KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI par apspriešanos par zvejas iespējām 2014. gadam /* COM/2013/0319 final */





KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI par apspriešanos par zvejas iespējām 2014. gadam 1. Ievads Šajā dokumentā izklāstīti Eiropas Komisijas sākotnējie nodomi par kopējās pieļaujamās nozvejas (KPN) un zvejas piepūles noteikšanu Eiropas ūdeņos un Eiropas zvejniekiem 2014. gadā. Dalībvalstis un reģionālās konsultatīvās padomes (RKP) tiek aicinātas izteikt viedokli Komisijai, lai tas tiktu izskatīts, pirms pieņemt galīgo lēmumu par Komisijas priekšlikumiem. Zivju krājumu stāvoklis Atlantijas okeāna Eiropas daļas un piegulošajos ūdeņos turpina uzlaboties. Aizvien vairāk krājumu tiek izmantoti, ievērojot maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu (MSY). Uzlabojas arī zināšanas par krājumu stāvokli Vidusjūrā un Melnajā jūrā. Jāturpina pakāpeniska pārzvejas izbeigšana. Galvenie instrumenti, lai to izdarītu, ir zvejas iespēju korekcijas un atļautās zvejas rīku struktūras pielāgojumi, lai uzlabotu selektivitāti. Pēc tam, kad būs pieņemta gaidāmā kopējās zivsaimniecības politikas reforma, kuras pamatā ir Komisijas priekšlikums[1], paredzams, ka no 2014. gada pakāpeniski un vienā zvejniecībā pēc otras stāsies spēkā pienākums izkraut visas nozvejotās zivis. Tam vajadzētu uzlabot arī zivju krājumu saglabāšanu. Pārzvejas izbeigšana ļaus ievērojami samazināt komerciālo sugu zvejas sabrukuma risku, uzlabot zvejas flotu rentabilitāti, samazināt oglekļa dioksīda emisijas un degvielas patēriņu un nodrošināt stabilas un uzticamas zivju piegādes patērētājiem. Tā nozīmē arī mazāku ietekmi uz jūras vidi un uz īpaši jutīgām sugām, piemēram, delfīniem un koraļļiem. Šie pasākumi palīdzēs līdz 2020. gadam sasniegt labu vides stāvokli, kā paredzēts Jūras stratēģijas pamatdirektīvā[2]. Pārzvejas izbeigšana ir arī daļa no risinājuma izmetumu izbeigšanai, jo lielākam skaitam zivju būs iespēja sasniegt tirdzniecības izmēru un zvejniekiem būs daudz vieglāk gūt pietiekamu izmēru sasniegušu zivju nozveju, nezvejojot mazākas zivis. Ņemot vērā ieguvumus no MSY zvejas, jādara viss iespējamais, lai šo stāvokli sasniegtu pēc iespējas drīzāk. Komisijas nodoms ir ievērot zinātniskos ieteikumus, ko sniegusi Starptautiskā Jūras pētniecības padome (ICES) un Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komiteja (ZZTEK): sasniegt MSY, jo tajā krājumu izsīkšanas risks ir zems. Šāds pamats bija arī priekšlikumiem par zvejas iespējām laikposmā no 2011. līdz 2013. gadam. Ja bioloģiskā informācija par konkrētiem zivju krājumiem ir nepilnīga un kvantitatīvi novērtēt MSY nav iespējams, Komisija izmantos kvalitatīvo novērtēšanu un ieteikumus, ko iepriekš minētās zinātniskās struktūras sniedz, izmantojot pieejamo informāciju, un kas kļūs par pamatu tās priekšlikumiem, un pārredzami un sistemātiski piemēros piesardzības principu. Dažiem krājumiem KPN tiks mainītas tikai tad, ja parādīsies jauni pierādījumi par to, ka šādas pārmaiņas ir vajadzīgas. 2. Krājumu stāvoklis Jaunākā informācija par krājumu stāvokli Atlantijas okeāna Eiropas daļas ūdeņos (Ia pielikums) liecina, ka būtiski palielinājusies to krājumu proporcija, par kuriem ir pieejami zinātniskie ieteikumi attiecībā uz drošām bioloģiskām robežām (1. tabula). Šis pieaugums ir no 35 % 2012. gadā līdz 50 % 2013. gadā. To zivju krājumu skaits, par kuriem pieejams pilnīgs novērtējums, ir pakāpeniski pieaudzis no 29 krājumiem 2007. gadā līdz 46 krājumiem 2013. gadā, un tas rāda, ka vairojas šo ieteikumu pamatā esošais zinātniskais materiāls (5. tabula). ICES jaunā metode, ko tā piemēro datu nepietiekamības gadījumos, ir nesusi augļus, krājumu skaitu, par kuriem ir pieejams kvantitatīvs ieteikums, palielinot no 47 līdz 77 krājumiem. Krājumu stāvoklis pastāvīgi uzlabojas (2. tabula). Pārzvejoto krājumu skaits (krājumi, kuros jaunākie zvejas izraisītās mirstības rādītāji ir lielāki nekā tie, ko nodrošinātu MSY) ir samazinājies no 47 % pagājušajā gadā līdz 39 % šajā gadā. Palielinājies to krājumu skaits, kuros ieteikums ir samazināt nozveju līdz zemākajam iespējamajam līmenim (3. tabula). Šie krājumi ir menca un jūrasmēle Īrijas jūrā, siļķe Ķeltu jūrā, garneles (Pandalus) Ziemeļjūras ziemeļdaļā un merlangs ūdeņos uz rietumiem no Skotijas. Esmarka menca 2013. gadā šajā kategorijā neietilpst. Kopš 2011. gada 6 krājumiem KPN nosaka individuālas dalībvalstis[3]. Šādi rīkojas gadījumos, kad konkrētā zvejniecība interesē tikai vienu dalībvalsti, un papildus veic labu pārvaldību nodrošinošus pasākumus. Ir radies zināms pamats bažām, jo dalībvalstis nav spējušas pilnībā izpildīt ziņošanas prasības, vairumā gadījumu tāpēc, ka tām nav tehniskās bāzes, lai pilnībā novērtētu attiecīgo krājumu stāvokli un lai MSY mērķus šiem resursiem noteiktu ar vajadzīgo precizitāti. Ir grūti novērtēt, cik lielā mērā šādi pieņemtās KPN ir saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku, konkrēti ilgtspējības ziņā. Komisija 2013. gadā turpinās skatīt šo jautājumu. 2012. gada decembra Padomē Dānija, Vācija, Nīderlande, Zviedrija un Apvienotā Karaliste vienojās, ka zvejas izraisītās mirstības samazināšana mencu krājumos joprojām ir prioritāte un ka šīs dalībvalstis 2013. gadā izstrādās izmetumu samazināšanas un mencu nozvejas novēršanas pasākumus un īstenos mencu nozvejas novēršanas plānus. Turpmāk apkopota pašreizējā informācija par zivju krājumu stāvokli atsevišķi katrā reģionā[4]. Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļas pelaģiskie krājumi. Lielākā daļa siļķes un reņģes krājumu (Ziemeļjūrā, ūdeņos uz rietumiem no Skotijas, Baltijas jūras rietumdaļā, Botnijas jūrā, Īrijas jūrā un Ķeltu jūrā) un Baltijas jūras brētliņas krājumu tagad tiek zvejoti MSY apjomā vai tā ietvaros. MSY atbilstošas KPN 2013. gadam ir noteiktas visos gadījumos, izņemot Botnijas jūras reņģi. Situācija ir pasliktinājusies dažiem citiem pelaģiskajiem krājumiem: gan rietumu krājuma stavrida un siļķe ūdeņos uz ziemeļrietumiem no Īrijas, gan reņģe Rīgas jūras līcī un Baltijas jūras galvenajā baseinā ir pārzvejotas. Īpaši jābažījas par makrelēm. Savienība turpina mēģinājumus vienoties ar Islandi un Fēru salām, lai tās kopīgi ar Norvēģiju un ES piedalītos makreles krājumu ilgtspējīgā pārvaldībā. Pagaidām rezultāta nav. Kopējā makreles KPN, ko nosaka ES, Norvēģija, Fēru salas un Islande, 2013. gadā atkal (par 36 %) pārsniedza zinātnieku ieteikto (nav ņemta vērā Krievijas nozveja). Nozvejas apjoms joprojām pārsniedz ilgtspējīgas ieguves apjomu, un nākamajā gadā šo krājumu apjoms samazināsies. ICES patlaban turpina sīkāk novērtēt makreles krājumu stāvokli. Ziemeļjūra, Skageraks un Kategats. Saida, jūras zeltplekste, pikša un siļķe tiek zvejota MSY atbilstošā apjomā, tāpat kā Norvēģijas omārs Skagerakā un Fladenas apgabalā. Pārējie krājumi, ieskaitot jūrasmēli, ir pārzvejoti, vai arī nav pietiekami daudz informācijas, lai novērtētu to stāvokli. Joprojām nopietni jābažījas par mencu Ziemeļjūrā. Neraugoties uz to, ka pēdējā laikā ir palielinājies krājuma apjoms un samazinājusies zvejas izraisītā zivju mirstība, krājums ir tuvu kritiskajai biomasas robežai un veido mazāk nekā pusi piesardzīgai pieejai atbilstošā apjoma. Lai gan izmetumu apjomi samazinās, tie joprojām veido aptuveni 25 % no izkrāvumiem. Zvejas izraisītās zivju mirstības rādītāji ir krietni lielāki par MSY apjomu un laika gaitā aizvien vairāk pārsniedz ilgtermiņa plānā paredzētos lielumus. Līdz šim veiktie pasākumi nav bijuši pietiekami, un ir jādara kas vairāk. Menca Kategatā ir ļoti mazskaitlīga un, lai aizsargātu šo krājumu, vajadzīgi papildu pasākumi, piemēram, lieguma zonu noteikšana. Arī jūras zeltplekstes un merlanga izmetumi saglabājas ļoti augstā līmenī — attiecīgi ap 40 % un 56 % no nozvejas. Tomēr pēc vienošanās, kas ar Norvēģiju panākta par izmetumu aizlieguma īstenošanu, Skagerakā 2013. gadā sākts izmantot jaunus, selektīvākus zvejas rīkus. Turpinās darbs, lai selektivitāti Ziemeļjūrā uzlabotu vēl vairāk. Baltijas jūra. Brētliņa, austrumu krājuma menca, rietumu krājuma reņģe un Botnijas jūras reņģe tiek zvejota MSY atbilstošā apjomā. Baltijas jūrai noteiktās KPN 2012. gadā tika apspriestas reģionālā forumā ("BALTFISH"), kurā kopā sanāca nacionālās zivsaimniecības administrācijas. Tika panākta ļoti atbildīga un ar zinātniskajiem ieteikumiem pamatota vienošanās par KPN noteikšanu 2013. gadam, un Komisija un Padome piekrita "BALTFISH" noteiktajām KPN. Šis ir spilgts piemērs tam, kā būtu jānotiek reģionalizētas pieejas īstenošanai, un citu apgabalu dalībvalstis tiek aicinātas tam sekot. Dalībvalstis panākušas arī vienošanos par izmetumu aizlieguma ieviešanu. Zinātnieki sadarbībā ar Baltijas jūras reģionālo konsultatīvo padomi patlaban gatavo jaunus selektivitātes pasākumus mencas zvejniecībām. Tie ir paredzēti, lai atvieglotu pāreju uz izmetumu aizlieguma piemērošanu. Ūdeņi uz rietumiem no Skotijas, Īrijas jūra un Ķeltu jūra. "Baltās" zivis (menca, pikša un merlangs) Īrijas jūrā un ūdeņos uz rietumiem no Skotijas joprojām dod pamatu bažām. Zinātniskie ieteikumi par mencu un merlangu ūdeņos uz rietumiem no Skotijas un Īrijas jūrā paredzēja samazināt nozveju līdz zemākajam iespējamajam līmenim. Iespaids par pikšas krājuma uzlabošanos ūdeņos uz rietumiem no Skotijas izrādījās nepamatots. Ķeltu jūrā tika konstatētas dažas krājuma papildināšanās problēmas, un turpinās novērtējumi, lai noskaidrotu, cik liela ir vajadzība pēc selektivitātes pasākumiem. MSY ieteikums par pikšu Ķeltu jūrā paredzēja samazinājumu 55 % apmērā. "Balto" zivju izmetumi joprojām ir ļoti lieli un apdraud šo krājumu dzīvotspēju. 2012. gada decembra Padomē Apvienotā Karaliste un Komisija apņēmās rast vienošanos ar citām dalībvalstīm, kas darbojas zvejniecībās ūdeņos uz rietumiem no Skotijas, ar mērķi samazināt nevēlamas nozvejas un izbeigt izmetumu praksi. Attiecībā uz Ķeltu jūru Komisija, Francija, Īrija un Apvienotā Karaliste vienojās 2013. gadā pārskatīt selektivitātes pasākumus, lai pēc apspriešanās ar ieinteresētajām personām tajā pašā gadā apzinātu vajadzīgos uzlabojumus. Pamatojoties uz izdarītajiem secinājumiem, dalībvalstis vienosies par turpmākiem selektivitātes pasākumiem, lai līdz 2013. gada beigām samazinātu izmetumus jauktā dažādu "balto" zivju zvejniecībā. No 18 krājumiem, par kuriem varēja veikt MSY novērtējumus, 2011. gadā 10 krājumos zveja notika MSY atbilstošā apjomā. Zinātniskie ieteikumi paredzēja bieži vien būtisku nozvejas samazinājumu 12 krājumos. Palielinājumu ieteica 8 krājumos. Pilnīgāki apsekojumi Norvēģijas omāra gadījumā ļāva novērtēt MSY visās funkcionālajās vienībās, izņemot vienu. Šī pilnīgākā informācija ļāva noteikt īsāku lieguma periodu Porkupīnas sēklī. Ķeltu jūrā, Īrijas jūrā un ūdeņos uz rietumiem no Skotijas ir ieviesti pasākumi, lai novērstu izmetumus un samazinātu mencu mirstību. Daudzus no tiem sāka īstenot tikai no oktobra, tāpēc to ietekme vēl nav skaidra. Šo pasākumu pamatā ir nozares dalībnieku sniegtā informācija. Ziemeļrietumu ūdeņu reģionālā konsultatīvā padome (NWWRAC) turpina savu "datu nepietiekamības iniciatīvu" un kopīgi ar ICES ir noturējusi trešo ikgadējo apvienotās darba grupas sanāksmi, lai vienotos par to, kā iegūt trūkstošo zinātnisko informāciju par dažiem krājumiem Ķeltu jūrā. Sanāksme ir bijusi lietderīga, un ir ienācis ierosinājums 2013. gadā restaurēt vēsturiskos datus par Īrijas jūru. Biskajas līcis un Atlantijas okeāna ūdeņi pie Pireneju pussalas. Ir pieejami tikai daži novērtējumi. Dienvidu heka krājums ir bagātīgi papildinājies un tāpēc daudzskaitlīgs, bet krājums joprojām tiek pārzvejots un tā ilgtspējība ilgtermiņā ir apdraudēta. Komisija 2012. gadā veica revīziju Atlantijas okeāna piekrastes dalībvalstu izmantotajās nozvejas un zvejas piepūles reģistrācijas sistēmās, un ir pieņemts lēmums par turpmākajiem pasākumiem. Īstenojot korektīvos pasākumus 2012. un 2013. gada garumā, būs iespējams uzlabot attiecīgo dalībvalstu kontroles sistēmas. Vēl joprojām ir spēkā ieteikums pārtraukt Norvēģijas omāra zveju Kantabrijas jūrā. Tiek lēsts, ka heka izmetumi veido aptuveni 6 % no kopējās nozvejas. Vidusjūra. Lai gan ģeogrāfiskā ziņā novērtējumu kvalitāte joprojām ir nevienmērīga un periodiskuma ziņā novērtējumu skaits joprojām ir neregulārs, stāvoklis ievērojami uzlabojas. 75 % jeb 85 no 113 krājumiem, kas ir ES interesēs, saskaņā ar 2010.–2012. gada analīžu datiem tiek pārzvejoti. No desmit krājumiem, kurus izmanto ilgtspējīgā veidā, septiņi ir sīko pelaģisko sugu krājumi. Tā kā šie novērtējumi ir uzsākti tikai nesen un ne visi krājumi tiek novērtēti katru gadu, nav iespējams izmantot šos datus, lai izvērtētu krājumu stāvokļa izmaiņas laika gaitā. Melnā jūra. Stāvoklis ir pasliktinājies. Brētliņas krājumi patlaban nav labā stāvoklī un tiek pārzvejoti, bet akmeņplekstes mirstība, šķiet, sasniegusi vēsturiski lielāko apjomu. Krājuma izmantošana nav ilgtspējīga. Kaut arī šos novērtējumus var apstrīdēt, jo to pamatā esošā informācija reti ir no neatkarīgiem avotiem, zinātnieki iesaka minētajam krājumam izstrādāt starptautisku pārvaldības plānu. Jebkurā gadījumā 2014. gada KPN būtu jāpamato ar zinātniskajiem ieteikumiem un jāizstrādā kopīgi ar pārējiem Vidusjūras Vispārējās zvejniecības komisijas (VVZK) dalībniekiem. 3. Ekonomiskā analīze Agregētā veidā ES zvejas flote 2011. gadā uzrādīja zināmas rentabilitātes pazīmes, un tas notika galvenokārt tirgus cenu pieauguma dēļ. Tomēr ekonomiskie rādītāji daudzos flotes segmentos ir slikti, jo īpaši attiecībā uz bentisko zveju. ZZTEK dati liecina, ka aptuveni 45 % no visiem ES flotes segmentiem 2011. gadā cieta zaudējumus. Analīze uzrāda divus iemeslus, kāpēc ekonomiskie rādītāji ir slikti. Neskatoties uz daudzu krājumu stāvokļa uzlabošanos, vairāku svarīgu krājumu stāvoklis joprojām ir slikts, un tas nozīmē, ka nozvejas apjomi ir zemāki un ar zveju saistītās izmaksas — īpaši par degvielu — ir augstākas, nekā paredzēts. Degvielas cenas 2011. gadā turpināja augt, un tas samazināja flotes rentabilitāti, jo īpaši segmentos, kur izmanto zvejas rīkus ar augstu degvielas patēriņu, piemēram, rāmja, grunts un pelaģiskos traļus. Šo spriedzi zināmā mērā varētu mazināt, pārejot uz degvielas patēriņa ziņā ekonomiskākiem dzinējiem un mainot zvejas modeļus un zvejas rīkus. Salīdzinājumā ar 2010. gadu kopējais degvielas patēriņš ES flotē samazinājās par 5 %. Ievērojams degvielas ietaupījums radās flotēs, kas veica minētās izmaiņas. Tomēr, ņemot vērā izmaksu pieauguma radītās problēmas, galvenais paņēmiens, lai panāktu rentabilitāti un stabilitāti, nepārprotami ir pārzvejas pakāpeniska izskaušana. Jaunākie dati par 2011. gadu liecina, ka ES strādājuši aptuveni 130 000 zvejnieku jeb par aptuveni 5 % mazāk zvejnieku nekā 2010. gadā. Grieķija un Kipra šajā analīzē nav iekļautas, jo nav iesniegušas datus. Nozarē turpinās nodarbinātības samazinājuma tendence. Turpmāk nosaukti šos apgalvojumus pamatojošie dati un rādītāji saskaņā ar informāciju, kas no dalībvalstīm saņemta līdz 2013. gada 8. maijam. Zvejas radītie ienākumi palielinājās no aptuveni EUR 6,5 miljardiem 2010. gadā līdz EUR 7,1 miljardiem 2011. gadā, un tīrā peļņa pieauga no EUR 324 miljoniem 2010. gadā līdz EUR 457 miljoniem 2011. gadā. Ienākumi no izkrāvumiem 2011. gadā pieauga par 10 %. Izkrāvumu vērtība palielinājās par 7,5 %, kamēr izkrautie daudzumi samazinājās par 7,6 %. Cenu pieaugums bija lielāks nekā apjoma pieaugums, un tas uzlaboja rentabilitāti. Lai gan kopumā izkrāvumu apjoms samazinājās, dažiem krājumiem, lielākoties pelaģisku sugu gadījumā, tas tomēr pieauga. Kaut arī kopumā ES flotes rādītāji 2011. gadā uzlabojās, ienesot aptuveni 40 % lielu tīrās peļņas pieaugumu, pieauga arī zaudējumus cietušo flotes segmentu skaits. Aptuveni 45 % ES flotes 2011. gadā cieta zaudējumus, bet 2010. gadā tie bija 42 %. Tas liecina, ka plaisa starp rentablām un nerentablām flotēm ir kļuvusi lielāka. Salīdzinājumā ar 2010. gadu enerģijas izmaksas 2011. gadā pieauga par aptuveni 21 %. 4. Politikas virzieni 4.1. Zinātnisko ieteikumu sagatavošana par krājumiem, ja pieejamā informācija ir nepilnīga Iepriekšējos gados šā veida paziņojumā vairākkārt paustas bažas par zinātnisko ieteikumu neesību daudziem krājumiem. Tāpēc ICES 2012. gadā ieviesa jaunu ieteikumu sagatavošanas metodi, kuras stūrakmens ir visas pieejamās informācijas izmantošana. Ja dati ir nepilnīgi (un kvantitatīvs novērtējums nav iespējams), secinājumus par krājumu stāvokli izdara jaunajā kārtībā, izmantojot tos datus, kas ir pieejami. Lai sagatavotu ieteikumus attiecībā uz MSY vai piesardzīguma kritērijiem, tagad ir iespējams apvienot un izmantot tādu informāciju kā, piemēram, vēsturiskie nozvejas dati, apsekojumos konstatētās tendences un bioloģiskā informācija par augšanu un dzimumnobriešanu. Šādi ieteikumi ir mazāk precīzi par tiem, kuru pamatā ir analītiskais novērtējums, bet var būt pieņemami gadījumā, ja krājumi ir nelieli, ekonomiski maznozīmīgi vai ja to izmantošanas vēsture ir īsa. 2012. gadā ICES sagatavoja ieteikumus par 48 šādiem krājumiem. Šajā kategorijā patlaban ir arī daži vērtīgi un nozīmīgi krājumi, kā jūrasvelni. Tāpēc datu vākšana un analīze jāturpina uzlabot. Šādus uzlabojumus Komisija plāno īstenot, ieviešot "datu vākšanas sistēmas"[5] aizstājēju. Ja datu trūkums joprojām būs jūtams, nāksies pastiprināt piesardzīgo pieeju. 4.2. Pienākums izkraut visas nozvejas Paredzams, ka 2013. gadā tiks pieņemta kopējās zivsaimniecības politikas reforma un 2015. gada 1. janvārī stāsies spēkā pienākums izkraut visas nozvejas šādās zvejniecībās: sīkās pelaģiskās sugas (makreles, siļķes, stavridas, putasu, kaproīdas, anšovi, argentīnas, sardīnes, brētliņas); lielās pelaģiskās sugas (zilās tunzivis, zobenzivis, svītrainās tunzivis, lielacu tunzivis, zilie un baltie marlīni); rūpnieciskās zvejas sugas, tostarp moivas, tūbītes un Esmarka mencas. Attiecībā uz lašu zvejniecību Baltijas jūrā sagaidāms, ka pienākums izkraut visas nozvejas stāsies spēkā 2014. gada 1. janvārī. Komisija lūdz ICES, ZZTEK un VVZK 2013. gada laikā sagatavoties izmetumu daudzuma novērtēšanai minētajos krājumos, lai vajadzības gadījumā varētu koriģēt zvejas iespēju noteikšanu. Atkarībā no iepriekšējā izmetumu apjoma šīs korekcijas var izpausties kā KPN palielinājums. Principā kopējais ieguves apjoms, ieskaitot zivis, kas iepriekš būtu izmestas, nedrīkst apgrūtināt KZP mērķu un jo īpaši Fmsy mērķa sasniegšanu. Dalībvalstis tiek lūgtas pirms šāda novērtējuma iesniegt minētajām padomdevējām iestādēm atjauninātu informāciju. Iesaistītas tiek arī attiecīgās reģionālās konsultatīvās padomes. Ir būtiski, lai minētās iestādes zinātniski novērtētu izmetumu datus, pirms tos izmanto KPN koriģēšanas vajadzībām. Komisijas turpmākie priekšlikumi par šo sugu zvejas iespējām tiks sagatavoti, ņemot vērā zinātniskajos ieteikumos iekļautā izmetumu novērtējuma ietekmi uz zvejas iespēju apjomu. Kā minēts iepriekš, šādas korekcijas neskar KZP noteikto saglabāšanas mērķu sasniegšanu un īpaši mērķi panākt, lai krājums sasniedz MSY līmeni un paliek tajā. 4.3. Zvejas piepūle Zvejas piepūle (jūrā pavadītā laika ierobežojumi zvejas kuģiem) tika pārvaldīta līdztekus KPN, lai šādi samazinātu izmetumus un nelikumīgu nozveju. Piepūles pārvaldība ir saglabāšanas pasākums, ko izmanto vairākos ilgtermiņa plānos, kas izstrādāti, piemēram, mencai Ziemeļjūrā un Baltijas jūrā, jūras zeltplekstei un jūrasmēlei Ziemeļjūrā, jūrasmēlei Lamanša rietumdaļā un dienvidu heka un Norvēģijas omāra krājumiem (II pielikums). II pielikumā redzama vispārēja, kaut arī nevienmērīga zvejas piepūles samazināšanās tendence no 2003. vai 2004. gada līdz 2010. gadam. Piepūles samazinājums vislielākais ir Baltijas jūras rietumdaļā, Ziemeļjūrā, Kategatā, Īrijas jūrā un ūdeņos uz rietumiem no Skotijas, bet nedaudz mazāks — Lamanša rietumdaļā, kur zvejas piepūle pēdējo trīs gadu laikā ir bijusi stabila. Atlantijas okeānā pie Pireneju pussalas līdz pat 2009. gadam konstatēti tikai nelieli samazinājumi. Tā kā 2010. gada un jaunāku datu par šo reģionu nav, dalībvalstis tiek aicinātas sniegt pilnīgus zvejas piepūles datus, lai labāk atspoguļotu piepūles izmaiņu dinamiku, jo īpaši saistībā ar dienvidu hekam noteikto zvejas piepūles režīmu un saskaņā ar vairākām "zvejas iespēju" regulām. Zvejas piepūle Baltijas jūras centrālajā daļā kopš 2009. gada šķiet pieaugam. 2010.–2011. gadā pieaugusi arī zvejas piepūle rāmja traļiem Lamanša rietumdaļā. Īrijas jūrā un Lamanša rietumdaļā 2010.–2011. gadā zvejas piepūle bija gandrīz nemainīga, bet jūtami samazinājās ūdeņos uz rietumiem no Skotijas. Par Atlantijas okeānu pie Pireneju pussalas — pretstatā citiem apgabaliem — pagaidām vēl nav pierādījumu, kas liecinātu, ka zvejas piepūles samazināšanas pasākumi ir iedarbojušies. 5. Daudzgadu pārvaldības plāni Ilgtermiņa plānu īstenošana ir galvenais faktors, kas noteicis zivju krājumu stāvokļa uzlabošanos kopš 2005. gada. Lai nodrošinātu lielāku nozares stabilitāti un veselīgākus zivju krājumus, jāturpina īstenot esošos plānus saskaņā ar zinātniskajiem ieteikumiem. Komisija ir uzsākusi priekšdarbus, lai aizstātu pašreizējos viena krājuma pārvaldības plānus ar vairākkrājumu pārvaldības plāniem. Pirmais šāds priekšlikums būs vairāksugu plāns Baltijas jūrai, un tajā būs ņemta vērā sugu bioloģiskā mijiedarbība, piemēram, barošanās (plēsīgajām sugām) un konkurence. Tiek izstrādāts arī dažādsugu zvejniecību plāns Ziemeļjūrai, kurā ņemta vērā tehniskā mijiedarbība, respektīvi, tas, kādā veidā dažādas flotes un dažādi zvejas rīki nodrošina dažādsugu nozveju. Ir pasūtīts pētījums par Ķeltu jūras zvejniecībām. Ņemot vērā Jūras stratēģijas pamatdirektīvas ieviesto prasību — virzībā uz labu vides stāvokli pārvaldīt visu ekosistēmu, nevis individuālus krājumus — šāda pieeja ir jāizvērš plašāk. Komisija laikposmā no 2009. līdz 2011. gadam pieņēma plānu priekšlikumus par anšoviem Biskajas līcī, Baltijas lašiem un rietumu stavridām, un šie priekšlikumi tiek apspriesti Parlamentā un Padomē. Attiecībā uz Vidusjūras reģionu turpināsies centieni palielināt to zivju krājumu skaitu, par kuriem tiek gatavoti zinātniskie ieteikumi, un izstrādāt starptautiskus ilgtermiņa plānus. Saskaņā ar Vidusjūras regulu[6] ES dalībvalstīm ir jāsagatavo valsts mēroga daudzgadu plāni. Neraugoties uz būtiskiem kavējumiem, pēdējā laikā vērojama virzība šā pienākuma izpildē, kas tiek cieši uzraudzīta. Lai procesu paātrinātu, Komisija ir uzsākusi pirmstiesas procedūras pret vairākām dalībvalstīm, un vajadzīgie pienākuma neizpildes procedūras pasākumi turpināsies 2013. gadā. VVZK līmenī tiek strādāts, lai uzlabotu pārvaldības sistēmu apakšreģionālā līmenī. Sagaidāms, ka rezultātā uzlabosies starptautisku daudzgadu plānu izveidei vajadzīgo lēmumu pieņemšanas process un ka VVZK 37. sesijā tiks iesniegts priekšlikums izveidot starptautisku pārvaldības plānu par sīko pelaģisko sugu krājumiem Adrijas jūrā. Tiek sperti pirmie soļi, lai izveidotu starptautisku pārvaldības plānu arī akmeņplekstēm Melnajā jūrā. 6. KPN priekšlikumu izstrādes metode 6.1. KPN noteikšanas principi Jāievēro ilgtermiņa plāni, kas regulē KPN vai zvejas piepūles limitus, ja šādus plānus piemēro. Komisija ierosinās arī KPN vai zvejas piepūles limitus tādā apjomā, kas atbilst Komisijas priekšlikumiem par ilgtermiņa plāniem. Ja ICES un ZZTEK ir novērtējušas reģionālo konsultatīvo padomju izstrādātos plānus un atzinušas tos par MSY standartiem atbilstošiem, jāievēro arī šie plāni. Tomēr, ja plāni ir ļāvuši sasniegt izvirzītos krājumu atjaunošanas mērķus un ja šie mērķi vairs neparedz ikgadēju zvejas iespēju noteikšanu, Komisija priekšlikumus iesniegs saskaņā ar zinātniskajiem ieteikumiem un tā, lai virzītos uz MSY atbilstošu zvejas izraisītas mirstības rādītāju sasniegšanu līdz 2015. gadam. Jāievēro tās KPN un citi pasākumi, par ko panākta vienošanās ar trešām valstīm. Ja zinātnisko ieteikumu pamatā ir visaptveroši dati un kvantitatīva analīze, un prognozes saskaņā ar ICES "MSY pamatsistēmu", KPN būtu jānosaka saskaņā ar zinātniskajiem ieteikumiem. Ja šādi ieteikumi ir pieejami, tie būtu jāizmanto tiešai kvotu vai zvejas piepūles noteikšanai, lai līdz 2015. gadam sasniegtu MSY atbilstošu zvejas apjomu. Ja zinātniskie ieteikumi ļaus noteikt KPN tādā līmenī, ka MSY zvejas apjomu, nesamazinot vai nenozīmīgi samazinot KPN, būs iespējams sasniegt vēl pirms 2015. gada, Komisija iesniegs šādu priekšlikumu. Ja zinātnisko ieteikumu pamatā ir pieejamās informācijas (arī nepilnīgas informācijas vai ekspertu atzinumu) kvalitatīva analīze, šie ieteikumi būtu jāizmanto par pamatu KPN lēmumu pieņemšanā. Šādu gadījumu specifika nedaudz sīkāk aprakstīta 6.2. punktā. Ja nav nekādu zinātnisko ieteikumu, sistemātiskā, iepriekš noteiktā un pārredzamā veidā (kā izklāstīts paziņojumā COM(2000) 1, galīgā redakcija) jāpiemēro piesardzības princips. 6.2. Procedūra, ko dažiem krājumiem piemēro datu nepietiekamības gadījumā 2012. gada decembrī kopīgā paziņojumā ar Padomi Komisija darīja zināmu, ka tā uzskata par vēlamu saglabāt (ja iespējams, ņemot vērā gaidāmos zinātniskos ieteikumus) III pielikumā uzskaitīto krājumu KPN 2013. gada līmenī. Tie ir krājumi, kuru stāvoklis ir neskaidrs nepilnīgas informācijas dēļ, kuriem ir maza saimnieciskā nozīme, kurus gūst tikai kā piezveju vai kuriem ir zemi kvotas apguves rādītāji. 7. Dziļūdens sugas Dziļūdens sugu KPN 2014. gadam ir jau noteiktas[7], un nav paredzēts tās mainīt. 8. Grafiks Plānotais darba grafiks ir norādīts tabulā. Kā ierasts, gada gaitā Komisija pēc vajadzības Padomei atsevišķi iesniegs zvejas iespēju priekšlikumus par sugām, kas nav ilgdzīvojošas. Zvejas iespēju regula || Ieteikumi pieejami || Komisijas priekšlikuma iesniegšana || Iespējamā pieņemšana Padomē Atlantijas okeāna, Ziemeļjūras, Antarktikas un citu apgabalu krājumi || jūlijā– decembrī || oktobrī || decembrī Baltijas jūra || jūnija sākumā || septembra vidū || oktobrī Melnā jūra || oktobra beigās || novembrī || decembrī Ia PIELIKUMS. Kopsavilkums par zinātniskajiem ieteikumiem attiecībā uz krājumiem Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā un tai piegulošajos ūdeņos Ib PIELIKUMS. Kopsavilkums par ieteikumiem attiecībā uz krājumiem Vidusjūrā un Melnajā jūrā Zinātniskie ieteikumi par bentisko un sīko pelaģisko sugu krājumu pārzveju Vidusjūrā un Melnajā jūrā || Krājumu skaits || % || || Krājumi, kas klasificēti saskaņā ar kritērijiem (ir apstiprināts atskaites punkts) || 85 || 75 Citi krājumi, kas nav iekļauti datu nepietiekamības dēļ (atskaites punkts vēl nav apstiprināts) || 28 || 25 Krājumi, kas ņemti vērā (27 sugas) || 113 || 100 Klasificētie krājumi: || || Krājums ir pārzvejots (pārsniegts Fmsy vai tam analogs rādītājs) || 75 || 88 No krājuma gūtās nozvejas apjoms ir vienāds ar vai mazāks par Fmsy vai tam analogu rādītāju || 10 || 12 Krājumi kopā || 85 || 100 || || II PIELIKUMS. Daudzgadu plānu satvarā regulētā zvejas piepūle saskaņā ar dalībvalstu ziņojumiem ZZTEK (avots: Kopīgais pētniecības centrs) 1. attēls. Regulētā zvejas piepūle Baltijas jūras rietumdaļā 2. attēls. Regulētā zvejas piepūle Baltijas jūras centrālajā daļā 3. attēls. Regulētā zvejas piepūle Kategatā 4. attēls. Regulētā zvejas piepūle Ziemeļjūrā, Skagerakā un Lamanša austrumdaļā 5. attēls. Regulētā zvejas piepūle Īrijas jūrā 6. attēls. Regulētā zvejas piepūle ūdeņos uz rietumiem no Skotijas 7. attēls. Regulētā zvejas piepūle Lamanša rietumdaļā 8. attēls. Regulētā zvejas piepūle Atlantijas okeānā pie Pireneju pussalas. Spānija nav iesniegusi datus par 2010. un 2011. gadu, tāpēc līknes bija iespējams izveidot tikai par laiku līdz 2009. gadam. III PIELIKUMS. Krājumi, kuru KPN saglabājamas 2013. gada līmenī, izņemot tad, ja ievērojami mainās šo krājumu stāvoklis. Vispārpieņemtais nosaukums || KPN apgabals Zilā jūraslīdaka || ES un starpt. ūdeņi II un IV zonā Zilā jūraslīdaka || ES un starpt. ūdeņi III zonā Menca || VIb (Rokolas apakšzona) Parastā jūrasmēle || VI un Vb zona, starpt. ūdeņi XII un XIV zonā Parastā jūrasmēle || VIIbc Siļķe || VIIef Ziemeļatlantijas argentīna || ES un starpt. ūdeņi I un II zonā Ziemeļatlantijas argentīna || ES un starpt. ūdeņi III un IV zonā Jūraslīdaka || ES un starpt. ūdeņi I un II zonā Jūraslīdaka || ES un starpt. ūdeņi V zonā Jūras zeltplekste || Vb (ES ūdeņi), VI, XII, XIV Jūras zeltplekste || VIIbc Jūras zeltplekste || VIII, IX, X un CECAF 34.1.1 Pollaks || Vb (ES ūdeņi), VI, XII un XIV Pollaks || IX, X, CECAF 34.1.1 (ES) Saida || VII, VIII, IX, X CECAF 34.1.1. (ES) Jūrasmēles || VIIIcde, IX, X, CECAF (ES) Brētliņa || VIIde Brosme || IIIa un ES 22–23 Brosme || ES I, II, XIV Brosme || ES ūdeņi IV zonā [1] COM(2011) 425 galīgā redakcija. [2] Direktīva 2008/56/EK (OV L 164, 25.6.2008., 19. lpp.). [3] 6. pants Padomes Regulā (ES) Nr. 39/2013 (OV L 23, 25.1.2013.). [4] Tabula ar Eiropas kvotām un attiecīgajiem krāsu kodiem atrodama http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/publications. Zivju krājumu stāvokļa pilnīga analīze atrodama www.ices.dk un https://stecf.jrc.ec.europa.eu. [5] Padomes Regula (EK) Nr. 199/2008 (OV L 60, 5.3.2008., 1.–12. lpp.). [6] Padomes Regula (EK) Nr. 1967/2006 (OV L 196, 28.7.2011., 42. lpp.). [7] Padomes Regula (ES) Nr. 1262/2012 (OV L 356, 22.12.2012., 22.–33. lpp.).