Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko attiecībā uz patērētāju iespēcināšanu zaļās pārkārtošanās procesam, nodrošinot viņiem labāku aizsardzību pret negodīgu praksi un viņu labāku informētību, groza Direktīvu 2005/29/EK un Direktīvu 2011/83/ES”

(COM(2022) 143 final – 2022/0092 (COD))

(2022/C 443/10)

Ziņotājs: Thierry LIBAERT Līdzziņotājs: Gonçalo LOBO XAVIER

Eiropas Savienības Padome, 12.4.2022. Eiropas Parlaments, 7.4.2022. Juridiskais pamats Līguma par Eiropas Savienības darbību 114. pants Atbildīgā specializētā nodaļa Vienotā tirgus, ražošanas un patēriņa specializētā nodaļa Pieņemts specializētās nodaļas sanāksmē 27.6.2022. Balsojuma rezultāts (par/pret/atturas) 82/0/3 Pieņemts plenārsesijā 14.7.2022. Plenārsesija Nr. 571 Balsojuma rezultāts (par/pret/atturas) 209/0/1

1. Secinājumi un ieteikumi

1.1. Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK) atbalsta Eiropas Komisijas (EK) priekšlikumus ar mērķi stiprināt patērētāju rīcībspēju zaļās pārkārtošanās procesā. EESK aicina EK izvirzīt vērienīgus mērķus, jo šim procesam ir pozitīva ekonomiskā, sociālā un vidiskā ietekme.

1.2. EESK uzsver, ka ir jādara viss iespējamais, lai patērētājiem sistemātiski būtu pieejama informācija, it īpaši par rezerves daļu pieejamību, remonta rokasgrāmatām un plānotajiem programmatūras atjauninājumiem.

1.3. EESK mudina EK piemērot tālejošu pieeju, atzīstot brūno un balto preču remontējamības indeksa principu. Šim indeksam ir jāatbilst patērētāju vēlmēm gan attiecībā uz aptverto preču daudzveidību, gan vērā ņemamajiem kritērijiem.

1.4. EESK uzskata, ka papildus šo preču remontējamībai EK būtu vairāk jāpievēršas principam, kas paredz vienkāršotu un saskaņotu preču ilgtspējas marķējumu turpmākajos gados.

1.5. Jāveicina arī jaunu remontētāju apmācība un pašreizējo darbinieku prasmju pilnveide, jo tas ir priekšnoteikums remonta attīstībai, kas ir svarīgs nodarbinātības avots mūsu kontinentā. EESK arī aicina Eiropu samazināt savu atkarību no izejvielām, lai stiprinātu tās spēju remontēt un nodrošināt rezerves daļas. Eiropai ir vajadzīga arī nopietna un efektīva reindustrializācijas politika. Nesenās krīzes ir atklājušas vajās vietas, kas būtu jāuzskata par atveseļošanas iespējām.

1.6. Papildus nepieciešamībai norādīt juridiskās garantijas termiņu patērētāji ir efektīvāk jāaizsargā pret neskaidrībām, kas saistītas ar juridiskajām un komerciālajam garantijām. Turklāt, neierobežojot patērētāju iespējas brīvi izvēlēties tiesiskās aizsardzības līdzekļus, būtu jāpopularizē tas, ka remontējamība ir prioritāra salīdzinājumā ar preces aizstāšanu ar jaunu.

1.7. Lai veicinātu ilgāku preces kalpošanas laiku, EESK atbalsta jaunu komercprakses veidu iekļaušanu to darbību uzskaitījumā, kuras tiek uzskatītas par maldinošām. EESK aicina EK spert soli tālāk, neaprobežojoties ar informēšanas prasību, attiecībā uz šādiem trim punktiem: — metodes, kas ieviestas, lai samazinātu preces kalpošanas laiku: EESK uzskata, ka šāda prakse ir jāiekļauj maldinošas komercprakses uzskaitījumā papildus informācijas trūkumam, — dažu preču neremontējamība: arī šajā gadījumā ne tikai informācijas trūkumu, bet arī tīšus šķēršļus remontējamībai varētu uzskatīt par maldinošu komercpraksi, — atjauninājumi, kuri var radīt darbības traucējumus: šajā gadījumā ir jānosaka, ka atjauninājums ir atgriezenisks.

1.8. Patērētāju rīcībspējas stiprināšana ir jāpapildina ar efektīvāku aizsardzību pret maldinošu reklāmu. Šajā nolūkā reklāmas tiesiskajā regulējumā ir vairāk jāņem vērā ilgtspējīgas attīstības mērķi.

1.9. Tas nozīmē, ka reklāmā ir jāaizliedz jebkādi nepamatoti apgalvojumi, kas bieži vien ir saistīti, piemēram, ar oglekļneitralitāti, kā arī jebkāda norāde uz rīcību, kas ir pretrunā vides aizsardzībai un dabas resursu saglabāšanai, vai šādas rīcības atspoguļošana. Ir jāveido arī spējas kontrolēt apgalvojumus par vidi.

1.10. Lai izvairītos no pārpratumiem un ņemot vērā bieži vien patvaļīgu vides marķējumu izplatību, Eiropas Komisijai lielāka uzmanība jāpievērš ES ekomarķējumam un nepieciešamajām ar marķējumu saistītajam sertifikācijas procedūrām.

1.11. Lai brīdinātu par maldinošu komercpraksi, EESK aicina Eiropas Savienību pastiprināt trauksmes cēlēju aizsardzību attiecībā uz preču vidiskajiem aspektiem.

1.12. Visbeidzot EESK aicina Komisiju veicināt patērētāju lielāku izpratni par atbildīga patēriņa jautājumiem.

2. Komisijas dokumenta kopsavilkums

2.1. Izskatāmā direktīvas priekšlikuma mērķis ir stiprināt patērētāju tiesības, grozot divas direktīvas, ar kurām ES līmenī aizsargā patērētāju intereses, proti, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/29/EK ( 1 ) par negodīgu praksi un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/83/ES ( 2 ) par patērētāju tiesībām. Priekšlikuma mērķis ir veicināt tīru un zaļu aprites ekonomiku Eiropas Savienībā, dodot patērētājiem iespēju apzināti izvēlēties pirkumu, un tādējādi veicināt ilgtspējīgāku patēriņu. Priekšlikums ir vērsts arī pret negodīgu komercpraksi, kas maldina patērētājus un kavē ilgtspējīga patēriņa izvēli.

2.3. Priekšlikumā paredzēta virkne pasākumu, kuru mērķis ir atjaunināt spēkā esošās patērētāju tiesības un nodrošināt, ka patērētāji tiek aizsargāti un var aktīvi veicināt zaļo pārkārtošanos. Patērētāju tiesību direktīvā pašlaik ir noteikts, ka tirgotājiem ir jāsniedz patērētājiem informācija par preču vai pakalpojumu galvenajām īpašībām.

2.4. Tomēr, tā kā nav prasības informēt par ilgtspējas komercgarantiju neesamību, direktīva pietiekami nemudina ražotājus sniegt patērētājiem šādas garantijas. Pētījumi liecina, ka gadījumos, kad patēriņa preces tiek piedāvātas ar komercgarantiju, informācija par šādām komercgarantijām un apmaksas kārtību bieži vien ir neskaidra, neprecīza vai nepilnīga; tādēļ patērētājiem ir grūti salīdzināt preces un atšķirt komercgarantiju no (obligātās) juridiskās garantijas ( 6 )

2.5. Turklāt direktīvā nav noteiktas konkrētas prasības sniegt patērētājiem informāciju par preču remontējamību. Šāda informācija, kas stimulētu preču remontējamību un būtu īpaši noderīga, lai palīdzētu patērētājiem atbalstīt aprites ekonomiku, tirdzniecības vietās parasti nav pieejama. Jaunākie pētījumi liecina, ka Eiropas Savienībā gandrīz 80 % patērētāju norāda, ka viņiem ir grūti atrast informāciju par ražojuma remontēšanas iespēju ( 7 )

3. Vispārīgas piezīmes

3.1. Pašlaik lielākā daļa Eiropas patērētāju sūdzas par to, ka trūkst informācijas par patēriņa ietekmi uz vidi. To apstiprināja EK rīkotā sabiedriskā apspriešana. Eirobarometra 2012. gada apsekojumā par Eiropas patērētāju rīcību un attieksmi pret ekoproduktiem norādīts, ka 92 % respondentu Eiropā atbalsta informācijas sniegšanu par preču kalpošanas laiku.

3.2. Šis informācijas trūkums ir kaitējošs, jo skaidra un saprotama informācija var veicināt ieradumu maiņu. To apstiprināja arī EESK pētījums, kurā piedalījās 3000 Eiropas patērētāji un tika veikta simulācija, norādot ikdienas patēriņa preču kalpošanas laiku vienā no tiešsaistes tirdzniecības vietnēm. Saskaņā ar šo pētījumu norāde par preču kalpošanas laiku dod iespēju par 56 % palielināt ilgi kalpojošu preču pārdošanas apjomu.

3.3. Patērētājiem adresētas informācijas trūkums ir liela sociāla problēma. Ņemot vērā ar pirktspēju saistītās problēmas, vēl jo svarīgāk ir atbalstīt sabiedrības vidusslāni un nelabvēlīgā situācijā esošās sabiedrības grupas virzībā uz preču remontēšanu un atbildīgāku patēriņu. Patērētāju informēšanas uzlabošana ar vienkāršiem līdzekļiem var veicināt atbildīga patēriņa pieejamību mazāk aizsargātām personām.

3.4. Labāka patērētāju informēšana palīdz stiprināt Eiropas uzņēmumu saimnieciskās darbības modeli. Ņemot vērā dempinga risku, kas saistīts ar lētu preču importu, ļoti mazie uzņēmumi, MVU un to ražojumu pasūtītāji var palielināt savu atpazīstamību patērētāju vidū; tādējādi tie varēs uzsvērt Eiropā ražotu preču kvalitāti.

3.5. Arī Eiropas mazumtirgotāji un stacionārie veikali var gūt labumu no gaidāmajām izmaiņām likumdošanā, jo šīs izmaiņas var palielināt to priekšrocības salīdzinājumā ar tiešsaistes veikaliem. Patērētājam sniegtā jaunā informācija pastiprina fiziskā pārdevēja padomdevēja lomu. Šāda attīstība var veicināt nodarbinātību Eiropas Savienībā. Lai to panāktu, Eiropai ir vajadzīgi atbilstīgi cilvēkresursi: EESK aicina Komisiju atbalstīt uzņēmumu, it īpaši MVU, apmācības pasākumus.

3.6. Lai sniegtu atbilstošu vides informāciju, ir jānodrošina, ka tiek ņemta vērā ietekme uz vidi kopumā. Ietekme uz klimatu, kas izteikta ar siltumnīcefekta gāzu emisijām, ir sabiedriskās apspriešanas centrālais elements, taču šīs emisijas ir tikai daļa no ietekmes uz vidi. Piemēram, preču aprites cikla analīze liecina, ka vairumā gadījumu ietekmi uz vidi galvenokārt rada resursu ieguve un preču ražošana, un tādēļ ilgāks preču kalpošanas laiks ir jāizvirza par vienu no prioritātēm vides jomā.

3.7. Tomēr visos šajos aspektos Eiropas iedzīvotāju vidējais patēriņš nav vides ziņā ilgtspējīgs. Piemēram, saskaņā ar ekoloģiskās pēdas aprēķinu viena Eiropas iedzīvotāja dzīvesveidam būtu vajadzīgas 2,8 planētas.

3.8. Daudzos gadījumos preču kalpošanas laiku samazina preču dizains gan tajā izmantoto tehniskos procesu, remontējamības šķēršļu vai programmatūras metožu dēļ. Ar to saistītā priekšlaicīgā novecošanās ir viens no galvenajiem patērētāju neapmierinātības iemesliem, jo patērētāji saskaras ar būtisku informācijas asimetriju.

3.9. EESK arī norāda, ka karš Ukrainā vēl vairāk apstiprina nepieciešamību nostiprināt Eiropas stratēģisko autonomiju. Tādēļ ir jāveicina iniciatīvas, kas palīdz palielināt preču kalpošanas laiku, it īpaši precēm, kas saistītas ar stratēģiskiem metāliem.

4. Īpašas piezīmes

4.1. Papildu informācija patērētājiem par preču ilgtspēju

4.1.1. Ņemot vērā ar preču kalpošanas laiku saistīto jautājumu svarīgo nozīmi, ir jāuzlabo patērētāju informēšana. Šajā ziņā Komisijas priekšlikums ir vērtējams atzinīgi, jo tā mērķis ir sistematizēt informācijas sniegšanu par rezerves daļu pieejamību, lietotāju rokasgrāmatām vai programmatūras atjauninājumu termiņu.

4.1.2. Jāatgādina, ka informācijas trūkums ir kaitējošs, taču pārāk plaša un tehniska informācija ir gandrīz tikpat kaitējoša.

4.1.3. EESK brīdina Komisiju, ka jauna informācija, kas tiek piedāvāta ar elektroniska marķējuma vai QR koda palīdzību, varētu radīt negatīvas sekas. Minētās metodes rada papildu digitālo ietekmi uz vidi, turklāt jāņem vērā, ka jebkura papildu darbība (paņemt viedtālruni, klikšķināt, nolasīt utt.) ir papildu šķērslis atbildīgam patēriņam.

4.1.4. Komisijas priekšlikums ir solis pareizajā virzienā, jo komunikācijas jautājumi tajā sasaistīti ar ražojumu priekšlaicīgas novecošanās jautājumiem. Lai uzlabotu patērētāju informēšanu, pirmkārt, pēc iespējas lielākam skaitam preču ir jānorāda remontējamības indekss, kā tas kopš 2021. gada tiek darīts Francijā. Remontējamība patiešām ir viens no visvieglāk novērtējamiem preču ilgtspējas aspektiem.

4.1.5. Lai būtu uzdevuma augstumos, remontējamības indeksam jābūt pietiekami tālejošam vismaz divos aspektos. Pirmkārt, tas jāattiecina uz maksimāli lielu skaitu elektropreču, elektronisko preču un mājsaimniecības elektropreču. Otrkārt, remontējamība ir jāskata visos tās aspektos, ņemot vērā arī remontēšanas izmaksas (rezerves daļu cenu), rezerves daļu pieejamību un atbalsta programmatūras nosacījumus.

4.1.6. EESK uzskata, ka vērienīga patērētāju informēšanas politika nedrīkst aprobežoties ar remontējamību. Jo patērētāji galvenokārt vēlas, lai prece kalpotu ilgāk, nevis būtu remontējama. EESK jau ir paudusi savu viedokli par šo jautājumu ( 8 ) . ES ir vajadzīgs vienkāršs rādītājs, kas sniedz informāciju par preces kalpošanas laiku, tostarp remontējamību, kā arī preces izturību un modernizējamību, jo tas netieši veicinās Eiropas reindustrializāciju. Šis progresīvais princips, kura piemērošanas noteikumi nepārprotami ir jāsaskaņo ar ieinteresētajām personām, ir jāiekļauj Komisijas priekšlikumos, jo pretējā gadījumā tiktu atstātas novārtā patērētāju lielās cerības.

4.1.7. Lai uzlabotu patērētāju informēšanu, ir jāturpina darbs pie garantijām. Eiropas Komisijai vispirms ir no jauna jāapstiprina vienkāršs princips: atbilstības garantijas (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2019/771 ( 9 ) ) esamība un termiņš ir jānorāda visām attiecīgajām precēm gan stacionārajos veikalos, gan tiešsaistes veikalos. Pirms jaunu tiesību pievienošanas par prioritāti jāizvirza spēkā esošo tiesību piemērošana.

4.1.8. EESK ir gandarīta, ka ir ņemtas vērā grūtības, ar ko patērētāji var saskarties, lai atšķirtu komercgarantijas no juridiskajām garantijām. Tāpēc atzinīgi vērtējams tas, ka EK ir paredzējusi, lai šīs komercgarantijas neradītu neskaidrības.

4.1.9. Garantijas varētu veicināt bojātās preces remontu, nevis tās aizstāšanu ar jaunu, tādējādi palielinot garantiju pozitīvo ietekmi uz vides aizsardzību. Nodrošinot, ka remontēšana ir vienkāršāka, ātrāka un ērtāka izvēle patērētājiem, ES var veicināt bojātas preces remontēšanu, nevis tās aizstāšanu.

4.1.10. Saistībā ar šiem noteikumiem sabiedrības izpratnes veidošana var vēl vairāk pārorientēt patēriņu. Tāpēc Eiropas Savienībai ir jāveicina vai jāuzsāk kampaņas par labiem paradumiem atbildīga patēriņa jomā (informācija, lietotas preces, remontēšana, izstrādājumu kopšana), tostarp ar organizētas pilsoniskās sabiedrības atbalstu, kam var būt svarīga nozīme šā priekšlikuma kontekstā.

4.2. Stingrāki noteikumi, kas neaprobežojas ar informēšanas pienākumu

4.2.1. Ja būs paredzēts sods tikai par informācijas trūkumu, Eiropas Savienība pavērtu iespēju legalizēt šādu praksi, kaut gan tā nav savienojama ar patērētāju un vides aizsardzību. ES nevar vienkārši aizliegt informācijas nenorādīšanu par kādu metodi, kas ierobežo preces kalpošanas laiku, bet ir jāaizliedz šāda prakse kā tāda. Citiem vārdiem sakot, nebūtu saprotams ES vēstījums par to, ka plānotais nolietojums ir atļauts, ja vien to papildina patērētāju informēšana. Noteikumā ražotājiem ir skaidri jānorāda, ka Eiropā preces nevar izstrādāt tā, lai tās priekšlaicīgi sabojātos.

4.2.2. Arī citi direktīvas formulējumi rada risku par nepietiekamu patērētāju aizsardzību. Nepietiek ar ražotājam noteikto prasību informēt patērētāju par to, ka prece nav remontējama. Faktiski ir jāaizliedz apzināta preces neremontējamības prakse.

4.2.3. EESK un EK labi zina, ka programmatūras atjauninājumi bieži vien ir saistīti ar lielatmiņu un energoietilpīgu programmatūru, kas samazina savienoto ierīču kalpošanas ilgumu. Tiesību aktos nebūtu jāparedz tikai prasība, lai ražotājs informētu patērētāju par atjauninājuma nevēlamajām sekām. Arī šajā gadījumā nav grūti iedomāties, kā šo informāciju var noslēpt pozitīvas informācijas plūsmā par šo atjauninājumu, liekot patērētājam to pieņemt.

4.3. Patērētāju rīcībspēju ierobežojošas prakses reglamentēšana un sodīšana

4.3.1. Komisija pamatoti norāda, ka zaļmaldināšanas prakse ir viens no galvenajiem šķēršļiem, kas kavē patērētāju informēšanu par zaļo pārkārtošanos. Direktīvas priekšlikumā pamatoti norādīts, ka ir jāparedz sankcijas par vispārīgiem neobjektīviem un nepierādāmiem apgalvojumiem par vidi.

4.3.2. EESK atzinīgi vērtē aizliegumu izvietot tādus ilgtspējas marķējumus, kuri nav iekļauti oficiālā sertifikācijas sistēmā. Šajā atzinumā ierosinātā Eiropas indeksa pakāpeniska un saskaņota izstrāde var būt atbilde šādai vajadzībai.

4.3.3. Nereti arī citi apgalvojumi par vidi kavē pienācīgu patērētāju informēšanu. Ir pamatoti aizliegt norādīt vidisko sniegumu, ja tas attiecas tikai uz kādu konkrētu ražojuma īpašību vai ir saistīts vienīgi ar juridisku prasību izpildi vai vispārpieņemtas prakses īstenošanu.

4.3.4. Lai veicināt atbildīgu patēriņu, ir jānostiprina arī marķējumi, kas apliecina nopietnus vides aizsardzības pasākumus. Joprojām pārāk maz tiek izmantots ES ekomarķējums, kaut gan šajā ziņā ir panākts progress. Būtu jāparedz atbalsts šā marķējuma pieejamības palielināšanai un atbilstoša komunikācijas kampaņa.

4.3.5. Loģiski turpinot iepriekš minēto, reklāmas tiesiskajā regulējumā ir plašāk jāiekļauj ilgtspējīgas attīstības principi, tostarp stingri reglamentējot visvairāk piesārņojošo preču reklāmu, kā minēts nesen sagatavotajā EESK atzinumā par šo jautājumu ( 10 )

4.3.6. Reklāmā ne tikai nedrīkst izmantot vidiskuma norādes attiecībā uz kādu preci kopumā, ja tās attiecas vienīgi uz atsevišķiem preces elementiem, bet arī jāaizliedz jebkāda nepamatota norāde, kā tas nereti vērojams saistībā ar oglekļneitralitāti, kā arī jebkāda norāde uz rīcību, kas ir pretrunā vides aizsardzībai un dabas resursu saglabāšanai, vai šādas rīcības atspoguļošana. Tāpat reklāmā ir jāaizliedz atspoguļot jebkādu rīcību, kas varētu banalizēt vai veicināt praksi vai idejas, kas ir pretrunā ilgtspējīgas attīstības mērķiem.

4.3.7. Lai savlaicīgi brīdinātu par maldinošu komercpraksi, bieži vien ir vajadzīga informācija, ko sniedz tie, kuri paši laiž preci tirgū. Tomēr pašlaik šajā jomā trauksmes cēlēju ir maz, jo viņi baidās no represijām. Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) 2019/1937 ( 11 ) paredzētā trauksmes celšanas procedūra ir jāattiecina arī uz minētajiem trauksmes cēlējiem.

Visi šie noteikumi būs pilnībā efektīvi tikai tad, ja tie būs saskaņoti ar ekonomikas dalībniekiem, kas pārstāv gan lielos, gan mazos un vidējos uzņēmumus, kā arī ar sociālajiem partneriem, patērētāju apvienībām un pilsonisko sabiedrību plašākā nozīmē. EESK uzskata, ka tā ir viena no galvenajām politikām, jo tajā apstiprināts konkurētspējīga tirgus modelis, kas pielāgots vides izaicinājumiem, rūpējas par patērētājiem un Eiropas ekonomikas dalībnieku konkurētspēju un atbilst ES stratēģiskās autonomijas mērķiem.

Briselē, 2022. gada 14. jūlijā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētāja Christa SCHWENG

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2005/29/EK (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV L 149, 11.6.2005., 22. lpp.).

(2) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/83/ES (2011. gada 25. oktobris) par patērētāju tiesībām un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/13/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 1999/44/EK un atceļ Padomes Direktīvu 85/577/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/7/EK (OV L 304, 22.11.2011., 64. lpp.).

(3) COM(2020) 696 final, 2020. gada 13. novembris.

(4) COM(2020) 98 final, 2020. gada 11. marts.

(5) COM(2019) 640 final, 2019. gada 11. decembris.

(6) Eiropas Komisija, Consumer market study on the functioning of legal and commercial guarantees for consumers in the EU, 2015. gads. Pētījums Study on Empowering Consumers Towards the Green Transition izstrādāts, balstoties uz Eiropas Komisijas ietekmes novērtējumu, 2021. gada jūlijs. Commercial warranties: are they worth the money? ECC-Net, 2019. gada aprīlis.

(7) Eiropas Komisija, Behavioural Study on Consumers’ engagement in the circular economy, 2018. g., 81. lpp.

(8) OV C 67, 6.3.2014., 23. lpp.

(9) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2019/771 (2019. gada 20. maijs) par atsevišķiem preču pārdošanas līgumu aspektiem, ar kuru groza Regulu (ES) 2017/2394 un Direktīvu 2009/22/EK un atceļ Direktīvu 1999/44/EK (OV L 136, 22.5.2019., 28. lpp.).

(10) OV C 105, 4.3.2022., 6. lpp.

(11) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2019/1937 (2019. gada 23. oktobris) par to personu aizsardzību, kuras ziņo par Savienības tiesību aktu pārkāpumiem (OV L 305, 26.11.2019., 17. lpp.).