Šādā kontekstā šajā regulā tiek ierosināts izveidot Eiropas Industriālo, tehnoloģisko un pētniecisko kiberdrošības kompetenču centru un Nacionālo koordinācijas centru tīklu. Lai sekmētu Eiropas kiberdrošības tehnoloģisko un industriālo ekosistēmu, šim mērķim izveidotajam sadarbības modelim jāfunkcionē šādi: Kompetenču centrs sekmēs Tīkla darbību un palīdzēs to koordinēt, kā arī sniegs atbalstu kiberdrošības kompetenču kopienai, tādējādi veicinot kiberdrošības tehnoloģiskās darba kārtības virzību un atvieglojot iespējas izmantot šādi iegūtu lietpratību. Konkrēti, Kompetenču centrs, piešķirot dotācijas un rīkojot iepirkumus, īstenos Digitālās Eiropas programmas un pamatprogrammas “Apvārsnis Eiropa” attiecīgās daļas. Ņemot vērā citur pasaulē veiktās ievērojamās investīcijas kiberdrošības jomā un vajadzību koordinēt un apvienot attiecīgos resursus Eiropā, Kompetenču centru ierosināts veidot kā Eiropas partnerību, kas tādējādi ļaus vienkāršāk Savienībai, dalībvalstīm un/vai industrijai veikt kopīgas investīcijas. Tādēļ priekšlikumā noteikts, ka Kompetenču centra un Tīkla darbībās dalībvalstīm jāsniedz proporcionāli atbilstošs ieguldījums. Galvenā lēmumu pieņemšanas struktūra ir Valde, kurā pārstāvētas visas dalībvalstis, taču balsošanas tiesības tajā būs tikai tām dalībvalstīm, kuras piedalās ar savu finansiālo ieguldījumu. Balsošanas mehānisms Valdē veidots pēc divkāršā vairākuma principa, kas paredz, ka jābūt nodrošinātiem 75 % finansiālā ieguldījuma un 75 % balsu. Atbilstīgi Komisijas atbildības līmenim Savienības budžeta veidošanā Komisijai pieder 50 % balsu. Darbojoties Valdē, Komisija vajadzības gadījumā izmantos Eiropas Ārējās darbības dienestā gūto lietpratību. Lai uzturētu regulāru dialogu ar privāto sektoru, patērētāju organizācijām un citām ieinteresētajām personām, Valdei palīdz Industriālā un zinātniskā konsultatīvā padome.

Digitālās Eiropas programma, ko Komisija ierosināja 2018. gada jūnijā, sagatavota ar mērķi paplašināt un maksimāli izmantot digitalizācijas priekšrocības Eiropas pilsoņu un uzņēmumu labā visās attiecīgajās ES politikas jomās, stiprinot politikas un atbalstot digitālā vienotā tirgus mērķus. Programmā ir ierosināta saskanīga un visaptveroša pieeja, lai nodrošinātu efektīvāko jaunāko tehnoloģiju izmantošanas veidu, kā arī tehnisko spēju un cilvēku kompetenču pareizu kombināciju digitalizācijas procesam — ne tikai kiberdrošības jomā, bet arī attiecībā uz viedo datu infrastruktūru, mākslīgo intelektu, augstāka līmeņa prasmēm un to pielietošanu industrijā un sabiedriskas nozīmes jomās. Šie elementi ir savstarpēji atkarīgi, viens otru pastiprinoši, un, tos vienlaicīgi veicinot, ir iespējams sasniegt nepieciešamo līmeni datu ekonomikas uzplaukumam. Arī nākamajā ES pētniecības un inovācijas pamatprogrammā – “Apvārsnis Eiropa” – kiberdrošība ir izvirzīta kā viena no tās prioritātēm.

Tajā pat laikā Savienībā ir uzkrāta ievērojama lietpratība un pieredze kiberdrošības jomā — Komisija, nesen apzinot kiberdrošības lietpratības centrus, reģistrējusi vairāk nekā 660 organizācijas no visas ES. Šī lietpratība, ja tiktu izmantota tirgū pieprasītu produktu un risinājumu izstrādē, varētu sniegt Savienībai iespēju aptvert visu kiberdrošības vērtību ķēdi. Tomēr pētniecības un industriju kopienu centieni ir sadrumstaloti, tām trūkst savstarpējas saskaņotības un kopīga pamatuzdevuma, un tādējādi tiek kavēta ES konkurētspēja šajā jomā, kā arī mazināta tās spēja nodrošināt savu digitālo resursu drošību. Pašlaik attiecīgajām kiberdrošības nozarēm (piemēram, enerģētikai, kosmosam, aizsardzībai, transportam) un apakšnozarēm netiek sniegts pietiekami liels atbalsts. Tāpat arī Eiropa pilnībā neizmanto sinerģijas starp civilajām un aizsardzības kiberdrošības nozarēm.

Šobrīd Savienība ir kiberdrošības produktu un risinājumu neto importētāja un lielā mērā ir atkarīga no pakalpojumu sniedzējiem ārpus Eiropas. Pasaules mērogā kiberdrošības tirgū, kura vērtība ir 600 miljardi eiro, nākamo piecu gadu laikā paredzams pieaugums vidēji par aptuveni 17 % pārdošanas, uzņēmumu skaita un nodarbinātības ziņā. Taču, raugoties no tirgus viedokļa, 20 vadošo kiberdrošības valstu vidū ir tikai 6 dalībvalstis.

Ikdienas dzīve un ekonomika kļūst arvien vairāk atkarīga no digitālajām tehnoloģijām, un līdz ar to iedzīvotāji arvien vairāk ir pakļauti nopietniem kiberincidentiem. Gan civilā infrastruktūra, gan militārās spējas ir atkarīgas no drošām digitālajām sistēmām, tāpēc nākotnē drošības līmeni noteiks spēja uzlabot Savienības aizsargātību pret kiberdraudiem.

Tam ir nepieciešami resursi un lietpratība tādā apjomā, ko tikai ar grūtībām spētu nodrošināt kādas dalībvalsts atsevišķa rīcība. Piemēram, Eiropas mēroga kvantu sakaru tīkls varētu prasīt ES investīcijas aptuveni 900 miljonu EUR apmērā atkarībā no dalībvalstu investīcijām (kas būtu savstarpēji saistītas/papildinošas) un tā, cik lielā mērā šo tehnoloģiju būtu iespējams izmantot esošo infrastruktūru ietvaros. Šī iniciatīva būs svarīga finansiālo resursu apkopošanā, kā arī turpmākai šāda veida investīciju veicināšanai Savienībā.

Kiberdrošība ir jautājums, kas skar Savienības kopējās intereses, kā to apstiprina iepriekšminētie Padomes secinājumi. Tam vērā ņemams piemērs ir tādu kiberincidentu kā WannaCry vai NonPetya mērogs un to pārrobežu raksturs. Kiberdrošības tehnoloģisko problēmu raksturs un mērogs, kā arī nepietiekami koordinēti centieni industrijas, publiskā sektora un pētniecības kopienu ietvaros un starp tām rada nepieciešamību ES turpināt koordinācijas pasākumu atbalstīšanu, lai apvienotu resursu kritisko masu un nodrošinātu labāku zināšanu, kā arī aktīvu pārvaldību. Tas ir nepieciešams, jo jāņem vērā resursu prasības, kas saistītas ar noteiktām kiberdrošības izpētes, izstrādes un plašākas ieviešanas spējām; vajadzība nodrošināt piekļuvi starpdisciplinārai zinātībai kiberdrošības jautājumos dažādās jomās (kas bieži vien valsts līmenī ir tikai daļēji pieejama); industriālo vērtību ķēžu globālais raksturs, kā arī globālo konkurentu darbība visos tirgos.

Tā būtības un konkrēto mērķu dēļ Kompetenču centram jābūt balstītam uz divkārša juridiskā pamata. LESD 187. pants, ar kuru nosaka Savienības pētniecības un tehnoloģiju attīstības pamatprogrammu izpildei nepieciešamās struktūras, ļauj Kompetenču centram radīt sinerģijas un apvienot resursus, lai dalībvalstu līmenī ieguldītu attiecīgajās spējās, kā arī attīstītu Eiropas kopīgos aktīvus (piemēram, kopīgi iegādājoties nepieciešamo kiberdrošības testēšanas un eksperimentālo infrastruktūru). LESD 188. panta pirmā daļa paredz šādu pasākumu pieņemšanu. Neskatoties uz to, 188. panta pirmā daļa kā vienīgais juridiskais pamats neļautu šiem pasākumiem pārsniegt pētniecības un izstrādes jomas robežas, kas būtu nepieciešams, lai sasniegtu visus šajā regulā noteiktos Kompetenču centra mērķus, atbalstot kiberdrošības produktu un risinājumu plašāku ieviešanu tirgū, palīdzot Eiropas kiberdrošības industrijai kļūt konkurētspējīgākai un palielināt savu tirgus daļu, kā arī sniedzot pievienoto vērtību valstu centieniem kiberdrošības prasmju trūkuma novēršanā. Tādēļ, lai sasniegtu šos mērķus, juridiskais pamats jāpapildina ar 173. panta 3. punktu, kas Savienībai ļautu paredzēt pasākumus industrijas konkurētspējas atbalstīšanai.

Šī iniciatīva papildinās un atbalstīs digitālās inovācijas centru centienus saskaņā ar Digitālās Eiropas programmu. Digitālās inovācijas centri ir bezpeļņas organizācijas, kas uzņēmumiem, jo īpaši jaunuzņēmumiem, MVU, un uzņēmumiem ar vidēji lielu kapitālu palīdz kļūt konkurētspējīgākiem, uzlabojot viņu uzņēmējdarbības/ražošanas procesus, kā arī to produktus un pakalpojumus, kuros, pateicoties digitālo tehnoloģiju sniegtajām iespējām, izmantotas viedas inovācijas. Digitālās inovācijas centri nodrošina uz uzņēmējdarbību vērstus inovācijas pakalpojumus, piemēram, tirgus izpēti, finanšu konsultācijas, piekļuvi attiecīgajam testēšanas un eksperimentālajam tehniskajam nodrošinājumam, apmācības un prasmju attīstīšanu, lai palīdzētu jauniem produktiem vai pakalpojumiem sekmīgi sasniegt tirgu vai ieviestu labākus ražošanas procesus. Atsevišķi digitālās inovācijas centri, kas attīstījuši lietpratību specifiskos kiberdrošības jautājumos, varētu tieši iesaistīties ar šo iniciatīvu izveidotajā kiberdrošības kompetenču kopienā. Tomēr vairumā gadījumu digitālās inovācijas centri, kuriem nav konkrētas kiberdrošības specializācijas, sekmētu savas mērķauditorijas iespējas piekļūt lietpratībai, zināšanām un spējām kiberdrošības jomā, kas pieejamas ar kiberdrošības kompetenču kopienas starpniecību, un tas notiktu ciešā sadarbībā ar Nacionālo koordinācijas centru tīklu un Eiropas Industriālo, tehnoloģisko un pētniecisko kiberdrošības kompetenču centru. Digitālās inovācijas centri arī atbalstītu novatorisku kiberdrošības produktu un risinājumu plašāku ieviešanu atbilstoši uzņēmumu un citu galalietotāju, kurus tie apkalpo, vajadzībām. Visbeidzot, konkrētu nozaru digitālās inovācijas centri varētu dalīties savās zināšanās par nozaru reālajām vajadzībām ar Tīklu un Kiberdrošības centru, lai tādējādi sniegtu ieguldījumu pārdomu procesā par pētniecības un inovācijas programmu, kurā ņemtas vērā industriju prasības.

Šīs iniciatīvas mērķi nav pilnībā sasniedzami dalībvalstīm atsevišķi. Kā norādīts iepriekš, tie ir labāk sasniedzami Savienības līmenī, apvienojot centienus un izvairoties no to nevajadzīgas dublēšanās, palīdzot sasniegt investīciju kritisko masu un nodrošinot optimālu valstu finansējuma izmantošanu. Tai pat laikā saskaņā ar proporcionalitātes principu šī regula paredz tikai to, kas vajadzīgs minētā mērķa sasniegšanai. Tāpēc ES rīcība ir pamatota ar subsidiaritātes principu un proporcionalitātes principu.

Šis instruments neparedz nekādus jaunus reglamentējošus pienākumus uzņēmumiem. Vienlaikus uzņēmumi un jo īpaši MVU, visticamāk, samazinās izmaksas, kas saistītas ar viņu centieniem izstrādāt novatoriskus kiberdrošus produktus, jo iniciatīva ļauj apvienot resursus, lai dalībvalstu līmenī ieguldītu attiecīgajās spējās, kā arī attīstītu Eiropas kopīgos aktīvus (piemēram, kopīgi iegādājoties nepieciešamo kiberdrošības testēšanas un eksperimentālo infrastruktūru). Šos aktīvus industrijas un MVU varētu izmantot dažādās nozarēs, lai nodrošinātu savu produktu kiberdrošību, kā arī padarītu kiberdrošību par vienu no savām konkurences priekšrocībām.

•Juridiskā instrumenta izvēle

Ar ierosināto instrumentu tiek izveidota struktūra, kuras pienākums ir īstenot kiberdrošības darbības saskaņā ar Digitālās Eiropas programmu un pamatprogrammu “Apvārsnis Eiropa”. Tajā ir izklāstītas tās pilnvaras, uzdevumi, kā arī pārvaldības mehānisms. Lai izveidotu šādu Savienības struktūru, jāpieņem regula.

3.APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMI

Priekšlikums izveidot Kiberdrošības kompetenču tīklu ar Eiropas Industriālo, tehnoloģisko un pētniecisko kiberdrošības kompetenču centru ir jauna iniciatīva. Tā turpina un izvērš 2016. gadā izveidoto publiskā un privātā sektora partnerību kiberdrošības jomā.

•Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

Kiberdrošība ir plašs starpnozaru temats. Komisija ir izmantojusi dažādas apspriešanās metodes, lai pārliecinātos, ka šajā iniciatīvā ir pienācīgi atspoguļotas Savienības sabiedrības vispārējās intereses, nevis tikai šaura loka ieinteresēto personu grupu īpašas intereses. Šī metode nodrošina Komisijas darba pārredzamību un pārskatatbildību. Lai arī konkrēti šai iniciatīvai netika veikta atklāta sabiedriskā apspriešana, ņemot vērā tās mērķauditoriju (industrijas un pētniecības kopienas un dalībvalstis), tās tematika jau ir tikusi aptverta vairāku citu atklātu sabiedrisko apspriežu ietvaros:

·2018. gadā veiktā vispārējā atklātā sabiedriskā apspriešana par investīcijām, pētniecību un inovāciju, MVU un vienoto tirgu.

·2017. gadā uzsāktā 12 nedēļu ilgā sabiedriskā apspriešana tiešsaistē, lai noskaidrotu plašākas sabiedrības (aptuveni 90 respondentu) viedokli saistībā ar ENISA darba izvērtēšanu un pārskatīšanu.

·2016. gadā veiktā 12 nedēļu ilgā sabiedriskā apspriešana tiešsaistē attiecībā uz līgumiskās publiskā un privātā sektora partnerības uzsākšanu kiberdrošības jomā (aptuveni 240 respondentu).

Tāpat arī Komisija ir organizējusi mērķtiecīgas apspriešanās saistībā ar šo iniciatīvu, tostarp darbseminārus, sanāksmes un mērķtiecīgus pieprasījumus pēc ieguldījuma (no ENISA un Eiropas Aizsardzības aģentūras). Apspriešanās periods ilga 6 mēnešus, no 2017. gada novembra līdz 2018. gada martam. Tāpat arī Komisija apzinājusi lietpratības centrus, un tas ir ļāvis apkopot informāciju no 665 kiberdrošības jomas lietpratības centriem par viņu zinātību, darbību, darbības jomām un starptautisko sadarbību. Apsekojums tika uzsākts janvārī, un līdz 2018. gada 8. martam iesniegtie apsekojuma rezultāti tika ņemti vērā ziņojuma analīzei.

Industrijas un pētniecības kopienu ieinteresētās personas uzskata, ka Kompetenču centrs un Tīkls varētu sniegt pievienoto vērtību pašreizējiem centieniem valstu līmenī, palīdzot visā Eiropā izveidot kiberdrošības ekosistēmu, kas ļautu uzlabot sadarbību starp pētniecības un industrijas kopienām. Viņi tāpat arī uzskatīja par nepieciešamu, lai ES un dalībvalstis veidotu kiberdrošības industriālās politikas proaktīvu, ilgtermiņa un stratēģisku perspektīvu, kas pārsniedz pētniecības un inovācijas jomu. Ieinteresētās personas uzsvēra nepieciešamību piekļūt svarīgiem resursiem, piemēram, testēšanas un eksperimentālajam tehniskajam nodrošinājumam, kā arī kļūt ambiciozākiem, lai novērstu prasmju trūkumu kiberdrošības jomā, piemēram, īstenojot liela mēroga projektus, kuros varētu piesaistīt talantīgākos speciālistus. Viss iepriekš minētais arī tika uzskatīts par nepieciešamu, lai Savienība tiktu atzīta par pasaules līderi kiberdrošības jomā. Dalībvalstis, ņemot vērā apspriešanās pasākumus, kas tika veikti kopš pagājušā gada septembra, kā arī īpašos Padomes secinājumus, pauda gandarījumu par nodomu izveidot Kiberdrošības kompetenču tīklu, lai stimulētu kiberdrošības tehnoloģiju izstrādi un plašāku ieviešanu, uzsverot vajadzību būt iekļaujošiem attiecībā uz visām dalībvalstīm un to esošajiem izcilības un kompetenču centriem, kā arī pievērst īpašu uzmanību papildināmībai. Konkrēti attiecībā uz nākamo Kompetenču centru dalībvalstis uzsvēra tā svarīgo lomu Tīkla atbalsta koordinēšanā. Dalībvalstu kiberaizsardzības vajadzību apzināšanas projekts, ko 2018. gada martā īstenoja Eiropas Ārējās darbības dienests, jo īpaši attiecībā uz valstu pasākumus un kiberaizsardzības vajadzībām apliecināja, ka vairums dalībvalstu par pievienoto vērtību uzskata ES atbalstu kiberaizsardzības apmācības un izglītības jomā, kā arī pētniecības un izstrādes sniegto atbalstu industrijai. Šī iniciatīva tiešām ir īstenojama kopā ar dalībvalstīm vai to atbalstītajiem subjektiem. Sadarbība starp industrijas, pētniecības un/vai publiskā sektora kopienām apvienotu un stiprinātu esošos subjektus un to centienus, nevis radītu jaunas. Dalībvalstis būtu arī jāiesaista tādu konkrētu darbību noteikšanā, kas vērstas uz publisko sektoru kā tiešo kiberdrošības tehnoloģiju un zinātības izmantotāju.

•Ietekmes novērtējums

Šo iniciatīvu papildinošais ietekmes novērtējums 2017. gada 11. aprīlī tika iesniegts Regulējuma kontroles padomei, kas par to sniedza pozitīvu atzinumu ar atrunām. Ietekmes novērtējums pēc tam tika pārskatīts, ņemot vērā šīs padomes piezīmes. Regulējuma kontroles padomes atzinums un pielikums, kur paskaidrots, kā analizētas minētās piezīmes, publicēts kopā ar šo priekšlikumu. Ietekmes novērtējumā ir apsvērti vairāki leģislatīvi un neleģislatīvi politikas risinājumi. Par tālāk minētajiem risinājumiem tika veikts padziļināts novērtējums.

·Pamatscenārijā — sadarbības risinājumā — tiek pieņemta pašreizējās pieejas turpināšana, lai ES veidotu kiberdrošības industriālās un tehnoloģiskās spējas, atbalstot pētniecību un inovāciju, kā arī saistītos sadarbības mehānismus saskaņā ar 9. pamatprogrammu.

·1. risinājums: Kiberdrošības kompetenču tīkls ar Eiropas Industriālo, tehnoloģisko un pētniecisko kiberdrošības kompetenču centru, kam ir divkāršas pilnvaras veikt pasākumus, lai atbalstītu industriālās tehnoloģijas, kā arī pasākumus pētniecības un inovācijas jomā.

·2. risinājums: Kiberdrošības kompetenču tīkls ar Eiropas Kiberdrošības pētniecības un kompetenču centru ir vērsts uz pētniecības un inovācijas pasākumiem.