/* COM/2011/0494 galīgā redakcija */ KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI 2010. gada ziņojums par Stabilitātes instrumentu





SATURS 1. Ievads 2 2. Stabilitātes instrumenta struktūra 2 3. 2007.–2009. gads 3 4. Pārskats par 2010. gadu 4 5. Reaģēšana krīzes vai iespējamas krīzes situācijā (SI regulas 3. pants) 4 5.1. Kā SI reaģēja uz krīzi 2010. gadā? 4 5.2. Kuras struktūras ir iesaistītas SI pasākumos reaģēšanai krīzes situācijās? 7 6. Draudi likumībai un kārtībai (SI regulas 4. panta 1. punkts) 8 7. Riska mazināšana saistībā ar ķīmiskām, bioloģiskām, radioloģiskām un kodolvielām (CBRN — SI regulas 4. panta 2. punkts) 9 8. Pirms un pēc krīzes kapacitātes veidošana (SI regulas 4. panta 3. punkts) 9 9. Secinājums 11 Ievads Šis ceturtais gada ziņojums ir iesniegts Eiropas Parlamentam, Padomei, Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai atbilstoši ziņošanas prasībai, kas noteikta 23. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. novembra Regulā (EK) Nr. 1717/2006, ar ko izveido Stabilitātes instrumentu (SI regula). Šajā ziņojumā ir sniegts pārskats par to, kā 2010. gadā ir virzīts Stabilitātes instruments (SI), lai ietekmētu krīzes un reaģētu uz apdraudējumiem visā pasaulē. Šo gada ziņojumu papildina Komisijas dienestu darba dokuments, kurā iekļauta atjaunināta informācija par to, kā tiek vispārēji īstenoti pasākumi reaģēšanai krīzes situācijās, atbilstoši ģeogrāfiskajiem apgabaliem un ilgāka termiņa programmām. SI darbības veic daudzas īstenošanas iestādes, tostarp ANO un citas starptautiskas un reģionālas iestādes, ES dalībvalstu aģentūras, NVO un citi pilsoniskās sabiedrības pārstāvji. STABILITāTES INSTRUMENTA STRUKTūRA SI ir galvenais ārējās palīdzības instruments, kas ES dod iespēju palīdzēt novērst krīžu vai iespējamu krīžu gadījumus vai reaģēt uz tiem un radīt drošu un stabilu vidi. SI regulas 3. un 4. pantā[1]ir noteikti darbību veidi, uz kuriem var attiecināt minēto instrumentu. Regulas 3. pants paredz “atbalstu, ko sniedz krīzes vai iespējamas krīzes situācijā”, reaģējot uz sarežģītām politiskām situācijām un konfliktsituācijām un smagām dabas katastrofām, un dažreiz uz abu šo scenāriju sarežģītu apvienojumu, piemēram, kā Pakistānā un Haiti 2010. gadā. Šie pasākumi var būt “ārkārtas palīdzības pasākumi”[2] vai “pagaidu reaģēšanas programmas”[3], kas ierobežotas līdz gadījumiem, kad galvenos ārējās palīdzības instrumentus[4]nevar mobilizēt pietiekami savlaicīgi vai atbilstoši vai kad rodas jaunas iespējas krīžu novēršanai, atrisināšanai vai to seku mazināšanai. SI pasākumi bieži papildina KDAP[5] un citas darbības kā daļu no visaptverošiem ES reaģēšanas pasākumiem. Instruments arī sniedz būtisku ieguldījumu “palīdzības sniegšanas, atjaunošanas un attīstības sasaistē” [6]. Regulas 4. pants paredz plānojamu instrumenta komponentu, kas aptver ilgāka termiņa SI darbības šādās trīs jomās: 4. panta 1. punkts: draudi drošībai un drošumam starpreģionu kontekstā; 4. panta 2. punkts: riska mazināšana saistībā ar ķīmiskām, bioloģiskām, radioloģiskām un kodolvielām un 4. panta 3. punkts: pirms un pēc krīzes kapacitātes veidošana[7]. 2007.–2009. GADS Līdz 2009. gada beigām SI bija plaši ieviests, lai reaģētu uz pasaules mēroga konfliktiem un krīzēm, veiktu pasākumus drošības apdraudējumu gadījumos valstu un reģionālā līmenī un veidotu kapacitāti reaģēšanai uz krīzēm un konfliktu novēršanai ar savlaicīgiem, efektīviem un papildinošiem intervences pasākumiem. Atbilstoši SI regulas 3. pantam tika izstrādāts ievērojams skaits SI pasākumu humānās palīdzības papildināšanai, lai uzlabotu palīdzības sniegšanas, atjaunošanas un attīstības sasaisti vai veicinātu KDAP misiju politisko mērķu sasniegšanu. Tika mobilizēti līdzekļi EUR 350 miljonu apmērā 100 individuālām darbībām 48 valstīs visā pasaulē. To ģeogrāfiskais sadalījums bija plašs — apmēram 25 % Āfrikai, 20 % Āzijai, 18 % Tuvajiem Austrumiem, 15 % Rietumbalkāniem un Austrumeiropai, 11 % Latīņamerikai un 11 % Centrālāzijai un Dienvidkaukāzam. Attiecībā uz 4. pantu Komisija pieņēma jauno Daudzgadu indikatīvo programmu 2009.–2011. gadam par summu līdz EUR 225 miljoniem trim prioritārām jomām: i) atbalsts starptautiskajiem centieniem apkarot masu iznīcināšanas ieroču izplatīšanu, veicot ķīmisko, bioloģisko, radioloģisko un kodolvielu vai aktīvo vielu kontroli, divējāda lietojuma preču kontroli un ieroču jomā strādājošo zinātnieku zināšanu pārorientēšanu uz mierlaika darbībām; ii) nelegālās tirdzniecības, terorisma un organizētās noziedzības apkarošana un iii) pasākumi, kuru mērķis ir nostiprināt starptautisko un reģionālo spēju analizēt un novērst draudus stabilitātei un cilvēces attīstībai un reaģēt uz tiem. PāRSKATS PAR 2010. GADU Kopējais pieejamais SI budžets 2010. gadam bija EUR 213 559 000, kas ir par 15 % vairāk nekā 2009. gadā. No šī budžeta EUR 21 miljons tika atvēlēts starpreģionālu apdraudējumu jomai (SI regulas 4. panta 1. punkts), EUR 41 miljons — riska mazināšanai saistībā ar ķīmiskām, bioloģiskām, radioloģiskām un kodolvielām (SI regulas 4. panta 2. punkts) un EUR 20 miljoni — pirms un pēc krīzes kapacitātes veidošanai (SI regulas 4. panta 3. punkts). Atlikušie EUR 131 559 000 tika atvēlēti reaģēšanas pasākumiem krīzes vai iespējamas krīzes situācijā (SI regulas 3. pants). Visi šie līdzekļi tika piešķirti. Padome tika pastāvīgi informēta, izdodot Politikas un drošības komitejai regulāras piezīmes par ES palīdzības plānošanu un jaunākajām norisēm pasākumu īstenošanā. SI demokrātiskās kontroles ietvaros tika izveidota Eiropas Parlamenta Ārlietu komitejas Konfliktu, drošības un attīstības darba grupa, kuras sanāksmes notika četras reizes. Septembrī Eiropas Komisija kopā ar Eiropas Parlamentu organizēja Stabilitātes instrumenta tēmai veltītu fotoizstādi, kurā tika attēloti konfliktu novēršanas centieni 11 valstīs. Domājot par nākotni, 2010. gada 2. un 3. decembrī tika organizēts augsta līmeņa seminārs par Stabilitātes instrumenta izmantošanu ilgtermiņa drošības apdraudējumu jautājumu risināšanai, lai aizsāktu debates par 2012.–2013. gada SI stratēģijas dokumentu. Tajā piedalījās plašs ieinteresēto personu loks no pilsoniskās sabiedrības, ES dalībvalstīm un iestādēm. REAģēšANA KRīZES VAI IESPēJAMAS KRīZES SITUāCIJā (SI REGULAS 3. PANTS) Kā SI reaģēja uz krīzi 2010. gadā? Lai ilustratīvi aprakstītu 2010. gadā veiktās darbības, šajā sadaļā ir īsi raksturotas dažas programmas, kas apliecina piemērošanas jomu tvērumu, un dažādi to jautājumu veidi, kuru risināšanā SI tiek izmantots reaģēšanas mērķiem. Pilnīga informācija par visām SI programmām, kas tika īstenotas 2010. gadā, ir izklāstīta pielikumā pievienotajā Komisijas darba dokumentā. Visas 2010. gadā īstenotās programmas ir ārkārtas palīdzības pasākumi. Pagaidu reaģēšanas pasākumi netika īstenoti. Ģeogrāfiskais sadalījums 2010. gadā ir globāls un aptver visus kontinentus, izņemot Austrāliju un Antarktiku — EUR 19,3 miljoni Āfrikai; EUR 17,8 miljoni Tuvajiem Austrumiem; EUR 550 000 Austrumeiropai un Rietumbalkāniem; EUR 39 miljoni Dienvidāzijai un Rietumāzijai; EUR 8,7 miljoni Dienvidaustrumāzijai; EUR 17,1 miljons Centrālāzijai un Dienvidkaukāzam un, visbeidzot, EUR 29,1 miljons Latīņamerikai[8]. Haiti. Ņemot vērā 2010. gada 12. janvāra zemestrīces postošās sekas, ES spēja ātri reaģēt, cita starpā pateicoties Stabilitātes instrumenta intervencei. Eiropas Komisijai un ES dalībvalstīm bija būtiska nozīme intensīvajā Pēckatastrofu vajadzību novērtējumā ( PDNA ), kam tika piešķirts SI finansējums. Šo uzdevumu kopīgi veica ANO un Pasaules Banka, gatavojoties Ņujorkas līdzekļu devēju konferencei, kurā pirmo reizi Augstā pārstāve un Komisijas priekšsēdētāja vietniece K. Eštone tika pilnvarota piešķirt vispārēju ES ieguldījumu pēckatastrofu atjaunošanas pasākumiem par summu EUR 1,2 miljardi. Šajā saistībā SI nodrošināja EUR 5 miljonu ieguldījumu UNDP pārvaldītajā programmā “Nauda par darbu”, kas palīdzēja sākotnējos gruvešu novākšanas darbos un arī veicināja mikroekonomikas ātru atjaunošanos daudzo neformālo pārvietoto nometņu apkaimē. Vēlāk tajā pašā gadā ar SI starpniecību tika īstenota EUR 14,5 miljonus vērta programma, lai uzlabotu Haiti civilās aizsardzības dienestu sagatavotību katastrofām. Šī programma tiek īstenota partnerībā ar piecu ES dalībvalstu civilās aizsardzības dienestiem un ciešā sadarbībā ar DG ECHO uz vietas. Politiskajā jomā SI ar agrāko pasaules līderu vienādranga misiju starpniecību finansē arī augsta līmeņa stratēģisko konsultāciju sniegšanu Haiti valdībai par valsts veiksmīgas atjaunošanas jautājumiem. Vēl EUR 5 miljoni tika piešķirti, lai atbalstītu izšķirošās 2010. gada prezidenta vēlēšanas, papildinot ES Vēlēšanu ekspertu misijas darbu, kas tiek finansēts no EDCI instrumenta budžeta. Kopējais SI ieguldījums šajās programmās 2010. gadā pārsniedza EUR 25 miljonus. Pakistāna. Pakistānas gadījums apliecina SI daudzpusību. Ir mobilizēti divi ārkārtas reaģēšanas pasākumi šādiem nolūkiem: 1) lai secīgi reaģētu uz politisko krīzi Ziemeļrietumu reģionā, kas robežojas ar Afganistānu, finansējot Pēckatastrofu vajadzību novērtējumu ( PCNA ) un vēlāk — EUR 15 miljonu vērtu pēckonflikta atjaunošanas pasākumu paketi, un 2) trīs mēnešus vēlāk tika īstenota EUR 18 miljonu vērta agrīnas atjaunošanas programma, kas papildināja ES humānās palīdzības centienus pēc nepieredzēti plašajiem plūdiem. Sudāna. Gatavojoties 2011. gada janvāra referendumam par Dienvidsudānas pašpārvaldes ieviešanu, SI sniedza atbalstu referenduma procesa organizēšanā, sarunu veikšanā starp Ziemeļiem un Dienvidiem par pēcreferenduma pasākumiem un “miera dividendēs”, sniedzot pamatpakalpojumus Dienvidsudānas iedzīvotājiem. Šis atbalsts aizpilda trūkstošo posmu, līdz vēlāk 2011. gadā varēs pārņemt finansējumu no Eiropas Attīstības fonda. Kirgizstāna. Pēc tautas sacelšanās, prezidenta Kurmanbeka Bakijeva gāšanas un vardarbīgajām etniskajām sadursmēm dienvidos 2010. gada jūnijā, kuru laikā gāja bojā vairāk nekā 400 cilvēku un 375 000 pameta savas mājas, ievērojamus rezultātus ir guvusi plaša mēroga agrīnā SI intervence. Programma ir sniegusi ieguldījumu jaunas konstitūcijas izstrādē, apspriešanā un izplatīšanā, 27. jūnija referenduma (par minētās konstitūcijas apstiprināšanu) finansēšanā un organizēšanā un 10. oktobra Parlamenta vēlēšanās, kā arī to 400 māju atjaunošanā līdz decembrim, kuras tika sabojātas vai sagrautas jūnija vardarbīgo notikumu laikā. Turklāt tika izveidota neatkarīga starptautiska izmeklēšanas komiteja un ANO Augstā cilvēktiesību komisāra birojs ( OHCHR ) Ošā, kas pirmo astoņu mēnešu pastāvēšanas laikā saņēma vairāk nekā 1500 zvanu un sniedza vairāk nekā 7000 bezmaksas juridisku konsultāciju pēc 2010. gada jūnija vardarbīgajiem etniskajiem nemieriem. Filipīnas. Filipīnu valdība un Moro Islāma atbrīvošanas fronte[9] lūdza ES veicināt to miera uzturēšanas procesu, aktīvi piedaloties Starptautiskajā novērošanas grupā, lai vadītu novērošanu attiecībā uz to, kā abas puses izpilda savas saistības humānās palīdzības, atjaunošanas un attīstības jomā valsts dienvidos. Pēc tam, kad Padome piekrita lūgumam, ar politiski nozīmīgu SI intervenci tika sākta ES grupas atbalstīšana EUR 3 miljonu vērtībā un vienlaikus līdzekļu piešķiršana NVO, lai tās uzraudzītu aizsardzības darbības, kā arī atbalsta sniegšana politiskā dialoga procesam ar Malaizijas vadītās Starptautiskās kontaktgrupas starpniecību. Gruzija. SI darbībām, kas veiktas Gruzijā no 2008. līdz 2010. gadam, ir bijusi galvenā nozīme, lai ES varētu nodrošināt savu klātbūtni konfliktu ietekmētajās teritorijās, jo īpaši Abhāzijā, un iesaistīt citas ieinteresētās personas, piemēram, vietējās un starptautiskās NVO, starptautiskās organizācijas un citus līdzekļu devējus. Darbības atbilst ES stratēģijai Dienvidkaukāzā un papildina ES humāno palīdzību un atbalstu, kas sniegts saskaņā ar Eiropas kaimiņattiecību politikas (EKP) gada rīcības plāniem pēc 2008. gada augusta. Darbības reaģē uz dažādām vietējo iedzīvotāju vajadzībām elastīgi un savstarpēji papildinoši, pievēršoties tādiem jautājumiem kā agrīna atjaunošana, pārvietoto personu sociālekonomiskā reintegrācija, politiskais dialogs un uzticības veidošanas pasākumi. Īpaši lieli panākumi ir bijuši 2010. gadā izveidotajam Uzticības veidošanas agrīnās reaģēšanas mehānismam, kas nodrošināja finansējumu un stimulu, lai īstenotu apmēram 68 neliela mēroga projektus starp kopienām gan Gruzijā, gan Abhāzijā. Tas cieši sadarbojas ar ES KDAP misiju, kuras uzdevums ir analizēt un uzraudzīt stabilizācijas procesu, vienlaikus stiprinot ES vadošo nozīmi, kāda tai ir bijusi, novēršot spriedzi attiecīgajā reģionā. Somālijas pirātisma krīze. Īstenojot visaptverošu ES pieeju pirātisma apkarošanai Somālijas piekrastē, SI kopā ar UNODC ir izstrādājuši programmas ar pirātismu saistītās tiesvedības atbalstam. Kopš 2009. gada maija tiek īstenoti nolīgumi ar Keniju, un 2010. gada sākumā tika noslēgti nolīgumi ar Seišelu salām, tādējādi papildinot KDAP EU-NAVFOR Atalanta jūras operāciju, kas savu panākumu gūšanā paļaujas uz aizdomās turamo pirātu tiesāšanu reģiona valstīs. Tas ne tikai apliecina saikni starp KDAP un SI darbībām, bet arī ir piemērs SI spējai darboties ātri — bija vajadzīga tikai nedēļa no misijas pabeigšanas Maurīcijā 2010. gada septembrī, lai izstrādātu programmu un pieņemtu oficiālu lēmumu[10] par EUR 1,08 miljonu atbalsta piešķiršanu pirātu tiesāšanai minētajā valstī, tieši tajā laikā, kad tika organizēta tikšanās starp Augsto pārstāvi un Komisijas priekšsēdētāja vietnieci K. Eštoni un Maurīcijas ministru prezidentu, ļaujot viņai apstiprināt konkrētās ES līdzekļu saistības mauritāniešu atbalstam, kas palīdzēja sarunās par ES un Maurīcijas nolīguma parakstīšanu par aizdomās turamo pirātu nodošanu. Kuras struktūras ir iesaistītas SI pasākumos reaģēšanai krīzes situācijās? SI pasākumi reaģēšanai krīzes situācijās tiek sagatavoti ciešā sadarbībā ar dažādiem partneriem — pilsonisko sabiedrību un valstu administrācijām, dalībvalstīm, ES iestādēm, trešām valstīm un starptautisko kopienu. Svarīga nozīme ir ES delegācijām, kas nodrošina agrīnu brīdināšanu un izstrādātu projektu koncepciju. Turklāt 2010. gadā lielākā daļa jauno pasākumu, tostarp visi 13 īpašie finansēšanas lēmumi[11] un 6 darbības Politisko konsultāciju un starpniecības mehānisma[12] ietvaros, tika pārdeleģēti[13] ES delegācijām to īstenošanai attiecīgajās vietās. Tas ļauj savlaicīgi apspriest līgumu noslēgšanu ar īstenošanas iestādēm un uzraudzīt šo jutīgo projektu īstenošanu no neliela attāluma. Tādējādi ES delegācijas ir atbildīgas par 78 % saistību un 85 % maksājumu, kas 2010. gadā tika īstenoti saistībā ar SI. Dažām delegācijām, kurām ir īpaši liela darba slodze SI programmu īstenošanā, palīdz specializēts personāls, ko finansē no SI administratīvā atbalsta budžeta pozīcijas. ES delegāciju uz vietas strādājošo SI darbinieku skaits ir palielinājies līdz 22, no kuriem 8 reģionālās krīzes reaģēšanas plānošanas darbinieki atbalsta galveno mītni efektīvu intervences pasākumu identificēšanā un 14 SI projektu vadītāji darbojas delegācijās, kurām ir ievērojams vai sarežģīts SI portfelis. Kā redzams turpmāk diagrammā, ir vērojama liela SI īstenošanas partneru dažādība. [pic] Pārskats par 2007.–2010. gada periodu sniedz precīzāku priekšstatu nekā viena atsevišķa gada aplūkošana. No šiem dažādajiem partneriem nevalstiskie dalībnieki īstenoja 32 % no SI budžeta, bet ANO saime – 37 %. Būtisko ANO nozīmību pamato nestabilā vide, kurā darbojas SI, turklāt ANO iestādes bieži vien ir starp tām nedaudzajām, kuras nodrošina noturīgu klātbūtni valstī, lai varētu ātri reaģēt, izmantojot to stabilos vietējos tīklus. To partneru skaita pastāvīgais pieaugums NVO sektorā, kuriem ir prasmes konfliktu risināšanā un miera veicināšanā un kuri pilnveido savas administratīvās spējas, lai pārvaldītu ES līdzekļus, nozīmē to, ka NVO arvien biežāk tiek aicinātas īstenot SI darbības. Piemēram, 2010. gadā NVO sektors īstenoja gandrīz pusi[14] no budžeta, kas bija atvēlēts gatavībai reaģēt uz krīzēm.[15] DRAUDI LIKUMīBAI UN KāRTīBAI (SI REGULAS 4. PANTA 1. PUNKTS) Programmas, ko izstrādā saistībā ar starpreģionāliem apdraudējumiem, tiek vērstas uz kapacitātes veidošanu, cieši apspriežoties ar atbalsta saņēmējvalstīm. Parasti drošības kapacitāte tiek nostiprināta valsts, reģionālā un — galu galā — starpreģionālā līmenī. Īstenojot īpašu pieeju, tiek apzinātas galvenās valstis reģionā un nostiprināta vietējo tiesībaizsardzības un drošības vienību kapacitāte, izveidojot vai pastiprinot specializētas starpaģentūru vienības. Tad tiek noteiktas reģionālās koordinācijas funkcijas, kad vien iespējams izmantojot esošās struktūras, lai veicinātu reģionālo un starpreģionālo sadarbību. Tiek veicināta informācijas apmaiņa, izmantojot reģionālās informācijas sistēmas. Tiek aptvertas dažādas jomas — nelegālās tirdzniecības un organizētās noziedzības apkarošana kokaīna un heroīna tirdzniecības maršrutos, šaujamieroču un sprāgstvielu nelegāla tirdzniecība, drošības uzlabošana jūras satiksmē un kritiskajos jūras maršrutos un kapacitātes veidošana terorisma ietekmētos reģionos. 2010. gadā iepriekšminētajās jomās darbībām tika piešķirti EUR 21,5 miljoni, kopumā izmaksājot aptuveni EUR 7 miljonus. Turklāt 2010. gadā ar EAI[16] starpniecību darbā tika pieņemti vairāk nekā 100 eksperti no valsts vai daļēji valsts speciālistu organizācijām ES dalībvalstīs, apvienojot spēkus, lai dalītos savās īpašajās zināšanās un pieredzē, sniedzot tehnisku ieguldījumu, lai noteiktu un sīki izplānotu SI darbības, tostarp 2011. gada rīcības programmu, un lai sagatavotos to darbību pilnvērtīgai īstenošanai, par kurām tika nolemts iepriekšējās gada rīcības programmās. RISKA MAZINāšANA SAISTīBā AR ķīMISKāM, BIOLOģISKāM, RADIOLOģISKāM UN KODOLVIELāM ( CBRN — SI REGULAS 4. PANTA 2. PUNKTS) Vēsturiski darbības vairumā jomu ir bijušas vērstas uz bijušo Padomju Savienību. Savukārt 2010. gadā tika īstenoti centieni programmas ģeogrāfiskā aptvēruma paplašināšanai. Minētais aptvērums ir paplašināts līdz Vidusjūras baseinam, Tuvajiem Austrumiem, Dienvidaustrumāzijai, Centrālāzijai, Dienvidkaukāzam un Āfrikai. Kopējais jauniesaistīto valstu skaits papildus bijušajai Padomju Savienībai ir apmēram 40. CBRN programmas mērķis ir uzlabot drošības kultūru, izvēršot labāko praksi un paaugstinot vispārējo drošības un drošuma izpratnes līmeni. Līdz 2010. gadam dažādas jomas tika aptvertas atsevišķi.[17] Sākot no 2010. gada, saskaņā ar Instrumentu izveidotie “izcilības centri” nodrošina vienotu un integrētu platformu darbībām visās šajās jomās. PIRMS UN PēC KRīZES KAPACITāTES VEIDOšANA (SI REGULAS 4. PANTA 3. PUNKTS) Šajā jomā 2010. gadā ir turpinājušās SI gada rīcības programmas “Miera veidošanas partnerība” darbības[18] un turpināta iepriekšējos gados atbalstīto darbību kopumu izstrāde. Programma, kas sākās 2010. gada aprīlī, bija vērsta uz šādām trim jomām: i) nevalstisko dalībnieku vispārējās kapacitātes veidošana reaģēšanā uz krīzes situācijām un dialoga veicināšana starp pilsonisko sabiedrību un ES iestādēm par miera veidošanas jautājumiem; ii) sadarbība ar starptautiskām organizācijām, jo īpaši no ANO saimes, vairākos tematiskos jautājumos (tostarp dabas resursi un konflikti, katastrofu riska mazināšana un atbruņošanās, demobilizācija un reintegrācija) un iii) sadarbība ar attiecīgajām ES dalībvalstu iestādēm policijas un civilo ekspertu apmācībā dalībai stabilizācijas misijās. Gada laikā ir turpinājusies saskaņā ar iepriekšējām gada rīcības programmām finansēto darbību īstenošana tādās tematiskās jomās kā pēckonfliktu un pēckatastrofu vajadzību novērtēšana, pēckonfliktu palīdzības datu, starpniecības un dialoga uzlabošana un drošības sektora reforma sadarbībā ar ANO aģentūrām un Pasaules Banku. Ir veiktas īpašas darbības kopā ar Āfrikas Savienību un Arābu valstu līgu, lai uzlabotu to agrīnās brīdināšanas spēju. Miera veidošanas partnerība ir vērsta uz to, lai uzlabotu dialogu ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām par miera veidošanas jautājumiem. Martā notika konsultatīva sanāksme ar ES un Somālijas pārstāvjiem. Turklāt tika uzsākta Pilsoniskās sabiedrības dialoga tīkla veidošana[19], lai veicinātu dialogu ar nevalstiskajiem dalībniekiem nolūkā tādējādi sniegt ieguldījumu ES politikas veidošanas procesos. Papildus 2010. gadā notika divas politikas līmeņa sanāksmes, proti, “Miera veidošana un nestabilas situācijas” un “Sieviešu līdzdalība miera procesos” kā turpinājums ANO Drošības padomes 1325. rezolūcijas[20] par sievietēm, mieru un drošību 10. gadadienai veltītajiem pasākumiem. Apliecinājums tam, kā 2010. gadā veiktais darbs ir veicinājis politisko dialogu starptautiskās kopienas iekšienē, ir būtiskais progress, kas panākts ES/ANO iniciatīvā attiecībā uz saikni starp dabas resursiem un konfliktiem. Tika sagatavoti informatīvi materiāli par tādiem tematiem kā zeme, ieguves rūpniecība un vides resursu nepietiekamība un konflikti. Tika kopīgi organizēti apmācības kursi Briselē un ANO sistēmas Personāla koledžā Turīnā, iesaistot pārstāvjus no ES, ANO un pilsoniskās sabiedrības organizācijām. Ievērojams progress bija vērojams arī attiecībā uz pasākumiem, kuru mērķis bija nodrošināt, ka praksē sāk darboties EK, ANO un Pasaules Bankas 2008. gada septembra kopīgā Deklarācija par pēckrīžu un pēckatastrofu vajadzību novērtēšanu[21]. Divu atsevišķu darbību ietvaros tika izstrādātas un ieviestas kopīgas metodoloģijas, īstenošanas instrumenti un apmācība. Turklāt 2010. gadā tika organizēti vairāki kopīgi apmācības/informatīvi pasākumi plašam mērķgrupu klāstam, aptverot dažādus jautājumus, sākot no vispārējām sesijām par ievadu PDNA/PCNA jautājumos līdz augstākā līmeņa ekspertu semināriem ES/ANO/Pasaules Bankas personālam un operatoriem. Notika arī ekspertu semināri, lai uzlabotu metodoloģijas un izstrādātu kopīgas rokasgrāmatas/instrumentus, kas jāizmanto nozaru ekspertiem, kuri piedalās PDNA/PCNA misijās. Saistībā ar ES centieniem uzlabot civilo krīžu pārvaldības spējas tika organizēti divi uzaicinājumi iesniegt priekšlikumus[22] par tādu specializētu apmācības programmu nodrošināšanu, kuru mērķis ir uzlabot civilo krīžu pārvaldības misijās strādājošā personāla spējas un prasmes un arī to policijas darbinieku spējas un prasmes, kuri varētu tikt izmantoti krīzes situācijās. Šīs darbības tiks īstenotas, sākot no 2011. gada. SECINāJUMS SI pasākumi, kas īstenoti 2010. gadā un papildina ES reģionālos un tematiskos attīstības instrumentus, humāno palīdzību un KDAP misijas, ir palīdzējuši ES saglabāt mieru, novērst konfliktus un pastiprināt starptautisko drošību atbilstoši Līguma par Eiropas Savienību 21. pantam. Savā ceturtajā pastāvēšanas gadā un ar budžetu, kas ir palielinājies par 59 %, proti, no EUR 139 123 000 (2007. gadā) līdz EUR 213 559 000 (2010. gadā), vispārējā SI programma pašlaik ir sasniegusi brieduma pakāpi, kas ir pietiekami stabila, lai risinātu jaunas problēmas, piemēram, tās, kas 2011. gada sākumā radušās Ziemeļāfrikā un Arābu valstīs Tālajos Austrumos. Šajā saistībā 2010. gada beigās tika uzsākts neatkarīgs Stabilitātes instrumenta novērtējums, “lai pārliecinātos par tādu SI komponentu līdzšinējiem rezultātiem kā reaģēšana krīzes situācijās un gatavība krīzēm un lai palīdzētu uzlabot SI pieejas attiecībā uz turpmākiem reaģēšanas pasākumiem un stratēģijām krīzes situācijās turpmākajai gatavības plānošanai.” Novērtējumā secināts, ka SI ir “ unikāls instruments ES miera, drošības un attīstības arhitektūrā. 3. pants un 4. panta 3. punkts aizpilda būtisku stratēģisku finansējuma un kapacitātes plaisu un ļauj ES atbalstīt plašu virkni svarīgu krīzes sagatavotības un reaģēšanas iniciatīvu. Minētā instrumenta izstrāde un pārvaldīšana ir radījusi būtisku skaitu ievērojamu sasniegumu, kuri ir svarīgi ieguldījumi mierā un stabilitātē visā pasaulē .” Pilns ziņojums SI komitejai tika iesniegts 2011. gada jūlijā. Līdz ar Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) izveidi 2010. gada beigās un Komisijas Ārpolitikas instrumentu dienesta ( FPI ) izveidi ciešā sadarbība Komisijas ietvaros, jo īpaši to dienestu starpā, kuri pārvalda humāno palīdzību, attīstības sadarbību un ārpolitikas instrumentus, ar EĀDD, ES delegācijām un plašāku ES sabiedrību joprojām būs galvenais elements ES un SI darbību efektivitātē krīžu pārvaldībā nākotnē. [1] Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. novembra Regula (EK) Nr. 1717/2006, ar ko izveido Stabilitātes instrumentu. OV L 327/1, 24.11.2006. [2] Maksimālais ilgums 18 mēneši ar paātrinātām pieņemšanas un īstenošanas procedūrām attiecībā uz programmām, kuru budžets ir mazāks par EUR 20 miljoniem, lēmumiem, kā izklāstīts grozītajā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulā (EK, Euratom ), Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (Finanšu regula), un Komisijas 2002. gada 23. decembra Regulā (EK) Nr. 2342/2002, ar ko paredz Finanšu regulas īstenošanas kārtību (Īstenošanas noteikumi). [3] Programmas, kuru pamatā ir ārkārtas palīdzības pasākumi un kuru mērķis ir nodrošināt apstākļus ES sadarbības politikas īstenošanai. Tām nepiemēro tādus pašus termiņa ierobežojumus kā ārkārtas palīdzības pasākumiem, bet tām ir ilgāki lēmumu pieņemšanas procesi, ieskaitot komiteju procedūru. [4] Pirmspievienošanās palīdzības instruments (PPI), Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instruments (EKPI), Attīstības sadarbības instruments (ASI), Eiropas Attīstības fonds (EAF), Eiropas Demokrātijas un cilvēktiesību instruments (EDCI) u. c. [5] Kopējā drošības un aizsardzības politika [6] LRRD [7] Dēvēta arī par SI “Miera veidošanas partnerību” ( PbP ) [8] Izsakot procentos: 14,7 % Āfrikai; 13,5 % Tuvajiem Austrumiem; 0,4 % Eiropai; 29,6 % Dienvidrietumāzijai; 6,7 % Dienvidāzijai; 13 % Centrālāzijai un Dienvidkaukāzam; 22,1 % Latīņamerikai. [9] MILF [10] Ātra apstiprināšana ir iespējama, pateicoties SI Finansēšanas lēmumam, ar ko tika izveidots Politisko konsultāciju, tehniskās palīdzības un starpniecības mehānisms (EUR 20 miljonu piešķīrums 2010. gadā), no kura varēja mobilizēt summas līdz pat EUR 2 miljonu apmērā vienai darbībai pēc Komisijas bijušā Ārējo attiecību ģenerāldirektorāta ģenerāldirektora apstiprinājuma. [11] Komisijas lēmums par ES finanšu izmantošanu. [12] PKSM pats par sevi ir finansēšanas lēmums, kurā izklāstīti nosacījumi, kurus ievērojot, lēmumus par mazāka mēroga specifiskām darbībām var pieņemt ātrāk. [13] Tiesiskā un finansiālā atbildība par ES līdzekļu izlietojumu, tostarp pilnvaras attiecīgā gadījumā parakstīt vai grozīt līgumus, tiek nodotas no Eiropas Komisijas galvenās mītnes attiecīgajām delegācijām. [14] 48 % [15] SI regulas 4. panta 3. punkts [16] Ekspertu atbalsta instruments, kas piesaista speciālistus no valsts organizācijām vai organizācijām ar valsts kapitāla daļu no visas ES. Kopš 2008. gada eksperti no apmēram 60 organizācijām 17 dalībvalstīs ir veikuši vairāk nekā 100 misiju. [17] Piemēram, divējāda lietojuma preču eksporta kontrole, nelegāla tirdzniecība, bijušo ieroču jomā strādājošo zinātnieku pārvirzīšana, drošības un drošuma kultūra. [18] Minēto 2010. gada rīcības programmu Eiropas Komisija pieņēma 2010. gada 31. martā (http://www.eeas.europa.eu/ifs/docs/2010_annual_action_programme_en.pdf). [19] To vadīja Eiropas Miera veidošanas koordinācijas birojs ( EPLO ). [20] UNSCR1325 [21] PCNA/PDNA [22] Šajā saistībā 2010. gada decembrī tika parakstīts līgums par civilo krīžu pārvaldības apmācību ar aģentūru, kas vada 13 ES dalībvalstu apmācības iestāžu konsorciju.