ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.3.

EESK iesaka Eiropas Komisijai, Eiropas Savienības Padomei un Eiropas Parlamentam: — būtiski palielināt finansiālo atbalstu institucionālās veiktspējas uzlabošanai un centieniem veicināt iedzīvotāju iesaistīšanu paplašināšanās procesā, kā arī plašsaziņas līdzekļu profesionalitātes un neatkarības stiprināšanai; — rosināt aktīvāku pilsonisko un sociālo dialogu paplašināšanās procesā iesaistītajā valstīs, un to ciešāk saistīt ar pievienošanās procesu; — sadarbībā ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām vairāk pūļu veltīt saziņai ar ES iedzīvotājiem, lai skaidrotu paplašināšanās procesa sniegtās priekšrocības un ar to saistītās problēmas; — publiskot visus svarīgākos pievienošanās sarunu dokumentus, t. i., izvērtēšanas ziņojumus, informāciju par ES acquis transponēšanu, kā arī sarunu uzsākšanas un pabeigšanas kritērijus, un publicēt minētos dokumentus ES delegāciju tīmekļa vietnēs; — noteikt, ka paplašināšanās procesā iesaistītajām valstīm obligāti jāpieņem un jāievēro tiesību akti attiecībā uz informācijas pieejamību un apspriešanos ar sabiedrību, kā arī nodrošināt, ka šie aspekti ir progresa uzraudzības procesa neatņemama daļa; — attiecībā uz visām paplašināšanās procesā iesaistītajām valstīm vienlīdz konsekventi piemērot Paplašināšanās ģenerāldirektorāta “Pamatnostādnes attiecībā uz ES atbalstu pilsoniskajai sabiedrībai paplašināšanās procesā iesaistītajās valstīs no 2014. gada līdz 2020. gadam” (1) un pārskatīt minētās pamatnostādnes, lai sīkāk iztirzātu īpašās problēmas, ar kurām sociālajā dialogā saskaras sociālie partneri; — censties pilnībā īstenot Paplašināšanās ģenerāldirektorāta “Pamatnostādnes attiecībā uz ES atbalstu plašsaziņas līdzekļu brīvības un neaizskaramības nodrošināšanai paplašināšanās procesā iesaistītajās valstīs no 2014. gada līdz 2020. gadam” (2) (DG Enlargement Guidelines for EU Support to Media Freedom and Media Integrity in Enlargement Countries, 2014-2020).
3.10.

Produktu iepakojums atbilst daudzām vajadzībām un ir saistīts ar tādiem jautājumiem kā ražojumu aizsardzība (lai novērstu to lūšanu, bojājumus un piesārņojumu), reklāmas informācija (produkta identifikācija, zīmoli, sagatavošana, izmantošana, informācija par uzturvērtību, drošības informācija), informācija par rīkošanos ar produktu (transportēšana un izlikšana tirdzniecības vietās) un atkritumu samazināšana (pārstrāde, glabāšana un transportēšanai vajadzīgais enerģijas patēriņš), un saistībā ar centieniem samazināt oglekļa emisijas svarīgs aspekts no preču pārvadāšanai pieejamās telpas viedokļa ir iepakojuma dizains. Paša iepakojuma nozīme atkritumu samazināšanā ir aktuāla problēma, jo tādi tiešsaistes uzņēmumi kā Amazon kļuvuši par ļoti lieliem iepakojuma izmantotājiem, un ir jārisina “atbildīgās puses” jautājums. Piemēram, Amazon izmanto sertificētas “viegli atverama iepakojuma” sistēmas. Atsakoties no plastmasas un stropēm, Amazon kopš 2008. gada ir radikāli mainījusi pieeju 2 00 000 produktu no 2 000 ražotājiem, tādējādi kartona patēriņu samazinot par 5,4 miljoniem kvadrātmetru, pamatmateriālu patēriņu par 11 203,7 tonnām un kastu vispārējo tilpumu – par 410 tūkstošiem kubikmetru. Patiesībā patērētājs ir tas, kurš beigās atbild par izmantotu iepakojumu, taču ražotājam vai starplietotājam vajadzētu būt interesei par to, kāds iepakojuma daudzums nonāk atkritumos.
5.3.2.

Tā kā MVU resursi to lieluma dēļ ir ierobežoti, kas ietekmē arī to iespējas sarunās ar valdību un par tirdzniecības regulējumu, tie, iespējams, būs ieguvēji no ES un Japānas BTN/EPN, bet jo īpaši no racionalizētā regulējuma un samazinātajām administratīvajām izmaksām. Tiem tomēr nepieciešama palīdzība, lai pārvarētu šķēršļus, kas saistīti ar pastiprinātu iesaistīšanos starptautiskā darbībā: valodas šķēršļi, uzņēmējdarbības kultūras atšķirības, lielas transporta izmaksas, grūtības atrast personālu ar atbilstošām prasmēm, informāciju par ārvalstu tirgiem un pietiekamu finanšu resursu trūkums.
2.2.2

Neapšaubāmi Čīle ir pasaulē lielākā vara ražotājvalsts, varš veido 60 % no Čīles eksporta. Banku nozare ir ļoti spēcīga un gūst lielus ienākumus, piemēram, no ļoti augstām procentu likmēm, kā arī no pensiju fondu pārvaldības. Tomēr, neraugoties uz šīm un citām spēcīgām ekonomikas nozarēm, Čīles augstais izaugsmes līmenis nav mazinājis sadrumstalotību citās ražošanas sistēmas jomās, piemēram, pārtikas produktu un zivsaimniecības nozarēs. Pasaules ekonomiskās krīzes sekas Čīli skāra 2008. gadā, bet mazākā mērā nekā tautsaimniecības citās pasaules daļās. Faktiski to var sacīt par ekonomiku visās Latīņamerikas valstīs.
4.3.1

Satraucoša ir imigranšu (gan no ES, gan no trešām valstīm) situācija, kurām bieži vien tiek atteiktas viselementārākās tiesības, sākot ar to, ka alga tiek izmaksāta ar kavējumiem vai ar nepamatotu un neattaisnojamu samazinājumu. Šāda situācija pasliktinājās krīzes sākumā, un to nedrīkst attaisnot, aizbildinoties ar grūtībām izsniegt kredītus maziem lauksaimniecības un pārstrādes uzņēmumiem. Daudzos gadījumos darba ņēmējas bija spiestas atgriezties izcelsmes valstī, tā arī nesaņemot atalgojumu, vai kļūt par upuri izmantotājiem, noziedzniekiem un darbaspēka tirgotājiem, kurus dažās ES valstīs diemžēl vēl nevar saukt pie kriminālatbildības.
2.1.

Internets ir kļuvis par vienu no stratēģiski svarīgākajām 21. gadsimta infrastruktūrām, un tas ir viena no centrālajām Lisabonas līgumā noteiktajām universālā pakalpojuma saistībām, ko īsteno ES. Tomēr stāvoklis lauku un attālākajos rajonos gandrīz nav uzlabojies, un nevar runāt par Eiropas e-pakalpojumu tirgu (1). Tā kā privātais sektors nešķiet ieinteresēts apmierināt pieprasījumu pēc pakalpojumiem un valdības vienas pašas nespēj atrisināt šo problēmu, piemērots risinājums būtu abu pušu (gan publiskā, gan privātā sektora) iesaistīšana, lai, izveidojot PPP, dalītu gan ieguvumus, gan risku. Organizētas pilsoniskās sabiedrības aktīva iesaistīšanās un loma PPP, izvēršot e-pakalpojumus, minētajā procesā varētu pildīt vienu no galvenajām funkcijām.
3.1.2.2.

Tādu iekārtu uzstādīšanu un apkopi, kas samazina privātpersonu un uzņēmumu enerģijas patēriņu. MVU, kas darbojas šajā jomā, tieši konkurē ar lielajiem enerģijas ražotājiem, kuri darbojas visā valsts teritorijā, izmantojot pašu veidotas vai to pakļautībā esošas struktūras. Tā kā MVU ir pilnībā atkarīgi no lielajām grupām, kas tos kontrolē, MVU ir vairāk ieinteresēti pārdot tradicionālu enerģijas produkciju, nevis uzlabot klientu energoefektivitāti. EESK 1) uzskata, ka ES un valstu iestādēm jāuzrauga šis tirgus, lai nodrošinātu pilnīgu pārredzamību un nepieļautu dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, 2) aicina izstrādāt MVU paredzētas apmācības programmas, lai nostiprinātu to informējošo un konsultatīvo lomu privātpersonu un uzņēmumu vidū.
4.1.2.

Līdz šim tikai dažas dalībvalstis, lai arī atšķirīgā veidā un apjomā, atzinušas ekonomiski atkarīgu pašnodarbināto kategoriju un cenšas izstrādāt tās definīciju. Nodarbināto starpkategorijā starp pašnodarbināto personu un algoto darba ņēmēju kategorijām rodas jaunas nodarbinātības formas, lai gan to darbības jomas un saturs dažādās valstīs ir atšķirīgs. Minēsim, piemēram, Vāciju, Austriju, Spāniju, Itāliju, Portugāli un Apvienoto Karalisti. Itālijā jēdziens “parasubordinēta nodarbinātība” attiecas gan uz nodarbinātajiem, kas noslēguši “koordinētas un pastāvīgas sadarbības līgumu”, gan tiem, kas noslēguši “sadarbības līgumu projekta ietvaros”. Apvienotajā Karalistē ir nošķirtas “worker” un “employee” kategorijas. “Worker” atšķirībā no algotiem darbiniekiem (employee) savu darbu veic, neesot darba devēja pakļautībā. Austrijā pastāv īpaši tiesību aktos atzīti līgumattiecību veidi, kas liecina par vispārēju izpratni par ekonomiski atkarīgu pašnodarbinātību. Tas īpaši attiecas uz “brīvu pakalpojumu līgumiem”. Nodarbinātie, kuriem ir šāda veida līgumattiecības, atšķirībā no algotiem darba ņēmējiem parasti strādā tikai vienam klientam un atbilstoši noteiktam grafikam, tomēr tie nestrādā neviena pakļautībā. Vācijā lieto jēdzienu “darba ņēmējam pielīdzināma persona” (employee-like person). Šī nodarbināto kategorija, kas darba tiesību aktos nošķita no algotu darba ņēmēju kategorijas, attiecas uz personām, kuras uz komerclīguma vai pakalpojuma līguma pamata individuāli veic savu darbu, nealgojot nevienu darbinieku, turklāt 50 % no apgrozījuma tām nodrošina viens klients. Visjaunākā un vispilnīgākā ekonomiski atkarīgas nodarbinātības definīcija izstrādāta Spānijā. Noteikumos par pašnodarbinātām personām, kas pieņemti 2007. gadā, ekonomiski atkarīgas nodarbinātības definēšanai noteikti vairāki kritēriji. Par ekonomiski atkarīgu nodarbināto uzskata personu, kas parasti peļņas gūšanai personīgi un bez starpniekiem veic saimniecisku vai profesionālu darbību, strādājot vienam klientam — fiziskai vai juridiskai personai — no kura šis nodarbinātais ir ekonomiski atkarīgs un saņem vismaz 75 % no darba ienākumiem. Šāds statuss nav savienojams ne ar civiltiesisku, ne arī komercuzņēmumu (10).
2.5

Izvirzīto mērķu sasniegšanai un uzdevumu izpildei laika posmā no 2014. līdz 2020. gadam būs vajadzīgi atbilstoši finanšu līdzekļi. Pašlaik izdevumi kopējai lauksaimniecības politikai veido mazāk nekā 0,4 % no ES iekšzemes kopprodukta (IKP). Ilgtermiņa uzdevums būs informēt iedzīvotājus par to, kāds sabiedrībai nozīmīgs ieguldījums tiek atbalstīts no kopējās lauksaimniecības politikas budžeta. Lauksaimniecības izdevumu daļa ES kopējā budžetā no 1993. gada līdz 2013. gadam samazināsies no aptuveni 50 % līdz 33 %.
2.3

Tādēļ ir optimāli jāizmanto pastāvošā ostu infrastruktūra un nepieciešamības gadījumā jāveido jaunas ostu struktūras (8). Tāpat ir jānodrošina arī optimāli piekļūšanas ceļi no jūras līdz ostām (gultnes padziļināšana), kā arī iekšzemes infrastruktūra. Ostas saprotamu iemeslu dēļ var atrasties vienīgi piekrastes reģionos, tostarp pie grīvām, kur vērojama sīva konkurence par izmantojamo platību. Ostu pārvaldēs strādājošie apzinās ostu darbības ietekmi uz vidi un pēdējo gadu laikā ir ieguldījuši ievērojamas investīcijas, lai sasniegtu augstus vides aizsardzības standartus. Neskatoties uz to, pret ostu darbību pretestību izrāda vietējās pašvaldības un pilsētas, kas tiecas pievērst uzmanību jūras ostu darbības nelabvēlīgajām ārējām izpausmēm un ne vienmēr apzinās to ieguldījumu un ar ostu darbību saistītos pozitīvos aspektus. Turklāt tiesiskā nenoteiktība un neskaidrības, ko rada ES tiesību akti dabas aizsardzības jomā, negatīvi ietekmē būtiskus ostu attīstības plānus, ievērojami kavējot to īstenošanu.
4.2

Kaut arī šajā reģionā demokrātija vēl ir “jauna” un tas ir pārdzīvojis ilgstošas diktatūras un bruņotus konfliktus ar tālejošām sekām (vienīgais izņēmums ir Kostarika), tomēr ir iespējams noteikt dažus būtiskākos tā attīstību kavējošus šķēršļus. Tie ir: a) joprojām nestabila demokrātiskā situācija, tajā skaitā nepietiekama pamattiesību aizsardzība, pastāvīga nesodāmība un korupcija, kā arī cita starpā pārredzamības trūkums lēmumu pieņemšanas procesā tādās jomās kā ekonomika, politika un publiskā pārvalde; b) vāja ekonomika, kas galvenokārt skaidrojama ar dažādu valstu konkurētspējas trūkumu un to neaizsargātību pret pārmaiņām starptautiskajos tirgos; c) vāja sociālā kohēzija, lielākoties augsta nabadzības līmeņa un nevienlīdzīgas bagātību sadales dēļ, kas neļauj sabiedrības trūcīgākajam slānim gūt labumu no ekonomikas izaugsmes, paverot iespēju tādu izdzīvošanas stratēģiju attīstībai kā emigrācijai un citā līmenī sociālajai vardarbībai; d) dažādu veidu vides neaizsargātība, kas skaidrojama ar šim reģionam raksturīgo dabas parādību (zemestrīces, plūdi, ilgstošs sausums) postošo ietekmi vai arī dabas resursu neracionālu izmantošanu, īpaši saistībā ar atmežošanu. Saskaņā ar Apvienoto Nāciju Attīstības programmu (UNDP) faktori, kas pastiprina dabas neaizsargātību Centrālamerikā, ir neregulāri īstenota un nepārdomāta teritorijas plānošana, pārmērīga ūdens izmantošana, kā arī pārmērīga pesticīdu lietošana lauksaimniecībā un atmežošana.
2.1.2.4

Saskaņā ar turpmākās analīzes hipotēzi Eiropas pašreizējais sociālais modelis pamatā sastāv no trim galvenajiem blokiem — mērķiem ekonomikas, sociālajā un vides jomā. Sociālā modeļa konkrētā attīstība notiek šo jomu savstarpējās mijiedarbības kontekstā, kā arī ir atkarīga no tādām tendencēm kā globalizācija. Eiropas sociālā modeļa priekšrocības izriet galvenokārt no konkurētspējas, solidaritātes un savstarpējās uzticības principu mijiedarbības. No šāda viedokļa raugoties, Eiropas sociālo modeli tomēr nekādā ziņā nevar uzskatīt par “pilnīgi izveidotu”. Tam ir jābūt dinamiskam, un tam ir jāņem vērā iekšēji un ārēji izaicinājumi.
2.13

Pārvietošana nozīmē, ka uzņēmums daļu vai visas savas darbības pārceļ no vienas vietas uz citu. Uzņēmums tāpat kā cilvēki atstāj savu izcelsmes vietu ar vienu mērķi — uzlabojums. Augsti attīstītās ekonomikas nozarēs ar daļēji piesātinātu tirgu potenciālās valsts ekonomikas un vietējā tirgus attīstības iespējas pakāpeniski sasniedz to dabisko robežu. Tādēļ pārsvarā visām rūpniecības nozarēm vairāk ir jākoncentrējas uz nākotnes iespēju izpēti citās ekonomikas jomās. Turklāt globalizācijas apstākļos uzņēmumi saskaras ar spēcīgu globālu konkurenci gan vietējā, gan eksporta tirgū. Tādējādi to konkurētspēja ir atkarīga ne tikai no preču un pakalpojumu kvalitātes un piegādātājiem, bet arī no to cenām, valūtas kursu svārstībām, brīva globāla konkurences tirgus, kura noteiktos standartus ievēro visi.
7.1

EESK uzskata, ka Eiropas Savienībai ir nopietna loma industriālo un tehnoloģiju parku — inovācijas centru — izveides veicināšanā dalībvalstīs un to reģionos, lai gan vecās, gan jaunās dalībvalstis pilnībā iesaistītos paplašinātajā iekšējā tirgū, kas ir viens no galvenajiem elementiem atjauninātās Lisabonas stratēģijas ietvaros definētajā jaunās izaugsmes un attīstības partnerībā. Mērķis ir šāds: — stiprināt jauno dalībvalstu konkurētspēju, mazinot teritoriālo nevienlīdzību, lai nodrošinātu labākus visas ES ekonomikas rezultātus; — panākt, lai varētu celt konkurētspēju vietējā un reģionālā līmenī, nodrošinot strukturālās pārmaiņas rūpniecībā, tādu ekonomikas un tehnoloģiju stratēģiju, ļauj efektīvāk pārvaldīt dabas, finanšu un cilvēku resursu atkārtotu izmantošanu, Eiropas integrācijas un globālā tirgus iespēju un pienākumu kopumu; — nodrošināt paplašinātā Eiropas iekšējā tirgus sniegto iespēju pilnīgu izmantošanu, arī tehnoloģiju un industriālo parku starpreģionāla sasaistē, pamatojoties uz to vispārīgajiem mērķiem; — celt pētniecības un inovācijas, kā arī to sniegto rezultātu pilnīgas izmantošanas un izplatīšanuas tirgū vispārējo līmeni, vēl vairāk stiprinot MVU, zinātnes jomas un pētniecības sakarus, izglītojot un apmācot augsti kvalificētus cilvēku resursus gan funkcionālā gan organizatoriskā līmenī, uzlabojot administratīvos un citus attiecīgos tiesību aktus, kā arī attīstot ar parkiem saistīto lēmumu pieņemšanas procesā iesaistīto dalībnieku lomu, tādējādi veicinot Eiropas Savienības kā pasaules visdinamiskākās ekonomikas attīstību, novirzot 3 % no IKP inovācijai; — izmantojot Eiropas tehnoloģiju un industriālo parku tīklu uzlabot rūpniecības, pakalpojumu un finanšu jomas mijiedarbību, kā arī tehnoloģiskos sakarus un jauno zināšanu izplatīšanas un apgūšanas spējas, lai uzlabotu inovācijas potenciālu un konkurētspēju un nodrošinātu dažādo mērķu, t.i. izaugsmes nodarbinātības, ilgtspējīgas attīstības, iespēju vienlīdzības savienojamību, to darot interaktīvā un saskaņotā veidā; — regulāri kontrolēt un novērtēt industriālo un tehnoloģisko parku darbību, to tehniskās iespējas, ka arī to radītos rezultātus un pozitīvo ietekmi, izmatojot iepriekš noteiktus un standartizētus kritērijus; — nodrošināt atbilstību ES tiesību aktiem, to attiecinot arī uz konkurences politiku un valsts atbalstu regulējošiem tiesību aktiem un ņemot vērā arī minēto aktu tālākattīstību.
3.1.6

Laika posmā no 2000. gada līdz 2003. gadam jaunajās dalībvalstīs valsts budžeta deficīts vidēji bija 4,3 %, bet paredzamais deficīts 2004. gadā — 4,9 %. Budžeta stāvoklis svārstījās no pārpalikuma 1 % apmērā Igaunijā līdz deficītam 7 % apmērā no IKP Čehijā. Neskaitot Čehiju, budžeta deficīts pārsniedza 3 % atsauces vērtību vēl piecās citās no desmit jaunajām dalībvalstīm — Maltā, Polijā, Slovākijā, Ungārijā un Kiprā (skat. statistikas pielikumu). Paredzams, ka stāvoklis uzlabosies lielākajā daļā jauno dalībvalstu, jo valsts finanšu konsolidācija paātrina tempu.
3.2

Divi vēl šodien pielietoti tā laika citāti to padara īpaši uzskatāmu un raksturo jau piecdesmit gadus ilgi novēroto spriedzi starp lielajām cerībām un ļoti sarežģītām fizikālajām un tehniskajām problēmām. No vienas puses, H.J. Bhabha savā Pirmās Ženēvas konferences par kodolenerģijas izmantošanu miera vajadzībām atklāšanas uzrunā 1955. gadā sacīja: “I venture to predict that a method will be found for liberating fusion energy in a controlled manner within the next two decades. (20)” No otras puses, R.F. Posts 1956. gadā ASV publicētājā pārskata rakstā (21) par kodolsintēzes tēmu rakstīja: “However, the technical problems to be solved seem great indeed. When made aware of these, some physicists would not hesitate to pronounce the problem impossible of solution. (22)”
2.1

Atzīstot, ka nodarbinātība un apmācība ir divi jautājumi, par kuriem primāri atbildīgas ir dalībvalstis, Komisija ir noteikusi un izvirzījusi ieteikumus attiecībā uz prioritāru darbību: a) pienācīga esošo Kopienas un starptautisko likumu piemērošana attiecībā uz dzīves un darba apstākļiem un klāja darba kvalitāti, lai uzlabotu sociālos apstākļus kā augstas kvalifikācijas personāla komplektēšanas un saglabāšanas līdzekli; b) atzinusi pieaugušo konkurenci no lētāka ārpus ES valstu darbaspēka puses plāna pasažieru prāmju pakalpojumos Eiropas Savienībā. Risinājuma atrašana šai problēmai izvirzīja nepieciešamību sociālajiem partneriem veikt paralēlus pasākumus; c) dalībvalstis un sociālie partneri organizē saskaņotas apzināšanās kampaņas valstu un Eiropas līmenī, lai atjaunotu kuģniecības nozares tēlu un sniegtu jauniešiem faktus par iespējām un līdzdalību jūrniecības karjerā; d) kuģu īpašnieki izzina iespējas attiecībā uz dzīves un darba apstākļu uzlabošanu, ieskaitot dežūru grafikus un atlīdzību; e) nodrošina augsti kvalitatīvas jūras apmācības saglabāšanu ES kopā ar dalībvalstīm un sociālajiem partneriem, nodrošinot pietiekamu skaitu apmācību vietu uz kuģa; f) dalībvalstis un sociālie partneri izpēta un izmanto to iespēju priekšrocības, kādas piedāvā Kopienas instrumenti, kas ir pieejami attiecībā uz finansiālo atbalstu jūras apmācībā; g) sniedza atzinumu, ka Kopiena var atbalstīt nozares pūliņus, lai vērstu par labu pašreizējo ES jūrnieku iztrūkumu, sponsorējot virkni ad hoc pētniecības projektu ar 6. sistēmas programmas starpniecību.
4.1.1

Jaunattīstības valstis un mazattīstītas valstis lielu daļu sava iekšzemes produkta papildina ar ienākumiem no lauksaimniecības. Šai kontekstā EESK velētos pievērst uzmanību uz to, ka Eiropas Savienība, jau ir izradījusi vairākas iniciatīvas par labu tirdzniecībai ar šīm valstīm (iniciatīvas “visas, izņemot ieročus”). Tā ir taisnība, ka Eiropas Savienība ir lielāka lauksaimniecības un pārtikas produktu importētāja no mazattīstītajām valstīm. Neskatoties uz to reģionālajā integrācijā līgumi attiecībā par lauksaimniecības produktiem sastāda lielāko daļu. Ņemot vērā to, ka lauksaimniecības lielākā daļa modeļu pasaulē ir tālu no kvalificēta un ilglaicīga aroda, būtu nepieciešams pieņemt visus tos mērus, lai atbalstītu to lauksaimniecības praksi, kurai ir ilglaicīguma raksturs valstīs, kuras piedalās vai piedalīsies reģionālās integrācijas pasākumos. Būtu jāatzīmē, ka jaunattīstības valstīm un mazattīstītajām valstīm būtu jāveicina savas lauksaimniecības produkcijas kvalitatīvais uzplaukums, lai sasniegtu mērķi samazināt to iedzīvotāju skaitu, kuri atrodas uz nabadzības sliekšņa. Sekojoši, lai palielinātu lauksaimniecības produkcijas apjomus, izmatojamo kultūru veidiem būtu jābūt balstītiem uz pārbaudītām tehnikām, kas garantētu šo darbu ilglaicīgu raksturu.
3.17.

Pakāpeniska fosilā kurināmā izmantošanas pārtraukšana veicinās spriedzes saasināšanos starp ES valstīm kā šo izejvielu importētājām un ārpussavienības valstīm – kā piegādātājām. Šajā gadījumā it īpaši Krievija ir jāņem vērā kā vietējais kurināmā piegādātājs, kura ieņēmumi no šo izejvielu pārdošanas veido ievērojamu budžeta ieņēmumu daļu. Turklāt Tuvo Austrumu un Ziemeļāfrikas, kā arī Subsahāras Āfrikas reģionu valstis, kuru ieņēmumi lielā mērā ir atkarīgi no fosilā kurināmā eksporta, var saskarties ar nopietnām politiskām un sociālām sekām, kas var izraisīt bēgļu un migrācijas viļņus uz Eiropu. Sadarbības modeļa izmaiņas no politiskā viedokļa noteikti var uzskatīt par apdraudējumu tādas valsts pozīcijai, kuras ekonomika un pārvaldība ir atkarīga no ieņēmumiem no fosilā kurināmā piegādes. Ieguldījumus un sadarbīgus risinājumus zaļās enerģijas veicināšanā var izmantot kā iespēju palīdzēt pārkārtot šīs ekonomikas.
3.4.

Galvenais mērķis ir izskaust bērnu darbu un piespiedu darbu. No 2016. gada līdz 2020. gadam bērnu darbā iesaistīto nepilngadīgo skaits palielinājās par vairāk nekā astoņiem miljoniem, mainot iepriekšējo samazināšanās tendenci. EESK atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu izstrādāt jaunus un efektīvākus juridiskos un nejuridiskos pasākumus politikā, kas paredz pilnīgu neiecietību pret bērnu darbu, tostarp aizliegumu ievest ES tirgū produktus, kas ražoti vai izplatīti, izmantojot piespiedu darbu vai bērnu darbu. Šajā sakarā EESK uzskata, ka jaunais regulējums ir jāpapildina ar dažādu leģislatīvu un neleģislatīvu pasākumu ekonomiskās, sociālās un vidiskās ietekmes novērtējumu. EESK arī aicina aktīvāk veidot jauno ES tirdzniecības politiku, lai tā kļūtu par vienu no ekonomikas izaugsmes virzītājspēkiem, kas nodrošinātu starptautisko cilvēktiesību un instrumentu ievērošanu un novērstu bērnu darbu un piespiedu darbu visā piegādes ķēdē. Līdz ar to jaunie pasākumi tiks saskaņoti ar ekonomikas atveseļošanas modeli un globālu iekļaujošu konkurētspēju.
Tāpēc tika pieņemts lēmums sagatavot ceļvedi – stratēģisku dokumentu ar mērķi izstrādāt visaptverošu pieeju aizsardzības un drošības tehnoloģijām, pārvarot civilo-militāro robežšķirtni un kombinējot gan ES, gan valstu programmas. Ceļveža mērķis ir stiprināt Eiropas tehnoloģisko suverenitāti galvenajās stratēģiskajās pamatnozarēs, uzlabojot visu attiecīgo ES rīcībpolitiku un instrumentu saskaņotību, sākot no programmas “Apvārsnis Eiropa” līdz Eiropas Aizsardzības fondam, no Mikroshēmu akta ( 1 ) līdz Datu aktam ( 2 ) , no Regulas par ārvalstu tiešo ieguldījumu kontroli ( 3 ) līdz Regulai par ārvalstu subsīdiju kontroli ( 4 ) un no ierosinātās TID 2 direktīvas ( 5 ) līdz Kritisko vienību noturības direktīvai ( 6 ) . Dokumentā ieskicēts plašs konceptuāls politikas satvars, kas skar vairākus savstarpēji saistītus jautājumus, ar mērķi dot ieguldījumu ES Stratēģiskajā drošības un aizsardzības kompasā ( 7 ) . Tas tika izdots kopā ar paziņojumu par Komisijas ieguldījumu Eiropas aizsardzībā, kurā aicināts pastāvīgi mainīgos ģeopolitiskajos un tehnoloģiskajos apstākļos nodrošināt labāk integrētu un konkurētspējīgāku Eiropas aizsardzības tirgu, it īpaši stiprinot sadarbību Eiropas Savienības iekšienē, samazinot izmaksas un uzlabojot operatīvo efektivitāti.