C 234/9

Grozītā vienotā dokumenta publikācija, ko pēc maznozīmīga grozījuma apstiprināšanas veic saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta otro daļu

(2022/C 234/07)

Eiropas Komisija ir apstiprinājusi šo maznozīmīgo grozījumu saskaņā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 664/2014 (1) 6. panta 2. punkta trešo daļu.

Ar šā maznozīmīgā grozījuma apstiprināšanas pieteikumu var iepazīties Komisijas datubāzē eAmbrosia.

VIENOTAIS DOKUMENTS

“Roquefort”

ES Nr.: PDO-FR-0131-AM05 – 18.2.2022

ACVN (X) AĢIN ( )

1. Nosaukums vai nosaukumi

“Roquefort”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.3. grupa. Siers

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

“Roquefort” ir siers ar pelējuma marmorējumu, un šo produktu gatavo vienīgi no svaiga aitas pilnpiena saskaņā ar vietējo praksi un godprātīguma un pastāvības kritērijiem.

Siera masa, kam pievienotas Penicillium roqueforti sporas, ir nepresēta, termiski neapstrādāta, fermentēta un sālīta, un tai ir mitra miza; siera masa satur vismaz 52 gramus tauku 100 gramos sausnas un vismaz 55 gramus sausnas 100 gramos nogatavināta siera.

Siera ritulim ir cilindra forma 19–20 cm diametrā, 8,5–11,5 cm augstumā, un tā svars ir 2,5–3 kg.

Tā masa ir krēmīga, kompakta, ar viendabīgu zaļganzilu dzīslojumu; siers izceļas ar ļoti īpašu aromāta buķeti, kam piemīt viegla pelējuma smarža, un izsmalcinātu un labi izteiktu garšu.

Sieru nogatavina un nobriedina vismaz deviņdesmit dienas, skaitot no siera masas pagatavošanas dienas.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Izmanto pienu, ko iegūst no Lacaune šķirnes slaucamo aitu ganāmpulkiem.

Aitas tiek audzētas saskaņā ar tradicionālām metodēm, tām izēdina zāli, lopbarību un graudaugus. Vismaz trīs ceturtdaļas šīs barības (gadā/sausnā) ir iegūtas ražošanas ģeogrāfiskajā apgabalā.

Aitām un sieviešu kārtas jēriem (kas izraudzīti ganāmpulka atjaunošanai) paredzētā lopbarība, graudaugi un papildbarība (neatkarīgi no barības izcelsmes un izņemot salmus un malumus vai līdzīgu barību), kas iepirkta ārpus saimniecības, nedrīkst vidēji gadā uz vienu ganāmpulku pārsniegt 200 kilogramus sausnas katrai slaucamajai aitai, kas atrodas saimniecībā.

Ne visus barības līdzekļus, piemēram, ne visu papildbarību, iegūst ģeogrāfiskajā apgabalā. Tas ir izskaidrojams ar to, ka kultūraugiem piemērotu augšņu nav daudz un ka apgabalā valdošie laikapstākļi (vasarās ir bieži sausums) ierobežo augkopību.

Laikā, kad pieejama svaiga ganību zāle, aitu ikdienas ganīšana ganībās ir obligāta, tiklīdz to atļauj laika apstākļi.

Periodos, kad dzīvnieki uzturas iekštelpu novietnēs, katrs dzīvnieks saņem tādu ikdienas barības devu, kas vidēji uz visu ganāmpulku satur vismaz vienu kilogramu siena sausnas.

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Visi posmi no piena ražošanas līdz siera nobriedināšanai norit ģeogrāfiskajā apgabalā.

Sieru nogatavina pagrabos, kuri atrodas Kombalū kalna iežu nobiru apvidū (Roquefort-sur-Soulzon pašvaldība), kas noteikts ar Millau Augstākās instances tiesas 1961. gada 12. jūlija spriedumu.

Pēc nogatavināšanas veiktā nobriedināšana noris tikai un vienīgi Roquefort-sur-Soulzon pašvaldības teritorijā.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

Siera “Roquefort” griešana ir atļauta.

Siera uzglabāšana pirms iesaiņošanas, griešana, iesaiņošana, sākotnējā iepakošana un galīgā iepakošana noris tikai un vienīgi Roquefort-sur-Soulzon pašvaldības teritorijā turpmāk minēto iemeslu dēļ.

a) Lai saglabātu visas “Roquefort” īpašības un ņemot vērā to, ka siera nobriedināšana Roquefort-sur-Soulzon pašvaldībā noris temperatūrā, kas var pazemināties līdz –5 °C, ir ļoti svarīgi, lai siera griešanas un iesaiņošanas (pirms nosūtīšanas) posmā liela uzmanība tiktu pievērsta dzesēšanas ķēdes nosacījumu ievērošanai, lai nepieļautu lielas temperatūras svārstības, kādām var tikt pakļauts siers “Roquefort”, un tādējādi neradītu šā produkta kvalitātes pasliktināšanās risku.

b) Tikai tāda iesaiņošana, kas noris visīsākajā laikā uzreiz pēc siera izņemšanas no nobriedināšanas kamerām ar kontrolēto temperatūru, ļauj pēc nogatavināšanas un nobriedināšanas posma līdz patērēšanas posmam saglabāt sieram “Roquefort” raksturīgās fiziskās un organoleptiskās īpašības. Lai panāktu šo mērķi, iesaiņošanas cehi atrodas tajā pašā pašvaldībā, kur atrodas kameras ar kontrolēto temperatūru. Siers “Roquefort” ir vārīgs produkts, kura nogatavināšana un nobriedināšana noris ļoti lēni no gaismas pasargātā vietā. Kad siers ir nogatavināts, nobriedināts un tātad gatavs patērēšanai, tas ir ļoti jutīgs pret pārcilāšanu, kura tiek uzticēta personālam, kas pārzina produkta specifiku un veic iesaiņošanu iespējami īsā laikā, lai tādējādi nepieļautu siera sažūšanu, oksidēšanos un iekrāsošanos neraksturīgos toņos.

c) Lai patērētājam garantētu “Roquefort” mikrobioloģisko derīgumu, ir svarīgi, ka, nolasot katras ražošanas partijas identifikāciju (marķējumu rituļa augšējā daļā), sieru var uzraudzīt un kontrolēt visā griešanas, iesaiņošanas, sākotnējās iepakošanas un galīgās iepakošanas posmā līdz pat posmam, kad galaprodukts tiek izplatīts patērētājam. Šo darbību izpildei ir vajadzīga īpaša prasme, un tās tieši ietekmē šā no svaiga piena ražotā siera kvalitāti.

Iepriekš izklāstītie griešanas un iesaiņošanas noteikumi neattiecas uz izplatīšanas veikaliem, kuros praktizē sieru griešanu pēc klienta pieprasījuma vai griešanu/iesaiņošanu tiešās pārdošanas nolūkos 2011. gada 25. oktobra Regulas (ES) Nr. 1169/2011 nozīmē.

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Siers “Roquefort”, kas piedāvāts tirdzniecībā veselos rituļos vai sagrieztā veidā, ir iesaiņojumos, uz kuriem papildus obligātajai informācijai, kas paredzēta regulā par pārtikas produktu marķēšanu un noformēšanu, ir norādīti šādi elementi:

— cilmes vietas nosaukums “Roquefort”, kas uzrakstīts ar burtiem, kuru izmērs ir vismaz divas trešdaļas no vislielākajiem uz marķējuma lietotajiem burtiem,

— tajā pašā redzamības laukā — Eiropas Savienības ACVN simbols.

Šie apzīmējumi figurē arī uz kastēm un citiem iepakojumiem, kuros ir ievietots siers.

Marķējumā arī ir iekļauta pieteikuma iesniedzējas grupas kolektīvā preču zīme, ko dēvē par brebis rouge (“sarkanā aita”). Marķējumos, kuros ACVN simbols ir atveidots krāsains, arī kolektīvā preču zīme ir atveidota krāsaina; marķējumos, kuros ACVN simbols ir atveidots melnbalts vai ar foto negatīva efektu, arī kolektīvā preču zīme ir atveidota melnbalta vai ar foto negatīva efektu.

Izņemot šo kolektīvo preču zīmi un citas individuālās preču zīmes vai uzņēmumu/firmu nosaukumus, jebkādu apzīmējumu vai citu norāžu izmantošana kopā ar cilmes vietas nosaukumu “Roquefort” marķējumā, reklāmā, sarakstē, rēķinos vai tirdzniecības dokumentos ir aizliegta.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Aude departamentā:

Belpech*, Brousses-et-Villaret, Castans, Caudebronde, Cenne-Monestiés, Cuxac-Cabardès, Fanjeaux*, Fontiers-Cabardès, Fraisse-Cabardès, Labastide-Esparbairenque, Lacombe, Laprade, Lespinassière, Les Martys, Mas-Cabardès, Mayreville, Miraval-Cabardès, Montolieu, Pradelles-Cabardès, Roquefère, Saint-Denis, Saissac, La Tourette-Cabardès, Verdun-en-Lauragais, Villardonnel, Villemagne pašvaldība.

Aveyron departamentā:

Causse-Comtal, Causses-Rougiers, Ceor-Ségala, Millau-1, Millau-2, Monts du Réquistanais, Nord-Lévezou, Raspes et Lévezou, Rodez-2, Rodez-Onet, Vallon, Saint-Affrique, Tarn et Causses kantons;

Les Albres, Anglars-Saint-Félix, Asprières, Auzits, Le Bas Ségala, Belcastel, Bertholène, Bessuéjouls, Bor-et-Bar, Bournazel, Brandonnet, La Capelle-Bleys, Castelmary, Castelnau-de-Mandailles*, Compolibat, Conques-en-Rouergue*, Crespin, Drulhe, Escandolières, Espalion, La Fouillade, Gaillac-d’Aveyron, Galgan, Goutrens, Laissac-Sévérac l’Église, Lanuéjouls, Lassouts, Lescure-Jaoul, Lugan, Lunac, Maleville, Mayran, Millau, Montbazens, Morlhon-le-Haut, Najac, Palmas d’Aveyron, Peyrusse-le-Roc, Pierrefiche, Pomayrols, Prades-d’Aubrac*, Prévinquières, Privezac, Rieupeyroux, Rignac, Rodez, Roussennac, Saint-André-de-Najac, Saint-Côme-d’Olt, Saint Geniez d’Olt et d’Aubrac, Sainte-Eulalie-d’Olt, La Salvetat-Peyralès, Sanvensa, Sébrazac, Sonnac, Tayrac, Valzergues, Vaureilles, Villecomtal, Vimenet pašvaldība.

Gard departamentā:

Alzon, Blandas, Campestre-et-Luc, Causse-Bégon, Dourbies, Lanuéjols, Montdardier, Revens, Rogues, Saint-Sauveur-Camprieu, Trèves, Vissec pašvaldība.

Hérault departamentā:

Les Aires, Avène, Bédarieux, Le Bousquet-d’Orb, Brenas, Cambon-et-Salvergues, Camplong, Carlencas-et-Levas, Cassagnoles, Castanet-le-Haut, Le Caylar, Ceilhes-et-Rocozels, Colombières-sur-Orb, Combes, Courniou, Le Cros, Dio-et-Valquières, Ferrals-les-Montagnes, Fraisse-sur-Agout, Graissessac, Hérépian, Joncels, Lamalou-les-Bains, Lauroux, Lavalette, Liausson, Lodève, Lunas, Mérifons, Mons, Mourèze, Octon, Olargues, Olmet-et-Villecun, Pégairolles-de-l’Escalette, Pézènes-les-Mines, Les Plans, Le Poujol-sur-Orb, Le Pradal, Prémian, Le Puech, Riols, Les Rives, Romiguières, Roqueredonde, Rosis, Saint-Étienne-d’Albagnan, Saint-Étienne-Estréchoux, Saint-Félix-de-l’Héras, Saint-Geniès-de-Varensal, Saint-Gervais-sur-Mare, Saint-Julien, Saint-Martin-de-l’Arçon, Saint-Maurice-Navacelles, Saint-Michel, Saint-Pierre-de-la-Fage, Saint-Pons-de-Thomières, Saint-Vincent-d’Olargues, Salasc, La Salvetat-sur-Agout, Sorbs, Le Soulié, Taussac-la-Billière, La Tour-sur-Orb, La Vacquerie-et-Saint-Martin-de-Castries, Valmascle, Verreries-de-Moussans, Vieussan, Villemagne-l’Argentière pašvaldība.

Lozère departamentā:

Chirac kantons;

Allenc, Badaroux, Banassac-Canilhac, Les Bondons, Brenoux, La Canourgue, Cans et Cévennes*, Chadenet, Chanac, Florac Trois Rivières*, Fraissinet-de-Fourques, Gatuzières, Gorges du Tarn Causses, Les Hermaux, Hures-la-Parade, Ispagnac, Lachamp-Ribennes*, Lanuéjols, Laval-du-Tarn, La Malène, Marvejols, Mas-Saint-Chély, Massegros Causses Gorges, Mende, Meyrueis, Monts-de-Randon*, Le Rozier, Saint-Bauzile, Saint-Étienne-du-Valdonnez, Saint-Pierre-de-Nogaret, Saint-Pierre-des-Tripiers, Saint-Saturnin, Sainte-Hélène, La Tieule, Trélans, Vebron pašvaldība.

Tarn departamentā:

Carmaux-1, Le Ségala, Les Hautes Terres d’Oc, Mazamet-1, Mazamet-2, Vallée du Thoré, La Montagne noire kantons;

Alban, Amarens*, Ambialet, Arifat, Arthès*, Bellegarde-Marsal*, Bernac*, Brousse, Burlats, Cagnac-les-Mines, Carmaux, Castanet, Castelnau-de-Lévis*, Castres, Cestayrols*, Cordes-sur-Ciel*, Curvalle, Dénat*, Fauch, Le Fraysse, Le Garric, Graulhet*, Labessière-Candeil, Lacapelle-Ségalar, Laparrouquial, Lasgraisses*, Lautrec, Lempaut*, Lescure-d’Albigeois, Lombers, Mailhoc*, Massals, Mazamet, Miolles, Monestiés, Montfa, Montirat, Montredon-Labessonnié, Mont-Roc, Mouzens*, Mouzieys-Panens*, Navès*, Paulinet, Peyregoux*, Poulan-Pouzols, Pratviel*, Puéchoursi*, Puylaurens*, Rayssac, Réalmont, Roquecourbe, Rouffiac, Saint-André, Saint-Christophe, Saint-Jean-de-Vals, Saint-Julien-du-Puy, Saint-Marcel-Campes, Saint-Martin-Laguépie, Saint-Salvy-de-la-Balme, Sainte-Croix, Salles, Le Ségur, Sieurac, Soual, Souel*, Técou*, Teillet, Terre-de-Bancalié, Trévien, Vénès, Villefranche-d’Albigeois, Viviers-lès-Montagnes pašvaldība.

* Pašvaldības, kuru teritorija apgabalā ietilpst daļēji.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

“Roquefort” izgatavo no svaiga pilnpiena, kas iegūts no Lacaune šķirnes slaucamajām aitām, kuras ir lieliski pielāgojušās ģeogrāfiskā apgabala vides apstākļiem. Apstākļus, kas nepieciešami, lai sierā attīstītos Penicillium roqueforti sēne un tādējādi siers iegūtu tam raksturīgo garšu, nodrošina nogatavināšanas pagrabi, kas ierīkoti iežu nobirās, uz kurām atrodas ciemats, no kā šis siers aizguvis savu nosaukumu. Nākamajā lēnas nogatavināšanas posmā produkts attīstās tiktāl, līdz iegūst krēmīgu tekstūru un optimālas organoleptiskās īpašības.

Ģeogrāfiskais apgabals ir vidēji augstu kalnu teritorija, kas aizņem Centrālā masīva dienviddaļu, un tajā ietilpst arī kalnu piekāju un starpkalnu katlieņu apvidi. Klimatu, kura īpatnības nosaka apgabala augstums virs jūras līmeņa, kurš pārsniedz 400 m, vienlaicīgi ietekmē gan Vidusjūras, gan Atlantijas okeāna piekrastes apvidiem raksturīgās klimatiskās iezīmes. Tas ir par pamatu tam, ka ziemas ir garas, kas, savukārt, kavē veģetācijas perioda sākšanos pavasarī, un arī sausumam, kurš iestājas vasarā un kura ietekmi bieži pastiprina tas, ka ūdens rezerves augsnē ir niecīgas. Ģeoloģisko pagulslāņu dēļ, kas veidojušies hercīnajā periodā notiekošās oroģenēzes rezultātā vai no mezozoja ēras kaļķakmens nogulumiem un erozijas, reljefs bieži ir nelīdzens, bet augsne pilna ar oļiem. Ģeogrāfiskajā apgabalā ietilpst ganību apvidi ar savvaļas ganībām un zālāju platības. Kultūraugiem piemērotu augšņu nav daudz, un tās izmanto pagaidu pļavām un labības audzēšanai pašpatēriņam.

Siera “Roquefort” nogatavināšanas pagrabi atrodas zem paša Roquefort-sur-Soulzon ciemata, un tie pilnībā izgrebti iežu nobirās Kombalū [Combalou] kaļķakmens klinšu piekājē, kur gadsimtu gaitā krājušās iežu atlūzas un kalnu nogruvumi. Pa plaisām, kas izveidojušās šajā nobiru materiālā un kas ir īsti dabas veidoti skursteņi, ko sauc par fleurines (“gaisa ejas”), piekļūst svaigs un mitrs gaiss, kura plūsma var būt samērā stipra. Šīs gaisa ejas atkarībā no āra temperatūras un atmosfēras spiediena svārstībām darbojas kā ļoti jaudīgs mitra un auksta gaisa ģenerators: gaiss, kas iekļūst augsnē, atdziest, saskaroties ar vēsajām ziemeļaustrumu vērsuma klinšu sienām; tas plūst lejup līdz nobiru apakškārtai un samitrinās saskarē ar pazemes gruntsūdens virsmu. Tādējādi pagrabos šīs gaisa ejas rada, līdzsvaro un uztur īpašu dabiska mikroklimata vidi, kurā attīstās Penicillium roqueforti sēne.

Siera “Roquefort” izcelsme ir ļoti sena. Par to Aveironā minēts jau 1070. gadā Konkas abatijas [Abbaye de Conques] kartulārijā. Bet 1666. gadā ar Tulūzas parlamenta spriedumu tika apstiprinātas visas privilēģijas, kas kopš Šarla VI laika piešķirtas “Roquefort” aizsardzībai, un Roquefort-sur-Soulzon iedzīvotājiem tika piešķirtas ekskluzīvas tiesības uz siera “Roquefort” nogatavināšanu. Savukārt 18. gadsimtā Didro [Diderot] un d’Alambērs [d’Alembert] pasludināja “Roquefort” par “sieru karali”. Turpmākajā gaitā daudzi spriedumi noteica, ka “Roquefort” nogatavināšanu drīkst veikt vienīgi iežu nobirās, kas atrodas Kombalū apvidū. 1925. gada 26. jūlijā parlaments nobalsoja par likumu, ar kuru “Roquefort” atzina par pirmo sieru, kas apzīmējams ar cilmes vietas nosaukumu.

Ģeogrāfiskā apgabala lopkopības sistēmas raksturīga iezīme ir tās pielāgošana “Roquefort” ražošanas vajadzībām. Tās pamatā ir Lacaune aitu audzēšana un tādu lopbarības resursu izmantošana, kuri atrodas tuvu saimniecībai, atsakoties no sezonālās pārdzīšanas sistēmām. Lacaune aitas ir īpaši labi pielāgojušās savai videi. Viņu vilna, kas uz muguras daļas tām ir biezāka, vasarā pasargā tās no saules stariem, vienlaikus ļaujot tām pārciest karstumu. To nagi ir pielāgojušies oļainajām augsnēm. Tādējādi ganību sezonas laikā tās ļoti lietderīgi izmanto ģeogrāfiskajā apgabalā atrodamos augus, kuru uzturvērtība lielākoties ir samērā pieticīga. Ģenētiskās selekcijas darbs, ko ģeogrāfiskajā apgabalā veic jau vairākus gadu desmitus, ir darījis Lacaune par atzītu labas kvalitātes piena aitu šķirni. Aitu ēdināšana tradicionāli tiek nodrošināta, turot tās ģeogrāfiskā apgabala ganībās un pagaidu un pastāvīgajās pļavās, kuras tiek noganītas un izmantotas lopbarības krājumu veidošanai. Ārpus saimniecības iepirktās barības daudzumi tiek ierobežoti.

“Roquefort” ražošana prasa īpašu zinātību. Šo sieru ražo no svaiga pilnpiena. Penicillium roqueforti kultūras, ko pulverveidā vai citādi pievieno siera masai, pagatavo, izmantojot šīs sēnes tradicionālos celmus, kas attīstās mikroklimatiskajos apstākļos, kādi valda Roquefort-sur-Soulzon pašvaldības teritorijas dabiskajos pagrabos. Siera masu notecina bez presēšanas. Masas sadurstīšanu paveic tā, lai tai piekļūtu gaiss. Pēc tam sieru “Roquefort” nogatavina Kombalū kalna iežu nobiru apvidū esošajos pagrabos, kuros dabiski cirkulē svaigs un mitrs gaiss, tik ilgi, cik tas vajadzīgs labai Penicillium roqueforti attīstībai. Tad sieru ietin aizsargājošā iepakojumā, lai palēninātu Penicillium roqueforti augšanu, un siera gatavošana tagad turpinās, norisot lēnam nobriedināšanas procesam.

“Roquefort” ir siers ar pelējuma marmorējumu, un šo produktu gatavo vienīgi no svaiga aitas pilnpiena un nogatavina vismaz 90 dienas, skaitot no siera masas pagatavošanas dienas.

Tā masa ir krēmīga, ar viendabīgu zaļganzilu dzīslojumu; siers izceļas ar ļoti īpašu aromāta buķeti, kam piemīt viegla pelējuma smarža, un izsmalcinātu un labi izteiktu garšu.

Lacaune šķirnes izmantošana, tradicionālās lopkopības sistēma, kuras pamatā ir ģeogrāfiskā apgabala barības resursi, ietekmē aitu piena sastāvu, it īpaši taukskābju ziņā, kuras ir aromātu nesējas. Šis piens, ko izmanto neapstrādātā veidā, veicina “Roquefort” īpašās aromātu buķetes attīstību, kuras nianses izpaužas vēl vairāk, kad siers Penicillium roqueforti iedarbībā nogatavinās un nobriest.

“Roquefort” gatavošana no svaiga pilnpiena prasa no siera meistara pastāvīgu pielāgošanos. Siera ražošanas procesā izmantotā zinātība, piemēram, notecināšana bez presēšanas, kas ir par iemeslu tam, ka siera masā veidojas regulāras formas atveres, un masas sadurstīšana, kas ļauj sierā iekļūt gaisam, ir nepieciešami faktori, lai siera nogatavināšanas laikā attīstītos Penicillium roqueforti sēne un lai varētu panākt, ka siera masas marmorējums ir viendabīgs.

Nogatavināšanas pagrabos, kuri ierīkoti Kombalū kalna iežu nobirās un kuros ventilāciju nodrošina gaisa ejas, ir dabiski izveidojušies fizikālie un bioloģiskie apstākļi, kas ir sevišķi labi piemēroti “Roquefort” nogatavināšanai. Penicillium roqueforti šajā īpašajā vidē rod savai attīstībai sevišķi labvēlīgus apstākļus. Šī sēne izplatās siera masā, pārveido to, iekrāso to zaļganzilā tonī un liek izpausties siera garšai visās tai piemītošajās niansēs.

Lēnā nobriedināšana, kas notiek pēc nogatavināšanas, attīsta siera “Roquefort” masas krēmīgumu un ļauj sieram pēc vismaz deviņdesmit dienu ilga perioda pilnībā izpaust savu sevišķi īpašo aromāta buķeti, kam piemīt viegli izteikta pelējuma smarža.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

http://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-ce7087ff-374d-4ef9-bb80-df1367047144

(1) OV L 179, 19.6.2014., 17. lpp.