Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par nostāju, kas Eiropas Savienībai jāpauž Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzības konvencijas (Bernes konvencija) Pastāvīgās komitejas trīsdesmit otrajā sanāksmē /* COM/2012/0520 final - 2012/0249 (NLE) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Eiropas Padomes Konvencija par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību (turpmāk „Bernes konvencija”) tika pieņemta 1979. gada 19. septembrī Bernē (Šveice) un stājās spēkā 1982. gada 1. jūnijā. Konvenciju parakstījušas 50 Līgumslēdzējas puses: 45 Eiropas Padomes dalībvalstis, 4 valstis, kuras nav Eiropas Padomes dalībvalstis, un Eiropas Savienība. Konvencijas mērķi ir „aizsargāt savvaļas floru un faunu un to dabiskās dzīvotnes, īpaši tās sugas un dzīvotnes, kuru aizsardzībai nepieciešama vairāku valstu sadarbība, un arī veicināt šādu sadarbību. Īpašs uzsvars likts uz apdraudētajām un izzūdošajām sugām, tai skaitā apdraudētajām un izzūdošajām migrējošajām sugām.” Visām Bernes konvencijas Līgumslēdzējām pusēm jāveic pasākumi, lai: – uzlabotu nacionālo politiku savvaļas floras, faunas un to dabisko dzīvotņu aizsardzībai, – pievērstu uzmanību savvaļas floras un faunas aizsardzībai savā plānošanas un attīstības politikā un piesārņojuma novēršanas pasākumos, – veicinātu izglītību un izplatītu vispārēju informāciju par savvaļas floras un faunas sugu un to dzīvotņu aizsardzības nepieciešamību, – sadarbotos, lai paaugstinātu šo pasākumu efektivitāti, apvienojot pūliņus migrējošo sugu aizsardzībā, un vairāk apmainītos ar informāciju un dalītos pieredzē un zināšanās. Bernes konvencija ES līmenī īstenota ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīvu 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību[1] („Putnu direktīva”) un Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvu 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību[2] („Biotopu direktīva”), kas veido vienotu regulējumu savvaļas augu un dzīvnieku un biotopu aizsardzībai Eiropas Savienībā un ir galvenie ES juridiskie instrumenti, kuru mērķis ir saglabāt bioloģisko daudzveidību dalībvalstīs. Direktīvas veido tiesisko regulējumu ES Natura 2000 tīklam, kas ir lielākais aizsargājamo teritoriju tīkls pasaulē. Pastāvīgā komiteja ir Bernes konvencijas vadības struktūra. Komitejas galvenais uzdevums ir uzraudzīt šīs konvencijas noteikumus, ņemot vērā izmaiņas savvaļas florā un tās vajadzības. Tādēļ Pastāvīgajai komitejai ir piešķirtas īpašas pilnvaras sniegt Pusēm ieteikumus un izskatīt un pieņemt to papildinājumu grozījumus, kuros minētas šīs aizsargājamās sugas. Bernes konvencijas 22. panta 1. punktā noteikts, ka: 1. Parakstīšanas vai sava ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās dokumenta deponēšanas laikā ikviena valsts var ieviest vienu vai vairākas atrunas attiecībā uz konkrētām, I–III pielikumā iekļautām sugām un/vai dažām sugām, kuras minētas atrunā vai atrunās attiecībā uz konkrētiem IV pielikumā minētajiem nonāvēšanas, gūstīšanas vai citādas izmantošanas metodēm vai paņēmieniem. Nekādas vispārēja rakstura atrunas nevar tikt ieviestas. Gatavojoties Pastāvīgās komitejas trīsdesmit otrajai sanāksmei, kurai jānotiek 2012. gada 27.–30. novembrī Strasbūrā, Šveice iesniedza priekšlikumu par grozījumiem Bernes konvencijas 22. pantā, lai ikviena Līgumslēdzēja puse būtu tiesīga ieviest dažas atrunas attiecībā uz Bernes konvencijā sākotnēji paredzētām saistībām, pat ja tā pirms tam jau ir parakstījusi konvenciju vai deponējusi savu ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās dokumentu. Šveices priekšlikumā paredzēts 22. pantā iekļaut jaunu 1.a punktu šādā redakcijā: „1.a Ja kopš šīs konvencijas stāšanās spēkā kādas valsts teritorijā apstākļi ir radikāli mainījušies, tad papildus 1. punktam attiecīgā valsts var ieviest vienu vai vairākas atrunas attiecībā uz konkrētām sugām, kas precizētas I–III papildinājumā.” Šveice nav iesniegusi ne analīzi, ne zinātniskus datus, un šķiet, ka priekšlikumu nepamato šāda veida analīze vai dati. Turklāt, ļaujot visiem Bernes konvencijas parakstītājiem ieviest vienu vai vairākas atrunas attiecībā uz konkrētām sugām, kas precizētas I–III papildinājumā, Šveices priekšlikums varētu plašā mērogā negatīvi ietekmēt Eiropas nozīmes faunas un floras populāciju. Tas ievērojami samazinātu konvencijas nozīmi un būtiski ietekmētu ES centienus Eiropas sugu aizsardzības jomā. Ņemot vērā iepriekš minēto un nodrošinot atbilstību starp Bernes konvenciju un ES tiesību aktiem, turklāt arī turpmāk nodrošinot to sekmīgu īstenošanu, nākamajā Pastāvīgās komitejas sanāksmē Savienībai nevajadzētu atbalstīt Šveices priekšlikumu. 2012/0249 (NLE) Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par nostāju, kas Eiropas Savienībai jāpauž Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzības konvencijas (Bernes konvencija) Pastāvīgās komitejas trīsdesmit otrajā sanāksmē EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 192. panta 1. punktu saistībā ar 218. panta 9. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, tā kā: (1) Eiropas Savienība ir Konvencijas par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību (Bernes konvencija) Puse. (2) Bernes konvencija ES līmenī īstenota ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīvu 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību[3] un Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvu 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību[4]. (3) Bernes konvencijas pantu grozījumus izskata Pastāvīgā komiteja. Gatavojoties Pastāvīgās komitejas trīsdesmit otrajai sanāksmei, kura notiks 2012. gada 27.–30. novembrī Strasbūrā, Šveice iesniedza priekšlikumu par grozījumiem Bernes konvencijas 22. pantā, lai ikviena Puse būtu tiesīga ieviest dažas atrunas attiecībā uz Bernes konvencijā sākotnēji paredzētajām saistībām, pat ja tā pirms tam jau ir parakstījusi konvenciju vai deponējusi savu ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās dokumentu. Tas ļautu visiem Bernes konvencijas parakstītājiem ieviest vienu vai vairākas atrunas attiecībā uz konkrētām sugām, kas precizētas I–III papildinājumā. (4) Šis priekšlikums nav pamatots ar analīzi vai zinātniskiem datiem un varētu plašā mērogā negatīvi ietekmēt Eiropas nozīmes faunas un floras populāciju. Turklāt tas nav saderīgs ar Savienības tiesību aktiem. (5) Ņemot vērā iepriekš minēto, nākamajā Pastāvīgās komitejas sanāksmē Savienībai nevajadzētu atbalstīt Šveices priekšlikumu, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Ar nostāju, kas Eiropas Savienībai jāpauž Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzības konvencijas (Bernes konvencija) Pastāvīgās komitejas trīsdesmit otrajā sanāksmē, netiek atbalstīts Šveices priekšlikums par grozījumiem minētās konvencijas 22. pantā. 2. pants Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā. Briselē, Padomes vārdā — priekšsēdētājs [1] OV L 20, 26.1.2010., 7. lpp. [2] OV L 206, 22.7.1992., 7. lpp. [3] OV L 20, 26.1.2010., 7. lpp. [4] OV L 206, 22.7.1992., 7. lpp.