EIROPAS KOMISIJA Brisel?, 24.7.2017 JOIN(2017) 31 final KOPĪGS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI ELEMENTI ES STRATĒĢIJAI ATTIECĪBĀ UZ AFGANISTĀNU



ELEMENTI ES STRATĒĢIJAI ATTIECĪBĀ UZ AFGANISTĀNU Mērķis Kopš 2001. gada Eiropas Savienība (ES) un tās dalībvalstis kopā ar Afganistānu un starptautisko kopienu ir īstenojušas kopīgas stratēģiskās intereses, lai apkarotu ekstrēmismu un terorismu, vienlaikus strādājot pie miera un attīstības Afganistānā. Tomēr pēdējos gados Afganistāna ir saskārusies ar drošības situācijas pasliktināšanos un nemiernieku un teroristu radītā spiediena palielināšanos. Neraugoties uz dažiem uzlabojumiem, demokrātiskās iestādes un vēlēšanu tiesiskais regulējums joprojām ir vāji. Cilvēktiesību situācija, it sevišķi sieviešu un bērnu gadījumā, ir nestabila. Afganistāna ir panākusi savas ekonomikas un sociālās attīstības progresu, taču to apdraud trauslais ekonomikas satvars, infrastruktūras trūkums un lielais skaits afgāņu, kas atgriežas no kaimiņvalstīm. Turklāt pieaugošās nedrošības un ekonomikas perspektīvu neesības dēļ daudzi afgāņi ir pametuši valsti, kā rezultātā ir palielinājusies neatbilstīgās migrācijas plūsma, it sevišķi Eiropas virzienā. Reaģējot uz Afganistānas pašreizējām problēmām, kā arī saskaņā ar Ārlietu padomes 2016. gada 18. jūlija secinājumiem ES un tās dalībvalstīm būs vajadzīga patiesi vispusīga stratēģija, lai palīdzētu šai valstij attīstīties par pašpietiekamu un ilgtspējīgu valsti. Jaunā stratēģija ir vērsta uz nepieciešamo nosacījumu radīšanu politiskajam procesam, kas spētu bruģēt ceļu konflikta politiskā risinājuma panākšanai, vienlaikus virzot valsts iestāžu un ekonomikas attīstību, lai uzlabotu to noturīgumu un pārvarētu nestabilitāti, kā arī risinot ar migrāciju saistītus jautājumus. 1. Politiskais konteksts Afganistāna ir panākusi ekonomikas un sociālās attīstības progresu, pēdējās pusotras desmitgades laikā gūstot ievērojamus rezultātus saistībā ar piekļuvi veselības pamataprūpei, pamatizglītību un sieviešu iespēju veicināšanu un pārstāvību. Iekšzemes kopprodukts (IKP) uz iedzīvotāju ir pieckāršojies, un paredzamais mūža ilgums ir pagarinājies par gandrīz 15 gadiem. Tomēr ir acīm redzams, ka pastāv risks, ka šis progress var sabrukt. 2015. gadā īstenotās Afganistānas trīskāršās — politikas/drošības/ekonomikas — pārejas rezultātā valsts izjuta papildu spiedienu, kas kavēja pāreju uz mieru un apdraudēja līdz šim panākto attīstību. Drošības situācija Afganistānā kļūst aizvien nepastāvīgāka, un vienlaikus valsts cenšas risināt ekonomikas nestabilitāti un vājo pārvaldību. Šajā saistībā būtiska nozīme ir reģionālajai dinamikai, it sevišķi saistībā ar drošību, bet arī ekonomikas ziņā. Vienlaikus Afganistāna saskaras ar iepriekš nepieredzētu tādu reģistrētu un nereģistrētu Afganistānas valstspiederīgo skaita pieaugumu, kas atgriežas valstī, galvenokārt no Pakistānas un Irānas, un šī situācija rada lielu spiedienu uz sabiedrību. Turklāt drošības situācijas pasliktināšanās, politikas nestabilitātes un ekonomikas krīzes rezultātā ir palielinājusies migrācija uz Eiropu. Lai risinātu šīs problēmas, starptautiskā kopiena 2016. gadā atkārtoti apstiprināja, ka joprojām atbalsta Afganistānu. Ziemeļatlantijas līguma organizācijas (NATO) 2016. gada jūlija samitā Varšavā tika apstiprināts starptautiskais atbalsts mieram un stabilitātei ar finansiālām saistībām drošības nozarei līdz 2020. gadam. Briseles 2016. gada oktobra konferencē par Afganistānu starptautiskā kopiena panāca turpmāku politisko atbalstu un apņēmās nodrošināt finansiālu atbalstu 13,6 miljardu euro apmērā Afganistānas attīstības programmai uz minēto laiku. ES kopējais apsolītais ieguldījums, kas tika apstiprināts Briseles konferencē, ir 5 miljardi euro, kā rezultātā ES ir kļuvusi par Afganistānas lielāko attīstības sadarbības partneri. Reģionālās ieinteresētās personas un starptautiskā kopiena atkārtoti apstiprināja savu atbalstu politiskajam procesam samierināšanas un ilgstoša miera virzienā. Turklāt 2017. gada 18. februārī parakstītais sadarbības nolīgums par partnerību un attīstību starp Eiropas Savienību un Afganistānu apstiprināja ES atbalstu Afganistānas attīstībai tās pārveides desmitgades gaitā (2015.–2024. gads). Nolīgumā ir noteikts ES atbalsta regulējums, un tas ļauj nodibināt oficiālus dialogus vairākās jomās. Ilgtspējīgas attīstības programma 2030. gadam (turpmāk “programma 2030. gadam”) un tās 17 ilgtspējīgas attīstības mērķi nodrošina jaunu ietvarstruktūru jaunattīstības un attīstīto valstu kopīgajiem mērķiem, kas ietekmē gan Afganistānas attīstības ceļu, gan Eiropas atbalstu šim ceļam. Arī jaunais Eiropas Konsenss par attīstību balstās uz programmas 2030. gadam prioritātēm un nodrošina ES un tās dalībvalstīm jaunu kopīgu redzējumu attiecībā uz tādu attīstības politiku, kas der Afganistānai. ES turpinās politiski, finansiāli un drošības jomā atbalstīt Afganistānu. Miers, drošība un attīstība joprojām ir galvenās risināmās un savstarpēji saistītās problēmas un būs jaunās stratēģijas pamatā. 2. Mērķi Ņemot vērā iepriekš aprakstītās problēmas un līdzšinējos sasniegumus, tostarp ES līdzšinējo stratēģiju, ES būtu jākoncentrē uzmanība uz savstarpēji pastiprinošiem mērķiem jomās, kurās tā var nodrošināt vislielāko pievienoto vērtību, proti: 1.miera, stabilitātes un reģionālās drošības veicināšanu;

2.demokrātijas, tiesiskuma un cilvēktiesību stiprināšanu un labas pārvaldības un sieviešu iespēju veicināšanu; 3.ekonomikas un sabiedrības attīstības sekmēšanu; un 4.ar migrāciju saistīto problēmu risināšanu. 2.1. Miera, stabilitātes un reģionālās drošības veicināšana Iekļaujoša politiskā procesa sekmēšana, kas nodrošinātu miera panākšanu; narkotiku nozares, nelikumīgas dabas resursu ieguves un citu nelikumīgu saimniecisko darbību radīto draudu apkarošana; cīņas pret korupciju veicināšana; tādas reģionālās vides veidošana, kas sekmētu Afganistānas vadītu un virzītu miera procesu, veicinot konsensa panākšanu starp galvenajiem reģionālajiem valsts dalībniekiem un palīdzot valdībai un pilsoniskajai sabiedrībai. Afganistānā joprojām nav izdevies panākt mieru. Valstī jau desmitgadēm ilgi norisinās ass konflikts. Ārēju spēku iesaistīšanās kopā ar iekšējiem konfliktiem ir novedusi pie sarežģītas konflikta situācijas, un vienīgais risinājums ir politiska pieeja. Miers ir ekonomikas izaugsmes priekšnoteikums — bez miera nav iespējama ilgtspējīga attīstība. Šajā nolūkā pēdējo gadu laikā ir īstenotas vairākas reģionālas un starptautiskas miera iniciatīvas. Starp tām ir „Kabulas miera un drošības sadarbības process”, ko Afganistānas valdība uzsāka 2017. gada jūnijā. Šis process apvieno vairākas reģionālās un starptautiskās ieinteresētās personas un var nodrošināt jaunu stimulu centieniem, lai rastu situācijas risinājumu mierīgā ceļā. Lai miera process būtu sekmīgs, tam jābūt iekļaujošam, Afganistānas vadītam un Afganistānas virzītam. Tam būtu jāpārstāv visi iedzīvotāji un to likumīgās intereses, saglabājot valsts vienotību, suverenitāti, teritoriālo integritāti un līdztiesību ikvienam saskaņā ar Konstitūciju. Šāda procesa rezultātā ir jāizskauž vardarbība un jāpārrauj visas saites ar starptautisko terorismu, nodrošinot atbilstību Konstitūcijai, tostarp tās cilvēktiesību noteikumiem, it sevišķi sieviešu un bērnu tiesībām. Liels un ļoti būtisks apdraudējums valsts ilgtermiņa stabilitātei un ilgtspējai joprojām ir korupcija un nelikumīgas saimnieciskās darbības, galvenokārt narkotikas un nelikumīga dabas resursu ieguve, kas arī nodrošina ievērojamus līdzekļus pret valdību noskaņotiem spēkiem un noziedzīgiem tīkliem. ES un tās dalībvalstis ir gatavas sniegt spēcīgu atbalstu mieram Afganistānā. Šajā nolūkā tās turpinās iesaistīties ciešās partnerattiecībās ar attiecīgajām starptautiskajām ieinteresētajām personām, it sevišķi ANO un NATO. Tādēļ iniciatīvām, ko ES īsteno šajā jomā, būtu: ·jāatbalsta Afganistānas vadīts un Afganistānas virzīts miera un samierināšanas process, kas noved pie politiska risinājuma, izvairoties no vardarbības, nepieļaujot nekādas saiknes ar terorismu un ievērojot cilvēktiesības, it sevišķi konfliktā cietušo, it īpaši sieviešu un bērnu, tiesības; ·jāveicina starptautisks un reģionāls konsenss attiecībā uz šādu Afganistānas vadītu un Afganistānas virzītu miera procesu; ·jānodrošina ES augsta līmeņa līdzdalība ar Afganistānu saistītās reģionālās/starptautiskās miera iniciatīvās, tostarp Kabulas miera un drošības sadarbības procesā; ·jāveido Afganistānas valdības spējas vērsties pie visām patiesās miera un samierināšanas sarunās iesaistītajām pusēm, tostarp jāatbalsta Augstākā miera padome un Afganistānas un Hezb-e-Islami miera nolīguma īstenošana; ·jāuzlabo reģionālā (ekonomiskā) sadarbība starp Afganistānu un tās kaimiņvalstīm; ·jāstiprina Afganistānas un reģionālie centieni samazināt organizēto noziedzību un jāatbalsta Afganistānas valsts narkotiku apkarošanas rīcības plāna īstenošana; ·saskaņā ar starptautiskajiem standartiem, it sevišķi tiem, ko izstrādājusi Finanšu darbību darba grupa (FATF) nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas jautājumos, jāstiprina Afganistānas centieni apkarot nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un teroristu finansēšanu; ·jāatbalsta centieni būtiski samazināt nelikumīgas dabas resursu ieguves darbības; ·jāatbalsta drošības nozares reformas ar civiliedzīvotājiem saistītie aspekti saskaņā ar valdības ceļvedi, ietverot policijas darbinieku profesionālo apmācību un pastiprinātus korupcijas apkarošanas centienus, tostarp cīņu pret korupciju šajā jomā.

2.2. Demokrātijas, tiesiskuma un cilvēktiesību stiprināšana un labas pārvaldības un sieviešu iespēju veicināšana Demokrātiskās pārraudzības stiprināšana valsts, provinču un apgabalu līmenī; atbalsts ticamu, iekļaujošu un pārredzamu vēlēšanu organizēšanai; spēju veidošanas uzlabošana galvenajās iestādēs un pārvaldības sistēmās; tiesiskuma un tiesu varas stiprināšana; cilvēktiesību, it sevišķi sieviešu un bērnu tiesību, tostarp miera procesa kontekstā, aizsardzība un sekmēšana. Neraugoties uz vairākiem pozitīviem pasākumiem un iestāžu apņēmību turpināt sekmēt cilvēktiesības, situācija šo tiesību jomā joprojām ir nestabila, it sevišķi sievietēm, bērniem un cilvēktiesību aizstāvjiem. Turklāt grūtības joprojām rada demokrātijas principi un demokrātiskā pārraudzība. Demokrātiskās iestādes nereti ir vājas un saskaras ar korupciju un nepārredzamu lēmumu pieņemšanas procesu. Šādu nepilnību novēršanā būtiska nozīme ir demokrātijas principu īstenošanai, tiesiskuma stiprināšanai un cilvēktiesību aizsardzības veicināšanai. Afganistānai ir jānostiprina savas demokrātiskās iestādes un demokrātiskā pārraudzība, kā arī jāuzlabo savu sabiedrisko pakalpojumu kvalitāte. Valdības iestādes būtu jāpapildina ar daudzveidīgiem un neatkarīgiem plašsaziņas līdzekļiem un plurālistisku un aktīvu pilsonisko sabiedrību, kas varētu prasīt pārskatatbildību no valdības iestādēm. Izšķiroša nozīme ir sieviešu plašākai līdzdalībai un pārstāvībai visu veidu valsts amatos. Būtu jāturpina darbs pie tiesiskuma ievērošanas, tostarp labi strādājošas oficiālās tiesu sistēmas, mazākas korupcijas un lielākas pārskatatbildības. Lai nostiprinātu demokrātisku praksi un vērtības, ir nepieciešamas ticamas, iekļaujošas un pārredzamas vēlēšanas, kuru rezultātus prinicpā atzīst visi afgāņi. Vēlēšanu reforma, kas ietvertu krāpšanas mazināšanas mehānismu piemērošanu, atjaunos uzticību demokrātijas procesiem vispār. Tāpat atbalsts būtu nepieciešams tādām jomām kā pulcēšanās brīvības tiesību uzturēšana, vārda brīvības stiprināšana un plašsaziņas līdzekļu brīvības veicināšana. Turklāt miera procesu kontekstā ir svarīgi pielikt punktu nesodāmībai par smagiem kara noziegumiem un cilvēktiesību pārkāpumiem. Šādi pasākumi palīdzēs nodrošināt Afganistānas demokrātisko iestāžu nostiprināšanu un tās tautai sniegto pakalpojumu paplašināšanu un uzlabošanu. ES rīcība Afganistānā sevišķi tiek vērsta uz tiesiskuma un cilvēktiesību attīstību, demokrātijas stiprināšanu un labas pārvaldības veicināšanu. ES cieši seko aktuālajai attīstībai šajās jomās un sniedz atbalstu un palīdzību. Vispusīgas diskusijas par šīm jomām norisinās ikgadējo vietējo cilvēktiesību dialogu ietvaros, kas saskaņā ar sadarbības nolīgumu par partnerību un attīstību (CAPD) tiks pilnveidoti strukturētā dialogā. Šīs prioritārās jomas ir integrētas ES attīstības palīdzībā. Iniciatīvām, ko ES īsteno šajā jomā, būtu: ·jāatbalsta valsts rīcības plāna attiecībā uz ANO Drošības padomes (ANO DP) Rezolūciju 1325 par sievietēm, mieru un drošību, Sieviešu ekonomikas iespēju veicināšanas programmas un Pilsoņu hartas īstenošana visā valstī; ·jāatbalsta likuma par vardarbības izskaušanu pret sievietēm integrēšana krimināltiesībās un īpašas tiesas nodaļas izveide, kura nodarbotos ar jautājumiem par vardarbību pret sievietēm, un jāveicina pasākumi, kuru mērķis ir cīņa pret seksuālu uzmākšanos; ·jāatbalsta bērnu aizsardzības uzlabošana, tostarp izstrādājot un pieņemot vispusīgu likumu par bērniem un valsts rīcības plānu par bērnu aizsardzību; ·jāatbalsta cīņa pret korupciju kopumā un valsts korupcijas apkarošanas stratēģija; ·jāstiprina sadarbība tādas krāpšanas apkarošanā, kas skar līdzekļus, ko ES ir izmaksājusi Afganistānai; ·jāveicina sabiedrības informētība par vēlēšanu nozīmi un citas civiliedzīvotāju izglītojošās iniciatīvas vēlēšanu jautājumos; ·jāpalielina balsotāju, it sevišķi sieviešu un neaizsargāto grupu, līdzdalība; ·jāatbalsta galvenās vēlēšanu struktūras (Neatkarīgā vēlēšanu komiteja, Vēlēšanu sūdzību komisija) un jāizstrādā normatīvie akti par vēlēšanām; jānodrošina krāpšanas mazināšana un jāstiprina vēlēšanu procesa integritāte, kā arī vietējo un starptautisko novērotāju neatkarīga pārraudzība attiecībā uz vēlēšanām; jāstiprina vēlēšanu strīdu risināšanas sistēma; ·jāsniedz pastāvīgs atbalsts efektīvai tiesu un sabiedriskās kārtības sistēmai; tas ietver atbalsta sniegšanu tiesu sistēmas nozares reformām uz tiesiskuma pamata un valsts virzīta pārejas tiesiskuma procesa izstrādi, tostarp vēršoties pret nesodāmību un sevišķi pievēršoties cietušo tiesībām; ·jāsniedz pastāvīgs atbalsts efektīvākiem, reaģētspējīgākiem un pārredzamākiem civilās policijas spēkiem, tostarp atbalstot iestāžu reformas un spēju veidošanu un pamatojoties uz 2016. gadā pabeigtās ES policijas misijas pieredzi; ·ES un Afganistānas vietējais cilvēktiesību dialogs jāpilnveido strukturētā dialogā saskaņā ar sadarbības nolīgumu par partnerību un attīstību; ·jāatbalsta Afganistānas Neatkarīgā cilvēktiesību komisija;

·jāpalīdz izstrādāt attiecīgos tiesību aktus par cilvēktiesībām; ·jāvairo Afganistānas iestāžu informētība par pulcēšanās brīvības un vārda brīvības nozīmi; ·jāturpina atbalstīt nāvessoda moratoriju un attiecīgo starptautisko konvenciju ratificēšanu; ·jāturpina atbalstīt cīņu pret spīdzināšanu un sliktu izturēšanos, kā arī jāsniedz spēcīgs atbalsts Konvencijas pret spīdzināšanu fakultatīvā protokola ratificēšanai; ·jāuzlabo dialogs un sadarbība ar Starptautisko Krimināltiesu un jāsekmē tās efektīva darbība saskaņā ar ES un Afganistānas kopīgo apņemšanos sadarbības nolīgumā par partnerību un attīstību (8. pants); ·jāturpina atbalstīt Afganistānas pilsoniskās sabiedrības spēju veidošanu; ·jāstiprina cīņa pret korupciju un krāpšanu, tostarp atbalstot korupcijas un krāpšanas apkarošanas iestādes. 2.3. Ekonomikas un sabiedrības attīstības sekmēšana Tas ietver pārredzama ekonomikas regulējuma izstrādi, lai sekmētu ieguldījumus, palielinātu ieņēmumus un piešķirtu finansējumu, kā arī stiprinātu noturīgumu, uzlabotu piekļuvi veselības aprūpei, izglītībai un ilgtspējīgiem energopakalpojumiem par pieejamu cenu, tostarp neaizsargātākajām iedzīvotāju grupām, un uzlabotu reģionālos savienojumus. Afganistānā joprojām ir vieni no zemākajiem sabiedrības attīstības rādītājiem pasaulē, proti, 36 % afgāņu dzīvo nabadzībā. Gandrīz divas trešdaļas afgāņu ir analfabēti, un aptuveni 40 % afgāņu nav darba. Rādītāji ir šādi, neraugoties uz ekonomikas reformām, kuru rezultātā ir palielinājušies valdības ieņēmumi, un uzlaboto ekonomikas regulējumu, Afganistānai 2016. gadā pievienojoties Pasaules Tirdzniecības organizācijai. Nabadzības risku ir palielinājis lielais skaits iedzīvotāju, kas atgriežas no kaimiņvalstīm, iedzīvotāju pārvietošana konflikta rezultātā un klimata pārmaiņu un dabas katastrofu ietekme. Lai risinātu minētos jautājumus, Afganistānas valdība Briseles konferencē par Afganistānu pauda apņēmību īstenot vispusīgu reformu programmu. Partnerības centrā ir Afganistānas valsts miera un attīstības programma (ANPDF), kas papildina programmu “Pašpaļāvība, izmantojot savstarpējās atbildības satvaru” (SMAF). Jaunās valsts prioritāšu programmas (NPP) pārvērš ANPDF uzstādījumus nozaru mērķos un politikas virzienos, koncentrējot uzmanību uz tādiem kritiski svarīgiem jautājumiem kā pakalpojumu sniegšana ar Pilsoņu hartas starpniecību, sieviešu ekonomikas iespēju veicināšana, lauksaimniecība, pilsētattīstība un valsts infrastruktūra. Afganistānas ekonomikas attīstības priekšnoteikums ir privātā sektora stiprināšana. Ir svarīgi nodrošināt veicinošu tiesisko regulējumu, lai sekmētu spēcīgāku privātā sektora izaugsmi un vairotu ieguldītāju uzticību. Ekonomikas attīstībā centrāla nozīme ir lauksaimniecības nozarei. Lai panāktu tādu izaugsmes līmeni, kāds ir vajadzīgs nolūkā radīt pietiekami daudz darbvietu un palielināt iekšzemes ieņēmumus, būs jāpalielina noturīgums, tostarp pret klimata pārmaiņu ietekmi uz lauku ekonomiku. Progress šajās jomās samazinātu nabadzību, uzlabotu iztikas līdzekļus, stiprinātu pamatpakalpojumu, it sevišķi veselības aprūpes un izglītības, nodrošināšanu un paātrinātu sociālo un sabiedrības attīstību, kuras rādītāji joprojām ir stipri zemāki par reģionālajiem rādītājiem. Visos ilgtspējīgas attīstības veicināšanas centienos centrāla nozīme ir jāpiešķir dzimumu nevienlīdzības jautājuma risināšanai un sieviešu tiesību stiprināšanai. Papildus lauku ekonomikai Afganistānai arī piemīt liels potenciāls attīstīt ieguves rūpniecību. Šiem dabas resursiem arī būtu jāpalīdz izveidot iekļaujošu ekonomiku un taisnīgā veidā jāatbalsta valsts attīstība. Tādēļ ir svarīgi uzlabot dabas resursu ieguves pārvaldību un nodrošināt ieguves rūpniecības vadības pārredzamību, lai panāktu, ka iedzīvotāji gūst pilnvērtīgu labumu no šiem resursiem. Svarīga nozīme Afganistānas ekonomikas sekmēšanā un stabilitātes veicināšanā varētu būt arī labākai reģionālajai un starptautiskajai ekonomikas un tirdzniecības sadarbībai. Tādēļ ļoti nozīmīgas ir tādas iniciatīvas, kas uzlabo reģionālo savienojamību un ļauj paplašināt tirdzniecību reģionā, sekmējot tranzīta, transporta un enerģētikas koridorus. ES būtu jāatbalsta: ·Afganistānas valsts miera un attīstības programmas īstenošana, kurā noteiktas valdības stratēģiskās politikas prioritātes un citi saistītie Briseles konferences par Afganistānu uzdevumu, tostarp miera veidošanas, rezultāti; ·sabiedrisko pamatpakalpojumu, it sevišķi izglītības un veselības aprūpes, tostarp neaizsargātākajām iedzīvotāju grupām, stiprināšana; ·lauku ekonomikas un lauksaimniecības, tostarp vērtību ķēžu, kā galveno darbvietu radīšanas avotu nozīmes stiprināšana; ·pārtikas un uztura nodrošinājuma politikas virzienu īstenošana, lai stiprinātu lauku kopienas noturīgumu un novērstu pārtikas krīzes;

·saiknes starp humānajām darbībām un attīstības centieniem stiprināšana; ·ilgtspējīgas un pret klimata pārmaiņām noturīgas prakses sekmēšana un ilgtspējīgas zemes izmantošanas un ūdens resursu apsaimniekošanas veicināšana; ·Afganistānas centieni izmantot dabas resursu ilgtspējīgas apsaimniekošanas potenciālu; ·reģionālās savienojamības paplašināšana, it sevišķi saistībā ar Reģionālo ekonomikas sadarbības konferenci par Afganistānu un procesa „Āzijas sirds” uzticības veicināšanas pasākumiem, lai turpinātu uzlabot tranzīta, transporta un enerģētikas koridorus un ļautu paplašināt tirdzniecību reģionā; ·palīdzības efektivitātes palielināšana un fiskālās ilgtspējas atjaunošana, panākot progresu valsts finanšu pārvaldības jomā un labāku iekšzemes ieņēmumu mobilizāciju saskaņā ar valdības politikas virzieniem; vienlaikus turpinot izskatīt iespējas sniegt budžeta palīdzību atbilstīgi uz rezultātiem vērstām valsts prioritāšu programmām; savstarpējās pārskatatbildības nodrošināšana, tostarp uzraugot programmas pašpietiekamībai ar savstarpējo pārskatatbildību īstenošanu un tās rādītājus; ·starptautisko finanšu iestāžu, piemēram, Pasaules Bankas, Āzijas Attīstības bankas, kā arī Eiropas Investīciju bankas un dalībvalstu attīstības finansējuma iestāžu, klātbūtnes un līdzdalības stiprināšana, lai veicinātu infrastruktūras attīstību, MVU un it sevišķi ieguves rūpniecības reformu, tostarp piesaistot ārvalstu ieguldījumus. 2.4. Ar migrāciju saistīto problēmu risināšana Globālas reakcijas paredzēšana saskaņā ar solidaritāti un kopīgiem pienākumiem, turpinot un stiprinot sadarbību attiecīgo starptautisko programmu ietvaros un reģionālajās struktūrās; ES un Afganistānas dokumenta „Kopējā turpmākā virzība migrācijas jautājumos” īstenošana; atbalsts dzīvotspējīgam risinājumam jautājuma par piespiedu kārtā pārvietoto Afganistānas valstspiederīgo reģionālajai dimensijai, nodrošinot pakāpenisku, sakārtotu, drošu un cieņpilnu atgriešanos no kaimiņvalstīm un ilgtspējīgu reintegrācijas procesu Afganistānā. Drošības situācijas pasliktināšanās, politiskā nestabilitāte un ekonomikas krīze ir iedragājušas uzticību Afganistānai. Rezultātā lielāks skaits cilvēku pameta valsti, kas cilvēku kontrabandas tīklu aktivitātes pieauguma dēļ nekavējoties ietekmēja Eiropu. Afgāņi 2015. un 2016. gadā bija otrā lielākā neatbilstīgo migrantu grupa ES. Paralēli reģionālā līmenī pārvietoto afgāņu situācija kaimiņvalstīs nonāca uzmanības centrā 2016. gadā, kad iepriekš nepieredzētā mērā pieauga to afgāņu skaits, kas atgriezās Afganistānā, galvenokārt no Pakistānas un Irānas. Rezultātā Afganistāna saskārās ar lielu spiedienu, cenšoties uzņemt atgriezušās personas un nodrošināt to ilgtspējīgu reintegrāciju. Šīs situācijas dēļ ir arī atjaunojušās diskusijas par to, ka ir jārod labākā pieeja šā ieilgušā jautājuma risināšanai starptautiskā līmenī. Turklāt liels skaits afgāņu pašlaik ir pārvietoti iekšzemē, lielākoties konflikta situācijas dēļ, bet arī saistībā ar dabas katastrofām un klimata pārmaiņām. ES uz šiem notikumiem reaģēja ar vispusīgu pieeju jautājumam par migrāciju, koncentrējot uzmanību gan uz īstermiņa vajadzībām, gan ilgtermiņa perspektīvu. ES ir apņēmusies turpināt sniegt atbalstu Afganistānai, lai panāktu pareizi pārvaldītu migrācijas politiku, cita starpā ar pilnveidotu atbalstu ekonomikas attīstībai risinot neatbilstīgas migrācijas un piespiedu pārvietošanas pamatcēloņus un nodrošinot atgriezušos Afganistānas valstspiederīgo ilgtspējīgu reintegrāciju. Tas ietver reģiona robežās pārvietoto Afganistānas valstspiederīgo, kā arī to Afganistānas valstspiederīgo, kuri atgriežas no Eiropas un kaimiņvalstīm, galvenokārt no Pakistānas un Irānas, aizsardzību un ilgtspējīgu reintegrāciju. Lai pastiprinātu politisko sadarbību vairākos savstarpēji aktuālos jautājumos, 2016. gada oktobrī ES un Afganistāna vienojās par dokumentu „Kopējā turpmākā virzība migrācijas jautājumos”. Šis dokuments ietver neatbilstīgo migrantu atgriešanos, atpakaļuzņemšanu un reintegrāciju, informācijas sniegšanu un informētības vairošanu, kā arī cīņu pret migrantu kontrabandu un cilvēku tirdzniecību. To papildina divpusēji saprašanās memorandi, ko paralēli noslēdza vairākas ES dalībvalstis. Dokumenta „Kopējā turpmākā virzība” īstenošanu pašlaik uzrauga ES un Afganistānas kopējā darba grupa. Afganistāna 2016. gada decembrī pieņēma politikas satvaru personām, kas atgriežas, un iekšzemē pārvietotām personām, nosakot galvenos pasākumus, kas ir jāīsteno, lai ilgtspējīgi integrētu personas, kuras atgriežas, un iekšzemē pārvietotās personas. Balstoties uz esošajām darbībām un pasākumiem, ES iniciatīvām migrācijas jomā būtu jāietver turpmāk uzskaitītais. Divpusējā līmenī: ·ES un Afganistānas dokumenta „Kopējā turpmākā virzība migrācijas jautājumos” un starp ES dalībvalstīm un Afganistānu noslēgto divpusējo saprašanās memorandu pilnīga īstenošana; ·balstoties uz dokumenta „Kopīga turpmākā rīcība” īstenošanas rezultātiem, kā arī saskaņā ar sadarbības nolīguma par partnerību un attīstību noteikumiem ES un Afganistāna izskatīs iespēju organizēt sarunas par atpakaļuzņemšanas nolīgumu; ·atbalsts neatbilstīgas migrācijas un piespiedu pārvietošanas pamatcēloņu risināšanai, lai radītu vidi, kas Afganistānas tautai piedāvā alternatīvu neatbilstīgajai migrācijai; ·atbalsts un iespējas radīšana personu, kas atgriežas no ES un trešām valstīm (piemēram, Pakistānas un Irānas), ilgtspējīgai reintegrācijai, piemērojot uz kopienu balstītu pieeju, ņemot vērā sociālo kohēziju un iespējamās domstarpības uzņēmējās kopienās, nodrošinot arodmācības un pasākumus darbvietu radīšanai un piekļuvei tirgum, tostarp lauksaimniecībā, amatniecībā un rokdarbu ražošanā, un atbalstot jaunuzņēmumus un ārvalstīs iegūtu prasmju un kvalifikāciju izmantošanu, lai integrētu afgāņus, kas atgriežas, šajā trauslajā ekonomikā ar augstu bezdarba līmeni; ·atbalsts cīņai pret cilvēku tirdzniecību un migrantu kontrabandu, tostarp nostiprinātai robežkontrolei.