LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 128/74

457. PLENĀRĀ SESIJA 2009. GADA 4. UN 5. NOVEMBRĪ

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai – Jaunas prasmes jaunām darba vietām. Saskaņotu darba tirgus vajadzību un prasmju plānošana”

COM(2008) 868 galīgā redakcija

(2010/C 128/13)

Ziņotāja: Vladimíra DRBALOVÁ kdze

Eiropas Komisija saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 262. pantu 2008. gada 16. decembrī nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komiteja. Jaunas prasmes jaunām darba vietām. Saskaņotu darba tirgus vajadzību un prasmju plānošana”

COM (2008) 868 galīgā redakcija.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Nodarbinātības, sociālo lietu un pilsoniskuma specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2009. gada 15. oktobrī.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 457. plenārajā sesijā, kas notika 2009. gada 4. un 5. novembrī (4. novembra sēdē), ar 141 balsi par, 2 pret un 2 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ierosinājumi.

1.1. Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK) uzskata, ka Paziņojums “Jaunas prasmes jaunām darba vietām” ir publicēts vispiemērotākajā brīdī. Komiteja piekrīt Komisijas viedoklim, ka valstu un ES līmenī jārada mehānisms, lai prognozētu, kādas prasmes būs vajadzīgas darba tirgū, un šajā jomā jāpalielina veiktspēja. Prasmju uzlabošana visos līmeņos ir pamatnosacījums, lai īstermiņā atjaunotu ekonomisko aktivitāti un ilgtākā termiņā nodrošinātu attīstību, palielinātu ražīgumu, paaugstinātu konkurētspēju, nodarbinātības līmeni, nodrošinātu iespēju vienlīdzību un sociālo kohēziju. Darba tirgus turpmākās vajadzības var prognozēt tikai daļēji, tādēļ pastāvīgi jāuzlabo esošie mehānismi un instrumenti.

1.2. EESK atzinīgi vērtē Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra priekšlikumus, kā turpmāk uzlabot Eiropai vajadzīgo prasmju regulāru prognozēšanu. Piemēram, ierosināts pilnveidot metodes un datu bāzes, vienlaikus atjauninot prognozes par piedāvājumu un pieprasījumu, lai varētu analizēt to neatbilsmi. Vienlaikus Komiteja iesaka precīzāk definēt jēdzienu “prasmes”, jo tā izpratne dalībvalstīs nav vienāda.

1.3. Jāatzīmē tomēr, ka nav instrumentu, lai nekļūdīgi noteiktu nākotnes vajadzības, un globalizācijas apstākļos arī starptautiskā darba dalīšana vidējā termiņā var mainīties, savukārt apmācību ilgums ļoti bieži atbilst šim “vidējam termiņam”.

1.4. EESK piekrīt viedoklim, ka prasmes jāuzlabo un jāpielāgo pašreizējām un turpmākajām darba tirgus vajadzībām. Tā tomēr rosina arī pilnībā izmantot pašreizējās iespējas darba tirgū, palielināt darba ņēmēju pielāgošanās spējas, paaugstināt jau izveidoto darba vietu kvalitāti un radīt jaunas produktīvas darba vietas un attīstīt “zaļā” darba tirgus potenciālu.

1.5. EESK pilnībā atbalsta domu par visu ieinteresēto personu partnerību un sadarbību. Komiteja īpaši atzinīgi vērtē sociālo partneru - nozīmīgāko darba tirgus dalībnieku - un pilsoniskās sabiedrības ieguldījumu. EESK arī uzsver, ka ciešāk jāsadarbojas un jākoordinē pasākumi starptautiskajā līmenī, it īpaši tie, kurus īsteno Starptautiskā Darba organizācija (ILO) un Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija (ESAO).

1.6. Komiteja norāda, ka īpaša nozīme ir izglītības iestāžu un uzņēmumu ciešai un efektīvai sadarbībai, lai veiktu konstruktīvas pārmaiņas izglītības sistēmās, samazinātu to personu skaitu, kas pārtrauc mācības, palielinātu tehnisko priekšmetu popularitāti, uzlabotu arodizglītības kvalitāti, vienlaikus prognozējot dalībvalstu darba tirgos pieprasītās kvalifikācijas un prasmes, lai palielinātu vispārējo nodarbinātības līmeni ES, un panākot minēto sistēmu lielāku atbilstību uzņēmumu darbībai. Komiteja norāda, ka īpaša vērība jāpievērš pamatizglītībai, kā arī pasniedzēju sagatavošanai un profesionālās orientācijas sistēmu uzlabošanai. Īpaša uzmanība jāvelta arī tieši mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) vajadzībām.

1.7. Šajā sakarā EESK norāda uz ieteikumiem, kas 2009. gada maijā pieņemti nodarbinātības jautājumiem veltītajā ES augstākā līmeņa ārpuskārtas sanāksmē, kas notika Prāgā. Minētajiem ieteikumiem jāveicina prasmju līmeņa paaugstināšana, ieguldījumi izglītībā, mobilitāte ES robežās, profesionālo prasmju prognozēšana un to lielāka atbilstība darba tirgus vajadzībām, plašākas iespējas iegūt kvalitatīvi augstvērtīgāku arodizglītību un darba pieredzi.

1.8. Komiteja atzinīgi vērtē apņemšanos, ko dalībvalstis pauda maijā notikušajā Izglītības Padomē. Šī apņemšanās paredz nostiprināt pamatu ciešākai ES dalībvalstu sadarbībai vispārējās un profesionālās izglītības jomā un izvirzīja četrus stratēģiskus mērķus, lai uzlabotu visu skolēnu, kuri iegūst vispārējo un profesionālo izglītību, nodarbinātības iespējas un uzņēmējdarbības spējas. Šajā aspektā Eiropas kvalifikāciju ietvarstruktūrai (EKI) (1) mūžizglītības jomā ir būtiska nozīme.

1.9. EESK pauž gandarījumu par Zviedrijas prezidentūras lēmumu iekļaut pasākumu programmā konferenci “Jaunas prasmes jaunām darba vietām”, kas notiks 2009. gada 22. un 23. oktobrī un kurā galvenā uzmanība tiks veltīta darba tirgus turpmākajām vajadzībām un valsts nodarbinātības dienestu nozīmei.

2. Ievads

2.1. Pasaules finanšu krīzes ietekmē ES ekonomikā sākusies lejupslīde, kas ir smags trieciens Eiropas darba tirgum un nodarbinātībai. Pēdējās prognozes liecina, ka bezdarba līmenis 2009. gadā būs 9,4 %, bet 2010. gadā līdz pat 10,9 %.

2.2. Lai stāvokli uzlabotu, Eiropas Komisija izstrādāja Eiropas ekonomikas atveseļošanas plānu (2), kurā tā uzsver saskaņotas rīcības nozīmību, izvirza stratēģiskus mērķus un ierosina īstenot virkni pasākumu četrās Lisabonas stratēģijas prioritārajās jomās.

2.3. ES ekonomikas atveseļošanas plānā paredzēti arī pasākumi darba vietu - un cilvēkresursu - saglabāšanai un uzņēmējdarbības veicināšanai. Eiropas Komisija rosina īstenot visaptverošu Eiropas iniciatīvu nodarbinātības veicināšanai un iesaka arī rūpīgi analizēt brīvo darba vietu pašreizējo un paredzamo piedāvājumu un labāk izmantot šīs iespējas, attīstot un uzlabojot profesionālās prasmes.

2.4. Svarīgākais faktors, kas ietekmē izaugsmi un labklājības vairošanu, ir valsts spēja radīt kvalitatīvas darba vietas. Izaugsmes un nodarbinātības veicināšanas politikai ir vairāki pamatelementi. Mūsdienīgs, iekļaujošs, elastīgs un konkurētspējīgs darba tirgus paver plašas darba un dažādu uzdevumu veikšanas iespējas. Jāpiebilst, ka viens no ES pīlāriem ir darbaspēka brīva aprite. ES mērķis ir ne tikai atvieglot iedzīvotājiem darbu citās dalībvalstīs un paplašināt darba vietu piedāvājumu, bet arī nodrošināt uzņēmumiem plašāku un elastīgāku darbaspēka piedāvājumu, lai tie varētu pieņem darbā cilvēkus, kas labāk pielāgojušies darba tirgus vajadzībām.

2.5. Eiropadomes 2009. gada pavasara sanāksmes secinājumos skaidri norādīts, ka noteikti jāuzlabo ES spēja paaugstināt prasmes visos līmeņos, kā arī prognozēt un ievērot darba tirgus vajadzības. Valstu un valdību vadītāji arī viennozīmīgi uzsvēra, ka dalībvalstīm jāīsteno Integrētā pamatnostādne nr. 24 un jāpielāgo vispārējās izglītības un arodizglītības sistēmas, ņemot vērā jaunās prasmes, kas pašlaik ir vajadzīgas.

2.6. Nodarbinātības jautājumiem veltītajā ES augstākā līmeņa ārpuskārtas sanāksmē, kas 2009. gada 7. maijā notika Prāgā, nolēma valstu un Eiropas līmenī īstenot desmit konkrētus pasākumus, lai sadarbībā ar sociālajiem partneriem risinātu problēmas īsākā un ilgākā termiņā. Četri no minētajiem pasākumiem saistīti ar vispārējo un profesionālo izglītību, mūžiglītību un apmācību, mobilitātes veicināšanu, vajadzīgo prasmju labāku prognozēšanu un to pielāgošanu darba tirgus vajadzībām.

3. Vispārīgas piezīmes

3.1. Komisija 2008. gadā publicēja paziņojumu “Jaunas prasmes jaunām darba vietām. Saskaņotu darba tirgus vajadzību un prasmju plānošana” (3), kurā tā pašreizējās krīzes apstākļos uzsver, ka, paaugstinot prasmju līmeni, jāattīsta cilvēku kapitāls un jāpalielina nodarbinātības iespējas. Eiropas Komisija ir sagatavojusi minēto priekšlikumu, lai uzlabotu Eiropas Savienības spēju novērtēt un prognozēt prasmes, kā arī panākt, ka tās vairāk atbilst jaunradīto darbavietu vajadzībām.

3.2. Komisija ne tikai pirmo reizi novērtējusi, kādas prasmes darba tirgū būs vajadzīgas līdz 2020. gadam, bet arī ierosinājusi sistemātiski uzraudzīt, novērtēt un savlaicīgi prognozēt darba tirgus turpmākās vajadzības. Īstenojot programmu “PROGRESS” un mūžizglītības programmu, Komisija veltīs uzmanību arī jaunām prasmju novērtēšanas metodēm.

3.3. Komisija lieto jau izveidotos instrumentus, lai nodrošinātu minēto procesu efektivitāti, un vienlaikus veido jaunus instrumentus, lai procesu paātrinātu vai vienkāršotu. Komisija uzsver elastdrošības politiku un pasākumus, kas jāveic, lai paaugstinātu prasmju līmeni. Daži no pirmo reizi ierosinātajiem instrumentiem ir apsekojums “Eiropas darba tirgus uzraudzība”, standartizēts profesiju un prasmju katalogs daudzās valodās un tiešsaistes meklēšanas portāls “Match and map”, kas paredzēts, lai atvieglotu lietotajiem piekļuvi Eiropas Nodarbinātības dienestu (EURES) tīklam. Paziņojumā norādīts arī uz Eiropas Sociālā fonda (ESF) un Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) īpašo nozīmi. Darba tirgus turpmākās vajadzības var prognozēt tikai daļēji, tādēļ pastāvīgi jāattīsta un jāpilnveido esošie mehānismi un instrumenti, vienlaikus nodrošinot dažādu dalībvalstu veiktspējas uzraudzību.

3.4. Komisija pamatoti uzsver, ka arvien lielāka nozīme ir transversālajām prasmēm un t.s. soft skills, piemēram, prasmei strādāt komandā, valodu prasmei un komunikācijas iemaņām. Īpaša uzmanība jāpievērš darbam, lai pilnveidotu standartus un uzlabotu lasītprasmes, rakstītprasmes un rēķināšanas prasmes līmeni jau no agras bērnības.

3.5. Šķiet, ka nozares padomju izveide prasmju jautājumos, pamatojoties uz nozares līmenī noslēgtajiem līgumiem starp darba devējiem, izglītības iestādēm un citiem iesaistītajiem dalībniekiem, varētu būt labas prakses piemērs. Minēto padomju darbību varētu saistīt ar nozares sociāla dialoga struktūrām, jo sociālajiem partneriem šajā jomā ir būtiska nozīme (4).

3.6. Izglītības ministru sanāksmē (Izglītības padome), kas notika 2009. gada 12. maijā, dalībvalstis pauda apņēmību padziļināt sadarbību vispārējās un profesionālās izglītības jomā. Noteiktās prioritātes liecina, ka plašajās debatēs par ekonomikas un sociālo politiku īpaši svarīgi ir vispārējās un profesionālās izglītības jautājumi: 1)nodrošināt darbaspēku, kam ir profesionālās prasmes, kuras būs vajadzīgas nākotnē, 2) nodrošināt novecojošas sabiedrības vajadzības un 3) risināt problēmas, kas saistītas ar starptautiskās konkurences saasināšanos.

3.7. Padome ir pieņēmusi arī secinājumus par izglītības iestāžu un sociālo partneru partnerības stiprināšanu. Viens no svarīgākajiem vispārējās un profesionālās izglītības uzdevumiem sociālās kohēzijas jomā ir sniegt cilvēkiem zināšanas, prasmes un kvalifikāciju, lai atvieglotu viņiem piekļuvi darba tirgum un nodrošinātu viņiem ilgstošas darba attiecības. Tāpēc īpaša nozīme ir sociālajiem partneriem, kas ir svarīgākie darba tirgus dalībnieki.

4. Fakti un skaitļi.

4.1. ES Padomes secinājumos (“Darba tirgus vajadzību paredzēšana un apmierināšana, īpašu uzsvaru liekot uz jauniešiem – darbavietu un prasmju ierosme”) pēc sanāksmes, kas notika 2008. gada jūnijā, vēlreiz ierosināts visaptveroši novērtēt, kādas prasmes Eiropā būs vajadzīgas līdz 2020. gadam (5).

4.2. Tāpēc Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centrs veica analīzi, kādas prasmes būs vajadzīgas divdesmit piecās ES valstīs, Norvēģijā un Šveicē no 2006. līdz 2020. gadam (6). Pētījumā prognozēts, ka līdz 2020. gadam izveidos 20,3 miljonus jaunu darbavietu. Savukārt 85 miljoni darbavietu atbrīvosies, jo strādājošie būs sasnieguši pensijas vecumu vai pārtrauks darbu. Tās tomēr nevar uzskatīt par jaunradītām darbavietām. Paredzams, ka 2020. gadā trīs ceturtdaļas darba ņēmēju būs nodarbināti pakalpojumu sektorā.

4.3. Pašlaik gandrīz 40 % nodarbināto veic darbu, kam vajadzīgs augstāks prasmju līmenis, piemēram, tie ir vadītāji, speciālisti un tehnisko profesiju pārstāvji. Turpmākajā desmitgadē palielināsies to darbavietu skaits, kurās vajadzīgs augsts un vidējs prasmju līmenis. Paredzams, ka palielināsies arī to darbavietu skaits, kurās nav vajadzīga īpaša apmācība vai pietiek ar zemu prasmju līmeni.

4.4. Ja šīs attīstības tendences turpināsies, darbavietu skaita pieaugums būs nevienmērīgs. Šīs nevienmērības dēļ samazināsies pieprasījums pēc darbiniekiem, kuri veic vienkāršus, ierastus uzdevumus un kuriem vajadzīgs vidējs prasmju līmenis, savukārt atbilstoši apmācīti jauni darbinieki būs pieprasīti, jo daudzi strādājošie dosies pensijā.

4.5. Vienlaikus jāatzīmē, ka kvalifikācijas prasības pieaug visās profesijās, arī tajās, kurās vajadzīgs viszemākais kvalifikācijas līmenis. Kvalifikācijas prasību paaugstināšanos izraisa plašais prasmju piedāvājums. Pēdējā desmitgadē izglītības līmenis kopumā ir paaugstinājies arī tāpēc, ka daudzu dalībvalstu iedzīvotāji centušies sasniegt augstāku izglītības pakāpi un vecāka gadagājuma cilvēki, kuru vidējais prasmju līmenis bija zemāks, ir devušies pensijā.

4.6. Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra secinājumi tomēr liecina, ka ilgtemiņā daudzās profesijās vai vairumā profesiju kvalifikācijas līmenis kopumā ir paaugstinājies. Centrs prognozē, ka no 2006. līdz 2020. gadam 91 % brīvo darbavietu varēs ieņemt tikai tie, kuriem ir augstākā vai vidējā izglītība. Darbaspēka pašreizējai prasmju struktūrai nākamajā desmitgadē būs jāmainās, jo arvien vairāk brīvo darbavietu (līdz 55 miljoniem) būs vajadzīgs vidējs kvalifikācijas līmenis (tai skaitā profesionālā izglītība). Pretendentiem bez izglītības vai ar zemu izglītības līmeni būs pieejami mazāk nekā 10 miljoni darbavietu.

4.7. Eiropas Kopienu Statistikas biroja dati liecina, ka kopš 2000. gada Eiropas Savienībā radītas daudzas kvalitatīvi augstvērtīgas darbavietas. Pastāv arī pozitīva saistība starp augstāko izglītību ieguvušo personu nodarbinātības līmeni un nodarbinātības līmeņa paaugstināšanos. Vairumā ES dalībvalstu augstāko izglītību ieguvušo nodarbinātības līmenis ir augstāks nekā vispārējais nodarbinātības līmenis. Piemēram, Maltā augstāko izglītību ieguvušo nodarbinātības līmenis kopš 2000. gada paaugstinājies vairāk nekā divas reizes, bet vispārējais nodarbinātības līmenis – tikai par 12 %. Jāņem vērā arī pretējā tendence, proti, pagaidu darbavietu izveide.

4.8. Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra pētījumā izdarīti vairāki secinājumi:

— Vispārējais prasmju pieprasījums palielināsies.

— Jāīsteno pasākumi, lai nodrošinātu darbaspēka atbilstību minētajām prasībām. Lietderīgi būtu noskaidrot, vai problēmas darba tirgū ir pārejoša pagaidu parādība jeb tās ir ilgtermiņa problēmas, kuras jārisina, īstenojot mērķorientētus pasākumus.

— Ar tālākizglītības un mūžizglītības pasākumiem jāpanāk, ka darbaspēka prasmes vienmēr atbilst strukturālajām pārmaiņām darba tirgū.

— Jaunieši, kas nākamajā desmitgadē sāks darba gaitas, nevarēs nodrošināt visas darba tirgus prasības. Šāda attīstības tendence ietekmēs vispārējās un profesionālās izglītības sistēmu. Mūžizglītībai ir īpaša nozīme.

— Kaut arī vispārējai un profesionālajai izglītībai ir būtiska nozīme, lai varētu ātri reaģēt uz darba tirgus prasībām, izglītība nav risinājums pārāk augstas kvalifikācijas vai nepietiekamas kvalifikācijas problēmai.

— Svarīgi ir pareizi novērtēt prasmes, nepieļaut prasmju zudumu un efektīvi izmantot apgūtās prasmes.

5. Īpašas piezīmes

5.1. Eiropas Komisijas mērķis ir nodrošināt piedāvāto prasmju atbilstību darba tirgus prasībām. Novēršot šķēršļus, tostarp administratīvos šķēršļus, kas kavē darba ņēmēju brīvu apriti, un sniedzot pārredzamāku informāciju par darba tirgus attīstības tendencēm, varētu veicināt profesionālo, nozaru un ģeogrāfisko mobilitāti (7) un panākt iedzīvotāju prasmju un nodarbinātības iespēju labāku atbilsmi. Svarīgi ir veicināt tā dēvēto “pārejas mobilitāti”, proti, cilvēkiem, kuri zaudējuši darbu, atvieglot pāreju uz jaunu un kvalitatīvi augstvērtīgu darbavietu, garantējot darba ņemējiem drošību (elastdrošības koncepcija).

5.2. Darba dokumentā, kas pievienots Komisijas paziņojumam (8), ierosināts definēt tādus jēdzienus kā kvalifikācija, zināšanas, iemaņas un prasmes; prakse liecina, ka minētie termini ir saistīti ar dalībvalstīs izmantotajām atšķirīgajām pieejām. Komisijai paziņojumā būtu precīzāk jānorāda, kā jāsaprot jēdziens “prasmes”.

5.3. Problēmas prasmju jomā Eiropā bija vērojamas jau pirms pašreizējās krīzes. Jau pirms vairāk nekā desmit gadiem Eiropas iestādes un uzņēmumu vadītāji norādīja, ka Eiropa nesagatavo un nepiesaista pietiekami daudz zinātnieku, inženieru un informācijas tehnoloģiju speciālistu, lai apmierinātu uzņēmumu vajadzības. Stāvoklis pasliktinās, un dati liecina, ka jauniešu interese par eksaktajām zinātnēm arvien samazinās. Darba tirgū pieprasīto prasmju trūkums palielinās, un tas ir spridzeklis ar laika degli Eiropas ceļā uz konkurētspēju. Atbilstošs prasmju līmenis, labāka piekļuve informācijai un struktūru pilnveidošana sekmēs pozitīvus rezultātus, tostarp attiecībā uz MVU.

5.4. Eiropas Savienības attīstību var sekmēt imigrācija no trešajām valstīm, jo daudzās valstīs darba spēka piedāvājums samazinās. Eiropas Savienības jaunā pieeja ekonomiskajai migrācijai no trešajām valstīm un talantu pieplūdums no citiem pasaules reģioniem ir tikai pagaidu risinājums. Pieredze rādīs, vai Eiropai, ieviešot tā dēvēto “Zilo karti”, izdosies piesaistīt vairāk talantīgu speciālistu. Pašlaik tikai 2 % augsti kvalificēto darbinieku Eiropā ir ieradušies no trešajām valstīm.

5.5. Laikā, kad Eiropu satricinājusi nestabilitāte, darba tirgū pieprasīto prasmju trūkumam jāvelta vairāk uzmanības un par to plašāk jāinformē sabiedrība. Jāpiebilst, ka Eiropa vidējā un ilgākā termiņā spēs gan radīt jaunas darbavietas, gan atbrīvot darbavietas. Prognozes par jaunradīto darbavietu skaitu tomēr liecina, ka attīstība nebūs vienmērīga, proti, to darbavietu skaits, kurās vajadzīgs augsts prasmju līmenis, pieaugs daudz straujāk nekā pārējo darbavietu skaits.

5.6. Laikā, kad samazinās pieprasījums, darbinieku skaita samazināšana nav tālredzīgs risinājums. Prasmju apgūšana ir ilgtermiņa process, kas saistīts ar augstām izmaksām neatkarīgi no tā, vai prasmes apgūtas formālās izglītības iestādēs (pamatskolās, vidusskolās un augstskolās) jeb uzņēmumos (uzņēmējdarbības kultūra, uzņēmuma struktūra, attiecības ar klientiem utt.). Ekonomikas atveseļošanās nebūtu iespējama, ja uzņēmumiem būtu jāsamierinās ar pietiekami kvalificētu darbinieku trūkumu.

5.7. Rīkojoties pārdomāti un tālredzīgi, valdībām un privātajam sektoram jāveic kopīgi pasākumi:

— no 2007. līdz 2013. gadam vairāk Eiropas Sociālā fonda līdzekļu jānovirza profesionālajai izglītībai un darba ņēmēju pārkvalificēšanai;

— jārosina privātā un publiskā sektora kopīgi īstenoti pasākumi un partnerība;

— jāīsteno kopēja politika, lai samazinātu to personu skaitu, kas priekšlaicīgi pārtrauc mācības, un vairotu jauniešu interesi par matemātiku un zinātni, inženiera karjeru, informācijas un saziņas tehnoloģijām un vides aizsardzību;

— jāveicina un jāattīsta skolu un universitāšu sadarbība augstā līmenī, organizējot praksi, lai audzēkņiem un studentiem it īpaši mācību pēdējos mēnešos pavērtu iespēju nonākt tiešā saskarē ar darbu, kuram viņi mācību procesā sagatavoti;

— jāveicina prasmju mobilitāte Eiropā;

— jāveicina novatoriskas izglītības iespējas, tai skaitā e-mācības un tālmācība;

— jāmobilizē to iedzīvotāju spējas, kuri cieš no atstumtības (nabadzības, bezdarba, invaliditātes, diskriminācijas dēļ) un kuriem mācības pavērtu jaunas iespējas. Šo grupu integrācijai jau piešķirti nozīmīgi līdzekļi;

— jānodrošina imigrantu apmācības pārvaldība.

5.8. Eiropai jāuzlabo tā dēvētā “prasmju piramīda” (9) — lasīt un rakstīt prasme un pamatzināšanas, profesionālās zināšanas un pasaules zināšanu ekonomikā (Global Knowledge Economy) vajadzīgās prasmes. Pašlaik daudzās valstīs “prasmju piramīda” neatbilst ES tālejošajiem mērķiem.

5.9. Ja Eiropa vēlas attīstīt, nodrošināt un saglabāt vajadzīgās prasmes, tai būs jāīsteno virkne atbilstošu pasākumu attiecībā gan uz prasmju piedāvājumu, gan uz prasmju pieprasījumu. Prasmju pieprasījumu noteikti ietekmēs to nozaru vajadzības, kurās vērojama izaugsme, vietējā un starptautiskajā līmenī noteiktās ilgtermiņa prioritātes, kas strauji mainās, un citas ar pasaules resursiem un demogrāfisko situāciju saistītas attīstības tendences. Eiropas darbaspēka piedāvājumu galvenokārt ietekmēs demogrāfiskās attīstības tendences, nepietiekamā mobilitāte un Eiropas spēja nodrošināt vajadzīgo prasmju līmeni.

5.10. Komiteja uzsver, ka skolotāju sagatavošanai ir svarīga nozīme (10). Skolotāju izglītībai un profesionālajai apmācībai jābūt saistītai ar galvenajām politikām inovācijas, pētniecības un uzņēmējdarbības jomā. Sākot jau ar studijām, skolotāju rīcībā jābūt līdzekļiem, kas ļautu viņiem labāk pielāgoties nodarbinātības tirgus attīstībai un atbilstīgu prasmju veidošanai visos izglītības līmeņos.

5.11. Šajā aspektā sociālajiem partneriem ir noteicošā loma. Uzņēmumiem un izglītības iestādēm jāsadarbojas, lai sasniegtu konkrētus rezultātus, it īpaši mācību plānu izstrādē, kā arī profesiju un kvalifikācijas sistēmu izveidē valstu līmenī. Minētajos plānos un sistēmās jāņem vērā, kādas ir darba devēju prasības konkrētu darba uzdevumu veicējiem. Mācekļi ir pienācīgi jāapmāca, jauniem darbiniekiem jānodrošina prakses vietas un jāpalielina vajadzīgo arodu popularitāte. Pirms pievērsties prasmju jautājumam Eiropas Komisijai vajadzētu noskaidrot, kādi pasākumi veicami uzņēmumu līmenī. Ir svarīgi, lai mazo un lielo uzņēmumu vajadzības tiktu skatītas atsevišķi.

5.12. Eiropā būs jāņem vērā arī tas, kā pielāgošanās klimata pārmaiņām ietekmēs nodarbinātību. Globālā sasilšana negatīvi ietekmēs dažādus ražošanas aspektus un procesus. Eiropas Komisija pašlaik jau veic plašus pētījumus, analizējot jauno ieceri veidot ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni, vienlaikus radot tā dēvētās “zaļās” darbavietas un ekoloģiskas ražošanas nozares. Pirmie rezultāti liecina, ka trūkst datu un prognozes par klimata pārmaiņu ietekmi uz darba tirgu ir neprecīzas un ļoti atšķirīgas. Pāreja uz ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni būs ilgstošs process, kura gaitā darba tirgus pakāpeniski pielāgosies.

5.13. Eiropas Komisijas paziņojumā vislielākā uzmanība veltīta jaunu darbavietu radīšanai un šajās darbavietās vajadzīgo prasmju līmeņa paaugstināšanai. Eiropas Savienībai arī efektīvi jāizmanto pašreizējais darba tirgus potenciāls un jāuzlabo to darba ņēmēju prasmes un pielāgošanās spējas, kuri zaudējuši vai varētu zaudēt darbu. Tāpēc uzmanība jāvelta arī pārkvalifikācijai, kvalifikācijas paaugstināšanai un mūžizglītībai. No otras puses, ES jāspēj radīt priekšnosacījumi ražīgu, kvalitatīvi augstvērtīgu un labi apmaksātu darbavietu veidošanai.

5.14. Ierosmēm, kuru mērķis ir paaugstināt prasmju līmeni, jāatspoguļo arī cilvēku mērķi un vajadzības. Izglītība būtiski ietekmē cilvēku spēju patstāvīgi pieņemt lēmumus un viņu personības attīstības iespējas. No darba tirgus viedokļa izglītības uzdevums ir arī sniegt cilvēkiem zināšanas un prasmes, bez kurām nav iespējams izpildīt prasības, kas nepārtraukti mainās, un nodrošināt augstu nodarbinātības līmeni.

5.15. Politika, kuras mērķis ir paaugstināt darbaspēka prasmju līmeni un pielāgošanās spējas, ir jāīsteno, pamatojoties uz visu iedzīvotāju līdztiesības un nediskriminācijas principiem. Lai to panāktu, ir jānovērš visi šķēršļi, kas pašreiz sastopami izglītības un arodapmācības sistēmās gan saistībā ar formalitātēm, gan uzņēmumu līmenī. Minētie šķēršļi visvairāk skar īpaši neaizsargātas grupas, proti, gados vecākus darba ņēmējus un cilvēkus ar invaliditāti.

5.16. Secinājumos pēc izglītības ministru sanāksmes (Izglītības padome), kas notika 2009. gada 12. maijā, uzsvērts, ka svarīga nozīme ir sociālajiem partneriem. Piedaloties Eiropas sociālajā dialogā, sociālie partneri īpašu uzmanību velta vispārējai un profesionālajai izglītībai, kas ir saistīta ar darba tirgus prasībām. Sociālie partneri 2002. gadā izstrādāja dokumentu “Pamatpasākumi kompetenču un kvalifikāciju attīstīšanai mūža garumā” un 2006. gadā veica darba tirgus pamatelementu analīzi; pamatojoties uz minētajiem dokumentiem, viņi kopīgi īstenos pasākumus, kas paredzēti trešajā darba programmā laikposmam no 2009. līdz 2010. gadam.

5.17. Padomes secinājumos ierosināts padziļināt partnerību ar pilsonisko savienību un visu ieinteresēto personu (uzņēmumu, izglītības iestāžu, valstu nodarbinātības dienestu utt.) sadarbību. Ierasto sociālo dialogu var papildināt sadarbība ar attiecīgajām nevalstiskajām organizācijām un ierosmes sociālajā jomā.

5.18. Viens no lielākajiem sasniegumiem, vispārējās un profesionālās izglītības jomā Eiropas līmenī lietojot atklātās koordinācijas metodi, ir Eiropas kvalifikāciju sistēma. Tā ļaus palielināt kvalifikāciju pārredzamību un saprotamību un tādējādi veicināt mobilitāti Eiropā.

5.19. Eiropas Sociālais fonds ir efektīvs instruments, lai apmierinātu Eiropas vajadzības profesionālās izglītības jomā. Uzlabojumus turpmāk var panākt, mazinot birokrātiju un novēršot pārklāšanos ar struktūrfondu iniciatīvām, kā arī ciešāk iesaistot sociālos partnerus.

5.20. Eiropas vidējo panākumu atsauces līmeņi izglītības un apmācības jomā (Eiropas atsauces līmeņi) būs sasniegumu novērtēšanas instruments. Dalībvalstis vienojušās līdz 2020. gadam panākt, ka:

— vismaz 15 % pieaugušo piedalās mūžizglītības programmās;

— to skolnieku skaits, kuri sasnieguši piecpadsmit gadu vecumu un kuriem ir grūtības lasīšanā, matemātikā un dabas zinātnēs, nepārsniegs 15 %;

— vismaz 40 % personu vecumā no 30 līdz 34 gadiem būs ieguvuši augstāko izglītību;

— mācības un apmācību nepabeigušo skaits būs mazāks nekā 10 %;

— vismaz 95 % bērnu vecumā no četriem gadiem līdz vecumam, kad sākas obligātās izglītības posms, būs apmeklējuši pirmskolas mācību iestādes.

Briselē, 2009. gada 4. novembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes ieteikums par Eiropas kvalifikācijas ietvarsistēmas izveidi mūžizglītības jomā (2008/C 111/01).

(2) “Eiropas ekonomikas atveseļošanas plāns”, COM(2008) 800 galīgā redakcija, 26.11.2008.

(3) Saskaņotu darba tirgus vajadzību un prasmju plānošana, COM(2008) 868 galīgā redakcija, 16.12.2008.

(4) OV C 277, 17.11.2009., 15. lpp.

(5) Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centrs, Panorama Series 160, “Skill needs in Europe”, 2008. gads.

(6) Jāatgādina, ka pētījums veikts pirms ekonomikas un finanšu krīzes, un tādēļ tajā nav ņemtas vērā šīs krīzes sekas.

(7) OV C 228, 22.9.2009., 14. lpp.

(8) SEC(2008) 3058 – Eiropas Komisijas dienestu darba dokuments, kas pievienots paziņojumam COM(2008) 868 galīgā redakcija.

(9) Eiropas Uzņēmējdarbības sammita (European Business Summit) pamatdokuments, 2009. gada martā, INSEAD (The business school for the world) publikācija sadarbībā ar Microsoft un Beļģijas uzņēmumu federāciju (FEB).

(10) OV C 151, 17.6.2008., 41. lpp.