atbilstīgi ERAF, ir jānosaka atsevišķās regulās. (4) Attiecībā uz kopējo lauksaimniecības politiku (KLP) ir panākta vērā ņemama sinerģija, vienkāršojot un saskaņojot KLP pirmā pīlāra (ELGF – Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonds) un otrā pīlāra (ELFLA) pārvaldības un kontroles noteikumus. Tādēļ būtu jāsaglabā cieša saikne starp ELGF un ELFLA, un jāizmanto dalībvalstīs jau ieviestās struktūras (5) Tālākajiem reģioniem būtu jāizmanto konkrēti pasākumi un papildu finansējums, lai izlīdzinātu atšķirības, kas rodas no Līguma 349. panta minētajiem faktoriem. (6) Lai nodrošinātu noteikumu pareizu un vienotu noteikumu izpratni un veicinātu dalībvalstu un saņēmēju tiesisko noteiktību, jādefinē noteikti termini, kas tiek lietoti regulā. (7) Ir noteikts, ka šī regula sastāv no trim daļām; pirmajā daļa ir ietverti apsvērumi un definīcijas, otrajā – noteikumi, kas piemērojami visiem VSS fondiem, un trešajā daļa iekļauti noteikumi, kas piemērojami tikai ERAF, ESF un KF ("fondi"). (8) Saskaņā ar Līguma 317. pantu un dalītas pārvaldības kontekstā būtu jāparedz nosacījumi, kas ļautu Komisijai veikt savus pienākumus saistībā ar Eiropas Savienības vispārējā budžeta izpildi, un būtu jāprecizē pienākumi attiecībā uz sadarbību ar dalībvalstīm. Minētajiem nosacījumiem būtu jāļauj Komisijai gūt pārliecību par to, ka dalībvalstis izmanto VSS fondus likumīgi un pastāvīgi un saskaņā ar pareizas finanšu pārvaldības principu tādā nozīmē, kā to paredz Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam[11]. Dalībvalstīm un šim nolūkam izraudzītajām struktūrām jābūt atbildīgām par programmu īstenošanu atbilstoša teritoriālajā līmenī saskaņā ar dalībvalsts institucionālo, tiesisko un finanšu satvaru. Turklāt šie noteikumi nodrošina, ka uzmanība tiek pievērsta vajadzībai nodrošināt Savienības intervences papildināmību un saskaņotību, administratīvo sistēmu proporcionalitāti un administratīvā sloga samazināšanai VSS fondu saņēmējiem. (9) Attiecībā uz partnerības līgumu un katru programmu dalībvalstij būtu jānodibina sadarbība ar kompetento reģionālo, vietējo, pilsētu un citu valsts iestāžu pārstāvjiem: ekonomiskajiem un sociālajiem partneriem un struktūrām, kas pārstāv pilsonisko sabiedrību, tostarp vides partneriem, nevalstiskām organizācijām un struktūrām, kas ir atbildīgas par līdztiesības un nediskriminācijas veicināšanu. Šādas partnerības mērķis ir ievērot vairāku līmeņu pārvaldības principu, nodrošināt ieinteresēto personu plānoto pasākumu īpašumtiesības un ņemt vērā attiecīgo dalībnieku pieredzi un zinātību. Komisijai būtu jābūt pilnvarotai pieņemt deleģētus aktus, nodrošinot rīcības kodeksu, lai nodrošinātu, ka partneri tiek konsekventi iesaistīti partnerību līgumu un programmu sagatavošanā, īstenošanā, uzraudzībā un novērtēšanā. (10) VSS fondu darbībām un pasākumiem, ko tie atbalsta, būtu jāatbilst piemērojamiem Savienības un valstu tiesību aktiem, kas ir tieši vai netieši saistīti ar darbības īstenošanu. (11) Centienos veicināt ekonomisko, teritoriālo un sociālo kohēziju Savienības mērķi visos VSS fondu īstenošanas posmos ir novērst nevienlīdzību un sekmēt vīriešu un sieviešu līdztiesību, kā arī apkarot diskrimināciju dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, ticības vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai seksuālās orientācijas dēļ. (12) VSS fondu mērķi būtu jāsasniedz, pamatojoties uz ilgtspējīgu attīstību un Savienībā sekmējot mērķi aizsargāt un uzlabot vidi, kā izklāstīts Līguma 11. un 19. pantā, ņemot vērā principu “piesārņotājs maksā”. Dalībvalstīm būtu jāsniedz informācija par atbalstu klimata pārmaiņu mērķu sasniegšanā saskaņa ar mērķi paredzēt šim nolūkam vismaz 20 % Savienības budžeta, izmantojot metodoloģiju, ko Komisija pieņēmusi ar īstenošanas aktu. (13) Lai sasniegtu mērķus, kas noteikti Savienības stratēģijā gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei, VSS fondiem savs atbalsts būtu jāvērš uz ierobežotu kopējo tematisko mērķu skaitu. Katra VSS fonda precīzu darbības jomu nosaka katra fonda konkrētajos noteikumos, un to var attiecināt tikai uz dažiem šajā regulā noteiktajiem tematiskajiem mērķiem. (14) Komisijai, izmantojot deleģētu aktu, būtu jāpieņem vienots stratēģiskais satvars, kas pārvērš Savienības mērķus VSS fondu pamatdarbībās, lai sniegtu skaidrāku stratēģisko virzību plānošanas procesā dalībvalstu un reģionu līmenī. Vienotajam stratēģiskajam satvaram būtu jāsekmē Savienības intervences nozaru un teritoriālā sadarbība saskaņa ar VSS fondiem un ar citām Savienības politikas jomām un instrumentiem. (15) Vienotajā stratēģiskajā satvarā būtu jānosaka galvenās atbalsta jomas, risināmās teritoriālās problēmas, politikas mērķi, sadarbības prioritātes, koordinācijas mehānismi un mehānismi, lai nodrošinātu saskaņotību un saderību ar dalībvalstu un Savienības ekonomisko politiku. (16) Pamatojoties uz Komisijas pieņemto vienoto stratēģisko satvaru, katrai dalībvalstij sadarbībā ar saviem partneriem un apspriežoties ar Komisiju būtu jāsagatavo partnerības līgums. Partnerības līgumā vienotajā stratēģiskajā satvarā noteiktie elementi jāpārveido atbilstoši valsts kontekstam un jāizsaka cieša apņemšanās sasniegt Savienības mērķus, izmantojot VSS fondu plānošanu. (17) Dalībvalstīm atbalsts jākoncentrē, lai sniegtu ievērojamu ieguldījumu Savienības mērķus sasniegšanā saskaņa ar konkrētajām valsts un reģionu vajadzībām. Jānosaka ex-ante nosacījumi, lai nodrošinātu, ka ir ieviesti vajadzīgie pamatnosacījumi Savienības atbalsta efektīvai izmantošanai. Minēto ex ante nosacījumu izpilde būtu jānovērtē Komisijai, kad tā novērtē partnerības līgumu un programmas. Ja ex-ante nosacījumi nav izpildīti, Komisijai jābūt tiesīgai pārtraukt programmas maksājumus. (18) Katrai programmai jānosaka izpildes sistēma, lai plānošanas periodā uzraudzītu panākumus, kas gūti, sasniedzot katrai programmai noteiktos mērķus. Komisijai kopā ar dalībvalstīm būtu jāpārskata izpilde 2017. un 2019. gadā. 2019. gadā būtu jāparedz izpildes rezerve, ja izpildes sistēmā noteiktie atskaites punkti ir sasniegti. Ņemot vērā Eiropas teritoriālās sadarbības programmu dažādību un starptautisko būtību, izpildes rezerve tām nebūtu jāpiešķir. Ja atskaites punktu vai mērķu sasniegšanā vērojami būtiski trūkumi, Komisijai jāspēj apturēt maksājumi programmai vai plānošanas perioda beigās jāpiemēro finanšu korekcijas, lai nepieļautu Savienības budžeta izšķērdīgu un neracionālu izmantošanu. (19) Ciešāka saikne starp kohēzijas politiku un Savienības ekonomikas pārvaldību nodrošinās, ka VSS fondu izdevumu efektivitāti pamato pareiza ekonomikas politika un ka VSS fondi vajadzības gadījumā var tikt novirzīti, lai novērstu ekonomikas problēmas, ar kurām valsts saskaras. Šim procesam jābūt pakāpeniskam, sākot ar grozījumiem partnerības līgumā un programmās atbilstoši Padomes ieteikumiem novērst makroekonomisko nestabilitāti un sociālās un ekonomikas grūtības. Ja, neskatoties uz VSS fondu labāku izmantošanu, dalībvalsts neveic efektīvus pasākumus ekonomikas pārvaldības procesa kontekstā, Komisijai jābūt tiesībām apturēt visus vai daļu no maksājumiem un saistībām. Lēmumiem par apturēšanu jābūt proporcionāliem un iedarbīgiem, ņemot vērā atsevišķu programmu ietekmi attiecīgās dalībvalsts ekonomikas un sociālās situācijas risināšanā un partnerības līguma iepriekšējos grozījumus. Pieņemot lēmumu par apturēšanu, Komisijai arī būtu jāievēro vienlīdzīga pieeja dalībvalstīm, jo īpaši ņemot vērā apturēšanas ietekmi uz attiecīgo dalībvalsti. Apturēšana būtu jāatceļ un līdzekļi būtu jādara atkal pieejami attiecīgajai dalībvalstij, tiklīdz dalībvalsts veic vajadzīgās darbības. (20) Lai nodrošinātu, ka vislielākā vērība ir veltīta Savienības stratēģijas īstenošanai gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei, visām programmām būtu jānosaka kopīgi elementi. Lai nodrošinātu VSS fondu plānošanas saskaņotību, būtu jāsaskaņo programmu pieņemšanas un grozīšanas procedūras. Plānošanai būtu jānodrošina saskaņotība ar vienoto stratēģisko satvaru un partnerības līgumu VSS fondu savstarpēja koordinācija un to koordinācija ar citiem esošajiem finanšu instrumentiem un Eiropas Investīciju banku. (21) Ar Līgumu ekonomiskās un sociālās kohēzijas mērķi tika papildināti ar teritoriālās kohēzijas mērķi, un jāņem vērā to pilsētu, funkcionālo ģeogrāfisko apgabalu un apakšreģionu nozīmi, kuri saskaras ar īpašām ģeogrāfiskām vai demogrāfiskām problēmām. Tādēļ, lai labāk mobilizētu potenciālu vietējā līmenī, ir jānostiprina un jāsekmē uz sabiedrību orientēta vietējā attīstība, nosakot kopējus noteikumus un ciešu koordināciju visiem VSS fondiem. Kā būtisks princips, pienākums īstenot vietējās attīstības stratēģijas būtu jāuzņemas vietējām rīcības grupām, kas pārstāv sabiedrības intereses. (22) Finanšu instrumentiem ir arvien lielāka vērtība VSS fondu ietekmes vairošanā, jo tie spēj apvienot dažādu veidu valsts un privātos resursus, lai atbalstītu valsts politikas mērķus, un atjaunojami finansēšanas veidi padara šādu atbalstu ilgtspējīgāku ilgtermiņā. (23) Lai rentabli apmierinātu īpašas tirgus vajadzības atbilstoši programmu mērķiem, jāizmanto VSS fondu atbalstītie finanšu instrumenti, un tie nedrīkstētu gūt pārsvaru pār privāto finansējumu. Tāpēc lēmums finansēt atbalsta pasākumus ar finanšu instrumentu starpniecību jāpieņem, pamatojoties uz ex ante analīzi. (24) Finanšu instrumenti būtu jāizstrādā un jāīsteno tā, lai veicinātu privātā sektora ieguldītāju un finanšu iestāžu ievērojamu līdzdalību uz atbilstoša riska dalīšanas pamata. Lai finanšu instrumenti būtu pietiekami pievilcīgi privātajam sektoram, tiem ir jābūt izstrādātiem un īstenotiem elastīgi. Tāpēc vadošajām iestādēm būtu jāizlemj par visatbilstošākajiem finanšu instrumentu īstenošanas veidiem, lai varētu apmierināt mērķa reģionu īpašās vajadzības atbilstīgi attiecīgās programmas mērķiem. (25) Vadošajām iestādēm būtu jābūt iespējai ieguldīt resursus no programmām Savienības līmenī izveidotajos finanšu instrumentos vai instrumentos, kas izveidoti reģionālā līmenī. Vadošajām iestādēm ir arī jābūt iespējai īstenot finanšu instrumentus tieši, ar īpašu fondu vai ar fondu starpniecību. (26) Resursu apjomam, kas jebkurā laikā no VSS fondiem tiek izmaksāts finanšu instrumentiem, jāatbilst apjomam, kas vajadzīgs, lai varētu īstenot plānotos ieguldījumus un maksājumus galīgajiem saņēmējiem, ieskaitot pārvaldības izmaksas un maksu, ko nosaka, pamatojoties uz uzņēmējdarbības plāniem un naudas plūsmas prognozēm par iepriekš noteiktu laikposmu, kurš nedrīkstētu pārsniegt divus gadus. (27) Ir jāparedz īpaši noteikumi par summām, ko slēgšanas laikā var atzīt par attiecināmajiem izdevumiem, lai nodrošinātu, ka šādas summas, tostarp pārvaldības izmaksas un maksa, kas tiek iemaksāta finanšu instrumentos no VSS fondiem, tiek efektīvi izmantotas ieguldījumiem un maksājumiem galīgajiem saņēmējiem. Ir arī jāparedz īpaši noteikumi par to resursu atkārtotu izmantošanu, kuri attiecināmi uz atbalstu no VSS fondiem, tostarp pēc programmu slēgšanas mantoto līdzekļu izmantošanu. (28) Dalībvalstīm ir jāuzrauga programmas, lai izvērtētu īstenošanu un progresu virzībā uz programmas mērķu sasniegšanu. Tālab būtu jāizveido uzraudzības komitejas un jānosaka to sastāvs un funkcijas attiecībā uz VSS fondiem. Lai uzlabotu VSS fondu savstarpējo koordināciju, var izveidot kopējas uzraudzības komitejas. Lai nodrošinātu efektivitāti, uzraudzības komitejām jāspēj iesniegt ieteikumus vadošajām iestādēm par programmas īstenošanu un jāuzrauga darbības, kas tiek veiktas, pamatojoties uz to ieteikumiem. (29) VSS fondu uzraudzības un ziņošanas procedūru saskaņošana jāveic, lai vienkāršotu pārvaldības procedūras visos līmeņos. Ir svarīgi nodrošināt proporcionālas ziņošanas prasības, kā arī visaptverošas informācijas pieejamību par panākumiem attiecībā uz galvenajiem pārskatīšanas punktiem. Tādēļ ziņošanas prasībās jāatspoguļo informācijas vajadzības attiecīgajos gados, un tām jāatbilst izpildes pārskatīšanas laikam. (30) Katru gadu jāorganizē pārskatīšanas sanāksme ar dalībvalsts un Komisijas līdzdalību, lai uzraudzītu programmu virzību. Tomēr dalībvalstij un Komisijai jābūt iespējai vienoties par sanāksmes neorganizēšanu, lai izvairītos no nevajadzīga administratīvā sloga. (31) Lai Komisija varētu uzraudzīt progresu virzībā uz Savienības mērķu sasniegšanu, dalībvalstīm jāiesniedz progresa ziņojumi par to partnerības līgumu īstenošanu. Pamatojoties uz šiem ziņojumiem, Komisijai būtu jāsagatavo stratēģijas ziņojums par progresu 2017. un 2019. gadā. (32) Ir jānovērtē VSS fondu piešķirtā atbalsta efektivitāte, lietderība un ietekme, lai uzlabotu programmu īstenošanas kvalitāti un struktūru un attiecīgā gadījumā noteiktu programmu ietekmi uz mērķiem, kas noteikti Savienības stratēģijā gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei, un uz IKP un bezdarbu. Saistībā ar šo būtu jānosaka dalībvalstu un Komisijas atbildības jomas. (33) Lai uzlabotu katras programmas kvalitāti un struktūru un pārbaudītu, vai mērķus var sasniegt, būtu jāveic katras programmas ex ante izvērtējums. (34) Iestādei, kas ir atbildīga par programmas sagatavošanu, būtu jāizstrādā izvērtēšanas plāns. Plānošanas periodā vadošajām iestādēm būtu jāveic programmas efektivitātes un ietekmes novērtēšana. Uzraudzības komiteja un Komisija būtu jāinformē par novērtējumu rezultātiem, lai atvieglotu pārvaldības lēmumu pieņemšanu. (35) Būtu jāveic ex post izvērtējumi, lai novērtētu VSS fondu efektivitāti un lietderību un to ietekmi uz VSS fondu un Savienības stratēģijas gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei mērķiem. (36) Ir lietderīgi precizēt to pasākumu veidus, kurus var veikt pēc Komisijas un dalībvalstu iniciatīvas kā tehnisko palīdzību ar VSS fondu atbalstu. (37) Lai nodrošinātu Savienības resursu efektīvu izmantošanu un izvairītos no tādu darbību pārfinansēšanas, no kurām gūst ienākumus, ir jāparedz noteikumi par tā ieguldījuma aprēķināšanu, kas tiek piešķirts no VSS fondiem darbībai, no kuras gūst ienākumus. (38) Izdevumu atbilstības sākuma un beigu datums būtu jānosaka tā, lai nodrošinātu vienotu un līdzsvarotu noteikumu, ko piemērot VSS fondu īstenošanā visā Savienībā. Lai atvieglinātu programmu izpildi, ir lietderīgi noteikt, ka izdevumu atbilstības sākuma datums var būt pirms 2014. gada 1. janvāra, ja attiecīgā dalībvalsts iesniedz programmu pirms minētās dienas. Lai nodrošinātu ES fondu efektīvu izmantošanu un mazinātu risku ES budžetam, jāievieš ierobežojumi attiecībā uz pabeigtu darbību atbalstu. (39) Saskaņā ar subsidiaritātes principu un ņemot vērā izņēmumus, kas paredzēti Regulā(-ās) (ES) Nr. [..] [ERAF, ESF, KF, ETS, ELFLA, EJZF Regulās], dalībvalstīm būtu jāpieņem valsts noteikumi par izdevumu atbilstību. (40) Lai vienkāršotu VSS fondu izmantošanu un mazinātu kļūdu risku, vienlaikus paredzot diferencēšanu, ja tā ir vajadzīga, lai atspoguļotu politikas specifiku, ir lietderīgi noteikt atbalsta veidus, saskaņotus nosacījumus piešķīrumu un vienotas likmes finansējuma atlīdzināšanai, īpašus atbilstības noteikumus par piešķīrumiem un īpašus nosacījumus attiecībā uz darbību atbilstību atkarībā no to norises vietas. (41) Lai nodrošinātu VSS fondu intervences efektivitāti, taisnīgumu un ilgstošu ietekmi, būtu jāizstrādā noteikumi, kas garantē, ka ieguldījumi uzņēmumos un infrastruktūrās ir noturīgi, un lai novērstu to, ka VSS fondus izmanto kā nepamatotas priekšrocības. Pieredze liecina, ka pieci gadi ir atbilstošs piemērojams minimālais laika posms, izņemot tad, ja valsts atbalsta noteikumi paredz citu periodu. Darbībām, kuras atbalsta ESF, un tām, kuras nedod produktīvu ieguldījumu vai ieguldījumu infrastruktūrā, ir lietderīgi nepiemērot vispārējo prasību par ilglaicīgumu, ja vien šādas prasības neizriet no piemērojamiem valsts atbalsta noteikumiem, un paredzēt šo noteikumu nepiemērošanu ieguldījumiem finanšu instrumentos vai ieguldījumiem no finanšu instrumentiem. (42) Dalībvalstīm būtu jāpieņem atbilstīgi pasākumi, lai garantētu to pārvaldības un kontroles sistēmu pareizu izveidošanu un darbību, lai garantētu CSS fondu tiesisku un regulāru izmantošanu. Tādēļ būtu jānosaka dalībvalstu pienākumi attiecībā uz programmu pārvaldes un kontroles sistēmām un nelikumību un Savienības tiesību aktu pārkāpumu aizkavēšanu, atklāšanu un novēršanu. (43) Saskaņā ar dalītas pārvaldības principiem dalībvalstīm ar savu pārvaldības un kontroles sistēmu starpniecību būtu jāuzņemas galvenā atbildība par darbībām programmās. Lai nodrošinātu efektīvāku kontroli pār atlases un īstenošanas darbībām un pārvaldības un kontroles sistēmas darbību, būtu jānosaka vadošās iestādes funkcijas. (44) Lai nodrošinātu ticamību ex ante par galveno pārvaldības un kontroles sistēmu izstrādi un strukturēšanu, dalībvalstīm būtu jāieceļ akreditācijas struktūra, kas ir atbildīga par vadošo un kontroles struktūru akreditāciju un akreditācijas atsaukšanu. (45) Būtu jānosaka Komisijas pilnvaras un pienākumi pārbaudīt, vai pārvaldības un kontroles sistēmas darbojas efektīvi, un pieprasīt dalībvalsts rīcību. Turklāt Komisijai jābūt tiesībām veikt revīziju attiecībā uz jautājumiem, kas saistīti ar pareizu finanšu pārvaldību, lai sagatavotu secinājumus par fondu izpildi. (46) Katru gadu būtu jāizpilda Savienības budžeta saistības. Lai nodrošinātu efektīvu programmas vadību, ir jāparedz kopīgi noteikumi par starpposma maksājumu pieprasījumiem, vajadzības gadījumā, gada bilances maksājumu, kā arī slēguma bilances maksājumu, neskarot konkrētus noteikumus, kas jāievēro attiecībā uz katru VSS fondu. (47) Priekšfinansējuma maksājums programmu sākumā nodrošina, ka dalībvalstīm ir līdzekļi, lai sniegtu atbalstu saņēmējiem programmas īstenošanas laikā kopš tās pieņemšanas. Tādēļ būtu jāparedz noteikumi par sākotnējiem priekšfinansējuma maksājumiem no VSS fondiem. Sākotnējais priekšfinansējums būtu pilnībā jādzēš, slēdzot programmu. (48) Lai nodrošinātu Savienības finansiālo interešu aizsardzību, būtu jābūt ierobežota termiņa pasākumiem, kas ļauj deleģētajam kredītrīkotājam apturēt maksājumus, ja ir pazīmes, kuru dēļ var uzskatīt, ka ir būtiski trūkumi pārvaldības un kontroles sistēmas darbībā, ar maksājuma pieteikumu saistīta pārkāpumu pazīmes vai pazīmes, kas liecina, ka nav iesniegti dokumenti grāmatojumu noskaidrošanai. (49) Lai nodrošinātu, ka izdevumi, kas līdzfinansēti no Savienības budžeta jebkurā konkrētā finanšu gadā, tiek izmantoti saskaņā ar piemērojamajiem noteikumiem, ir jārada atbilstošs gada grāmatojumu noskaidrošanas regulējums. Saskaņā ar minēto regulējumu akreditētajām iestādēm par katru programmu būtu jāiesniedz Komisijai pārvaldības garantijas deklarācija, kam pievienoti apliecināti gada pārskati, kontroles kopsavilkuma ziņojums un neatkarīgas revīzijas atzinums un kontroles ziņojums. (50) Lai aizsargātu Savienības budžetu, Komisijai var būt nepieciešams veikt finanšu korekcijas. Lai dalībvalstīm nodrošinātu juridisko noteiktību, ir svarīgi noteikt apstākļus, kādos Savienības vai valsts tiesību aktu pārkāpumu gadījumā Komisija var veikt finanšu korekcijas. Lai nodrošinātu, ka finanšu korekcijas, ko Komisija var noteikt dalībvalstīm, ir saistītas ar ES finansiālo interešu aizstāvību, tās jāattiecas uz gadījumiem, kad Savienības vai valstu tiesību aktu pārkāpums ir tieši vai netieši saistīts ar darbību atbilstību, regularitāti, pārvaldību vai kontroli un attiecīgajiem izdevumiem. Lai nodrošinātu proporcionalitāti, ir svarīgi, lai Komisija, pieņemot lēmumu par korekcijas summu, apsver pārkāpuma būtību un smaguma pakāpi. (51) Lai veicinātu finanšu disciplīnu, ir atbilstoši noteikt kārtību jebkuras budžeta saistību daļas atcelšanai programmā, jo īpaši tad, ja no saistību atcelšanas var izslēgt kādu summu, proti, gadījumos, kad īstenošanas kavējumus izraisa apstākļi, kas nav atkarīgi no attiecīgās personas, kas nav parasti vai paredzami un kā sekas nav iespējams novērst, neskatoties uz rūpību. (52) Ir vajadzīgi vispārīgi papildu noteikumi saistībā ar fondu konkrēto darbību. Jo īpaši lai palielinātu šo fondu pievienoto vērtību un veicinātu to ieguldījumu prioritātēs, kas noteiktas Savienības stratēģijā gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei, fondu darbība ir jāvienkāršo un jākoncentrē uz mērķiem “Ieguldījums izaugsmei un nodarbinātībai” un “Eiropas teritoriālā sadarbība”. (53) Papildu noteikumi par ELFLA un EJZF konkrēto darbību ir noteikti attiecīgajos nozares tiesību aktos. (54) Lai veicinātu Līgumā noteikto ekonomiskās, sociālās un teritoriālās kohēzijas mērķu sasniegšanu, mērķim “Ieguldījums izaugsmei un nodarbinātībai” ir jāatbalsta visi reģioni. Lai nodrošinātu līdzsvarotu un pakāpenisku atbalstu un atspoguļotu ekonomiskās un sociālās attīstības līmeni, resursi saskaņā ar minēto mērķi no ERAF un ESF ir jāpiešķir, tos sadalot starp mazāk attīstītiem reģioniem, pārejas reģioniem un vairāk attīstītiem reģioniem atbilstoši to iekšzemes kopproduktam (IKP) uz vienu iedzīvotāju salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju. Lai nodrošinātu struktūrfondu ieguldījuma ilgtermiņa ilgtspējību, reģioni, kuru IKP uz vienu iedzīvotāju 2007.–2013. gadā bija mazāk nekā 75 % no ES 25 valstu vidējā rādītāja pārskata periodā, bet kuru IKP uz vienu iedzīvotāju ir pieaudzis līdz vairāk nekā 75 % no ES 27 valstu vidējā, saņems vismaz divas trešdaļas no 2007.–2013. gada piešķīruma. Dalībvalstīm, kurās nacionālais kopienākums (NKI) uz vienu iedzīvotāju ir mazāks nekā 90 % no vidējā Savienībā, būtu jāgūst labums no mērķa “Ieguldījums izaugsmei un nodarbinātībai”, kas tiek finansēts no KF. (55) Jānosaka objektīvi kritēriji to atbilstīgo reģionu un teritoriju definēšanai, kuri ir tiesīgi saņemt atbalstu no fondiem. Tālab, nosakot reģionus un teritorijas Savienības mērogā, būtu jābalstās uz kopējo reģionu klasifikācijas sistēmu, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Regulu (EK) Nr. 1059/2003 par kopējas statistiski teritoriālo vienību klasifikācijas (NUTS) izveidi[12]. (56) Lai izklāstītu atbilstošu finanšu shēmu, Komisijai ar īstenošanas tiesību aktiem, izmantojot objektīvu un pārskatāmu metodi, būtu jāveic pieejamo saistību apropriāciju indikatīvs gada sadalījums, lai koncentrētos uz reģioniem, kuri attīstībā atpaliek, tostarp reģioniem, kas saņem pārejas posma atbalstu. (57) Ir jānosaka minēto resursu ierobežojumi mērķim “Ieguldījums izaugsmei un nodarbinātībai” un jānosaka objektīvi kritēriji to piešķiršanai reģioniem un dalībvalstīm. Lai veicinātu nepieciešamo infrastruktūras attīstības paātrināšanu transporta un enerģētikas nozarē, kā arī informācijas un komunikācijas tehnoloģiju jomā visā Savienībā, jāizveido “Eiropas savienošanas” mehānisms. Gada apropriāciju piešķiršana dalībvalstij no fondiem un summas, kas tiek pārskaitītas no Kohēzijas fonda “Eiropas savienošanas” mehānismam dalībvalstī, ir jāierobežo līdz maksimālajam apjomam, kas tiks noteikts, ņemot vērā konkrētās dalībvalsts spēju absorbēt šīs apropriācijas. Turklāt saskaņā ar vērienīgo mērķi par nabadzības mazināšanu, jāpārorientē pārtikas piegādes sistēma vismazāk nodrošinātajiem cilvēkiem, lai veicinātu sociālo iekļautību un Savienības saskaņotu attīstību. Ir paredzēts mehānisms, ar kuru līdzekļi tiks pārnesti uz šo instrumentu un ar kuru nodrošinās, ka tie nāk no ESF piešķīrumiem, izmantojot katrā valstī ESF piešķiramo struktūrfondu minimālās procentuālās daļas netiešu atbilstošu samazinājumu. (58) Lai vēl vairāk koncentrētos uz rezultātiem un stratēģijas “Eiropa 2020” mērķu sasniegšanu, pieci procenti no resursiem, kas paredzēti mērķim “Ieguldījums izaugsmei un nodarbinātībai”, ir jāatliek kā izpildes rezerve katram fondam un reģionu kategorijai katrā dalībvalstī. (59) Attiecībā uz fondiem un lai nodrošinātu atbilstošu piešķīrumu katrai reģionu kategorijai, resursus nedrīkst pārnest starp mazāk attīstītajiem, pārejas un vairāk attīstītajiem reģioniem, izņemot pienācīgi pamatotos apstākļos, kas saistīti ar viena vai vairāku tematisko mērķu sasniegšanu, un par ne vairāk kā 2 % no kopējās apropriācijas konkrētajai reģionu kategorijai. (60) Lai nodrošinātu īstu ekonomisko ietekmi, saskaņā ar šīs regulas nosacījumiem atbalsts no fondiem nedrīkstētu aizstāt dalībvalstu valsts izdevumus vai līdzvērtīgus strukturālos izdevumus. Turklāt, lai atbalsta piešķiršanā no fondiem tiktu ņemts vērā plašāks ekonomiskais konteksts, valsts izdevumu apjoms būtu jānosaka atkarībā no vispārējiem makroekonomiskajiem apstākļiem, kuros notiek finansēšana, pamatojoties uz rādītājiem, kas iekļauti stabilitātes un konverģences programmās, kuras katru gadu iesniedz dalībvalstis saskaņā ar 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/1997 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[13]. Komisijai pārliecinoties par papildināmības principa ievērošanu, būtu jākoncentrējas uz dalībvalstīm, kurās mazāk attīstītajos un pārejas reģionos dzīvo vismaz 15 % no iedzīvotājiem, ņemot vērā tiem piešķirto finanšu resursu apjomu. (61) Ir nepieciešams paredzēt papildu noteikumus par fondu atbalstīto darbības programmu plānošanu, pārvaldību, uzraudzību un kontroli. Darbības programmās būtu jānosaka prioritārie virzieni, kas atbilst katram tematiskajam mērķim, jāizstrādā konsekventa intervences loģika, lai risinātu noteiktās attīstības vajadzības, un jāsagatavo sistēma izpildes novērtēšanai. Turklāt tajās būtu jāietver citi elementi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu šo fondu efektīvu un lietderīgu īstenošanu. (62) Lai uzlabotu papildināmību un vienkāršotu īstenošanu, jābūt iespējai apvienot atbalstu no KF un ERAF ar atbalstu no ESF kopīgās darbības programmās atbilstīgi izaugsmes un nodarbinātības mērķim. (63) Lieli projekti ir ievērojama Savienības izdevumu daļa un šie projekti bieži vien ir stratēģiski svarīgi, lai īstenotu Savienības stratēģiju gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei. Tādēļ ir pamatoti, ka Komisija aizvien apstiprinās liela mēroga darbības saskaņā ar šo regulu. Skaidrības labad šajā nolūkā ir atbilstoši definēt liela projekta saturu. Turklāt Komisijai būtu jābūt iespējai atteikt atbalstu lielam projektam, ja šāda atbalsta piešķiršana nav pamatota. (64) Lai dotu dalībvalstīm iespēju īstenot darbības programmas daļu, izmantojot uz rezultātiem balstītu pieeju, ir lietderīgi izstrādāt kopīgu rīcības plānu, kurā nosaka to pasākumu kopumu, kas jāveic atbalsta saņēmējam, lai stimulētu darbības programmas mērķu sasniegšanu. Lai vienkāršotu un nostiprinātu fondu koncentrēšanos uz rezultātiem, kopīgā rīcības plāna pārvaldība būtu jāveic, pamatojoties vienīgi uz kopīgi saskaņotiem starpposma mērķiem, gala mērķiem un rezultātiem, kas noteikti Komisijas lēmumā, ar kuru tiek pieņemts kopīgais rīcības plāns. Arī kopīga rīcības plāna kontrole un revīzija būtu jāattiecina tikai uz minēto starpposma mērķu, gala mērķu un rezultātu sasniegšanu. Attiecīgi ir nepieciešams paredzēt noteikumus par kopīgā rīcības plāna sagatavošanu, saturu, pieņemšanu, finanšu pārvaldību un kontroli. (65) Ja pilsētas vai teritoriālās attīstības stratēģijai ir vajadzīga integrēta pieeja, jo tā paredz ieguldījumus atbilstoši vienas vai vairāku darbības programmu vairāk nekā vienam prioritārajam virzienam, fondu atbalstītie pasākumi jāveic kā integrēts teritoriāls ieguldījums saistībā ar darbības programmu. (66) Ir jāpieņem īpaši noteikumi par uzraudzības komitejas darbību un gada ziņojumiem par fondu atbalstīto darbības programmu īstenošanu. Papildu noteikumi par ELFLA īpašo darbību ir ietverti attiecīgajos nozares tiesību aktos. (67) Lai nodrošinātu vajadzīgās un aktuālākās informācijas pieejamību par programmas īstenošanu, dalībvalstīm regulāri jāsniedz Komisijai pamatdati. Lai izvairītos no papildu sloga dalībvalstīm, jāsniedz tikai pastāvīgi vākti dati un tie jānosūta, izmantojot elektronisku datu apmaiņu. (68) Saskaņā ar Līguma 175. pantu Komisija ik pēc trim gadiem iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei, Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai kohēzijas ziņojumus par progresu Savienības ekonomiskās, sociālās un teritoriālās kohēzijas mērķu sasniegšanā. Ir jānosaka šāda ziņojuma saturs. (69) Ir lietderīgi, ka Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm veic fondu ex post izvērtējumu, lai iegūtu attiecīga līmeņa informāciju par finansēto intervences pasākumu rezultātiem un ietekmi. Turklāt ir vajadzīgi īpaši noteikumi, lai izveidotu procedūru fondu izvērtēšanas plānu apstiprināšanai. (70) Ir svarīgi par Savienības fondu sasniegumiem informēt plašu sabiedrību. Pilsoņiem ir tiesības zināt, kā tiek ieguldīti Savienības finanšu resursi. Pienākums nodrošināt, lai plašai sabiedrībai tiktu sniegta atbilstošā informācija, būtu jāuzņemas gan vadošajām iestādēm, gan atbalsta saņēmējiem. Lai nodrošinātu efektīvu informācijas sniegšanu sabiedrībai par plašu un spēcīgu sinerģiju starp informācijas darbībām, kas veiktas pēc Komisijas iniciatīvas, budžets, kas piešķirts informācijas darbībām saskaņā ar šo regulu, jāvelta arī Eiropas Savienības politisko prioritāšu korporatīvajai komunikācijai, ja tās ir saistītas ar šīs regulas vispārējiem mērķiem. (71) Lai nodrošinātu plašu informācijas izplatīšanu par fondu sasniegumiem un Savienības nozīmi tajos un informētu potenciālos atbalsta saņēmējus par finansējuma iespējām, šajā regulā jāparedz sīki izstrādāti noteikumi par informēšanas un saziņas pasākumiem, kā arī atsevišķām šādu pasākumu tehniskajām iezīmēm. (72) Lai uzlabotu ar finansējuma iespējām un projektu atbalsta saņēmējiem saistītās informācijas pieejamību un pārredzamību, katrā dalībvalstī būtu jādara pieejama atsevišķa tīmekļa vietne vai tīmekļa portāls, kurā sniegta informācija par visām darbības programmām, kā arī uzskaitītas darbības, kas tiek atbalstītas saskaņā ar katru darbības programmu. (73) Ir jānosaka elementi tās līdzfinansējuma likmes modulēšanai, ko no fondiem piešķir darbības programmām, jo īpaši lai stiprinātu Savienības līdzekļu daudzkāršojošā ietekme. Turklāt jānosaka līdzfinansējuma maksimālā likme katrai reģionu kategorijai, lai nodrošinātu, ka tiek ievērots līdzfinansējuma princips, attiecīgajā valsts atbalsta līmenī. (74) Dalībvalstīm ir jāieceļ vadošā iestāde, sertifikācijas iestāde un funkcionāli neatkarīga revīzijas iestāde katrai darbības programmai. Lai nodrošinātu dalībvalstīm elastību kontroles sistēmu izveidošanā, ir lietderīgi dot iespēju vadības iestādei veikt sertifikācijas iestādes uzdevumus. Būtu jāļauj dalībvalstij arī izraudzīties starpniekinstitūcijas konkrētu vadošās iestādes vai sertifikācijas iestādes uzdevumu veikšanai. Tādā gadījumā dalībvalstij būtu precīzi jānosaka šādas starpniekinstitūcijas attiecīgie pienākumi un uzdevumi. (75) Vadības iestāde ir galvenokārt atbildīga par fondu efektīvu un lietderīgu īstenošanu un tādējādi tā veic daudzus uzdevumus saistībā ar programmu pārvaldību un uzraudzību, finanšu vadību un kontroli, kā arī projektu atlasi. Būtu jānosaka tās pienākumi un uzdevumi. (76) Sertifikācijas iestādei būtu jāsagatavo un jāiesniedz Komisijai maksājumu pieteikumi. Tai būtu jāsagatavo gada pārskati, kuros apliecina gada pārskatu pilnīgumu, precizitāti un ticamību un to, ka pārskatos norādītie izdevumi atbilst piemērojamajiem Savienības un valstu noteikumiem. Būtu jānosaka tās pienākumi un uzdevumi. (77) Revīzijas iestādei būtu jānodrošina pārvaldības un uzraudzības sistēmu revīzija, pamatojoties uz atbilstoši atlasītām darbībām un uz gada pārskatiem. Būtu jānosaka tās pienākumi un uzdevumi. (78) Lai ņemtu vērā pārvaldības un kontroles sistēmu specifisko organizāciju attiecībā uz ERAF, ESF un kohēzijas fondiem un vajadzību nodrošināt proporcionālu pieeju, ir vajadzīgi īpaši noteikumi par vadošās iestādes un sertifikācijas iestādes akreditāciju un akreditācijas atsaukšanu. (79) Neskarot Komisijas pilnvaras attiecībā uz finanšu kontroli, būtu jāpastiprina dalībvalstu un Komisijas sadarbība šajā jomā un jānosaka kritēriji, kas ļauj Komisijai saistībā ar tās valsts sistēmu kontroles stratēģiju noteikt valsts revīzijas iestāžu ticamības līmeni. (80) Papildus kopīgiem noteikumiem par finanšu pārvaldību ir vajadzīgi arī noteikumi par ERAF, ESF un Kohēzijas fondu. Jo īpaši, lai Komisija gūtu pamatotu apliecinājumu pirms gada grāmatojumu noskaidrošanas, pieprasītie starpposma maksājumi būtu jāatlīdzina pēc likmes 90 % no summas, kas tiek iegūta, līdzfinansējuma likmi par katru prioritāro virzienu, kas noteikta lēmumā par darbības programmas pieņemšanu, piemērojot attiecināmajiem izdevumiem par prioritāro virzienu. Nesamaksātās summas būtu jāizmaksā dalībvalstīm pēc gada grāmatojuma noskaidrošanas, ja ir pietiekama pārliecība, ka izdevumi ir atbilstoši attiecībā uz gadu par kuru veic grāmatojumu noskaidrošanu. (81) Lai nodrošinātu, ka saņēmēji saņem atbalstu pēc iespējas ātrāk, un stiprinātu Komisijas pārliecību, ir lietderīgi noteikt, ka maksājumu pieteikumos jāiekļauj tikai tie izdevumi, kuriem atbalsts ir izmaksāts saņēmējiem. Iepriekšēju finansējumu būtu katru gadu jāparedz, lai nodrošinātu, ka dalībvalstīm ir pietiekami līdzekļi, lai darbotos saskaņa ar šādiem pasākumiem. Šāds iepriekšējs finansējums katru gadu jāiekļauj grāmatojumu noskaidrošanā. (82) Lai nodrošinātu vispārējo noteikumu atbilstošu piemērošanu attiecībā uz atbrīvošanu no saistībām, fondiem paredzētajos noteikumos būtu sīki jāizklāsta, kā tiek noteikti termiņi atbrīvošanai no saistībām un kā tiek aprēķinātas attiecīgās summas. (83) Jānosaka sīki izstrādātas procedūras fondiem piemērojamai gada grāmatojumu noskaidrošanai, lai nodrošinātu šo pasākumu skaidru pamatu un juridisko noteiktību. Ir svarīgi paredzēt ierobežotu iespēju dalībvalstij paredzēt gada grāmatojumos summu, uz kuru revīzijas iestāde attiecinās notiekošo procedūru. (84) Gada grāmatojumu noskaidrošana būt jāveic kopā ar pabeigto darbību (ERAF un KF) vai izdevumu (ESF) gada pārskatu. Lai samazinātu izmaksas saistībā ar darba programmu galīgo slēgšanu, mazinātu saņēmēju administratīvo slogu un nodrošinātu juridisko noteiktību, gada pārskatiem būtu jābūt obligātiem, tādējādi samazinot apliecinošo dokumentu uzglabāšanas laiku un periodu, kādā var veikt darbību revīziju un piemērot finanšu korekcijas. (85) Lai aizsargātu Savienības finansiālās intereses un nodrošinātu līdzekļus programmu efektīvai īstenošanai, būtu jābūt pasākumiem, kas ļauj Komisijai apturēt maksājumus prioritārā virziena vai darbības programmas līmenī. (86) Ir atbilstoši noteikt īpašu kārtību un procedūras finanšu korekcijām, ko veic dalībvalstis un Komisija attiecībā uz fondiem, lai nodrošinātu juridisko noteiktību dalībvalstīm. (87) Darbību revīzijas biežumam jābūt samērīgam ar Savienības atbalsta apjomu no fondiem. Jo īpaši veikto revīziju skaits ir jāsamazina, ja kopējie attiecināmie izdevumi par darbību nepārsniedz EUR 100 000. Tomēr būtu jābūt iespējai veikt revīzijas jebkurā laikā, ja ir pazīmes, kas liecina par neatbilstību vai krāpšanu, vai kā daļu no revīzijas atlases pēc pabeigtas darbības slēgšanas. Lai Komisijas veiktās revīzijas līmenis būtu samērīgs ar risku, Komisijai būtu jābūt iespējai samazināt revīzijas darbu attiecībā uz darbības programmām, kurās nav ievērojami pārkāpumi vai gadījumiem, kad var paļauties uz revīzijas iestādi. (88) Lai papildinātu un grozītu konkrētus nebūtiskus šīs regulas elementus, Komisijai saskaņā ar Līguma 290. pantu būtu piešķiramas pilnvaras pieņemt aktus attiecībā uz rīcības kodeksu par mērķiem un kritērijiem, lai atbalstītu partnerības īstenošanu, vienotā stratēģiskā satvara pieņemšanu, papildu noteikumus par izaugsmes un konkurētspējas rezerves piešķiršanu, tās teritorijas un iedzīvotāju definīciju, uz kuriem attiecas vietējās attīstības stratēģijas, sīki izstrādātus noteikumus par finanšu instrumentiem (ex ante novērtējums, izdevumu atbilstība, neatbalstīto darbību veidi, atbalsta apvienošana, aktīvu nodošana un pārvaldība, maksājumu pieprasījumi un gada iemaksu kapitalizācija), vienotās likmes definīciju darbībām, no kurām gūst ienākumus, dalībvalstu pienākumus attiecībā uz procedūru ziņošanai par pārkāpumiem un nepamatoti samaksāto summu atgūšanai, paraugu, pēc kura jāsagatavo pārvaldības ticamības deklarācija par pārvaldības un kontroles sistēmas darbību, valsts revīzijas nosacījumus, vadošo iestāžu un sertifikācijas iestāžu akreditācijas kritērijus, vispāratzītu datu nesēju identifikāciju, piemērojamās finanšu korekcijas līmeni, pielikumu grozīšanu un īpašajiem pasākumiem, kas vajadzīgi, lai veicinātu pāreju no Regulas (EK) Nr. 1083/2006. Komisijai arī būtu jābūt pilnvarotai grozīt I un IV pielikumu, lai ņemtu vērā turpmākās pielāgošanas vajadzības. Ir īpaši svarīgi, lai sagatavošanas darba gaitā Komisija veiktu pienācīgu apspriešanos, tostarp ekspertu līmenī. (89) Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētus aktus, būtu jānodrošina, lai attiecīgos dokumentus vienlaicīgi, savlaicīgi un pienācīgi nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei. (90) Komisijai būtu jāpiešķir pilnvaras ar īstenošanas tiesību aktiem attiecībā uz VSS fondiem pieņemt lēmumus, ar ko piešķir izpildes rezervi, un lēmumus, ar ko aptur maksājumus saistībā ar dalībvalstu ekonomikas politiku, un attiecībā uz fondiem – lēmumus, ar ko pieņem darbības programmas, lēmumus, ar ko apstiprina lielus projektus, lēmumus, ar ko aptur maksājumus, un lēmumus par finanšu korekcijām. (91) Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šī regulas īstenošanai, īstenošanas pilnvaras saistībā ar metodoloģiju, kas attiecas uz klimata pārmaiņu mērķiem, standarta noteikumiem un nosacījumiem par finanšu instrumentu uzraudzību, metodoloģiju neto ienākumu aprēķināšanai saistībā ar projektiem, no kuriem gūst ienākumus, to reģionu un dalībvalstu identifikāciju, kuri atbilst mērķa “Ieguldījums izaugsmei un nodarbinātībai” kritērijiem, darbības programmas paraugu attiecībā uz fondiem, formātu, kādā sniedzama informācija par lieliem projektiem, metodoloģiju lielu projektu izmaksu un labumu analīzes veikšanai, kopīgā rīcības plāna standarta formātu, gada un nobeiguma īstenošanas ziņojumu paraugu, informācijas un publicitātes pasākumu tehniskajām iezīmēm, dalībvalstu veikto informācijas apmaiņu un pārbaudēm uz vietas, pārvaldības deklarācijas paraugu, revīzijas stratēģijas, atzinuma un gada kontroles ziņojuma paraugiem, revīzijās savākto datu izmantošanu, maksājumu pieteikumu paraugiem būtu jāīsteno saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu[14]. (92) Ar šo regulu aizstāj Padomes 2006. gada 11. jūlija Regulu (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999[15]. Tādēļ minētā regula būtu jāatceļ. (93) Tā kā šīs regulas mērķi, proti, mazināt būtiskas dažādu reģionu attīstības līmeņa atšķirības un vismazāk attīstīto reģionu atpalicību, jo īpaši lauku apvidos, apvidos, kurus skar rūpniecības restrukturizācija, kā arī reģionos, kuros ir būtiska vai pastāvīga ekonomiska vai demogrāfiska atpalicība, nevar pietiekamā mērā sasniegt dalībvalstu līmenī, bet to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var noteikt attiecīgus pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kas noteikts Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. PIRMĀ DAĻA PRIEKŠMETS UN DEFINĪCIJAS 1. pants Priekšmets Šī regula paredz kopīgus noteikumus, kas piemērojami Eiropas Reģionālās attīstības fondam (ERAF), Eiropas Sociālajam fondam (ESF), Kohēzijas fondam (KF), Eiropas Lauksaimniecības fondam lauku attīstībai (ELFLA) un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondam (EJZF), kuri darbojas saskaņā ar vienoto stratēģisko satvaru (“VSS fondi”). Tā arī paredz noteikumus, kas ir vajadzīgi, lai nodrošinātu VSS fondu efektivitāti un to savstarpējo koordināciju un koordināciju ar citiem Savienības instrumentiem. Šajā regulā ir arī paredzēti vispārīgi noteikumi, kas reglamentē ERAF, ESF (abi kopā “struktūrfondi”) un KF. Ar šo regulu nosaka struktūrfondu un KF (“fondi”) uzdevumus, prioritāros mērķus un organizāciju, dalībvalstu un reģionu atbilstības kritērijus saistībā ar atbalsta saņemšanu no šiem fondiem, pieejamos finanšu līdzekļus un to piešķiršanas kritērijus. Šajā regulā izklāstītie noteikumi ir piemērojami, neskarot noteikumus, ko paredz Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. [..]/2012 par kopējās lauksaimniecības politikas[16] finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību (turpmāk “KLP regula”), un īpašos noteikumus, kas paredzēti šādās regulās: (1) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. [..]/2012 par Eiropas Reģionālās attīstības fondu un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1080/2006[17] (“ERAF regula”); (2) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. [..]/2012 par Eiropas Sociālo fondu un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1081/2006[18] (“ESF regula”); (3) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. [..]/2012, ar ko izveido Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1084/2006[19] (“KF regula”); (4) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. [..]/2012 par Eiropas teritoriālo sadarbību[20] (“ETS regula”); (5) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. [..]/2012 par Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 11698/2005[21] (“ELFLA regula”); (6) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. [..]/2012 par Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1198/2006[22] (“EJZF regula”). 2. pants Definīcijas Šajā regulā finanšu instrumentu definīcijas, kā noteiktas Finanšu regulā, piemēro VSS fondu atbalstītajiem finanšu instrumentiem, ja vien šajā regulā nav noteikts citādi. Turklāt piemēro šādas definīcijas: (1) “Savienības stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei” ir mērķi un uzdevumi, kas virza dalībvalstu un savienības darbību un kas noteikti Komisijas paziņojumā “Eiropa 2020: Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei”, kā arī ietverti Eiropadomes 2010.gada 17. jūnija secinājumos kā I pielikums (Jauna Eiropas nodarbinātības un izaugsmes stratēģija, ES pamatmērķi) un Padomes 2010.gada 21. oktobra Lēmumā par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm, kā arī šādu mērķu un dalītu uzdevumu pārskatīšanu; (2) “vienotais stratēģiskais satvars” ir dokuments, kas Savienības gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes stratēģijas mērķus pārvērš galvenajās darbībās, kas saistītas ar VSS fondiem, nosaka katram tematiskajam mērķim galvenās darbības, kas jāatbalsta katram VSS fondam, un mehānismus, lai nodrošinātu VSS fondu plānošanas saskaņotību un saderību ar dalībvalstu un Savienības ekonomisko un nodarbinātības politiku; (3) “īpaši fondu noteikumi” ir noteikumi, kas paredzēti šīs regulas trešajā daļā vai noteikti, pamatojoties uz šīs regulas trešo daļu, vai īpašu vai vispārēju regulējumu, kurš reglamentē vienu vai vairākus no VSS fondiem, kas minēti vai uzskaitīti 1. panta trešajā daļā; (4) “plānošana” ir organizēšanas, lēmumu pieņemšanas un finanšu resursu piešķiršanas process vairākos posmos, kas paredzēts, lai vairāku gadu gaitā īstenotu Savienības un dalībvalstu kopīgo rīcību nolūkā sasniegt Savienības stratēģiju gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei; (5) “programma” ir “darbības programma”, kas minēta šīs regulas trešajā daļā un EJZF regulā, un “lauku attīstības programma”, kas minēta ELFLA regulā; (6) “prioritāte” ir “prioritārais virziens”, kas minēts šīs regulas trešajā daļā, un “Savienības prioritāte”, kas minēta EJZF regulā un ELFLA regulā; (7) “darbība” ir projekts, līgums, darbība vai projektu grupa, ko izraugās attiecīgās darbības programmas vadošā iestāde vai tās atbildībā un kas veicina attiecīgās prioritātes vai prioritāšu mērķu sasniegšanu; attiecībā uz finanšu instrumentiem darbība ir finanšu piešķīrumi finanšu instrumentiem no programmas un turpmākais finansiālais atbalsts, ko sniedz šie finanšu instrumenti; (8) “atbalsta saņēmējs” ir publiska vai privāta struktūra, kas ir atbildīga par darbību sākšanu vai to sākšanu un īstenošanu; attiecībā uz valsts atbalstu “atbalsta saņēmējs” ir struktūra, kas saņem atbalstu; attiecībā uz finanšu instrumentiem “atbalsta saņēmējs” ir struktūra, kas īsteno finanšu instrumentu; (9) “galīgais saņēmējs” ir juridiska vai fiziska persona, kas saņem finansiālu atbalstu no finanšu instrumenta; (10) “valsts atbalsts” ir atbalsts, uz ko attiecas Līguma 107. panta 1. punkts, un šīs regulas nolūkos uzskata, kas tas ietver arī de minimis atbalstu tādā nozīmē, kā to paredz Komisijas 2006. gada 15. decembra Regula (EK) Nr. 1998/2006 par Līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam[23], Komisijas 2007. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 1535/2007 par EK līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam lauksaimniecības produktu ražošanas nozarē[24] un Komisijas 2007. gada 24. jūlija Regula (EK) Nr. 875/2007 par EK līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam zivsaimniecības nozarē un par Regulas (EK) Nr. 1860/2004 grozīšanu[25]; (11) “pabeigta darbība” ir darbība, kura ir fiziski pabeigta vai pilnībā īstenota un attiecībā uz kuru atbalsta saņēmēji ir veikuši visus saistītos maksājumus un atbalsta saņēmējiem ir izmaksāts atbilstošais valsts ieguldījums; (12) “publiskais atbalsts” ir jebkurš finansiāls atbalsts darbības finansēšanai, kura izcelsme ir valsts, reģionālo iestāžu vai pašvaldības iestāžu budžets, ar VSS fondiem saistīts Savienības budžets, publisko tiesību subjektu budžets vai valsts iestāžu vai publisko tiesību subjektu apvienību budžets; (13) “publisko tiesību subjekts” ir jebkura publisko tiesību struktūra Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/18/EK[26] 1. panta 9. punkta nozīmē un jebkura Eiropas teritoriālās sadarbības grupa (ETSG), kas izveidota saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1082/2006[27], neatkarīgi no tā, vai saskaņā ar attiecīgajiem valsts īstenošanas noteikumiem ETSG uzskata par publisko tiesību subjektu vai privāto tiesību subjektu; (14) “dokuments” ir informācijas nesējs papīra vai elektroniskā formātā, kas ietver informāciju, kura ir būtiska saistībā ar šo regulu; (15) “starpniekinstitūcija” ir jebkura valsts vai privāta struktūra, kas darbojas vadošās iestādes vai sertifikācijas iestādes atbildībā vai kas šādu iestāžu vārdā veic pienākumus attiecībā pret atbalsta saņēmējiem, kas īsteno darbības; (16) “vietējās attīstības stratēģija” ir saskaņots darbību kopums vietējo mērķu un vajadzību izpildei, kas stimulē Savienības stratēģiju gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei un tiek īstenots partnerībā atbilstošajā līmenī; (17) “caurviju slēgšana” ir darbību slēgšana gada grāmatojumu noskaidrošanas rezultātā un pirms programmas vispārējās slēgšanas; (18) “partnerības līgums” ir dokuments, kuru sagatavojusi dalībvalsts, iesaistot partnerus atbilstoši daudzlīmeņu pārvaldības pieejai, un kurā izklāstīta dalībvalsts stratēģija, prioritātes un kārtība attiecībā uz VSS fondu efektīvu un lietderīgu izmantošanu, lai īstenotu Savienības gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes stratēģiju, un kuru pēc novērtēšanas un apspriešanās ar dalībvalstīm apstiprina Komisija; (19) “reģionu kategorija” nozīmē, ka reģioni ir kategorizēti kā “mazāk attīstīti reģioni”, “pārejas reģioni” vai “vairāk attīstīti reģioni” saskaņā ar 82. panta 2. punktu; (20) “maksājuma pieprasījums” ir maksājuma pieteikums vai izdevumu deklarācija, ko dalībvalsts iesniedz Komisijai; (21) “EIB” ir Eiropas Investīciju banka, Eiropas Investīciju fonds un Eiropas Investīciju bankas meitasuzņēmumi; (22) “MVU” ir mikrouzņēmums, mazs vai vidējs uzņēmums Komisijas Ieteikuma 2003/361/EK vai tā turpmāko grozījumu nozīmē; (23) “grāmatvedības gads” trešās daļas nolūkā ir laikposms no 1. jūlija līdz 30. jūnijam, izņemot pirmo grāmatvedības gadu, kas ir laikposms no izdevumu atbilstības sākuma datuma līdz 2015. gada 30.jūnijam. Pēdējais grāmatvedības gads ir no 2022.gada 1.jūlija līdz 2023. gada 1. jūnijam; (24) “finanšu gads” trešās daļas nolūkā ir no 1. janvāra līdz 31. decembrim. OTRĀ DAĻA KOPĪGI NOTEIKUMI, KAS PIEMĒROJAMI VSS FONDIEM I SADAĻA Principi attiecībā uz Savienības atbalstu VSS fondiem 3. pants Darbības joma Šajā daļā izklāstītie noteikumi ir piemērojami, neskarot trešajā daļā paredzētos noteikumus. 4. pants Vispārīgi principi 1. VSS fondi sniedz atbalstu ar tādu daudzgadu programmu starpniecību, kas papildina valsts, reģionālo un vietējo intervenci, lai īstenotu Savienības stratēģiju gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei, ņemot vērā Integrētās pamatnostādnes, konkrētajai valstij adresētos ieteikumus saskaņā ar Līguma 121. panta 2. punktu attiecīgos Padomes ieteikumus, kas pieņemti saskaņa ar Līguma 148. panta 4. punktu. 2. Komisija un dalībvalstis nodrošina, lai atbalsts no VSS fondiem būtu saderīgs ar Savienības politikas virzieniem un prioritātēm un papildinātu citus Savienības instrumentus. 3. Atbalsts no VSS fondiem īstenojams, cieši sadarbojoties Komisijai un dalībvalstīm. 4. Dalībvalstis un struktūras, ko tās izraudzījušās šim mērķim, ir atbildīgas par programmu īstenošanu un savu uzdevumu veikšanu saskaņā ar šo regulu un īpašajiem fondu noteikumiem atbilstošajā teritoriālajā līmenī atbilstoši konkrētās dalībvalsts institucionālajam, tiesiskajam regulējumam un finanšu shēmai un ievērojot šo regulu un īpašos fondu noteikumus. 5. Nosakot kārtību attiecībā uz VSS fondu īstenošanu un izmantošanu un jo īpaši finanšu un administratīvajiem resursiem, kas vajadzīgi VSS fondu īstenošanai, saistībā ar ziņošanu, izvērtēšanu, vadību un kontroli, ņem vērā proporcionalitātes principu un piešķirtā atbalsta līmeni. 6. Komisija un dalībvalstis saskaņā ar to attiecīgajām atbildības jomām nodrošina koordināciju starp VSS fondiem un ar citiem Savienības politikas virzieniem un instrumentiem, tostarp tiem, kas saistīti ar Savienības ārējo darbību. 7. Eiropas Savienības budžeta daļu, kas piešķirta VSS fondiem, izpilda pēc dalītas pārvaldības principa starp dalībvalstīm un Komisiju saskaņā ar 53. panta b) punktu Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (turpmāk “Finanšu regula”)[28], izņemot KF summu, kas pārnesta uz Eiropas savienošanas mehānismu, kas minēts 84. panta 4. punktā, un novatoriskas darbības pēc Komisijas ierosmes saskaņā ar ERAF regulas 9. pantu un tehnisko palīdzību pēc Komisijas ierosmes. 8. Komisija un dalībvalstis piemēro pareizas finanšu pārvaldības principu saskaņā ar Finanšu regulas 73. pantu. 9. Komisija un dalībvalstis nodrošina VSS fondu efektivitāti, jo īpaši veicot uzraudzību, ziņošanu un izvērtēšanu. 10. Komisija un dalībvalstis veic savus attiecīgos uzdevumus saistībā ar VSS fondiem ar mērķi mazināt administratīvo slogu atbalsta saņēmējiem. 5. pants Partnerība un daudzlīmeņu pārvaldība 1. Attiecībā uz partnerības līgumu un katru programmu dalībvalsts organizē partnerību ar šādiem partneriem: (a) kompetentām reģionālām, vietējām, pilsētu un citām valsts iestādēm; (b) ekonomiskajiem un sociālajiem partneriem; (c) struktūrām, kas pārstāv pilsonisko sabiedrību, tostarp vides partneriem, nevalstiskām organizācijām un struktūrām, kas ir atbildīgas par līdztiesības un nediskriminācijas veicināšanu. 2. Atbilstoši daudzlīmeņu pārvaldības pieejai dalībvalstis iesaista partnerus partnerības līgumu un progresa ziņojumu sagatavošanā, kā arī programmu sagatavošanā, īstenošanā, uzraudzībā un izvērtēšanā. Partneri piedalās programmu uzraudzības komitejās. 3. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar 140. pantu, lai paredzētu Eiropas rīcības kodeksu, kas nosaka mērķus un kritērijus, lai atbalstītu partnerības īstenošanu un veicinātu informācijas, pieredzes, rezultātu un labas prakses apmaiņu starp dalībvalstīm. 4. Vismaz reizi gadā attiecībā uz katru VSS fondu Komisija konsultē organizācijas, kas pārstāv partnerus Savienības līmenī, par to, kā īstenot no VSS fondiem saņemto atbalstu. 6. pants Atbilstība Savienības un valstu tiesību aktiem VSS fondu finansētās darbības atbilst piemērojamiem Savienības un valstu tiesību aktiem. 7. pants Vīriešu un sieviešu līdztiesības samērs un nediskriminācija Dalībvalstis un Komisija nodrošina, lai programmu sagatavošanā un īstenošanā tiktu veicināta vīriešu un sieviešu līdztiesība un dzimumu līdztiesības principa integrēšana. Dalībvalstis un Komisija veic atbilstīgus pasākumus, lai programmu sagatavošanā un īstenošanā novērstu jebkādu diskrimināciju dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, ticības vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai seksuālās orientācijas dēļ. 8. pants Ilgtspējīga attīstība VSS fondu mērķus tiecas sasniegt, ņemot vērā ilgtspējīgu attīstību un Savienībā sekmējot mērķi aizsargāt un uzlabot vidi, kā izklāstīts Līguma 11. un 19. pantā, ņemot vērā principu “piesārņotājs maksā”. Dalībvalstis un Komisija nodrošina, lai partnerības līgumu un programmu sagatavošanā un īstenošanā tiktu veicināta vides aizsardzības prasību ievērošana, resursu efektivitāte, klimata pārmaiņu seku mazināšana, pielāgošanās klimata pārmaiņām, izturība pret katastrofām un riska novēršana un pārvaldība. Dalībvalstis sniedz informāciju par atbalstu klimata pārmaiņu mērķu sasniegšanā, izmantojot Komisijas pieņemto metodoloģiju. Minēto metodoloģiju Komisija pieņem, izmantojot īstenošanas aktu. Īstenošanas aktu pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 143. panta 3. punktā. II SADAĻA STRATĒĢISKĀ PIEEJA I NODAĻA Tematiskie mērķi VSS fondiem un vienots stratēģiskais satvars 9. pants Tematiskie mērķi Lai sekmētu Savienības stratēģiju gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei, katrs VSS fonds atbalsta šādus tematiskos mērķus: (1) nostiprināt pētniecību, tehnoloģiju attīstību un inovāciju; (2) uzlabot informācijas un komunikācijas tehnoloģiju pieejamību, izmantošanu un kvalitāti; (3) uzlabot mazo un vidējo uzņēmumu, kā arī lauksaimniecības nozares (attiecībā uz ELFLA) un zivsaimniecības un akvakultūras nozares (attiecībā uz EJZF) konkurētspēju; (4) atbalstīt pāreju uz ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni visās nozarēs; (5) veicināt pielāgošanos klimata pārmaiņām, riska novēršanu un pārvaldību; (6) aizsargāt vidi un veicināt resursu efektivitāti; (7) veicināt ilgtspējīgu transportu un novērst trūkumus galvenajās tīkla infrastruktūrās; (8) veicināt nodarbinātību un atbalstīt darbaspēka mobilitāti; (9) veicināt sociālo iekļaušanu un apkarot nabadzību; (10) ieguldīt izglītībā, prasmēs un mūžizglītībā; (11) uzlabot institucionālās spējas un efektīvu valsts pārvaldi. Tematiskos mērķus izsaka prioritātēs, kas īpaši attiecas uz katru VSS fondu, un izklāsta īpašajos fondu noteikumos. 10. pants Vienots stratēģiskais satvars Lai veicinātu saskaņotu, līdzsvarotu un ilgtspējīgu Savienības attīstību, vienots stratēģiskais satvars pārvērš Savienības stratēģijas gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei mērķus VSS fondu galvenajās darbībās. 11. pants Saturs Vienotais stratēģiskais satvars nosaka: (a) attiecībā uz katru tematisko mērķi — galvenās darbības, kas jāatbalsta katram VSS fondam; (b) galvenās teritoriālās problēmas pilsētu, lauku, piekrastes un zvejas reģioniem, kā arī Līguma 174. un 349. pantā minētajiem reģioniem ar īpašām teritoriālām iezīmēm, kuras jārisina VSS fondiem; (c) horizontālos principus un politikas mērķus VSS fondu īstenošanai; (d) prioritārās jomas katra VSS fonda sadarbības pasākumiem, attiecīgā gadījumā ņemot vērā makroreģionālās un jūras baseinu stratēģijas; (e) mehānismus VSS fondu savstarpējai koordinācijai un to koordinācijai ar citiem atbilstošiem Savienības politikas virzieniem un instrumentiem, tostarp ārējiem sadarbības instrumentiem; (f) mehānismus, lai nodrošinātu VSS fondu plānošanas saskaņotību un saderību ar katrai valstij īpašiem ieteikumiem saskaņā ar Līguma 121. panta 2. punktu un attiecīgajiem Padomes ieteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar Līguma 148. panta 4. punktu. 12. pants Pieņemšana un pārskatīšana Komisija saskaņā ar vienoto stratēģisko satvaru ir pilnvarota pieņemt deleģētu aktu trīs mēnešu laikā no šīs regulas pieņemšanas. Ja notiek būtiskas izmaiņas Savienības stratēģijā gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei, Komisija pārskata vienoto stratēģisko satvaru un attiecīgā gadījumā, izmantojot deleģētu aktu saskaņā ar 142. pantu, pieņem pārskatītu vienoto stratēģisko satvaru. Sešu mēnešu laikā no pārskatīta vienotā stratēģiskā satvara pieņemšanas dalībvalstis vajadzības gadījumā ierosina grozījumus savā partnerības līgumā un programmās, lai nodrošinātu to atbilstību pārskatītajam vienotajam stratēģiskajam satvaram. II NODAĻA Partnerības līgums 13. pants Partnerības līguma sagatavošana 1. Katra dalībvalsts sagatavo partnerības līgumu par laikposmu no 2014. gada 1. janvāra līdz 2020. gada 31. decembrim. 2. Partnerības līgumu dalībvalstis izstrādā sadarbībā ar 5. pantā minētajiem partneriem. Partnerības līgumu sagatavo, apspriežoties ar Komisiju. 3. Partnerības līgums attiecas uz visu atbalstu no VSS fondiem attiecīgajā dalībvalstī. 4. Katra dalībvalsts nosūta savu partnerības līgumu Komisijai trīs mēnešu laikā no vienotā stratēģiskā satvara pieņemšanas. 14. pants Partnerības līguma saturs Partnerības līgumā izklāsta: (a) procedūru, lai nodrošinātu pielāgošanu Savienības gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes stratēģijai, tostarp: i) atšķirību un attīstības vajadzību analīzi, atsaucoties uz tematiskajiem mērķiem un galvenajām darbībām, kas noteiktas vienotajā stratēģiskajā satvarā, un mērķiem, kas noteikti konkrētajai valstij adresētajos ieteikumos saskaņā ar Līguma 121. panta 2. punktu un atbilstošajos Padomes ieteikumos, kas pieņemti saskaņā ar Līguma 148. panta 4. punktu; ii) programmu ex ante izvērtējumu kopsavilkuma analīzi, pamatojot tematisko mērķu un VSS fondu piešķīrumu atlasi; iii) par katru tematisko mērķi — to galveno rezultātu kopsavilkumu, kurus paredzēts sasniegt attiecībā uz katru VSS fondu; iv) Savienības veiktu indikatīvu atbalsta sadalījumu pa tematiskajiem mērķiem valsts līmenī par katru VSS fondu, kā arī kopējo indikatīvo atbalsta summu, kas paredzēta klimata pārmaiņu mērķiem; v) galvenās sadarbības prioritārās jomas, attiecīgā gadījumā ņemot vērā makroreģionālās un jūras baseinu stratēģijas; vi) horizontālos principus un politikas mērķus VSS fondu īstenošanai; vii) programmu sarakstu atbilstīgi ERAF, ESF un KF, izņemot programmas atbilstīgi mērķim “Eiropas teritoriālā sadarbība”, kā arī ELFLA un EJZF programmu sarakstu, norādot attiecīgus indikatīvus sadalījumus pa VSS fondiem un pa gadiem; (b) integrētu pieeju teritoriālajai sadarbībai, ko atbalsta VSS fondi, izklāstot: i) valsts un reģionālā līmeņa mehānismus, kas nodrošina koordināciju starp VSS fondiem un citiem Savienības un valsts finansējuma instrumentiem un koordināciju ar EIB; ii) procedūru, lai nodrošinātu integrētu pieeju VSS fondu izmantošanai pilsētu, lauku, piekrastes, zvejas reģionu un to reģionu teritoriālajai attīstībai, kuriem ir īpašas teritoriālas iezīmes, un jo īpaši procedūru 28., 29. un 99. panta piemērošanai, attiecīgā gadījumā papildinot ar to pilsētu sarakstu, kuras piedalīsies ERAF Regulas 7. pantā minētajā pilsētu attīstības platformā; (c) integrētu pieeju, lai ņemtu vērā to ģeogrāfisko reģionu īpašās vajadzības, kurus visvairāk ietekmē nabadzība, vai to mērķa grupu īpašās vajadzības, kurās ir vislielākais diskriminācijas vai atstumtības risks, īpaši ņemot vērā atstumtās kopienas, attiecīgā gadījumā iekļaujot indikatīvu finanšu sadalījumu par attiecīgajiem VSS fondiem; (d) efektīvas īstenošanas nodrošināšanas kārtību, tostarp: i) to starpposma mērķu un gala mērķu konsolidētu tabulu, kuri noteikti programmās attiecībā uz izpildi, kas minēta 19. panta 1. punktā, kopā ar metodoloģiju un mehānismu, lai nodrošinātu saskaņotību starp programmām un VSS fondiem; ii) kopsavilkumu par ex ante nosacījumu izpildes novērtējumu un darbībām, kas jāveic valsts un reģionālā līmenī, kā arī to īstenošanas grafiku, ja ex ante nosacījumi nav izpildīti; iii) informāciju, kas vajadzīga šīs regulas trešajā daļā paredzēto papildināmības noteikumu ievērošanas ex ante pārbaudei; iv) darbības, kas veiktas, lai iesaistītu partnerus, un to nozīmi partnerības līguma un progresa ziņojuma sagatavošanā, kā noteikts šīs regulas 46. pantā; (e) VSS fondu efektīvas īstenošanas nodrošināšanas kārtību, tostarp: i) novērtējumu par to, vai ir jānostiprina iestāžu un — attiecīgā gadījumā —atbalsta saņēmēju administratīvā spēja, un šajā nolūkā veicamos pasākumus; ii) kopsavilkumu par plānotajām darbībām un atbilstošajiem mērķiem programmās, lai mazinātu administratīvo slogu atbalsta saņēmējiem; iii) esošo elektroniskās datu apmaiņas sistēmu novērtējumu un darbības, kas plānotas, lai visu informācijas apmaiņu starp atbalsta saņēmējiem un iestādēm, kuras ir atbildīgas par programmu pārvaldību un kontroli, varētu veikt tikai elektroniskas datu apmaiņas veidā. 15. pants Partnerības līguma pieņemšana un grozīšana 1. Komisija novērtē partnerības līguma atbilstību šai regulai, vienotajam stratēģiskajam satvaram un attiecīgajai valstij adresētajiem ieteikumiem saskaņā ar Līguma 121. panta 2. punktu un Padomes ieteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar Līguma 148. panta 4. punktu, ņemot vērā programmu ex ante izvērtējumus, un sagatavo savus apsvērumus trīs mēnešu laikā no partnerības līguma iesniegšanas dienas. Dalībvalsts iesniedz visu vajadzīgo papildinformāciju un vajadzības gadījumā pārskata partnerības līgumu. 2. Komisija, izmantojot īstenošanas aktus, lēmumu apstiprināt partnerības līgumu pieņem ne vēlāk kā sešus mēnešus no dienas, kad to iesniegusi dalībvalsts, ar nosacījumu, ka ir pietiekami ņemti vērā jebkuri Komisijas sagatavotie apsvērumi. Partnerības līgums nestājas spēkā līdz 2014. gada 1. janvārim. 3. Ja dalībvalsts ierosina grozījumu partnerības līgumā, Komisija veic novērtējumu saskaņā ar 1. punktu un attiecīgā gadījumā, izmantojot īstenošanas aktus, pieņem lēmumu apstiprināt grozījumu. III NODAĻA Tematiskā koncentrācija, ex ante nosacījumi un izpildes pārskatīšana 16. pants Tematiskā koncentrācija Dalībvalstis atbilstoši īpašajiem fondu noteikumiem koncentrē atbalstu uz darbībām, kas rada vislielāko pievienoto vērtību attiecībā uz prioritātēm Savienības stratēģijā gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei, risinot problēmas, kas apzinātas konkrētajai valstij adresētajos ieteikumos saskaņā ar Līguma 121. panta 2. punktu un atbilstošajos Padomes ieteikumos, kas pieņemti saskaņā ar Līguma 148. panta 4. punktu, kā arī ņemot vērā valsts un reģionālās vajadzības. 17. pants Ex ante nosacījumi 1. Katram VSS fondam īpašajos fondu noteikumos paredz ex ante nosacījumus. 2. Dalībvalstis novērtē, vai ir izpildīti piemērojamie ex ante nosacījumi. 3. Ja partnerības līguma nosūtīšanas dienā ex ante nosacījumi nav izpildīti, dalībvalstis partnerības līgumā izklāsta to darbību kopsavilkumu, kas veicamas valsts un reģionālā līmenī, un to īstenošanas grafiku, lai nodrošinātu to izpildi ne vēlāk kā divus gadus pēc partnerības līguma pieņemšanas vai līdz 2016. gada 31. decembrim, atkarībā no tā, kura diena ir agrāk. 4. Dalībvalstis izklāsta sīki saplānotās darbības saistībā ar ex ante nosacījumu izpildi, tostarp to īstenošanas grafiku, atbilstošajās programmās. 5. Komisija novērtē sniegto informāciju par ex ante nosacījumu izpildi tad, kad tā novērtē partnerības līgumu un programmas. Pieņemot programmu, tā var nolemt apturēt visus starpposma maksājumus programmai vai daļu no tiem, līdz tiks apmierinoši pabeigtas darbības ex ante nosacījumu izpildei. Darbību neveikšana, lai izpildītu ex ante nosacījumus līdz programmā noteiktajam termiņam, ir pamatots iemesls, lai Komisija apturētu maksājumus. 6. Šā panta 1.–5. punktu nepiemēro mērķa “Eiropas teritoriālā sadarbība” programmām. 18. pants Izpildes rezerve No katram VSS fondam un dalībvalstij piešķirtajiem resursiem, izņemot resursus, kas piešķirti mērķim “Eiropas teritoriālā sadarbība” un EJZF regulas V sadaļai, 5 % ir izpildes rezerve, kas piešķirama saskaņā ar 20. panta noteikumiem. 19. pants Izpildes pārskatīšana 1. Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm 2017. un 2019. gadā pārskata darbības programmu izpildi katrā dalībvalstī attiecībā pret attiecīgajā partnerības līgumā un programmās noteikto izpildes sistēmu. Metode izpildes sistēmas noteikšanai ir sniegta I pielikumā. 2. Pārskatīšanā izvērtē programmu starpposma mērķu sasniegšanu prioritāšu līmenī, pamatojoties uz informāciju un novērtējumiem, kas ietverti progresa ziņojumos, kurus dalībvalstis iesniegušas 2017. un 2019. gadā. 20. pants Izpildes rezerves piešķiršana 1. Ja 2017. gadā veiktajā izpildes pārskatīšanā tiek secināts, ka prioritāte darbības programmā nav sasniegusi tās 2016. gadam izvirzītos starpposma mērķus, Komisija iesniedz ieteikumus attiecīgajai dalībvalstij. 2. Pamatojoties uz 2019. gadā veikto pārskatīšanu, Komisija, izmantojot īstenošanas aktus, pieņem lēmumu noteikt katram VSS fondam un katrai dalībvalstij programmas un prioritātes, kas ir sasniegušas starpposma mērķus. Dalībvalsts ierosina attiecināt izpildes rezervi uz programmām un prioritātēm, kas noteiktas minētajā Komisijas lēmumā. Saskaņā ar 26. pantu Komisija apstiprina grozījumus attiecīgajās programmās. Ja dalībvalsts neiesniedz informāciju atbilstoši 46. panta 2. un 3. punktam, izpildes rezervi par programmām vai prioritātēm nepiešķir. 3. Ja izpildes pārskatīšanā konstatē pazīmes, kas liecina, ka prioritāte nav sasniegusi izpildes sistēmā noteiktos starpposma mērķus, Komisija var apturēt visus programmas prioritātes starpposma maksājumus vai daļu no tiem saskaņā ar procedūru, kas noteikta īpašajos fondu noteikumos. 4. Ja Komisija, pamatojoties uz programmas nobeiguma īstenošanas ziņojuma pārbaudi, konstatē būtisku atpalicību no izpildes sistēmā izklāstītajiem mērķiem, tā var piemērot finanšu korekcijas attiecībā uz konkrētajām prioritātēm saskaņā ar īpašajiem fondu noteikumiem. Komisija var pieņemt deleģētus aktus saskaņā ar 142. pantu, lai noteiktu kritērijus un metodes par to, kādas finanšu korekcijas jāpiemēro. 5. Mērķa “Eiropas teritoriālā sadarbība” programmām un EJZF regulas V sadaļai 2. punktu nepiemēro. IV NODAĻA Makroekonomiskie nosacījumi 21. pants Nosacījumi, kas saistīti ar dalībvalstu ekonomikas politiku koordinēšanu 1. Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības līgumu un programmas un ierosināt to grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai atrisinātu šādas situācijas: (a) atbalstīt tāda Padomes ieteikuma īstenošanu, kas adresēts attiecīgajai dalībvalstij un pieņemts saskaņā ar Līguma 121. panta 2. punktu un/vai 148. panta 4. punktu, vai atbalstīt pasākumu īstenošanu, kas paredzēti attiecīgajai dalībvalstij un pieņemti saskaņā ar Līguma 136. panta 1. punktu; (b) atbalstīt tāda Padomes ieteikuma īstenošanu, kas adresēts attiecīgajai dalībvalstij un pieņemts saskaņā ar Līguma 126. panta 7. punktu; (c) atbalstīt tāda Padomes ieteikuma īstenošanu, kas adresēts attiecīgajai dalībvalstij un pieņemts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. …/2011 [par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību] 7. panta 2. punktu, ar nosacījumu, ka šos grozījumus uzskata par vajadzīgiem makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanai; vai (d) saskaņā ar 4. punktu maksimāli palielināt pieejamo VSS fondu izaugsmes un konkurētspējas ietekmi, ja dalībvalsts atbilst vienam no šādiem nosacījumiem: i) tā saņem finansiālo atbalstu no Savienības saskaņā ar Padomes Regulu (ES) Nr. 407/2010; ii) tā saņem vidēja termiņa finansiālo atbalstu saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 332/2002[29]; iii) tai ir pieejams finansiāls atbalsts ESM aizdevuma veidā saskaņā ar Līgumu par Eiropas Stabilitātes mehānisma izveidi. 2. Dalībvalstis mēneša laikā iesniedz priekšlikumu grozīt partnerības līgumu un attiecīg