MFP izmaksā pa daļām un tikai tad, ja ir izpildīti konkrēti strukturālo reformu kritēriji. MFP ir pamats tam, lai tiktu īstenoti stingri korekcijas un reformu pasākumi ar mērķi atjaunot saņēmējvalsts ekonomikas stabilitāti ilgtermiņā. Lai varētu saņemt MFP, saņēmējvalstij ir arī jānodrošina, ka tiek ievērotas cilvēktiesības un tiesiskums, kā arī ir izveidoti efektīvi demokrātiski mehānismi. Tādējādi MFP papildina pastāvīgo ES sadarbības palīdzību un sekmē plašāka mērķa sasniegšanu, proti, stabilitātes saglabāšanu un labklājības veicināšanu ārpus ES robežām. Ņemot vērā pastāvošo makroekonomikas un politisko nestabilitāti ES kaimiņvalstīs, MFP ir plaši atzīta kā efektīvs krīzes pārvarēšanas instruments, kas ļauj ES iejaukties redzamā un elastīgā veidā un ar lielu politisku ietekmi (). To pamato konstatējumi, kas gūti vairākos neatkarīgos ex post novērtējumos attiecībā uz pabeigtām MFP programmām ().

2019. gada pirmajos desmit mēnešos eksporta vērtība pieauga par 8,6 %, bet importa vērtība samazinājās par 5,5 %. Kopā ar ieņēmumu palielināšanos no tūrisma (9,9 %) tas palīdzēja būtiski samazināt tekošā konta deficītu līdz 3,4 % no IKP (vai 4,8 % no IKP, neskaitot dotācijas) 2019. gada pirmajos deviņos mēnešos, salīdzinot ar 9,3 % no IKP tajā pašā laikposmā 2018. gadā.

Jordānijas bruto valsts parāds 2019. gada oktobra beigās pieauga līdz 96,9 % no IKP, salīdzinot ar 94,4 % no IKP 2018. gada beigās. Ārējais valsts parāds 2019. gada oktobra beigās bija 40,1 % no IKP. Aptuveni 73 % no Jordānijas ārējā valsts parāda bija izteikti ASV dolāros, kuriem ir piesaistīta Jordānijas valūta, savukārt aptuveni puse no Jordānijas ārējā valsts parāda ir pret oficiālā sektora kreditoriem.

Reģionālā nestabilitāte joprojām apgrūtināja Jordānijas ārējo un fiskālo pozīciju. 2019. gada pirmajos trijos ceturkšņos faktiskais IKP kopumā saglabājās stabils, gada griezumā mainoties par 2 %. Ar to nepietika, lai novērstu bezdarba pieaugumu 2019. gada trešajā ceturksnī līdz 19,1 %, salīdzinot ar 18,6 % tajā pašā ceturksnī 2018. gadā. 2019. gada beigās arī inflācija bija ievērojami samazinājusies, palielinot patēriņa cenu indeksu par 0,3 %, salīdzinot ar 4,5 % 2018. gadā. Fiskālās konsolidācijas progress nesaglabājās līdzšinējā apmērā. 2019. gada pirmajos 11 mēnešos vispārējā budžeta deficīts, ieskaitot ārvalstu dotācijas, pieauga līdz 4,5 % no IKP, salīdzinot ar 3,5 % no IKP tajā pašā laikposmā 2018. gadā.

Laikposmā no 2014. gada līdz 2017. gadam ES īstenoja pirmo MFP programmu Tunisijai (MFP I), piešķirot aizdevumos 300 miljonus EUR. 2015. gada augustā Tunisijas iestādes pieprasīja otro MFP programmu (MFP II), ko Eiropas Parlaments un Padome apstiprināja 2016. gada jūlijā. Programmas politikas nosacījumu mērķis galvenokārt bija stiprināt Tunisijas publisko finanšu pārvaldību un fiskālo politiku, cīņu pret korupciju, sociālās aizsardzības sistēmu, finanšu nozares regulēšanu un darba tirgu, kā arī uzlabot uzņēmējdarbības vidi. Pirmie 200 miljoni EUR aizdevumos (no kopējiem 500 miljoniem EUR) tika izmaksāti 2017. gada oktobrī. Pēc attiecīgo politikas nosacījumu izpildes 2019. gada jūlijā un novembrī tika izmaksāts otrais un trešais maksājums (katrs 150 miljonu EUR apmērā), tādējādi sekmīgi pabeidzot programmu.

Ekonomikas izaugsme 2019. gadā joprojām bija zema (saskaņā ar aplēsēm — 1 %) pēc nelielas uzlabošanās 2018. gadā (2,7 %) un pieticīgas izaugsmes laikposmā no 2015. līdz 2017. gadam (vidēji 1,4 % gadā). Bezdarba līmenis joprojām saglabājās noturīgi augsts — aptuveni 15 % 2019. gada pēdējā ceturksnī (sieviešu un jauniešu vidū šis līmenis ir daudz augstāks), savukārt inflācija 2019. gadā bija vidēji 6,75 % — pēc tam, kad 2018. gada jūnijā tā bija sasniegusi desmitgades augstāko līmeni — 7,8 %. Neraugoties uz labajiem rezultātiem tūrisma nozarē, tekošā konta deficīts joprojām ir ļoti augsts (tiek lēsts, ka 2019. gadā tas bija 10,3 %, lai gan tas ir mazāk nekā 11,3 % 2018. gadā) un ir galvenais neaizsargātības cēlonis. Ārējais parāds 2019. gadā turpināja pieaugt (2019. gada trešā ceturkšņa beigās tas tika lēsts 88,7 % apmērā no IKP, salīdzinot ar 82,3 % tajā pašā laikā 2018. gadā). Turpina augt parāda apkalpošanas izmaksas, kas, izsakot dināros pēc pašreizējām cenām, kopš 2010. gada ir gandrīz trīskāršojušās. Ārējās rezerves 2019. gadā nedaudz palielinājās, 2019. gada beigās sasniedzot aptuveni 110 importa dienas — pēc tam, kad 2018. gada septembrī tās bija bijušas rekordzemas — 69 importa dienas. Fiskālais deficīts 2018. gadā bija aptuveni 4,9 %, un tiek prognozēts, ka 2019. gada beigās tas varētu būt nedaudz samazinājies — līdz 4,5 %. Pēc pēdējos gados novērotā būtiskā pieauguma tiek lēsts, ka 2019. gadā valsts parāda apmērs ir saglabājies stabils — aptuveni 77 % no IKP.

-MFP Moldovai. Līdztiesīgie likumdevēji 2017. gada 13. septembrī pieņēma lēmumu piešķirt MFP Moldovai līdz 100 miljonu EUR apmērā, no kuriem līdz 40 miljoniem EUR tiktu piešķirti dotācijās un līdz 60 miljoniem EUR — aizdevumos. ES un Moldovas SM, aizdevumu mehānisma nolīgums un dotācijas nolīgums stājās spēkā 2018. gada janvārī. Tomēr MFP programma laikposmā no 2018. gada jūnija līdz 2019. gada jūnijam tika apturēta, jo nebija izpildīti politiskie priekšnoteikumi. Pēc valdības maiņas 2019. gada jūnijā un atjaunotiem centieniem reformu jomā ES 2019. gada oktobrī veica pirmo maksājumu 30 miljonu EUR apmērā (20 miljoni EUR — aizdevumos un 10 miljoni EUR — dotācijās). Otrā maksājuma izmaksa varētu tikt veikta 2020. gadā, ja tiks izpildīti visi nosacījumi. Programma beidzas 2020. gada jūlijā.

Pēdējos gados Moldova ir piedzīvojusi salīdzinošas ekonomiskās stabilitātes periodu, jo tā turpināja atgūties pēc 2014.–2015. gada banku krīzes. 2019. gadā IKP reālā izteiksmē pieauga par 3,6 % pēc ievērojama palēninājuma ceturtajā ceturksnī.

Inflācija 2019. gadā strauji pieauga un decembrī sasniedza 7,5 % (salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu). Tomēr ir gaidāms, ka 2020. gadā tā samazināsies līdz Moldovas Valsts bankas noteiktajam mērķim — 5 % ±1,5 %, izzūdot tādu faktoru ietekmei, kas radīja inflāciju 2019. gadā, t. i., saistībā ar pārtikas produktiem un sekām regulēto cenu dēļ. Pēc fiskālās stabilizācijas 2017.–2018. gadā 2019. gada pirmajā pusgadā fiskālā situācija pasliktinājās ar vēlēšanām saistītu reformu kopuma un ārējās finansēšanas pārtraukšanas dēļ. Tomēr pēc dažiem 2019. gada augustā pieņemtajiem koriģējošajiem pasākumiem 2019. gadā budžeta deficīts veidoja 1,5 % no IKP.

Tekošā konta deficīts 2018. un 2019. gadā būtiski pieauga, 2019. gada trešajā ceturksnī sasniedzot 11,5 % no IKP, salīdzinot ar 5,8 % no IKP 2017. gadā. Šī pasliktināšanās atspoguļo spēcīgu tāda importa pieaugumu, kas nav saistīts ar enerģētiku un kuru veicina lielāks patēriņa pieprasījums. Tirdzniecības deficītu daļēji kompensē naudas pārvedumi, kas 2019. gadā veidoja aptuveni 15 % no IKP. Ārvalstu tiešie ieguldījumi pēdējos gados ir bijuši zemi — aptuveni 2 % no IKP, bet 2019. gadā tie būtiski pieauga, pateicoties euroobligācijām, ko emitēja liels lauksaimniecības nozarē strādājošs Moldovas uzņēmums, kurš reģistrēts Kiprā. Rezervju līmenis ievērojami pārsniedz SVF programmā noteikto mērķrādītāju, 2019. gada decembra beigās sasniedzot 3,1 miljardu USD (līdzvērtīgi piecu mēnešu importa apjomam).

2014. gada krīzes sākumā Moldova lūdza SVF atbalstu, un 2016. gada novembrī SVF apstiprināja trīs gadu vienošanos 183 miljonu USD apmērā paplašinātās kredītprogrammas un paplašinātās finansēšanas mehānisma ietvaros. SVF 2019. gada septembrī pabeidza ceturto un piekto pārskatīšanu saskaņā ar paplašinātās kreditēšanas mehānismu un paplašinātās finansēšanas mehānismu un darīja pieejamus 24 miljonus SDR (aptuveni 33,8 miljonus USD). Pēdējā, sestā programmas pārskatīšana tika pabeigta 2020. gada martā.

Eiropas Parlaments un Padome 2017. gada septembrī pieņēma lēmumu piešķirt MFP Moldovai. SM ar Moldovas iestādēm, kurā izklāstīts ekonomikas politikas nosacījumu kopums, tika parakstīts Briselē 2017. gada novembrī un stājās spēkā 2018. gada janvārī. SM ietver 28 politikas nosacījumus, kas vērsti uz piecām reformas jomām: publiskā sektora pārvaldību; finanšu sektora pārvaldību un uzraudzību, cīņu pret korupciju un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju; enerģētikas nozares reformām un uzņēmējdarbības vides uzlabošanu; padziļinātas un visaptverošas brīvās tirdzniecības zonas īstenošanu.

Pirmā maksājuma izmaksa 2018. gada jūnijā tika atlikta pēc Kišiņevas mēra vēlēšanu rezultātu nepārredzamās anulēšanas. Pēc valdības maiņas 2019. gada jūnijā un atjaunotiem centieniem reformu jomā, tostarp atlikušo SM nosacījumu izpildes, 2019. gada oktobrī tika pieņemts lēmums izmaksāt pirmo maksājumu. Ja tiks izpildītas atsevišķas ar politiskajiem priekšnoteikumiem saistītas darbības, 2020. gadā, iespējams, varētu tikt izmaksāts otrais, bet, visticamāk, ne trešais maksājums, jo programma beidzas 2020. gada jūlijā.

2.2.4Gruzija

Tiek lēsts, ka 2019. gadā Gruzijas reālais IKP palielinājās par 5,2 %, ko izraisīja gan iekšējais, gan ārējais pieprasījums. Saskaņā ar provizoriskiem datiem tiek lēsts, ka vispārējās valdības fiskālais deficīts ir palielinājies no mazāk nekā 0,9% no IKP 2018. gadā līdz gandrīz 3 % no IKP 2019. gadā. Valsts parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija aptuveni 41 %, kas ir nedaudz vairāk nekā 40,4 % no IKP 2018. gadā. Gruzijas maksājumu bilance 2019. gadā būtiski uzlabojās, galvenokārt pateicoties eksporta pieaugumam, kura rezultātā tekošā konta deficīts 2019. gada pirmajos trijos ceturkšņos samazinājās līdz aptuveni 3 % no IKP. Pēdējos gados Gruzijas ārējās rezerves ir palielinājušās, un 2019. gada beigās tās sasniedza 3,5 miljardus USD (gandrīz 4 mēnešu importa segums).

2017. gada aprīlī Gruzija un SVF panāca paplašinātu vienošanos 290 miljonu USD apmērā saskaņā ar Paplašinātās finansēšanas mehānismu, kura spēkā esība 2019. gada nogalē tika pagarināta par gadu — līdz 2021. gada aprīlim. PFM programma tiek īstenota pēc plāna. Programmas piecas pārskatīšanas kopumā tika pabeigtas saskaņā ar sākotnējo grafiku. 2019. gada decembrī SVF un Gruzijas iestādes panāca personāla līmeņa vienošanos par piekto programmas pārskatīšanu, ar ko Gruzijai tika darīti pieejami aptuveni 41,4 miljoni USD.

2017. gada jūnijā Gruzija pieprasīja ES papildu MFP. Eiropas Parlaments un Padome 2018. gada aprīlī pieņēma lēmumu par jaunu MFP līdz 45 miljonu EUR apmērā (10 miljoni EUR dotācijās un 35 miljoni EUR aizdevumos). Pēc tam, kad 2018. gada novembrī stājās spēkā SM un pavadošie nolīgumi, 2018. gada decembrī tika izmaksāta pirmā daļa 20 miljonu EUR apmērā (5 miljoni EUR dotācijās un 15 miljoni EUR aizdevumos). Nākamais MFP programmas īstenošanas posms būs otrās, pēdējās, daļas izmaksa 25 miljonu EUR apmērā (5 miljoni EUR dotācijās un 20 miljoni EUR aizdevumos), kad Gruzija būs izpildījusi visus attiecīgos politikas nosacījumus. Papildus politikas priekšnosacījumiem un sekmīgam progresam SVF programmas kontekstā, konkrētu politikas nosacījumu mērķis ir stiprināt Gruzijas ekonomiku publiskā finansējuma pārvaldības jomā, kā arī finanšu nozari, sociālo un darba tirgus politiku un uzņēmējdarbības vidi. Šo nosacījumu īstenošana ir jau ievērojami pavirzījusies uz priekšu, taču vēl nav pilnībā pabeigta.

2.2.5Ukraina

Pēc dziļās recesijas 2014. un 2015. gadā, kad IKP samazinājās par vairāk nekā 16 %, 2016. gadā Ukrainas ekonomikā atsākās izaugsme, kas kopš tā laika ir pieņēmusies spēkā. Faktiskais IKP 2019. gada trešajā ceturksnī gada griezumā pieauga par 4,1 %. Lai gan ekonomikas atlabšanu ir veicinājis pieprasījums, bruto pamatkapitāla veidošana joprojām ir vēsturiski zemā līmenī — aptuveni 17 % no IKP, kas ir krietni zemāk nekā salīdzināmo valstu grupā (virs 25 %) un ko varētu sagaidīt no valstīm šādā attīstības posmā. Bezdarba līmenis 2019. gada otrajā ceturksnī samazinājās līdz 8,5 %, salīdzinot ar tā maksimālo rādītāju — 10,1 % 2017. gada sākumā. Pateicoties tam, ka 2019. gada oktobrī izaugsmes temps gada griezumā bija 16,4 %, kas liecina par faktisko izaugsmi aptuveni 11 % apmērā, vidējā nominālā alga sasniedza aptuveni 430 USD ekvivalentu. Patēriņa cenu inflācija ir būtiski palēninājusies — no 14,1 % 2018. gada janvārī uz 4,1 % 2019. gada decembrī, tādējādi ļaujot Ukrainas Valsts bankai sekmīgi sasniegt tās vidēja termiņa inflācijas mērķrādītāju 4–6 % līdz 2019. gada beigām. Ukrainas valdība pēdējos piecos gados ir panākusi arī ievērojamu progresu publisko finanšu konsolidācijas jomā. Kopējais fiskālais deficīts no 4,5 % no IKP 2014. gadā tika samazināts līdz 2,0 % no IKP 2019. gadā. Vispārējās valdības parāds tika samazināts no 80,9 % no IKP 2016. gadā līdz 50,3 % no IKP 2019. gadā.

Ukraina joprojām ir ļoti atvērta ekonomika, lai gan preču un pakalpojumu eksporta un importa kopapjoms kopš 2015. gada ir samazinājies. Eksporta samazinājums ir bijis izteiktāks nekā importa samazinājums, un tas izskaidro, kāpēc šajā laikposmā preču un pakalpojumu negatīvā bilance ir pieaugusi no 2,6 % no IKP līdz 8,5 %. Tekošā konta deficīts ir kļuvis daudz mazāks (1,9 % no IKP 2017. gadā, 3,3 % — 2018. gadā, aplēsti 2,5 % — 2019. gadā), pateicoties būtiskām un augošām ārvalstu ienākumu plūsmām, ko galvenokārt nosaka pārvedumi no ārvalstīm. Ārvalstu tiešo ieguldījumu ieplūdums saglabājās relatīvi zems — 2,8 miljardi USD jeb 2,0 % no IKP 2019. gadā. Tomēr portfeļieguldījumi un citi privātie un oficiālie ieguldījumi bija pietiekami spēcīgi, lai nodrošinātu, ka kopējā bilance ar ārvalstu rezidentiem ir pozitīva un ir pieaugusi līdz 2,7 miljardiem USD jeb 1,9 % no IKP 2019. gadā. Ukrainas kopējais ārējais parāds no 129 % no IKP 2015. gadā tika samazināts līdz 79,5 % 2019. gadā. Oficiālās rezerves pieauga no 17,8 miljardiem USD 2018. gada jūlijā līdz 25,3 miljardiem USD 2019. gada decembrī, kas bija līdzvērtīgi četriem mēnešiem preču un pakalpojumu importa. Spēcīgās ārējās likviditātes ienākošās naudas plūsmas izraisīja lielāku pieprasījumu pēc grivnas, kuras vērtība pret ASV dolāru 2019. gadā pieauga par 14,7 %. Lai ierobežotu pieaugumu un atbalstītu rezerves, Valsts banka iejaucās ārvalstu valūtas tirgū un 2019. gadā uzpirka 7,9 miljardus USD no iekšzemes bankām, kas ir pieaugums, salīdzinot ar 1,4 miljardiem USD 2018. gadā.

ES laikposmā no 2014. līdz 2018. gadam četrās secīgās MFP programmās kopā Ukrainai izmaksāja 3,3 miljardus EUR kā aizdevumus ar zemām procentu likmēm. Pašreizējā MFP programma, kurā paredzēti aizdevumi 1 miljarda EUR apmērā, tika apstiprināta 2018. gada jūlijā. Šīs programmas politikas nosacījumi galvenokārt ir vērsti uz to, lai uzlabotu publisko finanšu pārvaldību, cīņu pret korupciju, kā arī veiktu reformas valstij piederošos uzņēmumos un sociālajā politikā. Pirmais maksājums 500 miljonu EUR apmērā tika veikts 2018. gada novembrī. Otrais un pēdējais maksājums 500 miljonu EUR apmērā tika veikts 2020. gada maijā, sekmīgi pabeidzot programmu.

SVF 2019. gada decembrī panāca personāla līmeņa vienošanos par jaunu programmu Ukrainai (trīs gadu Paplašinātās finansēšanas mehānisms par 5,5 miljardiem USD). 2019. gadā valdība arī emitēja parādzīmes par 227,6 miljardiem UAH iekšzemes primārajā tirgū, proti, par 114 % vairāk nekā 2018. gadā, ar vidēju ienesīgumu un ietverot visus termiņus (samazinoties no 19 % janvārī līdz 11,6 % decembrī). Šajā pašā laikposmā attiecīgi no 6,5 % līdz 3,7 % un no 4,5 % līdz 2,2 % samazinājās finansēšanas izmaksas ASV dolāros un euro.

3MFP līdzekļu atbilstīgas izmantošanas nodrošināšana: darbības novērtējumi, ex post novērtējumi un revīzijas

3.1Darbības novērtējumi

Atbilstīgi ES Finanšu regulas prasībām Komisija ar ārējo konsultantu palīdzību veic darbības novērtējumus, lai gūtu pietiekamu pārliecību par saņēmējvalstu administratīvo procedūru un finanšu plūsmu darbību.

Darbības novērtējumos galvenā uzmanība ir pievērsta publisko finanšu pārvaldības sistēmām, īpaši tam, kā ir organizētas finanšu ministrijas un centrālās bankas un kādas procedūras tās īsteno, un, konkrētāk, kā tiek pārvaldīti konti, kuros tiek saņemti ES līdzekļi. Īpaša uzmanība ir pievērsta arī ārējo revīzijas iestāžu darbībai, neatkarībai un darba programmām un tam, cik efektīvas ir to veiktās kontroles. Tiek pārbaudītas arī publiskā iepirkuma procedūras centrālajā līmenī.

2019. gadā netika sākti ar jaunajām MFP programmām saistīti darbības novērtējumi. Darbības novērtējums attiecībā uz jauno MFP III programmu Jordānijai tiks veikts 2020. gada pirmajā pusgadā.