Atlaistajiem darba ņēmējiem sniegtās palīdzības mobilizāciju var pamatot, norādot, ka atlaišana notika “globalizācijas” vai “finanšu un ekonomikas krīzes” rezultātā. Tomēr neviens no šiem diviem terminiem EGF regulā nav definēts. Kopumā definīciju trūkumu var uztvert kā zināmu elastību, bet arī kā pastāvošu nenoteiktību. Būtisks uzdevums ir atrast pareizos pierādījumus, lai pamatotu lietu, un bieži vien tas dalībvalstis attur no pieteikumu iesniegšanas. Tas ir saistīts arī ar faktu, ka bieži vien nav iespējams noteikt un izkristalizēt izšķirošo faktoru, kas izraisīja pārstrukturēšanu.

Attiecībā uz EGF lietderību atlaisto darbinieku reintegrācijas koeficients darba tirgū uzlabojās salīdzinājumā ar iepriekšējo finansēšanas periodu (no 49 % līdz 56 %). Tomēr pierādījumi liecina, ka reintegrācijas rādītāji ir izteikti raksturīgi katrai lietai atkarībā, piemēram, no konkrētā ekonomikas stāvokļa attiecīgajā jomā. Līdz ar to ir ne vien grūti salīdzināt ar iesniegtajām lietām saistītos reintegrācijas rādītājus, bet arī atrast piemērotus līdzīgu pasākumu salīdzināmos lielumus. Lai novērstu šo šķērsli, dalībvalstīm ir ļoti ieteicams izstrādāt katrai lietai raksturīgus mērķus.

Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonds (EGF) tika izveidots pirms desmit gadiem ar mērķi izrādīt solidaritāti un sniegt atbalstu darba ņēmējiem, kuri atlaisti no darba globalizācijas izraisītu lielu strukturālu pārmaiņu dēļ pasaules tirdzniecības modeļos. Sākotnēji ar EGF Regulu (EK) Nr. 1927/2006 aptvertā darbības joma 2009. gadā tika paplašināta ar Regulu (EK) Nr. 546/2009, ietverot arī atlaišanas gadījumus globālās finanšu un ekonomiskās krīzes rezultātā. EGF līdzfinansē pasākumus, ko īsteno dalībvalstis, lai palīdzētu atlaistajiem darba ņēmējiem no jauna integrēties darba tirgū, ja viņu atlaišana ir ievērojami ietekmējusi ekonomiku, jo īpaši nodarbinātības līmeni reģionā vai nozarē. Atkāpes klauzula Regulas (ES) Nr. 1309/2013 (turpmāk tekstā — “EGF regula”) 6. panta 2. punktā dalībvalstīm ar augstu jauniešu bezdarba līmeni ļauj līdz 2017. gada 31. decembrim ietvert EGF pieteikumos jauniešus, kas nemācās, nestrādā un neapgūst arodu (NEET).

Piedāvājot papildu pakalpojumus, piemēram, ceļojumu palīdzību vai bērnu aprūpes pakalpojumus, EGF palīdzība arī novērš šķēršļus dalībai valsts vai EGF pasākumos.

Kas attiecas uz atkāpi saistībā ar NEET, attiecīgās dalībvalstis, izņemot Spāniju, izrādīja lielu interesi to izmantot. Taču kopumā atkāpe tika izmantota tikai deviņās lietās trīs dažādās dalībvalstīs. Tomēr, katrreiz, kad tā izmantota, palīdzība lielā mērā izmantota jauniešiem, kuriem paredzēts atbalsts, un tā ir palīdzība, ko citādi viņi nebūtu saņēmuši.

Dažās lietās novērtējumā tika uzsvērtas konkrētas problēmas saistībā ar pārraudzības datu savlaicīgu iesniegšanu. Ja šī problēma turpināsies, Komisijai būtu jāapsver iespēja pieņemt atbilstošus pasākumus.

Vispārīgi runājot, EGF regulā noteiktās ierobežotas pārraudzības prasības rada aizķeršanos un ir šķērslis rūpīgākas analīzes veikšanai.

Attiecībā uz rezultātu ilgtspēju, tā kā īstenošanas cikls nebija pietiekami pavirzījies uz priekšu un tāpēc novērtējums varēja aptvert tikai divu gadu laikposmu (2014. un 2015. gadā iesniegtie pieteikumi), nav pieejami pārliecinoši dati. Pateicoties prasmju uzlabošanai un atjaunināšanai, ir uzlabojusies vispārējā nodarbināmība. Tika novērots, ka individuālā līmenī atbalsta saņēmējiem ir paaugstinājies pašvērtējums, kas, visticamāk, sekmēs proaktīvāku pieeju darba meklēšanai.

Iestāžu līmenī EGF palīdzības izmantošana veicina vispārēja pārstrukturēšanas palīdzības realizēšanas mehānisma izstrādi dalībvalstīs, kurās ir maza pieredze darbā ar masveida atlaišanas gadījumiem. Dalībvalstīs, kurās ir liela pieredze šajā jautājumā un kurās ir ieviesti realizēšanas mehānismi, EGF izmanto kā instrumentu, lai pārbaudītu novatoriskus pasākumus, kurus vēlāk varētu iekļaut regulārā palīdzībā.

Attiecībā uz mobilizētās palīdzības efektivitāti joprojām tiek kritizēts procedūru ilgums lēmumu pieņemšanas procesā, lai gan Komisijai un dalībvalstīm tika ievērojami saīsināts laika grafiks un noteikti stingrāki termiņi. Salīdzinot ar vidēji 300 dienām iepriekšējā plānošanas periodā, pieteikšanās procedūras ilgums tika saīsināts, un tagad tas ir vidēji 200 dienas.

Pusē gadījumu dalībvalstis pozitīvi atsaucas par pieteikšanās posmā no Eiropas Komisijas saņemtajiem norādījumiem.

Ir jāpieliek lielākas pūles, lai nodrošinātu finansējuma saskaņotību. Lai gan lietu līmenī nebija iespējams noteikt pārklāšanos ar citu ES vai valsts finansējumu, ir iespējams labāk saskaņot EGF un Eiropas Sociālo fondu (ESF). EGF tika izstrādāts, lai piedāvātu pasākumus, kas papildina citus instrumentus, piemēram, ESF. Valstu finansējuma un EGF mijiedarbības ietvaros vislabāk var novērot integrētu pieeju. Tomēr dalībvalstis pašlaik neizstrādā stratēģiskas cilvēkkapitāla ieguldījumu paketes, kurās tās varētu iekļaut EGF atbalstu, saskaroties ar lieliem pārstrukturēšanas pasākumiem. Turklāt EGF varētu labāk koordinēt ar ieteikumiem, kas izklāstīti ES kvalitātes sistēmā pārmaiņu un pārstrukturēšanas prognozēšanai (QFR).

Attiecībā uz EGF finansējuma būtiskumu pastāv norādes, ka EGF ir nozīmīgs instruments cilvēkkapitāla attīstībai. Ieinteresētās personas, jo īpaši tās, kurām ir pieredze EGF pasākumu ieviešanā praksē, apšaubīja, vai EGF ir pareizais kanāls, lai sniegtu palīdzību NEET. Daudz mazākā, bet joprojām ievērojamā, mērā krīzes kritērijs vairs netika uzskatīts par aktuālu. Ņemot vērā globalizācijas norises, pieaugošā pasaules ekonomiku mijiedarbība un augošā globālo vērtību ķēžu attīstība, visticamāk, vēl vairāk palielinās globalizācijas kritērija nozīmīgumu, bet arī apgrūtinās pierādīt to, ka darba ņēmēju atlaišanu patiesībā izraisījusi globalizācija. Ņemot vērā grūtības, kas saistītas ar pierādījumu sniegšanu pieteikumu pamatošanai, ir skaidrs, ka EGF var piesaistīt daudz ātrāk, ja nepieciešams mazāk dokumentu. Tad EGF labāk darbosies kā ārkārtas palīdzības instruments.

Uz to būtu jāraugās arī caur EGF darbības jomas prizmu, kas ietver globalizāciju un finanšu krīzi, bet ne citas būtiskas ekonomikas norises. Darba ņēmēji, kas atlaisti no darba citu iemeslu, piemēram, automatizācijas, dēļ, saskaras ar ļoti līdzīgām problēmām un skaitliski pārsniedz tos, kuri atlaisti globalizācijas dēļ. Ja darbības joma tiktu paplašināta, lai ietvertu jebkuru pārstrukturēšanas pasākumu, kas izraisa būtisku negatīvu ietekmi, fonds būtu piemērots, lai reaģētu uz jebkuru notikumu. Tādēļ vairs nebūtu vajadzības apgalvot, ka šie pārstrukturēšanas pasākumi būtu jāietver EGF darbības jomā.

Novērtējumā tika konstatēts, ka EGF ir radījis ES pievienoto vērtību. Tas jo īpaši attiecas uz apjoma ietekmi, kas nozīmē, ka EGF palīdzība ne tikai palielina piedāvāto pakalpojumu skaitu un daudzveidību, bet arī to intensitāti. Turklāt EGF intervences pasākumi ir plaši pamanāmi, un tie demonstrē ES pievienoto vērtību, kas tieši saistīta ar intervenci plašā sabiedrībā.

Ietekme uz turpmākas politikas izstrādi

Starpposma novērtējums liecina, ka EGF sasniedz izvirzītos mērķus veicināt stratēģijas “Eiropa 2020” prioritāti attiecībā uz iekļaujošu izaugsmi. Tas panākts, atbalstot globalizācijas un finanšu un ekonomikas krīzes rezultātā atlaistos darba ņēmējus un solidarizējoties ar viņiem. Pastāv kopīga izpratne un pamatoti pierādījumi šīs palīdzības lietderībai, un, ja EGF nebūtu, šāda palīdzība citādi nebūtu piedāvāta.

Tomēr EGF struktūrā ir vajadzīgi uzlabojumi. Nākotnē varētu risināt vairākus uzdevumus, jo īpaši, ņemot vērā diskusijas pēc 2020. gada.

Par darbības jomu

Pierādījumi, kas savākti apspriedēs ar ieinteresētajām personām, veicot novērtēšanas darbu, liecina par to, ka EGF projektu nepieciešams pārskatīt vai definēt sīkāk, piemēram, noteikt precīzu darbības jomu un kritērijus, pēc kuriem to piemēro. Atbilstīgi subsidiaritātes principam, lai attaisnotu EGF palīdzības mobilizēšanu, pārstrukturēšanas pasākumiem ir būtiski jāietekmē ekonomika un darba tirgus. Tomēr jēdziens “būtiska ietekme” nav skaidri definēts. Jo īpaši attiecībā uz mazākiem atlaišanas gadījumiem, kas nepārsniedz parasto slieksni, proti, 500 atlaisti darba ņēmēji. Piemēram, lauku apvidos tie varētu pretendēt uz atbalstu saskaņā ar EGF regulas 4. panta 2. punktā minēto atkāpes klauzulu, taču dalībvalstis nav pārliecinātas, kā pierādīt būtisku ietekmi. Ir svarīgi noteikt skaidru rādītāju, kas saistīts ar nodarbinātību un sociālo ietekmi. Tas ir svarīgi, jo īpaši tādēļ, ka vērtības ķēdes kļūst integrētākas un mazāk lokalizētas un daudzās dalībvalstīs MVU veido lielāko uzņēmumu daļu.

Termini “globalizācija” un “krīze” arī nav skaidri definēti, un dalībvalstīm bieži vien nav skaidrs, saskaņā ar kuru kritēriju tām būtu jāiesniedz pieteikums. Spēju noteikt, kas faktiski izraisījis atlaišanu no darba, lai redzētu, vai atlaišanu varētu atzīt par iespējamu pieteikuma iemeslu, un to apliecināt pieteikumā, regulāri min kā vienu no galvenajiem šķēršļiem, kas dalībvalstij traucē pieteikties. Ņemot vērā šīs grūtības un to, ka tehnoloģiju pārmaiņu dēļ ir zaudētas vēl vairāk darbvietu (šajos gadījumos atlaistie darba ņēmēji saskaras ar tādām pašām problēmām kā tie, kas atlaisti no darba globalizācijas dēļ, jo viņu prasmes noveco vai kļūst nevajadzīgas), iespējamais risinājums varētu būt darbības jomā iekļaut visus lielos atlaišanas gadījumus, kuriem ir būtiska ietekme. Tādējādi EGF izmantošana būtu līdzsvarotāka, paplašinot tās potenciālu uz ES-13 dalībvalstīm. Tas samazinātu slogu, ko rada pieteikuma pierādījumu iesniegšana, lai pierādītu, ka darbvietas zaudētas globalizācijas dēļ. Tā kā šis ir arī viens no diviem vislaikietilpīgākajiem posmiem pieteikšanās procesā, šāda vienkāršošana par vairākām nedēļām paātrinātu EGF palīdzības piesaistīšanu. Tas arī sniegtu lielākas iespējas mazākām dalībvalstīm pieteikties palīdzības saņemšanai.

Par pārraudzību un ziņošanu

Lai labāk analizētu EGF lietderību, būtu jāpieprasa dalībvalstīm apkopot sīkākus pārraudzības datus, jo īpaši attiecībā uz darba ņēmēju kategoriju (noieto profesionālo un izglītības ceļu), nodarbinātības statusu un atrasto nodarbinātības veidu.