[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 30.4.2009 COM(2009) 211 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS pavaddokuments Komisijas ieteikumam, kas papildina Ieteikumus 2004/913/EK un 2005/162/EK attiecībā uz biržas sarakstā iekļautu sabiedrību direktoru atlīdzības režīmu, un Komisijas ieteikumam par atlīdzības politiku finanšu pakalpojumu nozarē {C(2009) 3159}{C(2009) 3177} KOMISIJAS PAZIŅOJUMS pavaddokuments Komisijas ieteikumam, kas papildina Ieteikumus 2004/913/EK un 2005/162/EK attiecībā uz biržas sarakstā iekļautu sabiedrību direktoru atlīdzības režīmu, un Komisijas ieteikumam par atlīdzības politiku finanšu pakalpojumu nozarē I. Ievads Finanšu krīze ir atklājusi nopietnus trūkumus finanšu tirgu regulējumā un uzraudzībā. Komisijai ir vadošā loma plaša mēroga reformā, kuras mērķis ir īstenot dzīvē krīzē gūtās mācības un nākotnē nodrošināt atbildību un paļāvību finanšu tirgos. Pašreizējā situācijā sabiedrība, plašsaziņas līdzekļi, akadēmiskās aprindas un politikas veidotāji ir vienlīdz lielā mērā pievērsuši īpašu uzmanību atlīdzības politikai. Valda liela vienprātība, ka kompensācijas shēmas, kuru pamatā ir īstermiņa peļņa bez pienācīga attiecīgo risku izvērtējuma, veicinājušas finanšu iestāžu iesaistīšanos pārmēru riskantā darījumu praksē. Daudzviet paustas arī bažas par izpilddirektoru neseno ievērojamo atlīdzības palielinājumu un to, ka visās tautsaimniecības nozarēs aizvien ievērojamāka direktoru atlīdzības kompensācijā ir mainīgā daļa. Abi ieteikumi, kas pieņemti kopā ar šo paziņojumu, ir pirmais posms Komisijas stratēģijā, kas paredzēta, lai risinātu šo svarīgo jautājumu. Komisijas paziņojumā “Impulsi Eiropas atveseļošanai”[1] izvirzīts mērķis uzlabot riska pārvaldību finanšu nozares uzņēmumos un samaksas stimulus samērot ar uzņēmumu darbības stabilitāti kopumā. Pirmajā posmā Komisija ieteic vairākus principus un labu praksi, kas būtu līdzeklis, kā dalībvalstīm nodrošināt, lai uzņēmumi samaksas politikas izstrādē un īstenošanā piemērotu samaksas politiku, kura būtu labvēlīga stabilai darbībai ilgtermiņā. Vai reformas šajā nozarē būs veiksmīgas, ir atkarīgs no īstenām kultūras izmaiņām attiecīgajos uzņēmumos. Virzot ieteikumus, Komisija tiecas rosināt uzņēmumus, tiem pārskatot līgumus ar darbiniekiem 2010. gadam, īstenot ilgtspējīgas atlīdzības politikas principus. Lai atlīdzības shēmas tiktu pienācīgi uzraudzītas, Komisija papildinās šos ieteikumus ar tiesību aktu priekšlikumiem. Jūnijā Komisija iesniegs priekšlikumus pārskatīt Kapitāla prasību direktīvu, nodrošinot, ka statūtkapitāls pienācīgi sedz riskus, kas saistīti ar banku tirdzniecības portfeļiem, pārvēršanas vērtspapīros pozīcijām un atlīdzības politiku. Komisija atzīst par prioritāriem likumdošanas pasākumus banku un ieguldījumu banku nozarē, jo tajā ir atklāta vislielākā aplamu stimulu negatīvā ietekme. Turpmāk Komisija izskatīs papildu pasākumus, kas saistīti ar ārpusbanku finanšu pakalpojumiem. II. Komisijas ieteikums, kas papildina Ieteikumus 2004/913/EK un 2005/162/EK attiecībā uz biržas sarakstā iekļautu sabiedrību direktoru atlīdzības režīmu Komisijas ieteikumi par biržas sarakstā iekļautu sabiedrību direktoru atlīdzību (2004/913/EK) un direktoru bez izpildpilnvarām/padomes locekļu un (direktoru) padomes komitejas lomu (2005/162/EK) neaptver visus būtiskos jautājumus, kas aktualizējušies pēdējos mēnešos. Konkrēti, ieteikumos nav prasības samērot izpilddirektora atlīdzību ar uzņēmuma ilgtermiņa interesēm. Pēdējā laikā bijuši vairāki gadījumi, kas saistījuši lielu sabiedrības uzmanību, un gūts aizvien vairāk pierādījumu, ka jāuzlabo izpilddirektoru samaksas struktūra, tāpēc Komisijas jaunajā ieteikumā par direktoru atlīdzības struktūru un biržas sarakstā iekļautu sabiedrību direktoru atlīdzības politikas izstrādi un īstenošanu noteikti vairāki jauni principi, kas papildina līdzšinējos ieteikumus. Tas atbilst Ekonomikas un finanšu padomes 2008. gada 2. decembra secinājumiem, kuros Komisija aicināta “ atjaunināt tās ieteikumu, lai veicinātu to, ka akcionāri var īstenot efektīvāku kontroli, un veicinātu ciešāku saikni starp atalgojumu un darba efektivitāti, tostarp darba attiecību izbeigšanas pabalstu (“zelta izpletņi”) ” . Jaunā ieteikuma darbības joma būs tāda pati kā līdzšinējiem ieteikumiem, proti, tas attieksies uz visu biržas sarakstā iekļautu sabiedrību direktoriem. Pienācīga atlīdzības politika nodrošina samaksu par rezultātiem un mudina direktorus nodrošināt uzņēmuma stabilitāti vidējā un ilgā termiņā. Kaut arī 2004. gadā pieņemtā ieteikuma pamatā ir ideja, ka jāmaksā par rezultātiem, publiskojot atlīdzības politiku, jaunajā ieteikumā ietvertas vēl citas pamatnostādnes, lai šo mērķi varētu sasniegt, pamatojoties uz atlīdzības politikas labas prakses izstrādi. Ieteikumā lielākā uzmanība pievērsta konkrētiem direktoru atlīdzības struktūras aspektiem un direktoru atlīdzības pārvaldībai, ieskaitot akcionāru veiktu uzraudzību. Attiecībā uz atlīdzības politikas struktūru jaunajā ieteikumā ieviests princips par atlīdzības proporcionalitāti uzņēmumā, proti, direktoru atlīdzība jāsamēro ar pārējo padomes izpilddirektoru atlīdzību un (augstākā ranga) darbinieku atlīdzību uzņēmumā. Būtu jāparedz kvantitatīvi ierobežojumi atlaišanas pabalstiem (zelta izpletņiem), un tie nebūtu jāmaksā, ja darba rezultāti bijuši slikti. Turklāt, lai samaksu labāk sasaistītu ar darba rezultātiem, jaunajā ieteikumā izvirzīta prasība līdzsvarot nemainīgo un mainīgo samaksas daļu un mainīgās samaksas izmaksu sasaistīt ar iepriekš noteiktiem un novērtējamiem darbības kritērijiem. Lai veicinātu uzņēmuma stabilitāti ilgtermiņā, jaunajā ieteikumā paredzēts līdzsvarot ilgtermiņa un īstermiņa darbības kritērijus; atlikt direktoru mainīgās atlīdzības izmaksu; noteikts minimālais akciju opciju un akciju galīgās iegūšanas periods; paredzēts saglabāt daļu akciju līdz darba attiecību termiņa beigām. Galējs līdzeklis uzņēmumiem būtu iespēja atgūt atlīdzības mainīgo daļu, kas izmaksāta, pamatojoties uz datiem, kuri izrādījušies nepārprotami nepareizi. Attiecībā uz direktoru atlīdzības politikas pārvaldību jaunajā priekšlikumā ietverti principi, kuru mērķis ir uzlabot akcionāru iespējas uzraudzīt atlīdzības politiku. Izšķirīgi svarīgi ir, lai akcionāri, jo īpaši institucionālie ieguldītāji, varētu balsot par direktoru atlīdzību. Lai mazinātu interešu konfliktus, direktoriem bez izpildpilnvarām atlīdzībā nevajadzētu saņemt akciju opcijas. Lai samaksas politika būtu atbildīga, ļoti svarīgs ir atlīdzības komiteju devums. Lai nostiprinātu atlīdzības komitejas darbību un pārskatatbildību, jaunie principi nosaka, ka vismaz vienam komitejas loceklim vajadzīgas pietiekamas zināšanas atlīdzības jomā. Turklāt jaunie principi paredz, ka atlīdzības komitejas locekļiem ir pienākums piedalīties pilnsapulcē, kurā apspriež pārskatu par atlīdzību, lai sniegtu paskaidrojumus akcionāriem. Visbeidzot, lai būtu mazāk atlīdzības konsultantu interešu konfliktu, atlīdzības konsultantiem, kuri konsultē atlīdzības komiteju, vienlaikus nevajadzētu konsultēt citas uzņēmuma struktūrvienības. Lai uzlabotu atlīdzības komiteju darba efektivitāti, jaunajā ieteikumā precizēta to darbība un sastāvs, saglabājot līdzšinējo lomu un funkcijas, kas noteiktas 2005. gada ieteikumā. Tādējādi nav mainīts varas līdzsvars un attiecības ar padomēm (vai attiecīgā gadījumā — ar uzraudzības padomes struktūru). Padomi, kurā darbojas vienīgi biržas sarakstā iekļautā uzņēmuma direktori bez izpildpilnvarām un kura lemj par izpilddirektoru atlīdzību, arī var uzskatīt par struktūru, kas ir līdzvērtīga atlīdzības komitejai. Būtu jānorāda, ka ieteikumā nav paredzēts nekas tāds, kas ietekmētu sociālo partneru autonomiju kolektīvās sarunās. III. Komisijas ieteikums par atlīdzības politiku finanšu pakalpojumu nozarē Lai risinātu jautājumus, kas saistīti ar aplamiem stimuliem un pārmērīgu riska uzņemšanos ļoti daudzās nozares firmās, Komisija iesniedz arī jaunu ieteikumu par atlīdzību finanšu pakalpojumu nozarē. Ieteikums paredz ES vadošo lomu to saistību izpildē, par ko vienojās Londonas 2009. gada 2. aprīļa G20 sammitā. G20 vienojās “ apstiprināt un īstenot Finanšu stabilitātes forumu (FSF), ievērojot jaunus principus par samaksu un kompensāciju un atbalstīt ilgtspējīgas kompensācijas shēmas un visu firmu korporatīvo sociālo atbildību ”. Otrais ieteikums par atlīdzību finanšu pakalpojumu nozarē ir saderīgs ar FSF principiem un papildina tos. Darbības jomas ziņā tas aptver visas finanšu pakalpojumu nozares jomas neatkarīgi no finanšu iestādes lieluma un neatkarīgi no tā, vai iestāde ir iekļauta biržas sarakstā. Tādējādi tiek izslēgti iespējami izņēmumi un konkurences traucējumi atšķirīgu nozaru un finanšu iestāžu starpā. Šie principi attiecas uz visām darbinieku kategorijām, kuru profesionālā darbība ietekmē finanšu iestādes riska profilu. Jaunajā ieteikumā ietverti principi, kas ievērojami attiecībā uz atlīdzības struktūru, atlīdzības politikas izstrādes un īstenošanas procesu, atlīdzības politikas publiskošanu akcionāriem un uzraudzības pārbaudi. Šādai līdzsvarotai struktūrai, pārvaldībai, informācijas publiskošanai un uzraudzībai būtu pozitīvi jāietekmē finanšu iestāžu pareiza atlīdzības politika, jo īpaši tādēļ, lai nodrošinātu šādas politikas saderību ar efektīvu riska pārvaldību un ilgtermiņa dzīvotspēju. Atlīdzības politikai finanšu pakalpojumu nozarē vajadzētu būt saderīgai ar pareizu un efektīvu riska pārvaldību un būtu jāveicina tā. Tālab finanšu iestādēm būtu jāmeklē pienācīgs līdzsvars starp atlīdzības nemainīgo un mainīgo daļu. Nemainīgajai daļai vajadzētu būt pietiekami lielai un tādējādi būtu jānodrošina, lai darbinieki pārmēru nepaļautos uz prēmijām. Mainīgajai daļai vajadzētu būt saistītai ar darba rezultātiem, un lielākā tās daļa būtu jāizmaksā pēc kāda laika, lai ņemtu vērā pārskatāmo risku, kas saistīts ar darba rezultātiem, par ko piešķir mainīgo daļu. Mainīgajiem maksājumiem vajadzētu būt atkarīgiem no darba rezultātu novērtējuma kritērijiem, kam jāatalgo finanšu iestāžu darba rezultāti ilgtermiņā un attiecīgi jākoriģē darba rezultāti riska, kapitāla izmaksu un likviditātes ziņā. Turklāt finanšu iestādēm būtu jāatgūst atlīdzības mainīgā daļa, kas izmaksāta, pamatojoties uz datiem, kuri vēlāk izrādījušies nepārprotami nepareizi. Jaunajā ieteikumā ietverti arī svarīgi jauni principi par lēmumu pieņemšanas un atlīdzības politikas pārvaldību finanšu iestādēs. Atlīdzības politikai uzņēmuma iekšienē jābūt pārredzamai, skaidrai un pienācīgi dokumentētai, un tajā jāparedz pasākumi, kā izvairīties no interešu konfliktiem. Tas arī paredz, ka (direktoru) padomei jāatbild par atlīdzības politikas īstenošanas uzraudzību finanšu iestādē kopumā, pienācīgi iesaistot iekšējās kontroles funkcijas, cilvēkresursu departamentus vai speciālistus, kā arī akcionārus. Padomes locekļiem un pārējiem darbiniekiem, kas iesaistīti atlīdzības politikas izstrādē un īstenošanā, vajadzētu būt neatkarīgiem. Lai nodrošinātu, ka atlīdzības politika sasniedz savus mērķus, tā laika gaitā ir jāatjaunina atbilstīgi izmaiņām finanšu iestādes stāvoklī, turklāt darbiniekiem jau iepriekš būtu jāzina kritēriji, ko izmantos, lai noteiktu to atlīdzību, un viņiem būtu jāzina, kā noris viņu vērtēšana. Finanšu iestāžu atlīdzības politikas publiskošana ir būtisks efektīvas uzraudzības nosacījums. Par atlīdzības politiku pienācīgi — skaidri un viegli uztveramā veidā — jāinformē akcionāri. Jaunajā ieteikumā ietverti arī jauni principi par atlīdzības politikas uzraudzības pārbaudi finanšu iestādēs. Izmantojot pieejamos uzraudzības instrumentus, uzraudzītājiem jānodrošina, lai finanšu iestādes vislielākajā iespējamajā mērā piemērotu pareizas atlīdzības politikas principus un lai to atlīdzības politika būtu saderīga ar efektīvu riska pārvaldību. Risinot proporcionalitātes jautājumu, lai novērtētu, vai finanšu iestāde ievēro pareizas atlīdzības politikas principus, uzraudzītājiem būtu jāņem vērā finanšu iestādes veids, lielums un darbību sarežģītība. Faktiski konkrētām finanšu iestādēm daži pareizas atlīdzības politikas principi varētu būt svarīgāki nekā citām. Tāpēc, lai nepieļautu nepamatotas izmaksas un lai nodrošinātu proporcionalitāti, ir paredzēts, ka dalībvalstis, īstenojot vispārīgos principus, var tos pieņemt un papildināt atbilstīgi attiecīgo finanšu iestāžu situācijai. IV. Turpmākā rīcība Šie ieteikumi ir pirmais posms vairāku priekšlikumu kopā, kuru mērķis ir par jaunu samērot samaksas stimulus ar uzņēmumu stabilu darbību ilgtermiņā. Otrajā posmā Komisija iesniegs tiesību aktu priekšlikumus, lai uzraudzītāji dalībvalstīs varētu panākt, ka finanšu iestādes īsteno atlīdzības politiku, kas sader ar efektīvu riska pārvaldību. Jūnijā, pieņemot grozījumu paketi Kapitāla prasību direktīvā, Komisija izskatīs atlīdzības politiku bankās un ieguldījumu firmās (iestādēs, kurās saskaņā ar pašlaik pieejamo informāciju piedzīvotas visnepārprotamākās nepilnības tirgū). Izmaiņas tiesību aktos, ko paredzēts ierosināt, nodrošinās, ka, izmantojot minētajā direktīvā paredzēto uzraudzības pārbaudes procesu, atlīdzības politika un tās saikne ar riska pārvaldību tiks pienācīgi uzraudzīta. Kredītiestādēm un ieguldījumu firmām būs tiesību aktos noteikts pienākums īstenot atlīdzības politiku, kas ir saderīga ar efektīvu riska pārvaldību, un uzraudzītāji spēs veikt pasākumus, lai kredītiestādes un ieguldījumu firmas šajā ziņā nepieļautu kļūdas. Lai šo pienākumu izpildītu, būs ļoti svarīgi ievērot principus, kas noteikti Komisijas jaunajā ieteikumā par atlīdzības politiku finanšu nozarē. Tajos noteiktas pamatnostādnes, kā izpildīt šo pienākumu, un satvars regulatoriem, kas vērtē firmu atlīdzības struktūru, veicot “2. pīlāra” uzraudzības pārbaudes. Gaidāmie Kapitāla prasību direktīvas grozījumi neaizstās ieteikumu, bet to papildinās. Ieteikumiem katrā ziņā pašlaik ir papildu vērtība kā skaidrai norādei tirgiem par labu praksi, ko Komisija uzskata par lietderīgu, līdz tiek pieņemtas juridiski saistošas prasības, un turklāt, pieņemot tiesību aktus, būs jāorientējas uz principiem, un tiesību akti labas prakses noteikšanai nebūs tik piemērots līdzeklis kā ieteikumi. Varētu izvērtēt iespējas pieņemt līdzīgus tiesību aktu priekšlikumus citās finanšu nozarēs, piemēram apdrošināšanā. Vienlaikus ieteikums par atlīdzības politiku finanšu pakalpojumu nozarē sniegs pamatnostādnes arī par šajās nozarēs piemērojamajiem principiem, un ar to sāksies arī finanšu iestāžu un šo nozaru uzraudzītāju dialogs. Iepriekšējo ieteikumu 2007. gada novērtējuma ziņojumi liecina gan par stiprajām pusēm, gan arī par dažām vājajām vietām. Komisija vēlas paplašināt uzraudzības mehānismus, lai pastiprinātu abu ieteikumu efektīvu piemērošanu. Pēc gada Komisija abus ieteikumus izvērtēs, ņemot vērā gūto pieredzi un iepriekšminētās uzraudzības rezultātus, un iesniegs novērtējuma ziņojumu par to, kā dalībvalstis piemērojušas abus ieteikumus. Visbeidzot būtu arī jānorāda, ka ieteikumi neskar īpašus valsts pasākumus atlīdzības jomā saistībā ar valsts finanšu nozares sanācijas programmām. Komisija ir atzinīgi novērtējusi šādus valsts mēroga pasākumus saistībā ar lēmumu pieņemšanu valsts atbalsta jomā. Tomēr tie ir izņēmuma pasākumi, kuru uzdevums ir kompensēt valsts iesaistīšanās traucējošo ietekmi. Nevar uzskatīt, ka tās būtu vispārējas pamatnostādnes, ko gan normālos, gan ārkārtas tirgus apstākļos piemērot visām finanšu iestādēm. [1] COM(2009)114, galīgā redakcija, 2009. gada 4. marts.