[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 10.7.2008 COM(2008) 443 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par Civildienesta noteikumu XI pielikumu KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par Civildienesta noteikumu XI pielikumu 1. IEVADS Saskaņā ar Civildienesta noteikumu XI pielikuma 15. panta 2. punktu XI pielikuma noteikumus pārskata ceturtā gada beigās, skaitot no 2004. gada 1. jūlija, jo īpaši ņemot vērā šo noteikumu ietekmi uz budžetu. Šajā nolūkā Komisija iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei un, vajadzības gadījumā, priekšlikumu grozīt šo pielikumu, pamatojoties uz EK līguma 283. pantu. Ar šo ziņojumu izpilda iepriekš minēto nosacījumu. Ziņojumā galvenā uzmanība ir pievērsta jautājumam, vai XI pielikums kalpo savam mērķim un vai ir vajadzīgi grozījumi, lai nodrošinātu „metodes” netraucētu piemērošanu. 1.1. Metodes pamatmērķi un pamatprincipi Pašreizējās metodes noteikumus atalgojuma un pensiju korekcijai piemēro no 2004. gada 1. jūlija līdz 2012. gada 31. decembrim, un tie ir minēti Civildienesta noteikumu 64., 65. un 65.a pantā, kā arī XI pielikumā. Metodes galvenie mērķi ir: - atalgojuma automātiska korekcija[1], lai novērstu to, ka visu Kopienas iestāžu un aģentūru darbs tiek pārtraukts ikgadēju sarunu un sociālas neapmierinātības dēļ; - pārredzami, efektīvi un samērā vienkārši noteikumi, lai aprēķinātu visu ES iestāžu ierēdņu un pārējo darbinieku atalgojuma korekciju. Lai nodrošinātu metodes pienācīgu darbību, noteica šādus principus: - paritāte ES ierēdņu un valsts civildienesta ierēdņu pirktspējas attīstībā; - civildienesta ierēdņu algu pirktspējas vienlīdzīgums dažādās dienesta vietās. Šajā ziņojumā ir analizēts jautājums, vai ar Civildienesta noteikumu XI pielikumā noteikto metodi ir ievēroti iepriekš minētie principi un sasniegti iepriekš minētie mērķi. 2. SPECIFISKAIS RāDīTāJS Ar specifisko rādītāju mēra dalībvalstu centrālajā pārvaldē strādājošo civildienesta ierēdņu algas pirktspējas izmaiņas. 2.1. Specifiskā rādītāja attīstības tendences atsevišķās valstīs Dati par katru no 27 ES dalībvalstīm par visu laikposmu nav pieejami (Bulgārija un Rumānija pievienojās 2007. gadā, un Igaunija datus nav iesniegusi). Pieejamo datu kopsavilkums par katru valsti 2004.–2007. gadā, kā arī vidējā aritmētiskā vērtība šajā laikposmā ir iekļauta 1. TABULĀ. Nākošajā tabulā noradīti tie paši dati, kas izteikti kumulatīvā indeksa veidā (2003. gads=100). 2.2. Kopējā specifiskā rādītāja attīstības tendence Saskaņā ar 2004. gada maija Civildienesta noteikumiem kopējo specifisko rādītāju nosaka, izmantojot izlasi, ko veido astoņas atsauces valstis, un nevis izmantojot datus par visām ES dalībvalstīm. Šīs astoņas valstis ir: Beļģija, Vācija, Francija, Spānija, Itālija, Luksemburga, Nīderlande un Apvienotā Karaliste. Izlases pamatā bija aplēses, ka atalgojuma attīstība izraudzītajās valstīs līdzinās atalgojuma attīstībai ES 15 dalībvalstīs. Līdz 2004. gadam kopējo specifisko rādītāju aprēķināja, ņemot par pamatu visu Eiropas Savienību (t. i., ES 12 1987.–1994. gadā un ES 15 1995.–2003. gadā). Astoņu izvēlēto dalībvalstu procentuālais īpatsvars ES iekšzemes kopproduktā samazinājās 2007. gada paplašināšanās un nesenās ekonomiskās attīstības rezultātā, un ir paredzams, ka šī tendence turpināsies arī nākamajos gados. Civildienesta noteikumu XI pielikumā ir noteikta vienkāršota procedūra, ar kuru Padome saskaņā ar Civildienesta noteikumu 65. panta 3. punktu pēc Komisijas priekšlikuma ievieš jaunu izlasi. Šādai izlasei jāatbilst vismaz 75 % no Eiropas Savienības IKP. Ikgadējie un kumulatīvie dati (pa valstīm) Laika rindas par šīm astoņām valstīm kopš 2004. gada, kā arī vidējā aritmētiskā vērtība šajā laikposmā ir norādīta 2. TABULĀ. Tie paši dati, kas izteikti kumulatīvā indeksa veidā (2003. gads=100), ir iekļauti 3. TABULĀ. Ir acīmredzams, ka valsts civildienesta ierēdņu neto algas šajā laikposmā reālā izteiksmē ir samazinājušās par apmēram 6 % Vācijā, apmēram 3 % Luksemburgā un apmēram 1 % Spānijā. Tajā pašā laikposmā tās ir pieaugušas par apmēram 1 % Itālijā un apmēram 2 % Nīderlandē un Apvienotajā Karalistē. Kopējais specifiskais rādītājs astoņās valstīs Kopējā specifiskā rādītāja laika rindas kopš 2004. gada ir norādītas 4. DIAGRAMMĀ; šo rādītāju noteica, izmantojot (uz IKP pamata svērtos) datus par astoņām atsauces valstīm; šajā diagrammā ir norādīts arī Briseles starptautiskais indekss un no tā izrietošā ES ierēdņu atalgojuma ikgadējā korekcija. Uz šīm laika rindām attiecināmie dati, kas izteikti kā šim laikposmam aprēķinātais kumulatīvais indekss, ir iekļauti 5. TABULĀ. Kopējais specifiskais rādītājs, ko aprēķina kā vidējo aritmētisko rādītāju četru gadu laikposmā, ir -0,3 %; kumulatīvā ietekme 2007. gada jūlijā (2003. gads=100) ir -1,0 %. Vidējā ikgadējā inflācija šajā laikposmā Briselē bija +1,9 %, kumulatīvā ietekme ir +7,8 %. Atalgojuma un pensiju vidējā ikgadējā korekcija bija +1,7 %, kumulatīvā ietekme ir +6,8 %. Kumulatīvā ietekme ir attēlota 6. DIAGRAMMĀ. Kumulatīvais negatīvais specifiskais rādītājs (-1 %) nozīmēja to, ka ES civildienesta ierēdņu pirktspēja samazinājās. 2.3. Citas kopējā specifiskā rādītāja aprēķināšanas iespējas Kopējā specifiskā rādītāja aprēķināšanai var izmantot vairākas alternatīvas metodes. Eiropas Kopienu Statistikas birojs (Statistikas birojs) ir veicis šādus izmēģinājuma aprēķinus: - vidējās vērtības Briselē un Luksemburgā aprēķinu (lai ņemtu vērā situāciju ES iestāžu galveno ēku atrašanās vietās); - aprēķinus attiecībā uz ES 25 dalībvalstīm; - aprēķinus attiecībā uz ES 15 dalībvalstīm, euro zonu un citām valstu grupām; - alternatīvus IKP svērtos vērtējumus; - atsevišķu valstu svērtās vērtības, pamatojoties uz kopējo iedzīvotāju skaitu katrā valstī; - atsevišķu valstu svērtās vērtības, pamatojoties uz centrālajā pārvaldē strādājošo valsts civildienesta ierēdņu skaitu; - atsevišķu valstu svērtās vērtības, pamatojoties uz balsu skaitu balsojumos ar kvalificētu vairākumu. Iespējamais kopējais specifiskais rādītājs, ko aprēķinātu, izmantojot pieejamos datus par visām dalībvalstīm (t. i., par ES 25 dalībvalstīm bez laika rindām ar Bulgārijas un Rumānijas datiem un izņemot Igauniju, kas datus nav iesniegusi), ievērojami atšķirtos no astoņām izvēlētajām valstīm aprēķinātā rādītāja. Vidējais aritmētiskais rādītājs četru gadu laikposmā nebūtu -0,3 %, bet gan +0,2 %, kumulatīvā ietekme 2007. gada jūlijā (2003. gads=100) nebūtu -1,0 %, bet gan +0,8 %. 2.4. Atkāpšanās no paralēlisma vispārējā principa 2.4.1. ES sociālo iemaksu ietekme Pašreizējās metodes nolūks ir novērot valsts civildienesta ierēdņu neto algu attīstību, lai tādējādi nodrošinātu ES ierēdņu neto algu pirktspējas paritāti. Jānorāda, ka attiecībā uz valsts civildienesta ierēdņu neto algām jau tiek ņemta vērā dalībvalstīs maksājamo pensiju, veselības apdrošināšanas u. tml. iemaksu ietekme. Ja vienā vai vairākās valstīs šie obligātie atskaitījumi mainās, tas atspoguļosies uz neto algas izmērīto attīstību, kas ir viens no galvenajiem rādītājiem, lai aprēķinātu ES ierēdņu pamatalgas ikgadējo pieaugumu. Turpretī apdrošināšanas apjoma izmaiņas netiek ņemtas vērā. a) ES ierēdņu sociālās iemaksas ES ierēdņi veic obligātās sociālās iemaksas, kuras atskaita no viņu neto algas. Tās ietver iemaksas pensiju shēmā, kā arī iemaksas veselības un nelaimes gadījumu apdrošināšanas sistēmā. Šīs iemaksas tiek regulāri paaugstinātas, un tās nosaka pilnībā neatkarīgi no iemaksām atsauces valstīs. Tas nozīmē, ka pašreizējā sistēmā pastāv elements, kuru vērtē divkārši. Kumulatīvā ietekme, ko sociālo iemaksu rezultātā rada atkāpšanās no paralēlisma principa (2004. gada maijs=100), ir aprēķināta 7. TABULĀ; šo ietekmi aprēķina, no ikgadējās korekcijas vērtības atņemot to ietekmi, ko izraisa darbinieku pensiju iemaksu likmes izmaiņas, lai tādējādi noteiktu faktisko kopējo ietekmi. Laikposmā no 2004. līdz 2007. gadam faktiskā kumulatīvā algu korekcija bija par apmēram 0,7 % mazāka nekā publicētā ikgadējā korekcija; tas izskaidrojams ar to, ka joprojām izpaudās izmaiņas pensiju iemaksu likmē. b) Apdrošināšanas apjoms Valsts civildienesta ierēdņi veic dažādas sociālās iemaksas, tādējādi viņi ir aizsargāti pret noteiktiem riskiem. Apdrošināšanas apjoms katrā dalībvalstī atbilst šīs valsts īpatnībām. Līdzīgi ar ES sociālās labklājības nodrošināšanas sistēmu sedz tikai noteiktus risku veidus. Šo apdrošināšanas apjoma atšķirību un apdrošināšanas apjoma izmaiņu izraisītās ietekmes dēļ ir grūti veikt salīdzinājumu, un šo situāciju nemēģina novērst. Tomēr šī situācija rada arī noteiktu atkāpšanos no paralēlisma principa. Ja dalībvalstīs mainās apdrošināšanas nodrošināšanai paredzētās sociālās iemaksas, tas ietekmē ES ierēdņu atalgojumu pat tad, ja viņiem nav tiesību tikt apdrošinātiem. Viņi nokļūst nelabvēlīgā situācijā jo īpaši tad, ja iemaksas, ko veic valsts civildienesta ierēdņi, palielinās, un gūst priekšrocības tad, ja šīs iemaksas samazinās. 2.4.2. ES īpašās nodevas ietekme Īpašā nodeva ir papildu atskaitījums no ES ierēdņu atalgojuma. Šī nodeva ir vēl viens elements, kuru vērtē divkārši. Kumulatīvā ietekme, ko īpašās nodevas rezultātā rada atkāpšanās no paralēlisma principa (2004. gada maijs=100), ir aprēķināta 8. TABULĀ; šo ietekmi aprēķina, no ikgadējās korekcijas vērtības atņemot to ietekmi, ko izraisa īpašās nodevas izmaiņas, lai tādējādi noteiktu faktisko kopējo ietekmi. Laikposmā no 2004. līdz 2007. gadam faktiskā kumulatīvā algu korekcija ir par 0,6 % mazāka nekā publicētā ikgadējā korekcija; tas izskaidrojams ar to, ka joprojām izpaudās darbinieku īpašās nodevas ieviešana un šīs nodevas ikgadējās (pašreiz notiekošās) izmaiņas. 2.4.3. ES sociālo iemaksu un ES īpašās nodevas kopējā ietekme Kopējā papildu ietekme uz ikgadējo korekciju, ko veido pensiju iemaksu attīstība un īpašās nodevas attīstība kopš 2004. gada, ir attēlota 9. TABULĀ. Kumulatīvā ietekme ir attēlota 10. DIAGRAMMĀ. Ja kopš 2003. gada jūlija notikušās algu kumulatīvās izmaiņas, kas sasniedz +6,8 % (tas atbilst ikgadējai korekcijai 2004.–2007. gadā), koriģē, lai ņemtu vērā kopš 2004. gada maija notikušās pensiju iemaksu likmes un īpašās nodevas izmaiņas, tad faktiskās kopējās kumulatīvās izmaiņas ir tikai +5,4 %, t. i., par 1,3 % mazākas. Šis rādītājs ir zemāks nekā Briselē reģistrētā kumulatīvā inflācija, kas tajā pašā laikposmā bija +7,8 %. 2.5. Konstatētās problēmas un īstenotie vai ierosinātie risinājumi 2.5.1. Datu un metadatu pieejamība Iesniedzot vajadzīgo informāciju Statistikas birojam, dalībvalstis dažos gadījumos varētu saskarties ar praktiskām grūtībām. Mērīšanas grūtības cita starpā varētu rasties, piemērojot pareizo bruto algas definīciju, attiecinot informāciju par atalgojumu uz pareizo atsauces laikposmu, ievācot informāciju par centrālo pārvalžu pareizo pārskata grupu un nosūtot šo informāciju Statistikas birojam. Turpmākajā tekstā šie jautājumi tiks apskatīti sīkāk. Grūtības saistībā ar dažu bruto algas elementu mērīšanu un šo elementu definīciju Pašreiz spēkā esošajos metodiskajos norādījumos ir noteikts, ka, aprēķinot bruto atalgojumu, lai šo informāciju nosūtītu Statistikas birojam, ir jāņem vērā visi atalgojuma elementi, kas ietekmē valsts civildienesta ierēdņu pirktspēju. Kopā ar pamatalgu ir jāziņo par visām vispārīgajām piemaksām un prēmijām, tostarp par vienreizējiem maksājumiem, kas nav saistīti ar pensiju shēmu, kā arī par pabalstiem (piemēram, bērnu pabalsts un ģimenes pabalsts). Mērīšanas specifikas dēļ nemonetārie ienākumi parasti nav jānorāda. Problēmas, kas atsevišķos gadījumos līdz šim ir parādījušās saistībā ar interpretācijas jautājumiem, katrā konkrētā gadījumā atrisināja divpusēji. Tomēr šobrīd ir izstrādāti daži standarta metodiski norādījumi[2] par bruto algas elementu interpretāciju, nepareizi veiktu maksājumu apstrādi un pārskata grupas noteikšanu; šo norādījumu mērķis ir panākt, ka iestādes, kas atbildīgas par datu piegādi, sīkāk izprot aprēķināmo un Statistikas birojam iesniedzamo izejas informāciju, kā arī panākt, ka galalietotāji labāk izprot Statistikas biroja aprēķinātos rādītājus. 2.5.2. Civildienesta noteikumu interpretācija Problēma saistībā ar to, ka obligātās iemaksas pārvērš brīvprātīgās iemaksās Jautājums par to, kā rīkoties, ja dažas obligātās iemaksas pārvērš brīvprātīgās iemaksās, parādījās 2006. gadā, kad viena dalībvalsts iesniedza datus par iepriekšējo gadu ar divām skaitļu rindām. Šī dalībvalsts paskaidroja, ka divas skaitļu rindas par iepriekšējo gadu bija jāiesniedz saistībā ar veselības apdrošināšanas sistēmas izmaiņām, kuru rezultātā dažas obligātās iemaksas tika pārvērstas brīvprātīgās iemaksās, tādējādi sniedzot civildienesta ierēdņiem iespēju izvēlēties vienu no trim standarta piedāvājumiem. Dalībvalsts apgalvoja, ka par obligātu ir uzskatāms tas piedāvājums, kuru vidēji izvēlējās visbiežāk, tomēr Komisija uzskatīja, ka par obligātu ir uzskatāms lētākais piedāvājums, kas atbilst spēkā esošajiem tiesību aktiem, jo pārējos piedāvājumus civildienesta ierēdņi var izvēlēties brīvprātīgi. Padomes Juridiskais dienests atbalstīja šo interpretāciju, nosakot, ka Komisijas priekšlikums atbilst attiecīgajiem Civildienesta noteikumu nosacījumiem un ka dalībvalsts iesnieguma rezultātā rodas vairākas īpašas atrunas, kuras Juridiskais dienests izskaidroja savā atzinumā. Tā kā Padomes darba grupā par Civildienesta noteikumiem pastāvēja atšķirīgi viedokļi šajā jautājumā, šī darba grupa, lai panāktu vienotu izpratni, lūdza Komisiju izvērtēt šo jautājumu 65. panta darba grupas ietvaros. Komisija 65. panta darba grupai iesniedza teksta priekšlikumu vienotai izpratnei, darba grupas locekļu vairākums šo priekšlikumu atbalstīja. Tekstu pēc tam iekļāva metodiskajās vadlīnijās[3], kuras 65. panta darba grupa pieņēma 2008. gada martā: - izmaiņas sociālā nodrošinājuma vai nodokļu sistēmā nav uzskatāmas par algu likmju izmaiņām. Izmaiņas, kas notikušas laikā no t-1 gada līdz t gadam, ņem vērā, aprēķinot kārtējā gada rādītāju; - gadījumā, ja obligātie atskaitījumi palielinās vai ir ieviesti jauni obligātie atskaitījumi, tas izpaužas kā neto algu samazinājums, ko ņem vērā, aprēķinot specifisko rādītāju. Ja obligātie atskaitījumi samazinās vai ja tos atceļ, tas attiecīgi izpaužas kā neto algu palielinājums; - gadījumā, ja brīvprātīga sociālā iemaksa kļūst obligāts atskaitījums, to ņem vērā kā neto algu samazinājumu. Ja obligāts atskaitījums kļūst brīvprātīga iemaksa, to vairs neņems vērā. Gadījumā, ja pastāv iespēja izvēlēties dažādus piedāvājumus, par obligātu uzskata lētāko piedāvājumu, kas atbilst minimālajām spēkā esošo tiesību aktu prasībām. 2.5.3. Algu likmju izmaiņas Algu likmju izmaiņas pašas par sevi vēl neietekmē pašreizējo darbinieku algas. Dažas algu likmes likvidē, citas ievieš no jauna un uz pašreizējiem darbiniekiem attiecina jaunas likmes. Izmaiņas sociālā nodrošinājuma vai nodokļu sistēmā nav uzskatāmas par algu likmju izmaiņām. Šādas liela apmēra izmaiņas nenotiek bieži. Tomēr tās rada praktisku problēmu – proti, parādās jautājums par to, kā salīdzināt informāciju, kas bija pieejama brīdī t, un kā aprēķināt kopš brīža t-1 radušās izmaiņas. Praktisku šīs problēmas risinājumu ierosināja 65. panta darba grupa, un šo risinājumu pēc tam iekļāva metodiskajās vadlīnijās[4]. Ja pārējie faktori paliek nemainīgi, pamatprincips ir tāds, ka darbinieku kopskaitam un kopējai atalgojuma summai ir jābūt vienādiem tieši pirms un tieši pēc izmaiņām. 2.5.4. Izlases, kas neaptver visus 100 % Izvēlētajām katras darbinieku kategorijas ( AD , AST ) algu likmēm ir jābūt reprezentatīvām attiecībā uz katru darbinieku kategoriju (piemēram, modālās vērtības veidā) un jāaptver vismaz 75 % no faktiskā darbinieku skaita. Praksē ir tā, ka vairums dalībvalstu iesniedz datus, kas aptver 100 % no darbinieku skaita. Problēma varētu rasties, ja tiek ierosināts mainīt izlases sastāvu, jo tas varētu ietekmēt vidējo svērto, brīdī t saņemamo algu, kā arī salīdzinājumu ar t-1. Praktisku šīs problēmas risinājumu ierosināja 65. panta darba grupa, un šo risinājumu pēc tam iekļāva metodiskajās vadlīnijās[5]. Uz sniegtās darbinieku skaita un algu statistiskās izplatības pamata ir iespējams izraudzīties dažādas izlases, kas atbilst prasībai aptvert vismaz 75 % no darbinieku skaita. Ja algu likmju izlasē pēc divpadsmit mēnešiem veic izmaiņas (piemēram, saistībā ar ievērojamu darbinieku kustību), izlase saprotamā kārtā var palikt nemainīga ar nosacījumu, ka, veicot turpmākus salīdzinājumus, pieņem lēmumu neaptvert visus 100 % no darbinieku skaita un ja reprezentatīva izlase jau ir izvēlēta. Par priekšlikumiem veikt izmaiņas izlasē ir jāpaziņo iepriekš, un tos pieņem, tikai apspriežoties ar Statistikas biroju. 2.5.5. Datu pārskatīšana ar atpakaļejošu spēku Iespējams, ka procedūras laikā vai pēc tās beigām dalībvalsts vai Statistikas birojs konstatē kļūdu. Par šādām kļūdām ir oficiāli jāpaziņo (Statistikas birojs to paziņo dalībvalstij vai otrādi). Šādos gadījumos rodas ar budžetu un pārvaldi saistīti jautājumi par to, vai/kā šīs kļūdas ir labojamas. Civildienesta noteikumos nav paredzēti ierobežojumi attiecībā uz atklāto kļūdu labošanu. Tomēr, lai ierobežotu praktisko pārvaldes un finanšu slogu, 2005. gada janvārī tika panākta savstarpēja nerakstīta vienošanās, kas tagad ir iekļauta metodiskajās vadlīnijās[6]. Atbilstoši tām datu pārskatīšanu veic šādos gadījumos: - ja kļūdu konstatē pirms pieņemšanas Padomē, Statistikas biroja ziņojumu pārskatīs un Padomei iesniegs jaunu regulas projektu; - sešu mēnešu laikā pēc šīs regulas pieņemšanas pastāv iespēja uzsākt korekcijas pārskatīšanu (kuras rezultātā kļūdu ir iespējams labot ar atpakaļejošu spēku); - pēc šiem sešiem mēnešiem dati par t gadu ir uzskatāmi par galīgiem. 2.5.6. Vairāki datu kopumi par vienu un to pašu gadu Padomei 2006. gada novembrī tika iesniegts negatīvs juridisks atzinums par viena vai vairāku datu kopumu, kas attiecas uz konkrēto gadu, esamību. Ja tiek konstatēts, ka datu kopums par konkrēto gadu ir nepareizs, jāparedz oficiāli pārskatīšanas pasākumi. Padomes Juridiskais dienests savā atzinumā[7] iekļāva vairākus svarīgus precizējumus: - brīdī, kad Statistikas birojs aprēķina specifiskos rādītājus, attiecībā uz iepriekšējo gadu drīkst ņemt vērā tikai tos datus, kurus izmantoja, veicot attiecīgā gada datu korekciju; - pienācīgi pamatotu iemeslu gadījumā ir iespējams grozīt statistikas datus, ko izmantoja attiecībā uz konkrētu gadu, tomēr tas nozīmē to, ka pēc attiecīgās procedūras īstenošanas ir jāgroza aprēķini, kurus veica uz šo datu pamata, t. i., ir jāgroza regula par ierēdņu iepriekšējā gadā saņemtā atalgojuma ikgadējo korekciju; - gadījumā, ja obligātos atskaitījumus pārvērš brīvprātīgās iemaksās, Padome šos datus nedrīkst vērtēt kā tādus, saskaņā ar kuriem iemaksas būtu obligātas. 3. BRISELES STARPTAUTISKAIS INDEKSS Briseles starptautiskais indekss (BSI) ir rādītājs, ar kuru mēra patēriņa cenu inflāciju Briselē. Šis indekss ir Laspeiresa cenu indekss, ko aprēķina kā vidējo svērto vērtību no attiecīgajiem cenu indeksu elementiem, svēršanai izmantojot Briselē strādājošo ES civildienesta ierēdņu izdevumu modeļus, kas iegūti, balstoties uz apsekojuma par privāto mājsaimniecību izdevumiem rezultātiem. BSI laika rindas (ikgadējais pieaugums laikposmā no jūnija līdz jūnijam attiecībā pret iepriekšējo gadu), kā arī salīdzinoši dati par Beļģijas saskaņoto patēriņa cenu indeksu (SPCI) ir norādīti 11. DIAGRAMMĀ. Tendenču atšķirības izskaidrojamas ar to, ka attiecībā uz dažām pamatpozīcijām ir izmantoti atšķirīgi indeksu avoti, kā arī ar to, ka, veicot summēšanu, ir izmantoti atšķirīgi svari. Vidējais BSI 2004.–2007. gadā bija 101,9. Kumulatīvais indekss visā laikposmā līdz 2007. gada jūnijam (2003. gada jūnijs=100) ir 107,8. Salīdzinājumam – vidējais SPCI Beļģijā šajā laikposmā bija 102,2 un kumulatīvais kopējais indekss bija 109,1. 4. KOREKCIJAS KOEFICIENTI Ierēdņu, kuru dienesta vietas nav Brisele un Luksemburga, atalgojumu izsaka euro un to koriģē, izmantojot viņu dienesta vietas korekcijas koeficientu, kas ir vai nu virs, vai zem 100 %, vai tieši 100 %. Korekcijas koeficienti ir matemātiski faktori, ar kuriem nosaka pirktspējas paritāti, šos faktorus piemērojot euro izteiktai naudas summai (piemēram, alga Briselē) kopā ar oficiālo euro maiņas kursu (piemēram, noteiktā dienesta vietā); pirktspējas paritāte ir statistiska vērtība, kas atspoguļo dzīves dārdzības atšķirības (piemēram, starp dienesta vietu un Briseli). Pirktspējas paritāte ir vidējā cenu proporcija. Tādējādi pirktspējas paritāte atspoguļo valsts valūtā izteikto naudas summu, kas ir vajadzīga noteiktā vietā, lai tur iegādātos tādu preču un pakalpojumu „grozu”, ko Briselē var iegādāties par vienu euro. 4.1. Korekcijas koeficientu attīstības tendences Korekcijas koeficientu vērtības atsevišķām dienesta vietām 2003.–2007. gadā ir norādītas 12. TABULĀ. Tabulā redzams, ka korekcijas koeficienti dažādām dienesta vietām laika gaitā ir attīstījušies atšķirīgi. Desmit dienesta vietās tie minētajā laikposmā ir samazinājušies, 20 dienesta vietās – palielinājušies. Šie dati jāinterpretē ar zināmu piesardzību, jo to pamatā esošās pirktspējas paritātes uzdevums ir sniegt labi pamatotu aplēsi par atšķirībām starp dienesta vietām katrā konkrētajā brīdī un nevis par laika gaitā konstatēto attīstību. Tomēr ir iespējams veikt dažus novērojumus. Brisele un Luksemburga ir dienesta vietas ar lielāko darbinieku skaitu. Tālāk seko šādas dienesta vietas, kas sarindotas pēc to darbinieku skaita, kurus skar korekcijas koeficienti: Varēze (IT) (2,5 %), Alikante (ES) (1,6 %), Karlsrūe/Frankfurte (DE) (1,2 %), Dublina (IE) (0,7 %) un Hāga (NL) (0,6 %). 4.2. Konstatētās problēmas un īstenotie vai ierosinātie risinājumi 4.2.1. Labi pamatots patēriņa izdevumu svērtais vērtējums (mazas mērķa grupas) Vietējo iedzīvotāju patēriņa izdevumu modeļu salīdzinājums ar ES ierēdņu izdevumu modeli atkārtoti liecina, ka ārzemēs dzīvojošu darbinieku iepirkšanās paradumi var ievērojami atšķirties no vietējo iedzīvotāju iepirkšanās paradumiem. Tādēļ kopējās vērtības aprēķināšanai nav izmantojami valstu dati, lai, tos saskaitot, iegūtu pirktspējas paritāti, bet gan ir jāievāc informācija no ES ierēdņiem katrā atsevišķā dienesta vietā. Šo patēriņa izdevumu svērto vērtējumu iegūst, regulāri (reizi piecos līdz septiņos gados) veicot apsekojumus par privāto mājsaimniecību izdevumiem. Kaut arī mērķa grupas un izlases apmēri ir viennozīmīgi mazāki, procentuālais atbilžu īpatsvars ir salīdzināms ar valstu līmenī veicamo mājsaimniecību budžeta apsekojumiem. 4.2.2. Labi pamatotas pirktspējas paritātes noteikšana Eiropas salīdzināšanas programmas ietvaros iegūtie dati par cenām ir uzskatāmi par uzticamiem. Tomēr īstenojot pārskatīšanas procedūru ar nolūku izstrādāt datus, kas ir piemēroti daudzpusējas pirktspējas paritātes aprēķināšanai, galvenā uzmanība saprotamā kārtā ir pievērsta šim daudzpusīguma aspektam un nevis tam, vai dati ir piemēroti, lai noteiktu divpusējo pirktspējas paritāti ar Briseli. Tādēļ ir vēlams atkārtoti pārbaudīt pamatā esošos datus, tādējādi uzlabojot divpusējās pirktspējas paritātes kvalitāti. 4.2.3. Paplašināšanās (pāreja no proporcijas ārpus ES uz proporciju ES iekšienē) Pielikumā pievienotajā 12. TABULĀ ir skaidri redzams, ka dažās dienesta vietās, jo īpaši dažās jaunajās dalībvalstīs, cenu līmeņa attīstība ir bijusi īpaši ievērojama salīdzinājumā ar Briseli. Statistikas biroja gada ziņojumā ir aprakstīti un izteikti skaitļos šīs attīstības standartiemesli. Kopējās pirktspējas paritātes attīstība jaunajās dalībvalstīs 2004.–2007. gadā (2003. gads=100) ir attēlota 13. DIAGRAMMĀ. Šajā diagrammā ir skaidri redzams, ka kopējā paritāte Čehijā un Slovākijā 2003.–2007. gadā ir samazinājusies par 15–25 %, Lietuvā un Polijā par 5–10 % un Maltā par mazāk nekā 5 %. Turpretī Igaunijā, Kiprā un Ungārijā paritāte ir pieaugusi, un Slovēnijā un Latvijā pieaugums pārsniedza 5 %. 4.2.4. Pārpratumi, ar kuriem saskaras galalietotāji Pēc tam, kad tika publicēti korekcijas koeficienti par 2007. gada jūliju, radās īpaši daudz jautājumu saistībā ar dienesta vietām dažās jaunajās dalībvalstīs, Spānijā un Varēzē (Itālijā). Arī Luksemburgā strādājošo darbinieku pārstāvjiem bija jautājumi par dzīves dārdzības atšķirībām salīdzinājumā ar Briseli. Īpašas pūles 2007. gadā tika pieliktas, lai izskaidrotu metodiku darbinieku pārstāvjiem (sociālā dialoga ietvaros) un delegācijām (izmantojot intensīvu saraksti, šajā nolūkā izstrādāja īpašu standartformulāru). 4.3. Izlīdzināšanas metodes (piemēram, mainīgais vidējais lielums) Lai labāk izprastu datu rindu tendences, analītiķi bieži piemēro dažādas „izlīdzināšanas metodes”, ar kurām samazina vai novērš datu svārstīgumu. Vienkārša izlīdzināšanas metode ir „mainīgais vidējais lielums”, tā izpaužas tādejādi, ka atsevišķas vērtības, kas konstatētas noteiktā brīdī, apvieno lielākās laika vienībās, piemēram, radot vidējo lielumu uz tādu datu pamata, kas aptver vairākus gadus. Jo vairāk gadu ir iekļauti šajā vidējā lielumā, jo „izlīdzinātākas” ir datu rindas. Tomēr datu rindu izlīdzināšanai, izmantojot mainīgo vidējo lielumu, piemīt tas trūkums, ka daļēji pazūd mainīgā lieluma laika aspekts, jo aprēķins ir balstīts uz agrākiem datiem. Turklāt, izmantojot mainīgo vidējo lielumu, varētu rasties atšķirības pirktspējas vienlīdzīgumā dažādās dienesta vietās. Citas izlīdzināšanas metodes tiek vērtētas 64. panta darba grupas ietvaros. 5. ATALGOJUMA UN PENSIJU KOREKCIJAS METODES IETEKME UZ BUDžETU Metode kalpo savam nolūkam, jo ES ierēdņu algas reālā izteiksmē neatpaliek no valsts ierēdņu algu pieauguma. Metodes rezultāti | ES ierēdņu pamatalga (un pensija) | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | Pieaugums pašreizējās cenās | 0,7% | 2,2% | 2,3% | 1,4% | Briseles starptautiskais indekss | 1,9% | 2,2% | 2,1% | 1,4% | Pamatalgas pieaugums reālā izteiksmē | -1,2% | 0,0% | 0,2% | 0,0% | Kumulatīvais pieaugums reālā izteiksmē | -1,2% | -1,2% | -1,0% | -1,0% | Atšķirība starp ES ierēdņiem un valsts ierēdņiem ES 8 valstīs | Algas pieaugums reālā izteiksmē | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | ES ierēdņu pamatalga | -1,2% | 0,0% | 0,2% | 0,0% | Valsts ierēdņu neto alga (vidēji ES 8 valstīs) | -1,2% | 0,0% | 0,2% | 0,0% | Atšķirība starp ES ierēdņiem un valsts ierēdņiem ES 8 valstīs | 0,0% | 0,0% | 0,0% | 0,0% | Kumulētā atšķirība starp ES ierēdņiem un valsts ierēdņiem ES 8 valstīs | 0,0% | 0,0% | 0,0% | 0,0% | Ņemot vērā pensiju iemaksu un īpašās nodevas likmju izmaiņas, ES ierēdņu algas reālā izteiksmē ir pieaugušas mazāk nekā valsts ierēdņu algas. Neto algas pieaugums, tostarp īpašās nodevas un pensiju iemaksu likmju izmaiņas | ES ierēdņu neto alga | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | Pamatalgas pieaugums reālā izteiksmē | -1,20% | 0,00% | 0,20% | 0,00% | Īpašās nodevas likmes izmaiņu izraisītais neto efekts | -0,2% | -0,2% | -0,2% | Pensiju iemaksu likmes izmaiņu izraisītais neto efekts | -0,35% | -0,35% | Neto algas pieaugums reālā izteiksmē | -1,55% | -0,55% | 0,0% | -0,2% | Kumulētais neto algas pieaugums reālā izteiksmē | -1,5% | -2,1% | -2,1% | -2,3% | Neto algu atšķirība starp ES ierēdņiem un valsts ierēdņiem ES 8 valstīs | Neto algas pieaugums reālā izteiksmē | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | ES ierēdņu neto alga | -1,55% | -0,55% | 0,0% | -0,2% | Valsts ierēdņu neto alga (vidēji ES 8 valstīs) | -1,2% | 0,0% | 0,2% | 0,0% | Atšķirība starp ES ierēdņiem un valsts ierēdņiem ES 8 valstīs | -0,35% | -0,55% | -0,2% | -0,2% | Kumulētā atšķirība starp ES ierēdņiem un valsts ierēdņiem ES 8 valstīs | -0,3% | -0,9% | -1,1% | -1,3% | Paredzamā izdevumu attīstība pārvaldes jomā atbilst finanšu shēmai; šos izdevumus galvenokārt veido izdevumi atalgojumam un pensijām. Finanšu plānojuma 5. pozīcija ir attēlota nākamajā tabulā(izvilkums no 2009. gada provizoriskā budžeta projekta, V dokuments) Summas miljonos EUR, pašreizējās cenās | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | Komisija bez pensijām | 3 441 | 3 553 | 3 709 | 3 822 | 3 934 | 4 045 | 4 164 | Pensijas | 960 | 1 055 | 1 135 | 1 220 | 1 312 | 1 410 | 1 516 | Pārējās iestādes, izņemot pensijas | 2 577 | 2 674 | 2 803 | 2 972 | 3 083 | 3 214 | 3 346 | 5. pozīcija kopā* | 6 978 | 7 282 | 7 648 | 8 014 | 8 328 | 8 669 | 9 025 | Maksimālā robeža 5. pozīcijā ar zemsvītras piezīmi** | 7 115 | 7 457 | 7 777 | 8 088 | 8 415 | 8 755 | 9 181 | Paredzamā rezerve 5. pozīcijā | 137 | 175 | 129 | 74 | 87 | 86 | 156 | * Atšķirība starp kopējo summu un summu ir radusies noapaļošanas rezultātā. ** Maksimālajā robežā 5. pozīcijā ir iekļautas darbinieku iemaksas pensiju shēmā. | 6. SECINāJUMI Ar Civildienesta noteikumos noteikto atalgojuma sistēmu Kopienas ierēdņiem tiek nodrošināta pirktspējas paritāte, ņemot vērā viņu ģimenes stāvokli un dzīves dārdzību viņu dienesta vietā. Vienošanās par šo metodi tika panākta 2004. gadā pēc Padomes, Kopienas iestāžu pārvalžu un darbinieku pārstāvju sarunām. Metodi piemēro no 2004. gada 1. jūlija līdz 2012. gada 31. decembrim, un tā ir sniegusi šādus rezultātus. 1. Valsts civildienesta ierēdņu algu pirktspēja astoņās atsauces dalībvalstīs kopš 2004. gada ir samazinājusies (kopējais kumulatīvais specifiskais rādītājs 2004.–2007. gadā ir -1,0 %). 2. Izmantojot datus par citām valstu grupām, citu svērto novērtējumu vai citu algu definīciju, tiktu iegūti atšķirīgi skaitļi. Piemēram, attiecīgais kopējais kumulatīvais specifiskais rādītājs 2004.–2007. gadā attiecībā uz ES 25 valstīm būtu +0,8 %. 3. Tā kā metodes pamatā ir paralēlisma princips, šis samazinājums -1,0 % apmērā automātiski izpaudās uz Kopienas ierēdņu neto algām. 4. Pensiju iemaksu likmes pieauguma un īpašās nodevas izmaiņu rezultātā pirktspēja samazinājās vēl vairāk (-1,3 %). 5. Abu šo faktoru rezultātā Kopienas ierēdņu pirktspēja tādējādi samazinājās (-2,3 % četros gados). 6. Tās ietekmes rezultātā, ko uz budžetu atstāja XI pielikums 2004.–2007. gadam, izdevumi atalgojumam un pensijām reālā izteiksmē samazinājās par 1 %. 7. Tikai pateicoties tam apstāklim, ka metodi piemēro automātiski, bija iespējams novērst konfliktus saistībā ar ikgadējām sarunām. 8. Var teikt, ka Kopienas ierēdņu algas ir attīstījušās atbilstoši ekonomiskās un sociālās situācijas izmaiņām, tomēr pirktspēja samazinājās vairāk, nekā tas bija valsts civildienesta ierēdņu gadījumā. 9. Statistikas birojs konstatēja vairākus problemātiskus jautājumus. Tomēr šiem jautājumiem jau ir pievērsušās 64. un 65. panta darba grupas vai arī tās to darīs nākotnē, tādēļ Civildienesta noteikumi nav jāgroza. 10. Atsauces izlases, ko izmanto specifiskā rādītāja aprēķināšanai, procentuālais īpatsvars visas ES iekšzemes kopproduktā 2004.–2007. gadā ir samazinājies un tuvojas 75 % robežai. Kaut arī tūlītēja šīs izlases pielāgošana nav nepieciešama, Komisija turpmākajos gados tomēr varētu apsvērt šāda veida priekšlikumu. Ņemot vērā iepriekš minētos iemeslus, Komisija uzskata, ka metode kalpo savam mērķim un atbilst XI pielikumā noteiktajiem principiem un ka uzlabojumi ir iespējami bez tūlītējas XI pielikuma grozīšanas. Komisija tādēļ uzskata, ka Civildienesta noteikumi nav jāgroza. PIELIKUMS 1. TABULA [pic] [pic] 2. TABULA [pic] 3. TABULA [pic] 4. DIAGRAMMA [pic] 5. TABULA [pic] 6. DIAGRAMMA [pic] 7. TABULA [pic] [pic] 8. TABULA [pic][pic] 9. TABULA [pic] 10. DIAGRAMMA [pic] 11. DIAGRAMMA [pic] 12. TABULA [pic] 13. DIAGRAMMA [pic] [1] Atalgojuma automātisko korekciju attiecina tikai uz to laikposmu, par kuru ir vienojusies Padome, Komisija un darbinieku pārstāvji (t. i., no 2004. gada 1. jūlija līdz 2012. gada 31. decembrim). Šis laikposms atbilst tam laikposmam, kurā piemēro īpašo nodevu. [2] Skatīt metodiskās vadlīnijas, ko 65. panta darba grupa pieņēma 2008. gada martā („Specifisko rādītāju aprēķināšana saskaņā ar ES Civildienesta noteikumu 65. pantu”), 3. papildinājums. [3] Turpat, 4. papildinājums, 4. daļa. [4] Turpat, 4. papildinājums, 4. daļa. [5] Turpat, 4. papildinājums, 3. daļa. [6] Turpat, pamatteksts, 9. nodaļa. [7] Padomes Juridiskā dienesta 2006. gada 30. novembra Atzinums Nr. 15190/06 STAT 38 FIN 556, 10., 11. un 12. punkts.