LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 347/73

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Priekšlikums Padomes regulai par administratīvu sadarbību un krāpšanas apkarošanu pievienotās vērtības nodokļa jomā” (pārstrādāts dokuments)

COM(2009) 427 galīgā redakcija – 2009/0118 (CNS)

(2010/C 347/11)

Ziņotājs: BURANI kgs

Padome saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 93. pantu 2009. gada 23. septembrī nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Priekšlikums Padomes regulai par administratīvu sadarbību un krāpšanas apkarošanu pievienotās vērtības nodokļa jomā” (pārstrādāts dokuments)

COM(2009) 427 galīgā redakcija — 2009/0118 (CNS).

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Ekonomikas un monetārās savienības, ekonomiskās un sociālās kohēzijas specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2010. gada 2. februārī.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 460. plenārajā sesijā, kas notika 2010. gada 17. un 18. februārī (17. februāra sēdē), ar 203 balsīm par, 1 balsi pret un 5 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi.

1.1. Padomes Regula (EK) Nr. 1798/2003 par administratīvo sadarbību PVN jomā ir spēkā no 2004. gada 1. janvāra. Ik pēc trīs gadiem Komisijai jāizstrādā ziņojums par tās piemērošanu. Līdztekus minētajām saistībām, kuras tā izpildīja, 2009. gada augustā iesniedzot ziņojumu, Komisija izstrādājusi jaunu regulas priekšlikumu (pārstrādātu dokumentu). Ar izskatāmo priekšlikumu Komisija ievieš dažādus pilnveidojumus spēkā esošās regulas tiesiskajā sistēmā, ņemot vērā pirmo piemērošanas gadu pieredzi. Tā galvenais un paziņotais mērķis ir sniegt dalībvalstīm efektīvāku instrumentu krāpšanas apkarošanai ar labākas administratīvās sadarbības starpniecību.

1.2. Lai izprastu priekšlikumu, ļoti lietderīgs ir Komisijas ziņojums. Regulas piemērošana ir neapmierinoša daudzu iemeslu dēļ. Kopumā “administratīvā sadarbība starp dalībvalstīm PVN jomā vēl joprojām nav pietiekami intensīva, lai apkarotu izvairīšanos no PVN maksāšanas un krāpšanu”. Tas ir Eiropas Revīzijas palātas viedoklis, ko Komisija citē savā ziņojumā.

1.3. EESK norāda, ka pretošanās pārmaiņām nelabvēlīgi ietekmē dalībvalstu un ES finanses. Protams, tam ir praktiski apsvērumi, tomēr galvenais iemesls ir skaļi neizteiktā vēlme aizsargāt individuālās intereses, kas gūst pārsvaru pār vispārēja labuma interesēm.

1.4. Praksē pastāv objektīvi atšķirīgi redzējumi par kārtību, lai nodrošinātu pārrobežu darījumu “sekmīgu norisi”: pastāv gan vēlme pēc īstas administratīvas sadarbības, gan tendence uzskatīt par prioritāru krāpšanas apkarošanas aspektu. Katram no minētajiem aspektiem Komisijai attiecīgi ir divas konsultatīvas struktūrvienības: ATFS (1) grupa un SCAC (2) (sk. arī 2.3. punktu). To apvienošana vai kopīga un koordinēta struktūra varbūt varētu sekmēt starp abām jomām esošā slēptā konflikta mazināšanu.

1.5. Tomēr galvenā problēma ir pretestība politiskā līmenī, kuras konkrēta izpausme ir šaubas par Revīzijas palātas kompetenci pārbaudīt regulas pareizu īstenošanu: viena dalībvalsts ir iesniegusi šo jautājumu Eiropas Savienības Tiesā.

1.6. Ar jauno priekšlikumu ir ieviesti daudzi jauninājumi; to ir pārāk daudz, lai visus apkopotu šajā dokumentā. Tiks minēti tikai galvenie. To vidū ir pienākums dalībvalstīm piemērot regulu kopumā un noteiktajos termiņos. Ja minēto jauninājumu pieņems, Komisija iegūs ļoti vajadzīgās pilnvaras piemērot sankcijas.

1.7. Viena centrālā koordinācijas biroja izveidošana katrā dalībvalstī vienkāršotu un racionalizētu sadarbības sistēmu. Ir apstiprināts informācijas sniegšanas pienākums par nodokļu maksātāju, kas veic uzņēmējdarbību tās teritorijā, un iespēja atteikties veikt administratīvās procedūras citas administrācijas labā ir ierobežota ar dažiem precīzi noteiktiem gadījumiem. Minētie noteikumi ir sevišķi svarīgi administratīvajās procedūrās saistībā ar tālpārdošanu. Turklāt EESK uzskata, ka to efektivitāte ir atkarīga no elektronisko sistēmu vispārējas pieņemšanas. Tādēļ būtu ieteicams paredzēt, ka tās kļūst obligātas, sākot no 2015. gada, pēc pārejas perioda.

1.8. Vairākos punktos ir paredzēta virkne automātisku procedūru: derīgas informācijas automātiska paziņošana pēc savas iniciatīvas citām administrācijām, obligāta atgriezeniskas informācijas nosūtīšana pēc informācijas saņemšanas, automātiska piekļuve datubāzēm. Turklāt saistībā ar šiem pasākumiem ir paredzēta kopēju procedūru ieviešana.

1.9. Zināmu neizpratni rada noteikums, ar ko ir paredzēta citu attiecīgo dalībvalstu ierēdņu līdzdalība administratīvajās procedūrās, citastarp ārpus uzņēmējas valsts birojiem. EESK uzskata, ka minētā norma acīmredzamu iemeslu, proti, konfidenciālas un jutīgas informācijas aizsardzības, dēļ nav lietderīga.

1.10. Iespējams, ka vissvarīgākais jauninājums ir kopīgas struktūras, kas cīnīsies pret krāpšanu PVN jomā (Eurofisc), izveidošana. Tai jānodrošina ātra un daudzpusēja informācijas apmaiņa. EESK pilnībā atbalsta iniciatīvu, bet vienlaikus vērš uzmanību uz aspektu, par ko tā iestājusies jau sen, proti, vajadzību izveidot saikni un sadarbību ar citām struktūrvienībām, kas nodarbojas ar organizētās noziedzības un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas apkarošanu.

2. Ievads.

2.1. Padomes Regula (EK) Nr. 1798/2003 par administratīvo sadarbību pievienotās vērtības nodokļa (PVN) jomā stājās spēkā 2004. gada 1. janvārī. Lielākā daļa dalībvalstu atzinīgi novērtējušas regulu, atbalstot Komisijas nodomu uzlabot administratīvās sadarbības tiesisko sistēmu un radīt instrumentu krāpšanas apkarošanai (3). Saskaņā ar 45. pantu Komisijai ik pēc trijiem gadiem bija jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojums par regulas piemērošanu. Pēdējais šāds ziņojums (4), pildot minēto pienākumu, iesniegts 2009. gada 18. augustā.

2.2. Tomēr vienlaikus cilvēki jau bija sākuši vairāk apzināties krāpšanas problēmas nodokļu jomā. PVN jomā 2006. gada 31. maija“Komisijas paziņojumā par nepieciešamību izveidot savstarpēji koordinētu stratēģiju, lai uzlabotu cīņu pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas” (5) ir minēta vajadzība izstrādāt saskaņotu cīņas stratēģiju, sevišķi “karuseļa” veida krāpšanas jomā (6) (7). Nākamajā paziņojumā (8) bija izklāstīta īstermiņa rīcības programma.

2.3. Tagad Komisija ir iesniegusi regulas priekšlikumu, lai “pārstrādātu” (9) iepriekšējo. Tas ir rezultāts Komisijas pārdomām, ko Komisija izstrādājusi gan pati, gan, pamatojoties uz virkni ārēju ieguldījumu. Tie ir dalībvalstu ziņojumi par 2004. gada regulas darbību, to atbildes uz īpašām aptaujām, Eiropas Revīzijas palātas īpašais ziņojums Nr. 8/2007, EP 2008. gada 2. septembra rezolūcija (2008/2033(INI)). To papildina Nodokļu krāpšanas apkarošanas stratēģijas (ATFS) ekspertu grupas un Administratīvās sadarbības pastāvīgās komitejas (SCAC) ieguldījums.o

3. Vispārīgas piezīmes.

3.1. Iepriekš minētais ziņojums COM(2009) 428 galīgā redakcija ir ļoti noderīgs, lai izprastu jauno regulu. Tajā Komisija pauž neapmierinātību par spēkā esošās regulas piemērošanu. Šo neapmierinātību var rezumēt ar Eiropas Revīzijas palātas apgalvojumu, ko citē Komisija: “kaut gan […] bija ieviesti jauni pasākumi, administratīvā sadarbība starp dalībvalstīm PVN jomā vēl joprojām nav pietiekami intensīva, lai apkarotu izvairīšanos no PVN maksāšanas un krāpšanu”. Komisija ir darījusi visu iespējamo, lai uzlabotu noteikumus un padarītu vieglāku to piemērošanu, bet neveiksmju galvenais iemesls ir dažu (bet varbūt daudzu) valstu administrāciju pretošanās pārmaiņām. Līdztekus objektīvām organizatoriskām vai tehnoloģiskām grūtībām nav noliedzams, ka gatavību pilnībā sadarboties vēl joprojām traucē atsevišķu (īstu vai prezumētu) interešu aizsardzība. Nodokļu jomā Eiropas idejai ir grūtības nostiprināties vairāk nekā citās jomās.

3.2. Efektīva administratīva sadarbība ir būtisks priekšnoteikums pārrobežu darījumu sekmīgai norisei, un tas neapšaubāmi ir valstu administrāciju un iedzīvotāju interesēs. Tomēr jēdziens “sekmīga norise” nozīmē, ka šādi darījumi tiek veikti, ievērojot nodokļu noteikumus. Abi jēdzieni saplūst: administratīvā sadarbība un krāpšanas apkarošana nodokļu jomā ir nedalāms kopums. Komisija konkretizē šo domu, ierosinot izveidot kopēju struktūru (Eurofisc).

3.3. Komisijas rīcībā ir divas konsultatīvas struktūrvienības, kas tai sniedz visaugstākā līmeņa ekspertu ieguldījumu. Runa ir par ATFS ekspertu grupu un SCAC (sk. 2.3. punktu). Iespējams, ka apvienošana vienā struktūrvienībā (vai divu grupu izveidošana, kuras koordinē viena lēmumu pieņemšanas struktūra) varētu palīdzēt mazināt slēpto “interešu konfliktu”starp divām jomām — administratīvo un nodokļu jomu. Ne vienmēr noteikumi, lai apkarotu krāpšanu nodokļu jomā, ir pilnībā savienojami ar administratīvo procedūru atvieglošanu, un otrādi. Pretošanās pārmaiņām, vismaz daļēji, ir saistīta ar atšķirīgām prasībām, kas skar vienu un to pašu problēmu.

3.4. Tomēr šķiet, ka vislielākās problēmas ir politiskā līmenī. Ziņojumā, kas minēts 2.1. punktā, norādīts, ka pēc atbildēm uz aptaujām (sk. 2.3. punktu) Komisija piedāvājusi iespēju dalībvalstīm “paust savu viedokli par administratīvo sadarbību”. Neizpratni rada fakts, ka “tikai divas dalībvalstis izrādīja interesi par atklātu diskusiju ar Komisiju”. To papildina vēl viena zīmīga epizode — viena no dalībvalstīm ir tieši apstrīdējusi Revīzijas palātas kompetenci veikt revīziju par regulas īstenošanu administratīvās sadarbības jomā. Šo lietu pašlaik izskata Tiesa. Minētie fakti runā paši par sevi un liecina, ka optimismam par nākotni nav pamata.

3.5. Cits politisks aspekts attiecas uz administratīvo sadarbību starp nodokļu administrācijām un iestādēm, kas atbildīgas par nelikumīgi iegūtu (no organizētas noziedzības un terorisma) līdzekļu legalizēšanas apkarošanu. EESK jau ilgāku laiku aicina izvērst minēto sadarbību, tomēr aicinājums līdz šim nav guvis lielu atbalstu (10).

4. Īpašas piezīmes.

Visnozīmīgākie grozījumi, kas ir ieviesti ar jauno regulu, attiecas uz lielāku dalībvalstu atbildību sadarbības jomā, iesniedzamās un saņemamās informācijas precīzāku noteikšanu, piekļuves tiesību minētajai informācijai ierobežošanu. Turklāt ir noteikti arī regulējuma par informācijas kvalitāti principi, kā arī precizēta dalībvalstu atbildība par pareizas informācijas sniegšanu paredzētajā laikā. Visbeidzot, ir radīts juridisks pamats, lai izveidotu strukturētas administratīvas sadarbības struktūrvienību, kuras galvenais mērķis ir krāpšanas apkarošana (Eurofisc).

4.1.1. EESK atzinīgi vērtē paveikto un atbalsta Komisiju. Jaunā regula ir izšķirošs solis uz priekšu minētā jautājuma reglamentēšanā. Ja dalībvalstis to vēlēsies, noteikumu īstenošana palīdzēs uzlabot publisko finanšu plānošanu, gan vienkāršojot procedūras, gan apkarojot krāpšanu.

4.2. EESK turpmāk izklāsta dažas piezīmes par galvenajiem novatoriskajiem priekšlikumiem, kas tiek ieviesti ar jauno regulu. Šīs piezīmes izriet gan no vēlmes sadarboties, gan arī izstrādātas, objektīvi novērtējot problēmas, kas joprojām traucē ieviest efektīvu administratīvo sadarbību.

Pārstrādātās regulas 1. panta 1. punktā ir nepārprotami norādīts, ka tās galvenie mērķi ir “apkarot krāpšanu PVN jomā”, bet 2. punktā ir noteikti nosacījumi, kas jāievēro dalībvalstīm, lai izpildītu pienākumu “ nodrošināt PVN ieņēmumus”. Pašlaik spēkā esošās regulas teksts nav tik stingrs un precīzs; tas aprobežojas ar “noteikumu un procedūru attiecībā uz informācijas apmaiņu” noteikšanu.

4.3.1. Šis jauninājums ir vērā ņemams: pienākums rīkoties, lai sadarbotos, nozīmē, ka dalībvalstīm jāpiemēro regula kopumā un noteiktajā termiņā. EESK tam pilnībā piekrīt, bet tai rodas šaubas par iespēju, ka dalībvalstis reāli spēs vai gribēs pielāgoties jaunajam tiesību aktam, ņemot vērā, ka jau spēkā esošā regula tiek ieviesta ar kavējumiem un atbrīvojumiem. Turklāt no noteikumu saistošā rakstura izriet Komisijas pilnvaras uzlikt sankcijas un Revīzijas palātas pilnvaras veikt revīziju par to pareizu īstenošanu — par šo pieņēmumu nav vienprātības. Ziņojumā, kas minēts 2.1. punktā, Komisija atzīmē, ka Vācija apstrīdējusi pienākumu neizpildes procedūru un Revīzijas palātas kompetenci veikt revīziju. Tiesas nolēmums šajā lietā izšķiroši ietekmēs administratīvās sadarbības PVN jomā nākotni.

4.3.2. Tāpēc jauns 1. panta formulējums liecina, ka atšķirīgās tendences, kas ir Eiropas politikā, pastāv arī nodokļu jomā. Līgumu interpretācija saskaņā ar dažādiem redzējumiem bieži vien liek Komisijai aizstāvēt kompetences un tiesības, savukārt dalībvalstis vēlas saglabāt savas valstu pilnvaras. EESK uzskata, ka tai nav jāpauž nostāja šajā jautājumā, bet tā izsaka cerību, ka līdz ar jaunā Līguma pieņemšanu tiks veidota jauna Eiropa, kurā dalībvalstis pārliecinoši atbalsta Līguma pamatā esošos principus.

4.4. 4. pantā ir noteikts katras dalībvalsts pienākums izveidot vienu centrālo koordinācijas biroju, kas ir atbildīgs par kontaktiem ar citām dalībvalstīm. EESK atzinīgi vērtē šo lēmumu, bet atgādina, ka centrālā biroja netraucēta darbība ir atkarīga no perifērisko struktūru efektivitātes katrā valstī. Tas ir nosacījums, kuru, šķiet, ne visur ievēro.

7. pantā (bijušais 5. pants) ir nostiprināts dalībvalstu informācijas sniegšanas pienākums par nodokļu maksātāju, kas veic uzņēmējdarbību tās teritorijā, ja to pieprasa cita dalībvalsts. Dažos noteiktos gadījumos (11) pieprasījuma saņēmēja iestāde var atteikties veikt administratīvu procedūru, bet vienīgi tad, ja informācija jau tika nosūtīta pieprasījuma iesniedzējai iestādei mazāk nekā pirms diviem gadiem. Tomēr tai joprojām ir pienākums sniegt pamatinformāciju par darījumiem, ko veicis attiecīgais nodokļu maksātājs iepriekšējos divos gados.

4.5.1. Jaunie noteikumi ir sevišķi svarīgi tālpārdošanā, un to pamatā ir administratīvās sadarbības sekmīga politika. Tomēr diemžēl jau to pašreizējā veidā tie tiek piemēroti tikai daļēji, galvenokārt elektronisko sistēmu trūkuma dēļ. Tāpēc EESK uzskata, ka citiem noteikumiem paredzēto pārejas periodu būtu lietderīgi attiecināt uz arī uz minētajiem noteikumiem, atliekot to obligāto piemērošanu līdz 2015. gadam, kad stāsies spēkā Padomes Regula (EK) Nr. 143/2008 (12).

4.6. 15. pantā ir precizēta informācijas “automātiskas apmaiņas” nozīme, kas ir iekļauta arī pašreizējās regulas 17. pantā: katrai dalībvalstij automātiski un pēc savas iniciatīvas jāsniedz informācija, kas var būt noderīga citai dalībvalstij, lai aizsargātu savus nodokļu ieņēmumus. Precizējuma nozīme ir ievērojama: ja un kad to piemēros sistemātiski, spontāna informācijas nosūtīšana citām administrācijām, kurām tā interesē, liecinās, ka administratīvās sadarbības koncepcija ir pilnībā pieņemta.

4.7. 17. pantu ideālā variantā vajadzētu piemērot kopā ar 15. pantu, jo tajā ir noteikts, ka iestādēm, kas saņem informāciju, jāsniedz atgriezeniska informācija iestādēm, kuras to ir sniegušas. Sadarbība neaprobežojas tikai ar informācijas sniegšanu, bet nozīmē arī informēt informācijas sniedzēju par attiecīgās darbības rezultātiem.

4.8. 18. pantā (bijušais 22. pants) ir konkretizēta informācija, kas katrai dalībvalstij jāiekļauj savā datubāzē. EESK uzskata, ka šim noteikumam būs divkārša pozitīva ietekme. Pirmkārt, tie veicinās informācijas apmaiņas sistēmas VIES (13) darbības uzlabošanu; otrkārt, tie liks dalībvalstīm pievērst uzmanību Direktīvas 2006/112/EK piemērošanai attiecībā uz PVN identifikācijas numura piešķiršanu, grozīšanu un izslēgšanu. Tā kā liela daļa krāpšanas gadījumu ir saistīta tieši ar PVN identifikācijas numuriem, attiecīgo noteikumu pareiza piemērošana ir ļoti svarīga. Arī lietotāji no tiem gūs vērā ņemamu labumu, sevišķi saistībā ar 23. un 24. pantā ieviestajiem jauninājumiem datubāzu minimālo standartu jomā.

4.9. Šaubas rada 22. pants, kurā noteikts, ka katrai dalībvalstij jānodrošina citas dalībvalsts iestādei automātiska piekļuve savai datubāzei. EESK norāda: pat ja piekļuvei ir nepieciešama pieprasījuma saņēmējas iestādes iepriekšēja piekrišana (14), tiešā piekļuve rada problēmas saistībā ar valodas prasmi un informācijas pareizu interpretāciju un izmantošanu. Komisija apzinās problēmu; 23. apsvērumā teikts, ka “jāizveido kopīga procedūra […] informācijas salīdzināmības un kvalitātes nodrošināšanai” un šī doma tiek atkārtota citā sakarā 27. apsvērumā. EESK uzskata, ka noteikums par automātisku piekļuvi ir jāatliek uz vēlāku laiku, kad kopējas administratīvās un elektroniskās procedūras tiks pieņemtas visās dalībvalstīs.

29. panta 1. punktā saistībā ar attiecīgo dalībvalstu ierēdņu līdzdalību administratīvajās procedūrās ir noteikts, ka minētie ierēdņi var atrasties ne vien birojos, bet arī“jebkurā citā vietā” (praktiski tas nozīmē, ka arī attiecīgo nodokļa maksātāju birojos). Vienlaikus 2. punktā, no vienas puses, tiek atcelts noteikums, ar kuru saskaņā pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts var noteikt pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts ierēdņu piedalīšanās kārtību administratīvajās procedūrās, bet no otras — apstiprināts, ka pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts ierēdņiem, lai gan viņi “neīsteno pilnvaras, kuras ir uzticētas pieprasījuma saņēmējas iestādes ierēdņiem […], var būt pieejamas tās pašas telpas un tie paši dokumenti, kuri ir pieejami pieprasījuma saņēmējas iestādes ierēdņiem”.

4.10.1. Šādas pilnvaras un prerogatīvas nešķiet ne lietderīgas, ne pamatotas. EESK lūdz pārskatīt un padziļināti analizēt šo noteikumu. Citas dalībvalsts ierēdņa klātbūtne nodokļa maksātāja birojā var būt saistīta ar “komercnoslēpuma, rūpnieciska vai dienesta noslēpuma […] atklāšanu, vai informācijas atklāšana varētu būt pretrunā ar valsts politiku”. Minētā teikuma teksts sakrīt ar 56. panta 4. punktu, kurā noteikti gadījumi, kad var atteikt informācijas sniegšanu. Vēl jo vairāk tādēļ nav pieņemams, ka citas dalībvalsts ierēdnis uzzina šādu informāciju savas klātbūtnes dēļ nodokļa maksātāja birojos.

No 34. līdz 39. pantam iekļauts jauninājums. Paredzēts izveidot kopīgu struktūrvienību, kas cīnīsies pret krāpšanu PVN jomā un apkaros PVN nemaksāšanu. Šādas struktūras, kas ziņojumā (15) nosaukta par “ Eurofisc ”, galvenais uzdevums būtu organizēt ātru un daudzpusēju informācijas apmaiņu, apkopojot un izplatot administratīvajā sadarbībā noderīgu informāciju. Vairākos pantos ir aplūkoti dažādi jaunās struktūras darbības aspekti. Tomēr vēl nav skaidrs, vai tā būs centralizēta vai decentralizēta struktūra.

4.11.1. EESK atzinīgi vērtē tādas struktūras izveidošanu, kas centralizē un izplata informāciju. Tomēr brīdī, kad šī struktūra sāks darboties, būs jāpārskata tās regulas daļas, kuras vajadzētu saskaņot vai pielāgot pašreizējai divpusējās sadarbības kārtībai.

4.11.2. Turklāt ir vēl viens aspekts, kas saistīts ar Eurofisc izveidi, bet nav izskatīts nevienā regulas vai ievadziņojuma punktā, proti, sadarbība un saikne ar citām struktūrām, kuras apkaro organizēto noziedzību un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu. Daudzos gadījumos, tostarp visnopietnākajos, krāpšana PVN jomā nav atsevišķs noziegums, bet tas ir saistīts ar viltoto preču kontrabandu, narkotiku tirdzniecību, ieroču tirdzniecību un jebkuru citu darbību, ko veic un kontrolē organizētā noziedzība un terorisms. Ne teorētiski, ne praktiski nepastāv strukturēta sadarbība starp struktūrvienībām, kas nodarbojas ar šīs parādības dažādajiem aspektiem vai dažādām parādībām, kuras saistītas ar tām pašām organizācijām. Rezultātā rodas darbību dublēšanās, neefektivitāte un bieži vien arī konflikti par kompetences jomām.

4.11.3. Nodokļu iestāžu un kriminālpolicijas un pretterorisma iestāžu sadarbības aspektus EESK plašāk analizē citā atzinumā par labu pārvaldību nodokļu lietās (16). Īsumā problēma ir saistīta ar nepieciešamību labāk koordinēt nodokļu direktīvas un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas direktīvas. Nav pieņemami, ka ir dažādas struktūras, piemēram, tiešo un netiešo nodokļu administrācijas, muita, policija, slepenie dienesti, ar vienādiem vai līdzīgiem mērķiem, bet kurām nav savstarpējas saiknes vai sadarbības nolīgumu.

4.11.4. EESK apzinās šāda risinājuma praktiskās un administratīvās problēmas, kā arī ilgos termiņus, kas būtu vajadzīgi, lai to īstenotu, bet atgādina, ka lielākais šķērslis, neapšaubāmi, ir dalībvalstu politiskā griba, kuras pagaidām nav. Komisijai arī vajadzētu uzņemties virzītājspēka lomu, iekļaujot izmeklēšanas iestāžu administratīvo sadarbību savās vidējā termiņa un ilgtermiņa programmās.

4.12. Regulas priekšlikumā nav minēts tās spēkā stāšanās datums; ir noteikts tikai, ka tā stāsies spēkā divdesmitajā dienā pēc publicēšanas Oficiālajā Vēstnesī. Savukārt 45. pantā ir noteikts, ka virkne procedūru, kuru pamatā ir elektroniskā sadarbība, būs piemērojamas no 2015. gada 1. janvāra. Šis datums šķiet reāls, ciktāl visas dalībvalstis gribēs un varēs apņemties to ievērot.

4.13. 51. pantā paredzēts, ka katrai dalībvalstij jāveic (iekšējais) audits par to, kā administratīvie pasākumi darbojas. Tas ir vajadzīgs pasākums, kas, iespējams, pamatojas ārējā audita pieredzē (sk. 3.4. un 4.3.1. punktu), par ko gaidāms Tiesas spriedums. Tomēr EESK rodas šaubas par to, vai pasākums, kas ļauj dalībvalstīm pašām sevi kontrolēt, ir patiesi efektīvs.

4.14. Nav mainīts 56. pants (bijušais 40. pants), ar ko dalībvalstīm piešķirta iespēja nesniegt informāciju un neveikt administratīvās procedūras, ja to neparedz šo valstu tiesību akti vai ja informācija skar aspektus saistībā ar rūpniecisko vai dienesta noslēpumu. Turklāt ir pievienots punkts, kurā ir precizēts, ka šāda iespēja neattiecas uz gadījumiem, kurus aizsargā banku noslēpums. Minēto jautājumu vajadzētu skatīt plašāk saistībā ar banku noslēpuma atcelšanu un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas noteikumiem. Tomēr paliek šaubas, vai uz personas, “kas darbojas kā aģents vai fiduciārs”, rīcībā esošo informāciju attiecas banku noslēpums vai dienesta noslēpums. EESK uzskata, ka būtu lietderīgi to precizēt.

Briselē, 2010. gada 17. februārī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) Anti Tax Fraud StrategyExpert Group (Nodokļu krāpšanas apkarošanas stratēģijas ekspertu grupa).

(2) Standing Committee for the Administrative Cooperation (Administratīvās sadarbības pastāvīgā komiteja).

(3) Par minēto regulu EESK izstrādājusi atzinumu (OV C 267, 27.10.2005., 45. lpp.).

(4) COM(2009) 428 galīgā redakcija. Šajā EESK atzinumā ziņojums atsevišķi nav komentēts; tomēr Komisijas izklāstītā informācija un viedokļi ļoti palīdz izprast jaunajā regulā ierosināto pasākumu nozīmi.

(5) COM(2006) 254 galīgā redakcija.

(6) Dažos gadījumos minētais krāpšanas veids attīstījies par tā sauktā “pazudušā komersanta” krāpšanos Kopienā. COM(2009) 511 galīgā redakcija, 3. lpp.

(7) Arī par šo paziņojumu EESK paudusi viedokli atzinumā par tematu “Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai par nepieciešamību izveidot savstarpēji koordinētu stratēģiju, lai uzlabotu cīņu pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas” (OV C 161, 13.7.2007., 8. lpp.).

(8) COM(2008) 807 galīgā redakcija.

(9) COM(2009) 427 galīgā redakcija.

(10) Sk. EESK atzinumu par tematu “Labas pārvaldības veicināšana nodokļu lietās”.

(11) Gadījumi, kad tiek izskatīta iespēja atteikt, ir minēti (jaunās) regulas pielikumā, un tie attiecas uz virkni pakalpojumu, citastarp, tālpārdošanu, pakalpojumiem saistībā ar nekustamajiem un kustamajiem materiālajiem īpašumiem, palīgdarbībām transportēšanas jomā un telekomunikāciju un radio un televīzijas apraides pakalpojumiem.

(12) Padomes Regula (EK) Nr. 143/2008 (2008. gada 12. februāris), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1798/2003 par administratīvas sadarbības pasākumu un informācijas apmaiņas ieviešanu saistībā ar noteikumiem par pakalpojumu sniegšanas vietu, īpašajiem režīmiem un pievienotās vērtības nodokļa atmaksāšanu (OV L 44, 20.2.2008., 1. lpp.).

(13) VIES — PVN informācijas apmaiņas sistēma (VAT Information Exchange System).

(14) 7. pantā ir paredzēts, ka “Pieprasījuma saņēmēja iestāde informāciju […] paziņo pēc pieprasījuma iesniedzējas iestādes ”.

(15) COM(2009) 428 galīgā redakcija, 2.1. punkts.

(16) Komisijas paziņojums par labas pārvaldības veicināšanu nodokļu lietās, COM(2009) 201 galīgā redakcija.