LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 164/7

Eiropas Reģionu komitejas atzinums “Pārdomu dokuments par ekonomiskās un monetārās savienības (EMS) padziļināšanu līdz 2025. gadam”

(2018/C 164/02)

Ziņotājs: Christophe Rouillon (FR/PSE), Coulaines mērs Atsauces dokuments: Pārdomu dokuments par ekonomiskās un monetārās savienības padziļināšanu COM(2017) 291 final

EIROPAS REĢIONU KOMITEJA

1. uzskata, ka, ņemot vērā nepietiekamo konverģenci un kohēziju Eiropas Savienībā un stabilitātes trūkumu ekonomikas un finanšu nozarē, kas īpaši ietekmē vietējās un reģionālās pašvaldības, jo krīzes dēļ pieaug to sociālie izdevumi un samazinās to spēja veikt ieguldījumus un saglabāt apmierinošu sabiedrisko pakalpojumu kvalitātes līmeni, ir ļoti ātri jānovērš ekonomikas un monetārās savienības (EMS) strukturālās nepilnības vēl pirms nākamās krīzes;

2. tādēļ aicina panākt reālu progresu EMS pilnveidošanā, īpašu uzmanību pievēršot noturības pastiprināšanai pret ekonomiskajiem un sociālajiem satricinājumiem un atbalstam ekonomiku konverģencei, kurā ņemta vērā vietējo un reģionālo pašvaldību loma. Turpmākie pasākumi līdz 2025. gadam būtu jāplāno vairākos posmos, nosakot pasākumus, kurus var īstenot nekavējoties saskaņā ar spēkā esošajiem līgumiem, un tos, kuru īstenošanai ir vajadzīgi grozījumi līgumos, pirmām kārtām nodokļu līguma transponēšanai primārajos tiesību aktos;

3. ir gandarīta, ka pārdomu dokumentā EMS izvirzīta par vienu no prioritāriem tematiem pilsoniskajās debatēs par Eiropas nākotni (1). 73 % eurozonas iedzīvotāju un 60 % ES iedzīvotāju atbalsta EMS (2), un šis atbalsts kopīgajam mantojumam, par kādu kļuvusi vienotā valūta – euro, ir cieši saistīts ar stingru prasību veikt eurozonas reformu (3), lai euro kļūtu par spēcīgu un stabilu valūtu un lai panāktu reālu ekonomiskās un monetārās politikas demokrātisku pārvaldību. Tāpēc RK uzskata, ka EMS reforma būtu jānosaka par vienu no prioritārajiem tematiem demokrātiskos konventos, kurus varētu decentralizēti rīkot Eiropas reģionos un pašvaldībās no 2018. gada ar mērķi iesaistīt iedzīvotājus ES reformu procesā;

4. tomēr pauž nožēlu, ka pārdomu dokumentā nav pietiekami atzīts, ka finanšu un ekonomikas jomā ir steidzami jānovērš eurozonas sākotnējās nepilnības. Pašreizējā izaugsmes atjaunošanās Eiropas Savienībā ir balstīta uz Eiropas Centrālās bankas (ECB) monetārās politikas atbalstu ekonomikas veicināšanai, kopš 2008. gada par 1 000 miljardiem EUR samazinot pašvaldību maksātos procentus un saglabājot daudzās dalībvalstīs ļoti zemas procentu likmes. Tomēr eurozonas publiskajām pārvaldes iestādēm un finanšu nozares dalībniekiem ir jāgatavojas tam, ka pakāpeniski samazināsies ECB monetārā atbalsta politikas apjoms un palielināsies ilgtermiņa likmes. Turklāt šobrīd Eiropas Savienībā ir pienācis laiks no jauna apstiprināt eurozonas stratēģisko nozīmi, uzskatāmi demonstrējot ekonomikas pievienoto vērtību;

5. norāda, ka lielākā daļa pārdomu dokumentā izvirzīto konkrēto priekšlikumu attiecas uz jau uzsāktajiem pasākumiem, kas saistīti ar kapitāla tirgu savienību un banku savienību, piemēram, Eiropas noguldījumu apdrošināšanas sistēmas (ENAS) izveidi, par kuru, cerams, līdz 2019. gada beigām tiks panākta vienošanās, lai 2025. gadā tā uzsāktu darbību. RK pauž nožēlu, ka ar EMS saistītie jautājumi ir iekļauti pārdomu dokumenta beigu daļā un ka ir izklāstītas vienīgi iespējas, nevis konkrēti priekšlikumi, kurus Komisija apņemtos īstenot. Tas nozīmē, ka salīdzinājumā ar četru priekšsēdētāju ziņojumu (2012. gada decembris) (4), piecu priekšsēdētāju ziņojumu (2015. gada jūnijs) (5) un vairākām Eiropas Parlamenta rezolūcijām, tostarp 2017. gada 16. februāra rezolūciju par budžeta kapacitāti eurozonā, pārdomu dokumentā ir maz jaunu elementu;

6. uzskata, ka prioritārs uzdevums ir stiprināt strukturālo izaugsmi katrā dalībvalstī un rosināt radīt konverģences apstākļus eurozonā, lai tādējādi palielinātu tās noturību pret turpmākajām finanšu krīzēm un satricinājumiem. Jāsecina, ka dažādu dalībvalstu izaugsmes rādītāji kopumā ir izlīdzinājušies, taču ienākumu līmenis uz vienu iedzīvotāju joprojām ir ļoti atšķirīgs. Turklāt ES konkurētspēja nav pietiekama daudzās ekonomikas nozarēs un tā cieš no iekšzemes pieprasījuma trūkuma un zemiem kā privātajiem, tā publiskajiem ieguldījumiem. Līdztekus ar bažām jākonstatē, ka reālā ekonomika, šķiet, galu galā negūst lielu labumu no monetārās politikas, jo ražošanas pamatkapitāls nepieaug, bet finanšu un nekustamā īpašuma aktīvu vērtība nesamērīgi pieaug;

7. tāpēc RK atbalsta tādu konverģences stratēģiju, kas papildus esošajām ES politikām ekonomikas, sociālās un teritoriālās kohēzijas veicināšanai būtu balstīta uz šādiem priekšlikumiem:

7.1. izveidot eurozonas fiskālās spējas, iekļaujot sadaļu par pievienošanās eurozonai sagatavošanu, lai pieņemtu stimulējošus pasākumus makroekonomiskās un sociālās konverģences veicināšanai un tās noturībai globalizācijas apstākļos. Šajā kontekstā RK uzsver nepieciešamību lielāku uzmanību pievērst vietējo un reģionālo pašvaldību lomai nodokļu jomā un šajā sakarā norāda, ka daudzām pašvaldībām jau ir fiskālās pilnvaras. Tādēļ priekšlikumos ES līmenī šīs pilnvaras ir jāievēro;

7.2. pārveidot daļu no Eiropas Stabilizācijas mehānisma (ESM) par integrētu nemonetāru ES instrumentu, par kuru būtu atbildīgas ES iestādes un kuram būtu skaidri noteiktas pilnvaras, un kura aizdošanas un aizņemšanās spējas būtu 100 līdz 200 miljardu EUR apmērā, lai veiktu īstermiņa un vidējā termiņa pasākumus negaidītas finanšu krīzes un asimetrisku satricinājumu gadījumā;

7.3. izstrādāt konverģences kodeksu, kas būtu papildināts ar strukturālo reformu veicināšanas sistēmu, kuras darbības joma būtu jānosaka atbilstoši šo reformu radītajai Eiropas pievienotajai vērtībai un kura īpaši ietvertu fiskālo konverģenci, kā arī pasākumus, kas saistīti ar darba tirgus dinamikas palielināšanu ar apmācības palīdzību, digitalizāciju un konsolidētu sociālo kohēziju, jo īpaši ņemot vērā problēmas saistībā ar demogrāfiskajām pārmaiņām. Šajā saistībā RK norāda, ka ar Strukturālo reformu atbalsta programmu jau tagad ir iespējams atbalstīt tehnisko palīdzību;

8. šajā saistībā vēlreiz aicina: — neiekļaut SIP uzskaites mehānismā valsts, reģionālā un vietējā līmeņa līdzfinansējumu no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem, kā tas jau tiek darīts saistībā ar Eiropas Stratēģisko investīciju fondu, — noteikt ES līmeņa klasifikāciju publisko ieguldījumu kvalitātes novērtēšanai publisko izdevumu aprēķinos, vadoties no publisko izdevumu ilgtermiņa ietekmes, — pārskatīt strukturālā deficīta aprēķināšanas metodoloģiju, lai varētu ņemt vērā valstu tautsaimniecību īpatnības un publisko izdevumu strukturālās atšķirības, — iekļaut makroekonomikas rezultātu pārskatā rādītāju, kas atspoguļo ieguldījumu līmeni;

9. aicina uz Eiropas Parlamenta patiesi demokrātisku līdzdalību un apspriešanos ar RK un sociālajiem partneriem pirms konkrētām valstīm adresēto ieteikumu pieņemšanas Eiropas pusgada ietvaros, īpaši tāpēc, lai nodrošinātu, ka konkrētajai valstij adresētie ieteikumi atbilst subsidiaritātes principam un nav balstīti uz iespējamo makroekonomikas nelīdzsvarotību, pamatojoties vienīgi uz valstu rādītajiem un neņemot vērā to nozīmi reģionālajā un/vai vietējā līmenī;

10. aicina nostiprināt demokrātisku eurozonas darbību, balstoties uz nozīmīgāku Eiropas Parlamenta un valstu parlamentu lomu, tostarp ESM kontroles jomā un saistībā ar tā turpmāku paplašināšanu Eiropas fonda veidā. Taču RK noraida ideju par jaunu parlamentāro struktūru izveidi, ņemot vērā, ka Eiropas Parlaments jau tagad ir eurozonas Parlaments, jo līgumos ir noteikts, ka euro ir Eiropas Savienības vienotā valūta. Savukārt nākotnē un, ja nepieciešams, pārskatot Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD), tādas pašas balsošanas procedūras, kādas LESD 138. pantā ir noteiktas Padomei, varētu ieviest Eiropas Parlamentā, lai ņemtu vērā, ka Eiropas Parlamenta deputātus ievēlē arī valstīs, kuras nav eurozonas dalībvalstis;

11. atbalsta Eurogrupas priekšsēdētāja un Ekonomisko un monetāro lietu komisāra funkciju apvienošanu, lai pārstāvētu eurozonas vispārējās intereses Eurogrupā;

12. uzskata, ka Eurogrupai ir vajadzīgi formāli darbības noteikumi, kas veicinātu tās pārredzamību;

13. īpaši uzsver, ka saskaņā ar Eiropadomes 2012. gada decembrī pieņemto ceļvedi EMS ir jāpapildina ar reālu sociālo pīlāru, lai nodarbinātība un saskaņoti sociālie standarti tiktu izvirzīti par augsta līmeņa makroekonomikas prioritātēm (6);

14. iesaka pievienot četriem Komisijas ierosinātajiem EMS padziļināšanas pamatprincipiem piekto principu par ieguldījumu ilgtspējīgā attīstībā un Parīzes klimata konferences mērķu īstenošanā;

15. atkārtoti pauž pārliecību, ka pašreizējais ES budžets, proti, tikai 1 % no IKP, nav pietiekams, lai radītu pretciklisku makroekonomisku ietekmi ES līmenī. RK tomēr uzsver, ka Eiropas strukturālie un investīciju fondi (ESIF), neraugoties uz to salīdzinoši nelielo apjomu (0,37 % no ES nacionālā kopienākuma (NKI)), joprojām ir svarīgs instruments, lai veicinātu ieguldījumus vietējā līmenī un panāktu turpmāko 27 ES dalībvalstu ekonomikas konverģenci. Tāpēc aicina kohēzijas politikai pēc 2020. gada piešķirt pietiekamu līdzekļu apjomu – vismaz vienu trešdaļu no nākamā ES budžeta;

16. uzsver, ka nākamā ES finanšu shēma laikposmam pēc 2021. gada ir jāpapildina ar jauniem pašu resursu veidiem (7). Šā priekšlikuma mērķim vajadzētu būt demokrātiskās pārvaldības un ES budžeta saprotamības uzlabošanai, kā arī budžeta pārvaldības efektivitātes paaugstināšanai. Jauno pašu resursu pamatā varētu būt, piemēram, kopējā konsolidētā uzņēmumu ienākuma nodokļa bāze (KKUINB) un digitālās ekonomikas jomā gūtās peļņas un/vai apgrozījuma aplikšana ar ES nodokli, finanšu darījuma nodoklis un CO2 emisiju samazināšanai paredzētais oglekļa dioksīda nodoklis, par kuriem Komisija, turpinot darbu, kas aizsākts ar 2017. gada 21. septembra paziņojumu, plāno ierosināt priekšlikumus līdz 2018. gada pavasarim;

17. iebilst pret to, ka eurozonas fiskālās spējas tiek iekļautas ES budžetā kā atsevišķa eurozonas budžeta pozīcija, kamēr pašu resursu maksimālā robeža ir noteikta 1,23 % apmērā no ES nacionālā kopienākuma. Eurozonas fiskālo spēju iekļaušana ES budžetā nozīmētu, ka to maksimālā summa nepārsniegtu 30 miljardus EUR gadā, bet tā noteikti nebūtu pietiekama, lai pildītu funkcijas, ko paredzējusi Komisija, proti, 1) atbalsts strukturālajām reformām; 2) stabilizācijas funkcija; 3) banku savienības atbalsta mehānisma (backstop) funkcija un 4) palīdzības instrumenta funkcija pirmspievienošanās procesā dalībvalstīm, kuras nav eurozonā. Turklāt fiskālo spēju iespējamā iekļaušana ES budžetā varētu radīt mehāniskas izspiešanas (crowding out) efekta risku ES politiku, piemēram, ESI fondu, finansēšanā;

18. uzskata, ka saistībā ar valstu pievienošanos eurozonai pirms konverģences instrumentu ieviešanas ir jāprecizē šo instrumentu darbības joma, ņemot vērā ESI fondus un jo īpaši Kohēzijas fondu (8);

19. norāda, ka pārdomu dokumentā minēta iespēja stiprināt strukturālo reformu saikni ar ES budžetu, izmantojot vai nu īpašu fondu, kura mērķis ir mudināt dalībvalstis veikt reformas, vai arī sasaistot struktūrfondu un investīciju fondu līdzekļu izmaksas (pilnībā vai daļēji) ar panākumiem, kas gūti konkrētu reformu īstenošanā konverģences veicināšanas nolūkā. Eiropas pusgada ietvaros būtu jāuzrauga reformu īstenošana. Šajā saistībā RK vēlreiz atgādina, ka tā vienmēr ir iebildusi pret jebkādiem makroekonomiskiem nosacījumiem, ar kuriem ESI fondus izmanto kā atturošu vai sankciju instrumentu. RK arī pauž bažas, ka Eiropas pusgada procesā, lai ierobežotu vai samazinātu augsto parāda/IKP attiecību, valsts budžeta deficīta samazināšanu uzskata par svarīgāku nekā izaugsmes veicināšanas pasākumus. Visbeidzot, RK ir sarūgtināta, ka vietējo un reģionālo pašvaldību iesaiste Eiropas pusgada pārvaldībā joprojām ir ļoti neapmierinoša, kaut gan vairāk nekā trīs ceturtdaļas no 2017. gadā konkrētām valstīm adresētiem ieteikumiem ir saistīti ar teritorijām, un par to īstenošanu ir atbildīgas vietējās un reģionālās pārvaldes iestādes;

20. uzskata, ka 2016. gada februārī Padomē panāktā vienošanās par SIP elastīgāku piemērošanu būtu jānostiprina arī ES primārajos tiesību aktos. Šajā saistībā RK atgādina par savām prasībām, lai vietējo un reģionālo pašvaldību publiskie ieguldījumi netiktu iekļauti strukturālā deficīta aprēķinā saistībā ar vidēja termiņa budžeta mērķi (VTM), kas definēts Stabilitātes un izaugsmes paktā un fiskālajā paktā, un lai publiskajos strukturālajos izdevumos netiktu ņemts vērā dalībvalstu un vietējo un reģionālo pašvaldību piešķirtais līdzfinansējums ESI fondiem. Jo būtībā šis līdzfinansējums veido Eiropas vispārējas nozīmes ieguldījumus, kuriem ir neapstrīdams sviras efekts uz ekonomikas izaugsmi (9);

21. uzsver: lai pabeigtu banku savienības izveidi, ir svarīgi izstrādāt saskaņotu ES pieeju attiecībā uz ienākumus nenesošiem aizdevumiem (10), kuru apjoms 2016. gada beigās sasniedza gandrīz 1 000 miljardus EUR jeb aptuveni 6,7 % no ES IKP un 5,1 % no banku aizdevumu kopsummas, turklāt Eiropas Savienībā vērojamas būtiskas atšķirības šo aizdevumu procentu likmēs, kas svārstās no 1 % līdz 46 %, un tie ir ļoti izkliedēti pa dažādām ekonomikas nozarēm. Tāpēc RK atbalsta Padomes 2017. gada 11. jūlijā apstiprināto rīcības plānu, kurā paredzēts atrisināt ieņēmumus nenesošu aizdevumu radītās problēmas banku nozarē, īstenojot vairākas iniciatīvas, kas saistītas ar banku uzraudzību, maksātnespējas un parādu atgūšanas sistēmu reformu, sekundāro tirgu attīstīšanu ienākumus nenesošiem aizdevumiem un banku nozares pārstrukturēšanu;

22. atturīgi vērtē priekšlikumu ieviest vērtspapīrotus finanšu produktus, kurus varētu emitēt kāda komercstruktūra vai iestāde, kas pirktu eurozonas valsts obligāciju portfeli un emitētu savas obligācijas, kuras ir nodrošinātas ar šo portfeli (sovereign bond-backed securities (SBBS)), līdzīgi kā ASV Valsts kases obligācijas. Šādi vērtspapīri neapstrīdami sarautu saikni starp bankām un suverēnajiem aizņēmējiem, un valsts obligācijām vairs netiktu dota priekšroka, vienlaikus novēršot savstarpēju parādu dzēšanu un bezrūpīgas rīcības risku. Tajā pašā laikā ar vērtspapīrošanas metodi bankas var izplatīt finanšu riskus neregulētiem finanšu jomas dalībniekiem. Turklāt SBBS var palielināt valsts obligāciju procentu likmju atšķirības (spread) ekonomisko grūtību laikā.

Briselē, 2017. gada 30. novembrī Eiropas Reģionu komitejas priekšsēdētājs Karl-Heinz LAMBERTZ

(1) Pēc 2017. gada 12. maijā pieņemtās RK rezolūcijas “Eiropas Komisijas Baltā grāmata par Eiropas nākotni. Pārdomas un scenāriji attiecībā uz ES-27 līdz 2025. gadam” RK sāka apspriešanos par pārdomu procesu un tajā gūtos secinājumus apkopos atzinumā, kuru pieņems 2018. gada vidū.

(2) Sk. jaunāko Eirobarometra standartaptauju Nr. 87, 34. un 35. lpp., 2017. gada pavasaris.

(3) Sk. eupinions #2016/4: “A European Finance Minister with Budget Autonomy? Need for reforms of the Eurozone and their potential, given public opinion in Europe”, Bertelsmann Stiftung.

(4) http://www2.consilium.europa.eu/media/26310/132525.pdf

(5) http://www.consilium.europa.eu/lv/policies/emu-report-2015/

(6) Sk. RK atzinumu “Komisijas paziņojums par EMS sociālās dimensijas stiprināšanu” (COM(2013) 690), ko sagatavojis Jean-Louis Destans (FR/PSE) un kas pieņemts 2014. gada 31. janvārī, ECOS-V-050. RK 2017. gada 11. vai 12. oktobrī pieņems arī Mauro D’Attis (IT/PPE) sagatavoto atzinumu “Priekšlikums iestāžu kopīgai deklarācijai par Eiropas sociālo tiesību pīlāru un pārdomu dokumentu par Eiropas sociālo dimensiju”, SEDEC-VI/027.

(7) Sk. 2017. gada 7. februāra atzinuma “Fiskālās spējas un automātiskie stabilizatori ekonomiskajā un monetārajā savienībā”, ko sagatavojis Carl Fredrik Graf (SE/PPE), 35. punktu.

(8) Sk. 2017. gada 7. februāra atzinuma “Fiskālās spējas un automātiskie stabilizatori ekonomiskajā un monetārajā savienībā”, ko sagatavojis Carl Fredrik Graf (SE/PPE), 35. punktu.

(9) Sk. 2017. gada 8. februāra atzinuma “Ieguldījumu nepietiekamības novēršana: kā pārvarēt problēmas?”, ko sagatavojis Markku Markkula (FI/PPE), 52. un 54. punktu.

(10) Ienākumus nenesoši aizdevumi ir bankas aizdevumi, kas tiek atmaksāti ar kavēšanos vai attiecībā uz kuriem ir maz ticams, ka tie tiks atmaksāti bez nodrošinājuma aktīvu pārdošanas. Problēmas rada joprojām augstais ienākumus nenesošu aizdevumu īpatsvars, jo administratīvo izmaksu un lielāku finansējuma izmaksu dēļ tie ir šķērslis banku rentabilitātei. Nepieciešamais finansējums samazina banku pašu kapitālu, un šie aizdevumi apdraud to banku dzīvotspēju, kuras piešķir ienākumus nenesošus aizdevumus lielā apjomā.