EIROPAS KOMISIJA Briselē, 17.11.2021 COM(2021) 709 final 2021/0367(COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par atkritumu sūtījumiem un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 1257/2013 un Regulu (ES) 2020/1056 (Dokuments attiecas uz EEZ) {SEC(2021) 402 final} - {SWD(2021) 330 final} - {SWD(2021) 331 final} - {SWD(2021) 332 final}



PASKAIDROJUMA RAKSTS 1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS •Priekšlikuma pamatojums un mērķi 2018. gadā atkritumu tirdzniecības apjomi visā pasaulē sasniedza 182 miljonus tonnu, un to aptuvenā vērtība bija 80,5 miljardi EUR. Tirdzniecības apjomi pēdējās desmitgadēs ir būtiski auguši, maksimumpunktu (gandrīz 250 miljoni tonnu) sasniedzot 2011. gadā. ES ir svarīgs dalībnieks pasaules atkritumu tirdzniecības jomā, un starp dalībvalstīm tiek sūtīti lieli atkritumu apjomi. 2020. gadā ES uz trešām valstīm eksportēja aptuveni 32,7 miljonus tonnu atkritumu — par 75 % vairāk nekā 2004. gadā — 13 miljardu EUR vērtībā. Galvenie atkritumi, kurus eksportē no ES, ir melnie un krāsainie metāllūžņi, papīra atkritumi, plastmasas atkritumi, tekstilatkritumi un stikla atkritumi. ES arī importēja aptuveni 16 miljonus tonnu atkritumu 13,5 miljardu EUR vērtībā. Turklāt aptuveni 67 miljoni tonnu atkritumu gadā tiek sūtīti starp dalībvalstīm (ES iekšējie atkritumu sūtījumi). Atkritumu pārrobežu sūtījumi, jo īpaši tad, ja tie netiek pienācīgi kontrolēti, var radīt riskus cilvēku veselībai un videi. Tajā pašā laikā šiem atkritumiem bieži vien ir pozitīva ekonomiskā vērtība, proti, kā otrreizējām izejvielām, kas var aizstāt jaunmateriālus vai mazināt atkarību no tiem un tādējādi veicināt aprites ekonomiku. Atkritumu sūtījumu uzraudzības un kontroles pasākumi Eiropas Savienībā tiek īstenoti kopš 1984. gada. 1989. gadā tika pieņemta Bāzeles Konvencija par kontroli pār kaitīgo atkritumu robežšķērsojošo transportēšanu un to aizvākšanu (Bāzeles konvencija), lai risinātu nopietnas problēmas saistībā ar to bīstamo ķīmisko atkritumu deponēšanu, kurus importē no ārvalstīm uz dažādām jaunattīstības pasaules daļām. 1992. gadā ESAO pieņēma juridiski saistošu lēmumu par atgūšanai paredzētu atkritumu pārrobežu pārvietošanas kontroli (ESAO lēmums). Ar Regulu (EK) Nr. 1013/2006 (Atkritumu sūtījumu regula (ASR)) ES tiesību aktos tika īstenoti gan Bāzeles konvencijas, gan ESAO lēmuma noteikumi. Dažos aspektos ASR ietver stingrākus kontroles pasākumus nekā Bāzeles konvencija. Saskaņā ar ASR dalībvalstīm ir jānodrošina, ka atkritumu sūtījumi un to apstrādes operācijas tiek pārvaldītas tā, lai aizsargātu vidi un cilvēku veselību no nelabvēlīgas ietekmes, ko šādi atkritumi varētu radīt. Regulā ir noteikti kontroles mehānismi atkritumu eksportam un importam starp ES un trešām valstīm, kā arī sūtījumiem starp dalībvalstīm. Regulā paredzētie kontroles veidi ir atkarīgi no atkritumu īpašībām (piemēram, bīstami vai nebīstami), sūtījuma galamērķa un no tā, vai atkritumus apstrādā atgūšanas (piemēram, reciklēšanas) vai likvidēšanas (piemēram, atkritumu poligonā) mērķiem. Regulā ir arī noteikti eksporta aizliegumi atsevišķām atkritumu kategorijām un atsevišķiem galamērķiem; svarīgākais piemērs ir aizliegums eksportēt bīstamus atkritumus no ES uz valstīm, kas nav ESAO dalībvalstis. ASR pārskatīšanas vispārējais mērķis ir pastiprināt vides un sabiedrības veselības aizsardzību no nedrošu pārrobežu atkritumu sūtījumu ietekmes. Veicot šo pārskatīšanu, tika risinātas problēmas, kas konstatētas ASR izvērtējumā, ko Komisija publicēja 2020. gada janvārī (plašāku informāciju par šo izvērtējumu skatiet tālāk 3. punktā). ASR pārskatīšana arī atbilst Eiropas zaļajā kursā un aprites ekonomikas rīcības plānā ietvertajam aicinājumam pārskatīt ASR ar mērķi: ·veicināt atkalizmantošanai un reciklēšanai paredzētu atkritumu sūtījumus Eiropas Savienībā; ·nodrošināt, ka ES neeksportē savas atkritumu problēmas uz trešām valstīm; un · pārtraukt nelikumīgus atkritumu sūtījumus. Turklāt Eiropas zaļajā kursā un Industriālajā stratēģijā, tai skaitā tās atjauninājumā, atzīts, ka piekļuve izejmateriāliem ir stratēģiski svarīga, un tā ir priekšnosacījums, lai Eiropas varētu īstenot zaļo un digitālo pārkārtošanos. Kritisko izejmateriālu rīcības plānā uzsvērts, ka no Eiropas atkritumu formā tiek izvests liels apjoms resursu, kurus tā vietā varētu reciklēt sekundāros izejmateriālos, tādējādi palīdzot dažādot piegādes avotus ES industriālajās ekosistēmās. Arī Eiropas Parlaments un Padome aicināja Komisiju īstenot vērienīgu ASR pārskatīšanu. •Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā Pastāv sinerģija starp ASR un citiem ES tiesību aktiem atkritumu apsaimniekošanas jomā, jo īpaši Atkritumu pamatdirektīvu (AP) un direktīvām, kas attiecas uz konkrētām atkritumu plūsmām. Direktīvā par nolietotiem transportlīdzekļiem, Bateriju direktīvā, Direktīvā par iepakojumu un izlietoto iepakojumu, kā arī EEIA direktīvā ir ietverti īpaši noteikumi par norādīto atkritumu plūsmu pārrobežu pārvietošanu ar atsauci uz ASR. •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

Pastāv arī sinerģija starp ASR un citiem ES tiesību aktiem, kas attiecas uz atkritumu sūtījumiem, jo īpaši Direktīvu par noziedzību vides jomā. Šī direktīva attiecas uz sodīšanu par nelikumīgiem atkritumu sūtījumiem un papildina ASR izpildes panākšanas noteikumus. 2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE •Juridiskais pamats Atkritumu sūtījumu regulas pašreizējais juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 192. pants, kurā noteikts, kā jāīsteno Līguma 191. pants. Līguma 191. pants attiecas uz ES vides politiku, kurai jāpalīdz sasniegt šādus mērķus: ·saglabāt, aizsargāt un uzlabot vides kvalitāti; ·aizsargāt cilvēku veselību; ·apdomīgi un racionāli izmantot dabas resursus; un ·sekmēt starptautiska mēroga pasākumus, lai risinātu reģionālas vai pasaules mēroga vides problēmas, un jo īpaši cīnīties pret klimata pārmaiņām. •Subsidiaritāte ASR nodrošina, ka ES visaptverošie tiesību akti atkritumu apsaimniekošanas jomā netiek apieti, sūtot atkritumus uz trešām valstīm, kur atkritumu apsaimniekošanas standarti un darbības rādītāji būtiski atšķiras no ES standartiem un rādītājiem. Ir svarīgi, lai ES līmenī tiktu ieviesti kopīgi noteikumi par atkritumu pārrobežu pārvietošanas kontroli, tādējādi izvairoties no situācijas, kad nelikumīgi uzņēmēji izvēlas sūtīt atkritumus caur dalībvalstīm, kuru iekšzemes noteikumi ir mazāk stingri nekā citās dalībvalstīs, lai šos atkritumus eksportētu no ES (izdevīgākās ostas meklēšanas scenārijs). ES līmeņa noteikumi ir vajadzīgi arī attiecībā uz ES iekšējiem atkritumu sūtījumiem, jo ES atkritumu nozare ir ļoti integrēta un arī tādēļ, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi un juridisko skaidrību visiem uzņēmējiem šajā nozarē. •Proporcionalitāte ASR nodrošina Bāzeles konvencijas un ESAO lēmuma konsekventu īstenošanu katrā dalībvalstī un tādējādi novērš šķēršļus atkritumu sūtījumiem ES iekšienē, kā arī kavēkļus ES iekšējā tirgus efektīvai darbībai. Turklāt attiecībā uz atkritumu eksportu ES pieeja atkritumu sūtījumiem ir stingrāka nekā Bāzeles konvencijā noteiktā, jo ES aizliedz likvidēšanai paredzētu atkritumu eksportu ārpus EBTA valstīm un dažu nebīstamo atkritumu eksportu ārpus ESAO. ES pieejai ir skaidra vides pievienotā vērtība atšķirībā no situācijas, kad dalībvalstis individuāli atsaucas uz Bāzeles konvenciju. ES patiešām ir viena no nedaudzām Bāzeles konvencijas pusēm, kas piemēro šādus stingrus noteikumus. •Juridiskā instrumenta izvēle 1984. gadā tika pieņemta Padomes 1984. gada 6. decembra Direktīva 84/631/EEK, ar ko tika ieviesti ES mēroga pasākumi atkritumu sūtījumu uzraudzības un kontroles jomā. Direktīva attiecās uz bīstamo atkritumu sūtījumiem. Tā paredzēja iepriekš norunātas piekrišanas procedūru attiecīgajām valstīm, tādējādi ļaujot tām iebilst konkrētam sūtījumam. Direktīva 84/631/EEK tika grozīta ar Padomes 1986. gada 12. jūnija Direktīvu 86/279/EEK, ar ko ieviesa papildu noteikumus, lai uzlabotu no Kopienas eksportēto atkritumu monitoringu. Ņemot vērā starptautiskās norises Bāzeles konvencijas un ESAO kontekstā, 1993. gadā tika pieņemta pirmā atkritumu sūtījumu regula (Padomes Regula (EEK) Nr. 259/93, ar ko atcēla Direktīvu 84/631/EEK). Jānorāda — toreiz tika uzskatīts, ka ir vajadzīga regula, nevis direktīva, lai nodrošinātu vienlaicīgu un saskaņotu piemērošanu visās dalībvalstīs. Regulas izvēle joprojām ir pamatota, jo tajā nosaka tiešas prasības visiem uzņēmējiem, tādējādi nodrošinot vajadzīgo juridisko noteiktību un iespēju ieviest pilnībā integrētu tirgu visā ES. Regula arī nodrošina, ka pienākumi tiek izpildīti vienlaicīgi un vienādi visās 27 dalībvalstīs. 3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANOS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI •Spēkā esošo tiesību aktu ex post izvērtējumi / atbilstības pārbaudes Atkritumu sūtījumu regulas izvērtējums tika veikts, pamatojoties uz pieciem kritērijiem, proti, tās efektivitāti, lietderību, piemērotību, saskanību un ES pievienoto vērtību. Tika ņemta vērā arī Komisijas Regula (EK) Nr. 1418/2007, kas pieņemta saskaņā ar ASR 37. panta 1. punktu. Šā izvērtējuma galvenie konstatējumi ir šādi.

·Ar ASR tika izveidots stabils tiesiskais regulējums, ko īstenoja dalībvalstis. Kopumā ASR efektīvi sasniedza tās divus galvenos mērķus, proti, aizsargāt vidi un cilvēku veselību no nelabvēlīgas ietekmes, ko rada atkritumu sūtījumi, un izpildīt ES starptautiskās saistības šajā jomā. Regula uzlaboja atkritumu sūtījumu kontroli un veicināja sūtīto atkritumu apsaimniekošanu vidi saudzējošā veidā (AVSV) gan valstu, gan ES līmenī. ·Tajā pašā laikā atšķirīgie ASR piemērošanas un izpildes līmeņi un veidi, nereti apvienojumā ar dažādām regulas noteikumu interpretācijām un inspekciju režīmiem, kavēja tās optimālu īstenošanu visā ES. Šie faktori ierobežo vai kavē tādus likumīgus kvalitatīvu atkritumu materiālu sūtījumus uz reciklēšanas kompleksiem, kuri ir svarīgi ES pārejai uz aprites ekonomiku. ·Attiecībā uz atkritumu, jo īpaši nebīstamo atkritumu, eksportu no ES būtisks trūkums ir to nosacījumu nepietiekama uzraudzība, saskaņā ar kuriem šie atkritumi tiek apsaimniekoti galamērķa valstīs, jo īpaši jaunattīstības valstīs. Līdz ar to dažu atkritumu eksports no ES ir radījis vides un sabiedrības veselības problēmas galamērķa valstīs. Tas arī nozīmē resursu zaudējumu ES reciklēšanas nozarēm. ·Ņemot vērā ASR noteikumu vispārējo raksturu, būtiska problēma joprojām ir nelikumīgi atkritumu sūtījumi no un uz ES un ES iekšienē. Tas īpaši attiecas uz elementiem, kas jāpārbauda kompetentajām iestādēm, piemēram, uz atkritumu apsaimniekošanu vidi saudzējošā veidā un uz izpildes panākšanu. Tomēr tas ir arī saistīts ar nepilnībām ASR īstenošanā un izpildes panākšanā. Šie konstatējumi palīdzēja noteikt ASR pārskatīšanas mērķus. •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Apspriešanās ar ieinteresētajām personām notika visos izvērtēšanas un ietekmes novērtēšanas procesos, kuru mērķis bija sagatavot pārskatīto ASR. Lai sagatavotos izvērtēšanai, 2018. gadā tika organizēta atklāta sabiedriskā apspriešana un seminārs. Pēc tam 2020. gada 11. martā tika publicēts sākotnējais ietekmes novērtējums, par kuru sabiedrība varēja sniegt atsauksmes, un tam sekoja atklāta sabiedriskā apspriešana līdz 2020. gada 30. jūlijam un seminārs 2020. gada 23.–24. septembrī. Turklāt ietekmes novērtēšanas process ietvēra vairākas mērķorientētas apspriedes ar lielu skaitu ieinteresēto personu. Plašāku informāciju par šo apspriešanās procesu var atrast ietekmes novērtējuma ziņojuma 2. un 3. pielikumā. Ieinteresētās personas un dalībvalstis kopumā piekrita ASR izvērtējuma galvenajiem konstatējumiem un vajadzībai pārskatīt ASR, lai ņemtu vērā šos konstatējumus. Jautājumā par ES iekšējiem atkritumu sūtījumiem uzņēmēji pauda spēcīgu atbalstu atkritumu sūtījumiem piemērojamo procedūru modernizācijai un ES pasākumu pieņemšanai, lai izvairītos no ES iekšējā tirgus sadrumstalošanās. Viņi īpaši aicināja digitalizēt paziņošanas procedūru, uzlabot paātrināto procedūru darbību, ieviest kopīgus noteikumus, lai izlemtu par atkritumu klasifikāciju, un uzlabot finanšu garantiju aprēķināšanas standartizāciju. Pilsoniskās sabiedrības pārstāvji uzsvēra vajadzību uzlabot ASR saskaņotību ar tuvuma principu un atkritumu hierarhiju. No otras puses, daži uzņēmēji norādīja, ka regulā nebūtu jāparedz būtiski noteikumi (kas ir paredzēti citos tiesību aktos), bet tikai procedūras prasības attiecībā uz atkritumu sūtījumiem. Attiecībā uz atkritumu eksportu no ES ieinteresētās personas kopumā atzina, ka ASR būtu jāgroza, lai izvairītos no situācijām, kad no ES eksportētie atkritumi galamērķa valstīs tiek nepareizi apsaimniekoti. Tika izteikti dažādi viedokļi par to, kā varētu risināt šo problēmu. Dažas ieinteresētās personas pauda bažas par pasākumiem, kuru rezultātā varētu tikt traucēta kvalitatīvu atkritumu tirdzniecība pasaulē, un par šādu pasākumu ietekmi uz ES nozari, kas pašlaik ir iesaistīta atkritumu savākšanā, šķirošanā un reciklēšanā. Šīs personas īpaši uzsvēra, ka Eiropas Savienībai varētu nepietikt kapacitātes, lai apstrādātu atkritumus, kas pašlaik ir eksportēti no ES. Šim viedoklim nepiekrita daži citi uzņēmēji, kuri norādīja, ka šāda kapacitāte būtu pieejama. Pilsoniskās sabiedrības pārstāvji uzsvēra, ka Eiropas Savienībai ir jānosaka ļoti ierobežojoši pasākumi plastmasas atkritumu eksportam no ES. Ieinteresētās personas kopumā atbalstīja pret nelikumīgiem atkritumu sūtījumiem vērsto noteikumu pastiprināšanu. Komisijas priekšlikumā ir ņemti vērā paustie viedokļi un aprakstīta proporcionāla pieeja, kā risināt izvērtējumā konstatētās problēmas. Tas īpaši attiecas uz pasākumiem, kas saistīti ar atkritumu eksportu, — tie nenozīmē vispārēju eksporta aizliegumu un tiks piemēroti tikai trīs gadus pēc ierosinātās regulas stāšanās spēkā. Tāpēc ieinteresētajām personām un trešām valstīm būt pietiekami daudz laika, lai sagatavotos jauno noteikumu īstenošanai. •Ekspertu atzinumu apkopošana un izmantošana Atkritumu sūtījumu regulas pārskatīšanas ietekmes novērtējums tika atbalstīts ārējo ekspertu pētījumā. Šie eksperti cieši sadarbojās ar Komisiju dažādos pētījuma posmos. Komisija arī izmantoja daudzus citus informācijas avotus, lai sagatavotu šo priekšlikumu. •Ietekmes novērtējums Šā priekšlikuma pamatā ir ietekmes novērtējums. Pēc Regulējuma kontroles padomes 2021. gada 9. aprīļa negatīvajā atzinumā sniegto komentāru ņemšanas vērā par pārskatīto ietekmes novērtējumu 2021. gada 4. jūnijā tika sniegts pozitīvs atzinums. Galīgajā atzinumā padome lūdza sniegt papildu informāciju, galvenokārt par ietekmes novērtējumā aplūkoto risinājumu salīdzinājumu. Šajā ietekmes novērtējumā tika izskatīti četri politikas risinājumi. 1. politikas risinājums ir bāzes scenārijs. Tajā ir pieņemts, ka Bāzeles konvencijā un ESAO lēmumā līdz vismaz 2030. gadam netiks veiktas nekādas būtiskas izmaiņas. Turklāt joprojām tiks piemērota spēkā esošā ASR, ieskaitot tās deleģēto regulu. Tās pašreizējā īstenošana un saskaņošana starp dalībvalstīm tiks turpināta, veicot pašreizējos pasākumus, proti, izstrādājot norādījumus un īstenojot ad hoc apmaiņu starp dalībvalstīm, galvenokārt ar atkritumu sūtījumu korespondentu starpniecību. ES arī turpinās veicināt globālus pasākumus, lai uzlabotu atkritumu pārrobežu pārvietošanas kontroli un atkritumu apsaimniekošanu starptautiskās organizācijās, jo īpaši saskaņā ar Bāzeles konvenciju un ESAO. Tabulā ir sniegts pārskats par 2., 3. un 4. risinājumu — 1. risinājuma (bāzes scenārija) alternatīvām — un šajos risinājumos iekļauto pasākumu kombināciju.

Pasākumi 2. risinājums (mērķorientētas pārmaiņas) 3. risinājums (strukturālas pārmaiņas) 4. risinājums (tālejošas pārmaiņas) 1. mērķis. Veicināt sūtījumus ES iekšienē, jo īpaši lai saskaņotu ASR ar aprites ekonomikas mērķiem 1.a) Uzlabot iepriekšēju piekrišanu saņēmušiem kompleksiem piemērojamo režīmu x x 1b) Vienkāršot paziņošanas procedūru x x 1c) Precizēt ASR darbības jomu x x 1d) Izveidot obligātu ES mēroga elektroniskās datu apmaiņas (EDI) sistēmu x x 1e) Racionalizēt finanšu garantijas sistēmu, saskaņojot vajadzīgās garantijas summas aprēķināšanu x x 1f) Nodrošināt vienā dalībvalstī reģistrētu bīstamo atkritumu pārvadātāju savstarpēju atzīšanu ES līmenī x 1g) Saskaņot ASR noteikumus ar atkritumu hierarhiju x x 1h) Sniegt norādījumus par aktuālajiem problēmjautājumiem x 1i) Nodrošināt saskaņošanu ar Atkritumu pamatdirektīvas noteikumiem par stadiju, kad atkritumi vairs nav atkritumi, un blakusproduktiem x x 1j) Uzdot Komisijai, pieņemot deleģētos vai īstenošanas aktus, noteikt robežvērtības atkritumu piesārņojumam, lai noteiktu, vai tiem būtu jāpiemēro paziņošanas procedūra vai ne x x 1k) Noteikt savstarpēju atzīšanu valstu kritērijiem attiecībā uz stadiju, kad atkritumi vairs nav atkritumi, veicot atkritumu sūtīšanu x 1l) Noteikt savstarpēju atzīšanu valstu lēmumiem par atkritumu bīstamību, veicot atkritumu sūtīšanu x 2. mērķis. Garantēt, ka no ES eksportētie atkritumi tiek apsaimniekoti vidi saudzējošā veidā. 2a) Noteikt eksportētāju un publisko iestāžu pienākumu nodrošināt un pārbaudīt, vai uz trešām valstīm eksportētie atkritumi tiek apsaimniekoti vidi saudzējošā veidā x x 2b) Uzdot Komisijai noteikt kritērijus, kā nošķirt lietotas preces un atkritumus, saistībā ar konkrētām atkritumu plūsmām, kuru eksports uz trešām valstīm rada īpašas problēmas x x 2c) Izveidot jaunu sistēmu, kurā valstīm, kas nav ESAO dalībvalstis, ir jāpaziņo ES par savu gatavību importēt “zaļā” saraksta atkritumus un jāpierāda spēja tos apstrādāt ilgtspējīgi saskaņā ar noteiktajiem kritērijiem x x 2d) Pieprasīt, lai “zaļā saraksta” atkritumu eksportam no ESAO tiktu piemērota paziņošanas procedūra. x 2e) Izveidot īpašu procedūru, lai monitorētu atkritumu eksportu uz ESAO dalībvalstīm un mazinātu vides problēmas, ko šāds eksports varētu radīt x x 3. mērķis. Sekmīgāk vērsties pret nelikumīgiem atkritumu sūtījumiem no ES, uz ES un ES iekšienē. 3a) Uzlabot noteikumus par inspekcijām un izpildes panākšanu, kā arī turpmākus pasākumus x x 3b) Sniegt norādījumus par efektīvām inspekcijām un izpildes panākšanas praksi x 3c) Pilnvarot Komisiju (ar OLAF starpniecību) veikt starptautiskas izmeklēšanas un saskaņošanas darbības, kas vērstas pret atkritumu nelikumīgu tirdzniecību Eiropas Savienībā x x 3d) Pastiprināt spēkā esošos noteikumus par pārkāpumiem un sankcijām x x 3e) Uzlabot “zaļā” saraksta atkritumu sūtījumu izsekojamību x x 3f) Veicināt sadarbību starp iestādēm, kas valsts līmenī darbojas izpildes panākšanas jomā x x 3g) Izveidot īpašu ES līmeņa grupu, kuras uzdevums ir veicināt un uzlabot sadarbību ASR izpildes panākšanas jomā x x

2. politikas risinājums (mērķorientētas pārmaiņas) paredz pasākumu kopumu, ar ko var efektīvi un — zināmā mērā — konstruktīvi risināt dažas problēmas, kas kavē ASR efektīvu darbību. Salīdzinājumā ar bāzes scenāriju mērķorientētu pārmaiņu risinājums ļauj efektīvi un konsekventi reaģēt, lai sasniegtu konkrētus mērķus, jo īpaši mazinātu administratīvo slogu un paceltu apstrādei paredzēto atkritumu sūtīšanu augstākā atkritumu hierarhijas līmenī. Tomēr ar paredzētajiem pasākumiem vien nebūtu iespējams nodrošināt maksimālu labumu, galvenokārt zemāka efektivitātes un iekšējās saskanības līmeņa dēļ. Salīdzinājumā ar strukturālām pārmaiņām (3. risinājums) šis risinājums tikai daļēji pievēršas problēmām, kas saistītas ar atkritumu eksportu (2. mērķis). Pasākumi ir vērsti tikai uz dažām problēmu jomām, piemēram, nosakot kritērijus, kā nošķirt lietotas preces un atkritumus (2b), vai izklāstot eksportētāju pienākumus (2a). Tiek uzskatīts, ka šajā variantā lielākos ieguvumus sniegs 3.a–3.d un 3.f pasākums, kuru nolūks ir sekmīgāk vērsties pret nelikumīgiem atkritumu sūtījumiem no ES, uz ES un ES iekšienē (3. mērķis). 3. politikas risinājuma (strukturālas pārmaiņas) 1d, 1e un 1f pasākums tieši attiecas uz ieinteresēto personu bažām par izmaksām, kas saistītas ar ES iekšējo sūtījumu kavējumiem, un tas būtiski samazinātu administratīvo slogu publiskajām iestādēm un uzņēmējiem (1. mērķis). Ieviešot 2.c, 2.d un 2.e pasākumu, tiktu izveidota procedūru sistēma ES līmenī, lai garantētu, ka no ES eksportētie atkritumi tiek apsaimniekoti vidi saudzējošā veidā. To uzskata par samērīgu un sistēmisku rīcību saistībā ar 2. mērķi. Dažas pārmaiņas nebūtu pietiekamas un pietiekami saskaņotas, lai panāktu vajadzīgo efektu dalībvalstu līmenī. Tas īpaši attiecas uz ierosināto 3e un 3g pasākumu, lai efektīvāk risinātu nelikumīgu atkritumu sūtījumu problēmu (3. mērķis). Ietekmes novērtējums parādīja, ka darbības, kas veiktas saskaņā ar 2. vai 3. risinājumu, neļautu efektīvākajā, lietderīgākajā un samērīgākajā veidā sasniegt visus pārskatīšanas mērķus. Salīdzinājumā ar šiem risinājumiem 4. politikas risinājums, kurā apvienoti pasākumi tālejošu pārmaiņu nolūkā, nodrošinātu lielāku efektivitāti lietderīgā un samērīgā veidā. Tāpēc ieteicams izvēlēties 4. risinājumu. Apvienojot mērķorientētas un strukturālas pārmaiņas, tiktu panākta līdzsvarota pieeja efektivitātes (mērķu sasniegšanas) un lietderības (izmaksu lietderības) ziņā. Šā risinājuma mērķis ir nodrošināt to, ka šī regula spēj veicināt ES iekšējos sūtījumus saskaņā ar aprites ekonomikas mērķiem, atbalstīt ES mērķi pārtraukt atkritumu problēmu eksportu uz trešām valstīm un palīdzēt efektīvāk risināt nelikumīgu atkritumu sūtījumu problēmu, neriskējot ar pārmērīgām izmaksām vai darbības traucējumiem. Tas atbilst gan i) vajadzībai pēc jauniem, efektīviem pasākumiem, lai sasniegtu visus trīs mērķus, gan arī ii) tam, cik svarīgi, lai tos varētu īstenot, neradot pārmērīgu slogu vai nevēlamu ietekmi. 4. risinājums ir arī samērīgs ar šīs pārskatīšanas mērķiem. ·Attiecībā uz pirmo mērķi par ES iekšējiem atkritumu sūtījumiem ir vajadzīgi visi 4. risinājumā iekļautie pasākumi, lai uzlabotu ES iekšējā atkritumu tirgus integrāciju, šos sūtījumus virzot līdz reciklēšanai. Tie nozīmēs svarīgas izmaiņas sūtījumiem pašlaik piemērojamajās procedūrās, ietekmējot gan uzņēmējus, gan valsts pārvaldes iestādes. Šie pasākumi nodrošinās svarīgus ieguvumus gan vieniem, gan otriem, samazinot administratīvo slogu un kavējumus un efektīvāk apstrādājot informāciju. Tie arī palīdzēs atbalstīt pāreju uz aprites ekonomiku Eiropas Savienībā, tādējādi veicinot vides aizsardzību. Šie ieguvumi lielā mērā pārsniegs izmaksas, kas saistītas ar jauno pasākumu, jo īpaši elektroniskās datu apmaiņas režīma (1.d pasākums), izveidi. Pienākums digitalizēt ES iekšējo atkritumu sūtījumu paziņošanas procedūru, izmantojot elektroniskās datu apmaiņas sistēmu, kļūs saistošs tikai 24 mēnešus pēc pārskatītās ASR stāšanās spēkā, un pašlaik jau notiek sagatavošanās darbs ar dalībvalstīm un ieinteresētajām personām, lai sagatavotos šim jaunajam režīmam. ·Attiecībā uz otro mērķi ar 4. risinājumu tiks ieviestas svarīgas izmaiņas ES pieejās un tiesiskajā regulējumā, kas attiecas uz atkritumu eksportu no ES. Tas ir vajadzīgs tāpēc, ka spēkā esošā ASR nespēj sasniegt mērķi nodrošināt to atkritumu apsaimniekošanu vidi saudzējošā veidā, kas tiek eksportēti no ES, jo īpaši uz jaunattīstības valstīm. Viena svarīga 4. risinājuma iezīme ir tā, ka gan uzņēmējiem, gan publiskajām iestādēm būs jāveic konkrēti pasākumi, lai pārbaudītu, vai no ES eksportētie atkritumi galamērķa valstīs tiek apstrādāti ilgtspējīgā veidā. Tādējādi gan valsts (2.c un 2.e pasākums), gan kompleksa (2.a pasākums) līmenī tiks nodrošinātas garantijas par atkritumu ilgtspējīgu apstrādi galamērķa valstīs. Šiem pasākumiem būtu jārada svarīgi ieguvumi videi. Tie arī ietekmēs ekonomiku. Dažiem uzņēmējiem, jo īpaši tiem, kuri Eiropas Savienībā atkritumus pārstrādā otrreizējās izejvielās, šo pasākumu rezultātā varētu palielināties ievadmateriāla daudzums, kas pieejams par lētāku cenu, tādējādi tam būtu vispārēja pozitīva ietekme. Uzņēmējiem, kas sūta atkritumus no ES, ietekme būs atkarīga no tā, vai ir pieejami pierādījumi, ka eksportētie atkritumi galamērķa valstīs tiek apstrādāti vidi saudzējošā veidā. Iespējams, ka tādējādi eksports uz dažām valstīm varētu kļūt apgrūtināts, negatīvi ietekmējot uzņēmumus, kas eksportē atkritumus uz šīm valstīm. Tomēr ar šo situāciju saistītās izmaksas ir ierobežotas, un pasākumu vispārējie ieguvumi videi tās atsver. Visbeidzot, ir jānorāda, ka proporcionalitāti nodrošina tas, ka 4. risinājumā iekļautie pasākumi: –piemērotu atšķirīgu režīmu starp galamērķa valstīm, rūpīgāk pārbaudot valstis, kurās atkritumu apsaimniekošanas prakse tiek uzskatīta par mazāk ilgtspējīgu nekā Eiropas Savienībā (valstis, kas nav ESAO dalībvalstis); –izveidotu mehānismu bez jebkāda vispārēja aizlieguma, lai importētājvalstīm būtu iespēja importēt atkritumus no ES, ja tās var pierādīt, ka spēj apstrādāt atkritumus ilgtspējīgā veidā; un –stātos spēkā tikai trīs gadus pēc regulā veikto izmaiņu stāšanās spēkā, paredzot pārejas periodu visām iesaistītajām personām, lai tās varētu sagatavoties jaunajiem noteikumiem. ·Attiecībā uz trešo mērķi 4. risinājums ietver vairākus pasākumus ASR izpildes panākšanas uzlabošanai. Tie ir vajadzīgi, lai palielinātu dalībvalstu un Komisijas spēju samazināt nelikumīgu atkritumu sūtījumu apjomu. Šie pasākumi neietver nekādus būtiski jaunus uzdevumus vai papildu saistītās izmaksas uzņēmējiem un dalībvalstīm. Efektīvāks izpildes panākšanas režīms palīdzētu novērst nelikumīgus sūtījumus vai samazināt to apjomu un nodrošināt būtiskus sanācijas un repatriācijas izmaksu ietaupījumus, kā arī netiešus izmaksu ietaupījumus atkritumu tranzīta dalībvalstīm. Uzlabojot izpildes panākšanu, vajadzētu samazināties arī nodokļu ieņēmumu zaudējumiem. Turklāt papildus ierosinātajiem pasākumiem Komisija izmantos arī dažādus instrumentus, lai turpinātu atbalstīt dalībvalstu centienus labāk īstenot ASR un panākt tās izpildi. ES līmenī jau ir īstenotas daudzas iniciatīvas pret atkritumu nelikumīgu tirdzniecību, kas ir viena no ES vispārējās politikas prioritātēm organizētās noziedzības jomā. ES arī sniedz finansiālu atbalstu darbības projektiem, kas vērsti pret atkritumu nelikumīgu tirdzniecību. Turklāt Komisija sniedz palīdzību dalībvalstīm šajā jomā, izmantojot Vidiskās atbilstības un pārvaldības forumu, programmu TAIEX-EIR PEER 2 PEER un ES apmācības programmu vides tiesību jomā. 1. attēlā ir sniegts shematisks pārskats par vēlamo risinājumu un tajā ietvertajiem pasākumiem. Sīkāks apraksts par to, kā vēlamais risinājums sasniedz ASR pārskatīšanas mērķus, ir sniegts ietekmes novērtējuma ziņojuma 14. pielikumā. Vispārējās ekonomiskās ietekmes ziņā šim vēlamajam risinājumam būtu jānodrošina būtiski ietaupījumi uzņēmējiem, kuri veic atkritumu sūtīšanu, un iestādēm, kas nodarbojas ar šo sūtījumu apstiprināšanas un monitoringa procedūrām, jo īpaši pateicoties elektroniskās datu apmaiņas sistēmas izveidei. Sagaidāms, ka ietaupījumi sasniegs aptuveni 1,4 miljonus EUR gadā. Citi ASR modernizācijas un vienkāršošanas pasākumi nodrošinās papildu ietaupījumus. Svarīgu ekonomisko ietekmi nodrošinās arī pasākumi, kas saistīti ar atkritumu eksportu, kura kopējam ekonomiskajam ieguvumam, ko tas sniedz ES ekonomikai, pamatojoties uz 2019. gada datiem, būtu jāsasniedz 200–500 miljoni EUR gadā atkarībā no to atkritumu apjoma, kas paliek Eiropas Savienībā. Attiecībā uz uzņēmējiem, kas darbojas ES, šo pasākumu ietekme būtiski atšķirsies atkarībā no to vietas vērtības veidošanas ķēdē un no attiecīgajiem atkritumu veidiem. Daži uzņēmēji, kas iesaistīti šādu atkritumu eksportā, iespējams, konstatēs atkritumu eksporta izmaksu pieaugumu, vai arī viņi Eiropas Savienībā meklēs citus pircējus, kas varētu piedāvāt zemākas atkritumu eksporta cenas. Uzņēmumiem, kas eksportē atkritumus, būs arī jāizveido (vai jāiegādājas) audita sistēmas, lai verificētu, vai kompleksi trešās valstīs veic atkritumu apsaimniekošanas darbības ilgtspējīgā veidā; tās būs jaunas, taču mērenas izmaksas. No otras puses, uzņēmēji, kas Eiropas Savienībā veic atkritumu reciklēšanu vai pārstrādi, iespējams, varēs izmantot vairāk atkritumu kā ievadmateriālu, kam vajadzētu būt pieejamam par lētāku cenu salīdzinājumā ar bāzes scenāriju. Pasākumiem, kas vērsti pret nelikumīgiem sūtījumiem, būtu jādod labums likumīgajiem uzņēmējiem, jo tādējādi tiktu apkarotas nelikumīgas darbības, kas rada tiešu konkurenci likumīgajiem uzņēmējiem. Trešo valstu uzņēmumiem, kas pārvadā un apstrādā no ES importētos atkritumus, ietekme būs pozitīva tādā gadījumā, ja tie darbosies vidi saudzējošā veidā, jo audita rezultātā to darbība un konkurētspēja tiks nostiprināta, lai gan arī tiem var rasties dažas īstermiņa izmaksas, kas vajadzīgas, lai modernizētu infrastruktūru un standartus. Ietekme būs negatīva tiem uzņēmumiem, kuri nevarēs izpildīt audita sistēmās noteiktos kritērijus saistībā ar atkritumu apsaimniekošanu vidi saudzējošā veidā, jo šie uzņēmumi zaudēs klientus no ES. No pasākumiem, kas paredzēti atkritumu sūtījumu veicināšanai ES iekšienē, daudz iegūs mazie un vidējie uzņēmumi. Šķēršļi un apgrūtinājumi, kas saistīti ar pašreizējo procedūru nepilnībām, šiem uzņēmumiem rada proporcionāli smagāku slogu nekā lielākiem uzņēmumiem. Pasākumi, kas attiecas uz atkritumu eksportu, ietekmēs MVU, kas veic ar eksportu saistītu uzņēmējdarbību. Tiem radīsies jaunas izmaksas, veicot auditus kompleksos, uz kuriem tie sūta atkritumus. Taču šīs izmaksas ir ierobežotas, un tās var segt kopā ar citiem MVU, proti, izmantojot ražotāju atbildības organizācijas. Visbeidzot, izredzes, ka vairāk atkritumu paliks Eiropas Savienībā, un jaunie ES tiesību aktos noteiktie uzdevumi un pienākumi saistībā ar to reciklēšanu arī sniegs iespējas mazajiem un vidējiem uzņēmumiem izstrādāt novatoriskus projektus un tehnoloģijas, lai reciklētu atkritumus, kuru apstrāde rada īpašas problēmas, piemēram, plastmasas atkritumus un tekstilatkritumus. Sagaidāms, ka šis vēlamais risinājums nodrošinās būtisku pozitīvu vispārējo ietekmi uz vidi. Veicot pasākumus, kuru mērķis ir veicināt atkalizmantošanai un reciklēšanai paredzētu atkritumu sūtījumus Eiropas Savienībā, pieaugs labākos vides apstākļos apstrādātu atkritumu apjoms. To rezultātā pieaugs arī Eiropas Savienībā pieejamo otrreizējo izejvielu apjoms; šīs izejvielas kā ievadmateriāls aizstās jaunmateriālus vairākās nozarēs, kas darbojas ES. Ierosinātajiem pasākumiem, kas saistīti ar atkritumu eksportu, būs pozitīva ietekme uz vidi, jo tie sniegs lielāku garantiju, ka atkritumu sūtījumi uz trešām valstīm tiek apsaimniekoti vidi saudzējošā veidā. Tie arī varētu nodrošināt, ka Eiropas Savienībā katru gadu paliks 2,4–6 miljoni tonnu atkritumu, kas tiks apstrādāti saskaņā ar ES standartiem un pārstrādāti otrreizējās izejvielās. Lai gan visu šo videi radīto ieguvumu ietekmi nav iespējams izteikt naudā, priekšrocības, kas saistītas ar atkritumu atliku labāku apstrādi Eiropas Savienībā un izvairīšanos no šo atkritumu sūtīšanas uz trešām valstīm, varētu sasniegt 266–666 miljonus EUR gadā. Kopējie ieguvumi varēt būt vēl lielāki. Veicinot izpildes panākšanas režīma kopējās efektivitātes un lietderības uzlabošanu, pasākumi, kas saistīti ar nelikumīgiem sūtījumiem, palīdzētu novērst un samazināt nopietnu ietekmi uz vidi, kas izriet no nelikumīgiem atkritumu sūtījumiem, tādējādi nodrošinot vispārējus ieguvumus videi.

Visbeidzot, attiecībā uz vispārējo sociālo ietekmi pasākumiem, kas saistīti ar atkritumu eksportu, un tiem, kas vērsti pret nelikumīgiem atkritumu sūtījumiem, būtu jāsamazina negatīvā ietekme uz cilvēku veselību (piemēram, elpošanas problēmas, traumas) un darba apstākļiem (piemēram, nav sociālo pabalstu, zemas algas), kas izriet no neilgtspējīgas atkritumu apsaimniekošanas, tādējādi nodrošinot vispārējus ieguvumus sabiedrībai gan ārvalstīs, gan ES. Eiropas Savienībā apstrādājot atkritumus, kas parasti tika eksportēti, ES atkritumu reciklēšanas un atkalizmantošanas nozarēs tiktu radīti 9000–23 000 darbvietu. Papildu darbvietas šajās jomās varētu tikt radītas, veicot pasākumus, kuru mērķis ir nodrošināt ASR labāku darbību attiecībā uz reciklēšanai un atkalizmantošanai paredzētu atkritumu sūtījumiem Eiropas Savienībā. Trešo valstu oficiālajās un neoficiālajās atkritumu apstrādes nozarēs darbvietas varētu tikt zaudētas, ja eksporta apjoms uz attiecīgo valsti samazinātos. •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana Šajā priekšlikumā ir maksimāli izmantots digitalizācijas potenciāls samazināt administratīvās izmaksas. Tas īpaši attiecas uz priekšlikumu izveidot obligātu ES mēroga sistēmu, lai izdotu ar atkritumu sūtījumiem saistītus datus un informāciju un elektroniski apmainītos ar tiem. Izstrādājot šādu sistēmu, kurā pašreizējās valstu platformas un/vai ieviestās platformas, piemēram, vide, kas izveidota saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 2020/1056 par kravu pārvadājumu elektronisku informāciju, ir apvienotas ar sistēmu ES līmenī, ļoti lielas izmaksas Komisijai, dalībvalstīm vai uzņēmumiem nav sagaidāmas. Toties dalībvalstu iestādēm un Komisijai tiks nodrošināts iedarbīgs monitoringa un izpildes panākšanas līdzeklis, bet uzņēmumiem — efektīvs instruments ierosinātajā regulā paredzēto pienākumu izpildei. •Pamattiesības Šim priekšlikumam nav ietekmes uz pamattiesību aizsardzību. 4.IETEKME UZ BUDŽETU Priekšlikums paredz cilvēkresursu izmantošanu un izdevumus, lai nodrošinātu dažu tā noteikumu pienācīgu īstenošanu. Paredzams, ka daži vajadzīgie cilvēkresursi tiks nodrošināti no Komisijas esošajiem piešķīrumiem. Vajadzīgie Komisijas cilvēkresursi būs ENV ĢD darbinieki, kas jau iesaistīti konkrētās darbības pārvaldībā. Darbinieku pārcelšana ģenerāldirektorātā vai no citiem ĢD, kas var atbrīvoties no pašreizējiem uzdevumiem saistībā ar spēkā esošās regulas īstenošanu, arī varētu palīdzēt īstenot darbības pārvaldību. Papildu resursi būtu jāpiešķir vadošajam ĢD un Eiropas Birojam krāpšanas apkarošanai (OLAF) saskaņā ar gada budžeta sadales procedūru un ņemot vērā budžeta ierobežojumus. Priekšlikumā ir ietverti vairāki panti, kuros ir sīki aprakstīti papildu darba virzieni, kas būs jāievieš, lai īstenotu regulu, un būtu jāpieņem, izmantojot īstenošanas vai deleģētos aktus, nākamajos gados pēc regulas stāšanās spēkā. Tie attieksies uz saskaņotu noteikumu izstrādi attiecībā uz atkritumu klasifikāciju, finanšu garantiju aprēķināšanu un tādu paziņojumu novērtēšanu, ko sniedz trešās valstis, lai saņemtu no ES eksportētos atkritumus, kā arī uz koordinācijas darbu saistībā ar regulas izpildes panākšanu. Tālāk ir sniegts šo paredzēto darbību sīki izstrādāts saraksts. ·Izveidot saskaņotu aprēķina metodi finanšu garantijām vai līdzvērtīgam nodrošinājumam. ·Pārbaudīt un noteikt saskaņotus piesārņojuma robežvērtību līmeņus, lai noteiktu veidu atkritumus iekļautu vai neiekļautu “zaļajā” sarakstā. ·Pārbaudīt un noteikt kritērijus, kā attiecībā uz noteiktiem priekšmetiem vai vielām nošķirt lietotas preces un atkritumus. ·Izveidot un uzturēt jaunu sistēmu “zaļā saraksta” atkritumu eksportam no ES uz valsti, kas nav ESAO dalībvalsts, jo īpaši izveidojot un atjauninot to valstu sarakstu, uz kurām šādu atkritumu eksports ir atļauts. ·Monitorēt atkritumu eksportu uz ESAO dalībvalstīm un mazināt vides problēmas, ko šāds eksports varētu radīt. ·Organizēt un atbalstīt īpašu ES līmeņa grupu, kuras uzdevums ir veicināt un uzlabot sadarbību ASR izpildes panākšanas jomā (“atkritumu regulas izpildes panākšanas grupa”). Komisija ar OLAF starpniecību uzņemsies īpašu lomu, papildinot dalībvalstu darbu šīs regulas noteikumu izpildes panākšanā sarežģītās pārrobežu lietās, un iesaistīsies: ·uzņēmēju telpu/kuģu/sūtījumu inspekciju veikšanā; ·informācijas/izlūkdatu vākšanā no dažādiem avotiem;

·analītiskajā darbā (muitas datu, speciālo datubāzu un īpašu instrumentu izmantošana); ·tiesu ekspertīžu datu ieguvē; ·koordinācijas darbā ar tiesībaizsardzības aģentūrām, tirgus uzraudzības iestādēm un tiesu iestādēm; ·sadarbībā ar trešām valstīm (pamatojoties uz savstarpējās palīdzības nolīgumiem vai administratīvās sadarbības nolīgumiem); un ·sadarbībā ar citām ES aģentūrām (EPPO, Eiropolu, Eurojust, Frontex u. c.). Lai izstrādātu elektroniskās informācijas apmaiņas centrālo sistēmu attiecībā uz atkritumu sūtījumiem, tika veikts darbs Vides ģenerāldirektorātā, bet tas būs jāpaplašina saistībā ar datu apmaiņas centrālās sistēmas izstrādi un uzturēšanu atkritumu sūtīšanas mērķiem. Par pamatu tiks izmantota IMSOC platforma. Eiropas Komisija būs atbildīga par šīs regulas vispārējo īstenošanu un visu šajā regulā paredzēto īstenošanas uz deleģēto aktu pieņemšanu. Tam būs vajadzīgi parastie lēmumu pieņemšanas procesi, ieskaitot apspriešanos ar ieinteresētajām personām un komiteju procedūras. Pašreizējās finanšu aplēses ir balstītas uz tālāk minētajiem pieņēmumiem. ·ENV ĢD: 1 papildu FTE AD amata vieta, ko atbalsta 1,5 FTE līgumdarbinieki, kā arī darbības izmaksas (piemēram, pētījumi, ārējie konsultanti, sanāksmes u. c.), kas paredzētas regulas vispārējai īstenošanai un vajadzīgajam sekundāro tiesību aktu sagatavošanas darbam un izstrādei saskaņā ar Atkritumu sūtījumu regulā ierosinātajiem termiņiem. Tas 2024.–2027. gada periodā veido kopējās izmaksas 4 137 000 EUR, pamatojoties uz pēdējo atjauninājumu par Komisijas personāla izmaksām, kā ziņots BUDG ĢD tīmekļa vietnē: https://myintracomm.ec.europa.eu/budgweb/en/pre/legalbasis/Pages/pre-040-020_preparation.aspx . ·OLAF: 1 papildu FTE AD amata vieta, kas paredzēta ar izpildes panākšanu saistīto attiecīgo regulas noteikumu īstenošanai. Tas 2024.–2026. gada periodā veido kopējās izmaksas 456 000 EUR, pamatojoties uz pēdējo atjauninājumu par Komisijas personāla izmaksām, kā ziņots BUDG ĢD tīmekļa vietnē: https://myintracomm.ec.europa.eu/budgweb/en/pre/legalbasis/Pages/pre-040-020_preparation.aspx . Priekšlikuma budžets ir norādīts pašreizējās cenās. Šim priekšlikumam pievienotajā tiesību akta finanšu pārskatā ir izklāstīta ietekme uz budžetu, cilvēkresursiem un administratīvajiem resursiem. 5.CITI ELEMENTI •Īstenošanas plāni un monitoringa, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība Īstenojot jauno regulu, vajadzētu pieaugt Eiropas Savienībā atkalizmantoto un reciklēto atkritumu materiālu daudzumam, būtu jāuzlabo atkritumu apsaimniekošanas standarti un prakse valstīs, kas importē atkritumus no ES, un jāsamazina nelikumīgu atkritumu sūtījumu apjoms gan ES iekšienē, gan starp trešām valstīm un ES. Tai būtu jāveicina stabilu un dinamisku otrreizējo izejvielu tirgu izveide un aktīvāka pāreja uz aprites ekonomiku Eiropas Savienībā un trešās valstīs. Potenciālo atbilstības un izpildes panākšanas problēmu monitorings tiks veikts, izmantojot dalībvalstu regulāros īstenošanas ziņojumus, kā arī uz šiem ziņojumiem balstītos progresa ziņojumus, ko sagatavos Komisija. Šajā saistībā tiek norādīts, ka svarīgs pasākums šīs regulas īstenošanas efektivitātes uzlabošanai ir ES mēroga sistēmas izveide dokumentu un informācijas elektroniskai apmaiņai (elektroniskā datu apmaiņa jeb EDI). Tādējādi visiem iesaistītajiem dalībniekiem vajadzētu būt labākai piekļuvei daudziem datiem, kas ir svarīgi regulas īstenošanai. Jo īpaši kompetentajām iestādēm būs daudz pilnīgāks un konsekventāks datu kopums, lai monitorētu atkritumu šķiras gan ES iekšienē, gan no ES un uz ES, kā arī tiks uzlabots atkritumu plūsmu monitorings ES iekšienē un uz un no tās. EDI sistēmai būtu jānodrošina strukturētu datu apmaiņa, proti, lai dalībvalstu kompetentās iestādes un Komisija varētu konsekventi iegūt datus. Tam būtu ievērojami jāuzlabo ziņošanas kvalitāte un tādējādi jāļauj labāk monitorēt, cik veiksmīgi tiek īstenota regula. Turklāt jaunais noteikums par dalībvalstu inspekciju plānu pārskatīšanu, ko veic Komisija, arī būtu svarīgs informācijas avots regulas īstenošanas un izpildes panākšanas monitoringam. Atbilstības un izpildes panākšanas problēmas tiktu monitorētas un apspriestas arī jaunajā atkritumu sūtījumu regulas izpildes panākšanas grupā, kas arī varētu noteikt ES līmenī veicamās papildu darbības un pasākumus, lai palielinātu regulas iedarbīgumu nākotnē. Visbeidzot, regula tiktu pārskatīta 10 gadu laikā pēc tās stāšanās spēkā, lai nodrošinātu, ka tās mērķi tiek sasniegti un noteikumi joprojām ir pamatoti.

•Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums I sadaļā ir ietverti vispārīgi noteikumi par šīs regulas mērķi, tās darbības jomu un definīcijām. 1. pantā ir noteikts regulas priekšmets, proti, noteikt pasākumus, lai aizsargātu vidi un cilvēku veselību, novēršot vai samazinot nelabvēlīgo ietekmi, ko varētu radīt atkritumu sūtījumi. 2. pantā ir izklāstīta šīs regulas darbības joma. 3. pantā ir ietvertas definīcijas. II sadaļā ir ietverti noteikumi par sūtījumiem Savienības iekšienē tranzītā caur trešām valstīm vai bez tā. 4. pantā ir izklāstīti vispārējie procedūras noteikumi, kas attiecas uz atkritumu sūtījumiem Savienības iekšienē. Šīs sadaļas 1. nodaļā ir ietverti noteikumi, kas attiecas uz iepriekšējas rakstiskas paziņošanas un piekrišanas procedūru. 5. pantā ir noteikts pienākums paziņotājam, plānojot atkritumu sūtīšanu saskaņā ar 4. panta 1. un 2. punktu, iesniegt paziņojuma pieprasījumu. 6. pantā ir noteiktas prasības, kas attiecas uz paziņojuma pieprasījumā iekļaujamo līgumu. 7. pantā ir noteikta prasība, kas attiecas uz finanšu garantiju, kura jāsniedz par paziņotajiem atkritumu sūtījumiem. 8. pantā ir izklāstītas procedūras darbības un termiņi papildu informācijas pieprasīšanai un iesniegšanai, lai pabeigtu paziņojuma pieprasījumu. 9. pantā ir izklāstītas procedūras darbības un termiņi kompetentajām iestādēm, lai tās pieņemtu lēmumu par to, vai piekrist vai iebilst plānotajiem sūtījumiem, kā pieprasīts paziņojumā. 10. pants paredz, ka attiecīgās kompetentās iestādes izstrādā nosacījumus attiecībā uz sūtījumu, par ko ir saņemta piekrišana. 11. pantā ir noteikts, ka likvidēšanai paredzētu atkritumu eksports ir aizliegts, ja vien nav izpildīti konkrēti nosacījumi, kuru gadījumā atkritumu sūtījumi var tikt apstiprināti. 12. pantā ir noteikti iemesli, pamatojoties uz kuriem kompetentā iestāde var iebilst atgūšanai paredzētu atkritumu sūtījumam. 13. pantā ir paredzēta iespēja izdot vispārējus paziņojumus, ja tie paši atkritumi tiek vairākkārt sūtīti uz to pašu apstrādes kompleksu. 14. pantā ir ietverti noteikumi par nosacījumiem attiecībā uz atgūšanas kompleksiem, par kuriem dalībvalstīs jādod iepriekšēja piekrišana, par šādu kompleksu savstarpēju atzīšanu dalībvalstīs un par īpašu paātrināto procedūru noteiktu atkritumu sūtīšanai uz šādiem kompleksiem. 15. pantā ir ietverti papildu noteikumi saistībā ar sūtījumiem, kas paredzēti atkritumu apstrādes starpposma operācijām. 16. pantā ir ietvertas prasības pēc piekrišanas sūtījumiem.

17. pantā ir ietverti noteikumi par izmaiņām sūtījumā pēc piekrišanas. Šīs sadaļas 2. nodaļu veido 18. pants, kurā ir paredzētas vispārīgas informācijas prasības attiecībā uz “zaļā saraksta” atkritumu sūtījumiem. Šīs sadaļas 3. nodaļā ir ietvertas vispārīgas prasības. 19. pantā ir noteikts aizliegums jaukt atkritumus sūtījuma laikā. 20. pantā ir ietverti dokumentu un informācijas glabāšanas noteikumi. 21. pantā ir ietverti noteikumi par paziņojumu publisku pieejamību. Šīs sadaļas 4. nodaļā ir noteikts pienākums ņemt atkritumus atpakaļ, un to veido 22.–25. pants, kas paredz sūtījumu ņemšanu atpakaļ un ar to saistīto izmaksu segšanu. Šīs sadaļas 5. nodaļā ir ietverti vispārīgi administratīvie noteikumi. 26. pantā ir noteikts, ka šajā regulā paredzētā informācijas un dokumentu izdošana un apmaiņa ir jāveic elektroniski, un izklāstīti nosacījumi, ar kādiem šādas apmaiņas sistēmām ir jādarbojas. 27. pantā ir noteiktas valodas, kurās šīs regulas kontekstā ir izdodami dokumenti un paziņojumi. 28. pantā ir paredzētas piemērojamās procedūras prasības, kas jāievēro, ja rodas domstarpības par sūtīto atkritumu vai materiālu klasifikāciju. Tas arī paredz pilnvaras Komisijai pieņemt īstenošanas pasākumus, lai precizētu noteiktu veidu atkritumu klasifikāciju un lietotu preču un atkritumu nošķiršanu attiecībā uz noteiktiem priekšmetiem. 29. pantā ir noteiktas izmaksas, kas var būt jāsedz paziņotājiem. 30. pantā ir paredzētas pierobežas nolīgumu iespējas izņēmuma gadījumos. Šīs sadaļas 6. nodaļā ir ietverti noteikumi par sūtījumiem Savienības iekšienē tranzītā caur trešām valstīm. 31. pantā ir paredzēti konkrēti laikposmi, kuros attiecīgo trešo valstu kompetentā iestāde sniedz rakstisku piekrišanu, ja likvidēšanai paredzētu atkritumu sūtījumi Savienības iekšienē notiek tranzītā caur šīm trešām valstīm. 32. pantā ir paredzēti konkrēti laikposmi, kuros attiecīgo trešo valstu kompetentā iestāde sniedz rakstisku piekrišanu, ja atgūšanai paredzētu atkritumu sūtījumi Savienības iekšienē notiek tranzītā caur šīm trešām valstīm. III sadaļu veido viens pants (33. pants), un tajā ir noteikts, ka dalībvalstīm ir jāizveido valsts režīms, kas attiecas uz atkritumu sūtījumiem vienas dalībvalsts iekšienē, lai nodrošinātu saskanību ar Savienības sistēmu. IV sadaļā ir ietverti noteikumi par eksportu no Savienības uz trešām valstīm. Šīs sadaļas 1. nodaļā ir ietverti noteikumi par likvidēšanai paredzētu atkritumu eksportu no Savienības. 34. pantā ir paredzēts eksporta aizliegums, izņemot uz EBTA valstīm.

35. pantā ir paredzētas procedūras prasības, veicot eksportu uz EBTA valstīm. Šis pants mutatis mutandis atsaucas uz II sadaļu un paredz attiecīgus pielāgojumus un papildinājumus tajā izklāstītajiem noteikumiem. IV sadaļas 2. nodaļā paredzētie procedūras noteikumi atsaucas uz šo pantu. Šīs sadaļas 2. nodaļā ir ietverti noteikumi par atgūšanai paredzētu atkritumu eksportu no Savienības. 1. iedaļā ir ietverti noteikumi par bīstamo un citu noteiktu veidu atkritumu eksportu uz valstīm, kas nav ESAO dalībvalstis, 36. pantā paredzot bīstamo un citu atkritumu eksporta aizliegumu no ES uz valstīm, kas nav ESAO dalībvalstis. 2. iedaļā ir ietverti noteikumi par nebīstamo atkritumu eksportu uz valstīm, kas nav ESAO dalībvalstis, 37.–40. pantā paredzot nebīstamo atkritumu eksporta aizliegumu uz valstīm, kas nav ESAO dalībvalstis, izņemot gadījumu, kad valsts, kas nav ESAO dalībvalsts, paziņo par savu gatavību importēt šos atkritumus un pierāda spēju noteiktu veidu atkritumus apsaimniekot vidi saudzējošā veidā. Šajos pantos ir arī ietverta procedūra, kas jāievēro trešām valstīm, lai paziņotu par savu gatavību un spēju saņemt un apsaimniekot atkritumus, un paredzētas pilnvaras Komisijai novērtēt šos paziņojumus un publicēt to valstu sarakstu, kurām ir tiesības pieņemt noteiktu veidu “zaļā” saraksta atkritumus, kas eksportēti no Savienības. 3. iedaļā ir ietverti noteikumi par eksportu uz ESAO dalībvalstīm. 41. pantā ir ietvertas procedūras prasības atgūšanai paredzētu atkritumu eksportam uz ESAO dalībvalstīm ārpus Savienības. Šis pants mutatis mutandis atsaucas uz II sadaļu un uz 35. pantu un paredz attiecīgus pielāgojumus un papildinājumus tajā izklāstītajiem noteikumiem. 42. pantā ir paredzēts uz ESAO dalībvalstīm veiktā eksporta monitorings, kā arī piesardzības procedūra, kas jāpiemēro, ja, eksportējot atkritumus uz minētajām valstīm, rodas situācija, ka atkritumi netiek apsaimniekoti vidi saudzējošā veidā. Šis pants paredz, ka gadījumā, ja atkritumi netiek apsaimniekoti vidi saudzējošā veidā, Komisija ir pilnvarota veikt vajadzīgos pasākumus. Šīs sadaļas 3. nodaļā ir noteikti papildu pienākumi, kas attiecas uz atkritumu eksportu. 43. pantā ir noteikts eksportētāju pienākums nodrošināt, ka eksportētie atkritumi galamērķī tiek apsaimniekoti vidi saudzējošā veidā. 44. pantā ir noteikts eksportētāju dalībvalstu pienākums veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka šīs sadaļas noteikumi tiek pienācīgi īstenoti. Šīs sadaļas 4. nodaļā ir ietverti vispārīgi noteikumi. 45. pantā ir noteikts aizliegums eksportēt atkritumus uz Antarktiku. 46. pantā ir noteikts, ka likvidēšanai paredzētu atkritumu un atgūšanai paredzētu bīstamo atkritumu eksports uz aizjūras zemēm vai teritorijām ir aizliegts un ka uz citu atgūšanai paredzētu atkritumu eksportu mutatis mutandis piemēro II sadaļu. V sadaļā ir ietverti noteikumi par importu Savienībā no trešām valstīm. Šīs sadaļas 1. nodaļā ir ietverti noteikumi par likvidēšanai paredzētu atkritumu importu Savienībā. 47. pantā ir noteikts importa aizliegums, izņemot importu no Bāzeles konvencijas līgumslēdzējas valsts vai valsts, ar ko noslēgts attiecīgais nolīgums, vai no citām teritorijām krīzes vai kara situācijās. 48. pantā ir noteiktas procedūras prasības attiecībā uz importu no Bāzeles konvencijas līgumslēdzējas valsts vai no citām teritorijām krīzes vai kara situācijās. Šis pants mutatis mutandis atsaucas uz II sadaļu un paredz attiecīgus pielāgojumus un papildinājumus tajā izklāstītajiem noteikumiem. IV sadaļas 2. nodaļā paredzētie procedūras noteikumi atsaucas uz šo pantu. Šīs sadaļas 2. nodaļā ir ietverti noteikumi par atgūšanai paredzētu atkritumu importu Savienībā. 49. pantā ir noteikts importa aizliegums, izņemot importu no ESAO lēmuma valsts vai Bāzeles konvencijas līgumslēdzējas valsts, vai valsts, ar kuru ir noslēgts attiecīgais nolīgums, vai no citām teritorijām krīzes vai kara situācijās. 50. pantā ir noteiktas procedūras prasības attiecībā uz importu no ESAO lēmuma valsts vai no citām teritorijām krīzes vai kara situācijās. Šis pants mutatis mutandis atsaucas uz II sadaļu un uz 45. pantu un paredz attiecīgus pielāgojumus un papildinājumus tajā izklāstītajiem noteikumiem.

51. pantā ir noteiktas procedūras prasības attiecībā uz importu no valsts, kam ESAO lēmums nav piemērojams un kas ir Bāzeles konvencijas līgumslēdzēja valsts, vai no citām teritorijām krīzes vai kara situācijās. Šis pants mutatis mutandis atsaucas uz 45. pantu. Šīs sadaļas 3. nodaļā ir noteikti papildu pienākumi. 52. pantā ir noteikts importētāju dalībvalstu pienākums nodrošināt importēto atkritumu apsaimniekošanu vidi saudzējošā veidā un šāda importa aizliegums, ja ir iemesls uzskatīt, ka atkritumi netiks pienācīgi apsaimniekoti. Šīs sadaļas 4. nodaļā ir ietverti vispārīgi noteikumi. 53. pantā ir noteikts, ka importam no aizjūras zemēm vai teritorijām mutatis mutandis piemēro II sadaļu. VI sadaļā ir ietverti noteikumi par tranzītu caur Savienību no trešām valstīm un uz tām. 54. pantā ir ietverti noteikumi par likvidēšanai paredzētu atkritumu tranzītu. 55. pantā ir ietverti noteikumi par atgūšanai paredzētu atkritumu tranzītu. VII sadaļā ir ietverti noteikumi par šīs regulas izpildes panākšanu. Šīs sadaļas 1. nodaļu veido viens pants (56. pants), kurā ir paredzēts vispārējs pienākums visiem atkritumu sūtīšanā iesaistītajiem dalībniekiem veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka visā atkritumu sūtīšanas periodā, kā arī atgūšanas un likvidēšanas laikā visi sūtītie atkritumi tiek apsaimniekoti, neapdraudot cilvēku veselību un vidi saudzējošā veidā. Šīs sadaļas 2. nodaļā ir ietverti noteikumi par šīs regulas izpildes panākšanu. 1. iedaļā ir aplūkotas dalībvalstu veiktās izpildes panākšanas darbības. 57. pantā ir ietverti noteikumi par inspekcijām. 58. pantā ir ietverti noteikumi par dokumentiem un pierādījumiem. 59. pantā ir ietverti noteikumi par dalībvalstu inspekciju plāniem. 60. pantā ir ietverti noteikumi par sankcijām. 61. pantā ir ietverti noteikumi par sadarbību izpildes panākšanas jomā valsts līmenī. 62. pantā ir ietverti noteikumi par dalībvalstu sadarbību izpildes panākšanas jomā. 63. pantā ir ietverti noteikumi par atkritumu sūtījumu regulas izpildes panākšanas grupu. 2. iedaļā ir aplūkotas Komisijas veiktās izpildes panākšanas darbības šīs regulas kontekstā.

VIII sadaļā ir ietverti nobeiguma noteikumi. 69. pantā ir ietverti noteikumi par dalībvalstu ziņošanas pienākumiem. 70. pantā ir ietverti noteikumi par starptautisko sadarbību. 71. pantā ir ietverti noteikumi par kompetento iestāžu nozīmēšanu dalībvalstīs. 72. pantā ir ietverti noteikumi par korespondentu nozīmēšanu. 73. pantā ir ietverti noteikumi par ievešanas Savienībā un izvešanas no Savienības muitas iestāžu nozīmēšanu. 74. pantā ir ietverti noteikumi attiecībā uz paziņojumu un informāciju par nozīmēšanu. 75. pantā ir ietverti noteikumi par šīs regulas I–X pielikuma grozīšanu. 76. un 77. pantā ir izklāstīti nosacījumi attiecībā uz Komisijas deleģēto un īstenošanas aktu pieņemšanu. Ar 78. pantu ir grozīta Regula (ES) Nr. 1257/2013, lai to un šo regulu saskaņotu ar Savienības un tās dalībvalstu piemērojamajām starptautiskajām saistībām attiecībā uz nolietotiem kuģiem. Ar 79. pantu ir grozīta Regula (ES) 2020/1056, lai atjauninātu šajā regulā sniegtās atsauces uz atkritumu pārvadājumu dokumentiem. 80. pantā ir paredzēta šīs regulas pārskatīšana 2034. gadā. 81. pantā ir paredzēti atcelšanas un pārejas noteikumi. 82. pantā ir paredzēta šīs regulas stāšanās spēkā un piemērošana. 2021/0367 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par atkritumu sūtījumiem un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 1257/2013 un Regulu (ES) 2020/1056 (Dokuments attiecas uz EEZ)

EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 192. panta 1. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu, ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu, saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1)Savienības līmenī ir jānosaka noteikumi, kuri aizsargātu vidi un cilvēka veselību no nelabvēlīgās ietekmes, ko var radīt atkritumu sūtījumi. Šiem noteikumiem būtu arī jāpalīdz veicināt atkritumu apsaimniekošanu vidi saudzējošā veidā saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/98/EK 4. pantā noteikto atkritumu hierarhiju, kā arī samazināt resursu izmantošanas vispārējo ietekmi un uzlabot šādas izmantošanas efektivitāti, kas ir būtiska pārejai uz aprites ekonomiku. (2)Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1013/2006 pēdējo 15 gadu laikā ir panākti būtiski uzlabojumi nolūkā aizsargāt vidi un cilvēka veselību no nelabvēlīgās ietekmes, ko var radīt atkritumu sūtījumi. Tomēr Komisijas veiktajā minētās regulas izvērtējumā arī atklātas vairākas problēmas un nepilnības, kas jānovērš ar jauniem regulatīvajiem noteikumiem. (3)Eiropas zaļajā kursā ir izklāstīts vērienīgs plāns Savienības pārveidei par ilgtspējīgu, resursefektīvu un klimatneitrālu ekonomiku. Tajā Komisija aicināta pārskatīt Regulā (EK) Nr. 1013/2006 paredzētos Savienības noteikumus par atkritumu sūtījumiem. Vajadzība rīkoties uzsvērta arī 2020. gada martā pieņemtajā Jaunajā aprites ekonomikas rīcības plānā: tajā prasīts nodrošināt, ka tiek atviegloti atkalizmantošanai un reciklēšanai paredzētu atkritumu sūtījumi, ka Savienība savas atkritumu problēmas neeksportē uz trešām valstīm un ka tiek sekmīgāk risināta nelikumīgu atkritumu sūtījumu problēma. Papildus vidiskajiem un sociālajiem ieguvumiem tas varētu arī mazināt ES stratēģisko atkarību no izejmateriāliem. Pārskatīt pašreizējos Regulā (EK) Nr. 1013/2006 paredzētos Savienības noteikumus par atkritumu sūtījumiem aicinājusi arī Padome un Eiropas Parlaments. (4)Regula (EK) Nr. 1013/2006 jau ir vairākkārt grozīta, un tajā jāizdara vēl citi būtiski grozījumi, lai nodrošinātu Eiropas zaļā kursa un jaunā aprites ekonomikas rīcības plāna rīcībpolitikas mērķu sasniegšanu. Tāpēc Regula (EK) Nr. 1013/2006 būtu jāaizstāj ar jaunu regulu. (5)Šī regula papildina Savienības vispārīgos tiesību aktus par atkritumu apsaimniekošanu, piemēram, Direktīvu 2008/98/EK. Tajā ir atsauces uz definīcijām minētajā direktīvā, arī atkritumu un vispārīgo atkritumu apsaimniekošanas operāciju definīcijām. Tajā ir arī ietvertas vairākas papildu definīcijas, kuras atvieglos šīs regulas vienādu piemērošanu. (6)Ar šo regulu Savienības līmenī tiek īstenota 1989. gada 22. marta Bāzeles Konvencija par kontroli pār kaitīgo atkritumu robežšķērsojošo transportēšanu un to aizvākšanu (“Bāzeles konvencija”). Bāzeles konvencijas mērķis ir aizsargāt cilvēka veselību un vidi no nelabvēlīgās ietekmes, kas rodas no bīstamo atkritumu un citu atkritumu radīšanas, kā arī no to pārrobežu pārvietošanas un apsaimniekošanas. Savienība ir Bāzeles konvencijas puse kopš 1994. gada. (7)Ar šo regulu Savienības līmenī tiek arī īstenots Bāzeles konvencijas grozījums (Aizlieguma grozījums), kas tika pieņemts 1995. gadā un starptautiskā līmenī stājās spēkā 2019. gada 5. decembrī. Aizlieguma grozījumā ir noteikts vispārējs aizliegums galīgai likvidēšanai, atkalizmantošanai, reciklēšanai un atgūšanai paredzētus bīstamos atkritumus eksportēt no valstīm, kas ir uzskaitītas Bāzeles konvencijas VII pielikumā, uz visām pārējām valstīm. Savienība Aizlieguma grozījumu ir ratificējusi un īsteno kopš 1997. gada. (8)2020. gada oktobrī Savienība saskaņā ar Bāzeles konvencijas 11. pantu Bāzeles konvencijas sekretariātam iesniedza paziņojumu par atkritumu sūtījumiem Savienības iekšienē. Tāpēc saskaņā ar minēto pantu Savienība varētu noteikt īpašus noteikumus, kas piemērojami ES iekšējiem atkritumu sūtījumiem, kuri nav vidi mazāk saudzējoši nekā paredzēts Bāzeles konvencijā. (9)Ņemot vērā, ka Savienība ir apstiprinājusi ESAO Padomes 1992. gada 30. marta Lēmumu par atgūšanai paredzētu atkritumu pārrobežu pārvietošanas kontroli (“ESAO lēmums”), minētā lēmuma saturs, arī tā grozījumi, jāiestrādā Savienības tiesību aktos. (10)Ir svarīgi atkritumu sūtījumu uzraudzību un kontroli organizēt un reglamentēt tā, lai tiktu ņemta vērā vajadzība saglabāt, aizsargāt un uzlabot vides kvalitāti un cilvēku veselību, kā arī tiktu nodrošināta noteikumu par atkritumu sūtījumiem vienāda piemērošana visā Savienībā. (11)Jāizvairās no dublēšanās ar piemērojamajiem Savienības tiesību aktiem par tādu noteiktu materiālu pārvadāšanu, ko saskaņā ar šo regulu varētu klasificēt kā atkritumus. (12)To atkritumu sūtījumi, kurus radījuši bruņotie spēki vai palīdzības organizācijas un kurus noteiktās situācijās importē Savienībā (arī tranzītā Savienības iekšienē, kad atkritumus ieved Savienībā), no šīs regulas darbības jomas būtu jāizslēdz. Attiecībā uz šādiem sūtījumiem būtu jāievēro starptautisko tiesību un starptautisko nolīgumu prasības. Šādos gadījumos par sūtījumu un tā galamērķi būtu iepriekš jāinformē tranzīta kompetentā iestāde un galamērķa kompetentā iestāde Savienībā.

(13)Jāizvairās no dublēšanās ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1069/2009, kurā jau ir ietvertas prasības, kas attiecas uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu vispārēju pārsūtīšanu, plūsmu novirzīšanu un pārvietošanu (savākšanu, pārvadāšanu, pārkraušanu, pārstrādi, izmantošanu, atgūšanu vai likvidēšanu, uzskaiti, pavaddokumentiem un izsekojamību) Savienības iekšienē, ievedot tajā un izvedot no tās. (14)Uz lieliem tirdzniecības kuģiem, kas kuģo ar Savienības dalībvalsts karogu un kas no Regulas (EK) Nr. 1013/2006 piemērošanas jomas bija izslēgti, attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1257/2013. Tomēr, tā kā nesen starptautiskā līmenī stājās spēkā Aizlieguma grozījums, tad, lai nodrošinātu Savienības tiesiskā režīma stingru juridisko saderību ar starptautiskajām saistībām, ir jānodrošina, ka kuģiem, kuri ietilpst Regulas (ES) Nr. 1257/2013 darbības jomā un kuri Savienībā kļūst par atkritumiem, tiek piemēroti relevantie Savienības atkritumu sūtījumu noteikumi, ar kuriem īsteno Aizlieguma grozījumu. Tajā pašā laikā Regula (ES) Nr. 1257/2013 ir jāgroza, lai precizētu, ka kuģi, kuri ietilpst minētās regulas darbības jomā un kuri Savienībā kļūst par atkritumiem, tiek reciklēti tikai saskaņā ar minēto regulu izveidotajā Eiropas kuģu reciklēšanas kompleksu (regulā: pārstrādes rūpnīcu) sarakstā iekļautajos kompleksos, kuri atrodas Bāzeles konvencijas VII pielikumā uzskaitītajās valstīs. (15)Lai gan atkritumu sūtījumu uzraudzība un kontrole dalībvalsts iekšienē ir attiecīgās dalībvalsts pārziņā, valstu sistēmām, kuras aptver atkritumu sūtījumus, būtu jāņem vērā vajadzība panākt saskanību ar Savienības sistēmu, lai nodrošinātu augstu vides un cilvēka veselības aizsardzības līmeni. (16)Attiecībā uz to atkritumu sūtījumiem, kuri nav uzskaitīti šīs regulas III, IIIA vai IIIB pielikumā un ir paredzēti atgūšanas operācijām, ir lietderīgi nodrošināt optimālu uzraudzību un kontroli, prasot par šādiem sūtījumiem saņemt iepriekšēju rakstisku piekrišanu. Šādai procedūrai savukārt būtu jāietver iepriekšējas paziņošanas procedūra, kas ļautu pienācīgi informēt kompetentās iestādes, lai tās varētu veikt visus cilvēka veselības un vides aizsardzībai vajadzīgos pasākumus. Tas arī ļautu šīm iestādēm pret šādiem sūtījumiem izteikt pamatotus iebildumus. (17)Lai palīdzētu īstenot Direktīvas 2008/98/EK noteikumus, kuru mērķis ir veicināt atkritumu dalīto savākšanu un samazināt jauktu sadzīves atkritumu apjomu, jauktu sadzīves atkritumu sūtījumi uz citu dalībvalsti būtu jāpakļauj rūpīgai pārbaudei. Turklāt, lai palīdzētu sasniegt Direktīvā 2008/98/EK un Padomes Direktīvā 1999/31/EK nospraustos mērķrādītājus, proti, palielināt atkritumu reciklēšanas apjomus un samazināt likvidēšanas apjomus, likvidēšanai paredzētu atkritumu sūtījumi uz citu dalībvalsti visumā būtu jāaizliedz. Likvidēšanai paredzētu atkritumu sūtījumi būtu jāatļauj tikai izņēmuma gadījumos. Šajos gadījumos dalībvalstīm būtu jāņem vērā tuvuma un pašpietiekamības principi Savienības un valsts līmenī saskaņā ar Direktīvu 2008/98/EK un jo īpaši tās 16. pantu, kā arī princips, ka atgūšana ir prioritāra. Turklāt dalībvalstīm būtu jāspēj nodrošināt, ka atkritumu apsaimniekošanas kompleksi, uz kuriem attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2010/75/ES, piemēro minētajā direktīvā definētos labākos pieejamos tehniskos paņēmienus saskaņā ar kompleksa atļauju un ka atkritumi tiek apstrādāti saskaņā ar Savienības tiesību aktos noteiktajām cilvēka veselības un vides aizsardzības prasībām attiecībā uz likvidēšanas operācijām. (18)Attiecībā uz to atkritumu sūtījumiem, kuri ir uzskaitīti šīs regulas III, IIIA vai IIIB pielikumā un ir paredzēti atgūšanas operācijām, ir lietderīgi nodrošināt minimālo uzraudzības un kontroles līmeni, proti, jānosaka, ka šādiem sūtījumiem jāpievieno noteikta informācija par sūtījumos iesaistītajām personām un valstīm, attiecīgo atkritumu apraksts un daudzums, atgūšanas operācija, uz kuru atkritumi tiek sūtīti, un informācija par kompleksiem, kuros tiks veikta resursu atgūšana no atkritumiem. (19)Ir jānosaka, ar kādu pamatojumu dalībvalstis var iebilst pret atgūšanai paredzētu atkritumu sūtījumiem. Šādu sūtījumu gadījumā dalībvalstīm būtu jāspēj nodrošināt, ka atkritumu apsaimniekošanas kompleksi, uz kuriem attiecas Direktīva 2010/75/EK, piemēro minētajā direktīvā noteiktos labākos pieejamos tehniskos paņēmienus saskaņā ar kompleksa atļauju. Turklāt dalībvalstīm būtu jāspēj nodrošināt, ka atkritumi tiek apstrādāti saskaņā ar Savienības tiesību aktos noteiktajām cilvēka veselības un vides aizsardzības prasībām attiecībā uz atgūšanas operācijām un ka, ņemot vērā Direktīvas 2008/98/EK 16. pantu, atkritumi tiek apstrādāti saskaņā ar atkritumu apsaimniekošanas plāniem, kas izstrādāti atbilstīgi minētajai direktīvai nolūkā nodrošināt Savienības tiesību aktos noteikto juridiski saistošo atgūšanas vai reciklēšanas pienākumu izpildi. (20)Juridiskās noteiktības labad un lai nodrošinātu šīs regulas vienādu piemērošanu un pareizu iekšējā tirgus darbību, ir jāparedz procesuālās darbības un piesardzības pasākumi, kas jāveic, ja paziņotājs vēlas sūtīt atkritumus, kuriem piemērojama iepriekšējas rakstiskas paziņošanas un piekrišanas procedūra. Tāpat saskaņā ar Bāzeles konvencijas 6. panta 11. punktu ir jānodrošina, ka izmaksas, kas rodas situācijās, kad atkritumu sūtījumu, uz kuru attiecas iepriekšējas rakstiskas paziņošanas un piekrišanas procedūra, nevar pabeigt vai tas ir nelikumīgs, sedz relevantie operatori. Šajā nolūkā paziņotājam attiecībā uz katru šādu atkritumu sūtījumu būtu jānodibina finanšu garantija vai līdzvērtīgs nodrošinājums. (21)Lai samazinātu administratīvo slogu publiskā un privātā sektora operatoriem, kuri iesaistīti atkritumu sūtījumos uz kompleksiem, kas atzīti par tādiem, kuri saņēmuši iepriekšēju piekrišanu, ir jānosaka nosacījumi, ar kādiem var tikt piešķirts statuss “komplekss, kurš saņēmis iepriekšēju piekrišanu”; tas nodrošinās to savstarpēju atzīšanu visās dalībvalstīs un palīdzēs saskaņot prasības atkritumu sūtīšanai uz šiem kompleksiem. (22)Lai mazinātu kavējumus atkritumu sūtījumu paziņojumu apstrādē un atvieglotu informācijas apmaiņu starp relevantajām iestādēm, informācijas un datu sniegšana un apmaiņa par atsevišķiem atkritumu sūtījumiem Savienības iekšienē ir jāveic elektroniski. Turklāt Komisija ir jāpilnvaro noteikt procesuālas un operacionālas prasības, kas vajadzīgas, lai praktiski ieviestu sistēmas, ar kurām nodrošina šo elektronisko informācijas iesniegšanu un apmaiņu (piemēram, prasības attiecībā uz savstarpēju savienojamību, arhitektūru un drošību). Ir arī jāparedz pietiekams laiks, lai kompetentās iestādes dalībvalstīs un ekonomikas dalībnieki varētu sagatavoties pārejai no Regulā (EK) Nr. 1013/2006 noteiktās papīra formātā balstītās pieejas uz informācijas un dokumentu elektronisku apmaiņu. Tādēļ šis jaunais pienākums būtu jāsāk piemērot 24 mēnešus pēc šīs regulas piemērošanas dienas. (23)Ekonomikas dalībniekiem, kuri iesaistīti atkritumu pārvadāšanā, būtu jāļauj izmantot ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2020/1056 izveidoto vidi, lai atkritumu pārvadāšanas laikā apmainītos ar šajā regulā prasīto informāciju, un būtu jānodrošina, ka šajā regulā paredzētās sistēmas un kravu pārvadājumu elektroniskās informācijas apmaiņas vide ir sadarbspējīgas. (24)Lai atvieglotu darbu, ko šīs regulas īstenošanas vajadzībām veic muitas iestādes, ir svarīgi, lai tad, kad būs paveikti visi tehniskie darbi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu darbināmību, Komisijas darbinātā centrālā sistēma, ar ko nodrošina informācijas un dokumentu elektronisku iesniegšanu un apmaiņu, būtu sadarbspējīga ar Eiropas Savienības vienloga vidi muitas jomā, kura pašlaik tiek veidota Savienības līmenī. (25)Kompetentajām iestādēm trešās valstīs būtu jāspēj informāciju un dokumentus, kas vajadzīgi šajā regulā noteikto procesuālo prasību izpildei, izdot (un apmainīties ar tiem) elektroniski, izmantojot Savienības līmenī darbināto sistēmu, ja šīs iestādes to vēlas un atbilst prasībām, kas jāizpilda, lai minētajā sistēmā varētu apmainīties ar datiem. (26)Lai nodrošinātu atkritumu sūtījumu izsekojamību un neapdraudētu pāri robežām sūtīto atkritumu apsaimniekošanu vidi saudzējošā veidā, būtu jāaizliedz no sūtījuma sākuma līdz atkritumu saņemšanai atgūšanas vai likvidēšanas operācijas vietā atkritumus jaukt ar citiem atkritumiem. (27)Lai atvieglotu šajā regulā noteikto pienākumu izpildes panākšanu, atkritumu sūtījumam vajadzīgie dokumenti un informācija ekonomikas dalībniekiem un kompetentajām iestādēm ir jāglabā vismaz piecus gadus no sūtījuma sākuma datuma. (28)Dalībvalstīm saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO EEK) 1998. gada 25. jūnija Konvenciju par pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju griezties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (Orhūsas konvencija) būtu jānodrošina, ka relevantās kompetentās iestādes ar piemērotiem līdzekļiem dara publiski pieejamu informāciju par paziņojumiem par sūtījumiem, kuriem tās devušas piekrišanu, kā arī informāciju par atkritumu sūtījumiem, kam piemērojamas šīs regulas vispārīgās informācijas prasības, ja šāda informācija saskaņā ar valsts vai Savienības tiesību aktiem nav konfidenciāla. (29)Lai īstenotu Bāzeles konvencijas 9. panta 2., 3. un 4. punktā noteiktās prasības, būtu jāuzliek pienākums atkritumus no sūtījuma, kuru nevar pabeigt, kā paredzēts, vest atpakaļ uz nosūtīšanas valsti vai atgūšanu vai likvidēšanu veikt alternatīvā veidā. Tāpat būtu jānosaka, ka personai, kuras rīcība ir bijusi par iemeslu nelikumīgam sūtījumam, attiecīgie atkritumi ir obligāti jāņem atpakaļ vai jāveic alternatīvi atgūšanas vai likvidēšanas pasākumi un jāsedz ar atpakaļņemšanu saistītās izmaksas. Ja tas nav iespējams, nosūtīšanas vietas un galamērķa kompetentajām iestādēm attiecīgā gadījumā būtu jāsadarbojas, lai nodrošinātu attiecīgo atkritumu apsaimniekošanu vidi saudzējošā veidā. (30)Lai nodrošinātu, ka kompetentās iestādes spēj pareizi apstrādāt dokumentus, kas tām iesniegti saistībā ar atkritumu sūtījumu, ir jānosaka, ka paziņotājam ir pienākums pēc kompetento iestāžu pieprasījuma nodrošināt šo dokumentu oficiāli apliecinātu tulkojumu iestādēm pieņemamā valodā. (31)Lai izvairītos no atkritumu vai preču sūtījumu traucējumiem sakarā ar to, ka kompetentās iestādes nevar vienoties par attiecīgo atkritumu vai preču statusu, ir jānosaka procedūra šādu domstarpību risināšanai. Šajā sakarā ir svarīgi, ka kompetentās iestādes savus lēmumus balsta uz Direktīvas 2008/98/EK noteikumiem, kas attiecas blakusproduktu noteikšanu un stadiju, kad atkritumi vairs nav atkritumi. Tāpat jānosaka procedūra, ar ko risināt kompetento iestāžu domstarpības par to, vai atkritumiem būtu vai nebūtu jāpiemēro paziņošanas procedūra. Turklāt, lai visā Savienībā labāk saskaņotu nosacījumus, saskaņā ar kuriem atkritumiem būtu jāpiemēro paziņošanas procedūra, Komisija būtu jāpilnvaro pieņemt īstenošanas aktus, ar ko nosaka kritērijus, pēc kuriem konkrētus atkritumus klasificē kā tādus, kuri ietilpst šīs regulas relevantajos pielikumos, un tie noteiks, vai atkritumiem ir vai nav jāpiemēro paziņošanas procedūra. Turklāt, lai nepieļautu, ka atkritumi tiek nepatiesi deklarēti kā lietotas preces, un nodrošinātu juridisko skaidrību, Komisija būtu jāpilnvaro pieņemt īstenošanas aktus, ar ko nosaka kritērijus, pēc kuriem lietotas preces atšķir no atkritumiem un kuri piemērojami konkrētām precēm, kam šāds nošķīrums ir svarīgs, jo īpaši attiecībā uz to eksportu no Savienības. (32)Lai pārvaldes iestādes varētu ierobežot publiskos izdevumus, kas saistīti ar atkritumu sūtīšanas procedūru apstrādi un šīs regulas izpildes panākšanu, ir jāparedz iespēja, ka atbilstīgas un proporcionālas administratīvās izmaksas, kas saistītas ar šīm procedūrām, kā arī uzraudzību, analīzēm un inspekcijām, ir jāsedz paziņotājam.

(33)Lai samazinātu administratīvo slogu un izņēmuma gadījumos, kas attiecas uz konkrētām ģeogrāfiskām vai demogrāfiskām situācijām, dalībvalstis attiecībā uz pārrobežu sūtījumiem uz tuvāko piemēroto kompleksu, kas atrodas pierobežā starp abām iesaistītajām dalībvalstīm, var noslēgt divpusējus nolīgumus, ar kuriem atvieglo noteiktu atkritumu plūsmu sūtījumu paziņošanas procedūru. Dalībvalstij vajadzētu būt arī iespējai šādus nolīgumus noslēgt ar valsti, kas ir Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu puse, kā arī situācijā, kad atkritumi tiek sūtīti no nosūtīšanas valsts un tajā tiek apstrādāti, bet tos sūta tranzītā caur citu dalībvalsti. (34)Lai attiecīgajās valstīs aizsargātu vidi, ir jāprecizē tā eksporta aizlieguma tvērums, kurš noteikts saskaņā ar Bāzeles konvenciju un attiecas uz jebkuru tādu atkritumu eksportu no Savienības, kuri paredzēti likvidēšanai trešā valstī, kas nav EBTA (Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācijas) valsts. (35)Valstis, kas ir Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu puses, var pieņemt kontroles procedūras, kas paredzētas sūtījumiem Savienības iekšienē. Šādos gadījumos sūtījumiem starp Savienību un šīm valstīm būtu jāpiemēro tādi paši noteikumi, kādus piemēro sūtījumiem Savienības iekšienē. (36)Lai attiecīgajās valstīs aizsargātu vidi, saskaņā ar Bāzeles konvenciju ir jāprecizē tā aizlieguma tvērums, kurš attiecas uz atgūšanai paredzētu bīstamo atkritumu eksportu uz trešām valstīm, kurām ESAO lēmums nav piemērojams. Proti, jāprecizē to atkritumu saraksts, uz kuriem attiecas minētais aizliegums, un jānodrošina, lai tajā būtu iekļauti arī atkritumi, kas uzskaitīti Bāzeles konvencijas II pielikumā, proti, no mājsaimniecībām savāktie atkritumi, mājsaimniecības atkritumu incinerācijas atlikas un grūti reciklējami plastmasas atkritumi. (37)Ir jāpieņem stingri noteikumi attiecībā uz atgūšanai paredzētu nebīstamo atkritumu eksportu uz trešām valstīm, kurām ESAO lēmums nav piemērojams, lai nodrošinātu, ka minētie atkritumi šajās valstīs nenodara kaitējumu videi un sabiedrības veselībai. Saskaņā ar minētajiem noteikumiem eksports no Savienības būtu atļaujams tikai uz valstīm, kas iekļautas sarakstā, ko izveidos un atjauninās Komisija, ar nosacījumu, ka minētās valstis būs iesniegušas pieprasījumu Komisijai, apliecinot savu gatavību saņemt noteiktus nebīstamos atkritumus no Savienības un pierādot spēju apsaimniekot šādus atkritumus vidi saudzējošā veidā, balstoties uz šajā regulā noteiktajiem kritērijiem. Eksports uz valstīm, kas nav iekļautas minētajā sarakstā, būtu jāaizliedz. Lai nodrošinātu pietiekamu laiku pārejai uz šo jauno režīmu, būtu jāparedz trīs gadu pārejas periods no šīs regulas vispārējās piemērošanas dienas. (38)Uz valstīm, kurām ESAO lēmums ir piemērojams, attiecas ESAO noteiktie noteikumi un sniegtie ieteikumi par atkritumu sūtīšanu un apsaimniekošanu, un atkritumu apsaimniekošanas standarti šajās valstīs parasti ir augstāki nekā valstīs, kurām ESAO lēmums nav piemērojams. Tomēr ir svarīgi, ka valstīs, kurām ESAO lēmums ir piemērojams, atgūšanai paredzētu nebīstamo atkritumu eksports no Savienības nenodarītu kaitējumu videi un sabiedrības veselībai. Tādēļ ir jāizveido mehānisms, ar kuru monitorēt nebīstamo atkritumu sūtījumus uz šādām valstīm. Ja nebīstamo atkritumu eksports no Savienības uz attiecīgo valsti īsā laikā ir būtiski pieaudzis un trūkst informācijas, kas pierādītu attiecīgās valsts spēju atgūt resursus no šiem atkritumiem vidi saudzējošā veidā, Komisijai ar attiecīgo valsti būtu jāuzsāk dialogs, un, ja informācija nav pietiekama, lai pierādītu, ka resursu atgūšana no šiem atkritumiem tiek veikta vidi saudzējošā veidā, tai vajadzētu būt pilnvarotai šādu eksportu apturēt. (39)Būtu jāveic pasākumi, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka saskaņā ar Direktīvu 2008/98/EK un citiem Savienības tiesību aktiem par atkritumiem Savienības iekšienē sūtītie atkritumi, kā arī Savienībā importētie atkritumi visā sūtījuma laikā, arī atgūšanas un likvidēšanas laikā galamērķa valstī, tiek apsaimniekoti, neapdraudot cilvēka veselību un neizmantojot procesus un metodes, kas varētu kaitēt videi. Tāpat arī jānodrošina, ka visā sūtījumā laikā, arī atgūšanas un likvidēšanas laikā trešā galamērķa valstī, vidi saudzējošā veidā tiek apsaimniekoti no Savienības eksportētie atkritumi. Šajā nolūkā būtu jāievieš pienākums atkritumu eksportētājiem nodrošināt, ka kompleksā, kas saņem atkritumus trešā galamērķa valstī, neatkarīga trešā puse ir veikusi auditu, pirms uz minēto kompleksu tiek eksportēti atkritumi. Minētā audita mērķis ir verificēt attiecīgā kompleksa atbilstību šajā regulā noteiktajiem specifiskajiem kritējiem, lai nodrošinātu, ka atkritumi tiks apsaimniekoti vidi saudzējošā veidā. Ja auditā tiek secināts, ka šajā regulā noteiktos kritērijus attiecīgais komplekss nav izpildījis, eksportētājs nedrīkstētu būt tiesīgs eksportēt atkritumus uz šo kompleksu. Šis pienākums būtu jāpiemēro kompleksiem visās trešās valstīs, arī tajās, kas ir ESAO dalībvalstis. ESAO lēmumā ir noteikts, ka uz citu ESAO dalībvalsti eksportētie atkritumi “ir paredzēti atgūšanas operācijām atgūšanas kompleksā, kas resursu atgūšanu no atkritumiem veic vidi saudzējošā veidā saskaņā ar valsts tiesību aktiem, noteikumiem un praksi, kas piemērojama attiecīgajam kompleksam”. ESAO lēmumā nav ietverti nekādi elementi vai kritēriji, kas norādītu, kā īstenot šo prasību attiecībā uz atkritumu “apsaimniekošanu vidi saudzējošā veidā”. Tā kā nav vienotu kritēriju, kuri definētu nosacījumus, saskaņā ar kuriem attiecīgajos kompleksos veicama resursu atgūšana no atkritumiem, ir jānovērš risks, ka atkritumi, ko no ES eksportē uz ESAO dalībvalstīm, atsevišķos kompleksos varētu tikt apsaimniekoti nepareizi, tāpēc kompleksiem, kas atrodas šajās valstīs, būtu jāpiemēro šajā regulā paredzētās audita prasības. (40)Ņemot vērā, ka saskaņā ar Bāzeles konvencijas 4. panta 1. punktu katra konvencijas puse ir tiesīga aizliegt bīstamo atkritumu vai minētās konvencijas II pielikumā uzskaitīto atkritumu importu, likvidēšanai paredzētu atkritumu imports Savienībā būtu jāatļauj tad, ja eksportētājvalsts ir minētās konvencijas puse. Atgūšanai paredzētu atkritumu imports Savienībā būtu jāatļauj tad, ja eksportētājvalsts ir valsts, uz kuru attiecas ESAO lēmums vai kura ir Bāzeles konvencijas puse. Pārējos gadījumos imports būtu jāatļauj tikai tad, ja eksportētājvalstij ir saistoši divpusēji vai daudzpusēji nolīgumi vai vienošanās, kas ir saderīgi ar Savienības tiesību aktiem un ir saskaņā ar Bāzeles konvencijas 11. pantu, izņemot tad, ja tas nav iespējams krīzes, miera atjaunošanas, miera uzturēšanas vai kara situācijās. (41)Šajā regulā būtu jāatspoguļo Padomes Lēmumā 2013/755/ES noteiktie noteikumi par atkritumu eksportu un importu uz un no aizjūras zemēm un teritorijām. (42)Atsevišķos gadījumos, kad sūtījumi Savienības iekšienē notiek tranzītā caur trešām valstīm, būtu jāpiemēro īpaši noteikumi par trešo valstu piekrišanas procedūru. Ir arī jāpieņem īpaši noteikumi par procedūrām, kuras piemērojamas atkritumu tranzītam caur Savienību no un uz trešām valstīm. (43)Vides apsvērumu dēļ un ņemot vērā Antarktikas īpašo statusu, šī regula skaidri aizliedz atkritumu eksportu uz minēto teritoriju. (44)Lai nodrošinātu šīs regulas saskaņotu īstenošanu un izpildes panākšanu, ir jānosaka dalībvalstu pienākumi veikt atkritumu sūtījumu inspekcijas. Ir vajadzīga arī pienācīga atkritumu sūtījumu inspekciju plānošana, lai noteiktu, kādi resursi nepieciešami inspekcijām, un lai patiesi atturētu no nelikumīgu sūtījumu veikšanas. Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1013/2006 dalībvalstīm bija jānodrošina, ka līdz 2017. gada 1. janvārim tajās ir izstrādāti atkritumu sūtījumu inspekciju plāni. Lai veicinātu ar inspekciju plāniem saistīto noteikumu konsekventāku piemērošanu un nodrošinātu saskaņotu pieeju inspekcijām visā Savienībā, dalībvalstīm savi inspekciju plāni būtu jāpaziņo Komisijai, kuras uzdevums būtu šos plānus izskatīt un attiecīgā gadījumā sniegt ieteikumus uzlabojumiem. (45)Dalībvalstīs pastāv atšķirīgi noteikumi par to, cik lielas ir dalībvalstīs notiekošajās inspekcijās iesaistīto iestāžu pilnvaras un iespējas pieprasīt pierādījumus, lai pārliecinātos par sūtījumu likumību. Šādi pierādījumi cita starpā varētu attiekties uz to, vai viela vai priekšmets ir atkritumi, vai atkritumi ir pareizi klasificēti un vai atkritumi tiks nosūtīti uz kompleksiem, kas veic atkritumu apsaimniekošanu vidi saudzējošā veidā saskaņā ar šo regulu. Tāpēc šajā regulā būtu jāparedz, ka iestādēm, kuras ir iesaistītas inspekcijās dalībvalstīs, ir iespēja pieprasīt šādus pierādījumus. Šādus pierādījumus var pieprasīt, vai nu uz vispārīgu noteikumu pamata, vai arī katrā gadījumā atsevišķi. Ja šādus pierādījumus nedara pieejamus vai tie netiek uzskatīti par pietiekamiem, attiecīgās vielas vai priekšmeta pārvadājums vai attiecīgais atkritumu sūtījums būtu jāuzskata par nelikumīgu sūtījumu un ar to būtu jārīkojas saskaņā ar šīs regulas relevantajiem noteikumiem. (46)Dalībvalstīm būtu jānosaka noteikumi par administratīvām sankcijām, kas piemērojamas par šīs regulas pārkāpumiem, un jānodrošina, ka tiek panākta minēto noteikumu izpilde. Paredzētajām sankcijām vajadzētu būt iedarbīgām, samērīgām un atturošām. Regulas (EK) Nr. 1013/2006 izvērtējumā tika konstatēts, ka viens no trūkumiem ir tas, ka valstu noteikumi par sankcijām Savienībā būtiski atšķiras. Tāpēc, lai veicinātu sankciju konsekventāku piemērošanu, būtu jānosaka vienoti, neizsmeļoši kritēriji, pēc kuriem nosaka par šīs regulas pārkāpumiem piemērojamo sankciju veidu un līmeni. Minētajos kritērijos cita starpā būtu jāiekļauj pārkāpuma būtība un smagums, no tā izrietošie ekonomiskie ieguvumi, kā arī pārkāpuma nodarītais kaitējums videi, ciktāl to var noteikt. Turklāt papildus šajā regulā prasītajām administratīvajām sankcijām dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka nelikumīgs atkritumu sūtījums smagos gadījumos ir noziedzīgs nodarījums saskaņā ar noteikumiem, kas noteikti Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīvā 2008/99/EK. (47)Regulas (EK) Nr. 1013/2006 piemērošanā gūtā pieredze atklāja, ka koordināciju un sadarbību izpildes panākšanā apgrūtina vairāku aktoru iesaiste valsts līmenī. Tāpēc dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka visām relevantajām iestādēm, kuras ir iesaistītas šīs regulas izpildes panākšanā, ir iedarbīgi mehānismi, kas tām dod iespēju sadarboties un koordinēt darbu iekšzemē attiecībā uz izpildes panākšanas rīcībpolitikas un darbību izstrādi un īstenošanu, lai risinātu nelikumīgu atkritumu sūtījumu problēmu, arī attiecībā uz inspekciju plānu izveidi un īstenošanu. (48)Lai atvieglotu nelikumīgu atkritumu sūtījumu novēršanu un atklāšanu, dalībvalstīm citai ar citu ir divpusēji un daudzpusēji jāsadarbojas. Lai vēl vairāk uzlabotu koordināciju un sadarbību Savienībā, būtu jāizveido īpaša izpildes panākšanas grupa, kurā piedalītos izraudzīti dalībvalstu un Komisijas pārstāvji, kā arī pārstāvji no citām relevantām iestādēm, struktūrām, birojiem, aģentūrām vai tīkliem. Šai izpildes panākšanas grupai būtu regulāri jātiekas. Cita starpā tai vajadzētu būt forumam, kurā apmainīties ar informāciju un izlūkdatiem par nelikumīgu sūtījumu tendencēm un dalīties viedokļos par izpildes panākšanas darbībām, ieskaitot paraugpraksi. (49)Lai atbalstītu un papildinātu dalībvalstīs īstenotās izpildes panākšanas darbības, Komisijai vajadzētu būt pilnvarotai veikt izmeklēšanas un koordinācijas darbības attiecībā uz nelikumīgiem sūtījumiem, kuriem varētu būt nopietna nelabvēlīga ietekme uz cilvēka veselību vai vidi. Veicot šīs darbības, Komisijai būtu pilnībā jāievēro procesuālās garantijas. Komisija var apsvērt iespēju savas iekšējās organizatoriskās struktūras ietvaros dažas šajā regulā paredzētās izpildes panākšanas darbības uzticēt Eiropas Birojam krāpšanas apkarošanai (OLAF), kuram šajā jomā ir attiecīgas speciālās zināšanas. (50)Dalībvalstīm informācija par šīs regulas īstenošanu būtu Komisijai jāsniedz gan ar ziņojumiem Bāzeles konvencijas sekretariātam, gan arī ar atsevišķas anketas palīdzību. Komisijai reizi četros gados būtu jāsagatavo ziņojums par šīs regulas īstenošanu, par pamatu izmantojot dalībvalstu sniegto informāciju, kā arī citu informāciju, kas savākta ar Komisijas un Eiropas Vides aģentūras ad hoc ziņojumiem par plastmasas atkritumu sūtījumiem un citām specifiskām atkritumu plūsmām, kas rada bažas. (51)Lai nodrošinātu atkritumu sūtījumu kontroli un monitoringu atbilstošā līmenī, atkritumu sūtījumu kontroles jomā ļoti svarīga ir efektīva starptautiskā sadarbība. Būtu jāveicina informācijas apmaiņa starp Savienību, tās dalībvalstīm un trešām valstīm, kā arī kopīgas atbildības uzņemšanās un sadarbības centieni, lai nodrošinātu pareizu atkritumu apsaimniekošanu. (52)Lai šīs regulas īstenošanas vajadzībām sekmētu informācijas apmaiņu un sadarbību, dalībvalstīm būtu jāizraugās kompetentās iestādes un korespondenti un jāpaziņo par tiem Komisijai, kurai šī informācija būtu jādara publiski pieejama.

(53)Lai nodrošinātu atkritumu sūtījumu kontroli, dalībvalstīm vajadzētu būt tiesīgām attiecībā uz to atkritumu sūtījumiem, ko ieved Savienībā un izved no tās, izraudzīties konkrētas ievešanas un izvešanas muitas iestādes un paziņot par tām Komisijai, kurai šī informācija būtu jādara publiski pieejama. (54)Lai papildinātu vai grozītu šo regulu, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu attiecībā uz šīs regulas 37. panta 13. punktu, 40. panta 8. punktu un 72. pantu. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, arī ekspertu līmenī, un lai minētās apspriešanās tiktu rīkotas saskaņā ar principiem, kas noteikti 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu. Jo īpaši, lai deleģēto aktu sagatavošanā nodrošinātu vienādu dalību, Eiropas Parlaments un Padome visus dokumentus saņem vienlaicīgi ar dalībvalstu ekspertiem, un minēto iestāžu ekspertiem ir sistemātiska piekļuve Komisijas ekspertu grupu sanāksmēm, kurās notiek deleģēto aktu sagatavošana. (55)Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, Komisijai būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras pieņemt pasākumus par saskaņotu metodi, kā aprēķināma finanšu garantija vai līdzvērtīgs nodrošinājums, precizēt atkritumu klasifikāciju saskaņā ar šo regulu (arī noteikt kontaminācijas līmeņa robežvērtību noteiktiem atkritumiem) un attiecībā uz noteiktu veidu precēm precizēt, kā pārrobežu sūtījumu gadījumā lietotas preces atšķirt no atkritumiem. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011. (56)Ar Regulu (ES) 2020/1056 izveido tiesisko regulējumu regulatīvās informācijas elektroniskai paziņošanai starp attiecīgajiem ekonomikas dalībniekiem un kompetentajām iestādēm saistībā ar preču pārvadājumiem Savienības teritorijā, un tās noteikumi aptver dažas šīs regulas daļas. Lai starp minētajiem instrumentiem nodrošinātu konsekvenci, Regula (ES) 2020/1056 ir jāgroza. (57)Ir jāparedz pietiekams laiks, lai ekonomikas dalībnieki varētu izpildīt jaunos pienākumus, kas noteikti šajā regulā, un lai dalībvalstis un Komisija varētu izveidot administratīvo infrastruktūru, kas vajadzīga tās piemērošanai. Tāpēc vairāku šīs regulas noteikumu piemērošana būtu jāatliek līdz dienai, kad minētos sagatavošanās darbus var saprātīgi pabeigt. Vairākums šīs regulas noteikumu kļūs piemērojami divus mēnešus pēc šīs regulas stāšanās spēkā, savukārt noteikumi, kas saistīti ar 26. pantā izklāstītajiem pienākumiem izdot dokumentus un apmainīties ar tiem elektroniski, kļūs piemērojami divus gadus pēc šīs dienas, un daži noteikumi, kas attiecas uz atkritumu eksportu, kļūs piemērojami trīs gadus pēc šīs dienas. Lai izvairītos no regulējuma trūkuma, ir jānodrošina, ka daži Regulas (EK) Nr. 1013/2006 noteikumi paliek spēkā līdz dienai, kad kļūst piemērojami šīs regulas noteikumi, kam ir atlikts piemērošanas termiņš. (58)Tā kā šīs regulas mērķus nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet, ņemot vērā vajadzību pēc saskaņošanas, tos var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā izklāstīto proporcionalitātes principu šī regula paredz tikai to, kas vajadzīgs minētā mērķa sasniegšanai, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.



I sadaļa

Vispārīgi noteikumi 1. pants

Priekšmets Ar šo regulu nosaka pasākumus, ar kuriem aizsargā vidi un cilvēku veselību, novēršot vai samazinot nelabvēlīgo ietekmi, ko varētu radīt atkritumu sūtījumi. Ar to izveido atkritumu sūtīšanas procedūras un kontroles režīmus, kuri ir atkarīgi no sūtījuma izcelsmes, galamērķa un maršruta, sūtīto atkritumu veida un apstrādes, kas atkritumiem piemērojama galamērķī. 2. pants

Darbības joma 1.Šo regulu piemēro: (a)atkritumu sūtījumiem starp dalībvalstīm tranzītā caur trešām valstīm vai bez tā; (b)tādu atkritumu sūtījumiem, ko Savienībā importē no trešām valstīm; (c)tādu atkritumu sūtījumiem, ko no Savienības eksportē uz trešām valstīm; (d)atkritumu sūtījumiem tranzītā caur Savienību ceļā uz trešām valstīm vai no tām. 2.Šo regulu nepiemēro: (a)tādu atkritumu, arī notekūdeņu un atliku, izkraušanai krastā, ko radījusi parasta kuģu un atkrastes platformu darbība, ar nosacījumu, ka šādiem atkritumiem piemēro prasības, kas noteiktas Starptautiskajā konvencijā par piesārņojuma novēršanu no kuģiem vai citos saistošos starptautiskos instrumentos; (b)atkritumiem, kas radušies transportlīdzekļos, vilcienos, lidmašīnās un uz kuģiem, līdz pirmajai pieturai, stacijai, lidostai vai ostai Savienībā, kur attiecīgais transportlīdzeklis, vilciens, lidmašīna vai kuģis paliek pietiekami ilgi, lai atkritumus varētu izkraut atgūšanas vai likvidēšanas nolūkā;

(c)radioaktīvo atkritumu sūtījumiem, kas Padomes Direktīvas 2006/117/Euratom 5. pantā definēti kā pārvadājumi; (d)dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu un atvasināto produktu sūtījumiem, kas definēti Regulas (EK) Nr. 1069/2009 3. panta attiecīgi 1) un 2) punktā, izņemot dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus vai atvasinātos produktus, kuri sajaukti vai kontaminēti ar kādu no atkritumiem, kas Komisijas Lēmuma 2000/532/EK pielikumā uzskaitīti kā bīstamie atkritumi; (e)atkritumu sūtījumiem, kas minēti Direktīvas 2008/98/EK 2. panta 1. punkta e) apakšpunktā un 2. panta 2. punkta a), d) un e) apakšpunktā, ja uz šādiem sūtījumiem jau attiecas citi Savienības tiesību akti; (f)Savienībā no Antarktikas ievestiem atkritumu sūtījumiem, kuri atbilst prasībām, kas ietvertas Antarktikas līgumam pievienotajā Protokolā par vides aizsardzību; (g)oglekļa dioksīda sūtījumiem ģeoloģiskai uzglabāšanai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/31/EK; (h)kuģiem, kuri kuģo ar dalībvalsts karogu un uz kuriem attiecas Regulas (ES) Nr. 1257/2013 darbības joma, izņemot kuģus, kuri dalībvalsts nacionālajā jurisdikcijā esošā teritorijā kļūst par atkritumiem, kam piemēro 36. pantu, VII sadaļu un VIII sadaļu. 3.Tādu atkritumu importam, kas radušies bruņoto spēku vai palīdzības organizāciju darbības rezultātā krīzes situācijās, miera atjaunošanas vai uzturēšanas operācijās, ja šādus atkritumus sūta bruņotie spēki vai palīdzības organizācijas vai tas tiek darīts šo spēku vai organizāciju vārdā tieši vai netieši uz galamērķa valsti, piemēro tikai 48. panta 6. punktu. 4.Uz atkritumu sūtījumiem, ko sūta no Antarktikas uz trešām valstīm tranzītā caur Savienību, attiecas 36. un 56. pants. 5.Atkritumu sūtījumiem, kas veic vienīgi dalībvalsts iekšienē, piemēro tikai 33. pantu. 3. pants

Definīcijas Šajā regulā piemēro šādas definīcijas: (1)“atkritumu maisījums” ir atkritumi, kas radušies divu vai vairāku atkritumu veidu apzinātas vai neapzinātas sajaukšanas rezultātā un kas ir uzskaitīti dažādos III, IIIB un IV pielikuma ierakstos vai attiecīgā gadījumā dažādos šādu ierakstu ievilkumos vai apakšievilkumos. Atkritumi, kurus sūta vienā atkritumu sūtījumā, kas sastāv no vismaz divu veidu atkritumiem, kur katrs atkritumu veids ir atdalīts, nav atkritumu maisījums; (2)“likvidēšanas starpposma operācija” ir jebkura likvidēšanas operācija, kas minēta Direktīvas 2008/98/EK I pielikuma D 13 līdz D 15 ierakstā; (3)“atgūšanas starpposma operācija” ir jebkura atgūšanas operācija, kas minēta Direktīvas 2008/98/EK II pielikuma R 12 un R 13 ierakstā; (4)“vidi saudzējoša apsaimniekošana” ir visu praktiski iespējamo darbību veikšana, ar ko nodrošina, ka atkritumi tiek apsaimniekoti tā, ka cilvēka veselība un vide tiek aizsargātas pret nelabvēlīgām sekām, kas varētu rasties no šādiem atkritumiem; (5)“saņēmējs” ir persona vai uzņēmums, kas ir galamērķa valsts jurisdikcijā un kam atkritumus sūta atgūšanai vai likvidēšanai; (6)“paziņotājs” ir: (a)ja sūtījuma izcelsme ir kāda dalībvalsts — jebkura fiziska vai juridiska persona, kas ir attiecīgās dalībvalsts jurisdikcijā, kas plāno vai veic atkritumu sūtījumu, kam uzlikts paziņošanas pienākums un kas ir iekļauta šajā sarakstā: i) sākotnējais atkritumu radītājs, ii) jaunais atkritumu radītājs, kas veic operācijas pirms sūtījuma,

iii) savācējs, kurš no viena veida atkritumiem dažādos nelielos apjomos, kuri savākti no dažādiem avotiem, ir izveidojis sūtījumu, kam jāsākas no vienas paziņotas vietas, iv) tirgotājs vai starpnieks, kas darbojas kādas i), ii) vai iii) punktā minētās kategorijas pārstāvja vārdā, v) ja visas iepriekš minētās personas ir nezināmas vai maksātnespējīgas — atkritumu valdītājs; (b)ja atkritumus, kuru izcelsme nav kāda dalībvalsts, importē Savienībā vai pārvadā tranzītā caur Savienību — jebkura no tālāk minētajām fiziskām vai juridiskām personām, kas ir nosūtīšanas valsts jurisdikcijā un kas plāno vai veic atkritumu sūtījumu vai kas ir paredzējusi likt vai jau ir likusi veikt atkritumu sūtījumu: i) persona, kas izraudzīta saskaņā ar nosūtīšanas valsts tiesību aktiem, ii) gadījumā, ja šāda persona saskaņā ar nosūtīšanas valsts tiesību aktiem nav izraudzīta, — atkritumu valdītājs eksportēšanas laikā; (7)“savācējs” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas veic atkritumu savākšanu, kas definēta Direktīvas 2008/98/EK 3. panta 10) punktā; (8) “kompetentā iestāde” ir: (a)dalībvalsts gadījumā — struktūra, ko attiecīgā dalībvalsts izraudzījusies saskaņā ar 71. pantu; (b)tādas trešās valsts gadījumā, kas ir 1989. gada 22. marta Bāzeles Konvencijas par kontroli pār kaitīgo atkritumu robežšķērsojošo transportēšanu un to aizvākšanu (“Bāzeles konvencija”) puse, — struktūra, ko attiecīgā valsts izraudzījusies par kompetento iestādi Bāzeles konvencijas vajadzībām saskaņā ar tās 5. pantu; (c)tādas valsts gadījumā, kas nav minēta ne a), ne b) apakšpunktā, — struktūra, kuru attiecīgā valsts vai reģions ir izraudzījušies par kompetento iestādi, vai, ja šāda struktūra nav izraudzīta, — attiecīgi šīs valsts vai reģiona regulatīvā iestāde, kuras jurisdikcijā ir atgūšanai vai likvidēšanai paredzētu atkritumu sūtījumi vai attiecīgā gadījumā tranzīts; (9)“nosūtīšanas vietas kompetentā iestāde” ir kompetentā iestāde, kuras kompetence attiecas uz teritoriju, no kuras sūtījumu plāno uzsākt vai no kuras tas tiek uzsākts; (10)“galamērķa kompetentā iestāde” ir kompetentā iestāde, kuras kompetence attiecas uz teritoriju, uz kuru plāno veikt sūtījumu vai tas tiek veikts vai kurā atkritumi tiek iekrauti pirms atgūšanas vai likvidēšanas teritorijā, kas nav nevienas valsts nacionālajā jurisdikcijā; (11)“tranzīta kompetentā iestāde” ir kompetentā iestāde, kuras kompetence attiecas uz jebkuru valsti, kas nav nosūtīšanas vietas kompetentās iestādes vai galamērķa kompetentās iestādes valsts un caur ko plāno veikt sūtījumu vai tas tiek veikts; (12)“nosūtīšanas valsts” ir jebkura valsts, no kuras atkritumu sūtījumu plāno uzsākt vai tas tiek uzsākts; (13)“galamērķa valsts” ir jebkura valsts, uz kuru atkritumu sūtījumu plāno veikt vai tas tiek veikts, lai šajā valstī veiktu atgūšanu vai likvidēšanu, vai iekraušanu pirms atgūšanas vai likvidēšanas teritorijā, kas nav nevienas valsts jurisdikcijā; (14)“tranzīta valsts” ir jebkura valsts, kura nav nosūtīšanas vai galamērķa valsts un caur kuru atkritumu sūtījumu plāno veikt vai tas tiek veikts; (15)“teritorija, kas ir valsts jurisdikcijā” ir jebkura zeme vai jūras teritorija, kurā valsts īsteno administratīvās un regulatīvās funkcijas saskaņā ar starptautiskajām tiesībām attiecībā uz cilvēka veselības vai vides aizsardzību; (16)“aizjūras zemes un teritorijas” ir aizjūras zemes un teritorijas, kas uzskaitītas Līguma II pielikumā; (17)“eksporta muitas iestāde” ir eksporta muitas iestāde, kas definēta Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2015/2446 1. panta 16) punktā;

(18)“izvešanas muitas iestāde” ir izvešanas muitas iestāde, ko nosaka saskaņā ar Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2015/2447 329. pantu; (19)“ievešanas muitas iestāde” ir pirmā ievešanas muitas iestāde, kas definēta Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2015/2446 1. panta 15) punktā; (20)“imports” ir jebkāda atkritumu ievešana Savienībā, izņemot tranzītu caur Savienību; (21)“eksports” ir jebkāda atkritumu izvešana no Savienības, izņemot tranzītu caur Savienību; (22)“tranzīts” ir atkritumu sūtīšana vai plānota atkritumu sūtīšana caur vienu vai vairākām valstīm, kas nav nosūtīšanas vai galamērķa valstis; (23)“pārvadāšana” ir atkritumu pārvadāšana pa autoceļiem, dzelzceļu, gaisu, jūru vai iekšzemes ūdensceļiem; (24)“sūtījums” ir atgūšanai vai likvidēšanai paredzētu atkritumu pārvadājums no atkritumu iekraušanas līdz atgūšanai vai likvidēšanai galamērķa valstī, ko ir plānots veikt vai ko veic: (a)starp vienu valsti un otru valsti; (b)starp kādu valsti un aizjūras zemi vai teritoriju vai citām teritorijām, kas ir minētās valsts aizsardzībā; (c)starp kādu valsti un jebkuru ģeogrāfisko apgabalu, kas saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem nav nevienas valsts daļa; (d)starp kādu valsti un Antarktiku; (e)no vienas valsts caur jebkuru no a)–d) apakšpunktā minētajām teritorijām; (f)kādas valsts iekšienē caur jebkuru no a)–d) apakšpunktā minētajām teritorijām un kura izcelsme un galamērķis ir vienā un tajā pašā valstī; vai (g)no ģeogrāfiskā apgabala, kas nav nevienas valsts jurisdikcijā, uz kādu valsti; (25)“nelikumīgs sūtījums” ir jebkāds atkritumu sūtījums, ko veic: (a)nepaziņojot attiecīgajām kompetentajām iestādēm saskaņā ar šo regulu; (b)nesaņemot attiecīgo kompetento iestāžu piekrišanu saskaņā ar šo regulu; (c)ar piekrišanu, kas saskaņā ar šo regulu saņemta no attiecīgajām kompetentajām iestādēm, viltojot dokumentus, sagrozot faktus vai krāpšanas ceļā; (d)veidā, kas neatbilst paziņojuma vai pārvietošanas dokumentos ietvertajai informācijai; (e)veidā, kā rezultātā atgūšana vai likvidēšana notiek pretrunā Savienības vai starptautiskajiem noteikumiem;

(f)pretrunā 11., 34., 36., 37., 42., 44., 45., 46. vai 47. pantam; (g)veidā, kā rezultātā attiecībā uz 4. panta 3. un 5. punktā minētajiem atkritumu sūtījumiem tiek konstatēts jebkurš no šiem gadījumiem: i) atkritumi nav uzskaitīti III, IIIA vai IIIB pielikumā, ii) nav ievērots 4. panta 5. punkts, iii) nav ievērots 18. pants; (26)“inspekcija” ir darbība, ko iestāde veic, lai pārliecinātos, vai objekts, uzņēmums, starpnieks, tirgotājs, atkritumu sūtījums vai saistītā atgūšana vai likvidēšana atbilst šajā regulā noteiktajām prasībām; (27)“atkritumu hierarhija” ir Direktīvas 2008/98/EK 4. pantā minētā atkritumu apsaimniekošanas hierarhija. Papildus piemēro terminu “atkritumi”, “bīstamie atkritumi”, “apstrāde”, “likvidēšana” (direktīvā: apglabāšana), “atgūšana” (direktīvā: reģenerācija), “sagatavošana atkalizmantošanai” (direktīvā: sagatavošana atkārtotai izmantošanai), “atkalizmantošana” (direktīvā: atkārtota izmantošana), “reciklēšana” (direktīvā: pārstrāde), “atkritumu radītājs”, “atkritumu valdītājs” (direktīvā: atkritumu īpašnieks), “tirgotājs” un “starpnieks” definīcijas, kas noteiktas attiecīgi Direktīvas 2008/98/EK 3. panta 1), 2), 14), 19), 15), 16), 13), 17), 5), 6), 7) un 8) punktā.



II sadaļa

Sūtījumi Savienības iekšienē tranzītā caur trešām valstīm vai bez tā 4. pants

Vispārējais procesuālais satvars 1.Visu likvidēšanai paredzēto atkritumu sūtījumi ir aizliegti, izņemot gadījumus, kad tas ir skaidri atļauts saskaņā ar 11. pantu. Lai attiecībā uz likvidēšanai paredzētu atkritumu sūtījumu saņemtu atļauju saskaņā ar 11. pantu, piemēro 1. nodaļā noteikto iepriekšējas rakstiskas paziņošanas un piekrišanas procedūru. 2.1. nodaļā noteikto iepriekšējas rakstiskas paziņošanas un piekrišanas procedūru piemēro arī šādu atgūšanas operācijām paredzētu atkritumu sūtījumiem: (a)atkritumi, kas uzskaitīti IV pielikumā; (b)atkritumi, kas nav klasificēti vienvienīgā ierakstā III, IIIB vai IV pielikumā; (c)atkritumi maisījumi, ja vien tie nav uzskaitīti IIIA pielikumā. 3.Tālāk minēto atgūšanai paredzēto atkritumu sūtījumiem, ja sūtīto atkritumu daudzums pārsniedz 20 kg, piemēro 18. pantā noteiktās vispārīgās informācijas prasības: (a)atkritumi, kas uzskaitīti III vai IIIB pielikumā; (b)atkritumu maisījumi, ja vien šo maisījumu sastāvs neapgrūtina atgūšanu vidi saudzējošā veidā un ja šādi maisījumi ir uzskaitīti IIIA pielikumā.

4.Tādu atkritumu sūtījumiem, kas tieši paredzēti laboratorijas analīžu vai eksperimentālu apstrādes izmēģinājumu veikšanai ar mērķi novērtēt atkritumu fizikālās vai ķīmiskās īpašības vai noteikt to piemērotību atgūšanas vai likvidēšanas operācijām, piemēro 18. pantā noteiktās vispārīgās informācijas prasības, ja ir izpildīti visi šie nosacījumi: (a)atkritumu daudzums nepārsniedz daudzumu, kas katrā konkrētajā gadījumā ir saprātīgi nepieciešams analīzes vai izmēģinājuma veikšanai; (b)atkritumu daudzums nepārsniedz 150 kg vai lielāku daudzumu, par ko katrā konkrētajā gadījumā vienojas attiecīgās kompetentās iestādes un paziņotājs. 5.Tādu jauktu sadzīves atkritumu sūtījumiem, kas savākti no privātām mājsaimniecībām, citiem atkritumu radītājiem vai gan vieniem, gan otriem, kā arī jauktiem sadzīves atkritumiem, kuri bijuši pakļauti atkritumu apstrādes operācijai, kas nav būtiski mainījusi to īpašības, piemēro 2. punktu, ja minētie atkritumi ir paredzēti atgūšanas operācijām. Šādu atkritumu sūtījumi, kas paredzēti likvidēšanai, ir aizliegti. 1. nodaļa

Iepriekšēja rakstiska paziņošana un piekrišana 5. pants

Paziņojums 1.Iepriekšēju rakstisku paziņojumu (“paziņojums”) var iesniegt tikai paziņotāji, kas saņēmuši atļauju vai ir reģistrēti saskaņā ar Direktīvas 2008/98/EK IV nodaļu. Ja šie paziņotāji paredzējuši sūtīt 4. panta 1. un 2. punktā minēto