Komisijas ziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai par to, kā tiek piemērota Padomes Direktīva par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem (85/374/EEK)

Atbildēja 113 ieinteresētās personas (40 ražotāji, 48 patērētāji un 23 valsts iestādes/pilsoniskās sabiedrības pārstāvji) no 16 dalībvalstīm . Tika saņemti 14 nostājas dokumenti no patērētājiem (1), uzņēmumu apvienībām (9) un valsts iestādēm/pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem (4).

Tika sākta atklāta sabiedriskā apspriešana (2017. gada 10. janvāris – 26. aprīlis) 23 Eiropas Savienības valodās, un to veidoja trīs tiešsaistes aptaujas anketas, kuras bija adresētas ražotājiem, patērētājiem, valsts iestādēm un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem.

Ieguldījumu apspriešanas procesā kopumā sniedza 657 ieinteresētās personas no visām dalībvalstīm (izņemot Latviju, Portugāli un Slovēniju) un visām mērķgrupām (izņemot tehniskos ekspertus).

Šajā dokumentā ir ietverts pārskats par apspriešanas pasākumiem un to rezultātiem.

Attiecīgās ieinteresētās personas ietver ražotājus, importētājus, piegādātājus un to nozaru apvienības, patērētājus un patērētāju organizācijas, apdrošinātājus un apdrošinātāju asociācijas, tehniskos ekspertus, valsts iestādes un pilsonisko sabiedrību (piemēram, ideju laboratorijas, ekspertus, juridiskos birojus/juridiskos ekspertus).

Apspriešanas stratēģija bija vērsta uz to, lai apkopotu informāciju no ieinteresētajām personām nolūkā nodrošināt datus novērtējumam par tās efektivitāti, lietderību, nozīmību, saskaņotību un ES pievienoto vērtību.

Komisija uzsāka izvērtēšanu, lai noskaidrotu, vai ar direktīvu tiek sasniegti tās izvirzītie uzdevumi un vai tā ir piemērota savam mērķim tādu jaunu tehnoloģiju attīstības kontekstā kā, piemēram, lietu internets vai autonomas sistēmas. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām bija daļa no šīs izvērtēšanas.

Lielākā daļa ieinteresēto personu ir informētas par direktīvu. Vairums valsts iestāžu un pilsoniskās sabiedrības pārstāvju uzskata, ka direktīva ir efektīva, jo patērētāji gūst labumu no ražotāju stingrās atbildības, un patērētāju un ražotāju intereses ir taisnīgi līdzsvarotas. Šo iemeslu dēļ tie arī uzskata, ka stingrās atbildības sistēma ir jāsaglabā.

Apspriešanas mērķis bija gūt izpratni par to, vai un cik lielā mērā gan valstu, gan ES līmenī līdz šim ir sasniegti direktīvas mērķi saistībā ar patērētāju aizsardzību, neizkropļotu konkurenci un brīvu preču apriti.

Datorizēta telefonaptauja (CATI), kas tika veikta no 2017. gada 29. maija līdz 14. jūnijam, aptvēra 11 dalībvalstis un bija vērsta uz ražotājiem, importētājiem un piegādātājiem. Atbildēja 457 ražotāji .

Atbildes tika saņemtas no 14 dalībvalstīm .

Lielākā daļa ražotāju uzskata, ka direktīva ir efektīva, jo tā rada vienlīdzīgus konkurences apstākļus visā Eiropā, visās dalībvalstīs paredzot vienādus noteikumus par atbildību, un līdzsvaro patērētāju un ražotāju intereses, paredzot skaidrus noteikumus neatkarīgi no produkta veida.

Visbeidzot, pēc apdrošinātāju domām, direktīva kopumā ir efektīva, jo tā līdzsvaro patērētāju un ražotāju intereses.

Tomēr vairums patērētāju apvienību uzskata, ka direktīva nav pilnībā efektīva, jo ar to vairāk tiek aizsargātas ražotāju, nevis patērētāju intereses.

Jo īpaši – daži direktīvas noteikumi tiek uzskatīti par efektīvākiem nekā citi.

·Produkti, nevis pakalpojumi

Pēc dažu ieinteresēto personu (gan ražotāju, gan patērētāju) domām, nošķīrums starp produktiem un pakalpojumiem vairs nav skaidrs, un direktīvai būtu jāaptver arī kaitējums, ko radījuši pakalpojumi; citu ražotāju viedoklis ir tāds, ka direktīvai minētais kaitējums nebūtu jāaptver.

Vairāk nekā puse no aptaujātajām valsts iestādēm un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem uzskata, ka nošķīrums starp produktiem un pakalpojumiem nav atbilstošs un ka direktīvas darbības joma būtu paplašināma, attiecinot to arī uz pakalpojumiem.

Lielākais vairums patērētāju un to apvienību uzsver, ka varētu būt grūti nošķirt produktu no pakalpojuma, jo bieži vien tie ir sasaistīti kopā, un tādēļ tie atbalstītu tādu režīmu, kas aptver gan produktus, gan pakalpojumus.

Savukārt vairāk nekā puse uzņēmumu – gluži pretēji – uzskata, ka nošķīrums starp produktiem un pakalpojumiem ir pienācīgs, un tādēļ direktīvas darbības jomu nevajag paplašināt, ietverot tajā arī pakalpojumus.

·Jaunu tehnoloģiju attīstība

Direktīvas piemērošana jaunu tehnoloģiju attīstībai nav vienkārša.

Atsauksmes, kas no ieinteresētajām personām saņemtas saistībā ar jaunu tehnoloģiju attīstību, ir visai atšķirīgas: dažas ieinteresētās personas (tostarp daudzi ražotāji, daži patērētāji, apdrošinātāji un valsts iestādes/pilsoniskās sabiedrības pārstāvji) uzskata, ka direktīvu nav nepieciešams atjaunināt saistībā ar jaunu tehnoloģiju attīstību. Citas ieinteresētās personas no visām aptaujātajām kategorijām norāda, ka direktīvu ir grūti piemērot šiem elementiem, ņemot vērā to nemateriālo raksturu un aizvien lielāko sarežģītību.

Konkrētāk – gandrīz puse valsts iestāžu un pilsoniskās sabiedrības pārstāvju un gandrīz visi patērētāji domā, ka direktīvas darbības joma būtu jāpaplašina, attiecinot to arī uz jaunu tehnoloģiju attīstību, un tai būtu jānodrošina līdzsvars starp patērētāju drošību un inovāciju, uzskatot, ka nošķīrums starp produktiem un pakalpojumiem un "trūkuma" jēdziens nav atbilstošs minētās attīstības kontekstā.

Vairums uzņēmumu uzskata, ka lietotnes, neiegultā programmatūra un lietu interneta komponenti ir "produkti" saskaņā ar direktīvu; tomēr tiem ir atšķirīgi viedokļi par to, vai atbildība ir pienācīgi sadalīta starp dažādajiem dalībniekiem. Turklāt, ja runa ir par progresīvu robotu vai autonomas sistēmas radītu kaitējumu, uzņēmumu skatījumā "trūkums” ir atbilstoši definēts.

Lielākais vairums uzņēmumu uzskata, ka direktīvā paredzētie izņēmumi ir piemēroti jaunu tehnoloģiju attīstībai un ka direktīva jau uz to attiecas; pēc uzņēmumu domām, direktīva ir piemērota savam mērķim un neitrāla attiecībā pret dažādām tehnoloģijām.

Lielākais vairums apdrošinātāju asociāciju līdzīgi uzskata, ka direktīvu nevajag pielāgot jaunu tehnoloģiju attīstībai.

·Pierādīšanas pienākums

Lielais vairums valsts iestāžu un pilsoniskās sabiedrības pārstāvju domā, ka trūkuma un saiknes starp trūkumu un kaitējumu pierādīšana ir patērētājiem apgrūtinoša.

Gandrīz visas patērētāju apvienības šo pienākumu uzskata par visbiežāk izplatīto šķērsli kompensācijas saņemšanai, jo īpaši saistībā ar jaunu tehnoloģiju attīstību un aizvien pieaugošo produktu sarežģītību.

Tomēr tikai daži apdrošinātāji uzskata, ka pierādīšanas pienākums praksē ir apgrūtinošs.