C 312/5

Grozītā vienotā dokumenta publikācija, ko pēc maznozīmīga grozījuma apstiprināšanas veic saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta otro daļu

(2022/C 312/05)

Eiropas Komisija ir apstiprinājusi šo maznozīmīgo grozījumu saskaņā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 664/2014 (1) 6. panta 2. punkta trešo daļu.

Ar šā maznozīmīgā grozījuma apstiprināšanas pieteikumu var iepazīties Komisijas datubāzē eAmbrosia.

VIENOTAIS DOKUMENTS

“RIGOTTE DE CONDRIEU”

ES Nr.: PDO-FR-0782-AM02 — 11.5.2022

ACVN (X) AĢIN ( )

1. Nosaukums vai nosaukumi

“Rigotte de Condrieu”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.3. grupa. Siers

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

“Rigotte de Condrieu” ir neliela izmēra siers, ko ražo no nenokrejota svaiga kazas pilnpiena. To iegūst, pienu sarecinot ar pienskābes baktēriju kultūru palīdzību. Tas ir nepresēts mīkstas masas siers.

Beidzoties minimālās nogatavināšanas laikam (8 dienas, sākot ar dienu, kad tas izņemts no veidnes), tam ir neliela ritulīša forma, tā diametrs ir no 4,2 līdz 5 cm, augstums no 1,9 līdz 2,4 cm. Tā svars ilgākā nogatavināšanas posmā nedrīkst būt mazāks par 30 gramiem.

Ritulīša virsmas mikrofloru veido pelējums ziloņkaula, baltā vai zilā krāsā. Tas ir siers, kura masa ir baltā līdz ziloņkaula krāsā, stingra un gluda. Pēc pilnīgas izžāvēšanas šā siera 100 gramos ir vismaz 40 grami tauku un ne mazāk par 40 gramiem sausnas.

Degustējot jūtams, ka ir izveidojies riekstu, pamežam raksturīgo smaržu un sūkalu aromāts; tā garša ir vidēji sāļa.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Kazu pamatbarība gada laikā galvenokārt ir ģeogrāfiskajā apgabalā iegūta rupjā lopbarība.

Rupjo lopbarību veido svaiga zāle, sauss siens no pastāvīgajām vai pagaidu ganībām un, vispārīgāk, augi, kurus tās apēd ganoties, kaltēta lucerna ar proteīna saturu līdz 20 % (neieskaitot), no citu sugu kultūraugiem iegūta nefermentēta lopbarība, kura nepasliktina piena garšu: šādi kultūraugi ir nenogatavojusies labība, proteīnaugi, eļļas augi, bumbuļi, pākšaugi, kas izēdināmi ar lopbarību.

Papildus kazu barībā atļauts izmantot plēves ietinumos uzglabātu zāli ar noteikumu, ka tajā ir vismaz 55 % sausnas un tas ir viena pļāvuma siens no katrām lauku saimniecības ganībām.

Kazas ganās vai tiek apgādātas ar zaļo lopbarību no ģeogrāfiskā apgabala, kad to ļauj laika apstākļi, turklāt gadā šāda barība tām jāizēdina vismaz 120 dienas.

Izēdinātās papildbarības ikgadējais daudzums katrai kazai nedrīkst pārsniegt 350 kg barības izejvielas. Ir noteikts atļautās papildbarības saraksts. Dzīvnieku ēdināšanai atļauts izmantot tikai augu izcelsmes barības līdzekļus, blakusproduktus un papildbarību, kas iegūta no ģenētiski nemodificētiem produktiem.

Priekšroka dodama lopbarībai un papildbarībai, kas ražota ģeogrāfiskajā apgabalā.

Lopbarība un papildbarība, kas ražota ārpus ģeogrāfiskā apgabala, kopā nedrīkst pārsniegt 20 % no dzīvnieku patērētās barības sausnas.

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Piena ieguve, pārstrādāšana sierā un siera nogatavināšana jāveic minētajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

—

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Neskaitot pārtikas produktu marķēšanas un noformēšanas noteikumos paredzētās obligātās norādes, uz visiem sieriem ar cilmes vietas nosaukumu “Rigotte de Condrieu” vai vismaz uz katras patērētājiem tirgū laistās vienības ir jābūt marķējumam ar cilmes vietas nosaukumu, kas uzrakstīts ar rakstzīmēm, kuru lielums ir vismaz divas trešdaļas no marķējumā izmantoto lielāko rakstzīmju lieluma, un Eiropas Savienības ACVN simbolam tajā pašā redzeslaukā.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

“Rigotte de Condrieu” tiek ražots Pilā masīvā [massif du Pilat], kas atrodas dienvidrietumos no Lionas pilsētas. Šis masīvs daļēji klāj divus departamentus — Ronas [Rhône] un Luāras [Loire] departamentu. Tas iekļaujas Ronas-Alpu [Rhône-Alpes] reģionā. Piena ražošana, tā pārstrāde sierā un siera nogatavināšana jāveic šādu pašvaldību teritorijā: Ronas [Rhône] departamenta pašvaldības:

pašvaldību teritorijas, kas ražošanas apgabalā ietilpst pilnībā: Ampuis, Condrieu, Echalas, Les Haies, Loire-sur-Rhône, Longes, Sainte-Colombe, Saint-Cyr-sur-Rhône, Saint-Romain-en-Gal, Trèves, Tupin-et-Semons;

daļēji iekļautās pašvaldības, izslēdzot urbanizēto teritoriju: Givors, Saint-Romain-en-Gier;

Luāras [Loire] departamenta pašvaldības:

pašvaldību teritorijas, kas ražošanas apgabalā ietilpst pilnībā: Le Bessat, Bessey, Bourg-Argental, Burdignes, La Chapelle-Villars, Châteauneuf, Chavanay, Chuyer, Colombier, Doizieux, Farnay, Graix, Lupe, Maclas, Malleval, Pavezin, Pelussin, Planfoy, Roisey, Saint-Appolinard, Sainte-Croix-en-Jarez, Saint-Julien-Molin-Molette, Saint-Michel-Sur-Rhône, Saint-Paul-en-Jarez, Saint-Pierre-de-Boeuf, Saint-Sauveur-en-Rue, Tarentaise, La Terrasse-sur-Dorlay, Thélis-la-Combe, La Valla-en-Gier, Veranne, Verin, La Versanne;

daļēji iekļautās pašvaldības, izslēdzot urbanizēto teritoriju: Saint-Chamond, Saint-Étienne.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Pilā masīva [massif du Pilat] dabas īpašības apvienojumā ar vietējās lopbarības lielo īpatsvaru dzīvnieku barībā un tradicionālajām pārstrādes metodēm nodrošina neatkārtojamību un raksturīgos aromātus šiem neliela izmēra sieriem “Rigotte de Condrieu”, kuru labā slava turpina pastāvēt jau ilgāk nekā simt gadu.

“Rigotte de Condrieu” ražošanas ģeogrāfisko apgabalu raksturo izšķirīgi dabas faktori un cilvēkfaktori. Masīvs teritoriju pakļauj dažādām klimatiskajām ietekmēm, rada tādu ģeomorfoloģiju, kuru iezīmē nogāze, skābas un seklas brūnaugsnes un ļoti liela bioloģiskā daudzveidība.

Tas rada lauksaimniecības produktu dažādību, kur kazu audzēšanai tradicionāli ir liela nozīme un tā ir saglabājusi vērā ņemamu aktivitāti.

Pilā masīvs [massif du Pilat] ir vidēji augstu kalnu masīvs, kuru ziemeļrietumos un austrumos norobežo ielejas (Žjē [Gier], Ondēnas [Ondaine] un Ronas [Rhône] ieleja) un dienvidos — Etēzas [Eteize] pakalns. Tas ir pārējam Centrālajam masīvam ļoti netipisks, ģeoloģiski daudzveidīgs masīvs ar skābām un vieglām augsnēm, īsteni kalnainu ainavu un ļoti izteiktām nogāzēm. Šo masīvu raksturo seni vulkāniski (eruptīvi) un metamorfie ieži. Tur ir sastopami reti ģeoloģiski veidojumi no raksturīgām sacementējušos klinšu grēdām — širā [chirats]. Šo augšņu ķīmiskais sastāvs ir diezgan viendabīgs — tajās ir daudz silīcija un maz dzelzs. Šādi apstākļi veicina skābu augšņu veidošanos.

Pilā masīvs [massif du Pilat] ir klimatisko ietekmju krustpunkts, kur saplūst Atlantijas okeāna, Vidusjūras un kontinentālās ietekmes. Temperatūru un nokrišņu daudzumu ļoti ietekmē šīs teritorijas stāvais reljefs. Nokrišņu daudzums ir mērens — 580 līdz 1000 mm, un tas gadā sadalās nevienmērīgi. Vasarai raksturīgs sausums. Pilā klimatu raksturo arī bieži un stipri vēji.

Teritorijas dabīgā augu sega attīstās piekaļņu un kalnu līmenī. Neraugoties uz to, ka kalnu augstums virs jūras līmeņa nav liels, un uz masīva kontinentālo uz dienvidiem vērsto izvietojumu, Pilā masīvā ir attīstījusies un nostiprinājusies izteikta, kalnu apvidum raksturīga augu valsts.

Teritorijas ainavas veidojas ap virsotni. Ciemati koncentrēti un izveidoti augstienēs (reljefa izvirzījumi) starp kalnu virsājiem klātām augstieņu “galotnēm”, skujkoku mežiem un gravām.

Pusi teritorijas klāj meži, un aptuveni 80 % lauksaimniecībā izmantojamās zemes platības, kas ir tikai 36 % teritorijas, aizņem lopbarības audzēšanai atvēlētas platības, no kurām divas trešdaļas ir dabiskās ganības.

Milzīgā augu valsts daudzveidība, kas novērojama Pilā masīvā (40 līdz 60 sugu katra veida ganībās) ļauj konstatēt vērā ņemamu skaitu pļavu dzīvotņu, kas atbilstīgi Dabisko dzīvotņu direktīvai atzītas par Kopienai nozīmīgām.

Floru galvenokārt veido augi, kuriem labāk patīk augt skābā vai viegli skābā augsnē. Visplašāk pazīstamās sugas ir tādas stiebrzāles, kā, piemēram, augstā dižauza, pākšaugi, piemēram, vanagnadziņi, vai citas sugas, piemēram, pļavas vilkmēles (Sucissa pratensis) vai tīruma pēterene.

Pilā masīvs ir veidojums, kurā jauktās — augkopības un lopkopības — lauku saimniecībās kazu audzēšana ir tradicionāla; kazu audzēšanas rūpals, kas iesākumā bija sieviešu ziņā, ļāva dažādot saimniecisko darbību.

Jau kopš XVIII gs. kazu audzēšana attīstījās galvenokārt Pilā masīva sausākajos apgabalos, kuri mazāk piemēroti liellopu audzēšanai. Tradicionāli ģeogrāfiskā apgabala lauku saimniecības ražoja gan govs, gan kazas piena sieru. Govs piena siers bija galvenokārt domāts pašu patēriņam, lai vērtīgāko kazas sieru varētu pārdot.

Struktūrās, kuru ražīgums ir ierobežots, kazas bija izmaksu/ieguvumu efektivitātes papildinājums, jo tika izmantotas tās platības, kuras nebija pietiekami piemērotas liellopiem. Tādā veidā kazu audzēšana ļāva ražot vairāk piena vienā platības vienībā.

Patēriņa vietu — Lionas [Lyon] un Sentetjēnas [Saint-Étienne] — tuvums ir tas, ar ko var izskaidrot šā siera mazo izmēru, kas bija piemērots ātrai kaltēšanai un nogatavināšanai. Maza izmēra sietu (aptuveni 7 cm diametrā) izvēle ļāva atšķirt kazas piena sieru no govs piena siera, kuru veidoja lielākos sietos. Šī izvēle ir saistīta arī ar kazas piena nelielo daudzumu vienā lauku saimniecībā, jo kazu ganāmpulki nebija lieli.

Atbilstīgi tradīcijai izmanto nenokrejotu svaigu kazas pilnpienu. Pārstrādes paņēmieni pielāgoti, lai sieru varētu ražot, pienu sarecinot ar pienskābes baktēriju kultūru palīdzību, nogatavinot un paskābinot. Pienskābes baktēriju uzsējai izmanto galvenokārt iepriekšējās recēšanas sūkalas. Ritulīšu veidošanas gaitā jāņem vērā recekļa struktūra; recekli nedrīkst sagriezt, iepriekš susināt vai maisīt. Siera veidņu apvēršana tiek veikta divpadsmit stundas pēc ievietošanas veidnē, reizē to arī no abām pusēm sālot ar sausās sālīšanas paņēmienu.

Sākot ar 8. dienu pēc tā izņemšanas no veidnes, “Rigotte de Condrieu” parādās tā specifiskās īpašības.

“Rigotte de Condrieu” raksturo:

— nelielais izmērs (mazais ritulītis nedaudz smagāks par 30 g),

— tā mikroflora veido smalku, baltu, ziloņkaula krāsas vai zilu virsu,

— tā masas konsistence ir stingra, masa ir gluda, bez acīm, un ēdot tā ir mīksta,

— sieram ir riekstu, pamežam raksturīgo smaržu un sūkalu aromāts, tam ir vidēji sāļa garša.

Skābās, smilšainās un seklās augsnes, kas raksturīgas šim apgabalam, īpašie vietējie klimatiskie apstākļi un dzīvnieku audzēšanas prakse ir ļāvusi iekopt un uzturēt ganības ar ļoti daudzveidīgu un skābai videi raksturīgu augu valsti.

Ģeogrāfiskā apgabala pļavu floras daudzveidība un tās botāniskais sastāvs ietekmē taukos šķīstošo vielu saturu un sastāvu pienā. Tās turklāt ļauj attīstīties mikrobu populācijai, kas vēlāk pāriet uz serumiem, kurus izmanto piena papildināšanai ar baktērijām pirms recināšanas, un ļauj sieru nogatavināt un nosaka tā dažādos aromātus.

Dzīvnieku audzēšanas metodes, kuras izmanto saistībā ar “Rigotte de Condrieu” ražošanu un kurās priekšroka tiek dota vietējo resursu izmantošanai — vietēji ražotai lopbarībai, ganībām, zaļās lopbarības izēdināšanai un dzīvnieku izvešanai svaigā gaisā —, ļauj apgabala specifikai izpausties vislabākajā veidā.

Svaiga pilnpiena pārstrāde un pienskābes baktēriju uzsēja, kurā galvenokārt izmanto iepriekšējās recēšanas sūkalas, turklāt saglabā minēto piena mikrofloru.

Pienskābes klātbūtne pārstrādes procesā, kad masas veidošanā tiek ņemta vērā recekļa struktūra, ļauj “Rigotte de Condrieu” sieram iegūt gludu masu un viendabīgu konsistenci. Ritulīša apvēršana, kas paredzēta pēc tā izveidošanas, abu tā pušu sālīšana ar sauso sāli turklāt ļauj vienmērīgi sadalīt sāli. Šie pārstrādes paņēmieni ļauj iegūt sieru, kura masas konsistence ir stingra, viendabīga un ēdot mīksta.

Pilā masīva ģeogrāfiskais izvietojums svarīgu patēriņa centru tuvumā, tas, ka šis apgabals ir vējains (vēsturiski “Rigotte de Condrieu” tika susināts kārklu klūgu grozā “chasière” (savdabīgs sieta skapis ārpus telpām)), kā arī siera ražošanas saimniecību struktūra nosaka, ka tiek gatavots maza izmēra kazas siers. Siera nelielais izmērs ļauj to pietiekami ātri nosusināt un pēc tam nogatavināt.

Dabas vides īpašības un vietējās lopbarības lielais īpatsvars dzīvnieku barībā, kā arī pārstrādes prasmes, kas sekmē notecināšanu un saglabā piena mikrofloru, uz šā nelielā izmēra (4,2 līdz 5 cm diametrā) siera virsas rada daudzkrāsainas un smalkas piena mikrofloras kultūras, kas atbilst šāda veida sieru tirdzniecības tradīcijai dažādos nogatavināšanas posmos, kā arī veido riekstu, pamežam raksturīgo smaržu un sūkalu aromātus un vidēji sāļu garšu.

Šīs īpašības ir tās, kas padara atšķirīgu šo nelielā izmēra sieru, kurš kopš XVIII gs. beigām izstrādāts Pilā masīvā un pamazām ieguvis reputāciju visā reģionā. Tā nosaukums sākotnēji bija “Rigotte”, vēlāk “Rigotte de Condrieu” saistībā ar Kondrjē [Condrieu] kantona nosaukumu, kurš līdz tvaikoņu attīstības periodam XIX gs. vidū bija ļoti aktīvs ar Ronas upi saistīts tirdzniecības centrs. Jau Ž. Gišēra un Š. Ponsāra 1927. gada pētījumā “Lauksaimniecība Ronas departamentā 1926. gadā” (J. Guicherd et Ch. Ponsart, “L’Agriculture du Rhône en 1926”) “Rigotte de Condrieu” minēts kā viens no diviem slavenajiem Ronas departamenta kazas sieriem.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-423d5444-b239-4166-96ee-327fe057d3a2

(1) OV L 179, 19.6.2014., 17. lpp.