Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei - Tematiskā programma sadarbībai ar rūpnieciski attīstītajām valstīm un citām valstīm ar augstu ienākumu līmeni saskaņā ar nākamajām finanšu perspektīvām (2007.-2013. gadam) /* COM/2006/0025 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 25.1.2006 COM(2006) 25 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Tematiskā programma sadarbībai ar rūpnieciski attīstītajām valstīm un citām valstīm ar augstu ienākumu līmeni saskaņā ar nākamajām finanšu perspektīvām (2007.–2013. gadam) SATURS 1. Ievads 4 2. Konteksts 4 2.1. Darbības joma 4 2.2. Tematiskās programmas pamatojums 5 2.3. Pašreizējais politikas un sadarbības pamatojums un gūtā pieredze 6 2.3.1. ESAO valstis, kas nav ES valstis 6 2.3.2. Jaunās rūpnieciski attīstītās Āzijas valstis 8 2.3.3. Persijas līča sadarbības padomes valstis 8 3. TPIC pamatiezīmes 9 3.1. Vispārīgais mērķis 9 3.2. Īpašie mērķi 9 3.3. Galvenās prioritātes 10 3.4. Programmas sagatavošanas principi 11 PIELIKUMS 12 KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Tematiskā programma sadarbībai ar rūpnieciski attīstītajām valstīm un citām valstīm ar augstu ienākumu līmeni saskaņā ar nākamajām finanšu perspektīvām (2007.–2013. gadam) 1. IEVADS Eiropas Komisija, saskaņā ar finanšu perspektīvām 2007.–2013. gadam, ir ierosinājusi jaunu sešu instrumentu kopumu, lai racionalizētu un vienkāršotu pašreizējo tiesisko regulējumu, ar ko regulē Kopienas ārējos darījumus. Trīs no šiem instrumentiem (humānajai palīdzībai, stabilitātei un makrofinansiālajai palīdzībai) ir horizontālie instrumenti, lai reaģētu uz konkrētām vajadzībām un apstākļiem. Pārējie trīs instrumenti (pirmspievienošanās palīdzībai, Eiropas kaimiņattiecībām un attīstības jomā īstenotajai sadarbībai un ekonomiskajai sadarbībai) ir izveidoti, lai īstenotu konkrētas politikas, un tie aptver noteiktu ģeogrāfisku teritoriju. Nākotnē šie instrumenti veidos tiesisku pamatu Kopienas izdevumiem, kas paredzēti, lai atbalstītu ārējās sadarbības programmas, tostarp atbilstošas tematiskās programmas, un, cita starpā, tie aizstās pašreizējās tematiskās regulas. Tematiskās programmas nodrošina atšķirīgu pievienoto vērtību un ietver pasākumus, kas papildina ģeogrāfiskās programmas, kuras joprojām ir galvenais pamats Kopienas sadarbībai ar trešām valstīm. Komisija, pamatojoties uz oficiālu paziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei[1], ir apņēmusies apspriest ar abām iestādēm katras tematiskās programmas piemērošanas jomu, mērķus un prioritātes. Šā procesa rezultāti sniegs politikas ievirzes turpmākajiem programmu sagatavošanas posmiem, jo īpaši tematiskajiem stratēģijas dokumentiem, kuri jāizstrādā saskaņā ar iepriekš minēto instrumentu noteikumiem. 2. KONTEKSTS 2.1. Darbības joma ES pēdējos desmit gados ir konsekventi stiprinājusi divpusējās attiecības ar daudzām attīstītajām valstīm un jaunajām rūpnieciski attīstītajām valstīm un teritorijām dažādos pasaules reģionos, galvenokārt Ziemeļamerikā, Austrumāzijā un Austrālijas–Āzijas reģionā, bet arī Dienvidaustrumāzijā un Persijas jūras līča reģionā. Plānotā tematiskā programma sadarbībai ar rūpnieciski attīstītajām valstīm un citām valstīm ar augstu ienākumu līmeni ( TPIC ) nosaka pamatu sadarbības paplašināšanai un padziļināšanai ar šīm rūpnieciski attīstītajām valstīm un teritorijām, kuras, neskatoties uz to ģeogrāfisko novietojumu, strukturālām atšķirībām un dažādo lielumu, vēlas attīstīt divpusējās attiecības ar ES. ES un šo valstu sadarbības pamatā galvenokārt ir ES politikas mērķi, lai gan šo mērķu īstenošana nāks par labu visām iesaistītajām pusēm. TPCI īsteno saskaņā ar paredzēto attīstības sadarbības un ekonomiskās sadarbības finansēšanas instrumentu[2] (ASESI), un šīs programmas uzmanības centrā būs tās partnervalstis, kuru politikas, ekonomikas un institucionālās struktūras un vērtības ir līdzīgas ES struktūrām un vērtībām un kuras ir nozīmīgi ES divpusējās sadarbības partneri politikas un tirdzniecības jomā, kā arī būtiski daudzpusēju forumu un globālās pārvaldības dalībnieki. Taču tā attieksies arī uz citām jaunajām rūpnieciski attīstītajām valstīm un teritorijām, kurās ES ir stratēģiski ieinteresēta veicināt politiskās un ekonomiskās saites un ietekmi. Tālab TPIC ģeogrāfiski aptvers šādas valstis: 1. nozīmīgas ESAO valstis, kas nav ES valstis[3]: Amerikas Savienotās Valstis, Japānu, Kanādu, Korejas Republiku, Austrāliju un Jaunzēlandi; 2. dažas Āzijas rūpnieciski attīstītās valstis un teritorijas, kuras nav iekļautas DAC [4] izstrādātajā ODA (valsts palīdzība attīstības jomā) saņēmējvalstu sarakstā: Singapūru, Honkongu, Makao, Bruneju un Ķīnas Taipeju; 3. Persijas līča sadarbības padomes valstis, kuras nav iekļautas DAC izstrādātajā ODA saņēmējvalstu sarakstā: Kuveitu, Kataru, Apvienotos Arābu Emirātus, Bahreinu un Saūda Arābiju[5]. Iespējams, ka nākotnē apsvērs TPIC ģeogrāfiskās darbības jomas paplašināšanu, ja un tad, kad valstis un teritorijas, uz kurām attiecas ASESI, izslēgs no DAC izstrādātā ODA saņēmējvalstu saraksta. Tādā gadījumā attiecīgi pārskatīs šai programmai piešķirtos līdzekļus. 2.2. Tematiskās programmas pamatojums Attiecības un saistītās sadarbības programmas ar TPIC valstīm un teritorijām ir attīstījušās atšķirīgā tempā, ar atšķirīgu tiesisko pamatojumu un atšķirīgā politiskajā sistēmā[6], kas, cita starpā, atspoguļo daudzveidību attiecīgo valstu lieluma, kultūras, iedzīvotāju, divpusējo ekonomisko saišu un tirdzniecības plūsmu ziņā ar ES. Sadarbībai ar rūpnieciski attīstītajām valstīm nav divpusējo valsts stratēģiju un indikatīvās programmas. TIPC sadarbības iniciatīvas noteiks kopējie politikas un sadarbības mērķi, kas formulēti dažādos divpusējos instrumentos (piemēram, pamatnolīgumos, sadarbības līgumos, politiskās deklarācijās, sadarbības programmās un rīcības plānos[7]), kuri reglamentē attiecības starp Eiropas Savienību un partnervalstīm. Tomēr šo iniciatīvu mērķis ir papildināt un nostiprināt dialogu starp ES un šo valstu valdībām, īstenojot neatkarīgu sadarbību ar plašu dalībnieku loku politikas jautājumos dažādās jomās. Finansiālo atbalstu sadarbībai ar rūpnieciski attīstītajām valstīm galvenokārt paredzēs, lai veicinātu ES un partnervalstu ekonomisko dalībnieku, sociālo dalībnieku un citu privātu un valsts iestāžu iniciatīvas un mijiedarbību, tādējādi stiprinot divpusējās attiecības. Šādu ES un TPIC partnervalstu sadarbību nevarēja pienācīgi īstenot, izmantojot ģeogrāfiskās programmas[8] ASESI izpratnē. Tāpēc ir nepieciešama īpaša tematiskā programma, lai izstrādātu kopīgas iniciatīvas, īstenojot plānu saskaņā ar ES stratēģiskajiem mērķiem. Organizējot dažādas divpusējās sadarbības iespējas vienotā procesā, tiks sasniegtas tādas priekšrocības kā apjomradīti ietaupījumi, sinerģijas efekts, lielāka efektivitāte un pamanāmība. To sasniegt būs vieglāk nekā tad, ja dažas no šīm iniciatīvām būtu reģionālas. 2.3. Pašreizējais politikas un sadarbības pamatojums un gūtā pieredze TPIC iekļauto valstu un teritoriju divpusējā sadarbība līdz šim bija pamatota ar daudziem juridiski saistošiem un nesaistošiem instrumentiem, kā izklāstīts 1. pielikumā. Turpmāk ir minēti līdz šim būtiskākie sasniegumi un ievirzes saskaņā ar šo pamatojumu. 2.3.1. ESAO valstis, kas nav ES valstis Līdzšinējās un turpmākās sadarbības pamats ar Amerikas Savienotajām Valstīm, Kanādu, Japānu, Korejas Republiku, Austrāliju un Jaunzēlandi ir iniciatīvas, ko 2001.–2006. gadā īsteno saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 382/2001. Šīs iniciatīvas īsteno saskaņā ar sadarbības plāniem, ko paredz dažādi divpusējie instrumenti. Šāda institucionālā struktūra veido pamatu projektu izstrādei, lai atbalstītu un uzlabotu ES un šo valstu attiecības politikas un ekonomikas jomā. Tā ir arī lietderīgi papildinājusi Kopienas un dažu šo valstu īpašos divpusējos nolīgumus, piemēram, izglītības, zinātnes un tehnoloģijas jomā. Padomes Regula (EK) Nr. 382/2001 attiecas uz diviem galvenajiem jautājumiem: a) izstrādāt projektus, kuru mērķis ir stiprināt divpusējo sadarbību ar visām partnervalstīm dažādās jomās, un b) veicināt tirdzniecības attiecības galvenokārt ar Japānu un Koreju. Galvenās iniciatīvas, kas īstenotas sadarbības jomā, ir šādas. - 27 ES centru tīkla[9] izveide un attīstīšana sešu partnervalstu universitātēs. To mērķis ir partnervalstīs padziļināt izpratni par Eiropas Savienību, tās iestādēm, ES vēsturi, ekonomiku un politiku. - Atbalsts ES un ASV politiskajam dialogam saskaņā ar Jauno transatlantisko programmu, Eiropas Savienības un Amerikas Savienoto Valstu iniciatīvai transatlantiskas ekonomiskās integrācijas un izaugsmes uzlabošanai, kā arī Līgumam par tirdzniecības un investīciju veicināšanu ar Kanādu. - Tādu pasākumu izstrāde, kuri sekmētu pētījumus politikas jomā un diskusijas, ko rīko dažādas ideju laboratorijas un citas organizācijas ASV un Kanādā. - Kontaktu stiprināšana starp atsevišķiem cilvēkiem, īstenojot tādas iniciatīvas kā transatlantiskie dialogi par pilsonisku sabiedrību, ES un Japānas cilvēku apmaiņas braucienu gads, vai atbalsts izmēģinājuma projektiem augstākās izglītības jomā ar Austrāliju un Jaunzēlandi. Veiksmīga bijusi arī sadarbība ar ASV un Japānu nodarbinātības un sociālās politikas jomā, kuras uzmanības centrā bija tādi jautājumi kā demogrāfijas tendences, invaliditāte, iespēju vienlīdzība, veselība un drošība. Attiecībā uz tirdzniecības attiecību sekmēšanu ir divas galvenās programmas, kuras īsteno, lai sasniegtu mērķi veicināt Japānas un Korejas tirgus pieejamību ES uzņēmumiem un uzlabot ES uzņēmumu komerciālo klātbūtni. - Cilvēkresursu attīstības programma „Uzņēmumu vadošā personāla mācību programma Japānā un Korejā”, kas palīdz ES uzņēmumu vadošajiem darbiniekiem apgūt iekšējās speciālās zināšanas, mācoties valodu un uzņēmējdarbību. Līdz šim šajā programmā ir piedalījušies gandrīz 1000 Eiropas uzņēmumu vadošie darbinieki. - ES kampaņa „ Gateway to Japan ”, kas ir komercdarbības veicināšanas programma, kuras mērķis ir palīdzēt ES mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) attīstīt uzņēmējdarbību un palielināt pārdošanas apjomus Japānas tirgū, veicot noteiktas tirdzniecības misijas. Ir plānots, ka pašreizējā kampaņā “ Gateway to Japan ” no 2002.–2006. gadam aptuveni 1500 ES MVU iepazīsies ar Japānas tirgu. Abas šīs programmas ir paplašinātas, iekļaujot jaunās dalībvalstis. 2004. gadā veica visu sadarbības un tirdzniecības pasākumu ārējo novērtējumu[10], kura rezultātā secināja, ka visas šīs iniciatīvas ir būtiskas, efektīvas un tām ir pozitīva ietekme, un ieteica tās turpināt un nostiprināt. 2.3.2. Jaunās rūpnieciski attīstītās Āzijas valstis TPIC attiecas arī uz jaunajām rūpnieciski attīstītajām Āzijas valstīm un teritorijām, ar kurām ES ir izveidojusi ilgtermiņa attiecības: Bruneju, Honkongu, Makao, Singapūru un Ķīnas Taipeju. TPIC ļaus risināt sadarbības jautājumus ar šīm valstīm, uz kurām agrāk neattiecās Latīņamerikas un Āzijas valstu ( ALA ) regula[11], jo šis instruments bija paredzēts jaunattīstības valstīm. Ar Honkongu nav noslēgts īpašs divpusējais nolīgums. Tomēr 1997. gada paziņojumā „ES un Honkonga: norises pēc 1997. gada”, pirms Honkongu kā „speciālo administratīvo reģionu” (SAR) atdeva Ķīnai saskaņā ar principu „viena valsts, divas sistēmas”, ES paziņoja, ka ir nolēmusi veicināt attiecības ar šo teritoriju. Kopš tā laika Komisija enerģiski un efektīvi veido attiecības ar Honkongas SAR un pēta veidus, kā izveidot pastāvīgākus pamatus tirdzniecības investīcijām un sadarbības attiecībām. ES ir apņēmusies sekmēt divpusējās tirdzniecības un ekonomiskās attiecības un palīdzēt veicināt Makao centrālo lomu mācību un kultūras apmaiņas jomā. Attiecības ar Ķīnas Taipeju pamatojas uz vienotas Ķīnas politikas ievērošanu. Nav diplomātisko un politisko attiecību, bet notiek intensīvi kontakti ekonomikas, tirdzniecības, zinātnes un tehnoloģijas, standartu un normu, kā arī vairākās citās jomās. ES un ASEAN valstu nolīgums veido pamatu institucionalizētam dialogam ar Bruneju un Singapūru, kura uzmanības centrā ir ekonomikas, sadarbības un attīstības jautājumi. ES mērķis ir izveidot attiecības ar Singapūru, pamatojoties uz mūsdienīgu politikas programmu, kuras uzmanības centrā ir plašs jautājumu loks. To sasniegs, cita starpā, izmantojot jauno divpusējo sadarbības un partnerattiecību nolīgumu, par ko pašlaik notiek sarunas. Šajā nolīgumā atspoguļota Singapūras ievērojamā loma ES un Dienvidaustrumāzijas attiecībās tirdzniecības, uzņēmējdarbības, izglītības un pētniecības jomā. 2.3.3. Persijas līča sadarbības padomes valstis Visbeidzot TPIC attiecas uz Persijas līča sadarbības padomi, uz ko agrāk attiecās ALA regula (sk. iepriekš). Tādējādi TPIC attiecas arī uz Kuveitu, Kataru, Apvienotajiem Arābu Emirātiem, Bahreinu un Saūda Arābiju[12]. ES attiecības ar Saūda Arābiju, Bahreinu, Kuveitu, Omānu, Kataru un Apvienotajiem Arābu Emirātiem reglamentē 1989. gada sadarbības nolīgums starp Eiropas Kopienu un Persijas līča sadarbības padomi ( GCC ). Eiropas Savienība vēlas veicināt sadarbību starp ekonomikas un sociālajiem dalībniekiem un pilsoniskās sabiedrības dalībniekiem ES un GCC valstīs saskaņā ar ES stratēģiskajām partnerattiecībām ar Vidusjūras un Tuvo Austrumu reģionu, ko 2004. gada jūnijā apstiprināja Eiropas Padome. Tāpēc ES vēlas veicināt sadarbības pasākumus līdz ar dažām galvenajām ievirzēm, lai labāk atspoguļotu šo attiecību stratēģiskumu un sekmētu ES intereses šajā reģionā. GCC pašlaik ir piektais lielākais ES eksporta tirgus. Pateicoties lielajam degvielas apjomam, ko nosūta no Persijas līča (69% no kopējā ES importa no GCC valstīm), GCC ir ES četrpadsmitais lielākais importa avots. Komisija sadarbojas ar GCC galvenokārt enerģētikas un ekonomikas jautājumos. Notiek regulārs ekspertu dialogs par enerģētikas jautājumiem, kura rezultātā ir rīkoti semināri, darba grupu sanāksmes un starptautiskas konferences. Turklāt 2003. gadā rīkoja Ekonomikas dialoga sanāksmi, kuras mērķis bija sekmēt dialogu un labāku izpratni par kopīgām interešu jomām. Šis dialogs paredzēts kā forums pieredzes un labākās prakses apmaiņai par jautājumiem saistībā ar integrāciju (piem., muitas savienību, ekonomisko un monetāro savienību, konkurences tiesībām), kā arī par citiem abas puses interesējošiem jautājumiem (piem., Irāku). 3. TPIC PAMATIEZīMES 3.1. Vispārīgais mērķis Tematiskās programmas sadarbībai ar rūpnieciski attīstītajām valstīm ( TPIC ) vispārīgais mērķis ir izveidot saskanīgu pamatu turpmākai ES un partnervalstu attiecību attīstībai un veicināt Eiropas Savienības stratēģiskās intereses šajās valstīs. Atbalsts politiskajam dialogam un ekonomiskajai sadarbībai ar šīm partnervalstīm un tās uzlabošana, veicot virkni praktisku sadarbības pasākumu, palīdzēs paplašināt un padziļināt gan divpusējās, gan reģionālās attiecības un padarīs ES par pamanāmāku, izprotamāku un pieprasītāku dalībnieku uz starptautiskās politiskās skatuves. 3.2. Īpašie mērķi Tāpēc TPIC īpašie mērķi ir šādi: - sekmēt sadarbības projektus, sadarbības kontaktus, partnerattiecības eknomikā, cilvēku apmaiņas un ES un partnervalstu dalībnieku kopīgus pasākumus; - veicināt politisko dialogu attīstību un pieredzes izplatīšanu politisko, ekonomisko un sociālo partneru, kā arī citu pilsoniskās sabiedrības un nevalstisko dalībnieku vidū saskaņā ar katras partnervalsts vispārējiem mērķiem; - veicināt labāku sapratni par ES (iestādēm, politiku, nostāju globālos jautājumos un ekonomiskās, sociālās un politiskās integrācijas procesiem, kā arī to ietekmi uz ES ārējām attiecībām) partnervalstu visu pušu, tostarp viedokļa noteicēju, lēmumu pieņēmēju un politikas veidotāju, uzņēmēju un profesionālās asociāciju, arodbiedrību, patērētāju biedrību, vides grupu, politisko partiju, masu informācijas līdzekļu, akadēmiķu un citu viedokļa izplatītāju vidū; - pozitīvi ietekmēt partnervalstu indivīdu un valsts un privāto organizāciju viedokli par ES un sekmēt to aktīvāku iesaistīšanos ES pasākumos, atbalstot Kopienas starptautiskās politikas mērķus; - veicināt divpusējo tirdzniecību, investīciju plūsmas un sadarbību muitas jomā starp ES un partnervalstīm, un sekmēt sadarbības pasākumus, lai stiprinātu globalizācijas sociālo un vides dimensiju. Attiecīgos gadījumos, lai sekmētu reģionālo sadarbību, šos mērķus varētu īstenot, izmantojot reģionālu pieeju. 3.3. Galvenās prioritātes Lai panāktu būtisku ietekmi, iepriekš minētos mērķus var īstenot, izvirzot uzmanības centrā atsevišķas prioritātes. Atkarībā no apstākļiem un iespējām pasākumus plānos un īstenos kā valstij specifiskas, reģionālas vai nozaru iniciatīvas. Komisija mēģinās panākt šajās valstīs atbalstīto pasākumu saskanību, kā parasti ir darījusi agrāk, sadarbojoties ar ESAO valstīm, kas nav ES valstis. Saistībā ar iepriekš minētajiem mērķiem galvenās prioritātes, ko ierosina TPIC , ir: - tautas diplomātija , jo īpaši i) pašreizējo ES centru tīkla konsolidēšana un paplašināšana, veidojot tos kā zināšanu centrus, un jaunu ES centru izveide tajās partnervalstīs, kur to nav, kā arī pasākumi, lai veicinātu sakaru veidošanu starp ES centriem; ii) pasākumu izstrāde, lai sekmētu pētījumus politikas jomā un diskusijas, ko rīko dažādas ideju laboratorijas un citas organizācijas, par jautājumiem saistībā ar ES un partnervalstu divpusējo attiecību attīstību; - partnerattiecību ekonomikā, uzņēmēju sadarbības un zinātnes un tehnoloģijas sadarbības veicināšana . Šādu sadarbību varētu īstenot, cita starpā, palīdzot ES uzņēmumiem palielināt spēju efektīvāk apgūt partnervalstu tirgus un uzņēmējdarbības vides īpašās iezīmes. Šajā ziņā jāturpina pašreizējās programmas vai iniciatīvas, kuru darbības cikls turpinās arī pēc 2006. gada (piem., „Uzņēmumu vadošā personāla mācību programma Japānā un Korejā”) vai tās attiecīgi jāpārveido (piem., kampaņa „ Gateway to Japan ”). Saskaņā ar šo prioritāti apsvērs iespēju paplašināt „Eiroinfo” kontaktu centru tīklu, izveidojot šādus centrus atsevišķās TPIC partnervalstīs, lai veicinātu uzņēmējdarbības sakarus, kā arī veikt citus pasākumus, lai atbalstītu partnervalstu īstenotās ekonomiskās iniciatīvas. Turklāt būtu ļoti vērtīgi un atbilstoši vispārējām interesēm sekmēt zinātnisko un pētniecisko sadarbību, jo lielākajā daļā TPIC valstu uzmanības centrā ir inovācija un konkurētspēja, un tās mēģina izveidot uz zināšanām balstītu ekonomiku. Lai gan TPIC nav izveidota ar nolūku finansēt pētniecības un attīstības projektus, saskaņā ar to var atbalstīt pasākumus, kuru mērķis ir veicināt un atvieglot sadarbību starp ES un partnervalstu zinātniskajām aprindām un finansējuma iespēju pieejamību saskaņā ar Septīto pamatprogrammu; - kontakti starp atsevišķiem cilvēkiem, tostarp izglītības sadarbības attīstīšana ar tām partnervalstīm, ar kurām nav noslēgti divpusējie nolīgumi par sadarbību izglītības jomā[13]. Dažās TPIC valstīs ir augsti attīstīta vispārējās un profesionālās izglītības politika un sistēma, kā arī pasaules līmeņa augstākās izglītības iestādes. Tādēļ šīm valstīm ir reāls potenciāls dinamiskai un savstarpēji izdevīgai sadarbībai izglītības un apmācības jomā. Šajā ziņā jāizpēta iespējas īstenot reģionālu Āzijas un Klusā okeāna valstu sadarbības iniciatīvu augstākās izglītības jomā, kas veidotu kopīgu pamatu divpusējai, reģionālai un attiecīgā gadījumā daudzpusējai sadarbībai starp ES, no vienas puses, un šā reģiona partnervalstīm, no otras puses. Tās mērķis būtu veicināt vienotas izglītības programmas izstrādi un studentu/fakultāšu mobilitāti starp ES un partnervalstu augstākās izglītības iestādēm, sekmējot dialogu par izglītības politiku, kā arī citas specifiskas iniciatīvas augstākās izglītības jomā. Papildus kopīga sadarbības pamata izveidei varētu izpētīt sadarbības potenciālu izglītības jomā, palielinot pieeju Erasmus Mundus programmai, piemēram, paverot plašāk Erasmus Mundus „Āzijas logu” uz Austrumāzijas, Dienvidaustrumāzijas un Austrālijas–Āzijas reģionu, kā arī atverot transatlantisko „logu”. Šādas sadarbības mērķis būtu veicināt partnervalstu studentu un akadēmiķu pieplūdumu Erasmus Mundus maģistra studiju programmās. Komisija var uzsākt diskusijas ar ieinteresētajām partnervalstīm, lai vienotos par procedūrām un kopā ar tām izpētītu iespējas veikt līdzīgu ieguldījumu no šo valstu puses, lai panāktu daudzkāršošanas ietekmi uz ES investīcijām; - dialogi : lai papildinātu oficiālo politisko dialogu valdības līmenī, TPIC sniegs atbalstu dialoga rīkošanai ar un starp ieinteresētajām personām jomās, kas ir stratēģiski nozīmīgas sadarbībai ar attiecīgajām partnervalstīm, piemēram, uzņēmējdarbība, patērētāju intereses, vide, enerģētika un transports, nodarbinātība, sociālā politika un iespēju vienlīdzība, plašsaziņas līdzekļi, tostarp audiovizuālā nozare utt., kā arī pasākumiem, lai sekmētu informācijas un labākās prakses apmaiņu saistībā ar reglamentējošo sadarbību. Saistībā ar to var izstrādāt īpašas viesu programmas, kas vērstas uz īpašām mērķa grupām (piem., plašsaziņas līdzekļu speciālisti, regulatori, sociālie partneri un citi attiecīgie eksperti); - sabiedrisko attiecību pasākumi , veicot mērķtiecīgas darbības un rīkojot pasākumus partnervalstīs, lai veicinātu interesi par Eiropu un ES, palielinātu Eiropas Savienības pamanāmību partnervalstīs, palīdzētu cilvēkiem saprast, kas ir ES un ko tā dara, sekmētu zināšanas par ES politiku un iestādēm un ES kā starptautiskās ekonomikas un politikas dalībnieces lomu, kā arī lai sasniegtu īpašus pašreizējās un turpmākās sadarbības mērķus. Papildinot iepriekš norādītās galvenās sadarbības jomas, TPIC jānodrošina pietiekoši elastīgs pamats, kas ļautu risināt un atbalstīt valstij specifiskas vai jaunas sadarbības jomas, kuras varētu noteikt turpmāk. 3.4. Programmas sagatavošanas principi Pēc komitoloģijas procedūrām Komisija lems par četru gadu (2007.–2010.) un pēc tam trīs gadu (2011.–2013.) tematiskajiem stratēģijas dokumentiem (programmdokumentiem). Tematiskie stratēģijas dokumenti rūpnieciski attīstītajām valstīm sniegs sīkāku informāciju par politikas prioritātēm un ierosinās konkrētus pasākumus to īstenošanai. Šajos dokumentos noteiks atbalsta saņemšanas kritērijus saņēmējvalstīm un aprakstīs veicamos pasākumus. Mēģinās panākt komplementaritāti ar citām Kopienas programmām, jo īpaši ar pārējām tematiskajām programmām, kā arī ar valsts un reģionālajām programmām, un, ņemot vērā to, ka uz TPIC valstīm neattiecas ģeogrāfiskās programmas[14], ir samazināts risks, ka pasākumi varētu pārklāties vai tiktu veikts divkāršs darbs. Tematiskajā stratēģijas dokumentā paredzēs provizorisku budžeta sadalījumu starp i) partnervalstīm un teritorijām, kam pienākas atbalsts, ii) rīcības prioritātes un iii) divpusējās un daudzu valstu / reģionu iniciatīvas. Tajā paredzēs arī finanšu piešķīrumu sadalījumu gan darbības, gan administratīvo izmaksu finansēšanai (tehniskā palīdzība EK, pētījumi un novērtējumi). Pamatojoties uz šo daudzgadu programmu sagatavošanu, Komisija izstrādās ikgadējos darba plānus, kuros noteiks prioritātes pasākumiem, kam jāsniedz atbalsts, īpašos mērķus, gaidītos rezultātus un provizoriskās summas. Programmu pārvaldīs Komisija, attiecīgos gadījumos deleģējot pārvaldības pienākumus EK pārstāvniecībām partnervalstīs. Lai gan nav iespējams definēt automātisku sadales principu, piešķirot resursus, cita starpā, ņems vērā iepriekšējā Kopienas finansiālā atbalsta apjomu (skatīt 2. pielikumu), kā arī valsts relatīvo lielumu un ES un partnervalstu politisko un ekonomisko attiecību relatīvo plašumu, dziļumu un apmēru. Tomēr ņems vērā arī nepieciešamību panākt būtisku ietekmi valsts līmenī. Gadījumos, kad tas iespējams, Komisija mēģinās panākt iespēju dalīt pasākumu finansējumu ar attiecīgajām partnervalstīm. Tomēr tā nebūs obligāta prasība, jo atsevišķos gadījumos (piem., saistībā ar tautas diplomātiju) partnervalstis var uzskatīt, ka ES politikas mērķi ir pretrunā to interesēm. Komisija regulāri sagatavos darbības pārskatus, un Komisijas dienesti veiks arī starpposma novērtējumu. Pirmajā trīs gadu posmā (2007.–2009.) veiks pasākumu ārēju novērtējumu, kura secinājumus izmantos, sagatavojot otro tematisko stratēģijas dokumentu (2011.–2013.). Šos pārskatus iesniegs Padomei un Eiropas Parlamentam apspriešanai. 1. PIELIKUMS Izveidotais sadarbības pamats Galvenie tiesiskie un politiskie instrumenti sadarbības sekmēšanai ar TPIC valstīm ir šādi. 1. ESAO dalībvalstis Padomes 2001. gada 26. februāra Regula Nr. 382/2001 kas attiecas uz projektu īstenošanu, kas veicina sadarbību un komercattiecības starp Eiropas Savienību un Ziemeļamerikas, Tālo Austrumu un Austrālijas-Āzijas industrializētajām valstīm, ko groza ar Padomes 2005. gada 21. novembra Regulu Nr. 1900/2005. 1990. gada Transatlantijas deklarācija par ES un ASV attiecībām un 1995. gada Jaunā transatlantiskā programma un kopīgais ES un ASV rīcības plāns. ES un ASV 2005. jūnija samitā pieņemtā iniciatīva transatlantiskas ekonomiskās integrācijas un izaugsmes uzlabošanai. ES un Japānas rīcības plāns, ko pieņēma desmitajā ES un Japānas divpusējā samitā 2001. gada decembrī. Pamatnolīgums par tirdzniecību un sadarbību ar Korejas Republiku un tam pievienotā 1996. gada oktobra politiskā deklarācija. 1997. gada Kopīgā deklarācija par Eiropas Savienības un Austrālijas attiecībām un 2003. gada sadarbības programma. 1999. gada maija Kopīgā deklarācija par Eiropas Savienības un Jaunzēlandes attiecībām un 2004. gada rīcības plāns „Turpmākās sadarbības prioritātes”. 1976. gada Pamatnolīgums par tirdzniecisko un ekonomisko sadarbību starp Eiropas Kopienu un Kanādu un 1990. gada deklarācija par Eiropas Kopienas un Kanādas attiecībām, ES un Kanādas 1996. gada kopīgais rīcības plāns un 2004. gada ES un Kanādas partnerattiecību darba plāns. 2. Jaunās rūpnieciski attīstītās Āzijas valstis Padomes 1992. gada 25. februāra Regula (EEK) Nr. 443/92 par finansiālu un tehnisku palīdzību Āzijas un Latīņamerikas jaunattīstības valstīm un ekonomisku sadarbību ar tām („ ALA ” regula) neattiecas uz sadarbību ar Bruneju, Ķīnas Taipeju, Honkongu, Makao (kopš 1999.gada) un Singapūru, jo šīs valstis un teritorijas nav jaunattīstības valstis. Tomēr Eiropas Savienība ir izveidojusi ilgstošas attiecības ar šīm valstīm un teritorijām. Ar Honkongu nav noslēgts īpašs divpusējais nolīgums, bet, pirms Honkongu kā „speciālo administratīvo reģionu” (SAR) atdeva Ķīnai saskaņā ar principu „viena valsts, divas sistēmas”, ES ir skaidri paziņojusi, ka ir nolēmusi veicināt attiecības ar šo teritoriju. Tomēr 1997. gadā paziņojumā „ES un Honkonga: norises pēc 1997. gada”, Komisija enerģiski un efektīvi veido attiecības ar Honkongas SAR un pēta veidus, kā izveidot pastāvīgākus pamatus tirdzniecības investīcijām un sadarbības attiecībām. ES ar Honkongu saista arī 1999. gadā noslēgtais muitas sadarbības līgums un 2002. gadā noslēgtais atpakaļuzņemšanas līgums. Saskaņā ar neoficiālu vienošanos regulāri notiek Honkongas SAR un ES augstāko vadītāju sanāksmes. ES attiecības ar Makao pamatojas uz 1992. gada 14. decembra Tirdzniecības un sadarbības nolīgumu, kurš stājās spēkā 1993. gada 1.janvārī, un uz Komisijas 1999. gada paziņojumu „Eiropas Savienība un Makao: norises pēc 2000. gada”. Lai gan nav diplomātisko un politisko attiecību ar Ķīnas Taipeju, notiek intensīvi kontakti ekonomikas, tirdzniecības, zinātnes un tehnoloģijas, standartu un normu, kā arī vairākās citās jomās. Kopš 2003. gada marta Komisijai ir Eiropas Ekonomikas un tirdzniecības birojs Ķīnas Taipejā. Attiecības ar Brunejas Darusalamu un ar Singapūru reglamentē Eiropas Savienības un ASEAN valstu 1980. gada sadarbības nolīgums (skatīt Padomes 1980. gada 30. maija Regulu Nr. 1440/80 par sadarbības nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Indonēziju, Malaiziju, Filipīnām, Singapūru un Taizemi — Dienvidaustrumāzijas valstu savienības dalībvalstīm un Protokolu par sadarbības nolīguma starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Indonēziju, Malaiziju, Filipīnām, Singapūru un Taizemi — Dienvidaustrumāzijas valstu savienības dalībvalstīm — paplašināšanu, attiecinot to uz Brunejas Darusalamu, Oficiālais Vēstnesis , L 081, 23.3.1985.). Ir uzsāktas un intensīvi notiek sarunas ar šo pilsētvalsti par jaunu divpusējo sadarbības un partnerattiecību nolīgumu. 3. Persijas līča sadarbības padomes valstis ES attiecības ar Saūda Arābiju, Bahreinu, Kuveitu, Omānu, Kataru un Apvienotajiem Arābu Emirātiem reglamentē 1989. gada sadarbības nolīgums starp Eiropas Kopienu un Persijas līča sadarbības padomi ( GCC ). ES 1990. gadā uzsāka un 2001. gadā atjaunoja sarunas ar GCC par brīvās tirdzniecības nolīgumu. Komisija vēlas pabeigt šīs sarunas iespējami drīz. Papildus šīm līgumattiecībām reizi gadā notiek politisks dialogs ministru līmenī, iekļaujot diskusijas par cilvēktiesībām, vispārsvarīgiem reģionāliem jautājumiem un jautājumiem saistībā ar drošību, piemēram, stratēģiju cīņai pret terorismu un ieroču neizplatīšanu. 2. PIELIKUMS Jaunākie darījumi, pamatojoties uz pašreizējo tematisko budžeta pozīciju Budžeta pozīcija 19-05-02 „Attiecības ar ESAO valstīm, kas nav ES valstis”: 2003.–2006. gadā Sadalījums pa partnervalstīm (un galvenie pasākumi) | Instrumenti | Summa (EUR) | Sadarbība ar ASV (galvenie pasākumi: ES centri, tautas diplomātija, sabiedrisko attiecību pasākumi, transatlantiskā dialoga pasākumi) (1) | Uzaicinājums iesniegt priekšlikumus un uzaicinājums uz konkursiem | 10.704.956 | Sadarbība ar Kanādu (galvenie pasākumi: ES centri, tautas diplomātija, akadēmiskie kontakti) (1) | Uzaicinājums iesniegt priekšlikumus un uzaicinājums uz konkursiem | 2.913.866 | Sadarbība ar Japānu (galvenie pasākumi: ES centri, cilvēku apmaiņas pasākumi …) | Uzaicinājums iesniegt priekšlikumus | 3.164.179 | Sadarbība ar Koreju (ES centri) | Uzaicinājums iesniegt priekšlikumus | 859.055 | Sadarbība ar Austrāliju un Jaunzēlandi (ES centri, sadarbības projekti augstakās izglītības jomā) | Uzaicinājums iesniegt priekšlikumus | 4.590.000 | Ekonomiskās un tirdzniecības sadarbības veicināšanas programmas: - kampaņa „Gateway to Japan” - Uzņēmumu vadošā personāla mācību programma | Uzaicinājums iesniegt priekšlikumus un uzaicinājums uz konkursiem | 12.678.071 28.918.530 | Nelieli sadarbības projekti, novērtējumi utt. | Līgumi, piešķīrumi | 1.172.246 | KOPĀ | 65.000.903 | (1) Sadarbību izglītības jomā ar ASV un Kanādu īsteno un finansē atsevišķi, pamatojoties uz īpašiem divpusējās sadarbības nolīgumiem. [1] Skatīt Komisijas paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam „Ārēji darījumi tematiskās programmās, uz kurām attiecas nākamās finanšu perspektīvas 2007.–2013. gadam” [KOM (2005) 324 galīgais], 2005. gada 3. augusts. [2] Komisijas priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par attīstības sadarbības un ekonomiskās sadarbības finansēšanas instrumenta izveidi [KOM (2004) 629 galīgais], 2004. gada 29. septembris. [3] Līdz šim iekļautas Padomes 2001. gada 26. februāra Regulā Nr. 382/2001, kas attiecas uz projektu īstenošanu, kas veicina sadarbību un komercattiecības starp Eiropas Savienību un Ziemeļamerikas, Tālo Austrumu un Austrālijas-Āzijas industrializētajām valstīm un kas atceļ Regulu (EK) Nr. 1035/1999 [4] Attīstības atbalsta komiteja ( DAC ) ir galvenā iestāde, ar kuras palīdzību ESAO risina jautājumus par sadarbību ar jaunattīstības valstīm. [5] Saūda Arābiju plāno līdz 2008. gadam izslēgt no DAC izstrādātā saraksta par jaunattīstības valstīm, kur ienākumu līmenis augstāks par vidējo. Ja to pieļauj ASESI paredzētais noteikums, šajā trešajā kategorijā var iekļaut arī Omānu. [6] Skatīt 1. pielikumu. [7] Skatīt 1. pielikumu. [8] Tās galvenokārt ir ārējās palīdzības programmas, kas apstiprinātas kopā ar partnervalstīm un paredzētas, lai risinātu šīm valstīm aktuālus jautājumus attīstības jomā. [9] 15 centri ASV, 5 Kanādā, 1 Austrālijā, 1 Jaunzēlandē un 2 Japānā. Pašlaik notiek ES centru tīkla paplašināšana Austrālijā (vēl 2 centri), tā racionalizācija ASV un paplašināšana, atverot ES centru Korejā (1 centrs). [10] Uzņēmumu vadošā personāla apmācības programmas un trešās kampaņas “ Gateway to Japan ” novērtējums „ JITEX Expertise Technologique et Stratégique ”, 2004. gada 23. jūlijs; ES centru izveides un attīstības novērtējums „ The Evaluation Partnership” , 2004. gada septembris. [11] Padomes 1992. gada 25. februāra Regula (EEK) Nr. 443/92 par finansiālo un tehnisko palīdzību Āzijas un Latīņamerikas jaunattīstības valstīm un par sadarbību ar tām. Makao agrāk piedalījās sadarbības pasākumos, ko finansēja saskaņā ar ALA regulu, bet tai vairs nepienākas šāds atbalsts. [12] Reģionāli pasākumi var attiekties arī uz Omānu. [13] Līdz šim šādi nolīgumi ir noslēgti tikai ar ASV un Kanādu. [14] Tas neattiecas uz da˛u TPIC valstu iespējamo līdzdalību reģionālās programmās ASESI nozīmē. Piemēram, Bruneja un Singapūra neatkarīgi no līdzdalības TPIC varētu piedalīties kādā no ASEAN valstu programmām.