LV Briselē, 13.4.2011 COM(2011) 168 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI UN EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI Racionālāki enerģijas nodokļi ES: priekšlikums pārskatīt Enerģijas nodokļu direktīvu KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI UN EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI Racionālāki enerģijas nodokļi ES: priekšlikums pārskatīt Enerģijas nodokļu direktīvu 1. Nepieciešamība rīkoties enerģijas un vides nodokļu jomā Enerģijas nodokļi ir viens no galvenajiem līdzekļiem, lai sasniegtu stratēģijas „Eiropa 2020” mērķus ES ir izvirzījusi virkni vērienīgu un juridiski saistošus mērķu klimata un enerģētikas jomā, kas jāizpilda līdz 2020. gadam. Tie ir izklāstīti stratēģijā „Eiropa 2020”, kurā iztirzātas problēmas, ar ko Eiropa saskarsies nākamajās desmitgadēs ekonomikas, vides un sociālajā jomā, un kurā kā prioritāte noteikta ilgtspējīga izaugsme, kas ir pamatā resursefektīvākai, videi labvēlīgākai un konkurētspējīgākai ekonomikai [1], Stratēģijā izvirzīta apņemšanās enerģijas nodokļus pieskaņot ES enerģētikas un klimata pārmaiņu mērķiem, kā noteikts Eiropadomes 2008. gada marta secinājumos [2] un ko Komisija izvirzījusi par prioritāti Gada izaugsmes pētījumā (2011. g.) [3]. Pienācīgi motivējošiem enerģijas nodokļiem ir nozīmīga loma, lai sasniegtu šos mērķus. Faktiski enerģijas patēriņš ir iemesls lielākajai daļai siltumnīcefekta gāzu emisiju, proti, 79 % no kopējām emisijām. Stratēģijas „Eiropa 2020” ietvaros dalībvalstis ir apņēmušās noteikt nacionālos energoefektivitātes mērķus, kas dos ievērojamus enerģijas ietaupījumus. Finanšu un ekonomikas krīze ir būtiski mainījusi vidi, kurā mēs darbojamies. Tā ir radījusi lielu spiedienu uz uzņēmumiem un sabiedrību visā Eiropā, kā arī valstu finansiālajiem resursiem. Tomēr juridiski saistoši enerģijas un klimata pārmaiņu mērķi ir daļa no ilgtspējīgas nākotnes un ceļa uz ilgtspējīgu un pārliecinošu atgūšanos no krīzes. Sarežģītākais uzdevums: kā to panākt valdībām, uzņēmumiem un iedzīvotājiem ekonomiski izdevīgākajā veidā, tajā pašā laikā pozitīvi stimulējot ekonomiku. Mums vajadzīgi politikas risinājumi, kas stiprina cits citu, risinājumi, kas nāk par labu ne tikai videi, bet arī ekonomikai, tajā pašā laikā neradot sociālās grūtības. Enerģijas nodokļu reformas galvenie jautājumi Tālab Komisija ir iesniegusi priekšlikumu pārskatīt Direktīvu 2003/96/EK [4] (turpmāk „Enerģijas nodokļu direktīva” vai „END”): lai dalībvalstis varētu vislabāk izmantot esošos instrumentus jaunas politikas apstākļos. Racionālāki un mērķtiecīgāki enerģijas nodokļi sekmēs tīrāku un efektīvāku enerģijas patēriņu neatkarīgi no izmantotās tehnoloģijas, tādējādi atbalstot „ilgtspējīgu izaugsmi”. Būtībā ar priekšlikumu par END pārskatīšanu · tiek taisnīgi sabalansēts nodokļu slogs dažāda veida degvielām un kurināmajam, tostarp atjaunojamai enerģijai (pamatojoties uz enerģijas saturu un CO2 emisijām); · tiek izveidota sistēma CO2 emisiju aplikšanai ar nodokļiem iekšējā tirgū; tādējādi tiek noteikta cena CO2 emisijām, uz kurām neattiecas ES emisiju kvotu tirdzniecības sistēma. Priekšlikums arī labi iederas pašreizējās diskusijās par nodokļu sistēmas pārstrukturēšanu un modernizāciju kā daļu no valstu stratēģijas, lai izkļūtu no ekonomikas un finanšu krīzes. Turklāt tas ir virziens, kā kvalitatīvi labāk radīt ieņēmumus saskaņā ar stratēģiju „Eiropa 2020” un veicināt pienācīgu ekonomikas atveseļošanu un darbavietu radīšanu. Priekšlikumam kā tādam nav mērķis radīt papildu ieņēmumus, bet gan sabalansēt nodokļu slogu dažādiem enerģijas avotiem un dažādiem enerģijas patērētājiem (gan tiem, uz kuriem attiecas ES emisiju kvotu tirdzniecības sistēma (turpmāk „ETS”), gan tiem, uz kuriem tā neattiecas). Tomēr, ja dalībvalstis nolemj īstenot pārskatīto END tādā veidā, kas rada papildu ieņēmumus, Komisija iesaka šos ieņēmumus pienācīgi izmantot atkarībā no to budžeta specifiskajām vajadzībām. Piemēram, šos līdzekļus varētu izmantot, lai risinātu fiskālās konsolidācijas vajadzības. Izaugsmei labvēlīga nodokļu pārvirze, papildu ieņēmumus pilnībā vai daļēji izmantojot tam, lai samazinātu darbaspēka nodokļu slogu, būtu saskaņā ar stratēģiju „Eiropa 2020”. Vēl viena iespējama izaugsmi veicinoša alternatīva būtu izmantot papildu ieņēmumus, lai vēl vairāk stimulētu „zaļo” pētniecību un izstrādi, kā arī „zaļās” investīcijas, jo īpaši MVU vidū. Papildu ieņēmumus var izmantot arī, lai mazinātu attiecīgās politikas ietekmi uz mājsaimniecību ienākumiem, proti, kompensācijām trūcīgākajiem iedzīvotājiem. Labākais variants būtu mērķsubsīdijas mājsaimniecībām ar zemiem ienākumiem (ar enerģijas patēriņu nesaistīti vienreizēji maksājumi). Attēlā redzams, kā laikā no 1995. līdz 2008. gadam ES-25 valstīs mainījies vides un enerģijas nodokļu īpatsvars procentos no kopējiem nodokļu ieņēmumiem. Abos gadījumos tas šajā laikā samazinājies par aptuveni 1 %, kas nozīmē, ka visā visumā ir iespējams palielināt enerģijas nodokļus un vides nodokļus kā tādus. (...PICT...) Avots: Nodokļu politikas tendences Eiropas Savienībā, 2010. gada izdevums, Eurostat, Eiropas Komisija Vajadzīga ciešāka koordinēšanu vides nodokļu jomā Lai gan END ir visa pamatā, ir iespējams un vajadzīgs rīkoties plašākā vides nodokļu jomā, lai sasniegtu stratēģijā „Eiropa 2020” izvirzītos mērķus. Konkrētāk, ir jāizvērš debates par nodokļiem, kas veicina pāreju uz ilgtspējīgu ekonomiku. Jāņem vērā arī jaunās tendences (piemēram, tas, ka dalībvalstis ievieš nodokļus par atkritumiem, plastmasas maisiņiem un aviobiļetēm). Saskaņā ar Direktīvas 2008/118/EK 1. panta 2. punktu dalībvalstis var ieviest šādus jaunus nodokļus, ja tie nerada ar robežšķērsošanu saistītas formalitātes. Dalībvalstīm arī jānodrošina, ka nodokļu sistēma nav diskriminējoša, lai nepieļautu iekšējā tirgus traucējumus (LESD 34.-36. un 110. pants). Iekšējā tirgus pienācīga darbība ir atkarīga no savstarpējas informācijas un koordinācijas attiecībā uz dalībvalstu nodokļiem šajā jomā, lai, piemēram, novērstu diskrimināciju starp tieši konkurējošiem produktiem, uz kuriem attiecināti dažādi nodokļu režīmi. Komisija ir apņēmusies šīs debates izvērst un atbalstīt nepieciešamo koordināciju šajā jomā, cita starpā rīkojot apspriedes ar dalībvalstīm (piemēram, nodokļu politikas grupā un Padomē) un ar citām ieinteresētajām personām. Kas attiecas uz plašāku politisko kontekstu, ANO Klimata pārmaiņu konference, kas notika Kankūnā (Meksikā) no 2010. gada 29. novembra līdz 10. decembrim, arī ir svarīgs notikums, kas ES palīdz iezīmēt tālākos mērķus šajā jomā. 2. Priekšlikuma konteksts Pašreizējā Enerģijas nodokļu direktīva nav ilgtspējīga un dod nepareizus stimulus END nosaka minimālās nodokļu likmes energoproduktiem, kurus izmanto par motordegvielu, energoproduktiem, kurus izmanto par kurināmo, un elektroenerģijai. Minimālās likmes parasti piemēro atkarībā no patērētā energoprodukta apjoma. Tālāk redzami skaitļi par pašreizējām minimālajām likmēm visbiežāk izmantotajiem energoproduktiem, ņemot vērā CO2 emisijas (likme euro par tonnu CO2 ) un enerģijas saturu (likme euro par gigadžoulu (GJ) [5]. Motordegvielas (...PICT...) (...PICT...) Kurināmais (...PICT...) (...PICT...) Avots: pašu aprēķini. Šie skaitļi skaidri liecina, ka pašreizējās minimālās likmes, kuru pamatā ir patērētais energoproduktu apjoms, neatspoguļo energoproduktu enerģijas saturu (sk. 2. un 4. att.) vai CO2 emisijas (sk. 1. un 3. attēlu), un tas ir cēlonis neefektīvai enerģijas izmantošanai un iekšējā tirgus traucējumiem. Tās arī rada stimulus, kas ir pretrunā ES enerģētikas un klimata pārmaiņu mērķiem, piemēram, veicina ogļu izmantošanu par kurināmo (zemāka nodokļa likme, ja ņem vērā CO2 emisijas vai enerģijas saturu, kas izsacīts GJ). Attiecībā uz motordegvielām zemāka minimālā likme dīzeļdegvielai vēl palielina priekšrocības, kādas dīzeļdegvielai ir salīdzinājumā ar benzīnu, jo tai ir augstāks enerģijas saturs. Pašreizējās minimālās likmes var uzskatīt par diskriminējošām attiecībā uz atjaunojamo enerģiju, kurai principā uzliek tādus pašus nodokļus kā tradicionālajai degvielai, lai gan tās enerģijas saturs ir zemāks (sk. 2. att.: E85 tiek piemēroti daudz lielāki nodokļi nekā benzīnam, tātad nav ņemts vērā, ka tam ir zemāka enerģētiskā vērtība un ka tas rada mazāk CO2 emisiju). Turklāt pašreizējās minimālās likmes nenodrošina vienlīdzīgus konkurences apstākļus komercpatērētājiem, jo praksē uzņēmumiem ir priekšrocības salīdzinājumā ar pārējiem atkarībā no izmantotā enerģijas avota. END pārskatīšana ir neizbēgama, lai to padarītu saskanīgāku ar citām ES rīcībpolitikām. No enerģētikas politikas viedokļa END nedod nekādus stimulus vai pat cenu signālus, kas veicinātu alternatīvās enerģijas izmantošanu un rosinātu patērētājus taupīt enerģiju. Tagad nodokļus uzliek, balstoties uz apjomu, un faktiski etanols pašlaik ir ar nodokļiem visvairāk apliktais energoprodukts. Tas pats attiecas uz enerģijas avotiem, ko izmanto apkurei, — pašlaik ar nodokļiem vismazāk apliktais enerģijas avots ir ogles. No vides viedokļa nozares, kas neietilpst ES ETS, piemēram, transports, nelielas rūpnieciskās iekārtas, lauksaimniecība un mājsaimniecības rada pusi no CO2 emisijām. Potenciālais koordinācijas trūkums starp END un ES ETS var būt par cēloni divkāršam slogam vai, gluži otrādi, iespējai izvairīties no atbildības par emisijām. Sliktākajā gadījumā šīs nozares nedotu nekādu ieguldījumu stratēģijas „Eiropa 2020” klimata pārmaiņu un enerģētikas mērķu sasniegšanā. Turklāt pašreizējais biodegvielām piemērotais režīms neļauj pilnībā izmantot to iespējamo pozitīvo ekoloģisko potenciālu. No vienotā tirgus viedokļa dalībvalstīm pašlaik nav iespējams aplikt CO2 emisijas ar tik lieliem nodokļiem, kā tās varbūt vēlētos, jo tas varētu nostādīt uzņēmumus neizdevīgā stāvoklī vai rosināt patērētājus pirkt degvielu vai kurināmo dalībvalstīs, kur nodokļi ir mazāki, un tas savukārt samazinātu nodokļu ieņēmumus. Dalībvalstis jau ir sākušas ieviest dažādas atšķirīgas pieejas vides nodokļiem, kas var izraisīt traucējumus un divkāršu aplikšanu ar nodokļiem vienotajā tirgū. Īstais brīdis ir klāt Tā kā daudzas dalībvalstis pašlaik izstrādā politikas stratēģijas, lai izkļūtu no ekonomikas un finanšu krīzes, un apsver fiskālās politikas un nodokļu sistēmas strukturālās reformas, šis ir īpaši piemērots brīdis Enerģijas nodokļu direktīvas pārskatīšanai, jo tādējādi paveras izdevības sasniegt gan ekonomikas, gan vides mērķus. Pareizi izplānoti nodokļi var būt ļoti noderīgi, lai sasniegtu ES mērķus enerģētikas un klimata pārmaiņu jomā un veicinātu ilgtspējīgu izaugsmi, kā rezultātā veidotos resursefektīvāka, videi labvēlīgāka un konkurētspējīgāka ES ekonomika. Tas ir spēkā arī laikā, kad aug enerģijas cenas: tad vēl jo svarīgāk ir pārstrukturēt enerģijas nodokļus, lai dotu pareizu ievirzi, ka kopumā jāsamazina energopatēriņš un ka priekšroka dodama enerģijai, kas iegūta no videi nekaitīgākiem avotiem. Dalībvalstis pašlaik izstrādā un ievieš savas stratēģijas, lai sasniegtu ES enerģētikas un klimata pārmaiņu mērķus 2013.–2020. gadam. Šis priekšlikums var dot skaidru atbildi uz jautājumu, kādai būt nodokļu lomai šajā sfērā. Pārskatītā Enerģijas nodokļu direktīva ir izstrādāta tā, lai papildinātu ES ETS trešo posmu (2013-2020), un tādēļ priekšlikums ir bez kavēšanās jāiesniedz jau tagad, lai pietiktu laika to saskaņot Padomē. No iekšējā tirgus viedokļa ir svarīgi jau tagad izveidot vienotu sistēmu CO2 aplikšanai ar nodokļiem. Dalībvalstis sāk ieviest savus CO2 nodokļus, un pieejas var atšķirties. Sadrumstalota valstu politika varētu radīt grūtības uzņēmumiem, kas darbojas dažādās dalībvalstīs, un izraisīt konkurences traucējumus ES. Tāpēc ir labāk ieviest ES pieeju jau tagad, kad daudzas dalībvalstis vēl tikai apsver valsts tiesību aktus šajā jomā, nevis vēlāk, kad būtu vajadzīgi sarežģīti grozījumi valstu tiesību aktos. Visu šo iemeslu dēļ ir ļoti svarīgi laikus pārskatīt END, kā paredzēts Komisijas priekšlikumā. 3. Priekšlikuma galvenie elementi Ar priekšlikumu pārskatīt Enerģijas nodokļu direktīvu tiek racionalizēti pašreizējie enerģijas nodokļi un ieviesta sistēma CO2 aplikšanai ar nodokļiem vienotajā tirgū, lai CO2 nodokļi būtu efektīvs papildinājums ES ETS. Priekšlikums paredz energoproduktu nodokļu minimālo likmi sadalīt divās daļās: – CO2 nodoklis, kura pamatā ir energoprodukta CO2 emisijas un kura likme ir 20 euro par tonnu CO2. Piemērojamā CO2 nodokļa likme būtu nulle visām biodegvielām, kas atbilst ilgtspējības kritērijiem, kuri noteikti Direktīvas 2009/28/EK 17. pantā. Šāds nodoklis nodrošinās tehnoloģiju ziņā neitrālu priekšrocību visiem enerģijas avotiem, kas rada zemas CO2 emisijas. Ja tiks ieviests šāds CO2 komponents, tad END tiktu labāk salāgota ar ES ETS. Nodokli piemēros visiem emitētājiem, kas neietilpst ES ETS, emitētājiem, kas jau tagad ir nodokļa maksātāji, kā arī visām mazajām iekārtām, kas neietilpst ES ETS, pat tad, ja tās izmanto enerģiju citiem mērķiem, nevis apkurei. Tajā pašā laikā emitētāji, kas iekļauti ES ETS, būs atbrīvoti no CO2 nodokļa, lai kāda būtu ES ETS faktiskā darbības joma. – Vispārējs enerģijas patēriņa nodoklis, pamatojoties uz enerģijas saturu GJ, neatkarīgi no energoprodukta; tas būs stimuls taupīt enerģiju. Nodoklis atspoguļos faktisko energoprodukta ģenerēto enerģiju, tātad energoefektīvs patēriņš automātiski atmaksāsies. Motordegvielām nodokļa minimālais līmenis noteikts kā 9,6 euro par gigadžoulu, kas atbilst pašreizējai minimālajai likmei, kura piemērojama benzīnam, no kuras atskaitīts attiecīgais CO2 nodokļa komponents. Runājot par kurināmo, pašreizējā minimālā likme, ko piemēro elektroenerģijai (0,15 euro par gigadžoulu, kas ir aptuveni 0,5 euro par MWh), tiks piemērots visiem energoproduktiem, kurus izmanto apkurei, ņemot vērā attiecīgo produktu enerģijas saturu. Enerģijas nodokļu darbības joma nav mainījusies un ietver kurināmā izmantošanu apkurei, degvielas izmantošanu dzinējos un elektroenerģijas patēriņu līdzīgās situācijās. Lai saglabātu stimulējošo efektu, laika gaitā jāsaglabā nodokļu minimālā līmeņa reālā vērtība. Vispārējā enerģijas patēriņa nodokļa minimālās likmes būtu ar regulāriem starplaikiem automātiski jākoriģē, lai ņemtu vērā to faktiskās vērtības dinamiku un tādējādi saglabātu pašreizējo likmju saskaņotības līmeni. Tā kā ar CO2 saistītais nodoklis papildina Direktīvas 2003/87/EK darbību, CO2 nodokļa minimālajai likmei jāmainās atbilstīgi CO2 emisiju kvotu tirgus cenas dinamikai. Komisija uzskata, ka jāievieš metodika, lai automātiski aprēķinātu šādu pieskaņošanos. Tomēr šādas metodes izstrādē būtu jābalstās uz objektīviem pierādījumiem, kas gūti, novērojot emisijas kvotu tirgus darbību saskaņā ar jauno kārtību ES ETS III posmā. Tas nozīmē, ka priekšlikuma iesniegšanas brīdī šis jautājums vēl nav risināms. Tāpēc šis jautājums jāiztirzā pārskatā, ko Komisija plāno pirmo reizi iesniegt 2015. gadā, lai ierosinātu automātiskas korekcijas metodi, kuru varētu sākt izmantot pēc iespējas drīzāk pēc tam. Neproduktīvas subsīdijas tiek likvidētas... Ar priekšlikumu par END pārskatīšanu tiek likvidētas subsīdijas un nekonsekvence, kas pašlaik pastāv enerģijas nodokļu jomā. Tiek samazināti nodokļi atjaunojamajai enerģijai un taisnīgi sabalansēts nodokļu slogs dažāda veida fosilajam kurināmajam (pamatojoties uz enerģijas saturu un CO2 emisijām). Rezultātā enerģijas avotiem ar augstu CO2 saturu vai ar augstu enerģijas saturu piemēros lielāku nodokli par fizisko tilpuma vienību. Tas veicinās tādas enerģijas patēriņu, kas iegūta no avotiem, kuri rada mazāk CO2 emisiju, un stimulēs energoefektivitāti, kas savukārt atbilst ES klimata un enerģētikas politikai un sekmē tās mērķu sasniegšanu. Energoprodukti ar lielu enerģijas saturu (piemēram, dīzeļdegviela, SNG un saspiesta dabasgāze) joprojām būs pievilcīgi, taču galu galā tie konkurēs ar citiem produktiem godīgākā konkurencē bez papildu nodokļu subsīdijām. Ar priekšlikumu ieviestās izmaiņas pilnībā atbilst mūsu stratēģijai „Eiropa 2020” un tieši atspoguļo saistības, ko ES dalībvalstis jau ir uzņēmušās. Tas arī nozīmē, ka jābeidz nodokļu likmju diferenciācija privātajam un komerctransportam, nodrošinot, ka transporta nozare – visātrāk augošais emisiju avots – arī tiek iesaistīta emisiju samazināšanas pasākumos. … bet ir pienācīgi ņemts vērā plašāks konteksts… Runājot par konkurentiem ārpus ES, lai izvairītos no tā, ka CO2 nodokļi liek mūsu uzņēmumiem atstāt Eiropu, bet emisijas visā pasaulē paliek nemainīgas vai pat palielinās („oglekļa emisiju pārvirze”), priekšlikumā paredzēts līdzīgs risinājums kā bezmaksas kvotu piešķiršana ES ETS tajās nozarēs, kuras uzskata par tādām, ko nopietni apdraud oglekļa emisiju pārvirzes risks. Mazām rūpnieciskām iekārtām, kam tiks piemērots CO2 nodoklis, tiks piešķirta vienreizēja nodokļa atlaide, kuras aprēķinā izmantos degvielas/kurināmā līmeņatzīmi. Šajā ziņā saglabāsies nodokļa labvēlīgā ietekme uz vidi, savukārt uzņēmumi saņems kompensāciju. Arī citās ekonomikas nozarēs vai apakšnozarēs var rasties oglekļa emisiju pārvirze. Ciktāl tas attiecas uz lauksaimniecības nozari, Komisija patlaban gatavo ziņojumu par oglekļa emisiju pārvirzes risku šajā nozarē. Tiklīdz šis ziņojums būs pieejams, Komisija veiks attiecīgus pēcpasākumus, lai nodrošinātu, ka uz visām nozarēm, kurās varētu rasties oglekļa emisiju pārvirze, tiek attiecināts vienots režīms saskaņā ar nākotnes END, vai nu gādājot, ka ziņojuma secinājumi tiek ņemti vērā Padomes diskusijas par priekšlikumu pārskatīt END, vai, ja ziņojums vēl nebūs pieejams pirms šī priekšlikuma pieņemšanas, pieņemot atsevišķu likumdošanas iniciatīvu. Ņemot vērā ES 2020. gada emisiju samazināšanas saistību struktūru un dalībvalstu solidaritātes principu, Komisija ierosina noteikt pārejas periodus, lai pakāpeniski ieviestu CO2 nodokli energoproduktiem, ko neizmanto par motordegvielu, tādos gadījumos, kad atsevišķām dalībvalstīm ir jāpieliek mazākas pūles, lai izpildītu šīs saistības (Bulgārija, Čehija, Igaunija, Latvija, Lietuva, Ungārija, Polija, Rumānija un Slovākija). Un īpašām situācijām joprojām veltīs pienācīgu uzmanību... Sagatavojot priekšlikumu, Komisija īpašu uzmanību veltīja tam, lai nodrošinātu, ka tā rezultātā strauji nemainās cenu līmenis, kas varētu izraisīt nepieļaujamus sarežģījumus vai grūtības. Atzīstot, ka atšķirīgi nodokļi mājokļu apkures sektorā mazāk ietekmē iekšējā tirgus pareizu darbību un ka apkures izmaksas dažās dalībvalstīs var būt nozīmīgs sociālais faktors, Komisija ierosina saglabāt iespēju, ka dalībvalstis var piemērot nodokļa atbrīvojumus vai samazinājumus energoproduktiem un elektroenerģijai un attiecināt tos uz visu apkurei paredzēto degvielu un kurināmo. Pārskatītajā sistēmā CO2 -ietilpīgiem enerģijas avotiem (piemēram, oglēm) piemēros augstāku maksu. Šādas pārmaiņas nodrošinās, ka visiem enerģijas patērētājiem, ne tikai tiem, kas ietilpst ES emisiju tirdzniecības sistēmā, ir motivācija pāriet uz tīrākiem enerģijas avotiem. Tajā pašā laikā ar priekšlikumu ievieš noteikumu, ka par CO2 emisiju ārējām izmaksām jeb papildu sekām ir jāmaksā tikai vienreiz. Tādējādi tiešā cenu ietekme uz ogļu patērētājiem būs ierobežota, jo ogles lielākoties izmanto smagajā rūpniecībā un elektroenerģijas ražošanā, bet šie sektori jau ietilpst ES ETS. Turklāt saskaņā ar priekšlikumu dalībvalstis pašas var izlemt, vai mazināt vai pilnībā novērst ietekmi uz mājsaimniecībām. Dīzeļdegvielai pakāpeniski piemēros lielāku nodokļa minimālo likmi par litru salīdzinājumā ar benzīnu, jo dīzeļdegviela ir ar augstāku enerģijas saturu un rada arī vairāk CO2 emisiju uz litru nekā benzīns. Pat saskaņā ar jauno sistēmu dīzeļdegviela joprojām būtu izdevīga, ja par kritēriju ņem nobraukto attālumu, tomēr dīzeļdegvielas subsīdiju atcelšana veicinās benzīna dzinēja energoefektivitātes uzlabojumus un radīs tirgu alternatīviem enerģijas avotiem vai tādiem enerģijas avotiem, kas rada mazāk CO2 emisiju; var prognozēt, ka nākamajā desmitgadē šādi enerģijas avoti iekaros plašāku vietu degvielas tirgū. Benzīna un dīzeļdegvielas nodokļu sabalansēšana arī palīdzēs līdzsvarot piedāvājumu un pieprasījumu Eiropas degvielas tirgū, kas saskaras ar arvien lielāku nepieciešamību importēt dīzeļdegvielu. Ņemot vērā, ka Eiropas automobiļu ražotāji ir daudz investējuši dīzeļtehnoloģijās un ka transportlīdzekļi, kurus darbina alternatīva degviela vai piedziņa, vēl nav pieejami lielā skaitā, visa veida motordegvielu nodokļu pielīdzināšana notiks pakāpeniski trijos posmos laikā no 2013. līdz 2023. gadam. Ja jauno nodokļu režīmu dīzeļdegvielai ieviesīs pakāpeniski, būs nodrošināts arī adaptācijas periods komerctransporta nozarei. Zemākas minimālās likmes piemēro motordegvielai, ko izmanto lauksaimniecībā, akvakultūrā un dārzkopībā, un tā tas būs arī pēc END pārskatīšanas. Tomēr līdz ar END pārskatīšanu tiks ierobežotas dalībvalstu iespējas pilnībā atbrīvot no nodokļiem šajās nozarēs patērēto motordegvielu un kurināmo, kā arī elektroenerģiju. Tagad arī šīm nozarēm piemēros CO2 nodokli, kā arī vispārējo enerģijas patēriņa nodokli. Pilnīgu atbrīvojumu no vispārējā enerģijas patēriņa nodokļa varēs piemērot apmaiņā pret energoefektivitātes uzlabojumiem, nevis bez jebkādiem nosacījumiem, kā tas ir pašlaik. Rezultātā dalībvalstis joprojām varēs piemērot labvēlīgāku režīmu primārajām nozarēm, vienlaikus nodrošinot konsekventāku aplikšanu ar nodokļiem nozarē, kurā pašlaik ir spēkā dažnedažādi atbrīvojumi. 4. Priekšlikuma ietekme Komisijas dienesti ir veikuši ietekmes novērtējumu par to, kāda būtu ietekme Enerģijas nodokļu direktīvas iespējamās pārskatīšanas dažādiem variantiem. Pamatojoties uz šo ietekmes novērtējumu, kas publicēts kopā ar šo paziņojumu un priekšlikumu pārskatīt END, var izdarīt vairākus secinājumus. END pārskatīšana var dot divkāršu labumu, bet ir izdevīga jebkurā gadījumā… Ar pārskatīto END tiek sabalansēts nodokļu slogs starp fosilās un nefosilās enerģijas avotiem un zināmā mērā arī starp ES ETS nozarēm un pārējām nozarēm. Lai gan dalībvalstu ziņā ir izlemt, kā izmantot iespējamos papildu ieņēmumus, ietekmes novērtējuma modeļos tiek pieņemts, ka ieņēmumus izmanto, lai samazinātu darbaspēka nodokļu slogu. Šis pieņēmums atspoguļo daudzu dalībvalstu praksi, kas veikušas vides nodokļu reformas, un ir saskaņā ar vispārējiem END principiem [6], kas atbalsta nodokļu neitralitātes principu kā līdzekli, lai modernizētu valstu nodokļu sistēmas par labu gan videi, gan nodarbinātībai. Izstrādātie modeļi apstiprināja, ka, pārskatot END, enerģijas nodokļi jebkādos apstākļos veicinātu stratēģijas „Eiropas 2020” mērķu sasniegšanu un vienlaikus dotu acīmredzamus ekonomiskus ieguvumus. Pat tad, ja enerģijas nodokļu ieņēmumi netiktu atkal iepludināti ekonomikā kā mazāki nodokļi darbaspēkam kā ražošanas faktoram, tie veicinātu fiskālo konsolidāciju, kas savukārt palīdzētu apmierināt krīzes izraisītās lielās budžeta vajadzības. Ar priekšlikumu tiek radīti vienlīdzīgāki konkurences apstākļi Eiropas uzņēmumiem. Jaunās minimālās likmes kļūs par patiesu atsauces punktu iekšējā tirgū, nodrošinot objektīvu vērtību katram enerģijas avotam un vienlīdzīgu attieksmi pret enerģijas patērētājiem, lai kādu energoproduktu tie būtu izvēlējušies. … lai gan konkrētā ietekme atkarīga no dalībvalstu izvēles Tas, kāda tieši būs END pārskatīšanas ietekme, lielā mērā atkarīgs no jau pastāvošajām dalībvalstu likmēm un dalībvalstu izvēles atbilstīgi subsidiaritātes principam, jo īpaši attiecībā uz CO2 nodokļa un enerģijas patēriņa nodokļa sabalansēšanu un nodokļu likmēm. Priekšlikuma ietekme būs atkarīga arī no tā, kādā mērā dalībvalstis nolems izmantot pārejas periodus un priekšlikumā iekļautās iespējas, lai ņemtu vērā kontekstu un specifiskas situācijas, kā aprakstīts iepriekš 3. iedaļā. Piemēram, attiecībā uz kurināmo var minēt šādus divus scenārijus, lai raksturotu varbūtējo ietekmi: – 1. scenārijs — maksimālais —, kad pieņem, ka dalībvalstis izlemj ieviest CO2 nodokli, kas ir vienāds ar ierosināto minimālo likmi 20 euro par CO2 tonnu papildus valstī pastāvošajai nodokļu likmei. Tādējādi pašreizējā likme kļūtu par vispārējā enerģijas patēriņa nodokļa likmi; – 2. scenārijs, kurā pieņem, ka dalībvalstis pārskata savas nodokļu likmes tikai tad, ja tas nepieciešams, lai ievērotu ES minimālo likmi, un nosaka CO2 nodokļa likmi 20 euro par CO2 tonnu. Tas nozīmētu, ka tās savu pašreizējo likmi sadala CO2 nodoklī (20 euro par tonnu) un vispārējā enerģijas patēriņa nodoklī. Tabulā redzams, kāda būtu šo scenāriju kopējā ietekme ES 27 valstīs, pieņemot, ka ieņēmumus iepludina ekonomikā, lai samazinātu darbaspēka izmaksas, kā aprēķināts priekšlikumam pievienotajā ietekmes novērtējumā. END pārskatīšanas ietekme: izmaiņas, kas saistītas ar apkurei paredzēto kurināmo (ES 27) | Ietekme uz budžetu(Izmaiņas gada nodokļu ieņēmumos) | Ietekme uz vidi(CO2 emisiju samazinājums nozarēs, kas neietilpst ES ETS, līdz 2020. gadam) | Sociālā ietekme(izmaiņas % mājsaimniecību reālajos ienākumos līdz 2020. gadam) | 1. scenārijs | +39,6 miljardi euro | -4% | +0,29% | 2. scenārijs | +20 miljardi euro | -0.84% | +0,08% | Avots: Ietekmes novērtējums – Pavaddokuments priekšlikumam Padomes direktīvai, ar ko groza Direktīvu 2003/96/EK, 5.2., 5.3. un 5.4. nodaļa. (1. scenārijs); modelēšana, izmantojot Cambridge Economics izstrādāto E3ME (2. scenārijs). Šie skaitļi jāizvērtē kopsakarā ar stratēģijas „Eiropa 2020” vispārējiem mērķiem, kā minēts iepriekš. Ietekme uz CO2 emisijām ir ievērojama un varētu sasniegt 2 % no kopējām emisijām ES jeb aptuveni 4 % no emisijām, ko rada ES ETS neietilpstošas nozares. Absolūtos skaitļos tie ir 92 miljoni t CO2 jeb vairāk nekā viena trešdaļa (aptuveni 37 %) no SEG samazinājuma, kas jāpanāk ES ETS neietilpstošajās nozarēs. Līdzīgā kārtā END pārskatīšanas rezultātā radīto papildu darba vietu skaits laika gaitā pieaugs un absolūtos skaitļos 2030. gadā varētu sasniegt 1 miljonu, ja tiek izvēlēts vērienīgākais politikas risinājums [7]. Paredzams, ka šis politikas variants dotu papildu ekonomisko izaugsmi 0,27 % apmērā no IKP. Pozitīvo ietekmi uz nodarbinātību var skaidrot ar modelēšanas pieņēmumu, ka papildu ieņēmumi no enerģijas nodokļiem tiktu izmantoti, lai samazinātu darba devēju sociālās apdrošināšanas iemaksas. … un vispārējs novērtējums pēc pieciem gadiem dos iespēju rūpīgam ex-post politikas izvērtējumam. Lai gan pašreizējais priekšlikums pamatojas uz visaptverošu ietekmes novērtējumu un politikas analīzi, ekonomikas apstākļi, kā arī vides stāvoklis un tehnoloģijas nākotnē varētu mainīties. Tāpēc Komisija uzskata, ka būtu lietderīgi izvērtēt grozītās END ietekmi piecus gadus pēc pieņemšanas, lai rastu skaidrāku priekšstatu, vai ar jauno nodokļu struktūru ir izdevies sasniegt ierosinātās pārskatīšanas mērķus. Tālab Komisija plāno iesniegt ziņojumu Padomei, vajadzības gadījumā pievienojot priekšlikumus, lai grozītu attiecīgos noteikumus. Tas attiecas uz šādiem aspektiem: 1) CO2 nodokļa minimālās likmes korekcijas atkarībā no tā, kā ES mainās CO2 emisiju kvotu tirgus cena, lai izveidotu automātisku saikni starp CO2 emisiju kvotu cenu un CO2 nodokļa minimālo likmi; 2) valstu sistēmu pielāgošana, ciktāl tas attiecas uz atbrīvojumiem un nodokļu samazinājumiem, ko piemēro mājsaimniecībām, gaisa un jūras transportā izmantotajai degvielai, ņemot vērā starptautisko sarunu iznākumu, elektroenerģijai, ko saražo krastā un tieši piegādā ostā piestājušiem kuģiem (krasta elektroapgāde), alternatīvajām degvielām, oglekļa uztveršanai un uzglabāšanai; 3) transportā izmantotās elektroenerģijas aplikšanai ar nodokļiem. 5. Secinājums Komisijas ierosinātā END pārskatīšana ļaus pārstrukturēt pašreizējo enerģijas nodokļu sistēmu, lai padarītu to efektīvāku un konsekventāku. Tā uzlabos iekšējā tirgus darbību, radot līdzvērtīgus noteikumus uzņēmumiem, kas varēs darboties vienlīdzīgos apstākļos, neraugoties uz to, vai tie izmanto naftu, dabasgāzi, ogles vai biomasu. Pats galvenais, tā radīs lielu pozitīvu stimulu izvēlēties videi labvēlīgākus risinājumus, kas savukārt palīdzēs realizēt stratēģijas „Eiropa 2020” mērķus. Ilgtermiņā šāds jauns ES regulējums palīdzēs dalībvalstīm īstenot vērienīgāku politiku valsts līmenī — ņemot vērā vajadzību gan izpildīt vides mērķus, gan apmierināt fiskālās vajadzības — , tāpēc šim priekšlikumam ir potenciāls nodrošināt efektivitātes pieaugumu, kas lielā mērā pārsniedz ietekmi/ieguvumus īstenošanas laikā. Tādējādi dalībvalstis varēs izpildīt „Eiropa 2020” saistības rentablā veidā, turklāt tiek nodrošināta juridiska noteiktība to fiskālās politikas un nodokļu sistēmas strukturālajām reformām, kas jau tiek īstenotas, lai izkļūtu ekonomikas un finanšu krīzes. Tajā pašā laikā jaunais regulējums veicinās ilgtspējīgu ekonomisko izaugsmi un darba vietu radīšanu. Īsi sakot, racionālāki enerģijas nodokļi palīdzēs gan videi, gan ekonomikai. [1] Komisijas paziņojums: EIROPA 2020 — Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei, COM(2010) 2020., 3.3.2010. [2] 2008. gada 13.–14. marta Eiropadome, prezidentvalsts secinājumi (7652/1/08 Rev. 1, 20/05/2008). [3] Gada izaugsmes pētījums - COM (2011) 11. [4] Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp.). [5] Avots: Pašu aprēķini, pamatojoties uz pašreizējo END (I pielikums, A tabula), Direktīvu 2006/32/EK (enerģijas saturs produktos), Komisijas Lēmumu 2007/589 (CO2 emisijas faktori). E85 ir energoprodukts, kas sastāv no 85% etanola un 15% benzīna). [6] Sk. Direktīvas 2003/96/EK 11. apsvērumu. [7] Atsauces un papildu skaidrojumus sk. attiecīgajā Komisijas dienestu ietekmes novērtējumā. --------------------------------------------------