Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par 2007. gada 23. februārī Luksemburgā pieņemtā Luksemburgas protokola, kas pievienots Konvencijai par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām un attiecas uz dzelzceļa ritošo sastāvu, pieņemšanu Eiropas Savienības vārdā /* COM/2013/0349 final - 2013/0184 (NLE) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS 1. Priekšlikuma mērķis Komisija ierosina Eiropas Savienībai apstiprināt protokolu, kas pievienots Konvencijai par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām un attiecas uz dzelzceļa ritošo sastāvu (turpmāk „Dzelzceļa protokols” jeb „Luksemburgas protokols”) un ko pieņēma diplomātiskā konferencē, kura notika Starptautiskā privāttiesību unifikācijas institūta (UNIDROIT) un Starptautiskās organizācijas starptautiskajiem dzelzceļa pārvadājumiem (OTIF) kopīgā aizbildnībā Luksemburgā 2007. gada 12.-23. februārī. Eiropas Savienība nolēma parakstīt Dzelzceļa protokolu ar Padomes 2009. gada 30. novembra lēmumu[1] un faktiski to parakstīja 2009. gada 10. decembrī. 2. Keiptaunas konvencija un Dzelzceļa protokols 2.1. Darbības joma Konvenciju par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām (turpmāk „Keiptaunas konvencija” jeb „konvencija”) un Protokolu par gaisa kuģiem (turpmāk „Gaisa kuģu protokols”) pieņēma diplomātiskā konferencē, kura notika Keiptaunā no 2001. gada 29. oktobra līdz 16. novembrim. Eiropas Savienība apstiprināja pievienošanos Keiptaunas konvencijai un Gaisa kuģu protokolam ar Padomes 2009. gada 6. aprīļa lēmumu un deponēja pievienošanās dokumentu 2009. gada 28. aprīlī. Konvencijā ir paredzēti vienoti noteikumi attiecībā uz starptautisku garantiju izveidošanas kārtību un sekām (līgums par saistību izpildes nodrošināšanu, līgums par īpašumtiesību rezervēšanu vai nomas līgums) attiecībā uz konkrētām pārvietojamu iekārtu kategorijām, kas norādītas protokolos saistībā ar šādām kategorijām: gaisa kuģi, dzelzceļa ritošais sastāvs un kosmosa sistēmas. Šis tiesību akts ietver pamata konvenciju, kurā izklāstīti juridiskie noteikumi, ko piemēro visām pārvietojamu iekārtu kategorijām, un vairākus īpašus protokolus, kuros ir īpaši noteikumi attiecībā uz konkrētām iekārtu kategorijām. Ja to nosaka attiecīgās nozares īpašās iezīmes, ar šiem protokoliem var grozīt konvenciju. Attiecīgi katrai pārvietojamo iekārtu kategorijai noteicošais ir protokols, nevis konvencija. Dalībvalstu pienākumi saskaņā ar konvenciju atšķiras atkarībā no protokola, kuram tās pievienojas. Konvenciju var piemērot kādai pārvietojamo iekārtu kategorijai tikai no brīža, kad stājas spēkā atbilstīgais protokols, un vienīgi tiesiskajās attiecībās starp protokola pusēm. Tomēr šī konvencija un protokols pēc tam jāskata kopā kā viens dokuments. Konvenciju piemēro, ja debitors atrodas līgumslēdzējā valstī (3. pants), jo dažādajos protokolos ir paredzēti īpaši piesaistes faktori (t. i., reģistrācijas valsts). Konvencijā noteiktās garantijas (1. un 2. pants) attiecas uz reģistrēto aktīvu, kā arī uz saistītām tiesībām un ieņēmumiem, un attiecīgajā protokolā var paredzēt, ka konvenciju piemēro aktīva pārdošanai (konvencijas 41. pants). Konvencija nostiprina šo vienoto garantiju saņēmēju lietu tiesības uz pārvietojamu iekārtu aktīviem gadījumā, ja debitors neizpilda savas saistības (8. līdz 15. pants). Ar konvenciju visbeidzot izveido starptautisku sistēmu, ar kuras palīdzību kreditori reģistrē garantijas pārvietojamo iekārtu aktīvu dažādajām kategorijām (16. līdz 26. pants), piešķirot prioritāti kreditora reģistrētajai garantijai (29. pants). 2.2. Dzelzceļa protokola mērķi Šis tiesību akts ir paredzēts, lai atvieglotu augstvērtīga dzelzceļa ritošā sastāva finansēšanu, izveidojot īpaši drošas starptautiskas garantijas kreditoriem (pārdevēji, kas pārdod uz kredīta, un institūcijas, kas sniedz kredītu šādai pārdošanai), kuras starptautiskā reģistrā tiem nodrošina absolūtu prioritāti attiecībā uz šiem aktīviem. Dzelzceļa protokolā ir paredzēti daži noteikumi saistībā ar reģistrētu starptautisku garantiju prioritāti un piemērojamību attiecībā uz dažiem kreditoru veidiem, kuri finansē ritošo sastāvu, t. i., nodrošinājuma devēju, potenciālo pārdevēju vai iznomātāju. Turklāt protokolā ir paredzēti tiesību aizsardzības līdzekļi kreditoriem saistību neizpildīšanas gadījumā (VII pants) un trīs tiesību aizsardzības līdzekļu varianti debitora maksātnespējas gadījumā (IX pants). Saskaņā ar III nodaļu internetā būs pieejams starptautisks reģistrs, un tiek izveidota uzraudzības iestāde. Protokola XXV pantā noteikts, ka saskaņā ar dažiem nosacījumiem līgumslēdzējām valstīm ir atļauts sniegt deklarācijas par izņēmumiem no sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas. Ar Dzelzceļa protokolu izveido starptautisko garantiju unikālas un nemainīgas starptautiskās reģistrācijas sistēmu. Ar protokolu tiek papildināta un atbalstīta Eiropas ritekļu identifikācijas numuru sistēma (pieņemta saskaņā ar Dzelzceļa sistēmas savstarpējas izmantojamības direktīvu). Ar to nodrošina, ka puses var reģistrēt un meklēt savas garantijas neatkarīgi no savas atrašanās vietas Eiropas Savienībā, izmantojot internetu, tādējādi padarot reģistru pieejamu 24 stundas diennaktī. Šis akts var dot lielu labumu Eiropas dzelzceļa nozarei, bankām un valdībām, veicinot kapitālieguldījumus dzelzceļa nozarē un sekmējot īsta nomas tirgus radīšanu. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM REZULTĀTI Pirms Komisijas iniciatīvas ierosināt Dzelzceļa protokola apstiprināšanu pēc tā parakstīšanas 2009. gadā notika apspriešanās ar Dzelzceļa darba grupu – starpnozaru asociāciju, kuras uzdevums ir īstenot Dzelzceļa protokolu un kuras locekļi cita starpā ir Bombardier Transportation, Deutsche Bahn, Anglijas, Velsas un Skotijas dzelzceļi, Eiropas Investīciju banka, Starptautiskā dzelzceļa pārvadājumu starpvaldību organizācija (OTIF), UIC – Starptautiskā dzelzceļu savienība un Eiropas dzelzceļa nozaru savienība. Apspriežu laikā īpaši tika uzsvērta ciešā saikne starp Dzelzceļa protokola noslēgšanu un ceturtās dzelzceļa tiesību aktu paketes pieņemšanu 2013. gada 30. janvārī. Ceturtās dzelzceļa tiesību aktu paketes mērķis ir veicināt inovāciju ES dzelzceļos, atverot ES valstu iekšējos pasažieru pārvadājumu tirgus konkurencei, vienkāršojot ritošā sastāva sertifikācijas procedūras un uzlabojot infrastruktūras pārvaldību. Tā ietver tiesību aktu priekšlikumus, ar ko groza 3 direktīvas un 2 regulas, paziņojumu un 3 ziņojumus[2], un tajā uzsvērts, ka ir svarīgi finansēt ritošo sastāvu, lai atbalstītu finanšu tirgu atvēršanu, kas ir Dzelzceļa protokola mērķis. Dzelzceļa protokola pieņemšana sekmēs jaunus ieguldījumus ritošajā sastāvā ES, tādējādi sniedzot labumu uzņēmējiem un sabiedrībai. Šādā veidā tas stiprina ES izaugsmes programmu, rosinot vairāk ieguldīt infrastruktūrā un turklāt atbalstot nodarbinātību ražošanas nozarē. Dzelzceļa protokols ir saskanīgs arī ar mērķi atbalstīt pāreju uz videi nekaitīgāku un ilgtspējīgāku transporta veidu, piemēram, dzelzceļu, kā uzsvērts 2011. gada Baltajā grāmatā[3] par transportu. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI 3. Eiropas Savienības pilnvaras Keiptaunas konvencija un tās protokoli daļēji ietilpst Eiropas Savienības ekskluzīvā kompetencē. Attiecīgi, dalībvalstis nevar ratificēt protokolus, pirms tos nav apstiprinājusi ES. Ar Padomes lēmumiem Eiropas Savienība 2009. gada 28. aprīlī vienlaicīgi ir pievienojusies Gaisa kuģu protokolam un Keiptaunas konvencijai[4] un 2009. gada 10. decembrī ir parakstījusi Dzelzceļa protokolu[5]. Parakstot Dzelzceļa protokolu, tika sniegta deklarācija par Eiropas Kopienas kompetenci saskaņā ar Dzelzceļa protokola XXII panta 2. punktu, kas paredz, ka, parakstot, pieņemot, apstiprinot protokolu vai pievienojoties tam, reģionālā ekonomikas integrācijas organizācija sniedz vispārīgu deklarāciju, kurā norādīti tie Dzelzceļa protokolā minētie jautājumi, attiecībā uz kuriem šai organizācijai kompetenci ir nodevušas tās dalībvalstis. Parakstīšanas laikā sniegtās deklarācijas par Kopienas kompetenci 6. punktu ir jāgroza, lai to atjauninātu, proti, lai ņemtu vērā Komisijas lēmumu 2012/757/ES un izlabotu atsauci uz Protokola V panta 2. punktu, kuras vietā jābūt atsaucei uz XIV pantu. Tādēļ apstiprināšanas brīdī deklarācija ir attiecīgi jāgroza. Deklarācijas par Eiropas Savienības kompetencēm pārskatītais teksts ir izklāstīts pielikumā. Eiropas Savienībai ir ekskluzīva kompetence atsevišķos jautājumos, ko regulē Dzelzceļa protokols un kas skar Padomes 2000. gada 22. decembra Regulu (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās[6], 2000. gada 29. maija Regulu (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām[7] un 2008. gada 17. jūnija Regulu (EK) Nr. 593/2008 par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I)[8]. Turklāt pastāv Eiropas Savienības tiesību akti jautājumos, ko regulē Dzelzceļa protokols un kas skar Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Direktīvu 2008/57/EK par dzelzceļa sistēmas savstarpēju izmantojamību Kopienā (pārstrādāta)[9] un 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 881/2004 par Eiropas Dzelzceļa aģentūras izveidošanu[10]. 4. Deklarācijas par jautājumiem, kas ietilpst Eiropas Savienības ekskluzīvā kompetencē. Vairāki Dzelzceļa protokola noteikumi pieprasa vai ļauj sniegt līgumslēdzēju pušu deklarācijas par tā noteikumu piemērojamību vai piemērošanas jomu, vai to īstenošanas veidu. Eiropas Savienībai ir tiesības sniegt deklarācijas par Dzelzceļa protokola VI, VIII, IX un X pantu, kuru priekšmets ir tās ekskluzīvā kompetencē. Dzelzceļa protokola VI pantā (Tiesību aktu izvēle) ir noteikts, ka vienošanās vai attiecīga garantijas līguma puses var izvēlēties piemērojamos tiesību aktus. Tādējādi tas regulē jautājumu, uz kuru attiecas 2008. gada 17. jūnija Regula (EK) Nr. 593/2008 par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I). Šāda plaša tiesību aktu izvēle nav saderīga ar sistēmu, kas izveidota ar Regulu Nr. 593/2008. Līdzīgi risinājumam, kas izvēlēts Padomes 2009. gada 6. aprīļa Lēmumā 2009/370/EK par to, ka Eiropas Kopiena pievienojas Konvencijai par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām un tās Protokolam par jautājumiem, kas attiecas uz gaisa kuģu iekārtām, Eiropas Savienības dalībvalstis turpinās piemērot Regulas Nr. 593/2008 noteikumus. Tā kā VI pantu piemēro tikai tad, ja ir sniegta deklarācija saskaņā ar Dzelzceļa protokola XXVII pantu, apstiprinot Dzelzceļa protokolu, Eiropas Savienībai nevajadzētu sniegt deklarāciju par VI panta piemērošanu. Keiptaunas konvencijas 55. pantā (Noteikumu grozījumi attiecībā uz pagaidu tiesību aizsardzības līdzekļiem) ir paredzēta iespēja nepiemērot 13. pantu vai 43. pantu, vai abus pantus pilnībā vai daļēji. Pievienojoties Keiptaunas konvencijai, Eiropas Savienība paziņoja, ka 13. un 43. pantu piemēros tikai saskaņā ar "Brisele I" regulas 31. pantu[11]. Jāuzsver, ka šī deklarācija ir pilnībā piemērojama Keiptaunas konvencijas 13. un 43. panta redakcijai saskaņā ar grozījumiem, kas izdarīti ar Dzelzceļa protokola VIII pantu. Dzelzceļa protokola XXIX pantā “Deklarācijas saskaņā ar Konvenciju” noteikts, ka deklarācijas, kas sniegtas saskaņā ar Keiptaunas konvenciju, tostarp saskaņā ar 55. pantu sniegtās deklarācijas, uzskata par sniegtām saskaņā ar Dzelzceļa protokolu, ja vien nav norādīts citādi. Saskaņā ar VIII panta 1. punktu Protokola VIII pantu, kas attiecas uz pagaidu tiesību aizsardzības līdzekļiem, piemērojams pilnībā vai daļēji tikai tad, ja līgumslēdzēja valsts tam ir piekritusi, sniedzot attiecīgu deklarāciju, un tādā apjomā, kāds norādīts šādā deklarācijā. Ja līgumslēdzēja valsts sniedz šādu deklarāciju attiecībā uz VIII panta 2. punktu, tai jānorāda, kāds ir Konvencijas 13. panta 1. punktā minēto pagaidu tiesību aizsardzības līdzekļu saņemšanas termiņš. Tiek ierosināts, ka līdzīgi tam, kas tika pieņemts, pievienojoties Gaisa kuģu protokolam, Eiropas Savienībai nevajadzētu sniegt VIII pantā minēto deklarāciju saskaņā ar XXVII panta 2. punktu. IX pants (Tiesību aizsardzības līdzekļi maksātnespējas gadījumā) un X pants (Palīdzība maksātnespējas gadījumā) ir gandrīz identiski attiecīgajiem Gaisa kuģu protokola noteikumiem, attiecībā uz kuriem Padome nolēma nepiedalīties. Iepriekš minētos noteikumus piemēro tikai tad, ja līgumslēdzēja valsts, kas ir primārā maksātnespējas jurisdikcija, ir tam piekritusi, sniedzot deklarāciju saskaņā ar XXVII pantu. Komisija uzskata, ka gadījumos, kad primārā maksātnespējas jurisdikcija ir kādā ES dalībvalstī, Dzelzceļa protokola vietā vienmēr ir piemērojama 2000. gada 29. maija Regula Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām, līdzīgi kā tas tika nolemts saistībā ar Keiptaunas konvenciju un Gaisa kuģu protokolu. Lai sasniegtu šo mērķi un saglabātu tiesisko noteiktību, Komisija iesaka Eiropas Savienībai neizvēlēties nevienu no Protokola IX pantā paredzētajiem variantiem un neatbalstīt ne pilnīgu, ne daļēju to piemērošanu. Tādējādi tiek ierosināts, ka Eiropas Savienībai nebūtu jāsniedz ne deklarācija, kas minēta Protokola IX pantā, saskaņā ar XXVII panta 3. punktu, ne arī deklarācija par palīdzību maksātnespējas gadījumā, kas minēta X pantā, kas ir saistīta ar IX panta deklarāciju, saskaņā ar XXVII panta 1. punktu. 2013/0184 (NLE) Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par 2007. gada 23. februārī Luksemburgā pieņemtā Luksemburgas protokola, kas pievienots Konvencijai par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām un attiecas uz dzelzceļa ritošo sastāvu, pieņemšanu Eiropas Savienības vārdā EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 81. panta 2. punktu saistībā ar 218. panta 6. punkta a) apakšpunktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu[12], tā kā: (1) Eiropas Savienība strādā, lai izveidotu vienotu tiesiskuma telpu, kā pamatā ir tiesu nolēmumu savstarpējās atzīšanas princips. (2) Protokols par dzelzceļa ritošo sastāvu (turpmāk „Dzelzceļa protokols”), ko pieņēma 2007. gada 23. februārī Luksemburgā un kas pievienots Konvencijai par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām (turpmāk „Keiptaunas konvencija”), ir lietderīgs ieguldījums attiecīgās jomas starptautiskajā regulējumā. Tāpēc ir vēlams, lai šā tiesību akta noteikumi attiecībā uz jautājumiem, kas ietilpst Eiropas Savienības ekskluzīvā kompetencē, tiktu piemēroti pēc iespējas drīzāk. (3) Komisija Eiropas Kopienas vārdā piedalījās sarunās par Dzelzceļa protokolu attiecībā uz tām daļām, kas ietilpst Eiropas Kopienas ekskluzīvā kompetencē. (4) Dzelzceļa protokola XXII panta 1. punktā noteikts, ka reģionālās ekonomikas integrācijas organizācijas, kuras ir kompetentas noteiktos jautājumos, ko regulē Dzelzceļa protokols, var parakstīt, pieņemt, apstiprināt minēto protokolu vai tam pievienoties. (5) Dzelzceļa protokolā ir skarti arī daži no jautājumiem, ko regulē 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās[13], 2000. gada 29. maija Regula (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām[14], 2008. gada 17. jūnija Regula (EK) Nr. 593/2008 par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I)[15], Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Direktīva 2008/57/EK par dzelzceļa sistēmas savstarpēju izmantojamību Kopienā (pārstrādāta)[16] un 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 881/2004 par Eiropas Dzelzceļa aģentūras izveidošanu[17]. (6) Eiropas Kopiena parakstīja Dzelzceļa protokolu 2009. gada 10. decembrī pēc tam, kad Padome pilnvaroja parakstīšanu ar 2009. gada 30. novembra Lēmumu 2009/470/EK[18]. (7) Eiropas Savienībai ir ekskluzīva kompetence dažos jautājumos, ko regulē Dzelzceļa protokols, bet dalībvalstīm ir kompetence citos jautājumos, ko regulē šis tiesību akts. (8) Eiropas Savienībai būtu tāpēc jāapstiprina Dzelzceļa protokols. Dzelzceļa protokola XXII panta 2. punktā noteikts, ka, to parakstot, pieņemot, apstiprinot vai pievienojoties tam, reģionālā ekonomikas integrācijas organizācija sniedz deklarāciju, kurā norādīti tie minētā protokola regulētie jautājumi, attiecībā uz kuriem šai organizācijai kompetenci ir nodevušas tā dalībvalstis. (9) Deklarācija par Eiropas Kopienas kompetenci tika sniegta, parakstot minēto tiesību aktu. Dzelzceļa protokola apstiprināšanas laikā vēlams atjaunināt šo deklarāciju, lai ņemtu vērā jaunākos tiesību aktus un labotu faktu kļūdu iepriekšējā deklarācijā. (10) Dzelzceļa protokola X, VII, VIII un IX pants ir piemērojami tikai tad, ja līgumslēdzēja valsts ir sniegusi attiecīgu deklarāciju saskaņā ar minētā protokola XXVII pantu, un saskaņā ar deklarācijā norādītajiem nosacījumiem. Pievienojoties Dzelzceļa protokolam, Eiropas Savienība nesniegs deklarāciju saskaņā ar XXVII panta 2. punktu par VIII panta piemērošanu, ne arī kādu no XXVII panta 1. un 3. punktā paredzētajām deklarācijām. Dalībvalstu kompetence attiecībā uz maksātnespēju regulējošām materiāltiesiskām normām paliks neskarta. (11) Apvienotajai Karalistei un Īrijai ir saistoša 2000. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās, 2000. gada 29. maija Regula (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām, 2008. gada 17. jūnija Regula (EK) Nr. 593/2008, par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I), un tāpēc tās piedalās šā lēmuma pieņemšanā. (12) Saskaņā ar 1. un 2. pantu 22. protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā, un Dānijai tas nav saistošs un nav jāpiemēro, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Ar šo Eiropas Savienības vārdā ir apstiprināts 2007. gada 23. februārī Luksemburgā pieņemtais protokols, kas pievienots Konvencijai par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām un attiecas uz dzelzceļa ritošo sastāvu. Protokola teksts ir pievienots šim lēmumam. 2. pants Padomes priekšsēdētājs izraugās personu, kas ir tiesīga Eiropas Savienības vārdā deponēt protokola XXVII pantā paredzēto apstiprināšanas dokumentu, lai paustu Eiropas Savienības piekrišanu uzņemties protokola saistības. 3. pants Apstiprinot Protokolu, Kopiena sniedz pielikumā minēto deklarāciju saskaņā ar protokola XXII panta 2. punktu. 4. pants Šis lēmums stājas spēkā …[19]. Briselē, Padomes vārdā — priekšsēdētājs PIELIKUMS Deklarācija saskaņā ar XXII panta 2. punktu par Eiropas Savienības kompetenci jautājumos, ko regulē 2007. gada 23. februārī Luksemburgā pieņemtais protokols, kas pievienots Konvencijai par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām un attiecas uz dzelzceļa ritošo sastāvu („Dzelzceļa protokols”), attiecībā uz kuriem dalībvalstis savu kompetenci ir nodevušas Eiropas Savienībai. 1. Dzelzceļa protokola XXII pantā noteikts, ka reģionālās ekonomikas integrācijas organizācijas, ko izveidojušas neatkarīgas valstis un kuras ir kompetentas noteiktos jautājumos, ko regulē šis protokols, var apstiprināt to ar nosacījumu, ka tās sniedz XXII panta 2. punktā minēto deklarāciju. Eiropas Savienība ir nolēmusi apstiprināt Dzelzceļa protokolu un attiecīgi sniedz minēto deklarāciju. 2. Eiropas Savienības dalībvalstis pašlaik ir Beļģijas Karaliste, Bulgārijas Republika, Čehijas Republika, Dānijas Karaliste, Vācijas Federatīvā Republika, Igaunijas Republika, Īrija, Grieķijas Republika, Spānijas Karaliste, Francijas Republika, Itālijas Republika, Kipras Republika, Latvijas Republika, Lietuvas Republika, Luksemburgas Lielhercogiste, Ungārijas Republika, Maltas Republika, Nīderlandes Karaliste, Austrijas Republika, Polijas Republika, Portugāles Republika, Rumānija, Slovēnijas Republika, Slovākijas Republika, Somijas Republika, Zviedrijas Karaliste un Apvienotā Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Karaliste. 3. Tomēr saskaņā ar 1. un 2. pantu 22. protokolā par Dānijas nostāju, kurš pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, šo deklarāciju nepiemēro Dānijas Karalistei. 4. Šo deklarāciju nepiemēro dalībvalstu teritorijās, kurās nepiemēro Līgumu par Eiropas Savienības darbību, un tā neietekmē tādus tiesību aktus vai nostājas, ko saskaņā ar Dzelzceļa protokolu attiecīgās dalībvalstis varētu pieņemt minēto teritoriju vārdā un interesēs. 5. Eiropas Savienības dalībvalstis ir nodevušas Kopienai kompetenci attiecībā uz jautājumiem, kas var ietekmēt vai izmainīt noteikumus, kas ietverti 2000. gada 22. decembra Regulā (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās[20], 2000. gada 29. maija Regulā (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām[21], 2008. gada 17. jūnija Regulā (EK) Nr. 593/2008 par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I)[22], Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Direktīvā 2008/57/EK par dzelzceļa sistēmas savstarpēju izmantojamību Kopienā (pārstrādāta)[23] un 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 881/2004 par Eiropas Dzelzceļa aģentūras izveidošanu[24]. 6. Attiecībā uz ritekļu numurēšanas sistēmu ar Lēmumu 2006/920/EK (Komisijas 2006. gada 11. augusta Lēmums par savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju attiecībā uz Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas apakšsistēmu “Satiksmes nodrošināšana un vadība”), kas nesen atjaunināts ar Komisijas Lēmumu 2012/757/ES, ES ir pieņēmusi numurēšanas sistēmu, kas var būt piemērota, lai identificētu dzelzceļa ritošo sastāvu, kā minēts Dzelzceļa protokola XIV pantā. Turklāt attiecībā uz datu apmaiņu starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un starptautisko reģistru ES ir panākusi ievērojamu progresu ar Lēmumu 2007/756/EK (Komisijas 2007. gada 9. novembra lēmums, ar ko pieņem Direktīvas 96/48/EK un Direktīvas 2001/16/EK 14. panta 4. un 5. punktā paredzētās valsts ritekļu reģistru kopīgās specifikācijas), kas nesen atjaunināts ar Komisijas Lēmumu 2012/757/ES. Eiropas Savienības dalībvalstis ir ieviesušas valsts ritekļu reģistrus, un būtu jāizvairās no datu dublēšanās ar starptautisko reģistru. 7. Eiropas Savienība nesniedz deklarāciju saskaņā ar XXVII panta 2. punktu par VIII panta piemērošanu, un tā nesniedz arī nevienu no XXVII panta 1. un 3. punktā paredzētajām deklarācijām. Dalībvalstu kompetence attiecībā uz maksātnespēju regulējošām materiāltiesiskajām normām paliek neskarta. 8. Kompetences īstenošana, ko dalībvalstis nodevušas Eiropas Savienībai saskaņā ar Līgumu par Eiropas Savienību un Līgumu par Eiropas Savienības darbību, pēc būtības ir pakļauta nepārtrauktai attīstībai. Saskaņā ar Līgumiem kompetentās iestādes var pieņemt lēmumus, kas nosaka Eiropas Savienības kompetences apjomu. Tāpēc Eiropas Savienība patur tiesības attiecīgi grozīt šo deklarāciju, taču tas nav uzskatāms par priekšnoteikumu, lai tā īstenotu savu kompetenci attiecībā uz jautājumiem, ko regulē Dzelzceļa protokols. [1] OV L 331, 16.12.2009., 1. lpp. [2] Informācija par dzelzceļa tiesību aktu ceturto paketi var atrast šeit: http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/kallas/headlines/news/2013/01/fourth-railway-package_en.htm [3] Ceļvedis uz Eiropas vienoto transporta telpu — virzība uz konkurētspējīgu un resursefektīvu transporta sistēmu, COM (2011) 144 galīgā redakcija, 28.3.2011. [4] 2009/370/EK, OV L 121, 15.5.2009., 3.-7. lpp. [5] 2009/940/EK, OV L 331, 16.12.2009., 1.-16. lpp. [6] OV L 12, 16.1.2001., 1. lpp. [7] OV L 160, 30.6.2000., 1. lpp. [8] OV L 177, 4.7.2008., 6. lpp. [9] OV L 191, 18.07.2008., 1. lpp. [10] OV L 220, 21.6.2004., 3. lpp. [11] OV L 121, 15.5.2009., 7. lpp. [12] OV C , , … lpp. [13] OV L 12, 16.1.2001., 1. lpp. [14] OV L 160, 30.6.2000., 1. lpp. [15] OV L 177, 4.7.2008., 6. lpp. [16] OV L 191, 18.7.2008., 1. lpp. [17] OV L 220, 21.6.2004., 3. lpp. [18] OV L 331, 16.12.2009., 1.-16. lpp. [19] Nolīguma spēkā stāšanās dienu Padomes Ģenerālsekretariāts publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. [20] OV L 12, 16.1.2001., 1. lpp. [21] OV L 160, 30.6.2000., 1. lpp. [22] OV L 177, 4.7.2008., 6. lpp. [23] OV L 191, 18.7.2008., 1. lpp. [24] OV L 220, 21.6.2004., 3. lpp.