EIROPAS KOMISIJA Briselē, 30.6.2021 COM(2021) 343 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI ES budžetā ienākošo un izejošo nākotnes plūsmu ilgtermiņa prognoze (2021–2027)



Satura rādītājs 1. Ievads 2. ES budžeta 2021.–2027. gadam izejošo naudas plūsmu prognozes 2.1. Maksājumi par jaunām saistībām 2.2. Maksājumi par saistībām pirms 2021. gada 2.3. Saistību atcelšana 2.4. NextGenerationEU 2.5. Neizpildīto saistību līmeņa izmaiņas 3. ES budžeta 2021.–2027. gadam ienākošo naudas plūsmu prognozes 4. Secinājumi I pielikums. Prognozes pieņēmumi 1. Īpaši pieņēmumi saistībā ar galvenajiem izdevumu elementiem 1.1. 2014.–2020. gada ESI fondi un 2021.–2027. gada kohēzijas politikas fondi 1.2. Lauku attīstība 1.3. Kopējās lauksaimniecības politikas tiešie maksājumi un tirgus pasākumi 1.4. Citas programmas un fondi 1.5. Administrācija 1.6. Īpašie instrumenti

2. Pieņēmumi ieņēmumu prognozēšanai 2.1. Piemērojamie tiesību akti 2.2. Tradicionālie pašu resursi 2.3. Valstu iemaksas 2.4. Citi ieņēmumi II pielikums. Prognozes rezultāti 1. tabula – Ilgtermiņa prognoze par nākotnes izejošajām naudas plūsmām 2021.–2027. gada DFS 2. tabula. NextGenerationEU izejošo naudas plūsmu ilgtermiņa prognoze 3. tabula. Kopējo neizpildīto saistību izmaiņas no 2021. gada līdz 2027. gadam 4. tabula. Nākotnes ienākošās naudas plūsmas ES budžetā ilgtermiņa prognoze 2021.-2027. gada periodā 1.Ievads Šajā ziņojumā ir sniegtas ES budžetā ienākošo un izejošo naudas plūsmu prognozes 2021–2027. gada periodam. Tas ir pirmais ziņojums par ilgtermiņa prognozi, kas izdots pēc Daudzgadu finanšu shēmas (DFS) 2021.–2027. gadam un NextGenerationEU pieņemšanas. ES ilgtermiņa budžets (DFS) līdztekus NextGenerationEU būs līdz šim vislielākais Eiropā finansētais stimulu kopums par pavisam 1,8 triljoniem EUR (2018. gada cenās). NextGenerationEU ir ārkārtas un pagaidu instruments, kas paredzēts, lai veicinātu atveseļošanos pēc Covid-19 pandēmijas izraisītās ekonomikas, sociālās un veselības krīzes. DFS atspoguļo Savienības prioritātes 2021.–2027. gadam, apstiprinot zaļo un digitālo pārkārtošanos, kas padarītu Eiropas ekonomiku taisnīgāku, noturīgāku un ilgtspējīgāku nākamajām paaudzēm. Ziņojums ir izdots saskaņā ar Finanšu regulas 247. panta 1. punkta c) apakšpunktā izvirzītajām prasībām . Saskaņā ar Iestāžu nolīguma 8. punktu, kā arī lai radītu visaptverošu iespaidu par ieņēmumu plūsmām un izdevumu plūsmām jaunās DFS maksimālo apjomu ietvaros visā periodā, prognozes izņēmuma kārtā aptver visus septiņus gadus, proti, no 2021. gada līdz 2027. gadam. Turklāt ziņojumā ir iekļauts jauns elements, proti, plānotie maksājumi visās programmās, kas gūst labumu no NextGenerationEU. Šie izdevumi ir papildu DFS paredzētajiem izdevumiem, un tos finansēs tikai no ieņēmumiem, kas gūti no aizņēmumu operācijās kapitāla tirgos (veido ārējos piešķirtos ieņēmumus). Maksājumi no ES budžeta seko saistībām. Šajā ziņojumā sniegtās prognozes ir balstītas uz tā finanšu plānojuma saistībām, kas papildina 2022. gada budžeta projektu, tostarp uz konkrētām programmām paredzētām korekcijām, kas izriet no DFS regulas 5. panta, kā arī Finanšu regulas 15. panta 3. punktā paredzētās atcelto saistību atkārtotas izmantošanas. Par 2021. gadu ziņojumā atspoguļots pieņemtais ES budžets, tostarp budžeta grozījumi 1/2021 un budžeta grozījumu projekts 1 un 3/2021; par 2022. gadu tajā ņemts vērā Komisijas priekšlikums Budžeta projektam. Attiecībā uz ieņēmumiem prognozes ir balstītas uz jauno ieņēmumu sistēmu saskaņā ar Pašu resursu lēmumu, kas pieņemts 2020.gada decembrī un stājās spēkā 2021. gada 1. jūnijā, un tiek piemērots ar atpakaļejošu spēku no 2021. gada 1. janvāra. Ieņēmumu prognozēs ir ņemts vērā arī Līgums par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (“izstāšanās līgums”). 2.ES budžeta 2021.–2027. gadam izejošo naudas plūsmu prognozes Paredzams, ka DFS laikā maksājumu apjoms sasniegs 1199,7 miljardus EUR, no kā 1190,6 miljardi EUR tiks veikti saskaņā ar DFS maksājumu maksimālo apjomu. Prognozē ir iekļautas nākotnes programmām paredzēto korekciju aplēses, kas izriet no DFS regulas 5. panta, un atcelto saistību atkārtota izmantošana saskaņā ar Finanšu regulas 15. panta 3. punktu, kas tiks piešķirtas 2023.–2027. gadā. Konkrētām programmām paredzētu korekciju rezultātā arī notiks automātiska augšupejoša DFS maksājumu maksimālā apjoma korekcija saistībām un maksājumiem 2023.–2027. gadā (papildus korekcijai, kas jau ir veikta 2022. gadam) par aplēstiem 11 miljardiem EUR. Precīzs apjoms tiks noteikts ik gadu atkarībā no ieņēmumiem no soda naudas par konkurences noteikumu pārkāpšanu iepriekšējā gadā.

Prognozētie maksājumi no DFS nav vienmērīgi sadalīti pa gadiem. Tie ir atkarīgi no paredzamajām norisēm šādās jomās: 1) maksājumu pakāpeniska ieviešana jaunajām izdevumu programmām (aptuveni 76 % no kopējās maksājumu summas) un 2) maksājumi, kas paredzēti, lai segtu 2014.–2020. gada periodā un agrāk neizpildītās saistības (24 % maksājumu). Aplēstie vidējie gada izejošie maksājumi ir 171 miljards EUR. Pirmajiem pieciem gadiem prognozētie apjomi ir zem vidējā apmēra, bet pēdējiem diviem gadiem — virs vidējā. Starpība starp gadu, kurā maksājumi ir visaugstākie (2027. gads), un gadiem, kurā paredzami viszemākie maksājumi (2023.–2024. gads), ir aptuveni 29 miljardi EUR. Atdarinot iepriekšējās DFS novērotos modeļus, zemāku maksājumu līmenis, kas aplēsts DFS vidus posmam, ir saistīts ar lielāko daļu iepriekšējo finanšu shēmu noslēguma maksājumu izmaksu un to, ka jaunās izdevumu programmas efektīvi darbojas pilnā apjomā DFS otrajā pusē. Taču, skatot saistībā ar NextGenerationEU (ārpus DFS maksājumu maksimālā apjoma), paredzams, ka maksājumi būs lielā mērā piešķirti sākumposmā no 2021. gada līdz 2024. gadam (gadā vidēji 247 miljardi EUR), pateicoties papildu izdevumiem, kas paredzēti, lai atbalstītu Eiropas ekonomikas atveseļošanu un dalībvalstu noturības spēju. Tādēļ 2027. gads faktiski būtu gads, kurā izejošās summas būtu viszemākās visā periodā, jo NextGenerationEU maksājumiem vajadzēs būt pabeigtiem līdz 2026. gada beigām. Prognozētie maksājumi DFS izdevumiem paredz rezervi zem DFS maksājumu maksimālā apjoma 6,2 miljarda EUR apmērā visā periodā. Ņemot vērā nākotnes programmām paredzēto korekciju maksimālo apjomu ietekmi, vispārējā rezerve var sasniegt 17,2 miljardus EUR. Šādu lielāku rezervi, salīdzinot ar pieņēmumu pirms DFS pieņemšanas, galvenokārt nosaka divi faktori: 1) nepieciešamā uzmanība, kas jāpievērš ES atveseļošanas un ārkārtas pagaidu līdzekļu izlietošanai atbilstoši NextGenerationEU, un 2) piesardzīgāka prognoze jaunajām programmām pēc DFS 2021.–2027. gadam un noteiktu programmai būtisku tiesību aktu, jo īpaši kohēzijas politikas, vēlīnās pieņemšanas. Katru gadu maksājumu vajadzības ir krietni zem maksājumu maksimālā apjoma līdz 2025. gadam (ieskaitot) par kopējo aplēsto rezervi 19,2 miljardu EUR apmērā, savukārt vajadzības 2026. un 2027. gadā, šķiet, ir par 13 miljardiem EUR augstākas. Tās ir loģiskas sekas, kas izriet no stabilā līmenī noteikta maksājumu maksimālā apjoma reālā izteiksmē, savukārt paredzams, ka izpilde virzīsies pa iepriekšējo DFS ciklisko trajektoriju. Atbilstoši DFS regulas 11. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētajam automātiskās korekcijas mehānismam summas, kas nav izmantotas konkrētā gadā, paaugstina nākamo gadu maksājumu maksimālo apjomu. Tādēļ paredzamās rezerves līdz 2025. gadam tiks pārveidotas par palielinātu maksājumu maksimālo apjomu 2026. un 2027. gadā (DFS regulas 11. panta 3. punktā noteikto ierobežojumu apmērā). Ņemot vērā šo maksimālā apjoma korekciju un DFS regulas 5. panta konkrētām programmām paredzēto korekciju, pašreizējās maksājumu prognozes pēdējiem diviem DFS gadiem ir saderīgas ar DFS maksājumu maksimālo apjomu. 2.1. Maksājumi par jaunām saistībām Šā gada prognozē ir iekļautas atjauninātas aplēses par kopējām maksājumu vajadzībām attiecībā uz saistībām jaunās DFS ietvaros, ņemot vērā jauno programmu īstenošanas faktisko sākumu un neskarot attiecīgo pašreizējo plānošanas procedūru iznākumu. Salīdzinot ar prognozēm DFS kopuma sarunu gaitā, atjauninātās aplēses ir par aptuveni 3,3 miljardiem EUR (mazāk nekā 0,3 % no maksājumu maksimālā apjoma) zemākas. Covid-19 pandēmija mūsu ekonomikai ir radījusi milzīgas problēmas, kas likušas veikt izšķirošu politikas rīcību un devušas atjaunotu impulsu jaunās DFS un izdevumu programmu sarunu procesā. Taču kavējumi, kas uzkrāti, pieņemot DFS, Kopīgo noteikumu regulu un attiecīgos nozaru tiesību aktus, ietekmēs 2021.–2027. gada valstu programmu pieņemšanu kohēzijas politikai, jūrniecības politikai un Taisnīgas pārkārtošanās fondam. Neraugoties uz jaunajā tiesiskajā regulējumā ieviestajiem vienkāršojumiem ar mērķi atvieglot valstu programmu pieņemšanu un Komisijas agrīnu iesaisti ar valstu iestādēm, šobrīd izskatās, ka būs nepieciešama būtiska pārplānošana saskaņā ar DFS regulas 7. pantu, kā tas bija 2014.–2020. gada plānošanas periodā. Jaunākais Komisijas novērtējums, kas balstīts uz pašreizējām neoficiālām sarunām ar dalībvalstīm, liek domāt, ka aptuveni 50 % valstu programmu tiks pieņemtas 2021. gadā, bet pārējās programmas tiks pieņemtas 2022. gadā. Paredzams, ka Taisnīgas pārkārtošanās fondam lielākā daļa programmu tiks pieņemtas 2022. gadā. Saistību pārplānošana nozīmē, ka gada priekšfinansējuma daļas, kas attiecas gan uz 2021., gan 2022. gadu, būs jāveic 2022. gadā. Tādēļ pašreizējā prognoze ir balstīta uz 2014.–2020. gada plānošanas perioda maksājumu pieprasījumu statistiku, kas nodrošina visnesenāko vēsturisko kritēriju. Šāda pieeja ir jāpārskata, tiklīdz ir sākusies faktiskā īstenošana jaunajā periodā un ir iespējams pilnībā ņemt vērā jaunajā tiesiskajā regulējumā ieviesto vienkāršojumu sekas. Maksājumu aplēses kopējai lauksaimniecības politikai (KLP) arī tiek pārskatītas un pazeminātas. KLP pārejas regula pagarina lielāko daļu 2014.–2020. gada KLP noteikumu pārejas periodā 2021. un 2022. gadā, kas nodrošinās nepārtrauktu atbalstu lauksaimniecībai svarīgajā atveseļošanas posmā pēc Covid-19. Taču tas arī nozīmē, ka reformētās KLP īstenošana sāksies tikai 2023. gadā. Tādēļ tiek pieņemts, ka lauku attīstības programmas pilnā apmērā tiks īstenotas vēlāk DFS gaitā, vairāk maksājumu paredzot pēc 2027. gada. Gan kohēzijas politikas, gan KLP īstenošanas ātrumu var ietekmēt arī NextGenerationEU finansējuma papildu pieejamība. Lielākajai daļai ES programmu, kuras centralizēti pārvalda Komisija, 2022. gads būs pirmais pilnais darbības gads. Pēc lēnāka iesākuma sarunu procesa dēļ gaidāms, ka šo programmu īstenošana pakāpeniski sasniegs pilnu darbības apjomu. 2.2.Maksājumi par saistībām pirms 2021. gada Ir atjauninātas Komisijas prognozes par maksājumiem, kas izriet no saistībām pirms 2021. gada (RAL (reste à liquider) jeb neizpildītās saistības), ņemot vērā 2021. gada apstiprinātajā budžetā un 2022. gada budžeta priekšlikuma projektā paredzētos izdevumus.

Salīdzinot ar pagājušā gada prognozi, kopējie lēstie maksājumi relatīvi nav mainījušies. Taču sadalījums pa gadiem tiek pārskatīts, jo īpaši 2014.–2020. gada kohēzijas politikas programmām, kuru īstenošana šobrīd notiek pilnā apjomā. No 2021. līdz 2023. gadam saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1303/2013 grozījumiem gada priekšfinansējuma apmērs būs 2 procenti. Maksājumu prognozes ir balstītas uz jaunākajām dalībvalstu prognozēm (2021. gada janvārī), līdzšinējo pieredzi un pieejamo informāciju saistībā ar īstenošanu praksē. Pēdējais grāmatvedības gads šiem līdzekļiem beidzas 2024. gada 30. jūnijā. Sākot ar 2025. gadu, nav gaidāmi turpmāki maksājumu pieprasījumi. Tādēļ lielākā daļa maksājumu, kas iepriekš prognozēti 2025. un 2026. gadā, tagad ir gaidāmi 2022. un 2023. gadā. Lauku attīstības programmām gada maksājumu sadalījums ir atjaunināts, pamatojoties uz plānotajiem izdevumiem 2022. gada budžeta projektā. RAL maksājumi par citām programmām (proti, tām, ko centralizēti īstenojusi Komisija ar tiešu vadību) vēl arvien ir noteikti, pamatojoties uz pieredzi, kas gūta 2014.–2020. gada periodā, un ņemot vērā jaunāko projektu informāciju. 2.3. Saistību atcelšana Atcelto saistību kopējā summa no 2021. līdz 2027. gadam, kas attiecas uz saistībām, kas radušās pirms 2021. gada, tiek prognozēta 8,4 miljardu EUR apmērā, kas atbilst pērn veiktajām prognozēm. Atcelto saistību līmenis dažādās DFS izdevumu kategorijās ir atšķirīgs, jo prognozē tiek ņemtas vērā jau veiktās saistību atcelšanas un saistību atcelšanas, kas noteiktas, sagatavojot 2022. gada budžeta projektu. Tiek pieņemts, ka 2014.–2020. gada Eiropas struktūrfondiem un investīciju fondiem (ESIF) tiks atkārtots tāds pats atcelto saistību apjoms, kāds noteikts, noslēdzot 2007.–2013. gada programmas. Šo saistību atcelšanu var gaidīt ap 2024.–2026. gadu pēc 2014.–2020. gada pēdējiem valstu programmu maksājumiem. Uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai var attiekties divu gadu kavējums, ņemot vērā pagarināto pārejas periodu, kas noteikts 2014.–2020. gada noteikumiem. Programmām, kuras centralizēti pārvalda Komisija, saistību atcelšanas prognoze ir balstīta uz visnesenāko projekta līmeņa informāciju. Saistību atcelšana tiek prognozēta visam ziņojumā aptvertajam laikposmam. Saistību atcelšanas konkrētais gads būtu atkarīgs no atsevišķo projektu un darbību noslēgšanas procesa, un to nav iespējams precīzi prognozēt. Attiecībā uz jaunā perioda saistībām, ņemot vērā, ka 2022. gads būs lielākās daļas programmu pirmais pilnas īstenošanas gads, jebkādi pieņēmumi par saistību potenciālu atcelšanu, kas saistīta ar tām, šobrīd būtu pāragri. 2.4. NextGenerationEU NextGenerationEU neatmaksājamā daļa veido ārējos piešķirtos ieņēmumus. Šajā ziņojumā ir sniegts paredzamais izmaksas grafiks NextGenerationEU ietvaros pa programmām, kas gūst labumu (skatīt 2. tabulu). Aplēses ir noteiktas, pamatojoties uz gada saistību maksājumiem, kas paredzēti finanšu plānojumā, kurš papildina 2022. gada budžeta projektu. NextGenerationEU izdevumi tiks izmantoti, lai nodrošinātu papildu finansiālo atbalstu 2021.–2027. gada plānošanas perioda pirmajos gados, pievēršoties reformu prioritātēm un pastiprinot programmas, kas ir ļoti svarīgas Eiropas atlabšanai. Maksājumu piešķiršana pirmajos gados atspoguļojas saistību koncentrācijā 2021.–2023. gadā, kā arī paredzamajā maksājumu sadalījumā, kur 58 % no izmaksa tiek veikta pirmajos trīs DFS gados. NextGenerationEU galvenais elements ir atveseļošanas un noturības mehānisms (ANM), kas veido 80 % no neatmaksājamajiem piešķīrumiem. Tādēļ NextGenerationEU izejošās naudas plūsmas lielā mērā nosaka ANM paredzētais izmaksas temps. Maksājumu pieprasījumus ANM ietvaros veic divreiz gadā katrai dalībvalstij, kad sasniegti starpposma rādītāji un mērķrādītāji, kas izvirzīti Padomes Īstenošanas lēmumos, kuri pieņemti saskaņā ar ANM regulu. Turklāt līdz 13 % no kopējā atbalsta varētu tikt izmaksāts agrāk priekšfinansējuma veidā. Šobrīd tiek iesniegti dalībvalstu plāni, ko novērtē Komisija. Līdz prognožu termiņa beigām (2021. gada 27. maijā) 19 dalībvalstis bija iesniegušas atveseļošanas un noturības plānus, savukārt atlikušie 8 plāni valstu iestādēs bija izstrādes stadijā. 2. tabulā sniegtās prognozes ir balstītas uz pieejamo plānu pirmo analīzi un citu papildu informāciju, kas iegūta dialogā starp valstu iestādēm un Komisiju. Tā kā valstu plānu iesniegšana un novērtēšana turpinās, maksājumu prognozei iespējamas turpmākas korekcijas. Plānotie izmaksas profili būs atkarīgi no Padomes īstenošanas lēmumos noteiktās kārtības. REACT-EU ir otrā lielākā NextGenerationEU daļa, kas veido 12 % no neatmaksājamā atbalsta summas. Tas nodrošina pāreju starp 2014.–2020. gada un 2021.–2027. gada plānošanas periodu kohēzijas politikai, piešķirot papildu līdzekļus 2021. un 2022. gadā no dažiem esošajiem kohēzijas politikas fondiem — Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF), Eiropas Sociālā fonda (ESF), Eiropas atbalsta fonda vistrūcīgākajām personām (EAFVP), kā arī Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvas (JNI). Visi programmas grozījumi attiecībā uz 2021. gada REACT-EU piešķīrumu tiks pabeigti, un 11 % priekšfinansējums tiks izmaksāts līdz 2021. gada beigām. Starpposma un noslēguma maksājumi ir koncentrēti 2022.–2024. gada periodā atbilstoši REACT-EU mērķiem paātrināt izpildi, izmantojot esošās programmas un nodrošinot īstenošanas noteikumu elastību pilnā mērā. Galīgie noslēguma maksājumi tiks veikti līdz 2025. gada beigām. Pārējās piecas programmas, kas atbalstītas, izmantojot NextGenerationEU, apgūst atlikušos 8 % no neatmaksājamajiem piešķīrumiem. Maksājumu prognozē ir apsvērta līdzšinējā pieredze, kas gūta iepriekšējās programmās, ņemot vērā īsāku saistību ciklu un uzmanību tūlītējām atveseļošanas vajadzībām. Programmai InvestEU prognozes atspoguļo paredzamo budžeta garantijas finansēšanas grafiku. Jaunizveidoto Taisnīgas pārkārtošanās fondu ietekmēs DFS, Kopīgo noteikumu regulas un nozaru tiesību aktu pieņemšanas kavēšanās. 2022. gadā ir gaidāma lielākās daļas dalībvalstu programmu pieņemšana un priekšfinansējuma maksājumi, un paredzams, ka izmaksa teju vienmēr tiks veikta laikā no 2023. gada līdz 2026. gadam. Prognozēs atspoguļots tas, ka visi NextGenerationEU resursi ir jāpiešķir līdz 2023. gada beigām, un tādēļ nav gaidāma saistību atcelšana. Attiecībā uz maksājumu vajadzību finansēšanu NextGenerationEU programmām jaunā Pašu resursu lēmuma stāšanās spēkā 2021. gada 1. jūnijā ļauj Komisijai ātri uzsākt aizņēmumu operācijas, lai piesaistītu nepieciešamos līdzekļus. 2.5. Neizpildīto saistību līmeņa izmaiņas Neizpildīto saistību (reste-a-liquider jeb RAL) uzkrāšanās neizbēgami rodas, īstenojot ES budžetu ar diferencētām apropriācijām un nomināli palielinot ES budžeta apjomu laika gaitā. 2021.–2027. gada DFS sākumā bija 303 miljardu EUR neizpildīto saistību. Līdz 2027. gada beigām lielāko daļu saistību, kas radušās pirms 2021. gada, būs izpildītas (97 %) vai atceltas (3 %), un vēlāk maksājamas vienīgi maznozīmīgas summas. Vienlaikus sāksies 2021.–2027. gada programmu jauno saistību izpilde. DFS septiņu gadu laikā 74 % no šīm saistībām sekos maksājumi. Tas uz 2027. gada beigām atstātu 316,9 miljardu EUR kā RAL, kas veidotu 4,8 % nominālu pieaugumu septiņu gadu periodā. Taču, salīdzinot RAL dinamiku salīdzināmās cenās, būtu konstatējams 7,0 % samazinājums starp līmeni 2021. gada sākumā un prognozi uz 2027. gada beigām. Izmaiņas attiecībā pret pagājušā gada prognozi, kas paredzēja 5 % nominālu samazinājumu 2025. gada beigās, izriet no 2021.–2027. gada DFS galīgās vienošanās parametriem. Īpaši nozīmīga ir kohēzijas politika: vienošanās saglabāt n+3 saistību atcelšanas noteikumu apvienojumā ar likumdošanas procesa noslēguma kavēšanos nozīmē 2014.–2020. gada periodam līdzīgu izdevumu modeli (skatīt 2.1. punktu). Tā rezultātā vispārējās maksājumu vajadzības saglabātos zem saistību apmēra, un tādējādi palielinātos RAL.

RAL apjoma izmaiņas pa gadiem nav vienmērīgas; tas mainās atkarībā no gada maksājumu un gada saistību attiecības. 2021.–2027. gada periodā vēsturiski augstākais RAL apjoms gaidāms 2023. gada nogalē, kad tas varētu pārsniegt 475 miljardu EUR. Tas ir NextGenerationEU īstenošanas izraisīts pagaidu efekts, kas tiks pilnībā neitralizēts līdz 2026. gada beigām, kad maksājumiem par NextGenerationEU saistībām būs jābūt pabeigtiem. 3.ES budžeta 2021.–2027. gadam ienākošo naudas plūsmu prognozes ES budžets tiek finansēts no pašu resursiem un citiem ieņēmumiem. Turklāt, stājoties spēkā Pašu resursu lēmumam, Savienība ir pilnvarota aizņemties līdzekļus, lai finansētu NextGenerationEU. Komisija mobilizēs līdzekļus, izmantojot operācijas starptautiskos kapitāla tirgos, atkarībā no NextGenerationEU izdevumu programmu finansēšanas vajadzībām (skatīt 2.4. punktu), pamatojoties uz 2021. gada aprīlī iesniegto finansējuma stratēģiju. Pašreizējā prognoze pievēršas ieņēmumiem, kas nepieciešami, lai finansētu budžeta izdevumus DFS ietvaros. Budžeta finansēšanai nepieciešamo pašu resursu kopsummu nosaka, no kopējiem izdevumiem atskaitot citus ieņēmumus. Attiecīgi ES budžeta ieņēmumu prognoze 2021.–2027. gadam ir balstīta uz principu, ka izdevumiem un ieņēmumiem ir jābūt saskaņotiem, tāpēc kopējie ieņēmumi un kopējie izdevumi ir vienādi. No 2021. gada saskaņā ar izstāšanās līgumu (V daļu) Apvienotā Karaliste veic iemaksas ES budžetā, kas attiecas uz neizpildītajām saistībām no iepriekšējām finanšu shēmām (t. i., RAL 2020. gada beigās), kā arī attiecībā uz pensijām un citām finanšu norēķinu saistībām. Apvienotās Karalistes iemaksas ir ES budžeta “citi ieņēmumi” un neveido daļu no Savienības pašu resursiem. Tās pakāpeniski tiks izbeigtas, nokārtojot neizpildītās saistības. Dažādi citi elementi, kas neveido daļu no Savienības pašu resursiem, uzskatāmi par nomināli nemainīgiem 2022. gada budžeta projekta līmenī. Pārējais finansējums — valstu iemaksas un muitas nodokļi — veido lielāko daļu ieņēmumu, kas nepieciešami, lai sabalansētu budžeta izdevumus. Prognozes ietver jaunus pašu resursus, kuru pamatā ir nepārstrādātā izlietotā plastmasas iepakojuma daudzums, un uzlabotos pašu resursus, kas balstīti uz pievienotās vērtības nodokli, kā arī dalībvalstu pieaugošo muitas nodokļu ieturējuma likmi to iekasēšanas izmaksu segšanai. Tajās nav ņemti vērā turpmāki priekšlikumi par jauniem pašu resursiem, ko Komisija ir apņēmusies iesniegt saskaņā ar iestāžu nolīgumu. Vidēji par 2021.–2027. gada periodu valstu iemaksas tiek prognozētas 144,9 miljardu EUR apmērā gadā jeb 0,91 % apmērā no ES nacionālā kopienākuma. Izdevumu cikls un Apvienotās Karalistes iemaksu pārtraukšana galvenokārt nosaka valstu iemaksu izmaiņas periodā, uz kuru attiecas prognozes. Zināmā mērā sarūkošie izdevumi iepriekšējo programmu (kurās iemaksas veic arī Apvienotā Karaliste) pakāpeniskās pabeigšanas dēļ 2022. un 2023. gadā samazināsies valstu iemaksas. Sākot ar 2024. gadu, pieaugošie izdevumi, kas izriet no jaunajām programmām, kuras sāks pilnībā darboties, un to iemaksu pakāpeniska izbeigšana, ko Apvienotā Karaliste veic RAL izpildei, noteiks valstu iemaksu stabilu pieaugumu līdz 2027. gadam. Katru gadu kopējie pašu resursi, ko iekasējusi Savienība, nedrīkst pārsniegt pašu resursu maksimālo apjomu, kas noteikts Pašu resursu lēmumā. Jaunais lēmums paaugstina šo maksimālo apjomu no 1,20 % līdz 1,40 % no ES dalībvalstu nacionālā kopienākuma ar tādu pagaidu papildu palielinājumu 0,6 % apmērā no ES nacionālā kopienākuma, kas vajadzīgs, lai segtu visas saistības, ko Savienība uzņēmusies, aizņemoties kapitāla tirgos, lai finansētu NextGenerationEU. Noslēdzoties apstiprinājuma procesam, Pašu resursu lēmums stājās spēkā, un to piemēro ar atpakaļejošu spēku no 2021. gada 1. janvāra. Sākoties aizņēmumiem 2021. gadā, ES budžetā tiks paredzēti procentu maksājumi par aizņemtajiem līdzekļiem un tie tiks attiecināti uz neatmaksājamo atbalstu. Pašu resursi, kas nepieciešami, lai finansētu šīs izmaksas, ir iekļauti pašu resursu maksimālā apjoma ES nacionālā kopienākuma pagaidu palielinājumā 0,6 % apmērā. Laikposmā no 2021. līdz 2027. gadam kopā plānoti 14,9 miljardi EUR NextGenerationEU izmaksu finansēšanai. Gadu gaitā plānotās izmaksas sekos uz perioda beigām atlikto maksājumu profilam, tādējādi atspoguļojot aizņēmumu pakāpenisko uzsākšanu un izvirzot mērķi atļaut pamatsummas atmaksu 2027. gadā. 4.Secinājumi Šis ilgtermiņa ziņojums par prognozēm ir pirmais pēc 2021.–2027. gada DFS pieņemšanas un noslēgums sarunu procesam par jaunā perioda izdevumu programmām. Prognozēs ir sniegts visaptverošs ieskats par paredzamajām izejošajām naudas plūsmām no ES budžeta nākamajos 7 gados, tostarp aplēses par NextGenerationEU. Covid-19 pandēmijas radītā ietekme ir vērojama ilgtermiņa ES budžeta maksājumu prognozēs. Sarunas par DFS un NextGenerationEU noslēdzās 2020. gada nogalē, savukārt sarunas par atsevišķiem nozaru tiesību aktiem noslēdzās ar zināmu kavēšanos. Daudzām jaunās DFS programmām 2022. gads būs pirmais pilnīgas īstenošanas gads. Šobrīd ir gaidāms vēlāks kohēzijas politikas sākums, līdzīgi kā 2014.–2020. gada periodā. Maksājumu prognozes (un attiecīgās valstu iemaksas) ir zemākas par pieņēmumiem, kas veikti DFS kopuma sarunās. Jaunā plānošanas perioda novēlotais sākums nozīmē, ka DFS maksājumu vajadzības droši iekļaujas maksājumu maksimālā apjoma robežās. Izdevumi DFS perioda pirmajā pusē galvenokārt būs saistīti ar prioritāriem ieguldījumiem, kas vajadzīgi, lai atgūtos no pandēmijas, un ar ES noturības uzlabošanu. Pateicoties perioda sākumā īstenotajai programmai NextGenerationEU, augstākie budžeta izdevumu līmeņi radīsies 2021.–2024. gadā un pakāpeniski samazināsies līdz 2027. gadam, kad finansējums tiks virzīts tikai ar DFS starpniecību. Izšķirošie elementi, kas apstiprinās paredzēto modeli, būs pirmo atveseļošanas un noturības mehānisma līdzekļu izmaksa 2021. gada otrajā pusē un to apjoms. DFS beigās neizpildīto saistību (RAL) apjoms nomināli palielināsies par 4,8 %, un 2022.–2023. gadā NextGenerationEU dēļ pagaidu kārtā būs vērojami augstākie līmeņi — šī ietekme tiks neitralizēta līdz tā īstenošanas beigām 2026. gadā. Taču, salīdzinot salīdzināmās cenās, RAL faktiski samazinātos par 7,0 % starp līmeni 2021. gada sākumā un prognozi 2027. gada beigām.

Potenciāls paātrināt DFS īstenošanu perioda otrajā pusē, salīdzinot ar sākotnējo prognozi, kas noteikta šajā ziņojumā, un panākt pretēju tendenci nomināli pieaugošām RAL būs atkarīgs no tā, cik efektīvi tiks apgūti jaunās paaudzes dalītas pārvaldības fondi. Maksājumu vajadzības, jo īpaši kohēzijas politikai, tiks cieši novērotas, lai novērtētu sekas, ko rada vienkāršojumi, kas ieviesti jaunajā tiesiskajā regulējumā īstenošanas paātrināšanai. I pielikums. Prognozes pieņēmumi 1.Īpaši pieņēmumi saistībā ar galvenajiem izdevumu elementiem 1.1. 2014.–2020. gada ESI fondi un 2021.–2027. gada kohēzijas politikas fondi Tāpat kā 2014.–2020. gada DFS, arī jaunās DFS pirmais gads pievēršas nozaru tiesību aktu pieņemšanai, iepriekšējā plānošanas perioda pabeigšanai un praktiskās īstenošanas uzsākšanai jaunajā periodā. Par visiem kohēzijas politikas tiesību aktiem tika panākta politiska vienošanās vai nu 2020. gada nogalē, vai 2021. gada sākumā. Kopīgo noteikumu regulas un visu saistīto nozares juridisko pamatu likumdošanas procesa pabeigšana ietekmē 2021.–2027. gada perioda darbības programmu pieņemšanas grafiku. Aptuveni 50 % no saistību apropriācijām, kas piešķirtas kohēzijas politikai 2021. gada budžetā, saskaņā ar DFS regulas 7. pantu paredzēts pārplānot vienādās daļās no 2022. līdz 2025. gadam. Tādēļ pašreizējā ilgtermiņa prognoze 2021.–2027. gada kohēzijas politikas fondiem ir balstīta uz 2014.–2020. gada perioda pieredzi saistībā ar starpposma maksājumu pieprasījumiem, kas izteikti procentos no kopējā finansējuma, savukārt iepriekšējie ziņojumi paļāvās uz statistiku par 2007.–2013. gada periodu. Katram no minētajiem fondiem izmanto īpašus maksājumu profilus. Prognozes maksājumiem saistībā ar 2014.–2020. gada plānošanas periodu lielākoties ir balstīts uz līdzšinējo pieredzi, informāciju par īstenošanu praksē un dalībvalstu 2021. gada janvāra prognozēm. Maksājumi 2021. un 2022. gadā atspoguļo attiecīgi apstiprināto budžetu un budžeta projektu. Turpmākajiem gadiem galvenais izšķirīgais faktors ir īstenošanas termiņi, kas noteikti tiesību aktos. Pēdējais grāmatvedības gads beidzas 2024. gada 30. jūnijā, un pēdējie galīgā maksājuma pieprasījumi ir jāiesniedz līdz 2024. gada 31. jūlijam. Ņemot to vērā, tiek pieņemts, ka 60 % no pieprasījumiem, kas atlikuši iesniegšanai pēc 2022. gada, tiks iesniegti 2023. gadā, bet 40 % — 2024. gadā. 2023. gadam maksājumi aptvers arī gada priekšfinansējumu 2 % apmērā saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1303/2013 grozījumiem. 1.2. Lauku attīstība Jaunās kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) īstenošana sāksies tikai 2023. gadā. Lai nodrošinātu nepārtrauktu atbalstu lauksaimniecībai, KLP pārejas regula par diviem gadiem pagarina lielāko daļu 2014.–2020. gada perioda noteikumu. Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) maksājumu prognoze ņem vērā šo izmaiņu ietekmi, kas arī aizkavē pašreizējo programmu noslēgšanu. Jauno programmu priekšfinansējums attiecīgi sāksies tikai 2023. gadā, un tas attieksies tikai uz 2023.–2027. gada finansējuma daļu. 1.3. Kopējās lauksaimniecības politikas tiešie maksājumi un tirgus pasākumi Apropriācijas Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondam (ELGF) lielākoties ir nediferencētas, t. i., konkrētā gadā uzņemtās saistības ir pilnībā saskaņotas ar tā paša gada budžeta maksājumiem. Piešķīrumu lielākā daļa ir saistīta ar lauksaimniekiem veiktajiem tiešajiem maksājumiem, ko parasti dalībvalstīm atmaksā nākamā budžeta gada pirmajos mēnešos. Saistības (uz kuru pamata maksājumi ir prognozēti) ir pielāgotas finanšu plānojumam, kas papildina 2022. gada budžeta projektu. Pirmajās divās pārejas kārtās starp kopējās lauksaimniecības politikas pīlāriem veiktas neto pārejas 1,2 miljarda EUR apmērā no I pīlāra (ELGF) uz II pīlāru (ELFLA), kas arī ir ņemts vērā maksājumu aplēsēm. 1.4. Citas programmas un fondi Attiecībā uz visiem pārējiem izdevumu posteņiem (piem., pētniecība un inovācija, plaša mēroga infrastruktūras projekti, iekšpolitika un ārpolitika) prognozes par saistību maksājumiem, kas apstiprināti pašreizējā finanšu shēmā, ir balstītas uz 2022. gada budžeta projektu un tam pievienotajiem maksājumu grafikiem pa atsevišķām budžeta pozīcijām, kā noteikts budžeta projektam pievienotajā darba dokumentā XIII. Paredzamais pirmo divu saistību daļu (2021. un 2022. gada) vidējais modelis ir ekstrapolēts uz 2023. līdz 2027. gada saistībām. Paredzams, ka šīs saistības atbildīs finanšu plānojumam, kas pievienots 2022. gada budžeta projektam, tostarp attiecīgā gadījumā papildinājumiem, kas izriet no DFS regulas 5. pantā noteiktā konkrētām programmām paredzētās korekcijas mehānisma. Attiecībā uz pamatprogrammu “Apvārsnis Eiropa” Eiropas Parlaments un Padome vienojās saskaņā ar Finanšu regulas 15. panta 3. punktu DFS periodā atkal darīt pieejamus līdzekļus 500 miljonu EUR apmērā 2018. gada cenās apropriācijās, kas izriet no pilnīgas vai daļējas pētniecības programmu neīstenošanas. Izejošo maksājumu prognozē ir ņemtas vērā arī šīs papildu saistības. Kas attiecas uz 6. izdevumu kategoriju “Kaimiņattiecības un pasaule”, šajā plānošanas posmā ir pāragri novērtēt jaunās instrumentu arhitektūras (galvenokārt Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumenta “Eiropa pasaulē”) iedarbību attiecībā uz iespējamu atcelto saistību atkārtotu izmantošanu, pārnešanas noteikumiem un rezerves mobilizāciju jauniem izaicinājumiem un prioritātēm. Maksājumu prognoze attiecībā uz neizpildītām saistībām 2020. gada beigās ir balstīta uz pieredzi, kas gūta iepriekšējos DFS periodos, un ņem vērā jaunāko projektu informāciju. 1.5. Administrācija Administratīvie izdevumi (7. izdevumu kategorija) tiek īstenoti kā nediferencētas apropriācijas, t. i., saistības, kuras uzņemtas noteiktā gadā, ir pilnībā saskaņotas ar tā paša gada budžeta maksājumiem. Pašreizējās prognozes pilnībā pārveido saistību apropriāciju finanšu plānojumu maksājumos. Nav iekļauti maksājumi potenciālai rezervju izmantošanai starp izdevumu kategorijas maksimālo apjomu un plānotajām saistību apropriācijām. Tāda pati pieeja ir izmantota lielākajā daļā ES finansēto decentralizēto aģentūru (no kurām visas ir ārpus 7. izdevumu kategorijas). 1.6. Īpašie instrumenti

Īpašie instrumenti ir iedalīti divās kategorijās: ·tematiskie instrumenti, kas tradicionāli ir izveidoti, lai sniegtu atbalstu īpašos neparedzētos gadījumos, piemēram, dabas katastrofu, kolektīvās atlaišanas, humanitāro un citu krīžu gadījumā. To būtības dēļ prognozes ilgtermiņā nav iespējamas. Šajā ziņojumā ir iekļauti vienīgi 2021. un 2022. gadam plānotie izdevumi atbilstoši attiecīgajiem budžeta priekšlikumiem. Vienīgais izņēmums ir Brexit korekcijas rezerve, ko īsteno 2021.–2027. gada DFS, lai novērstu sekas dalībvalstīs pēc AK izstāšanās no ES. Kopējais finansējums šai rezervei ir fiksēts 5 miljardu EUR apmērā (2018. gada cenas). Komisija 2020. gada decembrī iepazīstināja ar regulas priekšlikumu rezervei , ko plānots izmaksāt 2021. un 2024. gadā. Pašreizējā prognoze atspoguļo šo priekšlikumu pirms sarunu procesa iznākuma; ·netematiskie instrumenti — uz tiem attiecas īpaši nosacījumi, kas ļauj piešķirt papildu līdzekļus konkrētām DFS programmām. To izmantošanu un saistītās maksājumu vajadzības nav iespējams prognozēt. Elastības instrumentam maksājumi, kas izriet no agrākas izmantošanas, ir paredzēti Paziņojumā par DFS tehniskajām korekcijām 2022. gadam. Šie maksājumi ir iekļauti 1. tabulas DFS izdevumu kategoriju kopējās maksājumu aplēsēs. Izdevumi, kurus sedz, izmantojot īpašos instrumentus, ir uzskaitīti, pārsniedzot DFS maksimālo apjomu, un tie ir izslēgti ar mērķi izveidot rezerves saistībām un maksājumiem. 2.Pieņēmumi ieņēmumu prognozēšanai 2.1. Piemērojamie tiesību akti 2020. gada Pašu resursu lēmumā ir izvirzīti jauni noteikumi Savienības pašu resursiem, un tie ir piemērojami no 2021. gada 1. janvāra. Šā iemesla dēļ šajā ziņojumā izklāstītā ieņēmumu prognoze ir balstīta uz parametriem 2020. gada Pašu resursu lēmumā visiem pārskata perioda gadiem (2021.–2027. g.). Savukārt 2021. gada budžets bija balstīts uz 2014. gada Pašu resursu lēmuma parametriem. 2.2. Tradicionālie pašu resursi Tiek prognozēts, ka laikposmā no 2023. līdz 2027. gadam muitas nodokļi pieaugs tādā pašā apmērā kā katras dalībvalsts nominālais nacionālais kopienākums, sākot no bruto muitas nodokļu līmeņa, kas prognozēts 2022. gada budžetam. 25 % no muitas nodokļiem ieturēs dalībvalstis par iekasēšanas izmaksām, kā noteikts 2020. gada Pašu resursu lēmumā. Šis palielinājums salīdzinājumā ar 20 %, kas paredzēts 2014. gada Pašu resursu lēmumā, samazina ieņēmumus no tradicionālajiem pašu resursiem, un tas būs jākompensē ar augstākām valstu iemaksām. 2.3. Valstu iemaksas Valstu iemaksas, no vienas puses, novērš neatbilstības starp tradicionāliem pašu resursiem un citiem ieņēmumiem un, no otras puses, prognozē izdevumus. Tās ilgu laiku ir iekļāvušas uz nacionālo kopienākumu balstīto pašu resursu un uz pievienotās vērtības nodokli balstīto pašu resursu. 2020. gada Pašu resursu lēmums ievieš jaunus pašu resursus, kuru pamatā ir neapstrādātā izlietotā plastmasas iepakojuma daudzums. Pašu resursu lēmumā paredzēto pašu resursu parametri nosaka dalībvalstu daļu kopējās valstu iemaksās, kas nepieciešamas, lai līdzsvarotu ES budžetu. 2.4. Citi ieņēmumi Citi ieņēmumi ES budžetā parasti ietver darbinieku iemaksas, ieņēmumus no iestāžu administratīvās darbības, iemaksas un atmaksas, kas saistītas ar Savienības nolīgumiem un programmām, nokavējuma procentus un soda naudas, ieņēmumus no ES aizņēmumu un aizdevumu operācijām un dažādus ieņēmumus, kā arī pārpalikumus no iepriekšējiem gadiem. Ņemot vērā tiem raksturīgo nepastāvību, lielāko daļu šo komponentu ir grūti prognozēt. Tāpēc tiek pieņemts, ka 2022. gada budžeta projektā aplūkotā summa (t. i., 2 miljardi EUR) ziņojumā aptvertajā periodā paliks nomināli nemainīga. No 2021. gada papildus minētajiem posteņiem citi ES budžeta ieņēmumi ietver Apvienotās Karalistes iemaksu, kas saistīta ar neizpildītām saistībām (RAL), par kurām Apvienotā Karaliste ir atbildīga, pensiju saistības un citus finanšu norēķinu komponentus, kas paredzēti izstāšanās līgumā. Tas ir atspoguļots arī ierosinātajā 2022. gada budžeta projekta finansējumā. Apvienotās Karalistei 2020. gada 31. decembrī veicamo iemaksu saistītajās neizpildītajās saistībās nosaka, piemērojot Apvienotās Karalistes provizorisko finansējuma daļu prognozētajiem RAL maksājumiem par katru 2021.–2027. gada perioda gadu. Gada iemaksa ir noteikta, ņemot vērā izstāšanās līguma 148. pantā noteikto maksājumu kārtību. Pensiju saistību iemaksas nevar prognozēt, jo iemaksa jānosaka katru gadu, pamatojoties uz faktiskajiem saņēmējiem, uzkrātajām pēcnodarbinātības tiesībām un citiem īpašiem elementiem, kas noteikti izstāšanās līguma projekta 142. pantā. Vienīgais izņēmums ir pensiju saistības, kas norādītas izstāšanās līguma 142.5. pantā un kas ir provizoriski kvantificētas un iekļautas Apvienotās Karalistes iemaksā par 2021.–2027. gadu. II pielikums. Prognozes rezultāti 1. tabula – Ilgtermiņa prognoze par nākotnes izejošajām naudas plūsmām 2021.–2027. gada DFS Miljardos EUR, faktiskās cenas 2021. gada budžets 2022. gada budžeta projekts 2023 2024 2025 2026 2027 Kopā Atceltās saistības IZEJOŠĀS NAUDAS PLŪSMAS Saistību maksimālais apjoms (tehniskās korekcijas 2021. gadam) 163,5 167,5 168,8 172,0 175,6 179,7 185,4 1212,5 Maksājumu maksimālais apjoms (tehniskās korekcijas 2021. gadam) 166,1 169,2 165,5 168,9 172,2 175,7 179,2 1196,8 Papildus maksājumu maksimālo apjomu korekcija DFS regulas 5. pantam (aplēses turpmākiem gadiem) 1,7 1,7 1,7 1,8 4,2 11,0 Kopējās saistību apropriācijas 168,6 167,7 169,7 174,3 176,7 180,8 188,8 1226,7 Kopējās maksājumu apropriācijas 170,6 169,4 163,2 161,9 166,7 176,5 191,4 1199,7 8,4 Maksājumu prognozes attiecībā uz saistībām (RAL), kas radušās pirms 2021. gada 1. Vienotais tirgus, inovācija un digitālā joma 12,9 8,1 5,4 3,9 2,7 2,5 2,0 37,4 1,3 2. Kohēzija, noturība un vērtības 60,8 52,5 39,9 21,4 1,9 1,8 0,4 178,6 4,0 Ekonomiskā, sociālā un teritoriālā kohēzija 59,8 51,8 39,5 21,2 1,8 1,7 0,3 176,2 3,7 Noturība un vērtības 0,9 0,7 0,4 0,2 0,1 0,0 0,1 2,4 0,3 3. Dabas resursi un vide 15,8 11,8 8,7 1,2 0,8 0,2 0,3 38,9 1,7 Ar tirgu saistītie izdevumi un tiešie maksājumi 0,1 0,1 0,1 0,0 0,0 0,3 Citas dabas resursu un vides programmas 15,7 11,7 8,7 1,2 0,8 0,2 0,3 38,6 1,7 4. Migrācija un robežu pārvaldība 1,5 1,1 0,8 0,3 0,1 0,0 0,0 3,8 1,0 5. Drošība un aizsardzība 0,4 0,2 0,3 0,1 0,1 0,1 0,1 1,4 0,1 6. Kaimiņattiecības un pasaule 8,3 6,0 5,6 4,7 2,0 0,8 0,9 28,3 0,3 7. Eiropas publiskā pārvalde Īpašie instrumenti Kopējie maksājumi par RAL pirms 2021. gada 99,7 79,7 60,7 31,7 7,7 5,4 3,7 288,5 8,4