Dažu valstu nespēja izpildīt savus starptautiskos pienākumus, ko tām karoga valsts statusā uzliek starptautiskās tiesības, ir likusi starptautiskajai sabiedrībai meklēt novatoriskus risinājumus cīņai ar NNN zveju. Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) pieņemtie 1995. gada Atbildīgas zivsaimniecības rīcības kodekss un 2001. gada Starptautiskais nelegālās, nereģistrētās un neregulētās zvejas aizkavēšanas, novēršanas un izskaušanas rīcības plāns (IPOA) iezvanīja jaunu laikmetu starptautiskajos centienos panākt jūras resursu ilgtspēju. Šie juridiski nesaistošie dokumenti kopsakarā ar starptautiskajiem zvejniecības tiesību aktiem, it īpaši ANO 1982. gada Jūras tiesību konvenciju (UNCLOS) un 1995. gada ANO Nolīgumu par zivju krājumiem (UNFSA), izveidoja pamatu un rīkus cīņai ar NNN zveju. Saskaņā ar šiem noteikumiem visām valstīm ir pienākums noteikt attiecīgus pasākumus, lai nodrošinātu jūras resursu ilgtspējīgu apsaimniekošanu, un sadarboties, lai to panāktu. Bez tam 2009. gadā FAO pieņēma Nolīgumu par ostas valsts pasākumiem, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju (PSMA). Nolīguma mērķis ir ar saskaņotiem pasākumiem nodrošināt padziļinātu daudzpusēju sadarbību cīņā ar NNN zveju un apturēt NNN zvejas produktu ieplūšanu tirgos. Arī reģionālās zvejniecības pārvaldības organizācijas (RZPO) ir noteikušas pasākumus cīņai ar NNN zveju, kā nozvejas dokumentēšanas sistēmas, karoga valsts pienākumu paplašināšana un NNN zvejas kuģu saraksti.

Izvērtēšanas procesā, kas attiecas uz trešām valstīm, Komisija sadarbībā ar Eiropas Zivsaimniecības kontroles aģentūru (EFCA) izlases veidā analizē nozvejas sertifikātus no trešām valstīm, lai noteiktu trūkumus un nepilnības to apstiprināšanas sistēmās. Pēc pieprasījuma tā var šīm trešām valstīm rīkot apmācību un spēju veidošanu, nodrošinot to nozvejas sertifikātu apstiprināšanas sistēmu pastāvīgu uzlabošanos. Turklāt dažas trešās valstis ir ieviesušas mūsdienīgas IT sistēmas, lai veiktu kontrolpārbaudi datiem, kas vajadzīgi nozvejas sertifikātu apstiprināšanai, un dažas ir arī ieviesušas tirgus valsts pasākumus (piemēram, valsts nozvejas sertifikācijas sistēmas), ko iesaka FAO IPOA.

Starptautiskais tiesiskais regulējums nosaka, ka visām valstīm ir pienākums pieņemt attiecīgus pasākumus un sadarboties, lai nodrošinātu jūras resursu ilgtspējīgu pārvaldību. Karoga valsts un piekrastes valsts atbildības jēdziens ir pastāvīgi nostiprināts starptautiskajos zvejniecības tiesību aktos un šodien tiek uzskatīts par "pienācīgas rūpības" pienākumu, kas ir pienākums visiem spēkiem darīt visu iespējamo, lai novērstu NNN zveju, un pienākums noteikt vajadzīgos administratīvos un izpildes pasākumus, lai nodrošinātu, ka tās karoga zvejas kuģi, valstspiederīgie vai zvejas kuģi, kas darbojas tās ūdeņos, nav iesaistīti darbībās, kas pārkāpj piemērojamos jūras bioloģisko resursu saglabāšanas un apsaimniekošanas pasākumus, un pārkāpuma gadījumā sadarboties un apspriesties ar citām valstīm, lai veiktu izmeklēšanu un vajadzības gadījumā piemērotu sankcijas, kas ir pietiekamas, lai atturētu no pārkāpumiem un atņemtu pārkāpējiem visu ieguvumu no nelikumīgas darbības.

NNN zvejas regula veicina dalībvalstu sadarbību cīņā ar NNN zvejas darbībām. Savstarpējās palīdzības sistēma ļauj dalībvalstīm citai citu brīdināt par aizdomīgiem darījumiem ar NNN zvejas produktiem, un Komisija to var izmantot brīdinājumu un informācijas nosūtīšanai visām dalībvalstīm. Kopš 2010. gada Komisija ir nosūtījusi vairāk nekā 160 savstarpējās palīdzības paziņojumu dalībvalstu iestādēm, lai tās vērstu kontroli un pārbaudes uz riska situācijām un pieprasītu izmeklēšanu par varbūtējām NNN zvejas darbībām. Dalībvalstis apmainās ar informāciju gadījumos, kad ir atteikti importa sūtījumi, un nosaka objektus zvejas kuģu, operatoru un importa darbību kontrolei. Piemēram, dalībvalstīm tika nosūtīti ziņojumi par Rietumāfrikā darbojošos trešu valstu zvejas kuģu neatbilstīgu rīcību. Rezultātā dažādas piekrastes valstis uzlika vairāk nekā 4,2 miljonu EUR sodus. Otrs konkrēts piemērs ir trešās valsts piešķirtās viltotās licences, kuru dēļ no attiecīgās trešās valsts tika piedzīta licenču maksa vairāk nekā 2 miljoni EUR.

NNN zvejas regula dod dalībvalstīm importa kontroles instrumentus, kas tām ļauj uzraudzīt tirdzniecības plūsmu no zvejas darbībām ārpus ES ūdeņiem uz ES. Izmantojot no nozvejas sertifikātiem iegūtās ziņas un tirdzniecības informāciju un daloties tajās, dalībvalstu iestādes ir uzlabojušas importa verifikāciju. Šīs ziņas nodrošina stingru pamatu efektīvai riska analīzei, kas ļauj iestādēm novērtēt, piemēram, vai konkrētam importa modelim ir jēga zivsaimniecības perspektīvā. Efektīva riska analīze ir būtiska, ņemot vērā zvejas produktu importa apmērus: 2010.–2013. gadā dalībvalstis saņēma vairāk nekā 810 000 nozvejas sertifikātu un 108 000 apstrādes apliecinājumu un nosūtīja vairāk nekā 6400 verifikācijas pieprasījumu.

Reizē ar NNN regulu stājās spēkā divi citi svarīgi ES tiesību akti: Kontroles regula un Zvejas atļauju regula. To rezultātā tika pamatīgi reformēta ES kontroles sistēma, nodrošinot, ka tiek vienādi kontrolēti ES kuģi, kuri darbojas ES ūdeņos, un ES kuģi, kuri darbojas trešo valstu ūdeņos. Komisija iegulda lielu darbu visu trīs regulu īstenošanā, lai nodrošinātu, ka dalībvalstis izpilda savus karoga valsts pienākumus tāpat, kā tas tiek prasīts no trešām valstīm.

Kopš 2010. gada Komisija ir izmeklējusi vairāk nekā 200 lietu par NNN zveju, ko varētu būt piekopuši kuģi no 27 valstīm. Izmeklēšana balstījusies uz informāciju, ko Komisijas savākusi vai saņēmusi no dalībvalstīm, trešām valstīm un ieinteresētajām personām. Izmeklēšanas rezultātā astoņas karoga valstis (Beliza, Brazīlija, Komoru Salas, Lietuva, Panama, Gvineja, Dienvidkoreja un Spānija) un četras piekrastes valstis (Libērija, Gvineja, Sjerraleone un Gvineja-Bisava) vairāk nekā 50 kuģiem ir piemērojušas vairāk nekā 8 miljonu EUR sankcijas naudas sodu un maksu veidā. Tā kā rezultātā sankcijas uzlika karoga valsts, piekrastes valsts vai abas, līdz šim nav vajadzējis kuģus iekļaut ES sarakstā saskaņā ar 27. panta 1. punktu. Vienlaikus Komisija ir mudinājusi attiecīgās karoga valstis sākt pārvaldes un likumdošanas reformas, kas stiprinātu to zvejas flotes darbību kontroli.

Dialoga process turpinās visos procedūras posmos. Ja iepriekšēji apzinātas, identificētas vai sarakstā iekļautas valstis bija veikušas konkrētus pasākumus, lai panāktu ilglaicīgus uzlabojumus cīņā pret NNN zveju, Komisija atcēla iepriekšēji apzinātas valsts statusu vai lika priekšā Padomei valsti svītrot no saraksta, atkarībā no procedūras posma (t. s. "zaļā kartīte").

Gadījumos, kad iepriekšēji apzinātā valsts nespēja atrisināt NNN zvejas problēmas saskaņā ar starptautiskajām saistībām, Komisija identificēja to par cīņā ar NNN zveju nesadarbīgu valsti (identificēšanas procedūra, 31. pants, t. s. "sarkanā kartīte") un lika priekšā Padomei to valsti iekļaut nesadarbīgo trešo valstu sarakstā (iekļaušana sarakstā, 33. pants). Identificēšana un sekojoša iekļaušana sarakstā ir par pamatu tirdzniecības politikas pasākumiem, tostarp aizliegumam importēt zvejas produktus no nesadarbīgajām trešām valstīm ES un aizliegumam ES kuģiem darboties nesadarbīgo valstu ūdeņos.

Astoņas RZPO atsevišķi vai kopīgi veido to kuģu sarakstus, kuri pieķerti piekopjam vai atbalstām NNN zveju attiecīgo konvenciju apgabalos. Šie saraksti ir svarīgi rīki karoga valsts un ostas valsts kontrolei, jo inspektori tos var izmantot par informāciju ostas darbību un nozvejas sertifikācijas riska analīzei. Katru gadu saskaņā ar NNN zvejas regulu ES visus šos sarakstus pārnes vienotā ES NNN zvejas kuģu sarakstā saskaņā ar 30. pantu.

Zvejas kuģiem, kuri iekļauti ES NNN kuģu sarakstā, neļauj zvejot dalībvalstu ūdeņos, nepiešķir atļaujas un tos nefraktē dalībvalstīs, neielaiž ES ostās, tiem nepiegādā provīziju, neļauj iepildīt degvielu un mainīt komandu, veikt nekādas darbības ar ES dalībvalsts karoga zvejas kuģiem, importēt zvejas produktus uz ES, izdot nozvejas sertifikātus vai eksportēt vai reeksportēt zvejas produktus no ES.

3.Sadarbība ar pārējo pasauli un ieinteresētajām personām

3.1. SADARBĪBA AR PĀRĒJO PASAULI

Cīņu ar NNN zveju nav iespējams izcīnīt vienā pašā ES — lai paātrinātu pārmaiņas visā pasaulē, būtiska ir sadarbība ar citām pasaules daļām. ES parakstīja kopīgus paziņojumus par NNN zvejas apkarošanu ar ASV 2011. gada septembrī un ar Japānu 2012. gada jūlijā. ES labprāt sadarbojas ar NNN zveju saistītos jautājumos ar ikkatru valsti, kam dārgas tās pašas vērtības — zvejas resursu saglabāšana un ilgtspējīga izmantošana.

Komisija augsti vērtē FAO panākumus zvejas kuģu, refrižeratorkuģu un apgādes kuģu pasaules reģistra izveidē. Šās iniciatīvas mērķis ir padarīt pieejamu informāciju par kuģu identifikāciju un citus attiecīgus datus, lai būtu iespējams datus ticami un ātri salīdzināt ar citiem avotiem. Komisija atbalsta konsultēšanos ar FAO ekspertiem par nozvejas dokumentāciju. Tā atbalsta IMO numuru izmantošanu kuģiem, kuru tilpība ir 100 BRT vai vairāk, un atzinīgi vērtē to, ka FAO Zivsaimniecības komiteja (COFI) nesen atbalstījusi brīvprātīgi piemērojamās FAO Vadlīnijas par karoga valsts darbību.

Komisija cieši sadarbojas ar Interpolu. 2013. gadā Komisija kļuva par novērotāju Zvejniecības noziegumu apkarošanas darba grupā, kas izveidota Interpola Vides noziegumu apkarošanas programmas paspārnē. Kopā ar dalībvalstīm Komisija atbalsta Interpola projektu SCALE — globālu iniciatīvu zvejniecības noziegumu atklāšanai, novēršanai un apkarošanai.

3.2. SADARBĪBA AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM

Cīņā ar NNN zveju tikpat svarīga kā sadarbība ar citām pasaules daļām ir visu attiecīgo ieinteresēto personu iesaistīšana.

NVO ir būtiska loma cīņā ar NNN zveju: tās konstatē un reģistrē nelikumīgas zvejas darbības, mudina lēmumu pieņēmējus visā pasaulē jautājumu par NNN zveju iekļaut politikas dienaskārtībā un darbā ar sabiedrību uzlabo informētību par NNN zvejas izraisīto problēmu svarīgumu. NVO bieži ir sagādājušas pamatotus pierādījumus par NNN zvejas darbībām, kurus Komisija varēja izmantot izmeklēšanā.

Svarīga ir sadarbība ar rūpniecību, jo tā ir NNN zvejas regulas īstenošanas pirmajās rindās. Tagad rūpniecība pievērš lielāku uzmanību visiem piegādes ķēdes posmiem, lai nodrošinātu, ka ES nonāk tikai likumīgas zvejas produkti. Likumīgie piegādātāji no politikas maiņas ir guvuši labumu, bet nelikumīgi darbojušies ir zaudējuši. Pamatojoties uz informāciju, kas saņemta tieši no rūpniecības vai no valsts iestādēm, Komisija ir apzinājusi vairākas praktiskas problēmas, kas būtu jārisina, lai uzlabotu NNN zvejas regulas efektivitāti.

4.NNN zvejas regula — nākamie soļi

5 gadus pēc īstenošanas sākuma NNN zvejas regula ir būtiski ietekmējusi zvejniecību visā pasaulē. Tā ir izveidojusi pastāvīgu mehānismu ES un trešo valstu sadarbībai. Tā ir sekmējusi dalībvalstu un trešo valstu gatavību uzlabot to starptautisko pienākumu izpildi, kas tām piekrīt karoga valsts, ostas valsts, piekrastes valsts vai tirgus valsts statusā. Dalībvalstis un trešās valstis tagad arī ir aptvērušas, ka ieguvums no NNN zvejas apkarošanas ir acīmredzams un palielina pašvaldības vai valsts budžeta ieņēmumus, no kuriem citādi iedzīvotos NNN zvejas piekopēji.

Savos dienestos Komisija turpinās uzlabot pašreizējās sistēmas un vienkāršot un modernizēt NNN zvejas regulas īstenošanu. Ir apzināti vairāki tehniski uzlabojumi, ko var ieviest uz regulas pašreizējās redakcijas pamata. Mērķis ir uzlabot pašreizējās sistēmas izmaksu lietderību, to vienkāršojot — pārejot no darba uz papīra uz darbu elektroniskā sistēmā. Tas uzlabos darījumu izsekojamību un aizsargās sistēmu no dokumentu viltošanas. Konkrēti, Komisija modernizēs nozvejas sertifikācijas sistēmu ar IT sistēmu un sadarbībā ar EFCA izveidos saskaņotu sistēmu informācijas apmaiņai un savstarpējai pārbaudei. Jaunā IT sistēma ļaus aizpildīt robus importa kontrolē un labāk uzraudzīt vienota nozvejas sertifikāta izmantošanu vairākiem sūtījumiem, tā novēršot NNN zvejas produktu legalizāciju. Riska analīzes saskaņošana ļaus ar mazākām izmaksām izkontrolēt nozvejas sertifikātus un dalībvalstu muitai samazinās administratīvo slogu. Šie uzlabojumi notiks 2015.–2016. gadā.

Ārējās attiecībās Komisija turpinās divpusēju sadarbību, dialogu un sarunas ar trešām valstīm tādās procedūrās kā nesadarbīgo valstu iepriekšēja apzināšana, identificēšana un iekļaušana sarakstā ar mērķi novērst konstatētās NNN zvejas izraisītās problēmas.

Komisija turpinās sniegt tehnisku un attīstības palīdzību trešām valstīm, lai tās atrisinātu savas problēmas ar NNN zveju. To var panākt ar trešo valstu pārvaldes iestāžu spēju veidošanas pasākumiem un ES attīstības palīdzības programmām, noskaidrojot trešo valstu vajadzības un piemeklējot atbilstošas realizējamas programmas.

Komisija arī apsvērs, kādi vēl starptautiski pasākumi pret NNN zveju būtu veicami saistībā ar tās centieniem uzlabot pasaules okeāna pārvaldību.

Nobeigumā jāpiezīmē, ka Komisija ir iesniegusi priekšlikumu par NNN zvejas regulas pieskaņošanu jaunajiem Līguma par Eiropas Savienības darbību noteikumiem. Tas gaida apstiprinājumu Eiropas Parlamentā un Padomē.