(4)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

(5)Čehijas Republika šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība savā 2019. gada konverģences programmā paredz, ka budžeta pārpalikums 0,3 % apmērā no IKP 2019. gadā mainīsies uz deficītu 0,2 % apmērā 2020. gadā, kas saskaņā ar prognozēm līdz 2022. gadam pakāpeniski palielināsies līdz 0,5 %. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci, vidēja termiņa budžeta mērķis, kas ir mainīts no strukturālā deficīta 1 % apmērā 2019. gadā līdz 0,75 % no IKP, sākot no 2020. gada, visā programmas periodā joprojām tiek pārsniegts. Saskaņā ar 2019. gada konverģences programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP pakāpeniski samazināsies līdz 29,7 % 2022. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Riski, kas apdraud budžeta mērķu sasniegšanu, kopumā šķiet līdzsvaroti, ņemot vērā sagaidāmo publiskā sektora algu un sociālo pārvedumu turpmāku pieaugumu, kas kontrastē ar kopējo ieņēmumu kā daļas no IKP nelielu samazinājumu. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka strukturālā bilance 2019. gadā pasliktināsies līdz aptuveni -0,1 % no IKP un 2020. gadā — līdz -0,4 % no IKP, kas joprojām pārsniedz vidēja termiņa budžeta mērķi. Kopumā Padome uzskata, ka saskaņā ar prognozēm Čehijas Republika 2019. un 2020. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

(6)Čehijas Republika saskaras ar vidēji augstiem riskiem publisko finanšu fiskālās stabilitātes jomā ilgtermiņā, galvenokārt saistībā ar novecošanas radītajām izmaksām. Galvenais faktors, kas negatīvi ietekmē ilgtermiņa stabilitāti, ir pensiju izdevumi, jo paredzams, ka līdz 2070. gadam tie pieaugs par aptuveni 2 procentpunktiem no IKP. Ilgtermiņa riski izriet no nelabvēlīgas demogrāfiskās situācijas apvienojumā ar maksimālo likumā noteikto pensionēšanās vecumu, proti, 65 gadi. Tādējādi vecumatkarības koeficients, ar ko izsaka vecāka gadagājuma cilvēku skaita attiecību pret ekonomiski aktīvo iedzīvotāju skaitu, gandrīz divkāršosies un 2070. gadā sasniegs aptuveni 50 %. Nesen veiktie pasākumi uzlabo pensiju pietiekamību. Līdz ar dāsnāku pensijas pabalstu indeksāciju valdība palielināja pensijas pamatsummu un gados vecāku pensionāru pensijas. Tomēr šos pasākumus nepapildina politika, kas uzlabotu stabilitāti. Piemēram, paredzamā mūža ilguma pieauguma sasaiste ar likumā noteikto pensionēšanās vecumu nav automātiska. Pašlaik valdībai ir jāierosina un parlamentam ir jāapstiprina jebkādas (likumā noteiktā un priekšlaicīgas) pensionēšanās vecuma izmaiņas. Šādus pasākumus var arī apvienot ar tādu darba tirgus politiku, kas atbalsta ilgāku profesionālo karjeru un nepietiekami pārstāvēto grupu līdzdalību darba tirgū. Tiek prognozēts, ka ar novecošanu saistīto valsts izdevumu pieaugums veselības aprūpes jomā 2070. gadā sasniegs 1,1 procentpunktu no IKP, un arī tas mazina ilgtermiņa fiskālo stabilitāti. Šajā saistībā veselības aprūpes sistēmas izmaksu lietderību varētu uzlabot turpmāka slimnīcu nozares konsolidācija un ieguldījumi primārajā un integrētajā veselības aprūpē un sociālajā aprūpē.

(7)Čehijas Valsts banka var noteikt ieteicamus makroprudenciālus hipotekāro aizdevumu limitus, taču saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem tās sankciju piemērošanas pilnvaras ir ierobežotas, jo tai nav oficiālu pilnvaru tās izpildīt. Lai gan Čehijas bankas kopumā ievēro ieteikumus, saistoši tiesību aktos paredzēti limiti, visticamāk, palielinātu līmeni, kādā bankas ievēro noteikumus, un tas nodrošinātu finanšu stabilitāti un samazinātu risku aizņēmējiem. Vēl joprojām tiek apspriests tiesību akta priekšlikums, ar ko groza Likumu par Čehijas Valsts banku.

(8)Neraugoties uz nelieliem uzlabojumiem, korupcija joprojām rada problēmas uzņēmējiem un var kavēt saimniecisko darbību. Pozitīvi ir tas, ka pašlaik tiek īstenotas 2017. gadā iesāktās reformas, tostarp publiskā iepirkuma jomā, un valdība ir pieņēmusi dažus plānotos pasākumus, kas tagad ir nosūtīti parlamentam turpmākai apspriešanai. Tie ietver priekšlikumus par Augstākās revīzijas iestādes funkciju paplašināšanu, attiecinot tās uz reģioniem un pašvaldībām, un par kandidātu izvirzīšanu amatiem valstij piederošos uzņēmumos — jomu, kurā var rasties interešu konflikti un kurā regulējums ir ļoti svarīgs. Tomēr priekšlikumi par trauksmes cēlēju aizsardzību un lobēšanu vēl nav pieņemti.

(9)Čehijas Republikā ir labi darba tirgus rādītāji. Nodarbinātības līmenis pēdējo septiņu gadu laikā ir nemitīgi pieaudzis, un bezdarba līmenis ir ievērojami sarucis. Taču joprojām netiek pilnībā izmantots sieviešu, kurām ir mazi bērni, mazkvalificētu cilvēku un personu ar invaliditāti potenciāls darba tirgū. Ņemot vērā darbaspēka trūkumu, nenoliedzami pastāv iespējas palielināt to līdzdalību darba tirgū. Neraugoties uz nesen veiktajiem pasākumiem, kuru rezultātā vecāku atvaļinājumi kļuva elastīgāki un pieauga bērnu aprūpes iestāžu skaits, joprojām pastāv lielas nodarbinātības līmeņa atšķirības un vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirības. Nodarbinātības rādītājs sieviešu vidū joprojām ir krietni zemāks nekā vīriešu vidū. Vājā piekļuve cenas ziņā pieejamai bērnu aprūpei, tiesības uz gariem vecāku atvaļinājumiem un tas, ka maz tiek izmantots elastīgs darbalaika režīms un trūkst ilglaicīgās aprūpes iestāžu, joprojām spēcīgi ietekmē līdzdalību darba tirgū. 2017. gadā tikai 6,5 % bērnu, kas ir jaunāki par trim gadiem, bija uzņemti formālajā bērnu aprūpē (salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju — 34,2 %). Lai arī mazkvalificēti cilvēki veido tikai nelielu daļu no iedzīvotājiem, to nodarbinātības līmenis ir krietni zemāks nekā to cilvēku vidū, kas ir vidēji un augsti kvalificēti. Tāpat arī personu ar invaliditāti nodarbinātības līmenis joprojām ir zems. Valsts nodarbinātības dienestu spējas ir ierobežotas, līdz ar to tie pašlaik nespēj nodrošināt darba meklētājiem individuālu un pastāvīgu atbalstu. Valsts nodarbinātības dienestu spēju palielināšana informēšanas un aktivizācijas jomās, apvienojot to ar efektīvu un pienācīgi mērķorientētu aktīvu darba tirgus politiku, palīdzētu palielināt nelabvēlīgākā situācijā esošu grupu līdzdalību darba tirgū.

(10)Darbaspēka un demogrāfiskie ierobežojumi ekonomikā ar intensīvu ražošanu prasa lielākus ieguldījumus izglītībā un apmācībā, tostarp attiecībā uz nodarbinātiem pieaugušajiem, lai nodrošinātu, ka valsts ir gatava izaicinājumiem, kas izriet no strukturālām pārmaiņām ekonomikā, piemēram, tehnoloģiskām pārmaiņām nākotnē. Varētu rasties kvalitatīvu prasmju neatbilstība, tostarp nākotnes automatizācijas un robotizācijas dēļ, jo īpaši digitālajā nozarē. Jaunajām darbvietām būs vajadzīgas jaunas kompetences un ievērojami ieguldījumi, jo īpaši augstāka līmeņa profesionālajās tehniskajās prasmēs un digitālajās prasmēs, kas, sagaidāms, būs vajadzīgas pēc pašreizējo mehānisko darbvietu automatizācijas. Lai gan pēdējos gados ir īstenotas dažādas iniciatīvas nolūkā ieviest visaptverošu prasmju stratēģiju, tās vēl nav pārtapušas par patiesi visaptverošu sistēmu.

(11)Izglītības rezultātus joprojām spēcīgi ietekmē skolēnu sociālekonomiskie apstākļi. 2016. gadā ar Eiropas Sociālā fonda atbalstu tika sākta reforma, kuras mērķis ir padarīt izglītību iekļaujošāku. Tas, cik šī reforma būs veiksmīga, būs atkarīgs no pietiekama un ilgtspējīga valsts finansējuma pieejamības, turpmākas skolotāju un skolotāju asistentu apmācības un sabiedrības informētības palielināšanās par to, kādi ir ieguvumi no iekļaujošas izglītības. Lai gan kopumā iekļaujošas izglītības reformas ietekme uz romu bērnu līdzdalību vispārējā izglītībā ir pozitīva, tā joprojām ir ierobežota. Zems ieguldījumu līmenis, skolotāja profesijas ierobežotā pievilcība un sociāli ekonomiskā nevienlīdzība kavē iegūtā izglītības līmeņa pieaugumu. Zemā profesijas prestiža, zemā atalgojuma salīdzinājumā ar citām profesijām (neraugoties uz nesenajiem palielinājumiem) un ierobežotu karjeras attīstības iespēju dēļ trūkst skolotāju. Skolotāja profesija jauniem, talantīgiem cilvēkiem joprojām ir samērā nepievilcīga. Ņemot vērā šos apstākļus, kvalificētu skolotāju trūkums līdz ar prognozēto nelabvēlīgo demogrāfisko attīstību liecina, ka nākotnē varētu kļūt vēl grūtāk pieņemt un saglabāt darbā mācībspēkus.

(12)Neraugoties uz to, ka Čehijas Republika ir tranzītvalsts, Eiropas transporta tīkli, tostarp TEN-T koridori, nebūt nav pabeigti. Arī piepilsētas transporta infrastruktūra joprojām ir nepilnīga, un tas ierobežo mājokļu pieejamību un cilvēku iespējas mērot ceļu uz darbu. Vāji transporta savienojumi arī kavē uzņēmējdarbību, jo īpaši attālos reģionos. Lai gan lielpilsētu teritorijās notiek piepilsētu attīstība, piepilsētu transporta tīkli atpaliek, un tas jo īpaši attiecas uz dzelzceļa infrastruktūru. Valstij ir vāji mazoglekļa aspektu rādītāji, jo īpaši attiecībā uz atjaunojamo energoresursu īpatsvaru transporta nozarē un elektrotransportlīdzekļu izplatību. Turklāt plānotā uzlādes infrastruktūras attīstība var nebūt pietiekama, lai apmierinātu pieprasījumu nākotnē. Lielāki ieguldījumi ilgtspējīgā transportā varētu arī samazināt gaisa un trokšņa piesārņojumu, kas mazinātu tā ietekmi uz sabiedrības veselību, jo īpaši pilsētu teritorijās. Digitālā infrastruktūra uzlabojas, taču joprojām ir plaisa starp pilsētu un lauku teritorijām, jo ātrdarbīgas platjoslas tīkli aptver tikai 59 % lauku mājsaimniecību. Vecāku tīklu atjaunināšana, kuras pamatā ir vara kabeļu infrastruktūra un fiksētas bezvadu piekļuves risinājumi, nebūs pietiekama, lai sasniegtu 2025. gada savienojamības mērķus. Lai apmierinātu nākotnes savienojamības vajadzības, ir vajadzīgi ieguldījumi ļoti augstas veiktspējas tīklos (t. i., optiskajās šķiedrās) un piemēroti pieprasījuma puses pasākumi.

(13)Čehijas ekonomikas energointensitāte joprojām ir viena no augstākajām ES, jo energoefektivitāte uzlabojas tikai lēnām, jo īpaši ēku sektorā. Visaugstākā energointensitāte ir rūpniecības un dzīvojamo ēku sektorā. Energoefektivitātes uzlabošana ir iespēja palielināt Čehijas Republikas konkurētspēju, samazinot enerģijas izmaksas mājsaimniecībām un uzņēmumiem, attīstot tīrāku rūpniecību un pakāpjoties uz augšu vērtības ķēdē. Elektroenerģijas nozarē pārsvarā tiek izmantotas ogles, un tās ir lielākais oglekļa emisiju avots, kas rada būtisku apdraudējumu vietējai gaisa kvalitātei. Autotransporta radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas pēdējo piecu gadu laikā ir ievērojami palielinājušās. Tādās jomās kā pielāgošanās klimata pārmaiņām un risku novēršana trūkst pienācīgas rīcības attiecībā uz piemērotu novēršanu, sagatavotību un noturību pret katastrofām.

(14)Administratīvais un regulatīvais slogs var kavēt ieguldījumus. Daudzi Čehijas uzņēmumi uzskata administratīvo un regulatīvo slogu par būtisku šķērsli ieguldījumiem. Strauji mainīgie tiesību akti un sarežģītās administratīvās procedūras joprojām ir galvenie šķēršļi uzņēmējdarbības veikšanai. Izmaksas saistībā ar līgumu izpildes panākšanu, biežās izmaiņas noteikumos nodokļu un darba jomā un grūtības saņemt būvatļaujas, iespējams, var atturēt no ieguldījumu veikšanas valstī. Administratīvā sloga apmērs dažādos reģionos ievērojami atšķiras. Neseno priekšlikumu mērķis ir mazināt plānošanas procedūru sarežģītību, jo īpaši attiecībā uz lieliem infrastruktūras projektiem. Turklāt valdība gatavojas līdz 2021. gadam izstrādāt jaunu būvniecības likumu, iesaistot sociālos partnerus. Atbildība par produktu tirgus uzraudzību ir sadalīta starp dažādām organizācijām, tai ir raksturīga pārklāšanās, un līdz ar to efektīva koordinācija un sadarbība kļūst problemātiskas.

(15)Lai gan publisko iepirkumu praksē uzlabojas pārredzamība un apmācību nodrošināšana, konkurētspēja joprojām atpaliek, jo ir liels īpatsvars tādu procedūru, kurās ir saņemts tikai viens piedāvājums, turklāt zema ir arī kvalitātes kritēriju izmantošana un uzticēšanās publiskajām iestādēm. Lielākā daļa publiskā iepirkuma lēmumu joprojām balstās uz zemāko cenu, jo stratēģiskā pieeja vēl nav pieņemta. Lielāks uzsvars tika likts uz centralizēto iepirkumu un uz kopīgu zināšanu izmantošanu, bet to ieviešana ir samērā lēna, lai gan to potenciāls ir pierādīts.

(16)Čehijas Republika vēl nav izveidojusi pilnībā funkcionējošu inovācijas ekosistēmu, kuras pamatā būtu iekšzemes pētniecība un izstrāde. Neraugoties uz pētniecības un izstrādes intensitātes pieaugumu, valsts joprojām ir viduvēja novatore ES līmenī. Šis rādītājs varētu būt saistīts ar to, ka publiskajos ieguldījumos trūkst pilnīgi saskaņotas stratēģijas, kas palielinātu pieticīgos pētniecības rezultātus un uzlabotu sadarbību starp privāto sektoru un akadēmiskajām aprindām. Ražīguma pieaugumu galvenokārt virza lieli ārvalstu uzņēmumi, savukārt iekšzemes uzņēmumi atpaliek attiecībā uz pievienotās vērtības radīšanu. Turklāt kopējā faktoru produktivitāte — rādītājs, kas parāda, cik efektīvi kapitāla un darbaspēka resursi tiek izmantoti ražošanā, — ir palielinājies samērā lēnām. Lielāks uzsvars uz iekšzemes inovāciju varētu veicināt ražīguma pieaugumu visa veida uzņēmumos, tostarp mazos un vidējos uzņēmumos.

(17)ES līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažus no ieteikumos norādītajiem trūkumiem, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti D pielikums. Tas ļautu Čehijas Republikai pēc iespējas labāk izmantot minētos līdzekļus norādītajās jomās, ņemot vērā reģionālās atšķirības. Valsts administratīvās spējas stiprināšana attiecībā uz šo līdzekļu pārvaldību ir svarīgs faktors šo ieguldījumu veiksmīgai īstenošanai.

(18)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Čehijas Republikas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada konverģences programmu, 2019. gada valsts reformu programmu un pasākumus, ko Čehijas Republika veikusi pēc ieteikumiem, kuri šai valstij bija adresēti iepriekšējos gados. Tā ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Čehijas Republikā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

(19)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada konverģences programmu, un saskaņā ar tās atzinumu ir sagaidāms, ka Čehijas Republika atbildīs Stabilitātes un izaugsmes paktam,

AR ŠO IESAKA Čehijas Republikai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

1.Uzlabot pensiju un veselības aprūpes sistēmu ilgtermiņa fiskālo stabilitāti. Pieņemt vēl nepieņemtos korupcijas apkarošanas pasākumus.

2.Veicināt sieviešu, kurām ir mazi bērni, nodarbinātību, tostarp uzlabojot piekļuvi cenas ziņā pieejamai bērnu aprūpei, kā arī nelabvēlīgākā situācijā esošu grupu nodarbinātību. Palielināt izglītības un apmācības sistēmu kvalitātes un iekļautības līmeni, tostarp veicinot tehniskās un digitālās prasmes un uzlabojot skolotāju profesijas pievilcīgumu.

3.Ņemot vērā reģionālās atšķirības, uz ieguldījumiem vērstu ekonomikas politiku koncentrēt uz transportu, jo īpaši tā ilgtspēju, digitālo infrastruktūru, pāreju uz mazoglekļa ekonomiku un enerģētikas pārkārtošanu, tostarp attiecībā uz energoefektivitāti. Samazināt administratīvo slogu ieguldījumu veikšanai un publiskajā iepirkumā veicināt konkurenci, kas vairāk balstītos uz kvalitāti. Novērst šķēršļus, kas kavē pilnībā funkcionējošas inovācijas ekosistēmas izveidi.