Komisijas paziņojums - Kopsavilkums par pasākumiem, kas 2004. un 2005. gadā veikti, īstenojot Euratom līguma II sadaļas 3. līdz 10. nodaļu {SEC(2006) 942} /* COM/2006/0395 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 14.7.2006 COM(2006) 395 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS Kopsavilkums par pasākumiem, kas 2004. un 2005. gadā veikti, īstenojot Euratom līguma II sadaļas 3. līdz 10. nodaļu{SEC(2006) 942} SATURS 1. Ievads 4 2. Komisijas dienestu reorganizācja 4 3. Politika un attīstība juridiskajā jomā 5 3.1. Komisijas juridisko priekšlikumu statuss 5 3.1.1. Kodolpakete 5 3.1.2. Pārvadājumu direktīva 5 3.1.3. Jaunā Drošības pasākumu regula 5 3.2. Tiesību aktu īstenošana — pārkāpumi 6 3.2.1. Attīstība juridiskajā jomā 6 3.2.2. Tiesību aktu transponēšana un pārkāpumi. 6 4. Paplašināšanās 6 5. Vispārējā attīstība ES kodolenerģētikas jomā 7 5.1. Ekspluatācijas pārtraukšana, atkritumu apsaimniekošana un transports 7 5.1.1. Ekspluatācijas pārtraukšana 7 5.1.2. Radioaktīvie atkritumi 8 5.1.3. Radioaktīvo materiālu transports 8 5.2. Kodoldrošības pasākumi 8 5.2.1. Drošības pasākumu pārbaudes 8 5.2.2. Papildu protokoli 9 5.3. Aizsardzība pret radiāciju 10 5.3.1. Pasākumi, uz ko attiecas Euratom līguma 31. pants 10 5.3.2. Euratom prasību īstenošana attiecībā uz vides radioaktivitāti. 10 5.3.3. Gatavība ārkārtas situācijām 11 5.4. Kodolmateriālu piegādes 11 6. Starptautiska sadarbība 12 6.1. Nolīgumi ar trešām valstīm 12 6.1.1. Japāna 12 6.1.2. Ukraina 12 6.1.3. Kazahstāna 12 6.1.4. Uzbekistāna 12 6.2. Starptautiskas konvencijas 12 6.2.1. Kodoldrošības konvencija 12 6.2.2. Kopīgā konvencija 13 6.2.3. Konvencija par kodolmateriālu fizisko aizsardzību (CPPNM) 13 6.2.4. Konvencija par kodolnegadījumu operatīvu izziņošanu un Konvencija par palīdzību situācijā, kad notikusi kodolkatastrofa vai radioloģiska avārija 13 6.3. Sadarbība ar IAEA un citām starptautiskām organizācijām 13 KOMISIJAS PAZIŅOJUMS Kopsavilkums par pasākumiem, kas 2004. un 2005. gadā veikti, īstenojot Euratom līguma II sadaļas 3. līdz 10. nodaļu 1. IEVADS Šis paziņojums ir par pasākumiem, ko Enerģētikas un transporta ģenerāldirektorāts (DG TREN), H direktorāts (kodolenerģētika) un I direktorāts (kodoldrošības pasākumi) veicis kā daļu no Komisijas pasākumiem, kuri īstenojami saskaņā ar Euratom līgumu. DG TREN īsteno lielāko daļu noteikumu, kas izklāstīti Euratom līguma II sadaļā (3. līdz 10. nodaļa), kura attiecas uz kodoldrošību, investīcijām, kopuzņēmumiem, drošības pasākumiem un ārlietām. Šajā paziņojumā ir iekļauts arī kopsavilkums par Euratom Apgādes aģentūras (ESA) pasākumiem[1]. Informāciju par pasākumiem, kas saistīti ar pētniecības veicināšanu, var atrast DG RTD un KPC gada darbības ziņojumos[2]. Par TACIS programmas sagatavošanu un īstenošanu atbild DG RELEX un DG AIDCO[3], par PHARE atbild DG ELARG[4]. Par Euratom aizdevumu piešķiršanu atbild DG ECFIN[5]. Divu pārstrādes uzņēmumos atrodošos laboratoriju (La Hague un Sellafield) darbu uzrauga KPC un finansē DG TREN. 2. KOMISIJAS DIENESTU REORGANIZāCJA Kopš H un I direktorātu izveidošanas 2003. gadā turpinās Komisijas kodoldienestu reorganizācija. Uz Luksemburgu tika pārgrupētas kompetenču jomas un personāls, kas risināja juridiskus un tehniskus jautājumus, kā arī starptautiskās attiecības un tirdzniecību kodolenerģētikas jomā. Pārgrupēšanas rezultātā Briselē palikuši tikai dienesti, kas vada Euratom Pētniecības programmu un TACIS programmu. H direktorāta darbības jomā ir sarunas par starptautiskiem nolīgumiem un konvencijām, Līguma un no tā izrietošo tiesību aktu īstenošana, kodoldegvielas cikla tehniskie aspekti, kodolmateriāla uzskaites un radioloģiskās aizsardzības vadība un ziņošana par to. I direktorāts plāno un veic drošības pasākumu izpildes pārbaudes, tostarp sniedz materiāli tehnisko atbalstu. ESA atbild par regulāru un taisnīgu kodoldegvielas piegādi Kopienas lietotājiem, īstenojot kopējo piegādes politiku. Arī ESA 2004. gadā pārcēla uz Luksemburgu. 3. POLITIKA UN ATTīSTīBA JURIDISKAJā JOMā 3.1. Komisijas juridisko priekšlikumu statuss 3.1.1. Kodolpakete Komisija aktīvi piedalījās pārrunās, kas notika Padomē un Parlamentā, par priekšlikumiem Padomes direktīvām par kodoliekārtu drošību un drošu izlietotās degvielas un radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanu, ko tā iesniedza 2003. gadā. Komisija 2004. gada 8. septembrī pieņēma divus pārskatītus priekšlikumus[6], ņemot vērā Parlamenta nostāju un apspriežu rezultātus Padomē. Neskatoties uz Eiropas Parlamenta labvēlīgo atzinumu un Padomes vairākuma atbalstu šiem priekšlikumiem, noteiktais kvalificētais balsu vairākums netika panākts, un ne 2004. gadā, ne 2005. gadā Padomē neturpināja apspriest pārskatītos priekšlikumus. Tā vietā, pamatojoties uz Padomes 2004. gada jūnija secinājumiem, tika izstrādāts „Rīcības plāns kodoldrošībai un drošai izlietotās degvielas un radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanai”, lai pārskatītu risināmos jautājumus. Tādēļ izveidoja Kodoldrošības darba grupu, kas gatavo tehnisku ziņojumu (ko paredzēts pabeigt līdz 2006. gada beigām). Komisijas dienesti piedalās šajā procesā. 3.1.2. Pārvadājumu direktīva Komisija pieņēma priekšlikumu[7] Padomes direktīvai par radioaktīvo atkritumu un izlietotās degvielas pārvadājumu kontroli, ar ko paredzēja aizstāt Direktīvu 92/3/Euratom. Priekšlikumā direktīvai, kas jāpiemēro arī attiecībā uz izlietoto degvielu, kura paredzēta pārstrādei, ir vienkāršotas procedūras, vienlaikus nodrošinot atbilstību Drošības pamatstandartu (BSS) direktīvai un starptautiskajām konvencijām. Priekšlikumu 2004. gada novembrī nosūtīja EESC[8], lai saņemtu tās atzinumu[9]. Priekšlikuma galīgo redakciju pieņēma un nosūtīja Padomei 2005. gada decembrī[10]. 3.1.3. Jaunā Drošības pasākumu regula Apspriedes par jauno Drošības pasākumu regulu[11] noslēdzās 2004. gada aprīlī. Ministru Padome apstiprināja šo regulu 2004. gada 30. aprīlī. Komisija nekavējoties uzsāka tās galīgās pieņemšanas procedūru. Tulkošana visās oficiālajās valodās aizkavēja publicēšanu līdz 2005. gada 28. februārim. Tā stājās spēkā 2005. gada 20. martā. Komisija kā ieteikumu pieņēma[12] „Vadlīnijas jaunās Euratom Drošības pasākumu regulas piemērošanai”, dodot kopsavilkumu skaidrojumiem, viedokļiem un nolīgumiem, kas panākti ar dalībvalstīm, un nodrošinot kodoliekārtu operatoriem nesaistošas norādes. 3.2. Tiesību aktu īstenošana — pārkāpumi 3.2.1. Attīstība juridiskajā jomā Tieši pirms 2003. gada beigām pabeidza izstrādāt divus svarīgu tiesību aktus. Padomes Direktīva par slēgtu augstas radioaktivitātes starojuma avotu (HASS) un bezīpašnieka jonizējošā starojuma avotu kontroli[13] guva starptautisku atzinību kā svarīgs sasniegums (G8, IAEA), jo atbilda centieniem novērst ļaunprātīgu izmantošanu attiecībā uz medicīnā vai rūpniecībā izmantotiem avotiem. Seminārs, kas notika 2005. gada martā, bija veltīts problēmām, ar kādām dalībvalstis saskaras, direktīvu transponējot. Līdz transponēšanas termiņam 2005. gada 31. decembrim 19 dalībvalstis ziņoja par direktīvas īstenošanas valsts pasākumu projektiem, kas paredzēti Līguma 33. pantā. Piecas no tām pēc tam bija pieņēmušas galīgos pasākumus un ziņojušas par tiem. Komisijas Ieteikums[14] attiecībā uz standartizētu informāciju par radioaktīvu gāzu un šķidrumu nokļūšanu vidē no kodolreaktoriem un pārstrādes rūpnīcām normālas ekspluatācijas apstākļos palīdzēja noteikt specifikācijas jaunai datu bāzei, kas pašlaik tiek veidota. 3.2.2. Tiesību aktu transponēšana un pārkāpumi. Komisija veica plašu novērtējumu par Līguma un no tā izrietošo sekundāro tiesību aktu īstenošanu gan par 2004. gadu, gan par 2005. gadu. Saskaņā ar Līguma 141.—143. pantu tika ierosinātas 13 jaunas lietas. Tika izskatītas 29 pārkāpumu procedūras par noteikumu neievērošanu veselības aizsardzības un darba drošības (Līguma II sadaļas 3. nodaļa), drošības pasākumu (II sadaļas 7. nodaļa) un ārlietu (II sadaļas 10. nodaļa) jomā. Pret īpašiem pārkāpumiem vērsās ar īpašiem līdzekļiem, kas noteikti 7. nodaļā. Saskaņā ar Līguma 82. pantu Komisija pieņēma direktīvu, aicinot attiecīgo dalībvalsti garantēt visu kodolmateriālu uzskaiti un pieejamību Euratom inspektoriem. Tā kā valsts iestāžu atbilde nebija apmierinoša, Komisija nodeva lietu Tiesai. Citā lietā Komisija atbilstīgi Līguma 83. pantam pieņēma lēmumu piemērot sankcijas (atbilstīgi 83. panta 1. punkta a) apakšpunktam) kodoliekārtas operatoram, kas nebija apmierinoši izpildījis savus pienākumus. Pielikumā ir informācija par citām lietām (kas minētas Komisijas personāla darba dokumentā). 4. PAPLAšINāšANāS 2004. gadā un 2005. gada pirmajā pusē īpaša vērība tika veltīta Euratom drošības pasākumu īstenošanai jaunajās dalībvalstīs. Tika izstrādāta informātikas programma, lai jaunajām dalībvalstīm atvieglotu ziņošanas prasību izpildi, ņemot vērā jauno Drošības pasākumu regulu, kas minēta iepriekš. Attiecīgās datortehnikas un programmatūras izmantošana sākās 2004. gada otrajā pusē. Sagaidāms, ka 2006. gada pašā sākumā jauno dalībvalstu operatori to pilnībā īstenos un regulāri lietos. Tika stiprināti regulāri kontakti ar valsts iestādēm un kodoliekārtu operatoriem, lai panāktu vienmērīgu pāreju no ziņošanas par drošības pasākumu īstenošanu atbilstīgi divpusējiem nolīgumiem ar IAEA uz drošības pasākumu īstenošanu atbilstīgi dalībvalstu/ Euratom/ IAEA nolīgumam. Īpašu uzmanību veltīja arī turpmākajām pārbaudēm jaunajās dalībvalstīs. Kodolnozares darbība šajās valstīs vairumā gadījumu aprobežojas tikai ar kodolreaktoriem un glabāšanas iekārtām. Tika uzsākta faktu vākšanas un tehnisko uzdevumu programma. ES ir atkārtoti uzsvērusi, cik svarīga ir augsta līmeņa kodoldrošība Bulgārijā un Rumānijā, gatavojoties gaidāmajai paplašināšanai. Bulgārijai jānodrošina atbilstība Euratom prasībām un procedūrām. Pēc 2003. gada salīdzinošā pārskata par kodoldrošību Kozloduy atomelektrostacija (AES) izdeva ziņojumu par stāvokli. Tajā atkārtoti tika apstiprināts, ka ir svarīga Bulgārijas apņemšanās iespējami ātri pavisam slēgt Kozloduy AES 1. līdz 4. bloku. Šī apņemšanās minēta Bulgārijas pievienošanās aktā, kas parakstīts Luksemburgā 2005. gada 25. aprīlī. Sarunas ar Rumāniju par enerģētikas nodaļu noslēdzās 2004. gada brigās. Rumānija ir turpinājusi izstrādāt kodoldrošības regulējumu. Tomēr tai vēl ir jāuzlabo drošība Cernavoda AES, kas izmanto CANDU[15] tehnoloģiju, lai turpinātu izstrādāt valsts programmas par drošu izlietotās degvielas un radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanu un vairotu kodolenerģijas pārvaldes iestāžu spējas. Attiecīgo tiesību aktu pārskatīšana notiek gan Horvātijā, gan Turcijā. 5. VISPāRēJā ATTīSTīBA ES KODOLENERģēTIKAS JOMā 5.1. Ekspluatācijas pārtraukšana, atkritumu apsaimniekošana un transports 5.1.1. Ekspluatācijas pārtraukšana Komisija turpināja darbu pie Pievienošanās līguma protokolu īstenošanas attiecībā uz Ignalīnas AES un Bohunice AES. 2004. gadā piešķīra 138 miljonus EUR, un vēl 139 miljonus EUR piešķīra 2005. gadam. Lielāko daļu šīs palīdzības nodrošināja ar starptautiskiem ekspluatācijas atbalsta fondiem, ko vadīja ERAB[16] un uzraudzīja ieguldītāju apvienības, kam priekšsēdētājs ir Komisijas pārstāvis. Pēc saņēmēja pieprasījuma daļa no ekspluatācijas pārtraukšanas palīdzības, ko divpusēji vadīja Lietuva un Komisija, gandrīz dubultojās — no 10 miljoniem EUR 2004. gadā līdz 18 miljoniem EUR 2005. gadā. Šo palīdzību nodrošināja, izmantojot PHARE raksturīgu pieeju, un to izmanto, lai risinātu jautājumus par drošības kultūras uzturēšanu un jautājumus, kas ir saistīti ar sociālo jomu. Atbildot uz Eiropas Parlamenta bažām saistībā ar Direktīvu par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu, 2004. gadā publicēja ziņojumu par to finanšu resursu izmantošanu, kas atvēlēti atomelektrostaciju ekspluatācijas pārtraukšanai[17]. Komisija paziņoja par vajadzību nodrošināt četru pamatprincipu — atbilstība, fondu pieejamība un izmantošana, kā arī to pārskatāma vadība — ievērošanu. 2005. gadā tika sagatavots otrais ziņojums par visa veida komerckodoliekārtām ES[18]. Šis ziņojums sastādīts, pamatojoties uz apspriedēm ar dalībvalstīm, Eiropas Parlamentu un nozares ekspertiem, kā arī atbildēm valstīm nosūtītajā anketā. Tiks izdots ieteikums, aicinot dalībvalstis veikt vajadzīgos pasākumus saistība ar iepriekšminētajiem pamatprincipiem. 5.1.2. Radioaktīvie atkritumi Tādu tehnoloģiju pieejamība, kuru mērķis ir samazināt radionuklīdu ar ilgu sabrukšanas periodu daudzumu un to radiotoksicitāti, darot drošāku un pieņemamāku šāda materiāla pārvietošanu un apglabāšanu, var sekmēt valsts lēmumu pieņemšanu par radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanu. Komisijas darba programmā 2005. gadam bija iekļauts priekšlikums izveidot kopuzņēmumu, lai pētniecības pasākumus galvenokārt veltītu radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanai. Daži priekšdarbi jau ir sākti, lai panāktu plašu vienprātību šīs iniciatīvas atbalstam. Komisijas dienesti pēta, kā izstrādāt tehnoloģisku iniciatīvu, lai varētu apspriesties un panākt vienprātību ar ražošanas partneriem, un kā noteikt visdaudzsološākās tehnoloģijas, lai efektīvi apsaimniekotu radioaktīvos atkritumus. Iniciatīvas galīgais mērķis būs pierādīt, ka ir iespēja samazināt radioaktīvo atkritumu produktu bīstamības ilgumu un ka ir lietderīgi apglabāt tos zem zemes. Tiks veikti priekšdarbi atbilstīgi Septītajai Euratom pētniecības pamatprogrammai. 5.1.3. Radioaktīvo materiālu transports Pastāvīgā darba grupa (SWG) radioaktīvo materiālu transporta jautājumos 2004. gadā pabeidza izstrādāt 5. ziņojumu. Tajā ieteikti pasākumi nozares darbības uzlabošanai un stingrāku drošības līmeņu noteikšanai. Šis ziņojums ir atjaunināts atbilstīgi pašreizējai situācijai pēc ES pēdējās paplašināšanās. 5.2. Kodoldrošības pasākumi 5.2.1. Drošības pasākumu pārbaudes Komisija 2004. gada 30. aprīlī pieņēma paziņojumu[19], ar ko, galveno uzmanību veltot tieši Līguma mērķiem un ņemot vērā starptautiska mēroga satraukumu, noteica jaunās pieejas kodoldrošības pasākumiem principus, kuri kopumā noteica, kā tiks veikti pārbaudes uzdevumi, kas uzticēti DG TREN. No 2004. gada oktobra pieeja kodoldrošības pasākumiem ir regulāri apspriesta Padomē. Divpusējas apspriedes ar vairākām dalībvalstīm (Beļģiju, Somiju, Franciju, Vāciju, Itāliju, Spāniju, Zviedriju, Apvienoto Karalisti) notika visu 2005. gadu, lai iepazīstinātu ar un apspriestu jauno politiku drošības pasākumu jomā. Prezidējošā valsts Apvienotā Karaliste sagatavoja dokumentu par jaunajiem Euratom drošības pasākumu pamatprincipiem, ko COREPER ir ņēmis vērā. Tas palīdzēs panākt kopīgu izpratni dalībvalstu un Komisijas starpā par virzību uz priekšu drošības pasākumu īstenošanā, ņemot vērā visu iesaistīto pušu lomu, kas noteikta Līgumā. Vienlaikus notika apspriedes ar lielajiem ražošanas operatoriem, lai novērtētu tādas jaunās metodoloģijas ietekmi kā operatora kodolmateriālu uzskaites un kontroles sistēmu revīzijas, kā arī pārskatītā parastā pārbaužu regularitāte. IAEA ir informēta par notikumu gaitu. Tiek izstrādāti pamatnoteikumi Euratom un Aģentūras turpmākai sadarbībai. Kopš 2004. gada 1. maija Komisijas dienesti ir veikuši drošības pasākumu pārbaudes jauno dalībvalstu kodoliekārtās. 5.2.2. Papildu protokoli 2004. gada 30. aprīlī stājās spēkā papildu protokoli, kas attiecās uz ES-15 dalībvalstīm. Salīdzinot ar parastajiem drošības pasākumu nolīgumiem, ar papildu protokoliem IAEA tiek piešķirtas divas jaunas pilnvaras. Pirmkārt, valstīm jāsniedz izvērsta deklarācija IAEA par pasākumiem kodolenerģētikas jomā, un, otrkārt, IAEA iegūst tiesības apmeklēt vietas, kas saistītas ar kodoldegvielas ciklu (papildu pieeja), brīdinot par to neilgu laiku iepriekš. Komisija savā vārdā par visām dalībvalstīm dara zināmu IAEA informāciju, kas saistīta ar kodolmateriāliem, kas iegūti, piemērojot papildu protokolus. Turklāt Komisija sagatavo ziņojumus, lai izpildītu papildu protokolos noteiktās papildu informēšanas prasības, 10 valstīm (sauktas „pavadvēstules valstis”) no 13 valstīm, kam nav kodolieroču. Šīs valstis paliek atbildīgas par sniegto datu pareizību, bet Komisija ir piekritusi savākt datus un iesniegt ziņojumus par tām. Austrija, Zviedrija un Somija izvēlējās darīt zināmu šo informāciju, par ko ir atbildīgas, tieši IAEA, kopiju nosūtot Komisijai. Divas valstis, kam ir kodolieroči (Francija un Apvienotā Karaliste), nosūta deklarācija tieši IAEA. Komisija ievēroja visus termiņus ziņošanai par pavadvēstules valstīm, neskatoties uz to, ka daudzas deklarācijas tika saņemtas ar kavēšanos. Slovākija un Igaunija 2005. gada decembrī pabeidza procedūras, lai pievienotos trīspusējam nolīgumam (INFCIRC[20]/193). Pārējās astoņās jaunajās dalībvalstis spēkā ir divpusējs drošības pasākumu nolīgums un papildprotokoli. Sagaidāms, ka 2006. gadā pēc valsts juridisko procedūru pabeigšanas tās pievienosies kopīgajam nolīgumam. IAEA 2004. gadā vienu reizi izmantoja savas pilnvaras veikt pārbaudes pasākumus (papildu piekļuve). Piekļuves pasākums notika 2004. gada 21. decembrī Helsinkos, Somijā. Piedalījās Komisijas inspektors no DG TREN. Vairāki turpmāki papildu piekļuves pasākumi tika veikti 2005. gadā gandrīz visās dalībvalstīs atbilstīgi INFCIRC 193 nolīgumam. Kopumā papildprotokolu noteikumi, kas saistīti ar piekļuves tiesībām, ir sarežģīti. Komisijas ierēdņi, kas piedalās papildu piekļuves pasākumos, saņem norādes ņemt vērā IAEA, dalībvalsts un telpu, kuras tiek apmeklētas, brīdinot par to neilgu laiku iepriekš, operatora tiesības. 5.3. Aizsardzība pret radiāciju 5.3.1. Pasākumi, uz ko attiecas Euratom līguma 31. pants 2004. gada beigās Komisija, ņemot vērā iespējamo drošības pamatstandartu pārskatīšanu, rīkoja konferenci par jauno 2005. gada ICRP[21] projektu ieteikumiem aizsardzībai pret radiāciju. Pamatojoties uz zinātnisko ekspertu grupas secinājumiem, Komisija sagatavoja dokumentu par nostāju attiecībā uz ICRP ieteikumiem un nosūtīja to ICRP. Atbilstīgi Līguma 31. pantam tika izveidota jauna ekspertu grupa, lai iekļautu ekspertus no jaunajām dalībvalstīm. Izveidotā grupa izstrādāja darba programmu drošības pamatstandartu pārskatīšanai. 5.3.2. Euratom prasību īstenošana attiecībā uz vides radioaktivitāti. Atbilstīgi Līguma 35. pantam[22] Komisija 2004. gadā veica piecas pārbaudes — trīs ES-15 (Sellafield pārstrādes rūpnīcā, Trillo AES (E), Dounreay stacijā (UK)) un divas jaunajās dalībvalstīs: Temelin (CZ) un Paks (HU)). Pārbaužu skaitu 2005. gadā palielināja līdz sešām galvenokārt jaunajās dalībvalstīs: Ignalīnā (LT), Temelin (CZ), Slovākijā un Igaunijā. Turklāt Grieķijā un pārstrādes rūpnīcā La Hague (FR) notika atkārtota pārbaude. Dokumentu, kurā izklāstīta pieeja un standarta kārtība 35. pantā minēto pārbaužu īstenošanai, atjaunināja un nosūtīja 10 jaunajām dalībvalstīm zināšanai. Projektu apsprieda ar dalībvalstu pārstāvjiem 2004. gada decembrī. Lai gan attiecībā uz dažām jaunajām dalībvalstīm šo dokumentu iekļāva atsevišķā divpusējā protokolā, Komisija nāca klajā ar priekšlikumu Paziņojumam par 35. pantā minētajām pārbaudēm, lai saskaņotu pasākumus visās dalībvalstīs. Paziņojumu ir paredzēts pieņemt 2006.gadā. Dalībvalstīm nosūtīja anketu, lai savāktu informāciju par to, kādas ir valsts prasības un pārbaužu pasākumi, īstenojot 35. pantu. Tiek izdarīts pētījums, lai analizētu atbildes un izdarītu ieteikumus turpmākajai īstenošanas kārtībai. Atbilstīgi Līguma 36. pantam dalībvalstis nosūta informāciju par radioaktivitātes līmeni vidē. Komisijas ieteikumā[23] izklāstīts saturs, laiks un veids datu nosūtīšanai. Pēc pirmā ziņojums (2002. gada jūnijs) netika ziņots par citām problēmām šajā jomā. 2004. gadā tika novērtēti deviņi radioaktīvo atkritumu apglabāšanas plāni, ko dalībvalstis iesniedza saskaņā ar Līguma 37. pantu[24]. 2005. gadā tika novērtēti trīspadsmit plāni. Iesniegtie dati bija iemesls attiecīgu Komisijas atzinumu pieņemšanai. Komisija 2005. gada 14. martā pieņēma ziņojumu Eiropas Parlamentam par 37. panta īstenošanu no 1994. gada jūlija līdz 2003. gada decembrim. 5.3.3. Gatavība ārkārtas situācijām Kopienas sistēma steidzamas informācijai apmaiņai (ECURIE[25]) darbojās visu diennakti. Visas kandidātvalstis krietnu laiku pirms 2004. gada maija parakstīja dalības nolīgumu. Visas jaunās dalībvalstis iekļāvās ECURIE sistēmā pirms 2004. gada maija, līdz ar to paredzētie kontaktpunkti un kompetentās iestādes tika izveidotas pirms pievienošanās (izņemot Maltu, kas to izdarīja jūnijā), un vairumam tagad ir pilnībā funkcionējošs specializēts aprīkojums. Rumānija un Bulgārija ir pievienojušās ECURIE sistēmai. Turcija un Horvātija ir iesaistītas sistēmā pakalpojumu nodrošināšanas līmenī. ECURIE sistēmas darba stāvoklis tika regulāri pārbaudīts. DG TREN piedalījās starptautiskās ārkārtas situāciju mācībās, arī lielākajās mācībās Convex-3, kuru uzņēmējvalsts bija Rumānija, 2005. gada maijā. Komisija aktīvi piedalījās WHO-FAO[26] Codex Alimentarius priekšlikuma izstrādāšanā, lai noteiktu Vadlīnijas attiecībā uz radionuklīdu maksimālo pieļaujamo līmeni pārtikā, kas paredzēta pastāvīgai starptautiskai tirdzniecībai. Alternatīvs Komisijas priekšlikums guva lielu daļu no vajadzīgajām balsīm Padomē. Komisijas nostāju galu galā atbalstīja ekspertu grupa, kas izveidota atbilstīgi Līguma 31. pantam, tādejādi Kopienai bija spēcīgas pozīcijas, aizstāvot savus uzskatus Codex Alimentarius komitejā 2005. gada aprīlī. Kopienas „kopējā nostāja” bija iemesls tam, ka Codex komiteja uzticēja Kopienai vadlīnijas pārstrādāt kopā ar IAEA (sākotnējā priekšlikuma autore). Jaunais projekts, ko, iespējams, pieņems 2006. gadā, pilnībā atspoguļo Kopienas nostāju attiecībā uz vadlīniju darbības jomu (tikai ārkārtas situācijas gadījumā) un attiecībā uz atsevišķu apsvērumu par zīdaiņu un mazu bērnu pārtiku. 5.4. Kodolmateriālu piegādes Kanāda joprojām ir lielākais dabīgā urāna piegādātājs ES, kamēr Krievija kopumā ir lielākais piegādātājs, ja ņem vērā arī atkārtoti bagātinātus atlikumus un augsti bagātināta urāna (HEU) ielādes. Piegādes drošība kļuvusi vēl aktuālāka nekā pirms dažiem gadiem, kad cenas bija zemākas un piegādes vieglāk pieejamas. Gandrīz puse no kodoldegvielas kopējā pieprasījuma reaktoriem pēdējos gados ir apmierināta ar sekundārajām piegādēm no agrākiem krājumiem un noplicinot augsti bagātinātu urānu, kas nāk no militāriem avotiem. Atbilstīgi ESA datiem, jānodrošina vairāk primārās produkcijas. Urāna cenu dēļ, kas pieauga no 2003. gada, aktivizējās izpētes un ieguves pasākumi, un urāna ražošana pasaulē 2004. gadā palielinājās par 14% un 2005. gadā palielināsies vēl. Galvenais notikums nozarē ES bija tas, ka Komisija 2004. gada oktobrī apstiprināja (atbilstīgi EK apvienošanas noteikumiem) divu Eiropas urāna bagātināšanas uzņēmumu tehnoloģisko kopuzņēmumu. Šis kopuzņēmums ļaus vienam no uzņēmumiem iegūt centrifūgas tehnoloģiju, ko izstrādājis otrs, un uzbūvēt jaunu centrifūgas bagātināšanas rūpnīcu, kurai 2007. gadā vajadzētu sākt ražošanu. 6. STARPTAUTISKA SADARBīBA 6.1. Nolīgumi ar trešām valstīm 6.1.1. Japāna Komisija 2004. gadā pabeidza sarunas, pieņēma un nosūtīja Padomei ieteikumu[27] apstiprināt divus nolīgumus ar Japānu par sadarbību kodolenerģijas izmantošanā nemilitāros nolūkos un par sadarbību kodolpētniecības un attīstības jomā. Pēc Japānas puses pārstāvja pamatotiem lūgumiem Komisija iesniedza Padomei projekta grozījumus, kas Padomei bija pieņemami. Nolīgumu parakstīja 2006. gada februārī. 6.1.2. Ukraina Padome 2004. gada septembrī apstiprināja Komisijas noslēgto Euratom un Ukrainas Ministru kabineta nolīgumu par sadarbību kodolenerģijas izmantošanā nemilitāros nolūkos[28]. Komisija 2005. gada 28. aprīlī parakstīja šo nolīgumu. Šis nolīgums attiecas uz kodoldrošību, kontrolētu kodolsintēzi, kodolpētniecības un attīstības jomu, starptautisku nodošanu, kas ietver kodolmateriālu tirdzniecību un kodoldegvielas cikla pakalpojumus, kā arī pasākumus, kuru mērķis ir novērst nelegālu kodolmateriāla tirdzniecību. 6.1.3. Kazahstāna Sarunas par divpusēju Nolīgumu par sadarbību kodolenerģijas izmantošanā nemilitāros nolūkos turpinājās 2004. gadā. 2005. gada februārī Kazahstānai iesniedza grozītu nolīguma priekšlikumu. 6.1.4. Uzbekistāna 2004. gada 1. augustā stājās spēkā divpusējs Nolīgumu par sadarbību kodolenerģijas izmantošanā nemilitāros nolūkos. 6.2. Starptautiskas konvencijas 6.2.1. Kodoldrošības konvencija Komisija grozīja savu 1999. gada 16. novembra Lēmumu 1999/819/Euratom par Eiropas Atomenerģijas kopienas (Euratom) pievienošanos 1994. gada Konvencijai par kodoldrošību attiecībā uz tam pievienoto deklarāciju[29]. Jaunu deklarāciju par kompetencēm nosūtīja IAEA ģenerālsekretāram atbilstīgi Tiesas nolēmumam[30]. Kodoldrošības konvencijas 3. pārskata sanāksmē (2005. gada aprīlis), Euratom piedalījās otro reizi kā līgumslēdzēja puse, bet pirmo reizi pēc kompetenču deklarācijas paplašināšanas. Komisija iesniedza ziņojumu par visiem galvenajiem Konvencijas aspektiem. 6.2.2. Kopīgā konvencija „Kopīgā lietotās kodoldegvielas un radioaktīvo atkritumu drošas pārvaldības konvencija”, par ko sarunas notika IAEA aizgādībā, stājās spēkā 2001. gada 18. jūnijā. Komisija 2001. gada oktobrī iesniedza Padomei priekšlikumu pievienoties konvencijai. Padome 2005. gada janvārī pieņēma lēmumu[31], apstiprinot Euratom pievienošanos konvencijai, kā arī deklarāciju par savu kompetenču jomu. Komisija 2005. gada 14. jūnijā pieņēma vajadzīgo lēmumu[32], ar ko apstiprināja Euratom pievienošanos Kopīgajai konvencijai. Pievienošanās ir spēkā no 2006. gada janvāra. 6.2.3. Konvencija par kodolmateriālu fizisko aizsardzību (CPPNM) IAEA 2004. gadā izplatīja priekšlikumu grozījumiem CPPNM. Pēc 2005. gada aprīļa sagatavošanās sanāksmes grozījumu konferencē 8. jūlijā pieņēma CPPNM grozījumu. Ar Padomes 2005. gada 28. jūnija Lēmumu[33] Padome pilnvaroja Komisiju apspriest CPPNM grozījumus attiecībā uz jautājumiem, kas ietilpst Kopienas kompetencē. Tādēļ Euratom pilnībā piedalījās grozījumu konferencē. 6.2.4. Konvencija par kodolnegadījumu operatīvu izziņošanu un Konvencija par palīdzību situācijā, kad notikusi kodolkatastrofa vai radioloģiska avārija Komisija pieņēma divus priekšlikumus Padomes lēmumiem[34], ar ko apstiprināja IAEA Konvenciju par kodolnegadījumu operatīvu izziņošanu un Konvenciju par palīdzību situācijā, kad notikusi kodolkatastrofa vai radioloģiska avārija, ļaujot Kopienai vairāk iesaistīties pašreizējos mehānismos atbilstīgi šīm konvencijām un papildu tiesību aktiem, kuros ir līdzīgi noteikumi, par ko ir panāktas vienošanās ES līmenī. Notiek Euratom pievienošanās šīm divām konvencijām. 6.3. Sadarbība ar IAEA un citām starptautiskām organizācijām IAEA atbild par pasaules mēroga drošības pasākumiem atbilstīgi Neizplatīšanas līgumam. IAEA vajadzībām Komisija darbojas kā „Kopienas uzskaites un kontroles sistēma”. Tādēļ saskaņā ar trīspušu drošības pasākumu nolīgumiem Komisijas pārbaudes pasākumus var novērot IAEA inspektori. Ja IAEA uzskata par vajadzīgu, tā veic pasākumus papildus pasākumiem, ko veic Kopiena. Komisija ir palīdzējusi IAEA pildīt pienākumus, ļaujot izmantot aparatūru. Sadarbība ar IAEA kodolmateriālu uzskaites jomā un papildu protokolu jomā bija apmierinoša. Tika pabeigtas apspriedes par jauno dalībvalstu pievienošanās Kopienas drošības pasākumu nolīgumam oficiālo kārtību[35]. Tika aktivizēta dalība vairāku starptautisku organizāciju un to komiteju darbā (piem. IAEA, OECD/NEA un ICRP). Īpaši svarīgs bija darbs pie ģeoloģiskās radioaktīvo atkritumu apglabāšanas drošības prasību izstrādāšanas. Diemžēl, īpaši ES drošības standarti vēl jādefinē un par tiem jāvienojas. [1] Gada ziņojums pēc pieprasījuma pieejams http://europa.eu.int/comm/euratom/index_en.html [2] Pētniecības ģenerāldirektorāta (RTD) sk.: http://europa.eu.int/comm/research/; Kopīgā pētniecības centra (KPC) sk.: http://www.jrc.cec.eu.int/ [3] DG RELEX: ārējās attiecības, DG AIDCO: Eiropas atbalsts un sadarbība. [4] DG ELARG: paplašināšanās [5] DG ECFIN: ekonomika un finanšu lietas. [6] COM(2004) 526, 8.9.2004. [7] COM(2004) 716, 12.11.2004. [8] Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja. [9] COM(2004) 716, galīgā redakcija – 2004/0249 (CNS). [10] COM(2005) 673, galīgā redakcija, 21.12.2005. [11] Regula (Euratom) Nr. 302/2005. [12] C(2005) 5127, 15.12.2005. [13] OV L 346, 31.12.2003., 57. lpp. [14] OV L 2, 6.1.2004., 36-46. lpp. [15] “CANada Deuterium Uranium”. Saspiesta smagā ūdens reaktors (PWHR). Kanādas projektēts kodolreaktors, kas izmanto smago ūdeni (deitērija oksīds) par palēninātāju un siltumnesēju un dabīgo urānu par kodoldegvielu. [16] Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības banka. [17] Ziņojums par kodolspēkstaciju nojaukšanai paredzēto finanšu resursu izmantošanu (COM(2004) 719, galīgā redakcija). [18] Komisijai šis ziņojums jāpieņem 2006. gadā. [19] C(2004) 1669, 30.4.2004. [20] Informatīvais apkārtraksts. [21] Starptautiskā Radioloģiskās aizsardzības komisija. [22] Ar šo pantu Komisijai ir dotas tiesības pārbaudīt to iekārtu darbību, kas kontrolē gaisa, ūdens un augsnes radioaktivitātes līmeni. [23] Komisijas 2000. gada 8. jūnija Ieteikums par Euratom līguma 36. panta piemērošanu attiecībā uz vides radioaktivitātes līmeņa uzraudzību, lai novērtētu ietekmi uz sabiedrību kopumā (2000/473/Euratom). [24] Šajā pantā noteikts, ka Komisija sniedz savu atzinumu (pēc apspriešanās ar ekspertu grupu) par visiem datiem, ko dalībvalstis nosūtījušas par saviem plāniem apglabāt radioaktīvos atkritumus, ja šādu plānu īstenošana varētu radīt radioaktīvu piesārņojumu citā dalībvalstī. [25] Eiropas Komisijas steidzamas radioloģiskas informācijas apmaiņa. [26] Pasaules veselības organizācija — Pārtikas un lauksaimniecības organizācija. [27] SEC(2004) 524, galīgā redakcija, 26.11.2004. [28] COM(2003) 129, galīgā redakcija. [29] Lēmums 2004/491/Euratom. [30] Komisija pret Padomi, Lieta C-29/99, ECR 2002, I-11221.lpp. Tiesa daļēji anulēja deklarāciju, ko Eiropas Atomenerģijas kopiena sagatavoja, pievienojoties Kodoldrošības konvencijai. [31] 2005/84/Euratom, OV L 30, 3.2.2005., 10. lpp. [32] C(2005) 1729. [33] COM(2005) 199. [34] COM(2004) 560, 16.8.2004. [35] INFCIRC 193.