Šis ziņojums ir sagatavots un iesniegts saskaņā ar Direktīvas (ES) 2015/1535 (Vienotā tirgus pārredzamības direktīvas) 8. pantu. Šajā ziņojumā ir analizēti rezultāti, kas laikposmā no 2016. gada līdz 2020. gadam panākti, piemērojot vienu no vienotā tirgus stūrakmeņiem – Vienotā tirgus pārredzamības direktīvā noteikto paziņošanas procedūru. Ziņojumā uzsvērts šīs paziņošanas procedūras būtiskais ieguldījums vienotā tirgus darbībā un labāka regulējuma pamatnostādņu un rīkkopas īstenošanā, kā arī tās nozīmīgā loma Covid-19 pandēmijas laikā.

Piecu gadu laikposmā, t. i., no 2016. gada līdz 2020. gadam, saņemot 3553 paziņojumus (sk. 3.1. pielikumu), dialogs, kas izvērtās saistībā ar Vienotā tirgus pārredzamības direktīvu, liecināja par labu dalībvalstu līdzdalības līmeni – tās iesniedza 243 sīki izstrādātus atzinumus un 475 piezīmes (sk. 3.6. pielikumu). To papildināja Komisijas biežās atsauksmes par paziņotajiem tehniskajiem noteikumiem, jo īpaši 212 sīki izstrādātie atzinumi un 816 piezīmes, kuras pieņēma Komisija (sk. 3.4. pielikumu). Lielākā daļa Komisijas un ES dalībvalstu atsauksmju bija saistītas ar lauksaimniecību, zivsaimniecību, pārtikas produktiem, kā arī būvizstrādājumiem.

Vienotā tirgus pārredzamības direktīva veicina arī labāku savstarpējo atzīšanu. Savstarpējās atzīšanas princips, kas izriet no EST judikatūras attiecībā uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 34.–36. pantu, nodrošina piekļuvi tirgum tādām precēm, uz kurām neattiecas vai tikai daļēji attiecas ES saskaņošanas tiesību akti. Tas nodrošina, ka ikvienu preci, kas tiek likumīgi tirgota vienā dalībvalstī, principā var pārdot arī citā dalībvalstī. Valsts noteikumu novērtējums, kas tiek veikts pirms to pieņemšanas, palīdz samazināt risku, ka šie noteikumi radīs nepamatotus normatīvos šķēršļus tirdzniecībai, jo īpaši ņemot vērā savstarpējās atzīšanas principu. Tas nepieciešams, lai Komisija varētu: i) labot vienotā tirgus klauzulu tekstu projektos, kurus dalībvalstis paziņojušas saskaņā ar Vienotā tirgus pārredzamības direktīvas procedūru; un ii) ieteikt dalībvalstīm iekļaut vienotā tirgus klauzulu paziņotajos valsts dokumentu projektos, ja tā vēl nav iekļauta.

·Attiecībā uz lauksaimniecības produktiem, zivsaimniecības un akvakultūras produktiem un citiem pārtikas produktiem dalībvalstis laikposmā no 2016. gada līdz 2020. gadam iesniedza 693 tehnisko noteikumu projektus (2016. gadā – 145, 2017. gadā – 106, 2018. gadā – 146, 2019. gadā – 161 un 2020. gadā – 135). Šajos projektos aptvertās jomas attiecās, piemēram, uz materiāliem, kas nonāk saskarē ar pārtiku, enerģijas dzērieniem, transtaukskābēm pārtikas produktos, vīnu un stiprajiem alkoholiskajiem dzērieniem, pārtikas kvalitātes zīmēm, dzīvnieku labturību un kažokādas izstrādājumu tirdzniecību.

Atsevišķas dalībvalstis paziņoja par noteikumu projektiem, ar ko izveido zīmes, kuras saista produkta kvalitāti ar tā izcelsmi. Šie paziņojumi tika izskatīti saskaņā ar LESD noteikumiem par preču brīvu apriti un Regulu (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām.

Attiecīgajā periodā Komisija izskatīja paziņojumus par pārtikas produktu higiēnu un sagatavoja sīki izstrādātus atzinumus un piezīmes attiecībā uz to atbilstību Regulai (EK) Nr. 852/2004 par pārtikas produktu higiēnu, Regulai (EK) Nr. 853/2004, ar ko nosaka īpašus higiēnas noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes pārtiku, un Regulai (EK) Nr. 854/2004, ar ko paredz īpašus noteikumus par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu.

Citi paziņojumi attiecās uz pārtikas produktu marķējumu. Komisija novērtēja to atbilstību Regulai (ES) Nr. 1169/2011 par pārtikas produktu informācijas sniegšanu patērētājiem, jo īpaši uzturvērtības paziņojumu noteikumiem vai citu nozaru noteikumiem par patērētāju informēšanu.

·Attiecībā uz informācijas sabiedrības pakalpojumu nozari dalībvalstis iesniedza 255 paziņojumus (2016. gadā – 58, 2017. gadā – 43, 2018. gadā – 34, 2019. gadā – 57 un 2020. gadā – 63), no kuriem lielākā daļa bija saistīti ar tiesību aktu projektiem, kas attiecas uz elektronisko tirdzniecību, sociālajiem medijiem un tiešsaistes platformu operatoriem, tīkla neitralitāti un mediju plurālismu, viltus ziņām un naidīgiem izteikumiem tiešsaistē, kā arī citiem noteikumiem par informācijas sabiedrības pakalpojumiem, uz kuriem attiecas Direktīva 2000/31/EK (Direktīva par elektronisko tirdzniecību) , un noteikumiem saistībā ar audiovizuālo mediju pakalpojumiem, uz kuriem attiecas Direktīva (ES) 2018/1808 (pārskatītā Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva) .

Vēl citas Komisijas atsauksmes tika sniegtas saistībā ar paziņotajiem dokumentu projektiem attiecībā uz noteikumiem par informācijas sabiedrības pakalpojumiem, pievēršoties elektroniskās identifikācijas un uzticamības pakalpojumiem, uz kuriem attiecas Regula (ES) Nr. 910/2014 (eIDAS regula), un nepersondatu brīvai apritei, kas tiek regulēta saskaņā ar Regulu (ES) 2018/1807. Bija arī paziņojumi par digitālo datu privātumu, kiberdrošību, datu saglabāšanu, elektronisko rēķinu sagatavošanu, autortiesībām, telesakariem un elektroniskajiem sakariem (ietverot 5G), drošāku internetu bērniem, elektroniskajām grāmatām un tiešsaistes azartspēlēm. Vairākos gadījumos – tiešā vai papildinošā veidā – tie bija saistīti ar pakalpojumu brīvu apriti un brīvību veikt uzņēmējdarbību (LESD 49. un 56. pants, kā arī Pakalpojumu direktīva), patērētāju tiesībām saskaņā ar Direktīvu 2011/83/ES, personas datu aizsardzību saskaņā ar Vispārīgo datu aizsardzības regulu (ES) 2016/679, kā arī vārda brīvību un darījumdarbības brīvību, kas ietvertas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā.

·Attiecībā uz ķimikāliju nozari Komisija saņēma 167 paziņojumus (2016. gadā – 32, 2017. gadā – 32, 2018. gadā – 28, 2019. gadā – 27 un 2020. gadā – 48) saistībā ar tādām jomām kā biocīdi, augu aizsardzības līdzekļi un produkti, kuriem piemērojama Regula (EK) Nr. 1907/2006, kas attiecas uz ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu (REACH) , un tos galvenokārt izskatīja saskaņā ar Biocīdu regulu, Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū un REACH regulu.

·Attiecībā uz vides nozari Komisija izskatīja 206 dokumentu projektus (2016. gadā – 55, 2017. gadā – 39, 2018. gadā – 28, 2019. gadā – 33 un 2020. gadā – 51). Daži paziņotie projekti attiecās uz izlietoto iepakojumu un vienreizlietojamiem plastmasas izstrādājumiem un radīja problēmas saistībā ar atbilstību Direktīvai 94/62/EK par iepakojumu un izlietoto iepakojumu (piemēram, jautājumā par prasībām aizliegt vieglās plastmasas iepirkumu maisiņus) un Direktīvai (ES) 2019/904 par konkrētu plastmasas izstrādājumu ietekmes uz vidi samazināšanu (piemēram, attiecībā uz vārda “plastmasa” definīcijām).

Paziņošanas procedūra arī ļāva Komisijai iejaukties nozarēs, kurās saskaņošana bija paredzēta vai notika ES līmenī, tādējādi liedzot dalībvalstīm ieviest atšķirīgus valsts pasākumus. Saskaņā ar Vienotā tirgus pārredzamības direktīvas 6. panta 3. un 4. punktu Komisija ir lūgusi ziņotājai dalībvalstij atlikt paziņoto tehnisko noteikumu projektu pieņemšanu uz 12 mēnešiem no paziņošanas dienas šādās jomās: augu, dzīvnieku un akvakultūras produktu un pārtikas produktu bioloģiskā ražošana (Paziņojums 2018/190/BG), truša gaļas bioloģiskā ražošana (Paziņojums 2018/219/E), bioloģiski audzētas gaļas paipalas (Paziņojums 2018/666/F) un vienreizlietojami plastmasas izstrādājumi (Paziņojumi 2018/665/B un 2019/9/UK).

► Pozitīvie piemēri, kas demonstrē Vienotā tirgus pārredzamības direktīvas ietekmi

Pārskata periodā Vienotā tirgus pārredzamības direktīva apliecināja savu efektivitāti vairākos gadījumos, kad valsts iestādes pārstrādāja paziņotos projektus saskaņā ar Komisijas sniegtajiem ieteikumiem vai atsauca tos. Šāds gadījums bija saistībā ar paziņojumu par dekrēta projektu, ar kuru automobiļu vadītājiem, kas pastāvīgi dzīvo Itālijā un pārvadā bērnus vecumā līdz 4 gadiem, tiek noteikts pienākums izmantot īpašas signalizācijas ierīces, kuras atgādina par autosēdekļa esību un novērš nepilngadīgu bērnu atstāšanu transportlīdzeklī. Komisija savā sīki izstrādātajā atzinumā norādīja, ka vairākas paziņotā projekta prasības ir pretrunā ar ES saskaņošanas noteikumiem un preču brīvu apriti (LESD 34.–36. pants). Tas bija saistīts ar pierādījumu trūkumu attiecībā uz: i) tādas prasības proporcionalitāti, kas noteikta saistībā ar iepriekšēja apstiprinājuma procedūru autosēdekļa atgādinājuma signalizācijas ierīcēm, kuras likumīgi ražotas citās dalībvalstīs; un ii) pienākumu aprīkot šīs ierīces ar automātisku sakaru sistēmu, kas nosūta ziņojumus vai veic zvanus, izmantojot mobilos bezvadu sakaru tīklus, uz vismaz trīs dažādiem tālruņa numuriem. Komisija uzsvēra, ka “iepriekšēja apstiprinājuma procedūra”, ar kuru tiek noteikts pienākums “akreditētajām struktūrām” iesniegt atzīšanas pieteikumu Itālijas Mehānisko transportlīdzekļu ģenerāldirektorātam, varētu būt pretrunā ar brīvas pakalpojumu sniegšanas principu Eiropas Savienībā (LESD 56. pants). Itālijas iestādes pārstrādāja ierosināto dekrētu saskaņā ar Komisijas piezīmēm, vienlaikus nodrošinot, ka ar paziņoto dokumenta projektu tiek īstenots bērnu drošības mērķis.

Tāpat 2016., 2017. un 2018. gadā Komisija saņēma vairākus paziņojumus saistībā ar bezpilota gaisa kuģu (dronu) raksturlielumiem un īpašo aprīkojumu. Komisija savās atsauksmēs atgādināja par ES līmenī notiekošo saskaņošanas procesu un aicināja attiecīgās dalībvalstis sadarboties, lai izstrādātu ES tiesisko regulējumu, kas piemērojams bezpilota gaisa kuģiem un kas nodrošinātu augstu drošības līmeni attiecībā uz šādu gaisa kuģu darbību un ļautu pārvaldīt saistītos drošības, kā arī privātuma un personas datu aizsardzības riskus. Attiecīgās dalībvalstis izpildīja Komisijas ieteikumus, kas tik pausti piezīmēs un sīki izstrādātajos atzinumos, vai arī atsauca paziņotos projektus.

2020. gadā, sākoties Covid-19 pandēmijai, dažas dalībvalstis pieņēma vai sagatavoja valsts pasākumus, kas ietekmē individuālo aizsardzības līdzekļu, piemēram, aizsargbriļļu, sejas masku, cimdu, ķirurģisko kombinezonu un uzsvārču, kā arī zāļu brīvu apriti. Šie pasākumi varēja aizkavēt šādu būtisku preču piegādi tiem, kuriem tās ir visvairāk vajadzīgas, jo īpaši veselības aprūpes darbiniekiem, palīdzības vienībām, kas strādā uz vietas, un pacientiem skartajos apgabalos visā Eiropā. Tie radīja domino efektu, jo dalībvalstis pieņēma pasākumus, lai mazinātu citu valstu pieņemto pasākumu radīto ietekmi. Īsā laikposmā ierobežojumi tika attiecināti uz arvien lielāku produktu klāstu, sākot ar individuālajiem aizsardzības līdzekļiem un beidzot ar zālēm. Šādi pasākumi izjauca loģistikas un izplatīšanas ķēdes un – atbildot uz izmaiņām piegādes ķēdē – veicināja krājumu veidošanu. Visbeidzot, laikā, kad solidaritāte dalībvalstu starpā bija nepieciešama visvairāk, šo pasākumu rezultātā tika atjaunotas iekšējās robežas. Komisija mudināja dalībvalstis ziņot par šādiem pasākumiem, izmantojot Vienotā tirgus pārredzamības direktīvas mehānismu, un sniedza norādījumus, kā to izdarīt. Komisijai paziņotie pasākumi tika izvērtēti kā augstas prioritātes jautājumi, un Komisija sniedza atbalstu dalībvalstīm to pasākumu labošanā, kuri varēja kavēt būtisku preču brīvu apriti vienotajā tirgū. Covid-19 pandēmijas laika pieredze parādīja, cik svarīgas ir Vienotā tirgus pārredzamības direktīvas procedūras, ieskaitot steidzamības procedūru (sk. 2.2. punktu), un deva mācību, kā nākotnē novērst ārkārtas situāciju nelabvēlīgo ietekmi uz vienoto tirgu. Gadījumos, kad pasākumi tika paziņoti pēc to pieņemšanas, kā bija aptuveni 150 ar Covid-19 saistītu paziņojumu gadījumā 2020. gadā, direktīvas piedāvātais paziņošanas mehānisms nozīmēja, ka krīzes laikā joprojām varētu izmantot informācijas un salīdzinošās izvērtēšanas ieguvumus, pateicoties TRIS komunikācijas platformai, kurā dalībvalstis varēja iepazīties ar Covid pasākumiem, ko pieņēmušas citas dalībvalstis.

► Visbiežāk novērstie šķēršļi

Viens no Vienotā tirgus pārredzamības direktīvas mērķiem ir noteikt jomas, kurās atkārtoti rodas šķēršļi preču brīvai apritei un informācijas sabiedrības pakalpojumu sniegšanas brīvībai, un tā rezultātā konstatēt nepieciešamību iejaukties, īstenojot saskaņošanas pasākumus, lai nodrošinātu vienotā tirgus sekmīgāku darbību. Aplūkotajā periodā Komisija paziņotajos dokumentu projektos konstatēja vairākus atkārtotus šķēršļus. Tie ietvēra vienotā tirgus klauzulas trūkumu, maldinošus vai neskaidrus nosacījumus, kurus varētu interpretēt un piemērot kā tirgus ierobežojumus vai ES noteikumos ietverto nosacījumu dublējumu, obligāto standartu noteikšanu un papildu testēšanas metodes.

► Atsauksmes

Vienotā tirgus pārredzamības direktīva paredz, ka, novērtējot paziņotos projektus, starp dalībvalstīm un Komisiju, kā arī dalībvalstu starpā notiek oficiāla un strukturēta informācijas apmaiņa. Šīs informācijas apmaiņas intensitāti apliecina lielais to atsauksmju skaits, ko Komisija un dalībvalstis nosūta par paziņojumiem, kā arī ziņotāju dalībvalstu atbildes un turpmākā ziņojumu apmaiņa (sk. 3.4., 3.5., 3.6. un 3.8. pielikumu). Minētā informācijas apmaiņa dod dalībvalstīm iespēju pārliecināties par paziņoto projektu atbilstību ES tiesību aktiem. Kad bija nepieciešams, Komisija pārskata periodā regulāri rīkoja sanāksmes ar dalībvalstu pārstāvjiem ekspertu līmenī, lai precizētu neatrisinātos jautājumus, un pieprasīja dalībvalstīm papildu informāciju, lai precizētu paziņoto tehnisko noteikumu darbības jomu.

Attiecīgajā periodā Komisija sniedza 212 sīki izstrādātus atzinumus (2016. gadā – 60, 2017. gadā – 34, 2018. gadā – 40, 2019. gadā – 38 un 2020. gadā – 40), kas atbilst 5,9 % no dalībvalstu paziņoto projektu kopējā skaita pārskata periodā. Savukārt dalībvalstis sniedza 243 sīki izstrādātus atzinumus (2016. gadā – 78, 2017. gadā – 44, 2018. gadā – 38, 2019. gadā – 30 un 2020. gadā – 53). No visām piezīmēm, kas izteiktas pārskata periodā (kopskaitā – 1291), 816 piezīmes izteica Komisija (2016. gadā – 154, 2017. gadā – 189, 2018. gadā – 184, 2019. gadā – 155 un 2020. gadā – 134) un 475 – dalībvalstis (2016. gadā – 118, 2017. gadā – 74, 2018. gadā – 77, 2019. gadā – 64 un 2020. gadā – 142) (sk. 3.4. un 3.6. pielikumu). Komisija piecos gadījumos lūdza iesaistītās dalībvalstis atlikt paziņoto tehnisko noteikumu pieņemšanu uz vienu gadu no to saņemšanas dienas, jo paziņoto projektu jomā bija izziņots vai jau notika saskaņošanas darbs ES (sk. 3.5. pielikumu).

Aplūkojot pēc nozares daudzumu atsauksmēm (piezīmes, sīki izstrādāti atzinumi un Komisijas lēmumi atlikt projekta pieņemšanu), kuras pārskata periodā sniegusi katra dalībvalsts un Komisija, var gūt dziļāku ieskatu par dalībvalstu līdzdalību dialogā, ko ierosināja konkrēts paziņojums un to atsevišķo dalībvalstu konkrētās intereses, kuru atsauksmes ir vairāk vērstas uz konkrētām nozarēm (sk. 3.6. pielikumu, 6. tabulu). Visaktīvākās dalībvalstis bija Itālija, Spānija, Austrija un Polija. Analizējot atsauksmes pēc dalībvalsts un nozares, ir redzams, ka Austriju, Spāniju un Itāliju īpaši interesē lauksaimniecības, zivsaimniecības un pārtikas produktu nozare. Lielākā daļa Komisijas sniegto atsauksmju bija saistītas ar būvniecības nozari un lauksaimniecības nozari.

Tā kā ir iespēja piekļūt visiem paziņojumiem un dialogu laikā nosūtītajiem ziņojumiem, dalībvalstis var izmantot Vienotā tirgus pārredzamības direktīvu, lai attīstītu savu partneru idejas. Tās var izmantot, lai atrisinātu kopējas problēmas attiecībā uz tehniskajiem noteikumiem un zinātu, kādos gadījumos tehnisko noteikumu projekts varētu būt pretrunā ES tiesību aktiem.