LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 356/5

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2012/C 356/05

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“CARN D’ANDORRA”

EK Nr.: AD-PGI-0005-0875-12.04.2011

AĢIN ( X ) ACVN ( )

1. Nosaukums:

“Carn d’Andorra”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Andoras firstiste

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids:

1.1. grupa. Svaiga gaļa (un subprodukti)

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

Produkts ir gaļa, kas iegūta no tautas selekcijas ceļā izaudzētās mazprasīgās šķirnes Bruna d’Andorra (govis ierakstītas Andoras valsts lauksaimniecības dzīvnieku reģistrā – Padral del Govern) liellopiem vai no liellopiem, kas izaudzēti, krustojot minētās šķirnes govis ar Šarolē, Gaskoņas un Limuzīnas šķirnes buļļiem, un kas audzēti un nobaroti Andorā esošajās lopkopības saimniecībās, kuru darbība no dzīvnieku dzimšanas līdz nobarošanas beigām pilnībā veltīta ar šo AĢIN apzīmētās gaļas ražošanai.

Dzīvniekus kauj no astoņu mēnešu vecuma. Pēc EUROP liellopu liemeņu klasifikācijas skalas šo liellopu liemeņiem jāatbilst vienīgi E, U vai R muskuļaudu klasei un – saskaņā ar patērēšanas tradīciju – 1. tabulā noteiktajiem rādītājiem dzīvnieku dzimuma un vecuma, kaušanas vecuma, svara un gaļas nogatavināšanas ilguma ziņā.

1. tabula

Svars un nogatavošanās ilgums atkarā no dzīvnieku dzimuma un vecuma

Dzimums un vecums Kaušanas vecums Kautsvars (minimālais un maksimālais) Gaļas nogatavināšanas ilgums (stundās) Teles 8–12 mēneši 180–260 kg 72 Teļi 8–12 mēneši 240–340 kg 72 Anolles (jaunas govis vecumā no 12 līdz 24 mēnešiem) 12–24 mēneši 240–300 kg 72 Anolls (jaunbuļļi vecumā no 12 līdz 24 mēnešiem) 12–24 mēneši 320–390 kg 72

Liemeņu nobarojums pēc Kopienas skalas atbilst 2., 3. vai 4. taukaudu klasei.

Cauraugušie tauki piešķir liemeņiem attiecīgas īpašības – no tiem iegūtie gaļas izcirtņi ir mīksti, un gaļa ēdot ir sulīga.

Pēc tam kad pagājušas 24 stundas pēc dzīvnieku nokaušanas, liemeņu pH jābūt zemākam par 6. Nogatavošanās laikam dzesēšanas kamerā jāatbilst 1. tabulā noteiktajiem datiem; tirdzniecībā liemeņus vienmēr laiž svaigus un šādā veidā: veselus liemeņus, pusliemeņus, liemeņu ceturtdaļas vai šķēlēs sagrieztu vai maltu gaļu.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem):

—

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

Dzīvnieki ir dzimuši Andorā un tiek turēti kopā ar māti vietējās ganībās saskaņā ar ganāmpulka blīvuma nosacījumiem, kas norādīti 2. tabulā.

2. tabula

Maksimālais ganāmpulka blīvums uz hektāru (LLV/LIZ ha)

Dzimums un vecums Lauksaimniecības un lopbarības kultūru platībās (2) Lauksaimniecības kultūru platībās (3) Pļaujamās pļavās (4) Ganībās (5) Govis ar nobarojamiem teļiem 3,9 3,3 2,4 1,2 Govis bez nobarojamiem teļiem 5,0 4,3 3,0 1,5

Jānodrošina, lai teļus māte zīdītu vismaz četrus mēnešus. Vasarā tie ganās augstkalnu ganībās kopā ar mātēm, pēc tam ziemu, kad kalnus klāj sniega sega, pavada saimniecības kūtīs.

Vasaras mēnešos govju gana pavadībā ganāmpulki dodas uz vasaras ganībām augstu kalnos, kur tie pavada vismaz 90 dienas.

Nobarošanas laikā pamatbarība ir salmi vai siens un graudaugu, sakņaugu un barības piedevu maisījums.

Saimniecībām piegādā galvenokārt Andoras firstistes izcelsmes lopbarību.

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Saražoto gaļu iegūst no Andorā dzimušiem, audzētiem un nokautiem dzīvniekiem.

Teļi dzimst dabiskās atnešanās kārtā, un mātes tos zīda.

Vasarā tie ganās augstkalnu ganībās kopā ar mātēm, pēc tam ziemu, kad kalnus klāj sniega sega, pavada saimniecības kūtīs.

Tiek uzskatīts, ka katram nobarojamajam teļam vajag vismaz 3 m2 lielu platību kūtīs.

Katrā nobarojamo dzīvnieku partijā nedrīkst būt vairāk kā 20 mājlopu.

Transportēšanas laikā dzīvnieki cik vien iespējams jāsarga no stresa. Dzīvniekus transportē tieši no saimniecības uz lopkautuvi; transportēšanas attālums nedrīkst pārsniegt 25 kilometrus. Tādējādi tiek maksimāli mazināta spriedze un nodrošināts augstas kvalitātes gatavais produkts.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

—

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

Produkts pārdodams kopā ar marķējumu, uz kura līdztekus obligātajiem spēkā esošajos tiesību aktos noteiktajiem datiem ir arī šādas norādes:

— aizsargātā ģeogrāfiskās izcelsmes norāde “Carn d’Andorra”,

— AĢIN logotips ar nosaukuma “Carn d’Andorra” grafisko simbolu,

— ES logotips, ar kuru identificē produktus, kas apzīmēti ar AĢIN.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

Ģeogrāfiskajā apgabalā ietilpst visa Andoras teritorija, kurā dzimst, tiek audzēti un nokauti Bruna d'Andorra šķirnes liellopi.

Andoras teritorija ir iedalīta 7 administratīvajās draudzēs: Canillo, Encamp, Ordino, Massana, Andorra la Vella, Sant Julià de Lòria un Escaldes-Engordany.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

5.1.1. Ģeogrāfiskais raksturojums, klimatiskie apstākļi un augu valsts

Tā kā Bruna d’Andorra šķirnes govju audzēšanas apgabals atrodas Pireneju kalnu vidienē, tur ir ekstensīvai lopkopībai labvēlīgi apstākļi.

Andora ir kalnu zeme 468 km2 platībā, un tās vidējais augstums virs jūras līmeņa ir 2 000 metru.

Ganības aizņem ievērojamas platības un kopā veido aptuveni 20 % no Andoras teritorijas.

Cilvēku saimnieciskā dzīve un zemkopība visos laikmetos tur noritējusi lēzenākajās ieleju daļās.

5.1.2. Andoras ganību specifiskais raksturs

Andoras pļavu un ganību plašums salīdzinājumā ar lauksaimniecības kultūru platībām ļauj ražot lielus daudzumus dabiskās lopbarības. Šo zālāju izmantošana nosaka ganīšanas ieražas.

Tās savukārt atkarīgas no gadalaikiem – ganīšana parasti noris saskaņā ar to ciklisko maiņu: jūnijā ganāmpulki dodas augšup kalnos, kur vairs nav mežu, bet novembrī, kad sākas sniega periods, kāpj lejup.

Ūdens pārpilnība un augšņu dažādība veicina ganību attīstību, kuru dažādību veido tajās augošie noteicošo sugu zālaugi.

Tādā kārtā ganības dilstošā nozīmīguma secībā iedalāmas šādi: (cietlapu) auzenes (Festuca eskia) pļavas, kas aizņem 10 % valsts teritorijas; vilkakūlas (Nardus stricta) pļavas, kas aizņem 6 %; cekulainās auzenes (Festuca airoides) pļavas, kas aizņem 5 %, un skarainās auzenes (Festuca paniculata) pļavas.

5.1.3. Ganību vēsturiskais un antropoloģiskais raksturojums

Lopkopis un viņa ģimene kā tradicionālā saimniecība uztur tai atbilstošos dzīvniekus, laižot tos noganīt neiekoptās pašvaldības zemes platības un izmantojot lauksaimniecības īpašumus, kas paredzēti laukkopības, lopbarības un citām augkopības kultūrām. Vasaras mēnešos govju gana pavadībā ganāmpulki dodas uz vasaras ganībām kalnos (2 500 m virs jūras līmeņa), kur tie pavada vismaz 90 dienas. Katrā ganību vienībā sāk ar platībām, kas atrodas zemāk virs jūras līmeņa (< 2 000 m), pēcāk, kad augustā iestājas karstums, ganāmpulki dodas augstāk kalnos; uzturēšanās laika otrajā pusē ganāmpulki atkal atgriežas kalnu zemākajās vietās.

5.1.4. Dzīvnieku pašreizējā turēšanas prakse gada gaitā

Ik gadu dzīvnieku turēšana ganībās noris pēc ierastās kārtības, izmantojot kalnu zemāko apvidu, vidēji augsto apvidu un augstāko apvidu platības.

Zemāko apvidu platības ir kalnu ieleju zemāko daļu privātās pļavas ciematu apkaimē. Parasti tās izmanto vienai vai divām noganīšanas reizēm un vienai vai diviem pļavas zālāju pļāvumiem gadā. Ir ierasts tur sēt tādas lopbarības kultūras kā ganību aireni, lucernu (Medicago sativa) un dažādu sugu auzenes (Festuca sp. omn.).

Vidēji augsto apvidu platības ir nomas zemju ganības. Tie ir pārejas apgabali, ganāmpulkiem dodoties uz meža ganībām vai atgriežoties no tām. Tos sauc par rebaixants.

Augstāko apvidu platības ir augstāk par mežu joslu esošas ganības, kur dzīvnieki var baroties praktiski visu vasaru. Lielākoties tās ir pašvaldības zemes, resp., administratīvi tās pieder vietējām pašvaldībām, ko sauc par “draudzēm”.

5.2. Produkta specifika:

Produkta specifiku nosaka kvalitāte, kas savukārt ir tradicionālā ražošanas veida un patērētāja vērtējuma rezultāts.

XX gadsimta sākumā Andorā turētās govis piederēja pie mazprasīgas šķirnes ar jauktām, labām un ne tik labām īpašībām; šķirni uzlaboja, pārojot govis ar buļļiem, kurus ieveda no Alpiem un kuri bija pielāgojušies dzīvei augstkalnu apgabalos. Precīzāk izsakoties, tie bija Švices (Alpu jeb Šveices brūnās) šķirnes buļļi, kā par to liecina dažādi tā laika dokumenti (Andorra Agrícola, ilustrēts 1933. gada mēnešizdevums). Tādā veidā ieguva uzlabotu šķirni, kuru šodien pazīst ar nosaukumu Bruna d’Andorra (Andoras brūnā).

Šīs šķirnes liellopiem raksturīgs tas, ka tie ir izturīgi, labi pielāgojušies ganībām; tas dara tos visnotaļ piemērotus ekstensīvai turēšanai, kā to praktizē šajā valstī.

Tradicionālās lopkopības sistēmas, kas saglabājušās līdz pat mūsdienām, kā arī Andoras brūnās (tām ir brūns ādas apmatojums, tās ir lieliskas teļu mātes, mazprasīgas un labi pielāgojušās skarbajiem vietējo kalnu apstākļiem) kā vietējas šķirnes izmantošana nosaka produkta neatkārtojamību – īpašības, kuras piemīt gaļai, kas iegūta no teļiem vai jaunlopiem, kuru mātes pieder pie Andoras brūnās, bet tēvi pie Andoras brūnās, Šarolē, Gaskoņas vai Limuzīnas šķirnes. Tas ir veiksmīgs vietējiem apstākļiem pielāgotas liellopu šķirnes krustojums ar labi pazīstamām kaimiņu apgabalu gaļas liellopu šķirnēm.

Audzēšanas raksturu nosaka šīs zemes klimatiskie apstākļi, kas atkarīgi no abām lopkopības gada sezonām:

— vasaras periods (no aprīļa līdz novembrim): dzīvnieki brīvi ganās kalnos un izmanto dabiskās ganības,

— ziemas periods (no novembra līdz martam): dzīvnieki tiek turēti kūtīs, un izēdināmās lopbarības krājumus papildina ar barības koncentrātiem.

Tradicionālās lopkopības sistēmas pamats ir mazas saimniecības, kas pielāgojušās Pireneju kalnu klimatam; šajās saimniecībās nobaro ļoti maz dzīvnieku; sākotnēji tie bija paredzēti ģimenes patēriņam vai pārdošanai tuvējiem patērētājiem. Tāda veida saimniecības saglabājas joprojām: nobarojamo dzīvnieku skaits tajās ir aptuveni 35. Starpība ir tā, ka lopkopji ir apvienojušies un izveidojuši sabiedrību Ramaders d’Andorra, kas cita starpā nodarbojas arī ar gaļas tirdzniecību; apvienošanās rezultātā lopkopji panākuši produktivitātes palielināšanos.

Tradicionālā lopkopības sistēma un nobarošana – visi dzīvnieki dzimuši Andorā un pieder pie Andoras brūnās šķirnes, nobarošanas periodā koncentrēto lopbarību veido graudaugu un pākšaugu maisījums, ziemā barības papildināšanai pieejama lopbarība, vasarā pieejamas augstas kvalitātes ganības – nosaka to, ka šo dzīvnieku gaļa ir taukaudiem cauraugusi un līdz ar to maiga un sulīga. Šī tradicionālā lopkopības sistēma bez jebkādām šaubām ir pats svarīgākais faktors, kas šo gaļu dara Andorā labi pazīstamu un augstu vērtētu.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

Ar AĢIN “Carn d’Andorra” apzīmētā produkta pamatā ir tradicionāla Pireneju zemes – Andoras firstistes – lopkopības sistēma.

Andoras brūnās šķirnes ciltsgrāmata izveidota 2006. gada novembrī; līdztekus šim faktam svarīgi ir arī tas, ka šķirnes izkopšana norisinās sadarbībā ar Gaskoņas liellopu šķirnes selekcijas un veicināšanas vienību (agrākā UPRA Gascon, pašreizējais nosaukums Groupe Gascon; vienības adrese ir Villeneuve du Paréage, 09100, Francija), lai īstenotu Andoras brūnās šķirnes ģenētiskās selekcijas programmu.

Andoras klimatisko faktoru (kas nodrošina bagātīgas un augstas kvalitātes ganības) apvienojums ar tradicionālu lopkopības sistēmu, kurā ievēro ierasto ganīšanas kārtību, izmantojot visus noganāmos (lejaskalnu, vidēji augstu kalnu un augstkalnu) apvidus, nosaka īpašu zinātību, kas apgabalā, kurā pieejami visi šie resursi līdzās ar videi pielāgojušos govju šķirni, izkopta, lai iegūtu pašmāju patērētāju atzītu un augstu vērtētu produktu.

Visa gaļa, kas saražota saskaņā ar šo aprakstu, tiek piedāvāta tirdzniecībā Andoras firstistē.

Pētījums, ko Ramaders d’Andorra SA veikusi Andoras valsts lopkautuvē, apsekojot 60 % šīs gaļas pārdošanas punktu, liecina, ka 100 % apsekoto vietu sabiedrības Ramaders d’Andorra tirgoto un ar valsts kontroles un kvalitātes garantijas zīmogu “Carn de Qualitat Controlada d’Andorra” apzīmēto liellopu gaļu identificē kā “Carn d’Andorra”; tādējādi pētījumā atzīts, ka gaļas ražošanas metode ir identiska tai, kura izklāstīta iepriekšējā punktā.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 5. panta 7. punkts)

Produkta specifikācijas pilnu tekstu var apskatīt DOOR datu bāzē

http://ec.europa.eu/agriculture/quality/door/list.html

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.

(2) Platības, kurās pēc vasarājiem sēj lopbarības kultūras.

(3) Reizi gadā vasarā kultivējamas platības.

(4) Dabiskas vai apsētas pļaujamās pļavas.

(5) Neapsētas un noganāmas platības.