[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 15.07.2005 COM(2005) 322 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS TSE ceļa karte [pic] SATURS 1. Ievads 4 2. Grozījumi īstermiņā un vidējā termiņā (2005. – 2009. gads) 5 2.1. Specifiskais riska materiāls 5 2.1.1. Pašreizējie tiesību akti 5 2.1.2. Nākotnes politikas izvēle 5 2.2. Lopbarības aizliegums 6 2.2.1. Pašreizējie tiesību akti 6 2.2.2. Nākotnes politikas izvēle 6 2.3. Kontroles programmas 7 2.3.1. Liellopi 7 2.3.2. Mazie atgremotāji 9 2.3.3. Brieži 9 2.4. Valstu kategorizācija pēc GSE riska 10 2.5. Izkaušanas politikas pārskatīšana attiecībā uz TSE mazajiem atgremotājiem 10 2.5.1. Pašreizējie tiesību akti 11 2.5.2. Nākotnes politikas izvēle 11 2.6. Kohortas liellopu izkaušana 11 2.6.1. Pašreizējie tiesību akti 11 2.6.2. Nākotnes politikas izvēle 12 2.7. Ierobežojumi pret Apvienoto Karalisti 12 2.7.1. Pašreizējie tiesību akti 12 2.7.2. Nākotnes politikas izvēle 12 3. Grozījumi ilgtermiņā (2009. – 2014. gads) 13 3.1. Uzraudzība 13 3.2. Specifiskais riska materiāls 13 3.3. Ganāmpulku sertifikācija 14 3.4. Kazu ģenētiskā rezistence 14 4. Alternatīvi scenāriji, ja pozitīvā tendence neturpinās 14 5. Secinājumi 15 6. I pielikums 16 7. II pielikums. Kontroles dati 19 8. III pielikums. Ar uzraudzības programmu saistītās izmaksas 21 1. IEVADS Komisija ar dalībvalstīm un Eiropas Parlamentu ir vairākkārt dažādos aspektos apspriedusies par nākamajiem soļiem politikā attiecībā uz govju sūkļveida encefalopātiju (GSE), piemēram, attiecībā uz SRM (specifiskais riska materiāls), barības aizliegumiem un pārbaudes vecumu. Esam nonākuši posmā, kurā, neapdraudot patērētāja veselību vai GSE izskaušanas politiku, varētu paredzēt grozījumus dažos pasākumos, ja vien turpināsies līdzšinējās pozitīvās tendences un pastāvēs attiecīgi zinātniskie nosacījumi. Patiešām, dažādi rādītāji jau tagad liecina par pozitīvu tendenci attiecībā uz GSE epidēmiju un skaidru stāvokļa uzlabojumu pēdējos gados, kas ir veikto riska samazināšanas pasākumu rezultāts. Turklāt inspekcijas ziņojumi rāda, ka dalībvalstīs ir uzlabojusies prasību piemērošana attiecībā uz GSE. Galvenie rādītāji ir atspoguļoti I pielikuma 1.–3. diagrammā. ES vērojama nozīmīga slimības gadījumu kopskaita samazināšanās (apmēram 850 GSE gadījumi 2004. gadā ES-25 valstīs, salīdzinājumā ar 2129 GSE gadījumiem 2002. gadā ES-15 valstīs). Tā skaidri parāda konstatēto inficēšanās ar GSE gadījumu tendenci samazināties pēdējos 4 gados, un samazinājums no 2002. gada ir 35 %. Samazināšanās, kas kopš 1996. gada vērojama slimības gadījumiem atkarībā no dzimšanas kohortas, parādīta I pielikuma 1. diagrammā. Šā dokumenta I pielikuma 2. diagramma parāda to dzīvnieku dzimšanas gadu, kuriem pēc 2001. gada konstatēta GSE (izņemot Apvienoto Karalisti). Līknes virsotne un tai sekojošā lejupejošā tendence parāda galveno saslimšanas cēloni — saindēšanos ar lopbarību 1994.–1995. gadā —, tam seko krass samazinājums, ko nodrošināja veiktie GSE pasākumi, piemēram, daļējs dzīvnieku izcelsmes lopbarības aizliegums un pilnīgs šādas lopbarības aizliegums 2001. gadā. Kopš 2001. gada ieviestā pilnīgā lopbarības aizlieguma ietekmi varēs novērtēt tikai turpmākajos gados, jo vidējais GSE inkubācijas periods ir 6 – 8 gadi. Šā dokumenta I pielikuma 3. diagramma rāda, ka vidējais to nokauto veselīgo dzīvnieku vecums, kuriem konstatēta GSE, ES-15 valstīs no 2001. līdz 2004. gadam pieauga no 76,2 mēnešiem līdz 95,0 mēnešiem; 2004. gadā jaunajās dalībvalstīs vidējais to nokauto veselīgo dzīvnieku vecums, kuriem konstatēta GSE, bija 79,9 mēneši. Tas norāda, ka inficēšanās notikusi skaidri nosakāmā periodā pagātnē, pirms Kopienas līmenī stājušies spēkā stingrie GSE pasākumi. Sakarā ar situācijas uzlabošanos Komisija ir uzņēmusies šo iniciatīvu iepazīstināt ar ceļa karti par GSE apkarošanas īstermiņa, vidēja termiņa un ilgtermiņa stratēģiju. Jebkuri pasākumu mīkstinājumi, ko piemērotu pēc zinātniskā novērtējuma, jāierosina atklātā diskusijā ar visām ieinteresētām pusēm, un šo diskusiju jāatbalsta ar pārdomātu saziņas stratēģiju. Ņemot vērā politiskās sekas, kādas bija pirmajai un otrajai GSE krīzei, jebkuri pašreizējo pasākumu mīkstinājumi, lai arī tie būtu zinātniski pamatoti, iespējams, prasīs no dalībvalstīm politisku drosmi. Šīs stratēģijas izstrādē vislielākā nozīme ir piešķirta patērētāju aizsardzības saglabāšanai augstā līmenī, kas šo gadu laikā sasniegts transmisīvo sūkļveida encefalopātiju novēršanas, kontroles un izskaušanas jomā. Tomēr šajā procesā ir svarīgi paturēt redzeslokā arī cita veida apdraudējumus dzīvnieku un cilvēka veselībai, kuri parādījušies pēdējos gados, tai skaitā tādas slimības kā SARS un jaunus putnu gripas paveidus. Pierādījumu par nepieciešamību pārskatīt šābrīža prioritātes pārtikas nekaitīguma un dzīvnieku veselības jomā kļūst aizvien vairāk. Pozitīvo tendenču dēļ saistībā ar GSE būtu jāapsver iespējas koncentrēties uz šiem jaunajiem apdraudējumiem. 2. GROZīJUMI īSTERMIņā UN VIDēJā TERMIņā (2005. – 2009. GADS) 2.1. Specifiskais riska materiāls Stratēģiskais mērķis: nodrošināt un uzturēt patērētāju aizsardzību pašreizējā līmenī, turpinot drošu SRM atdalīšanu, bet veicot grozījumus saistībā ar sarakstu/vecumu, pamatojoties uz jaunākajām zinātnes atziņām 2.1.1. Pašreizējie tiesību akti Pasākums attiecībā uz specifisko riska materiālu ir svarīgākais sabiedrības veselības aizsardzības pasākums. Sākotnējā SRM saraksta pamatā ir zinātnes atziņas, kādas tās bija līdz 1995. gadam, un piesardzības princips. Kopš tā laika kopējā situācija ir uzlabojusies, un ir kļuvuši pieejami jauni zinātniski dati. Starp noteiktajiem SRM izmantošanas ierobežojumiem ir aizliegums to izmantot tādu atvasinātu pārtikas un lopbarības produktu ieguvei kā liellopu tauki, želatīns, kolagēns un dikalcija fosfāts. 2.1.2. Nākotnes politikas izvēle Jebkuriem grozījumiem šābrīža specifisko riska materiālu sarakstā jābūt pamatotiem ar jaunākajām zinātnes atziņām, vienlaikus uzturot augstā līmenī patērētāju aizsardzību Eiropas Savienībā. Turklāt SRM politikas pārskatīšanā jāizmanto arī GSE aktīvajā kontrolē un uzraudzībā iegūtie dati. Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde ( EFSA ) 2005. gada 27.-28. aprīlī pieņēma atzinumu par SRM, ar ko atbalstīja spēkā esošā vecuma ierobežojuma palielināšanu nervu sistēmas audu atdalīšanai no 12 līdz 21 vai 30 mēnešiem, atkarībā no nozīmes, ko piešķir ļoti retajiem gadījumiem, kuros GSE konstatēta jauniem dzīvniekiem. Šis atzinums ļauj apsvērt grozījumus spēkā esošajā SRM sarakstā, pirmkārt ierobežojumu attiecībā uz vecumu, kurā nokautajiem dzīvniekiem jāatdala mugurkaulājs. SRM saraksts mazajiem atgremotājiem ir atkarīgs no tā riska novērtējuma rezultātiem, kuru pašreiz veic EFSA . Kamēr vēl nav zinātnisku ieteikumu par kausētiem taukiem, kolagēnu un želatīnu, šo produktu pārstrādes standartus turpinās pilnveidot, un ir iespējami daži pasākumu mīkstinājumi salīdzinājumā ar spēkā esošajām prasībām. 2.2. Lopbarības aizliegums Stratēģiskais mērķis: mīkstināt dažus pasākumus spēkā esošajā pilnīgajā lopbarības aizliegumā, ja ir izpildīti konkrēti nosacījumi 2.2.1. Pašreizējie tiesību akti No 1994. gada jūlija tika ieviests aizliegums liellopu, aitu un kazu barībā izmantot zīdītāju gaļu un kaulu miltus. Šo daļējo aizliegumu no 2001. gada 1. janvāra paplašināja līdz pilnīgam dzīvnieku proteīnu izmantošanas aizliegumam ES valstīs to dzīvnieku barībā, kurus audzē pārtikas iegūšanai, ar dažiem izņēmumiem, piemēram, zivju miltu izmantošanu to dzīvnieku barībā, kas nav atgremotāji. Jebkāda dzīvnieku izcelsmes aizliegto sastāvdaļu esība lopbarībā tiek uzskatīta par lopbarības aizlieguma pārkāpumu, t.i., tiek piemērota „nulles tolerances” politika. 2.2.2. Nākotnes politikas izvēle Sākumpunktu, pārskatot spēkā esošos lopbarības aizlieguma noteikumus, jānosaka, pamatojoties uz risku, bet vienlaikus jāņem vērā arī esošie kontroles instrumenti, ar kuriem novērtē un nodrošina šā lopbarības aizlieguma pienācīgu piemērošanu. 2.2.2.1. Vides radīts piesārņojums (biešu mīkstums) Vācijā veiktās analīzes liecina, ka kaulu daļiņas biešu mīkstumā ir bieža parādība (līdz 10 %), un to nevar novērst. Iespējamais cēlonis ir savvaļas dzīvnieku kaulu daļiņas augsnē, kas pielīp bietēm un nonāk cukurbiešu mīkstumā, kuru izbaro atgremotājiem. Tolerances noteikšana attiecībā uz kaulu daļiņu esību biešu mīkstumā un citā barībā šāda vides radīta piesārņojuma dēļ tiek apsvērta tikai tad, ja apjomīgā riska novērtējumā tiek pierādīts, ka piesārņojums nav radies sajaukšanās vai krāpnieciska gaļas un kaulu miltu piejaukuma dēļ. 2.2.2.2. Zivju milti • Zivju miltu izmantošana atgremotājiem paredzētā barībā šobrīd ir aizliegta, un pastāv arī svarīgi nosacījumi, kuri attiecas uz zivju miltu izmantošanu tādu dzīvnieku barībā, kas nav atgremotāji. Lai izstrādātu politiku, kurā riskam piesķirta lielāka nozīme, var piedāvāt ieviest tolerances līmeni attiecībā uz tādas zivju miltu esības atļaušanu nelielā daudzumā atgremotājiem paredzētā barībā, kas radusies sajaukšanās dēļ. Šādas tolerances nolūks ir risināt zivju miltu aizlieguma nevēlamo ietekmi uz tiem dzīvniekiem paredzēto barību, kas nav atgremotāji, vienlaikus ievērojot Eiropas Parlamenta nostāju, kas šobrīd ir pret zivju miltu izmantošanu atgremotājiem paredzētā barībā. • Paredzams, ka Eiropas Parlamentā 2005. gada vidū notiks vispārīga apspriede par zivju miltiem. Lēmumā par iespējamo zivju miltu aizliegumu būs ņemti vērā minētās Eiropas Parlamenta apspriedes rezultāti. 2.2.2.3. Aizlieguma noteikumu atcelšana lopbarībai, kas paredzēta dzīvniekiem, kuri nav atgremotāji Tālāku uzlabojumu rezultāts dzīvnieku proteīnu diferencēšanā konkrētām sugām var būt grozījumi noteikumos attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes produktu proteīnu, jo īpaši to dzīvnieku izcelsmes produktu proteīnu, kas nav atgremotāji, izmantošanu barībā, ņemot vērā aizliegumu par dzīvnieku produktu pārstrādi vienas sugas ietvaros, kas noteikts ar Regulu (EK) Nr. 1774/2002 (piemēram, putnu gaļa un kaulu milti cūkām). Diferencēšanas testu rezultātus gaida jau no 2001. gada. Obligātās prasības dēļ, kas paredz dzīvnieku proteīnus 20 minūtes apstrādāt 133°C temperatūrā un 3 bāru spiedienā, iegūst ļoti sīkas dzīvnieku proteīnu daļiņas, kuras ir grūti noteikt ar šobrīd izmantotajām analīzes metodēm. Gaidot diferencējošo testu validāciju un kamēr nav saņemti EFSA veiktā kvantitatīvā novērtējuma rezultāti par risku, ko rada neliels daudzums gaļas un kaulu miltu, neapdraudot spēkā esošos izskaušanas pasākumus, var piedāvāt ieviest tolerances robežas neliela daudzuma gaļas un kaulu miltu esībai barībā. 2.2.2.4. Kausēti tauki Šobrīd kausētu tauku izmantošanai barībā (vai pārtikā) nav īpašu ierobežojumu, kas novērstu TSE pārnešanu. Ir spēkā ierobežojums par specifiskā riska materiāla izmantošanu papildus prasībai par kausēto tauku obligātu attīrīšanu, līdz nešķīstošo piemaisījumu koncentrācija ir 0,15 %, kā paredzēts Regulā (EK) Nr. 1774/2002. Iespējamā vajadzība pēc noteikumiem attiecībā uz kausētiem taukiem nākotnē, jo īpaši attiecībā uz to izmantošanu piena aizvietotājos, ir atkarīga no kvantitatīvā riska novērtējuma (KRA) rezultātiem.. 2.3. Kontroles programmas Stratēģiskais mērķis: samazināt liellopu testu skaitu un vienlaikus turpināt pašreizējo pasākumu efektivitātes noteikšanu ar konkrētāku uzraudzību 2.3.1. Liellopi 2.3.1.1. Pašreizējie tiesību akti Līdz 2000. gada vidum vairumu no GSE gadījumiem konstatēja ar tradicionālo pasīvās novērošanas metodi, t.i., obligātu ziņošanu par dzīvniekiem, kuriem ir GSE pazīmes vai klīniski simptomi, un šo dzīvnieku pārbaudi. GSE konstatēšana 2000. gadā nokautiem veselīgiem liellopiem parādīja, ka jāveic aktīva kontrole, kuru visā Kopienā ieviesa 2001. gada sākumā. Aktīvās kontroles programma pilnībā sāka darboties 2001. gada jūlijā, un tā joprojām iekļauj šādus elementus. - Visu to dzīvnieku testēšana, kuri ir vecāki par 24 mēnešiem un pieder pie riska kategorijām (kritušie dzīvnieki, piespiedu kārtā nokautie dzīvnieki un dzīvnieki ar pirmskaušanas apskatē konstatētām klīniskām pazīmēm). - Visu to nokauto veselīgo dzīvnieku testēšana, kuri ir vecāki par 30 mēnešiem (kopā 10 miljoni liellopu gadā). Šā dokumenta II pielikuma 1. tabulā norādīts kopš 2001. gada pārbaudīto dzīvnieku skaits dažādās vecuma grupās un citās kategorijās (nokautie veselīgie dzīvnieki, riska kategoriju dzīvnieki, kritušie dzīvnieki). Valstīs, kas konstatējušas GSE liellopiem, uzraudzības mērķis ir nodrošināt kontroles pasākumu, piemēram, lopbarības aizlieguma un SRM atdalīšanas, efektivitāti, vērojot GSE izplatības attīstību. Turklāt valstīs, kurās (pēdējā laikā) nav konstatēti GSE gadījumi, uzraudzības galīgais mērķis ir parādīt, ka GSE izplatība ir zemāka par iepriekš noteiktu slieksni. Lai gan aktīvā GSE kontrole nav sabiedrības veselības aizsardzības pasākums, jāatzīmē, ka tā ir palīdzējusi palielināt patērētāju paļāvību un ka tai ir bijusi zināma nozīme dažu dalībvalstu saziņas stratēģijā. Turklāt uzraudzības rezultātā ir iegūti dati, kas vajadzīgi, lai novērtētu grozījumus spēkā esošajā specifisko riska materiālu sarakstā. 2.3.1.2. Nākotnes politikas izvēle a) Epidemioloģiskie apsvērumi Pamatojoties uz pašreiz veikto kontroles programmu un gaidāmajiem pilno testēšanas programmu rezultātiem jaunajās dalībvalstīs, var paredzēt, ka 2005. gadā kontroles programmu pārskatīs, lai noteiktu stratēģiju, kura ilgtermiņā no spēkā esošā testēšanas režīma nodrošinās pāreju uz tādas novērošanas uzturēšanu, kuras pamatā ir CRL modelis. Jāveic dažādu viedokļu analīze ar Kopā ar epidemiologiem un statistiķiem jāizskata iespējas šādas pārejas nodrošināšanai, ņemot vērā iepriekš minētos mērķus un ieguvumus attiecībā pret izmaksām. Pastāv šādas iespējas: • pakāpeniski palielināt nokauto veselīgo dzīvnieku un kritušo mājlopu vecuma robežu. Vecuma robežas palielinājums būtu atkarīgs no pašlaik veiktās uzraudzības programmas, • samazināt to liellopu kontroli, kas dzimuši gados, par kuriem ir statistiski pietiekams informācijas apjoms par GSE izplatību, toties koncentrēties uz (pēdējiem) gadiem, par kuriem pieejama tikai ierobežota informācija. b) Izmaksu un ieguvumu apsvērumi Ņemot vērā uzraudzības mērķi, ar uzraudzības programmu saistītās izmaksas jāizvērtē attiecībā pret tajā iegūto informāciju. Sīkākas izmaksas ir norādītas šā dokumenta II pielikumā. Tajās iekļauts Komisijas līdzfinansējums un dalībvalstu segtās izmaksas[1]. Šā dokumenta II pielikuma 2. tabulā norādītas izmaksas, kas vajadzīgas, lai konstatētu vienu pozitīvo GSE gadījumu dažādās vecuma grupās. Jāņem vērā tas, ka 2002. gadā izmaksas viena pozitīva GSE gadījuma konstatēšanai nokautiem veselīgiem dzīvniekiem vecuma grupā no 30 līdz 35 mēnešiem bija EUR 302 milj. 2.3.2. Mazie atgremotāji 2.3.2.1. Pašreizējie tiesību akti Papildus obligātajai ziņošanai par aitām un kazām, kurām ir TSE pazīmes vai klīniski simptomi, un šo dzīvnieku pārbaudēm 2002. gada sākumā ieviesa aktīvās kontroles programmu. Kopš 2005. gada sākuma, kad GSE konstatēja kazai, aktīvā kontrole iekļauj: - katrā dalībvalstī veiktas pārbaudes vismaz 10 000 aitām un 10 000 kazām, kas ir par 18 mēnešiem vecāki riska grupu dzīvnieki (kritušie dzīvnieki, piespiedu kārtā nokautie dzīvnieki un dzīvnieki ar pirmskaušanas apskatē konstatētām klīniskām pazīmēm), - pārbaudes 10 000 veselīgām nokautām aitām, kas vecākas par 18 mēnešiem, tajās dalībvalstīs, kurās ir liela aitu populācija, un obligāta, statistiski pamatota, bet liela skaita to veselīgo nokauto kazu pārbaude, kuras ir vecākas par 18 mēnešiem. Vairumā dalībvalstu pārbauda visas nokautās veselīgās kazas. Šobrīd kazām piemērojamā pastiprinātā kontrole 2005. gada otrajā pusē tiks pārskatīta, un tā ļauj ātrāk un labāk noteikt GSE kazām, lai izvērtētu to, vai 2000. gadā dzimusī un 2002. gadā Francijā nokautā kaza, kurai tika konstatēta GSE, ir bijusi viens atsevišķs gadījums. 2.3.2.2. Nākotnes politikas izvēle Mazo atgremotāju kontrole nākotnē ir atkarīga no aptuveni noteiktās GSE izplatības šādiem dzīvniekiem, pamatojoties uz šobrīd kazām piemērojamās pastiprinātās kontroles un jaunu slimības gadījumu diferencējošo testu rezultātiem, un, ja tas būs iespējams, uz pagātnē konstatēto TSE gadījumu analīzes rezultātiem. Ja pašreiz veiktās kontroles rezultāti parādīs, ka konstatētais GSE gadījums kazai ir bijis viens atsevišķs gadījums, kontroli var samazināt vai turpināt tikai kādu noteiktu laiku, lai palielinātu pastiprināto pārbaužu ticamību. Nelabvēlīgas attīstības scenārijā, kurā mazo atgremotāju populācijā tiktu konstatēts GSE gadījumu skaita pieaugums, var palielināt uzraudzības apjomus. 2.3.3. Brieži Šobrīd ES nav paredzēti pasākumi attiecībā uz hroniskas novājēšanas slimību (HNS). Nav pierādījumu, kas liecinātu par to, ka ES ir bijuši HNS gadījumi, vai arī — ja ir bijuši — slimības izplatība ir ļoti neliela, jo citādi jādomā, ka tā līdz šim būtu konstatēta. Nav arī konkrētu pierādījumu par HNS nodošanu cilvēkiem vai aizdomu par briežu saslimšanu ar GSE. Ja viens vai otrs šāds gadījums tiktu konstatēts eksperimentāli vai praksē, politika attiecībā uz HNS noteikti tiktu mainīta. Ņemot vērā ierobežoto uzraudzības datu daudzumu ES, 2006. gada sākumā tiks uzsākts pētījums, kuras mērķis ir gūt apstiprinājumu par esošo situāciju. Tas būs mērķēts pētījums, ko veiks saskaņā ar EFSA atzinumu. Tomēr, pirms uzsākt pētījumu, jāapsver dažādi riska vadības pasākumi, kas galvenokārt saistīti ar rīcību tad, ja briežiem konstatēs pozitīvu HNS gadījumu, atbilstīgi zinātniskajam atzinumam par risku. 2.4. Valstu kategorizācija pēc GSE riska Stratēģiskais mērķis: kategorizācijas kritēriju vienkāršošana un valstu kategorizācijas pabeigšana līdz 2007. gada 1. jūlijam Mērķis kategorizācijai pēc GSE riska ir definēt tirdzniecības noteikumus katrai riska kategorijai, kas importētājvalstīm sniegtu nepieciešamās garantijas dzīvnieku un cilvēku veselības aizsardzībai. Šādi tirdzniecības nosacījumi jau ir noteikti Pasaules Dzīvnieku veselības organizācijas ( OIE ) Sauszemes dzīvnieku veselības kodeksa („Kodekss”) pašreizējos ieteikumos. Kodeksā paredzētie pieci kategorizācijas kritēriji dod galīgo GSE statusu, kurš ne vienmēr ir atspoguļojis patieso situāciju tādēļ, ka daži citi kritēriji ir nevajadzīgi stingri, un tajos nav ņemta vērā riska pakāpe. Turklāt pašreizējā sistēma ar piecām kategorijām ir ļoti sarežģīta. Tāpat nav nepieciešams saglabāt trīs dažādas kategorijas valstīm ar GSE risku, jo tirdzniecības nosacījumi ir kopumā līdzīgi. TSE Regulā tika noteiktas piecas kategorijas, ko piemērot, līdz OIE vienotos par pārskatītu sistēmu. Pirms diviem gadiem OIE uzsāka procesu, kurā pārskata un vienkāršo valstu kategorizāciju pēc GSE riska trijās kategorijās. Ģenerālsesijā 2005. gada maijā panāca vienošanos par vienkāršotu kategorizācijas procedūru, tai skaitā par uzraudzības prasībām dažādajās kategorijās. Vienkāršotajā kategorizācijas procedūrā iekļautas trīs kategorijas: • 1. kategorija. Valstis ar nenozīmīgu GSE risku un samazinātu aktīvās uzraudzības programmu, kurā konstatētā iespējamā izplatība ir 1 inficēšanās gadījums uz 50 000 dzīvniekiem — atļauts importēt bez ierobežojumiem; • 2. kategorija. Valstis ar kontrolētu GSE risku, kurā aktīvās uzraudzības programmā konstatētā iespējamā izplatība ir 1 inficēšanās gadījums uz 100 000 dzīvniekiem — atļauts importēt, ja ir atdalīts SRM; • 3. kategorija. Valstis ar nenoteiktu GSE risku. Šīm valstīm atļaus eksportēt tikai ierobežotu daudzumu produktu. Pamatojoties uz šo jauno starptautisko standartu, jāgroza spēkā esošās TSE Regulas noteikumus. Pēc tam, kad pieņems jaunos kategorizācijas kritērijus, jāveic valstu kategorizācija, sākot ar nozīmīgākajiem tirdzniecības partneriem. Ja OIE neizdodas sadalīt valstis kategorijās līdz 2007. gada 1. jūlijam, Kopienai jāveic valstu kategorizācija pēc jaunā starptautiskā standarta. 2.5. Izkaušanas politikas pārskatīšana attiecībā uz TSE mazajiem atgremotājiem Stratēģiskais mērķis: pārskatīt un mīkstināt mazo atgremotāju iznīcināšanas pasākumus, ņemot vērā jaunos pieejamos diagnostiskos instrumentus, bet nodrošinot patērētāju aizsardzības pašreizējo līmeni 2.5.1. Pašreizējie tiesību akti Pašreizējos noteikumos prasīts izkaut visu ganāmpulku, ja TSE konstatēts kazām, un pilnībā vai daļēji (jutīgiem genotipiem) izkaut ganāmpulku, ja TSE konstatēts aitām, ieskaitot atipiskus gadījumus. Lai uzlabotu ģenētisko rezistenci aitu populācijā, no 2005. gada 1. aprīļa ganāmpulkiem ar augstu ģenētisko vērtību ir noteikts prasību minimums audzēšanas programmām. Atipiskie gadījumi ir TSE gadījumi, kuros GSE iespējamība ir izslēgta un kurus bieži konstatē aktīvajā uzraudzībā bez klīniskām pazīmēm, bez izplatības vai arī ar minimālu izplatību ganāmpulkā, bet kurus konstatē aitām, kuru genotipus uzskata par GSE rezistentiem (pretēji klasiskam skrepi slimības gadījumam). Turklāt ar molekulāri diferencējošo testēšanu, kas jāveic kopš 2005. gada janvāra, dažās nedēļās var izslēgt GSE esību vairumā TSE gadījumu. Ja GSE iespējamība ir izslēgta, sabiedrības veselība vairs nav pakļauta riskam un pilnīgu ganāmpulka izkaušanu sabiedrības veselības aizsardzības nolūkā var uzskatīt par neproporcionālu pasākumu. Tabulā norādīts inficēto kazu un aitu skaits inficētajos ganāmpulkos Aitas | Kazas | 2002. gads | 1,3 % | 0,7 % | 2003. gads | 2,8 % | 0,3 % | 2004. gads | 3,5 % | 1,2 % | Jāpiezīmē, ka vairumā ganāmpulku izkaujot netiek konstatēti vēl citi, it īpaši tipiskie gadījumi. Citos ganāmpulkos tika konstatēta līdz 40 % dzīvnieku inficēšanās ar TSE. 2.5.2. Nākotnes politikas izvēle Komisija vēlas piedāvāt izkaušanas politikas mīkstinājumu visos gadījumos, kad GSE iespēja ir izslēgta (aitām un kazām) ar pastiprinātu testēšanas režīmu inficētajos ganāmpulkos un visu jebkura vecuma dzīvnieku kaušanu cilvēkam paredzētām patēriņam, ja ar ātrās noteikšanas testu GSE netiek konstatēta. Kā papildu veids TSE izskaušanā jāapsver ganāmpulku sertificēšanas nosacījumi. 2.6. Kohortas liellopu izkaušana Stratēģiskais mērķis: apturēt tūlītējo kohortas dzīvnieku izkaušanu 2.6.1. Pašreizējie tiesību akti Pašreizējie tiesību akti attiecībā uz TSE paredz nogalināt un iznīcināt (izkaut) kohortas dzīvniekus, kuriem konstatēts GSE. Kohortas dzīvnieki ir dzīvnieki, kuri neizrāda simptomus, bet par kuriem ir pieņemts, ka tie ir pakļauti augstākam riskam inficēties ar GSE epidemioloģiskas saiknes dēļ. Pie kohortas pieder GSE pozitīvu mātīšu pēcnācēji („dzimšanas” kohorta) vai dzīvnieki, kuri pirmajā dzīves gadā ir saņēmuši to pašu barību, kuru saņēmis ar GSE inficētais dzīvnieks („barības” kohorta). 2.6.2. Nākotnes politikas izvēle Var apsvērt alternatīvas pašlaik piekoptajai kohortas iznīcināšanai. Kā alternatīvu var piedāvāt atlikt dzīvnieku izkaušanu un iznīcināšanu produktīvā mūža beigās, kā paredz starptautiskais OIE dzīvnieku veselības standarts, vai atļaut nokautos dzīvniekus izmantot barības apritē, ja ātrās noteikšanas testa rezultāti ir negatīvi. Lai gan šī mīkstināšana atļautu šo dzīvnieku selekciju un piena izmantošanu, atbildību par lēmumu attiecībā uz to, vai novirzīties no izkaušanas, jāuzņemas dalībvalstīm, lai ņemtu vērā iespējamās sekas savos eksporta tirgos. Lēmums par to, vai atlikt izkaušanu, būtu dalībvalstu lēmums. Šī mīkstināšana neapdraudētu pašreizējo patērētāja aizsardzības līmeni. Mīkstināšana ne tikai samazinātu kohortas pilnīgas iznīcināšanas ekonomisko ietekmi, bet arī sociālās sekas, jo šāda pilnīga iznīcināšana bieži ir viens no iemesliem iebildumiem pret izkaušanas politiku. Turpmāk tabulā parādīts dzīvnieku skaits, kas izkauti un testēti 2003.–2004. gadā, un pozitīvo GSE gadījumu skaits no kohortas dzīvniekiem. Gads | 2003 | 2004 | Kopā | Testēto dzīvnieku skaits | 25 747 | 16 471 | 42 218 | GSE gadījumi | 10 | 5 | 15 | Vidējā termiņā ir iespējams apsvērt dzīvnieku kaušanu cilvēka patēriņam, ja TSE tests ir negatīvs, specifiskais riska materiāls ir atdalīts un ja slimības izplatība samazinās. Tomēr, samazinoties GSE izplatībai, samazinās arī izkaušanas izmaksas un patērētāju uztverē (un no tirdzniecības viedokļa) pilnīga ganāmpulka izkaušana iznīcināšanai var būt tā izvēle, kurai dod priekšroku, it īpaši dalībvalstīs, kur GSE nav konstatēta vai ir konstatēta ļoti reti. Šis būtu dalībvalstu lēmums. 2.7. Ierobežojumi pret Apvienoto Karalisti Stratēģiskais mērķis: apspriest, vai vajadzīgs atcelt papildu aizliegumus liellopu gaļas un liellopu gaļas produktu eksportam no Apvienotās Karalistes, ja tiek ievēroti iepriekš noteiktie nosacījumi 2.7.1. Pašreizējie tiesību akti Padomes Lēmumā 98/256/EK (Lēmums par Apvienotās Karalistes embargo) un tā grozījumos noteikts, ka Apvienotajai Karalistei jānodrošina tas, ka no tās teritorijas uz citām dalībvalstīm vai uz trešām valstīm nenosūta dzīvus liellopus un to produktus, izņemot ar dažiem īpaši noteiktiem nosacījumiem (atkaulotus, izņemot liellopus, kas vecāki par 30 mēnešiem, utt.). 2.7.2. Nākotnes politikas izvēle Apvienotā Karaliste 1996. gadā ieviesa noteikumu par trīsdesmit mēnešu vecumu kā sabiedrības veselības aizsardzības pasākumu, ar ko aizliedz izmantot cilvēku patēriņam vairumu to liellopu gaļas, kuri nokaušanas brīdī bija vecāki par 30 mēnešiem. Apvienotā Karaliste 2004. gada 1. decembrī informēja Komisiju par lēmumu minēto noteikumu par trīsdesmit mēnešu vecumu aizstāt ar testēšanas režīmu tāpat kā citās dalībvalstīs un pastāvīgi izslēgt liellopus, kas dzimuši pirms 1996. gada 1. augusta, no pārtikas un barības aprites. Attiecībā uz iespējamo embargo atcelšanu pret Apvienoto Karalisti, lai sāktu diskusiju, jābūt izpildītiem dažādiem nosacījumiem. To skaitā ir GSE izplatības līmeņa samazināšanās zem 200 GSE gadījumiem uz miljonu pieaugušu liellopu un labvēlīgs Pārtikas un veterinārā dienesta revīzijas atzinums 2005. gada jūnijā. Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde 2005. gada 10. maijā apstiprināja, ka GSE izplatības līmenis ir zemāks par 200 GSE gadījumiem uz miljonu pieaugušu liellopu. Kad abi nosacījumi, jo īpaši labvēlīgs PVD pārbaudes iznākums, būs izpildīti, varēs ierosināt diskusiju ar dalībvalstīm par embargo atcelšanu, visticamāk, 2005. gada ceturtajā ceturksnī. 3. GROZīJUMI ILGTERMIņā (2009. – 2014. GADS) Stratēģiskais mērķis: pārveidot pasākumus saskaņā ar šābrīža tehnoloģijām un zinātnes attīstību Ja turpināsies pozitīvā tendence, ņemot vērā pasākumu mīkstināšanu īstermiņā un vidējā termiņā, var paredzēt turpmāku pasākumu mīkstināšanu. Dzīvu dzīvnieku testēšana, kas atzīta par derīgu, nākotnē var ļaut noteikt un izkaut GSE pozitīvos dzīvniekus un tādējādi paātrināt turpmāku mīkstināšanas pasākumu pieņemšanu. Pastāv šādas dažādas izvēles. 3.1. Uzraudzība Ilgtermiņā var paredzēt dažādus attīstības scenārijus: - novērošanas līmeņa pakāpeniska samazināšanu var uzturēt tikai, ja turpinās pozitīvā tendence attiecībā uz vecākiem dzīvniekiem vai dzimšanas kohortām, par kurām pieejama tikai ierobežota informācija, - ja vien GSE tiek konstatēta dzīvniekiem, kuri ir vecāki par 10 gadiem, t.i., dzimuši pirms 2002. gada 1. janvāra, var lemt par šo dzīvnieku pastāvīgu izslēgšanu no pārtikas un barības aprites (iznīcināšanas shēma) un piešķirt finansējumu šo dzīvnieku izkaušanai pēc to produktīvā mūža beigām. Galīgo novērošanas stratēģiju samazinātu līdz to dzīvnieku pārbaudēm, par kuriem ir aizdomas, ka tiem ir klīniskas pazīmes (pasīvā novērošana), un uzturēšanas stratēģiju saskaņā ar OIE ieteikumiem, - varētu paredzēt arī iespēju testēt visus konkrēta vecuma dzīvniekus ar testiem dzīviem dzīvniekiem, ja šādi testi būs pieejami. 3.2. Specifiskais riska materiāls Ja netiek konstatēti GSE gadījumi zem noteikta vecuma sliekšņa vai ja izplatība krītas zemāk par iepriekš noteiktu līmeni, pienākumu atdalīt specifisko riska materiālu šajā vecuma grupā var atcelt. Var arī apsvērt pastāvīgu obligāto SRM sarakstu, it īpaši zināmu vecuma grupu liellopu nervu audus (smadzenēs, mugurkaulā), kā piesardzības pasākumu pret nākotnes epidēmijām vai sporādiskiem gadījumiem. 3.3. Ganāmpulku sertifikācija Pēc visu liellopu testēšanas ar dzīviem dzīvniekiem paredzētu testu, var ieviest ganāmpulka statusa sertifikāciju saskaņā ar zemnieku saimniecības sertifikāciju, kā tas ir tuberkulozes vai brucelozes gadījumā. 3.4. Kazu ģenētiskā rezistence Ja turpmākos pētījumos būs norādes uz dažu genotipu ģenētisko rezistenci kazu populācijā, izskaušanas stratēģija jāpārskata, ņemot vērā šos jaunos atklājumus. 4. ALTERNATīVI SCENāRIJI, JA POZITīVā TENDENCE NETURPINāS Visi rādītāji attiecībā uz GSE izplatību liellopiem liecina, ka GSE gadījumu skaita palielināšanās ir maz ticama. Alternatīvs scenārijs jāiekļauj gadījumam, ja dažās dalībvalstīs pozitīvā tendence neapstiprinās. Turklāt, apsverot stratēģiju vidējā termiņā un ilgtermiņā attiecībā uz mazajiem atgremotājiem un briežiem, jāparedz arī iespējamais negatīvas attīstības scenārijs. Tajā iekļautu šādus elementus. • Nelabvēlīga GSE attīstības tendence dažās dalībvalstīs Ja dažās dalībvalstīs pozitīvā tendence neapstiprinās, jāparedz stingrāki pasākumi attiecībā uz SRM atdalīšanu salīdzinājumā ar citām dalībvalstīm. Kā galīgo līdzekli var paredzēt pagaidu embargo, kas ļaus risināt situāciju atsevišķajā dalībvalstī, šādi nesodot pārējās dalībvalstis, kur negatīvā tendence neapstiprinās. • GSE mazajiem atgremotājiem Ja pēc kazu intensīvās novērošanas aitu un kazu populācijā GSE apstiprinātos lielā mērogā, jāpieņem stingri pasākumi, tostarp pilna mazo atgremotāju testēšana un tai sekojoša diferencētā TSE gadījumu testēšana, un plašs SRM saraksts, kura pamatā ir zinātnes atzinumi, kā rezultātā nelabvēlīgas attīstības scenārijā kautķermeņi būtu pilnībā jāiznīcina. Tas pastiprina arī vajadzību pēc rezistences selekcijas programmas aitu populācijā. • Hroniskā novājēšanas slimība (HNS) briežiem Ja 2006. gadā plānotajā pētījumā apstiprinātos HNS esība, jāpieņem pastāvīgs lēmums par specifiskā riska materiāla atdalīšanu. 5. SECINāJUMI Ir noiets tāls ceļš, un Komisija ir ieviesusi visaptverošu stingru Kopienas pasākumu kopumu. Pēdējos 10 gados Komisija izstrādājusi 70 primāros un īstenošanas aktus, ar ko nosaka stingrus pasākumus Kopienas līmenī. Nozīmīgākais tiesību akts cilvēka un dzīvnieku veselības aizsardzībai pret risku saslimt ar GSE un citām transmisīvajām sūkļveida encefalopātijām tika pieņemts 2001. gada 22. maijā. Ar šo Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 999/2001 paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai, un tā ir plašāk zināma kā „TSE Regula”. Šo regulu piemēroja ļoti drīz pēc tās pieņemšanas — no 2001. gada 1. jūlija. Dažādi faktori norāda uz labvēlīgu tendenci GSE epidēmijā un — spēkā esošo riska mazināšanas pasākumu dēļ — uz noteiktu situācijas uzlabošanos pēdējos gados. TSE Regulas mērķis nākamajiem gadiem ir nodrošināt pasākumu mīkstināšanu, vienlaikus saglabājot pārtikas nekaitīgumu augstajā līmenī, kas ar TSE pasākumu palīdzību ir sasniegts pēdējos 10 gados. Pasākumu mīkstināšana jāpamato ar riska apsvērumiem, tai jāatspoguļo zinātnes un tehnikas sasniegumi, un tās ietekmei uz Kopienas nozaru un lauksaimnieku konkurētspēju jābūt pozitīvai. 6. I PIELIKUMS 1. diagramma. GSE gadījumi no 2001. gada līdz 2004. gadam [pic] 2. diagramma. GSE gadījumi atkarībā no dzimšanas kohortas [pic] 3. diagramma. Vidējais vecums GSE pozitīvos gadījumos ES-15 valstīs nokautiem veselīgiem dzīvniekiem [pic] 7. II PIELIKUMS. KONTROLES DATI 1. tabula. No 2001. gada janvāra līdz 2004. gada decembrim testēto liellopu skaits Vecuma grupa | Nokauti veselīgi dzīvnieki | Riska kategoriju dzīvnieki | Kritušie dzīvnieki | < 24 mēneši | 3 370 000 | 70 000 | 55 000 | 24-29 | 3 035 000 | 455 000 | 355 000 | 30-35 | 6 715 000 | 655 000 | 515 000 | 36-41 | 3 065 000 | 395 000 | 310 000 | 42-47 mēneši | 2 400 000 | 330 000 | 260 000 | <= 48 mēneši | 17 235 000 | 3 060 000 | 2 405 000 | Kopā | 35 820 000 | 4 965 000 | 3 900 000 | 2. tabula. Izmaksas (milj. EUR) viena GSE gadījuma konstatēšanai no 2001. gada janvāra līdz 2004. gada decembrim Vecuma grupa | Nokauti veselīgi dzīvnieki | Riska kategoriju dzīvnieki | <24 mēneši | nav saslimšanas gadījumu | nav saslimšanas gadījumu | 24-29 mēneši | nav saslimšanas gadījumu | 10,2 | 30-35 mēneši | 302 | 29,5 | 36-41 mēneši | 69 | 17,8 | 42-47 mēneši | 11 | 0,9 | Visi <48 mēneši | 64 | 4,3 | Visi =<48 mēneši | 0,76 | 0,04 | Visās grupās | 1,56 | 0,07 | 8. III PIELIKUMS. AR UZRAUDZīBAS PROGRAMMU SAISTīTāS IZMAKSAS 1. tabula. No 2001. gada janvāra līdz 2004. gada decembrim testēto liellopu aptuvens sadalījums pa vecuma grupām Vecuma grupa | Nokauti veselīgi dzīvnieki | Riska kategoriju dzīvnieki | (Kritušie dzīvnieki) | < 24 mēneši | 3 370 000 | 70 000 | 55 000 | 24-29 | 3 035 000 | 455 000 | 355 000 | 30-35 | 6 715 000 | 655 000 | 515 000 | 36-41 | 3 065 000 | 395 000 | 310 000 | 42-47 mēneši | 2 400 000 | 330 000 | 260 000 | <= 48 mēneši | 17 235 000 | 3 060 000 | 2 405 000 | Kopā | 35 820 000 | 4 965 000 | 3 900 000 | 2. tabula. No 2001. gada janvāra līdz 2004. gada decembrim konstatēto GSE gadījumu skaits jauniem liellopiem Nokauti veselīgi dzīvnieki | Riska kategoriju dzīvnieki | Vecuma grupa | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | < 24 mēneši | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 24-29 mēneši | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 30-35 mēneši | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 36-41 mēneši | 0 | 1 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 42-47 mēneši | 3 | 0 | 2 | 5 | 5 | 1 | 3 | 2 | Kopā < 48 mēneši | 3 | 2 | 3 | 5 | 7 | 3 | 3 | 2 | 3. tabula. Veikto testu skaits no 2001. gada janvāra līdz 2004. gada decembrim uz vienu konstatētu gadījumu Vecuma grupa | Nokauti veselīgi dzīvnieki | Riska kategoriju dzīvnieki | 24-29 mēneši | nav saslimšanas gadījumu | 177 500 | 30-35 mēneši | 6 715 000 | 515 000 | 36-41 mēneši | 1 532 500 | 310 000 | 42-47 mēneši | 240 000 | 16 250 | Visās grupās | 34 743 | 1 572 | 4. tabula. GSE kontroles izmaksas (milj. EUR) no 2001. gada janvāra līdz 2004. gada decembrim GSE testēšanas kopizmaksas tiek lēstas kā EUR 40-50 par testu; EUR 45 uzskata par vidējām izmaksām Vecuma grupa | Nokauti veselīgi dzīvnieki | Riska kategoriju dzīvnieki | <24 mēneši | 152 | 3 | 24-29 mēneši | 137 | 20 | 30-35 mēneši | 302 | 29 | 36-41 mēneši | 138 | 18 | 42-47 mēneši | 108 | 15 | Visi <48 mēneši | 836 | 86 | Visās grupās | 1 612 | 223 | 5. tabula. Izmaksas (milj. EUR) viena GSE gadījuma konstatēšanai no 2001. gada janvāra līdz 2004. gada decembrim Vecuma grupa | Nokauti veselīgi dzīvnieki | Riska kategoriju dzīvnieki | <24 mēneši | nav saslimšanas gadījumu | nav saslimšanas gadījumu | 24-29 mēneši | nav saslimšanas gadījumu | 10,2 | 30-35 mēneši | 302 | 29,5 | 36-41 mēneši | 69 | 17,8 | 42-47 mēneši | 11 | 0,9 | Visi <48 mēneši | 64 | 4,3 | Visi =<48 mēneši | 0,76 | 0,04 | Visās grupās | 1,56 | 0,07 | [1] Budžetā paredzētās GSE ātrās noteikšanas testa vidējās izmaksas ir EUR 50, no tiem EUR 8 ir Komisijas līdzfinansējums.