Komisija ir saņēmusi ziņojumus no visām dalībvalstīm par visu periodu, taču, neskarot nozīmīgus uzlabojumus, jāatzīst, ka ne visa informācija ir saņemta pareizajā formātā. Turklāt daži no tiem bija nepilnīgi vai nepareizi aizpildīti, tādējādi radot nepilnības un neatbilstošus rezultātus šajā ziņojumā iekļautajās tabulās, kurās tas norādīts ar zīmi “#N/P” (“nav pieejams”). Dalībvalstu sniegto datu kopsavilkums ir iekļauts šā ziņojuma pielikumos.

Šīs vienotās pārbaudes attiecas uz visiem bīstamo kravu pārvadājumiem pa autoceļiem dalībvalsts teritorijā un uz kravām, kuras tiek ievestas no trešām valstīm, neatkarīgi no tā, kurā valstī transporta vienība ir reģistrēta. Direktīvas mērķis ir nodrošināt, ka pa autoceļiem pārvadāto bīstamo kravu sūtījumu reprezentatīva daļa tiek izlases veidā pārbaudīta, vienlaikus aptverot ievērojamu daļu autoceļu tīkla.

Lai būtu iespējams objektīvi salīdzināt dalībvalstu datus, ņemot vērā to, ka ne visas dalībvalstis varēja sniegt šos datus, šajā ziņojumā minētais bīstamo kravu pārvadājumu apjoms balstās uz Eurostat datubāzē pieejamo informāciju . Šo informāciju izmanto, lai aplēstu pārbaužu regularitāti attiecībā pret pārvadājumu apjomu, lai gan direktīva neparedz veicamo pārbaužu minimālo skaitu (ne absolūtā izteiksmē, ne procentuāli).

Tomēr par Maltu Eurostat statistikas dati nav pieejami, jo tai ir piešķirta atkāpe attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 18. janvāra Regulas (ES) Nr. 70/2012 par statistikas pārskatiem attiecībā uz autopārvadājumiem piemērošanu. Tādēļ bīstamo kravu pārvadājumu apjoms Maltā aplēsts, pamatojoties uz Maltas kompetentās iestādes sniegtajiem datiem.

Eurostat statistikas dati ir sniegti šā ziņojuma IX pielikumā.

4.Pārbaužu un to rezultātu izmaiņas

I pielikumā ir atspoguļotas dalībvalstu veikto pārbaužu skaita izmaiņas, to transporta vienību procentuālā daļa, kas neatbilst noteikumiem, un pārkāpumu procentuālā daļa I riska kategorijā, t. i., visnopietnākajā pārkāpumu kategorijā, kad attiecīgo ADR noteikumu neizpilde rada augsta līmeņa risku, kas var izraisīt nāvi, nopietnu personīgo ievainojumu vai būtisku kaitējumu videi, un tā rezultātā ir nepieciešami tūlītēji un atbilstīgi novēršanas pasākumi, piemēram, transportlīdzekļa imobilizācija.

Tabulas beigu daļā sniegti attiecīgie Eiropas Savienības vidējie rādītāji un statistikas dati par Norvēģiju.

Savākto datu apjoms ļauj veikt gan detalizētu, gan apkopotu analīzi. No visiem būtiskajiem apsvērumiem, kas izriet no šīs analīzes, var uzsvērt šādus konstatējumus:

-pastāv zināma nelīdzsvarotība starp paziņotajiem datiem par pārbaudīto transporta vienību skaitu un ADR atbilstīgo transporta vienību skaitu. Piemēram, Grieķija ziņoja, ka 2015. gadā tika pārbaudītas 324 transporta vienības, no kurām tikai attiecībā uz vienu transporta vienību tika konstatēts I riska kategorijas pārkāpums. Situācija, šķiet, uzlabojās 2016. gadā, kad tika veiktas 6290 pārbaudes un paziņotas 39 neatbilstības (t. i., 0,62 % no pārbaužu kopskaita), bet pārskata perioda pēdējā gadā, t. i., 2017. gadā, neatbilstību skaits, t. i., 42, joprojām bija ļoti mazs, salīdzinot ar pārbaužu kopskaitu, kas palielinājās līdz 20 870; tā rezultātā tiek iegūts neatbilstības rādītājs 0,20 %, kas ir 8 reizes mazāks par ES vidējo rādītāju. Savukārt Vācijā šie dati bija 11 548 neatbilstības no 45 961 pārbaudes 2015. gadā, 11 137 no 41 290 — 2016. gadā un 10 429 no 40 956 — 2017. gadā; t. i., neatbilstības rādītājs aptuveni 25 % apmērā;

-ir vairākas dalībvalstis (Dānija, Igaunija, Spānija, Itālija, Kipra, Latvija un Portugāle), kas šajā ziņojumā ietvertajā trīs gadu periodā nepaziņoja nevienu transportlīdzekļa imobilizācijas gadījumu. Tas varētu būt tāpēc, ka dažās valstīs izpildiestādēm nav pilnvaru imobilizēt transportlīdzekļus. Citos gadījumos (Grieķijā, Luksemburgā un Slovākijā) pārskata periodā tas noticis tikai vienreiz;

-Kipra visam pārskata periodam vispār nav norādījusi I riska kategorijas procentuālo daļu; savukārt Lietuva to nav norādījusi 2016. un 2017. gadam, lai gan Lietuva ir ziņojusi par transportlīdzekļa imobilizācijas gadījumiem šajos gados.

I riska kategorijas pārkāpumu procentuālās daļas rādītājs ir īpaši atkarīgs no pareizu ziņojumu sniegšanas. Ja ir reģistrēts vairāk nekā viens pārkāpums uz transporta vienību, I kategorijas pārkāpumu procentuālā daļa ir zemāka par pareizo vērtību.

Dažas dalībvalstis 2015. gadā ir paziņojušas mazāku pārkāpumu kopskaitu nekā to transporta vienību skaits, kas atzītas par neatbilstīgām (piemēram, Beļģija, Čehija, Vācija, Īrija, Latvija, Ungārija, Nīderlande un Somija), savukārt citas dalībvalstis ir paziņojušas lielāku pārkāpumu kopskaitu nekā to transporta vienību skaits, kuras atzītas par neatbilstīgām (piemēram, Dānija, Horvātija un Slovākija). Šī nelīdzsvarotība vērojama arī 2016. un 2017. gadā. Ir gadījumi, kad izpildiestādes ziņoja tikai to, ka ir atklāti pārkāpumi, bet nesniedza plašāku informāciju par pašiem pārkāpumiem un piemērotajām sankcijām.

Neviendabīgo informāciju, kas saņemta par pārkāpumu kopskaitu, I riska kategorijas pārkāpumu pastāvīgo neesību konkrētās dalībvalstīs un ES līmeņa neatbilstības rādītāja saskaņotības trūkumu varētu skaidrot ar izpildiestāžu nepietiekamu apmācību. Ar šo Komisija vēlas mudināt dalībvalstis šajā jomā aktīvāk apmainīties ar informāciju un labāko praksi.

5.Datu salīdzinājums

Šajā ziņojumā ietvertajā periodā veikto pārbaužu kopskaits ES un Norvēģijā pa gadiem nebija pastāvīgs, mainoties no 136 966 2015. gadā (salīdzinot ar 150 348 2014. gadā) līdz 133 360 2016. gadā un 144 056 2017. gadā. Var atzīmēt, ka 2015. gadā pārbaužu skaits samazinājās par 10,68 % salīdzinājumā ar 2014. gadu un samazinājuma tendence saglabājās arī 2016. gadā, savukārt 2017. gadā bija vērojams neliels pārbaužu skaita pieaugums (lai gan tas nesasniedza 2014. gada līmeni).

Tendences valstīs ir atšķirīgas, proti, tikai 6 dalībvalstīs (Grieķijā, Luksemburgā, Igaunijā, Slovēnijā, Īrijā un Zviedrijā) šajā ziņojumā ietvertajā periodā pārbaužu skaits palielinājās par vairāk nekā 25 %, savukārt Beļģijā, Dānijā, Horvātijā, Itālijā, Bulgārijā un Apvienotajā Karalistē bija vērojams lielākais veikto pārbaužu skaita samazinājums.

Pārbaužu absolūtā skaita ziņā ES vislielākā procentuālā daļa 2015. gadā bija attiecināma uz Vāciju (33,56 %), kurai sekoja Polija (14,95 %) un Austrija (9,44 %). Tāds pats sarindojums atklājās 2016. gadā, proti, 30,96 % no visām pārbaudēm ES veica Vācija, 12,03 % — Polija un 8,96 % — Austrija, savukārt 2017. gadā vislielākā procentuālā daļa bija Vācijai (28,43 %), kurai sekoja Grieķija (14,49 %) un Polija (11,27 %). Jāuzsver, ka šis rādītājs lielā mērā ir saistīts ar dalībvalsts lielumu.

5.1.Pārbaužu biežums

II pielikumā ir iekļauts pārskats par to, cik bieži 2015.–2017. gadā dalībvalstīs veiktas pārbaudes uz ceļa. Pārbaužu biežums ir aprēķināts kā attiecība — pārbaužu skaits uz vienu miljonu tonnkilometru katrā dalībvalstī pārvadāto bīstamo kravu.

2015. gadā ES vidējais rādītājs bija 1,70 pārbaudes uz vienu miljonu tonnkilometru; 2016. gadā tas samazinājās līdz 1,65 pārbaudēm, līdz ar to gada samazinājums bija 3 %, bet 2017. gadā šis rādītājs atkal palielinājās līdz 1,75. Lielākais pārbaužu biežums 2015. gadā ir reģistrēts Austrijā (13,94 uz vienu miljonu tonnkilometru), Slovākijā (9,04) un Ungārijā (5,69), savukārt 2016. gadā šis sarindojums bija šāds: Austrija (11,38), Slovākija (8,39) un Grieķija (7,88); 2017. gadā: Grieķija (14,38), Austrija (10,71) un Slovākija (7,09). Var novērot, ka 2015. gadā pārbaužu biežums Austrijā bija 8,2 reizes lielāks par ES vidējo rādītāju un ka 2017. gadā līdzīgu rādītāju sasniedza Grieķija.