2020. gada novembrī Eiropas Parlaments un Padome pieņēma Dokumentu izsniegšanas regulas un Pierādījumu iegūšanas regulas pārstrādātās redakcijas. Tās paredz, ka dalībvalstu kompetentajām iestādēm savstarpēji jāsazinās, izmantojot decentralizētu IT sistēmu (piemēram, lai apmainītos ar standartizētām veidlapām, dokumentiem u. c.), ko veido valstu IT sistēmas, kuras savstarpēji savienotas, izmantojot sadarbspējīgu risinājumu (piemēram, e-CODEX). Ar abām regulām pirmo reizi ir izveidots visaptverošs tiesiskais regulējums elektroniskajai saziņai starp kompetentajām iestādēm pārrobežu tiesvedībā. Šajā priekšlikumā ir izmantota tāda pati pieeja attiecībā uz saziņu starp kompetentajām iestādēm, bet Dokumentu izsniegšanas regulas un Pierādījumu iegūšanas regulas (to pārstrādātās redakcijas) nav iekļautas šā priekšlikuma darbības jomā.

Kopā ar 2020. gada decembra paziņojumu Komisija pieņēma tiesību akta priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai par datorizētu sistēmu saziņai pārrobežu civilprocesos, komerclietās un kriminālprocesos (e-CODEX sistēma). Priekšlikuma mērķis ir izveidot e-CODEX sistēmas juridisko pamatu un garantēt tās ilgtspēju un turpmāku pārvaldību, uzticot to Eiropas Savienības Aģentūrai lielapjoma IT sistēmu darbības pārvaldībai brīvības, drošības un tiesiskuma telpā (eu-LISA). e-CODEX sistēma ir ES tiesu iestāžu sadarbības vajadzībām paredzēts Komisijas finansēts programmatūras komponentu kopums, ko izstrādājis dalībvalstu konsorcijs. Tā atbalsta saziņu civilprocesos un kriminālprocesos, sniedzot iespēju drošā un sadarbspējīgā veidā īstenot elektronisko ziņojumu un dokumentu pārrobežu apmaiņu. Tāpēc e-CODEX sistēma būtu vispiemērotākais instruments tiesu iestāžu pārrobežu sadarbības procedūru digitalizācijai.

·nodrošināt, ka dokumenti netiek noraidīti vai noliegts to juridiskais spēks tikai tādēļ, ka tie ir elektroniski (neiejaucoties tiesu kompetencē lemt par to derīgumu, pieņemamību un pierādījuma spēku saskaņā ar valsts tiesību aktiem);

Arī Covid-19 pandēmija ir parādījusi, ka force majeure notikumi var smagi ietekmēt dalībvalstu tieslietu sistēmu normālu darbību. Daudzos gadījumos krīzes laikā valstu tiesas vīrusa izplatīšanās dēļ nespēja normāli darboties. Dalībvalstis bija spiestas veikt vairākus pasākumus, sākot no pilnīgiem pārvietošanās ierobežojumiem un beidzot ar tikai dažu prioritāro lietu izskatīšanu. Tajā pašā laikā traucējumus palīdzēja mazināt digitālo tehnoloģiju (piemēram, e-pasta, videokonferences iespējas u. c.) izmantošana. Tomēr daudzi izmantotie tehniskie risinājumi tika izstrādāti ad hoc un ne vienmēr pilnībā atbilda drošības un pamattiesību standartiem. Līdzīga ietekme ir bijusi arī uz tiesu iestāžu sadarbību un tiesu iestāžu pieejamību ES pārrobežu lietās, un Covid-19 pandēmija ir parādījusi to, ka ir jānodrošina saziņas noturība.

Šī iniciatīva ir saskanīga ar e-IDAS regulu un veido ar to tiešu saikni, jo ar to ievieš noteikumus par uzticamības pakalpojumu izmantošanu elektroniskajā saziņā starp tiesu un citām kompetentajām iestādēm, kā arī starp šīm iestādēm, fiziskām un juridiskām personām. Konkrētāk, priekšlikuma mērķis ir novērst jebkādas šaubas par juridisko derīgumu elektroniskajiem dokumentiem, ar kuriem apmainās šādā kontekstā, un izveidot vienotu režīmu elektronisko parakstu un zīmogu izmantošanai un atzīšanai pārrobežu tiesvedībā.

Regula būs tieši piemērojama visās dalībvalstīs un būs saistoša. Tādējādi tā garantē, ka noteikumi tiks piemēroti un stāsies spēkā visā ES vienlaicīgi. Tiek nodrošināta juridiskā noteiktība, izvairoties no atšķirīgas interpretācijas dalībvalstīs un līdz ar to novēršot juridisko sadrumstalotību.

3. Ietekmes analīze būtu jāpastiprina ar skaidru ietekmes parādīšanu, jo īpaši attiecībā uz ieguldījumu izmaksām un skartajām ieinteresētajām personām. Tajā būtu arī jāatzīst izdarīto pieņēmumu nenoteiktība un tas, kā tie skar novērtēto ietekmi. 4. Ziņojumā būtu jānovērtē pārrobežu lietu skaita iespējamā palielinājuma sekas. Tajā būtu jāapsver, vai ir risks, ka labāka tiesu iestāžu pieejamība un efektīvāka tiesu iestāžu pārrobežu sadarbība varētu izraisīt lietu izskatīšanas kavēšanos lielākas tiesnešu noslodzes un tiesvedības ilguma dēļ. 5. Ziņojumā būtu jāskaidro esošie datu aizsardzības jautājumi un jāatzīst, ka pāreja no papīra uz digitālo formātu ietver citus riskus. Ziņojumā būtu jāapskata iespējamie jutīgie jautājumi, kas saistīti ar faktu, ka lielāks datu apjoms digitālā formātā var ne tikai atvieglot to pārsūtīšanu, bet arī radīt datu aizsardzības un drošības problēmas. Būtu jāņem vērā ieinteresēto personu paustās bažas par datu aizsardzību. RKP ir arī nosūtījusi papildu ieteikumus ar kvalitātes kontrolsarakstu. Ņemot vērā RKP ieteikumus, ietekmes novērtējumā tika veiktas tālāk norādītās izmaiņas. 1. Problēmas definīcija ir pārformulēta, lai tā atspoguļotu faktiskās 2. iedaļā analizētās problēmas. 2. Ir izskaidrota saskaņotība ar citām iniciatīvām, piemēram, e-CODEX un e-IDAS, kā arī saikne ar Eiropas e-tiesiskuma portālu. 3. Ir pārstrukturēta 6. iedaļa par pamatscenārija un politikas risinājumu ietekmi, un katram no risinājumiem ir norādīta galvenā ietekme (proti, ekonomiskā ietekme, sociālā ietekme, ietekme uz pamattiesībām). Minētajā iedaļā ir arī norādīts, kādā veidā priekšlikums ietekmēs galvenās ieinteresētās personas. 4. Ietekmes novērtējuma 6. iedaļā par ietekmi skaidrots, vai pastāv iespējams risks, ka varētu palielināties pārrobežu lietu skaits, un tiesu iestāžu spēja tikt galā ar šādu notikumu attīstību. 5. Ietekmes novērtējuma 6. iedaļā ir iekļauti skaidrojumi par datu aizsardzību. Turklāt ietekmes novērtējums tika papildināts ar datiem, kas pieejami no atbalsta pētījuma un ziņojuma 7. pielikuma. Ziņojumā ir iekļauta arī ekonomiskā analīze un izmaksas dalībvalstīm. Apspriedēs iesaistīto ieinteresēto personu uzskati ir izklāstīti attiecīgajās ziņojuma iedaļās. Ir ņemti vērā tādi tehniski ieteikumi kā sabiedriskās apspriešanas iznākuma apvienošana ar 2. pielikumu, pielikumu lappušu numerācija un pielikuma par subsidiaritātes tabulu dzēšana.

Ietekmes novērtējumā noteikts viens neleģislatīvs un viens leģislatīvs politikas risinājums ar trīs pakārtotiem risinājumiem. Bija arī papildu risinājumi, kas tika izslēgti agrīnā posmā. Popularizēšanas kampaņa par digitālo rīku un e-CODEX sistēmas izmantošanu saziņai pārrobežu tiesvedībā tika noraidīta, jo tika uzskatīts, ka šāda kampaņa nebūtu reāla alternatīva regulatīvai darbībai un jebkurā gadījumā to veiktu kā daļu no pamatscenārija. Risinājums, kas paredz informācijas un datu elektronisku apmaiņu centralizētā ES sistēmā, netika uzskatīts par atbilstošu, jo to bija grūti pamatot no proporcionalitātes un subsidiaritātes viedokļa. Turklāt visa informācija, dati un dokumenti tiktu uzglabāti Komisijas infrastruktūrā vai sistēmas pārvaldītāja infrastruktūrā (piemēram, eu-LISA), tomēr minētās vienības nebūtu puses pārrobežu apmaiņā. Centralizēta sistēma arī veidotu vienotu atteices punktu, jo visi dati tiktu uzglabāti vienā vietā salīdzinājumā ar decentralizētu sistēmu, kur datus atsevišķi uzglabātu katra dalībvalsts.

Pamatscenārijs, atbilstoši kuram novērtēja divus galvenos risinājumus, neietvēra nekādas darbības digitalizācijas virzībai tiesu iestāžu pārrobežu sadarbības un digitālo rīku izmantošanas jomā, lai uzlabotu tiesu iestāžu pieejamību. Tāpēc elektroniskā saziņa starp iestādēm joprojām būtu brīvprātīga. Elektronisko parakstu/zīmogu izmantošana un atbildība par datu aizsardzību paliktu sadrumstalota. Tāpēc, ņemot vērā izklāstītos priekšlikuma mērķus, tika apsvērti divi risinājumi: Komisijas ieteikuma pieņemšana (neleģislatīvs risinājums) vai tiesību akta — regulas — pieņemšana (leģislatīvs risinājums). Lai nodrošinātu konsekvenci, leģislatīvā risinājuma gadījumā būtu nepieciešama regula ar horizontāliem noteikumiem un grozījumiem spēkā esošajās regulās, kā arī direktīva ar grozījumiem spēkā esošajās direktīvās un pamatlēmumos.

Neleģislatīvais risinājums ietvertu rīcību, kas īstenota, lai iedrošinātu dalībvalstis izmantot e‑CODEX sistēmu digitālai pārrobežu saziņai un tiesu iestāžu pieejamības nodrošināšanai. Komisijas ieteikums varētu iedrošināt dalībvalstis piemērot saskaņotu pieeju elektronisko saziņas līdzekļu izmantošanai, tostarp videokonferencēm, elektroniskajiem dokumentiem, elektroniskajiem zīmogiem un parakstiem. Tā kā šī pieeja ir brīvprātīga, dalībvalstis varētu brīvi izstrādāt savus digitālos rīkus. Šāda rīcība varētu būt tehniski un funkcionāli iespējama. Izmaksu lietderība būtu atkarīga no atsevišķu dalībvalstu pieejas digitalizācijai un to vajadzībām un resursiem. Tomēr, ciktāl šis risinājums ļauj sasniegt priekšlikuma mērķus, ieteikums negarantētu digitālo saziņas rīku faktisku īstenošanu, digitālā kanāla sadarbspēju, elektronisko dokumentu pieņemšanu vai kopējus standartus uzticamības pakalpojumu izmantošanai un atzīšanai.

Atbilstoši leģislatīvajam risinājumam tiks pieņemti likumdošanas akti (regula un direktīva). Regula ietvers noteikumus, ar ko paredz drošu elektronisko kanālu, kurš balstīts uz e‑CODEX (kas ietekmes novērtējumā par Komisijas priekšlikumu regulai par e‑CODEX tika noteikts kā vispiemērotākais tehniskais risinājums). Šis kanāls, kas veido decentralizētu IT sistēmu, tiks izmantots saziņai un informācijas, datu un dokumentu apmaiņai starp tiesām un kompetentajām iestādēm un attiecīgā gadījumā ar TI aģentūrām un ES struktūrām. Tiks ieviesti noteikumi, kas atbalstīs saziņu starp fiziskām un juridiskām personām un dalībvalstu tiesām un kompetentajām iestādēm, tostarp noteikumi par videokonferences iespējas vai citas distances saziņas tehnoloģijas izmantošanu. Tiks izklāstīta datu pārziņu un datu apstrādātāju atbildība. Šis risinājums pamatojas uz pieņēmumu, ka Komisijas izstrādātās IT sistēmas Eiropas izmeklēšanas rīkojumu (EIR) apmaiņai un dokumentu izsniegšanai / pierādījumu iegūšanai tiks paplašinātas, lai ietvertu visa veida tiesu iestāžu pārrobežu saziņu, ko reglamentē ar ES tiesu iestāžu sadarbības instrumentiem. Dalībvalstis varēs savienot savu valsts IT sistēmu ar decentralizētu tīklu vai izmantot Komisijas izstrādāto un bez maksas nodrošināto programmatūras risinājumu. Tas ļaus veidot tiešu saziņu starp tiesām un/vai kompetentajām iestādēm, kas piedalās tiesvedībā, atbilstoši ES instrumentiem par tiesu iestāžu pārrobežu sadarbību civillietās, komerclietās vai krimināllietās. Leģislatīvā risinājuma kontekstā tika apsvērti trīs pakārtotie risinājumi, proti, a) digitālā kanāla obligāta vai brīvprātīga izmantošana, b) obligāta vai brīvprātīga elektroniskās saziņas pieņemšana attiecībā uz fiziskām un juridiskām personām un c) regulatīva vai neregulatīva pieeja uzticamības pakalpojumu izmantošanai un atzīšanai. Ar direktīvu tiks grozīti spēkā esošie pamatlēmumi un direktīvas, lai tos saskaņotu ar attiecīgās regulas noteikumiem.

Pēc politikas risinājumu un pakārtoto risinājumu salīdzināšanas un to novērtēšanas attiecībā pret priekšlikuma mērķiem izvēlētais vēlamais risinājums ir leģislatīvais risinājums. Saskaņā ar šo risinājumu saziņai starp tiesām un kompetentajām iestādēm (kā arī starp tām un ES TI aģentūrām un struktūrām) obligāti (ar pamatotiem izņēmumiem) būs jāizmanto digitālā saziņa. Saskaņā ar šo risinājumu tiesām un kompetentajām iestādēm būs arī jāpieņem elektroniskā saziņa no fiziskām un juridiskām personām; tas arī nodrošinās juridisko pamatu videokonferences iespējas vai citas distances saziņas tehnoloģijas izmantošanai pārrobežu lietu izskatīšanai mutvārdu procesā, kā arī uzticamības pakalpojumu izmantošanai un atzīšanai.

Lai gan tiesām un kompetentajām iestādēm būs jāpieņem elektroniska saziņa no fiziskām un juridiskām personām, digitālā kanāla izmantošana fiziskām un juridiskām personām būs brīvprātīga. Tās pēc izvēles varēs brīvi izmantot arī tradicionālos saziņas līdzekļus, tai skaitā papīra formātā.

Paredzams, ka digitālā kanāla izmantošana radīs pozitīvu ietekmi uz vidi, jo tiks izmantots mazāk papīra un pasta sūtījumu. Šī ietekme uz vidi galvenokārt saistīta ar elektronisko saziņas līdzekļu ieviešanu un, iespējams, plašāku videokonferences iespējas un distances saziņas izmantošanu klātienes sēžu vietā. Lai gan var pieņemt, ka aprīkojuma ražošana un izmantošana patērēs enerģiju, kopējā ietekme uz vidi būs pozitīva.

Attiecībā uz ekonomisko ietekmi — nosakot pienākumu izveidot digitālo kanālu, dalībvalstīm būtu vajadzīgi jauni ieguldījumi, lai izveidotu vajadzīgo infrastruktūru, kas nepieciešama mijiedarbībai ar e‑CODEX. Ieguldījumu apjoms būtu atkarīgs no to pašreizējās digitalizācijas pakāpes, iesaistīšanās līmeņa e-CODEX projektā, saderības ar pašreizējiem risinājumiem un datu elektroniskas pārsūtīšanas iespējām saskaņā ar valsts tiesību aktiem. Tomēr ilgtermiņā tieslietu sistēmu digitalizācija ievērojami samazinātu izmaksas, kas valstu tieslietu sistēmām rodas pārrobežu procedūrās. Turklāt tas pozitīvi ietekmētu digitalizācijas procesu valsts līmenī.