Saskaņā ar Eiropola ES politikas ciklu 2014.-2017. gadam viena no Eiropas Savienības (“Savienība” jeb “ES”) noziedzības apkarošanas prioritārajām jomām ir arī “pazudušā tirgotāja” krāpnieciskās darbības PVN jomā apkarošana.

Vienkāršas, modernas un pret krāpšanu drošas PVN sistēmas izveide ir viena no fiskālajām prioritātēm, ko Komisija izvirzījusi 2017. gadam.

·preču piegāde saņēmējam uz noliktavu (call-off stock): Padome aicināja Komisiju ierosināt grozījumus spēkā esošajos PVN noteikumos, lai pārrobežu tirdzniecībā varētu vienkāršot un vienveidīgi piemērot režīmu attiecībā uz preču piegādi saņēmējam uz noliktavu. Šajā saistībā preču piegāde saņēmējam uz noliktavu attiecas uz situāciju, kad pārdevējs preces pārvieto uz noliktavu, kur tās pieejamas zināmam pircējam citā dalībvalstī, un šis pircējs kļūst par preču īpašnieku, izņemot tās no noliktavas.

·apliecinājumi par Kopienas iekšējām piegādēm: Padome aicināja Komisiju izpētīt iespējas izveidot kopēju satvaru ar ieteicamiem kritērijiem attiecībā uz dokumentāriem pierādījumiem, kas vajadzīgi, lai prasītu atbrīvojumu no PVN Kopienas iekšienē veiktām piegādēm;

Savos 2016. gada 25. maija secinājumos Padome ņēma vērā punktus, ko Komisija savā PVN rīcības plānā sniegusi attiecībā uz turpmāko virzību uz galīgo PVN sistēmu, un tās nodomu kā pirmo soli 2017. gadā iesniegt leģislatīvā akta priekšlikumu par galīgās PVN sistēmas izveidi pārrobežu tirdzniecības jomā. Tā arī atkārtoti pauda savu viedokli par to, ka princips par nodokļa uzlikšanu piegādāto preču vai sniegto pakalpojumu izcelsmes dalībvalstī galīgajā PVN sistēmā attiecībā uz uzņēmumu savstarpējiem (B2B) darījumiem būtu jāaizstāj ar principu par nodokļa uzlikšanu preču galamērķa dalībvalstī.

Komisija ir izveidojusi divas darba grupas tehniska līmeņa diskusijām par PVN, proti, PVN nākotnes darba grupu un PVN ekspertu darba grupu. Šīs grupas apsprieda pašreizējās PVN sistēmas uzlabojumus, tostarp jautājumu par pierādījumu par preču transportēšanu no vienas dalībvalsts uz otru saistībā ar atbrīvojumu no PVN Kopienas iekšējām B2B preču piegādēm. Turklāt no 2016. gada 20. decembra līdz 2017. gada 20. martam tika rīkota sabiedriskā apspriešana, kurā saņemta 121 atsauksme.

Ierosinātais pasākums saistībā ar pierādījumiem par preču transportēšanu no vienas dalībvalsts uz citu ir mērķtiecīga reakcija uz konkrētu problēmu saistībā ar PVN noteikumu, ko ir izrādījies sarežģīti piemērot sistemātiskā un vienotā veidā un saistībā ar ko ir radušās problēmas gan nodokļa maksātājiem, gan nodokļu administrācijām.

Ierosināto pasākumu par dokumentāriem pierādījumiem, kas vajadzīgi, lai prasītu atbrīvojumu no PVN Kopienas iekšējām piegādēm, dalībvalstis ir pieprasījušas vienprātīgi, un tas liecina, ka rīcība Savienības līmenī, visdrīzāk, būs efektīvāka, jo valstu līmenī šāda rīcība nav izrādījusies pietiekami sekmīga.

Jautājumus saistībā ar transportēšanu Kopienas iekšienē atbrīvojuma no PVN nolūkā pārrobežu tirdzniecības gadījumā var labāk reglamentēt Savienības līmenī, nevis atsevišķās dalībvalstīs, jo jebkurā gadījumā ir iesaistītas vairākas dalībvalstis. Turklāt PVN ir Savienības līmenī saskaņots nodoklis, un tādēļ, lai īstenotu jebkādas jaunas iniciatīvas par kāda konkrēta PVN direktīvas noteikuma īstenošanu, ir nepieciešams Komisijas priekšlikums grozīt PVN īstenošanas regulu.

Vēlāk notikušās diskusijas Savienības līmenī nevainagojās ar praktiskiem rezultātiem. Turklāt PVN īstenošanas regulā pašlaik nav paredzēti noteikumi šajā jomā, lai gan gadu gaitā Eiropas Savienības Tiesas judikatūrā ir skatīts jautājums saistībā ar pierādījumiem par atbrīvojumu, ko piemēro Kopienas iekšējām piegādēm.

Taču apspriešanās procesā, kas tika sākts saistībā ar Zaļo grāmatu par PVN nākotni, daudzās atbildēs atkārtoti norādīts, ka šis jautājums ir liela problēma pašreizējā PVN sistēmā. Liela nozīme ir skaidriem un stabiliem noteikumiem, kas nodrošina uzņēmumiem juridisko noteiktību. Tajā pašā laikā nodokļu administrācijām ir jāspēj uzraudzīt atbrīvojumus un nodrošināt to pareizu piemērošanu, jo īpaši tādēļ, ka no nodokļa atbrīvotās Kopienas iekšējās piegādes bieži vien ir pārrobežu karuseļveida krāpšanas shēmu pamatelements.

Ierosinātais risinājums ir ieviest atspēkojamu prezumpciju divos konkrētos gadījumos, kas ir saistīti ar sertificēta nodokļa maksātāja statusu. Attiecībā uz sertificēta nodokļa maksātāja statusu tiek izdarīta atsauce uz ierosināto tiesību aktu par galīgo PVN sistēmu Kopienas iekšējās tirdzniecības jomā.

Pirmajā situācijā, proti, gadījumā, kad piegādātājs tieši vai trešā persona viņa vārdā transportē vai nosūta preces un piegādātājam ir sertificēta nodokļa maksātāja statuss, tiek ieviesta prezumpcija, ka preces tika transportētas no piegādes dalībvalsts (sākumpunkts) uz citu dalībvalsti, ja piegādātājam ir divi dokumenti, kas nav savstarpēji pretrunīgi (dokumentu saraksts ir iekļauts regulā) un kas apliecina transportēšanu. Tomēr nodokļu iestāde var atspēkot šo prezumpciju, pamatojoties uz pierādījumiem, kas liecina par to, ka preces netika transportētas no piegādes dalībvalsts uz citu dalībvalsti.

Otrajā situācijā, proti, gadījumā, kad klients ir sertificēts nodokļa maksātājs un šis klients tieši vai trešā persona viņa vārdā transportē vai nosūta preces, tiek ieviesta prezumpcija, saskaņā ar kuru var uzskatīt, ka preces tika transportētas no piegādes dalībvalsts uz citu dalībvalsti, ja piegādātājam ir i) pircēja rakstisks paziņojums par to, ka pircējs vai cita persona viņa vārdā ir transportējis preces, un šajā paziņojumā ir norādīta preču galamērķa dalībvalsts (taču, nolūkā aizsargāt pircēja darījumdarbības konfidencialitāti nav nepieciešams atklāt precīzu galamērķi); un ii) divi dokumenti, kas nav savstarpēji pretrunīgi (dokumentu saraksts ir iekļauts regulā) un kas apliecina transportēšanu. Piegādātājs iekļauj i) punktā minēto paziņojumu savā uzskaitē, un šis paziņojums ir jāiesniedz ne vēlāk kā tā mēneša desmitajā dienā, kas ir pēc mēneša, kurā preces tika piegādātas. Šim laikposmam vajadzētu būt pietiekamam, lai pircējs varētu nodot informāciju, taču tajā pašā laikā tas nepārsniedz termiņu, kurā piegādātājam jāizsniedz rēķins (saskaņā ar PVN direktīvas 222. pantu — ne vēlāk kā tā mēneša piecpadsmitajā dienā, kas ir pēc mēneša, kurā tika piegādātas preces).

Gadījumos, uz ko neattiecas minētās prezumpcijas, piemēram, tādēļ, ka iesaistītajiem nodokļa maksātājiem nav sertificēta nodokļa maksātāja statusa, piemēro pašreiz spēkā esošos noteikumus, kā tos interpretējusi Eiropas Savienības Tiesa.

2017/0249 (NLE)

Priekšlikums

PADOMES ĪSTENOŠANAS REGULA,

ar ko attiecībā uz dažiem atbrīvojumiem darījumiem Kopienas iekšienē groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 282/2011

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

ņemot vērā Padomes Direktīvu 2006/112/EK (2006. gada 28. novembris) par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu un jo īpaši tās 397. pantu,

ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

tā kā:

1)Savā rīcības plānā PVN jomā Komisija paziņoja savu nodomu nākt klajā ar priekšlikumu galīgajai pievienotās vērtības nodokļa (PVN) sistēmai pārrobežu tirdzniecībai uzņēmumu starpā dalībvalstīs. Padome savos 2016. gada 8. novembra secinājumos aicināja Komisiju ierosināt dažus uzlabojumus Savienības PVN noteikumos attiecībā uz pārrobežu darījumiem, cita starpā, lai noteiktu atbrīvojumu attiecībā uz Kopienas iekšējām piegādēm.

2)Direktīvā 2006/112/EK ir paredzēti vairāki nosacījumi, kas jāizpilda, lai no PVN atbrīvotu preču piegādes saistībā ar dažiem Kopienas iekšējiem darījumiem. Viens no šādiem nosacījumiem paredz, ka precēm ir jābūt transportētām vai nosūtītām no vienas dalībvalsts uz citu.

3)Tomēr dalībvalstu atšķirīgā pieeja šādu atbrīvojumu piemērošanā pārrobežu darījumiem ir radījusi sarežģījumus un juridisko nenoteiktību uzņēmumiem. Tas ir pretrunā mērķim veicināt Savienības iekšējo tirdzniecību un likvidēt fiskālās robežas. Tādēļ ir svarīgi konkretizēt un saskaņot nosacījumus, ar kādiem var piemērot atbrīvojumus.

4)Ņemot vērā, ka pārrobežu krāpšana PVN jomā galvenokārt ir saistīta ar atbrīvojumu Kopienas iekšējām piegādēm, ir nepieciešams konkretizēt dažus apstākļus, kādos preces būtu jāuzskata par transportētām vai nosūtītām no piegādes dalībvalsts teritorijas.

5)Lai nodrošinātu praktisku risinājumu uzņēmumiem un pārliecību nodokļu administrācijām, Īstenošanas regulā (ES) Nr. 282/2011 tiek ieviestas divas atspēkojamas prezumpcijas attiecībā uz darījumiem, kuros iesaistīti sertificēti nodokļa maksātāji.