EIROPAS KOMISIJA Briselē, 24.5.2018 COM(2018) 353 final 2018/0178(COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par regulējuma izveidi ilgtspējīgu ieguldījumu veicināšanai (Dokuments attiecas uz EEZ) {SEC(2018) 257 final}

{SWD(2018) 264 final}

{SWD(2018) 265 final}



PASKAIDROJUMA RAKSTS 1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS • Priekšlikuma pamatojums un mērķi Šis priekšlikums ir daļa no plašākas Komisijas iniciatīvas ilgtspējīgai attīstībai. Tas ir pamats ES regulējumam, kurā vides, sociālie un pārvaldības (VSP) apsvērumi ietverti finanšu sistēmas pamatā, lai atbalstītu Eiropas ekonomikas pārveidi par zaļāku, noturīgāku aprites sistēmu. Lai padarītu ieguldījumus ilgtspējīgākus, pieņemot lēmumus par ieguldījumiem, būtu jāapsver VSP faktori, ņemot vērā tādus faktorus kā siltumnīcefekta gāzu emisijas, resursu noplicināšana vai darba apstākļi. Šā priekšlikuma un līdz ar to ierosināto tiesību aktu mērķis ir iekļaut VSP apsvērumus ieguldījumu un konsultāciju procesā konsekventā veidā dažādās nozarēs. Tam būtu jānodrošina tas, ka finanšu tirgus dalībnieki (PVKIU pārvaldības uzņēmumi, AIFP, apdrošināšanas sabiedrības, AKUI, EuVECA pārvaldnieki un EuSEF pārvaldnieki), apdrošināšanas izplatītāji vai ieguldījumu konsultanti, kuri no saviem klientiem vai labumguvējiem saņem pilnvaras pieņemt lēmumus par ieguldījumiem viņu vārdā, iekļauj VSP apsvērumus savos iekšējos procesos un par to informē savus klientus. Turklāt, lai palīdzētu ieguldītājiem salīdzināt ieguldījumu radīto oglekļa pēdu, priekšlikumos ieviestas jaunas mazoglekļa un labvēlīgas oglekļa ietekmes etalonu kategorijas. Šiem priekšlikumiem, kuri ir savstarpēji pastiprinoši, būtu jāatvieglo ieguldījumu veikšana ilgtspējīgos projektos un aktīvos visā ES. Īpaši šajā priekšlikumā izklāstīti vienoti kritēriji, lai noteiktu, vai saimnieciskā darbība ir ekoloģiski ilgtspējīga. Turklāt tajā nosaka procesu, iekļaujot daudzpusēju ieinteresēto personu platformu, lai izveidotu vienotu ES klasifikācijas sistēmu, kas balstīta uz konkrētu kritēriju kopumu, lai noteiktu, kuras saimnieciskās darbības tiek uzskatītas par ilgtspējīgām. Tam būtu jāsniedz ekonomikas dalībniekiem un ieguldītājiem skaidrība par to, kuras darbības tiek uzskatītas par ilgtspējīgām, lai viņi to varētu ņemt vērā, pieņemot lēmumus par ieguldījumiem. Tas palīdzētu nodrošināt, ka ieguldījumu stratēģija tiek orientēta uz tādām saimnieciskām darbībām, kas patiesi veicina vides mērķu sasniegšanu, vienlaikus atbilstot obligātajiem sociālajiem un pārvaldības standartiem. Lielāka skaidrība par to, ko var uzskatīt par ekoloģiski ilgtspējīgu ieguldījumu, atvieglos ekoloģiski ilgtspējīgu ieguldījumu piekļuvi pārrobežu kapitāla tirgum. Komisijas dokumentu kopums saskan ar vispasaules centieniem virzībā uz ilgtspējīgāku ekonomiku. Valdības visā pasaulē izvēlējušās ilgtspējīgāku kursu mūsu planētai un mūsu ekonomikai, pieņemot 2016. gada Parīzes nolīgumu par klimata pārmaiņām un Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam. ES iestājas par attīstību, kas risina tagadnes vajadzības, vienlaikus neapdraudot nākamo paaudžu spēju apmierināt savas vajadzības. Ilgtspējas jautājums jau gadiem ilgi ir bijis Eiropas projekta pamatā. ES Līgumos atzīta tā sociālā un vides dimensija, ar kurām saistītie jautājumi būtu jārisina kopā. Komisijas 2016. gada paziņojumā par nākamajiem pasākumiem virzībā uz ilgtspējīgu Eiropas nākotni ANO Ilgtspējīgas attīstības programmas 2030. gadam ilgtspējīgas attīstības mērķus (IAM) sasaista ar Eiropas politikas sistēmu, lai nodrošinātu, ka visās ES rīcības un politikas iniciatīvās gan ES mērogā, gan globāli jau no paša sākuma ņemti vērā IAM. ES ir arī pilnībā apņēmusies sasniegt “ES 2030” klimata un enerģētikas mērķus un integrēt ilgtspējīgu attīstību ES politikā, kā paziņots Žana Kloda Junkera 2014. gada Eiropas Komisijas politiskajās pamatnostādnēs. Tāpēc daudzas no Eiropas Komisijas politikas prioritātēm 2014.–2020. gadam ietvertas ES klimata mērķos un īsteno 2030. gada ilgtspējīgas attīstības programmu. Tas ietver Investīciju plānu Eiropai, Aprites ekonomikas paketi, Enerģētikas savienības paketi, ES Bioekonomikas stratēģijas atjauninājumu, Kapitāla tirgus savienību un ES budžetu 2014.–2020. gadam, tajā skaitā Kohēzijas fondu un pētniecības projektus. Turklāt Komisija ieviesa daudzpusēju ieinteresēto personu platformu, lai uzskaitītu un apmainītos ar paraugpraksi IAM īstenošanā. ES ilgtspējas mērķu sasniegšanai vajadzīgi nozīmīgi ieguldījumi. Aplēsts, ka klimata un enerģētikas telpā vien ir vajadzīgi ikgadēji ieguldījumi 180 miljardu EUR apjomā, lai līdz 2030. gadam sasniegtu klimata un enerģētikas mērķus. Būtiskai daļai no šīm finanšu plūsmām jānāk no privātā sektora. Ieguldījumu nepietiekamības novēršana nozīmē privātā kapitāla plūsmas ievērojami pārorientēt uz ilgtspējīgākiem ieguldījumiem, un tam nepieciešama visaptveroša Eiropas finanšu shēmas pārskatīšana. Šajā kontekstā Komisija 2016. gada decembrī izveidoja Augsta līmeņa ekspertu grupu (ALEG), lai izstrādātu ES ilgtspējīga finansējuma stratēģiju. ALEG publicēja nobeiguma ziņojumu 2018. gada 31. janvārī. Šajā ziņojumā sniegts visaptverošs redzējums par ilgtspējīgu finansējumu Eiropai un identificētas divas prasības Eiropas finanšu sistēmai. Pirmā ir uzlabot finansējuma piešķiršanu ilgtspējīgai un iekļaujošai izaugsmei. Otrā ir stiprināt finanšu stabilitāti, vides, sociālos un pārvaldības (VSP) faktorus iekļaujot ieguldījumu lēmumu pieņemšanā. ALEG sniedza astoņus pamatieteikumus, kurus tā uzskata par būtisku pamatu ilgtspējīgai Eiropas finanšu sistēmai. Starp šiem ieteikumiem ir ALEG aicinājums izveidot tehniski spēcīgu klasifikācijas sistēmu ES līmenī, tā saukto ilgtspējas taksonomiju, lai nodrošinātu skaidrību par to, kas ir “zaļš” jeb “ilgtspējīgs”. Ekspertu grupas padoms bija vispirms noteikt, kad saimniecisko darbību var uzskatīt par ekoloģiski ilgtspējīgu. Lai turpinātu ALEG darbu, Komisija 2018. gada 8. martā publicēja Rīcības plānu ilgtspējīgas izaugsmes finansēšanai. Tajā Komisija apņēmusies 2018. gada 2. ceturksnī iesniegt tiesību akta priekšlikumu, kas nodrošina pakāpenisku ES taksonomijas izstrādi attiecībā uz klimata pārmaiņām un ekoloģiski un sociāli ilgtspējīgām darbībām, iespēju robežās balstoties uz jau veikto darbu. Mērķis ir iekļaut nākamo ES taksonomiju ES tiesību aktos un nodrošināt pamatu šādas klasifikācijas sistēmas izmantošanai dažādās jomās (piemēram, standartos, marķējumos, ilgtspējas etalonos). • Atbilstība spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā Priekšlikumā paredzēti kritēriji un process, kā noteikt ekoloģiski ilgtspējīgu ieguldījumu, lai nodrošinātu, ka vienoto tirgu neizkropļo dažādas šā jēdziena interpretācijas dalībvalstīs. Šis priekšlikums ir saskanīgs ar citiem politikas noteikumiem vienotā tirgus un finanšu tirgu politikas jomās, jo tas neiejaucas nevienā spēkā esošā noteikumā, bet ļauj spēkā esošajiem un nākamajiem tiesību aktu noteikumiem izmantot un attīstīt kopējo jēdzienu par ekoloģiski ilgtspējīgu ieguldījumu nākotnē. Nav atšķirību no citiem vienotā tirgus politikas noteikumiem vai neatbilstību tiem. • Atbilstība citiem Savienības politikas virzieniem Priekšlikums papildina pašreizējo ES vides un klimata politiku. Kopējā izpratne par to, kas veido ekoloģiski ilgtspējīgu ieguldījumu, papildinās esošo ES vides politiku, nodrošinot atsauces punktu, kuru varēs izmantot nākotnē, lai šāda politika visā Savienībā tiktu izstrādāta konsekventāk. Priekšlikuma pamatā ir esošā politika, un konsekvences nodrošināšanai tajā izmantotas šīs politikas jomās izstrādātie jēdzieni. Tā pamatā ir jēdzieni, kas izstrādāti Septītajā vides rīcības programmā, Ūdens pamatdirektīvā, Rīcības plānā pārejai uz aprites ekonomiku, Rūpniecisko emisiju direktīvā, piemēram, atsaucoties uz Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam, Ekomarķējuma regulu, Saimniecisko darbību statistisko klasifikāciju Eiropas Kopienā (NACE), Vides aizsardzības darbību un izdevumu klasifikāciju (CEPA) un Resursu apsaimniekošanas darbību klasifikāciju (CReMA). 2. JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE • Juridiskais pamats Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 114. pantā Eiropas Parlamentam un Padomei ir paredzētas pilnvaras pieņemt pasākumus, lai tuvinātu dalībvalstu normatīvos un administratīvos aktos paredzētos noteikumus, kas saistīti ar iekšējā tirgus izveidi un darbību. LESD 114. pants ļauj ES veikt pasākumus, lai likvidētu pastāvošos šķēršļus īstenot pamatbrīvības un nepieļaut šādu šķēršļu rašanos, tajā skaitā tos, kas ekonomikas dalībniekiem, tajā skaitā ieguldītājiem, apgrūtina iespēju pilnībā izmantot iekšējā tirgus ieguvumus.

Pašlaik atšķiras dalībvalstu interpretācijas par to, kas skaitās ilgtspējīgs ieguldījums. Dažās dalībvalstīs pastāv marķējuma sistēmas vai tirgus virzītas iniciatīvas, lai noteiktu, kas ieguldījumu nolūkā tiek uzskatīts par “zaļu”, citās nav nekādu noteikumu, bet tās varētu pieņemt tiesību aktus šajā jomā, balstoties uz savu ilgtspējīga ieguldījuma definīciju. Valstu marķējumi, kas balstīti uz dažādiem kritērijiem, pēc kuriem saimnieciskas darbības uzskatāmas par ekoloģiski ilgtspējīgām, ieguldītājiem apgrūtina iespēju salīdzināt “zaļus” ieguldījumus, tādējādi mazinot viņu vēlmi veikt pārrobežu ieguldījumus. Pastāvošās novirzes ir slogs arī ekonomikas dalībniekiem, kuriem jānodrošina atbilstība atšķirīgiem standartiem dažādās dalībvalstīs. Lai novērstu pastāvošās novirzes un turpmāku šķēršļu rašanos attiecībā uz iekšējo tirgu, šajā priekšlikumā noteikta standarta ES līmeņa definīcija par to, kas tiek uzskatīts par ekoloģiski ilgtspējīgu saimniecisku darbību ieguldījumu nolūkā. Šā priekšlikuma mērķis ir standartizēt ekoloģiski ilgtspējīga ieguldījuma jēdzienu visā Savienībā, tādējādi atvieglojot ieguldījumu ekoloģiski ilgtspējīgās saimnieciskās darbībās gan valstu līmenī, gan vairāk nekā vienā ES valstī. Standartizētais jēdziens ļaus arī ekonomikas dalībniekiem vieglāk piesaistīt ieguldījumus no ārvalstīm. LESD 114. pants ir juridiskais pamats, uz kuru balstoties ES var pieņemt šo priekšlikumu, jo tā mērķi ir atvieglot ES mēroga ieguldījumu ilgtspējīgās saimnieciskās darbībās neatkarīgi no valstu robežām. • Subsidiaritāte (jomas, kas nav Savienības ekskluzīvā kompetencē) Šis priekšlikums ir saskaņā ar subsidiaritātes principu, kas noteikts Līguma par Eiropas Savienību (LES) 5. pantā. Princips nosaka, ka rīcību var veikt ES līmenī tikai gadījumā, ja tās paredzētais mērķis nav sasniedzams zemākā līmenī. Pastāvošais skaidrības trūkums par to, kas veido ekoloģiski ilgtspējīgu saimniecisko darbību, varētu saasināties, ja dalībvalstis mēģinātu īstenot rīcību šajā jomā paralēli, bez saskaņošanas. Ņemot vērā saistības pret vides un klimata politikas mērķiem gan starptautiski (piemēram, Parīzes nolīgums), gan ES līmenī, aizvien vairāk dalībvalstu, iespējams, apsvērs iespēju ieviest marķējumus ilgtspējīgiem finanšu produktiem, izmantojot pašas savas pielāgotās taksonomijas. Tas saasinātu valstu šķēršļus kapitāla tirgu darbībai un kavētu līdzekļu iegūšanu ilgtspējīgiem projektiem. Klasifikācijas sistēmu dažādošana palielinātu tirgus sadrumstalotību un radītu konkurences problēmas, apgrūtinot un sadārdzinot ieguldītāju iespēju izprast, kas ir ilgtspējīgs un kas tāds nav. Tāpēc kritērijiem, lai noteiktu, kas veido ilgtspējīgu darbību ieguldījumu nolūkā, vajadzētu būt standartizētiem ES līmenī. Pēc tam būtu jāizveido vienota ES klasifikācijas sistēma, ieviešot procesu, kurā iesaistītas visas attiecīgās ieinteresētās personas. Tas ļaus ekonomikas dalībniekiem vienkāršāk piesaistīt kapitālu ilgtspējīgiem ieguldījumiem no visas ES. Tas būs pirmais solis virzienā uz “zaļās tukšvārdības” novēršanu un atvieglos ieguldītājiem iespēju noteikt kritērijus, kas tiek piemēroti, klasificējot finanšu produktu kā “zaļu” jeb ilgtspējīgu. Priekšlikums tādējādi ir paredzēts, lai novērstu pastāvošā tiesiskā regulējuma trūkumus, izveidojot standarta kritērijus, lai noteiktu, kas skaitās ekoloģiski ilgtspējīgs ieguldījums. ES līmeņa rīcība ir efektīvāka, lai garantētu vienotību un juridisko noteiktību attiecībā uz Līgumā noteikto brīvību īstenošanu. • Proporcionalitāte Šis priekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu, kas noteikts LES 5. pantā. Ierosinātie pasākumi rada stimulus, kas mudina ieguldīt zaļās darbībās, neietekmējot citus ieguldījumus. Tie ir nepieciešami, lai ieguldītājiem izskaidrotu jautājumus, ES līmenī standartizējot kritērijus, kas izmantoti, lai noteiktu ieguldījuma ekoloģiskās ilgtspējas pakāpi. Standarta kritēriju nodrošināšana ļaus ieguldītājiem vieglāk noteikt konkrēta ieguldījuma attiecīgo ekoloģisko ilgtspēju un salīdzināt ieguldījumus gan valstu līmenī, gan starp dalībvalstīm. Priekšlikums paredzēts, lai novērstu pastāvošo valstu taksonomiju atšķirības un tirgū balstītās ierosmēs valstu līmenī nolūkā novērst “zaļās tukšvārdības” risku, ļautu ekonomikas dalībniekiem vieglāk iegūt līdzekļus ekoloģiski ilgtspējīgām pārrobežu darbībām un mēģinātu izveidot vienlīdzīgus konkurences apstākļus visiem tirgus dalībniekiem. Attiecībā uz izmaksām, kas rodas finanšu tirgus dalībniekiem šādas saskaņošanas dēļ, ar priekšlikumu tiek ieviests informācijas atklāšanas pienākumu tikai tiem, kuri piedāvā tādus finanšu produktus, ko paši sauc par ekoloģiski ilgtspējīgiem. To piemēros tikai tad, kad būs izstrādāta ES klasifikācijas sistēma. Turklāt šajā priekšlikumā izmantotā pieeja nodrošina pietiekami lielu elastīgumu dalībvalstīm, lai tās izlemtu konkrētas valstu marķējumu detaļas, piemēram, elastīgumu finanšu tirgus dalībniekiem attiecībā uz pakāpi, kādā piedāvātais finanšu produkts satur aktīvus, kas tiek uzskatīti par ekoloģiski ilgtspējīgiem ES klasifikācijas sistēmā. Tāpēc priekšlikums nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai risinātu jautājumus ES līmenī. • Instrumenta izvēle Šis priekšlikums ir paredzēts, lai standartizētu veidu, kā nosaka ieguldījuma vides ilgtspējas pakāpi, balstoties uz kritērijiem, kādi jāizpilda šādam ieguldījumam, lai izvairītos no atšķirīgām valstu pieejām. Dažādi izvēlētie instrumenti, piemēram, neleģislatīvs pasākums vai direktīva, kas nodrošina minimālu saskaņošanu, atstātu dalībvalstīm rīcības brīvību attiecībā uz ekoloģiski ilgtspējīga ieguldījuma definēšanu, balstoties uz atšķirīgām saimniecisko darbību klasifikācijām. Tāda rīcības brīvība varētu vēl vairāk sadrumstalot vienoto tirgu un nozīmēt, ka finanšu produkti ar vājiem darbības rezultātiem vides jomā joprojām tiks marķēti kā “ekoloģiski ilgtspējīgi”. Šis priekšlikums nodrošina, ka finanšu tirgus dalībnieki, kas piedāvā finanšu produktus kā ekoloģiski ilgtspējīgus ieguldījumus vai kā ieguldījumus ar līdzīgām iezīmēm, ieguldītājiem radīs skaidrību par to, kāpēc šādus produktus var uzskatīt par ekoloģiski ilgtspējīgiem, balstoties uz vienotiem kritērijiem, kas noteikti ES līmenī. Minēto politikas mērķu sasniegšanai ir nepieciešama tieši piemērojama regula, kas nodrošina pilnīgu saskaņošanu. Regula tādējādi ir labākais veids, kā sasniegt pilnīgu saskaņošanu, izvairīties no atšķirībām un tādējādi nodrošināt lielāku skaidrību tirgus dalībniekiem. 3. EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI • Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Ieinteresēto personu viedokļi tika apkopoti sabiedriskas apspriešanas laikā Augsta līmeņa ekspertu grupas ilgtspējīga finansējuma jautājumos starpposma ziņojumā, kā arī Komisijas veiktajās finanšu iestāžu mērķorientētās intervijās. Ieinteresētajām personām tika prasīts, kam vajadzētu būt iekļautam ES taksonomijā, vai viņi redz vajadzību pēc regulatīvas iejaukšanās un kādai vajadzētu būt ES taksonomijas sākotnējai darbības jomai. Apkopotos viedokļus par šiem trim tematiem var rezumēt šādi: ·ES regulatīvā iejaukšanās — lielākā daļa respondentu atbalstīja taksonomijas izstrādāšanu (proti, ilgtspējīgu saimniecisku darbību klasifikāciju) ES līmenī. Daudzi no viņiem teica, ka ES taksonomijas pamatā vajadzētu būt vai vismaz tai būtu jāņem vērā pastāvošais starptautiskais regulējums (piemēram, ANO IAM) un klasifikācijas (piemēram, darbs, ko veikusi Klimata obligāciju iniciatīva, Eiropas Ilgtspējīgu ieguldījumu forums, klimatiskās finanšu informācijas izpaušanas darba grupa u. c.). ·Darbības joma — lielākā daļa respondentu norādīja, ka ES taksonomijai eventuāli vajadzētu iekļaut visus ilgtspējas mērķus (vides un sociālos). Daži respondenti atbalstīja pakāpenisku pieeju, sākot ar vidi. ·Detalizācijas pakāpe — viedokļi atšķīrās attiecībā uz vēlamo ES taksonomijas detalizācijas pakāpi. Finanšu nozare lielākoties atbalstīja nepreskriptīvu taksonomiju, citas ieinteresētās personas (privātpersonas un pilsoniskā sabiedrība) deva priekšroku detalizētākai taksonomijai, kas sniedz skaidras definīcijas un (izmērāmus) kritērijus.

Komisijas priekšlikums kopumā atbilst ieinteresēto personu viedokļiem, ciktāl tas: i) nosaka vienotus kritērijus un skaidru procesu, lai izveidotu ekoloģiski ilgtspējīgu darbību taksonomiju ar juridiski saistošu aktu, balstoties uz vides mērķiem; ii) nodrošina, ka ES taksonomija ir balstīta uz spēkā esošo starptautisko regulējumu un ir pietiekami sīki detalizēta, lai nodrošinātu pamatu kopējam un unikālam izteiksmes veidam par ilgtspēju; iii) nodrošina pārskatīšanas klauzulu, lai būtu iespējams iekļaut arī sociālos mērķus. Tam vajadzētu novērst pašreizējo sadrumstalotību un viest vajadzīgo skaidrību ieguldītājiem par to, kādas ir ekoloģiski ilgtspējīgas saimnieciskās darbības. • Ekspertu atzinumu vākšana un izmantošana Priekšlikums ir balstīts uz Augsta līmeņa ekspertu grupas ilgtspējīga finansējuma jautājumos nobeiguma ziņojumu, kurā ieteikts izveidot un uzturēt kopēju ilgtspējas taksonomiju ES līmenī. Saskaņā ar šo ziņojumu šai koplietotajai ES ilgtspējīgu darbību klasifikācijai: ·vajadzētu būt saskaņotai ar ES deklarētajiem publiskajiem politikas mērķiem, tajā skaitā Parīzes nolīguma, IAM īstenošanu; ·būtu jānodrošina tirgus dalībniekiem norādījumi par konkrēto darbību nozīmi vai to radīto pienesumu; ·taksonomijas parametriem un to pamatā esošajiem datiem vajadzētu būt viegli pieejamiem un izstrādātiem daudzpusējā ieinteresēto personu procesā, lai nodrošinātu tirgus ieinteresētību; ·vajadzētu būt instrumentam, kas attīstās. Ilgtspēju veidojusī zinātne ir dinamiska un mainīga, tāpat kā sociālās vēlmes, kā arī ieguldītāju un tirgus vajadzības. Tāpēc būtu jāuzskata, ka taksonomija atspoguļo labākās pašlaik mūsu rīcībā esošās zināšanas, un tā būs pastāvīgi jāpārskata. Priekšlikums arī balstīts uz pētījumu ““Zaļā” definēšana zaļo finanšu kontekstā”, ko 2017. gadā pasūtīja Komisija un kas iekļauj: ·pārskatu un analīzi par visas pasaules centieniem radīt “zaļā” definīciju zaļo obligāciju, aizdevumu un biržu sarakstos iekļautu kapitāla vērtspapīru kontekstā; ·līdzekļus un darbības jomu, lai noteiktu “zaļos” aktīvus un darbības, izmantojot konceptuālas definīcijas, taksonomijas, reitingu metodikas un citus mehānismus; ·pieejamo “zaļā” definīciju, aprakstu un atsevišķu definīciju novērtējumu sarakstu, kā arī salīdzinājumu starp pieejamajām “zaļo” nozaru taksonomijām. Šis priekšlikums uzsāk pakāpenisku procesu ES klasifikācijas sistēmas izveidei, kurā iesaistīs plašu ieinteresēto personu loku ar attiecīgajām zināšanām un kompetencēm. Pirmkārt, šis priekšlikums paredz regulējumu, lai izveidotu vienotus kritērijus, kas parāda, kad saimniecisku darbību var uzskatīt par ekoloģiski ilgtspējīgu. Komisija vēlāk, pamatojoties uz ekspertu veidotas ilgtspējīga finansējuma platformas sniegtajām tehniskajām konsultācijām, noteiks darbības, kas būs uzskatāmas par ilgtspējīgām. Šī pieeja atspoguļo faktu, ka zināšanas par vides ietekmi un kompetence šajā jomā attīstās ātri. Tiesiskajam regulējumam tāpēc jābūt elastīgam, lai to vajadzības gadījumā varētu atjaunināt, ņemot vērā nākamos zinātnes, tehnoloģijas un tirgus procesus. Otrkārt, šajā priekšlikumā ņemts vērā augstais sarežģītības, detalizācijas, granularitātes līmenis, kā arī nepieciešamo resursu līmenis; tas ir tāds, ka ES klasifikācija būs jāizstrādā pakāpeniski, sākot ar tām vides jomām, kurās rīcība ir vajadzīga steidzamāk un zināšanas ir modernākas. • Ietekmes novērtējums Priekšlikumā ņemti vērā atzinumi (pozitīvi atzinumi ar iebildumiem, kas sniegti 2018. gada 14. maijā, un iepriekšēji divi negatīvie atzinumi), ko sniegusi Regulējuma kontroles padome (RSB). Priekšlikumā un pārskatītajā ietekmes novērtējumā izskatītas RSB piezīmes, kuras atzinumos secināts, ka pirms iniciatīvas virzīšanas tālāk bija nepieciešami grozījumi. Piezīmes, kas saņemtas pozitīvā trešā atzinuma ietvaros, koncentrējās uz šādiem aspektiem: ·skaidrības nodrošināšana par jēdzienu “nekāda kaitējuma nenodarīšana” un “būtisks ieguldījums ilgtspējā” darbību; ·pārliecināšanās, ka uzraudzības un novērtēšanas sistēma ietver problēmas un riskus, kas jāņem vērā, izstrādājot tehniskās pārbaudes kritērijus; ·izvēļu salīdzināšanā iegūtā izmaksu un ieguvumu kompromisa pārredzamības veicināšana. Šīs bažas tika kliedētas vērā ietekmes novērtējuma galīgajā un pārskatītajā versijā.

Iepriekš saņemtās RSB piezīmes tika pilnībā ņemtas vērā gan priekšlikumā, gan pievienotajā pārskatītajā ietekmes novērtējumā, un tās var sagrupēt trīs plašākās problēmu jomās: pirmkārt un galvenokārt, RSB ieteica, ka ietekmes novērtējumā būtu labāk jāizskaidro dažādo pasākumu, tajā skaitā taksonomijas, darbības joma, secība un saskaņotība, kā arī tas, kā tas saistīts ar citiem priekšlikumiem. Ietekmes novērtējuma galīgā versija ieguva no šādiem uzlabojumiem: ·tika labāk aprakstīta taksonomijas tūlītēja un iespējamā izmantošana nākotnē, kā arī tas, kā tā tiks iedzīvināta; ·tika skaidrāk aprakstīts, kā tiks veikts ietekmes novērtējums par ieinteresētajām personām radīto izmaksu raksturu un lielumu, pirms pieņems katru deleģēto aktu, kurā noteiks tehniskās pārbaudes kritērijus; ·tika izskaidrota konsekvence un papildināmība ar spēkā esošajiem ES tiesību aktiem un politiku citās jomās (piemēram, vides un klimata, enerģētikas, transporta jomā); ·tika izskaidrota secība un mijiedarbība starp “vides taksonomiju” un “sociālo taksonomiju”; ·tika noskaidrots, kā taksonomija tiks paplašināta un atjaunināta laika gaitā un novērtētas ar to saistītās administratīvās izmaksas; ·tika noskaidrots, kā tiks informēti/iesaistīti likumdevēji tehniskās pārbaudes kritēriju izstrādes laikā. Otrkārt un konkrētāk, RSB pauda bažas par tūlītēju taksonomijas izmantošanu un riskiem, kas saistīti ar šādas izmantošanas pienākuma noteikšanu finanšu tirgus dalībniekiem, pirms taksonomija sasniegusi pietiekamu stabilitāti un briedumu. Tiesību akta priekšlikumā, kas balstīts uz galīgo un pārskatīto ietekmes novērtējumu, šīs bažas kliedētas šādi: ·Virkne noteikumu šajā priekšlikumā nodrošina to, ka taksonomija tiks izmantota tikai tad, kad tā būs stabila un nobriedusi, lai izvairītos no neproporcionālu izmaksu radīšanas finanšu tirgus dalībniekiem. Šo aizsargpasākumu mērķis ir tāds, ka taksonomijas izmantošana notiks tikai pēc apspriešanās procesa ar ieinteresētajām personām, kas ir radījis interesi un labu jēdziena izpratni: –18. pants nosaka, ka šīs regulas rezolutīvā daļa (3.–12. pants) stāsies spēkā sešus mēnešus pēc deleģēto aktu stāšanās spēkā. Tas nozīmē, ka finanšu tirgus dalībniekiem nebūs jāpiemēro ekoloģiski ilgtspējīgu saimniecisko darbību kritēriji, pirms viņiem būs bijis pietiekami daudz laika, lai sagatavotos un iepazītos ar noteikumiem un to piemērošanu. –Finanšu tirgus dalībniekiem, kuri tirgo finanšu produktus kā ekoloģiski ilgtspējīgus, būs jānodrošina pienācīga informācijas atklāšana. Tomēr šis priekšlikums nodrošina, ka attiecīgie informācijas atklāšanas pienākumi ir tādi, kas neuzliek neproporcionālu slogu attiecīgajiem finanšu tirgus dalībniekiem. 4. pants nosaka, ka informācija jāatklāj tādā veidā un tādā apjomā, kādā, pieņemot lēmumus par ieguldījumu, tika ņemti vērā kritēriji, kas nosaka ieguldījuma ekoloģisko ilgtspēju atbilstoši taksonomijai. Deleģētie akti konkretizēs precīzu šī informācijas atklāšanas pienākuma apmēru, balstoties uz rūpīgu ietekmes novērtējumu. –Mazoglekļa vai labvēlīgas oglekļa ietekmes etalonu pārvaldnieki varēs izstrādāt savu metodiku un saistītos informācijas atklāšanas pienākumus bez pienākuma izmantot taksonomiju, kas veidos vienīgi atsauci etalonu pamatā esošo aktīvu izvēlei. Treškārt, RSB pauda bažas par veidu, kādā tiks iedzīvināti taksonomijas seši 5. pantā minētie vides mērķi, jo īpaši attiecībā uz jēdzienu “nekāda kaitējuma nenodarīšana” un to mijiedarbība ar spēkā esošajiem Savienības tiesību aktiem, kā arī jēdzienu “būtisks ieguldījums ilgtspējā”. Ar to saistītas bija arī bažas par iespējamiem konkurences izkropļošanas draudiem, izvirzot neviendabīgus kritērijus dažādām apakšnozarēm. Šīs bažas tika atspoguļotas ietekmes novērtējumā, un juridiskajā tekstā tās kliedētas šādi: ·apsvērumos uzsvērts, ka deleģētajiem aktiem, kas nosaka tehniskos pārbaudes kritērijus katram no sešiem vides mērķiem, tiks veikts rūpīgs ietekmes novērtējums. Pilnvaru piešķiršana Komisijai nosaka, ka abi kritēriju kopumi — tie, kas izpilda prasību “nenodarīt nekādu kaitējumu”, un tie, kas nosaka darbības “būtisko ieguldījumu ilgtspējā”, — tiks ņemti vērā kopā vienotajos deleģētajos aktos katram no sešiem mērķiem. ·14. panta 1. punkta d) apakšpunkts nosaka, ka tehniskās pārbaudes kritēriju izstrādē ņem vērā jebkurus attiecīgos spēkā esošos ES tiesību aktus. ·14. panta 1. punkta h) apakšpunkts nosaka, ka tehniskās pārbaudes kritēriji atzīst balasta aktīvu risku un ierosināto pasākumu iespējamo ietekmi uz tirgus likviditāti. Šie riski, kā arī jebkuri iespējamie nekonsekventu stimulu sniegšanas riski tiks stingri novērtēti, izstrādājot tehniskās pārbaudes kritērijus deleģēto aktu ietvaros, kā aprakstīts 14. pantā. ·14. panta 1. punkta i) apakšpunkts nosaka, ka deleģētie akti tiks izstrādāti katram mērķim atsevišķi visām attiecīgajām nozarēm, lai neizkropļotu konkurenci. 27. apsvērums atbalsta šo noteikumu. ·18. pants paredz papildu aizsargpasākumus finanšu tirgus dalībniekiem taksonomijas izmantošanai, atliekot šīs regulas darbības noteikumu piemērošanu. Tas nodrošina, ka finanšu tirgus dalībniekiem netiks uzlikti papildu pienākumi, līdz būs pietiekama skaidrība par taksonomijas saturu un atbilstību tai. Priekšlikums ir saskaņā ar vēlamā risinājuma ietekmes novērtējuma secinājumiem.

Galvenās politikas alternatīvas, kas apskatītas ietekmes novērtējumā, sastāvēja no šādiem risinājumiem: ·ES darbība netiek veikta (1. risinājums), ·ES vides taksonomija ar vidēju detalizācijas pakāpi (2. risinājums), ·ES vides taksonomija ar augstu detalizācijas pakāpi (3. risinājums). Izvēloties pirmo risinājumu, iespējams, tiktu tālāk attīstītas un nākotnē ar publisko iestāžu (piemēram, EIB) izstrādātām klasifikācijām konkurētu tirgus virzītas vai tirgū balstītas iniciatīvas ar dažādām darbības jomām, un tādējādi vidējā termiņā un ilgtermiņā nerastos saskanīga un vienbalsīga ilgtspējīgu darbību klasifikācijas sistēma. Tas, iespējams, ierobežotu iespēju kapitāla plūsmas pārvirzīt uz ilgtspējas mērķiem. 2. risinājums, no otras puses, paredz noteikt sešus ES vides mērķus, kā arī noteikt un klasificēt saimnieciskās darbības (kas sagrupētas makronozarēs, nozarēs un apakšnozarēs), kuras nepārprotami sekmēs kādu no minētajiem mērķiem. Tomēr detalizētāku tehniskās pārbaudes kritēriju trūkums rada šaubas par to, i) cik “zaļa” patiesībā ir taksonomija, kas izstrādāta atbilstoši 2. risinājumam (jo tā varētu atbalstīt saimnieciskās darbības apakšnozarē, kas definētas kā “zaļas” pat, ja tām ir vāji darbības rezultāti vides jomā), un iii) kāds ir labums konkrētajam ES vides mērķim (piemēram, izmērāmu ietekmju trūkums arī sarežģī datu vākšanu un uzraudzīšanu). 3. risinājums, kurš savukārt paredz tehniskās pārbaudes kritēriju izstrādi īpaši apakšnozarēm un ES vides mērķim, kuru sekmē apakšnozares, ir vēlamais risinājums, jo sniedz pilnīgu skaidrību par to, kuras darbības ir ekoloģiski ilgtspējīgas, arī pārvarot galvenos trūkumus, kas noteikti mazāk detalizētā taksonomijā (2. risinājums). Ekonomiskās ietekmes ziņā vienota klasifikācija ES līmenī palīdzētu noteikt, kuras darbības var uzskatīt par ilgtspējīgām, un sūtītu pienācīgus signālus ekonomikas dalībniekiem, jo ES politikas mērķi izpaustos reālos norādījumos, lai identificētu attiecīgos projektus vai ieguldījumus. Tādējādi varētu palīdzēt novirzīt lielāku kapitāla plūsmu ilgtspējīgiem ieguldījumiem. Šī regula ir nozīmīgs pirmais solis virzienā, kurš nodrošina skaidrību par to, kas veido ilgtspējīgu ieguldījumu, bet pati taksonomija tiks izstrādāta ar deleģēto aktu palīdzību. Ietekme uz ieinteresētajām personām būs atkarīga no taksonomijas galīgajiem lietojumiem un no taksonomijas rekvizītiem. Izmaksu ziņā šādas taksonomijas izstrāde prasīs laiku un resursus, kam arī būs ietekme uz ES budžetu (skatīt tālāk iedaļu par ietekmi uz budžetu). Vides ietekmes ziņā tiek plānots, ka ES taksonomija, kad tā tiks iedzīvināta, radīs pozitīvu netiešu ietekmi uz vidi Eiropas Savienībā. Skaidrības nodrošināšana par to, kas ir “zaļš”, sekmētu ieguldījumus ilgtspējīgos projektos un aktīvos visā ES. Tas palīdzētu sasniegt ES vides mērķus, piemēram, samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas saskaņā ar Parīzes nolīgumu un virzīties uz resursu ziņā efektīvu aprites ekonomiku. Papildu ieguldījumi, kas radīsies no uzlabotas pārredzamības un tirgus saskaņošanas, varētu palīdzēt nodrošināt tālejošu ilgtspējīgu pārveidi, kas paredzēta pašlaik jau īstenotajā vides politikā ES un dalībvalstu līmenī. Ieguldījumi zaļās nozarēs (piemēram, atjaunojamo energoresurus enerģijā, energoefektivitātē, atkritumu apsaimniekošanā, vides atjaunošanā) tādējādi radītu tūlītējus un ilgtermiņa vides ieguvumus, piemēram, samazinātu piesārņojuma līmeni (piemēram, gaisā, ūdenī un augsnē) un radītu saistītus ieguvumus veselībai, samazinātu siltumnīcefekta gāzu emisijas, tādējādi mazinot bīstamās klimata pārmaiņas, un saglabātu un uzlabotu dabas kapitālu un ekosistēmas pakalpojumus. Sociālās ietekmes ziņā arī ir sagaidāms noteikts pozitīvas sociālās ietekmes minimums, jo priekšlikums satur obligātos aizsargpasākumus, tajā skaitā attiecībā uz sociālajiem aspektiem. Nozīmīgāku sociālo ietekmi varētu gaidīt, kad ierosinātā iniciatīva tiks pārskatīta, lai tajā eventuāli iekļautu arī sociālos mērķus un sociāli ilgtspējīgas darbības, ko paredz pārskatīšanas klauzula. • Pamattiesības Priekšlikums respektē pamattiesības un ievēro Eiropas Savienības Pamattiesību hartas atzītos principus, ņemot vērā, ka noteiktā ekoloģiski ilgtspējīgā saimnieciskā darbība jāveic, ievērojot obligātos sociālos un pārvaldības aizsargpasākumus. 4. IETEKME UZ BUDŽETU Priekšlikumā iekļauts pants par ilgtspējīga finansējuma platformas izveidošanu. Šī platforma palīdzēs Komisijai ES klasifikācijas sistēmas pakāpeniskā izstrādē un atjaunināšanā. Tā veiks citus uzdevumus, kas nepieciešami, lai sasniegtu ilgtspējīga finansējuma rīcības plāna mērķus un īpaši konsultētu Komisiju par vajadzību grozīt šā priekšlikuma izveidoto regulējumu. Tai tiks arī dots uzdevums uzraudzīt kapitāla plūsmas ilgtspējīgos ieguldījumos un regulāri par tām ziņot Komisijai. Eiropas Uzraudzības iestādēm (EUI) būs galvenā loma ES ilgtspējas taksonomijas izstrādē, lai nodrošinātu, ka to var izmantot finanšu iestādes, piemērot finanšu produktiem un ka tā ir saderīga ar ES finanšu tiesību aktiem. EUI būs nozīmīga loma, lai nodrošinātu, ka ES ilgtspējas taksonomija tiek izstrādāta tā, lai tā būtu noderīga klimata scenāriju analīzē un, vēlākā posmā, klimata stresa testos. Lai paveiktu šo un citus uzdevumus, katrai iestādei būs vajadzīgs viens papildu pilnslodzes darbinieks no 2020. gada, kad paredzama dažādo priekšlikuma noteikumu piemērošana. Jāpiebilst, ka jebkuras budžeta prasības no EUI joprojām tiks pakļautas visiem pārskatatbildības nodrošināšanas un revīzijas mehānismiem, kas izveidoti EUI regulās to gada budžetu sagatavošanai, pieņemšanai un izpildei. Turklāt ikgadējo lēmumu par ES budžeta sabalansēšanai paredzēto summu EUI un to štatu sarakstiem (piemēram, lēmumu par personālu) joprojām pieņemtu Eiropas Parlaments un Padome, un tam vajadzīga atļauja no Eiropas Parlamenta pēc Padomes ieteikuma. Eiropas Vides aģentūra (EVA) arī tiks cieši iesaistīta ilgtspējīga finansējuma izstrādē, jo īpaši nodrošinot tehniskās zināšanas dažādās vides jomās, lai izstrādātu un uzturētu ES ilgtspējas taksonomiju visos ar klimatu saistītajos un vides jautājumos. EVA Ilgtspējīga finansējuma observatorijas ietvaros arī apkopos un sniegs datus par ieguldījumu vajadzībām un plūsmām ES dalībvalstīs un sniegs konsultācijas ES dalībvalstīm, lai izstrādātu to mazoglekļa un ilgtspējīgu ieguldījumu stratēģiju. Lai paveiktu šos un citus uzdevumus, EVA vajadzēs divus papildu pilnslodzes darbiniekus no 2020. gada. Eiropas Komisija būs atbildīga par platformas pārvaldīšanu (piemēram, tās sanāksmju un jebkuras apakšgrupas sanāksmju organizēšanu, rezultātu ziņošanu, tiesību aktu priekšlikumu sagatavošanu, sakaru uzturēšanu ar EUI un EVA, IT sadarbības rīka uzturēšanu, atlīdzības izmaksāšanu ekspertiem, citu sekretariāta pienākumu veikšanu utt.). Lai paveiktu šos un citus uzdevumus, Eiropas Komisijai no 2020. gada vajadzēs 10 pilnslodzes (astoņus AD kategorijas un divus AST kategorijas) darbiniekus. Šī priekšlikuma finansiālā ietekme un ietekme uz budžetu sīkāk izskaidrota šim priekšlikumam pievienotajā tiesību akta priekšlikuma finanšu pārskatā. Jāpiebilst, ka tiesību akta priekšlikuma finanšu pārskatā sniegtā informācija ir saderīga ar daudzgadu finanšu shēmas priekšlikumu periodam pēc 2020. gada. 5. CITI JAUTĀJUMI • Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, novērtēšanas un ziņošanas kārtība

Vienotie kritēriji ekoloģiski ilgtspējīgu saimniecisko darbību noteikšanai tiks izstrādāti un iedzīvināti ar turpmākiem deleģētajiem aktiem, kas definēs tehniskās pārbaudes kritērijus. Šiem deleģētajiem aktiem tiks veikts pienācīgs ietekmes novērtējums. Tehniskās pārbaudes kritēriju izstrādē tiks ņemta vērā jo īpaši to ietekme uz konkurenci nozarēs un to starpā, uz pastāvošajiem zaļajiem finanšu produktiem un tirgiem, un uz likviditāti finanšu tirgos, kā arī uz potenciālajiem riskiem, ko rada nekonsekventu stimulu radīšana. Izvērtēšanu un ziņošanu pēc šīs regulas piemērošanas sākšanas plāno veikt ik pēc trim gadiem. Komisijai jāpublicē ziņojums par šīs regulas piemērošanu, kurā izvērtēts tās īstenošanas progress attiecībā uz tehniskās pārbaudes kritēriju izstrādi ekoloģiski ilgtspējīgām saimnieciskajām darbībām un iespējamā vajadzība pārskatīt šajā regulā noteiktos kritērijus, lai uzskatītu saimniecisko darbību par ekoloģiski ilgtspējīgu. Komisijai būtu arī jānovērtē, vai ir lietderīgi izveidot pārbaudes mehānismu, lai pārbaudītu atbilstību kritēriju piemērošanai saimnieciskās darbības ekoloģiskās ilgtspējas noteikšanai. Visbeidzot, Komisijai būtu jāizvērtē, vai ir lietderīgi paplašināt šīs regulas darbības jomu, lai iekļautu arī citus ilgtspējas mērķus, jo īpaši sociālos mērķus, kā arī kopējā ekoloģiski ilgtspējīga ieguldījuma jēdziena izmantojumu Savienības tiesību aktos un dalībvalstu līmenī. Jebkuriem nākotnē gaidāmiem Komisijas tiesību aktu priekšlikumiem, kas noteiks ekoloģiski ilgtspējīgu darbību ES klasifikācijas saistošu izmantojumu papildu jomās, tiks veikti ietekmes novērtējumi saskaņā ar labāka regulējuma principiem. Komisijai ir pienākums šo ziņojumu pārsūtīt Eiropas Parlamentam un Padomei. Komisijai atbilstoši vajadzībai jāsniedz priekšlikumi grozīt šo regulu. • Sīks priekšlikuma konkrēto noteikumu skaidrojums 1. pantā noteikts šīs regulas priekšmets un darbības joma. Šis priekšlikums nosaka regulējumu, kā izstrādāt vienotus kritērijus, lai noteiktu saimnieciskās darbības ekoloģisko ilgtspēju tikai nolūkā noteikt ieguldījuma ilgtspējas pakāpi. Šis priekšlikums nodrošina pamatu saimniecisko darbību, nevis uzņēmumu vai aktīvu ekoloģiskās ilgtspējas izveidošanai. Tāpēc tas nesaskaņo metodiku, lai noteiktu ieguldījuma ekoloģisko ilgtspēju konkrētos uzņēmumos vai aktīvos. Tomēr vienoti kritēriji ekoloģiski ilgtspējīgām darbībām ļaus noteikt ekoloģiskas ilgtspējas pakāpi konkrētam uzņēmumam ieguldījumu nolūkos. Ja uzņēmums veic tikai ekoloģiski ilgtspējīgas darbības, ieguldījums šajā uzņēmumā tiks uzskatīts par ekoloģiski ilgtspējīgu. Tādējādi šāda uzņēmuma akcija būs ekoloģiski ilgtspējīgs aktīvs. Tiem uzņēmumiem, kas veic vairākas darbības, no kurām tikai dažas ir ekoloģiski ilgtspējīgas, var būt atšķirīgas ekoloģiskas ilgtspējas pakāpes, kuras var noteikt, piemēram, balstoties uz tāda apgrozījuma īpatsvaru, kurš rodas no ilgtspējīgām darbībām salīdzinājumā ar citām darbībām. Aktīvi, kas tiek izmantoti, lai finansētu tikai uzņēmuma ekoloģiski ilgtspējīgās darbības (piemēram, zināma veida obligācijas), tiks uzskatīti par ekoloģiski ilgtspējīgiem ieguldījumiem, savukārt citiem aktīviem var būt atšķirīga ekoloģiskās ilgtspējas pakāpe. Tāpat ekoloģiskas ilgtspējas pakāpi var arī noteikt ieguldījumu portfeļiem, kas sastāv no vairākiem uzņēmumiem, kuri stimulēs ieguldījumus ekoloģiski ilgtspējīgās saimnieciskās darbībās, neietekmējot vai neatturot ieguldījumus citās saimnieciskās darbībās. Šī regula attiecas uz dalībvalstīm un Savienību tirgus dalībniekiem izvirzīto tirdzniecības prasību kontekstā un finanšu produktu vai uzņēmumu obligāciju piedāvājumu, kas atbilst vides mērķiem, jo īpaši marķējuma kontekstā. Šī regula neizveido ilgtspējīgu finanšu produktu marķējumu. Tā turpretī nodrošina regulējumu, kurā noteikt kritērijus, kas jāņem vērā, izveidojot šādus marķējumus valstu vai ES līmenī. Tādējādi šī regula neattur dalībvalstis no marķējuma sistēmu turēšanas vai turpmākas attīstīšanas — ciktāl tās atbilst šeit noteiktajiem ekoloģiski ilgtspējīgu saimniecisko darbību kritērijiem. Nākotnē, ja finanšu produktu marķējums tiks izstrādāts atbilstoši Ekomarķējuma regulai, jau pastāvošās valstu marķējuma sistēmas var pastāvēt vienlaicīgi ar šo ekomarķējumu, ja tās atbilst Ekomarķējuma regulas 11. panta nosacījumiem. Šis priekšlikums ir sasaistīts ar priekšlikumu regulai par ilgtspējas informācijas atklāšanas uzlabošanu [Komisijas priekšlikums Regulai par informācijas atklāšanu saistībā ar ilgtspējīgiem ieguldījumiem un ilgtspējas riskiem un ar ko groza Direktīvu (ES) 2016/2341]. Šī regula nosaka tiem finanšu tirgus dalībniekiem, uz kuriem attiecas informācijas atklāšanas pienākumi, kas izklāstīti iepriekš minētajā priekšlikumā regulai par ilgtspējas informācijas atklāšanas uzlabošanu (piemēram, fondu pārvaldītājiem), atklāt informāciju par ekoloģiskas ilgtspējas pakāpi tiem finanšu produktiem, kuri, pēc viņu teiktā, izpilda vides mērķus. Ja fondu pārvaldnieks piedāvā fondu, kurš, pēc viņa apgalvotā, ir “zaļais fonds”, tad par šo konkrēto fondu pirms līguma noslēgšanas fonda informācijas atklāšanas dokumentā pārvaldniekam būs jānorāda veids un apmērs, kādā izmantoti ekoloģiski ilgtspējīgu saimniecisko darbību kritēriji, lai noteiktu ieguldījuma ekoloģisko ilgtspēju. Šī pienākuma darbības joma tiks konkretizēta ar deleģētajiem aktiem, kad būs izstrādāti ekoloģiski ilgtspējīgu darbību tehniskās pārbaudes kritēriji. Šis informācijas atklāšanas pienākums palīdzēs ieguldītājiem labāk izprast finanšu produkta ekoloģiskas ilgtspējas pakāpi un labāk tos salīdzināt pirms ieguldījumu lēmuma pieņemšanas. Šī regula paredz noteikumus, kas izveido procesu tehniskās pārbaudes kritēriju izstrādei, kuri būs pamatā ES ekoloģiski ilgtspējīgu saimniecisko darbību klasifikācijas izveidei. Tā paredz pakāpenisku regulas piemērošanas sākšanu tikai tad, kad klasifikācijas kritēriji katram vides mērķim būs pietiekami nobrieduši un stabili, ļaujot apspriešanās procesam ar ieinteresētajām personām radīt interesi un labu jēdziena izpratni attiecīgo finanšu tirgus dalībnieku vidū.

2. pantā ietvertas regulā izmantoto terminu definīcijas. Finanšu tirgus dalībnieku un finanšu produktu definīcijas ir noteiktas priekšlikumā regulai par ilgtspējas informācijas atklāšanas uzlabošanu. 3. pantā paredzēti kritēriji, lai noteiktu saimnieciskas darbības ekoloģisko ilgtspēju nolūkā noteikt ieguldījuma ekoloģiskās ilgtspējas pakāpi. Šie kritēriji nosaka, ka saimnieciskajai darbībai būtiski jāsekmē viens vai vairāki vides mērķi un tā nedrīkst ievērojami kaitēt nevienam no pārējiem mērķiem. Atzīstot principus, kas iekļauti Eiropas Sociālo tiesību pīlārā, tie arī nosaka, ka saimnieciskā darbība jāveic atbilstīgi obligātajiem starptautiskajiem sociālajiem un darba standartiem. Kad Komisija ar deleģētajiem aktiem konkretizēs tehniskās pārbaudes kritērijus, lai noteiktu, kas būtiski sekmē vides mērķus un kas rada ievērojamu kaitējumu citiem mērķiem, šie kritēriji arī tiks piemēroti. 4. pantā izklāstīti pienākumi dalībvalstīm un finanšu tirgus dalībniekiem konkrētos gadījumos izmantot 3. pantā noteiktos kritērijus. Tas nosaka, ka gan dalībvalstis, gan Savienība izmanto vienotus kritērijus ekoloģiski ilgtspējīgām saimnieciskajām darbībām, nosakot prasības finanšu produktu vai uzņēmumu obligāciju kā ekoloģiski ilgtspējīgu produktu tirdzniecībai, jo īpaši saistībā ar marķējuma sistēmām (piemēram, zaļajām obligācijām). Tas nosaka informācijas atklāšanas pienākumu aktīvu pārvaldniekiem un institucionālajiem ieguldītājiem, kas piedāvā finanšu produktus, kurus tirgo kā ekoloģiski ilgtspējīgus vai kā ieguldījumus ar līdzīgām iezīmēm, un tā darbības joma tiks turpmāk precizēta Komisijas deleģētajos aktos. Saskaņā ar 18. pantu šie pienākumi tiks piemēroti tikai tad, kad Komisija konkretizēs tehniskos kritērijus, kas jāizmanto, lai noteiktu, kad darbība būtiski sekmē konkrētu vides mērķi un nerada ievērojamu kaitējumu citiem mērķiem. 5. pants paredz, ka šajā regulā vides mērķi ir šādi: 1) klimata pārmaiņu mazināšana; 2) pielāgošanās klimata pārmaiņām; 3) ilgtspējīga ūdens un jūras resursu izmantošana un aizsardzība; 4) pāreja uz aprites ekonomiku, atkritumu rašanās novēršana un pārstrāde; 5) piesārņojuma novēršana un kontrole; 6) veselīgu ekosistēmu aizsardzība. 6.–11. pants precīzāk definē kritērijus būtiskai katra vides mērķa sekmēšanai. Komisijai ir pilnvaras pieņemt deleģētos aktus, lai precizētu tehniskās pārbaudes kritērijus tam, kas konkrētai saimnieciskajai darbībai tiek uzskatīts par būtisku konkrētā vides mērķa sekmēšanu un kas uzskatāms par ievērojama kaitējuma nodarīšanu citiem mērķiem. Katrā pantā norādīts attiecīgā deleģētā akta pieņemšanas datums, lai nodrošinātu pakāpenisku ES klasifikācijas izstrādi, pamatojoties uz tehniskās pārbaudes kritērijiem. Kā pirmie (līdz 2019. gada decembrim) tiks pieņemti tie deleģētie akti, kas saistīti ar klimata pārmaiņu mazināšanu un pielāgošanos tām. Tiesību akti, kas saistīti ar citiem mērķiem, tiks izstrādāti pakāpeniski un piemēroti līdz 2021. gada decembrim (pāreja uz aprites ekonomiku, atkritumu rašanās novēršana un pārstrāde, kā arī piesārņojuma novēršana un kontrole) un līdz 2022. gada decembrim (ilgtspējīga ūdens un jūras resursu izmantošana un aizsardzība un veselīgu ekosistēmu aizsardzība). 12. pantā noteikta sīkāka informācija kritērijiem, lai noteiktu, vai saimnieciskā darbība rada ievērojamu kaitējumu kādam no vides mērķiem. 13. pantā noteikti obligātie aizsargpasākumi, atsaucoties uz principiem un tiesībām, kas paredzētas astoņās pamatkonvencijās, kuras noteiktas Starptautiskās Darba organizācijas deklarācijā par pamattiesībām un pamatprincipiem darbā. 14. pantā detalizētāk noteiktas Komisijas pilnvaras, paredzot prasības tehniskās pārbaudes kritērijiem, kas jānosaka ar deleģētajiem aktiem. Īpaši izvirzīta prasība, lai šo kritēriju pamatā būtu standarti un marķējumi, kuri jau pastāv Savienības līmenī, nosakot vides ilgtspējas kritērijus citos kontekstos (piemēram, ražojumu marķēšanā, vides aizsardzībā u. c.). Tā kā šie standarti automātiski nepārtop ieguldāmos aktīvos, tehniskajiem kritērijiem tie būtu jāiedzīvina ieguldījumu nolūkā. Šajos kritērijos arī jāņem vērā prasības, kas noteiktas spēkā esošajos ES tiesību aktos, jo īpaši lai noteiktu obligātās prasības, kas jāizpilda, lai izvairītos no ievērojama kaitējuma nodarīšanas kādam no vides mērķiem. Tas nozīmē, ka ir jāvērtē, vai pastāvošās prasības ir vai nav pietiekamas šim nolūkam. Tehniskās pārbaudes kritērijiem vajadzētu būt realizējamiem, viegli piemērojamiem un pārbaudāmiem saprātīgu atbilstības nodrošināšanas izmaksu robežās un būtu jānodrošina pietiekama juridiskā noteiktība. Nosakot tehniskās pārbaudes kritērijus, Komisijai būtu jānovērtē iespējamo atšķirīgo attiecināmības kritēriju izmantošana katrā ekonomikas nozarē un apakšnozarē un jācenšas nodrošināt, lai visās nozarēs lielā mērā vieglums, ar kādu ekonomikas dalībnieks varētu iesaistīties darbībā, kas tiktu uzskatīta par ilgtspējīgu, būtu tāds pats. Komisijai arī jāņem vērā iespējamā šo kritēriju iespējamā ietekme uz to aktīvu novērtējumu, kuri līdz tehniskās pārbaudes kritēriju pieņemšanai atbilstoši pastāvošajai tirgus praksei tika uzskatīti par “zaļiem” aktīviem. Tai būtu jānovērtē, vai šie ilgtspējīgu darbību kritēriji radītu balasta aktīvus un risku, ka pārejas dēļ uz ilgtspējīgāku ekonomiku noteikti aktīvi zaudē vērtību, kā arī nekonsekventu stimulu radīšanas risku. Tehniskās pārbaudes kritērijos būtu jāņem vērā arī ietekme uz tirgus likviditāti un konkurenci.

15. pantā nosaka Komisijai pienākumu izveidot platformu ilgtspējīgam finansējumam, ko veido eksperti, kuri konsultē Komisiju par tehniskās pārbaudes kritērijiem. Platforma tiks noformēta kā Komisijas ekspertu grupa, kas izveidota saskaņā ar horizontālajiem noteikumiem par ekspertu grupām, un aizvietos iepriekš izveidoto ekspertu grupu ar līdzīgiem uzdevumiem. 16. pants regulē deleģēto pilnvaru izpildi. 17. pants ietver pārskatīšanas klauzulu, kas nosaka Komisijai pienākumu publicēt ziņojumu, kurā izvērtēta šīs regulas īstenošana un iespējamā vajadzība to grozīt līdz 2021. gada 31. decembrim un pēc tam ik pēc trim gadiem. 18. pants nosaka šīs regulas spēkā stāšanās datumu un tiešo piemērojamību. Tas atliek regulas piemērojamību līdz datumam, pēc kura būs pieņemti deleģētie akti, ar ko nosaka tehniskās pārbaudes kritērijus katram no vides mērķiem. Tādējādi, ievērojot katru no vides mērķiem, ar katru vides mērķi saistītie noteikumi kļūs piemērojami tikai sešus mēnešus pēc tehnisko pārbaudes kritēriju izveidošanas, lai dotu tirgus dalībniekiem, uz kuriem tie attiecas, pietiekamu laiku sagatavoties. 2018/0178 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par regulējuma izveidi ilgtspējīgu ieguldījumu veicināšanai (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu, saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1)Līguma par Eiropas Savienību 3. panta 3. punkta mērķis ir izveidot iekšējo tirgu, kura darbība ir vērsta uz Eiropas ilgtspējīgu attīstību, kuras pamatā ir līdzsvarota ekonomiskā izaugsme, augsts aizsardzības līmenis un vides kvalitātes uzlabošana. (2)ANO Ģenerālā asambleja 2015. gada 25. septembrī pieņēma jaunu pasaules mēroga ilgtspējīgas attīstības sistēmu, proti, Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam, kuras pamatā ir ilgtspējīgas attīstības mērķi (IAM), kas attiecas uz trīs ilgtspējas pīlāriem: vides, sociālo un ekonomisko/pārvaldības pīlāru. Komisijas 2016. gada paziņojums Turpmākie pasākumi ilgtspējīgai Eiropas nākotnei sasaista IAM ar Savienības politikas regulējumu, lai nodrošinātu, ka visās Savienības rīcības un politikas iniciatīvās gan Savienībā, gan globālā mērogā jau sākotnēji ņemti vērā IAM. Eiropadomes 2017. gada 20. jūnija secinājumos apstiprināta Savienības un dalībvalstu apņemšanās pilnībā īstenot programmu 2030. gadam saskaņotā, visaptverošā, integrētā un efektīvā veidā un ciešā sadarbībā ar partneriem un citām ieinteresētajām personām.

(3)Padome 2016. gadā Savienības vārdā noslēdza Parīzes klimata nolīgumu. Parīzes klimata nolīguma 2. panta 1. punkta c) apakšpunkts nosaka mērķi stiprināt reakciju uz klimata pārmaiņām, cita starpā pieskaņojot finanšu plūsmas izvirzītajam kursam uz mazām siltumnīcefekta gāzu emisijām un klimatnoturīgu attīstību. (4)Ilgtspēja un pāreja uz mazoglekļa un klimatnoturīgu, resursu ziņā efektīvāku un aprites ekonomiku ir galvenais, lai nodrošinātu Savienības ekonomikas ilgtermiņa konkurētspēju. Ilgtspēja ilgstoši bijusi Eiropas Savienības projekta pamatā, un Līgumos atzītas tās sociālā un vides dimensija. (5)Komisija 2016. gada decembrī pilnvaroja Augsta līmeņa ekspertu grupu izstrādāt vispārēju un visaptverošu Savienības stratēģiju ilgtspējīgam finansējumam. Augsta līmeņa ekspertu grupas ziņojumā, kas publicēts 2018. gada 31. janvārī, aicināts radīt tehniski spēcīgu klasifikācijas sistēmu Savienības līmenī, lai nodrošinātu skaidrību par to, kuras darbības ir “zaļas” jeb “ilgtspējīgas”, sākot ar klimata pārmaiņu mazināšanu. (6)Komisija 2018. gada martā publicēja Rīcības plānu: igtspējīgas izaugsmes finansēšana, tajā nosakot vērienīgu un visaptverošu stratēģiju ilgtspējīgam finansējumam. Viens no mērķiem, kas noteikts šajā rīcības plānā, ir pārorientēt kapitāla plūsmas ilgtspējīgam ieguldījumam, lai sasniegtu ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi. Vienotas klasifikācijas sistēmas izveide ilgtspējīgām darbībām ir svarīgākā un neatliekamākā rīcības plānā paredzētā rīcība. Rīcības plānā atzīts, ka tam, lai kapitāla plūsmas pārvirzītu ilgtspējīgākām darbībām, pamatā jābūt kopīgai izpratnei par to, ko nozīmē “ilgtspējīgs”. Pirmkārt, skaidriem norādījumiem par darbībām, kas sekmē vides mērķu sasniegšanu, būtu jāpalīdz informēt ieguldītājus par ieguldījumiem, no kuriem tiek finansētas ekoloģiski ilgtspējīgas saimnieciskās darbības. Turpmākus norādījumus par darbībām, kas sekmē citus ilgtspējas mērķus, tajā skaitā sociālos mērķus, var izstrādāt vēlākā posmā. (7)Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumā Nr. 1386/2013/ES aicināts palielināt privātā sektora finansējumu ar vidi un klimatu saistītiem izdevumiem, īpaši radot stimulus un metodes, kas stimulē uzņēmumus izmērīt savas darījumdarbības vides izmaksas un peļņu, kura gūta no vides pakalpojumu izmantošanas. (8)IAM sasniegšanai Savienībā nepieciešama kapitāla plūsmu novirzīšana ilgtspējīgiem ieguldījumiem. Ir svarīgi pilnībā izmantot iekšējā tirgus potenciālu šo mērķu sasniegšanai. Ir arī svarīgi nodrošināt to, ka iekšējā tirgū netiek kavētas kapitāla plūsmas, kas tiek novirzītas ilgtspējīgam ieguldījumam. (9)Tādu finanšu produktu piedāvāšana, kas īsteno ekoloģiski ilgtspējīgus mērķus, ir efektīvs veids, kā privātos ieguldījumus novirzīt ilgtspējīgām darbībām. Mērķis, nosakot valstu prasības finanšu produktu un uzņēmumu obligāciju kā ilgtspējīgu ieguldījumu tirgošanai, jo īpaši prasības, kas noteiktas, lai ļautu attiecīgajiem tirgus dalībniekiem izmantot valstu marķējumu, ir veicināt ieguldītāju uzticību, radīt pamanāmību un novērst bažas par “zaļo tukšvārdību”. Par zaļo tukšvārdību sauc negodīgas konkurences priekšrocības gūšanas praksi, tirgojot finanšu produktu kā videi draudzīgu, kaut gan patiesībā tas neatbilst vides pamatstandartiem. Pašlaik dažās dalībvalstīs ir ieviestas marķēšanas sistēmas. Tās veidotas, balstoties uz dažādām taksonomijām, kas klasificē ekoloģiski ilgtspējīgas saimnieciskās darbības. Ņemot vērā politiskās saistības atbilstoši Parīzes nolīgumam un Savienības līmenī, visticamāk, arvien vairāk dalībvalstu izveidos marķējuma sistēmas vai citas prasības tirgus dalībniekiem, lai to finanšu produktus vai uzņēmumu obligācijas tirgotu kā ekoloģiski ilgtspējīgus. Tādējādi dalībvalstis izmantotu pašas savu nacionālo taksonomiju, lai noteiktu, kuri ieguldījumi uzskatāmi par ilgtspējīgiem. Ja šādas valstu prasības pamatojas uz dažādiem kritērijiem, kuriem atbilstīgi saimnieciskās darbības uzskatāmas par ekoloģiski ilgtspējīgām, tiks mazināta ieguldītāju vēlme veikt pārrobežu ieguldījumus, jo ir apgrūtināta iespēja salīdzināt dažādās ieguldījumu iespējas. Turklāt ekonomikas dalībniekiem, kas vēlas piesaistīt ieguldījumus no visas Savienības, dažādajās dalībvalstīs būtu jāatbilst dažādiem kritērijiem, lai viņu darbības varētu uzskatīt par ekoloģiski ilgtspējīgām dažādo marķējumu nolūkā. Vienotu kritēriju trūkums tādējādi palielinās izmaksas un radīs būtisku traucēkli ekonomikas dalībniekiem, radot kavēkli ilgtspējīgiem ieguldījumiem piekļūt pārrobežu kapitāla tirgum. Sagaidāms, ka aizvien pieaugs šķēršļi, lai piekļūtu pārrobežu kapitāla tirgum līdzekļu iegūšanai ilgtspējīgiem projektiem. Tāpēc kritēriji, lai noteiktu, vai saimnieciskā darbība ir ekoloģiski ilgtspējīga, būtu jāsaskaņo Savienības līmenī, lai novērstu šķēršļus iekšējā tirgus darbībai un kavētu to rašanos nākotnē. Pateicoties šādai saskaņošanai, ekonomikas dalībniekiem būs vieglāk iegūt līdzekļus savām zaļajām pārrobežu darbībām, jo viņu saimnieciskās darbības varēs salīdzināt ar vienotiem kritērijiem, lai izvēlētos kā pamatā esošos aktīvus ekoloģiski ilgtspējīgiem ieguldījumiem. Tādējādi tas atvieglos ieguldījumu piesaisti pāri robežām Savienības ietvaros. (10)Turklāt, ja tirgus dalībnieki nesniedz nekādus paskaidrojumus ieguldītājiem par to, kā darbības, kurās viņi iegulda, sekmē vides mērķu sasniegšanu, vai ja viņi savos paskaidrojumos par to, kas ir “ilgtspējīga” saimnieciskā darbība, izmanto citus jēdzienus, ieguldītājiem šķitīs neproporcionāli apgrūtinoši pārbaudīt un salīdzināt šos dažādos finanšu produktus. Ir konstatēts, ka tas mazina ieguldītāju vēlmi veikt ieguldījumus zaļos finanšu produktos. Turklāt ieguldītāju uzticības trūkumam ir būtiska negatīva ietekme uz ilgtspējīgu ieguldījumu tirgu. Ir pierādīts arī, ka valstu noteikumi vai tirgū balstītas iniciatīvas, kas īstenotas, lai risinātu šo jautājumu valstu robežās, novedīs pie iekšējā tirgus sadrumstalotības. Ja finanšu tirgus dalībnieki atklās informāciju par to, kā finanšu produkti, ko viņi pozicionē kā videi draudzīgus, atbilst vides mērķiem un viņi šādas informācijas atklāšanai izmantos visā Savienībā kopējus kritērijus attiecībā uz to, kas ir ekoloģiski ilgtspējīga saimnieciska darbība, tas palīdzēs ieguldītājiem salīdzināt videi draudzīgas ieguldījuma iespējas pāri robežām. Ieguldītāji veiks ieguldījumus zaļos finanšu produktos ar augstāku uzticamību visā Savienībā, tādējādi uzlabojot iekšējā tirgus darbību. (11)Lai novērstu pastāvošos šķēršļus iekšējā tirgus darbībai un nepieļautu šo šķēršļu rašanos nākotnē, dalībvalstīm būtu jāizmanto kopējs ekoloģiski ilgtspējīga ieguldījuma jēdziens, izveidojot prasības tirgus dalībniekiem tādu finanšu produktu vai uzņēmumu obligāciju marķēšanai, kas tiek tirgoti kā ekoloģiski ilgtspējīgi valsts līmenī. Šo pašu iemeslu dēļ fondu pārvaldniekiem un institucionālajiem ieguldītājiem, kas sevi uzskata par vides mērķu ievērotājiem, atklājot informāciju par šo mērķu sasniegšanu, būtu jāizmanto tas pats ekoloģiski ilgtspējīga ieguldījuma jēdziens. (12)Kritēriju noteikšana ekoloģiski ilgtspējīgām saimnieciskām darbībām var mudināt firmas brīvprātīgi savās tīmekļa vietnēs atklāt informāciju par ekoloģiski ilgtspējīgajām saimnieciskām darbībām, ko tās veic. Šī informācija ne tikai palīdzēs attiecīgajiem finanšu tirgus dalībniekiem viegli noteikt, kuras firmas veic ekoloģiski ilgtspējīgas saimnieciskas darbības, bet arī atvieglos šīm firmām līdzekļu iegūšanu savām zaļajām darbībām. (13)Savienības klasifikācijai ekoloģiski ilgtspējīgām saimnieciskām darbībām būtu jāļauj izstrādāt Savienības nākotnes politiku, tajā skaitā Savienības mēroga standartus ekoloģiski ilgtspējīgiem finanšu produktiem, un visbeidzot arī marķējumu izveidi, kas oficiāli atzīst atbilstību šiem standartiem visā Savienībā. Vienotas juridiskās prasības, kā uzskatīt ieguldījumus par ekoloģiski ilgtspējīgiem ieguldījumiem, balstoties uz vienotiem kritērijiem ekoloģiski ilgtspējīgām saimnieciskām darbībām, ir nepieciešamas kā atsauce Savienības nākamiem tiesību aktiem, kas ļauj sekmēt šos ieguldījumus. (14)Saistībā ar IAM sasniegšanu Savienībā tādas politikas izvēles kā Eiropas Stratēģisko investīciju fonda radīšana ir sevi pierādījušas kā efektīvas, sekmējot privātu ieguldījumu novirzīšanu ilgstpējīgiem ieguldījumiem līdz ar publiskajiem izdevumiem. Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) 2015/1017 precizēta 40 % klimata ieguldījumu mērķis infrastruktūras un inovācijas projektos Eiropas Stratēģisko investīciju fonda ietvaros. Kopēji kritēriji saimniecisko darbību ilgtspējai varētu būt pamatā līdzīgām Savienības nākotnes iniciatīvām, atbalstot ieguldījumus, kas ievēro ar klimatu saistītus vai citus vides mērķus. (15)Lai izvairītos no tirgus sadrumstalotības, kā arī no kaitējuma patērētāju interesēm atšķirīgu ekoloģiski ilgtspējīgu saimniecisko darbību jēdzienu dēļ, valstu prasībām, kam tirgus dalībniekiem būtu jāatbilst, kad viņi vēlas tirgot finanšu produktus vai uzņēmumu obligācijas kā ekoloģiski ilgtspējīgus, vajadzētu būt balstītām uz vienotiem kritērijiem ekoloģiski ilgtspējīgām saimnieciskām darbībām. Šo tirgus dalībnieku vidū ir finanšu tirgus dalībnieki, kas piedāvā “zaļus” finanšu produktus, un nefinanšu uzņēmumi, kas emitē “zaļas” uzņēmumu obligācijas. (16)Lai izvairītos no kaitējuma radīšanas patērētāju interesēm, fondu pārvaldniekiem un institucionālajiem ieguldītājiem, kas piedāvā finanšu produktus kā ekoloģiski ilgtspējīgus, būtu jāatklāj informācija par to, kā un kādā mērā kritēriji ekoloģiski ilgtspējīgām saimnieciskām darbībām ir izmantoti, lai noteiktu ieguldījumu ekoloģisko ilgtspēju. Atklātajai informācijai būtu jāveicina ieguldītāju izpratne par ieguldījuma daļu, kas finansē ekoloģiski ilgtspējīgas saimnieciskās darbības, kā procentuālu daļu no visām saimnieciskajām darbībām un tādējādi ieguldījuma ekoloģiskās ilgtspējas pakāpi. Komisijai būtu jāprecizē informācija, kura jāatklāj šajā nolūkā. Šai informācijai būtu jārada iespēja valstu kompetentajām iestādēm viegli pārbaudīt atbilstību informācijas atklāšanas pienākumam un ieviest šo pienākumu saskaņā ar piemērojamiem valsts tiesību aktiem. (17)Lai izvairītos no informācijas atklāšanas pienākuma apiešanas, šis pienākums būtu jāpiemēro arī tad, ja finanšu produkti tiek piedāvāti kā tādi, kam ir līdzīgas iezīmes kā ekoloģiski ilgtspējīgiem ieguldījumiem, tajā skaitā arī tādi, kuru mērķis ir vides aizsardzība plašā nozīmē. Finanšu tirgus dalībniekiem nevajadzētu būt pienākumam ieguldīt vienīgi ekoloģiski ilgtspējīgās saimnieciskajās darbībās, kas noteiktas saskaņā ar šajā regulā paredzētajiem tehniskās pārbaudes kritērijiem. Viņi būtu jāmudina informēt Komisiju, ja viņi uzskata, ka saimnieciskā darbība, kas neatbilst tehniskās pārbaudes kritērijiem vai kam šādi kritēriji vēl nav izveidoti, būtu jāuzskata par ekoloģiski ilgtspējīgu, lai palīdzētu Komisijai izvērtēt tehniskās pārbaudes kritēriju papildināšanas vai atjaunināšanas piemērotību. (18)Lai noteiktu, vai saimnieciskā darbība ir ekoloģiski ilgtspējīga, būtu jāizstrādā izsmeļošs vides mērķu saraksts. (19)Veselīgu ekosistēmu aizsardzības vides mērķis būtu jāinterpretē, ņemot vērā attiecīgos Savienības leģislatīvos un neleģislatīvos instrumentus, tajā skaitā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/147/EK, Padomes Direktīvu 92/43/EEK, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1143/2014, ES Bioloģiskās daudzveidības stratēģiju līdz 2020. gadam, ES Zaļās infrastruktūras stratēģiju, Padomes Direktīvu 91/676, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 511/2014, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 995/2010, Rīcības plānu meža tiesību aktu ieviešanai, pārvaldībai un tirdzniecībai un Rīcības plānu savvaļas dzīvnieku un augu nelikumīgas tirdzniecības apkarošanai. (20)Attiecībā uz katru vides mērķi būtu jānosaka vienoti kritēriji tam, kad var uzskatīt, ka saimnieciskās darbības būtiski sekmē šā mērķa sasniegšanu. Vienam vienoto kritēriju elementam vajadzētu būt izvairīties no nozīmīga kaitējuma radīšanas jebkuram no šajā regulā noteiktajiem vides mērķiem. Tas paredzēts, lai izvairītos no tā, ka ieguldījumi tiek uzskatīti par ekoloģiski ilgtspējīgiem, lai gan saimnieciskās darbības, kuras gūst labumu no šiem ieguldījumiem, rada kaitējumu videi tādā mērā, kas pārspēj to radīto labumu vides mērķim. Būtiska labuma un ievērojama kaitējuma neradīšanas nosacījumiem būtu jāveicina tas, ka ieguldījumi ekoloģiski ilgtspējīgās saimnieciskās darbībās rada patiesu labumu vides mērķu sasniegšanā. (21)Atgādinot Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas kopējo apņemšanos ievērot principus, kas iekļauti Eiropas Sociālo tiesību pīlārā, atbalstot ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi un atzīstot starptautisko obligāto cilvēktiesību un darba tiesību un standartu nozīmi, atbilstībai obligātajiem aizsargpasākumiem vajadzētu būt nosacījumam, lai saimnieciskās darbības uzskatītu par ekoloģiski ilgtspējīgām. Šā iemesla dēļ saimnieciskās darbības būtu jāuzskata par ekoloģiski ilgtspējīgām tikai tādā gadījumā, kad tās tiek veiktas, ievērojot Starptautiskās Darba organizācijas (SDO) deklarāciju par pamattiesībām un pamatprincipiem darbā un astoņas SDO pamata konvencijas. SDO pamata konvencijas nosaka cilvēktiesības un darba tiesības, kas uzņēmumiem ir jāievēro. Vairāki no šiem starptautiskajiem standartiem ir iekļauti arī Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, jo īpaši verdzības un piespiedu darba aizliegums un nediskriminēšanas princips. Šie obligātie aizsargpasākumi neskar stingrāku prasību piemērošanu vajadzības gadījumā videi, veselībai, drošībai un sociālajai ilgtspējai, kas noteikta Savienības tiesību aktos. (22)Ņemot vērā konkrētās tehniskās detaļas, kas nepieciešamas, lai novērtētu saimnieciskās darbības ietekmi uz vidi un strauji mainīgo zinātnes un tehnoloģijas raksturu, ekoloģiski ilgtspējīgu saimniecisku darbību kritēriji būtu regulāri jāpielāgo šīm pārmaiņām. Lai šie kritēriji būtu aktuāli, balstoties uz zinātniskiem pierādījumiem un ekspertu, kā arī attiecīgo ieinteresēto personu devumu, būtiska labuma un ievērojama kaitējuma nosacījumi būtu jāprecizē sīkāk dažādām saimnieciskajām darbībām un regulāri jāatjaunina. Šajā nolūkā Komisijai būtu jānosaka detalizēti un kalibrēti tehniskās pārbaudes kritēriji dažādām saimnieciskajām darbībām, pamatojoties uz tehnisko devumu no daudzpusējo ieinteresēto personu platformas ilgtspējīgam finansējumam.

(23)Dažām saimnieciskajām darbībām ir negatīva ietekme uz vidi, un nozīmīgu labumu vienam vai vairākiem vides mērķiem var sasniegt, samazinot šo negatīvo ietekmi. Tādām saimnieciskajām darbībām ir lietderīgi noteikt tehniskās pārbaudes kritērijus, kas nosaka būtiskus ekoloģisko raksturlielumu uzlabojumus salīdzinājumā ar, inter alia, nozari caurmērā. Šajos kritērijos būtu jāņem vērā arī konkrētas saimnieciskās darbības ilgtermiņa ietekme. (24)Saimnieciska darbība nebūtu jāuzskata par ekoloģiski ilgtspējīgu, ja tā videi nodara kaitējumu, kas lielāks par ieguvumiem. Tehniskās pārbaudes kritērijiem būtu jānosaka obligātās prasības, kas vajadzīgas, lai izvairītos no būtiska kaitējuma nodarīšanas citiem mērķiem. Izveidojot un atjauninot tehniskās pārbaudes kritērijus, Komisijai būtu jānodrošina, lai šie kritēriji tiktu balstīti uz pieejamajiem zinātniskajiem pierādījumiem un tiktu regulāri atjaunināti. Kad zinātniskais novērtējums neļauj noteikt risku ar pietiekamu noteiktību, būtu jāpiemēro piesardzības princips saskaņā ar LESD 191. pantu. (25)Izveidojot un atjauninot tehniskās pārbaudes kritērijus, Komisijai būtu jāņem vērā attiecīgie Savienības tiesību akti, kā arī jau īstenotie neleģislatīvie Savienības instrumenti, tajā skaitā Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) 66/2010, ES Vides vadības un audita sistēma, ES Zaļā publiskā iepirkuma kritēriji un iesāktais darbs pie produktu un organizāciju vides pēdas nospieduma noteikumiem. Lai izvairītos no nevajadzīgām neatbilstībām ar saimniecisko darbību klasifikācijām, kas jau pastāv citiem mērķiem, Komisijai būtu jāņem vērā arī statistiskās klasifikācijas, kas saistītas ar vides preču un pakalpojumu nozari, proti, vides aizsardzības darbību un izdevumu klasifikācija (CEPA) un resursu apsaimniekošanas darbību klasifikācija (CReMA). (26)Izveidojot un atjauninot tehniskās pārbaudes kritērijus, Komisijai izmaksu un ieguvumu analīzē būtu jāņem vērā arī infrastruktūras nozares specifika un jāņem vērā vides, sociālie un ekonomiskie ārējie faktori. Šajā ziņā Komisijai būtu jāņem vērā starptautisko organizāciju, piemēram, ESAO, darbs, attiecīgie Savienības tiesību akti un standarti, tajā skaitā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/42/EK, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/92/ES, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/23/ES, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/24/ES, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/25/ES un pašreizējā metodika. Šajā kontekstā tehniskās pārbaudes kritērijiem būtu jāveicina pienācīgs pārvaldības regulējums, kas visos projekta darbības cikla posmos integrētu vides, sociālos un pārvaldības faktorus, kas minēti Apvienoto Nāciju Organizācijas atbalstītajos Atbildīgu ieguldījumu principos. (27)Lai izvairītos no konkurences izkropļošanas, piesaistot finansējumu ekoloģiski ilgtspējīgām saimnieciskajām darbībām, tehniskās pārbaudes kritērijiem būtu jānodrošina, ka visas attiecīgās saimnieciskās darbības konkrētā nozarē var uzskatīt par ekoloģiski ilgtspējīgām un tās ir vienlīdzīgā situācijā, ja tās vienādi sekmē vienu vai vairākus šajā regulā noteiktos vides mērķus. Potenciāla jauda, kādā tiek sekmēti šie vides mērķi, tomēr dažādās nozarēs var būt atšķirīgs, un tas būtu jāatspoguļo kritērijos. Tomēr katrā nozarē šiem kritērijiem nebūtu negodīgi jārada nelabvēlīga situācija vienām saimnieciskajām darbībām salīdzinājumā ar citām, ja tās vienādā mērā sekmē vides mērķus. (28)Nosakot tehniskās pārbaudes kritērijus, Komisijai būtu jānovērtē, vai šo kritēriju pieņemšana ekoloģiski ilgtspējīgām darbībām radītu balasta aktīvus vai radītu nekonsekventus stimulus un to, vai tam būtu kāda negatīva ietekme uz likviditāti finanšu tirgos. (29)Lai izvairītos no pārmērīgi apgrūtinošām atbilstības nodrošināšanas izmaksām ekonomikas dalībniekiem, Komisijai būtu jānosaka tādi tehniskās pārbaudes kritēriji, kas nodrošina pietiekamu juridisko noteiktību, ir realizējami, viegli piemērojami un kuru atbilstību var pārbaudīt saprātīgās atbilstības nodrošināšanas izmaksu robežās. (30)Lai pārliecinātos, ka ieguldījumi tiek virzīti tādām saimnieciskām darbībām, kas rada lielāko pozitīvo ietekmi uz vides mērķiem, Komisijai būtu jānosaka prioritāte tehniskās pārbaudes kritēriju izveidošanai tām saimnieciskajām darbībām, kas, iespējams, visvairāk sekmē vides mērķus. (31)Atbilstoši tehniskās pārbaudes kritēriji būtu jānosaka transporta nozarē, tajā skaitā mobilajiem aktīviem, un tajos būtu jāņem vērā, ka transporta nozare, tajā skaitā starptautiskie pārvadājumi, veido gandrīz 26 % no kopējām siltumnīcefekta gāzu emisijām Savienībā. Kā apliecina Rīcības plāns ilgtspējīgas izaugsmes finansēšanai, transporta nozare pārstāv aptuveni 30 % no papildu ikgadējām ieguldījumu vajadzībām ilgtspējīgai attīstībai Savienībā, tajā skaitā palielinot elektrificēto transportlīdzekļu īpatsvaru vai ar pāreju uz tīrākiem transporta veidiem, veicinot kravu novirzīšanu uz citiem transporta veidiem un satiksmes pārvaldību. (32)Īpaši svarīgi ir tas, lai Komisija, gatavojot tehniskās pārbaudes kritēriju izstrādi, veiktu pienācīgu apspriešanos saskaņā ar labāka regulējuma prasībām. Tehniskās pārbaudes kritēriju izveidošanā un atjaunināšanā būtu jāiesaista arī attiecīgās ieinteresētās personas un jābalstās uz tādu ekspertu konsultācijām, kam ir atzītas zināšanas un pieredze attiecīgajās jomās. Šajā nolūkā Komisijai būtu jāizveido platforma ilgtspējīgam finansējumam. Šī platforma būtu jāveido no ekspertiem, kas pārstāv gan publisko, gan privāto sektoru. Starp publiskā sektora pārstāvjiem vajadzētu būt ekspertiem no Eiropas Vides aģentūras, Eiropas Uzraudzības iestādēm un Eiropas Investīciju bankas. Privātā sektora ekspertu vidū vajadzētu būt attiecīgo ieinteresēto personu pārstāvjiem, tajā skaitā finanšu tirgus dalībniekiem, universitātēm, pētniecības institūtiem, asociācijām un organizācijām. Platformai būtu jāsniedz Komisijai konsultācijas par tehniskās pārbaudes kritēriju izstrādi, analīzi un pārskatīšanu, tajā skaitā to iespējamo ietekmi uz to aktīvu novērtējumu, kuri līdz tehniskās pārbaudes kritēriju pieņemšanai tika uzskatīti par “zaļajiem” aktīviem atbilstoši pastāvošajai tirgus praksei. Platformai būtu arī jāsniedz Komisijai konsultācijas par to, vai tehniskās pārbaudes kritēriji ir piemēroti turpmākai izmantošanai Savienības nākamajās politikas iniciatīvās, kas vērstas uz ilgtspējīga ieguldījuma veicināšanu. (33)Lai konkretizētu šajā regulā noteiktās prasības un jo īpaši izveidotu un atjauninātu detalizētus un kalibrētus tehniskās pārbaudes kritērijus dažādām saimnieciskajām darbībām attiecībā uz to, kas veido būtisku labumu un ievērojamu kaitējumu vides mērķiem, pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai, ievērojot informāciju, kas nepieciešama, lai atbilstu 4. panta 3. punktā noteiktajam informācijas atklāšanas pienākumam, un tehniskās pārbaudes kritērijiem, kas minēti 6. panta 2. punktā, 7. panta 2. punktā, 8. panta 2. punktā, 9. panta 2. punktā, 10. panta 2. punktā un 11. panta 2. punktā. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tajā skaitā ekspertu līmenī, un lai minētās apspriešanās tiktu rīkotas saskaņā ar principiem, kas noteikti 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu. Lai deleģēto aktu sagatavošanā nodrošinātu vienlīdzīgu dalību, Eiropas Parlamentam un Padomei būtu jāsaņem visi dokumenti vienlaicīgi ar dalībvalstu ekspertiem, un Eiropas Parlamenta un Padomes ekspertiem vajadzētu būt sistemātiskai piekļuvei Komisijas ekspertu grupu sanāksmēm, kurās notiek deleģēto aktu sagatavošana. (34)Lai dotu pietiekami daudz laika attiecīgajiem dalībniekiem iepazīties ar kritērijiem ekoloģiski ilgtspējīgām saimnieciskajām darbībām, kas noteiktas šajā regulā, un lai sagatavotos to piemērošanai, šajā regulā noteiktie pienākumi būtu jāpiemēro katram vides mērķim sešus mēnešus pēc tam, kad būs pieņemti attiecīgie tehniskās pārbaudes kritēriji. (35)Šīs regulas piemērošana būtu regulāri jāpārskata, lai novērtētu progresu, kā tiek izstrādāti tehniskās pārbaudes kritēriji ekoloģiski ilgtspējīgām darbībām, ekoloģiski ilgtspējīga ieguldījuma definīcijas izmantošana un to, vai atbilstības pienākumiem nodrošināšanai nepieciešama pārbaudes mehānisma izveidošana. Pārskatā būtu jāiekļauj arī novērtējums par to, vai šīs regulas darbības joma būtu jāpaplašina, lai iekļautu arī sociālās ilgtspējas mērķus. (36)Tā kā šīs regulas mērķus dalībvalstis nevar pietiekami sasniegt, bet tos var labāk sasniegt Savienības līmenī, jo pastāv nepieciešamība Savienības līmenī ieviest vienotus kritērijus ekoloģiski ilgtspējīgām saimnieciskām darbībām, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Atbilstīgi minētajā pantā noteiktajam proporcionalitātes principam šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. I nodaļa Priekšmets, darbības joma un definīcijas 1. pants

Priekšmets un darbības joma 1.Šī regula paredz kritērijus, lai noteiktu, vai saimnieciskā darbība ir ekoloģiski ilgtspējīga, ar mērķi noteikt ieguldījuma ekoloģisko ilgtspēju. 2.Šo regulu piemēro:

(a)dalībvalstu vai Savienības pieņemtajiem pasākumiem, kuri nosaka jebkādas prasības tirgus dalībniekiem attiecībā uz finanšu produktiem vai uzņēmumu obligācijām, ko tirgo kā ekoloģiski ilgtspējīgas; (b)finanšu tirgus dalībniekiem, kas piedāvā finanšu produktus kā ekoloģiski ilgtspējīgus ieguldījumus vai kā ieguldījumus, kuriem ir līdzvērtīgas iezīmes. 2. pants

Definīcijas 1.Šajā regulā piemēro šādas definīcijas: (a)“ekoloģiski ilgtspējīgs ieguldījums” ir ieguldījums, kas finansē vienu vai vairākas saimnieciskas darbības, kuras saskaņā ar šo regulu tiek uzskatītas par ekoloģiski ilgtspējīgām; (b)“finanšu tirgus dalībnieki” ir finanšu tirgus dalībnieki, kas definēti 2. panta a) punktā [Komisijas priekšlikumā Regulai par informācijas atklāšanu saistībā ar ilgtspējīgiem ieguldījumiem un ilgtspējas riskiem un ar kuru groza Direktīvu (ES) 2016/2341]; (c)“finanšu produkti” ir finanšu produkti, kas definēti 2. panta i) punktā [Komisijas priekšlikumā Regulai par informācijas atklāšanu saistībā ar ilgtspējīgiem ieguldījumiem un ilgtspējas riskiem un ar kuru groza Direktīvu (ES) 2016/2341]; (d)“klimata pārmaiņu mazināšana” ir process, kurā globālās vidējās temperatūras paaugstinājums tiek uzturēts līdz ievērojami zemāk par 2 °C virs pirmsrūpniecības laikmeta līmeņa un temperatūras paaugstinājums tiek ierobežots līdz 1,5 °C virs pirmsrūpniecības laikmeta līmeņa; (e)“pielāgošanās klimata pārmaiņām” ir pielāgošanās process pašreizējam un gaidāmajam klimatam un tā ietekmei; (f)“siltumnīcefekta gāze” ir siltumnīcefekta gāze, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 525/2013 I pielikumā; (g)“aprites ekonomika” ir produktu, materiālu un resursu vērtības saglabāšana ekonomikā, cik ilgi vien iespējams, un atkritumu samazināšana, tostarp caur atkritumu apsaimniekošanas hierarhiju, kas noteikta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/98/EK 4. pantā; (h)“piesārņojums” ir: i)cilvēka darbības izraisīta vielu, vibrācijas, siltuma, trokšņa vai citu piesārņotāju tieša vai netieša novadīšana gaisā, ūdenī vai zemē, kam var būt kaitīga ietekme uz cilvēka veselību vai vides kvalitāti, kas var radīt kaitējumu īpašumam vai sabojāt vai traucēt vides pievilcību un citus likumīgus vides izmantošanas veidus; ii)attiecībā uz jūras vidi piesārņojums definēts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/56/EK 3. panta 8. punktā; (i)“veselīga ekosistēma” ir ekosistēma, kas ir labā fiziskā, ķīmiskā un bioloģiskā stāvoklī vai kurai ir laba fiziskā, ķīmiskā un bioloģiskā kvalitāte; (j)“energoefektivitāte” ir lietderīgāka enerģijas lietošana visos enerģijas ķēdes posmos no ražošanas līdz galapatēriņam; (k)“labs vides stāvoklis” ir labs vides stāvoklis, kā definēts Direktīvas 2008/56/EK 3. panta 5. punktā; (l)“jūras ūdeņi ” ir jūras ūdeņi, kā definēts Direktīvas 2008/56/EK 3. panta 1. punktā; (m)terminiem “virszemes ūdeņi”, “iekšējie ūdeņi”, “pārejas ūdeņi” un “piekrastes ūdeņi” ir tā pati nozīme, kas Direktīvas 2000/60/EK 2. panta 1., 3., 6. un 7. punktā; (n)“meža ilgtspējīga apsaimniekošana” ir mežu un meža zemes izmantošana tādā veidā un intensitātē, kas saglabā to bioloģisko daudzveidību, produktivitāti, atjaunošanās spēju, dzīvotspēju un potenciālu gan tagadnē, gan nākotnē pildīt attiecīgās ekoloģiskās, ekonomiskās un sociālās funkcijas vietējā, valsts un pasaules mērogā un kas nenodara kaitējumu citām ekosistēmām.

II nodaļa Ekoloģiski ilgtspējīgas saimnieciskās darbības 3. pants

Kritēriji ekoloģiski ilgtspējīgām saimnieciskajām darbībām Lai noteiktu ieguldījuma ekoloģisko ilgtspēju, saimniecisko darbību uzskata par ekoloģiski ilgtspējīgu, kad darbība atbilst visiem šiem kritērijiem: (a)saskaņā ar 6.–11. pantu saimnieciskā darbība būtiski sekmē vienu vai vairākus 5. pantā izklāstītos vides mērķus; (b)saskaņā ar 12. pantu saimnieciskā darbība nerada būtisku kaitējumu nevienam no 5. pantā izklāstītajiem vides mērķiem; (c)saimnieciskā darbība tiek veikta atbilstoši 13. pantā izklāstītajiem obligātajiem aizsargpasākumiem; (d)saimnieciskā darbība atbilst tehniskās pārbaudes kritērijiem, ko Komisija ir noteikusi saskaņā ar 6. panta 2. punktu, 7. panta 2. punktu, 8. panta 2. punktu, 9. panta 2. punktu, 10. panta 2. punktu un 11. panta 2. punktu. 4. pants

Ekoloģiski ilgtspējīgām saimnieciskajām darbībām paredzēto kritēriju izmantošana 1.Dalībvalstis 3. pantā minētos kritērijus ekoloģiski ilgtspējīgu saimniecisko darbību noteikšanai piemēro jebkādiem pasākumiem, kuros paredzētas prasības tirgus dalībniekiem saistībā ar finanšu produktiem vai uzņēmumu obligācijām, ko tirgo kā “ekoloģiski ilgtspējīgas”. 2.Finanšu tirgus dalībnieki, kas piedāvā finanšu produktus kā ekoloģiski ilgtspējīgus ieguldījumus vai kā ieguldījumus, kuriem ir līdzīgas iezīmes, atklāj informāciju par to, kā un kādā mērā 3. pantā noteiktie kritēriji ekoloģiski ilgtspējīgām saimnieciskajām darbībām tiek izmantoti, lai noteiktu ieguldījuma ekoloģisko ilgtspēju. Ja finanšu tirgus dalībnieki uzskata, ka saimnieciskā darbība, kura neatbilst saskaņā ar šo regulu noteiktajiem tehniskās pārbaudes kritērijiem vai kurai vēl nav izveidoti tehniskās pārbaudes kritēriji, jāuzskata par ekoloģiski ilgtspējīgu, viņi par to var informēt Komisiju. 3.Komisija pieņem deleģētos aktus saskaņā ar 16. pantu, lai papildinātu 2. punktu nolūkā precizēt informāciju, kas nepieciešama, lai izpildītu minēto punktu, ņemot vērā tehniskās pārbaudes kritērijus, kas noteikti saskaņā ar šo regulu. Šī informācija ļauj ieguldītājiem noteikt: (a)uzņēmumiem, kas veic ekoloģiski ilgtspējīgas saimnieciskās darbības, piederošo turējumu īpatsvaru; (b)ieguldījuma daļu, no kā tiek finansētas ekoloģiski ilgtspējīgas saimnieciskas darbības kā procentuāla daļa no visām saimnieciskajām darbībām. 4.Komisija pieņem deleģēto aktu saskaņā ar 3. punktu līdz 2019. gada 31. decembrim nolūkā nodrošināt tā piemērošanu no 2020. gada 1. jūlija. Komisija drīkst grozīt šo deleģēto aktu, jo īpaši ņemot vērā grozījumus deleģētajos aktos, kas pieņemti saskaņā ar 6. panta 2. punktu, 7. panta 2. punktu, 8. panta 2. punktu, 9. panta 2. punktu, 10. panta 2. punktu un 11. panta 2. punktu. 5. pants

Vides mērķi Šajā regulā vides mērķi ir šādi: (1)klimata pārmaiņu mazināšana; (2)pielāgošanās klimata pārmaiņām; (3)ilgtspējīga ūdens un jūras resursu izmantošana un aizsardzība;

(4)pāreja uz aprites ekonomiku, atkritumu rašanās novēršana un pārstrāde; (5)piesārņojuma novēršana un kontrole; (6)veselīgu ekosistēmu aizsardzība. 6. pants

Būtisks devums klimata pārmaiņu mazināšanā 1.Uzskata, ka saimnieciska darbība sniedz būtisku devumu klimata pārmaiņu mazināšanā, ja šī darbība būtiski sekmē siltumnīcefekta gāzu koncentrācijas stabilizēšanu atmosfērā tādā līmenī, kas novērš bīstamu antropogēno iejaukšanos klimata sistēmā, novēršot vai samazinot siltumnīcefekta gāzu emisiju vai veicinot siltumnīcefekta gāzu novēršanu kādā no šādiem veidiem, tostarp ar procesu vai produktu inovāciju: (a)ģenerējot, uzglabājot vai izmantojot atjaunojamo energoresursu enerģiju vai klimatneitrālu enerģiju (arī oglekļneitrālu enerģiju), tajā skaitā izmantojot inovatīvu tehnoloģiju ar ievērojamu nākotnes ietaupījumu potenciālu vai veicot nepieciešamo tīkla nostiprināšanu; (b)uzlabojot energoefektivitāti; (c)palielinot videi nekaitīgu vai klimatneitrālu mobilitāti; (d)pārslēdzoties uz atjaunojamo materiālu izmantošanu; (e)palielinot oglekļa dioksīda uztveršanu un uzglabāšanu izmantošanai; (f)pakāpeniski izbeidzot antropogēnās siltumnīcefekta gāzu, tostarp no fosilā kurināmā, emisijas; (g)izveidojot enerģijas infrastruktūru, kas nepieciešama, lai sekmētu enerģijas sistēmu dekarbonizāciju; (h)ražojot videi nekaitīgu un efektīvu kurināmo no atjaunojamiem vai oglekļneitrāliem avotiem. 2.Komisija saskaņā ar 16. pantu pieņem deleģētos aktus, lai: (a) papildinātu 1. punktu nolūkā izveidot tehniskās pārbaudes kritērijus, kas nosaka, kādos apstākļos šajā regulā tiek uzskatīts, ka konkrēta saimnieciska darbība būtiski sekmē klimata pārmaiņu mazināšanu; (b) papildinātu 12. pantu nolūkā katram attiecīgajam vides mērķim izveidot tehniskās pārbaudes kritērijus, kas nosaka, vai šajā regulā tiek uzskatīts, ka saimnieciskā darbība, kurai pārbaudes kritēriji ir izveidoti saskaņā ar šī punkta a) apakšpunktu, rada ievērojamu kaitējumu vienam vai vairākiem mērķiem. 3.Komisija izveido 2. punktā minētos tehniskās pārbaudes kritērijus vienā deleģētā aktā, ņemot vērā 14. pantā noteiktās prasības. 4.Komisija pieņem 2. punktā minēto deleģēto aktu līdz 2019. gada 31. decembrim nolūkā nodrošināt tā piemērošanu no 2020. gada 1. jūlija. 7. pants

Pielāgošanās klimata pārmaiņām būtiska sekmēšana 1.Uzskata, ka saimnieciskā darbība būtiski sekmē pielāgošanos klimata pārmaiņām, ja šī saimnieciskā darbība būtiski sekmē pašreizējā un nākotnē gaidāmā klimata negatīvās ietekmes mazināšanu vai novērš klimata pārmaiņu negatīvās ietekmes palielinājumu vai pārnesi kādā no šādiem veidiem:

(a)novēršot vai samazinot vietai un kontekstam specifiskas klimata pārmaiņu negatīvās ietekmes uz saimniecisko darbību, kuras novērtē un nosaka par prioritāti, izmantojot pieejamās klimata prognozes; (b)novēršot vai samazinot negatīvās ietekmes, ko klimata pārmaiņas var radīt dabiskajai un veidotajai videi, kurā notiek saimnieciskā darbība, kuras novērtē un nosaka par prioritāti, izmantojot pieejamās klimata prognozes. 2.Komisija saskaņā ar 16. pantu pieņem deleģēto aktu, lai: (a)papildinātu 1. punktu nolūkā izveidot tehniskās pārbaudes kritērijus, kas nosaka, kādos apstākļos šajā regulā tiek uzskatīts, ka konkrēta saimnieciska darbība būtiski sekmē pielāgošanos klimata pārmaiņām; (b)papildinātu 12. pantu nolūkā katram attiecīgajam vides mērķim izveidot tehniskās pārbaudes kritērijus, kas nosaka, vai šajā regulā tiek uzskatīts, ka saimnieciskā darbība, kurai pārbaudes kritēriji ir izveidoti saskaņā ar šī punkta a) apakšpunktu, rada ievērojamu kaitējumu vienam vai vairākiem mērķiem. 3.Komisija izveido 2. punktā minētos tehniskās pārbaudes kritērijus kopā vienā deleģētā aktā, ņemot vērā 14. pantā noteiktās prasības. 4.Komisija pieņem 2. punktā minēto deleģēto aktu līdz 2019. gada 31. decembrim nolūkā nodrošināt tā piemērošanu no 2020. gada 1. jūlija. 8. pants

Būtisks devums ilgtspējīgai ūdens un jūras resursu izmantošanai un aizsardzībai 1.Uzskata, ka saimnieciskā darbība sniedz būtisku devumu ilgtspējīgā ūdens un jūras resursu izmantošanā un aizsardzībā, ja šī darbība būtiski sekmē ūdeņu, arī saldūdens, pārejas ūdeņu un piekrastes ūdeņu, laba stāvokļa nodrošināšanu, vai arī jūras ūdeņu laba vides stāvokļa nodrošināšanu kādā no šādiem veidiem: (a)aizsargājot ūdens vidi no komunālo un rūpniecisko notekūdeņu izvadīšanas kaitīgās ietekmes, nodrošinot komunālo un rūpniecisko notekūdeņu atbilstošu savākšanu un attīrīšanu saskaņā ar Padomes Direktīvas 91/271/EEK 3., 4., 5. un 11. pantu; (b)aizsargājot cilvēku veselību no jebkādas kaitīgas dzeramā ūdens piesārņojuma ietekmes, nodrošinot to, ka tajā nav nekādu mikroorganismu, parazītu un nekādu vielu, kas potenciāli var apdraudēt cilvēku veselību, un ka tas atbilst minimālajām prasībām, kas noteiktas Padomes Direktīvas 98/83/EK I pielikuma A un B daļā, un palielinot iedzīvotāju piekļuvi tīram dzeramajam ūdenim; (c)iegūstot ūdeni saskaņā ar Direktīvas 2000/60/EK V pielikuma 2.1.2. tabulā definēto labu kvantitatīvo rādītāju mērķi; (d)uzlabojot ūdens efektivitāti, atvieglojot ūdens otrreizēju izmantošanu vai jebkuru citu darbību, kas aizsargā vai uzlabo Savienības ūdensobjektu kvalitāti saskaņā ar Direktīvu 2000/60/EK; (e)nodrošinot jūras ekosistēmas pakalpojumu ilgtspējīgu izmantošanu vai dodot ieguldījumu jūras ūdeņu labā vides stāvoklī, kas noteikts, balstoties uz Direktīvas 2008/56/EK I pielikumā noteiktajiem kvalitatīvajiem raksturlielumiem un kā detalizētāk noteikts Komisijas Lēmumā (ES) 2017/848. 2.Komisija saskaņā ar 16. pantu pieņem deleģēto aktu, lai: (a)papildinātu 1. punktu nolūkā izveidot tehniskās pārbaudes kritērijus, kas nosaka, kādos apstākļos šajā regulā tiek uzskatīts, ka konkrēta saimnieciska darbība būtiski sekmē ūdens un jūras resursu ilgtspējīgu izmantošanu un aizsardzību; (b)papildinātu 12. pantu nolūkā katram attiecīgajam vides mērķim izveidot tehniskās pārbaudes kritērijus, kas nosaka, vai šajā regulā tiek uzskatīts, ka saimnieciskā darbība, kurai pārbaudes kritēriji ir izveidoti saskaņā ar šī punkta a) apakšpunktu, rada ievērojamu kaitējumu vienam vai vairākiem mērķiem. 3.Komisija izveido 2. punktā minētos tehniskās pārbaudes kritērijus kopā vienā deleģētā aktā, ņemot vērā 14. pantā noteiktās prasības. 4.Komisija pieņem 2. punktā minēto deleģēto aktu līdz 2022. gada 1. jūlijam nolūkā nodrošināt tā piemērošanu no 2022. gada 31. decembra. 9. pants

Būtisks devums aprites ekonomikai, atkritumu rašanās novēršanai un pārstrādei

1.Saimniecisko darbību uzskata par tādu, kas sniedz būtisku devumu pārejai uz aprites ekonomiku un atkritumu rašanās novēršanai un pārstrādei, ja šī darbība būtiski sekmē šo vides mērķi kādā no šādiem veidiem: (a)uzlabojot izejmateriālu efektīvu izmantojumu ražošanā, arī samazinot primāro izejmateriālu izmantošanu un palielinot blakusproduktu un atkritumu izmantošanu; (b)palielinot produktu izturību, remontējamību, uzlabojamību vai atkārtotu lietojamību; (c)palielinot produktu, arī produktos ietvertu individuālu materiālu, pārstrādājamību, inter alia aizvietojot vai samazinot tādu produktu un materiālu izmantošanu, kas nav pārstrādājami; (d)samazinot bīstamu vielu saturu materiālos un produktos; (e)paildzinot produktu izmantošanu, arī veicinot atkārtotu izmantošanu, pārstrādi, atjaunināšanu, remontēšanu un produktu koplietošanu starp patērētājiem; (f)veicinot otrreizējo izejmateriālu izmantošanu un to kvalitāti, arī veicot augstas kvalitātes atkritumu pārstrādi; (g)samazinot atkritumu radīšanu; (h)veicinot sagatavošanu otrreizējai izmantošanai un atkritumu pārstrādei; (i)izvairoties no atkritumu sadedzināšanas un apglabāšanas; (j)izvairoties no piesārņojuma ar atkritumiem un nepiemērotas atkritumu apsaimniekošanas rezultātā radītā cita piesārņojuma un attīrot to; (k)lietderīgi izmantojot dabiskos enerģijas resursus. 2.Komisija saskaņā ar 16. pantu pieņem deleģēto aktu, lai: (a)papildinātu 1. punktu nolūkā izveidot tehniskās pārbaudes kritērijus, kas nosaka, kādos apstākļos šajā regulā tiek uzskatīts, ka konkrēta saimnieciska darbība būtiski sekmē aprites ekonomiku un atkritumu radīšanas novēršanu un pārstrādi; (b)papildinātu 12. pantu nolūkā katram attiecīgajam vides mērķim izveidot tehniskās pārbaudes kritērijus, kas nosaka, vai šajā regulā tiek uzskatīts, ka saimnieciskā darbība, kurai pārbaudes kritēriji ir izveidoti saskaņā ar šī punkta a) apakšpunktu, rada ievērojamu kaitējumu vienam vai vairākiem mērķiem. 3.Komisija izveido 2. punktā minētos tehniskās pārbaudes kritērijus kopā vienā deleģētā aktā, ņemot vērā 14. pantā noteiktās prasības. 4.Komisija pieņem 2. punktā minēto deleģēto aktu līdz 2021. gada 1. jūlijam nolūkā nodrošināt tā piemērošanu no 2021. gada 31. decembra. 10. pants

Būtisks devums piesārņojuma novēršanai un kontrolei 1.Uzskata, ka saimnieciskā darbība sniedz būtisku devumu piesārņojuma novēršanā un kontrolē, ja šī darbība sekmē augsta līmeņa vides aizsardzību no piesārņojuma kādā no šādiem veidiem: (a)samazinot gaisa, ūdens un augsnes piesārņojošu vielu emisijas, neskaitot siltumnīcefekta gāzes;

(b)uzlabojot gaisa, ūdens un augsnes kvalitātes līmeni apgabalos, kuros notiek saimnieciskā darbība, vienlaikus līdz minimumam samazinot negatīvo ietekmi un riskus cilvēku veselībai un videi; (c)līdz minimumam samazinot ķimikāliju ražošanas un izmantošanas ievērojamo kaitīgo ietekmi uz cilvēku veselību un vidi. 2.Komisija saskaņā ar 16. pantu pieņem deleģēto aktu, lai: (a)papildinātu 1. punktu nolūkā izveidot tehniskās pārbaudes kritērijus, kas nosaka, kādos apstākļos šajā regulā tiek uzskatīts, ka konkrēta saimnieciska darbība būtiski veicina piesārņojuma novēršanu un kontroli; (b)papildinātu 12. pantu nolūkā katram attiecīgajam vides mērķim izveidot tehniskās pārbaudes kritērijus, kas nosaka, vai šajā regulā tiek uzskatīts, ka saimnieciskā darbība, kurai pārbaudes kritēriji ir izveidoti saskaņā ar šī punkta a) apakšpunktu, rada ievērojamu kaitējumu vienam vai vairākiem mērķiem. 3.Komisija izveido 2. punktā minētos tehniskās pārbaudes kritērijus kopā vienā deleģētā aktā, ņemot vērā 14. pantā noteiktās prasības. 4.Komisija pieņem 2. punktā minēto deleģēto aktu līdz 2021. gada 1. jūlijam nolūkā nodrošināt tā piemērošanu no 2021. gada 31. decembra. 11. pants

Būtisks devums veselīgu ekosistēmu aizsardzībai 1.Šajā regulā uzskata, ka saimnieciska darbība sniedz būtisku devumu veselīgās ekosistēmās, ja šī darbība būtiski sekmē bioloģiskās daudzveidības un ekosistēmas pakalpojumu aizsardzību, saglabāšanu un uzlabošanu saskaņā ar attiecīgajiem leģislatīvajiem un neleģislatīvajiem Savienības instrumentiem kādā no šādiem veidiem: (a)dabas aizsardzība (dzīvotnes, sugas); ekosistēmu stāvokļa un to spējas sniegt pakalpojumus aizsargāšana, atjaunošana un uzlabošana; (b)ilgtspējīga zemes apsaimniekošana, arī piemērota augsnes bioloģiskās daudzveidības aizsargāšana; augsnes degradācijas neitralitāte; un piesārņotu vietu attīrīšana; (c)ilgtspējīga lauksaimniecības prakse, arī tāda, kas palīdz apturēt vai novērst atmežošanu un dzīvotņu zaudēšanu; (d)ilgtspējīga mežu apsaimniekošana. 2.Komisija saskaņā ar 16. pantu pieņem deleģēto aktu, lai: (a)papildinātu 1. punktu nolūkā izveidot tehniskās pārbaudes kritērijus, kas nosaka, kādos apstākļos šajā regulā tiek uzskatīts, ka konkrēta saimnieciska darbība būtiski sekmē veselīgu ekosistēmu aizsardzību; (b)papildinātu 12. pantu nolūkā katram attiecīgajam vides mērķim izveidot tehniskās pārbaudes kritērijus, kas nosaka, vai šajā regulā tiek uzskatīts, ka saimnieciskā darbība, kurai pārbaudes kritēriji ir izveidots saskaņā ar šī punkta a) apakšpunktu, rada ievērojamu kaitējumu vienam vai vairākiem mērķiem. 3.Komisija izveido 2. punktā minētos tehniskās pārbaudes kritērijus kopā vienā deleģētā aktā, ņemot vērā 14. pantā noteiktās prasības. 4.Komisija pieņem 2. punktā minēto deleģēto aktu līdz 2022. gada 1. jūlijam nolūkā nodrošināt tā piemērošanu no 2022. gada 31. decembra. 12. pants

Ievērojams kaitējums vides mērķiem Regulas 3. panta b) punkta vajadzībām uzskata, ka saimnieciska darbība rada ievērojamu kaitējumu:

(a)klimata pārmaiņu mazināšanai, ja darbības rezultātā rodas ievērojamas siltumnīcefekta gāzu emisijas; (b)spējai pielāgoties klimata pārmaiņām, ja darbības rezultātā rodas palielināta negatīva ietekme uz pašreizējo un gaidāmo klimatu dabiskajai un veidotajai videi, kurā darbība notiek, un ārpus tās; (c)ilgtspējīgai ūdens un jūras resursu izmantošanai un aizsardzībai, ja darbība ievērojamā apmērā ir kaitīga Savienības ūdeņu, tostarp saldūdens, pārejas ūdeņu un piekrastes ūdeņu, labam stāvoklim vai jūras ūdeņu labam vides stāvoklim Savienībā; (d)aprites ekonomikai un atkritumu rašanās novēršanai un pārstrādei, ja darbības rezultātā notiek būtiski nelietderīga materiālu izmantošana vienā vai vairākos produktu darbības cikla posmos, tajā skaitā attiecībā uz produktu izturību, remontējamību, atjaunojamību, atkārtotu lietojamību vai pārstrādi; vai tad, ja darbība izraisa būtisku palielinājumu atkritumu radīšanā, dedzināšanā vai apglabāšanā; (e)piesārņojuma novēršanai un kontrolei, ja darbība rada būtisku gaisa, ūdens un zemes piesārņotāju emisiju palielinājumu salīdzinājumā ar situāciju pirms darbības sākšanas; (f)veselīgām ekosistēmām, ja darbība ievērojamā apmērā ir kaitīga labam ekosistēmu stāvoklim. 13. pants

Obligātie aizsargpasākumi Regulas 3. panta c) punktā minētie obligātie aizsargpasākumi ir procedūras, ko īsteno saimniecisko darbību veicošais uzņēmums, lai nodrošinātu to, ka tiek ievēroti astoņās pamatkonvencijās noteiktie principi un tiesības, kuras identificētas Starptautiskās Darba organizācijas Deklarācijā par pamattiesībām un pamatprincipiem darbā, proti, tiesības nebūt pakļautam piespiedu darbam, biedrošanās brīvība, strādnieku tiesības apvienoties, tiesības uz koplīguma slēgšanu, vienlīdzīga atlīdzība vīriešiem un sievietēm par vienādas vērtības darbu, iespēju un attieksmes nediskriminācija attiecībā uz nodarbinātību un profesiju, kā arī tiesības nebūt pakļautam bērnu darbam. 14. pants

Prasības tehniskās pārbaudes kritērijiem 1.Tehniskās pārbaudes kritēriji, kas pieņemti saskaņā ar 6. panta 2. punktu, 7. panta 2. punktu, 8. panta 2. punktu, 9. panta 2. punktu, 10. panta 2. punktu un 11. panta 2. punktu: (a)nosaka atbilstošākos potenciālos ieguldījumus konkrētā vides mērķī, ņemot vērā konkrētās saimnieciskās darbības ne tikai īstermiņa, bet arī ilgtermiņa ietekmi; (b)precizē obligātās prasības, kas jāizpilda, lai izvairītos no ievērojama kaitējuma kādam no attiecīgajiem vides mērķiem; (c)ir kvalitatīvi vai kvantitatīvi, vai abējādi, un iespēju robežās tiem ir limiti; (d)attiecīgā gadījumā tie veido pamatu Savienības marķēšanas un sertifikācijas shēmām, Savienības metodikai vides pēdas nospieduma novērtēšanai un Savienības statiskās klasifikācijas sistēmām, un tajos ņemti vērā visi attiecīgie spēkā esošie Savienības tiesību akti; (e)balstās uz pārliecinošiem zinātniskiem pierādījumiem, un attiecīgos gadījumos tajos ņemts vērā LESD 191. pantā nostiprinātais piesardzības princips; (f)tajos ņemta vērā pašas saimnieciskās darbības, kā arī šīs saimnieciskās darbības radīto produktu un pakalpojumu ietekme uz vidi, jo īpaši attiecībā uz to ražošanu, izmantošanu un ekspluatācijas laika beigām; (g)tajos ņemts vērā saimnieciskās darbības raksturs un mērogs; (h)tajos ņemta vērā iespējamā ietekme uz tirgus likviditāti, risks atsevišķiem aktīviem kļūt par balastu, jo pārejas uz ilgtspējīgāku ekonomiku dēļ tie zaudēs vērtību, kā arī nekonsekventu stimulu radīšanas risks; (i)lai izvairītos no tirgus konkurences izkropļošanas, aptver visas konkrētās nozares attiecīgās saimnieciskās darbības un nodrošina, ka šīs darbības ir vienlīdzīgā situācijā, ja tās vienlīdz sekmē vienu vai vairākus vides mērķus; (j)iespēju robežās spēj atvieglot atbilstības pārbaudi šiem kritērijiem.

2.Regulas 1. punktā minētie tehniskās pārbaudes kritēriji ietver arī kritērijus darbībām, kas saistītas ar pāreju uz tīru enerģiju, jo īpaši energoefektivitāti un atjaunojamo energoresursu enerģiju, ja tā būtiski sekmē kādu no vides mērķiem. 3.Regulas 1. punktā minētie tehniskās pārbaudes kritēriji ietver arī kritērijus darbībām, kas saistītas ar pāreju uz tīru vai klimatneitrālu mobilitāti, tajā skaitā ar kravu novirzīšanu uz citiem transporta veidiem, efektivitātes pasākumiem un alternatīviem kurināmiem, ja tie būtiski sekmē kādu no vides mērķiem. 4.Komisija regulāri pārskata 1. punktā minētos pārbaudes kritērijus un nepieciešamības gadījumā groza saskaņā ar šo regulu pieņemtos deleģētos aktus atbilstoši zinātnes un tehnoloģiju attīstībai. 15. pants

Platforma ilgtspējīgam finansējumam 1.Komisija izveido platformu ilgtspējīgam finansējumam, kurā ir: (a)pārstāvji no: i)Eiropas Vides aģentūras; ii)Eiropas Uzraudzības iestādēm; iii)Eiropas Investīciju bankas un Eiropas Investīciju fonda; (b)eksperti, kas pārstāv attiecīgās privātās ieinteresētās personas; (c)privātpersonas statusā iecelti eksperti ar atzītām zināšanām un pieredzi šīs regulas darbības jomās. 2.Platforma ilgtspējīgam finansējumam: (a)konsultē Komisiju par 14. pantā minētajiem tehniskās pārbaudes kritērijiem un iespējamo vajadzību atjaunināt šos kritērijus; (b)analizē tehniskās pārbaudes kritēriju ietekmi to piemērošanas radīto iespējamo izmaksu un ieguvumu ziņā; (c)palīdz Komisijai analizēt ieinteresēto personu pieprasījumus izstrādāt vai pārskatīt tehniskās pārbaudes kritērijus konkrētai saimnieciskai darbībai; (d)konsultē Komisiju par tehniskās pārbaudes kritēriju piemērotību iespējamiem nākamiem izmantojumiem; (e)uzrauga un regulāri ziņo Komisijai par kapitāla plūsmām virzienā uz ilgtspējīgiem ieguldījumiem; (f)konsultē Komisiju par iespējamo nepieciešamību grozīt šo regulu. 3.Platformu ilgtspējīgam finansējumam vada Komisija. 16. pants

Deleģēšanas īstenošana

1.Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šā panta noteikumus. 2.Uz neierobežotu laiku pēc [Šīs regulas spēkā stāšanās datums] Komisiju pilnvaro pieņemt deleģētos aktus, kas minēti 4. panta 3. punktā, 6. panta 2. punktā, 7. panta 2. punktā, 8. panta 2. punktā, 9. panta 2. punktā, 10. panta 2. punktā un 11. panta 2. punktā. 3.Eiropas Parlaments vai Padome var jebkurā laikā atsaukt 2. punktā minēto pilnvaru deleģēšanu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz minētajā lēmumā norādīto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā datumā, kas tajā norādīts. Tas neskar jau spēkā esošo deleģēto aktu spēkā esību. 4.Pirms deleģētā akta pieņemšanas Komisija apspriežas ar ekspertiem, kurus katra dalībvalsts izraudzījusies saskaņā ar principiem, kas noteikti 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu. 5.Tiklīdz Komisija pieņem deleģētu aktu, tā par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei. 6.Deleģēts akts, kas pieņemts saskaņā ar 4. panta 3. punktu, 6. panta 2. punktu, 7. panta 2. punktu, 8. panta 2. punktu, 9. panta 2. punktu, 10. panta 2. punktu un 11. panta 2. punktu, stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikusi iebildumus, vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējusi Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem. III nodaļa Nobeiguma noteikumi 17. pants

Pārskatīšanas klauzula 1.Līdz 2021. gada 31. decembrim un turpmāk reizi trijos gados Komisija publicē ziņojumu par šīs regulas piemērošanu. Šajā ziņojumā izvērtē: (a)šīs regulas īstenošanas progresu nolūkā izstrādāt tehniskās pārbaudes kritērijus ekoloģiski ilgtspējīgām saimnieciskajām darbībām; (b)iespējamo nepieciešamību pārskatīt šajā regulā noteiktos kritērijus, lai apsvērtu, vai saimnieciskā darbība ir ekoloģiski ilgtspējīga; (c)šīs regulas darbības jomas paplašināšanas piemērotību, lai iekļautu citus ilgtspējas mērķus, jo īpaši sociālos mērķus; (d)ekoloģiski ilgtspējīgu ieguldījumu definīcijas izmantošanu Savienības tiesību aktos un dalībvalstu līmenī, tajā skaitā atbilstības pārbaudes mehānisma izveidošanas piemērotību šajā regulā noteiktajiem kritērijiem. 2.Ziņojumu nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei. Komisija vajadzības gadījumā sniedz saistītos priekšlikumus. 18. pants

Stāšanās spēkā un piemērošana 1.Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. 2.Šīs regulas 3.–13. pantu piemēro: (a)attiecībā uz 5. panta 1. un 2. punktā minētajiem vides mērķiem – no 2020. gada 1. jūlija; (b)attiecībā uz 5. panta 4. un 5. punktā minētajiem vides mērķiem – no 2021. gada 31. decembra;

(c)attiecībā uz 5. panta 3. un 6. punktā minētajiem vides mērķiem – no 2022. gada 31. decembra. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, Eiropas Parlamenta vārdā — Padomes vārdā — priekšsēdētājs priekšsēdētājs TIESĪBU AKTA PRIEKŠLIKUMA FINANŠU PĀRSKATS 1.PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS 1.1.Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums 1.2.Attiecīgā(-s) politikas joma(-s) 1.3.Priekšlikuma/iniciatīvas būtība 1.4.Mērķis(-i) 1.5.Priekšlikuma/iniciatīvas pamatojums 1.6.Ilgums un finansiālā ietekme 1.7.Paredzētie pārvaldības veidi 2.PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI 2.1.Uzraudzības un ziņošanas noteikumi 2.2.Pārvaldības un kontroles sistēma 2.3.Krāpšanas un pārkāpumu novēršanas pasākumi 3.PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ IETEKME 3.1.Daudzgadu finanšu shēmas attiecīgā(-s) izdevumu kategorija(-s) un budžeta izdevumu pozīcija(-s)

3.2.Paredzamā ietekme uz izdevumiem 3.2.1.Kopsavilkums par paredzamo ietekmi uz izdevumiem 3.2.2.Paredzamā ietekme uz [struktūras] apropriācijām 3.2.3.Paredzamā ietekme uz [struktūras] cilvēkresursiem 3.2.4.Saderība ar pašreizējo daudzgadu finanšu shēmu 3.2.5.Trešo personu iemaksas 3.3.Paredzamā ietekme uz ieņēmumiem 1.PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS 1.1.Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par regulējuma izveidi ilgtspējīgu ieguldījumu veicināšanai 1.2.Attiecīgā(-s) politikas joma(-s) Politikas joma: finanšu stabilitāte, finanšu pakalpojumi un kapitāla tirgu savienība Darbība: ilgtspējīgas finanses 1.3.Priekšlikuma/iniciatīvas būtība ☑ Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz jaunu darbību ◻ Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz jaunu darbību, pamatojoties uz izmēģinājuma projektu / sagatavošanas darbību ◻ Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz eso