ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5.1.3.

Komiteja uzsver, ka viena no Eiropas lielākajām vērtībām ir valodu un kultūras bagātība, kas gūta, pateicoties ieceļotājiem no Eiropas un no valstīm, kas neatrodas Eiropā. Jāturpina pūliņi, kas vērsti uz to diplomu un sertifikātu atzīšanu, kas izsniegti citās Eiropas valstīs vai valstīs, kas neatrodas Eiropā. Komiteja norāda, ka migrantu tiesiskais statuss (piemēram, patvēruma meklētāji, atzītie bēgļi, migrējošie darba ņēmēji Eiropā, trešo valstu pilsoņi utt.), kas var būt ļoti atšķirīgs, bieži ierobežo minēto cilvēku tālākās izglītības un apmācības iespējas. Tomēr jāatzīmē arī, ka minētais statuss nodrošina šiem cilvēkiem piekļuvi izglītības pasākumiem, piemēram, valodu kursiem, kas jāapmeklē obligāti.
5.4

Cits nozīmīgs aspekts, kas aplūkots ziņojumā, ir subsīdijas transportam, kuras Eiropā sasniedz summu no 270 līdz 290 miljardiem euro. Gandrīz puse ir paredzēta autotransportam — vienam no videi visnedraudzīgākajiem transporta veidiem. “Transports, būdams daudzu vides problēmu pamatā, piemēram, klimata pārmaiņām, gaisa piesārņojuma emisijām un troksnim, tiek atbalstīts ar ievērojamām subsīdijām. Autotransporta nozare saņem 125 miljardus euro gadā, no kuriem lielāko daļu veido subsīdijas infrastruktūrām, ja pieņem, ka autotransporta nodokļi un ceļa nodevas infrastruktūras nefinansē. Gaisa transports, kas ir transporta veids ar lielāko specifisko ietekmi uz klimatu, saņem ievērojamas subsīdijas ar labvēlīgas nodokļu politikas starpniecību, jo īpaši ar atbrīvojumu no PVN un degvielas nodokļa, kuri kopumā veido summu no 27 līdz 35 miljardiem euro gadā. Dzelzceļa transports saņem atbalstu 73 miljardu euro gadā, un lielā mērā izmanto arī citas budžetā paredzētās subsīdijas. Attiecībā uz ūdensceļu transportu ziņojumā ir minētas subsīdijas no 14 līdz 30 miljardiem euro (EVA ziņojums “Size, structure and distribution of transport subsidies in Europe” (Transporta subsīdiju nozīme, struktūra un sadale Eiropā))”.
1.5

Tāpat jāuzsver, ka ES gan ir spēkā tiesiska prasība, kam būtu jānovērš kuģu iespējas pēdējo reizi doties jūrā ar nolūku veikt to demontāžu vietās, kurās nav tam piemērota aprīkojuma, tomēr no šīs prasības izpildes ir viegli izvairīties. EESK ir konsekventi iestājusies, pēdējo reizi 2007. gada martā pieņemtajā atzinumā par tematu “Zaļā grāmata par turpmāko ES jūrniecības politiku” (3), par to, ka dalībvalstīm pēc iespējas ātrāk jāratificē starptautiskās konvencijas par jūrniecības drošību un vides aizsardzību, kā arī jānodrošina to pienācīga īstenošana.
4.16

Regulas priekšlikums paredz, ka savākto primāro datu drošu glabāšanu datorizētās datubāzēs un to konfidencialitāti nodrošinās dalībvalstis. Dalībvalstis būs arī atbildīgas par to, lai ievāktie primārie dati, detalizētie un apkopotie dati, kas iegūti no primārajiem datiem, būtu kvalitatīvi un pilnīgi.
3.9.4

Viena no trīspusējo jeb savstarpēji saistīto darba attiecību problēmām ir tā, ka kalpotājiem/strādniekiem rodas liels apdraudējums, ja kāda ķēdes posma darbībā ir traucējumi un atbildība kļūst vājāka. Gadījumā, kad apakšuzņēmumu kalpotāji ir ārzemnieki, tikai solidārā atbildība, pamatojoties uz tiesību aktiem, starp rīkojumu devēju, no vienas puses, un jebkuru no tā apakšuzņēmumiem, no otras puses, sniedz pietiekami pilnīgu aizsardzību attiecībā uz tiesību ievērošanu un samaksu par paveikto darbu, un sociālā nodrošinājuma iemaksām. Atbilstīgām valsts garantijas sistēmām, kas izveidotas, pamatojoties uz direktīvu par darbinieku aizsardzību to darba devēja maksātnespējas gadījumā, jābūt pietiekami efektīvām, un tās jāattiecina arī uz trešām valstīm, ja to garantiju sistēma ir nepietiekama vai ja tādas nav; šadā gadījumā rīkojumu devēju solidārā atbildība attiecīgi samazināsies. Bez tam valstu tiesību aktu sistēmās ir jāparedz mehānisms, nodrošinot, ka daļu no rīkojumu devēju samaksas ārvalstu apakšuzņēmumiem izmanto, lai palielinātu garantiju mehānismu, ar kuru sedz saistības, kas darba devējam pēc tā maksātnespējas atzīšanas ir attiecībā pret darbiniekiem (6).
2.2

Padomes 1971. gada 26. jūlija Direktīvu 71/304/EEK pieņēma, lai liktu dalībvalstīm atcelt pārrobežu pakalpojumu sniedzējiem noteiktos ierobežojumus, kas ietekmē tiesības slēgt valsts un visu publisku iestāžu un publisku juridisko personu būvdarbu pasūtījuma līgumus, kā arī saņemt līguma piešķīrumu, izpildīt šādus būvdarbu pasūtījuma līgumus vai piedalīties to izpildē. Minētās direktīvas mērķis bija novērst to, ka dalībvalstis publiskā iepirkuma līgumu piešķiršanas jomā tieši vai netieši diskriminē pakalpojumu sniedzējus no citām valstīm. Tajā dalībvalstīm arī tika uzlikts par pienākumu nodrošināt, lai citu dalībvalstu uzņēmējiem ir tāda pati pieeja kredītiem, atbalstam un subsīdijām kā iekšzemes uzņēmumiem un uz tādiem pašiem noteikumiem un ka ārvalstu uzņēmējiem “bez ierobežojumiem un noteikti ar tādiem pašiem nosacījumiem kā pilsoņiem ir piekļuve” (valsts rīcībā esošām) ar piegādi saistītām telpām un iekārtām, kas tiem ir nepieciešamas savu līgumsaistību izpildei.
—

Kaut arī EESK atbalsta darba ņēmēju mobilitāti jeb pārvietošanos no vienas dalībvalsts uz citu, Komiteja ir norūpējusies par to, kāda ir kvalificētu darba ņēmēju pārcelšanās un kompetences aizplūšanas no vienas ES valsts uz citu ietekme uz izcelsmes valsts ekonomiku. Ietekme ir jānovēro un nolūkā nodrošināt ilgtspējību jāveic pasākumi, lai saglabātu prasmīga un kvalificēta darbaspēka īpatsvaru.
5.2.8

Eiropas Kopienu tiesas praksē ekonomiskās darbības jēdziens ir ļoti plašs, ar to saprotot “jebkuru no juridiskā vai finansiālā viedokļa neatkarīga uzņēmuma darbību konkrētajā tirgū nolūkā sniegt preces vai pakalpojumus” (1991. gada spriedums Höfner un Else lietā, 2000. gada spriedums Pavlov lietā) un “to neietekmē pakalpojumu sniedzēja darbība peļņas vai bezpeļņas nolūkā” (2001. gada spriedums Ambulanz Glöckner lietā).
3.2.11

Attiecībā uz tirdzniecības atvieglojumu sistēmu “VPS plus ”ir nepieciešami stingri papildu pasākumi, lai nodrošinātu minētās sistēmas efektivitāti, jo īpaši “VPS plus ”valstu termiņa vidusposma pārskati 2007. gada sākumā, lai nodrošinātu, ka valdības atzīst to, ka tām faktiski jāievieš attiecīgās konvencijas un jāsāk atbilstoši rīkoties.
5.8

Klienta lēmums par to, kādu transporta veidu izvēlēties, ir atkarīgs no daudziem faktoriem, piemēram, no pārvadājamo preču veida. Augstvērtīgas, trauslas vai viegli sabojājamas preces galvenokārt pārvadā ar kravas automašīnām vai lidmašīnām. Mazāk vērtīgas, smagas vai apjomīgas preces bieži transportē ar kuģiem vai pa dzelzceļu. Transporta veida izvēli ietekmē arī tas, cik daudz laika vajadzīgs pārvadāšanai (just in time — tiešlaika sistēma), kā arī tas, cik reizes preces jāpārkrauj.
3.2

Jaunās piemērošanas regulas struktūra ievērojami atšķiras no Regulas Nr. 574/72, ar ko nosaka Regulas Nr. 1408/71 piemērošanas noteikumus. Svarīgākais iemesls ir tas, ka jaunās piemērošanas regulas uzbūve ir pielāgota jaunajai Pamatregulai Nr. 883/2004, kas dažos aspektos būtiski atšķiras no Pamatregulas Nr. 1408/71. Būtiskākā atšķirība ir tā, ka jaunajai Regulai Nr. 883/2004 ir plašāka piemērošanas joma (tā tiek attiecināta uz plašāku personu loku, un tajā iekļautas vēl citas sociālās nodrošināšanas jomas) nekā pašlaik spēkā esošajai Regulai Nr. 1408/71. Turklāt jaunajā Regulā Nr. 883/2004 ir uzsvērti vispārēji noteikumi un definīcijas atšķirībā no Regulas Nr. 1408/71, kurā ietverti īpaši noteikumi atsevišķām apdrošināšanas nozarēm veltītajās nodaļās.
2.2

ES pieņemtajiem pasākumiem līdzīgu aizliegumu pasaules mērogā nosaka Starptautiskās jūrniecības organizācijas (SJO) jaunā regula 13G un 13H Starptautiskās konvencijas par kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu 73/78 (MARPOL) I pielikumā. Tomēr saskaņā ar minētās MARPOL regulas 13G 7. punktu un 13H 5., 6. un 7. punktu administrācijas var noteiktos gadījumos atbrīvot tankkuģus no šī aizlieguma piemērošanas. Šāds kompromiss bija cena, ar ko nācās samierināties, lai tiktu pieņemtas visas pasaules mērogā piemērojamas tiesību normas. Uzreiz pēc tam ES Itālijas prezidentūra visu ES dalībvalstu un Eiropas Komisijas vārdā pēc vispārpieņemtās un savstarpēji saistošās iepriekšējās saskaņošanas paziņoja, ka neviena no tām nepretendēs uz atbrīvojumu piemērošanu. Pēc SJO regulas spēkā stāšanās 2005. gada 5. aprīlī viena dalībvalsts paziņoja SJO par savu nodomu no 2005. gada 18. aprīļa piemērot atbrīvojumu, kas ir izskatāmā Komisijas priekšlikuma priekšmets. Turpmākajos mēnešos vairākas dalībvalstis paziņoja SJO saskaņā ar koordinējošo vienošanos, ka tās nepretendēs uz atbrīvojumu piemērošanu. Četrām dalībvalstīm šajā sakarā vēl ir jāsniedz oficiāls paziņojums, taču tās jau ir paziņojušas COREPER un tādējādi arī Eiropas Komisijai un citām dalībvalstīm, ka drīzumā sekos pārējo dalībvalstu piemēram.
3.1.5

Komisija atsaucas uz “kopīgiem principiem un normām”, pamatojoties uz dažu dalībvalstu praksi, taču šādi principi un normas pārsniedz komunikācijas un informācijas robežas. Vienkāršai principu deklarācijai, par kuru visi varētu vienoties, nebūtu papildu vērtība, jo patiesībā tādai visi piekrīt jau tagad. No otras puses, kodekss vai harta varētu šķist pārlieku ierobežojošs. Turklāt šādi principi jau ir iekļauti vairākos pamata dokumentos. No otras puses, ja nolūks ir izstrādāt rīcības kodeksu plašsaziņas līdzekļiem un citām saziņā iesaistītajām pusēm, tad pastāv risks, ka to varētu uztvert kā mēģinājumu ietekmēt debates vai noslāpēt pret Eiropu skeptiski noskaņotus viedokļus. Turklāt mērķis iesaistīt visas ieinteresētās puses šķiet nereāls, jo ievērojot Francijā un Nīderlandē notikušo referendumu pieredzi, viena no visām iestādēm vērā ņemamām pamācībām ir tāda, ka aizvien lielāks iesaistīto pušu skaits vēl automātiski nenozīmē atbalstu Eiropas integrācijas procesam. Visbeidzot, ja visas Baltajā grāmatā uzskaitītās puses piekristu parakstīt šādu kodeksu, tas nozīmētu, ka visiem būtu vienlīdzīga atbildība par ar komunikāciju saistītajiem izaicinājumiem, ar ko saskaras Eiropas Savienība. Pēc Komitejas domām, būtu maldinoši radīt šādu iespaidu, jo galvenā atbildība gulstas — tādam iespaidam arī jārodas — uz dalībvalstu valdību pleciem.
4.5.1

Atšķirība starp struktūrfondiem un EGF ir trejāda: a) atšķiras to apjoms — 44 miljardi euro pret 500 miljoniem euro gadā nākamajā plānošanas periodā no 2007. līdz 2013. gadam; b) atsķirīga pieeja: ilgtermiņa un uz nākotni orientēta pieeja plašiem modernizācijas pasākumiem no vienas puses, un īslaicīgi, mērķtiecīgi pasākumi darbinieku ātrai reintegrēšanai darba tirgū, no otras puses; c) struktūrfondi to apjoma un darbības jomas dēļ ir saistīti ar birokrātiskām procedūrām, turpretī EGF gadījumā nav nepieciešama birokrātiska pieeja.
4.2

Komiteja atzinīgi novērtē paziņojumu un atbalsta Komisiju jautājumā par to, ka sekmīga normatīvās vides vienkāršošana ir atkarīga no dalībvalstīm un to regulējošajām institūcijām tiklab kā no Eiropas iestādēm.
4.1

EESK viennozīmīgi piekrīt vispārīgajiem stratēģijas un priekšlikuma direktīvai mērķiem. Tomēr, neskatoties uz slavējamajiem mērķiem, īstais jautājums joprojām ir izmaksu un efektivitātes attiecības jautājums, tas ir arī jautājums par to, cik viegli praksē ir izpildīt pasākumus, kas ir salīdzinoši viegli attiecībā uz precīzi nosakāmiem avotiem, bet grūtāki attiecībā uz piesārņojuma avotiem, kas nav koncentrēti vienā vietā; kā arī jautājums par šo pasākumu reālo nozīmi gan no gaisa kvalitātes uzlabošanas, gan no ekonomikas viedokļa.
1.3

Neradot jaunus juridiskus vai vadības līdzekļus, bet to vietā izmantojot jau esošos, dalībvalstis var izvairīties no papildizmaksām un vispirms jau no lielākas birokrātijas, kā arī iekļaut sistēmas, kas paredzētas konsultācijām ar sabiedrību un ieinteresētajām pusēm, kas ir pamatfaktori sabiedrības iesaistīšanai apkārtējās vides jautājumu risināšanā.
3.3

9. pants — Naudas līdzekļu pārskaitīšana, ja trūkst informācijas par maksātāju. Saskaņā ar 6. pantu maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējs nodod maksājuma saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzēja rīcībā informāciju par maksātāju. Ja informācijas nav vai tā ir nepilnīga, maksājuma saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs to pieprasa maksātāja maksājumu pakalpojumu sniedzējam — turklāt maksājuma saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs var noraidīt maksājumu, var to atlikt vai arī maksājumu veikt, pats par to uzņemoties atbildību un tomēr ievērojot noteikumus par naudas atmazgāšanu. Ja šāds gadījums atkārtojas, maksājuma saņēmēja maksājumu pakalpojumu sniedzējs noraida visus šā maksājuma pakalpojumu sniedzēja pārskaitījumus vai ar to pārtrauc darījumu attiecības. Par šādiem lēmumiem ir jāziņo“iestādēm, kas ir atbildīgas par cīņu ar naudas atmazgāšanu vai terorisma finansēšanas apkarošanu”.
1.1

Komiteja uzskata, ka īpaša uzmanība būtu jāpievērš šādiem aspektiem: — dalībvalstu gan valsts, gan vietējā līmenī sniegtajai informācijai par programmām; — informācijai par dalībnieku iespēju vienlīdzību; — informācijai programmu dalībniekiem attiecībā uz apdrošināšanu un starptautiskajiem līgumiem, kā arī apdrošināšanas pakalpojumu apjomu uzņēmējā valstī; — skaidrai, pārredzami un precīzi noteiktai programmu dalībnieku atlases procedūrai; — anketai, ko aizpilda dalībnieki, lai pēc programmas beigām gūtu skaidru pārskatu un saņemtu dalībnieku veiktu vērtējumu. Pamatojoties uz rezultātiem, varētu turpmāk uzlabot programmu kvalitāti, kā arī Komisijas un par programmām atbildīgo valsts iestāžu reakcijas ātrumu; — programmu dalībnieku svešvalodu zināšanu uzlabošanai, kas ir īpaši svarīgi, lai viņi varētu pilnībā iekļauties piedāvātajā mācību plānā; — to kuratoru nozīmei, kas palīdz programmu dalībniekiem no ārzemēm un rūpējas par viņiem, lai viņi varētu vieglāk iejusties jaunajā vidē un labāk tai pielāgoties; — precīzi noteikt katra programmas īstenošanā iesaistītā dalībnieka attiecīgo atbildības jomu, lai izvairītos no nosūtošo un uzņemošo organizāciju, kā arī citu dalībnieku domstarpībām vai pārpratumiem; — turpmākai mobilitātes politikas koordinācijai Eiropas līmenī (un nevis atsevišķu dalībvalstu līmenī), lai varētu realizēt Komisijas nodomus un sniegt ieguldījumu efektīvai Lisabonas stratēģijā izvirzīto mērķu īstenošanai.
2.1.5

Uzņēmumu un to problēmu pārzināšana, no vienas puses, un pašu uzņēmumu informētība par attiecīgā reģiona kredītiestāžu piedāvātajām iespējām, no otras puses, ir vienīgais veids, kā panākt, lai kredītiem būtu maksimāla atdeve. Īpaši Bāzeles konvencijas sakarā jāizvairās arī no nevajadzīgiem ierobežojumiem finanšu līdzekļu piešķiršanā, kas izraisa riska pakāpes palielināšanos. Tātad uzņēmumiem pašiem jānodrošina finanšu līdzsvars un jāizvēlas nepieciešamie finanšu instrumenti.
7.5.1

Papildinot iepriekšējo rindkopu, ir jāuzsver, ka vīna darīšana lauksaimniekiem ir nozīmīga papildu nodarbošanās. Neatkarīgi no daudzuma, ko viņi piegādā kooperatīviem vai vairumtirgotājiem, daudzi vīndari vīnu ražo savas ģimenes vajadzībām, un, ja ir pārpalikums, tas tiek pārdots ierobežotā daudzumā privātpersonām tuvākajā apkaimē. Padomes Direktīvas 92/83/EEK 10. pantā jau ietverti noteikumi, kas ļauj dalībvalstīm atbrīvot no akcīzes nodokļa privātpersonu ražoto vīnu savām vajadzībām (paša, ģimenes vai viesu vajadzībām, bet ne tirdzniecībai.) (17). Tāpat saskaņā ar Padomes Direktīvas 92/12/EEK 29. panta noteikumiem dalībvalstīm ir atļauts atbrīvot mazos vīna ražotājus (18) no prasībām attiecībā uz viņu produkcijas pārvadāšanu un uzraudzību. Ja dalībvalstis neizmantos tiesības piemērot atbrīvojumu, tās radīs papildu ekonomisko slodzi, kas rastos jau tā no pieaugošās konkurences ar trešajām valstīm cietušajā vīna nozarē. Ir pietiekams pamats neattiecināt turpmāko argumentāciju uz vīnu.
2.2.6

Viena no kritikām attiecībā uz Eiropas Parlamenta rezolūciju bija tāda, ka tās fokusā ir tikai pārstāvības skaitliskie aspekti un nav ņemti vērā politiku izstrādes kvalitatīvie aspekti organizācijās, kurās sievietes dažreiz pilda svarīgākas funkcijas nekā tas izriet no formālās pārstāvības. Atzīstot minēto kvalitatīvo aspektu nozīmību, EESK tomēr bija nolēmusi tos nepētīt detalizēti. Neskatoties uz to, analīzē bija iekļauta sieviešu pārstāvība politiku izstrādes struktūrās. Šajā sakarā Ekonomisko un sociālo interešu grupām un to Eiropas federācijām, kā arī Eiropas Parlamentam un Eiropas Komisijai jāpievērš pastiprināta uzmanība politiku izstrādes kvalitatīvajiem aspektiem.
2.1

Veicot pasākumus finanšu pakalpojumu tirgu integrēšanai, Komisija izskata tematu par hipotekāro kredītu ES nolūkā veikt konkrētus likumdošanas pasākumus, ja no aktuālajiem pētījumiem un pārrunām izrietēs, ka ar minēto pasākumu palīdzību visbeidzot varētu izdoties izveidot “efektīvāku un konkurētspējīgāku vienoto tirgu visu interesēs”. Pašlaik apspriestā Zaļā grāmata pamatojas uz foruma grupas “Hipotekārais kredīts” (Forum Group on Mortgage Credit — FGMC) veikto pētījumu “ES hipotekāro kredītu tirgu integrācija” (“The Integration of the EU Mortgage Credit Markets”), ko tā veikusi Komisijas uzdevumā, taču tā pilnībā nesaskan ar pētījumā rakstīto.
1.2

Tā bija daudzgadu informācijas sabiedrības (IS) finansēšanas programma laika periodam no 2003. līdz 2005. gadam, kas iekļāvās e-Eiropas plāna turpināšanā un kuras termiņš beidzas šā gada beigās. Komisija ierosina MONDINIS daļu, kas attiecas uz sadarbību un ieteicamu paņēmienu veicināšanu IKT jomā, kā arī uz IS analīzi, izmantojot atvērtās koordinācijas metodi, pagarināt uz 2006. gadu (ar tīklu un informācijas drošību saistītie jautājumi, kas bija iekļauti sākotnējā programmā, tagad ir pārnesti uz ENISA, un tos vairs nefinansē no MONDINIS).
2.7

Komiteja arī uzstāj uz nepieciešamību plaši apspriesties ar pilsonisko sabiedrību pārstāvošajām organizācijām, lai nodrošinātu to, ka gaisa satiksmes jomā visiem pilsoņiem, tai skaitā personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām, ir garantētas viņu tiesības. Turklāt, lai nodrošinātu labāku regulas īstenošanu, ir būtiski nodrošināt drošības standartu definīciju ietveroša dialoga izveidošanu starp lidostām, pakalpojumu nodrošinātājiem, aviosabiedrībām un invalīdu pārstāvības organizācijām, ieskaitot personas ar ierobežotām pārvietošanās spējām Lidostu izmantotāju komitejā. Komiteja atzinīgi vērtē apstākli, ka samaksa par palīdzību netiks pieprasīta no cilvēkiem ar īpašām vajadzībām, bet tā nepiekrīt priekšlikumam, ka palīdzība būtu jāfinansē, sadalot izmaksas vienlīdzīgi visiem pasažieriem, kā tas noteikts EK regulas projekta 7. apsvērumā. Komiteja vēlreiz atkārto, ka maksa par palīdzību ir jāsadala starp gaisa pārvadātājiem, kas izmanto lidostu, proporcionāli to pasažieru skaitam, kurus katrs pārvadātājs nogādā no lidostas un uz lidostu, un tas nekādā gadījumā nedrīkst izraisīt biļešu cenu paaugstinājumu pasažieriem.
1.2

Pēc Komisijas domām, ierosinātā racionalizācija uzlabos instrumentu novērtējumu no to izmantotāju puses, skaidrību un saskaņotību un tādējādi kalpos tiešajiem lietotājiem. Tam galvenokārt jānotiek, vienkāršojot instrumentus tiesiskajā un administratīvajā ziņā un novēršot dubultošanos. — Tā jaunais Eiropas Sociālais fonds, (ESF) pateicoties mazākiem birokrātiskiem apgrūtinājumiem, vienkāršākiem noteikumiem un lielākai decentralizācijai, būs vienkāršāk administrējams un labāk plānots, lai labāk sasaistītu finansiālo atbalstu un nodarbinātības veicināšanas un sociālās kohēzijas stratēģijas, kas tiek īstenotas Eiropas Nodarbinātības stratēģijas (EBS) ietvaros. (2) — Pamatojot to ar nepieciešamību labāk sadalīt resursus, Komisija ierosina arī uzlabot esošās programmas, veicot to saskaņošanu un paredzot vienotākus īstenošanas noteikumus. Tas jāpanāk, samazinot Komisijas pārziņā esošo nodarbinātības un sociālās jomas budžeta pozīciju skaitu no 28 uz 2.
—

Deklarācija par to personu cilvēktiesībām, kuras nav tās valsts pilsoņi, kurā tās dzīvo (Declaration on the Human Rights of Individuals who are not Nationals of the Country in which they live) 1985. gads
3.4.3.2

Direktīvas 105 panta 4. punktā dalībvalstīm paredzētas izvēles tiesības atļaut kredītiestādēm sasniegt operacionālo uzlaboto rādītāju pieejas kvalitatīvos kritērijus ES grupas visaugstākajā līmenī, piemērojot vienu no divām metodēm kredītiestāžu svērto risku noteikšanai. Uzlaboto rādītāju pieeja konsolidētā grupas līmenī ES ietvaros atbilst operacionālā riska vadībai saskaņā ar darbības jomu. To iedibināja Eiropas banku industrija. Ja bankas nevarētu nodrošināt atbilstību prasībām ES grupas līmenī, būtu neiespējami nodrošināt precīzu grupas operacionālā riska profilu. Mātes uzņēmumam un filiālēm kopīgi jānodrošina atbilstība prasībām, ja grupa var parādīt to, ka grupas ietvaros operacionālais risks sadalīts adekvāti.
1.4

No Komisijas dokumenta izriet, ka ES vairs nenotiek diskusijas par to, vai NATURA 2000 tīkla veidošanā un uzturēšanā ieguldīt Kopienas līdzekļus, bet tikai par to, kā to vislabāk izdarīt.
1.4

Nesenāk, 2000. gada 18. septembrī Eiropas Parlaments un Padome pieņēma direktīvu Nr. 2000/53/EC (1). Šī direktīva paredz saskaņot dažādus nacionālos noteikumus, tādējādi izvairoties no konkurences izkropļošanas un, kas ir vēl svarīgāk, samazinot šo transporta līdzekļu ietekmi uz apkārtējo vidi. Bez tam, sniedzot noteikumus transporta līdzekļu, kuriem beidzies ekspluatācijas termiņš, savākšanai un apstrādei, direktīva nosaka dalībvalstīm mērķus attiecībā uz atkritumu atkārtotu izmantošanu un pārstrādi. It īpaši: a) no 2006. gada 1. janvāra atkārtotas izmantošanas un atjaunošanas apjomam uz visiem transporta līdzekļiem, kuriem beidzies ekspluatācijas termiņš, jāsastāda 85 % no transporta līdzekļa vidējās masas un gadā; no minētā datuma atkārtotas izmantošanas un pārstrādes apjomam jāsastāda 80 % no transporta līdzekļa vidējās masas un gadā; b) no 2015. gada 1. janvāra atkārtotas izmantošanas un atjaunošanas apjomam jāpieaug vismaz līdz 95 % un atkārtotas izmantošanas un pārstrādes apjomam vismaz līdz 85 %.
1.2

Šo esošo vielu radītie riski cilvēku veselībai un apkārtējai videi tiek iedibinātā kārtībā regulāri izvērtēti saskaņā ar Padomes Regulu (EEC) 793/93 (2). Uz šo dienu izveidoti izvērtējumam paredzēti četri pārbaudāmo vielu prioritārie saraksti. Pārbaudes jāveic dalībvalstu kompetentajām iestādēm. Pēdējais no šiem sarakstiem datēts ar 2000. gada 25. oktobri (3). Tajā iekļauta 141 viela, kas varētu radīt risku vai nu to specifiskās struktūras un zināmās vai paredzamās bioķīmiskās iedarbības dēļ, vai kas rada bažas to augstā ražošanas apjoma (HPV) dēļ.
1.2

Pamatojoties uz gadu desmitiem ilgo pieredzi, pastāv izteikta vienprātība par to, ka attīstības palīdzības tieša vai netieša piesaistīšana preču un pakalpojumu pirkšanai attiecīgajā donorvalstī ir ne tikai nesavienojama ar attīstības veicināšanas mērķiem, bet ietekmē arī palīdzības efektivitāti. Tā kā bija jāveic preču un pakalpojumu iepirkums no valsts vai privātiem uzņēmumiem attiecīgajā donorvalstī un līdz ar to par brīvu konkurenci vairs nevarēja būt ne runas, tika radītas augstākas izmaksas, ar ko savukārt tika veicināta korupcija. Šāda veida prakse izraisīja virkni konkurences deformāciju iekšējā tirgū un ES konkurences nosacījumu pārkāpumus, īpaši attiecībā uz vienlīdzīgas attieksmes un diskriminācijas aizlieguma principiem.
b)

4. pantā punktos e) un iv) izteiciens “where repayment is not to be effected by equal instalments at regular intervals” labāk būtu tulkot kā “escalonadas em prestações iguais e espaçadas de modo regular”, nevis kā “escalonadas por parcelas de igual montante de modo regular”;