Neraugoties uz to, ka jūras transports ir viens no energoefektīvākajiem transporta veidiem, no 2018. līdz 2019. gadam tas radīja aptuveni 3–4 % no visām ES CO2 emisijām, un tika ziņots, ka aptuveni 60 % no emisijām rada braucieni uz ostām vai no ostām, kas atrodas ārpus EEZ. 2020. gadā pandēmija smagi skāra arī šo nozari (salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu CO2 emisijas saruka par 15 %). Par spīti līdzšinējiem sasniegumiem, ir svarīgi atcerēties, ka strauja ekonomikas atveseļošanās var izraisīt spēcīgu un strauju emisiju pieaugumu, ja vien stimulējošie pasākumi netiks orientēti uz zaļo pārkārtošanos. Visbeidzot, ņemot vērā vēl nepieredzēto klimata pārmaiņu ietekmi, mums, lai nodrošinātu zaļu, taisnīgu un pārtikušu nākotni, ir jārīkojas ātrāk nekā jebkad agrāk.

Salīdzinājumā ar 2019. gadu SEG emisijas 2020. gadā pandēmijas dēļ īslaicīgi piedzīvoja vēl nepieredzētu kritumu — gandrīz 10 %. Emisijas no stacionārām iekārtām, uz kurām attiecas ES ETS, strauji saruka par 11,4 %, savukārt emisijas, uz kurām ETS neattiecas, saruka par 5,6 %. Aviācijas nozare piedzīvoja rekordlielu samazinājumu (–63,5 %) emisijām no lidojumiem EEZ un pasaules mēroga samazinājumu (–54 %) emisijām no starptautiskās aviācijas. Tomēr nesen veikts pētījums liecina, ka aviācijas emisijas, kas nav CO2 emisijas, veido vairāk nekā pusi (66 %) no aviācijas faktiskā radiatīvā forsējuma (2018. gadā). Tas nozīmē, ka jāapdomā, kā vislabāk novērst emisijas, kas nav CO2 emisijas, lai papildus klimatrīcībai, kas jau tiek īstenota, veicinātu ES klimata mērķu sasniegšanu un Parīzes nolīguma ievērošanu.

2020. gadā ES27 siltumnīcefekta gāzu (SEG) emisijas, arī starptautiskās aviācijas emisijas, salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni bija sarukušas par 31 % un sasniegušas zemāko līmeni 30 gadu laikā. Ja ieskaita zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības sektora (ZIZIMM) emisijas un piesaistījumus, emisiju neto samazinājums ir 34 %. Tas nozīmē, ka ES ir ievērojami pārsniegusi savu mērķrādītāju, kas noteikts saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējo konvenciju par klimata pārmaiņām (UNFCCC), proti, līdz 2020. gadam SEG emisijas samazināt par 20 % (salīdzinājumā ar 1990. gadu). Pateicoties neatlaidīgiem pēdējo desmit gadu dekarbonizācijas centieniem, tā bija jau pirms Covid-19 pandēmijas sākuma. Kopš ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas (ES ETS) ieviešanas 2005. gadā emisijas šīs sistēmas aptvertajos sektoros (elektroenerģijas ražošana, lielākā daļa rūpnieciskās ražošanas un lidojumi Eiropas Ekonomikas zonā (EEZ)) izdevies samazināt par aptuveni 43 %. Tas ir devis ievērojamu ieguldījumu ES 2020. gada vispārējā mērķrādītāja sasniegšanā. Ar uzviju sasniegt izdevies arī 2020. gada kopīgo centienu mērķrādītāju (–10 %) — ETS neaptvertajos sektoros (piemēram, ETS neaptvertajā industrijā, transportā, ēku sektorā, lauksaimniecībā un atkritumu sektorā) emisijas bija par 16 % mazākas nekā 2005. gadā. Saskaņā ar provizorisko modelēto uzskaiti atbilstoši Kioto protokolam ikgadējie uzskaitītie neto kredīti no zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības (ZIZIMM) no 2013. līdz 2019. gadam samazinājās.

Patlaban ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēma (ETS) aptver aptuveni 36 % ES kopējo SEG emisiju no gandrīz 9500 elektrostacijām un ražotnēm (t. i., stacionārām iekārtām), kā arī lidojumiem EEZ. Kopumā līdz 2020. gadam ES ETS emisijas no stacionārām iekārtām kopš 2005. gada jau bija samazinājušās par 43 %. Šo samazinājumu galvenokārt noteica elektroenerģijas un siltumenerģijas ražošanas nozares (–15 %), atspoguļojot gan iepriekš konstatētās dekarbonizācijas tendences (piemēram, elektroenerģijas ražošanā notikušo pāreju no oglēm uz dabasgāzi un fosilo degvielu aizstāšanu ar atjaunīgajiem energoresursiem, ko virza ES un dalībvalstu atjaunīgo energoresursu rīcībpolitikas), gan 2020. gadā pandēmijas dēļ piedzīvoto elektroenerģijas patēriņa samazinājumu. Tiek lēsts, ka 2020. gadā pandēmijas ietekmē emisijas no stacionārām iekārtām samazinājās par 11,4 %, bet vislielākais emisiju samazinājums kopš ES ETS 3. posma ieviešanas 2013. gadā bija vērojams rūpniecībā (–7 %), un rekordliels samazinājums bija vērojams arī aviācijā (–63,5 %).

Taisnīgas pārkārtošanās mehānisms tika izveidots, lai nodrošinātu, ka pārkārtošanās uz klimatneitrālu ekonomiku notiek taisnīgi, nevienu neatstājot novārtā. Ir gaidāms, ka šis jaunais instruments mobilizēs aptuveni 55 mljrd. EUR, lai mazinātu klimatiskās pārkārtošanās sociālekonomisko ietekmi visvairāk skartajos reģionos un nozarēs. Dalībvalstis gatavo teritoriālos taisnīgas pārkārtošanās plānus (TTPP), kuros ir apzinātas teritorijas, kuras skartas vissmagāk, un izklāstīts to pārkārtošanās process. Lai sasniegtu enerģētikas un klimata mērķrādītājus, ir svarīgi, lai investīcijas atbalstītu darba ņēmēju pārkvalificēšanu un kvalifikācijas paaugstināšanu nozarēs, kuras pārkārtošanās ietekmē negatīvi, un atvieglotu statusa maiņu darba tirgū .Turklāt, lai palīdzētu reģioniem, kuri ir atkarīgi no cietā fosilā kurināmā, un oglekļietilpīgām rūpniecības nozarēm un nodrošinātu iespēju īstenot atvērtu dialogu un informācijas apmaiņu, ir izveidota Taisnīgas pārkārtošanās platforma .

Kopš pandēmijas uzliesmojuma 2020. gadā ES darbā pie atveseļošanas paketes un ES ilgtermiņa budžeta (2021–2027) svarīga vieta ierādīta Eiropas zaļajam kursam. Pēc Eiropadomes pagājušā gada vienošanās vismaz 30 % no 1,8 triljoniem EUR no pagaidu atveseļošanas instrumenta NGEU un 2021.–2027. gada budžeta tiks izmantoti ar klimatu saistītām rīcībpolitikām un programmām, kuru apjoms ir 540 mljrd. EUR. Komisija finansēs 30 % no NGEU, emitējot zaļās obligācijas un tā papildinot ar klimatu saistītos izdevumus saskaņā ar Atveseļošanas un noturības mehānismu (ANM). Lai saņemtu atbalstu no ANM, kas ir NGEU centrālais elements, 2021. gadā dalībvalstīm bija jāsagatavo nacionālie atveseļošanas un noturības plāni par to, kā tās plāno tērēt savus valsts piešķīrumus. Šiem plāniem ir jāatbilst nacionālajiem klimata un enerģētikas plāniem, jāatbilst konkrētam 37 % klimata izdevumu mērķrādītājam un jāatbilst principam “nenodari būtisku kaitējumu”, lai novērstu jebkādu negatīvu ietekmi uz klimata un vides mērķiem . Dalībvalstis, kuru nacionālos atveseļošanas un noturības plānus Komisija ir novērtējusi, šo mērķrādītāju ir pārsniegušas, klimata jautājumiem piešķirot aptuveni 40 % līdzekļu.

ES industriālās alianses ir daļa no rīcībpolitisko instrumentu kopuma, ko izmanto investīciju mobilizēšanai galvenajās nozarēs. To vidū ir Eiropas Akumulatoru alianse, Tīrā ūdeņraža alianse un Eiropas Izejvielu alianse.

Zaļā pārkārtošanās ir process, kam tuvākajos gados būs nepieciešamas vēl nepieredzētas investīcijas inovācijā un jaunās tehnoloģijās. Lai sasniegtu 2030. gadam nosprausto emisiju samazināšanas mērķrādītāju, ES papildu investīcijās salīdzinājumā ar 2011.–2020. gadu būs vajadzīgi aptuveni 390 mljrd. EUR gadā,, bet citiem vides mērķiem vēl 130 mljrd. EUR gadā. Lai to paveiktu, ir nepieciešama visu finansējuma avotu — publiskā un privātā, valsts un daudzpusējā finansējuma avotu — saskaņošana. Jaunajā daudzgadu finanšu shēmā (DFS), Next Generation EU (NGEU), regulatīvajās un publiskā un privātā sektora iniciatīvās un 2021. gada jūlija paketē ir ierosināts klimatfinansējumu ievērojami palielināt.

Ņemot vērā, ka dalībvalstu izejas punkti ir atšķirīgi, kā arī to, ka zaļā pārkārtošanās tās ietekmēs atšķirīgi, ir svarīgi, lai šī pārkārtošanās būtu taisnīga. Paaugstināto katras dalībvalsts emisiju samazināšanas mērķrādītāju pamatā ir to IKP uz vienu iedzīvotāju, un tajos ir veiktas korekcijas, lai ņemtu vērā izmaksefektivitāti un īpašos valsts apstākļus. Lai risinātu jautājumu par pārkārtošanās distributīvo un sociālo ietekmi starp dalībvalstīm un dalībvalstīs, paketē arī ierosināts palielināt Modernizācijas fonda līdzekļu apmēru un daļu no ieņēmumiem no jaunās autotransporta un ēku sektora emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas, izmantojot jauno Sociālo klimata fondu, novirzīt mazaizsargātām mājsaimniecībām, mikrouzņēmumiem un transporta lietotājiem.

Lai nodrošinātu, ka ES rīcībpolitiskais satvars atbilst tās jaunajam 2030. gada klimata mērķrādītājam, Komisija 2021. gada jūlijā ierosināja ieviest visaptverošāko klimata un enerģētikas tiesību aktu paketi, kāda jebkad pastāvējusi. Paketes mērķis ir izmaiņas ieviest pakāpeniski un sagādāt vairākus instrumentus sociāli pieņemamas pārkārtošanās atbalstīšanai. Attiecībā uz SEG emisijām paketē ir ierosināts padarīt stingrāku pašreizējo ES ETS un paplašināt oglekļa cenas sistēmu, tajā iekļaujot jūras transporta nozari. Tajā arī ierosināts, kā veicināt ilgtspējīgu alternatīvo degvielu izmantojumu jūras un aviācijas nozarē. Turklāt tajā ierosināts pakāpeniski atcelt bezmaksas emisijas kvotas aviācijas nozarē un attiecīgā gadījumā īstenot Starptautiskās aviācijas radīto oglekļa emisiju izlīdzināšanas un samazināšanas shēmu (CORSIA) lidojumiem ārpus EEZ. Turklāt paketē ir ierosināts ieviest atsevišķu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu degvielām un kurināmajam, ko izmanto autotransportā un ēku sektorā, noteikt augstāku emisiju samazināšanas mērķrādītāju jaunu vieglo automobiļu un furgonu CO2 emisijām, kā arī paātrināt alternatīvo degvielu infrastruktūras ieviešanu. Nozarēs, uz kurām ES ETS pašlaik neattiecas (ēku sektors, autotransports un iekšzemes jūras transports, lauksaimniecība, atkritumu sektors un sīkrūpniecības nozares), pakete nostiprina katrai dalībvalstij paredzētos saistošos SEG emisiju samazināšanas mērķrādītājus. Konkrēti mērķrādītāji ir noteikti arī dabisko oglekļa piesaistītāju saglabāšanai un palielināšanai. Paketē ir ietverti arī augstāki atjaunīgo energoresursu izmantošanas mērķrādītāji un pasākumi, kas paātrinātu to ieviešanu visās tiešā lietojuma nozarēs un veicinātu energosistēmas integrāciju. Tajā ir noteikti arī augstāki energoefektivitātes mērķrādītāji un prasīti plašāki enerģijas taupīšanas pasākumi, to vidū augstāki publiskā sektora ēku renovācijas rādītāji, ierosināts noteikt nodokli energoresursiem saskaņā ar klimata mērķiem un izvirzīti pasākumi oglekļa emisiju pārvirzes novēršanai. 2021. gada jūlijā ES pieņēma arī jaunu ES Meža stratēģiju 2030. gadam. Tajā ir atzīta mežu un visas meža resursu vērtības ķēdes svarīgā loma ES biodaudzveidības mērķu, kā arī jaunā SEG emisiju samazināšanas mērķrādītāja sasniegšanā un klimatneitralitātes panākšanā līdz 2050. gadam.

2019. gada atbilstības cikls vēl turpinās. Balstoties uz ikgadējo inventarizācijas pārskatu izskatīšanu, kuru veic saskaņā ar KCL, Maltas emisijas tās AEA pārsniedza par 22 %, tāpēc Maltai AEA būs jāiegādājas atkal. Deviņās citās dalībvalstīs emisijas 2019. gada AEA pārsniedza par ne vairāk kā 18 %. Šīm valstīm, izņemot Vāciju un Īriju, ir pietiekami liels AEA pārpalikums, kas atlikts rezervē no iepriekšējiem gadiem. Inventarizācijas aizstājdati par 2020. gadu liecina, ka Bulgārija, Īrija, Kipra, Malta, Somija un Vācija savus AEA pārsniedza diapazonā no 0,4 % (Somija) līdz 14 % (Īrija). Dalībvalstis, kurām nav rezervē atlikta AEA pārpalikuma (Īrija, Malta un Vācija), var izmantot KCL elastības mehānismus (papildus AEA atlikšanai rezervē un aizņēmumiem).

2013.–2018. gadā savas kopīgo centienu saistības izpildīja visas dalībvalstis. Malta katrā no šiem gadiem savus AEA pārsniedza, bet deficītu kompensēja, nopērkot AEA no Bulgārijas. 2018. gadā savus AEA pārsniedza arī Austrija, Beļģija, Bulgārija, Igaunija, Īrija, Kipra, Luksemburga, Polija, Somija un Vācija, bet tās varēja izmantot ietaupītos pārpalikumus no iepriekšējiem gadiem. Lai uzlabotu sistēmas vidisko integritāti, Zviedrija un Apvienotā Karaliste uzkrāto AEA pārpalikumu 2018. gadā anulēja. Visas citas dalībvalstis savu pārpalikumu atlika rezervē, lai to varētu izmantot vēlāk. Kopīgo centienu saistību izpildei netika izmantoti starptautiskie projektu kredīti no tīras attīstības mehānisma vai kopīgās īstenošanas.

Ieņēmumi no kvotu izsolīšanas Eiropas oglekļa tirgū 2020. gadā turpināja pieaugt, jo pieauga oglekļa cena. Laikā no 2012. gada līdz 2021. gada 30. jūnijam dalībvalstu, Apvienotās Karalistes un EEZ valstu kopējie ieņēmumi no izsolēm bija gandrīz 83,5 mljrd. EUR. Tikai 2020. gadā vien kopējie gūtie ieņēmumi bija 16,5 mljrd. (ES27 plus EEZ) vai 19 mljrd. EUR, ja ieskaita AK. 2021. gada pirmajos sešos mēnešos ieņēmumi (ES27 un EEZ) bija gandrīz 14 mljrd. EUR.

Rīcībpolitikas galvenajās nozarēs

Autotransporta nozarē, kas ir otrais lielākais avots ES, pēc krituma, kas sekoja finanšu krīzei, emisijas 2019. gadā atkal sasniedza 2005. gada līmeni. Ir gaidāms, ka pēc pandēmijas šīs emisijas piedzīvos pieaugumu, un bez papildu pasākumiem tās, visticamāk, nesamazināsies. Galvenie faktori, kas samazina autotransporta radītās emisijas, ir jauniem vieglajiem automobiļiem, furgoniem, kā arī lielas noslodzes transportlīdzekļiem piemērojami CO2 emisiju standarti. Vidējās jauno automobiļu emisijas no 122,3 g CO2/km 2019. gadā sarukušas līdz 107,8 g CO2/km 2020. gadā. Pateicoties tam, ka 2020. gadā tika ieviests stingrāks visa ES autoparka CO2 mērķrādītājs, tas ir lielākais ikgadējais samazinājums kopš CO2 standartu ieviešanas 2010. gadā. Turklāt tas liecina, ka dalībvalstīs ir ieviesti mērķorientēti atveseļošanas pasākumi, kas stimulējuši bezemisiju un mazemisiju transportlīdzekļu ieviešanos un investīcijas to uzlādes infrastruktūrā. Salīdzinājumā ar 2019. gadu 2020. gadā elektrisko vieglo automobiļu reģistrācija trīskāršojās (no 3,5 % līdz vairāk nekā 11 %, no kuriem 6 % ir pilnīgi elektriski transportlīdzekļi un 5 % — no tīkla uzlādējami hibrīdelektriskie transportlīdzekļi). Pateicoties stingrākiem standartiem, jaunu furgonu vidējās emisijas 2020. gadā samazinājās līdz 155,7 g CO2/km (6. attēls). Lielas noslodzes transportlīdzekļi, piemēram, smagie automobiļi, smagie autofurgoni, autobusi un tālsatiksmes autobusi, rada aptuveni 30 % kopējo autotransporta CO2 emisiju. Spēkā esošie tiesību akti paredz, ka ražotāju jauno smago kravas automobiļu autoparka vidējās CO2 emisijas salīdzinājumā ar 2019. gada pamatscenāriju no 2025. un no 2030. gada ir jāsamazina attiecīgi par 15 % un 30 %.

Vēl viens instruments, kuru transporta nozarē izmanto emisiju samazināšanai, ir Degvielas kvalitātes direktīva, kurā ir noteikts, ka degvielu aprites cikla SEG emisiju intensitāte līdz 2020. gadam jāsamazina par 6 % (salīdzinājumā ar 2010. gadu). Piegādāto degvielu vidējā SEG intensitāte 2019. gadā bija par 4,3 % mazāka nekā 2010. gadā (7. attēls). Progress, kuru ir panākušas ziņotājas valstis, būtiski atšķiras, un gandrīz visām dalībvalstīm ir steidzami jāveic papildu pasākumi, lai nodrošinātu 2020. gada mērķrādītāja sasniegšanu. Jūlijā notikušajā Atjaunojamo energoresursu direktīvas pārskatīšanā tika ierosināts mērķrādītājs, kas paredz visām transporta degvielām SEG intensitāti līdz 2030. gadam samazināt par 13 %. Turklāt dalībvalstīm ir jāizpilda apakšmērķrādītāji attiecībā uz nebioloģiskas izcelsmes atjaunīgajām degvielām (2,6 %) un modernajām biodegvielām (2,2 %).

7. attēls. ES degvielas piegādātāju panāktais degvielu SEG intensitātes samazinājums 27 dalībvalstīs un Apvienotajā Karalistē (2010–2019)

Fluorētās gāzes (F gāzes) ir ļoti spēcīgas SEG, un to emisijas tiek uzskaitītas KCL ietvaros. Kopš 2019. gada ES ir jāievēro arī daļēji halogenēto fluorogļūdeņražu (HFC) patēriņa ierobežojumi, kas noteikti Monreālas protokolā par ozona slāni noārdošām vielām. Pašreizējās F gāzu regulas mērķis ir emisijas samazināt, veicinot pāreju no sasilšanu ļoti sekmējošām F gāzēm uz gāzēm ar zemāku globālās sasilšanas potenciālu. Mērot pēc iespējamās ietekmes uz klimatu, ES tirgum piegādāto F gāzu daudzums 2020. gadā salīdzinājumā ar 2015. gadu jau bija samazinājies par 40 %. Turklāt ES rādītāji bija krietni zemāki par protokolā 2020. gadam noteikto HFC patēriņa limitu. 2021. gadā Komisija turpināja paplašināt savu reāllaika uzraudzības sistēmu — ES vienloga vidi muitai —, lai dalībvalstu kompetentajām iestādēm palīdzētu novērst nelegālu, kvotu sistēmas neaptvertu HFC importu.

Daudzos gadījumos F gāzes aizstāja ozona slāni noārdošas vielas (ONV), kas bieži vien ir arī ļoti spēcīgas SEG gāzes. Līdz šim ES ir ONV izmantošanu pakāpeniski izbeigusi un veiksmīgi izpildījusi saistības, kas noteiktas Monreālas protokolā. Tomēr, tā kā ONV joprojām var izmantot noteiktām darbībām, uz kurām attiecas atbrīvojums, ir svarīgi arī turpmāk nodrošināt attiecīgo rīcībpolitiku izpildi.





4.ZEMES IZMANTOŠANA, ZEMES IZMANTOŠANAS MAIŅA UN MEŽSAIMNIECĪBA (ZIZIMM)

ZIZIMM var radīt SEG emisijas atmosfērā, bet var arī piesaistīt CO2 no atmosfēras. No 2013. līdz 2020. gadam dalībvalstis apņēmās nodrošināt, ka SEG emisijas un CO2 piesaistījumi no papildu darbības tiek ieskaitīti to samazināšanas mērķrādītājā saskaņā ar Kioto protokolu. No 2021. gada emisijas un piesaistījumi no zemes sektora ES 2030. gada klimata un enerģētikas rīcībpolitikas satvarā tiks integrēti, izmantojot pielāgotus Kioto protokola uzskaites noteikumus.

ZIZIMM regulā ir prasīts, lai katra dalībvalsts nodrošinātu, ka uzskaitītās SEG emisijas no zemes izmantošanas, zemes lietošanas maiņas un mežsaimniecības tiek līdzsvarotas ar vismaz līdzvērtīgiem uzskaitītiem CO2 piesaistījumiem no atmosfēras 2021.–2030. gadā (“debeta nepieļaušanas noteikums”). Ir noteikti arī dalībvalstu meža references līmeņi periodam no 2021. līdz 2025. gadam . EBTA Uzraudzības iestāde (EUI) šos līmeņus Islandei un Norvēģijai pieņēma , izmantojot līdzīgu procesu.