Eiropas Parlamenta lēmums par pieprasījumu aizstāvēt Gérard Onesta deputāta imunitāti un privilēģijas (2006/2121(IMM))



Oficiālais Vēstnesis 314 E , 21/12/2006 Lpp. 0084 - 0085



P6_TA(2006)0481 Pieprasījums aizstāvēt Gérard Onesta imunitāti un privilēģijas Eiropas Parlamenta lēmums par pieprasījumu aizstāvēt Gérard Onesta deputāta imunitāti un privilēģijas (2006/2121(IMM)) Eiropas Parlaments, - ņemot vērā deputātes Monica Frassoni pieprasījumu aizstāvēt Gérard Onesta deputāta imunitāti saistībā ar krimināllietu, kuru Tulūzas (Francija) Krimināltiesas Trešā palāta krimināllietu apelācijai 2006. gada 17. maijā ierosināja pret deputātu un par kuru paziņoja plenārsēdē 2006. gada 31. maijā, - pēc Gérard Onesta uzklausīšanas saskaņā ar Reglamenta 7. panta 3. punktu, - ņemot vērā 9. un 10. pantu 1965. gada 8. aprīļa Protokolā par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās, kā arī 6. panta 2. 1976. punktu. gada 20. septembra Aktā par Eiropas Parlamenta deputātu ievēlēšanu tiešās vispārējās vēlēšanās, - ņemot vērā Eiropas Kopienu Tiesas 1964. gada 12. maija un 1986. gada 10. jūlija spriedumus [1], - ņemot vērā Francijas Republikas Konstitūcijas 26. pantu, - ņemot vērā Reglamenta 6. panta 3. punktu un 7. pantu, - ņemot vērā Juridiskās komitejas ziņojumu (A6-0386/2006), A. tā kā Gérard Onesta ir Eiropas Parlamenta deputāts, kuru ievēlēja sestajās tiešajās vēlēšanās, kas notika 2004. gadā no 10. jūnija līdz 13. jūnijam, un tā kā viņa pilnvaras Parlaments pārbaudīja 2004. gada 14. decembrī [2]; B. tā kā Eiropas Parlamenta sesiju laikā tā deputātiem savā valstī ir imunitāte, kāda tiek piešķirta attiecīgās valsts parlamenta deputātiem, un tā kā deputāts nevar atsaukties uz imunitāti, ja viņš ir aizturēts pārkāpuma izdarīšanas laikā; tā kā tā neliedz Eiropas Parlamentam izmantot tiesības atņemt kādam no tā deputātiem imunitāti [3]; C. tā kā šajā lietā ir piemērojams Francijas konstitūcijas 26. panta otrais apakšpunkts saskaņā ar kuru parlamenta deputātu nedrīkst apcietināt par smagu kriminālnoziegumu vai citu nopietnu pārkāpumu, ne arī pakļaut jebkādam citam uzraudzības vai daļējas uzraudzības pasākumam bez Asamblejas, kurā ievēlēts deputāts, prezidija atļaujas; tā kā šādu atļauju nedrīkst pieprasīt smaga kriminālnozieguma vai cita nopietna pārkāpuma gadījumā, kas atklāts flagrante delicto, vai ir pasludināts galīgais spriedums; D. tā kā Tulūzas Krimināllietu apelācijas tiesa piesprieda Gérard Onesta trīs mēnešus ieslodzījumā, kas ir stingāks sods nekā tas, ko piesprieda citiem apsūdzētajiem, un tā kā pati tiesa šo atšķirīgo spriedumu pamatoja, paziņojot, ka Gérard Onesta kā parlamenta deputātam bija vairāk iespēju nekā jebkuram citam pilsonim, lai viņu sadzirdētu politiskajā forumā, it sevišķi ar pārējo viņa partijas deputātu atbalstu vai ar Asamblejas deputātu atbalstu un, ja nepieciešams, ar plašsaziņas līdzekļiem, jo viņš saskaņā Francijas tiesas teikto ir eksperts komunikācijas jomā; E. tā kā stingāka soda piespriešana tikai tāpēc, ka Gérard Onesta ir parlamenta deputāts, ir ievēlēto deputātu klaja diskriminēšana, uzskatot, ka deputātiem ir pieejami citi daudz efektīvāki komunikācijas līdzekļi un tāpēc viņi nedrīkst iesaistīties sabiedrības demonstrācijās tādā pašā veidā kā pārējie pilsoņi, un tā kā no tā varētu izdarīt nepieņemamu secinājumu, ka Parlamenta deputātiem ir atļauts darboties tikai politiskās asamblejās un ka ārpus šiem forumiem deputātiem ir mazāk tiesību un komunikācijas līdzekļu kā jebkuram citam pilsonim; F. tā kā Francijas varas iestādes diskriminējoši piemēroja flagrante delicto tikai pret parlamenta deputātiem, izvēloties tieši viņus no 400 iesaistītajām personām, un tas ir procedūras pārkāpums, kura vienīgais nolūks ir neievērot Protokolu par privilēģijām un imunitāti; G. tā kā Gérard Onesta apgalvo, ka viņa nodoms bija pievērst uzmanība lietai, kuru Eiropas Kopienu Tiesa ierosināja pret Franciju par to, ka tā nebija transponējusi Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvu 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē [4]; H. tā kā lieta ir delikāta un tās sekas attiecībā uz Eiropas Parlamenta prerogatīvām nav pieņemamas, ir jāpauž nožēla par Francijas tiesas diskriminējošo attieksmi un no tās izrietošajiem politiskajiem aizspriedumiem pret Gérard Onesta civiltiesībām; I. tā kā pēc valsts tiesisko aizsardzības līdzekļu izmantošanas Gérard Onesta jebkurā gadījumā ir tiesīgs iesniegt prasību Eiropas Cilvēktiesību tiesā Strasbūrā un Eiropas Parlaments jau apsver atbalsta pasākumus; J. tā kā ikviens politisks uzbrukums Parlamenta deputātam ir uzbrukums Eiropas Parlamenta kā Eiropas iedzīvotāju demokrātiski ievēlētas politiskas institūcijas integritātei un rada necieņu pret Parlamentu un tā kā Eiropas Parlamentam kā demokrātiskai institūcijai ir saistības aizstāvēt savas prerogatīvas, izmantojot visus tā rīcībā esošos līdzekļus, 1. pauž nožēlu, ka pašlaik 1965. gada 8. aprīļa Protokols par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās nepiešķir Eiropas Parlamentam iespējas pieņemt saistošu lēmumu Gérard Onesta aizstāvēšanai un tāpēc nolemj neaizstāvēt viņa imunitāti; [1] Lieta Nr. 101/63, Wagner pret Fohrmann un Krier, 1964. g., ECR 195 un lieta Nr. 149/85, Wybot pret Faure un citiem, 1986. g., ECR 2391. [2] Eiropas Parlamenta lēmums par pilnvaru pārbaudi (OV C 226 E, 15.9.2005., 51. lpp.). [3] 1965. gada 8. aprīļa Protokola par privilēģijām un imunitāti Eiropas Kopienās 10. pants. [4] OV L 106, 17.4.2001., 1. lpp. --------------------------------------------------