C 79/36

Eiropas Reģionu komitejas atzinums “Darbs platformās – vietējās un reģionālās regulatīvās problēmas”

(2020/C 79/07)

Ziņotājs : Dimitrios BIRMPAS (EL/PSE), Egaleo komūnas padomes loceklis

IETEIKUMI POLITIKAS JOMĀ

EIROPAS REĢIONU KOMITEJA

Ievada piezīmes

1. uzsver, ka digitālā platformu ekonomika ir Eiropas ekonomikas neatņemama sastāvdaļa un ka tās ekonomiskā un sociālā nozīme nākotnē turpinās ievērojami augt;

2. norāda, ka platformu ekonomiku Eiropas Komisija raksturo kā “uzņēmējdarbības modeļus, kuros darbību atvieglo sadarbīgas platformas” ( 1 ) ; šajā pašā avotā norādīts, ka sadarbīgās platformas nodrošina atvērtu tirdzniecības vietu, kurā izvieto uz laiku izmantojamas preces vai pakalpojumus, ko bieži piedāvā privātpersonas. Sadarbīgās ekonomikas dalībniekus var iedalīt trīs grupās: i) pakalpojumu sniedzēji, kas piedāvā savus aktīvus, resursus, laiku un/vai prasmes, – tās var būt privātpersonas vai komersanti; ii) šādu pakalpojumu izmantotāji; iii) vidutāji, kas ar tiešsaistē pieejamu platformu (“sadarbīgās platformas”) saved kopā pakalpojumu sniedzējus un lietotājus un atvieglo tirdzniecību to starpā;

3. turklāt norāda, ka ESAO definē platformu kā “digitālo pakalpojumu, kas veicina mijiedarbību starp divām vai vairākām atšķirīgām, bet savstarpēji atkarīgām lietotāju (uzņēmumu vai privātpersonu) grupām, kuras mijiedarbojas ar interneta pakalpojumu starpniecību” ( 2 )

4. norāda, ka digitālo platformu izmantošana visu veidu saimnieciskās darbības koordinēšanai palielinās līdz ar interneta lietošanas eksponenciālo izplatību;

5. Eurofound atzīst, ka digitālo platformu izaugsmi var izskaidrot ar to, ka tās piedāvā virkni priekšrocību gan darba devējiem, gan darba ņēmējiem, ņemot vērā nepieciešamību pēc elastīga darba tirgus. Kā norāda ( 3 ) , darbs platformās paver arī vairākas iespējas darba tirgū, piemēram, nodrošina vieglu piekļuvi darba tirgum, papildu ienākumu avotu, stimulu pašnodarbinātībai, darba laika elastību, kā arī novērš darba ņēmēju diskrimināciju etniskās piederības, invaliditātes un ģeogrāfiskā stāvokļa dēļ. Turklāt Kopīgā pētniecības centra ziņojumā ( 4 ) ir uzsvērts: tā kā daudzi platformās nodarbinātie darba ņēmēji ir no neaizsargātām darba meklētāju grupām (jaunieši, sievietes, cilvēki no attāliem reģioniem), darbs platformās var pozitīvi ietekmēt šādu grupu integrāciju darba tirgū un “atvieglot pāreju uz stabilākiem nodarbinātības veidiem”, ja tiek veikti atbilstoši pasākumi, lai nodrošinātu pienācīgus darba apstākļus;

6. atzīst, ka digitālo nodarbinātības platformu straujā izplatīšanās pēdējos gados ir izvirzījusi vairākus jautājumus par šo platformu darbību un ieguvumiem, ko sniedz šo platformu radītā nodarbinātības reorganizācija, kā arī par riskiem, kas ar to saistīti;

7. Eurofund ) atziņu ad hoc kārtā veikti uzdevumi, vairo nenoteiktību tādās jomās kā tiesības uz sociālo aizsardzību un tās līmenis, darba nosacījumi un nodarbinātības stabilitāte; norāda uz Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda () atziņu ( 5 ) , ka platformās nodarbināto īpašā darba vienošanās, kuras pamatā irkārtā veikti uzdevumi, vairo nenoteiktību tādās jomās kā tiesības uz sociālo aizsardzību un tās līmenis, darba nosacījumi un nodarbinātības stabilitāte;

8. uzskata, ka ir nepieciešams ieviest visaptverošu satvaru, kas nodrošinātu visu darbinieku sociālo aizsardzību un sociālās tiesības (no veselības aizsardzības un drošības līdz piekļuvei mūžizglītībai) ar mērķi platformu ekonomikai un “tradicionālajai” bezsaistes ekonomikai radīt vienlīdzīgus konkurences apstākļus, kuru pamatā ir vienādas tiesības un pienākumi visām ieinteresētajām personām;

9. uzsver, ka viltus pašnodarbinātība (ko dažkārt sauc arī par slēptu vai fiktīvu pašnodarbinātību) attiecas uz gadījumiem, kad fiziskas personas tiek klasificētas kā pašnodarbinātas, bet būtībā strādā kā darba ņēmēji. Būtu jānovērš apzināti nepareiza darba ņēmēju klasifikācija no tādu darba devēju puses, kuri cenšas izvairīties no darba tiesisko attiecību regulējuma, nodokļu saistībām un darba ņēmēju pārstāvības, kā arī nolūkā pārnest riskus uz darba ņēmējiem un/vai gūt konkurences priekšrocības;

10. atkārtoti apstiprina, ka visu darba ņēmēju tiesības uz taisnīgu un vienlīdzīgu attieksmi attiecībā uz darba apstākļiem, piekļuvi sociālajai aizsardzībai un apmācībai – neatkarīgi no darba attiecību veida un ilguma – kopā ar tiesībām uz taisnīgu atalgojumu, kas nodrošina pienācīgu dzīves līmeni, ir noteiktas Eiropas sociālo tiesību pīlārā ( 6 ) , ko vienprātīgi atbalsta visas ES dalībvalstis;

11. norāda uz tā dēvēto “individuālā darba veicēju” grūtībām, kas saistītas ar viņu centieniem panākt savu kolektīvo pārstāvību, un vērš uzmanību uz to, ka sociālo partneru vissarežģītākais uzdevums ir aptvert darba ņēmējus neoficiālajā sektorā un jaunajos nodarbinātības veidos, piemēram, platformās nodarbinātos ( 7 ) ; tāpēc aicina veikt pasākumus, kas stiprinātu un atvieglotu sociālo dialogu šajā darba tirgus segmentā;

12. uzskata, ka saskaņota dalībvalstu atbilde uz juridiskajām problēmām, kas izriet no pašreizējām tehnoloģiskajām pārmaiņām darba tirgū, būtu jānodrošina ar kopīgu Eiropas iniciatīvu, kas paredzēta, lai regulētu darbu digitālajās platformās; apzinās iespējas, ko jaunās tehnoloģijas, piemēram, mākslīgais intelekts, paver tādās jomās kā profesionāla atbalsta sniegšana, zināšanu ieguve un izglītība; uzsver arī, ka pienācīgi jāpārvalda jauno tehnoloģiju negatīvā ietekme uz platformās nodarbinātajiem, jo šādu tehnoloģiju, arī mākslīgā intelekta, arvien plašākās izplatības dēļ attiecībā uz šiem nodarbinātajiem tiek pieņemti lēmumi, kurus lielā mērā nosaka mākslīgā intelekta algoritmi;

13. atbalsta Starptautiskās Darba organizācijas (SDO) aicinājumu izveidot starptautisku pārvaldības sistēmu, kas platformu pārvaldītājiem pieprasa respektēt noteiktas minimālās tiesības un aizsardzības prasības un regulē datu izmantošanu un algoritmisko pārskatatbildību nodarbinātības jomā. Tādā veidā, pieprasot piemērot pieeju “kontrole jāsaglabā cilvēkam”, kas nodrošina, ka galīgos lēmumus, kuri ietekmē nodarbinātību, pieņem cilvēki, tiktu risināts tāds jautājums kā platformās nodarbināto kolektīvā pārstāvība un ar mākslīgo intelektu saistītie jautājumi ( 8 ) ; vienlaikus Komiteja atzinīgi vērtē valstu un pašvaldību iniciatīvas ( 9 ) , kā arī uz platformām balstītas iniciatīvas, kuru mērķis ir ieviest rīcības kodeksus tādās jomās kā kolektīvo pakalpojumu izmantošana un kolektīvais darbs;

14. EPSCO padomes 2019. gada 24. oktobra secinājumos paustajam viedoklim, ka nepieciešams stiprināt “nodarbinātības iestādes, jo īpaši nodarbinātības pārvaldīšanu un inspicēšanu, un veicināt starptautisko darba standartu efektīvu īstenošanu attiecībā uz visu darba ņēmēju aizsardzību, tostarp attiecībā uz jaunajiem darba veidiem, un pāreju no neoficiālās uz oficiālo ekonomiku” piekrītpadomes 2019. gada 24. oktobra secinājumos paustajam viedoklim, ka nepieciešams stiprināt “nodarbinātības iestādes, jo īpaši nodarbinātības pārvaldīšanu un inspicēšanu, un veicināt starptautisko darba standartu efektīvu īstenošanu attiecībā uz visu darba ņēmēju aizsardzību, tostarp attiecībā uz jaunajiem darba veidiem, un pāreju no neoficiālās uz oficiālo ekonomiku” ( 10 ) . Komiteja piekrīt arī tam, ka nepieciešams nodrošināt “pienācīgu privātumu un personas datu aizsardzību un attiecīgā gadījumā reaģēt uz izaicinājumiem un iespējām, jo īpaši saistībā ar darba digitālo pārveidi, tostarp platformu darbu ( 11 )

15. Ursula von der Leyen Eiropas Parlamenta atklāšanas sēdē, kas notika 2019. gada 16. jūlijā, pausto ieceri uzlabot platformu darbinieku darba apstākļus, jo īpaši koncentrējoties uz prasmēm un izglītību atzinīgi vērtē Eiropas Komisijas jaunās priekšsēdētājasEiropas Parlamenta atklāšanas sēdē, kas notika 2019. gada 16. jūlijā, pausto ieceri uzlabot platformu darbinieku darba apstākļus, jo īpaši koncentrējoties uz prasmēm un izglītību ( 12 ) ; tomēr Komiteja sagaida, ka šo apstākļu uzlabojumi sniegsies tālāk par minētajām politikas jomām un ietvers jaunās Komisijas priekšlikumu “pievērsties platformu darbinieku darba apstākļiem un aktīvi pievērsties jaunajiem nodarbinātības nestabilitātes veidiem” ( 13 )

16. norāda uz vispārējo nepieciešamību atjaunināt ES līmenī spēkā esošo tiesisko regulējumu (piem., E-komercijas direktīvu, Pakalpojumu direktīvu), lai varētu reaģēt uz sadarbīgās ekonomikas straujo attīstību un globālo platformu radītajām problēmām. Izpētīt, cik efektīvi ir spēkā esošie ES tiesību akti, ko var piemērot arī platformu darbam, piemēram, Direktīva par pārredzamiem un paredzamiem darba nosacījumiem, un precīzi apzināt esošos platformu darba veidus, ir būtiski priekšnoteikumi jebkurai tiesiskā regulējuma atjaunināšanai;

Darba ņēmēju un līgumu klasifikācija

17. atsaucas uz savu iepriekšējo atzinumu, kurā uzsvērts, ka “daži sadarbīgās ekonomikas modeļi attīstās, radot spēcīgas negatīvas ārējās sekas sociālajā un nodarbinātības jomā, it īpaši tad, kad tiek ļaunprātīgi izmantots pašnodarbinātības jēdziens, un atkarībā no spēkā esošajiem tiesību aktiem valstī, kurā pakalpojums tiek sniegts, tiek balstīti uz sociālajām atšķirībām starp darba ņēmējiem” ( 14 )

18. atsaucas arī uz RK agrāk pausto nostāju, proti, ka “daudzi sadarbīgajā ekonomikā izmantotie nodarbinātības veidi ir ierindojami pa vidu starp atkarīgu un patstāvīgu nodarbinātību” un ka “tādēļ rodas svarīgi jautājumi attiecībā uz darba nosacījumiem, veselību un drošību, veselības apdrošināšanas pabalstiem, algas izmaksas turpināšanu slimības gadījumā, pabalstiem bezdarba gadījumā un vecuma pensiju” ( 15 )

19. atzīmē, ka Pārdomu dokumentā par Eiropas sociālo dimensiju ( 16 ) Eiropas Komisija norāda, ka šīs dimensijas padziļināšanas nolūkā ES ir jāvienojas “par kopīgiem noteikumiem par nodarbinātības statusu personām, kas strādā digitālās platformās. Tas uzņēmumiem dod iespēju pilnīgi izmantot vienota Eiropas digitālā tirgus potenciālu”;

20. uzsver: tā kā jaunieši labāk pārzina digitālās pārmaiņas un tehnoloģiju attīstību, viņi, neraugoties uz skaidri definētu darba tiesību neesamību, darbu digitālajās platformās un šāda darba bieži nodrošināto elastību uzskata par lielisku nodarbinātības iespēju. Jāņem vērā, ka platformās strādājošie pašlaik ir vidēji par 10 gadiem jaunāki nekā tie, kas strādā bezsaistē ( 17 ) , un ka skaidra šīs tiesības definējoša regulējuma neesamība tāpēc palielina jauniešu darba nestabilitāti;

21. atzīst, ka līgumiskās attiecības digitālo platformu jomā ir sarežģītas, taču norāda, ka tradicionālās ekonomikas ļoti atšķirīgos nodarbinātības modeļus reglamentē kopīgi pamatnoteikumi, kas vienādi attiecas uz visiem operatoriem. Tāpēc Reģionu komiteja aicina attiecināt darba un sociālās jomas pamatnosacījumus arī uz platformu ekonomiku un tajā strādājošajiem, uzsverot nepieciešamību pievērsties digitālā vienotā tirgus sociālajai ietekmei Eiropas līmenī. Samērīga valstu un – vajadzības gadījumā, ņemot vērā digitālās ekonomikas transnacionālo raksturu, – Eiropas sistēma regulatīvo problēmu risināšanai attiecībā uz darbu digitālajās platformās radīs vienlīdzīgus konkurences apstākļus starp tradicionālo ekonomiku un digitālo platformu ekonomiku un palīdzēs risināt sociālā dempinga problēmu. Šādā tiesiskajā regulējumā būtu arī jāparedz iespēja aizliegt ekskluzivitātes klauzulas, kas darba ņēmējiem neļauj sadarboties ar citām platformām;

22. uzsver: šādā regulējumā būtu jāpievēršas tādiem svarīgiem regulatīviem jautājumiem kā darba tiesisko attiecību dokumentārās pierādīšanas pienākums (un līdz ar to arī atbildība par nepareizu klasifikāciju), atspēkojamas prezumpcijas par darba tiesisko attiecību esamību novērtējums, darba organizācija ar tādām līgumattiecībām, kas satur netaisnīgus noteikumus, un datu par platformās nodarbināto darba ņēmēju raksturojumu un sniegumu īpašumtiesības un pārnesamība. Turklāt ar minēto regulējumu varētu risināt jautājumu par darba devēju veiktajām sociālā nodrošinājuma iemaksām attiecībā uz visiem nodarbinātajiem un ņemot vērā darba režīma kvalitāti neatkarīgi no viņu nodarbinātības statusa. Lai varētu ņemt vērā pārrobežu digitālās darbības iespēju un piemērot Direktīvu par darba ņēmēju norīkošanu darbā ( 18 ) , kā obligāta darba tiesību garantija ir jānosaka atšķirība starp “darba vietu” un “pakalpojumu sniegšanas vietu”;

23. norāda, ka darba tiesisko attiecību noteikšanai vajadzētu būt balstītai uz katras dalībvalsts spēkā esošajos tiesību aktos, koplīgumos vai praksē izmantotajām definīcijām, ņemot vērā EST judikatūru ( 19 ) . Judikatūrā ir noteikts, ka tās var attiekties arī uz platformās strādājošajiem, ja viņi atbilst attiecīgajiem kritērijiem. Komiteja ir vienisprātis ar Eiropas Parlamentu, ka “[darba] attiecību esamība būtu jānosaka, pamatojoties uz faktiem, kas saistīti ar darba faktisko veikšanu, nevis pamatojoties uz to, kā puses apraksta šīs attiecības” ( 20 ) . Piekrīt arī tam, ka “[pašnodarbinātā] statusa – kā definēts valstu tiesību aktos – ļaunprātīga izmantošana valsts mērogā vai pārrobežu situācijās ir nepatiesi deklarēta darba veids, kas bieži vien tiek saistīts ar nedeklarētu darbu (..) nolūkā izvairīties no konkrētām juridiskām vai fiskālām saistībām” ( 21 ) . Tālab piekrīt, ka ir jāizstrādā Eiropas līmeņa pamatnostādnes, lai šo parādību apkarotu;

24. atzinīgi vērtē to, ka vairumā ES dalībvalstu ir minimālā atalgojuma shēmas, kas noteiktas ar likumu vai koplīgumu ietvaros. Atalgojuma noteikšanas jautājumi ir dalībvalstu un/vai valstu sociālo partneru kompetencē un atbildības jomā. Sociālo partneru autonomija un tiesības slēgt koplīgumus ir pilnībā jārespektē ( 22 )

25. atbalsta īpašas darba grupas izveidi, kas paredzēta, lai izskatītu un uzraudzītu darba attiecības un darba ņēmēju klasifikāciju digitālajās platformās ar Komisijas lēmumu ( 23 ) izveidotā ES tiešsaistes platformu ekonomikas novērošanas centra darba ietvaros. Novērošanas centrs, ko veido neatkarīgu tiešsaistes platformu ekonomikas ekspertu grupa un īpaša Komisijas amatpersonu grupa, jau ir uzsācis darbu un sniedz Komisijai padomus un ekspertzināšanas par norisēm tiešsaistes platformu ekonomikas jomā. Reģionu komiteja var sniegt ieguldījumu grupas darbā ar paraugpraksi vietējā, reģionālā un pārrobežu līmenī, kas cita starpā veicina vietējo un reģionālo pašvaldību darbinieku prasmju pilnveidošanu; tādēļ aicina Komitejai noteikt novērotāja statusu Novērošanas centrā;

Reģionālā un vietējā dimensija

26. norāda, ka pastāvīga ekonomiskās darbības attīstība un paplašināšanās, ko izraisa digitālo platformu ienākšana, ietekmē vietējo un reģionālo līmeni, un tāpēc to darbība ir jāregulē arī vietējo un reģionālo pašvaldību līmenī atbilstīgi pašvaldību pilnvarām, it īpaši tādās jomās kā nodokļu uzlikšana un pilsētplānošana;

27. aicina vietējās un reģionālās pašvaldības risināt sociālās un nodarbinātības problēmas, ko izraisa platformu darbs, un reaģēt ar sociālā atbalsta pasākumiem attiecībā uz nestandarta nodarbinātības veidiem, kā arī reaģēt ar pasākumiem, ar kuriem novērš nelikumīgas un dažkārt nelegālas nodarbinātības veidus (fiktīvu pašnodarbinātību) šajās platformās, lai nodrošinātu platformās strādājošajiem gan individuālās, gan kolektīvās tiesības;

28. mudina vietējās un reģionālās pašvaldības, kas nereti ir ar digitālo platformu starpniecību nodrošināta plaša tiešsaistes pakalpojumu klāsta sniedzējas un saņēmējas, savos publiskā iepirkuma līgumu piešķiršanas kritērijos iekļaut pozitīvu diskrimināciju attiecībā uz sociāli atbildīgām platformām, kā arī sociālos kritērijus attiecībā uz platformu darba nosacījumiem;

29. mudina vietējās un reģionālās pašvaldības kā pakalpojumu sniedzējas izstrādāt darba līgumus, kuri varētu kalpot par paraugu citiem vietējiem darba devējiem;

30. aicina vietējās un reģionālās pašvaldības veidot nodarbinātības, mūžizglītības un sociālo politiku, kas ies kopsolī ar darba tirgu digitalizāciju un to atspoguļos;

31. mudina vietējās un reģionālās pašvaldības atbilstīgi savai kompetencei ar darba inspekcijas vai tai pielīdzināmas iestādes vai struktūrvienības starpniecību izskaust darba ņēmēju klasifikācijas krāpniecisku izmantošanu.

Briselē, 2019. gada 5. decembrī Eiropas Reģionu komitejas priekšsēdētājs Karl-Heinz LAMBERTZ

(1) Komisijas paziņojums “Eiropas sadarbīgās ekonomikas programma” (COM(2016) 356 final).

(2) OECD Employment Outlook 2019.

(3) Eurofound (2019. gads), Platform work: Maximising the potential while safeguarding standards?, https://www.eurofound.europa.eu/sites/default/files/ef_publication/field_ef_document/ef19045en.pdf.

(4) JRC, 2018, Platform Workers in Europe, https://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/bitstream/JRC112157/jrc112157_ pubsy_platform_workers_in_europe_science_for_policy.pdf.

(5) Eurofound, 2018. gads, “Nodarbinātības un darba apstākļi atsevišķiem platformu darba veidiem”, Employment and working conditions of selected types of platform work | Eurofound.

(6) II nodaļa. Taisnīgi darba apstākļi, 5. un 6. punkts (https://ec.europa.eu/commission/priorities/deeper-and-fairer-economic-and-monetary-union/european-pillar-social-rights/european-pillar-social-rights-20-principles_lv).

(7) Eiropas Parlamenta pētījums EU and ILO: Shaping the Future of Work, 2019. gads (http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2014_2019/plmrep/COMMITTEES/EMPL/DV/2019/09-03/IPOL_STU2019638407_EN.pdf).

(8) Work for a brighter future, SDO Globālā komisija nākotnes nodarbinātības jautājumos, 2019. gads http://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/—dgreports/—cabinet/documents/publication/wcms_662410.pdf.

(9) Interesants piemērs ir iniciatīva Milānas pilsētā, kura 2018. gadā izveidoja pilsētas informācijas centru piegādes transportlīdzekļu vadītājiem – pirmo biroju Itālijā, kas paredzēts pārtikas piegādes platformu darbinieku uzklausīšanai, informēšanai un konsultēšanai: http://www.ansa.it/lombardia/notizie/2018/07/18/a-milano-primo-sportello-per-i-rider_111a55ca-fc7b-4c16-91f7-60b1b22a3c96.html.

(10) “Nodarbinātības nākotne: Eiropas Savienības atbalsts SDO Simtgades deklarācijai” – Padomes secinājumi (2019. gada 24. oktobris).

(11) Turpat.

(12) “Politikas pamatnostādnes nākamajai Komisijai (2019–2024)”, https://www.europarl.europa.eu/resources/library/media/20190716RES57231/20190716RES57231.pdf.

(13) Nodarbinātības komisāra amata kandidāta Nicolas Schmit ievadruna uzklausīšanā Eiropas Parlamentā, https://multimedia.europarl.europa.eu/en/-hearing-of-nicolas-schmit-commissioner-designate-jobs-opening-statement-by-nicolas-schmit_I178011-V_v.

(14) RK atzinums “Sadarbīgā ekonomika un tiešsaistes platformas: pilsētu un reģionu kopīgs viedoklis” (COR-2016-04163).

(15) RK atzinums “Pārredzami un paredzami darba nosacījumi Eiropas Savienībā” (COR 1129/2018).

(16) COM(2017) 206, 2017. gada 26. aprīlis.

(17) http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/bitstream/JRC112157/jrc112157_pubsy_platform_workers_in_europe_science_for_ policy.pdf, 23. lpp.

(18) https://data.consilium.europa.eu/doc/document/PE-18-2018-INIT/lv/pdf

(19) https://data.consilium.europa.eu/doc/document/PE-43-2019-INIT/lv/pdf

(20) Eiropas Parlamenta 2019. gada 16. aprīļa normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par pārredzamiem un paredzamiem darba nosacījumiem Eiropas Savienībā. https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2019-0379_LV.html.

(21) Turpat.

(22) RK atzinums “Darba ņēmēju atalgojuma standarti ES” (COR-2015-01689).

(23) Komisijas Lēmums (26.4.2018.) par tiešsaistes platformu ekonomikas novērošanas centra ekspertu grupas izveidi (C(2018) 2393 final).