KOMISIJAS PAZIŅOJUMS Gada izaugsmes pētījums par 2014. gadu /* COM/2013/0800 final */





KOMISIJAS PAZIŅOJUMS Gada izaugsmes pētījums par 2014. gadu 1. Ievads Gada izaugsmes pētījumā (GIP) tiek apskatīta ekonomikas un sociālā situācija Eiropā un noteiktas vispārējās nākamā gada politikas prioritātes ES kopumā[1]. Ar to tiek uzsākts jauns Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgads, kas nodrošina, ka ES un tās dalībvalstis koordinē ekonomikas politiku un centienus veicināt izaugsmi un darbavietu izveidi. Šā gada pamatnostādnēs ir ņemtas vērā būtiskas norises ekonomikas un politikas jomā. Pirmkārt, prognozes par ekonomikas stāvokli, kuras nupat publicēja Komisija[2], apstiprina pazīmes, ka ES ekonomika lēnām atgūstas. Pēc pieciem gadiem, kuros izaugsme bija ļoti ierobežota vai negatīva, 2013. gada otrajā ceturksnī ES bija vērojama pozitīva izaugsme. Ir gaidāms, ka atveseļošanās turpināsies un kļūs vēl robustāka 2014. gadā. Ir gaidāms, ka inflācija saglabāsies nelielā līmenī. Vienlaikus, kā norādīts kopā arī šo GIP publicētajā Brīdināšanas mehānisma ziņojumā[3], ir redzamas ES ekonomikas līdzsvarošanās pirmās pazīmes, un ir veikta vairāku nozīmīgu makroekonomisko nelīdzsvarotību korekcija. Ir sasniegts krīzes pagrieziena punkts, taču aizsāktā atveseļošanās vēl ir pieticīga un trausla, un ekonomikas situācija pasaulē, piemēram, pieprasījuma mazināšanās jaunietekmes ekonomikās, rada nedrošību. Vēl joprojām pastāv riski, kas saistīti ar paļāvības trūkumu par banku nozares izturētspēju un pārāk lieliem valstu parādiem. Krīzes sekas, proti, nepieciešamība samazināt parādu apjomu publiskajā un privātajā sektorā, finanšu sistēmu un kredītu tirgu sadrumstalotība, nozaru pārstrukturēšana un pielāgošanās un augsts bezdarba līmenis, turpinās apgrūtināt izaugsmi turpmākajā periodā. Tās ietekme pakāpeniski samazināsies, veicot pastāvošo makroekonomisko nelīdzsvarotību korekcijas. Situācijas uzlabošanai darba tirgū būs nepieciešams laiks, un ir gaidāms, ka daudzviet Eiropā bezdarba līmenis turpinās būt nepieņemami augsts, tāpat arī vispārējā sociālā situācija vēl joprojām ir nospiedoša[4]. Krīzes ilgums un smagums ir radījis grūtības visā Eiropā un jo īpaši valstīs, kurās tiek īstenotas korekciju programmas. Ekonomikas uzlabošanās pazīmes būtu jāuztver kā iedrošinājums izlēmīgi turpināt centienus un izvairīties no atgriešanās iepriekšējā situācijā, atslābuma vai “reformu noguruma” riska. Lielākais izaicinājums ir saglabāt reformu tempu, lai uzlabotu konkurētspēju un nodrošinātu noturīgu izaugsmi. Pakāpeniskā atveseļošanās balstīs pieprasījumu iekšējā tirgū, un gaidāms, ka tas kļūs par galveno izaugsmes dzinuli. Taisnīguma apsvērumi un skaidrība par sasniedzamajiem mērķiem būs svarīgi, lai nodrošinātu noturīgus panākumus, efektivitāti, kā arī sabiedrības akceptu Eiropas un valstu līmenī veiktajiem pasākumiem. Otrkārt, šis GIP tiek publicēts laikā, kad eurozonā pirmo reizi pilnā apmērā tiek īstenoti jauni budžeta politikas koordinēšanas noteikumi. Oktobra vidū visām eurozonas dalībvalstīm, izņemot valstis, kurās tiek īstenota makroekonomikas korekciju programma, bija jāiesniedz nākamā gada budžetu plānu projekti. Komisijas uzdevums ir novērtēt, vai dalībvalstis veic nepieciešamos pasākumus, lai īstenotu mērķus, par kuriem panākta vienošanās ES līmenī, pirms tiek pabeigta budžeta sagatavošana valsts līmenī. Komisijas detalizētais novērtējums tiks publicēts drīzumā. Vienlaikus ar ekonomikas politikas pārvaldības nostiprināšanu ES notiek diskusijas par ekonomiskās un monetārās savienības (EMS) turpmāko attīstību, kā izklāstīts Komisijas plānā padziļinātas un patiesas ekonomiskās un monetārās savienības izveidei[5] un četru priekšsēdētāju ziņojumā “ceļā uz patiesu EMS”[6]. Banku savienības izveide, kas balstās uz stingru vienotu ES noteikumu kopumu un banku uzraudzības un noregulējuma efektīvāku sistēmu, būs ļoti svarīga, lai nostiprinātu finanšu stabilitāti Eiropā. Komisija ir iesniegusi arī priekšlikumus par EMS sociālo dimensiju[7] un publicējusi konsultatīvus paziņojumus par galveno ekonomikas politikas reformu plānu iepriekšēju koordinēšanu[8] un konverģences un konkurētspējas instrumentu[9]. Treškārt, 2014. gads būs pirmais gads, kurā tiek īstenota jaunā Eiropas daudzgadu finanšu shēma. Papildus projektiem, kas kopīgi tiek veikti ES līmenī, lai veicinātu inovācijas un infrastruktūru ES mērogā, tiks mobilizētas ieguldījumu spējas vairāk nekā 400 miljardu euro apmērā nolūkā veicināt izaugsmi un darbavietu izveidi valstu un reģionālajā līmenī, izmantojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (ESIF). Komisija ir apspriedusi prioritātes ar dalībvalstīm un sniedz arī tehnisko palīdzību, lai nodrošinātu darbības programmu nekavējošu sākšanu. Ar jaunajiem ESIF tiks atbalstīti stratēģijas “Eiropa 2020” mērķi, un tie tiks izmantoti, lai atbalstītu reformas, kas izklāstītas ES konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos. Pirmo reizi rīcībpolitika un finansējums tiek apvienoti, un tas var būt ļoti spēcīgs izaugsmes dzinulis ar nosacījumu, ka finansējums tiek koncentrēts uz prioritātēm. Nostiprinātā ES ekonomikas pārvaldības sistēma, jaunā ES daudzgadu finanšu shēma un ES līmeņa rīcībpolitika, piemēram, iekšējā tirgus izveides pabeigšana un Eiropas savienošana, izmantojot fizisku infrastruktūru, kā arī digitālās programmas īstenošana, ir uzskatāma par reālu progresu, virzībā uz ES līmeņa sistēmisku nosacījumu izveidi turpmākai izaugsmei Eiropā. Dalībvalstīm būtu jāizstrādā valsts rīcībpolitika, pilnībā ņemot vērā šos ES līmeņa instrumentus. Tas ne tikai palielinās valsts rīcībpolitikas ietekmi, bet arī radīs sinerģiju ES līmenī. Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, Komisija uzskata, ka ir būtiski saglabāt pēdējos gados noteikto rīcībpolitikas kursu. Saglabājot tās pašas vidējā termiņa prioritātes kā pagājušajā gadā, Komisija ierosina pielāgot to īstenošanu iepriekš aprakstītajiem mainīgajiem ekonomiskajiem un sociālajiem apstākļiem. ES un tās dalībvalstīm būtu jāturpina – un dažos gadījumos pastiprināti jācenšas – panākt progresu šādās piecās prioritārās jomās, liekot atšķirīgus uzsvarus, kā aprakstīts turpmākajā tekstā: § turpināt diferencētu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju, § atjaunot ekonomikas kreditēšanu, § sekmēt izaugsmi un konkurētspēju šodienai un rītdienai, § novērst bezdarbu un krīzes sociālās sekas, § modernizēt publisko pārvaldi. Šī saraksta secība nav uzskatāma par prioritāšu hierarhisku kārtību. Kā izklāstīts šajā gada izaugsmes pētījumā, galvenā prioritāte pašlaik ir izaugsmes un konkurētspējas palielināšana. Galvenais izaicinājums ir nodrošināt ilgtspējīgu ekonomikas atveseļošanu. Pirms sīkāka šo prioritāšu izklāsta, nākamajā sadaļā ir aplūkoti pašreizējie Eiropas pusgada sasniegumi un norādītas vairākas jomas, kurās nepieciešami turpmāki politiskie lēmumi. 2. Eiropas pusgada padziļināšana Eiropas pusgada process tika sākts 2010. gadā, un tas ir nostiprinātās ES sistēmas dalībvalstu ekonomikas un budžeta politikas koordinēšanai un uzraudzībai stūrakmens. Šī nostiprinātā sistēma balstās uz Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem, kā arī uz jaunajiem ES instrumentiem makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanai un korekcijai un aptver stratēģijas “Eiropa 2020” – stratēģijas gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei – īstenošanu. Šī sistēma ir sākusi sniegt rezultātus. Ir izveidota cieša partnerība starp dalībvalstīm un ES iestādēm, valstu procedūras un termiņi ir pielāgoti, lai ļautu paredzamā satvarā veikt politikas koordināciju ES līmenī. Rezultātā dalībvalstis ir sākušas īstenot svarīgas reformas, izveidojot pareizus nosacījumus izaugsmes atjaunošanai. Papildu informācija par konkrētām valstīm adresēto ieteikumu īstenošanu ir sniegta pielikumā. Panākts būtisks progress fiskālās konsolidācijas jomā. Valstu fiskālās sistēmas ir būtiski nostiprinātas, piemēram, izveidojot neatkarīgas fiskālās struktūras un paredzot kvantitatīvus fiskālos noteikumus, un sarežģītā ekonomiskā situācijā ir īstenotas nozīmīgas fiskālās reformas. Tas ir palīdzējis apturēt parāda apjoma pieaugumu un uzlabojis finanšu tirgu viedokli par publiskā sektora finansiālās situācijas ilgtspēju, tādējādi samazinot valsts obligāciju likmju atšķirības. Tas ir palīdzējis arī nodrošināt vienotās valūtas integritāti un stabilizēt finanšu sistēmu. Arī dalībvalstis ir veikušas svarīgus pasākumus, lai reformētu darba tirgus, uzlabotu to elastību, novērstu segmentāciju un veicinātu līdzdalību darba tirgū. Īpaša uzmanība ir pievērsta politikas pasākumiem jauniešu bezdarba nepieņemami augstā līmeņa samazināšanai. Ir izveidota Jaunatnes garantija, lai nodrošinātu, ka visi jaunieši vecumā līdz 25 gadiem četru mēnešu laikā pēc mācību pabeigšanas vai kļūšanas par bezdarbnieku saņem kvalitatīvu darba, tālākizglītības, arodprakses vai prakses piedāvājumu. Taču, tā kā pastāv novirzes laikā starp ekonomikas atveseļošanos un situāciju darba tirgū, būs nepieciešams laiks, kamēr situācija nodarbinātības jomā uzlabosies. Ir jādara vairāk, lai uzlabotu preču un pakalpojumu tirgu darbību un elastību, piemēram, modernizējot tīklu nozares un vēl vairāk atverot pakalpojumu nozares, tādējādi veicinot izaugsmi un darbavietu izveidi. Visneaizsargātākās dalībvalstis īsteno būtiskas reformas, un valstīs, kurās ir tekošā konta pārpalikums, algu pieaugums ir kļuvis dinamiskāks, palīdzot palielināt iekšējo pieprasījumu. Tomēr vairākās dalībvalstīs ir nepieciešams papildu progress strukturālo reformu īstenošanā, lai palīdzētu radīt tik ļoti nepieciešamās ieguldījumu iespējas, kas palīdzēs novirzīt resursus uz tirgojamām precēm un pakalpojumiem, uzlabojot ārējo konkurētspēju un palielinot produktivitāti. Dažās mazāk neaizsargātās dalībvalstīs reformu temps ir bijis lēnāks vai tās ir pat kavētas un bijušas mazāk vērienīgas. Tas jo īpaši attiecas uz preču tirgus reformām, kuras varētu uzlabot konkurenci netirgojamās nozarēs, veicināt ieguldījumus un resursu piešķiršanu netirgojamajām nozarēm. Vispārīgāk runājot, attiecībā uz Eiropas pusgada procesa padziļināšanu ir nepieciešams veikt uzlabojumus vairākās jomās, lai jaunā ES ekonomikas pārvaldība varētu sniegt maksimālus rezultātus. Cita starpā tie ir šādi: · lielāka atbildības uzņemšanās valsts līmenī. Jaunā Eiropas ekonomikas pārvaldība maina valsts politikas veidošanas procesus. Ir nepieciešams valsts procesos aktīvi ņemt vērā šīs norises, tostarp palielinot sadarbību ar Eiropas līmeni. Daudzās dalībvalstīs ir nepieciešams, lai valstu parlamenti, sociālie partneri un pilsoniskā sabiedrība ciešāk iesaistītos procesā, tādējādi uzlabojot izpratni par nepieciešamajām reformām un palielinot to akceptu sabiedrībā. Komisija saglabā ieteikumu valsts reformu programmas (VRP) un stabilitātes un konverģences programmas (SKP) apspriest ar valstu parlamentiem un visām attiecīgajām personām, jo īpaši sociālajiem partneriem un vietējām struktūrām; · ciešāka koordinācija starp eurozonas locekļiem. Krīzes radītā steidzamība un laika trūkums līdz šim nav ļāvuši eurozonai virzīties no konkrētām valstīm adresētu ieteikumu apsvēršanas uz vienotas valūtas pareizai darbībai nepieciešamo politikas pasākumu un reformu apsvēršanu. Ekonomiskai situācijai uzlabojoties, vairāk laika būtu jāvelta būtiskāko ekonomikas politikas pasākumu iepriekšējai koordinācijai eurozonā. Šajā GIP ir konstatētas problēmas saistībā ar produktivitāti un konkurētspēju, trūkumi darba un preču tirgos, kas būtu jānovērš eurozonai kopumā – šķēršļu novēršana dažās dalībvalstīs var radīt jaunas iespējas gan šīm valstīm, gan visām citām dalībvalstīm; · konkrētām valstīm adresēto ieteikumu labāka īstenošana. Dalībvalstis var izvēlēties politikas pasākumu kopumu, kas vislabāk atbilst viņu valsts līmeņa sistēmām, taču valstīm, jo īpaši tām valstīm, kuru valūta ir euro, būtu jāpieņem politikas lēmumi, kas atspoguļo pārējo ES dalībvalstu intereses plašākā mērogā. Tas nozīmē, ka valstu valdībām ir jāsaprot, ka lēmumi citās valstīs ir kopējo interešu jautājums, un atklāti jāiesaistās daudzpusējā lēmumu pieņemšanas procesā, izmantojot pastāvošās institucionālās struktūras. EMS plānā[10] un turpmākajā paziņojumā[11] Komisija izklāstīja idejas, kā kvazilīgumiski pasākumi kombinācijā ar finansējumu, kas paredzēts svarīgāko reformu īstenošanai, varētu nodrošināt spēcīgākus īstenošanas stimulus. Tā ierosināja, ka pēc konkrētam valstīm adresēto ieteikumu pieņemšanas, jo īpaši makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanas procedūrā, dalībvalstis varētu iesniegt priekšlikumus līgumiskiem pasākumiem. Makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanas procedūras preventīvajā daļā tie būtu brīvprātīgi, savukārt korektīvajā daļā tie būtu obligāti (tie atbilstu Regulā 1176/2011 paredzētajam korektīvo pasākumu plānam). Komisija arī ierosināja līgumiskos pasākumus papildināt ar finanšu atbalstu, lai palīdzētu dalībvalstīm tos īstenot straujāk un rūpīgāk nekā būtu iespējams bez papildu finanšu atbalsta. Komisija uzskata, ka pašlaik ir laiks rīkoties trīs iepriekš izklāstītajās jomās, lai uzlabotu ekonomikas pārvaldības pasākumu efektivitāti. Eiropadome 2013. gada oktobra sanāksmē vienojās atgriezties pie dažiem no šiem jautājumiem 2013. gada decembra sanāksmē. Komisija sniegs savu ieguldījumu šajā sanāksmē – ierosinot principus, par kuriem varētu vienoties, un kurus varētu sīkāk izstrādāt 2014. gadā. 3. Diferencētas, izaugsmi veicinošas fiskālās konsolidācijas turpināšana Progress fiskālās konsolidācijas jomā ir redzams laika gaitā. Jaunākie dati liecina, ka fiskālais deficīts nominālā izteiksmē ES ir samazināts no 6,9 % no IKP 2009. gadā līdz 3,5 % no IKP 2013. gadā. Strukturālā izteiksmē – ņemot vērā ekonomiskās situācijas cikliskās izmaiņas un atņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus – pagājušajā gadā progress ir aptuveni 0,6 procentpunktu apmērā no IKP. Turklāt ir gaidāms, ka parāda līmeņi augstāko punktu sasniegs 2014. gadā un sāks samazināties no 2015. gada. Kopā ar citiem politikas pasākumiem ES un valsts līmenī tas ir samazinājis spiedienu valsts parādzīmju tirgos, un daudzos gadījumos tas nozīmē, ka konsolidācijas tempu var padarīt mērenāku. Fiskālas manevrēšanas iespēju radīšana ir arī nepieciešama, ņemot vērā pieaugošās izmaksas, kas saistītas ar sabiedrības novecošanu Eiropā. Konsolidācijas process valstu līmenī ir pamanāms. Vairākas dalībvalstis jau ir panākušas stabilu budžeta stāvokli. Vienlaikus, tāpat kā Latvija pirms vairāk nekā viena gada, ir gaidāms, ka arī Īrija pabeigs korekciju programmu 2013. gada decembrī, Spānija pabeigs savu banku pārstrukturēšanas programmu 2014. gada sākumā un Portugāle savu korekciju programmu pabeigs 2014. gada vidū. Šie piemēri liecina, ka pareizi veidotas palīdzības programmas var palīdzēt valstīm atgriezties tirgos un nodrošināt savas finansējuma vajadzības ilgtspējīgā veidā. Kaut arī ir panākts progress attiecībā uz publiskā sektora finanšu stabilitātes atjaunošanu, parāda līmeņi lielākajā daļā dalībvalstu vēl joprojām ir augsti. Tādēļ ir ļoti svarīgi turpināt īstenot izaugsmi veicinošu, diferencētu fiskālās konsolidācijas stratēģiju, par kuru iestājas Komisija. Tā kā atlikušās konsolidācijas vajadzības pašlaik ir mazākas, būtu jāsamazina arī negatīvā ietekme uz izaugsmi. Vispārējā uzlabotā fiskālā un finansiālā situācija, kas samazina politikas pasākumu steidzamību, ļaus dalībvalstīm labāk veidot konsolidācijas programmas un pievērst arvien lielāku uzmanību to kvalitātei un uzbūvei, kā arī fiskālās politikas ietekmei uz izaugsmi, publiskā sektora efektivitāti un sociālo vienlīdzību. Lai arī būtu jādod priekšroka uz izdevumiem balstītai konsolidācijai, uzmanība būtu jāpievērš vispārējam efektīvam un izaugsmi veicinošam izdevumu un ieņēmumu pasākumu kopumam. Turklāt konsolidācijas pasākumi būtu jāpapildina ar citiem pasākumiem izaugsmes potenciāla stiprināšanai, jo fiskālās ilgtspējas nodrošināšanai ir nepieciešami spēcīgi ekonomikas pamatfaktori. Valstīs, kurās ir relatīvi augstas nodokļu likmes, efektīvs veids, kā stabilizēt publiskā sektora finanses, nemazinot izaugsmes potenciālu, ir izdevumu apmēra ierobežošana vai nodokļu bāzes paplašināšana un paredzēto mērķi nesasniedzošu nodokļu atbrīvojumu atcelšana, nevis nodokļu likmju palielināšana. Dalībvalstīm, kurām fiskālā ziņā ir plašākas rīcības iespējas, Komisija iesaka pasākumus privātā sektora ieguldījumu un patēriņa stimulēšanai un izaugsmi veicinošu publiskā sektora ieguldījumu veikšanu, vienlaikus ievērojot Stabilitātes un izaugsmes paktu. Šādi pasākumi ietver, piemēram, publiskā sektora līdzekļu efektīvāku izmantošanu, tai skaitā modernizējot publisko pārvaldi, prioritātes piešķiršanu izaugsmes potenciālu palielinošiem publiskā sektora izdevumiem, nodokļu un sociālā nodrošinājuma iemaksu samazināšanu. Tam vajadzētu palīdzēt līdzsvarot ES ekonomiku. Attiecībā uz izdevumiem – dalībvalstīm būtu jāatrod veidi, kā aizsargāt vai veicināt ilgāka termiņa ieguldījumus izglītībā, pētniecībā, inovācijās, enerģētikā un klimata pasākumos. Īpaša uzmanība būtu jāvelta arī tam, lai uzturētu vai pastiprinātu nodarbinātības dienestu un aktīvas darba tirgus politikas tvērumu un efektivitāti, piemēram, saistībā ar bezdarbnieku apmācības programmām un Jaunatnes garantijas shēmām. Vienlaikus pastāv vispārēja nepieciešamība uzlabot sociālās aizsardzības sistēmu efektivitāti un finansiālo ilgtspēju, vienlaikus palielinot to iedarbīgumu un piemērotību sociālo vajadzību apmierināšanai, un nodrošināt sociālās drošības tīklus. Daudzās valstīs pensiju reformas vajadzētu papildināt, sistemātiskāk sasaistot normatīvajos aktos noteikto pensijas vecumu ar paredzamo mūža ilgumu. Attiecībā uz ieņēmumiem – krīzes rezultātā ir pieauguši nodokļu līmeņi. Nodokļu sistēmas būtu jāpārveido, paplašinot nodokļu bāzes un novirzot nodokļu slogu no darbaspēka uz nodokļu bāzēm, kas saistītas patēriņu, īpašumu un piesārņojumu. Būtu jāsamazina videi kaitīgas subsīdijas. Apkarojot nodokļu krāpšanu un izvairīšanos no nodokļiem, veicot koordinētu rīcību pret agresīvu nodokļu plānošanu un nodokļu oāzēm, palielinot nodokļu administrācijas efektivitāti un vienkāršojot nodokļu procedūras, būtu jāuzlabo nodokļu iekasēšanas līmenis. Komisijas vērtējums par valstu 2014. gada budžeta plānu projektiem apstiprina dalībvalstu apņēmību turpināt fiskālās konsolidācijas tempu atbilstoši konkrētām valstīm adresētajiem ieteikumiem. Ir arī patīkami redzēt, ka jauno ES noteikumu rezultātā valstu fiskālās sistēmas ir nostiprinātas – ekonomiskās prognozes un budžeta dati pašlaik tiek neatkarīgi novērtēti. Tādējādi dalībvalstu prognozes ir labāk saskaņotas ar Komisijas un starptautisko organizāciju, piemēram, SVF un ESAO, prognozēm. Tas uzlabo ES lēmumu pieņemšanas procesa ticamību un pārredzamību. Komisija ir noteikusi šādas prioritātes. Fiskālai konsolidācijai vajadzētu būt izaugsmi veicinošai izdevumu pasākumu un ieņēmumu pasākumu kombinācijai, liekot lielāku uzsvaru uz publiskā sektora izdevumu kvalitāti un pārvaldes modernizāciju visos līmeņos, Ja pastāv lielākas rīcības iespējas fiskālajā jomā, būtu jāstimulē privātā sektora ieguldījumi un patēriņš, piemēram, samazinot nodokļus un sociālā nodrošinājuma iemaksas. Ilgāka termiņa ieguldījumi izglītībā, pētniecībā, inovācijās, enerģētikā un klimata pasākumos būtu jāaizsargā, un būtu jāņem vērā visneaizsargātāko sabiedrības locekļu vajadzības. Nodokļu sistēmas būtu jāpārveido tā, lai tās kļūtu izaugsmi veicinošas, piemēram, novirzot nodokļu slogu no darbaspēka uz nodokļu bāzēm, kas saistītas patēriņu, īpašumu un piesārņojuma apkarošanu. 4. Ekonomikas kreditēšanas atjaunošana Pagājušā gadā vērojamās finanšu tirgu uzlabošanās pazīmes ir sākušas stabilizēties, un finanšu tirgi ir bijuši relatīvi robusti. Tomēr riski saglabājas un uzņēmumu kreditēšanas nosacījumi vēl nepavisam nav normalizējušies. Turklāt finanšu tirgu sadrumstalotība ES ir izraisījusi ļoti atšķirīgas procentu likmes, kas piemērojamas uzņēmumiem un mājsaimniecībām izsniegtiem aizdevumiem, – dažās dalībvalstīs procentu likmes ir divreiz augstākas nekā citās, un kredītu apjoms, kā arī potenciālo aizņēmēju iespējas iegūt finansējumu ļoti atšķiras atkarībā no atrašanās vietas. Saskaņā ar ECB pētījumu[12] par MVU piekļuvi finansējumam 85 % Vācijas MVU, kuri 2012. gada otrajā pusē iesniedza pieteikumu kredīta saņemšanai, ieguva visu pieprasīto summu, savukārt vidējais rādītājs Dienvideiropas valstīs bija tikai nedaudz virs 40 % un Grieķijā – tikai 25 %. Šādas atšķirības kredītu pieejamībā nevar izskaidrot tikai ar ekonomisko apstākļu atšķirībām. Noturīgai ekonomikas atveseļošanai ir būtiski nodrošināt, lai banku nozare darbotos pareizi, sniedzot finansējumu produktīvām darbībām. Banku nozares regulējuma un uzraudzības uzlabošanas jomā ir paveikts jau ļoti daudz, un bankas pašas ir rīkojušās, lai pārstrukturētu savas bilances un iegūtu kapitālu jauno standartu izpildei.[13] Notiekošais banku nozares bilanču sakārtošanas process un to nozīmīgā loma finanšu starpniecībā daļēji izskaidro Eiropas salīdzinoši ierobežoto spēju atgūties pēc krīzes. Bilanču sakārtošanas procesā bankām ir pienākums atrast privātā sektora risinājumus un publiskā sektora līdzekļi ir pieejami tikai kā pēdējā iespēja. Šajā saistībā jaunajās Komisijas valsts atbalsta pamatnostādnēs paredzēti atbilstoši noteikumi par sloga dalīšanu ar bankas akcionāriem gadījumos, kad banku rekapitalizācija jāveic no publiskā sektora līdzekļiem. ES līmenī ir veikti svarīgi un nepieciešami pasākumi, lai izveidotu piemērotus pamatnosacījumus un atjaunotu ekonomikas kreditēšanu. Pilnībā funkcionējošas banku savienības izveide ir viens no ES reakcijas pamatelementiem. Tas ir svarīgi ne tikai eurozonas stabilitātei, bet arī vienotā tirgus darbībai un pieaugošās finanšu tirgu sadrumstalotības novēršanai. Nesen panāktā vienošanās par vienotu banku uzraudzības mehānismu bija pirmais lielais solis banku savienības virzienā. Ir svarīgi spert nākošo būtisko soli un vienoties par vienotu noregulējuma mehānismu un fondu. Gatavojoties uzraudzības pilnvaru nodošanai ECB, ir uzsākts visaptverošs izvērtējums, lai palielinātu pārredzamību attiecībā uz banku bilanču stāvokli un konstatētu un labotu atlikušās vājās vietas, un uzlabotu tirgus paļāvību. Tam vajadzētu palīdzēt paātrināt banku bilanču sakārtošanas procesu un izveidot nosacījumus spēcīgai un noturīgai kredītu apjoma pieauguma atjaunošanai. Ārpus banku nozares mājsaimniecību un uzņēmumu parādu līmenis pēc krīzes vēl joprojām ir pārlieku liels un tiem ir jāveic parāda līmeņa samazināšana. ES līmenī ir veikti konkrēti pasākumi, lai veicinātu MVU piekļuvi finansējumam[14]. Ar Eiropas strukturālo un investīciju fondu atbalstu finansējuma apjomam, kas Eiropas MVU ir pieejams, pamatojoties uz finanšu instrumentiem, kuri balstīti uz sviras efektu, laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam salīdzinājumā ar laikposmu no 2007. līdz 2013. gadam vidēji būtu jādivkāršojas, jo īpaši palīdzot valstīm, kurās finanšu apstākļi vēl joprojām ir sarežģīti. Turklāt Komisija un EIB rīkojas, lai paplašinātu kopīgus riska dalīšanas finanšu instrumentus nolūkā, piemērot sviras efektu privātā sektora un kapitāla tirgu ieguldījumiem MVU; šie instrumenti varētu tikt izmantoti no 2014. gada janvāra. Valsts līmeņa prioritātes dažādās valstīs būs atšķirīgas. Privātā sektora parādu un saistīto risku, piemēram, nekustamo īpašumu burbuļu, ciešāka uzraudzīšana ir nepieciešama vairākās valstīs. Tas ietver uzņēmumu nodokļos ietvertus stimulus finansējuma iegūšanai aizņemoties un tādu nodokļu sistēmu aspektu pārskatīšanu, kas palielina mājsaimniecību stimulus aizņemties, parasti piemērojot nodokļu atvieglojumus hipotēkām, kā arī komercsabiedrību un fizisku personu maksātnespējas regulējuma uzlabošanu[15]. Būtu jāveicina jaunas finansēšanās formas, kas kalpo kā alternatīvas banku sniegtajam finansējumam, piemēram, riska kapitāla iespējas, MVU obligācijas un alternatīvi kapitāla instrumentu tirgi[16]. Komisija ir noteikusi šādas prioritātes. Banku pārstrukturēšana un atveseļošana – tas ietver banku savienības ātru pieņemšanu un īstenošanu, kā arī banku riska pārvaldības spēju uzlabošanu saskaņā ar jaunajiem noteikumiem par kapitāla pietiekamību un sagatavošanos aktīvu kvalitātes pārskatiem un spriedzes testiem. Bankām alternatīvu finansēšanas mehānismu attīstīšana, ieskaitot riska kapitāla iespējas, MVU obligāciju izstrādi un alternatīvus kapitāla daļu tirgus. Privātā sektora parādu līmeņa un saistīto finanšu risku, piemēram, nekustamo īpašumu burbuļu, un – attiecīgā gadījumā – uzņēmumu un privātpersonu maksātnespējas regulējuma ietekmes cieša uzraudzība. Tas ietver arī sistēmas, kurās paredzēti nodokļu stimuli iegūt finansējumu aizņemšanās ceļā. 5. Izaugsmes un konkurētspējas sekmēšana šodienai un rītdienai Krīzes rezultātā Eiropā notiek būtiska pārstrukturēšana. Uzņēmumiem un mājsaimniecībām atbrīvojoties no pārmērīgiem parādiem un ražošanas faktoriem pārvietojoties uz produktīvākām ekonomikas nozarēm, izaugsme atjaunojas. Izaugsmes dzinulis ir arī pārvirzīšanās no ārējā pieprasījuma uz iekšējo pieprasījumu. Vienlaikus kļūst skaidrs, ka tās uzbūve būs – un tai jābūt – atšķirīgai salīdzinājumā ar laiku pirms desmit vai arī tikai pirms pieciem gadiem. Turklāt globalizācija un tehnoloģiskais progress izraisa turpmākas pārmaiņas. Ekonomikas atveseļošana Eiropā nenozīmē atgriešanos pie ierastās kārtības, tas nozīmē jaunu ilgtermiņa izaugsmes un konkurētspējas avotu atrašanu, kas ietver zināšanietilpīgas un augstas produktivitātes darbības mūsu ekonomikā. To labi parāda arvien lielākā ES rūpniecības integrācija pasaules mēroga pievienotās vērtības ķēdēs, kas palīdzēs nostiprināt Eiropas rūpniecisko bāzi un kam nepieciešami atvērti un savstarpēji saistīti preču un pakalpojumu tirgi, ieguldījumi pētniecībā un inovācijās un darbaspēks ar atbilstošām prasmēm. Pašlaik vairākās dalībvalstīs ekonomikas izaugsmi vēl joprojām kavē augstais privātā sektora parādu līmenis. Tas nozīmē, ka komersantiem nav iespējams veikt ieguldījumus produktīvās darbībās un patērētāju iespējas veikt pirkumus ir ierobežotas. Elastīguma trūkums darba tirgos ir kavējis ar konkurētspēju saistītās korekcijas, efektīvu resursu sadali un produktivitātes pieaugumu un daļēji izskaidro atšķirības starp potenciālajiem izaugsmes rādītājiem dažādās dalībvalstīs. Valstīs, kas veikušas apjomīgas strukturālās reformas, ir notikušas būtiskas pārmaiņas, kuras liecina, par arvien izteiktāku ekonomiskās aktivitātes pārvirzi no netirgojamām nozarēm uz tirgojamām nozarēm – jo īpaši dalībvalstīs, kuras nevar izmantot valūtas kursa instrumentu. Par to liecina eksporta pieaugums un tekošā konta deficīta samazināšanās vairākās dalībvalstīs. Darbaspēka izmaksu korekcijas ir balstījušas šādas tendences kā daļa no plašākas ekonomikas konkurētspējas uzlabošanas stratēģijas. Vērienīga tirdzniecības politika ES līmenī arī palīdz uzlabot atsevišķu valstu eksporta rādītājus. Konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos ir identificētas vairākas prioritāras preču un pakalpojumu tirgus reformas katrā dalībvalstī, ņemot vērā nepieciešamību veikt reformas secībā, kas piemērota valsts situācijai, un uzsvērta nepieciešamība atvērt pakalpojumu tirgus, piemēram, izvērtējot regulatīvos ierobežojumus, tai skaitā piekļuvi regulētajām profesijām. Iekšējā enerģētikas tirgus izveide līdz 2014. gadam būtu svarīga enerģijas izmaksu samazināšanai un atjaunojamās enerģijas atbalsta sistēmu izmaksu efektivitātes uzlabošanai. Ir iespējams paveikt vairāk, lai uzlabotu tīkla nozaru efektivitāti un veicinātu inovācijas un pētniecību. Resursu efektivitātes palielināšanai un ES atkarības samazināšanai no ārējiem enerģijas avotiem ir jākļūst par ES izaugsmes stratēģijas daļu. Pašlaik starp dalībvalstīm pastāv atšķirības, piemēram, atkritumu apsaimniekošanas un ūdenssaimniecības jomā, kas bremzē zaļās ekonomikas būtisko izaugsmes potenciālu. Kaut arī paies laiks, kamēr vairākas no minētajām reformām sniegs rezultātus, ir būtiski tās veikt, lai balstītu ekonomikas atveseļošanu un uzlabotu Eiropas izaugsmes potenciālu. Šādu reformu ietekmi būtiski palielina Eiropas vienotā tirgus apjomradītie ietaupījumi, ko balsta labāki fiziskie un digitālie savienojumi visā Eiropā un pienācīgs datu aizsardzības līmenis[17]. Pašlaik darbs tiek veikts vairākos svarīgos virzienos[18]: Pakalpojumu direktīvas vērienīgai īstenošanai vajadzētu veicināt pārrobežu pieprasījumu un piedāvājumu, Komisijas priekšlikumus labākai tirgus integrācijai telekomunikāciju nozarē vajadzētu pieņemt kā prioritāti, lai stimulētu nozari un tiešsaistes ekonomiskās darbības un nodrošinātu taisnīgākas cenas; TEN-T galveno koridoru pabeigšana, pārrobežu savienojumu un esošās infrastruktūras uzlabošana, šķēršļu novēršana ienākšanai tirgū attiecībā uz konkrētiem ostu un dzelzceļa pakalpojumiem palīdzēs loģistikas un transporta sektora integrācijai un konkurētspējai. Pētniecību un inovācijas Eiropā kavē sadrumstalotība un nepiemēroti pamatnosacījumi. Sadarbība starp privāto un publisko sektoru ir nepietiekama. Nespēja pārvērst pētījumu rezultātus precēs un pakalpojumos un neatbilstība starp prasmju pieprasījumu un piedāvājumu darba tirgū īpaši ietekmē zināšanietilpīgās nozarēs. Šīs negatīvās tendences var mainīt, paātrinot valstu pētniecības sistēmu reformas saskaņā ar ierosināto Eiropas pētniecības telpu. Vienlaikus jaunas sadarbības formas var veicināt Eiropas vadību pasaulē. Jaunās ES līmeņa pētniecības programmas “Apvārsnis 2020” un COSME palīdzēs ES publisko un privāto partnerību izveidē pētniecības un izstrādes jomā un atbalstīs valsts inovāciju un pētniecības sistēmu modernizāciju. Komisija ir noteikusi šādas prioritātes. Trešās enerģētikas paketes pilnīga īstenošana 2014. gadā, un atjaunojamās enerģijas atbalsta sistēmu izmaksu efektivitātes uzlabošana. Resursu efektivitātes veicināšana, uzlabojot atkritumu apsaimniekošanu un ūdenssaimniecības, atkritumu pārstrādi un energoefektivitāti. Pakalpojumu direktīvas īstenošanas uzlabošana, tai skaitā, ierobežojumu, kas skar piekļuvi regulētajām profesijām, izvērtēšana un to aizstāšana ar mazāk ierobežojošiem mehānismiem. Valsts pētniecības sistēmu modernizācijas paātrināšana saskaņā ar Eiropas pētniecības telpas mērķiem. 6. Bezdarba un krīzes sociālo seku novēršana Krīzes sociālā ietekme vēl joprojām ir spēcīgi jūtama. Bezdarba līmeņi saglabājas vēsturiski augstos līmeņos, proti, vidējais ES rādītājs ir 11 % (2013. gada jūlijā) un jauniešu bezdarba līmenis ir 23,4 %. Šie rādītāji ES iekšienē ir ļoti atšķirīgi, kas rada aizvien lielākas atšķirības starp dalībvalstu situāciju nodarbinātības un sociālajā jomā. Ņemot vērā, ka ekonomikas atveseļošanas ietekmei uz darba tirgu ir nepieciešams laiks, nav gaidāma strauja situācijas uzlabošanās un nevienlīdzība var pieaugt. Krīzei ir bijusi īpaši negatīva ietekme uz vistrūcīgākajām personām un nabadzības riskam pakļauto cilvēku skaits ES ir palielinājies līdz 25 %. Tas ietver arī pieaugošo strukturālā bezdarba risku un personu aizvien pieaugošo izstāšanos no darba tirgus, kam var būt būtiska negatīva ietekme uz ES izaugsmes potenciālu. Eiropas darba tirgum un sociālajā struktūrai būs nepieciešams laiks, lai atgūtos, un ir nepieciešams to nostiprināt, ekonomikai izejot no krīzes. Tiešai prioritātei vajadzētu būt vērienīgu darba tirgus reformu īstenošanai un turpmākajiem pasākumiem nolūkā palielināt līdzdalību darba tirgū. Tas ietver arī darbavietu izveides veicināšanu augošās nozarēs, darbaspēka, tai skaitā ilglaicīgu bezdarbnieku, un visneaizsargātāko grupu nodarbināmības saglabāšanu, tai skaitā sniedzot aktīvu atbalstu bezdarbniekiem un nodrošinot apmācību, kā arī nodrošinot, ka sociālās drošības tīkli pilnībā izpilda savas funkcijas. Darbaspēka novecošanas kontekstā, ilgākai un piepildošākai darba dzīvei ir nepieciešamas atbilstošas prasmes un mūžizglītība, pielāgota darba vide un rīcība saistībā ar dzimumpamatotām atalgojuma atšķirībām un darba mūža pārtraukumu ietekmi uz sieviešu pensijām. Cenu ziņā pieņemamu aprūpes pakalpojumu pieejamība palīdzēs sieviešu dalībai darba tirgū Sociālo partneru ciešāka iesaiste saskaņā ar valsts praksi un tradīcijām ir būtiska politikas reakcijas izstrādē un īstenošanā. Dalībvalstis ir īstenojušas vairākas svarīgas reformas, lai modernizētu savu darba tirgu un veicinātu lielāku līdzdalību darba tirgū. Šādu reformu pozitīvajai ietekmei būtu jākļūst redzamai, makroekonomiskajai situācijai uzlabojoties. Lai stimulētu darba vietu izveidi, būtu jāsamazina darbaspēka nodokļu apjoms kā daļa no centieniem pārvirzīt nodokļu slogu, jo īpaši mazāk apmaksātiem darbiniekiem un jauniem darbiniekiem, lai nodrošinātu algu atbilstību produktivitātei un tādējādi to pozitīvu ietekmi gan uz konkurētspēju izmaksu ziņā, gan kopējo pieprasījumu; jāturpina modernizēt darbiniekus aizsargājošie tiesību akti, lai novērstu pastāvīgu darba tirgus segmentāciju, un apkarot nedeklarētu nodarbinātību. “Zaļā ekonomika”, digitālā nozare un veselības aprūpes pakalpojumi ir jomas, kas radīs būtiskas nodarbinātības iespējas nākamajos gados. Ir nepieciešams izstrādāt stratēģiskus satvarus, kuros darba tirgus un prasmju politikām ir aktīva loma darbavietu izveidē šajās nozarēs un jaunu izaugsmes veidu paredzēšanai un pielāgojumu veikšanai šiem veidiem. Darbaspēka mobilitāti, tai skaitā pārrobežu, veicinās uzlabotā sadarbība un nostiprinātais EURES tīkls, kas palīdz uzņēmumiem un darba meklētājiem atrast nodarbinātības iespējas citās dalībvalstīs. Jārīkojas arī, lai uzlabotu sniegumu izglītības un prasmju jomā. ES vēl joprojām nav izpildījusi savus stratēģijā “Eiropa 2020” paredzētos mērķus saistībā ar terciāro izglītību un mācību priekšlaicīgu izbeigšanu. Turklāt saskaņā ar ESAO informāciju 20 % no ES darbaspēka būtiski trūkst prasmju, tai skaitā lasītprasme un matemātiskās prasmes ir zemā līmenī. 25 % pieaugušo personu prasmes ir nepietiekamas, lai efektīvi izmantotu informācijas un komunikāciju tehnoloģijas. Tas rada šķēršļus un piedāvājuma un pieprasījuma neatbilstību[19] attiecībā uz vairākiem amatiem un profesijām, un – vispārīgākā līmenī – samazina ES darbaspēka spējas pielāgoties darba tirgum un progresēt tajā. Ir būtiski veikt ieguldījumus izglītības un apmācības sistēmu modernizācijā, tai skaitā mūžizglītībā, jo īpaši duālās apmācības sistēmās, un atvieglot pāreju no izglītības uz nodarbinātību, jo īpaši palielinot kvalitatīvu prakšu un arodprakšu pieejamību. Šajā saistībā dalībvalstīm būtu steidzami jāpieņem Jaunatnes garantijas īstenošanas plānus un saistītās finansēšanas programmas (Jaunatnes nodarbinātības iniciatīva un Eiropas Sociālais fonds) būtu jāpabeidz pēc iespējas drīzāk. Labākus rezultātus sniedzošas sociālā nodrošinājuma sistēmas ir svarīgas, lai palīdzētu sociālām pārmaiņām un laika gaitā samazinātu nevienlīdzību un nabadzību. Būtu jāizstrādā aktīvas iekļaušanas stratēģijas, iekļaujot efektīvu un pienācīgu ienākumu atbalstu, aktivizācijas pasākumus, kā arī nabadzības, tai skaitā bērnu nabadzības, novēršanas pasākumus, un plaši pieejamus, kvalitatīvus un cenu ziņā pieņemamus pakalpojumus, piemēram, sociālos un veselības aprūpes pakalpojumus, bērnu aprūpes pakalpojumus, mājokļus un enerģijas piegādi. Saikne starp sociālās palīdzības un aktivizācijas pasākumiem būtu jānostiprina, izmantojot individualizētākus pakalpojumus (vienas pieturas aģentūras), un centieni vienkāršot un labāk vērst uz mērķi pabalstus palīdzēs palielināt apmēru, kādā neaizsargātās grupas izmanto šos pasākumus, un šo pasākumu efektivitāti. Komisija ir noteikusi šādas prioritātes. Aktīva darba tirgus pasākumu intensificēšana, jo īpaši aktīvs atbalsts un apmācības pasākumi bezdarbniekiem, valsts nodarbinātības dienestu snieguma uzlabošana un Jaunatnes garantijas īstenošana. Turpmāku reformu veikšana, lai nodrošinātu, ka algu apmērs atbilst produktivitātei un tādējādi pozitīvi ietekmē gan konkurētspēju, gan kopējo pieprasījumu, lai novērstu darba tirgus segmentāciju, jo īpaši modernizējot darbiniekus aizsargājošos tiesību aktus, lai veicinātu darbavietu izveidi strauji augošās nozarēs un lai veicinātu darbaspēka mobilitāti. Veikt apmācības un izglītības sistēmu, tai skaitā mūžizglītības, profesionālās apmācības un duālās apmācības, modernizāciju. Sociālās aizsardzības sistēmu snieguma uzlabošana, jo īpaši stiprinot saikni starp sociālo palīdzību un aktivizācijas pasākumiem, darot pieejamus individualizētākus pakalpojumus (vienas pieturas aģentūras), un pasākumi nolūkā vienkāršot pabalstus un labāk vērst tos uz mērķi, īpašu uzmanību pievēršot visneaizsargātāko personu situācijai. 7. Publiskās pārvaldes modernizēšana Pašreizējos apstākļos publiskās pārvaldes visā ES saskaras ar problēmu, kā sasniegt labākus rezultātus, izmantojot mazāk resursu, t. i., apmierināt sabiedrības vajadzības ar mazākiem budžeta līdzekļiem, uzlabot uzņēmējdarbības vidi, sniedzot labākus pakalpojumus uzņēmumiem un pilsoņiem un piemērot pakalpojumu sniegšanu digitalizētākai ekonomikai. Vairākas dalībvalstis cenšas uzlabot pārvaldes efektivitāti, tai skaitā uzlabojot sadarbību starp dažādiem pārvaldes līmeņiem. Dažām dalībvalstīm ir iespējams uzlabot publiskās pārvaldes administratīvās spējas, tās profesionalitāti un politikas veidošanas kvalitāti. IKT un e-pārvaldes pakalpojumu, piemēram e-publiskā iepirkuma, plašāka izmantošana Eiropā, var palīdzēt palielināt efektivitāti un samazināt izmaksas apmērā no 15 līdz 20 %[20]. Šajā ziņā ir būtiski integrēt valsts vienotos kontaktpunktus, kas izveidoti, pamatojoties uz Pakalpojumu direktīvu, valsts pārvaldes e-pakalpojumos. Pastāv iespējas modernizēt nodokļu iekasēšanas sistēmu un citas sistēmas, piemēram, nodrošinot iepriekš aizpildītas nodokļu veidlapas, e-pakalpojumus un to, ka pilsoņiem dati publiskā sektora iestādēm ir jāsniedz tikai vienu reizi. Precīzi vērsts finansiālais atbalsts, jo īpaši izmantojot Eiropas Sociālo fondu un Eiropas Reģionālās attīstības fondu, var sniegt būtisku devumu publiskās pārvaldes modernizēšanā. Vienlaikus dalībvalstīm ir jāuzlabo valsts, reģionu un pašvaldību spēja veikt ieguldījumus, lai īstenotu ESIF programmas laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam. Ir arī iespējams vienkāršot uzņēmējdarbības vidi, samazināt birokrātiskās procedūras un uzlabot normatīvo aktu kvalitāti. Pastāv arī nepieciešamība ieviest mazāk apgrūtinošu regulējumu, jo īpaši attiecībā uz MVU. Tas attiecas uzņēmējdarbības uzsākšanas atvieglošanu un atļauju un licenču saņemšanai nepieciešamā laika samazināšanu. Tiesu sistēmu kvalitātes, neatkarības un efektivitātes uzlabošana, tai skaitā nodrošinot prasību izskatīšanu saprātīgā laikā, un dalībvalstu maksātnespējas regulējuma uzlabošana būtiski uzlabotu komercdarbības nosacījumus. ES līmenī ES tiesību aktu vienkāršošana tiek veicināta, izmantojot Normatīvās atbilstības un izpildes programmu (REFIT). Ir jau gūti būtiski panākumi. Komisija ik gadu publicēs REFIT rezultātu pārskatu, lai izvērtētu progresu un veicinātu dialogu par normatīvo atbilstību ar dalībvalstīm, uzņēmumiem, sociālajiem partneriem un pilsonisko sabiedrību kopumā. Papildus raitai un konsekventai ES tiesību aktu īstenošanai virzība no 28 risinājumiem uz vienotu sistēmu palīdzēs nodrošināt labu sadarbību starp publiskās pārvaldes iestādēm un vienkāršot darbību vienotajā tirgū, un padarīt noteikumus paredzamākus. Ir nepieciešama ciešāka sadarbība starp nodokļu administrācijām, lai apkarotu nodokļu krāpšanu un izvairīšanos no nodokļiem. Komisija ir noteikusi šādas prioritātes. Publiskajā pārvaldē izvērst e-pakalpojumu izmantošanu un plašāk izmantot IKT, tai skaitā nodokļu iekasēšanas sistēmās un Pakalpojumu direktīvā paredzētajiem vienotajiem kontaktpunktiem. Vienkāršot uzņēmējdarbības vidi, samazināt birokrātiskās procedūras, ieviešot mazāk apgrūtinošas procedūras un regulējumu. 8. Secinājumi Pagājušā gadā ir gūti būtiski panākumi, lai atgrieztu Eiropu uz ilgtspējīgākas izaugsmes ceļa. Ir saglabāta vienotās valūtas integritāte, panākta lielāka finanšu stabilitāte un veikti izlēmīgi pasākumi publiskā sektora finanšu sakārtošanai. Finansiālā ziņā visneaizsargātākās valstis ir visintensīvāk uzsākušas vērienīgas strukturālās reformas, kuru pirmie rezultāti ir redzami. Konkurētspējas līmeņa palielināšana un produktivitātes uzlabošana ilgtspējīgai darbavietu izveidei turpina būt prioritāte visā Eiropā. Šis gada izaugsmes pētījums apstiprina, ka Eiropā notiek pamatīgas pārmaiņas, apjomīgākas nekā dažkārt tiek pamanīts, un veiktās reformas sniedz rezultātus. Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgads kopš tā ieviešanas ir palielinājis izpratni par prioritātēm un pārredzamību un virzījis valstu un Eiropas reformu stratēģijas. Īsā laikposmā ar to ir izdevies likt pamatus dalībvalstu ekonomikas politikas ciešākai koordinēšanai. Makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūra palīdz konstatēt ekonomiskās norises, kas ir kaitīgas atsevišķām dalībvalstīm vai eurozonai, tā, lai tās varētu novērst, pirms tās kļūst nekontrolējamas. Ikgadējos konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos ir noteiktas svarīgākās jomas, kurās dalībvalstīm ir jāveic atbilstošas izmaiņas. No pašreizējās pieredzes ir skaidrs, ka ir turpmāk jāuzlabo valstu atbildība par procesu (un jo īpaši par konkrētām valstīm adresētajiem ieteikumiem). Tas ir svarīgi jaunās pārvaldības sistēmas demokrātiskās leģitimitātes nodrošināšanai, kā arī lai nodrošinātu ES politikas elementu iestrādāšanu valsts lēmumu pieņemšanas procesā pareizajā laikā. Eurozonā ir nepieciešams uzlabot noteiktu svarīgāko politikas jomu koordināciju un virzīties tālāk par saviem locekļiem adresēto divpusējo ieteikumu izvērtēšanu. Eiropadome ir paredzējusi diskusiju par vairākiem no šiem jautājumiem tās 2013. gada decembra sanāksmē. Balstoties uz EMS plānu un turpmākajiem paziņojumiem, Komisija ierosinās kā turpmāk uzlabot Eiropas pusgada procesu. Šajā gada izaugsmes pētījumā izklāstītās norādes tiks apspriestas ES līmenī, lai sagatavotos Eiropadomes sanāksmei 2014. gada martā un palīdzētu izstrādāt nākamā posma valsts programmas un konkrētām valstīm adresētos ieteikumus. Komisija cieši sadarbosies ar valstu iestādēm, tostarp valstu parlamentiem, citām ES iestādēm, sociālajiem partneriem un ieinteresētajām personām, lai radītu kopīgu atbildības sajūtu un virzītu progresu saistībā ar plašāka mēroga ES centieniem likt pamatus gudrai, ilgtspējīgai un iekļaujošai izaugsmei visā Eiropas Savienībā. Komisija aicina Eiropas Parlamentu un Padomi apstiprināt šajā gada izaugsmes pētījumā izklāstītās prioritātes un īstenot tās ES un valstu līmenī. 1. pielikums. Pārskats par ES konkrētām valstīm adresētajiem ieteikumiem 2013.-2014. gadam || Publiskā sektora finanses || Finanšu nozare || Strukturālās reformas || Nodarbinātības un sociālā politika || Stabilas publiskā sektora finanses || Pensiju un veselības aprūpes sistēmas || Fiskālais regulējums || Nodokļi || Banku darbība un finansējuma pieejamība || Mājokļu tirgus || Tīklu nozares || Konkurence pakalpojumu tirgū || Publiskā pārvalde un lietpratīgs regulējums || Pētniecība un izstrāde, un inovācijas || Resursu efektivitāte || Līdzdalība darba tirgū || Aktīva darba tirgus politika || Algu noteikšanas mehānismi || Darba tirgus segmentācija || Izglītība un apmācība || Nabadzība un sociālā iekļaušana AT || || || || || || || || || || || || || || || || || BE || || || || || || || || || || || || || || || || || BG || || || || || || || || || || || || || || || || || CZ || || || || || || || || || || || || || || || || || DE || || || || || || || || || || || || || || || || || DK || || || || || || || || || || || || || || || || || EE || || || || || || || || || || || || || || || || || ES || || || || || || || || || || || || || || || || || FI || || || || || || || || || || || || || || || || || FR || || || || || || || || || || || || || || || || || HU || || || || || || || || || || || || || || || || || IT || || || || || || || || || || || || || || || || || LT || || || || || || || || || || || || || || || || || LU || || || || || || || || || || || || || || || || || LV || || || || || || || || || || || || || || || || || MT || || || || || || || || || || || || || || || || || NL || || || || || || || || || || || || || || || || || PL || || || || || || || || || || || || || || || || || RO || || || || || || || || || || || || || || || || || SE || || || || || || || || || || || || || || || || || SI || || || || || || || || || || || || || || || || || SK || || || || || || || || || || || || || || || || || AK || || || || || || || || || || || || || || || || || Piezīme: Konkrētām valstīm adresētos ieteikumus 2013.-2014. gadam Padome pieņēma 2013. gada 9. jūlijā. Kiprai, Grieķijai, Īrijai un Portugālei būtu jāizpilda saistības saskaņā ar ES/SVF finanšu palīdzības programmām. Sīkāka informācija: http://ec.europa.eu/europe2020/index_lv.htm. || || 2. pielikums - Progress konkrētām valstīm adresēto ieteikumu galvenajās jomās Šajā pielikumā ir sniegts tematisks pārskats par aizvadītajos 3 gados gūto pieredzi par to, kā dalībvalstis ir īstenojušas konkrētām valstīm adresētos ieteikumus svarīgākajās jomās. Kopumā pēdējos gados ir gūts būtisks progress fiskālās konsolidācijas jomā, kaut arī fiskālo korekciju uzbūve ne vienmēr ir bijusi izaugsmei labvēlīga. - Fiskālas korekcijas 2013. gadā ir bijušas balstītas galvenokārt uz izdevumiem šādās valstīs: IE, EL, LT, un PL. Publiskā sektora izdevumu būtiska samazināšana ir veikta PL un SK. Citas valstis ir izmantojušas jauktu uz izdevumu samazināšanu un ieņēmumiem balstītu fiskālu konsolidāciju, piemēram, BE, ES, IT, RO un SI. Korekcijas CZ, FR, LU, NL, PT un FI ir bijušas lielākoties balstītas uz ieņēmumiem. - Veicot finanšu konsolidāciju, dalībvalstis lielākoties ir palielinājušas nodokļu likmes (jo īpaši pamata PVN likmes) un daudzas valstis nav paplašinājušas nodokļu bāzes. Vides nodokļi un īpašuma nodokļi ir pieauguši, taču vēl pastāv iespēja padarīt šos nodokļus efektīvākus. Daudzas dalībvalstis ir veikušas pasākumus, lai apkarotu izvairīšanos no nodokļiem un uzlabotu nodokļu ieksasēšanu. - Daudzas dalībvalstis ir palielinājušas kopējo nodokļu slogu (tiešo un netiešo nodokļu, kā arī sociālo iemaksu). Tomēr ir pozitīvi vērtējams, ka nodokļu pārvirze zināmā mērā notiek, piemēram, veicot īpašuma nodokļu reformas un liekot lielāku uzsvaru uz tiešajiem nodokļiem, nevis darbaspēka nodokļiem. - Pašlaik 23 dalībvalstīs ir pieņemti tiesību akti, ar kuriem palielināts pensijas vecums[21]. Daudzos gadījumos tas ir veikts vienlaikus ar vīriešu un sieviešu pensijas vecuma vienādošanu (CZ, EE, EL, HR, IT, LT, MT, PL, SI, SK, AK). Daudzas dalībvalstis ir ieviesušas skaidru un noturīgu saikni starp pensijas vecumu un mūža ilguma palielināšanos (CY, DK, EL, IT, NL, SK). Daudzas dalībvalstis ir veikušas pasākumus, lai samazinātu priekšlaicīgas pensionēšanās iespējas, kā arī ilglaicīga bezdarba formas (piem., ES) vai invaliditātes pabalstus (piem., AT, BE, BG, DK), kas tika izmantoti priekšlaicīgas pensionēšanās aizvietošanai. Grūtības saņemt finansējumu vēl joprojām ir viens no galvenajiem izaugsmes šķēršļiem, jo īpaši attiecībā uz maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU). - Dalībvalstis ir pieņēmušas pasākumus, lai vērstos pret maksājumu kavējumiem nolūkā atvieglot uzņēmumu likviditātes ierobežojumus. PT, EL, ES un IT ir pieņēmušas plānus kā samazināt kavējumus publiskā pārvaldē un samazināt kavētos maksājumus. - Aizvien lielāka uzmanība tiek pievērsta kredītu vērspapīrošanas formām, lai atjaunotu MVU iespējas saņemt kredītus; Spānija ir labs piemērs. Vienlaikus tiek veikti pasākumi, lai ieviestu uz tirgus principiem balstītu finansēšanu, kuras avots nebūtu bankas, piemēram, izveidojot uzņēmumu parādzīmju tirgu DK, EE, IT un PT. - Daudzas dalībvalstis ir ieviesušas pasākumus riska kapitāla fondu attīstīšanai. CZ, DE un ES ir ieviesušas jaunus publiskos riska kapitāla fondus, savukārt PT ir konsolidējusi pastāvošos fondus, lai maksimāli palielinātu to ietekmi. Turklāt vairākas dalībvalstis, tai skaitā EE, NL, PL un ES, pašlaik veido “fondu fondus”, lai veicinātu riska kapitāla tirgus izveidi, kurā pastāv daudzi privāti fondi. - FR ir paziņojusi par piecus gadus ilgiem nodokļu atvieglojumiem kapitāla ieguldījumiem jaunos uzņēmumos. DE tika uzsākta jauna programma, lai nodrošinātu privātiem ieguldītājiem papildu finanšu stimulus ieguldīt jaunos un inovatīvos uzņēmumos. Ir nepieciešama plašāka mēroga rīcība preču un pakalpojumu tirgos, lai uzlabotu Eiropas Savienības izaugsmes potenciālu. - Dažas dalībvalstis, tai skaitā PT, ES, IT, EL, PL, SI un CZ, ir veikušas būtiskas reformas pakalpojumu tirgus atvēršanai un tā efektivitātes uzlabošanai. Vairākās dalībvalstīs, piemēram, AT, BE, DE un FR, pastāv iespēja veikt būtiskas reformas; šīs valstis nav pilnībā īstenojušas tām adresētos ieteikumus šajā joma un tām ir jāatjauno centieni īstenot Pakalpojumu direktīvu. - Visu publiskā sektora pētniecības un izstrādes jomas budžetu summa Eiropas Savienībā 2011. gadā pirmo reizi kopš krīzes sākuma ir samazinājusies, un pašlaik tā ir mazāka par attiecīgo summu Ķīnā. Pēdējos divos gados dažas dalībvalstis (AT, BE, LU, HU, PL un SE) ir veikušas būtiskus pasākumus pētniecības un attīstības veicināšanai, savukārt citas ir būtiski samazinājušas savus budžetus (ES, IE, IT, MT un PT). Lielākā daļa dalībvalstu nolūkā stimulēt privātā sektora ieguldījumus ir ieviesušas jaunus nodokļu atvieglojumus pētniecības un attīstības jomā vai paplašinājušas to tvērumu. Eiropā pieaug atšķirības inovāciju jomā – SE, DE, DK un FI ir visinovatīvākās ekonomikas. Vairākas dalībvalstis ir iedzīšanas procesā (LV, SK, LT un EE), savukārt citu dalībvalstu stāvoklis kopš 2010. gada ir salīdzinoši pasliktinājies (AK, PL, CZ, HU, PT, RO, EL, BG, MT). - Attiecībā uz enerģētikas tirgiem 14 dalībvalstis vēl joprojām kavējas ar trešās enerģētikas paketes transponēšanu. Visā Eiropā ir nepieciešams veikt būtiskus ieguldījumus enerģētikas infrastruktūrā, taču ir veikti pasākumi, lai uzlabotu gan gāzes, gan elektroenerģijas starpsavienojumus (piemēram, elektroenerģijas savienojumi starp PT un ES, AK un IE, kā arī Baltijas reģionā). Turklāt, lai samazinātu enerģijas patēriņu BG, CZ, EE, LT, LV, RO, SK veic darbu pie energoefektivitātes programmām, kuras varētu finansēt no emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas ieņēmumiem un ESIF. - Šķēršļi dzelzceļa nozares pakalpojumu attīstībai ir jūtami šādās dalībvalstīs: AT, BG, CZ, DE, EL, ES, FR, HU, IE, LU, PL, PT, SI. Tie attiecas uz infrastruktūras pārvaldītāju un dzelzceļa uzņēmumu grāmatvedības nošķiršanu, maksas piemērošanu par sliežu ceļiem un savstarpējas savietojamības jautājumiem. Lielākajā daļā dalībvalstu notiek būtiskas reformas darba tirgu modernizēšanai. - Lielākās iedzīvotāju ienākumu likmes ir augstākajā līmenī kopš 2008. gada. Kopējais darbaspēkam piemērojamo nodokļu slogs ir palielinājies, taču dalībvalstis (BE, DK, FI, FR, HU, IT, NL, PT, SE) ir samazinājušas darbaspēka nodokļus atsevišķām grupām. Pastāv tendence palielināt progresivitāti. - Valstis, kuras ir būtiska nesabalansētība, ir īstenojušas algu noteikšanas sistēmas vērienīgas reformas, lai padarītu algu korekcijas elastīgākas. No 2007. līdz 2012. gadam darbaspēka vienības izmaksu samazinājums salīdzinājumā ar konkurentiem ir bijis būtisks tādās valstīs kā IE, EL, ES un PT. Ir gaidāms, ka notiekošas reformas, jo īpaši attiecībā uz algu noteikšanas mehānismiem, palīdzēs korekciju procesā tādās valstīs kā EL un ES. - ES, IT un FR ir veikušas reformas, lai modernizētu darbinieku aizsardzības tiesību aktus un novērstu darba tirgus segmentāciju. Būtiskas reformas ir uzsāktas vai tiek apsvērtas arī LT, NL, PL un SI. - Vairākas dalībvalstis ir pastiprinājušas vai precīzāk vērsušas savus aktīvas darba tirgus politikas pasākumus un uzlabojušas valsts nodarbinātības dienestus (BG, DE, EE, IE, EL, IT, LT, LU, SK, FI, SE, AK). - Tiek veikta aktīvāka rīcība jauniešu bezdarba apkarošanai, tai skaitā izveidojot garantiju jauniešiem. Kopumā ieguldījumi izglītībā un apmācībā krīzes laikā ir samazinājušies, jo īpaši BG, EL, IT, SK un RO. Izglītības un apmācības sistēmu modernizācija turpina būt par steidzamu prioritāti daudzās dalībvalstīs. Dažas (CZ, SK, AK) strādā pie inovatīvu, uz sniegumu balstītu finansēšanas modeļu izmantošanas augstākajā izglītībā. - Kvalitatīvas arodprakses un duālas arodapmācības ieviešana ir prioritāte daudzās valstīs (EL, ES, IT, LV, PT, SK). Vairākas valstis ir sākušas reformas, lai samazinātu mācības pārtraukušo personu skaitu un pielāgotu izglītības programmas darba tirgus vajadzībām (AT, IT, PL). Ņemot vērā pieaugošo bezdarbu, jo īpaši ilgtermiņa bezdarbu, daudzas dalībvalstis ziņo par pasākumiem, kuru nolūks ir palielināt līdzdalību mūžizglītībā. - Cenšoties novērst nabadzību, vairākas valstis ievieš vai stiprina aktivizācijas pasākumus un reformē savas sociālās palīdzības sistēmas (LT, CY, DK, EL, HR, IT, PL un RO). Kopumā uzņēmējdarbības vide vēl joprojām atpaliek no mūsu pasaules mēroga konkurentiem. - Relatīvie trūkumi dažādās valstīs ir ļoti atšķirīgi. Sākt uzņēmējdarbību ir ļoti viegli Īrijā un AK, taču panākt līgumu izpildi ir sarežģītāk. Salīdzinot ar citām dalībvalstīm, maksātnespējas procesa pabeigšanai nepieciešamais laiks ir relatīvi neliels IE, BE, FI, DK, AK, AT, NL un DE, taču ieguldītāju aizsardzība dažkārt ir vājāka. FR, ES un LU būvatļaujas iegūšana ir apgrūtinoša, un ES un LU jaunu uzņēmumu darbības sākšanas nosacījumi ir sarežģīti. Līgumu izpildes panākšana IT, EL, MT, CY un SI vēl joprojām tiek uzskatīta par ļoti dārgu un laikietilpīgu. - Saskaņā ar neseno Eiropas Savienības konkurētspējas ziņojumu, kas balstās uz virkni indikatoru, valstis ar viduvēju sniegumu un atpalikušās valstis ir uzlabojušas uzņēmējdarbības vidi vislielākajā apmērā kopš 2007.gada, savukārt vadošo valstu stāvoklis reitingā ir pasliktinājies vai uzlabojies tikai nedaudz. Tas nozīmē, ka, kaut arī pastāv būtiskas atšķirība, visā Eiropas Savienībā notiek iedzīšanas process attiecībā uz sniegumu un praksi. [1] 1. pielikumā ir iekļauts pārskats par konkrētām valstīm adresētiem ieteikumiem, kurus ES pieņēma 2013. gada jūlijā. Sīkākas ziņas ir pieejamas http://ec.europa.eu/europe2020/index_lv.htm. [2] http://ec.europa.eu/economy_finance/eu/forecasts/2013_autumn_forecast_en.htm [3] COM (2013) 790. [4] Vienotā nodarbinātības ziņojuma projekts, COM(2013) 801. [5] COM (2012) 777. [6] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/ec/134069.pdf. [7] COM (2013) 690. [8] COM (2013) 166. [9] COM (2013) 165. [10] COM (2012) 777. [11] COM (2013) 165. [12] Eiropas Centrālās banka (2013. gads) Report on the results of the survey on the access to finance of SMEs in the euro area - October 2012 to March 2013 (Ziņojums par pētījuma rezultātiem attiecībā uz MVU piekļuvi finansējumam eurozonā – 2012. gada oktobris līdz 2013. gada marts). [13] Sk. Direktīva 2013/36/ES un Regula (ES) Nr. 575/2013 OV L 176, 27.6.2013. [14] Vairāki nesen pieņemti vai gaidāmi ES leģislatīvie pasākumi arī palīdzēs MVU saņemt finansējumu visā Eiropā: regula par Eiropas riska kapitāla fondiem, kas ir spēkā kopš 2013. gada jūlija, palīdzēs iegūt pārrobežu finansējumu un izveidot patiesu iekšējo tirgu riska kapitāla fondu jomā, ierosinātā Finanšu instrumentu tirgu direktīva (MiFID), kurai būtu jāpalīdz izveidot uz MVU specializētus kapitāla daļu tirgus, un Pārredzamības direktīvas grozījumu priekšlikums, kas nodrošinās kvalitatīvāku informāciju par biržu sarakstos iekļautiem uzņēmumiem, palīdzēs palielināt MVU pievilcīgumu ieguldītājiem; migrācija uz vienoto euro maksājumu telpu (SEPA) līdz 2014. gada 1. februārim, kurai būtu jāattiecas uz lielāko daļu kredītpārvedumu un tiešo debetu, palīdzēs uzlabot maksājumu sistēmu efektivitāti eurozonā. [15] Šie jautājumi ir ietverti attiecīgajos konkrētai valstij adresētajos ieteikumos un vajadzības gadījumā – Brīdināšanas mehānisma ziņojumā. [16] Konkrētus priekšlikumus Komisija izvirzīja Zaļajā grāmatā par Eiropas ekonomikas ilgtermiņa finansēšanu (COM(2013)150, 2013. gada 25. marts). [17] Sk. Komisijas ierosināto Vispārējās datu aizsardzības regulas priekšlikumu, COM(2012) 11. [18] Sīkāka informācija atrodama Vienotā tirgus ziņojumā, kas publicēts vienlaikus ar šos Gada izaugsmes pētījums. [19] Pašlaik ES ir aptuveni 1,9 miljoni brīvu darba vietu. [20] Public Services Online, e-gov benchmark insight report for the European Commission. [21] Pārskatam par pensijas vecumu Eiropas Savienībā sk. COM(2013) 350.