EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS

(2004. gada 16. jūlijs)

par Eiropas Centrālās bankas prasībām attiecībā uz statistikas pārskatiem maksājumu bilances un starptautisko investīciju bilances statistikas jomā, kā arī starptautisko rezervju matricu

(ECB/2004/16)

(2004/C 292/05)

EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas statūtus un jo īpaši to 5.1. pantu un 34.1. panta trešo ievilkumu,

tā kā:

Statūtu 5.1. panta pirmajā teikumā noteikts, ka ECB ar valstu centrālo banku (VCB) atbalstu vāc ECBS uzdevumu veikšanai vajadzīgo statistikas informāciju no kompetentām iestādēm, kas nav VCB, vai tieši no uzņēmējiem. Statūtu 5.1. panta otrajā teikumā paredzēts, ka šajā nolūkā tā sadarbojas ar Kopienas iestādēm vai organizācijām un ar dalībvalstu vai trešo valstu kompetentām iestādēm, un ar starptautiskajām organizācijām.

Ja saskaņā ar valsts noteikumiem un izveidojušos praksi ziņotāji pārskatus sniedz kompetentām iestādēm, kas nav VCB, šīs iestādes un attiecīgās VCB sadarbojas, lai nodrošinātu ECB statistikas prasību ievērošanu. Īrijā attiecīgo informāciju maksājumu bilances un starptautisko investīciju bilances statistikas jomā vāc un apkopo Central Statistics Office (CSO), bet Itālijā Ufficio Italiano dei Cambi (UIC). Lai ievērotu iepriekš minētās statistikas prasības, Central Bank and Financial Services Authority of Ireland sadarbojas ar CSO un Banca d'Italia sadarbojas ar UIC. Sadarbība ietver pastāvīgas datu nosūtīšanas sistēmas izveidi, ja vien tas jau nav noteikts valstu tiesību aktos. Saskaņā ar Itālijas 1998. gada 26. augusta Dekrētu Nr. 319/9 (3) UIC ir Banca d'Italia struktūrvienība.

Datus par mēneša un ceturkšņa maksājumu bilances un ceturkšņa un gada starptautisko investīciju bilances statistiku, kas rāda galvenās pozīcijas, kuras ietekmē monetāros nosacījumus un valūtas tirgus eiro zonā, savlaicīgi dara pieejamus Central Bank and Financial Services Authority of Ireland un Banca d'Italia. Tādēļ prasīto statistikas informāciju nosūta saskaņā ar kārtību, par kuru vienojas ar attiecīgo VCB, vai, ja tādas vienošanās nav, prasīto statistikas informāciju par maksājumu bilances mēneša datiem nosūta vēlākais trīsdesmitajā darba dienā pēc tā mēneša beigām, uz kuru attiecas dati, prasīto statistikas informāciju par maksājumu bilances un starptautisko investīciju bilances ceturkšņa datiem nosūta trīs mēnešu laikā kopš tā ceturkšņa beigām, uz kuru attiecas dati, un prasīto statistikas informāciju par starptautisko investīciju bilances gada datiem nosūta deviņu mēnešu laikā kopš tās dienas, uz kuru attiecas dati.

IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

1. pants

Definīcijas

Šajā ieteikumā:

2. pants

Statistikas informācijas sniegšana VCB

1. Ciktāl statistikas informācijas vākšana attiecībā uz pārrobežu darījumiem un pozīcijām ir uzticēta šī ieteikuma adresātiem, viņi nodrošina to, ka šī informācija attiecīgajām VCB ir pieejama savlaicīgi. Tādēļ, ja nav citas vienošanās ar VCB, prasīto statistikas informāciju par maksājumu bilances mēneša datiem nosūta vēlākais trīsdesmitajā darba dienā pēc tā mēneša beigām, uz kuru attiecas dati, prasīto statistikas informāciju par maksājumu bilances un starptautisko investīciju bilances ceturkšņa datiem nosūta trīs mēnešu laikā kopš tā ceturkšņa beigām, uz kuru attiecas dati, un prasīto statistikas informāciju par starptautisko investīciju bilances gada datiem nosūta deviņu mēnešu laikā kopš tās dienas, uz kuru attiecas dati.

2. Informāciju sniedz saskaņā ar ECB statistikas standartiem un prasībām attiecībā uz maksājumu bilances un starptautisko investīciju bilances statistiku, kā tas noteikts šī ieteikuma I, II, III, IV, V un VII pielikumā. Neierobežojot ECB uzraudzības uzdevumu, kas noteikts šī ieteikuma VI pielikumā, šī ieteikuma adresāti uzrauga attiecīgajai VCB sniegtās statistikas informācijas kvalitāti un uzticamību.

3. pants

Pastāvīga sadarbība

Šī ieteikuma adresāti ar to attiecīgo VCB rakstiski vienojas par pienācīgu sadarbības kārtību, lai nodrošinātu pastāvīgu datu nosūtīšanas sistēmu, kura atbilst ECB statistikas standartiem un prasībām, ja vien tas jau nav noteikts valstu tiesību aktos.

4. pants

Vienkāršotā grozīšanas procedūra

Ņemot vērā Statistikas komitejas viedokļus, ECB Valde ir tiesīga veikt tehniskus grozījumus šī ieteikuma pielikumos ar nosacījumu, ka šādi grozījumi nemaina konceptuālo pamatsistēmu un neietekmē ziņotāju pienākumus dalībvalstīs.

5. pants

Nobeiguma noteikumi

1. Šis ieteikums aizstāj Ieteikumu ECB/2003/8.

2. Šis ieteikums ir adresēts CSO Īrijā un UIC Itālijā.

(1) OV L 354, 30.11.2004.

(2) OV L 318, 27.11.1998., 8. lpp.

(3) Gazzetta ufficiale della Repubblica italiana, Nr. 206, 4.9.1998.

(4) OV C 126, 28.5.2003., 7. lpp.

ECB veiktā statistikas informācijas kvalitātes uzraudzība var iekļaut šo datu pārskatīšanas rūpīgu pārbaudi: pirmkārt, lai iekļautu statistikas informācijas jaunāko novērtējumu, ar to uzlabojot kvalitāti; otrkārt, lai iespējami vairāk nodrošinātu atbilstību starp attiecīgajiem maksājumu bilances posteņiem katrā no atšķirīgajiem pārskatu biežumiem.

Sākot ar datiem par 2008. gada janvāra darījumiem un 2007. gada beigu pozīcijām, portfeļieguldījumu datu vākšanas sistēmas no 2008. gada marta atbilst vienam no VII pielikuma tabulā noteiktajiem modeļiem.

Sākot no 2008. gada marta beigām VCB (un, attiecīgā gadījumā, citas kompetentas valstu statistikas iestādes) vāc vismaz datus par ceturkšņa portfeļieguldījumu aktīvu un pasīvu krājumiem uz vērtspapīrs pret vērtspapīru bāzes saskaņā ar vienu no modeļiem, kas izklāstīti VII pielikuma tabulā.

Starptautisko investīciju bilance rāda finanšu krājumus pārskata perioda beigās, novērtētus beigu posma cenās. Krājumu vērtības izmaiņas var rasties šādu faktoru dēļ. Pirmkārt, daļu no vērtības izmaiņām pārskata periodā rada finanšu darījumi, kas notikuši un reģistrēti maksājumu bilancē. Otrkārt, daļu no vērtības izmaiņām pozīcijās attiecīgā laika posma sākumā un beigās rada izmaiņas parādīto finanšu aktīvu un pasīvu cenās. Treškārt, gadījumā, ja krājumi ir denominēti valūtās, kas nav starptautisko investīciju bilancē izmantotās norēķinu vienības, vērtības ietekmē arī valūtu maiņas kursu izmaiņas pret citām valūtām. Visbeidzot, citas izmaiņas, kas nav radušās iepriekš minēto faktoru dēļ, uzskata kā attiecināmas uz “citām korekcijām”.

No 2008. gada marta par darījumiem 2008. gada janvārī VCB (un, attiecīgā gadījumā, citas kompetentas valstu iestādes) portfeļieguldījumu datus vāc saskaņā ar vienu no VII pielikuma tabulā izklāstītajiem modeļiem.

Lai apkopotu maksājumu bilances iedalījumu pa sektoriem, ar to dodot iespēju izveidot monetāro noformējumu, VCB no šī ieteikuma III pielikuma 13. tabulā noteiktajiem datiem būs jāsniedz dati par neto darījumiem ar portfeļieguldījumu vērtspapīriem, ko emitējuši eiro zonas rezidenti, iedalot pēc institucionālā sektora, kuram piederīgs emitents. Turklāt portfeļieguldījumu pasīvi iekļaus iedalījumu pēc iekšzemes emitenta institucionālā sektora.

Ja mainās līdzdalība eiro zonā, VCB jāīsteno pārmaiņas eiro zonas valstu sastāva definīcijā no datuma, kad līdzdalības izmaiņas stājas spēkā. No iepriekšējā sastāva eiro zonas VCB un jauno iesaistīto dalībvalstu VCB pieprasa labākās iespējamās aplēses par vēsturiskajiem datiem, kas ietver paplašināto eiro zonu.

Prasības attiecībā uz katru plašo darījumu kategoriju ir aktīvi un pasīvi (vai kredīti un debeti tekošo kontu posteņiem). Vispār tas prasa, lai VCB attiecībā uz ārējiem darījumiem nošķirtu darījumus ar citu eiro zonas dalībvalstu rezidentiem no darījumiem ārpus eiro zonas. VCB to dara konsekventi.

Ņemot vērā mēneša maksājumu bilances datu sniegšanas īso termiņu, to ļoti apkopoto veidu un izmantošanu monetārās politikas nolūkos un darbībās ar ārvalstu valūtām, ECB atļauj izdarīt dažas atkāpes no starptautiskajiem standartiem (sk. Pamatnostādnes ECB/2004/15 2. panta 3. punktu), ja tas ir neizbēgami. Ieraksti uz pilnīga uzkrājumu vai darījumu pamata nav prasīti. Vienojoties ar ECB, valstu centrālās bankas (VCB) var sniegt datus par tekošajiem un finanšu kontiem, pamatojoties uz norēķiniem. Ja jāiekļaujas termiņā, ECB pieņems aptuvenus vai provizoriskus datus.

IV PIELIKUMS

JĒDZIENI UN DEFINĪCIJAS, KAS LIETOJAMAS MAKSĀJUMU BILANCES UN STARPTAUTISKO INVESTĪCIJU BILANCES STATISTIKĀ UN STARPTAUTISKO REZERVJU MATRICĀ

Lai izveidotu nozīmīgu apkopotu eiro zonas ārējo statistiku, ir noteikti jēdzieni un definīcijas maksājumu bilances statistikas (ienākumi, kapitāls un finanšu konti), starptautisko investīciju bilances statistikas un starptautisko rezervju matricas jomā. Šo jēdzienu un definīciju pamatā ir tā sauktie Īstenošanas pasākumi (1996. gada jūlijs) un papildu dokumenti, ko apstiprinājusi Eiropas Centrālās bankas (ECB) Padome. Kā atsauce šo jēdzienu un definīciju formulēšanā ir izmantoti pašreizējie starptautiskie standarti, tādi kā Starptautiskā valūtas fonda (SVF) Maksājumu bilances rokasgrāmata (turpmāk tekstā - “BPM5”) un SVF/Starptautisko norēķinu bankas matrica par starptautiskajām rezervēm un ārvalstu valūtas likviditāti. Vissvarīgākie saskaņošanas priekšlikumi ir uzskaitīti turpmāk saskaņā ar ECB metodiskajām piezīmēm par “Eiro zonas maksājumu bilanci un starptautisko investīciju bilanci (iekļaujot rezerves)” (“Balance of payments and international investment position of the euro area (including reserves)”), kas ir publicētas tās tīmekļa vietnē: http://www.ecb.int. Bez tam norādījumi pieejami 2. un 3. nodaļā ECB publikācijā “Eiropas Savienības maksājumu bilances/starptautisko investīciju bilances statistikas metodes” (“European Union balance of payments/international investment position statistical methods”) (turpmāk tekstā - “BoP Book”), ko katru gadu pārskata un kas ir pieejama tīmekļa vietnē un uz papīra.

1. Izraudzīti jēdzieni un definīcijas

1.1. Ieguldījumu ienākumi (sk. arī BoP Book 3.4. iedaļu)

Ieguldījumu ienākumi iekļauj ienākumus, kas atvasināti no eiro zonas rezidenta īpašumtiesībām uz ārpus eiro zonas finanšu aktīvu (kredītu) un, simetriski, ienākumus, kas atvasināti no ārpus eiro zonas rezidenta īpašumtiesībām uz eiro zonas finanšu aktīvu (debetu). Tā kā peļņa un zaudējumi no (kapitāla) turējuma ir atsevišķi identificējami. tos neklasificē kā ieguldījumu ienākumus, bet kā ieguldījumu vērtības izmaiņas tirgus cenas attīstības dēļ.

Ieguldījumu ienākumi iekļauj ienākumus, ko rada tiešās investīcijas, portfeļieguldījumi un citi ieguldījumi un Eirosistēmas rezerves aktīvi. Tomēr neto pārmaiņas, kas saistītas ar procentu likmju atvasinātajiem instrumentiem, reģistrē finanšu kontā pie “atvasinātajiem finanšu instrumentiem”. Reinvestēto peļņu reģistrē pie “tiešo investīciju ienākumiem”. Tos definē kā tiešā investora daļu kopējā konsolidētajā peļņā, ko nopelnījis tiešo investīciju uzņēmums attiecīgajā pārskata periodā (pēc nodokļu, procentu un amortizācijas atskaitīšanas) mīnus dividendes, kas jāmaksā pārskata periodā, pat ja minētās dividendes attiecas uz peļņu, kas nopelnīta iepriekšējos periodos.

Maksājumu datu mēneša un ceturkšņa bilances prasības ir gandrīz identiskas SVF standarta sastāvdaļām, kas definētas BPM5. Galvenā atšķirība ir, ka ECB neprasa tiešo investīciju līdzdalības ienākumu iedalīt sadalītajā un nesadalītajā peļņā.

Procentu ienākumus reģistrē pēc uzkrājumu principa (tas nav prasīts par mēneša datiem). Dividendes reģistrē dienā, kad tās kļūst maksājamas. Reinvestēto peļņu jāreģistrē laika posmā, kad tie ir nopelnīti.

1.2. Kapitāla konts (sk. arī BoP Book 3.6. iedaļu)

Kapitāla konts iekļauj kapitāla pārvedumus un neražoto nefinanšu aktīvu iegādāšanos/realizāciju. Kārtējie pārvedumi jāreģistrē tekošajā kontā. Kapitāla pārvedumi sastāv no i) pamatlīdzekļu īpašumtiesību tālāknodošanas; ii) līdzekļu tālāknodošanas, kas ir saistīta ar pamatlīdzekļu iegādāšanos vai realizāciju vai ir no tās atkarīga; un iii) kreditoru veiktas saistību dzēšanas, nesaņemot pretī nekādu atlīdzību. Kapitāla pārvedumi var būt skaidrā naudā vai natūrā (tādi kā parāda atlaišana). Atšķirība starp tekošajiem pārvedumiem un kapitāla pārvedumiem praksē ir atkarīga no tā, kā pārvedumu izmanto saņēmēja valsts. Neražoto nefinanšu aktīvu iegādāšanās/realizācija iekļauj galvenokārt nemateriālos aktīvus, tādus kā patenti, noma vai citi pārvedami līgumi. Šajā kapitāla konta postenī ir jāreģistrē tikai attiecīgo aktīvu iegādāšanās/pārdošana, bet ne to izmantošana.

Tā kā SVF kapitāla konta standarta komponenti sastāv no sektoru iedalījuma posteņos “valsts pārvalde” un “citi sektori” (ar turpmāku sīkāku iedalījumu), ECB apkopo tikai kapitāla konta paušālsummu bez jebkāda iedalījuma.

1.3. Tiešās investīcijas (sk. arī BoP Book 3.7. iedaļu)

Tiešās investīcijas ir starptautisko investīciju kategorija, kas atspoguļo vienā ekonomikā rezidējošas vienības mērķi iegūt ilgstošas intereses uzņēmumā, kas rezidē citā ekonomikā. Atbilstīgi starptautiskajiem standartiem (SVF) pielieto “10 % īpašumtiesību kritēriju”, lai secinātu par tiešo investīciju sakarības pastāvēšanu, t.i., ilgstošām interesēm eiro zonas maksājumu bilances/starptautisko investīciju bilances gadījumā. Pamatojoties uz šo kritēriju, tiešo investīciju sakarība var pastāvēt starp vairākiem radniecīgiem uzņēmumiem neatkarīgi no tā, vai saistība iekļauj vienu ķēdi vai vairākas ķēdes. Tā var paplašināties uz tiešajām investīcijām uzņēmuma filiālēs, apakšfiliālēs un līdzdalībniekos. Ja tiešās investīcijas ir noteiktas, visas turpmākās finanšu pārmaiņas/turējumus starp/pret saistītajām vienībām reģistrē kā tiešo investīciju darījumus/pozīcijas (1).

Ievērojot SVF standartus un Eurostat/ESAO pamatnostādnes, eiro zonas tiešo investīciju sakarības reģistrē, izmantojot virziena principu, kas nozīmē, ka finanšu darījumus starp eiro zonas rezidentu tiešo investoru un ārpus eiro zonas tiešo investīciju uzņēmumiem klasificē kā “tiešās investīcijas ārvalstīs”. Simetriski, finanšu darījumus starp rezidentu tiešo investīciju uzņēmumiem un ārpus eiro zonas tiešajiem investoriem klasificē eiro zonas maksājumu bilances postenī “tiešās investīcijas ekonomikā, par kuru ziņo”.

Tiešo investīciju sastāvdaļas ir pašu kapitāls, reinvestētā peļņa un “cits kapitāls”, kas saistīts ar dažādām parādu darbībām starp uzņēmējsabiedrībām. Pašu kapitāls iekļauj pašu kapitālu meitasuzņēmumos, kā arī visas kapitāla daļas filiālēs un saistītajos uzņēmumos. Reinvestētā peļņa sastāv no kompensējoša ieraksta tiešā investora peļņas daļā, ko filiāles vai saistītie uzņēmumi nav sadalījuši kā dividendes, un meitasuzņēmumu peļņas, kas nav pārskaitīta tiešajam investoram un kas ir reģistrēta kā “ieguldījumu ienākumi”. “Cits kapitāls” iekļauj visas finanšu darbības starp saistītajiem uzņēmumiem (līdzekļu aizņemšanos un aizdošanu) – iekļaujot parāda vērtspapīrus un piegādātāja kredītus (tas ir, tirdzniecības kredītus) – starp tiešajiem investoriem un filiālēm, meitasuzņēmumiem un saistītajiem uzņēmumiem.

Attiecībā uz tiešo investīciju krājumu novērtēšanu, starptautiski ieteiktā pieeja ir izmantot tirgus cenas. Šo pieeju piemēro pašu kapitāla krājumu novērtēšanai attiecībā uz biržas sarakstā iekļautām tiešo investīciju sabiedrībām. Biržas sarakstā neiekļauto tiešo investīciju sabiedrību gadījumā pašu kapitāla krājumus vērtē, pamatojoties uz uzskaites vērtību, izmantojot kopēju definīciju, kas iekļauj šādus grāmatvedības posteņus:

i) samaksāto kapitālu (izņemot pašu akcijas un iekļaujot akciju emisijas uzcenojuma kontus);

ii) visus rezervju veidus (iekļaujot ieguldījumu dotācijas, ja grāmatvedības pamatnostādnes tās uzskata par uzņēmējsabiedrības rezervēm); un

iii) nesadalīto peļņu pēc zaudējumu atskaitīšanas (iekļaujot pašreizējā gada rezultātus).

Uzskaites vērtības pašu kapitāla krājumiem biržas sarakstā iekļautās tiešo investīciju sabiedrībās vajadzīgas arī kā papildposteņi, izmantojot to pašu kopējo definīciju.

ECB / Komisijas (Eurostat) Kopīgā ārvalstu tiešo investīciju darba grupa ir sagatavojusi ieteikumus, kuru mērķis ir saskaņota metodoloģija un prakse visās dalībvalstīs. Svarīgākie ieteikumi ir apkopoti 1. tabulā.

1.4. Portfeļieguldījumi (sk. arī BoP Book 3.8. iedaļu)

Eiro zonas portfeļieguldījumu konts iekļauj i) pašu kapitāla vērtspapīrus; un ii) parāda vērtspapīrus obligāciju un parādzīmju veidā un naudas tirgus instrumentus, ja vien tie nav iekļauti tiešo investīciju vai rezerves aktīvu kategorijā. Atvasinātie finanšu instrumenti, kā arī pārdošanas ar atpirkšanu līgumi un vērtspapīru aizdevumi portfeļieguldījumā nav iekļauti.

Postenis “līdzdalības vērtspapīri” iekļauj visus instrumentus, kas pārstāv prasības par kapitālsabiedrības atlikuma vērtību pēc tam, kad ir apmierinātas visu kreditoru prasības. Krājumi, akcijas, priekšrocību akcijas, līdzdalības atestāti vai līdzīgi dokumenti nosaka pašu kapitāla īpašumtiesības. Kolektīvo ieguldījumu iestāžu, piemēram, ieguldījumu fondu, darījumi/turējumi arī ir iekļauti.

Obligācijas un parādzīmes ir vērtspapīri, kas emitēti ar sākotnējo termiņu lielāku par vienu gadu un kas parasti turētājam dod i) beznosacījumu tiesības uz noteiktiem naudas ienākumiem vai līgumā noteiktiem mainīgiem naudas ienākumiem (procentu maksāšana nav atkarīga no debitora ieņēmumiem); un ii) beznosacījumu tiesības uz noteiktu summu pamatsummas atmaksāšanai norādītā datumā vai datumos.

Atšķirībā no obligācijām un parādzīmēm naudas tirgus instrumenti ir vērtspapīri, ko emitē ar sākotnējo termiņu viens gads vai mazāk. Tie parasti turētājam dod beznosacījumu tiesības saņemt noteiktu nemainīgu naudas summu norādītā datumā. Minētie instrumenti parasti ir tirgojami ar atlaidi organizētos tirgos; atlaide ir atkarīga no procentu likmes un laika, kas palicis līdz maksājuma termiņam.

Portfeļieguldījumu datu vākšanas sistēmu darba grupas ziņojumam sekoja valstu pētījumi par iespējām eiro zonā datus vākt, izmantojot vērtspapīrs pret vērtspapīru bāzi. Šos pētījumus veica 15 toreizējās Eiropas Savienības dalībvalstis, kas pētījumu noslēgumā vienojās vākt vismaz datus par ceturkšņa portfeļieguldījumu krājumiem eiro zonā, pamatojoties uz “vērtspapīrs pret vērtspapīru” principu. Šī vienošanās noteica četrus portfeļieguldījumu statistikas vākšanas modeļus, kas izklāstīti VII pielikuma tabulā.

Eiro zonas portfeļieguldījumu neto pasīvu iedalījumam pa sektoriem prasības attiecībā uz starptautisko investīciju bilances datiem ir tādas pašas kā maksājumu bilances pārmaiņām.

Portfeļieguldījumu darījumu reģistrēšana eiro zonas maksājumu bilancē notiek, kad eiro zonas kreditori vai debitori iegrāmato prasību vai saistību. Darījumu reģistrē ar faktisko saņemto vai samaksāto cenu, atņemot komisijas naudu un izdevumus. Tātad vērtspapīru ar kuponu gadījumā iekļauj pēc pēdējās procentu izmaksas uzkrātos procentus, un ar atlaidi emitēto vērtspapīru gadījumā iekļauj kopš izdošanas uzkrātos procentus. Uzkrāto procentu iekļaušana nepieciešama ceturkšņa maksājumu bilances un starptautisko investīciju bilances finanšu kontam; mēneša maksājumu bilancē veicināma tāda pati rīcība; šiem ierakstiem ceturkšņa (un mēneša) finanšu kontā vajadzīgi kompensējoši ieraksti attiecīgajā ieņēmumu kontā.

1.5. Atvasinātie finanšu instrumenti (sk. arī BoP Book 3.9. iedaļu)

Atvasinātie finanšu instrumenti ir finanšu instrumenti, kas saistīti ar īpašu finanšu instrumentu, rādītāju vai izstrādājumu un caur kuru finanšu tirgū īpašus finanšu riskus var tirgot pašus par sevi. Darījumus ar atvasinātajiem finanšu instrumentiem uzskata par atsevišķiem darījumiem, nevis par pamatā esošo darījumu, ar kuriem tie ir saistīti, vērtības neatņemamu sastāvdaļu.

Iespēju darījumus, standartizētos nākotnes darījumus, mijmaiņas darījumus, ārvalstu valūtas nākotnes līgumus, atvasinātos kredītu instrumentus un iestrādātos atvasinātos instrumentus un attiecīgās pozīcijas reģistrē maksājumu bilancē, starptautiskajās rezervēs un starptautisko investīciju bilancē. Praktisku iemeslu dēļ iestrādātos atvasinātos instrumentus nenošķir no pamatā esošā instrumenta, ar ko tie ir saistīti.

Ar procentu likmes atvasinājumiem saistītās neto pārmaiņas atbilstīgi nesen noslēgtam starptautiskam nolīgumam reģistrē kā atvasinātos finanšu instrumentus, nevis kā ieguldījumu ienākumus. Par īpašo atvasināto kredīta instrumentu klasifikāciju lēmums jāpieņem katrā gadījumā atsevišķi.

Sākotnējās drošības iemaksas uzskata par izmaiņām noguldījumos un tās jāreģistrē, ja tās ir identificējamas, postenī “citi ieguldījumi”. Rīcība ar mainīgo drošības iemaksu ir atkarīga no mainīgās drošības iemaksas veida: iespēju līgumu mainīgās drošības iemaksas principā uzskata par izmaiņām noguldījumos un tās jāreģistrē, ja tās ir identificējamas, postenī “citi ieguldījumi”. Standartizēto nākotnes darījumu mainīgās drošības iemaksas principā uzskata par darījumiem ar atvasinātajiem instrumentiem un tās jāreģistrē pie “atvasinātajiem finanšu instrumentiem”.

Iespēju līgumu gadījumā reģistrē pilnu prēmiju (t.i., iespēju līgumu pirkšanas/pārdošanas cenu un iekļauto maksu par pakalpojumu).

Atvasināto finanšu instrumentu vērtēšana jāizdara, pamatojoties uz tirgus vērtību.

Darījumu ar atvasinātajiem finanšu instrumentiem reģistrācija notiek, kad eiro zonas kreditori un debitori iegrāmatojuši prasību. Praktisko problēmu dēļ, kas saistītas ar aktīvu un pasīvu pārmaiņu nodalīšanu dažiem atvasinātajiem instrumentiem, visus darījumus ar atvasinātajiem finanšu instrumentiem eiro zonas maksājumu bilancē reģistrē neto. Atvasināto finanšu instrumentu aktīvu un pasīvu pozīcijas starptautisko investīciju bilances statistikā reģistrē bruto, izņemot tos atvasinātos finanšu instrumentus, kas iekļauti rezerves aktīvu kategorijā un ko reģistrē neto.

1.6. Citi ieguldījumi (sk. arī BoP Book 3.10. iedaļu)

Citus ieguldījumus definē kā atlikuma kategoriju, kas iekļauj visus finanšu darījumus, uz kuriem neattiecas tiešo investīciju, portfeļieguldījumu, atvasināto finanšu instrumentu vai rezerves aktīvu kategorijas.

Citi ieguldījumi iekļauj tirdzniecības kredītu, aizdevumus/skaidru naudu un noguldījumus un citus aktīvus/citus pasīvus. Tie iekļauj arī instrumentu, kas klasificēti pie citiem ieguldījumiem, uzkrāto ienākumu kompensācijas ierakstus.

Tirdzniecības kredīti sastāv no prasībām vai saistībām, kas radušās, attiecīgi eiro zonas piegādātājiem vai pircējiem tieši paplašinot kredītu uz darījumiem ar precēm un pakalpojumiem un avansa maksājumiem par nepabeigto produkciju (vai produkciju, kas jāuzsāk), kura ir saistīta ar šādiem darījumiem.

Aizdevumi/valūta un noguldījumi iekļauj darījumus/turējumus ar šādiem finanšu instrumentiem: aizdevumiem, t.i., finanšu aktīviem, kas radušies kreditoram (aizdevējam), tieši aizdodot līdzekļus debitoram (aizņēmējam) caur vienošanos, kurā aizdevējs vai nu nesaņem nekādu vērtspapīru vai saņem neapgrozāmu dokumentu vai instrumentu, pārdošanas ar atpirkšanu tipa darbībām, valūtai un noguldījumiem. Tas, inter alia, iekļauj aizdevumus finanšu tirdzniecībai, citus aizdevumus un avansus (iekļaujot hipotēkas) un finanšu nomu. Atšķirība starp “aizdevumiem” un “skaidru naudu un noguldījumiem” pamatojas uz to, kas ir aizdevējs. Tas nozīmē to, ka - aktīvu pusē - nauda, ko eiro zonas naudas tirgus sektors piešķīris ārpus eiro zonas bankām, jāklasificē kā “noguldījumi”, bet nauda, ko eiro zonas naudas tirgus sektors piešķīris ārpus eiro zonas iestādēm, kas nav bankas jāklasificē kā “aizdevumi”. Pasīvu pusē nauda, ko saņēmušas eiro zonas iestādes, kas nav MFI, vienmēr jāklasificē kā “aizdevumi”. Šī atšķirība nozīmē to, ka visi darījumi, kuros iesaistītas eiro zonas MFI un ārvalstu bankas, jāklasificē kā “noguldījumi”.

Ar visām repo veida darbībām, t.i., pārdošanas ar atpirkšanu līgumiem, pārdošanas/atpirkšanas operācijām un vērtspapīru aizdošanu (ar skaidru naudu kā nodrošinājumu), eiro zonas maksājumu bilancē/starptautisko investīciju bilancē rīkojas kā ar nodrošinātiem aizdevumiem, nevis kā ar tiešu vērtspapīru pirkšanu/pārdošanu, un tos reģistrē postenī “citi ieguldījumi” eiro zonas rezidenta sektorā, kas veic operāciju. Šāda rīcība, kas arī atbilst banku un citu finanšu sabiedrību praksei, ir paredzēta, lai labāk atspoguļotu aiz šiem finanšu instrumentiem esošos ekonomiskos motīvus.

Citi aktīvi/citi pasīvi iekļauj visus posteņus, kas nav tirdzniecības kredīti, aizdevumi un nauda un noguldījumi.

Eiro zonas sektors “Eirosistēma” postenī “citi ieguldījumi” iekļauj Eirosistēmas neto pozīcijas ar valstu centrālajām bankām (VCB) neiesaistītajās dalībvalstīs, kas ir saistītas ar TARGET sistēmas darbību. Šīs iekšējās Eiropas Centrālo banku sistēmas (ECBS) bilances/konti, kas ir denominēti eiro, ir līdzīgi Monetāro finanšu iestāžu (MFI) nostro/vostro kontu kustībai un tādēļ par to ziņo ECB uz neto pasīvu pamata.

“Īpašumtiesību pārejas”, “norēķinu laika” un “nomaksas laika” principi visi atbilst SVF standartiem.

Salīdzinot ar BPM5 standarta sastāvdaļām, iedalījuma noformējums ir atšķirīgs (t.i., sektors kā pirmā prioritāte). Tomēr šis sektoru iedalījums ir saderīgs ar BPM5 iedalījumu, kurā instrumentiem ir prioritāte. Mēneša maksājumu bilances datiem MFI sektorā ir jānošķir īstermiņa un ilgtermiņa pārmaiņas. Tāpat kā BPM5 noformējumā, nauda un noguldījumi ir nošķirti no aizdevumiem un citiem ieguldījumiem.

1.7. Rezerves aktīvi (sk. arī BoP Book 3.11. iedaļu)

Eiro zonas rezerves aktīvi sastāv no Eirosistēmas rezerves aktīviem, t.i., ECB un VCB rezerves aktīviem.

Rezerves aktīviem jābūt i) Eirosistēmas vai VCB attiecīgās monetārās iestādes efektīvā kontrolē; un ii) augsti likvīdām, apgrozāmām un nevainojamas maksātspējas prasībām, kuru turētājs ir Eirosistēma vai ārpus eiro zonas rezidenti un kuras ir denominētas valūtās, kas nav eiro, zelts, rezerves pozīcijas SVF vai speciālās aizņēmuma tiesības (SDR).

Šī definīcija skaidri nosaka, ka ārvalstu valūtu prasības pret eiro zonas rezidentiem un eiro prasības pret ārpus eiro zonas rezidentiem nevar uzskatīt par rezerves aktīviem ne valstu, ne eiro zonas līmenī. Līdzīgi centrālo valdību un/vai Valsts kases ārvalstu valūtu pozīcijas neiekļauj rezerves aktīvu definīcijā saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma institucionālo kārtību.

ECB rezerves aktīvi ir tie aktīvi, ko apvieno saskaņā ar ECBS statūtu 30. pantu un tātad uzskata par esošiem tiešā un efektīvā ECB kontrolē. Ciktāl nenotiek īpašumtiesību tālāknodošana, VCB paturētie rezerves aktīvi ir to tiešā un efektīvā kontrolē, un ar tiem rīkojas kā ar katras atsevišķas VCB rezerves aktīviem.

Eirosistēmas starptautisko rezervju darījumu noformējumā parāda mēneša darījumu kopējo skaitli. Papildu dati par Eirosistēmas darījumiem ar zeltu, ārvalstu valūtu, SDR turējumiem un rezerves pozīciju SVF ir pieejami katru ceturksni saskaņā ar BPM5 standarta sastāvdaļām. Ievērojot nesen iznākušo SVF ieteikumu, noformē atsevišķu atvasināto finanšu instrumentu kategoriju.

Eirosistēmas rezerves apkopo uz bruto pamata, nekompensējot ar rezervēm saistītās saistības (izņemot tos rezervju aktīvus, kas iekļauti “atvasināto finanšu instrumentu” apakškategorijā un ko reģistrē uz neto pamata).

Novērtēšana pamatojas uz tirgus cenām, izmantojot i) darījumiem dominējošās tirgus cenas laikā, kad darījums notiek; un ii) turējumiem vidējās – tirgus slēgšanas cenas attiecīgā laika posma beigās. Dominējošās tirgus cenas laikā, kad darījums notiek, un vidējās tirgus slēgšanas cenas attiecīgā laika posma beigās attiecīgi izmanto, lai ārvalstu valūtā denominēto aktīvu darījumus un turējumus konvertētu eiro.

Ienākumi par rezerves aktīviem jāreģistrē, sīkāk neiedalot, ieguldījumu ienākumu konta postenī “citi ieguldījumi”, iekļaujot parādu vērtspapīru rezerves turējumu procentu ienākumu un pēc uzkrājumu principa vismaz reizi ceturksnī.

Uzskats, ka attiecībā uz valsts spēju izpildīt savas saistības ārvalstu valūtā izmantojamās rezerves var būt svarīgāks rādītājs nekā bruto rezerves, kas parādītas maksājumu bilancē un starptautisko investīciju bilances statistikā, ir kļuvis izplatītāks un ir pieņemts SVF īpašajā datu izplatīšanas standartā. Lai aprēķinātu izmantojamās rezerves, dati par bruto rezervēm ir jāpapildina ar informāciju par citiem ārvalstu valūtu aktīviem un ar rezervēm saistītajām saistībām. Attiecīgi ikmēneša datus par Eirosistēmas (bruto) rezerves aktīviem papildina ar informāciju par citiem ārvalstu valūtas aktīviem un iepriekš paredzētām un iespējamām īstermiņa neto pārmaiņām bruto rezerves aktīvos, ko klasificē saskaņā ar atlikušo termiņu. Turklāt ceturkšņa intervālos ir vajadzīga arī valūtas iedalīšana bruto rezerves aktīvos, kas denominēti SDR valūtās (kopā) un citās valūtās (kopā).

Attiecībā uz īpašiem posteņiem zelta monētu turējumiem ir jāpaliek nemainīgiem visos atgriezeniskos darījumos ar zeltu (zelta mijmaiņas darījumos, pārdošanās ar atpirkšanu, aizdevumos un noguldījumos). Pārdošanas ar atpirkšanu darījumi ārvalstu valūtā denominētos vērtspapīros izraisa rezerves aktīvu kopējās summas palielinājumu VCB, kas aizņemas skaidro naudu, tādēļ, ka ar atpirkšanu pārdotie vērtspapīri vēl paliek bilancē; pirkšanas ar atpārdošanu gadījumā skaidro naudu aizdevusī monetārā iestāde nereģistrē nekādas izmaiņas rezerves aktīvu kopējā summā, ja nerezidējošais darījuma partneris ir cita monetārā iestāde vai finanšu iestāde, tādēļ ka prasību pret skaidrās naudas aizņēmēju tādā gadījumā uzskata par rezerves aktīvu.

2. Ģeogrāfiskā sadalījuma īstenošanas metodes

Ģeogrāfiski iedalītas maksājumu bilances un starptautisko investīciju balances statistikas apkopošanā tiek izmantota pakāpeniska pieeja. Šī pieeja saistīta ar trīs datu prasību ievērošanai vajadzīgiem posmiem, kuru prasības pakāpeniski pieaug:

1. posms: : Apkopošanas metode eiro zonas līmenī: : valstu kopējo neto darījumu/pozīciju saskaitīšana. 2. posms: : Apkopošanas metode eiro zonas līmenī: : darījumu/pozīciju ar nerezidentiem atsevišķa saskaitīšana attiecībā uz kredītiem un debetiem vai neto aktīviem un neto pasīviem (maksājumu bilance)/aktīvi un saistības (starptautisko investīciju bilance). VCB līmeņa prasības datiem: eiro zonas rezidentu un ārpus eiro zonas rezidentu darījumu/pozīciju atsevišķa norādīšana, kā tas noteikts III pielikumā (1., 2., 4. un 5. tabula). 3. posms: : Apkopošanas metode eiro zonas līmenī un prasības attiecībā uz datiem VCB līmenī: : līdzīgi 2. posmam, pievienojot ģeogrāfisko iedalījumu ārpus eiro zonas darījumos/pozīcijās. 3. posms ir vajadzīgs tikai ceturkšņa maksājumu bilances un gada starptautisko investīciju bilances statistikai, kā tas noteikts III pielikumā (7. un 8. tabula). VCB līmeņa prasības datiem: atsevišķi norādīt eiro zonas rezidentu darījumus/pozīcijas ar to valstu rezidentiem, kas minētas partnervalstu/reģionu saskaņotā sarakstā III pielikumā (9. līdz 12. tabulā).

3. Klasifikācija pēc eiro zonas kopuma institucionālajiem sektoriem (sk. arī BoP Book 3.1.6. iedaļu)

Eiro zonas kopuma iedalījums pēc sektoriem iekļauj monetārās iestādes, valsts pārvaldi, MFI un citus eiro zonas sektorus.

Monetārās iestādes

Eiro zonas statistikas “monetāro iestāžu” sektors sastāv no Eirosistēmas.

Valsts pārvalde

Eiro zonas statistikas “valsts pārvaldes” sektors atbilst minētā sektora definīcijai NKS 93 un EKS 95 un tātad tajā iekļautas šādas vienības:

— centrālā pārvalde,

— valsts/ reģiona pārvalde,

— pašvaldības,

— sociālās nodrošināšanas fondi.

MFI, izņemot monetārās iestādes

“MFI, izņemot monetārās iestādes” sektors sakrīt ar naudas un banku statistikas MFI sektoru (izņemot monetārās iestādes). Tajā ietilpst:

i) kredītiestādes, kas definētas Kopienas tiesību aktos, t.i., uzņēmumi, kuru uzņēmējdarbība ir saņemt noguldījumus vai citus atmaksājamus līdzekļus no sabiedrības (iekļaujot ieņēmumus, kas rodas no bankas obligāciju pārdošanas sabiedrībai) un piešķirt kredītu uz sava rēķina; un

ii) visas citas rezidentu finanšu iestādes, kuru uzņēmējdarbība ir saņemt noguldījumus un/vai tuvus noguldījumu aizstājējus no vienībām, kas nav MFI, un uz sava rēķina (vismaz ekonomikas nozīmē) piešķirt kredītus un/vai veikt ieguldījumus vērtspapīros.

Citi sektori

Eiro zonas statistikas kategorija “citi sektori” iekļauj dažāds institucionālas vienības, galvenokārt:

i) citas finanšu iestādes, kas nav iekļautas MFI definīcijā, tādas kā kolektīvo ieguldījumu iestādes, kuras neuzskata par naudas tirgus fondiem, nekustamā īpašuma ieguldījumu iestādes, vērtspapīru tirgotāji, hipotekārā kredīta iestādes, apdrošināšanas sabiedrības, pensiju fondi un finanšu palīgiestādes; un

ii) nefinanšu iestādes, tādas kā valsts un privātie nefinanšu uzņēmumi, bezpeļņas iestādes, kas kalpo mājsaimniecībām, un mājsaimniecības.

Iestādes, kas nav MFI

Eiro zonas statistikas kategorijā “iestādes, kas nav MFI” iekļauj sektorus i) “valsts pārvalde” un ii) “citi sektori”.

1. TABULA

Ieteikumi saistībā ar ārvalstu tiešo investīciju darījumiem, tostarp saistīto ienākumu, un pozīcijām23

Prioritāte Rīcība Īstermiņa Augsta Ar visām netiešajām ĀTI attiecībām24 konceptuāli rīkojas saskaņā ar starptautisko statistikas standartu interpretāciju, kas norādīta ĀTI darba grupas ziņojuma 1. nodaļā Visus (netiešos) ĀTI darījumus/pozīcijas ģeogrāfiski iedala pie tuvākā saistītā uzņēmuma vai mātesuzņēmuma24, 25 Dalībvalstis datus par ĀTI pašu kapitāla krājumiem un reinvestēto peļņu sāk apkopot, pamatojoties uz ĀTI apsekojumu rezultātiem (vāc vismaz reizi gadā)26 , 27 Datus par ĀTI pašu kapitāla krājumiem vāc atsevišķi par biržā kotētiem (gan bilances, gan tirgus vērtība) un biržā nekotētiem uzņēmumiem Zema Ieguldījumus tiešo investīciju uzņēmumu zaudējumu segšanai iegrāmato finanšu kontā Vidēja termiņa Augsta Lai iegrāmatotu reinvestēto peļņu dalībvalstīm jāizmanto “Current Operating Performance Concept”28 Citas kapitāla sastāvdaļas klasificē saskaņā ar ĀTI darba grupas ziņojuma ieteikumiem Vidēja termiņa Vidēja Dividenžu izmaksu no ārkārtas kapitāla guvumiem iegrāmato finanšu kontā (tādējādi neiekļaujot reinvestētās peļņas aprēķināšanā) Ilgtermiņa Augsta Netiešās ĀTI attiecības aptver (vismaz): i) netiešo līdzdalību, kas pārsniedz 50 %; vai ii) tiešo un netiešo līdzdalību, kas pārsniedz 10 %, kas aprēķināta kā līdzdalības saišu ķēdes rezultāts

(1) Izņēmumi attiecas uz atvasināto finanšu instrumentu darījumiem/posteņiem starp filiālēm, attiecībā uz kurām eirozonas līmenī ir vienojušies par reģistrāciju kategorijā “atvasinātie finanšu instrumenti” nevis “tiešās investīcijas/cits kapitāls”.

(2) 2003. gada beigās.

(3) Šis ieteikums nenorāda uz vajadzību aptvert netiešās attiecības, bet gan uz piemērojamo metodoloģiju. Skatīt arī ilgtermiņa rīcību, kas saistīta ar netiešo ĀTI attiecību aptveršanu praksē.

(4) Šo ieteikumu piemēro tikai attiecībā uz reinvestēto peļņu (pārmaiņām) un ĀTI pašu kapitāla krājumiem. Lai labāk izprastu novirzes, kuras varētu radīt citi kritēriji, skatīt ĀTI darba grupas ziņojuma 2. nodaļu.

(5) Izņēmums ir pirmais starptautisko investīciju bilances novertējums (sniedz T+9) un investīcijas nekustamajā īpašumā. Jāpārtrauc šāda prakse: i) atļaut ziņotājiem izvēlēties novērtēšanas kritērijus (tirgus vērtība vai bilances vērtība); ii) piemērot nepārtrauktās inventarizācijas metodi / maksājumu bilances pārmaiņu uzkrāšanu krājumu aprēķināšanai.

(6) Pārejas periodā, kuru noteiks divpusējās sarunās, attiecībā uz jaunajām prasībām tiks pieņemtas labākās iespējamās aplēses (termiņos par kuriem panākta vienošanās).

(7) Dalībvalstis var koncentrēties uz mazāku skaitu uzņēmumu (uz lielākajiem uzņēmumiem un/vai pārvaldītājsabiedrībām), lai nodalītu parastos guvumus un zaudējumus un ārkārtas guvumus un zaudējumus.