Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Rūpniecības pārmaiņas, teritoriālā attīstība un uzņēmumu atbildība”

(2009/C 175/11)

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja saskaņā ar Reglamenta 29. panta 2. punktu 2008. gada 17. janvārī nolēma izstrādāt pašiniciatīvas atzinumu par tematu

“Rūpniecības pārmaiņas, teritoriālā attīstība un uzņēmumu atbildība”.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Rūpniecības pārmaiņu konsultatīvā komisija savu atzinumu pieņēma 2008. gada 18. novembrī. Ziņotājs – PEZZINI kgs, līdzziņotājs – GAY kgs.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 449. plenārajā sesijā, kas notika 2008. gada 3. un 4. decembrī (3. decembra sēdē), ar 168 balsīm par, 1 balsīm pret un 3 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi.

1.1 Komiteja uzskata, ka, pamatojoties uz Lisabonas un Gēteborgas stratēģiju, būtiski ir izveidot vietējās teritoriālās sistēmas, kas jāsaprot kā struktūru, infrastruktūru un publiskā un privātā sektora dalībnieku likumsakarīgs kopums, kurš kopīgā reģionālās attīstības redzējumā apvieno augstu labklājības un konkurētspējas līmeni ar vispārpieņemtu sociālo un vides atbildību. Būtībā runa ir par procesu, kas jebkurā vietā nosaka vairāku mijiedarbību rezultātu.

1.2 EESK aicina izstrādāt Kopienas iniciatīvu par“sociāli atbildīgas teritorijas”(SAT) attīstību. SAT var definēt kā iedzīvotājiem tuvas demokrātijas mērķu savienojumu ar administrāciju un visu publiskā un privātā sektora dalībnieku atbildības palielināšanas mērķiem, lai izstrādātu integrētu stratēģisku pieeju reģionu īpatnību konkurētspējīgai attīstībai.

1.3 Komiteja lūdz līdz ar ierosmi par sociāli atbildīgu teritoriju pieņemt Eiropas rīcības programmu, kuras mērķi ir šādi:

1.4 EESK pauž cerību, ka laikā, kad īstenos Kopienas iniciatīvu par SAT (1) un atbilstošo rīcības programmu:

1.5 Komiteja noteikti atbalsta iedzīvotājiem tuvas demokrātijas attīstību, kas ļauj iesaistīt reģionā esošos politikas, ekonomikas un sociālās jomas dalībniekus darbībās, kuras vērstas uz dzīves kvalitātes uzlabošanu, kā arī uz ES teritoriālo vienību konkurētspējīgu un ilgtspējīgu ekonomisko un sociālo attīstību.

1.6 Komiteja uzskata, ka ir daudz jāinvestē novatorisma un līdzdalības kultūras attīstībā, jo prasībai pēc demokrātiskām vērtībām jānāk no ieinteresētās teritoriālās sabiedrības kopumā, kā arī no daudziem dalībniekiem un iestādēm, kas pārstāv dažādu nozaru intereses. Šajā sakarā uzņēmums tiek uztverts kā kopiena, kas rada labklājību, lai reģionā attīstītos labāka sabiedrība.

1.7 Šajā sakarā Komiteja vēlas, lai iespējami ātrāk tiktu ieviesti praksē Eiropadomes 2008. gada 13. un 14. marta sanāksmes paziņojumi par vietējā un reģionālā līmeņa lomas nozīmi izaugsmes un darba vietu radīšanā, kā arī teritoriālās pārvaldības spēju veicināšanā visu politikas, ekonomikas un sociālās jomas dalībnieku vidū vietējā un reģionālā līmenī.

1.8 Turklāt Komiteja ir pārliecināta, ka Eiropai jākļūst par izcilības paraugu saistībā ar SAT (2) attīstību, izmantojot arī pozitīvo pieredzi EMAS (Kopienas vides aizsardzības vadības un kontroles sistēma) un uzņēmumu sociālās atbildības jomā, bet pamatnostādnēs iekļaujot teritoriālo dimensiju, lai, citastarp, nodrošinātu, ka kopīgas atbildības mantojums kļūst par stabilu darba devēju elementu ar nosacījumu, ka viņi var izmantot tīklu un klasteru sistēmas un pilnībā iesaistīties stratēģiskās teritoriālās attīstības procesā.

1.9 Komiteja uzskata, ka ļoti maziem un maziem uzņēmumiem, kā arī sociālajai ekonomikai, kam ir plaša un nozīmīga pieredze, jābūt iespējai izmantot palīdzība, zināšanas un labāku piekļuvi kredītiem un mikrokredītiem, lai varētu attīstīt tādu uzņēmumu pārvaldību, kas respektē vidi, reģionu un tā sociālo kapitālu.

1.10 EESK uzskata, ka Kopienas iniciatīvai par SAT un atbilstošai rīcības programmai vienlaikus jāveicina gan strukturēts sociālais dialogs teritorijā, gan jāsekmē vietējā institucionālā, īpaši pārrobežu, sadarbība, lai, pamatojoties uz ciešāku partnerību, panāktu vispārēju veiktspējas, zinātības un darbības rezultātu uzlabošanu vietējās un reģionālās pašvaldībās, kas darbojas dažādos prasmju līmeņos un bieži vien savstarpēji konkurē.

1.11 Nobeigumā Komiteja uzsver, ka ar daudzlīmeņu pārvaldības sistēmu starpniecību ir svarīgi nodrošināt augstu koordināciju, lai vietējā līmenī nesadalītu to, ko vienotais tirgus ir apvienojis, tādējādi novēršot teritoriālo sadrumstalotību un diskrimināciju, kas globālajos tirgos vēl vairāk novājinātu Eiropas ekonomiku.

2. Ievads.

2.1 Konferencē par teritoriālo dialogu, ko 2008. gada 4. martā organizēja ES Padomes prezidentūra, par kohēzijas politikas prioritāti tika nosaukta vietējo un reģionālo kopienu iesaistīšana pārskatītas Lisabonas stratēģijas mērķu sasniegšanā.

2.2 Šajā atzinumā Komiteja vēlas noteikt savstarpējo saikni starp reģioniem un politikas, ekonomikas un sociālās jomas pārstāvjiem, ņemot vērā Lisabonas stratēģijas īstenošanu un konkurētspējīgas zināšanu ekonomikas attīstību gan iekšējā, gan pasaules tirgū.

2.3 Izejas punkts ir tas, ka jāuzlabo “sociāli atbildīgas teritorijas” (SAT) (3) īstenošanā iesaistīto pušu organizācija un ilgtermiņa mērķi, kas paredz ekonomiskās, sociālās un vides pārmaiņas, kā arī jānosaka uzņēmumu, valsts iestāžu, sociālo partneru un visu to dalībnieku pienākumi, kuri sekmē konkurētspējas attīstību reģionā, kas orientējas uz dinamisku, solidāru un saskaņotu Eiropas sociālo modeli (4).

Teritoriālā ekonomika, atkarībā no tās struktūras, var būt lielākā vai mazākā mērā pakļauta starptautiskai konkurencei. Turklāt IKP (vai pievienotās vērtības) rādītājs vairs neatspoguļo teritorijas labklājības līmeni divu iemeslu dēļ. Šajā sakarā Komiteja atzinīgi vērtē Komisijas nesen izstrādāto dokumentu “Zaļā grāmata par teritoriālo kohēziju. Teritoriālās daudzveidības priekšrocību izmantošana” (5), kas būs cita atzinuma temats.

2.4.1 Pirmkārt, ne visi sadalītie darba un kapitāla ienākumi vai nodokļu maksājumi, ko veikuši uz tirgu orientēti ražošanas spēki, nonāk to izcelsmes teritorijā, jo daži resursi tiek “eksportēti”.

2.4.2 Otrkārt un galvenokārt, teritoriālās vienības saņem arī līdzekļus no citiem avotiem, ne tikai no ražošanas spēkiem (valsts ierēdņu algas, pensijas, ar darba samaksu nesaistīti ienākumi, tūrisma ienākumi, citviet strādājošo ienākumi, citi sociālie pabalsti, kas nav pensijas, utt.).

Lai atbalstītu ilgtspējīgas attīstības politiku un programmas, valsts iestāžu un uzņēmumu rīcībā ir arvien plašāks un detalizētāks pārvaldības instrumentu klāsts, kā pamatā ir:

2.5.1 standarti

2.5.2 struktūras

2.5.3 nolīgumi

2.6 Komiteja uzskata, ka jāpastiprina minēto tiesisko, reglamentējošo un brīvprātīgo instrumentu piemērošanas konsolidācija, integrācija un koordinācija, lai saskaņotu dažādos mērķus un dažādus līdzdalības līmeņus, tādējādi kopīgi sasniedzot efektīvus, produktīvus un pārbaudāmus rezultātus.

2.7 Ņemot vērā Leipcigas hartu (9) un Eiropas Savienības teritoriālās attīstības programmu (2007), par kuru Komitejai bija iespēja paust savu viedokli (10), teritoriālā kohēzija ir kļuvusi arvien svarīgāka, un tās mērķi ir šādi:

2.8 Teritoriālās attīstības programma veido stratēģisku pamatu teritoriālās attīstības politikai, kuras mērķis ir īstenot Lisabonas un Gēteborgas stratēģiju.

2.9 Atzinumā par tematu “Rūpniecisko pārmaiņu teritoriālā pārvaldība” (12) Komiteja uzsvēra, ka “teritoriālās identitātes apgūšana balstās uz pievienošanos kopējām vērtībām, to atzīšanas un empātijas pret tām kopīga nākotnes redzējuma ietvaros”, un vērsa uzmanību uz integrētu teritoriālo pieeju (ITP) un pārvaldības stratēģiju, kas ļautu veidot““sociāli atbildīgu teritoriju” (SAT), un precizēja, ka minētajā stratēģijā īpaši jāparedz šādas darbības:

Šīs iniciatīvas pieprasa no vietējām, reģionālām, valsts un Eiropas iestādēm ne tikai augstu koordinācijas pakāpi, lai nodrošinātu sinerģiju un izvairītos no pārklāšanās vai pretrunām, bet arī

2.10.1 Šajā procesā parādās un kļūst arvien nozīmīgākas politisko un administratīvo lēmumu pieņēmēju spējas un kompetences, lai nodrošinātu noteiktību, kas vajadzīga, lai ilgtspējīgas attīstības apstākļos piesaistītu investīcijas un veicinātu ļoti mazu un mazu uzņēmumu veidošanos.

Komiteja par sevišķi svarīgu uzskata procesu, kas teritoriālajai vienībai ļauj kļūt par “sociāli atbildīgu teritoriju”(SAT) (15).

2.11.1 Tas notiek, ja teritoriālajai vienībai, pamatojoties uz līdzdalības demokrātiju, ekonomiskajos lēmumos izdodas iekļaut sociālos un vides apsvērumus, izveidot konkurētspēju veicinošus modeļus un principus, kā arī paraugpraksi un ieinteresēto pušu pastāvīgu sadarbību inovācijas un konkurētspējas sekmēšanai.

3. Iedzīvotājiem tuva demokrātija konkurētspējīgai un ilgtspējīgai attīstībai.

3.1 Lai uzlabotu dzīves kvalitāti un konkurētspējīgu un ilgtspējīgu ekonomisko un sociālo attīstību ES reģionos, EESK uzskata, ka jāveido iedzīvotājiem tuva demokrātija, kas ļauj darbībā iesaistīt teritorijā esošos politiskos, ekonomikas un sociālās jomas dalībniekus. Šāda demokrātija jāveido kopīgi dažādiem valsts un privātā sektora pārstāvjiem, uzmanību pievēršot ES teritoriālo vienību stiprajām un vājajām pusēm, kā arī uzņēmumu izaugsmes perspektīvām un nodarbinātībai.

3.2 Iedzīvotājiem tuva demokrātija, kas ir Eiropas pārvaldības būtisks pīlārs, izpaužas atšķirīgos veidos un procedūrās atkarībā no katras valsts apstākļiem. Tomēr tās pamatā jābūt šādiem pamatelementiem:

3.3 Teritoriālā attīstība nozīmē ne vien iedzīvotājiem tuvas demokrātijas pilnīgu piemērošanu, bet arī strukturētu vietējo pārvaldību, lai virzītu attīstību (21).

3.4 Labas reģionālās pārvaldības mērķis ir pirmām kārtām atbalstīt un veidot visa veida sadarbību un partnerattiecības gan starp uzņēmumiem, gan starp uzņēmumiem un pārējiem dalībniekiem tā, lai ieguvēji būtu visi.

3.5 Demokrātiska teritoriālā pārvaldība ir decentralizēts, iekļaujošs lēmumu pieņemšanas process, kam, pēc Komitejas domām, jābalstās uz pārredzamības un atbildības principu un uz līdzdalībā balstītas pieejas, ar kuras palīdzību īsteno pētījumus, kā arī izstrādā, piemēro un pārvalda kopīgu stratēģisko redzējumu par vidēja termiņa un ilgtermiņa attīstību.

3.6 Komiteja uzskata, ka daudzlīmeņu partnerības sistēmā ir vajadzīga augšupējās un lejupējās pieejas optimāla apvienošana. Līdzsvars starp abām pieejām ir nepieciešams panākumu nosacījums.

3.7 Komiteja uzskata, ka ir daudz jāinvestē novatorismu veicinošas līdzdalības kultūras attīstībā, jo visai ieinteresētajai teritoriālajai sabiedrībai, kā arī daudziem dalībniekiem un iestādēm, kas pārstāv dažādu nozaru intereses, jāpieprasa demokrātiskās vērtības.

Komiteja ir pārliecināta, ka ES teritoriālo vienību attīstību var panākt, vairāk izmantojot to īpašo potenciālu, pateicoties efektīvām un ilgtspējīgām attīstības stratēģijām, kuru pamatā ir “sociāli atbildīgas teritorijas” koncepcija.

3.8.1 Komiteja apstiprina savu nostāju, kas par minēto jautājumu tika pausta vienā no nesenajiem atzinumiem (22).

4. Kopienas līmeņa uzdevumi, lai izveidotu “sociāli atbildīgu teritoriju”.

EESK noteikti atbalsta Kopienas iniciatīvu par“sociāli atbildīgas teritorijas”(SAT) attīstību, kurā būtu ietverti mērķi saistībā ar iedzīvotājiem tuvu demokrātiju, izplatītu līdzdalības un novatorisma kultūru, efektīvu teritoriālo pārvaldību, kas ir saskaņā ar Lisabonas stratēģiju valsts un Kopienas līmenī, daudzu dalībnieku un daudzu nozaru partnerību, kura spēj palielināt reģiona pievilcību un konkurētspēju globālā tirgū, paredzot rūpnieciskās pārmaiņas un izmantojot vietējo sociālo kapitālu.

4.1.1 Iniciatīva par SAT ir paredzēta galvenokārt, lai nodrošinātu dažādu līmeņu (Eiropas, valsts, reģionālā un vietējā) veikto pasākumu koordināciju un saskaņotību.

4.2 Komiteja uzskata, ka iniciatīvā par SAT jāiekļauj Eiropas rīcības programma, kuras mērķi ir šādi:

4.3 EESK uzskata, ka ES iesaistīšanās, lai īstenotu “sociāli atbildīgas teritorijas” iniciatīvu, ko papildina rīcības programma, ļaus apvienot un koordinēt brīvprātīgus un reglamentējošus instrumentus (par ko runāts 2.7. punktā), pamatojoties uz saskaņotu sistēmu, kurā visu nozaru (ieskaitot finanšu un vietējo publisko sektoru) uzņēmumu atbildība ir svarīga, lai sasniegtu vietējās izaugsmes un nodarbinātības stratēģijas mērķus valstu un Eiropas stratēģijas ietvaros.

Komiteja uzskata, ka šajā sistēmā jāiekļauj uzņēmumu sociālā atbildība (26). Tas ir brīvprātīgs atklātas koordinācijas elements, ko atbalsta un stimulē ar līdzdalības, kā arī kopīga un vispārpieņemta redzējuma starpniecību, sevišķi runājot par ļoti maziem un maziem uzņēmumiem, kuri veido vietējās attīstības pamatu.

4.4.1 Pamatojoties uz iniciatīvu par sociāli atbildīgu teritoriju, jāattīsta vispārpieņemtas ētiskās un personīgās vērtības novatorismu veicinošas līdzdalības kultūras ietvaros, kas ir orientēta uz kopīgu identitāti, kurai nevajadzētu būt tikai uzņēmēju identitātei, bet jābūt klātesošai un aktīvai visos reģiona publiskos un privātos sektoros, kā arī jākalpo par atsauci reģionālos un starpreģionālos tīklos un klasteros/rajonos.

4.5 Teritoriālajai kognitīvajai kopienai jāizmanto telemātiskas interaktīvas un sadarbspējīgas struktūras un infrastruktūras, sākot no e-pārvaldības un IDABC (27) platformas, kuras uzdevums ir sniegt Eiropas administratīvos pakalpojumus tiešsaistē valsts pārvaldes iestādēm, uzņēmumiem un iedzīvotājiem, lai uzlabotu Eiropas valsts pārvaldes iestāžu efektivitāti un to savstarpējo sadarbību, kā arī sadarbību ar organizētu pilsonisko sabiedrību.

Komiteja ir pārliecināta, ka Eiropai jākļūst par izcilības paraugu saistībā ar sociāli atbildīgas teritorijas attīstību, izmantojot arī pozitīvo pieredzi EMAS un uzņēmumu sociālās atbildības jomā, bet pamatnostādnēs iekļaujot teritoriālo dimensiju.

4.6.1 Lai stratēģiskās teritoriālās attīstības process būtu efektīvs, tam jābūt nošķirtam no politiskajiem faktoriem saistībā ar pārvaldes iestāžu nomaiņu vēlēšanās. Tomēr minētajam procesam jābūt mijiedarbībā ar visiem reģiona politiskajiem dalībniekiem – gan pie varas esošajiem, gan opozīcijas —, kā arī jārada iedzīvotāja (vēlētāja un/vai ievēlētā) kopīgas atbildības nepārtrauktības mantojums.

Ļoti maziem un maziem uzņēmumiem jādod iespēja izmantot ekspertu palīdzību, lai ar vienkāršas valodas un procedūru starpniecību, kā arī pateicoties labākai piekļuvei kredītiem un mikrokredītiem veicinātu tādu uzņēmumu pārvaldību, kas respektē vidi, reģionu un tā sociālo kapitālu.

4.7.1 Turklāt sociālās ekonomikas uzņēmumu uzdevums ir veicināt sociāli atbildīgas teritorijas attīstību, jo tie sekmē sociālo kohēziju un ilgtspējību, sadala ieņēmumus saviem darbiniekiem un piemēro uz līdzdalību balstītu un demokrātisku pārvaldību.

4.8 Vietējā izglītības, augstākās izglītības un pētniecības sistēma jāiekļauj Eiropas reģionālos un starpreģionālos izcilības un kompetences tīklos, lai saskaņā ar pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu Septītās pamatprogrammas programmu “Spējas” un programmu “Izglītība 2010” nodrošinātu vietējai sistēmai piemērotas prasmes un kvalifikācijas, kas nepieciešamas teritoriālās stratēģijas veiksmīgai īstenošanai, bet kuras bieži vien ir grūti pieejamas maziem uzņēmumiem.

4.9 EESK uzskata, ka Kopienas iniciatīvai par sociāli atbildīgu teritoriju jāveicina arī strukturēts sociālais dialogs teritorijā, kā arī vietējā institucionālā sadarbība, lai veiktspējas uzlabošanu sekmētu, pamatojoties uz ciešāku partnerību starp vietējām un reģionālajām pašvaldībām ar atšķirīgiem efektivitātes rādītājiem, kā arī izstrādātu jaunu hartu par “sociāli atbildīgu teritoriju 21”, kurai jākļūst par sociāli atbildīgas teritorijas saskaņošanas un efektivitātes nostiprināšanas instrumentu.

4.10 Visbeidzot EESK lūdz iniciatīvā par sociāli atbildīgu teritoriju paredzēt novērtēšanu, salīdzinošo novērtēšanu un pārraudzību, kā arī izveidot datubankas par ienākumiem uz vienu iedzīvotāju teritorijā un ik pēc diviem gadiem sagatavot ziņojumus Parlamentam, Padomei un Komitejai.

5. Valsts iestāžu uzdevumi.

5.1 Dalībvalstīs būtu ar atbalsta un atturošu mehānismu starpniecību saskaņoti jāpiemēro noteikumi, tādējādi nodrošinot Eiropas iekšējā tirgus vienotību. Valsts iestāžu uzdevums ir veikt šādus pasākumus:

5.2 Reģionālām iestādēm jāveic šādi pasākumi:

5.3 Reģionālo un vietējo pašvaldību prioritārai darbībai jābūt vērstai uz paraugprakses apmaiņu un starpreģionālajiem tīkliem, kā arī uz atbilstošu prognozes mehānismu īstenošanu, lai noteiktu kopīgu un vispārpieņemtu redzējumu.

6. Uzņēmumu uzdevums – veidot uzņēmumu, kas atbildīgs par attiecīgo teritoriju.

6.1 EESK uzskata, ka uzņēmumiem, kas vienlaicīgi ir gan reģiona virzītājspēks, gan neatņemama tā sastāvdaļa, jāsekmē reģiona uzplaukums, izvairoties no tālāka birokrātiskā un procedūru sloga. Tāpēc

7. Praktiskais veikums: izcili piemēri.

7.1 Lai risinātu problēmas saistībā ar Eiropas Savienības teritorijas sociāli atbildīgu attīstību un lai palielinātu Kopienas politikā teritoriālās dimensijas pozitīvo atpazīstamību, tika īstenotas dažādas Eiropas iniciatīvas un politikas pasākumi. Ar vairākiem minēto iniciatīvu piemēriem var iepazīties CCMI tīmekļa vietnē (http://www.eesc.europa.eu/sections/ccmi/index_en.asp), kur ir atrodama arī informācija par uzklausīšanas sanāksmi, kas notika Lillē 2008. gada 25. septembrī, lai sagatavotu šo atzinumu (sk. atzinumam atbilstošo sadaļu).

(1) Sk. 1.2. punktu.

(2) Ibidem.

(3) Sk. 1.2. punktu.

(4) “Eiropas sociālajam modelim ir jāsniedz priekšstats par demokrātisku, zaļu, konkurētspējīgu, solidāru un sociāli iekļaujošu labklājības zonu visiem Eiropas iedzīvotājiem” (EESK atzinums par tematu “Sociālā kohēzija – pamatojot Eiropas sociālo modeli”, OV C 309, 16.12.2006., 119. lpp.).

(5) COM(2008) 616 galīgā redakcija.

(6) Saraksts ar dalībvalstīm, kas pielāgoja savus tiesību aktus, lai varētu īstenot ETSG, ir pieejams Reģionu komitejas tīmekļa vietnē (sadaļā “Darbības un pasākumi”).

(7) Lai ar sociālo partneru atbalstu identificētu un praksē izmantotu jaunas nodarbinātības iespējas.

(8) Sk. OV L 145, 4.6.2008., Regula (EK) Nr. 450/2008, 2008. gada 23. aprīlis.

(9) Sk. Leipcigas hartu par ilgspējīgām Eiropas pilsētām (2007. gada 25. maijs).

(10) Sk. atzinumu par tematu “Teritoriālās attīstības programma”, OV C 168, 20.7.2007., 16–21. lpp..

(11) Sk. atzinumu par tematu “Rūpniecisko pārmaiņu teritoriālā pārvaldība: sociālo partneru loma un konkurētspējas un inovācijas pamatprogrammas ieguldījums”, OV C 318, 23.12.2006., 12–19. lpp..

(12) Sk. iepriekšējo zemsvītras piezīmi.

(13) Sk. atzinumu par tematu “Pārstrukturēšana un nodarbinātība – paredzēt un atbalstīt pārstrukturēšanu, lai attīstītu nodarbinātību: Eiropas Savienības nozīme”, COM(2005) 120 galīgā redakcija, OV C 65, 17.3.2006., 58–62. lpp..

(14) Sk. atzinumu par tematu “Pilsētvides tematiskā stratēģija”, COM(2005) 718 galīgā redakcija – SEC(2006) 16, OV C 318, 23.12.2006., 86–92. lpp..

(15) Sk. Padomes jauno stratēģiju (dok. 10117/06, 29. un 30. punkts, 2006. gada 9. jūnijs); sk. arī šā atzinuma 1.2. punktu.

(16) Sk., piemēram, Sociālā dialoga reģionālās komisijas Polijā.

(17) SWOT (Strengths, Weaknesses, Opportunities, and Threats Analysis) – priekšrocību, trūkumu, iespēju un risku analīze.

(18) “Prognoze ir sistemātisks uz līdzdalību balstīts process, lai savāktu informāciju par nākotni un izstrādātu vidēja termiņa un ilgtermiņa redzējumu” (sk. Foren, Foresight for regional development).

(19) EMAS = Kopienas vides aizsardzības un kontroles sistēma.

(20) Sk. atzinumu par tematu “Eiropas rūpniecības rajoni un jaunie zināšanu tīkli”, OV C 255, 14.10.2005., 1–13. lpp..

(21) Sk. ESAO Teritoriālās perspektīvas ziņojums, 2001. gada izdevums.

(22) Sk. atzinumu par tematu “Rūpniecisko pārmaiņu teritoriālā pārvaldība: sociālo partneru loma un konkurētspējas un inovācijas pamatprogrammas ieguldījums” (sk. 11 zemsvītras piezīmi).

(23) ETSG – Kopienas līmeņa sadarbības instruments, kas ļauj sadarbības grupējumiem īstenot Kopienas līdzfinansētās sadarbības programmas vai arī veikt citus teritoriālās sadarbības pasākumus pēc dalībvalstu ierosmes (Regula (EK) Nr. 1082/2006, OV L 210, 31.7.2006.).

(24) Eiroreģioni – pārrobežu sadarbības struktūras starp diviem vai vairākiem reģioniem, kas atrodas dažādās blakusesošajās Eiropas Savienības valstīs; šādas sadarbības mērķis ir aizstāvēt vairāku valstu kopīgas intereses un sadarboties pierobežas iedzīvotāju vispārējas labklājības labā.

(25) Sk. EESK atzinumu par tematu “Eiropas rūpniecības rajoni un jaunie zināšanu tīkli” (OV C 255, 14.10.2005.).

(26) Sk. atzinumus par tematu “Partnerības izaugsmei un nodarbinātībai īstenošana – veidot Eiropu par izcilības paraugu uzņēmumu sociālās atbildības jomā” (COM(2006) 136 galīgā redakcija, OV C 325, 30.12.2006., 53–60. lpp..) un par tematu““Zaļā grāmata par ES tiesisko regulējumu attiecībā uz uzņēmumu sociālo atbildību” (COM(2001) 366 galīgā redakcija, OV C 125, 27.5.2002., 44–55. lpp..).

(27) IDABC (Interoperable Delivery of Pan-European e-Government Services to Public Administrations, Business and Citizens) – Eiropas elektroniskās pārvaldības pakalpojumu savietojamības nodrošināšana valsts pārvaldes iestādēm, uzņēmumiem un pilsoņiem; sk. atzinumu OV C 80, 30.3.2004., 83. lpp.

(28) Atzinums par tematu “Nodokļu likumdošanas teritoriālās nosacītības ietekme uz rūpniecības pārmaiņām”, OV C 120, 16.5.2008., 51–57. lpp..

(29) Direktīva 85/337/EEK, kas grozīta ar Padomes Direktīvu 97/11/EK (03.03.1997.) un ar Direktīvu 2003/35/EK (26.05.2003.).

(30) SVN Direktīva 2001/42/EK. Tās mērķis ir nodrošināt, lai projektu un programmu izstrādes posmā un pirms to pieņemšanas tiktu noteikta un novērtēta ietekme uz vidi, īpaši ņemot vērā teritoriālo dimensiju.

APPENDIX I

to the opinion on “Industrial change, territorial development and responsibility of companies”

(CCMI/055)

Report on the hearing held in Lille on 25 September 2008, at the headquarters of the Nord-Pas de Calais Regional Council (France)

Under the French presidency of the European Union, the European Economic and Social Committee's Consultative Commission on Industrial Change (CCMI) and the Nord-Pas de Calais (NPdC) Regional Council organised a hearing on Industrial change, territorial development and responsibility of companies (subject of the opinion for which this is the appendix), which took place in the regional council's hemicycle. The hearing was attended by over 90 key guests from 12 European countries and high-level local and regional bodies, both public and private, together with representatives from three of the European Commission's directorates-general.

With the participation of the regional council president, Daniel Percheron, the CCMI president, Joost van Iersel, the study group president, Martin Siecker, the rapporteur, Antonello Pezzini, and the co-rapporteur, Bernard Gay, promoter of this important initiative, a wide-ranging and animated debate was held on regional and local development, governance, the revitalisation of production, the need for shared views of future trends, sectoral and inter-sectoral prospects for the growth of competitive employment, and mechanisms for active democracy through the development of a participatory culture in an area successfully combining an adequate level of wellbeing with the duties which are an integral part of social responsibility.

In our globalised economy, territorial development and industrial change are closely connected and interdependent. The opinion aims to take a territorial approach to assessing the prospects for socio-economic change, focusing primarily on the development strategies designed by local and regional bodies and on the centres of competence set up by private and public stakeholders. The analysis thus focuses on the regions' capacity to cope with and adapt to irreversible changes through collective responsibility-sharing systems, taking into account the concept of corporate societal responsibility.

NPdC is considered a region with a rich fund of experience in these fields and the CCMI therefore asked it to cooperate in organising a hearing in Lille. The two organisations pooled their resources with a view to taking stock of the experiences of regional development stakeholders and noting their proposals for harmonious regional development.

Listening to the problems, solutions and experiences outlined by the most qualified representatives of the “real world” in the NPdC region (businessmen, presidents of business clubs and hubs of competitiveness, trade unions and representatives of the social economy, universities, the professions and public administration at various levels) and the wide-ranging exchange of ideas which ensued led to the identification of innovative strategies and key priorities which, alongside the generous hospitality of the NPdC regional council and the friendly relations established during the hearing, forged strong contacts with a profound impact on the CCMI's work.