PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

• Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Gandrīz pusgadsimta laikā ES un Maroka ir izveidojusi bagātīgu un daudzdimensionālu partnerību, kuras dēļ Marokai 2008. gadā tika piešķirts “īpašs statuss”, lai atspoguļotu stiprās divpusējās saites, kā arī abu pušu kopīgos centienus un saistības pildīt kopīgo programmu. Vienlaikus ES ir vienmēr atkārtoti uzsvērusi savu ieinteresētību Rietumsahāras konflikta noregulēšanā. Tā pilnībā atbalsta ANO ģenerālsekretāra un tā personīgā sūtņa centienus palīdzēt pusēm atrast taisnīgu, paliekošu un savstarpēji pieņemamu politisko risinājumu, kurš nodrošinātu Rietumsahāras iedzīvotāju pašnoteikšanos saistībā ar režīmiem, kas ir saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu principiem un mērķiem, kas noteikti Apvienoto Nāciju Drošības padomes rezolūcijās, tostarp rezolūcijā 2152(2014) un rezolūcijā 2218(2015).

Lai piešķirtu tarifa preferences, šajā priekšlikumā paredzēti grozījumi 4. protokolā un 1. protokolā Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumā, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses, (turpmāk “ES un Marokas asociācijas nolīgums” jeb “asociācijas nolīgums”), pēc Eiropas Savienības Tiesas 2016. gada 21. decembra sprieduma lietā C-104/16 P, kurā Tiesa lēma, ka ES un Marokas asociācijas un lauksaimniecības nolīgumi nav piemērojami Rietumsahārai.

Pirms Tiesas sprieduma tirdzniecības preferences, kas paredzētas asociācijas nolīgumā un tā protokolos, tika de facto piemērotas Rietumsahāras, kas ir teritorija bez savas pašpārvaldes, izcelsmes produktiem. Tomēr šāda prakse nevar turpināties pēc Tiesas sprieduma, ja vien 4. protokolu par izcelsmi negroza tādā veidā, lai ļautu Rietumsahāras produktus pielīdzināt Marokā ražotajiem produktiem. Pēc Tiesas sprieduma neskaidrības tirgos ir ietekmējušas divpusējās tirdzniecības attiecības.

Šā ieteikuma mērķis ir pilnvarot risināt sarunas, lai nodrošinātu juridisko pamatu, kas ļauj arī turpmāk piešķirt preferences Rietumsahāras izcelsmes produktiem atbilstoši iepriekšējai praksei. Tā kā šīs tirdzniecības preferences ES lauksaimniecības un zivsaimniecības produktu tirgū ir noteiktas asociācijas nolīguma 1. protokolā, tad jāprecizē arī minētā protokola piemērošanas joma. Tādējādi varēs izvairīties no traucējumiem, vienlaikus saglabājot stabilu ES tirgus pieejamību, jo jaunas preferences netiktu piešķirtas. Attiecīgā gadījumā attiecīgo asociācijas nolīguma protokolu grozījumus var vēlāk veikt, izdarot turpmāku paša asociācijas nolīguma grozījumu. Visbeidzot, jāņem vērā, ka Eiropas Savienības Tiesā par Maroku vēl joprojām nav pabeigtas divas lietas saistībā ar ES un Marokas zivsaimniecības partnerības nolīgumu (C-266/16 un T-180/14), kuras, domājams, sniegs sīkākas norādes par nosacījumiem nolīguma attiecināšanai uz teritoriju, kurai nav pašpārvaldes. Turklāt ir skaidrs tas, ka jebkurš režīms būs vien pagaidu rakstura, kamēr nav pabeigta rezolūcija par konfliktu Apvienoto Nāciju Organizācijas kontekstā un saskaņā ar attiecīgajām ANO Drošības padomes rezolūcijām.

•Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

Šis ieteikums pilnībā atbilst pašreizējai tirdzniecības politikai, jo muitas dienesti ir de facto piemērojuši preferences Rietumsahāras produktiem, kam ir apliecināta Marokas izcelsme. Marokai netiktu piešķirtas jaunas tirdzniecības preferences, jo mērķis ir vienkārši paplašināt ģeogrāfisko zonu, uz kuru attiecas preferences, nevis mainīt to daudzumu. Priekšlikums ir saskaņā ar Eiropas kaimiņattiecību politikas galvenajiem mērķiem, jo tas palīdz uzlabot tirdzniecības un ekonomiskās attiecības dienvidu kaimiņvalstīs ciešas sadarbības gaisotnē. Tas turklāt ir saskaņā ar vispārējo ES politiku attiecībās ar Maroku, kuras mērķis ir veicināt priviliģētu partnerību ar Maroku, vienlaikus neskarot ANO vadītā procesa iznākumu attiecībā uz Rietumsahāru. Tas, ka tirdzniecības preferencēm var būt plašāks tvērums, nav bezprecedenta gadījums, jo ES un Marokas asociācijas nolīgumā ir divas kopīgas deklarācijas par to, ka Sanmarīno un Andoras izcelsmes produktus Marokā atzīst par Kopienas izcelsmes produktiem nolīguma izpratnē.

•Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

ES nostāja ir vienmēr bijusi tāda, ka tās divpusējos nolīgumus ar Maroku ar konkrētiem nosacījumiem ir iespējams attiecināt arī uz Rietumsahāru, kā tas darīts, piemēram, Zivsaimniecības partnerības nolīgumā, kurā skaidri noteikts, ka tas attiecas uz ūdeņiem Rietumsahāras atkrastē. Grozot asociācijas nolīguma attiecīgos protokolus, būtu iespējams ES tarifa preferenču piešķiršanā vadīties arī pēc novērtējuma par labumu, ko iegūst vietējās tautas, un par cilvēktiesību ievērošanu.

2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

Juridiskais pamats

Ieteikuma pamatā ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 218. panta 3. un 4. punkts.

Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)