LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 29/6

Francijas Republikas iniciatīva par to, lai pieņemtu Padomes Lēmumu par informātikas tehnoloģiju izmantošanu muitas vajadzībām

(2009/C 29/05)

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 30. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 34. panta 2. punkta c) apakšpunktu,

ņemot vērā Francijas Republikas iniciatīvu,

ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),

tā kā:

(1) Kopienas teritorijā un pie Kopienas ārējām robežām muitas pārvaldes kopā ar citām kompetentām iestādēm atbild par to, lai tiktu novērsti un izmeklēti ne tikai Kopienas noteikumu, bet arī attiecīgo valstu noteikumu pārkāpumi, un lai par tiem sauktu pie atbildības.

(2) Jebkuras nelikumīgas tirdzniecības attīstība nopietni apdraud sabiedrības veselību, morāli un drošību.

(3) Ir jānostiprina muitas pārvalžu sadarbība, paredzot procedūras, kas ļautu muitas pārvaldēm kopīgi darboties un apmainīties ar personas datiem vai cita veida datiem par nelikumīgas tirdzniecības darbībām, izmantojot jaunu informācijas apstrādes un pārraides tehnoloģiju atbilstīgi noteikumiem Eiropas Padomes Konvencijā par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu automātisku apstrādi, kas pieņemta Strasbūrā 1981. gada 28. janvārī, un principiem Eiropas Padomes Ministru komitejas 1987. gada 17. septembra Ieteikumā R(87) 15, ar ko paredz reglamentēt personas datu izmantošanu policijas jomā.

(4) Turklāt ir jānodrošina lielāka papildināmība ar pasākumiem, kas veikti attiecībā uz Eiropas Policijas biroja (Eiropola) un Eiropas Tiesiskās sadarbības vienību (Eurojust) sadarbību, lai šīs aģentūras varētu piekļūt muitas informācijas sistēmas datiem.

(5) Tā kā savā ikdienas darbā muitas pārvaldēm ir jāpiemēro gan Kopienas, gan attiecīgo valstu noteikumi, ir jāgādā, lai minētie noteikumi par savstarpēju palīdzību un administratīvo sadarbību tiktu izstrādāti paralēli. Tādēļ būtu jāņem vērā noteikumi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 766/2008 (2008. gada 9. jūlijs), ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 515/97 par dalībvalstu pārvaldes iestāžu savstarpēju palīdzību un šo iestāžu un Komisijas sadarbību, lai nodrošinātu muitas un lauksaimniecības tiesību aktu pareizu piemērošanu (2).

(6) Pieredze, kas gūta pēc 1995. gada 26. jūlija Konvencijas par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitu vajadzībām (3) (turpmāk “MIS konvencija”) stāšanās spēkā, liecina, ka muitas informācijas sistēmas izmantošana tikai konstatēšanai un ziņošanai, slepenas uzraudzības vai īpašas kontroles veikšanai neļauj pilnībā sasniegt sistēmas mērķi, proti, palīdzēt novērst un izmeklēt smagus valsts tiesību aktu pārkāpumus un saukt par tiem pie atbildības.

(7) Stratēģiskajai analīzei būtu jāpalīdz visaugstākā līmeņa atbildīgajām personām noteikt krāpšanas apkarošanas projektus, mērķus un politikas jomas, plānot pasākumus un iesaistīt resursus, kas vajadzīgi noteikto darbības mērķu sasniegšanai.

(8) Operatīvajai analīzei attiecībā uz dažu tādu personu vai uzņēmumu darbībām, līdzekļiem un nodomiem, kas neievēro vai šķietami neievēro valsts tiesību aktus, būtu jāpalīdz muitas dienestiem veikt konkrētajam gadījumam piemērotus pasākumus, lai sasniegtu krāpšanas apkarošanai noteiktos mērķus.

(9) Tādēļ MIS konvencija būtu jāaizstāj.

(10) Šajā lēmumā ir ievērotas pamattiesības un principi, kas jo īpaši atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā,

IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

I NODAĻA

MUITAS INFORMĀCIJAS SISTĒMAS IZVEIDE

1. pants

1. Dalībvalstu muitas pārvaldes izveido un uztur kopīgu automatizētu informācijas sistēmu atbilstoši muitu vajadzībām, turpmāk “muitas informācijas sistēma”.

2. Muitas informācijas sistēmas mērķis saskaņā ar šo lēmumu ir palīdzēt novērst, izmeklēt smagus valsts tiesību aktu pārkāpumus un saukt par tiem pie atbildības, nodrošinot datu ātrāku pieejamību un tādējādi palielinot dalībvalstu muitas pārvalžu sadarbības un kontroles procedūru efektivitāti.

II NODAĻA

DEFINĪCIJAS

2. pants

Šajā lēmumā piemēro šādas definīcijas:

1) “valsts tiesību akti” ir kādas dalībvalsts normatīvie akti, kuru piemērošana pilnīgi vai daļēji ir šīs dalībvalsts muitas pārvaldes kompetencē un kuri attiecas uz: a) preču apriti, uz ko attiecas aizliegumi, ierobežojumi vai kontrole, jo īpaši saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 36. un 223. pantu; b) darbībām ar mērķi nodot, konvertēt, noklusēt vai slēpt īpašumu vai ieņēmumus, kas tieši vai netieši gūti vai izmantoti, veicot narkotikām nelikumīgu tirdzniecību starptautiskā līmenī vai pārkāpjot: i) kādas dalībvalsts normatīvos vai administratīvos aktus, kuru piemērošana pilnīgi vai daļēji ir šīs dalībvalsts muitas pārvaldes kompetencē attiecībā uz preču pārrobežu apriti, kurām piemēro aizliegumus, ierobežojumus vai kontroli, jo īpaši saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 36. un 223. pantu, kā arī attiecībā uz nesaskaņotiem akcīzes nodokļiem; ii) tādu Kopienas noteikumu un saistīto izpildes noteikumu kopumu, ar ko reglamentē to preču importu, eksportu, tranzītu un uzglabāšanu, kuras tirgo starp dalībvalstīm un trešām valstīm, kā arī starp dalībvalstīm tādu preču gadījumā, kam nav Kopienas statusa Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 23. panta 2. punkta nozīmē, vai precēm, uz ko attiecas papildu uzraudzība vai pārbaudes, lai noteiktu to Kopienas statusu; iii) tādu noteikumu kopumu, kas Kopienas līmenī pieņemti saistībā ar kopējo lauksaimniecības politiku, un īpašus noteikumus, kas pieņemti attiecībā uz precēm, kuras iegūtas, pārstrādājot lauksaimniecības produktus; vai iv) tādu noteikumu kopumu, kas Kopienas līmenī pieņemti par saskaņotiem akcīzes nodokļiem un pievienotās vērtības nodokli, ko uzliek importam, kā arī valsts noteikumi, ar ko īsteno minētos noteikumus vai kas šajā sakarībā ir piemēroti;

2) “personas dati” ir jebkura informācija par identificētu vai identificējamu personu;

3) “datu sniedzēja dalībvalsts” ir valsts, kura ievada datus muitas informācijas sistēmā;

4) “operatīvā analīze” ir tādu darbību analīze, kuras ir vai šķietami ir valsts tiesību aktu pārkāpumi, un tā ietver šādus posmus: a) informācijas, tostarp personas datu, vākšana; b) informācijas avota un pašas informācijas ticamības izvērtēšana; c) starp šo informāciju vai arī starp šo informāciju un citiem nozīmīgiem datiem pastāvošās saiknes izpēte, metodiska atspoguļošana un interpretācija; d) novērojumu, hipotēžu vai ieteikumu formulēšana, kurus kompetentās iestādes var tieši izmantot kā riska informāciju, lai novērstu un atklātu citus valsts tiesību aktu pārkāpumus un/vai precīzi noteiktu personu vai uzņēmumus, kas ir iesaistīti šādās darbībās;

5) “stratēģiskā analīze” ir valsts tiesību aktu pārkāpumu vispārējo tendenču izpēte un atspoguļošana, novērtējot dažu valsts tiesību aktu pārkāpumu veidu radīto apdraudējumu, mērogu un ietekmi, lai noteiktu prioritātes, labāk izprastu šo parādību vai apdraudējumu, pārorientētu krāpšanas novēršanas un atklāšanas pasākumus un pārskatītu dienestu organizāciju. Stratēģiskajai analīzei drīkst izmantot tikai datus, kuros nav iekļauti identificējoši faktori.

III NODAĻA

MUITAS INFORMĀCIJAS SISTĒMAS DARBĪBA UN IZMANTOŠANA

3. pants

1. Muitas informācijas sistēmu veido centrālā datu bāze, kas ir pieejama, izmantojot termināļus katrā dalībvalstī. Tajā ir vienīgi dati, tostarp arī personas dati, kas ir vajadzīgi, lai sasniegtu 1. panta 2. punktā paredzēto mērķi, un ko iedala šādās kategorijās:

a) preces;

b) transportlīdzekļi;

c) uzņēmumi;

d) personas;

e) krāpšanas tendences;

f) pieejamā ekspertīze;

g) preču aizturēšana, atsavināšana vai konfiskācija.

2. Komisija nodrošina muitas informācijas sistēmas infrastruktūras tehnisko vadību saskaņā ar normām, ko paredz Padomes pieņemtie izpildes pasākumi.

Komisija sniedz 23. pantā minētajai komitejai pārskatu par vadību.

3. Komisija dara minētajai komitejai zināmu pieņemto tehniskās vadības īstenošanas kārtību.

4. pants

1. Ciktāl tas ir vajadzīgs, lai sasniegtu sistēmas mērķi, dalībvalstis nosaka, kādi elementi iekļaujami muitas informācijas sistēmā atbilstoši katrai 3. pantā minētajai kategorijai. Personas dati nekādā gadījumā nedrīkst būt 3. panta e) punktā minētajā kategorijā.

2. Attiecībā uz 3. panta a) līdz d) punktā paredzētajām kategorijām sistēmā iekļaujamie personas dati ir tikai šādi:

a) uzvārds, pirmslaulības uzvārds, vārdi, iepriekšējie uzvārdi un pieņemtie vārdi;

b) dzimšanas datums un vieta;

c) valstspiederība;

d) dzimums;

e) personu apliecinošu dokumentu (pases, identifikācijas kartes, autovadītāja apliecības) numurs, izdošanas vieta un datums;

f) adrese;

g) īpašās faktiskās un pastāvīgās fiziskās pazīmes;

h) datu iekļaušanas iemesls;

i) ierosinātā darbība;

j) brīdinājuma kods, kas norāda, ka persona ir bijusi bruņota, varmācīga vai izvairījusies no iestādēm;

k) transportlīdzekļa reģistrācijas numurs.

3. Attiecībā uz 3. panta f) punktā paredzēto kategoriju sistēmā iekļaujamie personas dati ir tikai ekspertu vārdi un uzvārdi.

4. Attiecībā uz 3. panta g) punktā paredzēto kategoriju sistēmā iekļaujamie personas dati ir tikai šādi:

a) uzvārds, pirmslaulības uzvārds, vārdi, iepriekšējie uzvārdi un pieņemtie vārdi;

b) dzimšanas datums un vieta;

c) valstspiederība;

d) dzimums;

e) adrese.

5. Nekādā gadījumā neiekļauj personas datus, kas minēti 6. panta pirmajā teikumā Eiropas Padomes Konvencijā par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu automātisku apstrādi, kas pieņemta Strasbūrā 1981. gada 28. janvārī, turpmāk “1981. gada Strasbūras konvencija”.

5. pants

1. Datus attiecībā uz 3. pantā minētajām kategorijām iekļauj muitas informācijas sistēmā vienīgi konstatēšanas un ziņošanas, slepenas uzraudzības, īpašas kontroles un operatīvās analīzes vajadzībām.

2. Šā panta 1. punktā izklāstīto darbību mērķiem, kas ir konstatēšana un ziņošana, slepena uzraudzība, īpaša kontrole vai operatīvā analīze, personas datus, kas minēti 3. panta kategorijās, drīkst iekļaut muitas informācijas sistēmā tikai tad, ja, īpaši pamatojoties uz iepriekšējām nelikumīgām darbībām, ir faktiskas norādes, kas liecina, ka attiecīgā persona ir izdarījusi, izdara vai izdarīs smagus valsts tiesību aktu pārkāpumus.

6. pants

1. Ja tiek īstenotas 5. panta 1. punktā minētās darbības, var iegūt un nosūtīt datu sniedzējai dalībvalstij šādas pilnīgas vai daļējas ziņas:

i) tas, ka atrasta konkrēta prece, transportlīdzeklis, uzņēmums vai persona;

ii) kontroles vieta, laiks un iemesls;

iii) ceļojuma maršruts un galamērķis;

iv) personas, kas ir kopā ar attiecīgo personu, vai personas attiecīgajā transportlīdzeklī;

v) izmantotais transportlīdzeklis;

vi) transportētie priekšmeti;

vii) apstākļi, kādos tika atklāta prece, transportlīdzeklis, uzņēmums vai persona.

Ja šāda informācija ir iegūta, veicot slepenu uzraudzību, būtu jāveic pasākumi, kas nodrošina, lai netiktu apdraudēta uzraudzības slepenība.

2. Veicot īpašo kontroli, kas minēta 5. panta 1. punktā, personas, transportlīdzekļus un objektus var pārmeklēt, ciktāl to atļauj tiesību akti, noteikumi un procedūras dalībvalstī, kur notiek pārmeklēšana. Ja kādas dalībvalsts tiesību akti nepieļauj īpašo kontroli, minētā dalībvalsts to automātiski pārveido novērošanā un ziņošanā vai slepenā uzraudzībā.

7. pants

1. Tieša piekļuve muitas informācijas sistēmas datiem ir vienīgi katras dalībvalsts izraudzītām valsts iestādēm. Šīs valsts iestādes ir muitas pārvaldes, bet var būt arī citas iestādes, kas saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem, noteikumiem un procedūrām ir kompetentas rīkoties, lai sasniegtu mērķi, kas paredzēts 1. panta 2. punktā.

2. Katra dalībvalsts nosūta visām pārējām dalībvalstīm un komitejai, kas minēta 23. pantā, saskaņā ar šā panta 1. punktu izraudzīto kompetento iestāžu sarakstu, kurām ir atļauts tieši piekļūt muitas informācijas sistēmas datiem, attiecībā uz katru iestādi norādot, kuriem datiem tai var būt piekļuve un kādiem nolūkiem.

3. Atkāpjoties no 1. un 2. punkta, dalībvalstis ar vienprātīgu vienošanos var atļaut starptautiskām vai reģionālām organizācijām piekļuvi muitas informācijas sistēmai. Minēto vienošanos izstrādā Padomes lēmuma veidā. Pieņemot minēto lēmumu, dalībvalstis ņem vērā visus spēkā esošus divpusējus nolīgumus, kā arī 25. pantā minētās apvienotās uzraudzības iestādes atzinumus par datu aizsardzības pasākumu piemērotību.

8. pants

1. Dalībvalstis var izmantot muitas informācijas sistēmas datus vienīgi tam, lai sasniegtu mērķi, kas paredzēts 1. panta 2. punktā. Tomēr ar tās dalībvalsts iepriekšēju atļauju, kas attiecīgos datus ievadījusi sistēmā, un ievērojot tās paredzētos nosacījumus, dalībvalstis var izmantot tos administratīviem un citiem mērķiem. Šāds cits izmantojums saskan ar tiesību aktiem, noteikumiem un procedūrām dalībvalstī, kura vēlas datus izmantot, un tam būtu jāņem vērā 5.5. princips Eiropas Padomes Ministru komitejas 1987. gada 17. septembra Ieteikumā, ar ko paredz reglamentēt personas datu izmantošanu policijas jomā, turpmāk “Ieteikums R (87) 15”.

2. Neskarot šā panta 1. un 4. punktu, 7. panta 3. punktu un 11. un 12. pantu, katrā dalībvalstī muitas informācijas sistēmas datus var izmantot tikai attiecīgās dalībvalsts izraudzītās valsts iestādes, kuras saskaņā ar minētās dalībvalsts tiesību aktiem, noteikumiem un procedūrām ir kompetentas rīkoties, lai sasniegtu mērķi, kas paredzēts 1. panta 2. punktā.

3. Katra dalībvalsts nosūta visām pārējām dalībvalstīm un 23. pantā minētajai komitejai to kompetento iestāžu sarakstu, kuras tā ir izraudzījusies saskaņā ar šā panta 2. punktu.

4. Muitas informācijas sistēmas datus, ar iepriekšēju atļauju un ievērojot nosacījumus, ko noteikusi dalībvalsts, kas šos datus ievadījusi sistēmā, var nosūtīt valsts iestādēm, kuras nav saskaņā ar šā panta 2. punktu izraudzītās iestādes, trešām valstīm, kā arī starptautiskām vai reģionālām organizācijām, kuras vēlas tos izmantot. Katra dalībvalsts veic īpašus pasākumus, lai nodrošinātu šo datu drošību, kad tos pārraida vai piegādā dienestiem, kas atrodas ārpus tās teritorijas. Šo pasākumu aprakstu nosūta 25. pantā minētajai apvienotajai uzraudzības iestādei.

9. pants

1. Datu iekļaušanu muitas informācijas sistēmā reglamentē ar datu sniedzējas dalībvalsts tiesību aktiem, noteikumiem un procedūrām, ja vien šajā lēmumā nav paredzēti stingrāki noteikumi.

2. To, kā izmanto no muitas informācijas sistēmas iegūtus datus, tostarp to, kā veic jebkuru darbību saskaņā ar 5. panta 1. punktu, kuru ierosinājusi datu sniedzēja dalībvalsts, reglamentē ar tiesību aktiem, noteikumiem un procedūrām dalībvalstī, kas izmanto šos datus, ja vien šajā lēmumā nav paredzēti stingrāki noteikumi.

10. pants

1. Katra dalībvalsts izrauga kompetentu muitas pārvaldi, kas valstī atbild par muitas informācijas sistēmu.

2. Šā panta 1. punktā paredzētā pārvalde atbild par to, lai attiecīgajā dalībvalstī muitas informācijas sistēmu izmantotu pareizi, un veic vajadzīgos pasākumus, nodrošinātu atbilstību šim lēmumam.

3. Dalībvalstis cita citai dara zināmu 1. punktā paredzētās pārvaldes nosaukumu.

11. pants

1. Ievērojot šā lēmuma IX nodaļu, Eiropas Policijas birojam (Eiropolam) atbilstīgi savām pilnvarām ir tiesības piekļūt datiem, kas ievadīti muitas informācijas sistēmā saskaņā ar 2., 3., 4., 5. un 6. pantu, veikt tajos tiešu meklēšanu un iekļaut minētajā sistēmā datus.

2. Ja Eiropola veiktā meklēšanā konstatē, ka muitas informācijas sistēmā ir brīdinājums, Eiropols par to informē brīdinājuma izdevēju dalībvalsti, izmantojot kanālus, kas noteikti Padomes Lēmumā … par Eiropas Policijas biroja (Eiropola) izveidi (4), turpmāk “Eiropola lēmums”.

3. Muitas informācija sistēmā iegūtās informācijas izmantošanai ir vajadzīga tās dalībvalsts piekrišana, kas datus ievadījusi sistēmā. Ja attiecīgā dalībvalsts atļauj izmantot šādu informāciju, darbības ar šo informāciju reglamentē ar Eiropola lēmumu. Eiropols var šādu informāciju sniegt trešām valstīm un trešām struktūrām vienīgi ar tās dalībvalsts piekrišanu, kas datus ievadījusi sistēmā.

4. Saskaņā ar Eiropola lēmumu Eiropols var lūgt attiecīgajai dalībvalstij papildu informāciju.

5. Neskarot 3. un 4. punktu, Eiropols nepievieno muitas informācijas sistēmas daļas, kurām tas var piekļūt, tajās iekļautos datus nepārsūta nevienai datu vākšanas datorsistēmai, kas darbojas Eiropola pakļautībā vai Eiropolā, kā arī neveic nekādu muitas informācijas sistēmas daļu lejupielādi vai citādu kopēšanu.

Tiesības piekļūt muitas informācijas sistēmā ievadītajiem datiem Eiropols nodrošina vienīgi īpaši pilnvarotam Eiropola personālam.

Eiropols ļauj apvienotajai uzraudzības iestādei, kas izveidota ar Eiropola lēmuma 34. pantu pārbaudīt Eiropola darbību, tam izmantojot tiesības piekļūt muitas informācijas sistēmā ievadītiem datiem un veikt tajos meklēšanu.

12. pants

1. Ievērojot IX nodaļu, Eiropas Tiesiskās sadarbības vienības (Eurojust) valstu locekļiem un viņu asistentiem atbilstīgi savām pilnvarām ir tiesības piekļūt datiem, kas ievadīti muitas informācijas sistēmā saskaņā ar 2., 3., 4., 5. un 6. pantu, un veikt tajos meklēšanu.

2. Ja Eurojust valsts locekļa veiktā meklēšanā konstatē, ka muitas informācijas sistēmā ir brīdinājums, Eurojust par to informē brīdinājuma izdevēju dalībvalsti. Šādā meklēšanā iegūtu informāciju var sniegt trešām valstīm un trešām struktūrām vienīgi ar brīdinājuma izdevējas dalībvalsts piekrišanu.

3. Neko šajā pantā neinterpretē kā tādu, kas ietekmē Padomes Lēmuma 2002/187/TI (2002. gada 28. februāris), ar ko izveido Eurojust, lai pastiprinātu cīņu pret smagiem noziegumiem (5), noteikumus par datu aizsardzību un par Eurojust valstu locekļu vai viņu asistentu atbildību par šādu datu neatļautu vai nepareizu apstrādi, vai kā tādu, kas ietekmē saskaņā ar minēto lēmumu izveidotās apvienotās uzraudzības iestādes pilnvaras.

4. Muitas informācijas sistēmas daļas, kam valstu locekļi vai viņu asistenti var piekļūt, nevar pievienot datorsistēmai, kuras mērķis ir vākt un apstrādāt personas datus un kas darbojas pašā Eurojust vai tā pakļautībā, un pirmajās minētajās sistēmās esošos datus nevar pārcelt uz otro minēto sistēmu, kā arī neveic nekādu muitas informācijas sistēmas daļu lejupielādi.

5. Tiesības piekļūt muitas informācijas sistēmā ievadītajiem datiem nodrošina vienīgi valstu locekļiem un viņu asistentiem, un šīs tiesības neattiecina uz Eurojust personālu.

IV NODAĻA

DATU GROZĪŠANA

13. pants

1. Tikai datu sniedzēja dalībvalsts vai Eiropols ir tiesīgi grozīt, papildināt, labot vai dzēst datus, kurus tie ievadījuši muitas informācijas sistēmā.

2. Ja datu sniedzēja dalībvalsts vai Eiropols konstatē vai uzzina, ka dati, kurus tie ievadījuši, ir faktiski kļūdaini vai ka tie ievadīti vai glabāti pretrunā ar šo lēmumu, tie pēc vajadzības tos groza, papildina, labo vai dzēš un par to brīdina pārējās dalībvalstis un Eiropolu.

3. Ja kādai no dalībvalstīm vai Eiropolam ir pierādījumi, kas liek domāt, ka dati ir faktiski kļūdaini vai ka tie ievadīti vai glabāti muitas informācijas sistēmā pretrunā ar šo lēmumu, šī dalībvalsts vai Eiropols cik drīz vien iespējams par to brīdina datu sniedzēju dalībvalsti vai Eiropolu. Pēdējā minētā valsts pārbauda attiecīgos datus un vajadzības gadījumā tūlīt labo vai dzēš konkrēto datu daļu. Datu sniedzēja dalībvalsts vai Eiropols brīdina pārējās dalībvalstis un Eiropolu par jebkuru labojumu un dzēšanu, ko tie veikuši.

4. Ja, ievadot datus muitas informācijas sistēmā, kāda dalībvalsts vai Eiropols konstatē, ka to ziņojums saturā vai attiecībā uz ierosināto darbību ir pretrunā kādam iepriekšējam ziņojumam, tie par to tūlīt brīdina dalībvalsti vai Eiropolu, kas sniedza iepriekšējo ziņojumu. Tad abas dalībvalstis vai dalībvalsts un Eiropols mēģina jautājumu atrisināt. Gadījumā, ja nevar panākt vienošanos, pirmo ziņojumu saglabā, bet tās jaunā ziņojuma daļas, kas nav pretrunā ar pirmo ziņojumu, iekļauj sistēmā.

5. Ievērojot šo lēmumu, ja kādā dalībvalstī tiesa vai cita šīs dalībvalsts kompetenta iestāde pieņem galīgo lēmumu grozīt, papildināt, labot vai dzēst datus muitas informācijas sistēmā, dalībvalstis un Eiropols abpusēji uzņemas izpildīt šādu lēmumu. Ja šādi lēmumi, kurus pieņēmušas tiesas vai citas kompetentas iestādes, tostarp 22. panta 4. punktā paredzētie lēmumi attiecībā uz labojumu vai dzēšanu, ir pretrunīgi, dalībvalsts vai Eiropols, kas ievadījuši konkrētos datus sistēmā, tos izdzēš.

V NODAĻA

DATU GLABĀŠANA

14. pants

1. Muitas informācijas sistēmā iekļautus datus glabā tikai tik ilgi, cik tas ir vajadzīgs, lai sasniegtu mērķi, kura dēļ tie tika iekļauti. Vajadzību datus glabāt vismaz reizi gadā pārbauda datu sniedzēja dalībvalsts vai Eiropols, ja datus iekļāvis Eiropols.

2. Datu sniedzēja dalībvalsts vai Eiropols, ja datus iekļāvis Eiropols, pārbaudes laikā var izlemt glabāt šos datus līdz nākamai pārbaudei, ja tas ir vajadzīgs, lai sasniegtu mērķus, kuru dēļ šie dati tika iekļauti. Neskarot 22. pantu, ja lēmums glabāt datus netiek pieņemts, tos automātiski pārvieto uz to muitas informācijas sistēmas daļu, kurai piekļuve ir ierobežota saskaņā ar šā panta 4. punktu.

3. Ja saskaņā ar 2. punktu ir paredzēta muitas informācijas sistēmā glabātu datu pārvietošana, muitas informācijas sistēma vienu mēnesi iepriekš par to automātiski informē datu sniedzēju dalībvalsti vai Eiropolu, ja datus iekļāvis Eiropols.

4. Saskaņā ar 2. punktu pārvietotus datus vienu gadu turpina glabāt muitas informācijas sistēmā, bet, neskarot 22. pantu, tie ir pieejami tikai 23. pantā minētās komitejas pārstāvim vai uzraudzības iestādēm, kas minētas 24. panta 1. punktā vai 25. panta 1. punktā. Šajā laikā datus var aplūkot vienīgi tāpēc, lai pārbaudītu to precizitāti un likumību; pēc tam tie ir jāizdzēš.

VI NODAĻA

MUITAS LIETU IDENTIFIKĀCIJAS DATU BĀZES IZVEIDOŠANA

15. pants

1. Papildus 3. pantā minētajiem datiem muitas informācijas sistēma atbilstīgi šai nodaļai ietver arī datus īpašā datu bāzē (turpmāk “muitas lietu identifikācijas datu bāze”). Neskarot šo nodaļu un VII un VIII nodaļu, šā lēmuma noteikumi attiecas arī uz muitas lietu identifikācijas datu bāzi.

2. Muitas lietu identifikācijas datu bāzes mērķis ir ļaut atbilstīgi 7. pantam izraudzītajām dalībvalsts iestādēm, kas atbildīgas par muitas izmeklēšanu, atverot lietu vai veicot izmeklēšanu par vienu vai vairākām personām vai uzņēmumiem, identificēt citu dalībvalstu kompetentās iestādes, kuras veic vai ir veikušas izmeklēšanu par šīm personām vai uzņēmumiem, lai, izmantojot informāciju par izmeklēšanas lietu eksistenci, sasniegtu 1. panta 2. punktā minētos mērķus.

3. Muitas lietu identifikācijas datu bāzes vajadzībām katra dalībvalsts nosūta pārējām dalībvalstīm un 23. pantā minētajai komitejai sarakstu par smagiem attiecīgās valsts tiesību aktu pārkāpumiem.

Sarakstā iekļaujami tikai pārkāpumi, kas ir sodāmi ar:

a) brīvības atņemšanu vai aizturēšanas rīkojumu uz vismaz 12 mēnešiem; vai

b) naudassodu vismaz EUR 15 000 apjomā.

4. Ja dalībvalstij, kas meklē datus muitas lietu identifikācijas datu bāzē, nepieciešama sīkāka informācija par reģistrētām izmeklēšanas lietām attiecībā uz kādu personu vai uzņēmumu, tā lūdz datu sniedzējas dalībvalsts palīdzību, pamatojoties uz spēkā esošajiem tiesību aktiem par savstarpēju palīdzību.

VIII NODAĻA

MUITAS LIETU IDENTIFIKĀCIJAS DATU BĀZES DARBĪBA UN IZMANTOŠANA

16. pants

1. Kompetentās iestādes datus no izmeklēšanas lietām ievada muitas lietu identifikācijas datu bāzē 15. panta 2. punktā minētajiem mērķiem. Šie dati ir tikai šādi:

a) persona vai uzņēmums, kas ir vai ir bijis dalībvalsts kompetentās iestādes veiktas izmeklēšanas lietas priekšmets un: i) kas saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem tiek turēts aizdomās par to, ka veic vai ir veicis, piedalās vai ir piedalījies smaga valsts tiesību aktu pārkāpuma izdarīšanā; ii) uz ko attiecas ziņojums, kurā konstatēts, ka šāds pārkāpums ir noticis; vai iii) kam par šādu pārkāpumu ir piemērotas administratīvas vai juridiskas sankcijas;

b) izmeklēšanas lietas joma;

c) tās dalībvalsts iestādes, kura izskata lietu, nosaukums, valstspiederība un kontaktinformācija, kā arī attiecīgās lietas numurs.

Datus, kas minēti a), b) un c) apakšpunktā, ievada datu reģistrā atsevišķi katrai personai un uzņēmumam. Nav atļauts izveidot saites starp datu reģistriem.

2. Personas dati, kas minēti 1. punkta a) apakšpunktā, ir tikai šādi:

a) attiecībā uz personām: uzvārds, pirmslaulības uzvārds, vārdi, iepriekšējie uzvārdi un pieņemtie vārdi, dzimšanas datums un vieta, valstspiederība un dzimums, adrese;

b) attiecībā uz uzņēmumiem: uzņēmuma nosaukums, nosaukums, kuru izmanto uzņēmējdarbības veikšanā, juridiskā adrese un PVN maksātāja numurs, akcīzes nodokļa identifikācijas numurs, adrese.

3. Datus ievada uz ierobežotu laiku saskaņā ar 19. pantu.

17. pants

Dalībvalstij nav pienākums konkrētā gadījumā ievadīt datus atbilstīgi 16. pantam, ja un kamēr tas kaitētu attiecīgās dalībvalsts sabiedriskajai kārtībai vai citām būtiskām interesēm, īpaši saistībā ar datu aizsardzību.

18. pants

1. Tikai 15. panta 2. punktā minētās iestādes drīkst ievadīt un meklēt datus muitas lietu identifikācijas datu bāzē.

2. Jebkurā pieprasījumā pēc informācijas no muitas lietu identifikācijas datu bāzes noteikti ir šādi personas dati:

a) attiecībā uz personām: vārds un/vai uzvārds, un/vai pirmslaulības uzvārds, un/vai iepriekšējie uzvārdi, un/vai pieņemtais vārds, un/vai dzimšanas datums un/vai adrese;

b) attiecībā uz uzņēmumiem: uzņēmuma nosaukums un/vai nosaukums, kuru izmanto uzņēmējdarbības veikšanā, un/vai PVN maksātāja numurs, un/vai akcīzes nodokļa identifikācijas numurs, un/vai adrese.

VIII NODAĻA

DATU GLABĀŠANA MUITAS LIETU IDENTIFIKĀCIJAS DATU BĀZĒ

19. pants

1. Datu glabāšanas termiņu nosaka saskaņā ar datu sniedzējas dalībvalsts tiesību aktiem, noteikumiem un procedūrām. Tomēr nekādā gadījumā nedrīkst pārsniegt šādus termiņus, ko sāk skaitīt no dienas, kad dati ievadīti lietā:

a) datus saistībā ar notiekošas izmeklēšanas lietas materiāliem nedrīkst glabāt ilgāk par trīs gadiem, ja nav konstatēts, ka šajā periodā noticis pārkāpums. Datus izdzēš jau pirms tam, ja ir pagājis gads kopš pēdējās izmeklēšanas darbības;

b) datus saistībā ar izmeklēšanas lietas materiāliem, kuros konstatēts, ka pārkāpums ir noticis, bet kuri vēl bijuši pamatā notiesājošam spriedumam vai sodanaudas piemērošanai, nedrīkst glabāt ilgāk par sešiem gadiem;

c) datus saistībā ar izmeklēšanas lietas materiāliem, kuri ir pamatā notiesājošam spriedumam vai sodanaudas piemērošanai, nedrīkst glabāt ilgāk par 10 gadiem.

2. Visos šā panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētajos izmeklēšanas posmos datus par personu vai uzņēmumu, uz kuru attiecas 16. pants, nekavējoties dzēš, tiklīdz attiecīgā persona vai uzņēmums saskaņā ar datu sniedzējas dalībvalsts tiesību aktiem un noteikumiem vairs netiek turēta aizdomās.

3. Datus automātiski dzēš no muitas lietu identifikācijas datu bāzes, tiklīdz beidzies 1. punktā paredzētais glabāšanas termiņš, kas noteikts 1. punktā.

IX NODAĻA

PERSONAS DATU AIZSARDZĪBA

20. pants

1. Katra dalībvalsts, kas plāno iegūt personas datus no muitas informācijas sistēmas vai tos ievadīt muitas informācijas sistēmā, vēlākais, ... (6) pieņem noteikumus, kas nodrošina tādu personas datu aizsardzības līmeni, kurš ir vismaz līdzvērtīgs līmenim, ko paredz 1981. gada Strasbūras konvencijas principi.

2. Dalībvalsts var iegūt personas datus no muitas informācijas sistēmas vai tos tur ievadīt, kad šīs dalībvalsts teritorijā stājusies spēkā kārtība, kas paredzēta, lai aizsargātu 1. punktā minētos datus. Dalībvalsts arī iepriekš izrauga vienu vai vairākas valsts uzraudzības iestādes saskaņā ar 24. pantu.

3. Lai nodrošinātu to, ka pareizi piemēro šā lēmuma noteikumus par personas datu aizsardzību, katrā dalībvalstī muitas informācijas sistēmu uzskata par valsts datu krātuvi, uz ko attiecas valsts noteikumi, kas minēti 1. punktā, un visi stingrāki noteikumi šajā lēmumā.

21. pants

1. Ievērojot 8. panta 1. punktu, katra dalībvalsts garantē to, ka no muitas informācijas sistēmas iegūtu personas datu izmantojums mērķiem, kas nav 1. panta 2. punktā paredzētais mērķis, ir tās tiesību aktu, noteikumu un procedūru pārkāpums.

2. Datus drīkst pavairot vienīgi tehniskām vajadzībām ar nosacījumu, ka šāda pavairošana ir vajadzīga 7. pantā minēto iestāžu veiktai informācijas meklēšanai.

3. Ievērojot 8. panta 1. punktu, personas datus, ko iekļāvušas citas dalībvalstis, nedrīkst kopēt no muitas informācijas sistēmas citās valsts datu krātuvēs, izņemot kopēšanu riska pārvaldības sistēmās, ko izmanto tiešām muitas pārbaudēm valsts līmenī, vai kopēšanu operatīvās analīzes sistēmās, kuras izmanto to darbības koordinēšanai.

4. Abos izņēmuma gadījumos, kas paredzēti 3. punktā, tikai katras dalībvalsts iestāžu ieceltie analītiķi ir pilnvaroti no muitas informācijas sistēmas iegūtos personas datus apstrādāt riska pārvaldības sistēmā, ko izmanto muitas pārbaudēm valsts līmenī, vai operatīvās analīzes sistēmās, kuras izmanto to darbības koordinēšanai.

5. Katra dalībvalsts nosūta visām pārējām dalībvalstīm un 23. pantā minētajai komitejai sarakstu ar riska pārvaldības dienestiem, kuros strādājošie analītiķi saskaņā ar šā panta 3. punktu drīkst kopēt un apstrādāt muitas informācijas sistēmā iekļautos personas datus.

6. Šā panta 4. punktā minēto valsts iestāžu sarakstu informatīvā nolūkā publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

7. No muitas informācijas sistēmas nokopētos personas datus drīkst glabāt tikai tik ilgi, cik tas ir vajadzīgs, lai sasniegtu mērķi, kuram tie tika kopēti. Muitas informācijas sistēmas partneris, kas kopē datus, vismaz reizi gadā pārbauda vajadzību tos glabāt. Glabāšanas laiks ir ne ilgāk kā desmit gadi. Personas datus, kas nav vajadzīgi analīzes turpināšanai, nekavējoties dzēš vai padara anonīmus.

22. pants

1. Personu tiesības attiecībā uz personas datiem muitas informācijas sistēmā, jo īpaši to piekļuves tiesības, īsteno saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, noteikumiem un procedūrām, kur šīs tiesības izmanto.

Ja attiecīgās dalībvalsts tiesību akti, noteikumi un procedūras to paredz, 23. pantā paredzētā valsts uzraudzības iestāde lemj par to, vai ziņas ir jāsniedz un saskaņā ar kādu procedūru.

Dalībvalsts, kas nav sniegusi attiecīgos datus, var nosūtīt datus vienīgi tad, ja tā vispirms devusi datu sniedzējai dalībvalstij iespēju pieņemt savu nostāju.

2. Dalībvalsts, kam iesniegts pieteikums par piekļuvi personas datiem, atsaka piekļuvi, ja tas var kaitēt 5. panta 1. punktā minētajā ziņojumā norādītās darbības īstenošanai vai apdraudēt citu tiesības un brīvības. Piekļuvi vienmēr atsaka laikposmā, kad tiek veikta slepena uzraudzība vai brīdināšana un ziņošana, kā arī laikā, kad notiek datu operatīvā analīze vai administratīva procedūra vai kriminālizmeklēšana.

3. Katrā dalībvalstī jebkura persona saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem, noteikumiem un procedūrām var pieprasīt labot vai dzēst personas datus, kas attiecas uz šo personu, ja šie dati ir faktiski kļūdaini vai ir iekļauti vai tiek glabāti muitas informācijas sistēmā pretēji mērķim, kas noteikts šā lēmuma 1. panta 2. punktā, vai 1981. gada Strasbūras konvencijas 5. pantam.

4. Katrā dalībvalstī jebkura persona saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem, noteikumiem un procedūrām var iesniegt prasību vai, attiecīgā gadījumā, sūdzību tiesā vai iestādē, kas ir kompetenta saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesību aktiem, noteikumiem un procedūrām, sakarā ar personas datiem, kas attiecībā uz šo personu ir iekļauti muitas informācijas sistēmā, lai:

a) tiktu izlaboti vai dzēsti kļūdaini personas dati;

b) tiktu izlaboti vai dzēsti personas dati, kas iekļauti vai tiek glabāti muitas informācijas sistēmā pretrunā ar šo lēmumu;

c) iegūtu piekļuvi personas datiem;

d) iegūtu kompensāciju saskaņā ar 28. panta 2. punktu.

Attiecīgās dalībvalstis uzņemas savstarpēji īstenot galīgos lēmumus, kurus pieņēmusi tiesa vai cita kompetenta iestāde saskaņā ar a), b) un c) apakšpunktu.

5. Norāde šajā pantā un 13. panta 5. punktā uz “galīgu lēmumu” nenozīmē, ka dalībvalstij ir jāpārsūdz lēmums, ko pieņēmusi tiesa vai cita kompetenta iestāde.

X NODAĻA

IESTĀŽU SISTĒMA

23. pants

1. Izveido komiteju, ko veido dalībvalstu muitas pārvalžu pārstāvji. Lēmumus attiecībā uz 2. punkta a) apakšpunktu komiteja pieņem vienprātīgi, un lēmumus attiecībā uz 2. punkta b) apakšpunktu– ar divu trešdaļu balsu vairākumu. Komiteja ar vienprātīgu lēmumu pieņem savu reglamentu.

2. Komiteja atbild:

a) par šā lēmuma noteikumu izpildi un pareizu piemērošanu, neskarot 24. panta 1. punktā un 25. panta 1. punktā minēto iestāžu pilnvaras;

b) par to, lai muitas informācijas sistēma tehniski un funkcionāli darbotos pareizi. Komiteja veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu 14. un 26. pantā paredzēto pasākumu pareizu piemērošanu attiecībā uz muitas informācijas sistēmu. Šā punkta piemērošanas nolūkā komitejai var būt tieša piekļuve muitas informācijas sistēmā ievadītajiem datiem un tiesības tos tieši izmantot.

3. Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību VI sadaļu komiteja reizi gadā ziņo Padomei par to, cik efektīva ir muitas informācijas sistēma un vai tā darbojas pareizi, vajadzības gadījumā izvirzot priekšlikumus.

4. Komisija piedalās komitejas darbā.

XI NODAĻA

PERSONAS DATU AIZSARDZĪBAS UZRAUDZĪBA

24. pants

1. Katra dalībvalsts izrauga vienu vai vairākas valsts uzraudzības iestādes, kas atbild par personas datu aizsardzību, lai tās neatkarīgi uzraudzītu šādus muitas informācijas sistēmā ievadītus datus.

Uzraudzības iestādes saskaņā ar attiecīgiem savas valsts tiesību aktiem veic neatkarīgu uzraudzību un pārbaudes, lai nodrošinātu, ka muitas informācijas sistēmā glabāto datu apstrāde un izmantojums nepārkāptu attiecīgo personu tiesības. Šai nolūkā uzraudzības iestādēm ir piekļuve muitas informācijas sistēmai.

2. Jebkura persona no jebkuras valsts uzraudzības iestādes var prasīt, lai tā pārbaudītu muitas informācijas sistēmā ievadītus personas datus, kas attiecas uz šo personu, un to, kā minētie dati tiek vai ir tikuši izmantoti. Minētās tiesības reglamentē tiesību akti, noteikumi un procedūras dalībvalstī, kur veikts attiecīgais pieprasījums. Ja šos datus ievadījusi cita dalībvalsts, pārbaudi veic ciešā sadarbībā ar šīs citas dalībvalsts uzraudzības iestādi.

25. pants

1. Izveido apvienoto uzraudzības iestādi. Tajā ir divi pārstāvji no katras dalībvalsts, kuri pārstāv vienu vai vairākas neatkarīgas valsts uzraudzības iestādes katrā no šīm valstīm.

2. Apvienotā uzraudzības iestāde veic savu uzdevumu saskaņā ar šo lēmumu un saskaņā ar 1981. gada Strasbūras konvenciju, ņemot vērā Ieteikumu R (87) 15.

3. Apvienotā uzraudzības iestāde ir kompetenta uzraudzīt muitas informācijas sistēmas darbību, pārbaudīt visas piemērošanas vai interpretācijas grūtības, kas var rasties sistēmas darbības laikā, izpētīt grūtības, kas var rasties sakarā ar neatkarīgo uzraudzību, ko īsteno dalībvalstu uzraudzības iestādes, vai īstenojot personu tiesības piekļūt sistēmai, kā arī izstrādāt priekšlikumus, lai rastu kopīgus problēmu risinājumus.

4. Lai apvienotā uzraudzības iestāde varētu veikt savus uzdevumus, tai ir piekļuve muitas informācijas sistēmai.

5. Apvienotās uzraudzības iestādes izstrādātos ziņojumus pārsūta iestādēm, kurām valsts uzraudzības iestādes iesniedz savus ziņojumus.

XII NODAĻA

MUITAS INFORMĀCIJAS SISTĒMAS DROŠĪBA

26. pants

1. Visus nepieciešamos administratīvos drošības pasākumus veic:

a) dalībvalstu kompetentās iestādes — attiecībā uz muitas informācijas sistēmas termināļiem savās valstīs;

b) 23. pantā minētā komiteja — attiecībā uz muitas informācijas sistēmu un termināļiem, kas atrodas tajās pašās telpās, kur atrodas muitas informācijas sistēma, un kurus izmanto tehniskām vajadzībām un šā panta 3. punktā paredzētajām pārbaudēm.

2. Kompetentās iestāde un 23. pantā minētā komiteja veic konkrētus pasākumus, lai:

a) personas bez atļaujas nevarētu piekļūt iekārtām, ko izmanto datu apstrādei;

b) personas bez atļaujas nevarētu lasīt, kopēt, grozīt vai dzēst datus vai datu nesējus;

c) nepieļautu, ka datus ievada, iegūst, groza vai dzēš neatļauti;

d) personas bez atļaujas nevarētu piekļūt muitas informācijas sistēmas datiem, izmantojot datu pārraides iekārtas;

e) nodrošinātu, ka personām, kas ir pilnvarotas izmantot muitas informācijas sistēmu, būtu tiesības piekļūt tikai tiem datiem, uz ko attiecas viņu kompetence;

f) nodrošinātu iespēju pārbaudīt un konstatēt to, kurām iestādēm var pārraidīt datus ar datu pārraides iekārtām;

g) nodrošinātu iespēju pēc datu ievadīšanas pārbaudīt un konstatēt to, kādi dati ievadīti muitas informācijas sistēmā, kad un kas to ir veicis, kā arī uzraudzīt šo datu apskati;

h) nepieļautu, ka laikā, kad pārraida datus vai transportē datu nesējus, datus var neatļauti nolasīt, nokopēt, grozīt vai dzēst.

3. Komiteja, kas minēta 23. pantā, uzrauga muitas informācijas sistēmas datu apskatu, lai pārbaudītu, vai veiktie meklējumi bija atļauti un vai tos veikuši lietotāji ar atļaujām. Pārbauda vismaz 1 % veikto meklējumu. Šo meklējumu un pārbaužu pārskatu ievada sistēmā, un tas kalpo vienīgi iepriekš minētajām pārbaudēm, ko veic 23. pantā minētā komiteja un 24. un 25. pantā minētās uzraudzības iestādes. Pārskatu dzēš pēc sešiem mēnešiem.

27. pants

Kompetentā muitas pārvalde, kas minēta 10. panta 1. punktā, atbild par 26. pantā paredzētajiem drošības pasākumiem attiecībā uz termināļiem, kas atrodas attiecīgās dalībvalsts teritorijā, pārbaudēm, kas paredzētas 14. panta 1. un 2. punktā un 18. pantā, kā arī par šā lēmuma pareizu piemērošanu, ciktāl tas ir vajadzīgs saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem, noteikumiem un procedūrām.

XIII NODAĻA

ATBILDĪBA UN PIENĀKUMI

28. pants

1. Katra dalībvalsts atbild par to, lai dati, ko tā ievadījusi muitas informācijas sistēmā, būtu precīzi, aktuāli un likumīgi. Katra dalībvalsts atbild arī par to, lai tiktu ievērots 1981. gada Strasbūras konvencijas 5. pants.

2. Katra dalībvalsts saskaņā ar saviem tiesību aktiem, noteikumiem un procedūrām atbild par kaitējumu, kas nodarīts kādai personai sakarā ar muitas informācijas sistēmas izmantojumu attiecīgajā dalībvalstī. Tas pats attiecas uz gadījumiem, kad kaitējums nodarīts tādēļ, ka datu sniedzēja dalībvalsts ir ievadījusi kļūdainus datus vai ievadījusi tos pretrunā ar šo lēmumu.

3. Ja dalībvalsts, pret kuru izvirzīta prasība sakarā ar kļūdainiem datiem, nav dalībvalsts, kas sniegusi šos datus, konkrētās dalībvalstis mēģina vienoties par kompensācijas summu varbūtējo proporciju, ko datu sniedzēja dalībvalsts atmaksā šai citai dalībvalstij. Šādi apstiprinātas summas atmaksā pēc pieprasījuma.

29. pants

1. Izdevumus par informātikas infrastruktūras (datortehnikas), programmatūras un saistīto tīklu savienojumu iegādi, izpēti, izveidošanu un uzturēšanu, kā arī izdevumus par attiecīgiem izstrādes, atbalsta un mācību pakalpojumiem, kurus nevar nošķirt no muitas informācijas sistēmas darbības Kopienas muitas un lauksaimniecības noteikumu piemērošanas nolūkiem, kā arī dalībvalstu muitas informācijas sistēmas izmantojumu dalībvalstīs sedz no Eiropas Kopienu vispārējā budžeta.

2. Pārējos izdevumus, kas radušies, īstenojot šo lēmumu, sedz dalībvalstis. Katras dalībvalsts iemaksas daļu nosaka saskaņā ar nacionālā kopprodukta attiecību pret dalībvalstu nacionālo kopproduktu kopsummu par gadu pirms gada, kurā radušies izdevumi.

Šajā punktā “nacionālais kopprodukts” ir nacionālais kopprodukts, ko nosaka saskaņā ar Padomes Direktīvu 89/130/EEK, Euratom (1989. gada 13. februāris) par to, kā saskaņot nacionālā kopprodukta noteikšanu pēc tirgus cenām (7), vai visiem citiem Kopienas aktiem, kas to groza vai aizstāj.

XIV NODAĻA

PIEMĒROŠANA UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI

30. pants

Dalībvalstu iestādes tieši apmainās ar informāciju, ko sniedz saskaņā ar šo lēmumu.

31. pants

Dalībvalstis pieņem vajadzīgos tiesību aktus, lai, vēlākais, … (6) nodrošinātu atbilstību šim lēmumam.

32. pants

No … (8) šis lēmums aizstāj Konvenciju par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitu vajadzībām, kā arī 1999. gada 12. marta Protokolu par nelegāli iegūtu ieņēmumu legalizēšanas apjomu Konvencijā par informāciju tehnoloģiju izmantošanu muitas vajadzībām un par transportlīdzekļa reģistrācijas numura iekļaušanu konvencijā (9) (turpmāk “Protokols par nelegāli iegūtu ieņēmumu legalizēšanas apjomu”) un 2003. gada 8. maija Protokolu, kas noslēgts saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 34. pantu un kas attiecībā uz muitas lietu identifikācijas datu bāzes izveidošanu groza konvenciju par informācijas tehnoloģiju izmantošanu muitas vajadzībām (6) (turpmāk “Protokols par muitas lietu identifikācijas datu bāzes izveidošanu”).

33. pants

Ja vien šajā lēmumā nav noteikts citādi, no … (6) tiek atcelti pasākumi, ar ko piemēro Konvenciju par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitu vajadzībām, kā arī Protokolu par nelegāli iegūtu ieņēmumu legalizēšanas apjomu un Protokolu par muitas lietu identifikācijas datu bāzes izveidošanu.

34. pants

Visas domstarpības starp dalībvalstīm par šā lēmuma interpretāciju vai piemērošanu sākotnēji izskata Padomē saskaņā ar Līguma VI sadaļā noteikto kārtību nolūkā panākt risinājumu.

Ja sešos mēnešos risinājums nav panākts, viena no domstarpībās iesaistītajām pusēm šajā jautājumā var vērsties Eiropas Kopienu Tiesā.

35. pants

1. Šis lēmums stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

2. To piemēro no ….

…, Padomes vārdā — priekšsēdētājs

(1) Atzinums sniegts … (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

(2) OV L 218, 13.8.2008., 48. lpp.

(3) OV C 316, 27.11.1995., 33. lpp.

(4) OV …

(5) OV L 63, 6.3.2002., 1. lpp.

(6) Lūgums ievietot šā lēmuma piemērošanas datumu.

(7) OV L 49, 21.2.1989., 26. lpp.

(8) OV C 91, 31.3.1999., 2. lpp.

(9) OV C 139, 13.6.2003., 2. lpp.