[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 7.6.2006 COM(2006) 275 galīgā redakcijaI sējums KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Ceļā uz turpmāko ES jūrniecības politiku: Eiropas redzējums okeāniem un jūrām KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Ceļā uz turpmāko ES jūrniecības politiku: Eiropas redzējums okeāniem un jūrām Stratēģiskajos mērķos 2005.–2009. gadam Komisija norādīja uz „īpašu vajadzību pēc visaptverošas jūrniecības politikas, lai attīstītu plaukstošu jūrniecības ekonomiku un visu ar jūru saistīto darbību potenciālu, kas ilgtermiņā neapdraud vidi.” Pamatojoties uz 2005. gada 2. marta paziņojumu, Komisija nolēma 2006. gada pirmajā pusē pieņemt Zaļo grāmatu par turpmāko ES jūrniecības politiku. Zaļā grāmata būs pirmais posms visaptverošas ES jūrniecības politikas izveidošanā. Saskaņā ar šo lēmumu Komisija ir pieņēmusi Zaļo grāmatu. Zaļā grāmata jāvērtē ES ilgtspējīgas attīstības politikas kontekstā, jo tā ir viens no šādas politikas īstenošanas veidiem. Tās mērķis ir saskaņā ar Lisabonas programmu ilgtspējīgi veicināt nodarbinātību un izaugsmi jūrniecības nozarē, vienlaikus aizsargājot un saglabājot jūras vidi. Tādējādi tiek atzīta okeānu būtiskā nozīme dzīves kvalitātes uzlabošanā arvien lielākam skaitam ES iedzīvotāju, kuri dzīvo, strādā un atpūšas piekrastes reģionos. Saikne starp šiem elementiem ir jūras un okeāni, kas aptver mūsu kontinentu un Eiropas Savienības attālākos reģionus un pilda daudzas funkcijas. Būdami patiesa dabas vērtība, tie piedevām nodrošina resursus visām jūrniecības darbībām. Zaļo grāmatu komisāru koordinācijas grupas vadībā izstrādā Jūrlietu darba grupa, šādā veidā pildot tai uzticēto uzdevumu, proti, izpētīt Eiropas iedzīvotāju ekonomiskās darbības, kas saistītas ar jūrām vai okeāniem vai ietekmē tos, un politikas jomas, kuras risina ar tiem saistītus jautājumus, lai izzinātu iespējas, kā Eiropas iedzīvotājiem ilgtspējīgi gūt lielāku labumu no jūrām un okeāniem. Paredzams, ka Zaļā grāmata rosinās plašas atklātas diskusijas ieinteresēto personu vidū un visos pārvaldes līmeņos. Komisija veicinās šīs diskusijas un palīdzēs tās organizēt. Zaļās grāmatas satura izklāsts Ievadā raksturota pašreizējā situācija un pamatota Zaļās grāmatas nepieciešamība. Līdz šim Eiropas politika jūras transporta, rūpniecības, piekrastes reģionu, jūras enerģētikas, zivsaimniecības, jūras vides, sociāli ekonomiskās kohēzijas un citās attiecīgās jomās ir attīstījusies atšķirīgi, jo netika meklētas iespējas apvienot centienus dažādās politikas jomās, lai tie papildinātu viens otru. Tāpēc ir pienācis laiks apkopot visus minētos elementus un izstrādāt jaunu redzējumu par to, kā veidot sabiedrības saskari ar jūrām un okeāniem. Zaļās grāmatas mērķis ir uzsākt diskusijas par turpmāko ES jūrniecības politiku, kurā okeānus un jūras vērtētu kā nedalāmu kopumu. Ievadā atzīts, ka jūrniecības politikai jāsakņojas Lisabonas stratēģijā, vienlaikus atspoguļojot uz ekosistēmām pamatotas pārvaldības principus, un uzsvērts, ka ES darbība vajadzīga vien tad, ja tā nodrošina pievienoto vērtību valsts un vietēja mēroga darbībām. 2. nodaļa. Eiropas vadošās lomas saglabāšana ilgtspējīgas jūrniecības attīstīšanā Otrajā nodaļā aplūkots jūrniecības nozīmīgais devums tautsaimniecībā un šīs nozares izaugsmes iespējas, kā arī norādīts tās konkurētspējas potenciāls. Tajā apskatīti jūrniecībai pieejamie resursi, proti, pati jūras vide, zināšanas par jūrām un okeāniem, uzņēmumu radošais potenciāls un dažādās nozarēs strādājošo īpašās zināšanas, un izvirzīts jautājums, kā valsts iestādes var palīdzēt palielināt šos resursus. Nodaļas turpinājumā analizētas savstarpējās attiecības starp dažādām tautsaimniecības nozarēm un reglamentējošie noteikumi. Otrajā nodaļā īpaši uzsvērts tas, cik svarīgi jūrniecības nozarei ir turpināt izaugsmi, kuras pamatā ir novatorisms, jo īpaši pasaulē notiekošās straujās globalizācijas dēļ. Šajā sakarā minētas arī pašreizējās Kopienas programmas, kas izstrādātas ar mērķi veicināt pētniecību un jauninājumus, un sniegtas idejas, kā panākt integrētāku pieeju, iesaistot arī dalībvalstu pasākumus. Šajā nodaļā uzsvērta jūras tematiskās stratēģijas būtiskā loma vides ilgtspējības nodrošināšanā un norādīts, cik nozīmīgi ir tiesību akti par drošību jūrā. Tajā analizētas iespējas, kā rīkoties, lai atkal pieaugtu to Eiropas iedzīvotāju skaits, kuri izvēlas ar jūrniecību saistītas profesijas, un uzlabotu darbvietu kvalitāti. Otrajā nodaļā norādīts arī tas, cik apsveicama ir privātā sektora patlaban izstrādātā integrētākā pieeja (apvienību veidošana), un izteikti priekšlikumi par to, kā turpmāk varētu veidot jūrniecības nozares normatīvo vidi. Šajā sakarā izteikts uzaicinājums uzsākt diskusijas par vienkāršošanu, kuru pamatā būtu ieinteresēto personu ziņojumi par gadījumiem, kad vienas politikas jomas vajadzībām un mērķiem izstrādātie tiesību akti var netīši vai pretrunīgi ietekmēt jūrniecības mērķu sasniegšanu. Nodaļas turpinājumā iztirzātas problēmas, ar ko saistītas iespējamās EK darbības attiecībā uz kuģniecības reģistriem un brīvprātīga ES reģistra izveidošana. Šajā nodaļā minēta vajadzība ņemt vērā jaunas problēmas, ar ko saskaras jūrniecības nozare, iztirzāta globālo klimata pārmaiņu ietekme, aprakstīti daudzsološi jaunumi enerģētikas jomā un norādīts „jūras biotehnoloģijas” ievērojamais potenciāls. 3. nodaļa. Dzīves kvalitātes uzlabošana piekrastes reģionos Trešajā nodaļā vērtēta piekrastes reģionu īpašā loma jūrniecības nozarē. Tajā uzsvērta nepiesārņotas jūras vides nozīmīgā ietekme uz dzīves kvalitāti arvien lielākam skaitam iedzīvotāju. Nodaļā analizēti dažādi apdraudējumi, ar ko saskaras piekrastes un to iedzīvotāji, un apsvērti veidi, kā šos apdraudējumus novērst vai pat pārvērst iespējās. Tālāk aplūkots jūras tūrisma būtiskais devums vietējā ekonomikā un iztirzāts jautājums, kā nodrošināt šāda tūrisma turpmāku attīstību. Nodaļas noslēgumā stāstīts, kā vislabāk koordinēt daudzveidīgo mijiedarbību starp jūrā veiktām darbībām un krastā veiktām darbībām, lai tās savstarpēji papildinātu viena otru. 4. nodaļa. Instrumenti sabiedrības saskares ar jūrām un okeāniem pārvaldībai Ceturtajā nodaļā pētīti vairāki svarīgi instrumenti, kuri paredzēti, lai ilgtspējīgi pārvaldītu sabiedrības saskari ar jūrām un okeāniem. Tajā norādīts, kādi dati par jūrām un okeāniem un ar tiem saistītajām cilvēku darbībām jādara pieejami, un uzsvērta vajadzība izveidot visaptverošu ES tīklu jūras datu apkopošanai un turpināt jau izveidoto tīklu integrēšanu un paplašināšanu ar mērķi reģistrēt kuģu kustību ES piekrastes ūdeņos. Šajā nodaļā izteikts ierosinājums ar teritoriālās plānošanas sistēmu palīdzību regulēt ekonomiskās darbības piekrastes ūdeņos, izmantojot uz ekosistēmu balstītu pārvaldību, kura jau ierosināta jūras tematiskajā stratēģijā. Nodaļas noslēgumā stāstīts, cik svarīgs piekrastes reģioniem var būt EK finanšu atbalsts, galvenokārt struktūrfondu (ERAF, ESF) un kohēzijas fonda līdzekļi. 5. nodaļa. Pārvalde ES teritorijā Jauna izpratne par okeāniem un jūrām rosina pārskatīt tradicionālo, uz vienu nozari vai vienu ģeogrāfisko reģionu orientēto, pieeju un aicina veidot integrētāku politiku, kuras pamatā ir subsidiaritātes princips. Tehnoloģiju attīstība, tostarp ar jūras monitoringu un uzraudzību saistītie sasniegumi, ir pavēruši iespēju izmantot iegūtos datus tādā apmērā, kāds iepriekš nebija pat iedomājams. Apjomradītus ietaupījumus, kuru pamatā ir tehnoloģiju attīstība, visefektīvāk var panākt, integrējot politikas jomas. Tiesību aizsardzību jūrniecības nozarē vissekmīgāk var nodrošināt, koordinēti izmantojot dalībvalstīs pieejamos ierobežotos un dārgos resursus. Piektajā nodaļā sīki aprakstīts integrētas jūrniecības politikas izstrādes nozīmīgums un izklāstīti jūrniecības politikas veidošanas pamatprincipi. Tajā ierosināts arī veids, kā organizēt EK un dalībvalstu darbības teritoriālās plānošanas jomā. Reģionālās politikas veidošanā gūtā pieredze jāizmanto jūrniecības pārvaldībā, koordinējot nozaru politiku, īstenojot uz labas prakses piemēriem balstītu sadarbību un iesaistīto aprindu partnerību. Piektajā nodaļā norādīta arī daudzu dalībvalstu piekrastes ūdeņos veikto dažādo darbību zemā integrācijas pakāpe. Šajā nodaļā pausts viedoklis, ka dažādo funkciju un dalībvalstu darbību lielākai saskaņotībai un vienotībai būtu pozitīva ietekme. Nodaļas turpinājumā minēta arī iespēja paplašināt ES kopējo jūras telpu attiecībā uz papildu darbībām (tostarp piekrastes kuģniecību starp dalībvalstīm), kā arī ierosinājums izveidot ES krasta apsardzi. Dažādu nelegālu darbību, tostarp cilvēku tirdzniecības un terorisma, pieaugums ir atzīts par vienu no faktoriem, kuru dēļ nepieciešams labāk koordinēt pieejamos valsts resursus un steidzami nodrošināt jaunus līdzekļus. Nodaļā pieminēta arī dalībvalstu jūras spēku arvien plašāka iesaistīšanās civilajos pasākumos. Starptautiskā mērogā Šajā nodaļā norādīts, ka jūrniecības politikā vairāk vērības jāpievērš tās ārējai dimensijai, jo pasaules jūras un okeāni ir savstarpēji savienoti un noteikumu veidošana bieži norisinās pasaules mērogā. Daudzi jūrniecības politikas jautājumi sniedzas pāri Eiropas robežām, un tādus aspektus kā klimata pārmaiņas, jūras vide un bioloģiskās daudzveidības aizsardzība, kuģniecība un zvejniecība vislabāk iespējams reglamentēt ar starptautisku noteikumu palīdzību. Ja ES iestrādās jūrniecības politikā jaunas idejas, tā vēlēsies tajās dalīties ar starptautisko sabiedrību. Savukārt, ja ES uzskatīs, ka vajadzīgi jauni starptautiski noteikumi, tā vēlēsies aktīvi iesaistīties to izstrādē, tādējādi veicinot šādu noteikumu ieviešanu. Ja iecerētā darbība starptautiskā mērogā neizdosies, ES uzņemsies atbildību un apsvērs iespējas rīkoties saskaņā ar Līgumu. Ja dažām trešām valstīm trūks vajadzīgo iespēju vai efektīvas pārvaldības, lai piemērotu pieņemtos starptautiskos noteikumus, Eiropas Savienība izmantos ārpolitikas instrumentus, lai veicinātu stāvokļa uzlabošanos. Nodaļas noslēgumā skaidri atzīta vajadzība pēc Eiropas jūrniecības politikas vispārējām pamatnostādnēm, vienlaikus norādot, ka minētās politikas īstenošanā būs jāņem vērā Eiropas ģeogrāfiskais stāvoklis un ar to saistītās atšķirības. 6. nodaļa. Eiropas jūras mantojuma apgūšana un Eiropas jūras identitātes apliecināšana Sestajā nodaļā pētītas iespējas veicināt ar citiem jūrniecības aspektiem saistītās darbības jūras mantojuma jomā un aplūkots jautājums, kā izglītība var palīdzēt veidot vienotu redzējumu par jūru un okeānu lomu mūsu dzīvē. Gaidāmie rezultāti ir arī pievilcīgāks jūrniecības profesiju tēls un labāki jūrniecības nozares sasniegumi. 7. nodaļa. Turpmākā rīcība — apspriešanās process Septītajā nodaļā īpaši uzsvērtas Komisijas saistības uzklausīt ieinteresētās personas apspriešanās atvēlētajā laikposmā līdz 2007. gada jūnija beigām. Pirms 2007. gada beigām Komisija iesniegs Padomei un Parlamentam paziņojumu, kurā būs apkopoti apspriešanās procesa rezultāti un ierosināta turpmākā rīcība.