Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāpieņem Starptautiskajā Jūrniecības organizācijā (SJO) attiecībā uz noteiktu kodeksu pieņemšanu un attiecīgajiem grozījumiem konvencijās /* COM/2013/0208 final - 2013/0111 (NLE) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Pašreizējais Komisijas priekšlikums attiecas uz Savienības nostājas veidošanu dažādās SJO struktūrās saistībā ar: (a) SJO instrumentu īstenošanas kodeksa (turpmāk tekstā — „III kodekss”) pieņemšanu; (b) SJO atzīto organizāciju kodeksa (turpmāk tekstā — „AO kodekss”) pieņemšanu; (c) noteiktu starptautisko konvenciju grozījumu pieņemšanu; (d) minēto grozījumu apstiprināšanu saskaņā ar attiecīgajiem konkrēto konvenciju nosacījumiem. 1.1. III kodekss III kodeksa projekta mērķis ir pastiprināt vispārējo jūrniecības drošību un jūras vides aizsardzību un palīdzēt valstīm īstenot šādus instrumentus: · grozīto 1974. gada Starptautisko konvenciju par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras (SOLAS 1974) un tās 1988. gada protokolu; · 1973. gada Starptautisko konvenciju par kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu, kas grozīta ar 1978. un 1997. gada protokolu (MARPOL 73/78); · 1972. gada Konvenciju par starptautiskajiem kuģu sadursmju novēršanas noteikumiem (COLREG 1972); · 1966. gada Starptautisko konvenciju par kravas zīmi (LL 1966) un tās 1988. gada protokolu; · grozīto 1978. gada Starptautisko konvenciju par jūrnieku sagatavošanas, sertificēšanas un sardzes pildīšanas standartiem (STCW konvencija); · 1969. gada Starptautisko konvenciju par kuģu tilpības mērīšanu (TONNAGE 1969). Kodeksā ietverti obligātie noteikumi un ieteikumi attiecībā uz aspektiem, kas uzskatāmi par vajadzīgiem līgumslēdzējai pusei, lai pilnībā īstenotu to piemērojamo starptautisko instrumentu noteikumus, kuru līgumslēdzēja puse tā ir. Tas attiecas uz šādām jomām: · attiecībā uz karoga valstīm, piekrastes valstīm un ostas valstīm — vispārīgi noteikumi par īstenošanas stratēģiju, piemērošanas jomu, sākotnējiem pasākumiem, informācijas paziņošanu, uzskaiti un uzlabojumiem; · attiecībā uz karoga valstīm — īstenošana, pārstāvju deleģēšana, izpilde, karoga valsts inspektori, karoga valsts veikta izmeklēšana, novērtēšana un pārbaude; · attiecībā uz piekrastes valstīm — īstenošana, izpilde, novērtēšana un pārbaude; · attiecībā uz ostas valstīm — īstenošana, izpilde, novērtēšana un pārbaude. 1.2. AO kodekss AO kodeksa projekta mērķis ir nodrošināt karoga valstīm standartu atzīto organizāciju novērtēšanai un pilnvarošanai, kā arī mehānismus konsekventai un efektīvai atzīto organizāciju uzraudzībai un precizēt to organizāciju pienākumus, kas ir pilnvarotas kā atzītas organizācijas, un šāda pilnvarojuma darbības jomu. Tas attiecas uz šādiem instrumentiem: · grozīto 1974. gada Starptautisko konvenciju par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras (SOLAS 1974); · 1973. gada Starptautiskās konvencijas par kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu 1978. gada protokolu; · 1966. gada Starptautiskās konvencijas par kravas zīmi 1988. gada protokolu. Kodeksu piemēro visām organizācijām, kuras karoga valsts ir paredzējusi atzīt vai ir atzinusi par organizācijām, kas šīs valsts vārdā veic tiesību aktos noteikto sertifikāciju un sniedz pakalpojumus saskaņā ar obligātajiem SJO instrumentiem un valsts tiesību aktiem, un visām karoga valstīm, kuras plāno piešķirt minēto atzīšanu. Kodekss ietver obligātus noteikumus attiecībā uz pilnvaru deleģēšanu un informācijas paziņošanu un ievieš: · obligātās prasības, kas organizācijai jāizpilda, lai karoga valsts to atzītu; · obligātās prasības, kas atzītai organizācijai jāizpilda, veicot tiesību aktos noteikto sertifikāciju un sniedzot pakalpojumus to karoga valstu vārdā, kuras to ir pilnvarojušas; · obligātās prasības, kas jāievēro karoga valstīm, pilnvarojot atzīto organizāciju; · pamatnostādnes karoga valstīm atzīto organizāciju uzraudzībai. 1.3. Kodeksu pieņemšana 1.3.1. III kodeksa pieņemšana III kodeksu patlaban ir apstiprinājusi SJO Jūras vides aizsardzības komiteja savā 64. sesijā (MEPC 64, 2012. gada oktobris) un SJO Jūras drošības komiteja savā 91. sesijā (MSC 91, 2012. gada novembris), un to ir plānots pieņemt 2013. gada decembrī SJO 28. Asamblejā. 1.3.2. AO kodeksa pieņemšana AO kodeksu patlaban ir apstiprinājusi SJO Jūras vides aizsardzības komiteja savā 64. sesijā (2012. gada oktobris) un SJO Jūras drošības komiteja savā 91. sesijā (2012. gada novembris), un šīs komitejas plāno to pieņemt 2013. gada maijā un jūnijā attiecīgi šo komiteju 65. un 92. sesijā. 1.4. Grozījumi attiecīgajās starptautiskajās konvencijās 1.4.1. Grozījumu pieņemšana attiecībā uz III kodeksu SJO Jūras vides aizsardzības komiteja savā 64. sesijā apstiprināja grozījumus MARPOL konvencijas 1978. gada un 1997. gada protokolā nolūkā padarīt saistošu III kodeksu un saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu. Komiteja plāno pieņemt minētos grozījumus 2014. gadā savā 66. sesijā. SJO Jūras drošības komiteja savā 91. sesijā apstiprināja grozījumus SOLAS konvencijā, kā arī Konvencijas par kravas zīmi 1988. gada protokolā nolūkā padarīt saistošu III kodeksu un saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu. Šajā pašā nolūkā komiteja savā 92. sesijā, kas notiks 2013. gada jūnijā, plāno apstiprināt grozījumus STCW konvencijā. Komiteja plāno pieņemt šajā punktā minētos grozījumus 2014. gadā savā 93. sesijā. SJO Jūras drošības komiteja savā 91. sesijā apstiprināja grozījumus Konvencijā par kravas zīmi, COLREG konvencijā un Konvencijā par kuģu tilpības mērīšanu nolūkā padarīt saistošu minēto kodeksu un saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu, un tos plānots izskatīt un pieņemt 28. Asamblejā. 1.4.2. Grozījumu pieņemšana attiecībā uz AO kodeksu SJO Jūras vides aizsardzības komiteja savā 64. sesijā apstiprināja grozījumus MARPOL konvencijas 1978. gada protokolā nolūkā padarīt AO kodeksu saistošu. Komiteja plāno pieņemt minētos grozījumus savā 65. sesijā, kas notiks 2013. gada maijā. SJO Jūras drošības komiteja savā 91. sesijā apstiprināja grozījumus SOLAS konvencijā un Konvencijas par kravas zīmi 1988. gada protokolā nolūkā padarīt AO kodeksu saistošu. Komiteja plāno pieņemt minētos grozījumus savā 92. sesijā. 1.4.3. Pieņemšana un stāšanās spēkā. Atruna Tiklīdz kompetentā SJO komiteja vai Asambleja ir apstiprinājusi un pieņēmusi grozījumus iepriekš minētajās konvencijās, tos iesniedz attiecīgajām līgumslēdzējām pusēm, lai tās tieši vai netieši sniegtu piekrišanu ievērot minētos grozījumus atbilstīgi katras konvencijas attiecīgajiem noteikumiem. Neviena no iepriekš minētajām konvencijām neietver klauzulas, kas izslēgtu atrunu formulēšanu attiecībā uz grozījumiem. 1.4.4. Kopsavilkuma tabula Iepriekšējā apakšiedaļā minēto pasākumu kopsavilkuma tabula sniegta ērtākas izmantošanas nolūkā. Kodekss vai konvencija || Apstiprināšana || Plānotā pieņemšana || Piekrišanas veids || Aprites periods || Plānotā apstiprināšana || Plānotā grozījumu stāšanās spēkā III kodekss || MEPC[1] 64, 2012. g. okt. MSC[2] 91, 2012. g. nov. || SJO 28. Asambleja 2013. g. dec. || -/- || -/- || -/- || -/- 1966. g. Konvencija par kravas zīmi (III kodekss) || MSC 91, 2012. gada nov. || SJO 28. Asambleja 2013. g. dec. || Vienprātīgi un klusēšanas-piekrišanas princips vai || 3 gadi || 1/1/2017 || 1/1/2018[3] 2/3 vairākuma un tiešs lēmums || Pamatojoties uz pietiekami skaidras piekrišanas iegūšanu || || Datumā 12 mēnešus pēc vairāku tieši paustu piekrišanu saņemšanas 1969. g. Konvencija par kuģu tilpības mērīšanu (III kodekss) || MSC 91, 2012. g. nov. || SJO 28. Asambleja 2013. g. dec. || Vienprātīgi un klusēšanas-piekrišanas princips vai || 2 gadi || 1/1/2016 || 1/1/2017[4] 2/3 vairākuma un tiešs lēmums || Pamatojoties uz pietiekami skaidras piekrišanas iegūšanu || || Datumā 12 mēnešus pēc vairāku tieši paustu piekrišanu saņemšanas Kuģu sadursmju novēršanas noteikumi (III kodekss) || MSC 91, 2012. g. nov. || SJO 28. Asambleja 2013. g. dec. || 2/3 vairākums; klusēšanas-piekrišanas princips || 18 mēneši || 1/7/2015 || 1/1/2016 AO kodekss || MEPC 64, 2012. g. okt. MSC 91, 2012. g. nov. || MEPC 65, 2013. g. maijs MSC 92, 2013. g. jūn. || -/- || -/- || -/- || -/- MARPOL 1978. g. protokols (AO kodekss) || MEPC 64, 2012. g. okt. || MEPC 65, 2013. g. maijs || 2/3 vairākums; klusēšanas-piekrišanas princips || ≥10 mēneši || 1/4/2014 || 1/10/2014 SOLAS konvencija un Konvencijas par kravas zīmi 1988. g. protokols (AO kodekss) || MSC 91, 2012. g. nov. || MSC 92, 2013. g. jūn. || 2/3 vairākums; klusēšanas-piekrišanas princips || ≥1 gads || 1/7/2014 || 1/1/2015 MARPOL 1978./1997. g. protokols (III kodekss) || MEPC 64, 2012. g. okt. || MEPC 66, 2014. g. marts || 2/3 vairākums; klusēšanas-piekrišanas princips || ≥10 mēneši || 1/2/2015[5] || 1/8/2015[6] SOLAS konvencija un Konvencijas par kravas zīmi 1988. g. protokols (III kodekss) || MSC 91, 2012. g. nov. || MSC 93, 2014. g. maijs || 2/3 vairākums; klusēšanas-piekrišanas princips || ≥1 gads || 1/7/2015 || 1/1/2016 STCW konvencija un STCW kodeksa A daļa (III kodekss) || MSC 92, 2013. g. jūn. || MSC 93, 2014. g. maijs || 2/3 vairākums; klusēšanas-piekrišanas princips || ≥1 gads || 1/7/2015 || 1/1/2016 1.5. Atbilstīgie ES tiesību akti 1.5.1. Direktīva 2009/15/EK Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/15/EK par kopīgiem noteikumiem un standartiem attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu inspekcijas un apskates, un attiecīgajām darbībām, kuras veic valsts administrācijas jūras lietu jomā[7] (turpmāk — „Direktīva”), atcēla un daļēji aizstāja Padomes 1994. gada 22. novembra Direktīvu 94/57/EK par kopīgiem noteikumiem un standartiem attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu pārbaudes un apsekojumus, un attiecīgajām darbībām, kuras veic valsts administrācijas jūras lietu jomā[8]. Direktīva reglamentē attiecības starp dalībvalstīm un atzītajām organizācijām, kuras šīs dalībvalstis ir pilnvarojušas veikt tiesību aktos noteiktos pienākumus šo valstu vārdā. 1.5.2. Regula (EK) Nr. 391/2009 Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 391/2009 par kopīgiem noteikumiem un standartiem attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu inspekcijas un apskates[9] (turpmāk — „Regula”), pārveidoja un aizstāja sistēmu, kura iepriekš bija noteikta Padomes Direktīvā 94/57/EK attiecībā uz klasificēšanas sabiedrību atzīšanu un novērtēšanu. Regulā ir noteikti vairāki kritēriji un pienākumi, kas organizācijām jāizpilda, lai iegūtu un saglabātu ES atzīšanu. Minētās prasības attiecas gan uz tiesību aktos noteiktajām, gan klasifikācijas darbībām un ir noteiktas[10] regulas 8. panta 4. punktā, 9.,10. un 11. pantā, kā arī I pielikumā. Regulā minēto prasību īpašais mērķis ir palielināt visu atzīto organizāciju klasifikācijā[11] iekļauto kuģu drošību un novērst šo kuģu izraisītu piesārņojumu. Noteikumi ir vispārīgi definēti, neatkarīgi no kuģa karoga. Regulā reglamentēta arī ES atzīšanas piešķiršana vai atsaukšana, un paredzēts, ka Komisija regulāri novērtē atzīto organizāciju, un noteikta sistēma sankciju piemērošanai pārkāpuma gadījumā. 1.5.3. Direktīva 2009/21/EK Direktīvā 2009/21/EK par karoga valstij noteikto prasību ievērošanu[12], kas arī ir daļa no trešā kuģošanas drošības tiesību aktu kopuma, paredzēti vairāki noteikumi dalībvalstīm kā karoga valstīm. Tie jo īpaši ietver dalībvalstu pienākumu veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai SJO varētu veikt to administrācijas revīziju vismaz vienu reizi septiņos gados. Tomēr šis noteikums zaudē spēku „vēlākais 2017. gada 17. jūnijā vai agrākā dienā, ko Komisija nosaka saskaņā ar 10. panta 2. punktā minēto regulatīvo procedūru, ja ir stājusies spēkā obligātā SJO dalībvalstu revīzijas sistēma”. 1.5.4. Direktīva 2008/106/EK Direktīvā 2008/106/EK par jūrnieku minimālo sagatavotības līmeni[13] cita starpā noteikts minimālais jūrnieku sagatavotības līmenis Savienībā, pamatojoties uz sagatavotības standartiem, kas ietverti STCW konvencijā un saistītajās STCW pamatnostādnēs, kā arī noteikumos par sardzes personāla minimālo atpūtas laiku saskaņā ar minēto konvenciju. Direktīvā 2008/106/EK noteikts arī īpašu pienākumu kopums dalībvalstīm kā karoga un ostas valstīm, piemēram: a) procedūras un kopīgi kritēriji atzīšanai, ko dalībvalstis īsteno attiecībā uz apliecībām, ko izsniegušas trešās valstis, pamatojoties uz STCW konvencijā ietvertajām sagatavotības un sertificēšanas prasībām; b) kritēriji attiecībā uz jūrniecības mācību iestāžu, sagatavošanas programmu un kursu pārbaudi; c) noteikumi par kuģu pārbaudēm, ko veic ostas pārvaldes, un ostas valsts kontroli; d) īstenošanas noteikumi dalībvalstīm, tostarp noteikumi par krāpniecisku darbību novēršanu un sankciju sistēmu. 1.6. ES kompetence Ņemot vērā iepriekš minētos ES tiesību aktus, Komisija uzskata, ka III kodeksa projekta un AO kodeksa projekta, kā arī 1.1. un 1.2. iedaļā minēto konvenciju grozījumu pieņemšana ir ES ekskluzīvā kompetence, kas Savienībai piešķirta saskaņā ar LESD 3. panta 2. punktu, ja starptautisko instrumentu pieņemšana var ietekmēt kopējos noteikumus vai mainīt to darbības jomu. Šajā saistībā: 1. ar III kodeksa projektu ir paredzēts aizstāt Rezolūciju A.973 (24), kas ietver spēkā esošo kodeksu par obligāto SJO instrumentu īstenošanu, kurš savukārt aizstāj Asamblejas Rezolūciju A.847 (20), kas dalībvalstīm ir jāpiemēro saskaņā ar Direktīvas 2009/15/EK 3. panta 1. punktu; 2. AO kodeksa jomu pilnībā reglamentē iepriekš minētā direktīva un Regula (EK) Nr. 391/2009 tieši vai ar atsauci uz vairākām SJO rezolūcijām; 3. saskaņā ar Direktīvas 2009/15/EK 7. panta 2. punkta pirmo daļu „pēc jaunu aktu vai protokolu pieņemšanas starptautiskajām konvencijām, kas minētas 2. panta d) apakšpunktā, Padome pēc Komisijas priekšlikuma, ņemot vērā dalībvalstu parlamentārās procedūras, kā arī attiecīgās SJO procedūras, pieņem lēmumu par šo jauno aktu vai protokolu sīki izstrādātu ratificēšanas kārtību, nodrošinot, ka dalībvalstīs tos piemēro vienādi un vienlaicīgi”; 4. termins „starptautiskās konvencijas" ir definēts Direktīvā 2009/15/EK (2. punkta d) apakšpunkts) un Regulā (EK) Nr. 391/2009 (2. panta b) apakšpunkts), lai iekļautu SOLAS konvenciju, MARPOL konvenciju, Konvenciju par kravas zīmi un to protokolus un grozījumus, kā arī saistošo obligāti piemērojamo kodeksu jaunākās redakcijas; 5. pienākumi, kas saistoši dalībvalstīm kā karoga un ostas valstīm saskaņā ar STCW konvenciju, ir sīki izklāstīti Direktīvā 2008/106/EK. Atbilstīgi konsolidētajai judikatūrai, pat ja Savienība nav SJO locekle, dalībvalstis nav pilnvarotas uzņemties saistības, kas var ietekmēt ES tiesību aktus, kuri pieņemti, lai sasniegtu līgumu mērķus, ja vien tās nav pilnvarotas tā rīkoties ar Padomes lēmumu pēc Komisijas priekšlikuma. Tādējādi vajadzība iegūt pilnvarojumu attiecas uz visām minētajām saistībām neatkarīgi no attiecīgo starptautisko instrumentu būtības. 1.7. Pretrunas starp SJO kodeksu projektiem un ES tiesību aktiem Komisija uzskata, ka kodeksi ir saderīgi ar ES tiesību aktiem, izņemot turpmāk minētās jomas. 1.7.1. III kodeksa projekts 1.7.1.1. Klasifikācijas apliecība un konvencionālās apliecības Kodeksa 16. iedaļas 2. daļā ir sniegts to resursu un procesu minimuma uzskaitījums, kas karoga valstīm jāievieš, lai pārvaldītu drošības un vides aizsardzības programmu. Saskaņā ar minētās iedaļas 1. punktu sarakstā ietver „administratīvos norādījumus, ar kuriem īsteno piemērojamos starptautiskos tiesību aktus, kā arī vajadzības gadījumā izstrādā un izplata jebkādus skaidrojamus valsts noteikumus, tostarp apliecības, ko izdevusi klasificēšanas sabiedrība, kuru karoga valsts ir atzinusi saskaņā ar SOLAS konvencijas noteikumu XI-1/1 un kuras apliecību karoga valsts pieprasa, lai apliecinātu atbilstību prasībām attiecībā uz konstrukciju, mehānismiem un elektroiekārtām un/vai citām to starptautisko konvenciju prasībām, kuru dalībniece ir karoga valsts, vai karoga valsts noteikumiem”. Regulā (EK) Nr. 391/2009 un Direktīvā 2009/15/EK ir definētas divu veidu apliecības, ko var izsniegt klasifikācijas sabiedrības, proti, „konvencionālās apliecības”, kuras ir minētās apliecības, ko izdevusi karoga valsts vai kas izdotas tās vārdā saskaņā ar starptautiskām konvencijām, un „klasifikācijas apliecības”, kuras ir dokumenti, ko izdevusi atzīta organizācija, un kuras apliecina kuģa piemērotību noteiktam izmantošanas veidam vai pakalpojumam saskaņā ar noteikumiem un procedūrām, ko noteikusi un publiskojusi attiecīgā atzītā organizācija. Pretēji šiem noteikumiem III kodeksa projekta 16. iedaļa attiecas uz visām apliecībām, ko izdevušas klasifikācijas sabiedrības atbilstīgi karoga valsts prasībām, tādējādi ievērojot šīs valsts administratīvos norādījumus. Tas jāuztver arī kā atsauce uz to, ko Eiropas Savienībā uzskata par klasifikācijas uzdevumiem un apliecībām, jo īpaši tām, kuras vajadzīgas kā apliecinājums par atbilstību SOLAS II-I nodaļas A-1 daļas 3-1 noteikumam[14], kas joprojām ir atzīto organizāciju tiesību akti un tādējādi nevar gūt priekšrocības no aizsardzības saistībā ar valsts tiesību aktiem. Tādēļ pastāv risks, ka iepriekš minētajā regulā ietvertās prasības attiecībā uz klasificēšanas uzdevumiem un apliecībām vai pasākumiem, kas veikti, lai nodrošinātu šādu prasību īstenošanu, trešās valstis vai pašas atzītās organizācijas var nesamērīgi apstrīdēt, pamatojoties uz dažādiem šo valstu administratīvajiem norādījumiem. 1.7.1.2. Atzīto organizāciju pilnvarošana Saskaņā ar III kodeksa projekta 18. iedaļas 2. daļas ievaddaļu „attiecībā tikai uz tiem kuģiem, kuriem ir tiesības kuģot ar tā karogu, karoga valsts, kas ir pilnvarojusi atzīto organizāciju rīkoties tās vārdā, veicot apsekošanu, inspekcijas un revīzijas, izsniedzot apliecības un dokumentus, marķējot kuģus un veicot citus darbus, kas obligāti pieprasīti Organizācijas konvencijās vai saskaņā ar valsts tiesību aktiem, regulē šādas pilnvaras saskaņā ar piemērojamām starptautisko obligāti īstenojamo instrumentu prasībām [..]”. Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 391/2009 atzīšanu piešķir ES līmenī, un atzītā klasifikācijas sabiedrība pēc šādas atzīšanas var pildīt gan tiesību aktos noteiktos uzdevumus, gan klasifikācijas uzdevumus Eiropas Savienībā. Turklāt atzīšanu piešķir klasifikācijas sabiedrības vispārējai darbībai. Regulā noteikto minimālo kritēriju un pienākumu (no kuriem daudzi ir strukturāli) uzskaitījums attiecas uz visu organizācijas darbību neatkarīgi no kuģa karoga. Var uzskatīt, ka III kodeksa projektā ietvertais iepriekš minētais ierobežojums attiecībā uz karoga valsts spēju regulēt organizācijas darbību tikai attiecībā uz kuģiem, kas kuģo ar tās karogu, ir pretrunā kritēriju kopumam, kuru ES līmenī piemēro kā obligātu atzīšanas piešķiršanas un uzturēšanas priekšnosacījumu. Tomēr jānorāda, ka atzīšanu piešķir Komisija, bet dalībvalstis var pilnvarot tikai ES līmenī atzītās organizācijas. 1.7.1.3. Īpašas prasības III kodeksa projekta 18. iedaļā ir sniegts pilnīgs to jomu uzskaitījums, kurās valstis var iejaukties atzītās organizācijas darbībā, lai nodrošinātu atbilstību noteiktiem standartiem. Pat ja šīs prasības ir skaidri formulētas, tās neaptver visus regulā paredzētos minimālos kritērijus un pienākumus, piemēram, B.5 kritēriju (intelektuālais īpašums) vai pienākumu attiecībā uz klasifikācijas noteikumu saskaņošanu un savstarpēju atzīšanu saskaņā ar regulas 10. panta 1. punktu; vai izriet no Direktīvā 2009/15/EK noteiktajām dalībvalstu saistībām, piemēram, 5. panta 2. punkta b) apakšpunktā noteiktās finansiālās atbildības. Tomēr no kodeksa būtības un tā darbības jomas saskaņā ar 6. iedaļu („kodeksa mērķis ir risināt aspektus, kas līgumslēdzējai valstij vai pusei ir vajadzīgi, lai pilnībā īstenotu to piemērojamo starptautisko instrumentu noteikumus, kuru līgumslēdzēja valsts vai puse tā ir..”) izriet, ka, ja vien nav skaidri noteikts aizliegums, ir uzskatāms, ka tā noteikumi nosaka obligātos standartus, kurus atsevišķas valstis var pilnveidot un uzlabot, kas arī ir Regulas (EK) Nr. 391/2009 4. apsvēruma nolūks. 1.7.1.4. Klasifikācijas noteikumu piemērošana Saskaņā ar III kodeksa 19. iedaļas 2. daļu „neviena karoga valsts nedrīkst pilnvarot atzītās organizācijas piemērot kuģiem, izņemot tos, kuriem ir tiesības kuģot ar tās karogu, jebkādas prasības, kas attiecas uz to klasifikācijas noteikumiem, prasībām, procedūrām vai citu obligātās sertifikācijas procesu veikšanu, kuri nav ietverti konvencijas prasībās un organizācijas obligātajos instrumentos”. Tādējādi karoga valsts nevarēs piemērot tās pilnvarotajām klasifikācijas sabiedrībām prasības, kuras nav ietvertas konvencijā un obligātajos SJO instrumentos, izņemot prasības attiecībā uz kuģiem, kas kuģo ar to karogu. Turpretī jebkura karoga valsts var piemērot šādas prasības, kas ir saskaņā ar SJO konvenciju vai citiem obligātajiem SJO instrumentiem, tostarp III konvenciju un AO konvenciju. Saskaņā ar iepriekšējā apakšiedaļā minēto vairākas prasības, kas ietvertas iepriekš minētajā regulā un direktīvā, šajos noteikumos nav aplūkotas. Turklāt kodeksu izstrādes laikā apliecinājās, ka vairākas valstis sliecas uzskatīt, ka dažas no šīm prasībām apdraud šo valstu suverenitāti. Tomēr šāds uzskats ir nepamatots turpmāk minēto iemeslu dēļ. · Klasifikācijas sabiedrības var brīvi noteikt savus noteikumus un procedūras, ko tās uzskata par piemērotām, ar nosacījumu, ka šie noteikumi un procedūras atbilst SJO mērķtiecīgi noteiktajiem standartiem. Klasifikācijas sabiedrības pieņem minētos noteikumus un procedūras bez pilnvarojuma. · Tādējādi klasifikācijas nolūkā veiktās apskates un klasifikācijas apliecības, kas izsniegtas, lai noteiktu un pēc tam apstiprinātu atbilstību iepriekš minētajiem noteikumiem un procedūrām, pēc būtības ir privātas darbības, tādēļ neviena valsts nevar veikt nekādas darbības un arī darbības nevar veikt kādas valsts vārdā. · Klasificēšanas uzdevumu un sertifikācijas privātais raksturs nemainās arī tad, ja tos ietver definīcijā „tiesību aktos noteikta sertifikācija un pakalpojumi”. Tas nemainās arī tad, ja SOLAS konvencijas II-I nodaļas A-1 daļas 3-1 noteikumā paredzēts, ka līgumslēdzējas puses nodrošina, ka kuģi, kuri kuģo ar to karogu, atbilst konstrukcijas, mehānismu un elektroiekārtu prasībām, ko noteikusi administrācijas atzīta klasifikācijas sabiedrība: kā liecina noteikuma formulējums, tās ir klasifikācijas sabiedrības prasības, nevis atzīšanu piešķīrušās valsts prasības. · Katra klasifikācijas sabiedrība var brīvi izvēlēties slēgt vai neslēgt pilnvarojuma nolīgumus ar karoga valstīm un tādējādi pieņemt vai noraidīt šo valstu nosacījumus kā atzīšanas nosacījums attiecībā uz minētajiem klasifikācijas noteikumiem un procedūrām. · Tādēļ katras atzītās organizācijas pienākums ir nodrošināt, ka saistības pret dažādām karoga valstīm ir savstarpēji saderīgas. Lai gan ir pilnīgi iespējams, ka dažādu valstu noteiktie atzīšanas nosacījumi attiecībā uz klasificēšanas uzdevumiem un sertifikāciju var būt savstarpēji nesaderīgi, tas nekādā gadījumā nenozīmē, ka tie ir pretrunā suverēnajām tiesībām, un tie vienīgi var radīt situāciju, ka organizācija nevar vienlaikus būt atzīta visās šajās valstīs vai daļā no tām. Pieredze, kas gūta no agrāk notikušiem jūras negadījumiem, piemēram, kuģu „Erika” un „Prestige” katastrofu gadījumā abi kuģi kuģoja ar trešo valstu karogiem, bet tos bija klasificējusi ES atzīta organizācija, ir uzskatāmi apliecinājusi, cik lielā mērā jūras drošība un vides aizsardzība Eiropā ir atkarīgas no ES atzīto klasifikācijas sabiedrību sekmīgas darbības gan tiesību aktos noteikto uzdevumu jomā, gan klasifikācijas jomā un neatkarīgi no kuģa karoga. Savienība nevar neņemt vērā šo vajadzību, jo pretējā gadījumā radīsies pretruna, ka organizācijām, kam ir tiesības sertificēt ES kuģu drošību un tādējādi gūt priekšrocības no brīvas piekļuves ļoti kvalitatīvam un plašam tirgum, tomēr būtu ļauts darboties saskaņā ar zemākiem standartiem, sertificējot kuģus, kuri kuģo ar trešo valstu karogu, un tas varētu apdraudēt Savienības likumīgās un svarīgās intereses, piemēram, drošību un vides aizsardzību. Tādēļ Regulā (EK) Nr. 391/2009, kā tas skaidri norādīts tās 1. un 4. pantā, lasot to kopā ar 13. apsvērumu, ietverta prasība par atbilstību attiecīgiem sistēmiskiem kritērijiem un pienākumiem attiecībā uz klasificēšanu un likumā noteiktajiem uzdevumiem neatkarīgi no kuģa karoga kā obligāts priekšnosacījums, lai organizācija tiktu atzīta ES līmenī un uzturētu šo atzīšanu. 1.7.2. AO kodeksa projekts 1.7.2.1. Klasifikācijas apliecība un konvencionālā apliecība Saskaņā ar AO kodeksa II daļas 1.3. iedaļu „tiesību aktos noteikta sertifikācija un pakalpojumi” ir „apliecības, kas izdotas, un pakalpojumi, kuri sniegti, pamatojoties uz suverēnas valsts valdības noteiktiem tiesību aktiem, likumiem un noteikumiem. Tas ietver plāna pārskatīšanu, apskates un/vai revīzijas, kuras veicina apliecības izsniegšanu vai kuru iznākumā vai nu pati karoga valsts, vai tās vārdā izsniedz apliecību, kas apliecina atbilstību starptautiskajā konvencijā vai valsts tiesību aktos noteiktajām prasībām. Tās ir apliecības, ko izsniegusi karoga valsts atzīta organizācija saskaņā ar SOLAS konvencijas noteikumu XI-1/1 un kas var ietvert pierādītu atbilstību AO kodeksā noteiktajām konstrukcijas, mehānismu un elektroiekārtu prasībām saskaņā ar atzīšanas nolīguma, kurš noslēgts ar karoga valsti, noteikumiem”. Ņemot vērā ES tiesību aktos noteiktās „konvencionālās apliecības” un „klasifikācijas apliecības” definīcijas, III kodeksa projekta 1.7.1.1.–1.7.1.4. apakšiedaļā minētos apsvērumus var attiecināt arī uz AO kodeksa projektu. 1.7.2.2. Sadarbība atzīto organizāciju starpā AO kodeksa II daļas 3.9.3.1. un 3.9.3.2. punktā paredzēts mehānisms atzīto organizāciju savstarpējai sadarbībai, kas ir saskaņā ar karoga valsts ieviesto sistēmu. Sadarbību atzīto organizāciju starpā reglamentē Regulas (EK) Nr. 391/2009 10. panta 1. punkts, un tā attiecas uz klasifikācijas uzdevumiem un apliecībām neatkarīgi no kuģa karoga. Pretēji minētajiem ES tiesību aktu noteikumiem AO kodeksa II daļas 3.9.3.1. un 3.9.3.2. punkts varētu radīt atsevišķus ierobežojumus sadarbībai atzīto organizāciju starpā tādā ziņā, ka kodeksa īstenošana dalībvalstīs nozīmētu, ka a) savstarpēja atzīšana būtu iespējama tikai tad, ja šajā nolūkā katrā dalībvalstī ir izveidots regulējums attiecībā uz kuģiem, kas kuģo ar attiecīgās dalībvalsts karogu, un b) šādu regulējumu var piemērot tikai attiecībā uz floti, kura kuģo ar katras dalībvalsts karogu. Regula (EK) Nr. 391/2009 ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs, un tādējādi tiek izpildīts a) nosacījums. Tomēr 1.7.1.3. un 1.7.1.4. iedaļā minēto iemeslu dēļ ar Regulu (EK) Nr. 391/2009 izveidotā sadarbības sistēma ir attiecināma plašāk, nevis tikai uz floti, kas kuģo ar katras dalībvalsts karogu, un tādējādi tā neatbilst b) nosacījumam un ir pretrunā AO kodeksa projekta II daļas 3.9.3.1. un 3.9.3.2. punktam. 1.7.2.3. Klasifikācijas noteikumu piemērošana Ņemot vērā, ka AO kodeksa projekta II daļas 3.9.3.3. punkta noteikumi ir identiski noteikumiem, kas ietverti III kodeksa projekta 19. iedaļas 2. daļā, apsvērumi, kuri izklāstīti 1.7.1.4. apakšiedaļā, ir attiecināmi arī uz šiem noteikumiem. 1.7.2.4. Atzīto organizāciju pilnvarošana Saskaņā ar AO kodeksa projekta II daļas 8.1.1. punktu „[..] karoga valsts var pilnvarot atzīto organizāciju rīkoties tās vārdā, veicot tiesību aktos noteikto sertifikāciju un pakalpojumus un nosakot tonnāžu tikai tiem kuģiem, kam ir tiesības kuģot ar tās karogu, kā tas paredzēts minētajās konvencijās. Minētais pilnvarojums neliek atzītajām organizācijām veikt darbības, kas apdraud citas karoga valsts tiesības.” Šis nosacījumus būtu jāanalizē attiecībā pret definīciju „tiesību aktos noteiktā sertifikācija un pakalpojumi”, lai pārbaudītu, vai karoga valsts prasību attiecināšana uz klasifikācijas apliecībām un obligāto kritēriju sarakstu, kuri organizācijai jāizpilda, lai to atzītu ES līmenī, varētu apšaubīt citu karoga valstu pilnvaras. Šajā saistībā ievēro arī 1.7.1.3. un 1.7.1.4. iedaļā minētos apsvērumus. 1.8. SJO revīzija Ar paredzamajiem grozījumiem minētajās starptautiskajās konvencijās arī izveido obligātu SJO revīzijas sistēmu, kas definēta kā „organizācijas izveidota SJO dalībvalstu revīzijas sistēma, kuras izveidē ņemtas vērā organizācijas izstrādātās pamatnostādnes, kuru nolūks ir nodrošināt organizācijas instrumentu konsekventu un efektīvu īstenošanu un palīdzēt valstīm uzlabot savas spējas un vispārējo sniegumu šajā jomā”. Saskaņā ar šiem grozījumiem dalībvalstīs regulāri tiks veiktas minētās revīzijas. Kā noteikts definīcijā, revīzijā ņem vērā atbilstību SJO instrumentiem un revīziju veic, pamatojoties uz vispārēju grafiku, ko izstrādājis organizācijas ģenerālsekretārs, ņemot vērā izstrādātās pamatnostādnes. Tādējādi obligātajā SJO revīzijā pēc būtības tiks vērtēta arī atbilstība starptautiskajām konvencijām, kā noteikts Regulā (EK) Nr. 391/2009 un Direktīvā 2009/15/EK, kā arī III kodeksā un AO kodeksā. Šajā saistībā ir jāpārbauda, vai neatbilstība var rasties starp dalībvalstu starptautiskajām saistībām un ES tiesību aktos noteiktajām saistībām. Analizējot 1.7.1. un 1.7.2. iedaļu, apliecinājās, ka pastāv vairākas jomas, kurās III kodeksa projekts un AO kodeksa projekts ir pretrunā piemērojamajiem ES tiesību aktiem, un tāpēc ir jānodrošina, ka saistības, kuras tām jāpilda saskaņā ar attiecīgajām starptautiskajām jūras drošības konvencijām un par kurām dalībvalstīs tiks veiktas SJO revīzijas, ir saderīgas ar šo valstu saistībām, kas noteiktas ES līmenī. 1.9. Direktīva 2008/106/EK Neskarot 1.6.–1.8. iedaļā minētos apsvērumus, pretrunas starp kodeksiem un Direktīvu 2008/106/EK nav konstatētas. 1.10. Secinājums Ņemot vērā iepriekš minēto, dalībvalstis var dot savu piekrišanu attiecībā uz III kodeksā un AO kodeksā minēto saistību pildīšanu tikai tad, ja ir veikti vajadzīgie aizsardzības pasākumi, lai nodrošinātu: (a) Regulas (EK) Nr. 391/2009 un Direktīvas 2009/15/EK pilnīgas efektivitātes, kā arī Savienības spējas arī turpmāk izstrādāt šādus acquis; (b) Komisijas spējas piešķirt atzīšanu tām organizācijām, kas izpilda Regulā (EK) Nr. 391/2009 noteiktos kritērijus un pienākumus, un atsaukt atzīšanu tām organizācijām, kas neizpilda minētos kritērijus un pienākumus, pilnīgu saglabāšanu. Komisija uzskata, ka, lai aizsargātu direktīvā un regulā minēto mērķu sasniegšanu, dalībvalstīm būtu skaidri jānorāda atruna attiecībā uz to saistībām, kas noteiktas ES tiesību aktos, pirms tās piekrīt pildīt kodeksos noteiktās saistības un pakļaut savas administrācijas jūrlietu jomā obligātajai SJO dalībvalstu revīzijas sistēmai. Attiecībā uz 1.7.1.3. iedaļā minēto būtu pietiekami, ja dalībvalstis, sniedzot piekrišanu pildīt kodeksu saistības, skaidri norādītu, ka tās interpretē attiecīgos noteikumus noteiktā veidā, piemēram, nodrošinot tikai to obligāto prasību sarakstu, kas neliedz karoga valstīm piemērot atzītajām organizācijām citas prasības. Visbeidzot, dalībvalstu pienākums pakļauties SJO revīzijai saskaņā ar Direktīvas 2009/21/EK 7. pantu būtu jāvērtē, ņemot vērā arī to starptautiskās un ES līmeņa saistības. Tādēļ visās SJO revīzijās jāpārbauda atbilstība tikai attiecībā uz tiem starptautisko konvenciju nosacījumiem, kurus dalībvalstis ir apstiprinājušas. 2013/0111 (NLE) Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāpieņem Starptautiskajā Jūrniecības organizācijā (SJO) attiecībā uz noteiktu kodeksu pieņemšanu un attiecīgajiem grozījumiem konvencijās EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 100. panta 2. punktu, lasot to kopā ar 218. panta 9. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, tā kā (1) SJO instrumentu īstenošanas kodeksu (III kodekss) patlaban ir apstiprinājusi SJO Jūras vides aizsardzības komiteja savā 64. sesijā (MEPC 64, 2012. gada oktobris) un SJO Jūras drošības komiteja savā 91. sesijā (MSC 91, 2012. gada novembris), un to ir plānots pieņemt 2013. gada decembrī SJO 28. Asamblejā. (2) SJO atzīto organizāciju kodeksu (AO kodekss) patlaban ir apstiprinājusi SJO MEPC 64 un SJO MSC 91, un minētās komitejas to plāno pieņemt attiecīgi 2013. gada maijā un jūnijā šo komiteju 65. un 92. sesijā. (3) SJO MSC 91 ir apstiprinājusi grozījumus 1966. gada Starptautiskajā konvencijā par kravas zīmi (turpmāk — „Konvencija par kravas zīmi”), 1972. gada Starptautiskajos kuģu sadursmju novēršanas noteikumos, 1969. gada Starptautiskajā konvencijā par kuģu tilpības mērīšanu, lai padarītu saistošu gan III kodeksu, gan saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu, un tos plāno izskatīt un pieņemt SJO 28. Asamblejā. (4) SJO MEPC 64 ir apstiprinājusi grozījumus 1973. gada Starptautiskās konvencijas par kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu (turpmāk — „MARPOL konvencija”) 1978. un 1997. gada protokolā, lai padarītu saistošu III kodeksu un saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu. Komiteja plāno pieņemt minētos grozījumus 2014. gadā savā 66. sesijā. (5) SJO MSC 91 ir apstiprinājusi grozījumus 1974. gada Starptautiskajā konvencijā par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras (turpmāk — „SOLAS konvencija”) un tās 1988. gada protokolā, kā arī 1966. gada Starptautiskās konvencijas par kravas zīmi 1988. gada protokolā, lai padarītu saistošu III kodeksu un saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu. Šajā pašā nolūkā komiteja savā 92. sesijā, kas notiks 2013. gada jūnijā, plāno apstiprināt grozījumus 1978. gada Starptautiskajā konvencijā par jūrnieku sagatavošanas, sertificēšanas un sardzes pildīšanas standartiem (turpmāk tekstā — STCW konvencija). Komiteja plāno pieņemt šajā punktā minētos grozījumus 2014. gadā savā 93. sesijā. (6) SJO MEPC 64 apstiprināja grozījumus MARPOL konvencijas 1978. gada protokolā nolūkā padarīt AO kodeksu saistošu. Komiteja plāno pieņemt minētos grozījumus savā 65. sesijā. (7) SJO MSC 91 apstiprināja grozījumus SOLAS konvencijā un Konvencijas par kravas zīmi 1988. gada protokolā nolūkā padarīt AO kodeksu saistošu. Komiteja plāno pieņemt minētos grozījumus savā 92. sesijā. (8) Tiklīdz ir pieņemti grozījumi iepriekš minētajās konvencijās, SJO ģenerālsekretārs tos iesniedz attiecīgajām līgumslēdzējām pusēm, lai tās tieši vai netieši sniegtu piekrišanu ievērot minētos grozījumus atbilstīgi katras konvencijas attiecīgajiem noteikumiem. (9) Neviena no iepriekš minētajām konvencijām neietver klauzulas, kas izslēgtu atrunu formulēšanu attiecībā uz grozījumiem. (10) Ar III kodeksa projektu ir paredzēts aizstāt Rezolūciju A.973 (24), kas ietver spēkā esošo kodeksu par SJO obligāto instrumentu īstenošanu, kurš savukārt aizstāj Asamblejas Rezolūciju A.847 (20), kas dalībvalstīm bija jāpiemēro saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/15/EK par kopīgiem noteikumiem un standartiem attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu inspekcijas un apskates, un attiecīgajām darbībām, kuras veic valsts administrācijas jūras lietu jomā[15], 3. panta 1. punktu. (11) AO kodeksa jomu pilnībā reglamentē iepriekš minētā direktīva un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 391/2009 par kopīgiem noteikumiem un standartiem attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu inspekcijas un apskates[16], tieši vai ar atsauci uz vairākām SJO rezolūcijām. (12) Turklāt saskaņā ar Direktīvas 2009/15/EK 7. panta 2. punkta pirmo daļu pēc jaunu aktu vai protokolu pieņemšanas starptautiskajām konvencijām, kas minētas 2. panta d) apakšpunktā, Padome pēc Komisijas priekšlikuma, ņemot vērā dalībvalstu parlamentārās procedūras, kā arī attiecīgās SJO procedūras, pieņem lēmumu par šo jauno aktu vai protokolu sīki izstrādātu ratificēšanas kārtību, nodrošinot, ka dalībvalstīs tos piemēro vienādi un vienlaicīgi. Termins „starptautiskās konvencijas” ir definēts Direktīvā 2009/15/EK un Regulā (EK) Nr. 391/2009, lai iekļautu SOLAS konvenciju, MARPOL konvenciju un Konvenciju par kravas zīmi, kā arī to protokolus un grozījumus un saistošo obligāti piemērojamo kodeksu jaunākās redakcijas. (13) Pienākumi, kas ir saistoši karoga valstīm saskaņā ar STCW konvenciju, ir ietverti Direktīvā 2008/106/EK par jūrnieku minimālo sagatavotības līmeni[17], kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2012/35/ES[18]. (14) Jānodrošina konsekvence starp ES tiesību aktiem un dalībvalstu saistībām, kas izriet no III kodeksa un AO kodeksa piemērošanas saskaņā ar iepriekšējos punktos minētajām konvencijām un citām konvencijām, kuras padara šos kodeksus saistošus līgumslēdzējām pusēm. (15) Direktīvā 2009/21/EK par karoga valstij noteikto prasību ievērošanu[19] ir paredzēti vairāki noteikumi dalībvalstīm kā karoga valstīm. Tie jo īpaši ietver dalībvalstu pienākumu veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai SJO varētu veikt to administrācijas revīziju vismaz vienu reizi septiņos gados. Tomēr šis noteikums zaudē spēku ne vēlāk kā 2017. gada 17. jūnijā vai agrākā datumā, ko nosaka Komisija, ja ir stājusies spēkā obligātā SJO revīzijas sistēma. (16) Iepriekš minēto iemeslu dēļ III kodeksa un AO kodeksa, kā arī iepriekš minēto konvenciju attiecīgo grozījumu pieņemšana ir ES ekskluzīvā kompetence, kas Savienībai piešķirta saskaņā ar LESD 3. panta 2. punktu, ja starptautisko instrumentu pieņemšana var ietekmēt kopējos noteikumus vai mainīt to darbības jomu. (17) Vairāki III kodeksa projekta noteikumi ir pretrunā iepriekš minētajiem ES tiesību aktiem, jo īpaši: a) kodeksa attiecināšana uz karoga valsts administratīvajām norādēm attiecībā uz klasificēšanas uzdevumiem un apliecībām, kas rada risku, ka Regulā (EK) Nr. 391/2009 ietvertās prasības saistībā ar minētajiem uzdevumiem un apliecībām vai pasākumiem, kuri veikti, lai nodrošinātu šo prasību īstenošanu, var nesamērīgi apstrīdēt; b) ierobežojums attiecībā uz karoga valsts spēju regulēt atzīto organizāciju darbību tikai attiecībā uz kuģiem, kas kuģo ar tās karogu, ir pretrunā minētajā regulā noteiktajiem kritērijiem un saistībām, kuras attiecas uz visām atzīto organizāciju darbībām neatkarīgi no kuģa karoga; c) aizliegums karoga valstij pilnvarot tās atzītās organizācijas piemērot kuģiem, izņemot tos, kuriem ir tiesības kuģot ar tās karogu, klasifikācijas vai tiesību aktos noteiktās prasības, kas nav ietvertas konvencijas prasībās un obligātajos SJO instrumentos, atšķirībā no iepriekš minētajiem konkrētajiem kritērijiem un saistībām. (18) Vairāki AO kodeksa projekta noteikumi ir pretrunā iepriekš minētajiem ES tiesību aktiem, jo īpaši: a) definīcija „tiesību aktos noteiktā sertifikācija un pakalpojumi”, kas ietver pakalpojumus un sertifikācijas uzdevumus, kuri Regulā (EK) Nr. 391/2009 un Direktīvā 2009/15/EK ir uzskatīti par atzīto organizāciju veikto klasifikācijas darbību un tādējādi — pēc būtības privātu darbību; b) ierobežojums sadarbībai atzīto organizāciju starpā tikai karoga valsts noteiktā regulējuma ietvaros — pretēji Regulas (EK) Nr. 391/2009 10. panta noteikumiem; c) iepriekš minētā klasifikācijas noteikumu piemērošana. Turklāt AO kodeksa projektā ietvertais aizliegums izvirzīt atzītajām organizācijām jebkādas prasības, kas var apdraudēt citas karoga valsts tiesības, lasot to saistībā ar kodeksā ietverto tiesību aktos noteiktās sertifikācijas un pakalpojumu definīciju, ļauj nepareizi interpretēt kodeksu un tādējādi rada nepamatotus ierobežojumus to prasību īstenošanā, kas Regulā (EK) Nr. 391/2009 noteiktas attiecībā uz atzīto organizāciju veiktām klasifikācijas darbībām. (19) III kodeksa projektā minētās jomas, kurās līgumslēdzējas puses var iejaukties atzīto organizāciju darbībā, un AO kodeksa projektā ietvertās prasības attiecībā uz atzītām organizācijām neaptver visus minimālos kritērijus un pienākumus, kas noteikti Regulā (EK) Nr. 391/2009 vai kas izriet no dalībvalstu pienākumiem saskaņā ar Direktīvu 2009/15/EK; tomēr šie nosacījumi ir jāuzskata, ja vien nav skaidri noteikts aizliegums, par tādu obligāto standartu noteikšanu, kurus līgumslēdzējas puses var pilnveidot un uzlabot. (20) III kodeksa projektā vai AO kodeksa projektā nevar noteikt nekādus ierobežojumus Savienības spējai saskaņā ar līgumiem un starptautiskajiem tiesību aktiem noteikt atbilstošus noteikumus par atzīšanas piešķiršanu organizācijām, kas vēlas, lai dalībvalstis tās pilnvaro veikt kuģu inspekcijas un sertifikācijas darbības šo dalībvalstu vārdā, lai sasniegtu Savienības mērķus un jo īpaši lai pastiprinātu kuģošanas drošību un vides aizsardzību. (21) Abi kodeksu projekti, izņemot iepriekš minētās jomas, kas, iespējams, ir pretrunā Savienības tiesību aktiem, kopumā ir uzskatāmi par pozitīvu attīstību, ja tie ievieš augstus vispārējus standartus karoga valstu un atzīto organizāciju darbībai; šo iemeslu dēļ SJO AO kodeksa izstrāde tika skaidri paredzēta Regulas (EK) Nr. 391/2009 4. apsvērumā. Tādēļ Savienībai jāatbalsta abu kodeksu kā SJO obligāto instrumentu pieņemšana. (22) Savienība nav ne SJO locekle, ne iepriekš minēto konvenciju līgumslēdzēja puse. Tādēļ Padome pilnvaro dalībvalstis dot savu piekrišanu Savienības interesēs ievērot minēto konvenciju grozījumus, kas padarīs saistošu III kodeksu un AO kodeksu, un saistīto karoga valsts revīzijas sistēmu, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants 1. Savienība SJO 28. Asamblejā pauž nostāju, ka tā piekrīt SJO Jūras drošības komitejas 91. sesijā apstiprinātajam un SJO MSC 91/22 dokumenta 16. pielikumā ietvertajam SJO instrumentu īstenošanas kodeksa projektam. 2. Savienības nostāja SJO 28. Asamblejā ir apstiprinoša attiecībā uz: (a) SJO Jūras drošības komitejas 91. sesijā apstiprinātajiem un SJO MSC 91/22 dokumenta 10. pielikumā ietvertajiem grozījumiem 1966. gada Starptautiskajā konvencijā par kravas zīmi, lai padarītu saistošu SJO instrumentu īstenošanas kodeksu un saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu; (b) SJO Jūras drošības komitejas 91. sesijā apstiprinātajiem un SJO MSC 91/22 dokumenta 12. pielikumā ietvertajiem grozījumiem 1969. gada Starptautiskajā konvencijā par kuģu tilpības mērīšanu, lai padarītu saistošu SJO instrumentu īstenošanas kodeksu un saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu; (c) SJO Jūras drošības komitejas 91. sesijā apstiprinātajiem un SJO MSC 91/22 dokumenta 11. pielikumā ietvertajiem grozījumiem 1972. gada Starptautiskajos kuģu sadursmju novēršanas noteikumos, lai padarītu saistošu SJO instrumentu īstenošanas kodeksu un saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu. 2. pants 1. Savienība SJO Jūras vides aizsardzības komitejas 65. sesijā pauž nostāju, ka tā piekrīt minētās komitejas 64. sesijā un SJO Jūras drošības komitejas 91. sesijā apstiprinātajam un SJO MSC 91/22 dokumenta 19. pielikumā ietvertajam SJO atzīto organizāciju kodeksa projektam. 2. Savienība SJO Jūras vides aizsardzības komitejas 65. sesijā pauž nostāju, ka tā piekrīt SJO Jūras vides aizsardzības komitejas 64. sesijā apstiprinātajiem un SJO MEPC 64/23 dokumenta 23. pielikumā ietvertajiem grozījumiem 1973. gada Starptautiskās konvencijas par kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu 1978. gada protokolā, lai padarītu saistošu SJO apstiprināto organizāciju kodeksu. 3. Savienība SJO Jūras vides aizsardzības komitejas 66. sesijā pauž nostāju, ka tā piekrīt SJO Jūras vides aizsardzības komitejas 64. sesijā apstiprinātajiem un SJO MEPC 64/23 dokumenta 20. pielikumā ietvertajiem grozījumiem 1973. gada Starptautiskās konvencijas par kuģu izraisītā piesārņojuma novēršanu 1978. gada un 1997. gada protokolā, lai padarītu saistošu SJO instrumentu īstenošanas kodeksu un saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu. 3. pants 1. Savienība SJO Jūras drošības komitejas 92. sesijā pauž nostāju, ka tā piekrīt minētās komitejas 91. sesijā un SJO Jūras vides aizsardzības komitejas 64. sesijā apstiprinātajam un SJO MSC 91/22 dokumenta 19. pielikumā ietvertajam SJO atzīto organizāciju kodeksa projektam. 2. Savienības nostāja SJO Jūras drošības komitejas 92. sesijā ir apstiprinoša attiecībā uz: (a) SJO Jūras drošības komitejas 91. sesijā apstiprinātajiem un SJO MSC 91/22 dokumenta 20. pielikumā ietvertajiem grozījumiem grozītajā 1974. gada Starptautiskajā konvencijā par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras (SOLAS 1974); (b) SJO Jūras drošības komitejas 91. sesijā apstiprinātajiem un SJO MSC 91/22 dokumenta 21. pielikumā ietvertajiem grozījumiem 1966. gada Starptautiskās konvencijas par kravas zīmi 1988. gada protokolā, lai padarītu saistošu SJO atzīto organizāciju kodeksu. 3. Savienības nostāja SJO Jūras drošības komitejas 93. sesijā ir apstiprinoša attiecībā uz: (a) SJO Jūras drošības komitejas 91. sesijā apstiprinātajiem un SJO MSC 91/22 dokumenta 17. pielikumā ietvertajiem grozījumiem grozītajā 1974. gada Starptautiskajā konvencijā par cilvēku dzīvības aizsardzību uz jūras (SOLAS 1974), lai padarītu saistošu SJO instrumentu īstenošanas kodeksu un saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu; (b) SJO Jūras drošības komitejas 91. sesijā apstiprinātajiem un SJO MSC 91/22 dokumenta 18. pielikumā ietvertajiem grozījumiem 1966. gada Starptautiskās konvencijas par kravas zīmi 1988. gada protokolā, lai padarītu saistošu SJO instrumentu īstenošanas kodeksu un saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu. 4. Savienība SJO Jūras drošības komitejas 92. un 93. sesijā pauž nostāju, ka piekrīt apstiprināt un pēc tam pieņemt attiecīgos grozījumus 1978. gada Starptautiskajā konvencijā par jūrnieku sagatavošanas, sertificēšanas un sardzes pildīšanas standartiem, lai padarītu saistošu SJO instrumentu īstenošanas kodeksu un saistītās karoga valsts revīzijas sistēmu. 4. pants 1. Dalībvalstis, kas ir SJO dalībnieces, pauž 1.–3. pantā noteikto Savienības nostāju, kopīgi darbojoties Savienības interesēs un ievērojot šā lēmuma pielikumā ietverto atrunu. 2. Saskaņā ar 1.–3. pantu par formālām un nelielām izmaiņām Savienības nostājā var vienoties, neveicot grozījumus minētajā nostājā. 5. pants Dalībvalstis ir pilnvarotas dot savu piekrišanu Savienības interesēs un saskaņā ar atrunu, kas iekļauta šā lēmuma pielikumā, ievērot grozījumus, kuri minēti 1. panta 2. punktā, 2. panta 2. un 3. punktā un 3. panta 2.– 4. punktā. 6. pants Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm. Briselē, Padomes vārdā — priekšsēdētājs PIELIKUMS [Līgumslēdzēja dalībvalsts] atruna Attiecībā uz [attiecīgā kodeksa nosaukums] [līgumslēdzēja dalībvalsts] vēlas precizēt, ka neko minētajā kodeksā neinterpretē tā, lai jebkādā veidā ierobežotu tās saistību izpildi saskaņā ar ES tiesību aktiem. [Līgumslēdzēja dalībvalsts] plāno arī turpmāk ievērot attiecīgos Savienības tiesību aktus par kopīgiem noteikumiem un standartiem attiecībā uz organizācijām, kas pilnvarotas veikt kuģu inspekcijas un apskates, jo īpaši attiecībā uz: - „konvencionālo apliecību” un „klasifikācijas apliecību” definīciju; - atzītajām organizācijām noteikto pienākumu un kritēriju darbības jomu; - Eiropas Komisijas pienākumiem, veicot atzīšanu, novērtēšanu un, vajadzības gadījumā, korektīvu pasākumu vai sankciju piemērošanu atzītajām organizācijām. Turklāt [līgumslēdzēja dalībvalsts] uzskata, ka [attiecīgā kodeksa nosaukums] ietver minimālo prasību kopumu, ko valstis var atbilstīgi pilnveidot un uzlabot, lai veicinātu jūras drošību un vides aizsardzību. Visās SJO revīzijās tiek pārbaudīta atbilstība tikai tiem starptautisko konvenciju noteikumiem, kurus apstiprinājusi [līgumslēdzēja dalībvalsts], tostarp saistībā ar šo atrunu. [1] SJO Jūras vides aizsardzības komiteja. [2] SJO Jūras drošības komiteja. [3] Vai 12 mēnešus pēc pietiekami skaidras piekrišanas saņemšanas. [4] Vai 12 mēnešus pēc pietiekami skaidras piekrišanas saņemšanas. [5] Piekrišanas sniegšanas termiņu var pagarināt līdz 1/7/2015, lai saskaņotu ar līdztekus veiktajiem grozījumiem SOLAS konvencijā, Konvencijā par kravas zīmi un STCW konvencijā. [6] Stāšanos spēkā var atlikt līdz 1/1/2016, lai saskaņotu ar līdztekus veiktajiem grozījumiem SOLAS konvencijā, Konvencijā par kravas zīmi un STCW konvencijā. [7] OV L 131, 28.5.2009., 47. lpp. [8] OV L 319,12.12.1994., 20. lpp. [9] OV L 131, 28.5.2009., 11. lpp. [10] 3. panta 1. punkts. [11] 13. apsvērums. [12] OV L 131, 28.5.2009., 132. lpp. [13] OV L 323, 3.12.2008., 33. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2012/35/ES. [14] Sk. turpmāk 1.7.1.4. iedaļu. [15] OV L 131, 28.5.2009., 47. lpp. [16] OV L 131, 28.5.2009., 11. lpp. [17] OV L 323, 3.12.2008., 33. lpp. [18] OV L 343, 14.12.2012., 78. lpp. [19] OV L 131, 28.5.2009., 132. lpp.