LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 75/129

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums “ES un Turcijas divpusējo tirdzniecības attiecību nostiprināšana un muitas savienības modernizācija”

(2017/C 075/22)

Ziņotājs:

Dimitris DIMITRIADIS

Apspriešanās Eiropas Komisija, 2016. gada gadskārtējā vēstule, 20.4.2016. Juridiskais pamats Līguma par Eiropas Savienības darbību 304. pants Atbildīgā specializētā nodaļa Ārējo attiecību specializētā nodaļa Pieņemts specializētās nodaļas sanāksmē 16.11.2016. Pieņemts plenārsesijā 14.12.2016. Plenārsesija Nr. 521 Balsojuma rezultāts (par/pret/atturas) 252/4/7

1. Secinājumi un ieteikumi

1.1. EESK uzskata, ka patlaban notiekošo norišu dēļ pašreizējais muitas savienības nolīgums ir novecojis un nolīguma pusēm jāsāk nopietnas sarunas par savu ekonomisko saišu stiprināšanu, izstrādājot jauna veida tirdzniecības nolīgumu, kas atbilst pašreizējām vajadzībām.

1.2. EESK vēl arvien uzskata, ka Turcija joprojām ir ļoti nozīmīgs partneris un ka pastāv politiskā griba, lai paplašinātu sadarbību, bet ar noteikumu, ka tiek respektētas Eiropas pamatvērtības, demokrātijas principi, tiesiskums un cilvēktiesības.

1.3. EESK uzskata, ka procedūru attiecībā uz muitas savienību var īstenot, vai nu pārskatot Lēmumu Nr. 1/95, vai pieņemot jaunu Asociācijas padomes lēmumu, vai, visbeidzot, ar jaunu Pievienošanās līguma protokolu.

1.4. EESK nosoda 15. jūlijā notikušo valsts apvērsuma mēģinājumu, taču pauž nopietnas bažas par Turcijas valdības reakciju un turpmākām iekšpolitiskām norisēm, kas sniedzas tālu ārpus pučistu kriminālvajāšanas un neatbilst tiesiskuma un demokrātijas principiem.

1.5. EESK rosina Turciju kā ES kandidātvalsti aizsargāt un ievērot vispārējās cilvēktiesības, kā arī respektēt demokrātijas un tiesiskuma principus. EESK nosoda mēģinājumu gāzt demokrātiski ievēlēto Turcijas valdību, taču vienlaikus pauž satraukumu par Turcijas varas iestāžu reakciju un stingri rosina bez diskriminācijas ievērot un respektēt visas cilvēktiesības, it īpaši tiesības uz vārda brīvību un tās īpašo izpausmi, proti, preses brīvību, un pilnībā atjaunot tiesiskumu.

1.6. EESK uzskata, ka Turcijai ir konkrēti jāpierāda, ka tā paliek uzticīga kandidātvalsts principiem, jo juridiski un saskaņā ar līgumiem tai joprojām ir šāds statuss, turpinot sarunas ar ES un precīzi ievērojot atbilstību ES acquis un izpildot visas līdz šim apstiprinātās prasības.

1.7. Jaunie apstākļi, kas pēdējo gadu laikā izveidojušies pasaules tirdzniecībā, ir likuši Eiropas Savienībai noslēgt virkni jaunu globālās tirdzniecības nolīgumu, kuros atspoguļojas īpašie centieni uzlabot noteikumus daudzās un dažādās jomās ar mērķi veicināt mūsdienīgus tirdzniecības veidus, kā arī piemērot ES principus un ES acquis. ES un Turcijas sarunām jābalstās uz Komisijas paziņojumu “Tirdzniecība visiem”. Nesenais regulējums un laba prakse, kas ieviesti dažādos tirdzniecības nolīgumos, ir mainījuši standartus attiecībā uz ilgtspēju, pārredzamību un sociālo partneru un pilsoniskās sabiedrības iesaistīšanu starptautiskos tirdzniecības nolīgumos.

1.8. EESK uzskata, ka gan pirms, gan pēc sarunām ir jāveic iepriekšējs ietekmes un iespējamības novērtējums, lai apzinātu ietekmi uz vidi, ekonomiku un sabiedrību. Šajās procedūrās jāiesaista sociālie partneri un pilsoniskās sabiedrības organizācijas. EESK arī uzskata, ka katrā sarunu posmā Komisijai jāturpina cieši uzraudzīt mainīgo sociālo stāvokli un ekonomikas stāvokli Turcijā.

1.9. Būtu jāņem vērā, ka vairāk nekā divdesmit gadu laikā, kopš muitas savienība stājās spēkā, ES acquis ir paplašinājies, aptverot iepriekš neregulētas jomas.

1.10. EESK uzskata, ka ir vajadzīgs jauns, mūsdienīgs muitas savienības nolīgums, un noraida ideju saglabāt status quo vai pārveidot nolīgumu par reģionālu tirdzniecības nolīgumu. Tā uzskata, ka jaunajā nolīgumā būtu jāiekļauj gan jaunas sadaļas, kurās atspoguļoti papildinājumi ES tiesību aktos un praksē, jo tos nemitīgi paplašina un pārskata, gan arī aktualizēti noteikumi, ar kuriem pievēršas jomām, kas, īstenojot muitas savienību ar Turciju un sākotnējās prasības, izrādījušās problemātiskas.

1.11. EESK arī uzskata, ka jaunajās sarunās īpaši jāpievēršas nepieciešamajām radikālajām reformām, kas nekavējoties jāveic Turcijas tiesību aktos.

1.12. EESK ierosina jaunā nolīguma regulējumā iekļaut šādas jomas: — lauksaimniecība (ar visām prasībām, kas turpmāk izklāstītas šajā atzinumā), — pakalpojumi, — publiskais iepirkums, — neapstrādāti produkti un izejvielas, — patērētāju aizsardzība, — vides aizsardzība un ilgtspējīga attīstība, — tiesiskā regulējuma līdzvērtība attiecībā uz veterinārajiem, sanitārajiem un fitosanitārajiem (SFS) pasākumiem un pārtikas nekaitīguma politiku, — darba tiesību un pienācīgu darbvietu efektīva aizsardzība, — veselības un drošības aizsardzība darbā, — e-komercijas atvieglošana un digitālas programmas ieviešana, lai izveidotu digitālu datu brīvu apriti, — enerģētikas politika un energoapgādes drošība, — inovācijas veicināšana un intelektuālā īpašuma aizsardzība, — cīņa pret korupciju un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju, — spēcīgāki stimuli MVU, — vienkāršākas administratīvās procedūras un mazākas administratīvās izmaksas, — investīcijas un investīciju tiesību aktu atjaunināšana ar mērķi aizsargāt ieguldītājus un vienlaicīga strīdu izšķiršanas procedūras ieviešana, — uzlabota procedūra Eiropas tiesību normu transponēšanai un pārņemšanai Turcijas tiesību sistēmā, — stingrāki noteikumi, lai nodrošinātu, ka pārskatītā nolīguma saturs un tā īstenošanas noteikumi atbilst ES acquis.

1.13. EESK uzskata, ka attiecībā uz asimetriju, kas ietekmē Turcijas tirdzniecības attiecības ar trešām valstīm, ar kurām ES šobrīd slēdz jauna veida tirdzniecības nolīgumus, attiecīgo klauzulu nevar uzlabot citādi, kā tikai ar politiskiem stimuliem ES partnervalstīm un papildu iespēju, ka Komisija piedāvā kvalitatīvus starpniecības pakalpojumus.

1.14. EESK uzskata, ka jebkāda veida tirdzniecības nolīgumos starp ES un Turciju būs jāparedz efektīva apspriešanās ar sociālajiem partneriem (darba devējiem un darba ņēmējiem) un pilsoniskās sabiedrības organizācijām un to iesaistīšana gan sarunu, gan īstenošanas posmā.

2. ES un Turcijas tirdzniecības attiecības

2.1. 1959. gadā Turcija iesniedza pieteikumu, lai kļūtu par toreizējās Eiropas Ekonomikas kopienas (EEK), kas tagad ir Eiropas Savienība (ES), asociēto locekli. Asociācijas līgums (1) tika parakstīts 1963. gadā, un ar to vienlaikus bija paredzēta EEK un Turcijas muitas savienības izveide.

2.2. Tādēļ 1970. gadā tika izstrādāts Papildu protokols, ar kuru atcēla precēm piemērojamos tarifus un kvotas, tādējādi turpinot virzīties uz muitas savienību, kuras pilnīga izveide noslēdzās 1995. gadā (2) un ietvēra tirdzniecības šķēršļu atcelšanu. Tajā pašā gadā tika parakstīts brīvās tirdzniecības nolīgums (BTN) (3) par oglēm un tēraudu jeb EOTK.

2.3. Turcijai tika izvirzīta arī prasība piemērot ES kopējos ārējos muitas tarifus (4) importam no trešām valstīm un pārņemt visus iepriekš noslēgtos un turpmākos preferenciālas tirdzniecības nolīgumus.

2.4. Muitas savienība savulaik bija revolucionāra un oriģināla ideja un nozīmīga izdevība padziļināt divpusējās attiecības, jo tas bija viens no pirmajiem nolīgumiem, kurā bija ietverta tiesību aktu saskaņošana ar valsti, kas nav ES dalībvalsts.

2.5. Pēc tam, kad 1987. gadā Turcija iesniedza pievienošanās pieteikumu, ES saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 2. un 49. pantu 1997. gadā uzsāka paralēlu procesu.

2.6. Pievienošanās sarunas sākās 2005. gadā, un tās attiecas uz 34 ES acquis sadaļām un vienu sadaļu par dažādiem jautājumiem, proti, kopā uz 35 sadaļām.

2.7. Ņemot vērā attiecīgo ieinteresēto personu aicinājumus, EESK pozitīvi vērtē ogļu un tērauda brīvās tirdzniecības nolīgumu, kas būtu jāsaglabā tā pašreizējā variantā, bet uzsver, ka vajadzīga muitas savienības reforma, lai varētu modernizēt tirdzniecības attiecības.

3. Politiskā situācija Turcijā pēc 15. jūlija

3.1. Stāvoklis Turcijā pēc 15. jūlijā notikušā valsts apvērsuma mēģinājuma, kuru EESK stingri nosoda, rada nopietnas bažas. Iestāžu izturēšanās pret aizdomās par piedalīšanos valsts apvērsuma mēģinājumā turētajām personām, kā arī pret valsts apvērsuma mēģinājumā neiesaistītiem opozīcijas un pilsoniskās sabiedrības dalībniekiem un valdību neatbalstošiem preses izdevumiem un plašsaziņas līdzekļiem nav savienojama ar Eiropas standartiem un apgrūtina sarunas starp Turciju un ES.

3.2. Kopš 15. jūlija notikumiem Ankaras oficiālā nostāja ir mainījusies un Turcijas puse pieprasa tiešas saistības no Eiropas Savienības, kura vairākos jautājumos līdz šim izrādījusi neizlēmību un politiskās gribas un politiskā virziena trūkumu, savukārt Turcija nav izrādījusi labo gribu, kas vajadzīga pieņemto dokumentu īstenošanā (piemēram, Ankaras nolīguma protokols u. c.), un tas vēl vairāk apgrūtina nepieciešamā saprašanās klimata radīšanu.

3.3. EESK ar lielām bažām seko līdzi notikumu attīstībai pēc puča mēģinājuma, rūpīgi analizē turpmāko attīstību un uzskata, ka, uzsākot sarunas par muitas savienību un tirdzniecības attiecību stiprināšanu, paveras iespēja sākt virzību uz ES un Turcijas attiecību normalizēšanu, kā arī atveseļot Turcijas smagi cietušo ekonomiku.

3.4. Tādēļ šajos sarežģītajos apstākļos Turcijas interesēs ir uzņemties ilgtermiņa saistības attiecībā uz reformu programmu, kas ietver radikālas pārmaiņas gan ekonomikas, gan politikas jomā.

4. Turcijas ekonomika

4.1. 2015. gadā Turcijas iekšzemes kopprodukts pirktspējas paritātē (IKP PPP) sasniedza iespaidīgu līmeni – 1,576 triljonus USD (aplēses par 2015. gadu), globālajā ekonomikas reitingā ierindojoties 18. vietā. Saskaņā ar valsts izaugsmes prognozēm izaugsme 2015. gadā samazinājās līdz 3,8 %, kas joprojām ir apmierinošs rādītājs un nodrošina 102. vietu pasaulē. Valsts parāds samazinājās līdz mērenam rādītājam – 33,1 % no IKP, savukārt inflācijas līmenis joprojām ir augsts, proti, 2015. gadā tas bija aptuveni 7,7 % (5).

4.2. Pēdējo dažu gadu laikā Turcijas ekonomika ir transformējusies, no tradicionālās lauksaimnieciskās ievirzes pārejot uz pakalpojumu un tūrisma virzītu ekonomiku un uz eksportu orientētu ražošanas sektoru. Šī pāreja ir daļēji saistīta ar muitas savienību, kas radīja nozīmīgas iespējas, kuras nekavējoties tika izmantotas, pieņemot jaunu tiesisko regulējumu un piemērojot ES standartus.

4.3. Tomēr kopš 2012. gada izaugsme ir kļuvusi lēnāka, un tas ir saistīts ar ārvalstu iekšējo tiešo ieguldījumu apjoma samazināšanos, kā arī politiskajām un ekonomiskajām norisēm, kas daudzos gadījumos ir bremzējušas ekonomikas izaugsmi un radījušas nenoteiktību. Laikposmā no 2013. līdz 2016. gadam uzticēšanos ir mazinājuši politiskie nemieri, ģeopolitiskās pārmaiņas, apsūdzības korupcijā un saspīlējums attiecībās ar kaimiņvalstīm, jo valsts centās iegūt nozīmīgāku politisko lomu reģionā. Tas ir nelabvēlīgi ietekmējis ekonomiku un aizēnojis iepriekš nepieredzēto Turcijas ekonomikas attīstību, jo tekošā konta deficīta dēļ tā bija pakļauta valūtas un tirgus svārstībām, un viss minētais ir atturējis ieguldītājus un mazinājis ieguldījumu plūsmu. Puča mēģinājums ekonomikai deva jaunu triecienu, vēl vairāk palēninot izaugsmi un dramatiski samazinot tūristu skaitu.

4.4. Satraucošo politisko norišu un to tiešo seku dēļ ekonomikas sektorā ir būtiski iedragāta gan tirgus paļāvība uz stabilitāti, gan ekonomiskās un investīciju vides noturība Turcijā (6), un vienlaikus tiek apšaubīta Turcijas valdības spēja atgriezt ekonomiku uz izaugsmes ceļa, tāpēc Turcijas ekonomikas uzticamība un liras kurss ir ievērojami cietuši (7).

5. Muitas savienības ietekme uz Turcijas ekonomiku, tiesiskā regulējuma nepilnības un īstenošanas jautājumi

5.1. Prognozes par muitas savienību kopumā izrādījās pārāk pesimistiskas, un realitāte tās apgāza: tika prognozēts, ka Turcijas IKP palielināsies ne vairāk kā par 1–1,5 %, kas, lai arī tika uzskatīts par ievērojamu pieaugumu, tomēr nav salīdzināms ar faktisko pieaugumu.

5.2. ES ir Turcijas nozīmīgākā importa un eksporta partnere, savukārt ES partneru sarakstā attiecībā uz importa tirgu Turcija ierindojas 7. vietā, bet attiecībā uz eksporta tirgu – 5. vietā. Turcija uz ES galvenokārt eksportē iekārtas un transporta aprīkojumu, kā arī rūpniecības ražojumus. ES uz Turciju pārsvarā eksportē iekārtas un transporta aprīkojumu, ķīmiskus produktus un rūpniecības ražojumus.

5.3. No 1995. gada līdz 2014. gadam tirdzniecībā ar Eiropas Savienību pieaugums sasniedza 22 %. Izskanējis arī viedoklis, ka muitas savienība ir izraisījusi novirzes tirdzniecības plūsmās (8), taču, ņemot vērā kopējo tirdzniecības procentuālo apmēru, tās nav nozīmīgas (9).

5.4. Jebkurā gadījumā tādējādi tika ierobežota Turcijas puses muitas tarifu piemērošana rūpniecības produktiem, un izcelsmes noteikumu ieviešana divpusējā tirdzniecībā kļuva nevajadzīga.

5.5. Nozīmīgākos muitas savienībai piemītošos trūkumus var raksturot šādi: — pārmērīga un nevajadzīga tirdzniecības aizsardzības instrumentu, proti, kompensācijas, antidempinga, aizsardzības un uzraudzības pasākumu izmantošana, kas ietekmē divpusējo tirdzniecību (10), — nav efektīva atbilstības nodrošināšanas mehānisma un strīdu izšķiršanas procedūras, bez kā nav iespējams efektīvi novērst muitas savienības selektīvu īstenošanu atsevišķos gadījumos un netiešus diskriminējošus pasākumus pret ES produktiem. Pašreizējā strīdu izšķiršanas procedūra aprobežojas tikai ar noteiktu veidu strīdiem (proti, jurisdikcija darbojas tikai tik ilgi, kamēr ir spēkā protekcionisma pasākumi) (11), kurus var izskatīt Asociācijas padome, kas pirmām kārtām ir politiska struktūra, kas lēmumus pieņem, pamatojoties uz konsensu, — muitas savienībai ir ierobežota darbības joma, kas aptver tikai rūpniecības ražojumus, tajā skaitā sastāvdaļas un ES vai Turcijā ražotus pārstrādātus lauksaimniecības produktus, kā arī preces, kas ir pilnībā vai daļēji izgatavotas no trešo valstu izcelsmes produktiem, ar noteikumu, ka tās ir brīvā apritē Eiropas Savienībā vai Turcijā. Tā, piemēram, lauksaimniecības produkti veido 10 % un pakalpojumi – 60 % no Turcijas IKP, taču muitas savienība uz abiem minētajiem sektoriem neattiecas, — saskaņošanā ar ES tiesību aktiem arī ir vērojamas problēmas, un tas sakāms arī par tās metodes efektivitāti, ko izmanto informēšanai par šo procesu; tāpēc uzņēmēji saistībā ar vienu un to pašu produktu importu un eksportu ir pakļauti nemitīgai regulējuma maiņai, kurai nespēj izsekot līdzi ne viņi paši ar oficiālo pārstāvības struktūru (tirdzniecības kameru, darba devēju organizāciju u. c.) starpniecību, ne arī kompetentās iestādes (muitas iestādes, eksporta aģentūras, tirgus uzraudzības iestādes) (12).

5.6. Līdztekus problemātiskajām jomām muitas savienības regulējuma struktūrā sarežģījumus rada arī muitas savienības neatbilstīga īstenošana vai Turcijas puses pieņemti vienpusēji lēmumi, kas attiecas uz muitas un tarifu prakses jautājumiem un kas nepārprotami ir noslēgto vienošanos pārkāpums. Jautājumus izraisa arī Turcijas atteikšanās atļaut brīvu tirdzniecību ar Kipras Republiku, kas ir ES dalībvalsts, un tas ir nenoliedzams Kopienas tiesību aktu un ES un Turcijas brīvās tirdzniecības nolīgumu pārkāpums.

5.7. Turcijas pašreizējā pielāgošanās ES iekšējā tirgus tiesību aktiem dažās jomās ir progresējusi, piemēram, attiecībā uz preču brīvu apriti, konkurences politiku un valsts atbalstu, enerģētikas politiku, ekonomikas un monetāro politiku un uzņēmējdarbības un rūpniecības politiku, taču Eiropas Komisija ir uzsvērusi faktu, ka Turcija pastāvīgi “piever acis” uz svarīgiem nolīguma aspektiem, veicot plašus protekcionisma pasākumus pretēji muitas savienības noteikumiem.

5.8. Turklāt Turcija arī nepienācīgi īsteno tiesību aktus par valsts atbalstu un uzraudzības mehānismu izveidi un nav gatava pilnībā nodrošināt preču brīvu apriti, atceļot slēptus ierobežojumus; visbeidzot, tā nav pieņēmusi un efektīvi īstenojusi izpildes pasākumus pret intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumiem.

5.9. Izvērtējot muitas savienības vispārējās priekšrocības, par tās lielāko devumu var atzīt to, ka muitas savienība tika izmantota kā ekonomikas reformu līdzeklis, kas ir veicinājis Turcijas integrāciju starptautiskajos tirgos, ka tā ir palīdzējusi atjaunot Turcijas uzticamību un, visbeidzot, tā ir sekmējusi pasākumus inflācijas mazināšanai un Turcijas liras vērtības stabilizācijai.

5.10. Arī Turcijas tirdzniecības modernizācija ir strauji progresējusi, un ir pieaugusi konkurence starp Turcijas ražotājiem un pārdevējiem, kuri ar ES tirgus starpniecību ir ieguvuši piekļuvi ienesīgākai un prasīgākai globālās tirdzniecības videi.

6. Muitas savienības un nesen noslēgtu BTN salīdzinājums

6.1. Nākamie gadi iezīmēs jaunu ekonomikas laikmetu, kas sāksies ar tādu vairāku starptautiska līmeņa regulējuma iniciatīvu ierosināšanu un īstenošanu, kuras ietekmēs ES un Turcijas ekonomiskās attiecības un kuru dēļ būs nepieciešama muitas savienības modernizēšana. Vienlaikus ES ir pievērsusies ārējo ekonomisko attiecību paplašināšanai ar trešām valstīm, lai paaugstinātu dzīves līmeni un vairotu labklājību. Vissvarīgākās iniciatīvas, kas šobrīd tiek īstenotas, ir transatlantiskā tirdzniecības un ieguldījumu partnerība (TTIP), ES un Kanādas visaptverošais ekonomikas un tirdzniecības nolīgums (CETA) un pakalpojumu tirdzniecības nolīgums (TiSA), kā arī sarunas par tirdzniecības nolīgumu ar Japānu (13).

6.2. Tā kā darbojas jauni nosacījumi, novecojusī muitas savienība tai raksturīgās asimetrijas dēļ jau ir radījusi nelabvēlīgākus apstākļus Turcijas ekonomikai (14): muitas savienība ļauj Turcijai risināt sarunas par tirdzniecības nolīgumiem tikai ar tām trešām valstīm, ar kurām ES jau ir noslēgusi un parakstījusi jaunus brīvās tirdzniecības nolīgumus, taču nedod Turcijai iespēju piedalīties nevienā sarunu posmā. No otras puses, “Turcijas klauzula” ir politiska pamatnostādne un neuzliek trešai valstij pienākumu piekrist sarunu ar Turciju risināšanai, nemaz nerunājot par nolīguma parakstīšanu. Pat ja vienošanās tiek panākta, šīs laika nobīdes dēļ Turcijas uzņēmumi konkurences jomā nonāk nelabvēlīgākā situācijā.

6.3. Turcija arī bija spiesta pieņemt kopējo ārējo tarifu (CET), kura dēļ valstij bija jāpielāgojas pārmaiņām – galvenokārt samazinājumiem –, ko ES ieviesa, jo tika noslēgti brīvās tirdzniecības nolīgumi, taču Turcijas produkti neguva labumu no šīs privilēģijas citos tirgos, jo nav noslēgti nolīgumi. Tādēļ Turcijas tarifu režīms ticis pakāpeniski liberalizēts.

6.4. Iepriekš minētās muitas savienības struktūras nepilnības vairāk izpaužas pašlaik, proti, vairāk nekā divdesmit gadus pēc tās izveides.

6.5. No 48 ES tirdzniecības partneriem tikai 17 partneri 2014. gadā bija noslēguši nolīgumu ar Turciju, savukārt no tām valstīm, kas noslēgušas jauna veida brīvās tirdzniecības nolīgumus, tikai Dienvidkoreja piekritusi ES un Korejas brīvās tirdzniecības nolīguma “Turcijas klauzulā” formulētajai ierosmei noslēgt nolīgumu ar Turciju.

7. Divpusējās tirdzniecības stiprināšana

7.1. ES un Turcijas ekonomiskā un politiskā sadarbība ir nepieciešams un pietiekams priekšnoteikums, lai panāktu stabilitāti īpaši apdraudētā pasaules reģionā, turklāt muitas savienības modernizācija var būt skaidrs pozitīvs signāls, kas liecina par sadarbību un stabilitāti.

7.2. Padziļināti ir apspriestas alternatīvas iespējas, kā būtu veidojamas ES un Turcijas attiecības tirdzniecības un ekonomikas jomā, tajā skaitā iespējas (i) saglabāt status quo, (ii) muitas savienību aizstāt vai papildināt ar reģionālu tirdzniecības nolīgumu vai (iii) modernizēt muitas savienību. EESK uzskata, ka pēdējais risinājums ir vispiemērotākais divpusējo attiecību veicināšanai un padziļināšanai, balstoties uz abpusēja izdevīguma principu.

7.3. Iespēja “neko nemainīt”, arī ņemot vērā to, ka pievienošanās sarunas norit ļoti ilgi, nav reāls alternatīvs risinājums, jo būtiski ir risināt iepriekš minētās problēmas un nekavējoties atraisīt līdz šim neizmantoto tirdzniecības potenciālu.

8. Pārskatīšanas galvenie aspekti

8.1. Saistībā ar jauno ES tirdzniecības un ieguldījumu politiku, kas tika uzsākta 2015. gadā ar Komisijas paziņojumu “Tirdzniecība visiem” (15), jau ir skaidrs, ka ES ir apņēmusies izmantot vadošo stāvokli tirdzniecības jomā, lai reaģētu uz jaunajiem globalizēta tirgus izaicinājumiem un mūsdienu tirdzniecības vides vajadzībām, veicināt attīstību un uzsākt institucionālas pārmaiņas, nosakot reformu prioritātes (16).

8.2. No šiem centieniem kļūst skaidrs – lai jaunā tirdzniecības politika būtu uzskatāma par efektīvu un izdevīgu plašām ieinteresētajām aprindām, proti, darba ņēmējiem, patērētājiem un MVU, tā nevar būt viendimensionāla, bet tai jābūt daudzlīmeņu un kompleksai un jāaptver daudz darbības jomu.

8.3. Īpaši liela nozīme daudzos līmeņos ir Eiropas vērtību iekļaušanai tajā pašā principu satvarā, jo ir kļuvis skaidrs, ka sarunām par tirdzniecības un ieguldījumu nolīgumiem tagad piemīt ne tikai ekonomisks raksturs, bet tās ir arī plašāks sociāli ekonomisks projekts, kas nes līdzi daudzdimensionālas un daudzlīmeņu reformas.

8.4. Ilgtspējīga attīstība un vides aizsardzība tagad ir vienlīdz svarīgas un neatņemamas šo vērtību sastāvdaļas, it īpaši pēc tam, kad ES parakstīja Parīzes nolīgumu (COP21) un ANO Ekonomikas un sociālo lietu padome izvirzīja jaunos ilgtspējīgas attīstības mērķus (IAM) (17).

8.5. Šī īpatnība ir vēl vairāk pamanāma, ja valstis, ar kurām notiek sarunas par nolīgumu, risina arī pievienošanās sarunas, un Turcija ir tipisks piemērs.

8.6. Pārskatīšana jābalsta arī uz starptautiskiem standartiem un konvencijām par darba ņēmēju tiesību aizsardzību (18).

8.7. Tāpēc, lai panāktu iepriekš minēto, ES ir nolēmusi rīkoties, ievērojot trīs pamatprincipus. Šie principi ir šādi: a) efektivitāte: lai tiktu ņemtas vērā gan makroekonomikas (piemēram, ekonomikas stāvoklis krīzes skartajās ES valstīs), gan mikroekonomikas (piemēram, MVU) vajadzības, nodrošinot pēc iespējas lielāku spēju pielāgoties jaunajiem tirdzniecības projektiem; b) pārredzamība: tā jānodrošina, palielinot atpazīstamību un sarunās iesaistot iespējami daudz ieinteresēto personu; c) Eiropas vērtības un modeļi: tas ir attīstības procesā esošs jēdziens, kurš kopš Eiropas projekta sākuma ir paplašināts un tagad ietver tādus jautājumus kā cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzība (arī darba ņēmēju tiesību aizsardzība), ilgtspējīga attīstība un korupcijas apkarošana.

8.8. Tāpēc visiem centieniem virzīties uz konverģenci ar tirdzniecības partneriem jāietver: 1) augsta līmeņa pētījumi par esošajām globālās vērtības radīšanas ķēdēm un globālajām piegādes ķēdēm; 2) atjaunināti pasākumi, ar ko veicina tirdzniecību un pakalpojumu sniegšanu, lai tie atbilstu pašreizējai globālajai situācijai, kurai raksturīga sadrumstalota ražošana uz apakšuzņēmuma līgumu pamata (ārpakalpojumi), ražošanas pārcelšana uz aizjūras teritorijām (uzņēmējdarbības pārvietošana) un filiāļu veidošana; 3) pasākumi e-tirdzniecības un mobilitātes atvieglošanai un, protams, efektīva formālās sadarbības paplašināšana gan sarunu posmā, gan nolīgumu vērtēšanas un īstenošanas uzraudzības posmā.

9. Nolīguma noslēgšanas process un jaunā nolīguma saturs

9.1. Jaunā nolīguma darbības joma būtu jāpaplašina, lai aptvertu tādus sektorus kā: a) lauksaimniecība (stingra Eiropas standartu ievērošana un produktu izsekojamība, bet arī pēc pētījumiem par importa liberalizācijas ietekmi uz Eiropas lauksaimniekiem), apsverot arī iespēju ieviest vai turpināt protekcionistiskus pagaidu pasākumus pēc pielāgošanās perioda, ja tādi uzskatāmi par absolūti nepieciešamiem, lai aizsargātu Eiropas ražojumus; b) investīcijas; c) publiskā iepirkuma regulējums; d) pakalpojumi; e) citas aktuālas jomas, piemēram, ilgtspējīga attīstība, vides aizsardzība, enerģētika, kā arī izejvielas un neapstrādāti produkti; f) autortiesību un patentu aizsardzība. Nolīgumā būtu arī jāiekļauj saistoši noteikumi, kas paredz Eiropas tiesību normu nekavējošu transponēšanu un pārņemšanu, kā arī īpaši noteikumi par to, ka strīdi, kuri rodas nolīguma īstenošanas gaitā, ir obligāti jānoregulē ar mehānismu, kura aktivizēšanai nav vajadzīgs politisks lēmums; tas mainītu pašreizējo stāvokli, kad strīdus ir ļoti grūti atrisināt efektīvā un pārredzamā veidā.

9.2. Ir arī ārkārtīgi svarīgi, lai visi šie centieni būtu saistīti ar pārskatīto ES pieeju tirdzniecībai, proti, šai pieejai raksturīgs, ka ES izvirza neapspriežamas prasības nodrošināt lēmumu pieņemšanas procesa demokratizāciju un pārredzamību gan starptautiskā, gan valsts līmenī, kā arī uzsver sociālo partneru un pilsoniskās sabiedrības lomu publiskajā dialogā un sarunās ar mērķi nodrošināt efektīvāku un vairāk uz cilvēkiem orientētu pārskatītā nolīguma īstenošanu.

9.3. Plašākai tirdzniecībai, ko nodrošinās jaunais nolīgums par muitas savienību, varētu būt pozitīva ietekme, tostarp: — vēl nesen regulētu sektoru liberalizācija radīs ieņēmumus un palielinās ārvalstu tiešos ieguldījumus, — publiskā iepirkuma divpusēja liberalizācija, atceļot šķēršļus ārvalstniekiem, kuri vēlas piedalīties iepirkuma konkursā, būs izdevīga Eiropas uzņēmumiem, jo tie veido 7 % no valsts IKP, — maziem un vidējiem uzņēmumiem būs vairāk iespēju, kas Turcijā palielinās vidējos ienākumus, radīs jaunas darbvietas un paaugstinās produktivitāti.

9.4. Nolīguma slēgšanas process jāsāk ar sarunām, kuras sākas nekavējoties un kurās jāiesaista sociālie partneri un pilsoniskās sabiedrības organizācijas, un tās jārisina, izmantojot pārredzamas procedūras.

9.5. EESK atzinīgi vērtē sabiedrisko apspriešanos un iesaka veikt salīdzinošus pētījumus par sociālās jomas un labklājības rādītājiem, kā arī citās jomās, piemēram, patērētāju un darba ņēmēju tiesības.

9.6. EESK uzskata, ka jau pašā sākumā jāprecizē, ka šis process ir daļa no plašākām pievienošanās sarunām, nevis tikai ES un Turcijas sadarbības padziļināšana tirdzniecības jomā, un sarunas noslēgsies sekmīgi tikai tad, ja aspekti, par kuriem panākta vienošanās līdz šim, tiks pilnībā saskaņoti.

9.7. Jaunajā nolīgumā ir jāpievēršas ne tikai pašreizējo problēmu risināšanai, bet tas ir arī jāpaplašina, iekļaujot tajā īpašas sadaļas par vides aizsardzību, ilgtspējīgu attīstību un energoapgādes drošību, kā arī sadarbību enerģētikas jomā (atjaunojamie un tradicionālie enerģijas avoti).

9.8. EESK arī uzskata, ka jāizstrādā jauns satvars sadarbībai investīciju jomā, paredzot augstākus investoru aizsardzības standartus un objektīvu mehānismu strīdu izšķiršanai; šis aspekts stiprinās tirgu uzticēšanos ekonomikas spējai izturēt politiskus satricinājumus nākotnē. Šādā satvarā būtu arī jāņem vērā apsvērumi attiecībā uz investoru aizsardzību (19).

9.9. Jaunajā nolīgumā noteikti jāiekļauj stingrs regulējums attiecībā uz protekcionisma pasākumiem un ārvalstu produktus diskriminējošiem pasākumiem un attiecībā uz papildu vai slēptajiem muitas tarifiem, kas ir pretrunā pārskatītajiem ES tirdzniecības tiesību aktiem. Būs vajadzīgi arī stingrāki tiesību akti, lai apkarotu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu, korupciju un ēnu ekonomiku, un būs jānodrošina ciešāka iestāžu sadarbība cīņā pret pārrobežu noziedzību.

Briselē, 2016. gada 14. decembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Georges DASSIS

(1) 1963. gada 12. septembra Līgums par Eiropas Ekonomikas kopienas un Turcijas asociācijas izveidi un Papildu protokols (OV 217, 29.12.1964.): http://ec.europa.eu/enlargement/pdf/turkey/association_agreement_1964_en.pdf

(2) EK un Turcijas Asociācijas padomes 1995. gada 22. decembra Lēmums Nr. 1/95 par muitas savienības nobeiguma posma īstenošanu (96/142/EK).

(3) 96/528/EOTK: Komisijas 1996. gada 29. februāra Lēmums par nolīguma noslēgšanu par tādu produktu tirdzniecību starp Eiropas Ogļu un tērauda kopienu un Turcijas Republiku, uz kuriem attiecas Eiropas Ogļu un tērauda kopienas dibināšanas līgums (96/528/EOTK: Commission Decision of 29 February 1996 on the conclusion of an Agreement between the European Coal and Steel Community and the Republic of Turkey on trade in products covered by the Treaty establishing the European Coal and Steel Community) (OV L 227, 7.9.1996.): http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/HTML/?uri=CELEX:31996D0528&from=EN

(4) Kombinētā nomenklatūra, kopējais muitas tarifs un Eiropas Savienības integrētais muitas tarifs (TARIC), Padomes 1987. gada 23. jūlija Regula (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (OV L 256, 7.9.1987.): http://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/HTML/?uri=URISERV:l11003&from=LV

(5) Statistikas dati no CIA Factbook un Pasaules Bankas pārskatiem par valstīm, kombinējot tos ar datiem, kas iegūti no Turcijas Republikas Centrālās bankas.

(6) http://www.bloomberg.com/news/articles/2016-09-26/lira-drops-most-among-emerging-peers-after-turkey-cut-to-junk

http://www.bloomberg.com/news/articles/2016-07-21/turkish-assets-extend-selloff-after-s-p-cut-state-of-emergency

https://www.ft.com/content/779ef1f6-5b22-11e6-9f70-badea1b336d4

(7) https://www.ft.com/content/5bbbcce4-83b2-11e6-a29c-6e7d9515ad15

http://www.forbes.com/forbes/welcome/?toURL=http://www.forbes.com/sites/dominicdudley/2016/07/18/turkeys-economy-could-slump-in-aftermath-of-failed-coup/&refURL=https://www.google.gr/&referrer=https://www.google.gr/

(8) C.S.P. Magee, “Trade creation, trade diversion, and the general equilibrium effects of regional trade agreements: a study of the European Community–Turkey customs union”, Review of World Economics, 2016. gada maijs, 152. sējums, 2. izdevums, 383.–399. lpp.

(9) Evaluation of the EU-Turkey Customs Union (“ES un Turcijas muitas savienības novērtējums”), ziņojums Nr. 85830-TR, 2014. gada 28. marts, pieejams vietnē https://ec.europa.eu/neighbourhood-enlargement/sites/near/files/pdf/financial_assistance/phare/evaluation/2014/20140403-evaluation-of-the-eu-turkey-customs-union.pdf

(10) Turcijā 2013. gadā tika izmantoti trīspadsmit tirdzniecības aizsardzības instrumenti, kurus piemēroja pret ES precēm. Papildu informācija ir pieejama šajā vietnē: http://ec.europa.eu/trade/policy/accessing-markets/trade-defence/actions-against-exports-from-the-eu/, (skatīta 30.5.2016.).

(11) Atšķirībā no Ankaras nolīgumā iekļautā strīdu izšķiršanas mehānisma, kurš aptver plašāku strīdu veidu klāstu, taču to var aktivizēt tikai tad, ja abas puses tam piekrīt.

(12) Skatīt 9. zemsvītras piezīmi.

(13) Parakstīti arī nolīgumi ar Austrumāfrikas valstīm, Ekvadoru, Singapūru, Vjetnamu un Rietumāfriku. Lai arī šie nolīgumi ir noslēgti, neviens no tiem vēl nav stājies spēkā.

(14) Global Economics Dynamics Study, Turkey’s EU integration at a crossroads, What Consequences does the new EU trade policy have for economic relations between Turkey and Europe, and how can these be addressed?, Bertelsmann Stiftung, 2016. gada aprīlis.

(15) http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2015/october/tradoc_153846.pdf

(16) EESK (ziņotājs – J. Peel) atzinums “Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Tirdzniecība visiem – Ceļā uz atbildīgāku tirdzniecības un ieguldījumu politiku” – COM(2015) 497 final (OV C 264, 20.7.2016., 123. lpp.).

(17) Uzņemtajās saistībās, protams, ietilpst arī ANO Vispārējā konvencija par klimata pārmaiņām un Kioto protokols. Par Parīzes nolīgumu sk. FCCC/CP/2015/L.9, 2015.

(18) SDO darba pamatstandarti, ESAO pamatnostādnes daudznacionāliem uzņēmumiem, ANO Vadošie principi uzņēmējdarbībai un cilvēktiesībām.

(19) Daži no šiem apsvērumiem tika apkopoti EESK atzinuma “EESK viedoklis par konkrētiem pamatjautājumiem, kas radušies sarunās par transatlantisko tirdzniecības un ieguldījumu partnerību (TTIP)” 8.8. punktā (OV C 487, 28.12.2016., 30. lpp.).