LV    LV 
 
 
 EIROPAS  
KOMISIJA  SAVIENĪBAS AUGSTĀ  
PĀRSTĀVE ĀRLIETĀS UN  
DROŠĪBAS POLITIKAS  
JAUTĀJUMOS  
Briselē, 13.9.2017.  
JOIN(2017) 450 final  
  
KOPĪGS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI  
Noturība, novēršana un aizsardzība, veidojot Eiropas Savienībai stipru kiberdrošību   
 
2 
 1. IEVADS  
Kiberdrošība ir ļoti svarīga gan mūsu labklājībai, gan drošībai. Tā kā mūsu ikdiena un  
ekonomika aizvien vairāk kļūst atkarīga no digitālajām tehnoloģijām, mēs tiekam pakļauti 
arvien lielākam riskam. Kiberincidenti variē gan atkarībā no tā, kurš par tiem ir atbildīgs, gan 
kāds ir to nolūks. Ļaunprātīgas kiberdarbības apdraud ne tikai ekonom iku un virzību uz 
digitālo vienoto tirgu, bet arī demokrātijas pamatfunkcijas, brīvību un mūsu vērtības. 
Turpmāk mūsu drošība būs atkarīga no spējas pārveidoties, lai aizsargātu ES pret 
kiberdraudiem: gan civilās infrastruktūras, gan militāro spēju pamatā ir drošas digitālās 
sistēmas. To 2017.  gada jūnijā atzina Eiropadomē1, kā arī Eiropas Savienības globālajā 
ārpolitikas un drošības politikas stratēģijā ( EUGS )2. 
Riski pieaug eksponenciāli. Pētījumos ir konstatēts, ka kibernoziegumu ietekme uz 
ekonomiku no 2013.  gada līdz 2017.  gadam ir palielinājusies pieckārt, un tā var kļūt četrreiz 
lielāka laikā līdz 2019.  gadam3. Izspiedējvīruss4 tiek izmantots aizvien biežāk, un ar tā 
palīdzību veiktie uzbrukumi pēdējā laikā5 atspoguļo straujo kibernoziedzības pastipri nāšanos. 
Tomēr izspiedējvīruss nepavisam nav vienīgais apdraudējums.  
Kiberdraudus rada gan nevalstiskie, gan valsts izpildītāji. Visbiežāk tas ir krimināla rakstura 
apdraudējums peļņas gūšanas nolūkā, tomēr tas var būt arī politiski un stratēģiski motivēt s. 
Kriminālos draudus pastiprina robežu saplūšana starp kibernoziedzību un “tradicionālo” 
noziedzību, jo noziedznieki izmanto internetu gan savas darbības paplašināšanai, gan kā 
izziņas avotu jaunām noziegumu pastrādāšanas metodēm un līdzekļiem6. Tomēr lie lākajā daļā 
gadījumu noziedznieka izsekošanas iespējas ir niecīgas, un izredzes veikt kriminālvajāšanu  — 
vēl mazākas.  
Tajā pašā laikā valsts izpildītāji aizvien biežāk īsteno savus ģeopolitiskos mērķus ne tikai ar 
tradicionālu līdzekļu, piemēram, militāro  spēku palīdzību, bet arī ar diskrētākiem kiberrīkiem, 
tostarp iejaucoties iekšējos demokrātiskajos procesos. Tagad ir plaši atzīts, ka kibertelpa (vai 
nu atsevišķi, vai kā daļa no hibrīdpieejas) tiek izmantota kā karadarbības domēns. 
Dezinformācijas kampa ņas, nepatiesas ziņas un kiberoperācijas, kuru mērķis ir kritiskā 
infrastruktūra, kļūst aizvien vairāk izplatītas, un uz tām ir jāreaģē. Šajā nolūkā savā pārdomu 
dokumentā par Eiropas aizsardzības nākotni7 Eiropas Komisija uzsver to, cik svarīga ir 
sadarbī ba kiberaizsardzības jomā.  
Ja mēs būtiski neuzlabosim savu kiberdrošību, līdz ar digitālajām pārmaiņām risks pieaugs. Ir 
sagaidāms, ka līdz 2020.  gadam desmitiem miljardu “lietu interneta” ierīču tiks pieslēgtas 
internetam, bet kiberdrošība vēl joprojām na v prioritāra to izstrādē8. Nespējai aizsargāt 
ierīces, kuras kontrolēs mūsu elektrotīklus, auto un transporta tīklus, rūpnīcas, finanšu 
līdzekļus, slimnīcas un mājas, var būt postošas sekas, un tā var graut patērētāju uzticību 
                                                            
1 http://www.consilium.europa.eu/lv/press/press -releases/2017/06/23 -euco -conclusions/ .  
2 http://europa.eu/globalstrategy/ .  
3 Skatīt, piemēram, McAfee  un Stratēģisko un starptautisko pētījumu centra ( Center for Strategic and 
International Studies (CSIS) ) 2014.  gadā veikto pētījumu “ Net losses: Estimating the Global Cost of 
Cybercrime ”.  
4 Izspiedējvīruss ir ļaunprogrammatūras veids, kas neļauj vai ierobežo lietotāju piekļuvi savai sistēmai, vai nu 
nobloķējot sistēmas ekrānu vai lietotāju failus, kamēr nav samaksāta izpirkuma maksa.  
5 2017.  gada maijā izspiedējvīrusa WannaCry  uzbrukums  skāra vairāk nekā 400  000 datoru vairāk nekā 
150 valstīs. Pēc mēneša no izspiedējvīrusa Petya uzbrukuma cieta Ukraina un vairāki uzņēmumi visā 
pasaulē.  
6 Eiropols, Smagu un organizēto noziegumu draudu novērtējums 2017.  gadā.  
7 https://ec .europa.eu/commission/sites/beta -political/files/reflection -paper -defence_lv.pdf .  
8 IDC and TXT Solutions  (2014), SMART 2013/0037,  Mākoņa un lietu interneta apvienojums, pētījums 
Komisijai ( Cloud and IoT  combination, study for the Commission ). 
 
3 
 jaunajām tehnoloģijām. Risku jo vairāk pastiprina politiski motivētu uzbruk umu civiliem 
mērķiem iespējamība un nepilnības militārajā kiberaizsardzībā.  
Šajā kopīgajā paziņojumā izklāstītā pieeja ļaus ES labāk reaģēt uz minētajiem draudiem. Tas 
nodrošinās noturību un stratēģisko autonomiju, palielinot ar tehnoloģiju un prasmēm saistītās 
iespējas, kā arī palīdzēs veidot spēcīgu vienoto tirgu. Lai nostiprinātu kiberdrošību un reaģētu 
attiecīgā gadījumā, ir nepieciešams izveidot pareizās struktūras, pilnībā iesaistot visus 
galvenos dalībniekus. Šī pieeja arī labāk novērstu kiberuzb rukumus, paātrinot to atklāšanu, 
izsekošanu un personu saukšanu pie atbildības. Tā arī ietvertu globālo dimensiju, attīstot 
starptautisko sadarbību kā platformu ES vadošajai lomai kiberdrošības jomā. Šie pasākumi 
balstās uz pieejām, ko izmanto digitālā vie notā tirgus ietvaros, globālajā stratēģijā, Eiropas 
Drošības programmā9, Kopīgajā regulējumā hibrīddraudu apkarošanai10 un paziņojumā par 
Eiropas Aizsardzības fonda izveidi1112. 
ES jau strādā pie daudziem no šiem jautājumiem, un ir laiks apkopot visus darba v irzienus 
vienuviet. 2013.  gadā ES laida klajā kiberdrošības stratēģiju, aptverot galvenos darba 
virzienus, lai uzlabotu kibernoturību13. Tās galvenie mērķi un principi, kas veicina uzticamu, 
drošu un atvērtu kiberekosistēmu, paliek spēkā. Bet pastāvīgā attī stībā esošā situācija ar 
pastiprinātu apdraudējumu pieprasa papildu darbības, kas ļautu izturēt uzbrukumus nākotnē 
un novērst tos14.  
ES ir pietiekami nodrošināta, lai reaģētu uz kiberdrošības izaicinājumiem, ņemot vērā tās 
politikas tvērumu un tās rīcībā e sošos rīkus, struktūras un iespējas. Dalībvalstis joprojām ir 
atbildīgas par valsts drošību, taču apdraudējuma tvērums un pārrobežu raksturs nepārprotami 
liecina par nepieciešamību rīkoties ES līmenī, sniedzot dalībvalstīm stimulus un atbalstu 
valsts kiber drošības spēju attīstībai un uzlabošanai, tajā pašā laikā stiprinot ES līmeņa spējas. 
Šī pieeja ir izstrādāta, lai pamudinātu visus dalībniekus  — ES, dalībvalstis, nozari un 
personas  — noteikt kiberdrošībai tādu prioritāti, kas ir nepieciešama noturības ve idošanai un 
labākai ES reaģēšanas spējai pret kiberuzbrukumiem. Tajā ir noteikti konkrēti pasākumi, lai 
palīdzētu atklāt un izmeklēt jebkura veida kiberincidentus pret ES un tās dalībvalstīm un 
atbilstoši uz tiem reaģētu, tostarp izvirzītu apsūdzību nozied zniekiem. Tas sekmēs ES ārējo 
darbību, lai efektīvi nodrošinātu kiberdrošību globālā mērogā. Rezultātā ES sagaidāma pāreja 
no reaģējošas pieejas uz proaktīvu, lai aizsargātu Eiropas labklājību, sabiedrību un vērtības, 
kā arī pamatvērtības un pamatbrīvības,  reaģējot uz pastāvošajiem un iespējamiem draudiem.  
2. ES NOTURĪBAS PRET KIBERUZBRUKUMIEM VEIDOŠANA  
Spēcīgai kibernoturībai nepieciešama kopēja un plaša tvēruma pieeja. Tai ir nepieciešamas 
stabilākas un efektīvākas struktūras, lai stiprinātu kiberdrošību  un reaģētu uz 
kiberuzbrukumiem ne tikai dalībvalstīs, bet arī ES iestādēs, aģentūrās un struktūrās. 
Kibernoturības un stratēģiskās autonomijas veidošanai ir nepieciešama visaptverošāka 
daudznozaru politiskā pieeja ar spēcīgu vienoto tirgu, nozīmīgu ES teh noloģisko spēju 
progresu un daudz lielāku skaitu kvalificētu ekspertu. Tā visa pamatā ir nepieciešama 
                                                            
9 COM(2015)  185 final. 
10 JOIN(2016)  18 final. 
11 COM(2017) 295.  
12 Pieeju arī pamato neatkarīgas zinātniskas konsultācijas, ko sniedz Eiropas Komisijas Zinātnisko konsultācij u 
mehānisma augsta līmeņa zinātnisko padomdevēju grupa  (skatīt atsauces turpmāk).  
13 JOIN(2013)  1 final. Šīs stratēģijas novērtējums ir pieejams SWD  (2017)  295.  
14 Ja nav noteikts citādi, šajā paziņojumā izklāstītie priekšlikumi neietekmē budžetu. Jebkura in iciatīva, kura 
ietekmē budžetu, tiek pienācīgi izskatīta ikgadējā budžeta procedūru ietvaros, un tā neietekmē nākamo 
daudzgadu finanšu shēmu pēc 2020.  gada.  
 
4 
 vispārēja atziņa, ka kiberdrošība ir kopīgs izaicinājums sabiedrībai, lai tajā iesaistītos 
daudzējādie valdības, ekonomikas un sabiedrības slāņi.  
 
 
2.1. Eiropas Savienības Tīklu un informācijas drošības aģentūras stiprināšana  
Eiropas Savienības Tīklu un informācijas drošības aģentūrai (ENISA ) ir viena no 
galvenajām lomām ES kibernoturības un reaģēšanas spēju stiprināšanā, bet to ierobežo 
aģentūras pašreizē jās pilnvaras. Tādēļ Komisija nāk klajā ar vērienīgas reformas 
priekšlikumu, kas ietver arī pastāvīgu aģentūras pilnvaru nodrošināšanu15. Tas 
nodrošinātu, ka ENISA  varētu sniegt atbalstu dalībvalstīm, ES iestādēm un uzņēmumiem 
galvenajās jomās, tostarp dire ktīvas par pasākumiem nolūkā panākt vienādi augsta līmeņa 
tīklu un informācijas sistēmu drošību visā Savienībā16 (“kiberdrošības direktīvas”) un 
ierosinātā kiberdrošības sertifikācijas satvara īstenošanā.  
Pēc reformu veikšanas ENISA  būs ietekmīgs konsultan ts politikas izstrādē un īstenošanā, 
tostarp veicinot saskaņotību starp nozaru iniciatīvām un kiberdrošības direktīvu un palīdzot 
izveidot informācijas apmaiņas un analīzes centrus kritiskajās nozarēs. ENISA  paaugstinātu 
prasības un veicinātu Eiropas sagat avotību, organizējot ikgadējās Eiropas mēroga 
kiberdrošības mācības, kas apvienotu dažādu līmeņu reaģēšanas spējas. Tā arī sniegtu atbalstu 
ES politikas izstrādē attiecībā uz informācijas un komunikācijas tehnoloģiju (IKT) 
kiberdrošības sertifikāciju, un t ai būtu svarīga loma operatīvās sadarbības un krīzes 
pārvarēšanas sekmēšanā visā ES. Aģentūra darbotos arī kā informācijas un zināšanu 
kontaktpunkts kiberdrošības kopienā.  
Ātra un kopīgota izpratne attiecībā uz atklātajiem draudiem un incidentiem ir priekšnoteikums 
lēmuma pieņemšanai par to, vai ir nepieciešama ES atbalstīta kopējas draudu mazināšanas vai 
reaģēšanas darbība. Šādai informācijas apmaiņai ir nepieciešama visu a ttiecīgo dalībnieku  — 
ES struktūru un aģentūru, kā arī dalībvalstu  — iesaiste tehniskajā, operatīvajā un stratēģiskajā 
līmenī. ENISA , sadarbojoties ar attiecīgajām struktūrām dalībvalstu un ES līmenī, jo īpaši ar 
datordrošības incidentu reaģēšanas vienību tīklu17, ES iestāžu un aģentūru datorapdraudējumu 
reaģēšanas vienību ( CERT -EU), Eiropolu un ES Izlūkdatu analīzes centru ( INTCEN ), dos arī 
ieguldījumu situāciju apzināšanā ES līmenī. Tas var tikt izmantots izlūkdatos par draudiem un 
politikas veidošanā regu lāras vispārējā apdraudējuma stāvokļa uzraudzības un efektīvas 
operatīvās sadarbības kontekstā, kā arī reaģēšanā uz plaša mēroga pārrobežu incidentiem.  
2.2. Virzība uz vienotu kiberdrošības tirgu  
Kiberdrošības tirgus izaugsme ES  — produktu, pakalpojumu un procesu ziņā  — tiek kavēta 
vairākos veidos. Galvenais aspekts ir visā ES atzītu kiberdrošības sertifikācijas shēmu 
trūkums, kas noteiktu augstākus produktu noturības standartus un liktu pamatus ES mēroga 
tirgus ticamībai. Tādēļ Komisija nāk klajā ar priekš likumu izveidot ES kiberdrošības 
sertifikācijas satvaru18. Satvarā tiktu noteikta procedūra ES mēroga kiberdrošības 
sertifikācijas shēmu izveidei, kas attiektos uz produktiem, pakalpojumiem un/vai sistēmām un 
                                                            
15 COM(2017) 477.  
16 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2016/1148 (2016.  gada 6.  jūlijs) par pa sākumiem nolūkā panākt 
vienādi augsta līmeņa tīklu un informācijas sistēmu drošību visā Savienībā.  
17 Kā noteikts kiberdrošības direktīvas 9.  pantā.  
18 COM(2017) 477.   
 
5 
 kas ļautu pielāgot ticamības līmeni konkrētajam lietošanas veidam (piemēram, kritiskai 
infrastruktūrai vai patērētāju ierīcēm)19. Tas dotu nepārprotamas priekšrocības uzņēmumiem, 
izslēdzot nepieciešamību kārtot dažādas sertifikācijas formalitātes pārrobežu tirdzniecībā un 
samazinot administratīvās un fin anšu izmaksas. Saskaņā ar šo satvaru izstrādāto shēmu 
izmantošana arī palielinātu patērētāju uzticēšanos; ar atbilstības sertifikāta palīdzību pircēji un 
lietotāji tiktu informēti un pārliecināti par viņu iegādāto un izmantoto produktu un 
pakalpojumu drošī bas īpašībām. Kiberdrošības augstie standarti uzlabotu arī konkurētspēju. 
Tā rezultātā tiktu uzlabota noturība, jo IKT produkti un pakalpojumi tiktu oficiāli novērtēti 
saskaņā ar noteiktu kiberdrošības standartu kopumu, kuru var izstrādāt ciešā saistībā ar  
pašlaik notiekošo plašāko darbu pie IKT standartiem20.  
Satvara shēmas būtu brīvprātīgi piemērojamas un neradītu nekādus tūlītējus regulatīvos 
pienākumus tirgotājiem vai pakalpojumu sniedzējiem. Shēmas nebūtu pretrunā 
piemērojamām juridiskajām prasībām, pi emēram, ES tiesību aktiem par datu aizsardzību.  
Tiklīdz satvars būs izstrādāts, Eiropas Komisija uzaicinās attiecīgās ieinteresētās personas 
pievērst galveno uzmanību trim prioritārajām jomām:  
 drošība kritiskās vai augsta riska līmeņa lietotnēs21: sistēmas,  no kurām ir atkarīga mūsu 
ikdienas dzīve, no mūsu automobiļiem līdz rūpnīcu iekārtām vai no lielākajām sistēmām, 
piemēram, lidmašīnām vai spēkstacijām, līdz mazākajām, piemēram, medicīniskajām 
ierīcēm, kļūst aizvien vairāk digitalizētas un savstarpēji sai stītas. Tādēļ IKT pamata 
sastāvdaļām šādos produktos un sistēmās būtu nepieciešams rūpīgs drošības novērtējums;  
 kiberdrošība plaši izmantotos digitālajos produktos, tīklos, sistēmās un pakalpojumos, 
kurus izmanto gan privātajā, gan valsts sektorā, lai aizs argātos pret uzbrukumiem un 
izpildītu tiesību aktos noteiktos pienākumus22, – piemēram, e -pasta šifrēšana, ugunsmūri 
un virtuālie privātie tīkli; ir ļoti svarīgi, lai šādu rīku arvien plašākā izmantošana neradītu 
jaunus riska avotus vai ievainojamību;  
 integrētās drošības metožu izmantošana zemu izmaksu digitālās, savstarpēji savienotās 
plaša patēriņa ierīcēs, kas veido lietu internetu: saskaņā ar satvaru shēmas var norādīt uz 
to, ka produkti ir ražoti, izmantojot drošas jaunākās izstrādes metodes, ka to dro šība ir 
pienācīgi pārbaudīta un ka tirgotāji ir apņēmušies atjaunināt savu programmatūru 
gadījumā, ja tiek atklāta jauna ievainojamība vai apdraudējums.  
Šajās prioritātēs sevišķa uzmanība būtu jāpievērš progresējošai kiberdrošības apdraudējuma 
situācijai,  kā arī pamatpakalpojumu, piemēram, transporta, enerģētikas pakalpojumu, 
veselības aprūpes, banku pakalpojumu, finanšu tirgu infrastruktūru, dzeramā ūdens vai 
digitālās infrastruktūras nozīmībai23.  
Lai arī nevienam IKT produktam, sistēmai vai pakalpojumam nevar garantēt “100  %” 
drošību, ir vairāki labi zināmi un dokumentēti trūkumi IKT produktu izstrādē, kurus var 
izmantot kā uzbrukumu mērķus. Integrētās drošības pieeja, kuru izmanto savienoto ierīču, IT 
                                                            
19 Ticamības līmenis norāda uz drošības novērtējuma precizitātes pakāpi, un tas parasti ir proporcionāls riska 
līmenim saistībā ar darbības jomām vai funkcijām (t.  i., augstāks ticamības līmenis ir nepieciešams IKT 
produktiem vai pakalpojumiem, kurus izmanto augsta riska darbības jomās vai funkcijās).  
20 COM(2016) 176.  
21 Izņēmums būtu gadījumi, kad obligāto vai brīvprātīgo sertifikāciju regulē citi Savienības tiesību akti.  
22 Piemēram, Direktīvā (ES)  2016/1148, Regulā (ES)  2016/679, Direktīvā (ES)  2015/2366  un citos 
ierosinātajos tiesību aktos, piemēram, Eiropas Elektronisko sakaru kodeksā, ir not eiktas prasības 
organizācijām īstenot piemērotus drošības pasākumus, lai novērstu attiecīgus kiberdrošības riskus.   
23 Nozares Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2016/1148 (2016.  gada 6.  jūlijs) par pasākumiem nolūkā 
panākt vienādi augsta līmeņa tīkl u un informācijas sistēmu drošību visā Savienībā tvērumā.  
 
6 
 programmatūras un aprīkojuma ražotāji, nodrošinātu ki berdrošību, vēl pirms jaunie produkti 
nonāk pārdošanā. Tā var būt daļa no rūpības pienākuma principa. Šī pieeja ir jāturpina attīstīt 
kopā ar nozari, un tā varētu samazināt produkta/programmatūras ievainojamību, piemērojot 
dažādas metodes  — no projektēšana s līdz testēšanai un pārbaudei, tostarp oficiālu pārbaudi 
attiecīgā gadījumā, uzturēšanu ilgtermiņā, drošu dzīves cikla attīstības procesu izmantošanu, 
kā arī jauninājumu un ielāpu izstrādi, lai reaģētu uz iepriekš neatklātu ievainojamību, un ātru 
atjaunin āšanu un labošanu24. Tas arī palielinātu patērētāju uzticēšanos digitālajiem 
produktiem.  
Turklāt ir jāapzinās trešo pušu drošības pētnieku svarīgā loma ievainojamības atklāšanā 
esošajos produktos un pakalpojumos, un dalībvalstīs jārada apstākļi, kas nodroši na koordinētu 
ievainojamības atklāšanu25, pamatojoties uz labāko praksi26 un attiecīgajiem standartiem27. 
Tajā pašā laikā specifiskām nozarēm  ir jārisina specifiskas problēmas, un vajadzētu tās 
mudināt izstrādāt savu pieeju. Tādējādi vispārējās kiberdrošības stratēģijas tiktu papildinātas 
ar specifiskām nozaru kiberdrošības stratēģijām, piemēram, finanšu pakalpojumu28, 
enerģētikas, transporta un  veselības aprūpes jomās29. 
Komisija jau ir noteikusi specifiskus jautājumus par atbildību  saistībā ar jaunajām 
digitālajām tehnoloģijām30, un notiek darbs pie ietekmes analīzes; nākamie pasākumi ir 
paredzēti 2018.  gada jūnijā. Kiberdrošība raisa jautājumus par uzņēmumiem un piegādes 
ķēdēm radušos zaudējumu attiecināmību, un šo jautājumu nerisināšana kavēs spēcīga 
kiberdrošības produktu un p akalpojumu vienotā tirgus attīstību.  
Visbeidzot, ES vienotā tirgus attīstība arī ir atkarīga no kiberdrošības iekļaušanas 
tirdzniecības un investīciju politikā. Ārvalstu veiktās iegādes ietekme uz kritiskajām 
tehnoloģijām  — kuras svarīgs piemērs ir kiberd rošība  — ir galvenais aspekts satvarā par  
ārvalstu tiešo investīciju Eiropas Savienībā pārbaudi31, kura mērķis ir veikt trešo valstu 
investīciju pārbaudi, pamatojoties uz drošību un sabiedrisko kārtību. Līdzīgā veidā 
kiberdrošības prasības jau ir radījušas ES preču un pakalpojumu tirdzniecības šķēršļus 
vairākās svarīgās trešo valstu ekonomikas nozarēs. ES kiberdrošības sertifikācijas satvars 
turpinās nostiprināt Eiropas pozīciju starptautiski, kuru vajadzētu papildināt ar nepārtrauktiem 
centieniem augstu glo bālo drošības standartu izstrādē un savstarpējās atzīšanas līgumu 
noslēgšanu.  
                                                            
24 Kiberdrošība Eiropas digitālajā vienotajā tirgū, augsta līmeņa zinātnisko padomdevēju grupa, 2017.  gada 
marts.  
25 Koordinēta ievainojamības atklāšana ir sadarbības veids, kas ļauj drošības pētniekiem ziņot par 
ievainojamību informācijas sistēmas īpašniekam vai tirgotājam, dodot organizācijai iespēju identificēt un 
pareizi un savlaicīgi novērst ievainojamību, pirms detalizēta informācija par ievainojamību tiek izpausta 
trešajām pusēm vai sabiedrībai.  
26 Piemēram, Labas prakses rokasgrāmata par ievainojamību atklāšanu. No izaicinājumiem līdz ieteikumiem, 
ENISA , 2016.  gads.  
27 ISO/IEC 29147:2014 Informācijas tehnoloģija  -- Drošības tehnikas -- Ievainojamības atklāšana.  
28 Komisijas nākamais uzdevums finanšu tehnoloģiju jomā ietvers finanšu nozares kiberdrošību.  
29 Piemēram, enerģētikas nozarē tiek apvienotas ļoti vecas un pašas jaunākās informācijas tehnoloģijas, jo īpaši 
attiecībā uz reāllaika prasībām elektrotīkliem.  
30 COM(2017) 228.  
31 COM(2017) 478.  
 
7 
 2.3. Direktīvas par pasākumiem nolūkā panākt vienādi augsta līmeņa tīklu un 
informācijas sistēmu drošību visā Savienībā pilnīga īstenošana  
Lai gan galvenie rīki cīņā par kiberdro šību šobrīd ir dalībvalstu ziņā, ES atzīst nepieciešamību 
paaugstināt standartus. Liela mēroga kiberincidenti reti kad ietekmē tikai vienu dalībvalsti, jo 
tādi galvenie sektori kā banku nozare, enerģētika un transports tiek arvien vairāk globalizēti, 
kļūst  digitāli atkarīgi un savstarpēji savienoti.  
Direktīva par pasākumiem nolūkā panākt vienādi augsta līmeņa tīklu un informācijas sistēmu 
drošību visā Savienībā (“kiberdrošības direktīva”) ir pirmais tiesību akts par kiberdrošību, kas 
aptver visu ES32. Tas i r izstrādāts, lai veidotu noturību, uzlabojot valstu kiberdrošības spējas, 
veicinot labāku sadarbību starp dalībvalstīm, un pieprasot svarīgu ekonomikas nozaru 
uzņēmumiem ieviest efektīvu riska pārvaldības praksi, kā arī ziņot par nopietniem 
incidentiem va lsts iestādēm. Šie pienākumi attiecas arī uz trīs galveno interneta pakalpojumu 
veidu sniedzējiem: mākoņdatošanu, meklētājprogrammām un tiešsaistes tirdzniecības vietām. 
To mērķis ir spēcīgāka un sistemātiskāka pieeja un uzlabota informācijas plūsma.  
ES k ibernoturības nodrošināšanai ir svarīgi, lai visas dalībvalstis pilnībā īstenotu direktīvu 
līdz 2018.  gada maijam. Šo procesu atbalsta dalībvalstu kolektīvais darbs, kura rezultātā līdz 
2017.  gada rudenim tiks izdotas pamatnostādnes saskaņotākas īstenošana s veicināšanai, jo 
īpaši saistībā ar pamatpakalpojumu operatoriem. Komisija kā daļu no šīs kiberdrošības 
paketes izdod arī paziņojumu33 , lai atbalstītu dalībvalstu centienus, sniedzot dalībvalstu 
labākās prakses piemērus saistībā ar direktīvas īstenošanu u n ieteikumiem par to, kā direktīvai 
būtu jādarbojas praksē.  
Informācijas plūsma ir joma, kurā direktīvai ir nepieciešami papildinājumi. Piemēram, 
direktīva aptver tikai galvenos stratēģiskos sektorus, bet būtu loģiski, ja līdzīgu pieeju īstenotu 
visas iei nteresētās personas, kuras ir cietušas kiberuzbrukumā, lai varētu sistemātiski novērtēt 
ievainojamību un kibernoziedznieku piekļuves punktus. Turklāt pastāv vairāki šķēršļi 
sadarbībai un informācijas apmaiņai starp valsts un privāto sektoru. Valdības un va lsts sektora 
iestādes nevēlas apmainīties ar informāciju, kas saistīta ar kiberdrošību, baidoties apdraudēt 
valsts drošību vai konkurētspēju. Privātie uzņēmumi nevēlas apmainīties ar informāciju par 
savu kiberievainojamību un no tās izrietošajiem zaudējumi em, baidoties izpaust sensitīvu 
komerciālo informāciju, riskēt ar savu reputāciju vai datu aizsardzības noteikumu 
pārkāpšanu34. Publiskajā un privātajā partnerībā ir jānostiprina uzticēšanās, lai liktu pamatus 
plašākai sadarbībai un informācijas apmaiņai st arp lielāku skaitu nozaru. Informācijas 
apmaiņas un analīzes centru loma ir jo īpaši svarīga, lai veidotu nepieciešamo uzticēšanos 
informācijas apmaiņai starp privāto un publisko sektoru. Ir veikti pirmie pasākumi attiecībā uz 
specifiskiem kritiskajiem sek toriem, piemēram, aviāciju, izveidojot Eiropas Aviācijas 
drošības aģentūru35, un enerģētiku, veidojot informācijas apmaiņas un analīzes centrus36. 
                                                            
32 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2016/1148 (2016.  gada  6. jūlijs) par pasākumiem nolūkā panākt 
vienādi augsta līmeņa tīklu un informācijas sistēmu drošību visā Savienībā.  
33 COM(2017) 476.  
34 Kiberdrošība Eiropas digitālajā vi enotajā tirgū, augsta līmeņa zinātnisko padomdevēju grupa, 2017.  gada 
marts . Komercnoslēpumi ir specifisks jautājums, attiecībā uz kuru 2016.  gada jūlija paziņojumā “Kā 
nostiprināt Eiropas Kiberizturētspējas sistēmu ” norādīta nevēlēšanās ziņot par komercn oslēpumu 
kiberzādzību un nepieciešamība pēc uzticamiem ziņošanas kanāliem, kuri nodrošina konfidencialitāti.  
35 https://www.ea sa.europa.eu/newsroom -and-events/news/implementation -european -centre -cyber -security -
aviationeccsa . 
36 Tās ir bezpeļņas, pašiniciatīvas organizācijas, kuras veido privāti un valsts sektora uzņēmumi, lai apmainītos 
ar informāciju par kiberdraudiem, risku, nov ēršanu, mazināšanu un reaģēšanu. Skatīt, piemēram, Eiropas 
Enerģētikas informācijas apmaiņas un analīzes centrus ( http://www.ee -isac.eu ). 
 
8 
 Komisija pilnībā atbalstīs šo pieeju ar ENISA  palīdzību, lai ātrāk panāktu nepieciešamo 
progresu nozarēs, kas s niedz pamatpakalpojumus, kā noteikts kiberdrošības direktīvā.  
2.4. Noturība, ko nodrošina ātra ārkārtas reaģēšana  
Ja notiek kiberuzbrukums, ātra un efektīva reaģēšana var mazināt tā ietekmi. Tā var arī 
pierādīt, ka valsts sektora iestādes nav bezpalīdzīgas  pret kiberuzbrukumiem, un var veicināt 
uzticēšanos. Attiecībā uz ES iestāžu reaģēšanu vispirms kiberdrošības aspekti būtu jāintegrē 
esošajos ES krīžu pārvarēšanas mehānismos, proti, integrētajos ES krīzes situāciju politiskās 
reaģēšanas mehānismos, kurus koordinē Padomes prezidentūra37, un ES vispārējās agrīnās 
brīdināšanas sistēmās38. Nepieciešamība reaģēt uz īpaši nopietnu kiberincidentu vai 
uzbrukumu var būt pietiekams pamatojums tam, lai dalībvalsts varētu iedarbināt ES 
solidaritātes klauzulu39.  
Ātra un efektīva reaģēšana ir atkarīga arī no ātras informācijas apmaiņas mehānisma starp 
visiem galvenajiem dalībniekiem valstu un ES līmenī, kam savukārt ir nepieciešama skaidrība 
par dalībnieku lomām un pienākumiem. Komisija ir sniegusi konsultācijas iestādēm u n 
dalībvalstīm par plānu, kas nodrošinātu efektīvu procesu efektīvai reaģēšanai Savienības un 
dalībvalstu līmenī uz liela mēroga kiberincidentiem. Plānā40, kas kā ieteikums ietverts šajā 
paketē, ir izskaidrots, kā kiberdrošību integrē esošajos krīzes pārvar ēšanas mehānismos ES 
līmenī, un tajā ir noteikti mērķi un sadarbības veidi starp dalībvalstīm, kā arī starp 
dalībvalstīm un attiecīgajām ES iestādēm, dienestiem, aģentūrām un struktūrām,41 ja nākas 
reaģēt uz liela mēroga kiberincidentiem un krīzēm. Ieteikum ā tiek arī izteikta prasība 
dalībvalstīm un ES iestādēm izstrādāt ES satvaru reaģēšanai kiberdrošības krīzēs, lai praktiski 
īstenotu plānu. Plāns tiks regulāri testēts kiberdrošības un citu krīžu pārvarēšanas praktiskajās 
nodarbībās42 un attiecīgā gadījumā atjaunināts.  
Ņemot vērā to, ka kiberincidenti var ievērojami ietekmēt ekonomikas funkcionēšanu un 
cilvēku ikdienas dzīvi, kā risinājumu var izskatīt iespēju izveidot Kiberdrošības ātrās 
reaģēšanas fondu , sekojot citu šādu krīzes pārvarēšanas mehānismu piem ēram citās ES 
politikas jomās. Tas ļautu dalībvalstīm vērsties pēc palīdzības ES līmenī nopietna incidenta 
laikā vai pēc tā ar noteikumu, ka dalībvalsts ir ieviesusi pārdomātu kiberdrošības sistēmu 
pirms incidenta, ietverot pilnīgu kiberdrošības direktīvas  īstenošanu un rūpīgi izstrādātus riska 
pārvaldības un uzraudzības satvarus valsts līmenī. Šāds fonds papildus esošajiem krīzes 
pārvarēšanas mehānismiem ES līmenī varētu izvērst ātrās reaģēšanas spējas solidaritātes 
interesēs un finansēt specifiskas ārkārt as reaģēšanas darbības, piemēram, uzbrukuma skartā 
aprīkojuma nomaiņu vai riska mazināšanas vai reaģēšanas instrumentu izmantošanu, turklāt ar 
ES civilās aizsardzības mehānisma palīdzību varētu izmantot valstu zinātību.  
2.5. Kiberdrošības zināšanu tīkls a r Eiropas kiberdrošības pētniecības un zināšanu 
centru  
Kiberdrošības tehnoloģiskie rīki ir stratēģiskie līdzekļi, kā arī galvenās izaugsmes 
tehnoloģijas nākotnē. ES stratēģiskajās interesēs ir nodrošināt to, ka ES saglabā un attīsta 
                                                            
37 Tas ļauj augstākajā politiskajā līmenī koordinēt reaģēšanu liela mēroga kr īžu gadījumos, kas skar vairākas 
nozares.  
38 Tas dod iespēju iekšējās informācijas apmaiņai un koordinēšanai attiecībā uz radušos krīzi, kas skar vairākas 
nozares, vai paredzamu vai nenovēršamu apdraudējumu, kuram nepieciešama rīcība ES līmenī.  
39 Saskaņā ar  Līguma par Eiropas Savienības darbību 222.  pantu.  
40 C(2017)  6100.  
41 Ietverot Eiropolu, ENISA , ES iestāžu un aģentūru datorapdraudējumu reaģēšanas vienību ( CERT -EU) un ES 
Izlūkdatu analīzes centru ( INTCEN ). 
42 Piemēram, ENISA  pārziņā: https://www.enisa.europa.eu/topics/cyber -exercises/cyber -europe -programme .  
 
9 
 nepieciešamās spējas, l ai nodrošinātu tās digitālo ekonomiku, sabiedrību un demokrātiju, 
aizsargātu kritisko aparatūru un programmatūru un sniegtu galvenos kiberdrošības 
pakalpojumus.  
Valsts un privātā sektora partnerība kiberdrošības jautājumos43, kas tika izveidota 2016.  gadā,  
bija svarīgs pirmais solis, nodrošinot investīcijas līdz EUR  1,8 miljardu apmērā līdz 
2020.  gadam. Tomēr plānotais investīciju apmērs citās pasaules daļās44 rosina domāt, ka ES ir 
jādara vairāk investīciju ziņā un jāpārvar spēju sadrumstalotība visā ES ter itorijā.  
ES var nodrošināt pievienoto vērtību, ņemot vērā kiberdrošības tehnoloģijas sarežģītību, 
nepieciešamās lielās investīcijas un nepieciešamību rast risinājumus, kas darbojas visā ES. 
Turpinot iesākto dalībvalstu un valsts un privātā sektora partnerī bas darbu, nākamais solis 
būtu ES kiberdrošības spēju nostiprināšana, izmantojot kiberdrošības zināšanu centru 
tīklu45, kura pamatā būtu Eiropas kiberdrošības pētniecības un zināšanu centrs . Šis tīkls 
ar tā centru stimulētu kiberdrošības tehnoloģijas attīst ību un izvēršanu un papildinātu 
centienus uzlabot spējas šajā jomā ES un valstu līmenī. Komisija sāks ietekmes novērtējumu, 
lai izskatītu pieejamās iespējas, tostarp iespēju izveidot kopuzņēmumu, kas būtu jāpaveic 
2018.  gadā.  
Kā pirmo soli un pamatu nākotnes plāniem Komisija ierosinās īstenot izmēģinājuma posmu 
programmas “Apvārsnis 2020” ietvaros, lai palīdzētu apvienot valstu centrus tīklā, kas radītu 
jaunu impulsu kiberdrošības zināšanu un tehnoloģijas attīstībai. Šajā nolūkā tā plāno ierosināt 
īstermiņa finansējuma piešķiršanu EUR 50  miljonu apmērā. Šis solis papildinās pašreiz 
notiekošo valsts un privātā sektora partnerības kiberdrošības jautājumos īstenošanu.  
Pētniecības centienu savstarpēja izmantošana un veidošana būtu tīkla pamatā un centra 
sākotnēji prioritārā joma. Lai atbalstītu rūpniecisko spēju attīstību, centrs varētu darboties kā 
spēju projekta vadītājs, kas var strādāt ar daudznacionāliem projektiem. Tas dotu papildu 
stimulu ES rūpniecības inovācijām un konkurētspējai globālā tvērumā nā kamās paaudzes 
digitālo tehnoloģiju, tostarp mākslīgā intelekta, kvantu skaitļošanas, blokķēžu un drošas 
digitālās identitātes, izstrādē, kā arī nodrošinātu ES bāzētu uzņēmumu piekļuvi masveida 
datiem, kas viss kopā ir ļoti svarīgi aspekti kiberdrošībai nā kotnē. Tāpat arī centrs balstītos uz 
ES darbu pie augstas veiktspējas skaitļošanas tehnikas infrastruktūras uzlabošanas: tas ir 
svarīgi liela datu apjoma analīzei, ātrai datu šifrēšanai un atšifrēšanai, identitātes pārbaudei, 
kiberuzbrukumu simulācijai un videomateriālu analīzei46.  
Zināšanu centru tīklam varētu būt arī iespējas atbalstīt nozari ar testēšanas un simulācijas 
palīdzību, kas liktu pamatus 2.2.  punktā minētajai kiberdrošības sertifikācijai. Tā pilnīga 
iesaiste ES kiberdrošības darbībā nodrošināt u nepārtrauktu tā mērķu precizēšanu atbilstoši 
vajadzībām. Centra mērķis būtu ne tikai augstu kiberdrošības standartu noteikšana 
tehnoloģijas un kiberdrošības sistēmu jomā, bet arī profesionāļu augstākās klases prasmju 
attīstībā, nodrošinot risinājumus un paraugus valstu centieniem attīstīt digitālās prasmes. Šādā 
mērā tas arī nostiprinātu kiberdrošības spējas ES līmenī un izveidotu sinerģiju jo īpaši ar 
ENISA , CERT -EU, Eiropolu, potenciālo Kiberdrošības ātrās reaģēšanas fondu un valstu 
datordrošības incide ntu reaģēšanas vienībām ( CSIRT ). 
                                                            
43 C(2016)  4400 final. 
44 ASV investēs 19 miljardus dolāru kiberdrošībā tikai 2017. gadā vien, kas ir par 35  % vairāk nekā 2016.  gadā. 
Baltais nams, preses sekretāra birojs: ‘ Faktu lapa: kiberdrošības valsts rīcības plāns’ , 2016.  gada 9. februāris.  
45 Tīkls ietvers arī dalībvalstīs izveidotos un plānotos kiberdrošības centrus, kuru dalībnieki būs sabiedriskās 
pētniecības organizācijas un laboratorijas.  
46 COM(2012) 45 final un COM(2016) 178 final.  
 
10 
 Zināšanu tīkla darbs jo īpaši jākoncentrē uz to, ka trūkst spēju novērtēt pilsoņu, uzņēmumu un 
valdību izmantoto produktu un pakalpojumu  šifrēšanu digitālā vienotā tirgus ietvaros. 
Spēcīga šifrēšana ir pamats drošām digitālās identifikācijas sistēmām, kurām ir noteicošā 
loma efektīvā kiberdrošībā47; tā garantē arī cilvēku intelektuālā īpašuma drošību un dod 
iespēju aizstāvēt pamattiesības, piemēram, vārda brīvību un personas datu aizsardzību, un 
nodrošina drošu komercd arbību tiešsaistē48.  
Tā kā ES civilās un aizsardzības kiberdrošības tirgiem ir kopīgi izaicinājumi49 un divējāda 
lietojuma tehnoloģijas, kurām nepieciešama cieša sadarbība kritiskajās jomās, varētu izveidot 
tīkla un tā centra otro posmu kiberaizsardzības di mensijā, pilnībā ievērojot līguma 
noteikumus attiecībā uz kopējo drošības un aizsardzības politiku. Tāpat kā darbības 
koncentrēšana uz tehnoloģijām arī aizsardzības dimensija var dot ieguldījumu dalībvalstu 
sadarbībā kiberaizsardzības jomā, tostarp saistīb ā ar informācijas apmaiņu, situācijas 
apzināšanos, zinātības uzkrāšanu un reakcijas koordinēšanu un dalībvalstu kopējo spēju 
attīstības atbalstīšanu. Tā var kalpot arī kā platforma, dodot dalībvalstīm iespēju apzināt ES 
kiberaizsardzības prioritātes, izska tīt kopīgus risinājumus, dodot ieguldījumu kopēju stratēģiju 
izstrādē, veicinot kopēju apmācību kiberaizsardzībā, mācības un testēšanu Eiropas līmenī un 
atbalstot darbu pie kiberaizsardzības taksonomijas un standartiem, kurā centram ir atbalstoša 
un konsul tatīva loma. Lai īstenotu iepriekšminētās darbības, centram vajadzētu darboties ciešā 
sadarbībā un pilnīgā papildināmībā ar Eiropas Aizsardzības aģentūru kiberaizsardzības jomā, 
kā arī ar ENISA  — kibernoturības jomā. Aizsardzības dimensijā tiktu ņemts vērā  process, kas 
ir sākts ar pārdomu dokumentu par Eiropas aizsardzības nākotni.  
Kiberaizsardzībā nepieciešamais augstais noturības līmenis pieprasa specifisku mērķu 
izvirzīšanu pētniecības un tehnoloģiskajiem centieniem. Uzņēmumu izstrādātie 
kiberaizsardzība s projekti vai tehnoloģijas var saņemt Eiropas Aizsardzības fonda 
finansējumu gan pētniecības, gan izstrādes posmam50. Šajā kontekstā īpaši svarīgas varētu būt 
specifiskās jomas, piemēram, uz kvantu tehnoloģijām balstītas šifrēšanas sistēmas, situācijas 
apzināšanās, biometriskās piekļuves kontroles sistēmas, attīstīta pastāvīga apdraudējuma 
(Advanced Persistent Threats ) atklāšana vai datizrace. Augstā pārstāve, Eiropas Aizsardzības 
aģentūra un Komisija atbalstīs dalībvalstis attiecībā uz to jomu identificēša nu, kurās var 
apsvērt kopēju kiberdrošības projektu finansēšanu no Eiropas Aizsardzības fonda.  
2.6. Spēcīgas ES kiberprasmju bāzes izveide  
Kiberdrošībā ir spēcīgs izglītības aspekts. Efektīva kiberdrošība ir ļoti atkarīga no iesaistīto 
personu prasmēm. Bet  tiek prognozēts, ka līdz 2022.  gadam privātajā sektorā Eiropā trūks 
350 000 profesionāļu ar kiberdrošības prasmēm51. Kiberdrošības izglītība būtu jāattīsta visos 
līmeņos, sākot ar regulāru kiberdrošības personāla apmācību, papildu kiberdrošības apmācību 
visiem IKT speciālistiem un jaunām, specifiskām kiberdrošības mācību programmām. Lai 
apmierinātu vajadzības pēc paātrinātas izglītības un apmācības, būtu jāizveido spēcīgi 
                                                            
47 Programmas “Apvārsnis 2020” ietvaros E iropas Komisija noteiks jaunu “ Horizon ” balvas izaicinājumu, kura 
tvērumā EUR 4 miljoni tiks piešķirti labākajam inovatīvajam risinājumam par vienotām tiešsaistes 
autentifikācijas metodēm . 
48 Kiberdrošība Eiropas digitālajā vienotajā tirgū, augsta līmeņa zinātnisko padomdevēju grupa, 2017.  gada 
marts . 
49 “Pētījums par sinerģijām starp civilo un aizsardzības kiberdrošības tirgu” ( Optimity ; SMART  2014 -0059).  
50 Jau tagad Eiropa s aizsardzības nozares attīstības programma nosaka prioritāti kiberaizsardzības projektiem, 
un kiberaizsardzība būs viens no tematiem uzaicinājumam iesniegt priekšlikumus, kas tiks uzsākts 
2018.  gadā.  
51 Pētījums par globālās informācijas drošības personāl u, 2017.  gads. Pasaules mērogā trūkst 1,8 miljoni 
profesionāļu.  
 
11 
 akadēmisko zināšanu centri, , kas varētu orientēties pēc Eiropas kiberdrošības pētniec ības un 
zināšanu centra un ENISA . Būtu jāpanāk, ka ir pašsaprotami IKT produktu un sistēmu izstrādē 
jau no paša sākuma ievērot drošības principus. Kiberdrošības izglītība būtu jāattiecina ne tikai 
uz IT profesionāļiem, bet arī jāintegrē citu jomu, piemēram , inženierzinātņu, uzņēmējdarbības 
vadības un jurisprudences mācību programmās, kā arī specifiskos nozaru izglītības virzienos. 
Visbeidzot, pamatskolu un vidējās izglītības iestāžu skolotāji un skolēni būtu jāiepazīstina ar 
kibernoziedzības un kiberdrošība s jautājumiem digitālo kompetenču apguves laikā.  
ES kopā ar dalībvalstīm arī būtu jādod ieguldījums šajā darbā, balstoties uz Digitālo prasmju 
un darbvietu koalīcijas darbu52 un ieviešot, piemēram, māceklības shēmas kiberdrošībā 
maziem un vidējiem uzņēmumi em.  
2.7. Kiberhigiēnas un izpratnes veicināšana  
Tiek apgalvots, ka aptuveni 95  % no incidentiem izraisa “sava veida cilvēciskā kļūda  — ar 
nodomu vai bez tā”53, tātad cilvēciskais faktors spēlē svarīgu lomu. Tādēļ ikviens ir atbildīgs 
par kiberdrošību. Tas nozīmē, ka jāmaina personīgā, uzņēmumu un valsts pārvaldes nostāja, 
lai ikviens apzinātos apdraudējumu un tā rīcībā būtu rīki un prasmes, kas ir nepieciešamas  
ātrai uzbrukumu atklāšanai un aktīvai aizsardzībai pret tiem. Cilvēkiem jāattīsta kiberhigiēnas 
paradumi, un uzņēmumiem un organizācijām jāievieš piemērotas, uz risku balstītas 
kiberdrošības programmas, kuras ir regulāri jāatjaunina, lai pielāgotos mainīg ajai 
apdraudējuma situācijai.  
Kiberdrošības direktīva ne tikai nosaka dalībvalstu pienākumus apmainīties ar informāciju par 
kiberuzbrukumiem ES līmenī, bet arī ieviest pārdomātas valstu kiberdrošības stratēģijas un 
sistēmas attiecībā uz tīkla un informāci jas sistēmu drošību. Valstu pārvaldēm ES un valstu 
līmenī būtu jāturpina uzņemties vadošo lomu šo centienu virzīšanā uz priekšu.  
Pirmkārt, dalībvalstīs būtu maksimāli jāpalielina kiberdrošības rīku pieejamība uzņēmumiem 
un privātpersonām. Jo īpaši būtu jā iegulda lielākas pūles, lai novērstu un mazinātu 
kibernoziedzības ietekmi uz galalietotājiem. Kā piemērs tam ir Eiropola darbs pie kampaņas 
“NoMoreRansom ”54, kas tika organizēta ciešā sadarbībā starp tiesībaizsardzības iestādēm un 
kiberdrošības uzņēmumiem, lai palīdzētu lietotājiem novērst inficēšanos ar izspiedējvīrusiem 
un atšifrēt datus, ja viņi ir kļuvuši par uzbrukuma upuriem. Šādas shēmas būtu jāizvērš arī 
pret citiem ļaunprogrammatūras veidiem citās jomās, un ES būtu jāizveido vienots portāls, 
kas apk opotu visus šādus rīkus vienotā kontaktpunktā , sniedzot konsultācijas lietotājiem 
par ļaunprogrammatūras novēršanu un atklāšanu un saites uz ziņošanas mehānismiem.  
Otrkārt, dalībvalstīm būtu jāpaātrina kiberdrošāku rīku izmantošana e -pārvaldes izstrādē  
un pilnībā jāizmanto priekšrocības, ko sniedz kompetenču tīkls. Būtu jāveicina drošu 
identifikācijas līdzekļu ieviešana, pamatojoties uz ES regulējumu par elektronisko 
identifikāciju un uzticamības pakalpojumiem elektronisko darījumu veikšanai iekšējā tirgū,  
kas ir spēkā kopš 2016.  gada un nodrošina paredzamu regulatīvo vidi drošai un vienotai 
elektroniskajai mijiedarbībai starp uzņēmumiem, privātpersonām un valsts sektora iestādēm55. 
                                                            
52 https://ec.europa.eu/digital -single -market/en/digital -skills -jobs-coalition . 
53 IBM “Kiberdrošības izlūkdatu rādītājs” 2014.  gads, kas minēts Securitymagazine.com, 2014.  gada 19.  jūnijs.  
54 https://www.nomoreransom.org/ .  
55 Regula (ES) Nr.  910/2014 par elektronisko identifikāciju un uzticam ības pakalpojumiem elektronisko 
darījumu veikšanai iekšējā tirgū ( eIDAS  regula), kas tika pieņemta 2014.  gada 23.  jūlijā. Tāpat arī Eiropas 
Komisija nodrošina moduļus un rīkus eID un e -paraksta savietojamībai (piemēram, uzticamo sarakstu 
pārlūkus) Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta programmas ietvaros.  
 
12 
 Turklāt publiskajām iestādēm, jo īpaši tām, kuras sniedz pamatpakalpojumus, būtu 
jānodrošina to personāla apmācība ar kiberdrošību saistītās jomās.  
Treškārt, dalībvalstīm būtu jānosaka kiberjautājumu izpratne kā prioritāte izpratnes 
veicināšanas kampaņās , tostarp kā mērķgrupu nosakot skolas, augstskolas, uzņēmējdarbības 
kopienu un  pētniecības struktūras. Tiks palielināti komunikācijas centieni ES un dalībvalstu 
līmenī, lai kiberdrošības mēnesī, kas katru gadu notiek oktobrī un ko koordinē ENISA , 
sasniegtu plašāku auditoriju. Tikpat svarīga ir izpratnes veicināšana par tiešsaistes 
dezinformācijas kampaņām un nepatiesām ziņām  sociālajos medijos, kas ir īpaši vērstas 
uz demokrātijas procesu un Eiropas vērtību graušanu. Lai arī primārā atbildība joprojām ir 
valsts līmenī – tostarp attiecībā uz Eiropas Parlamenta vēlēšanām –, ir pierādīj ies, ka zināšanu 
un pieredzes savstarpējai izmantošanai un apmaiņai Eiropas līmenī ir pievienotā vērtība 
attiecībā uz pasākumu mērķtiecīgu uzsākšanu56.  
Nozarei  kopumā, bet jo īpaši digitālo pakalpojumu sniedzējiem un ražotājiem, arī ir svarīga 
loma. Tai ir  jāatbalsta lietotāji (privātpersonas, uzņēmumi un valsts pārvalde) ar rīkiem, kas 
ļauj tiem pašiem uzņemties atbildību par savu darbību tiešsaistē, un tie skaidri jāinformē, ka 
kiberhigiēnas uzturēšana ir neatņemama daļa no piedāvājuma patērētājiem57. Lai atklātu un 
novērstu ievainojamību, nozarei būtu jācenšas ieviest iekšējos procesus, ar kuru palīdzību 
izpēta, kategorizē un novērš ievainojamības veidus neatkarīgi no tā, vai iespējamās 
ievainojamības avots atrodas konkrētā uzņēmuma iekšienē vai ārpus tā.  
Galvenie pasākumi:  
 
 direktīvas par pasākumiem nolūkā panākt vienādi augsta līmeņa tīklu un informācijas 
sistēmu drošību visā Savienībā pilnīga īstenošana;  
 Eiropas Parlaments un Padome ātri pieņem regulu, kas nosaka jaunas pilnvaras ENISA  un 
Eiropas satvar u sertifikācijai58; 
 Kopīga Eiropas Komisijas  / nozares iniciatīva, lai noteiktu rūpības pienākuma principu 
produktu/programmatūras ievainojamības samazināšanai un “integrētās drošības” 
veicināšanai;  
 plāna par reaģēšanu uz liela mēroga pārrobežu incidentiem ātra īstenošana;  
 ietekmes novērtējuma uzsākšana, lai izpētītu iespēju 2018.  gadā sagatavot Komisijas 
priekšlikumu par kiberdrošības zināšanu centru tīkla un Eiropas kiberdrošības pētniecības 
un zin āšanu centra izveidi, balstoties uz tūlītēju izmēģinājuma posmu;  
 palīdzības sniegšana dalībvalstīm to jomu apzināšanā, kurās no Eiropas Aizsardzības 
fonda varētu sniegt atbalstu kopējiem kiberdrošības projektiem;  
 vienota Eiropas mēroga kontaktpunkta izveid e, lai palīdzētu kiberuzbrukumu upuriem, 
sniegtu informāciju par jaunākajiem draudiem un apkopotu praktiskus padomus un 
kiberdrošības rīkus;  
 dalībvalstu rīcība, integrējot kiberdrošību prasmju veidošanas programmās, e -pārvaldē un 
izpratnes veicināšanas kampaņās;  
 nozares rīcība, nodrošinot ar kiberdrošību saistītu apmācību personālam un izmantojot 
“integrētās drošības” pieeju attiecībā uz saviem produktiem, pakalpojumiem un 
                                                            
56 Piemērs tam ir Austrumu Stratēģ iskās komunikācijas operatīvā grupa , kuru 2015.  gadā izveidoja dalībvalstis 
un Augstā pārstāve, lai reaģētu uz notiekošajām Krievijas dezinformācijas kampaņām. Operatīvā grupa ir 
iesaistīta komunikācijas produktu un kampaņu izstrādē, kas vērsti uz ES polit ikas izskaidrošanu Austrumu 
partnerības reģionā.  
57 Vairāki ražotāji jau ir pieraduši pie “integrētās drošības” koncepcijas principiem, jo tie ir paredzēti dažos 
Eiropas tiesību aktos (piemēram, Direktīvā  2006/42/EK par mašīnām).  
58 COM(2017) 477.  
 
13 
 procesiem.  
 
3. EFEKTĪVAS ES SISTĒMAS IZVEIDE ATTURĒŠANAI NO 
KIBERNOZIEGUMIEM  
Efek tīva atturēšana nozīmē tādu pasākumu satvara izveide, kas būtu ticams un atturētu 
potenciālos kibernoziedzniekus un uzbrucējus no uzbrukumu veikšanas. Tik ilgi, kamēr 
kiberuzbrukumu veicēji  — gan nevalstiski, gan valsts  — baidīsies tikai no neizdošanās, 
viņiem nebūs motivācijas apturēt mēģinājumus. Efektīvāka tiesībaizsardzības iestāžu reakcija, 
koncentrējoties uz kriminālnoziedznieku atklāšanu, izsekojamību un kriminālvajāšanu, ir 
galvenais aspekts efektīvas atturēšanas nodrošināšanā. Turklāt ES ir nepieci ešams atbalstīt 
dalībvalstis divējāda lietojuma kiberdrošības spēju attīstībā. Mēs sāksim mainīt notikumu 
gaitu saistībā ar kiberuzbrukumiem tikai tad, kad palielināsim iespējamību tikt pieķertam un 
sodītam par šo noziegumu veikšanu.  Kiberuzbrukumi būtu ne kavējoties jāizmeklē, un vainīgie 
būtu jāsauc pie atbildības, vai arī attiecīgi jārīkojas politiskā vai diplomātiskā līmenī. Lielas 
krīzes gadījumā, kura ir nozīmīga arī no starptautiskā un aizsardzības viedokļa, Augstā 
pārstāve varētu ierosināt Padomei pi emērotas reakcijas variantus.  
Viens solis ceļā uz to, lai uzlabotu krimināltiesisko reakciju uz kiberuzbrukumiem, tika jau 
sperts, pieņemot 2013.  gada direktīvu par uzbrukumiem informācijas sistēmām59. Tajā tika 
noteikti minimālie noteikumi par kriminālpār kāpumu un sankciju definīciju uzbrukumu 
informācijas sistēmām jomā un operatīvie pasākumi sadarbības starp iestādēm uzlabošanai. 
Ar minēto direktīvu ir panākts ievērojams progress, nosakot kriminālatbildību par 
kiberuzbrukumiem salīdzināmā līmenī visās dal ībvalstīs, kas atvieglo pārrobežu sadarbību 
starp tiesībaizsardzības iestādēm, kuras izmeklē šādus pārkāpumus. Tomēr direktīvas 
potenciāls varētu tikt pilnībā izmantots, ja dalībvalstis pilnībā īstenotu visus tajā paredzētos 
noteikumus60. Komisija turpinās sniegt atbalstu dalībvalstīm direktīvas īstenošanā, un uzskata, 
ka pašlaik nav nepieciešams veikt tajā grozījumus.  
3.1. Ļaunprātīgu personu identificēšana  
Lai palielinātu mūsu iespējas saukt vainīgos pie atbildības, mums steidzami ir jāuzlabo savas 
spējas  identificēt par kiberuzbrukumiem atbildīgās personas. Lielākais izaicinājums 
tiesībaizsardzības iestādēm ir kibernoziedzības izmeklēšanai noderīgas informācijas atrašana 
galvenokārt digitālas izsekošanas formā. Tādēļ ir nepieciešams palielināt mūsu tehnol oģiskās 
spējas veikt efektīvu izmeklēšanu, tostarp piesaistot Eiropola kibernoziedzības vienībai 
kiberdrošības ekspertus.  Eiropols ir kļuvis par galveno dalībnieku, kas atbalsta dalībvalstis 
vairākjurisdikciju izmeklēšanā. Tam vajadzētu kļūt par specializē to zināšanu centru 
dalībvalstu tiesībaizsardzībā attiecībā uz izmeklēšanu tiešsaistē un kibernoziegumu tiesu 
ekspertīzi.  
Plaši izplatītā prakse vienas IP adreses tvērumā reģistrēt vairākus lietotājus, dažkārt pat 
vairākus tūkstošus lietotāju, rada tehnisk as grūtības izmeklēt ļaunprātīgu darbību tiešsaistē. 
Dažkārt rodas nepieciešamība pārbaudīt lielu skaitu lietotāju, lai identificētu vienu ļaunprātīgu 
personu, piemēram, tādos smagos noziegumos kā bērnu seksuālā izmantošana. Tādēļ ES 
mudinās ieviest jauno protokolu ( IPv6 ), jo tas ļauj piešķirt vienai IP adresei vienu lietotāju, 
sniedzot nepārprotamas priekšrocības tiesībaizsardzības un kiberdrošības izmeklēšanā. 
Pirmais solis šajā virzienā būs tas, ka Komisija noteiks prasību pāriet uz IPv6  visās 
                                                            
59 Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva  2013/40/ES (2013.  gada 12.  augusts) par uzbrukumiem 
informācijas sistēmām.   
60 COM(2017) 474.  
 
14 
 rīcībpolit ikas jomās, tostarp attiecībā uz iepirkumiem un projektu un pētniecības finansējumu, 
kā arī sniegs atbalstu nepieciešamo mācību materiālu nodrošināšanai. Turklāt dalībvalstīm 
būtu jāapsver brīvprātīgu līgumu slēgšana ar interneta pakalpojumu sniedzējiem, l ai virzītu 
pāreju uz IPv6 . 
 
 
Beļģija ir līderis pasaulē61 attiecībā uz ātrumu, kādā tā ievieš IPv6 , arī pateicoties valsts un 
privātā sektora sadarbībai: attiecīgās ieinteresētās personas ir nolēmušas samazināt lietotāju 
skaitu vienai IP adresei līdz ne vairāk kā 16 lietotājiem, un tas notiek brīvprātīga 
pašregulējoša pasākuma ietvaros, kas motivē pāre ju uz IPv662. 
 
Kopumā ir jāturpina veicināt atbildība par darbību tiešsaistē. Tas nozīmē tādu pasākumu 
veicināšanu, kas novērstu domēnu nosaukumu ļaunprātīgu izmantošanu nolūkā izplatīt 
nesankcionētus ziņojumus vai veiktu pikšķerēšanas uzbrukumus. Šajā nol ūkā Komisija 
strādās, lai uzlabotu domēnu nosaukumu un IP WHOIS63 sistēmu funkcionēšanu un tajos 
esošās informācijas pieejamību un precizitāti atbilstoši Piešķirto nosaukumu un numuru 
interneta korporācijas centieniem64.  
3.2. Tiesībaizsardzības reaģēšanas pastiprināšana  
Efektīva kibernoziegumu izmeklēšana un kriminālvajāšana  ir galvenais faktors, kas attur no 
kibernoziegumu veikšanas. Tomēr pašreizējā procesuālā sistēma ir labāk jāpielāgo interneta 
laikmetam65. Kiberuzbrukumu veikšanas ātrums var pārslogot m ūsu procedūras, kā arī radīt 
konkrētu vajadzību pēc ātras pārrobežu sadarbības. Tādēļ, kā tika paziņots Eiropas Drošības 
programmas ietvaros, 2018.  gada sākumā Komisija nāks klajā ar priekšlikumiem, lai  
atvieglotu pārrobežu piekļuvi elektroniskajiem pierād ījumiem . Paralēli Komisija īsteno 
praktiskus pasākumus, lai uzlabotu pārrobežu piekļuvi elektroniskajiem pierādījumiem 
krimināllietu izmeklēšanā, kas ietver arī finansējumu pārrobežu sadarbības apmācībai, 
elektroniskas platformas izstrādi informācijas apma iņai ES un tiesiskās sadarbības formu 
standartizēšanu dalībvalstīs.  
Vēl viens šķērslis efektīvai kriminālvajāšanai ir atšķirīgās tiesu ekspertīzes procedūras, kuras 
izmanto elektronisko pierādījumu vākšanai kibernoziegumu izmeklēšanā dažādās dalībvalstīs.  
To varētu risināt, strādājot pie kopēju tiesu ekspertīzes standartu izveides. Turklāt tiesu 
ekspertīzes spējas ir jāpastiprina, lai sekmētu izsekojamību un attiecināmību. Viens no 
veidiem varētu būt tiesu ekspertīzes spēju attīstība Eiropolā, pielāgojot e sošos budžeta un 
cilvēkresursus Eiropola Eiropas kibernoziedzības apkarošanas centrā, lai apmierinātu 
pieaugošo nepieciešamību pēc operatīvā atbalsta pārrobežu kibernoziegumu izmeklēšanā. Cits 
veids būtu iepriekš minētajā tehniskajā ievirzē attiecībā uz ši frēšanu pētīt, kā tās ļaunprātīga 
izmantošana rada būtiskas problēmas cīņā pret smagiem noziegumiem, tostarp terorismu un 
                                                            
61 https://www.google.com/intl/en/ipv6/statistics.html#tab=per -country -ipv6-adoption&tab=per -country -ipv6-
adoption .  
62 http://bipt.be/public/files/nl/22027/Raadpleging_ipv 6.pdf .  
63 Vaicājumu un atbilžu protokols, kuru plaši izmanto meklēšanai datubāzēs, kur atrodas dati par reģistrētiem 
lietotājiem vai tiem, kam piešķirts interneta resurss.  
64 Piešķirto nosaukumu un numuru interneta korporācija ( ICANN ) ir bezpeļņas organizāc ija, kura ir atbildīga 
par vairāku ar interneta nosaukumvietām saistītu datubāzu uzturēšanas un ar tām saistīto procedūru 
koordinēšanu.  
65 Piemēram, Avalanche  robottīkla (virtuālais) centrālais komandas un kontroles serveris mainīja savus fiziskos 
serverus un domēnus ik pēc piecām minūtēm.  
 
15 
 kibernoziegumiem. Komisija līdz 2017.  gada oktobrim66 darīs zināmus pašreizējo novērojumu 
rezultātus attiecībā uz šifrēšanas lomu krimi nāllietu izmeklēšanā67.  
Ņemot vērā, ka internetam nav robežu, Eiropas Padomes piedāvātais starptautiskās sadarbības 
satvars “Budapeštas Konvencija par kibernoziegumiem”68 sniedz dažādu valstu grupai 
iespēju izmantot optimālu tiesisko standartu dažādu valstu  tiesību aktiem par kibernoziedzības 
apkarošanu. Pašlaik tiek izskatīta iespēja pievienot konvencijai protokolu69, kas varētu 
nodrošināt arī iespēju rast risinājumu jautājumam par pārrobežu piekļuvi elektroniskajiem 
pierādījumiem starptautiskā kontekstā. Tā  vietā, lai radītu jaunus starptautiskus juridiskos 
instrumentus attiecībā uz kibernoziedzības jautājumiem, ES aicina visas valstis izstrādāt 
piemērotus valstu tiesību aktus un censties sadarboties esošā starptautiskā regulējuma 
ietvaros.  
Anonimizācijas rī ku plašā pieejamība ļauj noziedzniekiem vieglāk paslēpties. “Tumšais 
tīkls”70 ir pavēris jaunas iespējas noziedzniekiem piekļūt bērnu seksuālās izmantošanas 
materiāliem, narkotikām vai ieročiem, bieži vien ar niecīgu risku tikt pieķertiem71. Tas tagad 
ir arī  galvenais kibernoziedzībā izmantoto rīku, piemēram, ļaunprogrammatūras un uzlaušanas 
rīku, avots. Kopā ar attiecīgajām ieinteresētājām personām Komisija analizēs valstu pieejas, 
lai rastu jaunus risinājumus. Eiropolam vajadzētu atvieglot un atbalstīt izme klēšanu saistībā ar 
tumšo tīklu, novērtēt apdraudējumu un palīdzēt noteikt jurisdikciju un noteikt prioritāti augsta 
riska gadījumiem, un ES varētu būt vadošā loma starptautiskās darbības koordinēšanā72. 
Viena no kibernoziedzības jomām, kuras izplatība arvi en pieaug, ir kredītkaršu datu vai citu 
elektronisku maksāšanas līdzekļu krāpnieciska izmantošana. Maksājumu dati, kurus iegūst, 
veicot kiberuzbrukumus tiešsaistes mazumtirgotājiem vai citiem likumīgiem uzņēmumiem, 
pēc tam tiek pārdoti tiešsaistē, un nozie dznieki var tos izmantot krāpšanai73. Komisija nāk 
klajā ar priekšlikumu pastiprināt atturēšanas pasākumus, izmantojot direktīvu par krāpšanas 
un viltošanas apkarošanu attiecībā uz bezskaidras naudas maksāšanas līdzekļiem74. Tās 
mērķis ir atjaunināt esošos n oteikumus šajā jomā un stiprināt tiesībaizsardzības spēju apkarot 
šo noziedzības veidu.  
                                                            
66 Astotais progresa ziņojums virzībā uz efektīvu un patiesu drošības savienību, 2017.  gada 29.  jūnijs 
(COM(2017)  354 final). 
67 Padomes prezidentūra, “Tieslietu un iekšlietu padomes 2016.  gada 8.  un 9.  decembra sanāksmes re zultāti”, 
Nr. 15391/16.  
68 Konvencija ir pirmais starptautiskais līgums par noziegumiem, kas pastrādāti internetā un citos datortīklos, 
un tajā īpaša uzmanība pievērsta autortiesību pārkāpumiem, ar datoru saistītai krāpšanai, bērnu pornogrāfijai 
un tīkla dr ošības pārkāpumiem. https://www.coe.int/en/web/conventions/full -list/-/conventions/treaty/185 . 
2017.  gadā 55 valstu valdības ir ratificējušas Eiropas Padomes Konve nciju par kibernoziegumiem vai 
pievienojušās tai.  
69 Darba uzdevums Budapeštas Konvencijas par kibernoziegumiem 2.  papildu protokola projekta 
sagatavošanai, T -CY (2017)3.  
70 Tumšais tīkls sastāv no satura paralēlos tīklos, kuros izmanto internetu, bet ir ne pieciešamas specifiskas 
programmatūras, konfigurācijas vai piekļuves atļauja. Tumšais tīkls ir neliela daļa no dziļā tīmekļa, kas ir 
meklētājprogrammās neindeksētā tīmekļa daļa.  
71 Vērā ņemams izņēmums ir nesenā divu lielāko kriminālā tumšā tīmekļa tirgu AlphaBay  un Hansa  
aizturēšana: https://www.europol.europa.eu/newsroom/news/massive -blow -to-criminal -dark-web-activities -
after-globally -coordinated -operation . 
72 Eiropolam jau ir nozīmīga loma šajā jomā. Nesenu piemēru skatīt tīmekļa vietnē: 
https://www.europol.europa.eu/newsroom/news/massive -blow -to-criminal -dark-web-activities -after-
globally -coordinated -operation .  
73 Ieņēmumi no krāpšanas ir svarīgs organizētās noziedzības ienākumu avots, kas dod iespēju veikt citas 
krimināli  sodāmas darbības, piemēram, terorismu, narkotiku tirdzniecību un cilvēku tirdzniecību.   
74 COM(2017) 489.  
 
16 
 Ir jāuzlabo arī dalībvalstu tiesībaizsardzības iestāžu spējas izmeklēt kibernoziegumus, kā arī 
prokuroru un tiesnešu izpratne par tādiem noziegumiem un to izmeklēšanas  iespējām, ko 
iespējamu dara kibertelpa. Eurojust  un Eiropols dod ieguldījumu šā mērķa sasniegšanā un 
pastiprinātā koordinācijā, cieši sadarbojoties ar specializētām konsultantu grupām Eiropola 
Kibernoziedzības apkarošanas centrā un kibernoziedzības apkaro šanas vienību vadītāju un 
kibernoziedzības jomā specializējušos prokuroru tīklu ietvaros. Komisija piešķirs finansējumu 
EUR  10,5 miljonu apmērā kibernoziedzības apkarošanai, galvenokārt tās Iekšējās drošības 
fonda programmas policijai  ietvaros. Svarīgs ele ments ir apmācība, un Eiropas 
Kibernoziedzības apkarošanas apmācības un izglītības grupa ir izstrādājusi daudz noderīgu 
mācību materiālu. Ar Eiropas Savienības Tiesībaizsardzības apmācības aģentūras ( CEPOL ) 
atbalstu šie materiāli tiek plaši izmantoti tiesī baizsardzības profesionāļu apmācībā.  
3.3. Valsts un privātā sektora sadarbība kibernoziedzības apkarošanā  
Tradicionālo tiesībaizsardzības mehānismu efektivitāti ietekmē izaicinājumi, ko rada digitālā 
pasaule, kurai galvenokārt raksturīgas privātā īpašumā esošas infrastruktūras un daudz dažādu 
dalībnieku dažādās jurisdikcijās. Tā rezultātā sadarbība ar privāto sektoru, tostarp nozari un 
pilsonisko sabiedrību, ir ļoti svarīga valsts sektora iestādēm efektīvā noziedzības apkarošanā. 
Šajā kontekstā finanšu sek tors arī ir svarīgs, un sadarbība ar to ir jāpastiprina. Piemēram, būtu 
jānostiprina finanšu izlūkošanas vienību75 loma kibernoziedzības apkarošanā.  
Dažas dalībvalstis jau ir veikušas galvenos pasākumus. Nīderlandē finanšu un 
tiesībaizsardzības iestādes cieši sadarbojas Elektroniskās noziedzības apkarošanas grupā, lai 
apkarotu krāpšanu tiešsaistē un kibernoziedzību. Vācijas Kibernoziedzības apkarošanas 
kompetences centrs darbojas kā operatīvais centrs tā dalībniekiem, lai apmainītos ar 
informāciju ciešā s adarbībā ar Vācijas federālo policiju un izstrādātu pasākumus, kas 
nodrošina aizsardzību pret kibernoziedzību. 16 dalībvalstīs76 ir izveidoti kibernoziedzības 
apkarošanas izcilības centri, lai atvieglotu sadarbību starp tiesībaizsardzības iestādēm, 
akadēmis kajām aprindām un privātajiem partneriem labākās prakses, apmācības un spēju 
veidošanas attīstībai un apmaiņai.  
Komisija atbalsta valsts un privātā sektora partnerības un sadarbības mehānismu izveidi tādu 
īpašu projektu kā “Tiešsaistes krāpniecības apkaroš anas kibercentra un ekspertu tīkls”77 
ietvaros, kas īsteno informācijas apmaiņas modeli un standartu, lai analizētu un mazinātu 
elektroniskās noziedzības risku un krāpšanu tiešsaistē.   
 
Kibernoziedzības kontekstā privātiem uzņēmumiem ir jāspēj apmainīties ar informāciju par 
konkrētiem incidentiem ar tiesībaizsardzības iestādēm, tostarp personas datiem, pilnībā 
ievērojot datu aizsardzības noteikumus. ES datu aizsardzības reforma, ko sāks piemērot 
2018.  gada maijā, nosaka kopīgu noteikumu kopumu, kurā paredzē ti nosacījumi, ar kādiem 
tiesībaizsardzības iestādes un privātie uzņēmumi var sadarboties. Eiropas Komisija 
sadarbosies ar Eiropas Datu aizsardzības kolēģiju un attiecīgajām ieinteresētajām personām, 
lai apzinātu labāko praksi šajā jomā un attiecīgā gadīju mā sniegtu norādes.  
                                                            
75 Finanšu izlūkošanas vienības darbojas kā valsts līmeņa centri, kas saņem un analizē ziņojumus par 
aizdomīgiem darījumiem un citu informāciju, kura i r saistīta ar nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju, 
saistītajiem predikatīvajiem nodarījumiem un terorisma finansēšanu, un izplata analīzes rezultātus.  
76 Austrija, Beļģija, Bulgārija, Kipra, Čehijas Republika, Igaunija, Francija, Vācija, Grieķija, Īrija, Lietuva, 
Polija, Rumānija, Slovēnija, Spānija un Apvienotā Karaliste.  
77 EU-OF2CEN  iniciatīvas mērķis ir dot iespēju sistemātiskai, ES mēroga ar interneta krāpniecību saistītas 
informācijas apmaiņai starp bankām un tiesībaizsardzības dienestiem, lai novērstu maksājumus krāpniekiem 
un “naudas mūļiem” un lai veiktu izmeklēšanu un vainīgo kriminālvajāšanu. To līdzfinansē ES (Iekšējās 
drošības fonda programma policijai).  
 
17 
 3.4. Spēcīgāka politiskā reakcija  
Nesen pieņemtais satvars vienotai ES diplomātiskai reakcijai uz ļaunprātīgām 
kiberdarbībām78 (“kiberdiplomātijas instrumentu kopums”) nosaka veicamos pasākumus 
kopējās ārpolitikas un drošības politikas ietvaros, tostarp ierobežojošos pasākumus, kurus var 
izmantot, lai nostiprinātu ES reakciju uz darbībām, kas kaitē tās politiskajām, drošības un 
ekonomikas interesēm. Satvars ir svarīgs solis signalizējošo un reaģēšanas spēju veidošanā ES 
un dalībvalstu lī menī. Tas palielinās mūsu spēju signalizēt par ļaunprātīgām kiberdarbībām, 
lai ietekmētu potenciālo agresoru rīcību, tajā pašā laikā ņemot vērā nepieciešamību pēc 
samērīgas reakcijas. Attiecināmība uz valsts vai nevalstisko izpildītāju paliek suverēns 
politisks lēmums, kura pamatā ir izlūkdati no visiem avotiem. Pašlaik notiek satvara 
īstenošanas darbs ar dalībvalstīm, un tas tiks turpināts saskaņā ar plānu reaģēšanai uz liela 
mēroga kiberincidentiem79. INTCEN80, cieši sadarbojoties ar dalībvalstīm un ES iest ādēm, 
būtu jāapkopo, jāanalizē un jākopīgo informācija par situāciju, kas nepieciešama satvara 
pasākumu izmantošanai.  
3.5. Kibernoziedzības atturēšanas veicināšana, izmantojot dalībvalstu aizsardzības 
spējas  
Dalībvalstis jau strādā pie kiberaizsardzības spēju attīstības. Turklāt, ņemot vērā robežu 
saplūšanu starp kiberaizsardzību un kiberdrošību un kiberrīku un tehnoloģiju divējādo 
izmantošanu, kā arī lielās atšķirības starp dalībvalstu pieejām, ES ir izdevīgā situācijā, lai 
palīdzētu sekmēt militāro un c ivilo centienu sinerģiju81.  
Dalībvalstis ar attīstītākām kiberdrošības spējām, kas vēlas tās apkopot, var apsvērt iespēju ar 
Augstās pārstāves, Komisijas un Eiropas Aizsardzības aģentūras atbalstu iekļaut 
kiberaizsardzību pastāvīgās strukturētās sadarbības  (PESCO ) satvarā.  Šo iespēju varētu 
papildināt iepriekšminētie centieni sekmēt ES nozares spējas un stratēģisko autonomiju. ES 
var sekmēt arī sadarbspēju, tostarp veicinot spēju attīstību, koordinējot apmācības un izglītību 
un divējāda lietojuma standartiz ācijas centienus.  
Vienotais satvars būtu jāizmanto pilnībā, lai reaģētu uz hibrīddraudiem, kas bieži ietver 
kiberuzbrukumus, un tas būtu jādara jo īpaši ar ES Hibrīddraudu analīzes vienības un nesen 
Helsinkos izveidotā Eiropas Centra hibrīddraudu novēršana i palīdzību, kuru uzdevums ir 
veicināt stratēģisko dialogu un veikt izpēti un analīzi.  
ES no jauna pievērsīs uzmanību 2014.  gada ES kiberaizsardzības politikas satvaram82 — 
rīkam, ar kura palīdzību var turpināt kiberdrošības un aizsardzības integrāciju kop ējā drošības 
un aizsardzības politikā (KDAP). KDAP misiju un operāciju kibernoturība pati par sevi ir 
būtiska: tiks izstrādātas standartizētas procedūras un attīstītas tehniskās spējas, ar kurām 
varētu atbalstīt gan izvietotās civilās un militārās misijas un operācijas, gan arī to attiecīgās 
plānošanas un īstenošanas spēju struktūras un EĀDD informācijas tehnoloģiju pakalpojumu 
sniedzējus. Lai uzlabotu dalībvalstu sadarbību un labāk koordinētu ES centienus šajā jomā, 
Eiropas Aizsardzības aģentūra un EĀDD sa darbībā ar Komisijas dienestiem sekmēs 
dalībvalstu kiberaizsardzības politikas veidotāju iesaisti stratēģiskā līmenī. ES arī atbalstīs 
Eiropas kiberdrošības risinājumu izstrādi, kas ir daļa no tās centieniem Eiropas aizsardzības 
                                                            
78 http://www.consilium.europa.eu/lv/press/press -releases/2017/06/19 -cyber -diplomacy -toolbox/ .  
79 C(2017)  6100.  
80 JOIN(2016)  018 final. 
81 ES izpratnē kibertelpa ir sauszemes, gaisa un jūras operāciju darbības sfēra. Kiberdrošības c entieni ietver arī 
kosmosa resursu un ar tiem saistītās infrastruktūras uz zemes aizsardzību un noturības veidošanu.  
82 www.consilium.europa.eu/lv/workarea/down loadasset.aspx?id=40802190515 . 
 
18 
 tehniskā un rūpnieciskā pam ata jomā. Tas ietver arī reģionālo izcilības kopu sekmēšanu 
kiberdrošības un aizsardzības jomā.  
Ciešā sadarbībā ar EĀDD, dalībvalstīm un citām ES struktūrām Komisijas dienesti līdz 
2018.  gadam izveidos kiberaizsardzības apmācību un izglītības platformu , lai novērstu 
pašreizējo prasmju trūkumu kiberaizsardzībā.  Tas papildinās Eiropas Aizsardzības aģentūras 
darbu šajā jomā, palīdzot novērst pašreizējo prasmju trūkumu kiberdrošībā un 
kiberaizsardzībā.  
Galvenie pasākumi:  
 Komisijas iniciatīva pārrobežu piekļuve s elektroniskajiem pierādījumiem nodrošināšanai 
(2018.  gada sākums);  
 Eiropas Parlaments un Padome ātri pieņem ierosināto direktīvu par krāpšanas un 
viltošanas apkarošanu attiecībā uz bezskaidras naudas maksāšanas līdzekļiem ;  
 prasību attiecībā uz IPv6  ieviešana ES iepirkumu, pētniecības un projektu finansēšanas 
jomā; brīvprātīgi nolīgumi starp dalībvalstīm un interneta pakalpojumu sniedzējiem, lai 
mudinātu pāriet uz IPv6 ; 
 atjaunota/paplašināta Eiropola koncentrēšanās uz kibernoziegumu tiesu ekspertīzi un 
tumšā tīkla uzraudzību;  
 satvara vienotai ES diplomātiskai reakcijai uz ļaunprātīgām kiberdarbībām īstenošana;  
 palielināts finansiālais atbalsts valstu un starpvalstu projektiem krimināltiesību 
uzlabošanai kibertelpā;  
 ar kiberdrošību saistītas izglītības plat forma, lai novērstu pašreizējo prasmju trūkumu 
kiberdrošībā un kiberaizsardzībā, 2018.  gadā.  
 
4. STARPTAUTISKĀS SADARBĪBAS KIBERDROŠĪBAS JOMĀ STIPRINĀŠANA  
Pamatojoties uz tādām ES pamatvērtībām un pamattiesībām kā vārda brīvība un tiesības uz 
privātumu un personas datu aizsardzību, kā arī atvērtas, brīvas un drošas kibertelpas 
nodrošināšana, ES starptautiskā kiberdrošības politika ir izstrādāta tā, lai reaģē tu uz 
nepārtraukti pieaugošajiem izaicinājumiem nodrošināt globālo kiberstabilitāti un dotu 
ieguldījumu Eiropas stratēģiskajai autonomijai kibertelpā.  
4.1. Kiberdrošība ārējās attiecībās  
Pierādījumi liecina, ka cilvēki visā pasaulē ierindo citu valstu kib eruzbrukumus galveno valsts 
drošības apdraudējumu vidū83. Ņemot vērā apdraudējuma globālo raksturu, spēcīgu apvienību 
un partnerību veidošana un uzturēšana ar trešajām valstīm ir svarīga kiberuzbrukumu 
novēršanā un atturēšanā no tiem  — un tas kļūst par arvi en svarīgāku aspektu starptautiskajai 
stabilitātei un drošībai. ES noteiks prioritāti konfliktu novēršanas un kibertelpas stabilitātes 
nodrošināšanas stratēģiskā satvara izveidei tās divpusējā, reģionālā, daudzu ieinteresēto 
personu un daudzpusējā iesaistē .  
ES stingri atbalsta pozīciju par to, ka starptautiskās tiesības, jo īpaši ANO Harta, attiecas uz 
kibertelpu. Kā papildinājumu saistošajiem starptautiskajiem tiesību aktiem ES atbalsta 
brīvprātīgas, nesaistošas normas, noteikumus un principus par atbildī gu valsts rīcību, ko ir 
skaidri formulējusi ANO Valdības ekspertu grupa84; tā arī mudina veikt reģionālās 
                                                            
83 2017.  gada pavasaris, Globālās attieksmes aptauja, Pew Research Centre.  
84 A/68/98 un A/70/174.  
 
19 
 uzticamības veicināšanas pasākumu izstrādi un īstenošanu gan Eiropas Drošības un 
sadarbības organizācijā, gan citos reģionos.  
Divpusējā līmenī dialogi  par kiberjautājumiem85 tiks attīstīti tālāk un papildināti ar centieniem 
atvieglot sadarbību ar trešajām valstīm, lai nostiprinātu pienācīgas rūpības principus un valsts 
atbildību par notiekošo kibertelpā. Savās starptautiskajās saistībās ES noteiks priori tāti 
starptautiskās drošības jautājumiem kibertelpā, nodrošinot arī to, ka kiberdrošība nekļūst par 
ieganstu tirgus protekcionismam un pamattiesību un brīvību, tostarp vārda brīvības un 
informācijas pieejamības, ierobežošanai. Visaptveroša pieeja kiberdroš ībai pieprasa 
cilvēktiesību ievērošanu, un ES turpinās uzturēt savas pamatvērtības globālā mērogā, 
pamatojoties uz ES Cilvēktiesību pamatnostādnēm par brīvību tiešsaistē86. Šajā ziņā ES 
uzsver visu ieinteresēto personu iesaistes interneta pārvaldībā nozīmi.  
Komisija ir arī nākusi klajā ar priekšlikumu87 ES eksporta kontroļu modernizēšanai, kas ietver 
kontroļu ieviešanu tādu kritisku kibernovērošanas tehnoloģiju eksportam, kas varētu izraisīt 
cilvēktiesību pārkāpumus vai tikt ļaunprātīgi izmantotas pret ES dro šību; Komisija arī 
intensīvāk veidos dialogus ar trešām valstīm, lai sekmētu globālo konverģenci un atbildīgu 
rīcību šajā jomā.  
4.2. Kiberdrošības spēju veidošana  
Globālā kiberstabilitāte ir atkarīga no visu valstu vietējās un valsts līmeņa spējas novērst  
kiberincidentus un reaģēt uz tiem, kā arī veikt izmeklēšanu un kriminālvajāšanu 
kibernoziedzības gadījumos. Centienu stiprināt valsts noturību trešās valstīs atbalstīšana 
paaugstinās kiberdrošības līmeni pasaules mērogā un pozitīvi ietekmēs ES. Lai reaģēt u uz 
strauji pieaugošajiem kiberdraudiem, ir nepieciešama apmācība, politikas un tiesību aktu 
izstrādes centieni, kā arī efektīvi funkcionējošas datorapdraudējumu reaģēšanas vienības un 
kibernoziedzības apkarošanas vienības visās pasaules valstīs.  
Kopš 20 13. gada ES ir līdere starptautiskās kiberdrošības spēju veidošanā, un tā sistemātiski 
sasaista šos centienus ar attīstības sadarbību. ES turpinās atbalstīt uz tiesībām balstītu spēju 
veidošanas modeli saskaņā ar Digital4Development  pieeju88. Spēju veidošan as prioritāte tiks 
noteikta ES kaimiņvalstīm un jaunattīstības valstīm, kuras piedzīvo strauji augošu 
savienojamību un ātru draudu attīstību. ES centieni būs papildinājums ES attīstības 
programmai, ņemot vērā Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030.  gadam u n kopējos centienus 
iestāžu spēju veidošanā.  
Lai uzlabotu ES spēju mobilizēt kolektīvās zināšanas spēju veidošanas atbalstam, būtu 
jāizveido tam paredzēts ES kiberspēju veidošanas tīkls, kurā būtu iesaistīts EĀDD, dalībvalstu 
kiberdrošības iestādes, ES aģe ntūras, Komisijas dienesti, akadēmiskās aprindas un pilsoniskā 
sabiedrība. Tiks izstrādātas ES kiberspēju veidošanas pamatnostādnes, lai sniegtu labākas 
politiskās norādes un labāk noteiktu prioritātes ES centieniem attiecībā uz palīdzību trešām 
valstīm.  
ES sadarbosies ar citiem līdzekļu devējiem šajā jomā, lai izvairītos no centienu pārklāšanās un 
veicinātu mērķtiecīgāku spēju veidošanu dažādos reģionos.  
                                                            
85 ES 2017.  gada septembrī bija divpusējas sarunas par kiberjautājumiem ar ASV, Ķīnu, Japānu, Korejas 
Republiku un Indiju.  
86 ES Cilvēktiesību pamatnostādnes par vārda brīvību tiešsaistē un bezsaistē . 
87  COM(2016) 616.  
88 SWD(2017)  157. 
 
20 
 4.3. ES un NATO sadarbība  
Pamatojoties uz jau sasniegto ievērojamo progresu, ES padziļinās ES un NATO sadarbību 
kiberdrošības, hibrīddraudu novēršanas un aizsardzības jomā, kā tas ir noteikts 2016.  gada 
8. jūlija kopīgajā deklarācijā89. Prioritātes cita starpā ir sadarbspējas sekmēšana ar saskaņotu 
kiberaizsardzības prasību un standartu palīdzību, sadarbība s stiprināšana mācībās un 
praktiskajās nodarbībās un mācību prasību saskaņošana.  
ES un NATO arī veicinās sadarbību kiberaizsardzības pētniecībā un inovācijās, pamatojoties 
uz pašreizējo tehnisko vienošanos par tādas informācijas apmaiņu starp attiecīgajām  
kiberdrošības iestādēm, kas saistīta ar kiberdrošību90. Nesen kopīgie centieni hibrīddraudu 
apkarošanā, jo īpaši sadarbība starp ES Hibrīddraudu analīzes vienību un NATO 
Hibrīddraudu analīzes nodaļu, būtu jāturpina, lai stiprinātu noturību un reaģēšanu uz 
kiberkrīzēm. ES un NATO sadarbība tiks turpināta, veicot kiberaizsardzības praktiskās 
nodarbības, kurās iesaistīsies EĀDD un citas ES struktūras, kā arī attiecīgās NATO iestādes, 
tostarp NATO Kopējais kiberaizsardzības izcilības centrs Tallinā. Pirmo reizi  NATO un ES 
veiks paralēlas un koordinētas praktiskās nodarbības, reaģējot uz hibrīddraudu scenāriju, 
kurās NATO būs vadošā loma 2017.  gadā, bet ES  — 2018. gadā. Nākamajā ziņojumā par ES 
un NATO sadarbību, kas ir jāiesniedz attiecīgajām padomēm 2017.  gada decembrī, tiks 
piedāvāta iespēja apsvērt turpmāku sadarbības paplašināšanu, nodrošinot kopējus, drošus un 
spēcīgus saziņas līdzekļus starp visām iesaistītajām iestādēm un struktūrām, tostarp ENISA .  
Galvenie pasākumi:  
 konfliktu novēršanas un kibertelpas stabilitātes nodrošināšanas stratēģiskā satvara 
uzlabošana;  
 jauna spēju veidošanas tīkla izveide nolūkā atbalstīt trešo valstu spējas novērst 
kiberdraudus un ES Kiberdrošības spēju veidošanas pamatnostādņu izstrāde, lai labāk 
noteiktu ES centienu prioritāt es;  
 turpmāka ES un NATO sadarbība, tostarp dalība paralēlās un koordinētās praktiskā 
nodarbībās, un pastiprināta kiberdrošības standartu savietojamība.  
 
5. NOBEIGUMS  
ES sagatavotībai kiberjautājumu jomā ir centrālā loma digitālā vienotā tirgus un mūsu 
Drošības un aizsardzības savienības izveidē. Eiropas kiberdrošības pastiprināšana un reakcija 
uz civilo un militāro mērķu apdraudējumu ir absolūti nepieciešama.  
Gaidāmais digitālais samits, kuru 2017.  gada 29.  septembrī organizē Igaunijas prezidentūra, 
dod iespēju demonstrēt kopējo apņemšanos likt kiberdrošību ES kā digitālas sabiedrības 
pamatā. Kopējo saistību ietvaros Komisija aicina dalībvalstis uzņemties saistības attiecībā uz 
to, kā tās paredz rīkoties jomās, kas ir to primārā atbildība. Šajās saistībās  būtu jāietver 
kiberdrošības stiprināšana,  
 pilnīgi un efektīvi īstenojot kiberdrošības direktīvu līdz 2018.  gada 9.  maijam, kā arī 
nodrošinot resursus, kas ir nepieciešami par kiberdrošību atbildīgajām valsts sektora 
iestādēm efektīvai savu uzdevumu veikš anai;  
 piemērojot valstu pārvaldēm vienādus noteikumus, ņemot vērā to lomu sabiedrībā un 
ekonomikā kopumā;  
                                                            
89 http://www.consilium.europa.eu/lv/press/press -releases/2016/07/08 -eu-nato-joint-declaration/ .  
90 CERT -EU un NATO  datordrošības incidentu reaģēšanas spējas ( NCIRC ).  
 
21 
  nodrošinot ar kiberdrošību saistītas apmācības valsts pārvaldē;  
 piešķirot prioritāti kiberdrošības situācijas izpratnes veicināšanai informatīvajās ka mpaņās 
un ietverot kiberdrošību akadēmiskās un arodapmācības mācību programmās;  
 izmantojot iniciatīvas pastāvīgās strukturētās sadarbības ( PESCO ) un Eiropas 
Aizsardzības fonda ietvaros, lai atbalstītu kiberaizsardzības projektu izstrādi.  
Šajā kopīgajā paziņojumā ir izklāstīts izaicinājumu tvērums un pasākumu kopums, ko ES var 
īstenot. Mums ir nepieciešama noturīga Eiropa, kas var efektīvi aizsargāt savus cilvēkus, 
iepriekš paredzot iespējamos kiberincidentus, nostiprinot aizsardzību tās st ruktūrās un 
darbībā, ātri atgūstoties no kiberuzbrukumiem un atturot to veicējus. Šajā paziņojumā ir 
ierosināti pārdomāti pasākumi, kas koordinētā veidā turpinās stiprināt ES kiberdrošības 
struktūras un spējas un nodrošinās pilnīgu sadarbību starp dalībval stīm un attiecīgajām ES 
struktūrām, ievērojot to kompetences un atbildību. Tā īstenošana skaidri demonstrēs to, ka ES 
un dalībvalstis strādās kopā, lai ieviestu tādu kiberdrošības standartu, kas atbilst aizvien 
pieaugošajiem izaicinājumiem, ar ko pašlaik s askaras Eiropa.