Komisijas paziņojums - Ziņojums par uzskatāmiem panākumiem Kioto protokola īstenošanā (paredzēts 5. panta 3. punktā Lēmumā Nr. 280/2004/EK par monitoringa mehānismu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un par Kioto protokola īstenošanu Kopienā) {SEC(2005) 1564} /* COM/2005/0615 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 01.12.2005 COM(2005) 615 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS ZIŅOJUMS PAR UZSKATĀMIEM PANĀKUMIEM KIOTO PROTOKOLA ĪSTENOŠANĀ(paredzēts 5. panta 3. punktā Lēmumā Nr. 280/2004/EK par monitoringa mehānismu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un par Kioto protokola īstenošanu Kopienā){SEC(2005) 1564} Saturs 1. Vispārīga informācija 3 2. ES virzība uz Kioto mērķu sasniegšanu 3 3. Secinājumi 7 4. Atsauces 8 1. VISPāRīGA INFORMāCIJA Ziņojums par uzskatāmiem panākumiem ir paredzēts saskaņā ar Lēmuma Nr. 280/2004/EK par monitoringa mehānismu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un par Kioto protokola īstenošanu Kopienā [[?]]5. panta 3. punktu. Šajā ziņojumā, ņemot vērā līdz 2005. gada 15. jūnijam dalībvalstu iesniegto atjaunināto informāciju, atspoguļots Kopienas panāktais progress. ANO Vispārējā konvencija par klimata pārmaiņām ( UNFCCC ) ir pamats pasaules mēroga centieniem apkarot globālo sasilšanu. Tās mērķis ir novērst „bīstamu” cilvēka ietekmi uz klimata sistēmu. Kioto protokols ir starptautisks nolīgums, kas pamatojas uz UNFCCC . Tajā rūpnieciski attīstītajām valstīm izvirzīts juridiski saistošs mērķis līdz 2008.–2012. gadam attiecībā pret bāzes gadu samazināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju, ko aprēķina kā vidējo vērtību par šo laika posmu. Šie 5 gadi ir pirmais saistību periods. Praksē apspriežot īstenošanas gaitu, galvenokārt min 2010. gadu, kas ir šā laika posma viduspunkts. Kioto protokolā paredzēta elastīga pieeja tam, kā valstis var īstenot protokola mērķus. Piemēram, valstis var daļēji kompensēt gāzu emisiju, palielinot mežu platības, kas palīdz attīrīt atmosfēru no oglekļa dioksīda. Valstis var arī apmaksāt ārvalstu projektus, kuru rezultātā notiek siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas samazināšanās, izmantojot kopīgas īstenošanas mehānismu un tīras attīstības mehānismu, kas tiek saukti par elastīgajiem mehānismiem. Atbilstīgi Kioto protokolam ES uzņēmusies saistības samazināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju par 8 % pirmajā saistību periodā no 2008. gada līdz 2012. gadam. Saskaņā ar juridiski saistošu vienošanos par saistību sadali [[?]] saistības attiecībā uz šo mērķi ir sadalītas starp 15 valstīm, kas bija ES dalībvalstis 2001. gada 31. maijā, kad ES ratificēja protokolu. Saskaņā ar minēto vienošanos katrai no ES 15 dalībvalstīm ir noteikts individuāls emisijas samazināšanas mērķis atbilstīgi Kioto protokola 4. pantam, kurš ļauj valstīm noslēgt vienošanos par kopīgu mērķi, kas vienāds ar vienošanos noslēgušo valstu mērķu kopsummu. Astoņām no desmit dalībvalstīm, kas pievienojās 2004. gada 1. maijā, emisijas samazināšanas mērķi atbilstīgi Kioto protokolam ir noteikti individuāli 6 vai 8 % apmērā, un tie jāievēro neatkarīgi no ES 15 dalībvalstu kopīgā mērķa, kas ir 8 %. Kipra un Malta nav UNFCCC I pielikumā iekļautās līgumslēdzējas puses, un tādējādi tām nav saistību saskaņā ar Kioto protokolu. 2. ES VIRZīBA UZ KIOTO MēRķU SASNIEGšANU Eiropas Savienība un tās 25 dalībvalstis velta ievērojamas pūles klimata pārmaiņu apkarošanai, lai gan tās ir atbildīgas tikai par 14 % no siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas pasaulē. Stingras politikas veidošana valsts mērogā ir saskaņā ar ES apņemšanos rādīt piemēru, ES mērogā izstrādājot visaptverošu politikas un likumdošanas pasākumu kopumu, ko ievieš ar Eiropas Klimata pārmaiņu programmas (EKPP) [[?]] palīdzību. Turklāt katras dalībvalsts mērogā īsteno turpmāku pasākumu kopumu, kas izklāstīts to ziņojumos. EKPP aptver daudzas ekonomikas nozares, nosakot politiku saistībā ar mājsaimniecību, rūpniecības, tirdzniecības un transporta jomu. Svarīgākie pasākumi ir šādi: - siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēma [[?]], ar ko ierobežo oglekļa dioksīda kopējo emisiju no gandrīz 12 000 iekārtām visās 25 ES dalībvalstīs; - Saistošā direktīva [[?]], ar ko groza Emisiju tirdzniecības direktīvu, lai dotu dalībvalstīm iespēju atļaut operatoriem izmantot ar Kioto mehānismu palīdzību gūtos panākumus (sertificēti emisijas samazinājumi un emisijas samazināšanas vienības), lai pildītu saistības saskaņā ar Eiropas Emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu (ES ETS); - programma „Saprātīga enerģija Eiropai” [[?]] [?], ar ko veicina ilgtspējīgu attīstību enerģētikas jomā, atbalstot energoefektivitātes palielināšanu, atjaunojamās enerģijas ražošanu, oglekļa dioksīda emisijas samazināšanu transporta nozarē, kā arī atjaunojamās enerģijas avotu izmantošanas un energoefektivitātes veicināšanu jaunattīstības valstīs; - Atjaunojamās elektroenerģijas direktīva [[?]], kurā iekļauts orientējošs mērķis ES 25 dalībvalstīs palielināt no atjaunojamās enerģijas avotiem iegūtas elektrības daļu līdz 21 % 2010. gadā (14 % 1997. gadā), ar īpašiem orientējošiem mērķiem katrai dalībvalstij; - Biodegvielas direktīva [[?]], kurā iekļauts orientējošs mērķis panākt, lai 5,75 % no transporta degvielas būtu biodegviela; - Ēku energoefektivitātes direktīva[[?]], ar ko paredz, ka dalībvalstis pieņem energoefektivitātes standartus, ievieš energomarķējumu ēkās visā ES, kā arī paredz izvērtēt iespējas ierīkot atjaunojamās enerģijas sistēmas ēkās, kuras pārsniedz noteiktu lielumu; - Koģenerācijas direktīva [[?]], kuras mērķis ir veicināt koģenerācijas (siltuma un enerģijas ražošana vienā iekārtā) attīstību; - automobiļu ražotāju asociāciju brīvprātīga apņemšanās [[?]] līdz 2008./2009. gadam uzlabot jaunu automobiļu CO2 efektivitāti par 25 % salīdzinājumā ar 1995. gadu; - Atkritumu poligonu direktīva [[?]], ar ko paredz samazināt uz poligoniem nosūtīto atkritumu daudzumu un ar atkritumu sadalīšanos saistīto metāna rašanos. Ar Kopienas nodokļu sistēmu, kas izklāstīta Padomes Direktīvā 2003/96/EK [[?]], pastiprina atbalstu dažām no iepriekš minētajām direktīvām, veicinot efektīvāku enerģijas izmantošanu un ļaujot pieņemt nodokļu uzlikšanas pasākumus attiecībā uz CO2 emisiju. Pētniecības un attīstības jomā Sestajā ES pētniecības un attīstības pamatprogrammā (2002–2006) [[?]] paredzēti vairāk nekā 3 miljardi EUR jaunu tehnoloģiju izstrādāšanai un demonstrēšanai saistībā ar enerģētiku, transportu un vidi. Citi svarīgi pasākumi ir direktīva par enerģiju patērējošiem ražojumiem [[?]], ar ko paredz obligātos darbības rādītājus daudziem enerģiju patērējošiem ražojumiem, un direktīva par enerģijas galapatēriņa efektivitāti un energopakalpojumiem [[?]], kas palīdzēs novērst energoefektivitāti kavējošus faktorus, uzlabot energopakalpojumus un veicināt energoefektivitātes programmu izveidošanu. Turklāt vēl turpinās likumdošanas process saistībā ar regulu par fluorētajām gāzēm un direktīvu par fluorētajām gāzēm automobiļu gaisa kondicionēšanas sistēmās [[?]]. ES klimata politika nebeigsies līdz ar 2012. gadu. Daudzas no jau pastāvošajām ES politikas jomām saglabās ievērojamu ietekmi arī pēc Kioto protokola pirmā saistību perioda. ES sistēma siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai turpinās darbību arī pēc 2012. gada. Eiropas Klimata pārmaiņu programmas otrais posms tika uzsākts 2005. gada oktobrī, un tajā iekļauti pasākumi saistībā ar oglekļa uztveršanu un uzglabāšanu, autotransporta līdzekļu izraisīto emisiju, aviāciju, kā arī stratēģija, kas vajadzīga, lai pielāgotos klimata pārmaiņu sekām. Tiks pētīts arī tas, kā ES varētu samazināt neaizsargātību un veicināt pielāgošanos. Turklāt tiek plānotas turpmākas politiskas iniciatīvas energoefektivitātes un atjaunojamās enerģijas jomā. Septītā ES pētniecības un attīstības pamatprogramma [[?]], kā arī jau izveidotās un jaunās tehnoloģiju platformas turpinās darbību vēl pēc šā perioda, un tajās paredzēti līdzekļi ilgtermiņa pārejai uz ekonomiku, kas ir brīva no CO2 (efektīvi atjaunojamās enerģijas avoti, ūdeņraža un degvielas šūnas, bezemisiju enerģijas ražošana no degizrakteņiem u.c.). Eiropas Komisija arī ir pieņēmusi paziņojumu, kurā izklāstīti galvenie elementi stratēģijai laika posmā pēc 2012. gada [[?]]. Paziņojumā norādīts, ka ES ir gatava iesaistīties atklātā dialogā starp valstīm saistībā ar starptautiskā satvara turpmāku attīstību pēc 2012. gada, un uzsvērti vairāki sekmīgas globālas klimata politikas pamatelementi: valstu un nozaru plašākas līdzdalības nepieciešamība, tehnoloģiju ar zemu oglekļa saturu attīstība, nepārtraukta un plaša tirgus instrumentu izmantošana un vajadzība pielāgoties neizbēgamai klimata pārmaiņu ietekmei. Ar šādu politiku rūpniecībai, dalībvalstu valdībām un plašai starptautiskajai sabiedrībai dara zināmu, ka ES stingri un ilgtermiņā apņēmusies risināt klimata pārmaiņu problēmu un gaida iestāžu, uzņēmēju un iedzīvotāju līdzdalību. Eiropas Komisija ir apņēmusies īstenot šos pasākumus klimata pārmaiņu apkarošanai, vienlaikus ņemot vērā to ietekmi uz ES ekonomikas attīstību un iedzīvotāju labklājību. Jo īpaši Komisija 2005. gada februāra paziņojumā apņēmās, ka tā „izskatīs progresu un veiks jaunas darbības, lai sistemātiski izmantotu ekonomiski efektīvas emisiju samazināšanas iespējas sinerģijā ar Lisabonas stratēģiju”. ES turklāt darbojas starptautiskā mērogā, lai palīdzētu valstīm ārpus Eiropas Savienības samazināt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju. ES šobrīd sadarbojas ar 140 valstīm sešos pasaules reģionos, lai palīdzētu ieviest atjaunojamās enerģijas avotu izmantošanu un veicināt energoefektivitāti ar mērķi uzlabot dzīves kvalitāti un nodrošināt ilgtspējīgu attīstību. ES sniedz finansiālu atbalstu dažādām programmām, piemēram, par saules enerģijas izmantošanu, lai Sahelas apgabalu Āfrikā apgādātu ar tīru dzeramo ūdeni, par energoefektivitātes uzlabošanu un atjaunojamās enerģijas avotu izmantošanu Ķīnā, mežu stādīšanas projektiem Dienvidamerikā, lai vietējie iedzīvotāji varētu gūt ienākumus, izmantojot tīras attīstības mehānismu, un iestāžu atbalstam saistībā ar klimata pārmaiņu jautājumiem Indijā. Lai gan vairāku piesārņojošo vielu daudzums transporta nozarē ir krasi samazinājies, tomēr šī nozare joprojām rada 20 % emisijas ES 25 dalībvalstīs. Jo īpaši enerģijas izmantošana transporta nozarē vēl arvien ir joma, kurā siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisija turpina palielināties. Politika, kas vērsta uz transporta radītās emisijas samazināšanu, ietver nolīgumu par jaunu automobiļu vidējo emisijas rādītāju ierobežošanu [11] un direktīvu par biodegvielas izmantošanas veicināšanu [8]. ES ir panākts ievērojams progress, samazinot emisiju uz vienu transportlīdzekļa nobraukto kilometru. Tomēr transportlīdzekļu skaita un nobraukto kilometru daudzuma palielināšanās ir apsteigusi šo samazinājumu, un emisija turpina pieaugt, lai gan tas notiek lēnāk nekā pagātnē. ES politika un dalībvalstu pašreiz veiktie pasākumi apvienojumā ar Eiropas rūpniecības pārstrukturēšanu, jo īpaši Viduseiropā un Austrumeiropā, 2003. gadā visās ES 25 dalībvalstīs kopā ļāva samazināt oglekļa dioksīda gada emisiju apmēram par 350 miljoniem tonnu (5,5 %). Ar ES 15 dalībvalstīs pašlaik veiktajiem pasākumiem 2010. gadā panāks siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas līmeni (bez zemes izmantojuma, izmaiņām zemes izmantojumā un mežsaimniecības ( LULUCF )), kas paredzams par 1,6 % zemāks nekā bāzes gada līmenis. Ieguvumi no papildu politikas un pasākumiem valsts mērogā, ko paredzējušas ES 15 dalībvalstis, dos emisijas samazinājumu par 6,8 %. Piedevām dalībvalstis prognozē, ka ar Kioto mehānismu palīdzību tās sasniegs emisijas samazinājumu par vairāk nekā 100 Mt CO2-ekvivalenta gadā. Kioto mehānismu iekļaušana samazinās paredzamo emisiju 2010. gadā par 9,3 % salīdzinājumā ar bāzes gada līmeni. Apkopojot dalībvalstu prognozes, paredzams, ka ES 25 dalībvalstīs jau īstenoto pasākumu rezultātā siltumnīcas efektu izraisošo gāzu kopējās emisijas līmenis bez LULUCF 2010. gadā būs par 5 % zemāks nekā bāzes gada līmenis. Tiek plānota papildu pasākumu īstenošana, lai līdz 2010. gadam samazinātu ES 25 dalībvalstu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas līmeni par 9,3 % salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni, un, izmantojot Kioto mehānismus, šis samazinājums sasniegs 11,3 %. 1. attēls. Faktiskā un paredzamā emisija (bez LULUCF ) ES 15 dalībvalstīs un ES 25 dalībvalstīs[?]. [pic] 3. SECINāJUMI Ņemot vērā to, ka Kioto protokols ir stājies spēkā tikai nesen (2005. gada 16. februārī), Eiropas Savienība ir panākusi ievērojamu progresu tā mērķu sasniegšanā. Turpmākie panākumi atkarīgi no tā, cik ātri un pilnīgi dalībvalstis īstenos Kopienas tiesību aktos un valsts mērogā paredzētos pasākumus. Kopējā prognoze par ES 15 dalībvalstīm pierāda, ka Kioto mērķi (-8 %) varētu sasniegt, ja dalībvalstis, kā plānots, īstenotu papildu pasākumus valsts mērogā un izmantotu elastīgus mehānismus. ES centieni nebeigsies līdz ar Kioto saistību izpildi. ES atbalsta vēl krasāku siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas samazināšanu, lai apturētu klimata pārmaiņas pasaulē. ES ir apņēmusies dot pienācīgu ieguldījumu globālajos centienos samazināt cilvēka iejaukšanos klimata sistēmā un šā mērķa sasniegšanai jau uzsākusi konkrētus pasākumus, kas tika izklāstīti iepriekš. 4. ATSAUCES [1] Programma ir ES instruments, ar ko sniedz finansiālu atbalstu projektiem, lai īstenotu šīs programmas vispārējos mērķus. Tiesības saņemt finansējumu atkarīgas no programmas, bet parasti tās ir daudzveidīgas. [2] Indekss uz y ass attiecas uz bāzes gadu. Vairākumam dalībvalstu bāzes gads ir 1990. gads oglekļa dioksīdam (CO2), metānam (CH4) un slāpekļa oksīdam (N2O), bet 1995. gads – fluorētajām gāzēm, ar šādiem izņēmumiem: attiecībā uz CO2, CH4 un N2O Ungārijai ir bāzes gadam atbilst vidējā vērtība laika posmā no 1985. gada līdz 1987. gadam, Slovēnijai – 1986. gads un Polijai – 1988. gads; bāzes gads fluorētajām gāzēm Francijai un Somijai ir 1990. gads. Tas nozīmē, ka ES 15 dalībvalstīm un ES 25 dalībvalstīm 1990. gadam atbilstošā vērtība nav tieši 100. Taisne „Parasta uzņēmējdarbība” rāda, kāda būtu emisija, ja neīstenotu politiku un pasākumus attiecībā uz klimatu. [i] Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Lēmums Nr. 280/2004/EK par monitoringa mehānismu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un par Kioto protokola īstenošanu Kopienā http://www.europa.eu.int/eur-lex/pri/en/oj/dat/2004/l_049/l_04920040219en00010008.pdf [ii] Padomes 2002. gada 25. aprīļa Lēmums 2002/358/EK (OV L 130, 15.5.2002.) par ANO Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām Kioto protokola apstiprināšanu Eiropas Kopienas vārdā un par tā uzlikto saistību kopīgu izpildi http://europa.eu.int/scadplus/leg/en/lvb/l28060.htm [iii] 2001. gada 23. oktobra KOM(2001) 580 galīgais – Komisijas paziņojums par Eiropas Klimata pārmaiņu programmas pirmā posma īstenošanu http://europa.eu.int/eur-lex/en/com/pdf/2001/com2001_0580en01.pdf [iv] Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīva 2003/87/EK (OV L 275, 25.10.2003.), ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK http://europa.eu.int/scadplus/leg/en/lvb/l28012.htm [v] Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 27. oktobra Direktīva 2004/101/EK (OV L 338, 13.11.2004.), ar ko groza Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru izveido siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu Kopienā, ņemot vērā Kioto Protokola projekta mehānismus http://europa.eu.int/scadplus/leg/en/lvb/l28012.htm [vi] Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Lēmums Nr. 1230/2003/EK (OV L 176, 15.7.2003.), ar ko pieņem daudzgadu programmu par rīcību enerģijas jomā: „Saprātīga enerģija Eiropai” (2003. līdz 2006. gadam) http://europa.eu.int/eur-lex/pri/en/oj/dat/2003/l_176/l_17620030715en00290036.pdf [vii] Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 27. septembra Direktīva 2001/77/EK (OV L 283, 27.10.2001.) par tādas elektroenerģijas pielietojuma veicināšanu iekšējā elektrības tirgū, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus http://europa.eu.int/eur-lex/pri/en/oj/dat/2001/l_283/l_28320011027en00330040.pdf [viii] Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 8. maija D irektīva 2003/30/EK (OV L 123, 17.5.2003.) par biodegvielas un citu atjaunojamo veidu degvielas izmantošanas veicināšanu transportā http://europa.eu.int/scadplus/leg/en/lvb/l21046.htm [ix] Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 16. decembra Direktīva 2002/91/EK (OV L 1, 4.1.2003.) par ēku energoefektivitāti http://europa.eu.int/scadplus/leg/en/lvb/l27042.htm [x] Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Direktīva 2004/8/EK (OV L 52, 21.2.2004.), ar ko veicina koģenerācijas izmantošanu, pamatojoties uz lietderīgā siltuma pieprasījumu iekšējā enerģijas tirgū, un ar ko groza Direktīvu 92/42/EEK http://europa.eu.int/scadplus/leg/en/lvb/l27021.htm [xi] http://europa.eu.int/comm/environment/co2/co2_home.htm [xii] Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīva 1999/31/EK ( OV L 182, 16.7.1999.) par atkritumu poligoniem http://europa.eu.int/eur-lex/pri/en/oj/dat/1999/l_182/l_18219990716en00010019.pdf [xiii] Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK (OV L 283, 31.10.2003.), kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai http://europa.eu.int/scadplus/leg/en/lvb/l27019.htm [xiv] Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 27. jūnija Lēmums Nr. 1513/2002/EK (OV L 232, 29.8.2002.) par Sesto Eiropas Kopienas pamatprogrammu attiecībā uz pētniecības, tehnoloģijas attīstības un izstāžu pasākumiem, kas veicina Eiropas pētniecības telpas izveidi un jauninājumus (no 2002. līdz 2006. gadam) http://europa.eu.int/scadplus/leg/en/lvb/i23012.htm [xv] Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 6. jūlija Direktīva 2005/32/EK (OV L 191, 22.7.2005.), ar ko izveido sistēmu, lai noteiktu ekodizaina prasības attiecībā uz enerģiju patērējošiem ražojumiem, un ar ko groza Padomes Direktīvu 92/42/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 96/57/EK un 2000/55/EK http://europa.eu.int/comm/enterprise/eco_design/dir2005-32.htm [xvi] 2003. gada 10. decembra KOM(2003) 739 galīgais – Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par enerģijas galapatēriņa efektivitāti un energopakalpojumiem http://europa.eu.int/eur-lex/en/com/pdf/2003/com2003_0739en01.pdf [xvii] 2003. gada 11. augusta KOM(2003) 492 galīgais – Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par atsevišķām fluorētajām siltumnīcas efektu izraisošajām gāzēm http://europa.eu.int/eur-lex/lex/LexUriServ/site/en/com/2003/com2003_0492en01.pdf [xviii] 2005. gada 6. aprīļa KOM(2005) 119 galīgais – Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam par Eiropas Kopienas Septīto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (no 2007. līdz 2013. gadam) http://europa.eu.int/eur-lex/lex/LexUriServ/site/en/com/2005/com2005_0119en01.pdf [xix] 2005. gada 9. februāra KOM(2005) 35 galīgais – Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai „Stratēģija cīņai ar klimata pārmaiņām pasaulē” http://europa.eu.int/comm/environment/climat/pdf/comm_en_050209.pdf