[pic] | EIROPAS KOMISIJA | Briselē, 26.1.2011 COM(2011) 17 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIāLO LIETU KOMITEJAI UN REģIONU KOMITEJAI REģIONāLā POLITIKA, KAS VEICINA ILGTSPēJīGU IZAUGSMI EIROPā LīDZ 2020. GADAM SEC(2011) 92 galīgā redakcija IEVADS Šajā paziņojumā izklāstīta reģionālās politikas nozīme stratēģijas “Eiropa 2020”[1] un īpaši pamatiniciatīvas “Resursu ziņā efektīva Eiropa” īstenošanā. Eiropadomes 2010. gada 17. jūnija sanāksmē tika īpaši uzsvērts, ka kohēzijas politikai ir jāatbalsta šī stratēģija, lai palīdzētu ES ekonomikai ceļā uz ilgtspējīgu izaugsmi, kura rada darbavietas. Panākumi stratēģijas “Eiropa 2020” mērķu sasniegšanā lielā mērā būs atkarīgi no lēmumiem, kurus pieņem vietējā un reģionālā līmenī[2]. Reģionālajai politikai ir būtiska nozīme pārejas virzīšanā uz ieguldījumiem gudrā un ilgtspējīgā izaugsmē, izmantojot pasākumus, kurus ar to var atbalstīt, lai risinātu klimata pārmaiņu, enerģijas un vides problēmas. Kopienas kohēzijas politikas pamatnostādnes[3] tika pieņemtas 2006. gadā. Šajā paziņojumā ir ņemtas vērā jaunākās politikas norises un izmaiņas tiesību aktos, lai pastiprinātu reģionu ilgtspējīgu attīstību. Tas papildina nesen pieņemto paziņojumu[4] par reģionālo politiku un gudru izaugsmi, veicinot šīs politikas ieguldījumu strukturālajās izmaiņās ekonomikā un stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošanā. Izmaiņām reģionālās politikas ieguldījumu prioritātēs[5] ir jānotiek saistībā ar vispārīgās ekonomikas politikas pārorientēšanu uz prioritātēm, kas uzsvērtas stratēģijā “Eiropa 2020”. Citiem vārdiem, reģionālo fondu līdzekļi attiecīgos gadījumos ir jāizmanto strukturālo reformu atbalstam[6]. Ņemot vērā pašreizējo fiskālo situāciju Savienībā un ievērojamos līdzekļus, kuri joprojām ir pieejami saskaņā ar pašreizējo kohēzijas politikas 2007.-2013. gada plānošanas periodu[7], šajā paziņojumā reģionālās politikas jomā ieinteresētās personas tiek aicinātas nekavējoties rīkoties, vairāk ieguldīt ilgtspējīgā izaugsmē un efektīvāk izmantot līdzekļus. Tajā sniegti praktiski ieteikumi reģioniem, kā izmantot šo politiku, lai izveidotu resursu ziņā efektīvu ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda līmeni, kura būtu noturīga pret klimata pārmaiņām, tostarp labas prakses piemēri, kuri izklāstīti pievienotajā dienestu darba dokumentā[8]. Komisija cieši sadarbosies ar valstu un reģionālajam iestādēm, lai sekmētu šo ieteikumu īstenošanu. ILGTSPēJīGA IZAUGSME UN REģIONALā POLITIKA Aptuveni 30 % no reģionālā finansējuma kopsummas 344 miljardu euro apmērā laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam ir pieejami pasākumiem, kuri īpaši ietekmē ilgtspējīgu izaugsmi. Līdz 2009. gada beigām 22 % no šā finansējuma, kas paredzēts ilgtspējīgai izaugsmei, tika piešķirti īpašiem projektiem (salīdzinājumā ar 27 %, kas tika piešķirti no kopējā reģionālā finansējuma). 1. tabula. Kohēzijas politikas piešķīrumi 2007.-2013. gadā ilgtspējīgas izaugsmes veicināšanai [pic] Avots: dalībvalstu ziņojumi, 2009. gada septembris – 2010. gada janvāris Konkrēti, ieguldījumi programmās, kas saistītas ar enerģiju, un vides programmās, bija mazāki par vidējo līmeni. Šā plānošanas perioda sākumā energoefektivitāte un atjaunojamā enerģija netika atzītas par prioritātēm, kā tas ir šodien. Finanšu krīze, ierobežotais valstu budžets, administratīvie trūkumi un nepietiekamās tehniskās ekspertu zināšanas darbības jomās, kuras pārvaldības iestādēm ir salīdzinoši jaunas — tas viss radīja kavēšanos šajās jomās. 1. diagramma. Piešķīrumi 2007.-2013. gada kohēzijas politikas ietvaros ilgtspējīgas izaugsmes veicināšanai dalībvalstīs, apgūšanas procentuālais rādītājs [pic] Avots: dalībvalstu ziņojumi, 2009. gada septembris – 2010. gada janvāris Pamatiniciatīvā “Resursu ziņā efektīva Eiropa” uzsvērts, ka ir svarīgi apvienot reģionālās politikas finansējumu[9] konsekventā finansēšanas stratēģijā, kurā izmanto valstu, publisko un privāto finansējumu. Priekšnoteikums tam ir skaidras valstu stratēģijas. Shēmā parādīts, kā ar kohēzijas politikas palīdzību līdz šim ir līdzsvarots valstu finansējums ieguldījumiem, kuri lielākoties veikti vides infrastruktūrā un tās atjaunošanā. 2. diagramma. Kopējie publiskie izdevumi vides aizsardzībai kā daļa no IKP (2008. gads) [pic] COH MS: kohēzijas dalībvalsts. NON COH MS: dalībvalsts, kam nepiemēro kohēziju Avots: Eurostat , REGIO ĢD Turpmāk dotajās kartēs parādīts, ka pašreizējie reģionālās politikas piešķīrumi vairākos reģionos un dalībvalstīs palīdzēs novērst apzinātos trūkumus līdzekļu ilgtspējīgā pārvaldībā[10]. 1. karte. Situācija dalībvalstīs līdzekļu ilgtspējīgas izmantošanas ziņā un kohēzijas politikas ietvaros plānotie ieguldījumi līdzekļu ilgtspējīgā izmantošanā 2007.-2013. gadā .[pic][pic] Resursu ilgtspējīgas izmantošanas rādītāji Salīdzinošā situācija dalībvalstīs: jo augstāks rādītājs, jo labāka situācija Avots: Eiropas Komisija, ECFIN ĢD . Avots: Eiropas Komisija, REGIO ĢD No reģionālās politikas līdzekļiem pastāvīgi līdzfinansēja vides infrastruktūras nodrošināšanu ūdens un atkritumu apsaimniekošanai, kas palīdzēja reģioniem izpildīt stingros noteikumus, kuri paredzēti ES direktīvās. Tas arī deva iespēju veicināt konkurētspējas uzlabošanu, vienlaikus saglabājot vidi un radot darbavietas. Komisija uzskata, ka pašreizējā plānošanas periodā pārvaldības iestādēm ir ievērojamas iespējas efektīvāk izmantot pieejamos līdzekļus. Pašreizējās darbības programmās ir iespēja pārskatīt projektu prioritātes un uzsākt jaunus projektus. Šajā paziņojumā sniegtie ieteikumi ir paredzēti kā norādes par to, kā labāk izvēlēties ieguldījumu prioritātes un kā tās var labāk pārvaldīt, lai panāktu pēc iespējas labākus rezultātus ilgtspējīgas izaugsmes ziņā. Šajos padomos izmantoti pozitīvie piemēri, ko jau ir snieguši reģioni un pilsētas. REģIONāLāS POLITIKAS IEGULDīJUMA ILGTSPēJīGā IZAUGSMē NOSTIPRINāšANA PAšREIZēJā PLāNOšANAS PERIODā Lai pašreizējā plānošanas periodā palielinātu reģionālās politikas ieguldījumu ilgtspējīgā izaugsmē, paziņojumā ierosināta divu pīlāru pieeja. 1. Lielāki ieguldījumi ilgtspējīgā izaugsmē . Veicināt ieguldījumos lielāku stratēģisko orientāciju uz ilgtspējīgu izaugsmi, liekot uzsvaru uz resursu ziņā efektīvu ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda līmeni. 2. Prasmīgāki ieguldījumi ilgtspējīgā izaugsmē . Uzlabot politikas īstenošanas mehānismus, pastiprinot ilgtspējīgas attīstības principu piemērošanu darbības programmās. Pirmais pīlārs. Lielāki ieguldījumi ilgtspējīgā izaugsmē Lai veicinātu stratēģijā “Eiropa 2020” ietverto ilgtspējīgas izaugsmes mērķu īstenošanu, ir noteiktas trīs prioritātes: ekonomika ar zemu oglekļa dioksīda līmeni, ekosistēmas pakalpojumi un bioloģiskā daudzveidība, un ekoinovācija. Pāreja uz ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda līmeni — orientācija uz ieguldījumiem energoefektivitātē, ēkās, atjaunojamā enerģijā un “tīrā” transportā Pēdējos gados tika pieņemti vairāki svarīgi jauni ES politikas pasākumi, tostarp klimata un enerģētikas 2008. gada tiesību aktu kopums, kura tehnoloģiskais pīlārs ir stratēģiskais enerģijas tehnoloģiju plāns un pārstrādātā ēku energoefektivitātes direktīva. - Reģioniem un pilsētām ir jāizmanto jaunās iespējas veikt energoefektivitātes ieguldījumus ēkās. Ēkās patērē 41 % enerģijas, līdz ar to tās ir svarīga ieguldījumu joma[11], lai sasniegtu ES 2020. gada mērķus. Minētie ieguldījumi var palielināt resursu efektivitāti un radīt vietējās darbavietas. Izdarot grozījumus regulā par Eiropas Reģionālās attīstības fondu (ERAF)[12], tika paplašinātas iespējas ilgtspējīgiem energoefektivitātes ieguldījumiem ēkās. Lai gan ar reģionālās politikas starpniecību tradicionāli finansē energoefektivitātes ieguldījumus vienīgi sabiedriskās un komerciālās telpās, tagad visās dalībvalstīs šos līdzekļus ir iespējams izmantot dzīvojamo ēku sektorā. Tagad līdz pat 4 % no valstu ERAF piešķīrumiem var izmantot energoefektivitātes ieguldījumiem mājokļos, lai atbalstītu sociālo kohēziju. Ja dalībvalstis nolemtu attiecīgi pārplānot līdzekļus, pašreizējo programmu ietvaros varētu °piešķirt 8 miljardus euro. Turklāt, lai sekmētu tirgus instrumentu plašāku izmantošanu, ar vēl vienu tiesību aktu grozījumu[13] tika paplašināta finansēšanas vadības instrumentu izmantošana, attiecinot tos uz energoefektivitāti un atjaunojamo enerģiju ēkās, tostarp esošajos mājokļos. Pārvaldības iestādēm būtu ātri jāizmanto šīs jaunās iespējas, paturot prātā vietējo iestāžu lomu šajā ieguldījumu jomā. - Reģioniem un pilsētām būtu jāpaātrina ieguldījumi atjaunojamā enerģijā un energoefektivitātē atbilstoši to vietējam enerģijas potenciālam. Sasniedzot ES mērķi 2020. gadā galīgajā enerģijas patēriņā izmantot 20 % atjaunojamās enerģijas, varētu radīt jaunas darbavietas, daudzas no kurām atrastos tuvu vietām, kur veikti šie ieguldījumi. Energoefektivitātei piemīt arī ievērojams darbavietu radīšanas potenciāls. Pārvaldības iestādēm atjaunojamā enerģija un energoefektivitāte būtu jāuztver kā attīstības virzītājspēki, īpaši lauku rajonos un piekrastes zonās, tālākos reģionos un salās, un jāizmanto to jūras enerģijas potenciāls. Reģionālā politika arī var palīdzēt veicināt ilgtspējīgas enerģijas izmantošanu centralizētajā apkurē un koģenerācijā. Tikpat svarīgi ir ieguldījumi TEN-E un vietējos viedajos sadales tīklos. - Pārvaldības iestādēm būtu jāpiešķir prioritāte projektiem, kuri palielina resursu efektivitāti transporta nozarē. Transporta nozarē ir daudz darāmā, lai nodrošinātu ieguldījumus “tīrā” sabiedriskajā transportā un dekarbonizācijā. Saskaņā ar ES ieteikumiem[14] reģioni un pilsētas tiek mudinātas pilnībā izmantot pašreizējos ES piešķīrumus, lai atbalstītu pāreju uz efektīvākiem transporta veidiem. Prioritātes ir tīrs pilsētu sabiedriskais transports, “tīru” un energoefektīvu transportlīdzekļu un nemotorizētu transportlīdzekļu, tāpat arī dzelzceļa, maksimāla izmantošana, kur īpaša uzmanība jāpievērš tam, lai ātrāk īstenotu paredzamo ES piešķīrumu 19 miljardu euro apmērā TENT-T dzelzceļa prioritātēm. Attiecībā uz TEN-T reģionālās politikas fonda līdzekļiem lielāka uzmanība jāpievērš pamattīkla izveidei ar augstu ES līmeņa pievienoto vērtību ar mērķi novērst būtiskus trūkumus, īpaši pārrobežu posmos, savienot vairākveidu transporta mezgla punktus un sekmēt savstarpēju izmantojamību. Ilgtspējīgas Eiropas pilsētas Līdz pat 75 % CO2 emisiju tiek radīti pilsētās[15], kurām šā iemesla dēļ ir īpaši svarīga loma zema oglekļa dioksīda līmeņa un resursu ziņā efektīvas ekonomikas attīstībā. Svarīgi, lai pilsētu attīstības plānotāji apsvērtu, kā izmantot visus pieejamos instrumentus, lai veicinātu ilgtspējīgu izaugsmi — vai nu izmantojot tādus nozaru projektus kā “tīrs” sabiedriskais transports un ēku energoefektivitāte, vai arī vispusīgāku pieeju, piemēram, pasākumus, lai risinātu pilsētu izplešanās problēmu. Pozitīvie piemēri: - visaptverošā pieeja ieguldījumiem ilgtspējīgā enerģijā Barselonas (Spānija) provincē, izmantojot pilsētas mēru paktu un Eiropas vietējā enerģijas atbalsta instrumentu ( ELENA ), - atbalsts energoefektivitātes ieguldījumiem dzīvojamās ēkās Lietuvā, izveidojot JESSICA fondu 227 miljonu euro apmērā. Ekosistēmas pakalpojumi — orientācija uz dabiskās vides potenciāla saglabāšanu un maksimālu palielināšanu ES nav izpildījusi 2010. gada mērķi apturēt bioloģiskās daudzveidības samazināšanos. Lai pavirzītu darbu uz priekšu, dalībvalstis vienojās par jaunu 2020. gada mērķi[16], kurš būs pamatā nākamajai, jaunajai ES bioloģiskās daudzveidības stratēģijai. Starptautiskā līmenī ES ir apņēmusies pildīt uzdevumus, kuri tika noteikti Konvencijas par bioloģisko daudzveidību nesen notikušajā konferencē[17], tostarp sākt darbu pie resursu mobilizācijas procesa, lai īstenotu stratēģisko plānu bioloģiskās daudzveidības jomā 2011.-2020. gadam. - Pārvaldības iestādēm būtu jāiegulda dabas kapitālā kā ekonomikas attīstības avotā. Gaiss, ūdens, zeme, sugas, augsne un jūras pieder pie dabas resursiem, kuri ir būtiski mūsu labklājībai un arī ekonomikas perspektīvām. Termins “ekosistēmas pakalpojumi”, kurš tika izveidots ANO Tūkstošgades ekosistēmu novērtējumā 2004. gadā, attiecas uz dabā sastopamiem labumiem un zaudējumiem, kuri var rasties, ja tie netiek saglabāti. Saglabājot ekosistēmas, tiek radītas darbavietas un sociālekonomiskā attīstība. Aptuveni 16,8 % Eiropas darbavietu ir netieši saistītas ar dabas resursiem[18]. Piemēram, tiek lēsts, ka kukaiņu apputeksnēšanas vērtība Eiropas lauksaimniecībai ir 22 miljardi euro gadā[19]. - Pārvaldības iestādēm būtu jāizmanto reģionālās politikas finansējums kā dabas resursu saglabāšanas un pielāgošanās klimata pārmaiņām elements, lai novērstu dabas apdraudējumu. Apdraudējuma novēršana var būt efektīvs ieguldījums, jo preventīvo pasākumu izmaksas ir daudzreiz zemākas nekā atjaunošanas potenciālās izmaksas. Pareizi izstrādājot apdraudējuma novēršanas projektus, var saglabāt tādus ekosistēmu pakalpojumus kā ūdens kvalitāte un kvantitāte un dot labumu bioloģiskajai daudzveidībai, lauksaimniecībai un piekrastes zonām. Nostiprinot dabas bufera lomu, tiek pastiprināta pielāgošanās klimata pārmaiņām, kuras padarīs dabas katastrofas biežākas un smagākas. - Pārvaldības iestādēm būtu jānosaka “zaļās infrastruktūras” prioritātes. “Zaļā infrastruktūra” ir meži, upes, piekrastes zonas, parki, ekoloģiskie koridori un citi dabas un daļēji ar to saistīti resursi, kuri ir ekosistēmas pakalpojumu sniegšanas galvenais elements. Zaļās infrastruktūras attīstība ir svarīga, lai saglabātu ilgtspējīgu vidi, kurā var plaukt mūsu ekonomika un sabiedrība. Īpaši tā palīdz pielāgoties klimata pārmaiņām un veicina ekoloģisko tīklu veidošanu un pareizu pārvaldību. Tāpēc pārvaldības iestādēm visu infrastruktūras projektu novērtējumā būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā izpētīta to ietekme uz dabas teritorijām un zemes izmantošanu. Jāpastiprina tādu atbilstošu instrumentu izmantošana kā integrēta piekrastes zonu un upju baseinu apsaimniekošana, īpaši gadījumos, kad varētu tikt skartas Natura 2000 teritorijas. Ceļā uz ekosistēmas pakalpojumu integrētu pārvaldību - Palieņu pļavu atjaunošana, lai pielāgotos klimata pārmaiņām, vienlaikus saglabājot citus vērtīgus ekosistēmas pakalpojumus, piemēram, tīra ūdens pieejamību (Ungārija). - Zaļo infrastruktūru, piemēram, ekoloģisko koridoru, attīstība, lai nodrošinātu Natura 2000 darbību (Polija). Ekoinovācija — orientācija uz inovācijas partnerību un informācijas tehnoloģijas izmantošanu Ekoinovācija ir ļoti svarīgs instruments, lai nodrošinātu resursu efektivitāti, konkurētspēju un darbavietu radīšanu. - Pārvaldības iestādēm būtu jāsniedz lielāks atbalsts ekoinovācijai. Ekoinovācija var uzlabot resursu efektivitāti un radīt jaunas darbavietas visās tautsaimniecības nozarēs. Piemēram, ekorūpniecība tagad ir viena no Eiropas lielākajām rūpniecības nozarēm, kurā nodarbināti aptuveni 3,4 miljoni cilvēku. Pēdējos gados tā ir pieaugusi par aptuveni 8 % gadā, un laikposmā no 2004. līdz 2008. gadam tika izveidoti 600 000 papildu darbavietu[20]. - Pārvaldības iestādēm vajadzētu atbalstīt kopas zaļo tehnoloģiju jomā, veidojot partnerības ar uzņēmumiem. Svarīgi reģionālie resursi ir savstarpēji atkarīgu uzņēmumu grupu, pētniecības iestāžu un citu inovācijā ieinteresētu personu ģeogrāfiskā koncentrācija, ko bieži dēvē par “kopām”. Kā līdzekli, lai paātrinātu ieguldījumus ekoinovācijā, pārvaldības iestādes tiek aicinātas atbalstīt vides un enerģijas kopas, kuras balstītas uz partnerībām starp publiskiem un privātiem dalībniekiem. - Pārvaldības iestādēm vajadzētu izmantot reģionālo finansējumu, lai popularizētu informācijas un komunikācijas tehnoloģiju (IKT) videi nekaitīgai ekonomikai. Tīklā savienota IKT infrastruktūra[21] līdztekus inovatīviem pakalpojumiem un lietojumiem ir svarīgs rīks, kas ļauj izvērst zaļās tehnoloģijas un ekoinovāciju. Tādēļ, lai attiecīgie ieguldījumi būtu savstarpēji izdevīgi, tie ir jākoordinē un jāpalielina. Viedie elektroenerģijas tīkli, atjaunojamā enerģija un viedās transporta sistēmas ir piemēri tam, ka IKT dod ievērojamu pievienoto vērtību un sekmē emisiju samazināšanu, vienlaikus piedāvājot jaunas tirgus iespējas ekoinovācijai. Reģioni, kuri izmanto zaļo tehnoloģiju un ekoinovācijas potenciālu - Pārnozaru stratēģijas izstrāde, lai veicinātu ekoinovāciju reģionālajās kopās (Austrija). - Ieguldījumi vispusīgā uzņēmējdarbības atbalsta programmā, lai palīdzētu MVU uzlabot resursu efektivitāti (Apvienotā Karaliste). Lai izveidotu resursu ziņā efektīvu ekonomiku, ļoti svarīgi būs veikt ieguldījumus cilvēku kapitālā un nodrošināt, lai cilvēkiem būtu pareizās prasmes. Saskaņā ar “Eiropa 2020” pamatiniciatīvu “Jaunu prasmju un darbavietu programma” Eiropas Sociālais fonds var sniegt palīdzību, lai atraisītu prasmes, radošumu, uzņēmējdarbību un darbaspēka inovācijas spējas. Svarīgi ir reģionālās politikas pasākumus plānot sinerģijā ar citiem ES politikas virzieniem iepriekšminētajās jomās. Pārvaldības iestādes tiek stingri mudinātas izmantot papildu atbalstu, ko piedāvā lauku attīstības politika, LIFE + programma, Septītā pētniecības un attīstības pamatprogramma un konkurētspējas un inovācijas programma. Otrais pīlārs. Prasmīgāki ieguldījumi Ilgtspējīgas attīstības principu iekļaušana reģionālo fondu programmu īstenošanā[22] pastiprinās to ietekmi uz reģionu ilgtspējīgumu, un nebūs vajadzīgi citi riska mazināšanas pasākumi vai instrumenti. Ilgtspējības integrēšana visos projektu cikla posmos - Ilgtspējīgas attīstības apsvērumiem ir jābūt jebkura plāna neatņemamai sastāvdaļai no to izstrādes līdz īstenošanai un uzraudzībai. Lai gan ilgtspējīga attīstība kā jēdziens ir iesakņojies lielākās daļas politikas veidotāju un programmu vadītāju prātos, tā nav pietiekami iekļauta visu pasākumu izstrādē, īstenošanā un novērtēšanā. Lai palielinātu reģionālo fondu efektivitāti[23], ir svarīgi pievērst tai pastāvīgu uzmanību visos projektu cikla posmos. Veicot ieguldījumu alternatīvo metožu rentabilitātes salīdzināšanu, pārvaldības iestādēm arī jāraugās no ilgāka termiņa perspektīvas, piemēram, iekļaujot aprēķinos ekosistēmu un bioloģiskās daudzveidības saglabāšanas izmaksas. - Reģioniem un pilsētām daudz plašāk jāizmanto zaļais publiskais iepirkums. Zaļais publiskais iepirkums ( GPP ) var palielināt Eiropas preču piegādātāju un pakalpojumu sniedzēju konkurētspēju. Saskaņā ar Eiropas publiskā iepirkuma direktīvām publiskajām iestādēm iepirkuma procedūrā ir atļauts ņemt vērā klimata, vides un sociālos apsvērumus. Jau ir pieejama virkne paņēmienu un metožu[24], lai mudinātu izmantot GPP . Ar reģionālās politikas palīdzību var risināt jautājumu par to amatpersonu apmācīšanu un informēšanu, kuras visos vietējo un reģionālo iestāžu līmeņos ir atbildīgas par publisko iepirkumu. - Noteikt atbilstīgus uzraudzības un vērtēšanas rādītājus. Eurostat ir izstrādājis ilgtspējīgas attīstības rādītāju kopumu, kas palīdz valstu un reģionālajām iestādēm izveidot pašām savas ilgtspējīgas attīstības rezultātu tabulas. Nodrošinot tehnisko palīdzību, reģionālā politika var atbalstīt uzraudzības un vērtēšanas rīku izstrādi[25], lai palīdzētu politikas veidotājiem lemt par ieguldījumu veidiem, ar kuriem var vislabāk samazināt šo programmu CO2 emisijas. Laba prakse projektu cikla veidošanā Izstrādāt konkrētas norādes par vidi, lai sniegtu atbalstu projektu iniciatoriem projektu sagatavošanā un atlasē (Zviedrija); zaļā publiskā iepirkuma popularizēšana Hradeckrāloves reģionā (Čehija), starp pilsētām un citām iestādēm rīkojot konkursu par labu praksi; konkrētu klimata pārmaiņu, bioloģiskās daudzveidības un pārtuksnešošanās rādītāju definēšana, lai uzraudzītu progresu (Bulgārija). | - Ieguldījumu pārbaude attiecībā uz noturību pret klimata pārmaiņām un resursu efektivitāti - Pārvaldības iestādēm būtu jāpārbauda darbības programmas un projekti attiecībā uz to noturību pret klimata pārmaiņām. Lai palielinātu reģionu pielāgošanās spējas, ir svarīgi pārbaudīt programmas un projektus ne tikai attiecībā uz to ietekmi uz vidi, bet arī to iespējamo neaizsargātību, saskaroties ar klimata pārmaiņām. Baltajā grāmatā par pielāgošanos klimata pārmaiņām reģioni tiek mudināti līdz 2012. gadam izstrādāt reģionālās adaptācijas stratēģijas. Šo jauno stratēģiju un to īstenošanas finansēšanai dalībvalstīm un reģioniem būtu jāizmanto pašreizējie reģionālās politikas fonda līdzekļi. - Pārvaldības iestādēm būtu jāvirza savi ieguldījumi tā, lai tiktu izvēlēti resursu ziņā visefektīvākie risinājumi. Veicot ieguldījumus lielās vides infrastruktūrās, pilnībā jāapsver varianti saskaņā ar tā saucamajām atkritumu un ūdens apsaimniekošanas hierarhijām, kas ietvertas ES tiesību aktos[26]. Tas nozīmē, ka vispirms jādod priekšroka atkritumu rašanās novēršanai, tad otrreizējai izmantošanai, un pēc tam efektīvai pārstrādei un atjaunošanai, piemēram, enerģijas atjaunošanai. Atkritumu apglabāšana ir galējais risinājums. Atkritumu apsaimniekošanas plānos attiecībā pret citiem risinājumiem skaidra prioritāte jāpiešķir atkritumu rašanās novēršanai un otrreizējai pārstrādei. Attiecībā uz ūdeni pārvaldības iestādēm būtu jāpiešķir prioritāte ūdens taupīšanai, ūdens efektīvākai izmantošanai, ūdens cenu noteikšanas politikai vai rentabliem pieprasījuma pārvaldīšanas pasākumiem. Konkrēti piemēri ir sūču novēršana caurulēs, lietusūdens kolektoru uzstādīšana vai reciklētā ūdens otrreizēja izmantošana. Novērtējot ieguldījumu risinājumu resursu efektivitāti, šīs metodiskās pieejas var attiecināt arī uz citam jomām. Darbības programmu pārbaudes laba prakse attiecībā uz noturību pret klimata pārmaiņām un resursu efektivitāti Piekrastes zonas reģenerācijas projekta pārbaude attiecībā uz tā ietekmi uz klimatu, kā rezultātā tika pieņemts lēmums mainīt piekrastes ceļa atrašanās vietu (Francija); pārstrādes, kompostēšanas un biogāzes elektrostacijas integrācija sadzīves atkritumu apsaimniekošanas uzņēmumā Santantininā (Malta). | - . Labāka pārvaldība Reģionālajai politikai ir unikālas iespējas veicināt ES ilgtspējīgas izaugsmes mērķu sasniegšanu, jo tā ir konkrētām vietām piesaistīta politika, kura sekmē vairāku līmeņu pārvaldību un publiskās un privātās partnerības ar integrētām stratēģijām. - Dalībvalstu valsts pārvaldes iestādēm un politikas veidotājiem ir jāiekļauj ilgtspējīgas izaugsmes mērķi politikas veidošanas vispārējā sistēmā. “Eiropa 2020” mērķi tiks sasniegti efektīvāk, ja reģionālajai politikai paredzēto līdzekļu izmantošana būs ietverta plašākā politikas sistēmā, kura nodrošina vajadzīgo tiesisko noteiktību un piemērotus stimulus. Praksē tas nozīmē, ka līdztekus programmām un projektiem ir jāveic izmaiņas tiesiskajā regulējumā un administratīvajā sistēmā. - Pārvaldības iestādēm ir jāpaplašina partnerības un jānostiprina programmu uzraudzības komitejā izskatīto jautājumu stratēģiskais saturs. Labāka pārvaldība ir svarīga, lai panāktu ilgtspējīgumu, kā tika apstiprināts nesen veiktajā kohēzijas politikas 2000.-2006. gadam ex post novērtējumā. Tas ir būtisks pamatelements, lai izveidotu atbildību un konsensu par kopīgu skatījumu to ieinteresēto personu vidū, kuras virza stratēģiju un programmu īstenošanu. Sociālekonomisko partneru un pilsoniskās sabiedrības līdzdalībai jāsākas agrīnā posmā un jāturpinās visā programmu veidošanas ciklā. Uzraudzības komitejai periodiski jāpārskata progress saskaņoto stratēģiju un programmu mērķu izpildē, kā arī iespējamā vajadzība veikt būtisku pārorientēšanos. Programmu ilgtspējīgumu var sekmēt arī valsts mēroga tematisku tīklu izveide ar attiecīgajām iestādēm. Laba pārvaldības prakse, kas pastiprina ilgtspējīgumu Valsts līmeņa un reģionālo vides iestāžu tīkli (Spānija, Itālija, Polija, Apvienotā Karaliste, Vācija, Grieķija), kuriem ir saiknes ar struktūrfondu un kohēzijas fonda pārvaldīšanu; nevalstisko organizāciju spēju veidošana, lai tās varētu darboties kā politikas partneri (Slovēnija). | - Likt lielāku uzsvaru uz ES finansējuma izmantošanu un inovatīvu pieeju izpēti finansēšanai. Ekonomikas krīzes apstākļos dalībvalstis vairs nevar paļauties vienīgi uz publiskā sektora finansējumu. Privātie uzņēmumi var un tiem vajag vairāk iesaistīties, piemēram, infrastruktūras projektēšanā, izbūvē un uzturēšanā. Pastiprināti jāpiemēro princips “piesārņotājs maksā”, un tas ir uzskatāms par projektu ilgtspējīguma būtisku elementu.Kā turpmāks pasākums, lai panāktu pieejamo ierobežoto līdzekļu labāku izmantošanu, ir jāapsver finansēšanas vadības instrumenti. Reģionālās politikas ietvaros ir daudz plašāk jāizmanto JEREMIE un JESSICA fondi, kā arī jāmācās no citiem instrumentiem, piemēram, no riska dalīšanas finanšu mehānisma, ko izmanto ES pētniecības pamatprogrammās. - Pilnībā izmantot priekšrocības, ko nodrošina pārrobežu darbība. Reģioniem būtu jāiegulda ilgtspējīgā izaugsmē, integrējot tos politikas virzienus, kuri ietekmē ES teritorijas un jūras, īpaši piekrastes zonas, mežus un upju baseinus ar lielu bioloģiskās daudzveidības potenciālu. Papildu pievienoto vērtību nodrošinātu sadarbība starp dalībvalstīm un reģioniem, veicot saskaņotas darbības konkrētos teritoriālos vai jūras apgabalos, piemēram, jūras baseinos.Konkrēti, pārvaldības iestādēm būtu pilnībā jāizmanto iespējas, ko piedāvā pārrobežu, starpreģionu un starptautiskā sadarbība saskaņā ar jauno teritoriālās kohēzijas mērķi, kas tika ieviests ar Lisabonas līgumu. Baltijas jūras un Donavas stratēģijas parāda, cik vērtīga ir rīcība makroreģionālā līmenī. POLITIKAS SECINāJUMI Lai gan būtiskas izmaiņas reģionālās politikas darbībā var paredzēt tikai nākamajā daudzgadu finanšu shēmā, šajā paziņojumā ir izklāstīts, kā pārvaldības iestādes var reģionālās politikas pašreizējās programmas pielāgot ilgtspējīgas izaugsmes mērķiem, kuri noteikti stratēģijā “Eiropa 2020”. Tas ir aicinājums valstu, reģionālajām un vietējām iestādēm rīkoties tūlīt un labāk izmantot pieejamos līdzekļus, lai veicinātu ilgtspējīgu izaugsmi visos Eiropas reģionos. Šie pasākumi būtu jāveic saistībā ar pamatiniciatīvu “Resursu ziņā efektīva Eiropa” un stratēģijas “Eiropa 2020” klimata un enerģijas mērķiem, ko tie papildina[27]. 1. pielikums. Pasākumi, lai ar reģionālās politikas un tās finansējuma palīdzību sasniegtu stratēģijā “Eiropa 2020” paredzētos ilgtspējīgas izaugsmes mērķus Dalībvalstis un reģioni tiek mudināti veikt šādus pasākumus. - Samērot izdevumus, kas paredzēti pašreizējo programmu prioritātēm, lai sekmētu pāreju uz resursu ziņā efektīvu ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda līmeni, un izpētīt, vai ir nepieciešamas izmaiņas programmās, ņemot vērā papildu atbalstu, ko piedāvā lauku attīstības politika, LIFE + programma, Septītā pētniecības un attīstības pamatprogramma un Konkurētspējas un inovācijas programma attiecībā uz šādiem aspektiem: - energoefektivitāte, atjaunojamā enerģija un transporta dekarbonizācija; - ekosistēmas pakalpojumi, īpaši bioloģiskās daudzveidības aizsardzība, pielāgošanās klimata pārmaiņām un dabas katastrofu novēršana; - ekoinovācijas atbalsts, izmantojot kopas un IKT pakalpojumus un lietojumus. - Nodrošināt ilgtspējīguma principu sistēmisku integrāciju katrā projektu cikla posmā, īpašu uzmanību pievēršot resursu efektivitātes paaugstināšanai. - Risināt klimata pārmaiņu jautājumus teritoriālajā plānošanā, tostarp vietējās, reģionālajās un makroreģionālajās stratēģijās, kuras attiecas uz starptautiskām teritorijām, kas saistītas ar jūru vai upju baseiniem. - Veikt īpašus novērtējumus un gada ziņojumos par darbības programmu izpildi iekļaut īpašu iedaļu, kurā novērtē, kādā mērā programmas, ko atbalsta reģionālā politika, atbilst šajā paziņojumā izklāstītajām pamatnostādnēm. - Saistībā ar valstu reformu programmām apsvērt, cik liela elastība tiek piedāvāta darbības programmās, lai pārorientētu reģionālās politikas finansējumu uz “Eiropa 2020” prioritātēm. - Sākt nākamās programmu paaudzes sagatavošanu, pievēršot uzmanību šādiem jautājumiem: - lielāka tematiskā orientācija uz zaļajiem ieguldījumiem un pāreju uz klimata ziņā noturīgu ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda līmeni, vienlaikus nodrošinot integrētu pieeju ilgtspējīgai pilsētu un/vai lauku attīstībai un pilnībā ņemot vērā teritoriālo kontekstu un iespējas; - spēju veidošana, izmantojot tehniskajai palīdzībai paredzēto budžetu, lai vietējos, reģionālos un NVO dalībniekus iesaistītu klimata pārmaiņu adaptācijas un seku mazināšanas reģionālajās stratēģijās. 2. pielikums. Pasākumi, lai ar reģionālās politikas un tās finansējuma palīdzību sasniegtu stratēģijā “Eiropa 2020” paredzētos ilgtspējīgas izaugsmes mērķus Komisija apņemas ātri izskatīt un atbalstīt visus pieprasījumus, kas saistīti ar programmu pārplānošanu, lai izpildītu “Eiropa 2020” prioritātes, un - sadarboties ar starptautiskajām un valstu finanšu iestādēm, lai darītu pieejamus resursus, un vajadzības gadījumā maksimāli izmantotu esošos finanšu instrumentus, tostarp intensīvāk izmantojot JEREMIE un JESSICA fondus; liks īpašu uzsvaru uz ilgtspējīgu enerģiju dzīvojamās ēkās, lai izmantotu nesen veiktos grozījumus struktūrfondu noteikumos; - sadarboties ar attiecīgajām dalībvalstu un reģionu iestādēm, lai sagatavotu mērķtiecīgas eksperimentālās iniciatīvas un seminārus, kuros izvērsīs šajā paziņojumā izklāstītos priekšlikumus; - palīdzēt valstu un reģionālajām iestādēm, programmu īstenošanā un uzraudzībā nodrošinot tematiskās ekspertu zināšanas; - izmantot resursus, kas pieejami pašreizējo darbības programmu ietvaros, lai izveidotu institucionālās spējas nolūkā nodrošināt ilgtspējīgas attīstības principu piemērošanu un novērstu trūkumus, īpaši saistībā ar JASPERS ; - turpināt palīdzēt dalībvalstīm izmantot to programmu ietvaros pieejamo tehnisko palīdzību, lai veicinātu ilgtspējīgu reģionālo izaugsmi un visos pārvaldības līmeņos atvieglotu projektu sagatavošanu un īstenošanu; - apzināt labo praksi un mudināt dalībvalstis apmainīties ar to jomās, kuras saistītas ar ilgtspējīgas izaugsmes iniciatīvām, piemēram, “Reģioni ekonomiskām pārmaiņām” vai ESPON . - [1] COM(2010) 2020. [2] Eiropas Parlaments, 2009/2235(INI), 2010. gada 30. aprīlis. [3] OV L 327/11, 21.10.2006. [4] COM(2010) 553. [5] COM(2010)642 galīgā redakcija, “Secinājumi piektajā ziņojumā par ekonomisko, sociālo un teritoriālo kohēziju — kohēzijas politikas nākotne”. [6] COM(2010)700 galīgā redakcija, “ЕS budžeta pārskats”. [7] COM(2010) 110. [8] Sīkāka informācija SEC(2011) 92 [9] Skatīt arī CdR 223/2010. [10] Sīkāka informācija SEC(2011) 92 [11] SEC(2008) 2865. [12] Regula (EK) Nr. 397/2009. [13] Regula (ES) Nr. 832/2010. [14] COM(2009) 279 galīgā redakcija. [15] http://www.worldenergyoutlook.org/index.asp. [16] “Līdz 2020. gadam apturēt bioloģiskās daudzveidības samazināšanos un ekosistēmas pakalpojumu degradāciju ES un atjaunot tos, ciktāl reāli iespējams, vienlaikus palielinot ES ieguldījumu, lai novērstu bioloģiskās daudzveidības samazināšanos visā pasaulē.” [17] Konvencijas par bioloģisko daudzveidību pušu konferences 10. sanāksme, Nagoja, 2010. gada oktobris. [18] TEEB : “Ekosistēmu un bioloģiskās daudzveidības ekonomika”, “ TEEB vietējā un reģionālā līmeņa politikas veidotājiem”. [19] Gallai et al ., 2009. gads. [20] “Viskonkurētspējīgākās nozares ir tās, kuras ir visefektīvākās resursu ziņā, un otrādi”, teikts Eiropas Komisijas finansētā pētījumā, projekts ENV.G.1/ETU/2007/0041. [21] Paziņojumā COM(2010) 245 galīgā redakcija/2, “Digitālā programma Eiropai”, uzsvērta virkne pasākumu šajā saistībā. [22] Bruntlandes komisija (1987. g.) to definēja kā pašreizējo paaudžu vajadzību apmierināšanu, neapdraudot nākamo paaudžu spēju apmierināt savas vajadzības. [23] Eiropas Revīzijas palāta, Īpašais ziņojums Nr. 3/2009. [24] http://ec.europa.eu/environment/gpp/index_en.htm. [25] Kā labas prakses piemēru skatīt “NECATER” budžeta plānošanas rīku oglekļa dioksīda emisiju novērtēšanai (Francija) dokumentā SEC(2011) 92 [26] Ūdens pamatdirektīva 2000/60/EK un Atkritumu pamatdirektīva 2008/98/EK. [27] Eiropadomes 2010. gada 17. jūnija sanāksmes secinājumi.