–vajadzība pēc dažiem secinājumiem, kas gūti esošās direktīvas, kā arī Tuneļu direktīvas izvērtējumos, un tas, kā risināt izpildes jautājumus.

–Tika pievienoti paskaidrojumi par to, kas ir "drošas sistēmas" pieeja, kāds ir atsevišķu iniciatīvu devums, kāda ir saikne ar paralēlo transportlīdzekļu vispārējās drošības un gājēju drošības iniciatīvu un kāds ir to attiecīgais devums vispārējā mērķa sasniegšanā.

–Finansējuma trūkums tika uzskatīts par vienu no problēmu cēloņiem, un viens no specifiskajiem mērķiem tika paplašināts, lai ņemtu vērā finansiālos ierobežojumus. Attiecībā uz katru dalībvalsti līdz 2030. gadam tika ietvertas atbilstības nodrošināšanas izmaksas.

–Tika pievienotas papildu ziņas par ex-post izvērtējumā izdarītajiem konstatējumiem. Tika arī paskaidrota ierosinātā pieeja – nodrošināt atbilstību esošajiem tiesību aktiem.

Iespējamie politikas pasākumi tika kombinēti sešās politikas iespējās, kurām bija atšķirīgs vēriens. Atsevišķi tika novērtētas politikas iespējas, kas politisku iesaisti ierobežo, to attiecinot uz TEN-T (1.–3. politikas iespēja), un iespējas, kas darbības jomu paplašina ārpus TEN-T (A–C politikas iespēja). Ceļu infrastruktūras drošības pārvaldības pasākumu papildinošās iedabas dēļ 1.–3. iespēja ir alternatīvas, bet viena uz otru pamatojas inkrementālā veidā. Tāpat arī politikas iespējas, kas politikas iesaisti paplašina ārpus TEN-T, ir alternatīvas, bet viena uz otru pamatojas.

PI1 aptver minimālas izmaiņas par minimālām izmaksām, ņemot vērā gaidāmās tehnoloģiskās izmaiņas un ierosinot ierobežotas izmaiņas tiesību aktos, kuras ir salīdzinoši vienkārši un raiti īstenojamas. Šī iespēja ietver neleģislatīvus, juridiski nesaistošus pasākumus, piemēram, veicināt dalīšanos zināšanās un paraugprakses apmaiņu, lai atbalstītu to pārvaldības procedūru efektivitāti, kuras esošajā direktīvā ir jau iekļautas. Ar šo politikas iespēju tiek arī ieviesti leģislatīvi pasākumi nolūkā uzlabot ceļu infrastruktūras drošības pārvaldības procedūru pārredzamību un skaidra prasība – galveno uzmanību CIDP procedūrās veltīt mazaizsargātu satiksmes dalībnieku drošības novērtējumam. Visbeidzot tā rada uzlabotu saskarni starp CIDP direktīvu un Tuneļu direktīvu, pārskatot CIDP direktīvu tā, ka īpaša uzmanība tiek veltīta pārejas zonām starp atvērtiem ceļiem un tuneļiem un kopīgām šo zonu inspekcijām, kurās piedalītos gan ceļu, gan tuneļu drošības darbinieki.

PI2 ir vērienīgāks risinājums, jo tas ietver elementus no "drošas sistēmas" pieejas. Ar to tiek ieviesta jauna procedūra, tīkla mēroga ceļu novērtējums, lai regulāri novērtētu un salīdzinātu ceļu tīkla iebūvēto drošību ar mērķi proaktīvi identificēt tos ceļa posmus, kur ir vajadzīgas turpmākas inspekcijas un pasākumi. Ar to tiek arī ieviestas vispārējas prasības attiecībā uz dažu ceļa infrastruktūras komponentu parametriem, lai būtu vieglāk ieviest sadarbīgu, satīklotu un automatizētu mobilitāti. Ar šo iespēju ir arī paredzēts novērst to, ka nav konsekventu un salīdzināmu datu par ES ceļu tīkla drošības līmeni. PI2 pamatā ir princips, ar kuru saskaņā ES tiesību akts noteiktu, ka dalībvalstīm ir jāveic CIDP procedūras un tām jānodrošina pienācīgi pēcpasākumi, lai identificētu potenciālo ceļa infrastruktūras risku plašo spektru. Tomēr dalībvalstis, nosakot prasīto ceļu infrastruktūras drošības līmeni, saglabātu elastību. Dalībvalstu ziņā joprojām būtu arī piemērotu tehnisko risinājumu izvēle, jo ES tiesību akti vienīgi paredzētu vispārējas prasības attiecībā uz rādītājiem, lai atbalstītu raitu sadarbīgas, satīklotas un automatizētas mobilitātes ieviešanu (piemēram, ceļa zīmju un ceļa marķējumu salasāmību).

PI3 ir noteikts minimālais drošības līmenis, kas jāsasniedz uz TEN-T ceļiem, un nodefinētas minimālās prasības satiksmes apkalpes infrastruktūras parametriem. Tā atbilst uz rezultātiem orientētai pieejai, kuru var izmantot, lai sasniegtu viendabīgu minimālās drošības līmeni visā TEN-T tīklā. Minimālais drošības līmenis, kas jāsasniedz, tiktu noteikts ES līmenī. Dalībvalstis saglabātu elastību ceļu infrastruktūras drošības pretpasākumu izvēlē.

Pretēji PI1., PI2. un PI3. iespējai gan A, gan B, gan C politikas iespēja ir saistīta ar zināmu CIDP direktīvā paredzēto procedūru paplašināšanu ārpus TEN-T. Šī paplašināšana ir ierobežota, to attiecinot uz galvenajiem vai valsts nozīmes ceļiem, kas parasti nozīmē dalībvalstu primāro ceļu tīklus.

PI A ietilpst viens vienīgs leģislatīvs pasākums, kurā ir teikts, ka CIDP direktīvā paredzētās procedūras attiektos uz visiem ceļu projektiem valsts ceļu tīklā, kurus pilnībā vai daļēji finansē ar ES līdzekļiem.

PI B tiecas nodrošināt, ka jau ieviestās CIDP procedūras piemēro plašākam ceļu tīklam, jo īpaši arī automaģistrālēm un noslogotajiem ceļiem dalībvalstu primāro ceļu tīklos. Šī politikas iespēja nozīmē mēreni vērienīgu, obligātu to procedūru darbības jomas paplašināšanu, kuras paredzētas pašreizējā CIDP direktīvā. Šī iespēja ietekmētu tikai tās dalībvalstis, kuras vēl nav brīvprātīgi paplašinājušas šo procedūru piemērošanu.

PI C tiecas proaktīvas tīkla mēroga ceļu drošības pārvaldības koncepciju piemērot arī dalībvalstu primāro ceļu tīklam. Šī politikas iespēja nozīmē, ka pārskatīto CIDP procedūru piemērošanas paplašināšana būtu vērienīgāka, proti, tās tiktu piemērotas lielākam ceļu tīklam (tostarp automaģistrālēm un primārajiem ceļiem) ārpus TEN-T.

Ietekmes novērtējumā tika noteikts, ka vēlamā iespēja ir politikas iespējas 2 un politikas iespējas C kombinācija.

Šo iespēju kombinācija, salīdzinot ar pamatscenāriju, laikposmā no 2020. līdz 2030. gadam varētu izglābt vairāk nekā 3200 cilvēku dzīvību un palīdzētu izvairīties no vairāk nekā 20 700 negadījumiem, kad gūti smagi miesas bojājumi (laikposmā no 2020. līdz 2050. gadam būtu glābta 14 650 personu dzīvība un būtu izdevies izvairīties no 97 502 negadījumiem, kad gūti smagi miesas bojājumi). 2030. gadā vien, piemērojot ceļu infrastruktūras pasākumus, tiktu izglābts 562 cilvēku dzīvību un 3675 personām būtu izdevies izvairīties no nopietnu miesas bojājumu gūšanas.