Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA , ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 827/2004, ar ko aizliedz ievest Bolīvijas, Kambodžas, Ekvatoriālās Gvinejas, Gruzijas un Sjerraleones izcelsmes Atlantijas lielacu tunzivis (Thunnus obesus) un atceļ Regulu (EK) Nr. 1036/2001 /* COM/2013/0185 final - 2013/0097 (COD) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Pēc Padomes Lēmuma 86/238/EEK[1] pieņemšanas Savienība kopš 1997. gada 14. novembra ir Starptautiskās konvencijas par Atlantijas tunzivju saglabāšanu (ICCAT konvencijas) līgumslēdzēja puse. ICCAT konvencija nodrošina reģionālas sadarbības sistēmu tunzivju un tunzivjveidīgo sugu saglabāšanai un pārvaldībai Atlantijas okeānā un tam blakus esošajās jūrās, izveidojot Starptautisko Atlantijas tunzivju saglabāšanas komisiju (ICCAT), kas pieņem tādus saglabāšanas un pārvaldības pasākumus, kuri kļūst saistoši līgumslēdzējām pusēm. ICCAT 1998. gadā pieņēma Rezolūciju Nr. 98-18 par tunzivju nereģistrētu un neregulētu nozveju, ko Konvencijas apgabalā gūst lieli kuģi, kuri zvejo ar āķu jedām. Ar šo rezolūciju tika izveidota kārtība to valstu identificēšanai, kuru kuģi ir zvejojuši tunzivis un tunzivjveidīgo sugu zivis tādā veidā, kas mazina ICCAT saglabāšanas un pārvaldības pasākumu efektivitāti. Tajā tika arī norādīti veicamie pasākumi, tostarp, ja vajadzīgs, nediskriminējoši tirdzniecību ierobežojoši pasākumi, lai nepieļautu, ka šo valstu kuģi turpina šādu zvejas praksi. Pēc Rezolūcijas Nr. 98-18 pieņemšanas ICCAT identificēja Bolīviju, Kambodžu, Ekvatoriālo Gvineju, Gruziju un Sjerraleoni kā valstis, kuru kuģi zvejo Atlantijas lielacu tunzivis (Thunnus obesus) tādā veidā, kas mazina to saglabāšanas un pārvaldības pasākumu efektivitāti, savus atzinumus pamatojot ar datiem par nozveju, tirdzniecību un kuģu darbībām. Tāpēc ICCAT ieteica līgumslēdzējām pusēm īstenot attiecīgus pasākumus saskaņā ar 1998. gada rezolūcijas noteikumiem, lai aizliegtu no iepriekšminētajām valstīm importēt lielacu tunzivis un to produktus jebkādā formā. Tāpēc ar Regulu (EK) Nr. 827/2004[2] tika aizliegts Eiropas Savienībā importēt Atlantijas lielacu tunzivis, kuru izcelsmes valsts ir Bolīvija, Kambodža, Ekvatoriālā Gvineja, Gruzija un Sjerraleone. Savā 14. ārkārtas sanāksmē, kas notika 2004. gadā, ICCAT atzina Kambodžas, Ekvatoriālās Gvinejas un Sjerraleones centienus risināt ICCAT konstatētās problēmas un ieteica atcelt tirdzniecību ierobežojošos pasākumus pret trim minētajām valstīm. Tāpēc Regula (EK) Nr. 827/2004 tika grozīta ar Regulu (EK) Nr. 919/2005[3], lai tā turpmāk aizliegtu tikai šādu produktu importu no Bolīvijas un Gruzijas, savukārt imports no Kambodžas, Ekvatoriālās Gvinejas un Sjerraleones atkal būtu atļauts. Turklāt savā 22. gadskārtējā sanāksmē ICCAT atzina Bolīvijas un Gruzijas centienus un īstenotos pasākumus un pieņēma Ieteikumu Nr. 11-19, ar kuru atcēla aizliegumu importēt Atlantijas lielacu tunzivis un to produktus no šīm divām valstīm. Tāpēc būtu jāatceļ Regula (EK) Nr. 827/2004, kas grozīta ar Regulu (EK) Nr. 919/2005. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI Neattiecas. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI ICCAT — starptautiska struktūra, kuras līgumslēdzēja puse ir Eiropas Savienība, — ir atcēlusi aizliegumu no Bolīvijas un Gruzijas importēt lielacu tunzivis un to produktus. Lai Eiropas Savienība izpildītu savas starptautiskās saistības, tai būtu šis lēmums jāīsteno Savienības tiesību aktos un tādēļ jāatceļ Regula (EK) Nr. 827/2004. Tā kā šis priekšlikums attiecas uz kopējo tirdzniecības politiku, tā juridiskajam pamatam vajadzētu būt Līguma par Eiropas Savienības darbību 207. pantam. 4. IETEKME UZ BUDŽETU Neattiecas. 5. IZVĒLES ELEMENTI Neattiecas. 2013/0097 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA , ar kuru atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 827/2004, ar ko aizliedz ievest Bolīvijas, Kambodžas, Ekvatoriālās Gvinejas, Gruzijas un Sjerraleones izcelsmes Atlantijas lielacu tunzivis (Thunnus obesus) un atceļ Regulu (EK) Nr. 1036/2001 EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 2. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1) Pēc Padomes Lēmuma 86/238/EEK[4] pieņemšanas Savienība kopš 1997. gada 14. novembra ir Starptautiskās konvencijas par Atlantijas tunzivju saglabāšanu (ICCAT konvencijas) līgumslēdzēja puse. (2) ICCAT konvencija nodrošina reģionālas sadarbības sistēmu tunzivju un tunzivjveidīgo sugu saglabāšanai un pārvaldībai Atlantijas okeānā un tam blakus esošajās jūrās, izveidojot Starptautisko Atlantijas tunzivju saglabāšanas komisiju (ICCAT), kas pieņem tādus saglabāšanas un pārvaldības pasākumus, kuri kļūst saistoši līgumslēdzējām pusēm. (3) ICCAT 1998. gadā pieņēma Rezolūciju Nr. 98-18 par tunzivju nereģistrētu un neregulētu nozveju, ko Konvencijas apgabalā gūst lieli kuģi, kuri zvejo ar āķu jedām. Ar šo rezolūciju tika izveidota kārtība to valstu identificēšanai, kuru kuģi ir zvejojuši tunzivis un tunzivjveidīgo sugu zivis tādā veidā, kas mazina ICCAT saglabāšanas un pārvaldības pasākumu efektivitāti. Tajā tika arī norādīti veicamie pasākumi, tostarp, ja vajadzīgs, nediskriminējoši tirdzniecību ierobežojoši pasākumi, lai nepieļautu, ka šo valstu kuģi turpina šādu zvejas praksi. (4) Pēc Rezolūcijas Nr. 98-18 pieņemšanas ICCAT identificēja Bolīviju, Kambodžu, Ekvatoriālo Gvineju, Gruziju un Sjerraleoni kā valstis, kuru kuģi zvejo Atlantijas lielacu tunzivis (Thunnus obesus) tādā veidā, kas mazina to saglabāšanas un pārvaldības pasākumu efektivitāti, savus atzinumus pamatojot ar datiem par nozveju, tirdzniecību un kuģu darbībām. (5) Tāpēc ICCAT ieteica līgumslēdzējām pusēm īstenot attiecīgus pasākumus saskaņā ar 1998. gada rezolūcijas noteikumiem, lai aizliegtu no iepriekšminētajām valstīm importēt lielacu tunzivis un to produktus jebkādā formā. (6) Tāpēc ar Padomes Regulu (EK) Nr. 827/2004[5] tika aizliegts Eiropas Savienībā importēt Atlantijas lielacu tunzivis, kuru izcelsmes valsts ir Bolīvija, Kambodža, Ekvatoriālā Gvineja, Gruzija un Sjerraleone. (7) Savā 14. ārkārtas sanāksmē, kas notika 2004. gadā, ICCAT atzina Kambodžas, Ekvatoriālās Gvinejas un Sjerraleones centienus risināt ICCAT konstatētās problēmas un ieteica atcelt tirdzniecību ierobežojošos pasākumus pret trim minētajām valstīm. (8) Tāpēc Regula (EK) Nr. 827/2004 tika grozīta ar Regulu (EK) Nr. 919/2005[6], lai tā turpmāk aizliegtu tikai šādu produktu importu no Bolīvijas un Gruzijas, savukārt imports no Kambodžas, Ekvatoriālās Gvinejas un Sjerraleones atkal būtu atļauts. (9) Savā 22. gadskārtējā sanāksmē ICCAT atzina Bolīvijas un Gruzijas īstenotos pasākumus un pieņēma Ieteikumu Nr. 11-19, ar kuru atcēla aizliegumu importēt Atlantijas lielacu tunzivis un to produktus no šīm pārējām divām valstīm. (10) Tāpēc būtu jāatceļ Regula (EK) Nr. 827/2004, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. 1. pants Regulu (EK) Nr. 827/2004 atceļ. 2. pants Šī regula stājas spēkā septītajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, Eiropas Parlamenta vārdā — Padomes vārdā — priekšsēdētājs priekšsēdētājs [1] OV L 162, 18.6.1986., 33. lpp. [2] OV L 127, 29.4.2004., 21. lpp. [3] OV L 156, 18.6.2005., 1. lpp. [4] OV L 162, 18.6.1986., 33. lpp. [5] OV L 127, 29.4.2004., 21. lpp. [6] OV L 156, 18.6.2005., 1. lpp.