KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI

par jaunākajām norisēm saistībā ar euro monētām

1. iedaļa. Ievads

Euro kā vienotas Eiropas valūtas ieviešana bija ievērojams solis pretī Eiropas integrācijai. Euro skaidra nauda ir galvenais maksāšanas līdzeklis, un euro monētām ir svarīga nozīme. Iedzīvotāji un mazumtirgotāji monētas izmanto ikdienas darījumos maksājumu veikšanai vai atlikuma izdošanai.

Lai gan euro monētas emitē valsts, standartus to denominācijām un tehniskajiem parametriem nosaka Padome. Kopš euro banknošu un monētu ieviešanas 2002. gada 1. janvārī eurozonas valstis ir kopā emitējušas gandrīz 127 miljardus euro monētu par aptuveno kopējo vērtību 28 miljardi EUR. Euro monētas, kam ir astoņas nominālvērtības no viena euro centa līdz diviem euro, kopš tā laika ir saglabājušās nemainīgas.

Divu mazāko nominālvērtību (viena euro centa un divu euro centu) lietderība ir tikusi apspriesta jau kopš to ieviešanas. Galvenie aspekti šajās debatēs ir šādu monētu izgatavošanas un apstrādes augstās izmaksas salīdzinājumā ar to nominālvērtību, to augstais zuduma rādītājs un šo mazo denomināciju pirktspējas samazināšanās, ko novēro vairāk nekā 16 gadus pēc euro banknošu un monētu ieviešanas.

Komisija, sagatavojot 2013. gada paziņojumu, veica ietekmes novērtējumu par viena un divu euro centu monētu emisiju. Minētais ietekmes novērtējums tika sniegts kā paziņojumam pievienots dienestu darba dokuments. Tajā tika piedāvāti četri iespējamie risinājumi no nosacījumu nemainīšanas līdz monētu izņemšanai no apgrozības un noteikumu par noapaļošanu ieviešanai. Turpmākajās diskusijās vairums dalībvalstu atbalstīja risinājumu, kur tiek turpināta viena un divu euro centu monētu emisija un vienlaicīgi tiek pētīti iespējamie veidi, kā samazināt ražošanas izmaksas, nemainot monētu izskatu un parametrus.

Šis jaunais ziņojums ir saskaņā ar 7. apsvērumu Regulā (ES) Nr. 651/2012 par euro monētu emisiju, kurš paredz: “Pašlaik izstrādāto euro monētu un euro banknošu dažādu denomināciju lietojums būtu regulāri un rūpīgi jāpārbauda kompetentajām iestādēm, ņemot vērā kritēriju par izmaksām un pieņemamību sabiedrībai.” Tajā ir arī atjaunināti 2013. gada paziņojumā ietvertie atzinumi.

Ziņojuma 2. iedaļā ir sniegts pārskats par viena un divu euro centu monētu izmantošanu un to uztveres attīstību . Tajā turpmākai apspriešanai piedāvāti arī iespējamie politikas risinājumi. Nesen ir notikušas plašas konsultācijas ar ieinteresētajām personām par jautājumiem saistībā ar šīm monētām, kā paziņots ceļvedī, no kura izriet šis ziņojums. Ieinteresētās personas, ar kurām notika konsultācijas, un šo konsultāciju rezultāti ir aprakstīti šā ziņojuma pielikuma I daļā. Šajā ziņojumā piedāvātie politikas risinājumi šīm monētām ir iegūti minētajās konsultācijās.

Ziņojuma 3. iedaļā aplūkoti jaunākie notikumi saistībā ar monētu pretviltošanas elementiem. Ir ļoti svarīgi, ka iedzīvotāji un mazumtirgotāji uzticas visu nominālvērtību euro monētām, ja tās tiek saglabātas kā efektīvs un pievilcīgs maksāšanas līdzeklis. Kopējais apgrozībā konstatēto un ziņoto viltoto euro monētu (50 euro centu, viena euro un divu euro) skaits vienmēr ir bijis salīdzinoši nemainīgs. Lai arī monētu ražošanas tehnoloģija monētu drošuma uzlabošanai ir progresējusi un automātiskā monētu autentiskuma noteikšana ir rūpīgi iedibināta kā viena no viltojumu atpazīšanas metodēm, kvalitāte ir uzlabojusies arī atsevišķiem viltojumiem.

Ziņojuma 4. iedaļas nobeigumā izklāstīti ieteikumi, kas izriet no šā ziņojuma galvenajiem konstatējumiem.

2. iedaļa. Viena un divu euro centu monētas: norises un debates pēc Komisijas 2013. gada paziņojuma

2.1. Viena un divu euro centu monētu izmantošana maksājumos

Viena un divu euro centu monētas ir nepieciešamas, lai pirktu preces vai pakalpojumus, kuru kopējā izmaksu summa nebeidzas ar nulli vai pieciem euro centiem (t. i., viena pirkuma cena vai visu pirkumu summa nav apaļš skaitlis) un kur tiek sagaidīts maksājums skaidrā naudā vai arī skaidra nauda ir galvenais maksāšanas līdzeklis. Principā tie ir salīdzinoši nelieli pārtikas un saimniecības preču pirkumi lielveikalos, maiznīcās un pie nelieliem mazumtirgotājiem un nefasētas preces, ko pērk uz svara, tilpuma utt. iknedēļas tirgos, gaļas veikalā vai degvielas uzpildes stacijās. Izdevumi lielveikalos un mazajos veikalos joprojām veido lielu daļu no patērētāju iztikas budžeta. Tomēr vairums patēriņa preču vairs neatbilst šai kategorijai, jo cena par vienu vienību parasti ir augstāka un tādēļ arī noapaļota un/vai maksājumi tiek veikti bezskaidrā naudā. Ja maksājumos ar skaidru naudu izmanto viena un divu euro centu monētas, šīs monētas parasti izmanto atlikuma izdošanai (vienvirziena izmantošana). Patērētāji parasti saņem viena un divu euro centu monētas vairāk nekā tās tērē.

2.2. Izmaiņas viena un divu euro centu monētu emisijā

Viena un divu euro centu monētu emisija kopš 2002. gada nepārtraukti ir palielinājusies, un to emisijas rādītājs pieaug ātrāk nekā citu nominālvērtību euro monētām. Saskaņā ar statistikas datiem katram eurozonas iedzīvotājam tagad pieder 181 šādas monētas, bet Komisijas 2013. gada paziņojuma sagatavošanas laikā katram iedzīvotājam piederēja 145 monētas. Šobrīd gandrīz puse no visām emitētajām euro monētām ir viena un divu euro centu monētas.