Ar šo priekšlikumu nekādā ziņā nav paredzēts atcelt ES spēkā esošos pasākumus, kas vērsti uz ļoti sarežģītai, nepārredzamai un riskantai vērtspapīrošanai raksturīgo risku novēršanu. Priekšlikums palīdzēs labāk diferencēt vienkāršus, pārredzamus un standartizētus produktus. Šim satvaram vajadzētu spēt nodrošināt ieguldītāju uzticēšanos un augstu ES standartu, lai attiecīgajām personām atvieglotu ar vērtspapīrošanu saistīto risku novērtēšanu (vienam vai vairākiem produktiem). Tomēr jauns ES satvars nenozīmē, ka ieguldītāji var neveikt uzticamības pārbaudi. Tāpat tas nenovērš vērtspapīroto aizdevumu kredītrisku – ieguldītājiem ir pieejamas pilna spektra ieguldījumu iespējas atkarībā no to riska/ieguvumu vēlmēm. Jēdzienu kopa “vienkāršs, pārredzams un standartizēts” (VPS jeb angliski STS) attiecas uz procesu, kurā tiek strukturēta vērtspapīrošanaa, nevis uz attiecīgo aktīvu kredītkvalitāti. Līdz ar to tas nenozīmē, ka no riska darījumiem ar atbilstīgām kredītkvalitātes iezīmēm nevarētu tikt veidoti daži vērtspapīrošanas darījumi, kas neatbilst VPS principam, piemēram, ar sarežģītāku struktūru.

Ar šo priekšlikumu turklāt tiek grozīti atsevišķi direktīvas Maksātspēja II noteikumi un atcelti daži PVKIU un AIFP direktīvu noteikumi. Minētās direktīvas balstās uz LESD 53. pantu apvienojumā ar 62. pantu. Kaut arī minēto noteikumu juridiskais pamats nav LESD 114. pants, kā šim priekšlikumam, gadījumā, ja attiecīgie noteikumi tiktu pieņemti atsevišķi no minētajām direktīvām, to juridiskais pamats būtu bijis LESD 114. pants. To galvenais priekšmets ir iekšējā tirgus izveide un darbība un konkrētais mērķis ir iekšējā tirgū nodrošināt vienlīdzīgus konkurences apstākļus ieguldītājiem un emitentiem, kas nodarbojas ar vērtspapīrošanu.

Papildus Investīciju plānam Eiropai un finanšu regulatīvajām iniciatīvām ir arī vairāku ES iestāžu un struktūru iniciatīvas, kas vērstas uz to, lai no jauna iedzīvinātu vērtspapīrošanas tirgus un uzticēšanos no tirgus darbības viedokļa. Komisija kopā ar Eiropas Investīciju banku un Eiropas Investīciju fondu strādā pie finansējuma nodrošināšanas MVU, piemēram, ar COSME programmas palīdzību un Komisijas un EIB kopīgajām iniciatīvām, kurās izmanto vērtspapīrošanas sabiedrības.

Šī ir viena no iniciatīvām, kas iekļautas Eiropas Komisijas šodien pieņemtajā rīcības plānā par KTS. KTS ir viena no Komisijas prioritātēm, proti, nodrošināt, ka finanšu sistēma sekmē nodarbinātu un izaugsmi un palīdz risināt Eiropas demogrāfiskās problēmas. Mērķis ir radīt efektīvāku saikni starp uzkrājumiem un izaugsmi un nodrošināt vairāk iespēju un lielākus ienākumus uzkrājumu veidotājiem un ieguldītājiem. Priekšlikuma uzdevums ir piedāvāt uzņēmumiem vairāk finansējuma izvēles iespēju dažādās to attīstības stadijās un novirzīt ieguldījumus tur, kur tos var izmantot visproduktīvāk, tādējādi palielinot iespējas Eiropas komercsabiedrībām un infrastruktūras projektiem.

Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

Šā priekšlikuma mērķis ir no jauna iedzīvināt vērtspapīrošanas tirgu ilgtspējīgākā veidā, lai uzlabotu ES ekonomikas finansēšanu un līdztekus nodrošinātu finanšu stabilitāti un ieguldītāju aizsardzību. Lai sasniegtu šo mērķi, ar priekšlikumu ir paredzēts nodrošināt regulatīvo platformu, uz kuras pamata var veidot ieguldītāju uzticēšanos, panākt lielāku konsekvenci un standartizāciju šajā tirgū un ieviest regulatīvo satvaru, kas vairāk balstīts uz riska pakāpi (ar grozījumiem KPR un Maksātspējas II deleģētajā aktā).

Vērtspapīrošanas produkti tiek tirgoti ES atvērtajos un integrētajos finanšu tirgos. Vērtspapīrošana veido saites starp dažādu dalībvalstu un ārpussavienības valstu finanšu iestādēm – banku izsniegtie aizdevumi bieži tiek vērtspapīroti, savukārt tādas finanšu iestādes kā apdrošinātāji un ieguldījumu fondi iegulda šajos produktos un to dara ne tikai Eiropas robežās, bet visas pasaules mērogā. Tas nozīmē, ka vērtspapīrošanas tirgus pēc būtības ir starptautisks.

Rīkojoties atsevišķi, dalībvalstis nespēj veikt tāda vēriena pasākumus, ar kuriem varētu no jauna iedzīvināt vērtspapīrošanas tirgus. ES atbalsta starptautiska līmeņa standartus, pēc kuriem noteikt vienkāršas, pārredzamas un standartizētas (VPS) vērtspapīrošanas darījumus. Šādi standarti palīdzēs ieguldītājiem noteikt to vērtspapīrošanas darījumu kategorijas, kuriem bāzes riskus izanalizēt ir vienkāršāk un tie ir pārredzamāki.

Šo starptautisko standartu īstenošana dalībvalstīs varētu izraisīt atšķirīgas pieejas, kas radītu de facto barjeru pārrobežu ieguldītājiem un grautu ieguldītāju uzticēšanos VPS standartam. Turklāt tāds VPS vērtspapīrošans prudenciālais satvars, kas vairāk balstīts uz riska pakāpi, prasa, lai ES definētu, kas ir VPS vērtspapīrošana, jo pretējā gadījumā dažādās dalībvalstīs uz riska pakāpi vairāk balstītais regulatīvais režīms bankām un apdrošināšanas sabiedrībām būtu pieejams attiecībā uz atšķirīgiem vērtspapīrošanas veidiem. Tas radītu nevienlīdzīgus konkurences apstākļus un regulējuma arbitrāžu. Attiecībā uz konsekvences un standartizācijas trūkumu jāatzīmē, ka ar ES tiesību aktiem jau ir saskaņoti vairāki vērtspapīrošanas elementi, jo īpaši definīcijas, noteikumi par informācijas atspoguļošanu, uzticamības pārbaudi, riska paturēšanu un prudenciālo pieeju regulētām sabiedrībām, kas iegulda šajos produktos. Minētie noteikumi tika izstrādāti dažādu tiesību aktu vajadzībām (KPR, Maksātspēja II, PVKIU, KA regula un AIFPD), kā rezultātā ir radušās dažas ieguldītājiem piemērojamo prasību nesakritības. Šo noteikumu lielāku konsekvenci un pamatīgāku standartizāciju var panākt vienīgi Savienības līmenī.

Šāda rīcība visā ES dod skaidru un konsekventu signālu, ka atsevišķiem vērtspapīrošanas darījumiem bija labi rezultāti pat finanšu krīzes laikā un ka tie var būt lietderīgi ieguldījumi dažādiem profesionālo ieguldītāju veidiem, kuriem būtu jālikvidē regulatīvie šķēršļi (piemērotas prudenciālās pieejas neesamība, nekonsekventa pieeja atšķirīgām finanšu nozarēm). Ar valsts līmeņa rīcību nebūtu iespējams efektīvi izveidot tādu pieeju vērtspapīrošanai, kas būtu vairāk balstīta uz riska pakāpi, jo prudenciālais režīms jau ir noteikts ES tiesībās, un tāpat ar to nebūtu iespējams panākt to noteikumu konsekvenci un standartizāciju, kuri pašlaik figurē dažādos ES tiesību aktos, piemēram, par informācijas atspoguļošanu, uzticamības pārbaudi un riska paturēšanu.

Proporcionalitāte

Izvēlētais politikas variants ir ieviest VPS vērtspapīrošanas kritērijus, kas ir piemērojami ilgtermiņa un īstermiņa (tostarp ABCP) vērtspapīrošanai. Atbildība par atbilstības nodrošināšanu šiem kritērijiem galvenokārt jāuzņemas iniciatoriem un sponsoriem, kam būtu jānodrošina, ka VPS vērtspapīrošana atbilst VPS kritērijiem, kas paziņoti EVTI. Pirms ieguldīšanas VPS vērtspapīrošanas darījumos ieguldītājiem būtu jāveic pienācīga uzticamības pārbaude, atbilstoši izmantojot VPS paziņojumu un iniciatora, sponsora un īpašam nolūkam dibinātas vērtspapīrošanas sabiedrības (SSPE) sniegto informāciju. Šo pieeju pastiprina uzraudzības iestāžu veiktā pārraudzība, uzraugu pārrobežu koordinācija un sankciju mehānisms. ES satvarā būs ietverti noteikumi par pārredzamību, uzticamības pārbaudi un riska paturēšanu.

Tomēr tirgus dalībniekiem nav pienākuma emitēt VPS vērtspapīrošanas darījumus un ieguldīt tajos – iniciatori joprojām var radīt VPS neatbilstīgus vērtspapīrošanas darījumus vai tādus vērtspapīrošanas darījumus, kas ir vienkāršāki, pārredzamāki un standartizētāki, nekā prasa VPS kritēriji. Formulējot VPS kritērijus, tos ir mēģināts saskaņot ar jau spēkā esošajiem kritērijiem, kas ietverti deleģētajos aktos par likviditātes seguma rādītāju (LCR) un Maksātspēju II, un BCBS/IOSCO un EBI kritērijiem.

Attiecībā uz VPS prasību ievērošanu vispiemērotākais no apzinātajiem mehānismiem ir tāds, kas paredz, ka atbildību uzņemas iniciatori un ieguldītāji, bet uzraudzības iestādes veic pārraudzību. Uzraugiem ir iespēja sekot līdzi tirgus attīstībai un pārbaudīt, vai darījums atbilst visām VPS prasībām, kā arī vajadzības gadījumā piemērot sankcijas. No vienas puses, finanšu krīze parādīja, ka iepriekš ieguldītāji pārlieku paļāvās uz tādām trešām personām kā kredītreitingu aģentūras. Šī pārmērīgā paļaušanās uz trešām personām vājināja ieguldītāju veiktās uzticamības pārbaudes. Daļēji to izraisīja arī tas, ka trešās personas bija paredzētas regulējumā (tā dēvētais hardwiring efekts), tāpēc no tā būtu jāizvairās. Saskaņā ar šo priekšlikumu trešām personām pēc brīvprātības principa vēl var būt nozīmīga loma, taču atbildība par uzticamības pārbaudi ir iniciatoriem un ieguldītājiem. No otras puses, uzraudzības iestāžu ex ante regulatīvā iesaiste, ja tās apliecinātu, ka vērtspapīrošana atbilst VPS prasībām, nozīmētu atbildības pārnešanu uz publiskajām iestādēm, kas varētu radīt neētiskas rīcības riskus, tāpēc atbildība ir jāuzņemas iniciatoriem, sponsoriem un SSPE.

Visbeidzot, jāatzīmē, ka ES vērtspapīrošanas satvars attiecīgā gadījumā ir izstrādāts saskaņā ar Savienības tiesību spēkā esošajām definīcijām un noteikumiem par informācijas atspoguļošanu, uzticamības pārbaudi un riska paturēšanu. Tas nodrošinās, ka tirgus var turpināt darboties, pamatojoties uz esošo tiesisko regulējumu – ja tas netiek grozīts –, un tādējādi netiks lieki palielinātas izmaksas un radīti traucējumi regulējumā. Tas turklāt turpinās nodrošināt ieguldītāju aizsardzību un finanšu stabilitāti, vienlaikus dodot iespējami maksimālu ieguldījumu ES ekonomikas finansēšanā. Tur, kur tas nepieciešams saskaņota ES satvara izveidei, ir veiktas attiecīgās izmaiņas.

Ar esošā tiesiskā regulējuma saskaņošanu ES līmenī vien nepietiek, lai standartizētu visus procesus un praksi vērtspapīrošanas tirgos. Šā iemesla dēļ šajā priekšlikumā tirgus dalībnieki tiek aicināti strādāt pie tirgus prakses turpmākas standartizēšanas. Sabiedriskajā apspriešanā, piemēram, atklājās, ka daudzsološs variants būtu pašiem tirgus dalībniekiem turpināt vērtspapīrošanas dokumentācijas standartizēšanu, kā to, piemēram, ir izdarījusi Nīderlandes Vērtspapīrošanas asociācija (DSA). Šo pieeju, kas dod iespēju turpināt vērtspapīrošanas prakses standartizēšanu un līdz ar to samazināt izmaksas visiem tirgus dalībniekiem un sekmēt ieguldījumus vērtspapīrošanā, varētu piemērot citām dalībvalstīm un aktīvu klasēm. Komisija aicina tirgus dalībniekus un to profesionālās asociācijas sākt darbu pie turpmākas standartizēšanas, un tā šo procesu uzraudzīs un vajadzības gadījumā sniegs palīdzību.

Proporcionalitāte ir sīkāk skatīta ietekmes novērtējuma 4.4. iedaļā.

Instrumenta izvēle

Šā priekšlikuma mērķis ir izveidot ilgtspējīgu VPS vērtspapīrošanas tirgu. Ņemot vērā šo mērķi, priekšlikumā ir noteikti kritēriji, kuriem ir jāatbilst šai vērtspapīrošanai, paredzēts nepieciešamais uzraudzības satvars un vienkop apvienoti spēkā esošie ES tiesību aktu noteikumi par vērtspapīrošanu, kuri attiecas uz riska paturēšanu, informācijas atspoguļošanu un uzticamības pārbaudi.

VPS kritērijiem visā ES būtu jābūt vienādiem. Līdzīgi kritēriji ar ierobežotāku darbības jomu pašlaik ir ietverti divās Komisijas pieņemtās deleģētajās regulās (LCR un Maksātspējas II deleģētie akti). Papildus tam vairākās ES regulās (KPR, Maksātspējas II deleģētais akts, KA deleģētā regula un AIFP deleģētā regula) ir noteikti būtiskākie noteikumi par riska paturēšanu, informācijas atspoguļošanu un uzticamības pārbaudi.

Juridiskais pamats regulai, ar kuru izveido vienotus noteikumus ar mērķi uzlabot iekšējā tirgus darbību, ir LESD 114. panta 1. punkts. Pieņemot VPS vērtspapīrošanas kritērijus un saskaņojot spēkā esošos ES tiesību aktu noteikumus par vērtspapīrošanu, kuri attiecas uz riska paturēšanu, informācijas atspoguļošanu un uzticamības pārbaudi, tiks veicināta iekšējā tirgus pareiza un droša darbība. Ar direktīvu nevarētu sasniegt tādu pašu rezultātu, jo tās īstenošana varētu novest pie atšķirīgu noteikumu pieņemšanas valstu līmenī, kas savukārt varētu izraisīt konkurences kropļojumus un regulējuma arbitrāžu. Turklāt lielākā daļa spēkā esošo ES noteikumu šajā jomā ir pieņemti regulu veidā.

Šā tiesiskā regulējuma izveidei ir nepieciešams pieņemt vairākus tiesību aktus. Pirmkārt, jāpieņem vērtspapīrošanas regula, ar ko tiktu ieviestas vienotas definīcijas un vienoti noteikumi visām finanšu nozarēm, tādējādi saskaņojot noteikumus par riska paturēšanu, uzticamības pārbaudi un informācijas atspoguļošanu. Tajā pašā regulā būtu paredzēti VPS vērtspapīrošanas kritēriji, kas piemērojami visām finanšu nozarēm, atbilstīgās aktīvu klases un darījumu struktūras, kā arī attiecīgie tirgus dalībnieki visās nozarēs. Ar šo regulu būtu arī jāatceļ tie nozaru tiesību aktu noteikumi, kuri būs kļuvuši lieki. Otrkārt, ir ierosināti arī tiesību akti, kas paredz attiecībā uz kredītiestāžu vērtspapīrošanu izmantot prudenciālo pieeju, kas ir vairāk balstīta uz riska pakāpi. Attiecībā uz kredītiestādēm pašreizējais prudenciālais satvars ir noteikts KPR, bet attiecībā uz apdrošinātājiem – Maksātspējas II deleģētajā aktā. Tāpēc būtu jāpieņem priekšlikums par KPR grozīšanu un pēc vērtspapīrošanas tiesiskā regulējuma pieņemšanas būtu jāgroza arī Maksātspējas II deleģētais akts.

Attiecībā uz šo instrumentu pieņemšanas grafiku jāatzīmē, ka dažādie tiesību akti veido savstarpēji saistītu paketi, jo VPS vērtspapīrošanai būs piemērojama konkrēta, īpaši pielāgota prudenciālā pieeja. Tāpēc ir svarīgi, ka Komisija nāk klajā ar vispusīgu paketi, kurā ir visi attiecīgie elementi.

Lai nodrošinātu, ka apdrošināšanas regulatīvais satvars attiecībā uz vērtspapīrošanu ir saderīgs ar šīs regulas saturu, ir vajadzīgi vairāki grozījumi Komisijas Deleģētajā regulā (ES) Nr. 2015/35 (Maksātspējas II deleģētais akts). Pirmkārt, tajā sniegtās definīcijas par vērtspapīrošanu būtu jāsaskaņo ar šā priekšlikuma definīcijām. Otrkārt, tā kā šajā regulas priekšlikumā paredzētās riska paturēšanas un uzticamības pārbaudes prasības būs tieši piemērojamas, pēc šīs regulas stāšanās spēkā var atcelt attiecīgās līdzīgās prasības, kas noteiktas Maksātspējas II deleģētajā aktā. Visbeidzot, ņemot vērā, ka sabiedriskajā apspriešanā par KTS zaļo grāmatu plaši tika pausts atbalsts tam, lai arī uz VPS vērtspapīrošanas laidieniem, kuriem nav augstākās prioritātes, saskaņā ar Maksātspēju II attiektos koriģēta kapitāla prasība un tiktu labāk ņemta vērā riska pakāpe, Komisija izstrādās jaunu kalibrēšanas metodi. Metodikā tiktu ievērota caurskatāmības pieeja un tā balstītos uz pamatā esošajiem riska darījumiem piemērojamo kapitāla prasību, kuru reizinātu ar neneitralitātes reizinātāju, lai atspoguļotu vērtspapīrošanas modeļa risku. Pamatā esošo riska darījumu kapitāla prasības balstītos uz Komisijas deleģētajā aktā (ES) 2015/35 pašlaik paredzēto kalibrāciju, un neneitralitātes reizinātājs tiktu pieskaņots vidējiem reizinātājiem, kas minēti EBI 2015. gada 7. jūlija atzinumā. Šī metodika ievērojami samazinātu kapitāla prasību VPS vērtspapīrošanas laidieniem, kuriem nav augstākās prioritātes. Tehniski uzlabojumi tiks veikti arī metodikā, ko piemēro augstākās prioritātes laidienu kalibrācijas aprēķinam. Šīs izmaiņas kalibrācijā izpaudīsies kā grozījums Komisijas deleģētajā aktā (ES) 2015/35.