LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 285/18

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2012/C 285/10

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“SAUCISSE DE MONTBÉLIARD”

EK Nr.: FR-PGI-0005-0869-14.03.2011

AĢIN ( X ) ACVN ( )

1. Nosaukums:

“Saucisse de Montbéliard”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids:

1.2. grupa. Gaļas produkti (termiski apstrādāti, sālīti, kūpināti u. c.)

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

Produktam “Saucisse de Montbéliard” ir turpmāk aprakstītās īpašības.

Ārējais izskats

“Saucisse de Montbéliard” ir cilindrisks desas līkums vismaz 25 mm diametrā (zarnas apvalka diametrs iepildīšanas laikā), kas pagatavots uz cūkgaļas bāzes. “Saucisse de Montbéliard” iepilda cūkas zarnu apvalkā, kas ir pilnīgi dabīgs. Šis zarnu apvalks nav krāsots, un to aizdara vijot.

“Saucisse de Montbéliard” uzsildot un pārgriežot redzams, ka desai izmantotā gaļa ir rupji, taču vienmērīgi sakapāta un pēc izskata viendabīga un saistīga.

Krāsa un konsistence

Kūpināšana piešķir desai vieglu dzintarkrāsas (brūngani zeltainu) toni. Tomēr produkts nav viscaur viendabīgā krāsā. “Saucisse de Montbéliard” ir gatavota no maisījuma, ko veido rupji sakapāta liesa cūkgaļa, kura sajaukta ar rupji sakapātu stingru cūkas speķi.

Tādējādi zarnu apvalka pietiekama caurspīdīguma dēļ redzami tumšāki plankumi, kur ar zarnas sienas iekšējo virsmu saskaras cūkgaļas liesums, un gaišāki plankumi, kur tieši zem apvalka ir taukums.

“Saucisse de Montbéliard” desas raksturīgo cieto konsistenci var noteikt ar tausti.

Garša, aromāts un konsistence

Viena no izteiktākajām “Saucisse de Montbéliard” īpašībām ir kūpinājuma aromāts, ko piešķir izmantotās koksnes un skujkoku skaidu dūmi. Svaigam produktam šis aromāts ir labi izteikts. Patērējot produktu ceptu vai vārītu, šī kūpinājuma smarža un garša ir līdzsvarota un paliekoša, taču bez skābenuma un kodīguma. “Saucisse de Montbéliard” desai raksturīga arī viegli izteikta vircotas un aromatizētas gaļas garša, turklāt starp izmantotajām garšvielām noteikti ir romiešu ķimenes un pipari.

Termiski apstrādāta “Saucisse de Montbéliard” pēc konsistences ir mīksta un lokana. Mutē produktam nav jābūt ne cietam, ne sīkstam, bet gan stingram un sulīgam.

Kūpināšana apvienojumā ar minētajām aromātiskajām garšvielām piešķir “Saucisse de Montbéliard” desai vienreizēju garšu.

Kritēriji Mērķvērtības Attaukota produkta mitrums (APM) < vai = 75 % Lipīdi, ja APM ir mitrums ir 75 % < vai = 30 % Kolagēns/proteīdi ne vairāk kā 18 % Cukura saturs, ja APM mitrums ir 75 % vienāds ar vai mazāks par 1 %

Tirdzniecībā šīs desas var realizēt svaigas, sildītas vai saldētas.

Sanitāri higiēnisku iemeslu dēļ šīs desas pirms pasniegšanas patērētājam obligāti jāiesaiņo.

Ja desas izmanto turpmāk pēc jaunas apstrādes, tās var piedāvāt, sagrieztas šķēlēs.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem):

Gaļas atlases kvalitatīvie kritēriji

Audzēšanai:

Nobarojamie dzīvnieki ir kastrēti tēviņi vai sterilizētas mātītes. Nav izmantojami nekastrēti tēviņi, kuilēni, monorhīdi kuiļi (ar vienu sēklinieku), kriptorhīdi kuiļi (kam viens vai abi sēklinieki neatrodas sēklinieku maisiņā), hermafrodīti īpatņi un remontcūkas.

Ar AĢIN “Saucisse de Montbéliard” apzīmētā produkta izejvielas, kas ir gaļas sastāvdaļas, iegūst no tādu šķirņu cūku gaļas, kuras ierakstītas ciltsgrāmatās un zootehniskajos reģistros, ko kārto Francijas lauksaimniecības ministra apstiprinātas cūku selekcijas iestādes. Derīgi ir arī šo pašu šķirņu dzīvnieki, kas izaudzēti saskaņā ar selekcijas un krustošanas programmām, kuras īstenotas atbilstīgi Francijas ciltsgrāmatas prasībām.

Pret halotānu jutīgu gaļas cūku daudzums nedrīkst pārsniegt 3 %, un visām cūkām jābūt bez Rn- alēles.

Lai nodrošinātu piemērotu sanitāri higiēnisko stāvokli fermā un ierobežotu piedevu un dzīvnieku aprūpes līdzekļu lietošanu, visos gaļas cūku audzēšanas posmos katrā aizgaldā veic tīrīšanas, dezinfekcijas un nosusināšanas procedūru.

Nomierinošas zāles vairs nedrīkst lietot tad, ja pirms cūku aizvešanas no lopkopības saimniecības atlicis mazāk par 48 stundām, kā arī cūku transportēšanas laikā.

Sadzenot dzīvniekus pārvadāšanas iekārtā, tiem jābūt neēdušiem vismaz 12 stundas.

Kaušana un sadalīšana:

Pirms kaušanas jāievēro vismaz 2 stundu gaidīšanas ilgums. Ievedot cūkas kautuvē, pusstundu pirms anestēzijas tās apmazgā zem dušas.

Ja āra temperatūra ir zemāka par + 10 °C, ievedot cūkas lopkautuvē, to apmazgāšanu ar mākslīgās miglas iekārtu var neveikt.

Siltu cūku liemeņu minimālais svars ir 75 kg.

Liemeņu vizuālie defekti katrā partijā kopumā nedrīkst pārsniegt 5 %. Vizuālie defekti var būt šādi:

— ar apmatojuma noņemšanu saistīti defekti,

— ādas bojājumi,

— asins plankumi,

— hematomas,

— kaulu lūzumi,

— citu ķermeņa daļu vai svešķermeņu atliekas (tauku plankumi, fekāliju paliekas, iekšu daļas, kā arī jebkādi citi nevēlami svešķermeņi).

Liemeņu tehnoloģiskās kvalitātes rādītājs ir pH. Tāpēc tas ir jākontrolē; pārbaudes metodēm, kurās ietilpst paraugu ņemšana, jābūt aprakstītām un dokumentētām kautuves noteikumos.

Pēdējā paraugā (ko ņem 18 stundas pēc nokaušanas) pH nedrīkst būt mazāks par 5,50 un lielāks par 6,20. Paraugu pH noteikšanai ņem muguras daļā 5 cm attālumā no pakaļējās daļas mīkstuma un 2–3 cm dziļumā.

Desas izgatavošanai paredzētajā gaļas maisījumā drīkst izmantot tikai šādas liemeņa daļas (pārējās nav izmantojamas):

— šķiņķis,

— lāpstiņas daļa,

— krūts daļa,

— muguras cietais speķis,

— garais muguras gabals,

— atgriezumi (ja izmanto kakla daļu, tā jāapstrādā un jāatbrīvo no dziedzeriem un sarkanumiem).

Izmantoto saldēto izejvielu (cūkas speķis un/vai liesums) daudzums gaļas maisījumā nedrīkst pārsniegt 30 %.

Cūkas liesumu (ieskaitot atgriezumus) sāk sasaldēt ne vēlāk kā 6 dienas pēc nokaušanas datuma. Cūkas treknumu (tīro zemādas speķi un muguras cieto speķi) sāk sasaldēt ne vēlāk kā 72 stundas pēc nokaušanas.

Jāsaldē tā, lai izejvielas gabalu vidiene sasaldēšanas temperatūru sasniegtu 48 stundās.

Saldētās izejvielas jāsakapā ne vēlāk kā 24 stundas pēc atsaldēšanas. Desas, kurās ietilpst izejvielas, kas bijušas sasaldētas, jānokūpina 72 stundu laikā pēc atsaldētās gaļas iesālīšanas.

“Saucisse de Montbéliard” izgatavošanā izmantojamo sasaldēto izcirtņu uzglabāšanas ilgums saldētavās nedrīkst pārsniegt 10 mēnešus cūkgaļas liesumam (ieskaitot atgriezumus) un 4 mēnešus – cūkas speķim (muguras cietais speķis un tīrais zemādas speķis).

Galvenie izcirtņi neatbilst prasībām, ja tiem ir kaut viens no šādiem vizuālajiem defektiem:

— ar apmatojuma noņemšanu saistīti defekti,

— ādas bojājumi,

— asins plankumi,

— hematomas,

— kaulu lūzumi,

— citu ķermeņa daļu vai svešķermeņu atliekas (tauku plankumi, fekāliju paliekas, iekšu daļas, kā arī jebkādi citi nevēlami svešķermeņi),

— abscesi.

Gaļu, kuras krāsa garajā muguras daļā atbilst 1. vai 2. līmenim (novērtējot saskaņā ar Japānas krāsu skalu vai tās ekvivalentu), bet lāpstiņas daļā – 6. līmenim, izbrāķē.

Gaļu ar mīkstu un taukainu speķi izbrāķē.

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

“Saucisse de Montbéliard” desas ražošanai paredzēto nobarojamo cūku barības devā ietilpst sūkalas. Tās iegūst, siera ražošanas procesā sarecinot piena kazeīnu. No sūkalām neatdala ne laktozi, ne proteīnus, taču tās var atkrejot un/vai atūdeņot.

Visu nobarošanas laiku cūku kopējā barības devā ietilpināmo sūkalu daudzums ir no 15 % līdz 35 % sausnas.

Sūkalu papildbarībā ietilpst vismaz 50 % graudaugu un to pārstrādes blakusproduktu.

Nobarojamo cūku barības devā jāiekļauj vismaz 1,7 % linolskābes.

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

“Saucisse de Montbéliard” ražošanai paredzētā gaļas maisījuma sagatavošanai un desas izgatavošanai jānotiek norādītajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

Nepiemēro.

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

Uz produkta etiķetes obligāti jānorāda

— aizsargātā ģeogrāfiskās izcelsmes norāde – “Saucisse de Montbéliard”,

— Eiropas Savienības AĢIN simbols: sākot no reģistrēšanas dienas ES līmenī.

Ja “Saucisse de Montbéliard” nav kūpināta “thué” (plati piramīdveida koka skursteņi virs reģionam tipisko ēku jumtiem) tipa kūpinātavā, tad vizuālajā vai rakstiskajā informācijā par šo produktu šādu norādi ietvert nedrīkst.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

“Saucisse de Montbéliard” ražošanas ģeogrāfiskajā apgabalā pilnībā ietilpst to 4 departamentu teritorija, kuri veido Franškontē reģionu, un tie ir Dū (Doubs), Jura (Jura), Augšsona (Haute-Saône) un Belforas teritorija (Territoire de Belfort).

Šis ģeogrāfiskais apvidus atbilst apgabalam, kurā izkopta “Saucisse de Montbéliard” desas tradicionālā izgatavošanas un kūpināšanas prasme. Tas atbilst apvidum, kur sastopami “thués” un tradicionālās kūpinātavas, kas skaidri norāda uz prasmi, kas saistīta ar “Saucisse de Montbéliard” ražošanu. Šīs tradicionālas kūpinātavas un “thués” aptver visu Franškontē teritoriju.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

Lielas mežu platības

Meži Franškontē reģionā klāj 44 % teritorijas un nosaka tur ainavisko vidi, kā arī ietekmē tur mītošo ļaužu dzīvi. Šiem mežiem raksturīgi tas, ka tajos aug daudz dažādu sugu skujkoku, it īpaši kalnu apvidos, un sevišķu vietu šais mežos ieņem egle.

Faktori, kas noteikuši nozares attīstību

Franškontē reģionā būtiskākā ekonomiskās darbības nozare ir lauksaimniecība; tā stipri ietekmējusi teritoriju, un lauksaimnieciskā ražošana pakārtota galvenokārt liellopu audzēšanai, pārsvarā piena lopkopībai. Franškontē ir ļoti attīstīta siera rūpniecības nozare, kur ražo ar cilmes vietu nosaukumiem apzīmētu sieru (jo īpaši tādus kā “Mont d’Or”, “Comté”, “Morbier” un “Bleu de Gex”). Tādējādi teritorijā sastopamas neskaitāmas “fruitières” (siernīcas) (sierotavas vietējais nosaukums).

Izgatavojot sieru, siernīcas saražo arī piena serumu (sūkalas), kas noder par labu izejvielu dzīvnieku, it īpaši cūku, barībai. Tādējādi, Franškontē teritorijā attīstoties mazajām sierotavām, nostiprinājās apstākļi, kādos sūkalas varēja izmantot uz vietas un nebija vajadzīgs tās transportēt un atdzesēt, un uzplauka cūkkopība, jo cūku barības devas sagatavoja uz sūkalu bāzes.

Tā veidojās tieša un tradicionāla saikne starp siera produkciju un cūkkopības produkciju, un pretstatā gandrīz visiem citiem reģioniem šī tradīcija saglabājās.

Sākot ar XX gadsimtu, Franškontē cūkkopības produktu ražošana attīstījās, jo palielinājās piena un tātad arī sūkalu daudzums, un specializējās. Izaudzētās cūkas, ko līdz tam laikam izmantoja vienīgi ģimenes patēriņam, realizēja tirgū vispirms vietējiem miesniekiem un desu meistariem, bet vēlāk – reģiona mērogā.

Cūku audzēšana šajā apgabalā veicināja cūkkopības produktu mājamatniecisku un rūpniecisku pārstrādi, jo šo ražotāju rīcībā nonāca izejviela, kuru neveda uz valsts vai starptautiskiem tirgiem.

Blīvs ražotāju un nozares dalībnieku tīkls ciešā saistībā ar Franškontē reģionu

Kā iepriekš minēts, tā kā šejienes cūkkopības produkcijai salīdzinājumā ar Eiropas lielo cūkkopības apgabalu produkciju bija neliels apjoms, tā tika vērsta galvenokārt uz vietējo noieta tirgu.

Ar to izskaidrojama salīdzinoši blīva vidēji lielu un nelielu kautuvju (pašlaik darbojas 10 šādas lopkautuves) un liemeņu sadalīšanas uzņēmumu (vairāk par desmit) tīkla saglabāšanās apgādes apgabalā, kurā joprojām liela skaita (vairāk par trīsdesmit) vietējo pārstrādātāju saglabāšanās skaidri liecina par dinamiskumu šajā jomā.

Ģeogrāfiskie un klimatiskie apstākļi ļāvuši attīstīt īpašus kūpināšanas paņēmienus.

Ir vispārzināms, ka kūpinājumi ir tradicionāla Francijas un Eiropas austrumu produkcija. Vēsturiski kūpināšanas mērķis bija produktu žāvēšana un uzglabāšana, jo īpaši kalnu apgabalos, kur valda lielāks aukstums un kur gaļas kūpināšanu varēja apvienot ar mitekļu apsildi. Tādējādi Franškontē radās vietvārds “thué”, ar kuru apzīmēja fermas apkures centru un dūmotavu, kurā gaļas izstrādājumus novietoja žāvēšanai un kūpināšanai, lai tādējādi nodrošinātu to uzglabāšanos.

Šodien šie “thués” līdztekus tiem, kas joprojām darbojas vecajās saimniecībās, ir neatņemama sālītas un kūpinātas gaļas ražotņu sastāvdaļa. Tās nav apdzīvojamas telpas, jo dūmi rodas, sadegot skujkoku skaidām tieši uz zemes vai zemākajā stāvā. Produktus vienmēr kūpina dabiskā kārtā, bez dūmu sūkņu izmantošanas vai mehanizētas ventilācijas.

Šī prakse, kas sākotnēji attīstījās Augšdū (Haut-Doubs), ir pamats kūpināšanas prasmei, ko apguva visā Franškontē reģionā līdz ar dūmošanas iekārtu izveidi, saglabājot “thué” darbības principus.

Tādā kārtā, pamatojoties uz to “thués” un tradicionālo kūpinātavu izvietojumu, kuros veica šāda veida kontrolētu dūmošanu, tika noteikts ģeogrāfiskais apgabals ar AĢIN “Saucisse de Montbéliard” apzīmētās desas ražošanai.

5.2. Produkta specifika:

Īpašas iezīmes

Produkta specifiskās īpašības, kas saistītas ar izgatavošanas procesu, ir šādas:

— iepildīšana cūkas zarnu apvalkā (dabiskā), kas nav krāsots, ir vismaz 25 mm diametrā, un to aizdara vijot. Šis zarnu apvalks piešķir desai nedaudz līku izskatu,

— dūmošana skujkoku dūmos vismaz 6 stundas parastā kūpinātavā, 9 stundas kombinēti – gan tradicionālā, gan parastā kūpinātavā, 12 stundas tradicionālā kūpinātavā,

— rupja sakapāšana vismaz 6 mm lielos gabaliņos,

— krāsa no dūmošanas viegli dzintaraina,

— nedaudz stipra garša, ko rada romiešu ķimenes (jeb krustķimenes) vai (pļavas) ķimenes un pipari, kā arī citas gaļas maisījumam pievienotas garšvielas.

Produkta specifiku veicinošas izejvielas atlase

Cūku ēdināšana ar sūkalām un barību, kurā ir ierobežots linolskābes daudzums (1,7 % no barības devas), dod iespēju iegūt tādu cūkas speķi, kurā ir maz nepiesātināto taukskābju. Šī īpašība ļauj iegūt speķa gabaliņus, kas maisījumā nesalīp un ir skaistā baltā krāsā. Šis speķis ir arī izturīgāks pret karstumu – gan “Saucisse de Montbéliard” kūpināšanas laikā, gan arī uzsildīšanas laikā nav novērojami tauku iztecējumi.

Ierobežojot nepiesātināto taukskābju daudzumu, kuras ir līpošākas, rodas labvēlīgi apstākļi dūmos esošo aromātvielu piesaistei. Tādu taukskābju klātbūtnē, kurām ir izjaukta ķīmiskā struktūra, aromātiskie savienojumi uzkrājas desas perifēriskajā daļā un veido necaurlaidīgu plēvi, kas neļauj dūmiem iesūkties dziļāk.

Ēdināšana ar sūkalām apvienojumā ar attiecīgajiem ģenētiskajiem faktoriem ļauj iegūt gaļu viendabīgā sārtā krāsas tonī. Maisījumā ar stingru un baltu speķi šāda gaļa palīdz saglabāt “Saucisse de Montbéliard” desas masu veidojošo gabaliņu savdabīgā strukturējuma labo izskatu.

Nenoliedzama reputācija

Vēsturiskas liecības par gaļas un kūpinātas sālītas gaļas izstrādājumu, tostarp “Saucisse de Montbéliard”, ražošanu un patērēšanu Franškontē ir samērā senas.

Produkta izcelsme meklējama Franškontē zemnieku tradīcijās. Šīs desas slava šķiet esam sena: daži etnologi apgalvo, ka šo desu pazinuši sekvani un eduji, kas tās gatavošanu iemācījušies no mandubiem (I gs. pirms mūsu ēras), kuru galvaspilsēta bijusi Epomanduodurum (Mandēra (Mandeure) pie Monbeliāras (Montbéliard)).

Kopš mūsu ēras I gadsimta mandubu plakandibena laivas jau pārvadāja egles koksni un gaļas sālījumus līdz pat Vidusjūras piekrastes apdzīvotām vietām; tā aizsākās “Saucisse de Montbéliard” eksportēšana. XIV gadsimtā “Montbéliard” desu vēl sauc par “andouille” (vietējā izloksnē – “andoueille”) jeb “andouillette”: zemnieki izraugās vienīgi cūkgaļas liesumu un treknumu, kam pievieno daudz ķiploku un romiešu ķimeņu (reģionam raksturīgs augs), un ilgi žāvē skurstenī, dedzinot kadiķus un vīnstīgas. Tādējādi “Montbéliard” no citām desām atšķiras ar to, ka tajā ietilpst tikai cūkgaļa.

XVIII gadsimtā Žoržs Kivjē (Georges Cuvier), franču zinātnieks un pēc izcelsmes monbeliārietis, iepazīstina ar šo desu Parīzi.

Taču tikai no 1936. gada desu ved uz gadatirgiem un Francijas izstādēm.

Šodien tā līdztekus “Morteau” desai ir galvenā produkcija, kurā pārstrādā izejvielu, ko piegādā lielum lielais vairums cūkkopības saimniecību, lopkautuvju un gaļas sadales uzņēmumu.

“Saucisse de Montbéliard” pazīst plaša sabiedrība, sabiedriskās ēdināšanas uzņēmēji un patērētāji; to pazīst aptuveni 60 % patērētāju (pēc 2008. gada atpazīstamības aptaujas datiem). Tā līdztekus dažādu šķirņu sieram un vīnam tikusi tieši atzīta par Franškontē ēdienu kartes simbolu.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

“Saucisse de Montbéliard” raksturo kontrolēta kūpināšana. Lēna kūpināšana prasa pastāvīgi uzturēt dūmu daudzumu vienādā līmenī, kas ir svarīgs kūpināšanas faktors. Šī prasme nodrošināt zāģu skaidu un malkas lēnu gruzdēšanu bez liesmas atkarībā no dažādiem parametriem reģionālo uzņēmumu vidū tiek savstarpēji pārmantota. Tā ir prakse un amata prasme, kas izkopta vides resursu ierobežojumu dēļ.

Skujkoki Franškontē mežos ir visur, jo īpaši kalnu apvidos. Un ir pašsaprotami, ka vietējie gaļas sālītāji un kūpinātāji izmanto tādu koku malku, kas ir to rīcībā. Šāda skujkoku izmantošana un kontrolēta kūpināšana, kas sākotnēji attīstījās kalnu apvidos, izplatījās arī visā Franškontē teritorijā. Šī skujkoku izplatība reģionā ir pamats tam, ka “Saucisse de Montbéliard” dūmošana tur attīstījusies, izmantojot vienīgi skujkoku malku; ar to šī desa atšķiras no vairuma pārējo veidu kūpinātām desām, kuras sastopamas Francijā vai citās Eiropas valstīs un kuras kūpina, izmantojot lapkoku malku.

Kūpināšana, izmantojot skujkoku malku, ir izteikta “Saucisse de Montbéliard” specifika, tā piešķir desai raksturīgos dzintarkrāsas toņus un kūpinājuma garšu, kas cieši saistīta ar tās izgatavošanas apgabalu.

Turklāt līdztekus kūpināšanai rupjā sakapāšana, “Saucisse de Montbéliard” aizdarīšana vijot, un desas maisījuma iepildīšana cūkas zarnu apvalkā ietilpst Franškontē reģiona vietējo produktu specifisko un tradicionālo izgatavošanas paņēmienu skaitā. Tādējādi Franškontē teritorija atbilst apgabalam, kas no citiem atšķiras ar attiecīga amata prasmi.

Nobeigumā jāatzīst, ka izstrādājuma senā piederība pie teritorijas un blīva savstarpēji atkarīgu, produkta gatavošanā iesaistītu uzņēmēju, ražotāju un pārstrādātāju tīkla pastāvēšana ģeogrāfiskajā apgabalā šodien ir svarīgi šā produkta reputācijas faktori.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 5. panta 7. punkts)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCIGPSaucisseDeMontbeliardV2.pdf

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.