Uzkrāto neizskatīto lietu skaits un tiesvedības ilgums samazinājās otrās instances tiesās un galvenokārt palielinājās pirmās instances tiesās, un joprojām ir viens no lielākajiem Eiropas Savienībā . Covid-19 pandēmija, kā arī lielās zemestrīces Zagrebā un Petriņā jo īpaši negatīvi ietekmēja pirmās instances tiesu efektivitāti, galvenokārt atlikto tiesas sēžu dēļ, savukārt otrās instances tiesas un Augstākā tiesa, kuras galvenokārt darbojas, pamatojoties uz rakstiskiem lietas materiāliem, turpināja strādāt ar uzlabotu efektivitāti. 2020. gadā vidējais tiesvedības ilgums pirmās instances tiesās joprojām bija viens no garākajiem Eiropas Savienībā un galvenokārt palielinājās — 1000 dienas strīdīgu komerclietu gadījumā (735 lietas 2019. gadā) un 705 dienas krimināllietu gadījumā municipālajās tiesās (691 diena 2019. gadā), savukārt strīdīgu civillietu gadījumā tas samazinājās līdz 826 dienām (854 dienas 2019. gadā) . Vidējais tiesvedības ilgums galvenokārt samazinājās županiju tiesās — strīdīgu civillietu izskatīšanas laiks otrās instances līmenī bija tikai 233 dienas (258 dienas 2019. gadā), un krimināllietu izskatīšanas laiks bija 804 dienas (930 dienas 2019. gadā). Pirmās instances tiesās uzkrāto neizskatīto lietu skaits samazinājās par 13 % komerclietu gadījumā (salīdzinājumā ar 2019. gadu), taču palielinājās par 15 % 2020. gadā strīdīgu civillietu gadījumā, par 12 % administratīvo lietu gadījumā un par 9 % krimināllietu gadījumā. Otrās instances županiju tiesās uzkrāto neizskatīto lietu skaits strīdīgu civillietu gadījumā samazinājās par 22 % un krimināllietu gadījumā — par 9 %. Gan Augstajā komerctiesā, gan Augstākajā tiesā vēl vairāk palielinājās tiesvedības ilgums un uzkrāto neizskatīto lietu skaits attiecīgi komerclietās un civillietās. 2021. gada sākumā Tieslietu un valsts pārvaldes ministrija sāka izstrādāt rīcības plānus, lai uzlabotu tiesu darba efektivitāti, paredzot, ka katrai tieslietu jomai un specializētajām tiesām tiks izstrādāts pielāgots plāns.

Elektronisko saziņas rīku izmantošana tiesās pakāpeniski palielinās. Saskaņā ar 2021. gada Eiropas Savienības rezultātu apkopojumu tiesiskuma jomā Horvātija joprojām ieņem vienu no pēdējām vietām Eiropas Savienībā saistībā ar informācijas un komunikācijas tehnoloģiju (IKT) izmantošanu lietu pārvaldībai un elektroniskai saziņai starp tiesām un iesaistītajām pusēm. Attiecībā uz IKT izmantošanu lietu pārvaldībā tiek veikta sistēmas “e-File” ieviešana pēdējās atlikušajās tiesās, un tās darbību paredzēts uzsākt līdz 2021. gada beigām. Attiecībā uz elektroniskajiem saziņas rīkiem sistēma “e-Communication”, kas ļauj veikt elektronisku dokumentu apmaiņu ar tiesu, ir ieviesta komerctiesās, županiju tiesās un municipālajās tiesās, Augstajā komerctiesā un Augstākajā tiesā (tikai civillietās). Pašlaik minētās sistēmas galvenie lietotāji ir advokāti, notāri, tiesu eksperti, vērtētāji un tulki un maksātnespējas procesa administratori. 2020. gadā palielinājās sistēmas “e-Communication” izmantošana, jo tiesību aktos tika paredzēta prasība, ka elektroniska saziņa ir obligāta juridiskām personām (fiziskas personas arī turpmāk var izvēlēties izmantot papīra formātu). Tomēr joprojām ir iespējami uzlabojumi, it īpaši krimināllietās: lai gan pastāv tehniski nosacījumi elektroniskai saziņai starp valsts prokuroriem un tiesām, tomēr būs nepieciešami Kriminālprocesa kodeksa grozījumi, kurus paredzēts veikt 2022. gadā. Attiecībā uz elektronisko saziņu starp valsts prokuroriem un policiju ir veikts sākotnējais tests. Policija nosūta tiesām apsūdzības rakstus likumpārkāpumu lietas, taču tiesu elektroniskas saziņas nodrošināšanai ar policiju ir nepieciešami likumdošanas grozījumi. Pirmās un otrās instances tiesu spriedumu publicēšana joprojām ir ļoti ierobežota. Līdz 2023. gadam sistēmu “e-File” ir paredzēts uzlabot ar īpašu anonimizācijas moduli, ļaujot publicēt spriedumus publiski pieejamā portālā, kurā iespējams veikt meklēšanu.

Valsts tiesnešu padome, tiesnešu padomes un izmeklēšanas iestādes reaģē uz vairākiem iespējamiem tiesnešu ētikas pārkāpumiem un disciplinārpārkāpumiem. 2021. gada sākumā presē tika plaši ziņots un publiskajā telpā izskanēja diskusijas par vairākiem gadījumiem, kuros iesaistīti tiesneši un kuri, iespējams, notika 2020. un 2021. gadā. Vienā gadījumā bija iesaistīti pieci tiesneši, kuri, iespējams, bija pārkāpuši Covid-19 pandēmijas ierobežojumus. Augstākās tiesas priekšsēdētājs uzsāka tiesvedību par Tiesnešu ētikas kodeksa pārkāpumu. Martā viena no tiesnešu padomēm konstatēja pārkāpumu viena tiesneša gadījumā, savukārt cita tiesnešu padome nekonstatēja pārkāpumu pārējo četru tiesnešu gadījumā. Visu piecu lēmumu apelācijas procesa ietvaros Ētikas padome 2021. gada 13. maijā nolēma, ka visi pieci tiesneši pārkāpa tiesu ētikas kodeksu Covid-19 pandēmijas ierobežojumu neievērošanas rezultātā. Otrā situācija bija saistīta ar iespējamiem objektivitātes prasību pārkāpumiem un neatļautiem dāvinājumiem tiesnešiem, kuri pieņēma lēmumu, no aizdomās turētā kādā krimināllietā (sabiedrībā ievērojama persona), un tajā attiecīgās tiesas priekšsēdētājs uzsāka disciplināro procedūru Valsts tiesnešu padomē. Tiesvedība attiecībā uz tiesnešiem, ieskaitot kriminālprocesus, joprojām nav pabeigta. Tiesās esošās tiesnešu padomes pieņem lēmumus par tiesu ētikas kodeksa pārkāpumiem attiecībā uz tiesnešiem konkrētajās tiesās. Lēmumu var apstrīdēt Ētikas padomē, ko veido visu tiesnešu padomju priekšsēdētāju izvēlēti tiesneši. Lēmumus par disciplinārajām sankcijām attiecībā uz tiesnešiem pieņem Valsts tieslietu padome, un tos var apstrīdēt Konstitucionālajā tiesā.

Valsts tiesnešu padome un Valsts prokuroru padome saņēma papildu resursus tiesnešu un valsts prokuroru aktīvu nesen publicēto deklarāciju pārbaudei. 2021. gada janvārī tiesnešu un prokuroru aktīvu deklarācijas tika publicētas internetā un kļuva publiski pieejamas. 2020. gada ziņojumā par tiesiskumu tika konstatēts, ka, lai Valsts tiesnešu padome un Valsts prokuroru padome varētu rezultatīvi un ātri pārbaudīt deklarācijas (ja iespējams, jau pirms to publicēšanas tiešsaistē), būtu nepieciešams atbalsts ar elektroniskajiem rīkiem un atbilstošiem cilvēkresursiem. Abas padomes ir sākušas veikt pasākumus, lai iespējotu to IKT sistēmu savienojumu ar kompetento iestāžu datubāzēm. Tomēr pēc padomju sistēmu savienojuma izveides ar minētajām datubāzēm tiktu uzlabota aktīvu pārbaudes efektivitāte. Kā norādīts 2020. gada ziņojumā par tiesiskumu, šīs IKT sistēmas automātiski nekonstatē tiesnešu un prokuroru deklarēto un faktisko aktīvu neatbilstību. 2021. gada aprīlī uz padomēm tika nosūtītas trīs amatpersonas (viens civildienesta ierēdnis tika pārcelts uz Valsts prokuroru padomi un divi tika pārcelti uz Valsts tiesnešu padomi), kas uz laiku pārceltas no Tieslietu un valsts pārvaldes ministrijas, lai palīdzētu īstenot aktīvu deklarāciju manuālu pārbaudi. Līdz 2021. gada beigām abās padomēs ir paredzēts ieviest automatizētu programmatūras risinājumu, kura mērķis ir automatizēta datu salīdzināšana. Turpmāki programmatūras risinājumu uzlabojumi abās padomēs, kā arī Interešu konfliktu risināšanas komisijā (kura izmanto programmatūras risinājumu kopš 2018. gada) ir paredzēti tikai 2024. gadā saskaņā ar nacionālo atveseļošanas un noturības plānu.

Valsts tiesnešu padome sniedza priekšlikumus stiprināt tās lomu tiesnešu atlasē. 2020. gada ziņojumā par tiesiskumu tika konstatēts, ka Valsts tiesnešu padome un Valsts prokuroru padome saskaras ar grūtībām pēc grozījumiem, ar kuriem tika mazināta to loma tiesnešu un valsts prokuroru atlasē. Attiecībā uz tiesnešiem ar 2018. gada grozījumiem tika samazināts punktu skaits, ko Valsts tiesnešu padome var piešķirt kandidātiem, pamatojoties uz interviju, un tādējādi samazināta padomes iespēja ranžēt kandidātus. 2021. gada martā Valsts tiesnešu padome sagatavoja analīzi attiecībā uz tiesību normām par tiesnešu atlasi un ierosinātajiem grozījumiem. Padome uzsvēra, ka pašreizējie noteikumi par punktu piešķiršanu kandidātiem atlases procedūras ietvaros nelabvēlīgi ietekmēja tās spēju rīkoties kā neatkarīgai un autonomai struktūrai, kuras uzdevums ir nodrošināt tiesu varas neatkarību. Padome ir norādījusi, ka tai nav būtiskas lomas vai ietekmes tiesnešu atlases procesā, jo pašreizējā sistēma paredz, ka izšķirošā nozīme tiesnešu atlasē ir punktiem, kuri iegūti Valsts tiesu amatpersonu skolā. Jaunie priekšlikumi attiecas uz to, kā uzlabot padomes lomu atlases procesā. Padome arī ierosināja uzlabojumus disciplināro procedūru regulējumā attiecībā uz tiesnešiem, it īpaši attiecībā uz termiņiem. Šajā saistībā Valsts tiesnešu padomei un Valsts prokuroru padomei pieejamie resursi ir svarīgi elementi, lai uzlabotu abu padomju darba kvalitāti.

Notiekošais jaunā Augstākās tiesas priekšsēdētāja iecelšanas process ir izraisījis strīdus, un Konstitucionālā tiesa ir uzsvērusi valsts iestāžu sadarbības nozīmīgumu. 2021. gada 15. jūlijā beidzās iepriekšējā Augstākās tiesas priekšsēdētāja četrus gadus ilgais pilnvaru termiņš. Jaunā priekšsēdētāja iecelšanas process ir izraisījis aktīvu viedokļu apmaiņu starp augstākā līmeņa valsts iestāžu pārstāvjiem, kuras ietvaros ir atkārtoti izskanējuši negatīvi paziņojumi par Augstākās tiesas un citiem tiesnešiem. Saskaņā ar Konstitūciju Augstākās tiesas priekšsēdētāju ieceļ parlaments, pamatojoties uz Republikas prezidenta priekšlikumu. Augstākās tiesas Ģenerālā asambleja un kompetentā parlamentārā komiteja sniedz savus atzinumus par kandidātiem. Kā paskaidrojusi Konstitucionālā tiesa, šie atzinumi, kuri ir jāsniedz par visiem kandidātiem, nav saistoši Republikas prezidentam. Saskaņā ar 2018. gadā pieņemtajiem grozījumiem 2021. gada februārī Valsts tiesnešu padome nosūtīja Republikas prezidenta birojam trīs kandidātu pieteikumus (tostarp amatā esošā Augstākās tiesas priekšsēdētāja pieteikumu). Republikas prezidents iesniedza parlamentam priekšlikumu par kandidātu, kurš nebija iesniedzis amata pieteikumu, apgalvojot, ka 2018. gada grozījumi Likumā par tiesām, kurās ir noteikta amata vakances procedūra, “neatbilst Konstitūcijai”. Pēc tam Konstitucionālā tiesa konstatēja, ka 2018. gada grozījumi atbilst Konstitūcijai. Tiesa paskaidroja, ka Republikas prezidents var izvēlēties vienīgi no tiem kandidātiem, kuri ir iesnieguši amata pieteikumu, tomēr prezidents arī var izvēlēties neizvirzīt nevienu no kandidātiem, kuri iesnieguši pieteikumu, un informēt parlamentu. Noraidīts kandidāts var pieprasīt pārskatīt parlamenta lēmumu Konstitucionālajā tiesā. Tiesa arī uzsvēra Konstitūcijā paredzēto prasību par valsts iestāžu sadarbību, lai rastu kopīgus risinājumus, ievērojot tiesiskumu un izvairoties no destabilizējošām situācijām, kas kavētu Augstākās tiesas darbību. Pēc Konstitucionālās tiesas sprieduma pieņemšanas Republikas prezidents pieprasīja atkārtoti publicēt paziņojumu par vakanci. Pēc jaunā paziņojuma Republikas prezidents 2021. gada jūnijā iesniedza parlamentam priekšlikumu par vienu no pieciem kandidātiem, kuri bija iesnieguši pieteikumu (pieteikumu neiesniedza neviens no amatā esošajiem Augstākās tiesas tiesnešiem), taču parlaments neiecēla nevienu kandidātu. 2021. gada 7. jūlijā Valsts tiesnešu padome publicēja trešo publisko uzaicinājumu. Tā kā Augstākās tiesas priekšsēdētājs netika iecelts līdz iepriekšējā prezidenta pienākumu veikšanas termiņa beigām, šo lomu, iespējams, ilgāku laiku veiks Augstākās tiesas priekšsēdētāja vietnieks. Ņemot vērā, ka Augstākās tiesas priekšsēdētāja amata kandidāts arī var vienlaicīgi tikt iecelts kā jauns tiesnesis (ja attiecīgā persona vēl nebija tiesnesis), jānorāda, ka atbilstoši Eiropas Padomes ieteikumiem par tiesnešu atlases procesu, ja konstitucionālās vai citas tiesību normas paredz, ka lēmumus pieņem valsts, valdības vai likumdevējas iestādes vadītājs, attiecīgai iecēlējai iestādei praksē būtu jāņem vērā neatkarīgas un tādas kompetentas struktūras viedoklis, kuras sastāvā galvenokārt ir tiesu sistēmas pārstāvji (šajā gadījumā Augstākās tiesas Ģenerālā asambleja).

Priekšstatam par tiesu sistēmas neatkarības līmeni ir vērojama pasliktināšanās tendence. 2021. gadā plašas sabiedrības vidū ir pasliktinājies priekšstats par tiesu sistēmas neatkarības līmenis, un tas joprojām ir zemākais Eiropas Savienībā (respondentu īpatsvars, kas tiesu sistēmas neatkarību uzskata par diezgan lielu vai ļoti lielu, samazinājās no 24 % līdz 17 %) . Arī uzņēmumu vidū valda priekšstats, ka tiesu sistēmas neatkarības līmenis ir ļoti zems, un tas ir samazinājies līdz zemākajam Eiropas Savienībā (tiesu sistēmas neatkarību par diezgan lielu vai ļoti lielu uzskata 16 % respondentu, savukārt respondentu īpatsvars, kas neatkarību uzskatīja par ļoti zemu, palielinājās no 36 % līdz 43 %) . 2021. gada Eiropas Savienības rezultātu apkopojums tiesiskuma jomā liecina, ka kopš 2016. gada ir vērojama lejupslīdes tendence. Galvenais iemesls, kuru plaša sabiedrība min saistībā ar tiesu un tiesnešu neatkarības trūkumu, ir priekšstats par valdības un politiķu iejaukšanos vai spiedienu . Detalizētākas aptaujas varētu palīdzēt risināt šos jautājumus, aplūkojot konkrētus dažādu tiesu sistēmas ieinteresēto personu iemeslus attiecībā uz priekšstatu par pastāvīgi zemo tiesu sistēmas neatkarības līmeni .

Attiecībā uz kontroles un līdzsvara sistēmu — neraugoties uz to, ka sabiedriskā apspriešana ir iekļauta likumdošanas procedūrās, ieinteresētās personas uzskata, ka iedzīvotāju līdzdalība ir formāla, nevis tiek īstenota pēc būtības. Horvātija neizsludināja ārkārtas stāvokli, un Covid-19 pandēmijas pasākumu pamatā bija divas reizes grozītais likums par infekcijas slimībām. Konstitucionālā tiesa ir pārskatījusi šos pasākumus, konstatējot, ka tie bija saderīgi ar Konstitūciju, un arī nosprieda, ka parlamentam jāatrod veidi, kā nodrošināt to darbību pandēmijas laikā. Ir nepieciešams papildus uzlabot Tautas ombuda piekļuvi informācijai izmeklēšanu veikšanai. Valsts plāns pilsoniskās sabiedrības attīstībai piemērotas vides izveidei un nodrošināšanai 2021.–2027. gadam atrodas izstrādes posmā kopš 2016. gadā — šis jautājums tika minēts arī 2020. gada ziņojumā par tiesiskumu.

Horvātija atjaunina tiesību aktus par medijiem, lai transponētu Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīvu, pārskatot Likumu par elektroniskajiem medijiem, kuru paredzēts pieņemt 2021. gadā. Joprojām pastāv bažas par Elektronisko mediju aģentūras neatkarību, un ir paredzētas jaunas kvalifikācijas prasības attiecībā uz tās pārvaldes struktūras iespējamajiem locekļiem minētā likuma pārskatīšanas kontekstā. Horvātijai ir stabils regulējums mediju īpašumtiesību pārredzamības informācijas jomā, un tā ir paredzējusi turpmākus uzlabojumus. Valsts reklāmu daļēji regulē Likums par elektroniskajiem medijiem, tomēr ieinteresētās personas ziņo, ka tā bieži vien traucē tādu mediju politisko neatkarību, kuru darbība ir ekonomiski atkarīga no šāda finansējumu, it īpaši vietējā līmenī. Ir izveidots tiesiskais regulējums attiecībā uz žurnālistu aizsardzību, tomēr tie joprojām saskaras ar draudiem. Konkrētāk, daudzie stratēģiskas tiesvedības gadījumi pret sabiedrības līdzdalību (SLAPP), kas vērsti pret žurnālistiem, joprojām ir nopietna problēma. Tiesību aktos ir nodrošināta piekļuve informācijai, taču joprojām pastāv kavējumi žurnālistu pieteikumu apstrādē.

Lai gan pastāv pamatnoteikumi, kur reglamentē valsts reklāmu, ieinteresētās personas ziņo, ka valsts reklāma bieži vien traucē mediju politisko neatkarību, it īpaši vietējā līmenī. Likumā par elektroniskajiem medijiem ir noteikts, ka publiskām iestādēm un galvenokārt valstij piederošiem uzņēmumiem ir jāizmanto 15 % no gada budžeta, kas paredzēts pakalpojumu un darbību reklamēšanai, reklāmām reģionālajos vai vietējos televīzijas vai radio raidījumos. 2021. gada mediju plurālisma uzraudzības instrumentā ir secināts, ka pašreizējā regulējuma ietvaros “raidorganizācijas bieži vien ir atkarīgas no reģionālajiem un vietējiem politiķiem, savukārt laikraksti bieži vien atbalsta politiku un viedokļus atbilstoši īpašnieka politiskajiem uzskatiem”. Konkrētāk, reģionālie un vietējie mediji bieži vien ir ļoti atkarīgi no vietējo pārvaldes iestāžu reklāmas, tādējādi potenciāli apdraudot redakcionālo neatkarību.

Publiskā iepirkuma procedūru ietvaros ir iesniegts liels apelāciju skaits, un tās joprojām ir paaugstināta riska joma korupcijas ziņā. Pretkorupcijas stratēģijas 2021.-2030. gadam priekšlikuma projektā publiskie iepirkumi ir noteikti kā neaizsargāta joma korupcijas risku ziņā. Valsts komisija publiskā iepirkuma procedūru uzraudzībai ir neatkarīga lēmējinstitūcija (tiesa), kas atbildīga par apelācija izskatīšanu attiecībā uz publiskajiem iepirkumiem. Gadu gaitā tās darba apjoms ir palielinājies: 2020. gadā 66 % no publiskajiem iepirkumiem tika apstrīdēti Valsts komisijā publiskā iepirkuma procedūru uzraudzībai. Valsts komisijas publiskā iepirkuma procedūru uzraudzībai būtiskā loma ir atzīta arī pretkorupcijas stratēģijā, kurā ir paredzēta tās tiesiskā regulējuma turpmāka stiprināšana. Ir svarīgi, lai valsts komisijas reforma nodrošinātu tās neatkarības aizsardzību, it īpaši attiecībā uz valsts komisijas locekļu iecelšanu un disciplīnu, saskaņā ar ES tiesību aktiem un ņemot vērā Eiropas Padomes ieteikumus. Saskaņā ar pretkorupcijas stratēģijas 2021.–2030. gadam priekšlikuma projektu publisko iepirkumu tiesiskais regulējums arī tiks uzlabots, stiprinot pārraudzības mehānismu un procedūru pārredzamību.

Nav pieņemti ētikas noteikumi valdības locekļiem un parlamenta deputātiem, un “virpuļdurvju efekts” tiek regulēts tikai daļēji, kā norādīts 2020. gada ziņojumā par tiesiskumu. GRECO norādīja uz to, ka nav pieņemts valdības locekļu un parlamenta deputātu ētikas kodekss un ir veikti daži pasākumi, lai ņemtu vērā šos ieteikumus. Noteikumi par virpuļdurvju efektu nav padarīti stingrāki, un to piemērošanas joma joprojām ir šaura. GRECO uzskata, ka noteikumā, ar kuru amatpersonām ir aizliegts strādāt privātajā sektorā 12 mēnešus pēc civildienesta beigām, noteiktais periods ir pārāk īss, un tā arī ieteica Interešu konfliktu novēršanas komisijai piešķirt vidutāja lomu šajā jomā.

Kopš 2020. gada ziņojuma par tiesiskumu ir panākta ierobežota virzība attiecībā uz tiesiskā regulējuma stiprināšanu interešu konflikta novēršanas jomā. 2020. gada ziņojumā par tiesiskumu tika konstatēts, ka ir nepieciešams uzlabot tiesisko regulējumu interešu konfliktu jomā attiecībā uz tā īstenošanu un lai nodrošinātu, ka Interešu konfliktu risināšanas komisijai ir pietiekamas pilnvaras, lai piemērotu preventīvas iedarbības sankcijas un izpildītu savu būtisko preventīvo uzdevumu. Tiesiskais regulējums interešu konfliktu jomā nav mainījies, tomēr Pretkorupcijas stratēģijas 2021.-2030. gadam priekšlikuma projektā ir pausta apņemšanās to uzlabot, sniedzot sīkāku informāciju par tā saturu. Administratīvās tiesas un Konstitucionālā tiesa ir pieņēmušas vairākus spriedumus attiecībā uz Interešu konfliktu risināšanas komisijas lēmumiem. Piemēram, 2019. gada 12. septembrī Augstā administratīvā tiesa attiecībā uz komisijas pilnvarām saskaņā ar Likuma par interešu konfliktu novēršanu 5. pantu apstiprināja komisijas praksi un tās piemērotās sankcijas. 2020. gada 10. decembrī Augstā administratīvā tiesa pieņēma spriedumu par apelāciju un, atsaucoties uz Likuma par interešu konfliktu novēršanu 5. panta noteikumiem, lēma, ka Interešu konfliktu risināšanas komisijai nav pilnvaru noteikt sankcijas tikai par amatpersonu rīcības principu pārkāpumu . Jautājums attiecas uz 5. panta interpretāciju un iespēju komisijai piemērot sankcijas amatpersonām, tikai pamatojoties uz šo tiesību normu . Šā sprieduma ietekme ir svarīga, jo tas attiecas uz Interešu konfliktu risināšanas komisijas pilnvarām piemērot sankcijas . Eiropas Padomes Pretkorupcijas starpvalstu grupa (GRECO) izvērtēja Interešu konfliktu risināšanas komisijas pilnvaras un norādīja, ka komisija var vienīgi konstatēt, vai pastāv pārkāpums, taču nevar piemērot sankcijas atbilstoši likuma 2. un 5. pantam . Šajā saistībā GRECO ieteica pārskatīt pieejamās sankcijas par Interešu konfliktu novēršanas likuma pārkāpumiem, lai nodrošinātu, ka visiem pārkāpumiem ir atbilstošas sekas. Pilsoniskā sabiedrība pauda bažas par to, ka pēc Augstās administratīvās tiesas lēmuma var samazināties komisijas pilnvaras noteikt sankcijas . Interešu konfliktu risināšanas komisija ir paudusi satraukumu par nekonsekventu judikatūru un ir ieteikusi Valsts prokuratūrai ierosināt Augstākajā tiesā ārkārtas pārbaudes procedūru attiecībā uz Augstās administratīvās tiesas spriedumu, lai to atceltu, taču tas tikai noraidīts 14. maijā. 2021. gada 27. maijā Augstā administratīvā tiesa pieņēma papildu spriedumu saistībā ar likuma 5. pantu, apstiprinot administratīvās tiesas 2020. gada 19. decembrī pieņemto spriedumu.

Kriminālvajāšana un izmeklēšana augsta līmeņa korupcijas gadījumos turpinās, taču ilgstošās tiesvedības dēļ notiesāšanas bieži vien ir aizkavētas. Tika turpināta pozitīvā tendence attiecībā uz korupcijas izmeklēšanām un kriminālvajāšanām, tostarp vietējā līmenī. 2020. gadā Valsts prokuratūra izvirzīja apsūdzības 84 personām (109 personām 2019. gadā). Tajā pašā laikposmā tiesas pieņēma spriedumus attiecībā uz 92 personām, no kurām 78 personas tika notiesātas (85 %). Runājot par sankcijām par korupcijas pārkāpumiem, 31 personai tika piespriests cietumsods (12 personām cietumsods tika aizstāts ar sabiedrisko darbu) un 47 personām tika piespriesti nosacīti sodi. 2020. gadā palielinājās valsts prokuroru veikto izmeklēšanu ilgums Korupcijas un organizētās noziedzības apkarošanas birojā (ņemot vērā lietu sarežģītību un Covid-19 pandēmiju). Tikai aptuveni 28 % no USKOK lietām izmeklēšana tika pabeigta sešu mēnešu laikā (90 % 2019. gadā). Aptuveni 35 % gadījumu izmeklēšana ilga līdz vienam gadam, savukārt atlikušajos 35 % gadījumu izmeklēšanas ilgums sasniedza 18 mēnešus vai vairāk. Lietām nonākot tiesās, vairākos augsta līmeņa korupcijas gadījumos ir ilgstoša tiesvedība, kas aizkavē tiesu lēmuma pieņemšanu. Nav veikti skaidri pasākumi, lai risinātu tiesu sistēmas nepilnības, par kurām tika ziņots 2020. gada ziņojumā par tiesiskumu. Lai risinātu šo jautājumu, stratēģijas projektā ir noteikts uzdevums uzlabot tiesisko regulējumu korupcijas pārkāpumu kriminālvajāšanai ar mērķi paātrināt tiesvedību. Runājot par pašlaik pieejamajiem resursiem, USKOK ziņoja par grūtībām pieņemt darbā jaunus valsts prokurorus, jo kandidāti neatbilst zināšanu prasībām. Gan USKOK, gan Policijas valsts korupcijas un organizētās noziedzības novēršanas birojs (PNUSKOK) ziņoja, ka sadarbība korupcijas pārkāpumu izmeklēšanā un kriminālvajāšanā sniedz labus rezultātus. Valsts iestādes ziņoja, ka pieejamie resursi ir uzskatāmi par pietiekamiem un tiešsaistē ir pieejamas specializētas apmācības korupcijas apkarošanas jomā. Ir konstatēti trūkumi attiecībā uz iekārtu pieejamību sarežģītu izmeklēšanas darbību veikšanai. Saskaņā ar stratēģijas projektu PNUSKOK gūs labumu no digitalizācijas un atjaunošanas gan valsts, gan vietējā līmenī.

Horvātijas Žurnālistu asociācija (2021), “Bačić's persecution of the leaders of the CJA and the Journalists' Union is a new blow to media freedom”, 2021. gada 13. marts, ( https://hnd.hr/eng/bacic-s-persecution-of-the-leaders-of-the-cja-and-the-journalists-union-is-a-new-blow-to-media-freedom ).

Eiropas Padome (2021), Žurnālistikas un žurnālistu drošības aizsardzības veicināšanas platforma, “President of Croatian Journalists’ Union Maja Sever Threatened with Dismissal”, Nr. 40/2021.

Konstitucionālā tiesa lēma, ka parlamentam jārod alternatīvi veidi, lai nodrošinātu parlamenta deputātu līdzdalību Covid-19 pandēmijas laikā. Parlaments turpināja darbu Covid-19 pandēmijas laikā, kā arī pēc 2020. gada decembrī notikušās zemestrīces. 2020. gada aprīlī tika grozīts reglaments, īpašos gadījumos ierobežojot parlamenta deputātu skaitu, kuri vienlaicīgi var atrasties balsošanas palātā, un vēl vairāk saīsinot debašu ilgumu. 2020. gada oktobrī Konstitucionālā tiesa pasludināja šos grozījumus par neatbilstošiem Konstitūcijai, norādot, ka pastāv tehniskās iespējas organizēt parlamenta darbu tādā veidā, lai parlamenta dalībnieku līdzdalība plenārsēdēs un citās debatēs netiktu ierobežota. 2020. gada novembrī tika pieņemti jauni reglamenta grozījumi, lai nodrošinātu, ka visi parlamenta deputāti var piedalīties debatēs. Plenārsēdes tiek rīkotas vairākās palātās vienlaicīgi, tostarp izmantojot attālinātu piekļuvi. Tomēr IT sistēma neļauj reģistrēt atsevišķu parlamenta deputātu balsojumu, un attālinātā dalība ir pieejama vienīgi deputātiem, kuri atrodas pašizolācijā vai izolācijā. Saistībā ar parlamenta uzraudzību attiecībā uz Covid-19 pasākumiem 2020. gada decembrī parlaments pieprasīja valdībai trīs reizes gadā iesniegt parlamentam ziņojumu par Likuma par iedzīvotāju aizsardzību pret infekcijas slimībām īstenošanas ietekmi, kamēr ir spēkā lēmums par epidēmijas izsludināšanu. 2021. gada janvārī valdība iesniedza pirmo ziņojumu par laikposmu no 2020. gada marta līdz 2021. gada janvārim, kuru parlaments pieņēma ar balsu vairākumu. Attiecībā uz likumdošanas procesu no 2020. gada janvāra līdz 2021. gada martam 51 % no kopējā tiesību aktu skaita tika pieņemti, izmantojot steidzamības procedūru, un minētā vērtība ir samazinājusies salīdzinājumā ar 2019. gadu. Būtiska šo tiesību aktu daļa bija saistīta ar Covid-19 pandēmiju.

Covid-19 pandēmijas pasākumi ir pieņemti, pamatojoties uz divas reizes grozīto likumu par infekcijas slimībām. Horvātija neizsludināja ārkārtas stāvokli. Tā vietā ir pieņemti pasākumi Covid-19 pandēmijas ietekmes novēršanai, pamatojoties uz Likumu par iedzīvotāju aizsardzību pret infekcijas slimībām un pamatojoties uz Likumu par civilās aizsardzības sistēmu, kuri abi ir grozīti divas reizes kopš pandēmijas sākuma. Gan grozītā tiesiskā regulējuma, gan konkrētu ieviesto ierobežojošo pasākumu atbilstība Konstitūcijai un likumība tika apstrīdēta Konstitucionālajā tiesā, kura apstiprināja to atbilstību Konstitūcijai. Tiesa arī izskatīja prasības, ko iesniedza personas, kuras pieprasīja pārbaudīt dažu saistīto Civilās aizsardzības iestādes pieņemto lēmumu atbilstību Konstitūcijai un likumību. Tiesa apstiprināja to likumību, atzīstot, ka tām ir likumīgs mērķis, proti, aizsargāt pilsoņu dzīvību un veselību, un ka tās bija nepieciešamas mērķa sasniegšanai. Atsevišķā tiesvedībā, kuru tā uzsāka pēc savas iniciatīvas, tiesa konstatēja, ka viens Civilās aizsardzības iestādes pasākums neatbilda proporcionalitātes prasībai.

Ir paredzēts uzlabot regulējuma politikas īstenošanu. 2021. gada martā Valdības tiesību aktu birojs sāka tehniskā atbalsta projektu, lai uzlabotu analītiskās spējas, ko nodrošina piemērotu metodoloģisko rīku un procesu izmantošana attiecībā uz ex-ante un ex-post regulējuma ietekmes novērtējumu. Projekta ietvaros tiktu izplatīta saistīto metodiku un procesu izmantošana svarīgākajās valsts struktūrās, veicot regulējuma ietekmes novērtējuma sistēmas galveno dalībnieku un ieinteresēto personu, piemēram, nozaru ministriju, apmācības. Mērķis ir uzlabot kopējo darbspēju un regulējuma rezultātus, tomēr var saglabāties problēmas saistībā ar sekundāro tiesību aktu neiekļaušanu un ierobežotiem resursiem vietējā un reģionālajā līmenī. Regulējuma ietekmes novērtējuma īstenošanas trūkumi arī saglabājas. Regulējuma ietekmes novērtējumus galvenokārt veic ministrijas, savukārt Valdības tiesību aktu birojs nodrošina apmācību saistībā ar metodiku un likumdošanas izstrādi. Valdības tiesību aktu biroja pilnvaras attiecas tikai uz ietekmes novērtējumu pārbaudi primārajiem tiesību aktiem. Līdz ar to subordinētie noteikumi netiek pārbaudīti, izņemot MVU pārbaudi. Turklāt valsts iestādēm, it īpaši vietējām un reģionālajām iestādēm pietrūkst cilvēkresursu vai pieredzes, lai produktīvi īstenotu regulatīvo politiku.

Neraugoties uz to, ka sabiedriskā apspriešana ir iekļauta likumdošanas procedūrās, ieinteresētās personas uzskata, ka iedzīvotāju līdzdalība ir formālā, nevis tiek īstenota pēc būtības. Sabiedriskā apspriešana tiek veikta, izmantojot centralizēto valsts apspriešanas portālu “e-Consultations”. Valdības likumdošanas birojs koordinē sabiedriskās apspriešanas un pārvalda elektroniskās apspriešanas portālu. Gadā īstenoto sabiedrisko apspriešanu skaits kopumā palielinās. Parasto darbību ietvaros Informācijas komisāra birojs uzraudzīja, kā tika rīkotas apspriešanas 2020. gadā . Tāpat kā iepriekšējos gados novirzes visbiežāk bija saistītas ar apspriešanas ilgumu un nepamatotu termiņa saīsināšanu. Sūdzības arī ir saistītas arī ar to, ka nav publicēts ziņojums par veikto apspriešanu un ka nav pieņemti vai nav publicēti sabiedriskās apspriešanas plāni. Turklāt ieinteresētās personas uzskata, ka sabiedriskās apspriešanas, tostarp ar pilsonisko sabiedrību un nevalstiskām organizācijām, ir formālas, nevis tiek īstenotas pēc būtības. 2021. gadā ir paredzēts veikt portāla “e-Consultations” uzlabojumus, kuru mērķis galvenokārt ir paplašināt un uzlabot esošās funkcionalitātes.

Horvātijas Žurnālistu asociācija un Horvātijas Žurnālistu arodbiedrība (2021), sniegtā informācija 2021. gada ziņojumam par tiesiskumu.

Horvātijas Žurnālistu asociācija (2020), “CJA's poll: over 905 lawsuits against journalists and the media currently active in Croatia”, 2020. gada 1. maijs, ( https://hnd.hr/eng/cja-s-poll-over-905-lawsuits-against-journalists-and-the-media-currently-active-in-croatia ).

Horvātijas Žurnālistu asociācija (2021), “At least 924 lawsuits against journalists and the media currently active in Croatia”, 2021. gada 16. aprīlis, ( https://hnd.hr/eng/cja-survey-at-least-924-lawsuits-against-journalists-and-the-media-currently-active-in-croatia ).

Horvātijas Parlaments, Pretkorupcijas stratēģija 2015.–2020. gadam, 2015. gada 27. februāris, ( https://narodne-novine.nn.hr/clanci/sluzbeni/2015_03_26_545.html ).

Pretkorupcijas stratēģijas 2021.–2030. gadam projekts, kas publicēts sabiedriskajai apspriešanai, 2021. gada 25. jūnijs, ( https://esavjetovanja.gov.hr/ECon/MainScreen?entityId=16930 ).

Augstākās tiesas Ētikas padome, Augstākās tiesas Ētikas padome ir pieņēmusi lēmumu par tiesnešu sūdzībām tiesu ētikas kodeksa pārkāpumu esības novērtēšanas procedūras ietvaros — 2021. gada 31. maija paziņojums presei, ( http://www.vsrh.hr/EasyWeb.asp?pcpid=560 ; http://www.vsrh.hr/CustomPages/Static/HRV/Files/2021dok/Priopcenja/Ev%205-2021-3.pdf ; http://www.vsrh.hr/CustomPages/Static/HRV/Files/2021dok/Priopcenja/Ev%207-2021-4.pdf ; http://www.vsrh.hr/CustomPages/Static/HRV/Files/2021dok/Priopcenja/Ev%208-2021-3.pdf ; http://www.vsrh.hr/CustomPages/Static/HRV/Files/2021dok/Priopcenja/Ev%208-2021-4.pdf ).

Eiropas Pilsoniskās sabiedrības forums (GONG) (2021), sniegtā informācija 2021. gada ziņojumam par tiesiskumu.

Eiropas Komisija (2019–2021), Eiropas Savienības rezultātu apkopojums tiesiskuma jomā.

Valstu cilvēktiesību iestāžu Eiropas tīkls (2021), sniegtā informācija 2021. gada ziņojumam par tiesiskumu.

Augstākās tiesas Ģenerālā asambleja (2021), 2021. gada 18. maija paziņojums presei, ( http://www.vsrh.hr/EasyWeb.asp?pcpid=560 ).

Horvātijas Augstākās tiesas Ģenerālā asambleja (2021), 2021. gada 26. marta paziņojums presei, ( http://www.vsrh.hr/EasyWeb.asp?pcpid=560 ).

GONG (2021), “Letter to GRECO: The Commission must not be destroyed”, 2021. gada 4. februāris, ( https://www.gong.hr/en/good-governance/anti-corruption-policy/letter-to-greco-plenkovic-undermines-the-fight-aga/ ).

GRECO (2020), piektā novērtēšanas kārta. Novērtēšanas ziņojums par Horvātiju “Preventing corruption and promoting integrity in central governments (top executive functions) and law enforcement agencies”, 2020. gada 24. marts, ( https://rm.coe.int/fifth-round-evaluation-report-on-croatia-preventing-corruption-and-pro/16809cff22 ).

GRECO, ceturtā novērtēšanas kārta. “Fourth Evaluation Round, Addendum to the Second Compliance Report Croatia, Addendum to the Second Compliance Report Croatia”, 2020. gada 21. oktobris, ( https://rm.coe.int/fourth-evaluation-round-corruption-prevention-in-respect-of-members-of/1680a010c3 ).

Augstā administratīvā tiesa, 2021. gada 3. februāra paziņojums presei, ( https://sudovi.hr/sites/default/files/priopcenja/2021-02/Visoki%20upravni%20sud%20Republike%20Hrvatske%20-%20priop%C4%87enje%20za%20javnost%203.%20velja%C4%8De%202021.pdf ).

Human Rights House Zagreb (2021), sniegtā informācija 2021. gada ziņojumam par tiesiskumu.

ILGA-Europe (2021), sniegtā informācija 2021. gada ziņojumam par tiesiskumu.

Konstitucionālās tiesas 2020. gada 14. septembra spriedums, U-II-2379/2020, ( https://narodne-novine.nn.hr/clanci/sluzbeni/full/2020_09_105_1969.html ).

Konstitucionālās tiesas 2019. gada 2. jūlija spriedums, U-III-673/2018, ( https://sljeme.usud.hr/usud/praksaw.nsf/fOdluka.xsp?action=openDocument&documentId=C12570D30061CE54C125842D00218646 ).