/* COM/2011/0495 galīgā redakcija - 2011/0221 (NLE) */ Priekšlikums PADOMES LĒMUMS ar ko pieņem nostāju, kura Eiropas Savienības vārdā jāieņem turpmākajās piecās Starptautiskās Vaļu medību komisijas sanāksmēs un ar tām saistītajās starpsesiju sanāksmēs, attiecībā uz priekšlikumiem par grozījumiem Starptautiskajā Konvencijā par vaļu medību regulēšanu un Konvencijas sarakstā





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 191. panta 1. punktu viens no ES vides politikas mērķiem ir sekmēt starptautiska līmeņa pasākumus, kas vērsti uz reģionāla vai pasaules mēroga vides problēmu risināšanu. Šis mērķis ietver arī sugu, tostarp vaļu, saglabāšanu visā pasaulē. Eiropas Savienība uzskata, ka vaļu un citu vaļveidīgo resursi ir jāsaglabā; tā ir pieņēmusi vides tiesību aktus, ar kuriem šajā ziņā nodrošina reālu aizsardzību. 2. Biotopu direktīvas[1] IV pielikumā ir iekļauti visi vaļveidīgie. Tas nozīmē, ka visas vaļu sugas tiek aizsargātas pret tīšu to traucēšanu, medīšanu vai nogalināšanu ES ūdeņos. Ar minēto direktīvu aizliedz arī savvaļā sagūstītu īpatņu turēšanu, pārvadāšanu, pārdošanu un apmaiņu. Šis tiesību akts turklāt aizliedz atsākt vaļu medīšanu komerciāliem nolūkiem no jebkura krājuma, kas pilnībā vai daļēji atrodams ES ūdeņos. Tā kā vaļu krājumi migrē, ir skaidrs, ka Biotopu direktīvas mērķus iespējams pilnībā sasniegt tikai tad, ja pastāv līdzvērtīgs starptautiskais regulējums. 3. Padomes Regula (EK) Nr. 338/97 par savvaļas dzīvnieku un augu sugu aizsardzību, reglamentējot to tirdzniecību[2], ar kuru Eiropas Savienībā īsteno Konvenciju par starptautisko tirdzniecību ar apdraudētajām savvaļas dzīvnieku un augu sugām ( CITES ), aizliedz ievest Savienībā vaļveidīgos, ja ievešanas nolūks ir galvenokārt komerciāls[3]. Šo stingro aizsardzību papildina EK Jūras vides stratēģija[4] un Jūras stratēģijas pamatdirektīva[5], kam vajadzētu pastiprināt vaļu aizsardzību ES tāpēc, ka to vispārīgais mērķis ir labs vides stāvoklis ES okeānos un jūrās. 4. Tādējādi ES vides politikas augstākais mērķis saistībā ar vaļiem ir nodrošināt tiem reālu aizsardzību. Iepriekš minētie vides tiesību akti nodrošina augsta līmeņa aizsardzību, jo to noteikumi ir savstarpēji saskaņoti. 5. Ja ES politiku par vaļiem nepapildinās ar to saskanīga darbība pasaules mērogā, šī politika nebūs efektīva arī ES ūdeņos. Integrētās ES jūrniecības politikas satvarā Komisija strādās, lai saskaņotu Eiropas valstu intereses starptautiskajos jautājumos. 6. Starptautiskā Vaļu medību komisija ( IWC ) ir kompetentā starptautiskā organizācija pasaules vaļu krājumu saglabāšanas un pārvaldības jautājumā; šī komisija tika izveidota ar 1946. gadā parakstīto Starptautisko Konvenciju par vaļu medību regulēšanu jeb ICRW (Konvencija). Konvencijas mērķis ir "nodrošināt vaļu krājumu pienācīgu saglabāšanu un pārvaldību un tādā veidā dot iespējas vaļu medību nozarei plānveidīgi attīstīties" (Konvencijas preambula). IWC dalībnieces var būt tikai valdības, kas pievienojušās Konvencijai. Lai ES kļūtu par tās dalībnieci, Konvencijā nepieciešami grozījumi, kas jāratificē visiem IWC dalībniekiem, parakstot attiecīgu protokolu. Komisija 1992. gadā pieņēma priekšlikumu[6] uzsākt sarunas par Savienības pievienošanos Konvencijai, tomēr Padome šā priekšlikuma sakarībā vēl nekādi nav rīkojusies. Tomēr Savienībai IWC ir novērotājas statuss. Tā kā patlaban tiek apspriesta IWC reforma, Komisija ierosina atbalstīt tādus priekšlikumus par Konvencijas pārskatīšanu, kuri paredz iespējamību ES kļūt par IWC Līgumslēdzēju pusi. 7. Vaļu komerciālās medības tika apturētas 1986. gadā pēc tam, kad lielākā daļa IWC pārstāvēto valstu pieņēma attiecīgu moratoriju. Galvenais vaļu komerciālo medību apturēšanas iemesls bija tāds, ka nebija uzticamas zinātniskās informācijas par vaļu krājumu stāvokli. Kopš tā laika svarīgākais jautājums, kuru regulāri apspriež IWC sanāksmēs, ir par to, vai vaļu krājumi ir pietiekami atjaunojušies, lai varētu kontrolēti atcelt vaļu komerciālo medību aizliegumu. 8. Tā kā IWC uzticēts divējs uzdevums — vaļu medību pārvaldība un vaļu saglabāšana —, gadu gaitā nozīmīgākās vaļu medību atbalstītājas un noliedzējas valstis ieņēmušas diametrāli pretēju nostāju. Galvenās vaļu medību atbalstītājas (piemēram, Japāna, Islande un Norvēģija) pastāvīgi apstrīd moratoriju un turpina vaļu medīšanu, pēc pašu vārdiem, zinātniskiem mērķiem vai izņēmuma kārtā. 9. IWC pieņemtais vispārējais vaļu komerciālo medību aizliegums atbilst ES politikai, kas noteikta ar iepriekš pieminētajiem tiesību aktiem. Ir svarīgi, ka IWC nodrošina vaļu faktisku aizsardzību visā pasaulē. Tāpēc ikvienā IWC sanāksmē ES jāpauž nostāja par šādiem priekšlikumiem. 10. Saskaņā ar patiesas sadarbības principu, kas atspoguļots Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punktā, un principu par vienotu ES ārējo pārstāvību ir ļoti būtiski, lai dalībvalstis, gatavodamās IWC sanāksmēm, Padomē vienotos par kopēju nostāju. Tā kā ES ir novērotājas statuss, kas pēc būtības ierobežo tās iespējas, minēto nostāju IWC vajadzētu paust dalībvalstīm, kopīgi darbojoties ES interesēs. Tāpat ir svarīgi, lai tās divas dalībvalstis, kuras vēl nav IWC Līgumslēdzējas puses, paātrinātu pievienošanās procedūru. Tikai darbojoties kopā un formulējot ES nostāju, ES ir izredzes panākt, ka tiek izstrādāts un piemērots atbilstīgs un efektīvs vaļu aizsardzības starptautiskais tiesiskais regulējums. 11. Tādēļ Komisija ierosina Padomei pieņemt lēmumu ar šādu juridisko pamatu: 192. pants (vides politika) un 218. panta 9. punkts (tādas nostājas formulēšana, kas ES vārdā jāieņem kādā ar nolīgumu izveidotā struktūrā, ja šāda struktūra ir tiesīga pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām). Tā kā mērķi, uz kuru sasniegšanu patlaban Eiropas Savienībai būtu jātiecas IWC satvarā, pēc būtības ir vides aizsardzības mērķi, Līguma par Eiropas Savienības darbību 43. pants netiek ierosināts kā funkcionējošs šā lēmuma juridiskais pamats. Tas neierobežo Eiropas Savienības ekskluzīvo kompetenci jūras bioloģisko resursu saglabāšanā atbilstīgi Līguma 3. panta 1. punkta d) apakšpunktam saistībā ar 38. pantu un I pielikumu un tādējādi — visu ūdeņu dzīvo resursu saglabāšanā saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku, ievērojot Padomes Regulu (EK) Nr. 2371/2002[7]. Tāpat tas nerada precedentu turpmākās sarunās par ūdeņu dzīvo resursu saglabāšanu un pārvaldību minētās regulas satvarā. 12. IWC lēmumiem par Konvencijas saraksta grozījumiem ir juridiskas sekas, jo tie stājas spēkā pēc noteikta laika un nav jāratificē[8]. Praktiski visās IWC sanāksmēs kopš aizlieguma stāšanās spēkā Japāna ir ierosinājusi veikt grozījumus Konvencijas sarakstā, kas atļautu vaļu medības ar zināmiem nosacījumiem un de facto atceltu aizliegumu attiecībā uz dažiem krājumiem. Savienībai nav iespējams uzsākt un pabeigt iekšējās procedūras savas nostājas formulēšanai pēc tam, kad citas IWC dalībnieces jau iesniegušas grozījumu priekšlikumus, jo tie iesniedzami ne vēlāk kā 60 dienas pirms katras IWC sanāksmes. Turklāt, tā kā Savienības ierosinātais mērķis ir palīdzēt izveidot tādu vispārēju starptautisku tiesisko regulējumu, kurš aptver visas vaļu medību aktivitātes, un kopumā vērsties pret komerciālo vaļu medību moratorija atcelšanas iniciatīvām, Padome jau tagad var pieņemt ES nostāju turpmāko IWC sanāksmju vajadzībām. 13. Savienībai turklāt vajadzētu atbalstīt Konvencijas saraksta grozījumus, kuru mērķis ir vaļu rezervātu izveide. 14. Šis Padomes lēmuma priekšlikums papildina Padomes lēmumu, ko 2009. gada 2. martā pēc Komisijas priekšlikuma[9] pieņēma Vides padome. Padomes 2009. gada lēmuma pieņemšana ir ļāvusi Savienībai koordinēt tās nostāju vairākos jautājumos trijās IWC gadskārtējās sanāksmēs un ar tām saistītajās starpsesiju sanāksmēs. Līdzīgā veidā turpmākajās piecās Starptautiskās Vaļu medību komisijas ( IWC ) sanāksmēs un ar tām saistītajās starpsesiju sanāksmēs Savienības nostāja tiks pieņemta saskaņā ar šā lēmuma pielikumu. 2011/0221 (NLE) Priekšlikums PADOMES LĒMUMS ar ko pieņem nostāju, kura Eiropas Savienības vārdā jāieņem turpmākajās piecās Starptautiskās Vaļu medību komisijas sanāksmēs un ar tām saistītajās starpsesiju sanāksmēs, attiecībā uz priekšlikumiem par grozījumiem Starptautiskajā Konvencijā par vaļu medību regulēšanu un Konvencijas sarakstā EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 191. panta 1. punktu saistībā ar 218. panta 9. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu[10], tā kā: 1. Līguma par Eiropas Savienības darbību 191. panta 1. punktā teikts, ka viens no ES vides politikas mērķiem ir starptautiskā līmenī veicināt pasākumus, kas risina reģionāla vai pasaules mēroga vides problēmas. 2. Savienībā saskaņā ar Direktīvu 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (Biotopu direktīva)[11] visas vaļveidīgo sugas ir ES nozīmīgas sugas un dalībvalstīm šīs sugas jāsaglabā vai jāatjauno tām labvēlīgā aizsardzības statusā tajās savas teritorijas daļās, uz kurām attiecas Līgums. Biotopu direktīvas IV pielikumā ir iekļauti visi vaļveidīgie. Tāpēc visas vaļu sugas aizsargā pret tīšu to traucēšanu, medīšanu vai nogalināšanu ES ūdeņos. Ar minēto direktīvu aizliedz arī savvaļā sagūstītu īpatņu turēšanu, pārvadāšanu, pārdošanu un apmaiņu. 3. Padomes Regula (EK) Nr. 338/97 par savvaļas dzīvnieku un augu sugu aizsardzību, reglamentējot to tirdzniecību[12], ar kuru Eiropas Savienībā īsteno Konvenciju par starptautisko tirdzniecību ar apdraudētajām savvaļas dzīvnieku un augu sugām ( CITES ), aizliedz ievest Savienībā vaļveidīgos, ja ievešanas nolūks ir galvenokārt komerciāls[13]. 4. Vaļi ir migrējoši dzīvnieki. ES politika un tiesību akti attiecībā uz vaļiem ES ūdeņos būs iedarbīgāki kopā ar saskanīgu darbību pasaules mērogā. 5. Starptautiskā Vaļu medību komisija ( IWC ) ir kompetentā starptautiskā organizācija pasaules vaļu krājumu saglabāšanas un pārvaldības jautājumā; šī komisija tika izveidota ar 1946. gadā parakstīto Starptautisko Konvenciju par vaļu medību regulēšanu ( ICRW ). IWC dalībnieces var būt tikai valdības. Patlaban IWC Līgumslēdzējas puses ir 25 no Eiropas Savienības dalībvalstīm[14]. Eiropas Savienībai, kuras pārstāve IWC ir Komisija, ir novērotājas statuss. 6. Vaļu komerciālās medības tika apturētas 1986. gadā pēc tam, kad lielākā daļa IWC pārstāvēto valstu pieņēma attiecīgu moratoriju. Galvenās valstis, kuras atbalsta vaļu medīšanu, pastāvīgi apstrīd moratoriju un turpina vaļu medības mērķiem, ko pašas dēvē par zinātniskiem, vai saskaņā ar citiem izņēmumiem. 7. Kopš IWC 60. gadskārtējās sanāksmes, kas notika 2008. gada jūnijā Čīles pilsētā Santjago, tiek apspriests jautājums par iespējamu IWC reformu. Lai notiktu virzība uz mērķi nodrošināt efektīvu starptautisko tiesisko regulējumu, dalībvalstīm būtu jācenšas konstruktīvi piedalīties visās diskusijās. 8. Stāvoklis IWC mainās, un attiecīgi ES nostājā jāņem vērā jaunākie notikumi, tāpēc Komisija vajadzības gadījumā iesniegs turpmākus priekšlikumus par izmaiņām šajā lēmumā. 9. IWC darbojas, pamatojoties uz Konvencijas sarakstu, kas reglamentē vaļu medību norisi pasaulē. Saraksts ir pievienots Konvencijai, un tas neatņemama Konvencijas daļa. Sarakstā sīki izklāstīti vaļu medību noteikumi saistībā ar vaļu resursu saglabāšanu un izmantošanu. Konvencijas saraksta noteikumi un grozījumi ir Pusēm saistoši, ja vien Puses saskaņā ar ICRW V(3). pantu oficiāli neiebilst pret grozījumu. 10. Priekšlikumiem par lēmumiem grozīt Konvencijas sarakstu, ko pieņem IWC , var būt juridiskas sekas, un tie var ietekmēt ES politikas un tiesību aktu mērķu sasniegšanu attiecībā uz vaļveidīgajiem. Daži priekšlikumi, kurus regulāri izvirza lēmuma pieņemšanai IWC sanāksmēs, ir par vaļu medību atļaušanu, nosakot kvotas un piemērojot pārvaldības pasākumus, vai par vaļu rezervātu izveidi, un šajos jautājumos ir jāformulē ES nostāja. 11. Tā kā mērķi, uz kuru sasniegšanu Eiropas Savienībai šādos apstākļos būtu jātiecas IWC satvarā, pēc būtības ir vides aizsardzības mērķi un arī lietderības labad, ņemot vērā attiecīgās 2008. gada diskusijas, Līguma par Eiropas Savienības darbību 43. pants kā funkcionējošs šā lēmuma juridiskais pamats netiek ierosināts. Tas neierobežo Eiropas Savienības ekskluzīvo kompetenci jūras bioloģisko resursu saglabāšanā atbilstīgi Līguma 3. panta 1. punkta d) apakšpunktam saistībā ar 38. pantu un I pielikumu un tādējādi — visu ūdeņu dzīvo resursu saglabāšanā saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku, ievērojot Padomes Regulu (EK) Nr. 2371/2002[15]. Tāpat tas nerada precedentu turpmākās sarunās par ūdeņu dzīvo resursu saglabāšanu un pārvaldību minētās regulas satvarā. 12. Dalībvalstīm ir pienākums patiesi sadarboties saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punktu, un tās nevar uzņemties pienākumus, kas pārsniedz ES tiesību aktu regulējuma jomu un kas var ietekmēt Savienības noteikumus vai mainīt to darbības jomu. Lai sekmīgi īstenotu ES intereses attiecībā uz trešajām pusēm, Savienībai ir būtiski paust vienotu viedokli, pamatojoties uz saskaņotu ES nostāju. ES vārdu ticamība ir atkarīga no spējas paust pārliecinošu, saskaņotu ES līmeņa nostāju. 13. Eiropas Savienībai ir novērotājas statuss IWC , tāpēc ES nostāja tās kompetencē esošajos jautājumos būtu jāpieņem Padomei un jāpauž dalībvalstīm, kopīgi rīkojoties Savienības interesēs. 14. Lai stiprinātu ES pozīcijas IWC struktūrā, būtu jāatbalsta 1946. gadā parakstītās Starptautiskās Konvencijas par vaļu medību regulēšanu ( ICRW ) pārskatīšana, kas paredz iespēju ES kļūt par IWC dalībnieci. 15. Turpmākajās piecās IWC sanāksmēs un ar tām saistītajās starpsesiju sanāksmēs Savienībai un dalībvalstīm būtu cieši jāsadarbojas, lai nodrošinātu ICRW un tās saraksta grozījumu saderību ar Savienības politiku un tiesību aktiem, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Eiropas Savienības nostāja turpmākajās piecās Starptautiskās Vaļu medību komisijas ( IWC ) sanāksmēs un ar tām saistītajās starpsesiju sanāksmēs ir tāda, kā izklāstīts šā lēmuma pielikumā, un to pauž dalībvalstis, kopīgi rīkojoties Savienības interesēs. 2. pants Ja 1. pantā minēto nostāju varētu ietekmēt jauna zinātniska vai tehniska informācija, kas kļūst zināma pirms IWC sanāksmes vai tās laikā, vai ja sanāksmes laikā tiek izteikti jauni priekšlikumi par jautājumiem, kuros ES nostāja vēl nav formulēta, kopēja nostāja formulējama par katru šādu priekšlikumu atsevišķi, viedokļus koordinējot, arī uz vietas, pirms sanāksmes balsojuma par minēto priekšlikumu. Briselē, Padomes vārdā — priekšsēdētājs PIELIKUMS 1. Eiropas Savienības vispārējais mērķis IWC ir vaļu aizsardzībā un pārvaldībā nodrošināt efektīvu starptautisku regulējumu, kas ilgtermiņā ievērojami uzlabotu vaļu saglabāšanas stāvokli, kā arī pakļautu visas vaļu medību darbības IWC kontrolei. 2. Dalībvalstis, kopīgi rīkojoties Savienības interesēs, turpmākajās piecās IWC sanāksmēs un ar tām saistītajās starpsesiju sanāksmēs ieņem šādu nostāju attiecībā uz IWC lēmumu priekšlikumiem: 16. atbalsta priekšlikumus par vaļu komerciālas medīšanas moratorija saglabāšanu Konvencijas sarakstā; 17. iebilst pret priekšlikumiem par jauna veida vaļu medībām, kuras patlaban Konvencijā nav paredzētas, izņemot tad, ja šie priekšlikumi attiecas vienīgi uz vietējo patēriņu, aizliedz starptautisko tirdzniecību, garantē, ka ilgtermiņā vaļu saglabāšanas stāvoklis ievērojami uzlabosies, nodrošina, ka galvenā lēmēja par papildu nosacījumiem šādu vaļu medību darbību veikšanai ir Zinātniskā komiteja, un pakļauj IWC kontrolei visas IWC dalībnieku veiktās vaļu medību darbības; 18. atbalsta vaļu rezervātu izveides priekšlikumus; 19. atbalsta priekšlikumus pārvaldīt vietējo iedzīvotāju iztikas nolūkā veiktas vaļu medības ar nosacījumu, ka netiek apdraudēta attiecīgo krājumu saglabāšana, pienācīgi ievērojot piesardzības principu un Zinātniskās komitejas ieteikumus, un ka vaļu medības pienācīgi reglamentē un viss medībās iegūtais vaļu daudzums ir ilgtspējīgs atbilstīgi vietējo iedzīvotāju iztikas vajadzībām; 20. atbalsta priekšlikumus izbeigt tā saucamās "vaļu medības zinātniskos nolūkos", ko nekontrolē IWC ; 21. atbalsta priekšlikumus attiecībā uz Starptautiskās Konvencijas par vaļu medību regulēšanu ( ICRW ) pārskatīšanas mehānismu un kalendāru, tostarp jautājumos par vaļu medībām zinātniskos nolūkos, vaļu medībām iebildumu gadījumos, kā arī jauniem un potenciāliem vaļveidīgo apdraudējumiem, lai nodrošinātu, ka visas vaļu medību darbības faktiski nonāk IWC kontrolē. ICRW pārskatīšanas priekšlikumos turklāt būtu jāparedz uzticams regulāras pārlūkošanas un atbilstības kontroles mehānisms, kā arī sīki izstrādāts šādas pārskatīšanas izpildes ceļvedis; 22. pieprasa, lai ICRW pārskatīšanas priekšlikumos būtu paredzēta iespēja ES kļūt par IWC dalībnieci, lai ES varētu pati sevi pārstāvēt IWC sanāksmēs. [1] Padomes Direktīva 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, OV L 206, 22.7.1992., 7. lpp. [2] OV L 61, 3.3.1997., 1. lpp. [3] Arī sarakstā, kas pievienots Padomes Regulā (EEK) Nr. 348/81 par kopīgiem noteikumiem vaļu un pārējo vaļveidīgo importēšanai, iekļautos produktus ļauts ievest tikai nekomerciāliem nolūkiem. [4] Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam. Jūras vides aizsardzības un saglabāšanas tematiskā stratēģija (COM(2005) 504 galīgā redakcija. [5] Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Direktīva 2008/56/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai jūras vides politikas jomā. [6] Padomes Lēmuma projekts, ar kuru Komisijai atļauj Kopienas vārdā vest sarunas par protokolu, ar kuru groza Starptautisko Konvenciju par vaļu medību regulēšanu (Vašingtona, 1946. gada 2. decembris), COM (92) 316. [7] Padomes 2002. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku, OV L 358, 31.12.2002., 59.- 80. lpp. [8] Skatīt Konvencijas V pantu. Saskaņā ar 3. punktu Konvencijas saraksta grozījumi Pusēm kļūst saistoši deviņdesmit dienu laikā, ja vien tās neiesniedz iebildumu. [9] COM(2008) 711 galīgā redakcija. [10] OV C , , lpp. [11] OV L 206, 22.7.1992., 7. lpp. [12] OV L 61, 3.3.1997., 1. lpp. [13] Arī sarakstā, kas pievienots Padomes Regulā (EEK) Nr. 348/81 par kopīgiem noteikumiem vaļu un pārējo vaļveidīgo importēšanai, iekļautos produktus ļauts ievest tikai nekomerciāliem nolūkiem. [14] Austrija, Beļģija, Kipra, Čehija, Dānija, Igaunija, Somija, Francija, Vācija, Grieķija, Ungārija, Īrija, Itālija, Luksemburga, Nīderlande, Polija, Portugāle, Slovākija, Slovēnija, Spānija, Zviedrija, Apvienotā Karaliste, Rumānija, Bulgārija, Lietuva (2011. gada aprīlis). [15] Padomes 2002. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku, OV L 358, 31.12.2002., 59.- 80. lpp.