LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 16/14

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

(2008/C 16/05)

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

KOPSAVILKUMS

PADOMES REGULA (EK) NR. 510/2006

“ČESKÉ PIVO”

EK Nr.: CZ/PGI/005/00375/14.10.2004

ACVN ( ) AĢIN ( X )

Šis kopsavilkums nosaka galvenos produkta specifikācijas elementus informācijas nolūkā.

1. Atbildīgais departaments dalībvalstī:

Nosaukums: Úřad průmyslového vlastnictví Adrese: Antonína Čermáka 2a CZ-160 68 Praha 6-Bubeneč Tālr.: (420) 220 383 111 Fakss: (420) 224 324 718 E-pasts: posta@upv.cz

2. Grupa:

Nosaukums: Sdružení České pivo Adrese: Lípová 15 CZ-120 44 Praha 2 Tālr.: (420) 224 914 566 Fakss: (420) 224 914 542 E-pasts: — Sastāvs: Ražotāji/pārstrādātāji ( X ) Citi ( X )

3. Produkta veids:

2.1. grupa. Alus.

4. Specifikācija:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 4. panta 2. punkta prasību kopsavilkums)

4.1. Nosaukums: “České pivo”

4.2. Apraksts: “České pivo” tā atšķirīgo raksturu piešķir vairāki faktori, jo īpaši izmantotās izejvielas, alus darītāju gadu garumā uzkrātās speciālās zināšanas un īpašie ražošanas procesi. “České pivo” ražošanā īpaši jāmin dekokta atsevišķas uzvārīšanas process, misas vārīšana un divu posmu fermentācija. Visa ražošanas procesa (rūpīgi izvēlētas izejvielas, iesala iegūšanas process un alus darīšana Čehijas tradicionālajā apgabalā) rezultātā rodas īpašs un unikāls produkts ar labu reputāciju.

“České pivo” parametri izklāstīti turpmāk. Alus ir ievērojams ar to, ka tajā dominē iesals un apiņi, ir pieļaujama tikai neliela pasterizācijas, rauga vai estera nokrāsa, bet nav pieļaujamas nekādas svešas garšas vai smaržas. Mazāk intensīvā “České pivo” kopējā smarža rodas no salīdzinoši zemā nevēlamo fermentācijas blakusproduktu satura. Alus asums vērtējams kā vidējs līdz stiprs un ar lēnu oglekļa dioksīda atbrīvošanu. Tāpat alus buķete mērāma kā vidēja līdz pilnīga, galvenokārt nefermentēta šķietamā ekstrakta satura un starpības starp šķietamo un faktisko atšķaidījumu dēļ. Zemāks atšķaidījums arī nozīmē zemāku alkohola saturu. Viena ļoti svarīga “České pivo” īpašība ir tā rūgtums. Alus rūgtuma līmenis ir vidējs līdz augsts ar vidēju līdz vieglu skābumu, kas saglabājas ilgāk. Rūgtums mutē saglabājas ilgāk, tādējādi ilgāk stimulējot garšas kārpiņas. Lielāks rūgtums arī palīdz gremošanas procesā. “České pivo” iezīmes ir arī augstāka polifenolu koncentrācija un augstāka pH vērtība.

Gaišajam alum (gaišais lāgera tipa alus, gaišais izlejamais alus un vieglais alus) ir vājš līdz vidējs gaišā iesala un apiņu aromāts. Tam ir vidējas līdz augstas intensitātes zeltaina krāsa. Alus ir dzirkstošs un, lejot to glāzē, veido kompaktu baltu cepurīti. Tumšajam alum (tumšais lāgera tipa alus un tumšais izlejamais alus) ir īpatnējs tumšo un krāsaino iesalu aromāts. Tas ir vidēji ass, ar raksturīgi pilnīgu garšas buķeti, kas rodas, pateicoties ievērojamai starpībai starp šķietamo un faktisko atšķaidījumu un nefermentētu vielu klātbūtnei izejvielās, no kurām alus darīts. Alus pilnīgā buķete ietekmē tā rūgtumu. Pieļaujamas sekundāras karameļu un saldenas garšas un smaržas.

Kvalitātes parametri

Gaišais lāgera tipa alus

Oriģinālais misas ar apiņiem ekstrakts: 11,00–12,99 (svara %)

Alkohola saturs: 3,8–6,0 (tilp. %)

Krāsa: 8,0–16,0 (EBC vienības)

Rūgtās vielas: 20–45 (EBC vienības)

pH vērtība: 4,1–4,8

Starpība starp šķietamo un faktisko atšķaidījumu: 1,0–9,0 (rel. %)

Polifenoli: 130–230 (mg/l)

Tumšais lāgera tipa alus

Oriģinālais misas ar apiņiem ekstrakts: 11,00–12,99 (svara %)

Alkohola saturs: 3,6–5,7 (tilp. %)

Krāsa: 50–120 (EBC vienības)

Rūgtās vielas: 20–45 (EBC vienības)

pH vērtība: 4,1–4,8

Starpība starp šķietamo un faktisko atšķaidījumu: 2,0–9,0 (rel. %)

Gaišais izlejamais alus

Oriģinālais misas ar apiņiem ekstrakts: 8,00–10,99 (svara %)

Alkohola saturs: 2,8–5,0 (tilp. %)

Krāsa: 7,0–16,0 (EBC vienības)

Rūgtās vielas: 16–28 (EBC vienības)

pH vērtība: 4,1–4,8

Starpība starp šķietamo un faktisko atšķaidījumu: 1,0–11,0 (rel. %)

Tumšais izlejamais alus

Oriģinālais misas ar apiņiem ekstrakts: 8,00–10,99 (svara %)

Alkohola saturs: 2,6–4,8 (tilp. %)

Krāsa: 50–120 (EBC vienības)

Rūgtās vielas: 16–28 (EBC vienības)

pH vērtība: 4,1–4,8

Starpība starp šķietamo un faktisko atšķaidījumu: 2,0–11,0 (rel. %)

Gaišais alus

Oriģinālais misas ar apiņiem ekstrakts: maks. 7,99 (svara %)

Alkohola saturs: 2,6–3,6 (tilp. %)

Krāsa: 6,0–14,0 (EBC vienības)

Rūgtās vielas: 14–26 (EBC vienības)

pH vērtība: 4,1–4,8

Starpība starp šķietamo un faktisko atšķaidījumu: 1,0–11,0 (rel. %)

4.3. Ģeogrāfiskais apgabals: “České pivo” ražošanas apgabals norobežojams šādi:

dienvidrietumos: Chebská pánev, Český les, Šumava, Blanský les un Novohradské hory pakāje;

dienvidos: Třeboňská pánev, Českomoravská vrchovina dienvidu mala un Dyje upe un Morava upe aiz Hodonín;

dienvidaustrumos: Bílé Karpaty aizsargājamās teritorijas rietumu un ziemeļu mala;

austrumos: Beskydy aizsargājamās teritorijas rietumu, ziemeļu un dienvidaustrumu mala;

rietumos: Ohře upe, Mostecká pánev un Laba līdz Děčín;

ziemeļrietumos: Ploučnice upe, Kamenice upe un Lužické hory;

ziemeļos: Liberecká pánev, Krkonoše dienvidu nogāzes, Broumovské hory un Orlické hory dienvidu nogāzes;

ziemeļaustrumos: Kralický Sněžník pakāje, Rychlebské hory un Zlatohorská vrchovina, Opavice upe līdz tās satecei ar Opava upi, Opava upe līdz tās satecei ar Oder upi, Oder upe līdz tās satecei ar Olše upi, Olše upe līdz tās satecei ar Lomná upi un Lomná upe līdz Beskydy aizsargājamai teritorijai.

Ģeogrāfiskās izcelsmes norāde “České pivo” ietver valsts nosaukumu, galvenokārt īpašās ražošanas metodes dēļ, kas konkrētajam apgabalam bijusi raksturīga gadsimtiem, “České pivo” saistās ar gandrīz visu mūsdienu Čehijas teritoriju. Zemās fermentācijas pilnīgi nogatavināto alu te pastāvīgi gadsimtiem darīja galvenokārt pēc vienas un tās pašas metodes, kas apvieno dekokta atsevišķu uzvārīšanu, misas vārīšanu, apiņu vārīšanu un atsevišķu divu posmu fermentāciju (sk. 4.5. punktu). “České pivo”, salīdzinot ar citu alu, parasti ir augstāka nefermentēta ekstrakta proporcija, augstāks polifenola saturs, augstāka pH vērtība un raksturīgāka krāsa, rūgtums un asums.

Ar īpašajām izmantotās ražošanas metodes iezīmēm, kuru dēļ “České pivo” iegūst tam raksturīgās īpašības, alus reputācija un nosaukums “České pivo” ir izplatījies gan valsts iekšienē, gan ārpus tās, un produkts ir kļuvis neatņemami saistīts ar vietu, kur to ražo, — ar Čehiju.

“České pivo” jēdziena un tā kvalitātes reputācijas nozīmi apliecina arī tas, ka šis nosaukums bija iekļauts aizsargāto nosaukumu sarakstā Čehoslovākijas Sociālistiskās Republikas un Portugāles Republikas valdību 1985. gada nolīgumā par avotu norāžu, cilmes vietu un citu ģeogrāfisku un līdzīgu nosaukumu aizsardzību. Tolaik definētais apgabals bija tikai daļa no visas valsts. Tas ietvēra lielāko daļu no neatkarīgās valsts, kura radās pēc Čehijas un Slovākijas Federālās Republikas likvidēšanas. Patērētāji visā pasaulē nosaukumu “České pivo” neapšaubāmi saista ne tikai ar vietu, kur to ražo, — Čehiju —, bet arī jo īpaši ar tam raksturīgajām īpašībām un kvalitāti.

Pieteikuma iesniedzējs “České pivo” ģeogrāfiskās izcelsmes norādes reģistrācijai ir ražotāju apvienība, kura ražo alu praktiski visā Čehijā. “České pivo” īpašības un reputāciju neapšaubāmi ir ietekmējusi nenovērtējamā pieredze, kuru Čehijas iesala ražotāji un alus darītāji ir ieguvuši gadu gaitā un nodevuši no paaudzes paaudzē Čehijas definētajā apgabalā.

Pēc platības Čehija ir viena no mazajām Eiropas valstīm. Mūsdienās tāpat kā agrāk tās nelielā platība un reljefs nodrošina atbilstību ražošanas prasībām attiecībā uz izmantoto tehnoloģiju un izejvielām, kā arī ražotāju prasmi visā definētajā apgabalā.

Ņemot vērā izklāstītos faktus un jo īpaši tipiskās un tradicionālās alus darīšanas metodes, kas atšķiras no apkārtējos apgabalos izmantotajām metodēm, alus neatkārtojamo garšu un tam raksturīgās īpašības (sk. 4.2. punktu), kā arī tā atpazīstamību tālu aiz definētā apgabala robežām, definētās teritorijas nedalāmība ir skaidra un neapstrīdama.

Apiņi

Lielākais apiņu audzēšanas apgabals Čehijā ir Žatecko, kurā ir 355 apiņu audzētājas pašvaldības Louny, Chomutov, Kladno, Rakovník, Rokycany un Plzeň-sever rajonā, kam seko Úštěcko ar 220 apiņu audzētājām pašvaldībām Litoměřice, Česká Lípa un Mělník rajonā un Tršicko ar 65 apiņus audzētājām pašvaldībām Olomouc, Přerov un Prostějov rajonā.

Čehijas apiņu audzēšanas apgabali atrodas pārejas vietās starp mērenu piekrastes un kontinentālo klimatu. Turklāt Žatecko apgabals atrodas vietā, kuru no lietus īpaši pasargā Krušné hory un Český les, radot šajā apgabalā unikālus apstākļus.

Čehijas apiņu audzēšanas apgabalos atrodami dažādi augsnes tipi (melnzeme, trūdzeme, brūnzeme un brūnaugsne), kā arī augsnes klases (smilšaina augsne, smilšmāls un māla augsne). Šīs augsnes veidojušās no dažādiem petrogrāfiskajiem un ģeoloģiskajiem substrātiem.

Žatecko apiņu audzēšanas apgabalā lielākā daļa apiņu dārzu atrodas augsnē, kas radušās perma ģeoloģiskās formācijas slāņos. Šīs augsnes, kas pazīstamas kā perma sarkanzeme, satur ievērojamu daudzumu dzelzs savienojumu (6–7 % dzelzs oksīda), mangāna un citu metālu savienojumu.

Úštěcko apiņu audzēšanas apgabala austrumu daļa atrodas terciārā perioda krīta formācijā, un centrālā daļa — Polepská blata — atrodas uz kvartārā perioda nogulsnēm. Úštěcko apgabala rietumu daļā ir ļoti daudz bazalta vulkānisku klinšu.

Tršicko apiņu audzēšanas apgabala augsnes galvenokārt ir no kvartārā un daļēji no terciārā perioda.

Žatecko apiņu audzēšanas apgabala perma sarkanzeme tiek uzskatīta par vislabāko augsni augstākās kvalitātes apiņiem. Tās ir galvenokārt smilšmāla un māla augsnes, kuras pēc apstrādes noteiktā dziļumā spēj lieliski absorbēt ūdeni un gaisu un augsnes barības vielas. Apiņu audzēšanai vislabākā ir mazliet skāba līdz neitrāla augsne. Augsnes piemērotību apiņu audzēšanai nosaka ne tikai pēc tās dabīgajām īpašībām, bet arī lielā mērā pēc augsnes uzlabošanas un apstrādes ar organiskajiem un minerālmēsliem, kā arī pēc citas ilgtermiņa apstrādes, lai radītu labvēlīgus apstākļus apiņu audzēšanai un attīstībai.

4.4. Izcelsmes apliecinājums: Katram alus ražotājam ir visu izejmateriālu piegādātāju saraksts. Izejmateriālu izcelsme atrodama piegādes pavadzīmēs. Turklāt Čehijā audzēto apiņu izcelsmes izsekojamība ir viena no prasībām likumā Nr. 97/1996 Coll. Ir arī galaprodukta pircēju saraksts. Produkta iepakojumā obligāti norādīta informācija par ražotāju un pašu produktu. Tas nodrošina precīzu produkta izsekojamību. Pats ražošanas process tiek rūpīgi un precīzi kontrolēts, un tiek reģistrēta detalizēta informācija par katru partiju, lai vēlāk būtu iespējams noteikt visu katras “České pivo” partijas ražošanā izmantoto izejvielu izcelsmi. Atbilstību specifikācijām uzrauga Čehijas Lauksaimniecības un pārtikas kontroles iestādes vietējā nodaļa.

4.5. Ražošanas metode: Izejvielas alus ražošanai

Iesals — izmanto gaišo iesalu, kas pazīstams arī ar nosaukumu “Pilzenes iesals” un ko iegūst no vasaras divrindu miežiem. Iesala iegūšanā izmantotās miežu šķirnes ir no kultivētām šķirnēm, kuras apstiprinājusi Čehijas Lauksaimniecības un pārtikas kontroles iestāde Brno pilsētā un “České pivo” ražošanai ieteicis Alus darīšanas un iesala iegūšanas pētniecības institūts Prāgā (vispārīgai informācijai par misu pēc vārīšanas ar apiņiem sk. tabulu).

Pašreizējās starptautiskās un Eiropas kvalitātes prasības alus darīšanai paredzētiem miežiem dod priekšroku šķirnēm ar augstu enzīmu aktivitāti, augstu ekstrakta saturu un augstām galīgā atšķaidījuma vērtībām. Tomēr “České pivo” raksturīgas zemākas proteolītiskās un citolītiskās izmaiņas un atšķaidījuma līmenis, kā rezultātā alū ir šķietamais ekstrakts. Tādējādi šķirnēm, kuras derīgas “České pivo” ražošanai, ir noteikti šādi pamatparametri:

Tiek izmantoti Čehijas apiņi un pārstrādātu apiņu produkti, jo īpaši apiņu šķirnes, ko audzē atsevišķos Žatecko, Úštěcko un Tršicko rajonos. Apiņus audzē smilšmāla un māla augsnēs. Perma sarkanzeme ir raksturīga Žatecko reģionam. Apiņu audzēšanai vislabvēlīgākā gada vidējā temperatūra ir 8–10 °C.

Šie apiņi ir īpatnēji un atšķiras no apiņiem, kurus audzē citur pasaulē, galvenokārt ar alfa rūgto skābju proporciju pret beta rūgtajām skābēm. Ja parasti audzētajām šķirnēm šī proporcija kopumā ir 2,5:1, tad šajā reģionā audzētajiem apiņiem tā ir vidēji 1:1,5. Vēl viena īpašība, kas atšķir tos no citiem apiņiem, ir beta farnesēna saturs 14–20 % no visām ēteriskajām eļļām. Ir jābūt uzraudzības iestāžu apstiprinājumam un Alus darīšanas un iesala iegūšanas pētniecības institūta ieteikumam par apiņu šķirnēm, ko audzē attiecīgajā apgabalā, un kopumā visām “České pivo” ražošanai izmantojamo apiņu šķirnēm.

Ūdens — “České pivo” ražošanai izmanto ūdeni no vietējiem avotiem. Alus darīšanai izmantotais ūdens pēc tā cietības tiek vērtēts kā mīksts līdz vidēji ciets.

Raugs — izmanto zemās fermentācijas rauga celmu (Saccharomyces cerevisiae subsp. uvarum), kas ir piemērots “České pivo” ražošanai un kā rezultātā rodas specifikācijā noteiktā starpība starp šķietamo un faktisko atšķaidījumu. Visbiežāk izmanto raugu ar celmu Nr. 2, 95 un 96, kas ietverti Alus darīšanas un iesala iegūšanas pētniecības institūta rauga reprodukcijas celmu kolekcijā ar reģistrācijas numuru RIBM 655 un ir pieejami visiem “České pivo” ražotājiem.

Ražošana

Alus ražošana sākas alus darītavā, kur samalti iesala graudi tiek sajaukti ar ūdeni un mērcēti, pārvēršot nefermentēto cieti fermentējamā cukurā. Šajā procesā ir 1–3 atsevišķas vārīšanas reizes; infūzijas metodi neizmanto. Vismaz 80 % no iesala ir no apstiprinātu šķirņu graudiem, kas garantē pareizās “České pivo” garšas īpašības.

Iesala sastāvs un pārstrādātais daudzums tiek reģistrēts alus darīšanas žurnālā, bet iesala graudu izcelsmi apliecina piegādes pavadzīmes. Alus darīšanas žurnālā reģistrē arī temperatūru un mērcēšanas ilgumu. Pēc mērcēšanas procesa pabeigšanas un iesala nešķīstošo daļiņu atdalīšanas procesā, kuru sauc par filtrēšanu caur filtrācijas katlu, sākas misas gatavošana, vārot to ar apiņiem. Šajā posmā, kas ilgst 60–120 minūtes, jāpanāk vismaz 6 % izgarošana. Apiņus var pievienot ne vairāk kā trīs reizes. Minimālais Čehijas apiņu vai to pārstrādes produktu daudzums ir 30 % gaišā lāgera tipa alus veidiem un vismaz 15 % pārējiem alus veidiem. Apiņu sastāvs un izejvielu partijas sastāvs tiek reģistrēts alus darīšanas žurnālā; izejvielu izcelsmi apliecina piegādes pavadzīmes. Pēc misas vārīšanas beigām misu ar apiņiem atdzesē līdz temperatūrai 6–10 °C un pakļauj gaisa iedarbībai. Tad pievieno raugu, ko izmanto vienīgi zemajai fermentācijai (Saccharomyces cerevisiae subs. uvarum).

Fermentācija notiek maksimālajā temperatūrā 14 °C, un šis tehnoloģiskais process parasti ir nodalīts no sekundārās fermentācijas, t.i., tiek izmantota divposmu fermentācija. Temperatūras amplitūda fermentācijas laikā tiek reģistrēta fermentācijas žurnālā. Sekundārais fermentācijas process norisinās temperatūrā tuvu 0 °C. Pēc nogatavināšanas procesa beigām, t.i., pēc sekundārās fermentācijas tvertnēs, alus tiek filtrēts un pildīts mucās, pudelēs, skārdenēs vai lielizmēra tvertnēs. Ir iespējams ražot arī nefiltrētu alu. Galaproduktam jāatbilst 4.2. punktā norādītajām kvalitātes prasībām.

Visa alus ražošanas tehnoloģija tiek pastāvīgi uzraudzīta.

Uzraudzības metode

Misa

Pirmās misas ekstrakts — paraugu ņemšana 10 minūtes pēc tam, kad uzsākta filtrēšana caur filtrācijas katlu.

Ekstrakta noteikšana: piknometriski, izmantojot saharimetru vai īpašu aparātu (A. Paar vai citu aparātu, kas piemērots ekstrakta mērīšanai).

Misas skaidrība 25 °C temperatūrā — nefelometriski 25 °C temperatūrā, mērot pēc 30 nostādināšanas minūtēm.

Pēdējās misas ekstrakta mērīšana 25 °C temperatūrā — ekstraktu mēra ar tādu pašu metodi kā pirmās misas ekstraktu.

Misa ar apiņiem

Ekstrakts no misas ar apiņiem — paraugu ņemšana 15 minūtes pēc misas vārīšanas beigām.

Ekstrakta noteikšana — piknometriski, izmantojot saharimetru vai īpašu aparātu (A. Paar vai citu aparātu, kas piemērots ekstrakta mērīšanai).

Cieto nosēdumu saturs — vizuāla pārbaude samaisītā misā ar apiņiem 5 minūtes pēc misas vārīšanas beigām Imhofa konusā vai citā mazā traukā, kurā var novērtēt cieto nosēdumu saturu.

Misas ar apiņiem skaidrība — misu ar apiņiem filtrē (analītiskais filtrpapīrs, zilā strēmele) un filtrātu izmanto nefelometriskai noteikšanai 90° leņķī. Mērījumu veic daļēji 20 °C (karsējot 20 minūtes) un daļēji 5 °C (karsējot 20 minūtes).

Rūgtuma noteikšana misai ar apiņiem — izo-α-rūgto skābju (IBU) saturs.

Misas ar apiņiem faktiskais atšķaidījums — nosaka ar ieteiktu metodi.

Zaļalus

Šķidrumā esošo rauga šūnu noteikšana ar mikroskopu.

Rauga dzīvotspējas noteikšana (izmantojot metilēna zilo krāsu).

Izo-α-rūgto skābju (IBU) noteikšana ar ieteiktām metodēm.

Gatavais alus

Galvenā analīze — šķietamais un faktiskais ekstrakts, alkohola saturs, ekstrakta aprēķināšana sākotnējā misā, izo-α-rūgto skābju (IBU) noteikšana, alus skaidrība 90° leņķī, faktiskais atšķaidījums un alus krāsa.

Pārbaudes veic alus darītavas laboratorijas vai specializēta laboratorija (piemēram, Alus darīšanas un iesala iegūšanas pētniecības institūts) saskaņā ar alus darīšanas un iesala rūpniecības analītiskajiem standartiem vai Analytica-EBC.

4.6. Saikne: No arheoloģiskajiem atradumiem ir skaidrs, ka definētajā ģeogrāfiskajā apgabalā (turpmāk tekstā — “attiecīgais apgabals”) iedzīvotāji alu darīja jau pirms slāviem, un to darīja arī slāvi. Pirmās ziņas par alus darīšanu attiecīgajā apgabalā saistās ar Břevnovský klášter (Brževnovas klosteri), kur benediktiešu mūki darīja alu un ražoja vīnu 993. gadā.

Senākās ziņas par apiņu audzēšanu attiecīgajā apgabalā ir dibinājuma harta, ar kuru princis Bržetislavs I noteica desmito tiesu par Žatec un Stará un Mladá Boleslav audzētajiem apiņiem par labu Sv. Venčislava ordenim. Pirmais vēsturiskais dokuments, kas tieši saistīts ar alus darīšanu, ir Višegradas ordeņa dibināšanas harta, kuru 1088. gadā pasludināja pirmais Bohēmijas karalis Vratislavs II. Šajā dokumentā, kura kopijas ir saglabājušās, ir atsauces uz apiņu desmito tiesu un citām dāvanām, piemēram, nekustamo īpašumu un maksājumiem, par labu Višegradas ordeņa kanoniķiem. Daudzos citos dokumentos no 1090. gada līdz 1100. gadam rakstīts par apiņu audzēšanu, iesalu, alu, alus darīšanas atļaujām un alus eksportu. Pēc 1330. gada daudz ziņu par iesala gatavošanu un alus darīšanu ir karaļa, augstmaņu un pilsoņu dokumentos.

Alus darīšanas process ir nodots no paaudzes paaudzē. Sākotnēji alus darīšana bija privilēģija, un ar to nodarbojās atsevišķas personas (piemēram, pilsētnieki ar alus darīšanas atļaujām un augstmaņi). 14. gadsimtā tika nodibinātas iesala gatavotāju un alus darītāju ģildes, un alus ražošana ar zemo un augsto fermentāciju turpināja strauji augt, savu kulmināciju sasniedzot ar rūpniecisko ražotņu izveidi, kuras ir nesušas “České pivo” alus darīšanas tradīcijas līdz pat mūsdienām. Nozīmīgs notikums bija Pilsētnieku alus darītavas nodibināšana Plzeņā 1842. gadā.

Alus ražošana ar zemo fermentāciju tika turpmāk uzlabota, un šā alus raksturīgās īpašības pilnīgi atšķīrās no cita līdz tam laikam ražotā alus īpašībām. Šis zeltītais, dzirkstošais dzēriens ar patīkamu apiņu garšu un jauku kompaktu cepurīti izplatījās visā pasaulē. Tas nozīmēja jaunas ēras sākumu pasaules alus darīšanas rūpniecībā, kura sāka augt nepieredzētā ātrumā ne tikai Čehijā, bet arī Austroungārijā, Vācijā un citās Eiropas valstīs. Turpmākajās desmitgadēs tika dibinātas daudzas alus darītavas, kuras visas bija pilnībā aprīkotas ar vismodernākajām tehnoloģijām. Pakāpeniski iekārtu un tehnoloģiju uzlabojumi ir ļāvuši nodrošināt mūsdienu lielapjoma ražošanu. Tomēr pamatprincips paliek iepriekšējais. Alus, kuram tika un joprojām tiek izmantotas galvenokārt vietējās izejvielas (t.i., izejvielas ar izcelsmi attiecīgajā apgabalā ar īpašo augsni un klimatiskajiem apstākļiem), ir guvis atzinību un panācis noturīgas pozīcijas gan savā valstī, gan ārzemēs. Tā popularitāti apliecina daudzie “České pivo” eksporta pārdošanas rekordi ne tikai agrāk, bet arī patlaban.

“České pivo” ražo ar iepriekš aprakstīto metodi, kas balstīta uz čehu alus darītāju prasmi, to ražo vienīgi attiecīgajā apgabalā, galvenokārt no vietējiem noteiktas kvalitātes izejmateriāliem un vietējā ūdens. Tas viss piešķir “České pivo” specifiskas īpašības, ko nodrošina tā unikālais sastāvs.

Alus darīšanas un iesala iegūšanas pētniecības institūta Prāgā veiktie pētījumi liecina, ka “České pivo” ievērojami atšķiras no ārzemju alus. Izvēlētas Čehijas un ārzemju alus šķirnes tika rūpīgi izvērtētas analītiski un organoleptiski.

Tika izstrādāts detalizēts analītiskais un statistiskais modelis, kas ļāva noteikt līdzības un atšķirības starp dažādām alus šķirnēm. Rezultāti tika apstrādāti, izmantojot daudzdimensiju statistikas metodes (faktorus, dispersiju, klasteru analīzi utt.). Tika pierādīts, ka “České pivo” var atšķirt no ārzemju alus šķirnēm tajā pašā kategorijā.

Vairumā gadījumu “České pivo” satur šķietamo (nefermentēto) ekstraktu, kas ir viena no tā vistipiskākajām īpatnībām. Citas īpašības, kas to atšķir no ārzemju alus šķirnēm, ir tā krāsa, augstāks rūgtuma līmenis, pH vērtība un polifenola saturs. Izteiktāka krāsa un augstāks polifenola saturs rodas no dekokta atsevišķas uzvārīšanas procesa, ko Čehijā izmanto ļoti bieži. Visus šos parametrus nodrošina izejmateriālu kvalitāte un saturs, kā arī tehniskie un tehnoloģiskie apstākļi. No tehnoloģiskā viedokļa būtiskākie faktori ir iesala sastāvs, apiņu daudzums, izvēlētais rauga celms un fermentācijas metode, apvienojot to ar alus darīšanas tradīcijām un cilvēka faktoru. No sajūtu viedokļa “České pivo” raksturo tā pilnīgā buķete, augstāks rūgtuma līmenis, tas, ka rūgtums ilgāk neizgaist, un mazāka svešu smaržu un garšu iespējamība.

Šā alus darīšanas unikalitāte ir cēlusies no gadsimtiem ilgas alus darīšanas tradīcijas attiecīgajā apgabalā un šā īpašā aroda nodošanas no paaudzes paaudzē līdz pat mūsdienām. Apiņu audzēšanai labvēlīgie apstākļi attiecīgajā apgabalā kopā ar darbinieku augsto profesionalitāti, kas apgūta dažādās Čehijas mācību iestādēs, garantē “České pivo” lielisko reputāciju visā pasaulē. Nosaukums “České pivo” bija minēts jau Čehoslovākijas Sociālistiskās Republikas un Portugāles Republikas valdību 1985. gada nolīguma par avotu norāžu, cilmes vietu un citu ģeogrāfisku un līdzīgu nosaukumu aizsardzību pielikumā. Šis nolīgums tika publicēts ārlietu ministra 1987. gada 18. maija dekrētā Nr. 63/1987 Coll.

Čehijas tūrisma nozare 2003. gadā veica aptauju par to, kā Čehiju uztver un kādu iemeslu dēļ tūristi to izvēlas par sava brauciena mērķi. Mērķgrupā bija tūristi no Vācijas, Austrijas, Polijas, Itālijas, Nīderlandes, ASV, Japānas, Skandināvijas valstīm, Krievijas, Dienvidkorejas un arābu valstīm. Tika aptaujāti 1 800 respondenti (150 respondenti no katras valsts vai valstu grupas). Vīrieši veidoja 66 % no izlases. Aptaujā atklājās, ka Čehiju galvenokārt saista ar Prāgu (47 %) un lielisku alu (45 %). Jautājums bija šāds: “Kad es dzirdu vārdu “Čehija”, man vispirms prātā nāk…”.

Par “České pivo” popularitāti liecina arī tā stabili augošais eksports.

4.7. Pārbaudes struktūra:

Nosaukums: Státní zemědělská a potravinářská inspekce Adrese: Květná 15 CZ-603 00 Brno Tālr.: (420) 543 540 205 Fakss: (420) 543 540 210 E-pasts: sekret.ur@spzi.gov.cz

4.8. Marķējums: Nosaukums “České pivo” ir daļa no prečzīmes uz produkta galvenās etiķetes.

Nekas “České pivo” specifikācijā nekavē izdarīt atsauci uz ražošanu Čehijā tādam alum, kas nav klasificēts kā “České pivo” saskaņā ar valsts un Kopienas prasībām. Tomēr šāda atsauce nedrīkst būt daļa no šāda alus prečzīmes uz galvenās etiķetes.

Atsaucēm uz “AĢIN”, “aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi” un attiecīgo Kopienas simbolu jābūt skaidri saistītām ar nosaukumu “České pivo”, un tās nedrīkst radīt iespaidu, ka reģistrēti ir arī kādi citi uz etiķetes norādītie nosaukumi.

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.