KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Pirmais progresa ziņojums par to, kā Krievija ES un Krievijas vīzu dialoga ietvaros īstenojusi kopējos pasākumus ceļā uz bezvīzu režīmu īstermiņa ceļošanai Krievijas un ES pilsoņiem /* COM/2013/0923 final */





KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Pirmais progresa ziņojums par to, kā Krievija ES un Krievijas vīzu dialoga ietvaros īstenojusi kopējos pasākumus ceļā uz bezvīzu režīmu īstermiņa ceļošanai Krievijas un ES pilsoņiem I. Pamatinformācija ES un Krievijas augstākā līmeņa sanāksmē, kas 2003. gada maijā notika Sanktpēterburgā, abas puses izvirzīja ilgtermiņa mērķi, vienojoties, ka sāks izskatīt abpusēja bezvīzu ceļošanas režīma nosacījumus, tādējādi izveidojot pamatu Krievijas un ES apspriedēm par bezvīzu režīmu. Vēlāk, 2007. gada pavasarī, tika sākts ES un Krievijas vīzu dialogs. Līdzīgi vīzu dialogiem ar citām trešām valstīm un atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 539/2001 prasībām ES un Krievijas vīzu dialoga pamatā ir četri bloki (dokumentu drošība, tostarp biometrija; nelikumīgā migrācija, tostarp atpakaļuzņemšana; sabiedriskā kārtība un drošība, kā arī ārējās attiecības). Laikposmā no 2007. gada decembra līdz 2010. gada martam Maskavā notika sešas ekspertu sanāksmes, kurās tika apzināta situācija ES un Krievijas tiesību aktu jomā, kā arī visās vīzu dialoga četru bloku jomās īstenotā prakse. Ņemot vērā ekspertu sanāksmju konstatējumus, Komisija ierosināja Padomei, ka ES un Krievijas Pastāvīgās partnerības padomes tiesiskuma, brīvības un drošības jautājumos (JLS PPC) 2010. gada maija sanāksmē abām pusēm būtu jāvienojas sākt izstrādāt dokumentu “Kopēji pasākumi ceļā uz bezvīzu režīmu ceļošanai”, kurā būtu norādīti bezvīzu režīma tehniskie kritēriji un prasības. Padome šo ierosinājumu pieņēma. Tāpēc 2010. gada maijā JLS PPC uzdeva augstākā līmeņa amatpersonām apspriest, kā nonākt līdz praktiskajam posmam. Augstākās amatpersonas 2010. gadā tikās vairākas reizes, un pēc to ierosinājuma ES un Krievijas JLS PPC 2010. gada novembrī oficiāli apstiprināja kopējo pasākumu metodiku un aicināja augstākās amatpersonas sagatavot dokumentu. Pirmo ES izstrādāto pasākumu saraksta projektu nodeva Krievijai 2011. gada martā, lai varētu sākt sarunas. Procedūra turpinājās līdz gada beigām, un ES un Krievija 2011. gada 15. decembra augstākā līmeņa sanāksmē oficiāli vienojās par “Kopējiem pasākumiem ceļā uz bezvīzu režīmu īstermiņa ceļošanai Krievijas un ES pilsoņiem”. Šajā sanāksmē arī tika sākta to īstenošana. Īpaša ES un Krievijas ekspertu darba sākšanas sanāksme notika 2012. gada martā. Tajā abas puses apsprieda un izskaidroja, kā tās izprot katru kopējo pasākumu un operatīvo pasākumu, kas vajadzīgs, lai varētu pilnīgi novērtēt to pienācīgu īstenošanu. Pēc tam Krievija un ES sagatavoja attiecīgus rakstiskos ziņojumus par situāciju visu kopējo pasākumu īstenošanas jomā. Krievija iesniedza rakstisko ziņojumu 2012. gada 13. aprīlī, savukārt ES — 2012. gada 31. maijā. Līdz 2012. gada septembrim notika rakstiska saziņa un puses atbildēja uz otras puses uzdotajiem papildjautājumiem. Pamatojoties uz rakstisko saziņu, abas puses organizēja ekspertu apmeklējumus uz vietas. Laikposmā no 2012. gada septembra līdz 2013. gada jūlijam ES eksperti apmeklēja Krieviju (gan Maskavu, gan vairākus reģionus) četras reizes (viens apmeklējums katram blokam). Savukārt Krievijas eksperti laikposmā no 2012. gada decembra līdz 2013. gada oktobrim četras reizes apmeklēja ES (kopā tika sarīkoti 23 apmeklējumi konkrētās dalībvalstīs). ES un Krievijas vīzu dialoga pamatprincips ir pilnīga savstarpība abu pušu starpā. Virzība uz vīzu režīma liberalizāciju ir atkarīga no tā, cik lielā mērā ir īstenoti kopējie pasākumi, un šis process nav automātisks. Kopējo pasākumu nobeiguma noteikumos ir norādīts, ka abas puses, ievērojot savas iekšējās procedūras, nolems sākt sarunas par ES un Krievijas vīzu režīma atcelšanas nolīgumu tikai tad, kad būs pabeigta kopējo pasākumu īstenošana. Vīzu dialoga ietvaros ir ļoti svarīgi pilnīgi īstenot ES un Krievijas vīzu atvieglotas izsniegšanas nolīgumu un atpakaļuzņemšanas nolīgumu. Turklāt, izvērtējot kopējo pasākumu īstenošanu, tiks ņemts vērā arī tas, kā ir mainījušies un novērtēti pārējie kopējo pasākumu nobeiguma noteikumos uzskaitītie aspekti (migrācijas plūsmas un cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības saistība; noraidīto vīzu pieteikumu, pieņemto atpakaļuzņemšanas pieteikumu un faktisko atgriešanas gadījumu skaits; par personu atgriešanu pieņemto lēmumu un ieceļošanas atteikumu uz robežas skaits, tādu attiecīgu pilsoņu aizturēšanas gadījumu skaits, kuri nelikumīgi uzturas otras puses teritorijā, un ES un Krievijas robežas šķērsošanas ilgums). Komisija ir regulāri ziņojusi Padomei un Eiropas Parlamentam par visām vīzu dialoga norisēm. Attiecīgajā termiņā Komisija arī iesniegs vispusīgu novērtējumu par turpmāka ES un Krievijas bezvīzu režīma iespējamo ietekmi cita starpā uz ES robežu pārvaldību, migrāciju un drošību, kā arī uz reģionālo vienotību. Šis ir pirmais Komisijas sagatavotais progresa ziņojums, kurā aprakstīts kopējo pasākumu īstenošanas stāvoklis Krievijā, kā arī norādīti problēmjautājumi un sniegti ieteikumi. II. Katrā blokā īstenoto kopējo pasākumu novērtējums Pirmais bloks — dokumentu drošība, tostarp biometrija Vispārīgs novērtējums Pēdējo gadu laikā Krievija ir panākusi lielu progresu šajā jomā, tostarp 2006. gadā ieviesusi biometriskās pases un 2010. un 2013. gadā tās atjauninājusi atbilstīgi ICAO standartiem. Starptautisko biometrisko pasu izgatavošana, izsniegšana un personalizācija ir diezgan droša un atbilst attiecīgajiem ICAO standartiem un praksei. Par nozagtām un nozaudētām pasēm tiek ziņots centralizētajā Interpola datubāzē, taču ziņošanas procedūra ir manuāla. Pamatdokumentu (tostarp Krievijas galveno personu apliecinošo dokumentu — iekšējo pasu) drošības pakāpe atbilst dokumentu mērķim, un gan to personalizācijas, gan izsniegšanas procedūrās tiek ievēroti pašreizējie standarti. Ir izveidotas mācību programmas, kurās ir iekļauti arī korupcijas apkarošanas pasākumi, taču to efektivitāte vēl ir jāanalizē. Jānorāda arī tas, ka liberālie noteikumi par vārda maiņu, kā arī centrāla iedzīvotāju reģistra neesība varētu veicināt pārkāpumus. Sīkākas piezīmes Ieviest ICAO prasībām atbilstošas biometriskās pases, pamatojoties uz drošu un visaptverošu identitātes pārvaldību, ievērojot ICAO ietvaros veikto darbu un personas datu pienācīgu aizsardzību, un nodrošināt to autentiskumu, kā arī atvieglot to, lai abu pušu attiecīgās iestādes varētu pareizi pārbaudīt pasu turētāju identitāti. Biometriskās pases tika ieviestas 2006. gadā, un no 2010. gada 1. marta tiek izsniegta to atjauninātā versija. Tā atbilst ICAO prasībām, un tajā ir iekļauti uzlaboti drošības elementi. No 2013. gada, tiek izsniegtas trešās paaudzes biometriskās pases, kurās ir arī pirkstu nospiedumu informācija. Lai gan pieprasījums pēc nebiometriskajām pasēm mazinās, tās joprojām ir iespējams saņemt un nav paredzēts pārtraukt to izsniegšanu. Galvenās iestādes, kas atbildīgas par starptautisko pasu un pamatdokumentu izgatavošanu un izsniegšanu, ir Valsts tipogrāfija Goznak, Valsts dzimtsarakstu birojs (ZAGS) un tā reģionālās un vietējās nodaļas (atbildīgas par dzimšanas apliecību izsniegšanu), kā arī Federālais migrācijas dienests (FMD) un tā reģionālās un vietējās nodaļas (atbildīgas par starptautisko pasu un Krievijas iekšējo pasu izsniegšanu). Pašreizējās paaudzes biometriskās pases ir labi aizsargātas pret viltošanu un atbilst ICAO standartiem. Izsniegšanas process ir uzticams un diezgan drošs gan pieteikuma iesniedzēja identitātes pārbaudīšanas posmā, gan neaizpildīto pasu drukāšanas, uzglabāšanas un personalizācijas posmā. Šā procesa vajadzībām glabātās informācijas drošība ir reglamentēta 2006. gada 27. jūlija Federālajā likumā Nr. 152-FZ “Par personas datiem”. Pamatdokumenti (t. i., iekšējās pases un dzimšanas apliecības) ir tehniski labi aizsargāti pret viltošanu. Turklāt jaunajām iekšējām pasēm (izsniedz kopš 2008. gada janvāra) ir papildu drošības elementi, un to saturs ir mašīnlasāms atbilstīgi ICAO standartiem. Neaizpildīto pasu izgatavošana (centrālā līmenī) un glabāšana ir droša un efektīva. Šo dokumentu personalizācija un izsniegšana notiek reģionālā līmenī, un attiecīgās procedūras atbilst pašreizējiem standartiem. Apmeklētās starptautisko pasu un pamatdokumentu apstrādes iestāžu centrālās un vietējās telpas bija labi aizsargātas. Iestādēs tika īstenotas administratīvas drošības procedūras attiecībā uz piekļuvi dokumentiem un to apstrādi. Krievijā nav centrālā reģistra. Dzimšanas apliecības tiek izsniegtas reģionāli, un katram reģionam ir savs reģistrs un elektroniskā datubāze (vismaz ES ekspertu apmeklētajās nodaļās). Šaubu gadījumā notiek administratīvas reģionu konsultācijas (nosūtot oficiālu pieprasījumu pa pastu). Krievijas iestādes norādīja, ka ir paredzēts izveidot jaunu, centralizētu iedzīvotāju elektronisko reģistru, taču konkrēts datums netika minēts. Zināms uzlabojums varētu būt savstarpēji savienots dažādu federālo iestāžu un ministriju (SMEV) portāls, kurā pieprasījumus varētu apstrādāt elektroniski (tāds jau darbojoties). Noteikumi par personas vārda maiņu šķiet diezgan liberāli un joprojām rada bažas. Patiesībā pilsoņiem, kuri vēlas mainīt vārdu, pašreiz netiek piemēroti ierobežojumi. Turklāt, tā kā valstī nav centralizēta iedzīvotāju reģistra, vārda maiņu var izsekot tikai reģionālā līmenī vai iesniedzot oficiālu pieprasījumu citai ZAGS reģionālajai nodaļai, taču šādas procedūras izpildei ir vajadzīgs laiks un tādējādi tiek veicināti pārkāpumi. Nodrošināt tūlītēju un sistemātisku ziņu sniegšanu Interpola datubāzei par pazaudētām vai nozagtām pasēm Informācija par nozaudētajām un nozagtajām starptautiskajām pasēm tiek glabāta FMD centralizētajā datubāzē un pēc tam nodota Interpola centrālajam valsts birojam (CVB) (tā pamatmītne ir Iekšlietu Ministrija (IM)), kas to integrē, izmantojot Interpola nozagto un nozaudēto ceļošanas dokumentu (SLTD) datubāzes push-pull informācijas sistēmu. Informāciju Interpola datubāzē ievada manuāli, un tas tiek darīts katru dienu. IM īsteno attīstības projektu, lai uzlabotu FMD un Interpola CVB informācijas apmaiņu un nodrošinātu datu automātisku augšupielādi SLTD (tiks pabeigts līdz 2013. gadam). Līdz šim Krievija nav integrējusi Interpola SLTD datubāzē nozaudētās un nozagtās iekšējās pases vai pamatdokumentus, jo tos nevar izmantot ārvalstīs. Tomēr Krievija apsver iespēju iekļaut datubāzē arī šos dokumentus. Uzturēt regulāru apmaiņu ar pasu un vīzas pieteikuma veidlapu paraugiem, dalīties ar informāciju par viltotiem dokumentiem un sadarboties dokumentu drošības jomā Izmantojot Ārlietu ministrijas (ĀM) diplomātiskos kanālus, notiek pasu paraugu un vīzu pieteikumu veidlapu regulāra apmaiņa. FMD no IM saņem ārvalstu dokumentu paraugus un informatīvā nolūkā tos nosūta FMD teritoriālajām nodaļām. Īstenot mācību programmas par dokumentu aizsardzības metodēm, pamatojoties uz ICAO standartiem, tostarp attiecībā uz biometrisko parametru ieviešanu, kā arī veikt informācijas apmaiņu par metodēm un attiecīgiem iespējamiem zinātniskiem pētījumiem šajā jomā ZAGS un FMD darbiniekiem ir jāapgūst sākotnējās mācības, pēc kurām regulāri notiek papildmācības. Tiek īstenotas arī e‑mācību programmas. ĀM Konsulārais departaments ir izveidojis mācību centru, kas piedāvā mācību kursus par biometrisko pasu izsniegšanas procedūru un drošības elementiem. Mācību programmu efektivitāte varētu atšķirties atkarībā no konkrētās nodaļas lieluma, tā, cik nomaļus tā atrodas, un pieejamiem cilvēkresursiem. Visu attiecīgo iestāžu darbinieki, ar kuriem ES eksperti tikās apmeklējumos, bija labi informēti par konkrētajām procedūrām, saviem pienākumiem un pilnvarām. Īstenot un vajadzības gadījumā uzlabot pretkorupcijas pasākumus, tostarp ētikas normas, īpaši pievēršoties amatpersonām jebkādā valsts iestādē, kas nodarbojas ar drošu un visaptverošu identitātes pārvaldību Krievijas iestādes informēja, ka ar korupcijas apkarošanu saistīti jautājumi ir iekļauti attiecīgo darbinieku vispārīgajās mācībās un ka attiecīgo programmas saturu atjaunina, tiklīdz ir pieņemti jauni korupcijas apkarošanas tiesību akti. Taču ekspertu apmeklējuma laikā nebija iespējams pārbaudīt mācību kursu saturu un kvalitāti un mācību programmu prasības (jo īpaši attiecībā uz ZAGS). Īstenojot vispārīgo korupcijas apkarošanas politiku, FMD pieņēma Valsts ierēdņu ētikas un rīcības kodeksu (FMD 2011. gada 25. februāra rīkojums), kas attiecas uz visiem tā darbiniekiem. Atsevišķi kodeksa noteikumi ir īpaši iekļauti FMD darba līgumos. FMD korupcijas apkarošanas nolūkā ir izveidojis arī kanālus saziņai ar pilsoņiem (tīmekļa vietni, uzticības dienestu u. c.) un ievieš preventīvus pasākumus. Pat tad, ja dokumentu izsniegšanas sistēma pietiekami labi novērš to viltošanu, korupcijas dēļ var pieaugt iespējas nelikumīgi iegūt oriģinālus dokumentus, tāpēc korupcijas apkarošanas pasākumiem dokumentu drošības jomā ir sevišķi liela nozīme. Pirmā bloka problēmjautājumi un ieteicamās turpmākās darbības Ņemot vērā izklāstītos konstatējumus, Komisija noteica šādus problēmjautājumus, kurus jāturpina apspriest ar Krievijas iestādēm. Krievijas noteikumi par vārda maiņu ir diezgan liberāli un var veicināt pārkāpumus un atvieglot identitātes maiņu. Identitātes maiņu būtu grūti konstatēt, jo īpaši trešo valstu, tostarp ES dalībvalstu, iestādēm. Turklāt, tā kā Komisijai nebija pieejama informācija ne par FMD un ZAGS darbinieku mācību saturu un rezultātiem, nedz arī par to mācību programmas prasībām, jo īpaši attiecībā uz korupcijas apkarošanas pasākumiem, tā nevarēja pilnīgi novērtēt šajā jomā panākto progresu. Visbeidzot Komisija turpinās informācijas apmaiņu ar Krievijas iestādēm par centralizēta iedzīvotāju reģistra, elektroniskas sistēmas, kas nodrošina federālo iestāžu un ministriju (SMEV) savstarpēju savienojumu, kā arī sistēmas, ar ko automātiski iekļaut brīdinājumus Interpola SLTD datubāzē, izstrādi. Otrais bloks — nelikumīgā migrācija, tostarp atpakaļuzņemšana Vispārīgs novērtējums Krievijas migrācijas politika pēdējo gadu laikā ir ievērojami mainījusies. Par pārmaiņu procesu liecina 2012. gadā pieņemtā jaunā Migrācijas politikas koncepcija. Krievijas iestādes ir sākušas uztvert migrāciju plašāk, ņemot vērā arī to, ka migrācijas plūsma var labvēlīgi ietekmēt ekonomikas attīstību. Turklāt Krievijas iestādes ir atzinušas, ka likumīgie imigranti bieži kļūst par nelikumīgiem imigrantiem migrācijas procedūru birokrātiskuma un neefektivitātes dēļ un ka migranti ir steidzami jāintegrē Krievijas sabiedrībā. Galvenā kompetentā iestāde vīzu un legālās migrācijas kanālu jomā ir FMD, kas pārvalda migrāciju Krievijā un nodrošina saskaņotību. Valstī ir izveidota pilnīga un vispusīga noteikumu sistēma. Atsevišķi noteikumi joprojām ir diezgan sarežģīti (piemēram, par kvotām un darba atļaujām). Jau ir izdarīti vairāki federālo tiesību aktu grozījumi, konkrētāk, saistībā ar ES un Krievijas vīzu atvieglotas izsniegšanas nolīguma (VFA) īstenošanu, augsti kvalificētu speciālistu (ĀKS) stāvokļa uzlabošanu, migrācijas reģistrācijas un vīzu izsniegšanas procedūru atvieglošanu, kā arī piekļuves darba tirgum vienkāršošanu (attiecībā uz kvotu sistēmu un patentiem). Ir paredzētas arī citas pārmaiņas, jo īpaši, lai uzlabotu arī citu migrantu grupu legālas migrācijas procedūras. Nelikumīgā imigrācija ir problēma, ko atbildīgās iestādes labi apzinās. Tiek ieguldīts arvien lielāks darbs, lai nodrošinātu Krievijas teritorijā aizturēto nelikumīgo imigrantu efektīvu atgriešanu un migrācijas noteikumu vispārēju izpildi. Šķiet, ir problemātiski panākt pienācīgu sadarbību ar Baltkrieviju (valstu savienības dēļ un tāpēc, ka nav robežkontroles), un sarežģījumus rada arī migrācijas plūsma no NVS valstīm (tostarp pienācīga pasu kontrole). Ir izveidotas atgriešanas procedūras, un ar daudzām izcelsmes valstīm tiek veidota sadarbība atgriešanas jomā. ES un Krievijas atpakaļuzņemšanas nolīgums tiek īstenots apmierinoši. Bija grūti novērtēt informācijas vākšanas sistēmu, jo īpaši riska analīzi, gan nelikumīgās migrācijas, gan robežu pārvaldības jomā, tostarp reģionālā līmenī. Robežkontroles efektivitāti varētu uzlabot, apkopojot konkrētus rādītājus (piemēram, robežas nelikumīgas šķērsošanas gadījumu skaitu, ieceļošanas atteikumu skaitu u. c.) par jaunajiem nelikumīgās migrācijas kanāliem, maršrutiem un pārrobežu noziedzību un darot tos pieejamus vietējām struktūrvienībām. Patvēruma jomā ir izveidotas administratīvas struktūras un procedūras, un ES ekspertu apmeklētie patvēruma meklētāju uzņemšanas centri atbilda pamatprasībām un pašreizējiem standartiem. Būtu vēlams apsvērt iespēju nodrošināt iespējamiem patvēruma meklētājiem vairāk informācijas robežšķērsošanas vietās (BCP), kā arī pastiprināt un strukturēt FMD un Robežsardzes dienesta (RSD) (Federālā drošības biroja (FDB) struktūrvienība) sadarbību. Būtu jāapsver tādu noteikumu ieviešana, ar ko atzītiem bēgļiem un patvēruma meklētājiem pēc to reģistrācijas piešķirtu konkrētas tiesības, kā arī pagaidu patvēruma (papildu aizsardzības) saņēmēja statusu tuvinātu bēgļa statusam. Paredzams, ka jaunajā likumā par patvērumu tiks ieviesti daži šīs jomas uzlabojumi. Lai gan robežu pārvaldības sistēmas un procedūras robežšķērsošanas vietās kopumā atbilst standartiem, atsevišķi uzlabojumi varētu veicināt to efektivitāti. Regulāri tiek uzlabots robežšķērsošanas vietu aprīkojums. RSD ir profesionāla robežu pārvaldības un tiesībaizsardzības iestāde, kurai ir stabila vieta pārējo iestāžu vidū. RSD ir apņēmusies sadarboties ar kaimiņvalstu robežu pārvaldības iestādēm un Frontex. Ir panākts progress arī RSD un trešo valstu, tostarp ES dalībvalstu, robežu pārvaldības iestāžu sadarbības jomā. Turpmāk šī sadarbība būtu jāpadziļina un būtu jānodrošina strukturētākas informācijas un datu apmaiņa. Attiecībā uz sadarbību ar citām attiecīgajām Krievijas iestādēm RSD būtu jāvelta papildu pūles, lai konkretizētu sadarbības jomas, jo īpaši saistībā ar FMD un Federālo muitas dienestu (FCS). Dati tiek vākti regulāri, un attiecīgajās iestādēs (vismaz RSD un FMD) ir analīzes struktūrvienības. Tā kā katra iestāde joprojām vāc datus atsevišķi, statistika ir sadrumstalota. Riska analīzes rezultāti netiek iesniegti citām iestādēm, turklāt pastāv zināmas šaubas par sagatavotās analīzes vispusīgumu un metodiku. Krievijas iestādes paziņoja, ka mācību programmas, tostarp robežsargu mācības par dokumentu drošību, ir labi izstrādātas. Mācību programmās ir iekļauti korupcijas apkarošanas pasākumi, un ir izstrādāti arī ētikas kodeksi. Tomēr ES ekspertiem nebija iespējas iepazīties ar to saturu. Sīkākas piezīmes 2.1. Migrācijas aspekti Noslēgt starp Krieviju un visām attiecīgajām ES dalībvalstīm īstenošanas protokolus 2006. gada 25. maija Nolīgumam starp Krievijas Federāciju un Eiropas Kopienu par atpakaļuzņemšanu un nodrošināt šā nolīguma efektīvu īstenošanu ES un Krievijas atpakaļuzņemšanas nolīgums stājās spēkā 2007. gada 1. jūnijā. Tā īstenošanu regulāri uzrauga Komisija (ES vārdā), sadarbojoties ar ES dalībvalstīm, un FMD (Krievijas vārdā). Galvenā platforma, kurā apspriest jebkādus jautājumus, kas rodas nolīguma īstenošanas gaitā, ir Apvienotā atpakaļuzņemšanas komiteja (AAK), kas līdz šim ir tikusies divreiz gadā (pagaidām ir notikušas 13 sanāksmes Maskavā un Briselē). Visas nolīgumā paredzētās atpakaļuzņemšanas procedūras tiek īstenotas. Vispārīgais nolīguma īstenošanas novērtējums ir apmierinošs. AAK sanāksmēs regulāri tiek izskatīti visi tehniskie jautājumi. Ņemot vērā līdzšinējo labo sadarbību, pēdējā AAK sanāksmē tika nolemts sanāksmju biežumu samazināt līdz vienai reizei gadā. Galvenā Krievijas kompetentā iestāde, kas ir atbildīga par nolīguma īstenošanu, ir FMD, un visus attiecīgos jautājumus risina speciāla FMD struktūrvienība. Par paātrinātās atpakaļuzņemšanas procedūru robežšķērsošanas vietās ir atbildīgs RSD. Uz robežas īstenojamās atpakaļuzņemšanas procedūras izpilde ir uzticēta RSD robežu delegātiem. Tomēr dažās robežšķērsošanas vietās ES eksperti tikšanos laikā ievēroja, ka vietējie RSD pārstāvji nav pilnīgi informēti par šīs procedūras aspektiem. Nolīguma īstenošanas protokolu noslēgšana (starp Krieviju un ES dalībvalstīm) ir gandrīz pabeigta. Protokoli ir parakstīti ar 23 ES dalībvalstīm. Protokols ar Grieķiju ir parakstīts un būtu jāratificē tuvākajā laikā. Krievija informēja, ka ir gatava turpināt sarunas ar Horvātiju. Vairākās AAK sanāksmēs Krievija paziņoja, ka ir gatava sākt sarunas par protokolu ar Apvienoto Karalisti. Šis nolīgums nav saistošs Īrijai un Dānijai. Efektīvi īstenot 2006. gada 25. maija Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Krievijas Federāciju par vīzu atvieglinātu izsniegšanu Eiropas Savienības un Krievijas Federācijas pilsoņiem ES un Krievijas vīzu atvieglinātas izsniegšanas nolīgums (VFA) stājās spēkā 2007. gada 1. jūnijā (vienlaicīgi ar atpakaļuzņemšanas nolīguma stāšanos spēkā). Tā īstenošanu regulāri uzrauga Komisija (ES vārdā), sadarbojoties ar ES dalībvalstīm, un ĀM (Krievijas vārdā). Galvenā platforma, kurā apspriest visus jautājumus, kas rodas nolīguma īstenošanas gaitā, ir Apvienotā vīzu atvieglinātas izsniegšanas komiteja, kas regulāri un parasti vismaz reizi gadā tiekas pēc kādas puses pieprasījuma (līdz šim ir notikušas 9 sanāksmes Maskavā un Briselē). Lai nodrošinātu, ka abas puses īsteno VFA noteikumus pilnīgi, pareizi un saskaņoti, apvienotā komiteja izstrādāja un pieņēma VFA īstenošanas pamatnostādnes. Abas puses uzskata apvienotās komitejas sanāksmes par konstruktīvas sadarbības platformu un iespēju apspriest visus ar nolīguma piemērošanu saistītos tehniskos jautājumus. Nolīgums tiek īstenots apmierinoši. Komisijai nav pieejama sīki izstrādāta statistika par Krievijas izsniegtajām vīzām 2007.–2011. gadā. Nav zināms precīzs to ES pilsoņu skaits, kam vīza atteikta, taču saskaņā ar Krievijas aplēsēm tas būtu tikai aptuveni 0,01–0,02 % (aptuveni 200–300 noraidījumu gadā). ES pilsoņiem katru gadu tiek izsniegti aptuveni 1,25 miljoni vīzu, un aptuveni 45 % no tām ir ilgtermiņa daudzkārtējās ieceļošanas vīzas. Pirms tiek pieņemts galīgais lēmums par parakstīšanu, atjauninātais VFA ir jānovērtē no ES un Krievijas vispārējo attiecību skatupunkta. Grozīt minēto nolīgumu par vīzu atvieglotu izsniegšanu, lai vēl vairāk vienkāršotu vīzu izsniegšanas prasības īstermiņa ceļojumiem Atjauninātā VFA saturs ir precizēts un tajā inter alia būs paredzēts savstarpējs bezvīzu režīms attiecībā uz civilā gaisa transporta apkalpes locekļiem un tā provizoriska piemērošana no nolīguma parakstīšanas brīža. Tādējādi tiks likvidēta pašreizējā situācijas nelīdzsvarotība — Krievijas civilā gaisa transporta apkalpes locekļiem vīza nav vajadzīga nevienā ES dalībvalstī, savukārt Krievija joprojām piemēro vīzu prasību tām dalībvalstīm, ar kurām tā attiecībā uz šo personu kategoriju nav noslēgusi divpusējus bezvīzu režīma nolīgumus (BE, CZ, EE, EL, FI, IE, LV, LX, PT, SI, SK). Joprojām nav atrisināts viens jautājums — Krievijas pieprasītais bezvīzu režīms biometrisko dienesta pasu turētājiem. ES joprojām izskata šādam bezvīzu režīmam piemērojamos drošības pasākumus. Strādāt, lai nodrošinātu, ka tiek atviegloti, vēl vairāk vienkāršoti un pārskatāmi piemēroti pušu attiecīgie noteikumi par to pilsoņu reģistrāciju, kuri legāli uzturas otras puses teritorijā, un par tādu atļauju izdošanu, kas dod tiesības legāli uzturēties un izmantot nodarbinātības iespējas, ar mērķi praksē samazināt administratīvo procedūru ilgumu un šķēršļus iedzīvotājiem. Krievija ir izveidojusi vispusīgu legālās migrācijas noteikumu sistēmu, un šie noteikumi ir izklāstīti vairākos federālajos tiesību aktos un to grozījumos. Galvenā par to īstenošanu atbildīgā iestāde ir FMD. Ir ieviestas vairākas pārmaiņas attiecībā uz ārvalstnieku uzskaiti (reģistrāciju), kas ir obligāta katrā uzturēšanās vietā Krievijā. Pašreiz šis pienākums attiecas uz ikvienu ārvalstnieku (neatkarīgi no uzturēšanās ilguma), un tas septiņu darbdienu laikā jāizpilda FMD reģionālajā nodaļā (iepriekš — trīs darbdienu laikā). Šo periodu var pagarināt atbilstīgi divpusējiem līgumiem, un tas ir izdarīts, piemēram, attiecībā uz Franciju (10 dienas) un Kazahstānu (30 dienas). Turklāt trešo valstu valstspiederīgajiem (TVV), kuri Krievijā uzturas kā AKS (skatīt turpmāk), un to ģimenes locekļiem ir tiesības, nestājoties migrācijas uzskaitē, uzturēties Krievijā līdz 90 vai 30 dienām (atkarībā no apstākļiem). Migrācijas uzskaites procedūras FMD ir jāveic uzņēmējai personai (tā ir precīzi definēta tiesību aktos). Tūristu vārdā šis pienākums būtu jāizpilda viesnīcu darbiniekiem vai personai, kas tos ielūgusi uz Krieviju. TVV nav pienākuma īpaši (vismaz tieši) sazināties ar FMD. Uzskaitei vajadzīgos dokumentus (tostarp pases un migrācijas kartes kopijas) uzņēmēja persona var iesniegt tieši vai pa pastu. Turklāt TVV vairs nav atbildīgi par migrācijas uzskaites pienākuma neievērošanu, un sankcijas piemēro tikai uzņēmējai personai (agrāk atbildība bija jāuzņemas arī TVV). Reģistrācijas procedūras ir jāveic tādiem TVV, kuri likumīgi uzturas Krievijā ilgāku periodu (darba, mācību u. c. iemeslu dēļ). Ir ieviesti arī daži šīs procedūras uzlabojumi, jo īpaši saistībā ar pieprasījuma iesniegšanas veidiem. Tomēr, lai gan šī procedūra būtībā ir deklaratīva, dažkārt ir grūti sagādāt pieteikuma iesniedzējam pieprasītos apliecinošos dokumentus (piemēram, nekustamā īpašuma tiesību pierādījumu vai tā īpašnieka apstiprinājumu). Tā kā vairākas migrantu sociālās tiesības ir atkarīgas no tā, vai persona ir likumīgi reģistrēta, šī procedūra var de facto ierobežot šo tiesību pieejamību. Krievijā ir divi galvenie TVV likumīgas uzturēšanās atļauju veidi — pagaidu un pastāvīgas uzturēšanās atļaujas. TVV, kas vēlas saņemt Krievijas pagaidu uzturēšanās atļauju, jāiesniedz pieteikums attiecīgajā FMD teritoriālajā nodaļā vai attiecīgajā Krievijas diplomātiskajā pārstāvniecībā vai konsulātā uzturēšanās valstī. Ja pieteikumu apstiprina, tiek izsniegta četrus mēnešus derīga vīza ieceļošanai Krievijā. Pieteikumu var iesniegt personiski vai elektroniski, pievienojot prasītos apliecinošos dokumentus, tostarp sertifikātu, kurā apliecināts, ka pieteikuma iesniedzējs nav inficēts ar HIV un nav atkarīgs no narkotiskām vielām. Lēmumu par pieteikumu Krievijas iestādes var pieņemt sešu mēnešu laikā. Atteikuma iemesli ir precīzi noteikti tiesību aktos. Šķiet, TVV, kas Krievijā uzturas ar pagaidu uzturēšanās atļauju, drīkst strādāt tikai darba atļaujā (ko parasti izsniedz uz vienu gadu) norādītajā reģionā un amatā. Turklāt, ja TVV darba atļauja attiecas tikai uz vienu reģionu, to komandējumi Krievijā nedrīkst būt ilgāki par 10 dienām. Šie noteikumi šķiet diezgan ierobežojoši. Pagaidu uzturēšanās atļauja ir derīga trīs gadus, un, ja TVV izbraucis no Krievijas un tajā atgriezies un ir iesniedzis to pašu dokumentu kopumu (tostarp par HIV un atkarību no narkotiskām vielām), atļauju var atjaunot pēc TVV pieprasījuma. Pēc trīs gadus ilgas nepārtrauktas uzturēšanās Krievijā TVV var pieteikties arī pastāvīgas uzturēšanās atļaujai (skatīt turpmāk). AKS ir priviliģēts statuss Krievijas tiesību aktos par darbaspēka migrāciju. Lai piesaistītu AKS Krievijas darba tirgum, Krievijas iestādes ir atvieglojušas nodarbinātības un uzturēšanās noteikumus. Uz AKS neattiecas kvotas, un tiem, kā arī viņu ģimenes locekļiem ir tiesības saņemt vairākkārtējas ieceļošanas vīzas to darba līgumu derīguma periodam (līdz trim gadiem) un atkārtoti pagarināt atļaujas līdz trim gadiem (katrā reizē). Turklāt, ja šie speciālisti strādā divos vai vairākos reģionos, izsniegtā atļauja ir derīga arī attiecīgajos reģionos. Ja AKS ir jāmaina darba devējs, tiem ir 30 darbdienas laika, lai atrastu jaunu. AKS arī ir tiesības pieteikties pastāvīgas uzturēšanās atļaujai, neveicot pagaidu uzturēšanās atļaujas saņemšanas procedūru, turklāt gan AKS, gan viņu ģimenes locekļiem ir plašas sociālekonomiskās tiesības. TVV var saņemt pastāvīgas uzturēšanās atļauju pēc tam, kad viņš(‑a) valstī nodzīvojis(‑usi) vismaz vienu gadu ar pagaidu uzturēšanās atļauju. Uzturēšanās atļauju izsniedz uz periodu, kas nepārsniedz piecus gadus, un to var neierobežoti atjaunot. TVV ir jāiesniedz pieteikums attiecīgajā FMD teritoriālajā nodaļā vismaz sešus mēnešus pirms pagaidu uzturēšanās atļaujas termiņa beigām. Pieteikumam jāpievieno plašs dokumentu kopums, kas līdzinās pagaidu uzturēšanās atļaujas nolūkā prasītajiem dokumentiem. Pastāvīgas uzturēšanās atļaujas atteikuma iemesli ir līdzīgi iemesliem, kuru dēļ nepiešķir pagaidu uzturēšanās atļauju. Ārvalstu pilsonim, kam ir pastāvīgas uzturēšanās atļauja, ir gandrīz tāds pats juridiskais statuss kā Krievijas pilsonim, tostarp attiecībā uz atbrīvojumu no kvotām un attiecībā uz pienākumiem saistībā ar darba atļaujām. Ja uz ārvalstniekiem neattiecas kāds no 2001. gada Federālajā likumā Nr. 115-FZ paredzētajiem izņēmumiem, tie var strādāt tikai tad, ja viņiem ir darba atļauja. Lai saņemtu darba atļauju, TVV ir jāpiesakās uzturēšanās vietas FMD teritoriālajā nodaļā un jāiesniedz pieteikuma veidlapa un prasītie apliecinošie dokumenti. Darba atļauju izsniedz 10 darbdienu laikā no pieteikuma saņemšanas. Ja darba atļauja jāpiešķir 30 dienu laikā, TVV ir jāiesniedz medicīniskie dokumenti (tostarp apstiprinājums par to, ka pieteikuma iesniedzējs nav inficēts ar HIV, nav atkarīgs no narkotiskām vielām un neslimo ar smagām infekcijas slimībām), pretējā gadījumā darba līgums tiks pārtraukts. Medicīniskās pārbaudes jāveic tikai noteiktajās vietās (kuru skaits ir ierobežots), un tas dažkārt rada praktiskus sarežģījumus. TVV piešķiramo darba atļauju skaitu gadā ierobežo kvotas, ko, sadarbojoties ar ĀM un citām iestādēm, nosaka Darba un sociālās aizsardzības ministrija. Visa procedūra ir diezgan sarežģīta, ilgstoša un neelastīga. Kvotas nosaka katram reģionam par nākamo gadu, ņemot vērā no darba devējiem iegūtās prognozes. Šāda pieeja var izraisīt sarežģījumus un kavējumus, un tās efektivitāte ir apšaubāma. Šķiet, Krievijas iestādes to apzinās, jo apsver kvotu noteikumu pārskatīšanu. Papildus kvotu un darba atļauju sistēmai pastāv arī “patentu” sistēma. To piemēro tādiem Krievijā ieceļojošiem ārvalstu pilsoņiem, uz kuriem attiecas bezvīzu režīms (jo īpaši no NVS valstīm, izņemot Turkmenistānu). Patentu izsniedz 10 darbdienu laikā pēc Krievijas pilsoņa (uzņēmējas personas) pieprasījuma saņemšanas. Ar to tiek atļauts veikt ar privātpersonu personiskām, mājsaimniecības vai līdzīgām vajadzībām saistītu darbu, ja ir noslēgts darba līgums vai civiltiesisks līgums (auklēm, palīdzēm u. c.). Patentu var piešķirt uz vienu līdz trim mēnešiem un pagarināt par periodu, kas nepārsniedz vienu gadu. Pēc šā perioda var izsniegt jaunu patentu. Izsniegto patentu skaits netiek ierobežots. Sākotnēji Krievijā nebija migrantu integrācijas politikas. Taču nesen pēc liela TVV ieplūduma (jo īpaši no NVS valstīm) radās vajadzība šādu politiku izstrādāt, un tas ir atzīts arī Migrācijas politikas koncepcijā (skatīt turpmāk). Tiek īstenoti vairāki pasākumi, tostarp krievu valodas, vēstures un kultūras tradīciju mācīšana; izcelsmes valstīs organizēti pirmsaizbraukšanas kursi topošajiem migrantiem, kuri dosies strādāt uz Krieviju; arodmācības, kā arī krievu valodas nodarbības un nodarbības par Krievijas migrācijas tiesību aktiem. Šajā jomā ir īstenoti divi izmēģinājuma projekti (Tadžikistānā un Kirgizstānā). FMD arī esot izveidojis īpašu struktūrvienību, kas risina ar integrāciju saistītus jautājumus. Tomēr joprojām nav pilnīgi ieviesta vispusīga integrācijas stratēģija. Visas ar vīzu saistītās procedūras ir reglamentētas valdības noteikumos, kuri atbilst arī ES un Krievijas VFA noteikumiem. Lai saņemtu kādu no vīzām, ārvalstu pilsonim jāpiesakās Krievijas diplomātiskajā pārstāvniecībā vai konsulātā un jāiesniedz vajadzīgie (skaidri noteikti un diezgan standartizēti) dokumenti, tostarp ielūgums. Lai saņemtu ilgtermiņa vīzu, var būt jāiesniedz daži papildu dokumenti. Pamatojoties uz šiem dokumentiem, tiks izsniegta apmeklējuma mērķim atbilstoša vīza. Tiesību aktos noteiktu iemeslu dēļ ĀM var noraidīt vīzas pieteikumu. Vīzas atteikums nav jāpamato. Apmeklējuma faktiskā mērķa neatbilstība norādītajam mērķim tiek uzskatīta par ieceļošanas vai uzturēšanās kārtības pārkāpumu un ir sodāma (ar naudassodu, izraidīšanu un/vai atkārtotas ieceļošanas aizliegumu). Vīzu turētājiem ir jāatstāj Krievijas teritorija vīzā noteiktā atļautā uzturēšanās perioda beigās. Kopīgais uzturēšanās periods Krievijā ārvalstu pilsonim, kam ir īstermiņa daudzkārtējas ieceļošanas (biznesa) vīza, nedrīkst pārsniegt 90 dienas 180 dienu laikā. Ilgtermiņa vīzas izsniedz uz tādu periodu, kas atbilst uzturēšanās mērķim. Būtisks Krievijas vīzu politikas elements ir konkrēti divpusēji nolīgumi. Krievija ir noslēgusi vairāk nekā simts nolīgumu vai nu par īstermiņa bezvīzu režīmu (vissvarīgākie — ar Izraēlu un Turciju), vai arī par vīzu atvieglinātu izsniegšanu (piemēram, ar ES un Amerikas Savienotajām Valstīm). Bezvīzu režīms attiecas arī uz gandrīz visām NVS valstīm (izņemot Turkmenistānu). Krievija informēja, ka nolīgumi par bezvīzu režīmu varētu tikt parakstīti arī ar Japānu, Dienvidkoreju un Indiju. Veikt informācijas apmaiņu, tostarp ES un Krievijas dialoga par migrāciju ietvaros, par tiesisko regulējumu un administratīvajām struktūrām, tostarp to attiecīgajām kompetencēm un darba metodēm, un par infrastruktūru (tostarp aizturēšanas centriem) migrācijas plūsmu vispārējai pārvaldībai, jo īpaši nolūkā efektīvi izstrādāt metodoloģiju attiecībā uz nelegālu migrantu atklāšanu iekšzemē un izraidīšanu, aktuālajām migrācijas plūsmām, nelegālās migrācijas statistiku un riska analīzi, un cieši sadarboties ar nelegālo migrāciju saistītas noziedzības apkarošanā, un novērst iespējamās nepilnības Jauno Migrācijas politikas koncepciju (“koncepcija”) 2012.–2025. gadam ir izstrādājis FMD. Krievijas Federācijas prezidents pieņēma koncepciju 2012. gada jūnijā, un tā ir galvenais politikas dokuments par migrāciju Krievijā. Koncepcijas mērķis ir veicināt atsevišķu TVV grupu, jo īpaši AKS un lielu ieguldītāju, studentu, tautiešu un kvalificētu darba ņēmēju (galvenokārt no NVS valstīm), migrāciju uz Krieviju atbilstīgi tirgus vajadzībām. Tajā ir noteikti atbilstīgi migrācijas veicināšanas pasākumi, piemēram, labvēlīgu ģimenes atkalapvienošanās apstākļu radīšana, pakāpeniska ar uzņēmējdarbību, darbu (kvotu sistēmu uzlabošana) vai izglītību/zinātni saistītas ieceļošanas un uzturēšanās procedūru vienkāršošana, kā arī uzturēšanās reģistrācijas un medicīniskās aprūpes procedūras, cirkulārās migrācijas veicināšana u. c. Koncepcijā uzsvars ir likts uz legālas migrācijas labvēlīgo ietekmi, un šāda migrācija ir atzīta par vajadzīgo reakciju uz demogrāfisko lejupslīdi. Federālā līmenī notiek īstenošanas tiesību aktu izstrāde. Koncepcijā arī likts uzsvars uz to, kā panākt, lai TVV ievērotu Krievijas migrācijas noteikumus, un kā ierobežot nelikumīgo migrāciju. Par vairumu ar migrāciju saistīto jautājumu Krievijā ir atbildīgs FMD. Kopš 2012. gada FMD ir tieši pakļauts Krievijas valdībai, un tā vadītāja amata pakāpe nesen tika pielīdzināta federālā ministra pakāpei. FMD ir vadošā federālā izpildiestāde, kurai ir reģionālās nodaļas, starpreģionu struktūras un ārvalstīs izvietoti kontaktpunkti. FMD ir atbildīgs par federālās migrācijas politikas izstrādi un īstenošanu, kā arī par legālās un nelikumīgās migrācijas jomā veikto darbību pārvaldību. Migrācijas pārvaldībā ir iesaistīts arī RSD, kas atbildīgs par robežpārbaudēm un robežuzraudzību. Migrācijas kontroli un pārvaldību atbilstīgi savām pilnvarām veic arī citas ministrijas un iestādes (Izglītības un zinātnes ministrija, Darba un sociālās aizsardzības ministrija, ĀM u. c.). Krievijas iestādes informēja, ka, lai gan FMD neveic pierobežas zonas kontroli, tas sadarbojas ar RSD, pamatojoties uz gada sadarbības plānu un reģionālajiem plāniem. Taču ES eksperti apmeklējuma laikā nevarēja apstiprināt, ka starp FMD un RSD pastāvētu operatīvā sadarbība. Pat ja ir izveidoti RSD un reģionālās FMD nodaļas saziņas kanāli, FMD nav uz vietas robežšķērsošanas vietās. Krievijas starptautiskā sadarbība migrācijas lietās galvenokārt ietver FMD un NVS valstu migrācijas iestāžu saziņu, pamatojoties uz 1992. gada nolīgumu, kurā paredzēta sadarbības koordinatoru apmaiņa. Darbību centrā ir nelikumīgās migrācijas apkarošana. Operatīvi un preventīvi pasākumi, kā arī īpašas, pret nelikumīgo migrāciju un cilvēku tirdzniecību vērstas operācijas tiekot organizētas arī Kolektīvās drošības līguma organizācijas ietvaros, un Krieviju tajā pārstāv FMD, IM, FDB un Rosfinmonitoring. Pamatojoties uz divpusējiem nolīgumiem, notiek sadarbība arī atpakaļuzņemšanas jomā. Krievija ir noslēgusi šādus nolīgumus ar ES un inter alia ar Dāniju, Islandi, Norvēģiju, Šveici, Ķīnu, Turciju, Ukrainu, Armēniju, Kazahstānu, Kirgizstānu, Uzbekistānu, Moldovu, Baltkrieviju un Vjetnamu. Sarunas par atpakaļuzņemšanu notiek inter alia ar Azerbaidžānu, Turkmenistānu, Tadžikistānu, Indiju, Baltkrieviju, Melnkalni, Maķedoniju un Bosniju un Hercegovinu. Krievija norādīja, ka visu spēkā esošo nolīgumu izpilde ir apmierinoša. ES un Krievijas migrācijas dialogs tika sākts 2011. gadā, un ir notikušas vairākas sanāksmes par legālo un nelikumīgo migrāciju. Konkrētāk, divas sanāksmes par nelikumīgo migrāciju un viena sanāksme par legālo migrāciju notika Bratislavā, Kaļiņingradā un Budapeštā (abas puses apmainījās ar legālās migrācijas statistiku par darbaspēka trūkumu, kvotām un vīzām, kā arī ar integrācijas politikas paraugpraksi; attiecībā uz nelikumīgo migrāciju tās apmainījās ar statistiku par atgriešanu). Migrācijas dialogs nodrošina noderīgu platformu diskusijām par attiecīgās migrācijas politikas paraugpraksi un to apmaiņai. Tā kā pastāv Krievijas un Baltkrievijas valstu savienību un netiek veikta abu valstu robežkontrole, ir jāpastiprina attiecīgo iestāžu saziņa un sadarbība. Abām valstīm nav kopīgas vīzu politikas, un atļauja ieceļot Krievijā nenozīmē, ka ir atļauts ieceļot Baltkrievijā vai otrādi. Tiek ziņots, ka gan Krievijas RSD, gan FMD valstu pierobežas apgabalā sadarbojas ar Baltkrievijas migrācijas iestādēm. Tomēr neizskatās, ka pastāvētu reāli šādas sadarbības instrumenti, piemēram, datubāzes un informācijas apmaiņa (izņemot migrācijas karšu savstarpēju atzīšanu). FMD rīcībā ir diezgan izsmeļoša un sīka statistika par legālo migrantu ieceļošanu un uzturēšanos Krievijā (galvenokārt tāpēc, ka ir izveidota ieceļošanas/izceļošanas datubāze). Daži svarīgākie rādītāji liecina, ka Krievijā katru gadu ieceļo aptuveni 13–14 miljoni TVV. Vairums (70 %) ieceļo no NVS valstīm, un tikai 10 % migrantu ir no ES. Ilgtermiņa uzturēšanās nolūkā ieceļo mazāk nekā 5 % migrantu. FMD ir informēts par Krievijā ieceļojošās nelikumīgās migrācijas plūsmas sastāvu, taču sīkāka statistika nebija pieejama. Pieejamā informācija liecina, ka nelikumīgie imigranti (aptuveni 4 miljoni cilvēku) ieceļo galvenokārt no NVS valstīm (80 %) un sākotnēji ir likumīgi migranti, kuri paliek Krievijas teritorijā pēc to atļaujas derīguma termiņa beigām. Šķiet, FMD un RSD nav kopīgas statistikas par nelikumīgo migrāciju un katra iestāde vāc savus datus (FMD par situāciju iekšzemē, bet RSD — par aizturēšanu uz robežas). Šāda rīcība neveicina vispusīgas zināšanas par nelikumīgās migrācijas plūsmu Krievijā. Līdz ar to neviena iestāde nav izstrādājusi vispusīgu un strukturētu riska novērtējumu, vai vismaz ES eksperti apmeklējuma laikā tādu nesaņēma. Saskaņā ar FMD sniegto informāciju tiesību aktos ir paredzēti skaidri noteikumi par nelikumīgo migrāciju, tie ir novērtēti, un to mērķis ir palielināt sankcijas par nelikumīgās migrācijas organizēšanu. Pārvadātāju atbildība par tādu ceļotāju ievešanu, kam nav vajadzīgās atļaujas ieceļošanai Krievijā, ir paredzēta Administratīvo pārkāpumu kodeksā. FMD arī sadarbojas ar dzelzceļa pārvadātājiem, nodrošinot piekļuvi personu datubāzei, lai tie varētu atklāt atkārtotas ieceļošanas aizlieguma sarakstā iekļautās personas. FMD ir atbildīgs par nelikumīgās migrācijas atklāšanu Krievijā, taču nav tiesībaizsardzības iestāde. Tā veic pārbaudes, sadarbojoties ar policiju un vajadzības gadījumā ar citām iestādēm. FMD liek stingru uzsvaru uz pārbaudēm darbavietās. Lai nodrošinātu regulāras pārbaudes, ir jāveic iepriekšēja plānošana (gadu iepriekš) un jānodrošina publicēšana. Lai veiktu neparedzētas pārbaudes, ir vajadzīga prokurora atļauja. FMD, sadarbojoties ar RSD, izveidoja ieceļošanas/izceļošanas datubāzi. Tajā tiek apkopoti dati par TVV, kas ieceļo un uzturas Krievijā, un izceļo no tās. Kā izmēģinājuma projekts tiek izstrādāta vēl viena sistēma, kuras mērķis ir nodrošināt iespēju elektroniski aizpildīt migrācijas kartes, kas katram TVV (izņemot Baltkrievijas valstspiederīgos) jāiesniedz, ieceļojot Krievijā. Šī sistēma jau darbojas Maskavas lidostās, un nākotnē ir paredzēts to ieviest visās robežšķērsošanas vietās (precīzi datumi gan nav noteikti). Personai, kas aizturēta, nelikumīgi uzturoties Krievijā, var piemērot administratīvu sodu un/vai izraidīšanas rīkojumu. Var noteikt arī atkārtotas ieceļošanas aizliegumu, un, ja persona pārkāpusi migrācijas noteikumus vairākas reizes, aizliegums var būt beztermiņa. Informāciju par personām, kam noteikti ieceļošanas aizliegumi, ievada īpašā datubāzē. Šķiet, personas pirmās aizturēšanas gadījumā lielākoties tiek piemērots tikai administratīvs sods (bez izraidīšanas rīkojuma). Tomēr tādā gadījumā aizturētās personas statuss Krievijā kļūst neskaidrs. Aizturētajām personām arī noņem pirkstu nospiedumus un to datus iekļauj datubāzē. Krievijā tiek īstenotas divu veidu atgriešanas procedūras — izraidīšana un deportēšana. Abu tiesiskais regulējums un norise ir reglamentēta Federālajā likumā Nr. 115 FZ un IM rīkojumā. Administratīvā izraidīšana var notikt, lēmumu izpildot brīvprātīgi vai piespiedu kārtā, un lēmumu par to pieņem tiesa. To izpilda Federālais tiesu izpildītāju dienests vai policija. Deportāciju piemēro tādam ārvalstniekam, kas nav atstājis Krievijas teritoriju atbilstīgi migrācijas noteikumiem (piemēram, atļaujas vai vīzas derīguma termiņa apturēšanas vai anulēšanas gadījumā, patvēruma pieteikuma noraidīšanas gadījumā u. c.). Lēmumu par deportāciju pieņem FMD teritoriālās nodaļas vai FMD vadītājs. Attiecīgajai personai ir tiesības desmit dienu laikā pārsūdzēt abu veidu lēmumus. Faktiskas atgriešanas procedūras gadījumā personai tiks piemērota atpakaļuzņemšana, ja Krievija un attiecīgā izcelsmes valsts ir vienojušās par atpakaļuzņemšanas procedūru. Krievijā ir divu veidu aizturēšanas centri — personām, kuras tiks izraidītas vai deportētas, un personām, uz kuru atgriešanu izcelsmes valstī attiecas atpakaļuzņemšanas nolīgums. Atpakaļuzņemamo personu centrus pārvalda FMD. Izraidāmo un deportējamo personu centrus administrē IM, taču no 2014. gada arī tos pārvaldīs FMD. Cilvēkus var ievietot aizturēšanas centros, pamatojoties uz tiesas nolēmumu, ko var pārsūdzēt 10 dienu laikā. Administratīvo pārkāpumu kodeksā nav noteikts maksimālais aizturēšanas periods. Atsevišķi aizturēšanas centri migrantiem, kuri gaida atpakaļuzņemšanu, ir uzbūvēti ar ES projekta AENEAS atbalstu, ko piešķīra pēc ES un Krievijas atpakaļuzņemšanas nolīguma noslēgšanas. ES ekspertu apmeklētie tādu nelikumīgo migrantu aizturēšanas centri, kuri gaida atpakaļuzņemšanu (Maskavas reģionā, Rostovā pie Donas un Pleskavā), ir atzīti par atbilstīgiem vispārīgajiem ES standartiem. 2.2. Patvēruma aspekti · Izveidot skaidras un pārskatāmas procedūras patvēruma jomā, kas būtu efektīvi pieejamas patvēruma meklētājiem · Nodrošināt pienācīgu statusu, tostarp tiesības un pienākumus, personām, kuras ir atzītas par tādām, kam ir nepieciešama starptautiskā aizsardzība, atbilstīgi pušu saistībām, kas noteiktas starptautiskajos tiesību aktos, tostarp 1951. gada Konvencijā par bēgļu statusu un 1967. gada Protokolā par bēgļu statusu. Krievija pievienojās 1951. gada Konvencijai par bēgļa statusu un 1967. gada protokolam 1993. gadā, kad tā pieņēma arī pirmo tiesību aktu par bēgļiem. Šis tiesību akts attiecas arī uz tā dēvēto pagaidu patvērumu (papildu aizsardzību). Kopš tā laika tiesību aktos ir izdarīti plaši grozījumi. Turklāt tiek izstrādāts pilnīgi jauns tiesību akts par bēgļiem, kurā būtu jāpievēršas daudziem neatrisinātiem jautājumiem. Būtībā visi patvēruma pieteikumi būtu jāiesniedz robežšķērsošanas vietā, ieceļojot Krievijas teritorijā. Tomēr praksē šādu pieprasījumu var iesniegt arī tad, ja attiecīgā persona jau ir likumīgi vai nelikumīgi ieceļojusi Krievijas teritorijā. Patvēruma pieteikumus izskata FMD teritoriālās nodaļas. Jānorāda, ka robežšķērsošanas vietās nav FMD darbinieku. Tāpēc ir vajadzīga spēcīga RSD un FMD sadarbība, kā arī pienācīgas robežsargu mācības par starptautisko aizsardzību. Informācijai par attiecīgajām procedūrām vajadzētu būt pieejamai arī robežšķērsošanas vietās. ES eksperti konstatēja, ka to apmeklētajās robežšķērsošanas vietās iespējamiem patvēruma meklētājiem bija pieejama ļoti ierobežota informācija par starptautisko aizsardzību un procedūrām. RSD norādīja, ka robežsargu standarta mācību programmā ir iekļauta arī starptautiskā aizsardzība. Arī FMD ziņoja, ka tā rīko vairākas RSD mācību nodarbības par šo tematu. Šķiet, praksē starp RSD un FMD pastāv ad hoc sadarbība. Tāpēc ir iespējami gadījumi, kad personai, kas prasa patvērumu, robežšķērsošanas vietā netiek atļauts ieceļot valstī. Viens no jaunā patvēruma tiesību akta projekta mērķiem ir robežu procedūru pārskatīšana. Pieteikuma pieņemamība ir jāpārbauda piecu dienu laikā no tā iesniegšanas. Tomēr pārbaudes periodā pieteikuma iesniedzējam nepiešķir nekādu citu dokumentu, tāpēc atsevišķos gadījumos var rasties izraidīšanas risks. FMD informēja, ka pieteikumu atzīst par nepieņemamu tikai tad, ja pret tā iesniedzēju notiek kriminālprocess, un tādā gadījumā patvēruma pieteikumu var izskatīt vienīgi pēc šā procesa beigām. Par nepieņemamiem tiekot atzīti tikai 1–2 % pieteikumu. Lēmumu par pieteikuma nepieņemamību var apstrīdēt tiesā. Kad pieteikums ir atzīts par pieņemamu, FMD teritoriālo nodaļu darbinieki to padziļināti izskata un intervē pieteikuma iesniedzēju (tam arī ir jāaizpilda īpašas anketas). Parasti tiek nodrošināts bezmaksas tulkojums, tomēr mazāk izplatītu valodu gadījumā var rasties sarežģījumi. Novērtējot patvēruma pieteikumus, FMD izmanto dažādus informācijas avotus, tostarp savus un ĀM. Informācija tiekot iegūta, arī nosūtot pieprasījumus, kurus regulāri iesniedz UNHCR, un no NVO, kas strādā cilvēktiesību jomā. Tomēr šķiet, ka FMD nav reālas un strukturētas izcelsmes valsts informācijas (IVI) sistēmas, kas varētu veicināt sistemātiskāku katra gadījuma izvērtēšanu. Lēmums par pieteikumu būtu jāpieņem trīs mēnešu laikā (šo periodu var pagarināt vēl par trim mēnešiem). Patvēruma pieteikuma noraidījumu viena mēneša laikā var pārsūdzēt tiesā. Pārsūdzības gadījumā atgriešanas procedūra tiek apturēta. Valstī nav īpašas apelācijas padomes vai tiesas, kas specializētos patvēruma lietās. Pārsūdzības izskata atbilstīgi parastajai tiesu sistēmai. FMD norādīja, ka tas rīko tiesnešu regulāras mācības par starptautisko aizsardzību. Tomēr, tā kā attiecīgās iestādes atteicās tikties ar ES ekspertiem, nebija iespējams pārliecināties par šo mācību efektivitāti un uzzināt veiksmīgo pārsūdzības lietu procentuālo skaitu. Nevalstiskie informācijas avoti norādīja, ka gandrīz nav tādu tiesas lēmumu, ar kuriem pārsūdzības lietās tiek atcelti administratīvie lēmumi. Personai, kuras patvēruma pieteikums ir noraidīts, jāpamet Krievijas teritorija trīs dienu laikā no lēmuma paziņošanas. Par bēgļiem atzītām personām šo statusu piešķir uz neierobežotu periodu. Tas tika panākts 2013. gadā, pirms tam bēgļa statusu piešķīra uz trīs gadu periodu, ko varēja atjaunot, īstenojot jaunu pieteikšanās un novērtējuma procedūru. Par bēgļiem atzītas personas Krievijas tiesību aktos ir aizsargātas pret izraidīšanu (refoulement). Šādām personām izsniedz biometriskos personu apliecinošos dokumentus (no 2013. gada jūlija). Bēgļiem ir tādas pašas sociālekonomiskās tiesības kā Krievijas pilsoņiem (tostarp uz pārvietošanās brīvību, darbu, izglītību, veselības aprūpi). Tomēr iespēja šīs tiesības izmantot ir ļoti atkarīga no tā, vai attiecīgā persona ir likumīgi reģistrēta kādā adresē Krievijā, un tas atsevišķām personām (jo īpaši tām, kas neuzturas uzņemšanas centros) var būt liels šķērslis. Vēl grūtāk iegūt tiesības varētu būt tādām personām, kas atzītas par tā dēvētā pagaidu patvēruma (papildu aizsardzības veids) saņēmējām, jo to statuss ir mazāk priviliģēts nekā bēgļiem (tiesības ir tādas pašas kā patvēruma meklētājiem, un statuss tiek piešķirts uz vienu gadu). Ļoti atzinīgi vērtējams ir tas, ka jaunā starptautiskās aizsardzības tiesību akta projektā ir paredzēta bēgļu un pagaidu patvēruma saņēmēju statusa vienlīdzība. Attiecībā uz patvēruma pieteikuma iesniedzēju uzņemšanas apstākļiem jānorāda, ka FMD pakļautībā darbojas vairāki patvēruma meklētāju uzņemšanas centri, kuros tie drīkst uzturēties, taču tas nav obligāti. Papildus izmitināšanai šajos centros un arī tad, ja patvēruma meklētāji nevēlas tajos uzturēties, tie nesaņem citu palīdzību, piemēram, kabatas naudu vai pārtikas kuponus. Procedūras laikā patvēruma meklētāji ir aizsargāti pret izraidīšanu (refoulement). Tiem ir tiesības strādāt, un ir pieejama veselības aprūpe un izglītība. Tomēr šo tiesību pieejamība ir atkarīga no tā, vai persona ir reģistrējusies, un tiem, kuri nedzīvo uzņemšanas centrā, reģistrēšanās varētu būt problemātiska. Statistikas dati liecina, ka patvēruma pieteikumu iesniedzēju statusa atzīšanas rādītājs šķiet diezgan zems. Laikposmā no 2006. gada līdz 2011. gadam aptuveni no 13 000 pieteikumu iesniedzējiem tikai 7 % (2011. gadā — 9 %) tika atzīti par bēgļiem. Tomēr 40 % pieteikumu iesniedzēju tika piešķirts pagaidu patvērums. Galvenās pieteikumu iesniedzēju izcelsmes valstis bija Afganistāna, Gruzija un pēdējā laikā arī Sīrija. · ES un Krievijas dialoga par migrāciju ietvaros cieši sadarboties patvēruma jautājumu jomā ES un Krievijas migrācijas dialoga ietvaros 2011. gada 14. decembrī Maskavā notika paplašināta tematiskā sanāksme par starptautisko aizsardzību. Šajā sanāksmē abas puses apmainījās ar informāciju, statistikas datiem un pieredzi par visiem patvēruma piešķiršanas aspektiem, tostarp starptautiskajiem un valsts tiesību aktiem, kā arī apsprieda iespējas pilnveidot Krievijas un ES sadarbību šajā jomā. Nākamās īpašās sanāksmes par starptautisko aizsardzību migrācijas dialoga ietvaros būtu jārīko 2013. gada decembrī Stokholmā un 2014. gadā. Papildus tam, īstenojot Prāgas procesa mērķtiecīgo iniciatīvu un tās izmēģinājuma projektu, kā arī UNHCR Austrumeiropas projekta kvalitātes iniciatīvu — abas atbalsta Eiropas Patvēruma atbalsta birojs (EASO) un finansē ES —, vairāki EASO mācību moduļi (Iekļaušana, COI, Intervēšanas metodes un Dokumentu izstrāde un lēmumu pieņemšana) ir pārtulkoti krievu valodā. Krievija tika aicināta piedalīties abos projektos. · Veikt informācijas apmaiņu par pušu attiecīgām administratīvajām struktūrām, kuru kompetencē ir risināt patvēruma jautājumus, tostarp par uzņemšanas telpām patvēruma meklētājiem, un novērst iespējamās nepilnības Par starptautiskās aizsardzības pieprasījumu saņemšanu un izskatīšanu ir atbildīgs FMD. Krievijas sniegtā informācija liecina, ka FMD teritoriālajām nodaļām ir atsevišķi bēgļu departamenti, kas strādā ar patvēruma meklētājiem, un to darbinieki vairākas reizes gadā piedalās FMD un UNHCR ekspertu vadītās ad hoc mācībās. FMD patvēruma jomā regulāri sadarbojas ar UNHCR. FMD un UNHCR arī strādā kopā ar vairākām NVO, kas darbojas šajā jomā. ES eksperti apmeklēja divus patvēruma meklētāju uzņemšanas centrus — Očerā (Ochyor) un Višņijvoločekā (Vishnyi Volochek) —, un, lai gan centri atrodas diezgan attālās vietās, eksperti tos novērtēja atzinīgi. Neviens no centriem nedarbojās pilnas jaudas režīmā. Abos apmeklētajos uzņemšanas centros bija “veselības aprūpes punkts”, kurā dežūrēja vismaz divas medmāsas. Vienā centrā strādāja arī psihologs. Centru darbinieku vidū nebija tulka. Vajadzības gadījumā ir iespējams noalgot trešo personu, kas sniedz tulka pakalpojumus. Šķiet, centru darbiniekiem netiek nodrošinātas speciālas mācības par to, kā reaģēt uz īpašām patvēruma meklētāju, bēgļu, jo īpaši neaizsargātu personu, vajadzībām. Abu centru vadītāji norādīja, ka izvēlas individuālu pieeju, tāpēc katrs iemītnieks saņem tādu aprūpi un uzmanību, kāda tam vajadzīga. · Attīstīt visaptverošu informācijas apmaiņu par pušu attiecīgo politiku saistībā ar to personu integrācijas un pielāgošanās veicināšanu, kurām ir atzīts bēgļu statuss vai piešķirta starptautiskā aizsardzība, un novērst iespējamās nepilnības. Šķiet, nav izstrādāta īpaša politika par to, kā Krievijas sabiedrībā integrēt un adaptēt personas, kam piešķirta starptautiskā aizsardzība. Tomēr praksē tiek īstenotas vairākas iniciatīvas, kas līdzinās migrantiem piedāvātajām. Lielākoties tajās iesaistīties piedāvā tiem bēgļiem, kuri nolemj palikt kādā no valsts uzturētajiem izmitināšanas centriem. Tiem cilvēkiem, kuri nedzīvo centros, netiek piedāvātas īpašas integrācijas programmas vai palīdzība. Noteiktu integrācijas līmeni nodrošina bēgļiem garantētās tiesības, tostarp tiesības uz izglītību vai iespēju iegūt Krievijas pilsonību. Bēgļiem arī ir oficiālas tiesības “ielūgt” savus ģimenes locekļus, taču uz viņiem attiecas tāda pati atzīšanas procedūra. 2.3. Robežu pārvaldības aspekti · Optimizēt pienācīgu darbības mehānismu ciešākai sadarbībai un aktīvākiem kontaktiem un informācijas apmaiņai starp Krievijas un ES dalībvalstu robežkontroles dienestiem, jo īpaši valstu robežšķērsošanas punktos, un efektīvi īstenot pagaidu vienošanos starp Eiropas Aģentūru operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (FRONTEX) un Krievijas Federācijas Federālā drošības dienesta Robežsardzes dienestu RSD sāka sadarboties ar Frontex 2006. gadā, kad tika parakstīts sadarbības nolīgums. Kopš tā laika abas puses ir vienojušās par vairākiem rīcības plāniem pakāpeniskai sadarbības pilnveidošanai, un 2013. gada oktobrī tika apstiprināts jaunākais plāns, t. i., 2013.–2015. gadam. Šī sadarbība attiecas uz visiem Frontex darbības aspektiem, un īpaša uzmanība tiek pievērsta operācijām un riska analīzei. Ir īstenotas vairākas pozitīvi vērtējamas darbības. Tomēr joprojām būtu vēlams panākt uzlabojumus informācijas apmaiņas un analītisko darbību jomā — ne tikai saistībā ar apstiprināto, noteikto un regulāro statistikas datu apmaiņu, bet arī ar kopīgu analīzi, kas varētu veicināt labāku izpratni par nelikumīgo migrāciju reģionā. RSD un to ES dalībvalstu robežiestāžu sadarbība, kuras ir Krievijas robežvalstis, ir apmierinoša, un tā ir izveidota centrālā, reģionālā un vietējā līmenī. Sadarbības nolūkā arī ir deleģēti robežu pārstāvji tiešai ikdienas saziņai. Notiek arī paraugprakses apmaiņa un kopīgas mācības. Tomēr informācijas apmaiņa joprojām ir ierobežota, jo īpaši par sauszemes robežu neatļautu šķērsošanu, robežšķērsošanas vietās atklātiem viltotiem dokumentiem un rindām tajās. · Veikt vajadzīgos pasākumus, lai attīstītu sadarbību starp Krievijas Federācijas Federālo aģentūru valsts robežsardzes dienesta attīstībai (Rosgranitsa) un Eiropas Aģentūru operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām (FRONTEX) Rosgranitsa ir iesaistījusies vairākos daudzpusējos starptautiskajos sadarbības forumos. Aģentūra (atbilstīgi tās pilnvarām) arī ir izveidojusi sadarbību ar ES dalībvalstīm, kas ir Krievijas kaimiņvalstis, un šajā nolūkā ir noslēgti sadarbības protokoli ar Latvijas un Igaunijas iestādēm. Ekspertu apmeklējuma laikā Rosgranitsa atkārtoja 2010. gadā izteikto piedāvājumu, t. i., izstrādāt un parakstīt kopīgu memorandu/vienošanos ar Frontex par sadarbību robežšķērsošanas vietu pilnveidošanā, jo īpaši nodrošinot paraugprakses apmaiņu. Rosgranitsa ir piedalījusies vairākos Frontex rīkotos pasākumos, konkrētāk, ar automatizētas robežkontroles jaunākās paaudzes sistēmām saistītas pētniecības un izstrādes jomā. · Pienācīgā apmērā nodrošināt personāla, resursu, tehniskā aprīkojuma un infrastruktūras izvietošanu uz robežas, kā arī efektīvi īstenot robežkontroles procedūras un labāko praksi to kopējos robežšķērsošanas punktos, lai garantētu drošus pārvietošanās apstākļus pāri robežām starp ES un Krievijas Federāciju, vienlaikus apkarojot pārrobežu noziedzību, uzlabot kontroli saistībā ar šādu pārvietošanos, kā arī padarīt kopējo robežu šķērsošanu mazāk apgrūtinošu un samazināt gaidīšanas laiku. ES eksperti otrajam blokam veltītajā apmeklējumā apskatīja vairākas robežšķērsošanas vietas dažādās Krievijas robežas daļās, t. i., pie robežas ar Kazahstānu (Karaozeka‑Koķajevka (Karaozek-Kotyayevka)), Ukrainu (Matvejeva‑Kurgana (Matveyev Kurgan), Kuibiševa (Kuibyshev), Krasnodona (Krasnodon), Belgoroda (Belgorod), Naumovka, Ņehoķejevka (Nehotyeyevka) un Troebortnoja (Troebortnoe)), Baltkrieviju (tā kā robežkontrole netiek veikta, pie tās nav robežšķērsošanas vietu), Latviju (Terehova‑Burački (Terehova-Burachki) un Zilupe‑Sebeža (Zilupe‑Sebeza)) un Igauniju (Narva‑Ivangoroda (Narva-Ivangorod) un Kuņičina‑Gora (Kunichina-Gora)), kā arī vairākas lidostas (Domodedovo, Šeremetjevo (Sheremetyevo), Vnukovo, Rostovas pie Donas (Rostov-an-Don) un Astrahaņas (Astrakhan)) un ostas (Sanktpēterburgas un Astrahaņas). Par aprīkojuma iegādi un robežšķērsošanas vietu infrastruktūras attīstību atbildīgā Krievijas iestāde ir Rosgranitsa. Tai pieder pamataprīkojums un infrastruktūra, kas izvietota 372 starptautiskajās un 259 vietējās robežšķērsošanas vietās gar visu Krievijas robežu. Aģentūra ir atbildīga arī par pašreizējo robežšķērsošanas vietu attīstību. Rosgranitsa apsaimniekoto Krievijas robežšķērsošanas vietu resursu un infrastruktūras attīstības finansējums ir noteikts īpašā finanšu programmā. Pašreiz prioritārie uzlabojumi ir paredzēti Soču apgabalā, pie jūras robežām un starptautiskajos dzelzceļa savienojumos. Būtu ieteicams par prioritāti atzīt arī ES un Krievijas robežu. Par jebkuras robežšķērsošanas vietas infrastruktūras uzlabojumiem un pārmaiņām vienojas īpašas, šajā nolūkā izveidotas saskaņošanas padomes. Tajās darbojas par robežšķērsošanas vietām atbildīgo iestāžu — Rosgranitsa, RSD un FCS — pārstāvji. Pašreizējo robežšķērsošanas vietu uzlabošanas centieni ir acīmredzami. Dažas no apmeklētajām robežšķērsošanas vietām bija izveidotas pavisam nesen. Savukārt šo teritoriju vecās robežšķērsošanas vietas (kuras joprojām darbojas) bija ļoti novecojušas. ES ekspertiem netika nodrošināta reāla piekļuve šīm vietām. Dažās jaunajās robežšķērsošanas vietās jau bija kopīgām robežpārbaudēm vajadzīgie resursi (piemēram, pie robežas ar Ukrainu un Kazahstānu). Tiek veltīti centieni arī tam, lai samazinātu gaidīšanas laiku noslogotākajās robežšķērsošanas vietās (jo īpaši pie robežas ar ES). Rosgranitsa ļoti labi apzinās šo problēmu. Lai paātrinātu kravas automašīnu pārbaudi, ir uzcelti vairāki termināļi (piemēram, robežšķērsošanas vietās pie Krievijas un Latvijas robežas) un tiek īstenoti vairāki citi projekti, kuru mērķis ir palielināt pārējo robežšķērsošanas vietu jaudu pie Krievijas un ES dalībvalstu robežām. Tiek veikti arī vairāki procesa atvieglošanas pasākumi, piemēram, speciālās tīmekļa vietnēs ir pieejama reāllaika informācija, ko nodrošina robežšķērsošanas vietās izvietotas tīmekļa kameras. Šajā jomā būtu vēlams ieviest arī dažus procesuālus uzlabojumus, jo īpaši attiecībā uz pienākumu stingro sadalījumu starp FCS (pārbauda tikai preces) un RSD (pārbauda tikai cilvēkus) un šo iestāžu ļoti formālo pieeju attiecīgajām procedūrām. FCS 2013. gada 12. septembrī vienas ES dalībvalsts izcelsmes preču sūtījumus iekļāva augstākā riska kategorijā, tāpēc pēc tam tika fiziski pārbaudītas pilnīgi visas šajā dalībvalstī iekrautās kravas automašīnas. Ilgstošo pārbaužu laikā bija jāizkrauj visa transportlīdzekļa krava, un tā bija ļoti dārga un apgrūtinoša procedūra. Komisija un attiecīgā dalībvalsts par to netika laikus informētas. Šīs prakses dēļ attiecīgajās robežšķērsošanas vietās ievērojami palielinājās gaidīšanas laiks. Tagad šajās robežšķērsošanas vietās ir atjaunots parastais darba režīms. Situācija arī turpmāk tiks rūpīgi uzraudzīta. Robežpārbaužu tiesību akti un prakse atbilst piemērojamiem standartiem. Valstī īstenotās procedūras ir diezgan vienotas. Šķiet, lielākās bažas rada pieeja cilvēku pārbaudēm robežšķērsošanas vietās. Šķiet, tajās galveno uzmanību pievērš personas identitātes pārbaudei. Apmeklējuma mērķim gandrīz vispār netiek pievērsta uzmanība, lai gan tiesību aktos robežsargiem ir atļauts iztaujāt ceļotājus un atteikt ieceļošanu, ja ir radušās šaubas par personas labticību. Pārbaužu laikā netiek veikta ceļotāju profilēšana, un tas netiek darīts arī lielajās lidostās, kur kabīņu konstrukcijas dēļ nav iespējama pat vizuāla cilvēku pārbaude pirms to nonākšanas pie robežsarga. Robežšķērsošanas vietās pieejamais aprīkojums kopumā atbilst standartiem. Darbiniekiem pirmajā pārbaudes līnijā ir pasu lasītājs, dators ar piekļuvi vismaz tādu personu datubāzei, kurām ir aizliegts ieceļot un kuras tiek meklētas, kā arī dokumentu autentiskuma pārbaudes pamatinstrumenti. Šo aprīkojumu var atzīt par pietiekamu. Dokumentu pārbaudes otro līniju ES ekspertiem parādīja tikai Šeremetjevo lidostā un Sanktpēterburgas ostā. Ekspertu redzētās otrās līnijas pārbaudes bija pietiekami kvalitatīvas. Jāpieņem, ka pārējās vietās otrās līnijas nepastāv. Šķiet, to apliecina arī tas, ka Krievijas un ES dalībvalstu robežšķērsošanas vietās otrās līnijas pārbaudes veic ES robežsargi. Minētie apstākļi, kā arī tas, ka nepastāv viltoto dokumentu datubāze un robežšķērsošanas vietās nav pieejama arī cita informācija par šādiem dokumentiem, varētu mazināt robežpārbaužu efektivitāti. Dažās lidostās ir veikti sagatavošanās darbi pilnīgi automātisku pārbaužu (tā dēvēto ABC) ieviešanai un jau ir uzstādīti daži vārti (tie gan vēl nedarbojas). Vilcienos vai kuģos veiktajās robežpārbaudēs izmanto mobilo aprīkojumu, kas garantē tādu pašu pārbaudes kvalitāti, kā stacionārajās robežšķērsošanas vietās. Robežšķērsošanas vietās bija arī preču pārbaudes aprīkojums (rentgenaprīkojums, sensori u. c.), taču ES ekspertiem neļāva to rūpīgi novērtēt. Tā kā pastāv Krievijas un Kazahstānas muitas savienība, to robežšķērsošanas vietas galvenokārt ir izveidotas cilvēku pārbaudes vajadzībām. Tā kā ir izveidota muitas savienība ar Baltkrieviju un robežpārbaudes nenotiek, uz šīs robežas nav robežšķērsošanas vietu. Tāpēc ir jāpastiprina attiecīgo iestāžu sadarbība, taču ES eksperti apmeklējuma laikā neredzēja, ka tas būtu izdarīts. Īpašs aspekts ir arī tas, ka NVS valstspiederīgajiem, lai ieceļotu Krievijā, pietiek ar iekšējām pasēm. Šķiet, tagad tas ir atrisināts — nesen tika noteikts, ka NVS valstspiederīgajiem, ieceļojot Krievijā, ir jābūt starptautiskajai pasei un šai prasībai būtu jāstājas spēkā 2015. gadā. Izņemot īpašus izņēmuma gadījumus, vīzas uz robežas neizsniedz. Tomēr robežsargiem ir tiesības pagarināt no Krievijas izceļojošas personas vīzas termiņu līdz trim dienām. Lielākoties tas tiek darīts tad, ja kāds ir pārsniedzis vīzā noteikto uzturēšanās termiņu Krievijā ne vairāk kā par trim dienām. ES ekspertus informēja, ka sauszemes un jūras robežu uzraudzības resursi un aprīkojums atbilst standartiem. Tomēr Krievijas iestādes atteicās sniegt sīkāku informāciju. Tāpēc par šo aspektu nav iespējams izdarīt secinājumus. · Veikt informācijas apmaiņu par to attiecīgām ar robežapsardzi saistītajām administratīvajām struktūrām, uzturēt sadarbību starp robežkontroles dienestiem un citām tiesībaizsardzības iestādēm un novērst iespējamās nepilnības RSD ir atbildīgs par visu Krievijas ārējo sauszemes un jūras robežu uzraudzību un par robežpārbaudēm visās robežšķērsošanas vietās. Iestāde strādā federālā, reģionālā un vietējā / robežšķērsošanas vietu līmenī. RSD kopš 2003. gada ir neatņemama FDB struktūrvienība, taču tam ir savs budžets. Robežu pārvaldības jomā darbojas arī Rosgranitsa, un tā ir atbildīga par robežšķērsošanas vietu aprīkojuma iegādi un administrēšanu. Katrā robežšķērsošanas vietā ir arī muita, kas pārbauda preces. Attiecīgās iestādes apstiprināja, ka Krievijas tiesībaizsardzības iestāžu, t. i., RSD, FMD, Policijas/IM, FCS, operatīvā sadarbība norit labi. Esot noslēgti iestāžu nolīgumi, un notiekot centrāla, reģionāla un vietēja līmeņa sanāksmes. ES eksperti šo apgalvojumu nevarēja pārbaudīt, jo viņiem nebija iespējas apskatīt nevienu rakstisku sadarbības līgumu vai protokolu. Taču stingrais RSD un FCS pienākumu sadalījums un īstenotā prakse neliecina par abu iestāžu sadarbību. · Izstrādāt datu vākšanas un analīzes sistēmu, kas ļautu sagatavot regulāras riska analīzes saistībā ar robežu pārvaldību. RSD (un FMD) ir izveidotas specializētas struktūrvienības un darbinieki, kas vāc vispusīgu, ar robežu saistītu informāciju, apkopo statistikas datus un izstrādā riska analīzi centrālā un reģionālā līmenī. Tomēr tika paustas nelielas bažas par savāktās informācijas izplatīšanu RSD (no galvenās mītnes uz robežšķērsošanas vietām un otrādi). Turklāt būtu jāuzlabo dažādu tiesībaizsardzības iestāžu analītisko struktūrvienību informācijas apmaiņa. Pašreiz katra iestāde atsevišķi sagatavo statistiku atbilstīgi savām vajadzībām un rādītājiem, tāpēc nav, piemēram, saskaņotas statistikas par nelikumīgo migrāciju. Turklāt valsts statistikas birojam (Rosstat) nav pilnvaru vākt statistikas datus par nelikumīgo migrāciju. Gan RSD, gan FMD ir izstrādājuši dažādas datubāzes, kas atbilst galvenajām vajadzībām. Tomēr būtu vēlams uzlabot arī atsevišķu datubāzu savienojamību, jo dažas no tām var izmantot tikai iestāžu attiecīgās reģionālās filiāles vai izsakot oficiālu administratīvo pieprasījumu (piemēram, FMD pārvaldīto ieceļošanas/izceļošanas sistēmu). Nebija iespējams novērtēt riska analīzes kvalitāti un metodoloģiju. Lai gan riska analīze tiekot regulāri sagatavota reizi mēnesī, ceturksnī un gadā, ES ekspertiem nebija iespējas aplūkot tās paraugu. Datu vākšanas un analīzes jomā notiek sadarbība ar tām ES dalībvalstīm, kas ir Krievijas kaimiņvalstis. RSD un Frontex sadarbības nolīgumā paredzētā informācijas apmaiņa ir aprakstīta iepriekš. Krievija plāno vākt datus par pasažieriem, kas ar jebkādu transportlīdzekli (pa gaisu, jūru vai sauszemi) iebrauc valstī, izbrauc no tās vai šķērsto valsti tranzītā. No 2013. gada 1. decembra tiek pakāpeniski īstenoti attiecīgi tiesību akti, un pārvadātājiem tajos tiek prasīts sniegt papildu informāciju par pasažieri. Šķiet, šis pasākums ir saistīts ar drošību, nevis nelikumīgo migrāciju. Krievija ir apstiprinājusi, ka šo tiesību aktu darbības joma attiecas tikai uz papildu informāciju par pasažieri. Attiecīgajos tiesību aktos ir izdarīti grozījumi. ES joprojām ļoti uztrauc Krievijas iecere vākt datus par pārlidojumiem. Situācija tiks rūpīgi uzraudzīta. · Īstenot pasākumu kopumu, lai novērstu un izskaustu dokumentu viltošanu un šādu dokumentu izmantošanu robežšķērsošanai, cita starpā apmācot tiesībaizsardzības, robežkontroles un muitas iestāžu darbiniekus. Visās apmeklētajās robežšķērsošanas vietās bija viltotu dokumentu atklāšanas pamataprīkojums. Darbiniekus māca izmantot aprīkojumu mācību kursos, semināros un darbsemināros. Visi pirmās līnijas robežsargi ir apmācīti par dokumentu drošību kādā no RSD mācību centriem. Reizi piecos gados notiek darbinieku kvalifikācijas celšanas kursi. Robežšķērsošanas vietu vadītāju pienākums ir nodrošināt arī papildu mācības uz vietas. Reizi gadā robežšķērsošanas vietu darbiniekiem ir jānokārto tests. Zināšanu nostiprināšanas kursi parasti notiek neregulāri. Aizdomīgos dokumentus rūpīgāk pārbauda otrās līnijas pārbaudēs (ja attiecīgajā robežšķērsošanas vietās tādas ir; piezīmes par otrās līnijas dokumentu pārbaudēm skatīt iepriekš). Otro līniju darbiniekiem netiek rīkotas īpašas mācības, taču tos izvēlas no pieredzējušāku darbinieku vidus. Krievijā nav viltoto dokumentu datubāzes, un robežšķērsošanas vietās nav pieejami īpaši materiāli ar viltotu dokumentu piemēriem. Izplatītākie robežšķērsošanas vietās pieejamie materiāli ir starptautisko ceļošanas dokumentu paraugi ar to svarīgāko drošības elementu aprakstiem. Jaunāko informāciju par dokumentu viltošanu izplata ad hoc (piemēram, maiņas sākumā). · Īstenot apmācības programmas un ieviest pretkorupcijas pasākumus, tostarp ētikas normas, konkrēti pievēršoties ar valsts robežapsardzi saistīto dienestu darbiniekiem, un novērst iespējamās nepilnības ES eksperti apmeklēja RSD akadēmiju un vienu no darbinieku mācību institūtiem. Darbinieku mācību sistēma tika novērtēta pozitīvi, un tā atbilst Boloņas procesa prasībām. Neatņemama mācību daļa ir akadēmiska pieeja un zinātniskā pētniecība. Katra darbinieka pamatizglītības programmā ir iekļauti korupcijas apkarošanas pasākumi un ētika. Institūts organizē arī RSD darbinieku zināšanu papildināšanas kursus. Šie kursi katram darbiniekam obligāti jāapmeklē reizi piecos gados un ilgst vienu vai divus mēnešus. Taču ekspertu grupai netika parādītas robežsargu un apakšvirsnieku mācību programmas. RSD darbinieku pamatmācību programmā esot iekļauti korupcijas apkarošanas pasākumi un ētikas normas. ES ekspertus informēja, ka ne FMD, nedz arī RSD nenodrošina papildu mācību kursus par korupcijas apkarošanu. ES ekspertiem netika atļauts apskatīt RSD pretkorupcijas kodeksu. Tika paskaidrots, ka korupcijas mēģinājumu atklāšanas un novēršanas vajadzībām robežšķērsošanas vietās ir pieejamas dažādas iekšējās un ārējās pārbaudes, tostarp ceļotājiem paredzētas anketas, uzticības dienesti un kameras. Otrā bloka problēmjautājumi un ieteicamās turpmākās darbības Ņemot vērā izklāstītos konstatējumus, Komisija noteica šādus problēmjautājumus, kurus jāturpina apspriest ar Krievijas iestādēm. · Šķiet, pagaidu uzturēšanās atļaujas un/vai darba atļaujas nosacījumi par uzturēšanos, jo īpaši par komandējumu ilgumu, reģistrācijas procedūru, kvotu sistēmu, atjaunošanas procedūru un attiecīgajām veselības pārbaudēm, ir nevajadzīgi sarežģīti. · Nav pilnīgi ieviesta vispusīga integrācijas stratēģija, tostarp attiecībā uz personām, kam piešķirta starptautiskā aizsardzība, un tas ierobežo legālās migrācijas plūsmas pārvaldības efektivitāti. · Šķiet, lēmumi par starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanu netiek pieņemti, pamatojoties uz informācijas sistēmu par izcelsmes valstīm, kas iestādēm varētu nodrošināt uzticamu informāciju par reālo situāciju pieteikumu iesniedzēju izcelsmes valstīs. Tas varētu ietekmēt attiecīgo lēmumu saskaņotību. · Tā kā uz Krievijas un Baltkrievijas robežas nenotiek robežpārbaudes, ir iespējama brīva pārvietošanās starp abām valstīm (tostarp iespējama tādu personu sekundāra pārvietošanās, kuras uzturas nelikumīgi). Lai efektīvi novērstu iespējamus pārkāpumus, jāizveido praktiska un strukturāla FMD/RSD un attiecīgo Baltkrievijas iestāžu sadarbība. · Lai migrācijas pārvaldība būtu efektīva, ir vajadzīga laba sadarbība starp robežkontroles iestādēm (t. i., RSD) un iestādēm, kas risina situāciju iekšzemē (FMD), piemēram, savienojot datubāzes, izvietojot FMD darbiniekus atsevišķās robežšķērsošanas vietās un izplatot informāciju par patvēruma procedūrām. Tā tiktu garantēts ne tikai pienācīgs situācijas pārskats (piemēram, statistika par iekšzemē un uz robežas aizturētajiem nelikumīgajiem imigrantiem), bet arī pietiekama starptautiskās aizsardzības mehānismu pieejamība uz robežas. · Atsevišķos gadījumos aizturētās personas, kas nelikumīgi uzturas Krievijā, soda tikai administratīvi un netiek pieņemts to izraidīšanas rīkojums. Tāpēc var rasties juridiski neskaidras situācijas, kad personai nav tiesību uzturēties Krievijā, taču nav arī pienākuma to atstāt. · Daudzās robežšķērsošanas vietās pie Krievijas un ES robežas nav pietiekamas jaudas nodrošināt efektīvu cilvēku plūsmas pārvaldību, tāpēc tajās ir ilgs gaidīšanas laiks. Turklāt dažās robežšķērsošanas vietās pie Krievijas un NVS valstu robežām infrastruktūra ir novecojusi. Dažādas iestādes varētu šo problēmu risināt, gan pilnveidojot attiecīgās robežšķērsošanas vietas, gan uzlabojot robežšķērsošanas vietās veicamo pārbaužu procedūras. Jānorāda arī tas, ka iestādes robežšķērsošanas vietās veikto cilvēku pārbaužu laikā gandrīz neveic profilēšanu un riska analīzi, taču šīs darbības varētu uzlabot pārbaužu efektivitāti. Lai uzlabotu attiecīgo kopējo pasākumu īstenošanu, tiek ieteiktas šādas darbības. · Nodrošināt ES un Krievijas atpakaļuzņemšanas nolīgumā paredzētās paātrinātās procedūras pilnīgu īstenošanu, informējot un mācot robežsargus par to pienākumiem šajā jomā. · Pieņemt jauna patvēruma tiesību akta projektu, kurā iekļauta arī uz robežas īstenojamā procedūra; tuvināt bēgļu tiesībām tādu personu tiesības, kam piešķirta papildu aizsardzība; nodrošināt tiesību pieejamību neatkarīgi no reģistrācijas; izsniegt pienācīgus dokumentus arī tiem patvēruma meklētājiem, kuru pieņemamības pārbaudes procedūra vēl nav pabeigta. · Tā kā ES ir ļoti daudz Krievijas izcelsmes patvēruma meklētāju, skartākajos reģionos organizēt informatīvas kampaņas par to personu tiesībām un pienākumiem, kurām piešķirta starptautiskā aizsardzība vai kuras tai piesakās ES. · Uzlabot RSD noslēgtajā sadarbības nolīgumā paredzēto attiecīgas, saskaņotas, ar rādītājiem pamatotas un regulāras statistiskās informācijas apmaiņu un kopīgo analītisko darbu ar Frontex. · Izveidot otrās līnijas dokumentu pārbaudes vismaz noslogotākajās robežšķērsošanas vietās un nodrošināt robežšķērsošanas vietās attiecīgus materiālus par iespējamām viltošanas metodēm, lai tās būtu labāk aprīkotas atklāt viltotus dokumentus. Tā kā Komisijai nebija pietiekamas informācijas, tā nevarēja pilnīgi novērtēt šādās otrā bloka jomās panākto progresu: · sauszemes un jūras robežu uzraudzības stratēģija (aprīkojums, metodes u. c.); · robežsargu mācību saturs un ētikas kodekss; · pārsūdzības sistēmas efektivitāte patvēruma jomā (statistika, mācības u. c.); · iespējamā riska analīzes ziņojumi par nelikumīgo migrāciju un robežu pārvaldību; · RSD un citu tiesībaizsardzības iestāžu līgumu par sadarbību robežu pārvaldības jomā saturs. Trešais bloks — sabiedriskā kārtība, drošība un tiesu iestāžu sadarbība Vispārīgs novērtējums Krievijā ir vispusīga administratīvā sistēma un rīcībspējīgas tiesībaizsardzības iestādes, tāpēc tā pēdējo gadu laikā ir aktīvi apkarojusi transnacionālo noziedzību, terorismu un korupciju. Taču lielā iestāžu skaita dēļ var pārklāties to pilnvaras. Šo iestāžu saziņu varētu veicināt attiecīgo datubāzu savstarpēja savienošana. Turklāt, lai gan Krievija ir gatava starptautiski sadarboties un šajā nolūkā attiecīgajās jomās ir izveidojusi vairākus kanālus, reālais process ir ļoti centralizēts un galvenokārt notiek ar attiecīgo iestāžu galveno mītņu starpniecību. Tāpēc trešo valstu pieprasījumi tiek apstrādāti ļoti novēloti. Šo sadarbību varētu uzlabot, noslēdzot operatīvo nolīgumu ar Eiropolu. Būtu jāuzlabo arī vairāku gadu gaitā īstenotā policijas reforma, jo daži sākotnējie mērķi acīmredzami nav sasniegti. Krievija ir izstrādājusi noziedzīgi iegūtu naudas līdzekļu legalizācijas novēršanas / terorisma finansēšanas apkarošanas (AML/CFT) vispusīgu sistēmu. Nepilnības, ko atklāja Finanšu darbības uzdevumu grupa noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas jautājumos (FATF), tiks novērstas ar turpmākiem tiesību aktu grozījumiem. Krievijas iestādes arī īsteno vispārēju narkotiku apkarošanas stratēģiju, kuras mērķis ir ierobežot gan piedāvājumu, gan pieprasījumu. Krievija atzīst, ka tai pieejamie dati par cilvēku tirdzniecību (THB) neliecina par problēmas reālo apmēru. Lai gan tiek īstenoti pasākumi cilvēku tirdzniecības kriminālo aspektu apkarošanai, trūkst skaidras sistēmas, kas nodrošinātu vispusīgu palīdzību upuriem (tostarp patvērumu). Krievijā ir arī vispusīga terorisma apkarošanas stratēģija, kura atbilst starptautiskajai praksei un kurā skaidrs uzsvars likts uz Ziemeļkaukāza izcelsmes apdraudējumu. Tomēr šajās jomās ir maz darīts, lai sagatavotu riska analīzi saistībā ar muitas savienības (ar Kazahstānu un Baltkrieviju) izveidi un iespējamu bezvīzu režīmu ar ES. Krievija nesen īstenoja vairākus stratēģiskus un likumdošanas pasākumus korupcijas apkarošanai. Tā pašreiz ir ratificējusi visas svarīgākās starptautiskās konvencijas, tostarp ANO, ESAO un Eiropas Padomes (EP) konvencijas, un tāpēc uz to attiecas konvencijās paredzētie uzraudzības mehānismi. Šķiet, Krievija ir gatava īstenot uzraudzības pasākumos izteiktos ieteikumus. Neapšaubāmi, joprojām pastāv bažas par vairākiem aspektiem, tostarp par sadarbību ar pilsonisko sabiedrību, tiesu iestāžu neatkarību un publisko iepirkumu. Tiesu iestāžu sadarbības jomā Krievija ir ratificējusi abas Hāgas konvencijas par bērnu nolaupīšanu un bērnu aizsardzību. Pirmās konvencijas īstenošana (iespējams, ar sīkiem uzlabojumiem) ir pabeigta, taču ES joprojām nav skaidrs, vai visas ES dalībvalstis piekritīs Krievijas uzņemšanai. Otra konvencija stājās spēkā pavisam nesen, un, lai gan ir iecelta centrālā iestāde, joprojām tiek izstrādāti īstenošanas tiesību akti. Krimināllietu jomā Krievija ir pievienojusies galvenajām EP konvencijām, tādējādi nodrošinot efektīvas sadarbības pamatu. Tomēr tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās (līdzīgi kā tiesībaizsardzības jomā) ir ļoti centralizēta, tāpēc uz dažādiem pieprasījumiem tiek atbildēts novēloti. Turklāt vairākām ES dalībvalstīm rodas sarežģījumi, ja uz to pieprasījumiem nesniedz atbildi sešu mēnešu laikā vai neatbild vispār. Datu aizsardzības jomā Krievija ir ratificējusi EP 1981. gada konvenciju, un tā ir īstenota ar vairākiem federālajiem likumiem un citiem īstenošanas tiesību aktiem. Tomēr joprojām nav ratificēts konvencijas papildprotokols, un Komisija apšauba ieceltās uzraudzības iestādes (Roskomnadzor) neatkarību. Sīkākās piezīmes 3.1. Transnacionālās organizētās noziedzības, terorisma un korupcijas apkarošana · Ievērot attiecīgus starptautiskos standartus cīņā ar nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un terorisma finansēšanu, jo īpaši – efektīvi īstenot attiecīgos ieteikumus, ko sniegusi Finanšu darījumu darba grupa nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas apkarošanai (FATF). Pirmo attiecīgo tiesību aktu Krievija pieņēma 2001. gadā un kopš tā laika ir izstrādājusi vispusīgu AML/CFT sistēmu. Galvenais šīs jomas juridiskais pamats ir Federālais likums Nr. 115-FZ, un uz to attiecas arī atsevišķi Kriminālkodeksa un Administratīvo pārkāpumu kodeksa noteikumi. Šis tiesiskais regulējums ir grozīts vairākas reizes, galvenokārt tāpēc, lai to pielāgotu starptautiskajiem standartiem. Galvenā kompetentā iestāde ir Federālais finanšu uzraudzības dienests (Rosfinmonitoring), kas pilda Krievijas finanšu ziņu vākšanas vienības (FIU) funkcijas. No 2012. gada maija tas darbojas tiešā Krievijas prezidenta pakļautībā. Rosfinmonitoring ir profesionāla, labi aprīkota iestāde, un tai ir pietiekami daudz darbinieku (galvenajā mītnē un reģionālajās nodaļās). Rosfinmonitoring vada valsts koordinācijas mehānismu noziedzīgi iegūtu naudas līdzekļu legalizēšanas apkarošanai un piedalās arī valsts terorisma apkarošanas mehānisma darbībā. Turklāt 2013. gada jūnijā šai iestādei tika uzticēts sagatavot valsts AML stratēģijas projektu, un 2013. gada 5. jūlijā tā iesniedza rīcības plānu, ar ko uzlabot pārredzamību un novērst pārkāpumus uzņēmumos un citās juridiskās struktūrās. Rosfinmonitoring 2014. gadā arī sagatavos pirmo valsts apdraudējumu novērtējumu AML/CFT jomā. Rosfinmonitoring arī vada Starptautisko mācību un metodikas centru, kas organizē attiecīgas mācības 3000 dalībniekiem gadā. Pašmācības vajadzībām ir pieejami arī tiešsaistes mācību kursi. Kriminālizmeklēšanu par Rosfinmonitoring paziņotajām AML lietām veic vairākas tiesībaizsardzības iestādes, savukārt CFT lietas izmeklē FDB atbilstīgi Rosfinmonitoring sagatavotam ziņojumam. Rosfinmonitoring aktīvi sadarbojas starptautiskā līmenī, konkrētāk, nodrošina Eirāzijas grupas (EAG) sekretariāta darbību un 2013. gada jūlijā pārņēma FATF vadību. Savukārt 2011. gadā tas 1200 reižu apmainījās ar informāciju ar ārvalstu FIU. Krievijas sistēmu noziedzīgi iegūtu naudas līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas apkarošanai pēdējo gadu laikā ir rūpīgi novērtējušas starptautiskās organizācijas (FATF un EP/Moneyval). Lai izpildītu 2012. gadā publicētajā jaunākajā FATF ziņojumā sniegtos ieteikumus, Valsts domē ir iesniegts likumprojekts, kurā paredzēti vairāki valsts tiesību aktu grozījumi. Pēc likumprojekta stāšanās spēkā būtu jāpievēršas svarīgākajam neatrisinātajam jautājumam — juridisko personu kriminālatbildībai, kas Krievijas tiesību aktos joprojām nav paredzēta. Apmeklējuma laikā tika konstatēts, ka ir panākts ievērojams progress atbilstīgi pārējo starptautisko organizāciju sagatavotajiem novērtējumiem. ES eksperti uzskata, ka Krievijas iestāžu struktūra un tiesiskais regulējums lielākoties atbilst starptautiskajiem standartiem. ES ekspertu apmeklējuma laikā sniegtā darbības statistika ir iekļauta “Otrajā trešā posma rakstiskajā progresa ziņojumā”, kas tika iesniegts Moneyval. Attiecībā uz teroristu finansēšanu Krievijas iestādes ir ziņojušas par arvien lielāku terorisma un organizētās noziedzības saistību, kā arī to, ka ieņēmumi no izspiešanas, zādzībām un laupīšanām tiek izmantoti teroristu darbību finansēšanai. Krievijas iestādes labi apzinās, kādi riski pastāv šajā jomā. Šķiet, Rosfinmonitoring un FDB savstarpējā sadarbība ir labi nostiprināta un veiksmīga. · Vēl vairāk uzlabot informācijas apmaiņu un sadarbību starp abu pušu attiecīgām aģentūrām, lai efektīvi apkarotu nelikumīgu narkotisko vielu un psihotropo vielu un to prekursoru tirdzniecību, un efektīvi īstenot pagaidu vienošanos starp Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centru (EMCDDA) un attiecīgām Krievijas Federācijas aģentūrām Valsts narkotiku apkarošanas politikas stratēģija, ko izstrādāja Krievijas Federālais narkotiku kontroles dienests (FNKD), tika pieņemta 2010. gadā un būs spēkā līdz 2020. gadam. Tās galvenās darbības jomas ir pieprasījuma samazināšana, piedāvājuma samazināšana un starptautiskā sadarbība. Galvenā iestāde, kuras pienākums ir apkarot ar narkotikām saistīto noziedzību, tostarp īstenot stratēģiju, ir FNKD. Šajā jomā veikto darbu un pasākumus koordinē 2007. gadā izveidotā Narkotiku apkarošanas komiteja, kurai ir reģionālās komitejas visā Krievijā. Komiteju vada FNKD, un tās darbā piedalās arī citas tiesībaizsardzības iestādes. Pieprasījuma samazināšanas jomā galvenā uzmanība tiek pievērsta jauniešiem, kuri vēl nav lietojuši narkotikas. Ir pieejama ārstēšana un rehabilitācija, kā arī izveidota sadarbība ar skolām, vecākiem un NVO. Tiek veikti ieguldījumi ārstniecības centru izveidē, lai gan pašreiz tie neatbilst vajadzībām (piemēram, trūkst vietu HIV slimnieku ārstēšanai). Šķiet, katrā ārstēšanas programmā uzsvars tiek likts uz vienu slimību, tādējādi ierobežojot vienotas un vispusīgas cilvēku ārstniecības iespējas. Narkotiku apgādes apkarošanas jomā darbojas vairākas tiesībaizsardzības iestādes, un galvenās funkcijas pilda FNKD. Taču kriminālizmeklēšanu var veikt Policija, FNKD, FDB un Izmeklēšanas komiteja (atkarībā no lietas apstākļiem un faktiem). Tā kā ir iesaistītas vairākas tiesībaizsardzības iestādes (tostarp FCS, kas veic robežpārbaudes), būtu jāprecizē un skaidrāk jāsadala to pienākumi. Šī situācija ietekmē arī starptautiskās sadarbības efektivitāti. Kopīgas bažas rada arī tā dēvēto dizaina narkotiku (designer drug) izplatība un, konkrētāk, lēnā jaunu narkotisko vielu kombināciju iekļaušana aizliegto vielu sarakstā. Statistiku par situāciju narkotiku jomā sagatavo, izmantojot rajonos savāktos datus, savukārt par vispārējo stratēģijas īstenošanu ir atbildīga valsts komiteja, kas ziņo valsts prezidentam. Taču nav sagatavota analīze par iespējamo narkotiku kontrabandas risku pēc muitas savienības izveides ar Kazahstānu un Baltkrieviju un iespējamā Krievijas un ES bezvīzu režīma ieviešanas. Galvenie starptautiskās sadarbības partneri ir Centrālāzijas valstis. Svarīgi partneri ir arī Pakistāna, Afganistāna, ASV un ES dalībvalstis (tostarp pamatojoties uz starptautiskiem nolīgumiem). Krievija piedalās arī starptautiskos un reģionālos forumos, piemēram, Pompidū grupā un Baltijas jūras valstu padomē (BJVP). Sadarbība galvenokārt norit centralizēti, un, lai izpildītu sadarbības pieprasījumus, galvenajām mītnēm ir savstarpēji jāsazinās. Tāpēc atbildes tiek saņemtas ļoti vēlu. Lai gan Krievijas iestādes norādīja uz dažiem tiešās sadarbības mehānismiem šajā jomā, pašreizējā prakse būtu jāuzlabo. FNKD un EMCDDA sadarbojas, pamatojoties uz 2007. gada 26. oktobrī parakstīto Saprašanās memorandu. EMCDDA un FNKD ir izveidojuši stabilu un pastāvīgu saziņas kanālu, kas nodrošina informācijas apmaiņu par dažādiem abas puses interesējošiem jautājumiem. FNKD un EMCDDA ir arī aicinājuši viens otru uz tehniskajām sanāksmēm un ekspertu sanāksmēm. EMCDDA regulāri saņem informācijas pieprasījumus par valstu un ES tiesību aktiem narkotiku jomā. Augstākā līmeņa sanāksmē, kas notika 2013. gada jūnijā, tika parakstīts ES un Krievijas nolīgums par narkotiku prekursoru kontroli. Nolīgumam būtu jāstājas spēkā, tiklīdz abas puses būs pabeigušas ratifikācijas procedūras. · Veikt informācijas apmaiņu par pušu attiecīgām stratēģijām un likumdošanu, lai apkarotu cilvēku tirdzniecību, kā arī aizsargātu cietušos, atbilstīgi pušu saistībām saskaņā ar ANO Starptautiskās organizētās noziedzības apkarošanas konvenciju un tās Protokolu par cilvēku tirdzniecību, un novērst iespējamās nepilnības Krievijā sodi par cilvēku tirdzniecību pirmoreiz tika paredzēti 2003. gada Federālajā likumā Nr. 162‑FZ, ar ko groza Krievijas Kriminālkodeksu. Krievija 2004. gadā ratificēja gan ANO Konvenciju pret transnacionālo organizēto noziedzību, gan tās Protokolu par cilvēku tirdzniecību. Krievija ir gan cilvēku tirdzniecības izcelsmes, gan tranzīta un galamērķa valsts. Galvenie cilvēku tirdzniecības mērķi ir seksuāla izmantošana un izmantošana darbā. Lai gan oficiālā statistika (būtībā tikai pamatdati) liecina, ka ar cilvēku tirdzniecību saistīti noziedzīgi nodarījumi ir tikai 0,1 % no visiem noziedzīgiem nodarījumiem, pat kompetentās iestādes atzīst, ka faktiskais skaitlis ir daudz lielāks (aptuveni 8 %). Galvenie upuru izcelsmes reģioni ir Centrālāzija un Dienvidkaukāza valstis. Konkrēta statistika par cilvēku tirdzniecības upuriem nebija pieejama. Galvenā par cilvēku tirdzniecības izmeklēšanu atbildīgā iestāde ir IM, kurā ir īpašs departaments, kas strādā šajā jomā. FDB izmeklē noziedzīgus nodarījumus, kas ir saistīti ar valsts apdraudējumu un apjomīgām organizētās noziedzības darbībām, kuras tiek īstenotas ar nelikumīgas imigrācijas starpniecību. Savukārt Izmeklēšanas komiteja veic tādu lietu kriminālizmeklēšanu, kurās iesaistīti nepilngadīgie vai amatpersonas. Lai gan FMD nav pilnvaru izmeklēt šādas lietas, tas ir atbildīgs par ikviena nelikumīgā imigranta situāciju un vismaz nonāk saskarē ar cilvēku tirdzniecības upuriem. Arī šajā jomā, līdzīgi kā citās, sarežģījumus var radīt pilnvaru pārklāšanās. Valdība nav izveidojusi struktūru, kas uzraudzītu īstenotās cilvēku tirdzniecības apkarošanas darbības un regulāri novērtētu panāktos rezultātus. IM ir sagatavojusi reformas ceļvedi. Tajā ir paredzēts izveidot iestāžu komisiju cilvēku tirdzniecības apkarošanai, kurā darbosies Ģenerālprokuratūra (ĢP), ĀM, FMD, FDB, Izmeklēšanas komiteja un citas iestādes. Krievija nav izstrādājusi īpašu rīcības plānu cilvēku tirdzniecības apkarošanai, ar ko vispusīgi reaģēt uz šo parādību. Cilvēku tirdzniecības apkarošanas jomā galvenā uzmanība joprojām ir pievērsta noziedzības dimensijai, t. i., cīņai pret tīkliem, kas organizē tirdzniecību. Par šo perspektīvu īpašas piezīmes nav vajadzīgas, vienīgi jānorāda uz pilnvaru pārklāšanos, kas jau minēta iepriekš. Tomēr Krievijā nav īpašu tiesību aktu par cilvēku tirdzniecības upuru aizsardzību, un šķiet, vienīgie piemērojamie noteikumi attiecas uz jebkādu noziegumu upuru un liecinieku aizsardzības programmu. Tā kā cilvēku tirdzniecības upuru situācija ir īpaša un vispārējas shēmas uz to, iespējams, neattiecas, šī pieeja būtu jāuzlabo. Upuru patvēruma vietas parasti pārvalda NVO vai starptautiskās organizācijas, piemēram, Starptautiskā Migrācijas organizācija (IOM), Sarkanais Krusts vai baznīcas. Nelielu finansējumu/atbalstu dažkārt nodrošina valsts (FMD) vai pašvaldības. Liela nozīme upuru atbalstīšanā ir IOM, un tā ir izveidojusi sadarbību, piemēram, ar IM un FMD. IOM arī nodrošina patvēruma vietu Sanktpēterburgā un īsteno reģionālas programmas Karēlijas Republikā un citos reģionos. Eksperti apmeklēja patvēruma vietu, ko Maskavas reģionā izveidojusi baznīca, un tobrīd centrā bija izmitināti vairāki cilvēku tirdzniecības upuri no Vjetnamas, kas gaidīja atgriešanu. Centrs atbilda cilvēka pamatvajadzībām, un tajā bija pieejama arī veselības aprūpe. Tomēr bija acīmredzams, ka tas izveidots tikai kā pagaidu iestāde. Būtu jānodrošina strukturālāki risinājumi. Pieejamā informācija liecina, ka Krievijā nav īstenotas valsts līmeņa kampaņas, lai uzlabotu informētību par cilvēku tirdzniecību. IM 2012. gadā publicēja un izplatīja informatīvu bukletu, kurā brīdināts par risku kļūt par cilvēku tirdzniecības upuri. Atsevišķās valsts daļās IM, sadarbojoties ar kopienu padomēm, izplatīja brošūras sabiedriskās vietās, piemēram, izglītības centros. Tā 2012. gadā sarīkoja regulāras mācības, kurā saviem darbiniekiem izskaidroja, kā jāizskata cilvēku tirdzniecības lietas. Krievijas iestādes uzskatīja, ka reālā starptautiskā sadarbība ir efektīva. Krievija ir īstenojusi kopējus pasākumus ar Ukrainu, Spāniju, Somiju un Uzbekistānu. · Nodrošināt informācijas apmaiņu un sadarbību starp abu pušu attiecīgajām aģentūrām, lai efektīvi apkarotu terorismu un šaujamieroču tirdzniecību, kā arī citus smagus starptautiskos noziegumus, saskaņā ar piemērojamiem starptautiskajiem tiesību aktiem un pušu tiesību aktiem Krievija ir izveidojusi diezgan vispusīgu terorisma apkarošanas (TA) sistēmu, kuras pamatā ir 2006. gada Federālais likums Nr. 35-FZ un tā turpmākie grozījumi. Krievija ir arī pievienojusies visām svarīgākajām ANO un EP konvencijām par terorisma apkarošanu, kuru ratificēšanas nolūkā bija jāizdara papildu grozījumi tiesību aktos. Galvenā kompetentā iestāde šajā jomā ir FDB, savukārt politiskos pasākumus īsteno Valsts terorisma apkarošanas komiteja (VTAK) un tās reģionālās filiāles. VTAK ir starpministriju struktūra, ko vada un atbalsta FDB. Krievijas TA apkarošanas politika ir vispusīga un atbilst starptautiskajai praksei (piemēram, ANO Vispārējai TA stratēģijai), turklāt tajā ir paredzēta arī radikalizācijas apkarošana un palīdzība terorisma upuriem. Šķiet, tiesību akti un praktiskie pasākumi tiek pastāvīgi pilnveidoti, piemēram, ir izveidota trīslīmeņu valsts brīdināšanas sistēma un jauna iestāžu TA izlūkošanas datubāze. Tiek īstenots arī valsts mehānisms teroristu līdzekļu iesaldēšanai atbilstīgi tiesas rīkojumam. Nav šaubu, ka Krievijas iestāžu prioritāte ir Ziemeļkaukāza reģiona izcelsmes terorisma radītais apdraudējums. Krievijas iestādes apgalvo, ka, lai gan valstī pastāv arī ar reliģisko ekstrēmismu nesaistītu teroristu draudi, tie tiek kontrolēti un līdz šim nav ieguvuši tādu apmēru, lai notiktu reāli terora akti. Attiecībā uz iestāžu sadarbību kriminālvajāšanas par terorismu jomā FDB ir gan drošības dienests, gan tiesībaizsardzības iestāde, kas ir pilnvarota veikt arī ar TA saistītu kriminālizmeklēšanu. Taču Izmeklēšanas komitejas pārstāvji norādīja, ka lielākoties ar terorismu saistītu lietu kriminālizmeklēšanu veic Izmeklēšanas komiteja, savukārt FDB nodrošina sagatavošanās darbu. IM ir izveidots arī ekstrēmisma apkarošanas departaments. Visbeidzot, ĢP ir specializētas un mācītas TA struktūrvienības gan centrālā, gan reģionālā līmenī. Šķiet, terorisma un ekstrēmisma apkarošanas pilnvaras ir noteiktas tiesību aktos. Tomēr ES ekspertiem radās priekšstats, ka IM praktiskā darbība ekstrēmisma jomā pārklājas ar TA apkarošanas darbībām, ko, pildot savas īpašās pilnvaras, veic FDB. TA aspekti ir iekļauti gan vispārējās, gan specifiskās tiesībaizsardzības iestāžu darbinieku mācību programmās. Apmeklējot IM Vadības akadēmiju, kas atrodas Domodedovo, eksperti konstatēja, ka Krievijas resursi šajā jomā ir apmierinoši. Krievijas iestādes ļoti labi apzinās starptautiskās sadarbības nozīmi terorisma novēršanā un apkarošanā. Krievija aktīvi piedalās un ir uzņēmusies galvenās funkcijas daudzos starptautiskos forumos, tostarp Vispasaules terorisma apkarošanas forumā, un sadarbojas ar ES terorisma apkarošanas koordinatoru. ES ekspertiem radās priekšstats, ka vairums apmeklēto iestāžu nevelta pietiekamu uzmanību šaujamieroču nelikumīgai tirdzniecībai. Krievijas noteikumi par ieroču likumīgu turēšanu esot ļoti stingri. Taču ES eksperti uzskata, ka ir jāuzlabo Krievijas kompetento iestāžu, tostarp FCS, zināšanas par pašreizējām šaujamieroču nelikumīgas tirdzniecības tendencēm (tostarp par tā dēvēto “kontrabandu pa vienam priekšmetam”). Tāpat kā attiecībā uz narkotiku apkarošanu, arī šajā jomā nav riska novērtējuma par to, kā šaujamieroču nelikumīgu tirdzniecību varētu ietekmēt muitas savienība un iespējamais ES un Krievijas bezvīzu režīms. · Veikt informācijas apmaiņu par attiecīgām valstu stratēģijām un likumdošanu korupcijas apkarošanas un novēršanas jomā, tostarp valsts sektorā, un novērst iespējamās nepilnības Krievija ir ieguldījusi lielu darbu attiecīgas politikas un tiesību aktu jomā. Galvenais tiesību akts ir Federālais likums “Par korupcijas apkarošanu”. To papildina arī vairāku citu tiesību aktu, tostarp Kriminālkodeksa un Administratīvo pārkāpumu kodeksa, noteikumi. Papildu noteikumi ir paredzēti arī vairākos dekrētos. Galvenais Krievijas korupcijas apkarošanas politikas pamats ir 2010. gada Valsts korupcijas apkarošanas stratēģija, ko papildina valsts korupcijas apkarošanas plāni (pašreizējais plāns attiecas uz 2012.–2013. gadu). Šis regulējums (inter alia par attiecīgo administratīvo sistēmu, korupcijas definīciju, piekļuvi informācijai, interešu konfliktu, noteikumiem par īpašuma deklarēšanu u. c.) nodrošina vispusīgu struktūru korupcijas apkarošanai Krievijā. Tomēr ir vajadzīgi papildu uzlabojumi, un dažādas likumdošanas iniciatīvas jau ir izveidotas (piemēram, pēdējais jaunums ir informācijas sniedzēju aizsardzības ieviešana Krievijas tiesību aktos). Krievija arī ir ratificējusi visas svarīgākās starptautiskās konvencijas par korupcijas apkarošanu, tostarp ANO, ESAO un EP konvencijas. Pēc ratificēšanas uz Krieviju attiecas arī šajos instrumentos paredzētie uzraudzības mehānismi. Jānorāda, ka 2012. gada martā notika pirmais ESAO novērtējuma posms, kā arī trīs GRECO novērtējuma posmi, savukārt 2013. gada sākumā vienu novērtējumu veica UNCAC. Pēc visām procedūrām tika sagatavoti ieteikumi, kuri tagad būtu pilnīgi jāizpilda. Krievija arī cenšas izpildīt attiecīgos FATF ieteikumus (2013. gada vasarā tā uzņēmās FATF vadību). Divas galvenās iestādes, kas atbildīgas par korupcijas apkarošanas politikas īstenošanu Krievijā, ir Prezidenta administrācija (politiskais līmenis) un ĢP (operatīvais un apsūdzības uzrādīšanas līmenis). Galvenā politiskā (daļēji arī izpildes) līmeņa iestāde ir Prezidenta korupcijas apkarošanas padome (PKAP), kuru vada valsts prezidents un kurā darbojas attiecīgo iestāžu un ministriju vadītāji. Tā saskaņo darbības, izsaka priekšlikumus prezidentam un uzrauga korupcijas apkarošanas tiesību aktu īstenošanu atbilstīgi Valsts korupcijas apkarošanas plānam. PKAP pakļautībā darbojas Prezidijs, ko vada Prezidenta administrācijas vadītājs. Prezidijs, sadarbojoties ar Prezidenta administrācijas īpašo departamentu, pilda operatīvākus pienākumus, konkrētāk, tas pārbauda visu iestāžu vecāko amatpersonu iesniegtās īpašuma deklarācijas un izskata visus ar minētajām amatpersonām saistītos interešu konflikta gadījumus. Visas izpildiestāžu veiktās korupcijas apkarošanas tiesību aktu un stratēģijas īstenošanas darbības koordinē ĢP. ĢP pakļautībā darbojas speciāla struktūrvienība (gan centrālā, gan reģionālā līmenī), kurā strādā īpaši mācīti prokurori un kuras uzdevums ir korupcijas apkarošanas lietu pārvaldība. ĢP veiktajās izmeklēšanās operatīvo atbalstu sniedz FDB un IM. Konkrētas ar korupcijas lietu izmeklēšanu saistītas pilnvaras ir arī Izmeklēšanas komitejai. ES ekspertus informēja, ka arī šajās iestādēs, vismaz centrālā līmenī, pastāv īpašas korupcijas apkarošanas struktūrvienības, savukārt reģionālā līmenī šajā jomā ir specializējušies konkrēti darbinieki. Tāpat kā iepriekš norādīts par tiesībaizsardzības iestādēm, arī šo iestāžu pilnvaru sadalījums ir neskaidrs. Šķiet, šīs iestādes sadarbojas, taču sadarbības noteikumi un standarti ir diezgan neskaidri. Papildus aprakstītajai struktūrai tiesību aktos visām federālajām iestādēm ir prasīts izveidot īpašas komitejas to amatpersonu rīcības un interešu konfliktu iekšējai izmeklēšanai. Turklāt visām iestādēm arī jāizveido atsevišķa struktūrvienība (cilvēkresursu departamentā), kas pārbaudīs iestāžu amatpersonu īpašuma deklarācijas. PKAP Prezidijs ir izstrādājis un apstiprinājis valsts amatpersonu Ētikas paraugkodeksu. Kodeksā ir citētas atbilstošākās tiesību normas, kā arī ētiskas uzvedības normas, kas jāievēro katrai amatpersonai. Pamatojoties uz šo kodeksu, katrai Krievijas iestādei būtu jāizstrādā savs iekšējais rīcības kodekss. Diemžēl neviens no šiem kodeksiem netika parādīts ES ekspertiem. Svarīgāko korupcijas apkarošanas iestāžu mācību nolūkā ĢP ir izstrādājusi īpašu programmu, kas paredzēta gan tās, gan citu iestāžu darbiniekiem. Īpašo korupcijas apkarošanas struktūrvienību prokurori piedalās arī papildu mācībās, kurā uzsvars likts uz to darbības jomu. Pārējās iestādes sniedza tikai ļoti vispārīgu informāciju par savu darbinieku mācībām korupcijas apkarošanas jomā. Šķiet, tā ir tikai daļa no darbinieku parasto mācību programmām. Konkrētāka informācija par mācību saturu netika sniegta. ĢP apmeklējuma laikā informēja ekspertus, ka 2012. gadā tika reģistrēti 49 513 ar korupciju saistīti noziegumi, t. i., par 22,5 % vairāk nekā reģistrēts 2011. gadā (40 407). Apsūdzības tika izvirzītas vairāk nekā 13 500 cilvēku. Oficiālā publiskā informācija liecina, ka Krievijā ir notiesāti jau 9500 korumpētu dažāda līmeņa amatpersonu. Visvairāk korupcijas noziegumu ir saistīti ar krāpniecību, piesavināšanos darbavietā, kā arī īpašuma un līdzekļu nelikumīgu izmantošanu. Saskaņā ar šo informāciju korupcija ir ļoti izplatīta tādās jomās kā valsts līgumiem piešķiramās budžeta apropriācijas, ar federālo un pašvaldības īpašumu saistīti darījumi, kā arī uzņēmējdarbības kontrole. Pēdējo gadu laikā vairākas reizes tika pārskatīti un uzlaboti noteikumi par īpašuma deklarācijām. Tika paplašināts attiecīgo personu loks — tagad deklarācijas jāiesniedz lielākai augstākā līmeņa amatpersonu grupai (tostarp valsts uzņēmumu vadītājiem), kā arī to ģimenes locekļiem. Šīm personām nedrīkst piederēt īpašums vai citi finanšu līdzekļi ārvalstīs. Deklarācijās jāiekļauj gan ienākumi, gan izdevumi. Deklarācijas neiesniegšanas vai nepareizas aizpildīšanas gadījumā attiecīgais darbinieks tiek atlaists. Iesniegto īpašuma deklarāciju pārbaudes procedūras ir paredzētas tiesību aktos, un tās ir ļoti sīki izstrādātas. Taču par praktisko metodiku sniegtā informācija bija ļoti ierobežota. ES ekspertu satiktie iestāžu pārstāvji norādīja tikai to, ka visas deklarācijas tiek pārbaudītas un var tikt padziļināti izskatītas ar banku un nodokļu iestāžu palīdzību. ES ekspertiem neļāva tikties ar darbiniekiem, kuri pārbauda iestāžu speciālās struktūrvienības. ES eksperti saņēma maz informācijas par īpašuma deklarēšanas un novērtēšanas riska novērtējumu. Šādu novērtējumu izstrādā tikai ĢP, un tā galveno uzmanību pievērš tādām tiesību normām un valsts pārvaldes amatiem, kas ir saistīti ar lielu korupcijas risku. Cita sīkāka vai speciāla analīze netiek sagatavota, un šķiet, pārējās iestādes šādus dokumentus vispār neizstrādā. Šajā jomā būtu jāpanāk uzlabojumi. Papildus tam tika izstrādāti arī noteikumi par īpašuma konfiskāciju. Pavisam nesen tika paplašināta šo noteikumu darbības joma, attiecinot tos arī uz oficiālu pilnvaru ļaunprātīgu izmantošanu. Sniedzot statistiku par īpašuma deklarēšanu, Krievijas iestādes informēja, ka 2012. gadā a