[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 25.1.2006 COM(2006) 23 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM Tematiskā programma demokrātijas un cilvēktiesību veicināšanai visā pasaulē saskaņā ar nākamajām finanšu perspektīvām (2007.–2013. gadam) SATURS 1. Ievads 3 2. Konteksts 3 2.1. Temata analīze 3 2.2. Pašreizējais politikas un sadarbības pamatojums 4 2.3. EIDHR pieredze 5 2.4. Tematiskās programmas pamatojums 6 3. Pamatiezīmes tematiskajā programmā demokrātijas un cilvēktiesību veicināšanai visā pasaulē 6 3.1. Darbības joma un mērķi 6 3.2. Vadlīnijas un prioritātes 7 3.2.1. Veicināt cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanu tur, kur tās visvairāk apdraudētas, un sniegt atbalstu un solidarizēties ar apspiešanas vai ļaunprātīgas izturēšanās upuriem 7 3.2.2. Stiprināt pilsoniskās sabiedrības lomu cilvēktiesību un demokrātisku reformu veicināšanā, atbalstot konfliktu novēršanu un attīstot politisko līdzdalību un pārstāvību 8 3.2.3. Stiprināt starptautisko pamatu cilvēktiesību un tiesiskuma aizsardzībai un demokrātijas veicināšanai 10 3.2.4. Vairot uzticēšanos demokrātiskiem vēlēšanu procesiem, tālāk attīstot vēlēšanu novērošanu 10 3.3. Programmas sagatavošanas principi 11 KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM Tematiskā programma demokrātijas un cilvēktiesību veicināšanai visā pasaulē saskaņā ar nākamajām finanšu perspektīvām (2007.–2013. gadam) 1. IEVADS Eiropas Komisija, saskaņā ar finanšu perspektīvām 2007.–2013. gadam, ierosināja jaunu sešu instrumentu kopumu, lai racionalizētu un vienkāršotu pašreizējo tiesisko regulējumu, ar ko regulē Kopienas ārējās darbības. Trīs instrumenti (humānā palīdzība, stabilitāte un makrofinansiālā palīdzība) ir horizontālie instrumenti, lai reaģētu uz konkrētām vajadzībām un apstākļiem. Trīs instrumenti (pirmspievienošanās palīdzība, atbalsts Eiropas kaimiņattiecībām un attīstības jomā īstenotā sadarbība un ekonomiskā sadarbība) ir izveidoti, lai īstenotu konkrētas politikas, un tie aptver noteiktu ģeogrāfisku teritoriju. Nākotnē šie instrumenti veidos tiesisku pamatu Kopienas izdevumiem, kas paredzēti, lai atbalstītu ārējās sadarbības programmas, tostarp tematiskās programmas, un tie aizstās pašreizējās tematiskās regulas. Saskaņā ar šiem priekšlikumiem tematiskās programmas nodrošina konkrētu pievienoto vērtību un ietver pasākumus, kas papildina ģeogrāfiskās programmas, kuras joprojām ir galvenais pamats Kopienas sadarbībai ar trešām valstīm[i]. Komisija, pamatojoties uz oficiāliem paziņojumiem Eiropas Parlamentam un Padomei, ir apņēmusies apspriest ar abām iestādēm katras tematiskās programmas piemērošanas jomu, mērķus un prioritātes. Šā procesa rezultāti sniegs politikas ievirzes turpmākajiem programmu sagatavošanas posmiem, jo īpaši tematiskajiem stratēģijas dokumentiem, kuri jāizstrādā saskaņā ar iepriekš minēto instrumentu noteikumiem. Šis paziņojums attiecas uz tematisko programmu demokrātijas un cilvēktiesību veicināšanai visā pasaulē. Tas pamatojas uz viedokļiem, kas apkopoti pēc sabiedriskās apspriešanas, ko rīkoja Komisija[ii]. Apspriešanas tiks rīkotas arī turpmākos programmas sagatavošanas posmos. Komisija sadarbībā ar Eiropas Parlamentu, dalībvalstīm un partneriestādēm, kas strādā ar šo tematisko programmu, centīsies veicināt plašāka mēroga pārdomas un diskusijas par Eiropas lomu, atbalstot demokrātiju un cilvēktiesības[iii]. 2. KONTEKSTS 2.1. Temata analīze Demokrātija un cilvēktiesību aizsardzība ir universālas vērtības, pēc kurām jātiecas; tās vērtē kā būtiskas, lai efektīvi cīnītos pret nabadzību un sasniegtu Tūkstošgades attīstības mērķus, kā nozīmīgu līdzekli konfliktu novēršanai un risināšanai un kā neatsveramu pamatu terorisma apkarošanai[iv]. Arī ar atbildības jomu saistītie demokrātiskie procesi ir būtiski, lai nodrošinātu izpildvaru caurspīdību un apkarotu korupciju. Demokrātija un cilvēktiesību aizsardzība ir savstarpēji cieši saistītas. Pamatbrīvības — vārda un biedrošanās brīvība — ir politiska plurālisma un demokrātiskā procesa priekšnoteikumi, bet demokrātiskā kontrole un varas nodalīšana ir būtiska, lai ilgtspējīgi īstenotu neatkarīgu tiesu un likuma varu, kas savukārt ir nepieciešama efektīvai cilvēktiesību aizsardzībai. Cilvēktiesību jautājumus var aplūkot saskaņā ar vispārpieņemtām starptautiskām normām, bet demokrātija ir uzskatāma par procesu, kas attīstās valsts iekšienē, ietverot visus sabiedrības slāņus un vairākas iestādes, tādējādi nodrošinot līdzdalību, pārstāvību, reaģētspēju un atbildību. Veidot un ilgtspējīgi īstenot cilvēktiesību kultūru un panākt, lai demokrātija darbotos iedzīvotāju labā, ir nebeidzams uzdevums, kas pirmām kārtām veicams attiecīgās valsts iedzīvotājiem, un jaunajās demokrātijās tas ir īpaši steidzams un sarežģīts. Pēdējos gados vērojama tendence, ka pieaug prasības un saistības attiecībā uz demokrātijas un cilvēktiesību veicināšanu visos līmeņos un notiek atklātas diskusijas par šo jautājumu. Pateicoties tam, ka mobilizējusies vietējā pilsoniskā sabiedrība, kā arī starptautiskā spiediena dēļ ir sasniegts progress. Daudzas valstis ir guvušas sekmes, veidojot atvērtāku sabiedrību un godīgāku vēlēšanu procedūru. Attiecībā uz vairākiem cilvēktiesību jautājumiem ir vērojama aktīvāka iesaistīšanās un sabiedriskās apziņas pieaugums, kā arī ir pieņemti jauni tiesību akti un tos labāk īsteno. Attīstības stratēģijas paredz lielākas izteikšanās iespējas vietējai sabiedrībai, paverot rīcības iespējas vājajiem un atstumtajiem. Tomēr vēl joprojām ir jārisina daudzi uzdevumi: pārāk bieži politiskās elites pārstāvji neuzņemas atbildību un neatsaucas iedzīvotāju prasībām, dažkārt pat apspiežot citādi domājošo un opozicionāru viedokļa izpausmes. Etniskās, reliģiskās vai šķiru atšķirības sabiedrībā, ja tās neievirza demokrātisku diskusiju gultnē, var saasināties, tādējādi veidojot pamatu konfliktam un neveicinot plurālismu un cilvēktiesību ievērošanu. Demokrātijas un cilvēktiesību jautājumi ir kļuvuši par sistemātisku iezīmi ES ārpolitikā un ārējās darbībās, ietverot šos jautājumus politiskajos dialogos un nosacījumos, integrējot tos sadarbības programmās, kā arī saistībā ar īpašiem projektiem. Arvien biežāk izmanto visaptverošas, uz cilvēktiesībām balstītas pieejas attīstības jomā[v], kā arī atbalsta valsts attīstību, labas valsts pārvaldes un pilsoniskas sabiedrības veidošanu. Politikai attīstības jomā jānodrošina partnervalstu līdzatbildība attīstības un demokratizācijas procesā, iesaistot attiecīgo valstu valdību un visas galvenās ieinteresētās personas, tostarp parlamentu. Starptautiskajā dienaskārtībā pārsvarā dominē jautājumi saistībā ar drošību un cīņu pret terorismu, bet ir parādījusies jauna tendence izcelt vardarbības pamatcēloņus un nepieciešamību nodrošināt cilvēktiesību, tiesiskuma un patiesas demokrātijas ievērošanu, lai novērstu kādas sabiedrības grupas atsvešināšanos un nedrošības rašanos. Tādējādi konfliktu novēršana ir pievienojusi jaunu dimensiju attīstības stratēģijām un darbam ar pilsonisko sabiedrību. 2.2. Pašreizējais politikas un sadarbības pamatojums ES politika demokrātijas un cilvēktiesību atbalstam trešās valstīs gadu gaitā ir formulēta un izstrādāta Komisijas paziņojumos, Eiropas Parlamenta rezolūcijās un Padomes secinājumos. Kā norādīts Līguma mandātos[vi], mērķis attīstīt un nostiprināt demokrātiju un tiesiskumu un panākt cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanu tagad ir raksturīga iezīme visu veidu sadarbībai ar trešām valstīm. Cilvēktiesību jautājumam ir piešķirta augsta prioritāte ES ikgadējā ziņojumā par cilvēktiesībām, īpašos Komisijas paziņojumos, Parlamenta rezolūcijās un ziņojumos un Padomes nostājās par noteiktiem cilvēktiesību jautājumiem[vii]. Padome ir arī uzsvērusi to, cik svarīgi ir integrēt cilvēktiesību un demokratizācijas jautājumus ārpolitikā un ārējās darbībās, kā arī dialoga ar pilsonisko sabiedrību lielo nozīmi. Paplašināšanās procesā Kopenhāgenas politiskie kritēriji attiecībā uz „to iestāžu stabilitāti, kas garantē demokrātiju, tiesiskumu, cilvēktiesību aizsardzību un cieņu pret mazākumtautībām, un to aizsardzību” dod īpašu ievirzi pirmspievienošanās stratēģijai. Šie mērķi dažādos veidos atbalsojas Stabilizācijas un asociācijas procesā[viii] un Eiropas kaimiņattiecību politikā[ix]. Kotonū nolīgums un ES politika pārvaldības un attīstības jomā[x] paredz veicināt cilvēktiesību un demokrātijas jautājumu integrēšanu valsts stratēģijās, dialogos un visos attiecīgajos instrumentos. Tas pavisam nesen atspoguļots dokumentā par Eiropas konsensu[xi] attīstības jomā, ES stratēģijā Āfrikas atbalstam[xii] un jaunākajā Komisijas priekšlikumā par ES attiecībām ar Latīņamerikas valstīm[xiii]. ES politiku demokrātijas un cilvēktiesību jomā īsteno ar dažādiem instrumentiem, sākot ar politisku dialogu un diplomātiskiem demaršiem, un beidzot ar dažādiem finanšu un tehniskās sadarbības instrumentiem. Eiropas demokrātijas un cilvēktiesību iniciatīvai ( EIDHR ) ir uzticēta īpašā misija palīdzēt sasniegt cilvēktiesību un demokrātijas mērķus starptautiskā un valsts mērogā, papildinot pasākumus, ko īsteno saskaņā ar dažādām Kopienas valstu un reģionālām sadarbības programmām. Pašlaik tā pamatojas uz divām regulām[xiv]. Tās galvenais politiskais pamatojums noteikts Komisijas 2001. gada paziņojumā[xv] un saistītajās Padomes un Eiropas Parlamenta nostājās[xvi] (skatīt turpmāk 2.3. punktu). Pēdējos gados attīstoties ES lomai krīzes pārvarēšanā, cilvēktiesību un demokrātijas dimensijai ir piešķirta prioritāte arī saistībā ar konfliktu novēršanu, miera veidošanu un atjaunošanas darbu pēc konfliktiem. Arī ātrās reaģēšanas mehānisms[xvii], ko izmanto, strādājot ar pilsonisko sabiedrību un citiem vietējiem dalībniekiem cilvēktiesību un demokrātijas veidošanas jomā, papildina EIDHR , atbalstot steidzamus pasākumus, lai reaģētu uz potenciālām konflikta situācijām. 2.3. EIDHR pieredze Kopš izveidoja EIDHR , tā ir ievērojami attīstījusies un ir vispusīgi dokumentēta un novērtēta[xviii]. EIDHR galvenā priekšrocība ir spēja darboties, neprasot uzņēmējas valsts valdības piekrišanu, tādēļ tās galvenais uzdevums ir atbalstīt pilsoniskās sabiedrības pasākumus cilvēktiesību un demokrātijas veicināšanai. EIDHR partneri galvenokārt ir starptautiskās un vietējās pilsoniskās sabiedrības organizācijas[xix], bet sadarbībā ir arī iekļautas starptautiskas starpvaldību iestādes, kurām ir īpašas zināšanas. EIDHR mēģināja ietvert plašu jautājumu loku atbilstoši ES vadlīnijām cilvēktiesību jomā[xx], kā arī citus īpašus mērķus, pilnvaras un Padomes un Parlamenta ierosinājumus, galvenokārt saistībā ar cilvēktiesībām[xxi]. Prioritāte tika piešķirta „viena jautājuma” projektiem, kuru rezultātus vērtēja individuāli. Lai gan kopumā EIDHR projektu ietekme vai sinerģija valsts līmenī nav bijusi izteikta, lielākā daļa šo projektu, ja tos vērtē individuāli, ir bijuši augstas kvalitātes projekti un sasnieguši pozitīvus rezultātus, bieži vien grūtos apstākļos. Atšķirībā no EIDHR darbības pilsoniskās sabiedrības jomā ar tās palīdzību ir sniegts ievērojams atbalsts starptautiskiem cilvēktiesību instrumentiem un mehānismiem, kā arī starptautiskajai kriminālās tiesvedības sistēmai, tostarp Starptautiskajai krimināltiesai un citām ad hoc starptautiskām krimināltiesām. Tas atbilst ES politikas mērķiem[xxii] un atspoguļo spēcīgo ES atbalstu daudzpusējai sadarbībai. EIDHR ir darbojusies arī kā instruments, ar kura palīdzību Komisija ir panākusi, ka ES ir viens no galvenajiem dalībniekiem vēlēšanu novērošanā, pamatojoties uz principiem un procedūrām, kas noteiktas 2000. gada Paziņojumā par ES vēlēšanu palīdzību un novērošanu un ko 2001. gadā apstiprināja Padome[xxiii]. Pašreizējā 2005.–2006. gada EIDHR programmā šīs atšķirīgās darbības jomas iedalītas četrās vispasaules "kampaņās": taisnīguma un tiesiskuma veicināšanai, cilvēktiesību kultūras veicināšanai, demokrātijas procesu veicināšanai, kā arī līdztiesības, iecietības un miera veicināšanai[xxiv]. Tajā piedalās 68 valstis, 54 no tām ir mikroprojekti (kuros prioritāte tiek piešķirta vietējās pilsoniskās sabiedrības organizāciju līdzdalībai). Daudzo dažādo pilnvaru un augsto prasību dēļ mērķu, jautājumu un EIDHR iesaistīto valstu loks ir kļuvis arvien plašāks, lai gan pārāk lielais iesniegto projektu skaits[xxv] ir licis noteikt stingrākus prioritātes kritērijus un sekmēt komplementaritāti ar valsts programmām. Attiecībā uz jauno tematisko programmu ir iespēja pārskatīt un precizēt mērķus un metodes saistībā ar prioritāšu noteikšanu. 2.4. Tematiskās programmas pamatojums Pamatojums atsevišķas tematiskās programmas izstrādei, kas kopīga visiem četriem jaunajiem instrumentiem, ir tas, ka demokrātijas un cilvēktiesību veicināšana ir minēta visu trīs ģeogrāfisko instrumentu (EKPI, ASESI un PPI), kā arī stabilitātes instrumenta ierosinātajos mērķos un atbilstīgajos pasākumos. Saistībā ar ģeogrāfiskajām programmām būs iespēja veikt konkrētas darbības. Tomēr demokrātija un cilvēktiesības ir vispirmām kārtām vispasaules nozīmes jautājums. Tādēļ ir nepieciešamas ES spējas formulēt un atbalstīt īpašus mērķus un pasākumus starptautiskā mērogā, kuri nav savstarpēji ģeogrāfiski saistīti un neattiecas uz krīzēm[xxvi]. Turklāt ir nepieciešama starptautiska pieeja vispasaules kampaņām attiecībā uz cilvēktiesībām un demokrātiju, un tajās var tikt ietverti gan ES, gan vairākās partnervalstīs veiktie pasākumi[xxvii]. Tādiem pasākumiem kā ES vēlēšanu novērošana ir vajadzīga atsevišķa tematiskā programma, lai nodrošinātu politikas saskaņotību, vienotu vadības sistēmu un kopējus darbības standartus. Turklāt darbības neatkarība, ko piedāvā tematiskā programma, ir būtiska sadarbībai ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām valsts mērogā, jo īpaši saistībā ar demokrātijas un cilvēktiesību jautājumiem. Tematiskajai programmai būtu arī jābūt elastīgai un jāspēj reaģēt uz apstākļu pārmaiņām vai atbalstīt inovāciju, pretstatā ilgtermiņa programmu sagatavošanas pieejai, kuru izmanto ģeogrāfiskajās programmās. Tā ir kopīga visiem četriem instrumentiem un tādējādi tās darbības joma ir starpkontinentāla, līdz ar to tā var piedāvāt tādas priekšrocības kā lielāku uzticamību partnerorganizācijām un lielāku pamanāmību ES. 3. PAMATIEZīMES TEMATISKAJā PROGRAMMā DEMOKRāTIJAS UN CILVēKTIESīBU VEICINāšANAI VISā PASAULē 3.1. Darbības joma un mērķi Jaunās tematiskās programmas vispārīgais mērķis, turpinot EIDHR uzsākto un izmantojot tās pieredzi, būs veicināt demokrātijas attīstību un konsolidāciju un cilvēktiesību ievērošanu trešās valstīs saskaņā ar ES politiku un vadlīnijām. Tās darbības joma attieksies uz visu pasauli, ietverot līdzīgu jautājumu loku un valstis kā EIDHR , tomēr tajā izmantos stratēģiskāku un elastīgāku pieeju. Tā turpinās papildināt ģeogrāfiskās programmas un jo īpaši atbalstīs integrētu pieeju demokrātijas veidošanai un cilvēktiesību aizsardzībai, veidojot saikni arī ar drošības un attīstības jautājumiem. Tās prioritāte būs atbalsts pilsoniskai sabiedrībai centienos kļūt par patiesu spēku dialoga un reformu īstenošanai. Tādēļ šī programma galvenokārt attieksies uz pilsonisko sabiedrību un tiks īstenota sadarbībā ar to. Šāda virzība, tāpat kā EIDHR gadījumā, piešķirs šai programmai būtiskās iezīmes. Programmas divi galvenie stratēģiskie mērķi būs šādi: - veicināt cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanu tur, kur tās visvairāk apdraudētas, un sniegt atbalstu un solidarizēties ar apspiešanas vai ļaunprātīgas izturēšanās upuriem - stiprināt pilsoniskās sabiedrības lomu cilvēktiesību un demokrātisku reformu veicināšanā, atbalstot konfliktu novēršanu un attīstot politisko līdzdalību un pārstāvību Šīs programmas darbībai nav nepieciešama attiecīgo valstu valdības piekrišana un tā sniegs īpašu finansiālo un tehnisko palīdzību tādiem pasākumiem, kurus nav iespējams īstenot, tos atbilstoši vai efektīvi integrējot citās ES programmās[xxviii]. Tai jāspēj atbalstīt pasākumus starptautiskā, reģionālā, valsts un vietējā mērogā. Tai arī jāspēj atbalstīt pasākumus ES valstīs, kas tieši saistīti ar cilvēktiesību pārkāpumiem trešās valstīs, piemēram, palīdzība trešo valstu spīdzināšanas upuru rehabilitācijai. Šajā programmā tiks iestrādāta konfliktu novēršanas un risināšanas dimensija, vajadzības gadījumā apvienojot tās darbības ar krīzes situāciju novēršanas darbībām, ko paredz stabilitātes instruments. Tā papildinās ģeogrāfiskās programmas un pārējās tematiskās programmas, jo īpaši tās, kuras attiecas uz nevalstiskajiem dalībniekiem, humāno un sociālo attīstību un migrācijas un patvēruma jautājumiem, kurās integrēta cilvēktiesību aizsardzība un kuras dažādos veidos nostiprina demokrātiskos procesus[xxix]. Šīs programmas papildu mērķis būs atspoguļot ES pastāvīgo, lielo ieguldījumu daudzpusējā sadarbībā demokrātijas un cilvēktiesību jomā: - stiprināt starptautisko pamatu cilvēktiesību un tiesiskuma aizsardzībai un demokrātijas veicināšanai Visbeidzot šajā programmā, tāpat kā EIDHR , ietvers vēlēšanu novērošanas darbu, kas arī turpmāk būs nozīmīga ES darbības joma, atbalstot demokrātiju un cilvēktiesības. Šī tematiskā programma piedāvā pamatu kopējai, vienotai politikai un ES vēlēšanu novērošanas misiju vadībai visā pasaulē ar šādu mērķi: - vairot uzticēšanos demokrātiskiem vēlēšanu procesiem, tālāk attīstot vēlēšanu novērošanu 3.2. Vadlīnijas un prioritātes 3.2.1. Veicināt cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanu tur, kur tās visvairāk apdraudētas, un sniegt atbalstu un solidarizēties ar apspiešanas vai ļaunprātīgas izturēšanās upuriem Šā stratēģiskā mērķa vispārīgais nolūks būs tādas politiskas telpas izveide, kurā varētu attīstīties pilsoniskā sabiedrība, ieguldījums plurālisma veicināšanā sabiedrībā un cilvēktiesību un demokrātijas veicināšana. Prioritāte tiks piešķirta nopietniem pamatbrīvību trūkuma gadījumiem, kad pilsoniskā sabiedrība darbojas ar grūtībām un kad ir par maz politiskā plurālisma. Dažās valstīs notiek apspiešana no izpildvaras puses, citās vājas valsts pārvaldes, sabrukuma vai vardarbīga konflikta dēļ ir apdraudētas pamatbrīvības un cilvēktiesības. Šādas situācijas var izveidoties valstīs, ar kurām ES varbūt vēl nav izveidojusi līgumattiecības, vai partnervalstīs, ar kurām daļēji vai pilnībā pārtraukta vispārējā sadarbība, kā arī citās nestabilās valstīs un sarežģītās partnerattiecībās[xxx]. Galvenā prioritāte būs pamatbrīvību — vārda un biedrošanās brīvības — veicināšana un cilvēktiesību aizstāvju aizsardzība, jo tie ir priekšnoteikumi normālai pilsoniskas sabiedrības darbībai un solis pretī demokrātijai[xxxi]. Ja iespējams, pasākumi jāīsteno pēc vienotas koncepcijas, ievērojot saikni starp dažādām brīvībām, uz kurām pamatojas atvērta sabiedrība, un pamatprincipu, ka „visas cilvēktiesības ir universālas, nedalāmas un savstarpēji saistītas”[xxxii]. Visiem pasākumiem jābūt vērstiem uz konfliktu novēršanu, un atbilstoši katras valsts īpatnībām tie var attiekties arī uz noteiktiem cilvēktiesību jautājumiem[xxxiii]. Valsts mērogā pilsoniskās sabiedrības pasākumi saskaņā ar šo mērķi varētu ietvert plašu jautājumu loku no izpratnes veicināšanas vai izglītības un apmācības līdz pat dialogam ar ieinteresētajām personām attiecīgajā valstī vai specifiskākiem cilvēktiesību aizstāvju atbalsta pasākumiem. Īpašais mērķis varētu būt starptautisku konvenciju ratifikācija un tiesību aktu grozījumi, jautājumi saistībā ar tiesību aktu īstenošanu un tiesvedību, vēlēšanu integritāte, vai daudz plašāki kārtības un likumības jautājumi. Šādi jautājumi var būt saistīti ar saskaņotu ES reakciju uz krīzes situāciju (saskaņā ar ierosinātā stabilitātes instrumenta noteikumiem), turpretī tematiskā programma varētu atbalstīt ilgtspējīgākas pilsoniskās sabiedrības konfliktu novēršanas un risināšanas darbības. Reģionālu projektu īstenošanu varētu apsvērt situācijā, kad pastāv iespēja efektīvam spiedienam no kaimiņvalstu ietekmīgu ieinteresēto personu vai reģionālo struktūru puses. Katras situācijas īpašie apstākļi noteiks iespējamo pasākumu veidu un to, cik lielā mērā būtu atbilstoši iesaistīt vietējās pilsoniskās sabiedrības organizācijas, lai nepakļautu partnerus riskam un neveidotu vēl lielākus šķēršļus demokrātiskajai reformai. Starptautiskas vai reģionālas nevalstiskās organizācijas, vai atsevišķos gadījumos starpvaldību iestādes dažkārt var darboties kā starpnieki attiecībā uz vietējās pilsoniskās sabiedrības dalībniekiem un cilvēktiesību aizstāvjiem. Šai programmai būs jābūt elastīgai, lai reaģētu uz apstākļu pārmaiņām un rīcības iespējām tad, kad tādas rodas. Atsevišķs mērķis, kurš ir saistīts ar šo vispārējo stratēģisko mērķi, attiecas uz solidarizēšanos ar apspiešanas upuriem , jo īpaši atbalstu spīdzināšanas un ļaunprātīgas apiešanās upuru rehabilitācijai. Šī programma turpinās sniegt tādu pašu atbalstu, kāds gadu gaitā sniegts rehabilitācijas centriem gan ES valstīs, gan ārpus ES. Tas praksē parāda ES solidaritāti un papildina vispārējo nostāju un politiskus demaršus pret spīdzināšanu valsts un starptautiskā mērogā. Jaunākajos 2005. gada marta un 2003. gada novembra[xxxiv] novērtējumos ir ierosināti vairāki rehabilitācijas procesu efektivitātes veicināšanas pasākumi. 3.2.2. Stiprināt pilsoniskās sabiedrības lomu cilvēktiesību un demokrātisku reformu veicināšanā, atbalstot konfliktu novēršanu un attīstot politisko līdzdalību un pārstāvību Vispārējais mērķis saskaņā ar šo stratēģisko mērķi ir sadarboties ar pilsonisko sabiedrību tajās valstīs, kur ir pietiekoši daudz brīvības un manevrēšanas iespēju, lai tai palīdzētu veidot kohēziju un kļūt par efektīvu demokratizācijas, konfliktu novēršanas un cilvēktiesību aizsardzības virzītājspēku. Šīs pieejas nolūks ir veicināt sadarbību starp pilsoniskās sabiedrības organizācijām (PSO), darbojoties plašāk par atsevišķam jautājumam veltītu kampaņu rīkošanu (kas parasti sadrumstalo pilsoniskās sabiedrības ieguldījumu). Saskaņā ar šo sadaļu paredzēs arī papildu atbalstu nelielām vietējo PSO iniciatīvām. Saskaņā ar šo sadaļu paredzēs pasākumus trīs līmeņos: Valsts līmenī prioritāti piešķirs pilsoniskās sabiedrības dialoga un sadarbības atbalstam, piemēram: - sadarbībai starp PSO, lai tās atbalstītu cita citu to darbībā, plašu koalīciju veidošanai starp dažādiem reģioniem, kopienām un identitātes grupām un sociāli ekonomisko dalībnieku iesaistīšanai cilvēktiesību un demokrātisko reformu kopējo programmu atbalstīšanā. Tas var ietvert kopīgu kampaņu rīkošanu vai pasākumus izglītības jomā, sadarbību cilvēktiesību situācijas un politisko reformu uzraudzībā utt. Jautājumus nav nepieciešams noteikt iepriekš, jo tos noteiks saskaņā ar vietējām prioritātēm, taču tur jāmēģina ietvert pārnozaru jautājumus, piemēram, attiecībā uz dzimumu līdztiesību, galvenajiem darba standartiem, pamatiedzīvotāju tiesībām, bērniem un citām neaizsargātām sabiedrības grupām; - pilsoniskās sabiedrības dialogam sabiedrībā ar izteiktām atšķirībām, apvienojot plašu ieinteresēto personu loku[xxxv], lai analizētu un apspriestu strīdīgus politiskus jautājumus (piem., minoritātes, amnestija un samierināšana, reliģija un politika) un panāktu tajos vienprātību. Šajā ziņā ļoti svarīga būs konfliktu novēršanas un dzimumu līdztiesības dimensija; - pilsoniskās sabiedrības iniciatīvām, lai veidotu dialogu ar politiskajām partijām, vēlētajiem pārstāvjiem un iestādēm, piem., ar mērķi veicināt politisko pārstāvību un līdzdalību (tostarp palielinot sieviešu un citu maz pārstāvētu sabiedrības grupu lomu), reaģētspēju un atbildību. Par pašsaprotamu nosacījumu jāuzskata daudzpartiju pieeja, iesaistot visas galvenās partijas, kuras aizstāv demokrātijas vērtības. Netiks paredzēts tiešs atbalsts partiju attīstībai. Reģionālā un starpnacionālā līmenī prioritāti piešķirs sadarbībai, lai pievienotu vērtību valsts mēroga pasākumiem un uzlabotu to efektivitāti. Uzmanības centrā varētu būt šāda sadarbība: - sadarbība starp PSO īpašos reģionos, kur norisinās konflikti, kam ir sekas starpvalstu mērogā (piem., Lielo ezeru reģions, Manu upes reģions un Rietumbalkānu reģions); - sadarbība un dialogs par izteikti atšķirīgiem politiskiem jautājumiem, ko var labāk izvērst, tos apspriežot starpvalstu mērogā (piem., reliģiskās minoritātes un sekulārisms, samierināšana un taisnīgums); - lai atbalstītu tādu spēju palielināšanu, kas veido izteiktu pievienoto vērtību un efektivitāti starpvalstu PSO tīkliem (piem., sadarbība, izstrādājot materiālus attiecīgajā reģionā kopīgā valodā). Vietējā līmenī izveidos atbalsta mehānismu nelielām vietējo PSO iniciatīvām, līdzīgi kā to paredz pašreizējie noteikumi par mikroprojektiem, tikai jaunais mehānisms būs vieglāk pieejams mazajām PSO[xxxvi]. Tas veicinātu pilsoniskās sabiedrības reprezentativitāti, piemēram, atbalstot pasākumus, ko veic jaunās PSO, kuras veido tādas sabiedrības grupas, kā intereses līdz šim bijušas vāji pārstāvētas (piem., nomaļu reģionu iedzīvotāji, minoritāšu pārstāvji vai nelabvēlīgas grupas utt.), vai citādi palielinot šādu grupu lomu. Pilsoniskās sabiedrības dialoga īpašās vajadzības un prioritātes varētu definēt precīzāk, apspriežoties par šo jautājumu ar pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem. Tas varētu sekmēt arī komplementaritāti ar ģeogrāfisko programmu sagatavošanu, kā arī veicināt vietējo līdzatbildību demokratizācijas procesā[xxxvii]. Attiecībā uz šā stratēģiskā mērķa ģeogrāfiskajām prioritātēm ir skaidrs, ka plānotās darbības varētu attiekties uz daudzām valstīm. Pasākumu īstenošanas pirmajā fāzē prioritāti piešķirs tām valstīm, kurām jau ir veiksmīga pieredze ar EIDHR mikroprojektu īstenošanu, kurās ir salīdzinoši atvērta sabiedrība un kur ES atbalsts pilsoniskai sabiedrībai varētu būt efektīvs, nevis pārdalīs resursus sīkāk, kā tas notiek pašlaik. Dažās valstīs jārod iespēja noteikt 5–7 gadu robežu, lai sasniegtu atsevišķus mērķus saistībā ar ilgtspēju un vietējās pilsoniskās sabiedrības pasākumu konsolidāciju. To varētu darīt, apspriežoties un sadarbojoties ar galvenajām ieinteresētajām personām attiecīgajā valstī. 3.2.3. Stiprināt starptautisko pamatu cilvēktiesību un tiesiskuma aizsardzībai un demokrātijas veicināšanai Vispārējais mērķis saskaņā ar šo sadaļu ir turpināt EIDHR iesākto starptautisko instrumentu efektivitātes sekmēšanu saskaņā ar ES politikas principiem. Gadījumos, kad tas neattiecas uz citu finanšu instrumentu un programmu darbības jomu, šo jauno programmu var izmantot, lai atbalstītu: - galvenos cilvēktiesību mehānismus ar atbilstošo ANO aģentūru, iestāžu un mehānismu, piem., ANO Augstā komisāra cilvēktiesību jautājumos biroja, Konvencijas par sieviešu visu veidu diskriminācijas likvidāciju, Starptautiskās darba organizācijas utt. palīdzību; - starptautiskiem kriminālās tiesvedības mehānismiem, piem., Starptautiskajai krimināltiesai[xxxviii]; - reģionāliem cilvēktiesību instrumentiem; - reģionāliem jaunattīstības valstu speciālistu apmācības tīkliem starptautisku cilvēktiesību instrumentu izmantošanā; - īpašiem starptautiskajiem instrumentiem, kas izveidoti, lai atbalstītu demokrātijas veidošanas iniciatīvas[xxxix]. Šo atbalstu var paplašināt, attiecinot to uz kopīgām iniciatīvām ar reģionālām organizācijām, piemēram, Eiropas Padomi; - pilsoniskās sabiedrības kampaņām par īpašiem cilvēktiesību jautājumiem, jo īpaši ja tie attiecas uz ANO iniciatīvām (piem., Vispasaules konferenci pret rasismu, rasu diskrimināciju, ksenofobiju un ar to saistīto neiecietību). Prioritātes saskaņā ar šo sadaļu izvēlēsies, ņemot vērā ES mērķus un apspriežoties ar attiecīgajām organizācijām. Šajā ziņā arī pilsoniskās sabiedrības organizācijas un tīkli var darboties kā partneri īstenošanā. 3.2.4. Vairot uzticēšanos demokrātiskiem vēlēšanu procesiem, tālāk attīstot vēlēšanu novērošanu Vēlēšanu novērošana ir ārkārtīgi jūtīga joma, kas ES ir piešķīrusi augstu profilu un autoritāti, nostiprinot tās lomu politiskos dialogos un palīdzot veicināt cilvēktiesības un demokrātiju. Tā ir palīdzējusi sekmēt vēlēšanu vadības profesionalitāti un caurspīdību, novērst pārkāpumus un ļaunprātīgu rīcību, kā arī sekmēt apzinīgu vēlēšanu procesu. Eiropas Komisijas koordinējošā un vadošā loma ir nodrošinājusi teicamu saskaņotību starp dažādām ES vēlēšanu novērošanas misijām, pateicoties vienotām metodēm un programmu sagatavošanai, kā arī politiskajai neatkarībai un pamanāmībai. Galvenais mērķis saskaņā ar šo sadaļu ir turpināt EIDHR iesākto, izmantojot šo tematisko programmu kā atbalsta mehānismu ES vēlēšanu novērošanas spējām. Tas var arī palīdzēt veidot vēlēšanu novērošanas spēju reģionālā un valsts mērogā. Arī turpmāk ir paredzēts konsolidēt vēlēšanu novērošanas misijas, veicot programmu sagatavošanu un īstenošanu. Komisija ir apstiprinājusi starptautiskās vēlēšanu novērošanas vispasaules principus[xl] un turpinās sadarboties ar citām iestādēm, kurām ir vēlēšanu novērošanas pieredze, piemēram, EDSO. Jaunajā programmā, tāpat kā līdz šim, jāpiešķir prioritāte ierobežotam vēlēšanu skaitam, kas atbilst lietderīguma un dzīvotspējas kritērijiem, vienlaikus uzlabojot kvalitāti un pakāpeniski palielinot kvantitāti. Prioritātes saistībā ar vēlēšanu novērošanas misijām arī turpmāk noteiks atbilstoši vēlēšanu kalendāram un politiskajai attīstībai, kā arī apsvērumiem, kas definēti Paziņojumā par ES vēlēšanu palīdzību un novērošanu, kuru 2001. gadā apstiprināja Padome[xli]. Var attīstīt priekšvēlēšanu pasākumu (piem., vēlētāju un kandidātu reģistrācijas) novērošanu un plašsaziņas līdzekļu uzraudzību, precizēt ziņojumus un sistematizēt palīdzību saistībā ar turpmākiem pasākumiem, lai vēl vairāk atbalstītu demokratizāciju un ar cilvēktiesībām saistītus jautājumus. Tālāk jāattīsta arī novērošanas misijas, kas pielāgotas konfliktu situācijām un vēlēšanām pēc konfliktu situācijām. Gadījumos, kas nav paredzēti ģeogrāfiskajās programmās, šai tematiskajai programmai arī jāsekmē vēlēšanu novērošanas spēju veidošana reģionālā mērogā, kā tas pašlaik notiek ar reģionālu organizāciju, piem., Āfrikas Savienības (ĀS) palīdzību, vai nākotnē notiks citos reģionos, piem., arābu pasaulē. Šī programma atbalstīs arī novērošanas un uzraudzības spējas vietējā mērogā, kā arī plašākas iniciatīvas, lai veicinātu līdzdalību un uzticību vēlēšanu procesā[xlii]. 3.3. Programmas sagatavošanas principi Pēc komitoloģijas procedūrām Komisija lems par četru gadu (2007–2010) un pēc tam trīs gadu (2011–2013) tematiskajiem stratēģijas dokumentiem (programmdokumentiem). Pamatojoties uz šo daudzgadu programmu sagatavošanu, Komisija pieņems ikgadējās rīcības programmas, kurās noteiks īpašos mērķus, atbalstāmos prioritāros pasākumus, sagaidāmos rezultātus un provizoriskās summas, ņemot vērā attiecīgās iniciatīvas, ko finansē ar citu programmu palīdzību. Šo programmu pārvaldīs Komisija, izmantojot visus pieejamos instrumentus saskaņā ar Finanšu regulu un tās īstenošanas noteikumus[xliii]. Attiecībā uz starpposma novērtējumu pirmajā trīs gadu posmā (2007–2009) veiks pasākumu ārēju novērtējumu, kura secinājumus izmantos, sagatavojot otro tematisko stratēģijas dokumentu (2011–2013). Šos pārskatus iesniegs dalībvalstīm un Eiropas Parlamentam apspriešanai. PIELIKUMS: Zemsvītras piezīmes [i] Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Ārēji darījumi [Ārējas darbības] tematiskās programmās, uz kurām attiecas nākamās finanšu perspektīvas 2007.—2013. gadam” - KOM(2005) 324, 3.8.2005. [ii] Atsauksmes skatīt http://europa.eu.int/comm/external_relations/consultations/er.htm [iii] Saistībā ar to var turpināt attīstīt ikgadējo NVO forumu par cilvēktiesībām un apsvērt citas papildu iniciatīvas. [iv] Skatīt, piemēram, visskaidrāko izklāstu ANO 2005. gada ziņojumā „ In Larger Freedom ”. [v] Skatīt ANO 1997. gada reformas programmu un starpaģentūru 2003. gada maija „kopējo vienošanos” par uz cilvēktiesībām balstītu pieeju sadarbībai attīstības jomā. [vi] ES Līguma 11. panta 1. punkts; ES Līguma 177. panta 2. punkts, 181.a panta 1. punkts. [vii] ES politikas vadlīnijas attiecībā uz trešām valstīm par nāvessodu, 1998. gada jūnijs; ES politikas vadlīnijas attiecībā uz trešām valstīm par spīdzināšanu un citiem nežēlīgiem, necilvēcīgiem vai cieņu pazemojošiem apiešanās un sodīšanas veidiem, 2001. gada aprīlis; ES vadlīnijas par bērniem un bruņotiem konfliktiem, 2003. gada decembris; ES vadlīnijas par cilvēktiesību aizstāvību, 2004. gada jūnijs. [viii] Skatīt informāciju par 2000. gada novembra Zagrebas samitu: http://europa.eu.int/comm/enlargement/intro/sap/summit_zagreb.htm [ix] Skatīt Stratēģijas dokumentu KOM (2004) 373, 12.5.2004., Padomes secinājumus, 14.7.2004. [x] Skatīt Komisijas paziņojumu KOM (2003) 615, 20.10.2003., Padomes secinājumus, 17.11.2003. [xi] Skatīt paziņojumu par Eiropas Savienības attīstības politiku „Eiropas konsenss” - KOM(2005) 311, 13.7.2005.; Padomes un dalībvalstu valdības pārstāvju Padomes, Eiropas Parlamenta un Komisijas sanāksmē 2005. gada 22. novembrī pieņemtais kopīgais paziņojums „Eiropas konsenss par attīstību”. [xii] „ES un Āfrika: ceļā uz stratēģiskām partnerattiecībām”, ko Eiropas Padome pieņēma 2005. gada 15.–16. decembrī. [xiii] Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei „Stiprākas partnerattiecības starp ES un Latīņameriku” - KOM(2005) 636, 8.12.2005. [xiv] Padomes Regula (EK) Nr. 975/1999, ko groza ar Regulu (EK) Nr. 1882/2003, un Regula (EK) Nr. 2240/2004; Padomes Regula (EK) Nr. 976/1999, ko groza ar Regulu (EK) Nr. 907/2003, un Regula (EK) Nr. 2242/2004. [xv] ES loma cilvēktiesību un demokratizācijas veicināšanā trešās valstīs, KOM (2001) 252 galīgais, 8.5.2001.; Komisijas dienestu darba dokuments SEK (2004) 1041, 30.7.2004. [xvi] Skatīt Padomes 2001. gada 25.jūnija secinājumus par ES lomu cilvēktiesību un demokratizācijas veicināšanā trešās valstīs; Eiropas Parlamenta 2002. gada 25. aprīļa rezolūciju; Padomes 2004. gada 23. februāra secinājumus. [xvii] Padomes 2001. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 381/2001, ar kuru izveido ātrās reaģēšanas mehānismu. [xviii] Skatīt jaunāko tematisko novērtējumu par EIDHR atbalstu projektiem saistībā ar rasismu, ksenofobiju un minoritāšu jautājumiem: http://europa.eu.int/comm/europeaid/projects/eidhr/documents_en.htm#eidhr; Skatīt arī jaunāko EIDHR vispārējo novērtējumu „ No lasting peace and prosperity without democracy and human rights ” (2005. gada jūlijs), ko veica Eiropas Parlamenta Ārlietu komitejas Cilvēktiesību apakškomitejas uzdevumā un Nīderlandes daudzpartiju demokrātijas institūta ( NIMD ) vadībā: http://www.nimd.org/upload/publications/2005/epfinal.doc. [xix] Jēdziens „pilsoniskās sabiedrības organizācija” šajā dokumentā ietver plašu partneru loku pilsoniskā sabiedrībā, tostarp arodbiedrības, darba devēju asociācijas, reliģiskas grupas, ideju laboratorijas utt. [xx] Skatīt 9. zemsvītras piezīmi. [xxi] EIDHR gadu gaitā ir piešķīrusi augstu prioritāti un pamanāmību nāves soda atcelšanai, cīņai pret spīdzināšanu un pret rasismu un minoritāšu diskrimināciju vērstām kampaņām. Tā ir arī izvirzījusi uzmanības centrā sieviešu, bērnu un pamatiedzīvotāju tiesību jautājumu. Tā atbalsta vārda un biedrošanās brīvību un plurālismu plašsaziņas līdzekļos un veicina cilvēktiesību aizstāvju tiesības. Tai ir īpašas pilnvaras atbalstīt un rehabilitēt spīdzināšanas upurus, palīdzot projektiem gan ES valstīs, gan ārpus ES. Tā ir arī bijusi galvenais atbalsta avots, izstrādājot specializētu augstākās izglītības programmu cilvēktiesību jomā. Turklāt EIDHR ir zināmā mērā atbalstījusi arī pilsoniskās sabiedrības attīstību, demokrātijas kultūras un plurālisma un demokrātisku iestāžu veidošanu. [xxii] Skatīt Pārskatīto rīcības plānu pēc Padomes kopējās nostājas par Starptautisko krimināltiesu pieņemšanas, Padomes 2003. gada 16. jūnija kopējo nostāju par Starptautisko krimināltiesu; Eiropas Parlamenta 2002. gada 24. oktobra rezolūciju par Vispārējo lietu padomes nostāju attiecībā uz Starptautisko krimināltiesu. [xxiii] Komisijas paziņojums „ES vēlēšanu palīdzība un novērošana” KOM (2000) 191, 11.4.2000.; Padomes 2001. gada 31. maija secinājumi; Eiropas Parlamenta 2001. gada 15. marta rezolūcija. [xxiv] Eiropas demokrātijas un cilvēktiesību iniciatīvas programmas sagatavošana 2005.–2006. gadam - K(2004) 4475, 6.12.2004. Šīs četras kampaņas ietver 17 dažādus pasākumus un vēl trīs starpnozaru jautājumus (bērni un sievietes, pamatiedzīvotāji, konfliktu novēršana). [xxv] No visiem 2004. gadā pēc uzaicinājuma iesniegt priekšlikumus iesniegtajiem projektiem sekmīgo projektu attiecība bija 10:1. [xxvi] Tas, piemēram, attiektos uz atbalstu ANO iniciatīvām, vispasaules izskaidrošanas darbu un daudzpusēju sadarbību demokrātijas un cilvēktiesību jomā vispasaules perspektīvā. Saistībā ar EIDHR pašreizējo pieredzi jāmin arī atbalsts starptautisku cilvēktiesību un krimināltiesību instrumentu izveidei un darbībai. [xxvii] Tas, piemēram, attiecas uz aizsardzību pret ļaunprātīgu izturēšanos un spīdzināšanu. Ir vēl daži citi instrumenti, lai reaģētu uz pastāvīgo atbalsta vajadzību šajā jomā. [xxviii] Apmācības un tehniskā palīdzība valsts iestāžu, piemēram, tiesu iestāžu, iestāžu, kas vada vēlēšanu norisi, vai parlamenta spēju palielināšanai ir būtisks aspekts sadarbībā demokrātijas un cilvēktiesību jomā, bet parasti to īsteno saskaņā ar lielākām ģeogrāfiskajām programmām pēc vienošanās ar attiecīgo valstu valdību. Tas pats parasti attiecas uz palīdzību reģionālām starpvaldību iestādēm. [xxix] Tādējādi šajās tematiskajās programmās paredzētie pasākumi, piemēram, nevalstisko dalībnieku līdzdalība attīstības stratēģiju īstenošanā, sociālo tiesību veicināšana, migrantu aizsardzība pret izmantošanu un atstumtību netiks iekļauti tematiskās programmas demokrātijas un cilvēktiesību veicināšanai īpašās uzmanības lokā. [xxx] Situācija valstīs, kuras varētu tikt izvēlētas sadarbībai, bez šaubām ar laiku mainīsies, jo dažās valstīs notiek režīma maiņa, attīstoties demokratizācijas virzienā, bet citās savukārt var notikt atgriešanās pie lielākas apspiešanas un cilvēktiesību un brīvību ierobežojumiem, vai tā var pāraugt sabiedriskās nekārtībās. [xxxi] Pasākumi, ko īsteno ar pilsoniskās sabiedrības palīdzību, papildinātu citus ES instrumentus, piemēram, politisku dialogu, demaršus, sankcijas, utt., kuri izdara spiedienu uz valdību, lai tā spertu soļus, paplašinot pamatbrīvības — vārda un biedrošanās brīvību —, un nodibinātu vai atjaunotu tiesiskumu. [xxxii] Vīnes deklarācija un rīcības programma, ko pieņēma Pasaules cilvēktiesību konferencē 1993. gada 25. jūnijā, (Vīnes konsenss), ANO ģenerālās asamblejas 1993. gada 12. jūlija dokuments A/CONF.157/23, īpaši 5. un 8. punkts. [xxxiii] Noteikti jautājumi varētu būt ES vadlīnijās ietvertās cilvēktiesības, piemēram, spīdzināšana, nāvessods, bērni bruņotos konfliktos un cilvēktiesību aizstāvji, citas neaizsargātās iedzīvotāju grupas. Tie varētu būt arī plašsaziņas līdzekļu brīvība, arodbiedrību brīvība, piespiedu darbs, sieviešu tiesības un dzimumu līdztiesība, cilvēktirdzniecība, stigma un diskriminācija (rasu naida, reliģiskas pārliecības, etniskās vai kastu izcelsmes, seksuālās orientācijas, slimības, invaliditātes u.c. iemeslu dēļ). [xxxiv] Skatīt: europa.eu.int/comm/europeaid/projects/eidhr/documents_en.htm#evaluations [xxxv] Šajā ziņā īpaša loma var būt sociālajam dialogam. [xxxvi] Šeit tiek pieņemts, ka saskaņā ar Komisijas priekšlikumu grozīt Finanšu regulas īstenošanas regulas 164. pantu tiks panākta vienošanās par vienkāršotām procedūrām piešķīrumiem līdz 25 000 EUR, lai atvieglotu mazo PSO līdzdalību uzaicinājumos iesniegt mikroprojektus - SEK(2005) 1240, 12.10.2005. [xxxvii] Situācijas atšķiras, tādēļ varētu uzsākt apspriešanos, pakāpeniski tās attīstot saistībā ar nākamo programmu sagatavošanas posmu 2007.–2010. gadam un 2011.–2013. gadam. [xxxviii] Šo atbalstu var paplašināt, attiecinot to uz starptautiskām un valsts krimināltiesām, kuras izveidotas saskaņā ar starptautisku miera līgumu, ja tās jau neatbalsta ar stabilitātes instrumenta palīdzību. [xxxix] Piemēram, tikko izveidotajam ANO demokrātijas fondam. [xl] Deklarācija par starptautiskās velēšanu novērošanas principiem un Starptautisko novērotāju rīcības kodekss, ko apstiprināja 2005. gada 27. oktobrī ANO aizgādībā. [xli] KOM(2000) 191, 11.4.2000., Padomes 2001. gada 31. maija secinājumi. [xlii] Paralēlas vēlēšanu palīdzības iniciatīvas, lai attīstītu vietējās spējas saistībā ar ilgtspējīgu un profesionālu vēlēšanu vadību un infrastruktūru, parasti laikus jāatbalsta ar ģeogrāfisko programmu palīdzību. [xliii] Grozījumi Finanšu regulā un tās īstenošanas noteikumos, kā ierosināts dokumentā KOM(2005) 181, 3.5.2005., un SEK(2005) 1240, 12.10.2005., varētu veicināt šīs tematiskās programmas efektivitāti.