Eiropas Parlamenta rezolūcija par Eiropas drošības stratēģiju (2004/2167(INI))



Oficiālais Vēstnesis 033 E , 09/02/2006 Lpp. 0580 - 0590



P6_TA(2005)0133 Eiropas drošības stratēģija Eiropas Parlamenta rezolūcija par Eiropas drošības stratēģiju (2004/2167(INI)) Eiropas Parlaments, - ņemot vērā Līgumu par Konstitūciju Eiropai, kas parakstīts Romā, 2004. gada 29. oktobrī, - ņemot vērā Eiropas drošības stratēģiju, ko Eiropadome pieņēma 2003. gada 12. decembrī, ievērojot Grieķijas prezidentūras iniciatīvu neformālajā Ārlietu Ministru Padomē (Kastellorizonā, 2003. gada maijā) un Saloniku Eiropadomes ( 2003. gada 19. un 20. jūnijā) secinājumus, - ņemot vērā savu 2000. gada 30. novembra rezolūciju par vienotas Eiropas drošības un aizsardzības politikas izveidošanu pēc Ķelnes un Helsinkiem [1], - ņemot vērā savu 2003. gada 10. aprīļa rezolūciju par jauno Eiropas drošības un aizsardzības sistēmu — prioritātēm un trūkumiem [2], - ņemot vērā tā 2005. gada 10. marta rezolūciju attiecībā uz konferenci par Kodolieroču neizplatīšanas līguma pārskatīšanu 2005. gadā un attiecībā uz kodolieročiem Ziemeļkorejā un Irānā [3], - ņemot vērā priekšlikumu Baltajai grāmatai par Eiropas drošību, ko ES Drošības pētījumu institūts iesniedza 2004. gada maijā, - ņemot vērā ziņojumu par Cilvēku drošības doktrīnu Eiropai, kas ES Kopējās ārējās un drošības politikas Augstajam pārstāvim iesniegts 2004. gada 15. septembrī [4], - ņemot vērā dažādās konfliktu novēršanas programmas, ko atklātībai darījušas zināmas visas Eiropas institūcijas, - ņemot vērā Reglamenta 45. pantu, - ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu (A6-0072/2005), A. ņemot vērā sasniegto pavērsienu Eiropas drošības un aizsardzības politikā (EDAP), kas izklāstīts 1998. gada 3.- 4. decembra Senmalo pieņemtajā Francijas un Lielbritānijas deklarācijā; B. ņemot vērā turpmāko EDAP attīstības darba kārtību, kāda formulēta Eiropadomes augstākā līmeņa sanāksmē Ķelnē ( 1999. gada 3. - 4. jūnijā), Helsinkos ( 1999. gada 10. - 11. decembrī) un Gēteborgā ( 2001. gada 15. - 16. jūnijā); C. ņemot vērā vajadzību pastiprināt bruņojuma eksporta kontroli uz ES un no tās, kā arī visā pasaulē; D. atzīstot svarīgo lomu, kāda ir dažādām ES palīdzības programmām, un to neaizstājamo ieguldījumu ekonomikas attīstībā, demokrātisko institūciju izaugsmes veicināšanā, rekonstrukcijas pasākumu ieviešanā, makroekonomikas programmu izstrādē un cilvēktiesību veicināšanā; E. atzīstot, ka vispārējā pieeja, kas atbalstīta Eiropas drošības stratēģijā, jau tiek ievērota Balkānos, kā pierāda to ES instrumentu apjoms, ko pašlaik piemēro, lai ieviestu stabilitāti minētajā reģionā: CARDS palīdzības programma; civilās misijas PROXIMA un EUPM, kā arī militārā misija ALTHEA; F. ņemot vērā konsekvento atbalsta līmeni, kas izveidojies sabiedriskās domas aptaujas desmit gadu periodā, un rāda, ka vairāk nekā 60 % ES pilsoņu atbalsta vienotu ES ārpolitiku un vairāk nekā 70 % atbalsta vienotu aizsardzības politiku; tomēr, ņemot vērā citas aptaujas, saskaņā ar kurām militāro izdevumu palielināšana netiek atbalstīta; G. ievērojot un nožēlojot, ka pakāpe, kādā Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) ir pakļauta Eiropas Parlamenta pārbaudei, un saskaņā ar Līguma par Konstitūciju Eiropai III-304. pantu tā nav būtiski paaugstināta un ka Parlamenta viedoklis nekad nav bijis prasīts attiecībā uz daudziem Padomes lēmumiem un darbībām; tomēr atzīstot Augstā pārstāvja un viņa dienestu labo gribu, nodrošinot Parlamenta informēšanu un iesaistoties dialogā ar Parlamentu; aicinot Augsto pārstāvi un viņa dienestus turpināt un stiprināt šo pārredzamo dialogu ar Parlamentu; H. neskarot iepriekšējo punktu, ievērojot pastāvīgo Eiropas Savienības KĀDP sistēmā veikto darbību pakļautību valstu parlamentiem, jo īpaši attiecībā uz tām dalībvalstīm, kurās ir vajadzīga parlamenta piekrišana, lai veiktu militāras darbības; I. atzīstot, ka visas darbības un pasākumi, ko veic Eiropas Savienības KĀDP ietvaros, jāveic stingrā saskaņā ar starptautiskajām tiesībām un ANO Hartas principiem, kā tas skaidri norādīts Līguma par Konstitūciju Eiropai I-3. un III-292. pantā; J. tā kā daudzām ES dalībvalstīm (ieskaitot Apvienoto Karalisti, Vāciju, Spāniju, Itāliju un Grieķiju) ir bijusi un dažos gadījumos joprojām ir sava pieredze attiecībā uz dažādiem terorisma veidiem un filozofiju, kas ir to pamatā; K. tā kā pārredzamā nākotnē islāma terorisms ir vislielākais izaicinājums ES, tāpat kā citiem reģioniem, jo īpaši, ja teroristi gūtu panākumus kontroles iegūšanā pār masu iznīcināšanas ieročiem; L. tā kā Eiropas Drošības stratēģija veido daļu no vispārējās KĀDP un EDAP, kurās var izpausties viss ES pieejamo politisko darbību spektrs, ieskaitot diplomātiskas, ekonomiskas un attīstības darbības. Eiropas drošības vide 1. uzsver, ka tikai, pastāvot visaptverošai izpratnei par "drošības" definīciju, var ņemt vērā gan politiski demokrātiskos apsvērumus (piemēram, cilvēktiesību pārkāpšana, tīša diskriminācija pret atsevišķām pilsoņu grupām, represīvu režīmu esamība), gan plašu sociālo, ekonomisko un vides faktoru loku (piemēram, nabadzība, bads, slimības, analfabētisms, dabas rezervju nepietiekamība, vides degradācija, netaisnīgas tirdzniecības attiecības utt.), kas veicina esošos reģionālos konfliktus, valstu neveiksmes un kriminālo un teroristu tīklu rašanos, kaut gan pēdējo rīcība nevar tikt attaisnota nekādā gadījumā; 2. tādēļ atbalsta visaptverošu izpratni par "drošības" jēdzienu, kā tas noteikts Eiropas drošības stratēģijā (turpmāk — EDS); piekrīt EDS izteiktajam viedoklim, ka pašlaik galvenie draudi globālajai drošībai ir terorisms, masu iznīcināšanas ieroču (turpmāk — MII) izplatīšana, neatrisināti reģionālie konflikti, valstu neveiksmīga darbība un organizētā noziedzība; uzsver, ka šos draudus nevar risināt galvenokārt ar militāriem līdzekļiem, ne arī šādi atrisināt; 3. tādēļ izdara tādus pašus secinājumus kā EDS, ka dažādu palīdzībus programmu un instrumentu apvienojums, ietverot attīstības politikas instrumentus, ES un dalībvalstu līmenī savienojumā ar diplomātiskām, civilām un militārām darbībām un pieredzi var vislabāk nodrošināt drošību pasaulē; 4. tādēļ uzstāj uz šī drošas vides jēdziena tūlītēju nepieciešamību pārnest uz esošajām Eiropas Savienības struktūrām tā, lai ES varētu konstatēt krīzes situācijas pietiekami laicīgi un spētu veikt visaptverošas darbības; šajā sakarā iesaka pastiprināt centienus, lai ar novatoriskām tehnoloģijām no civilās IT nozares izveidotu sistēmu, kas ļautu savlaicīgi brīdināt par draudiem, analizēt un novērtēt informāciju; šajā sakarā izsaka savu viedokli par "spriedzes noteikšanas centru" izveidi, iespējami iekļaujot tos gan turpmāk paredzētajā ES ārlietu dienesta struktūrā, gan veidojot dienestus ārpus Eiropas Savienības, kā, piemēram, Āfrikas Savienībā, reģionos, kur var rasties krīzes situācijas, jo tas būtu viens no vairākiem saprātīgiem veidiem, kā konstatēt konfliktu cēloņus, informēt par tiem un līdzdarboties to novēršanā, lai varētu izvairīties no vardarbības palielināšanās; papildus šajā sakarā uzsver saskaņotas konfliktu novēršanas un terorisma apkarošanas kā visu ES politikas jomu sastāvdaļu nozīmību. ES stratēģiskie mērķi 5. pilnībā piekrīt Eiropas Savienības stratēģiskajiem mērķiem, kas izklāstīti EDS: dažādu draudu un konfliktu risināšana, drošības veicināšana Eiropas Savienības kaimiņvalstīs un starptautiskās kārtības nostiprināšana, īstenojot efektīvas darbības efektīvās daudzpusējās struktūrās; uzsver, ka EDS mērķi aptver daudz plašākus aspektus nekā tikai Eiropas drošības un aizsardzības politikas militāros aspektus; 6. atzīmē, ka, pievēršoties draudiem, būs jānosaka reģionāli un/vai globāla rakstura draudi, lai Eiropas Savienība, pievēršoties konkrētajai problēmai, varētu efektīvi mobilizēt pieejamos instrumentus un resursus; atzīmē, ka centieni nostiprināt drošību Eiropas Savienības kaimiņvalstīs lielā mērā palīdzēs novērst reģionāla rakstura draudus, turpretī globāla rakstura draudi ir jārisina ar efektīvu daudzpusēju starptautisko struktūru palīdzību, kurās ES ir virzošais spēks; atzīmē, ka daudzpusējās organizācijas un struktūras arī var aicināt pievērsties reģionālajiem draudiem; 7. pilnībā piekrīt vērtējumam, kas izteikts Eiropas Savienības jaunajā kaimiņattiecību politikā un EDS, ka ar ES kaimiņvalstīm ir jāsaprot daudz plašāks reģions nekā tikai tās Austrumeiropas valstis, kam ir kopīga robeža ar ES, bet arī tādi reģioni tālāk uz austrumiem un dienvidiem kā Kaukāzs, Vidējie Austrumi un Ziemeļāfrika; atzīmē šīs politikas atbilstību pastāvīgām Eiropas Savienības darbībām, meklējot arābu-Izraēlas konflikta likvidēšanas iespējas arī ar Barselonas procesa palīdzību; uzsver, ka demokrātija un tiesiskums ir vissvarīgākie priekšnoteikumi tautu mierīgai līdzāspastāvēšanai; 8. uzsver ANO prioritāti daudzpusējā iestāžu sistēmā un ES vadošās lomas vajadzību šīs neaizstājamās organizācijas struktūru un spēju stiprināšanā; šajā sakarā ņem vērā ziņojumu "Lielākā brīvība: ceļā uz attīstību, drošību un cilvēktiesībām visiem", ko 2005. gada 21. martā iesniedza ANO ģenerālsekretārs; apsveic šo ziņojumu, neskarot jebkādu turpmāku detalizētu Parlamenta novērtējumu, kā sākuma punktu atklātām diskusijām par ANO pārveidošanu, lai tas varētu stāties pretī 21. gadsimta problēmām; prasa, lai ES un dalībvalstis saskaņo savu nostāju šo diskusiju sakarā, pilnībā apzinoties pastāvīgo atbalstu, ko uzskatāmi parādījušas sabiedriskās domas aptaujas par KĀDP/EDAP pilnīgāku pārstāvību ES nekā pašlaik; 9. pasvītro tālāko nepieciešamību Eiropas Savienībai uzņemties vadošo lomu, sadarbojoties ar citām starptautiskām un reģionālām organizācijām, kuras veicina mieru un drošību pasaulē; īpaši uzsver nepieciešamību pilnā mērā sadarboties ar EDSO; 10. pasvītro, cik svarīgi ES ir īstenot konsekventu un taisnīgu attīstības stratēģiju, lai sniegtu efektīvu ieguldījumu vispārpieņemtajos Tūkstošgades attīstības mērķos. Jaunākie KĀDP darbības virzieni 11. atzīmē pēdējo divu gadu laikā civilo un policijas spēku misijās gūto vērtīgo pieredzi, tostarp kontroles nodrošināšanā ar Starptautisko Policijas spēku (patlaban EUPM) palīdzību Bosnijā un Hercegovinā kopš 2003. gada; PROXIMA bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā (FYROM) un EUJUST THEMIS Gruzijā; apsveic arī gaidāmo Eiropas Savienības Policijas spēku izvietošanu Kongo Demokrātiskajā Republikā (EUPOL Kinšasa); 12. atzīst nozīmīgo progresu, kas panākts, paplašinot Eiropas Savienības militārās potences; vienlaicīgi atzīmē svarīgo lomu, kāda ir Berlīnes Plus sistēmas saskaņošanai ar NATO, kas ļāva pirmo ES militāro misiju CONCORDIA realizēt FYROM un ALTHEA misiju Bosnijā un Hercegovinā; atzīst labvēlīgo Eiropas Savienības EDAP sistēmas spēju pielāgoties, kas ļāva realizēt ARTEMIS operāciju Kongo Demokrātiskajā Republikā; 13. uzsver pozitīvo ieguldījumu, ko jau devis ES Situāciju izvērtēšanas centrs (SITCEN), apvienojot visu pieejamo civilo, militāro un diplomātisko informāciju, lai veiktu jebkuras konkrētas situācijas neapstrīdamu cēloņu analīzi; pieprasa, lai dalībvalstis turpmāk pastiprina informācijas apmaiņu ar SITCEN, lai pārmērīgi nekavētu EDS izklāstīto mērķu sasniegšanu; 14. uzsver, ka Eiropas drošības un aizsardzības politikas īpašo raksturu un papildu nozīmi nodrošina civilo un militāro komponenšu apvienošana, un ņemot vēra minētos sasniegumus, atzīmē, ka ES nākotnē arvien vairāk prasīs sasniegt labu un atbilstošu militāro un civilo pasākumu līdzsvaru, lai īstenotu EDS mērķus un virzību; uzskata, ka ALTHEA misija Bosnijā un Hercegovinā šajā ziņā sniegs vērtīgu pieredzi, ciktal ES spēs saskaņot savus militāros centienus ar pašreiz īstenotajām civilām operācijām un programmām. Headline Goal 2010 un Headline Goal 2008 civilajā jomā virzība 15. piekrīt mērķiem, kas formulēti Headline Goal 2010, kuru formāli pieņēmusi Vispārējo lietu un ārējo attiecību padome (GAERC) 2004. gada 17. maijā un vienotajam viedoklim, ka jāizstrādā Headline Goal 2008 civilajā jomā, ko 2004. gada 13. decembrī apstiprināja GAERC kā centienu koncentrēšanas līdzekli, lai nodrošinātu ES ar vajadzīgajām iespējām sasniegt EDS stratēģiskos mērķus; uzskata, ka šiem būtiskajiem un modernajiem mērķiem jānosaka konkrēta forma Baltajā grāmatā; 16. šajā sakarā atzīst 2004. gada 22. novembrī GAERC sanāksmē panākto progresu par tālākā ātrās reaģēšanas "kaujas grupu" jēdziena attīstībā augstas intensitātes militārajām operācijām; atzīmē, ka minētās kaujas grupas pirmkārt ir jāveido no divvalstu un daudzvalstu spēkiem, kas jau pastāv ES; atzīmē arī vienošanos izstrādāt GAERC apstiprināto Headline Goal 2008 civilajā jomā, un apsveic tajā izteikto vēlmi visaptverošāk un efektīvāk izmantot pastāvošos civilos instrumentus, lai dažādu integrēto kontingentu apvienošana notiktu, balstoties uz konkrētām vajadzībām; līdz ar to atzīst, ka tādejādi turpmāka civilo krīžu risināšana EDAP sistēmā faktiski būs plašāka par četrām prioritārajām Feirā noteiktajām jomām (policija, tiesiskums, civilā administrācija un civilā aizsardzība); 17. uzsver, jo īpaši attiecībā uz kaujas grupu pilnas operatīvās mobilitātes sasniegšanu līdz 2007. gadam, Vispārējās spēku izvietošanas pieejas nozīmīgumu un šajā sakarā apsveic Atēnu un Eindhovena koordinējošo centru ieguldījumu militārā transporta jomā; 18. šajā sakarā atbalsta priekšlikuma par civilām/militārām vienībām (Civ/Mil) Eiropas Savienības Militārajā štābā (EUMS) formālu pieņemšanu Eiropadomē; atzīmē, ka civilām/militārām vienībām būs īpaši būtiska loma visu operāciju (t.i., civilo, militāro un apvienoto civilo/militāro) stratēģiskajā plānošanā un no 2006. gada operāciju centra izveidošanā autonomām ES misijām gadījumos, kad nav izveidots valsts štābs; turpina uzsvērt civilo/militāro vienību nozīmi to principu un modeļu izveidošanā, kas vajadzīgi civilās/militārās sadarbības vadīšanai; tomēr atzīst, ka daudzi no šiem principiem un modeļiem būs iegūti notiekošo un turpmāko operāciju rezultātā; 19. attiecībā uz turpmāku ES jaukto civilo/militāro misiju plānošanu pievērš uzmanību priekšlikumiem un ierosinājumiem ziņojumā "Cilvēku drošības doktrīna Eiropai"; šajā sakarā atbalsta ne tikai pašreizējās pārmaiņas EDAP jomā, piemēram, civilo/militāro vienību izveidošanu, kas ir saskaņā ar šajā ziņojumā ietvertajiem vispārīgajiem norādījumiem, bet arī turpmāko Eiropas Brīvprātīgo humānās palīdzības spēku izveidi, kā paredzēts Līguma par Konstitūciju Eiropai III-321.5. pantā; tomēr atzīmē to, ka Eiropas Brīvprātīgie humānās palīdzības spēki minētajā pantā ir pirmkārt paredzēti kā "ietvars jauno Eiropiešu kopējam ieguldījumam"; tādēļ pieprasa, lai šis ietvars tiktu vai nu izvērsts vai paplašināts, izveidojot papildu "spēkus", lai piesaistītu pieredzējušus un kompetentus profesionāļus, ar mērķi izveidot funkcionējošus spēkus, kas vairāk līdzīgi Eiropas Civilajam miera korpusam, kā to vairākkārt ir ierosinājis Parlaments; 20. atzīmē, ka 2005. gada 7. janvārī GEARC arī — daļēji balstoties uz Ārlietu komisāra provizoriskiem priekšlikumiem — vērsās pie kompetentajām saistītajām iestādēm un Komisijas ar aicinājumu novērtēt iespējas paaugstināt ES spējas reaģēt uz krīzēm, jo īpaši attiecībā uz palīdzību dabas katastrofu gadījumos; 21. prasa Padomei un Komisijai nodrošināt pastāvošo un jaunos priekšlikumos minēto instrumentu un jaudu papildināmību un saskaņošanu, jo īpaši attiecībā uz ciešu saikni starp aizsardzību pret konfliktiem un krīžu vadību; uzskata, ka būtiskus panākumus šajā vēl nepabeigtajā darbā var uzskatīt par progresu, lai nākotnē izveidotu Eiropas Ārlietu dienestu; 22. apsveic dažu dalībvalstu iniciatīvu nodibināt Eiropas Žandarmērijas spēkus un to gatavību padarīt šos spēkus pieejamus EDAP mērķiem; pasvītro sevišķo minēto spēku lietderību, nodrošinot pāreju no skaidri izteiktas operāciju militāras fāzes uz jauktu vai pilnīgi civilu fāzi; 23. uzsver vajadzību attīstīt Eiropas drošības kultūru, efektīvi ieviešot ES Apmācību koncepciju EDAP, kas paaugstina visu ES krīžu kontrolē iesaistīto sadarbību. Pasvītro šajā kontekstā vajadzību nodibināt Eiropas Drošības un aizsardzības koledžu (EDAK), kas nodrošinātu ES iestādēm un dalībvalstīm zinošu personālu, kurš spēj efektīvi strādāt ar visiem EDAP jautājumiem; uzskata, ka šī koledža jāizveido, pamatojoties uz piemērotu organizatorisko un finansiālo sistēmu; 24. ar gandarījumu atzīmē ātro rīcību, izveidojot Eiropas Aizsardzības Aģentūru (EAA), apsteidzot Līguma par Konstitūciju Eiropai formālo pieņemšanu; atzīmē, ka EAA darbībai vajadzētu nākt par labu Eiropas Savienībai, ne tikai attīstot tālāk aizsardzības spējas krīžu vadībā, bet arī ieviešot pētījumu un attīstības izmaksu racionalizāciju dalībvalstīs un ilgtermiņā palīdzot sniegt ieguldījumu Eiropas bruņojuma tirgus izveidē; uzskata, ka Bruņojuma aģentūrai vajadzētu īpašu uzmanību pievērst kaujas grupu bruņošanai un apgādei un nodrošināt to savietojamību; aicina apgādāt kaujas grupas galvenās prioritātes režīmā ar jaunu, vienotu aprīkojumu; tomēr brīdina, ka jebkuri EAA nākotnes sasniegumi lielā mērā būs atkarīgi no labas dalībvalstu (politiskās) gribas un pietiekamu finanšu līdzekļu pieejamības; atzīmē šajā sakarībā, ka nedrīkst kavēt EAA ilgtermiņa mērķu sasniegšanu, kuri pārsniedz Headline Goal 2010 jomu, lai Eiropas Savienība varētu gūt labumu no EDS mērķu īstenošanas; 25. uzskata Eiropas Kosmosa politiku par vienu no svarīgākajiem stratēģiskajiem izaicinājumiem, ar kuriem ES saskaras 21. gadsimtā; atzīmē, ka telekomunikāciju un izlūkošanas jomās daudzi projekti ir izstrādāti paralēli un tas samazina to efektivitāti un palielina izmaksas; ierosina apvienot šādus projektus, piemēram, Francijas Helios satelītu sistēmu un Vācijas Sar Lupe sistēmu, Eiropas drošības pētījumu sistēmā; 26. apsveic Komisijas centienus veicināt drošības pētījumus ES tuvākajā nākotnē; tādēļ atbalsta pastāvīgas Eiropas drošības pētījumu programmas izveidošanu, iekļaujot to turpmākajās pētniecības pamatprogrammās un nodrošinot ar atbilstošiem instrumentiem, juridiskiem noteikumiem un finansēšanas modeļiem atbilstoši ietekmīgu cilvēku grupas ieteikumiem; tomēr norāda uz dublēšanās risku ar EAA pētījumu iniciatīvām; tādēļ aicina Komisiju; Padomi un dalībvalstis uzturēt ciešas darba attiecības, lai izvairītos no minētā riska; šai sakarā iesaka paralēli uz tehnoloģijām orientētai pētniecībai koncentrēties uz kopīgu modeļu veidošanas un simulācijas kompetenču attīstīšanu, kā arī attīstīt spēju analizēt draudus un drošības plānus, izmantojot attiecīgās salīdzinošās priekšrocības. Spēju trūkums 27. ņem vērā trīs še turpmāk minētas materiālo nepilnību kategorijas, kuras varētu nopietni ietekmēt Eiropas Savienības spējas veikt gan augstas intensitātes civilo krīžu vadības operācijas, gan humānās starpniecības operācijas, izmantojot galvenokārt militāros līdzekļus, piemēram, apturot Ruandas katastrofai līdzīga apjoma humānās katastrofas: a) izvēršamu spēku trūkums nepieciešamās rotācijas uzturēšanai (1/3 izvietošanai, 1/3 mācībās, 1/3 atpūtā) tamlīdzīgās ilgtermiņa/augstas intensitātes operācijās; b) pastāvīgu liela apjoma gaisa kravnesības jaudu trūkums spēku transportēšanai uz ārzemēm; c) pietiekamu vadības, kontroles un komunikāciju jaudu, kā arī izlūkošanas, novērošanas un militārās izpētes resursu trūkums EDAP kopējā sistēmā; 28. atzīmē, ka pastāvīga "kaujas grupu" attīstība lielā mērā risinās pirmo trūkumu; atzīmē, ka plānotā A400 M transporta lidmašīnu būve pilnībā neatrisinās otro trūkumu, un uzstāj, ka turpmāk jāveic pasākumi trūkumu risināšanai; tomēr uzstāj, ka jāvelta uzmanība spēku izvietošanas rotācijas shēmas izveidošanai; attiecībā uz šādu rotācijas shēmu pieprasa kopējus apmācības standartus, piemēram, helikopteru izmantošanas jomā; uzskata, ka ieviešot vienotu apmācības sistēmu, varētu paaugstināt operativitāti un samazināt izmaksas; attiecībā uz pēdējo trūkumu stingri uzstāj, ka jāveic pasākumi, lai ES varētu vadīt misijas, kas prasa militāro spēku palīdzību bez vēršanās pie NATO vai kādas vienas dalībvalsts resursiem; uzsver, ka šādi pasākumi varētu reāli radīt dalībvalstīs pastāvošo resursu un spēju apvienošanu ar mērķi izveidot duāla pielietojuma sakaru bāzi vai tīklu ESDP vajadzībām; 29. uzsver arī, ka ar mērķiem un uzdevumiem, kas ietverti Headline Goal 2010 nepietiks, lai uzņemtos intensīvāka rakstura misijas vai misijas, kas turpinās ilgāk par gadu; tādēļ aicina Komisiju ciešā sadarbībā ar Padomi izstrādāt Balto grāmatu par EDAP un EDS attīstības praktiskajiem priekšnoteikumiem, tā, lai varētu arī tālāk pilnveidot diskusiju par Eiropas Aizsardzības stratēģijas attīstību nākotnē. Bruņojuma eksporta kontrole un masu iznīcināšanas ieroču un vieglā bruņojuma neizplatīšana 30. Eiropas Savienības KĀDP ietvaros apstiprina Eiropadomes 2003. gada decembrī formāli pieņemto Eiropas stratēģijas vienoto nostāju pret masu iznīcināšanas ieroču izplatīšanu, kā arī Eiropas drošības stratēģijas mērķus; ar gandarījumu atzīmē Augstā pārstāvja personīgā pārstāvja uzsākto darbu, turpinot īstenot šīs stratēģijas III nodaļu, jo īpaši, kā redzams Eiropadomes 2004. gada apstiprinātajā prioritāšu sarakstā; 31. piekrīt Eiropas drošības stratēģijai, ka masu iznīcināšanas ieroču izplatīšana ir vislielākais drauds mūsu drošībai, un saskaņā ar Eiropas drošības stratēģijas nosacījumiem prasa, lai ES izmanto visu tās rīcībā esošo instrumentu klāstu masu iznīcināšanas ieroču draudu novēršanai, šajā sakarā atzīmējot, ka iespējama terorisma un masu iznīcināšanas ieroču apvienojuma gadījumā ir jāreaģē precīzi un atbilstoši; 32. pasvītro, ka Eiropas Savienībai ir jāpārņem iniciatīva starptautiskā bruņojuma kontroles režīma stiprināšanā, tādā veidā sniedzot ieguldījumu efektīvu daudzpusējo attiecību nostiprināšanā starptautiskajā mērogā; atzīmē centienu saskaņu, lai ieroču neizplatīšanas jautājumus ES kaimiņattiecību politikā saskaņotu ar vispārējo stratēģisko mērķi veicināt drošību Eiropas Savienības kaimiņvalstīs; 33. atbalsta plānoto masu iznīcināšanas ieroču neizplatīšanas klauzulu iekļaušanu visos turpmākajos sadarbības nolīgumos starp ES un trešām valstīm, par paraugu ņemot 2004. gada 11. oktobra Partnerattiecību un sadarbības nolīgumu ar Tadžikistānu [5], kā arī Sīrijas asociācijas līguma projektu, kas pašlaik gaida apstiprinājumu; 34. apsveic faktu, ka ES sarunas ar Irānu kā reģionālu varu, kuru mērķis bija atomieroču izplatīšanas novēršana, tika risinātas saistībā ar likumīgām ekonomiskām un reģionālās drošības interesēm; atzīmē, ka minētā politika ir tādas ārpolitikas un drošības politikas izpausme, kas balstās uz starptautisko tiesību un daudzpusējo attiecību principiem starptautiskās sabiedrības interesēs; apsveic faktu, ka ES un ASV nostāja attiecībā uz Irānu būtiski tuvinājusies; 35. ņem vērā pašreiz uzsākto ES eksporta kontroles sistēmas pārskatīšanu, ko veic nozares speciālisti; atzīmē, ka galvenais secinājums, kas gūts šīs pārskatīšanas pirmajā posmā, kuru veica 2004. gada pavasarī, bija nepieciešamība dalībvalstīm kopā (t.i., ES) un atsevišķi rīkoties aktīvāk, kontrolējot divējāda lietojuma ražojumu eksportu; pieprasa, lai dalībvalstis nekavējoties ievēro ieteikumus, kuru pamatā ir šis secinājums, un informācijas apmaiņai vairāk izmanto SITCEN gan minētajā sakarā, gan kopumā; atbalsta ES centienus, lai iespējami lielākā mērā saskaņotu un organizētu vienotu ES nostāju par dažādiem eksporta kontroles režīmiem, un sagaida arī turpmākus ES centienus iekļaut jaunās dalībvalstis dažādos eksporta kontroles režīmos; 36. ņem vērā pašreizējās praktiskās grūtības, īstenojot stratēģiju pret masu iznīcināšanas ieroču izplatīšanu, jo īpaši to dažādo avotu un procedūru dēļ, ar kuru palīdzību piesaista budžeta līdzekļus; pieprasa, lai Padome un Komisija kopā ar Parlamentu uzsāk sarunas par šo procedūru racionalizēšanu un vienkāršošanu ar nolūku pieņemt šādas izmaiņas saskaņā ar attiecīgo jauno finanšu instrumentu 2007.- 2013. gada budžeta periodam; 37. uzsver nepieciešamību turpmāk stiprināt ES Rīcības kodeksu attiecībā uz bruņojuma eksportu, kā arī pēc iespējas palielināt ES ieguldījumu, apkarojot kājnieku ieroču un vieglā bruņojuma izplatīšanu, jo īpaši, izstrādājot starptautisku ieroču tirdzniecības līgumu; 38. ņemot vērā terorisma un masu iznīcināšanas ieroču izplatīšanas pieaugošos draudus, aicina neizplatīšanas līgumā minētās valstis, kurām ir kodolieroči, it īpaši ASV, Ķīnu un Krieviju, pārskatīt savu kodolpolitiku atbilstoši neizplatīšanas līguma idejām; tādēļ izsaka nožēlu par ASV valdības centieniem iepriekšējos četros gados veicināt pētījumus kodolieroču jomā un šo ieroču izstrādi, kā arī tās noraidošo attieksmi pret līguma ratificēšanu par vispārējo kodolizmēģinājumu aizliegumu (CTBT); izsaka bažas par Krievijas nepietiekamajiem centieniem tās kodolkrājumu drošības garantēšanai; ir norūpējies par to, ka Ķīna ir ievērojami palielinājusi savus militāros izdevumus par 12,6 procentiem, plaši modernizē tās ar kodolieročiem saistītos bruņotos spēkus, kā arī par pieaugošo moderno ieroču tehnoloģiju importu. Budžeta uzdevumi 39. atzīmē, ka vislielākie draudi EDS vienotībai un sekmīgai darbībai joprojām ir iespējamais pietiekamu budžeta resursu trūkums visās ES politikās un instrumentos; šajā sakarā atzīmē ES palīdzības programmu īpašo nozīmi un būtisko ieguldījumu EDS minētajā aktīvākā un vispusīgā pieejā; pieprasa, lai šo punktu neaizmirstu pašreizējās sarunās par turpmāko finanšu plānu 2007. - 2013. gadam; 40. ņem vērā arī, ka EDS un jo sevišķi EDAP efektivitāte ir lielā mērā atkarīga no dalībvalstu izdevumiem ārpus ES sistēmas; šajā sakarā iesaka, pirmkārt, saprātīgāku un efektīvāku valstu izdevumu izmantošanu aizsardzības jomā, ko varētu panākt dažās dalībvalstīs, piemēram, ātrāk īstenojot to bruņoto spēku modernizāciju un restrukturalizāciju un, otrkārt, izveidojot mehānismu, ar ko novērtē dalībvalsts IKP izdevumu daļu aizsardzības mērķiem; tādēļ prasa, lai dalībvalstis šai nolūkā sadarbojas ar EAA; 41. izsaka nožēlu, ka Līguma par Konstitūciju Eiropai III-313. pants ir saglabājis divējādā finansējuma status quo KĀDP operācijām; atzīmē Padomes centienus nodrošināt lielāku tā mehānisma (ATHENA) pārredzamību, ar kuru kopīgās izmaksas militārām vai aizsardzības operācijām administrēs ārpus Eiropas Savienības budžeta [6]; tomēr uzsver savu noteikto viedokli, ka pastāvīgā finansējuma kopīgajiem izdevumiem civilām operācijām Eiropas Savienības budžetā nodalīšana no izdevumiem militārām vai aizsardzības operācijām ārpus ES budžeta būs arvien nepārliecinošāka, ņemot vērā to, ka KĀDP ietvaros organizētās misijas kļūs pēc sava rakstura arvien vairāk jauktas, kā apliecina civilo/militāro vienību izveidošana; 42. šajā sakarā atzīmē būtiskās problēmas, ko rada esošās konkursu procedūras ātras darbības organizēšanai KĀDP ietvaros; tādēļ prasa, lai Padome un Komisija iespējami drīz pabeidz pilnīgo izmeklēšanu attiecībā uz speciālajām procedūrām vai izņēmumiem KĀDP nākotnes pasākumiem un operācijām saskaņā ar Finanšu regulu [7]. Transatlantiskās attiecības 43. ņem vērā būtisko saskaņu globālo draudu novērtējumā gan EDS, gan ASV valsts drošības stratēģijā; uzskata, ka šī saskaņa ir jāņem par pamatu ES un ASV vienlīdzīgu partnerattiecību dialoga atjaunošanai, gūstot vienotu izpratni par rezolūciju par tādu konkrētu jautājumu risināšanu kā militāro spēku sankcionēšana un izmantošana saistībā ar attiecīgajiem ANO dibināšanas hartas noteikumiem un tās leģitīmo lomu un vienotu izpratni par transatlantiskās drošības sadarbības nostiprināšanu kopumā; 44. uzsver, ka galvenajam transatlantiskās drošības dialoga elementam jabūt vērstam uz tādu citu starptautisku organizāciju stiprināšanu kā EDSO un jo īpaši Āfrikas Savienība, lai tās pašas varetu sniegt ieguldījumu globālajā drošībā; šajā sakarā uzsver tādu daudzpusēju neformālu struktūru izmantošanu kā Quartet, lai panāktu Izraēlas — Palestīnas konflikta atrisinājumu; 45. izsaka vēlmi pēc ciešākas sadarbības ar ASV ieroču izplatīšanas un terorisma apkarošanas jomā; prasa ES un ASV turpināt pozitīvo dialogu šajās jomās un izstrādāt rīcības plānu turpmākai sadarbībai, kā minēts ES un ASV deklarācijās par terorisma apkarošanu un masu iznīcināšanas ieroču neizplatīšanu, kas pieņemtas ES un ASV augstākā līmeņa sanāksmē 2004. gada 26. jūnijā; uzskata, ka šiem jautājumiem jāpievērš uzmanība ES un ASV sanāksmēs par drošības politiku. NATO 46. atzīmē daudzo dalībvalstu pastāvīgos atzinumus, ka NATO ir pamats viņu drošībai bruņotas iejaukšanās gadījumā; uzskata, ka sadarbībai un papildināmibai jābūt galvenajiem elementiem, uz kuriem balstītas ES/NATO attiecības; iesaka šajās nopietnajās diskusijās — ņemot vērā katras organizācijas atšķirīgo raksturu — attiecībā uz uzlaboto nacionālo ieguldījumu koordināciju NATO atbildes spēkiem un attiecībā uz ES Headline Goals, lai izvairītos no pasākumu dublēšanās; uzstāj, ka dalībvalstīm jāturpina reformēt savi bruņotie spēki, lai padarītu tos vieglāk izvietojamus, transportējamus un ilgspējīgus; šajā sakarā atzīmē, ka tuvākajā nākotnē vairums dalībvalstu turpinās uzticēt tās pašas vienības gan NATO gan ES, jo vienībām trūkst pareizo prasmju un iemaņu; uzstāj, ka dalībvalstīm jāturpina paplašināt tūlīt pieejamo spēku rezerves, lai nākotnē ES un NATO operatīvās vajadzības varētu viegli izpildīt; 47. atzīmē, ka pašreizējās problēmas, kuras, par nožēlu, kavē nepieciešamo ES Militārās komitejas un NATO sadarbību, var ļoti ātri atrisināt, ja vien iesaistītajiem lēmumu pieņēmējiem piemitīs laba politiskā griba; 48. aicina Turciju NATO kontekstā izveidot priekšnoteikumus steidzami nepieciešamas labākas sadarbības veicināšanai starp ES Militāro komiteju un attiecīgajām NATO iestādēm; 49. mudina jauno Eiropas Aizsardzības aģentūru pārbaudīt sadarbības iespējas ar NATO bruņojuma jomā un skaidri noteikt iespēju šādai sadarbībai, pamatojoties uz Administratīvo nolīgumu, kas abām minētajām pusēm jāparaksta noteiktā laikā, kā paredzēts 25. pantā Kopīgajā rīcībā 2004/551/KĀDP, ar ko izveido Eiropas Aizsardzības aģentūru [8]; 50. ņem vērā noteiktu NATO (Partnerattiecības mieram un Stambulas Sadarbības iniciatīva un Vidusjūras dialogs) ar ES (Kaimiņattiecību politika un Barselonas process) stratēģiju un programmu papildinošo raksturu; aicina abas puses izpētīt, kā šīs programmas un stratēģijas var efektīvāk kalpot, lai savstarpēji viena otru papildinātu. Iekšējā drošība un terorisma apkarošana 51. atzīmē, ka EDS ievērojamu uzmanību pievērš to agrāk nemainīgo robežu izplūšanai, kuras pastāvēja tradicionālajās iekšējās un ārējās drošības koncepcijās; atzīmē arī, ka EDS nepietiek saturiskās jēgas, lai sasaistītu šīs divas koncepcijas un saskaņoti pievērstu uzmanību draudiem; neskatoties uz to, apzinās Padomes, Komisijas un dalībvalstu lielo un daudzveidīgo darbu, kas ieguldīts iekšlietu un ārpolitikas jomā, par spīti minētajam konceptuālajam izlaidumam; 52. atzīmē terorisma, seku likvidēšanas un kritisko infrastruktūru aizsardzības jomā priekšlikumus, kurus Komisija piedāvā ARGUS sistēmai, kas spētu nodrošināt informācijas apriti un koordinēt atbildes darbības, un tās iespējamo sasaisti gan ar krīžu centru, gan ar trauksmes sistēmu (CIWIN) lai aizsargātu kritiskās infrastruktūras ES iekšienē; 53. šajā pašā sakarā atzīmē Eiropadomes aicinājumu Padomei un Komisijai, kas formulēts "Hāgas Programmā" 2004. gada 4. un 5. novembrī, izveidot, pilnībā respektējot valstu kompetenci, saskaņotus un koordinētus ES krīžu vadības pasākumus krīzēm ar pārrobežu ietekmi ES iekšienē, tos ieviešot pats vēlākais līdz 2006. gada 1. jūlijam; 54. apsveic līdz šim paveigto un uzsākto darbu, kas veikts, balstoties uz minēto priekšlikumiem un aicinājumiem, kā arī vairākus citus pasākumus un priekšlikumus, kas tradicionāli veido daļu no valsts iekšpolitikas; apsveic šajā sakarā arī to īpašo lomu, kāda būs SITCEN, veicot riska novērtējumus un analīzi saistībā ar iespējamiem teroristu mērķiem; šajā sakarā aicina īstenot visu to izlūkošanas departamentu neierobežotu sadarbību, kas darbojas valstu aizsardzības ministriju pakļautībā, lai izveidotu atbilstošas jaudas SITCEN sistēmā; 55. īpaši apsveic mērķi organizēt izlūkošanas un drošības dienestu informācijas pārrobežu apmaiņu saskaņā ar pieejamības principu, kurš minēts Hāgas Programmā — ja tas attiecas uz turpmāko tiesībaizsardzības informācijas apmaiņu — principu, ar kura palīdzību, ņemot vērā šo dienestu metožu īpašo raksturu (piemēram, nepieciešamību aizsargāt informācijas vākšanas procedūru, informācijas avotus un pastāvīgo datu slepenību pēc datu apmaiņas), informāciju, kura ir pieejama dienestiem vienā dalībvalstī, vajadzētu padarīt pieejamu atbilstošajiem dienestiem citā dalībvalstī; 56. attiecībā uz iekšējo drošības politiku izsaka nopietnas bažas par to, ka dalībvalstis nepietiekamā mērā īsteno visus tos pasākumus un instrumentus, kas minēti 2001. gada oktobrī pieņemtajā sākotnējā pretterorisma plānā; 57. ņem vērā ES Augstā pārstāvja iesniegto ziņojumu Eiropadomei 2004. gada 16. un 17. decembrī par cīņas pret terorismu iekļaušanu ES ārpolitikā; minētajā ziņojumā atzīmē, ka Headline Goal 2010 un Headline Goal 2008 civilajā jomā kontekstā jaudas būtu jāsamēro ar dažādiem iespējamiem terorisma draudiem un scenārijiem vajadzīgajām prasībām, tostarp iespējamo intervenci saskaņā ar Solidaritātes klauzulu (Konstitūcijas I-43. pants); 58. aicina saskaņa ar jauno kaimiņattiecību politiku un kopumā ES ārlietu kontekstā uzlabot politisko dialogu ar trešām valstīm par terorismu, lai aptvertu ne tikai vajadzību pēc to neierobežotas sadarbības ar starptautiskām un reģionālām organizācijām, bet arī stingru to terorisma apkarošanas noteikumu piemērošanu, kas ietverti nolīgumos ar trešām valstīm, ja pastāv pierādījumi par terorisma draudiem vai īpašām teroristu darbībām; 59. ņemot vērā līdz šim paveikto, meklējot saikni starp iekšpolitiku un ārpolitiku, izsaka bažas par šī darba vienotību un koordināciju, jo īpaši pakāpi, kādā ņem vērā demokrātiskās brīvības un tiesiskumu; tādēļ prasa, lai Ārlietu komiteja un Pilsoņu brīvību, Tieslietu un Iekšlietu komiteja paredz atbilstošu procedūru, saskaņā ar kuru par attiecīgo jautājumu sagatavo ieteikumus, ko adresē Padomei un Komisijai, lai ne tikai pārbaudītu šāda darba vienotību un koordināciju, bet arī nodrošinātu, ka netiek ierobežotas pilsoņu un organizāciju civilās un politiskās tiesības, un tādējādi vajadzības gadījumā sniegtu ieteikumus Parlamenta attiecīgajām komitejām nolūkā tos tālāk nodot Padomei un Komisijai. Ārējās darbības dienests 60. apsveic Līgumu par Konstitūciju Eiropai kā nozīmīgu EDS un tās nepārtrauktas attīstības īstenošanas pamatu; uzskata, ka jauna ārējās darbības dienesta izveidošana būs ļoti svarīgs instruments ārējās darbības īstenošanai saskaņā ar KĀDP un tādēļ arī attiecībā uz EDS; uzsver, ka efektīvai EDS pilnībā jāizmanto pieejamās diplomātiskās iespējas (t.i., ES Ārlietu ministrs un Eiropas Ārējās darbības dienests (I-28. pants un III-296.3. pants) un vajadzības gadījumā militārās iespējas (t.i., nemainīgi strukturizēta dalībvalstu sadarbība augstas intensitātes misiju veikšanai, kas prasa lielākas militārās iespējas (I-41.6. pants, III-312. pants un īpašais protokols); 61. aicina Padomi un Komisiju nekavējoties uzsākt vajadzīgos pasākumus, lai saskaņotu to darbību pirms galīgās Līguma par Konstitūciju Eiropai ratifikācijas; uzsver, ka Parlaments centīsies šīs pūles pozitīvi un konstruktīvi novērtēt un izvērtēs visas piedāvātās darbības un pasākumus pārejas periodā, ņemot vairāk vērā kvalitāti nekā avotu, ar nolūku izveidot funkcionējošu un efektīvu Eiropas Ārējās darbības dienestu; uzsver, ka Parlaments arī izvērtēs šīs pūles, ņemot vērā to, vai tiek ievērota politiskā griba, kas izteikta Konstitūcijā, formulēt kopīgu stratēģiju, lai Eiropas balss pasaulē būtu vienota; * * * 62. dod norādījumus savam prezidentam šo rezolūciju nosūtīt Padomei, Komisijai, dalībvalstu parlamentiem, ANO, NATO un EDSO Ģenerālsekretāram un Eiropas Padomes priekšsēdētājam. [1] OV C 228, 13.8.2001., 173. lpp. [2] OV C 64 E, 12.3.2004., 599. lpp. [3] Pieņemtie teksti, P6_TA(2005)0075. [4] Izpētes grupas Barselonas ziņojums par Eiropas drošības iespējām. [5] OV L 340, 16.11.2004., 21. lpp. [6] Padomes 2004. gada 23. februāra Lēmums 2004/197/KĀDP ar ko izveido mehānismu tādu Eiropas Savienības operāciju kopējo izmaksu finansēšanas pārvaldībai, kas skar militārus vai aizsardzības aspektus (OV L 63, 28.2.2004., 68. lpp.). [7] Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.). [8] OV L 245, 17.7.2004., 17. lpp. --------------------------------------------------