1. Ievads

Lai pabeigtu EMS izveidi, ir nepieciešama lielāka atbildība un integrācija ES un eurozonas mērogā un – vienlaikus – arī institūciju stiprināšana. Viena no jomām, kurā saistībā ar virzību uz šo mērķi jau pašā Līgumā ir minēti konkrēti pasākumi, kurus tādēļ var veikt jau tagad, ir eurozonas ārējā pārstāvība.

Eurozona ir liela un atvērta ekonomika ar atbildību par starptautiska mēroga politiku.

Eurozonas ekonomiskās un finansiālās ietekmes un vienotas monetārās un valūtas maiņas kursu politikas dēļ eurozonas politikas lēmumi un ekonomikas norises arvien lielākā mērā ir kļuvuši nozīmīgi visas pasaules ekonomikai. Euro ir sekmīga un stabila valūta. Tā ir kopīgā valūta 19 ES dalībvalstīm un vairāk nekā 330 miljoniem ES iedzīvotāju. Tā attiecīgajās dalībvalstīs ir nodrošinājusi cenu stabilitāti un aizsardzību pret ārēju nestabilitāti. Neatkarīgi no nesenās krīzes tā joprojām ir otrā svarīgākā valūta pasaulē; tajā ir denominēta gandrīz viena ceturtdaļa no pasaules ārvalstu valūtas rezervēm, un gandrīz sešdesmit valstīs un teritorijās visā pasaulē vietējā valūta ir tieši vai netieši piesaistīta euro.

Eurozonas politiskā nozīme pēdējo gadu laikā ir ievērojami augusi. Izmantojot Eiropas semestri (pusgadu), kā arī pieņemto sešu tiesību aktu kopumu par ekonomikas pārvaldību (“sešpaketi”) un divu tiesību aktu kopumu par budžeta uzraudzību (“divpaketi”), un Līgumu par stabilitāti, koordināciju un pārvaldību ekonomiskajā un monetārajā savienībā, ir izdevies integrēt, stiprināt un paplašināt dalībvalstu politikas uzraudzību ES mērogā būtiski svarīgās, makroekonomikai un budžetam nozīmīgās jomās. Eiropas Stabilizācijas mehānisms tika izveidots kā eurozonas valstīm paredzēts pastāvīgs krīzes pārvarēšanas mehānisms. Savienība ir izveidojusi arī banku savienību ar centralizētu uzraudzību un noregulējumu eurozonas valstu bankām, kura ir atvērta arī pārējām dalībvalstīm.

Savukārt Savienības ārējā pārstāvība, īstenojot tās kompetenci vienīgi attiecībā uz eurozonu (turpmāk – “eurozonas ārējā pārstāvība”), nav attīstījusies atbilstoši šīm norisēm. Tas ierobežo iespējas eurozonas nostāju iedarbīgi paust starptautiskajās finanšu institūcijās. Panākumus, kas gūti attiecībā uz eurozonas iekšējās integrācijas padziļināšanu, ir nepieciešams projicēt uz ārējām attiecībām, it īpaši veicinot virzību uz vienotu ekonomikas ārējo pārstāvību. Ārējai pārstāvībai būtu jābūt saskanīgākai – lai eurozona starptautiskajās finanšu institūcijās varētu īstenot aktīvāku darbību un sekmīgi formulēt savu turpmāko statusu pasaules finanšu arhitektūrā. Šis jēdziens jau tika izvirzīts par vienu no galvenajām prioritātēm Komisijas plānā par padziļinātas un patiesas ekonomikas un monetārās savienības izveidi.

Turklāt piecu priekšsēdētāju 2015. gada jūnija ziņojumā par ekonomikas un monetārās savienības nākotni ir uzsvērts, ka pārstāvības stiprināšana starptautiskā mērogā ir neatņemama daļa no pašreizējiem centieniem uzlabot ekonomikas pārvaldību eurozonā. Un tā kā EMS attīstās ekonomikas, finanšu un fiskālās savienības virzienā, vienotākai būtu jākļūst arī tās ārējai pārstāvībai.

Arī Eiropas Parlaments ir aicinājis ieviest vienotu eurozonas ārējo pārstāvību.

Ievērojami panākumi ir gūti Savienības un eurozonas ārējās pārstāvības stiprināšanā dažādos starptautiska mēroga ekonomikas un finanšu forumos, tomēr ir nepieciešami papildu pasākumi, lai nodrošinātu patiesi vienotu ārējo pārstāvību.

Tādēļ šajā paziņojumā ir izklāstīts ceļvedis virzībai uz arvien vienotāku EMS ārējo pārstāvību, balstoties uz kuru Padomē un Eiropas Parlamentā varētu panākt vienprātību. Šim procesam būtu jānotiek pakāpeniski.

Eurozonas ārējā pārstāvība joprojām ir ļoti sadrumstalota, īpaši Starptautiskajā Valūtas fondā (SVF), kas ir viens no galvenajiem institucionālajiem pasaules ekonomikas pārvaldības dalībniekiem, jo tā rīcībā ir aizdevumu instrumenti un uzraudzība. Tādēļ Komisija paralēli izvirza priekšlikumu par tiesību aktu, ar ko nosaka pasākumus, lai izveidotu vienotu eurozonas pārstāvību SVF. Tas neskar turpmāko attīstību, kas varētu radīt nepieciešamību vēl vairāk stiprināt eurozonas pārstāvību arī citos starptautiskos forumos.

2. Pašreizējā eurozonas pārstāvība starptautiskos forumos

Lai gan eurozonai ir svarīgas intereses, eurozonas ārējā pārstāvība SVF pašlaik ir ļoti sadrumstalota un ne īpaši iedarbīga.

SVF, kura rīcībā ir aizdevumu instrumenti un uzraudzība, ir būtisks pasaules ekonomikas un finanšu pārvaldības balsts. Tas (kopā ar Komisiju un ECB) ir bijis viens no galvenajiem valsts parāda krīzes skarto dalībvalstu glābšanas programmu veidotājiem. Turklāt stingrāks pārvaldības regulējums attiecībā uz ekonomikas politikas koordināciju un finanšu nozares regulēšanas un uzraudzības konverģence banku savienības kontekstā nozīmē to, ka turpmāk SVF, lai novērtētu uzraudzību un krīzes pārvarēšanu eurozonā, būs nepieciešams krietni vairāk par atsevišķu valstu viedokli. Iedarbīga eurozonas pārstāvība dotu iespēju SVF ietvaros paust vienotu eurozonas nostāju par tādiem jautājumiem kā ekonomikas un fiskālā politika, makroekonomikas uzraudzība, valūtas maiņas kursu politika un finanšu stabilitāte. Saskaņotāka pārstāvība būtu izdevīga arī trešām valstīm, it īpaši tad, ja eurozona spēcīgāk un konsekventāk veicinātu pasaules ekonomikas un finanšu stabilitāti.

Ņemot vērā iepriekš minēto, šajā paziņojumā un kopā ar to pieņemtajā tiesību akta priekšlikumā galvenā uzmanība eurozonas ārējās pārstāvības stiprināšanas kontekstā vispirms ir pievērsta SVF.

Mērķis panākt pienācīgu visas Savienības un it īpaši eurozonas pārstāvību acīmredzami neattiecas tikai uz SVF; tas ir nozīmīgs arī attiecībā uz vairākiem citiem starptautiskiem forumiem, no kuriem daži ir minēti tālāk tekstā.

Pienācīga pārstāvība G7 un G20 ietvaros Savienībai un eurozonai nodrošina iespējas sniegt ieguldījumu pasaules mēroga politikas dienaskārtībā un popularizēt Eiropas risinājumus pasaules mēroga problēmām tādās svarīgās jomās kā makroekonomikas politikas koordinēšana, finanšu nozares regulējuma reforma un nodokļu pārredzamība. G7 valstu un valdību vadītāju līmenī Savienību un eurozonu pārstāv Eiropadomes priekšsēdētājs un Komisijas priekšsēdētājs. G7 finanšu ministru un centrālo banku vadītāju līmenī eurozonu pārstāv Eurogrupas priekšsēdētājs, Komisija un Eiropas Centrālā banka (ECB). G20 valstu un valdību vadītāju līmenī Savienību un eurozonu pārstāv Eiropadomes priekšsēdētājs un Komisijas priekšsēdētājs. Komisija un ECB iepazīstina ar eurozonas nostāju, kad G20 izskata jautājumus, kas ietilpst eurozonas kompetencē, finanšu ministru un centrālo banku vadītāju sanāksmēs.

Finanšu stabilitātes padome (FSP) koordinē starptautiska mēroga darbu pie finanšu nozares regulējuma un ir politiski atbildīga attiecībā pret G20. Komisija un ECB tajā pārstāv Savienību. Komisija piedalās arī FSP Noregulējuma koordinācijas grupas (Resolution Steering Group) darbā. Pārstāvība FSP ietvaros dod iespēju sniegt ieguldījumu iedarbīgas regulēšanas un uzraudzības politikas izstrādē un īstenošanā, kā arī pasaules finanšu stabilitātes interesēs risināt problēmas, pret kurām finanšu sistēmas nav pietiekami pasargātas.

Apvienoto Nāciju Organizācija (ANO) dažkārt apspriež eurozonai nozīmīgus jautājumus, piemēram, nesen – starptautiskās parādu pārstrukturēšanas regulējumu. ANO Ģenerālā asambleja 2011. gadā pieņēma Rezolūciju A/65/276 par Savienības novērotājas statusa modernizēšanu un tās lielākām tiesībām piedalīties ANO Ģenerālās asamblejas darbā, citstarp atļaujot tai ES (un tās dalībvalstu) uzdevumā izteikt iebildumus ar tādu pašu prioritātes statusu kā citām lielām valstu grupām, kā arī iesniegt priekšlikumus un piedalīties ik septembri notiekošajās vispārējās debatēs. Savienībai ir ne tikai pilnveidots novērotājas statuss: tā ir arī līgumslēdzēja puse (vienīgā puse, kas nav valsts) vairāk nekā 50 daudzpusējiem ANO nolīgumiem un konvencijām, kas parakstīti ANO ietvaros.