ar kuru groza Īstenošanas lēmumu 2014/797/ES, ar ko Igaunijas Republikai atļauj piemērot pasākumu, atkāpjoties no 26. panta 1. punkta a) apakšpunkta, 168. panta un 168.a panta Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu

PASKAIDROJUMA RAKSTS

Saskaņā ar 395. panta 1. punktu 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (“PVN direktīva”) Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu var atļaut jebkurai dalībvalstij piemērot īpašus pasākumus, lai atkāptos no minētās direktīvas noteikumiem nolūkā vienkāršot PVN iekasēšanas procedūru vai nepieļaut noteiktu veidu nodokļa nemaksāšanu vai izvairīšanos no nodokļa maksāšanas.

Vēstulē, kas Komisijā reģistrēta 2017. gada 18. aprīlī, Igaunija pieprasīja pagarināt piemērošanas termiņu atkāpei no PVN direktīvas 168. panta, lai turpinātu ierobežot tiesības atskaitīt PVN priekšnodokli izdevumiem, kas saistīti ar vieglajiem automobiļiem. Saskaņā ar PVN direktīvas 395. panta 2. punktu Komisija 2017. gada 14. jūnija vēstulē informēja pārējās dalībvalstis par Igaunijas pieprasījumu. Komisija 2017. gada 15. jūnija vēstulē paziņoja Igaunijai, ka Komisijas rīcībā ir visa informācija, ko tā uzskata par vajadzīgu, lai izvērtētu pieprasījumu.

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

PVN Direktīvas 168. un 168.a pantā noteikts, ka nodokļa maksātājam ir tiesības atskaitīt PVN, kas maksājams par pirkumiem, kurus izmanto darījumiem, par kuriem uzliek nodokli. Tās pašas direktīvas 26. panta 1. punkta a) apakšpunktā noteikts, ka preču, kas ir saimnieciskās darbības aktīvu daļa, izmantošanu privātajām vajadzībām uzskata par pakalpojumu sniegšanu par atlīdzību, ja PVN par šīm precēm ir bijis atskaitāms. Šāda sistēma ļauj atgūt sākotnēji atskaitīto PVN, kas saistīts ar izmantošanu privātajām vajadzībām.

Vieglo automobiļu gadījumā šo sistēmu piemērot ir sarežģīti jo īpaši tādēļ, ka ir grūti nošķirt izmantošanu privātajām vajadzībām no izmantošanas saimnieciskās darbības vajadzībām. Ja tiek veikta uzskaite, tās uzturēšana un kontrole ir papildu slogs gan uzņēmumiem, gan pārvaldes iestādēm.

Pamatojoties uz Padomes Īstenošanas lēmumu 2014/797/ES, patlaban Igaunijai atļauts līdz 50 % ierobežot tiesības atskaitīt PVN, kas maksājams par konkrētu vieglo automobiļu pirkumu, līzingu, iegādi Kopienas iekšienē un importēšanu, kā arī ar to saistītajiem izdevumiem. Šis lēmums zaudē spēku 2017. gada 31. decembrī.

Igaunija pieprasīja pagarināt atļauju ierobežot sākotnējo atskaitījumu noteiktas procentuālās daļas apmērā un savukārt atbrīvot uzņēmumus no prasības veikt uzskaiti attiecībā uz nodokli par izmantošanu privātajām vajadzībām. Igaunija informēja Komisiju, ka pasākuma pagarināšanas iemesli lielā mērā ir tādi paši kā iepriekšējā pieprasījumā aprakstītie. Pieteikums par atkāpes saņemšanu ir saskaņā ar kārtību, kas paredzēta iepriekš minētajā Padomes lēmumā. Saskaņā ar Padomes Lēmuma 2014/797/ES 6. pantu Igaunija iesniedza ziņojumu, kurā norādīts, ka no atkāpes īstenošanas brīža aptuveni 66 % no uzņēmumu īpašumā esošajiem automobiļiem deklarēti kā daļēji izmantoti saimnieciskās darbības vajadzībām, tādējādi atstiprinot atkāpes pamatotību.

Pasākumu piemēros visiem vieglajiem automobiļiem, kuriem papildus vadītāja sēdvietai ir ne vairāk kā astoņas sēdvietas, kuru masa nepārsniedz 3500 kilogramus un kurus izmanto ne tikai saimnieciskās darbības vajadzībām. Tomēr uz vieglajiem automobiļiem, kurus izmanto noteiktā īpašā nolūkā, atskaitīšanas tiesību ierobežojums neattieksies, un uz tiem attieksies parastie noteikumi: atkārtotai pārdošanai, īrei vai līzingam paredzēti automobiļi, pasažieru pārvadājumiem izmantoti automobiļi (piemēram, taksometri) un braukšanas apmācībām izmantoti automobiļi.

Atskaitīšanas tiesību ierobežojums būtu jāpiemēro PVN, kas maksājams par noteiktu vieglo automobiļu pirkumu, līzingu, iegādi Kopienas iekšienē, importēšanu un ar to saistītiem izdevumiem.

Igaunija uzskata, ka atskaitīšanas ierobežojums būtu jānosaka 50 % apmērā. Aplēsts, ka Igaunijā uzņēmumu vieglos automobiļus privātajām vajadzībām izmanto aptuveni 60 % gadījumu. Tomēr šīs aplēses balstās uz netiešiem pierādījumiem un pieņēmumiem, tādēļ var būt pārspīlētas, tāpēc ir lietderīgāk PVN atskaitīšanas ierobežojumu noteikt 50 % apmērā.

Atkāpe būtu jānosaka uz laiku līdz 2020. gada 31. decembrim, lai varētu izvērtēt, vai 50 % ierobežojums joprojām kopumā atbilst proporcionālajam sadalījumam starp izmantojumu saimnieciskajai darbībai un privātajām vajadzībām. Pieprasījums pagarināt atkāpes piemērošanas periodu būtu jānosūta Komisijai līdz 2020. gada 31. martam, pievienojot ziņojumu, kurā ietverts pārskats par piemēroto procentuālo daļu.

•Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

Līdzīgas atkāpes saistībā ar atskaitīšanas tiesībām ir piešķirtas citām dalībvalstīm.

PVN direktīvas 176. pantā noteikts, ka Padome lemj, uz kuriem izdevumiem neattiecas PVN atskaitīšana. Līdz tam dalībvalstīm atļauts saglabāt izņēmumus, kas bija spēkā 1979. gada 1. janvārī. Tādējādi ir vairāki “nogaidoši” noteikumi, kuri ierobežo tiesības atskaitīt nodokļus attiecībā uz vieglajiem automobiļiem.

Neatkarīgi no iepriekšējām iniciatīvām iedibināt noteikumus par to, uz kurām izdevumu kategorijām var attiecināt atskaitīšanas tiesību ierobežojumu, šāda atkāpe ir lietderīga, kamēr tiek gaidīta šo noteikumu saskaņošana ES līmenī.

2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

•Juridiskais pamats