EIROPAS KOMISIJA Briselē, XXX SANTE/10553/2018-EN SWD (POOL/F7/2018/10553/10553-EN SWD.doc) [...](2018) XXX draft KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS Pavaddokuments dokumentam KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par vispārējām oficiālās kontroles darbībām, kas dalībvalstīs veiktas (2014–2016), lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar pārtikas un barības aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un labturības noteikumiem



{COM(2018) 627 final} Brussels, 14.9.2018

SWD(2018) 402 final SATURA RĀDĪTĀJS 1.IEVADS 2.KOMISIJAS DIENESTU KONTROLES DARBĪBAS DALĪBVALSTĪS 2.1. HORIZONTĀLI JAUTĀJUMI 2.2. PĀRTIKAS NEKAITĪGUMS 2.3. BARĪBAS NEKAITĪGUMS 2.4. IMPORTA KONTROLES 2.5. AUGU VESELĪBA 2.6. PESTICĪDI 2.7. DZĪVNIEKU VESELĪBA 2.8. DZĪVNIEKU LABTURĪBA 2.9. REZISTENCE PRET ANTIMIKROBIĀLIEM LĪDZEKĻIEM 2.10. BIOLOĢISKĀ RAŽOŠANA 2.11. LAUKSAIMNIECĪBAS PRODUKTU UN PĀRTIKAS PRODUKTU KVALITĀTES SHĒMAS 3.SECINĀJUMI

1. IEVADS Komisijai, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 882/2004 44. panta 4. un 6. punktu, ir jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojums par kontroļu vispārējo norisi dalībvalstīs. Ziņojumam jābūt balstītam uz gada ziņojumiem, ko iesniegušas valstu iestādes par to veiktajām kontroles darbībām, un to kontroļu rezultātiem, kuras Komisija veikusi dalībvalstīs. Šajā Komisijas dienestu darba dokumentā ir sniegta plašāka informācija par Komisijas īstenotajām kontroles darbībām tādās jomās kā pārtikas nekaitīgums, dzīvnieku un augu veselība, dzīvnieku labturība, bioloģiskā lauksaimniecība un kvalitātes shēmas. Šo kontroles darbību rezultāts bija pamatā vairākiem secinājumiem, kas ietverti Komisijas 2014.–2016. gada ziņojumā Eiropas parlamentam un Padomei.

Turpmākajās nodaļās ir izklāstīti īpaši aktuāli jautājumi, kuri izriet no iepriekš minētajām kontrolēm, ko Komisijas dienesti veikuši no 2014. gada līdz 2016. gadam. 2.KOMISIJAS DIENESTU KONTROLES DARBĪBAS DALĪBVALSTĪS Saistībā ar ES kontrolēm Komisijas dienesti veic revīzijas, lai pārbaudītu atbilstību barības un pārtikas aprites tiesību aktiem, dzīvnieku veselības un labturības noteikumiem un oficiālajām kontrolēm izvirzītajām prasībām. Revīzijas ziņojumos ir iekļauti ieteikumi konstatēto nepilnību novēršanai. Ziņojumus, dalībvalstu rīcības plānus ieteikumu īstenošanas jomā un valstu aprakstus, kuros dokumentēts šo plānu izpildes progress, publicē, nodrošinot ieinteresētajām personām un iedzīvotājiem faktisku un pārredzamu pārskatu par to, kā dalībvalstis īsteno ES tiesību aktu pareizu piemērošanu. Ir jāuzsver divas tendences. Pirmkārt, “pārskata ziņojumus” tagad sagatavo vairumam revīziju. To mērķis ir radīt visaptverošu priekšstatu par kontrolēm, ko dalībvalstis veic konkrētā jomā, un noteikt jautājumus, kas ir būtiski visām dalībvalstīm. Turklāt tajos ir uzsvērti sarežģījumi, kas rodas, īstenojot attiecīgos tiesību aktus, kā arī apzinātā paraugprakse. Otrkārt, lai Komisijai būtu skaidrs priekšstats par ES tiesību aktu darbību un visām problēmām, kas var rasties to piemērošanā, vairāk tiek izmantota dokumentāra analīze un faktu vākšanas misijas, kas papildina revīzijas darbu. Arī par šiem pasākumiem tiek sagatavoti un publicēti pārskata ziņojumi. Abi minētie pasākumi ir īpaši paredzēti, lai atbalstītu Komisijas politiku tiesību aktu pārskatīšanas jomā, kuras mērķis ir nodrošināt, lai ES tiesību akti būtu atjaunināti, praktiski realizējami un izpildāmi par saprātīgām izmaksām atbilstīgi norisēm uz vietas, un tādējādi “atbilstu paredzētajam mērķim”. Komisijas dienestu veiktās kontroles kā tādas tieši veicina Labāka regulējuma programmas īstenošanu. Pārskata ziņojumos tiek iekļauta arī norāde par plānotajiem pasākumiem, pamatojoties uz ziņojumu konstatējumiem. Lai izplatītu šajos ziņojumos izklāstīto informāciju par secinājumiem, paraugpraksi un gūto pieredzi, tos izplata arī saistībā ar programmu “Labāka apmācība nekaitīgai pārtikai”. 2.1. HORIZONTĀLI JAUTĀJUMI 2.1.1. Oficiālo kontroļu revīzijas Lai novērtētu, cik efektīvi un lietderīgi dalībvalstis revidē savas kontroles sistēmas kopumā, Komisijas dienesti 2016. gadā sāka vairākas revīzijas attiecībā uz dalībvalstu revīzijas sistēmām (valstu revīzijas sistēmas — VRS), kā to paredz Regulas (EK) Nr. 882/2004 4. panta 6. punkts, un turpinās šīs revīzijas 2018. gadā, lai aptvertu visas dalībvalstis. Pirmie konstatējumi un secinājumi par šīm svarīgajām revīzijām tika publicēti starpposma pārskata ziņojumā, kas attiecās uz 12 dalībvalstu revīzijām. Tajā tika konstatēts, ka vairumā gadījumu kompetentās iestādes ir ieviesušas piemērotus revīzijas pasākumus, lai aptvertu lielāko daļu oficiālās kontroles darbību, uz kurām attiecas Regulas (EK) Nr. 882/2004 darbības joma. Revīziju konstatējumus drīz vien izmantoja lielākā daļa revidējamo, lai uzlabotu savu oficiālo kontroļu konsekvenci un efektivitāti. Dažās valstīs atsevišķas problēmas palika neatrisinātas, proti, nebija vajadzīgās neatkarīgas rūpīgas pārbaudes to revīzijas procesā un revīzijas rezultātu efektīvas pārraudzības, kas, ja tā būtu ieviesta, labvēlīgi ietekmētu oficiālo kontroļu efektivitāti un konsekvenci. Starpposma pārskata ziņojumā bija arī norādīts, ka dalībvalstu revīzijas dienesti atzinīgi novērtēja un izmantoja Komisijas Lēmumā 2006/677/EK izklāstītās pamatnostādnes par 4. panta 6. punkta īstenošanu. Tajā ir arī uzsvērtas jomas, kurās dalībvalstīm ir īstenošanas grūtības un kurās ir sliktāki darbības rādītāji vai trūkumi. Komisijas dienesti pēc apspriešanās ar dalībvalstīm izmantos šīs atziņas, izstrādājot pārskatītas pamatnostādnes par to, kā īstenot noteikumus par VRS, kas ietverti Regulā (ES) 2017/625, kura no 2019. gada aizstās Regulu (EK) Nr. 882/2004. Šos centienus atbalstīs arī VRS tīkls, kas plāno izmantot starpposma un nobeiguma pārskata ziņojuma rezultātus, lai pārskatītu savu atsauces dokumentu par revīzijas efektivitāti. Tas arī plāno apspriest labus revīziju ziņojumu sagatavošanas principus un iespēju sagatavot attiecīgu dokumentu iekļaušanai jaunajās pamatnostādnēs. Visbeidzot, iniciatīvas “Labāka apmācība nekaitīgai pārtikai” (Better Training for Food Safety — BTSF) programmā, kas beidzās 2017. gada jūnijā, dalībvalstīm tika nodrošināta apmācība par revīzijām. Jauna BTSF programma paredzēs apmācību par revīzijām un ietvers jautājumus kas norādīti starpposma pārskata ziņojumā. 2.2. PĀRTIKAS NEKAITĪGUMS 2.2.1. Salmonellas kontrole mājputniem ES centieni izskaust cilvēku salmonelozi jau ir samazinājuši šīs slimības gadījumu skaitu par 50 % (no 2004. gada līdz 2009. gadam), un šī lejupējā tendence turpinājās. Noteicošs faktors šo panākumu gūšanā bija īstenotās valstu salmonellas kontroles programmas (Salmonella National Control Programmes — SNCP) salmonellas izplatības mazināšanai noteiktās mājputnu populācijās (vaislas saimes, Gallus gallus sugas dējējvistas, broileru saimes un tītari) visās dalībvalstīs. Šo programmu rezultātā ir būtiski samazinājusies salmonellas izplatība seropozitīvu mājputnu mērķa saimēs ES. Šo programmu efektivitāti Komisijas dienesti vispirms izvērtēja no 2006. gada līdz 2012. gadam veikto revīziju laikā. Izrietošajā pārskata ziņojumā, kas publicēts 2013. gadā, bija konstatēts, ka SNCP pārsvarā atbilst paredzētajam mērķim. Tajā bija arī izklāstīti labas prakses piemēri, kas palīdzēja uzlabot SNCP. Komisijas dienesti turpināja revidēt šo jomu otrajā revīziju kopumā, kas dalībvalstīs veikts no 2013. gada līdz 2016. gadam. Šā revīziju kopuma konstatējumi un secinājumi apstiprina iepriekšējā revīziju kopumā novēroto pozitīvo tendenci attiecībā uz SNCP efektivitāti. Tomēr dažas no problēmām, kas norādītas pirmajā revīziju kopumā, joprojām nav atrisinātas.

Jo īpaši jānorāda dažās dalībvalstīs ierastā prakse, ka gadījumā, kad pārtikas apritē iesaistīta uzņēmēja ņemtā paraugā tiek konstatēta ar salmonellu inficēta saime, ierobežojoši pasākumi tiek veikti tikai pēc tam, kad oficiālā paraugā un analīzē ir apstiprināts, ka saimes ir inficētas. Tas tika darīts arī gadījumos, kad nebija pamatota iemesla apšaubīt pārtikas apritē iesaistītā uzņēmēja sākotnējā parauga analīzi. Šī prakse, kas kavē ierobežojošo pasākumu piemērošanu, ļāva varbūtēji inficētām olām iekļūt tirgū laikposmā no pirmā neatbilstīgā testa rezultāta līdz vēlākajam apstiprinošajam testa rezultātam. Attiecīgās dalībvalstis saņēma revīzijas ieteikumus mainīt šo praksi. Nodrošinot, ka visas dalībvalstis paziņo pirmos neatbilstīgos testa rezultātus, kā to paredz tiesību akti, vēl vairāk palielinātos dalībvalstu sniegto izplatības datu ticamība. Komisijas dienesti apspriežas ar dalībvalstīm, lai nolūkā vēl vairāk uzlabot SNCP efektivitāti pārskatītu SNCP mērķrādītājus un attiecīgo datu ziņošanu. 2.2.2. Kampilobaktērija mājputnu gaļas produktos Kampilobakterioze ir visbiežāk ziņotā pārtikas izraisītā slimība ES patērētāju vidū kopš 2008. gada. Salmonelozes sastopamība cilvēku populācijā samazinās, turpretim paziņoto kampilobakteriozes gadījumu skaits pieaug. Pierādījumi liecina, ka kampilobakteriozes slimības slogs lielā mērā ir saistāms ar kampilobaktērijas klātbūtni mājputnu gaļas produktos un to piegādes ķēdē. Lai gūtu labāku izpratni par to, kā dalībvalstis ir apkarojušas kampilobaktēriju, Komisijas dienestu darbinieki devās faktu vākšanas misijās uz trīs dalībvalstīm 2015. un 2016. gadā. Minēto valstu kompetentās iestādes bija izvirzījušas kampilobaktērijas apkarošanu par prioritāti pēdējos gados. Īso faktu vākšanas misiju mērķis bija noskaidrot, kādas darbības ir veiktas, kā arī pieņemt zināšanai labo praksi, ko minētās dalībvalstis īstenojušas, lai mājputnu gaļas ražošanā un izplatīšanā nepieļautu, mazinātu vai izskaustu kampilobaktērijas risku. Faktu vākšanas misijās galvenokārt tika secināts, ka, pat īstenojot stingrus bioloģiskās drošības pasākumus, nav iespējams izskaust kampilobaktēriju vai nepieļaut tās iekļūšanu mājputnu nobarošanas saimniecībās, jo īpaši vasaras mēnešos. Tomēr iejaukšanās pasākumi saimniecību līmenī var samazināt liemeņu piesārņošanu, kas, ņemot vērā Campylobacter spp. izplatības un gadījumu skaita atšķirīgo līmeni dažādās saimniecībās, īpaši norāda uz vajadzību ieviest plašākus iejaukšanās pasākumus kautuvju līmenī. Šādi iejaukšanās pasākumi var būt daļa no pašreizējām un turpmākām kautuvju higiēnas procedūrām. Lai sasniegtu šo pēdējo minēto mērķi, 2017. gadā tika grozīta Regula (EK) Nr. 2073/2005, tā nosakot procesa higiēnas kritēriju attiecībā uz Campylobacter broileru liemeņos un izvirzot mērķi ierobežot liemeņu piesārņojumu kaušanas procesā. Lai informētu dalībvalstu kompetentās iestādes par gūtajām atziņām un labas prakses piemēriem no kampilobaktērijas faktu vākšanas misijām, Komisijas dienesti arī organizēja darbsemināru par pieaugošo problēmu saistībā ar kampilobaktērijas piesārņojumu mājputnu gaļā.. 2.2.3. Kontroles attiecībā uz pārtikas piedevām un kūpināšanas aromatizētājiem Pārtikas piedevas un kūpināšanas aromatizētājus plaši izmanto dažādu veidu pārtikā. To nekaitīgums tiek rūpīgi izvērtēts un tiek arī pamatots ar visaptverošiem ES tiesību aktiem, kuros noteikts, kā un kuros pārtikas produktos piedevas var izmantot, lai uzlabotu pārtikas kvalitāti un nekaitīgumu. Īpaši svarīgi ir nodrošināt, ka pārtikas piedevu un kūpināšanas aromatizētāju izmantošana pilnībā atbilst tiesību aktu prasībām, jo to izmantošana pārmērīgā daudzumā (piem., nitrīti/nitrāti) var apdraudēt cilvēku veselību. Šā iemesla dēļ daudzām piedevām ES ir noteikti maksimāli pieļaujamie daudzumi, un ar produktu marķēšanas prasībām noteikts, ka ir pienācīgi jāinformē patērētāji. Lai noskaidrotu, kā dalībvalstis šajā jomā īsteno oficiālās kontroles, Komisijas darbinieki 2015. gadā devās vairākās faktu vākšanas misijās. Šajās misijās izdarītais galvenais secinājums bija, ka lielākajā daļā apmeklēto dalībvalstu ir ieviestas sistēmas pārtikas piedevu un kūpināšanas aromatizētāju kontrolei dažādos pārtikas ražošanas ķēdes posmos, taču tikai dažas dalībvalstis bija piešķīrušas augstu prioritāti to kontrolei, un ka oficiālo kontroļu tvērums nenodrošināja pietiekamu pārliecību, ka pārtikas apritē iesaistītie uzņēmēji vienmēr pilnībā izpilda ES prasības. Dalībvalstīs, kas kontroles bija izvirzījušas par prioritāti, jo īpaši attiecībā uz augstāka riska piedevām, piemēram, nitrītiem un nitrātiem, bija ieviestas efektīvas kontroles. Tika arī secināts, ka pārtikas apritē iesaistītajiem uzņēmējiem ir būtiskas problēmas pilnībā saprast un īstenot dažkārt sarežģītās tiesību aktu prasības, un kompetentajām iestādēm ir problēmas pārbaudīt, vai tas tā ir. Komisijas pārskata ziņojumā bija arī secināts, ka var ieviest uzlabojumus tādās jomās kā oficiālo kontroļu noteikšana par prioritāti attiecībā uz augstāka riska piedevām un apmācības un praktisku norādījumu sniegšana, lai atbalstītu gan oficiālās kontroles, gan arī pārtikas apritē iesaistītos uzņēmējus tiem noteikto prasību labākā izpildē. Lai to panāktu, Komisija 2016. gadā izveidoja ekspertu grupu pārtikas piedevu un kūpināšanas aromatizētāju oficiālo kontroļu piemērošanas jautājumos, kā arī nodrošina apmācību par BTSF un ir izstrādājusi īpašas pamatnostādnes. 2.2.4. Kontroles attiecībā uz pārtikas, kas nav dzīvnieku izcelsmes pārtika, primāro ražošanu Pēdējos gados ir atzīts, ka nopietnus draudus cilvēku veselībai rada augu izcelsmes pārtika, ko paredzēts lietot uzturā neapstrādātu, piemēram, dīgsti un sēklas diedzēšanai, ja tā ir piesārņota ar baktērijām vai vīrusiem. Verotoksigēnās Escherichia coli (VTEC) uzliesmojums Vācijā 2011. gadā (vairāk nekā 4000 cilvēku saslimšanas gadījumu un 55 letāli gadījumi), kas bija saistīts ar diedzētu sēklu lietošanu pārtikā, un vislielākais jebkad reģistrētais pārtikas izraisītas slimības uzliesmojums Vācijā 2012. gadā (norovīruss saldētās zemenēs, kas izraisīja gandrīz 11 000 gastroenterīta gadījumu) skaidri parādīja, cik vājas ir oficiālās kontroles sistēmas ES. Komisijas dienesti veica vairākas revīzijas no 2013. gada līdz 2016. gadam, lai izvērtētu ieviestās kontroles sistēmas mikrobioloģiska piesārņojuma novēršanai tādas pārtikas primārajā ražošanā, kas nav dzīvnieku izcelsmes pārtika un ko ir paredzēts lietot uzturā neapstrādātu. Revīzijas tika īpaši vērstas uz diedzēšanai paredzētu sēklu un dīgstu izsekojamības oficiālo kontroļu sistēmu, piemērojamiem mikrobioloģiskajiem kritērijiem, dīgstu ražotņu apstiprināšanu un diedzēšanai paredzētu importētu sēklu kontroļu sistēmu. Revīzijās tika konstatēti vairāki trūkumi saistībā ar oficiālajām kontrolēm visā dīgstu ražošanas ķēdē. Vairākās dalībvalstīs vai nu nebija nevienas sistēmas oficiālo kontroļu veikšanai attiecībā uz tādas pārtikas primāro ražošanu, kas nav dzīvnieku izcelsmes pārtika un ko ir paredzēts lietot uzturā neapstrādātu, vai arī esošā sistēma bija aprobežota. Turklāt oficiālo kontroļu plānojums nebalstījās uz efektīva riska novērtējuma, jo nav pieejamas statistiski pamatotas paraugu ņemšanas procedūras vai pienācīgu aplēšu par hospitalizācijas un nāves gadījumiem, ko izraisījušas pārtikas pārnēsātas slimības, ar kurām saslimst, lietojot uzturā augu izcelsmes pārtiku. Šie trūkumi tika apspriesti ar dalībvalstu kompetentajām iestādēm, lai rastu risinājumus, ko dalībvalstis vēlāk izmantoja, lai pielāgotu un uzlabotu to oficiālās kontroles sistēmas. Revīzijās izdarītie konstatējumi un secinājumi arī tika izmantoti, lai nostiprinātu jaunas Komisijas pamatnostādnes par mīksto augļu un dārzeņu mikrobioloģisko risku novēršanu. Minētajās pamatnostādnēs ņemti vērā arī attiecīgie Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) atzinumi, un dalībvalstu kompetentās iestādes un audzētāji izmanto tās kā atbalstu savā darbā, lai īstenotu efektīvas, uz risku balstītas kontroles sistēmas nolūkā apkarot jaunus mikrobioloģiskos riskus, ko rada augu izcelsmes pārtika. 2.3. BARĪBAS NEKAITĪGUMS Barības nozarei ir būtiska nozīme dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktu ražošanas ķēdē. Komisijas dienesti 2015. un 2016. gadā nosūtīja visām dalībvalstīm aptaujas anketu, un pēc tam dienestu darbinieki devās faktu vākšanas misijās uz vairākām dalībvalstīm, pārbaudot, kāda ir mijiedarbība starp privātām sertifikācijas shēmām un oficiālajām kontrolēm barības nozarē. Četrās dalībvalstīs kompetentās iestādes cieši mijiedarbojās ar privātajām shēmām un bija izvērtējušas, cik šīs shēmas ir piemērotas, lai ar tām aizstātu vai mazinātu oficiālās kontroles. Rezultātā šajās valstīs bija samazinājušās oficiālās kontroles tiem barības apritē iesaistītajiem uzņēmējiem, kuri bija shēmu dalībnieki, un attiecīgi tika racionālāk izmantoti valsts līdzekļi. Komisijas dienesti šā procesa beigās organizēja darbsemināru, lai veicinātu dalībvalstu savstarpējās apspriedes par ieguvumiem, ko sniedz šāda mijiedarbība, un par problēmām (piem., datu aizsardzības nodrošināšanu un privāto kontroļu uzticamības pārbaudi), un lielākā daļa dalībvalstu atzina, ka oficiālām vajadzībām veiktu privāto kontroļu īpatsvara palielināšanai ir priekšrocības. Šī iespēja ir paredzēta Regulas (ES) Nr. 2017/625 9. panta 1. punkta d) apakšpunktā.

2.4. IMPORTA KONTROLES Lai nodrošinātu dzīvnieku, dzīvnieku izcelsmes produktu, augu izcelsmes produktu un barības drošu importu ES, svarīga nozīme ir visaptverošam importa režīmam, ko papildina efektīvas un uzticamas kontroles. Minētā iemesla dēļ revīzijas, ko veic Komisijas dienesti, šajā jomā sniedz būtisku pārliecību par to, ka visās dalībvalstīs tiek piemēroti augsti un vienoti standarti. Revīzijas regulāri tiek vērstas uz kontrolēm robežkontroles punktos un uz izraudzītajām ievešanas vietām ES, kā arī jomām, kas ir izklāstītas turpmāk. 2.4.1. Robežkontroles, ko veic, lai nepieļautu Āfrikas cūku mēra ievazāšanu ES Efektīvas robežkontroles ir arī svarīgas, lai nepieļautu tādu dzīvnieku slimību ievazāšanu, kuras izraisa vīrusi dzīvnieku izcelsmes pārtikā, ko ieved ar ceļotāju bagāžu, un lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzekļos. Āfrikas cūku mēra vīruss, kas var izraisīt katastrofālus inficēto cūku saimju zudumus, pēdējos gados Savienībā ienests (turpmāk "ievazāts") pāri tās austrumu robežai. Komisijas darbinieki 2016. gada aprīlī devās vairākās faktu vākšanas misijās uz astoņām dalībvalstīm, kas robežojas ar Krieviju, Baltkrieviju un Ukrainu, lai novērtētu, kā tiek īstenotas īpašās robežkontroles, kas noteiktas Komisijas Īstenošanas lēmumā 2013/426/ES, un ceļotāju bagāžas vispārējās kontroles, kas aprakstītas Regulā (EK) Nr. 206/2009. Šīs misijas apliecināja vajadzību uzlabot ceļotāju informētību par riskiem, ko var radīt pārtikas produkti, un vajadzību uzlabot saziņu starp struktūrām (sanitārajiem dienestiem, muitu un robežsardzi), kas darbojas visās vietās, caur kurām var tikt ievazātas slimības. Dalībvalstis ir ņēmušas vērā gūtās atziņas, lai uzlabotu jo īpaši iedzīvotāju informētību par ceļotāju bagāžai piemērojamām prasībām un saziņu starp dažādiem ar robežkontroli saistītajiem dalībniekiem. 2.4.2. Importa kontroles attiecībā uz pārtiku, kas nav dzīvnieku izcelsmes pārtika Iepriekšējā ziņojumā bija izklāstīts rezultāts, kas gūts revīzijās attiecībā uz pārtikas, kas nav dzīvnieku izcelsmes pārtika, oficiālās kontroles sistēmu darbību. Galvenais trūkums bija saistīts ar to preču pilnīgu izsekojamību, kurām saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 669/2009piemēro pastiprinātas importa oficiālās kontroles, pēc to tālākas transportēšanas vai nosūtīšanas uz izraudzītajām ievešanas vietām, kurās produktus, kam piemēro Regulu (EC) Nr. 884/2014, nogādā fizisku pārbaužu veikšanai. Turklāt bieži nebija izpildīts uzņēmējiem noteiktais pienākums iepriekš informēt kontroles iestādes par sūtījumu atvešanu. Komisijas dienesti veica vairākas darbības, lai palīdzētu novērst šos trūkumus. Pirmkārt, tika saskaņotas jaunas procedūras dalībvalstu sadarbībai tālākas transportēšanas gadījumā. Otrkārt, kopējā ievešanas dokumenta (KID) paraugā, kas jāaizpilda uzņēmējiem un kontroles iestādei, tika ieviesti uzlabojumi attiecībā uz noteikumiem par tālāku transportēšanu. Treškārt, Komisija 2014. gadā publicēja Komisijas dienestu darba dokumentu par Regulas (EK) Nr. 669/2009 piemērošanu, un tajā ir ieteikts muitas dienestiem laist attiecīgo preču sūtījumus brīvā apgrozībā tikai pēc tam, kad pārbaudēs ir apstiprināts, ka KID ir pienācīgi aizpildīti. Visbeidzot, Komisija pieņēma Īstenošanas regulu (ES) Nr. 884/2014, ar ko nosaka īpašus nosacījumus konkrētu pārtikas produktu importam saistībā ar to piesārņojuma risku ar aflatoksīniem. 2.5. AUGU VESELĪBA 2.5.1. Kontroles attiecībā uz kaitēkļiem un slimībām Augu veselības jomā pieņemto ES noteikumu mērķis ir aizsargāt kultūraugus, augļus, dārzeņus, ziedus, dekoratīvos augus un mežus no kaitēkļiem un slimībām (kaitīgiem organismiem), novēršot to ienešanu ES vai to izplatību ES. Tas ir jo īpaši svarīgi, ņemot vērā, ka minētie produkti tiek tirgoti visā pasaulē. Lai pārbaudītu, vai tiek ievēroti ES noteikumi, Komisijas dienesti veica plašas revīzijas un analīzes darbības augu veselības jomā. Pamatojoties uz datiem, kas saņemti no EUROPHYT — pārtveršanas sistēmas, kura informē par kaitīgiem organismiem importētos augos un citos priekšmetos —, un jaunu ikmēneša brīdinājumu sarakstu, revīzijas tika vērstas uz tām trešām valstīm, no kurām tika pārtverts liels skaits importa sūtījumu, kas saturēja kaitīgos organismus. Šos datus arī sīki izanalizēja Komisijas un dalībvalstu darba grupa, kas palīdzēja Komisijai ar ieteikumiem konkrētu darbību un pasākumu veikšanā, piemēram, revīziju īstenošanā, dialogā ar iesaistītajām valstīm vai selektīvu importa aizliegumu noteikšanā. Šo darbību rezultātā pārtveršanas gadījumu skaits gadā ir samazinājies no 2310 gadījumiem pirmajā brīdinājumu sarakstā (2014. novembrī) līdz 1733 gadījumiem uz 2016. gada 1. decembri, bet ir jāiegulda lielāks darbs, lai vēl vairāk samazinātu pārtveršanas gadījumu skaitu un tādējādi arī iespējamos riskus augu veselībai. Kopumā ir pastāvīgi nepieciešams uzlabot riska faktoru apzināšanu un novērtēšanu un efektīvāk mērķorientēt dalībvalstu darbības, jo īpaši ņemot vērā jaunus slimību uzliesmojumus un kaitēkļu un slimību izplatību ES, kā arī jaunu informāciju par saimniekaugu un saimniekorganismu klāstu un vektoriem. Saistībā ar dalībvalstīs īstenojamo kaitīgo organismu izskaušanu sistēmas EUROPHYT ietvaros dalībvalstīm tika izstrādāts jauns modulis ziņošanai par slimību uzliesmojumiem ES teritorijā. Tas ir paredzēts, lai stiprinātu būtiskākās informācijas ātru apmaiņu un analīzi nolūkā veicināt savlaicīgāku un rezultatīvāku atbildes rīcību uzliesmojumu gadījumos. Attiecībā uz vienu no kaitīgākajiem kaitēkļiem, proti, priežu koksnes nematodi (PKN), tika izveidota “darba grupa”, kuras sastāvā bija dalībvalstu eksperti un Komisijas kontroles dienestu darbinieki un kuras uzdevums bija palīdzēt izstrādāt stratēģiju šā kaitēkļa ierobežošanai abās visvairāk skartajās dalībvalstīs. Darba grupas mērķis bija pārskatīt esošās ierobežošanas stratēģijas un pārraudzīt PKN ierobežošanas rīcības plānu praktisko īstenošanu. Tika publicēts pārskata ziņojums, kura pamatā ir vairākas sanāksmes un attiecīgo valstu apmeklējumi. Ziņojumā sniegtie ieteikumi jau lielā mērā ir īstenoti. Vēl viens būtisks kaitēklis ir Xylella fastidiosa — iznīcinoša baktērija, kura ir nodarījusi būtisku kaitējumu olīvkokiem un kuras uzliesmojumi vairākās dalībvalstīs ir stingri uzraudzīti, jo īpaši ar biežajām revīzijām, kas veiktas kopš kaitēkļa pirmās konstatācijas Itālijā 2013. gada beigās. Revīziju rezultāti un Komisijas dienestu pēcpasākumi ir būtiski palīdzējuši uzlabot kontroles tajās valstīs, kurās notiek uzliesmojumi. Itālijai, kuras iestādēm neizdodas apturēt šā kaitīgā organisma izplatīšanos, Komisija 2017. gada jūlijā nosūtīja argumentētu atzinumu. 2.6. PESTICĪDI 2.6.1. Kontroles attiecībā uz augu aizsardzības produktu tirdzniecību un izmantošanu Augu aizsardzības produktus (plant protection products — PPP) galvenokārt izmanto lauksaimniecības nozarē, bet lieto arī mežsaimniecībā, dārzkopībā, piemājas platībās un dārzos. ES piemēro stingrus noteikumus attiecībā uz PPP tirdzniecību un izmantošanu. Lai pārbaudītu, vai kontroles sistēmas dalībvalstīs darbojas efektīvi, laikposmā no 2012. gada līdz 2016. gadam tika īstenoti divi visaptveroši revīziju kopumi, kas attiecās uz PPP tirdzniecības un izmantošanas kontrolēm, . Attiecībā uz PPP tirdzniecību Komisijas dienestu veiktajās revīzijās tika konstatēts, ka ar PPP importētājiem, ražotājiem un pārpakotājiem saistītie riski nav pietiekami ņemti vērā dalībvalstu kontroļu plānošanā. Līdz ar to attiecībā uz šiem uzņēmējiem kontroļu biežums un apjoms pārsvarā ir nepietiekams. Šo specializēto uzņēmēju kontroles efektivitāti turklāt vājināja arī inspektoriem paredzētas speciālas apmācības trūkums un nepietiekama kontroles plānu izstrāde un analīze. Lielākā daļa dalībvalstu neveic kontroles attiecībā uz PPP, kas paredzēti izmantošanai citās dalībvalstīs vai trešās valstīs. Šo būtisko kontroles sistēmu trūkumu viegli var izmantot, lai tirgū laistu prasībām neatbilstīgus līdzekļus. PPP tirdzniecības kontroles trūkumu dēļ revīzijās tika konstatēts, ka nav pietiekamas pārliecības, ka tiek atklāti viltoti un nelikumīgi pesticīdi.

Aizvien labāk izstrādāto, lietotājus pārraugošo oficiālo kontroļu sistēmu mērķis — kombinācijā ar pesticīdu ilgstpējīgas lietošanas jomā notiekošo izaugsmi —ir patērētājiem garantēt, ka PPP tiek izmantoti arvien atbildīgāk. Komisijas dienesti izveidoja divas darba grupas, lai palīdzētu dalībvalstīm novērst sistēmas trūkumus. PPP preparātu analīzes darba grupa izstrādā atsauces dokumentus, lai sniegtu dalībvalstīm norādījumus par analītiskajām metodēm, kas ir jāizmanto, un par analītisko rezultātu interpretāciju šajā sarežģītajā jomā. PPP uzraudzības darba grupa izstrādāja veidni PPP tirdzniecības un izmantošanas kontroļu saskaņotai paziņošanai. Pēc vajadzības tā arī organizē darbseminārus par citiem īpašiem jautājumiem, kas saistīti ar PPP kontroli. 2.6.2. PPP apstiprināšana Kad kāda darbīgā viela ir apstiprināta ES līmenī, dalībvalsts atļauju par individuālu PPP var piešķirt tikai pēc tam, kad ir veikts padziļināts izvērtējums, kas aptver vairākas jomas, piemēram, kaitīgo iedarbību uz operatoru, toksikoloģiju, apriti vidē, ekotoksikoloģiju un iedarbīgumu. Lai šo procesu optimizētu, Regulā (EK) Nr. 1107/2009 ir noteikta zonālo atļauju piešķiršanas sistēma. Komisijas revīziju kopumā, ko tā no 2016. gada dalībvalstīs īstenoja, lai izvērtētu šīs atļauju piešķiršanas sistēmas, tika konstatēts, ka lielākā daļa dalībvalstu nav ievērojušas gandrīz visus tiesību aktos noteiktos termiņus. Viens no iemesliem ir fakts, ka dalībvalstis nepietiekami izmanto iespējas paļauties uz citu dalībvalstu veikto izvērtējumu, kas ir ES zonālo atļauju piešķiršanas sistēmas pamats. Šī kavēšanās pieteikumu apstrādē var traucēt sasniegt ES tiesību aktu mērķi nodrošināt augstu veselības un vides aizsardzības līmeni. Komisijas revīzijās arī tika apzināta laba prakse, kas dalībvalstīm var palīdzēt uzlabot to atļauju piešķiršana sistēmas. 2.6.3. Kontroles attiecībā uz pesticīdu ilgtspējīgu lietošanu Direktīvas par pesticīdu ilgtspējīgu lietošanu mērķis ir mazināt pesticīdu lietošanas radītus riskus un ietekmi uz cilvēku veselību un vidi un veicināt integrētās augu aizsardzības (IAA) un alternatīvu pieeju izmantošanu. Lai pārbaudītu, vai minētajā direktīvā paredzētie pasākumi ir īstenoti, Komisijas darbinieki 2016. gadā veica visu dalībvalstu vispusīgu apsekojumu, kam sekoja vairākas faktu vākšanas misijas sešās dalībvalstīs 2017. gadā. Apsekojums un dalībvalstu nacionālo rīcības plānu analīze liecina, ka direktīva tiek īstenota fragmentāri, jo dažas dalībvalstis ir bijušas aktīvākas nekā citas. Turpretī profesionāļu apmācības un sertifikācijas sistēmas ir izveidotas visās ES valstīs, un līdz šim gandrīz četri miljoni lauksaimnieku ir apmācīti pesticīdu drošā lietošanā. Turklāt ir veikta 900 000 smidzinātāju testēšana, lai pārbaudītu to lietošanas precizitāti un drošumu. Dalībvalstis bija veikušas būtiskus pasākumus operatoru apmācības programmu izveidē, un kopējā platība, kas ar pesticīdiem apstrādāta, tos izsmidzinot no gaisa, ir ievērojami samazinājusies, jo patlaban šis lietošanas veids ir atļauts tikai ļoti ierobežotos apstākļos. Tomēr, lai gan IAA ir direktīvas stūrakmens, tā joprojām tiek izmantota nepietiekami. To nemaina arī fakts, ka ES apstiprinātu zema riska / neķīmisku augu aizsardzības vielu skaits kopš 2009. gada ir dubultojies. Dalībvalstis neveic sistemātiskas pārbaudes par IAA principu ievērošanu individuālu audzētāju līmenī. Turklāt dalībvalstis vēl nebija noteikušas skaidrus kritērijus, lai nodrošinātu, ka IAA vispārīgos principus īsteno visi profesionālie lietotāji. Dalībvalstīs notiekošā to nacionālo rīcības plānu pārskatīšana sniedz iespēju pievērsties Komisijas ziņojumā norādītajām nepilnībām, tostarp vajadzībai noteikt precīzākus un izmērāmus mērķrādītājus, lai šo risku mazināšanā gūtos panākumus varētu parādīt visiem iedzīvotājiem. Pamatojoties uz sešām faktu vākšanas misijām, kas dalībvalstīs veiktas 2017. gadā, Komisija ir izstrādājusi visaptverošu darba programmu dalībvalstu apmeklēšanai un atjaunināto nacionālo rīcības plānu novērtēšanai, kā arī apmācības pasākumu rīkošanai, lai uzlabotu īstenošanu dalībvalstu līmenī. 2.7. DZĪVNIEKU VESELĪBA ES dzīvnieku veselības stratēģijas mērķis ir nodrošināt stabilu kontroles satvaru, kas vērsts uz profilakses pasākumiem, slimību uzraudzību, konkrētām oficiālajām kontrolēm un pētniecību, jo profilakse ir labāka nekā ārstēšana. Tādējādi var ierobežot saslimstību ar dzīvnieku slimībām, kurām var būt graujošas sekas, un līdz minimumam samazināt slimību uzliesmojumu ietekmi. Lai pārbaudītu dalībvalstu gatavību reaģēt uz dzīvnieku slimībām, Komisijas dienesti veica revīzijas vairākās jomās, no kurām divas ir minētas turpmāk. 2.7.1. Dalībvalstu ārkārtas situāciju plānu izstrāde, lai reaģētu uz dzīvnieku slimībām Komisijas dienesti laikposmā no 2014. gada līdz 2016. gadam revidēja ārkārtas situāciju plānus, kas saistīti ar dzīvnieku slimībām. Ar katru nākamo revīziju, arī salīdzinot ar iepriekšējo revīziju rezultātiem, notika uzlabojums tādās jomās kā dzīvnieku turēšanas telpu reģistrācija, diagnostikas spējas, resursu sadalījums un skaidrība pienākumu sadalē. Dalībvalstīs bija vērojama pozitīva tendence izstrādāto plānu un rokasgrāmatu kvalitātes un pilnīguma ziņā. Tika uzlabotas arī iepirkuma procedūras un praktiskā apmācība. Revīzijās tika konstatēti svarīgi vispārēji trūkumi attiecībā uz ārkārtas vakcināciju un gatavību ātrai piespiedu izkaušanai fermās. Tajās arī tika atklāts, ka ievērojami atšķiras spēja slimības konstatēt agrīni un reaģēt uz plašiem slimību uzliesmojumiem. Izmantojot apkopoto informāciju, Komisijas dienesti minētajā laikposmā organizēja dažādus saistītus pasākumus, tostarp ekspertu sanāksmes, valstu iestāžu apmeklējumus un vairākus praktiskās apmācības kursus, kuros sapulcējās ierēdņi no vairākām dalībvalstīm un kaimiņvalstīm un kuri sniedza iespēju uzlabot saziņu un pieredzes apmaiņu starp valstu dienestiem. Dzīvnieku slimības, kam ir būtiska sociāla un ekonomiska ietekme, ES tika ievazātas 2014. gadā (Āfrikas cūku mēris) un 2015. gadā (nodulārais dermatīts) un tās izplatījās vairākās valstīs. Trūkumi, kas tika atklāti iepriekš minētajās revīzijās attiecībā uz ārkārtas situāciju plānu izstrādi, bija acīmredzami, kad iestādes centās ierobežot abas minētās slimības. No 2014. gada Komisijas dienesti veica revīzijas skartajās valstīs, pievēršoties kontroles pasākumiem, kas veikti, lai ierobežotu un izskaustu minētās slimības, un citās apdraudētajās valstīs, lai tām palīdzētu uzlabot to gatavību. Revīzijās tika konstatēti specifiski īstenošanas trūkumi, un tās arī palīdzēja veicināt kontroles un izskaušanas pasākumu konsekventu īstenošanu Savienībā. Komisijas dienesti arī sniedza tiešu tehnisku un finansiālu atbalstu dalībvalstīm, īstenojot ekspertu ārkārtas reaģēšanas grupu misijas un atbalsta pasākumus sagatavotības, uzraudzības un reaģēšanas uzlabošanai, kā arī izveidoja nodulārā dermatīta ārkārtas vakcīnu banku, lai nodrošinātu efektīvu agrīnu reaģēšanu uz slimības uzliesmojumiem. Revīzijās gūtie rezultāti un atziņas tika pārrunāti ar ierēdņiem no kaimiņvalstīm tehniskās sanāksmēs, ko rīkoja gan tāpēc, lai nodrošinātu pilnīgu pārredzamību, gan arī lai dalītos zināšanās un pieredzē, jo Savienības interesēs ir samazināt slimību ienešanas risku no kaimiņvalstīm, kas nav ES valstis. 2.7.2. Oficiālās kontroles attiecībā uz zivju akvakultūru

Akvakultūra ir joma, kurā vērojama izaugsme visā pasaulē, un arī svarīga ekonomikas nozare ES, kurā nodarbināti aptuveni 85 000 strādājošo un kura ir viena no 10 pasaulē lielākajām akvakultūras produktu ražotājām. Lai gūtu priekšstatu par to, kā valstu oficiālo kontroļu sistēmas atbilst ES tiesību aktiem par akvakultūru, tostarp dzīvnieku veselības prasībām, laikposmā no 2014. gada septembra līdz 2015. gada novembrim notika vairākas faktu vākšanas misijas septiņās dalībvalstīs un Norvēģijā. Misiju pārskata ziņojumā ir secināts, ka tiek īstenotas oficiālas audzētavu kontroles un tās veicina nozares attīstību kopumā. Tika konstatētas vairākas problēmas galvenajās jomās, jo īpaši saistībā ar nepietiekamām reģistrācijas procedūrām, kas ietekmēja kompetento iestāžu spēju gūt skaidru priekšstatu par veselības stāvokli nozarē un uzņēmēju spēju ticami noskaidrot veselības stāvokli nosūtošajās un saņemošajās audzētavās. Dažādais komptento iestāžu kompetences līmenis ietekmēja to spēju konstatēt veselības problēmas oficiālo kontroļu laikā. Turklāt zivju slimību agrīnas konstatēšanas, kurā izmanto pasīvās uzraudzības datus, efektivitāti mazina fakts, ka nav vienotas pieejas jēdzienam “būtisks zivju mirstības palielinājums”. Tika arī norādīts, ka ierobežotās veterināro zāļu pieejamības dēļ dažu slimību ārstēšana nav optimāla, un pastāv iespēja, ka pieaugs rezistence pret antimikrobiālajiem līdzekļiem. Lai mazinātu rezistences pret antimikrobiālajiem līdzekļiem vispārējo palielināšanos un cita starpā ierobežotu antimikrobiālo līdzekļu nepiemērotu lietošanu dzīvniekiem, Komisija sāka visaptverošu programmu atbilstoši ES rīcības plānam attiecībā uz rezistenci pret antimikrobiāliem līdzekļiem. Īstenojot vairākus pasākumus, kuru mērķis ir pievērsties lielākajai daļai šajā ziņojumā īpaši izcelto jautājumu, Komisijas dienesti, pēc apspriešanās ar visiem attiecīgajiem dalībniekiem (piem., dalībvalstu kompetentajām iestādēm, ieinteresētajām personām, trešām valstīm u. c.), jaunā Dzīvnieku veselības tiesību akta ietvaros līdz 2019. gada aprīlim pieņems vairākus deleģētos un īstenošanas aktus. Šādu aktu mērķis ir vienkāršot un attiecīgā gadījumā precizēt prasības pret dzīvnieku pārvietošanu un slimību kontroli un mazināt administratīvo slogu, kas inter alia saistīts ar reģistrāciju un apstiprināšanu. 2.8. DZĪVNIEKU LABTURĪBA Dzīvnieku labturības jomā Komisijas dienesti veica vairākas revīzijas darbības un mācību komandējumus saistībā ar diviem pamattematiem. 2.8.1. Dzīvnieku labturība pārvadāšanas laikā Komisijas dienestu veiktajās revīzijās ir atkārtoti konstatētas problēmas Regulas (EK) Nr. 1/2005 prasību īstenošanā. Komisijas uzmanības centrā ir prakses norādījumu izstrāde, kā arī dalībvalstu savstarpējās sadarbības uzlabošana, lai nodrošinātu spēkā esošo noteikumu saskanīgāku īstenošanu. Paturot to prātā, Komisijas dienesti ieviesa trīsgadu izmēģinājuma projektu dzīvnieku labturības uzlabošanai pārvadāšanas laikā un projekta ietvaros izstrādāja un izplatīja labas prakses norādījumus par piecām galvenajām dzīvnieku sugām (liellopiem, zirgiem, cūkām, mājputniem un aitām), ko ES teritorijā un uz trešās valstīm pārvadā nokaušanai, nobarošanai un selekcijai. Labas prakses norādījumu galīgā versija jau ir pieejama un ir izplatīta ieinteresētajām personām Eiropā, rīkojot visaptverošu izplatīšanas kampaņu, kurā iekļauti tādi elementi kā speciāla tīmekļa vietne, sanāksmes, izbraukuma prezentācijas, publikācijas u. c. Kampaņa turpināsies līdz 2018. gada vidum. Dalībvalstīm ir pienākums sniegt Komisijas dienestiem informācija par pārbaudēm, ko tās veic atbilstoši Regulai (EK) Nr. 1/2005. Komisijas dienesti organizēja valstu ekspertu grupu braucienus uz dalībvalstīm, kurās ir ieviesta laba prakse lauksaimniecības dzīvnieku transportlīdzekļu pārbaužu veikšanā, un tādējādi veicināja zinātības apmaiņu. Rezultātā valstu iestādes apņēmās izveidot līdzīgu labu praksi. Šādas prakses piemēri cita starpā ir prioritātes piešķiršana pārbaudēm, pārkāpumu klasificēšana kategorijās, lai nodrošinātu saskanīgas izpildes darbības, un vairāk praktiskas apmācības dzīvnieku pārvadātājiem. Turklāt Komisijas dienesti, organizējot sanāksmes, turpināja veicināt sadarbību starp dalībvalstu kontaktpunktiem dzīvnieku aizsardzībai pārvadāšanas laikā. Šādās sanāksmēs un mācību komandējumos apzinātās kopīgās problēmas arī tika darītas zināmas minētajām valstu ekspertu grupām, kas izstrādāja, saskaņoja un sagatavoja “tīkla dokumentus”, kuros sniegti norādījumi par prasību praktisko īstenošanu un izklāstīta laba kontroļu veikšanas prakse. 2.8.2. Dzīvnieku aizsardzība nonāvēšanas laikā Komisijas dienesti veica dokumentāru analīzi, izmēģinājuma revīziju 2013. gadā un vairākas revīzijas, lai pārskatītu dalībvalstu centienus īstenot Regulu (EK) Nr. 1099/2009 par dzīvnieku aizsardzību nonāvēšanas laikā. Minētajās revīzijās arī tika pārbaudīts, kā tiek novērsta nepiemērotu dzīvnieku pārvešana uz kautuvēm un kā tiek izmantoti rādītāji par broileru labturību saimniecībās. Pēc revīzijām tika sagatavoti trīs pārskata ziņojumi par katru jautājumu (dzīvnieku labturība nokaušanas laikā, dzīvnieku labturība pārvadāšanas laikā un gaļas ražošanai audzētu cāļu labturība), katrā ziņojumā izklāstot labu praksi un visbiežākās neatbilstības. Komisija arī organizēja divus specializētus BTSF pasākumus — vienu par dzīvnieku aizsardzību nonāvēšanas laikā un otru par rādītāju uzraudzību kautuvē, lai uzlabotu broileru labturību saimniecībās. 2.9. REZISTENCE PRET ANTIMIKROBIĀLIEM LĪDZEKĻIEM Saistībā ar Eiropas Komisijas 2011. gada rīcības plānu pret pieaugošajiem draudiem, ko rada rezistence pret antimikrobiāliem līdzekļiem (antimicrobial resistance — AMR), Komisija veica revīzijas, lai pārbaudītu, kā tiek īstenota obligātā uzraudzība un ziņošana par AMR dzīvniekos un pārtikā. Tā arī apkopoja informāciju par politikas pasākumiem, kuru mērķis ir veicināt antibiotiku piesardzīgu lietošanu dzīvniekiem. ES prasības par dzīvnieku un pārtikas AMR uzraudzību un ziņošanu ir noteiktas Komisijas Īstenošanas lēmumā 2013/652/ES. Revīzijās tika konstatēts, ka dalībvalstis ir būtiski uzlabojušas lielākās piemērojamo paraugu ņemšanas un testēšanas prasību daļas izstrādi un īstenošanu. Attiecīgajā pārskata ziņojumā bija norādītas dažas jomas, kurās ir veicami uzlabojumi saistībā ar datu vākšanu un nacionālo laboratoriju tīkliem, kā arī datu ziņošanu Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādei. Ziņojumā arī bija uzsvērta laba prakse, kas pārsniedz tiesību aktos prasīto. Informācijas vākšana par antimikrobiālo līdzekļu piesardzīgu lietošanu tika veikta, dodoties vairākās faktu vākšanas misijās. To laikā tika konstatēts, ka gandrīz visās valstīs ir ieviesti dažādi politikas pasākumi attiecībā uz piesardzīgu lietošanu. To vidū ir antimikrobiālo līdzekļu lietošanas samazināšanas mērķrādītāji, kā arī aizliegumi lietot kritiski svarīgus antimikrobiālos līdzekļus konkrētām dzīvnieku sugām. Visu īstenoto politikas pasākumu kopējās ietekmes rezultātā antimikrobiālo līdzekļu lietošana var būtiski samazināties. Samazinājums var pārsniegt 50 %, pat ja valstu stratēģijas vēl ir tikai to sākumposmā un saistītie politikas pasākumi ir brīvprātīgi. Attiecīgajā pārskata ziņojumā ir uzsvērta iespējamā saistība starp antimikrobiālo līdzekļu lietošanas samazināšanos un AMR līmeņa samazināšanos. Minētajās revīzijās un faktu vākšanas misijās konstatētās uzlabojumu iespējas un laba prakse tika izmantotas, izstrādājot visaptverošu ES rīcības plānu pret antimikrobiālajiem līdzekļiem izveidojušās rezistences apkarošanai pieejas “Viena veselība” ietvaros. 2.10. BIOLOĢISKĀ RAŽOŠANA