PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Eiropas izglītības telpas izveide līdz 2025. gadam nozīmē izveidot Eiropas telpu mācībām, no kuras labumu gūst visi izglītojamie, akadēmiskais personāls un citi mācībspēki, kas var brīvi pārvietoties, lai mācītos un strādātu visā ES. Tādēļ ir nepieciešams, lai Eiropas augstākās izglītības iestādes varētu sadarboties ciešāk un padziļinātāk. Lai turpmāk ieviestu Eiropas Pētniecības telpu, nepieciešams stiprināt pētnieku mobilitāti un zināšanu plūsmu, motivējot ieguldījumus pētniecībā un inovācijās, kā arī pastiprināt starpvalstisku sadarbību starp augstākās izglītības iestādēm, uzņēmumiem un citiem dalībniekiem inovāciju jomā attiecīgajās ekosistēmās. Starpvalstiska sadarbība spēcina Eiropas augstākās izglītības iekļautību, izcilību, daudzveidību, pievilcību un globālo konkurētspēju. Tā veicina vienlīdzību un nediskrimināciju, risina Eiropas problēmas attiecībā uz klimata pārmaiņām, digitālo pārveidi un sabiedrības novecošanu, sniedz izglītojamiem nepieciešamās prasmes un zināšanas, kā arī uzlabo noturību un palīdz atgūšanās procesā. Tā pastiprinās augstākās izglītības iestāžu nozīmi globālā mērogā, ļaujot Eiropai noteikt tempu efektīvā un lietderīgā globālo problēmu risināšanā, kļūstot par iedvesmas avotu visā pasaulē un par pievilcīgu galamērķi studentiem, akadēmiskajam personāla un pētniekiem. Šī iniciatīva ir balstīta uz līdzšinējo darbu ES līmenī. Pēc Eiropadomes 2017. gada secinājumiem, kuros dalībvalstis, Padome un Eiropas Komisija aicinātas turpināt darbu, stiprinot stratēģiskās partnerības starp augstākās izglītības iestādēm visā ES, 2019. gadā Komisija laida klajā 41 “Eiropas universitātes” aliansi programmas “Erasmus+” ietvaros, ko papildina pamatprogramma “Apvārsnis 2020”, sniedzot atbalstu tās pētniecības un inovācijas dimensijai. Šīs rīcības mērķis bija uzsākt ilgtermiņa, strukturētu, sistēmisku un ilgtspējīgu sadarbību starp vairāk nekā 280 dažādām augstākās izglītības iestādēm visā Eiropā, kas atlasītas divos pirmajos uzaicinājumos iesniegt priekšlikumus. Minētā pilotprojekta pirmās atziņas parāda ieguvumus, bet arī uzsver vairākas problēmas, piemēram, sarežģījumus saistībā ar kopīgu starpvalstisku izglītības pasākumu veikšanu un programmu izpildi visos līmeņos, tostarp nesaderīgas prasības, kas liedz piešķirt kopīgus grādus, tostarp kopīgus Eiropas grādus, vai tiesiskā regulējuma neesamība augstākās izglītības iestāžu aliansēm, kas neļauj tām efektīvi apvienot resursus, koplietot infrastruktūru vai pārnest tehnoloģijas. Šis Padomes ieteikums “Veidot tiltus efektīvai sadarbībai augstākās izglītības jomā Eiropā” ir pirmais solis šādu problēmu novēršanā, lai visas augstākās izglītības iestādes Eiropā, to izglītojamie, mācībspēki un pētnieki varētu gūt labumu no vienkāršotas starpvalstiskas sadarbības. Minētais Padomes ieteikums veido daļu no “augstākās izglītības paketes”, kas izziņota Komisijas darba programmā 2022. gadam pamatiecerē “Mūsu eiropeiskā dzīvesziņa”, līdztekus Komisijas paziņojumam par Eiropas stratēģiju augstskolām. Lai arī stratēģija paredz skatījumu augstākās izglītības nozares pārveidei visā Eiropā, ieteikums ir pirmais solis pakāpeniskai pieejai ceļā uz padziļinātu, ilgtspējīgāku un efektīvāku starpvalstisku sadarbību. Stratēģija un ieteikums paplašina inovatīvas starpvalstiskas sadarbības iespējas augstākās izglītības nozarē, jo ciešāka sadarbība ir īpaši svarīga ES, lai spēcinātu tās nozīmīgumu pasaules līmenī. Tādējādi ir nepieciešams apvienot spēkus, lai panāktu padziļinātu sadarbību.

(1)Strukturāli un operatīvi jautājumi, kas jārisina ar ierosināto Padomes ieteikumu padziļinātas starpvalstiskas sadarbības veicināšanai

Augstākās izglītības iestāžu alianšu juridiskie statūti veicinātu piekļuvi kopīgu resursu, piemēram, finanšu, cilvēkresursu, digitālo un fizisko resursu, un pakalpojumu koplietošanai un apvienošanai. Šādu statūtu neesamība apgrūtina augstākās izglītības iestāžu iespējas sasniegt padziļinātu sadarbības līmeni un ierobežo to konkurētspēju.

Kopīgu grādu piešķiršanu kavē nesaderīgas kopīgu starpvalstisku izglītības pasākumu un programmu īstenošanas prasības, piemēram, novērtējumu un kredītpunktu piešķiršanas atšķirības, pat ievērojot Eiropas kredītpunktu pārneses un uzkrāšanas sistēmu (ECTS), mācību programmas ar atšķirīgu minimālo un maksimālo ECTS kredītpunktu skaitu par kursu un dažādas iestāžu autonomijas formas. Nolūkā atbalstīt tālejošu un padziļinātu starpvalstisku sadarbību ir jāpārvar šādas juridiskās un administratīvās problēmas. Tas kalpotu kā atspēriena punkts progresīvai pieejai ceļā uz kopīga Eiropas grāda izveidi, kas aptvertu visus līmeņus (bakalaura, maģistra, doktorantūras un mūžizglītības iespējas).

Vadlīniju trūkums un nepietiekama procesu digitalizācija un vienkāršošana kavē izglītojamos izmantot plašākas mobilitātes iespējas, kas ir iekļautas kopīgās starpvalstiskās programmās. Eiropas studenta kartes iniciatīva atvieglo studentu iespējas studēt un gūt apmācības vairākās iestādēs. Akadēmiskā personāla, pētnieku un profesionālo darbinieku mobilitāte nav pietiekami novērtēta viņu karjeras izaugsmē.

Ilgtspējīga ilgtermiņa finansējuma trūkums iestāžu starpvalstiskajā sadarbībā kavē to izaugsmi un padziļinātu pārveidi visos to uzdevumos. Ilgāka termiņa perspektīva sniegtu labākas iespējas veidot spējas un ilgtspējīgas alianses, lai sasniegtu izvirzītos vērienīgos mērķus. To var atvieglot ar juridisku statūtu izveidi, kas ļautu aliansēm apvienot resursus un veicināt sinerģijas starp reģionāliem, valsts un Eiropas finansēšanas instrumentiem un iespējām.

Valstīs, kurās ārējās kvalitātes nodrošināšana un akreditācija ir galvenokārt balstīta uz programmām, Eiropas pieeja kopīgu programmu kvalitātes nodrošināšanai vēl arvien nav pietiekami ieviesta dalībvalstu līmenī, tādējādi kavējot kopīgu izglītības programmu izveidi un akreditāciju īsajā ciklā, bakalaura, maģistra un doktorantūras līmenī. Attiecīgi — kopīgās programmās piemēro dažādas ārējās kvalitātes nodrošināšanas procedūras katrā iesaistītajā valstī ar atšķirīgiem valstu noteikumiem, kas rada administratīvo slogu un kavē inovatīvu starpdisciplināru pedagoģiju īstenošanu dažādās valstīs. Vienlaikus valstis ar iestāžu ārējās kvalitātes nodrošināšanu var vieglāk izveidot kopīgas starpvalstiskas programmas.

Sadarbspējas trūkums starp ES augstākās izglītības iestāžu digitālajām infrastruktūrām kavē Eiropas (virtuālo) starpaugstskolu studentu pilsētiņu un platformu izveidi kopīgu digitālo vai jaukta tipa aktivitāšu veikšanai. Problēmas galvenie cēloņi ir atsevišķo augstākās izglītības iestāžu nevienlīdzīgās spējas un pieejamie resursi, lai izstrādātu šādu digitālo infrastruktūru un piekļūtu tai, ierobežojot tiešsaistes sadarbīgās mācīšanās un mācīšanas potenciālu. Risinājums būtu strādāt pie koplietotas savietojamas digitālās infrastruktūras un risinājumiem ar tādu iestāžu palīdzību, kuras piešķir savstarpēju piekļuvi infrastruktūrai, pakalpojumiem un apmācībām, kas pieejami visiem.

Valstu tiesiskie regulējumi, ko piemēro atsevišķu disciplināro jomu novērtēšanai, kavē starpdisciplināru moduļu attīstību, it īpaši sagatavojot starpvalstiskus kopīgus grādus. Tā kā “Eiropas universitātes” alianšu svarīgs mērķis ir strādāt, pielietojot uz problēmām balstītas pieejas, lai risinātu sabiedrības problēmas ar starpdisciplinārām pieejām, valstu regulējumi nereti kavē alianšu virzību šajā darbā.

Pārvaldības pasākumi, tostarp studentu un mācībspēku iesaistīšana tādu lēmumu pieņemšanā, kas ietekmē viņu mācību un darba vidi, veicina padziļinātu un tālejošu starpvalstisku sadarbību un sekmē jēgpilnu augstākās izglītības ieguldījumu ekosistēmu attīstībā un ilgtspējā. Iestāžu pārvaldības struktūras un vadības prakses, ar kurām vada starpvalstiskas alianses, varētu gūt labumu no izglītojamo, akadēmiskā personāla, pētnieku un profesionālo darbinieku aktīvākas iesaistes, lai labāk reaģētu uz to vajadzībām un ar starpvalstiskas sadarbības palīdzību ļautu izstrādāt inovatīvas prakses, kuras izplatīt iestādē. Šobrīd šādas struktūras bieži neatspoguļo sabiedrības struktūru un pieredžu un ideju dažādību.

Eiropeiskās dzīvesziņas kopīgās vērtības nodrošina neatņemamus pamatus starpvalstiskai sadarbībai kā kvalitatīvas mācīšanās, mācīšanas un pētniecības izstrādes bāzi. Starpvalstiska sadarbība pastiprina akadēmisko kultūru un veicina demokrātisko sabiedrību stiprināšanu. Turpretim, ja pamatvērtības netiek ievērotas, mācīšanās, mācīšana un pētniecība pavājinās, apdraudot padziļinātu starpvalstisku sadarbību. Nepietiekama autonomija ierobežo augstākās izglītības iestāžu iespējas noslēgt starpvalstiskus līgumus, sniegt vienlīdzīgu ieguldījumu ar citiem partneriem, nodrošināt līdzfinansējumu un piemērotu personālu to īstenošanai. Tādēļ autonomija pārvaldības un vadības jautājumos ir izšķirīgi svarīgs nosacījums, lai veicinātu efektīvu starpvalstisku sadarbību.

(2)Ierosinātā Padomes ieteikuma mērķi

Problemātiskā globālajā kontekstā, kurā pastāv ļoti liela konkurence, spēku apvienošana padarīs Eiropas augstākās izglītības nozari spēcīgāku un stiprinās tās globālo pievilcību un konkurētspēju. Lai Eiropa varētu risināt kopīgas problēmas, it īpaši divējādo – digitālo un zaļo – pārkārtošanos, lielāka starpvalstiska sadarbība palīdzēs izmantot visu pieejamo resursu potenciālu, iesaistot dažādu veidu augstākās izglītības iestādes ar papildu izglītības un pētniecības kapacitāti un stiprajām pusēm. Robustu risinājumu izveide ar mērķi novērst komplicētas daudzdimensionālas problēmas prasa laiku un centienus visos līmeņos. Šis Padomes ieteikums ir pirmais solis ceļā uz tādu strukturālu un operatīvu problēmu risināšanu, kuras kavē padziļinātāku un vērienīgāku Eiropas iestāžu starpvalstisku sadarbību, ļaujot netraucēti īstenot biedrošanās brīvību. Juridiski statūti augstākās izglītības iestāžu aliansēm ļaus tām apvienot resursus, spējas un stiprās puses; kopīgs Eiropas grāds atzīs starpvalstiskas pieredzes vērtību augstākās izglītības kvalifikācijā, ko studenti iegūst, un samazinās birokrātiskās prasības kopīgo programmu nodrošināšanā; Eiropas studenta kartes iniciatīvas vispārīga lietošana, kas līdz 2024. gada vidum darīta pieejama visiem mobilajiem studentiem visās augstākās izglītības iestādēs Eiropā, veicinās mobilitāti visos līmeņos. Šādi inovatīvie instrumenti darbosies sinerģijā, un sagaidāms, ka tie veidos Eiropas identitāti, paceļot starpvalstisku sadarbību augstākā līmenī un veicinot spēcīgu Eiropas piederības sajūtu. Tiltu veidošana sistemātiskākai, strukturālai un ilgtspējīgai starpvalstiskai sadarbībai iestāžu līmenī ir svarīga, lai paātrinātu augstākās izglītības iestāžu pārveidošanu visos to izglītības, pētniecības, inovāciju uzdevumos un pakalpojumu sniegšanā sabiedrībai, un tā var palīdzēt risināt Eiropas un globālas problēmas.

•Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā