[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |

Briselē, 8.6.2005

COM(2005) 245 galīgā redakcija

.

KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM

par finansiālas palīdzības sniegšanu trešām valstīm makroekonomikas līmenī 2004. gadā{SEC(2005) 747}

1. IEVADS

Šis ziņojums sniedz vispārīgu pārskatu par EK finansiālo palīdzību trešām valstīm makroekonomikas līmenī ar vēsturisku atskatu, kopsavilkumu par darbību 2004. gadā un ekonomiskā stāvokļa īsu aprakstu saņēmējvalstīs.

Īpaša uzmanība 3. daļā pievērsta būtiskiem ekonomikas stabilizācijas procesiem un strukturālo reformu īstenošanai saņēmējvalstīs. Sasniegtais progress šajā ziņā atspoguļo arī to, cik lielā mērā tiek ievēroti atbilstošas ekonomiskās politikas nosacījumi, kas saistīti ar EK finansiālo palīdzību makroekonomikas līmenī.

Turklāt, saskaņā ar Revīzijas palātas ieteikumu 2002. gada marta īpašajā ziņojumā par finanšu vadības pilnveidošanu saņēmējvalstīs, Komisija ar audita uzņēmuma atbalstu 2004. gadā veica finanšu ķēdes darbības pārbaudi un finansiālās palīdzības makroekonomikas līmenī kontroli katrā saņēmējvalstī. Secinājumi pēc šīs pārbaudes tiks pienācīgi ņemti vērā, pilnveidojot darba kārtības nosacījumus, kas saistīti ar minētās palīdzības īstenošanas kārtību.

Pie tam, paveiktā darba novērtējumu Armēnijā sagatavo ārējais konsultants, lai noteiktu finansiālās palīdzības makroekonomikas līmenī (MFA) darbības ietekmi minētajā valstī. Gala ziņojums būs pieejams 2005. gadā. Turpmāk paveikto darbu saņēmējvalstīs novērtēs specializēti uzņēmumi, kas atlasīti atklātā konkursā.

Šis ziņojums ir iesniegts atbilstoši Padomes lēmumiem attiecībā uz Kopienas finansiālo palīdzību makroekonomikas līmenī vai ārkārtas finansiālo palīdzību trešām valstīm un turpina iepriekšējo gadu ziņojumus. Vienlaikus tiek publicēts sīkāk izstrādāts ziņojums (Komisijas dienestu darba dokuments SEC(2005) 747 ), kas sniedz informāciju par ekonomiku un finansēm saņēmējvalstīs.

2. PĀRSKATS

2.1. Vispārīga informācija

Finansiāla palīdzība makroekonomikas līmenī (MFA) atbalsta politiskas un ekonomiskas reformas saņēmējvalstīs un to īsteno sadarbībā ar Starptautisko valūtas fondu un Pasaules banku. Tā joprojām ietver vairākus principus, kurus no jauna apstiprinājusi Padome savos 2002. gada 8. oktobra secinājumos, kuros uzsvērts šīs palīdzības ārkārtas raksturs, komplementaritāte starptautisko finansu institūciju (SFI) sniegtajam finansējumam un makroekonomiskā atbilstība nosacījumiem. Kopiena ar finansiālu palīdzību makroekonomikas līmenī ir atbalstījusi ekonomikas reformu un strukturālu izmaiņu ieviešanu saņēmējvalstīs. Ciešā sadarbībā ar Starptautisko valūtas fondu un Pasaules banku MFA ir veicinājusi tādu politiku, kas paredzēta konkrētas valsts vajadzībām, un kuras mērķis ir stabilizēt finansiālo situāciju un izveidot tirgus ekonomiku.

2.2. Finansiāla palīdzība makroekonomikas līmenī 2004. gadā.

Laika posmā no 2000. līdz 2003. gadam Balkānu valstis (bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika, Kosova, Bosnija un Hercegovina, Serbija un Melnkalne, Albānija) ir saņēmušas palīdzību, atbilstoši deviņiem Padomes lēmumiem par palīdzības piešķiršanu. Šo tendenci 2004. gadā apstiprināja trīs jauni MFA lēmumi attiecībā uz Albāniju, Serbiju un Melnkalni, Bosniju un Hercegovinu. Tādējādi Balkānu valstis ir galvenās MFA finansējuma saņēmējas 2000.-2004. gadā, līdz ar jaunajiem lēmumiem piešķirtā finansējuma summa sasniedz līdz 733 miljoniem euro.

2.2.1. Jauni lēmumi

Attiecībā uz Rietumbalkāniem 2004. gadā Padome pieņēma trīs jaunus lēmumus.

- 29. aprīlī Padome nolēma (2004/580/EK) sniegt palīdzību Albānijai makroekonomikas līmenī (subsīdija 16 miljoni euro un aizdevums 9 miljoni euro).

- 7. decembrī Padome nolēma pagarināt iepriekšējo lēmumu darbības laiku, piešķirot turpmāku finansiālu palīdzību makroekonomikas līmenī Serbijai un Melnkalnei (2004/862/EK) un Bosnijai un Hercegovinai (2004/861/EK).

- Attiecībā uz jaunajām neatkarīgajām valstīm (JNV) jaunu Padomes lēmumu pieņēma 2004. gadā, bet 2004. gada 10. decembrī Komisija pieņēma paziņojumu par finansiālo palīdzību makroekonomikas līmenī Armēnijai, Tadžikistānai un Gruzijai.

2.2.2. Palīdzības līdzekļu izmaksas

Finansiālās palīdzības makroekonomikas līmenī izmaksas kopā sasniedza 32 miljonus euro, no kuriem 22 miljoni piešķirti subsīdiju veidā; 10 miljoni euro Serbijai un Melnkalnei, 5,5 miljoni euro Armēnijai (šis finansējums piešķirts, pamatojoties uz 2003. gadā sāktu un 2004. gadā pabeigtu procedūru) un 6,5 miljoni euro Gruzijai.

Palīdzības izmaksas aizdevuma veidā Bosnijai un Hercegovinai sasniedza 10 miljonus euro.

Dotāciju izmaksa Tadžikistānai 7 miljonu euro apmērā un aizdevumu izmaksa Serbijai un Melnkalnei 15 miljonu euro apmērā uzsākta 2004. gadā, bet tehnisku iemeslu dēļ finanšu pārskaitījums tika atlikts līdz 2005. gadam.

2.3. Finansiālās palīdzības makroekonomikas līmenī tendences un ģeogrāfiskais sadalījums.

EK MFA līdzekļi paredzēti, lai atbalstītu makroekonomikas stabilizāciju saņēmējvalstīs un mazinātu maksājumu bilances (un budžeta) grūtības. Finansiāla palīdzība ir arī ļoti nozīmīga, veicinot strukturālo reformu. Gadu gaitā pieauga to valstu skaits, kuras var saņemt Kopienas palīdzību, jo aizvien vairāk valstu, kas robežojas ar ES, saskārās ar maksājumu bilances grūtībām un uzsāka stingras ekonomikas reformas. Salīdzinot ar pirmajiem gadiem, kad vairums saņēmējvalstu bija Centrālās un Austrumeiropas valstis, izmainījās palīdzības ģeogrāfiskais līdzsvars. Dēļ konfliktiem Rietumbalkānos, it īpaši 1999. gada Kosovas konflikta un politiskajām izmaiņām Serbijā un Melnkalnē (iepriekš DFR), bija vērojama skaidra tendence MFA pieaugumam Balkānos pēc 1999.-2004. gadā pieņemtajiem Padomes lēmumiem.

Lēmumos, kas pieņemti no 2000. līdz 2004. gadam ievērojama ir tieši dotāciju daļa - 41% nevis 6%, kā tas bija no 1990. līdz 1999. gadam. Palīdzības kompleksa jaunā dotāciju/aizdevumu proporcija atspoguļo ES institūciju vērtējumu par saņēmējvalstu relatīvo nabadzības līmeni un par šo valstu ierobežotām iespējām parādu atdot. Kā novērots jau 2000. un 2001. gadā, MFA mērķis ir ne tikai atbalstīt makroekonomikas stabilizāciju, bet arī atbalstīt saņēmējvalstu valdību strukturālo reformu programmas. MFA ir efektīvi kombinēta ar PHARE/ISPA, TACIS vai CARDS programmām nolūkā stiprināt institucionālās spējas, kas ir būtiski, nodrošinot strukturālo reformu procesa panākumus.

1. un 2. tabula ar attiecīgi pievienotajiem 1a un 2a grafikiem uzsver EK MFA īpašo raksturu. Lielākā daļa MFA palīdzības programmu tika uzsāktas un līdzekļi piešķirti uzreiz pēc ekonomiskās un politiskās sistēmas maiņas Centrālās un Austrumeiropas valstīs. Kopš tā laika svārstības MFA apjomā atspoguļo lēmumus, kas pieņemti katrā atsevišķā gadījumā pēc makroekonomiskās stāvokļa novērtējuma un atlikušā ārējā finansējuma vajadzībām potenciālajām saņēmējvalstīm. 1a grafiks– operāciju neto summa, kas piešķirta laika posmā no 1990. līdz 2004. gadam (kopā vairāk nekā 6 miljardi euro) – un 2a grafiks – faktiski piešķirtie līdzekļi (kopā vairāk nekā 5 miljardi euro) – norāda, ka palīdzība koncentrēta Centrālajā un Austrumeiropā (aptuveni 55% no kopējās finansiālās palīdzības makroekonomikas līmenī pēdējos 14 gados). Taču MFA palīdzība šīm valstīm tika pakāpeniski samazināta, līdz ar šo valstu makroekonomikas pārkārtojumu un reformu attīstību. Vēl nesen MFA galvenokārt tika piešķirta Rietumbalkāniem (63,5% no darbībām, par kurām lemts no 1999.-2002. gadam, un 84%, par kurām lemts laikā no 2000. līdz 2004. gadam) un dažām jaunajām neatkarīgajām valstīm ar zemiem ieņēmumiem. Relatīvi mazs palīdzības apjoms Vidusjūras reģiona valstīm (13 % no visa piešķirtā apjoma, kopš 1996. gada jauni līdzekļi nav piešķirti) skaidrojams ar citām makroekonomikas atbalsta formām, kas ir pieejamas šīm valstīm (jo īpaši MEDA Strukturālo pielāgojumu programma).

3. SAņēMēJVALSTU EKONOMISKā STāVOKļA UN REFORMU īSS APRAKSTS

3.1. -Rietumbalkāni

Tiek lēsts, ka izaugsme Rietumbalkānos[1] 2004. gadā bijusi aptuveni 4,5 % pēc attīstības tempu palēnināšanās no 2002. līdz 2003. gadam, kas izskaidrojams ar mazāku līdzekļu devēju atbalstu un pēckara atjaunošanas perioda beigām. Paredzams, ka Albānijas, Bosnijas un Hercegovinas, Serbijas un Melnkalnes izaugsmes rādītāji būs vismaz 5 %. Taču ekonomikas izaugsme joprojām bija salīdzinoši lēna bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā un Kosovā. Ekonomikas stabilizācija turpinājās 2003. un 2004. gadā. Inflācija 2004. gadā turpināja samazināties līdz vidēji 5,6 %. Pēc tirgus stāvokļa uzlabojumiem iepriekšējos gados, fiskālā konsolidācija dažādās valstīs attīstījās nevienmērīgi. Tika prognozēts, ka valsts budžeta deficīts (pēc dotācijām) sasniegs aptuveni 2,7 %, kas ir visumā līdzīgi kā 2003. gadā.

Makroekonomisko stabilitāti joprojām ietekmē ārējās svārstības. Visam reģionam kopumā 2003.-2004. gadā saglabājās augsts tirdzniecības bilances deficīts (aptuveni 25 % no IKP). Vidējais tekošā rēķina deficīts 2004. gadā tiek lēsts aptuveni 12 % no IKP, kas ir nedaudz vairāk nekā 2003. gadā. Tas nozīmē, ka vairākas valstis turpina paļauties uz līdzekļu devēju palīdzību savu ārējo parādu segšanā, un tas joprojām ir svarīgs, lai arī izsīkstošs ārzemju valūtas avots. 2003. gadā dotācijas sasniedza 2,2 % no IKP bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā, 2,6 % Albānijā, 2,4 % Serbijā un Melnkalnē. Tā kā Kosova ir īpašs gadījums, un ārvalstu palīdzība 2003. gadā bija 40,7 % no IKP, viens no galvenajiem vietējās ekonomikas uzdevumiem būs iztikt bez ārējās finansiālās palīdzības.

Lielākā daļa tiesību aktu, kas ir būtiski tirgus ekonomikai, jau ir pieņemti. Lai arī bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika un Albānija ir guvušas panākumus lielo uzņēmumu restrukturizācijā un privatizācijā, tomēr zaudējumus nesošo valsts uzņēmumu stāvoklis joprojām ir sarežģīts Kosovā, Bosnijā un Hercegovinā, kā arī Serbijā un Melnkalnē, kur tas turpinās noslogot budžetu un izraisīs darba vietu samazināšanos. Vidējā laika periodā svarīgi uzdevumi ir arī valsts administrācijas reforma un valsts finanšu vadība. Ievērojami uzlabojumi šajā jomā reģistrēti 2004. gadā, t.i., muitas un nodokļu administrēšanas reforma Bosnijā un Hercegovinā 2004. gadā un uz skaidras naudas pamata veidots budžets Kosovā. Tiesību aktu ieviešana joprojām ir nopietni apdraudēta visā reģionā valsts iestāžu, jo īpaši tiesu iestāžu, vājuma dēļ.

3.2. Jaunās neatkarīgās valstis

Vairumā jauno neatkarīgo valstu (JNV) ekonomiskie rādītāji arī 2004. gadā bija ļoti labi, kopējam saražotās produkcijas pieaugumam pārsniedzot 7,5 %.

Pateicoties augstām izejvielu cenām, it sevišķi ogļūdeņražiem un metāliem, IKP šī reģiona valstī ar lielāko ekonomiku – Krievijā , pieauga par gandrīz 7 % neskatoties uz lejupslīdi gada nogalē. Pieauguma virzītājs joprojām ir ārējais pieprasījums, tajā pat laikā vietējais patēriņš joprojām ir augsts, pateicoties tīrā izmantojamā ienākuma pieaugumam. Krievijas ekonomiskās aktivitātes lēnāku pieauguma tempu 2004. gada trešajā ceturksnī noteica mazāki bruto ieguldījumi pamatkapitālā un tālāks preču un pakalpojumu neto eksporta apjoma kritums. Pretstatā tam, kopējā patēriņa pieauguma temps saglabājās iepriekšējā līmenī.

Vairākās citās NVS valstīs reģistrētie pieauguma tempi ir daudz augstāki. Ukrainā IKP pieaugums pārsniedza 12 %, gadu iepriekš tas jau bija vairāk nekā 9 %. Pieaugums vairākās citās reģiona valstīs (Baltkrievijā, Armēnijā, Azerbaidžānā, Tadžikistānā, Kazahstānā, Gruzijā ) bija tuvu vai pārsniedza 10 %. Vājākie ekonomiskie rādītāji bija Moldovā, kur pieaugums joprojām bija aptuveni 6%. Vairums šo valstu gūst ienākumus no ārējā pieprasījuma dažos no šo valstu galvenajiem noieta tirgiem, piemēram, Krievija (mazāko JNV tirgus) un Ķīna (sevišķi nozīmīga Ukrainas tērauda eksportam), un no augsta vietējā pieprasījuma, kuru papildina strādnieku, kas devušies peļņā uz ārzemēm, uz dzimteni sūtītie naudas līdzekļi (vienīgais lielākais tekošā konta rādītājs dažās no nabadzīgākajām reģiona valstīm). Dažas JNV gūst peļņu no augstām preču cenām un ievērojamiem ieguldījumiem dabas resursu sektorā (Kazahstāna, Azerbaidžāna) un no liela valsts (Gruzija, Tadžikistāna, Kirgizstāna) vai privāta (Armēnija) ārējā finansējuma.

Vairumā reģiona valstu, inflācijas spiediens tiek kontrolēts, neskatoties uz naudas bāzes pieaugumu no rezerves uzkrājumiem (kas savukārt lielā apjomā ieplūst ārzemju valūtā, ko iegūst no preču eksporta un/vai darba spēka eksporta). Nodokļu politika vairumā reģiona valstu joprojām ir stingra. Vairākās valstīs reģistrēti ievērojami nodokļu atlikumi; liela daļa nodokļu ieņēmumu dažās naftas ieguvējvalstīs tika atlikti stabilizācijas fondos (jo īpaši Krievijā). Tekošā konta stāvokļa attīstība ir bijusi dažāda. No vienas puses, strauji augošais eksports divās lielākajās reģiona valstīs (Krievijā un Ukrainā) un vairumā mazo dabas resursu eksportētājvalstu ir sasniedzis rekordlielus tekošā konta atlikumus (aptuveni 10 % IKP Krievijā un Ukrainā). No otras puses, daudzās naftas eksportētājvalstīs tekošā konta deficīts turpina palielināties. Vairākas JNV joprojām ir ievērojami atkarīgas no ārējā finansējuma, ko tās saņem no starptautiskajām finanšu institūcijām un ārvalstu līdzekļu devējiem, un paies laiks līdz tās sasniegs finansiālu ilgtspēju.

Pārejas perioda attīstība šajā reģionā ir bijusi ļoti nevienmērīga un otrās fāzes institucionālās reformas, kas atbalsta tirgus ekonomiku un privāto uzņēmējdarbību, tikai tagad ir sāktas vairumā JNV. Šajā ziņā Armēnija un Ukraina ir guvušas vislabākos panākumus, pateicoties Kopienas palīdzībai makroekonomikas līmenī. Arī Gruzija 2004. gadā uzsāka konsekventu regulēšanas un reformu programmu pēc režīma maiņas 2003. gadā. Tajā pašā laikā attīstība Moldovā ir lēna, kur plaša valsts iejaukšanās un nopietnas valdības kļūdas grauj uzticību investīciju klimatam un joprojām ir nopietns šķērslis izaugsmes ilgtspējai un nabadzības samazināšanai. Tādu pasākumu īstenošana, kas paredzēti nesen pieņemtajā ES un Moldovas rīcības plānā, kas pieņemts Eiropas kaimiņattiecību politikas kontekstā, būs pārbaudījums Moldovas gatavībai konsekventi un efektīvi turpināt patiesu virzību uz tirgus ekonomiku.

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[pic]

[1] Šajā reģionā ir Albānija, Bosnija un Hercegovina, bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika, Serbija un Melnkalne, Kosova.