Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Nepavadītu nepilngadīgu migrantu aizsardzība Eiropā”

(pašiniciatīvas atzinums)

(2020/C 429/04)

Ziņotāja: Özlem Yildirim (FR-II)

Pilnsapulces lēmums 20.2.2020. Juridiskais pamats Reglamenta 32. panta 2. punkts Pašiniciatīvas atzinums Atbildīgā specializētā nodaļa Nodarbinātības, sociālo lietu un pilsoniskuma specializētā nodaļa Pieņemts specializētās nodaļas sanāksmē 9.7.2020. Pieņemts plenārsesijā 18.9.2020. Plenārsesija Nr. 554 Balsojuma rezultāts (par/ pret/ atturas) 215/1/5

1. Ieteikumi un piezīmes

1.1. EESK atkārtoti iesaka bērna interešu ievērošanas principu izvirzīt par prioritāru salīdzinājumā ar visām citām valstu un starptautiskajām tiesību normām.

1.2. EESK mudina ES izstrādāt konsekventu un saskaņotu pieeju nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku aizsardzībai Eiropā.

1.3. EESK pauž nopietnas bažas par nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku situāciju, jo migrācijas kontekstā tā ir viena no vismazāk aizsargātajām grupām un tādējādi pakļauta augstam riskam, ka tiks pārkāptas viņu pamattiesības.

1.4. EESK atkārtoti aicina dalībvalstis nodrošināt, ka attiecīgās valsts bērnu aizsardzības sistēmā bērni, kas atrodas nelikumīgā situācijā, tiek aizsargāti, pirmkārt, tāpēc, ka viņi ir bērni.

1.5. EESK mudina dalībvalstis izveidot drošus un likumīgus migrācijas kanālus, lai novērstu jebkādu vardarbību pret nepilngadīgiem migrantiem.

1.6. EESK vēlreiz atgādina ( 1 ) par absolūtu aizliegumu aizturēt bērnus, lai kāds arī nebūtu viņu administratīvais statuss. Komiteja stingri nosoda šādu praksi un atgādina, ka tas ir Starptautiskās konvencijas par bērna tiesībām pārkāpums.

1.7. Lai efektīvi aizsargātu nepavadītus nepilngadīgus ārzemniekus, EESK mudina dalībvalstis piešķirt sabiedriskajiem pakalpojumiem vajadzīgos resursus un sniegt atbilstošus pakalpojumus, tostarp paredzot specializētu apmācību un spēju veidošanu bērnu aizsardzības speciālistiem.

1.8. EESK aicina Eiropas Komisiju izstrādāt direktīvu par nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku aizsardzību, kas kalpotu bērna interesēm.

1.9. EESK norāda, ka ikvienam nepavadītam nepilngadīgam ārzemniekam pēc iespējas ātrāk un līdz pilngadības sasniegšanai jāsaņem palīdzība no kompetenta aizbildņa, kuram jābūt informētam par visiem lēmumiem, kas pieņemti attiecībā uz šo personu, un jāpalīdz tai visā procedūras laikā. Aizbildnim vienmēr jārīkojas bērna interesēs un viņš nedrīkst būt interešu konfliktā ar valsts bērnu aizsardzības dienestiem.

1.10. EESK atgādina, ka saskaņā ar nepilngadības prezumpcijas principu jaunietis, kurš paziņojis, ka ir nepilngadīgs, tiek uzskatīts par tādu līdz brīdim, kad kompetentā tiesu iestāde ir pieņēmusi lēmumu šajā jautājumā.

1.11. EESK aicina dalībvalstis novērtēt nepilngadību, pamatojoties uz pierādījumu kopumu, kurā svarīgākie ir attiecīgās personas paziņojumi, uzrādītie civilstāvokļa dokumenti, kompetentu profesionāļu pārrunas ar attiecīgo personu un attiecīgā gadījumā civilstāvokļa dokumentu autentiskuma pārbaude.

1.12. Tā kā kaulu analīzes nav pietiekami uzticamas, EESK aicina pilnībā tās pārtraukt. EESK uzskata, ka uzticamu pārbaužu trūkums nenozīmē, ka ir jāveic pārbaudes, kuru rezultāti nav pietiekami uzticami.

1.13. Tā kā šajā atzinumā nav iespējams apskatīt visus jautājumus un principus, kas saistīti ar nepavadītiem nepilngadīgiem ārzemniekiem, EESK ierosina veikt vairākus turpmākus pētījumus par konkrētiem apakštematiem.

2. Vispārīga informācija

2.1. Nepilngadīgs ārzemnieks bez pavadības (jeb nepavadīts nepilngadīgs ārzemnieks) ir “trešās valsts valstspiederīgais vai bezvalstnieks, kas jaunāks par 18 gadiem”, kas “ieradies dalībvalstu teritorijā bez tādu pieaugušo pavadības, kuri ir par viņu atbildīgi saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem vai praksi, kamēr šāda persona nav par viņu uzņēmusies aizgādību” vai “ir palicis bez pavadības pēc ierašanās dalībvalstīs” ( 2 )

2.2. Nepavadīti nepilngadīgi ārzemnieki ir visās ES dalībvalstīs, bet 2019. gadā 60 % no visiem nepavadītiem nepilngadīgajiem bija reģistrēti četrās valstīs (Grieķijā, Vācijā, Beļģijā un Nīderlandē). 2019. gadā 13 800 patvēruma meklētāji, kas iesniedza starptautiskās aizsardzības pieteikumu 27 Eiropas Savienības (ES) dalībvalstīs, tika uzskatīti par nepavadītiem nepilngadīgajiem. ES līmenī 7 % no visiem patvēruma meklētājiem, kas jaunāki par 18 gadiem, bija nepavadīti nepilngadīgie. Lielākā daļa no viņiem bija zēni (85 %). Divas trešdaļas bija 16 vai 17 gadus veci (jeb 9 200 personas), 22 % no nepavadītiem nepilngadīgajiem (3 100 personas) bija 14 vai 15 gadus veci, bet 11 % (1 500 personas) nebija sasnieguši 14 gadu vecumu ( 3 )

2.3. Nepilngadīgi migranti ir viena no visneaizsargātākajām mūsu sabiedrības grupām. Esot bez vecākiem (un šī situācija jau pati par sevi ir ļoti nedroša un bīstama), nepavadītiem nepilngadīgiem ārzemniekiem bieži vien bija ilgs, haotisks, traumējošs un vardarbīgs migrācijas ceļš. Viņi turpina būt pakļauti daudziem apdraudējumiem un ir īpaši neaizsargāti pret noziedzības tīklu darbībām, piemēram, bērnu tirdzniecību seksuālas izmantošanas un bērnu darba nolūkā.

2.4. EESK atkārtoti iesaka bērna interešu ievērošanas principu izvirzīt par prioritāru salīdzinājumā ar visām citām valstu un starptautiskajām tiesību normām ( 4 )

2.5. Komiteja arī norāda, ka dažādās sarežģītās situācijās, ar kurām saskaras nepavadīti nepilngadīgi ārzemnieki, ir jāpiemēro visaptverošas holistiskas un daudzdisciplināras (juridiskas/psiholoģiskas/medicīniskas/sociālas) pieejas.

2.6. Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencija par bērna tiesībām (1989. gads, CIDE ) ir vispārējā sistēma bērnu aizsardzībai Eiropā. Tomēr ne šis instruments, ne Eiropas Cilvēktiesību konvencija (1950. gads), ne arī Eiropas Konvencija par bērnu tiesību piemērošanu (1996. gads) neparedz īpašus noteikumus, kas tieši attiecas uz nepavadītiem nepilngadīgiem ārzemniekiem.

2.7. Pirmo juridisko instrumentu, kurā konkrēti apskatīts nepavadītu nepilngadīgu migrantu jautājums, Eiropas Padome pieņēma 1997. gada 26. jūnijā. Taču minētā rezolūcija nav saistošs instruments. Kaut arī ES tiesību aktos, piemēram, Atgriešanas direktīvā vai Direktīvā 2003/9/EK ( 5 ) , ir minēti nepavadīti nepilngadīgi ārzemnieki, ES līmenī nav izstrādāts neviens specifisks instruments.

2.8. Tā kā trūkst precīza tiesiskā regulējuma, dalībvalstis saskaras ar lielām grūtībām, lai saskaņoti un konsekventi risinātu problēmu, kas saistīta ar nepavadītiem nepilngadīgiem ārzemniekiem. Tāpēc jākonstatē, ka nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku situāciju dalībvalstīs raksturo būtiskas atšķirības tiesību aktos, kuros noteikts, kādai jābūt attieksmei pret viņiem un kādas procedūras tiek piemērotas (vecuma novērtēšana, aizbildņi, tiesības utt.).

2.9. Tādējādi dalībvalstīm ir jāstiprina nepavadītiem nepilngadīgiem ārzemniekiem piemērojamais tiesiskais regulējums. EESK aicina Eiropas Komisiju izstrādāt direktīvu par nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku aizsardzību, kas kalpotu bērna interesēm. Šādu nepieciešamību vēl skaidrāk parāda daudzu nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku neapmierinošā situācija, ko nosoda bērnu tiesību aizsardzības apvienības visā Eiropā.

3. Vispārīgas piezīmes

3.1. EESK pauž nopietnas bažas par nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku situāciju, jo migrācijas kontekstā tā ir viena no vismazāk aizsargātajām grupām un tādējādi pakļauta augstam riskam, ka tiks pārkāptas viņu pamatbrīvības un pamattiesības.

3.2. Konvencijā par bērna tiesībām valstīm ir noteikts pienākums pret bērniem bez dokumentiem ievērot tādu pašu attieksmi kā pret “visiem” citiem bērniem ( 6 ) . Tomēr EESK konstatē, ka praksē pastāv pretruna starp valstu tiesisko regulējumu imigrācijas kontroles un bērnu aizsardzības jomā. EESK atkārtoti aicina dalībvalstis nodrošināt, ka attiecīgās valsts bērnu aizsardzības sistēmā bērni, kas atrodas nelikumīgā situācijā, tiek aizsargāti, pirmkārt, tāpēc, ka viņi ir bērni ( 7 )

3.3. EESK mudina dalībvalstis novērst jebkādu vardarbību pret nepilngadīgiem migrantiem, izveidojot drošus, likumīgus un atbilstīgus migrācijas ceļus, piemēram, elastīgas, ātras un efektīvas procedūras, konkrēti, saistībā ar ģimenes atkalapvienošanos, migrantu pārvietošanas kvotu palielināšanu vai humanitāro vīzu piešķiršanu, jo tas nostiprinās garantijas bērniem un viņu ģimenes locekļiem.

3.4. EESK mudina dalībvalstis ieviest īpašas un efektīvas procedūras likumīgas uzturēšanās nokārtošanai, kamēr tiek meklēts “ilgtspējīgs risinājums”, kas nodrošinātu nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku interešu prioritāti.

3.5. EESK atgādina par absolūtu aizliegumu aizturēt bērnus, lai kāds arī nebūtu viņu administratīvais statuss. Komiteja stingri nosoda šādu praksi un atgādina, ka tas ir Starptautiskās konvencijas (3. pants) par bērna tiesībām neapstrīdams pārkāpums. EESK norāda ( 8 ) , ka neatkarīgi no aizturēšanas ilguma tas var radīt ļoti smagas sekas bērna veselībai un attīstībai. Aizturēšana vienmēr ir pretrunā bērna interešu prioritātei ( 9 )

3.6. EESK aicina dalībvalstis pieņemt valsts tiesību aktus, kas aizliedz aizturēšanu un veicina tādu alternatīvu risinājumu izstrādi, kas pielāgoti nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku īpašajai neaizsargātībai, piemēram, uzņemšana viesģimenēs un izmitināšana uzraudzītā individuālā dzīvesvietā.

3.7. EESK atkārtoti uzsver, ka ir svarīgi garantēt, ka tiek ievērotas bērnu tiesības piedalīties lēmumu pieņemšanā, kas attiecas uz viņiem.

3.8. EESK iesaka dalībvalstīm paredzēt juridiskas garantijas attiecībā uz nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku piekļuvi starptautiskās aizsardzības procedūrām un nodrošināt viņu vecumam atbilstošu informācijas sniegšanu. Šajā nolūkā šķiet lietderīgi izveidot patvēruma vienības, kas specializējušās palīdzībā nepilngadīgiem migrantiem un bērniem pielāgotas informācijas sniegšanā viņu dzimtajā valodā, šādās valstu shēmās ņemot vēra arī ar dzimumu un kultūras dimensiju saistītus apsvērumus.

3.9. Lai aizsargātu nepavadītus nepilngadīgus ārzemniekus no jebkāda veida ekspluatācijas, EESK aicina dalībvalstis piešķirt cilvēku tirdzniecībā cietušās personas statusu un uzturēšanās atļauju bērniem, kuri ir ekspluatācijas un vardarbības upuri. EESK arī uzsver, ka lēmumi attiecībā uz nepavadītiem nepilngadīgiem ārzemniekiem ir jāpieņem steidzami.

3.10. Pret nepavadītiem nepilngadīgiem ārzemniekiem nekad nevajadzētu sākt kriminālprocesu tikai tādu iemeslu dēļ, kas saistīti ar viņu imigrācijas statusu, vai tad, ja viņu iesaistīšanās noziedzīgās darbībās ir saistīta ar viņu ekspluatāciju.

3.11. Lai efektīvi aizsargātu nepavadītus nepilngadīgus ārzemniekus, EESK mudina dalībvalstis un Eiropas Savienību piešķirt sabiedriskajiem pakalpojumiem vajadzīgos resursus un sniegt atbilstošus pakalpojumus, tostarp paredzot specializētu apmācību un spēju veidošanu bērnu aizsardzības speciālistiem. Šāda apmācība būtu jāievieš Eiropas mērogā.

3.12. Nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku aizsardzība neapstājas pie Eiropas robežām. EESK mudina ES un dalībvalstis ārējos instrumentos un darbībās, jo īpaši slēdzot nolīgumus vai sadarbības programmas, prioritāri ņemt vērā nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku vajadzības un tiesības.

3.13. EESK norāda, ka visiem nepavadītiem nepilngadīgiem ārzemniekiem pēc iespējas ātrāk un līdz pilngadības sasniegšanai jāsaņem palīdzība no kompetenta aizbildņa, kuram jābūt informētam par visiem lēmumiem, kas pieņemti attiecībā uz minētajām personām, un jāpalīdz tām visā procedūras laikā. Aizbildnim vienmēr jārīkojas bērna interesēs un viņš nedrīkst būt interešu konfliktā ar valsts bērnu aizsardzības dienestiem.

3.14. EESK jau ir norādījusi, ka ES tiesību aktos ir atzīta likumiskās aizbildnības nozīme, taču nav noteikti likumiskā aizbildņa pienākumi. Likumiskajam aizbildnim jābūt “kvalificētam pārstāvim”, kuram ir pieredze darbā ar nepilngadīgām personām un zināšanas par valsts tiesību aktiem, kuri attiecas uz ārvalstniekiem un bērnu tiesību aizsardzību, un kurš ir pilnvarots pārstāvēt bērnu visos lēmuma pieņemšanas procedūras posmos ( 10 ) , ar nosacījumu, ka bērns tam piekrīt ( 11 ) . Kā piemēru varētu izmantot aizbildņu iecelšanas procedūru Beļģijā ( 12 )

3.15. EESK norāda, ka papildus tiesiskajai palīdzībai jānodrošina arī nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku piekļuve sociālajai aizsardzībai un pienācīgas kvalitātes uzņemšanas un izmitināšanas struktūrai. Uzņemšanai jābūt pielāgotai nepilngadīgā neaizsargātībai, jānodrošina darbā ar jauniešiem specializētu profesionāļu palīdzība, iespēja veikt medicīnisko vai psiholoģisko pārbaudi un piekļuve veselības aprūpei.

3.16. Jānodrošina arī izglītības pieejamība, ņemot vērā nepilngadīgā un attiecīgā gadījumā viņa aizbildņa izvēli. Turklāt varētu arī veicināt nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku un bijušo nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku, kas kļuvuši pilngadīgi, dalību Erasmus un Erasmus+ programmās.

3.17. EESK uzsver, ka ir svarīgi informēt katru bērnu atbilstoši viņa vecumam par tiesībām, kas viņam piešķirtas saskaņā ar ANO Konvenciju, un tādējādi nodrošināt, ka nepilngadīgie, kuriem nav pienācīgas aizbildnības, var pieteikties aizsardzībai.

4. Īpašas piezīmes

4.1. ANO Konvencijas par bērna tiesībām 1. pantā bērns definēts kā persona, kas nav sasniegusi 18 gadu vecumu. Bērna īpašais juridiskais statuss viņam nodrošina tiesību kopumu, kas jāievēro līgumslēdzējām valstīm. Šī aizsardzība ir atkarīga no nepilngadības nosacījuma, kas praksē un visās dalībvalstīs rada problēmu, kas saistīta ar vecuma novērtēšanu.

4.2. EESK atgādina, ka saskaņā ar “nepilngadības prezumpcijas” principu jaunietis, kurš paziņojis, ka ir nepilngadīgs, tiek uzskatīts par tādu līdz brīdim, kad kompetentā tiesu iestāde ir pieņēmusi lēmumu šajā jautājumā. Tādēļ nepilngadīgais nekavējoties jānogādā drošā vietā cilvēka cienīgos apstākļos, kas saderīgi ar viņa īpašo neaizsargātību.

4.3. EESK arī norāda, ka ir jāpiemēro arī prezumpcija par to ārvalstu civilstāvokļa dokumentu derīgumu, kurus jaunietis iesniedzis, lai apliecinātu savu nepilngadību, un tiem ir jābūt galvenajiem elementiem, ko ņem vērā, lai konstatētu nepilngadību. Tikai iesniegtā civilstāvokļa dokumenta autentiskuma oficiāla apstrīdēšana ļautu atspēkot attiecīgā dokumenta autentiskuma prezumpciju.

4.4. EESK atgādina, ka ANO Konvencijas par bērna tiesībām 8. pantā noteikts: “Ja bērnam nelikumīgi tiek atņemti daži vai visi identitātes elementi, dalībvalstis nodrošina pienācīgu palīdzību un aizstāvību viņa identitātes drīzākai atjaunošanai” ( 13 )

4.5. Tomēr migranta vecuma pārbaudes procedūru principā būtu jāveic tikai tad, ja viņam nav oficiālu administratīvu dokumentu, kas apliecinātu viņa vecumu, un nopietnu šaubu gadījumā ( 14 )

4.6. EESK atkārtoti konstatē, ka nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku vecuma novērtēšanas metodes dalībvalstīs nav saskaņotas un ka neviena no tām nav pierādījusi savu uzticamību.

4.7. EESK aicina dalībvalstis novērtēt nepilngadību, pamatojoties uz pierādījumu kopumu, kurā svarīgākie ir attiecīgās personas paziņojumi, uzrādītie civilstāvokļa dokumenti, kompetentu profesionāļu pārrunas ar ieinteresēto personu un attiecīgā gadījumā civilstāvokļa dokumentu autentiskuma pārbaude, un uzsver, ka vecuma novērtēšanas medicīnisko ekspertīzi var izmantot tikai kā galējo risinājumu pamatotu šaubu gadījumā.

4.8. Ņemot vērā viņu īpašo neaizsargātību, EESK norāda, ka šaubas jāinterpretē par labu nepavadītiem nepilngadīgiem ārzemniekiem.

4.9. EESK norāda, ka starptautiskās iestādes un eksperti nopietni apšauba daudzās dalībvalstīs veiktās ekspertīzes, proti, kaulu analīzes, zinātnisko uzticamību ( 15 ) , un to kritizē arī bērna privātuma neievērošanas, iespējamā veselības apdraudējuma (izmantojot rentgena starus) un iespējamo kļūdu dēļ.

4.10. Tā kā šīs pārbaudes nav pietiekami uzticamas, EESK aicina dalībvalstis pilnībā tās pārtraukt. EESK uzskata, ka uzticamu pārbaužu trūkums nenozīmē, ka ir jāveic pārbaudes, kuru rezultāti nav pietiekami uzticami.

4.11. EESK mudina dalībvalstis nepavadītus nepilngadīgus ārzemniekus aizsargāt, dodot viņiem laiku un reālus līdzekļus savas identitātes pierādīšanai, piemēram, ar diplomātiskās sadarbības palīdzību (ja ir noslēgts sadarbības līgums un ja nav apdraudējuma jaunietim), iesniedzot prima facie pierādījumus, piemēram, psihosociālās ekspertīzes atzinumus nepilngadības pierādīšanai.

4.12. EESK ierosina, ka galējas nepieciešamības gadījumā, ja nav dokumentāru pierādījumu un ja ir nopietnas šaubas par nepilngadīgā vecumu, vecuma novērtējumu, izmantojot daudzdisciplīnu pieeju, veic neatkarīgi speciālisti, kuriem ir atbilstoša pieredze un zināšanas par indivīda kultūras un etnisko izcelsmi. Kā piemēru varētu izmantot Anglijā piemērotās procedūras.

4.13. EESK aicina dalībvalstis izveidot Eiropas mēroga uzraudzības komisiju, kuras uzdevums būtu ierosināt visām dalībvalstīm kopīgu visaptverošu vecuma novērtējumu un uzraudzīt vecuma novērtēšanas noteikumus un praksi.

4.14. Lai jebkuras procedūras secinājumi būtu efektīvi, tiem obligāti jābūt pamatotiem, ar apturošu iedarbību, efektīviem, ātriem un pārsūdzamiem.

5. Īpašas piezīmes saistībā ar Covid-19

5.1. Covid-19 pandēmija neapšaubāmi palielina risku, ar ko saskaras nepavadīti nepilngadīgi ārzemnieki, kuriem bieži vien ir vāja veselība: neiespējamība ievērot ierobežojošos pasākumus, nepietiekama pārtikas, higiēnas un ūdens pieejamība, piemērotas informācija trūkums par personīgās higiēnas un profilakses pasākumiem un apgrūtināta piekļuve veselības aprūpei.

5.2. EESK aicina visas ES iestādes veikt visus nepieciešamos pasākumus un raudzīties, ka ar Covid-19 saistītās veselības krīzes laikā tiek ievērotas visu bērnu tiesības, kas noteiktas starptautiskajos dokumentos, un ka bērni tiek pienācīgi aizsargāti draudošajā ekonomikas krīzē.

5.3. EESK atzinīgi vērtē nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku neseno pārvietošanu no Grieķijas uz Luksemburgu, Portugāli, Franciju, Somiju un Vāciju un mudina dalībvalstis prioritārā kārtībā un nekavējoties turpināt pārvietot tos, kuri dzīvo cilvēka cieņai neatbilstošos apstākļos, konkrēti, Grieķijā ( 16 )

Briselē, 2020. gada 18. septembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Luca JAHIER

(1) EESK atzinums “Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par seksuālas vardarbības pret bērniem, bērnu seksuālās izmantošanas un bērnu pornogrāfijas apkarošanu, ar ko atceļ Pamatlēmumu 2004/68/TI” (OV C 48, 15.2.2011., 138. lpp.).

(2) Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīvas 2011/95/ES 2. pants (OV L 337, 20.12.2011., 9. lpp.).

(3) https://ec.europa.eu/eurostat/documents/2995521/10774042/3-28042020-AP-FR.pdf/a5951a9e-fe8f-ef1a-64f1-cdedfc925eb2

(4) Šajā kontekstā jo īpaši sk. Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par bērna tiesībām, Eiropas Konvenciju par bērnu tiesību piemērošanu un EESK 2014. gada 15. oktobra atzinumu “Starptautiskā aizsardzība nepavadītiem nepilngadīgajiem” (OV C 12, 15.1.2015., 69. lpp.).

(5) Direktīva 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) jeb Atgriešanas direktīva (OV L 348, 24.12.2008., 98. lpp.): “Pirms lemt par atgriešanas lēmuma pieņemšanu attiecībā uz nepavadītu nepilngadīgo, attiecīgas iestādes, kas nav iestādes, kuras īsteno piespiedu atgriešanos, sniedz atbilstīgu palīdzību, pienācīgi ņemot vērā bērna intereses”. Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvā 2003/9/EK (OV L 31, 6.2.2003., 18. lpp.) ir definēti galvenie termini, tostarp attiecībā uz nepavadītiem nepilngadīgajiem.

(6) Konvencijas par bērna tiesībām 2. pants.

(7) EESK atzinums par tematu “Starptautiskā aizsardzība nepavadītiem nepilngadīgajiem” (OV C 12, 15.1.2015., 69. lpp.).

(8) Sk. A study of immigration detention practices and the use of alternatives to immigration detention of children, Eiropas Padomes Parlamentārās asamblejas Migrācijas, bēgļu un pārvietoto personu komiteja, 2017. gads.

(9) Eiropas Bērnu tiesībsargu tīkls (ENOC), paziņojums par nostāju Ending detention of children for immigration purposes, ko pieņēma ENOC 23. sanāksmē 2019. gada 27. septembrī.

(10) Sk. La protection des mineurs migrants non accompagnés en Europe [Nepavadītu nepilngadīgu migrantu aizsardzība Eiropā], Nisrine Eba Nguema, 2015; https://doi.org/10.4000/revdh.1147

(11) 1996. gada Hāgas Konvencija.

(12) Beļģija ir izveidojusi ļoti ātru aizbildņa iecelšanas sistēmu. Katram nepavadītam nepilngadīgam ārzemniekam tiek iecelts aizbildnis, kas var būt privātpersona (pēc atlases procedūras un apmācības) un kas viņam palīdz visā procedūras laikā: sk. https://justice.belgium.be/fr/themes_et_dossiers/enfants_et_jeunes/mineurs_etrangers_non_accompagne. Aizbildņa uzdevumi ir definēti šādi: “Kā likumīgais pārstāvis, kas atbild par nepilngadīgā vispārējās labbūtības uzraudzību, aizbildnis ir kā “sarkanais pavediens” – garants tam, ka tiks attīstītas prasmes, kuras nepieciešamas aktīvai līdzdalībai sabiedrībā”: https://justice.belgium.be/fr/themes_et_dossiers/enfants_et_jeunes/mineurs_etrangers_non_accompagne/tuteur/missions_du_tuteur

(13) Sk. arī 1966. gada Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām (ICCPR) 24. pantu un ANO Konvencijas par bērna tiesībām 7. pantu.

(14) ANO Augstā cilvēktiesību komisāra birojs (2010. gada jūlijā) un Eiropas Padomes Parlamentārā asambleja (2011. gada 15. aprīlī) paziņoja, ka vecuma novērtēšana būtu jāveic tikai šaubu gadījumā.

(15) Zinātniskā uzticamība apšaubīta, piemēram, Eiropas Parlamenta 12. septembra rezolūcijā un Bērnu tiesību komitejas 2009. gada 12. jūnija ieteikumos. Šo pārbaužu uzticamību apšauba Beļģijas Ārstu biedrība (2010. gada 20. februāra atzinums) un Francijas Medicīnas akadēmija. Tiesību aizstāvis (Défenseur des Droits) Francijā nosoda kaulu analīžu izmantošanu (2016. gada 26. februāris). Šajā saistībā sk. arī platformas Mineurs en exil [Nepilngadīgie bēgļi] (Beļģija) 2017. gada septembra ziņojumu L’estimation de l’âge des MENA en question: problématique, analyse et recommandations [Nepavadītu nepilngadīgu ārzemnieku vecuma novērtēšana: problēmas, analīze, ieteikumi].

(16) Sk. https://www.unhcr.org/news/press/2020/4/5e9707ed4/un-agencies-welcome-first-relocation-unaccompanied-children-greece.html un https://www.eepa.be/?p=3856