Nosaukuma reģistrācijas pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

(2022/C 286/14)

Šī publikācija dod tiesības trīs mēnešu laikā pēc šīs publikācijas dienas pret šo pieteikumu izteikt iebildumus atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

VIENOTAIS DOKUMENTS

“Lumblija”

ES Nr.: PGI-HR-02809 – 28.10.2020

ACVN ( ) AĢIN (X)

1. Nosaukums vai nosaukumi [ACVN vai AĢIN]

“Lumblija”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Horvātija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

2.3. grupa. Maize, mīklas izstrādājumi, kūkas, konditorejas izstrādājumi, cepumi un citi maizes un konditorejas izstrādājumi

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

“Lumblija” ir apaļa, salda maize, ko cep no mīklas ar ieraugu. No ārpuses tā ir tumši brūna, pārklāta ar varenik (sīrupu no vīnogu misas) vai brendiju un apkaisīta ar cukuru. Tai ir aromātiska smarža, ko nodrošina pievienotās garšvielas — kanēlis, krustnagliņas, muskatrieksts, koriandrs un anīss. Tai ir raksturīga un pilnīga riekstu un augļu garša, ko rada maizes cepšanai izmantotās izejvielas — mandeles, valrieksti, rozīnes, varenik un citrusaugļi, kā arī pievienoto garšvielu aromāts, un tas nodrošina harmonisku rezultātu.

Maizes iekšējā struktūra ir kompakta, bet mīksta, ar maziem rozīņu, mandeļu un valriekstu gabaliņiem, kas ir redzami šķērsgriezumā, bet ārējā tekstūra ir stingra.

Viens “Lumblija” maizes klaips sver 350–600 g.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

“Lumblija” mīklas pagatavošanai izmanto šādas izejvielas: smalkie kviešu milti, cukurs, olīveļļa, tauki vai sviests, varenik, mandeles, valrieksti, rozīnes, maltas krustnagliņas, kanēlis, muskatrieksts, koriandrs, anīss, citronu un apelsīnu miziņa, vaniļas cukurs, brendijs (ar rožu vai garšaugu garšu (travarica)), maizes raugs (svaigs vai sauss), piens, ūdens un sāls. Mīcot mīklu, var pievienot maltu ceratoniju.

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

“Lumblija” mīklas gatavošana un cepšana ir ražošanas posmi, kas ir jāveic 4. punktā definētajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

“Lumblija” maizi pārdod nesagrieztu.

Iepakošanai ir jānotiek ģeogrāfiskajā apgabalā, kas definēts 4. punktā, lai saglabātu šā produkta, kas transportējot var tikt bojāts, specifiskās organoleptiskās īpašības un kvalitāti. Lai saglabātu svaigumu un sagatavotu maizi turpmākai pārvadāšanai, “Lumblija” maizi ievieto papīra vai plastmasas iepakojumā (celofānā). Lai maizi aizsargātu pret mehāniskiem bojājumiem, to var ievietot piemērotās kastēs.

3.6. Īpaši noteikumi ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanai

Kad produktu laiž tirgū, produkta nosaukumam “Lumblija” ir jāizceļas vairāk nekā jebkādam citam uzrakstam fonta izmēra un veida ziņā.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija

“Lumblija” ražošanas apgabals, sākot no mīklas sagatavošanas un beidzot ar cepšanu, ir visā Korčulas salā, kas ietver šādas kadastrā norādītas pašvaldības: Vela Luka, Blato, Smokvica, Čara, Račišće, Pupnat, Žrnovo, Korčula un Lumbarda.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Cēloņsakarība starp “Lumblija” un definēto ģeogrāfisko apgabalu pamatojas uz produkta reputāciju un sagatavošanas paņēmienu, kurā izmanto tradicionālu recepti, kas saglabāta līdz mūsdienām.

Pateicoties neparasti lielajai auglīgas zemes teritorijai (pēc Dalmācijas standartiem), viduslaikos lauksaimniecība kļuva par ekonomikas pamatu un galveno labklājības avotu Korčulas kopienā. Papildus vīnkoku un olīvkoku audzēšanai, lai iegūtu vīnogas, varenik un olīveļļu, vietējie iedzīvotāji arī iesaistījās augļkopībā (vīģes, mandeles, valrieksti un citrusaugļi) un graudu audzēšanā miltu ieguvei, — visas tās ir Korčulas salā ceptās, saldās “Lumblija” maizes oriģinālās sastāvdaļas. Cepot “Lumblija” maizi, svarīga sastāvdaļa, kas balstās uz senajām vīnkoku audzēšanas tradīcijām, ir varenik — reducēta vīnogu sula, kas pirms rūpnieciski ražotā baltā cukura bija svarīgs saldinātājs un ko izmantoja “Lumblija” cepšanā. Līdz tam, kad rozīnes sāka ražot rūpnieciski (žāvēšanas iekārtās), “Lumblija” cepšanai izmantoja arī rozīnes, kas iegūtas mājsaimniecībās, kuru vīna dārzos bija vairākas bezsēklu vīnogu šķirnes.

Tradicionālo saldo “Lumblija” maizi cep pirms Visu svēto dienas, un to dara tikai Korčulas salā, jo īpaši Vela Luka, Blato un Smokvica pilsētu apkaimē, bet jaunākos laikos arī citās salas daļās. Šo dienu pirmoreiz svinēja 4. gadsimtā, Romas impērijas laikā. Korčulas salā ir saglabāts viens no veidiem, kā svinēt Visu svēto dienu, proti, paraža apmainīties ar dāvanām, ko sauc par kol(e)inde. Senos laikos saimnieces gatavotu īpašu dāvanu, kurā būtu saldā “Lumblija” maize un tādi rudens augļi un rieksti kā žāvētas vīģes, mandeles, citrusaugļi un vīnogas, ko bērni piedāvātu saviem krustvecākiem un savas paplašinātās ģimenes locekļiem. Korčulas salas Blato pašvaldībā jau kopš 14. gadsimta atrodas Visu svēto draudzes baznīca, un tāpēc gadsimtiem senā tradīcija un ieraža cept “Lumblija” maizi uz Visu svēto dienu ir saglabāta līdz mūsdienām. Arī “Lumblija” maizes tradicionālais cepšanas paņēmiens un recepte ir saglabājusies līdz mūsdienām.

Jau kopš seniem laikiem “Lumblija” maize ir cepta pēc tradicionālas Korčulas salas saimnieču receptes. Tomēr ar recepti vien ir par maz, svarīgas ir arī prasmes un pieredze šīs saldās maizes cepšanā, kā arī zināšanas, kā noteikt un panākt, lai vajadzīgās sastāvdaļas būtu ideālās proporcijās. Līdzīgi, kurinot krāsnis, bija būtiski zināt, kā panākt īsto cepšanas temperatūru. Bija nepieciešama prasme un pieredze, kā ar rokām mīcīt mīklu un kā noteikt, cik ilgi tai ir jārūgst un cik ilgi ir jācep maize. Māksla ir izcept “Lumblija” maizi tā, lai tā būtu labi izcepta, bet sulīga, ne sausa. Tradicionālā recepte, pēc kuras Korčulas salas sievietes cepa “Lumblija” maizi, ir nodota no vienas paaudzes citai un saglabāta līdz mūsdienām, un — atkarībā no salas daļas — ir divas plaši izmantotas metodes, kā gatavot “Lumblija”.

“Lumblija” maizi cep tradicionālā veidā pēc tradicionālas receptes, kas mutvārdos nodota no vienas paaudzes citai Korčulas salā.

Ir divi tradicionāli, plaši izplatīti veidi, kā sagatavot mīklu un cept “Lumblija” maizi. Pirmajā gadījumā mīklu gatavo, izmantojot visas sastāvdaļas un 1 kg miltu, bet otrajā gadījumā — 3 kg miltu. Līdzīgi, arī mīcot un formējot mīklu pēc 1. tradicionālās metodes (izmanto 1 kg miltu), mīklai kā sastāvdaļu uzreiz pievieno visu rauga daudzumu un ļauj rūgt, līdz tās apjoms palielinās divas reizes. Savukārt saskaņā ar 2. tradicionālo metodi (izmanto 3 kg miltu) otru rauga daļu pievieno vēlāk, kad mīklas apjoms jau pirmoreiz ir dubultojies pēc pirmās rauga daļas pievienošanas. Turklāt 1. tradicionālajā metodē kā sastāvdaļu neizmanto maltu ceratoniju, bet 2. tradicionālajā metodē to pievieno kā vienu no sastāvdaļām. Visbeidzot, anīsa sēklas saskaņā ar 1. tradicionālo metodi tieši iejauc mīklā kā sastāvdaļu, bet saskaņā ar 2. tradicionālo metodi vispirms izšķīdina remdenā ūdenī.

“Lumblija” ir unikāls produkts ne tikai tāpēc, ka tā gatavošanai izmanto daudz sastāvdaļu, bet arī tāpēc, ka daudzas mīklai pievienotās sastāvdaļas pirms tam intensīvi sagatavo, kā arī pašas mīklas gatavošana ir īpaša. Tieši tāpēc “Lumblija” gatavošanas posmi atšķiras no ierastajiem līdzīgu produktu gatavošanas posmiem. Visu sastāvdaļu daudzveidība, pilnība un bagātība un to svars visā gatavošanas procesā (piem., varenik mērcētas rozīnes, noteiktais tauku, jo īpaši olīveļļas, daudzums, noteiktais riekstu daudzums, noteiktais cukura daudzums, kā arī pati varenik misa, kurai ir īpaša struktūra un blīvums) neļauj mīklai ātri un viegli uzrūgt. Pievienoto sastāvdaļu svara dēļ mīkla rūgst vairākas reizes un rūgšana ir daudz garāka nekā līdzīgu produktu gadījumā (mīklu ieteicams atstāt uzrūgt no vakara līdz rītam). Tā rezultātā “Lumblija” maizes gatavošanai ir vajadzīgs īpaši ilgs laiks, bet tieši tāpēc gatavajam produktam piemīt tā īpašās iezīmes, t. i., kompakta, bet mīksta tekstūra, ko šķērsgriezumā lielā mērā bagātina rieksti un rozīnes; raksturīgā riekstu un augļu garša, kā arī bagātīgs un pilnīgs aromāts, ko panāk, rūpīgi kombinējot pievienotās garšvielas pareizajās proporcijās. “Lumblija” ir produkts, kas atspoguļo Korčulas salas ekonomisko labklājību un kvalitatīvo izejvielu daudzveidību, un tas ir atšķirīgs, pateicoties īpašajai receptei un dažādajām tā izgatavošanā izmantotajām sastāvdaļām. Tās ir tās pašas sastāvdaļas, kas piešķir “Lumblija” maizei tās īpašo aromātisko riekstu un augļu garšu un smaržu, bet šā produkta gatavošanai vajadzīgās prasmes nodrošina tā īpašo iekšējo kompakto tekstūru.

Daudzi salas iedzīvotāji ir publicējuši pavārgrāmatās dažādus “Lumblija” maizes tradicionālās receptes un gatavošanas paņēmiena variantus (F. Mandić, Luškajića i pića, 2009, 244. un 245. lpp.; Kaštropil-Culić, 1995, Blatska trpeza, 134. lpp.). Nesaraujamā saikne starp “Lumblija” gatavošanu un Korčulas salas tradīcijām ir atspoguļota arī 2012. gada publikācijā Zapisi Danijela Kneževića un 2016. gadā izdotajā Frank Mirošević grāmatā “Povjerenje ili zaborav”, kurā autors apraksta, cik grūti ir izcept “Lumblija” maizi (F. Mirošević Dubaj, 2016, Povjerenje ili zaborav, 11. lpp.).

Pirmie rakstveida pierādījumi par vārda “Lumblija” lietošanu ir 1881. gada publikācijā Slovinac, kur rakstā ar nosaukumu “Nekoliko riječi u čakavštini” tā autors S. Castrapelli aprakstīja “Lumblija” maizi kā “saldu maizi, ko cep no miltiem, varenik, safrāna un kanēļa laikā, kad svin Visu svēto dienu” (S. Castrapelli, 9 Slovinac Nr. 20, 1881, Nekoliko riječi u čakavštini, 418. un 419. lpp.).

Vēsture ir devusi papildu iemeslu “Lumblija” maizes cepšanas tradīcijas saglabāšanai. Daudzie emigranti, kuri bija spiesti doties prom no salas, ēda šo maizi savos garajos ceļojumos ar kuģi. Tāpēc “Lumblija”, kas saglabā savu svaigo garšu un smaržu vēl ilgi pēc maizes izņemšanas no salas saimnieču krāsnīm, ir ne tikai ikdienas uzkoda, bet simbolizē arī saikni ar dzimto zemi. Projekts “4 salas / 4 vietas / 4 receptes” tika izstrādāts saistībā ar 20. gadsimta sākuma emigrācijas vilni. Tajā veido saiknes un informē par četriem tradicionāliem ēdieniem no četrām vietām, no kurām minētajā laikposmā bija liela mēroga emigrācija. Korčula piedalījās šajā projektā ar “Lumblija” maizi, par ko 2018. gada oktobrī HRT (Horvātijas radio un televīzija) ziņoja žurnāla programmā Priče iz Hrvatske.

Korčulas salā notiek vairāki pasākumi, kas nepārprotami liecina par “Lumblija” labo reputāciju, kā arī tiek atbalstīta šīs tradicionālās saldās maizes cepšanas tradīcija un ieraža, sākot jau ar pašu pirmo Kumpanijas bruņinieku biedrības Kućna zabava (svētku namu) Blato pašvaldībā. 1927. gadā dibinātās Kumpanijas bruņinieku biedrības statūtos ir norādīta tās “misija atbalstīt un cept “Lumblija” maizi”. Šī biedrība regulāri organizē “mājas ballītes”, kas ir vakara pasākumi, kuros pasniedz Blato ēdienus (ko vietējie iedzīvotāji sauc par spiza) un desertus un kurus palīdz organizēt viesi, atnesot tipiskus Blato ēdienus. Šos vakarus tradicionāli organizē februāra pirmajā piektdienā, un pierakstos par tiem kā ēdiens bieži tiek minēta “Lumblija” maize, ko viesi paņem līdzi (Kumpanijas bruņinieku biedrības arhīvs; 1956, 1972, 1974, 1985). “Lumblija” maizes cepšanas tradīcija ir ne tikai saglabājusies līdz mūsdienām salas mājsaimniecībās, bet Korčulā arī notiek “Lumblija” maizes cepšanas konkursi (jo īpaši salas rietumos), kā arī degustācijas un iepazīstināšana ar salas tradicionālajiem ēdieniem. Savukārt bērnudārzos, sākumskolās un vidusskolās, pansionātos un sociālās aprūpes mājās, kā arī dažādo salas asociāciju biedriem rīko “Lumblija” maizes cepšanas darbnīcas. “Lumblija” maizes svētīšanas un degustācijas pasākums jau 25 gadus notiek oktobra pēdējā svētdienā, kad “Lumblija” maize, ko cep Blato vidusskolas skolēni savu skolotāju un vecāku vadībā, tiek svētīta un nogaršota Plokata laukumā Blato.

Dažādi notikumi, ko organizē ārpus Korčulas salas, apliecina “Lumblija” maizes labo reputāciju. Piemēram, “Lumblija” tika uzdāvināta daudziem horvātu un ārvalstu apmeklētājiem Labās pārtikas festivālā, ko 2016. gadā organizēja Dubrovnikas pilsētas Tūrisma padome.

Arī 2016. gadā Noćnjak — starptautiskā notikumā, kuru organizēja Bol pilsētā Brač salā un kurā piedalās olīvu un eļļas ražotāji, — “Lumblija” saņēma balvu kā labākais pārtikas produkts.

“Lumblija” maizi arī bieži piedāvā Horvātijas un ārvalstu mediju pārstāvjiem dažādos pasākumos un īpašās prezentācijas, gastronomiskos tirdziņos un preses konferencēs.

“Lumblija” un tās specifiskais ražošanas paņēmiens bieži ir atspoguļoti dažādās gastronomijas tīmekļa vietnēs, uzsverot tās nesaraujamo saikni ar Korčulas salu (Vilicom kroz Hrvatsku, “Lumblija: Imamo recept za mirisan kolač s otoka Korčule koji se sprema za blagdan Svih Svetih”, 29.10.2021.; Dobra hrana, “Korčulanska lumblija recept star 200 godina: Kolač vezan uz ljubavnu priču Korčulanke i francuskog vojnika!”, 20.10.2018.).

Šo salas delikatesi piedāvā viesiem dažādos publiskos pasākumos visa gada garumā vai dāvina kā tipisku gastronomijas delikatesi no Korčulas salas.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

https://poljoprivreda.gov.hr/UserDocsImages/dokumenti/hrana/proizvodi_u_postupku_zastite-zoi-zozp-zts/Lumblija_specifikacija_proizvoda10032022.pdf

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.