LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 57/1

EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS ATZINUMS

(2011. gada 13. janvāris)

par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par ārpusbiržas atvasinājumiem, centrālajiem darījumu starpniekiem un darījumu reģistriem

(CON/2011/1)

2011/C 57/01

Ievads un tiesiskais pamats

Eiropas Centrālā banka (ECB) 2010. gada 13. oktobrī saņēma Eiropas Savienības Padomes lūgumu sniegt atzinumu par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par ārpusbiržas atvasinājumiem, centrālajiem darījumu starpniekiem un darījumu reģistriem (1) (turpmāk – “ierosinātā regula”).

ECB kompetence sniegt atzinumu pamatojas Līguma par Eiropas Savienības darbību 127. panta 4. punktā un 282. panta 5. punktā, jo ierosināta regulā ir noteikumi, kuri skar Eiropas Centrālo banku sistēmas (ECBS) uzdevumu veicināt maksājumu sistēmu raitu darbību, palīdzēt sekmīgi īstenot politiku, kas attiecas uz finanšu sistēmas stabilitāti, veikt valūtas operācijas, kā arī turēt un pārvaldīt dalībvalstu oficiālās ārējās rezerves, ka tas noteikts Līguma 127. panta 2. un 5. punktā. ECB Padome šo atzinumu ir pieņēmusi saskaņā ar Eiropas Centrālās bankas Reglamenta 17.5. panta pirmo teikumu.

Vispārīgi apsvērumi

Ņemot vērā G20 vadītāju 2009. gada septembra Pitsburgas tikšanās laikā paziņoto apņemšanos veicināt ārpusbiržas atvasinājumu tirgus noturību un caurredzamību, ECB atbalsta ierosinātās regulas mērķi noteikt vienotas prasības ārpusbiržas atvasinājumu līgumiem un centrālo darījumu partneru (CDP) un darījumu reģistru (DR) darbībai.

Tomēr ECB ir pauž bažas par dažiem ierosinātās regulas noteikumiem. Viens no ierosinātās regulas mērķiem ir veicināt finanšu stabilitāti ārpusbiržas atvasinājumu tirgū no uzraudzības viedokļa. Centrālajām bankām ir normatīvajos aktos noteikta loma un atbildība par finanšu stabilitātes nodrošināšanu, kā arī finanšu infrastruktūras drošību un efektivitāti. Šo lomu pilda gan centrālās bankas, kas atbild par CDP un DR pārraudzību, gan centrālās bankas, kas emitē valūtu, ko izmanto darījumos, par kuriem norēķinus veic CDP vai kurus reģistrē DR. Tādēļ, būtiski neietekmējot regulējumu centrālo banku kompetences jomās, ECB un nacionālajām centrālajām bankām (NCB) jānodrošina pienācīga loma ierosinātās regulas reglamentētajos jautājumos (īpaši attiecībā uz lēmumiem piešķirt vai atsaukt atļaujas, t. sk., darbības paplašināšanai, CDP riska novērtējumiem, CDP un DR tehnisko standartu noteikšanu un lēmumiem trešo valstu CDP un DR veikt darbību Savienībā).

Turklāt ECB uzsver nepieciešamību nodrošināt, ka CDP tiek stingri regulēti. Šajā sakarā arī jāapsver, vai nav jāgroza “kredītiestādes” definīcija 4. panta 1. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Direktīvai 2006/48/EK par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu (pārstrādāta versija) (2), lai nodrošinātu, ka CDP tiek klasificēti kā kredītiestādes ar ierobežota apjoma licenci bankas darbības veikšanai.

ECB tāpat atzīmē, ka šai reformai būs ievērojamas praktiskas sekas attiecībā uz tirgus dalībniekiem, jo īpaši attiecībā uz operācijām, riska pārvaldību un juridiskajiem dokumentiem.

Īpaši apsvērumi

Saskaņā ar Līguma 127. panta 2. punkta ceturto ievilkumu un Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtu (turpmāk – “ECBS Statūti”) 3.1. panta ceturto ievilkumu un 22. pantu, ņemot vērā Līguma 139. pantā un ECBS Statūtu 42.1. pantā noteiktos atbrīvojumus, viens no ar ECBS palīdzību veicamajiem pamatuzdevumiem ir maksājumu sistēmu raitas darbības veicināšana. Šajā sakarā ECB un dalībvalstu, kuru valūta ir euro, NCB var dot iespējas un ECB var paredzēt noteikumus, lai Savienībā un attiecībās ar citām valstīm nodrošinātu efektīvas un drošas klīringa maksājumu sistēmas. No šiem noteikumiem izriet Eurosistēmas kompetence pārraudzīt klīringa un maksājumu sistēmas (3). Pārraudzības kompetence ir saistīta arī ar ECBS uzdevumu veicināt finanšu sistēmas stabilitāti saskaņā ar Līguma 127. panta 5. punktu, kas atkārtots arī ECBS Statūtu 3.3. pantā. Turklāt monetārās politikas īstenošana euro zonā saskaņā ar Līguma 127. panta 2. punkta pirmo ievilkumu, kas atkārtots ECBS Statūtu 3.1. panta pirmajā ievilkumā, ir atkarīga no uzticamu un efektīvu tirgus sistēmu un infrastruktūras esamības. Tādēļ šādu sistēmu un infrastruktūras raitas darbības veicināšana ir Eurosistēmas pamatuzdevums (4). Dalībvalstu, kuru valūta nav euro, NCB ir līdzīgas pilnvaras atbilstoši to attiecīgajam nacionālajam tiesiskajam regulējumam.

Centrālo banku pārstāvji un vērtspapīru tirgu regulatori Maksājumu un norēķinu sistēmu komitejā (Committee of Payment and Settlement Systems, CPSS) un Starptautiskajā vērtspapīru komisiju organizācijā (International Organisation of Securities Commissions, IOSCO) atzinuši gan vajadzību regulēt, gan vajadzību pārraudzīt finanšu tirgus infrastruktūru, t. sk., CDP. Ņemot to vērā, CPSS-IOSCO rekomendācijas pamatojas uz principu, ka regulējuma noteikšanu, uzraudzību un pārraudzību vērtspapīru komisijas un centrālās bankas veic līdztiesīgi. Ierosinātajai regulai būtu jāievēro tā pati pieeja, nodrošinot, ka Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādes (EVTI) pilnvaras papildina un līdzsvaro atbilstoša ECB un NCB piedalīšanās. Vispārējam regulēšanas mērķim būtu jāparedz izstrādāt standartus, cieši sadarbojoties EVTI un ECB, tādējādi novēršot vajadzību centrālajām bankām izstrādāt papildu un, iespējams, atšķirīgus pārraudzības pasākumus (t. sk. tiesību aktus), kas nodrošina CDP un DR drošību un stabilitāti. Tas var būt par pamatu pārāk apgrūtinošam CDP regulējumam Savienības līmenī un radīt juridiskus riskus dubultu vai pat atšķirīgu prasību gadījumā.

Ņemot to vērā, ir būtiski nodrošināt efektīvu sadarbību uzraugu un pārraugu starpā ierosinātās regulas kontekstā. Kā jau izklāstīts Eurosistēmas viedoklī par “Eiropas Komisijas publisko apspriešanos par atvasinājumiem un tirgus infrastruktūru” (“European Commission’s public consultation on derivatives and market infrastructures”) (5), ECB uzskata, ka ECBS dalībnieku loma jāatspoguļo nepārprotami un jāiekļauj tekstā šādos aspektos. Pirmkārt, novērtējumu par atbilstību klīringa pienākumam saskaņā ar ierosinātās regulas 4. pantu būtu jāveic nevis EVTI vienai pašai, bet gan sadarbojoties ar ECBS dalībniekiem. Otrkārt, cieši sadarbojoties ar ECBS dalībniekiem, jāveic CDP un DR darbību reglamentējošo tehnisko standartu, pamatnostādņu un ieteikumu pieņemšana. Lai nodrošinātu saskaņotību ar agrākajām procedūrām un politikas lēmumiem (6) un lai pilnībā respektētu EVTI un ECBS kompetenci, labākais veids, kā organizēt šo darbu, būtu izmantot kopēju EVTI – ECBS grupu, pamatojoties uz pašreizējo ECBS – EVRK grupu. Treškārt, attiecīgie ECBS dalībnieki gan no pārraudzības viedokļa, gan kā emisijas centrālās bankas jāiesaista ar ierosinātās regulas 14. pantu izveidotas kolēģijas darbā, t. sk. CDP licencēšanā un regulāro pārskatu sniegšanā saskaņā ar ierosinātās regulas III daļu. Ceturtkārt, saistībā ar attiecībām ar trešajām valstīm, lēmums par trešo valstu CDP atzīšanu saskaņā ar ierosinātās regulas 23. pantu EVTI nav jāpieņem nesadarbojoties ar attiecīgajiem ECBS dalībniekiem gan no pārraudzības viedokļa, gan kā emisijas centrālajām bankām, lai nodrošinātu, ka tiek pienācīgi atspoguļota centrālo banku politika un to rūpes par, piemēram, likviditāti un riska pārvaldību. Turklāt ECB iesaka par šādas atzīšanas priekšnoteikumu noteikt līdzvērtīgu režīmu attiecībā uz Savienības CDP saskaņā ar šādu trešo, valstu likumiem. Piektkārt, jānotiek pienācīgai visu iesaistīto iestāžu, struktūru un centrālo banku līdzdalībai un sadarbībai. Centrālo banku gadījumā tas attiecas gan uz to līdzdalību kolēģijā, gan uz vajadzīgās informācijas apmaiņu, t. sk. finanšu stabilitātes, pārraudzības un statistikas mērķiem.

Visbeidzot, ECB atzīmē, ka centrālās bankas var piedāvāt CDP virkni iespēju, t. sk. kredītu uz nakti un noguldījumu un norēķinu pakalpojumus, atkarībā no to statūtos paredzētajiem uzdevumiem un pienākumiem. ECB atzīst, ka centrālo banku piedāvātās iespējas ir visefektīvākais tirgus struktūru rīcībā esošais instruments, ņemot vērā to likviditātes un riska pārvaldības vajadzības. Tomēr centrālo banku iespējas nav izstrādātas tikai tāpēc, lai atbilstu tirgus struktūru vajadzībām, un Eurosistēmas un pārējo centrālo banku kompetencē paliek lēmums par to, kādas iespējas tās vēlas piedāvāt CDP un citām tirgus struktūrām un uz kādiem noteikumiem. Šajā sakarā ierosinātās regulas 10. panta 1. punkts prasa, lai CDP “ir piekļuve piemērotai likviditātei”, kas ir priekšnoteikums, lai saņemtu atļauju veikt darbību un sniegt CDP pakalpojumus. Nosauktā piemēroto likviditāte “var dot piekļuve centrālās bankas vai kredītspējīgas un uzticamas komercbankas likviditātei”. ECB uzskata, ka atšķirībā no centrālo banku naudas komercbanku nauda pilnībā nenovērš riskus, kā tas atzīts CPSS-IOSCO un ECBS-EVRK ieteikumos. Tādēļ ierosinātajā regulā centrālo banku likviditāti un komercbanku naudu nevajadzētu norādīt kā vienlīdz drošas un vēlamas izvēles iespējas.

Tajā pašā laikā ECB pozitīvi vērtē to, ka ierosinātajā regulā nav ietikumu attiecībā uz piekļuves centrālo banku kredītam regulēšanu. Lēmums sniegt parastu kredītu vai ārkārtas kredītu lielākā mērā nekā citas iespējas ir centrālās bankas prerogatīva un tieši saistīts ar monetāro politiku.

Attiecībā uz grozījumiem, kurus ECB iesaka veikt ierosinātajā regulā, konkrēti redakcionāli priekšlikumi kopā ar paskaidrojumiem ir izklāstīti pielikumā.

Frankfurtē pie Mainas, 2011. gada 13. janvārī ECB prezidents Jean-Claude TRICHET

(1) COM(2010) 484 galīgā redakcija.

(2) OV L 177, 30.6.2006., 1. lpp.

(3) Turklāt dažu dalībvalstu, kuru valūta ir euro, NCB pārraudzības darbības tiek veiktas, pamatojoties uz nacionālajiem normatīvajiem aktiem, kas papildina un dažos gadījumos dublē Eurosistēmas kompetenci. Dalībvalstu, kas vēl nav ieviesušas euro, NCB pārraudzības kompetence ir noteikta nacionālajos normatīvajos aktos.

(4) Sk. arī “Eurosystem Oversight Policy Framework” (“Eurosistēmas pārraudzības politikas pamatprincipi”), 2009. gada 20. februāris, pieejams ECB interneta lapā http://www.ecb.europa.eu

(5) 2010. jūlijs, pieejams ECB interneta lapā http://www.ecb.europa.eu

(6) Sk. ecofin Padomes 2007. gada 9. oktobra secinājumus, kas noteica, ka: “Attiecībā uz darbu ar ECBS/CESR “Vērtspapīru mijieskaita un norēķinu standartiem ES” Padome (…) atzīst, ka ieguldītāju aizsardzība un pēctirdzniecības darījumu nozares saprātīga drošība, tostarp tās riska pārvaldības aspekti, ir svarīgi apspriežami jautājumi un ka būtu jāapsver konkrēta rīcība – piemēram, vienoties par standartiem vai reglamentējošiem pasākumiem – kā papildinājums Rīcības kodeksam par riskiem un finanšu stabilitāti”; sk. arī ecofin Padomes 2008. gada 3. jūnija secinājumus, kas aicina ECBS un EVRK pabeigt darbu ar iepriekš minētajiem standartiem.