KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par Eiropas enerģētikas programmas ekonomikas atveseļošanai īstenošanu /* COM/2012/0445 final */





KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par Eiropas enerģētikas programmas ekonomikas atveseļošanai īstenošanu 1. Programmas īstenošana virzās uz priekšu „Eiropas enerģētikas programma ekonomikas atveseļošanai” (EEPEA)[1] sniedz finansiālu atbalstu izraudzītiem ārkārtīgi stratēģiskiem projektiem enerģētikas jomā. Līdzfinansējot šos projektus, programma palīdz Eiropas Savienībai virzīties uz priekšu tās enerģētikas un klimata mērķu sasniegšanā: energoapgādes drošība un dažādošana; iekšējā enerģijas tirgus izveide un netraucēta darbība un siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināšana. Atbalstot kapitālieguldījumus reālajā ekonomikā, programmas mērķis vienlaicīgi ir stimulēt saimniecisko darbību un veicināt izaugsmi un darbavietu radīšanu. Kopš iepriekšējā gada ziņojuma EEPEA īstenošana ir virzījusies uz priekšu. Jāatgādina, ka 2010. gads galvenokārt bija veltīts EEPEA īstenošanas uzsākšanai. Lielāko daļu pieejamā budžeta piešķīra 59 projektiem šādās apakšprogrammās: gāzes infrastruktūra (EUR 1363 miljoni); elektroenerģijas infrastruktūra (EUR 904 miljoni); jūras vēja enerģija (EUR 565 miljoni) un oglekļa uztveršana un uzglabāšana (EUR 1000 miljoni). Kopumā līdz 2010. gada beigām pieņēma lēmumus par dotāciju piešķiršanu un noslēdza dotāciju līgumus par kopējo summu EUR 3833 miljoniem, t. i., 96,3 % no EEPEA kopējā budžeta. Summu EUR 146 miljonu apmērā, ko projektiem šajās nozarēs nevarēja piešķirt līdz termiņam 2010. gada 31. decembrī, iedalīja jaunam finanšu instrumentam Eiropas Energoefektivitātes fondam[2], kas galvenokārt atbalsta ieguldījumus energoefektivitātes un atjaunojamo energoresursu jomā. EEPEA izveidoja plašākā pasaules mēroga darba kontekstā, ko uzsāka ES līmenī, lai risinātu finanšu krīzi, kas sākās 2008. gadā, un stimulētu ekonomikas atveseļošanu. Kopš tā laika Eiropu novārdzina vēl lielāka krīze, tādēļ politikas atveseļošanas stimulēšanai vēl joprojām ir ļoti nepieciešamas. Ņemot vērā krīzes sarežģītību un mērogu, nevar gaidīt, ka viena politikas iniciatīva vai finansējuma programma panāks ekonomikas atveseļošanos. Tomēr šajos sarežģītajos apstākļos EEPEA ir un turpina būt instruments, kas dod iespēju gūt panākumus vairākos galvenajos ieguldījumu projektos, kuri bez ES publiskā finansējuma varētu tikt aizkavēti, samazināti vai atcelti. Šajā gada ziņojumā galvenā uzmanība ir pievērsta programmas īstenošanas pašreizējam stāvoklim. Padziļināta analīze par EEPEA ietekmi ir sniegta neatkarīgā vidēja termiņa novērtējumā[3], ko veica 2011. gadā. Šajā apsekojumā konstatēts, ka programma, uzsākot būvdarbus un aprīkojuma un starpproduktu iepirkumus, jau rada nozīmīgu ietekmi uz reālo ekonomiku. Enerģētikas politikas skatījumā programma noteikti ir veicinājusi zemas oglekļa dioksīda emisijas tehnoloģiju izstrādi un palīdzējusi uzlabot gāzes un elektroenerģijas iekšējā tirgus darbību, jo ir izveidoti starpsavienojumi ES rietumu un austrumu reģionu starpā, perifērajās dalībvalstīs, kā arī Centrāleiropā un Austrumeiropā, palielinātas uzglabāšanas jaudas, pakāpeniski pabeigta gāzes divvirzienu cauruļvadu tīkla izveide un tuvinātas no enerģētikas viedokļa izolētas teritorijas. Programmas atbalstīto projektu faktiskā īstenošana sākās jau 2010. gadā, tomēr tikai 2011. gadā ieguva impulsu un sasniedza pilnu jaudu. Vairāki projekti ir pabeigti, kā arī daudzi citi patlaban tiek īstenoti, kā izklāstīts nākamajās nodaļās. Dažos gadījumos projektu īstenošana ir apgrūtināta un virzās uz priekšu lēnāk, nekā tas bija sākotnēji plānots. Ekonomiskā un regulatīvā situācija ir īpaši sarežģīta oglekļa uztveršanas un uzglabāšanas apakšprogrammā, kas nonākusi krustcelēs. Sarežģītās un ilgās atļauju piešķiršanas procedūras ir kopīga problēma visām trīs apakšprogrammām. No tā izrietošā tiesiskā nenoteiktība ir aizkavējusi galīgo lēmumu pieņemšanu par ieguldījumiem. EEPEA veiksmīgai īstenošanai ir nepieciešama visu ieinteresēto pušu, tostarp dalībvalstu, stingra apņemšanās, lai paātrinātu regulatīvos un atļauju piešķiršanas procesus. Šajā sakarā paredzams, ka nozīmīgus uzlabojumus radīs Komisijas priekšlikums regulai, ar ko izveido energoinfrastruktūras vadlīnijas[4]. Priekšlikumā ir iekļauti noteikumi atļauju piešķiršanas procedūras paātrināšanai, izveidojot vienu kompetento iestādi valsts līmenī, kas koordinē visas atļaujas piešķiršanas procedūras, lēmumu pieņemšanai par atļaujas piešķiršanu nosakot trīs gadu termiņu un palielinot pārredzamību un sabiedrības līdzdalību. Turklāt kredītu krīzes un no tās izrietošā regulējuma (Basel III, Solvency II) dēļ infrastruktūras projektiem ir arvien grūtāk piekļūt ilgtermiņa finansējumam. Un tas ir situācijā, kad ir paredzēti vēl nebijuša apmēra ieguldījumi, jo daudziem pārvades sistēmu operatoriem investīciju plāni jāpalielina pat trīs reizes. Lai palīdzētu projektiem savākt vajadzīgo finansējumu no dažādiem avotiem, ir izstrādāts Komisijas priekšlikums par Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu[5], starpsektoru investīciju fondu. Šī fonda finanšu instrumenti paredz iespēju iesaistīt jaunas investoru grupas (pensiju un apdrošināšanas fondus) un samazināt dažus riskus, lai tādējādi palīdzētu projektu virzītājiem piekļūt nepieciešamajam ilgtermiņa finansējumam. Komisija stingri uzrauga visu projektu gaitu un attiecīgo starpposma mērķu sasniegšanu. Komisijas dienestu darba dokumentā, kas pievienots šim ziņojumam, ir izklāstīts katra projekta pašreizējais stāvoklis. Kavēšanās gadījumos Komisija rīkojas, lai sekmētu projektu īstenošanu, pastiprinot dialogu ar finansējuma saņēmējiem, pieprasot biežu ziņošanu un veicot apmeklējumus uz vietas. Ja tomēr nav atrasts piemērots risinājums, lai mazinātu kavēšanos, un nav iespējams panākt īstenošanas virzību uz priekšu, Komisija var izbeigt projektam sniegt finanšu atbalstu. Eiropas Energoefektivitātes fonds ir agrīnā īstenošanas stadijā, jo darbojas tikai no 2011. gada jūlija. Ārkārtīgi intensīvas darbības ir veiktas pirmo trīs darbības mēnešu laikā, lai uzsāktu fonda darbu un sāktu noteikt projektus, kurus tas varētu atbalstīt. 2. Gāzes un elektroenerģijas infrastruktūra 2.1. Ievads EEPEA infrastruktūras apakšprogramma atbalsta 44 projektus trīs galvenajās zemāk minētajās darbības jomās. – Gāzes infrastruktūras un uzglabāšanas projekti. Ir jāveic ES gāzes pārvades un tirdzniecības infrastruktūras turpmāka integrācija, starp dalībvalstīm uzbūvējot trūkstošos savienojumus un dalībvalstīs paplašinot nepietiekamas pārvades jaudas posmus. Piegādes drošībai nepieciešami integrēti ES energotīkli, kā arī ES enerģijas avotu, tostarp sašķidrinātās dabasgāzes (SDG), un maršrutu turpmāka dažādošana. – Gāzes reversās plūsmas projekti. Šo darbību jomu ierosināja 2009. gada piegādes krīze, kas radās pēc traucējumiem gāzes plūsmu pārvadē no Krievijas caur Ukrainu. Lielākā daļa Centrāleiropas un Austrumeiropas dalībvalstu palika bez gāzes, nevis tās trūkuma dēļ Eiropā, bet gan tādēļ, ka esošajām infrastruktūrām nepietika tehniskā aprīkojuma un jaudas, lai pagrieztu gāzes plūsmas no austrumu – rietumu virziena rietumu – austrumu virzienā. – Elektroenerģijas infrastruktūras projekti. Lai integrētu arvien pieaugošo elektroenerģijas apjomu, kas iegūts no atjaunojamiem energoresursu avotiem, panāktu augstus uzticamības standartus un sistēmas drošību, kā arī pieņemamas enerģijas cenas, nepieciešami milzīgi ieguldījumi jaunā infrastruktūrā. Turklāt vairākas dalībvalstis joprojām ir enerģētiskā ziņā izolētas, jo ir nepietiekami savienotas ar kaimiņvalstīm un iekšējo enerģijas tirgu. Projektus īsteno pārvades sistēmu operatori katrā dalībvalstī vai projektu virzītāji. Vidējais projektu ilgums ir 3–5 gadi. Tiem piešķirti EUR 2,268 miljardi, no kuriem aptuveni EUR 586 miljoni jeb 25,9 % līdz 2012. gada marta beigām jau ir izmaksāti saņēmējiem. Jāuzsver, ka nevienu maksājumu nevar saņemt, kamēr nav saņemtas vides dienestu atļaujas. Turklāt, lai aizsargātu ES finanšu intereses, maksājumu saņemšana ir atkarīga no projekta virzītāju stingras apņemšanās īstenot projektu, ko apliecina, pieņemot galīgo lēmumu par ieguldījumiem. 2.2. Līdzšinējie sasniegumi 2.2.1. Projekti, kas pabeigti 2011. gadā No 44 programmas līdzfinansētajiem projektiem līdz 2012. gada sākumam bija pabeigti šādi 13 (30 %) projekti: – divi gāzes starpsavienojumi, kas pirmo reizi savieno Ungāriju gan ar Horvātiju, gan Rumāniju, veicinot tirgus integrāciju un attīstību reģionā; – Beļģijas gāzes cauruļvadu tīkla pārvades jaudas palielināšana virzienā Vācija – Apvienotā Karaliste, kas izveido arī reversās plūsmas jaudu virzienā no Holandes un Vācijas robežas uz Zēbrugi Beļģijā un Apvienoto Karalisti; – septiņi gāzes reversās plūsmas projekti — četri Austrijā, divi Slovākijā un viens Čehijā; projekti visām kaimiņvalstīm nodrošina labāku piekļuvi Austrijas glabāšanas iekārtām Baumgartenā; – divi elektroenerģijas starpsavienojumi Portugāles un Spānijas starpā, kas uzlabo Pireneju pussalas elektroenerģijas tirgus darbību un atjaunojamo energoresursu integrāciju; – viens elektroenerģijas starpsavienojums Austrijas un Ungārijas starpā, kas nodrošina nozīmīgu pārvades papildu jaudu pārslogotajā dienvidu – dienvidu virzienā un līdz ar to veicina tirgus turpmāku integrāciju un tirdzniecību. 2.2.2. Nepabeigto projektu virzība uz priekšu No pārējiem projektiem 18 (10 attiecas uz gāzi un 8 — uz elektroenerģiju) virzās uz priekšu saskaņā ar plānu (40 %). Tajos notiek konkursa procedūras un saistībā ar tiem notiek būvdarbi, kas stimulē izaugsmi un rada darbavietas, pateicoties kabeļu, cauruļvadu, gāzes saspiešanas iekārtu vai cita aprīkojuma iegādei. Attiecībā uz gāzi projektu īstenošana ir veikusies labi šādos trīs Eiropas reģionos: – pieci projekti Baltijas reģionā (Polija, Dānija, Lietuva un Latvija); – divi projekti Centrālaustrumeiropā (Slovēnijā un Čehijā); – trīs projekti Rietumeiropā (Beļģijā, Francijā un Spānijā). Attiecībā uz elektroenerģiju projektu īstenošanā labi panākumi sasniegti šādos divos reģionos: – trīs starpsavienojumu projekti Baltijas reģionā (Igaunijā, Latvijā, Somijā un Zviedrijā); – pieci projekti Rietumeiropā (Vācijā, Īrijā, Apvienotajā Karalistē, Francijā, Spānijā, Itālijā un Maltā). Tikai 13 projekti no 44 (30 %) virzās uz priekšu lēnāk, nekā tas bija sākotnēji paredzēts, tehnisku, regulatīvu vai komerciālu grūtību dēļ. Šajā gadījumā projektu virzītāji ir pieprasījuši īstenošanas termiņa pagarinājumu vidēji par 18 mēnešiem. Grūtības noslēgt galīgo vienošanos par gāzes piegādi izraisīja kavējumus trīs svarīgos projektus, kuru mērķis ir dažādot ES gāzes importu, izmantojot jaunus maršrutus un avotus: „Galsi” projekts gāzes piegādei no Alžīrijas Itālijai, „Poseidon” projekts gāzes piegādei no Grieķijas Itālijai un „Nabucco” projekts gāzes piegādei no Turcijas Austrijai, izmantojot jaunu gāzes avotu Kaspijas jūras reģionā un, iespējams, Irākā un iesaistot jaunus partnerus (Azerbaidžāna, Turkmenistāna). EEPEA sniegtais atbalsts šiem projektiem ir bijis nozīmīgs, lai tos tuvinātu lēmumu pieņemšanai par ieguldījumiem, kas galu galā ir atkarīgi no gāzes ražotāju lēmuma piegādāt gāzi pa šiem cauruļvadiem. Pašlaik notiek sarunas ar mērķi panākt šādus lēmumus[6], un tiek cerēts, ka tos pieņems šā gada laikā. Jebkādas pazīmes par ES atbalsta samazināšanu šiem projektiem intensīvu komerciālu sarunu laikā būtu slikts signāls gāzes ražotājiem. Citos gadījumos tehnisku iemeslu dēļ konkursa procedūras izrādījušās sarežģītākas, nekā tas bija sākotnēji paredzēts, jo īpaši attiecībā uz trīs projektiem: starpsavienojums Bulgārijas un Rumānijas starpā, starpsavienojums Itālijas un Maltas starpā un reversās plūsmas projekts Portugālē. Administratīvo atļauju piešķiršana ir vēl viens nozīmīgs faktors, kas aizkavē vairāku projektu īstenošanu, jo īpaši reversās plūsmas projektu Polijā un Čehijā. Dažu projektu īstenošana ir aizkavēta regulatīvo aspektu vai tirgus intereses samazināšanās, kā arī ekonomikas lejupslīdes dēļ, kā tas noticis ar reversās plūsmas projektu Rumānijā un Ungārijā, gāzes uzglabāšanas vietas Tvrdonicē paplašināšanas projektu Čehijā un Ungārijas un Slovākijas starpsavienojuma projektu. Visbeidzot, piegādes drošībai reģionā ļoti svarīgā Bulgārijas un Grieķijas starpsavienojuma projekta īstenošana ir aizkavēta Bulgārijas tiesību aktu izmaiņu rezultātā. 2.3. Secinājumi Programmas otrajā īstenošanas gadā labi panākumi gūti elektroenerģijas un gāzes infrastruktūras projektos, jo īpaši gāzes reversās plūsmas projektos, proti, 13 projekti ir pabeigti un darbojas. Vairums projektu — 31 no 44 jeb 70 % — ir pabeigti vai virzās uz priekšu saskaņā ar plānu. Kopumā EEPEA noteikti ir uzlabojusi iekšējo tirgu darbību, nodrošinot starpsavienojumus ES rietumu un austrumu reģionu starpā un palielinot attiecīgo valstu un reģionu energoapgādes drošību[7]. EEPEA gāzes infrastruktūrai piešķir patiesi Eiropas dimensiju, dodot iespēju ātrāk un efektīvāk ieviest trešo iekšējā tirgus tiesību aktu paketi un regulu par gāzes piegādes drošības aizsardzības pasākumiem[8]. Ir gūti daži nozīmīgi panākumi: gāzes reversās plūsmas projekti ir pabeigti un darbojas, kā arī ir novērsuši gāzes piegādes krīzi nesenajā 2012. gada februāra salā. Spēcīgs EEPEA atbalsts dienvidu gāzes koridora projektiem ir bijis noderīgs sarunās, kas kļūst arvien intensīvākas, ar piegādātājām valstīm. Atbalstītie elektroenerģijas projekti dod nozīmīgu stimulu iekšējā tirgus izveidei ar visu Eiropas Savienības reģionu pilnvērtīgu līdzdalību un nozīmīgi uzlabo attiecīgo valstu un reģionu elektroenerģijas piegādes drošību. Elektrotīkla projekti palīdzēs uzņemt elektroenerģiju, kas ražota no atjaunojamiem energoresursiem. ES energoinfrastruktūras izveide sekmējas, pateicoties nepietiekamas jaudas posmu likvidēšanai un enerģijas ziņā izolētu teritoriju, piemēram, Baltijas valstu, Pireneju pussalas, Īrijas, Sicīlijas un Maltas, pakāpeniskai integrācijai. Turklāt programma ir paātrinājusi projektu īstenošanu, finansējot konkrētas darbības un būvdarbus, palīdzējusi projektu virzītājiem saņemt no finanšu institūcijām papildu finansējumu, kā arī palīdzējusi iegūt prioritāti valstu administrācijās daudziem projektiem, kas saskārās ar nopietnām problēmām vides dienestu atļauju saņemšanā. Pašlaik paredzams, ka lielākajai daļai no 31 patlaban īstenotā projekta vajadzētu būt pabeigtiem 2012.–2013. gadā; tikai daži projekti turpināsies līdz 2017. gadam, ņemot vērā tehniskās, regulatīvās un komerciālās problēmas, ar ko tie saskaras. 3. Jūras vēja enerģija 3.1. Ievads EEPEA jūras vēja enerģijas apakšprogrammu veido deviņi projekti divās galvenajās darbības jomās: – atbalsts inovatīvu turbīnu un jūrā izvietotu pamatņu struktūru liela mēroga testēšanai, ražošanai un ieviešanai praksē; – atbalsts modulāru risinājumu izstrādei lielos apjomos saražotā jūras vēja enerģijas integrācijai elektrotīklā. Dotāciju saņēmēju skaitā ir būvuzņēmumi, projektēšanas uzņēmumi, atjaunojamās enerģijas ražotāji un pārvades sistēmu operatori. Viss pieejamais EEPEA budžets EUR 565 miljonu apmērā ir piešķirts, un 2012. gada beigās visiem deviņiem projektiem veikto maksājumu kopsumma bija EUR 189 miljoni. 3.2. Jūras vēja enerģijas projektu pašreizējais stāvoklis Šo projektu īstenošanas pašreizējā stāvokļa aina ir daudzveidīga — vieni projekti jau pabeigti, citi pavirzījušies tālu uz priekšu, bet dažu īstenošana nozīmīgi kavējas. 3.2.1. Jūras vēja turbīnas un struktūras (seši projekti) Pateicoties EEPEA dotācijām, tagad ir nodrošināta pirmo liela mēroga (400 MW) jūras vēja parku izveidošana tālu no krasta (vairāk nekā 100 km) un dziļūdenī (vairāk nekā 40 m). EEPEA līdzekļi ir palīdzējuši izraudzītajiem projektiem iegūt nepieciešamos aizdevumus no banku konsorcijiem, lai nepieļautu finanšu trūkumu. EEPEA darbība „Thornton Bank” Beļģijā tika pabeigta 2011. gada septembrī. Četri Vācijas jūras vēja parku projekti jau ir ražošanas un/vai uzstādīšanas posmā. Turklāt pirmā jūras vēja elektroenerģija, kas saražota, izmantojot EEPEA līdzfinansētu infrastruktūru, 2010. gada rudenī jau tika ievadīta Vācijas elektrotīklā. Lai gan šo projektu panākumi kopumā ir ļoti labi, to īstenošana nedaudz kavējas, salīdzinot ar sākotnējo plānu. Tam ir trīs galvenie iemesli: garantēto elektrotīkla savienojumu izveides kavēšanās; aizkavēšanās atļauju piešķiršanas procesā un kavēšanās tehnisku iemeslu dēļ (produkcijas kvalitātes trūkumi un slikti laikapstākļi). Tā rezultātā viens projekts („Bard I”) jau ir oficiāli pārplānots, grozot dotācijas līgumu, un paredzams, ka arī citiem pieprasīs dotācijas līguma termiņa pagarinājumu par vienu vai diviem gadiem. Projekta, kura mērķis ir izveidot vēja enerģijas tehnoloģiju testēšanas centru pie Aberdīnas (Apvienotajā Karalistē), īstenošanas kavēšanās ir nozīmīgāka. Ir jāizveido atbilstoša uzņēmuma struktūra, iesaistot vairākus finansējuma saņēmējus, lai varētu apvienot komerciālu vēja enerģijas parku un testēšanas centru. Turklāt atļauju saņemšanas process ir ilgāks, nekā tas bija paredzēts. 3.2.2. Jūras vēja elektrotīkls (trīs projekti) Ne tik tuvu pabeigšanai ir trīs jūras vēja elektrotīkla projekti ar mērķi ieviest inovatīvas tehnoloģijas jūras vēja enerģijas integrācijai (augstsprieguma līdzstrāvu — kontrolētu spieguma avotu). Šo projektu galvenais mērķis ir nodrošināt pirmos pamatelementus Eiropas jūras vēja enerģijas tīklam. Projekti ir ļoti sarežģīti ne tikai tehnoloģiskā, bet arī regulatīvā un komerciālā ziņā. Valstu regulējošo iestāžu kavēšanās pieņemt lēmumus par līdzfinansējumu nozīmē to, ka šie projekti ir jāpārplāno, pieprasot termiņa pagarinājumu līdz 2016.–2018. gadam. Tomēr, neraugoties uz šīm grūtībām, vēja elektrotīkla projekti 2011. gadā ir guvuši nozīmīgus panākumus, uzlabojot komerciālo pamatu ieguldījumiem, nosakot optimālus kabeļu maršrutus un starpsavienojumu moduļu tehniskās specifikācijas. 3.3. Secinājumi Tiešais rezultāts no EEPEA atbalsta „turbīnu un struktūru” projektiem būs 1500 MW papildu bezoglekļa ražošanas jauda, un daži projekti jau daļu no šī rezultāta nodrošina. EEPEA projekti veido arī nozīmīgu uzkrāto pieredzi, piemēram, attiecībā uz jūrā izvietotu pamatu struktūru ražošanas un uzstādīšanas laika samazināšanu. Dažos gadījumos projekta īstenošana ir sarežģīta un virzās uz priekšu lēni. EEPEA darbību savlaicīga īstenošana ir ļoti atkarīga no ātras atļauju saņemšanas procedūru pabeigšanas. Svarīgi ir arī citi pamatnosacījumi, piemēram, garantijas jūras vēja enerģijas parkiem, lai iegūtu elektrotīkla savienojumu. Pirms var pieņemt lēmumus par ieguldījumiem, nozīmīgi šķēršļi, kas jāpārvar vēja elektrotīklu integrācijas projektiem, ir elektrotīklam pievienojamo vēja enerģijas parku licencēšana, kā arī līdzfinansējums, kas jāsaņem ar regulējošo iestāžu starpniecību. 4. OGLEKĻA UZTVERŠANA UN UZGLABĀŠANA 4.1. Ievads Lai sasniegtu ES enerģētikas un klimata politikas vērienīgos mērķus, jo īpaši energosistēmas dekarbonizāciju līdz 2050. gadam, ir jāievieš zemas oglekļa dioksīda emisijas tehnoloģijas, tostarp oglekļa uztveršana un glabāšana (CCS). Saskaņā ar Eiropas energotehnoloģiju stratēģisko plānu (SET) EEPEA atbalsta integrētu CCS projektu demonstrāciju ar mērķi līdz desmitgades beigām padarīt šo tehnoloģiju komerciāli dzīvotspējīgu. Programma sešiem projektiem enerģijas ražošanas nozarē sniedz finanšu atbalstu EUR 1 miljarda apmērā, un no tiem līdz 2012. martam saņēmējiem bija izmaksāti jau EUR 392 miljoni. Izraudzītie projekti attiecas uz trim dažādām CO2 uztveršanas tehnoloģijām, kā arī dažādām sauszemes un jūras glabāšanas koncepcijām: izsmeltas ogļūdeņražu atradnes (ar efektīvāku naftas ieguvi vai bez tās) un jūras sālsūdens slāņi. Šī pieeja atzīst, ka integrētie CCS projekti ir jauns tehnoloģisks izaicinājums, un tehnoloģiju demonstrēšanai jāatrisina virkne tehnisku, ekonomisku un regulatīvu uzdevumu. Projektu koordinatori ir energoapgādes vai enerģijas ražošanas uzņēmumi. Citu saņēmēju vidū ir energopārvades uzņēmumi, iekārtu piegādātāji un pētniecības institūti. 4.2. Oglekļa uztveršanas un glabāšanas projektu pašreizējais stāvoklis EEPEA ir veicinājusi visu sešu projektu ātru uzsākšanu (Vācija, Apvienotā Karaliste, Itālija, Nīderlande, Polija un Spānija). Vienam no tiem EEPEA ir palīdzējusi iegūt valsts finansējumu. Atļauju saņemšanas jomā EEPEA ir izraisījusi mērķtiecīgu dialogu un sadarbību ar iestādēm un vietējiem iedzīvotājiem. Daži projekti varētu būt palīdzējuši arī paātrināt tiesiskā regulējuma faktisko īstenošanu dalībvalsts līmenī. Turklāt līdz šim veiktie pamatīgie inženiertehniskie pētījumi energoapgādes uzņēmumiem ir ļāvuši gūt padziļinātu izpratni par integrētu oglekļa uztveršanas un glabāšanas (CCS) iekārtu turpmāko darbību. Arī konkrētu ģeoloģisko uzglabāšanas vietu raksturlielumu izpēte ir palīdzējusi noteikt piemērotas vietas pastāvīgai un drošai CO2 uzglabāšanai. CCS apakšprogrammā ir iekļauts pienākums projektiem nodrošināt pieredzes un labākās prakses apmaiņu, ko īstenoja, izveidojot CCS projektu tīklu. Gan 2010. gadā, gan 2011. gadā CSS projektu tīkls publicēja kopsavilkumu par pieredzi, kas projektos iegūta par CO2 uzglabāšanu, sabiedrības iesaistīšanu un atļauju saņemšanu. Vairumā projektu 2011. gadā pabeidza uztveršanas iekārtu inženiertehnisko priekšizpēti, tostarp iekārtu piegādātāja priekšatlasi, kas ir pēdējais tehniskais posms pirms pasūtīšanas. Izraudzīto uzglabāšanas vietu raksturlielumu izpēte turpinājās vienlaicīgi ar optimālo CO2 transportēšanas maršrutu izstrādi. Šie ir programmas panākumi. Tomēr CCS apakšprogramma kopumā sastopas ar nopietnām regulatīvajām un ekonomiskajām neskaidrībām, kas apdraud tās sekmīgu norisi. Grūtības apliecina fakts, ka nevienā no projektiem vēl nav pieņemts galīgais lēmums par ieguldījumiem. Paredzams, ka pirmais projekts, kurā līdz 2012. gada oktobrim varēs pieņemt galīgo lēmumu par ieguldījumiem, būs Nīderlandē. Pārējais projektos galīgais lēmums par ieguldījumiem netiek plānots pirms 2013. gada. Šī starpposma mērķa īstenošana ir aizkavēta dažādu iemeslu dēļ: vēl nav saņemtas visas atļaujas, nav pabeigta glabāšanas vietu raksturlielumu izpēte un nav nodrošināta finanšu struktūra. Turklāt zema oglekļa cena saskaņā ar emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu (ETS) padara nepievilcīgu īstermiņa un vidēja termiņa saimniecisko darbību, kas saistīta ar CSS, un ir palielinājusi arī prognozētās iekārtu ekspluatācijas izmaksas. Turklāt pašreizējā ekonomiskajā situācijā projektiem arvien grūtāk kļūst piekļūt finansējumam. Jenšvaldē, Vācijā, EEPEA projektu izbeidza 2012. gada sākumā. Papildus sabiedrības iebildumiem pret iespējamās uzglabāšanas vietas atrašanās vietām projekta virzītāji secināja, ka ievērojamā kavēšanās ar CCS direktīvas transponēšanu Vācijas tiesību aktos neļautu projekta termiņā saņemt nepieciešamās CO2 uzglabāšanas atļaujas. Šajos sarežģītajos apstākļos CCS attīstība ir nonākusi krustcelēs. Komisija kopā ar CCS interesentu grupām un projektu virzītājiem kopā apspriež, kādi turpmāki pasākumi ir vajadzīgi, turpinot ES atbalstu šajā stratēģiskajā sektorā, kā arī iespējas, kā vislabāk izmantot EEPEA līdzekļus projektos, kur pieņem galīgo lēmumu par ieguldījumiem. 4.3. Secinājumi Ir gūti ievērojami panākumi uztveršanas iekārtu pamatīgo tehnisko pētījumu pabeigšanā un mazāki panākumi glabāšanas vietu novērtēšanas pabeigšanā. Tomēr pēc CSS apakšprogrammas īstenošanas otrā gada tā nonākusi krustcelēs: viens projekts ir atcelts un nevienā no pārējiem pieciem vēl nav pieņemts galīgais lēmums par ieguldījumiem. Īstenošanas aizkavēšanai ir vairāki iemesli: vēl nav saņemtas visas atļaujas, nav pabeigta glabāšanas vietu raksturlielumu izpēte un nav nodrošināta finanšu struktūra. Tādēļ varētu būt, ka lielākās daļas iekārtu ekspluatācija tiks atlikta uz 2016./2017. gadu. CCS ir vēl nebijusi darbība, kurā papildus tehnisko un ekonomisko aspektu novērtēšanai ir jāievēro jaunais tiesiskais regulējums (piemēram, attiecībā uz CO2 uzglabāšanu). Nozarei un dalībvalstīm būs jāpieliek lielākas pūles, lai samazinātu šo projektu īstenošanas aizkavēšanos saistībā ar regulatīvajiem un finanšu aspektiem. 5. Eiropas Energoefektivitātes fonds 5.1. Fonda raksturojums un mērķi Regula (ES) Nr. 1233/2010 paredz izveidot finanšu instrumentu, lai atbalstītu ieguldījumus energoefektivitātē un decentralizētos atjaunojamās enerģijas avotos. Ar regulu jaunajam instrumentam piešķīra summu aptuveni EUR 146,3 miljonu apmērā, kas atbilst EEPEA apropriācijām attiecībā uz piešķīrumiem, kas nav izmantoti līdz 2010. gada 31. decembrim. Pēc grozītās EEPEA regulas stāšanās spēkā Komisija Eiropas Investīciju bankai (EIB) uzticēja uzdevumu izveidot ieguldījumu fondu un uzsākt tā darbību. Šajā nolūkā 2011. gada martā Komisija un EIB parakstīja deleģēšanas nolīgumu. Instruments ir izveidots kā ieguldījumu fonds ar nosaukumu „Eiropas Energoefektivitātes fonds” (EEE F)[9], kā arī paredz tehniskās palīdzības un informētības palielināšanas darbības. Fondam ir piešķirti līdzekļi EUR 265 miljonu apmērā; EUR 125 miljonus no tiem piešķīra ES. Pārējo finansēšanas partneru ieguldījumu apjoms bija šāds: EIB — EUR 75 miljoni, „Cassa Depositi e Prestiti” (CDP) — EUR 60 miljoni un „Deutsche Bank” — EUR 5 miljoni. Papildus fondam piešķirtajiem līdzekļiem EUR 20 miljonus ES piešķīra dotācijām tehniskajai palīdzībai un EUR 1,3 miljonus — informētības palielināšanas darbībām. Piedalīšanās fondā ir atvērta citām finanšu institūcijām, kuras varētu būt ieinteresētas pievienoties. Saskaņā ar stratēģiju „Eiropa 2020” – stratēģiju gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei – Eiropas Energoefektivitātes fonds papildina un veicina pašreizējo energoefektivitātes politikas sistēmu, jo īpaši 2011. gada Energoefektivitātes plānu[10] un energoefektivitātes direktīvas priekšlikumu[11]. Fonds veic ieguldījumus enerģijas taupīšanas un energoefektivitātes pasākumos (70 %), atjaunojamo energoresursu projektos (20 %) un tīra pilsētu transporta projektos (10 %), koncentrējoties uz ieguldījumiem pilsētvidē. Instrumenta atbalsta saņēmēji ir vietējās, reģionālās un, ja pamatoti, valsts iestādes, kā arī valsts vai privāti tiesību subjekti, kas darbojas valsts iestāžu vārdā. Fonds piedāvā dažādus parāda un pašu kapitāla instrumentus[12], kas pielāgoti projekta struktūrai un vajadzībām. Jo īpaši tas var sniegt šādus finanšu pakalpojumu veidus: vidēja un ilgtermiņa prioritāros aizdevumus, subordinētos aizdevumus, mezanīna parāda investīcijas, garantijas, pašu kapitāla un kvaizikapitāla ieguldījumus vai bezregresa finansējumu (forfeitingu)[13]. Tehniskās palīdzības instruments nodrošina projektu virzītājus ar finanšu atbalstu dotācijas veidā, lai palīdzētu organizēt projektus un sagatavot pieteikumus fondam. Eiropas Energoefektivitātes fonds tika izveidots, lai likvidētu energoefektivitātes galvenos tirgus šķēršļus: pielāgota finansējuma trūkumu, zemu tirgus uzticību šiem ieguldījumiem un augstas kapitāla izmaksas projektu attīstībai. Tādēļ fonda mērķis ir finansēt konkrētus atkārtojamus „bākas projektus”, lai uzskatāmi parādītu rentabilitāti ieguldījumiem energoefektivitātē, nodrošinot pielāgotu finansējumu, kādu patlaban tirgus nepiedāvā, jo īpaši atbalstot energopakalpojumu uzņēmumu attīstību un palīdzot piesaistīt privātu papildu finansējumu. 5.2. Līdzšinējie sasniegumi Pēc deleģēšanas nolīguma parakstīšanas Eiropas Investīciju banka iespējami ātri veica visus fonda izveidei nepieciešamos juridiskos pasākumus, un tas sāka darboties 2011. gada 1. jūlijā. „Deutsche Bank”, kas izraudzīta kā fonda pārvaldītāja, vispirms veica virkni komunikācijas un mārketinga darbību fonda reklamēšanai ar mērķi radīt darījumu plūsmu un izveidot noderīgus kontaktus ar pašvaldībām, vietējām iestādēm, kā arī iespējamajiem investoriem, lai nākotnē palielinātu fonda apjomu. Šajā nolūkā tika izveidota tīmekļa vietne www.eeef.eu un aktivizēts projekta iesniegšanas tīmekļa rīks, lai atvieglotu fonda pārvaldītājas un pieteikumu iesniedzēju mijiedarbību. Attiecībā uz tehniskās palīdzības instrumentu Eiropas Investīciju banka tā vadību deleģēja tālāk fonda pārvaldītājai, un jau tiek izskatīti pirmie pieprasījumi. Fonda darbības pirmo mēnešu laikā pašvaldības, energopakalpojumu uzņēmumi (ESCO) un citi tiesību subjekti, kas darbojas valsts iestāžu vārdā, fonda pārvaldītājai jau bija iesnieguši daudz projektu priekšlikumu koģenerācijas, ielu apgaismojuma, centralizētās siltumapgādes un ēku energoefektivitātes rādītāju uzlabošanas jomā. Vairākiem daudzsološiem projektiem pašlaik tiek veikts rūpīgs novērtējums, un jau tiek slēgti pirmie darījumi. Attiecībā uz citiem finanšu instrumentiem daudziem iepriekš atlasītiem projektiem nepieciešamas ilgas publiskā iepirkuma procedūras un sarežģīta darījumu organizēšana. Pirmie projekti kalpos kā izmēģinājuma pieredze, lai jo īpaši veicinātu ESCO struktūras. Šajā sakarā tika izstrādāts standarta bezregresa finansējuma (forfeitinga) līgums uz energoefektivitāti balstītiem pakalpojumiem, kas atvieglos ar ESCO noslēgto inovatīvo darījumu attīstību un atkārtošanu. Paredzams, ka pēc tam, kad būs pagājis parastais sākumposma laiks, tiks realizēti nākamie projekti. Līdz 2013. gada jūnijam, kā noteikts Regulā (ES) Nr. 1233/2010, Komisija ziņos Parlamentam un Padomei par sasniegto un par fonda iespējamo turpmāko attīstību. [1] Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 663/2009 (2009. gada 13. jūlijs), ar ko izveido programmu ekonomikas atveseļošanas atbalstam, piešķirot Kopienas finansiālo palīdzību projektiem enerģētikas jomā. [2] Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1233/2010 (2010. gada 15. decembris), ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 663/2009. [3] http://ec.europa.eu/energy/evaluations/doc/2011_eepr_mid_term_evaluation.pdf [4] Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido Eiropas energoinfrastruktūras vadlīnijas, COM(2011) 658, galīgā redakcija. [5] Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu, COM(2011)665. [6] „Poseidon” projekta gadījumā sarunas ar „Shah Deniz 2” gāzes atradņu attīstītāju pašlaik ir pārtrauktas, un projekta atbalstītāji apsver citus Kaspijas jūras un Vidējo austrumu reģionā pieejamus piegādes avotus. [7] Donavas reģiona gāzes tirgus modeļa analīze, ko veicis Reģionālais enerģētikas politikas pētniecības centrs, rāda ieguvumus no starpsavienojumiem un to ietekmi uz gāzes cenu kritumu reģionā, kas var sasniegt 6 %. (Starp analizētajiem projektiem ir HU-SK starpsavienojums, BG-EL starpsavienojums un Polijas sašķidrinātas dabasgāzes projekts). Plašāka informācija publicēta http://www.rekk.eu/images/stories/letoltheto/kaderjak_drgmm_ep_20120620_v2.pdf. [8] Regula (ES) Nr. 994/2010 (2010. gada 10. oktobris), ESOV L295, 12.11.2010. [9] Valsts aģentūra „Eiropas Energoefektivitātes fonds” ir strukturēts finansēšanas instruments (SICAV-FIS saskaņā ar Luksemburgas tiesību aktiem) [10] COM(2011) 109, 8.3.2011. [11] COM (2011) 370, 22.6.2011. [12] Eiropas Energoefektivitātes fonds nepiešķir dotācijas vai subsidētus procentus (aizdevumi ar atvieglotiem noteikumiem). Šie finansiālie stimuli netiek uzskatīti par atbilstošiem projektiem, kas rada pietiekamus ienākumus, lai būtu finansiāli dzīvotspējīgi. [13] Bezregresa finansējuma jeb forfeitinga shēmu veido nākamo periodu ieņēmumu (energoietaupījumi) pārdošana par diskonta likmi. Eiropas Energoefektivitātes fonda bezregresa finansējuma shēmas ir papildu nodrošinātas ar energoefektivitātes līgumiem kā nodrošinājumu.