KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI

STARPPOSMA PĀRSKATS PAR ES BIOLOĢISKĀS DAUDZVEIDĪBAS STRATĒĢIJU LĪDZ 2020. GADAM

1.Ievads

Bioloģiskā daudzveidība ir neatkārtojamā dzīvības formu dažādība uz mūsu planētas, un tā ir ekonomikas un labklājības pamats. Tā mums nodrošina svaigu gaisu un tīru ūdeni, pārtiku, materiālus un zāles, saglabā mūsu veselību un sniedz mums atpūtas iespējas; tā sekmē apputeksnēšanu un augsnes auglību, regulē klimatu un aizsargā mūs pret ārkārtējiem laikapstākļiem.

Tomēr cilvēku radītās pārmaiņas ekosistēmās un sugu izzušana pēdējos 50 gados notikušas daudz straujāk nekā jebkad cilvēces vēsturē. Bioloģiskās daudzveidības zudums ir viena no pamatjomām, kurās noteiktas planētas iespēju robežas , ko cilvēce jau pārkāpusi. Bioloģiskās daudzveidības zudums kopā ar klimata pārmaiņām palielina iespēju, ka notiks neatgriezeniskas pārmaiņas, un kavē ekonomisko attīstību, kā arī mazina sabiedrības izturību saskarē ar jaunām problēmām. Pasaules Ekonomikas forums 2015. gadā ierindoja “bioloģiskās daudzveidības zudumu un ekosistēmu sabrukumu” 10 galveno pasaules risku sarakstā.

ES 2010. gada bioloģiskās daudzveidības bāzes līnija liecināja, ka līdz 25 % Eiropas dzīvnieku sugu draud izzušana un ka 65 % no ES nozīmes biotopiem ir nelabvēlīgs saglabāšanās stāvoklis — galvenokārt cilvēku darbības dēļ. Ekosistēmu pamatpakalpojumi ir turpinājuši pasliktināties.

Reaģējot uz to, Eiropas Komisija 2011. gadā pieņēma ES bioloģiskās daudzveidības stratēģiju līdz 2020. gadam, kurā ES valstu un valdību vadītāji noteica šādu pamatmērķi: “līdz 2020. gadam apturēt bioloģiskās daudzveidības izzušanu un ekosistēmu pakalpojumu degradāciju, atjaunot ekosistēmas, ciktāl reāli iespējams, un palielināt ES ieguldījumu, lai novērstu bioloģiskās daudzveidības izzušanu visā pasaulē”. Šī stratēģija ir stratēģijas “Eiropa 2020” un Septītās vides rīcības programmas neatņemama daļa. Ar to tiek īstenotas ES saistības, kas izriet no Konvencijas par bioloģisko daudzveidību. Stratēģijas pamatā ir seši uzdevumi, no kuriem katrs veicams, īstenojot atsevišķu darbību kopumu.

Šajā starpposma pārskatā kritiski novērtēts progress, kas panākts ES bioloģiskās daudzveidības stratēģijas īstenošanā, ņemot vērā 2010. gada bāzes līniju. Pārskata mērķis ir informēt lēmumu pieņēmējus par jomām, kurās jāpieliek lielākas pūles, lai līdz 2020. gadam sasniegtu ES bioloģiskās daudzveidības mērķus.





1. izcēlums. Sociālekonomiskās izmaksas, kas radīsies, ja netiks izpildīti ES bioloģiskās daudzveidības uzdevumi Ir aplēsts, ka iespējamās izmaksas, kas radīsies, ja netiks sasniegts ES 2020. gada bioloģiskās daudzveidības pamatmērķis, būs līdz EUR 50 miljardiem gadā . ES katra sestā darbvieta kaut kādā mērā ir atkarīga no dabas . Ir aplēsts, ka Eiropas Savienībā kukaiņu nodrošinātie apputeksnēšanas pakalpojumi vien ir vērti EUR 15 miljardus gadā. ES Natura 2000 tīkla uzturēšanas izmaksas ir aptuveni EUR 5,8 miljardi gadā, kas ir nieks, salīdzinot ar ekonomiskajiem ieguvumiem, ko šis tīkls sniedz, nodrošinot tādus pakalpojumus kā oglekļa uzkrāšana, plūdu mazināšana, ūdens attīrīšana, apputeksnēšana un zivju aizsardzība, kuru kopējā vērtība ir EUR 200–300 miljardu gadā. Atjaunojot ekosistēmas un zaļo infrastruktūru, var uzlabot gaisa un ūdens kvalitāti, labāk kontrolēt plūdus, samazināt troksni, sekmēt atpūtas iespējas un iespējas veidot videi draudzīgus uzņēmumus. Viens no agrovides prakses veidiem, kas sekmē bioloģisko daudzveidību, ir bioloģiskā lauksaimniecība; šajā nozarē ir vērojamas pozitīvas nodarbinātības tendences — tā piesaista gados jaunus darbiniekus un nodrošina par 10–20 % vairāk darbvietu uz vienu zemesgabalu nekā tradicionālās saimniecības —, un tā rada pievienoto vērtību lauksaimniecības produktiem. Lai zivsaimniecības nozare būtu dzīvotspējīga ilgtermiņā, ir svarīgi saglabāt jūras biotopus veselīgus, bet zivju krājumus — ilgtspējīgus. Cīņai pret invazīvām svešzemju sugām ir būtisks ekonomisks aspekts, jo šīs sugas rada kaitējumu ES nozarēm vismaz EUR 12 miljardu apmērā gadā. Nerīkošanās politiskā līmenī un nespēja apturēt pasaules bioloģiskās daudzveidības zudumu varētu radīt ekosistēmu pakalpojumu zudumus, kuru gada vērtība ir 7 % apmērā no pasaules IKP , turklāt tas visvairāk ietekmētu visnabadzīgākās valstis un nabadzīgos lauku iedzīvotājus .