Lai gan ierosinātās regulas mērķis ir uz laiku nodrošināt pamatsavienojamību kravu un pasažieru autopārvadājumiem, tajā ir paredzēts elastīgs mehānisms, kas nodrošinās, ka Savienības kravu autopārvadātājiem un autobusu pārvadātājiem ir taisnīgas un vienlīdzīgas iespējas konkurēt ar Apvienotās Karalistes kravu autopārvadātājiem un autobusu pārvadātājiem. Vienlīdzīgu konkurences apstākļu nodrošināšanai nepieciešams, lai Apvienotā Karaliste pat pēc pārejas perioda beigām turpinātu piemērot pietiekami augstus un salīdzināmus standartus kravu autopārvadājumu un pasažieru pārvadājumu jomā attiecībā uz: godīgu konkurenci, tostarp karteļu, dominējošā stāvokļa ļaunprātīgas izmantošanas un apvienošanās reglamentēšanu, nepamatotu valsts subsīdiju aizliegumu, darba ņēmēju aizsardzību un augstu ceļu satiksmes drošības līmeni, vides aizsardzību, drošumu un drošību, vai arī saistībā ar atļauju piešķiršanu autopārvadātājiem vai profesionālo autovadītāju kvalifikāciju, apmācību un medicīniskajām pārbaudēm. Turklāt ir jānodrošina, ka Savienības autopārvadātāji netiek diskriminēti Apvienotajā Karalistē ne de jure, ne de facto. Tādējādi ierosinātā regula uzliek Komisijai pienākumu (8. pants) uzraudzīt, no vienas puses, Savienības, un, no otras puses, Apvienotās Karalistes autopārvadātāju konkurences apstākļus un pilnvaro to, izmantojot deleģētos aktus, pieņemt pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka minētie apstākļi vienmēr ir vienlīdzīgi.

Apvienotās Karalistes autopārvadātājiem piešķirtās tiesības ir atkarīgas no atbilstības attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem, kas piemērojami kravu autopārvadātājiem un pasažieru autopārvadātājiem (6. pants), un no tā, vai Apvienotā Karaliste piešķir Savienības autopārvadātājiem līdzvērtīgas tiesības. Ierosinātajā regulā ir noteikts mehānisms (7. pants), kura mērķis ir nodrošināt, ka Savienības autopārvadātājiem Apvienotajā Karalistē ir tiesības, kas līdzvērtīgas tiesībām, kuras saskaņā ar ierosināto regulu piešķirtas Apvienotās Karalistes autopārvadātājiem. Ja tas tā nav, Komisija ir pilnvarota, izmantojot deleģētos aktus, pieņemt pasākumus, kas vajadzīgi, lai novērstu šādu situāciju, tostarp ierobežot maksimālo kapacitāti, kas pieejama Apvienotās Karalistes autopārvadātājiem, vai braucienu skaitu, vai noteikt abus šos ierobežojumus. Komisijas veiktais līdzvērtīguma līmeņa novērtējums un korektīvo pasākumu pieņemšana nav saistīti tikai ar stingru, formālu atbilstību starp abām tiesiskajām kārtībām; tas ir tāpēc, ka starp attiecīgajiem tirgiem pastāv ievērojamas atšķirības, un tāpēc, lai izvairītos no neapdomātas atdarināšanas pieejas, kas galu galā varētu izrādīties pretrunā Savienības interesēm.

Tādējādi šā priekšlikuma mērķis ir noteikt pagaidu pasākumus, ar ko reglamentē kravu autopārvadājumus, kā arī regulāru un speciālu regulāru pasažieru pārvadājumu veikšanu starp Savienību, no vienas puses, un Apvienoto Karalisti, no otras puses, pēc Izstāšanās līguma 126. pantā minētā pārejas perioda beigām (1. pants). Šo pasākumu nolūks ir saglabāt pamatsavienojamību uz stingri noteiktu laiku (2. pants).

Attiecībā uz pasažieru pārvadājumiem ar autobusu, tā kā nav nolīguma starp Savienību un Apvienoto Karalisti, kas reglamentē šo jautājumu, Nolīgums par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (“Interbus nolīgums”) ir vienīgais pieejamais tiesiskais regulējums, kas pēc pārejas perioda beigām varētu nodrošināt pamatu pasažieru pārvadājumiem ar autobusu starp Savienību un Apvienoto Karalisti. Apvienotā Karaliste savu pievienošanās instrumentu Interbus nolīgumam deponēja 2020. gada 29. oktobrī. Tādēļ 2021. gada 1. janvārī tā kļūs par pilnvērtīgu līgumslēdzēju pusi. Tomēr Interbus nolīgums attiecas tikai uz neregulāriem pārvadājumiem, un tādēļ tas nav piemērots, lai novērstu traucējumus, kas izriet no tā, ka beidzas Savienības tiesību aktu piemērošana Apvienotajai Karalistei un tās teritorijā, jo liels skaits personu turpinās censties pārvietoties starp Savienību un Apvienoto Karalisti. Interbus nolīguma līgumslēdzējas puses risināja sarunas par Protokolu, kas attiecas uz regulāriem un speciāliem regulāriem pasažieru pārvadājumiem ar autobusu, bet nav sagaidāms, ka tas stāsies spēkā laikus, lai piedāvātu izmantojamu alternatīvu risinājumu laikposmā tūlīt pēc pārejas perioda beigām. Tāpēc attiecībā uz regulāriem un speciāliem regulāriem pasažieru pārvadājumiem ar autobusu pašreizējie instrumenti nerisina vajadzības, kas saistītas ar šādiem pakalpojumiem starp Savienību, no vienas puses, un Apvienoto Karalisti, no otras puses.

Kā jau uzsvērts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) 2019/501, kas tika pieņemta 2019. gada 25. martā, ņemot vērā kravu autopārvadājumu pakalpojumu apjomus un ar autotransportu pārvadāto kravu apjomu starp Apvienoto Karalisti un Savienību (aptuveni 51 miljons tonnu 2019. gadā; aptuveni 29 miljoni tonnu no Savienības uz Apvienoto Karalisti un aptuveni 22 miljoni tonnu no Apvienotās Karalistes uz Savienību), ir skaidrs, ka paļaušanās tikai uz ETMK kvotu sistēmu pašlaik nav piemērots risinājums, kas nodrošinātu kravu autopārvadājumu pamatsavienojamību tūlīt pēc pārejas perioda beigām.

No tā izriet, ka, nepastāvot nolīgumam starp Savienību un Apvienoto Karalisti, kas reglamentē šo jautājumu, pēc pārejas perioda beigām Eiropas Transporta ministru konferences (ETMK) daudzpusējā kvotu sistēma kļūtu par vienīgo pieejamo tiesisko regulējumu, kas varētu būt pamatā kravu autopārvadājumu pakalpojumu turpināšanai, ar nosacījumu, ka ir saņemta ETMK atļauja. Transportlīdzeklis, kuram ir ETMK atļauja, drīkst pārvadāt preces starp visām 43 sistēmā iesaistītajām valstīm, starp kurām ir 26 ES dalībvalstis (visas dalībvalstis, izņemot Kipru), Apvienotā Karaliste un 16 citas valstis. Pēc starptautiska kravu pārvadājuma no transportlīdzekļa reģistrācijas valsts uz citu ETMK valsti ir iespējams veikt ne vairāk kā trīs pārvadājumus, kuros nav iesaistīta reģistrācijas valsts, bet pēc tam transportlīdzeklim jādodas atpakaļ uz valsti, kurā tas ir reģistrēts.

Visas tiesības un pienākumi, kas izriet no Savienības tiesību aktiem attiecībā uz piekļuvi autotransporta tirgum, kā noteikts Regulā (EK) Nr. 1072/2009 un Regulā (EK) Nr. 1073/2009, beigsies 2020. gada 31. decembrī, beidzoties Izstāšanās līgumā noteiktajam pārejas periodam. Tā rezultātā Kopienas atļaujas, ko Apvienotā Karaliste izsniegusi kravu autopārvadātājiem un autobusu pārvadātājiem, zaudēs derīgumu, un līdz ar to šādu atļauju turētājiem tiks liegta piekļuve Savienības kravu un pasažieru autopārvadājumu tirgum. Tāpat Eiropas Savienības kravu autopārvadātāji un autobusu pārvadātāji, pamatojoties uz esošajām Kopienas atļaujām, arī zaudēs automātisku piekļuvi Apvienotās Karalistes kravu un pasažieru autopārvadājumu tirgum.

Kopš 2020. gada 1. februāra Apvienotā Karaliste uz Līguma par Eiropas Savienību 50. panta pamata ir izstājusies no Savienības. Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (“Izstāšanās līgums”) Savienība noslēdza ar Padomes Lēmumu (ES) 2020/135, un tas stājās spēkā 2020. gada 1. februārī. Izstāšanās līguma 126. pantā minētais pārejas periods, kura laikā saskaņā ar minētā līguma 127. pantu Apvienotajai Karalistei un tās teritorijā turpina piemērot Savienības tiesību aktus, beidzas 2020. gada 31. decembrī.

Ierosinātā regula ir uzskatāma par samērīgu, jo tā dod iespēju izvairīties no nesamērīgiem traucējumiem, vienlaikus nodrošinot vienlīdzīgus konkurences apstākļus Savienības autopārvadātājiem. Tā nepārsniedz to, kas nepieciešams šā mērķa sasniegšanai. Tas jo īpaši attiecas uz nosacījumiem, saskaņā ar kuriem tiek piešķirtas attiecīgās tiesības un kuri cita starpā attiecas uz vajadzību nodrošināt, ka Apvienotā Karaliste piešķir līdzvērtīgas tiesības, kā arī uz godīgu konkurenci un uz režīma ierobežojumiem laikā.

Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1072/2009 1. panta 2. punktu un Regulas (EK) Nr. 1073/2009 1. panta 2. punktu attiecīgie nolīgumi ar trešām valstīm ir Savienības kompetencē. Ja šāda nolīguma nav, ar šo ierosināto tiesību aktu izveido pamatsavienojamība ar nosacījumu, ka Apvienotā Karaliste piešķir līdzvērtīgas tiesības. Šāda savienojamība tiktu līdzvērtīgi nodrošināta satiksmē uz un no visiem Savienības punktiem, tādējādi izvairoties no traucējumiem iekšējā tirgū. Tāpēc ir nepieciešama rīcība Savienības līmenī un šādu rezultātu nevar panākt ar rīcību dalībvalstu līmenī.

Šī ierosinātā regula ir paredzēta kā lex specialis, kas risinātu dažas sekas, kas izriet no tā, ka Savienības noteikumi, kas reglamentē kravu autopārvadājumus un pasažieru autopārvadājumus ar autobusu, jo īpaši Regula (EK) Nr. 1072/2009 un Regula (EK) Nr. 1073/2009, vairs netiks piemēroti kravu un pasažieru autopārvadājumiem starp Apvienoto Karalisti, no vienas puses, un Savienību, no otras puses. Ierosinātie noteikumi aprobežojas ar to, kas ir nepieciešams šajā sakarā, lai izvairītos no nesamērīgiem traucējumiem. Tos paredzēts piemērot tikai ierobežotu laiku. Tāpēc šis priekšlikums pilnībā atbilst spēkā esošajiem tiesību aktiem un jo īpaši Regulai (EK) Nr. 1072/2009 un Regulai (EK) Nr. 1073/2009.

Vairākas dalībvalstis ir īpaši uzsvērušas nepieciešamību pieņemt ES līmeņa ārkārtas pasākumus, lai nodrošinātu pamatsavienojamību starp Savienību, no vienas puses, un Apvienoto Karalisti, no otras puses, ja netiek noslēgts nolīgums par kravu un pasažieru autopārvadājumiem. Tās uzsvēra, ka ETMK daudzpusējā kvotu sistēma nav pietiekama un pienācīga alternatīva iespēja, ņemot vērā tās kvantitatīvos un kvalitatīvos ierobežojumus.

(5)Eiropas Transporta ministru konferences (ETMK) daudzpusējā kvotu sistēma ir vienīgais alternatīvais pieejamais tiesiskais regulējums, kas varētu nodrošināt pamatu kravu autopārvadājumiem starp Savienību un Apvienoto Karalisti. Tomēr, ņemot vērā to, ka ETMK sistēmā pašlaik pieejamo atļauju skaits ir ierobežots un to darbības joma ir ierobežota attiecībā uz aptvertajiem autopārvadājumu veidiem, šī sistēma pašlaik nav piemērota, lai pilnībā nodrošinātu kravu autopārvadājumus starp Savienību un Apvienoto Karalisti atbilstīgi vajadzībām.

(6)Paredzams, ka saistībā ar pasažieru autopārvadājumu pakalpojumiem arī radīsies nopietni traucējumi, tostarp sabiedriskās kārtības traucējumi. Nolīgums par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (“Interbus nolīgums”) ir vienīgais pieejamais tiesiskais regulējums, kas pēc pārejas perioda beigām varētu nodrošināt pamatu pasažieru pārvadājumiem ar autobusu starp Savienību un Apvienoto Karalisti. 2021. gada 1. janvārī Apvienotā Karaliste kļūs par Interbus nolīguma pilnvērtīgu līgumslēdzēju pusi. Tomēr Interbus nolīgums attiecas tikai uz neregulāriem pārvadājumiem, un tāpēc tas nav piemērots, lai novērstu traucējumus, kas saistīti ar starptautiskiem autobusu pārvadājumiem starp Apvienoto Karalisti un Savienību pēc pārejas perioda beigām. Tika risinātas sarunas par Interbus nolīguma Protokolu, kas attiecas uz regulāriem un speciāliem regulāriem pasažieru pārvadājumiem, un paredzams, ka Apvienotā Karaliste to ratificēs pēc iespējas drīz. Tomēr nav paredzams, ka Protokols stāsies spēkā laikus, lai piedāvātu dzīvotspējīgu alternatīvu risinājumu laikposmam tūlīt pēc pārejas perioda beigām. Tāpēc pieejamie instrumenti neapmierina pasažieru regulāro un speciālo regulāro pārvadājumu ar autobusu vajadzības starp Savienību un Apvienoto Karalisti.

(7)Tādēļ nolūkā novērst no šīs situācijas izrietošos nopietnos traucējumus, tostarp sabiedriskās kārtības traucējumus, ir nepieciešams izveidot pagaidu pasākumu kopumu, kas kravu autopārvadātājiem un autobusu pārvadātājiem, kuriem atļauja piešķirta Apvienotajā Karalistē, ļauj veikt kravu un pasažieru autopārvadājumus starp Apvienoto Karalisti un Savienību vai no Apvienotās Karalistes teritorijas uz Apvienotās Karalistes teritoriju, tranzītā šķērsojot vienu vai vairākas dalībvalstis. Lai nodrošinātu pienācīgu līdzsvaru starp Apvienoto Karalisti un Savienību, šādas tiesības būtu jāpiešķir ar nosacījumu, ka tiek piešķirtas līdzvērtīgas tiesības, un uz tām būtu jāattiecina konkrēti nosacījumi, kas nodrošina godīgu konkurenci.

(8)Pārrobežu autobusu pārvadājumi starp Īriju un Apvienoto Karalisti attiecībā uz Ziemeļīriju ir īpaši svarīgi kopienām, kas dzīvo pierobežas reģionos, lai nodrošinātu pamatsavienojamību starp kopienām, cita starpā kā daļu no kopējās ceļošanas telpas. Tāpēc Apvienotās Karalistes autobusu pārvadātāju nodrošināta pasažieru iekāpšana un izkāpšana būtu jāatļauj arī turpmāk Īrijas pierobežas reģionos saistībā ar starptautiskiem pasažieru pārvadājumiem ar autobusu starp Īriju un Apvienoto Karalisti attiecībā uz Ziemeļīriju.

(9)Lai atspoguļotu šo pasākumu pagaidu raksturu un neradītu precedentu, šajā regulā paredzētais pasākumu kopums būtu jāpiemēro uz neilgu laiku. Attiecībā uz kravu autopārvadājumiem laika ierobežojums tiek noteikts, ņemot vērā iespējamos sagatavošanās darbus pamatsavienojamības nodrošināšanai ETMK sistēmā, un neskarot tāda turpmāka nolīguma stāšanos spēkā, kurš reglamentētu kravu autopārvadājumus starp Savienību un Apvienoto Karalisti, un turpmākos Savienības noteikumus transporta jomā. Attiecībā uz pasažieru pārvadājumiem ar autobusu laika ierobežojums tiek noteikts, lai Interbus nolīguma Protokols par regulāriem un speciāliem regulāriem pārvadājumiem varētu stāties spēkā un tikt piemērots Apvienotajai Karalistei, vai nu Apvienotajai Karalistei ratificējot minēto protokolu, vai tam pievienojoties, un neskarot iespējamu turpmāku nolīgumu par šo jautājumu starp Savienību un Apvienoto Karalisti.

(10)Saskaņā ar proporcionalitātes principu, kas noteikts LES 5. pantā, šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.

(11)Ņemot vērā steidzamību, ko rada minētā pārejas perioda beigas, ir lietderīgi paredzēt izņēmumu attiecībā uz astoņu nedēļu laikposmu, kas minēts 4. pantā Protokolā Nr. 1 par valstu parlamentu lomu Savienībā, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību, Līgumam par Eiropas Savienības darbību un Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumam.

(12)Šai regulai būtu jāstājas spēkā steidzamības kārtā, un tā būtu jāpiemēro no nākamās dienas pēc Izstāšanās līgumā noteiktā pārejas perioda beigām, ja vien līdz minētajai dienai nav stājies spēkā autopārvadājumu līgums, kas noslēgts ar Apvienoto Karalisti. Šī regula būtu jābeidz piemērot no dienas, kad stājas spēkā starptautisks nolīgums, kas reglamentē autopārvadājumus attiecībā uz abām pusēm, vai no dienas, kad to sāk provizoriski piemērot. Izņemot īpašos noteikumus, ko piemēro Īrijas pierobežas reģionā starptautisko regulāro un speciālo regulāro pārvadājumu laikā starp Īriju un Apvienoto Karalisti attiecībā uz Ziemeļīriju, būtu jāpārtrauc tiesības veikt regulārus un speciālus regulārus pārvadājumus ar autobusu dienā, kad Savienībā un Apvienotajā Karalistē stājas spēkā Interbus nolīguma Protokols par regulāriem un speciāliem starptautiskiem pasažieru pārvadājumiem ar autobusu. Jebkurā gadījumā šī regula būtu jāpārtrauc piemērot 2021. gada 30. jūnijā.

(13)Kad tas nepieciešams tirgus vajadzību apmierināšanai, būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu, lai atjaunotu līdzvērtīgumu starp tiesībām, ko Savienība piešķīrusi Apvienotās Karalistes kravu autopārvadātājiem un Apvienotās Karalistes autobusu pārvadātājiem, un tiesībām, ko Apvienotā Karaliste piešķīrusi Savienības kravu autopārvadātājiem un Savienības autobusu pārvadātajiem, tostarp gadījumos, kad tiesības, ko piešķir Apvienotā Karaliste, tiek piešķirtas, pamatojoties uz izcelsmes dalībvalsti vai citādi nav vienlīdzīgi pieejamas visiem Savienības pārvadātājiem, un lai novērstu negodīgas konkurences gadījumus, kuri kaitē Savienības kravu autopārvadātājiem un Savienības autobusu pārvadātajiem.

(14)Deleģētajiem aktiem būtu jāatbilst proporcionalitātes principam, un tādēļ to noteikumiem vajadzētu būt samērīgiem ar problēmām, kas radušās, nespējot piešķirt līdzvērtīgas tiesības vai radot negodīgus konkurences apstākļus. Šīs regulas piemērošanas apturēšanu Komisijai būtu jāparedz tikai vissmagākajos gadījumos, ja Apvienotā Karaliste nav piešķīrusi līdzvērtīgas tiesības Savienības kravu autopārvadātājiem un Savienības autobusu pārvadātajiem vai ja piešķirtās tiesības ir minimālas, vai ja konkurences apstākļi Apvienotās Karalistes kravu autopārvadātājiem vai Apvienotās Karalistes autobusu pārvadātājiem tik ļoti atšķiras no Savienības pārvadātāju konkurences apstākļiem, ka Savienības pārvadātājiem attiecīgo pakalpojumu sniegšana vairs nav ekonomiski izdevīga.

(15)Pieņemot deleģētos aktus, ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī, un lai minētās apspriešanās tiktu rīkotas saskaņā ar principiem, kas noteikti 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu. Jo īpaši, lai deleģēto aktu sagatavošanā nodrošinātu vienādu dalību, Eiropas Parlaments un Padome visus dokumentus saņem vienlaicīgi ar dalībvalstu ekspertiem, un minēto iestāžu ekspertiem ir sistemātiska piekļuve Komisijas ekspertu grupu sanāksmēm, kurās notiek deleģēto aktu sagatavošana. Būtu jānodrošina, ka neviens šāds deleģētais akts nepamatoti neietekmē iekšējā tirgus pienācīgu darbību,

(16)Regulas (EK) Nr. 1072/2009 un (EK) Nr. 1073/2009 darbības joma būtu uz laiku jāpaplašina, lai tādējādi nodrošinātu, ka Apvienotās Karalistes piešķirtās tiesības Savienības kravu autopārvadātājiem un Savienības autobusu pārvadātajiem, kas ir līdzvērtīgas tām, kuras ar šo regulu piešķir Apvienotās Karalistes kravu autopārvadātājiem un autobusu pārvadātajiem, būtu vienlīdzīgi pieejamas visiem Savienības pārvadātajiem. Minētās regulas jau attiecas uz brauciena daļu, kas notiek starp dalībvalsti un trešo valsti jebkuras tās dalībvalsts teritorijā, kura tiek šķērsota tranzītā. Tomēr šādā gadījumā ir jānodrošina, ka Regula (EK) Nr. 1072/2009 attiecas arī uz brauciena daļu tās dalībvalsts teritorijā, kurā notiek iekraušana vai izkraušana, un ka Regula (EK) Nr. 1073/2009 attiecas uz brauciena daļu tās dalībvalsts teritorijā, kurā notiek pasažieru iekāpšana vai izkāpšana. Šādas paplašināšanas mērķis ir nodrošināt, ka Savienības pārvadātāji var veikt pārrobežu pārvadājumus uz Apvienoto Karalisti vai no tās, kā arī apstāties papildu pieturās, veicot pasažieru pārvadājumus,

IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.

1. pants

Darbības joma

Šī regula nosaka pagaidu pasākumus, kas reglamentē kravu autopārvadājumus, kā arī regulāru un speciālu regulāru pasažieru pārvadājumu ar autobusu veikšanu starp Savienību un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (“Apvienotā Karaliste”) pēc Izstāšanās līguma 126. pantā minētā pārejas laikposma beigām.

2. pants

Definīcijas

Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:

(1)“transportlīdzeklis”

(a)kravas pārvadājumu gadījumā ir Apvienotajā Karalistē reģistrēts mehānisks transportlīdzeklis vai sakabinātu transportlīdzekļu apvienojums, no kuriem vismaz sakabē esošais mehāniskais transportlīdzeklis ir reģistrēts Apvienotajā Karalistē, un to izmanto tikai kravu pārvadājumiem, tas var būt uzņēmuma īpašumā, uzņēmums to var būt iegādājies uz nomaksu vai var nomāt ar noteikumu, ka nomas gadījumā tas atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2006/1/EK izklāstītajiem nosacījumiem;

(b)bet pasažieru pārvadāšanas gadījumā tas ir autobuss;

(2)“atļauts kravu pārvadājums” ir