Viens no šiem instrumentiem ir Savienības civilās aizsardzības mehānisms (EUCPM). EUCPM tika iedarbināts saistībā ar bēgļu un migrantu krīzi. Tomēr, tā kā daudzās iesaistītajās valstīs vajadzības ir ļoti līdzīgas, brīvprātīgie palīdzības piedāvājumi, atsaucoties jo īpaši uz Grieķijas, Slovēnijas un Horvātijas lūgumiem, ir nepietiekami.

Gan cilvēku, gan dabas izraisīto katastrofu ietekmei Savienības iekšienē ir tendence arvien palielināties dažādu faktoru dēļ, piemēram, saistībā ar klimata pārmaiņām, ko tieši un nopietni var veicināt ārējie faktori un notikumi Savienības kaimiņzemēs un citās pasaules valstīs. Cilvēku vai dabas izraisītās katastrofas to mēroga un ietekmes rezultātā var radīt nopietnas ekonomiskās grūtības vienā vai vairākās dalībvalstīs; šīs grūtības var rasties vienā vai vairākās dalībvalstīs, kas ar nopietnām ekonomiskām problēmām jau saskaras citu iemeslu dēļ, tādējādi attiecīgajās dalībvalstīs vispārējo ekonomisko situāciju pasliktinot vai saasinot vēl vairāk. Jebkurā gadījumā attiecīgās dalībvalsts reaģēšanas spējas tiktu ierobežotas, kas savukārt negatīvi ietekmētu iespējas sniegt palīdzību grūtībās nonākušajiem cilvēkiem.

Pašreiz novērojamais pēkšņais un milzīgais bēgļu un migrantu pieplūdums Eiropā ir radījis ārkārtas situāciju, kurā lielam skaitam personu steidzami nepieciešama humānā palīdzība, kuras apjomi pārsniedz vienas vai vairāku Savienības dalībvalstu iestāžu organizatoriskās spējas. Eiropadome 2016. gada 18. un 19. februārī aicināja Komisiju steidzami rīkoties un iesniegt konkrētus priekšlikumus, lai izveidotu Savienības spējas sniegt humāno palīdzību Eiropas Savienībā, pamatojoties uz Komisijas Humānās palīdzības un civilās aizsardzības ģenerāldirektorāta pieredzi. Ņemot vērā vajadzības, kas rodas saistībā ar pašreizējo migrācijas un bēgļu krīzi, šī palīdzība prioritārā kārtā atbalstīs valstis, kas saskaras ar lielu skaitu bēgļu un migrantu, taču to var izmantot arī jebkuru citu vajadzību risināšanai, kas vēl var rasties.

Administratīvais slogs Savienībai un dalībvalstīm ir ierobežots un nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai sasniegtu priekšlikuma mērķus.

Dalībvalstis, darbojoties atsevišķi, nevar pietiekami labi īstenot priekšlikuma mērķus. Var gadīties, ka dabas vai cilvēka izraisītu katastrofu gadījumā, kas plašā mērogā ietekmē vienu vai vairākas dalībvalstis, to reaģēšanas spējas ir pārslogotas un tās nespēj pienācīgi reaģēt uz vajadzību pēc humānās palīdzības. Šāds pieņēmums ir pat vairāk kā reāls, ja minētās katastrofas, kuras, protams, rada finanšu slogu, notiek dalībvalstīs, kas jau tāpat saskaras ar nopietnām ekonomiskajām problēmām. Jebkurā gadījumā šķiet gan piemēroti, gan nepieciešami, lai Savienība nolūkā atbalstīt skartās dalībvalstis, tām risinot jebkādas ārkārtas humanitārās vajadzības, rīkotos solidaritātes garā un vienlaikus samazinātu ietekmi uz to ekonomiku.

Regulas 7. pantā ir paredzēts, ka darbības, kas saņem finansiālu atbalstu saskaņā ar šo regulu, ir regulāri jāuzrauga, sekojot to īstenošanai; tas turklāt paredz pēc trīs gadiem veikt ierosinātās regulas darbības novērtējumu.

Regulas 5. pants nosaka principu, saskaņā ar kuru ir jāveicina sinerģija un papildināmība ar citiem Savienības instrumentiem. Kaut gan šis noteikums ir vispārēji piemērojams attiecībā uz visiem Savienībā pastāvošajiem instrumentiem, daži no tiem ir minēti ilustratīvā nolūkā, jo tie ir īpaši svarīgi, ņemot vērā to priekšmetu salīdzinājumā ierosināto regulā.

Regulas 4. pants norāda, kuras izmaksas saskaņā ar ierosināto regulu ir attiecināmas uz Savienības finansējumu un kuras var vai nu tieši saistīt ar operatīvajām atbalsta pasākumu darbībām, kas jāīsteno saskaņā ar regulu, vai arī var netieši saistīt ar tām, ja tās attiecas uz pieskaitāmajām izmaksām vai citām partneru organizāciju administratīvajām vai pārvaldības izmaksām. Savienības finansējumam vajadzētu būt pieejamam attiecībā uz izdevumiem, kas attiecas uz sagatavošanas, pārraudzības, kontroles, revīzijas un novērtēšanas darbībām, kas vajadzīgas saskaņā ar ierosināto regulu sniedzamā atbalsta pasākumu pārvaldībai. Tas turklāt konkretizē dažus dotāciju piešķiršanas aspektus (jo īpaši iespēju piešķirt dotācijas ar atpakaļejošu spēku, sedzot līdz 100 % no attiecināmajām izmaksām).

Regulas 3. pants attiecas uz finansiālo intervenci saskaņā ar ierosināto regulu un šajā nolūkā izmantojamajām īstenošanas procedūrām. Ievērojot šā priekšlikuma juridisko pamatu, ar šo regulu paredzētie pasākumi jo īpaši atbilst vēlmei rīkoties solidaritātes garā tā, lai ārkārtas atbalsts tiktu finansēts no Savienības vispārējā budžeta un citu publiskā vai privātā sektora dalībnieku iemaksām kā ārējie piešķirtie ieņēmumi. Ir sniegta atsauce uz atbilstīgiem Finanšu regulas noteikumiem, kas ir piemērojami attiecībā uz ES vispārējo budžetu, lai definētu īstenošanas procedūras, kas veido tiešu un netiešu pārvaldību, kura tādējādi ļauj Komisijai piešķirt publiskā iepirkuma līgumus piegādātājiem un pakalpojumu sniedzējiem, piešķirt dotācijas nevalstiskām organizācijām (NVO) un īpašiem dalībvalstu dienestiem, un uzticēt budžeta izpildes uzdevumus starptautiskām organizācijām.

Darbības, kas saņem finansiālu atbalstu saskaņā ar šo regulu, regulāri uzrauga, sekojot to īstenošanai.

Lai atbalstītu dalībvalstis to darbībās, risinot ārkārtējās humanitārās vajadzības Savienībā, 2016. gadā būs vajadzīgi piešķīrumi 300 miljonu euro apmērā. Ja migrācijas un bēgļu plūsmas saglabāsies pašreizējā apjomā, varētu rasties papildu izdevumi. Saskaņā ar aplēsēm gan 2017., gan 2018. gadā vajadzības varētu būt attiecīgi 200 miljonu euro apmērā.

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 122. panta 1. punktu,

ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

tā kā:

(1)savstarpējā palīdzība un atbalsts, saskaroties ar katastrofām, ir cilvēku savstarpējās solidaritātes un morālā pienākuma būtiska vispārējas nozīmes izpausme, jo šādas katastrofas var novest pie tā, ka milzīgs skaits cilvēku nespēj apmierināt savas pamatvajadzības, kas var nelabvēlīgi un nopietni ietekmēt viņu veselību un dzīvības.

(2)Gan cilvēka izraisīto, gan dabas katastrofu ietekme Savienībā kļūst arvien graujošāka. Tā ir saistīta ar daudziem tādiem faktoriem kā, piemēram, klimata pārmaiņas, taču to veicina arī citi ārējie faktori un apstākļi, kas vēršas plašumā Savienības kaimiņvalstīs. Situācija saistībā ar migrāciju un bēgļiem, kas pašlaik skar Savienību, ir spilgts piemērs tam, kad, neraugoties uz Savienības veiktajiem centieniem risināt tās pamatcēloņus trešās valstīs, iespējama tieša ietekme uz ekonomisko situāciju dalībvalstīs. Saistībā ar šo situāciju Eiropadome 2016. gada 19. februārī aicināja Komisiju izveidot spējas sniegt humāno palīdzību iekšēji, lai sniegtu atbalstu valstīm, kas saskaras ar lielu skaitu bēgļu un migrantu.

(3)Cilvēka vai dabas izraisītu katastrofu mēroga un ietekmes rezultātā var rasties nopietnas ekonomiskas grūtības vienā vai vairākās dalībvalstīs. Tās var rasties vienā vai vairākās dalībvalstīs, kas ar nopietnām ekonomiskām problēmām jau saskaras citu iemeslu dēļ, tādējādi attiecīgajās dalībvalstīs vispārējo ekonomisko situāciju pasliktinot vai saasinot vēl vairāk. Jebkurā gadījumā attiecīgās dalībvalsts reaģēšanas spējas tiktu ierobežotas, kas savukārt negatīvi ietekmētu iespējas sniegt palīdzību un atbalstu grūtībās nonākušajiem cilvēkiem.

(4)Kaut gan Savienība jau var piešķirt makrofinansiāla rakstura atbalstu dalībvalstīm un pauž Eiropas solidaritāti katastrofu skartajiem reģioniem, izmantojot Eiropas Solidaritātes fondu (EUSF), pašlaik nepastāv atbilstošs instruments, kas Savienības līmenī būtu pieejams, lai pietiekami prognozējamā un neatkarīgā veidā Savienībā risinātu tādas katastrofu skarto cilvēku humanitārās vajadzības kā, piemēram, pārtikas palīdzība, ārkārtas veselības aprūpe, patvēruma vietas, ūdens, sanitārie un higiēnas apstākļi, aizsardzība un izglītošanās iespējas. Savstarpējo palīdzību var sniegt, izmantojot Savienības civilās aizsardzības mehānismu, taču šā mehānisma darbība ir atkarīga no dalībvalstu brīvprātīgajām iemaksām. Palīdzību un atbalstu var sniegt arī ar pašreizējo Savienības politiku un finanšu instrumentu palīdzību, piemēram, to, kuru mērķis ir izveidot Savienībā brīvības, drošības un tiesiskuma telpu. Tomēr jebkura šāda veida palīdzībai un atbalstam vajadzētu būt pieejamam un sagatavotam, lai ievērotu galvenos minēto instrumentu politikas mērķus, un tāpēc to darbības joma un apjoms ir ierobežots. Tāpēc šķiet piemēroti, lai Savienība nolūkā risināt katastrofās cietušo cilvēku pamatvajadzības tās robežās rīkotos solidaritātes garā un sekmētu šādu katastrofu izraisītās ekonomiskās ietekmes mazināšanos attiecīgajās dalībvalstīs.

(5)Ņemot vērā līdzību, kāda pastāv starp katastrofās cietušo cilvēku pamatvajadzību apmierināšanu Savienības iekšienē, ko panāk, sniedzot ārkārtas atbalstu, un humānās palīdzības sniegšanu dabas vai cilvēka izraisītu katastrofu skartiem cilvēkiem trešās valstīs, ir lietderīgi noteikt, ka visas saskaņā ar šo regulu veicamās operācijas ir jāīsteno atbilstoši starptautiskiem humānās palīdzības sniegšanas principiem. Šīs darbības ir pasākumi, kas atbilst to dalībvalstu ekonomikas situācijai, kuras saskaras ar minētajām grūtībām.

(6)Ņemot vērā nepieciešamību rīkoties solidaritātes garā, ārkārtas atbalsta sniegšana saskaņā ar šo regulu būtu jāfinansē no Savienības vispārējā budžeta, kā arī no iemaksām, ko var veikt citi publiskā vai privātā sektora dalībnieki.

(7)Izdevumu atlīdzināšana un publiskā iepirkuma līgumu un dotāciju piešķiršana saskaņā ar šo regulu būtu jāīsteno atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (ES, Euratom) Nr. 966/2012, ņemot vērā ārkārtas atbalsta specifiku. Tāpēc ir lietderīgi noteikt, ka dotācijas un publiskā iepirkuma līgumus var piešķirt tieši vai netieši un ka ar dotācijām, ko var piešķirt ar atpakaļejošu datumu, var finansēt līdz 100 % no attiecināmajām izmaksām. Komisijai būtu jādod iespēja finansēt ārkārtas atbalsta operācijas, ko veic jebkura organizācija, kurai – neatkarīgi no tās juridiskā statusa kā privātā vai publiskā sektora organizācijai – ir nepieciešamā pieredze un kura vajadzības gadījumā šajā nolūkā īsteno tiešu vai netiešu pārvaldību.

(8)Ir lietderīgi arī paļauties uz organizācijām, ar kurām Komisija ir noslēgusi partnerības pamatnolīgumus saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1257/96, ņemot vērā nozīmi, kāda ir pieredzei, kuru minētās organizācijas ir guvušas humānās palīdzības sniegšanā ciešā sadarbībā ar Komisiju.

(9)Visā izdevumu cikla laikā ar samērīgu pasākumu palīdzību būtu jāaizsargā Savienības finansiālās intereses, tostarp novēršot, atklājot un izmeklējot pārkāpumus, atgūstot zaudētus, nepamatoti izmaksātus vai nepareizi izmantotus līdzekļus un vajadzības gadījumā izmantojot administratīvās un finansiālas sankcijas saskaņā ar Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012.

(10)Ar šo regulu būtu jānosaka pamats finansiāla atbalsta sniegšanai dabas vai cilvēka izraisītu katastrofu gadījumā, kad Savienība labāk nekā dalībvalstis, tām rīkojoties atsevišķi un nekoordinēti, solidaritātes garā spētu piesaistīt pienācīgu finansējumu un izmantot to saimnieciski, lietderīgi un efektīvi, lai īstenotu operācijas, kurās potenciāli tiek glābta dzīvība, kā rezultātā ir iespējama efektīvāka rīcība tās mēroga un papildināmības dēļ.

(11)Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķus nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet mēroga vai iedarbības dēļ tos var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai.

(12)Ir lietderīgi paredzēt, ka ārkārtas atbalsta sniegšana saskaņā ar šo regulu tiek pienācīgi pārraudzīta, vajadzības gadījumā izmantojot visatbilstošāko pieredzi, kas pieejama Savienības līmenī. Tāpat ir lietderīgi paredzēt, ka šīs regulas vispārējā īstenošana tiek izvērtēta.

(13)Tā kā atbalsts ir nepieciešams steidzami, šai regulai būtu jāstājas spēkā tūlīt,

IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.

1. pants

Priekšmets un darbības joma

Regulā ir noteikts regulējums, kas Savienības ārkārtas atbalstu solidaritātes garā ļauj piešķirt tad, ja Savienībā dabas vai cilvēka izraisītu katastrofu apjoms un ietekme ir tik milzīga, ka izraisa nopietnas un plašas humanitārās sekas.