Komisijas ziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu Komitejai - Komisijas septītais ziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu Komitejai par Direktīvas 89/552/EEK „Televīzija bez robežām” piemērošanu /* COM/2009/0309 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 26.6.2009 COM(2009) 309 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Komisijas septītais ziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai par Direktīvas 89/552/EEK „Televīzija bez robežām” piemērošanu SATURS 1. Ievads 3 1.1. Ziņojuma pamatojums 3 1.2. Jaunākie tehnoloģijas sasniegumi un televīzijas tirgus attīstība Eiropā 3 1.3. Jauni noteikumi, kas ieviesti ar Direktīvu 2007/65/EK 4 2. Direktīvas piemērošana 4 2.1. Izcelsmes valsts, brīva apgrozība un jurisdikcija (2., 2.a, 3. pants) 4 2.2. Sabiedrībai īpaši svarīgi notikumi (3.a pants/ jauns 3.j pants) 5 2.3. Īsa reportāža (jauns 3.k pants) 6 2.4. Eiropas un neatkarīgu darbu izplatīšana (4. un 5. pants). 6 2.5. Reklāmas noteikumu piemērošana (10. līdz 20. pants) 7 2.6. Nepilngadīgo aizsardzība un sabiedriskā kārtība (2.a, 22. un 22.a pants/ jauns 2.a, 22. un 3.b pants) 9 2.7. Koordinācija starp valsts iestādēm un Komisiju 9 3. Starptautiskie aspekti 10 3.1. Paplašināšanās – izredzes 10 3.2. Starptautiskie kultūru daudzveidības pamatprincipi 10 3.3. Sadarbība ar Eiropas Padomi 11 4. Nākamais ziņojums 11 5. Secinājumi 11 1. IEVADS 1.1. Ziņojuma pamatojums Saskaņā ar 26. pantu 1989. gada 3. oktobra Direktīvā 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos[1], kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 97/36/EK[2] (direktīva „Televīzija bez robežām”, šeit turpmāk — direktīva „TBR”), Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai septīto ziņojumu par tās piemērošanu. Ziņojums attiecas uz direktīvas „TBR” piemērošanu 2007.–2008. gadā. Šā ziņojuma galvenais mērķis ir izklāstīt un analizēt nozīmīgus faktus saistībā ar direktīvas „TBR” piemērošanu pārskata periodā[3]. Padome un Parlaments 2007. gada 11. decembrī pieņēma Direktīvu 2007/65/EK, kura jātransponē ne vēlāk kā 2009. gada 19. decembrī. Šī direktīva, kas stājās spēkā 2007. gada 19. decembrī, būtiski grozīja direktīvu „TBR” un pārdēvēja to par Audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu direktīvu (AVMSD) [4]. Ziņojumā tiks iztirzāti arī direktīvas jaunie noteikumi. 1.2. Jaunākie tehnoloģijas sasniegumi un televīzijas tirgus attīstība Eiropā Maksas televīzijas operatori kopumā ir saņēmuši ievērojamu atlīdzību par savu darbību, kamēr tradicionālās bezmaksas un sabiedriskās raidorganizācijas izjutušas ieņēmumu stagnāciju un samazināšanos. Jaunākie statistikas dati par 2006. gadu[5] liecina, ka ES televīzijas kanālu neto ieņēmumi ir 79 miljardi euro (sabiedriskie pakalpojumi 39 %, bezmaksas reklāma 28 %, maksas televīzija 22 %, tematiskās programmas un televeikals 11 %). Līdz 2008. gada novembrim dalībvalstīs tika reģistrēti vairāk kā 4000 raidpakalpojumu[6]. Papildus 352 analogajiem un ciparu virszemes valsts kanāliem aptuveni 1742 kanāli bija pieejami uz vienas vai vairākām platformām, un vismaz 650 kanāli bija paredzēti citas dalībvalsts, kas nav uzņēmējdarbības valsts, tirgum vai valstīm ārpus Eiropas Savienības. Papildus valsts mērogā pieejamajiem kanāliem vai citu dalībvalstu raidītajiem kanāliem tiek lēsts, ka ir vairāk nekā 1500 reģionālo kanālu. Turklāt skatītāji Eiropā var piekļūt vairāk kā 750 kanāliem, kas tapuši trešajās valstīs un tiek raidīti vismaz vienā dalībvalstī. Līdz 2008. gada decembrim Eiropas Savienībā reģistrētie audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu sniedzēji nodrošināja vairāk kā 600 pakalpojumu pēc pieprasījuma. Nelineārie pakalpojumi lielākoties tiek nodrošināti tiešsaistē vai kā IPTV pakalpojumi. Skatītājiem zināmā mērā pārejot uz jauniem kanāliem un pakalpojumiem pēc pieprasījuma, auditorijas ir sadalījušās vairāk. Tomēr pārskata periodā skatītāji nav būtiski mainījuši savus vispārējos skatīšanās paradumus. Atsevišķās valstīs skatīšanās laiks 2008. gadā palielinājās salīdzinājumā ar 2006. gadu (piem., Lielbritānijā, Spānijā, Rumānijā), kamēr citās tas samazinājās (piem., Čehijas Republikā, Vācijā, Beļģijā, Nīderlandē). Ungārija joprojām ir tā valsts, kurā skatītāji TV skatās visilgāk (260 minūtes dienā), savukārt Austrijā un Zviedrijā skatītāji patērē vismazāk laika, skatoties TV (attiecīgi 148 un 160 minūtes dienā). 1.3. Jauni noteikumi, kas ieviesti ar Direktīvu 2007/65/EK Jaunā AVMSD paredz noteikumu nepieciešamo harmonizācijas līmeni, lai sasniegtu iekšējā tirgus mērķus, radot audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu brīvās apgrozības tiesisko pamatu, pamatojoties uz izcelsmes valsts principu. 2. DIREKTīVAS PIEMēROšANA 2.1. Izcelsmes valsts, brīva apgrozība un jurisdikcija (2., 2.a, 3. pants) Izcelsmes valsts princips ir Direktīvas 89/552/EEK stūrakmens. Pakalpojumi, kuri atbilst tās valsts tiesību aktiem, kurā reģistrēti to sniedzēji, var atrasties brīvā apritē Kopienas iekšējā tirgū. Tomēr 2.a panta 2. punkts ļauj dalībvalstīm veikt aizsardzības pasākumus, ja no citas dalībvalsts raidīts televīzijas raidījums nepārprotami, nopietni un būtiski pārkāpj direktīvas noteikumus par nepilngadīgo aizsardzību un naida kurināšanu. Saskaņā ar 3. pantu dalībvalstis patur tiesības pieprasīt, lai to jurisdikcijā esošie plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu sniedzēji ievērotu sīkāk izstrādātas vai stingrākas normas jomās, kuras koordinē ar šo direktīvu. Minētā noteikuma piemērošana izraisīja Beļģijas Radio un televīzijas padomes (Conseil Supérieur de l'Audiovisuel — CSA) soda uzlikšanas procedūras uzsākšanu pret raidorganizācijām TVi un CLT-UFA par pakalpojumiem RTL-TVi , Club RTL un Plug TV , kuras darbojās saskaņā ar Beļģijas licenci līdz 2005. gada 31. decembrim, bet kurām bija arī Luksemburgas licence. Beļģijas Conseil d'Etat 2009. gada 15. janvārī lēma, ka direktīvā „TBR” skaidri norādīts, ka tikai viena dalībvalsts var būt kompetenta attiecībā uz raidorganizāciju. Turklāt tā norādīja, ka 2006. gada 1. janvārī kanāli bija licencēti Luksemburgā un tādēļ ir Luksemburgas jurisdikcijā. Pieprasot atļauju Beļģijā, Beļģijas iestādes ir patiesībā noliegušas Luksemburgā izsniegtās licences derīgumu. Jauni noteikumi, kas ieviesti ar Direktīvu 2007/65/EK (jauns 2. panta 4. punkts, 2.a panta 4. punkts, 3. panta 2. līdz 5. punkts) - Aizsardzības pasākumi nelineāros pakalpojumos (jauns 2.a panta 4. punkts) Attiecībā uz audiovizuālajiem plašsaziņas pakalpojumiem pēc pieprasījuma 2.a panta 4. punkts rada dalībvalstij iespēju veikt pasākumus attiecībā uz uztveršanas brīvības principu, ja pasākumi ir nepieciešami, lai aizsargātu sabiedrisko kārtību, sabiedrības veselību, sabiedrības drošību un patērētājus. Izņemot steidzamus gadījumus, pirms pasākumiem ir jāziņo kompetentajai dalībvalsts iestādei un Komisijai, un Komisijai jāatzīst, ka pasākumi atbilst Kopienas tiesību aktiem. - Apiešanas procedūras lineāros un nelineāros pakalpojumos (jauns 3. panta 2. līdz 5. punkts un 3. panta 8. punkts) Saskaņā ar 3. pantu dalībvalstis patur tiesības pieprasīt, lai to jurisdikcijā esošie plašsaziņas pakalpojumu sniedzēji ievērotu sīkāk izstrādātas vai stingrākas normas jomās, kuras koordinē ar šo direktīvu. Ja dalībvalsts uzskata, ka raidorganizācija, kas ir citas dalībvalsts jurisdikcijā, veic televīzijas apraidi, kura pilnībā vai galvenokārt ir vērsta uz pirmās minētās dalībvalsts teritoriju, 3. panta 2. punkts paredz sadarbības procedūru starp izcelsmes dalībvalsts un galamērķa dalībvalsts kompetentajām iestādēm. Nesasniedzot apmierinošu rezultātu, ja attiecīgā raidorganizācija veic uzņēmējdarbību jurisdikcijas dalībvalstī, lai apietu stingrākus noteikumus, galamērķa dalībvalsts var veikt atbilstošus pasākumus ar nosacījumu, ka par tiem ir pienācīgi paziņots un Komisija ir atzinusi, ka pasākumi atbilst Kopienas tiesību aktiem. Attiecībā uz pakalpojumiem pēc pieprasījuma nepastāv noteikums gadījumiem, kad tiek apietas stingrākas valsts normas, tomēr Eiropas Kopienu tiesas izstrādātie vispārīgie principi attiecas arī uz šiem pakalpojumiem[7]. - Jurisdikcijas papildu kritēriji (jauns 2. panta 4. punkts) Attiecībā uz papildu kritēriju piemērošanu, lai noteiktu kompetento dalībvalsti, valstij, kurā atrodas satelīta raidošā zemesstacija, ir jārealizē jurisdikcija, un tikai tad, ja Kopienā nav raidošās zemesstacijas, atbildīga būs satelīta resursu dalībvalsts. Lai izvairītos no dubultās jurisdikcijas vai jurisdikcijas neesamības, saskaņā ar direktīvas 23. a pantu[8] izveidotās Kontaktkomitejas 25. sanāksmē tika nolemts par vienlaicīgu to valsts pasākumu spēkā stāšanos transponēšanas termiņa beigās, ar kuriem īsteno 2. panta 4. punktu. Komisija ierosināja arī sadarbību, apmainoties ar informāciju attiecībā uz satelītsakaru operatoriem un raidošajām zemesstacijām, lai noteiktu ietekmētos audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumus. 2.2. Sabiedrībai īpaši svarīgi notikumi (3.a pants/ jauns 3.j pants) Direktīvas „TBR” 3.a panta 1. punktā noteikts, ka dalībvalstis var veikt pasākumus, lai nodrošinātu, ka notikumi, ko uzskata par sabiedrībai īpaši svarīgiem, netiktu pārraidīti tādā veidā, ka ievērojamai sabiedrības daļai ir liegta iespēja vērot šādus notikumus bezmaksas televīzijā. Saskaņā ar direktīvas 3.a panta 2. punktu Komisijai jāpārbauda, vai šie pasākumi atbilst Kopienas tiesību aktos iestrādātajām prasībām. Pēc sprieduma lietā Infront WM AG / Komisija[9], Komisija atkārtoti pieņēma lēmumus par paziņotajiem pasākumiem saskaņā ar noteikumiem par koleģialitātes procedūru, deleģēšanu un lēmumu izpildi. Konsolidētais pasākumu saraksts tika publicēts[10]. Pēc Komisijas apelācijas Tiesa apstiprināja pirmo spriedumu un lēma, ka Infront bija tiesības celt prasību Kopienu tiesā, lai atceltu aktu[11]. FIFA un UEFA ierosināja sūdzību par Komisijas pieņemtajiem lēmumiem attiecībā uz Beļģijas un Lielbritānijas īpaši svarīgo notikumu sarakstu[12] saistībā ar visa FIFA Pasaules kausa finālturnīra un UEFA Eiropas čempionāta iekļaušanu attiecīgajos īpaši svarīgo notikumu sarakstos. 2.3. Īsa reportāža (jauns 3.k pants) Ar Direktīvu 2007/65/EK tika ieviesti jauni noteikumi attiecībā uz ziņu raidījumos izmantotiem īsiem izvilkumiem, ar ko jebkura Eiropas Savienībā reģistrēta raidorganizācija var ekskluzīvi piekļūt īsiem tādu pasākumu izvilkumiem, kas izraisa lielu sabiedrības ieinteresētību. Īsos izvilkumus drīkst izmantot tikai vispārīgo ziņu raidījumos. 2.4. Eiropas un neatkarīgu darbu izplatīšana (4. un 5. pants). Saskaņā ar direktīvas „TBR” 4. un 5. pantu raidorganizācijām jāatvēl lielākā daļa sava raidlaika Eiropas darbiem. Raidorganizācijām arī jāatvēl vismaz 10 % no sava apraides laika vai programmu budžeta Eiropas darbiem, kurus veidojuši neatkarīgi producenti. Komisija 2008. gada 22. jūlijā pieņēma astoto paziņojumu par direktīvas „TBR” 4. un 5. panta piemērošanu attiecībā uz ES 25 valstīm 2005.–2006. gada pārskata periodā. Vidējais apraides laiks Eiropas darbiem Eiropas mērogā pieauga no 63,52 % 2005. gadā līdz 65,05 % 2006. gadā. Vidējā termiņā (2003.–2006. gads) Eiropas darbu apraide ir nostabilizējusies līmenī virs 63 %, kas liecina par to, ka kopumā situācija ir labvēlīga Eiropas darbu raidīšanai ES televīzijas kanālos. Neatkarīgo producentu darbiem atvēlētā laika daļa visos Eiropas kanālos visās ES dalībvalstīs pieauga no 36,44 % 2005. gadā līdz 37,59 % 2006. gadā. Tas nozīmē arī to, ka vidējā termiņā (2003.–2006. gads) neatkarīgu producentu Eiropas darbu apraide ES mērogā pieauga par 6,2 procentpunktiem. Jauni noteikumi, kurus ievieš ar Direktīvu 2007/65/EK (jauns 1.n panta i) apakšpunkta trešais ievilkums un 3.i pants) Attiecībā uz nelineāriem pakalpojumiem dalībvalstu pienākums ir nodrošināt, ka audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu pēc pieprasījuma sniedzēji, ja tas ir iespējams un ar atbilstīgiem līdzekļiem, veicina Eiropas darbu izveidi un piekļuvi tiem[13]. Dalībvalstīm jāziņo Komisijai par šī noteikuma piemērošanu divu gadu laikā no AVMSD transponēšanas datuma un pēc tam ik pēc četriem gadiem. Ir nepieciešams arī Komisijas ziņojums par minētā noteikuma piemērošanu. Eiropas darbu definīcija arī ir paplašināta, tajā iekļaujot audiovizuālos kopražojumus, kas realizēti ar trešām valstīm, ar kurām Kopiena ir noslēgusi līgumus saistībā ar audiovizuālo sektoru un saskaņā ar katrā no šādiem līgumiem paredzētajiem noteikumiem. 2.5. Reklāmas noteikumu piemērošana (10. līdz 20. pants) Savā nolēmumā par Austrijas apraides organizācijas ÖRF interaktīvo programmu apraides klasifikāciju[14] Tiesa paskaidroja, ka „televeikals” vai „televīzijas reklāma” būtu jāizvērtē valsts līmenī, tomēr tā sniedza arī vadlīnijas, lai palīdzētu interpretēt abus jēdzienus un to lietojumu. Tādējādi, lai interaktīvie raidījumi kvalificētos kā televeikals, tajos ir jānodrošina patiess pakalpojumu piedāvājums skatītājiem, ko nosaka, ņemot vērā vairākus kritērijus, piemēram, spēles raidlaiks, ienākumu summa no zvaniem uz īpašajiem tālruņa numuriem un kandidātiem uzdotā jautājuma veids. Lai interaktīvie raidījumi kvalificētos kā televīzijas reklāma, reklāmām, kas aicina skatītājus piedalīties spēlē, ir vai nu jāmudina skatītāji iegādāties preces vai pakalpojumus, kas tiek prezentēti kā iegūstamās balvas, vai netieši pašreklāmas veidā jāveicina attiecīgās raidorganizācijas kanālu priekšrocības. Saistībā ar reklāmas noteikumu piemērošanu dalībvalstīs, pēc neatkarīgā konsultanta iesniegtajiem ziņojumiem Komisijai, 2007. un 2008. gadā tika uzsāktas divas pārkāpumu procedūras pret Itāliju un Spāniju. Pret Itāliju tik uzsākta pārkāpumu procedūra attiecībā uz iestarpināšanas noteikumiem un reklāmas maksimālo ilgumu. Tika konstatēti arī vairāki reklāmas noteikumu netransponēšanas gadījumi Itālijas valsts tiesību aktos. Komisija 2007. gada 12. decembrī nosūtīja Itālijai oficiāla paziņojuma vēstuli. Itālijas tiesību akti tika grozīti, lai nodrošinātu sankciju procedūras efektivitāti[15] un lai ievērotu reklāmas iestarpināšanas noteikumus. Itālijas regulators AGCOM grozīja arī Itālijas reklāmas noteikumus ar diviem lēmumiem[16], [17], no kuriem viens bija lēmums par televeikala ekrāna pārraides minimālo ilgumu un pašreklāmu un otrs — par televeikala klipu apjoma ierobežojumu vienā stundā[18]. Regulators pieņēma arī skaidrojošu paziņojumu par reklāmu[19]. Ziņojumā par Spāniju atklājās vairāki nozīmīgi un pastāvīgi iespējamie pārkāpumi attiecībā uz reklāmas apjoma ierobežojumu stundā. Spānijai 2007. gada 11. jūlijā tika nosūtīta oficiāla paziņojuma vēstule[20], un 2008. gada 6. maijā Komisija pieņēma argumentētu atzinumu pret Spāniju[21]. Komisija 2008. gada 27. novembrī nolēma uzsākt tiesas procesu Eiropas Kopienu tiesā. Attiecībā uz jēdzienu „reklāmas iespraudums” un „citi reklāmas veidi” interpretāciju Spānijas iestāžu un Komisijas viedokļi atšķiras, kamēr šie jēdzieni ir svarīgi, lai ieviestu noteikumus par apjoma ierobežojumu vienā stundā. Patiesi, Spānijas interpretācija apjoma ierobežojumā vienā stundā neiekļauj vairākus reklāmu veidus, piemēram, klipus noieta veicināšanai ar televīzijas starpniecību, mikroreklāmas klipus un īsas reportāžas ar mērķi reklamēt[22]. Kaut arī, kā uzskata Komisija, visiem šiem veidiem ir reklāmas klipu iezīmes, uz tiem attiecas cits apjoma ierobežojums vienā stundā, kas ir noteikts valsts tiesību aktos. Jauni noteikumi, kurus ievieš ar Direktīvu 2007/65/EK (jauns 1. panta h) apakšpunkts, 1. panta m) apakšpunkts, 3.e pants, 3.f pants, 3.g pants, 10. pants, 11. pants, 18. pants, 18.a pants) Ar Direktīvu 2007/65/EK ievieš vispārīgu „audiovizuāla komerciāla paziņojuma” jēdzienu un paredz pamatnoteikumus par audiovizuālu komerciālu paziņojumu visos audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumos. Attiecībā uz reklāmu — ikdienas laika ierobežojums reklāmai atvēlētajam laikam tiek atcelts, bet 12 minūšu ierobežojums stundā paliek nemainīgs. Agrākais 20 minūšu likums starp reklāmas pauzēm vairs nav spēkā. Tomēr īpašs režīms ar vienu reklāmas pauzi pēc plānotām 30 minūtēm joprojām attiecas uz kinematogrāfijas filmām, televīzijas filmām un ziņu raidījumiem. Produktu izvietošana tiek regulēta pirmo reizi. Principā produktu izvietošana ir aizliegta, bet to pieļauj dažos raidījumos: kinematogrāfiskos darbos, filmās un seriālos, kas izveidoti audiovizuālo mediju pakalpojumu vajadzībām, sporta raidījumos un vieglas izklaides raidījumos, ja vien dalībvalsts nav nolēmusi citādi. Produktu izvietošana, nodrošinot preces vai pakalpojumus bez maksas, piemēram, piešķirot ražotāju aksesuārus vai balvas, ir pieļaujama visu veidu raidījumos. Gadījumos, kad tas ir atļauts, apmaksātai vai neapmaksātai produktu izvietošanai ir jāatbilst zināmiem noteikumiem, piemēram, plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu sniedzēja atbildības un redakcionālās neatkarības ievērošana, mudinājuma pirkt vai īrēt attiecīgās preces vai pakalpojumus neesamība, nepamatota izcēluma neesamība un pienākums informēt skatītājus par to, ka notiek produktu izvietošana. Jebkurā gadījumā ir aizliegta tabakas izstrādājumu (un to uzņēmumu) un zāļu vai tādas ārstniecības izvietošana, kas ir pieejamas tikai ar ārsta recepti vai norīkojumu. Visbeidzot, dalībvalstīm ir jāmudina audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu sniedzēji izveidot rīcības kodeksus attiecībā uz nepieņemamiem audiovizuāliem komerciāliem paziņojumiem, kas ir iekļauti bērniem paredzētajos raidījumos saistībā ar saldiem, trekniem vai sālītiem pārtikas produktiem un dzērieniem. 2.6. Nepilngadīgo aizsardzība un sabiedriskā kārtība (2.a, 22. un 22.a pants/ jauns 2.a, 22. un 3.b pants) Sakarā ar Turcijas Radio un televīzijas augstākās padomes (RTSC) iesniegtajām trim sūdzībām Dānijas Radio un televīzijas padome (RTB) 2007. gada maijā nolēma, ka kurdu raidorganizācijas ROJ TV raidījumos nav naida kurināšanas. Vācijas valdība, pamatojoties uz krimināllikuma pārkāpumu, 2008. gada jūnijā aizliedza visas ROJ TV darbības Vācijā, jo tā atbalstīja par teroristisku uzskatīto PKK (Kurdistānas Strādnieku partiju). Tika arī uzskatīts, ka ROY TV pretojās draudzīgu attiecību veicināšanai starp tautām, apdraudēja sabiedrisko kārtību un sabiedrības drošību un aizskāra cilvēka cieņu. Vācijas valdība 2008. gada novembrī aizliedza visas Al Manar TV darbības Vācijā pēc tam, kad atklājās, ka „ Al Manar TV mērķis un darbība saistās ar vardarbības atbalstu, aizstāvību un aicinājumu to izmantot, lai sasniegtu politiskos un reliģiskos mērķus”. Aizliegums attiecas ne tikai uz apraides vai retranslācijas aizliegumu, bet arī uz jebkāda veida atbalstu kanālam. Tomēr, tā kā Al Manar TV neietilpst nevienas dalībvalsts jurisdikcijā, direktīvas „TBR” noteikumi uz šo pakalpojumu neattiecas. Francijas CSA (Conseil Supérieur de l'Audiovisuel) 2008. gada decembrī pieprasīja, lai satelītu operators Eutelsat pārtrauc Palestīnas raidorganizācijas Al-Aqsa TV pārkāpumus attiecībā uz Francijas noteikumiem, kas īsteno direktīvu „TBR”, jo dažos pārraidītajos raidījumos CSA konstatēja naida kurināšanu. Jauni noteikumi, ko ievieš ar Direktīvu 2007/65/EK (jauns 3.h pants) Ar Direktīvu 2007/65/EK ievieš jaunu noteikumu attiecībā uz nepilngadīgo aizsardzību saistībā ar pakalpojumiem pēc pieprasījuma, tādējādi nodrošinot, ka audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumi, kuru saturs varētu nopietni kaitēt nepilngadīgo fiziskajai, garīgajai vai morālajai attīstībai, ir pieejami tikai tā, ka nepilngadīgie parasti nevar dzirdēt vai redzēt šādus audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumus pēc pieprasījuma[23]. 2.7. Koordinācija starp valsts iestādēm un Komisiju 2.7.1. Kontaktkomitejas[24] sanāksmes Kontaktkomitejas sanāksmes notika 2007. gada 20. novembrī (25. sanāksme), 2008. gada 19. februārī (26. sanāksme), 2008. gada 16. aprīlī (27. sanāksme), 2008. gada 18. jūnijā (28. sanāksme) un 2008. gada 16. decembrī (29. sanāksme). Šo sanāksmju protokoli ir publicēti Komisijas tīmekļa vietnē[25]. Komisija vērīgi sekoja nesen pieņemtās direktīvas transponēšanas procesam dalībvalstīs. Tā apsprieda visus jaunos noteikumus attiecībā uz tādām iespējamām īstenošanas problēmām kā nākotnes pārredzamības prasības un pienākums sniegt ziņojumus. Delegācijas arī vienojās par procedūru, lai nodrošinātu, ka mainītie jurisdikcijas papildu kritēriji tiek īstenoti, neradot sarežģījumus. 2.7.2. Regulatoru sanāksmes Sanāksmes ar regulatoriem notika 2007. gada 30. oktobrī un 2008. gada 4. jūlijā. Sanāksmju galvenais mērķis bija apmainīties ar viedokļiem par jaunajiem noteikumiem, kas iekļauti tagad pārsauktajā AVMSD , un diskusijās ar Kontaktkomiteju sniegt regulatoriem jaunāko informāciju. Komisija novērotāja statusā piedalījās arī Eiropas Valsts pārvaldes iestāžu platformas (EPRA) sanāksmēs. AVMSD 23.b pants stiprina pienākumu dalībvalstīm sadarboties savā starpā un sadarboties ar Komisiju, šim nolūkam izmantojot kompetentās neatkarīgās regulējošās struktūras. 3. STARPTAUTISKIE ASPEKTI 3.1. Paplašināšanās – izredzes Horvātija, Turcija un Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika ir Eiropas Savienības kandidātvalstis. Pēc Horvātijas tiesību aktu saskaņošanas ar direktīvu „TBR”, Eiropas Savienības Padome 2008. gada 18. decembrī uz laiku slēdza pievienošanās sarunu 10. nodaļu par informācijas sabiedrību un plašsaziņas līdzekļiem. Padome nolēma atsākt pievienošanās sarunas ar Turciju par to pašu nodaļu tajā pašā datumā, pamatojoties uz kompromisu saskaņot Turcijas tiesību aktus ar Eiropas tiesību aktiem audiovizuālajā jomā. Attiecībā uz valstīm, uz kurām attiecas stabilizācijas un asociācijas process (Albānija, Bosnija un Hercegovina, Melnkalne un Serbija, kā arī Kosova saskaņā ar ANO Drošības padomes rezolūciju 1244/99), Komisija sadarbībā ar Eiropas Padomi ievēro stratēģiju šo valstu audiovizuālās politikas konverģencei ar Eiropas plašsaziņas līdzekļu standartiem. Komisija uzrauga procesu, īpaši pievēršot uzmanību administratīvajai un tiesu spējai. 3.2. Starptautiskie kultūru daudzveidības pamatprincipi Kopiena ir centusies savā politikā īstenot UNESCO Konvenciju par kultūras izpausmju daudzveidības aizsardzību un veicināšanu. Paplašinot Eiropas darbu definīciju attiecībā uz kopražojuma darbiem līgumu ietvaros, kas noslēgti starp Kopienu un trešajām valstīm, saistībā ar audiovizuālo sektoru, AVMSD palielina starptautiskās sadarbības atklātību ar mērķi veicināt kultūras daudzveidību, palielinot audiovizuālās produkcijas apgrozības iespējas. Ar 14 CARIFORUM [26] grupas Karību jūras valstīm 2008. gada oktobrī parakstītais Ekonomisko partnerattiecību nolīguma protokols par sadarbību kultūras jomā ir pirmais nolīgums, kurā ir izmantota šī pieeja. 3.3. Sadarbība ar Eiropas Padomi Eiropas Komisija un Eiropas Padome 2007. gada 14. maijā prezentēja Albānijas digitālās apraides likuma projekta pārskatu. Eiropas Komisija sadarbībā ar Eiropas Padomi un EDSO 2008. gada 28. aprīlī rīkoja ekspertu semināru par plašsaziņas līdzekļu un telekomunikāciju regulatīvo iestāžu neatkarību Sarajevā (Bosnija un Hercegovina). Eiropas Komisija 2008. gada 1. un 2. decembrī aicināja visas Rietumbalkānu valstu un Turcijas ieinteresētās puses mediju nozarē uz semināru Stambulā par AVMSD un televīzijas digitalizāciju[27]. 4. Nākamais ziņojums Pārdēvētās AVMSD 26. pants paredz, ka ne vēlāk kā 2011. gada 19. decembrī un pēc tam ik pēc trim gadiem Komisijai jāiesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai ziņojums par šīs direktīvas piemērošanu un nepieciešamības gadījumā jāizstrādā turpmāki priekšlikumi par tās pielāgošanu pārmaiņām televīzijas apraides jomā, jo īpaši ņemot vērā jaunākos tehnoloģijas sasniegumus, konkurētspēju nozarē un mediju izmantošanas prasmes līmeni visās dalībvalstīs[28]. Šajā ziņojumā jānovērtē arī jautājums par televīzijas reklāmu, kas pavada bērniem paredzētos raidījumus vai ir iekļauta tajos, un jo īpaši tas, vai šajā direktīvā esošie noteikumi par reklāmas apjomu un kvalitāti ir nodrošinājuši prasīto aizsardzības līmeni. Tādēļ dalībvalstīm būs jāziņo Komisijai par šiem dažādajiem jautājumiem. Turklāt būtu jānorāda arī uz audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu pieejamību cilvēkiem ar redzes vai dzirdes traucējumiem un kopējas kontroles un paškontroles režīmiem. 5. SECINāJUMI Šā ziņojuma saturs liecina par to, ka direktīva „Televīzija bez robežām” turpina darboties kā efektīvs līdzeklis, lai nodrošinātu brīvu apraides pakalpojumu apgrozību, garantējot patērētāju tiesību atbilstošu aizsardzības līmeni un popularizējot Eiropas darbus. Pārkāpumu procedūras saistībā ar reklāmas noteikumu piemērošanu parāda, ka ir nepieciešama rūpīga uzraudzība. Tomēr, kā ir minēts iepriekšējā ziņojumā, bija nepieciešams pārskatīt tiesisko pamatu, lai runātu par tehnoloģiju attīstību un izmaiņām tirgū. Pieņemot Direktīvu 2007/65/EK, kas būtiski grozīja direktīvu „TBR” un mainīja tās nosaukumu, tiek risināti šie dažādie jautājumi. Komisija turpinās uzraudzīt jaunā instrumenta atbilstību un risinās ar to saistītās problēmas nākamajos ziņojumos. [1] OV L 298, 17.10.1989., 23. lpp. [2] OV L 202, 30.7.1997., 60. lpp. [3] Tas seko pēc sestā piemērošanas ziņojuma (COM(2007) 452, galīgā redakcija). [4] Skatīt Direktīvas 2007/65/EK 1. pantu: “Direktīvu 89/552/EEK groza šādi: 1. nosaukumu aizstāj ar šādu: “1989. gada 3. oktobra Direktīva 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos (Audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu direktīva)”. [5] Eiropas Audiovizuālā observatorija, 2008. gada grāmata. [6] Eiropas Audiovizuālā observatorija, MAVISE datu bāze. [7] Direktīvas 2000/31/EK 57. apsvērums: Eiropas Kopienu tiesa paudusi konsekventu nostāju, ka dalībvalsts patur tiesības veikt pasākumus pret pakalpojumu sniedzēju, kas reģistrēts citā dalībvalstī, taču virza visu savu darbību vai daļu tās uz pirmo dalībvalsti, ja reģistrācijas vietas izvēle ir veikta nolūkā izvairīties no tiesību aktiem, kas tiktu piemēroti pakalpojumu sniedzējam, ja tas būtu reģistrēts pirmās dalībvalsts teritorijā. Īpaši skatīt 1999. gada 9. marta lietu C-212/97, Centros un 2008. gada 12. septembra lietu C-196/04, Cadbury . [8] Skatīt 2.7.1. [9] Lieta T-33/01, Infront WM AG /Komisija, 2005. gada 15. decembris. [10] OV C 17, 24.1.2008., 7.-10. lpp. [11] Lieta C-125/06, 2008. gada 13. marts, Komisija/ Infront WM AG . [12] Lieta T- 385/07, T-55/08 un T-68/08. [13] 3.i panta 1. punkts. [14] Lieta C/195-06, Kommunikationsbehörde Austria (KommAustria)/ Österreichischer Rundfunk ( ORF ), 2007. gada 18. oktobris . [15] http://www.parlamento.it/leggi/08101l.htm#conve. [16] http://www.agcom.it/provv/d_162_07_CSP.htm. [17] http://www.agcom.it/provv/d_12_08_CSP.htm. [18] http://www.agcom.it/provv/d_133_08_CSP.htm. [19] http://www.agcom.it/provv/d_211_08_CSP/d_211_08_CSP.htm. [20] http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=IP/07/1062&format=HTML&aged=0 &language=EN&guiLanguage=en. [21] http://www.europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=IP/08/700&format=HTML&ag ed=0&language=EN&guiLanguage=en. [22] Spāņu valodā: micro-espacios publicitarios and publireportages . [23] Citi veiktie pasākumi attiecībā uz nepilngadīgo aizsardzību ietver Komisijas 2008. gada 22. aprīlī pieņemto paziņojumu par nepilngadīgo aizsardzību saistībā ar videospēļu lietošanu (COM (2008) /0207 galīgā redakcija, 22.4.2008.). Paziņojumā ir apskatīti vairāki jautājumi, ieskaitot PEGI un PEGI On-line vērtēšanas sistēmu pieņemšanu dalībvalstīs. [24] Saskaņā ar direktīvas 23.a pantu Komisijas aizgādībā izveido kontaktkomiteju, kas sastāv no kompetento iestāžu pārstāvjiem. Komitejas uzdevumos cita starpā ietilpst jautājumi saistībā ar direktīvas īstenošanu. [25] http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/contact_comm/index_en.htm. [26] t. i. visas Karību jūras reģiona valstis (izņemot Haiti), kas ietilpst CARICOM (Antigva un Barbuda, Bahamu salas, Barbadosa, Beliza, Dominika, Grenāda, Gajāna, Jamaika, Montserrata, Sentkitsa un Nevisa, Sentlūsija, Sentvinsenta un Grenadīnas, Surinama, Trinidada un Tobago) un Dominikānas Republikā. Nolīgums ar šīm 13 valstīm tika parakstīts 2008. gada 15. oktobrī. Gajāna parakstīja nolīgumu 2008. gada 20. oktobrī. [27] http://ec.europa.eu/avpolicy/ext/enlargement/index_en.htm [28] Līdz šim ir uzsākts pētījums, lai izstrādātu mediju izmantošanas prasmes izvērtēšanas kritērijus. Līgums tika parakstīts 2008. gada oktobrī, un galīgais ziņojums ir jānodod 2009. gada jūlijā.