KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Daudzgadu finanšu shēmas 2014.-2020. gadam vienkāršošanas programma /* COM/2012/042 final */





KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Daudzgadu finanšu shēmas 2014.-2020. gadam vienkāršošanas programma 1. Ievads Eiropas Komisija 2011. gada 29. jūnijā prezentēja savu redzējumu par ES finansējumu nākamajai daudzgadu finanšu shēmai (DFS) 2014.-2020. gadam[1], norādot politikas mērķus un to finansēšanas veidus. Līdz pagājušā gada beigām Komisija bija iesniegusi 57 konkrētus tiesību aktu priekšlikumus, kuros noteikts, kā praksē tiks piešķirti ES līdzekļi, lai risinātu stratēģijā "Eiropa 2020"[2] konstatētās pilsoņu bažas, īpašu uzmanību pievēršot izaugsmes veicināšanai un darbavietu izveidei Eiropā. Ņemot vērā šo tiesiskā regulējuma uzdevumu atjaunot un uzlabot ES izdevumu programmu īstenošanu, kas attiecas uz visiem ES politikas virzieniem un visu Eiropas iestāžu un dalībvalstu darbību, Komisija cenšas atvieglot pilsoņu un uzņēmumu piekļuvi ES finansējumam. Tajā pašā laikā Komisijai ir jānodrošina, ka ES līdzekļi tiek izlietoti saskaņā ar pareizas finanšu pārvaldības principu, kas nozīmē, ka jābūt ieviestām atbilstošām finanšu procedūrām un mehānismiem. Kā minēts paziņojumā par DFS 2014.-2020. gadam, Komisija ir nolēmusi izveidot visu turpmāko DFS vērienīgas vienkāršošanas programmu, izvērtējot visus veiktos pasākumus, sākot ar Finanšu regulu un beidzot ar 57 ierosinātajiem tiesību aktiem šajā paziņojumā. Šā paziņojuma pamatā ir sabiedriskās apspriedes[3], un tas ir sagatavots kā atbilde uz dalībvalstu un Eiropas iestāžu[4] aicinājumiem samazināt administratīvo slogu, kas uzlikts saņēmējiem un izdevumu procesā iesaistītajiem dalībniekiem, kā arī paātrināt Savienības finansiālā atbalsta īstenošanu. 2. Vienkāršošanas process ES pienākums ir, veicot stingras pārbaudes un efektīvi izvērtējot rezultātus, ne tikai nodrošināt, ka līdzekļi tiek pareizi izmantoti, bet arī veikt pasākumus, lai risinātu nepieciešamību vienkāršot izdevumu programmas un tādējādi samazinātu administratīvo slogu un izmaksas līdzekļu saņēmējiem un visiem iesaistītajiem dalībniekiem atbilstoši Komisijas Lietpratīga regulējuma programmai[5]. Lai gan pašreizējās programmās[6] ir panākts progress, Komisija ir ierosinājusi vērienīgāku vienkāršošanu nākotnē. Vienkāršošanas priekšnoteikumi ietver skaidrus mērķus un instrumentus, konsekventus noteikumus un tiesisko noteiktību, vienkāršas un ātras administratīvās procedūras un procesus – gan attiecībā uz piemērošanu, gan arī uz īstenošanu, ziņošanu un revīziju. Lai sasniegtu šo mērķi, Komisija ir ierosinājusi attiecībā uz nākamo DFS racionalizēt programmas un izmantot vienkāršotus īstenošanas mehānismus un procedūras. Pieredze liecina, ka arī biežas noteikumu izmaiņas var saņēmējiem samazināt tiesisko noteiktību un valstu un reģionālajām administrācijām radīt nestabilitāti. Mācībām un pielāgojumiem ir nepieciešams laiks un līdzekļi. Daudzas ieinteresētās personas, kuras ir aicinājušas veikt vienkāršošanu, ir arī norādījušas, ka krasas izmaiņas tiesiskajā regulējumā varētu palielināt pārvaldības sarežģītību. Ņemot vērā mērķi nodrošināt vienmērīgu pāreju no viena plānošanas perioda uz nākamo, Komisijas priekšlikumi ir vērsti uz jomām, kurās iespējams īstenot praktisku vienkāršošanu. Tomēr vienkāršošana ir ES iestāžu un dalībvalstu kopīga atbildība, kas nozīmē, ka visā likumdošanas procesā ir nepieciešams veikt kopīgus pasākumus gan attiecībā uz Finanšu regulas vispārīgajiem noteikumiem, gan nozaru noteikumiem. ES līmenī veikti vienkāršošanas pasākumi nebūs pilnībā efektīvi, ja vien tos nepapildinās paralēli pasākumi valstu un vietējā līmenī, jo īpaši politikas jomās, uz kurām attiecas dalīta pārvaldība, kas veido lielāko ES budžeta daļu. Vienkāršošanas process nebeidzas ar tiesību aktu pieņemšanu. Komisija sekos līdzi nobeiguma aktu īstenošanai, lai pārbaudītu, kā vienkāršotie noteikumi darbojas praksē, kā arī lai novērtētu un, ja iespējams, uzskaitītu radīto ietekmi, un lai vajadzības gadījumā ierosinātu grozījumus ES līmenī pieņemtajos noteikumos. Vienkāršošanas programmas pamatā ir divi pamatelementi: – Finanšu regula Finanšu regula ietver kopīgus finanšu noteikumus un principus, ko piemēro visām nozarēm. Kā pirmo vienkāršošanas pasākumu Komisija 2010. gada maijā[7] uzsāka Finanšu regulas pārskatīšanu. Šajā priekšlikumā (galvenie tā elementi ir norādīti pielikumā) ir ietverta skaidra vispārējas īstenošanas programma, kas aptver visus pārvaldības veidus (tostarp kopīga programma dalītas pārvaldības jomā) un paredz īpašus noteikumus par inovatīviem finanšu instrumentiem un prēmijām. Attiecībā uz dotācijām, ko tieši pārvalda Komisija, priekšlikumā ir īpaši veicināta vienkāršotu metožu izmantošana, lai aprēķinātu izmaksas (piemēram, vienreizējus maksājumus, vienotās likmes un vienības izmaksu standarta shēmas) atbilstoši saņēmēju profilam un attiecīgajām darbībām; tas ļauj vienkāršot saskaņā ar saņēmēja "parasto grāmatvedības praksi" deklarēto izmaksu apstiprināšanu un ieviest vienkāršākas procedūras attiecībā uz nelielu summu dotācijām. Ļoti svarīgi ir turpināt sarunas un pēc iespējas ātrāk panākt vienošanos starp Eiropas Parlamentu un Padomi, ņemot vērā Finanšu regulas svarīgo lomu, kas ir atskaites punkts citiem nozaru tiesību aktiem. – Priekšlikumi par nozaru tiesību aktiem Komisijas priekšlikumi par nozaru tiesību aktiem laikposmam pēc 2013. gada paredz vienkāršošanu, ko papildina racionālas izdevumu programmas un instrumenti visās ES politikas jomās. Ar šiem priekšlikumiem tiek veicināta finansēšanas noteikumu saskaņošana, uzlabota noteikumu skaidrība un pārredzamība, lai palielinātu tiesisko noteiktību, kā arī ieviesti vairāki praktiski vienkāršošanas pasākumi, tostarp samērīgāki kontroles pasākumi, kas pielāgoti riska videi un kuru mērķis ir nodrošināt pietiekamas garantijas par saprātīgu cenu. Vienkāršošanu var veikt dažādos veidos, piemēram, samazinot atšķirības noteikumos par dažādiem instrumentiem, īstenojot pasākumus, ar ko vienkāršo snieguma novērtēšanu, paredzot iespēju izvēlēties pasākumus, kas ir piemēroti konkrētajos apstākļos, samērīgākas kontroles un ziņošanas prasības, kā arī plašāk izmantojot e-pārvaldības instrumentus. Izstrādājot šos priekšlikumus, Komisija ir centusies samazināt administratīvo slogu un atvieglot ES pilsoņu un uzņēmumu, jo īpaši MVU, piekļuvi līdzekļiem, jo tas tieši ietekmē izaugsmi un nodarbinātību. Komisijas priekšlikumi ietver arī pasākumus modernākas, elastīgākas un efektīvākas administrācijas izveidei, kas ietekmētu programmu pievilcību un uzlabotu to rezultātus. Tādējādi ar atsevišķiem priekšlikumiem atvieglo saņēmēju administratīvo slogu, savukārt ar citiem var samazināt ES, valstu un reģionālā līmeņa administrāciju izmaksas. Turklāt vienkāršošana var arī palielināt pārredzamību un pārskatatbildību un, samazinot kļūdu līmeni, arī ticamību. Komisija ir sniegusi atbildi uz ES programmu lietotāju, dalībvalstu un ES iestāžu aicinājumiem īstenot vienkāršošanu, DFS vispārējos priekšlikumos un ar to saistītajā nozaru juridiskajā pamatā paredzot vienkāršošanas pasākumus. Likumdošanas procesā un tam sekojošā attiecīgo programmu īstenošanā Komisija īpašu uzmanību pievērsīs tam, lai nodrošinātu, ka vienkāršošanas pasākumi joprojām ir prioritāte, tā lai no vienkāršošanas labumu gūst saņēmēji. Svarīgi ir arī novērtēt un, ja iespējams, uzskaitīt šo vienkāršošanas pasākumu ietekmi, līdzko tie būs pilnībā īstenoti. 3. Programmu racionalizācija Gadu gaitā Eiropas Savienības politika un izdevumu programmas ir pakāpeniski attīstījušās atbilstoši izmaiņām Savienības pienākumos, ko atspoguļo vairākas Līguma pārskatīšanas. Izstrādājot programmas, iepriekš uzmanība tika pievērsta tam, lai reaģētu uz jaunām politiskām prasībām. Tas radīja pašreizējo diezgan neviendabīgo tiesību aktu struktūru, ko raksturo daudzas ļoti sarežģītas programmas, instrumenti un procedūras un dažreiz arī lielas atšķirības starp programmām. Jaunā finanšu shēma ir unikāla iespēja racionalizēt ES programmas, kuras saņem finansiālo atbalstu no budžeta. Turpmāk minētajiem racionalizācijas pasākumiem būtu jāatvieglo finansiālās palīdzības pieteikumu iesniegšana un izskatīšana, kā arī jāsamazina administratīvais slogs pieteikumu iesniedzējiem un saņēmējiem. 3.1. Programmu skaita samazināšana Lai novērstu šīs pieejas sadrumstalotību un virzītos uz integrētākām programmām, Komisija ir ierosinājusi vienkāršot ES finansēšanas mehānismu struktūru vairākās politikas jomās, sistemātiski pārskatot nepieciešamību pēc atsevišķām programmām. Tas ir ļāvis ierosināto ES finanšu programmu skaitu samazināt par 22 programmām. Konsekventos kopumos apvienojot programmas un apakšprogrammas, kas pašreiz ir nošķirtas, tiktu palielināta efektivitāte un varētu veikt vienkāršošanu attiecībā gan uz ES finansējuma saņēmējiem, gan attiecīgajām administrācijām. Tas ļaus vairāk pievērsties koncentrētākām darbībām un pastiprināt sinerģiju starp dažādām programmām. Programmu un instrumentu skaita samazināšanai būtu jāveicina arī racionālas īstenošanas metodes un procedūras un jāuzlabo izpratne par noteikumiem, tādējādi atvieglojot piekļuvi programmām un paātrinot to īstenošanu pilsoņu un uzņēmumu labā. Minēto pieeju Komisija ir ierosinājusi šādās jomās: pētniecība un inovācija, jūrlietas un zivsaimniecība, tiesiskums un pamattiesības, iekšlietas, izglītība un kultūra, nodarbinātība un sociālās lietas, muita un nodokļi un civilā aizsardzība. 3.2. Noteikumu saskaņotības un skaidrības veicināšana Programmu sarežģītību pastiprina tendence sagatavot īpašus noteikumus attiecībā uz dažādiem instrumentiem. Tādējādi tiesību akti, kā arī vadības un kontroles sistēmas ir kļuvušas arvien sarežģītākas, radot nedrošību pieteikumu iesniedzējiem un palēninot lēmumu pieņemšanas un īstenošanas procesu. Lai novērstu šo tendenci, ir nepieciešams izmantot pamatprincipu kopumu, nevis katrai nozarei īpaši pielāgotu pieeju. Komisijas priekšlikumi liecina, ka to var panākt, neradot negatīvu ietekmi uz politikas mērķiem. Piemēram, saskaņā ar Komisijas Stratēģiju krāpšanas apkarošanai Komisija ir ierosinājusi visās izdevumu programmās piemērot vienotus noteikumus par krāpšanas apkarošanu. – Finanšu regula Kopīgos principus un noteikumus nosaka ar Finanšu regulu, kā tas paredzēts Līguma 322. pantā. Finanšu regula aptver visu procesu, sākot ar budžeta plānošanu un pārvaldību un beidzot ar tā īstenošanu un kontroli. Nozaru noteikumu atbilstības Finanšu regulas vispārējai sistēmai nodrošināšana pati par sevi ir svarīgs vienkāršošanas veids. Lai nodrošinātu šādu saskaņotību, Komisija savos nozaru instrumentos ir ierosinājusi: · vairumā gadījumu ietvert vienkāršu atsauci uz Finanšu regulas horizontālajiem noteikumiem, tādējādi izvairoties no atkārtošanas, kas var kavēt harmonizācijas mērķa īstenošanu; · īpašos noteikumus ierobežot līdz absolūti nepieciešamajam līmenim, (vajadzības gadījumā) sniedzot pienācīgu pamatojumu par atsevišķu noteikumu priekšlikumiem, kā tas noteikts Finanšu regulā. Šo kopīgo noteikumu un procedūru ievērošana tādos jautājumos kā attiecināmības nosacījumi, ziņošana, uzraudzība un kontrole, termiņi vai revīzijas pasākumi attiecībā uz visām finansējuma programmām ļaus vienkāršot piekļuvi finansējumam un samazināt administratīvo slogu, saīsinot laiku, kas potenciālajiem saņēmējiem nepieciešams, lai iepazītos ar pieteikuma prasībām, un tādējādi ļaujot paātrināt līdzekļu piešķiršanu un izmaksu. – Dažādu instrumentu apvienošana vienotā satvarā Ja nav iespējams izmantot tikai Finanšu regulas horizontālos noteikumus, piemēram, ja ir dažādi saņēmēju veidi un īstenošanas metodes, pamata tiesību aktos būtu jāievieš papildu kopīgi noteikumi, kas attiecas uz dažādiem instrumentiem un finansējuma programmām. Tas nodrošinās lielāku starpnozaru saskaņotību un koordinēšanu, kā arī iespējamās sinerģijas. Ievērojot šo pieeju, Komisija ir ierosinājusi: · pētniecības, inovācijas un tehnoloģiskās attīstības trīs galvenos finansējuma avotus (pašreizējā 7. pamatprogramma, pašreizējās Konkurētspējas un jauninājumu programmas inovāciju daļa un Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūts (EIT)) apvienot vienotā stratēģiskā satvarā pētniecībai un inovācijai pamatprogrammas "Apvārsnis 2020" ietvaros, uz kuru attieksies kopīgie dalības un izplatīšanas noteikumi; · izveidot Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu (CEF), kas ir unikāls instruments ES prioritārajiem infrastruktūras ieguldījumiem un saskaņā ar kuru projektiem transporta, enerģētikas un telekomunikāciju tīklu jomā tiek piemērots vienotu noteikumu kopums; · izveidot kopīgus noteikumus, kas attiecas uz Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF), Eiropas Sociālā fonda (ESF), Kohēzijas fonda, Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonda (EJZF) stratēģisko plānošanu un koordinēšanu (tostarp vienoto stratēģisko satvaru (VSS)), attiecināmības noteikumiem, finanšu instrumentu izveidi, Kopienas vadīto vietējo attīstību un vairākām citām jomām; · izveidot kopīgu instrumentu attiecībā uz Patvēruma un migrācijas fondu un visiem Iekšējās drošības fonda komponentiem, nosakot palīdzības, plānošanas un ziņošanas mehānismu principus, kā arī noteikumus par finanšu pārvaldību un kontroli, uzraudzību un novērtēšanu, ko piemēros abiem fondiem; · izveidot horizontālo instrumentu, ar ko nosaka kopīgus noteikumus un procedūras, lai īstenotu Savienības ārējā atbalsta instrumentus. Saskaņā ar šiem priekšlikumiem ieinteresētajām personām un ES atbalsta saņēmējiem tiek piedāvāts papildu programmu saskaņots kopums, kas paredz "lietpratīgu specializāciju", lai nebūtu jāizmanto dažādas shēmas, kas daļēji pārklājas, un atšķirīgi noteikumi. Attiecināmības noteikumu un koordinēšanas mehānismu lielāka saskaņošana būs svarīgs solis ceļā uz ES politikas integrētāku īstenošanu uz vietas. – Integrācija Prioritāšu (piemēram, saistībā ar resursu efektīvu izmantošanu, klimata pārmaiņām, vidi, energoapgādes drošību, energoefektivitāti un MVU) iekļaušana dažādās programmās ir efektīva pieeja, saskaņā ar kuru vienas un tās pašas darbības var būt vērstas un tām vajadzētu būt vienlaicīgi vērstām uz dažādiem papildinošiem mērķiem. Integrācija veicina sinerģijas, lai izmantotu līdzekļus dažādām prioritātēm, un tās rezultāts būs lielāka atbilstība, vienkāršošana un izdevumu efektivitāte. Tas ļaus atkārtoti definēt un Savienības politikā iekļaut prioritāros politikas mērķus tādās jomās kā klimata politika, vide un enerģētika. Piemēram, lai sasniegtu stratēģijas "Eiropa 2020" mērķus, klimata pārmaiņu mazināšanas un pielāgošanās pasākumi tiks integrēti visās galvenajās ES programmās, piemēram: kohēzija, enerģētikas un transporta politika, pētniecība un inovācija, lauksaimniecība (padarot par videi nekaitīgākiem tiešos maksājumus lauksaimniekiem) un lauku attīstības politika. Ar klimatu saistīto līdzekļu izlietojuma uzraudzība tiks integrēta metodikā, ko izmanto ES programmu rezultātu noteikšanai. Vides politikas prioritātes tiks integrētas minētajās politikas jomās, kā arī jūrniecības un zivsaimniecības jomas finansēšanas instrumentos un ārējā atbalsta programmās. Rezultātu īstenošanas cieša uzraudzība nodrošinās attiecībā uz dažādām izdevumu programmām veikto integrēšanas pasākumu efektivitāti. 3.3. Koncentrēšanās uz skaidriem prioritārajiem mērķiem un rādītājiem ES politikas progresa un ietekmes novērtēšana ir joma, kas ir ļoti sarežģīta, bet svarīga, lai nodrošinātu ES līdzekļu pareizu finansiālu pārvaldību, pārredzamību un pārskatatbildību. Lai gan plānošana, uzraudzība un novērtēšana jau ir ES budžeta pārvaldības neatņemama sastāvdaļa, ES veikto pasākumu ietekmes novērtēšana joprojām ir problemātiska gan ES, gan valstu līmenī. Tāpēc Komisija ir ierosinājusi vairākus pasākumus, lai visos līmeņos atvieglotu šo uzdevumu izpildi. Komisijas priekšlikumos ir noteikti skaidri prioritārie mērķi šādos divos līmeņos: · vispārīgi mērķi, ar ko nosaka programmas ieguldījumu ES prioritāro mērķu īstenošanā, ka tas noteikts stratēģijā "Eiropa 2020"; · īpaši mērķi, kuru skaits ir ierobežots un kuri garantē skaidrību un koncentrējas uz pasākumiem, kā arī nodrošina lielāku pārredzamību sasniedzamo rezultātu un Eiropas pilsoņiem sniegto priekšrocību ziņā. Piešķirot ierobežotos resursus, jāveic atbildīga izvēle par nelielu skaitu politikas prioritāšu, kuru ietvaros ES var nodrošināt patiesu pievienoto vērtību. Tādējādi skaidri prioritārie mērķi ļauj līdzekļus koncentrēt uz tām prioritārajām jomām, kurās ES līdzekļi var nodrošināt reālus ieguvumus Eiropas pilsoņiem[8] un izvairīties no tā, ka ES programmas un dalībvalstu veiktie pasākumi pārklājas. Tādas programmas kā "Apvārsnis 2020" un "Eiropas infrastruktūras savienošanas instruments" ir paredzētas, lai sniegtu acīmredzamus ieguvumus pētniecības un inovācijas jomā Eiropas līmenī, kā arī galvenajiem Eiropas infrastruktūras projektiem, uz kuriem neattiecas valstu programmas un kuri ir īpaši svarīgi Eiropas konkurētspējas un izaugsmes potenciāla nodrošināšanai. 3.4. Vienkāršotu instrumentu izmantošana lēmumu pieņemšanā Vienkāršošanu var veicināt, izmantojot elastīgus un viegli pielāgojamus instrumentus piemēram, deleģētos aktus un īstenošanas aktus, vienlaikus nodrošinot arī tiesisko noteiktību visām ieinteresētajām personām. Saskaņā ar institucionālā līdzsvara principu, ko ieviesa ar Lisabonas līgumu[9], Komisija būs pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, lai papildinātu vai grozītu nebūtiskos elementus leģislatīvajā aktā, ar ko nosaka izdevumu programmu noteikumus, un to īstenošanai paredzētus īstenošanas aktus, piemēram, lai pieņemtu ikgadējās darba programmas/finansēšanas lēmumus. Šie tiesiskie instrumenti ļauj Komisijai programmu īstenošanu vieglāk pielāgot mainīgajiem apstākļiem un efektīvāk reaģēt uz saņēmēju vajadzībām, neietekmējot leģislatīvā akta būtiskos elementus un pilnībā ievērojot dalībvalstu tiesības veikt kontroles un Eiropas Parlamenta tiesības veikt pārbaudes. Komisija ir arī uzlabojusi šos instrumentus, lēmuma vietā izvēloties regulu. Regulas paredz vienotus noteikumus visā Savienībā, saņēmējiem nodrošinot vienādas tiesības un pienākumus. 4. Vienkāršoti īstenošanas mehānismi un procedūras 4.1. Skaidri un saskaņoti izmaksu attiecināmības noteikumi Lai vienkāršotu izmaksu attiecināmības noteikumus, ir jāveic koncentrēti pasākumi gan Finanšu regulas līmenī, izmantojot noteikumus, kas ir piemērotāki saņēmēju parastajai praksei, gan izdevumu programmu līmenī, nodrošinot atbilstību Finanšu regulai un pilnībā izmantojot tajā paredzētos pasākumus. Attiecībā uz Finanšu regulu prioritāte ir piešķirta stabilitātei un saskaņotībai ar pamatprincipiem, ko piemēro Savienības finansējumam, tostarp pareizai finanšu pārvaldībai, vienlaikus lielākā mērā ņemot vērā saņēmēju perspektīvu. Gadījumos, kad saņēmējiem uzliktais administratīvais slogs ir lielāks par finansiālajiem ieguvumiem, Komisija ierosina ieviest korektīvos pasākumus. Piemēram, saņēmēju kontos iemaksātā priekšfinansējuma procenti vairs nepienāksies ES. Pateicoties šim pasākumam, saņēmējiem vairs nevajadzēs atvērt un pārvaldīt atsevišķus, procentus nesošus banku kontus, kas paredzēti ES līdzekļiem. Turklāt ir ierosināts atļaut saņēmējiem vieglāk sadarboties ar galīgajiem saņēmējiem (piemēram, pētniekiem, bēgļiem, vietējām NVO), izmantojot dotāciju piešķīrumus trešām personām, gadījumos, kad šis ir pasākuma galvenais mērķis, piemēram, attiecībā uz starpvalstu mobilitātes pasākumiem, saskaņā ar Savienības programmu mērķiem. Turklāt jaunajā Finanšu regulā ir ierosināti pasākumi, kas veicinās tīklu, grupējumu vai citu kopuzņēmumu, kas dažos gadījumos veido mērķa grupas lielāko daļu, līdzdalību ES programmās. Tas attiecas, piemēram, uz transporta un inovāciju kopām, kur iesaistīto struktūru izmaksas tiks uzskatītas par attiecināmām izmaksām kompensācijas saņemšanai, kopu dalībniekiem neuzliekot visus saņēmējam piemērojamos pienākumus. Tāpēc šajos priekšlikumos Komisija īpašu uzmanību ir pievērsusi konsekvencei un saskaņošanai, nodrošinot, ka jaunu programmu priekšlikumos tiek ieviesti īpaši noteikumi tikai gadījumos, ja tie jau tiek piemēroti (piemēram, ieguldījumu natūrā attiecināmība saskaņā ar pētniecības programmām) un tos var pilnībā pamatot ar darbību vai atbalstāmo saņēmēju veidu. Ir atcelti noteikumi, kas radīja neproporcionālus pienākumus un administratīvo slogu saņēmējiem, piemēram, īpaši publiskā iepirkuma noteikumi, lai īstenotu programmas "Mūžizglītība" ietvaros piešķirtos līgumus. Gadījumos, kad jau pastāv īpaši nozaru noteikumi, Komisija ir ierosinājusi skaidrākus, vienkāršākus un saskaņotākus attiecināmības noteikumus, piemēram, kopīgos noteikumus par VSS fondiem un noteikumus par līdzdalību pētniecības un inovācijas jomā. Īpaša uzmanība ir pievērsta iespējai turpināt pašreizējās sistēmas, palielināt tiesisko noteiktību un uzlabot saskaņotību ar esošajām ES un valstu shēmām. 4.2. Vienkāršoti dotāciju veidi Komisija ierosina izmantot pēdējos gados gūto pieredzi saistībā ar vienkāršotiem dotāciju veidiem (vienreizēji maksājumi, vienības izmaksu standarta shēmas un vienotas likmes finansējums) un turpināt izstrādāt šīs finansējuma shēmas. Tām patiesībā ir liels potenciāls samazināt administratīvo slogu visām ieinteresētajām personām, samazinot prasības par finanšu ziņojumiem vienotu likmju gadījumā vai pat aizstājot tās ar ziņojumu par ieguvumiem un rezultātiem attiecībā uz vienības izmaksu standarta shēmām un vienreizējiem maksājumiem. Tas ļautu saņēmējiem koncentrēties uz pasākuma pienācīgu īstenošanu. Lai veicinātu šo vienkāršoto finansēšanas veidu plašāku izmantošanu: – no Finanšu regulas ir dzēsti noteikumi, kuriem ir spēcīga kavējoša ietekme, piemēram, prasība piemērot robežlielumu EUR 25 000 apmērā attiecībā uz vienreizējiem maksājumiem un prasība par summu noteikšanu un atjaunināšanu reizi divos gados, izmantojot Komisijas lēmumu. Tagad ir ierosināts, ka Komisijas līmenī būtu jālemj tikai par šo vienkāršoto finansēšanas veidu izmantošanu un aprēķinu metodes noteikšanu, nevis par faktiskajām summām. Attiecībā uz zemas vērtības un zema riska dotācijām nav nepieciešams iepriekšējs Komisijas lēmums, jo to var izlemt deleģētais kredītrīkotājs; – Komisija ierosina arī ieviest alternatīvu, katram saņēmējam pielāgotu pieeju, lai vienkāršāk aprēķinātu izmaksas, pamatojoties uz vēsturiskajiem datiem par katru atsevišķu saņēmēju, nevis izmantojot statistikas datus par konkrētu darbību veidu vai plašām saņēmēju kategorijām. Šī sistēma, kas var nozīmēt, ka Komisijai būs padziļināti jāizskata lietas, varētu nodrošināt ievērojamus vienkāršojumus saņēmējiem un būtu labāk pielāgota konkrētā projekta vajadzībām. Šī metode jau ir veiksmīgi izmēģināta attiecībā uz standartizācijas iestādēm, kur vienkāršošanas process ir pavirzījies uz priekšu, pateicoties tam, ka ir pieņemts vispārīgs princips, kas nosaka, ka dotācijas izmaksā vienreizējo maksājumu veidā, kolīdz ir izpildīti konkrēti ar sniegumu saistīti mērķi[10]; – prēmiju jautājums būtu jāizskata jaunās Finanšu regulas īpašā nodaļā, jo tas ir Savienības līdzekļu vienkāršotas un uz rezultātiem vērstas pārvaldības visattīstītākais veids, kas koncentrējas uz rezultātiem, nevis ieguldījumu kontroli; – pārskatītā Finanšu regula ļaus saņēmējiem deklarēt izmaksas saskaņā ar to parasto izmaksu uzskaites praksi, ja tiks ievēroti obligātie nosacījumi, kas ir izstrādāti, lai tos būtu iespējams piemērot lielākajai daļai šo paņēmienu[11], akceptējot vidējās personāla izmaksas, kas jau ir paredzētas iepriekšējās pētniecības pamatprogrammās. Komisija ir apņēmusies piedāvāt vienkāršākas procedūras, lai nodrošinātu, ka struktūras, kurām ir liela pievienotā vērtība Savienības politikā, netiek atturētas no pieteikšanās Savienības finansējumam, pat ja tām ir ierobežoti administratīvi resursi vai finansiālā kapacitāte. Šim nolūkam ir nepieciešams samazināt birokrātiju ne tikai dotāciju īstenošanas posmā, bet arī brīdī, kad tiek sagatavoti uzaicinājumi iesniegt priekšlikumus. Tāpēc Komisija līdz minimumam samazinās pamatojošo dokumentu skaitu, kas ir nepieciešami, lai pierādītu, ka uz pieteikuma iesniedzēju neattiecas izslēgšanas gadījums vai, attiecībā uz zemas vērtības dotācijām, ka tas atbilst Komisijas kritērijiem par juridisko statusu un darbības un finansēšanas kapacitāti. Turklāt pirmsfinansēšanas garantijas, kuru iegūšana un pārvaldība prasa lielas izmaksas, tiks pieprasītas tikai ievērojama riska gadījumos. Atsevišķos gadījumos, piemēram, gadījumos, kas paredzēti saskaņā ar garantiju fonda paplašināšanu (programmā "Apvārsnis 2020"), tas ievērojami samazinās administratīvo slogu pieteikumu iesniedzējiem; tādējādi priekšfinansēšanas garantijas minētajā programmā nebūs nepieciešamas. Līdzīgi arī tiks pārskatīta prasība par darbības dotāciju skaita pakāpenisku samazināšanu, kā arī bezpeļņas noteikumi, lai Savienības finansējumu padarītu pievilcīgāku, vienlaikus nodrošinot pareizu finanšu pārvaldību. Šie vispārīgie vienkāršošanas pasākumi tiks atspoguļoti ierosinātajās izdevumu programmās, kurās tiks vienkārši norādīta atsauce uz Finanšu regulas vispārīgajiem noteikumiem. Līdzīgi noteikumi ir īpaši iekļauti kopīgajos VSS fondu noteikumos, savukārt vispārīgie noteikumi, ko piemēro kohēzijas politikai, paredz kopīgu rīcības plānu, kas nozīmē paplašināt pašreizējo vienkāršotu izmaksu sistēmu un uz rezultātiem vērstos instrumentus. Tomēr, lai nodrošinātu efektivitāti iestādēm, īstenošanas partneriem un saņēmējiem, attiecībā uz dažiem vienkāršošanas pasākumiem būs nepieciešama Komisijas vai dalībvalstu turpmāka rīcība. Piemēram, tas attiecas uz gadījumiem, kad vienkāršotu izmaksu metožu izmantošana nav obligāta. 4.3. Publiskā iepirkuma procedūru uzlabošana Ar Komisijas priekšlikumu par Finanšu regulu tiek samazināts administratīvais slogs konkursa dalībniekiem šādos divos galvenajos aspektos. Pirmkārt, pienākums iesniegt dokumentārus pierādījumus (piemēram, bilanci) var tikt atcelts, ja šis pierādījums jau ir iesniegts attiecībā uz citu publiskā iepirkuma procedūru. Otrkārt, priekšfinansējuma garantijas vairs nebūs nepieciešamas virs noteiktā robežlieluma, tomēr par tām būs jāveic riska novērtējums. Ar šīm izmaiņām jo īpaši tiks risināts jautājums par MVU grūtībām saņemt bankas garantijas, jo bankas bieži vien MVU pieprasa līdzvērtīgu naudas summu noguldīt bloķētā kontā, tādējādi zūd priekšfinansējuma mērķis, t.i., līgumslēdzējam nodrošināt naudas plūsmu papildus tā pašreizējiem aktīviem, lai viņš/viņa varētu vieglāk uzsākt līguma īstenošanu. Komisija paredz, ka ar šo pasākumu no saņēmējiem tiks pieprasītas mazākas garantijas, savukārt risks tiks pietiekami ierobežots, lai nodrošinātu pareizu finanšu pārvaldību. 4.4. Virzība uz e-pārvaldību Finanšu regulā jau ir skaidri noteikts, ka dotāciju priekšlikumus var iesniegt elektroniskā formā. Daži pamatakti paredz sistemātisku elektronisku datu apmaiņu. Priekšlikumos par kohēzijas politiku ir paredzēts obligāti ieviest elektronisku datu pārvaldību un elektronisku datu apmaiņu starp administrāciju un saņēmējiem, tādējādi samazinot administratīvo slogu saņēmējiem[12], jo nepieciešamos dokumentus tie varēs iesniegt tikai vienu reizi. Komisijas priekšlikumā par programmu "Apvārsnis 2020" arī ir paredzēta iespēja apmainīties ar dokumentiem, tostarp ar ziņojumiem, un pat parakstīt dotāciju nolīgumus, izmantojot vienotu un drošu elektronisko sistēmu, ko ieviesusi Komisija. Attiecībā uz publisko iepirkumu priekšlikums jaunai direktīvai par modernizēšanu paredz atvieglot pašreizējās juridiskās prasības par piedāvājumu elektronisku iesniegšanu (e-paraksts). Šāda iespēja līgumslēdzējām iestādēm ievērojami vienkāršotu piedāvājumu elektroniskās iesniegšanas sistēmas izveidi, pārsniedzot pašreiz spēkā esošos e-paziņojumus un konkursa dokumentu publicēšanu tiešsaistē. 4.5. Samērīgāka un izmaksu ziņā efektīvāka kontrole Lai nodrošinātu pareizu finanšu pārvaldību, ir nepieciešams izveidot tādu kontroles stratēģiju, kurā izmantoti iepriekš aprakstītie vienkāršošanas elementi un kas paredz efektīvākas un ekonomiski izdevīgākas kontroles. Ar jaunajiem tiesību aktiem nodrošināto instrumentu apvienojumam, kā arī kontroles stratēģijai, kas ir vērsta uz kontroli jomās, kurās ir vislielākais risks, būtu jāsniedz garantija Eiropas nodokļu maksātājiem, vienlaikus saņēmējiem ļaujot koncentrēties uz politikas mērķu izpildi. Pateicoties plašākām iespējām, kas tika nodrošinātas ar pārskatīto Finanšu regulu, Komisija var iesniegt priekšlikumus, kas ir labāk nekā iepriekš pielāgoti saņēmējiem un citām ieinteresētajām personām, tādējādi nodrošinot, ka ES līdzekļi tiek piešķirti skaidrā, viegli saprotamā un vienkārši piemērojamā veidā. Viens no šīs pieejas rezultātiem ir tāds, ka kontrole ir samērīgāka un izmaksu ziņā efektīvāka. To apliecina, piemēram, šādi pasākumi. – Saistībā ar kopējo lauksaimniecības politiku ierosinātajā Mazo lauksaimnieku atbalsta shēmā ievērojams skaitu saņēmēju (līdz 30 %) tiktu atbrīvots no administratīvā sloga saistībā ar sīki izstrādātām prasībām, nepalielinot finansiālo risku Savienībai. Turklāt reformu priekšlikums paredz, ka uz vietas veikto kontroļu skaitu var samazināt ar nosacījumu, ka attiecīgās dalībvalsts izveidotā kontroles sistēma pienācīgi darbojas un ka saņēmēju līmenī radušos kļūdu īpatsvars ir pietiekami zems. Attiecībā uz kohēzijas politiku darbības, kas nepārsniedz EUR 100 000, var revidēt tikai vienu reizi pirms "caurviju slēgšanas". Citas darbības var revidēt tikai vienreiz gadā, izņemot gadījumus, kad pastāv īpašs pārkāpumu un krāpšanas risks. Stabilu sistēmu gadījumā revīzijas iestādes varēs samazināt revīzijas darbu, savukārt Komisija varēs izlemt ierobežot revīzijas, ja tā var paļauties uz revīzijas iestādes atzinumu. – Ir paredzēti īpaši noteikumi, lai attiecībā uz vismazākajiem saņēmējiem un darbībām kohēzijas politikas ietvaros samazinātu ar revīziju un kontroli saistīto slogu, tostarp ierobežojot atkārtotu revīziju skaitu un īstenojot uz risku balstītu pieeju, ko piemēro kontrolēm un kurā tiek ņemts vērā attiecīgā ES finansējuma apmērs. – Iekļaujot iepriekš minētās pieejas, programma "Apvārsnis 2020" sniegtu saņēmējiem iespēju izmantot to parasto uzskaites praksi, ja tiktu ievēroti obligātie nosacījumi, kas ir izstrādāti, lai būtu iespējams praktizēt lielāko daļu šo paņēmienu, tādējādi ievērojami samazinot administratīvo slogu saistībā ar izmaksu atlīdzinājuma pieprasījumu sagatavošanu. Lai nodrošinātu, ka vienkāršošana nepalielina kļūdu risku, Komisija ir apsvērusi nepieciešamību ierosināt pasākumus, kuru mērķis ir nodrošināt līdzsvaru starp kontroles izmaksām un ieguvumiem un neatbilstības regulatīvajām prasībām paredzēto līmeni, kā to ierosinājusi Revīzijas palāta tās Atzinumā 1/2010. Komisija ir veikusi pasākumus attiecībā uz šādiem Palātas noteiktajiem uzdevumiem: finansēšanas shēmu struktūras uzlabojumi, lai pastiprinātu pārvaldības un kontroles mehānismus, dotāciju shēmu vienkāršošana, vienlaikus īstenojot politikas mērķus, un riska vadības novērtēšanai paredzēti piemēroti standarti, kuros ņemtas vērā izmaksas un kontroles ieguvumi. Šie elementi ir paredzēti, lai Eiropas Parlaments un Padome varētu apsvērt iespējamās sekas, ko rada pieņemtie reglamentējošie lēmumi attiecībā uz šiem parametriem, un lai Komisija varētu savas kontroles sistēmas labāk pielāgot konstatētajiem riskiem. Paredzams, ka vienkāršošana samazinās tādu kļūdu iespējamību, kas pieļautas atbilstības prasību vai uzskaites metožu neskaidrības vai pārpratumu dēļ, kā tas ir bieži gadījies iepriekš. 5. Secinājumi un turpmākie pasākumi Vienkāršošana un ES līdzekļu mērķtiecīga izmantošana ir nepieciešama un efektīva pieeja, lai panāktu progresu stratēģijas "Eiropas 2020" īstenošanā un lai ES budžetu izmantotu kā līdzekli tādu politikas jomu īstenošanai, kas veicina izaugsmi un nodarbinātību. Izstrādājot priekšlikumus par jaunajām programmām 2014.-2020. gadam, Komisija ir ņēmusi vērā nepieciešamību noteikt prioritātes, radīt pievienoto vērtību, samazināt administratīvo slogu un panākt izdevumu augstu kvalitāti. Komisija minētos apsvērumus ir ļoti nopietni ņēmusi vērā, jo pilsoņi un uzņēmumi ir ļoti nobažījušies par šiem jautājumiem, jo īpaši, ņemot vērā arvien pieaugošo spiedienu uz valsts izdevumiem. Ar šo pieeju būtu jāspēj pilnībā izmantot ES finansējuma sniegtās iespējas un veicināt izdevumu programmu efektivitāti. Sīkāka informācija par ierosinātajiem pasākumiem ir sniegta pievienotajos paraugos par dažādām politikas jomām. Nākamajos mēnešos likumdevējas iestādes divi atzari, proti, Eiropas Parlaments un Padome, uzsāks starpiestāžu sarunas par Komisijas priekšlikumiem, paverot ceļu leģislatīvo aktu pieņemšanai. Visā likumdošanas procesā galvenajam principam ir jābūt vienkāršošanas mērķim, turklāt ir jānodrošina pareizais līdzsvars starp politikas mērķiem, īstenošanas līdzekļiem un administrācijas un kontroles izmaksām, nepalielinot kļūdu risku. Lai panāktu nozīmīgu vienkāršošanu attiecībā uz ES finansējumu, ir jāizpilda divi kumulatīvi nosacījumi. – Visām ES iestādēm jāveic kopīgi pasākumi, lai varētu mērķtiecīgi un savlaicīgi pārskatīt Finanšu regulas horizontālos noteikumus un nozaru noteikumus. Šim nolūkam jānodrošina nepieciešamā koordinēšana ES iestādēs, ņemot vērā leģislatīvo priekšlikumu nozīmi un skaitu. – Turklāt Savienības līmenī veikti vienkāršošanas pasākumi būs pilnībā efektīvi tikai tad, ja tos papildinās paralēli pasākumi valstu un vietējā līmenī, jo īpaši politikas jomās, uz ko attiecas dalīta pārvaldība. Pieredze liecina, ka valstu ieviestie īstenošanas noteikumi bieži vien paredz iespēju veikt ievērojamu vienkāršošanu. Komisija jau ir ierosinājusi, ka dalībvalstis kohēzijas, lauku attīstības un jūrniecības un zivsaimniecības politikas ietvaros noslēgtajos partnerības līgumos ietver kopsavilkumu par valstu līmenī plānotajām darbībām, lai saņēmējiem samazinātu administratīvo slogu. Šie pasākumi būtu jāatbalsta un atbilstošā gadījumā jāpaplašina arī attiecībā uz citām politikas jomām. Tādējādi vienkāršošana ir ES iestāžu un dalībvalstu kopīgs uzdevums un dalīta atbildība. Komisija ir gatava atbalstīt citus pasākumus, kas nav iekļauti priekšlikumos, ja tie nodrošina pareizu finanšu pārvaldību. Tādēļ Komisija plāno: – visā likumdošanas procesā stingri aizstāvēt priekšlikumus par vienkāršošanu, kā tas noteikts šajā paziņojumā; – regulāri uzraudzīt progresu, kas panākts pašreizējā vienkāršošanas programmā, izmantojot īpašu progresa ziņojumu, ar kura starpniecību uzraudzīs Komisijas, kā arī likumdevējas iestādes ierosinātos vienkāršošanas pasākumus. Progresa ziņojumā tiks noteikti pasākumi, ko nav apstiprinājusi likumdevēja iestāde, kā arī izvērtēts papildu administratīvais slogs saņēmējiem, ko rada jaunie pasākumi, kas var tikt ieviesti tiesību aktos. Šis progresa ziņojums tiks regulāri iesniegts Eiropas Parlamentam un Padomei. Progresa ziņojuma galīgā versija saistībā ar tiesību aktiem, kādus tos pieņēmuši citi tiesību aktu pieņēmēji, tiks darīta pieejama ES iestādēm, valstu parlamentiem un sabiedrībai; – veikt pasākumus, lai izvērtētu uz vietas veikto pasākumu ietekmi pēc tiesību aktu pieņemšanas. Komisija aicina Eiropas Parlamentu un Padomi veikt stingru vienkāršošanu DFS kontekstā un cer uz abu minēto iestāžu, kā arī dalībvalstu atbalstu šo pasākumu veiksmīgā īstenošanā. Pielikumi 1. Priekšlikumu saraksts 2. Vienkāršošanas elementi Finanšu regulā 3. Katrā politikas jomā noteikto vienkāršošanas pasākumu saraksts [1] COM (2011) 500, galīgā redakcija. [2] COM(2010) 2020. [3] Skat., piemēram, detalizētu informāciju par apspriedēm saistībā ar ES budžeta pārskatīšanu, http://ec.europa.eu/budget/reform/issues/read_en.htm. [4] Skat., piemēram, Eiropadomes 2011. gada 4. februāra secinājumus, Eiropas Parlamenta 2011. gada 8. jūnija rezolūciju "Ieguldījums nākotnē — jauna daudzgadu finanšu shēma (DFS) konkurētspējīgai, ilgtspējīgai un iekļaujošai Eiropai", Eiropas Revīzijas palātas Atzinumu Nr. 1/2010 "Eiropas Savienības budžeta finanšu pārvaldības uzlabošana: risks un izaicinājumi" un 23 Eiropas lietu ministru 2011. gada 13. aprīļa kopīgo vēstuli komisāram Levandovskim. [5] COM(2010) 543. [6] Piemēram, Septītajā pētniecības pamatprogrammā, attiecībā uz kuru īpaši vienkāršošanas pasākumi tika ieviesti 2011. gadā un kur piešķīrumu termiņš ir samazināts gandrīz par 30 dienām. [7] COM(2010) 815 galīgā redakcija. [8] Lai nodrošinātu, ka šīs noteiktās politikas prioritātes tiek efektīvi paziņotas un ka pilsoņi tiek informēti par ES darbību ieguvumiem, Komisija īstenos korporatīvās komunikācijas pieeju, izmantojot sinerģijas starp dažādiem ar komunikāciju saistītiem Komisijas pasākumiem. (COM(2011) 500 galīgā redakcija, II daļa, 8. lpp.) [9] Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regula ES Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (OV L 55/13, 28.2.2011.). [10] Skatīt 13. panta 4. punktu priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai par Eiropas standartizāciju un grozījumiem Padomes Direktīvās 89/686/EEK un 93/15/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvās 94/9/EK, 94/25/EK, 95/16/EK, 97/23/EK, 98/34/EK, 2004/22/EK, 2007/23/EK, 2009/105/EK un 2009/23/EK (COM(2011) 315 galīgā redakcija). [11] Regulārie saņēmēji, kuri vēlas pārliecināties, ka to uzskaites prakse atbilst Komisijas noteiktajiem nosacījumiem un ka tādējādi deklarētās summas netiks ex post apstrīdētas, var brīvprātīgi pieprasīt apstiprināt metodi, ko tie plāno izmantot. [12] Skatīt 112. panta 3. punktu priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu, uz kuriem attiecas vienotais stratēģiskais satvars, un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (COM(2011) 615 galīgā redakcija).