Priekšlikums Padomes direktīva, ar ko groza Direktīvu 2006/112/EK attiecībā uz fakultatīvu un pagaidu apgrieztas maksāšanas sistēmas piemērošanu attiecībā uz noteiktu preču un pakalpojumu piegādi ar paaugstinātu krāpšanas risku /* COM/2009/0511 galīgā redakcija - CNS 2009/0139 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 29.9.2009 COM(2009) 511 galīgā redakcija 2009/0139 (CNS) Priekšlikums PADOMES DIREKTĪVA, ar ko groza Direktīvu 2006/112/EK attiecībā uz fakultatīvu un pagaidu apgrieztas maksāšanas sistēmas piemērošanu attiecībā uz noteiktu preču un pakalpojumu piegādi ar paaugstinātu krāpšanas risku PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. Priekšlikuma konteksts - Priekšlikuma pamatojums un mērķi Priekšlikums direktīvai, ar ko groza Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvu 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu[1] (turpmāk „PVN direktīva”), ir paredzēts, lai varētu noteiktu laiku piemērot apgrieztās maksāšanas mehānismu cīņai pret krāpšanu saistībā ar emisiju sertifikātu tirdzniecību un darījumiem, kuros iesaistītas dažas preces ar īpašu krāpšanas risku. Taču konkrētiem darījumiem piemērots apgrieztās maksāšanas mehānisms nedrīkst grozīt PVN sistēmas pamatprincipus, piemēram, dalīto maksājumu, tāpēc tas jāattiecina tikai uz iepriekš noteiktu preču un pakalpojumu sarakstu. - Vispārīgais konteksts 2006. gada maijā Komisija nāca klajā ar paziņojumu[2], kura mērķis bija uzsākt vispārējas ES mēroga debates par nepieciešamību pēc saskaņotas pieejas cīņai pret nodokļu krāpniecību iekšējā tirgū. Pēc Komisijas 2007. gada 23. novembra paziņojuma[3], kas kalpo kā ieguldījums ES krāpšanas apkarošanas stratēģijas izveidē, un situācijas ziņojuma, ko sagatavoja nodokļu krāpšanas apkarošanas stratēģijas ekspertu grupa[4], Komisija nāca klajā ar paziņojumu, kurā analizēja tālejošākus pasākumus PVN sistēmas grozīšanai, lai apkarotu krāpšanu[5]. Viens no šajā kontekstā analizētajiem pasākumiem bija vispārējas apgrieztas maksāšanas sistēmas izveide. Komisija pauda arī gatavību ar noteiktiem nosacījumiem ierosināt izmēģinājuma projektu, lai pārbaudītu, vai vispārēja apgrieztās maksāšanas sistēma varētu būt piemērots risinājums ar PVN saistītas krāpšanas apkarošanai. Tomēr nākamajā Ekonomikas un finanšu padomes sanāksmē neizdevās panākt vienošanos par secinājumiem attiecībā uz minētajā paziņojumā skartajiem jautājumiem. Tā kā netika panākta politiska vienošanās par „tālejošākiem” pasākumiem, Komisija koncentrēja savus centienus tikai uz tā sauktajiem „parastajiem” pasākumiem, lai uzlabotu tradicionālās metodes krāpšanas apkarošanai nodokļu jomā. Šajā saistībā jāpiemin Komisijas 2008. gada decembra paziņojums par saskaņotu stratēģiju, lai Eiropas Savienībā uzlabotu cīņu pret krāpšanu saistībā ar PVN[6]. Taču pašreizējā iniciatīva atšķiras no minētās pilotshēmas idejas. Krāpšana ir lielākais apdraudējums pareizi funkcionējošam iekšējam tirgum un dalībvalstu nodokļu ieņēmumiem, tāpēc dažas dalībvalstis ir lūgušas, izmantojot Padomes piešķirtu atkāpi saskaņā ar PVN direktīvas 395. pantu, iespēju cīnīties ar krāpšanas shēmām, konkrētiem darījumiem nozarēs ar īpašu krāpšanas risku vai attiecībā uz noteiktām precēm ieviešot apgrieztas maksāšanas sistēmu. Šajā ziņā biežāk sastopamā izvairīšanās no nodokļiem ir šāda — PVN nolūkā reģistrēts piegādātājs izraksta rēķinu par piegādēm un pazūd, neatskaitoties par šo PVN, bet klientam (arī nodokļu maksātājam) paliek derīgs rēķins, ko izmanto nodokļa atskaitījumiem. Rezultātā valsts kasē netiek iemaksāts PVN par piegādi, bet uzņēmējam nākošajā piegādes ķēdes posmā jāsniedz kredīts attiecībā uz PVN priekšnodokli. Dažos gadījumos tas izvērties par tādu parādību kā „pazudušā” komersanta krāpšanās Kopienā ( MTIC ) — organizētu triecienu PVN sistēmai, kurā piegādātājs saņem kredītu par PVN priekšnodokli, izmantojot PVN atmaksu, bet tālākā piegāde nodokļa maksātājam citā dalībvalstī ir atbrīvota no nodokļa maksāšanas. Turklāt šādu krāpšanu bieži organizē piegāžu sērijā, kur tās pašas preces cirkulē starp dalībvalstīm vairākas reizes (tā sauktā karuseļa veida krāpšana), un valsts kasei par vienu preci var sanākt zaudēt nodokļa summu vairākas reizes. Jāpiebilst, ka saskaņā ar dažādu dalībvalstu sniegto informāciju šis krāpšanas veids attiecas arī uz pakalpojumiem. Apgrieztās maksāšanas mehānismā piegādātājs PVN no nodokļa maksātājiem klientiem neiekasē. Klienti paši ir atbildīgi par PVN nomaksu. Praktiski tas notiek tā, ka klienti (ja tie ir parasti nodokļu maksātāji ar pilnām atskaitīšanas tiesībām) vienlaikus deklarē un atskaita, faktisku maksājumu valsts kasei neveicot. Šajā ziņā tiek novērsta teorētiskā iespēja krāpties. Šī Komisijas priekšlikuma mērķis ir ieinteresētajām dalībvalstīm sniegt iespēju izmantot konkrētiem darījumiem piemērojamu apgrieztas maksāšanas mehānismu, attiecinot to uz precēm un pakalpojumiem, kas atlasīti no iepriekš noteikta saraksta un ko dalībvalstis identificējušas kā īpašam riskam pakļautus. Šis priekšlikums, ar kuru ļauj izmantot konkrētiem darījumiem piemērojamu apgrieztas maksāšanas mehānismu, orientējas uz šādām jomām. Pirmkārt, Komisijas rīcībā ir informācija par iespējamiem krāpšanas gadījumiem tirdzniecībā ar siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotām. Protams, ja ir aizdomas par krāpšanu, oglekļa tirgū vai citur, attiecīgi jāreaģē. Dažādu dalībvalstu atšķirīgā reakcija rosināja Komisiju sagatavot šo priekšlikumu. Lai gan joprojām vajadzīga sīkāka analīze par krāpšanas apstākļiem un faktisko mērogu, vairāku dalībvalstu sniegtā informācija liecina, ka vajadzīga tūlītēja rīcība, un tā jāiestrādā šajā priekšlikumā. Tas ir tikai pagaidu pasākums. Otrkārt, otra preču kategorija, uz ko attiecas direktīva, ir mobilie telefoni un integrālās shēmas ierīces. Patlaban uz minētajām precēm attiecas apgrieztas maksāšanas atkāpe, kas piešķirta Apvienotajai Karalistei, pamatojoties uz PVN direktīvas 395. pantu, un īpašu apstākļu dēļ pagarināta[7]. Minētā Komisijas priekšlikuma teksts izmantots par pamatu šim Padomes direktīvas priekšlikumam. Paskaidrojuma rakstā minētā Padomes lēmuma priekšlikumam Komisija aprakstīja ļoti īpašos apstākļus, kuru rezultātā tika piešķirta ārkārtas atkāpe, kā arī tika paziņots par vēlēšanos izpētīt iespēju ļaut ieinteresētajām dalībvalstīm izmantot konkrētiem darījumiem piemērojamu apgrieztas maksāšanas mehānismu. Līdz šim nav precīzi noteikts, cik lielā mērā apgrieztās maksāšanas mehānisms ir piemērots un efektīvs instruments krāpšanas apkarošanai konkrētajās nozarēs. Lai novērstu šo trūkumu, mehānisma piemērošanas pagarinājumam jābūt atkarīgam no pilnīga tā ietekmes vērtējuma. Apstiprinot šo priekšlikumu, vairākas dalībvalstis, kuras izteikušas vēlmi to darīt, varētu piemērot apgriezto maksāšanu attiecīgajā nozarē. Treškārt, priekšlikums attiecas uz citiem izstrādājumiem (parfīmu, dārgmetāliem (piemēram, platīnu)), kurus dalībvalstis krāpšanas darba grupu sanāksmēs norādījušas kā preces, uz kurām pārorientēta krāpšana, tāpēc arī šīs grupas jāietver direktīvā. No procedurālā viedokļa dalībvalstīm vispirms jāinformē Komisija, ka tās plāno ieviest šādu mehānismu. Otrkārt, apgrieztas maksāšanas mehānisma eksperimentālai izmantošanai konkrētiem darījumiem jāatbilst sīkiem nosacījumiem, lai pārliecinātos par shēmas darbību, cik vien iespējams izvairītos no iespējamas negatīvas ietekmes un varētu atbilstīgi novērtēt rezultātus. Pirms apgrieztas maksāšanas shēmas piemērošanas nodokļu maksātājiem, uz kuriem kā piegādātājiem vai kā klientiem attieksies shēmas piemērošana, jābūt identificētiem PVN nolūkā ar individuālu numuru, ja tas vēl nav izdarīts. Turklāt ir paredzēts, ka attiecīgajām dalībvalstīm jāizveido ziņošanas saistības, lai panāktu pietiekamu pasākuma izsekojamību un pārliecinātos, ka pasākums darbojas. Lai nodrošinātu, ka apgriezto maksāšanu piemēro konkrētiem darījumiem kā izņēmumu no parastajiem PVN noteikumiem, izveido preču un pakalpojumu sarakstu, un dalībvalstis var izvēlēties piemērot apgrieztās maksāšanas mehānismu ne vairāk kā trīs kategorijām, no kurām divas var būt preces. Ieinteresētajām dalībvalstīm jāievieš efektīvi kontroles pasākumi, lai pārraudzītu un cik vien iespējams novērstu visas krāpšanas formas, jo īpaši jaunas formas, kas var rasties, krāpšanai pārorientējoties uz citiem izstrādājumiem, mazumtirdzniecības līmeni vai citām dalībvalstīm. Ieviešot šos pasākumus, būtu ieteicams ņemt vērā secinājumus par apgrieztās maksāšanas mehānismu, kas izklāstīti Komisijas dokumentā par pasākumiem PVN sistēmas izmaiņai, lai cīnītos ar krāpšanu[8]. Pieredze, kas gūta, īslaicīgi piemērojot minēto shēmu precēm vai pakalpojumiem ar īpašu krāpšanas risku, ļaus labāk vispārēji novērtēt konkrētiem darījumiem piemērotas apgrieztās maksāšanas lietderību un proporcionalitāti, pamatojoties uz priekšlikumā paredzēto informācijas un vērtēšanas procedūru. 2. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām un ietekmes novērtējums Apspriešanās un neatkarīgu ekspertu atzinums nebija vajadzīgs. Sabiedriskā apspriešana par apgrieztās maksāšanas lietderību, cīnoties ar krāpšanu, notika saistībā ar iepriekšējo Komisijas paziņojumu par PVN krāpšanu (skatīt apspriešanās dokumentu par izvēles PVN apgrieztās maksāšanas mehānisma iespējamo ieviešanu, ietekme uz uzņēmumiem, 2007. gada 13. augusts[9]). Lai panāktu labāku izpratni par konkrētiem darījumiem piemērota apgrieztās maksāšanas mehānisma ietekmi, šajā direktīvā paredzēts, ka dalībvalstīm, kas izvēlas shēmu piemērot, jānosaka vērtēšanas kritēriji, kas ļauj novērtēt situāciju pirms piemērošanas perioda un pēc tā. Direktīva piedāvā dalībvalstīm iespēju ar dažiem nosacījumiem piemērot apgrieztās maksāšanas mehānismu konkrētiem darījumiem, bet neparedz šādu pienākumu. Tā kā ierosinātie noteikumi sniedz dalībvalstīm iespēju uz laiku piemērot apgrieztās maksāšanas mehānismu rūpīgi atlasītām precēm un pakalpojumiem, šo dalībvalstu pienākums ir veikt sīku ietekmes novērtējumu, kā paredzēts direktīvā. 3. Priekšlikuma juridiskie aspekti Ar šo direktīvu tiek grozīta PVN direktīva. Ņemot vērā neskaidrības par pasākuma ietekmi un atkāpšanos no dalītā maksājuma pamatprincipa, labākais risinājums šādai apgrieztās maksāšanas pagaidu piemērošanai dažām precēm un pakalpojumiem ir konkrēts juridiskais pamats, kas atbilst arī principiem, kuri noteikti Komisijas paziņojumā par iespējamiem pasākumiem PVN sistēmas grozīšanai, lai apkarotu krāpšanu[10]. Turklāt PVN direktīvas 395. pantu nevar uzskatīt par pietiekamu pamatu konkrētiem darījumiem piemērota apgrieztās maksāšanas mehānisma turpmākai un plašākai izmantošanai dažām precēm un pakalpojumiem dažādās dalībvalstīs. Tāpēc mērķi — apkarot krāpšanu, izmantojot apgrieztās maksāšanas mehānismu, — labāk var sasniegt Kopienas līmenī, pieņemot direktīvu, ar kuru dalībvalstīm tiek dota iespēja piemērot apgrieztās maksāšanas mehānismu dažu preču un pakalpojumu iekšzemes piegādei. Tādējādi direktīva paredz vienīgi to, kas nepieciešams šī mērķa sasniegšanai. 4. Ietekme uz budžetu Priekšlikumam nav negatīvas ietekmes uz Kopienas budžetu. 5. Papildu informācija Šis priekšlikums ietver termiņa izbeigšanās klauzulu. 2009/0139 (CNS) Priekšlikums PADOMES DIREKTĪVA, ar ko groza Direktīvu 2006/112/EK attiecībā uz fakultatīvu un pagaidu apgrieztas maksāšanas sistēmas piemērošanu attiecībā uz noteiktu preču un pakalpojumu piegādi ar paaugstinātu krāpšanas risku EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 93. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[11], ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[12], tā kā: (1) Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu[13] noteikts, ka pievienotās vērtības nodokli (PVN) maksā ikviens nodokļa maksātājs, kas veic darījumu, kurā iesaistīta ar nodokli apliekama preču piegāde vai pakalpojumu sniegšana. Taču attiecībā uz pārrobežu darījumiem un dažām iekšzemes paaugstināta riska nozarēm, piemēram, būvniecību vai atkritumiem, paredzēts, ka PVN maksā persona, kas saņem preci vai pakalpojumu. (1) PVN krāpšana ir nopietns jautājums, tāpēc jāmeklē novatoriskas pieejas, kas ļautu efektīvāk atrisināt minēto problēmu. Tāpēc dalībvalstīm jāļauj piemērot mehānismu, ar kuru PVN maksā persona, kas saņem preci vai pakalpojumu; mehānismu piemērotu uz ierobežotu laiku noteiktām preču un pakalpojumu kategorijām, pat ja šīs kategorijas nav minētas Direktīvas 2006/112/EK 199. pantā un ja uz tām neattiecas dalībvalstīm piešķirtas konkrētas atkāpes. (2) Šāda mehānisma ieviešana, kas attiektos uz konkrētām preču vai pakalpojumu kategorijām, nevis tiktu piemērots vispārējā kārtā, nedrīkst negatīvi ietekmēt PVN sistēmas pamatprincipus, piemēram, dalītu maksājumu, un tāpēc to drīkst attiecināt tikai uz iepriekš noteiktu preču un pakalpojumu sarakstu. (3) Iepriekš noteiktajā sarakstā, no kura dalībvalstis var izvēlēties, jāietver tikai preces un pakalpojumi, uz kuriem pēc jaunākās pieredzes attiecas īpašs krāpšanas risks. Lai nodrošinātu iespēju šāda mehānisma ieviešanu novērtēt un rūpīgi sekot līdzi tās ietekmei, dalībvalstu izvēle jāierobežo. (4) Pirms mehānisma ieviešanas jāpanāk, ka visi nodokļa maksātāji, kas piegādā vai saņem preces vai pakalpojumus no noteiktā saraksta, ir identificēti PVN nolūkā. Turklāt dalībvalstīm, kas nolemj piemērot mehānismu, gan attiecībā uz piegādātāju, gan klientu jāievieš konkrēti kontroles pasākumi un ziņošanas saistības, lai nodrošinātu mehānisma piemērošanas sekmīgu darbību un pārraudzību, kā arī konstatētu un novērstu visus jaunus nodokļa krāpšanas veidus. (5) Pirms piemērošanas perioda beigām dalībvalstīm jāsagatavo vērtējuma ziņojums par mehānisma piemērošanu, tā lai varētu laicīgi novērtēt tā efektivitāti. (6) Lai pārredzamā veidā novērtētu mehānisma piemērošanas ietekmi uz krāpnieciskām darbībām, dalībvalstu vērtējuma ziņojuma pamatā jābūt dalībvalstu iepriekš noteiktiem kritērijiem. Visiem šiem vērtējumiem skaidri jānosaka krāpšanas līmenis pirms un pēc mehānisma piemērošanas un izmaiņas krāpniecisku darbību tendencēs, tostarp citu preču un pakalpojumu piegādē, piegādēs mazumtirdzniecības līmenī un piegādēs citās dalībvalstīs. (7) Tāpat ziņojumā jānovērtē nodokļa maksātāju izmaksas, kas radušās, ievērojot noteikumus, un dalībvalstu īstenošanas izmaksas, tostarp tās, kuras radījuši kontroles un revīzijas pasākumi. (8) Lai visas dalībvalstis varētu izmantot šādu mehānismu, jāgroza Direktīva 2006/112/EK. (9) Ierosinātās rīcības mērķis ir novērst PVN krāpšanu, ieviešot pagaidu pasākumus, ar kuriem atkāpjas no pašreizējiem Kopienas noteikumiem, tāpēc to var panākt tikai Kopienas līmenī. Tāpēc Kopienas tiesību akta pieņemšana ir saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šā mērķa sasniegšanai. (10) Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza Direktīva 2006/112/EK, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. 1. pants Direktīvu 2006/112/EK groza šādi. (1) Pievieno šādu 199.a pantu: „199.a pants 1. Dalībvalstis līdz 2014. gada 31. decembrim vismaz uz diviem gadiem var ieviest un piemērot mehānismu, ar kuru PVN, kas jāmaksā par VI A pielikumā minēto kategoriju preču piegādi un pakalpojumu sniegšanu, maksā persona, kurai piegādā preces vai sniedz pakalpojumus. Izvēloties, uz kurām precēm un pakalpojumiem mehānisms attieksies, dalībvalstis var ņemt lielākais trīs VI A pielikumā minētās kategorijas, no kurām ne vairāk kā divas var būt preču kategorijas. 2. Dalībvalsts, kas izvēlas ieviest 1. punktā paredzēto mehānismu, a) nodrošina visu nodokļa maksātāju, kas piegādā vai saņem preces vai pakalpojumus, uz kuriem attiecas mehānisms, identifikāciju ar individuālu numuru, ja nodokļu maksātāja nav jau identificēts atbilstoši 214. panta 1. punktam; b) ievieš atbilstīgas un funkcionālas ziņošanas saistības visiem nodokļa maksātājiem, kas piegādā preces vai sniedz pakalpojumus minētā mehānisma ietvaros, tā lai katrā darījumā varētu identificēt attiecīgo nodokļa maksātāju un to nodokļa maksātāju, kurš saņem preci vai pakalpojumu, kā arī piegādātās preces vai sniegtos pakalpojumus, nodokļu periodu un piegādes vērtību; c) uzliek ziņošanas saistības — vispārējas vai attiecībā uz katru darījumu — visiem nodokļa maksātājiem, kas saņem preces vai pakalpojumus minētā mehānisma ietvaros, lai varētu veikt kontrolpārbaudi, salīdzinot ar piegādātāja sniegto informāciju; d) ievieš atbilstīgus un funkcionālus kontroles pasākumus pašreizējo krāpšanas veidu uzraudzībai un ierobežošanai, kā arī krāpniecisku darbību parādīšanās profilaksei attiecībā uz citām precēm vai pakalpojumiem, mazumtirdzniecības līmenī vai citās dalībvalstīs. 3. Dalībvalstis informē Komisiju par 1. punktā minētā mehānisma piemērošanu pirms šī mehānisma ieviešanas un sniedz Komisijai šādu informāciju: a) deklarāciju par mehānisma piemērošanas pasākuma darbības jomu un sīku saistīto pasākumu aprakstu, tostarp par nodokļa maksātāju ziņošanas saistībām un kontroles pasākumiem; b) vērtēšanas kritērijus, kas ļauj salīdzināt krāpnieciskas darbības saistībā ar VI A pielikumā minētajām precēm un pakalpojumiem pirms un pēc mehānisma piemērošanas, krāpnieciskas darbības saistībā ar citām precēm un pakalpojumiem un citās dalībvalstīs pirms un pēc mehānisma piemērošanas un citu krāpniecisku darbību veidu pieaugumu pirms un pēc mehānisma piemērošanas, jo īpaši mazumtirdzniecībā; c) sākuma datumu un periodu, uz kuru attiecas mehānisma piemērošanas pasākums. 4. Dalībvalstis, kas piemēro 1. punktā paredzēto mehānismu, pamatojoties uz 3. punkta b) apakšpunktā minētajiem vērtēšanas kritērijiem, iesniedz Komisijai ziņojumu ne vēlāk kā vienu gadu pirms mehānisma piemērošanas pasākuma beigu termiņa. Ziņojumā skaidri norāda informāciju, kas uzskatāma par konfidenciālu, un informāciju, kuru drīkst publiskot. Ziņojumā detalizēti novērtē pasākuma kopējo efektivitāti un lietderību, jo īpaši šādos aspektos: a) ietekme uz krāpnieciskām darbībām saistībā ar pasākumā ietverto preču piegādi vai pakalpojumu sniegšanu; b) iespējamā krāpniecisko darbību pārorientēšanās uz citām precēm vai pakalpojumiem; c) iespējamā krāpniecisko darbību pārorientēšanās uz citām dalībvalstīm; d) iespējamā krāpniecisko darbību pārorientēšanās uz mazumtirdzniecības līmeni; e) izmaksas nodokļu maksātājiem, kas radušās pasākuma rezultātā, ievērojot jaunos noteikumus; f) pasākuma īstenošanas izmaksas dalībvalstij, tostarp kontroles un revīzijas pasākumu izmaksas;” (2) Šīs direktīvas pielikumu iekļauj kā VI A pielikumu. 2. pants Dalībvalstis, kas izvēlas piemērot 1. panta 1. punktā paredzēto mehānismu, paziņo Komisijai mehānisma piemērošanas pasākuma noteikumus pirms tā piemērošanas sākuma datuma. 3. pants Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . 4. pants Šo direktīvu piemēro līdz 2014. gada 31. decembrim. 5. pants Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Briselē, Padomes vārdā — priekšsēdētājs PIELIKUMS „VI A pielikums 199.a pantā minēto preču un pakalpojumu saraksts A daļa — preces (1) Mobilie telefoni, kas ir ierīces, kas pagatavotas vai pielāgotas, lai nodrošinātu pieslēgumu licencētam tīklam, un kas darbojas noteiktās frekvencēs, kam var būt vai var nebūt cits pielietojums; (2) integrālās shēmas ierīces, piemēram, mikroprocesori un centrālie procesoru bloki pirms to integrēšanas galapatēriņam paredzētajos produktos; (3) parfīms; (4) dārgmetāli, ja uz tiem neattiecas īpašs režīms lietotām precēm, mākslas darbiem, kolekciju priekšmetiem un senlietām saskaņā ar 311. līdz 343. pantu vai īpašs režīms ieguldījumu zeltam saskaņā ar 344. līdz 356. pantu. B daļa — pakalpojumi Siltumnīcefekta gāzu emisiju kvotas, kā definēts Direktīvas 2003/87/EK(*) 3. pantā, ko var pārskaitīt saskaņā ar minētās direktīvas 12. pantu, un citas kvotu vienības, ko operatori var izmantot, izpildot minētās direktīvas noteikumus. (*) OV L 275, 25.10.2003., 32. lpp.” [1] OV L 347, 11.12.2006., 1. lpp. [2] COM (2006) 254 galīgā redakcija, 31.5.2006. [3] COM (2007) 758 galīgā redakcija, 23.11.2007. [4] SEC(2007) 1584, 23.11.2007. [5] COM(2008) 109 galīgā redakcija, 22.2.2008., un SEC(2008) 249, 22.2.2008. [6] COM (2008) 807 galīgā redakcija, 1.12.2008. [7] Padomes 2009. gada 5. maija Lēmums, ar ko Apvienotajai Karalistei atļauj ieviest īpašus pasākumus, atkāpjoties no 193. panta Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu, OV L 148, 11.6.2009., 14. lpp. [8] SEC(2008)249, 22.2.2008. [9] http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/consultations/tax/article_4209_en.htm. [10] COM(2008) 109 galīgā redakcija, 22.2.2008. [11] OV C […], […], […]. lpp. [12] OV C […], […], […]. lpp. [13] OV L 347, 11.12.2006., 1. lpp.