71.

vērš uzmanību uz to, ka nepieciešams pietiekami daudz kvalificēta un pieredzējuša personāla; tāpēc uzskata, ka vairāk jāiegulda izglītības un apmācības jomā; prasa veikt visu iespējamo, visos līmeņos novēršot prasmju trūkumus, lai uzlabotu darbaspēka kvalifikāciju un palielinātu augstskolu beidzēju interesi par rūpniecību, tostarp: — īstenojot institucionalizētu dialogu starp kompetentajām iestādēm, uzņēmumu pārstāvjiem un sociālajiem partneriem par mācību programmu pārskatīšanu, lai tās mudinātu interesi par uzņēmējdarbību un palielinātu informētību par to, kā arī izstrādājot sekmīgus veidus pārejai no mācību iestādes uz darba tirgu, īpaši veicinot individuālas mobilitātes programmas, piemēram, “Erasmus jaunajiem uzņēmējiem” un “Erasmus mācekļiem”; — stiprinot ar darbu saistītu apmācību visā Eiropā, lai izveidotu ciešāku saikni starp profesionālās apmācības sistēmām un darba tirgu, un palielinot profesionālās apmācības pievilcību, nodrošinot augstākās izglītības pieejamību personām, kuras apguvušas profesionālo apmācību; — nodrošinot tiesības uz mūžizglītību visiem iedzīvotājiem, kuriem ir jādod iespēja pārkvalificēties darba mūža laikā, jo tam ir būtiska nozīme vienlīdzības un solidaritātes, kā arī konkurētspējas nodrošināšanā ekonomiski grūtos apstākļos; — īstenojot inovatīvu jauno studentu kā nākamo darba ņēmēju apmācību, kuri būtu gatavi prognozētajām tehnoloģiskajām pārmaiņām, kā arī veidojot ciešākas attiecības starp augstskolām, pētniecības iestādēm un rūpniecības nozari; — uzlabojot un nodrošinot plašāku piekļuvi visiem izglītības un apmācības līmeņiem, īpaši zinātnes, tehnoloģijas, inženierzinātņu un matemātikas jomā, īstenojot saskaņotas iniciatīvas un paraugprakses apmaiņu attiecībā uz izglītību, apmācību un inovatīviem pasākumiem, kuri paredzēti ģimenes dzīves saskaņošanai ar darbu un dzimumu vienlīdzības un sociālā taisnīguma veicināšanai; — īstenojot saskaņotas darbības, lai uzlabotu izglītošanu un informētību par Eiropas rūpniecības nozaru ekonomisko lomu un nepieciešamību īstenot to inovatīvu pārveidošanu tādas ekonomikas apstākļos, kurā ir zemas oglekļa emisijas un tiek taupīti resursi; — īstenojot saskaņotu un mērķtiecīgu kvalifikācijas paaugstināšanu, kas ir izdevīga gan darba devējiem, gan darba ņēmējiem, un šajā sakarībā aktīvāk izmantojot Eiropas Sociālo fondu; — izveidojot darba vietu un prasmju Eiropas līmeņa salīdzinošās novērtēšanas kārtību, lai atspoguļotu profesionālo nozaru, uzņēmumu un attīstītāko rūpniecības reģionu līmeni; — izveidojot ar rūpniecību saistīto profesiju novērošanas punktus reģionālā, valstu un Eiropas līmenī, lai noteiktu nākotnes profesijas un profesiju pieprasījumu; — darot augstskolas pieejamākas, sākot to modernizāciju un stiprinot to finanses, lai tās mūžizglītības ietvaros varētu piedāvāt augstākās profesionālas kvalifikācijas iegūšanas un pārkvalificēšanās iespējas (inženieriem, informācijas tehnoloģiju speciālistiem, tehniķiem), vai īstenojot pastiprinātu sadarbību starp zinātniskajām augstskolām un tām lietišķo zinātņu augstskolām un mācību iestādēm, kuras ir piemērotākas profesionālās izglītības iegūšanai; — sadarbībā ar izglītības iestādēm un sociālajiem partneriem izstrādājot darba vajadzībām atbilstošas profesionālās apmācības, arodmācības un pārkvalifikācijas un mūžizglītības programmas gan darba ņēmējiem, gan darba devējiem; — nodrošinot lielāku mobilitāti un elastību gan darba devēju, gan darba ņēmēju profesionālajā un vispārējā apmācībā, ņemot vērā individuālās, jo īpaši attiecībā uz MVU prasības; — izpētot jaunās vajadzības, kuras nodarbinātības un kvalifikācijas ziņā ir izveidojušās saistībā ar darba vietām videi nekaitīgā ekonomikā, lai ar atbilstošu apmācību apmierinātu šīs vajadzības; — sekmējot ciešāku sinerģiju starp augstskolām un uzņēmējdarbības kultūru un uzņēmumiem, kuru darbības pamatā ir zināšanas; — veicinot trešo valstu inženieru un kvalificētu pētnieku pārcelšanos uz ES; — radot stimulus augstākajai izglītībai, lai attiecīgi pielāgotu mācību programmas;