·novērst specifiskus trūkumus spēkā esošajos tiesību aktos, t. i., veicināt mērķu labāku izpildi, it īpaši – vienkāršojot maksas par ārējām izmaksām piemērošanu, kura pašlaik ir apgrūtinošs pamatošanas un paziņošanas process, un ieviešot jaunu risinājumu maksas piemērošanai par sastrēgumiem.

·samazināt neregulāro lietotāju, galvenokārt ārvalstnieku, it īpaši ar vieglajiem pasažieru automobiļiem braucošo, diskriminācijas briesmas;

Iniciatīvas mērķis ir pastiprināt tādu principu kā “piesārņotājs maksā” un “lietotājs maksā” piemērošanu, ar to veicinot finansiāli un vidiski ilgtspējīgu un sociāli taisnīgu autotransportu. Tajā ir mērķis:

Komisija būtu vēlējusies pakāpeniski atteikties no vinjetēm visā TEN-T tīklā visiem HDV. Turklāt kombinētās maksas uzlikšanas sistēmas piemērošanas jomu varētu precīzāk atspoguļot attiecīgajā tiesību normā. Tomēr tāds noteikums ir jālasa direktīvas un tās apsvērumu kontekstā, un tā piemērošanu ierobežo patlaban spēkā esošās maksas uzlikšanas sistēmas. Tā kā mazāku HDV (kuriem dažās dalībvalstīs pašlaik netiek uzlikta maksa) ietekme uz infrastruktūru un ārējām izmaksām ir relatīvi maza un ir pieejami aizsardzības pasākumi (t. i., iepriekšēja paziņošana Komisijai) pamatotu izņēmumu gadījumā un kombinētu maksas iekasēšanas sistēmu ieviešanas gadījumā, Komisija var pieņemt šo kompromisu.

(b)Vieglie transportlīdzekļi

Komisija arī ierosināja pakāpeniski atteikties no vieglo transportlīdzekļu vinjetēm. Taču likumdevēji ir vienisprātis par iespēju dalībvalstīm saglabāt un ieviest vinjetes šiem transportlīdzekļiem (privātajiem automobiļiem, vieglajiem komerciālajiem transportlīdzekļiem un mikroautobusiem).

Vinjetes cenu proporcionalitātes jautājumā Komisija ierosināja mazliet zemākas robežvērtības īstermiņa vinjetēm nekā tās, kas paredzētas Padomes nostājā. Tomēr jāsaka, ka Padomes nostājā tagad dalībvalstīm ir prasīts darīt pieejamas viendienas vinjetes, kas ir svarīgs solis uz samērīgāku cenu noteikšanu vieglajiem transportlīdzekļiem. Bez tam ir iekļautas Eiropas Parlamenta pieprasītās pārskatīšanas klauzulas par noteikumiem, kas piemērojami vieglajiem transportlīdzekļiem kopumā, it īpaši – par režīmu vieglajiem komerciālajiem transportlīdzekļiem (LCV).

Samērīgāka cenu noteikšana atbilst Komisijas priekšlikumam.





3.2.Maksas diferenciācija pēc ekoloģiskajiem raksturlielumiem

(a)Lielas noslodzes transportlīdzekļi

Komisija ierosināja aizstāt diferenciāciju pēc Euro emisijas klases ar obligātu diferenciāciju, kuras pamatā ir HDV CO2 emisija (ar gaisa piesārņotājiem, kuru problēma jārisina ar maksu par ārējām izmaksām, sal. ar 3.3. iedaļu). Tā kā priekšlikuma iesniegšanas brīdī nebija atskaites līnijas, Komisija ierosināja noteikumus detalizēt deleģētajos aktus.

Eiropas Parlamenta nostājā pirmajā lasījumā priekšlikums lielā mērā atbalstīts un izdarīti tikai ierobežoti grozījumi bezemisijas darbību režīmā, un tas atbilst Padomes nostājai. Padome detalizēti izstrādāja HDV diferenciāciju pēc CO2 emisijas, balstoties uz 2019. gadā pieņemtajiem CO2 standartiem. Tad pat pienākumu diferencēt maksu Padome attiecināja arī uz vinjetēm (lietošanas maksu).

Ņemot vērā neseno priekšlikumu par emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu autotransportā, Padomes nostājā ir iekļauta pārskatīšanas/izvērtēšanas klauzula, lai novērstu īstu un šķietamu oglekļa cenu dubultošanas risku.

Komisija atbalsta Padomes tekstā izstrādāto metodiku, kas maksu diferencē pēc CO2 emisijas, kā arī pārskatīšanas klauzulu.

(b)Vieglie transportlīdzekļi

Komisija ierosināja diferencēt ceļu nodevas arī vieglajiem transportlīdzekļiem pēc to ekoloģiskajiem raksturlielumiem, t. i., ņemot vērā gan CO2, gan piesārņotāju emisiju. Likumdevēji ir vienisprātis, ka maksas diferencēšanai vieglajiem automobiļiem jābūt fakultatīvai.

Saskaņā ar Padomes nostāju dalībvalstīm, ja tas tehniski iespējams, no 2026. gada autoceļu nodevas un ikgadējā lietošanas maksa vieglajiem kravas automobiļiem (LCV paveids) un mikroautobusiem būs jādiferencē atkarā no transportlīdzekļa ekoloģiskajiem raksturlielumiem. 7.gb pantā un VII pielikumā paredzētā shēma, kas balstīta uz jaunākajiem emisijas standartiem, būtu indikatīva. Dalībvalstīm, kuras izvēlas piemērot citu shēmu (piemēram, ar emisijas rādītāju kritēriju, diferenciācijas apjoma vai, iespējams, citu kritēriju iekļaušanu), būtu jāpamato sava izvēle un jāinformē Komisija. Taču dalībvalstis drīkst izvēlēties piemērot samazinājumus tikai bezemisijas transportlīdzekļiem, nediferencējot maksu citiem transportlīdzekļiem un neziņojot Komisijai.

Lai gan Komisija būtu devusi priekšroku līdzīgam noteikumam par visiem LCV, tā var atbalstīt šo kompromisu, jo princips maksas diferencēt, atspoguļojot ceļu lietošanas izmaksas, atbilst Komisijas priekšlikumam.

3.3.Maksa par ārējām izmaksām

Komisija ierosināja vienkāršot maksas piemērošanu par ārējām izmaksām (ar tieši izmantojamām atsauces vērtībām) un padarīt to obligātu HDV vismaz tajās tīkla daļās, kur gaisa piesārņojuma un/vai trokšņa ārējās izmaksas pārsniedz vidējās. Padomes galīgā nostāja paplašina šā pienākuma tvērumu, to padarot piemērojamu visā nodevām pakļautajā tīklā ne vēlāk kā četrus gadus pēc grozījumu direktīvas stāšanās spēkā.

Dalībvalstīm būs katrreiz jāpiemēro maksa par ārējām izmaksām par piesārņojumu, izņemot īpašos pienācīgi pamatotos gadījumos, un tas ir atzīstams mērķu paaugstinājums salīdzinājumā ar Komisijas priekšlikumu.

Padome pievienojusi iespēju uzlikt maksu arī par CO2 emisijas izmaksām kā alternatīvu infrastruktūras maksas diferenciācijai par HDV (vai izmantot kombinācijā ar to), pamatojoties uz CO2 emisiju (sal. ar 3.2. iedaļu). Lai gan tas ir nepārprotams mērķu paaugstinājums, tas izraisīs oglekļa cenu dubultošanos tur, kur piemērojamajā valsts degvielas nodoklī jau ietilpst CO2 komponente, un tad, kad autotransporta degviela ir iekļauta emisijas kvotu tirdzniecībā pēc Komisijas jūlija ierosinājuma 3.2. iedaļā jau minēts, ka pārskatīšanas klauzulām jānosaka aizsardzības pasākumi, lai tādu risku minimalizētu. Viena no pārskatīšanas klauzulām uzliek Komisijai pienākumu koriģēt iekasējamās summas par CO2 emisiju, ņemot vērā faktisko oglekļa cenu, kas ES piemērojama autotransporta degvielai. Komisija uzskata, ka aizsardzības pasākumi ir pietiekami, un atbalsta iespēju uzlikt maksu par CO2 emisijas izmaksām, kur to pilnībā nesedz piemērotāks instruments, kā emisijas kvotu tirdzniecība vai degvielas nodokļi.