EIROPAS KOMISIJA Briselē, 19.12.2022 COM(2022) 736 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Ziņojums par gūtajiem panākumiem cīņā pret cilvēku tirdzniecību (Ceturtais ziņojums) {SWD(2022) 429 final}



1.IEVADS Cilvēku tirdzniecība ir smags noziegums un nopietns pamattiesību pārkāpums. Tās apkarošana ir Eiropas Savienības prioritāte . Direktīvas 2011/36/ES 20. pantā ir paredzēts reizi divos gados sniegt ziņojumu par cīņā pret cilvēku tirdzniecību gūtajiem panākumiem. Neskatoties uz progresu, kas panākts pēdējos gados, draudu līmenis joprojām ir augsts. Nesenās lielās krīzes, jo īpaši Covid-19 pandēmija un Krievijas agresija pret Ukrainu, ir vēl vairāk saasinājušas cilvēku neaizsargātību pret ekspluatāciju. Saskaņā ar ES 2021. gada smagās un organizētās noziedzības draudu novērtējumu (ES SOCTA 2021) cilvēku tirdzniecība ir smagās un organizētās noziedzības pamatdarbība ES un tā turpinās radīt draudus tuvākajā nākotnē. ES līmenī un dalībvalstīs ir veikti pasākumi, lai novērstu noziedzību, samazinātu pieprasījumu, kas veicina cilvēku tirdzniecību, likvidētu cilvēku tirgotāju noziedzīgās darbības modeli, aizsargātu un atbalstītu upurus, kā arī risinātu starptautisko aspektu. Šajā ziņojumā ir ņemta vērā šāda informācija: ·iesniegumi, ko iesniegušas visas dalībvalstis, izmantojot ES valstu ziņotāju un līdzvērtīgu mehānismu tīklu (National Rapporteurs or Equivalent Mechanisms, NREM); ·pret cilvēku tirdzniecību vērstās ES pilsoniskās sabiedrības platformas dalībnieku sniegtā informācija; ·deviņu ES aģentūru sniegtā informācija; ·Ziņojumi un citi dokumenti no ES aģentūrām, ES iestādēm un starptautiskām organizācijām. Konkrētāk, ziņojumā i) ir identificētas galvenās tendences un izaicinājumi cilvēku tirdzniecības problēmas risināšanā, ii) aprakstīti galvenie pasākumi cilvēku tirdzniecības apkarošanai laikposmā no 2019. līdz 2022. gadam un iii) sniegta statistikas analīze par laikposmu no 2019. līdz 2020. gadam, kas ir iekļauts dienestu darba dokumentā. Ziņojumā un dienestu darba dokumentā iekļautos datus EUROSTAT apkopoja no visām dalībvalstīm ar valstu statistikas iestāžu starpniecību. 2.IZAICINĀJUMI UN TENDENCES CILVĒKU TIRDZNIECĪBAS APKAROŠANĀ ES 2.1.Jaunākie izaicinājumi saistībā ar cilvēku tirdzniecību Trešajā ziņojumā par gūtajiem panākumiem cīņā pret cilvēku tirdzniecību jau tika uzsvērta Covid-19 pandēmijas ietekme uz cilvēku tirdzniecību. Eiropols uzskata, ka pandēmijas ekonomiskās sekas palielinās pieprasījumu pēc darbaspēka ekspluatācijas. Pilsoniskās sabiedrības organizācijas uzsvēra, ka ar Covid-19 pandēmiju saistītie pasākumi, tostarp ceļošanas ierobežojumi, ir nesamērīgi skāruši noteiktas cilvēku kategorijas, piemēram, migrantus bez dokumentiem, sezonas darbiniekus, personas nedrošos darba un dzīves apstākļos un personas, kuras nodarbojas ar prostitūciju. Līdz ar to minētās cilvēku grupas ir neaizsargātākas pret risku kļūt par cilvēku tirgotāju upuriem. Pandēmijai bija arī būtiska ietekme uz cilvēku tirdzniecību seksuālas izmantošanas nolūkā, jo īpaši tāpēc, ka samazinājās fiziskie kontakti starp cilvēku tirgotājiem, upuriem un klientiem un vairāk operāciju tika pārvietotas uz tiešsaistes vidi. Tāpat arī vairākas dalībvalstis ziņoja, ka Covid-19 pandēmija ir paātrinājusi pāreju no ielu prostitūcijas uz nodarbošanos ar to privātmājās, īstermiņa īres mājokļos un viesnīcās , kā arī tiešsaistes vidē . Tādējādi tiesībaizsardzības iestādēm un citām attiecīgajām ieinteresētajām personām bija grūtāk identificēt iespējamos cilvēku tirdzniecības upurus seksuālās izmantošanas nolūkā un sazināties ar tiem. Covid-19 ierobežojumi un vairāki mājsēdes pasākumi veicināja upuru, tai skaitā dažkārt viņu tirgotāju, turpmāku izolāciju. Tas jo īpaši attiecās uz upuriem, kuri nevarēja atgriezties savā izcelsmes valstī. Dalībvalstis un pilsoniskās sabiedrības organizācijas novēroja problēmas saistībā ar upuru identificēšanu un viņu nosūtīšanu palīdzības, atbalsta un aizsardzības pakalpojumu (piemēram, veselības aprūpes, konsultāciju, administratīvo pakalpojumu, juridiskās palīdzības) saņemšanai, kā arī saistībā ar upuru iespējām vērsties tiesu iestādēs. Turklāt ieinteresētās personas uzsvēra pieaugošās pārrobežu tiesībaizsardzības un tiesu iestāžu sadarbības grūtības, ilgākus kriminālprocesus, kas saistīti ar attālinātām tiesu procedūrām, kā arī darba inspekciju skaita samazināšanos pandēmijas laikā. Covid-19 pandēmija ir ievērojami paātrinājusi noziedzīgo darbību pāreju uz digitālo telpu, jo īpaši attiecībā uz cilvēku tirdzniecību seksuālas izmantošanas nolūkā un citiem ekspluatācijas veidiem. Cilvēku tirgotāji izmanto tehnoloģijas un internetu (gan publisko tīmekli, gan tumšo tīmekli) katrā noziedzīgā nodarījuma posmā, tai skaitā upuru vervēšanai (kas bieži notiek, izmantojot sociālo mediju platformas), saziņai starp cilvēku tirgotājiem, upuriem un klientiem, pakalpojumu reklamēšanai, upuru transporta organizēšanai, kā arī maksājumu veikšanai. Bērni jo īpaši ir kļuvuši neaizsargātāki pret tiešsaistes vervēšanu un iedraudzināšanu. Tehnoloģiju izmantošana cilvēku tirdzniecības noziegumu izdarīšanai radīja nopietnus izaicinājumus tiesībaizsardzības un tiesu iestādēm, jo tā ļauj noziedzniekiem uzrunāt vairāk potenciālo upuru, kā arī klientu, un vienkāršāk pārvietot upurus no vienas vietas uz citu un veikt savas darbības attālināti. Cilvēku tirgotāji arī gūst labumu no lielākas anonimitātes, jo īpaši izmantojot šifrētus sakaru risinājumus. Pārskata periodu iezīmēja arī Krievijas militārā agresija pret Ukrainu, kas sākās 2022. gada 24. februārī un izraisīja no kara bēgošo cilvēku masveida ieplūdumu ES — 90 % no tiem bija sievietes un bērni. Cilvēku tirdzniecības risks tika uzskatīts par ļoti augstu jau no paša sākuma. Noziedzīgās organizācijas aktīvi darbojās uz Ukrainas un ES robežas jau pirms kara. Ukraina 2019.–2020. gadā bija viena no desmit to ārpus ES esošo valstu, kuru pilsoņi visbiežāk tika ES identificēti kā cilvēku tirdzniecības upuri, galvenokārt seksuālas izmantošanas un darbaspēka ekspluatācijas nolūkā. Karš ir vēl vairāk palielinājis cilvēku tirgotāju iespējas izmantot no agresijas bēgošo cilvēku, galvenokārt sieviešu un bērnu, neaizsargāto stāvokli finansiālā labuma gūšanai. Pastāv īpaši riski, ka pieaugs pieprasījums pēc pakalpojumiem, kurus izmanto cilvēku tirdzniecības upuri gan bezsaistē, piemēram, saistībā ar ļaunprātīgiem privātās izmitināšanas, transporta un palīdzības piedāvājumiem, gan tiešsaistē, ieskaitot sociālos medijus, piemēram, tādu seksuālo pakalpojumu reklamēšanai tiešsaistē, kuriem piedāvā ukraiņu sievietes. 2.2.Tendences cīņā pret cilvēku tirdzniecību 2.2.1. Upuri (dzimums, vecums, pilsonība)

Pārskata periodā no 2019. līdz 2020. gadam ES tika reģistrēti 14 311 cilvēku tirdzniecības upuri. Šis skaits ir nedaudz lielāks nekā ES reģistrētais skaits iepriekšējo 2 gadu periodā (14 145). 2021. gadā aplēstais upuru skaits bija 7109. Reģistrēto upuru skaita samazināšanās laikā no 2019. gada (7777) līdz 2020. gadam (6534), iespējams, ir saistīta ar Covid-19 pandēmiju, kas radīja izaicinājumus cilvēku tirdzniecības upuru identificēšanā. Jāņem vērā, ka faktiskais upuru skaits, visticamāk, ir ievērojami lielāks, nekā liecina ziņotie dati, jo statistika aptver tikai tos upurus, kuri kļuvuši zināmi kādai no reģistrācijas iestādēm, un daudzi upuri joprojām nav identificēti. Cilvēku tirdzniecība joprojām ir noziegums ar izteiktu dzimumu dimensiju. No visiem ES reģistrētajiem upuriem 63 % bija sievietes un meitenes. Tomēr vīriešu upuru īpatsvars (33 %) ir pieaudzis, salīdzinot ar 2017.–2018. gadu (23 %). 53 % upuru bija ES pilsoņi, bet 43 % — ārpus ES esošu valstu pilsoņi.

Pirmajā ES valstu pieciniekā saistībā ar cilvēku tirdzniecības upuru valstspiederību ierindojās Rumānija, Francija, Itālija, Bulgārija un Polija. Savukārt ārpus ES esošo valstu pirmajā pieciniekā saistībā ar ES cilvēku tirdzniecības upuru valstspiederību bija Nigērija, Ķīna, Moldova, Pakistāna un Maroka. 37 % no visiem reģistrētajiem upuriem bija tās valsts pilsoņi, kurā viņi tika reģistrēti (iekšējā cilvēku tirdzniecība). Visi vai gandrīz visi Igaunijas, Ungārijas, Bulgārijas, Rumānijas un Slovākijas reģistrētie upuri bija pašu šo valstu pilsoņi. 2.2.2. Cilvēku tirdzniecība seksuālas izmantošanas nolūkā Cilvēku tirdzniecība seksuālas izmantošanas nolūkā 2019.–2020. gadā joprojām bija visizplatītākais ekspluatācijas veids ES (51 %). Lielākā daļa upuru ir sieviešu dzimuma (87 %), no kurām 73 % ir sievietes un 27 % — meitenes. Augsta riska seksuālās izmantošanas nozares joprojām ir tādas pašas kā iepriekšējos gados, t. i., prostitūcija, eskorta aģentūras un pakalpojumi, pornogrāfijas nozare, masāžas pakalpojumi, bāri un naktsklubi. Dalībvalstis novēroja vardarbības pret sievietēm un meitenēm pieaugumu pandēmijas laikā. Eiropols uzsvēra, ka ekspluatējoši seksuālie pakalpojumi tiek reklamēti eskorta un iepazīšanās tīmekļa vietnē, kā arī sociālo mediju platformās. Arvien biežāk tiek ziņots par “seksa tūrismu”, kura ietvaros upuri dodas uz dažādām pilsētām, lai satiktos ar klientiem īrētos dzīvokļos un viesnīcu istabās. Kā minēts iepriekš, dalībvalstis arī apstiprināja, ka tehnoloģijas tiek plaši lietotas kā līdzeklis upuru vervēšanai, reklamēšanai un seksuālai izmantošanai. Turklāt Eiropols ziņoja, ka cilvēku tirgotāji mudina upurus slēgt brīvprātīgus darījumu līgumus, kuru ietvaros viņi piekrīt iesaistīties prostitūcijā un nodot daļu no saviem ienākumiem apmaiņā pret aizsardzību un atbalstu administratīvos jautājumos. Personas, kuras ir noslēgušas šāda veida vienošanās, ne vienmēr uztver sevi kā upurus, un tas atvieglo cilvēku tirgotājiem šo upuru izmantošanu. Dalībvalstis bieži ziņoja, ka Nigērija ir viena no galvenajām seksuālas izmantošanas nolūkā tirgoto upuru izcelsmes valstīm. Turklāt vairākas dalībvalstis, kā arī Eiropols norādīja uz to, ka pieaug seksuālas izmantošanas nolūkā tirgoto Dienvidamerikas sieviešu un transpersonu skaits. 2.2.3. Cilvēku tirdzniecība darbaspēka ekspluatācijas nolūkā Cilvēku tirdzniecība darbaspēka ekspluatācijas nolūkā ir otrs izplatītākais cilvēku tirdzniecības veids ES (28 %). Tā ir ievērojami pieaugusi salīdzinājumā ar 2017.–2018. gadu (15 %). Vīrieši ir lielākā daļa no upuriem, kuri tiek tirgoti darbaspēka ekspluatācijas nolūkā (66 %), savukārt 34 % upuru ir sievietes. Cilvēku tirdzniecība darbaspēka ekspluatācijas nolūkā ir izplatītākais ekspluatācijas veids septiņās dalībvalstīs. Eiropols uzsvēra, ka, lai gan par cilvēku tirdzniecību darbaspēka ekspluatācijas nolūkā ES tiek ziņots biežāk nekā iepriekš, daudzi gadījumi joprojām netiek konstatēti. Noziedzīgie tīkli, kas iesaistīti cilvēku tirdzniecībā darbaspēka ekspluatācijas nolūkā, galvenokārt darbojas uzņēmumos, kuri plaši izmanto maksājumus skaidrā naudā un kuros tiek nodarbināts liels skaits darbinieku par zemu atalgojumu, kā arī sezonas darbinieki. Šīs augsta riska nozares ietver lauksaimniecību, būvniecību, mežsaimniecību, pārtikas pārstrādi, montāžas līnijas, viesmīlību, mazumtirdzniecību, automazgātavu, skaistumkopšanas un tīrīšanas, transporta, uzkopšanas un mājsaimniecībām paredzētus palīdzības pakalpojumus. Cilvēku tirgotāji arvien plašāk vervē cilvēku tirdzniecības upurus darbaspēka ekspluatācijas nolūkā tiešsaistē, izveidojot darbā iekārtošanas aģentūras un apakšuzņēmējus vai sadarbojoties ar tiem, lai nodrošinātu savām darbībām juridisku “fasādi”. Lai gan pārsvarā darbaspēka ekspluatācijas upuri ir vīrieši (66 %), vairākas dalībvalstis ziņoja, ka sievietes arvien biežāk kļūst par upuriem cilvēku tirdzniecībā darbaspēka ekspluatācijas nolūkā (34 %), jo īpaši ar mērķi veikt mājsaimniecības darbus vai sniegt uzkopšanas pakalpojumus. Šie upuri bieži paliek nepamanīti, jo viņu ekspluatācija parasti notiek privātajā sfērā un liela daļa nāk no valstīm, kas nav ES dalībvalstis. ES 2019.–2020. gadā tika reģistrēts gandrīz vienāds cilvēku tirdzniecības upuru skaits ES valstīs (45 %) un valstīs, kas nav ES dalībvalstis (50 %). Tomēr dalībvalstis uzsvēra migrantu īpašo neaizsargātību pret šāda veida ekspluatāciju. Upurus viņu izcelsmes valstīs bieži savervē tās pašas pilsonības tirgotāji, un viņi tiek ievilināti ES, solot lielāku atalgojumu. Dalībvalstis ziņoja, ka upuri, kuri nāk no valstīm ārpus ES, bieži ieceļo ES ar vīzu, taču cilvēku tirgotāji dažkārt izmanto viltotus dokumentus (piemēram, identitātes viltošanu, viltotus darba līgumus un likumīgas darba atļaujas, kas iegūtas, izmantojot fiktīvus uzņēmumus un ļaunprātīgi izmantojot likumīgus kanālus). Dažas dalībvalstis minēja, ka upuriem no valstīm ārpus ES, jo īpaši no Āzijas (piemēram, Vjetnamas), bieži jāstrādā, piemēram, nagu kopšanas salonos vai kaņepju audzētavās, lai atlīdzinātu parādus, kas radušies saistībā ar ceļa izdevumiem. Dalībvalstis nesniedza datus par juridiskām personām, pret kurām 2019.–2020. gadā tika veikta izmeklēšana, kriminālvajāšana vai kuras tika notiesātas par cilvēku tirdzniecības noziegumiem. 2.2.4. Cilvēku tirdzniecība citiem ekspluatācijas veidiem Pārskata periodā 11 % no visiem gadījumiem tika konstatēti citi cilvēku tirdzniecības veidi, kas nav saistīti ar seksuālu izmantošanu un darbaspēka ekspluatāciju. Šādi ekspluatācijas veidi ietver piespiedu noziedzīgas darbības, piespiedu ubagošanu, orgānu nelikumīgu izņemšanu un “citus” veidus, kuri nav iekļauti Direktīvas 2011/36/ES 2. panta 3. punkta definīcijā, piemēram, nelikumīgu adopciju, piespiedu un fiktīvas laulības, nelikumīgu surogāciju un krāpšanos ar pabalstiem. Lai gan laikposmā no 2019. līdz 2020. gadam piespiedu noziedzībā un piespiedu ubagošanā tika iesaistīti tikai 3 % no visiem reģistrētajiem upuriem ES, vairākas dalībvalstis ziņoja par šādos veidos ekspluatēto upuru skaita pieaugumu. Piespiedu noziedzība ir bieži saistīta ar zādzībām, sīkiem noziegumiem, kabatzādzībām, veikalu apzagšanu un narkotiku pārdošanu. Piespiedu ubagošana bija otrais galvenais ekspluatācijas veids Igaunijā (20 %), savukārt piespiedu noziedzība bija otrs izplatītākais ekspluatācijas veids Grieķijā (42 %). Dalībvalstis ziņoja, ka sievietes, bērni un neatbilstīgie migranti ir īpaši neaizsargāti pret cilvēku tirdzniecību minētajos nolūkos. Upuriem bieži ir nelabvēlīga izcelsme, viņi ir bezpajumtnieki vai arī cieš no alkohola vai citām atkarībām. Dažas dalībvalstis uzsvēra, ka piespiedu ubagošanas nolūkā tirgotie upuri galvenokārt ir no romu kopienām un personas ar invaliditāti. 2019.–2020. gada dati par cilvēku tirdzniecības upuru skaitu piespiedu ubagošanas nolūkā liecina, ka 47 % bija bērni. Vairākas dalībvalstis ziņoja par cilvēku tirdzniecības gadījumiem piespiedu un fiktīvām laulībām, kas galvenokārt skar neaizsargātas migrantes, kā arī etniskās minoritātes, piemēram, romus. Dalībvalstis uzsvēra, ka šāda veida ekspluatācijas upuri bieži tiek tirgoti arī seksuālai izmantošanai, darbaspēka ekspluatācijai vai piespiedu ubagošanai. Saskaņā ar Eurojust pausto sievietes no dalībvalstu romu kopienām ir īpaši neaizsargātas pret cilvēku tirdzniecību un izmantošanu fiktīvām laulībām, lai nodrošinātu trešo valstu valstspiederīgo brīvu ieceļošanu un pārvietošanos ES . Turklāt Eiropas Dzimumu līdztiesības institūts ziņoja, ka sievietes un meitenes, kuras pakļauj piespiedu laulībām, bieži tiek slēptas privātās mājsaimniecībās un prostitūcijas sektorā, tādējādi apgrūtinot viņu atrašanu un identificēšanu. Eiropols, Eurojust un dažas dalībvalstis ziņoja par cilvēku tirdzniecības gadījumiem nelikumīgas surogācijas un piespiedu grūtniecības nolūkos, vervējot sievietes, lai viņas atdotu savus jaundzimušos apmaiņā pret atlīdzību vai iesaistītos nelikumīgas surogācijas programmās.

Dažas dalībvalstis ziņoja arī par cilvēku tirdzniecību orgānu izņemšanas un pabalstu izkrāpšanas nolūkos. Šie divi ekspluatācijas veidi veidoja mazāk nekā 1 % no reģistrētajiem gadījumiem ES 2019.–2020. gadā. 2.2.5. Bērnu tirdzniecība Gandrīz katrs ceturtais cilvēku tirdzniecības upuris 2019.–2020.gadā bija bērns (23 %). Lielākā daļa cietušo bērnu bija sieviešu dzimuma (75 %). ES pilsoņi bija neproporcionālā pārsvarā reģistrēto bērnu upuru vidū (85 %), no kuriem 75 % tika reģistrēti viņu pilsonības valstī. 10 % cietušo bērnu bija tādu valstu pilsoņi, kuras nav ES dalībvalstis. Puse no reģistrētajiem cietušajiem bērniem tika pārdoti seksuālai izmantošanai (50 %), bet 17 % tika tirgoti darba ekspluatācijas nolūkā un 4 % — piespiedu ubagošanai. Iepazīšanās un eskorta tīmekļa vietnēs cietušos bērnus bieži piedāvā kā pieaugušos. Sludinājumus par bērniem izvieto arī šādam nolūkam paredzētās tīmekļa vietnēs, kurās pieaugušie jo īpaši meklē seksuāla rakstura tikšanos ar bērniem. Bērni bieži tiek pakļauti seksuālai vardarbībai arī slepenos apstākļos, piemēram, pagaidu bordeļos un dažkārt sabiedriskās vietās (viesnīcās, restorānos, kā arī seksa pakalpojumu klubos, naktsklubos un striptīza klubos). Vairākas dalībvalstis uzsvēra, ka cilvēku tirgotāji izmanto “pielūdzēja” (lover boy) metodi, lai pievilinātu bērnus un jaunas pieaugušas sievietes seksuālas izmantošanas nolūkā. Pārskata periodā Eiropols un Eurojust īpaši atbalstīja Rumāniju, Franciju un Spāniju, īstenojot divas dažādas operācijas, kas bija vērstas pret noziedzīgajiem tīkliem, kuri vervēja upurus, izmantojot “pielūdzēja” metodi. “Pielūdzēji” ir cilvēku tirgotāji, kuri parasti panāk, ka jaunas meitenes vai zēni iemīlas viņos, vai manipulē ar jauniešiem, izmantojot citus līdzekļus, lai ekspluatētu viņus, piemēram, seksa pakalpojumu nozarē. Mūsdienās šādi pielūdzēji ātrāk un biežāk sāk izteikt draudus saviem upuriem, izmantojot šantāžu un vardarbību. Eiropols un vairākas dalībvalstis ziņoja, ka ES ģimeņu klani turpina tirgot savus bērnus, kā arī citus bērnus, kuri dzīvo vienā kopienā ar viņiem, galvenokārt ubagošanas, kabatzādzību un veikalu apzagšanas nolūkiem vai ekspluatācijai mājkalpotāju lomā. ES aktīvie noziedzīgie tīkli arī izmanto bērnus, bieži no valstīm, kas nav ES dalībvalstis, lai veiktu dažāda veida noziegumus, piemēram, kabatzādzības, veikalu apzagšanu vai konkrētu preču pārdošanu. Bērni tiek tirgoti, arī izmantojot nelikumīgas adopcijas shēmas. 2.2.6. Cilvēku tirdzniecība migrācijas kontekstā Cilvēku tirdzniecība joprojām ir problēma migrācijas kontekstā, jo īpaši dažās dalībvalstīs, kuras ziņoja, ka lielākā daļa upuru ir migrantu izcelsmes. Neatbilstīga migrācija radīja peļņas iespējas cilvēku tirdzniecības tīkliem un pakļāva migrantus dažādiem cilvēku tirdzniecības veidiem ne tikai galamērķa valstīs, bet arī tranzīta vietās un migrantu nometnēs. Pastāv skaidra saikne ar migrantu kontrabandu, ar upuriem, kuri ir savervēti izcelsmes valstī, dažkārt ar solījumu iegūt cienījamu darbu ES, un tiek tirgoti galamērķa valstīs piespiedu darbam vai seksuālai izmantošanai, lai atmaksātu izdevumus par transporta pakalpojumiem, ar kuriem viņi tika nogādāti ES. Šādā gadījumā cilvēku tirgotāji bieži vien ir tās pašas tautības vai nāk no tās pašas etniskās grupas kā upuri. Ir bijuši gadījumi, kad brīvprātīgos vervējuši citi upuri, kā arī nejaušas vervēšanas gadījumi, balstoties uz informāciju, kas nosūtīta izcelsmes valstīm par iespējām iegūt darbu vai uzturēšanās atļauju galamērķa valstīs. Daudzos gadījumos tika tirgoti migranti, kuri ieradušies ES pa likumīgiem kanāliem un vēlāk tika pakļauti ekspluatācijai. 3.ES UN DALĪBVALSTU PASĀKUMI CILVĒKU TIRDZNIECĪBAS APKAROŠANAI 3.1. Visaptveroša pieeja cilvēku tirdzniecības apkarošanai 2021. gada aprīlī Komisija pieņēma ES Stratēģiju cilvēku tirdzniecības apkarošanai 2021.–2025. gadā , kurā izmantota visaptveroša pieeja, sākot no noziegumu novēršanas un upuru aizsardzības un beidzot ar cilvēku tirgotāju kriminālvajāšanu un notiesāšanu. Kā ziņots nākamajās sadaļās, daudzu četrās ES stratēģijas jomās paziņoto juridisko, politikas un darbības iniciatīvu īstenošana ir būtiski pavirzījusies uz priekšu vai tās jau ir īstenotas. Viena no ES stratēģijas prioritārajām darbībām ir Direktīvas 2011/36/ES izvērtēšana. Šajā izvērtēšanā tika konstatēts, ka direktīva nodrošina stabilu sistēmu cilvēku tirdzniecības novēršanai un apkarošanai, kā arī upuru aizsardzībai, un ar to ES līmenī ir izveidots vienots pamats šādu noziegumu novēršanai. Tomēr tajā tika konstatētas arī vairākas problēmas, kas rada šķēršļus noziedzības apmēra samazināšanai, efektīvas tiesībaizsardzības un tiesu iestāžu reakcijas vēršanai pret cilvēku tirgotājiem, kā arī upuru agrīnai identificēšanai un palīdzības un atbalsta sniegšanai viņiem. Lai novērstu šos trūkumus, Komisija 2022. gada 13. decembrī ierosināja direktīvu, ar ko groza Direktīvu 2011/36/ES par cilvēku tirdzniecības novēršanu un apkarošanu un cietušo aizsardzību. Turklāt saskaņā ar izvērtējuma rezultātiem ES stratēģijas galvenās neleģislatīvās darbības joprojām ir ļoti svarīgas, lai uzlabotu direktīvas īstenošanu dalībvalstīs. ES stratēģijā ir uzsvērta nepieciešamība uzlabot datu reģistrēšanu un datu vākšanu, nodrošinot datus par cilvēku tirdzniecību, lai sniegtu uzticamu un salīdzināmu informāciju īpaši pielāgotas politikas izstrādei. Komisija 2021. gadā pārgāja no datu vākšanas divreiz gadā uz ikgadēju datu vākšanu, un šie dati kopā ar datiem par iepriekšējiem pārskata gadiem būs pieejami EUROSTAT tīmekļa vietnē. Komisija ierosina grozīt Direktīvu 2011/36/ES, lai uzliktu dalībvalstīm pienākumu vākt datus par cilvēku tirdzniecību un ik gadu ziņot šo statistiku Komisijai. Tas ļaus iegūt aktuālāku pārskatu un pārraudzīt šīs parādības mērogu Eiropas Savienībā. Finansējums cilvēku tirdzniecības apkarošanai tika nodrošināts, izmantojot tematisko mehānismu darba programmas 2021.–2022. gadam Patvēruma, migrācijas un integrācijas fonda (Asylum, Migration and Integration Fund, AMIF) un Iekšējās drošības fonda (Internal Security Fund, ISF) ietvaros (kopējais budžets 13 miljonu EUR apmērā Savienības rīcībai un īpašai rīcībai, īstenojot tiešu un dalītu pārvaldību). Pašreizējā ES koordinatore cilvēku tirdzniecības apkarošanas jomā (Anti-Trafficking Coordinator, ATC) tika iecelta 2021. gada 1. jūlijā. Kopš tā laika ES ATC ir tikusies ar dažādām ieinteresētajām personām dalībvalstīs un valstīs, kas nav ES dalībvalstis, un pastiprinājusi sadarbību ar starptautiskām organizācijām saistībā ar Direktīvas par cilvēku tirdzniecības apkarošanu un ES Stratēģijas cilvēku tirdzniecības apkarošanai īstenošanu. Notika sešas ES valstu ziņotāju un līdzvērtīgu mehānismu tīkla sanāksmes, kā arī četras ES pilsoniskās sabiedrības platformas cīņai pret cilvēku tirdzniecību sanāksmes. ES ATC izstrādāja un koordinēja Kopīgā cilvēku tirdzniecības apkarošanas plāna īstenošanu, lai novērstu cilvēku tirdzniecības riskus un sniegtu atbalstu potenciālajiem upuriem to cilvēku vidū, kuri bēg no kara Ukrainā, ciešā sadarbībā ar valstu ziņotājiem un koordinatoriem, ES aģentūrām, pilsoniskās sabiedrības organizācijām, Ukrainu un Moldovu. Cilvēku tirdzniecības problēmas tiek risinātas arī ar visaptverošu pieeju valsts līmenī. Pārskata periodā dalībvalstis pieņēma juridiskus un politikas instrumentus cīņai pret cilvēku tirdzniecību un Direktīvas 2011/36/ES īstenošanas atbalstam. Tie ietvēra jaunas vai atjaunotas valstu stratēģijas un rīcības plānus , pamatnostādņu, protokolu un procedūru kopumus , kuru mērķis ir atbalstīt attiecīgās ieinteresētās personas upuru atklāšanā, identificēšanā un aizsardzībā, kā arī pasākumus centienu koordinēšanai cīņā pret cilvēku tirdzniecību . 3.2. Cilvēku tirdzniecības novēršana un noziegumus veicinošā pieprasījuma samazināšana ES stratēģijā tika uzsvērts, ka, neraugoties uz īstenotajām novēršanas iniciatīvām, pieprasījums pēc ekspluatācijas upuru pakalpojumiem nav samazinājies. 2019.–2020. gada statistika par noziedzīgiem nodarījumiem saistībā ar cilvēku tirdzniecības upuru sniegto pakalpojumu izmantošanu liecina, ka 11 dalībvalstis ziņoja kopumā par 159 aizdomās turētajiem, par 46 apsūdzībām un 51 notiesājošu spriedumu. Šie skaitļi ir ievērojami mazāki nekā iepriekšējā pārskata periodā , kas varētu būt saistīts ar Covid-19 pandēmijas ietekmi uz krimināltiesību sistēmu. Viens no ES stratēģijas galvenajiem pasākumiem bija novērtēt iespēju grozīt Direktīvas 2011/36/ES noteikumus, kas paredz kriminālatbildību par ekspluatēto cilvēku tirdzniecības upuru pakalpojumu izmantošanu. Dalībvalstīm ir atšķirīgas pieejas pieprasījuma vājināšanai un samazināšanai, un ne visas ir izmantojušas Direktīvas 2011/36/ES 18. panta 4. punktu, kurā noteikts, ka tām jāapsver attiecīgu pasākumu veikšana, lai noteiktu kriminālatbildību par upuru sniegto pakalpojumu apzinātu izmantošanu. Pārskata periodā Ungārija pieņēma jaunus tiesību aktus, kas nosaka kriminālatbildību par ekspluatēto upuru sniegto pakalpojumu apzinātu izmantošanu un paaugstināja sodu līmeni šādu pakalpojumu lietotājiem, ja cietušais ir bērns. Nīderlande noteica kriminālatbildību par seksuālo pakalpojumu izmantošanu, ja lietotājs zināja vai viņam bija nopietnas aizdomas, ka šī persona ir cilvēku tirdzniecības upuris. Sodi ir lielāki, ja cietušais ir bērns. Vācija 2021. gadā, kas jau bija noteikusi kriminālatbildību par ekspluatēto upuru sniegto seksuālo pakalpojumu apzinātu izmantošanu, pieņēma stingrāku pieeju, nosakot kriminālatbildību par šādu pakalpojumu izmantošanu paviršības dēļ. Kipra 2019. gadā grozīja savus tiesību aktus, lai palielinātu sodus par jebkādu ekspluatēto upuru sniegto pakalpojumu izmantošanu un atceltu prasību, ka lietotājam jābūt "pamatotām aizdomām” šādos seksuālas izmantošanas gadījumos. Turklāt dažās dalībvalstīs, piemēram, Slovākijā un Spānijā, notiek diskusijas attiecībā uz kriminālatbildības noteikšanu par ekspluatēto upuru sniegto pakalpojumu apzinātu izmantošanu un šādu seksuālo pakalpojumu pieprasīšanu. Trīs dalībvalstis ir arī veikušas vai pašlaik veic attiecīgo to tiesību aktu izvērtēšanu, kuri nosaka kriminālatbildību par ekspluatēto upuru pakalpojumu izmantošanu. Lai pastiprinātu krimināli tiesisko reakciju uz pieprasījuma vājināšanu, Komisija ierosina grozīt Direktīvu 2011/36/ES, kuras mērķis ir paredzēt obligātu kriminālatbildības noteikšanu par cilvēku tirdzniecības upuru sniegto pakalpojumu apzinātu izmantošanu.

Saskaņā ar ES stratēģiju Komisija pieņēma vairākus pasākumus, kuru mērķis ir risināt problēmas saistībā ar sabiedrību un uzņēmumu atbildību samazināt pieprasījumu pēc cilvēku tirdzniecības upuru sniegtajiem pakalpojumiem un atklāt iespējamos cilvēku tirdzniecības gadījumus šādu sabiedrību un uzņēmumu darbībās un piegādes ķēdēs. Komisija un Eiropas Ārējās darbības dienests 2021. gada jūlijā publicēja norādes, kas palīdz ES uzņēmumiem veikt atbilstīgus pasākumus nolūkā novērst piespiedu darba risku uzņēmuma darbībā un piegādes ķēdēs. Turklāt Komisijas priekšlikums Direktīvai par uzņēmumu ilgtspējas pienācīgas rūpības pienākumu paredz horizontālu regulējumu, lai veicinātu vienotajā tirgū strādājošo uzņēmumu ieguldījumu cilvēktiesību ievērošanā šo pašu uzņēmumu darbībās un vērtību ķēdēs, identificējot, novēršot, mazinot un ņemot vērā šādu uzņēmumu nelabvēlīgo ietekmi uz cilvēktiesībām, tai skaitā cilvēku tirdzniecību. Komisija 2022. gada 14. septembrī iesniedza priekšlikumu regulai, ar ko Savienības tirgū aizliedz ražojumus, kas izgatavoti, izmantojot piespiedu darbu. Tiklīdz minētie priekšlikumi tiks pieņemti, tie stiprinās Savienības centienus noteikt stingrāku juridisko personu atbildību par nodarījumiem, kas saistīti ar cilvēku tirdzniecību. Valsts līmenī dalībvalstis ir veikušas vai apsver iespēju veikt pasākumus, lai uzņēmumiem, kas pārsniedz noteiktu lielumu, uzliktu pienākumu ievērot pienācīgu rūpību visā to piegādes ķēdē, lai atklātu un novērstu iespējamu darbaspēka ekspluatāciju. Vācijā Likums par uzņēmumu pienācīgas rūpības ievērošanu to piegādes ķēdēs (Lieferkettensorgfaltspflichtengesetz) stāsies spēkā 2023. gada 1. janvārī. Beļģija, Somija, Nīderlande un Rumānija turpina darbu, lai pieņemtu līdzīgus tiesību aktus. Beļģija arī sagatavoja instrumentu kopumu ar norādījumiem uzņēmumiem par to, kā noteikt cilvēktiesību pārkāpumus un darbaspēka ekspluatāciju. Turklāt Komisija ierosināja pasākumus, lai stiprinātu efektivitāti attiecībā uz Direktīvu par sankcijām pret darba devējiem, kas aizliedz nodarbināt trešo valstu valstspiederīgos, kuri dalībvalstīs uzturas nelikumīgi, tai skaitā cilvēku tirdzniecības upurus. Paziņojumā noteikts, ka Komisija sekmēs labas prakses apmaiņu ekspluatācijas un cilvēku tirdzniecības upuru identificēšanai, tostarp par kopīgām inspekcijām ar nozīmētajām struktūrvienībām. Komisija piedalās sanāksmēs, ko organizē Eiropas Darba iestādes paspārnē esošā Eiropas platforma nedeklarēta darba novēršanai, kura mobilizē darba inspekcijas dalībvalstīs, lai veicinātu informētību par nedeklarētu darbu un darbaspēka ekspluatāciju un dalītos ar praksi iespējamo cilvēku tirdzniecības upuru atklāšanā. Turklāt Eiropas Darba iestāde piedalās Eiropas daudzdisciplīnu platformas pret noziedzības draudiem (EMPACT) operatīvajās darbībās, kas vērstas pret cilvēku tirdzniecību darbaspēka ekspluatācijas nolūkā. ES stratēģija nosaka, ka kampaņas izpratnes veicināšanai par cilvēku tirdzniecības riskiem ir svarīgs instruments šādu noziedzīgu nodarījumu konstatēšanai un novēršanai. Dalībvalstis īstenoja kampaņas izpratnes veicināšanai par cilvēku tirdzniecību, cita starpā izmantojot sociālos medijus, videomateriālus, bukletus, plakātus, medijus, kā arī organizējot tās skolās. Dažas dalībvalstis ir īstenojušas kampaņas, kuru mērķauditorija ir klienti sociālajos medijos, iepazīšanās tīmekļa vietnēs un seksuālu pakalpojumu reklāmas platformās, lai palielinātu viņu izpratni par cilvēku tirdzniecības riskiem un mudinātu viņus uz atbildīgāku rīcību. Citas dalībvalstis savukārt īstenoja izpratnes veicināšanas kampaņas par darba tiesībām un droša darba iespējām, kā arī par riskiem saistībā ar cilvēku tirdzniecību darbaspēka ekspluatācijas nolūkā. Neraugoties uz Covid-19 pandēmiju, dalībvalstis turpināja nodrošināt apmācību plašam ieinteresēto personu lokam, lai tās varētu atklāt un identificēt cilvēku tirdzniecības gadījumus, tai skaitā tiesībaizsardzības un tiesu iestādēm, priekšplāna darbiniekiem, robežsargiem, patvēruma jautājumu un imigrācijas dienestu darbiniekiem, veselības aprūpes speciālistiem, sociālajiem darbiniekiem, sociālo lietu un darba inspektoriem, konsulārajiem darbiniekiem, pašvaldību iestāžu darbiniekiem, kā arī lidojumu apkalpes darbiniekiem. 3.3. Cilvēku tirgotāju noziedzīgās darbības modeļa likvidēšana Tiesībaizsardzības iestāžu sadarbība laikposmā no 2019. līdz 2022. gadam ir būtiski pieaugusi gan ES, gan starptautiskā līmenī. To atspoguļo arī par cilvēku tirdzniecību aizdomās turēto personu kopskaita pieaugums par 29 %, salīdzinot ar iepriekšējo pārskata periodu . 62 % no visiem ES reģistrētajiem aizdomās turētajiem 2019.–2020.gadā bija ES pilsoņi. Daudzas dalībvalstis ziņoja par dalību EMPACT operatīvajās darbībās, lai apkarotu cilvēku tirdzniecību, tai skaitā sadarbojoties ar valstīm, kas nav ES dalībvalstis . Eiropols atbalstīja daudzus liela mēroga pasākumus visā ES, kuri vērsti pret seksuālu izmantošanu, bērnu tirdzniecību, darbaspēka ekspluatāciju (ieskaitot mērķtiecīgus pasākumus lauksaimniecības nozarē), kā arī pret piespiedu ubagošanu un piespiedu noziedzību. Eiropols turpināja vadīt 2019. gadā izveidoto Apvienoto sadarbības grupu migrantu kontrabandas un cilvēku tirdzniecības jautājumos, galvenokārt pievēršoties uz izlūkdatiem balstītu koordinētu pasākumu izstrādei pret noziedzīgiem tīkliem, kas iesaistīti migrantu kontrabandā un cilvēku tirdzniecībā. Turklāt dalībvalstis īstenoja divpusēju sadarbību ar citām ES dalībvalstīm, valstīm ārpus ES , kā arī ES aģentūrām un Interpolu, tai skaitā lietu izmeklēšanas, sadarbības koordinatoru norīkošanas, apmācības un spēju veidošanas, prakses apmaiņas un citos jautājumos. Laikposmā no 2019. līdz 2020. gadam ES tika reģistrēti 6539 kriminālvajāšanas gadījumi un 3019 notiesājoši spriedumi. Tas atspoguļo nelielu pieaugumu salīdzinājumā ar iepriekšējo pārskata periodu . Tomēr kriminālvajāto personu skaits, salīdzinot ar aizdomās turēto skaitu, samazinājās no 52 % 2017.–2018. gadā līdz 43 % 2019.–2020. gadā. Notiesāto personu skaits, salīdzinot ar kriminālvajāto personu skaitu, 2019.–2020. gadā pieauga no 39 % līdz 46 %. 2021. gadā aptuvenais kriminālvajāšanas gadījumu skaits bija 4452, un aptuvenais notiesājošo spriedumu skaits — 2507. Tomēr, neraugoties uz kopējo pieaugumu, kriminālvajāšanas gadījumu un notiesājošo spriedumu absolūtais skaits joprojām ir zems, jo īpaši salīdzinājumā ar reģistrēto upuru un aizdomās turēto skaitu. Laikposmā no 2019. līdz 2021. gadam Eurojust tika nodotas 486 izmeklēšanas un kriminālvajāšanas lietas, lai saņemtu palīdzību . Tajā pašā periodā Eurojust atbalstīja 156 kopīgus izmeklēšanas procesus . Eurojust koordinēto izmeklēšanas un kriminālvajāšanas procesu skaits ir samazinājies, proti, no 183 procesiem 2019. gadā līdz 163 procesiem 2020. gadā un līdz 140 procesiem 2021. gadā, kas var liecināt par dalībvalstu grūtībām vai nepietiekamu informētību saistībā ar lietu nodošanu ES aģentūrai. Vairākas dalībvalstis ziņoja par dalību kopējās izmeklēšanas grupās, ko koordinē Eurojust sadarbībā gan ar ES dalībvalstīm, gan valstīm, kas nav ES dalībvalstis. 2022. gada 14. jūnijā ES ATC kopā ar Eurojust organizēja pirmo cilvēku tirdzniecības apkarošanas specializēto prokuroru mērķgrupas sanāksmi, kas ir viens no ES stratēģijas galvenajiem pasākumiem . Sanāksmē tikās ES dalībvalstu prokurori un tiesneši, lai uzkrātu zinātību un pastiprinātu tiesu sadarbību cilvēku tirdzniecības apkarošanai, tai skaitā Ukrainas kara kontekstā. Kā uzsvērts ES stratēģijā, tiesībaizsardzības un tiesu iestāžu darbinieku sistemātiska apmācība ir būtiska cilvēku tirdzniecības rezultatīvai apkarošanai. CEPOL turpināja nodrošināt apmācību, kas aptver galvenos cilvēku tirdzniecības apkarošanas aspektus, piemēram, novēršanu, dzimumsensitīvu un bērnu vajadzībām atbilstošu pieeju, finanšu un tiešsaistes izmeklēšanu, pārrobežu tiesībaizsardzību un tiesu sadarbību, kā arī upuru agrīnu identificēšanu, palīdzības, atbalsta un aizsardzības nodrošināšanu upuriem. Kā minēts iepriekš, cilvēku tirgotāji arvien plašāk darbojas tiešsaistē, aptverot visus cilvēku tirdzniecības posmus. Īstenojot vienu no galvenajiem pasākumiem ES Stratēģijā cilvēku tirdzniecības apkarošanai, Komisija paplašināja ES interneta foruma darbības, lai apspriestos ar interneta un tehnoloģiju uzņēmumiem un ietvertu pasākumus ar cilvēku tirdzniecību saistīta satura novēršanai, atklāšanai un likvidēšanai. Komisija arī ierosina cilvēku tirdzniecības definīcijā iekļaut nodarījumus, kas izdarīti vai veicināti, izmantojot informācijas vai komunikācijas tehnoloģijas. Turklāt Digitālo pakalpojumu akts būs atbilstošs instruments, lai atklātu, pārraudzītu un likvidētu ar cilvēku tirdzniecību saistītu tiešsaistes saturu, jo ar to tiek noteikts pienācīgas rūpības ievērošanas pienākums starpniecības pakalpojumu sniedzējiem, piemēram, tiešsaistes platformām, ar mērķi samazināt nelikumīgu un kaitīgu saturu tiešsaistē, ieskaitot ar cilvēku tirdzniecību saistītu saturu. Cilvēku tirgotāju darbības modeļa digitalizēšana pavēra iespējas tiesībaizsardzības iestādēm atklāt upurus un arestēt cilvēku tirgotājus, it īpaši veicot digitālu pierādījumu izsekošanu un vākšanu, kas var veicināt lietas izveidi un papildināt upura liecību . Vairākas EMPACT koordinētās kopīgās darbības tiešsaistē, ko atbalstīja ES aģentūras, tostarp Eiropols, bija vērstas pret noziedzīgiem tīkliem, kuri izmanto tīmekļa vietnes un sociālo mediju platformas, lai vervētu upurus seksuālai izmantošanai, ieskaitot ar neaizsargātajiem Ukrainas kara bēgļiem saistītas tiešsaistes platformas. Dalībvalstis pieņēma dažādas stratēģijas, lai atklātu cilvēku tirdzniecības gadījumus, kurus veicinājusi tehnoloģiju izmantošanu. Tās ietver interneta (gan publiskā, gan tumšā tīmekļa) uzraudzību apvienojumā ar reāllaika atvērtā koda izlūkošanas datu analīzi, kibervienības izveidi ar specializāciju cilvēku tirdzniecības apkarošanā un “kiberpatruļu” izvietošanu, norīkojot specializētus darbiniekus, kuru uzdevums ir veikt izmeklēšanu internetā, saskaņā ar attiecīgajām juridiskajām prasībām. Dažas tiesībaizsardzības iestādes izmanto rasmošanas rīkus, kas īpaši izstrādāti informācijas iegūšanai no tīmekļa vietnēm, jo īpaši risku un neaizsargātības identificēšanai pieaugušajiem paredzēto pakalpojumu tīmekļa vietnēs. Vairākas dalībvalstis ir ieviesušas sistēmas interneta lietotājiem ziņošanai par saturu un tīmekļa vietnēm, par kurām viņiem radušās aizdomas, ka tās ir saistītas ar nelikumīgām darbībām, tai skaitā seksuālu izmantošanu un darbaspēka ekspluatāciju. Austrija minēja, ka tiesībaizsardzības iestādes izmanto digitālus pierādījumus, lai izsekotu darba grafikus un darba apstākļus, transporta loģistiku, ikdienas ienākumus, draudus un pastāvīgu kontroli pār un vardarbību pret sievietēm, kuras ir cilvēku tirdzniecības upuri. Dalībvalstis veica darba inspekcijas, lai atklātu iespējamos cilvēku tirdzniecības gadījumus darbaspēka ekspluatācijas nolūkā, tostarp EMPACT prioritātes “Trafficking in Human Beings” (“Cilvēku tirdzniecība”) ietvaros. Dažas dalībvalstis ir arī pieņēmušas īpašus pasākumus, kuru mērķis ir uzlabot darba inspekcijas cilvēku tirdzniecības jomā, piemēram, tiesību aktus, kas paplašina finanšu uzraudzības iestāžu pārbaudes un izmeklēšanas pilnvaras, sadarbības nolīgumu izveidi starp tiesībaizsardzības un darba iestādēm, kā arī īpašas vienības izveidi ar darba inspektoriem, kuri ir kompetenti cilvēku tirdzniecības jautājumos. Turklāt dalībvalstis veica pasākumus, kuru mērķis bija palielināt un uzlabot finanšu izmeklēšanas procesu izmantošanu cilvēku tirdzniecības lietās, tai skaitā apmācot tiesībaizsardzības un tiesu iestādes, veidojot publiskā un privātā sektora partnerības starp finanšu ziņu vākšanas vienībām, valstu darba iestādēm un bankām, stiprinot tiesībaizsardzības iestāžu spēju veikt nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas izmeklēšanu saistībā ar cilvēku tirdzniecības gadījumiem, un izstrādājot rokasgrāmatas par finanšu izmeklēšanu un līdzekļu atgūšanu. Dalībvalstis arī ziņoja par aktīvu un ienākumu arestu un konfiskāciju saistībā ar kriminālprocesiem par cilvēku tirdzniecību. Komisijas priekšlikums jaunai direktīvai par aktīvu atgūšanu un konfiskāciju veicina cīņu pret cilvēku tirdzniecību, nodrošinot jaunu noteikumu kopumu, kas pastiprina līdzekļu atgūšanu, sākot no izsekošanas un identifikācijas līdz iesaldēšanai un pārvaldībai un ar noziedzīgiem darījumiem, ieskaitot cilvēku tirdzniecību, saistītu ieņēmumu un nozieguma rīku konfiskācijai un galīgai atsavināšanai. Komisija ierosina grozīt Direktīvu 2011/36/ES turpmākai ES tiesiskā regulējuma saskaņošanai ar mērķi veicināt pārrobežu sadarbību cilvēku tirdzniecības gadījumos un novērst jaunus draudus. Papildus iepriekšminētajiem šie grozījumi ietver piespiedu laulību un nelikumīgas adopcijas iekļaušanu ekspluatācijas veidos, par kuriem dalībvalstīm būtu jānosaka kriminālatbildība, un sankciju režīma pastiprināšanu juridiskām personām saistībā ar cilvēku tirdzniecības nodarījumiem, kas veikti šādu personu labā. Komisija 2022. gadā izsludināja uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus saskaņā ar ISF par darbībām pret cilvēku tirdzniecību, kura kopējais budžets ir 3 miljoni EUR un mērķis ir iznīcināt cilvēku tirgotāju noziedzīgo darbības modeli. Cīņa pret cilvēku tirdzniecību ir pilnībā integrēta EMPACT dotācijās, ar kurām tiek atbalstītas daudznozaru darbības pret desmit noziedzības prioritātēm, ko Padome noteikusi EMPACT cikla kontekstā . 3.4. Upuru agrīna identificēšana, palīdzība upuriem un viņu aizsardzība