Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas parlamentam un Eiropas ekonomikas un sociālo lietu komitejai - Nanozinātnes un nanotehnoloģijas. Rīcības plāns Eiropai 2005.–2009. gadā. Otrais īstenošanas ziņojums (2007.–2009. gads) {SEC(2009)1468} /* COM/2009/0607 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 29.10.2009 COM(2009)607 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM UN EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI Nanozinātnes un nanotehnoloģijas. Rīcības plāns Eiropai 2005.–2009. gadā. Otrais īstenošanas ziņojums (2007.–2009. gads){ SEC(2009)1468} KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM UN EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI Nanozinātnes un nanotehnoloģijas. Rīcības plāns Eiropai 2005.–2009. gadā. Otrais īstenošanas ziņojums (2007.–2009. gads) Nanotehnoloģija[1] šobrīd ir daudzu praktisku lietojumu pamatā, un tā potenciāli var vēl vairāk uzlabot dzīves kvalitāti un vides aizsardzību un paaugstināt Eiropas konkurētspēju rūpniecībā. Zināšanas nanozinātņu un nanotehnoloģiju rūpniecisko lietojumu jomā ir pakāpeniski paplašinājušās, visredzamāk — pēdējos 10–20 gados. “Integrēta, droša un atbildīga pieeja”, kādu Eiropas Komisija ierosināja 2004. gadā[2], ir guvusi ieinteresēto personu atbalstu un šobrīd uzskatāma par ES nanotehnoloģiju politikas stūrakmeni. Nanotehnoloģiju rīcības plāns 2005.–2009. gadam[3] ir stimulējis visdažādākos notikumus pētniecībā, jaunradē un arī politikas veidošanā. Pēc diviem pirmajiem Rīcības plāna gadiem Pirmajā īstenošanas ziņojumā[4] tika konstatēts progress gandrīz visās jomās. Šajā paziņojumā ieskicēti galvenie 2007.–2009. gada notikumi katrā Rīcības plāna politikas jomā, apzinātas pašreizējās problēmas un izdarīti secinājumi, kam sakars ar Eiropas nanotehnoloģijas politikas nākotni. Attiecīgos gadījumos pabeigtības un nepārtrauktības dēļ ir aptverti arī iepriekšējo gadu notikumi. Detalizēta papildu informācija ir atrodama pievienotajā Komisijas dienestu darba dokumentā. Kopumā jāpiezīmē, ka divos pēdējos gados ir pieredzēta būtiska nanotehnoloģijas attīstība, ko balstījuši zinātnes finansēšanas tālāks pieaugums un aktīva politikas izstrāde. Nemitīgi tiek apgūti jauni nanotehnoloģijas lietojumi un ražojumi. Tādēļ jāturpina centieni risināt sabiedriskos un drošības jautājumus, lai nodrošinātu nanotehnoloģijas drošu un noturīgu attīstību. PĒTNIECĪBA, IZSTRĀDE UN JAUNINĀJUMI. EIROPAI IR VAJADZĪGAS ZINĀŠANAS Nanotehnoloģijai vajadzīgajā starpdisciplīnu pieejā īpaši svarīgi ir panākt, lai kopīgos pētījumos un izstrādē sadarbotos publiskās un privātās organizācijas no visas Eiropas. Atbalsts nanotehnoloģijas pētījumiem Kopienas pamatprogrammās ir turpinājis augt — no EUR 1,4 miljardiem četru gadu laikposmā no 2003. līdz 2006. gadam līdz vairāk nekā EUR 1,1 miljardiem divu gadu laikposmā no 2007. līdz 2008. gadam. Tālāks pieaugums ir gaidāms laikā līdz 7. pētniecības pamatprogrammas ( FP7 ) beigām 2013. gadā. Šo ieguldījumu papildina ievērojams publiskais finansējums dalībvalstīs — vairāk par EUR 2,5 miljardiem 2007.–2008. gadā. Privātais finansējums Eiropā gan joprojām atpaliek. Tajā pašā laikā finansējums strauji palielinājās citās pasaules daļās un uz skatuves parādījās jauni, dinamiski dalībnieki. Kopienas finansējums aptvēra ļoti plašu spektru no fundamentālās nanozinātnes līdz rūpnieciskiem lietojumiem, pieaugot uzsvaram uz lietojumiem. Liela daļa šā finansējuma nāca no starptematiskām pieejām, kuras izstrādātas FP7 , jo nanotehnoloģijas pēc būtības ir starpdisciplināras un sekmējošas un varētu palīdzēt dažādās rūpniecības nozarēs un politikas jomās: veselības aprūpes, pārtikas, vides, enerģētikas un transporta jomā. Rūpnieku dalība projektos pakāpeniski palielinās un ir sasniegusi 40 %[5]. Arī Komisija ir tieši iesaistīta nanotehnoloģijas pētījumos ar tās Kopīgā pētniecības centra (KPC) starpniecību, kura darbības ir tieši saistītas ar vairākām radniecīgām politikas jomām. Šādā īsā paziņojumā nav iespējams pietiekami akcentēt rezultātu bagātību, kas tiek iegūta ES finansētajos nanotehnoloģijas projektos. Sīkākas ziņas ir sniegtas pievienotajā Komisijas dienestu darba dokumentā. Tomēr dažus no lietojumu piemēriem var izcelt. - Nanoelektronikā pusvadītāju komponentu miniaturizācija ļauj radīt vēl jaudīgākus datorus un citas ciparu ierīces. Izmantojot modernās metodes “no apakšas uz augšu”, kļūst iedomājamas vēl mazākas ierīces. - Nanomedicīnā tiek izstrādātas ierīces uz “nanobioloģisko” sensoru pamata, ar kurām agrīni diagnosticēt tādas izplatītas slimības kā sirds un asinsvadu slimības un vēzi. Liekas arī iespējams selektīvi virzīt zāles uz slimajām šūnām, tā minimizējot šo zāļu negatīvās blakusparādības citās organisma daļās, kā arī izmantot audu inženieriju reģeneratīvajai medicīnai. - Izmēģinājuma projektos daži no cerīgākajiem laboratorisko pētījumu rezultātiem tiek pārvērsti rūpnieciskos lietojumos, lai ne tikai ražotu jaunus materiālus, bet arī uzlabotu rūpniecības noturību. - Enerģētikas jomā tiek izstrādātas efektīvākas un lētākas saules baterijas. Termoelektriskie konvertori varētu atgūt vēl vairāk siltuma, piemēram, no iekšdedzes dzinējiem, kas citādi tiek izniekots. - Ūdens sanācijā nanotehnoloģija rāda ceļu uz efektīvākām un lētākām metodēm. Lai gan nedrīkst ignorēt arī fundamentālo nanozinātni un sekmējošo pētniecību, ir vēlams finansējumu no Pamatprogrammas sadarbības daļas arvien vairāk novirzīt nanotehnoloģijas pētījumiem, kas piedāvā īstermiņā vai vidējā termiņā reāli radīt labumus un drošus ražojumus veselības aprūpes, vides un enerģētikas jomās un uzlabot rūpniecības konkurētspēju. Lai to nodrošinātu, ir izveidota Rūpniecisko nanotehnoloģiju padomdevējgrupa, kas sniedz turpmāku atbalstu pētniecības prioritāšu noteikšanā. Tā papildina FP7 ekspertu padomdevējgrupu un attiecīgo Eiropas tehnoloģiju platformu darbu. Bez tam tiek veidoti projektu puduri, lai konsolidētu rezultātus. Protams, ir jānosaka prioritātes dažādām nanotehnoloģijas pētniecības jomām. Kopienas finansējums nevar aptvert visas vajadzības, un tikpat būtisks ir publiskais finansējums no dalībvalstīm un asociētajām valstīm, kas pašlaik veido aptuveni trīs ceturtdaļas no kopējā publiskā finansējuma šajā jomā. Būtiski ir arī, lai publisko finansējumu papildinātu arvien lielāki privātie ieguldījumi. Kopienas finansējums riska novērtējuma un pārzināšanas pētījumiem (ieskaitot metodes un līdzekļus) ir turpinājis augt — no EUR 25 miljoniem četru gadu laikposmā no 2003. līdz 2006. gadam līdz vairāk nekā EUR 50 miljoniem divu gadu laikposmā no 2007. līdz 2008. gadam. Šim skaitlim, kas ir apmēram 5 % no visa finansējuma nanotehnoloģijām, pieskaitāmi pētījumi par drošību, kas iestrādāti lietojumiem tuvinātos projektos, kā arī atbalsts darbam ētiskos, juridiskos un sabiedriskos jautājumos. Galvenās risinātās jomas ir nanomateriālu raksturojums, iespaids uz cilvēku veselību, cilvēku pakļāvums tiem un ietekme uz vidi. Ir sasniegti panākumi, it sevišķi raksturojuma un toksikoloģijas ziņā. - Ir validētas vairākas nanodaļiņu raksturošanas metodes, un laboratorijas tagad var izmantot jaunus standarta nanomateriālus, lai uzlabotu un pierādītu to piemērotību šajā metroloģijas nozarē. - Toksikoloģijas jomā ir godalgoti pētījumi, kas uzlabo izpratni par nanodaļiņu un cilvēka organisma mijiedarbību. ES zinātniskās komitejas ir uzsvērušas, ka vajadzīgi tālāki pētījumi par cilvēku veselības un vides drošību. Komisijai ir nodoms šos centienus vairot un konsolidēt sadarbībā ar dalībvalstīm, rūpniekiem un starptautiskām organizācijām. INFRASTRUKTŪRA UN EIROPAS IZCILĪBAS CENTRI Novatoriska nanotehnoloģija prasa pētniecības infrastruktūru, kam ir kritiskā masa un starpdisciplīnu raksturs, kā arī tehnoloģijas nodošanas mehānismus, lai varētu virzīties tālāk no pētniecības uz rūpniecisko jaunradi. Komisija ir turpinājusi atbalstīt nanotehnoloģijas infrastruktūras, finansējot piekļuvi esošajiem mehānismiem un jaunu mehānismu izstrādi. Bez tam divos pagājušajos gados vairāki FP6 izcilības tīkli ir devuši “ilglaicīgu integrāciju” jaunu institūtu un virtuālo infrastruktūru veidā, piemēram, Eiropas Teorētiskās spektroskopijas mehānismu ( ETSF ). Jāuzteic vairāku dalībvalstu centieni radīt vai izvērst pētniecības infrastruktūras, kas nodarbojas ar nanotehnoloģiju. To vidū jāmin PRINS — dalīts nanostruktūru mehānisms, kurā iesaistīti Beļģijas, Vācijas un Francijas centri, kas ir tuvi nanoelektroniskajai rūpniecībai; jaunā Starptautiskā Ibērijas nanotehnoloģijas laboratorija Bragā; Francijas iniciatīva radīt “nanotehnoloģijas integrācijas centrus” Grenoblē, Saklē un Tulūzā; iniciatīva Gennesys [6], kurā apvienojas Eiropas neitronu un sinhrotronu iekārtas, kas pēta nanotehnoloģijas lietojumus. CILVĒKRESURSI STARPDISCIPLINĀRĀ NOZARĒ. EIROPAI IR VAJADZĪGS RADOŠAIS GARS Nanotehnoloģijas progress ir atkarīgs no prasmīga darbaspēka un starpdisciplīnu pieejas, kas liek atvirzīties no tradicionālākām izglītības un apmācības shēmām. Tiek ziņots[7], ka rūpnieki par vienu no lielākajiem šķēršļiem jaunradei uzskata piemērotu cilvēkresursu trūkumu. Komisija ir turpinājusi finansēt apmācību nanotehnoloģijā, galvenokārt caur Marijas Kirī vārdā nosauktajām darbībām programmā “Cilvēki”, kas sniedza kopā EUR 125 miljonus nanotehnoloģijas projektiem 2007.–2008. gadā. Citi projekti, it sevišķi FP6 izcilības tīkli un dažas Eiropas tehnoloģiju platformas, ir devuši ievērojamu ieguldījumu apmācībā. Visi šie ieguldījumi ir uzsvēruši starpdisciplīnu pieeju un rezultātu nodošanu no akadēmiskajām aprindām rūpniecībai. Vēl viens ieguldījums nanotehnoloģijā — apmēram EUR 80 miljoni 2007.–2008. gadā — tika saņemts no Eiropas Pētniecības padomes ( ERC ), kas īstenoja programmu “Idejas”. Tā dod iespējas atsevišķām grupām, jo tai ir uz pētnieku ierosmēm balstīta pieeja, kas mudina zinātniekus pārkāpt ierastās zinību un disciplīnu robežas. Bez tam daudzas Eiropas augstskolas ievieš nanotehnoloģijas kursus un maģistra grādus. Nākotnē vēl ir daudz darāma vismaz kvantitatīvā izteiksmē. Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūts ( EIT ) var kļūt par stimulu attīstībai cilvēkresursu un jaunrades jomās[8]. RŪPNIECISKIE JAUNINĀJUMI. CEĻŠ NO ZINĀŠANĀM UZ TIRGU Globalizācija ir mainījusi pasaules ekonomiku, atnesot līdzi jaunas iespējas un jaunus pārbaudījumus, kas Eiropai liek kļūt radošākai un novatoriskākai. Par spīti plašajam Eiropas pētniecības un izstrādes publiskajam finansējumam nanotehnoloģijā attiecīgie privātie ieguldījumi paliek zemā līmenī, salīdzinot ar Eiropas galvenajiem konkurentiem. Arī Eiropas īpatsvars nanotehnoloģijas patentos neatbilst tās īpatsvaram nanotehnoloģijas publikācijās. Komisija ir atbalstījusi jaunradi nanotehnoloģijā ar dažādu politiku un rīcību. Galvenās iniciatīvas, kas attiecas uz nanotehnoloģiju, ir šādas: lielāks uzsvars uz lietojumiem FP7 finansētajā pētniecībā; turpmāka iesaistīšanās reglamentācijas un standartizācijas darbībā; nanotehnoloģijas novērošanas centra ObservatoryNANO [9] izveide dažādu tehnoloģijas nozaru iespēju un risku izpētei. Šajā sakarā īpaša uzmanība tiek veltīta MVU un jaundibinātiem uzņēmumiem. Celmlauzis privāto un publisko centienu apvienošanā ir ENIAC — kopīgā tehnoloģiju ierosme ( JTI ) nanoelektronikā. Pirmo reizi vēsturē Kopiena un dalībvalstis kopīgi finansē pētniecību un izstrādi ar kopējo ieguldījumu EUR 3 miljardi līdz 2013. gadam. Nanotehnoloģijas attīstību var veicināt arī piešķīrumi no Konkurētspējas un inovāciju pamatprogrammas ( CIP ) un kohēzijas politikas struktūrfondiem. Ražojumu un veiktspējas standartu akceptēšana, kā arī tālāka zinātniski pamatota jaunu ražojumu izstrāde ir atkarīga no pareizu mērīšanas un testēšanas standartu izstrādes, kas balsta ražojumu drošību un kvalitāti. Pēdējos divos gados dalībvalstis ir veicinājušas nanotehnoloģijas standartu sākotnējo izstrādi. Komisija un dalībvalstis ir arī strādājušas kopā ar ISO un CEN. Tuvākajos gados šajā jomā ir paredzēta tālāka rīcība[10]. Komisija pilnvaroja CEN nākt klajā ar standartizācijas programmu, un ir sagatavots ierosināto standartu projektu saraksts. Šī programma pašlaik tiek tālāk attīstīta ar īpašām standartizācijas pilnvarām, koncentrējoties uz terminoloģiju, nanomateriālu raksturojumu un pakļāvuma novērtēšanas un imitācijas metodēm. Sevišķi saimnieciskās lejupslīdes laikā ir vajadzīgi ievērojami lielāki pūliņi, lai maksimizētu plašā publiskā ieguldījuma nozīmi pētniecībā un infrastruktūrā. Šāda “atklātas jaunrades” pieeja saglabās un nākotnē palielinās privātos ieguldījumus. SABIEDRISKĀS DIMENSIJAS INTEGRĒŠANA. RAIZES UN CERĪBAS Būtisks integrētas, drošas un atbildīgas pieejas elements ir veselības, drošības un vides aspektu integrēšana nanotehnoloģiju izstrādē un efektīva dialoga nodibināšana ar visām ieinteresētajām aprindām. Tika veiktas vairākas darbības, cenšoties sasniegt galveno mērķi — rēķināties ar cilvēku cerībām un raizēm. 2008. gada februārī Komisija pieņēma ieteikumu “Rīcības kodekss attiecībā uz atbildīgu pētniecību nanozinātņu un nanotehnoloģiju jomā”[11], kas sniedz atbildīgas un atklātas pieejas pamatnostādnes. Atbilstīgi Padomes 2008. gada septembra aicinājumam[12] Komisija regulāri uzraudzīs šo kodeksu un reizi divos gados to pārskatīs, ņemot vērā attīstību nanotehnoloģijā un tās integrāciju Eiropas sabiedrībā. Visi ētiskā ziņā delikātie priekšlikumi, kurus izskata FP7 finansējuma sakarā, tiek rūpīgi izskatīti ētikas aspektā. Tos finansē tikai tad, ja tie piemērotā veidā risina ētiskus jautājumus un atbilst attiecīgajām Kopienas un valstu prasībām, piemēram, ES Pamattiesību hartai. Tiek mēģināts vairot pētnieku izpratni par Komisijas Rīcības kodeksu. Īpaša prasība ES politikā attiecas uz alternatīvu veicināšanu izmēģinājumiem ar dzīvniekiem. Šajā jautājumā Komisija partnerībā ar rūpniecību un sadarbībā ar ESAO finansē pētījumus par alternatīvām izmēģinājumu metodēm un stratēģiju. Arī Komisijas KPC aktīvi izstrādā un novērtē alternatīvas metodes. Nanotehnoloģijas varbūtējā konverģence ar biotehnoloģiju, informācijas tehnoloģiju un kognitīvajām zinātnēm palielina labvēlīgu lietojumu iespējas, taču arī uzdod svarīgus jautājumus, kas attiecas uz ētiku, drošumu, aizsargātību un pamattiesību ievērošanu. Tie varbūt būs jārisina jaunā Eiropas Zinātnes un jauno tehnoloģiju ētikas grupas atzinumā. Programmās FP6 un FP7 ir finansēti vairāki iepazīstināšanas projekti. Tie rada iespaidu, ka ir vajadzīga pastāvīgāka publiska nanotehnoloģijas apspriešana plašākā sabiedriskā kopsakarā. Komisija ir ieturējusi aktīvu politiku, iesaistot ieinteresētās personas un konsultējoties ar tām, it sevišķi — nepārtraukti iesaistot ieinteresētās personas Komisijas darba grupās, kas nodarbojas ar tiesību aktu īstenošanas koordināciju, kā arī ikgadējos nanotehnoloģijas darbsemināros Safety for Success Dialogue . Dialogs ar sabiedrību un sabiedrības iesaiste ir notikusi arī valstu līmenī. Aicinājums uz dialogu un iesaisti Rīcības plānā ir atspoguļots arī dažādās citās Eiropas tehnoloģijas platformu iniciatīvās un īpašām interesēm veltītos rūpnieku un patērētāju grupu forumos. Dažādu forumu pastāvēšana liecina, ka vajadzīgs novērot diskusijas valsts, Eiropas un plašākā starptautiskā līmenī, piemēram, saņemot atbalstu no turpmākajām FP7 darbībām, lai sabiedriskās apspriešanas rezultātus varētu konsekventi darīt zināmus politikas veidotājiem. 2009. gada 10. septembrī Komisija rīkoja zinātniskas debates par nanotehnoloģiju riska novērtējumu[13]. Komisija ir publicējusi daudzveidīgus informatīvos materiālus daudzās valodās dažādām vecuma grupām. Īpašs šķirklis par nanotehnoloģiju tīmekļa vietnē Europa palīdz sabiedrībai sekot Komisijas darbībām nanotehnoloģijas jomā. VESELĪBA, DROŠUMS, VIDES UN PATĒRĒTĀJU AIZSARDZĪBA Nanotehnoloģijas ražojumiem ir jāatbilst Kopienas tiesību aktos noteiktajam augstajam patērētāju, darbinieku un vides aizsardzības līmenim. Šos ražojumus sabiedrība akceptēs tikai tad, ja reglamentācijas dokumentos būs pietiekami iztirzātas tehnoloģiju radītās jaunās problēmas, ja ražotāji varēs pierādīt to drošumu un ja patērētāji uztvers tos kā drošus. Reglamentācija Izpildot Rīcības plānā noteiktās saistības, 2008. gada jūnijā Komisija pieņēma paziņojumu “Nanomateriālu reglamentācijas aspekti”[14]. Paziņojumam bija pievienots Komisijas dienestu darba dokuments, kurā bija dots tiesību aktu kopsavilkums saistībā ar veselības aprūpi, drošību un nanomateriālu vides aspektiem un ieskicētas pētniecības reglamentācijas vajadzības un ar to saistītie pasākumi[15]. Šajā pārskatā par reglamentāciju bija secināts, ka pastāvošais Kopienas reglamentējošais satvars principā aptver ar nanomateriāliem saistītos veselības, drošības un vides riskus. Neizslēdzot izmaiņas reglamentācijā sakarā ar jaunu informāciju, Komisija uzsvēra, ka veselības, drošības un vides aizsardzība ir jāpaaugstina, galvenokārt uzlabojot pašreizējo tiesību aktu īstenošanu. Komisija ne tikvien atbalsta pētījumus par riska novērtējumu, bet arī strādā vairākās reglamentācijas jomās, lai uzlabotu esošo tiesību aktu īstenošanu un novērtētu to piemērotību, un izsvērtu, vai konkrētos aspektos ir nepieciešamas regulējuma izmaiņas[16]. Paziņojumu izskatīja gan Eiropas Parlaments[17], gan Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja[18]. Konkrēti, Eiropas Parlaments apšauba, vai, Kopienas tiesību aktos trūkstot nepārprotamiem noteikumiem par nanotehnoloģiju, var uzskatīt, ka likumdošana ir pietiekama, lai aptvertu ar nanomateriāliem saistītos riskus. Tā kā trūkst piemērotu datu un novērtēšanas metožu, Parlaments aicina rūpīgi pārskatīt esošo reglamentāciju. Pēc Eiropas Parlamenta lūguma ir ieviesti vai tiek apspriesti konkrēti noteikumi attiecībā uz nanomateriāliem saistībā ar tiesību aktiem par kosmētiku, jauniem pārtikas produktiem un pārtikas piedevām. Komisijai plānots iesniegt atjauninātu pārskatu par reglamentāciju 2011. gadā, īpašu uzmanību veltījot Eiropas Parlamenta un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas izvirzītajiem jautājumiem. Atkarā no vajadzībām Komisija var ierosināt izmaiņas reglamentācijā. Trūkstošo zināšanu papildināšana Īpašs šķērslis, kas jāpārvar, ir vajadzība pēc labākām zināšanām tādās jomās kā nanomateriālu raksturojums, toksiskums, ekotoksiskums, drošība un pakļāvuma novērtēšana. Tas ļaus koriģēt tādus īstenošanas instrumentus kā integrētās testēšanas stratēģija un norādījumu dokumenti, pienācīgu vietu atvēlot nanomateriāliem. FP7 un KPC vides un veselības drošības jautājumiem veltīti projekti ir ļāvuši labāk izprast nanomateriālus un bioloģisko sistēmu mijiedarbes mehānismus, kā arī izstrādāt pārbaudes metodes, piemēram, novērtēšanai un pakļāvumam. Starptautiskā sadarbība šajā jomā ir spēcīga. Komisija ir plaši iesaistījusies pašreizējā ESAO Rūpniecisko nanomateriālu darba grupas ( WPMN ) darbā, izstrādājot pārbaudes metodes un vadlīnijas riska novērtēšanai. Bez tam ISO standartizācijas darbs atvieglinās pasaules mēroga konverģenci reglamentējošo aktu īstenošanas standartu ziņā. Neatkarīgās ES zinātniskās komitejas pēdējos piecos gados ir sniegušas sešus atzinumus par nanomateriālu riska novērtēšanu. Tā kā zināšanās joprojām ir nepilnības, atzinumos uzsvērts, ka ar nanomateriāliem saistītie riski ir jānovērtē katrā atsevišķā gadījumā, un doti ieteikumi par tālākiem pētījumiem drošības jomā. No reglamentācijas viedokļa ir vairākas steidzamas vajadzības. - Pētniecības finansēšana ir jāpalielina un jākonsolidē, neatpaliekot no jaunu lietojumu attīstības un tirgū laišanas tempiem. - Lai iegūtu piemērotus datus, patlaban pieejamās ar nanomateriāliem saistītā riska novērtēšanas metodes ir jākoriģē, jāvalidē un jāsaskaņo. - Konkrēti, ir jāuzlabo, jāizstrādā un jāvalidē metodes raksturojuma, cilvēku pakļāvuma novērtēšanas, briesmu apzināšanas, aprites cikla novērtēšanas un imitācijas jomās. Tālab pētījumi būs vajadzīgi fundamentālos aspektos, kas saistīti ar nanomateriālu un dzīvo organismu mijiedarbi. - Metožu izstrādei un validācijai, kā arī kvalitātes nodrošināšanai ir vajadzīgi piemēroti standarta nanomateriāli. - Ir jāizstrādā publiskas datubāzes, kas kalpotu nanomateriālu drošības novērtēšanai. - Īpaša vērība jāpiegriež pētījumiem, kas paātrina pārbaužu vadlīniju un standartu izstrādi ESAO, ISO un CEN. Lai gan zināšanas par nanomateriālu klātbūtni tirgū paplašinās, Komisija apzinās, ka ir jāiegūst labāks un precīzāks pārskats. Komisijai ir nodoms 2011. gadā sniegt informāciju par nanomateriālu veidiem un izmantojumiem, ieskaitot arī drošības aspektus. STARPTAUTISKĀ SADARBĪBA Saskaņā ar mandātu, kas saņemts no Padomes 2004. gada septembrī[19], Komisija ir iesaistījusies starptautiskajā dialogā par nanotehnoloģiju. Kopš tā laika starptautiskā sadarbība ir kļuvusi par Komisijas politikas sastāvdaļu vai visās Rīcības plāna jomās. Starp Komisijas veiktajām un pašlaik veicamajām darbībām starptautiskajā arēnā jāmin: - Kopdarbība pētniecības projektos, ieskaitot projektus par riska novērtējumu. - Atbalsta sniegšana trešo valstu pētnieku iesaistei ES finansētos projektos, kā arī trešo valstu nanotehnoloģijas pētnieku iesaistei tīklu veidošanā. - Trešā starptautiskā dialoga rīkošana 2008. gadā par nanotehnoloģijas atbildīgu attīstību. Tas aptvēra pārvaldību, prakses kodeksus, drošību un reglamentāciju un kopdarbību. - Piedalīšanās ESAO WPN [20] darbā par nanotehnoloģijas pārvaldību. - Aktīva iesaiste ESAO WPMN [21], kas ir galvenais starptautiskais forums reglamentācijas pienācīgai īstenošanai vajadzīgo izmēģināšanas vadlīniju un stratēģijas tālākai attīstībai. - ISO un CEN darbā Komisija veicina visā pasaulē saskaņotu nanomateriālu terminoloģijas un fizikāli ķīmiskā raksturojuma standartu izstrādi, lai radītu pamatu konverģentai pieejai nanomateriālu izmēģināšanā. - Reglamentācijas konverģence ir dialogos ar ES galvenajiem tirdzniecības partneriem pastāvīgi risināms jautājums. SASKAŅOTAS UN REDZAMAS STRATĒĢIJAS ĪSTENOŠANA EIROPAS LĪMENĪ Rīcības plāna mērķis ir nodrošināt pēc iespējas labāku nanotehnoloģiju attīstīšanas un izmantošanas pārvaldību. Tā sekmīgai īstenošanai šobrīd ir nepieciešama efektīva struktūra un koordinēšana un regulāras konsultācijas ar dalībvalstīm un visām ieinteresētajām personām. 2005. gadā tika izveidota un kopš tā laika ir darbojusies Komisijas starpdienestu grupa visiem šajā ziņojumā aprakstītajiem darba aspektiem. Tīmekļa vietnē Europa ir atspoguļots visu iesaistīto Komisijas dienestu veiktais īstenošanas darbs un atrodamas regulāri atjauninātas atbildes piecās valodās uz bieži uzdotiem jautājumiem — ec.europa.eu/nanotechnology. Cerīgi ir tas, ka vairākas dalībvalstis un asociētās valstis ir pieņēmušas nanotehnoloģijas politiku, kas pilnīgi saskan ar Komisijas politiku, un veic papildu darbības: finansēšanu un infrastruktūru attīstīšanu. Šīs darbības šajā ziņojumā un pievienotajā Komisijas dienestu darba dokumentā nav aptvertas sistemātiski. Ir doti tikai atsevišķi piemēri, kas rāda, ka dalībvalstīs ir ievērojams progress Rīcības plāna īstenošanā. Lai iegūtu konsekventu priekšstatu par šīm darbībām un sekmētu koordināciju, Komisijas iekšējos koordinācijas pasākumus papildina Nanotehnoloģijas augsta līmeņa grupa, kurā apvienoti dalībvalstu, asociēto valstu un Komisijas pārstāvji. Turklāt Komisija ir sadarbojusies ar ES prezidējošām valstīm, organizējot konferences, kas ir devušas iespējas demonstrēt sasniegumus un noteikt turpmākas prioritātes. SECINĀJUMI Visos Rīcības plāna punktos ir panākts ievērojams progress. To attīstot, tiek ierosināts turpināt un konsolidēt līdzšinējās darbības, uzsverot šādus aspektus. - Pētniecības padziļināšana un ceļa kartes galvenajās nanotehnoloģijas nozarēs, lai veicinātu jaunradi un konkurētspēju[22]. To uzskata par nešķiramu no progresīvās fundamentālās izpratnes par to, kā nanomateriāli savā aprites ciklā mijiedarbojas ar dzīviem organismiem, — lai nodrošinātu augstu drošības un aizsardzības līmeni cilvēku veselībai un videi. - Infrastruktūru un izglītības sistēmas tālāka attīstīšana atbilstīgi nanotehnoloģijas vairākdisciplīnu raksturam. - Rūpnieciskajai jaunradei pieejamo mehānismu stiprināšana, uzsverot atklātas jaunrades koncepciju un veicinot tehnoloģijas nodošanu. - Tiešāka, koncentrētāka un nepārtrauktāka sabiedriskā dialoga īstenošana un sabiedrības viedokļa un ar patērētāju, vides un darbinieku aizsardzību saistīto jautājumu uzraudzība. - Reglamentācijas piemērotības tālāka pārskatīšana, pēc vajadzības koriģējot īstenošanas līdzekļus, ja nepieciešams — ierosinot tiesību aktu izmaiņas, un, ja iespējams, iesaistoties starptautiskajās norisēs. - Pārskats par nanotehnoloģijas ražojumu tirgu, ieskaitot to drošības aspektus un gaidāmo attīstību. - Pētījumu padziļināšana drošības novērtēšanā, ieskaitot riska pārzināšanu, visā ražojuma aprites ciklā. Atbalsts nanomateriālu raksturojuma un izmēģinājuma metožu tālākai attīstībai un validācijai. - Pastiprināta koordinācija un informācijas apmaiņa ar dalībvalstīm. Attīstot līdzšinējos sasniegumus un paturot prātā šīs vajadzības, Komisija plāno ierosināt jaunu Nanotehnoloģijas rīcības plānu, kas būtu viens no Eiropas pētniecības telpas virzītājspēkiem un risinātu svarīgus sabiedriskus un ekoloģiskus jautājumus. [1] Šajā ziņojumā ar “nanotehnoloģiju” saīsināti tiek saprasta nanozinātne un nanotehnoloģijas. Lai gan pastāv vairākas definīcijas, šeit darba definīcijas vajadzībām nanotehnoloģija ir vielu un procesu izpratne un kontrole nanomērogā, parasti, bet ne tikai, ar vienu no izmēriem zem 100 nanometriem, kur var parādīties no izmēriem atkarīgas parādības, kas paver iespējas jauniem lietojumiem. [2] Ceļā uz Eiropas nanotehnoloģiju stratēģiju , COM(2004)338. [3] Nanozinātnes un nanotehnoloģijas. Rīcības plāns Eiropai 2005.–2009. gadam, COM(2005)243; turpmāk — “Rīcības plāns”. [4] Nanozinātnes un nanotehnoloģijas. Rīcības plāns Eiropai 2005.–2009. gadā. Pirmais īstenošanas ziņojums (2005.–2007. gads), COM(2007)505. [5] Dažādu dalības pasākumu skaita izteiksmē nanotehnoloģijas projektos, kas tiek finansēti FP7 NMP tēmā 2007. un 2008. gadā. [6] http://gennesys.neutron-eu.net/ [7] Nesenā ESAO un WPN pētījumā, kas tiks publicēts. [8] Pirmais konkurss Zināšanu un inovācijas kopienās ar trim prioritārām ar nanotehnoloģiju saistītām jomām noslēdzās 2009. gada augustā; http://eit.europa.eu/kics-call.html [9] www.observatorynano.eu [10] Tas ir, pētniecība pirms normu izstrādes un tās laikā, kā arī normatīvas darbības. [11] Rīcības kodekss attiecībā uz atbildīgu pētniecību nanozinātņu un nanotehnoloģiju jomā, C(2008)424. [12] 12959/1/08 REV 1 (Padomes 2891. sanāksme par konkurētspēju). [13] http://ec.europa.eu/health/nanohearing_en.htm [14] Nanomateriālu reglamentācijas aspekti, COM(2008)366. [15] SEC(2008)2036 [16] Piemēram, REACH paspārnē nanomateriālu darba grupa ir guvusi panākumus un publicējusi sākotnējos rezultātus: http://ec.europa.eu/environment/chemicals/reach/pdf/nanomaterials.pdf [17] Eiropas Parlamenta 2009. gada 24. aprīļa Rezolūcija par nanomateriālu reglamentācijas aspektiem (2008/2208(INI). [18] 2009. gada 25. februāra atzinums par nanomateriālu reglamentācijas aspektiem, INT/456; http://eesc.europa.eu/documents/opinions/avis_en.asp?type=en [19] 12487/04 (Padomes 2605. sanāksme par konkurētspēju). [20] Nanotehnoloģijas darba grupa — tās vispārīgs mērķis ir maksimizēt nanotehnoloģijas sabiedriskos un saimnieciskos ieguvumus. [21] Rūpniecisko nanomateriālu darba grupa. [22] Priekšsēdētāja Politikas pamatnostādnēs nākamajai Komisijai uzsvērts, ka vajadzīga vairāk uz rūpniecību orientēta lietišķa pētniecība un izstrāde dažādās nozarēs, ieskaitot nanotehnoloģiju, lai ieviestu tirgū jaunus, modernus izstrādājumus un ekoloģiski tīras tehnoloģijas un vairotu ES rūpniecības konkurētspēju: http://ec.europa.eu/commission_barroso/president/pdf/press_20090903_LV.pdf