Priekšlikums Padomes un eiropas parlamenta ieteikumam par turpmāko Eiropas sadarbību augstākās izglītības kvalitātes nodrošināšanā (sagatavojusi Komisija) /* COM/2004/0642 galīgā redakcija - COD 2004/0239 */





Briselē, 12.10.2004 KOM(2004) 642 galīgā versija 2004/0239 (COD) Priekšlikums PADOMES UN EIROPAS PARLAMENTA IETEIKUMAM par turpmāko Eiropas sadarbību augstākās izglītības kvalitātes nodrošināšanā ( sagatavojusi Komisija) PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. IEVADS Eiropas Savienības Padome 1998. gada 24. septembrī pieņēma Ieteikumu par Eiropas sadarbību augstākās izglītības kvalitātes nodrošināšanā [1]. Ar šo ieteikumu aicina dalībvalstis sniegt atbalstu kvalitātes nodrošināšanas sistēmām vai izveidot šādas sistēmas un veicināt augstākās izglītības iestāžu un kompetento iestāžu sadarbību un pieredzes apmaiņu. Arī Komisiju aicina atbalstīt šādu sadarbību un ziņot par minētā ieteikuma mērķu īstenošanu Eiropas un dalībvalstu mērogā. Komisijas ziņojumā norādīti būtiski panākumi kvalitātes nodrošināšanas sistēmu izveidošanā un sadarbības veicināšanā. Šie panākumi ir vērtējami pozitīvi, bet tie nav pietiekami. Lai uzlabotos Eiropas augstākās izglītības kvalitāte un tā kļūtu pārredzamāka un iemantotu lielāku ES pilsoņu un citu kontinentu studentu un mācībspēku uzticību, ir vajadzīgi tālejošāki pasākumi. Tādēļ pēc tam, kad ir izvērtēta ieteikumā paredzēto mērķu īstenošanas gaita, Komisija tiek aicināta pieņemt ne tikai ziņojumu, bet arī priekšlikumu jaunam Padomes un Eiropas Parlamenta ieteikumam. Tālab Komisija ierosinātu Padomei un Eiropas Parlamentam pieņemt jaunu ieteikumu, kura pamatā ir 1998. gada ieteikums un kurš, izmantojot konkrētus pasākumus, veicinātu kvalitātes nodrošināšanas sistēmu un novērtējumu savstarpēju atzīšanu visā Eiropā. Šajā paskaidrojuma rakstā tiek izklāstīti pieci pasākumi, kas iezīmēti ierosinātajā ieteikumā (citēts kursīvā). 2. PIECI PASĀKUMI, LAI PANĀKTU SAVSTARPĒJO ATZĪŠANU A. Iekšējās kvalitātes nodrošināšanas mehānismi „.. prasīt visām augstākās izglītības iestādēm, kas darbojas to teritorijā, ieviest vai izstrādāt efektīvus iekšējās kvalitātes nodrošināšanas mehānismus.” Universitāšu apvienības un sadarbības organizācijas ar Komisijas atbalstu ir īstenojušas vairākas iniciatīvas, lai augstākās izglītības iestādēs izveidotu iekšējo kvalitātes vadības sistēmu (vai "kvalitātes kultūru"), kā norādīts ziņojuma 3.3. sadaļā. Tomēr laba kvalitātes vadības īstenošanas un uzlabošanas prakse Eiropā joprojām ir nepietiekami plaši un nevienmērīgi izplatīta. Minētā prakse attiecībā uz izglītības iestāžu personāla komplektēšanu un vadību noteikti ir jāizplata plašākā Eiropas izglītības iestāžu skaitā kā minēto iestāžu ārējā novērtējuma papildinājums un stabils pamats. Komisija vēros panākumus šajā jomā un turpinās sniegt atbalstu kvalitātes vadības iniciatīvām. B. Vienots standartu, procedūru un pamatnostādņu kopums „.. prasīt visām kvalitātes nodrošināšanas vai akreditācijas aģentūrām, kas darbojas to teritorijā, veicot izglītības iestāžu novērtējumu, būt neatkarīgām, piemērot Padomes 1998. gada septembra ieteikumā noteiktos kvalitātes nodrošināšanas kritērijus un vienotu standartu, procedūru un pamatnostādņu kopumu.” Augstākās izglītības ministri, pulcējoties Berlīnē 2003. gada septembrī, pieņēma ENQA (Eiropas Augstākās izglītības kvalitātes nodrošināšanas sistēma) pilnvaras , aicinot to ar tās biedru starpniecību un sadarbībā ar EUA (Eiropas Universitāšu Apvienība), EURASHE (Eiropas Augstākās izglītības iestāžu asociācija) un ESIB (Eiropas Studentu nacionālās apvienības) izveidot „saskaņotu kvalitātes nodrošināšanas standartu, procedūru un pamatnostādņu kopumu”. ENQA ir sākusi īstenot šīs pilnvaras un ar Boloņas konferences turpmāko pasākumu pārraudzības grupas starpniecību ziņos nākamajā ministru sanāksmē Bergenā 2005. gada maijā. Komisijai minētās pilnvaru jomas sakarā ir šāda nostāja. Standarti, kritēriji un atsauces punkti Šajā kontekstā standarti ir kritēriji vai atsauces punkti, ko izmanto kvalitātes nodrošināšanas vai akreditācijas aģentūras, novērtējot vai akreditējot augstākās izglītības iestādes vai programmas. Tomēr saskaņotajam standartu kopumam nav jākļūst par stingru ierobežotāju. Standartus vajadzētu izmantot kā atsauces punktus , ievērojot vienotu nostāju. Kvalitātes nodrošināšanas un akreditācijas aģentūrām ir jānosaka un jāpublicē standarti, ko tās piemēro, un tie jāsaista ar vienotajiem atsauces punktiem. Paredzams, ka atsauces punkti uzlabos pārredzamību un salīdzināmību Eiropā. Tie palīdzēs, nesaskaņojot studiju programmas, noteikt tajās līdzīgo un atšķirīgo. Universitātēm un citām augstākās izglītības iestādēm ir tiesības atšķirties, izstrādāt jauninājumus un pārsniegt saskaņotajā standartu kopumā paredzēto. Nozīmi iegūst divi jauni standartu kopumi: iekšējās kvalitātes nodrošināšanas mehānismu esamība un mācību procesa rezultātu un zināšanu izmantošana. Lai atsauces punkti atbilstu paredzētajam nolūkam, tie ir regulāri jāatjaunina atbilstīgi jaunākajām atziņām un sabiedrības vajadzībām. Viens risinājums, kā īstenot atjaunināšanu, ir radīt interešu grupu žūrijas , kurās darbojas attiecīgās jomas universitāšu pasniedzēji, attiecīgās jomas profesionāļi un sekmīgākie studenti/absolventi; Komisija nāks klajā ar iniciatīvu sasaukt šo interešu grupu žūriju sanāksmju pirmo kārtu 2004. - 2005. akadēmiskajā gadā. Procedūras ENQA pētījumā [2] ir konstatēts, ka Padomes 1998. gada ieteikumā izklāstītā pamatprocedūra ir izrādījusies derīga un to plaši izmanto lielākajā daļā novērtējumu. Ministru konferencē Berlīnē šo procedūru, kas ieteikta ES mērogā, attiecināja uz plašāko Boloņas konferences materiālu mērogu. Vēlams minētās ENQA pilnvaru daļas iznākums būtu kvalitātes nodrošināšanas procedūru ENQA rokasgrāmata , kas ietver vairākus kopīgi pieņemtus modeļus vai protokolus, kuru pamatā ir laba dalībvalstīs īstenota prakse. Komisija uzskata par vēlamu šādas rokasgrāmatas publicēšanu. Saskaņā ar Padomes 1998. gada ieteikumu un 2003. gada Berlīnes paziņojumu Komisija sagaida sistemātisku starptautisku iesaisti kvalitātes nodrošināšanas vai akreditācijas aģentūru vadībā un novērtējumos. Pamatnostādnes Pamatnostādnes attiecas uz principiem , kas jāievēro, veicot ārējos novērtējumus. Īstenojot ENQA pilnvaras, tiks izveidots saskaņots pamatnostādņu vai principu kopums. Dažus no šiem principiem var jau tagad identificēt, piemēram, universitāšu autonomijas publiska pārskatatbildība un ārējo kvalitātes nodrošināšanas vai akreditācijas aģentūru neatkarība, proporcionalitāte un taisnīgums. Vēlams šīs pilnvaru jomas iznākums būtu tāda Eiropas kvalitātes nodrošināšanas principu kodeksa izveide, kuru varētu ievērot visas ieinteresētās personas un kuru arī iekļautu ENQA rokasgrāmatā. C. Eiropas kvalitātes nodrošināšanas un akreditācijas aģentūru reģistrs „.. veicināt to, lai kvalitātes nodrošināšanas un akreditācijas aģentūras kopā ar organizācijām, kas pārstāv augstākās izglītības iestādes, izveido „Eiropas kvalitātes nodrošināšanas un akreditācijas aģentūru reģistru”, kas aprakstīts pielikumā, un paredz reģistrācijas nosacījumus.” Ārējie novērtējumi ir efektīvāki, ja attiecīgā aģentūra atbilst augstākajiem neatkarības un profesionālisma standartiem. Tādēļ tiek ierosināts, ka kvalitātes nodrošināšanas aģentūras, kas darbojas Eiropā, būtu pašas regulāri jāpārbauda. Šo pārbaužu rezultāti ir jāpublicē. Ministri Berlīnē ir lūguši ENQA un partnerus ".. izpētīt, kā kvalitātes nodrošināšanas un/vai akreditācijas aģentūru vai iestāžu darba kontroles nolūkā nodrošināt attiecīgās jomas profesionāļu salīdzinošas darba pārskatīšanas sistēmu". Aģentūru darba pārskatīšanas rezultātā izveido Eiropas kvalitātes nodrošināšanas aģentūru reģistru („sarakstu”, „informācijas apstrādes centru”) , kurā iekļauj valsts, privātas un profesionālas aģentūras, kas ir reģistrētas vai darbojas Eiropā reģionālā, valsts, Eiropas vai starptautiskā mērogā. Reģistra publicēšana internetā sekmētu novērtēšanas un akreditācijas sistēmu pieņemšanu un netieši veicinātu kvalifikāciju atzīšanu Eiropā un citur pasaulē. Ir jāparedz nosacījumi, kuros izklāstīts, kas ir laba aģentūra, kā arī minētās darba pārskatīšanas procedūras un pamatnostādnes. Ir jāizstrādā pārskatīšanas sistēma, kas ietver pārbaudes un salīdzinājumus ar dažādu ieinteresēto personu, tai skaitā universitāšu, studentu, darba tirgus partneru un profesionālo iestāžu, valdību un aģentūru starpniecību. Reģistra izveide nozīmētu, ka pašreizējie un turpmākie ENQA biedri un citas Eiropas aģentūras pašas būtu pakļautas kvalitātes nodrošināšanai un novērtējumam. Vairumam aģentūru nebūtu grūti ievērot minētos nosacījumus, un tas norādītu uz šo aģentūru darba kvalitāti. Reģistra kandidāti būtu ieinteresēti paaugstināt savu darbību kvalitāti, pirms tos reģistrē kā pilntiesīgus biedrus. Tie saņemtu īpašu atbalstu savā kompetences palielināšanas procesā. D. Universitāšu autonomija attiecībā uz aģentūras izvēli „.. ļaut augstākās izglītības iestādēm, kas darbojas to teritorijā, izvēlēties no Eiropas reģistrā esošajām kvalitātes nodrošināšanas vai akreditācijas aģentūrām tādu, kas atbilst to vajadzībām un profilam.” Augstākās izglītības iestādēm jādod tiesības brīvi izvēlēties aģentūru, kas atbilst to vajadzībām, ja vien šī aģentūra ir iekļauta reģistrā un attiecīgās augstākās izglītības iestādes valstī ir atzīta kā neatkarīga un uzticama. Tā var būt arī citas Eiropas valsts aģentūra. Jāveicina tas, lai universitātes izveido savu akreditācijas stratēģiju . Universitātēm ir jāvada sava akreditācija un jāizvērtē, kura akreditācija vislabāk atbilst to interesēm. Saskaņā ar šādu akreditācijas stratēģiju augstākās izglītības iestādes var iegūt reģionāla, valsts vai starptautiska mēroga akreditāciju. E. Dalībvalstu kompetence pieņemt novērtējumus un attiecīgi rīkoties „.. pieņemt visu Eiropas reģistrā esošo kvalitātes nodrošināšanas un akreditācijas aģentūru novērtējumus par pamatu lēmumiem, kas attiecas uz augstākās izglītības iestāžu licencēšanu vai finansēšanu, tostarp tādiem jautājumiem kā tiesībām uz studentu stipendijām un aizdevumiem.” Dalībvalstis atbild par savas valsts kvalitātes nodrošināšanas sistēmas organizēšanu. Tās nosaka valsts kvalifikāciju sistēmu. Tās dod augstākās izglītības iestādēm tiesības piešķirt zinātnisko grādu (licencēšana). Dalībvalstis finansē lielāko daļu augstākās izglītības, kā arī studentu stipendijas un aizdevumus. Tādēļ dalībvalstis lemj par tām vajadzīgo kvalitātes nodrošināšanas vai akreditācijas veidu, lai pieņemtu pozitīvus vai negatīvus lēmumus par licencēšanu un finansējumu. Dalībvalstis, veicot šos pienākumus, arvien vairāk paļaujas uz savas valsts kvalitātes nodrošināšanas aģentūras(-u) spriedumu. Atsevišķos gadījumos [3] dalībvalstis ir nolēmušas dot iespēju atzīt citas Eiropas valsts aģentūras spriedumu kā līdzvērtīgu savas valsts aģentūru spriedumam. Jautājums par to, vai tiešām katrai valstij ir vajadzība izveidot savu kvalitātes nodrošināšanas sistēmu, ir apspriežams. Sadarbība šajā jomā palīdzētu ietaupīt resursus un, apkopojot informāciju, palielināt novērtējumu objektivitāti un uzticamību. Beļģija (Flandrija) un Nīderlande ir nolēmušas izveidot kopīgu akreditācijas sistēmu. Šādos gadījumos ārvalstu aģentūras spriedums aizstātu valsts aģentūras spriedumu un uz to balstītu turpmākos lēmumus par licencēšanu un finansējumu. Komisija uzskata, ka „durvju atvēršana” citu Eiropas valstu aģentūrām ir pozitīva tendence. Šādi radītā konkurence veicinātu to, ka aģentūras uzlabo savu darbu un piedāvātos pakalpojumus, un padarītu to novērtējuma un akreditācijas pakalpojumus pieejamus visā Eiropas mērogā. Tas savukārt sekmētu minēto pakalpojumu kvalitātes celšanos. Tas arī ļautu aģentūrām specializēties. Dažas varētu darboties reģionālā, valsts vai visas Eiropas mērogā. Citas varētu specializēties institucionālajā novērtējumā vai noteiktās jomās (piemēram, inženierzinātnes) vai radniecīgu jomu grupās (piemēram, humanitārās zinātnes vai sociālās zinātnes). Pārrobežu kvalitātes nodrošināšanas sistēma būtu efektīvs atbalsts kvalitātes nodrošināšanas sistēmu, kvalitātes nodrošināšanas novērtējumu vai akreditācijas novērtējumu savstarpējai atzīšanai un līdz ar to kvalifikāciju atzīšanai visā Eiropā un ārpus tās robežām, atstājot iniciatīvas iespēju universitāšu un valsts iestāžu ziņā. Alternatīva varētu būt dalībvalstīm saglabāt institucionālo novērtēšanu un akreditāciju valsts pārziņā un ļaut universitātēm programmu akreditāciju izvēlēties ārvalstīs kā papildinājumu valsts institucionālajai akreditācijai. Universitātes to darītu, lai nevis iegūtu tiešu pieeju valsts finansējumam, bet gan drīzāk universitātes tēla dēļ, kā tas jau notiek inženierzinātņu un uzņēmējdarbības studiju jomās. Lielāko daļu novērtējumu un akreditācijas veic valstu vai reģionālā mērogā. Sagaidāms, ka šie vietēja mēroga pasākumi kļūs vairāk salīdzināmi un visai Eiropai kopīgi, izmantojot „saskaņotu standartu, procedūru un pamatnostādņu kopumu” un iesaistot ārzemju ekspertus. Dažos gadījumos ir ieteicams starptautisks novērtējums un akreditācija . Tādās starptautiski cieši saistītās studiju nozarēs kā uzņēmējdarbība, medicīna vai inženierzinātnes universitātēm vai to sponsoriem (valstiskiem vai privātiem) starptautisku novērtējumu parādīšanās var būt noderīga universitātes tēla vai patērētāju aizsardzības dēļ. Attiecībā uz saskaņotām studiju programmām, piemēram, vienotām maģistra studiju programmām, attiecīgajām kvalitātes nodrošināšanas aģentūrām ir jāsadarbojas. Komisija atbalsta atsevišķu un vienotu studiju programmu starptautiskas novērtēšanas un akreditācijas izveidi un pārbaudes posmu un ir gatava sniegt atbalstu attiecīgās jomas profesionālo organizāciju priekšlikumiem izveidot Eiropas akreditāciju tādās jomās kā medicīna vai inženierzinātnes. Vispirms Komisija atbalstīs ierobežota skaita visas Eiropas mēroga akreditācijas iniciatīvu uzsākšanu 2004. -2005. gadā. Bez Eiropas akreditācijas universitātes, kurām vajadzīga akreditācija ārpus to valsts, var mēģināt iegūt akreditāciju ārpus Eiropas un jo īpaši ASV aģentūrās. 3. NOBEIGUMS Šo piecu pasākumu īstenošanai vajadzīga enerģiska rīcība institucionālā, aģentūru, valstu un Eiropas mērogā. Institūcijām ir jāizveido efektīva iekšējā kvalitātes vadība un jāizstrādā „akreditācijas stratēģija”. Aģentūrām pilnībā jāpiemēro 1988. gada ieteikums un jāsagatavojas īpaši rūpīgai pārbaudei. Dalībvalstīm ir jāsniedz atbalsts savām universitātēm un jāparedz to autonomija, tostarp attiecībā uz aģentūras izvēli. Dalībvalstīm arī jāļauj to aģentūrām darboties neatkarīgi un ārpus valsts robežām. Tām labprāt jāpieņem tādu uzticamu aģentūru novērtējums, kuras atrodas citās Eiropas valstīs vai darbojas Eiropas mērogā. Eiropas sadarbības rezultātā ir jāizveido uzticamu kvalitātes nodrošināšanas un akreditācijas aģentūru Eiropas „reģistrs” („saraksts” vai „informācijas apstrādes centrs”). Šādi var īstenot plaši apspriesto „savstarpējo atzīšanu”. Jaunais Padomes un Eiropas Parlamenta ieteikums dos spēcīgu impulsu saskaņotas augstākās izglītības Eiropas kvalitātes nodrošināšanas sistēmas izveidei, sekmēs izglītības kvalitātes paaugstināšanos, veicinās kvalifikāciju atzīšanu un mobilitāti. 2004/0239 (COD) Priekšlikums PADOMES UN EIROPAS PARLAMENTA IETEIKUMAM par turpmāko Eiropas sadarbību augstākās izglītības kvalitātes nodrošināšanā EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME UN EIROPAS PARLAMENTS, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 149. panta 4. punktu un 150. panta 4. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu [4], ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu [5], ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu [6], rīkojoties saskaņā ar Līguma [7] 251. pantā paredzēto procedūru, tā kā (1) Lai gan, īstenojot Padomes 1998. gada 24. septembra Ieteikumu par Eiropas sadarbību augstākās izglītības kvalitātes nodrošināšanā, ir gūti būtiski panākumi, kā norādīts Komisijas 2004. gada 30. septembra ziņojumā, joprojām ir jāuzlabo Eiropas augstākās izglītības stāvoklis, lai tā kļūtu pārredzamāka un uzticamāka Eiropas pilsoņiem un citu kontinentu studentiem un mācībspēkiem. (2) Padomes ieteikumā bija izteikts aicinājums sniegt atbalstu pārredzamām kvalitātes nodrošināšanas sistēmām un vajadzības gadījumā šādu sistēmu izveidei, un gandrīz visas dalībvalstis ir izveidojušas valsts mēroga kvalitātes nodrošināšanas sistēmas un aizsākušas vai ļāvušas aizsākt vienas vai vairāku kvalitātes nodrošināšanas vai akreditācijas aģentūru izveidi. (3) Padomes ieteikumā aicināja kvalitātes nodrošināšanas sistēmas pamatot uz vairākiem būtiskiem principiem, tostarp programmu vai institūciju novērtēšanu, veicot iekšēju novērtējumu, ārēju novērtējumu un piedaloties studentiem, kā arī rezultātu publicēšanu un starptautisku dalību novērtēšanas procesā. (4) Šie principi kopumā ir ievēroti visās kvalitātes nodrošināšanas sistēmās un tos apstiprinājuši Eiropas izglītības ministri Berlīnē 2003. gada septembrī Boloņas procesa kontekstā, strādājot pie Eiropas augstākās izglītības telpas īstenošanas. (5) Eiropas Augstākās izglītības kvalitātes nodrošināšanas sistēmu ENQA izveidoja 2000. gadā, un tās biedru, t.i., kvalitātes nodrošināšanas vai akreditācijas aģentūru, skaits visās dalībvalstīs pastāvīgi palielinās. (6) Izglītības ministri, pulcējoties Berlīnē 2003. gada septembrī, „aicināja ENQA biedrus sadarbībā ar EUA , EURASHE un ESIB izveidot saskaņotu standartu, procedūru un pamatnostādņu kopumu, izpētīt to, kā kvalitātes nodrošināšanas un/vai akreditācijas aģentūru vai iestāžu darba kontroles nolūkā nodrošināt attiecīgās jomas profesionāļu salīdzinošo darba pārskatīšanu, un par gūtajiem panākumiem ar pārraudzības grupas starpniecību ziņot ministriem 2005. gadā.”. (7) Lai atbalstītu pārredzamību augstākajā izglītībā un sekmētu kvalifikāciju un studiju posmu atzīšanu ārvalstīs, ir vēlams izveidot neatkarīgu un uzticamu kvalitātes nodrošināšanas aģentūru Eiropas sarakstu, kurā ietver aģentūras neatkarīgi no tā, vai tās darbojas reģionālā vai valsts mērogā, vispārīgi vai ir specializējušās, ir valsts vai privātas aģentūras, darbojas ar peļņu vai bez peļņas. (8) Lisabonas stratēģijas kontekstā Eiropadome Barselonā 2002. gada martā nāca klajā ar secinājumu, ka Eiropas izglītības un apmācības sistēmām jākļūst par „ pasaules kvalitātes zīmi ” [8], I. IESAKA DALĪBVALSTĪM VEIKT ŠĀDUS PASĀKUMUS: A. prasīt visām augstākās izglītības iestādēm, kas darbojas to teritorijā, ieviest vai attīstīt efektīvus iekšējās kvalitātes nodrošināšanas mehānismus; B. prasīt visām kvalitātes nodrošināšanas vai akreditācijas aģentūrām, kas darbojas to teritorijā, novērtēšanas procesā būt neatkarīgām, piemērot Padomes 1998. gada septembra ieteikumā paredzētos kvalitātes nodrošināšanas principus un piemērot saskaņoto standartu, procedūru un pamatnostādņu kopumu; C. veicināt to, lai kvalitātes nodrošināšanas un akreditācijas aģentūras kopā ar organizācijām, kas pārstāv augstākās izglītības iestādes, izveido „Eiropas kvalitātes nodrošināšanas un akreditācijas aģentūru reģistru”, kas aprakstīts pielikumā, un paredzēt reģistrācijas nosacījumus; D. ļaut augstākās izglītības iestādēm, kas darbojas to teritorijā, no Eiropas reģistrā reģistrētajām kvalitātes nodrošināšanas vai akreditācijas aģentūrām izvēlēties aģentūru, kas atbilst to vajadzībām un profilam; E. pieņemt visu Eiropas reģistrā reģistrēto kvalitātes nodrošināšanas un akreditācijas aģentūru novērtējumu par pamatu lēmumiem par augstākās izglītības iestāžu licencēšanu vai finansējumu, tostarp attiecībā uz tādiem jautājumiem kā tiesībām uz studentu stipendijām un aizdevumiem, II. AICINA KOMISIJU: A. ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm turpināt sniegt atbalstu augstākās izglītības iestāžu, kvalitātes nodrošināšanas un akreditācijas iestāžu, kompetento iestāžu un citu attiecīgajā jomā aktīvu iestāžu sadarbībai; B. gatavot trīsgadu ziņojumus Eiropas Parlamentam, Padomei, Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai par panākumiem kvalitātes nodrošināšanas sistēmu izveidē dažādās dalībvalstīs un par sadarbību Eiropas mērogā, tostarp panākumiem attiecībā uz iepriekš minētajiem mērķiem. Briselē, Padomes vārdā Parlamenta vārdā priekšsēdētājs priekšsēdētājs PIELIKUMS “Eiropas kvalitātes nodrošināšanas un akreditācijas aģentūru reģistrs” Reģistrā iekļauj uzticamas aģentūras, uz kuru novērtējumiem dalībvalstis (un dalībvalstu valsts iestādes) var paļauties. Reģistru izveido, ievērojot šādus pamatprincipus. 1. Sarakstu izveido dalībvalstu kvalitātes nodrošināšanas un akreditācijas aģentūru pārstāvji kopā ar augstākās izglītības nozares (universitātes un citas augstākās izglītības iestādes, studenti, universitāšu mācībspēki un pētnieki) pārstāvjiem un darba tirgus partneriem. 2. Aģentūru reģistrācijas nosacījumi ietver šādus principus: - pilnīga neatkarība aģentūras novērtējuma veikšanā, - aģentūra ir atzīta vienā vai vairākās dalībvalstīs (vai to atzinušas dalībvalstu valsts iestādes), - aģentūra darbojas, ievērojot saskaņoto standartu, procedūru un pamatnostādņu kopumu, kas minēts šā ieteikuma 6. sadaļā, - attiecībā uz aģentūras darbu regulāru ārēju salīdzinošu pārskatīšanu veic attiecīgās jomas speciālisti un citi eksperti, un šādas pārskatīšanas kritērijus, metodiku un rezultātus publicē. [1] Padomes 1998. gada 24. septembra Ieteikums par Eiropas sadarbību augstākās izglītības kvalitātes nodrošināšanā (98/561/EK) OV L 270/56, 07.10.1998. [2] Kvalitātes procedūras Eiropas augstākajā izglītībā – ENQA pētījums, ENQA Īpašie pētījumi Nr. 5, 2003. gada aprīlis. http://www.enqa.net/texts/procedures.pdf [3] Dānija, Vācija un Nīderlande [4] OV C […], […], […] lpp. [5] OV C […], […], […] lpp. [6] OV C […], […], […] lpp. [7] OV C […], […], […] lpp. [8] Barselonas Eiropadome – prezidentūras secinājumi.http://ue.eu.int/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/en/ec/71025.pdf