Tā kā globālo problēmjautājumu kļūst arvien vairāk, PTO dalībvalstīm būtu jāspēj apvienoties ar mērķi risināt steidzamākās problēmas, ar kurām tās saskaras, t. i., ekonomikas atkopšanās un attīstība bez konkurences izkropļojumiem, kā arī vides un sociālā ilgtspēja kā daļa no ekonomiku zaļās pārkārtošanās. Šo problēmu risināšana būtu saskaņā ar ANO Ilgtspējīgas attīstības mērķiem (IAM), kurus ir apņēmušās īstenot visas PTO dalībvalstis. Šāda uzmanības koncentrēšana varētu radīt kopīga mērķa sajūtu, kuras PTO pēdējās desmitgadēs ir pietrūcis, un atjaunot uzticēšanos starp dalībvalstīm. Kopīgs mērķis varētu sniegt nepieciešamo iedrošinājumu, lai modernizētu PTO noteikumu kopumu, ņemot vērā problēmjautājumus digitalizācijas un zaļināšanas jomā, kā arī lai novērstu un mazinātu konfliktus, kurus izraisījusi tirdzniecību kropļojoša valsts intervence ekonomikā.

Dohas Attīstības programmas sabrukums 2008. gadā skaidri parādīja, ka PTO dalībvalstīm nav kopīga mērķa. Lai gan 9. PTO Ministru konferencē, kas norisinājās Bali, sekmīgi tika noslēgts Tirdzniecības atvieglošanas nolīgums un 10. PTO Ministru konferencē, kas norisinājās Nairobi, tika pieņemts Lēmums par eksporta konkurenci lauksaimniecībā, tomēr PTO dalībvalstu vidū ir vērojama arvien lielāka nevienprātība jautājumā par to, ko tās sagaida no PTO. Kamēr daļa dalībvalstu iestājas par to, ka “attīstības centrālums” PTO kontekstā nozīmē, ka būtu jāpievērš īpaša uzmanība izņēmumiem un elastības iespējām attiecībā uz saistībām, kuru uzņemšanās ir notikusi vai ir paredzama nākotnē, otra daļa pauž arvien lielāku neapmierinātību par progresa neesamību PTO sarunās un ir izšķīrusies par labu divpusējiem tirdzniecības nolīgumiem. Situācijā, kad nav kopīga mērķa sajūtas, ir bijis ārkārtīgi grūti panākt jebkuras iniciatīvas virzību un nodrošināt, ka PTO attīstās atbilstīgi izmaiņām globālajā tirdzniecībā.

Pašlaik vairāk nekā jebkad agrāk ir vajadzīga stabila tirdzniecības vide, kuras centrā ir PTO, lai risinātu esošos problēmjautājumus, vispirms jau saistībā ar ekonomikas atkopšanos no pandēmijas izraisītajām sekām. Situācija ir izaicinājumu pilna organizācijā, kas, šķiet, ir zaudējusi sava kopīgā mērķa izjūtu. Tomēr ES ir fundamentāla stratēģiska interese nodrošināt PTO efektivitāti. Tirdzniecība ir ne vien būtiska mūsu ekonomikai, noteikumos balstītas starptautiskas sadarbības veicināšana ir Eiropas projekta dziļākā būtība. Tāpēc ES ir jāuzņemas vadošā loma, lai radītu impulsu jēgpilnas PTO reformas īstenošanai.

Galvenais krīzes virzītājspēks ir tas, ka Ķīnas pievienošanās PTO nav izraisījusi tās pārveidošanos par tirgus ekonomiku. Līmenis, līdz kuram Ķīna ir atvērusi savus tirgus, neatbilst tās daļai globālajā ekonomikā, un valstij joprojām ir izšķiroša ietekme uz Ķīnas ekonomisko vidi, tādējādi radot konkurences izkropļojumus, kurus ar pašreizējiem PTO noteikumiem nav iespējams pietiekamā mērā novērst. Tomēr PTO nav izdevies novadīt sekmīgas sarunas par jauniem noteikumiem, kas ļautu risināt šos vai citus aktuālos problēmjautājumus (piem., attiecībā uz digitālo tirdzniecību vai ilgtspējību). Vienprātības panākšana starp 164 dalībvalstīm uz mūsdienu izkliedētā globālā varas sadalījuma fona ir milzīgs izaicinājums. Sarunas ir arī bremzējusi nevienprātība par elastību attiecībā uz jaunattīstības valstīm. Tas, ka divas trešdaļas dalībvalstu, tostarp dažas no pasaules nozīmīgākajām ekonomikām, pieprasa īpašu un atšķirīgu attieksmi, nav ilgtspējīgs risinājums. Turklāt PTO uzraudzības un apspriedes funkciju nopietni apdraud dalībvalstu tirdzniecības tiesību aktu un prakses nepietiekama pārredzamība, kā arī fakts, ka tādi temati kā vides degradācija, klimata pārmaiņas vai pienācīgas kvalitātes nodarbinātība tiek uzskatīti par aizliegtiem. Visbeidzot, ne mazāk svarīgs ir fakts, ka 2019. gada beigās faktiski tika paralizēta strīdu izšķiršanas sistēmas darbība, jo ASV bloķēja Apelācijas institūcijas locekļu iecelšanu.

Šodienas krīze ietekmē visas trīs PTO funkcijas: sarunu procesā nav izdevies modernizēt noteikumus, strīdu izšķiršanas sistēma ir de facto atgriezusies GATT laikā, kad bija iespējams bloķēt darba grupas ziņojumus, un tirdzniecības politiku uzraudzība nav efektīva. Turklāt tirdzniecības attiecības starp ASV un Ķīnu, kas ir divas no trim lielākajām PTO dalībvalstīm, pašlaik lielā mērā tiek pārvaldītas ārpus PTO disciplīnām.

PTO ir arī palīdzējusi veicināt ilgtspējīgu globālo attīstību, lai gan šajā jomā vēl ir daudz darāmā. Tās garantētā ekonomiskā atvērtība ir palīdzējusi pasaules ekonomikā integrēt daudzas jaunattīstības valstis, ļaujot simtiem miljonu cilvēku izkļūt no nabadzības un samazinot nevienlīdzību starp valstīm.

Kopš daudzpusējās tirdzniecības sistēmas dibināšanas 1947. gadā pasaules tirdzniecības apjoms ir pieaudzis 300 reižu un mūsdienās veido vairāk nekā 60 % no globālā IKP, nodrošinot atbalstu nodarbinātībai, izaugsmei un ieguldījumiem visā pasaulē. Tas ir noticis, daļēji pateicoties secīgiem tarifu samazinājumiem, kas panākti, risinot sarunas minētās daudzpusējās sistēmas ietvaros. 1947. gadā piemērotie tarifi bija robežās no 20 % līdz 30 %; mūsdienās pasaulē piemēroto tarifu vidējā likme ir aptuveni 9 %. Bet tas arī ir iespējams, pateicoties tam, ka minētā sistēma nodrošina stabilitāti. Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) vislielākās labvēlības režīma princips (VLRP jeb MFN) ierobežo diskrimināciju starp precēm un pakalpojumiem no dažādiem tirdzniecības partneriem. Tas nodrošina stabilu pamatu ekonomiskajai atvērtībai, kas, balstoties uz efektivitāti un inovācijām, veicina konkurenci globālajos tirgos. Balstoties uz VLRP, tiek īstenoti 60 % no ES tirdzniecības apjoma, tostarp mūsu tirdzniecība ar ASV, Ķīnu, Krieviju un Indiju. PTO noteikumi aizsargā visu tirdzniecībā iesaistīto valstu intereses pret diskriminējošu iekšzemes rīcību un nodrošina, ka iespējamās tirdzniecības aizsardzības pamatā ir disciplīnas, par kurām ir panāktas daudzpusējas vienošanās. Turklāt saistošu tarifu noteikšana ir samazinājusi iespējamību, ka valstis varētu palielināt tarifus, reaģējot uz satricinājumiem , savukārt strīdu izšķiršanas sistēma ir nodrošinājusi atbilstību noteikumiem un ļauj izvairīties no tirdzniecības konfliktu saasināšanās.

Centieni atjaunot kopīga mērķa sajūtu ir jāīsteno pakāpeniski, sākot ar īstermiņa pasākumiem uzticēšanās nostiprināšanai. Sarunu par zivsaimniecības subsīdijām noslēgšana būtu svarīgs solis virzībā uz to, lai nostiprinātu PTO ieguldījumu ilgtspējības nodrošināšanā. Šis nolīgums ir svarīgs ne tikai tāpēc, ka tas būtu pirmais daudzpusējais nolīgums pēdējos gados, bet arī kā pirmais nolīgums, kura centrā ir IAM īstenošana (IAM 14.6. mērķis). Tas nebūs viegli īstenojams uzdevums, ņemot vērā to, ka PTO dalībvalstu nostājas ir atšķirīgas un ir grūti panākt vienprātību daudzpusējās sarunās (lielā mērā tāpēc, ka ir aktuāls īpašas un atšķirīgas attieksmes jautājums, kā minēts iepriekš), tomēr pašlaik sarunas ir pavirzījušās krietni vairāk uz priekšu nekā jebkad to ilgajā vēsturē. Ar pietiekamu politisko gribu ir iespējams panākt vienošanos vēl pirms 12. PTO Ministru konferences (turpmāk tekstā “12. MK”).

ES kopā ar Otavas grupu ir nākusi klajā ar tirdzniecības un veselības iniciatīvu, kas aptver eksporta ierobežojumu disciplīnas un vairākus tirdzniecības veicināšanas pasākumus un pasākumus pārredzamības veicināšanai. ES turpinās sadarboties ar saviem partneriem un jauno ģenerāldirektoru, lai nodrošinātu, ka tirdzniecības sistēma reaģē uz pandēmijas radītajām problēmām, tostarp attiecībā uz elastības pasākumu īstenošanu, kas pieejami saskaņā ar TRIPS nolīgumu.

Daudzi IAM attiecas uz vides aizsardzību. Vides aizsardzības būtiskā nozīme bija atzīta jau PTO izveides laikā, dibinot Tirdzniecības un vides komiteju, lai veicinātu apspriešanos un kopīgu rīcību. Pašlaik aktuālā nepieciešamība nodrošināt, ka tirdzniecības politikā tiek ņemti vērā klimata un vides problēmjautājumi, ir svarīgāka nekā jebkad agrāk, un to atbalsta daudzas PTO dalībvalstis. Pretēji bažām, kas izskanēja PTO izveides laikā, neviena valsts nav bijusi spiesta pazemināt savu vēlamo veselības vai vides aizsardzības līmeni tādu lēmumu dēļ, kas pieņemti PTO strīdu izšķiršanas sistēmas ietvaros. Turpmāk ES starptautiskajās diskusijās par tirdzniecības un vides jautājumiem atbalstīs tādu attiecīgo PTO noteikumu interpretāciju, kuros atzītas dalībvalstu tiesības efektīvi reaģēt uz globāliem vides problēmjautājumiem, jo īpaši klimata pārmaiņām un bioloģiskās daudzveidības aizsardzību.

Eiropas Savienība uzskata, ka ilgtspējība ir daļa no nepieciešamās ekonomiku zaļās pārkārtošanās, kas būs jāatspoguļo visās PTO darba jomās. Drīzumā PTO iesniegsim iniciatīvu par tirdzniecību un klimatu. Sākotnējās pārdomas tika apkopotas neoficiālā, ar PTO dalībvalstīm un ieinteresētajām personām kopīgotā dokumentā, un to uzmanības centrā ir vairāki veidojošie elementi, tostarp atsevišķu preču un pakalpojumu liberalizācija; pārredzamība (arī attiecībā uz oglekļa ievedkorekcijas pasākumiem), informācijas apmaiņa un analīze kā pirmais solis virzībā uz fosilo kurināmo subsīdiju disciplīnu izstrādi; zaļināšanas atbalsts tirdzniecībai; to PTO iestāžu sistēmas stiprināšana, kuras risina ar tirdzniecību un vidi saistītus jautājumus. Turklāt ES sadarbojas arī ar citām PTO dalībvalstīm paralēlu vides iniciatīvu izstrādē saistībā ar aprites ekonomiku (tostarp attiecībā uz plastmasu).

PTO ir zināma loma arī saistībā ar to, lai palīdzētu īstenot tādus IAM par pienācīgas kvalitātes nodarbinātību un dzimumu līdztiesību, kuriem ir vislielākā nozīme gan ārpus ES, gan arī ES iekšienē. Attiecībā uz pienācīgas kvalitātes nodarbinātību PTO būtu jāveicina pieredzes analīze un apmaiņa saistībā ar to, kā tirdzniecības politikas var veicināt sociālo attīstību, kā darbinieku tiesību stingrāka aizsardzība palīdz izaugsmei un attīstībai un kā nodrošināt, ka gan ES, gan ārpus tās tirdzniecības liberalizācijas sniegtās priekšrocības sasniedz visus darbiniekus un neaizsargātās kopienas. Šo rīcību varētu atbalstīt, padziļinot un aktivizējot sadarbību starp PTO un Starptautisko Darba organizāciju. ES būtu jāsadarbojas ar partneriem, lai turpinātu integrēt šo globalizācijas sociālo dimensiju PTO darbībā. Attiecībā uz dzimumu līdztiesību ES būtu jāuzņemas vadošā loma, lai uzlabotu informētību par to, cik svarīgi ir nodrošināt, ka dzimumu perspektīva ir normāla tirdzniecības politikas daļa, īstenojot tādas iniciatīvas kā Buenosairesas deklarācija par tirdzniecību un ekonomisku iespēju nodrošināšanu sievietēm.

2.2. Kā tirdzniecība var veicināt attīstību: vajadzība īstenot uz nākotni vērstu pieeju attiecībā uz īpašu un atšķirīgu attieksmi

Viens no PTO dibināšanas mērķiem ir garantēt, ka jaunattīstības valstis, jo īpaši vismazāk attīstītās valstis, atbilstoši to ekonomikas attīstības vajadzībām iegūst daļu no priekšrocībām, ko nodrošina starptautiskā tirdzniecība. “Īpaša un atšķirīga attieksme” (ĪAA) ir paredzēta ar mērķi dot iespēju jaunattīstības valstīm maksimāli izmantot attīstības iespējas, ko piedāvā dalība PTO.

ES pilnībā atbalsta ĪAA, tomēr uzskata, ka tās piemērošanas pamatā ir jābūt pastāvošajai ekonomiskajai realitātei, proti, ka tirdzniecība ir attīstības dzinējspēks, nevis tās apdraudējums. Jaunattīstības valstis, kas ir pieredzējušas visstabilāko izaugsmi, ir tās valstis, kuras ir pielikušas mērķtiecīgas pūles, lai integrētos globālajā ekonomikā, un ir pakāpeniski atvērušas savus tirgus lielākai konkurencei. Milzīgs izaicinājums PTO attīstības kontekstā ir tas, kā organizācija var efektīvi palīdzēt to jaunattīstības valstu centienos, kuras vēl nav pietiekami integrētas globālajā ekonomikā.

Lai varētu atjaunot PTO kā sarunu foruma uzticamību, arī ir nepieciešama jauna pieeja jautājumam par ĪAA. Šajā pieejā būtu jāapvieno divi aspekti: mērķtiecīgāk jāpievērš uzmanība tam, kā atbalstīt integrāciju tirdzniecības sistēmā, un izteiktāk jādiferencē jaunattīstības valstis, balstoties uz identificētajām vajadzībām. Minētās vajadzības ietver nelielo valsts administrāciju kapacitātes ierobežojumus. PTO var efektīvi sekmēt attīstību tikai vienā veidā, t. i., koncentrējoties uz to, kā atvieglot valstu spēju uzņemties saistības, kas veicina integrāciju globālajā ekonomikā.

Procesa ziņā, šķiet, visticamākais veids, kā panākt reālu progresu jautājumā par ĪAA, ir īstenot nolīgumu pieeju. Lai gan būtu vēlams, ka visas PTO dalībvalstis vienojas par transversāliem kritērijiem attiecībā uz ĪAA, reālistiskāks risinājums ir mēģināt panākt konverģenci īpašās sarunās. Tomēr ES pieejas pamatā joprojām būs vairāki vispārīgi apsvērumi. ES stingri atbalstītu tādus ĪAA noteikumus, kas ļauj efektīvi reaģēt uz vairumā jaunattīstības valstu esošajiem kapacitātes ierobežojumiem. Vienlaikus ES sagaida, ka pašreizējās sarunās un nākotnes nolīgumos pilnvērtīgi iesaistīsies a) ESAO dalībvalstis (tostarp ESAO kandidātvalstis), b) valstis, kuras Pasaules Banka ir klasificējusi kā valstis ar augstiem ienākumiem, un c) valstis, kuras pārstāv pietiekami lielu globālā eksporta daļu — kopumā vai attiecīgajās nozarēs, uz kurām attiecas konkrētās sarunas. Ķīnai būtu jārāda piemērs, nepieprasot ĪAA nevienās no notiekošajām sarunām, ņemot vērā tās ievērojamo daļu minētajā sistēmā.