EIROPAS KOMISIJA Briselē, 15.11.2022 COM(2022) 638 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par to, kā Savienībā darbojas iepirkuma procedūru ietvaros piešķirtais atbalsts elektroenerģijas ražošanai no atjaunīgajiem energoresursiem



1. Ievads Lai pārietu uz klimatneitrālu ekonomiku, būs paātrināti jāizvērš elektroenerģijas ražošana no atjaunīgiem resursiem gan izkliedētā līmenī, gan attiecībā uz industriāla mēroga projektiem. Tai vajadzētu būt aizvien vairāk balstītai uz tirgus ekonomiku, ņemot vērā atjaunīgo resursu tehnoloģiju cenu samazināšanās tendences, tomēr līdz šim vairums projektu ir saņēmuši kādu publisko atbalstu. Atbalsta shēmām var būt dažādas formas, kas iedalāmas divās pamatkategorijās — investīciju atbalsts (piemēram, investīciju dotācijas, atlaides aizdevumu līdzekļiem vai cenas atlaides) un darbības atbalsts (piemēram, sertifikātu shēmas, tarifi vai piemaksas). Eiropas Savienībā plašāk piemēro darbības atbalstu, ko industriāla mēroga projektu gadījumā visbiežāk piešķir atbilstīgi tirgus nosacījumiem ar konkursa procedūru starpniecību (šajā ziņojumā sauktas par iepirkumiem vai izsolēm). Direktīvas (ES) 2018/2001 (turpmāk “Atjaunīgās enerģijas direktīva”) 4. pantā ir atzīta iepirkuma procedūru nozīme un to principi attiecībā uz atjaunīgās enerģijas atbalsta shēmām. Turklāt arī valsts atbalsta noteikumos prioritāte tiek piešķirta piedāvājumu konkursiem, piemēram, iepirkumiem, kas ir piemērots mehānisms, ar ko piešķirt atbalstu atjaunīgās enerģijas ražotājiem. Lai gūtu plašāku izpratni par iepirkuma veidā rīkoto atbalsta shēmu ietekmi, Atjaunīgās enerģijas direktīvas 4. panta 8. punktā Komisijai ir uzdots ziņot Eiropas Parlamentam un Padomei, kā šīs atbalsta shēmas darbojas, sniegumu mērot septiņos aspektos, proti, vai izdodas: i) panākt izmaksu samazināšanos, ii) panākt tehnoloģiskus uzlabojumus, iii) sasniegt augstus izpildes rādītājus, iv) nodrošināt mazu aktoru un attiecīgā gadījumā vietējo iestāžu nediskriminējošu līdzdalību, v) ierobežot ietekmi uz vidi, vi) nodrošināt vietēju atbalstu, vii) nodrošināt piegādes drošību un tīklu integrāciju. Saistībā ar to ziņojumā tiek analizēts, kā iepirkuma procedūras, kas ir viens no publiskā atbalsta veidiem, veicina atjaunīgo energoresursu apguvi energosistēmas plašākas pārkārtošanas satvarā. Tāpēc ziņojumā tiek salīdzināti nevis dažādi iepirkuma modeļu varianti, bet gan iepirkumi un atbalsta shēmas, ko īsteno, neizmantojot iepirkuma procedūras. Turklāt ziņojumā sniedz ieskatu, kā turpmāk varētu attīstīties iepirkuma procedūras, lai reaģētu uz pašreizējo enerģētikas rīcībpolitikas kontekstu, enerģijas tirgus stāvokli un jaunākajiem izaicinājumiem saistībā ar atjaunīgo resursu integrēšanu tirgū. Ziņojuma secinājumi būtu jāskata kontekstā ar Eiropas zaļā kursa īstenošanu, kā arī REPowerEU plānu, kas balstīti uz atjaunīgās enerģijas paātrinātu apguvi plašā mērogā kā galveno ekonomikas un elektroenerģijas nozares dekarbonizācijas virzītāju. 2. Metodika Ziņojuma metodisko pamatu veido Atjaunīgās enerģijas direktīvas 4. panta 8. punktā minētie septiņi elementi, attiecībā pret kuriem Komisija mēra iepirkuma veidā organizētu atbalsta shēmu sniegumu. Vispirms šie septiņi snieguma elementi ir pārveidoti par specifiskiem rādītājiem, ar kuriem novērtē konkrētu ietekmi, ko izraisījusi iepirkuma procedūras piemērošana . Nākamais metodiskais posms ir salīdzināt iepirkuma procedūras sniegumu ar hipotētisku scenāriju, lai aplēstu, kā atšķiras scenāriji, kuros iepirkumu procedūra ir izmantota, no tiem, kuros tā nav izmantota. Ziņojumā ir izmantotas šādas ietekmes aplēšanas metodes. Pirmo hipotētiskā scenārija veidu — valsts iekšējo salīdzinājumu — izmanto tām valstīm, kurās ir pieejami dati par rādītāju pirms un pēc iepirkuma procedūras ieviešanas. Šī ir lietderīgākā metode, kas ļauj apzināt īstermiņa ietekmi, jo īpaši, kad tiek salīdzināts periods pirms iepirkuma procedūras ieviešanas ar pirmo periodu, kuru ietekmēja iepirkuma shēma. Šajā salīdzinājumā potenciāli tiek izslēgti citi ārēji faktori, kas varētu ietekmēt analizēto rādītāju. Otrā veida hipotētiskajā scenārijā — salīdzinājumā pa valstīm — situācija vienā valstī tiek salīdzināta ar situāciju līdzīgā valstī, kas tiek izmantota kā etalons. Šajā gadījumā atšķirības pirms un pēc shēmas ieviešanas analizētajā valstī salīdzina ar etalonsniegumu citā valstī, kurā tajā pašā periodā iepirkuma veidā organizētas atbalsta shēmas netika ieviestas, un abu šo valstu snieguma atšķirības sniegs aplēsi par iepirkuma shēmu ietekmi. Ziņojumā aprakstītajā analīzē ir izmantoti šādi četri galvenie informācijas avoti: i) AURES II izsoļu datubāze, kurā pieejama informācija par izsolēm (datumi, kārtas, tehnoloģija, noteikumi, piešķirtās jaudas, cenas utt.), ii) izsoļu rīkotāju (galvenokārt valsts pārvaldes iestāžu) tīmekļvietnēs publiski pieejamie dati, iii) publiski pieejamie ziņojumi un publikācijas, iv) dati, ko snieguši izsoļu rīkotāji, atbildot uz Komisijas izteiktajiem datu pieprasījumiem. Datu pieejamība ir iemesls, kāpēc ziņojumā sniegtajos salīdzinājumos un aprēķinos ir vai nav iekļautas konkrētas dalībvalstis. Ziņojumā, kur vien iespējams, tika veikta kvantitatīvā analīze, lai izmērītu ietekmi uz snieguma elementiem. Proti, tā veikta attiecībā uz i)–iv) snieguma elementu. Kvalitatīvā analīze, izmantojot gadījumu pētījumus, tika veikta attiecībā uz v)–vii) snieguma elementu, lai iepazīstinātu ar relevantu praksi dalībvalstīs gadījumos, kad salīdzinājumus nevarēja veikt (kropļojošu faktoru vai datu trūkuma dēļ). 2022. gada 22. aprīlī Komisija sarīkoja darbsemināru, kurā ieinteresētajām personām bija iespēja komentēt konstatējumus par pētījuma projektu, kas kalpoja par šā ziņojuma pamatu. Tajā piedalījās izsoļu rīkotāju un regulatoru pārstāvji no dalībvalstīm un neatkarīgi eksperti atjaunīgās elektroenerģijas un izsoļu jomā. 3. Snieguma elementu novērtējums 3.1. Izmaksu samazināšanās Atjaunīgās enerģijas direktīvas 4. panta 8. punkta a) apakšpunktā minētais snieguma aspekts “panākt izmaksu samazināšanos” šajā ziņojumā ir interpretēts kā atjaunīgās enerģijas iekārtām atvēlētā atbalsta izmaksu summas samazināšanās no valsts budžeta skatupunkta, tādējādi mazinot slogu patērētājiem un nodokļu maksātājiem. Rādītājs, pēc kura mēra atbalsta izmaksu samazināšanos, ir atjaunīgās enerģijas ražotājiem maksātā elektroenerģijas vienības cena par MWh, ko definē kā cenu, kuru ražotājam maksā no iepirkuma budžeta par katru elektroenerģijas vienību. Kamēr iepirkumi vēl nebija plaši ieviesti, izplatītākā atbalsta shēma bija regulētais tarifs, kas atjaunīgās enerģijas ražotājiem piedāvāja garantētas cenas un ko parasti noteica valdība vai regulators. Ar šo rīku efektīvi izdevās palielināt atjaunīgo energoresursu apguvi, bet tas ne vienmēr bija lietderīgs no budžeta perspektīvas. Subsīdiju likmes tika noteiktas, balstoties uz izmaksu aplēsēm, un dažos gadījumos starp projekta attīstītāju un par cenu un daudzumu noteikšanu atbildīgo personu bija būtiska informācijas asimetrija . Regulētā tarifa finansēšana no maksām, ko piemēro visam elektroenerģijas pieprasījumam (vai konkrētai daļai), ir radījusi finansiālu slogu daudziem elektroenerģijas patērētājiem. Tā rezultātā tika apspriesta un apšaubīta regulēto tarifu pieejas piemērošana liela mēroga projektiem. Valdības pārorientējās uz piedāvājumu konkursa procedūrām, lai noteiktu nepieciešamo atbalsta līmeni, atklātu reālās projektu izmaksas un tādējādi piešķirtu iespējami zemāko subsīdiju par enerģijas vienību. Izmantojot šādu pieeju, piedāvājumus iepirkumā var iesniegt vairāki pārdevēji, ja vien tie atbilst visām iepirkuma specifikācijām. Lai novērtētu ietekmi uz cenas samazināšanos, izšķirīgi svarīgs ir konkurences līmenis. Ja dalībnieku ir maz, konkurences spiediens ir pārāk vājš, lai piedāvājuma iesniedzēji tiktu rosināti optimizēt katru projekta izstrādes vērtības ķēdes posmu, un tādējādi rezultātā iegūtās piedāvājuma cenas neatklāj patiesās projektu izmaksas.

Saules fotoelementi Turpmāk redzamais attēls parāda izsoļu ieviešanas rezultātā panāktās cenu procentuālās izmaiņas. Ar zilu atzīmētajām valstīm cenas izmaiņas ir aprēķinātas, no atbalsta cenas, kas ražotājiem samaksāta no budžeta (€/MWh) pēdējā gadā, kurā bija spēkā administratīvi noteiktais tarifs, atņemot atbalsta cenu, kas samaksāta iepirkumu ieviešanas pirmajā gadā. Ar zaļu atzīmētajām valstīm ir veikts salīdzinājums pa valstīm, novērtējot relatīvo cenas samazinājumu vienā periodā salīdzinājumā ar etalonu, proti, administratīvi noteikto tarifu Austrijā 2012.–2019. gadā. Austrija izmantota par etalonu, jo tā ir vienīgā ES valsts, kas administratīvi noteikto tarifu piemērojusi pietiekami ilgu laiku, tādējādi ir iegūta ticama tarifa vērtību kopa, ar ko veikt drošu salīdzinājumu. Datu avots: Aures II izsoļu datubāze. 1. attēls. Saules fotoelementiem paredzētā atbalsta izmaksu izmaiņu salīdzinājums ES valstīs

Aprēķināts, ka vidēji cenas, t. i., kopējā atbalsta izmaksas, ir mainījušās par 4,73 %. Kopumā var secināt, ka vairumā valstu iepirkumu ieviešanas rezultātā elektroenerģijas vienības cenas ir samazinājušās, tādējādi ir mazinājušās arī atbalsta izmaksas un slogs patērētājiem vai valsts budžetam par saules fotoelementu tehnoloģiju. Izņēmums ir Itālija (saules fotoelementu enerģijas maza mēroga tehnoloģiju izsole), Grieķija, Malta, Polija un Slovēnija. Šajās valstīs cenu pieaugumu var skaidrot ar ārējiem faktoriem. Slovēnijā pirms iepirkumu ieviešanas regulētā tarifa sistēmā administratīvi noteiktās cenas tika ļoti strauji samazinātas, sasniedzot līmeni, kas ražotājiem ir pārāk zems. Polijā bija ieviesta zaļā sertifikāta sistēma, un 2015. gadā (tieši pirms izsoļu ieviešanas) piedāvājums bija ievērojami pārmērīgs, būtiski pazeminot cenas minētajā gadā. Atbalsta izmaksu pieaugums par mazo saules fotoelementu tehnoloģiju Itālijā ir skaidrojams ar to, ka vēsturiski šī tehnoloģija tiek labāk veicināta ar administratīvā atbalsta shēmām, jo projektu attīstītāji, it īpaši līdz 2019. gadam, bija mazāk informēti. Grieķijā pirmajā iepirkumā konkurences līmenis nebija ļoti augsts (piedāvājumi tikai nedaudz pārsniedza iepirkuma apjomu), un, iespējams, tāpēc iznākums bija līdzīgs regulētā tarifa cenām. Līdzīgi ārēji faktori netika konstatēti galvenajai valstu grupai, kurā ir novērots cenu samazinājums. Sauszemes vēja enerģija Tieši tāpat ir analizēts arī sauszemes vēja enerģijas iepirkums. Rezultāti rāda, ka visām analizētajām valstīm, izņemot Īriju, līdz ar iepirkuma shēmas ieviešanu samazinājās par šo tehnoloģiju maksātās atbalsta cenas, tādējādi atbalsta izmaksas saruka vidēji par 14,02 %. Īrijā pirmajā izsoles kārtā piedāvājumu skaits bija nepietiekams, un tas varētu būt galvenais cenu pieauguma iemesls. Datu avots: Aures II izsoļu datubāze. 2. attēls. Sauszemes vēja enerģijas atbalsta izmaksu izmaiņu salīdzinājums pa ES valstīm 2010.–2020. gadā

Atkrastes vēja enerģija Izņemot Dāniju un Nīderlandi, iepirkumi atkrastes vēja enerģijas atbalstam ir nesenāki un ir ieviesti tikai dažās valstīs. Dažās no tām laika posms starp iepirkumiem un veco atbalsta shēmu ir diezgan ilgs (deviņi gadi Francijā un pieci gadi Vācijā), tāpēc nevar izveidot pamatīgu salīdzinājumu. Tomēr atbalsta izmaksu izmaiņas Francijā un Vācijā ir vērā ņemamas — no attiecīgi 115,5 €/MWh un 140,3 €/MWh, kas tika maksāts saskaņā ar administratīvi noteikto atbalsta līmeni, tās ir samazinājušās līdz attiecīgi 60 €/MWh un 46,6 €/MWh pirmajā iepirkumā. Citās valstīs ir vērojami atbalsta izmaksu ārkārtēja samazinājuma piemēri, pateicoties nulles vai negatīviem piedāvājumiem. Lietuvas jaunais atkrastes vēja enerģijas iepirkuma modelis, kā arī jaunākais Nīderlandes iepirkums diviem objektiem Hollandse Kust West ļauj iesniegt negatīvus piedāvājumus. Dānijas pēdējā atkrastes vēja enerģijas iepirkuma uzvarētājs maksā valdībai 375 miljonus €, lai attīstītu 1 GW vēja parku. Tomēr visos šajos gadījumos bija vērojams deficīts ģeogrāfiskās atrašanās vietas vai tīkla pieslēguma ziņā, kā arī dažos gadījumos bija publiskais atbalsts pieslēguma un infrastruktūras izmaksām, kas projekta attīstītājus pamudināja pazemināt piedāvāto cenu. Iepirkuma modeļa ietekme uz cenu samazināšanos Lai arī ziņojuma mērķis drīzāk ir aplūkot uz iepirkumiem balstītu atbalstu atjaunīgajiem energoresursiem kopumā, nevis analizēt dažādus iepirkuma modeļa variantus, ir vērts pieminēt, kā izvēlētais iepirkuma veids ietekmē izmaksu samazināšanās rādītāju lielu tirgus cenu svārstību gadījumā. Eiropas Savienībā galvenokārt izmanto trīs veidu atbalsta shēmas, ko īsteno, izmantojot iepirkumu: vienvirziena mainīgā piemaksa, divvirzienu mainīgā piemaksa (saukta par “cenas starpības līgumu”) un fiksētā piemaksa. Ja elektroenerģijas tirgus cena negaidīti krīt, no izmaksu samazināšanas skatupunkta vislabāk darbojas fiksētās piemaksas shēma. Šāda veida shēmā visus ar zemām cenām saistītos riskus uzņemas ražotāji, tādējādi tā nerada papildu slogu patērētājiem vai budžetam. Mainīgu piemaksu shēmās atbalsta izmaksas var strauji pieaugt, jo ir jāsedz cenas kritums. Šo risku tomēr var mazināt, ja izsoles rīkotājs nosaka kopējās maksājamās atbalsta summas griestus.

Ja cenas kļūst negaidīti augstas, vislabāk darbojas cenas starpības līgums, jo no tajā ietvertā atmaksāšanas pienākuma izriet, ka projektam, kas ir saņēmis publisko atbalstu, nerodas virsieņēmumi. Tas rada arī ieņēmumus valstij. REPowerEU paziņojumā jau ir aplūkots, kāda nozīme ir cenas starpības līgumiem kā rīkam, ko izmanto, lai augstu cenu periodos apgūtu inframarginālo peļņu. Vienvirziena shēmas gadījumā budžetam netiek radīts papildu slogs saistībā ar atbalstu, bet projekts gūst virsieņēmumus. Fiksētas piemaksas gadījumā nerodas papildu atbalsta izmaksas, taču var rasties virssubsidēšana, kas nav optimāla resursu sadale. Tomēr šīs sekas var mazināt, fiksētas piemaksas shēmā nosakot cenu griestus, pēc kuru sasniegšanas atbalsts netiek maksāts. Secinājumi par 1. snieguma elementu. Izmaksu samazināšanās ·Iepirkumu procedūras nodrošina satvaru, kas vajadzīgs, lai izvērstu elektroenerģijas ražošanu no atjaunīgajiem resursiem ar iespējami zemākām izmaksām, jo dati liecina, ka vairumā gadījumu izmaksas ir samazinājušās, ieviešot iepirkumu shēmu attiecībā uz visām izpētītajām tehnoloģijām. ·Attiecībā uz saules fotoelementu un sauszemes vēja enerģiju pierādījumi rāda, ka gadījumos, kad izsolē ir liela konkurence (t. i., piedāvājumi pārsniedz iepirkuma apjomu vairāk nekā 1,5 reizes), atbalsta izmaksu samazināšanās tendence ir augstāka nekā izsolēs, kurās konkurence ir mazāk intensīva. Citiem vārdiem, ar iepirkumu procedūrām tiek panākta izmaksu samazināšanās, ja tajās ir pietiekami augsts konkurences līmenis. 3.2. Tehnoloģiski uzlabojumi Atjaunīgās enerģijas direktīvas 4. panta 8. punkta b) apakšpunktā minētais snieguma elements “panākt tehnoloģiskus uzlabojumus” šajā ziņojumā tiek interpretēts kā atjaunīgās enerģijas ražošanas izmaksu samazinājums, kas panākts atjaunīgās enerģijas tehnoloģiju attīstības rezultātā. Sasniegto tehnoloģisko uzlabojumu novērtēšanas rādītājs ir elektroenerģijas ražošanas kopējās izlīdzinātās izmaksas (LCOE). Šis rādītājs ir piemērots, jo ietver tiešo izmaksu samazināšanos ar kapitālizdevumu (CAPEX) un pamatdarbības izdevumu (OPEX) starpniecību, kas tiek sasniegta atjaunīgās enerģijas tehnoloģiju uzlabošanas rezultātā. Tomēr laikposmā no 2010. gada līdz 2020. gadam LCOE būtiski samazinājās — jo īpaši attiecībā uz saules fotoelementu tehnoloģiju — līdz ar šīs tehnoloģiju attīstību pasaulē, kas nav obligāti saistīta ar iepirkumu ieviešanu, to drīzāk ir ietekmējuši citi faktori, piemēram, blakusietekme, inovācija, lielāks pieprasījums pēc atjaunīgās enerģijas publiskā atbalsta pasākumu ietvaros, uzlaboti finansēšanas nosacījumi, piemēram, kapitāla vidējās svērtās izmaksas, utt. Lai ņemtu vērā šos ārējos faktorus, LCOE izmaiņas analizētajās valstīs ir salīdzinātas ar sniegumu etalonvalstī, kurā nav uz iepirkumu balstītas atbalsta shēmas, kā arī ar globālo sniegumu attiecībā uz šo tehnoloģiju. Sauszemes vēja enerģija Turpmāk sniegtajā tabulā ir sniegs kopsavilkums par LCOE vidējām izmaiņām gadā. Slejā “Valstī” vērtība parāda LCOE vērtības salīdzinājumu pirms un pēc pirmā iepirkuma organizēšanas, vērtējot 3–5 gadu periodus. Papildus LCOE starpībai pašās valstīs un nolūkā izvērtēt citus izmaksas noteicošus faktorus, kas nav atkarīgi no piemērotās atbalsta shēmas, ir sniegti salīdzinājumi ar diviem etaloniem — Zviedriju un vidējo pasaules rādītāju. Zviedrija nepiemēroja iepirkumu shēmas, tomēr tai izdevās būtiski palielināt sauszemes vēja enerģijas jaudas, izmantojot konkurenciālu zaļā sertifikāta shēmu. Vidējais pasaules rādītājs aptver visas iekārtas, neatkarīgi no normatīvās vides, atrašanās vietas vai investoru pieredzes, tostarp analizētās valstis. Lai arī vidējais pasaules rādītājs katrā ziņā nav hipotētisks, jo ietver gan valstis, kas rīko izsoles, gan valstis, kas tās nerīko, tas var kalpot kā piemērots etalons, jo, ja iepirkums ir veicinājis tehnoloģiskos uzlabojumus, sniegums valstīs, kuras rīko izsoles, būs labāks nekā vidēji. Valstis Pirmās izsoles gads LCOE vidējā izmaiņu rādītāja starpība (pirms izsolēm un izsoļu laikā) Salīdzinājums

Valstī Zviedrijā Pasaulē Attiecībā pret Zviedriju Attiecībā pret vidējo pasaules rādītāju Itālija 2012 -5,5 % -3,7 % 2,0 % -1,8 % -7,5 % Spānija 2016 -2,7 % -5,7 % -5,5 % 2,9 % 2,7 % Vācija 2017 -7,4 % -7,0 % -7,5 % -0,5 % 0,1 % Dānija 2018 3,9 % 0,0 % -5,6 % 3,9 % 9,5 % Francija 2018 -12,1 % 0,0 % -5,6 % -12,1 % -6,5 % Vidēji — -4,8 % -3,3 % -4,4 % -1,5 % -0,4 % Datu avots: IRENA (2021). 3. attēls. Sauszemes vēja enerģijas LCOE vidējo izmaiņu salīdzinājums Dati rāda, ka analizētajās valstīs, kas rīko izsoles, vidējais LCOE samazinājums (-4,8 %) ir augstāks nekā Zviedrijai un pasaulei (-3,3 %, -4,4 %), kas kalpo par etalonu, tāpēc iepirkumu shēmu sniegums ir nedaudz labāks nekā etaloniem (vidēji). Tomēr LCOE vērtības Zviedrijā un arī pasaulē samazinās līdzīgā ātrumā, un tas nozīmē, ka tehnoloģiju attīstība ir uzlabojusies arī neatkarīgi no iepirkuma konkursos bāzētām atbalsta shēmām. Turklāt valstu līmenī ietekme ir dažāda. Itālijā un Francijā izsoļu shēmu sniegums bija labāks nekā Zviedrijas zaļo sertifikātu shēmai un vidēji pasaulē, Spānijā un Dānijā tas bija sliktāks, savukārt Vācijas sistēmas sniegums bija līdzīgs kā etaloniem. Neskarot citus faktorus, ticamākais skaidrojums ir tāds, ka izsoļu shēmas var veicināt izmaksu būtisku samazināšanos, ja iepirkuma ieviešanas brīdī izmaksu līmenis ir augstāks, savukārt nobriedušāku un efektīvāku tehnoloģiju gadījumā izsoļu shēmas ir mazāk iedarbīgas. Saules fotoelementi Turpmāk redzamajā tabulā slejā “Valstī” ir apkopotas saules fotoelementu LCOE vidējais izmaiņu rādītājs pirms un pēc izsoļu ieviešanas dažās valstīs, tomēr šī analīze nav tik pamatīga kā par sauszemes vēja enerģiju, jo trūkst datu par konkrētiem gadiem. Valsts līmeņa rezultāti visās trīs valstīs ļoti atšķiras, un augstākais punkts ir vidējā starpība gandrīz nulles apmērā. Kā rāda tabula, novērotā izmaksu samazināšanās starpība pirms un pēc izsoļu shēmu ieviešanas ir galvenokārt atkarīga no ieviešanas laika, proti, jo agrāk izsoles tika ieviestas, jo iepirkumam ir lielāks potenciāls veicināt LCOE samazināšanos. Tomēr to var saistīt ar izmaksu attīstības vispārīgajām tendencēm, proti, visās četrās valstīs laikā no 2012. gada līdz 2015. gadam tehnoloģijas izmaksas samazinājās straujāk nekā pirms un pēc tam. Analizēto valstu izmaksu izmaiņu modelis ir salīdzināts ar diviem etaloniem — vidējo pasaules rādītāju un ar, piemēram, valsti, par kuru ir pieejamas LCOE vērtības un kurā nav rīkots saules fotoelementu iepirkums. Šādas valsts Eiropas Savienībā nav, tāpēc tika izraudzīta trešā valsts, kurā ir salīdzināms tehnoloģiskais progress atjaunīgo energoresursu jomā. Datu pieejamības iemeslu dēļ atbilstošākais etalons ir Korejas Republika. Valstis Pirmās izsoles gads LCOE vidējā izmaiņu rādītāja starpība (pirms izsolēm un izsoļu laikā) Salīdzinājums

(atšķirību atšķirība) Valstī Korejā Pasaulē Attiecībā pret Koreju Attiecībā pret vidējo pasaules rādītāju Francija 2012 -16,8 % 8,1 % -3,8 % -24,9 % -13,0 % Vācija 2015 5,1 % 5,8 % 2,8 % -0,7 % 2,2 % Itālija 2019 8,5 % 1,9 % 4,9 % 6,7 % 3,6 % Vidēji — -1,1 % 5,3 % 1,3 % -6,3 % -2,4 % Datu avots: IRENA (2021).

4. attēls. Saules fotoelementu LCOE vidējo izmaiņu salīdzinājums Analīze rāda, ka ietekmes virziens nemainās, mainās tikai apmērs. Korejā izmaksas mainījās ļoti atšķirīgi salīdzinājumā ar Itāliju un Franciju (un līdzīgi kā Vācijā), tādējādi valstu līmenī rezultāti bija pat vēl atšķirīgāki. Vidējā vērtība rāda, ka uz iepirkumu balstītās shēmas sniegums bija labāks nekā etalonvalstij Korejai (par 6 % ātrāka izmaksu samazināšanās). Savukārt pasaulē izmaksu samazināšanās bija līdzīga Eiropas rezultātiem, bet atšķirības starp periodiem pirms izsolēm un izsoļu laikā bija mazākas (tuvāk nullei). Tas liek secināt, ka novērotās atšķirības var daļēji, bet ne pilnīgi skaidrot ar izmaksu tendencēm pasaulē. Vidēji iepirkuma procedūru īstenošanas sniegums bija nedaudz labāks (ātrāka izmaksu samazināšanās) nekā vidēji pasaulē, taču tā iemesls bija spēcīga izmaksu samazināšanās Francijā. Ir vērts atzīmēt, ka vidējās izmaiņas pasaulē ietver i) arī analizētās valstis un ii) daudzas citas valstis, kurās saules fotoelementu tehnoloģijas attīstība sākās vēlāk, tāpēc var panākt augstāku izmaksu samazināšanos. Turklāt, ņemot vērā blakusietekmi un citus ārējus faktorus, izmaksu samazināšanās, kas sasniegta valstīs, kuras rīko izsoles, var pazemināt izmaksas arī valstīs, kuras izsoles nerīko. Secinājumi par 2. snieguma elementu. Tehnoloģiski uzlabojumi ·LCOE izmaiņas kā tehnoloģisko uzlabojumu etalons rāda, ka iepirkumā bāzētām atbalsta shēmām var būt ietekme uz izmaksu izmaiņām, tomēr citiem vispārīgiem un valstij raksturīgiem faktoriem ietekme var būt spēcīgāka. Izšķirīgi svarīgi faktori ir tehnoloģijas brieduma pakāpe, finansēšanas nosacījumi, jaudu izvēršana visā pasaulē (un ar to saistītā zināšanu apguve un ietekme uz LCOE), kā arī valsts pozīcija zināšanu apguves līknē (jaudu palielināšana, investoru pieredze), un tie ir uzskatāmi par tehnoloģisko uzlabojumu spēcīgāku virzītāju. ·Sauszemes vēja enerģijas LCOE samazinājās (vidēji) straujāk pēc iepirkumu ieviešanas. Tomēr šis secinājums ir attiecināms tikai uz tām valstīm, kurās izmaksas pirms iepirkumu ieviešanas bija augstas un stagnējošas. Arī citu veidu tirgus shēmas var efektīvi virzīt izmaksas uz leju (piemēram, Zviedrijas zaļā sertifikāta shēma). ·Šobrīd iepirkumi ES galvenokārt koncentrējas ap trim tehnoloģijām — saules fotoelementu, sauszemes vēja un atkrastes vēja enerģiju. Attiecībā uz citām tehnoloģijām iepirkumi tiek rīkoti visnotaļ reti un veicina šo tehnoloģiju tehnoloģiskos uzlabojumus tikai ierobežotā apmērā. 3.3. Augsti izpildes rādītāji Atjaunīgās enerģijas direktīvas 4. panta 8. punkta c) apakšpunktā minētais snieguma elements “sasniegt augstus izpildes rādītājus” šajā ziņojumā tiek interpretēts kā atjaunīgās enerģijas jaudu kopējais apjoms, kas uzstādīts pēc iepirkumu ieviešanas, salīdzinājumā ar jaudu apjomiem, kas uzstādīti pirms iepirkumu ieviešanas. Jāuzsver, ka Eiropas valstis izmanto daudzus citus atbalsta shēmu veidus, piemēram, investīciju dotācijas vai neto uzskaites mājsaimniecību projektiem, tāpēc jaudu izvēršana ir iespējama pat tad, ja nav darbības atbalsta. Turklāt izvēršanas tempu var ietekmēt ārēji faktori, piemēram, rīcībpolitikas maiņa. Turpmāk redzamajā tabulā ir salīdzināts jaunu atjaunīgās enerģijas jaudu vidējais apjoms gadā, kas atlasītajās valstīs ir pieaudzis periodos pirms un pēc iepirkuma ieviešanas. Pirmais gads ir gads, kurā paredzēts sākt iepirkumā uzvarējušo projektu ekspluatāciju. Tas ir termiņš, kurā ir jāīsteno pirmā iepirkuma kārta un kas sadala datu kopu divos periodos — periodā pirms iepirkuma un periodā pēc iepirkuma. Tabulā ir iekļautas tikai tās atbalsta shēmas, kas saistītas ar darbības atbalstu projektiem, kuri nav mājsaimniecības lieluma projekti. Valsts un tehnoloģija Iepirktās jaudas pabeigšanas pirmais gads Vidējais ikgadējais jaudu pieaugums periodā pirms iepirkuma (MW) Vidējais ikgadējais jaudu pieaugums periodā pēc iepirkuma (MW) Iepriekšējā darbības atbalsta shēma, kas nav bāzēta iepirkumā Izmaiņas % (salīdzinājumā ar pēdējiem 3 gadiem, kuros nebija iepirkuma) Saules fotoelementi Dānijā 2018 99,7 131,3 Regulētā piemaksa 32 % Sauszemes vēja enerģija Dānijā 2020 196,7 136,0 Regulētā piemaksa -31 % Sauszemes vēja enerģija Somijā 2020 239,3 302,0 Regulētais tarifs 26 % Saules fotoelementi Francijā 2014 1411,0 921,0 Regulētais tarifs -35 % Saules fotoelementi Vācijā 2017 1323,0 3276,0 Regulētais tarifs 148 % Sauszemes vēja enerģija Vācijā 2018 4549,0 1517,0 Regulētais tarifs -67 % Saules fotoelementi Grieķijā 2017 8,3 160,8 Regulētais tarifs 1829 % Sauszemes vēja enerģija Grieķijā 2019 242,7 622,0 Regulētais tarifs 156 % Sauszemes vēja enerģija Itālijā 2015 594,7 105,2 Zaļais sertifikāts -82 % Sauszemes vēja enerģija Lietuvā 2015 25,6 37,2 Regulētais tarifs 45 % Saules fotoelementi Luksemburgā 2020 12,7 35,0 Regulētais tarifs 176 % Saules fotoelementi Nīderlandē 2015 286,0 1534,3 Regulētais tarifs 436 % Sauszemes vēja enerģija Nīderlandē 2016 320,7 223,4 Regulētais tarifs -30 % Saules fotoelementi Polijā 2019 151,3 1687,0 Zaļais sertifikāts 1015 % Saules fotoelementi Slovēnijā 2018 9,7 6,7 Regulētais tarifs -31 % Saules fotoelementi Spānijā 2020 1420,0 2812,0 Nav 98 % Sauszemes vēja enerģija Spānijā 2019 179,0 1859,5 Nav 939 % Avots: pašu aprēķini, balstoties uz IRENA (2021). Šajā tabulā ir prezentēti 17 gadījumi, no kuriem 11 gadījumos ikgadējās jaunās jaudās ir pozitīvas izmaiņas. Daudzos gadījumos pieauguma apjoms ir ļoti liels, un tas ir iespējams divās situācijās. Pirmkārt, ir valstis, kurās pirms iepirkumu ieviešanas attiecīgās tehnoloģijas nav bijis vai tā nebija labi iedibināta. Šādos gadījumos var apgalvot, ka iepirkumā balstītā atbalsta shēma bija pirmā iespēja ražotājiem saņemt atbalstu un sākt plaša mēroga izvēršanu. Šis skaidrojums attiecas galvenokārt uz saules fotoelementu tehnoloģiju, jo tā Eiropā attīstījās vēlāk, tādējādi iepirkuma modeļa ieviešana sakrita ar tehnoloģijas nobriešanu. Divi ļoti labi piemēri (abi attiecas uz saules fotoelementu tehnoloģiju) ir Nīderlande un Polija — pirms iepirkumu shēmas ieviešanas šajās valstīs jaunu jaudu pieaugums bija zems un iepirkumu shēma paātrināja šīs tehnoloģijas attīstību. Vācijā un Luksemburgā var novērot līdzīgi augstu saules fotoelementu jaudas pieaugumu, pat neraugoties uz to, ka pirms iepirkumu ieviešanas bāzlīnijas vērtība bija augstāka. Otrkārt, dažās valstīs gados tieši pirms iepirkumu ieviešanas jaudu pieaugums bija ļoti zems valsts regulējuma dēļ. Skaidrs, ka šajās valstīs, kamēr tiek sniegts atbalsts, ir novērojams liels jaudu pieaugums. Gadījumos, kad jaunas jaudas ir mazākas nekā periodā pirms iepirkumu ieviešanas, tam ir vairāki skaidrojumi. Pirmkārt, ja var uzskatīt, ka tehnoloģija valstī ir attīstīta un tajā jau tiek ekspluatētas lielas jaudas, ir sagaidāms dabisks jaunu jaudu pieauguma kritums. Šādos gadījumos izsoles rīkotājus samazināt izsolēm piedāvātos apmērus var pamudināt arī ar tīkla pieejamību saistīti jautājumi. Tāpat arī galvenokārt attiecībā uz sauszemes vēja enerģijas tehnoloģiju, ja valstī jau ir uzstādītas lielas jaudas, izvēršanas problēmas var rasties arī piemērotu atrašanās vietu trūkuma dēļ, kas var būtiski ierobežot jaudu paplašināšanu. Visbeidzot, svarīgs apsvērums ir arī tas, ka, ja regulētais tarifs nodrošināja ļoti dāsnu atbalstu jauniem projektiem, periodā pirms iepirkuma shēmas ieviešanas izvēršana notika ātrāk. Šādos gadījumos zemāka uz iepirkuma bāzes veidota atlīdzība var mazināt ražotāju stimulu būvēt jaunas atjaunīgo energoresursu jaudas. 2021. gadā ir novērota strauja jaunu atjaunīgo energoresursu jaudu paplašināšana, balstoties uz elektroenerģijas pirkuma līgumiem (PPA). Tas ir daļēji saistīts ar PPA tirgus lielāku briedumu, kā arī elektrības tirgus cenu pieaugumu, kā rezultātā korporatīvie klienti rada lielāku pieprasījumu pēc PPA. Turklāt pastāv publiskā atbalsta shēmu pieejamības mijiedarbība ar PPA tirgu. Piemēram, Lietuvā 2020. gadā un Dānijā 2021. gadā mazās līdzdalības dēļ tika atcelti vairāktehnoloģiju iepirkumi, un tā rezultātā parādījās vairāki PPA projekti papildu atjaunīgo energoresursu jaudas izvēršanai, kas liecina, ka PPA var būt pievilcīgāka un vairāk uz tirgu vērsta alternatīva nekā publiskā atbalsta shēmas. Ar kvantitatīvu analīzi nevar apstiprināt, ka atbalsta shēmu atcelšana ir konkrēti ietekmējusi PPA tirgus paplašināšanos, jo PPA pēdējos pāris gados tikai sāk attīstīties nedaudzās ES valstīs, un par tiem ir pieejams ļoti maz datu. Secinājumi par 3. snieguma elementu. Augsti izpildes rādītāji ·Neskarot citus ārējus faktorus, iepirkumi būtiski veicina vēja un saules enerģijas jaudas paplašināšanas projektus. Daudzās Eiropas shēmās periodā pēc izsoļu ieviešanas jaudu pieaugums ir lielāks nekā periodā pirms iepirkumu ieviešanas. ·Lēnāka apguve galvenokārt novērota valstīs, kurās iepirkumu ieviešanas brīdī attiecīgā tehnoloģija jau tika plaši piemērota, taču pat šajos gadījumos samazinājuma ātrums ir salīdzinoši mazs. ·Dažās Eiropas valstīs, piemēram, Polijā un Nīderlandē, konkrētas atjaunīgo energoresursu tehnoloģijas (šajā gadījumā — saules fotoelementu tehnoloģijas) izvēršana lielā mērogā sākās tiešā izsoļu ieviešanas rezultātā. ·Būtiski pieauga ar PPA palīdzību noslēgtas jaudas — šī ļoti pozitīvā izvēršana ir alternatīva vai papildinājums iepirkumiem, un tā rezultātā izsoles var nesasniegt pietiekamu piedāvājuma skaitu. 3.4. Mazu dalībnieku un attiecīgā gadījumā vietējo iestāžu nediskriminējoša līdzdalība Atjaunīgās enerģijas direktīvas 4. panta 8. punkta d) apakšpunktā minētais snieguma aspekts “nodrošināt mazu dalībnieku un attiecīgā gadījumā vietējo iestāžu nediskriminējošu līdzdalību” šajā ziņojumā ir interpretēts kā mazu dalībnieku spēja līdzvērtīgi piedalīties mazos projektos un uzvarēt iepirkumos. Rādītājs, ar kuru novērtē šo aspektu, ir ar iepirkumiem piešķirtu jaunu projektu vidējais lielums, kas parāda, kā iepirkuma modelis spēja nodrošināt stimulus, lai tiktu pārvarēti mazos dalībniekus ietekmējoši sākotnējie šķēršļi (piemēram, apjomradītu ietaupījumu trūkums, sliktāki aizdevuma nosacījumi, augstākas projekta izmaksas par enerģijas izlaides vienību, zemāks specializācijas līmenis). Tā kā nav pieejami piemēri, ka vietējās iestādes būtu piedalījušās iepirkumā kā piedāvājuma iesniedzējas, aspekti saistībā ar vietējo ieinteresēto personu plašāku iesaisti iepirkumos ir aplūkoti 3.6. iedaļā. Mazo dalībnieku un projektu līdzdalības līmeni nosaka iepirkuma modelī ietvertie projekta lieluma ierobežojumi. Lai gūtu priekšstatu, attiecībā uz projekta lieluma ierobežojumiem var izdalīt četrus iepirkuma modeļu veidus.

·Mazais — šeit ietilpst iepirkumi, kas paredzēti maza mēroga projektiem ar jaudu līdz 1 MW saules fotoelementu tehnoloģijai un līdz 3 MW sauszemes vēja enerģijai. ·Līdzsvarotais — šeit ietilpst iepirkumi, kas ļauj vismaz zināmā mērā līdzvērtīgi piedalīties maza mēroga projektiem (līdz 1 MW saules fotoelementu tehnoloģijai un līdz 3 MW sauszemes vēja enerģijai) un vidēja lieluma projektiem (līdz 50 MW), t. i., nodrošinot to konkurenci, bet netiek iekļauti ļoti lieli projekti, lai izvairītos no cenu priekšrocībām, ko sniedz apjomradīti ietaupījumi. ·Kategorizācija pēc lieluma — šeit ietilpst paralēli iepirkumi, kas tiek organizēti vienā gadā, no tiem vismaz viens iepirkums ir paredzēts maza mēroga projektiem un vismaz viens – liela mēroga projektiem, tādējādi šie divi projektu veidi savstarpēji nekonkurē. ·Lielais — šeit ietilpst iepirkumi, kuros izslēdz maza mēroga projektus vai kuros nav noteikts maksimālais jaudas ierobežojums. Saules fotoelementi Analizējot 2010.–2020. gada periodu, rezultāti rāda, ka Horvātija, Igaunija, Francija un Polija ir valstis, kurās iepirkuma modelis dažus gadus ir bijis vērsts tikai uz maza mēroga projektiem. Horvātijā ir bijis viens, savukārt Igaunijā ir bijuši divi izmēģinājuma iepirkumi, kas organizēti tikai mazajiem projektiem, tomēr abas valstis plāno drīzumā ieviest liela mēroga iepirkumus. Polijā iepirkuma procedūra tika sākta ar maza mēroga iepirkumiem 2016. un 2017. gadā, bet vēlākos gados paralēli tika organizēti arī lielie iepirkumi. Arī Francijā pirmie iepirkumi bija vērsti uz maza mēroga projektiem, proti, 2014. un 2016. gadā tika organizētas tikai šādas izsoles. Šajos iepirkumos projektu vidējais lielums bija ļoti mazs, ar jaudu no 0,24 MW līdz 0,65 MW. Daudzās valstīs — Dānijā, Francijā, Grieķijā, Ungārijā, Itālijā, Luksemburgā un Polijā — maza mēroga projektiem tika piemērots īpašs režīms, izmantojot variantu “kategorizācija pēc lieluma”. Papildus tam Nīderlande izmantoja dinamisku "pulksteņa" izsoli ar augšupejošu soli, kurā dažādiem saules fotoelementu tehnoloģijas projektiem atkarībā no to lieluma tika noteiktas atšķirīgas maksimālās cenas. Tādējādi attiecībā uz saules fotoelementu tehnoloģiju šis risinājums, kurā gada laikā tiek organizēti paralēli iepirkumi, no kuriem viens ir vērsts uz maza mēroga projektiem, ir uzskatāms par izplatītu, bet ne universālu risinājumu Eiropā. Variantā “kategorizācija pēc lieluma” vidējais projekta lielums ir tuvāks maza mēroga projektiem, jo projektu lielums vidēji ir robežās no 0,38 MW (Itālija) līdz 5,45 MW (Dānija). Sauszemes vēja enerģija Attiecībā uz sauszemes vēja enerģiju iepirkumu variants, kurā priekšroka tiek dota maza mēroga projektiem, ir mazāk izplatīts nekā attiecībā uz saules fotoelementu tehnoloģiju, proti, šādus iepirkumus organizēja tikai Igaunija 2020. gadā un Polija līdz 2018. gadam. Šajos attiecīgajos periodos abās valstīs projektu vidējais lielums bija mazāks par 1 MW. Attiecībā uz pārējiem trim modeļu veidiem rezultāti visā Eiropā ir ļoti neviendabīgi un vidējais uzvarējušo projektu lielums ir ļoti atšķirīgs. Mazākā lieluma projekti tika konstatēti Igaunijā, kur tie bija mazāki par 0,5 MW, taču attiecīgajā periodā zemas vērtības projekti bija arī Itālijā, Slovēnijā un Nīderlandē. Šie rezultāti rāda, ka maza mēroga sauszemes vēja enerģijas projektu pieteikumi ir dzīvotspējīgs risinājums Eiropas energoresursu struktūrā. Turpmāk redzamajā tabulā ir apkopoti rezultāti par uzvarējušo projektu vidējo lielumu Eiropas Savienībā katrā no četrām iepirkumu modeļa pieejām attiecībā uz saules fotoelementu tehnoloģiju un sauszemes vēja enerģiju, kas ļauj izdarīt šādus secinājumus, ņemot vērā ļoti atšķirīgo iepirkuma modeļa variantu attiecību. Pirmkārt, pastāv iepirkumi, kas piedāvā preferenciālu režīmu maza mēroga vēja enerģijas projektiem. Otrkārt, risinājums “Kategorizācija pēc lieluma” kopumā nodrošina vidēji mazāka lieluma projektu atbalstīšanu nekā “Līdzsvarotais” risinājums. Treškārt, ja nav maksimālā jaudas ierobežojuma un ja nepiemēro lieluma kategorijas, izsoļu rezultātos mēdz dominēt ļoti lieli projekti. Vidējais lielums (MW) Saules fotoelementi Vidējais lielums (MW) Sauszemes vēja enerģija MAZAIS 0,47 0,59 LĪDZSVAROTAIS 2,61 12,78 KATEGORIZĀCIJA PĒC LIELUMA 1,88 10,55 LIELAIS 40,85 43,83 Avots: pašu aprēķini, pamatojoties uz IRENA (2021). 7. attēls. Uzvarējušo projektu vidējais lielums Eiropas Savienībā četros iepirkumu modeļa variantos attiecībā uz saules fotoelementu tehnoloģiju un sauszemes vēja enerģiju Tomēr jāatzīmē, ka līdz ar lieluma ierobežojumu noteikšanu iepirkumos būtiski samazinās cenas efektivitāte, kam par iemeslu ir arī tādi faktori kā apjomradīts ietaupījums, labākas atrašanās vietas pieejamība, finansēšana un citi faktori. Kā redzams nākamajā tabulā, atbalsta izmaksas mazo projektu kategorijā, šķiet, ir augstākas nekā lielo projektu kategorijā. Valsts un tehnoloģija Pētītās izsoles rīkošanas gads Vidējā uzvarējusī cena mazo projektu kategorijā (EUR_2019/MWh) Vidējā uzvarējusī cena lielo projektu kategorijā (EUR_2019/MWh) Abu kategoriju cenas starpība Saules fotoelementi Francijā 2020 62,0 52,4 7,6 Saules fotoelementi Grieķijā 2018 79,4 64,6 14,8 Saules fotoelementi Ungārijā 2020 62,8 48,4 14,4 Saules fotoelementi Itālijā 2020 91,9 68,2 23,7 Saules fotoelementi Polijā 2020 57,3 49,9 7,4 Sauszemes vēja enerģija Itālijā 2020 134,8 68,3 66,5 Sauszemes vēja enerģija Lietuvā 2013 111,0 76,4 34,6 Sauszemes vēja enerģija Polijā 2018 83,7 46,6 37,1 Avots: AURES II izsoļu datubāze. 8. attēls. Maza un liela mēroga izsoļu rezultātu salīdzinājums, ņemot vērā uzvarējušo projektu vidējās cenas Kā rāda rezultāti, atsevišķiem maza mēroga iepirkumiem ir būtiska cenas piemaksa, vairumā gadījumu tā pārsniedz 10 EUR/MWh, izņemot saules fotoelementu tehnoloģijai Polijā un Francijā. Šī cenas piemaksa sauszemes vēja enerģijai ir būtiski lielāka (30–40 EUR/MWh) nekā saules fotoelementu tehnoloģijai (vidēji ap 11 EUR/MWh). Tāpēc, ieviešot iepirkuma specifikācijas, kurās priekšroku dod maza mēroga projektiem, rodas papildu finansiāls slogs atbalsta izmaksu veidā, kas tiek maksātas uzvarējušajiem projektiem. Secinājumi par 4. snieguma elementu. Mazo dalībnieku nediskriminējoša līdzdalība ·Vairāk nekā puse Eiropas valstu organizē(-ja) maza mēroga saules fotoelementu projektu iepirkumus, un kategorizācija pēc lieluma attiecībā uz saules fotoelementu projektiem ir uzskatāma par plaši lietotu (bet ne universālu) risinājumu. ·Iepirkumiem, kuros netiek noteikts maksimālais jaudas ierobežojums un netiek nošķirti dažādi grozi, pamatojoties uz projekta lielumu, vispārīgā tendence ir tāda, ka iepirkumos dominē liela mēroga projekti un mazākiem projektiem ir mazākas izredzes uzvarēt, galvenokārt apjomradīta ietaupījuma trūkuma dēļ. ·Salīdzinājumā ar maksimālā lieluma ierobežojuma noteikšanu kategorizācija pēc lieluma, šķiet, ir efektīvāks veids, kā veicināt mazo projektu un līdz ar to mazo dalībnieku līdzdalību. ·Ja izmanto kategorizāciju pēc lieluma, ievērojami samazinās cenas efektivitāte. Tāpat, ja iesniegtos projektus nošķir pēc to lieluma, var mazināties arī konkurences intensitāte.

3.5. Ietekme uz vidi Atjaunīgās enerģijas direktīvas 4. panta 8. punkta e) apakšpunktā minētais snieguma aspekts “ierobežot ietekmi uz vidi” rada izaicinājumus, jo teorētiskā saikne starp atbalsta piešķiršanu izsoles veidā un ietekmes uz vidi ierobežošanu nav acīmredzama. Galvenais ietekmi uz vidi noteicošais faktors ir nevis tas, vai atbalsts tiek piešķirts, pamatojoties uz administratīvo, tirgus vai iepirkuma procesu, bet gan tas, kāda ir atjaunīgās enerģijas jaudu ietekme, piemēram, aizstājot ar tām konvencionālās elektroenerģijas stacijas, mazinās siltumnīcefekta gāzu (SEG) emisijas, un te savukārt nozīme ir daudziem citiem faktoriem, piemēram, konkrētajam vides regulējumam un iekārtas atrašanās vietai. Atjaunīgās enerģijas projekti var arī plaši ietekmēt citus vidiskos mērķus, piemēram, grunts, ūdens, gaisa un trokšņu piesārņojumu vai dzīvotnes. Tāpēc šis rezultāts tiek analizēts, veicot gadījumu izpēti, kas parāda dažus specifiskus uzbūves elementus, kuri ir saistīti ar uzvarējušo atjaunīgās enerģijas projektu plašāku ietekmi uz vidi. Šādi uzbūves elementi, kas nav saistīti ar atbalsta pasākuma “galvenajiem mērķiem”, var veidot pat 30 % no visa atlases kritēriju svēruma iepirkumā saskaņā ar valsts atbalsta noteikumiem, tādējādi tie var būt potenciāli svarīga svira, kas veicina konkrētu rīcībpolitikas mērķu sasniegšanu (piemēram, aprites ekonomika ar reciklējamības kritērijiem un citiem ilgtspējas kritērijiem). Tomēr šie kritēriji ir rūpīgi jāizstrādā, lai neradītu protekcionismu, kas ir pretrunā ES rīcībpolitikām un PTO noteikumiem. Gadījuma pētījums — Itālija Itālija ieviesa iepirkuma shēmu 2019.–2021. gadā, rīkojot septiņas atsevišķas izsoles kārtas. Tika izveidoti dažādi grozi, pamatojoties uz plānoto projektu lielumu (slieksnis — 1 MW) un tehnoloģijām. Attiecībā uz mazajām hidroelektrostacijām (mazākas par 1 MW) saskaņā ar iepirkuma kritērijiem hidroelektrostaciju, kas atbilst vairākiem vidiskajiem nosacījumiem attiecībā uz ūdens apsaimniekošanu, bija atļauts ierindot augstu sarakstā neatkarīgi no piedāvātās cenas. Visās iepirkuma kārtās (izņemot pēdējo) izsolēs tika pārsniegts iepirkuma apjoms, tādējādi tika sasniegts iepirkuma mērķis, jo uzvarēja projekti, kas labāk izpilda ūdens kvalitātes prasības. No otras puses, iepirkuma modelis radīja negatīvu stimulu konkurētnespējīgu piedāvājumu ziņā, jo projekti, kas atbilda prasītajiem nosacījumiem, noteikti uzvarēja, tādējādi gandrīz visi šādi projekti piedāvāja izsoles maksimālo cenu. Attiecībā uz saules fotoelementu stacijām (mazākas par 1 MW) iepirkumā tika iekļauta atsevišķa projektu kategorija, kas paredzēja uz jumta uzstādīt saules paneļus, aizstājot ar tiem azbesta plāksnes vai šīferi. Turklāt šie projekti saņēma piemaksu 10 EUR/MWh apmērā salīdzinājumā ar citu veidu mazajiem saules fotoelementu projektiem. Iepirkuma kārtās piešķirto jaudu rezultāti rāda, ka pastāvīgi palielinās interese par maza mēroga saules fotoelementu projektiem (pirmajā kārtā 8 MW, bet septītajā kārtā jau 110 MW). Tomēr šajā īpašajā saules fotoelementu kategorijā valdība iepirkuma kārtā piedāvāja iegādāties ļoti augstus apjomus, kā rezultātā faktiski visās izsoles kārtās bija nepietiekams piedāvājumu skaits un piedāvātās cenas bija ļoti tuvas maksimālajai cenai. Turklāt varēja konstatēt piedāvājuma iesniedzēju pielāgošanos, jo pirmajā kārtā piedāvājuma iesniedzēji piedāvāja par 0,4 % zemāku cenu salīdzinājumā ar maksimālo cenu, savukārt piektajā kārtā atšķirība saruka līdz 0,01 %, tādējādi iepirkums nebija pietiekami optimāls izmaksefektivitātes ziņā. Līdz ar to šajā gadījumā iepirkumi, kuru mērķauditorija bija projekti, kuriem ir īpaša ar SEG samazināšanu nesaistīta ietekme uz vidi, sasniedza savus mērķus, bet neveicināja konkurenci un cenu atklāšanu. Gadījuma pētījums — Nīderlande Nīderlande piemēroja iepirkumus, kuru pamatā ir tikai cena, tomēr iekļāva pirmskvalifikācijas prasības, arī prasību, ka jāveic pilnīgs ietekmes uz vidi novērtējums, ja iepirkums attiecas uz konkrētu vietu. Tādējādi tiek nodrošināts, ka lēmums par uzvarējušo pretendentu tiek pieņemts pēc projekta ietekmes uz vidi izvērtēšanas un ka tiek īstenota sabiedrības iepriekšēja līdzdalība lēmumu pieņemšanā. Nekas neliecina par risku, ka pirms iepirkuma piemērotais vidiskais kritērijs ietekmē cenu. Nīderlandē, kur ir obligāti iepriekš jāveic ietekmes uz vidi novērtējums, uzvarējusī cena ir zemāka nekā citās (salīdzināmās) valstīs, kur tas nav jāveic. Tas apstiprina, ka joprojām var sasniegt vērā ņemamu izmaksu samazinājumu pat attiecībā uz iepirkumiem, kuros tiek ņemta vērā projektu ietekme uz vidi. Turklāt Nīderlandes pieredze rāda, ka ar vidi saistītās pirmskvalifikācijas prasības novērš risku, ka varētu kavēties projekta nodošana ekspluatācijā, un tas pozitīvi ietekmē projektu realizācijas rādītāju. Tomēr valstīs, kur ir garš administratīvais process, prasība vispirms saņemt vidisko atļauju var iepirkumu pārlieku sarežģīt un radīt risku, ka netiks saņemts pietiekams piedāvājumu skaits. Gadījuma pētījums — Spānija Spānija 2020. gadā apstiprināja noteikumu kopu par atjaunīgās enerģijas iepirkuma procedūrām. Tika iekļauts iepirkuma pretendentu pienākums iesniegt stratēģisko plānu, kurā ir provizoriski aprēķināta projekta ietekme uz industriālo vērtības ķēdi un kas ir publiskots Ekoloģiskās pārkārtošanās un demogrāfisko izaicinājumu ministrijas tīmekļvietnē. Stratēģiskajā plānā ir jāiekļauj aprites ekonomikas stratēģija par to, kā aprīkojums tiks utilizēts kalpošanas laika beigās, un oglekļa pēdas analīze kompleksu kalpošanas cikla laikā, tostarp galvenā izmantotā aprīkojuma izgatavošanas un transportēšanas laikā. Šīs prasības mērķis ir noteikt pirmskvalifikācijas kritērijus, kas ļauj piedalīties tikai tādiem projektiem, kuru piegādes ķēdes atbilst iepriekšdefinētam emisiju standartam. Rezultātā pretendentiem ir jāapliecina spēja izstrādāt projektu saskaņā ar vidiskajām “eksternalitātēm”, sasniedzot maksimāli iespējamo resursefektivitāti un ekspluatācijas izcilību visā vērtības ķēdē, eventuāli radot pozitīvu ietekmi, ko nodrošina stacijas izstrāde un būvniecība. Secinājumi par 5. snieguma elementu. Ietekme uz vidi ·Eiropas izsolēs iepirkumā parasti netiek iestrādāti papildu vidiskie aspekti. ·Itālijā un Nīderlandē ir pozitīvi piemēri tam, ka iepirkuma procedūrās tiek paredzēta skaidra pirmskvalifikācijas prasība vai tiek iestrādāti kādi citi elementi, kas nodrošina, ka galīgais lēmums par uzvarējušajiem projektiem tiek pieņemts pēc ietekmes uz vidi izvērtēšanas. Specifiski vērtēšanas kritēriji un svērumi kā galvenie līguma piešķiršanas kritēriji palīdz veicināt īstenošanas efektivitāti. Tomēr, nepietiekami labi izstrādāta iepirkuma gadījumā ar papildu kritērijiem var panākt ne tik optimālus rezultātus izmaksefektivitātes ziņā. ·Šādi videi draudzīgi pirmskvalifikācijas kritēriji un modeļi iepirkuma procedūrā var izraisīt papildu ar vidi nesaistītas sekas, piemēram, mazināt izmaksefektivitāti (Itālija) vai iespējami veicināt projektu realizācijas rādītājus (Nīderlande). 3.6. Vietējais atbalsts Atjaunīgās enerģijas direktīvas 4. panta 8. punkta f) apakšpunktā minētais snieguma aspekts “nodrošināt vietēju atbalstu” ir jāsaprot kā sabiedrības piekrišana atjaunīgās enerģijas veicināšanai vietējās kopienas līmenī. Pret vēja parkiem mēdz vērsties, piemēram, jo tiek uzskatīts, ka tie rada trokšņu piesārņojumu, ar turbīnām tiek nodarīts iespējams kaitējums vietējai dzīvajai dabai vai tiek ietekmēta ainava. Iedzīvotāji, kas dzīvo netālu no biogāzes ražotnēm, bieži vien sūdzas par konkrētām fizikālām īpatnībām, piemēram, šo ražotņu radītām smakām. Savukārt par saules paneļiem paustās bažas ir saistītas ar negatīvu ietekmi uz ainavu. Pastāv tādi iepirkuma modeļa varianti, kas var mīkstināt izaicinājumus, kuri rodas saistībā ar akcepta saņemšanu no vietējās sabiedrības, piemēram, veicinot dalīšanos ar atjaunīgās enerģijas projektu sniegtajiem ieguvumiem ar vietējām kopienām. Tos var aplūkot kontekstā ar kopienas akcepta un iesaistes paraugprakses piemēriem, kas aprakstīti Komisijas Norādījumos par atļauju piešķiršanas procedūru paātrināšanu. Ar atrašanās vietu saistītus pirmskvalifikācijas kritērijus piemēro vēja parkiem Polijā, proti, pašvaldības deklarē gatavību, ka to teritorijā tiktu izveidota vēja enerģijas infrastruktūra. Šādā gadījumā modeļa elements ir pašvaldību iepriekšēja iesaiste lēmumu pieņemšanā par nākotnes investīcijām sauszemes vēja enerģijā, apspriežoties ar iedzīvotājiem. Spānijā pretendentam ir pienākums iesniegt iepriekšējos snieguma aspektos minēto stratēģisko plānu, kurā iekļauj aplēses par ietekmi uz vietējo nodarbinātību un iespēju attīstīt vietējo uzņēmējdarbību. Iepirkumus rīkojošās Vācijas, Īrijas un Francijas iestādes ir izvēlējušās izstrādāt noteikumus, kas veicina vietējo atbalstu, piešķirot energokopienām preferenciālu režīmu.

Vācijā labvēlīgi nosacījumi, kas bija paredzēti agrākajā Atjaunīgās enerģijas likumā, veicināja kopienas īpašumtiesību projektus, un pirmajās trijās kārtās līdz 2017. gada novembrim energokopienu projektiem tika piešķirts vairāk par 90 % no kopējā 2890 MW lielā izsoles apjoma. Tomēr pēc diviem gadiem tikai 167 MW no uzvarējušajiem vēja jaudas projektiem bija saņēmuši būvatļauju. Turklāt liela daļa jaudu tika piešķirta tikai trim profesionāliem daudzprojektu attīstītājiem, kas sadarbojās ar fiziskām personām veselos 60 projektos, kuru kopējais apmērs ir 1 GW, formāli saglabājot iedzīvotāju balsstiesību vairākumu. Kad šīs atvieglotās konkursa prasības tika atceltas, kopienas projektu īpatsvars iepirkumos strauji saruka no 71–88 % no piedāvājumu apmēra 2017. gadā līdz nepilniem 16 % 2018. gada beigās. Preferenciāls režīms ir izstrādāts energokopienām arī Īrijā, kur tiek rīkoti īpašas kategorijas iepirkumi, lai veicinātu energokopienu līdzdalību. Šāds ad hoc grozs ir definēts līdz ar lieluma sliekšņu ieviešanu ar mērķi novērst noteiktu aktoru diskrimināciju. No 82 atjaunīgās enerģijas projektiem, kam tika piešķirtas līgumslēgšanas tiesības pēc tam, kad valdība apstiprināja pirmā iepirkuma rezultātus, septiņus īstenoja energokopienas (pieci saules enerģijas un divi sauszemes vēja enerģijas kopienas projekti). Rezultātā vietējā līmenī izveidojās jauni profesionālie projektu attīstītāji, kas aktīvi iesaistījās šo projektu izstrādē. Francijā 2016. gadā tika ieviesta īpaša “piemaksa” par iedzīvotāju līdzdalību, kuras mērķis bija palielināt sabiedrības akceptu. Lai varētu saņemt šo piemaksu, pretendenti pierādīja vietējo līdzdalību, izmantojot divus atšķirīgus īpašumtiesību modeļus: i) iedzīvotāju turējumā esoša kapitāla summa vai ii) iedzīvotāju līdzdalība projekta kopējā finansēšanā. Piemaksa ir iepirkumā noteikta papildu summa 0,1–0,3 centi/kWh, ko maksā papildus atbalsta izmaksām un kas tiek nodrošināta visu līguma termiņu, t. i., 20 gadus. Kopš 2016. gada visās iepirkuma kārtās šai piemaksai ir pieteikušies vidēji 36 % no uzvarējušajiem projektiem. Pieredze rāda, ka piemaksa sekmīgi stimulēja projektu attīstītājus veidot uz līdzdalību vērstas akciju turēšanas struktūras. Francijā profesionālu projekta attīstītāju īstenotu atjaunīgās enerģijas projektu finansēšanā fiziskas personas tika iesaistītas, izmantojot īpaši tam paredzētas kolektīvās finansēšanas platformas. Ar šādu platformu starpniecību savāktais iedzīvotāju finansējums atjaunīgās enerģijas projektiem 2014.–2017. gadā pieauga no 120 000 EUR līdz 20,5 miljoniem EUR. Tomēr radās arī dažas problēmas. Šo piemaksu projekta attīstītāji izmantoja galvenokārt tam, lai palielinātu izredzes uzvarēt iepirkuma kārtās, kurās bija augsta konkurence. Piemaksas attiecināmības kritērijs, kas paredz, ka iedzīvotāju pamata dzīvesvietai ir jābūt projekta vietas teritorijā vai piegulošajā teritorijā, rada problēmas reģionos, kuros ir zems iedzīvotāju blīvums. Kopienas dalībnieki pārvaldībā parasti ir pārstāvēti tikai netieši agregētā formā, un projekta attīstītājiem attiecināmības kritēriji, kas jāizpilda, lai saņemtu piemaksu par iedzīvotāju līdzdalību, ir saistoši tikai trīs gadus no ekspluatācijas uzsākšanas dienas. Secinājumi par 6. snieguma elementu. Vietējais atbalsts ·Iepirkuma procedūras var darboties arī kā satvars vietējā akcepta nodrošināšanai, jo īpaši, ja preferenciāls režīms tiek piešķirts noteiktiem pretendentiem, kuri atjaunīgās enerģijas apguves sniegtos ieguvumus dala ar vietējo kopienu, un šāds režīms nerada diskriminējošas priekšrocības vietējam saturam. Projekti, kuros ir sekmīgi iesaistīti vietējie dalībnieki, var dot būtisku pievienoto vērtību, kas izpaužas kā vietējais akcepts un piekļuve papildu privātajam kapitālam, kā rezultātā tiek nodrošināta iedzīvotāju lielāka līdzdalība (un investīcijas). Vietēja iesaiste var veicināt zemes iegādes procesu un tādējādi atvieglot sarežģīto attīstīšanas ievadposmu (atļauju iegūšana). ·ES gūtā pieredze rāda, ka energokopienu projekti izsolēs piedalās tad, ja tiek piemērots kāds preferenciāls režīms. Tomēr īpašu noteikumu piemērošanas ne vienmēr ir nesusi pozitīvu rezultātu. Piemēri Vācijā rāda, ka nepietiekami labi izstrādāti preferenciāli noteikumi var novest pie situācijas, ka tradicionālie attīstītāji savas iniciatīvas kā kopienas projektu apzīmē tikai mākslīgi. ·Lai arī atvieglotu konkursa prasību modelis (mazāk stingras pirmskvalifikācijas prasības) maza mēroga projektiem kopējā iepirkumu grozā, visticamāk, rada kropļojošas sekas, pieredze ar atsevišķu iepirkumu grozu, kas īpaši paredzēts, lai veicinātu noteiktas kategorijas līdzdalību, ir visai pozitīva. ·Stimuls vairot sabiedrības atbalstu atjaunīgajiem resursiem plašākā izpratnē ir piemaksa par līdzdalību, kas tiek maksāta par to, ka projekts iesaista iedzīvotājus projekta finansēšanā un projekta pārvaldībā. 3.7. Piegādes drošība un tīklu integrācija Pēdējais Atjaunīgās enerģijas direktīvas 4. panta 8. punkta g) apakšpunktā minētais snieguma aspekts “nodrošināt piegādes drošību un tīklu integrāciju” ir interpretējams kā iepirkumu ietekme uz energosistēmas stabilitātes saglabāšanu, ko panāk ar ražošanas un pieprasījuma līdzsvarošanu, ņemot vērā, ka tīklā integrējamās atjaunīgās enerģijas apjomi ir variabli. Arī šis aspekts ir vairāk saistīts ar ārējiem faktoriem un mazāk — ar iepirkuma ietekmi. Tomēr daži gadījumu pētījumi parāda, kā piegādes drošība un tīklu integrācija tiek atainota iepirkuma modelī, lai veicinātu ne tikai jaunu atjaunīgo energoresursu jaudu uzstādīšanu, bet arī to sekmīgu integrēšanu sistēmā. Ja neņem vērā šos gadījumu pētījumus, Eiropas Savienībā nav ierasts stimulēt elastīgu elektroenerģijas ražošanu, izmantojot atjaunīgo resursu iepirkumus, kur papildus ražošanai paredz arī uzkrāšanas tehnoloģiju. Gadījuma pētījums — Portugāle Portugālē 2019. gadā tika izstrādāts saules fotoelementu iepirkums ar īpašiem noteikumiem, lai aktīvus izvietotu tur, kur sistēmā var rasties pārslodze. Potenciālie ražotāji 12 secīgās iepirkuma kārtās sacentās par tiesībām iegūt tīkla pieslēguma jaudu dažādās konkrētās atrašanās vietās Portugālē. Būtībā ar šo iepirkumu saules fotoelementu stacijas tika atbalstītas, iedalot grūti iegūstamas tīkla pieslēguma jaudas, nevis maksājot par elektroenerģijas ražošanu no atjaunīgiem resursiem. Iepirkumā gandrīz visās daļās piedāvājumi būtiski pārsniedza iepirkuma apjomu un tika saņemti rekordzemi piedāvājumi, kas bija būtiski zemāki par tirgus cenām, faktiski radot ražotājiem atmaksāšanas pienākumu. 1400 MW tīkla pieslēguma jaudu iepirkumā kopumā tika iesniegti piedāvājumi par 10,19 GW jaudas un līgumslēgšanas tiesības tika piešķirtas par 1150 MW jaudas. Starpība starp iepirkuma jaudu un piešķirto jaudu ir radusies tāpēc, ka vienā daļā netika saņemts neviens piedāvājums, savukārt citā daļā tika saņemts tikai viens piedāvājums. Tas parāda, ka, neraugoties uz caurmērā augsto piedāvājumu apjomu attiecībā pret iepirkuma apjomu, pretendenti nav gribējuši iesniegt piedāvājumus attiecībā uz vietām, kas nav pievilcīgas atjaunīgo resursu zemā potenciāla dēļ. Šāds scenārijs parāda, ka izsolēm, kas ir vietai specifiskas, ir būtisks trūkums — neatbilstoši izraudzītu atrašanās vietu dēļ var netikt saņemts pietiekams skaits piedāvājumu un galējā, bet reāli iespējamā gadījumā var nebūt vispār neviena piedāvājuma. No otras puses, Portugāles modelis ļauj optimāli sadalīt ražošanu, ņemot vērā esošo tīkla jaudu. Sistēmā, kurā trūkst pieejamo pieslēguma punktu, zonām specifiska iepirkuma shēma liecina, ka šāds modelis varētu būt inovatīvs veids, kā stimulēt izmaksu minimalizēšanu un integrēt lielu daudzumu variablu atjaunīgo energoresursu, optimizējot ierobežoto pārvades infrastruktūru. Šajā piemērā mērķis ir nevis sniegt atbalstu atjaunīgo energoresursu elektrostacijām papildus tirgus cenai, bet gan likt ražotājiem konkurēt par trūkstošu tīkla pieslēguma jaudu piešķiršanu. Gadījuma pētījums — Vācija Vācija ieviesa īpašu iepirkuma modeli, kas paredzēts atjaunīgo energoresursu pieslēgšanai pie tīkla. Lai noteiktu iepirkuma uzvarētājus, sistēmā tiek ņemts vērā elektrostaciju atrašanās vietas faktors. Iepirkumos definē speciālas pārvades tīkla paplašināšanas zonas, kas ir būtiski pārslogotas un kurās nepieciešama tīkla papildu modernizēšana. Šajās zonās ir noteikta maksimālā atjaunīgās elektroenerģijas izlaide no vēja enerģijas projektiem, kas jauniem atkrastes un sauszemes vēja enerģijas projektiem, kuri saņēmuši līgumslēgšanas tiesības, dod iespēju pielāgoties Vācijas pārvades tīkla attīstības plāniem. Turklāt attiecībā uz projektiem, kuru lokācija ir kādā no šīm pārslogotajām zonām, piedāvājumiem piemēro korekciju, piedāvājuma cenām pievienojot virtuālu piemaksu un tādējādi padarot piedāvājumu mazāk konkurētspējīgu. Otra veida iepirkumos ir ieviests īpašs grozs projektiem, kuros atjaunīgās enerģijas ražošana apvienota ar uzkrāšanu. Vācijā šāda veida iepirkuma pirmā kārta tika rīkota 2021. gadā, piešķirot 258 MW jaudas 18 saules fotoelementu staciju projektiem, kuros paredzēta arī enerģijas uzkrāšana. Iepirkumā tika saņemts liels skaits piedāvājumu — 43 piedāvājumi par kopumā 509 MW. Atlīdzības shēma bija fiksēta regulētā piemaksa, proti, šī cena būtu jāpievieno kā atbalsts tirgus cenai. Piedāvātās cenas bija ievērojami zemākas par iepirkuma rīkotāja noteiktajiem griestiem (75 EUR/MWh) — uzvarējušo piedāvājumu cena bija vidēji 43–45 EUR/MWh. Tomēr, raugoties no fiksētas regulētās piemaksas iepirkumu skatpunkta, 2019. gadā rīkotajā šādā iepirkumā Dānijā vidējā cena bija 2 EUR/MWh, tādējādi Vācijas piemēra vērtības rāda, ka hibrīdiem projektiem, kuros enerģijas ražošana apvienota ar uzkrāšanu, atbalsta izmaksas ir ievērojami augstākas. Secinājumi par 7. snieguma elementu. Piegādes drošība un tīklu integrācija ·ES nav ierasts ar papildu elementu iestrādi iepirkuma modelī papildus nodrošināt tīkla integrācijas un piegādes drošības jautājumu risināšanu. ·Iepirkuma procedūras Eiropas Savienībā nav nodrošinājušas tādu projektu plūsmu, kuros atjaunīgās enerģijas ražošana būtu apvienota ar uzkrāšanu. ·Atjaunīgās enerģijas iepirkumi Savienībā tradicionāli tiek organizēti, lai piešķirtu cenas atbalstu par elektrības ražošanu atjaunīgo energoresursu elektrostacijās, tomēr ir pazīmes, ka tas varētu mainīties. Zonām specifiskās shēmas Vācijā un Portugāles gadījums liecina, ka ražotāji sāks konkurēt par iespēju pieslēgties tīklam, optimizējot ierobežoto pārvades un sadales tīkla infrastruktūru. Līdzīgas tendences ir novērotas atkrastes vēja enerģijas sektorā. ·Tīkla paplašināšana aizņem laiku un ar lokāciju saistītie iepirkuma modeļa elementi var palīdzēt nodrošināt, ka, kamēr tīkls tiek paplašināts, ierobežota tīkla infrastruktūra nekavē atjaunīgās enerģijas pieslēgšanu. Skaidras pirmskvalifikācijas prasības, kas nodrošina piekļuvi tīklam, var ļaut labāk koordinēt projekta būvniecību un vajadzīgo tīkla paplašinājumus, tomēr dažos gadījumos tas var mazināt konkurenci. ·No sistēmas skatupunkta zonām specifiska izsoles shēma varētu būt jauns veids, kā veicināt izmaksu minimalizēšanu, lai sistēmā integrētu lielu apjomu variablu atjaunīgo energoresursu, jo īpaši valstīs, kurās trūkst pieejamo pieslēguma punktu. Šādā izsolē tomēr dažkārt ir jāizvērtē arī elektroenerģijas cenas konkrētās vietās, lai veicinātu projektu attīstīšanu vietās, kur tas ir vislietderīgāk un izmaksefektīvāk. ·Lokalizēti stimuli (tostarp piemaksas/korekcijas piedāvājumiem, kas lokalizēti vietās, kur ir pieejamas/nepietiekamas tīkla jaudas, maksimālās jaudas kvotas) noteiktās teritorijās var palīdzēt novērst projektu koncentrēšanos vietās, kur ir daudz resursu, taču varētu būt grūti izveidot pieslēgumu. 4. Nobeiguma secinājumi Šā ziņojuma nozīmīgākais vispārīgais secinājums ir tāds, ka atjaunīgo energoresursu iepirkumu ieviešana Eiropas Savienībā nenoliedzami bija sekmīga. Snieguma aspektu analīze rāda, ka daudzās dalībvalstīs iepirkumi būtiski samazināja atbalsta izmaksas salīdzinājumā ar administratīvajām shēmām, veicināja atjaunīgās enerģijas jaudu izvēršanu un sniedza stingru pamatu tehnoloģiskiem uzlabojumiem. Šķiet, ka tieši izmaksu samazināšanās ir vislielākais atjaunīgo energoresursu iepirkumu nodrošinātais ieguvums. Rīcībpolitikas veidotāji no administratīvi noteiktiem regulētiem tarifiem ir pievērsušies konkursu sistēmām, lai noskaidrotu nepieciešamo atbalsta līmeni un lai tādējādi enerģijas vai jaudas produktiem piešķirtu iespējami mazāko subsīdiju. Tirgus spēku ieviešana ar iepirkuma procedūrām ir palīdzējusi uzlabot cenu atklāšanu un radījusi spiedienu mazināt projekta izmaksas, savukārt tas ir ļāvis samazināt atbalsta izmaksas un ir mazinājis slogu patērētājiem un valsts budžetam. Iepirkumi ir devuši pozitīvus rezultātus jaudu pieauguma ziņā, kā arī uzvarējušo projektu augsto realizācijas rādītāju ziņā, neskarot papildu faktorus. Dažās valstīs iepirkumu ieviešana bija regulatīvs pasākums, kas deva ierosmi plaši apgūt dažas atjaunīgo energoresursu tehnoloģijas, savukārt daudzās valstīs iepirkumi palīdzēja atjaunīgos energoresursus izvērst ātrāk.