Komisijas ziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam par gūto pieredzi, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa higiēnas Regulas (EK) Nr. 852/2004, (EK) Nr. 853/2004 un (EK) Nr. 854/2004 {SEC(2009) 1079} /* COM/2009/0403 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 28.7.2009 COM(2009) 403 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM par gūto pieredzi, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa higiēnas Regulas (EK) Nr. 852/2004, (EK) Nr. 853/2004 un (EK) Nr. 854/2004 {SEC(2009) 1079} SATURS 1. KOPSAVILKUMS 3 2. VISPĀRĒJA INFORMĀCIJA 4 3. KOPŠ 2006. GADA 1. JANVĀRA GŪTĀ PIEREDZE 4 3.1. Vispārējā pieredze 4 3.2. Darbības joma 5 3.3. Definīcijas 5 3.4. Primārā ražošana 6 3.5. HACCP 6 3.6. Reģistrācijas un apstiprināšanas procedūras 7 3.7. Veselības un identifikācijas marķējums 8 3.8. Labākās prakses rokasgrāmatas 8 3.9. Elastība 8 3.10. Imports 9 3.11. Dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles 9 3.12. Mikrobioloģiskie kritēriji 10 3.13. Virsmas piesārņojuma likvidēšana 11 3.14. Pārtikas aprites informācija (PAI) 11 3.15. Ārkārtas nokaušana 11 4. SECINĀJUMI 12 1. KOPSAVILKUMS Regulas (EK) Nr. 852/2004[1] 16. pantā, Regulas (EK) Nr. 853/2004[2] 14. pantā un Regulas (EK) Nr. 854/2004[3] 21. pantā ir ietverta juridiska prasība Komisijai ne vēlāk kā 2009. gada 20. maijā iesniegt Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu, pārskatot šo regulu piemērošanas laikā iegūto pieredzi un vajadzības gadījumā pievienojot šim ziņojumam attiecīgus priekšlikumus. Turklāt saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 852/2004 prasībām Komisijai ir jānosaka, vai būtu vēlams un iespējams riska analīzes un kritisko kontrolpunktu ( HACCP ) prasības attiecināt uz pārtikas apritē iesaistītajiem tirgus dalībniekiem primārās ražošanas jomā. Šis ziņojums ir sagatavots plaša apspriežu procesa rezultātā. Tā pamatā ir informācija, kas saņemta no kompetentām iestādēm dalībvalstīs, pārtikas apritē iesaistīto tirgus dalībnieku pārstāvjiem un patērētāju organizācijām Eiropas līmenī, kā arī Komisijas Pārtikas un veterinārā biroja. Ziņojuma mērķis ir iepazīstināt ar faktiem par visu ieinteresēto dalībnieku 2006., 2007. un 2008. gadā gūto pieredzi, tostarp sastaptajām grūtībām, īstenojot higiēnas tiesību aktu paketi. Ziņojumā secināts, ka kopumā dalībvalstis ir veikušas nepieciešamos administratīvos un kontroles pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību tiesību aktiem, taču tiesību aktu īstenošanu vēl joprojām ir iespējams uzlabot. Šie secinājumi ir pamatoti ar Komisijas Pārtikas un veterinārā biroja veikto revīziju un inspekciju rezultātiem. Aptaujātās ieinteresētās personas uzskata, ka higiēnas tiesību aktu paketē iekļautajiem jaunajiem principiem un prasībām ir bijusi pozitīva ietekme. Tajā arī ir pausta dalībvalstu un privātā sektora ieinteresēto personu skaidrā nostāja, saskaņā ar kuru tie pašlaik nevēlas uz pārtikas apritē iesaistītiem tirgus dalībniekiem, kas veic primāro ražošanu, attiecināt prasību ievērot uz HACCP principiem balstītās procedūras. Būtiskākās konstatētās grūtības ir saistītas ar dažām atkāpēm no higiēnas regulu darbības jomas, atsevišķām regulās noteiktajām definīcijām un procedūru šo definīciju pielāgošanai, dažiem praktiskiem aspektiem attiecībā uz tādu uzņēmumu apstiprināšanu, kas veic dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktu apstrādi un marķēšanu, dažu pārtikas produktu importa režīmu, uz HACCP balstīto procedūru īstenošanu dažos pārtikas uzņēmumos un oficiālās kontroles īstenošanu konkrētās nozarēs. Šajā ziņojumā netiek piedāvāti nekādi detalizēti risinājumi konstatētajām problēmām, un līdz ar to netiek sniegti priekšlikumi. Tomēr, pamatojoties uz atklātajām grūtībām, Komisija apsvērs vajadzību sniegt priekšlikumus, lai uzlabotu pārtikas higiēnas tiesību aktu paketi. Ziņojumam pievienots dienestu darba dokuments (DDD), kurā ietverti šajā ziņojumā minētie pielikumi. Minētā pievienotā dokumenta I pielikumā noteikti šajā ziņojumā lietotie saīsinājumi un tehniskie termini. 2. VISPĀRĒJA INFORMĀCIJA Eiropas Parlaments un Padome 2004. gada 29. aprīlī pieņēma „pārtikas higiēnas tiesību aktu paketi”. Tajā ietverti trīs pamatakti — Regula (EK) Nr. 852/2004 un (EK) Nr. 853/2004, kas paredzētas pārtikas apritē iesaistītajiem tirgus dalībniekiem, un Regula (EK) Nr. 854/2004 kopā ar Regulu (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, kas paredzētas kompetentajām iestādēm[4]. Šie pamatakti ir turpmāk precizēti trijās Komisijas regulās, kurās nosaka īstenošanas pasākumus (skatīt DDD III pielikumu). Turklāt Komisija un dalībvalstis ir izstrādājušas vadlīnijas (skatīt DDD IV pielikumu). Ar šīm jaunajām Regulām tika ieviestas izmaiņas pieejā pārtikas higiēnas politikai. Skaidrs šīs paketes mērķis bija vienkāršot pastāvošo tiesību kopumu pārtikas higiēnas jomā (skatīt DDD V pielikums), padarīt to saskaņotāku, nošķirot dažādas jomas (sabiedrības veselība, dzīvnieku veselība un oficiālā kontrole), un vairāk koncentrēties uz mērķiem, kas jāsasniedz pārtikas apritē iesaistītajiem tirgus dalībniekiem, nevis uz ļoti detalizētu prasību saglabāšanu. Regulas sniedz ļoti plašas iespējas pārtikas higiēnas tiesību aktu paketes tehnisko prasību pielāgošanai atkarībā no attiecīgā pārtikas uzņēmuma veida. Šo tiesību aktu inovatīvā rakstura dēļ Eiropas Parlaments un Padome pieprasīja, lai Komisija sniedz ziņojumu jau pēc trijiem īstenošanas gadiem (skatīt DDD VI pielikumu). Šajā ziņojumā jo īpaši jāpārskata jauno regulu piemērošanā gūtā pieredze un jānoskaidro, vai būtu vēlams un iespējams attiecināt HACCP principu īstenošanu uz primārās ražošanas līmeni. Sagatavojot šo ziņojumu, Komisija gan divpusēji, gan daudzpusēji apspriedās ar visām svarīgākajām ieinteresētajām personām (skatīt DDD VII pielikumu). Šā ziņojuma mērķis ir sniegt faktus par pieredzi, ko 2006., 2007. un 2008. gadā guvušas kompetentās iestādes un privātā sektora ieinteresēto personu organizācijas, īstenojot higiēnas tiesību aktu paketi, un konstatēt grūtības, kas radušās, īstenojot šos aktus. 3. KOPŠ 2006. GADA 1. JANVĀRA GŪTĀ PIEREDZE 3.1. Vispārējā pieredze Kopumā gūto pieredzi, piemērojot higiēnas regulas, var uzskatīt par pozitīvu. Dalībvalstis kopumā ir apmierinātas ar pārtikas higiēnas tiesību aktu struktūru un principiem. Tās pauž skaidru viedokli, ka šos tiesību aktus nav būtiski jāpārstrādā. Lielākā daļa dalībvalstu uzskata, ka ir pagājis pārāk īss laiks, lai salīdzinošā un detalizētā veidā novērtētu pieredzi, kas gūta higiēnas tiesību aktu īstenošanā. Pārtikas un veterinārā biroja (PVB) veiktie inspekcijas braucieni apstiprina šo atziņu, jo kopumā higiēnas tiesību aktu paketes piemērošana pārtikas apritē iesaistītajiem tirgus dalībniekiem un kompetentajām iestādēm neradīja lielas grūtības. Inspekcijas braucienos konstatētās problēmas dažādā mērā bija nozīmīgākas mazos uzņēmumos. Dalībvalstis arī pozitīvi novērtē to, ka vajadzības gadījumā tiek izstrādātas vadlīnijas, lai palīdzētu pārtikas apritē iesaistītajiem tirgus dalībniekiem un kompetentajām iestādēm īstenot higiēnas regulas. 3.2. Darbības joma Dažkārt dalībvalstīm saskaņā ar valsts tiesību aktiem jānosaka īpaši noteikumi, lai ietvertu dažas darbības, kuras nav iekļautas higiēnas tiesību aktu paketes darbības jomā. Dalībvalstis minēja, ka ir konstatētas grūtības saistībā ar nelielu pārtikas daudzumu vietējo piegādi, veicot pārrobežu tirdzniecību uz dalībvalstīm, kurās ir cita pieeja attiecībā uz šādām darbībām. Dažas dalībvalstis konstatēja problēmas saistībā ar jēdzienu "uzņēmums”, ko raksturo noteikta darbību nepārtrauktība un organizācijas pakāpe, un šā jēdziena piemērošanu privātpersonām, kas epizodiski apstrādā, gatavo vai pasniedz pārtikas produktus. Problēmas radīja arī tas, ka Regulu (EK) Nr. 853/2004 nepiemēro mazumtirdzniecības darbībām. Lielākajai daļai dalībvalstu nešķiet loģiski, ka saldētavas, kas veic līdzīgas darbības, ir pakļautas dažādiem noteikumiem un apstiprināšanas sistēmām atkarībā no tā, vai uz tām var vai nevar attiecināt mazumtirdzniecības uzņēmuma definīciju. Tāpat grūtības ir radījusi jēdzienu "papildu, vietēja mēroga un ierobežota” interpretācija saistībā ar mazumtirdzniecības uzņēmumiem piemērojamo atbrīvošanu no apstiprinājuma saņemšanas. Daudzas privātā sektora ieinteresēto personu organizācijas ar konkurētspēju saistītu iemeslu dēļ arī pauda bažas par mazumtirdzniecības neiekļaušanu darbības jomā — dažas no tām lūdza paplašināt Regulas (EK) Nr. 853/2004 darbības jomu, tajā iekļaujot mazumtirdzniecību, citas savukārt uzstāja uz tiesību aktu pārskatīšanu attiecībā uz dažām darbībām, kas tiek veiktas mazumtirdzniecības līmenī (piemēram, malšana un griešana), lai visā Kopienā varētu piemērot vienādus noteikumus vienādām darbībām. 3.3. Definīcijas Pastāv grūtības saistībā ar jēdziena “kombinēts produkts” īstenošanu, un tas rada neskaidrības gan pārtikas apritē iesaistītajiem tirgus dalībniekiem, gan kompetentajām iestādēm. Regulā (EK) Nr. 178/2002 noteiktā “mazumtirdzniecības” definīcija tiek uztverta kā pastāvīgs problēmu avots, jo tā nešķiet pilnībā piemērota higiēnas tiesību aktu paketes nolūkam (skatīt arī 3.2. punktu). Dalībvalstis un daudzas privātā sektora ieinteresēto personu organizācijas apšaubīja arī citas definīcijas (piemēram, dzīvojamie nami, zaķveidīgo kārtas dzīvnieki, bezmugurkaulnieki, asinis, zarnas. Tās arī apšaubīja procedūru šādu definīciju noteikšanai vai grozīšanai. 3.4. Primārā ražošana Pašreizējie pārtikas higiēnas noteikumi primārajai ražošanai kopumā tiek uzskatīti par atbilstīgiem un piemērotiem, lai aizsargātu pamatproduktus pret piesārņojumu. Tomēr dažas dalībvalstis uzskata, ka ir pāragri novērtēt higiēnas tiesību aktu paketes prasību ietekmi uz primāro ražošanu. Citas dalībvalstis ziņoja par grūtībām saistībā ar atsevišķu Regulā (EK) Nr. 852/2004 noteikto mērķu neskaidro raksturu un skaidru primārās produkcijas ražotājiem paredzētu vadlīniju trūkumu. Pieejamās labākās prakses rokasgrāmatas ir izrādījušās ļoti noderīgas, lai palīdzētu primārajiem ražotājiem izpildīt to pienākumus (skatīt 3.5. un 3.8. punktu). Dažās dalībvalstīs uzskaites veikšana tiek uztverta kā problēmu avots, taču dažādā mērā. 3.5. HACCP ( Kopumā HACCP principu īstenošana netiek apšaubīta, jo tos uzskata par piemērotiem, lai ļautu pārtikas apritē iesaistītajiem tirgus dalībniekiem sasniegt savus mērķus pārtikas nekaitīguma jomā, un pietiekami elastīgiem, lai tos varētu pielāgot pat maziem pārtikas uzņēmumiem. Lielākajā daļā pārtikas ražošanas uzņēmumu ir ieviestas uz HACCP balstītas procedūras. Kavējumi saistībā ar īstenošanu tika konstatēti bijušajās mazas kapacitātes kautuvēs, uz kurām attiecas pārejas posma pasākumi. Tomēr lielākajā daļā dalībvalstu grūtības ar šādām procedūrām tika konstatētas mazos pārtikas uzņēmumos un jo īpaši mikro un mazos ēdināšanas un mazumtirdzniecības uzņēmumos. Dažos gadījumos tika ziņots, ka ārējo konsultantu sniegtās vispārīgās sistēmas neatspoguļo uzņēmumu vajadzības un prasa vairāk dokumentācijas un lielāku uzskaiti, nekā noteikts obligātajās prasībās. Tādēļ tās šķiet vairāk kā neefektīvas un kopumā dārgas maziem uzņēmumiem. Dažās dalībvalstīs kompetentās iestādes atviegloja šo jautājumu risināšanu, gan veicot riska analīzi noteiktiem darbību veidiem, gan piedaloties mazajiem uzņēmumiem paredzētu vienkāršotu un praktisku materiālu izstrādē. Citās dalībvalstīs pārtikas nozares tika mudinātas izstrādāt labākās prakses rokasgrāmatas, kuras izrādījušās ļoti noderīgas. Mazie uzņēmumi uzskaites veikšanu dažkārt uztver kā administratīvu slogu. Dalībvalstis ir uzņēmušās iniciatīvu vienkāršot šo posmu un samazināt veicamās uzskaites apjomu. Dažas privātā sektora ieinteresēto personu organizācijas apgalvoja, ka kompetento iestāžu veiktais uz HACCP balstīto procedūru novērtējums dažādās dalībvalstīs atšķiras. Dažas organizācijas norādīja, ka kompetentajām iestādēm ir tendence būt pārāk prasīgām pret maziem uzņēmumiem un dažos gadījumos pārspīlēt dokumentācijas prasības. Citas norādīja, ka uzņēmuma lielums un raksturs ir ticis ņemts vērā un ka vairumam kompetento iestāžu ir elastīga attieksme attiecībā uz HACCP balstīto procedūru īstenošanu. Arī PVB inspekciju braucienu laikā tika konstatētas problēmas saistībā kompetento iestāžu spēju adekvāti novērtēt uz HACCP balstītās procedūras. Kopš pirmās inspekciju kārtas 2006. gadā ir panākts progress, taču vēl joprojām ir iespējams veikt uzlabojumus. ( Dalībvalstis un privātā sektora ieinteresētās personas uzskata, ka prasības saistībā ar uz HACCP balstītajām procedūrām nav iespējams attiecināt uz pārtikas apritē iesaistītajiem tirgus dalībniekiem, kas veic primāro ražošanu. Labākās prakses rokasgrāmatas parasti tiek uzskatītas par labāku un praktiskāku instrumentu primārajiem ražotājiem nekā uz HACCP balstītās procedūras. 3.6. Reģistrācijas un apstiprināšanas procedūras ( Kopumā netika konstatētas lielas problēmas attiecībā uz pārtikas uzņēmumu reģistrāciju. Pārtikas uzņēmumu reģistrācijai tika izmantotas īpašas sistēmas vai pastāvošas datubāzes (piemēram, primārie ražotāji). Lai samazinātu administratīvo slogu, tika veikti pasākumi, saskaņojot un samazinot informāciju, kas tiek prasīta uzņēmumiem iesniegšanai kompetentajām iestādēm. Tomēr dažkārt ir grūti nodrošināt, lai visi pārtikas apritē iesaistītie tirgus dalībnieki izpilda reģistrēšanās pienākumu, piemēram, pārtikas apritē iesaistītie tirgus dalībnieki, kuri neinformē savas iestādes pirms pārtikas uzņēmumu darbības uzsākšanas, pārtikas produktu tirdzniecības starpnieki un tirgotāji internetā, attiecībā uz kuriem nav viegli veikt mērķtiecīgu darbību. Citas problēmas rodas saistībā ar nepieciešamību reģistrēt privātpersonas, kas epizodiski apstrādā, sagatavo vai pasniedz pārtikas produktus. Parasti kompetentās iestādes neiekasē nekādu reģistrācijas maksu. ( Netika konstatētas īpašas problēmas saistībā ar apstiprinājuma saņemšanai nepieciešamās informācijas sniegšanu kompetentajām iestādēm. Tomēr tika konstatētas grūtības, nosakot veidu uzņēmumam, kas lūdz apstiprinājumu, jo īpaši attiecībā uz tiem uzņēmumiem, kas veic vispārējas darbības, piemēram, uzņēmumi, kas nodarbojas ar uzglabāšanu saldētavā (skatīt 3.2. punktu) un pārsaiņošanu. Dažas dalībvalstis vērsa uzmanību uz bijušo mazas kapacitātes uzņēmumu apstiprināšanas jautājumu. Risinājumus var rast, izmantojot higiēnas tiesību aktu paketes noteikumu elastīgumu. Tomēr šādi noteikumi ir jāizstrādā valsts līmenī, kas var radīt grūtības dažās dalībvalstīs (skatīt 3.9. punktu). Divas dalībvalstis norādīja, ka to teritorijā visiem pārtikas uzņēmumiem jābūt apstiprinātiem. ( Lai gan tagad no Komisijas tīmekļa vietnes ir iespējams piekļūt visām valstu vietnēm, kurās ir pieejami saraksti ar apstiprinātajiem pārtikas uzņēmumiem, dažas dalībvalstis nav izmantojušas apstiprinātās specifikācijas, lai saskaņotu un kodificētu sarakstus, tos izveidojot vai atjauninot. Arī aktīvās saites uz valstu tīmekļa vietnēm ir jāuztur labāk. 3.7. Veselības un identifikācijas marķējums Nav radušās būtiskas problēmas saistībā ar veselības un identifikācijas marķējuma principiem. Tomēr tika ziņots par grūtībām saistībā ar dažiem praktiskiem aspektiem, piemēram, situācijām, kad jauns marķējums ir jāpiemēro pārtikas produktiem, kas ir iesaiņoti/iepakoti tirdzniecībai, un šos produkti ir jāpārpako. Šādos gadījumos dažas dalībvalstis uzskata, ka marķējumam ir jāatbilst oficiālās kontroles un izsekojamības mērķu vajadzībām. 3.8. Labākās prakses rokasgrāmatas[5] ( Dalībvalstis ir ievērojami veicinājušas valsts rokasgrāmatu izstrādi. Kompetento iestāžu piedalīšanās katrā dalībvalstī atšķiras, bet kopumā minētās iestādes sniedza pārtikas nozarei vadlīnijas, praktiskus padomus un ieteikumus šādu rokasgrāmatu izstrādei. Kompetentās iestādes ir iesaistītas šo rokasgrāmatu novērtēšanas procesā un dažkārt finansiāli atbalsta to izplatīšanu. Lielākā daļa privātā sektora ieinteresēto personu organizāciju pauda pozitīvu attieksmi saistībā ar valsts labākās prakses rokasgrāmatām un kompetento iestāžu sniegto atbalstu. Nav iespējams sniegt nekādus skaitļus par reālo šo rokasgrāmatu lietošanas apjomu. Veicot oficiālo kontroli, kompetentās iestādes dažādos veidos ņēmušas vērā rokasgrāmatu lietošanu. Dažas dalībvalstis ir izveidojušas “apbalvojumu” sistēmu, lai atbalstītu tos pārtikas apritē iesaistītos tirgus dalībniekus, kuri izmanto apstiprinātas rokasgrāmatas, kā rezultātā tiek samazināts kontroles biežums un kompetento iestāžu iekasēto maksu apjoms. Citās dalībvalstīs gadījumā, ja tiek paziņots par rokasgrāmatas piemērošanu, inspekcijas balstās uz tās pareizu izmantošanu. Dažās citās dalībvalstīs pārtikas apritē iesaistītajiem tirgus dalībniekiem netiek prasīts pamatot viņu kontroles pasākumus, ja viņi rīkojas saskaņā ar rokasgrāmatu. Rokasgrāmatās arī var būt lietderīgi ieteikumi kompetentajām iestādēm un norādījumi par labāko praksi gadījumā, ja tiesību aktos lietoti jēdzieni “attiecīgajā gadījumā”, “vajadzības gadījumā”, “atbilstošs” un “pietiekams”. ( Ir izstrādātas jau piecas Kopienas rokasgrāmatas, un tās pašlaik tiek novērtētas. Vēl divas rokasgrāmatas atrodas sagatavošanas procesā un tiks nodotas novērtēšanai, kad būs gatavas. Tomēr aptuveni puse organizāciju ES līmenī apsvēra, vai tām būtu jāizstrādā dokumentu projekti un jāveic atzīšanas procedūra, vai arī tās apspriedās ar saviem locekļiem par šādu rīcību. Pārējās organizācijas norādīja, ka tās neplāno izstrādāt Kopienas rokasgrāmatas. 3.9. Elastība Lai aizsargātu pārtikas daudzveidību un apmierinātu gan patērētāju intereses, gan neliela mēroga ražotāju vajadzības, tiesību aktos tika iekļauti noteikumi par elastīgu pieeju. Saskaņā ar subsidiaritātes principu dalībvalstis ir vislabākajā pozīcijā, lai rastu piemērotus risinājumus, kas balstīti uz vietējo situāciju un uz piemērotu higiēnas līmeni šajos uzņēmumos, nekaitējot pārtikas nekaitīguma mērķim. Dalībvalstis un privātā sektora ieinteresētās personas norādīja, ka tās ir ļoti apmierinātas ar elastīgumu, kas ir nodrošināts ar higiēnas tiesību aktu paketi, kuru uzskata par labi izstrādātu, lai piemēroti risinātu vietējās problēmas. Tomēr, ņemot vērā nelielo līdz šim saņemto paziņojumu skaitu par valsts pasākumiem šajā sakarā un kritiku no dažiem pārtikas uzņēmumiem (skatīt 3.6. punktu), dalībvalstis, iespējams, nav izmantojušas visas tās elastīguma iespējas, ko sniedz šie tiesību akti. 3.10. Imports ( Dalībvalstis uzskata par nepieciešamu turpmāk saskaņot importa noteikumus tiem dzīvnieku izcelsmes produktiem, attiecībā uz kuriem Regulā (EK) Nr. 853/2004 noteiktas īpašas prasības (piemēram, varžu kājiņas, gliemeži, kausēti dzīvnieku tauki). Turklāt tām grūtības sagādā to trešo valstu kuģu uzskaite un kontrole, attiecībā uz kuriem pilnvaras veikt inspekciju ir nodotas kādai citai valstij vai dalībvalstij, kura nav karoga valsts. Pieredze liecina, ka ir jānoskaidro, kādās situācijās saskaņotu Kopienas noteikumu trūkuma gadījumā tiek piemēroti valsts importa noteikumi. ( Nesenās krīzes, kas saistītas ar importētiem kombinētajiem produktiem, ir apliecinājušas, ka šādu produktu kontrole ir jāpastiprina. Šādā gadījumā var būt nepieciešama sīkāk izstrādātu tiesību aktu īstenošana un importa pārbaudes (piemēram, importētāja loma, īpašs veterinārais sertifikāts). ( Pieredze liecina, ka problēmas rada pašreizējā trešo valstu uzņēmumu saraksta izveides procedūra (piemēram, atrašanās ilgums sarakstā). Jaunu Kopienas IT instrumentu izstrāde varētu būt iespēja šo procedūru pārskatīt. 3.11. Dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles ( Daudzas dalībvalstis ir izstrādājušas īpašus kontroles instrumentus, tostarp pārbaudes punktu sarakstus un standarta darbības procedūras. Tās arī pievērš lielu uzmanību apmācībai, jo revīzijas darbību veikšana ieviesīs nozīmīgas konceptuālas pārmaiņas inspektoru darbā. Dalībvalstis pauda gandarījumu par Komisijas sniegto apmācības iniciatīvu „Labāka apmācība drošākai pārtikai”, kura papildināja viņu pašu apmācības darbības un piedāvāja īpašu apmācību par higiēnas tiesību aktu paketes pamataspektiem (piemēram, HACCP ). Tomēr daudzās dalībvalstīs vēl joprojām ir grūtības saistībā ar revīzijām, kā par to liecina PVB inspekcijas braucieni. Pat ja kopš 2006. gada ir panākts ievērojams progress, vēl joprojām ir iespējams veikt uzlabojumus. ( Lai gan modernizēšanas elementi jau ir iekļauti higiēnas tiesību aktu paketē kopš tās stāšanās spēkā 2006. gada janvārī, daudzas dalībvalstis un privātā sektora ieinteresēto personu organizācijas uzskata, ka ir jāpārskata gaļas produktu inspekcijas kārtība. Šāda nostāja ir saistīta ar cilvēkresursu problēmām, ar kurām saskārušās dažas dalībvalstis, ieceļot darbam kautuvēs valsts pilnvarotus veterinārārstus (PV), kā arī ar pieaugošu tādu apdraudējumu īpatsvaru sabiedrības veselības jomā, kurus nevar viegli konstatēt parastajās gaļas inspekcijās. Tika norādīts, ka ir jāpalielina veterinārārsta palīgu loma, jāprecizē kompetences sadalījums starp pārtikas apritē iesaistīto tirgus dalībnieku vadītajām kautuvēm un kompetentajām iestādēm, kā arī kautuvju personālam jādeleģē papildu inspekcijas uzdevumi. Dažas dalībvalstis un privātā sektora ieinteresēto personu organizācijas uzskata, ka kautuvju personāla iesaistīšanās jāattiecina arī uz kautuvēm, kuras paredzētas dzīvnieku sugām, kas nav mājputni un zaķveidīgo kārtas dzīvnieki. ( PVB braucienos gūtā informācija liecina, ka dažās dalībvalstīs Trichinella pārbaudes netiek pareizi īstenotas. Turklāt dažās dalībvalstīs pastāv problēmas saistībā ar kautuvju iekšējo laboratoriju akreditēšanu. Tomēr viena dalībvalsts apgalvoja, ka tajā izmanto tikai akreditētas laboratorijas. Dānija ir atzīta par reģionu, kur ir niecīgs Trichinella risks, un līdz ar to tā var atkāpties no mājas cūku pārbaudes režīma. Pieteikumi ir saņemti arī no divām citām dalībvalstīm. Pašlaik šādu atkāpi var izmantot tikai ES dalībvalstis, un jāapsver šādas iespējas nodrošināšana trešām valstīm. Divas dalībvalstis izteica interesi par to, ka saimniecības tiek atzītas par „no Trichinella brīvām” saimniecībām. ( Kopš 2006. gada tikuši atklāti dažādi krāpšanas gadījumi attiecībā uz saldētavām, kuras atrodas vairākās dalībvalstīs. Lielākā daļa dalībvalstu uzskata, ka ir nepieciešams pastiprināt to rīcībā esošos kontroles instrumentus, kā tika spriests arī saistībā ar tiesību aktiem par dzīvnieku blakusproduktiem. ( Dažās dalībvalstīs ar dzīvnieku labturību saistītu iemeslu dēļ rodas citas specifiskas problēmas attiecībā uz vēl pilnībā neapstiprinātu ķīmisku metožu izmantošanu regulārajās analīzēs tā vietā, lai izmantotu biomedicīniskās pārbaudes uz pelēm. Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde ( EFSA ) līdz 2009. gada decembrim plāno sniegt zinātnisku atzinumu par jūras biotoksīnu maksimālo pieļaujamo daudzumu un to noteikšanas metodēm. 3.12. Mikrobioloģiskie kritēriji Pamatojoties uz PVB ziņojumiem, ir konstatēts, ka pirmajā Regulas (EK) Nr. 2073/2005 piemērošanas gadā pārtikas apritē iesaistīto tirgus dalībnieku procedūras neregulāri nodrošināja pārtikas nekaitīguma un procesa higiēnas kritēriju izpildi vai to, ka tie vispār tiek ņemti vērā. Turklāt diezgan bieži tas netika ņemts vērā kompetento iestāžu veiktajā oficiālajā uzraudzībā. Lai gan situācija 2007. un 2008. gadā ir uzlabojusies, vēl joprojām ir dažas dalībvalstis, kurās minētā regula nav pienācīgi īstenota. Raugoties no dalībvalstu viedokļa, galvenā norādītā problēma ir saistīta ar Listeria monocytogenes kritērija īstenošanu attiecībā uz tādiem lietošanai gataviem pārtikas produktiem, kuri var veicināt šāda patogēna augšanu. 3.13. Virsmas piesārņojuma likvidēšana Dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktu virsmas piesārņojuma likvidēšanai paredzētu vielu lietošanai ir jāsaņem komiteju procedūras apstiprinājums. Pamatojoties uz EFSA atzinumu, 2008. gadā Komisija mēģināja ierosināt atļaut četru vielu izmantošanu, lai likvidētu virsmas piesārņojumu uz mājputnu liemeņiem. Eiropas Parlaments, dalībvalstis un lielākā daļa privātā sektora ieinteresēto personu organizāciju skaidri pauda savu nostāju pret šāda veida atļaušanu pat tad, ja tā notiek saskaņā ar stingriem nosacījumiem. Citu piesārņojuma likvidēšanas tehniku, tostarp tvaika, karsta ūdens un citu fizikālas apstrādes tehniku, iespējamā izmantošana pašlaik tiek apspriesta ar dalībvalstīm. 3.14. Pārtikas aprites informācija (PAI) Ir izstrādāti noteikumi, lai līdz pārejas perioda beigām (31. 12. 2009.) pakāpeniski ieviestu PAI. Divas dalībvalstis norādīja, ka tās šos noteikumus nav izmantojušas. ( PAI mājputnu nozarē ir jāpiemēro no 2006. gada 1. janvāra. Netiek ziņots par nopietnām problēmām, jo līdzīgi noteikumi tika piemēroti iepriekšējos tiesību aktos. ( PAI kopš 2008. gada 1. janvāra ir obligāta cūkkopības nozarē un kopš 2009. gada 1. janvāra — gaļas teļu un zirgkopības nozarē. Dažas problēmas tika konstatētas cūkkopības nozarē (skatīt turpmāk). Ziņojumi par gaļas teļu un zirgkopības nozari vēl nav pieejami. ( PAI ir jābūt pieejamai attiecībā uz citām sugām (aitas, kazas un pieauguši liellopi) līdz 2010. gada 1. janvārim. Dažas dalībvalstis šajā sakarā paredz problēmas, jo īpaši, saistībā ar individuāli identificējamiem dzīvniekiem. Cūkkopības nozarē PAI iesniegšanas termiņš pirms dzīvnieku atvešanas tiek uzskatīts par grūti ievērojamu visos gadījumos. Līdzīgas grūtības turpmāk ir sagaidāmas arī citās ar dzīvniekiem saistītās nozarēs. Dalībvalstis un dažas privātā sektora ieinteresēto personu organizācijas vēlas lielāku elastīgumu šajā sakarā. Tā kā atbildība par PAI organizēšanu un ar to saistītām praktiskām lietām (piemēram, dokumentiem, informācijas apmaiņas veidu) tika uzticēta dalībvalstīm, tika konstatētas problēmas Kopienas iekšējā dzīvnieku tirdzniecībā un tās gaidāmas arī saistībā ar importu. Pirmais solis, lai atvieglotu piekļuvi dažādu dalībvalstu prasītajai informācijai, jau tiek veikts Komisijas līmenī. Tomēr dažas dalībvalstis norādīja, ka būtu arī lietderīgi izstrādāt Eiropas līmenī īpašu veidlapu Kopienas iekšējai tirdzniecībai un, iespējams, arī importam. Pieredze arī liecina, ka ir nepieciešams padarīt skaidrāku saikni starp PAI un dzīvnieku veterinārajiem sertifikātiem, kas tiek prasīti dzīvu dzīvnieku tirdzniecības gadījumos. 3.15. Ārkārtas nokaušana Dalībvalstis nav ziņojušas par īpašām grūtībām attiecībā uz praktiskiem noteikumiem ārkārtas nokaušanai, bet apšaubīja īpašas marķēšanas nepieciešamību un šādas gaļas tirdzniecības ierobežojumus. Dažas dalībvalstis vērsa uzmanību uz vajadzību piemērot īpašu marķējumu arī atvasinātajiem produktiem. Citas dalībvalstis uzskata, ka nav tādu ar pārtikas nekaitīgumu saistītu iemeslu, ar kuriem varētu pamatot ierobežojumu šādas gaļas laišanai tirgū, ja tā pirmskaušanas un pēckaušanas pārbaudēs ir atzīta par piemērotu lietošanai pārtikā. 4. SECINĀJUMI Dalībvalstis un pārtikas apritē iesaistītie tirgus dalībnieki norādīja, ka kopumā ir apmierināti ar higiēnas regulām un ka ir panākuši progresu, lai pielāgotos to prasībām. Ar regulām ieviestie principi ir guvuši plašu atbalstu. Dalībvalstis uzskata, ka tiesību aktiem nepieciešami nelieli pielāgojumi, bet tos nav būtiski jāpārskata. Saskaņā ar dalībvalstu un privātā sektora ieinteresēto personu organizāciju viedokli higiēnas tiesību aktu paketes piemērošana nav radījusi lielas problēmas pārtikas apritē iesaistītajiem tirgus dalībniekiem un kompetentajām iestādēm. Tomēr inspekcijās, ko Pārtikas un veterinārais birojs ir veicis kopš 2006. gada, ir konstatēts, ka daudzās dalībvalstīs ir jāveic turpmāki uzlabojumi attiecībā uz pastāvīgām kontroles problēmām un higiēniskas ražošanas standartiem. Lai risinātu būtiskākās šajā ziņojumā konstatētās problēmas, pirmkārt, visiem iesaistītajiem dalībniekiem — pārtikas apritē iesaistītajiem tirgus dalībniekiem un kompetentajām iestādēm — ir jāuzlabo attiecīgo tiesību aktu īstenošana. Pamatojoties uz to, Komisija apsvērs, kā varētu risināt konstatētās problēmas. Iesniedzot priekšlikumus, Komisija pievērsīs īpašu uzmanību tam, lai pēc iespējas saglabātu priekšrocības saistībā ar vienkāršošanu, kas panākta ar šo jauno tiesisko regulējumu. [1] OV L 139, 30.4.2004., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1019/2008 (OV L 277, 18.10.2008., 7. lpp.). [2] OV L 226, 25.6.2004., 22. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1020/2008 (OV L 277, 18.10.2008., 8. lpp.). [3] OV L 226, 25.6.2004., 83. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1021/2008 (OV L 277, 18.10.2008., 15. lpp.). [4] Skatīt diagrammu par pašreizējo tiesisko regulējumu DDD II pielikumā. [5] Skatīt labākās prakses vadlīniju pārskatu DDD VIII pielikumā.