PALĀTAS APSVĒRUMI KOMISIJAS ATBILDES

IEVADS

5.1. Šajā nodaļā aplūkota Palātas veiktā revīzija lauksaimniecības un lauku attīstības jomā par Garantiju fonda izdevumiem, kas 2006. gadā bija 49 799 miljoni EUR (2005. gadā – 48 466 miljoni EUR (1)) (sīkāk sk. 5.1. grafikā ). Saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu galvenā atbildīgā iestāde par Eiropas Savienības budžeta izpildi ir Eiropas Komisija. Gandrīz visu lauksaimniecības izdevumu pārvaldība ir dalīta. Tas nozīmē, ka maksājumus galasaņēmējiem (lauksaimniekiem, privātiem uzņēmumiem, tirgotājiem, asociācijām vai publiskā sektora iestādēm) veic maksājumu aģentūras, kuras apstiprina dalībvalstis. Komisija tieši pārvalda mazāk nekā 1 % izdevumu.

5.2. Dalībvalstu deklarētajiem izdevumiem tiek piemērotas vairākas kontroles sistēmas: a) integrētā administrācijas un kontroles sistēma (IAKS) – ar to pārbauda lauksaimnieku iesniegto pieprasījumu pareizību (3); b) specifiskas nozaru pārbaudes, piemēram, olīveļļas nozarē un lauku attīstības jomā; c) fiziskās pārbaudes, ko piemēro lauksaimniecības preču subsidētajam eksportam (4); d) tirdzniecības dokumentu sīka pārbaude pēc maksājuma veikšanas tirgotāju un lauksaimniecības preču pārstrādes uzņēmumu darbības telpās (5); e) noskaidrošanas procedūra, kura aptver visus deklarētos izdevumus un kurā skata gada pārskatu pilnīgumu un precizitāti (finansiālās noformēšanas lēmums) un – vairāku gadu perspektīvā – izdevumu likumību un pareizību (atbilstīguma lēmumi).

5.3. Lai iegūtu pārliecību par Kopienas pārskatiem pakārtoto darījumu likumību un pareizību, Palāta revidēja šīs pārraudzības un kontroles sistēmas un pārbaudīja izlases veida maksājumu paraugu, ko veidoja izdevumi no 30 maksājumu aģentūrām (kuras kopā atbild par 68 % KLP izdevumu) (sk. 5.1. tabulu ).

5.1. tabula – Maksājumu aģentūras pēc 2006. gadā deklarētajiem izdevumiem Nr. Dalībvalsts Maksājumu aģentūra Deklarētās summas miljonos EUR (6) % no kopējā Grozītie apliecinājumi (7) Nošķirtie pārskati (8) 1 Francija ONIC 4 263,0 8,5 × 2 Itālija AGEA 3 307,3 6,6 × × 3 Grieķija OPEKEPE 3 083,2 6,2 4 Apvienotā Karaliste RPA 2 925,2 5,8 5 Polija ARiMR 1 964,8 3,9 × 6 Spānija Andalucía 1 806,0 3,6 7 Īrija DAF 1 723,3 3,4 8 Francija OFIVAL 1 646,2 3,3 9 Vācija Bayern, Landwirtschaft 1 260,4 2,5 10 Dānija DFFE 1 163,3 2,3 11 Francija CNASEA 1 025,3 2,0 12 Spānija Castilla – La Mancha 912,9 1,8 13 Vācija Niedersachsen 905,8 1,8 14 Ungārija MVH 890,2 1,8 15 Portugāle INGA 879,8 1,8 × 16 Somija MMM 824,4 1,6 17 Apvienotā Karaliste SERAD 679,5 1,4 18 Spānija Aragón 560,2 1,1 19 Vācija Nordrhein-Westfalen LWK 527,7 1,1 20 Itālija AVEPA 498,4 1,0 × 21 Itālija AGREA 426,8 0,9 × 22 Spānija Cataluña 396,8 0,8 23 Beļģija BIRB 393,5 0,8 24 Vācija Schleswig-Holstein 371,3 0,7 25 Vācija Hamburg-Jonas 313,5 0,6 26 Lietuva NMA 308,0 0,6 × × (9) 27 Vācija Thüringen 293,8 0,6 × 28 Beļģija Région Wallonne 272,7 0,5 × 29 Vācija Rheinland-Pfalz 215,1 0,4 30 Spānija Galicia 175,4 0,4 MA-as, kas ietvertas DAS 2006 Starpsumma 34 013,8 68,0 31 Austrija AMA 1 234,6 2,5 32 Francija ONIEP 1 077,2 2,2 33 Spānija Castilla – Léon 966,4 1,9 34 Francija ONIOL 930,7 1,9 × 35 Zviedrija SJV 918,3 1,8 36 Spānija Extremadura 686,9 1,4 37 Itālija Region Lombardie 543,4 1,1 × 38 Vācija Baden-Württemberg 514,5 1,0 × 39 Čehija SAIF 497,5 1,0 40 Vācija Mecklenburg-Vorpommern 447,8 0,9 × 41 Nīderlande PZ 447,4 0,9 42 Francija VINIFHLOR 446,6 0,9 × 43 Vācija Brandenburg 443,7 0,9 44 Vācija Sachsen-Anhalt 411,2 0,8 45 Itālija FINPIEMONTE 381,5 0,8 × 46 Nīderlande Dienst Regelingen 365,3 0,7 47 Vācija Sachsen 355,3 0,7 × 48 Apvienotā Karaliste DARD 350,3 0,7 49 Spānija FEGA 333,8 0,7 50 Apvienotā Karaliste NAW 333,5 0,7 51 Beļģija ALV 277,2 0,6 52 Slovākija APA 266,1 0,5 × × 53 Vācija Hessen 249,7 0,5 54 Nīderlande HPA 233,5 0,5 55 Itālija ARTEA 232,8 0,5 × 56 Francija AUP 208,1 0,4 × 57 Vācija BLE 178,0 0,4 58 Polija ARR 175,3 0,4 59 Spānija Valencia 174,6 0,3 60 Slovēnija AAMRD 159,1 0,3 61 Francija FIRS 153,9 0,3 62 Spānija Navarra 137,1 0,3 63 Latvija RSS 136,6 0,3 64 Spānija Murcia 125,5 0,3 65 Itālija ARBEA 124,3 0,2 × × 66 Francija ONIGC 113,6 0,2 × 67 Francija ONIVINS 108,6 0,2 68 Spānija Canarias 99,0 0,2 69 Itālija SAISA 91,4 0,2 70 Spānija Asturias 85,2 0,2 × 71 Spānija País Vasco 75,9 0,2 72 Igaunija PRIA 75,3 0,2 73 Framcija ODEADOM 74,8 0,1 74 Nīderlande PT 72,4 0,1 75 Francija ONIFLHOR 68,6 0,1 × 76 Portugāle IFADAP 68,4 0,1 × × 77 Spānija Madrid 58,4 0,1 78 Nīderlande PVE 54,3 0,1 79 Francija ONILAIT 52,1 0,1 80 Kipra CAPO 48,5 0,1 81 Luksemburga Min. Agric. 46,9 0,1 82 Spānija La Rioja 45,9 0,1 83 Spānija Cantabria 44,2 0,1 84 Nīderlande DLG 44,0 0,1 85 Austrija ZA Salzburg 37,6 0,1 86 Spānija Baleares 34,4 0,1 87 Vācija Saarland 23,1 0,0 88 Apvienotā Karaliste FC 18,5 0,0 89 Vācija Bayern, Umwelt 16,6 0,0 × × 90 Itālija ENR 15,6 0,0 91 Malta MRAE 9,3 0,0 92 Francija OFIMER 8,9 0,0 93 Vācija Hamburg 7,2 0,0 94 Apvienotā Karaliste CCW 5,3 0,0 95 Vācija Nordrhein-Westfalen LfEJ 5,1 0,0 96 Vācija Bremen 3,6 0,0 97 Spānija FROM 2,4 0,0 98 Īrija DCMNR 0,6 0,0 Starpsumma 16 033,4 32,0 Kopā 50 047,2 100,0 Avots: Komisijas kopsavilkuma ziņojums par ELVGF Garantiju nodaļas 2006. gada pārskatu finansiālo noskaidrošanu.

5.4. Turklāt Palāta ir pārbaudījusi sistēmas, kas ieviestas, lai īstenotu vienotā maksājuma shēmu (sk. 5.15. punktu), saskaņā ar kuru 2006. gadā saņēmējiem ir izmaksāti 14 200 miljoni EUR (10). Tā nerevidēja vienotā platībmaksājuma shēmas sistēmas (sk. 5.40. punktu), jo iepriekš revidētajās dalībvalstīs vēl bija par agru vērtēt uzlabojumus. Tomēr Palāta šīs dalībvalstis ietvēra tiešajās darījumu pārbaudēs.

5.5. Ņemot vērā bažas par to maksājumu likumību un pareizību, kas saistīti ar shēmām, kuras tieši neaptver IAKS, Palāta ir veikusi īpašas revīzijas par olīveļļas ražošanas atbalstu (ietverot ĢIS uzticamību) (sk. 5.82. punktu) un par rozīnēm (sk. 5.12. punktu).

ĪPAŠAIS IZVĒRTĒJUMS SAISTĪBĀ AR TICAMĪBAS DEKLARĀCIJU

Integrētā administrācijas un kontroles sistēma (IAKS)

5.6. IAKS ir galvenais pārvaldības un kontroles līdzeklis vienotā maksājuma shēmā (sk. 5.15. punktu), vienotā platībmaksājuma shēmā (sk. 5.39. punktu) un visās platībatkarīgā atbalsta un piemaksu par dzīvniekiem shēmās. Tas aptver gandrīz 70 % no Garantiju fonda budžeta.

5.7. Katrā dalībvalstī IAKS veido datubāze par saimniecībām un pieteikumiem, lauku identifikācijas un dzīvnieku reģistrācijas sistēmām, kā arī reģistrs par tiesībām saņemt maksājumus tajās dalībvalstīs, kuras īsteno vienotā maksājuma shēmu. Sistēma paredz vairākus atbilstīguma pārbaudes mehānismus: visu pieteikumu administratīvo pārbaudi, savstarpējās atbilstības pārbaudi ar datubāzēm, lai novērstu dubultus pieprasījumus par to pašu zemi un/vai dzīvniekiem, un minimālo 5 % likmi lauku saimniecību inspekcijām.

5.8. Kaut gan IAKS inspekciju rezultāti, ko Komisijai paziņo maksājumu aģentūras, attiecas uz lauksaimniekiem veicamo maksājumu likumību un pareizību, Palāta uzskata, ka šie maksājumi jāpārbauda un jāapstiprina neatkarīgai struktūrai. Kļūdas, kas gadījušās, aprēķinot tiesības uz maksājumiem, nav iekļautas IAKS inspekciju rezultātos, lai gan tās ietekmē veikto maksājumu likumību un pareizību. Tomēr kļūdas, kas konstatētas maksājumu aģentūru veikto inspekciju rezultātā, ir izlabotas pirms maksājuma veikšanas. 5.8. Lai turpmāk uzlabotu pārliecību, ko var gūt no IAKS inspekciju rezultātiem attiecībā uz kontroles sistēmu efektivitāti, Komisija ir īstenojusi Palātas ieteikumus, ka apliecinātājiestādēm jāiegulda vairāk darba, lai pārbaudītu un apstiprinātu inspekciju statistiku un pēcmaksājumu pārbaudes. No 2007. finanšu gada apliecinātājiestādēm atbilstīgi Komisijas pamatnostādnēm būs jāanalizē uz vietas veikto pārbaužu rezultāti un kontroles statistika un jāziņo par tiem.

5.9. Saskaņā ar šo statistiku (sk. 5.2. tabulu un 5.2. grafiku ) visās dalībvalstīs kopā kļūdas bija 28,9 % (iepriekšējā gadā – 40 %) platības pieteikumu, kuri pārbaudīti 2005. gadā un uz kuru pamata 2006. finanšu gadā izdarīti maksājumi. Šīs kļūdas veido 1,4 % no platībām, ko bija pārbaudījušas maksājumu aģentūras. ES-15 dalībvalstīs šis pēdējais procentuālais rādītājs no 2,0 % 2004. gadā samazinājās līdz 1,2 % 2005. gadā. Kļūdu līmeņa samazinājums ir saistīts ar vienotā maksājuma shēmas ieviešanu desmit ES-15 dalībvalstīs (11), kur kļūdu līmenis samazinājās līdz 0,7 %, kamēr pārējās piecās tas joprojām ir 1,8 % – tāds pats kā jaunajās dalībvalstīs. 5.10. Desmit dalībvalstīs, kas nošķīra visas piemaksas par dzīvniekiem vai daļu šo piemaksu, vēl pārbaudāmo dzīvnieku skaits ir samazinājies par 35-67 % atkarībā no atbalsta shēmas, arī kļūdu līmenis ir ievērojami samazinājies. Lielākajā shēmā, ko piemēro zīdītājgovīm (sk. 5.3. tabulu un 5.3. grafiku ), dalībvalstis konstatēja, ka 0,7 % dzīvnieku, par kuriem prasīta piemaksa, neeksistē vai arī tie nav atbilstīgi (2004. gadā –1,56 %); attiecībā uz īpašo piemaksu par liellopiem tie bija 1,23 % (2004. gadā –2,53 %), bet attiecībā uz piemaksām par aitām un kazām šis skaitlis bija nokrities no 6,3 % 2004. gadā uz 3,6 %. 5.9.–5.10. Komisija vēlētos uzsvērt šo pozitīvo tendenci – zemāks kļūdu līmenis platību un dzīvnieku pieteikumos un virsdeklarācijās – un uzskata to par neseno KLP reformu ļoti pozitīvu ietekmi.

5.2. tabula. Platībatkarīgais atbalsts, lopbarības platības un citi laukaugi – 2005. gadā uz vietas pārbaudītie pieteikumi (2006. maksājumu gads) Dalībvalstis Iesniegtie pieteikumi Pārbaudītie pieteikumi Pieteikumi ar kļūdām Izlases veidā pārbaudītie pieteikumi Izlases veidā pārbaudītie pieteikumi/kļūdas Skaits Platība (ha) Vidējais lielums (ha) Skaits % Platība (ha) % Vidējais lielums (ha) Skaits % Platība (ha) % Skaits % Platība (ha) % Skaits % Platība (ha) % Beļģija 43 430 1 057 350,81 24 2 930 6,7 119 400,66 11,3 41 609 20,8 541,54 0,5 687 23,4 14 490,60 12,1 107 15,6 75,39 0,5 Dānija 69 474 2 733 746,86 39 4 150 6,0 173 452,08 6,3 42 1 273 30,7 1 217,04 0,7 889 21,4 30 148,98 17,4 291 32,7 230,86 0,8 Vācija 386 237 16 825 485,63 44 21 968 5,7 1 223 309,75 7,3 56 10 088 45,9 7 021,09 0,6 4 949 22,5 232 854,01 19,0 2 386 48,2 1 980,38 0,9 Īrija 129 187 4 830 161,00 37 7 695 6,0 349 026,00 7,2 45 1 863 24,2 2 227,00 0,6 1 422 18,5 54 115,09 15,5 400 28,1 514,48 1,0 Itālija 662 539 8 412 971,00 13 38 760 5,9 949 459,22 11,3 24 4 087 10,5 9 176,00 1,0 9 631 24,8 116 336,77 12,3 1 074 11,2 1 761,90 1,5 Luksemburga 2 006 122 846,14 61 130 6,5 8 056,70 6,6 62 123 94,6 138,15 1,7 27 20,8 1 838,72 22,8 25 92,6 30,23 1,6 Austrija 132 244 2 348 035,15 18 8 131 6,1 187 720,67 8,0 23 1 681 20,7 1 303,90 0,7 2 558 31,5 67 513,45 36,0 450 17,6 332,11 0,5 Portugāle 138 883 2 445 810,32 18 7 864 5,7 558 980,18 22,9 71 2 699 34,3 6 972,42 1,2 5 257 66,8 335 304,79 60,0 849 16,1 4 355,35 1,3 Zviedrija 84 454 3 171 490,67 38 5 247 6,2 201 003,62 6,3 38 2 472 47,1 2 832,65 1,4 1 871 35,7 77 435,86 38,5 833 44,5 687,06 0,9 Apvienotā Karaliste 198 078 15 300 055,19 77 10 357 5,2 1 675 942,00 11,0 162 5 675 54,8 9 258,00 0,6 2 157 20,8 181 028,19 10,8 1 366 63,3 1 474,95 0,8 Kopā 2005. g. ES-10 (12) 1 846 532 57 247 952,77 31 107 232 5,8 5 446 350,87 9,5 51 30 570 28,5 40 687,79 0,7 29 448 27,5 1 111 066,46 20,4 7 781 26,4 11 442,71 1,0 Kopā 2004. g. ES-10 1 576 525 50 678 823,20 32 102 780 6,5 4 389 417,33 8,7 43 49 863 48,5 102 017,33 2,3 20 114 19,6 806 796,95 18,4 8 320 41,4 9 209,88 1,1 Grieķija 318 768 4 111 168,74 13 38 503 12,1 1 239 442,18 30,1 32 12 003 31,2 29 577,44 2,4 7 318 19,0 78 555,17 6,3 1 425 19,5 2 080,74 2,6 Spānija 451 929 16 441 131,63 36 42 912 9,5 1 873 231,00 11,4 44 17 002 39,6 44 205,00 2,4 8 788 20,5 339 989,80 18,1 3 189 36,3 4 297,20 1,3 Francija 391 787 25 481 183,83 65 22 425 5,7 1 791 403,51 7,0 80 10 467 46,7 12 305,08 0,7 5 152 23,0 376 748,88 21,0 518 10,1 603,88 0,2 Nīderlande 52 358 828 546,15 16 6 522 12,5 137 551,00 16,6 21 2 598 39,8 3 150,89 2,3 841 12,9 13 881,92 10,1 340 40,4 501,79 3,6 Somija 65 219 2 102 180,12 32 4 151 6,4 140 872,40 6,7 34 2 329 56,1 1 630,23 1,2 1 022 24,6 29 836,58 21,2 513 50,2 171,33 0,6 Malta 3 961 4 417,15 1 372 9,4 1 061,77 24,0 3 301 80,9 217,86 20,5 55 14,8 77,57 7,3 35 63,6 14,79 19,1 Slovēnija 61 169 388 952,48 6 5 149 8,4 46 779,93 12,0 9 747 14,5 314,56 0,7 946 18,4 5 095,79 10,9 146 15,4 49,56 1,0 Kopā 2005. g. ES-7 (12) 1 345 191 49 357 580,10 37 120 034 8,9 5 230 341,79 10,6 44 45 447 37,9 91 401,06 1,7 24 122 20,1 844 185,71 16,1 6 166 25,6 7 719,29 0,9 Kopā 2005. g. ES-17 3 191 723 106 605 532,87 33 227 266 7,1 10 676 692,66 10,0 47 76 017 33,4 132 088,85 1,2 53 570 23,6 1 955 252,17 18,3 13 947 26,0 19 162,00 1,0 Kopā 2004. g. ES-15 2 829 381 98 852 502,22 35 221 028 7,8 9 382 645,37 9,5 42 93 480 42,3 187 358,00 2,0 33 644 15,2 1 386 255,27 14,8 11 268 33,5 19 893,13 1,4 Kopā 2003. g. ES-15 (13) 2 840 153 98 843 983,00 35 230 170 8,1 11 309 077,00 11,4 49 97 729 42,5 199 740,00 1,8 58 241 25,3 1 928 924,38 17,1 20 766 35,7 29 445,65 1,5 Kopā 2002. g. ES-15 2 894 917 97 955 796,00 34 248 572 8,6 11 656 029,00 11,9 47 94 717 38,1 198 079,00 1,7 58 313 23,5 2 361 830,00 20,3 26 408 45,3 41 312,03 1,7 Čehija 20 251 3 490 297,79 172 1 455 7,2 172 348,94 4,9 118 750 51,5 2 491,00 1,4 285 19,6 33 305,74 19,3 141 49,5 470,3 1,4 Igaunija 19 136 846 403,60 44 1 353 7,1 176 583,74 20,9 131 927 68,5 5 685,48 3,2 227 16,8 5 824,79 3,3 152 67,0 337,3 5,8 Kipra 41 470 164 780,51 4 3 138 7,6 49 274,20 29,9 16 2 812 89,6 7 380,83 15,0 300 9,6 2 917,62 5,9 273 91,0 521,5 17,9 Latvija 78 781 1 498 451,19 19 6 124 7,8 382 704,18 25,5 62 3 233 52,8 11 084,54 2,9 911 14,9 12 425,20 3,2 471 51,7 539,5 4,3 Lietuva 225 402 2 568 705,71 11 12 337 5,5 278 460,87 10,8 23 4 622 37,5 7 927,10 2,8 3 044 24,7 35 505,47 12,8 1 236 40,6 1 426,3 4,0 Ungārija 205 293 5 048 877,59 25 14 536 7,1 304 023,96 6,0 21 3 983 27,4 6 159,56 2,0 3 537 24,3 102 525,46 33,7 1 346 38,1 2 157,2 2,1 Polija 1 484 624 14 253 733,11 10 93 323 6,3 1 162 866,47 8,2 12 11 236 12,0 4 271,06 0,4 17 486 18,7 125 238,06 10,8 1 817 10,4 668,9 0,5 Slovākija 13 531 1 825 195,37 135 1 575 11,6 484 524,83 26,5 308 790 50,2 9 796,42 2,0 334 21,2 45 787,05 9,4 67 20,1 343,0 0,7 Kopā 2005. g. ES-8 2 088 488 29 696 444,87 14 133 841 6,4 3 010 787 10,1 22 28 353 21,2 54 796 1,8 26 124 19,5 363 529,39 12,1 5 503 21,1 6 464,00 1,8 Kopā 2004. g. ES-10 (14) 2 077 233 29 371 245,00 14 124 668 6,0 3 834 258,00 13,1 31 40 351 32,4 67 945,00 1,8 25 945 20,8 385 051,43 10,0 9 064 34,9 9 764,10 2,5 Kopā 2005. g. ES-25 5 280 211 136 301 978 26 361 107 6,8 13 687 480 10,0 38 104 370 28,9 186 885 1,4 79 694 22,1 2 318 782 16,9 19 450 24,4 25 626 1,1 Kopā 2004. g. ES-25 4 906 614 128 223 747 26 345 696 7,0 13 216 903 10,3 38 133 831 38,7 255 302,00 1,9 59 589 17,2 1 771 306,70 13,4 20 332 34,1 29 657,23 1,7 1. NB! Attālā uzrāde ietver satelīta izmantošanu vai aerofotografēšanu, lai pārbaudītu IAKS pieteikumus. 2. NB! N gadā veiktā pārbaude attiecas uz N+1 gadā veiktajiem maksājumiem. Avoti: IAKS statistika, ko dalībvalstis iesniedza ĢD AGRI. 2006. gada darbības pārskats – ĢD AGRI.

5.3. tabula. IAKS inspekcijas saistībā ar piemaksām par zīdītājgovīm – 2005. gada pārbaužu uz vietas rezultāti (2006. maksājumu gads) Dalībvalstis Dzīvnieku kopskaits Pārbaudītie un daļēji noraidītie dzīvnieki Pārbaudītieun noraidītie dzīvnieki Pārbaudītie dzīvnieki (izlases veidā) Pieprasītie Pārbaudītie % Skaits % no pieprasītajiem kopā Skaits % no pieprasītajiem kopā Skaits % no pārbaudītajiem kopā % no noraidītajiem kopā Daļēji noraidītie Daļēji noraidītie % Noraidītie Noraidītie % Beļģija 397 513 35 506 8,9 126 0,4 317 0,9 5 071 14,3 1,3 35 0,7 36 0,7 Grieķija 210 982 92 332 43,8 557 0,6 688 0,7 4 080 4,4 1,9 27 0,7 29 0,7 Spānija 1 775 937 302 457 17,0 471 0,2 1 825 0,6 45 712 15,1 2,6 70 0,2 90 0,2 Francija 4 232 508 445 155 10,5 665 0,1 1 565 0,4 73 247 16,5 1,7 84 0,1 280 0,4 Nīderlande 72 344 12 047 16,7 17 0,1 358 3,0 2 310 19,2 3,2 3 0,1 43 1,9 Austrija 550 638 56 238 10,2 336 0,6 517 0,9 8 462 15,0 1,5 32 0,4 35 0,4 Portugāle 422 430 86 825 20,6 442 0,5 1 201 1,4 11 003 12,7 2,6 83 0,8 83 0,8 Somija 46 311 7 072 36,0 36 0,5 97 1,4 1 454 20,6 3,1 6 0,4 6 0,4 Malta 0 0 0,0 0 0,0 0 0,0 0 0,0 0,0 0 0,0 0 0,0 Slovēnija 88 781 13 009 14,7 662 5,1 692 5,3 2 337 18,0 2,6 121 5,2 121 5,2 ES-10 7 797 444 1 050 641 13,5 3 312 0,3 7 260 0,7 153 676 14,6 2,0 461 0,3 723 0,5 Avoti: IAKS statistika, ko dalībvalstis iesniedza ĢD AGRI. Gada darbības pārskats – ĢD AGRI.

Stāvoklis Grieķijā

5.11. Piekto gadu pēc kārtas ģenerāldirektora deklarācijā ir atruna par nepietiekamu IAKS ieviešanu Grieķijā. Par 2006. gadu Palāta ir apstiprinājusi faktu, ka joprojām nav īstenoti galvenie kontroles mehānismi, proti: pieprasījumu apstrāde, inspekcijas procedūras, vienota dzīvnieku datubāze un zemes gabalu identifikācijas sistēma. Šādos neapmierinošas kontroles apstākļos lauksaimniekiem ir izmaksāti apmēram 850 miljoni EUR gadā. Par 1996.-2005. gada laikposmu Komisija ir ieviesusi korekcijas kopā par 479 miljoniem EUR, kas atbilst apmēram 6 % deklarēto izdevumu. Korekcijas veiktas arī attiecībā uz rozīnēm. 5.11. Attiecībā uz 2006. finanšu gadu (2005. pieprasījumu gads) revīzijas apstiprina, ka joprojām pastāv IAKS galveno elementu funkcionēšanas būtiskas nepilnības Grieķijā, piemēram, pieprasījumu procedūra, uz vietas veikto pārbaužu kvalitāte, dzīvnieku datubāzu kvalitāte un jo īpaši zemes gabalu identifikācijas sistēma. Lai aizsargātu Kopienas finanšu intereses, Komisija turpina intensīvu revīzijas programmu un, kamēr nepieciešams, ieviesīs finanšu korekcijas Grieķijai. Turklāt Komisija cieši pārrauga un uzrauga Grieķijas rīcības plānu, kuru ir sastādījušas Grieķijas iestādes pēc Komisijas skaidri izteikta pieprasījuma un ciešā sadarbībā ar Komisiju, lai novērstu iepriekšminētās nepilnības. Rīcības plānā iekļauti noteikti termiņi dažādo darbību īstenošanai, kurām jādod pirmie rezultāti, sākot no 2007. finanšu gada (2006. pieprasījumu gada).

5.12. Rozīņu atbalsta shēma nosaka audzētājiem minimālo iegūstamo rozīņu daudzumu uz hektāru (t. i., viņiem jāiegūst minimālā raža). Gandrīz viss atbalsts (apmēram 115 miljoni EUR gadā) ir izmaksāts Grieķijā.

5.13. Palātas veiktajās DAS revīzijās pēdējos gados, kā arī īpašajā revīzijā 2006. gadā ir noskaidrojies, ka kopš 1999. gada Grieķijas valsts iestādes ir nepareizi piemērojušas samazinājumus minimālās ražas prasībām gan bezkauliņu rozīnēm (sultanas), gan mazajām tumšajām bezsēklu rozīnēm (currants), kas aizņem lielāko daļu rozīņu audzēšanas platības. Tikai 2002./2003. gadā, kad nelabvēlīgi laikapstākļi skāra lielāko daļu Grieķijas, šie samazinājumi balstījās uz apdrošināšanas aģentūras veikto kaitējuma novērtējumu un atbilda noteikumiem. Pārējos gados par lielāko daļu samazinājumu lēma valsts iestādes, atsaucoties uz iemesliem, kas nav saistīti ar dabas katastrofām (15). Rezultātā maksājumi ir veikti audzētājiem, kuri nav ievērojuši prasības par minimālo ražu (jo īpaši attiecībā uz bezkauliņu rozīnēm – apmēram 50 % kopējās produkcijas) un kurus nebija skārusi dabas katastrofa. 5.13. Komisija pēdējos gados veica vairākus Grieķijas apmeklējumus attiecībā uz rozīņu atbalsta shēmu un apzinās aprakstītos notikumus. Pašos pēdējos gados Grieķijas iestādes piešķīra vispārējas atkāpes obligāto ražošanas daudzumu vienotu samazinājumu veidā visai Grieķijai, attaisnojot tās ar atsauci uz valsts katastrofām un mazākā mērā – citiem iemesliem. Komisija uzskata, ka tas neatbilst Kopienas tiesību aktiem, un tās uz vietas veikto apmeklējumu rezultātā tiek veiktas atbilstīguma procedūras.

5.14. Komisija ir izdarījusi vienotas likmes finanšu korekcijas par kļūdām galvenajos kontroles mehānismos attiecībā uz 1997.-2002. gada laikposmu (40 miljoni EUR). Par pārējiem gadiem korekcijas vēl nav ierosinātas, un Komisija vēl nav noteikusi neatbilstīgo maksājumu apmēru, kas attiecībā uz bezkauliņu rozīnēm varētu būt ievērojams. 5.14. Tiek veiktas atbilstīguma procedūras attiecībā uz atlikušajiem gadiem, un, ņemot vērā tās integrāciju vienotā maksājuma shēmā no 2008. gada, Komisija plāno ierosināt finanšu korekcijas divos “kopumos” – vienu par gadiem, kas vēl nav koriģēti (t. i., 2003. līdz 2005. gadu) un nepieciešamības gadījumā otru par atlikušo laikposmu, kurā īpaši tiks ņemts vērā, ka pašos pēdējos gados atkāpes no minimālās ražas prasībām acīmredzot nav piešķirtas saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem.

Vienotā maksājuma shēma (VMS)

Kas tā ir, un kā tā darbojas?

5.15. Saskaņā ar VMS lauksaimniekiem nemaksā pēc audzētās produkcijas veida vai tiem piederošo dzīvnieku skaita (16). Tā vietā pilna atbalsta saņemšanai jārīkojas šādi: a) jāiesniedz tiesību pieteikums pirmajam gadam (un tajā pašā gadā – (viens) maksājuma pieprasījums kopā ar atbilstīgo hektāru deklarāciju); b) kad tiesības ir noteiktas, jāiesniedz viens pieprasījums (katru gadu), kurā deklarēti visi hektāri, un jo īpaši VMS atbilstīgie hektāri; c) lauksaimniekam jāuztur sava zeme labā lauksaimniecības stāvoklī un jāievēro vairākas īpašas prasības attiecībā uz vidi (savstarpēja atbilstība).

5.16. Lai atbilstu vienotā maksājuma shēmai, lauksaimniekiem vispirms jāiegūst “tiesības” (17). Valsts iestādes izvēlas vienu no ES tiesību aktos paredzētajiem modeļiem (sk. 5.4. tabulu ) un aprēķina katra lauksaimnieka “tiesību” skaitu un vērtību. Saskaņā ar vēsturisko modeli katram lauksaimniekam piešķir tiesības, pamatojoties uz vidējo saņemtā atbalsta summu un uz pārskata periodā – no 2000. līdz 2002. gadam – lauksaimniecībā izmantoto platību. Saskaņā ar reģionālo modeli visām reģiona tiesībām ir viena un tā pati vienotā likme, bet fermerim tiesības piešķir par katru pirmajā piemērošanas gadā deklarēto hektāru. Jauktajā modelī apvienots vēsturiskais elements ar vienotu likmi, un, ja modelis ir dinamisks, vēsturiskā daļa katru gadu samazinās, līdz dominē vienotas likmes sistēma. 5.16. Saskaņā ar VMS noteikumiem dalībvalstīm ir ievērojama rīcības brīvība izveidot sistēmu atbilstīgi savām īpašajām vajadzībām un nodomiem. Tas attiecas uz modeļa pamatizvēli, ar ko reģionālais modelis bija iecerēts kā iespēja, lai atkāptos no vēsturiskā modeļa, un uz īpašu noteikumu izveidi par izvēlētā modeļa ieviešanu.

5.4. tabula – VMS modeļi, ko pieņēmušas revidētās dalībvalstis Dalībvalstis Piemērotais modelis ES tiešo maksājumu saņēmēji 2004. pieprasījumu gadā (18) VMS pieteikumi, kas iesniegti 2005. gadā (19) 2005. gads % no 2004. gada (noapaļojot) Skaits Platība (1 000 ha) Skaits (20) Platība (1 000 ha) (21) Skaits (%) Platība (%) Dānija Jauktais dinam. 52 420 2 329,00 69 474 2 734,00 132,53 117,00 Vācija Jauktais dinam. 330 640 14 050,00 386 237 16 825,00 116,81 119,00 Luksemburga Jauktais statisk. 1 970 122,00 2 006 123,00 101,83 101,00 Zviedrija Jauktais statisk. 59 440 2 763,00 84 454 3 171,00 142,08 115,00 Apvienotā Karaliste AK – Anglija Jauktais dinam. 70 031 7 425,00 116 500 8 248,00 166,00 111,00 AK – Skotija Vēsturiskais 19 596 4 358,00 21 669 4 606,00 111,00 106,00 AK – Velsa Vēsturiskais 16 821 1 301,00 18 364 1 439,00 109,00 111,00 AK – Ziemeļīrija Jauktais statisk. 24 962 1 017,00 41 545 1 007,00 166,00 99,00 Kopā 575 880 33 365,00 740 249 38 153,00 129,00 114,00

5.17. Dalībvalstīm jāizveido valsts rezerve (22), no kuras tā piešķir tiesības jaunajiem lauksaimniekiem vai lauksaimniekiem, kuriem ir īpaši apstākļi vai kurus skārušas pārstrukturēšanas vai attīstības programmas.

Revīzijas mērķi

5.18. Palāta revidēja tiesību noteikšanas sistēmas 10 dalībvalstīs (23), kuras 2005. gadā ieviesa VMS (maksājumi 2006. gadā, budžeta griesti 15 088 miljoni EUR (24) – 27 % no kopējiem lauksaimniecības izdevumiem) (25). Revīzijas mērķis bija novērtēt, vai: a) valstu noteikumi, ko pieņēmušas dalībvalstis, atbilst ES tiesību aktiem, un vai tiesības ir pareizi aprēķinātas; b) dalībvalstis ir ieviesušas atbilstīgas administratīvās procedūras un uzticamu iekšējo kontroli pareizai, pilnīgai un precīzai maksājumu tiesību noteikšanai un pārvaldībai; c) dalībvalstis ir ieviesušas uzticamu pārvaldības un kontroles sistēmu VMS pieprasījumu apstrādei (26).

Tiesību aprēķināšana un piešķiršana

5.19. Pareizu VMS maksājumu priekšnoteikums ir pareiza tiesību aprēķināšana un piešķiršana. Nepareizi noteiktas tiesības var novest pie pārmaksāšanas vai nepietiekamiem maksājumiem pirmajā gadā un arī turpmāk, ja tas netiek atklāts.

Neatbilstība noteikumiem

Desmit mēnešu noteikums

5.20. Kopienas tiesību aktos ir prasība, lai zeme, kas deklarēta vienotā maksājuma shēmai, būtu prasītāja rīcībā katru gadu vismaz 10 mēnešus. Neievērojot to, Apvienotajā Karalistē tiesības saskaņā ar VMS bija piešķirtas un atbalsts izmaksāts zemes īpašniekiem, kuri nenodarbojās ar lauksaimniecību un kuri lielāko daļu gada savu zemi iznomāja, tādējādi neatbilstot prasībām. Piemēram, Ziemeļīrijā šādiem zemes īpašniekiem bija piešķirts vairāk nekā 176 000 tiesību (13,8 miljonu EUR vērtībā) (27). 5.20. Jāņem vērā nošķiršanas vispārīgais jēdziens. Regulas (EK) Nr. 1782/2003 33. pantā noteikts, ka tikai minētās regulas 2. pantā definētajiem lauksaimniekiem ir pieeja vienotā maksājuma shēmai. Saskaņā ar reģionālo modeli, kas pieņemts kā atkāpe no vēsturiskā modeļa pēc vairāku dalībvalstu lūguma, ir atļauts veikt maksājumu, pamatojoties uz visu lauksaimniecisko platību, kas deklarēta pirmajā piemērošanas gadā; šis paplašinājums attiecās galvenokārt uz ganībām, kā arī augļiem un dārzeņiem. Patiešām, šis modelis nozīmē, ka jauni saņēmēji, kas iepriekš nesaņēma tiešu atbalstu, ieguva tiesības uz to, ja, cita starpā, to rīcībā ir platība, ja piemēro labu lauksaimniecības un vides stāvokli un ja viņi uz tās veic lauksaimniecisku darbību saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 2. pantā doto definīciju. Tie var būt zemes īpašnieki, bet tikai tad, ja viņi veic lauksaimniecisku darbību. Patiešām, pretendenta zemei ir jābūt deklarētai viņa rīcībā vismaz 10 mēnešus. Ja Palātas aprakstītajos gadījumos zeme ir zemes īpašnieka rīcībā mazāk nekā 10 mēnešus, tai nepienākas atbalsts. Komisija veiks pasākumus ar atbilstīguma procedūru palīdzību.

5.21. Apvienotās Karalistes iestādes uzskata, ka atkarībā no nomas līguma noteikumiem zemes īpašniekiem var būt tiesības uz VMS un/vai lauku attīstības atbalstu par zemi, ko tie iznomā un ko apstrādā nomnieks. Tomēr saskaņā ar ES tiesību aktiem tikai lauksaimnieks, t. i., persona, kurai pieder zeme un kura uz šīs zemes veic lauksaimniecisku darbību, ir tiesīgs uz VMS maksājumiem un lauku attīstības atbalstu. 5.21. Komisija piekrīt Palātas veiktajai attiecīgo ES tiesību aktu interpretācijai. Viens atbilstīguma nosacījums ir lauksaimnieciskas darbības veikšana. Dalībvalstīm ir jānorāda, kuri tiek uzskatīti par aktīviem lauksaimniekiem (kuriem ir tiesības uz atbalstu). Ja zemes īpašnieks uzņemas lauksaimnieciskās darbības ekonomisko risku, nav izslēgts uzskatīt viņu par personu, kas “veic lauksaimniecisku darbību”.

Tiesību konsolidēšana

5.22. ES tiesību akti paredz noteikt pamatsummas lauksaimniekiem teritorijās, uz kurām attiecas pārstrukturēšanas un/vai attīstības programmas saistībā ar publisko intervenci tādēļ, lai novērstu zemes pamešanu un/vai lai kompensētu lauksaimniekam īpašas neērtības šajos zemes apgabalos. Ja lauksaimnieks ir zaudējis zemi šādā veidā un vairs nespēj izmantot visas savas tiesības, tās var konsolidēt, t. i., apmainīt pret mazāku skaitu ar lielāku vērtību.

5.23. Dažas dalībvalstis, dalībvalstu teritorijas (Austrija, Īrija, Velsa un Skotija) neievēroja ES tiesību aktus. Tās šo noteikumu attiecināja uz visiem gadījumiem (28), kad lauksaimniekam 2005. gadā bija mazāk hektāru nekā tiesību. Konsolidēšana bija piešķirta, lai lauksaimnieka pamatsummu koncentrētu uz tiesību skaitu, kas atbilst piederošo hektāru skaitam, un attiecīgi, lai ļautu lauksaimniekam aktivizēt visas viņa tiesības. Velsa un Skotija piemēroja šo nepareizo konsolidācijas veidu tikai pirmajā VMS gadā, tomēr to turpināja darīt Austrija un Īrija. 2005. gadā šādi konsolidēja vairāk nekā 200 000 ha. Ietekmi lēš ap 60 miljoniem EUR gadā (29). 5.23. Komisija jau ir konstatējusi Palātas aprakstīto praksi un veic tās pēcpārbaudi ar atbilstīguma procedūru palīdzību.

5.24. Ziemeļīrijā un Anglijā, kuras piemēroja jaukto modeli, konsolidācijas sekas radās tad, kad pretēji Kopienas noteikumiem (30) bija atļauts lauksaimniekiem ierobežot tiesību piešķiršanu līdz daļai no atbilstīgās platības, kas deklarēta 2005. gada pieteikumā. Tas ļāva lauksaimniekiem viņu vēsturisko pamatsummu attiecināt uz mazāku skaitu hektāru, t. i., viņiem piešķīra mazāk tiesību ar lielākām vērtībām, un ļāva zemes īpašniekiem pieprasīt tiesības savā vārdā par zemi, kas iznomāta lauksaimniekiem. 5.24. Šā jautājuma pēcpārbaudi veiks ar atbilstīguma procedūru palīdzību.

Jauni saņēmēji

5.25. ES tiesību akti (31) paredz, ka VMS ir pieejama lauksaimniekam, kas ir fiziska vai juridiska persona, kuras saimniecība atrodas Kopienā un kura nodarbojas ar lauksaimniecību – ar ražošanu, dzīvnieku audzēšanu vai lauksaimniecības produktu audzēšanu vai uztur zemi labā lauksamniecības un vides stāvoklī.

5.26. Lai gan prasītāji var pretendēt uz VMS tikai ar to, ka uztur savu zemi labā lauksamniecības un vides stāvoklī, pieteikumu pieņemšanas nosacījumus par labu lauksaimniecības un vides stāvokli Kopienā nepiemēroja vienādi. Piemēram, Luksemburga pieņēma tiesību pieteikumus tikai no tiem pieteikumu iesniedzējiem, kuri faktiski vadīja lauksaimniecību ar visām mašīnām un aprīkojumu, kas vajadzīgs neatkarīgai pārvaldībai. Visas pārējās dalībvalstis, kas piemēroja reģionālo vai jaukto modeli, pieņēma pieprasījumus no zemes īpašniekiem, kuri apņēmās uzturēt vai bija uzturējuši savu zemi labā lauksaimniecības un vides stāvoklī, pat ja tiem nebija lauksaimniecības mašīnu un aprīkojuma. 5.26. Piemērojot subsidiaritātes principu, laba lauksaimniecības un vides stāvokļa konkrētā īstenošana ir dalībvalstu kompetencē. Tādējādi ES nav vienotas īstenošanas. Luksemburga ir izvēlējusies stingrākus noteikumus, ko tā uzskatīja par piemērotiem, bet tie nav obligāti citām dalībvalstīm. Komisija neiebilst pret šādu risinājumu.

5.27. 5.4. tabulā parādīts, ka tiešā atbalsta saņēmēju skaits ir ievērojami palielinājies. Būtisku hektāru, par kuriem izmaksāts tiešais atbalsts, un saņēmēju skaita pieaugumu izraisījis jo īpaši reģionālais modelis, saskaņā ar kuru visas pļavas un augļu un dārzeņu audzēšanai izmantotā zeme kļuva atbilstīga VMS. Palāta atzīmēja, ka starp saņēmējiem ir arī dzelzceļa sabiedrības (Anglijā), jāšanas/zirgaudzēšanas klubi (Vācijā un Zviedrijā) un golfa/atpūtas klubi un pilsētu padomes (Dānijā un Anglijā). 5.27. Saņēmējam ir jāizpilda tiesību piešķiršanas kritēriji. Lai pēc tam aktivizētu tiesības, viņa rīcībā ir jābūt atbilstīgai lauksaimniecības zemei un jāveic uz tās lauksaimnieciska darbība. Ja fiziska vai juridiska persona atbilst visiem atbilstīguma nosacījumiem attiecībā uz viņas rīcībā esošo deklarēto zemi, viņa ir atbilstīga. Golfa klubi kā tādi nav atbilstīgi. Tāpat ir skaidrs, ka, piemēram, ir izslēgta platība, ko izmanto golfa spēlēšanai vai citiem atpūtas veidiem, un ka atbilstīgas ir tikai platības, kuras izmanto lauksaimnieciskai darbībai. Komisija veic Palātas konstatēto gadījumu pēcpārbaudi.

VMS blakusiedarbība

5.28. Tiesības, kas piešķirtas zemes īpašniekiem, kuri nenodarbojas ar lauksaimniecību, saskaņā ar jaukto modeli pamatojas vienīgi uz VMS vienotas likmes reģionālo elementu. Modeļa dinamiskajā variantā tiesību vērtība sākumā ir zema, bet dinamiskās fāzes beigās šīm tiesībām ir daudz lielāka vērtība – iznākumā visām tiesībām ir viena vērtība. Būs jūtama ievērojama ES tiešā atbalsta pārdales ietekme no tiem, kas faktiski nodarbojas ar lauksaimniecību, uz zemes īpašniekiem, kuru tiesību vērtība pieaugs četrkārtīgi (Dānijā un Vācijā) vai desmitkārtīgi (Anglijā). Anglijā tiesību vienotās likmes elementa vērtība 2005. gadā bija 28,20 EUR/ha, bet visu tiesību vērtība 2012. gadā būs apmēram 280 EUR/ha (32). 5.28. Sk. arī Komisijas atbildi uz 5.20. punktu par reģionālā modeļa jēdzienu un tā nozīmi saglabāšanas nolūkā. Pirmkārt, modeļa izvēli veic dalībvalsts. Šeit aprakstītais modelis ietver arī pārdales ietekmi, jo vienotas likmes maksājuma nolūkā visai atbilstīgai lauksaimnieciskai platībai 1) tvērumu paplašina uz to platību, kas iepriekš nesaņēma atbalstu, 2) (paplašinātajai) platībai pievieno un vienlīdzīgi sadala dažas atsevišķās vēsturiskās tiesības (kas atšķiras starp saņēmējiem un par hektāru). Juridiska vai fiziska persona, kas atbilda atbilstīguma nosacījumam, bija tiesīga saņemt vienoto maksājumu.

Pārdalīšana

5.29. Dalībvalstis var piemērot tā saukto virspeļņas klauzulu (33), ar kuru lauksaimnieks, kas ir pārdevis vai uz sešiem vai vairāk gadiem iznomājis visu savu saimniecību vai daļu no tās pārskata periodā vai pēc tā, saglabā virkni tiesību, kuras viņam pienākas, pamatojoties uz pārskata periodā (34) saņemto atbalstu, kas samazināts par līdz pat 90 %. Šos atvilkumus ieskaita atpakaļ valsts rezervē. Tikai Beļģija, Dānija, Itālija, Luksemburga un Zviedrija izvēlas piemērot šo klauzulu (35). Pārējās dalībvalstīs lauksaimniekiem ir atļauts paturēt visas virspeļņas tiesības. Virspeļņas klauzula ir ne tikai palielinājusi visu lauksaimnieku iemaksu likmi valsts rezervē, bet arī izraisījusi nevienlīdzīgu attieksmi pret ES lauksaimniekiem. 5.29. Dalībvalstīm patiešām ir izvēle noteiktos apstākļos nodot tiesības valsts rezervei. Četras dalībvalstis izmantoja šo iespēju, turpretim citas to neizmantoja. Ja izvēlas šo iespēju, ir jāpiemēro noteikti nosacījumi (sal. Regulas (EK) Nr. 1782/2003 42. panta 9. punktu un Regulas (EK) Nr. 795/2004 10. pantu). Virspeļņas klauzula dalībvalstīm ir fakultatīva. Virspeļņas gadījumus bieži būtiski samazināja privāta līguma klauzulas, jo pārdevējiem nav iespējams aktivizēt tiesības bez zemes.

5.30. Palāta ir konstatējusi, ka piešķīrumi saskaņā ar jauno lauksaimnieku un ieguldījumu shēmām ir radījuši būtiski pārmērīgu virspeļņu gan līdz virspeļņas klauzulā noteiktajām robežām, gan tās pārsniedzot.

5.31. ES tiesību akti (36) atļauj dalībvalstīm piešķirt pamatsummas no valsts rezerves jaunajiem lauksaimniekiem (37), kuri sāk nodarboties ar lauksaimniecību pēc pārskata perioda. Skotijā vairākiem jaunajiem lauksaimniekiem bija piešķirtas tiesības, lai gan pieteikuma iesniedzējs neatbilda jauno lauksaimnieku shēmas kritērijiem (38). Vienā gadījumā lauksaimnieks A 2004. gada maijā pārņēma saimniecību, par kuru iepriekšējam lauksaimniekam B bija piešķirtas 602 tiesības, kuru vērtība 2005. gadā bija EUR 287 000. Lauksaimnieks A sekmīgi pierādīja atbilstību valsts rezerves jauno lauksaimnieku shēmai un saņēma savas tiesības, kuru vērtība bija EUR 111 000 un kuras viņam tika pilnībā izmaksātas 2005. gadā. Lauksaimnieks B no savām 602 tiesībām deklarēja 410 tiesības (39) par 410 ha nelīdzenas ganību zemes, kuru viņš nomāja vairāk nekā 300 km attālumā Skotijas augstienē (40) un uz kuras viņš turēja 85 aitas. Par šo jauno lauksaimniecības darbību 2005. gadā viņam samaksāja EUR 182 000. Abi lauksaimnieki A un B bija juridiskas personas, kas līdz 2004. gada martam kopīgi bija vadījuši minēto saimniecību. 5.31. Kā aprakstīts, A lauksaimnieks nebija uzskatāms par jaunu lauksaimnieku, tādēļ ir jāpārbauda piešķīrums no valsts rezerves. Aprakstītās prakses pēcpārbaudi veic ar atbilstīguma procedūru palīdzību.

5.32. Ar vienkāršu saimniecības nodošanu ģimenes locekļu starpā pārskata perioda laikā vai pēc tā pietika, lai palielinātu saimniecībai piešķirto tiesību skaitu un vērtību. Īrijā lauksaimnieks, kurš 2002. gadā beidza nodarboties ar lauksaimniecību, iznomāja savu saimniecību dēlam. Tēvam bija piešķirtas EUR 38 000 vērtas tiesības, pamatojoties uz 2000. un 2001. gadā izmaksāto piemaksu. Viņa dēlu atzina par jaunu lauksaimnieku, un viņam piešķīra EUR 87 000 vērtas tiesības, pamatojoties uz 2002. gadā izmaksātajām piemaksām. 2005. gadā tēvs bez atlīdzības nodeva savu zemi un tiesības dēlam, kuram beigās piederēja EUR 125 000 vērtas tiesības. Ja nodošana nebūtu notikusi, saimniecībai būtu piešķirtas EUR 67 800 vērtas tiesības. 5.32. Ja nodošana notika pārskata perioda laikā, tas pats zemes gabals radīs divu veidu tiesības. Situācija rodas pārskata perioda (2000.–2002. gads) nepilnīguma rezultātā tēvam un dēlam, kura laikā abiem varēja būt tiesības uz to pašu platību. Aprakstītās prakses pēcpārbaudi veic ar atbilstīguma procedūru palīdzību.

Tiesību palielināšanās pēc ieguldījumiem

5.33. Tiesības no valsts rezerves var piešķirt lauksaimniekiem, kuri ieguldījuši līdzekļus ražošanā vai nopirkuši zemi. Skotijā piešķīrums par ieguldījumu neatbilda faktiskajam ieguldījumam. Piemēram, viens lauksaimnieks bija nopircis 1 802 ha zemes, kas atradās īpaši nelabvēlīgā teritorijā, bet ieguldījuma piešķīrums tika aprēķināts, pamatojoties uz pārējās zemes daudz augstāko reģionāli vidējo vērtību. Viņš saņēma tiesības EUR 417 966 vērtībā. Ziemeļīrijā kādam lauksaimniekiem bija piešķirtas tiesības EUR 109 000 vērtībā. Pēc pārskata perioda viņš pārvietoja vairāk nekā 600 liellopu uz saimniecību, kas piederēja ģimenes loceklim, kuram saskaņā ar ieguldījumu shēmu par tiem pašiem dzīvniekiem piešķīra EUR 140 000. 5.33. Dalībvalstīm ir novērtējuma rezerve, īstenojot ieguldījumu klauzulu tiesību piešķiršanai. Tomēr maksājuma tiesību piešķiršanai ir jābūt balstītai uz objektīviem kritērijiem un jānodrošina vienlīdzīga attieksme starp lauksaimniekiem. Aprakstītās prakses pēcpārbaudi veic ar atbilstīguma procedūru palīdzību.

5.34. Līdz 2003. gada vidum plašai sabiedrībai bija kļuvusi zināma informācija par reformu, tostarp par shēmām, kas paredz piešķīrumus investoriem. Apvienotajā Karalistē 10 % ienākumu pieaugumu uzskata par pietiekamu ieguldījuma pierādījumu. Paradoksāli ir tas, ka, palielinot 2002. gadā nokauto liellopu skaitu (t. i., samazinot ganāmpulkus), lauksaimnieki varēja atbilst šim ieguldījuma kritērijam. Attiecīgi piemaksas par liellopiem vispārēji pieauga. Piemēram, Ziemeļīrijā to dzīvnieku skaits, par kuriem pieprasīja īpašās piemaksas par liellopiem un piemaksas saskaņā ar kaušanas shēmām, 2004. gadā bija vairāk nekā par 20 % lielāks salīdzinājumā ar 2000.-2002. gada vidējo rādītāju. Tādējādi investoriem piešķīra vairāk nekā 82 % (10,5 miljonus EUR) no valsts rezerves. Tāda pati parādība bija vērojama Skotijā un Anglijā (attiecīgi – 85 % jeb 34,4 miljoni EUR un 78 % jeb 94 miljoni EUR). Šis piemaksu pieaugums un virspeļņas klauzulas nepiemērošana izskaidro to, kāpēc iemaksu likme valsts rezervē pārsniedza 3 %. 5.34. Dalībvalstīm ir novērtējuma rezerve, kā īstenot ieguldījumu klauzulu. Tomēr aprakstītā “ieguldījumu” interpretācija nav iekļauta attiecīgajos Kopienas tiesību aktos. Patiešām, ES tiesību aktos ir minēta ražošanas jaudas palielināšanās un zemes pirkšana, ienākumu palielināšanās dažos gadījumos (kā aprakstīts) ne vienmēr atspoguļo ražošanas jaudas palielināšanos. Sk. arī Komisijas atbildi uz 5.29. punktu par virspeļņas klauzulas nepiemērošanu. Gadījuma pēcpārbaudi veic ar atbilstīguma procedūru palīdzību.

Tiesību un maksājumu aktivizēšana

Pieņemama vispārējā pārvaldības un kontroles sistēmu kvalitāte

5.35. 2005. gadā pārvaldības un kontroles sistēmās, ko dalībvalstis piemēroja lauksaimnieku prasījumu apstrādei, notika trīs lielas pārmaiņas: ieviesa obligātu ģeogrāfiskās informācijas sistēmu (ĢIS), jaunu sistēmu maksājumu tiesību noteikšanai un reģistrēšanai un obligātas savstarpējās atbilstības pārbaudes. Palātas veiktā revīzija attiecās uz pirmajiem diviem elementiem. Detalizētus apsvērumus un kopējo novērtējumu sk. 5.2. pielikumā .

5.36. Skotijā maksājumu tiesību noteikšanas un reģistrācijas sistēma ir nepilnīga, jo tajā nevar pareizi reģistrēt tiesību nodošanu un kontrolēt minimālās aktivizēšanas saistības (41). Vairākās dalībvalstīs maksājumu aprēķins bija nepareizs tajos gadījumos, kad pēc pārbaudes noteiktā platība nebija pietiekama, lai aktivizētu visas lauksaimnieka pieteiktās tiesības. 5.36. Komisija veiks šo iespējamo nepilnību pēcpārbaudi ar atbilstīguma procedūru palīdzību.

Ilga kavēšanās ar tiesību noteikšanu un maksājumu izdarīšanu

5.37. Visās apmeklētajās dalībvalstīs (izņemot Portugāli un Beļģiju) galīgās tiesības pilnībā vai daļēji bija piešķirtas pēc oficiālā 2005. gada 31. decembra termiņa (vairāk nekā 8,3 miljardu EUR vērtībā). Dažas dalībvalstis attiecīgi nebija spējīgas samaksāt visiem lauksaimniekiem līdz 2006. gada 30. jūnija termiņam. Īpaša problēma tā bija Anglijā. 5.37. Parasti novēlota noteikšana neradīja VMS maksājumu aizkavēšanos lauksaimniekiem. Neievērošanas gadījumā piemēros noteikumus, kas izklāstīti Regulā (EK) Nr. 883/2006, jo īpaši tās 9. pantā. Samazinājumi sakarā ar nokavētiem maksājumiem 2006. gadā tiks piemēroti tikai Anglijā.

Pārmaksājumi

5.38. Palātas veiktā revīzija galasaņēmēju līmenī atklāja, ka 13 gadījumos no 54 (24 %) izlases veidā pārbaudītajiem maksājumiem bija nepareiza platība un/vai, aprēķinot tiesību skaitu, bija ņemtas vērā neatbilstīgas platības. Platību atšķirības svārstījās no 0,35 % līdz 6,92 %, bet kopējā finansiālā ietekme ir neliela. Tomēr jāatzīmē, ka pat ļoti nelielas kļūdas var būtiski ietekmēt turpmākos maksājumus, uz kuriem attiecina dinamisko modeli (sk. 5.28. punktu). 5.38. Palāta pati piekrīt, ka vienotā maksājuma shēmas izveide un ieviešana ierobežo neregulāru maksājumu risku (sk. 5.66. punktu).

Vienotā platībmaksājuma shēma (VPMS)

5.39. Galvenā atšķirība starp vienotā platībmaksājuma un vienotā maksājuma shēmu ir tāda, ka platībmaksājuma shēmā nenosaka “tiesības”. Par katru atbilstīgās zemes hektāru izmaksā vienādu summu. Astoņām dalībvalstīm, kas piemēro VPMS (42), noteiktā kārtībā tiks prasīts pieņemt VMS.

5.40. 2006. gadā VPMS pārbaude tika pabeigta, apmeklējot atlikušās trīs jaunās dalībvalstis, kas piemēro šo shēmu (Igauniju, Kipru un Latviju) (43), un trīs dalībvalstis tika apmeklētas otrreiz (Lietuva, Ungārija un Polija). Kopumā galasaņēmēju līmenī tika pārbaudīti 24 maksājumi.

5.41. Igaunijā četriem revidētajiem saņēmējiem bija maksāts par lielāku platību, nekā tika izmērīts uz vietas (vidēji 4,6 %), un Igaunijas iestādes nespēja pamatot skaitli, kas izmantots, lai aprēķinātu piemēroto samazinājuma koeficientu (3,51 %) (44). Kiprā joprojām pastāv nepilnības zemes reģistra sistēmā (tā izveidota 1926. gadā, bet tajā nav atspoguļotas kopš tā laika notikušās pārmaiņas lauku dabīgajās robežās), kas paskaidro abas konstatētās relatīvi lielās platības atšķirības (7,26 % un 18,7 %). Ungārijā nepareizi aprēķināta samazinājuma koeficienta dēļ radās regulāri pārmaksājumi par 1,62 %. 5.41. Attiecībā uz Igauniju Komisija 2005. gadā veica IAKS revīziju, kurā netika atklātas būtiskas nepilnības. Palātas konstatējumi atbilst kļūdu līmenim, par kuru Igaunija ziņoja Komisijai. Attiecībā uz Kipru Komisija piekrīt Palātas bažām. Nepilnību pēcpārbaudi veic ar atbilstīguma procedūras palīdzību. Pēc revīzijas 2005. gadā IAKS papildu revīzija Kiprā ir paredzēta 2007. gada otrajā pusē. Turklāt, ņemot vērā nepilnību veidu, Komisija pieprasīja Kipras iestādēm nekavējoties veikt pasākumus, lai novērstu šīs nepilnības. Attiecībā uz Ungāriju Komisija pārbaudīs Palātas konstatējumus, ņemot vērā Ungārijas atbildi, un nepieciešamības gadījumā veiks to pēcpārbaudi ar atbilstīguma procedūru palīdzību.

Lauku attīstība

Garantijas izdevumi

5.42. ELVGF garantijas izdevumi lauku attīstībai 2006. gadā bija 5 623 miljoni EUR (45). Šajā summā ietverti tēriņi daudziem pasākumiem, piemēram, agrovides shēmām, kompensācijām par lauksaimniecību mazāk labvēlīgās teritorijās, ieguldījumiem saimniecībās un lauku teritoriju infrastruktūrā.

5.43. Palāta veica administratīvo un kontroles procedūru revīziju un 25 maksājumu pārbaudi galasaņēmēju līmenī astoņās dalībvalstīs.

5.44. Palātas veiktajā revīzijā tika konstatētas daudzas kļūdas – gan pēc būtības, gan summās – attiecībā uz agrovides shēmām. Maksājumi saskaņā ar šīm shēmām ir atkarīgi no (bieži vien sarežģītiem) nosacījumiem, piemēram, no labas lauksaimniecības prakses ievērošanas. Septiņos no astoņiem revidētajiem gadījumiem Palāta konstatēja, ka lauksaimnieki nav pildījuši savas saistības vai ka dažus nosacījumus iestādes faktiski nebija pārbaudījušas. 5.44. Komisija uzskata, ka Palātas konstatētās biežās kļūdas agrovides pasākumos nav raksturīgas lauku attīstības izdevumu kopsummai. Attiecībā uz agrovides pasākumiem Komisija uzskata, ka to pārbaude ir diezgan sarežģīta, bet ir plaši atzīts šo pasākumu mērķis integrēt vides apsvērumus lauksaimniecībā un to pievienotā vērtība. Attiecībā uz Palātas minētajiem septiņiem no astoņiem gadījumiem agrovides saistību neizpilde daudzos gadījumos bija vai nu daļēja, vai tai bija ierobežota ietekme. Komisija ir izveidojusi visaptverošu programmu, lai veiktu agrovides pasākumu valsts pārvaldības un kontroles sistēmu revīziju.

5.45. Palāta nevarēja sniegt atzinumu divos gadījumos, jo maksājumi saņēmējiem nebija pietiekami pamatoti ar pierādījumiem. Vienā gadījumā nebija iespējams pārbaudīt reālo ieguldījumu, bet otrā – noteikt saikni starp deklarētajiem izdevumiem (aizdevumu subsīdiju procenti) un lauksaimnieku finansiālo ieguvumu. 5.45. Komisija veiks šo gadījumu pēcpārbaudi ar atbilstīguma procedūru palīdzību.

Pārejas lauku attīstības instruments (PLAI)

5.46. Atbalsts lauku attīstībai ES-10 dalībvalstīm 2004.-2006. gada laikposmā bija pieejams saskaņā ar “pārejas lauku attīstības instrumentu”, no kura 2006. gadā izmaksāja 2 116 miljonus EUR. Palāta veica sistēmu revīziju divās dalībvalstīs – Latvijā un Ungārijā. Latvijā problēmas neatklāja.

5.47. Ungārijā attiecībā uz finansiāli vissvarīgāko pasākumu – agrovidi (72,6 miljoni EUR) – revīzija konstatēja trūkumus kontroles un pārvaldības sistēmā. Piemēram, 2005. gadā pārbaudes uz vietas neveica gada laikā, bet pēc galvenā ražas laika (attiecīgi daudzi nosacījumi vispār nebija ievēroti); laukus ne vienmēr varēja ticami un atsevišķi identificēt; nebija pārbaudīts nosacījums par maksimālo ganāmpulka blīvumu, kas ir daļa no IAKS savstarpējās atbilstības pārbaudēm (ar dzīvnieku datubāzēm). 5.47. Komisija ir atklājusi līdzīgus trūkumus revīziju laikā Ungārijā. Atklāto trūkumu ietekme ir analizēta atbilstīguma procedūras laikā, un gadījumos, kad ir konstatēts risks fondam, tiek piemērotas finanšu korekcijas.

Tirgotājiem un pārstrādātājiem izmaksāto subsīdiju rūpīgas ex post pārbaudes

5.48. Tiek prasīts, lai dalībvalstis izpildītu pēcmaksājumu pārbaudes gada programmas, izskatot tirdzniecības dokumentus saistībā ar eksporta kompensācijām, pārstrādes un pārveides subsīdijām un dažiem lauku attīstības izdevumiem. Dalībvalstīm jāpārliecinās, ka darījumi ir notikuši, turklāt – ir veikti pareizi, kā arī jāveic pasākumi, lai piedzītu pārkāpumu vai paviršības dēļ zaudētas summas. Šīs pārbaudes veic saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 4045/89.

5.49. Komisija savu uzraudzības pienākumu pilda, pārraugot un koordinējot to, lai dalībvalstu riska analīzes un kontroles programmas būtu adekvātas. Tas ietver attiecīgo ziņojumu un citu dalībvalstu iesniegto dokumentu analīzi un var ietvert dalībvalstu apmeklējumus, lai pārbaudītu regulu izpildi.

5.50. 2006. gadā Komisija veica īpašus revīzijas apmeklējumus astoņās dalībvalstīs (46). Viens no darbiem 35 atbilstīguma revīzijās bija vismaz vienas pēcmaksājuma pārbaudes pārskatīšana. Atsevišķiem pasākumiem Komisija 2006. gada decembra beigās ieviesa arī jaunas, saskaņotas metodes, lai pārbaudītu regulā ietvertos aspektus saistībā ar atbilstīguma revīzijām (47). Šīs metodes būtu jāattiecina uz visiem iesaistītajiem pasākumiem, lai nodrošinātu pieejas un apjoma standartizāciju. 2006. gadā struktūrvienība, kas atbild par lauku attīstības atbilstīguma revīzijām, neveica nevienu revīziju par regulā ietvertajiem aspektiem, lai gan ar tiem saistīti 16 % potenciālo pārkāpumu, par kuriem ziņojušas dalībvalstis. Citās jomās tika veiktas gan horizontālās, gan atbilstīguma revīzijas. 5.50. Lauku attīstības vienība 2006. gadā galvenokārt veica to pasākumu revīzijas, uz kuriem neattiecas regula, piemēram, agrovides pasākumi. Tomēr horizontāli atbildīgā vienība pārbaudīja 21 lauku attīstības kontroles pasākumu, kas veido 19 % no visiem vienības pārbaudītajiem kontroles pasākumiem. Lauku attīstībai saskaņā ar regulu paredzēti 8 % izdevumu.

5.51. Lai gan ar Regulu (EK) Nr. 40/2006 ieviesa pienākumu ziņot par faktiski pārbaudītajiem izdevumiem, 2006. gadā ne visas dalībvalstis spēja sniegt šo informāciju. Dalībvalstīs joprojām dažādi interpretē un piemēro nostāju attiecībā uz pārbaudēm, kas veicamas piena pārpircējiem, valsts rezervēm un daudzgadu lauku attīstības projektiem, un to, kas ir pabeigta pārbaude. 5.51. Komisija apzinās šīs dalībvalstu kontroles prakses atšķirības, bet šīs atšķirības nav to pienākumu neizpilde saskaņā ar regulu.

5.52. 2005. finanšu gada pārskatā Palāta kritizēja Komisiju par to, ka tā nespēj novērtēt pārbaužu pozitīvo ieguldījumu atklāto un piedzīto nepareizo maksājumu aspektā. 2006. gada novembra beigās Komisija prasīja no dalībvalstīm informāciju par piedzītajām summām, tomēr ar ierobežotiem panākumiem – līdz šim ir atbildējušas sešas dalībvalstis. Tādējādi Komisija joprojām nezina, cik gadījumos no potenciālajiem pārkāpumiem, par kuriem sākotnēji ziņots saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 4045/89, ir notikusi piedziņa vai arī kāpēc tā nav notikusi. 5.52. Regulas (EEK) Nr. 4045/89 panākumi ir atkarīgi no ex post kontrolieru konstatēto potenciālo pārkāpumu skaita un vērtības un tiek novērtēti attiecībā pret tiem. Komisija šajā ziņā ir sniegusi Palātai precīzus datus. Komisija paredz, ka līdz gada beigām par visām attiecīgajām dalībvalstīm būs zināms, cik daudz nepareizu maksājumu ir piedzīts. Atklāto pārkāpumu pēcpārbaudi sistemātiski pārskata Komisijas veikto dalībvalstu apmeklējumu laikā. Attiecībā uz gadījumiem, kas ir 2006. gadā izvēlēto pārbaužu izlases daļa, veiktie pasākumi un sniegtie attaisnojumi kopumā tika uzskatīti par pieņemamiem. Turklāt saskaņā ar Komisijas jaunajām pamatnostādnēm apliecinātājiestādēm, sākot no 2007. finanšu gada, ir jāpārbauda, vai maksājumu aģentūras pienācīgi veic visu atklāto potenciālo pārkāpumu pēcpārbaudi Regulas (EEK) Nr. 4045/89 piemērošanas laikā.

5.53. Uz 2007. gada 1. janvāri, kad dalībvalstis iesniedza gada ziņojumus, pēcmaksājumu pārbaudes par 2004./2005. gadu un agrākiem gadiem nebija pabeigtas Vācijā (Niedersachsen), Itālijā (Ministero Politiche Agricole) un Spānijā (Andalucia). 5.53. Ministerio Politiche Agricole un Niedersachsen nepabeigtajam darbam ir ierobežota finanšu nozīme. Turklāt tas tiek regulāri samazināts. Komisija stingri uzrauga gūto progresu. Komisijas veiktais Spānijas apmeklējums no 2007. gada 11. līdz 15. jūnijam liecināja, ka 2004./2005. gadā un agrāk nepadarītais darbs Andalucia ir pilnībā novērsts.

Eksporta kompensācijas

5.54. Eksporta kompensācijas, ko maksā ES lauksaimniecības preču eksportētājiem, sedz atšķirību starp ES iekšējā tirgus un pasaules tirgus cenām un ļauj realizēt ES produkcijas atlikumu pasaules tirgos. 2006. gadā kompensāciju summa sasniedza 2 493 miljonus EUR. Dalībvalstīm fiziski jāpārbauda 5 % eksporta preču, lai pārliecinātos, ka tās ir pareizi aprakstītas un var pretendēt uz prasīto eksporta kompensāciju. Tāpat arī dalībvalstīm jāveic pārbaudes vietā, kur preces izved no ES, ja tā nav tā pati vieta, kur precēm veikta fiziskā pārbaude (aizstājējpārbaudes) (48). Komisija uzrauga šo pārbaužu kvalitāti un skaitu. 5.54. Komisijas veiktā pārbaužu uzraudzība ietver revīziju uz vietas un dalībvalstu sniegtās ikgadējās statistikas sistemātisku salīdzināšanu un pārskatīšanu, kas liecina par zemu pārkāpumu līmeni.

5.55. Dalībvalstīm ir jāsniedz Komisijai dati par izdevumiem un informācija par ELVGF Garantiju nodaļu grāmatojumu noskaidrošanai, kā arī uzraudzībai un prognozēšanai (49). Palātas veiktā 2004./2005. gada datu analīze rāda, ka informācija, kas sniegta par fiziskajām un aizstājējpārbaudēm, nav uzticama. Tika arī atzīmēts, ka Grieķija šādus datus nav iesniegusi. Attiecībā uz Nīderlandi tika konstatēts, ka “fizisko pārbaužu” definīcijā, ko piemēroja viena maksājumu aģentūra, ir iekļautas dokumentu pārbaudes, un tādējādi tika reģistrēts ievērojami lielāks pārbaužu skaits. 5.55. Regula (EK) Nr. 2390/1999 attiecas uz grāmatvedības datiem, kuru galvenais mērķis ir sniegt ziņas par atsevišķiem darījumiem, kas ir dalībvalstu izdevumu pamatā, bet tie ietver arī citu informāciju, kas ir zināma par darījumu brīdī, kad to iegrāmato kontos. Komisija apzinās, ka šā iemesla dēļ informācija dažreiz ir nepilnīga. Tomēr dati ir noderīgi analītiskā un revīzijas nolūkā, bet tos neizmanto fizisko pārbaužu līmeņa uzraudzībai. Daudz lielāka nozīmei šajā nolūkā ir detalizētai statistikai, kuru Komisija saņem katru gadu, sistemātiski pārbauda birojā un uz vietas veikto revīziju laikā un uzskata par ļoti uzticamu uzraudzības mehānismu. Jautājums par trūkstošiem elementiem maksājumu datos jau tika uzdots Grieķijai 2005. gada 19. oktobra vēstulē, un Grieķija iekļāva šo informāciju 2005./2006. gada datos. Attiecībā uz Nīderlandi Komisija gaida dalībvalsts atbildi.

Komisijas grāmatojumu noskaidrošana

5.56. Lauksaimniecības izdevumu pārvaldība lielākoties ir dalīta starp dalībvalstīm un Komisiju. Atbalstu izmaksā dalībvalstis, kurām Komisija to pēc tam atmaksā. Šos atmaksājumus uzskata par avansiem, kamēr Komisija “noskaidro” grāmatojumus. Pašreizējā divposmu noskaidrošanas sistēma šim nolūkam ietver gada finansiālās noformēšanas lēmumu un daudzgadu atbilstīguma lēmumus, ko pieņēmusi Komisija.

Finanšu noskaidrošana

5.57. Saistībā ar 2006. gada finansiālās noformēšanas lēmumiem (50) Komisija “noskaidroja” grāmatojumus 91 no 98 maksājumu aģentūrām (sk. 5.1. tabulu ). Lēmumi pamatojas uz neatkarīgu revidentu (apliecinātājiestādes) apliecinājumiem par maksājumu aģentūru pārskatu pabeigtību, pareizību un ticamību. Pakārtoto maksājumu likumības un pareizības pārbaudes (“atbilstīguma jautājumi”) regulās nav skaidri noteiktas, un Komisija neprasa, lai apliecinātājiestādes tās veiktu. Tādēļ, pamatojoties uz šiem apliecinājumiem, minētajos aspektos gūt pārliecību nevar. 5.57. Saskaņā ar attiecīgajiem tiesību aktiem apliecinātājiestādes sagatavotajā apliecinājumā norādīts, vai tā ir guvusi pietiekamu pārliecību, ka Komisijai nosūtītie pārskati ir patiesi, pilnīgi un precīzi. Apliecinājums, cita starpā, ir balstīts uz to procedūru pārbaudi, kas attiecas uz maksājumu aģentūras administratīvo struktūru tajā ziņā, vai šī struktūra spēj nodrošināt, ka atbilstīgums Kopienas noteikumiem tiek pārbaudīts pirms maksājumu veikšanas. Apliecinājums ir KLP izdevumu pārvaldības un kontroles visaptverošās sistēmas daļa un kā tāds veicina pārliecību par pakārtoto darījumu likumību un pareizību. Turklāt, sākot no 2007. finanšu gada, paredzams, ka apliecinātājiestādes sniegs arī atzinumu par iekšējās kontroles sistēmu efektivitāti, t. i., vai maksājumu aģentūras ieviestā kontroles sistēma sniedz pietiekamu pārliecību par pakārtoto darījumu likumību un pareizību.

5.58. Apliecinātājiestādēm pirmo reizi 2006. gadā bija jārevidē vienotā maksājuma shēma. Komisija nav precizējusi šim mērķim ieguldāmā darba apjomu un detalizācijas pakāpi. Piemēram, Itālijas apliecinātājiestādes savā darbā neiekļāva tiesību pārbaudes un pieminēja to savos apliecinājumos. Komisija to pieņēma bez komentāriem. 5.58. Apliecinātājiestādēm ir jāpārliecinās, ka maksājumu aģentūras procedūras tiesību pārbaudei darbojas efektīvi. Tomēr tām nav tieši jāpārbauda katra saņēmēja tiesību precizitāte katram paraugā iekļautajam saņēmējam veiktā pakārtotā maksājuma likumības un pareizības pārbaudes nozīmē. Visas apliecinātājiestādes 2006. gadā izpildīja šo prasību, veicot maksājumu aģentūru VMS tiesību pārbaudes procedūru revīziju. Attiecībā uz vienotā maksājuma shēmu veiktā darba tvērums un detalizācijas pakāpe ir noteikta Komisijas jaunajā pamatnostādnē par parauga pārskatu, kura ir piemērojama no 2007. finanšu gada.

5.59. Komisija lielākoties paļaujas uz apliecinātājiestāžu sniegto apliecinājumu un ziņojumu dokumentārām pārbaudēm. Palāta konstatēja, ka Komisijas pārskatīšanas darba tvērums un detalizācijas pakāpe bija ierobežota nepietiekamā laika un lielā valodu skaita dēļ (51). No informācijas, kas bija sniegta 7 no 30 apliecinājumiem un ziņojumiem, ko pārskatīja Palāta (52), tā nevarēja spriest par to, vai maksājumu aģentūru pārskatos ir vai nav būtiskas kļūdas. 5.59. Komisija veic revīzijas darbu, kas ir nepieciešams, lai gūtu pietiekamu pārliecību par to, vai (pamatojoties uz sniegto informāciju) maksājumu aģentūru pārskati ir patiesi, pilnīgi un precīzi, t. i., ka tajos nav būtisku kļūdu. Sadalījumi rodas, ja tā nevar izdarīt pozitīvu secinājumu. Tas ir atsevišķs mehānisms, kas atšķiras no atbilstīguma uzdevumiem, kuru mērķis ir izslēgt no Kopienas finansējuma izdevumus, kas nav radušies saskaņā ar Kopienas noteikumiem. Komisija varēja pārliecināties, ka tās noskaidroto grāmatojumu kopējos izdevumos nav būtisku kļūdu. Tas ietver Palātas minētos septiņus pārskatus.

5.60. Palāta apmeklēja septiņas apliecinātājiestādes, lai pārbaudītu to darbu (53). Galvenie konstatētie trūkumi attiecās uz padziļināto pārbaužu tvērumu un dziļumu, deleģēto struktūru darbu, ietverot pārbaudes uz vietas, un parādnieku grāmatojumu pabeigtības pārbaudi. Lai iegūtu lielāku ticamību no apliecinātājiestāžu darba, šie trūkumi ir jānovērš. 2006. gadā Komisijas dienesti apmeklēja vēl četru maksājumu aģentūru apliecinātājiestādes (54). To vispārējā secinājumā bija tikai minēts, ka “apliecinātājiestāžu revīzijas metodoloģija, šķiet, sniedz pietiekamu pārliecību finansiālās noformēšanas lēmumam”. 5.60. Attiecībā uz apliecinātājiestāžu darba tvērumu un detalizācijas pakāpi piemērojamie tiesību akti nosaka, ka šīm iestādēm ir jāpārbauda maksājumu aģentūras administratīvā struktūra tikai attiecībā uz to, vai šī struktūra spēj nodrošināt, ka atbilstīgums Kopienas noteikumiem tiek pārbaudīts pirms maksājumu veikšanas. Šāda pārbaude ir pietiekama finansiālās noskaidrošanas nolūkā un nav jāuzskata par trūkumu. Komisijas 2006. gadā veiktie revīzijas apmeklējumi (ar izmantotās metodoloģijas izvērtējumu un veikto pārbaudi) apstiprina, ka apliecinātājiestāžu pārskati un apliecinājumi būtībā ir uzticami, lai gan dažās jomās ir iespējami uzlabojumi. Visiem minētajiem jautājumiem tiek piešķirta pienācīga nozīme Komisijas jaunajā pamatnostādnē par parauga pārskatu. Paredzams, ka apliecinātājiestādes detalizētāk aplūkos šos jautājumus un skaidrāk izklāstīs savus konstatējumus.

5.61. Komisija ir ieviesusi jaunu piedziņas procedūru (55), kurā ir tabulas parādnieku grāmatojumu uzrādīšanai, tomēr galīgie norādījumi par šo tabulu aizpildīšanu tika sniegti tikai 2006. gada novembrī. Saistībā ar parādnieku grāmatojumu ticamību Palāta apšauba šo tabulu pilnīgumu: ierobežotie atzinumi apliecinājumos un nozīmīgie konstatējumi ziņojumos, dažu apliecinātājiestāžu nepietiekamais darbs un nepietiekamā informācija dažos no to ziņojumiem. Turklāt Komisijas veiktās tabulu saskaņošanas rezultātā labojumus izdarīja tabulās, kuru pareizība jau bija apliecināta. 5.61. Palātas minētās tabulas (56) ir paredzētas, lai sniegtu Komisijai nepieciešamo informāciju jaunā noskaidrošanas mehānisma piemērošanai pārkāpumu gadījumos, kas paredzēti Padomes Regulas (EK) Nr. 1290/2005 32. un 33. pantā. Pastāv skaidra saikne starp šīm tabulām un maksājumu aģentūru debitoru virsgrāmatu, un Komisijas jaunajā pamatnostādnē par apliecinātājiestāžu parauga pārskatu, kura piemērojama no 2007. gada, noteikts, ka apliecinātājiestādēm jāsaskaņo debitoru virsgrāmata ar tabulām un jāsniedz paskaidrojumi par jebkurām konstatētajām neatbilstībām. Tabulas ir maksājumu aģentūru gada pārskatu daļa, un apliecinātājiestādes tās apliecina kā tādas. Turklāt Komisija veltīja lielas pūles, lai gūtu pietiekamu pārliecību, ka reģistrētais parāds ir iekļauts pareizajā kategorijā un ir uzrādīts. Tika novērtēti atlikumi 2006. gada 15. oktobrī, un vecās 105. tabulas beigu atlikumi tika saskaņoti ar III pielikuma jauno tabulu sākuma atlikumiem no 2005. gada oktobra vidus. Ja saskaņošanu nevarēja sekmīgi veikt un summas bija būtiskas, nevarēja gūt pietiekamu pārliecību, piemēram, kā AGEA gadījumā Itālijā pārskati tika sadalīti. Komisija 2007. gada laikā veiks detalizētu pēcpārbaudi, lai nodrošinātu, ka III pielikuma tabulās ir pienācīgi uzrādīti parādi.

5.62. Lēmumu par to, ka summas, kuras maksājamas par pārkāpumiem, vienādās daļās sedz Kopiena un dalībvalstis (“noteikums par 50:50”) (57), pirmo reizi iekļāva finansiālās noskaidrošanas lēmumos par 2006. gadu, un no Kopienas un dalībvalstīm (58) tika iekasēti apmēram 130 miljoni EUR. Papildu summu par pārkāpumiem, kuru dalībvalstis uzskatīja par neatgūstamu (59), 147 miljonu EUR apmērā pilnībā iekasēja no Kopienas. Jaunā procedūra paredz no Kopienas iekasēt ievērojamas summas, pamatojoties uz dalībvalstu iesniegto informāciju. Tādējādi Komisijai tagad jāveic detalizēta pēcpārbaude, lai nodrošinātu, ka parādus pienācīgi iekasē no Kopienas. 5.62. Palātas minētie rezultāti ir to pārkāpumu gadījumu jaunā noskaidrošanas mehānisma sekas, kuri ieviesti ar Regulas (EK) Nr. 1290/2005 32. pantu. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1290/2005 49. pantu 2007. gadā jaunais noteikums par 50/50 tika piemērots visiem neatrisinātiem gadījumiem, attiecībā uz kuriem līdz 2006. gada 16. oktobrim nebija veikta pilnīga piedziņa. Daži no šiem gadījumiem ir attiecināmi uz 20. gadsimta astoņdesmitajiem gadiem. Tas izskaidro relatīvi lielo noskaidroto summu. Paredzams, ka nākamajos gados, kad tiek skarti tikai gadījumi, kuri tajā gadā sasniedz četru vai astoņu gadu termiņu, noskaidrojamās summas būs ievērojami mazākas. Apliecinātājiestādes apliecina summas, kuras iekasē no vienas vai otras puses; tas nozīmē, ka šīs iestādes tās ir detalizēti pārbaudījušas. Turklāt Komisija maksājumu aģentūru revīziju ietvaros veic pēcpārbaudi par to, vai dalībvalstis pareizi piemēro šo jauno noskaidrošanas mehānismu.

Atbilstīguma noskaidrošana

5.63. Atbilstīguma lēmumu mērķis ir neļaut no Kopienas līdzekļiem finansēt tādus izdevumus, par kuriem Komisija ir konstatējusi, ka tie nav veikti saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem. Lauksaimniecības ģenerāldirektors izmanto arī atbilstīguma noskaidrošanu, lai pamatotu savu ticamības deklarāciju par ELVGF izdevumu likumību un pareizību. Sistēmas analīzē atklājās turpmāk minētās nepilnības: 5.63.

a) atbilstīguma lēmumi neattiecās uz maksājumiem galasaņēmējiem gadā, par kuru lēmumi bija pieņemti, – tie parasti attiecās uz vairākiem izdevumu gadiem un bija pieņemti vairākus gadus vēlāk. Līdz 2006. gada beigām noskaidrošana bija veikta tikai par gadiem līdz 1998. gadam; a) 2006. gada beigās vēl nav noslēgtas tikai 12 revīzijas, kas veiktas 2002. gadā un agrāk, kas ļauj veikt finanšu korekcijas par laikposmu pirms 2001. gada. Tas nozīmē, ka lielā mērā ir pabeigts atbilstīguma pārbaudes darbs pie izdevumiem no 2000. gada un agrāk. Atbilstīguma procedūru daudzgadu raksturs, uz ko atsaucas Palāta, neietekmē pārliecību, ko var gūt no šīm procedūrām par 2006. finanšu gadu. Lai gan ir pareizi, ka finanšu sekas tiek noteiktas tikai procedūru beigās, jau ir zināmi 2006. gadā veikto revīziju provizoriskie konstatējumi. Turklāt, tā kā Komisijas revīzijas ietver dalībvalstu pārvaldības un kontroles sistēmas, tās ne tikai sniedz informāciju par revidētajiem izdevumiem, bet netiešā veidā arī par turpmākajiem izdevumiem, kas ietilpst attiecīgajās sistēmās.

b) ĢD AGRI 2006. gada darbības pārskata nodaļā par ticamību atsaucas uz iespējamiem aktīviem, kas iegrāmatoti 2006. gada pārskatos. Tie ir 1 472 miljoni EUR (60) turpmāko finanšu korekciju ietekmes paredzēšanai. Šāda uzskaite pilnveido pārskatu lietotājiem pieejamo informāciju, bet nevar sniegt Palātai vai Komisijai pārliecību par pakārtoto darījumu likumību un pareizību; b) Kā norādīts ĢD AGRI 2006. gada darbības pārskatā, no 2006. gadā veikto revīziju rezultātiem var secināt, ka vispārējā situācija attiecībā uz valsts kontroles sistēmu nepilnībām ir salīdzināma ar situāciju iepriekšējos gados un ka tādēļ ir pilnībā attaisnoti aplēst finanšu korekciju apmēru, kas ir nepieciešamas, lai segtu ar 2006. gada izdevumiem saistīto risku, pamatojoties uz vidējo vēsturisko neto korekcijas likmi par 1996.–2001. gada laikposmu. Iespējamo aktīvu grāmatošanu Komisijas pārskatos veic, lai uzrādītu (potenciālos) debitoru parādus, pamatojoties uz tās revīziju rezultātiem, un tā nav paredzēta, lai sniegtu pārliecību par pakārtoto darījumu likumību un pareizību.

c) finanšu korekciju izmaksas sedz dalībvalstis, parasti – nodokļu maksātāji, daudz retāk – nepareizi izmaksātā atbalsta saņēmēji; c) Ja atbilstīguma procedūru rezultātā konstatē vai var konstatēt nepienācīgus maksājumus, dalībvalstīm ir jāveic to pēcpārbaude ar piedziņas darbību palīdzību, kas vērstas pret galasaņēmējiem. Tomēr pat tad, ja tas nav iespējams, piemēram, tāpēc, ka korekcija ir balstīta uz valsts kontroles sistēmas nepilnībām un to nevar saistīt ar atsevišķu nepareizu maksājumu, finanšu korekcijas ir svarīgs līdzeklis, lai uzlabotu dalībvalstu pārvaldības un kontroles sistēmas un tādējādi novērstu vai konstatētu un piedzītu galasaņēmējiem veiktus nepareizus maksājumus.

d) nebija pierādījumu par to, ka vairākās Komisijas veiktajās revīzijās būtu pienācīgi izskatīti Komisijas riska analīzē apzinātie riska faktori. Pārbaudi saņēmēja līmenī drīzāk nosaka tai atvēlētais laiks, nevis revidentam sniegtie norādījumi. Veiktajās revīzijās neiekļauj deklarācijās sniegtās informācijas esības un pareizības sistemātisku apstiprinājuma pārbaudi galasaņēmēju līmenī; d) 2006. gadā tika veiktas pavisam 354 revīzijas, tostarp 184 ar pārbaudēm uz vietas un 170 bez šādām pārbaudēm. Komisija uzskata, ka šajās revīzijās pienācīgi izskatīti Komisijas riska analīzē apzinātie riska faktori. Komisija veic atbilstīguma revīzijas, lai novērtētu valsts pārvaldības un kontroles sistēmu kvalitāti. Attiecīgā gadījumā šīs revīzijas var ietvert atsevišķu lietu pārbaudes galasaņēmēju līmenī, tostarp pārbaudes uz vietas. Šī pieeja ir saskaņā ar starptautiskajiem revīzijas standartiem, kā arī Komisijas revīzijas rokasgrāmatu.

e) izslēdzamo izdevumu aprēķināšanas metode vairumā gadījumu ir “vienota likme”, kad tiek piedzīta procentuāla daļa no kopēji izmaksātā atbalsta. Ņemot vērā, ka šī metode balstās uz kontroles sistēmas trūkumu būtiskumu, nevis uz konstatēto pārkāpumu summu, nav iespējams izveidot pamatotu saikni starp summām, kas piedzītas ar atbilstīguma lēmumiem, un faktiskajām nepareizi veikto maksājumu summām. e) Atbilstīguma noskaidrošanas mērķis ir izslēgt no Kopienas finansējuma izdevumus, kas nav radušies saskaņā ar Kopienas noteikumiem. Komisija uzskata, ka šis mērķis ir sasniegts arī gadījumos, kad finanšu korekcijas piemēro pēc vienotas likmes, jo saņēmējiem veikto nepareizo maksājumu summas apmēru nevar noteikt. Vienotas likmes korekcijas piemēro, kad saņēmējiem veikto nepareizo maksājumu faktisko summu nevar noteikt, izmantojot precīzu aprēķinu vai ekstrapolāciju. Tiesa ir regulāri apstiprinājusi šo principu. Tādēļ Komisija šo vienotas likmes korekciju metodi uzskata par pilnībā piemērotu.

5.64. Palāta revidēja trīs finanšu korekcijas trijos atbilstīguma lēmumos, kas pieņemti 2006. gadā un kas attiecās uz 1999.-2005. gadu, aptverot 25 % veikto korekciju summas (61). Tika sagatavoti šādi apsvērumi: 5.64.

a) ņemot vērā Komisijai pieejamos ierobežotos resursus, atbilstīguma revīzijas izvēlējās uz riska analīzes pamata. Divu gadu termiņa dēļ pastāv risks, ka izdevumi nav pārbaudīti savlaicīgi, lai varētu veikt korekcijas (62). Palāta konstatēja, ka nav iespējams veikt nepareizo maksājumu korekcijas par lēsto maksimālo 100 miljonu EUR summu, jo nepareizie maksājumi tika atklāti pēc noteiktā termiņa; a) Veicamās atbilstīguma revīzijas nosaka uz galveno riska faktoru analīzes pamata. Atbilstīguma procesa nolūkā šī atlase ir saskaņā ar starptautiskajiem revīzijas standartiem. ĢD AGRI šim uzdevumam velta vairāk nekā 10 % no sava kopējā personāla. Ja atbilstīguma revīzijās tiek atklātas nepilnības, kas ELVGF rada finanšu risku, finanšu korekcijas attiecina uz izdevumiem, kas radušies 24 mēnešus pirms 11. pantā minētās vēstules nosūtīšanas, ar kuru dalībvalstij paziņo Komisijas konstatējumus. Šo tā saucamo 24 mēnešu noteikumu Padome pieņēma, lai dalībvalstīm nodrošinātu tiesisku noteiktību. Šā noteikuma piemērošanai ir raksturīgs, ka atsevišķiem izdevumiem nevar veikt finanšu korekcijas, lai gan tos var ietekmēt nepilnības. Palātas revidētajos gadījumos Komisija savlaicīgi ir reaģējusi uz saņemto informāciju.

b) laiks, kas Komisijai bija vajadzīgs šiem trim sarežģītajiem gadījumiem no sākotnējās revīzijas līdz noskaidrošanas lēmumam par pārbaudītajām korekcijām, bija no četriem līdz septiņiem gadiem, un tas aizkavēja noskaidrošanas procedūru pabeigšanu par attiecīgajiem finanšu gadiem. b) Atbilstīguma procedūru veikšanai nepieciešamais laiks ir atkarīgs no vairākiem faktoriem. Šie faktori ir, piemēram, lietas komplicētība, kam ir nepieciešams papildu darbs vai pat papildu apmeklējumi, dalībvalstu termiņu ievērošana un Saskaņošanas struktūrvienības ieteikumu pēcpārbaude. Turklāt dalībvalstu aizstāvības tiesību pilnīga ievērošana ir atbilstīguma noskaidrošanas procedūras pamatprincips. Palātas apgalvojumā (“(..), un tas aizkavēja noskaidrošanas procedūru pabeigšanu par attiecīgajiem finanšu gadiem”) nav ņemta vērā atšķirība starp konkrēta finanšu gada finansiālo noskaidrošanu un atbilstīguma noskaidrošanu. Atbilstīguma noskaidrošana nav par finanšu gadu.

Secinājumi un ieteikumi

5.65. Lauksaimniecības un lauku attīstības izdevumos no Garantiju fonda joprojām ir kļūdas, kuru skaits gan samazinās, bet kuras joprojām ir būtiskas. Ja IAKS piemēro pareizi, tā ir efektīva kontroles sistēma kļūdu vai nepareizu izdevumu riska ierobežošanai. Tomēr tas neattiecas uz Grieķiju. 5.65. Komisija atzīmē, ka Palātas konstatēto kļūdu kopējais līmenis attiecībā uz visiem izdevumiem ELVGF Garantiju nodaļas ietvaros ir ievērojami samazinājies un ir tuvu būtiskuma līmenim. Attiecībā uz ELVGF Garantiju nodaļas izdevumu daļu, kas nav saistīta ar lauku attīstību un veido vairāk nekā 85 % no kopējiem izdevumiem, tas ir zem šā būtiskuma līmeņa. Kļūdas saistībā ar lauku attīstību koncentrējas ap agrovides pasākumiem. IAKS ir efektīva kontroles sistēma, lai ierobežotu nepareizu izdevumu risku. Situācija Grieķijā tiek risināta, izmantojot notiekošas revīzijas un grāmatojumu noskaidrošanas procedūras, lai aizsargātu Eiropas Savienības finanšu intereses, un izmantojot Grieķijas rīcības plāna īstenošanas pārraudzību un uzraudzību.

5.66. VMS izstrāde un ieviešana ierobežo risku attiecībā uz nepareiziem maksājumiem lauksaimniekiem. Tomēr dažas dalībvalstis nav pareizi piemērojušas atsevišķus VMS pamatelementus: Austrija, Īrija un Apvienotā Karaliste paplašināja tiesību konsolidāciju ārpus regulas noteikumiem (sk. 5.22.-5.24. punktu). 5.66. Komisija apzinās šo praksi un piekrīt Palātas viedoklim. Jebkurš iespējamais risks fondam tiks ņemts vērā, izmantojot atbilstīguma procedūras.

5.67. Apvienotā Karaliste neievēroja Kopienas tiesību aktus, kad piešķīra tiesības un maksāja VMS un lauku attīstības atbalstu zemes īpašniekiem par zemi, ko iznomā un ko apstrādā lauksaimnieki nomnieki (sk. 5.20. un 5.21. punktu). 5.67. Dalībvalstīm ir jānorāda, kuri tiek uzskatīti par aktīviem lauksaimniekiem (kuriem ir tiesības uz atbalstu). Ja zemes īpašnieks uzņemas lauksaimnieciskās darbības ekonomisko risku, nav izslēgta iespēja uzskatīt viņu par personu, kas “veic lauksaimniecisku darbību”.

5.68. Lai gan valsts kopējie maksājumu “griesti” netika pārsniegti, ceturtajā daļā galasaņēmēju līmenī pārbaudīto maksājumu atklājās pārmaksas, lai gan kopējā finansiālā ietekme ir neliela (sk. 5.38. punktu).

5.69. Palāta atzīmēja, ka starp jaunajiem saņēmējiem Apvienotajā Karalistē, Vācijā, Zviedrijā un Dānijā ir dzelzceļa sabiedrības, jāšanas/zirgaudzēšanas klubi, golfa/atpūtas klubi un pilsētu padomes (sk. 5.25.-5.27. punktu). Tiesību piešķiršana zemes īpašniekiem, kuri nekad nav veikuši lauksaimniecisku darbību un kuri tikai uztur zemi labā lauksaimniecības un vides stāvoklī, ir izraisījuši būtisku ES atbalsta pārdali, atstumjot lauksaimniekus no atbalsta saņemšanas, jo īpaši dinamiski jauktajā modelī (sk. 5.28. punktu). Apvienotās Karalistes iestādes noteica nepareizus kritērijus tiesību piešķiršanai uz investīcijām no valsts rezerves (sk. 5.33. un 5.34. punktu). 5.69. Reģionāli modeļi patiešām dara pieejamu atbalstu tiem, kuri, iespējams, to nav saņēmuši iepriekš. Tā bija attiecīgo dalībvalstu skaidra un apzināta izvēle pārdalīt atbalstu jaunajos nošķiršanas apstākļos. Jaunie saņēmēji ir tie, kuri aktīvi nodarbojās ar lauksaimniecību attiecīgajā pārskata periodā (t. i., pirmajā piemērošanas gadā). Viņi, iespējams, bija vai nebija zemes īpašnieki, bet tas nav svarīgi jautājumā par to, kurš saņēma tiesības uz piemaksu.

5.70. VMS regulas deva dalībvalstīm iespēju izvēlēties, kā piešķirt tiesības no valsts rezerves un izslēgt vai neizslēgt virspeļņu (sk. 5.29.-5.34. punktu). Vieni un tie paši jautājumi tika skatīti ļoti atšķirīgi, un rezultātā pat pašās dalībvalstīs nevarēja nodrošināt vienādu attieksmi pret shēmas maksājumu saņēmējiem. 5.70. Dalībvalstīm patiešām ir izvēle noteiktos apstākļos nodot tiesības valsts rezervei. Ja ir izvēlēta šī iespēja, ir jāpiemēro noteikti nosacījumi. Tāpat dalībvalstis ir atbildīgas par VMS īstenošanu.

5.71. Komisijai jāņem vērā šīs sekas, kad tā veiks 2008. gada martā paredzēto “veselības pārbaudi” (63). 5.71. “Veselības pārbaudē” tiks rūpīgi pārbaudīta to atbalsta shēmu funkcionēšana, kas ieviestas ar 2003. gada KLP reformu.

5.72. Lauku attīstībā agrovides pasākumiem raksturīgas biežas kļūdas, jo lauksaimnieki neievēro (bieži vien sarežģītos) atbilstīguma nosacījumus. Komisijai ir pienācīgi jāizvērtē atbilstīguma nosacījumu piemērotība šādiem pasākumiem. 5.72. Komisija uzskata, ka Palātas konstatētās biežās kļūdas agrovides pasākumos nav raksturīgas lauku attīstības izdevumu kopsummai. Attiecībā uz agrovides pasākumiem Komisija uzskata, ka to pārbaude ir diezgan sarežģīta, bet ir plaši atzīts šo pasākumu mērķis integrēt vides apsvērumus lauksaimniecībā un to pievienotā vērtība. Attiecībā uz 2007.–2013. gada plānošanas periodu jaunie ieviestie tiesību akti (64) nosaka, ka dalībvalstīm jānodrošina ex ante, lai visi lauku attīstības pasākumi un attiecīgās saistības un atbilstīguma nosacījumi, kurus tās plāno ieviest, būtu pienācīgi pārbaudāmi un kontrolējami.

5.73. Pēcpārbaužu būtība (65) un joprojām sastopamie trūkumi to piemērošanā ierobežo ticamību, kuru var gūt par iepriekšējo gadu maksājumu likumību un pareizību. 5.73. Komisija uzskata, ka pēcmaksājumu pārbaužu sistēma darbojas pienācīgi. Tās pašas revīzijas apstiprina, ka no šīm pārbaudēm var gūt pārliecību. Lai gan, iespējams, nepastāv tieša saikne starp izdevumiem, kas radušies 2006. gadā, un izdevumiem, ko kontrolē ar pēcmaksājumu pārbaudēm, šīs pārbaudes veicina vispārējo pārliecību par pakārtoto darījumu likumību un pareizību 2006. gadā, jo sistēma kā tāda funkcionē pienācīgi. Faktiski tās ir pārbaužu papildu līmenis papildus pārbaudēm pirms maksājumu veikšanas, tādēļ tās ir jāskata lauksaimniecības izdevumu pārvaldības un kontroles vispārējās sistēmas kontekstā (sk. arī Komisijas atbildi uz 5.77. punktu).

5.74. Lai varētu uzskatīt, ka eksporta kompensācijas sūtījumu fizisko pārbaužu un aizstājējpārbaužu sistēma darbojas apmierinoši, nepieciešami uzlabojumi saistībā ar Palātas un Komisijas noskaidrošanas vienības konstatētajiem trūkumiem. 5.74. Fiziskās pārbaudes un aizstājējpārbaudes saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 386/90 ir visas pārbaužu ķēdes daļa, kas ietver arī kompensācijas maksājumu pieprasījumu ex ante administratīvās pārbaudes, ex post pārbaudes saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 4045/89 un Komisijas pašas veiktās revīzijas. Komisija uzskata, ka šī sistēma darbojas apmierinoši. Kā izdevumu proporcija dalībvalstu ziņotie pārkāpumi attiecībā uz eksporta kompensāciju fiziskajām un citām pārbaudēm pēdējos gados samazinās un tagad ir zemā līmenī. Tomēr, reaģējot uz Palātas pamatbažām, kas izklāstītas Īpašajā ziņojumā Nr. 4/2007, tiek apsvērtas tiesību aktu izmaiņas.

5.75. Komisijas finanšu noskaidrošanas lēmumi attiecas uz pārskatu ticamību. Apliecinātājiestāžu sniegtie apliecinājumi neietver likumību un pareizību. Apliecinātājiestādes ES atbalsta pieprasījumus parasti uz vietas nepārbauda. Lai uzlabotu ticamību, ko var gūt no šā noskaidrošanas elementa, Komisijas dienestiem jāveic bieži revīzijas apmeklējumi pietiekami daudzās apliecinātājiestādēs un jānodrošina, lai to veiktajām apliecinātājiestāžu apliecinājumu un ziņojumu dokumentārajām pārbaudēm būtu atbilstošs tvērums un detalizācijas pakāpe. 5.75. Komisija apmeklē apliecinātājiestādes (un maksājumu aģentūras), pamatojoties uz riska analīzi, kurā ņem vērā problēmu lielumu, ar kurām saskaras šīs iestādes. Šī prakse tiks turpināta 2007. finanšu gadā. Komisijas veiktās apliecinātājiestāžu apliecinājumu pārbaudes tvērums un detalizācijas pakāpe tiek uzskatīta par pietiekamu. Komisija veic revīzijas darbu, kas ir nepieciešams, lai gūtu pietiekamu pārliecību par to, vai (pamatojoties uz sniegto informāciju) maksājumu aģentūru pārskati ir patiesi, pilnīgi un precīzi. Sadalījumi rodas, ja tā nevar izdarīt pozitīvu secinājumu.

5.76. Kaut gan “noskaidrošanas” sistēmu un pēcmaksājumu pārbaužu mērķis ir izslēgt izdevumus, kas neatbilst Kopienas tiesību aktiem, maksājumu galasaņēmēju līmenī šobrīd tas neizdodas (66). Komisija vēl nezina vai arī nav Palātai pieņemamā veidā aprēķinājusi no KLP finansēto nepareizo maksājumu apmēru (67). 5.76. Atbilstīguma procedūra ir paredzēta, lai izslēgtu no Kopienas finansējuma izdevumus, kas nav radušies saskaņā ar Kopienas noteikumiem, tādējādi pasargājot Kopienas budžetu no izdevumiem, kuri nebūtu jāsedz no tā. Tomēr tas nav mehānisms, ar kuru piedzen saņēmējiem veiktus nepareizus maksājumus, par kuriem atbilstīgi dalītas pārvaldības principam ir atbildīgas vienīgi dalībvalstis. Galasaņēmēju līmenī veikto pārbaužu rezultāti, kurus dalībvalstis paziņo Komisijai un publicē ĢD AGRI gada darbības pārskatos, attiecībā uz KLP izdevumu ievērojamu daļu sniedz pamatotu norādi par nepareizu maksājumu apmēru. Lai turpmāk uzlabotu pārliecību, kuru var gūt no šīs informācijas, no 2007. gada Komisija ir īstenojusi Palātas ieteikumu, ka apliecinātājiestādēm jāiegulda vairāk darba, lai pārbaudītu un apstiprinātu inspekciju statistiku un pēcmaksājumu pārbaudes.

5.77. Komisijai jānodrošina, lai pārraudzības un kontroles sistēmas sniegtu pārliecību par darījumu likumību un pareizību galasaņēmēju līmenī un jācenšas panākt nepareizi veiktu maksājumu piedziņu. Šā mērķa sasniegšanai Palāta ir piedāvājusi dažādus risinājumus. Tikai vēlāk varēs vērtēt to, cik sekmīgs būs Komisijas izvēlētais ierosinājums apliecinātājiestādēm ieguldīt vairāk darba, lai pārbaudītu un apstiprinātu IAKS statistiku un pēcmaksājumu pārbaudes. Lai gan Komisija par ticamības avotu izmanto citu iestāžu darbu, tai ir pienācīgi jārūpējas, lai nodrošinātu šāda darba ticamību. 5.77. Lauksaimniecības izdevumu pārvaldības un kontroles visaptveroša sistēma nodrošina, ka tiek novērsti vai atklāti un piedzīti nepareizi maksājumi galasaņēmējiem. Šī sistēma ir balstīta uz četriem papildu līmeņiem: 1) obligāta administratīva struktūra dalībvalstu līmenī, kuras centrā atrodas maksājumu aģentūras un augsta līmeņa iestāde, kas ir atbildīga par akreditācijas piešķiršanu un atņemšanu aģentūrām. Lēmumu par akreditācijas piešķiršanu pieņem, balstoties uz sīku ārējās revīzijas iestādes pārskatu; 2) detalizētas kontroles un preventīvu sankciju sistēmas, kuras piemēro minētās maksājumu aģentūras un kuru kopējās pamatiezīmes un īpašie noteikumi ir pielāgoti katras atbalsta shēmas specifikai; 3) ex post kontroles, ko veic neatkarīgas apliecinātājiestādes un īpašas nodaļas, kuras veic pārbaudes saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 4045/89; 4) grāmatojumu noskaidrošana, ko veic Komisija (gan ikgadējā finansiālā noskaidrošana, gan daudzgadu atbilstīguma procedūras). Tādēļ, kopā ņemot, četri līmeņi ir pamats Komisijai, lai gūtu pietiekamu pārliecību par pakārtoto darījumu likumības un pareizības kļūdu riska efektīvu pārvaldību lauksaimniecībā.

5.78. Komisijas atbilstīguma lēmumi nav pabeigti ne par vienu gadu pēc 1998. gada. Tā kā atbilstīguma lēmumus par 2006. gada izdevumiem pieņems tikai nākotnē, tad izdevumi ir provizoriski, un pārliecību par Kopienas pārskatiem pakārtoto darījumu likumību un pareizību varēs iegūt tikai tad, kad grāmatojumu noskaidrošanas procedūra būs pilnībā pabeigta un piemērota. 5.78. Līdz 2006. gada beigām vēl nav noslēgtas tikai 12 revīzijas, kas veiktas 2002. gadā un agrāk, kas ļauj veikt finanšu korekcijas par laikposmu pirms 2001. gada. Tas nozīmē, ka lielā mērā ir pabeigts atbilstīguma darbs pie izdevumiem no 2000. gada un agrāk. Komisija neuzskata, ka 2006. gada izdevumi ir provizoriski un ka pārliecību par pakārtoto darījumu likumību un pareizību varēs iegūt tikai tad, kad grāmatojumu noskaidrošanas procedūra būs pilnībā pabeigta un piemērota. Šādā atbilstīguma procedūras novērtējumā nav ņemts vērā, ka šī procedūra ir tikai viena, lai gan svarīga lauksaimniecības izdevumu pārvaldības un kontroles visaptverošās sistēmas daļa. Šī sistēma, kas ir sīki aprakstīta Komisijas atbildē uz 5.77. punktu, ir pamats Komisijai, lai gūtu pietiekamu pārliecību par pakārtoto darījumu likumības un pareizības kļūdu riska efektīvu pārvaldību lauksaimniecībā. Attiecībā konkrēti uz 2006. finanšu gadu jau ir zināmi 2006. gadā veikto revīziju provizoriskie konstatējumi. Vispārīgi runājot, no šiem konstatējumiem var secināt, ka vispārējā situācija attiecībā uz valsts kontroles sistēmu nepilnībām ir salīdzināma ar situāciju iepriekšējos gados.

IEPRIEKŠĒJO APSVĒRUMU PĒCPĀRBAUDE

Nepareizi veiktu maksājumu piedziņa

5.79. Savā Īpašajā ziņojumā Nr. 3/2004 par nepareizi veiktu maksājumu piedziņu Palāta minēja virkni nopietnu trūkumu nepareizi veiktu maksājumu iegrāmatošanas, piedziņas un norakstīšanas sistēmā.

5.80. Padome un Komisija uz daudziem no tiem ir reaģējusi pozitīvi: 5.80.

a) izveidota apvienotā Piedziņas darba grupa, lai atrisinātu/noskaidrotu līdz šim nepabeigtos pārkāpumu gadījumus, kuru vērtība ir vairāk nekā 0,5 miljoni EUR (68) katram. Rezultātā Komisija pieņēma lēmumu (69), ar kuru no dalībvalstīm piedzen 317 miljonus EUR (70), bet 176 miljoni EUR maksājami no Kopienas budžeta;

b) ieviestas jaunas prasības ziņošanai un rīcībai pārkāpumu gadījumā (71) un veikti pasākumi, lai precizētu ĢD AGRI un OLAF pienākumus saistībā ar pārkāpumu finanšu pēcpārbaudi (tomēr memoranda projekts par saprašanos starp pusēm vēl ir jāparaksta); b) Visas 27 dalībvalstis no 2007. gada 1. janvāra ir sekmīgi ieviesušas jauno regulu attiecībā uz pārkāpumiem (72), un 2007. gada 23. maijā notika Cocolaf (73) darba grupas sanāksme, lai dalībvalstīm sniegtu sīkus praktiskus norādījumus. Dokuments, kurā skaidroti visu attiecīgo dienestu pienākumi, ir iekļauts starpdienestu apspriedē 2007. gada jūnijā/jūlijā, un paredzēts, kas tas būs piemērojams drīz pēc tās.

c) pieeja “50:50” (74), kas piemērojama no 2006. gada 16. oktobra, attiecināta apmēram uz 2 600 gadījumiem, par kuriem ziņots pirms 1999. gada un kuru summa nepārsniedz EUR 500 000 slieksni ar kopējo vērtību 168,7 miljoni EUR (75).

5.81. Tomēr vēl joprojām risināmi vairāki nopietni jautājumi: 5.81.

a) Komisija vēl nevar pabeigt Jordānijas/Irākas lietu par viltotiem gaļas un mājputnu gaļas eksporta sūtījumu pierādījumiem, uz kuriem attiecas nepareizi veikti maksājumi provizoriski par 35 miljoniem EUR, jo 2007. gada jūnijā joprojām turpinās tiesvedība, ietverot iepriekšēja nolēmuma procedūru Eiropas Tiesā;

b) tā kā jaunās 50:50 noskaidrošanas procedūras piemēroja 2 600 zemākas vērtības gadījumiem, kurus nodod darba grupai, Komisijai jāveic pēcpārbaude, lai nodrošinātu, ka saskaņā ar šo procedūru no Kopienas iekasē pareizas summas; b) Attiecībā uz summu iekasēšanu Komisija atzīmē, ka to apliecina apliecinātājiestādes un ka tādēļ šīs iestādes detalizēti pārbauda summu 147 miljonu euro apmērā. Turklāt Komisija veic to gadījumu pēcpārbaudi, kad no tās ir iekasētas summas saistībā ar maksājumu aģentūru revīzijām.

c) diskusijā par Komisijas 2. ziņojumu, kas attiecas uz Padomes Regulas Nr. 1469/95 piemērošanu (par tā saukto “melno sarakstu”), vēl nav iespējams izdarīt operatīvus secinājumus, jo Eiropas Parlaments šajā jautājumā nekādu atzinumu nav sniedzis. c) Īpašā lauksaimniecības komiteja (76)2006. gada 6. jūnijā veica pēdējās pārrunas un pieņēma savus secinājumus (77). Komisijas ziņojums (78) tika nosūtīts Eiropas Parlamentam (Cocobu (79)) 2005. gada 24. oktobrī, tomēr Eiropas Parlamentā vēl nav bijušas debates par to.

Olīveļļa

5.82. Iepriekšējā Gada pārskatā (80) Palāta pauda bažas par olīvu audzēšanas ģeogrāfiskās informācijas sistēmas uzticamību. Par 2004./2005. tirdzniecības gadu Palāta veica īpašu revīziju par olīveļļas ražošanas atbalsta shēmu galvenajās ražošanas dalībvalstīs (Itālijā, Spānijā un Grieķijā).

5.83. Šajā revīzijā ietilpa 50 maksājumu dokumentu pārbaude, no tiem 33 maksājumus pārbaudīja uz vietas. Astoņi lauksaimnieki (24 %) bija deklarējuši vismaz par 5 % vairāk olīvkoku, nekā tika saskaitīts. Divos gadījumos no tiem bija veikti ievērojami pārmaksājumi. 5.84. Revīzija apstiprināja, ka joprojām pastāv jau iepriekš konstatētie trūkumi un ka ĢIS visās trijās dalībvalstīs nav ne pilnīga, ne uzticama. Tā kā ĢIS datus izmanto, lai aprēķinātu tiesības saskaņā ar vienotā maksājuma shēmu (81), Palāta šim aspektam īpaši pievērsīsies 2007. gada izdevumu revīzijā. 5.83.–5.84. Atbalsts tika izmaksāts, pamatojoties uz saražotās olīveļļas daudzumu. Koku skaits bija shēmas kontroles sistēmas elements starp daudziem citiem elementiem (spiedņu kontrole, ražas kontrole utt.). Regulā ir paredzēta sankcija attiecībā uz atbalsta summu, ja neatbilstība starp deklarētajiem kokiem un saskaitītajiem kokiem ir lielāka nekā 5 %. Gadījumos, kad dalībvalstis šīs sankcijas nav piemērojušas vai ir slikti piemērojušas vai gadījumos, kad olīvu ĢIS nav atjaunināta, grāmatojumu noskaidrošanas procedūra turpinās vai jau ir novedusi pie finanšu korekcijām. Kopš 2000. finanšu gada Komisija jau ir piemērojusi finanšu korekcijas aptuveni 180 miljonu euro apmērā, un sagatavošanā ir būtiskākas korekcijas. No 2006. gada 1. janvāra olīveļļas ražošanas atbalsts ir pilnībā nošķirts un integrēts vienotā maksājuma shēmā (tikai Spānija saglabāja nelielu saistītā atbalsta elementu). Tagad olīvu daļa ir jāuzskata par “klasisku” lauksaimniecības daļu, kas tiek kontrolēta IAKS ietvaros. Tam ievērojami jāsamazina kļūdu risks.

ĪPAŠIE ZIŅOJUMI