Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un Sociālo Lietu Komitejai un Reģionu Komitejai - Invalīdu stāvoklis paplašinātajā Eiropas Savienībā : Eiropas rīcības plāns 2006.-2007. gadam /* COM/2005/0604 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 28.11.2005 COM(2005) 604 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Invalīdu stāvoklis paplašinātajā Eiropas Savienībā: Eiropas rīcības plāns 2006.–2007. gadam SATURS 1. Ievads 3 2. Pašreizējā situācija 3 2.1. Pārskats 3 2.2. Nodarbinātības veicināšana 6 2.3. Invalīdu integrēšana sabiedrībā 7 3. ES rīcības plāns invaliditātes jomā ( DAP ) 8 3.1. Otrā posma prioritārās jomas (2006.-2007. gads) 9 4. Secinājumi 11 PIELIKUMI 1. Ievads Eiropas Savienības ilgtermiņa stratēģijas mērķis invaliditātes jomā ir iespēju vienlīdzība, kas vērsta uz to, lai invalīdiem dotu iespēju izmantot tiesības uz cieņu, vienlīdzīgu attieksmi, neatkarīgu dzīvi un līdzdalību sabiedrībā. Eiropas Savienības veiktās darbības nostiprina gan ES kopīgo ES ekonomisko, gan sociālo vērtību kopumu, sniedzot invalīdiem iespēju īstenot savas spējas un piedalīties sabiedrībā un ekonomikā. ES stratēģija ir balstās uz trim pīlāriem: 1) tie ES tiesību akti un pasākumi diskriminācijas novēršanas jomā, kuri nodrošina piekļuvi individuālajām tiesībām; 2) šķēršļu likvidēšana vidē, kurā invalīdiem ir liegta iespēja izmantot savas spējas, un 3) invaliditātes jautājumu integrēšana plašajā Kopienas politiku klāstā, kas veicina aktīvu invalīdu integrēšanu. ES Rīcības plāns invaliditātes jomā ( DAP ), ko izstrādājusi Eiropas Komisija[1], lai paplašinātajā Eiropā garantētu saskaņotu politikas kontroli pēc Eiropas gada, kas bija veltīts invalīdiem, nodrošina dinamisku sistēmu ES invaliditātes stratēģijas izstrādei. Mainīgajā ES ekonomiskajā un sociālajā vidē strukturēta invaliditātes jautājumu integrēšana ir obligāta. Par invaliditātes politiku būtībā atbild dalībvalstis, bet invalīdu stāvokli daudzējādā ziņā ietekmē Kopienas politikas un darbības. Padome to ir atzinusi[2] un ir ieteikusi dalībvalstīm, izstrādājot valsts invaliditātes politiku, pilnībā ņemt vērā DAP . Tālab šajā paziņojumā ir noteikti prioritārie mērķi un darbības DAP otrajam posmam (2006.–2007. gadam), galveno uzmanību veltot aktīvai invalīdu integrēšanai. Ņemot vērā pašreizējo demogrāfisko situāciju, invalīdu ekonomiskais potenciāls un viņu ieguldījumsekonomikas un nodarbinātības izaugsmes jomā, jāveicina arī turpmāk, pamatojoties uz Sociālo programmu 2005.–2010. gadam[3]. Turklāt, atbalstot pārskatīto Lisabonas stratēģiju, ar šo paziņojumu dalībvalstis tiek aicinātas veicināt invalīdu integrēšanu gaidāmajās reformu programmās izaugsmei un nodarbinātībai[4]. Turklāt šis paziņojums ir pirmais ES ziņojums par invalīdu stāvokli kopumā, kuru Komisija ir apņēmusies reizi divos gados publicēt Eiropas dienā, kas veltīta invalīdiem[5]. Šis paziņojums, kas paredzēts invaliditātes politikas veidotājiem visā Eiropā, papildinās un pievienos vērtību viņu politikai un darbībām. 2. Pašreizējā situācija 2.1. Pārskats Invalīdu situācijas plānošana visā Eiropā ir sarežģīts jautājums. Invaliditātes definīcijas un kritēriji mainās atkarībā no politikas mērķiem, tiesību aktiem un administratīvajiem standartiem[6]. Iedzīvotāju apsekojumi sniedz subjektīvus datus, kurus ietekmē atšķirīga kultūras uztvere atsevišķās dalībvalstīs[7]. Turklāt datus galvenokārt vāc par ekonomiski aktīviem iedzīvotājiem, bet nevāc par bērniem un specializētās iestādēs mītošiem cilvēkiem. ES datu vākšanas saskaņotās metodikas sistēma[8], ko izmanto Eiropas statistikā par ienākumiem un dzīves apstākļiem ( SILC ) un 2002. gada Eiropas darbaspēka apsekojuma ( LFS ) ad hoc modulī par invaliditāti[9], tomēr ļauj pilnvērtīgi novērtēt paveikto[10]. Aptuveni 44,6 miljoni cilvēku vecumā no 16 līdz 64 gadiem uzskata, ka viņiem ir ilglaicīgas veselības problēmas vai invaliditāte ( LSHPD )[11], kas ir apmēram 16% no visiem ES ekonomiski aktīvajiem iedzīvotājiem. Invalīdi skaitliski nav nošķirti no tiem cilvēkiem, kuriem ir ilgstošas veselības problēmas. Turklāt tie jāizvērtē kritiski, jo tie balstās uz apsekojumiem, nevis uz administratīviem datiem. Savukārt invalīdi, aprūpes personāls un pakalpojumu sniedzēji veido ievērojamu ekonomiski aktīvo iedzīvotāju daļu, un daudzi invalīdi ir spējīgi strādāt, tādēļ liela nozīme ir darba apstākļu pielāgošanai. Invaliditāte un novecošana ir cieši saistīti faktori. 2002. gadā gandrīz 30% cilvēku vecuma grupā no 55 līdz 64 gadiem ziņoja, ka tiem ir LSHPD [12]. Šādā situācijā ģimenēm tiek izvirzītas jaunas prasības, kā arī tiek izvirzīti neatliekami jautājumi par invalīdu, tostarp vecāka gadagājuma invalīdu un tādu cilvēku aprūpes un atbalsta pakalpojumu efektivitāti un pārvaldību, kuriem ir ilgstošas veselības problēmas. Turklāt Share apsekojums[13] liecina, ka invaliditātes shēmas ietekmē pirmstermiņa pensionēšanos. Tāpēc attiecībā uz invalīdiem jāveic darbības, kas turpmāk veicinātu darbaspēka līdzdalību un sekmētu aktīvas vecumdienas, jo īpaši lai aizkavētu pirmstermiņa pensionēšanos. Skaitļi arī norāda uz plaisu starp invalīdu un personu bez invaliditātes nodarbinātības līmeni: 2003. gadā bija nodarbināti tikai 40% invalīdu salīdzinājumā ar 64,2% nodarbināto personu bez invaliditātes[14]. To personu īpatsvars, kuru salīdzinoši nelielais spēju traucējums tomēr ierobežo viņu ikdienas dzīvi, bija 50%[15]. Kopumā nodarbināti ir mazāk nekā puse no invalīdiem. Šis salīdzinoši zemais nodarbinātības līmenis liecina par to, ka bezdarbam invalīdu vidū joprojām nepieciešams pievērst īpašu uzmanību. [pic] Tabula nr. 1: Nodarbinātības īpatsvars starp invalīdiem un personām bez invaliditātes[16] Invalīdu bezdarbības līmenis ir divreiz lielāks salīdzinājumā ar līmeni starp personām bez invaliditātes, kas tādējādi norāda gan uz zemo reintegrācijas līmeni pēc LSHPD , gan uz salīdzinoši zemo vispārējās izglītības un arodmācību līmeni. Iemesli šim augstajam bezdarbības līmenim dažādās valstīs atšķiras. Kavējošie faktori ir bezdarbnieku pabalsti un risks tos zaudēt, uzsākot strādāt. Vēl viens potenciālais iemesls varētu būt darba devēju nevēlēšanās pieņemt darbā darbiniekus invalīdus, baidoties, ka darbavietas pielāgošana invalīdu vajadzībām var dārgi izmaksāt. Tomēr 43,7% respondentu uzskata, ka, saņemot atbilstošu palīdzību, viņi būtu spējīgi strādāt. Lai gan šie skaitļi dažādās dalībvalstīs atšķiras, arī atkarībā no darba veida tikai 15,9% invalīdu, kuriem vajadzīga palīdzība, lai viņi spētu strādāt, to patiešām saņem. Demogrāfiskās prognozes Eiropā liecina, ka ekonomiski aktīvo iedzīvotāju skaits proporcionāli kopējam iedzīvotāju skaitam samazinās. Patlaban būtiskāk, kā jebkad agrāk, ir pilnībā izmantot ekonomiski aktīvos iedzīvotājus, tostarp invalīdus. Visbeidzot, statistika visās dalībvalstīs liecina par savstarpēju saistību starp LSHPD un izglītības līmeni[17]. [pic]Tabula nr. 2: Invaliditātes izplatība saistībā ar izglītības līmeni[18]Avots: Darbaspēka apsekojums (2002. gada LFS ad hoc modulis par invaliditāti) 2.2. Nodarbinātības veicināšana Invaliditātes rīcības plāna ( DAP ) pirmajā posmā uzmanība tika koncentrēta uz invalīdu piekļuvi darba tirgum un ar nodarbinātību saistītiem pasākumiem, piemēram, mūžizglītībai, informācijas tehnoloģijām un invalīdu piekļuvei apbūvētai videi. Tā rezultātā ir gūti zināmi sasniegumi, veicot darbības Eiropas līmenī. ES tiesību akti diskriminācijas novēršanas jomā veido tiesisko regulējumu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju[19]. Ar Direktīvu par vienlīdzīgu nodarbinātību tiek aizliegta tieša un netieša diskriminācija, kā arī uzmākšanās un norādījumi veikt diskrimināciju dažādu iemeslu dēļ, ieskaitot invaliditāti[20]. Turklāt ir arī īpaši noteikumi, kas veicina vienlīdzīgu attieksmi pret invalīdiem. Privātajiem un valsts sektora darba devējiem, kā arī citiem, uz kuriem attiecas minētā direktīva, piemēram, mācību organizētājiem ir jānodrošina invalīdiem piemēroti apstākļi. Tiem ir jāveic atbilstoši pasākumi, lai invalīdiem būtu pieejama darba vieta, iespēja strādāt vai iegūt paaugstinājumu, kā arī piedalīties mācībās. Tāpēc šīs direktīvas efektīva īstenošana ir galvenais nosacījums invalīdu nodarbinātības veicināšanai. Ar šo direktīvu tiek ieviestas jaunas tiesiskās koncepcijas, tāpēc to īstenošana ir svarīgs uzdevums[21]. Gandrīz visa Eiropas nodarbinātības stratēģija[22] attiecas uz invalīdu situāciju darba tirgū. Komisijas dienesti 2004. gadā iesniedza Nodarbinātības komitejai darba dokumentu[23], kurā analizēja invalīdu jautājuma iekļaušanu Eiropas nodarbinātības stratēģijā ( EES ). Ar Komisijas Regulu par valsts atbalstu nodarbinātībai[24] dalībvalstīm tiek dota iespēja motivēt darba devējus un radīt īpaši ierīkotas darbnīcas invalīdiem nolūkā pieņemt tos pastāvīgā darbā. Ar ES sociālo dialogu Komisija mudina sociālos partnerus, jo īpaši starpnozaru līmenī, īstenot ieteikumus, kas iekļauti to deklarācijās par invalīdu nodarbināšanu[25]. Attiecībā uz invalīdiem 2004. gada ziņojumā par sociālo partneru darbībām ir minētas vairākas iniciatīvas[26].Izglītības un mācību jomā aktīvas pilsonības, vienlīdzīgu iespēju un sociālās kohēzijas darba grupas pilnvaru mērķis ir izstrādāt ieteikumus politikas veidošanā un konkrētu materiālu attiecībā uz nelabvēlīgām grupām. Ieteikumi tiks iekļauti Paziņojumā par efektivitātes un taisnīguma jautājumiem izglītībā un mācībās 2006. gadā. Darbības ziņā Kopienas rīcības programmu diskriminācijas apkarošanai atbalsta ar jaudas palielināšanu un izpratnes veidošanu attiecībā uz invalīdu tiesībām, piemēram, jaunajā Komisijas politikas konferenču ciklā, kas veltīts Eiropas Invalīdu dienai. Eiropas Sociālais fonds (ESF) un citas Kopienas iniciatīvas sniedz konsekventu atbalstu invalīdu integrācijai darba tirgū. 2.3. Invalīdu integrēšana sabiedrībā Eiropas Invalīdu gads ( EYPD ) deva stimulu dzīves līmeņa uzlabošanā, sabiedrības izpratnes veidošanā par invalīdu pamattiesībām un vajadzībām. Komisija ar plašu iniciatīvu loku, ieskaitot izmēģinājuma projektus un pētījumus, ir palīdzējusi uzlabot piejamību. Vairākos Komisijas līdzfinansētos projektos galvenā uzmanība ir vērsta uz zināšanu apmaiņu attiecībā uz būvniecības profesionāļiem un mācību līdzekļu izstrādi (Eiropas Aģentūra personu ar īpašām vajadzībām izglītības attīstībai). Ar 2005. gada septembra Paziņojumu par e-pieejamību[27] tiek veicināta konsekventa pieeja uz brīvprātības principiem e-pieejamības iniciatīvām dalībvalstīs un sekmēta nozares pašregulācija. Divu gadu laikā tiks veikts novērtējums attiecībā uz e-pieejamības situāciju. Tad Komisija varēs izvērtēt papildu pasākumu iespējas, ieskaitot jaunus tiesību aktus, ja tiks uzskatīts, ka tādi ir vajadzīgi. Patlaban tiek īstenota iniciatīva ES līmenī, lai saskaņotu pieejamības prasības valsts iepirkumam IKT jomā, izmantojot EU standartu. Ir gūti panākumi tīmekļa pieejamības pamatnostādņu, kā arī Eiropas programmas „Projektēšana visiem” īstenošanā un pārbaudē. Turklāt saskaņā ar 6. pētniecības pamatprogrammas IST prioritātēm[28] tiek finansēti vairāki e-pieejamības projekti, kuru budžets ir 30 miljoni euro. 2005. gadā izsludināja jaunu uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus, kura budžets ir 29 miljoni euro. Ir radīts jauns stimuls pētniecībai attiecībā uz visekonomiskākajām alternatīvām, kas ļautu invalīdiem neatkarīgi dzīvot sabiedrībā vai ģimenē, nevis slēgtās iestādēs[29]. Atteikšanās no iestādēm dod vislabākos rezultātus, ja to attiecīgajā sabiedrībā atbalsta ar atbilstošu veselības aprūpes nodrošinājumu un ilgtermiņa aprūpes un atbalsta pakalpojumiem, kuri apmierina augošo pieprasījumu. 2004. gadā − Eiropas izglītības sporta gadā – tika pētītas aktīvas sociālās integrācijas iespējas. Pārskats par ES darbībām ir sniegts 1. pielikumā. Situācija dalībvalstīs ir raksturota 3. pielikumā. 3. ES rīcības plāns invaliditātes jomā ( DAP ) ES rīcības plānam invaliditātes jomā ( DAP ) ir trīs galvenie darbības mērķi: 1) Direktīvas par vienlīdzīgu nodarbinātību pilnīga īstenošana, 2) sekmīga invalīdu līdztiesības jautājumu īstenošana attiecīgajās Kopienas politikas jomās un 3) pieejamības visiem uzlabošana. ES rīcības plāns invaliditātes jomā ( DAP ) aptver laika posmu no 2004. līdz 2010. gadam, kas sadalīts secīgos posmos, katrā no kuriem ir uzsvērtas savstarpēji saistītas prioritātes. Pirmais posms ir no 2004. līdz 2005. gadam, otrais posms – no 2006. līdz 2007. gadam. Pirmā posma provizoriska analīze liecina, ka dažās jomās ir gūti panākumi darbības īstenošanā attiecībā uz invaliditātes aspektiem, jo īpaši nodarbinātībā, IKT un izglītībā (e-mācībās). Ir sasniegta lielāka ietekme un veiksmīgāka invalīdu integrēšana darba tirgū, apvienojot līdztiesības koncepciju ar īpašām darbībām attiecībā uz invalīdiem. Komisijas pārstāvju grupa pamattiesību, diskriminācijas novēršanas un vienlīdzīgu iespēju jautājumos, kuru atbalstīs Komisijas starpdienestu grupa invaliditātes jautājumos, dos politisku stimulu invaliditātes rīcības plānam. Dalībvalstu sadarbību stiprinās tematiska dialoga veidā ar ES augsta līmeņa grupu invaliditātes jautājumos ( HLGD ), Eiropas Nodarbinātības komiteju un Sociālās aizsardzības komiteju. Saskaņā ar pamatstratēģiju par diskriminācijas aizliegumu un vienlīdzīgām iespējām visiem[30] Komisija atbalstīs un cieši uzraudzīs Direktīvas par vienlīdzīgu nodarbinātību[31] īstenošanu. 3.1. Otrā posma prioritārās jomas (2006.-2007. gads) Invaliditātes rīcības plāna ( DAP ) nākamajā, otrajā, posmā uzmanība tiks koncentrēta uz invalīdu aktīvu integrēšanu sabiedrībā, pilsoņu izpratnes veidošanu par invaliditāti atbilstoši ES pamattiesību hartai[32] un vērtībām, kas paustas ANO Konvencijā par invalīdu tiesību un cieņas aizsardzību un veicināšanu. Pilsoņu uztverē nav šaubu, ka invalīdiem ir tādas pašas individuālās vajadzības un kontrole pār savu ikdienas dzīvi kā personām bez invaliditātes. Ar to tiek uzsvērta vajadzība pēc tādas vides, kas ļautu invalīdiem būt daudz neatkarīgākiem. Tāpēc invalīdi un viņu individuālās vajadzības ir galvenais aspekts, sniedzot aprūpes un atbalsta pakalpojumus. Saskaņā ar turpmāk norādītajām četrām prioritātēm darbības, kas sīkāk aprakstītas 2. pielikumā, veicinās invalīdu neatkarīgas dzīves iespējas: - Aktivitātes veicināšana Galvenā pārskatītās Lisabonas stratēģijas tēma par nodarbinātību ir „piesaistīt un nodarbināt vairāk cilvēku, paaugstināt darbaspēka piedāvājumu un modernizēt sociālās aizsardzības sistēmas”. Tādēļ invalīdu nodarbinātības un aktivitātes līmeņa paaugstināšana joprojām būs prioritārs jautājums. Komisijas dienestu darba dokuments par līdztiesības nodrošināšanu invalīdiem Eiropas nodarbinātības stratēģijas (EES) ietvaros nodrošina vērtīgus norādījumus attiecībā uz invalīdu integrēšanu atvērtajā darba tirgū. Jaunās integrētās vadlīnijas nodrošina iespējas valsts mērķu noteikšanai, bet process jāvirza mērķtiecīgi un jāatbalsta ar statistikas datiem. Minētajā dokumentā citu problēmu starpā norādīts nelielais to cilvēku skaits, kuri atgriežas darbā pēc ilglaicīgām veselības problēmas vai invaliditātes ( LSHPD ), kas kavē neatkarīgas dzīves iespējas. Tiks veicinātas stratēģijas, lai tās personas varētu pielāgoties un atkal integrēties darba dzīvē, kuras ieguvušas invaliditāti darbā. Tiks veicināti rehabilitācijas pakalpojumi, individualizēta personīgā palīdzība un nodrošināts tas, lai darbs atmaksātos. Eiropas Sociālais fonds (ESF) ir atbalstījis un turpinās atbalstīt invalīdu aktīvu integrēšanu sabiedrībā un darba tirgū. Nākamajā plānošanas periodā (no 2007. līdz 2013. gadam) viena no Komisijas ierosinātajām priorotārajām darbības jomām ir nelabvēlīgā situācijā esošu cilvēku, piemēram, invalīdu un apgādībā esošu cilvēku „ceļš uz integrāciju un atgriešanās darba tirgū”. - Piekļuves veicināšana kvalitatīviem atbalsta un aprūpes pakalpojumiem ES integrēšanas darbību centrā būs kvalitātes veicināšana, pieejamu sociālo pakalpojumu un atbalsta nodrošināšana invalīdiem par saprātīgām cenām, izmantojot sociālās aizsardzības un integrācijas konsolidētos noteikumus. Notiekot daudzām sociālajām pārmaiņām, kuras ietekmē mājsaimniecības struktūras un izvirza jaunas prasības ģimenēm, rodas daudz jautājumu par labāko politiku un darbībām, kas nodrošinātu ilgtermiņa aprūpi un palīdzības pakalpojumus, tostarp arī vecāka gadagājuma invalīdiem. Baltajā grāmatā par vispārējas nozīmes pakalpojumiem[33] Komisija pauda savu nodomu 2005. gadā pieņemt Paziņojumu par vispārējas nozīmes veselības un sociālajiem pakalpojumiem, lai noteiktu vispārējas nozīmes veselības un sociālo pakalpojumu īpašās pazīmes un lai noskaidrotu šo pakalpojumu darbības sistēmu. Tiks pētīti arī ar invaliditāti saistītu sociālo pakalpojumu kvalitātes aspekti, tostarp vajadzība veicināt koordinētu pakalpojumu sniegšanu. Komisija iesniegs arī priekšlikumu racionalizēt dažādās atklātās koordinācijas metodes (AKM) sociālās aizsardzības un sociālās integrācijas jomā un līdztekus darbam, kas patlaban noris saistībā ar sociālo integrāciju un pensiju režīmu, izstrādās sadarbības politiku par veselību un ilgtermiņa aprūpi. Tas ļaus aptvert būtiskus sociālās aizsardzības politikas aspektus, piemēram, piekļuvi integrētai aprūpes un atbalsta sistēmai. Arī turpmāk tiks atbalstīta to invalīdu deinstitucionalizācija, kuri ir izvietoti lielās dzīvošanai paredzētās iestādēs. Tiks veicināta pakalpojumu līmeņa paaugstināšana, kas ļaus panākt atbilstošu līdzsvaru starp drošību, brīvību un neatkarību. - Preču un pakalpojumu pieejamības veicināšana Darbs, uzlabojot pakalpojumus, transportu un palielinot IKT pieejamību, ieskaitot piekļuvi jaunās paaudzes palīgsistēmām, papildinās pašreizējās darbības attiecībā uz sabiedrisko ēku pieejamību. Neatkarīgas dzīves jēdzienā svarīgs faktors ir transporta sistēmas pieejamība: piekļuve sabiedriskajam transportam un sabiedriskajai videi papildinās un savstarpēji stiprinās panākumus visās jomās. Tā tiks veicinātas gan pilsētu rajonos, gan starp tiem. Transporta pakalpojumu jomā invalīdu un personu ar kustību traucējumiem tiesības nevar aprobežoties ar transportlīdzekļu pieejamību, jo arī tajos ir ietverts diskriminācijas aizliegums un pastāvīga palīdzība. Eiropas Komisija veic konkrētus pasākumus šo tiesību veicināšanai, pieņemot politikas dokumentus un tiesību aktu projektus. Baltajā grāmatā „Eiropas transporta politika 2010. gadam: laiks izlemt”[34] Komisija paredz noteikt pasažieru tiesības visos transporta veidos. Komisijas 2005. gada 16. februāra Paziņojumā par pasažieru tiesību nostiprināšanu Eiropas Savienībā[35] ir noteiktas vairākas darbības jomas, starp tām pati galvenā ir diskriminācijas aizliegums un palīdzība personām ar kustību traucējumiem visos transporta veidos. Komisija 2004. gada priekšlikumā Regulai par starptautisko dzelzceļa pārvadājumu pasažieru tiesībām un pienākumiem[36] paredz diskriminācijas aizliegumu personām ar kustību traucējumiem, ceļojot pa dzelzceļu, kā arī palīdzību pirms ceļojuma un tā laikā. Komisijas priekšlikums Regulai par personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām tiesībām, ceļojot ar gaisa satiksmi[37], garantē obligātu palīdzību minētajiem pasažieriem lidostās un lidmašīnās, kā arī lidostu sniegtās palīdzības kvalitātes standartus. Komisija patlaban analizē, kā šādas pasažieru tiesības attiecināt uz jūras satiksmi un starptautiskiem pārvadājumiem ar autobusu. Šim nolūkam Komisija 2005. gada jūlijā uzsāka sabiedrisku apspriešanos par pasažieru tiesībām starptautiskos pārvadājumos ar autobusu un gatavojas uzsākt apspriešanos par jūras pasažieru tiesībām. To pasākumu efektivitāti, kas pieņemti, atbalstot cilvēkus ar kustību traucējumiem, vislabāk varētu nodrošināt kompetentās valsts tiesībaizsardzības iestādes. Jauno tehnoloģiju potenciāls ir nozīmīgs integrētas Eiropas radīšanai. Pieejama integrēta IKT tehnoloģija, kas savietojama ar atbalsta tehnoloģijām, ko papildina Eiropas standarti, patērētāju pieprasījums un citi jaunam tirgum atvērti attīstības aspekti. Ar publiskā iepirkuma palīdzību veicinot to ražojumu pilnveidošanu, kas paredzēti visplašākajam patērētāju segmentam, ir iespējams atvērt jaunu tirgu un kļūt par tā dalībnieku. Tas jau notiek ASV un aizvien biežāk ir novērojams arī Japānā. Tādēļ galvenais i2010 iniciatīvas mērķis ir veicināt integrētu zināšanu sabiedrību. Tajā izziņoti „veicināšanas pasākumi, lai panāktu IKT sistēmu vieglāku izmantojamību plašākiem iedzīvotāju slāņiem” un „politikas pamatnostādnes par e-pieejamību”. Tajā aplūkotas tehnoloģijas neatkarīgas dzīves nodrošināšanai, un tas attiecas uz Paziņojumu par e-pieejamību, kas sekmē trīs Eiropā pagaidām reti izmantotu pieeju izmantošanu: valsts iepirkumu, sertifikāciju, prasmīgāku spēkā esošo tiesību aktu izmantošanu, vienlaikus nostiprinot un turpinot jau uzsāktās darbības. - ES analītiskās spējas palielināšana Ticami un salīdzināmi dati ir būtiski, lai izprastu invalīdu stāvokļa attīstības gaitu un to, kā šāda attīstība mijiedarbojas ar citām politikas jomām. Tiks uzsākti pētījumi, kuros analizēs Eiropas Kopienu Statistikas biroja ( Eurostat ) apsekojumos iegūtos datus, kā arī Eiropas darbaspēka apsekojuma ( LFS ) ad hoc moduļa par „Invalīdu nodarbinātību” un dalībvalstu administratīvo reģistru datus. Izmantojot Eiropas statistikas sistēmu (ESS) un Kopienas 2002.–2007. gada Statistikas programmas ietvaros tiks izstrādāta atbilstoša statistika par invalīdu integrēšanu sabiedrībā. Statistikas birojs Eiropas Veselības aptaujas apsekojumā strādā pie konkrēta „moduļa par invalīdu sociālo integrāciju”. Sestā pamatprogramma pētniecības, tehnoloģijas attīstības un demonstrējumu jomā (2002.–2006. gadam) un gaidāmā Septītā pētniecības pamatprogramma (2007.–2013. gadam) turpinās finansēt pētniecību invaliditātes jomā. Sestās pamatprogrammas darbības laikā ir definētas pētniecības tēmas invaliditātes politikas atbalstam, kā arī politiskā līmenī noteiktas prioritātes. Saskaņā ar jauno ES pamatstratēģiju par diskriminācijas aizliegumu un vienlīdzīgām iespējām visiem uzmanība tiks veltīta jautājumiem par dažādiem invalīdu diskriminācijas veidiem. 4. Secinājumi Šajā paziņojumā ir apliecināta lielā ES valdošā vienprātība par invaliditātes jautājumu risināšanas nepieciešamību. Uzsvars tiek likts uz cieņu, pamattiesībām, aizsardzību pret diskrimināciju, taisnīgumu un sociālo kohēziju. Ar invalīdiem saistītās darbības, galvenokārt, ir dalībvalstu pārziņā un visefektīvāk tiek risinātas valsts līmenī. Saskaņā ar ES rīcības plānu pastiprināta invalīdu integrēšana ar Eiropas Sociālā fonda atbalstu veicina vienlīdzīgas iespējas paplašinātajā Eiropā. Pozitīvs dialogs starp Komisiju un dalībvalstīm, kā arī invalīdiem un galvenajām ieinteresētajām personām ļauj panākt progresu, sekmējot tādas vides izveidi, kurā būtu atbalstīta invalīdu aktīva integrēšana sabiedrībā un ekonomikā. Tāpēc tagad ir plaši atzīts, ka integrācija ir galvenais nosacījums invaliditātes jautājumu risināšanas uzlabošanai. Šajā sakarā pārskatītajā Lisabonas stratēģijā daudz lielāks uzsvars likts uz invalīdu integrēšanu dalībvalstu līmenī. Jaunās darbības, kuras paredzēts veikt Rīcības plāna invaliditātes jomā otrajā posmā, mudinās rīkoties un veicinās pieeju sociālajiem pakalpojumiem, vienlaikus veicinot preču un pakalpojumu pieejamību. Turklāt tiks vākti ticami un salīdzināmi statistikas dati par invaliditāti, kā arī informācija par dažādiem diskriminācijas veidiem. Komisija uzraudzīs ierosināto darbību īstenošanu, nodrošinot pastāvīgu dialogu ar visām attiecīgajām ieinteresētajām personām. Rīcības plāna vidusposma novērtējums, kā ieplānots, notiks 2008. gadā. [1] KOM(2003) 650 galīgais, 30.10.2003. [2] Padomes 2003. gada 1. decembra secinājumi, Padomes dokuments 15 206/03. [3] KOM(2005)33 galīgais, 9.2.2005. [4] KOM(2005)24. [5] Skatīt 1. piezīmi. [6] Komisijas pētījums „Invaliditātes definīcijas Eiropā: salīdzinoša analīze”, Brunelas Universitāte, 2002. gada septembris. [7] Aicinām cilvēkus ziņot, vai viņi uzskata, ka viņiem ir ilgstošas veselības problēmas vai invaliditāte. [8] Komisijas 2001. gada 12. jūlija Regula Nr. 1566/2001. [9] Eiropas Kopienu Statistikas biroja (Eurostat) statistika īsumā, tēma 3-26/2003. [10] Izvirzītais pamatjautājums bija par to, vai konkrētajam cilvēkam ir ilgstošas veselības problēmas vai invaliditāte ( LSHPD ) ilgāk par 6 mēnešiem (vai paredzams, ka tās/tā saglabāsies 6 mēnešus). LHSPD jēdziens aptver jebkāda veida grūtības attiecībā uz cilvēka funkciju pildīšanu, izņemot tās, kas tikai zināmā mērā attiecas uz respondenta ikdienas darbībām. [11] 2006. gada Eiropas darbaspēka apsekojuma ( LFS ) ad hoc modulis par invaliditāti. [12] 2006. gada LFS ad hoc modulis par invaliditāti. [13] Share projekts: http://www.share-project.org. [14] 2003. gada Koka ziņojums „Darba vietas, darba vietas, darba vietas”. [15] Skatīt 9. piezīmi. [16] Diagrammas attiecībā uz „invalīdiem” un „personām bez invaliditātes” ir līdzīgas. Ja kādā valstī palielinās personu bez invaliditātes īpatsvars, tad vispārējos vilcienos tas palielināsies arī attiecībā uz invalīdiem. [17] Piedzimstot vai bērnībā/pusaudžu gados iegūta invaliditāte var ierobežot iespējas mācīties. Turklāt, iespējams, ka cilvēkiem ar zemu izglītības līmeni ir nekvalificēts darbs bīstamā darba vidē. Vēl nav iespējams apgalvot, vai viens no šiem faktoriem ir būtiskāks par otru, vai arī šie faktori summējas. [18] Jo zemāks izglītības līmenis, jo lielāks to cilvēku īpatsvars, kuriem ir ilgstošas veselības problēmas vai invaliditāte. ISCED0_2 pārstāvētas visas personas ar pamatizglītību, ISCED3_4 pārstāvētas personas ar (vidusskolas) vai vidējo izglītību, un ISCED5_6 pārstāvētas personas ar pēcvidusskolas izglītību, kas nav augstākā izglītība. [19] 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78. [20] Līdztiesības un diskriminācijas aizlieguma 2005. gada ziņojums, 5. − 11. lpp. [21] Līdztiesības un diskriminācijas aizlieguma 2005. gada ziņojums, 5. − 11. lpp. [22] Padomes 2005. gada 12. jūlija Lēmums par dalībvalstu nodarbinātības politikas vadlīnijām. [23] Invalīdu līdztiesības nodrošināšana Eiropas nodarbinātības stratēģijas ietvaros:http://europa.eu.int/comm/dgs/employment_social/index_en.htm [24] Komisijas Regula (EK) Nr. 2204/2002. [25] Sociālo partneru deklarācija par invalīdu nodarbinātību:"http://europa.eu.int/comm/employment_social/dsw/dspDetails.do?id=1123&d-1588-p=1&d-1588-s=&d-1588-o=null"http://europa.eu.int/comm/employment_social/dsw/dspDetails.do?id=1123&d-1588-p=1&d-1588-s=&d-1588-o=null; un UNI- Europa Commerce un EUROCommerce , Paziņojums par invalīdu nodarbinātības un integrācijas veicināšanu Eiropas tirdzniecības un izplatīšanas nozarē: "http://europa.eu.int/comm/employment_social/dsw/dspDetails.do?id=1088&d-1588-p=1&d-1588-s=&d-1588-o=null"http://europa.eu.int/comm/employment_social/dsw/dspDetails.do?id=1088&d-1588-p=1&d-1588-s=&d-1588-o=null [26] CEEP , UNICE / UEAPME un ETUC 2004. gada "ziņojums par sociālo partneru darbībām dalībvalstīs, lai īstenotu nodarbinātības vadlīnijas". [27] KOM(2005) 425 galīgais, 13.9.2005. [28] 6. pamatprogramma pētniecības, tehnoloģijas attīstības un demonstrējumu jomā (2002. – 2006. gadam), IST prioritāte – informācijas sabiedrības tehnoloģijas, 14 projekti tika izraudzīti un pašlaik tiek īstenoti. [29] Uzaicinājums iesniegt priekšlikumus VT/2005/0344. [30] KOM(2005) 224 galīgais, 1.6.2005. [31] 2000. gada 27. novembra Direktīva 2000/78/EK (OV L 303, 2.12.2000., 16. lpp.). [32] 26. pants: „Savienība atzīst un ievēro invalīdu tiesības izmantot pasākumus, kas paredzēti, lai nodrošinātu viņu neatkarību, sociālo un profesionālo integrāciju un dalību sabiedrības dzīvē”. [33] KOM (2004) 374, 2004. gada 12. maijs. [34] KOM (2001) 370 galīgais [35] KOM (2005) 46 galīgais [36] KOM (2004) 143 galīgais [37] KOM (2005) 47 galīgais