/* COM/2011/0784 galīgā redakcija */ KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM par starpposma ziņojumu attiecībā uz Eiropas Savienībā darbojošos kodolspēkstaciju riska un drošuma pilnīgu novērtējumu ("noturības testi")





IEVADS Kodoldrošība un kodoldrošums ir ārkārtīgi nozīmīgi ES un tās iedzīvotājiem. Tādēļ pēc iespējas augstu kodoldrošības un kodoldrošuma standartu nodrošināšana un gatavība ārkārtas situācijām un reaģēšana šādās situācijās ir enerģētikas politikas galvenās rūpes gan Eiropas, gan pasaules mērogā. Avārija, ko zemestrīce un cunami 2011. gada 11. martā izraisīja Fukušimas Daiči kodolspēkstacijā Japānā, no jauna piesaistīja politisko uzmanību pasākumiem, kuru uzdevums ir samazināt risku un nodrošināt pēc iespējas augsta līmeņa kodoldrošību un kodoldrošumu, kā arī kodolmateriālu neizplatīšanu. Pirmām kārtām jāatzīmē, ka ES, rīkojoties solidāri un nekavējoties, apkopoja savu pieredzi un resursus, lai palīdzētu Japānai ierobežot un pārvarēt katastrofas sekas. ES un Japānas augstākā līmeņa sanāksme 2011. gada maijā bija veltīta kontroles pasākumu koordinēšanai, konkrētāk, sadarbībai kodoldrošības pasākumu īstenošanā. Komisija nekavējoties reaģēja uz Fukušimas notikumiem. Kopā ar valstu regulatoriem[1] un kodolrūpniecības nozari Komisija uzsāka īstenot vispusīgu kodolspēkstaciju riska un drošības novērtēšanas procesu ("noturības testus") visā ES. Iniciatīvu 2011. gada 24.–25. maija sanāksmē[2] atbalstīja Eiropas Parlaments un apstiprināja Eiropadome. Eiropas Padome arī lūdza Komisiju "pārskatīt spēkā esošo tiesisko un normatīvo regulējumu attiecībā uz kodoliekārtu drošību" un "līdz 2011. gada beigām ierosināt uzlabojumus, kas varētu būt vajadzīgi". Visbeidzot, ievērojot iespējamās kodolnegadījumu pārrobežu sekas, Eiropadome lūdza Komisijai uzaicināt ES kaimiņvalstis piedalīties noturības testēšanas procesā. Šī ir pirmā reize, kad visas ieinteresētās puses ES uz brīvprātības pamatiem iesaistās vispusīgā un koordinētā kodolreaktoru drošības un drošuma pārbaudē. Cilvēkresursi un finansiālie resursi, kas iesaistīti šajā pasākumā, kā arī dalībnieku griba kopīgi strādāt ikvienā procesa posmā apliecina kodoldrošības jomas nozīmi ES. Turklāt šajā jomā kopīga darbība ES līmenī ir nepārprotams ieguvums. Kodoldrošība visā ES tikusi atzīta par visiem eiropiešiem risināmu jautājumu, nevis tikai atsevišķu valstu jautājumu. Turklāt nesenais Paziņojums par ārējo enerģētikas politiku[3] skaidri parāda apņemšanos stiprināt sadarbību starptautiskajā kodoldrošības jomā. Līdztekus tam Komisija pievērsās jautājumam par maksimālu ES iedzīvotāju aizsardzību. Sevišķa uzmanība tika veltīta tādām īpašām jomām kā regulējuma izveide attiecībā uz to importa produktu kontroli, kuri tiek ievesti no radiācijas skartām zonām, kā arī ieteikumi muitas iestādēm un darbs zinātnisko pētījumu un vides uzraudzības pastiprināšanai. Paziņojumā izklāstīts kopsavilkums par darbu, kas līdz šim paveikts ES darbojošos kodolspēkstaciju drošības un drošuma novērtēšanā. Tā pamatā ir progresa ziņojumi, ko dalībvalstis iesniedza līdz 15. septembrim, un starpposma ziņojums, ko sagatavojusi Padomes Īpašā grupa kodoldrošuma jautājumos ( AHGNS ). Tajā sniegts arī Komisijas sākotnējais pašreizējās situācijas novērtējums, kā arī dažas sākotnējas idejas turpmākajam darbam. KODOLIEKāRTU NOTURīBAS TESTI: PIEEJA, METODE, LīDZšINēJIE PANāKUMI UN TURPMāKIE POSMI Pieeja un metode Eiropas Padome mudināja Komisiju un ENSREG izanalizēt saistībā ar Fukušimas notikumiem gūto pieredzi un no jauna novērtēt ES kodolspēkstaciju drošības rezervi. Tas būtu jādara, pamatojoties uz visām dalībvalstīm kopīgu metodi un tādējādi nodrošinot pilnīgu pārredzamību plašai publikai. Eiropadomes pilnvarojums Komisijai ietver: 1. metodes definīciju un kodolspēkstaciju vispārējā riska un drošības novērtēšanas īstenošanu, kas jāveic sadarbībā ar valstu kodoldrošības regulatoriem; 2. pašreizējo ES kodoldrošības tiesību aktu izvērtēšanu un pārskatīšanu; 3. aicinājumu ES kaimiņvalstīm piedalīties šajā procesā. Komisija un ENSREG [4] ir vienojušās strādāt divos paralēlos virzienos: - Drošības daļa — novērtējot, kāda ir kodoliekārtu noturība pret dažādu neparedzētu notikumu sekām. Šādi neparedzēti notikumi var būt no dabas katastrofām līdz cilvēka kļūdām vai tehniskām kļūmēm un citām nejaušām ietekmēm, piemēram, transporta negadījumiem. - Drošības daļa drošības apdraudējumu novērtēšanai un novēršanai, kā arī reaģēšanai uz ļaunprātīgas rīcības vai terora aktu izraisītiem negadījumiem. Kodoloperatori un valstu regulatori ciešā sadarbībā ar Komisiju nodarbojās ar kodoldrošības jautājumiem, savukārt dalībvalstis ar Komisijas līdzdalību vērtēs kodoldrošumu. Šajā nolūkā Padome ir izveidojusi īpašu grupu, kas nodarbosies ar kodoldrošuma jautājumiem ( AHGNS ). Drošuma jomā gūtie panākumi ir aplūkoti ziņojumā šā dokumenta pielikumā. Visas četrpadsmit dalībvalstis, kurās darbojas kodolspēkstacijas[5], kā arī Lietuva[6] piedalās ar kodoldrošumu saistīto noturības testu veikšanā. Arī Šveice un Ukraina kā kaimiņvalstis ir piekritušas piedalīties testēšanā. Vairākas valstis[7] ir nolēmušas — papildus prasībām, par kurām ir vienošanās — testēt ne vien darbojošās kodolspēkstacijas, bet arī kodolspēkstacijas, kuru ekspluatācija ir pārtraukta, vai citas kodoliekārtas. Noturības testu drošības daļas specifikācijās[8] noteiktas trīs galvenās jomas, kuras jānovērtē: ārkārtēju dabas parādību (zemestrīces, plūdi, ārkārtēji klimatiskie apstākļi), kodolspēkstaciju reakcijas uz ilgstošu elektroenerģijas un/vai pēdējā dzesēšanas avota zudumu (neatkarīgi no cēloņa) un smagu negadījumu pārvaldība. Izpētes metodes nosaka valsts līmenī, un par tām ir atbildīgi valstu regulatori. Noturības testu veikšana norisinās trijos posmos: - pašnovērtējums, ko veic attiecīgās valsts kodoloperatori. Kodoloperatoriem tika prasīts izstrādāt progresa ziņojumus līdz 2011. gada 15. augustam un galīgos ziņojumus līdz 2011. gada 31. oktobrim; - pašnovērtējumu pārbaude, ko veic valstu regulatori. Valstu regulatori izskatīs operatoru iesniegto informāciju un sagatavos valsts ziņojumus (progresa ziņojumi līdz 2011. gada 15. septembrim, galīgie ziņojumi līdz 2011. gada 31. decembrim); - valstu ziņojumu salīdzinošs pārskats, ko veiks valstu un Eiropas Komisijas eksperti laikposmā no 2012. gada janvāra līdz aprīlim. Novērtējumu sākuma termiņš ir 2011. gada 1. jūnijs. Saskaņā ar apstiprinātajiem termiņiem visas dalībvalstis savus progresa ziņojumus ir iesniegušas Komisijai. Tie ir šā starpposma ziņojuma pamatā. Tomēr svarīgākie dokumenti vēl ir jāiesniedz. Lai sasniegtu rezultātu ticamības nepieciešamo līmeni, ir nozīmīgi valstu galīgie ziņojumi (kas jāiesniedz līdz šā gada beigām) un rezultātu salīdzinošā novērtējuma process. Sākotnējie secinājumi, pamatojoties uz starpposma drošības novērtējumiem Visos progresa ziņojumos norādīts, ka kodoloperatori ievērojuši un izmantojuši apstiprināto metodi. Tomēr valstu ziņojumu forma, saturs un izklāsta detalizācijas līmenis ievērojami atšķiras. Šā paziņojuma[9] pielikumā sniegts ikviena valsts ziņojuma secinājumu apkopojums. Lai gan novērtēšana pašlaik norisinās, progresa ziņojumos konstatēta virkne jautājumu, kurus vajag analizēt padziļināti. Ziņojumi liecina arī par atbilstošu valstu regulatoru konverģences līmeni attiecībā uz veicamajiem pasākumiem. Daži valstu regulatori jau iecerējuši pārskatīt drošības rezerves, kuras tie piemēro kodoliekārtām. Jomas, kurām jāpievērš uzmanība: palielināt kodolspēkstaciju noturību pret plūdiem[10], energoapgādes[11] [12]un pēdējā dzesēšanas avota[13] zuduma gadījumā, kā arī palielināt kodolspēkstaciju noturību pret zemestrīcēm, kas pārsniedz projektēto izturību[14]. Dažos ziņojumos norādīti iespējamie uzlabojumi izmantotās degvielas dzesēšanas baseinos, kas ļautu tiem saglabāt noturību tādu notikumu gadījumā, kuriem tie nav projektēti[15]. Turklāt vairākos ziņojumos uzrādīti iespējamie veidi, kā uzlabot smagu negadījumu un neatliekamu procedūru pārvaldību[16]. Tomēr starp dalībvalstīm ir saskatāmas arī dažas atšķirības. Piemēram: - atkarībā no dalībvalsts ir vērojama ļoti atšķirīga pieeja seismiskajiem riskiem, tā neatbilst pašreizējai seismiskajai aktivitātei attiecīgajos reģionos. Konstatējamas ievērojamas atšķirības gan izmantotajās metodēs[17], gan pieņemšanas kritērijos[18]. Dažās valstīs pašlaik tiek pārskatīts seismiskās aktivitātes līmenis, ko ņem vērā kodolspēkstaciju projektēšanā. - dažas valstis[19] jau ir ieviesušas smagu negadījumu pārvaldības pamatnostādnes[20], savukārt citas to nav izdarījušas. - dažas valstis[21] ir sākušas to noteikumu izvērtējumu, kuri attiecas uz ārkārtas situāciju pārvaldību saistībā ar negadījumiem, kuri "neattiecas uz projektu" (iespējami negadījumi, kuru ticamība tiek vērtēta kā ļoti neliela, tāpēc tā nav ņemta vērā kodolspēkstacijas projektā), un ir norādījušas iespējamos uzlabojumus. Turpmākie posmi: salīdzinoši pārskati un rezultātu apstiprināšana Pamatojoties uz Eiropadomes pieprasījumu, Komisija kopā ar valstu drošības regulatoriem nolēmusi veikt valstu novērtējumu galīgo rezultātu salīdzinošu pārskatu, izmantojot metodi, par kuru panākta kopīga vienošanās[22]. Tādējādi 2011. gada beigās iesniedzamajiem valstu galīgajiem novērtējumiem jāatbilst iepriekš noteiktai struktūrai, lai pēc iespējas palielinātu koherenci un salīdzināmību. Salīdzinošas pārskatīšanas procesā, kam jāsākas 2012. gada sākumā, notiks valstu rezultātu papildu novērtējums Eiropas līmenī, tādējādi panākot augsta līmeņa objektivitāti un neitralitāti, kas nodrošinātu rezultātu uzticamību. Process norisināsies divos posmos: - Salīdzinoša izpēte attiecībā uz horizontālām tēmām, salīdzinot valstu pieeju saskaņotību un secinājumus trijās galvenajās jomās: ārkārtējas dabas parādības, drošuma funkciju zudums un smagu negadījumu pārvaldība. Augsta līmeņa ekspertu grupa pārbaudīs valstu ziņojumu attiecīgās sadaļas. Galīgajā ziņojumā tiks izklāstīti secinājumi galvenajās jomās, kā arī atšķirības valstu metodēs un novērtēšanā. - Salīdzinoša vertikāla (valstu) izpēte, novērtējot valstu ziņojumus kā tādus. Salīdzinošā vertikālā pārskatīšana norisināsies dalībvalstīs, lai atvieglotu salīdzināšanas darba grupu kontaktus ar valstu regulatoru specializēto personālu un operatoriem, kā arī atvieglotu kodolspēkstaciju pieejamību. Salīdzinošo pārskatu rezultāti attiecībā uz horizontālām tēmām, kā arī šā procesa gaitā iegūtā pieredze tiks izmantota par pamatu saistībā ar valstu pārskatiem. Salīdzinošās pārskatīšanas darba grupu sastāvā ir iekļauti kodoldrošības jomas eksperti no visām dalībavlstīm. Salīdzinošās pārskatīšanas sekretariātu nodrošina Komisijas Kopīgās pētniecības centrs. Valstu ziņojumi, progresa ziņojumi un salīdzinošās pāskatīšanas rezultāti būs publiski pieejami[23]. Komisija iepazīstinās ar salīdzinošās pārskatīšanas rezultātiem galīgajā ziņojumā Eiropadomei 2012. gada 28. un 29. jūnija sanāksmē. Pirmie secinājumi saistībā ar sākotnējo drošības novērtējumu[24] Kodoldrošuma mērķis ir novērst tīšas darbības, kas varētu sabojāt kodoliekārtas vai novest pie kodolmateriālu zādzības vai izplatības. Kodoldrošība[25] un kodoldrošums ir cieši saistīti. Attiecīgi kodoldrošības novērtējums nevar būt pilnīgs bez līdzvērtīgas to aspektu analīzes, kuri saistīti ar kodoldrošumu. Tāpēc šis drošības novērtējums tika paplašināts arī attiecībā uz drošumu. ES valstīs tikai nedaudziem kodoldrošības regulatoriem ir īpaša atbildība saistībā ar kodolspēkstaciju drošumu. Kompetence drošuma jomā dalībavlstīs ir sadalīta starp dažādām struktūrām. Uz kodolspēkstacijām attiecas sīki izstrādāti un vispusīgi drošības un neizplatīšanas režīmi, kuri gadu gaitā ir attīstījušies. Starptautiskā līmenī kodolspēkstaciju drošuma režīms ir mazāk attīstīts[26]. Tomēr pēdējos gados drošuma jautājumiem visā pasaulē tiek pievērsta lielāka uzmanība, īpaši pēc teroristu uzbrukumiem ASV 2001. gada 11. septembrī. Lai novērtētu metodi attiecībā uz kodolspēkstaciju kodoldrošumu, Padome izveidojusi Īpašo kodoldrošuma jautājumu grupu ( AHGNS ), kuras sastāvā ir dalībvalstu pārstāvji, kā arī Komisijas pārstāvji. Grupas progresa ziņojums ir pievienots šim paziņojumam[27], un tajā izklāstīti sākotnējie secinājumi. AHGNS darba programma iedalās trijos posmos. - Informācijas vākšana, piemēram, izdalot dalībvalstīm aptaujas anketas, - informācijas apstrāde, proti, galveno tēmu noteikšana ar mērķi ieteikt labāko praksi un aptaujas rezultātu apkopošana, - progresa ziņojuma un galīgā ziņojuma sagatavošana. Aptaujas uzmanības centrā ir virkne jautājumu, kas saistīti ar valsts tiesisko satvaru attiecībā uz kodoldrošumu, valsts vispārējo drošības satvaru, to apdraudējumu, kas ņemts vērā konceptuālā līmenī (ar neparedzamām ļaunprātīgām darbībām saistītais risks), kodoldrošuma kultūru un sagatavošanos ārkārtas situācijām. Ja dalībvalsts nav norādījusi kādu citu nozīmīgu jautājumu, kas būtu jāaplūko, šie jautājumi un atbildes uz tiem ir galvenais starpposma ziņojuma saturs. Saņemtās atbildes uzsver nepieciešamību uzlabot starptautisko sadarbību, tostarp starptautisko salīdzinošās pārskatīšanas misiju sadarbību, lai pārbaudītu kodolspēkstaciju fizisko aizsardzības pasākumu līmeni un efektivitāti. Ņemot vērā dalībvalstu saistības kodoldrošuma jomā, tās apstiprina savus nodomus pilnībā izmantot attiecīgos starptautiskos mehānismus, kā arī tos pastiprināt, un izplatīt labāko praksi ES mērogā. Atbildēs uzsvērta kodoldrošības un kodoldrošuma dimensijas ciešā saistība, kā arī kodoldrošuma un terorisma apkarošanas stratēģiju savstarpējā ietekme. Ir pastāvīgi jāpārvērtē kodoldrošums un drošības pasākumu, sistēmu un koncepciju atbilstība, ņemot vērā apdraudējumu attīstību. Ziņojumi parāda arī vispārējo pārliecību par to, ka ir nozīmīgi izstrādāt un īstenot atbilstošas riska pārvaldības procedūras un ir nepieciešams nodrošināt saikni starp dažādām ekspertu aprindām. Kopsakarā ar saviem apsvērumiem par kodoldrošuma jautājumiem Komisija pilnībā ņems vērā secinājumus un ieteikumus AHGNS galīgajā ziņojumā, kas gaidāms 2012. gada jūnijā. ES KODOLDROšīBAS REGULēJUMA PASTIPRINāšANA Paralēli noturības testu veikšanai Komisija, pamatojoties uz valstu ziņojumu sākotnējiem secinājumiem, starptautiskām diskusijām (SAEA) un ieinteresēto pušu ieguldījumu, ir pievērsusies jautājumam par ES tiesisko satvaru kodoldrošības jomā. Komisijas sākotnējā analīze liecina, ka valstu regulatoriem ir dažāda pieeja drošībai un viņi izmanto atšķirīgus kritērijus drošības uzlabojumu noteikšanai. Pamatojoties uz šīm sākotnējām pārdomām, Komisija saskata ES un valstu regulējuma uzlabojumu iespējas šādās jomās: 1) tehnisko drošības pasākumu uzlabošana un nepieciešamās uzraudzības uzlabošana nolūkā panākt to pilnīgu īstenošanu, 2) pārvaldības, kā arī tiesiskā regulējuma uzlabošana kodoldrošības jomā, 3) gatavības ārkārtas situācijām un reaģēšanas šādās situācijās uzlabošana, 4) ES režīma pastiprināšana attiecībā uz juridisko atbildību kodoljautājumu jomā un 5) zinātniekās un tehniskās kompetences palielināšana. Tomēr pirmām kārtām ir pilnībā jāīsteno pašreizējie ES noteikumi. Esošā kodoldrošības tiesiskā regulējuma īstenošana Padome 2009. gadā pieņēma Kodoldrošības direktīvu[28], un tas bija nozīmīgs solis ceļā uz ES kodoldrošības režīmu. Ar minēto direktīvu tiek izveidota visaptveroša un juridiski saistoša Kopienas kodoliekārtu kodoldrošības pamatstruktūra. Tajā noteikti Eiropas Atomenerģijas kopienas (Kopiena jeb Euratom ) kodoldrošības pamatprincipi un pienākumi. Ar to Kopienas tiesību aktos tiek transponētas prasības, kas noteiktas svarīgākajos starptautiskajos nolīgumos, proti, Konvencijā par kodoldrošību[29] un Starptautiskās Atomenerģijas aģentūras (SAEA) noteiktajos drošības pamatprincipos[30]. Termiņš, līdz kuram dalībvalstīm bija jāpabeidz Kodoldrošības direktīvas īstenošana valsts līmenī, bija 2011. gada 22. jūlijs. Komisija ir uzsākusi pienākumu neizpildes procedūru pret divpadsmit dalībvalstīm, kas šo termiņu nav ievērojušas[31]. Tām dalībvalstīm, kuras direktīvu vēl nav transponējušas, tas būtu jānosaka par prioritāru uzdevumu. Kodoldrošības tiesiskā regulējuma uzlabošana Komisija pēta divas pieejas, kuru mērķis ir uzlabot kodoldrošības sistēmu, kā to pieprasījusi Eiropas Padome: - i) tiesību aktu grozījumi, lai stiprinātu esošo Kopienas kodoldrošības tiesisko regulējumu; un - ii) esošo mehānismu īstenošanas uzlabojumi, kā arī labāka rīcības koordinācija starp dalībvalstīm. Kodoldrošības sistēma būs jāpārskata gan Kopienas, gan valstu līmenī, pilnībā ievērojot subsidiaritātes principu. Starptautiskajās institūcijās Komisijai un dalībvalstīm būs jādarbojas kopīgi, lai nodrošinātu, ka starptautiskās kodoldrošības sistēmas attīstība atbilst Kopienas un tās dalībvalstu tiesību aktiem. Tehniski uzlabojumi un pārraudzība Saskaņā ar patlaban spēkā esošo Euratom un valstu tiesību aktiem galvenā atbildība par kodoldrošību gulstas uz licences saņēmēju (spēkstacijas operators). Valstu regulatori pieprasa licences turētājiem veikt iekārtu tehniskus uzlabojumus pēc tam, kad ir veikti drošības novērtējumi, tostarp patlaban notiekošais noturības tests, un saskaņā ar tajos konstatēto. Valstu regulatoriem jānodrošina, lai nepieciešamie pasākumi tiktu īstenoti pareizi. Patlaban attiecībā uz ES kodolspēkstacijām nav kopēju drošības standartu vai kritēriju. Noturības testu provizoriskie rezultāti liecina, ka attiecībā uz drošības rezervi Eiropas kodolspēkstacijās nav vienotas pieejas. Atkarībā no ES noturības testu procesa galīgajiem rezultātiem, kā arī ievērojot Fukušimas kodolnegadījumā gūtās mācības, varētu tikt paredzēti ES mēroga pamatprincipi un prasības, kā arī saistītie minimālie tehniskie kritēriji attiecībā uz kodolspēkstaciju atrašanās vietas izvēli, projektēšanu, būvniecību un ekspluatāciju[32]. ES principi un prasības būs jāatspoguļo valsts reglamentējošajos pasākumos un lēmumos, un tie būs jāīsteno kodoliekārtu operatoriem. ES mēroga kritēriju kopums attiecībā uz atrašanās vietas raksturlielumiem, licencēšanas prasībām un ekspluatācijas pārbaudēm nozīmētu, ka kodoliekārtu operatori sāk izmantot labāko praksi jaunām, ES būvējamām kodolspēkstacijām. Šādas prasības starptautiskajā un ES praksē jau ir[33]. Lai gan tehnisko pasākumu izvēle būs atkarīga arī no noturības testa galīgajiem rezultātiem, tos varētu iekļaut ES tiesību aktu kopumā. Turklāt šķiet, ka būtu iespējams paplašināt to labākās prakses paņēmienu izmantošanu, kas jau ietverti pašreizējā Kodoldrošības direktīvā. Piemēram, starptautisku ekspertu salīdzinošo vērtējumu, kas patlaban attiecas tikai uz valsts tiesisko un regulatīvo sistēmu, varētu paplašināt, iekļaujot tajā kodolspēkstaciju projektēto drošību un ekspluatācijas drošību[34]. Lai galīgajā redakcijā formulētu ieteikumu kopumu Eiropas jaunajai kodoldrošības arhitektūrai, būtu jāiesaista virkne dalībnieku, tostarp valstu regulatori, kodolenerģētikas nozare, kā arī zinātnes un tehnikas aprindas, kuras pārstāv, piemēram, Eiropas Tehniskā atbalsta organizāciju tīkls ( ETSON ). Kodoldrošības pārvaldība Viena no svarīgākajām mācībām, kas tika gūta Fukušimas negadījumā, ir tas, ka ir jānodrošina valsts regulatīvo iestāžu efektīva neatkarība. Eiropas Savienībā to varētu papildus nostiprināt, konkretizējot attiecīgos Kodoldrošības direktīvas[35] noteikumus un nosakot kritērijus valstu regulatīvo iestāžu efektīvai neatkarībai. Turklāt Kodoldrošības direktīva varētu precizēt, kādai jābūt valstu iestāžu minimālajai regulatīvajai kompetencei. Patlaban dažās dalībvalstīs regulatīvā atbildība ir sadalīta starp vairākām struktūrām vai nodota ministrijām, nevis piešķirta vienai neatkarīgai iestādei. Saskaņā ar savām pilnvarām ENSREG kopš 2007. gada ir sniegusi ES iestādēm ieteikumus par kodoldrošību. Ir laiks pārdomāt tās turpmāko lomu, ņemot vērā gūto pieredzi. Pārredzamības prasības varētu papildus precizēt, paplašinot to jomu ārpus esošajiem vispārējiem pienākumiem informēt sabiedrību[36] un kodoliekārtu operatoru darbiniekus. Saskaņā ar iepriekš minēto valstu regulatīvajām iestādēm varētu pieprasīt informēt sabiedrību par iemesliem, uz kuriem pamatojas to regulatīvie lēmumi. Konfidencialitātes klauzulas aizsargātu ar drošumu saistītu informāciju. Gatavības ārkārtas situācijām un rīcības, tām izveidojoties, uzlabošana Pasākumus, lai nepieļautu kodolavārijas un radioloģiskās avārijas, sagatavotos tām un novērstu tās, bieži īsteno valsts līmenī. Tomēr Kopienas līmenī ir virkne likumdošanas instrumentu un mehānismu[37] un īpaši noteikumi saistībā ar kodolavārijām[38]. Šādos gadījumos var aktivēt vairākus Kopienas mehānismus. 2010. gada decembrī Komisija ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm izdeva pamatnostādnes par valstu riska novērtējumu katastrofu pārvaldībai. Dalībvalstis ir brīvprātīgi apņēmušās sagatavot un iesniegt valsts riska novērtējumus līdz 2011. gada beigām. Kodoldrošība un sabiedrības veselības apdraudējumi ir svarīgs elements visaptverošā riska novērtējumā. Lai labāk sagatavotos kodolavārijai un koordinētu reaģēšanas pasākumus, varētu pieņemt pārrobežu kodolriska pārvaldības plānus (iespējams, ietverot ES kaimiņvalstis). Tiem jābūt saistītiem ar uzlabotu Eiropas reaģēšanu uz kodolavārijām. Ir svarīgi arī nodrošināt aprīkojuma pieejamību ārkārtas pasākumiem (tostarp smagā aprīkojuma, piemēram, rezerves ģeneratoru, pieejamību), ko pēc vajadzības var koplietot, kā arī vietas atjaunošanas plānu esību. Pēc Komisijas paziņojuma „Eiropas reaģēšanas spēju stiprināšana katastrofu gadījumos: civilās aizsardzības un humānās palīdzības nozīme"[39], notiek darbs, lai dalībvalstīs izveidotu Eiropas reaģēšanas ārkārtas gadījumos līdzekļus nolūkā radīt pilnībā funkcionālu 24/7 ārkārtas reaģēšanas centru un izstrādāt Eiropas ārkārtas rīcības plānus galvenajiem katastrofu veidiem, tostarp kodolkatastrofām. Komisija nāks klajā ar priekšlikumiem ietvert šos elementus Eiropas Civilās aizsardzības mehānisma tiesību aktos. Kodolatbildības jautājumu precizēšana Notiekot kodolnegadījumam, ļoti būtisks ir jautājums par kodolatbildību. Komisijas paziņojumā Enerģētika 2020 – Konkurētspējīgas, ilgtspējīgas un drošas enerģētikas stratēģija teikts: "Kodoldrošības un drošuma tiesiskais regulējums tiks vēl vairāk uzlabots, (...) iesniedzot ierosinājumu par Eiropas pieeju attiecībā uz kodolatbildības režīmiem." Arī Euratom līgumā[40] paredzēts, ka dalībvalstis "veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai atvieglinātu tādu apdrošināšanas līgumu noslēgšanu, kuri attiecas uz kodolenerģētikas radītiem draudiem". Vairākums dalībvalstu ir izvēlējušās izmantot vairākas starptautiskās konvencijas (Parīzes konvencija/ Briseles papildu konvencija un Vīnes konvencija), tomēr dažas nav nevienas konvencijas līgumslēdzēja puse. Tas ES ir radījis juridisku sadrumstalotību. Juridisko konsekvenci ES varētu uzlabot divējādi: i) cietušo aizsardzība dažādās dalībvalstīs, jo īpaši, lai uzlabotu kompensācijas cietušajiem ES neatkarīgi no to dzīvesvietas valsts; un ii) iekšējā tirgus darbības potenciālā ietekme, jo īpaši gadījumos, kad atšķirīgas operatoru finanšu saistības varētu izkropļot konkurenci. Tehniskās, zinātniskās un tehnoloģiju konkurences uzlabošana Komisija nākamajiem četriem gadiem ir aizsākusi "Apmācības un informācijas programmu, pamatojoties uz Fukušimā gūto mācību", un to kopīgi finansē ES un Euratom pamatprogrammas[41]. Tās mērķis ir veicināt izpratni par kodoldrošības svarīgumu un sniegt kodolekspertiem un politikas veidotājiem informāciju par labāko praksi riska pārvaldības jomā. Sinerģijā ar ES platformām, jo īpaši Ilgtspējīgas kodolenerģijas tehnoloģijas platformu ( SNE-TP ) un Eiropas Kodolenerģijas forumu ( ENEF ), programma uzlabos arī sadarbību starp universitātēm, pētniecības organizācijām, publiskajām iestādēm un nozarēm. Attiecībā uz kodolpētījumiem, kas paredzami nākamajā ES daudzgadu finanšu programmā ("Horizonts 2020"), galvenās jomas joprojām ir kodoldrošība, ES kodolzinātības saglabāšana un kodoliekārtu operatoru un regulatoru kompetences stiprināšana. STARPTAUTISKAIS ASPEKTS Trešo valstu iesaistīšana riska un drošības novērtējumos ES kaimiņvalstis Nolūkā stiprināt kodoldrošību pasaules mērogā, Eiropas Komisija mudināja visas valstis, kurās darbojas kodolspēkstacijas, pēc iespējas drīz veikt tādus pašus riska un drošības novērtējumus kā tie, kas patlaban tiek veikti ES. Komisija ir veikusi pasākumus, lai novērtējumi tiku veikti arī ES kaimiņvalstīs, kurās darbojas vai kurām pieder kodolspēkstacijas, proti: Šveicē, Krievijas Federācijā, Ukrainā, Armēnijā un Horvātijā, kā arī valstīs, kurām ir detalizēti plāni par kodolenerģijas jomas attīstīšanu, proti, Turcijā un Baltkrievijā. 2011. gada 23. jūnijā ar minētajām valstīm tika panākta vienošanās par kopīgu paziņojumu par vienotu pieeju noturības testiem. Šveice un Ukraina ir integrēta ES noturības testu procesā, bet pārējo valstu darba grafiki ir atšķirīgi. Tomēr ir panākta kopīga apņemšanās pabeigt drošības atkārtotu novērtēšanu līdz 2012. gada beigām. ES turpinās aicināt visas kaimiņvalstis piedalīties noturības testos un nodrošināt, lai tiktu darīts viss, lai gan ES, gan pie tās robežām radītu labākos kodoldrošības nosacījumus. Sadarbība ar Starptautisko Atomenerģijas aģentūru (SAEA) un G8/G20 2011. gada septembrī SAEA pieņēma Kodoldrošības rīcības plānu, un tajā SAEA dalībvalstis tiek aicinātas veikt kodolspēkstaciju konstrukcijas novērtējumu saistībā ar to atrašanās vietā iespējamajām dabas katastrofām un rīkoties atkarībā no novērtējuma rezultātiem. Eiropas Komisija sniegs ieguldījumu SAEA darbā, kas vērsts uz to, lai izstrādātu metodoloģiju, ko var izmantot citas valstis, un ir gatava konsultēt SAEA vai palīdzēt tai novērtēt citas valstis šajā jomā. Komisija pilnībā piedalījās G8/G20 procesā, gatavojot 2011. gada jūnija SAEA Ministru konferenci, kurā tika apstiprināts SAEA rīcības plāns. Komisija darīs visu, kas tās spēkos, lai panāktu šo starptautisko iniciatīvu turpmāku virzību. Ierosinātie kodoldrošības globālā tiesiskā regulējuma uzlabojumi Notikumi Fukušimā uzsvēra nepieciešamību nostiprināt kodoldrošības starptautisko tiesisko regulējumu. Izmantojot SAEA, galvenie kodoldrošības pārvaldības instrumenti ir drošības standarti, par kuriem panākta starptautiska vienošanās, un starptautiskās konvencijas, jo īpaši Konvencija par kodoldrošību ( CNS ) un Konvencija par agrīnu paziņošanu par kodolavāriju. SAEA dalībvalstis vispārīgi atzīst nepieciešamību pārskatīt starptautisko kodoldrošības sistēmu, jo īpaši CNS , nolūkā uzlabot tās efektivitāti, pārvaldību un izpildāmību. Komisija ir paredzējusi Euratom kopienas vārdā dot ieguldījumu CNS atjaunināšanā[42]. CNS būtu jāatjaunina saskaņā ar jaunākajiem SAEA drošības standartiem, kuriem būtu jākļūst juridiski saistošiem un kuru izstrāde būtu jāturpina. ES minimālais uzdevums būtu censties panākt CNS atbilstību patlaban spēkā esošajā Kodoldrošības direktīvā noteiktajai jomai un pienākumiem. Pārskatītā CNS tad aptvertu visu veidu kodoliekārtas, kurām periodiski būtu jāveic obligātas regulatīvas pārskatīšanas. Tajā būtu jāietver arī regulatīvas neatkarības un izpildes mehānisma kritēriji, piemēram, starpniecība, samierināšana vai šķīrējtiesa. CNS noteikumiem par gatavību ārkārtas situācijām jānodrošina arī efektīvāka un koordinētāka reaģēšana ārkārtas situācijās, kā arī saskaņota saskarne ar citām starptautiskām konvencijām[43]. Ārēja sadarbība kodoldrošības jomā Kopš 1990. gadu sākuma kodoldrošības uzlabošana trešās valstīs ir bijusi Kopienas darba svarīga sastāvdaļa. TACIS un Phare programma ir devusi iespēju piecpadsmit gadu garumā sniegt palīdzību Centrāleiropas, Austrumeiropas un bijušās Padomju Savienības valstīm. Kopš 2007. gada sadarbība kodoldrošības jomā tika paplašināta, ietverot arī citas trešās valstis un šajā nolūkā izmantojot kodoldrošības sadarbības instrumentu ( INSC ). Paziņojumā par enerģētikas politikas ārējo dimensiju[44] aicināts ciešāk saskaņot starptautiskās regulatīvās sistēmas, un tās nolūks ir veicināt saistošu starptautisko kodoldrošības standartu pieņemšanu. Pašreizējais INSC nodrošinās atbalstu trešām valstīm, kas apņēmušās piedalīties noturības testos[45], un, risinot sarunas par turpmāku sadarbību 2012.-2013. gadā, tiks pilnībā ņemts vērā tas, kā norisinās patlaban īstenojamie pasākumi. Komisija ir ierosinājusi jaunu INSC laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam. Jaunajā ierosinātajā instrumentā jāņem vērā pieredze, kas gūta no ES pasākumiem, kā arī, to īstenojot, jāņem vērā prioritātes, kas noteiktas, veicot noturības testus kaimiņvalstīs. Jaunais INSC jāintegrē visaptverošā un saskaņotā kodoldrošības sadarbības stratēģijā, ņemot vērā starptautiskus pasākumus SAEA satvarā. SECINāJUMI UN TURPMāKā RīCīBA Pēc Fukušimas kodolavārijas ES un tās dalībvalstis apņēmās veikt Eiropas kodolspēkstaciju visaptverošu novērtējumu. Pirmo reizi procesā iesaistot spēkstaciju operatorus, valstu regulatorus un iestādes un ES iestādes, tika konstatēts, ka nolūkā garantēt ES kodoldrošības un drošuma augsto standartu saglabāšanu un, vajadzības gadījumā, to paaugstināšanu svarīga pievienotā vērtība ir koordinācijai un sadarbībai ES līmenī. Šie pasākumi vēl jo vairāk ir svarīgi daudzu ES reaktoru vecuma dēļ, kā arī tāpēc, ka vairākas dalībvalstis un kaimiņvalstis ir ieinteresētas jaunu kodolreaktoru būvniecībā. Sagaidāms, ka noturības testa rezultāti sniegs savlaicīgu, objektīvu un zinātniski pamatotu informāciju, kas palīdzēs nostiprināt drošības parametrus attiecībā uz esošo un plānoto kodolspēkstaciju izvietojumu, projektēšanu, ekspluatāciju, tehnisko apkopi un uzturēšanu un regulējumu. Sākotnējie rezultāti liecina, ka uzlabojumi iespējami gan valstu, gan ES līmenī. Pēc novērtējuma pabeigšanas dalībvalstis pieņems lēmumu par to, kāda turpmāka rīcība vajadzīga valsts līmenī. Komisija atzinīgi vērtē pasākumus, ko dažas dalībvalstis jau veikušas šajā virzienā. Šajā paziņojumā Komisija ir izklāstījusi dažus sākotnējus pieturas punktus ES kodoldrošības sistēmas stiprināšanai un esošo instrumentu vai mehānismu koordinācijas uzlabošanai. Šie provizoriskie rezultāti vēl būs sīkāk jāizskata un jāveic attiecīgas turpmākas darbības, ņemot vērā noturības testu galīgos rezultātus. Euratom līgums nodrošina elastīgu un visaptverošu juridisko pamatu, lai vajadzības gadījumā kodoldrošības tiesību aktos ieviestu uzlabojumus. Paredzēts, ka dalībvalstis galīgos riska un drošības novērtējuma ziņojumus Komisijai iesniegs līdz 2011. gada 31. decembrim. To salīdzinošā novērtēšana tiks veikta no 2012. gada janvāra līdz aprīlim. Komisija sniegs galīgo ziņojumu par noturības testiem Eiropadomei 2012. gada 28.-29. jūnija sanāksmē, tostarp, iespējams, ierosinās arī tiesību aktu iniciatīvas nolūkā vēl vairāk nostiprināt kodoldrošības sistēmu Eiropā. Komisija ir apņēmusies nodrošināt atklātību un pārskatāmību visā noturības testu procesā. Komisija turpinās cieši sadarboties ar visām ieinteresētajām personām, tostarp nevalstiskajām organizācijām, un atklātā sanāksmē iepazīstinās ar ekspertu salīdzinošās novērtēšanas rezultātiem. Turklāt, pirms nākt klajā ar tiesību aktu priekšlikumiem pēc noturības testiem, Komisija rīkos sabiedrisku apspriešanu un papildus galvenajām ekspertu grupām šajā jomā (t.i. ENSREG , Eiropas Kodolenerģijas forums ( ENEF ) un WENRA ) iesaistīs visas galvenās ieinteresētās personas. Sadarbojoties ar trešām valstīm un starptautiskajām organizācijām, kas aktīvi darbojas kodolenerģētikas jomā, jo īpaši SAEA, ES iepazīstinās ar pieredzi, kas gūta noturības testos, lai šādā veidā stiprinātu kodoldrošības starptautisko likumdošanas un regulatīvo režīmu. [1] Valstu kodoldrošības regulatori tikās Eiropas augstākā līmeņa grupā kodoldrošības un kodolatkritumu apsaimniekošanas jautājumos. Šī grupa tika izveidota ar Komisijas 2007. gada 7. jūlija Lēmumu 2007/530/Euratom (OV L 195/44, 27.7.2007., 44.–46. lpp.). Vēlāk grupa pieņēma nosaukumu ENSREG (Eiropas Kodoldrošības jomas regulatoru grupa). [2] EUCO 10/11 (31. punkts). [3] COM(2011) 539 galīgā redakcija. [4] ENSREG sanāksmē 2011. gada 12. un 13. maijā, pamatojoties uz WENRA ( Western European Nuclear Regulators Association , Rietumeiropas kodolregulatoru asociācija). Sk. ENSREG paziņojumu www.ensreg.eu. [5] Apvienotā Karaliste, Beļģija, Bulgārija, Čehija, Francija, Lietuva, Nīderlande, Rumānija, Slovākija, Slovēnija, Somija, Spānija, Ungārija, Vācija, Zviedrija. [6] Lai gan Lietuvā, izpildot prasības saistībā ar iestāšanos ES, 2009. gadā slēdza pēdējo Ignalinas kodolspēkstacijas bloku, tajā joprojām ir spēkā īpašas darbības licences, un tur joprojām ir saglabājušies ievērojami izmantotās degvielas krājumi. [7] Apvienotā Karaliste, Beļģija, Bulgārija, Francija, Lietuva, Slovākija, Somija, Spānija, Ukraina, Vācija. [8] ENSREG 2011. gada 12. un 13. maija paziņojuma I pielikums. [9] Komisijas dienestu darba dokuments "Tehnisks kopsavilkums par valstu progresa ziņojumiem attiecībā uz vispusīgu riska un drošības novērtējumu ieviešanu ES kodolspēkstacijās īstenošanu". [10] Piemēram, Slovākija, Slovēnija, Somija, Šveice, Ungārija, Zviedrija. [11] Tostarp strāvas zudums ārpus spēkstacijas un Station Blackout gadījumā. [12] Piemēram, Rumānija, Slovēnija, Somija, Spānija. [13] Piemēram, Slovēnija, Somija, Spānija, Zviedrija. [14] Piemēram, Slovākija, Somija, Spānija, Šveice, Ungārija, Zviedrija. [15] Piemēram, Lietuva, Slovēnija, Somija, Ungārija. [16] Piemēram, Rumānija, Slovākija, Spānija, Ungārija, Vācija, Zviedrija. [17] Piemēram, par to, vai ir vai nav jāveic pilnīgs iespējam'ās seismiskās drošības novērtējums ( PSA ). Šāds novērtējums periodiski tiek veikts, piemēram, Slovēnijā, Somijā un Šveicē pilnīgi neatkarīgi no relatīvi zema vai augsta seismisko draudu līmeņa šajās valstīs [18] Piemēram, maksimālie robežlielumi varbūtējas augsnes pārslodzes gadījumā . [19] Piemēram, Beļģija, Čehija, Rumānija, Slovēnija, Somija, Spānija, Ungārija. [20] Runa ir par īpašām procedūrām, kas palīdzētu operatoriem padarīt pēc iespējas mazākas iespējamās radiācijas devas ārkārtas gadījumos. [21] Piemēram, Apvienotā Karaliste, Slovēnija, Spānija. [22] ENSREG sanāksmē, kas notika 2011. gada 11. oktobrī. [23] www.ensreg.eu [24] Šīs sadaļas pamatā ir informācija, kas saņemta no Padomes Īpašās kodoldrošības grupas ( AHGNS ). [25] Kodoldrošība ir piemērotu apstākļu panākšana kodolspēkstaciju darbībai, avāriju novēršana vai avāriju seku mazināšana, nodrošinot strādājošo, iedzīvotāju un vides aizsardzību pret jonizējošā starojuma kaitīgo ietekmi. [26] Piemēram, Starptautiskā Atomenerģijas aģentūra (SAEA) vairāku gadu desmitu gaitā ir izstrādājusi pamatnostādnes attiecībā uz drošību, savukārt pamatnostādnes drošuma jomā ir salīdzinoši nedaudzas. [27] Starpposma ziņojums par kodoldrošumu 17061/11 AHGNS 8 ATO 134. [28] Padomes 2009. gada 25. jūnija Direktīva 2009/71/Euratom, ar ko izveido Kopienas kodoliekārtu kodoldrošības pamatstruktūru (OV L 172, 2.7.2009., 18. – 22. lpp.) [29] INFCIRC/449, 1994. gada 5. jūlijs. Kopiena un visas ES dalībvalstis ir līgumslēdzējas puses. [30] Drošības pamatprincipi, SAEA drošības standartu sērija Nr. SF-1 (2006). [31] Apvienotā Karaliste, Austrija, Beļģija, Dānija, Grieķija, Igaunija, Itālija, Kipra, Latvija, Polija, Portugāle, Slovākija. [32] ES Tiesa (Nolēmums C 29/99, Tiesas judikatūras krājums 2002, I-11221. lpp.) ir atzinusi, ka Euratom šajos jautājumos ir dalīta kompetence. [33] Rietumeiropas Kodolregulatoru asociācija ( WENRA ) ir izstrādājusi reaktoru drošības robežlīmeņus (2008), kas paredzēti kā instruments, lai izstrādātu kopēju pieeju attiecībā uz kodoldrošības un tās regulējuma saskaņošanu ES valstīs. Pamatojoties uz SAEA drošības pamatprincipiem WENRA 2010. gadā pieņēma drošības mērķus jaunām kodolspēkstacijām. WENRA ir ES valstu, kurās ir kodolspēkstacijas, un Šveices galveno regulatoru tīkls, kurā novērotāja statusā piedalās arī citas ieinteresētās Eiropas valstis. [34] Piemēram, ekspluatācijas drošību novērtē, izmantojot SAEA ekspertu salīdzinošā novērtējuma misiju ( OSART ). [35] Minētās direktīvas 5. panta 2. punkts. [36] Kodoldrošības direktīvas 8. pants. [37] Tostarp Drošības pamatstandartu direktīva, Sabiedrības informēšanas direktīva, ECURIE lēmums, Civilās aizsardzības mehānisma tiesību akti, kā arī pārtikas un lopbarības noteikumi, kas pieņemti pēc Černobiļas avārijas un Fukušimas kodolspēkstacijas avārijas. [38] Tiesību akti par pārtikas produktu un lopbarības maksimāli pieļaujamo radioaktīvā piesārņojuma līmeni pēc kodolavārijas vai citas radiācijas avārijas situācijas. [39] COM (2010) 600 galīgā redakcija. [40] Euratom līgums, 98. pants. [41] http://cordis.europa.eu/fp7/euratom-fisshome.hmtl [42] Euratom līgums, 101. pants. [43] Konvencija par agrīnu paziņošanu par kodolavāriju (INFCIRC/335, 1986. gada 18. novembris) un Konvencijā par palīdzību situācijā, kad notikusi kodolkatastrofa vai radioloģiska avārija (INFCIRC/336, 1986. gada 18. novembris). [44] COM (2011) 539 galīgais, 2011. gada 7. septembris. [45] Priekšlikumi projektiem attiecībā uz Armēniju un Ukrainu ir iekļauti 2011. gada INSC rīcības programmā.