EIROPAS KOMISIJA Briselē, 30.11.2016 COM(2016) 762 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par Direktīvas 2009/81/EK par publisko iepirkumu aizsardzības un drošības jomā atbilstību tās 73. panta 2. punktam {SWD(2016) 407 final}



1.Ievads Direktīvā 2009/81/EK (“direktīva”) ir izklāstīti noteikumi par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu aizsardzības un drošības jomās atbilstoši iepirkuma konkursa procedūrām, pamatojoties uz pārredzamības un vienlīdzīgas attieksmes principiem. Šajā ziņojumā, kas sagatavots saskaņā ar direktīvas 73. panta 2. punkta prasībām, ir norādīti galvenie direktīvas īstenošanas pārskata konstatējumi un, pamatojoties uz tiem, izklāstīti priekšlikumi turpmākai darbībai. Pievienotajā Komisijas dienestu darba dokumentā (KDDD) ir iekļauts detalizēts direktīvas novērtējums. Pārskatā ir novērtēta direktīvas darbība un, ciktāl iespējams, ņemot vērā īso laika posmu kopš transponēšanas termiņa un vēl īsāko laika posmu kopš faktiskas transponēšanas dalībvalstīs, tās ietekme uz aizsardzības jomas tirgu un rūpniecisko bāzi. Tā pamatā ir šādi galvenie avoti: datubāze Tenders Electronic Daily (OJ/TED), sabiedriskā apspriešana internetā un konsultatīvās sanāksmes ar dalībvalstīm un ieinteresētajām personām, Eurostat dati un IHS Jane's aizsardzības datubāze. 2.Vispārīga informācija Galvenā konkrētā problēma, kuras dēļ tapa Komisijas priekšlikums un 2009. gadā tika pieņemta direktīva, bija tas, ka dalībvalstis no ES publiskā iepirkuma noteikumiem gandrīz automātiski atbrīvoja militārā aprīkojuma iepirkumu, jo īpaši, pamatojoties uz EK līguma 296. panta 1. punkta b) apakšpunktu (pašreizējais LESD 346. panta 1. punkta b) apakšpunkts). Tolaik par problēmas galveno cēloni tika uzskatīts tas, ka ES publiskā iepirkuma noteikumi nebija atbilstoši konkrētajām aizsardzības un sensitīvu drošības jomas iepirkumu vajadzībām. No 2011. līdz 2015. gadam aizsardzības iepirkuma izdevumu kopējā vērtība 28 ES dalībvalstīs un EEZ valstīs bija starp 81 un 82 miljardiem EUR gadā. Direktīvas galvenais mērķis ir nodrošināt, ka sensitīvi iepirkumi drošības un aizsardzības jomā attiecīgajā tirgū tiek veikti saskaņā ar ES noteikumiem, kuru pamatā ir konkurence, pārredzamība un vienlīdzīga attieksme. Direktīva to tiecas nodrošināt ar šādiem iepirkumiem īpaši pielāgotiem noteikumiem, tādējādi ierobežojot atbrīvojumu, jo īpaši LESD 346. pantā paredzēto atbrīvojumu, izmantošanu, tos piemērojot tikai ārkārtas gadījumos. Šādi direktīva tiecas atbalstīt atvērta un konkurenciāla Eiropas aizsardzības ekipējuma tirgus izveidi un attiecīgi stiprināt Eiropas aizsardzības tehniskās un rūpnieciskās bāzes (EDTIB) konkurētspēju. 3.Īstenošana 3.1.Transponēšana Direktīvas transponēšana dalībvalstīs kopumā ievērojami kavējās. Noteiktais termiņš bija 2011. gada 21. augusts. Šajā datumā par pilnīgu transponējumu paziņoja tikai 3 dalībvalstis. 19 dalībvalstis par to bija paziņojušas līdz 2012. gada martam. Līdz 2013. gada maijam visas dalībvalstis bija paziņojušas par pilnīgu transponējumu. Komisija nav konstatējusi būtiskas problēmas ar valstu transponēšanas pasākumu atbilstību direktīvai, t. i., nav problēmu, kas apdraudētu direktīvas darbību kopumā. Tomēr attiecībā uz nelielu skaitu direktīvas noteikumu daži jautājumi ir jānoskaidro. Pirms direktīvas pieņemšanas 18 dalībvalstis sistemātiski izmantoja kompensāciju noteikumus (t. i., visiem līgumiem vai līgumiem virs noteiktas vērtības), saskaņā ar kuriem visiem ārvalstu piegādātājiem ir jāveic kompensācija, ja no viņiem tiek iepirkts aizsardzības aprīkojums. Šādi noteikumi nepārprotami nebija saderīgi ne ar ES līgumiem, ne ar direktīvas pareizu transponēšanu un piemērošanu. Dalībvalstis pašlaik ir vai nu atcēlušas, vai pārskatījušas savus kompensāciju noteikumus. Saskaņā ar atlikušajiem noteikumiem kompensāciju/rūpniecisko atdevi var prasīt tikai pēc konkrētā gadījuma analīzes, ja ir ievēroti LESD 346. panta nosacījumi. Tomēr joprojām ir aktuāls jautājums par to, kā nodrošināt, ka konkrētā iepirkuma praksē kompensācijas rūpnieciskās atdeves prasību izmantošana atbilst stingrajiem LESD 346. panta piemērošanas nosacījumiem. 3.2.Direktīvas izmantošana Direktīvai stājoties spēkā, tās apguve bija gandrīz tūlītēja un apliecināja skaidru augšupēju tendenci. Kopš tās transponēšanas dalībvalstīs saskaņā ar direktīvu piešķirto līgumslēgšanas tiesību vērtība aizsardzības un drošības jomā pieauga vairāk nekā desmit reizes. Saskaņā ar direktīvu piešķirto līgumslēgšanas tiesību kopējā vērtība aizsardzības un drošības jomā no 2011. līdz 2015. gadam bija aptuveni EUR 30,85 miljardi. Aizsardzības un drošības jomā iepirkuma līgumslēgšanas tiesības ir piešķirtas arī saskaņā ar civilā iepirkuma direktīvām, kas veido papildu 8 miljardus EUR, laika posmā no 2011. līdz 2015. gadam saskaņā ar ES iepirkuma noteikumiem piešķirtajām līgumslēgšanas tiesībām sasniedzot kopējo summu gandrīz 39 miljardu EUR. Tomēr direktīvas izmantošana dalībvalstīs atšķiras. Apvienotās Karalistes piešķirtās līgumslēgšanas tiesības piecu gadu pārskata periodā veidoja vairāk nekā pusi no to līgumu vērtības, kuru slēgšanas tiesības piešķirtas saskaņā ar direktīvu (gandrīz EUR 17 miljardi). Nākamās vietas šajā sarakstā ieņēma Francija, Polija, Vācija un Itālija, kuras ir starp dalībvalstīm ar augstākajiem iepirkuma izdevumiem aizsardzības jomā.. No 2011. līdz 2015. gadam nevienu paziņojumu par līgumslēgšanas tiesību piešķiršanu saskaņā ar direktīvu nepublicēja sešu šādu dalībvalstu līgumslēdzējas iestādes: Grieķijas, Īrijas, Kipras, Luksemburgas, Maltas un Spānijas. Ievērojamas atšķirības starp dalībvalstīm konstatējamas arī tad, ja saskaņā ar direktīvu piešķirto līgumslēgšanas tiesību vērtību salīdzina ar pieejamo budžetu (iepirkuma izdevumi aizsardzības jomā). Šāds rādītājs uzrāda atšķirības, piemēram, starp Lietuvu (38,4 %), Slovākiju (36,4 %), Apvienoto Karalisti (17,7 %), Franciju (10,3 %) un Nīderlandi (1,3 %), Zviedriju un Austriju (1 %). Attiecībā uz procedūru izmantošanu ir svarīgi norādīt, ka procedūras ar konkursa iepriekšēju izsludināšanu veidoja aptuveni 60 % no paziņojumu par līgumslēgšanas tiesību piešķiršanu skaita un 76 % pēc vērtības. Sarunu procedūra bez paziņojuma par līgumu publicēšanas veidoja attiecīgi 38 % un 23 %. Aplēses par nošķīrumu starp līgumiem aizsardzības un drošības jomā liecina, ka lielākā daļa iepirkumu ir veikti aizsardzības jomā. Sensitīvi līgumi drošības jomā veidoja tikai 7 % no paziņojumu skaita un 3 % no to vērtības. 4.Novērtējuma rezultāti Direktīva ir novērtēta atbilstoši pieciem kritērijiem: efektivitāte, lietderīgums, nozīmīgums, saskanība un ES pievienotā vērtība.

4.1.Efektivitāte Būtiska novērtējuma daļa attiecas uz to, vai un kādā mērā direktīva ir sasniegusi savus mērķus. 4.1.1.Konkurence, pārredzamība un nediskriminēšana Eiropas aizsardzības ekipējuma tirgū Direktīvas galvenais mērķis ir palīdzēt izveidot atvērtu un konkurētspējīgu Eiropas aizsardzības ekipējuma tirgu, nodrošinot, ka publiskā iepirkuma līgumslēgšanas tiesību piešķiršana aizsardzības un sensitīvās drošības jomā notiek ar konkursu un taisnīgās iepirkuma procedūrās. No 2008. līdz 2010. gadam (bāzes periods) ES mērogā publicēto iepirkumu aizsardzības un drošības jomā vidējā vērtība gadā sasniedza EUR 2,9 miljardus un aptuveni 3,3 % no kopējiem iepirkuma izdevumiem aizsardzības jomā. Pēc direktīvas piemērošanas ES mērogā publicēto iepirkumu aizsardzības un drošības jomā vidējā vērtība gadā bija aptuveni EUR 6,2 miljardi – vai 7,8 miljardi, ja ņem vērā arī saskaņā ar civilo iepirkuma sistēmu veiktos pirkumus aizsardzības un drošības jomā. Tas atbilst attiecīgi no 7,6 % līdz 9,5 % no kopējiem iepirkuma izdevumiem aizsardzības jomā pārskata periodā. Iepriekš minētais liecina, ka direktīva ir izraisījusi vairāk nekā divkārtēju pieaugumu ES mērogā publicēto aizsardzības un drošības līgumu vērtībā, kuru slēgšanas tiesības piešķirtas konkursa procedūrā, ievērojot pārredzamības un vienlīdzīgas attieksmes noteikumus. Tomēr, kā iepriekš norādīts, direktīvas piemērošanas pakāpe un tādējādi arī konkurences, pārredzamības un nediskriminācijas pieaugums dalībvalstīs joprojām atšķiras. Neskatoties uz pozitīvo tendenci atbilstoši ES noteikumiem veiktā publiskā iepirkuma apmēra pieaugumā, novērtējumā konstatēts, ka ļoti nozīmīga iepirkuma izdevumu daļa aizsardzības jomā joprojām notiek ārpus direktīvas darbības jomas. Konkrēti, direktīva ļoti ierobežotā mērā tika izmantota augstas vērtības stratēģisku un kompleksu aizsardzības sistēmu iepirkumam. Tomēr ir arī daži neseni piemēri kompleksu aizsardzības sistēmu iepirkuma procedūrām, kas veiktas saskaņā ar direktīvu. Attiecībā uz iepirkuma pārrobežu izplatību novērtējumā konstatēts, ka aptuveni 10 % no līgumslēgšanas tiesību vērtības, kas piešķirti saskaņā ar direktīvu, tieši ieguva ārvalstu uzņēmumi. Salīdzinot šādus konstatējumus ar bāzes periodu (neskatoties uz dažām metodoloģiskām neatbilstībām), šķiet, ka kopš direktīvas piemērošanas tiešais pārrobežu iepirkums ES ir saglabājies līdzīgā līmenī salīdzinājumā ar kopējiem iepirkuma izdevumiem aizsardzības jomā. Tiešais pārrobežu iepirkums notiek tad, ja uzņēmumi, kuri pamatā darbojas savas valsts tirgū, iesniedz piedāvājumus un iegūst līgumslēgšanas tiesības citas dalībvalsts iepirkuma procedūrās. Pārrobežu iepirkums notiek arī netieši caur apakšuzņēmumiem (piemēram, apakšuzņēmums iesniedz piedāvājumu citas valsts iepirkuma procedūrā, kas nav apakšuzņēmuma galvenā biroja vai mātesuzņēmuma valsts). Pamatojoties uz izraudzīto uzņēmumu salīdzinājumu ar SIPRI 100 nozīmīgāko aizsardzības uzņēmumu sarakstu, kopējā netiešās pārrobežu piešķiršanas vērtība no 2011. līdz 2015. gadam bija aptuveni 40 % no kopējās saskaņā ar direktīvu piešķirto līgumslēgšanas tiesību vērtības (EUR 12,44 miljardi). Netiešo pārrobežu līgumu skaits un vērtība praksē var būt lielāka, jo minētajā aprēķinā nav ņemta vērā līgumslēgšanas tiesību netiešā pārrobežu piešķiršana mazākiem uzņēmumiem (kas nav iekļauti SIPRI sarakstā). Visbeidzot, vēl viens faktors tirgus funkcionēšanas izvērtēšanā ir kompensāciju/rūpnieciskās atdeves prakse. Pamatojoties uz nozares atsauksmēm un ASV Tirdzniecības ministrijas publicētajiem datiem, var secināt, ka: dalībvalstis joprojām zināmā mērā izmanto kompensāciju/rūpnieciskās atdeves prasības (iespējams, pamatojoties uz LESD 346. pantu); šādu prasību piemērošana šķiet nedaudz mazinājusies; ir novērojama tendence atteikties no netiešām un ar militāro jomu nesaistītām kompensācijām. Jāpiebilst, ka dažas nozari pārstāvošās ieinteresētās personas pauda bažas par nenoteiktību kompensāciju prasību praktiskā izmantošanā atsevišķās valstīs. Tāpēc var secināt, ka direktīvas mērķi ir sasniegti tikai daļēji — tā ir radījusi konkurences, pārredzamības un nediskriminācijas sākotnēju pieaugumu Eiropas iepirkuma tirgū aizsardzības jomā, taču ir vajadzīgs daudz lielāks progress dalībvalstu konsekventā direktīvas izmantošanā, lai šos mērķus pilnībā sasniegtu. Domājams, ka atšķirīgu un daļēju direktīvas izmantošanu, kas savukārt ietekmē direktīvas mērķu sasniegšanu, ir veicinājuši vairāki faktori. Starp faktisko transponēšanu dalībvalstīs un pēdējo novērtējumā ietverto gadu (2015. gads) pagāja salīdzinoši īss laiks (2–3) gadi. Ja augšupējā tendence direktīvas izmantošanā turpināsies, tās ietekme kļūs manāmāka tuvākajos gados. Dalībvalstu iestāžu vidū joprojām var būt arī nepietiekama informētība par direktīvas noteikumiem. Saistīts faktors, iespējams, ir joprojām pārāk plašā iespējamo atbrīvojumu interpretācija, arī saskaņā ar LESD 346. pantu. Turklāt ievērojama daļa iepirkuma izdevumu aizsardzības jomā var būt veltīta līgumiem, kuru slēgšanas tiesības ir piešķirtas sadarbības programmu ietvaros, kas sāktas labu laiku pirms direktīvas pieņemšanas. Visbeidzot, finansiālā krīze, iespējams, ir izraisījusi to jauno nozīmīgo iepirkuma projektu atcelšanu vai atlikšanu, kurus paredzēts īstenot saskaņā ar direktīvu. 4.1.2.Aizsardzības ekipējuma iepirkumam pielāgoti noteikumi Direktīvas mērķis ir nodrošināt konkurenci, pārredzamību un vienlīdzīgu attieksmi, vienlaikus arī nosakot konkrētajām iepirkuma aizsardzības jomā vajadzībām pielāgotus noteikumus un aizsargājot dalībvalstu intereses drošības jomā. Nozīmīgākie noteikumi šajā ziņā attiecas uz izslēgšanu (t. i., noteikumi, ar kuriem atsevišķus līgumus īpašos apstākļos, kas ir saistīti ar iepirkumu aizsardzības jomā, izslēdz no direktīvas darbības jomas) un uz informācijas drošību un piegādes drošību. Attiecībā uz izslēgšanu, ņemot vērā apspriešanās ar dalībvalstīm un ieinteresētajām personām, var secināt, ka tās formulējums nav jāgroza. Tomēr varētu būt lietderīgi sniegt norādījumus par dažu minēto noteikumu piemērošanu. Vairākas dalībvalstis īpaši norādīja, ka lietderīgi būtu precizēt 12. panta c) punktu par starptautiskām organizācijām. Dažas nozari pārstāvošās ieinteresētās personas pauda bažas par dažu izslēgšanas gadījumu piemērošanu, it īpaši 13. panta f) punkta par valdību savstarpējo tirdzniecību kontekstā, un šajā saistībā aicināja dot norādījumus un nodrošināt izpildi. Var arī apstiprināt, ka informācijas drošības noteikumi ir atbilstoši. Nav konstatētas īpašas problēmas piegādes drošības noteikumos. Tomēr ir skaidrs, ka tie risina tikai daļu no daudz sarežģītākas problēmas un paši par sevi nevar būt pietiekami, lai pilnībā garantētu dalībvalstu piegādes drošību. 4.1.3.Ietekme uz Eiropas aizsardzības tehnisko un rūpniecisko bāzi (EDTIB) Analīze par Eiropas aizsardzības nozares situāciju, pamatojoties uz pieejamajiem datiem, liecina, ka nav īsta pamata secināt, ka direktīvas īstenošanas rezultātā no 2011. līdz 2015. gadam EDTIB kopumā būtu būtiski mainījusies. Papildus efektīvākam Eiropas tirgum ir arī vairāki citi faktori, kas varētu ietekmēt EDTIB, piemēram, dalībvalstu budžeta izmaiņas, jaunu konkurentu rašanās tirgos ārpus ES valstīm un tehnoloģiskā attīstība. Ņemot vērā aizsardzības jomas ražojumu ilgo aprites ciklu, visiem minētajiem faktoriem, visticamāk, būtu vajadzīgi vairāki gadi, lai ietekmētu EDTIB. Tāpēc vēl nav iespējams konstatēt nekādu cēloņsakarību starp direktīvas ietekmi un EDTIB izmaiņām, jo ir pagājuši tikai pieci gadi kopš transponēšanas termiņa. Ir jāņem vērā arī ievērojama transponēšanas aizkavēšanās un joprojām nepilnīgā apguve dalībvalstīs. 4.1.4.MVU situācija Mazāki uzņēmumi var piekļūt publiskā iepirkuma tirgum, iesniedzot piedāvājumus un iegūstot publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesības vai slēdzot apakšlīgumus ar izraudzīto pretendentu (apakšuzņēmuma līgumu).

Lai aplēstu to līgumslēgšanas tiesību daļu, kas saskaņā ar direktīvu piešķirta MVU, novērtējumā tika pētīts izraudzīto uzņēmumu paraugs un noteikta MVU pārstāvība tajā. Analīze atklāja, ka 27,9 % no paraugā iekļautajām līgumslēgšanas tiesībām ir piešķirtas MVU. Attiecībā uz tirgus daļu minētie līgumi veidoja 6,1 % no paraugā ietverto līgumu kopējās vērtības. Tāpēc šķiet, ka MVU mazāk veicas līgumslēgšanas tiesību iegūšanā saskaņā ar direktīvu nekā vispārējā ES publiskajā iepirkumā, kur attiecīgā daļa ir 56 % no līgumu skaita un 29 % pēc vērtības. Šīs atšķirības varētu skaidrot ar aizsardzības jomas iepirkuma tirgus īpatnībām. Ieinteresēto personu uzskati par direktīvas ietekmi uz MVU ir diezgan atšķirīgi. Daudzi nesaskata būtisku ietekmi (pozitīvu vai negatīvu). Kopumā ieinteresētās personas tiecas uzskatīt, ka, lai arī MVU situācija aizsardzības nozarē pēdējo gadu laikā būtiski nav mainījusies, šie uzņēmumi saskaras ar dažām papildu grūtībām. Tomēr ieinteresētās personas arī atzīst, ka grūtības, visticamāk, ir saistītas ar citiem faktoriem, piemēram, ar valsts aizsardzības budžeta samazināšanu, nevis ar direktīvu. Saskaņā ar ierasto pieeju apakšuzņēmuma līgumu slēgšanai izraudzītais pretendents var brīvi lemt par apakšuzņēmuma līgumu slēgšanu ar citiem uzņēmumiem. Aptuveni 10 % gadījumu līgumslēdzējas iestādes paziņojumos par līgumslēgšanas tiesību piešķiršanu saskaņā ar direktīvu norādīja, ka daļu no piešķirtajām līgumslēgšanas tiesībām var nodot izpildei trešām personām. Vērtības ziņā saskaņā ar direktīvu šādi līgumi veido 42 % no kopējā iepirkuma jeb gandrīz EUR 13 miljardus. Ja par aplēsto vērtību šādu līgumu apakšuzņēmuma līgumu daļai izmanto 30 %, šādu apakšuzņēmumu līgumu kopējā vērtība būtu aptuveni EUR 3,8 miljardi. Aplēse atspoguļo izraudzītā pretendenta (galvenā līgumslēdzēja) brīvi izvēlētu MVU un apakšpiegādātāju uzņēmējdarbības iespējas. Konkrētie direktīvas noteikumi par apakšuzņēmuma līguma slēgšanu ļauj līgumslēdzējai iestādei prasīt izraudzītajam pretendentam daļu līguma nodot izpildei trešām personām, izmantojot iepirkuma konkursa procedūru saskaņā ar 50.–53. panta noteikumiem. Šos noteikumus dalībvalstu iestādes acīmredzami nav izmantojušas — publicēto paziņojumu par apakšuzņēmuma līgumu skaits ir niecīgs. Negatīvo novērtējumu par direktīvas noteikumu efektivitāti attiecībā uz apakšuzņēmuma līguma slēgšanu apstiprināja dalībvalstis, Eiropas Aizsardzības aģentūra un nozares pārstāvji. Pamatojoties uz viņu sniegto informāciju, galvenie iemesli, kāpēc minētie noteikumi nav izmantoti, varētu būt šādi: i) dalībvalstīm nav stimula šos noteikumus izmantot, jo tie nenodrošina vietējo uzņēmumu iesaistīšanu; ii) minētie noteikumi tiecas atvērt piegādes ķēdes konkrētu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai, taču piegādes ķēdes, jo īpaši aizsardzības jomā, ir izveidotas jau daudz senāk; iii) šāda veida apakšuzņēmuma līguma slēgšanas konkursa izmantošana radītu nozīmīgus juridiskus un administratīvus sarežģījumus. Tā kā apakšuzņēmuma līguma slēgšanas noteikumi tikai dod iespējas dalībvalstīm un līgumslēdzējām iestādēm, to neizmantošana nekavē direktīvas izmantošanu un nevājina tās darbību. Tomēr nav sasniegts mērķis nodrošināt papildu iespējas apakšpiegādātājiem un MVU ar likumdošanas pasākumiem, radot konkurenci galveno līgumslēdzēju piegādes ķēdēs. 4.2.Lietderība Lai novērtētu direktīvas lietderību, novērtējumā tika aplūkotas ar tās piemērošanu saistītās izmaksas un tas, kā tās ir salīdzināmas ar ieguvumiem. Kopējās saskaņā ar direktīvu veikto iepirkuma procedūru izmaksas 2011.–2015. gadā tiek lēstas aptuveni EUR 89,6 miljonu apmērā (EUR 27,6 miljoni līgumslēdzējām iestādēm un gandrīz EUR 62 miljoni visiem uzņēmumiem, tostarp neizraudzītajiem). Šīs izmaksas nav tikai no direktīvas saistībām tieši izrietošās izmaksas, bet var ietvert arī citus izmaksu elementus, kuri nav atsevišķi nošķirami, piemēram, ierastās darbības izmaksas vai no valsts tiesību aktiem izrietošās izmaksas. Salīdzinot ar kopējo piešķirto līgumslēgšanas tiesību vērtību (EUR 30,85 miljardi no 2011. līdz 2015. gadam), procedūru izmaksas veido tikai aptuveni 0,3 % no līguma vērtības. Vairākas ieinteresētās personas (tostarp lielākā daļa uzņēmumu pārstāvju tiešsaistes aptaujā) uzskata, ka direktīva izmaksas ir palielinājusi. Tomēr tāds priekšstats rodas, kad direktīvas izmaksas salīdzina ar iepriekšējo situāciju, kurā iepirkumam aizsardzības jomā nebija piemērojami konkursa noteikumi. No konsultatīvajām sanāksmēm arī izriet, ka nozares ieinteresētās personas neuzskata, ka direktīvas mērķus būtu iespējamas sasniegt ar ievērojami mazāku regulējumu. Attiecībā uz izmaksu un ieguvumu analīzi, direktīva varētu radīt ietaupījumu aptuveni EUR 770 miljonu apmērā, ja tiktu izmantots konservatīvs pieņēmums par 2,5 % ietaupījumu, pamatojoties uz 2011. gada novērtējumu par civilā iepirkuma direktīvām. Tādējādi direktīvas radītie ietaupījumi gandrīz deviņas reizes varētu pārsniegt publisko iestāžu un uzņēmumu procedūru izmaksas. Apspriešanās laikā ieinteresētās personas arī tika lūgtas kopumā novērtēt direktīvas lietderību, salīdzinot izmaksas un ieguvumus saistībā ar iepirkuma procedūru veikšanu (līgumslēdzējām iestādēm) vai dalību iepirkuma procedūrās (uzņēmumiem) saskaņā ar direktīvu. Starp līgumslēdzējām iestādēm vērtējums lielākoties ir pozitīvs, taču uzņēmumu pārstāvji ir kritiskāki. Kā izriet no konsultatīvajām sanāksmēm, uzņēmumi tiecas uzskatīt, ka izmaksas par dalību iepirkuma procedūrās saskaņā ar direktīvu pārsniedz ieguvumus ne pašas direktīvas, bet drīzāk ierobežotās apguves un nekonsekventas noteikumu piemērošanas dēļ. Pienākumu informēt par līgumslēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrām Direktīva uzliek galvenokārt līgumslēdzējām iestādēm, nevis uzņēmumiem. Šie pienākumi ir ES publiskā iepirkuma noteikumu pamatā un neatšķiras no civilā iepirkuma direktīvās noteiktajiem. Tāpēc novērtējumā secināts, ka administratīvais slogs saistībā ar direktīvas noteikumiem ir niecīgs. Lai arī ieinteresēto personu uzskati par lietderību nav pilnībā pozitīvi, Komisija, īpaši ņemot vērā aplēses par izmaksām un ietaupījumiem, secina, ka direktīva ir kopumā lietderīga, taču ir vajadzīgs darīt vairāk, lai nodrošinātu direktīvas saskaņotāku un plašāku izmantošanu dalībvalstīs. 4.3.Nozīmīgums Komisija uzskata, ka direktīvas mērķi joprojām ir pilnībā nozīmīgi. Kā izklāstīts iepriekš, ceļā uz šiem mērķiem ir veikts ievērojams progress, taču ir jādara vēl daudz vairāk. Visi apsvērumi un vajadzības, kas lika pieņemt direktīvu, joprojām ir spēkā. Visu minēto plašā vienprātībā atbalsta dalībvalstis un ieinteresētās personas. Situācijas izmaiņas pēc direktīvas pieņemšanas (drošības pasliktināšanās, budžeta ierobežojumi, arvien plašāka vienprātība par stratēģiskas autonomijas un labākas sadarbības nepieciešamību, jauns tiesiskais regulējums civilā iepirkuma jomā), neietekmē direktīvas mērķu nozīmīgumu. 4.4.Saskanība Novērtējumā tika aplūkota iekšējā konsekvence starp dažādiem direktīvas noteikumiem un to saskanība ar leģislatīvajiem vai politikas instrumentiem saistītajās jomās. Komisija nav konstatējusi iekšējas saskanības problēmas direktīvas noteikumos, šādi jautājumi neradās arī konsultācijās. Tika analizēta arī direktīvas konsekvence ES publiskā iepirkuma tiesību aktu kontekstā. Komisija secina, ka nav problēmu ar saskanību ar pārējiem ES publiskā iepirkuma tiesību aktu instrumentiem, tostarp ar jaunajām civilā iepirkuma direktīvām. Šajā sakarā jautājums par to, vai (daži) jauno civilā iepirkuma direktīvu jaunievedumi būtu jāpārnes uz (aizsardzības ekipējuma iepirkuma) direktīvu, radīja īpašu uzmanību dalībvalstu un ieinteresēto personu vidū, kam par to ir diezgan dažādi uzskati. Komisija konstatē, ka jauno civilā iepirkuma direktīvu jaunievedumi nerada saskanības problēmas attiecībā uz (aizsardzības ekipējuma iepirkuma) direktīvas esošo tekstu.

Komisija uzskata, ka nav neatbilstību starp direktīvas noteikumiem un Direktīvas 2009/43/EK noteikumiem par aizsardzības jomas ražojumu sūtījumiem ES. Dalībvalstis un ieinteresētās personas uzsvēra, ka pēdējo minēto noteikumu īstenošana ir svarīgs faktors pilnīgai direktīvas apguvei. Pēdējos gadus dalībvalstis, ES iestādes un ieinteresētās personas ir uzsvērušas vajadzību stiprināt Eiropas sadarbību aizsardzības jomā, arī attiecībā uz iepirkumu. Direktīva atzīst šā aspekta svarīgumu un tiecas ļaut dalībvalstīm dažādos veidos sadarboties iepirkuma jomā. Pamatojoties uz diskusijām ar dalībvalstu ekspertiem, apspriešanos ar ieinteresētajām personām un īpašu Eiropas Aizsardzības aģentūras (EAA) ieguldījumu, var secināt, ka direktīva nerada šķēršļus sadarbībai iepirkuma jomā. Tomēr ir svarīgi mudināt dalībvalstu iestādes pilnībā izmantot saskaņā ar direktīvu pieejamo elastību, lai sadarbotos iepirkuma jomā. 4.5.ES pievienotā vērtība Direktīva ir izraisījusi ES mērogā publicēto aizsardzības līgumu vērtības palielināšanos, kuru slēgšanas tiesības piešķirtas taisnīgās konkursa procedūrās. Izmaksu un ieguvumu analīzē iegūtās aplēses arī liecina, ka direktīva varētu būt radījusi ietaupījumus, kas ievērojami pārsniedz procedūru veikšanas izmaksas publiskajām iestādēm un uzņēmumiem. Ja direktīvas apguve turpmāk vēl vairāk palielināsies, šādiem rezultātiem būtu jābūt jo izteiktiem. Tādus pašus rezultātus nevarētu iegūt ar dalībvalstu rīcību, kas nenovēršami radītu atšķirīgas sistēmas, augošu regulatīvo sarežģītību un nevajadzīgus šķēršļus pārrobežu darbībām. Bez īpaša ES režīma iepirkumam aizsardzības un sensitīvam iepirkumam drošības jomā pārredzamu, taisnīgu un konkurētspējīgu konkursa procedūru pieaugums un attiecīga atbrīvojumu izmantošanas samazināšanās neturpinātos un varētu pat pavērsties pretējā virzienā. Tāpēc direktīvai ir nepārprotama ES pievienotā vērtība un tā joprojām atbilst subsidiaritātes principam. 5.Secinājumi un turpmākā virzība Saskaņā ar novērtējumu un vispārējiem dalībvalstu un ieinteresēto personu paustajiem viedokļiem Komisija uzskata, ka kopējais direktīvas teksts ir mērķim atbilstošs, direktīva kopumā virzās uz savu mērķu sasniegšanu un direktīvas grozījumi nav nepieciešami. Tomēr, kā minēts iepriekš, un ņemot vērā īso laiku kopš direktīvas faktiskās transponēšanas, pastāv izteikta vajadzība koncentrēties uz tās efektīvu īstenošanu, lai uzlabotu direktīvas efektivitāti un attiecīgi arī lietderību. Šajā nolūkā cita starpā ir nepieciešams stabils tiesiskais regulējums. Pat ja tiesību akta priekšlikums varētu izraisīt dažus nelielus uzlabojumus tekstā, šajā posmā tas nepalīdzētu sasniegt direktīvas mērķus. Tāpēc Komisija nolēma ar šo ziņojumu neiesniegt tiesību akta priekšlikumu. Tomēr, pamatojoties uz novērtējuma secinājumiem, tālāk ir doti daži priekšlikumi turpmākai virzībai. Direktīvas transponēšanā valstu tiesību aktos nav konstatētas būtiskas problēmas. Tomēr ir jānoskaidro daži jautājumi par atsevišķu direktīvas noteikumu transponēšanu: Komisija sazināsies ar attiecīgajām dalībvalstīm, lai šos atsevišķos jautājumus risinātu un saņemtu vajadzīgos paskaidrojumus. Direktīva ir radījusi konkurences, pārredzamības un nediskriminācijas sākotnēju pieaugumu Eiropas iepirkuma tirgū aizsardzības jomā un attiecīgu samazinājumu atbrīvojumu izmantošanā. Tomēr ļoti nozīmīga iepirkuma izdevumu daļa aizsardzības jomā joprojām notiek ārpus direktīvas darbības jomas. Direktīva ļoti ierobežoti ir izmantota augstas vērtības stratēģisku un kompleksu aizsardzības sistēmu iepirkumam. Turklāt direktīvas piemērošanas pakāpe dalībvalstīs joprojām atšķiras, radot papildu izmaksas nozarei. Bez tam dalībvalstis, vismaz noteiktā mērā, joprojām izmanto kompensāciju/rūpnieciskās atdeves prasības (iespējams, pamatojoties uz LESD 346. pantu). Ar nozari saistītās ieinteresētās personas pauda bažas par nenoteiktību attiecībā uz šādu prasību izmantošanu. Šajā sakarā Komisija veiks šādas darbības: dos norādījumus par konkrētu direktīvas noteikumu interpretāciju/piemērošanu attiecībā uz izslēgšanu. Komisijas pieņemtais paziņojums ar norādījumiem par valdību savstarpējiem līgumiem ir pirmais solis šajā virzienā. Komisija arī apsvērs turpmāku norādījumu izstrādi par kompensāciju/rūpnieciskās atdeves prasību izmantošanu; veidos dialogu ar dalībvalstīm un ieinteresētajām personām par direktīvas piemērošanu. Padziļinātas konsultācijas starp dalībvalstīm un Komisiju var būt īpaši lietderīgas attiecībā uz lieliem iepirkuma projektiem aizsardzības jomā; publicēs periodiskus statistikas ziņojumus (rezultātu pārskatus) par to, kā dalībvalstis izmanto direktīvu; uzsāks pienākumu neizpildes novēršanas procedūras, ja konkrētos iepirkuma gadījumos aizsardzības jomā būs konstatēti nopietni ES tiesību aktu pārkāpumi. Uzmanība īpaši būtu jāvērš uz direktīvas nepiemērošanas gadījumiem un uz saistītiem tirgus traucējumiem, piemēram, kompensāciju/rūpnieciskās atdeves prasībām. Direktīvas noteikumi par apakšuzņēmuma līguma slēgšanu nav izmantoti un tiek uzskatīti par neefektīviem: Komisija pārskatīs norādījumus par apakšuzņēmuma līguma slēgšanas noteikumiem, lai palielinātu dalībvalstu iepirkuma iestāžu elastību, tādējādi tās stimulējot izmantot minētos noteikumus un — plašākā nozīmē — ļaujot tām radīt konkurenci piegādes ķēdēs. Direktīva nerada šķēršļus sadarbībai iepirkuma jomā. Tomēr, lai mudinātu dalībvalstu iestādes pilnībā izmantot direktīvas sniegto elastību: Komisija sniegs norādījumus, izskaidrojot visu iespēju klāstu sadarbībai iepirkuma jomā.