Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA ar ko īsteno ciešāku sadarbību, lai izveidotu vienotu patentaizsardzību /* COM/2011/0215 galīgā redakcija - 2011/0093 (COD) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS 1.1. Priekšlikuma vēsture Eiropas Savienībā (ES) patentaizsardzību pašlaik var iegūt vai nu dalībvalstu nacionālajās patentu iestādēs, kas piešķir nacionālos patentus, vai Eiropas Patentu iestādē (EPI) saskaņā ar Eiropas Patentu konvenciju (EPK)[1]. Tomēr, kad EPI ir piešķīrusi Eiropas patentu, šis patents jāapstiprina dalībvalstīs, kurās tiek pieprasīta patentaizsardzība. Lai Eiropas patentu apstiprinātu dalībvalsts teritorijā, valstu tiesību aktos var inter alia būt paredzēta prasība, ka patenta īpašniekam jāiesniedz Eiropas patenta tulkojums attiecīgās dalībvalsts oficiālajā valodā[2]. Tāpēc ES pašreizējā patentu sistēma, īpaši attiecībā uz tulkošanas prasībām, ir saistīta ar lielām izmaksām un sarežģītību. Kopējās izmaksas par viena vidēja Eiropas patenta apstiprināšanu sasniedz 12 500 euro, ja to apstiprina tikai 13 dalībvalstīs, un vairāk nekā 32 000 euro, ja to apstiprina visā ES. Lēš, ka faktiskās apstiprināšanas izmaksas gadā ir aptuveni 193 miljoni euro visā ES. Gan stratēģijā „Eiropa 2020”[3], gan Vienotā tirgus aktā[4] kā prioritāte izvirzīta uz zināšanām un inovāciju balstītas ekonomikas veidošana. Abu iniciatīvu mērķis ir uzlabot apstākļus, kādos uzņēmumi nodarbojas ar inovāciju, proti, izveidot vienotu patentaizsardzību ES dalībvalstīs kopā ar vienotu Eiropas patentu tiesvedības sistēmu. Neraugoties uz to, ka ir vispārzināms, ka vienotas patentaizsardzības trūkums mazina Eiropas uzņēmumu konkurētspēju, Savienība nav spējusi iedibināt vienotu patentaizsardzību. Komisija jau 2000. gada augustā nāca klajā ar priekšlikumu Padomes regulai par Kopienas patentu[5]. Eiropas Parlaments 2002. gadā pieņēma normatīvo rezolūciju[6]. 2003. gadā Padome pieņēma kopēju politisko pieeju[7], taču galīgo vienošanos nebija iespējams panākt. Diskusijas par priekšlikumu Padomē atsākās pēc tam, kad Komisija 2007. gada aprīlī pieņēma paziņojumu “Eiropas patentu sistēmas stiprināšana”[8]. Paziņojums apstiprināja apņemšanos izveidot vienotu Kopienas patentu. Ar Lisabonas līgumu tika ieviests konkrētāks juridiskais pamats Eiropas intelektuālā īpašuma tiesību izveidei. Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 118. panta 1. punktu pasākumi Eiropas intelektuālā īpašuma izveidei jānosaka Eiropas Parlamentam un Padomei saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru. Tomēr Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 118. panta 2. punktā ir noteikts īpašs juridiskais pamats par valodu lietošanas kārtību, kas attiecas uz Eiropas intelektuālā īpašuma tiesībām, un šī kārtība jānosaka Padomei ar īpašu likumdošanas procedūru, vienprātīgi un pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu. Tātad jebkāda tulkošanas kārtība attiecībā uz vienotu patentu sistēmu ES ir jānosaka ar atsevišķu regulu. Padome 2009. gada decembrī pieņēma secinājumus “Uzlabota Eiropas patentu sistēma”[9] un vispārējo pieeju attiecībā uz priekšlikumu regulai par ES patentu[10]. Tomēr tulkošanas kārtība šajos dokumentos netika iztirzāta, jo, kā jau minēts, bija mainījies juridiskais pamats. 2010. gada 30. jūnijā Komisija pieņēma priekšlikumu Padomes regulai par ES patenta tulkošanas kārtību[11]. Priekšlikumam bija pievienots ietekmes novērtējums[12], kurā analizēti vairāki iespējamie tulkošanas kārtības varianti. Par spīti ievērojamiem Padomes prezidentvalsts pūliņiem, Konkurētspējas padomes 2010. gada 10. novembra sanāksmē tika secināts, ka nav iespējams vienprātīgi vienoties par tulkošanas kārtību[13]. 2010. gada 10. decembrī Konkurētspējas padomes sanāksmē[14] apstiprinājās, ka pastāv nepārvaramas grūtības un ka lēmumu, kura pieņemšanai vajadzīga vienprātība, nav iespējams pieņemt ne tobrīd, ne paredzamā nākotnē. No minētā izriet, ka, piemērojot pašreizējos Līgumu nosacījumus, ierosināto regulu mērķis izveidot vienotu patentaizsardzību visā Eiropas Savienībā nav sasniedzams pieņemamā laika posmā. Pēc 12 dalībvalstu (Apvienotā Karaliste, Dānija, Francija, Igaunija, Lietuva, Luksemburga, Nīderlande, Polija, Slovēnija, Somija, Vācija un Zviedrija) lūguma Komisija iesniedza Padomei priekšlikumu[15], ar ko atļauj ciešāku sadarbību, lai izveidotu vienotu patentaizsardzību. Visas dalībvalstis norādīja, ka Komisijas likumdošanas priekšlikumos par ciešāku sadarbību jābalstās uz nesenajām sarunām Padomē. Pēc priekšlikuma pieņemšanas Beļģija, Austrija, Īrija, Portugāle, Malta, Bulgārija, Rumānija, Čehija, Slovākija, Ungārija, Latvija, Grieķija un Kipra arī iesniedza lūgumu pievienoties sadarbībai. Padome, saņēmusi Eiropas Parlamenta piekrišanu, 2011. gada 10. martā pieņēma priekšlikumu, ar ko atļauj ciešāku sadarbību. Ar šo regulu tiek īstenota ciešāka sadarbība attiecībā uz vienotas patentaizsardzības izveidi, kas atļauta ar Padomes Lēmumu 2011/167/ES[16]. 1.2. Juridiskā pieeja Salīdzinājumā ar Komisijas 2000. gada priekšlikumu šis priekšlikums balstās uz pašreizējo Eiropas patentu sistēmu, proti, Eiropas patents, kas piešķirts attiecībā uz iesaistīto dalībvalstu teritoriju, iemanto vienotu spēku. Vienotā patentaizsardzība nebūs obligāta un pastāvēs līdzās nacionālajiem un Eiropas patentiem. EPI piešķirto patentu īpašnieki viena mēneša laikā pēc tam, kad ir publicēta ziņa par Eiropas patenta piešķiršanu, var iesniegt EPI pieprasījumu reģistrēt vienoto spēku. Kad vienotais spēks ir reģistrēts, tas nodrošinās vienādu aizsardzību un tam būs vienāds spēks visu iesaistīto dalībvalstu teritorijā. Vienota spēka Eiropas patents var tikt piešķirts, nodots citam īpašniekam, atzīts par spēkā neesošu vai zaudēt spēku tikai visās šajās teritorijās kopā. Iesaistītās dalībvalstis uztic EPI administrēt vienota spēka Eiropas patentus. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM Komisija 2006. gada janvārī uzsāka plašu apspriešanos par turpmāko patentu politiku Eiropā[17]. Tika saņemtas vairāk nekā 2500 atbildes no dažādām ieinteresētajām personām, tostarp visu tautsaimniecības nozaru uzņēmumiem, uzņēmumu un MVU apvienībām, patentpilnvarotajiem, publiskā sektora iestādēm un akadēmisko aprindu pārstāvjiem. Respondenti vēlējās redzēt tādu Eiropas patentu sistēmu, kas stimulē inovāciju, garantē zinātnisko zināšanu izplatīšanu, sekmē tehnoloģiju nodošanu, ir pieejama visiem tirgus dalībniekiem un sniedz tiesisko noteiktību. Atbildes skaidri parādīja vilšanos par to, ka Kopienas patenta ieviešanā nav gūtas sekmes. Konkrētāk, teju visi respondenti (patentu sistēmas lietotāji) noraidīja tulkošanas kārtību, kas izklāstīta Padomes 2003. gada kopējā politiskajā pieejā un paredz, ka patenta īpašniekam būtu jāiesniedz visu pretenziju tulkojums (ar juridisku spēku) visās oficiālajās Kopienas valodās. Ieinteresētās personas pauda vispārēju atbalstu „vienotam, salīdzinoši lētam un konkurētspējīgam” Kopienas patentam. Līdzīga nostāja izskanēja arī 2006. gada 12.jūlijā notikušajā atklātajā izskatīšanā, kur visdažādākās ieinteresētās personas pauda atbalstu patiesi vienota un kvalitatīva patenta izveidei. Tika uzsvērts, ka politiskie kompromisi nedrīkst apdraudēt projekta lietderību. Jo īpaši mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) pārstāvji uzsvēra, cik liela nozīme ir mērenām patentēšanas izmaksām. Vienotās patentaizsardzības jautājums tika plaši iztirzāts arī Mazās uzņēmējdarbības akta apspriešanā, kur tika aplūkotas vairākas iniciatīvas, lai palīdzētu Eiropas MVU[18]. Mazie un vidējie uzņēmumi norādīja, ka būtiski šķēršļi ir augstās patentēšanas maksas un patentu sistēmas juridiskā sarežģītība[19]. Apspriešanās laikā iesniegtajās atbildēs uzņēmumi kopumā un jo īpaši MVU pārstāvji prasīja ievērojami samazināt gaidāmā ES vienotā patenta patentēšanas izmaksas[20]. Vairāku ieinteresēto personu nesen sagatavotos nostājas dokumentos pieminēta vienotā patentaizsardzība. Eiropas uzņēmumu apvienības piemēram, "BusinessEurope"[21], UEAPME[22] un “Eurochambres”[23] apliecina, ka gan lieli, gan mazi uzņēmumi vēlas redzēt vienkāršāku, rentablāku un pieejamāku patentaizsardzību. Līdzīga nostāja ir arī dalībvalstu uzņēmējdarbības apvienībām, gan nozaru apvienībām[24]. Ieinteresētās aprindas norādīja, ka izvēlētajam risinājumam, lai veidotu vienotu patentaizsardzību, jābalstās uz pašreizējiem patentu piešķiršanas mehānismiem Eiropā, un ka nav nepieciešama Eiropas Patentu konvencijas pārskatīšana. 3. IETEKMES NOVĒRTĒJUMS Priekšlikumam pievienots ietekmes novērtējums, kurā iztirzāti pašreizējās Eiropas patentu sistēmas trūkumi: i) lielās izmaksas par Eiropas patentu tulkošanu un publicēšanu; ii) atšķirīgi nosacījumi patenta uzturēšanai spēkā dalībvalstīs (gada maksa par patenta uzturēšanu spēkā ir jāmaksā katru gadu katrā dalībvalstī, kur patents ir apstiprināts); iii) administratīvi sarežģījumi, lai reģistrētu patenta nodošanu citai personai, licences un citas ar patentiem saistītas tiesības. Rezultātā piekļuve visaptverošai patentaizsardzībai Eiropā ir tik dārga un sarežģīta, ka daudziem izgudrotājiem un uzņēmumiem tas nav pa spēkam. Ietekmes novērtējumā analizēti šādi risinājumi. 1. risinājums (pamatscenārijs) — Komisija nedara neko. 2. risinājums — Komisija turpina strādāt kopā ar citām iestādēm, lai izveidotu ES patentu, kas aptver 27 dalībvalstis. 3. risinājums — Komisija nāk klajā ar priekšlikumiem regulām, ar kurām īsteno ciešāku sadarbību. 3.1. apakšrisinājums — Komisija ierosina tādu tulkošanas kārtību, kas piemērojama vienotās patentaizsardzības jomā, kura ir saskaņā ar tās 2010. gada 30. jūnija priekšlikumu, vai 3.2. apakšrisinājums — Komisija ierosina tulkošanas kārtību, kas piemērojama vienotās patentaizsardzības jomā, pamatojoties uz tās 2010. gada 30. jūnija priekšlikumu un iestrādājot arī elementus no kompromisa priekšlikuma, kas apspriests Padomē. Ietekmes novērtējuma gaitā izstrādātā analīze apliecina, ka vēlamais variants ir 3. risinājums, proti, 3.2. apakšrisinājums. Šīs problēmas iespējams atrisināt tikai ES līmenī, jo bez ES juridiskā instrumenta dalībvalstīm nebūtu iespējams piešķirt vajadzīgo juridisko spēku patentiem, kas ir vienoti vairākās dalībvalstīs. 4. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Ar Padomes Lēmumu 2011/167/ES tika atļauts lēmuma 1. pantā uzskaitītajām dalībvalstīm iedibināt ciešāku sadarbību attiecībā uz vienotas patentaizsardzības izveidi. Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 118. panta 1. punkts nosaka juridisko pamatu lai Eiropas intelektuālā īpašuma tiesības visā Savienībā izveidotu ar regulu, ko pieņem Eiropas Parlaments un Padome saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru. 5. IETEKME UZ BUDŽETU Priekšlikums neietekmē Savienības budžetu. 6. SĪKS APRAKSTS 1. pants – Priekšmets Šajā pantā definēts regulas priekšmets, proti, ar šo regulu tiek īstenota ciešāka sadarbība attiecībā uz vienotas patentaizsardzības izveidi, kas atļauta ar Padomes Lēmumu 2011/167/ES. Nepārprotami norādīts, ka šī regula ir īpašs līgums EPK 142. panta izpratnē. 2. pants - Definīcijas Šajā pantā sniegtas šajā regulā lietoto galveno terminu definīcijas. 3. pants – Vienota spēka Eiropas patents Šajā pantā noteikts, ka Eiropas patents var iemantot vienotu spēku iesaistītajās dalībvalstīs, ja tā vienotais spēks ir reģistrēts Vienotās patentaizsardzības reģistrā. Šajā pantā noteiktas arī vienota spēka Eiropas patenta galvenās iezīmes: tam ir vienots raksturs, tas nodrošina vienādu aizsardzību un tam ir vienāds spēks visās iesaistītajās dalībvalstīs. Tas arī nozīmē, ka principā vienota spēka Eiropas patents var tikt ierobežots, licencēts, nodots citai personai, atzīts par spēkā neesošu vai zaudēt spēku tikai attiecībā uz visām iesaistītajām dalībvalstīm. Visbeidzot, uzskata, ka Eiropas patentam nav bijis vienota spēkā tādā mērā, kādā tas ir ticis atzīts par spēkā neesošu vai ticis ierobežots. 4. pants - Spēkā stāšanās diena Vienota spēka Eiropas patents iesaistītajās dalībvalstīs stājas spēkā dienā, kad EPI publicē paziņojumu par Eiropas patenta piešķiršanu. Noteikts, ka iesaistītajām dalībvalstīm jāveic nepieciešamie pasākumi, lai nodrošinātu, ka gadījumā, kad Eiropas patenta vienotais spēks ir reģistrēts, tiek uzskatīts, ka Eiropas patents nav stājies spēkā kā nacionālais patents to teritorijā dienā, kad paziņojums par patenta piešķiršanu publicēts Eiropas Patentu biļetenā. 5. pants – Agrākas tiesības Ja patents tiek ierobežots vai atzīts par spēkā neesošu, pamatojoties uz novitātes trūkumu saskaņā ar EPK 54. panta 3. punktu, vienota spēka Eiropas patenta ierobežošana vai atcelšana stājas spēkā tikai attiecībā uz to (tām) iesaistīto(-ajām) dalībvalsti(-īm), kas norādītas agrākajā publicētajā Eiropas patenta pieteikumā. 6. pants - Tiesības nepieļaut izgudrojuma tiešu izmantošanu Šajā pantā paredzēts, ka vienota spēka Eiropas patenta īpašniekam ir tiesības nepieļaut, ka trešā persona bez īpašnieka piekrišanas izgatavo, piedāvā, izplata tirgū vai lieto patentētu produktu vai šādu produktu importē vai glabā minētajiem nolūkiem. Bez tam patenta īpašnieks var nepieļaut, ka trešās personas izmanto patentētu paņēmienu vai, ja trešā persona zina vai tai vajadzēja zināt, ka paņēmiena izmantošana bez patenta īpašnieka piekrišanas ir aizliegta, piedāvā paņēmienu izmantošanai iesaistītajās dalībvalstīs. Visbeidzot, īpašnieks var nepieļaut, ka trešās personas piedāvā, izplata tirgū vai lieto produktu vai šādiem nolūkiem importē vai glabā produktu, kurš tieši iegūts ar patentētu paņēmienu. 7. pants - Tiesības nepieļaut izgudrojuma netiešu izmantošanu Šajā pantā noteikts, ka vienota spēka Eiropas patents tā īpašniekam dod tiesības nepieļaut, ka kāda trešā persona bez īpašnieka piekrišanas iesaistītajās dalībvalstīs piegādā vai piedāvā piegādei kādai personai, kas nav tiesīga izmantot patentēto izgudrojumu, līdzekļus, kuri attiecas uz kādu būtisku minētā izgudrojuma elementu un tādējādi ļauj to izmantot, ja trešā persona zina vai tai vajadzēja zināt, ka tādi līdzekļi ir derīgi un paredzēti izgudrojuma īstenošanai. Tomēr šos noteikumus nepiemēro, ja šie līdzekļi ir komerciāli pamatprodukti, izņemot gadījumu, kad trešā persona ar šādu piegādi mudina personu veikt kādu no 6. pantā aizliegtajām darbībām. 8. pants – Vienota spēka Eiropas patenta tiesisko seku ierobežojumi Šajā pantā paredzēti vairāki vienota spēka Eiropas patenta tiesisko seku ierobežojumi. Proti, šādas sekas neattiecas uz darbībām, ko veic privātām vajadzībām un nekomerciālos nolūkos, uz darbībām, ko veic eksperimentālām vajadzībām saistībā ar patentētā izgudrojuma objektu vai uz zāļu izgatavošanu saskaņā ar recepti konkrētam pacientam, kā arī uz darbībām, kas attiecas uz šādi gatavotām zālēm. Nav aizliegtas arī vairākas citas darbības, kas ir atļautas saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, jo īpaši tādās jomās kā veterinārās zāles, cilvēkam paredzētas zāles, augu šķirņu aizsardzība, datorprogrammu tiesiskā aizsardzība ar autortiesībām un biotehnoloģisku izgudrojumu tiesiskā aizsardzība). Visbeidzot, ar vienota spēka Eiropas patentu piešķirtas tiesības neattiecas uz patentētā izgudrojuma izmantošanu kuģu, lidaparātu vai sauszemes transportlīdzekļu konstrukcijā vai ekspluatācijā valstīs, kas nav iesaistītās dalībvalstis, ja šādi kuģi, lidaparāti vai transportlīdzekļi uz laiku vai nejauši iebrauc iesaistīto dalībvalstu teritorijā, un uz to, ja kāds aizsargātu lauksaimniecības dzīvnieku audzētājs izgudrojumu izmanto lauksaimnieciskām vajadzībām, ar nosacījumu, ka patenta īpašnieks vai kāds cits ar viņa piekrišanu ir pārdevis vai citādi realizējis lauksaimniekam vaislas dzīvniekus vai citu dzīvnieku reproduktīvo materiālu. 9. pants – Vienota spēka Eiropas patenta tiesību izsmelšana Tiesības, kas piešķirtas ar vienota spēka Eiropas patentu, neattiecas uz darbībām saistībā ar patentēto produktu, ko veic iesaistīto dalībvalstu teritorijā pēc tam, kad šo produktu patenta īpašnieks vai cita persona ar viņa piekrišanu ir laidis Savienības tirgū, ja vien patenta īpašniekam nav tiesiska pamata iebilst pret produkta turpmāku komercializāciju. 10. pants – Vienota spēka Eiropas patents kā nacionālais patents Vienota spēka Eiropas patents ir īpašumtiesību objekts, tāpēc ar to pilnībā un visās iesaistītajās dalībvalstīs apietas kā ar tās iesaistītās dalībvalsts nacionālo patentu, kurā saskaņā ar Eiropas Patentu reģistru patenta pieteikuma datumā atradās patenta īpašnieka mītnes vieta vai galvenā uzņēmējdarbības vieta. Ja tas nav iespējams, tad vienota spēka Eiropas patents kā īpašumtiesību objekts uzskatāms par tās iesaistītās dalībvalsts nacionālo patentu, kurā tobrīd bija patenta īpašnieka uzņēmējdarbības vieta. Īpaši noteikumi attiecas uz gadījumiem, kad patents pieder vairākiem kopīpašniekiem. Ja neviena patenta īpašnieka mītnes vieta vai uzņēmējdarbības vieta nav nevienā no iesaistītajām dalībvalstīm, vienota spēka Eiropas patents kā īpašumtiesību objekts uzskatāms par tās dalībvalsts nacionālo patentu, kurā atrodas Eiropas Patentu organizācijas galvenā mītne. Vienotas patentaizsardzības izveidei jānotiek vienlaikus ar pienācīgas tiesvedības kārtības iedibināšanu, kas atbilst patentu sistēmas lietotāju vajadzībām. Lai vienotā patentaizsardzība arī praksē pienācīgi darbotos, ir jāizveido tāda tiesvedības kārtība, lai patenttiesības varētu īstenot vai atzīt par spēkā neesošām visā iesaistīto dalībvalstu teritorijā un lai tajā pašā laikā varētu nodrošināt kvalitatīvus spriedumus un tiesisko noteiktību uzņēmumiem. Pēc iespējas drīzāk tiks sagatavoti priekšlikumi par specifisku tiesvedības kārtību, ņemot vērā arī neseno Eiropas Savienības Tiesas atzinumu (A-1/09) par to, vai nolīguma projekts par Eiropas un ES Patentu tiesu ir saderīgs ar Līgumiem. 11. pants - Tiesību licencēšana Šis pants paredz, ka vienota spēka Eiropas patenta īpašnieks var EPI iesniegt paziņojumu par gatavību piešķirt izgudrojuma izmantošanas tiesības kā licenci jebkurai personai par pienācīgu atlīdzību (līgumiska licence). 12. pants - Īstenošana iesaistītajās dalībvalstīs Šajā pantā noteikts, kādus uzdevumus EPK 143. panta nozīmē iesaistītās dalībvalstis var uzticēt EPI. Šos uzdevumus EPI pilda saskaņā ar saviem iekšējiem noteikumiem. EPI administrē pieprasījumus piešķirt patentiem vienotu spēku, administrēt Eiropas patentu reģistra ierakstus par vienota spēka Eiropas patentiem, saņem un reģistrē paziņojumus par licencēšanu, publicē tulkojumus pārejas periodā, iekasē un administrē spēkā uzturēšanas maksas (kā arī papildmaksas), daļu no iekasētajām spēkā uzturēšanas maksām sadala starp iesaistītajām dalībvalstīm un administrē kompensāciju shēmu par tulkošanas izmaksām, kas rodas pieteicējiem, kuri Eiropas patenta pieteikumu iesniedz kādā no Savienības oficiālajām valodām, kas nav Eiropas Patentu iestādes oficiālā valoda. Iesaistītās dalībvalstis nodrošina, ka patenta īpašnieka pieprasījumi piešķirt patentam vienotu spēku tiek iesniegti EPK 14. panta 3. punktā minētajā lietvedības valodā ne vēlāk kā viena mēneša laikā, kopš paziņojums par patenta piešķiršanu ir publicēts Eiropas Patentu biļetenā. Iesaistītās dalībvalstis arī nodrošina, ka Vienotās patentaizsardzības reģistrā izdara atzīmi par vienoto spēku, ja ir izpildīti attiecīgie nosacījumi. Eiropas Patentu iestāde tiek informēta par vienota spēka Eiropas patentu ierobežošanu un atzīšanu par spēkā neesošiem. Šajā pantā arī noteikts, ka iesaistītās dalībvalstis izveido Eiropas Patentu organizācijas Administratīvās padomes Izraudzīto komiteju, lai nodrošinātu EPO uzticēto uzdevumu vadību un pārraudzību. Visbeidzot, iesaistītās dalībvalstis nodrošina faktisku tiesisko aizsardzību valstu tiesās pret EPI lēmumiem, kas pieņemti, veicot tai uzticētos uzdevumus. 13. pants - Princips Šajā pantā paredzēts princips, ka izdevumus, kas rodas EPI, veicot papildu uzdevumus, sedz no maksām par vienota spēka Eiropas patentiem. 14. pants – Spēkā uzturēšanas maksas Maksu par vienota spēka Eiropas patentu uzturēšanu spēkā maksā Eiropas Patentu organizācijai. Ja noteiktajā termiņā nav samaksāta spēkā uzturēšanas maksa, vienota spēka Eiropas patents zaudē spēku. 15. pants – Spēkā uzturēšanas maksas lielums Šajā pantā izklāstīta virkne noteikumu un nosacījumu, kas jāņem vērā, nosakot spēkā uzturēšanas maksas lielumu. Konkrētāk, paredzēts, ka vienota spēka Eiropas patenta spēkā uzturēšanas maksa pakāpeniski pieaug visā patentaizsardzības termiņā un ka šīm maksām kopā ar maksām, kas jāmaksā Eiropas Patentu organizācijai pirmspiešķiršanas posmā, ir jābūt pietiekamām, lai segtu ne tikai visas izmaksas, kas saistītas ar vienotās patentaizsardzības piešķiršanu un administrēšanu, bet arī nodrošinātu sabalansētu organizācijas budžetu. Visbeidzot, šis pants nosaka, ka Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, lai noteiktu vienota spēka Eiropas patentu spēkā uzturēšanas maksas. 16. pants – Sadalījums Starp iesaistītajām dalībvalstīm ir jāsadala 50 % no spēkā uzturēšanas maksām, kuras samaksātas par vienota spēka Eiropas patentiem, atskaitot izmaksas, kas saistītas ar vienotās patentaizsardzības administrēšanu. Šo sadalījumu nosaka Komisija, balstoties uz šajā pantā izklāstītajiem taisnīgajiem, vienlīdzīgajiem un būtiskajiem kritērijiem. Iesaistītās dalībvalstis tām piešķirtos līdzekļus no spēkā uzturēšanas maksām izmanto ar patentiem saistītiem nolūkiem. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, lai spēkā uzturēšanas maksas sadalītu starp iesaistītajām dalībvalstīm. 17. pants – Deleģēšana Šajā pantā izklāstīti noteikumi par Komisijai piešķirtajām pilnvarām pieņemt deleģētos aktus. Pilnvaras deleģē uz nenoteiktu laiku, un Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā brīdī tās var atsaukt. Par visiem deleģētajiem aktiem jāziņo Eiropas Parlamentam un Padomei, lai tie varētu 2 mēnešu laikā izteikt iebildumus. 18. pants - Komisijas un Eiropas Patentu iestādes sadarbība Šajā pantā paredzēts, ka Komisija iedibina ciešu sadarbību ar EPI šīs regulas aptvertajās jomās. 19. pants - Konkurences tiesību un ar negodīgu konkurenci saistītu tiesību piemērošana Šis pants paredz, ka regula neskar konkurences tiesību un ar negodīgu konkurenci saistītu tiesību piemērošanu. 20. pants – Ziņojums par šīs regulas darbību Reizi sešos gados Komisija Padomei iesniedz ziņojumu par šīs regulas darbību un vajadzības gadījumā nāk klajā ar attiecīgiem priekšlikumiem par tās grozīšanu. 21. pants — Iesaistīto dalībvalstu paziņojumi Šis pants paredz, ka iesaistītajām dalībvalstīm Komisijai jāpaziņo par pasākumiem, ko tās pieņem saskaņā ar 4. panta 2. punktu un 12. pantu. 22. pants – Stāšanās spēkā un piemērošana Šis pants paredz, ka šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Tomēr, tā kā noteikumi par valodu lietojumu, kas piemērojami vienota spēka Eiropas patentiem, tiks noteikti ar Padomes Regulu .../..., savukārt būtiskie noteikumi, kas piemērojami šādiem patentiem, tiek noteikti ar šo regulu, šīs abas regulas būtu jāpiemēro kopā un no vienas dienas. Iesaistītās dalībvalstis nodrošina, ka piemērošanas dienā vai pirms tam ir stājušies spēkā 4. panta 2. punktā un 12. pantā minētie noteikumi. Visbeidzot, ir paredzēts, ka vienotu patentaizsardzību var pieprasīt ikvienam Eiropas patentam, kas piešķirts regulas piemērošanas dienā vai pēc tam. 2011/0093 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA ar ko īsteno ciešāku sadarbību, lai izveidotu vienotu patentaizsardzību EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 118. panta 1. punktu, ņemot vērā Padomes 2011. gada 10. marta Lēmumu 2011/167/ES, ar ko atļauj ciešāku sadarbību attiecībā uz vienotas patentaizsardzības izveidi[25], ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc tiesību akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, saskaņā ar parasto leģislatīvo procedūru, tā kā: (1) Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 3. panta 3. punktu Savienība izveido iekšējo tirgu, tās darbība ir vērsta uz to, lai panāktu stabilu Eiropas attīstību, kuras pamatā ir līdzsvarota ekonomiskā izaugsme, un tā veicina zinātnes un tehnikas attīstību. Lai sasniegtu šos mērķus, ir lietderīgi izveidot tādus tiesiskos nosacījumus, lai uzņēmumi varētu pielāgot ražošanu un ražojumu izplatīšanu pāri valstu robežām un lai uzņēmumiem pavērtu plašākas izvēles iespējas un izdevības. Vienotai patentaizsardzībai iekšējā tirgū vai vismaz nozīmīgā tā daļā vajadzētu būt vienam no uzņēmumiem pieejamajiem juridiskajiem līdzekļiem. (2) Vienotajai patentaizsardzībai būtu jāsekmē zinātnes un tehnikas progress un iekšējā tirgus darbība, jo tā piekļuvi patentu sistēmai padarītu vienkāršāku, lētāku un juridiski drošu. Tā uzlabotu patentaizsardzības līmeni, nodrošinot iespēju iegūt vienotu patentaizsardzību visā iesaistīto dalībvalstu teritorijā, un novērstu izmaksas un sarežģītību uzņēmumiem visā Savienībā. Tā būtu pieejama patentu pieteicējiem gan no iesaistītajām dalībvalstīm, gan citām valstīm neatkarīgi no valstspiederības, mītnes valsts vai reģistrācijas valsts. (3) Saskaņā ar 118. panta 1. punktu Līgumā par Eiropas Savienības darbību (turpmāk „LESD”), veidojot iekšējo tirgu vai nodrošinot tā darbību, viens no īstenojamiem pasākumiem ir vienotas patentaizsardzības izveide visā Savienībā un centralizētas atļauju piešķiršanas, koordinācijas un uzraudzības kārtības izveide visā Savienībā. (4) 2011. gada 10. martā Padome pieņēma Lēmumu 2011/167/ES, ar ko atļauj ciešāku sadarbību, lai izveidotu vienotu patentaizsardzību, starp Beļģiju, Bulgāriju, Čehiju, Dāniju, Vāciju, Igauniju, Īriju, Grieķiju, Franciju, Kipru, Latviju, Lietuvu, Luksemburgu, Ungāriju, Maltu, Nīderlandi, Austriju, Poliju, Portugāli, Rumāniju, Slovēniju, Slovākiju, Somiju, Zviedriju un Apvienoto Karalisti (turpmāk „iesaistītās dalībvalstis”). (5) Ar grozīto Konvenciju par Eiropas patentu piešķiršanu (Eiropas Patentu konvenciju jeb „EPK) izveidota Eiropas Patentu organizācija, kurai uzticēta Eiropas patentu piešķiršana. Šo uzdevumu veic Eiropas Patentu iestāde. Eiropas patentiem, ko piešķīrusi Eiropas Patentu iestāde saskaņā ar EPK noteikumiem un procedūrām, saskaņā ar šo regulu pēc patenta īpašnieka pieprasījuma būtu jābūt ar vienādu tiesisko spēku iesaistītajās dalībvalstīs (turpmāk „vienota spēka Eiropas patenti”). (6) EPK IX daļā noteikts, ka Eiropas Patentu organizācijas dalībvalstu grupa var paredzēt, ka Eiropas patentam, kas piešķirts attiecībā uz šīm valstīm, ir vienots raksturs. Šī regula ir īpašs līgums EPK 142. panta izpratnē, reģionālais patentu līgums 1970. gada 19. jūnija Patentu kooperācijas līguma 45. panta 1. punkta izpratnē un īpaša vienošanās, kā paredzēts 19. pantā Parīzes konvencijā rūpnieciskā īpašuma aizsardzībai, kas parakstīta Parīzē 1883. gada 20. martā un pēdējoreiz pārskatīta 1967. gada 14. jūlijā. (7) Vienotas patentaizsardzības izveide būtu jāpanāk, pēc Eiropas patentu izdošanas tiem attiecībā uz iesaistītajām dalībvalstīm piešķirot vienotu spēku ar šo regulu. Vienota spēka Eiropas patentu galvenajai iezīmei vajadzētu būt to vienotajam raksturam, t.i., ka tie nodrošina vienādu aizsardzību un tiem ir vienāds spēks visās iesaistītajās dalībvalstīs. Līdz ar to vienota spēka Eiropas patents varētu tikt ierobežots, licencēts, nodots citam īpašniekam, atzīts par spēkā neesošu vai zaudēt spēku tikai visās iesaistītajās dalībvalstīs. Lai nodrošinātu, ka ar vienoto patentaizsardzību tiek piešķirts pēc būtības vienāds aizsardzības apjoms, tikai tiem Eiropas patentiem, kas piešķirti visām iesaistītajām dalībvalstīm un kam ir tāds pats pretenziju kopums, varētu būt vienots spēks. Tomēr, lai nodrošinātu tiesisko noteiktību gadījumā, ja patents tiek ierobežots vai atzīts par spēkā neesošu, pamatojieties uz novitātes trūkumu saskaņā ar EPK 54. panta 3. punktu, vienota spēka Eiropas patenta ierobežošana vai atzīšana par spēkā neesošu ir spēkā tikai attiecībā uz to (tām) iesaistīto(-ajām) dalībvalsti(-īm), kas norādītas sākotnējā publicētajā Eiropas patenta pieteikumā. Visbeidzot, Eiropas patentam piešķirtajam vienotajam spēkam jābūt tikai ar papildu raksturu, proti, šī vienotā spēka esībai būtu jāizbeidzas vai jātiek ierobežotai tādā mērā, kādā tam pamatā esošais Eiropas patents tiek atzīts par spēkā neesošu vai tiek ierobežots. (8) Saskaņā ar patenttiesību vispārējiem principiem un EPK 64. panta 1. punktu vienotajai patentaizsardzībai iesaistītajās dalībvalstīs būtu jāstājas spēkā ar atpakaļejošu datumu, proti, no dienas, kad paziņojums par Eiropas patenta piešķiršanu publicēts Eiropas Patentu biļetenā. Kad vienotais spēks stājas spēkā, iesaistītajām dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka netiek uzskatīts, ka Eiropas patents to teritorijā ir stājies spēkā dienā kā nacionālais patents, kad publicēts paziņojums par patenta piešķiršanu, lai izvairītos no dubultas patentaizsardzības to teritorijā, kāda rastos, jo Eiropas Patentu iestāde ir piešķīrusi tādu pašu Eiropas patentu. (9) Jautājumos, kas nav apskatīti šajā Regulā vai Padomes regulā .../... [tulkošanas kārtība], piemēro EPK un valstu tiesību aktu noteikumus, tostarp starptautisko privāttiesību noteikumus. (10) Vienota spēka Eiropas patents patenta īpašniekam dotu tiesības nepieļaut, ka kāda trešā persona bez īpašnieka piekrišanas tieši vai netieši izmanto izgudrojumu iesaistīto dalībvalstu teritorijā. Tomēr patenta īpašnieka tiesībām būtu jānosaka arī vairāki ierobežojumi, lai trešās personas varētu izmantot izgudrojumu, piemēram, privātiem un nekomerciāliem mērķiem, eksperimentāliem mērķiem, darbībām, kas konkrēti atļautas ar Savienības tiesību aktiem (tādās jomās kā veterinārās zāles, cilvēkam paredzētas zāles, augu šķirņu aizsardzība, datorprogrammu tiesiskā aizsardzība ar autortiesībām un biotehnoloģisku izgudrojumu tiesiskā aizsardzība) saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, un aizsargātu ganāmpulku audzētājiem lauksaimnieciskiem mērķiem. (11) Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas judikatūru tiesību izsmelšanas princips būtu jāpiemēro arī saistībā ar vienota spēka Eiropas patentiem. Tādējādi tiesības, kas piešķirtas ar vienota spēka Eiropas patentu, nedrīkstētu attiekties uz darbībām saistībā ar patentēto produktu, ko veic iesaistīto dalībvalstu teritorijā pēc tam, kad šo produktu patenta īpašnieks laidis Savienības tirgū. (12) Vienota spēka Eiropas patents ir īpašumtiesību objekts, tāpēc ar to pilnībā un visās iesaistītajās dalībvalstīs būtu jāapietas kā ar tās iesaistītās dalībvalsts nacionālo patentu, kurā saskaņā ar Eiropas Patentu reģistru patenta pieteikuma iesniegšanas brīdī atradās patenta īpašnieka mītnes vieta vai galvenā uzņēmējdarbības vieta. Ja patenta īpašnieka mītnes vieta vai uzņēmējdarbības vieta tobrīd nebija nevienā no iesaistītajām dalībvalstīm, ar to būtu jāapietas kā ar tās dalībvalsts nacionālo patentu, kurā atrodas Eiropas Patentu organizācijas galvenā mītne. (13) Lai veicinātu un atvieglotu tādu izgudrojumu saimniecisku izmantošanu, kuri aizsargāti ar vienota spēka Eiropas patentu, patenta īpašniekam jābūt iespējām par pienācīgu atlīdzību šo patentu licencēt ikvienam, kas atbilst patenta īpašnieka noteikumiem. Tālab patenta īpašnieks var Eiropas Patentu iestādei iesniegt paziņojumu, ka ir gatavs piešķirt licenci par pienācīgu atlīdzību. Tādā gadījumā pēc minētā paziņojuma saņemšanas būtu jāsamazina spēkā uzturēšanas maksa, ko maksā patenta īpašnieks. (14) Dalībvalstu grupa, kas izmanto EPK IX daļu, var uzticēt uzdevumus Eiropas Patentu iestādei un izveidot Eiropas Patentu organizācijas Administratīvās padomes Izraudzīto komiteju (turpmāk „Izraudzītā komiteja”). (15) Iesaistītajām dalībvalstīm būtu jāuztic Eiropas Patentu iestādei atsevišķi administratīvi uzdevumi saistībā ar vienota spēka Eiropas patentiem, jo īpaši saistībā ar šādām darbībām: administrēt pieprasījumus par vienota spēka piešķiršanu, reģistrēt vienoto spēku un reģistrēt visus ierobežojumus, licences, nodošanu citai personai, atzīšanu par spēkā neesošu vai spēka zaudēšanu attiecībā uz vienota spēka Eiropas patentu, iekasēt un sadalīt spēkā uzturēšanas maksas, publicēt tulkojumus informatīviem nolūkiem pārejas periodā, administrēt tulkošanas izmaksu kompensācijas shēmu attiecībā uz pieteicējiem, kas iesniedz Eiropas patenta pieteikumus valodā, kas nav viena no Eiropas Patentu iestādes oficiālajām valodām. Iesaistītajām dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka pieteikumus piešķirt patentam vienotu spēku Eiropas Patentu iestādei iesniedz viena mēneša laikā no dienas, kad Eiropas Patentu biļetenā ir publicēts paziņojums par patenta piešķiršanu, un ka šie pieteikumi tiek iesniegti Eiropas Patentu iestādes procesuālajā valodā kopā ar tulkojumu, kas attiecībā uz pārejas periodu paredzēts Padomes Regulā .../... [tulkošanas kārtība]. (16) Patentu īpašniekiem būtu jāmaksā viena kopēja ikgadēja spēkā uzturēšanas maksa par vienota spēka Eiropas patentiem. Spēkā uzturēšanas maksām visā patentaizsardzības termiņā būtu pakāpeniski jāpieaug; kopā ar maksām, kas jāmaksā Eiropas Patentu organizācijai pirmspiešķiršanas posmā, tām būtu jāsedz visas izmaksas, kas saistītas ar Eiropas patenta piešķiršanu un vienotās patentaizsardzības administrēšanu. Spēkā uzturēšanas maksas būtu jānosaka tādā līmenī, lai sekmētu inovāciju un veicinātu Eiropas uzņēmumu konkurētspēju. Šis līmenim arīdzan būtu jāatspoguļo patenta aptvertā tirgus lielumu un jābūt līdzīgam nacionālajām spēkā uzturēšanas maksām par „vidēju” Eiropas patentu, kas ir spēkā iesaistītajās dalībvalstīs laikā, kad Komisija pirmo reizi nosaka spēkā uzturēšanas maksu apjomu. (17) Lai noteiktu spēkā uzturēšanas maksu pienācīgu apjomu un sadalījumu un nodrošinātu, ka visus izdevumus, kas Eiropas Patentu birojam rodas, pildot uzdevumus saistībā ar vienoto patentaizsardzību, pilnībā sedz no līdzekļiem, ko rada vienota spēka Eiropas patenti, ar ieņēmumiem no uzturēšanas maksām un ieņēmumiem no maksām, kas jāmaksā Eiropas Patentu organizācijai pirmspiešķiršanas posmā, būtu nodrošina Eiropas Patentu organizācijas sabalansēts budžets. (18) Spēkā uzturēšanas maksas būtu jāiemaksā Eiropas Patentu organizācijai. 50% no šīm maksām (atskaitot izdevumus, kas Eiropas Patentu birojam radušies, veicot uzdevumus saistībā ar vienoto patentaizsardzību) sadala starp iesaistītajām dalībvalstīm, kam šie līdzekļi būtu jāizmanto ar patentiem saistītiem mērķiem. Sadalījums būtu jānosaka, balstoties uz taisnīgiem, vienlīdzīgiem un būtiskiem kritērijiem, proti, pēc patenta pieteikumu skaita un tirgus lieluma. Sadalījumam vajadzētu būt tādam, lai kompensētu to, ka valstij ir cita oficiālā valoda, nevis kāda no Eiropas Patentu iestādes oficiālajām valodām, ka valstī ir nesamērīgi mazs patenta pieteikumu skaits vai ka valsts ir salīdzinoši nesen pievienojusies Eiropas Patentu organizācijai. (19) Lai nodrošinātu pienācīgu spēkā uzturēšanas maksu apjomu un sadalījumu atbilstīgi šajā regulā izklāstītajiem principiem, Komisijai būtu jāpiešķir pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu tādos jautājumos kā vienota spēka Eiropas patentu spēkā uzturēšanas maksu lielums un šādu maksu sadalījums starp Eiropas Patentu organizāciju un iesaistītajām dalībvalstīm. Īpaši svarīgi, lai Komisija sagatavošanas periodā pienācīgi apspriestos ar ieinteresētajām aprindām, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētus aktus, būtu jānodrošina, lai attiecīgos dokumentus vienlaikus, savlaicīgi un regulāri nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei. (20) Ciešāka partnerība starp Eiropas Patentu iestādi un dalībvalstu centrālajām rūpnieciskā īpašuma iestādēm dotu Eiropas Patentu iestādei iespēju vajadzības gadījumā regulāri izmantot visus tādu patentmeklējumu rezultātus, ko centrālās rūpnieciskā īpašuma iestādes veikušas saistībā ar nacionālajiem patentu pieteikumiem, kuru prioritātes tiesību atzīšana tiek prasīta pēcākajā Eiropas patenta pieteikumā. Visām centrālajām rūpnieciskā īpašuma iestādēm, tostarp tām, kas nacionālā patenta piešķiršanas gaitā patentmeklējumus neveic, ciešākas partnerības kontekstā var būt ievērojama loma; cita starpā tās var sniegt padomus un atbalstu potenciālajiem patentu pieteicējiem, jo īpaši mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, pieņemt pieteikumus, pārsūtīt pieteikumus Eiropas Patentu iestādei un izplatīt patentu informāciju. (21) Šī regula būtu jāpapildina ar Padomes Regulu .../..., ar ko īsteno ciešāku sadarbību, lai izveidotu vienotu patentaizsardzību, un kas attiecas uz piemērojamo tulkošanas kārtību, ko Padome pieņēmusi saskaņā ar LESD 118. panta 2. punktu. (22) Šī regula nedrīkstētu nedz skart dalībvalstu tiesības piešķirt nacionālos patentus, nedz aizstāt dalībvalstu patentu likumus. Patentu pieteicējiem jābūt pilnīgai brīvībai iegūt vai nu nacionālo patentu, vai vienota spēka Eiropas patentu, vai Eiropas patentu, kas ir spēkā vienā vai vairākās EPK līgumslēdzējās dalībvalstīs, vai vienota spēka Eiropas patentu, kas turklāt apstiprināts vienā vai vairākās EPK līgumslēdzējās valstīs, kas nav iesaistītās dalībvalstis. (23) Tā kā šis regulas mērķi, proti, vienotas patentaizsardzības izveidi, šīs regulas mēroga un iedarbības dēļ var labāk sasniegt Savienības līmenī, saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu Savienība var pieņemt pasākumus, atbilstīgā gadījumā izmantojot ciešāku sadarbību. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu, šī regula nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs šā mērķa sasniegšanai, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. I NODAĻA VISPĀRĒJIE NOTEIKUMI 1. pants Priekšmets Ar šo regulu tiek īstenota ciešāka sadarbība attiecībā uz vienotas patentaizsardzības izveidi, kas atļauta ar Padomes Lēmumu 2011/167/ES. Šī regula ir īpašs līgums grozītās Konvencijas par Eiropas patentu piešķiršanu (Eiropas Patentu konvencijas, turpmāk „EPK”) 142. panta izpratnē. 2. pants Definīcijas Šajā regulā piemēro šādas definīcijas: (a) „iesaistītā dalībvalsts” ir dalībvalsts, kas brīdī, kad tiek iesniegts 12. pantā minētais pieprasījums piešķirt patentam vienotu spēku, ir iesaistījusies ciešākā sadarbībā attiecībā uz vienotas patentaizsardzības izveidi saskaņā ar Padomes Lēmumu 2011/167/ES vai saskaņā ar lēmumu, kas pieņemts atbilstīgi LESD 331. panta 1. punkta otrajai vai trešajai daļai; (b) „Eiropas patents” ir patents, ko piešķīrusi Eiropas Patentu iestāde saskaņā ar EPK paredzētajiem noteikumiem un procedūrām; (c) „Vienota spēka Eiropas patents” ir Eiropas patents, kam ir vienots spēks iesaistīto dalībvalstu teritorijā saskaņā ar šo regulu; (d) „Eiropas Patentu reģistrs” ir reģistrs, ko kārto Eiropas Patentu iestāde saskaņā ar EPK 127. pantu; (e) „Eiropas Patentu biļetens” ir periodisks izdevums, kas minēts EPK 129. pantā. 3. pants Vienota spēka Eiropas patents 1. Eiropas patentiem, kas piešķirti ar identisku aizsardzības apjomu attiecībā uz visām iesaistītajām dalībvalstīm, ir vienots spēks iesaistītajās dalībvalstīs ar nosacījumu, ka to vienotais spēks ir reģistrēts Vienotās patentaizsardzības reģistrā, kas minēts 12. panta 1. punkta b) apakšpunktā. Eiropas patentiem, kas attiecībā uz dažādām iesaistītajām dalībvalstīm piešķirti ar atšķirīgu pretenziju kopumu, nav vienota spēka. 2. Vienota spēka Eiropas patentam ir vienots raksturs. Tas nodrošina vienādu aizsardzību, un tam ir vienāds spēks visās iesaistītajās dalībvalstīs. Neskarot 5. pantu, vienota spēka Eiropas patents var tikt ierobežots, licencēts, nodots citai personai, atzīts par spēkā neesošu vai zaudēt spēku tikai attiecībā uz visām iesaistītajām dalībvalstīm. 3. Uzskata, ka Eiropas patentam nav bijis vienota spēkā tādā mērā, kādā tas ir ticis atzīts par spēkā neesošu vai ticis ierobežots. 4. pants Spēkā stāšanās datums 1. Vienota spēka Eiropas patents iesaistīto dalībvalstu teritorijā stājas spēkā dienā, kad Eiropas Patentu biļetenā publicēts Eiropas Patentu iestādes paziņojums par Eiropas patenta piešķiršanu. 2. Iesaistītās dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka gadījumā, kad Eiropas patenta vienotais spēks ir reģistrēts, tiek uzskatīts, ka Eiropas patents nav stājies spēkā kā nacionālais patents to teritorijā dienā, kad Eiropas Patentu biļetenā publicēts paziņojums par patenta piešķiršanu. 5. pants Agrākas tiesības Ja patents tiek ierobežots vai atzīts par spēkā neesošu, pamatojoties uz novitātes trūkumu saskaņā ar EPK 54. panta 3. punktu, vienota spēka Eiropas patenta ierobežošana vai atzīšana par spēkā neesošu stājas spēkā tikai attiecībā uz to (tām) iesaistīto(-ajām) dalībvalsti(-īm), kas norādītas agrākajā publicētajā Eiropas patenta pieteikumā. II NODAĻA VIENOTA SPĒKA EIROPAS PATENTA TIESISKĀS SEKAS 6. pants Tiesības nepieļaut izgudrojuma tiešu izmantošanu Vienota spēka Eiropas patents tā īpašniekam dod tiesības nepieļaut, ka kāda trešā persona bez īpašnieka piekrišanas (a) izgatavo, piedāvā, izplata tirgū vai lieto patentēto produktu, vai šādu produktu importē vai glabā minētajiem nolūkiem; (b) lieto patentētu paņēmienu vai, ja trešā persona zina vai tai vajadzēja zināt, ka paņēmiena lietošana bez patenta īpašnieka piekrišanas ir aizliegta, piedāvā paņēmienu lietošanai iesaistītajās dalībvalstīs; (c) piedāvā, izplata tirgū vai lieto produktu vai šādiem nolūkiem importē vai glabā produktu, kurš tieši iegūts ar patentēto paņēmienu. 7. pants Tiesības nepieļaut izgudrojuma netiešu izmantošanu 1. Vienota spēka Eiropas patents tā īpašniekam dod tiesības nepieļaut, ka kāda trešā persona bez īpašnieka piekrišanas iesaistītajās dalībvalstīs piegādā vai piedāvā piegādei kādai personai, kas nav tiesīga izmantot patentēto izgudrojumu, līdzekļus, kuri attiecas uz kādu būtisku minētā izgudrojuma elementu, un tādējādi ļauj to izmantot, ja trešā persona zina vai tai vajadzēja zināt, ka tādi līdzekļi ir derīgi un paredzēti izgudrojuma īstenošanai. 2. Šā panta 1. punktu nepiemēro, ja šie līdzekļi ir komerciāli pamatprodukti, izņemot gadījumu, kad trešā persona ar šādu piegādi mudina personu veikt kādu no 6. pantā aizliegtajām darbībām. 3. Personas, kas veic 8. panta a) līdz d) punktā minētās darbības, nav uzskatāmas par personām, kas ir tiesīgas izmantot izgudrojumu 1. punkta nozīmē. 8.pants Vienota spēka Eiropas patenta tiesisko seku ierobežojumi Tiesības, kas piešķirtas ar vienota spēka Eiropas patentu, neattiecas uz: (a) darbībām, ko veic privātām vajadzībām un nekomerciālos nolūkos; (b) darbībām, ko veic eksperimentālām vajadzībām saistībā ar patentētā izgudrojuma objektu; (c) darbībām saskaņā ar Direktīvas 2001/82/EK[26] 13. panta 6. punktu vai Direktīvas 2001/83/EK[27] 10. panta 6. punktu attiecībā uz patentētu produktu šo direktīvu nozīmē, ko veic tikai tāpēc, lai veiktu pārbaudes un klīniskos pētījumus; (d) zāļu izgatavošanu saskaņā ar recepti konkrētam pacientam, kā arī uz darbībām, kas attiecas uz šādi gatavotām zālēm; (e) patentētā izgudrojuma izmantošanu tādu valstu kuģos, kas nav iesaistītās dalībvalstis, kuģu korpusos, kuģu mašīnās, takelāžā, rīkos un citos piederumos, ja tādi kuģi uz laiku vai nejauši iebrauc iesaistīto dalībvalstu ūdeņos, ar noteikumu, ka izgudrojums ir izmantots tikai kuģa vajadzībām; (f) patentētā izgudrojuma izmantošanu lidaparātu, sauszemes transportlīdzekļu vai citu transportlīdzekļu konstrukcijā vai ekspluatācijā valstīs, kas nav iesaistītās dalībvalstis, vai šādu lidaparātu vai sauszemes transportlīdzekļu piederumos, ja tie uz laiku vai nejauši iebrauc iesaistīto dalībvalstu teritorijā; (g) darbībām, kas ir norādītas 1944. gada 7. decembra Konvencijas par starptautisko civilo aviāciju[28] 27. pantā, ja minētās darbības attiecas uz citas valsts, nevis iesaistītās dalībvalsts lidaparātu; (h) darbībām, kas uzskatāmas par zemnieku privilēģiju saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2100/94[29] 14. pantu, ko piemēro mutatis mutandis; (i) to, ja kāds aizsargātu lauksaimniecības dzīvnieku audzētājs izgudrojumu izmanto lauksaimnieciskām vajadzībām, ar nosacījumu, ka patenta īpašnieks vai kāds cits ar viņa piekrišanu ir pārdevis vai citādi realizējis lauksaimniekam vaislas dzīvniekus vai citu dzīvnieku reproduktīvo materiālu. Tas ietver dzīvnieku vai cita dzīvnieku reproduktīvā materiāla nodrošināšanu lauksaimnieciskām darbībām, bet neietver pārdošanu komerciālai pavairošanai vai tās mērķiem; (j) darbībām un iegūtās informācijas izmantošanu, kas ir atļauta saskaņā ar Direktīvas 91/250/EEK[30] 5. un 6. pantu, konkrēti, ar noteikumiem par dekompilāciju un savstarpēju izmantojamību; (k) darbībām, kas ir atļautas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 98/44/EK[31] 10. pantu. 9.pants Vienota spēka Eiropas patenta tiesību izsmelšana Tiesības, kas piešķirtas ar vienota spēka Eiropas patentu, neattiecas uz darbībām saistībā ar patentēto produktu, ko veic iesaistīto dalībvalstu teritorijā pēc tam, kad šo produktu patenta īpašnieks vai cita persona ar viņa piekrišanu ir laidis Savienības tirgū, ja vien patenta īpašniekam nav tiesiska pamata iebilst pret produkta turpmāku komercializāciju. III SADAĻA VIENOTA SPĒKA EIROPAS PATENTS KĀ ĪPAŠUMTIESĪBU OBJEKTS 10. pants Vienota spēka Eiropas patents kā nacionālais patents 1. Vienota spēka Eiropas patentu kā īpašumtiesību objektu pilnībā un visās iesaistītajās dalībvalstīs uzskata par tās iesaistītās dalībvalsts nacionālo patentu, kur saskaņā ar Eiropas Patentu reģistru: (a) patenta pieteikuma datumā atrodas patenta īpašnieka mītnes vieta vai galvenā uzņēmējdarbības vieta, vai (b) ja a) punkts nav piemērojams — kur minētajā dienā atradās patenta īpašnieka uzņēmējdarbības vieta. 2. Ja Eiropas Patentu reģistrā kā kopīpašnieki ir minētas divas vai vairāk personas, 1. punkta a) apakšpunktu attiecina uz pirmo norādīto kopīpašnieku. Ja tas nav iespējams, 1. punkta a) apakšpunktu attiecina uz nākamo norādīto kopīpašnieku norādīšanas secībā. Ja 1. punkta a) apakšpunktu nevar attiecināt ne uz vienu kopīpašnieku, attiecīgi piemēro 1. punkta b) apakšpunktu. 3. Ja neviena patenta īpašnieka mītnes vieta vai uzņēmējdarbības vieta nav kādā iesaistītajām dalībvalstīm 1. vai 2. punkta nozīmē, vienota spēka Eiropas patentu kā īpašumtiesību objektu pilnībā un visās iesaistītajās dalībvalstīs uzskata par tās valsts nacionālo patentu, kurā atrodas Eiropas Patentu organizācijas galvenā mītne saskaņā ar EPK 6. panta 1. punktu. 4. Tiesību iegūšana nevar būt atkarīga no ierakstīšanas kādā nacionālajā patentu reģistrā. 11. pants Tiesību licencēšana 1. Vienota spēka Eiropas patenta īpašnieks var Eiropas Patentu iestādei iesniegt paziņojumu par gatavību piešķirt izgudrojuma izmantošanas tiesības kā licenci jebkurai personai par pienācīgu atlīdzību. 2. Saskaņā ar šo regulu iegūta licence uzskatāma par līgumisku licenci. IV NODAĻA INSTITUCIONĀLIE NOTEIKUMI 12. pants Īstenošana iesaistītajās dalībvalstīs 1. Iesaistītās dalībvalstis saskaņā ar EPK 143. pantu var uzticēt Eiropas Patentu iestādei šādus uzdevumus, kas veicami saskaņā ar Eiropas Patentu iestādes iekšējiem noteikumiem: (a) administrēt Eiropas patentu īpašnieku pieprasījumus piešķirt patentiem vienotu spēku; (b) administrēt Vienotās patentaizsardzības reģistru, kurā attiecībā uz vienota spēka Eiropas patentu reģistrē tā vienoto spēku, kā arī visus ierobežojumus, licences, nodošanu citai personai, atzīšanu par spēkā neesošu vai spēka zaudēšanu, un to iekļaut Eiropas Patentu reģistrā; (c) saņemt un reģistrēt 11. pantā minētos paziņojumus par licencēšanu, to atsaukšanu un licencēšanas saistības starptautiskajās standartizācijas organizācijās; (d) publicēt tulkojumus pārejas periodā, kā minēts Padomes Regulas …/… [tulkošanas kārtība] 6. pantā; (e) iekasēt un administrēt maksas par vienota spēka Eiropas patentu uzturēšanu spēkā par gadiem, kas seko gadam, kurā b) punktā minētajā reģistrā ierakstītas ziņas par patentu piešķiršanu; iekasēt un administrēt papildmaksas, kas samaksātas, ja spēkā uzturēšanas maksa samaksāta ar novēlošanos sešu mēnešu laikā pēc termiņa, kā arī daļu no iekasētajām spēkā uzturēšanas maksām sadalīt starp iesaistītajām dalībvalstīm; un (f) administrēt kompensāciju shēmu par tulkošanas izmaksām, kas rodas pieteicējiem, kuri Eiropas patenta pieteikumu iesniedz kādā no Savienības oficiālajām valodām, kas nav Eiropas Patentu iestādes oficiālā valoda. Lai izpildītu šā punkta a) apakšpunktu, iesaistītās dalībvalstis nodrošina, ka patenta īpašnieka pieprasījumi piešķirt Eiropas patentam vienotu spēku tiek iesniegti EPK 14. panta 3. punktā minētajā lietvedības valodā ne vēlāk kā viena mēneša laikā, kopš paziņojums par patenta piešķiršanu ir publicēts Eiropas Patentu biļetenā. Lai izpildītu šā punkta b) apakšpunktu, iesaistītās dalībvalstis nodrošina, ka patenta vienotais spēks tiek norādīts Vienotās patentaizsardzības reģistrā, kurā pieprasījums piešķirt vienoto spēku ir reģistrēts un — pārejas periodā, kas paredzēts Padomes Regulas …/… [tulkošanas kārtība] 6. pantā—, iesniegts kopā ar minētajā pantā norādītajiem tulkojumiem; iesaistītās dalībvalstis arī nodrošina, ka Eiropas Patentu iestāde tiek informēta par vienota spēka Eiropas patentu ierobežošanu un atzīšanu par spēkā neesošiem. 2. Iesaistītās dalībvalstis kā EPK līgumslēdzējas puses nodrošina, ka Eiropas Patentu iestāde vada un pārrauga darbības, kas saistītas ar 1. punktā minētajiem uzdevumiem. Tālab tās izveido Eiropas Patentu organizācijas Administratīvās padomes Izraudzīto komiteju EPK 145. panta nozīmē. 3. Iesaistītās dalībvalstis nodrošina faktisku tiesisko aizsardzību valstu tiesās pret Eiropas Patentu iestādes lēmumiem, kas pieņemti, veicot 1. punktā minētos uzdevumus. V NODAĻA FINANŠU NOTEIKUMI 13. pants Princips Izdevumus, kas rodas Eiropas Patentu iestādei, veicot papildu uzdevumus, ko tam EPK 143. panta izpratnē uzticējušas dalībvalstis, sedz no maksām par vienota spēka Eiropas patentiem. 14. pants Spēkā uzturēšanas maksas 1. Vienota spēka Eiropas patentu spēkā uzturēšanas maksas un papildmaksas par to, ka spēkā uzturēšanas maksas samaksātas ar novēlošanos, patenta īpašnieks maksā Eiropas Patentu organizācijai. Šīs maksas maksā par gadiem, kas seko gadam, kurā Eiropas Patentu reģistrā ierakstītas ziņas par tāda Eiropas patenta piešķiršanu, kam saskaņā ar šo regulu ir vienots spēks. 2. Vienota spēka Eiropas patents zaudē spēku, ja noteiktajā termiņā nav samaksāta spēkā uzturēšanas maksa un, ja vajadzīgs, visas papildmaksas. 3. Šīs regulas 11. panta 1. punktā minētajā gadījumā samazina tās patenta spēkā uzturēšanas maksas, kas jāmaksā pēc tam, kad saņemts attiecīgais paziņojums. 15. pants Spēkā uzturēšanas maksas lielums 1. Vienota spēka Eiropas patentu spēkā uzturēšanas maksas (a) vienotās patentaizsardzības termiņa laikā pakāpeniski pieaug; (b) ir pietiekamas, lai ne tikai segtu izmaksas, kas saistītas ar Eiropas patenta piešķiršanu un vienotās patentaizsardzības administrēšanu, bet arī (c) ir pietiekamas, lai kopā ar maksām, kas jāsamaksā Eiropas Patentu organizācijai posmā pirms patenta piešķiršanas, nodrošinātu sabalansētu Eiropas Patentu organizācijas budžetu. 2. Spēkā uzturēšanas maksu lielumu nosaka tā, lai (a) sekmētu inovāciju un Eiropas uzņēmumu konkurētspēju, (b) atspoguļotu patenta aptvertā tirgus lielumu un (c) to lielums būtu līdzīgs nacionālajām maksām par vidēja Eiropas patenta uzturēšanu spēkā, kādas ir noteiktas iesaistītajās dalībvalstīs brīdī, kad Komisija pirmo reizi nosaka spēkā uzturēšanas maksu. 3. Lai sasniegtu šajā nodaļā izvirzītos mērķus, Komisija spēkā uzturēšanas maksas nosaka tādā lielumā, kas (a) ir ekvivalents spēkā uzturēšanas maksai, kas jāmaksā par pašreizējo Eiropas patentu vidējo ģeogrāfisko aptvērumu; (b) atspoguļo, cik no pašreizējiem Eiropas patentiem tiek uzturēti spēkā; (c) atspoguļo, cik pieprasījumu pēc vienotas patentaizsardzības iesniegts. 4. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar šī panta 1.-3. punktu un 17. pantu, lai noteiktu spēkā uzturēšanas maksas vienota spēka Eiropas patentiem. 16. pants Sadalījums 1. Tā daļa, kas no spēkā uzturēšanas maksām, kuras iekasētas saskaņā ar 12. panta 1. punkta e) apakšpunktu, ir jāsadala starp iesaistītajām dalībvalstīm, ir 50 % no 14. pantā minētajām spēkā uzturēšanas maksām, kuras samaksātas par vienota spēka Eiropas patentiem, atskaitot izmaksas, kas saistītas ar 12. pantā minēto vienotās patentaizsardzības administrēšanu. 2. Lai sasniegtu šajā nodaļā izvirzītos mērķus, Komisija 1. punktā minēto spēkā uzturēšanas maksu sadalījumu starp iesaistītajām dalībvalstīm nosaka, pamatojoties un taisnīgiem, vienlīdzīgiem un būtiskiem kritērijiem: (a) patentu pieteikumu skaits, (b) tirgus lielums, ko mēra pēc iedzīvotāju skaita, (c) kompensācija tām dalībvalstīm, kuru oficiālā valoda nav kāda no Eiropas Patentu iestādes oficiālajām valodām, kurās ir nesamērīgi mazs patenta pieteikumu skaits un kuras ir salīdzinoši nesen pievienojušās Eiropas Patentu organizācijai. 3. Iesaistītās dalībvalstis summu, kas tām piešķirta saskaņā ar 1. punktu, izmanto ar patentiem saistītiem nolūkiem. 4. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar šī panta 1.-3. punktu un 17. pantu, lai spēkā uzturēšanas maksas sadalītu starp iesaistītajām dalībvalstīm. 17. pants Deleģējuma īstenošana 1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā paredzētos nosacījumus. 2. Šīs regulas 15. un 16. pantā minētās pilnvaras deleģē uz nenoteiktu laiku, sākot ar [diena, kad spēkā stājas šī regula]. 3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā brīdī var atsaukt 15. un 16. pantā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar atsaukšanas lēmumu tiek izbeigta minētajā lēmumā norādīto pilnvaru deleģēšana. Tas stājas spēkā dienu pēc lēmuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā datumā, kas tajā noteikts. Tas neietekmē neviena jau spēkā esoša deleģētā tiesību akta derīgumu. 4. Tiklīdz Komisija ir pieņēmusi deleģēto tiesību aktu, tā par to vienlaikus paziņo Eiropas Parlamentam un Padomei. 5. Deleģēts akts, kas pieņemts saskaņā ar 15.un 16. pantu, stājas spēkā tikai tad, ja ne Eiropas Parlaments, ne Padome divu mēnešu laikā pēc minētā akta paziņošanas Eiropas Parlamentam un Padomei, nav cēluši iebildumus vai ja pirms minētā termiņa beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju, ka necels iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes ierosmes minēto termiņu pagarina par diviem mēnešiem. VI NODAĻA NOBEIGUMA NOTEIKUMI 18. pants Komisijas un Eiropas Patentu iestādes sadarbība Komisija noslēdz darba līgumu ar Eiropas Patentu iestādi, lai iedibinātu ciešu sadarbību šīs regulas aptvertajās jomās. Šāda sadarbība ietver regulāru viedokļu apmaiņu par darba līguma darbību un jo īpaši par patentu spēkā uzturēšanas maksām un ietekmi uz Eiropas Patentu organizācijas budžetu. 19. pants Konkurences tiesību un ar negodīgu konkurenci saistītu tiesību piemērošana Šī regula neskar konkurences tiesību un ar negodīgu konkurenci saistītu tiesību piemērošanu. 20. pants Ziņojums par šīs regulas darbību 1. Ne vēlāk kā sešu gadu laikā no dienas, kad pirmais vienota spēka Eiropas patents stājas spēkā iesaistīto dalībvalstu teritorijā, Komisija Padomei iesniedz ziņojumu par šīs regulas darbību un vajadzības gadījumā nāk klajā ar attiecīgiem priekšlikumiem par tās grozīšanu. Pēc tam ziņojumus par šīs regulas darbību Komisija iesniedz reizi sešos gados. 2. Komisija regulāri iesniedz ziņojumus par to, kā darbojas 14. pantā minētais mehānisms attiecībā uz spēkā uzturēšanas maksām, īpašu uzmanību pievēršot tam, vai pastāvīgi tiek ievēroti 15. pantā izklāstītie principi. 21. pants Iesaistīto dalībvalstu paziņojumi Iesaistītās dalībvalstis Komisijai paziņo par pasākumiem, kas saskaņā ar 4. panta 2. punktu un 12. pantu pieņemti līdz 22. panta 2. punktā norādītajai dienai. 22. pants Stāšanās spēkā un piemērošana 1. Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. 2. To piemēro no [tiks noteikta konkrēta diena, kas būs tā pati diena, kad sāk piemērot Padomes Regulu …/… ar ko īsteno ciešāku sadarbību, lai izveidotu vienotu patentaizsardzību, un kas attiecas uz piemērojamo tulkošanas kārtību]. 3. Iesaistītās dalībvalstis nodrošina, ka 2. punktā noteiktajā dienā vai pirms tam ir stājušies spēkā 4. panta 2. punktā un 12. pantā minētie noteikumi. 4. Vienotu patentaizsardzību var pieprasīt ikvienam Eiropas patentam, kas piešķirts 2. punktā minētajā dienā vai pēc tam. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama iesaistītajās dalībvalstīs saskaņā ar Līgumiem. Briselē, Eiropas Parlamenta vārdā — Padomes vārdā – priekšsēdētājs priekšsēdētājs [1] http://www.epo.org. [2] Lai samazinātu izmaksas, kuru iemesls ir apstiprināšanas prasības, 2000. gadā EPK līgumslēdzējas valstis pieņēma tā saukto Londonas nolīgumu (Nolīgums par EPK 65. panta piemērošanu, EPO OV 2001, 550), kas pašlaik ir spēkā 11 ES dalībvalstīs un paredz mazāk stingras tulkošanas prasības. [3] COM(2010) 2020. [4] COM(2010) 608 galīgā redakcija/2. [5] COM(2000) 412. [6] Eiropas Parlamenta normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Padomes regulai par Kopienas patentu (COM(2000) 412 - C5-0461/2000 - 2000/0177(CNS)), OV C 127E, 29.5.2003., 519.–526. lpp.). [7] Padomes dokuments 7159/03. [8] COM(2007) 165. [9] Padomes dokuments 17229/09. [10] Padomes dokuments 16113/09, 1. piel. Terminoloģija ir mainījusies („Kopienas patenta” vietā „ES patents”), jo spēkā stājies Lisabonas līgums. [11] COM(2010) 350. [12] SEC(2010) 796. [13] Paziņojums presei par Padomes ārkārtas sanāksmi "Konkurētspēja (Iekšējais tirgus, rūpniecība un pētniecība)", Nr. 16041/10, 10.11.2010. [14] Skatīt paziņojumu presei 17668/10. [15] COM(2010) 790. [16] Padomes 2011. gada 10. marta Lēmums 2011/167/ES, ar ko atļauj ciešāku sadarbību attiecībā uz vienotas patentaizsardzības izveidi (OV L 76, 22.3.2011., 53. lpp.). [17] Apspriešanās dokumentu, ieinteresēto personu atbildes un ziņojumu par apspriešanās sākotnējiem secinājumiem skatīt tīmekļa vietnē http://ec.europa.eu/internal_market/indprop/patent/consultation_en.htm. [18] COM(2008) 394. [19] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sme/small-business-act/. [20] UEAPME, Expectations on the Proposal for a European Small Business Act. Pieejams tīmekļa vietnē www.ueapme.com. Response to the Consultation on a Small Business Act for Europe. Pieejams tīmekļa vietnē http://www.eurochambres.eu. [21] Nostāja par svarīgākajiem jautājumiem diskusijā par patentu reformu Eiropā, pieejama http://www.businesseurope.eu. [22] Nostāja par jaunākajām politikas norisēm saistībā ar Eiropas Kopienas patentu, pieejama http://www.ueapme.com. [23] Nostājas dokumentus par Eiropas patentu sistēmu, pieejams http://www.eurochambres.eu. [24] Nostājas dokumenti, ko sagatavojušas tādas apvienības kā BDI (Bundesverband der Deutschen Industrie), DIHK (Deutscher Industrie- und Handelskammertag), CBI (Confederation of British Industries), CCIP (Chambre de commerce et d'industrie de Paris), CGPME (Confédération générale des petites et moyennes entreprises), Unioncamere, DigitalEurope, Orgalime, ACT (Association for Competitive Technology), Cefic u.c.. [25] OV L 76, 22.3.2011., 53. lpp. [26] Grozītā Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/82/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm (OV L 311, 28.11.2001., 1. lpp.). [27] Grozītā Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 6. novembra Direktīva 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm (OV L 311, 28.11.2001., 67. lpp.). [28] Starptautiskā Civilās aviācijas organizācija (ICAO), Čikāgas konvencija, dokuments 7300/9 (9. izdevums, 2006.). [29] Padomes 1994. gada 27. jūlija Regula (EK) Nr. 2100/94 par Kopienas augu šķirņu aizsardzību (OV L 227, 1.9.1994., 1. lpp.). [30] Padomes 1991. gada 14. maija Direktīva 91/250/EK par datorprogrammu tiesisko aizsardzību (OV L 122, 17.5.1991., 42. lpp.). [31] Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 6. jūlija Direktīva 98/44/EK par izgudrojumu tiesisko aizsardzību biotehnoloģijā (OV L 213, 30.7.1998., 13. lpp.).