Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Nestandarta nodarbinātības un platformu kooperatīvi rūpniecības digitālajā pārveidē”

(pašiniciatīvas atzinums)

(2022/C 152/06)

Ziņotājs: Giuseppe GUERINI Līdzziņotājs: Erwin DE DEYN

Pilnsapulces lēmums 25.3.2021. Juridiskais pamats Reglamenta 32. panta 2. punkts Pašiniciatīvas atzinums Atbildīgā specializētā nodaļa Rūpniecības pārmaiņu konsultatīvā komisija (CCMI) Pieņemts specializētās nodaļas sanāksmē 10.11.2021. Pieņemts plenārsesijā 8.12.2021. Plenārsesija Nr. 565 Balsojuma rezultāts (par/pret/atturas) 219/0/10

1. Secinājumi un ieteikumi

1.1. Digitālo platformu ekonomika ir strauji augoša parādība, kas sniedzas pāri Eiropas Savienības robežām. Šai parādībai pieaugot, vairojas arī veidi, kādos iedibinās darba attiecības ar šādās platformās nodarbinātajām personām: pašnodarbinātība, nepastāvīgas sadarbības attiecības un individualizēti darba līgumi. Šajā saistībā piemērots instruments, lai stabilizētu digitālo platformu ietvaros izveidotās darba attiecības, var būt darba ņēmēju kooperatīvi.

1.2. Ņemot vērā šā tirgus mērogu, EESK uzskata, ka Eiropas Savienībai un dalībvalstīm ir gan lietderīgi, gan nepieciešams koordinēt atbilstoša regulējuma ieviešanu, lai panāktu līdzsvaru starp inovācijas nepieciešamību un digitālo platformu darbinieku tiesību aizsardzību, kā regulas projektos par digitālo pakalpojumu tiesību aktu un Digitālo tirgu tiesību aktu tās jau ir darījušas attiecībā uz patērētājiem un lietotājiem.

1.3. Digitālās platformas arī veicina tādu jaunu uzņēmējdarbības veidu attīstību, kas daudziem cilvēkiem var paplašināt aktīvas līdzdalības iespējas jaunos digitālajos tirgos. No šiem uzņēmējdarbības veidiem kooperatīvi ir īpaši piemēroti, lai veicinātu iekļaujošu līdzdalību digitālo platformu pārvaldībā.

1.4. Kooperatīva modelis ļauj attīstīt tādu pašnodarbināto izveidotus uzņēmumus, kuri cenšas saglabāt autonomiju un radošumu, vienlaikus uzlabojot savus ienākumus, darba apstākļus un piekļuvi sociālajai aizsardzībai, izvairoties no nestandarta nodarbinātības veidiem.

1.5. EESK konstatē, ka kooperatīvs var digitālo platformu iezīmes savienot ar kooperatīvā darba organizatorisko modeli, bet, ja apstākļi to atļauj, arī pavērt nodarbinātajiem biedriem iespēju saglabāt algota darbinieka statusu un visus aizsardzības pasākumus, kas darba ņēmējiem paredzēti darba koplīgumos.

1.6. EESK mudina Eiropas Komisiju, ES dalībvalstis un sociālā dialoga dalībniekus paredzēt iniciatīvas, kas veicinātu tādu platformu kooperatīvu attīstību, kuri ar jauno tehnoloģiju starpniecību atbalstītu uzņēmējdarbību, apvienojot kooperatīvos gados jaunus darba ņēmējus un uzņēmējus.

1.7. Lai šādas iniciatīvas sekmīgi īstenotu, ir jāiesaista visas ieinteresētās personas; šajā nolūkā izšķiroša loma var būt sociālajam dialogam, tādēļ EESK ir gatava dot ieguldījumu platformu kooperatīvu veicināšanā.

1.8. Uz digitālajām platformām neattiecas sauszemes robežas. Turklāt Eiropas teritorijā piemēro izcelsmes valsts principu. Šo iniciatīvu panākumi būs atkarīgi no tā, vai šajos jautājumos valdīs kopīga izpratne un piemērošana. EESK aicina pievērst uzmanību iekšējā tirgus sadrumstalotības riskam, kas negatīvi ietekmētu gan platformas, gan to darbiniekus.

1.9. EESK uzskata: īstenojot Eiropas digitālās pārkārtošanās stratēģiju, būtu jāieplāno iniciatīvas ar mērķi atbalstīt digitālo platformu pārvaldības kooperatīvu dibināšanu, lai veicinātu digitālo pakalpojumu, datu un tehnoloģiskās infrastruktūras kolektīvo piederību, tādējādi sekmējot lielāku ekonomikas vides diversifikāciju un ekonomikas demokrātijas izplatīšanos.

1.10. EESK norāda, ka kooperatīvi kā autonomas tādu cilvēku organizācijas, kas brīvprātīgi apvienojušies, lai ar demokrātiskas un līdzdalības organizācijas starpniecību apmierinātu savas kopīgās sociālās, ekonomiskās un kultūras vajadzības, ir lietderīgs risinājums digitālo platformu pārvaldības un demokrātiskas kontroles problēmām.

1.11. EESK aicina Eiropas Komisijas priekšlikumus par regulējumu platformu darbiniekiem izstrādāt tā, lai tie būtu vērsti uz inovācijām un būtu tām atvērti, veicinot uzņēmumu konkurētspēju un vienlaikus neaizmirstot par darba ņēmēju tiesību aizsardzību. Īpaši jānodrošina, ka digitālo platformu darbinieki tiek apmācīti tā, lai viņi spētu labāk izprast un kontrolēt, kā tiek piemēroti algoritmi, kas reglamentē darbinieku pieņemšanu darbā.

2. Ievads un vispārīga informācija

2.1. Ekonomikas un uzņēmējdarbības straujās pārveides procesā digitalizācija ir uzņēmusies fundamentālu stratēģisko funkciju tiktāl, ka tā ir kļuvusi klātesoša visās darbības nozarēs, aptverot produktu un pakalpojumu vērtības ķēdes visu ciklu un ietverot gan lielus uzņēmumus, gan mazos un mikrouzņēmumus. Tās ietekme uz darba vidi jaunu iespēju un izaicinājumu veidā ir ļoti liela gan to rakstura, gan pārmaiņu ātruma ziņā.

2.2. Straujās digitālās pārkārtošanās rezultātā rodas jauni darba veidi un jauni uzņēmumu organizācijas veidi. Attiecībā uz platformu darbu cita starpā vajadzīgi jauni un elastīgi risinājumi, kuriem ne vienmēr iespējams piemērot pašreizējo tiesisko regulējumu.

2.3. Straujo pārmaiņu dēļ ir atklājušās nepilnības juridiskās noteiktības jomā, tāpēc sociālais dialogs un darba koplīguma slēgšanas sarunas ir svarīgas kā satvars sarunām par jauniem digitālo platformu darba noteikumiem. Daudzas dalībvalstis ir centušās precizēt digitālās platformās strādājošu personu nodarbinātības statusu; šajā saistībā Eiropas Komisijai būtu jāregulē šis jautājums tādā veidā, kas veicinātu nolīgumus, kurus būtu iespējams pielāgot pārmaiņām darba tirgū un vienlaikus ar tiem nodrošināt darba ņēmēju sociālajai aizsardzībai nepieciešamās garantijas.

2.4. Lai gan digitālo platformu fenomenā ietilpst plašs modeļu klāsts, kas var ietvert sociālos tīklus, e-komercijas vietnes, finanšu starpniecības tīmekļa vietnes un piekļuvi resursiem un datiem un to pārvaldību, šajā atzinumā tiks aplūkota perspektīva, kas konkrēti attiecas uz nodarbinātību un it īpaši uz uzņēmumiem, kas darbojas ar lietojumprogrammu vai tīmekļa vietņu starpniecību. Konkrēti atzinumā tiks aplūkotas digitālās platformas īpašajā kooperatīva formā.

2.5. Eiropas Komisija pašlaik pēta ietekmi uz platformu darbinieku apstākļiem, izmantojot apspriešanos, kuras pirmais posms sākās 2021. gada 24. februārī un otrais posms norisinājās no 2021. gada 15. jūnija līdz 15. septembrim. Ar šīs apspriešanās starpniecību Komisija aicināja sociālos partnerus paust viedokli par to, cik lietderīga varētu būt leģislatīva iejaukšanās. Apspriešanā ir noteiktas septiņas iespējamās rīcības jomas: 1. nodarbinātības statuss, 2. darba apstākļi, 3. piekļuve sociālajai aizsardzībai, 4. piekļuve kolektīvajai pārstāvībai un darba koplīguma slēgšanas sarunām, 5. pārrobežu dimensija, 6. algoritmu pārvaldība, 7. pastāvīga apmācība un profesionālās iespējas cilvēkiem, kas strādā platformās.

2.6. Digitālās platformas veido “virtuālu telpu”, kurā notiek mijiedarbība un apmaiņa, kas ir daudz vairāk nekā tikai saskaņot piedāvājumu un pieprasījumu; tām ir arvien izsmalcinātākas iespējas kontrolēt un ietekmēt darba ņēmējus, pakalpojumu sniedzējus un lietotājus, piedāvājot jaunus pakalpojumus klientiem un jaunus nodarbinātības veidus. Tas ir iespējams, pateicoties profilēšanas sistēmu un plašai datu izmantošanai ar mākslīgā intelekta sistēmām un algoritmiem, kurus nosaka tie, kas pārvalda platformas.

2.7. Izmantojot rafinētu tirgvedības politiku, kas cilvēkiem, kuri darbojas platformās, rada ilūziju, ka viņi ir galvenie dalībnieki horizontālā līdztiesīgā procesā, platformas sevi prezentē un definē kā tikšanās telpas tiešām un nepastarpinātām attiecībām, taču realitātē tās nekad nav pilnībā decentralizētas vai neitrālas; gluži pretēji, platformas pašas darbojas kā aktīvi starpnieki ar precīzi noteiktu, bet ne vienmēr acīmredzamu hierarhiju.

2.8. Lai gan dažādos nodarbinātības veidus regulē visaptverošs ES un valstu tiesību aktu kopums, šos reglamentējošos noteikumus ne vienmēr ir iespējams piemērot un īstenot attiecībā uz platformām. Lai atvieglotu un atbalstītu digitālo platformu stabilu un ilgtspējīgu attīstību nolūkā palielināt digitālā tirgus dalībnieku sadarbību un savstarpēju uzticēšanos, būtu jāsekmē informētība, sociālais dialogs un savstarpēja mācīšanās. Sociālais dialogs un darba koplīguma slēgšanas sarunas spēj labāk regulēt strauji mainīgās situācijas nekā sasteigti tiesību akti, kas varētu kavēt inovāciju.

2.9. Jebkurā gadījumā ir acīmredzams, ka labā regulējumā jāņem vērā lielās inovācijas, ko var radīt digitālās tehnoloģijas, un šajos jaunajos darba organizācijas veidos jāatzīst darba ņēmēju tiesības. Ietekmēt pārmaiņas nozīmē aktīvi vadīt attīstības modeli, kurā, pēc EESK domām, īpaša uzmanība jāpievērš ekoloģiskajam un sociālajam aspektam.

2.11. Ietekmes novērtējumā ( 5 ) , ko Eiropas Komisija publicēja 2021. gada janvārī, uzsvērts, ka vispārējā mainīgo darba apstākļu kontekstā arvien vairāk cilvēku var sniegt pakalpojumus kā pašnodarbinātie, izmantojot digitālās platformas. Pienācīga tiesiskā regulējuma trūkums varētu stimulēt neatbilstīgus pašnodarbinātības veidus; lai pašnodarbinātību par tādu uzskatītu, tai jāatbilst noteiktiem kritērijiem: autonomija, brīvprātīga pušu dalība, pašnoteikšanās darba organizācijā un neatkarība.

2.12. Eiropas Komisijas veiktā analīze liecina, ka platformu darbiniekiem, iespējams, nav pietiekamas informācijas un izpratnes par to, kā tiek piemēroti algoritmi, pieņemot konkrētus lēmumus, kuri varētu ietekmēt viņu darba apstākļus. Izpratnes un informācijas trūkums var būt problemātisks, it īpaši saistībā ar digitālo uzraudzību un datu pārvaldību, ja ar algoritmu palīdzību veiktā plānošana un pārvaldība ietekmē darba apstākļus. Tieši tāpēc svarīgs ir sociālais dialogs.

2.13. Gan uzņēmumiem, gan darba ņēmējiem ir vajadzīgas zināšanas un juridiskā noteiktība attiecībā uz platformu darbinieku darba līgumiem, kas nodrošina pienācīgu darba samaksu un piekļuvi sociālajai aizsardzībai un darba koplīguma slēgšanas sarunām. Tāpat nepieciešama skaidrība par darba devēja un pašnodarbinātas personas statusa noteikšanas kritērijiem. Par šiem aspektiem EESK ir izteikusies atzinumā SOC 645/2021 par tematu “Taisnīgi darba nosacījumi platformu ekonomikā”, ko 2020. gada otrajā pusē pieprasīja ES Padomes prezidentvalsts Vācija.

2.14. Kā atzīst pati Komisija, digitālo platformu ekonomikā kooperatīviem ir izdevies radīt modeļus, kas ļauj sekmīgi kombinēt uzņēmējdarbību, sociālās tiesības un pienācīgus darba apstākļus ( 6 )

3. Vispārīgas piezīmes

3.1. Dziļās un straujās pārmaiņas, ko ieviesusi ekonomikas un sociālās dzīves digitalizācija, rada jaunas prasības attiecībā uz elastīgumu un ātru pielāgošanos un paplašina arī pašnodarbinātības iespējas, tomēr dažkārt tās noved pie jauniem darba fragmentācijas un sadrumstalotības veidiem: darbs ir process, kas sadalīts ne tikai posmos (kā tradicionālajās montāžas ķēdēs), bet arī telpā un laikā, bieži vien nojaucot robežas starp noteiktos šo procesu posmos iesaistīto personu darba laiku un privāto dzīvi.

3.2. Šie aspekti ir daļa no sarežģītas parādības, kurā iesaistīti pat augsti kvalificētu profesiju pārstāvji, kuriem saskaņā ar pašnodarbinātu personu vai ārštata līgumiem tiek uzticēts veikt kādu ražošanas procesa posmu. Piemēram, var minēt datorprogrammu izstrādes, datu analīzes un lietojumprogrammu izstrādes jomas speciālistus un visus arvien vairāk decentralizēti sniegto papildinošo pakalpojumu sniedzējus.

3.3. Covid-19 krīze ir parādījusi, ka daudzās dalībvalstīs joprojām nepārvarēts izaicinājums ir pareizi piemērot un īstenot tos ES un valstu noteikumus, kuros atzīta nepieciešamība aizsargāt darba ņēmējus, ar kuriem noslēgti tā dēvētie nestandarta darba līgumi ( 7 )

3.4. Digitālo platformu kā darbinieku darbā pieņemšanas instrumenta parādīšanās daudzos gadījumos ir nozīmējusi pašnodarbinātības līgumu izmantošanu, pat ja darbs faktiski netiek veikts pašnodarbinātības statusā un neatkarīgi. Ir bijuši arī gadījumi, kad šīs pieejas mērķis drīzāk bija ierobežot darbaspēka izmaksas, nevis nodrošināt maksimālu darba organizācijas autonomiju. Tādēļ vairākās ES valstīs ir arī palielinājies juridisko strīdu skaitu tiesās. Tomēr ir acīmredzams, ka šādu strauji mainīgu parādību nevar regulēt ar tiesu un tiesvedību, bet ir jāatrod praktiski īstenojami risinājumi, kas pienācīgi aptvertu un interpretētu notiekošās būtiskās pārmaiņas.

3.5. Šajā kontekstā kooperatīvs ļauj attīstīt pašnodarbināto uzņēmumus (piemēram, pašnodarbināto kooperatīvus), kuru mērķis ir saglabāt darbinieku autonomiju un radošumu, vienlaikus uzlabojot viņu ienākumus, darba apstākļus un piekļuvi sociālajai aizsardzībai. Turklāt tradicionālāka kooperatīvu forma (darba ņēmēju kooperatīvi) var digitālo platformu iezīmes savienot ar kooperatīvā darba organizatorisko modeli, kam raksturīga demokrātiska struktūra un aizsardzības pasākumi, kas darba ņēmējiem paredzēti valstīs pastāvošajos darba līgumos.

3.6. Platformas kooperatīvs ir demokrātiski, ar ieinteresēto personu līdzdalību, pārvaldīts uzņēmums, kas izveidots kooperatīva formā un organizē preču un pakalpojumu ražošanu un apmaiņu, izmantojot IT infrastruktūru un protokolus, kas mijiedarbojas ar dažādām, gan stacionārām, gan mobilām, ierīcēm.

3.7. Tāpat kā jebkurš cits kooperatīvs, platformas kooperatīvi pieder un tos pārvalda tie, kas no tiem ir visvairāk atkarīgi, šajā gadījumā – darba ņēmēji, lietotāji un citas ieinteresētās personas. Protams, tas tiek darīts atbilstīgi kooperatīva biedru-darbinieku attiecīgajam līgumiskajam satvaram gan tad, ja viņi strādā kā algoti darbinieki, gan tad, ja viņiem ir pašnodarbinātas personas statuss.

3.8. Kooperatīvais modelis ne tikai raksturo uzņēmējdarbības veidu un dalībnieku attiecības, bet arī izšķiroši ietekmē darbības algoritma lēmumu pieņemšanas plūsmu un arī palīdz labāk sadalīt ieguvumus starp ražotājiem/pakalpojumu sniedzējiem un iekļaut iedzīvotājus/patērētājus pārvaldībā, lēmumu pieņemšanā un ieguvumu dalīšanā, kā nesen pausts EESK atzinumā NAT/794 ( 8 )

3.9. Šādā perspektīvā atbalsts tādu jaunu uzņēmumu izveidei, kas šos darba ņēmējus apvieno kooperatīvos, var palīdzēt attīstīt jaunus uzņēmumu veidus. Šajās darbībās iesaistītajiem ir izdevīgi apvienoties, jo tiek gan paplašinātas uzņēmējdarbības iespējas (gan savā starpā, gan ārēji), gan kopīgotas izmaksas un ieguvumi. Bieži vien, kad to pieļauj valsts tiesību akti, šādi kooperatīvi paver iespēju saviem pašnodarbinātajiem darbiniekiem piekļūt esošajām sociālās aizsardzības sistēmām.

3.10. Uzņēmējdarbības gars, uzņēmējdarbības prasmes un jaunuzņēmumi ir nozīmīgas izaugsmes sviras; tomēr ir grūti sākt savu uzņēmējdarbību, bet īpaši grūti to izdarīt ir jauniešiem. Tādēļ ir lietderīgi izvērst šos kooperatīvu veidus, kas, pateicoties jaunajām tehnoloģijām, var atbalstīt uzņēmējdarbības centienus, apvienojot gados jaunus darba ņēmējus kooperatīvos neatkarīgi no viņu juridiskā statusa (algoti darbinieki vai pašnodarbinātie).

3.11. Darba tiesisko attiecību regulējums un sociālā nodrošinājuma sistēmas, kas izstrādātas standarta nodarbinātībai, šķiet, nav piemērotas, lai apmierinātu to darba ņēmēju vajadzības, ar kuriem ir noslēgti nestandarta darba līgumi, bet kuriem ir vajadzīga sociālā aizsardzība un atbilstīgi darba koplīguma slēgšanas sarunu veidi. Daudzi no izaicinājumiem, ko mūsdienās rada nodarbinātības pārveide un digitalizācija, ir mudinājuši kooperatīvus reaģēt uz tām darba ņēmēju vajadzībām, ko pašreizējā institucionālā kārtība neapmierina, un vienlaikus censties palielināt darba ņēmēju pašrealizāciju, veicinot darba ņēmēju līdzdalību īpašumtiesībās.

3.12. Attiecībā uz tiem darba ņēmējiem, kuri vēlas garantētu autonomiju (t. i., neņemot vērā “viltus pašnodarbinātības” fenomenu), kā reakcija uz jauno darba veidu ievērojamo pieaugumu nesen ir parādījušies jauni kooperatīvu modeļi. Šie jaunie kooperatīvu veidi var būt lielisks instruments, ar ko veicināt uzņēmējdarbības prasmju plašāku izplatīšanu un izmaksu un ieguvumu kopīgošanu. Galvenokārt pateicoties jaunajām tehnoloģijām, dažos jaunās ekonomikas veidos, piemēram, platformu ekonomikā, kooperatīvus varētu izmantot kā veidu, kādā daudzi pašnodarbinātie kļūst arī par šo platformu īpašniekiem, un tādējādi izvairīties no negatīvajām dispersijas tendencēm ( 9 )

3.13. Platformu kooperatīvu pamatideja ir skaidra: jaunus, internetā un tiešsaistes platformās balstītus uzņēmējdarbības modeļus var kombinēt ar kooperatīva modeli, piešķirot, īpašumtiesības un kontroles pilnvaras tiem pašiem cilvēkiem, kuri izmanto tiešsaistes platformas un tajās strādā. Šie inovatīvie uzņēmējdarbības veidi var veicināt kvalitatīvu nodarbinātību platformu ekonomikā un padarīt digitālo ekonomiku līdzdalīgāku.

3.14. Tādējādi kooperatīvas digitālās platformas rada uzņēmējdarbības modeli, kurā tiek izmantotas digitālās tehnoloģijas, tīmekļa vietnes un dalītās mobilās lietotnes un kura darbības pamatā ir demokrātiska lēmumu pieņemšana un ieinteresēto personu kopīpašums.

3.15. Šādā veidā digitālās platformās organizēta kooperatīva juridiskā forma ir piemērota arī datu apmaiņas un koplietošanas aģentūru darba organizācijai, ko varētu izmantot arvien vairāk uzņēmumu un it īpaši mazie un vidējie uzņēmumi (MVU), kuriem var būt grūtāk izveidot saskarnes datu pārvaldībai un apmaiņai, un mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, kas apvienojušies kopās, tas ļautu saglabāt šo struktūru pārvaldību.

3.16. Šis potenciāls Eiropas Komisijai nav palicis nepamanīts, un 2020. gada 25. novembrī iesniegtā priekšlikuma regulai par Eiropas datu pārvaldību (Datu pārvaldības akts) 9. pantā Komisija nepārprotami paredz iespēju organizēt “datu kooperatīvu pakalpojumus”, uz ko EESK norādīja arī savā atzinumā INT/921 ( 10 )

3.17. Arī ANO 2019. gada ziņojumā par digitālo ekonomiku ( 11 ) un nesenā SDO ziņojumā ( 12 ) ir atrodama svarīga atsauce uz funkciju, ko kooperatīvi var veikt digitālās ekonomikas demokratizācijā.

3.18. Ir svarīgi nodrošināt platformās nodarbinātajām personām rīkus karjeras virzībai un piekļuvi profesionālajai izaugsmei un prasmju pilnveidošanai. Kā norādījusi Komisija, personām, kas strādā un/vai sniedz pakalpojumus, izmantojot digitālās platformas, neatkarīgi no nodarbinātības statusa būtu jāsaņem atbalsts, nodrošinot tām pastāvīgu apmācību un pārkvalifikāciju, kā arī piekļuvi sociālajai aizsardzībai un it īpaši veselības aizsardzībai un darba drošībai.

3.19. Digitālo platformu modeli, arī kooperatīva veidā, var izmantot, lai attīstītu un uzlabotu piekļuvi tālmācības piedāvājumiem, kas var atvieglot individualizētu mācīšanos.

3.20. Lai digitalizācijas instrumentus plaši ieviestu ne tikai darba norisēs, bet arī daudzās ikdienas dzīves jomās, ir vajadzīga plaša apmācība digitālo pamatprasmju apguves jomā. Sociālajiem partneriem un Eiropas iestādēm šajā jomā būtu jāveicina paraugprakses apmaiņa, lai sekmētu savstarpēju mācīšanos un vairotu informētību par ekonomikas digitalizācijas radīto potenciālu. Darbinieku tālākizglītība pirmām kārtām ir jāveicina ar sociālo dialogu un darba koplīguma slēgšanas sarunām.

Briselē, 2021. gada 8. decembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētāja Christa SCHWENG

(1) https://www.eurofound.europa.eu/data/platform-economy/dossiers

(2) EESK atzinums (atzinuma papildinājums) (OV C 364, 28.10.2020., 62. lpp.).

(3) EESK atzinums “Digitālo tirgu tiesību akts” (OV C 286, 16.7.2021., 64. lpp.).

(4) EESK atzinums “Direktīva par darba nosacījumiem” (OV C 283, 10.8.2018., 39. lpp.).

(5) Sākotnējais ietekmes novērtējums “Koplīgumi pašnodarbinātām personām: ES konkurences noteikumu tvērums”, 2021. gada 6. janvāris. Sk. https://ec.europa.eu/info/law/better-regulation/have-your-say/initiatives/12483-Kopligumi-pasnodarbinatam-personam-ES-konkurences-noteikumu-tverums_lv.

(6) Emblemātisks piemērs ir kooperatīvi, kas ir piederīgi CoopCycle federācijai. Tie ir kooperatīvi, kas nodarbina velokurjerus/piegādes darbiniekus, kuri ir arī šā kooperatīva biedri; šie kooperatīvi savukārt kopīgi ar citiem kooperatīviem citās pilsētās izmanto programmatūru, kas ļauj veikt darījumus un piemeklēt partnerus starp darba ņēmējiem, piegādātājiem un lietotājiem: https://coopcycle.org/en/.

(7) Nestandarta darba koncepcija izpelnās arvien lielāku politisko uzmanību, it īpaši pēdējos gadu desmitos. Sk., piemēram, pētījumu All For One: https://cecop.coop/works/cecop-report-all-for-one-reponse-of-worker-owned-cooperatives-to-non-standard-employment.

(8) EESK atzinums “Digitalizācija un ilgtspēja – status quo un nepieciešamība rīkoties pilsoniskās sabiedrības perspektīvā”( OV C 429, 11.12.2020., 187. lpp.).

(9) https://cecop.coop/works/cecop-report-all-for-one-reponse-of-worker-owned-cooperatives-to-non-standard-employment

(10) EESK atzinums “Datu pārvaldības akts” (OV C 286, 16.7.2021., 38. lpp.).

(11) https://unctad.org/system/files/official-document/der2019_en.pdf

(12) https://www.ilo.org/global/research/global-reports/weso/2021/lang--en/index.htm