EIROPAS KOMISIJA Briselē, 11.11.2011 COM(2011) 714 galīgā redakcija 2011/0314(CNS) Priekšlikums PADOMES DIREKTĪVA par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic starp asociētām uzņēmējsabiedrībām dažādās dalībvalstīs (pārstrādāta redakcija) {SEC(2011) 1332 galīgā redakcija}

{SEC(2011) 1333 galīgā redakcija}



PASKAIDROJUMA RAKSTS 1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Padomes Direktīva 2003/49/EK ("direktīva") reglamentē kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic starp asociētām uzņēmējsabiedrībām dažādās dalībvalstīs. Tā kā šajā direktīvā grozījumi ir izdarīti vairākas reizes, ar šo priekšlikumu tā tiek pārstrādāta skaidrības labad. Paskaidrojuma rakstā izklāstīti iemesli, kāpēc ierosināts katrs no būtiskajiem grozījumiem, un norādīts, kuri agrākā tiesību akta noteikumi paliek bez izmaiņām. Direktīvā risinātie jautājumi izriet no tā, ka iekšējā tirgus darbību kavē konkrēti ar uzņēmumu ienākuma nodokli saistīti šķēršļi: procentu un honorāru pārrobežu maksājumi tiek aplikti ar lielākiem nodokļiem nekā darījumi valsts iekšienē. Iekšzemes darījumu gadījumā maksājuma saņēmējam uzliek uzņēmumu ienākuma nodokli kā rezidentam nodokļu maksātājam dalībvalstī, kurā tas ir rezidents nodokļu vajadzībām. Starptautisku maksājumu gadījumā no tā var arī ieturēt nodokļus ienākumu avota dalībvalstī. Direktīvas mērķis ir procentu un honorāru pārrobežu maksājumiem nodrošināt vienlīdzīgus apstākļus ar iekšzemes maksājumiem, novēršot juridisku nodokļu dubulto uzlikšanu, apgrūtinošas administratīvās formalitātes un naudas plūsmas problēmas attiecīgajām uzņēmējsabiedrībām. Komisijai un nodokļu jautājumos ieinteresētajām starptautiskajām aprindām vienmēr ir bijusi pārliecība, ka šajā jomā ir vajadzīgs ES instruments, jo nedz dalībvalstu veiktie vienpusējie pasākumi, nedz divpusējas vienošanās nodokļu jautājumos nav izrādījies apmierinošs risinājums, kas pilnībā atbilst iekšējā tirgus vajadzībām. Divpusēji līgumi par nodokļiem neaptver visas divpusējās attiecības starp dalībvalstīm, tie pilnībā nenovērš nodokļu dubulto uzlikšanu, un it sevišķi tie nekad nerod vienotu risinājumu trīspusējām un daudzpusējām attiecībām starp dalībvalstīm. Komisijas 1997. gada 5. novembra paziņojumā "Tiesību aktu kopums nelabvēlīgas nodokļu konkurences novēršanai Eiropas Savienībā" uzsvērta nepieciešamība Eiropas mērogā koordinēt rīcību nelabvēlīgas nodokļu konkurences novēršanai, lai palīdzētu īstenot konkrētus mērķus, piemēram, mazināt pastāvīgos traucējumus iekšējā tirgū, novērst pārmērīgus nodokļu ieņēmumu zudumus un veicināt nodokļu struktūru attīstību tādā virzienā, kas labāk atbalstītu nodarbinātību. Ekonomikas un finanšu padomes 1997. gada 1. decembra sanāksmē uz šā paziņojuma pamata risinājās plaša mēroga pārrunas un tika nolemts, cita starpā, lūgt Komisiju iesniegt priekšlikumu procentu un honorāru pārrobežu maksājumu nodokļu sistēmas saskaņošanai. Komisija 1998. gada 4. martā pieņēma priekšlikumu Padomes direktīvai par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic starp asociētām uzņēmējsabiedrībām dažādās dalībvalstīs, COM(1998) 67 galīgā redakcija. Ekonomikas un finanšu padome 2003. gada 3. jūnijā pieņēma direktīvu. Lai mazinātu direktīvas ietekmi uz to dalībvalstu budžetu, kuras galvenokārt importēja kapitālu un tehnoloģijas un kurām šādi nodokļi par šādiem maksājumiem bija vērā ņemams ieņēmumu avots, šķita lietderīga pakāpeniska pieeja, ciktāl tas attiecās uz direktīvas darbības jomu. Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanās dēļ direktīvā pirmos grozījumus izdarīja 2004. gadā ar Direktīvu 2004/66/EK un Direktīvu 2004/76/EK. Ar pirmo no šiem tiesību aktiem direktīvas tekstā iekļāva šo jauno dalībvalstu nodokļus un uzņēmējsabiedrības, kam direktīva piemērojama. Ar otro grozīja direktīvas 6. panta tekstu, lai ietvertu pārejas pasākumus Čehijai, Latvijai, Lietuvai, Polijai un Slovākijai. Vēlāk ar Padomes Direktīvu 2006/98/EK iekļāva norādi uz Bulgārijas un Rumānijas nodokļiem un uzņēmējsabiedrībām, kam direktīva piemērojama. Ar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanās akta IV pielikuma 6. daļu un VII pielikuma 7. daļu ietvēra pagaidu izņēmumus. Direktīvas 8. pantā noteikts, ka Komisija ziņo Padomei par direktīvas darbību, jo īpaši nolūkā paplašināt tās darbības jomu, aptverot uzņēmējsabiedrības vai uzņēmumus, kas nav ietverti direktīvas darbības jomā. Lai iegūtu ziņojuma sagatavošanai vajadzīgo informāciju, Nodokļu politikas un muitas savienības ģenerāldirektorāts (TAXUD ĢD) lūdza Starptautiskajam finanšu dokumentācijas birojam (International Bureau of Fiscal Documentation) veikt apsekojumu par direktīvas īstenošanu. Komisijas ziņojums par direktīvas darbību tika laists klajā 2009. gada 23. aprīlī. Tajā norādīts, ka direktīva kopumā īstenota apmierinoši, un minēti iespējamie grozījumi, lai paplašinātu tās tvērumu. Šī pārstrādātā redakcija ir mēģinājums risināt dažas problēmas, kas izriet no direktīvas ierobežotās darbības jomas. Ārpus tās darbības jomas eksistē tādi pārrobežu maksājumi, no kuriem var ieturēt nodokļus no ienākumu avota. Tādējādi tiek ierosināts paplašināt to uzņēmējsabiedrību sarakstu, kurām direktīva piemērojama, un samazināt kapitāla turējuma prasības, kas uzņēmējsabiedrībām jāizpilda, lai tās uzskatītu par asociētām uzņēmējsabiedrībām. Turklāt tiek pievienota jauna prasība atbrīvojumam no nodokļa — saņēmēja ienākumiem, kas gūti no procentu vai honorāru maksājumiem, jābūt apliekamiem ar uzņēmumu ienākuma nodokli saņēmēja reģistrācijas dalībvalstī. Šā nosacījuma mērķis ir nodrošināt, ka nodokļu atvieglojumi netiek piešķirti, ja attiecīgie ienākumi nav apliekami ar nodokli, un tādējādi novērst neatbilstību, ko iespējams izmantot, lai nemaksātu nodokļus. Visbeidzot, ir ierosināts tehnisks grozījums, lai izvairītos no situācijām, kad maksājumiem, ko izdarījis pastāvīgais uzņēmums un kas izriet no tā darbības, atbrīvojums tiek atteikts, pamatojot ar to, ka maksājumi nav atskaitāmie izdevumi. 2.APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM REZULTĀTI UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMI Sabiedriska apspriešanās par iespējamiem direktīvas grozījumiem risinājās no 2010. gada 24. augusta līdz 31. oktobrim tīmekļa portālā "Jūsu balss Eiropā" un TAXUD ĢD tīmekļa vietnē. Tika saņemta 71 atbilde no dažādām ieinteresētajām personām, un to skaitā bija starptautiskās uzņēmējsabiedrības (25 atbildes), lielas uzņēmējsabiedrības (3 atbildes), uzņēmēju un nozaru apvienības (18 atbildes), praktiķi nodokļu jautājumos (16 atbildes), profesionālās apvienības (8 atbildes) un viens dalībvalsts ierēdnis. Pirmie secinājumi pēc atbilžu saņemšanas apliecināja interesi par Komisijas ierosinātajām iniciatīvām. Ir nepārprotama tendence atzīt nepieciešamību rīkoties un veikt direktīvas grozījumus. Tikai 7 % atbilžu pausts uzskats, ka nav nepieciešams atjaunināt direktīvas aptverto saimniecisko vienību sarakstu, un 4 % nepiekrīt kapitāla turējuma robežvērtības izmaiņām saimnieciskajām vienībām, kas uzskatāmas par asociētām. Respondentu vairākums arī deva priekšroku direktīvas un Mātesuzņēmumu un meitasuzņēmumu direktīvas aptverto personu loka saskaņošanai (atbalsts pausts 90 % atbilžu); direktīvas grozījumu, kas ļautu ierēķināt netiešu turējumu, lai noteiktu, ka uzņēmējsabiedrības ir asociētas, ar atzinību uzņēma 91 % savu viedokli paudušo personu; 87 % atbilžu pozitīvi vērtēta prasības par robežvērtību, kas jāievēro, lai uzņēmējsabiedrības uzskatītu par asociētām uzņēmējsabiedrībām, pazemināšana no 25 % uz 10 % turējuma. Komisijas ietekmes novērtējumā minētas problēmas, ko rada nodokļu ieturēšana par procentu un honorāru pārrobežu maksājumiem, proti, uzņēmējdarbības saimnieciskie kropļojumi, administratīvo formalitāšu radītas atbilstības izmaksas un kavējumi, kas traucē nodokļu atvieglojumu efektivitāti, kā arī nodokļu dubultas uzlikšanas risks. Tika izskatītas vairākas alternatīvas iespējas. Iespēja neveikt nekādu politisku rīcību tika noraidīta, jo konstatētie sarežģījumi turpinātu traucēt resursu pārrobežu sadalījuma procesu. Direktīvas sniegto priekšrocību paplašināšana, aptverot visus maksājumus starp nesaistītām uzņēmējsabiedrībām, efektīvi mazinātu raksturotās negatīvās sekas, bet nebūtu tik lietderīga un nesaskanētu ar citiem direktīvas darbības uzlabošanai izvirzītajiem mērķiem: turpinātos dividenžu, procentu un honorāru atšķirīga aplikšana ar nodokļiem, tāpēc netiktu novērsti attiecīgie saimnieciskie kropļojumi, straujāk samazinātos dalībvalstu nodokļu ieņēmumi, un būtu sarežģītāk īstenot direktīvu, jo nav pieredzes, kas būtu gūta, saskaņojot pārrobežu maksājumus starp nesaistītām uzņēmējsabiedrībām. Cita alternatīva iespēja būtu saskaņot direktīvas prasības ar Mātesuzņēmumu un meitasuzņēmumu direktīvas prasībām par dividenžu aplikšanu ar nodokļiem. Šajā pārstrādātajā redakcijā izdarīta izvēle par labu šai iespējai, jo tā dod līdzsvarotāku rezultātu: tā efektīvāk novērš saimnieciskos kropļojumus un nesamazina dalībvalstu nodokļu ieņēmumus tik daudz kā iepriekšējā iespēja, un tas ir ļoti svarīgi publisko finanšu pašreizējā situācijā. Runājot par procentu maksājumiem, zaudējumiem nevajadzētu pārsniegt 200 līdz 300 miljonus euro, un tas attiektos uz 13 ES dalībvalstīm, kuras vēl aizvien ietur nodokļus no izejošajiem procentu maksājumiem, t.i., Apvienoto Karalisti, Beļģiju, Bulgāriju, Čehiju, Grieķiju, Īriju, Itāliju, Latviju, Poliju, Portugāli, Rumāniju, Slovēniju un Ungāriju. Runājot par honorāru maksājumiem, zaudējumiem nevajadzētu pārsniegt 100 līdz 200 miljonus euro, un tas attiektos uz 7 valstīm, kurām ir vislielākā negatīvā honorāru bilance kā daļa no IKP, t.i., Bulgāriju, Čehiju, Grieķiju, Poliju, Portugāli, Rumāniju un Slovākiju. Kā jau minēts, šai iespējai deva priekšroku ieinteresētās personas, kuras pauda viedokli sabiedriskajā apspriešanā. Maksājumu izslēgšana no direktīvas sniegto priekšrocību jomas, ja ienākumus saņēmēja dalībvalstī neapliek ar nodokli, un tehniskais grozījums, kas vajadzīgs, lai izvairītos no situācijām, kad maksājumiem, ko izdarījis pastāvīgais uzņēmums un kuri izriet no tā darbības, atbrīvojums tiek atteikts, pamatojot ar to, ka maksājumi nav atskaitāmie izdevumi, pēc būtības ir tīri tehniski pasākumi, kuru ietekmi nav iespējams novērtēt. 3.PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Subsidiaritātes princips Subsidiaritātes principu piemēro, ciktāl priekšlikums nav Eiropas Savienības ekskluzīvā kompetencē. Dalībvalstis nevar pietiekami labi sasniegt priekšlikuma mērķus šādu iemeslu dēļ. Ieturamā nodokļa likmes katra dalībvalsts nosaka savos valsts tiesību aktos saskaņā ar tās atbilstīgajām nodokļu politikas izvēles iespējām. Šos nodokļu maksājumus var samazināt vai atcelt ar divpusējām konvencijām par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu. Tomēr katrā atsevišķā konvencijā ir noteikta konkrēta likme, par kuru panākta vienošanās sarunās starp valstīm. Rezultāts ir tāds, ka ieturamie nodokļi atšķiras katrās divpusējās attiecībās starp dalībvalstīm, un nenotiks spontāna dalībvalstu rīcības koordinēšana. Otrs aspekts, kas jāņem vērā — vai un kādā veidā ES rīcība palīdzētu labāk sasniegt izvirzītos mērķus. Eiropas rīcības loģisks pamatojums ir problēmas pārrobežu būtība. Rīcība ES mērogā nepārprotami garantēs saskaņotu un koordinētu nodokļu politiku šajā konkrētajā nodokļu sistēmas daļā. Atbrīvojums no ieturamajiem nodokļiem dalībvalstīm būtu vienlīdz saistošs. Proporcionalitātes princips

Šajā pārstrādātajā redakcijā ierosinātajiem grozījumiem jābūt proporcionāliem. Pamatojoties uz konstatētajām problēmām, jāpiedāvā risinājumi, kas, visticamāk, palīdzētu īstenot noteiktos mērķus. Nodokļi, ko iekasē no ienākumu avota, ir galvenais iemesls, kāpēc pastāv saimnieciskie kropļojumi, atbilstības izmaksas un pārmērīgas vai dubultas nodokļu uzlikšanas risks; atšķirīga nodokļu sistēma dažādiem pārrobežu kapitāla plūsmu veidiem arī traucē uzņēmējdarbības norisi. Šajā pārstrādātajā redakcijā ierosināto grozījumu mērķis ir paplašināt direktīvas darbības jomu un piemērot atbrīvojumu no nodokļiem lielākā skaitā gadījumu. Šis risinājums palīdzēs panākt nodokļu neitralitāti, mazināt atbilstības izmaksas un novērst dubultas nodokļu uzlikšanas risku lielākā skaitā gadījumu, tādējādi uzņēmējiem dodot iespēju efektīvāk sadalīt resursus. Iniciatīva nepārsniedz šo mērķu īstenošanai nepieciešamo un atstāj dalībvalstu kompetencē valsts lēmumu pieņemšanu, jo tās ietekme skar tikai ES pārrobežu maksājumus. Priekšlikums tādējādi ir saskaņā ar proporcionalitātes principu. Vienkāršošana Kā minēts iepriekš, noteikumi, ar ko izveido nodokļu režīmu procentu un honorāru pārrobežu maksājumiem, ir iestrādāti četrās direktīvās un divos Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās akta pielikumos; konsolidēta teksta nav. Šādas situācijas rezultāts ir juridiska sarežģītība personām, kam jāizmanto spēkā esošie tiesību akti. Pastāvošo tiesību aktu apkopošana vienā tiesību aktā vienkāršos, precizēs un veicinās saskaņoto tiesību piemērošanu uzņēmējiem un profesionāļiem, kas nodarbojas ar šiem jautājumiem. No ienākumu avota iekasējamā nodokļa noteikšana un nodokļa atmaksāšanas procedūras, lai īstenotu atbrīvojumu no nodokļiem, kas paredzēts valsts tiesību aktos vai divpusējās konvencijās par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu, rada lielas atbilstības izmaksas. Jākārto administratīvas formalitātes, lai apliecinātu tiesības piemērot atbrīvojumu no nodokļu dubultas uzlikšanas vai kredītā uzskaitīt samaksāto ārvalstu nodokļa summu un attiecīgi samazināt rezidences dalībvalstī maksājamo uzņēmumu ienākuma nodokli. Turklāt uzņēmējsabiedrībām jāietur nodokļi, un tos pēc tam atlīdzina, ja nodokļu administrācija uzskata, ka uzņēmējsabiedrība atbilst prasībām par līgumā paredzēto atbrīvojumu no nodokļa vai nodokļa samazināšanu. Turklāt, ja ieturamajam nodoklim atbilst kredītā uzskaitīts nodoklis mītnes valstī, ieturamo nodokli iekasē no maksājuma, bet nodokļa samazināšana rezidences valstī ir iespējama vienīgi vēlāk, pēc nodokļu deklarācijas iesniegšanas. Rezultātā cieš uzņēmējsabiedrības likviditāte. Šajā pārstrādātās redakcijas priekšlikumā ietvertā iniciatīva atcelt nodokļa ieturēšanu lielā daudzumā gadījumu, saskaņā ar ietekmes novērtējumu, radītu atbilstības izmaksu ietaupījumu, kas tiek lēsts no 38,4 līdz 58,8 miljoniem euro. Piezīmes par pantiem Atbrīvojums no nodokļa Direktīvas 1. panta 1. punktā ir izdarīti grozījumi. To mērķis ir procentu un honorāru maksājumus atbrīvot no jebkādas nodokļu iekasēšanas no ienākumu avota. Pieņemot direktīvu, "Padomes sanāksmju protokolā iekļaujamajās deklarācijās" tika ietverts šāds teksts: "Padome un Komisija vienojas, ka Procentu un honorāru direktīvā paredzētās priekšrocības nedrīkst gūt uzņēmējsabiedrības, kuras atbrīvotas no ienākuma nodokļa, uz ko attiecas šī direktīva. Padome aicina Komisiju noteiktā laikā ierosināt jebkādus nepieciešamos šīs direktīvas grozījumus." Direktīvas apsvērumos teikts, ka "ir nepieciešams nodrošināt, ka procentu un honorāru maksājumus dalībvalstī apliek ar nodokli vienreiz". Komisija piekrīt Padomes viedoklim, ka direktīvā nedrīkst būt nepilnības, ko varētu izmantot, lai apietu procentu un honorāru maksājumu aplikšanu ar nodokli. Tālab 2003. gadā tā pieņēma priekšlikumu, par kuru gandrīz tika panākta vienošanās Ekonomikas un finanšu padomē. Komisija atsauca šo priekšlikumu, jo tā gatavojās ierosināt šo direktīvas pārstrādāto redakciju, kā plānots Komisijas 2010. gada darba programmas II pielikumā. Tādējādi ar pārstrādāto redakciju izdara grozījumus 1. panta 1. punktā, lai precizētu, ka dalībvalstīm jāpiešķir direktīvas piedāvātās priekšrocības tikai tad, ja attiecīgais procentu vai honorāru maksājums nav atbrīvots no aplikšanas ar uzņēmumu ienākuma nodokli, kad maksājums nonācis pie īpašuma beneficiāra dalībvalstī, kurā tas ir dibināts. Šādi it sevišķi tiek risināta situācija, kad uzņēmējsabiedrība vai pastāvīgais uzņēmums maksā ienākuma nodokli, bet izmanto īpašas nodokļu shēmas priekšrocības, kad no ārvalstīm saņemtie procentu vai honorāru maksājumi tiek atbrīvoti no nodokļa. Maksājuma pirmavota valstij nebūtu pienākuma šādos gadījumos piešķirt atbrīvojumu no ieturamā nodokļa saskaņā ar direktīvu. Maksājuma pirmavota valsts definīcija Direktīvas 1. panta 2. punkts, kurā noteikts, ka maksājuma pirmavota valsts ir dalībvalsts, no kuras veikts maksājums, paliek bez izmaiņām. Šīs definīcijas vajadzībām 1. panta 3. punktā precizēts, ka pastāvīgais uzņēmums jāuzskata par maksātāju, ja maksājums ir "no nodokļiem atbrīvojamie izdevumi". Komisijas ziņojumā par direktīvu minēts, ka no konteksta ir skaidrs, ka prasības par "no nodokļiem atbrīvojamiem izdevumiem" mērķis ir nodrošināt, ka direktīvā paredzētās priekšrocības tiek gūtas vienīgi attiecībā uz tādiem maksājumiem, kas ir pastāvīgā uzņēmuma attiecināmie izdevumi. Tomēr noteikuma pašreizējais formulējums attiektos arī uz gadījumiem, kad atskaitīšana tiek liegta citu iemeslu dēļ. Pārstrādātajā redakcijā šajā punktā ir izdarīti grozījumi, lai precizētu, ka direktīvu piemēro, ja maksājums saistīts ar pastāvīgā uzņēmuma veikto darbību. Īpašuma beneficiāra definīcija Īpašuma beneficiārs ir identificēts 1. panta 4. un 5. punktā, kuros grozījumi nav izdarīti. Pastāvīgo uzņēmumu veiktie vai saņemtie maksājumi Direktīvas 1. panta 6. punktā, kurā reglamentēti gadījumi, kad maksājumus veic vai saņem ar pastāvīgo uzņēmumu starpniecību, grozījumi nav izdarīti. Prasības par asociētajām uzņēmējsabiedrībām Direktīvas 1. panta 7. un 10. punktā, kurā minēti nosacījumi asociācijai starp uzņēmējsabiedrībām, kas iesaistītas darījumā, no kura izriet maksājums, grozījumi nav izdarīti. Teritoriālā darbības joma Direktīvas 1. panta 8. punktā, kurā noteikts, ka direktīvu piemēro vienīgi maksājumiem ES iekšienē, grozījumi nav izdarīti. Nodokļa uzlikšana saņēmēja dalībvalstī

Direktīvas 1. panta 9. punktā, kurā minētas saņēmēja dalībvalsts tiesības uzlikt nodokļus, grozījumi nav izdarīti. Apliecināšanas kārtība Direktīvas 1. panta 11., 12., 13. un 14. punktā par kārtību, kādā apliecina tiesības uz atbrīvojumu no nodokļa, grozījumi nav izdarīti. Atmaksāšanas kārtība Direktīvas 1. panta 15. un 16. punktā, kurā izklāstīta kārtība, kādā atmaksā ieturēto nodokli, ja uzņēmējsabiedrībai ir tiesības uz atbrīvojumu no nodokļa, grozījumi nav izdarīti. Procentu un honorāru definīcija Direktīvas 2. pantā noteiktās procentu un honorāru definīcijas nav mainītas. Šis pants ir apvienots ar 3. pantu, kurā arī ietvertas definīcijas, kas saistītas ar direktīvas piemērošanu. Uzņēmējsabiedrības definīcija Saskaņā ar 3. panta a) apakšpunktu, kurš tagad ir 2. panta c) apakšpunkts, direktīva attiecas uz dalībvalsts uzņēmējsabiedrībām, kas atbilst vienam no veidiem, kuri uzskaitīti I pielikumā, un kas ir dalībvalsts rezidentes, un uz ko attiecas viens no direktīvā uzskaitītajiem ienākuma nodokļa veidiem. Attiecīgo saimniecisko vienību saraksts sagatavots, atsaucoties uz dalībvalstu tiesību aktiem par uzņēmējdarbību, un ietverts I pielikumā. Ar šo pārstrādāto redakciju tiek izdarīti direktīvas aptverto personu loka grozījumi, lai to paplašinātu, ietverot pēc iespējas lielāku saimniecisko vienību skaitu. Šādā nolūkā izmantoti divi kritēriji. Pirmām kārtām, to saimniecisko vienību saraksts, kurām piemēro direktīvu, šobrīd nav tik plašs kā saraksts, kas ietverts Mātesuzņēmumu un meitasuzņēmumu direktīvas pielikumā. Šo otro direktīvu piemēro peļņas sadalei, un tai ir tāds pats mērķis kā pārstrādājamajai direktīvai, proti, novērst nodokļu ieturēšanu un dubultas nodokļu uzlikšanas risku pārrobežu kapitāla plūsmu gadījumā: pārstrādājamā direktīva attiecas uz procentu un honorāru maksājumiem, un Mātesuzņēmumu un meitasuzņēmumu direktīva attiecas uz dividenžu maksājumiem. Ar direktīvas grozījumu paplašina tajā ietverto sarakstu, lai to saskaņotu ar Mātesuzņēmumu un meitasuzņēmumu direktīvā ietverto sarakstu. Šis risinājums palīdzēs uzlabot nodokļu sistēmas neitralitāti. Viens no šā grozījuma rezultātiem būs Eiropas uzņēmējsabiedrības (SE) un Eiropas kooperatīvās sabiedrības (SCE) iekļaušana direktīvas aptverto uzņēmējsabiedrību sarakstā. Tādējādi tiks sekmēta to mērķu īstenošana, kālab izveidoti šie divi Eiropas juridiskā statusa veidi, proti, dibināt un vadīt uzņēmējsabiedrības Eiropas dimensijā, izvairoties no šķēršļiem, ko rada valstu tiesību aktu atšķirības un piemērošanas teritoriālie ierobežojumi. Tādējādi SE dos iespēju uzņēmējsabiedrības, kas darbojas vairākās dalībvalstīs, dibināt kā vienu uzņēmējsabiedrību saskaņā ar ES tiesībām un darboties visā ES, izmantojot vienu uzņēmējdarbības tiesību kopumu un vienotu vadības un pārskatu sistēmu. Lai gan SE Statūtos nav noteikumu, kas tieši vērsti uz nodokļu sistēmu, tomēr saskaņā ar šo instrumentu prasīts, lai uz SE attiektos "dalībvalstu tiesību aktu noteikumi, kurus piemērotu akciju sabiedrībai, kas izveidota saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā ir attiecīgās SE juridiskā adrese". Šādas akciju sabiedrības, kas uzskaitītas SE Statūtu pielikumā, arī ir ietvertas uzņēmējsabiedrību sarakstā direktīvas pielikumā. Tādējādi praksē SE jau izmanto direktīvā paredzētās priekšrocības, jo dalībvalstij, kur ir tās juridiskā adrese, ir pienākums piešķirt tādas pašas priekšrocības kā tās, ko piemēro valsts attiecīgā veida akciju sabiedrībai. Tomēr gan skaidrības labad, gan nolūkā uzsvērt to, par cik svarīgām Komisija uzskata SE, Komisija ierosina SE īpaši minēt uzņēmējsabiedrību sarakstā direktīvas pielikumā. Līdzīgi arī SCE Statūtos nav īpašu noteikumu par nodokļu sistēmu, tādējādi piemēro dalībvalstu un ES nodokļu tiesību aktus. Komisija uzskata, ka ir svarīgi atbalstīt šo jauno uzņēmējsabiedrības veidu un nodrošināt satvaru, kas ļauj uzņēmējiem pēc iespējas labāk izmantot šo juridiskā statusa formu. SCE būs tāds pats nodokļu režīms kā kooperatīviem dalībvalstī, kur ir tās juridiskā adrese, un tādējādi priekšrocības, ko direktīva sniedz šiem valstu uzņēmējsabiedrību veidiem, jau netieši attiecas arī uz SCE. Lai gan daži no tiem jau iekļauti direktīvai pievienotajā sarakstā, ir ierosināts jaunajā pielikumā iekļaut vairāk šādu kooperatīvu. Šādā situācijā Komisija ierosina, lai SCE arī tiktu iekļautas uzņēmējsabiedrību sarakstā. Lai gan, tāpat kā SE gadījumā, šāda iekļaušana vairāk uzskatāma par zīmi, kas liecina par to, ka Komisija uzskata SCE par svarīgām, iekļaušana novērš jebkādu nenoteiktību vai šaubas, tādējādi šis pasākums nodrošina, ka SCE varēs pilnā apmērā izmantot direktīvas sniegtās priekšrocības. Otrām kārtām, sarakstā direktīvas pielikumā ir daži valstu ieraksti, kas ir plašāki, nekā Mātesuzņēmumu un meitasuzņēmumu direktīvā ietvertie ieraksti. Tas attiecas uz ierakstiem par Čehiju, Kipru, Slovēniju un Slovākiju. Šajos gadījumos grozījumus sarakstā neizdara, jo tiek uzskatīts, ka šīm juridiskā statusa formām, kam jau ir pieejamas direktīvas sniegtās priekšrocības, nedrīkst liegt izmantot saskaņotu nodokļu režīmu. Pretējā gadījumā tiktu apdraudēta to tiesiskā paļāvība, un šīm uzņēmējsabiedrībām iekšējā tirgū nāktos saskarties ar nodokļu šķēršļiem, kurus tiecas novērst ar LESD un šo direktīvu. Ir arī daži ieraksti, kuros grozījumus neizdara, jo tie ir identiski Mātesuzņēmumu un meitasuzņēmumu direktīvā ietvertajiem ierakstiem. Šis gadījums attiecas uz Latvijas, Lietuvas, Maltas, Polijas, Portugāles, Rumānijas, Somijas un Apvienotās Karalistes saimnieciskajām vienībām. Savukārt, saraksts ir jāatjaunina un jāsvītro divi saimniecisko vienību veidi, kas vairs nepastāv. Tās ir Vācijas "bergrechtliche Gewerkschaft" un Ungārijas "közhasznú társaság". Šajā pārstrādātajā redakcijā arī aizstās uzņēmējsabiedrībām piemērojamo nodokļu sarakstu, kas pašlaik ir ietverts 3. panta a) apakšpunkta iii) punktā, bet tiks iekļauts kā I pielikuma B daļa. Asociētās uzņēmējsabiedrības definīcija Saskaņā ar 3. panta b) apakšpunktu šobrīd uzskata, ka asociācija pastāv, ja vienas uzņēmējsabiedrības tiešā turējumā ir vismaz 25 % otras uzņēmējsabiedrības kapitāla vai ja trešās uzņēmējsabiedrības tiešā turējumā ir vismaz 25 % kapitāla gan maksātājā, gan saņēmējā uzņēmējsabiedrībā. Lai konstatētu, vai uzņēmējsabiedrībai ir pietiekama kontrole citā uzņēmējsabiedrībā, dalībvalstis var izvēlēties noteikt turējuma līmeni, kas ir mazāks par 25 %. Turklāt tās var aizstāt minimālā kapitāla turējuma kritēriju ar minimālā balsstiesību turējuma kritēriju. Šī kapitāla turējuma robežvērtība ir lielāka nekā Mātesuzņēmumu un meitasuzņēmumu direktīvā, kur prasīti tikai 10 % tiešā vai netiešā turējuma. Pārstrādātajā redakcijā šo noteikumu groza, lai direktīvas prasības par asociāciju saskaņotu ar Mātesuzņēmumu un meitasuzņēmumu direktīvā noteiktajām prasībām. Tādējādi tiešā kapitāla turējuma robežvērtību 25 % samazina, nosakot tiešā vai netiešā kapitāla turējuma robežvērtību 10 % apmērā. Šai jaunajai robežvērtībai vajadzētu novērst dažus saimnieciskos kropļojumus, kas izriet no abu direktīvu atšķirīgā tvēruma. Šo noteikumu pārnumurē par 2. panta d) apakšpunktu.

Pastāvīgā uzņēmuma definīcija Direktīvas 2. panta c) apakšpunktu, kurā ietverta pastāvīgā uzņēmuma definīcija, pārnumurē par 2. panta e) apakšpunktu, bet tā saturu nemaina. Procentu un honorāru maksājumu izslēgšana Direktīvas 4. pantā, kas pārnumurēts par 3. pantu un ar ko no procentu un honorāru definīcijas izslēdz maksājumus, kuri izriet no pēc būtības hibrīdiem darījumiem, grozījumi nav izdarīti. Krāpšana un ļaunprātīga izmantošana Direktīvas 5. pantā, kas pārnumurēts par 4. pantu un kurā ietverti noteikumi par ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu, ar šo pārstrādāto redakciju grozījumi nav izdarīti. Pārejas pasākumi Direktīvas 6. pantā, kas pārnumurēts par 5. pantu, grozījumi pēc būtības nav izdarīti, bet tā formulējums pielāgots, lai ņemtu vērā pārejas pasākumus, kas noteikti Bulgārijai attiecīgajā Pievienošanās aktā, un lai svītrotu norādi uz Slovākiju, kurai noteikto pārejas posma atkāpi vairs nepiemēro no 2006. gada 1. maija. Pārskatīšana Direktīvas 8. pantā noteikta prasība Komisija ziņot Padomei par direktīvas darbību, un tās ziņojums tika sniegts 2009. gada aprīlī. Šis noteikums pārnumurēts par 7. pantu, aktualizēts, un tajā noteikts jauns termiņš, kurā jāpārskata direktīvas ietekme un jāpārbauda, kā īstenoti tās mērķi. Komisijai četrus gadus pēc šīs pārstrādātās redakcijas īstenošanas jāziņo Ekonomikas un finanšu padomei un Eiropas Parlamentam par tās ietekmi. Ierobežojoša klauzula Direktīvas 8. pants ir standarta noteikums par nodokļu saskaņošanu. Direktīvā nosaka minimālās saistības attiecībā uz procentu un honorāru pārrobežu maksājumu nodokļu sistēmu, bet neizslēdz citus, labvēlīgākus režīmus, kas paredzēti valstu tiesību aktos vai līgumos par nodokļu dubultas uzlikšanas novēršanu. Īstenošana, atcelšana, stāšanās spēkā un adresāti Direktīvas 6., 9., 10. un 11. pants ir standarta noteikumi, ko īpaši izmanto pārstrādātas redakcijas vajadzībām. Direktīvas 12. pants ir standarta noteikums, ar ko noteikts, ka direktīva ir adresēta dalībvalstīm. 4.IETEKME UZ BUDŽETU Šī pārstrādātā redakcija neietekmē ES budžetu. ê 2003/49/EK (pielāgots) 2011/0314 (CNS)

Priekšlikums PADOMES DIREKTĪVA par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic starp asociētām uzņēmējsabiedrībām dažādās dalībvalstīs (pārstrādāta redakcija) EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas lLīgumu  par Eiropas Savienības darbību  un jo īpaši tā 94.  115.  pantu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc tiesību akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu, saskaņā ar īpašo likumdošanas procedūru, tā kā: ò jauns (1)Padomes 2003. gada 3. jūnija Direktīvā 2003/49/EK par kopīgu nodokļu sistēmu, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic asociēti uzņēmumi dažādās dalībvalstīs, grozījumi ir izdarīti vairākas reizes. Nepieciešams izdarīt jaunus grozījumus, tāpēc skaidrības labad direktīva ir jāpārstrādā. ê 2003/49/EK 1. apsvērums (pielāgots) (2)Vienotā  Iekšējā  tirgū, kam ir vietēja tirgus iezīmes, dažādu dalībvalstu uzņēmumu darījumiem nevajadzētu piemērot mazāk labvēlīgus nodokļu nosacījumus, salīdzinot ar tiem, ko piemēro līdzīgiem darījumiem starp uzņēmējsabiedrībām, kas ir tajā pašā dalībvalstī. ê 2003/49/EK 2. apsvērums

(3)Šāda prasība pašreiz nav ievērota procentu un honorāru maksājumos; valsts nodokļu tiesību aktos, ko attiecīgā gadījumā saista ar divpusējiem un daudzpusējiem nolīgumiem, ne vienmēr var nodrošināt nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu, un tās to piemērošana bieži izraisa apgrūtinošas administratīvas formalitātes un naudas plūsmas problēmas attiecīgām uzņēmējsabiedrībām. ê 2003/49/EK 4. apsvērums (pielāgots) (4)Tādu nodokļu uzlikšanas procentu un honorāru maksājumiem atcelšana dalībvalstī, kurā tie rodas, vai nu nodokļa atlaidēs no pirmavota, vai nosakot nodokļu summu, ir vVispiemērotākais veids, kā novērst iepriekš minētās formalitātes un problēmas, kā arī nodrošināt vienādu nodokļu režīmu vietējiem un pārrobežu darījumiem  , ir atcelt nodokļu uzlikšanu procentu un honorāru maksājumiem dalībvalstī, kurā maksājumi rodas, neatkarīgi no tā, vai nodokli iekasē, atskaitot no pirmavota vai aprēķinot nodokļu summu  ; īpaši nepieciešams ir atcelt šādus nodokļus attiecībā uz tādiem maksājumiem, ko veic  starp  asociētāmas uzņēmējsabiedrībāmas dažādās dalībvalstīs, kā arī  starp  šādu uzņēmējsabiedrību pastāvīgiem uzņēmumiem. ê 2003/49/EK 3. apsvērums ð jauns (5)Ir nepieciešams nodrošināt, ka procentu un honorāru maksājumus dalībvalstī apliek ar nodokli vienreiz ð un ka direktīvas priekšrocības ir piemērojamas tikai tad, ja ienākumi, kas gūti no maksājuma, ir faktiski apliekami ar nodokli saņēmējas uzņēmējsabiedrības dalībvalstī vai dalībvalstī, kurā atrodas saņēmēja pastāvīgais uzņēmums ï. ò jauns (6)Šī direktīva jāpiemēro tikai uzņēmējsabiedrībām, kuru juridiskais statuss ir kāds no I pielikuma A daļā minētajiem juridiskā statusa veidiem, un jāizvirza mērķis paplašināt šo sarakstu, lai aptvertu pēc iespējas vairāk nodokļu maksātāju, kas ir juridiskas personas. (7)Lai paplašinātu to saimniecisko vienību sarakstu, kurām jāpiemēro šī direktīva, var izmantot divus kritērijus. Pirmkārt, ir redzams, ka daudzi ieraksti šajā sarakstā nav tik plaši kā tie, kas ietverti Padomes 1990. gada 23. jūlija Direktīvā 90/435/EEK par kopēju nodokļu sistēmu, ko piemēro mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, kas atrodas dažādās dalībvalstīs; ir svarīgi izlīdzināt abus sarakstus un paplašināt šīs direktīvas pielikumā ietverto sarakstu. (8)Otrkārt, šīs direktīvas pielikumā ietvertajā sarakstā ir daži ieraksti, kas ir identiski ar Direktīvā 90/435/EEK ietvertajiem ierakstiem vai plašāki par tiem un kas nav jāgroza, lai šādas saimnieciskās vienības varētu turpināt izmantot šīs direktīvas sniegtās priekšrocības. (9)Šajā direktīvā asociētās uzņēmējsabiedrības definīcijā prasīts tiešs kapitāla turējums vismaz 25 % apmērā, bet Direktīvā 90/435/EEK paredzēts izņēmums peļņas sadalīšanai, ja tiešs vai netiešs turējums ir 10 %. Harmonizētais nodokļu režīms procentu un honorāru maksājumiem ir jāsaskaņo ar Direktīvā 90/435/EEK paredzēto režīmu, un šajā direktīvā paredzētās prasības par turējumu jāsamazina, nosakot tiešu vai netiešu turējumu 10 % apmērā. (10)Šajā direktīvā noteiktais atbrīvojums no nodokļa pastāvīgo uzņēmumu veiktu maksājumu gadījumā paredz, ka šiem maksājumiem jābūt pastāvīgā uzņēmuma atskaitāmiem izdevumiem nodokļa aprēķina vajadzībām dalībvalstī, kurā uzņēmums atrodas, un šī prasība formulēta tādā veidā, ka tas var liegt izmantot šīs direktīvas sniegtās priekšrocības, ja atskaitīšana ir atteikta, pat tādā gadījumā, kad maksājumi ir saistīti ar uzņēmuma darbību. Ir svarīgi precizēt, ka šis atbrīvojums ir piemērojams gadījumos, kad maksājums attiecas uz izdevumiem, kas radušies pastāvīgā uzņēmuma darbības vajadzībām. ê 2003/49/EK 5. apsvērums (11)Pasākumus attiecina tikai uz tādu procentu vai honorāru maksājumu summu, par ko ir vienojušies maksātājs un īpašuma beneficiārs, ja starp tiem nepastāv īpašas attiecības. ê 2003/49/EK 6. apsvērums

(12)Tomēr ir nepieciešams neierobežot dalībvalstis veikt atbilstošus pasākumus, lai cīnītos pret krāpšanu vai stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu. ê 2003/49/EK 7. apsvērums (pielāgots) (13) Bulgārijai,  Grieķijai un Portugālei budžeta dēļ ir atļauts  būtu jāatļauj  pārejas laiks, lai tās varētu pakāpeniski samazināt nodokļus procentu un honorāru maksājumiem, ko iekasē vai nu  atskaitot  nodokliļa nomaksu atlaidēs no pirmavota, vai nosakot  aprēķinot  nodokļu summu, kamēr tās varēs piemērot 1. panta noteikumus. ê2003/49/EK 8. apsvērums (14)Spānijai, kas ir uzsākusi īstenot plānu par Spānijas tehnoloģijas potenciāla veicināšanu, budžeta dēļ ir atļauts nepiemērot 1. panta noteikumus par honorāru maksājumiem pārejas laikā. ê 2004/76/EK 2. un 3. apsvērums (pielāgots) (15) Šīs  Ddirektīvas 2003/49/EK piemērošana var radīt budžeta grūtības Čehijā, Latvijā, Lietuvā,  un  Polijā un Slovākijā, ņemot vērā atbilstoši valstu tiesību aktiem piemērotās ieturamā nodokļa likmes un pamatojoties uz nodokļu konvencijām par ienākumiem un kapitālu, un līdz ar to iekasētajiem ieņēmumiem. (16)Tādēļ pagaidām jāatļauj minētajām  dalīb  valstīm, kas pievienojas, līdz Padomes 2003. gada 3. jūnija Direktīvas 2003/48/EK par tādu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem, kas gūti kā procentu maksājumi par uzkrājumiem, 17. panta 2. un 3. punktā minētajam piemērošanas datumam nepiemērot dažus  šīs  Ddirektīvas 2003/49/EK  1. panta  noteikumus, attiecībā uz Latviju un Lietuvu, par procentu un honorāru maksājumiem un, attiecībā uz Čehiju,  un  Poliju un Slovākiju, tikai par honorāru maksājumiem. ê 2003/49/EK 9. apsvērums (pielāgots) ð jauns (17)ð Lai pārbaudītu, kā tiek īstenoti izvirzītie mērķi, ï Komisijai nepieciešams ziņot Padomei ð un Eiropas Parlamentam ï par  šīs  direktīvas ð ietekmi ï darbību trīs gadus pēc datuma, kurā tai jābūt transponētai jo īpaši, lai paplašinātu tās piemērošanu citiem uzņēmēmjsabiedrībām vai uzņēmumiem un lai pārskatītu procentu un honorāru definīcijas darbības jomu saskaņā ar vajadzīgo konverģenci noteikumos, kas ir saistīti ar procentu un honorāru nodokļiem valsts tiesību aktos un divpusējos vai daudzpusējos līgumos par nodokļu dubultuzlikšanu. ê 2003/49/EK 10. apsvērums (pielāgots) (18)Tā kā iIerosinātās darbības mērķi, proti, tādas kopīgas nodokļu sistēmas izveidie, ko piemēro procentu un honorāru maksājumiem, kurus veic asociētas uzņēmējsabiedrības dažādās dalībvalstīs, dalībvalstis nevar sasniegt pietiekami, un tādējādi to labāk var sasniegt Kopienā  Savienības mērogā  , Kopiena  tāpēc Savienība  var noteikt pasākumus atbilstoši subsidiaritātes principam, kas ir izklāstīts Līguma  par Eiropas Savienību  5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā izklāstīto proporcionalitātes principu šī direktīva nepārsniedz to, kas vajadzīgs šāda mērķa sasniegšanai. ò jauns

(19)Pienākums transponēt šo direktīvu valstu tiesību aktos jāattiecina tikai uz tiem noteikumiem, kas veido būtiskas izmaiņas salīdzinājumā ar iepriekšējām direktīvām. Pienākums transponēt nemainītos noteikumus izriet no iepriekšējām direktīvām. (20)Šai direktīvai nav jāskar dalībvalstu pienākumi attiecībā uz II pielikuma B daļā minētajiem termiņiem direktīvu transponēšanai valstu tiesību aktos un to piemērošanai, ê 2003/49/EK (pielāgots) ð jauns IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. 1. pants Darbības joma un procedūra 1. Procentu vai honorāru maksājumus, kas rodas dalībvalstī, nav jāapliek ar  atbrīvo no  jebkādiem nodokļiem, ko uzliek šādiem maksājumiem minētajā dalībvalstī, vai nu  atskaitot nodokli  nodokļu atlaidēm no pirmavota, vai nosakot  aprēķinot  nodokļu summu, ja procentu vai honorāru maksājuma īpašuma beneficiārs ir  citas dalībvalsts  uzņēmējsabiedrība citā dalībvalstī vai citas dalībvalsts  uzņēmējsabiedrības  pastāvīgs uzņēmums, kas ir  atrodas  citā dalībvalstī ð, un ja ienākumi, kas gūti no šiem maksājumiem, ir faktiski apliekami ar nodokli minētajā citā dalībvalstī ï . 2. Maksājumus, kuru veic dalībvalsts uzņēmējsabiedrība vai pastāvīgs uzņēmums, kas ir  atrodas  citā dalībvalstī, un par kuru uzskata par tādu, kas ka tas rodas minētajā dalībvalstī (turpmāk — “maksājuma pirmavota valsts”). ê 2003/49/EK (pielāgots) ð jauns 3. Pastāvīgs uzņēmums jāuzskata par procentu vai honorāru maksātāju tiktāl, ciktāl šādi maksājumi ir no nodokļiem atbrīvojamie izdevumi ð , kas rodas ï tādiem pastāvīgajaiem uzņēmumaiem ð tā darbības vajadzībām ï dalībvalstī, kurā tie atrodas. ê 2003/49/EK 4. Dalībvalsts uzņēmējsabiedrību uzskata par procentu vai honorāru īpašuma beneficiāru, tikai ja tas saņem minētos maksājumus kā savu peļņu un nevis kā citas personas starpnieks, piemēram, aģents, pilnvarotais vai paraksta tiesību turētājs. ê 2003/49/EK (pielāgots) 5. Pastāvīgu uzņēmumu uzskata par procentu vai honorāru īpašuma beneficiāru:

a) ja parāda prasība, tiesības uz informāciju vai informācijas izmantošana, saistībā ar kuru rodas procentu vai honorāru maksājums, ir faktiski saistītas ar pastāvīgo uzņēmumu un b) ja procentu vai honorāru maksājumi ir ienākumi, saistībā ar kuriem minētajam pastāvīgajam uzņēmumam  dalīb  valstī, kurā tas atrodas, jāmaksā kāds no nodokļiem, kas uzskaitīti 3. panta a) punkta iii) apakšpunktā I pielikuma B daļā, vai, Beļģijas gadījumā, uz to attiecas “impôt des non-résidents/belasting der nietverblijfhouders”, vai, Spānijas gadījumā, uz to attiecas “Impuesto sobre la Renta de no Residentes” vai nodoklis, kas ir pilnīgi vai pietiekami tiem līdzvērtīgs un ko piemēro pēc šīs direktīvas spēkā stāšanās datuma papildus esošajiem nodokļiem vai to vietā. ê 2003/49/EK (pielāgots) 6. Ja dalībvalsts uzņēmējsabiedrības pastāvīgu uzņēmumu uzskata par procentu vai honorāru maksātāju vai īpašuma beneficiāru, cita uzņēmējsabiedrības daļa nav jāuzskata par procentu vai honorāru minēto maksātāju vai īpašuma beneficiāru šā panta izpratnē. 7. Šo pantu piemēro tikai, ja uzņēmējsabiedrība, kas ir procentu vai honorāru maksātājs, vai uzņēmējsabiedrība, kuras pastāvīgo uzņēmumu uzskata par procentu vai honorāru maksātāju, ir īpašuma beneficiāra uzņēmējsabiedrības asociēta uzņēmējsabiedrība vai  tādas uzņēmējsabiedrības asociēta uzņēmējsabiedrība,  kuras pastāvīgu uzņēmumu uzskata par šādu procentu vai honorāru īpašumu beneficiāru. 8. Šo pantu nepiemēro, ja procentus vai honorārus maksā  dalībvalsts uzņēmējsabiedrības  pastāvīgs uzņēmums vai pastāvīgam uzņēmumam, kas ir  atrodas  trešā valstī esoša dalībvalsts uzņēmējsabiedrība, un šādas uzņēmējsabiedrības darījumus pilnīgi vai daļēji veic ar minētā pastāvīgā uzņēmuma starpniecību. 9. Nekas šajā pantā neierobežo dalībvalsti ņemt vērā procentus vai honorārus, ko ir saņēmušas tās uzņēmējsabiedrības, tās uzņēmējsabiedrību pastāvīgie uzņēmumi vai pastāvīgie uzņēmumi, kas atrodas minētajā valstī, piemērojot tās nodokļu tiesību aktus. ê 2003/49/EK (pielāgots) 10. Dalībvalsts var nepiemērot šo direktīvu citas dalībvalsts uzņēmējsabiedrībai vai citas dalībvalsts uzņēmējsabiedrības pastāvīgam uzņēmumam gadījumos, ja 3.  2.  panta b)  d)  punktā izklāstītie noteikumi nav ievēroti nepārtraukti vismaz divus gadus. 11. Maksājuma pirmavota valsts var pieprasīt, ka šajā pantā un 3.  2.  pantā noteiktoās prasībuas par procentu vai honorāru maksājumiem  izpilde  ir pamatotas ar apliecinājumu. Ja šajā pantā noteiktoās prasībuas par maksājumiem  izpilde  nav apliecinātas  maksājuma brīdī  , dalībvalstij ir tiesības pieprasīt nodokļu atlaides  atskaitīšanu  no pirmavota. 12. Izcelsmes  Maksājuma pirmavota  valsts var paredzēt nosacījumu izņēmumam no šīs direktīvas tādejādi, ka tā ir pieņēmusi lēmumu, ar ko tā pašreiz piešķir atbrīvojumu pēc apliecinājuma par šajā pantā un 3.  2.  pantā izklāstīto noteikumu ievērošanu. Lēmumu par atbrīvojumu pieņem, ilgākais trīs mēnešos pēc apliecinājuma un tādas attaisnojošas informācijas  saņemšanas  , ko maksājuma pirmavota valsts var pamatoti pieprasīt, un tas ir spēkā vismaz vienu gadu pēc tā izsniegšanas  pieņemšanas  . 13. Šā panta 11. un 12. punkta nolūkos tāds piešķirtais apliecinājums attiecībā uz katru maksājuma līgumu, kas ir derīgs vismaz vienu gadu, tomēr ne ilgāk kā trīs gadus no izsniegšanas datuma, un tajā ietver šādu informāciju: a) pierādījumu par saņēmēja uzņēmējsabiedrības atrašanās vietu nodokļu vajadzībām un, vajadzības gadījumā, tāda pastāvīga uzņēmuma esamību, ko ir apliecinājusi tās dalībvalsts nodokļu iestāde, kurā ir saņēmēja uzņēmējsabiedrības atrašanās vieta nodokļu vajadzībām vai kurā ir pastāvīgs uzņēmums; b) saņēmēja uzņēmējsabiedrības īpašumtiesību beneficiārus saskaņā ar 4. punktu vai nosacījumu esamību saskaņā ar 5. punktu, ja pastāvīgais uzņēmums ir maksājuma saņēmējs; c) saņēmēja uzņēmējsabiedrības gadījumā — prasību izpildi saskaņā ar 3. panta a) punkta iii) apakšpunktu  2. panta c) apakšpunkta iii) daļu  ; d) līdzdalības minimālās balsstiesības vai līdzdalības kritērijus minimālām balsstiesībām saskaņā ar 3. panta b) punktu  2. panta d) apakšpunktu  ; e) laika posmu, kurā ir bijusi d) punktā noteiktā līdzdalība. Papildus dalībvalsts var pieprasīt juridisku pamatojumu maksājumiem, ko veic saskaņā ar līgumu (piemēram, aizdevuma līgumu vai licences līgumu).

ê 2003/49/EK (pielāgots) 14. Ja prasības par atbrīvojumu vairs nav izpildītas, saņēmējas uzņēmējsabiedrība vai pastāvīgs uzņēmums nekavējoties informē maksātāju uzņēmējsabiedrību vai pastāvīgu uzņēmumu un, ja maksājuma pirmavota valsts to pieprasa, minētās valsts kompetentās iestādes. 15. Ja maksātāja uzņēmējsabiedrība vai pastāvīgs uzņēmums ir ieturējis nodokli no pirmavota  , kas atbrīvojams  saskaņā ar šo pantu, var pieprasīt šāda nodokļa atmaksu no pirmavota  ieturēta nodokļa atmaksu  . Dalībvalsts var pieprasīt informāciju, kas ir norādīta 13. punktā. Iesniegumsu par atmaksu jāiesniedz noteiktajā laikā. Minētais laika posms ir vismaz divi gadi no procentu vai honorāra maksājumu datuma. 16. Izcelsmes  Maksājuma pirmavota  valsts atmaksā pārmaksāto nodokli, kas ir ieturēts no pirmavota, vienā gadā pēc iesnieguma saņemšanas un tādas attaisnojošas informācijas  saņemšanas  , ko tā var pamatoti pieprasīt. Ja nodokli, kas ir ieturēts no pirmavota, neatmaksā minētajā laikā, saņēmējai uzņēmējsabiedrībai vai pastāvīgam uzņēmumam pēc attiecīgā gada beigām ir tiesības uz procentu maksājumiem, kas ir atmaksātis pēc likmes, kura atbilst valsts procentu likmei, kas piemērojama līdzīgos gadījumos saskaņā ar izcelsmes  maksājuma pirmavota  valsts tiesību aktiem. ê 2003/49/EK (pielāgots) 2. pants Definīcija  s  Šajā direktīvā  piemēro  ir šādas definīcijas: a) termins “procenti” ir ienākumi no visām parādu prasībām, neskatoties uz to, vai tie tās ir nodrošinātasi vai nav nodrošinātasi ar hipotēku un vai tiem ir vai nav tiesības saņemt daļu no parādnieka peļņas, jo īpaši ienākumius no vērtspapīriem vai obligācijām, to skaitā to prēmijas un godalgas, kas ir iekļautas šādos vērtspapīros vai obligācijās; kavējuma naudas maksājumus par novēlotiem maksājumiem nav jāuzskata par procentu maksājumiem; b) termins “honorāri” ir visi maksājumi, kas saņemti kā atlīdzība par jebkura literatūras, mākslas vai zinātnes darba autortiesību izmantošanu vai izmantošanas tiesībām, to skaitā ietverot kinematogrāfijas filmas un programmatūru, jebkuru patentu, preču zīmi, dizainparaugu vai modeli, plānu, slepenu formulu vai procesu, vai informāciju, kas attiecas uz rūpniecisku, komerciālu vai zinātnisku pieredzi; maksājumus par rūpniecisku, komerciālu vai zinātnisku iekārtu izmantošanu vai izmantošanas tiesībām uzskata par honorāriem; ê 2003/49/EK (pielāgots) c) termins “dalībvalsts uzņēmums” ir jebkurš uzņēmums: i) kas atbilst vienam no veidiem, kas uzskaitīti šīs direktīvas I pielikumaā A daļā; un ii) ko saskaņā ar dalībvalsts nodokļu tiesību aktiem uzskata par minētās dalībvalsts rezidentu un ko nodokļu piemērošanas vajadzībām uzskata  neuzskata  par ārpus  savienības  kopienas rezidentu pēc ar trešo valsti noslēgtās Konvencijas pret nodokļu dubultuzlikšanu ienākumiem izpratnēes; un iii) uz kuriem bez izņēmumiem attiecas viens no turpmāk  I pielikuma B daļā  minētiem nodokļiem vai nodoklis, kas ir līdzvērtīgs vai faktiski līdzvērtīgs, un ko piemēro pēc šīs direktīvas spēkā stāšanās datuma papildus šādiem esošiem nodokļiem vai to vietā:; ê 2003/49/EK

–impôt des sociétés/vennootschapsbelasting Beļģijā, –selskabsskat Dānijā, –Körperschaftsteuer Vācijā, –Φόρος εισοδήμιτος νομκών προσώπων Grieķijā, –impuesto sobre sociedades Spānijā, –impôt sur les sociétés Francijā, –corporation tax Īrijā, –imposta sul reddito delle persone giuridiche Itālijā, –impôt sur le revenu des collectivités Luksemburgā, –vennootschapsbelasting Nīderlandē, –Körperschaftsteuer Austrijā, –imposto sobre o rendimento da pessoas colectivas Portugālē, –yhteisöjen tulovero/inkomstskatten för samfund Somijā, –statlig inkomstskatt Zviedrijā, –corporation tax Apvienotajā Karalistē, ê 2004/66/EK 1. pants un pielikums –Daň z příjmů právnických osob Čehijas Republikā, –Tulumaks Igaunijā, –φόρος εισοδήματος Kiprā,

–Uzņēmumu ienākuma nodoklis Latvijā, –Pelno mokestis Lietuvā, –Társasági adó Ungārijā, –Taxxa fuq l-income Maltā, –Podatek dochodowy od osób prawnych Polijā, –Davek od dobička pravnih oseb Slovēnijā, –Daň z príjmov právnických osôb Slovākijā, ê 2006/98/EK 1. pants un pielikuma 9. punkta a) apakšpunkts –корпоративен данък Bulgārijā, –impozit pe profit, impozitul pe veniturile obținute din România de nerezidenți Rumānijā; ê 2003/49/EK (pielāgots) ð jauns d) uzņēmējsabiedrība ir cita uzņēmuma “asociētas uzņēmums  uzņēmējsabiedrība  ”, ja vismaz: i) pirmais uzņēmums ir tiešais minimāli 25 ð 10 ï % otrā uzņēmuma kapitāla turētājs; vai ii) otrais uzņēmums ir tiešais minimāli 25 ð 10 ï % pirmā uzņēmuma kapitāla turētājs; vai iii) trešais uzņēmums ir tiešais minimāli 25 ð 10 ï % gan pirmā uzņēmuma, gan otrā uzņēmuma kapitāla turētājs. Īpašumtiesības pieder uzņēmumiem, kas ir rezidenti Kopienas  Savienības  teritorijā. Tomēr dalībvalstīm ir iespēja aizvietot minimālā kapitāla īpašumtiesību kritēriju ar minimālām īpašumtiesībām uz balsstiesībām;

e) termins “pastāvīgs uzņēmums” ir tāda noteikta uzņēmējdarbības vieta, kas ir dalībvalstī, un ar kuras starpniecību pilnīgi vai daļēji veic citā dalībvalstī esošās uzņēmējsabiedrības darījumus. ê 2003/49/EK (pielāgots) 3. pants Procentu vai honorāru maksājumu izslēgšana 1. Izcelsmes  Maksājuma pirmavota  valstij nav jānodrošina šajā direktīvā paredzētieos atvieglojumius šādos gadījumos: a) tādiem maksājumiem, ko uzskata par peļņas sadali vai par kapitāla atmaksu saskaņā ar izcelsmes  maksājuma pirmavota  valsts tiesību aktiem; b)  maksājumiem  prasībām par parādu  prasībām  maksājumiem, kurāos ir ietvertas tiesības saņemt daļu no parādnieka peļņas; c)  maksājumiem  prasībām par parādu  prasībām  maksājumiem, kas dod tiesības kreditoram apmainīt tā tiesības uz procentu maksājumiem pret tiesībām saņemt daļu no parādnieka peļņas; d)  maksājumiem  prasībām par parādu  prasībām  maksājumiem, kurāos nav paredzēta pamatsummas atmaksa vai atmaksa jāveic vairāk nekā  pēc  50  gadiem  dienās pēc izsniegšanas datuma. 2. Ja procentu vai honorāru maksātāja vai  un  īpašuma beneficiāra īpašu attiecību dēļ vai tādu attiecību dēļ, kas ir starp vienu no tiem un citu personu, procentu vai honorāru summa pārsniedz summu, par ko maksātājs un īpašuma beneficiārs ir  būtu  vienojušies, ja šādas attiecības nepastāvētu, šīs direktīvas noteikumus piemēro tikai pēdējai summai, ja tādas ir. 4. pants Krāpšana un ļaunprātīga izmantošana 1. Šī direktīva neaizliedz piemērot valstu noteikumus vai arī līgumos ietvertus noteikumus, kas paredzēti, lai novērstu krāpšanu vai ļaunprātīgu izmantošanu. 2. Šādu darījumu gadījumos, kuru galvenais mērķis vai viens no galvenajiem mērķiem ir nelikumīga izvairīšanās no nodokļu  nemaksāšana  maksāšanas, likumīga izvairīšanās no nodokļu maksāšanas vai ļaunprātīga izmantošana, dalībvalstis var atsaukt šajā direktīvā paredzētās atlaides  priekšrocības  vai atteikties piemērot šo direktīvu. ê 2003/49/EK (pielāgots) è1 2004/76/EK 1. panta 1. punkts 5. pants Pārejas noteikumi  Bulgārijai,  è1 Čehijai, ç Grieķijai, Spānijai è1 , Latvijai, Lietuvai, Polijai ç , un Portugālei un Slovākijai

ê 2003/49/EK (pielāgots) è1 2004/76/EK 1. panta 1. punkts 1. Grieķijai è1 , Latvijai, Polijai ç un Portugālei ir atļauts nepiemērot  šīs direktīvas  1. panta noteikumus līdz piemērošanas datumam, kas noteikts 17. panta 2. un 3. punktā Padomes 2003. gada 3. jūnija Direktīvā 2003/48/EK par nodokļu piemērošanu ienākumiem no noguldījumiem. Astoņus gadus ilgā pārejas laikā, kas sākas iepriekšminētajā datumā, nodokļu likme par procentu maksājumiem vai honorāriem, ko saņem citas dalībvalsts asociētā uzņēmējsabiedrība vai dalībvalsts asociētaās uzņēmumaējsabiedrības pastāvīgs uzņēmums, kas atrodas citā dalībvalstī, nedrīkst pārsniegt 10 % pirmajos četros gados un 5 % pēdējos četros gados. ê 2004/76/EK 1. panta 1. punkts (pielāgots) Lietuvai ir atļauts nepiemērot  šīs direktīvas  1. panta noteikumus līdz piemērošanas datumam, kas noteikts 17. panta 2. un 3. punktā Direktīvā 2003/48/EK par tādu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem, kas gūti kā procentu maksājumi par uzkrājumiem. Sešus gadus ilgā pārejas laikā, kas sākas iepriekš minētajā datumā, nodokļu likme par honorāru maksājumiem, ko saņem citas dalībvalsts asociētā uzņēmējsabiedrība vai dalībvalsts asociētās uzņēmējsabiedrības pastāvīgs uzņēmums, kas atrodas citā dalībvalstī, nedrīkst pārsniegt 10 %. Sešus gadus ilgā pārejas laikaā  pirmos četrus gadus  nodokļu likme par procentu maksājumiem, ko saņem citas dalībvalsts asociētā uzņēmējsabiedrība vai pastāvīgs uzņēmums, kas atrodas citā dalībvalstī, nedrīkst pārsniegt 10 %; un nākamos divus gadus nodokļu likme par šādiem procentu maksājumiem nedrīkst pārsniegt 5 %. ê 2003/49/EK (pielāgots) è1 2004/76/EK 1. panta 1. punkts (pielāgots) è1 Čehijai un ç Spānijai tikai honorāru maksājumiem ir atļauts nepiemērot  šīs direktīvas  1. panta noteikumus līdz piemērošanas datumam, kas noteikts Direktīvas 2003/48/EK 17. panta 2. un 3. punktā. Sešus gadus ilgā pārejas laikā, kas sākas iepriekš minētajā datumā, nodokļu likme par honorāru maksājumiem, ko saņem citas dalībvalsts asociētā uzņēmējsabiedrība vai dalībvalsts asociētās uzņēmējsabiedrības pastāvīgs uzņēmums, kas atrodas citā dalībvalstī, nedrīkst pārsniegt 10 %. Slovākijai tikai honorāru maksājumiem ir atļauts nepiemērot 1. panta noteikumus uz divus gadus ilgu pārejas laika posmu, kas sākas 2004. gada 1. maijā. ê 2003/49/EK (pielāgots) è1 2004/76/EK 1. panta 1. punkts (pielāgots) Bulgārijai ir atļauts nepiemērot 1. panta noteikumus līdz 2014. gada 31. decembrim. Šajā pārejas laikā nodokļu likme par procentu vai honorāru maksājumiem, ko saņem citas dalībvalsts asociētā uzņēmējsabiedrība vai dalībvalsts asociētās uzņēmējsabiedrības pastāvīgs uzņēmums, kas atrodas citā dalībvalstī, līdz 2010. gada 31. decembrim nedrīkst pārsniegt 10 % un turpmākos gados līdz 2014. gada 31 decembrim nedrīkst pārsniegt 5 %.  Tomēr uz šiem pārejas noteikumiem attiecas tādas nodokļu likmes ilgstoša piemērošana, kas ir zemāka par to, kura noteikta pirmajā, otrajā un trešajā daļā un ko paredz divpusēji nolīgumi, ko noslēgusi  Bulgārija,  è1 Čehija, ç Grieķija, Spānija è1 , Latvija, Lietuva, Polija ç ,  vai  Portugāle vai Slovākija un citas dalībvalstis. Pirms jebkura no šajā punktā minētā pārejas laika beigām Padome pēc Komisijas priekšlikuma var pieņemt vienprātīgu lēmumu par šī pārejas laika iespējamu pagarinājumu. ê 2003/49/EK (pielāgots) è1 2004/76/EK 1. panta 1. punkts 2. Ja dalībvalsts uzņēmējsabiedrība vai dalībvalsts uzņēmējsabiedrības pastāvīgs uzņēmums, kas atrodas minētajā dalībvalstī:

–saņem procentus vai honorārus no  Bulgārijas,  Grieķijas è1 , Latvijas, Lietuvas, Polijas ç vai Portugāles asociētās uzņēmējsabiedrības, ê 2003/49/EK (pielāgots) è1 2004/76/EK 1. panta 1. punkts –saņem honorārus no è1 Čehijas vai ç, Spānijas vai Slovākijas asociētās uzņēmējsabiedrības, ê 2003/49/EK (pielāgots) è1 2004/76/EK 1. panta 1. punkts –saņem procentus vai honorārus no dalībvalsts asociētās uzņēmējsabiedrības pastāvīgiem uzņēmumiem, kas atrodas  Bulgārijā,  Grieķijā è1 , Latvijā, Lietuvā, Polijā ç vai Portugālē, vai ê 2003/49/EK (pielāgots) è1 2004/76/EK 1. panta 1. punkts (pielāgots) –saņem honorārus no dalībvalsts asociētas uzņēmējsabiedrības pastāvīga uzņēmuma, kas atrodas è1 Čehijā ç ,  vai  Spānijā vai Slovākijā, pirmā dalībvalsts atļauj tādu summu, kas ir līdzvērtīga  Bulgārijā,  è1 Čehijā, ç Grieķijā, Spānijā è1 , Latvijā, Lietuvā, Polijā ç vai Portugālē vai Slovākijā nomaksāta nodokļa summai saskaņā ar 1. punktu par šādiem ienākumiem kā atskaitījumu no tādas uzņēmējsabiedrības vai pastāvīga uzņēmuma ienākumu nodokļa, kas ir saņēmusi šādus ienākumus. ê 2003/49/EK (pielāgots) è1 2004/76/EK 1. panta 1. punkts (pielāgots) 3. Atskaitījumam, kas paredzēts 2. punktā, nav jāpārsniedz mazākais no šādiem apjomiem: a) nodoklis, ko  Bulgārijā,  è1 Čehijā, ç Grieķijā, Spānijā è1 , Latvijā, Lietuvā, Polijā ç vai Portugālē vai Slovākijā maksā par šādiem ienākumiem, pamatojoties uz 1. punktu,

ê 2003/49/EK vai b) tādau ienākumu nodokļa daļau no procentiem vai honorāriem, ko saņem uzņēmējsabiedrība vai pastāvīgs uzņēmums, kas aprēķināta pirms atskaitījuma piešķiršanas, ko piemēro minētajiem maksājumiem saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā atrodas minētā uzņēmējsabiedrība vai pastāvīgais uzņēmums. ê 2003/49/EK (pielāgots) 6. pants Īstenošana  Transponēšana  1. Ne vēlāk kā 2004. gada 1. janvārī dDalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas  1. panta 1. un 3. punkta, 2. panta c) un d) apakšpunkta un I pielikuma A daļas  prasības  vēlākais līdz 2012. gada 1. janvārim  . Par tiem tās nekavējoties informē Komisiju.  Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto noteikumu tekstus, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu  . Kad dalībvalstis pieņem šos pasākumus  minētos noteikumus  , tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka paņēmienus, kā veikt šādas atsauces. Tās iekļauj arī norādi, ka atsauces uz direktīvām, kuras atceļ ar šo direktīvu, spēkā esošajos noramtīvajos un administratīvajos aktos uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce un kā formulējams šāds paziņojums.  ê 2003/49/EK 2. Dalībvalstis dara Komisijai dara zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus tiesību aktu tekstus, ko tās pieņemēmušas jomā, uz ko kuru attiecas šī direktīva, pievienojot tabulu, kas norāda, kā šīs direktīvas noteikumi atbilst valstu pieņemtajiem noteikumiem. ê 2003/49/EK (pielāgots) ð jauns 7. pants Pārskatīšana Līdz 2006. gada 31. decembrim ð Līdz 2016. gada 31. decembrim ï Komisija paziņo Padomei par šīs direktīvas ð ekonomisko ietekmi ï darbību jo īpaši, lai paplašinātu tās darbības jomu, ietverot tajā uzņēmējsabiedrības vai uzņēmumus, kas nav noteikti 3. pantā un pielikumā.

ê 2003/49/EK 8. pants Ierobežojoša klauzula Šī direktīva neietekmē valsts tiesību aktu vai nolīgumos izklāstītu noteikumu piemērošanu, kas pārsniedz šīs direktīvas noteikumus un ir paredzēti, lai novērstu vai samazinātu nodokļu dubultu uzlikšanu procentu un honorāru maksājumiem. ò jauns 9. pants Atcelšana Direktīvu 2003/49/EK, kurā grozījumi izdarīti ar tiesību aktiem, kas minēti II pielikuma A daļā, atceļ no 2013. gada 1. janvāra, neskarot dalībvalstu pienākumus attiecībā uz II pielikuma B daļā norādītajiem termiņiem direktīvu transponēšanai valstu tiesību aktos un piemērošanai. Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu un lasa saskaņā ar atbilstības tabulu III pielikumā. ê 2003/49/EK (pielāgots) 10. pants Stāšanās spēkā Šī direktīva stājas spēkā  divdesmitajā  dienā, kad to publicē  pēc tās publicēšanas  Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. ò jauns Direktīvas 1. panta 1. un 3. punktu, 2. panta c) un d) apakšpunktu un I pielikuma A daļu piemēro no 2013. gada 1. janvāra. ê 2003/49/EK

11. pants Adresāti Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Briselē, Padomes vārdā− priekšsēdētājs ê 2003/49/EK (pielāgots) I PIELIKUMS A DAĻA TĀDU UZŅĒMĒJSABIEDRĪBU SARAKSTS, UZ KURĀM ATTIECAS šīs direktīvas 2. PANTA c) APAKŠPUNKTS ò jauns (1)ðEiropas uzņēmējsabiedrība jeb Societas Europaea (SE), kā noteikts Padomes 2001. gada 8. oktobra Regulā (EK) Nr. 2157/2001 par Eiropas uzņēmējsabiedrības (SE) statūtiem un Padomes 2001. gada 8. oktobra Direktīvā 2001/86/EK, ar ko papildina Eiropas uzņēmējsabiedrības statūtus darbinieku iesaistīšanas jomā; ï ò jauns (2)ðEiropas kooperatīvā sabiedrība (SCE), kā noteikts Padomes 2003. gada 22. jūlija Regulā (EK) Nr. 1435/2003 par Eiropas kooperatīvās sabiedrības (SCE) statūtiem un Padomes 2003. gada 22. jūlija Direktīvā 2003/72/EK, ar ko papildina Eiropas kooperatīvās sabiedrība statūtus darbinieku iesaistīšanas jomā; ï ê 2003/49/EK ð jauns

(3a)uzņēmējsabiedrības, kas saskaņā ar Beļģijas tiesību aktiem ir: "naamloze vennootschap/société anonyme, commanditaire vennootschap op aandelen/société en commandite par actions, besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid/société privée à responsabilité limitée" ð "coöperatieve vennootschap met beperkte aansprakelijkheid"/"société coopérative à responsabilité limitée", "coöperatieve vennootschap met onbeperkte aansprakelijkheid"/"société coopérative à responsabilité illimitée", "vennootschap onder firma"/"société en nom collectif", "gewone commanditaire vennootschap"/"société en commandite simple", publiski uzņēmumi, kas pieņēmuši vienu no iepriekš minētajiem juridiskā statusa veidiem, un citas uzņēmējsabiedrības, kas dibinātas saskaņā ar Beļģijas tiesību aktiem un kuras apliek ar Beļģijas uzņēmuma ienākuma nodokli ï un tās publisko tiesību iestādes, kas darbojas saskaņā ar privāttiesībām; ê 2006/98/EK 1. pants un pielikuma 9. punkta b) apakšpunkts ð jauns (4aa)sabiedrības, kuru nosaukumi atbilstīgi Bulgārijas tiesību aktiem ir: "събирателното дружество", "командитното дружество", "дружеството с ограничена отговорност", "акционерното дружество", "командитното дружество с акции", ð "неперсонифицирано дружество", ï "кооперации", "кооперативни съюзи", "държавни предприятия", kas dibinātas saskaņā ar Bulgārijas tiesību aktiem un veic komercdarbību; ê 2004/66/EK 1. pants un pielikums (5p)sabiedrības, kuru nosaukumi atbilstīgi Čehijas Republikas tiesību aktiem ir: "akciová společnost", "společnost s ručením omezeným", "veřejná obchodní společnost", "komanditní společnost", "družstvo"; ê 2003/49/EK (pielāgots) ð jauns (6b)uzņēmējsabiedrības, kas saskaņā ar Dānijas tiesību aktiem ir: "aktieselskab" un "anpartsselskab" ð un citas uzņēmējsabiedrības, kuras apliek ar nodokli saskaņā ar Uzņēmuma peļņas nodokļa aktu, ciktāl to ar nodokļiem apliekamie ienākumi ir aprēķināti un aplikti ar nodokļiem saskaņā ar vispārējiem nodokļu tiesību aktu noteikumiem, ko piemēro "aktieselskaber" ï ; (7c)uzņēmējsabiedrības, kas saskaņā ar Vācijas tiesību aktiem ir: "Aktiengesellschaft, Kommanditgesellschaft auf Aktien, Gesellschaft mit beschränkter Haftung", un "bergrechtliche Gewerkschaft" ð "Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit", "Erwerbs- und Wirtschaftsgenossenschaft", "Betriebe gewerblicher Art von juristischen Personen des öffentlichen Rechts", un citas uzņēmējsabiedrības, kas dibinātas saskaņā ar Vācijas tiesību aktiem un kuras apliek ar Vācijas uzņēmuma ienākuma nodokliï ; ê 2004/66/EK 1. pants un pielikums (8q)sabiedrības, kuru nosaukumi atbilstīgi Igaunijas tiesību aktiem ir: "täisühing", "usaldusühing", "osaühing", "aktsiaselts", "tulundusühistu"; ê 2003/49/EK (pielāgots) ð jauns (9gh)uzņēmējsabiedrības, kas ð reģistrētas vai pastāv ï saskaņā ar Īrijas tiesību aktiem ir — public companies limited by shares or by guarantee, private companies limited by shares or by guarantee, struktūras, kas reģistrētas saskaņā ar "Industrial and Provident Societies Acts", vai "building societies", kas reģistrētas saskaņā ar "Building Societies Acts" ð , un trasta krājbankas 1989. gada "Trustee Savings Banks Act" (Trasta krājbanku akta) nozīmē ï ;

ê 2003/49/EK ð jauns (10d)uzņēmējsabiedrības, kas saskaņā ar Grieķijas tiesību aktiem ir: "ανώνυμη εταιρíα", ð "εταιρεία περιορισμένης ευθύνης (Ε.Π.Ε.)", un citas uzņēmējsabiedrības, kas dibinātas saskaņā ar Grieķijas tiesību aktiem un kuras apliek ar Grieķijas uzņēmuma ienākuma nodokli ï; (11e)uzņēmējsabiedrības, kas saskaņā ar Spānijas tiesību aktiem ir: "sociedad anónima, sociedad comanditaria por acciones, sociedad de responsabilidad limitada", un tādas publisko tiesību iestādes, kas darbojas saskaņā ar privāttiesībām ð, un citas uzņēmējsabiedrības, kas dibinātas saskaņā ar Spānijas tiesību aktiem un kuras apliek ar Spānijas uzņēmuma ienākuma nodokli ("Impuesto sobre Sociedades") ï; (f12)uzņēmējsabiedrības, kas saskaņā ar Francijas tiesību aktiem ir: "société anonyme, société en commandite par actions, société à responsabilité limitée" ð, "sociétés par actions simplifiées", "sociétés d’assurances mutuelles", "caisses d’épargne et de prévoyance", "sociétés civiles", kuras automātiski apliek ar uzņēmuma ienākuma nodokli, "coopératives", "unions de coopératives",ï un rūpnieciski un komerciāli publiskas iestādes un uzņēmumi ð, un citas uzņēmējsabiedrības, kas dibinātas saskaņā ar Francijas tiesību aktiem un kuras apliek ar Francijas uzņēmuma ienākuma nodokliï ; (13h)uzņēmējsabiedrības, kas saskaņā ar Itālijas tiesību aktiem ir: "società per azioni, società in accomandita per azioni, società a responsabilità limitata" ð, "società cooperative", "società di mutua assicurazione" ï un valsts vai privātas iestādes, kas veic rūpnieciskas un komerciālas darbības; ê 2004/66/EK 1. pants un pielikums (pielāgots) (14r)sabiedrības, kuru nosaukumi atbilstīgi Kipras tiesību aktiem ir: companies in accordance with the  uzņēmējsabiedrības saskaņā ar tiesību aktiem par uzņēmējsabiedrībām  "Company's Law", "Public Corporate Bodies"  , kā arī jebkura cita struktūra, ko uzskata par uzņēmējsabiedrību saskaņā ar tiesību aktiem par uzņēmuma ienākuma nodokli  as well as any other Body which is considered as a company in accordance with the Income tax Laws; (s15)sabiedrības, kuru nosaukumi atbilstīgi Latvijas tiesību aktiem ir: "akciju sabiedrība", "sabiedrība ar ierobežotu atbildību"; (t16)sabiedrības, kas reģistrētas atbilstīgi Lietuvas tiesību aktiem; ê 2003/49/EK (pielāgots) ð jauns (i17)uzņēmējsabiedrības, kas saskaņā ar Luksemburgas tiesību aktiem ir: "société anonyme", "société en commandite par actions", un "société à responsabilité limitée”, ð "société coopérative", "société coopérative organisée comme une société anonyme", "association d’assurances mutuelles", "association d’épargne-pension", "entreprise de nature commerciale, industrielle ou minière de l’État, des communes, des syndicats de communes, des établissements publics et des autres personnes morales de droit public" un citas uzņēmējsabiedrības, kas dibinātas saskaņā ar Luksemburgas tiesību aktiem un kuras apliek ar Luksemburgas uzņēmuma ienākuma nodokli ï ; ê 2004/66/EK 1. pants un pielikums (pielāgots) (u18)sabiedrības, kuru nosaukumi atbilstīgi Ungārijas tiesību aktiem ir: "közkereseti társaság", "betéti társaság", "közös vállalat", "korlátolt felelősségű társaság", "részvénytársaság", "egyesülés", "közhasznú társaság", "szövetkezet"; (v19)sabiedrības, kuru nosaukumi atbilstīgi Maltas tiesību aktiem ir: "Kumpaniji ta' Responsabilita' Limitata", "Soċjetajiet en commandite li l-kapital tagħhom maqsum f'azzjonijiet";

ê 2003/49/EK (pielāgots) ð jauns (j20)uzņēmējsabiedrības, kas saskaņā ar Nīderlandes tiesību aktiem ir: "naamloze vennootschap", un "besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid" ð , "open commanditaire vennootschap", "Coöperatie", "onderlinge waarborgmaatschappij", "fonds voor gemene rekening", "vereniging op coöperatieve grondslag", "vereniging welke op onderlinge grondslag als verzekeraar of kredietinstelling optreedt" un citas uzņēmējsabiedrības, kas dibinātas saskaņā ar Nīderlandes tiesību aktiem un kuras apliek ar Nīderlandes uzņēmuma ienākuma nodokli ï; (k21)uzņēmējsabiedrības, kas saskaņā ar Austrijas tiesību aktiem ir: "Aktiengesellschaft", un "Gesellschaft mit beschränkter Haftung"ð, "Versicherungsvereine auf Gegenseitigkeit", "Erwerbs- und Wirtschaftsgenossenschaften", "Betriebe gewerblicher Art von Körperschaften des öffentlichen Rechts", "Sparkassen" un citas uzņēmējsabiedrības, kas dibinātas saskaņā ar Austrijas tiesību aktiem un kuras apliek ar Austrijas uzņēmuma ienākuma nodokli ï; ê 2004/66/EK 1. pants un pielikums ð jauns (w22)sabiedrības, kuru nosaukumi atbilstīgi Polijas tiesību aktiem ir: "spółka akcyjna", "spółka z ograniczoną odpowiedzialnością" ð "spółdzielnia", "przedsiębiorstwo państwowe" ï; ê 2003/49/EK (l23)komercsabiedrības vai saskaņā ar civiltiesībām izveidotas komercsabiedrības, kooperatīvi un valsts uzņēmumi, kas ir reģistrēti saskaņā ar Portugāles tiesību aktiem; ê 2006/98/EK 1. pants un pielikuma 9. punkta b) apakšpunkts (ab24)sabiedrības, kuru nosaukumi atbilstīgi Rumānijas tiesību aktiem ir: "societăți pe acțiuni", "societăți în comandită pe acțiuni", "societăți cu răspundere limitată"; ê 2004/66/EK 1. pants un pielikums (25)sabiedrības, kuru nosaukumi atbilstīgi Slovēnijas tiesību aktiem ir: "delniška družba", "komanditna delniška družba", "komanditna družba", "družba z omejeno odgovornostjo", "družba z neomejeno odgovornostjo"; (26)sabiedrības, kuru nosaukumi atbilstīgi Slovākijas tiesību aktiem ir: "akciová spoločnost’", "spoločnosť s ručením obmedzeným", "komanditná spoločnost’", "verejná obchodná spoločnost’", "družstvo";

ê 2003/49/EK (m27)uzņēmējsabiedrības, kas saskaņā ar Somijas tiesību aktiem ir: "osakeyhtiö/aktiebolag, osuuskunta/andelslag, säästöpankki/sparbank" un "vakuutusyhtiö/försäkringsbolag"; ê 2003/49/EK (pielāgots) ð jauns (n28)uzņēmējsabiedrības, kas saskaņā ar Zviedrijas tiesību aktiem ir: "aktiebolag", un "försäkringsaktiebolag", ð"ekonomiska föreningar", "sparbanker", "ömsesidiga försäkringsbolag" ï; ê 2003/49/EK (o29)uzņēmējsabiedrības, kas reģistrētas saskaņā ar Apvienotās Karalistes tiesību aktiem. ê 2003/49/EK (pielāgots) B DAĻA 2. PANTA c) APAKŠPUNKTĀ MINĒTO NODOKĻU SARAKSTS  ê 2003/49/EK –"Impôt des sociétés/vennootschapsbelasting" Beļģijā, ê 2006/98/EK 1. pants un pielikuma 9. punkta a) apakšpunkts –"корпоративен данък" Bulgārijā,

ê 2004/66/EK 1. pants un pielikums –"Daň z příjmů právnických osob" Čehijas Republikā, ê 2003/49/EK –"selskabsskat" Dānijā, –"Körperschaftsteuer" Vācijā, ê 2004/66/EK 1. pants un pielikums –"Tulumaks" Igaunijā, ê 2003/49/EK –"corporation tax" Īrijā, –"Φόρος εισοδήμιτος νομκών προσώπων" Grieķijā, –"impuesto sobre sociedades" Spānijā, –"impôt sur les sociétés" Francijā, –"imposta sul reddito delle persone giuridiche" Itālijā, ê 2004/66/EK 1. pants un pielikums –"φόρος εισοδήματος" Kiprā, –Uzņēmumu ienākuma nodoklis Latvijā,

–"Pelno mokestis" Lietuvā, ê 2003/49/EK –"impôt sur le revenu des collectivités" Luksemburgā, ê 2004/66/EK 1. pants un pielikums –"Társasági adó" Ungārijā, –"Taxxa fuq l-income" Maltā, ê 2003/49/EK –"vennootschapsbelasting" Nīderlandē, –"Körperschaftsteuer" Austrijā, ê 2004/66/EK 1. pants un pielikums –"Podatek dochodowy od osób prawnych" Polijā, ê 2003/49/EK –"imposto sobre o rendimento da pessoas colectivas" Portugālē, ê 2006/98/EK 1. pants un pielikuma 9. punkta a) apakšpunkts

–"impozit pe profit, impozitul pe veniturile obținute din România de nerezidenți" Rumānijā; ê 2004/66/EK 1. pants un pielikums –"Davek od dobička pravnih oseb" Slovēnijā, –"Daň z príjmov právnických osôb" Slovākijā, ê 2003/49/EK –"yhteisöjen tulovero/inkomstskatten för samfund" Somijā, –"statlig inkomstskatt" Zviedrijā, –"corporation tax" Apvienotajā Karalistē.  II PIELIKUMS A DAĻA Atceltā direktīva ar tās secīgo grozījumu sarakstu (minēts 9. pantā) Padomes Direktīva 2003/49/EK (OV L 157, 26.6.2003., 49. lpp.) Padomes Direktīva 2004/66/EK tikai pielikuma V daļas 3. punkts