LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 43/13

Reģionu komitejas atzinums par Komisijas lēmuma projekts par Komisijas līguma 86. panta nosacījumu piemērošanu par valsts palīdzību piešķiršanu publiskajiem dienestiem kompensāciju formas veidā kā arī par Direktīvas projektu, kas izdara izmaiņas Komisijas direktīvā 80/723/EEC par finansu attiecību caurspīdīgumu starp Dalībvalstīm un publiskajiem uzņēmumiem sniegto palīdzību unKopienas uzraudzības projektu par Valsts palīdzības piešķiršanu publiskajiem dienestiem kompensāciju formas veidā.

(2005/C 43/05)

REĢIONU KOMITEJA

balstoties uz Komisijas lēmuma projektu par EK līguma 86. panta nosacījumu piemērošanu par valsts palīdzību piešķiršanu publiskajiem dienestiem kompensāciju formas veidā, kā arī par direktīvas projektu, kas izdara izmaiņas Komisijas direktīvā 80/723/EEC par finansu attiecību caurspīdīgumu starp Dalībvalstīm un publiskajiem uzņēmumiem sniegto palīdzību un kopienas uzraudzības projektu par Valsts palīdzības piešķiršanu publiskajiem dienestiem kompensāciju formas veidā,

balstoties uz Eiropas Komisijas locekļa, atbildīgā par konkurences politiku, Mario Monti 2004. gada 19. marta vēstuli, atsaucoties uz Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 265. panta 1.oparagrāfu,

balstoties uz2004. gada 26. maija Prezidenta lēmumu par Ekonomikas un sociālās politikas komisijas piesaistīšanu atzinuma izstrādāšanā par attiecīgo tēmu,

balstoties uz Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 16. pantu par sabiedriskajiem pakalpojumiem, kā arī EK 2, 5, 73, 81, 86, 87, 88 un 295. pantiem,

balstoties uz Eiropas Pamattiesību hartas 36.pantu par sabiedrisko pakalpojumu pieejamību,

balstoties uz Eiropas Konstitūcijas projekta III-6.pantu,

balstoties uz Balto grāmatu par sabiedriskajiem pakalpojumiem (COM (2004) 374 galīgā red.);

balstoties uz Eiropas Kopienu tiesas (turpmāk tekstā - EKT) 2003. gada 24. jūlija spriedumu C-280/00 (“Altmark Trans”);

balstoties uz savu 2003. gada 20. novembra atzinumu par Zaļo grāmatu par sabiedriskajiem pakalpojumiem (COM (2003) 270 galīgā red., CdR 149/2003 galīgā red.) (1),

balstoties uz savu atzinumu par Komisijas ziņojumu par sabiedriskajiem pakalpojumiem Eiropā (COM (2000) 580 galīgā red. – CdR 470/2000 galīga red) (2),

balstoties uz Ekonomikas un sociālās politikas komisijas 2004. gada 6. jūlijā pieņemto atzinumu (CdR 115/2004 rev. 1) (Ziņojuma sniedzējs Claudio MARTINI kungs, Toskānas reģiona presidents (IT/ESP)

Uzskatot, ka pēc sprieduma par “Altmark Trans”, kompensācijas, kas izmaksātas par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu nav Valsts palīdzība, un var tikt pakļautas Komisijas uzliktajam pienākumam par iepriekšēju saskaņošanu un piekrišanai vienīgi tad, ja ir izpildīti vismaz četri nosacījumi:

— Saņēmēja sabiedrisko pakalpojumu sniegšanai jābūt skaidri definētai;

— Parametriem, uz kā pamata tiek aprēķinātas kompensācijas, jābūt iepriekš noteiktiem skaidrā un caurspīdīgā veidā;

— Kompensācijas nevar pārsniegt šī sabiedriskā pakalpojuma sniegšanā ieguldītos izdevumus, kas ir mazāki par ieņēmumiem par šī pakalpojuma sniegšanu (tomēr kompensācija var ietvert saprātīgu peļņu);

— Ceturtkārt, ja uzņēmuma izvēle, kuram tiks uzticēts kopēji ekonomiski pienākumi, konkrētajā gadījumā nenotiek publisku pasūtījumu nodošanas procesa ietvaros, kas ļauj izvēlēties to kandidātu, kas šos pakalpojumus var veikt par vismazākajām izmaksām sabiedrībai, tad nepieciešamās kompensācijas lielums ir jāaprēķina uz to izmaksu analīzes pamata, kas kādam vidējam, labi vadītam uzņēmumam, kuram ir pietiekami līdzekļu, lai atbilstu uzstādītajām vispārējām ekonomiskām prasībām, rastos attiecīgo pienākumu izpildē, pie kam ir jāņem vērā šādā veidā iegūtie ienākumi un atbilstoša peļņa no šo pienākumu veikšanas.

Pieņemot, ka EKT, cita starpā, ir konstatējusi, ka, neskādējot citiem spriedumā par Altmark lietu minētajiem kritērijiem, kompensācijas nav tad pieteikšanas pienākuma palīdzība, ja labumu gūstošais uzņēmums ir izvēlēts atklātā, caurspīdīgā pasūtījuma nodošanas procesā. Savādāk būtu jāparāda, ka šī kompensācija nav Valsts palīdzība, ja tās saņēmējs var pierādīt, ka šī publiskā kompensācija ir tikai tīra papildus piemaksa pēc ienākumu par pakalpojumu sniegšanu novērtēšanas, un izmaksām, kas radušās labi pārvaldītam un ar pietiekamu personālu dotētam uzņēmumam;

Pieņemot ka pēc “Altmark Trans” sprieduma visas citas kompensāciju formas ir Valsts palīdzība, un ir pakļautas iepriekšēja pieteikuma noteikumiem

savas 56. plenārās sesijas laikā 2004. gada 29. un 30. septembrī (29. septembra sēdē) vienbalsīgi pieņēma sekojošu atzinumu:

1. Reģionu komitejas vispārējie novērojumi

Par spriedumu lietā “Altmark Trans”

REĢIONU KOMITEJA

1.1 Uzskata, ka kopienas tiesneša iejaukšanās lietā ir tik daudz nepieciešama un tik ietekmīga, ka kopienas likumdevējs nevarēja nodefinēt noteikumus, kas sniegtu adekvātu juridisko drošību attiecībā uz sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas jomu,

1.2 Atbalsta faktu, ka Altmark Trans sprieduma pirmie divi kritēriji, tas ir, palīdzības ieguvējam pienākums iepriekš skaidri definēt sabiedriskā pakalpojuma uzdevumu un parametrus, pēc kuriem objektīvā un caurspīdīgā veidā varētu izrēķināt kompensējoša rakstura izdevumus, kas teritoriālajām pārvaldībām uzliek par pienākumu definēt sabiedrisko pakalpojumu līgumus. Šim pienākumam jābūt tik pat caurspīdīgam un demokrātiski atbildīgam attiecībā uz sabiedrisko pakalpojumu jomas regulēšanu.

1.3 Konstatē, ka sabiedriskiem uzņēmumiem, kuri veic vispārējas ekonomiskas intereses pakalpojumus, varētu būt grūtības saprast sprieduma Altmark Trans lietā 4. kritēriju. Šis kritērijs paredz “Ja uzņēmuma izvēle, kuram jāuzdod sabiedrisku pakalpojumu veikšana, netiek veikta konkursa kārtībā, kas dod iespēju izvēlēties to kandidātu, kas šos pakalpojumus sabiedrībai sniedz par zemākajām cenām, tad nepieciešamās kompensācijas apjoms ir jāaprēķina par pamatu ņemot izmaksu analīzi, kas pie attiecīgo pienākumu izpildes rastos vidējam, labi vadītam uzņēmumam, kas ir atbilstoši aprīkots, lai atbilstu uzstādītajām sabiedriskajām prasībām, pie kam jāņem vērā no pienākuma izpildes gūtie ienākumi un pienācīga peļņa.”

1.4 Jautā, kas ir saprotams ekonomiskā nozīmē ar “labi vadīts uzņēmums, kas ir atbilstoši aprīkots, lai sniegtu sabiedrisko pakalpojumu”. Vēl jo svarīgāk tas ir tādēļ, ka EKT 2003. gada 3. jūlija spriedumā lietās C-83/01, C-93/01 un 94/01 (“Chronopost SA”) izsakās ka uzņēmums, kas nodarbojas ar sabiedriskā pakalpojuma sniegšanu “atrodas ļoti atšķirīgā situācijā no tās, kurā privāts uzņēmums darbojas normālos tirgus apstākļos” (33.punkts).

1.5 Uzskata, ka līdz ar EKT spriedumu, un īpaši tā trešo un ceturto kritēriju, tiek pieprasīta kopēja normatīvā izstrādāšana no Kopienas puses, lai uzņēmumus, kas sniedz sabiedriskos pakalpojumus ierobežotu attiecībā uz Altmark Trans sprieduma prasībām, apsveic Komisiju, ka tā ir spējusi nekavējoties uzņemties iniciatīvu, piedāvājot tāda veida normatīvās darbības.

1.6. Uztraucās par faktu, ka EKT ir pieņēmusi tik plašu potenciālās starp – kopienas apmaiņas piemērošanas jēdziena interpretāciju, ka pat vietējā līmenī strikti ierobežoti sabiedrisko pakalpojumu sniedzēji uzņēmumi varētu tikt pakļauti 87.1. panta nosacījumiem.

1.7 Uzskata, ka kompensācijas jēdziena salīdzināšanas ar “Altmark Trans” kritērijiem trūkums vidējā termiņā ir vienlaicīgi publisko pakalpojumu veikto pienākumu definīcija – administratīvās nastas, kas gulstas uz teritoriālajām pārvaldībām, atvieglojums, bet ka šis atvieglojums negarantē nekādu pilnīgu juridisko drošību: ir jārīkojas savlaicīgi, lai publiskā pārvalde godīgi nolemtu nepiešķirt palīdzību, ja ir izpildīti “Altmark Trans” kritēriji, bet kur turpmāk konkurējošais uzņēmums griezīsies ar prasību tiesā un saņems apskatāmās palīdzības kvalifikāciju kā nelikumīgu. Kādi tādā gadījumā būs atmaksas mehānismi?

Par Komisijas metodoloģiju

REĢIONU KOMITEJA

1.8 Norāda, ka Zaļajā grāmatā ir apkopots liels daudzums 2004. gada 29. marta dokumentā SEC(2004) 326 izvērtēto pasākumu, kuri uzrāda ļoti nopietnu nepieciešamību pēc drošības un juridisko ietvaru stabilizācijas, kuros darbojas sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzņēmumi (turpmāk tekstā – SIEG).

1.9 Uzskata, ka Komisijai pie nākamajiem sagatavošanas darbiem stingrāk kā līdz šim jāizsver savstarpējā ietekme starp konkurences tiesībām un sabiedrisko pasūtījumu tiesiskajiem priekšrakstiem un valsts palīdzību no to praktiskās īstenošanas skatu punkta, lai iespējama pakalpojumu tirgus atvēršana privāto pakalpojumu sniedzējiem var noritēt eficienti un korekti.

1.10 Novēro, ka Reģionu komitejai ir jāpilda savi pienākumi, lai noteiktu daudz nopietnāku publisko interešu ņemšanu vērā sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas (turpmāk tekstā SIG) organizācijā pēc to specifikas un teritoriālās pārvaldības atbildības, kas šajā jomā veido Eiropas sociālā modeļa sastāvdaļu un prasa atrast līdzsvaru starp katras pārvaldības tiesībām, pakalpojumu tās tieši pārvaldīt un atbilstībai EKT tiesu praksei, īpaši saistībā ar caurspīdīgumu un konkurences procedūras īstenošanu.

1.11 Atbalsta faktu, ka Komisija ir nolēmusi kopā ar Reģionu komiteju uzsākt konsultācijas par lēmuma projektu par atbrīvošanu no maza mēroga publiskā finansējuma un direktīvas projektu, kas izdara grozījumus Komisijas direktīvā Nr. 80/723/EEC par finansu attiecību caurspīdīgumu starp dalībvalstīm un sabiedriskajiem uzņēmumiem piešķirto palīdzību.

1.12 Uzsver, ka konsultācijas ir precedents, jo Komisija Reģionu komiteju konsultē pirmo reizi par jomu, kas izriet no EK līguma nodaļas par konkurences noteikumiem (81. līdz 93. panti).

1.13 Uzskata, ka šī konsultācija ir pirmā Komisijas pēc Zaļās grāmatas par pārvaldi Eiropā (3) izklāstīto principu piemērošana, un tā atbilst nepieciešamībai pēc daudz lielākas reģionu un vietējo pārvaldību piesaistes Savienības lēmumu sistēmas funkcionēšanā, it īpaši par pasākumiem, kas pastāv PIRMS lēmuma.

1.14 Uzskata, ka uzsāktajam dialogam jāturpinās debašu ietvaros par Komisijas kontroli liela mēroga publisko pakalpojumu finansēšanā.

1.15 Jautā cik lielā mērā saplūst 2004. gada februārī uzsāktās debates par Komisijas priekšlikumiem, kuras pamats bija “Altmark Trans” spriedums un debates par 2004. gada 12. maijā publicēto Balto grāmatu par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (4). Baltā grāmata norāda, ka Komisijai ir nodoms pieņemt pasākumu kopumu, kas paredzēti izskaidrot un vienkāršot juridisko bāzi par publisko uzņēmumu pienākumu finansējumu līdz 2005. gada jūlijam, taču lielākā daļa šīs paketes elementu projektu formā jau ir bijuši nosūtīti caurskatīšanai.

Par starpvaldību Konferences darbiem

REĢIONU KOMITEJA

1.16 Atbalsta, ka konstitucionālā līguma projekta III-6 (5). pants paredz sekojošo: “Eiropas likums nosaka savus principus un nosacījumus (attiecībā par sabiedrisko pakalpojumus sniegšanas vietu un lomu), neesot pretrunā ar Dalībvalstu pilnvarām, un saskaņā ar Konstitūciju, sniegt, izpildīt un finansēt šos pakalpojumus” (6). Tādēļ Reģionu komiteja apsveic, ka Līgums, pateicoties neatkarīgam tiesiskam pamatam – III-6. pants veido no iekšējā tirgus un konkurences noteikumu ietvara nodalāmu vispārēji piemērojamu klauzulu- dotu iespēju izdot kopējus tiesību aktus par sabiedriskas intereses pakalpojumiem.

2. Novērojumi attiecībā par Komisijas lēmumu par EK līguma 86. panta nosacījumu piemērošanu uz Valstu palīdzībām sabiedrisko pakalpojumu kompensēšanas formas veidā

REĢIONU KOMITEJA

2.1 Atzīmē, ka lēmuma priekšlikuma mērķis ir noteikt līdzsvaru starp konkurences noteikumiem un SIEG uzdevumu izpildi. Priekšlikums nosaka kompensācijas hipotēzes, kuras neatbilst “Altmark Trans” kritērijiem, bet var būt atbrīvotas no konkurences noteikumiem (EK līguma 87. un 88.panti) ar nosacījumu, ja valstu palīdzība ir saderīga ar kopējo tirgu un nav par pamatu konkurences traucēšanai.

2.2 Konstatē, ka ja lēmuma mērķis ir Valsts palīdzību noteikšana, kas ir ietvertas EK līguma 88.pantā, tad 86.3. panta kā juridiskā pamata izvēle, kā arī lēmuma kā normatīva akta izvēle ir piemērota. Attiecīgie uzņēmumi būs tie, kas iegūst Valsts palīdzību, bet kuriem nav jāievēro konkurences noteikumus kā SIEG sniedzējiem, kas nav ietekmējami ar apmaiņas spiedienu.

2.3 Atbalsta publisko pakalpojumu finansējuma pieteikuma atbrīvošanu slimnīcām un sociālajām mājām sekojošu iemeslu dēļ: — augstas vienotas pakalpojumu izmaksas, saistītas ar investīcijām infrastruktūrās un nekustamajos īpašumos un fakts, ka palīdzība atbilst ieņēmumu sadalīšanas mērķiem un solidaritātei bez jebkāda konkurences konteksta; — Komisijas dienestu administratīvā nespēja izskatīt lielu skaitu vietējo pieteikumu, ar kuriem tā saskarsies bez atbrīvošanas nosacījumiem,

2.4 Uzskata, ka konkurences noteikumu atbrīvošanai no piemērošanas lauka un sekojoši pieteikuma atbrīvošanai jābūt paplašinātai līdz sabiedrisko pakalpojumu sniegšanai, izņemot publisko iestāžu funkcijas, un īpaši publiskās slimnīcas un sociālās mājas, izglītību un sabiedriskos pakalpojumus, ja šie pakalpojumi nodrošina sociālās apdrošināšanas funkcijas un sociālo integrāciju un ka sabiedrībai domāto sabiedrisko pakalpojumu mērķis nav tirgus aizpildīšana. Komisijas iespējamas nelikumības gadījumos kontrolei jāaprobežojas uz neierobežotu varu šo pakalpojumu definīciju kontekstā;

2.5 Aicina Komisiju ne tikai precizēt pēc konsultācijām nodotajiem priekšlikumiem un īpaši EKT tiesu praksēm, kuri ir tie pakalpojumi, kuri nav pieskaitāmi pie ekonomiska rakstura pakalpojumiem, un no tā vadoties, kuriem jābūt atbrīvotiem no pieteikuma pienākuma, bet arī noteikt darbības ietvaru, kuras specifika, neskatoties uz tās daļēji ekonomisko dabu, varētu tikt atzīta par vispārējas intereses izpausmi un kuriem, piemērojot EK Līguma 86. panta 2. punktu, varētu būt tiesības uz priekšrakstu piemērošanu. Komisijas 2005. gada vasarai pieteiktais ziņojums par sociālajiem un veselības pakalpojumiem varētu sniegt iespēju visaptverošu pārdomu ievadīšanai par vispārējas intereses darbības specifiku ekonomiskās dzīves vidū.

2.6 Robežas vērtību būtu jānosaka tā, ka Komisijas atsevišķu gadījumu pārbaude turpmāk var koncentrēties uz netipiskām gadījumu konstelācijām ar īpašu ekonomisko spēku. Robežu vērtībās tādēļ būtu jāiekļauj parasti ar tiešo apgādi nodarbojošās vienības dalībvalstīs un to uzdevumu veikšanai parasti radušās izmaksas. Priekšā esošā lēmuma piemērošanas lauks varētu pamatā tikt paplašināts uz uzņēmumiem, kuriem gada apgrozījums pirms nodokļiem kopumā ir zem 50 miljoniem eiro un gada kompensācijas summa par pakalpojumiem ir zem 15 miljoniem eiro. Tam attiecīgi būtu jāpiemēro caurspīdīguma direktīva.

2.7 Vēršas uz 1. iv) panta piedāvāto kompensāciju atbrīvošanu jūras transportam, kas savieno ar salām, kurās darbojas sektoru reglamentācija, un ja gada kuģošanas laikā pārvadājamo pasažieru skaits nepārsniedz 100000: — attiecībā uz jūras transporta specifiku dalībvalstu iekšienē (jūras kabotāža) vai nebūtu daudz piemērotāk pieņemt atsevišķu aktu, pamatojoties uz Līguma 73. pantu? — ja arī tiks pieņemts 1. iv) panta piedāvātā atbrīvošana, vai gada pārvadājuma apjomi būs atkarīgi no uzņēmuma sakariem vai apjoma, kam ir izdarītas investīcijas sabiedrisko pakalpojumu sniegšanā?

2.8 Uzskata, ka, ja kompensācija apmierina priekšlikuma lēmuma 5. pantā nostiprinātos nosacījumus, tad vajadzība pēc iepriekšēja pieteikuma ir bez iemesla.

2.9 Konstatē, ka 5. pantā definētās kompensācijas jēdziens var radīt kļūdainu interpretāciju, ja kompensācija attiecas vienīgi uz nodošanu starp publiskajām pārvaldībām un uzņēmumu, kurš nodarbojas ar SIEG uzdevumiem, kas paredzēti strukturālā vai konjunktūras ekspluatācijas deficīta segšanai. Tomēr būtu arī iekļaujami zemes izdevumi un ekspluatācijas tarifu amortizācijas.

2.10 Uzskata, ka 6. pants par dalītas grāmatvedības pienākumu var radīt papildus izmaksas maziem un vidējiem uzņēmumiem, uz kuriem attiecas šajā lēmumā paredzētā atbrīvošana. Tāpēc vajadzētu paredzēt šī pienākuma atcelšanu.

2.11 Konstatē, ka 7. pants paredz sniegt Komisijai informāciju par kompensāciju noteikšanas modalitātēm. Šāda informācijas sniegšana termiņu ziņā šķiet ļoti traucējoša. Tāpat fakts, ka publiskajām pārvaldībām būtu jāapgādājas ar noteikumiem par kompensāciju noteikumiem vai datu bāzi par visām kompensācijām, šķiet pārlieku birokrātisks līdzeklis.

3. Novērojumi attiecībā par direktīvas projektu, kas izdara grozījumus Komisijas direktīvā Nr. 80/723/EEC par finansu attiecību caurspīdīgumu starp Dalībvalstīm un publiskajiem uzņēmumiem piešķirtajām palīdzībām

REĢIONU KOMITEJA

3.1 Uzskata, ka “Altmark Trans” spriedums iespaido caurspīdīguma pienākumu, un patreiz spēkā esošo direktīvu rada par daļēji neefektīvu, jo vairs nav iespējams pārbaudīt, vai kompensācijas patiešām ir izmantotas, lai īstenotu pienākumu sniegt sabiedriskos pakalpojumus, bet ne lai segtu rentablo aktivitāšu izmaksas. Brīdi, kad EKT tiesu prakse ļauj neuzskatīt kompensācijas kā Valsts palīdzību, direktīvai ir atņemta iespēja pārbaudīt caurspīdīgumu visos uzņēmumos, kuri sniedz SIEG un ir kompensāciju, kuras netiek uzskatītas par Valsts palīdzību, saņēmējas. Tāpēc pastāv nepieciešamība grozīt direktīvu, pievēršot uzmanību Valsts palīdzības un publisko pakalpojumu pienākuma kompensācijas jēdzieniem.

3.2 Neatbalsta Komisijas priekšlikumu svītrot 4. panta 2 c) punktu, jo šī svītrošana rada dalītās grāmatvedības piemērošanas lauka paplašināšanos arī attiecībā uz tiem uzņēmumiem, kuriem ir piešķirtas kompensācijas, kuras atbilst vai nu “Altmark Trans” kritērijiem vai Komisijas piedāvātajai atbrīvošanai.

4. Projekts veidot Kopienas ietvaru valsts palīdzībām, kas konkrētiem uzņēmumiem varētu tikt piešķirta kā kompensācija par vispārējas ekonomiskas intereses pakalpojumu veikšanu.

REĢIONU KOMITEJA

4.1 konstatē, ka projektā par Kopienas ietvara izveidošanu 5. punktā ir noteikts: Kopienas priekšrakstus, kas attiecas uz sabiedriskajiem pasūtījumiem neskars priekšā esošais Kopienas ietvars. Bez tam, līdzīga norāde ir iekļauta lēmumprojekta 22. pamatiemeslā. Kas skar uzņēmuma izvēli, kopējas ekonomiskas intereses pakalpojumu veikšanai, tad šīs norādes ir jāsaprot tā, ka gadījumā, ja uzņēmums izraudzīts caurspīdīgā un nediskriminējošā pasūtījuma nodošanas procesā, tiek pieņemts, ka kompensācija nebūs pārmērīga un tādēļ arī palīdzība pamatota. Pasūtījuma nodošanas procesa īstenošana uzņēmuma izraudzīšanai, kurš veiks vispārējus ekonomiskus pienākumu, tomēr ir tikai brīvprātīga un neveido pienākumu, lai izpildītu nosacījumus palīdzības tiesiskai pamatotībai

4.2 apšauba sekojošo priekšlikumu saistībā ar aprēķināšanas parametriem (10. punkta 4. apakšpunkts): “Pie tam var tikt ņemtas vērā specifiskās izmaksas, kas de facto gulstas uz uzņēmumiem reģionos EK Līguma 87. panta 3.a) un c) punktu nozīmē.” Šāds priekšlikums var tiktāl radīt nepamatotu sajukumu, jo Kopienas ietvara radīšanas projekta mērķim ir jābūt ievērot “specifiskās izmaksas”, kas rodas kādam vispārēju ekonomisku pienākumu veicošam uzņēmumam, tas ir, neatkarīgi no viņa atrašanās vietas. Bez tam ierosinātais formulējums varētu radīt priekšstatu, ka kompensācija ar vispārējas ekonomiskas intereses pienākumu veikšanu ir pielīdzināta valstiskām palīdzībām ar reģionāli politisku mērķi.

Brisele, 2004. gada 29. septembris Reģionu komitejas prezidents Pēteris ŠTRAUBS (Peter STRAUB)

(1) OV C 73, 23.03.2004, 7.lpp.

(2) OV C 19, 22.01.2002, 8.lpp.

(3) 3 Skatīt: 2003. gada 2. jūlija Reģionu komitejas atzinumus par Baltā grāmata par Eiropas pārvaldi (ziņojuma sniedzējs: Michel Delebarre (F/ESP): COM (2001) 428 galīgā red., COM (2002) 704 galīgā red., COM (2002) 705 galīgā red., COM (2002) 709 galīgā red., COM (2002) 713 galīgā red., COM (2002) 718 galīgā red., COM (2002) 719 galīgā red., COM (2002) 725 galīgā red.2

(4) 4 COM (2004) 374 galīgā red.

(5) Ar Konstitūcijas līguma projekta jauno numerāciju valdības konferencē dokumentā CIG 87/1/04 no 2004. gada 13. oktobra, III-6. pants ir kļuvis par III-122. pantu.

(6) Skat. Padomes Prezidentūras dokuments 76/04 2004. gada 13. maijs