LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 260/43

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2009/C 260/11

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“RICOTTA DI BUFALA CAMPANA”

EK Nr.: IT-PDO-0005-0559-18.10.2006

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1. Nosaukums:

“Ricotta di Bufala Campana”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Itālija

3. Lauksaimniecības vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids (kā II pielikumā):

1.4. grupa. Citi dzīvnieku izcelsmes produkti (olas, medus, dažādi piena produkti, izņemot sviestu u. c.)

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

AĢIN “Ricotta di Bufala Campana” ir negatavināts svaigpiena produkts, iegūts termiski koagulējot bifeļmātes piena sūkalu proteīnu, kas ir “mozzarella di bufala” ražošanā iegūta izejviela. ACVN “Ricotta di Bufala Campana” raksturīgs palielināts ūdens saturs (līdz 75 %) un tauku saturs, kas kopumā nav mazāks par 12 %. Palielinātais taukvielu saturs sausnā (vismaz 45 %) piešķir produktam krēmīgumu un valkanumu. Niecīgā fermentācijas skābuma dēļ, kas ir mazāks vai vienāds ar 0,3 % pienskābes, ACVN “Ricotta di Bufala Campana” turklāt piemīt maiga garša un bifeļmātes piena smarža, ko pastiprina ierobežots nātrija saturs, kas ir mazāks vai vienāds ar 0,3 %. Piedāvājot tirgū produktu, kas apzīmēts ar ACVN “Ricotta di Bufala Campana”, tam ir nošķeltas piramīdas vai nošķelta konusa forma, tā masa nepārsniedz 2 000 g, tas ir porcelāna baltā krāsā, bez garozas, ar mīkstu, graudainu, bet ne sīkgraudainu konsistenci. Tā garša ir raksturīga, svaiga un ļoti maiga, un tam piemīt piena un krējuma smarža. ACVN “Ricotta di Bufala Campana” tirgo divos veidos: “fresca” (svaigu) vai “fresca omogeneizzata” (svaigu homogenizētu); pēdējā gadījumā pēc piena sūkalu atdalīšanas Ricotta tiek termiski apstrādāts, lai sasniegtu ilgāku glabāšanas laiku (maksimāli 21 dienu pēc ražošanas datuma) salīdzinājumā ar “svaigo”, kura maksimālais glabāšanas laiks ir 7 dienas.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem):

ACVN “Ricotta di Bufala Campana” ražošanai izmantoto izejvielu veido “pirmās sūkalas” (jeb “saldās sūkalas”), kas rodas, pārstrādājot 4. punktā norādītajā ražošanas apgabalā audzētu Itālijas Vidusjūras rases bifeļmāšu pienu, kurš slaukts ar rokām un/vai mehāniski. “Pirmās sūkalas” (jeb “saldās sūkalas”) iegūst, nokāšot sarecināto pienu, kas paredzēts “mozzarella di bufala campana” ražošanai. ACVN “Ricotta di Bufala Campana” ražošanai izmantojamo sūkalu maksimālais titrējamais skābums ir 3,5 oSH/50 ml. Šā iemesla dēļ “skābās sūkalas”, kas receklī rodas pēc nogatavināšanas, nevar izmantot ACVN “Ricotta di Bufala Campana” ražošanai. Tāda nevārīta, termiski apstrādāta vai pasterizēta bifeļmāšu piena pievienošana, kura izcelsme ir 4. punktā minētajā reģionā ir atļauta, ja tā saturs nepārsniedz 6 % no “pirmo sūkalu” (jeb “saldo sūkalu”) masas. Tāpat ir atļauts pievienot bifeļmāšu piena sūkalu saldo krējumu ar izcelsmi 4. punktā minētajā reģionā, ja tā saturs nepārsniedz 5 % no pirmo sūkalu masas. Šis paņēmiens padara Ricotta konsistenci biezāku un atvieglo sūkalu notecināšanu. Sāli (NaCl) pievienot ir atļauts masas attiecībā 1 kg uz 100 kg “pirmo sūkalu” (jeb “saldo sūkalu”) vai sūkalu un piena un/vai saldā krējuma maisījuma.

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

Slaucamo bifeļmāšu barību veido svaiga vai konservēta lopbarība, no kuras vairāk nekā pusei izcelsme ir 4. punktā minētajā apgabalā, tādējādi saglabājas produkta nepieciešamā saistība ar teritoriju. Starp galvenajām lopbarības sastāvdaļām, kas tipiskas minēto zonu pļavām un ganībām, jāmin šādas: esparsete (Onobrychis viciaefolia), vainaga hedizārija (Hedysarum coronarium L.), Persijas āboliņš (Trifolium resupinatum), zvīņainais āboliņš (Trifolium squarrosum L.), Aleksandrijas āboliņš (Trifolium alexandrinum), vasaras vīķi (Vicia sativa), prēriju lāčauza (Bromus catharticus), ragainais vanagnadziņš. Turklāt ir atļauts izmantot vienkāršus vai kompleksus dzīvnieku barības koncentrātus, kā arī pievienot minerālvielu un vitamīnu piedevas.

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Piena, sūkalu un sūkalu saldā krējuma, kā arī Ricotta ražošanas darbībām jānotiek 4. punktā norādītā ražošanas apgabala teritorijā.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

Tāpat kā daudzi citi svaigpiena produkti, kam raksturīgs garozas trūkums un kas tāpēc ir izmantojami pārtikā līdz 100 %, ACVN “Ricotta di Bufala Campana” ir īpaši pakļauts mikroorganismu iedarbībai un tātad bojāšanās iespējai, savairojoties vidē esošajiem mikrobiem, kuri spēj nokļūt saskarē ar produkta virsu Ricotta sūkalu notecināšanas pēdējā posmā. Turklāt, tā kā produkts ar ACVN “Ricotta di Bufala Campana” ir svaigs un negatavināts, jānovērš mikrobu savairošanās iespēja arī produkta tirdzniecības laikā. Lai to panāktu, iepakošana ir jāveic sertificētās ražošanas telpās. ACVN “Ricotta di Bufala Campana” jābūt ietītam papīrā, pārtikai paredzētās slēgtās plastmasas tvertnēs vai citos pārtikai paredzētos iepakojumos. Ja produktu pārdod izmantošanai par pārstrādes produktu sastāvdaļu, iepakojuma satura pieļaujamā masa drīkst būt līdz 40 kg.

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

Bez izcelsmes norādes, Kopienas grafiskā simbola un tiesību aktu prasībām atbilstošās informācijas uz iepakojuma etiķetes obligāti jābūt ar skaidri un labi salasāmiem drukātiem burtiem norādītam apzīmējumam “fresca” vai “fresca omogeneizzata” (svaigs vai svaigs homogenizēts). Šiem apzīmējumiem jābūt tieši zem izcelsmes norādes “Ricotta di Bufala Campana” ar burtiem, kuru lielums ir vienāds ar 50 % no to burtu lieluma, kas izmantoti izcelsmes norādei “Ricotta di Bufala Campana”.

Ir aizliegts pievienot jebkuru apzīmējumu, kas nav skaidri paredzēts noteikumos, proti, apzīmējumus “fine, scelto, extra, selezionato, superiore, genuino” vai jebkuru citu cildinošu apzīmējumu; tomēr ir atļauts lietot norādes, kurās izmantotas atsauces uz privātajiem zīmoliem, ja tām nav slavinošs vai patērētāju maldinošs raksturs, kā arī citas patiesībai atbilstošas un dokumentētas norādes, ko atļauj spēkā esošie tiesību akti. Apzīmējumam “Ricotta di Bufala Campana” jābūt itāļu valodā.

Nosaukuma logotipu piešķir Lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības politikas ministrijas apstiprināta pārbaudes struktūra. Nosaukuma logotipu veido trīskrāsu lente, kas, izliekta riņķī, aptver bifeļmātes galvas profilu. Visapkārt riņķa ārpusē ar drukātiem lielajiem burtiem norādīts apzīmējums “RICOTTA DI BUFALA CAMPANA”.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

ACVN “Ricotta di Bufala Campana” ražošanas apgabalā ietilpst Kampānijas, Lacijas, Apūlijas un Molīzes reģiona administratīvās teritorijas daļa, kā norādīts turpmāk: Kampānijā – galvenokārt Gariljāno (Garigliano) un Volturno (Volturno) upes baseinos un starp Seles (Sele) līdzenumu un Čilento (Cilento) zonu, kas ir gar krastu vai gar ielejām; Lacijas reģionā ražošana koncentrēta apgabalā starp Amaseno (Amaseno) ieleju un Pontijas purviem (pianura Pontina) pieguļošo līdzenumu; Apūlijā – joslā, ko veido līdzenumi un pauguri Gargāno (Gargano) zemesraga piekājē (Fodžas (Foggia) province); Molīzē vienīgā attiecīgā pašvaldība ir Venafro, kas nesen nodota Molīzes reģiona administratīvajā pārvaldībā.

5. Saikne ar Ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

To teritoriju orogrāfiskās īpatnības un augsnes un klimatiskie apstākļi, kuras precīzi definētas 4. punktā, ir galvenie faktori, kas veicinājuši bifeļu audzēšanas izplatību norādītajos apgabalos. Bifeļa ķermeņa uzbūve dara to par dzīvnieku, kurš īpaši spējīgs pielāgoties skarbākiem vides apstākļiem un ir piemērots audzēšanai apgabalos ar Vidusjūras reģionam tipisku makroklimatu. Līdzenumu apgabalā, ko veido aluviālas un/vai purvu izcelsmes augsnes, un paugurainē, kurā izplatītas galvenokārt vulkāniskas izcelsmes augsnes, ir tādi augsnes un klimatiskie apstākļi, kas apvienojumā ar Vidusjūras apgabalam raksturīgo makroklimatu, noteikuši tādu pļavu savvaļas un/vai kultivēto zālaugu izplatību, no kuriem iegūst bagātīga botāniskā sastāva sienu un kuri labi noder bifeļu ēdināšanā. Turklāt šīs teritorijas gadsimtu laikā no politiskā un administratīvā viedokļa ir veidojušas viendabīgu teritoriālu vienību, ko no 1282. līdz 1860. gadam pārvaldīja Neapoles karaliste. Viena no šo teritoriju kopējām iezīmēm kopš vairākiem gadsimtiem ir bifeļu audzēšana piena ieguvei siera un Ricotta izgatavošanas vajadzībām. Pat pēc purvaino zemju nosusināšanas un politiski administratīvām pārmaiņām ģeogrāfiskajā apgabalā ir saglabājušās daudzas kopīgas raksturīgas īpašības, kas nodrošina tādas svarīgas ražošanas nozares turpināšanu un attīstību, kuru veido simtiem bifeļu audzēšanas saimniecību un sierotavu. Saskaņā ar Teramo (Teramo) valsts ciltsgrāmatā reģistrētajiem datiem (2008. g.) definētajā apgabalā koncentrēti 92 % no Itālijā audzētajiem Vidusjūras rases bifeļiem.

5.2. Produkta specifika:

“Ricotta di Bufala Campana” no citiem tās pašas kategorijas produktiem, proti, citiem Ricotta veidiem, atšķiras ar savām konsistences īpatnībām – krēmīgumu un valkanumu, porcelāna balto krāsu un tādām ļoti labi izteiktām organoleptiskajām īpašībām kā piena smarža un maigums. Produkta specifika ir saistīta ar to, ka bifeļmāšu piena sūkalām ir kvalitatīvi un kvantitatīvi atšķirīgs sastāvs (taukvielas un olbaltumvielas), salīdzinot ar govs un aitas piena sūkalām, ko izmanto citu veidu Ricotta iegūšanai. Bifeļmāšu piena sūkalu tauku saturs tiešām pārsniedz (par 2,5 %) govs vai aitas piena sūkalu tauku saturu, jo piena kā izejvielas tauku saturs ir lielāks (vairāk par 8 %) un sūkalu proteīnu procentuālais daudzums (0,9 %–1 %) pārsniedz govs piena sūkalu proteīnu procentuālo daudzumu, taču viss atkarīgs no piena kā izejvielas olbaltumvielu satura. Bifeļmāšu piena sūkalu specifiskums ļauj analītiski atšķirt bifeļmāšu pienu no citu sugu dzīvnieku piena. Tāpat produktam ir atšķirīgas aromātiskās īpašības, kas izriet no dabiskā pienskābā ierauga, kuru izmanto “Mozzarella di Bufala” ražošanā un kura īpašības, tostarp aromātiskās, tajā pašā attiecībā atrodamas saldajās sūkalās, ko izmanto ACVN “Ricotta di Bufala Campana” ražošanai. Pienskābajā ieraugā ir gan piena aromātiskās sastāvdaļas, gan sastāvdaļas, kuru pienā nav, bet kuras izdala vietējā mikroflora attiecīgā pienskābā ierauga ražošanas laikā. Palielinātais tauku saturs sausnā un bifeļmāšu piena triglicerīdu atšķirīgās īpašības – to taukskābes ir citādi esterificētas nekā govs piena taukskābes – veicina tādu izteikti specifisku fizikālo un organoleptisko īpašību kā krēmīgums un valkanums noteikšanu un visu aromātisko sastāvdaļu pastiprināšanu. Tas, ka bifeļmāšu pienā nav beta karotīna, ir viens no bifeļmāšu piena un no tā iegūto piena produktu, tostarp Ricotta, porcelāna baltās krāsas cēloņiem, kas to atšķir no tādiem piena produktiem, kuru pamatā ir govs piens. ACVN “Ricotta di Bufala Campana” ir atšķirīgs no aitas piena sūkalas iegūtajiem Ricotta, jo daudzie aitas sieri, kuru sarecināšanai izmanto pastveida himozīnu, veido mīklai līdzīgu masu, kurā augstais lipāžu saturs var ietekmēt taukvielu organoleptiskās īpašības. ACVN “Ricotta di Bufala Campana” raksturīga iezīme ir tā, ka tajā nenotiek lipolīzes, tādēļ tajā ir pastiprināti izpaužas tādas īpašības kā piena maigums un smaržīgums. Aizliegums izmantot sūkalas paskābināšanas laikā un noteiktās saistības attiecībā uz maksimālo glabāšanas ilgumu ir savstarpēji saistīti instrumenti, kas ļauj iegūt un saglabāt šīs raksturīgās īpašības, kuras ir unikālas Ricotta tipa produktu vidū. Lai garantētu raksturīgo maigo un aromātisko garšu bez skābuma piegaršas ir atļauts izmantot tikai “pirmās sūkalas” (sauktas arī “saldās sūkalas”), kuras atdalītas tūlīt pēc recekļa sasmalcināšanas un kuru maksimālais titrējamais skābums ir 3,5oSH/50 ml. Tāpēc “skābās sūkalas”, kas rodas, notecinot sūkalas siera masas nogatavināšanas pēdējā posmā, nevar izmantot ACVN “Ricotta di Bufala Campana” ražošanā, jo palielinātā pienskābes klātbūtne tajās mazinātu Ricotta specifiskumu un būtu jāveic neitralizācijas darbības ar sārmiem, kas mainītu produkta garšu, struktūru un konsistenci. ACVN “Ricotta di Bufala Campana” no parastā bifeļmāšu piena Ricotta atšķiras arī ar to, ka sūkalu sastāva īpašības ir tieši saistītas ar piena īpašībām un kārtību, kādā tās pārstrādā sierā.

5.3. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

“Ricotta di Bufala Campana” specifiskās īpašības, kas aprakstītas 5.2. punktā, ir tieši saistītas ar izejvielas kvalitāti: tikai sūkalas, sūkalu saldais krējums un bifeļmāšu piens, kas ražots 4. punktā norādītajā ražošanas apgabalā, pēc īpašībām ir pārāks par šādu pašu veidu produktiem, kas iegūti citos apgabalos. Ierobežotā apgabala orogrāfiskās, ģeoloģiskās un augsnes īpašības, kā arī makroklimats ir faktori, kas vairāk par visiem citiem piešķir ganībām raksturīgajām lopbarības augu sugām un attiecīgi pienam un sūkalām, no kurām iegūst AĢIN “Ricotta di Bufala Campana”, organoleptiskās un garšas īpašības, kas šo Ricotta padara unikālu un atpazīstamu. Atšķirībā no sieriem saikne starp ģeogrāfisko zonu, izejvielu un produktu ir komplicētāka, jo Ricotta ir produkts, kura izejviela – sūkalas – iegūtas, pienu pārstrādājot sierā. Saikne ar ģeogrāfisko izcelsmi tādēļ ir atkarīga no ražotāju spējas iegūt piemērotas sūkalas, kas, kaut arī ar attiecīgajām atšķirībām, saglabā piena sākotnējās īpašības. Tas, ka tiek izmantotas tikai neraudzētas saldās sūkalas, kas radušās no svaiga bifeļmāšu piena recekļa sasmalcināšanas, ir nosacījums, lai Ricotta saglabātu pienam raksturīgās īpašības, kas savukārt ir nešķirami saistītas ar izcelsmes teritoriju. Bifeļmāšu piena paaugstinātais tauku saturs nosaka to, ka šajās sūkalās tauku saturs pārsniedz tauku saturu govs piena sūkalās, tādējādi pienā pārgājušās specifiskās attiecīgajiem zālaugiem piemītošās aromātiskās vielas nezūd. Tādēļ cilvēkfaktors ir nepieciešams, lai šī saikne saglabātos cieša un lai tādējādi iegūtu unikālu produktu.

Nepieciešamība izmantot tikai svaigpienu un sūkalas, kas atdalītas recekļa sasmalcināšanas beigās, ņemta vērā gadsimtiem ilgajā “Ricotta di Bufala” ražošanas praksē gan bijušajā Neapoles karalistes laikā, gan arī vēlāk, kad apgabalam ir pašreizējais administratīvi teritoriālais iedalījums. Neapoles universitātes profesors Akille Bruni (Achille Bruni)) 1859. gada monogrāfijā “Del latte et dei suoi derivati” (“Par pienu un tā produktiem”), kas publicēta Nuova Encyclopédie Agraria, “Ricotta di Bufala” ražošanu aprakstījis šādi: “Pēc izslaukšanas un izliešanas kublā pienam pievieno kazlēna himozīna fermentu, pēc sarecēšanas masu sagriež lielos gabalos, izmantojot koka lāpstiņu. Tad ar koka putukaroti sūkalas noņem, kuras pēc tam vāra, lai iegūtu Ricotta”.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

Valdība ir uzsākusi valsts iebildumu procedūru, aizsargātā cilmes vietas nosaukuma “Ricotta di Bufala Campana” atzīšanas pieteikumu 2006. gada 30. martā publicējot Itālijas Republikas Oficiālā Vēstneša (Gazzetta Ufficiale della Repubblica Italiana ) 75. numurā.

Ar ražošanas specifikācijas konsolidēto tekstu var iepazīties tīmekļa vietnē http://www.politicheagricole.it/DocumentiPubblicazioni/Search_Documenti_Elenco.htm?txtTipoDocumento=Disciplinare%20in%20esame%20UE&txtDocArgomento=Prodotti%20di%20Qualit%E0>Prodotti%20Dop,%20Igp%20e%20Stg

vai

tieši atverot ministrijas tīmekļa vietnes mājas lapu (http://www.politicheagricole.it) un uzklikšķinot uz “Prodotti di Qualità” (ekrāna kreisajā pusē) un, visbeidzot, uz “Disciplinari di Produzione all’esame dell’UE [regolamento (CE) n. 510/2006]”.