Komisijas atzinums atbilstīgi EK Līguma 251. panta 2. punkta trešās daļas c) punktam par Eiropas Parlamenta ierosinātajiem grozījumiem Padomes kopējā nostājā attiecībā uzpriekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīva par ieguves rūpniecības atkritumu apsaimniekošanu un par grozījumiem Direktīvā 2004/35/EK ar kuru groza Komisijas priekšlikumu atbilstīgi EK Līguma 250. panta 2. punktam /* COM/2005/0477 galīgā redakcija - COD 2003/0107 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 28.9.2005 COM(2005) 477 galīgais 2003/0107 (COD) KO MISIJAS ATZINUMS atbilstīgi EK Līguma 251. panta 2. punkta trešās daļas c) punktam par Eiropas Parlamenta ierosinātajiem grozījumiem Padomes kopējā nostājā attiecībā uzpriekšlikumu EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA par ieguves rūpniecības atkritumu apsaimniekošanu un par grozījumiem Direktīvā 2004/35/EK AR KURU GROZA KOMISIJAS PRIEKŠLIKUMUatbilstīgi EK Līguma 250. panta 2. punktam KOMI SIJAS ATZINUMS atbilstīgi EK Līguma 251. panta 2. punkta trešās daļas c) punktam par Eiropas Parlamenta ierosinātajiem grozījumiemPadomes kopējā nostājā attiecībā uz priekšlikumu EIROPAS PARLAMENTAUN PADOMES DIREKTĪVAI par ieguves rūpniecības atkritumu apsaimniekošanu un par grozījumiem Direktīvā 2004/35/EK 1. Ievads EK Līguma 251. panta 2. punkta trešās daļas c) apakšpunktā paredzēts, ka Komisijai jāsniedz atzinums par grozījumiem, ko Eiropas Parlaments ierosinājis otrajā lasījumā. Turpmākais ir Komisijas atzinums par Parlamenta ierosinātajiem 36 grozījumiem. 2. Priekšvēsture Saskaņā ar EK Līguma 175. panta 1. punktā paredzēto koplēmuma procedūru Eiropas Parlamentam un Padomei 2003. gada 2. jūnijā tika iesniegts priekšlikums COM(2003) 319 galīgais. Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja sniedza savu atzinumu 2003. gada 11. decembrī. Reģionu komiteja sniedza atzinumu 2004. gada 12. februārī. Eiropas Parlaments sniedza atzinumu pirmajā lasījumā 2004. gada 31. martā. Pēc Eiropas Parlamenta atzinuma un atbilstīgi EK Līguma 251. panta 2. punkta prasībām Padome 2005. gada 12. aprīlī oficiāli pieņēma kopējo nostāju. Komisijas paziņojums par kopējo nostāju tika pieņemts 2005. gada 27. aprīlī un Eiropas Parlaments šo nostāju otrajā lasījumā pieņēma 2005. gada 6. septembrī. 3. Priekšlikuma nolūks Ierosinātās direktīvas mērķis ir mazināt negatīvo ietekmi, ko uz vidi un cilvēku veselību rada piesārņoti notekūdeņi no ieguves rūpniecības atkritumu glabāšanas objektiem, un lai novērstu vai pēc iespējas mazinātu nelaimes gadījumu sekas, jo īpaši panākot nosēdbaseinu un atkritumu kaudžu ilgstošu stabilitāti. Tās izstrādei par iemeslu bija gan lieli nelaimes gadījumi ar kalnrūpniecības atkritumiem, kas Eiropā notika 1998. un 2000. gadā, gan nolūks izstrādāt atbilstošu tiesisko regulējumu šādu atkritumu drošai apsaimniekošanai. 4. Komisijas atzinums par Eiropas Parlamenta ierosinātajiem grozījumiem Eiropas Parlaments 2005. gada 6. septembrī no 48 iesniegtajiem grozījumiem pieņēma 36. Komisijai no 36 pieņemtajiem grozījumiem 8 grozījumi ir pieņemami pilnīgi, 1 grozījums - daļēji un 4 grozījumi - principā. Komisijai nav pieņemami 23 no pieņemtajiem grozījumiem. 4.1. Komisijas pieņemtie grozījumi 4.1.1. Pilnībā pieņemti grozījumi Ar 14. grozījumu dara skaidrāku „dambja" definīciju 3. panta 11. punktā, bet 17., 18. un 21. grozījums precizē atkritumu apsaimniekošanas plānu saturu. 29., 30., 32. un 33. grozījums precizē piemērojamās saistības attiecībā uz ūdens aizsardzību un nosaka tiešas atsauces uz ES tiesību aktiem ūdens apsaimniekošanas jomā. Komisija uzskata, ka šie grozījumi ir saskaņā ar pašreizējo tekstu un to uzlabo un tie veicinās direktīvas īstenošanu. Tādējādi tie ir Komisijai pieņemami. 4.1.2. Daļēji pieņemti grozījumi 39. grozījums paredz periodisku finanšu garantiju pielāgošanu atbilstīgi veicamajiem sanācijas darbiem, kas atbilst šā noteikuma būtībai un ir pieņemams. Tomēr šā grozījuma otrā daļa, kurā noteikts, ka šāda pielāgošana attiecas uz sanācijas darbiem, kas jāveic ar zemi atkritumu glabāšanas vietā un ar atkritumu apsaimniekošanas objekta tieši skarto zemi , netiek uzskatīta par praktiski iespējamu. Tādēļ grozīto 14. panta 3. punktu vajadzētu izteikt šādā redakcijā: “3. „Garantiju apjomu periodiski pielāgo atbilstīgi jebkādiem sanācijas darbiem, kas jāveic atkritumu apsaimniekošanas objektā.” 4.1.3. Principā pieņemti grozījumi 4. grozījums 14. apsvērumā precizē, ka atkritumu rašanās novēršana ir iekļauta atkritumu apsaimniekošanas plānu mērķos. Tas ir saskaņā ar 5. panta 1. punktu, tomēr konsekvences labad jālieto vārds „samazināšana”. 10. grozījums veicina vides apsvērumu iekļaušanu citās politikās un to var atbalstīt, tomēr ierosinātais teksts būtu piemērotāks iekļaušanai apsvērumā nekā pantā. Saskaņā ar 23. grozījumu atļaujas pieteikumā jāietver arī informācija par iegūtajiem minerāliem un noraktās virskārtas slāņiem; šie elementi uzlabo atļaujas saņemšanai atkritumu apsaimniekošanas plāna ietvaros nepieciešamās atkritumu klasificēšanas specifikāciju, tomēr tos labāk ievietot II pielikumā. Aizsargātās platības ir svarīgs faktors, kas jāņem vērā attiecībā uz atkritumu apsaimniekošanas objektu atrašanās vietu, un tādēļ 27. grozījums ir atbalstāms, bet skaidrības labad Komisija ierosina 11. panta 2. punkta a) apakšpunktu izteikt šādā redakcijā: „(aa) atkritumu apsaimniekošanas objekta izvietojumā ņem vērā Kopienas vai valsts saistības attiecībā uz aizsargātām platībām; (ab) atkritumu apsaimniekošanas objekts atrodas piemērotā vietā, jo īpaši ņemot vērā ģeoloģiskus, hidroloģiskus, un ģeotehniskus faktorus, un…” 4.2. Komisijas noraidītie grozījumi Ar 3. grozījumu svītro apsvērumu, kas attiecas uz radioaktīvajiem ieguves rūpniecības atkritumiem. Komisija uzskata, ka šis apsvērums ir lietderīgs, jo tas precizē saikni ar potenciāli svarīgiem tiesību aktiem, kuru pamatā ir Euratom līgums. Ar 8. grozījumu veic izmaiņas 31. apsvērumā, uzsverot, ka Kopienai un dalībvalstīm ir pienākums atveseļot tādas pamestas atkritumu glabāšanas vietas, kam var būt ļoti nelabvēlīga ietekme uz vidi, un rosinot šādiem nolūkiem izmantot Kopienas fondus. Komisija uzskata, ka pašreizējais teksts precīzāk pamato attiecīgo pantu (20. pantu), bet norāde uz ES fondiem ir lieka. Ar 48.-49./50. grozījumu veic izmaiņas „minerālresursu apstrādes” definīcijā, lai aptvertu arī kaļķakmens dedzināšanu. Tas nav Komisijai pieņemams, jo tā nav minerālu apstrādes darbība, bet gan rūpnieciskas ražošanas darbība, kas pārsniedz šīs direktīvas darbības jomu. Attiecībā uz atkritumu apsaimniekošanas plāniem 16. un 19. grozījums ievieš elementus, kas jau ir atspoguļoti direktīvā, bet 20. grozījums ievieš sīki noteiktus elementus, ko netieši aptver 5. panta 3. punkta f) apakšpunktā. Tādēļ Komisija uzskata, ka šie grozījumi nav nepieciešami. Ar 22. grozījumu veic izmaiņas ārkārtas plānu mērķos, kas nav pieņemamas, jo pašreizējais teksts ir pietiekami skaidrs un konsekvents. Saskaņā ar 24. grozījumu atļaujas pieteikumā ietverto atkritumu apsaimniekošanas plānu jāapstiprina iepriekš, tomēr tas nav nepieciešams, jo šādu apstiprināšanu var veikt arī atļaujas izsniegšanas procesa gaitā. 25. grozījums precizē, ka atļaujā ietverto informāciju izmanto atkritumu apsaimniekošanas objekta uzskaites veikšanai; tas nešķiet vajadzīgs, jo pašreizējā 7. panta 5. punkta formulējuma norāde uz statistikas nolūkiem jau kalpo šā grozījuma mērķa sasniegšanai. Saskaņā ar 26. grozījumu 10. pantā paredzētie pasākumi, kas attiecas uz ieguves rūpniecības atkritumu ievietošanu atpakaļ izraktajās tilpēs, tiek attiecināti arī uz tur ievietotiem „citiem iegūtiem materiāliem”, kā arī uz pašām izraktajām tilpēm. Tas nav pieņemams, jo pārsniedz direktīvas būtību un darbības jomu. 31 . grozījums nosaka monitoringa veikšanas biežumu pēc atkritumu apsaimniekošanas objekta slēgšanas. Tomēr to vislabāk var nolemt kompetentās iestādes, izvērtējot katru gadījumu atsevišķi, un grozījums nav atbalstāms. Attiecībā uz ūdens aizsardzību, 34. grozījums pieprasa apstrādātā piesārņotā ūdens un izskalojumu atbilstību ES Ūdens direktīvām. Taču šķiet, ka šāda norāde nav vajadzīga, jo Kopienas saistības ir jāievēro jebkurā gadījumā. Tāpat nav nepieciešams pieprasīt „jebkādu citu notekūdeņu” apstrādi, ko arī ierosina minētais grozījums, jo termins „izskalojumi” ir definēts pietiekami plaši. Ar 6. un 35. grozījumu veic izmaiņas attiecīgi 25. apsvēruma un 13. panta 4. punkta tekstā, lai aizliegtu atkritumu apglabāšanu kādā saņēmējā ūdenstilpē, ja vien netiek pierādīta atbilstība Ūdens pamatdirektīvai Nr. 2000/60/EK; tomēr šādas izmaiņas nav nepieciešamas, jo pašreizējam tekstam ir tāda pati iedarbība. 36. grozījums nosaka pasākumus attiecībā uz mīnu tilpēm, kurām pēc slēgšanas ir atļauts pārplūst. Tas nav atbalstāms, jo šis videi svarīgais jautājums pārsniedz šīs direktīvas darbības jomu un to atbilstīgi risina ar Ūdens pamatdirektīvu Nr. 2000/60/EK. Attiecībā uz finanšu garantijām, 37. grozījums pieprasa attiecīgas procedūras, ko paredz dalībvalstis un ko apstiprina Komisija, kas nav pieņemami, jo šādu shēmu atbilstību labāk var novērtēt dalībvalstu kompetentās iestādes. Nav pieņemams arī 7. un 38. grozījums, kas attiecas uz 7. apsvērumu un 14. panta 1. punkta b) apakšpunktu, jo pašreizējā tekstā paredzēts praktiski īstenojams veids, kā aprēķināt nepieciešamo līdzekļu summu. 42. grozījums nosaka prasības, kādas jāpiemēro pārejas perioda laikā, kas noteikts esošajiem atkritumu apsaimniekošanas objektiem, jo īpaši nepieciešamību atbilst Ūdens pamatdirektīvas prasībām. Šādas saistības būtu pārāk sīki noteiktas un nav pieņemamas, turklāt paturot prātā, ka pārejas perioda laikā esošajiem objektiem jebkurā gadījumā jāatbilst Pamatdirektīvā par atkritumiem Nr. 75/442/EEK noteiktajiem standartiem, kā arī vajadzības gadījumā Direktīvas Nr. 2000/60/EK un Direktīvas Nr. 76/464/EEK par bīstamajām vielām un Direktīvas Nr. 80/68/EEK par gruntsūdeņu aizsardzību prasībām. Ar 43. grozījumu svītro tekstu, kas attiecas uz pārejas noteikumiem, kas pieļauti apsaimniekošanas objektiem, kas vairs nepieņem atkritumus, bet nav vēl slēgti. Pašreizējā tekstā ir piedāvāts praktisks risinājums konkrētai situācijai un arī iekļautas nepieciešamās stingrās vides aizsardzības garantijas. Tādēļ šāds grozījums nav pieņemams. Attiecībā uz pievienošanās dalībvalstīm 9. grozījums ievieš apsvērumu, ar kuru uzsver šīs direktīvas nozīmi. Komisija uzskata, ka tas nav nepieciešams, jo kandidātvalstīm no pievienošanās brīža būs jātransponē un jāīsteno šī direktīva, bet starplaikā attiecīgo attīstību pārrauga Komisija. Turklāt 44. grozījums izvirza noteikumu, ka nekādi uz šīm valstīm attiecinātie izņēmumi nedrīkst kaitēt šīs direktīvas mērķiem. Tomēr šis noteikums ierobežotu pievienošanās līgumā paredzētās Padomes tiesības uz laiku attiecināt izņēmumus, un tādēļ nav pieņemams. 45. grozījums saīsina transponēšanas laiku no 24 līdz 18 mēnešiem. Tas nav pieņemams, jo, lai nodrošinātu direktīvas atbilstošu transponēšanu, nepieciešami 24 mēneši. 5. S ECINāJUMS SASKAņā AR EK LīGUMA 250. PANTA 2. PUNKTU KOMISIJA GROZA SAVU PRIEKšLIKUMU ATBILSTOšI IEPRIEKšMINēTAJAM.