LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 133/6

Uzklausīšanas Amatpersonas Nobeiguma Ziņojums Par Procedūru Lietā COMP/37.766 – Nīderlandes Alus Tirgus

(saskaņā ar 15. un 16. pantu Komisijas 2001. gada 23. maija Lēmumā (2001/462/EK, EOTK) par uzklausīšanas amatpersonu darba uzdevumiem dažos tiesas procesos par konkurenci – OV L 162, 19.6.2001., 21. lpp.)

2009/C 133/05

Šīs lietas sākums ir datējams ar 1999. gadu, kad Komisija veica pārbaudes uzņēmumā Interbrew NV (tagad InBev NV) sakarā ar lietu Nr. 37.409 PO/Interbrew, kam sekoja otras lietas Nr. 37.614 Interbrew/Alken-Maes uzsākšana. 1999. gada 11. novembrī informācijas pieprasījums tika nosūtīts Interbrew; atbildot uz to, Interbrew 2000. gada janvārī un februārī sniedza informāciju par konkurenci ierobežojošām darbībām Nīderlandes alus tirgū un lūdza piemērot iecietības režīmu.

Iebildumu izklāsts un atbildes laiks

Komisija 2005. gada 30. augustā pieņēma iebildumu izklāstu, ko nosūtīja lēmuma projekta adresātiem un kurā bija aprakstīts vienošanās un saskaņotu darbību kopums attiecībā uz konkurences ierobežošanu starp četriem uzņēmumiem visā Nīderlandes teritorijā no 1995. gada 10. februāra līdz 1999. gada 3. novembrim.

Pusēm deva iespēju atbildēt uz iebildumu izklāstu divu mēnešu laikā – līdz 2005. gada 3. novembrim. Izņemot Inbev, visas puses vairākkārt lūdza termiņa pagarinājumu.

Ņemot vērā jautājumus, kas izriet no piekļuves lietas materiāliem, un dažu dokumentu konfidencialitāti, vēstulēs visām pusēm (ieskaitot Inbev) es pagarināju termiņu līdz 10. novembrim, pēc tam līdz 2005. gada 24. novembrim. Es uzskatu, ka kopējais trīs nedēļu pagarinājums termiņam, lai atbildētu uz iebildumu izklāstu, bija pietiekams, lai nodrošinātu visām pusēm savlaicīgu savas aizstāvības sagatavošanu pēc tam, kad jautājums par konfidencialitāti un piekļuvi lietas materiāliem bija atrisināts.

Dažām vai visām pusēm pēc iebildumu izklāsta nosūtīšanas tika nosūtītas trīs vēstules ar faktiem, jo bija paredzēts izmantot vairāk faktus, lai pamatotu iebildumus. Pirmo vēstuli nosūtīja uzņēmumam Heineken2006. gada 26. janvārī. Heineken darīja zināmu savu viedokli 2006. gada 2. februārī. 2006. gada 7. martā visām pusēm nosūtīja faktu vēstuli ar papildu informāciju, kuru Komisijas dienesti bija saņēmuši 2006. gada janvārī un februārī. Šī informācija tikai pastiprināja faktiskos datus iebildumu izklāsta konkrētajos punktos. Pusēm tika dotas divas nedēļas, lai darītu zināmu savu viedokli par šiem faktiem. Pēdējo vēstuli nosūtīja uzņēmumam Heineken 2006. gada 6. aprīlī; šī vēstule informēja Heineken, ka vienu noteiktu, Heineken telpās atrastu, dokumentu varētu izmantot, lai atbalstītu esošos iebildumus. To pašu dokumentu nosūtīja pārējām pusēm 2006. gada 8. maijā. Gan Heineken, gan Grolsch atbildēja uz šo faktu vēstuli rakstiski.

Piekļuve lietas materiāliem

Attiecībā uz piekļuvi lietas materiāliem, ko īpaši pieprasīja Bavaria, Konkurences ģenerāldirektorāts uzskatīja, ka pieprasītā konfidenciālā informācija (zaudējumi un peļņa pārējo pušu viesnīcu, restorānu un kafejnīcu nozarē) nav nepieciešama Bavaria aizstāvībai; pēc dokumentu izpētes es atbalstīju šo viedokli. Puses (ieskaitot Bavaria) pieprasīja šīs informācijas konfidencialitāti; konfidencialitāte nebija attaisnojama Bavaria gadījumā, arī iebildumu izklāstā tā netika izmantota.

Puses arī pieprasīja piekļuvi pārējo pušu atbildēm uz iebildumu izklāstu. Es nepiekritu šīm prasībām, pamatojoties uz to, ka Komisijas pašreizējā nostāja to neparedz, izņemot gadījumus, kad atbilde satur attaisnojošus pierādījumus citai pusei vai arī tā satur apsūdzošus pierādījumus, no kuriem ir atkarīgs Komisijas galīgais lēmums. Tiesa bez tam ir nolēmusi (2006. gada 27. septembra spriedums lietā T-42/02, Jungbunzlauer AG pret Komisiju, 342. punkts un turpmākie punkti), ka Komisijas pienākums nav sniegt visām pusēm atbildes uz iebildumu izklāstu, ja vien Komisija neplāno atsaukties uz daļu no atbildēm kā uz pierādījumiem. Taču es norādīju, ka puses varēja brīvi apmainīties ar atbildēm savā starpā, ja tās to vēlas.

Mutiska uzklausīšana

Puses nepieprasīja mutisku uzklausīšanu, kaut arī tā būtu bijusi izdevība uzzināt galveno saturu atbildēs uz iebildumu izklāstu, par ko puses bija jautājušas. Bavaria īpaši norādīja, ka sakarā ar to, ka nenotika sazināšanās ar rakstiskām atbildēm, šāda uzklausīšana nelikās lietderīga aizstāvībai. Īstenībā uzklausīšana būtu devusi pusēm iespēju uz vietas reaģēt uz pārējo pušu pieņēmumiem, izklāstīt savas lietas plašākam personu lokam, ieskaitot dalībvalstu pārstāvjus un citus, šajā lietā tieši neiesaistītus, Komisijas dienestus, un izvirzīt jautājumus to personu klātbūtnē, kuri ir jāuzklausa pirms galīgā lēmuma pieņemšanas. Turklāt, ja rodas jautājumi attiecībā uz apspriežamajiem faktiem – mutiskajās uzklausīšanās tas notiek bieži –, izmeklēšanu par šiem jautājumiem var pagarināt. Taču mutiskās uzklausīšanas pieprasīšana viennozīmīgi paliek iebildumu izklāsta adresātu ziņā kā daļa no viņu aizstāvības tiesībām, ja viņi to vēlas.

Galīgā lēmuma projekts

Karteļa darbības ilgums galīgā lēmuma projektā tika saīsināts, salīdzinot ar iebildumu izklāstu – no laika posma no 1995. gada 10. februāra līdz 1999. gada 3. novembrim līdz laika posmam no 1996. gada 27. februāra līdz 1999. gada 3. novembrim. Pēc atbilžu saņemšanas uz iebildumu izklāstu bija acīmredzams, ka iebildumu izklāstā izteikto pārkāpuma ilgumu nevarēja konstatēt apmierinošā pierādījumu līmenī.

Es uzskatu, ka Komisijai iesniegtais lēmuma projekts satur tikai iebildumus, attiecībā uz kuriem pusēm tika dota iespēja paust savu viedokli. Tādēļ es uzskatu, ka pušu tiesības tikt uzklausītiem ir ievērotas.