Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par Igaunijas atjaunināto konverģences programmu 2005.-2009. gadam /* SEC/2006/0109 galīgā redakcija */





Briselē, 1.2.2006 SEC(2006) 109 galīgā redakcija Ieteikums PADOMES ATZINUMS saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par Igaunijas atjaunināto konverģences programmu 2005. - 2009. gadam (iesniegusi Komisija) PASKAIDROJUMA RAKSTS Vispārēja informācija Stabilitātes un izaugsmes pakts, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, ir balstīts uz mērķi par stabilām valsts finansēm kā līdzekli, lai nostiprinātu nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbavietu radīšanu. Pirmoreiz paktā grozījumus izdarīja 2005. gadā. Reforma atzina pakta nozīmi fiskālās disciplīnas nodrošināšanā, bet centās nostiprināt tā efektivitāti un ekonomiskos pamatus, kā arī ilgtermiņā garantēt valsts finanšu ilgtspējību. Padomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir pakta sastāvdaļa, paredz, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kuras jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Igaunijas pirmā konverģences programma tika iesniegta 2004. gada maijā. Saskaņā ar regulu Padome 2004. gada 5. jūlijā sniedza atzinumu par to, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju. Saskaņā ar tādu pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekš minētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, lai gan tās var pārbaudīt arī Padome. Šajās programmās dalībvalstīm ir jānosaka budžeta stāvokļa vidēja termiņa mērķis un jāparedz politikas pasākumi tā sasniegšanai un uzturēšanai, ieskaitot atbilstošus ekonomiskos pieņēmumus. Pēc pakta reformas un, ievērojot ekonomikas un budžeta neviendabīgumu Eiropas Savienībā, vidējā termiņa mērķis konkrētām dalībvalstīm jādiferencē, ieskaitot to, kas attiecas uz ilgtspējības fiskālo risku. Citi reformas elementi ir tādi, ka cikla laikā, uzlabojot budžeta disciplīnu, ekonomiski labvēlīgos laikos ir jāpanāk simetriskāka pieeja fiskālai politikai un ir jāņem vērā „nozīmīgākās strukturālās reformas” ar pārbaudāmu ietekmi uz ilgtermiņa ilgtspējību, ja pieļauta īslaicīga novirzīšanās no vidējā termiņa mērķa vai pielāgošanas virzības uz to. Ievērojot Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozi, rīcības kodeksu[2], kopīgi saskaņoto metodiku potenciālā produkcijas apjoma un cikliski koriģēto bilanču aplēsei, un vispārējās ekonomikas politikas pamatnostādnes, kas ir iekļautas integrētajās pamatnostādnēs 2005. – 2008. gada periodam, Komisija ir pārbaudījusi nesen iesniegto Igaunijas konverģences programmas atjauninājumu un, balstoties uz turpmāk sniegto novērtējumu, ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to. Novērtējums 1. Igaunijas konverģences programmas jaunākais atjauninājums par 2005. – 2009. gada periodu tika iesniegts 2005. gada 1. decembrī[3]. Atjauninātajā programmā kopumā ievērotas jaunajā rīcības kodeksā noteiktās stabilitātes un konverģences programmu modeļa struktūras un datu sniegšanas prasības[4]. 2. Pēc agru labumu gūšanas no drosmīgiem reformu un stabilizācijas centieniem līdz 90. gadu vidum Igaunija 1998. gada Krievijas krīzes dēļ piedzīvoja īslaicīgu kritumu ar izaugsmes palēnināšanos 1999. gadā. Pateicoties visaptverošajām strukturālajām reformām finanšu un uzņēmumu sektorā, kas ir palielinājušas ekonomikas jutīgumu pret tirgus konjuktūru un tās starptautisko atvērtību, izaugsme ātri atsākās no 2000. gada. Pēdējās desmitgades laikā reālā IKP pieaugums gadā vidēji bija aptuveni 6%, ievērojami pārsniedzot ES vidējo rādītāju 1,7%. Liels ārējais deficīts 10,5% apmērā no IKP 2004. gadā veido lielāko makroekonomisko nelīdzsvaru. 3. Reālā IKP pieaugums atjauninājumā tiek lēsts 6,5% apmērā 2005. gadam, palielinoties līdz 6,6% 2006. gadā un izlīdzinoties 6,3% apmērā pārējā programmas 2007. – 2009. gada periodā. Kopumā atjauninājuma pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs šķiet izteikti piesardzīgs salīdzinājumā ar Komisijas dienestu novērtējumu, ieskaitot 2005. gada rudens prognozi. Pamatojoties uz Komisijas dienestu aprēķiniem, uz programmas bāzes atbilstoši kopīgi saskaņotai metodikai tiek prognozēts, ka potenciālais IKP pieaugums saglabāsies relatīvi augsts, bet ar tendenci nedaudz samazināties vidējā termiņā. Rezultātā piesardzīgā prognoze par reālā IKP pieaugumu noved pie negatīvas starpības starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu programmas perioda laikā, lai gan Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognoze uzrāda pozitīvu starpību starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu 2005. un 2006. gadam ar tikai nelielu brīvas jaudas apjomu ekonomikā 2007. gadā. Tiek prognozēts, ka nākamajos gados nodarbinātības pieaugums saglabāsies spēcīgs. Tiek prognozēts, ka inflācija samazināsies no 3,5% 2005. gadā līdz 2,6% 2006. un 2007. gadā un saglabāsies mērena 2,7% apmērā 2008. un 2009. gadā. Tā kā faktiskais SPCI pieaugums izrādījās 4,1% 2005. gadam, atspoguļojot ar pievienošanos saistītu bāzes efektu, kā arī enerģijas augstās cenas, prognoze šķiet relatīvi optimistiska 2006. gadam, turpretim 2007. gadam tā atbilst Komisijas prognozei. Tiek lēsts, ka ārējais deficīts būs samazinājies no 13,4% 2003. gadā līdz 9% no IKP 2005. gadā. Lai gan šī lielākā nelīdzsvara likvidēšana Igaunijas ekonomikā ir guvusi labumu no regulāri pārpalikumā esošām valsts finansēm, tas saskaņā ar programmu saņemtu nelielu turpmāku atbalstu šai sakarā nākamajos gados. Igaunija ir saglabājusi pilnīgu valūtas kursa stabilitāti VKM II ietvaros 2005. gadā savas valūtas pārvaldes kontekstā, ko tā izmanto kā vienpusēju apņemšanos mehānisma ietvaros. Naudas tirgus un banku aizdevumu likmes 2005. gadā ir saglabājušās zemas un stabilas, atspoguļojot Igaunijas monetārās sistēmas ticamību. 4. Savā 2005. gada 17. februāra atzinumā Padome atbalstīja budžeta stratēģiju, kas sniegta konverģences programmas iepriekšējā atjauninājumā par 2004. – 2008. gada periodu. Kas attiecas uz budžeta izpildi 2005. gadā, valsts budžeta pārpalikums 2005. gadā Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozē tiek lēsts 1,1% apmērā no IKP attiecībā pret iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā noteikto mērķi par līdzsvarotu budžetu. Sakarā ar lielas izaugsmes apvienojumu ar nodokļu iekasēšanas uzlabojumiem faktiskais pārpalikums 2005. gadam izrādījās daudz lielāks – aptuveni 2½% no IKP. 5. Budžeta projekts Igaunijā ir pielāgots stabilu valsts finanšu uzturēšanai ilgtspējīgas, lielas izaugsmes un nodarbinātības pieauguma kontekstā. Šai nolūkā tas ietver prasību par līdzsvarotu budžetu vispārējai valdībai un nominālus limitus centrālās valdības izdevumiem. Programmas mērķis ir vispārējās valdības kontu līdzsvars no 2007. gada, ņemot vērā pārpalikumus 0,3% un 0,1% apmērā no IKP attiecīgi 2005. un 2006. gadā. Valsts budžeta pārpalikuma mērķi 2005. un 2006. gadam ir nedaudz augstāki nekā iepriekšējā atjauninājumā, bet tikai daļēji atspoguļo labāku rezultātu 2005. gadā, nekā prognozēts. Tiek prognozēts, ka gan izdevumu, gan ieņēmumu rādītāji pakāpeniski samazināsies programmas laikā. Salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu 2005. gada decembra atjauninājums kopumā apstiprina plānoto fiskālo stratēģiju par līdzsvarotiem gada budžetiem attiecībā pret ievērojami labvēlīgāku makroekonomisko scenāriju. 6. Pamatojoties uz Komisijas dienestu aprēķiniem, uz programmas bāzes atbilstoši kopīgi saskaņotai metodikai tiek prognozēts, ka strukturālā bilance (pārpalikums) nākamajos četros gados pakāpeniski samazināsies no aptuveni 0,5% no IKP 2005. gadā līdz līdzsvaram 2009. gadā. Atjauninājumā noteikts vidēja termiņa mērķis budžeta stāvoklim Stabilitātes un izaugsmes pakta nozīmē par līdzsvarotu budžetu strukturālā izteiksmē, t.i., cikliski koriģētu, un atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. Tā kā programmas vidējā termiņa mērķis ir ambiciozāks nekā minimālais kritērijs (aplēsts budžeta deficīts aptuveni 2% apmērā no IKP), tā sasniegšanai jāizpilda mērķis garantēt drošības rezervi pret pārmērīga budžeta deficīta rašanos. Kas attiecas uz piemērotību, programmas vidējā termiņa mērķis atrodas diapazonā, kas norādīts euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un ir augstāks, nekā to izsaka parāda attiecība un vidējais potenciālā produkcijas apjoma pieaugums ilgtermiņā. 7. Budžeta rezultāti var izrādīties ievērojami labāki, nekā prognozēts programmā, pat pēc 2005. gada. Pamatā esošā ekonomiskā prognoze 2006. – 2009. gadam ir izteikti piesardzīga. Turklāt Igaunijas apstiprinātais fiskālo mērķu pārsniegums attaisno to, ka izpratne par risku līdzsvaru ir ar nelielu noslieci uz pozitīvo pusi. 8. Ņemot vērā šo riska novērtējumu, budžeta stāvoklis programmā šķiet pietiekams, lai sasniegtu programmas vidējā termiņa mērķi programmas perioda laikā. Tā kā vidējā termiņa mērķis ir augstāks nekā minimālais kritērijs, tā sasniegšanai jāizpilda mērķis garantēt drošības rezervi pret budžeta deficīta maksimālās robežas 3% apmērā no IKP pārsniegšanu ar parastām makroekonomiskām svārstībām visam periodam. Tomēr, ņemot vērā labāka rezultāta iespējamību 2005. gadā, nekā prognozēts, mērķim par budžeta pārpalikumu ne vairāk kā 0,1% apmērā no IKP 2006. gadā var piemist procikliskuma risks labvēlīgos laikos. 9. Igaunijas kopējā parāda attiecība ir viszemākā ES un ievērojami zemāka par Līgumā noteikto atsauces vērtību. Atbilstoši atjauninājumam un saskaņā ar Komisijas dienestu prognozi 2005. – 2007. gadam noteikts, ka parāda attiecība turpmāk samazināsies visā programmas periodā līdz attiecībai tikai 2,8% apmērā no IKP 2009. gada beigās. 10. Attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību Igaunijai, šķiet, ir neliels risks sakarā ar prognozētajām iedzīvotāju novecošanās budžeta izmaksām. Kopējā parāda līmenis patlaban ir ļoti zems, un tiek prognozēts, ka tas saglabāsies zemāks par 60% atsauces vērtību prognozes periodā. Igaunijas stratēģija, kad ilgtspējības problēmas tiek nostādītas fiskālās politikas veidošanas centrā, ieskaitot pensiju sistēmas reformu, kas ietver aktīvu uzkrāšanos, dod pozitīvu ieguldījumu valsts finanšu prognozē. Pašreizējais budžeta stāvoklis – pārpalikums – sekmē iedzīvotāju novecošanās prognozētās ietekmes uz budžetu ierobežošanu, un vidējā termiņa budžeta plāns saglabāt līdzsvarotus budžetus atbilst valsts finanšu ilgtspējības zemiem riskiem. 11. Valsts finanšu jomā paredzētie pasākumi kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005. – 2008. gada periodam. It īpaši lielie budžeta pārpalikumi 2005. gadā patiešām ir sekmējuši ārējā konta deficīta ievērojamu samazināšanos līdz mazāk nekā 10% no IKP. Piesardzīga fiskālā politika ir noteikta par Igaunijas politiku apvienojuma stūrakmeni programmas periodā, īpaši lai atbalstītu ārējā deficīta turpmāku samazināšanos līdz ilgtspējīgiem līmeņiem. Atjauninājums iepazīstina arī ar pasākumiem, lai veicinātu uz izaugsmi un nodarbinātību orientētu resursu piešķiršanu, jo īpaši samazinot valsts sektora lielumu ekonomikā un pārvietojot nodokļu slogu no tiešiem uz netiešiem nodokļiem. 12. Igaunijas valsts reformu programmā, kas iesniegta 2005. gada 15. oktobrī, noteiktas šādas problēmas ar būtisku ietekmi uz valsts finansēm: (i) valsts finanšu ilgtspējība; (ii) fiskālā politika, kas atbalsta izaugsmi un darbavietas, un (iii) stabilas makroekonomiskas vides nodrošināšana. Valsts reformu programmā aprakstīto darbību ietekme uz budžetu pilnīgi atspoguļota konverģences programmas budžeta prognozēs. Konverģences programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā atbilst valsts reformu programmā paredzētajām darbībām. It īpaši konverģences programmā aprakstīti pasākumi, lai pabeigtu 2002. gada pensiju reformu, palielinātu patēriņa un vides nodokļus, tajā pašā laikā samazinot nodokļus par darbaspēku, un lai sistemātiski pārvietotu budžeta resursus ieguldījumiem, pētniecības un attīstības veicināšanai un arodmācībām. Konverģences programma papildina šos pasākumus ar izmaiņām institucionālajos pasākumos attiecībā uz valsts finansēm, proti, pilnveidojot uz IT balstītu budžeta sastādīšanas sistēmu, kas pakļauj visas ierindas ministrijas Finanšu ministrijas veiktai uzraudzībai, turpmāk formalizējot stratēģiskās plānošanas procesu un sagatavojot jaunus tiesību aktus, lai uzlabotu finanšu vadību pašvaldību līmenī. Kopumā budžeta stāvoklis ir stabils, un budžeta stratēģija sniedz labu piemēru par fiskālo politiku, ko vada saskaņā ar paktu. Tomēr, ņemot vērā iepriekš doto novērtējumu un budžeta izpildi 2005. gadā, iespējams, ievērojami labāk, nekā aplēsts programmā, Igaunijai būtu piemērots mērķis par lielāku budžeta pārpalikumu 2006. gadā un nākamajos gados, lai turpinātu atbalstīt ārējā nelīdzsvara korekciju. Ieteikums PADOMES ATZINUMS saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par Igaunijas atjaunināto konverģences programmu 2005. - 2009. gadam EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu, ņemot vērā Komisijas ieteikumu; apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU. 13. Pēc agru labumu gūšanas no drosmīgiem reformu un stabilizācijas centieniem līdz 90. gadu vidum Igaunija 1998. gada Krievijas krīzes dēļ piedzīvoja īslaicīgu kritumu ar izaugsmes palēnināšanos 1999. gadā. Pateicoties visaptverošajām strukturālajām reformām finanšu un uzņēmumu sektorā, kas ir palielinājušas ekonomikas jutīgumu pret tirgus konjuktūru un tās starptautisko atvērtību, izaugsme ātri atsākās no 2000. gada. Pēdējās desmitgades laikā reālā IKP pieaugums gadā vidēji bija aptuveni 6%, ievērojami pārsniedzot ES vidējo rādītāju 1,7%. Liels ārējais deficīts 10,5% apmērā no IKP 2004. gadā veido lielāko makroekonomisko nelīdzsvaru. Budžeta attīstību iezīmēja vispārējs, piesardzīgs fiskāls stāvoklis, kā rezultātā rodas lieli fiskāli pārpalikumi. 14. Savā 2005. gada 17. februāra atzinumā Padome atbalstīja budžeta stratēģiju, kas sniegta konverģences programmas iepriekšējā atjauninājumā par 2004. – 2008. gada periodu. Kas attiecas uz budžeta izpildi 2005. gadā, valsts budžeta pārpalikums 2005. gadam Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozē tiek lēsts 1,1% apmērā no IKP attiecībā pret iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā noteikto mērķi par līdzsvarotu budžetu. Sakarā ar lielas izaugsmes apvienojumu ar nodokļu iekasēšanas uzlabojumiem faktiskais pārpalikums 2005. gadam izrādījās daudz lielāks – aptuveni 2 ½% no IKP. 15. Padome [2006. gada 14. februārī] pārbaudīja Igaunijas atjaunināto konverģences programmu, kas aptver laika posmu no 2005. gada līdz 2009. gadam. Atjauninātajā programmā kopumā ievērotas jaunajā rīcības kodeksā noteiktās stabilitātes un konverģences programmu modeļa struktūras un datu sniegšanas prasības[6]. 16. Programmas pamatā esošajā makroekonomiskajā scenārijā paredzēts, ka reālā IKP pieaugums palielināsies no 6,5% 2005. gadā līdz 6,6% 2006. gadā un izlīdzināsies vidēji 6,3% apmērā pārējā programmas periodā. Šis scenārijs, kas novērtēts, ņemot vērā patlaban pieejamo informāciju, šķiet balstīts uz izteikti piesardzīgiem pieauguma pieņēmumiem. Pamatojoties uz Komisijas dienestu aprēķiniem, uz programmas bāzes atbilstoši kopīgi saskaņotai metodikai tiek prognozēts, ka potenciālais IKP pieaugums saglabāsies relatīvi augsts, bet ar tendenci nedaudz samazināties vidējā termiņā. Rezultātā piesardzīgā prognoze par reālā IKP pieaugumu noved pie negatīvas starpības starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu programmas perioda laikā, lai gan Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozē uzrādīta pozitīva starpība starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu 2005. un 2006. gadam. Programmas īstermiņa prognozes attiecībā uz inflāciju arī šķiet drīzāk zemas. 17. Vidējā termiņa budžeta projekts Igaunijā ir pielāgots stabilu valsts finanšu uzturēšanai ilgtspējīgas, lielas izaugsmes un nodarbinātības pieauguma kontekstā. Programmas mērķis ir saglabāt vispārējās valdības kontu līdzsvaru no 2007. gada, ņemot vērā pārpalikumus 0,3% un 0,1% apmērā no IKP attiecīgi 2005. un 2006. gadā. Primārā bilance ir tikai mazliet lielāka sakarā ar niecīgu procentu slogu. Prognozētie valsts budžeta pārpalikuma mērķi 2005. un 2006. gadam ir nedaudz augstāki nekā iepriekšējā atjauninājumā, bet tikai daļēji atspoguļo labāku rezultātu 2005. gadā, nekā prognozēts, – pārpalikumu aptuveni 2½% apmērā no IKP, kas galvenokārt ir saistīts ar lielu ekonomisko izaugsmi un nodokļu iekasēšanas uzlabojumiem. Tiek prognozēts, ka gan izdevumu, gan ieņēmumu rādītāji pakāpeniski samazināsies programmas laikā. Salīdzinājumā ar iepriekšējo programmas atjauninājumu 2005. gada decembra atjauninājums kopumā apstiprina plānoto fiskālo stratēģiju par līdzsvarotiem gada budžetiem attiecībā pret ievērojami labvēlīgāku makroekonomisko scenāriju. 18. Plānots, ka programmas perioda laikā strukturālais pārpalikums (t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), kas aprēķināts atbilstoši kopīgi saskaņotajai metodikai, samazināsies vidēji par 0,1% no IKP gadā. Programmā noteikts vidējā termiņa mērķis budžeta stāvoklim – līdzsvarotam budžetam – strukturālā izteiksmē un plānots saglabāt strukturālu bilanci, kas atbilst programmas vidējā termiņa mērķim programmas perioda laikā. Tā kā programmas vidējā termiņa mērķis ir augstāks nekā minimālais kritērijs (aplēsts deficīts aptuveni 2% apmērā no IKP), tā sasniegšanai jāizpilda mērķis garantēt drošības rezervi pret pārmērīga budžeta deficīta rašanos. Kas attiecas uz piemērotību, programmas vidējā termiņa mērķis atrodas diapazonā, kas norādīts euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un ir augstāks, nekā to izsaka parāda attiecība un vidējais potenciālā produkcijas apjoma pieaugums ilgtermiņā. 19. Budžeta rezultāti var izrādīties ievērojami labāki, nekā prognozēts programmā, pat pēc 2005. gada. Pamatā esošā ekonomiskā prognoze 2006. – 2009. gadam ir izteikti piesardzīga. Turklāt Igaunijas apstiprinātais fiskālo mērķu pārsniegums attaisno to, ka izpratne par risku līdzsvaru ir ar nelielu noslieci uz pozitīvo pusi. 20. Ņemot vērā šo riska novērtējumu, budžeta stratēģija šķiet pietiekama, lai programmas periodā sasniegtu tādu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē, ko var uzskatīt par piemērotu saskaņā ar paktu. Turklāt budžeta stāvoklis programmā garantē pietiekamu drošības rezervi pret 3% no IKP deficīta līmeņa pārsniegšanu ar parastām makroekonomiskām svārstībām programmas perioda laikā. Tomēr, ņemot vērā labāka rezultāta iespējamību 2005. gadā, nekā prognozēts, mērķim par budžeta pārpalikumu ne vairāk kā 0,1% apmērā no IKP 2006. gadā var piemist procikliskuma risks labvēlīgos laikos. 21. Parāda attiecība tiek lēsta 4,6% apmērā no IKP 2005. gada beigās, kas ir ievērojami mazāk par Līgumā noteikto atsauces vērtību 60% apmērā no IKP, un patiešām mazākā ES. Programmā prognozēts, ka parāda attiecība programmas perioda laikā samazināsies par 1,8 procentu punktiem. 22. Attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību Igaunijai, šķiet, ir neliels risks sakarā ar prognozētajām iedzīvotāju novecošanās budžeta izmaksām. Kopējā parāda līmenis patlaban ir ļoti zems, un tiek prognozēts, ka tas saglabāsies zemāks par 60% atsauces vērtību prognozes periodā. Igaunijas stratēģija, kad ilgtspējības problēmas tiek nostādītas fiskālās politikas veidošanas centrā, ieskaitot pensiju sistēmas reformu, kas ietver aktīvu uzkrāšanos, dod pozitīvu ieguldījumu valsts finanšu prognozē. Pašreizējais budžeta stāvoklis – pārpalikums – sekmē iedzīvotāju novecošanās prognozētās ietekmes uz budžetu ierobežošanu, un vidējā termiņa budžeta plāns saglabāt līdzsvarotus budžetus atbilst valsts finanšu ilgtspējības zemiem riskiem. 23. Valsts finanšu jomā paredzētie pasākumi kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005. – 2008. gada periodam. It īpaši lielie budžeta pārpalikumi 2005. gadā patiešām ir sekmējuši ārējā konta deficīta ievērojamu samazināšanos līdz mazāk nekā 10% no IKP. Piesardzīga fiskālā politika ir noteikta par Igaunijas politiku apvienojuma stūrakmeni programmas periodā, īpaši lai atbalstītu ārējā deficīta turpmāku samazināšanos līdz ilgtspējīgiem līmeņiem. Atjauninājums iepazīstina arī ar pasākumiem, lai veicinātu uz izaugsmi un nodarbinātību orientētu resursu piešķiršanu, jo īpaši samazinot valsts sektora lielumu ekonomikā un pārvietojot nodokļu slogu no tiešiem uz netiešiem nodokļiem. 24. Igaunijas valsts reformu programmā, kas iesniegta 2005. gada 15. oktobrī atjaunotās Lisabonas stratēģijas kontekstā par izaugsmi un darbavietām, noteiktas šādas problēmas ar nozīmīgu ietekmi uz valsts finansēm: (i) valsts finanšu ilgtspējība; (ii) fiskālā politika, kas atbalsta izaugsmi un darbavietas, un (iii) stabilas makroekonomiskas vides nodrošināšana. Valsts reformu programmā aprakstīto darbību ietekme uz budžetu pilnīgi atspoguļota konverģences programmas budžeta prognozēs. Konverģences programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā atbilst valsts reformu programmā paredzētajām darbībām. It īpaši konverģences programmā aprakstīti pasākumi, lai pabeigtu 2002. gada pensiju reformu, palielinātu patēriņa un vides nodokļus, tajā pašā laikā samazinot nodokļus par darbaspēku, un lai sistemātiski pārvietotu budžeta resursus ieguldījumiem, pētniecības un attīstības veicināšanai un arodmācībām. Konverģences programma papildina šos pasākumus ar izmaiņām institucionālajos pasākumos attiecībā uz valsts finansēm, proti, pilnveidojot uz IT balstītu budžeta sastādīšanas sistēmu, kas pakļauj visas ierindas ministrijas Finanšu ministrijas veiktai uzraudzībai, turpmāk formalizējot stratēģiskās plānošanas procesu, un ar jauniem tiesību aktiem, kas uzlabo finanšu vadību pašvaldību līmenī. Ņemot vērā iepriekš doto novērtējumu, Padome atzīmē, ka kopumā budžeta stāvoklis ir stabils, un budžeta stratēģija sniedz labu piemēru par fiskālo politiku, ko vada saskaņā ar paktu. Tomēr Padome atzīmē, ka, ņemot vērā budžeta izpildi 2005. gadā, iespējams, ievērojami labāk, nekā aplēsts programmā, Igaunijai būtu piemērots mērķis par lielāku budžeta pārpalikumu 2006. gadā un nākamajos gados, lai turpinātu atbalstīt ārējā nelīdzsvara korekciju. Galveno makroekonomisko un budžeta prognožu salīdzinājums 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | Reālais IKP (% izmaiņas) | KP 2005. g. dec. | 7.8 | 6.5 | 6.6 | 6.3 | 6.3 | 6.3 | KOM 2005. g. nov. | 7.8 | 8.4 | 7.2 | 7.4 | n.p. | n.p. | KP 2004. g. nov. | 5.6 | 5.9 | 6.0 | 6.0 | 6.0 | n.p. | SPCI inflācija (%) | KP 2005. g. dec. | 3.0 | 3.5 | 2.6 | 2.6 | 2.7 | 2.7 | KOM 2005. g. nov. | 3.0 | 4.1 | 3.3 | 2.6 | n.p. | n.p. | KP 2004. g. dec.1 | 3.3 | 3.2 | 2.5 | 2.8 | 2.8 | n.p. | Starpība starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu (% no potenciālā IKP) | KP 2005. g. dec.2 | 0.1 | -0.4 | -0.6 | -0.7 | -0.5 | -0.1 | KOM 2005. g. nov.3 | -0.2 | 0.5 | 0.1 | -0.1 | n.p. | n.p. | KP 2004. g. dec.2 | -0.9 | -1.3 | -1.7 | -1.2 | -1.0 | n.p. | Vispārējā valsts bilance (% no IKP) | KP 2005. g. dec. | 1.7 | 0.3 | 0.1 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | KOM 2005. g. nov. | 1.7 | 1.1 | 0.6 | 0.4 | n.p. | n.p. | KP 2004. g. dec. | 1.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | Primārā bilance (% no IKP) | KP 2005. g. dec. | 1.9 | 0.5 | 0.3 | 0.2 | 0.1 | 0.1 | KOM 2005. g. nov. | 1.9 | 1.3 | 0.8 | 0.5 | n.p. | n.p. | KP 2004. g. dec. | 1.3 | 0.2 | 0.2 | 0.2 | 0.1 | n.p. | Cikliski koriģētā bilance = Strukturālā bilance4 (% no IKP) | KP 2005. g. dec. | 1.7 | 0.4 | 0.3 | 0.2 | 0.1 | 0.0 | KOM 2005. g. nov. | 1.8 | 1.0 | 0.6 | 0.4 | n.p. | n.p. | KP 2004. g. dec. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | Valsts kopējais parāds (% no IKP) | KP 2005. g. dec. | 5.4 | 4.6 | 4.4 | 3.3 | 3.0 | 2.8 | KOM 2005. g. nov. | 5.5 | 5.1 | 4.0 | 3.1 | n.p. | n.p. | KP 2004. g. dec. | 4.8 | 4.6 | 4.3 | 3.1 | 2.9 | n.p. | Piezīmes: 1 Konverģences programmas 2004. gada decembra atjauninājumā apspriesta nacionālā PCI definīcija, nevis SPCI. Nesaskaņas ir nenozīmīgas. 2 Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. 3Pamatojoties uz attiecīgi 7,2%, 7,1%, 6,7% un 6,5% aplēsto potenciālo pieaugumu 2004. – 2007. gada periodā. 4 Tā kā programmā nav noteikti vienreizēji un citi pagaidu pasākumi, cikliski koriģētā bilance un strukturālā bilance ir identiskas. Avots: Konverģences programma (KP); Komisijas dienestu 2005. gada rudens ekonomiskās prognozes (KOM); Komisijas dienestu aprēķini. | [1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm [2] Ekonomikas un finanšu komitejas atzinums par „Specifikācijām par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnēm par stabilitātes un konverģences programmu formu un saturu”, ko atbalstījusi Ekonomikas un finanšu padome 2005. gada 11. oktobrī. [3] Programmas tulkojums angļu valodā tika iesniegts 2006. gada 2. janvārī. [4] Programmā sniegta lielākā daļa jaunajā rīcības kodeksā paredzēto obligāto un fakultatīvo datu. [5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm [6] Programmā sniegta lielākā daļa jaunajā rīcības kodeksā paredzēto obligāto un fakultatīvo datu.