Fonda mērķis ir mazināt jaunās oglekļa cenu noteikšanas radīto ietekmi uz cenām, un ar to būtu jānodrošina finansējums dalībvalstīm, ar kuru var atbalstīt valstu rīcībpolitiku, lai mazinātu sociālo ietekmi, ko šāda emisijas kvotu tirdzniecība rada uz mazaizsargātām mājsaimniecībām, mazaizsargātiem mikrouzņēmumiem un mazaizsargātiem transporta lietotājiem. Tas būtu jāpanāk galvenokārt ar pagaidu ienākumu atbalstu un pasākumiem un investīcijām, ar kuriem plānots vidējā termiņā vai ilgtermiņā samazināt atkarību no fosilajām degvielām un fosilā kurināmā, šādā nolūkā kāpinot ēku energoefektivitāti, dekarbonizējot ēku siltumapgādi un aukstumapgādi, arī integrējot atjaunīgo enerģiju, un paplašinot bezemisiju un mazemisiju mobilitātes un transporta pieejamību.

Lai mazinātu sociālo ietekmi un ar sadali saistīto ietekmi uz vismazāk aizsargātajām grupām, ko rada emisijas kvotu tirdzniecība divās jaunās nozarēs (ēku un autotransporta), ir izveidots Sociālais klimata fonds (“fonds”). Komisija iesniegs šim priekšlikumam nepieciešamos Savienības budžeta shēmas pielāgojumus kā daļu no gaidāmās pašu resursu paketes, kas ietvers priekšlikumu grozīt daudzgadu finanšu shēmu. Konkrēti, daļa ieņēmumu no emisijas kvotu tirdzniecības par ēkām un autotransportu tiks ieskaitīta Savienības budžetā, un to procentuāla daļa principā pienāksies jaunajam fondam. Turklāt Komisija plāno līdz gada beigām iesniegt priekšlikumu Padomes ieteikumam par to, kā risināt plānotās zaļās pārkārtošanās sociālos aspektus.

Savienības vērienīgās klimatiskās ieceres nozīmē arī to, ka jāpalielina visu nozaru ieguldījums. Šajā nolūkā kā daļa no Direktīvas 2003/87/EK (“ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas direktīva”) pārskatīšanas tiek ierosināta emisijas kvotu tirdzniecība ēku un autotransporta nozarēs. Šādi tiktu radīts papildu ekonomisks stimuls samazināt fosilo kurināmo un fosilo degvielu tiešu patēriņu, tādējādi sekmējot siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināšanu. Ar oglekļa tirgus cenas ieviešanu šajās divās nozarēs kopā ar citiem pasākumiem vidējā termiņā vai ilgtermiņā būtu jāsamazina ar ēkām un autotransportu saistītās izmaksas, un tas radītu jaunas investīciju un darbvietu radīšanas iespējas, kuras varēs pilnvērtīgi izmantot, ja būs pieņemta attiecīga darba tirgus un prasmju rīcībpolitika, piemēram, tāda, kuru ES līmenī atbalsta ar Eiropas Sociālo fondu Plus (ESF+), kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2021/1057, un Taisnīgas pārkārtošanās fondu, kas izveidots saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2021/1056.

Ar paziņojumu par Eiropas zaļo kursu (“Eiropas zaļais kurss”) tika uzsākta jauna Eiropas Savienības izaugsmes stratēģija, kuras mērķis ir pārveidot Savienību par ilgtspējīgu, taisnīgāku un pārticīgāku sabiedrību ar modernu, resursefektīvu un konkurētspējīgu ekonomiku, kurā siltumnīcefekta gāzu neto emisija 2050. gadā samazinātos līdz nullei un ekonomiskā izaugsme būtu atsaistīta no resursu patēriņa. Ar to atkārtoti apstiprina Komisijas centienus kāpināt klimatiskās ieceres un līdz 2050. gadam padarīt Eiropu par pirmo klimatneitrālo kontinentu. Eiropas zaļā kursa nepieciešamība un vērtība ir tikai augusi, ņemot vērā ļoti smagās sekas, ko Covid-19 pandēmija rada Savienības iedzīvotāju veselībai un sociālajai un ekonomiskajai labklājībai.

Lielākā daļa ieņēmumu, kas tiks gūti no jaunās emisijas kvotu tirdzniecības, uzkrāsies dalībvalstu budžetos, un tie būtu jāizmanto ar klimatu saistītos nolūkos, tostarp, lai mazinātu jaunās emisijas kvotu tirdzniecības radīto sociālo ietekmi. Dalībvalstis tiek rosinātas izmantot šādus ieņēmumus, kā arī novirzīt papildu finansējumu, kas pieejams no citām Savienības programmām, pasākumiem, ar kuriem atbalsta attiecīgo nozaru sociāli taisnīgu dekarbonizāciju. Jauns fonds, ko tieši pārvalda Savienības budžetā, papildina šos pasākumus tādā veidā, kas ir īpaši paredzēts un tieši saistīts ar sociālajām problēmām, ko rada emisijas kvotu tirdzniecība ēku un autotransporta nozarēs, izmantojot uz rezultātiem vērstu, integrētu pieeju, kuras pamatā ir noteikts plāns ar skaidriem mērķrādītājiem, atskaites punktiem un sasniedzamajiem rezultātiem. Fonda sadales princips ņem vērā nevienmērīgo ietekmi, kas tiek prognozēta gan starp dalībvalstīm, gan pašās dalībvalstīs.

Dalībvalstīm būtu jāierosina visaptverošs pasākumu un investīciju kopums, ko paredzēts finansēt ar fonda līdzekļiem, jo, kā noteikts Pārvaldības regulā, to sociālie klimata plāni ir jāiesniedz kopā ar to atjauninātajiem NECP.

Ar fonda palīdzību ir jārisina arī mazaizsargātu transporta lietotāju stāvoklis. Ar to būtu jāatbalsta pasākumi, ar kuriem atvieglo to piekļuvi bezemisiju un mazemisiju mobilitātes un transporta risinājumiem, tostarp sabiedriskajam transportam, tādējādi palīdzot sasniegt kopējās transporta politikas mērķus, kā norādīts LESD 91. panta 1. punkta d) apakšpunktā.

Ar fonda palīdzību jo īpaši risina enerģētiskās nabadzības problēmas mazaizsargātām mājsaimniecībām un mazaizsargātiem mikrouzņēmumiem. Ar to būtu jāatbalsta pasākumi energoefektivitātes un energotaupības, kā arī jaunu un neizsīkstošu enerģijas veidu attīstības veicināšanai, kā norādīts LESD 194. panta 1. punkta c) apakšpunktā.

Ietekmes novērtējumā par ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas direktīvas pārskatīšanu tika konstatēts, ka emisijas kvotu tirdzniecība ēku nozarē mājsaimniecības neietekmētu vienādi, bet, iespējams, regresīvi ietekmētu izmantojamo ienākumu, jo mājsaimniecības ar maziem ienākumiem lielāku daļu savu ienākumu mēdz tērēt par apkuri. Turklāt saskaņotas oglekļa cenas ieviešana ļoti atšķirīgi ietekmētu patēriņa cenas dalībvalstīs atkarībā no esošā nodokļu līmeņa, ar ko aplikti attiecīgie kurināmie, jo fosilo kurināmo cenas pirms nodokļu nomaksas ir kopumā līdzīgas visās dalībvalstīs. Tomēr kopējie izdevumi par kurināmo kā ienākumu procentuālā attiecība vidēji saglabājas gandrīz nemainīgi. Tas nozīmē, ka par spīti cenu pieaugumam var ietaupīt izdevumus par kurināmo, ja tiek veiktas izmaksu ziņā lietderīgas investīcijas. Īstenojot šādas investīcijas, mājsaimniecības ar mazākiem ienākumiem vidēji būs labākā situācijā nekā mājsaimniecības vidēji. Mazu ienākumu dalībvalstu grupai izdevumu par kurināmo daļa no mājsaimniecību patēriņa izdevumiem palielinās visās ienākumu grupās, un izteiktāk mājsaimniecībās ar maziem ienākumiem. Ja tiek veiktas nepieciešamās investīcijas energoefektivitātē, renovācijā un atjaunojamajos energoresursos, kurināmā cenu palielinājuma problēma nav liela un vairāk attiecas uz mājsaimniecībām ar mazākiem ienākumiem dalībvalstīs ar maziem ienākumiem.

Prognozes liecina, ka tiesību aktu paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” īstenošanas rezultātā 2030. gadā Savienībā mājokļu investīciju izdevumi palielināsies no 0,4 līdz 0,7 procentpunktiem no mājsaimniecību ienākumiem, salīdzinot ar pamatscenāriju. Scenārijā, kad politiku vairāk virza oglekļa cenas, investīciju izdevumi palielinājās mazāk nekā līdzsvarotākā politikas pasākumu kopumā. Piemērojot izmaksu lietderības uzlabošanas politikas pasākumu kopumu, investīciju izdevumu palielinājums mājsaimniecībām ar mazākiem ienākumiem visās dalībvalstu ienākumu grupās būtu vairāk nekā divas reizes lielāks nekā mājsaimniecībās vidēji. Palielinājumi krietni pārsniedz Savienības vidējo līmeni dalībvalstīs, kuru IKP uz vienu iedzīvotāju ir zemāks par 60 % no Savienības vidējā rādītāja. Tas norāda uz to, ka ir svarīgi nodrošināt finansējuma pieejamību mājokļu fonda renovācijai un energoefektīvu iekārtu iegādei, jo īpaši dalībvalstīs ar mazākiem ienākumiem.

Ietekmes novērtējumā, kas ir 2030. gada klimata mērķrādītāja plāna pamatā, tika konstatēts, ka, palielinot 2030. gada emisijas mērķrādītāju līdz –55 %, ar enerģiju saistīto mājsaimniecību izdevumu daļa palielinās aptuveni par 0,7–0,8 procentpunktiem. Patēriņa cenu izmaiņas mājsaimniecības ietekmē ļoti dažādi, un tas ir atkarīgs no to izdevumu struktūras, ienākumu līmeņa un avotiem, labklājības un pašas mājsaimniecības struktūras.

Attiecībā uz ēku un autotransporta nozarēm vairākas ieinteresētās personas, tostarp sociālie partneri gan no darba devēju, gan darba ņēmēju puses, emisijas kvotu tirdzniecības plašāku piemērošanu šīm nozarēm kopumā vērtē skeptiski. Kā vēlamāko no piedāvātajiem politikas risinājumiem liela daļa ieinteresēto personu izvēlējās risinājumu sākt ar atsevišķu, autonomu sistēmu ēku un autotransporta nozarēm, kā atspoguļots ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas direktīvas pārskatīšanas priekšlikumā. Vairākas ieinteresētās personas arī norādīja uz kurināmo un degvielu cenu pieauguma radīto sociālo ietekmi uz vismazāk aizsargātajām mājsaimniecībām. Konkrēti, tika uzsvērts, ka mājsaimniecībām ar maziem ienākumiem var būt nepieciešams atbalsts, lai varētu veikt vajadzīgās investīcijas energoefektivitātē un bezemisiju un mazemisiju mobilitātē un transportā.

Dalībvalstīm ir jāfinansē vismaz 50 % no sociālo klimata plānu kopējām izmaksām. Dalībvalstīm daļa savu prognozēto ieņēmumu no ēku un autotransporta nozaru iekļaušanas ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas direktīvas darbības jomā jāizmanto šajā nolūkā nesaistīti ar fonda darbības sākšanu 2025. gadā.

Budžeta saistības sadala ikgadējos maksājumos, kas ir sadalīti divos daudzgadu periodos no 2025. līdz 2027. gadam un no 2028. līdz 2032. gadam, kuri atbilst pašreizējai un nākamajai DFS un indikatīvam grafikam to attiecīgo atskaites punktu un mērķrādītāju īstenošanai, kas ir norādīti Komisijas lēmumā, ar kuru apstiprina dalībvalstu sociālos klimata plānus.

Tādējādi laikposmā no 2025. līdz 2032. gadam fonds tiks finansēts ar Savienības budžeta pašu resursiem, tostarp no 2026. gada ar ieņēmumiem no emisijas kvotu tirdzniecības ēku un autotransporta nozarēs, kā paredzēts priekšlikumā par Pašu resursu lēmuma grozījumu, ko Komisija drīzumā iesniegs. Fondam ir jāsāk darboties vienu gadu pirms oglekļa cenu ieviešanas saskaņā ar jaunu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu.

Fonda budžetam principā būtu jāatbilst 25 % no prognozētajiem ieņēmumiem no ēku un autotransporta nozaru iekļaušanas ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas direktīvas darbības jomā, ņemot vērā tā tiešo saikni ar jauno emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu. Priekšlikumā par Pašu resursu lēmuma grozījumu tiks noteikts, kā dalībvalstīm būtu jādara pieejami nepieciešami ieņēmumi Savienības budžetā kā pašu resursi.

Fonda kopējais budžets laikposmā no 2025. līdz 2032. gadam būs 72,2 miljardi EUR (pašreizējās cenās). Komisija attiecībā uz Regulu, ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2021.–2027. gadam, drīzumā ierosinās mērķtiecīgu grozījumu, lai iekļautu Savienības papildu izdevumus 23,7 miljardu EUR apmērā laikposmam no 2025. līdz 2027. gadam. Šie izdevumi būtu intensīvāk jāizmanto sākumposmā, lai ievadītu un papildinātu jaunās emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas vienmērīgu ieviešanu. Laikposmam no 2028. līdz 2032. gadam paredzētā summa 48,5 miljardu EUR apmērā ir atkarīga no līdzekļu pieejamības saskaņā ar attiecīgās daudzgadu finanšu shēmas gada maksimālo apjomu, kas norādīts LESD 312. pantā, un Komisija saistībā ar to līdz 2025. gada 1. jūlijam sagatavos attiecīgu priekšlikumu.

Fonda budžets ir 23,7 miljardi EUR laikposmam no 2025. līdz 2027. gadam un 48,5 miljardi EUR laikposmam no 2028. līdz 2032. gadam (9. pants), kas principā atbilst 25 % prognozēto ieņēmumu no kvotu izsolēm ēku un autotransporta nozarēm piemērotās ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas ietvaros emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā notiekošajām kvotu izsolēm ēku un autotransporta nozarēs. Fonda līdzekļus sadalīs saskaņā ar 13. pantu un I un II pielikumu. Dalībvalstīm ir jāfinansē vismaz 50 % no plānu aplēstajām kopējām izmaksām. Šajā nolūkā tām cita starpā jāizmanto abu jauno nozaru emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā notiekošajās kvotu izsolēs gūtie ieņēmumi (14. pants).

Sociālais klimata fonds ir izveidots laikposmam no 2025. līdz 2032. gadam, lai mazinātu sociālo ietekmi, ko rada emisijas kvotu tirdzniecība ēku un autotransporta nozarēs (1. pants). Fonda līdzekļi dalībvalstīm ir jānodrošina nolūkā sniegt pagaidu ienākumu atbalstu un atbalstīt pasākumus un investīcijas, ar kuriem plānots samazināt atkarību no fosilajiem kurināmajiem un fosilajām degvielām, uzlabojot ēku energoefektivitāti, dekarbonizējot ēku siltumapgādi un aukstumapgādi, arī integrējot atjaunīgo enerģiju, un paplašinot bezemisiju un mazemisiju mobilitātes un transporta pieejamību par labu mazaizsargātām mājsaimniecībām, mazaizsargātiem mikrouzņēmumiem un mazaizsargātiem transporta lietotājiem.

Dalībvalstīm ir jāizstrādā sociālie klimata plāni, kuros nosaka finansējamos pasākumus un investīcijas, to paredzamās izmaksas, kā arī atskaites punktus un mērķrādītājus to izpildei. Komisija novērtēs šos plānus un, iespējams, tos apstiprinās tikai pēc pozitīva novērtējuma sagatavošanas, ņemot vērā to nozīmi, lietderību, efektivitāti un saskaņotību. Finanšu piešķīrums tiks izmaksāts pēc tam, kad būs izpildīti atskaites punkti un mērķrādītāji, kas tiks pieņemti kopā ar attiecīgo dalībvalsti un noteikti par saistošiem ar Komisijas īstenošanas lēmumu. Iesniegšanas termiņš, kā arī progresa ziņojumu cikli ir saskaņoti ar atjauninātajiem integrētajiem nacionālajiem enerģētikas un klimata plāniem, kas iesniegti atbilstīgi Pārvaldības regulai.

(8)Šie grozījumi dažādas ekonomikas nozares, iedzīvotāju grupas un dalībvalstis ietekmē atšķirīgi. Konkrēti, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/87/EK darbības jomā iekļaujot siltumnīcefekta gāzu emisiju no ēkām un autotransporta, tiktu radīts papildu ekonomisks stimuls investēt fosilo kurināmo un fosilo degvielu patēriņa samazināšanās tendencē, tādējādi paātrinot siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināšanu. Apvienojumā ar citiem pasākumiem ar to vidējā termiņā vai ilgtermiņā būtu jāsamazina ar ēkām un autotransportu saistītās izmaksas un jāsniedz jaunas darbvietu radīšanas un investīciju iespējas.

(2)Ar Komisijas paziņojumu par Eiropas zaļo kursu ir uzsākta jauna izaugsmes stratēģija, kuras mērķis ir pārveidot Savienību par ilgtspējīgu, taisnīgāku un pārticīgāku sabiedrību ar modernu, resursefektīvu un konkurētspējīgu ekonomiku, kurā siltumnīcefekta gāzu neto emisija 2050. gadā samazinātos līdz nullei un ekonomiskā izaugsme būtu atsaistīta no resursu patēriņa. Komisija ierosina arī aizsargāt, saglabāt un stiprināt Savienības dabas kapitālu un aizsargāt iedzīvotāju veselību un labbūtību no vidiskiem apdraudējumiem un ietekmes. Visbeidzot, Komisija uzskata, ka šim pārkārtošanās procesam vajadzētu būt taisnīgam un iekļaujošam, nevienu neatstājot novārtā.

(11)Tādēļ daļa ieņēmumu, kas gūti no ēku un autotransporta nozaru iekļaušanas Direktīvas 2003/87/EK darbības jomā, būtu jāizmanto, lai mazinātu sociālo ietekmi, ko rada šāda iekļaušana, lai pārkārtošanās būtu taisnīga un iekļaujoša un lai neviens nebūtu atstāts novārtā.

(12)Tas ir vēl jo svarīgāk, ņemot vērā pašreizējo enerģētiskās nabadzības līmeni. Enerģētiskā nabadzība ir situācija, kurā mājsaimniecības nespēj piekļūt tādiem pamata energopakalpojumiem kā dzesēšana (paaugstinoties temperatūrai) un apkure. Aptuveni 34 miljoni eiropiešu 2018. gadā ziņoja, ka nespēj uzturēt mājokli pietiekami siltu, un 2019. gada ES mēroga apsekojumā 6,9 % Savienības iedzīvotāju norādīja, ka nevar atļauties pietiekami apsildīt mājokli. Kopumā Enerģētiskās nabadzības observatorija lēš, ka vairāk nekā 50 miljoni mājsaimniecību Eiropas Savienībā saskaras ar enerģētisko nabadzību. Tāpēc enerģētiskā nabadzība ir būtiska problēma Savienībai. Kaut arī sociālie tarifi vai tiešs ienākumu atbalsts var sniegt tūlītēju palīdzību mājsaimniecībām, kas saskaras ar enerģētisko nabadzību, ilgstošus risinājums spēj nodrošināt vienīgi mērķtiecīgi, strukturāli pasākumi, jo īpaši energorenovācija.

(13)Tāpēc būtu jāizveido Sociālais klimata fonds (“fonds”), lai dalībvalstīm nodrošinātu līdzekļus, ar ko atbalstīt savu rīcībpolitiku, lai mazinātu sociālo ietekmi, ko emisijas kvotu tirdzniecība ēku un autotransporta nozarēs rada uz mazaizsargātām mājsaimniecībām, mazaizsargātiem mikrouzņēmumiem un mazaizsargātiem transporta lietotājiem. Tas būtu jāsasniedz jo īpaši ar pagaidu ienākumu atbalstu un pasākumiem un investīcijām, ar kuriem plānots samazināt atkarību no fosilajiem kurināmajiem un fosilajām degvielām, uzlabojot ēku energoefektivitāti, dekarbonizējot ēku siltumapgādi un aukstumapgādi, arī integrējot atjaunīgo enerģiju, un paplašinot bezemisiju un mazemisiju mobilitātes un transporta pieejamību par labu mazaizsargātām mājsaimniecībām, mazaizsargātiem mikrouzņēmumiem un mazaizsargātiem transporta lietotājiem.

(14)Šajā nolūkā katrai dalībvalstij būtu jāiesniedz Komisijai sociālais klimata plāns (“plāns”). Ar minētajiem plāniem būtu jāsasniedz divi mērķi. Pirmkārt, ar tiem būtu jānodrošina mazaizsargātām mājsaimniecībām, mazaizsargātiem mikrouzņēmumiem un mazaizsargātiem transporta lietotājiem nepieciešamie resursi, lai finansētu un īstenotu investīcijas energoefektivitātē, siltumapgādes un aukstumapgādes dekarbonizācijā, bezemisiju un mazemisiju transportlīdzekļos un mobilitātē. Otrkārt, ar tiem būtu jāmazina fosilo kurināmo un fosilo degvielu izmaksu palielinājuma ietekme uz vismazāk aizsargātajām grupām un tādējādi jānovērš enerģētiskā un transporta nabadzība pārejas periodā, līdz šādas investīcijas tiek veiktas. Plānos vajadzētu būt investīciju komponentam, ar kuru veicina ilgtermiņa risinājumus nolūkā samazināt atkarību no fosilajiem kurināmajiem un fosilajām degvielām, un tajos varētu būt paredzēti citi pasākumi, tostarp pagaidu tiešs ienākumu atbalsts, lai īstermiņā samazinātu negatīvo ietekmi uz ienākumiem.

(15)Dalībvalstis, kas apspriežas ar reģionālā līmeņa iestādēm, vislabāk var izstrādāt un īstenot vietējiem, reģionālajiem un valsts apstākļiem pielāgotus un uz tiem vērstus plānus kā savu pašreizējo rīcībpolitiku attiecīgajās jomās un citu attiecīgo ES fondu plānoto izmantošanu. Šādi vislabāk var ņemt vērā apstākļu plašo daudzveidību, pašvaldību un reģionālo valdību īpašās zināšanas, pētniecības un inovācijas norises, sociālo partneru attiecības un sociālā dialoga struktūras, kā arī valsts tradīcijas, sekmējot mazaizsargātajām grupām sniegtā vispārējā atbalsta lietderību un efektivitāti.

(16)Lai pāreja uz klimatneitralitāti būtu taisnīga, būtiski nodrošināt, ka pasākumi un investīcijas ir īpaši vērsti uz enerģētiski nabadzīgām vai mazaizsargātām mājsaimniecībām, mazaizsargātiem mikrouzņēmumiem un mazaizsargātiem transporta lietotājiem. Ar atbalsta pasākumiem siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināšanas veicināšanai būtu jāpalīdz dalībvalstīm mazināt sociālo ietekmi, ko rada emisijas kvotu tirdzniecība ēku un autotransporta nozarēs.

(17)Kamēr vēl nav jūtama to investīciju ietekme, kas veiktas, lai samazinātu izmaksas un emisijas, taisnīgu pārkārtošanos palīdzētu nodrošināt pienācīgi mērķorientēts, tiešs ienākumu atbalsts vismazāk aizsargātajām grupām. Šāds atbalsts būtu jāuztver kā pagaidu pasākums, kas papildina mājokļu un transporta nozaru dekarbonizāciju. Tas nebūtu pastāvīgs, jo tas nerisina enerģētiskās un transporta nabadzības pamatiemeslus. Šādam atbalstam būtu jāattiecas tikai uz tiešo ietekmi, ko rada ēku un autotransporta nozaru iekļaušana Direktīvas 2003/87/EK darbības jomā, nevis uz elektroenerģijas vai apkures izmaksām, kas saistītas ar elektroenerģijas un siltuma ražošanas iekļaušanu minētās direktīvas darbības jomā. Tiesībām saņemt šādu tiešu ienākumu atbalstu būtu jābūt ierobežotām laika ziņā.

(18)Ņemot vērā to, cik svarīga ir cīņa pret klimata pārmaiņām saskaņā ar Parīzes nolīgumā noteiktajām saistībām un apņemšanos sasniegt Apvienoto Nāciju Organizācijas ilgtspējīgas attīstības mērķus, ar šajā regulā noteiktajām darbībām būtu jāsekmē mērķrādītājs 30 % no visiem izdevumiem saskaņā ar daudzgadu finanšu shēmu 2021.–2027. gadam izmantot klimatisko mērķu vispārējai integrēšanai un iecere 2026. un 2027. gadā 10 % no ikgadējiem izdevumiem novirzīt biodaudzveidības mērķu sasniegšanai, vienlaikus ņemot vērā esošo klimatisko un biodaudzveidības mērķu pārklāšanos. Šajā nolūkā fonda izdevumu sadalīšanas vajadzībām būtu jāizmanto Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2021/1060 II pielikumā izklāstītā metodika. Ar fondu būtu jāatbalsta darbības, kurās pilnībā ievēro Savienības klimata un vides aizsardzības standartus un prioritātes un kuras atbilst principam “nenodari būtisku kaitējumu” Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2020/852 17. panta nozīmē. Plānos būtu jāiekļauj tikai šādi pasākumi un investīcijas. Tiešā ienākumu atbalsta pasākumi parasti būtu jāuzskata par tādiem, kuru paredzamā ietekme uz vides mērķiem ir nebūtiska, un tādēļ tie būtu jāuzskata par atbilstošiem principam “nenodari būtisku kaitējumu”. Komisija plāno sagatavot tehniskus norādījumus dalībvalstīm krietni pirms plānu izstrādes. Šajos norādījumos tiks skaidrots, kā pasākumiem un investīcijām ir jāatbilst principam “nenodari būtisku kaitējumu” Regulas (ES) 2020/852 17. panta nozīmē. Komisija plāno 2021. gadā iesniegt priekšlikumu Padomes ieteikumam par to, kā risināt zaļās pārkārtošanās sociālos aspektus.

(19)Oglekļa cenu noteikšana īpaši skar sievietes, jo viņas 85 % gadījumu ir viena vecāka ģimenes kodols. Viena vecāka ģimenēm ir sevišķi liels bērnu nabadzības risks. Lai nodrošinātu, ka neviens netiek atstāts novārtā, sagatavojot un īstenojot plānus, būtu jāņem vērā un jāveicina dzimumu līdztiesība, iespēju vienlīdzība visiem un šo mērķu integrēšana, kā arī jautājumi saistībā ar pieejamību personām ar invaliditāti.

(20)Dalībvalstīm plāni būtu jāiesniedz kopā ar atjauninātajiem integrētajiem nacionālajiem enerģētikas un klimata plāniem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2018/1999 14. pantu. Plānos būtu jānorāda finansējamie pasākumi, to aplēstās izmaksas un valsts ieguldījuma apmērs. Tajos būtu jāiekļauj arī galvenie atskaites punkti un mērķrādītāji, ar kuriem novērtēt pasākumu rezultatīvu īstenošanu.

(21)Fondam un plāniem vajadzētu būt saskanīgiem un veidotiem atbilstoši plānotajām reformām un saistībām, ko dalībvalstis uzņēmušās savos atjauninātajos integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos saskaņā ar Regulu (ES) 2018/1999, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā [gggg/nnn] [priekšlikums par Direktīvas 2012/27/ES par energoefektivitāti pārstrādāšanu], Eiropas sociālo tiesību pīlāra rīcības plānu, Eiropas Sociālo fondu Plus (ESF+), kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2021/1057, taisnīgas pārkārtošanās plāniem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2021/1056 un dalībvalstu ilgtermiņa renovācijas stratēģijām attiecībā uz ēkām saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2010/31/ES. Lai nodrošinātu administratīvo efektivitāti, attiecīgā gadījumā plānos iekļautā informācija būtu jāpielāgo iepriekš uzskaitītajiem tiesību aktiem un plāniem.

(22)Savienībai būtu jāatbalsta dalībvalstis ar finanšu resursiem, lai tās īstenotu savus plānus ar Sociālā klimata fonda palīdzību. Sociālā klimata fonda maksājumu priekšnoteikumam vajadzētu būt plānos noteikto atskaites punktu un mērķrādītāju izpildei. Tādējādi varētu efektīvi ņemt vērā valsts apstākļus un prioritātes, vienlaikus vienkāršojot finansēšanu un atvieglojot tās integrāciju citās ar valsts līdzekļiem īstenotās programmās, un reizē garantējot ES izdevumu ietekmi un integritāti.

(23)Fonda budžeta apjomam principā būtu jāatbilst 25 % no prognozētajiem ieņēmumiem no ēku un autotransporta nozaru iekļaušanas Direktīvas 2003/87/EK darbības jomā laikposmā no 2026. līdz 2032. gadam. Saskaņā ar Padomes Lēmumu (ES, Euratom) 2020/2053 dalībvalstīm šie ieņēmumi būtu jādara pieejami Savienības budžetam kā pašu resursi. Dalībvalstīm vismaz 50 % no sava plāna kopējām izmaksām jāfinansē pašām. Šajā nolūkā, kā arī saistībā ar investīcijām un pasākumiem nepieciešamās pārkārtošanās paātrināšanai un tās ietekmes mazināšanai attiecībā uz negatīvi ietekmētajiem iedzīvotājiem dalībvalstīm cita starpā būtu jāizmanto to prognozētie ieņēmumi no emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas ēku un autotransporta nozarēs, kā noteikts Direktīvā 2003/87/EK.

(24)Ar fondu būtu jāatbalsta pasākumi, kuros ievēro Savienības finansējuma papildināmības principu. Ar fondu nebūtu jāaizstāj valsts regulārie izdevumi, izņemot pienācīgi pamatotos gadījumos.

(25)Lai nodrošinātu līdzekļu lietderīgu un saskaņotu piešķiršanu un ievērotu pareizas finanšu pārvaldības principu, šajā regulā noteiktajām darbībām vajadzētu būt saskanīgām ar pašreizējām Savienības programmām un tās jāpapildina, vienlaikus novēršot divkārtēju finansēšanu no fonda un citām Savienības programmām attiecībā uz vieniem un tiem pašiem izdevumiem. Jo īpaši Komisijai un dalībvalstīm visos procesa posmos būtu jānodrošina efektīva koordinācija, lai nodrošinātu konsekvenci, saskaņotību, papildināmību un sinerģiju starp finansējuma avotiem. Šajā nolūkā dalībvalstīm, iesniedzot savus plānos Komisijai, būtu jāsniedz attiecīgā informācija par esošo vai plānoto Savienības finansējumu. Fonda finansiālajam atbalstam būtu jāpapildina atbalsts, kas tiek sniegts saskaņā ar citām Savienības programmām un instrumentiem. Pasākumiem un investīcijām, ko finansē saskaņā ar fondu, vajadzētu varēt saņemt finansējums no citām Savienības programmām un instrumentiem ar nosacījumu, ka ar šo atbalstu netiek segtas tās pašas izmaksas.

(26)Maksājumi būtu jāveic, pamatojoties uz Komisijas lēmumu, ar kuru atļauj izmaksu attiecīgajai dalībvalstij. Tāpēc ir jāpiemēro atkāpe no Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) 2018/1046 116. panta 2. punkta, lai maksājuma termiņu varētu sākt skaitīt no dienas, kad Komisija informējusi attiecīgo dalībvalsti par šo lēmumu, un nevis no dienas, kurā saņemts maksājuma pieprasījums.

(27)Lai nodrošinātu pārredzamus uzraudzības un izvērtēšanas noteikumus, pilnvaras pieņemt tiesību aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai attiecībā uz kopēju rādītāju noteikšanu ziņošanai par progresu un plānu īstenošanas uzraudzības un izvērtēšanas nolūkos. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī, un lai minētās apspriešanās tiktu rīkotas saskaņā ar principiem, kas noteikti 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu. Jo īpaši, lai deleģēto aktu sagatavošanā nodrošinātu vienādu dalību, Eiropas Parlaments un Padome visus dokumentus saņem vienlaicīgi ar dalībvalstu ekspertiem, un minēto iestāžu ekspertiem ir sistemātiska piekļuve Komisijas ekspertu grupu sanāksmēm, kurās notiek deleģēto aktu sagatavošana.

(28)Fonda īstenošana būtu jāveic saskaņā ar pareizas finanšu pārvaldības principu, tostarp nodrošinot krāpšanas, krāpšanas nodokļu jomā, izvairīšanās no nodokļu maksāšanas, korupcijas un interešu konfliktu iedarbīgu novēršanu un saukšanu pie atbildības saistībā ar šiem nodarījumiem.

(29)Pareizas finanšu pārvaldības nolūkā, ievērojot fonda uz sniegumu balstīto raksturu, būtu jāparedz īpaši noteikumi par budžeta saistībām, līdzekļu maksājumiem, apturēšanu un atgūšanu, kā arī par nolīgumu izbeigšanu, kuri ir saistīti ar finansiālu atbalstu. Dalībvalstīm būtu jāveic atbilstīgi pasākumi, lai nodrošinātu, ka līdzekļu izmantošana saistībā fonda atbalstītajiem pasākumiem atbilst piemērojamajiem Savienības un valstu tiesību aktiem. Dalībvalstīm ir jānodrošina, ka šādu atbalstu attiecīgā gadījumā piešķir saskaņā ar ES noteikumiem par valsts atbalstu. Jo īpaši tām būtu jānodrošina, ka tiek novērsti, atklāti un koriģēti krāpšanas, korupcijas un interešu konfliktu gadījumi un ka tiek novērsta divkārtēja finansēšana no fonda un citām Savienības programmām. Ja attiecīgā dalībvalsts nav apmierinoši īstenojusi plānu vai bijuši nopietni pārkāpumi — krāpšana, korupcija un interešu konflikti — saistībā ar fonda atbalstītajiem pasākumiem, vai arī būtiski pārkāptas nolīgumos par finansiālo atbalstu noteiktās saistības, vajadzētu būt iespējai apturēt un izbeigt nolīgumus, kas saistīti ar finansiālu atbalstu, kā arī samazināt un atgūt finanšu piešķīrumu. Būtu jāievieš atbilstošas pretrunu procedūras, lai nodrošinātu, ka Komisijas lēmumā par izmaksāto summu apturēšanu un atgūšanu, kā arī nolīgumu izbeigšanu, kuri ir saistīti ar finansiālu atbalstu, tiek ņemtas vērā dalībvalstu tiesības iesniegt apsvērumus.

(30)Komisijai būtu jānodrošina Eiropas Savienības finanšu interešu efektīva aizsardzība. Lai gan primāri par fonda īstenošanu saskaņā ar attiecīgajiem Savienības un tiesību aktiem atbildīga ir pati dalībvalsts, Komisijai minētajā sakarā vajadzētu būt iespējai saņemt pietiekamu pārliecību no dalībvalstīm. Tādēļ, īstenojot fondu, dalībvalstīm būtu jānodrošina lietderīga un efektīva iekšējās kontroles sistēma un jāatgūst neatbilstīgi izmaksātās vai nepareizi izlietotās summas. Minētajā sakarā dalībvalstīm būtu jāvar paļauties uz savām parastajām valsts budžeta pārvaldības sistēmām. Dalībvalstīm būtu elektroniskā sistēmā jāvāc, jāreģistrē un jāuzglabā standartizētas tādu datu un informācijas kategorijas, kas ļauj novērst, atklāt un koriģēt nopietnus pārkāpumus — krāpšanu, korupciju un interešu konfliktus — saistībā ar fonda atbalstītajiem pasākumiem. Komisijai būtu jādara pieejama informācijas un uzraudzības sistēma, tostarp vienots datizraces un riska novērtēšanas rīks, lai novērtētu un analizētu šos datus un informāciju, nolūkā noteikt tā lietošanu dalībvalstīm kā obligātu.