“Sanācijas un noregulējuma plānos nevajadzētu paļauties uz ārkārtas finansiālo atbalstu no publiskā sektora līdzekļiem, vai pakļaut nodokļu maksātājus zaudējuma riskam. vai paļauties uz piekļuvi Piekļuve centrālo banku sniegtajam likviditātes nodrošinājumam no centrālajām bankām , ieskaitot ārkārtas likviditātes nodrošinājumu, nebūtu jāuzskata par ārkārtas finansiālo atbalstu no publiskā sektora līdzekļiem, ja attiecīgā iestāde likviditātes nodrošināšanas brīdī ir maksātspējīga un likviditāte netiek nodrošināta plašāka atbalsta ietvaros; ja kredītlīnija ir pilnībā nodrošināta un nodrošinājumam piemēro diskontu attiecībā uz tā kvalitāti un tirgus vērtību; ja centrālā banka piemēro saņēmējam soda procentu likmi un ja pasākums tiek veikts pēc centrālās bankas iniciatīvas un to nepapildina nekādas pretgarantijas, ko sniedz valsts.”

“Sanācijas un noregulējuma plānos nevajadzētu paļauties uz ārkārtas finansiālo atbalstu no publiskā sektora līdzekļiem vai pakļaut nodokļu maksātājus zaudējuma riskam. Piekļuve centrālo banku sniegtajam likviditātes nodrošinājumam, ieskaitot ārkārtas likviditātes nodrošinājumu, nebūtu jāuzskata par ārkārtas finansiālo atbalstu no publiskā sektora līdzekļiem, ja attiecīgā iestāde likviditātes nodrošināšanas brīdī ir maksātspējīga un likviditāte netiek nodrošināta plašāka atbalsta ietvaros; ja kredītlīnija ir pilnībā nodrošināta un nodrošinājumam piemēro diskontu attiecībā uz tā kvalitāti un tirgus vērtību; ja centrālā banka piemēro saņēmējam soda procentu likmi un ja pasākums tiek veikts pēc centrālās bankas iniciatīvas un to nepapildina nekādas pretgarantijas, ko sniedz valsts.”

“Noregulējuma sistēmai būtu jānodrošina iespēja laikus uzsākt noregulējumu, pirms finanšu iestāde nav kļuvusi maksātnespējīga saskaņā ar bilanci un pirms viss pašu kapitāls nav pilnībā iztērēts. Noregulējums būtu jāuzsāk tad, ja uzņēmums vairs nav dzīvotspējīgs vai ja ir domājams, ka tas vairs nebūs dzīvotspējīgs, un citi pasākumi ir izrādījušies nepietiekami, lai novērstu bankrotu. Faktam, ka iestāde neatbilst ar atļauju saistītajām prasībām, pašam par sevi nevajadzētu pamatot noregulējuma procedūras uzsākšanu, jo īpaši, ja iestāde joprojām ir vai varētu vēl būt dzīvotspējīga. Būtu jāuzskata, ka iestāde ir bankrotējusi vai, domājams, bankrotēs, ja tā pārkāpj vai, domājams, pārkāps prasības atļaujas atjaunošanai, jo tai ir radušies vai, domājams, radīsies zaudējumi, kuru rezultātā viss vai praktiski viss pašu kapitāls tiks iztērēts, ja iestādes aktīvi ir vai, domājams, būs mazāki nekā tās saistības, ja iestāde nav vai, domājams, nebūs spējīga norēķināties par savām saistībām paredzētajā termiņā., vai ja iestāde pieprasa ārkārtas finansiālo atbalstu no publiskā sektora līdzekļiem. Faktam, ka ir nepieciešamība pēc ārkārtas likviditātes palīdzības no kādas centrālās bankas, pašam par sevi nevajadzētu būt apstāklim, kas pietiekamā mērā pierāda, ka iestāde nav vai tuvākajā nākotnē nebūs spējīga norēķināties par savām saistībām noteiktajā termiņā. Lai saglabātu finanšu stabilitāti, jo īpaši sistēmiska likviditātes trūkuma gadījumā, centrālo banku sniegtajām valsts garantijām attiecībā uz likviditātes nodrošinājumu vai valsts garantijām nesenemitētām saistībām nebūtu jāiedarbina noregulējuma režīms, ja ir izpildīti vairāki nosacījumi. Jo īpaši valsts garantijas pasākumi būtu jāapstiprina saskaņā ar valsts atbalsta shēmu, un tie nedrīkst būt daļa no plašāka atbalsta pasākumu kopuma; galvojuma pasākumu izmantošanai būtu jābūt stingri ierobežotai laikā. Abos gadījumos bankām jābūt maksātspējīgām.”

“Noregulējuma sistēmai būtu jānodrošina iespēja laikus uzsākt noregulējumu, pirms finanšu iestāde nav kļuvusi maksātnespējīga saskaņā ar bilanci un pirms viss pašu kapitāls nav pilnībā iztērēts. Noregulējums būtu jāuzsāk tad, ja uzņēmums vairs nav dzīvotspējīgs vai ja ir domājams, ka tas vairs nebūs dzīvotspējīgs, un citi pasākumi ir izrādījušies nepietiekami, lai novērstu bankrotu. Faktam, ka iestāde neatbilst ar atļauju saistītajām prasībām, pašam par sevi nevajadzētu pamatot noregulējuma procedūras uzsākšanu, jo īpaši, ja iestāde joprojām ir vai varētu vēl būt dzīvotspējīga. Būtu jāuzskata, ka iestāde ir bankrotējusi vai, domājams, bankrotēs, ja tā pārkāpj vai, domājams, pārkāps prasības atļaujas atjaunošanai, jo tai ir radušies vai, domājams, radīsies zaudējumi, kuru rezultātā viss vai praktiski viss pašu kapitāls tiks iztērēts, ja iestādes aktīvi ir vai, domājams, būs mazāki nekā tās saistības, ja iestāde nav vai, domājams, nebūs spējīga norēķināties par savām saistībām paredzētajā termiņā, vai ja iestāde pieprasa ārkārtas finansiālo atbalstu no publiskā sektora līdzekļiem. Faktam, ka ir nepieciešamība pēc ārkārtas likviditātes palīdzības no kādas centrālās bankas, pašam par sevi nevajadzētu būt apstāklim, kas pietiekamā mērā pierāda, ka iestāde nav vai tuvākajā nākotnē nebūs spējīga norēķināties par savām saistībām noteiktajā termiņā. Lai saglabātu finanšu stabilitāti, jo īpaši sistēmiska likviditātes trūkuma gadījumā, centrālo banku sniegtajām valsts garantijām attiecībā uz likviditātes nodrošinājumu vai valsts garantijām nesenemitētām saistībām nebūtu jāiedarbina noregulējuma režīms, ja ir izpildīti vairāki nosacījumi. Jo īpaši valsts garantijas pasākumi būtu jāapstiprina saskaņā ar valsts atbalsta shēmu, un tie nedrīkst būt daļa no plašāka atbalsta pasākumu kopuma; galvojuma pasākumu izmantošanai būtu jābūt stingri ierobežotai laikā. Abos gadījumos bankām jābūt maksātspējīgām.”

Ierosinātā grozījuma mērķis ir uzsvērt, ka iestādes, kuras ir bankrota stadijā vai kurām vairs nav dzīvotspējas, principā būtu jālikvidē saskaņā ar parasti piemērojamo maksātnespējas procedūru. Vajadzības gadījumā būtu jāveic to noregulēšana, izmantojot noregulējuma instrumentus, un pārstrukturēšanai, saglabājot iestādes darbību, vajadzētu būt pēdējai no izmantojamām iespējām. ECB uzsver, ka tādas iestādes noregulējuma gadījumā, kuras darbība tiek saglabāta, ir ļoti svarīgi paredzēt nosacījumus morālā kaitējuma ierobežošanai. Piemēram, akcionāriem un nenodrošinātajiem kreditoriem būtu jācieš zaudējumi, kā arī būtu jāveic vadības nomaiņa, lai nodrošinātu atbilstību galvenajiem politikas mērķiem (5) . Ja šādā veidā pieejamie finanšu līdzekļi nav pietiekami, būtu jāizmanto finansēšanas mehānismi. ECB uzsver, ka pārskatāma finansēšana ir viens no galvenajiem aspektiem, kas ietekmē tiesiskumu un paredzamību valsts līdzekļu izmantošanā, kuru nodrošināšana ir Eurosistēmas interesēs. ECB uzsver, ka, ievērojot monetārās finansēšanas aizliegumu, centrālās bankas nevar finansēt šos finansēšanas mehānismus (6) .

“Noregulējuma plānā ņem vērā dažādus scenārijus, tostarp to, ka bankrota gadījums var būt ļoti specifisks vai ka tas var notikt plašāka mēroga finansiālās nestabilitātes vai sistēmas mēroga atgadījumu laikā. Noregulējuma plānā netiek paredzēts nekāds ārkārtas finansiālais atbalsts no publiskā sektora līdzekļiem vai ārkārtas likviditātes atbalsts no kādas centrālās bankas papildus saskaņā ar 91. pantu izveidoto finansēšanas mehānismu izmantošanai.”

“Noregulējuma plānā ņem vērā dažādus scenārijus, tostarp to, ka bankrota gadījums var būt ļoti specifisks vai ka tas var notikt plašāka mēroga finansiālās nestabilitātes vai sistēmas mēroga atgadījumu laikā. Noregulējuma plānā netiek paredzēts nekāds ārkārtas finansiālais atbalsts no publiskā sektora līdzekļiem papildus saskaņā ar 91. pantu izveidoto finansēšanas mehānismu izmantošanai.”

“Dalībvalstis nodrošina, ka noregulējuma iestādes, apspriežoties ar kompetentajām iestādēm, novērtē, cik lielā mērā iestādes un grupas ir iespējams noregulēt, nerēķinoties ar ārkārtas finansiālo atbalstu no publiskā sektora līdzekļiem vai ārkārtas likviditātes atbalstu no kādas centrālās bankas papildus tiem finansēšanas mehānismiem, kas izveidoti saskaņā ar 91. pantu. Iestādi vai grupu uzskata par noregulējamu, ja noregulējuma iestādei tas ir paveicams un ja ir ticams, ka to var vai nu likvidēt saskaņā ar parastajām maksātnespējas procedūrām, vai noregulēt, piemērojot iestādei un grupai dažādus noregulējuma instrumentus un pilnvaras tā, lai tam nebūtu būtiska negatīva ietekme uz tās dalībvalsts finanšu sistēmu, kurā iestāde atrodas, arī plašākas finansiālās nestabilitātes vai sistēmiskanotikuma apstākļos, ņemot vērā tās pašas vai citas dalībvalsts vai Savienības ekonomikas vai finanšu stabilitāti, un ar mērķi nodrošināt iestādes vai grupas svarīgo funkciju nepārtrauktību, piemēram, ja tās viegli var savlaicīgi nodalīt.”

“Dalībvalstis nodrošina, ka noregulējuma iestādes, apspriežoties ar kompetentajām iestādēm, novērtē, cik lielā mērā iestādes un grupas ir iespējams noregulēt, nerēķinoties ar ārkārtas finansiālo atbalstu no publiskā sektora līdzekļiem papildus tiem finansēšanas mehānismiem, kas izveidoti saskaņā ar 91. pantu. Iestādi vai grupu uzskata par noregulējamu, ja noregulējuma iestādei tas ir paveicams un ja ir ticams, ka to var vai nu likvidēt saskaņā ar parastajām maksātnespējas procedūrām, vai noregulēt, piemērojot iestādei un grupai dažādus noregulējuma instrumentus un pilnvaras tā, lai tam nebūtu būtiska negatīva ietekme uz tās dalībvalsts finanšu sistēmu, kurā iestāde atrodas, arī plašākas finansiālās nestabilitātes vai sistēmiska notikuma apstākļos, ņemot vērā tās pašas vai citas dalībvalsts vaiSavienības ekonomikas vai finanšu stabilitāti, un ar mērķi nodrošināt iestādes vai grupas svarīgo funkciju nepārtrauktību, piemēram, ja tās viegli var savlaicīgi nodalīt.”

“Piemērojot šā panta 1. punkta a) punktu, ir uzskatāms, ka iestāde ir bankrota stadijā vai, domājams, bankrotēs, ja uz to attiecas vismaz viens no šiem nosacījumiem:

“Piemērojot šā panta 1. punkta a) punktu, ir uzskatāms, ka iestāde ir bankrota stadijā vai, domājams, bankrotēs, ja uz to attiecas vismaz viens no šiem nosacījumiem:

iestāde pieprasa ārkārtas finansiālo atbalstu no publiskā sektora līdzekļiem — izņemot gadījumus, kad finanšu stabilitātes saglabāšanai tā pieprasa kādu no turpmāk minētajiem atbalstiem:

iestāde pieprasa ārkārtas finansiālo atbalstu no publiskā sektora līdzekļiem – izņemot gadījumus, kad finanšu stabilitātes saglabāšanai tā pieprasa kādu no turpmāk minētajiem atbalstiem:

Ierosinātajā direktīvā ir paredzēts, ka noregulējuma instrumentus piemēro, pirms publiskais sektors palīdz iestādei, nodrošinot kapitālu vai sniedzot līdzvērtīgu ārkārtas finansiālo atbalstu no publiskā sektora līdzekļiem (11) . Pilnībā atbalstot minēto, ECB uzskata, ka ātras un efektīvas noregulējuma darbības interesēs būtu skaidri jādefinē iesaistīto atbildīgo iestāžu pienākumi. Ierosinātā grozījuma mērķis ir precizēt, ka, konstatējot tādus apstākļus, kas liecina, ka iestāde ir bankrota stadijā vai, domājams, bankrotēs, būtu jābalstās uz kompetento iestāžu novērtējumu. ECB uzskata, ka nav skaidrs, kā tiek konstatēta vajadzība pēc valsts atbalsta. Turklāt ārkārtas finansiālais atbalsts no publiskā sektora līdzekļiem ir definēts kā valsts atbalsts, ko sniedz, lai ne vien saglabātu, bet arī atjaunotu kādas iestādes dzīvotspēju, likviditāti vai maksātspēju (12) . Ārkārtas finansiālais atbalsts no publiskā sektora līdzekļiem, kas sniegts finansiāli stabilas iestādes saglabāšanai, nebūtu uzskatāms par apstākli, kas liecina, ka iestāde ir bankrota stadijā vai, domājams, bankrotēs. Turklāt ECB uzskata, ka tādu apstākļu konstatēšanā, kas liecina, ka iestāde ir bankrota stadijā vai, domājams, bankrotēs, vajadzētu balstīties tikai uz tās uzraudzības rezultātu novērtējumu, nevis valsts atbalsta vajadzības novērtējumu. Ievērojot iepriekš minēto, noteikumā paredzētais – “ir uzskatāms, ka iestāde ir bankrota stadijā vai, domājams, bankrotēs,” ja “iestāde pieprasa ārkārtas finansiālo atbalstu no publiskā sektora līdzekļiem”, proti, valsts atbalstu, – pats par sevi nav pienācīgs objektīvs kritērijs.

Viedokļi par prioritātes piešķiršanas ietekmi krasi atšķiras, jo tiek uzskatīts, ka prioritātes piešķiršana noguldītājiem var ietekmēt bankām pieejamā finansējuma izmaksas un citi kreditori centīsies nodrošināt savus prasījumus labāk. No otras puses, šādu ietekmi savā ziņā varētu mazināt, prioritāti prasījumu hierarhijā piešķirot tikai nodrošinātajiem noguldījumiem. Turklāt ar tiesību aktiem, kas paredz prioritāti nodrošinātajiem noguldītājiem, būtu jānodrošina arī ierosinātajā direktīvā ietverto noregulējuma pasākumu (piem., uzņēmējdarbības pārdošanas instrumenta un pagaidu iestādes instrumenta) izmantošana. No finanšu stabilitātes viedokļa tiek atbalstīta arī prioritātes piešķiršana attiecībā uz segtajiem noguldījumiem, jo tas mazina tādus riskus kā strauja noguldīto līdzekļu aizplūšana no bankas, iespējamie apdrošināto noguldītāju zaudējumi likvidācijas stadijā, kā arī NGS finansējuma pārmērīga samazināšanās (19) .

“Neskarot Savienības valsts atbalsta sistēmu, attiecīgā gadījumā šā panta 1. punktā noteiktais novērtējums pamatojas uz piesardzīgiem un reālistiskiem pieņēmumiem, tostarp attiecībā uz saistību neizpildes rādītājiem un zaudējumu apmēru, un novērtējuma mērķis ir bankrota stadijā esošas iestādes vai iestādes, kas, domājams, bankrotēs, aktīvu un saistību tirgus vērtības noteikšana tā, ka jebkuri iespējamie zaudējumi tiek atzīti brīdī, kad piemēro noregulējuma instrumentus. Tomēr, ja konkrētu aktīvu vai saistību tirgus pienācīgi nedarbojas, novērtējumā var atspoguļot šo aktīvu vai saistību ilgtermiņa ekonomisko vērtību. Vērtējumā nepaļaujas uz faktisko vai sagaidāmo ārkārtas finansiālā atbalsta sniegšanu iestādei no publiskā sektora līdzekļiem vai ārkārtas likviditātes atbalstu no kādas centrālās bankas, neatkarīgi no tā, vai šāda palīdzība faktiski tiek sniegta.”

“Neskarot Savienības valsts atbalsta sistēmu, attiecīgā gadījumā šā panta 1. punktā noteiktais novērtējums pamatojas uz piesardzīgiem un reālistiskiem pieņēmumiem, tostarp attiecībā uz saistību neizpildes rādītājiem un zaudējumu apmēru, un novērtējuma mērķis ir bankrota stadijā esošas iestādes vai iestādes, kas, domājams, bankrotēs, aktīvu un saistību tirgus vērtības noteikšana tā, ka jebkuri iespējamie zaudējumi tiek atzīti brīdī, kad piemēro noregulējuma instrumentus. Tomēr, ja konkrētu aktīvu vai saistību tirgus pienācīgi nedarbojas, novērtējumā var atspoguļot šo aktīvu vai saistību ilgtermiņa ekonomisko vērtību. Vērtējumā nepaļaujas uz ārkārtas atbalsta sniegšanu iestādei no publiskā sektora līdzekļiem, neatkarīgi no tā, vai šāda palīdzība faktiski tiek sniegta.”

Papildus parastajām monetārās politikas un dienas kredītu operācijām, centrālās bankas izņēmuma apstākļos var sniegt likviditātes atbalstu atsevišķām kredītiestādēm, kurām ir likviditātes problēmas, bet kuras ir maksātspējīgas (20) . Ierosinātā grozījuma mērķis ir precizēt, ka būtu jāizvairās no aktīvu vērtības mākslīgas celšanas uz turpmāku iespējamību pamata – gan ārkārtas finansiālā atbalsta no publiskā sektora līdzekļiem, gan ārkārtas likviditātes atbalsta no kādas centrālās bankas. Sk. arī 21. grozījumu.

Dalībvalstis var ieviest citus noregulējuma instrumentus un pilnvaras, lai papildinātu ierosinātajā direktīvā iekļauto instrumentu krājumu (21) . Šāda iespēja ir neierobežota un var tikt izmantota dažādu īpašu pilnvaru ieviešanai, tādēļ valsts iestādes varētu ieviest noregulējuma kritērijiem atbilstīgu iestāžu obligātu rekapitalizāciju kā papildu noregulējuma instrumentu ar nosacījumu, ka tiek ievērota atbilstība noregulējuma mērķiem un vispārējiem principiem (22) . Ierosinātā grozījuma mērķis ir novērst to, ka dalībvalstis izmanto valsts līdzekļus tādu iestāžu rekapitalizācijai, kuras atbilst noregulējuma nosacījumiem. Akcionāriem un kreditoriem būtu jāveic šādu iestāžu rekapitalizācija saskaņā ar parādu norakstīšanas instrumenta noteikumiem pēc tam, kad pieņemts lēmums par noregulējuma veikšanu, kā arī saskaņā ar kapitāla instrumentu norakstīšanas noteikumiem pirms noregulējuma darbību veikšanas. Ierosinātajā direktīvā ir paredzēts, ka, pirms pieņemt lēmumu par maksātnespējīgas iestādes saglabāšanu, turpinot tās darbību, vienmēr būtu jāapsver iespēja to likvidēt (23) .

š Šā panta 2. punkta a) un b) apakšpunkta noteikumi nekavē noregulējuma iestādes atbilstošos gadījumos īstenot šīs pilnvaras saistībā ar nodrošinātu saistību daļu vai saistībām, kas nodrošinātas ar garantiju, kuras vērtība pārsniedz ar to nodrošināto aktīvu, garantijas, ķīlas vai nodrošinājuma vērtību. Dalībvalstis var atbrīvot no šā noteikuma piemērošanas segtās obligācijas, kā definēts Direktīvas 86/611/EEK 22. panta 4. punktā. Šīs pilnvaras nepiemēro attiecībā uz nodrošinātām saistībām pret centrālajām bankām, kuras ir ECBS dalībnieces.

Šā panta 2. punkta a) un b) apakšpunkta noteikumi nekavē noregulējuma iestādes atbilstošos gadījumos īstenot šīs pilnvaras saistībā ar nodrošinātu saistību daļu vai saistībām, kas nodrošinātas ar garantiju, kuras vērtība pārsniedz ar to nodrošināto aktīvu, garantijas, ķīlas vai nodrošinājuma vērtību. Dalībvalstis var atbrīvot no šā noteikuma piemērošanas segtās obligācijas, kā definēts Direktīvas 86/611/EEK 22. panta 4. punktā.

“Noregulējuma iestādes informē EBI par minimālo summu, kādu tās ir noteikušas katrai to jurisdikcijā esošai iestādei. EBI novērtē ietekmi uz iestādēm un vēlākais līdz 2018. gada 1. janvārim ziņo Komisijai par 1. punktā minētās prasības izpildi. Jo īpaši EBI ziņo Komisijai par to, vai pastāv atšķirības saistībā ar minētās prasības īstenošanu dažādās valstīs.”

“Noregulējuma iestādes informē EBI par minimālo summu, kādu tās ir noteikušas katrai to jurisdikcijā esošai iestādei. EBI vēlākais līdz 2018. gada 1. janvārim ziņo Komisijai par 1. punktā minētās prasības izpildi. Jo īpaši EBI ziņo Komisijai par to, vai pastāv atšķirības saistībā ar minētās prasības īstenošanu dažādās valstīs.”

ECB atbalsta noregulējuma iestādēm piešķirtās noteiktu pienākumu apturēšanas pilnvaras (25) . ECB atbalsta arī to, ka minētās pilnvaras neattiecas uz atbilstīgajiem noguldījumiem. Tā ierosina izlēgt no šo pilvaru darbības jomas arī prasījumus, kas kompensējami saskaņā ar ieguldītāju kompensācijas sistēmu Direktīvas 97/9/EK nozīmē. ECB arī atzīmē, ka Direktīva 98/26/EK aizsargā norēķinu galīgumu maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās un iespēju realizēt nodrošinājumu, tostarp visus līdzekļus, kurus viens dalībnieks ir nodevis citam dalībniekam maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās, lai sistēmisku risku mazināšanas nolūkā nodrošinātu tiesības un pienākumus saistībā ar minēto sistēmu (26) . Šajā sakarā ECB atzīmē, ka aizsardzību piemēro centrālo darījumu partneriem, jo tie būtu jāizziņo kā sistēmas atbilstīgi Direktīvai 98/26/EK (27) . Turklāt Direktīva 98/26/EK attiecas arī uz nodrošinājumu, kas sniegts saistībā ar dalībvalstu centrālo banku operācijām, tostarp monetārās politikas operācijām (28) . Ierosinātā grozījuma mērķis ir nodrošināt to, lai tiktu saglabāta Direktīvas 98/26/EK piemērojamība. Sk. arī ierosināto 20. grozījumu.