ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
20.

uzskata, ka Adrijas–Jonijas jūras reģiona iniciatīvai (AJRI) tai raksturīgo īpatnību dēļ un it īpaši to interešu vārdā, kuras attiecīgajām valstīm saistās ar jūras un piekrastes ūdeņu aizsardzību, varētu radīt īpašu Vidusjūras problemātikai pielāgotu dimensiju, bet savas ģeogrāfiskās sūtības un ar to saistītās tematikas dēļ tā drīzāk paredzēta, lai dotu pievienoto vērtību reģiona stabilizācijas procesam un it sevišķi aktivizētu integrāciju Eiropas telpā, nedublējot darbu, ko veic citas iestādes, kurām ir atšķirīgas kompetences jomas un pilnvaras;
14.

pozitīvi vērtē to, ka paziņojumā atzīta nabadzības un sociālās atstumtības daudzdimensionalitāte, un jo īpaši to, ka tieši norādīta bērnu nabadzība, jaunieši, vecāka gadagājuma cilvēki, nabadzīgie darba ņēmēji (tostarp vientuļi vecāki un ģimenes, kas iztiek no vienas darba algas), sievietes, personas ar invaliditāti, imigranti, etniskās minoritātes un romi;
15.

norāda, ka vietējā un reģionālā līmeņa nozīmi cilvēktiesību nodrošināšanā uzsvēris arī Eiropas Padomes Vietējo un reģionālo pašvaldību kongress (piemēram, ziņojumā “The role of local and regional authorities in the implementation of human rights”, Lars O. Molin, 2010. gads) un ES Pamattiesību aģentūra (piemēram, 2010. gada 26. novembra dialogā ar RK CIVEX komisiju par pamattiesību sargāšanu un veicināšanu daudzlīmeņu sistēmā);
3. Papildu pakalpojumi var ietvert: a) vilces strāvu ⇨ , maksu par to rēķinos norādot atsevišķi no maksas par elektroapgādes iekārtu izmantošanu ⇦; b) pasažieru vilcienu iesildīšanu; c) degvielas piegādi ⇨ , maksu par to rēķinos norādot atsevišķi no maksas par degvielas uzpildes iekārtu izmantošanu ⇦; d) īpaši pielāgotus līgumus: — bīstamo kravu pārvadāšanas kontrolei, — palīdzībai nestandarta vilcienu sastāvu vadīšanā.

3. Papildu pakalpojumi var ietvert: a) vilces strāvu ⇨ , maksu par to rēķinos norādot atsevišķi no maksas par elektroapgādes iekārtu izmantošanu ⇦; b) pasažieru vilcienu iesildīšanu; c) degvielas piegādi ⇨ , maksu par to rēķinos norādot atsevišķi no maksas par degvielas uzpildes iekārtu izmantošanu ⇦; d) īpaši pielāgotus līgumus: — bīstamo kravu pārvadāšanas kontrolei, — palīdzībai nestandarta vilcienu sastāvu vadīšanā.
—

šajā sakarā uzsver, ka publiskā un privātā sektora partnerība nav līdzeklis, lai īstermiņā nodrošinātu finansējumu, bet uz to ir jāraugās no attīstības cikla perspektīvas, proti, sākot no plānošanas, projektēšanas un finansēšanas līdz pat īstenošanai un darbībai, ņemot vērā to, ka projekta kopējās izmaksas ir atkarīgas no tā kopējā ilguma, kas reizēm var sasniegt pat 30 gadus;
10.

attiecībā uz nodaļu, kas veltīta vietējiem energoresursiem, Komiteja uzsver, ka a) saskaņā ar “3X20” mērķiem un ņemot vērā ar tiem saistītās priekšrocības ekonomikas, sociālajā un vides jomā prioritāra nozīme jāpiešķir atjaunojamiem enerģijas avotiem. Komiteja norāda uz atzinumu “Atjaunojamo enerģijas avotu izmantošanas veicināšana” (2). Turklāt Komiteja — atzinīgi vērtē ierosinājumu sagatavot paziņojumu par šķēršļu pārvarēšanu atjaunojamu enerģijas avotu izmantošanai ES. Komiteja prasa, lai paziņojumu publicētu pēc iespējas ātrāk, vēlākais 2010. gadā, un lai to regulāri atjauninātu un papildinātu, iekļaujot tajā pasākumus konkrēto šķēršļu novēršanai; — norāda, ka jautājumiem, kas saistīti ar transporta un izplatīšanas tīkliem, ir svarīga nozīme atjaunojamu enerģijas avotu veicināšanā. Komiteja aicina Eiropas Komisiju sagatavot paziņojumu par Eiropas mēroga tīkla izveidi, kas minēts otrajā stratēģiskajā pārskatā. Paziņojumā galvenokārt jāpievērš uzmanība infrastruktūras jautājumiem un “viedo tīklu” (“smart grids”) tehnoloģiju sniegtajām iespējām, lai īstenotu Eiropas Savienības “3X20” mērķus un pārietu uz decentralizētāku enerģijas ražošanu no atjaunojamiem enerģijas avotiem. Paziņojumā būtu jāiekļauj arī otrajā stratēģiskajā pārskatā izteiktie priekšlikumi par transporta un izplatīšanas tīkliem, lai nodrošinātu visaptverošu pieeju minētajiem jautājumiem; b) kodolenerģiju ražo galvenokārt no importēta kurināmā, tādēļ to nevar uzskatīt par “vietējo” enerģiju. Taču vietējām un reģionālajām pašvaldībām jārisina problēmas saistībā ar kodolenerģijas izmantošanas sekām vietējā līmenī, piemēram, ar šo enerģijas veidu saistīto apdraudējumu un atkritumu apsaimniekošanu. Šajā sakarā Komiteja atzinīgi vērtē paziņojumu par tematu “Pārskatīts priekšlikums direktīvai, ar ko izveido Kopienas Kodoldrošības sistēmu” un ierosina tajā iekļaut arī jautājumu par kodolatkritumu ilgtspējīgu apsaimniekošanu un tās izmaksām; c) arvien pieaug par kurināmo izmantoto akmeņogļu imports, turklāt ne tikai to pārvadāšana, bet arī dedzināšana un tās rezultātā radušies izdedži, rada būtiskas emisijas problēmas. Turpmāk akmeņogles jāizmanto augstas efektivitātes centrālēs ar zemu emisijas līmeni; d) Komiteja prasa, lai Komisija, izvērtējot “netradicionālo” vietējo fosilo energoresursu izmantošanas iespējas (kas minētas otrā stratēģiskā pārskata 2.5. punkta 7. un 8. apakšpunktā), piemērotu visaugstākos vides standartus un minēto resursu rentabilitātes novērtējumā ņemtu vērā visus to izmantošanas aspektus; e) uzskata, ka prioritāro atbalsta jomu noteikšana varētu sekmēt pētniecību un izstrādi tīru un atjaunojamu jūras enerģijas avotu, piemēram, vēja, viļņu, paisuma un bēguma un okeāna straumju izmantošanai, ņemot vērā, ka jūras enerģijas avoti vēl netiek izmantoti komerciāliem mērķiem un ka ES ir plašas iespējas attīstīt priekšrocības konkurences jomā, kā arī uzņemties līderību vides jomā;
47.

ļoti atturīgi vērtē jauna pamatkritērija ieviešanu attiecībā uz ieguldījumu apjomu augstākajā izglītībā. Ieguldījumu apjoma palielināšana augstākajā izglītībā līdz 2 % apmēram no IKP būtībā vērtējama pozitīvi, taču, tā kā ieguldījums nāk no valsts un privātā sektora, tas, pirmkārt, nedrīkst atbrīvot valstis no atbildības, un, otrkārt, tas nedrīkst palielināt mājsaimniecību ieguldījuma daļu augstākās izglītības finansējumā, jo tas neatbildīs vienlīdzīgu iespēju mērķim, īpaši krīzes apstākļos;
7.

atbalsta viedokli, ka smagām seksuālās vardarbības pret bērniem un bērnu seksuālās izmantošanas formām ir jāpiemēro efektīvas, nodarījuma smagumam atbilstošas un preventīvas sankcijas. Tas jo īpaši attiecas uz jauna veida seksuālo vardarbību un seksuālo izmantošanu, ko atvieglo informācijas tehnoloģiju lietošana. Turklāt bērnu pornogrāfijas definīcija ir jāprecizē un jātuvina starptautiskajos instrumentos ietvertajai definīcijai. Tāpat arī jāsaskaņo procesuālās normas, lai nodrošinātu to, ka noziedzniekiem piemēro vienādas procedūras, un, īpaši svarīgi, lai izvairītos no nevajadzīgas kavēšanās, kas var mazināt vienu no soda mērķiem – audzinošo ietekmi;
8.

atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos vienotā tirgus pilnveidošanas gaitā īpašu uzmanību veltīt MVU vajadzībām, jo tie nodrošina ekonomisko izaugsmi un rada jaunas un dažādas nodarbinātības iespējas. Tāpēc jāvelta lielākas pūles, lai atvieglotu mazo un vidējo uzņēmumu piekļuvi vienotajam tirgum efektīvāk veicinātu to izaugsmi un ļautu efektīvāk izmantot to uzņēmējdarbības potenciālu. MVU jo īpaši piemērota metode vietējā, reģionālajā un valsts līmenī un arvien biežāk arī starptautiskā mērogā ir klasteri un tīkli – ar to palīdzību iespējams paplašināt MVU bāzi un sakarus, uzlabot iespējas tirgū, peļņu un līdz ar to arī iespējas radīt darbavietas;
9.

atzinīgi vērtē to, ka paziņojumā uzsvērta vietējo un reģionālo pašvaldību loma sabiedrības informēšanā par attīstības jautājumiem un nabadzības apkarošanu pasaulē. Nenoliedzami, ka informēšanai var būt lielāka ietekme, ja tās pamatā ir kādas vietējās pašvaldības Eiropā sadarbība ar attīstības valsts vienu vai vairākām pašvaldībām. Šādi informēšanas pasākumi ir lielisks piemērs apvienību un pašvaldību partnerībām attīstības jomā, jo to pamatā ir tādu vietējo apvienību sadarbība, kurās iesaistās attīstības jautājumos ieinteresēti iedzīvotāji. Turklāt, palielinot plašas sabiedrības interesi par attīstības neatliekamību, pašvaldības var arī sekmēt labāku imigrantu integrāciju. Šādi solidaritātes un savstarpējas dalīšanās pasākumi var sniegt iespēju imigrantiem no jauna novērtēt savas izcelsmes valsts kultūru un pārvarēt sajūtu, ka ir zaudētas saites ar dzimto zemi;
11.

aicina 27 ES valstu valdības efektīvāk iesaistīt vietējās un reģionālās pašvaldības Lisabonas stratēģijas īstenošanā no sākuma līdz tās beigu posmam. To var panākt, piemēram: — valstu Lisabonas stratēģijas koordinatoru (Mr Lisbon) vadībā organizējot virkni “valstu auditu” valsts līmenī sadarbībā ar reģionālajām un vietējām pašvaldībām un to apvienībām, lai izveidotu pārskatu par stratēģijas īstenošanu, apmainītos ar paraugpraksi un vērtētu vajadzību pēc turpmākiem politiskiem pasākumiem, tāpat arī lai noteiktu darbības jomas, kā arī instrumentus pārvaldības jomā, kas ļautu vēl vairāk palielināt vietējo un reģionālo pašvaldību līdzdalību Lisabonas stratēģijas īstenošanā. Šāda audita rezultāti jāizmanto Nacionālajās reformu programmās (NRP), kas jānosūta Eiropas Komisijai; — uzskatot Nacionālos progresa ziņojumus, ko katrai dalībvalstij jāiesniedz Eiropas Komisijai līdz oktobra vidum, par iespēju novērtēt vietējo un reģionālo pašvaldību līdzdalību Lisabonas stratēģijas īstenošanā. Šajā sakarā valstu ziņojumu analīze, ko Reģionu komiteja veic katru gadu, ir apliecinājusi vietējo un reģionālo pašvaldību sporādisku iesaistīšanos. Tāpēc minētā situācija ir jāuzsver Komisijas gada ziņojumā;
10.

vienlaikus uzskata, ka publiskā sektora uzdevums ir nodrošināt klasteru sekmīgai attīstībai nepieciešamos apstākļus, piemēram, — nodrošināt augsti kvalificētu cilvēkkapitālu; — atvieglot administratīvās formalitātes klasteru veidošanā attīstībā; — veicināt informācijas centru un integrēto pakalpojumu centru veidošanu; — atbalstīt izglītības iestāžu un klasteru sadarbību, galvenokārt dibinot kopējus speciālās apmācības centrus; būtu jāpanāk, lai katrā dalībvalstī būtu vismaz viens studiju centrs, kas būtu specializējies klasteru jautājumos; — nodrošināt atbilstīgus finanšu instrumentus, ar kuru palīdzību varētu apmierināt klasteru vajadzības, kā arī veicināt uzņēmēju, inovāciju centru, investoru un finansējuma fondu sadarbību; — uzlabot koordinācijas metodes klasteros un attiecībās ar citiem klasteriem, kā arī veicināt klasteru attiecības ar valsts pārvaldes iestādēm; — veicināt klasteru attīstības iespējas ārpus klasteriem, kā arī to darbību starptautiskajā līmenī un veidot pārrobežu tīklus; izstrādājot atbilstīgu valsts politiku, var sekmēt reģiona — un arī klastera — tēla veidošanu, lai vairotu tā ārējās izaugsmes iespējas; — veicināt pētniecību un izstrādi darbības jomā, īpašu uzmanību veltot kritiskiem faktoriem, kas ir nepieciešami novatorisku darbību uzsākšanai un attīstībai un vienlaikus var izraisīt sviras efektu privātajā sektorā; — atbalstīt un veicināt privātās iniciatīvas, ņemot vērā to, ka trīs pārvaldības līmeņi (Kopienas, valstu un reģionālais līmenis) ir savstarpēji saistīti un ka reģionālajam līmenim ir izšķirīga nozīme klasteru atbalsta politikas izstrādē un ieviešanā. Tomēr uzsver, ka valsts iestādes nedrīkst pieļaut divas nopietnas kļūdas: — tām būtu jāizvairās no klasteru veidošanas no nulles, ja tie vēl nepastāv. Klasteri veidojas vēsturiskās attīstības rezultātā, tādēļ to mākslīga dibināšana parasti ir nolemta neveiksmei; — jau minēto iemeslu dēļ jācenšas novērst klasteru pastāvēšanas mākslīgu pagarināšanu, ja tirgus un tehnoloģijas attīstības rezultātā tie ir zaudējuši savu nozīmi;
25.

uzskata, ka patiesu progresu var panākt vienīgi tad, ja dalībvalstu un Eiropas aktīva darba tirgus politikas, nodarbinātības un iemaņu apguves programmas tiks decentralizētas un īstenotas vietējā līmenī, un ja tiks radīti atbilstoši veicināšanas pasākumi, jo daudzās programmās un sistēmās paredzēti noteikumi un kritēriji, kas var radīt šķēršļus ceļā no ilgstoša bezdarba uz nodarbinātību. Vietējām un reģionālajām pašvaldībām nepieciešama rīcības brīvība, lai tās varētu elastīgi piemērot valsts tiesību aktu noteikumus, piemēram, par termiņu, kāds darba meklētājam nepieciešams no pabalsta pieprasīšanas brīža līdz brīdim, kad tas ir tiesīgs saņemt atbalstu aktīva darba tirgus politikas ietvaros; par to, kāda veida atbalstu un konsultācijas pieprasījuma iesniedzējam būtu jāsaņem, kāda veida apmācību iespējams saņemt, vienlaicīgi saņemot arī pabalstu;
3.

principā atzinīgi vērtē to, ka saskaņā ar jauno Lisabonas līgumu teritoriālā kohēzija ir iekļauta kā viens no Eiropas Savienības mērķiem Līguma par Eiropas Savienību 3. pantā, un atzīmē, ka īpaša uzmanība jāpievērš pārrobežu reģioniem; līdz ar to ir skaidri atzīts, ka Kopienas politikas jāizstrādā tādējādi, lai tās veicinātu policentriskas Eiropas teritorijas saskaņotu un līdzsvarotu attīstību; aicina Komisiju iesniegt priekšlikumu, kādus ES līmeņa pasākumus nākotnē varētu veikt, lai sasniegtu minēto mērķi;
48.

būtu vēlams, lai finanšu shēma un termiņu grafiks no darba drošības un veselības aizsardzības riska mazināšanai paredzēto pasākumu plānošanas viedokļa būtu izstrādāts vienota dokumenta formā, tādējādi nodrošinot dalībvalstu datu salīdzināmību un to vienotību Kopienas līmenī, atvieglojot to novērtēšanu;
2.8

atbalsta Komisijas nostāju attiecībā uz pagaidu darba ņēmējiem un apsver nepieciešamību izstrādāt labvēlīgākus noteikumus pagaidu darbaspēka mobilitātes jomā. Svarīgi tomēr izvairīties no tā, ka pagaidu darbs pārvēršas par nelegālās imigrācijas plūsmu. Viens no iespējamiem risinājumiem būtu pagaidu darba veicēju iekļaušana sadarbības projektos ar izcelsmes valstīm tā, lai šiem cilvēkiem pēc pagaidu darba perioda būtu motivācija atgriezties attiecīgajās izcelsmes valstīs un turpināt darbu sadarbības projektu ietvaros. Bez tam minētie sadarbības projekti, izmantojot ceļošanas izmaksu pašreizējo samazināšanos, ļautu veicināt pagaidu darbinieku ierašanos ne tikai no ģeogrāfiski tuvu esošām valstīm, bet arī no tālākām valstīm, kā, piemēram, no Latīņamerikas;
“3.h pants 1. Audiovizuālo informācijas nesēju pakalpojumi, kuri tiek sponsorēti vai kuros ietverta produktu izvietošana, atbilst šādām prasībām: (…) c) skatītājiem jābūt skaidri informētiem par sponsorēšanas nolīguma un/ vai produktu izvietošanas eksistenci. Sponsorētās programmas ir skaidri jāidentificē, norādot sponsora nosaukumu, logotipu un/ vai citu simbolu, piemēram, atsauci uz produktu(-iem) vai pakalpojumu(-iem) vai tā (to) atšķirības zīmi raidījumiem piemērotā veidā raidījumu sākumā, laikā un/ vai beigās. Raidījumi, kuros ir produktu izvietošana, ir pienācīgi jānorāda raidījuma sākumā, lai izvairītos no jebkuras skatītāja maldināšanas. (…) 4. Ziņas un aktuālo notikumus nedrīkst sponsorēt un tajos nedrīkst ietvert produktu izvietošanu. Audiovizuālo informācijas nesēju pakalpojumu bērniem paredzētos raidījumos un dokumentālajos darbos nedrīkst ietvert produktu izvietošanu.”

“3.h pants 1. Audiovizuālo informācijas nesēju pakalpojumi, kuri tiek sponsorēti vai kuros ietverta produktu izvietošana, atbilst šādām prasībām: (…) c) skatītājiem jābūt skaidri informētiem par sponsorēšanas nolīguma un/ vai produktu izvietošanas eksistenci. Sponsorētās programmas ir skaidri jāidentificē, norādot sponsora nosaukumu, logotipu un/ vai citu simbolu, piemēram, atsauci uz produktu(-iem) vai pakalpojumu(-iem) vai tā (to) atšķirības zīmi raidījumiem piemērotā veidā raidījumu sākumā, laikā un/ vai beigās. Raidījumi, kuros ir produktu izvietošana, ir pienācīgi skaidri jānorāda raidījuma sākumā, raidījuma laikā un arī beigās, lai izvairītos no jebkuras skatītāja maldināšanas. (…) 4. Ziņas un aktuālo notikumus nedrīkst sponsorēt un tajos nedrīkst ietvert produktu izvietošanu. Audiovizuālo informācijas nesēju pakalpojumu bērniem paredzētos raidījumos un dokumentālajos darbos nedrīkst ietvert produktu izvietošanu. Produktu izvietošanu drīkst ietvert tikai kinematogrāfiskos darbos un televīzijas filmās, kā arī tādos izklaides seriālos, kas nav paredzēti bērniem.”
1. Piecu gadu laikā no [transponēšanas datums] dalībvalstis atbilstīgā līmenī nosaka platības to valsts teritorijā, še turpmāk “riska zonas”, par kurām ir izšķirošs pierādījums vai likumīgs pamatojums aizdomām, ka ir sācies vai tuvākajā nākotnē var sākties viens vai vairāki no turpmāk minētajiem augsnes degradācijas procesiem: a) ūdens vai vēja izraisīta erozija; b) organisko vielu satura samazināšanās, ko izraisījusi pastāvīga augsnes organisko frakciju samazināšanās tendence, neietverot nesadalījušās augu un dzīvnieku atliekas, vielas, kas radušās to daļējas sadalīšanās rezultātā, un augsnes biomasu; c) zemes sēšanās, pieaugot augsnes daļu blīvumam un samazinoties augsnes porainībai; e) sāļu uzkrāšanās augsnē, ko veicina augsnē šķīstošo sāļu akumulācija; f) zemes nogruvumi, kurus izraisījusi mēreni ātra līdz ātra augsnes masu un klinšu materiāla lejupslīde. Lai to konstatētu dalībvalstis attiecībā uz katru no minētajiem augsnes degradācijas procesiem izmanto vismaz tos elementus, kas noteikti I pielikumā, un ņem vērā to, kā siltumnīcefekta gāzu emisijas un pārtuksnešošanās saasina šos procesus. 2. Riska zonas, kas noteiktas saskaņā ar panta 1. punktu, publicē un pārskata vismaz reizi desmit gados.

1. Piecu gadu laikā no [transponēšanas datums] dalībvalstis atbilstīgā adm inistratīvā līmenī un ģeogrāfiskā mērogā nosaka platības to valsts teritorijā, še turpmāk “riska zonas”, par kurām ir izšķirošs pierādījums vai likumīgs pamatojums aizdomām, ka ir sācies vai tuvākajā nākotnē var sākties viens vai vairāki no turpmāk minētajiem augsnes degradācijas procesiem: a) ūdens vai vēja izraisīta erozija; b) organisko vielu satura samazināšanās, ko izraisījusi pastāvīga augsnes organisko frakciju samazināšanās tendence, neietverot nesadalījušās augu un dzīvnieku atliekas, vielas, kas radušās to daļējas sadalīšanās rezultātā, un augsnes biomasu; c) zemes sēšanās, pieaugot augsnes daļu blīvumam un samazinoties augsnes porainībai; e) sāļu uzkrāšanās augsnē, ko veicina augsnē šķīstošo sāļu akumulācija; f) zemes nogruvumi, kurus izraisījusi mēreni ātra līdz ātra augsnes masu un klinšu materiāla lejupslīde. Lai to konstatētu dalībvalstis attiecībā uz katru no minētajiem augsnes degradācijas procesiem izmanto veic ātru izpēti nolūkā noteikt tos procesus, kas neskar konkrētās dalībvalsts augsni vai kādu augsnes kārtu. Par pārējiem degradācijas procesiem tiek sastādīts iespējamo riska zonu saraksts. Galīgo riska zonu sarakstu sastāda, padziļināti izpētot pirmo sarakstu, pirmkārt izmantojot vismaz tos elementus, kas noteikti I pielikumā, un, otrkārt, ņemot vērā to, kā siltumnīcefekta gāzu emisijas un pārtuksnešošanās saasina šos procesus. 2. Riska zonas, kas noteiktas saskaņā ar šā panta 1. punktu, publicē un pārskata vismaz reizi desmit gados.
2.8.1

Reģionu Komiteja uzsver, ka ir svarīgi jau no agras bērnības atbalstīt bērna mērķtiecīgu attīstību, tomēr šajā procesā neradot bērnam sajūtu, ka viņš ir neveiksminieks; pamatskolā bērni apgūst formālas un neformālas visā dzīves gaitā turpināmas mācīšanās pamatprincipus. Ir svarīgi paturēt prātā to, ka veidi, kādos bērni un jaunieši mācās, ir atšķirīgi, kā arī to, ka viņi kļūst nobrieduši atšķirīgā ātrumā un ka bieži mērķu sasniegšanai viņiem vajadzīgs atšķirīgs laika periods. Tas ir būtisks uzdevums, kas jārisina, attīstot izglītības sistēmu un veicot skolotāju apmācību.
1.7

atzinīgi vērtē un atbalsta ierosinātās atlases un pārraudzības kārtības šādus aspektus: — Eiropas Kultūras galvaspilsētas agrāka izvēle un pārejas perioda pagarināšana, tā ļaujot pilsētām sagatavot kultūras programmas, — lielāka skaidrība no pilsētu redzes viedokļa, sagrupējot kultūras programmas kritērijus “Eiropas dimensijā” un “pilsētas un pilsoņu” un nosakot katrai no tām mērķus, — atlases procesa pārredzamības palielināšana un īpašā uzmanība, kas minētajā procesā piešķirta Eiropas pievienotajai vērtībai, — konkurences elementa ieviešana kā stimuls izraudzītajām pilsētām uzlabot to kultūras programmu kvalitāti un mākslinieciskos elementus, — izraudzīto pilsētu un Pārraudzības komitejas regulāra saziņa, lai uzraudzītu pasākuma īstenošanas virzību, nodrošinātu vadību un pievērstos iespējamajām problēmām sagatavošanas posma agrākajā stadijā.
1.9

ņemot vērā to, ka ar Padomes Direktīvu 2003/109/EK pastāvīgi dzīvojošiem imigrantiem no 2006. gada ir piešķirtas mobilitātes tiesības, uzskata, ka, tiklīdz dalībvalstīs, kas pievienojās ES 2004. gadā, ir īstenota strādājošo pārvietošanās brīvība, ir svarīgi veikt pētījumu arī par iespēju pieņemt kopīgus obligātus noteikumus, kas veicina to darba ņēmēju mobilitāti Eiropas Savienībā, kuri nav dzīvojuši kādā no dalībvalstīm ilgu laika posmu, piemēram, izsniedzot darba meklētājiem uzturēšanas atļauju, kas dotu viņiem iespēju atrast brīvas darba vietas un pieteikties uz tām. Turklāt būtu vēlams ieviest pamatapmācību izcelsmes trešās valstīs, jo tam dažās nozarēs var būt izšķiroša nozīme, un pieņemt kopīgus obligātus noteikumus par tās kvalifikācijas apliecināšanu, kāda attiecīgajai personai ir vai kādu attiecīgā persona ieguvusi ieceļošanas valstī;
1.4.1

jau bija izdevība paust gandarījumu par to, ka Eiropas Komisija uzskata sieviešu un vīriešu līdztiesības jautājumu par vienu no ES ārpolitikas un attīstības politikas galvenajiem mērķiem, kā arī par starptautiskajā līmenī (15) pieņemto darba tiesību pamatnormu būtisku elementu. Par to nevarētu būt ne mazāko šaubu, it īpaši, ja ņem vērā Starptautiskās darba organizācijas izdarīto secinājumu, ka 70 % no 1,3 miljardiem pasaules nabadzīgo iedzīvotāju (kuru dienas iztika ir mazāka par vienu dolāru) ir sievietes;
2.19

norāda uz to, ka turpmākai sekmīgai korupcijas apkarošanai ir milzīga nozīme uzticības veicināšanā pret vietējām un reģionālajām varām gan no iedzīvotāju, gan no ES partneru puses, gan arī no ieguldītāju un biznesa aprindu puses.
1.8

Uzsver, ka standartu saskaņošana ir būtiska, lai iekšējā tirgū nodrošinātu preču brīvu kustību. Mākslīgo tirdzniecības barjeru likvidēšana palīdzētu veicināt līdzsvaru starp piedāvājumu un pieprasījumu. No vienas puses pašlaik dažos tirgos izejvielu pieejamības problēmas kavē sektora attīstību, bet, no otras puses, no krietni attālāku un mazapdzīvotu ražošanas reģionu skatu punktu ir nozīmīgi, lai tajos apgabalos, kur ir lielāks pieprasījums, nebūtu šķēršļu produktu realizācijai.
2.7

pārņem Komisijas konstatējumu, ka arī vecāki darba ņēmēji var saņemt priekšrocības no to atkaliekļaušanas darba tirgū, ar saprātīgu, no Eiropas Sociālā Fonda finansētu projektu palīdzību. Pierādītas prakses ir pierādījušas, ka vecākiem bijušajiem vadītājiem ar to tiek dota iespēja pilnveidot to prasmes un nostādīt atbilstoši jaunākajām prasībām un tā nodrošināt sev darba vietu vietējā darba tirgus organizācijās, kurām ir pieejams par maz personāla ar vadīšanas prasmēm;
2.9

uzskata, ka pieeja augsta līmeņa drošiem datiem un informācijai ir izšķiroša jebkurai dalībvalstu rīcībai, nosakot labāko praktisko pielietojumu un salīdzinot standartus, un tādējādi tā ir arī sine qua non daudzu piedāvāto ierosinājumu īstenošanai. Kā norāda Komisija, nepieciešamie pamatnoteikumi plānveidīgai Eiropas datu un informācijas sistēmai jāveido sadarbībā ar citiem šis jomas pārstāvjiem un jāsaskaņo ar pašreizējajiem Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (OECD) un Pasaules Veselības organizācijas (PVO) ierosinājumiem un to darbību šajā jomā. Pasākumu īstenošana un realizēšana, izmantojot jaunas shēmas ar salīdzināmu datu un informācijas palīdzību, ir atkarīga no katras dalībvalsts;
3.11.

Standartizācija. ES un ASV Tirdzniecības un tehnoloģiju padomei būtu jākoncentrējas uz sadarbību starp standartizācijas struktūrām, kā arī uz ierobežotas savstarpējās atzīšanas principiem. ASV un ES standartizācijas sistēmas ir atšķirīgas. Viens no ES vienotā tirgus pīlāriem – princips, kas paredz, ka produktam visur tiek piemēroti vienādi standarti, – nepastāv ASV. Kad Eiropā pieņem jaunu standartu, ar to nesaskanīgi valstu standarti tiek atcelti, savukārt ASV vienlaikus pastāv dažādi tirgus standarti, tāpēc mazajiem un vidējiem uzņēmumiem ir grūti izprast, kurš standarts vislabāk atbilstu to ražojumiem. Tie bieži vien ir mazi uzņēmumi ar ierobežotiem resursiem, bet augstu specializācijas līmeni kādā tirgus nišā, kas arī ir to konkurētspējas pamatā.