Kopīgs priekšlikums PADOMES LĒMUMS par kārtību, kādā Savienība īsteno solidaritātes klauzulu /* JOIN/2012/039 final - 2012/0370 (NLE) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 222. pantā ir iekļauts jauns noteikums par ,,solidaritātes klauzulu”. Saskaņā ar šo noteikumu Savienībai un tās dalībvalstīm, ievērojot solidaritāti, jādarbojas kopīgi, ja dalībvalsts ir teroristu uzbrukuma vai arī dabas vai cilvēku izraisītas katastrofas upuris. Atbilstoši 222. panta 3. punkta pirmajam teikumam Komisijai un Augstajam pārstāvim jāiesniedz kopīgs priekšlikums, uz kura pamata Padomei jāpieņem lēmums par solidaritātes klauzulas īstenošanas kārtību Savienībā. Par to jāinformē Eiropas Parlaments. Ņemot vērā Līguma minētā panta plašo darbības jomu, solidaritātes klauzulas īstenošanas kārtība attiecas uz daudzām politikas jomām un instrumentiem. Tie ietver ES iekšējās drošības stratēģiju[1], Savienības Civilās aizsardzības mehānismu un civilās aizsardzības finanšu instrumentu[2], ES Solidaritātes fondu[3], veselības aizsardzības iniciatīvu attiecībā uz nopietniem pārrobežu veselības apdraudējumiem[4], krīzes reaģēšanas un izvērtējuma struktūras Eiropas Ārējās darbības dienestā (EĀDD), kā arī krīzes situāciju koordinācijas mehānismus Padomē. Īstenošanas kārtība atbilst arī Eiropas tiesiskuma telpas izveidei Savienībā. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM REZULTĀTI Dalībvalstis ir sniegušas vērtīgu rakstveida ieguldījumu priekšlikuma sagatavošanā, balstoties uz Komisijas un EĀDD kopīgi izstrādāto jautājumu sarakstu. Dalībvalstu pārstāvjiem notika arī diskusijas dažādās Padomes struktūrās, tostarp Politikas un drošības komitejā, Pastāvīgajā komitejā operatīvai sadarbībai iekšējās drošības jautājumos, Koordinācijas komitejā policijas un tiesu iestāžu sadarbībai krimināllietās un Militārajā komitejā. Arī Eiropas Parlaments ir sniedzis ļoti lietderīgu ieguldījumu, pieņemot rezolūciju ,,ES savstarpējās aizsardzības un solidaritātes noteikumi – politiskie un darbības aspekti”[5]. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Priekšlikuma mērķis ir izpildīt 222. panta 3. punkta prasību, saskaņā ar kuru Komisija un Augstais pārstāvis iesniedz Padomei priekšlikumu par klauzulas īstenošanas kārtību Savienībā. Priekšlikumā ir noteikta ģeogrāfiskā darbības joma, aktivizēšanas mehānisms un reaģēšanas kārtība Savienības līmenī. Saskaņā ar 222. panta 2. punktu priekšlikumā ir ņemta vērā koordinācijas kārtība Padomē, un tas atbilst šai kārtībai (balstoties uz krīzes situāciju koordinācijas mehānismiem). Ņemot vērā 222. panta 4. punktu, priekšlikumā ir izstrādāti noteikumi, kas attiecas uz i) integrētu Savienības līmeņa apdraudējuma un riska izvērtējumu, kas ir pamats regulāram novērtējumam, ko veic Eiropadome, un ii) sagatavotības pasākumiem, kurus Savienība un dalībvalstis veic, balstoties uz Eiropadomes norādēm. Klauzula attiecas uz katastrofām un teroristu uzbrukumiem ES teritorijā neatkarīgi no tā, vai tie notiek uz sauszemes, uz jūras vai gaisa telpā. To piemēro neatkarīgi no tā, vai krīzes iemesls ir Eiropas Savienībā vai ārpus tās. Klauzula attiecas arī uz kuģiem (kas atrodas starptautiskajos ūdeņos) un lidmašīnām (kas atrodas starptautiskajā gaisa telpā), vai uz kritisko infrastruktūru (piemēram, naftas un gāzes ieguves iekārtām atklātā jūrā), kas ir dalībvalsts jurisdikcijā. Klauzula attiecas uz visām ES līmenī esošajām krīzes reaģēšanas struktūrām. Ņemot vērā klauzulas iekšējo ES dimensiju, vairums attiecīgo struktūru ir Komisijā (ECHO, HOME, SANCO, TAXUD ģenerāldirektorāti u. tml.) vai ES decentralizētajās aģentūrās (FRONTEX, ECDC, EIROPOLS, EMSA, EFSA, EMA u. tml.). Eiropas Ārējās darbības dienesta rīcībā ir situācijas apzināšanas, izlūkošanas un militārās kompetences struktūras[6], kā arī delegāciju tīkls, kas var sniegt savu ieguldījumu reaģēšanā uz apdraudējumiem vai katastrofām dalībvalstu teritorijā vai krīzēm, kurām ir ārēja dimensija. Koordinācija un informācijas apmaiņa starp Komisiju, EĀDD un attiecīgajām aģentūrām notiks sanāksmēs, ko Komisija organizēs, lai sagatavotu ierosinātos reaģēšanas pasākumus krīzes situācijās. Solidaritātes klauzulas īstenošanas kārtība neaizstāj nedz esošos instrumentus vai politikas virzienus, nedz īpašās procedūras to aktivizēšanai. Īstenošanas kārtība nodrošina vispārēju satvaru saistībā ar ārkārtēju draudu vai postījumu situācijām, kas pārsniedz skartās dalībvalsts/skarto dalībvalstu reaģēšanas spējas. Lai uzlabotu efektivitāti un novērstu struktūru un funkciju pārklāšanos, tiks izmantota tīkla pieeja. Par konkrēto krīzi atbildīgais ES reaģēšanas centrs (,,galvenais centrs”) attiecībās ar dalībvalstīm pildīs mezgla un saskarnes funkcijas, un šo centru atbalstīs pilns specializēto dienestu klāsts. Priekšlikumā ir paredzēts, ka Eiropas Savienībai jārīkojas tikai ārkārtas apstākļos un pēc tās dalībvalsts politisko iestāžu lūguma, kura uzskata, ka faktisks vai draudošs teroristu uzbrukums vai dabas vai cilvēku izraisīta katastrofa pārsniedz tās reaģēšanas spējas. Skartā dalībvalsts var piemērot solidaritātes klauzulu, un tai jānosūta savs lūgums Komisijai un vienlaikus jāinformē Padomes prezidentvalsts. Skartās dalībvalsts kompetentajām iestādēm nekavējoties jāsazinās ar Komisijas Ārkārtas reaģēšanas centru (ERC), kas būs sākotnējais vienotais kontaktpunkts, kas darbojas Savienības līmenī 24 stundas diennaktī. Pēc solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšanas Komisijai un Augstajam pārstāvim, rīkojoties saskaņā ar šajā lēmumā izklāstīto kārtību, jāveic šādi pasākumi: · vispirms jānosaka un jāmobilizē visi Savienības instrumenti, kas var palīdzēt reaģēt uz konkrēto krīzi. Tie aptver visus konkrētai nozarei piemērotos, operatīvos vai politiskos instrumentus, kas ir to kompetencē. Turklāt Komisijai un Augstajam pārstāvim jānosaka Savienības aģentūru kompetencē esošie instrumenti un resursi un jāierosina tos izmantot; · pēc tam ciešā saziņā ar skarto dalībvalsti jānovērtē, vai esošie instrumenti ir pietiekami vai ir nepieciešams papildu atbalsts, ko vajadzības gadījumā papildina finanšu palīdzība no ES Solidaritātes fonda; · vajadzības gadījumā jāiesniedz Padomei priekšlikumi attiecībā uz darbības lēmumiem par esošo mehānismu pastiprināšanu, lēmumiem par dalībvalstu veicamiem ārkārtas pasākumiem, kas nav paredzēti saskaņā ar esošajiem instrumentiem; politikas koordināciju un informācijas apmaiņu; operatīviem vai atbalsta pasākumiem, kuru mērķis ir ātra dalībvalstu reaģēšana. Ja ir vajadzīgs militārs atbalsts (tāds, kas jau nav paredzēts Civilās aizsardzības mehānisma ietvaros), Augstais pārstāvis iesniegs atsevišķu priekšlikumu saskaņā ar attiecīgajiem Līguma noteikumiem. Komisija un Eiropas Ārējās darbības dienests izstrādās kopīgus integrētus ziņojumus par situācijas novērtējumu. ERC vai izraudzītais operatīvais centrs sadarbībā ar ES Situāciju centru apkopos šos ziņojumus, balstoties uz ieguldījumu, ko snieguši dažādi situācijas apzināšanas un krīzes pārvaldības centri dalībvalstīs, kā arī Komisija, EĀDD, ES aģentūras un attiecīgās starptautiskās organizācijas. Šie ziņojumi tiks sniegti dalībvalstīm, lai politiskā līmenī informētu un atbalstītu koordinācijas un lēmumu pieņemšanas procesu Padomē. ERC sākotnēji darbosies kā vienotais operatīvais mezgls Savienības līmenī. Komisija, apspriežoties ar Augsto pārstāvi, vēlāk var izraudzīties citu centru, kas, ņemot vērā krīzes raksturu, ir labāk piemērots minētās funkcijas veikšanai. Izraudzītais operatīvais mezgls būs galvenais dalībvalstu kontaktpunkts. Tas vadīs operatīvo reaģēšanas pasākumu koordināciju un kopīgo situācijas novērtējuma ziņojumu izstrādi. Pēc klauzulas piemērošanas pieprasīšanas prezidentvalsts var pieņemt lēmumu par krīzes situāciju koordinācijas mehānismu aktivizēšanu un noteikt vispiemērotāko veidu, lai nodrošinātu Padomē ātru apspriešanos un lēmumu pieņemšanu saskaņā ar dalībvalstu pienākumu sniegt palīdzību, kā paredzēts 222. panta 2. punktā. Padomes Ģenerālsekretariāts, Komisija un EĀDD atbalsta krīzes situāciju koordinācijas mehānismu darbību. Komisija un Augstais pārstāvis no 2015. gada regulāri izstrādās kopīgu integrētu novērtējuma ziņojumu par Savienības līmeņa apdraudējumu un risku. Šā ziņojuma pamatā būs apdraudējuma un riska novērtējumi, kas pašlaik tiek sagatavoti dažādās jomās (piemēram, terorisms, organizētā noziedzība, civilā aizsardzība, veselība, klimata pārmaiņas un vide). Minētais ziņojums jo īpaši balstīsies uz tās informācijas uzraudzību, interpretāciju un apmaiņu, kuru sniedz dalībvalstis (izmantojot esošos nozaru tīklus vai krīzes centrus), ES aģentūras un attiecīgās starptautiskās organizācijas. Integrētie apdraudējuma un riska novērtējuma ziņojumi būs pamats regulāram novērtējumam, ko veic Eiropadome. Juridiskais pamats Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 222. pants. Subsidiaritātes princips Priekšlikumā ir noteikts, ka Eiropas Savienībai jārīkojas tikai ārkārtas apstākļos un pēc tās dalībvalsts politisko iestāžu lūguma, kura uzskata, ka tās reaģēšanas spējas ir pārslogotas. Proporcionalitātes princips Priekšlikums nepārsniedz to, kas nepieciešams, lai sasniegtu klauzulas mērķus. Tāpēc tajā ir paredzēts pienācīgi izmantot visus esošos ES palīdzības instrumentus. 2012/0370 (NLE) Kopīgs priekšlikums PADOMES LĒMUMS par kārtību, kādā Savienība īsteno solidaritātes klauzulu EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 222. panta 3. punkta pirmo teikumu, ņemot vērā Eiropas Komisijas un Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos kopīgo priekšlikumu, tā kā: (1) Šīs lēmums attiecas uz kārtību, kādā Savienība īsteno solidaritātes klauzulu. Tomēr būtu jānodrošina Savienības rīcības saskaņotība un savstarpējā papildināmība ar citu palīdzību, kas dalībvalstīm jāsniedz saskaņā ar Līguma 222. panta 2. punktu un Līgumam pievienoto 37. deklarāciju, kurā ir noteikts, ka dalībvalsts var izvēlēties vispiemērotākos līdzekļus savas solidaritātes saistību ievērošanai attiecībā uz citu dalībvalsti. (2) Solidaritātes klauzulas īstenošana, ko veic Savienība, pēc iespējas balstās uz esošajiem instrumentiem, palielina efektivitāti, pastiprinot koordināciju un novēršot pārklāšanos, notiek bez papildu resursu izmantošanas, sniedz dalībvalstīm vienkāršu un skaidru saskarni Savienības līmenī un ievēro katras iestādes un dienesta institucionālās pilnvaras. (3) Šis lēmums ir saistīts ar vairākiem politikas instrumentiem, jo īpaši ar Eiropas Savienības iekšējās drošības stratēģiju, Eiropas Savienības Civilās aizsardzības mehānismu, Eiropas Savienības Solidaritātes fondu, lēmumu par nopietniem pārrobežu veselības apdraudējumiem, kā arī struktūrām, kas izveidotas saskaņā ar kopējo drošības un aizsardzības politiku. (4) Dalībvalstu koordinācijas kārtībai Padomē būtu jābalstās uz ES krīzes situāciju koordinācijas mehānismiem (turpmāk ,,CCA”), kas pārskatīti saskaņā ar Padomes mandātu un tās vēlākajiem secinājumiem[7] un kuros ir noteikts, ka: ,,būtu jānodrošina saskaņotība ar solidaritātes klauzulas īstenošanu”; ,,mehānismos izmantos labi zināmas Padomes parastās procedūras, nevis iepriekš noteiktas ad hoc grupas”; ,,tiek atzīta integrētās situācijas apzināšanas funkcijas nozīmība”. (5) Ir skaidri jānosaka īstenošanas kārtības ģeogrāfiskā darbības joma. (6) Attiecībā uz terorisma[8] apkarošanu ir pieejami dažādi instrumenti, kas pastiprina kritisko infrastruktūru aizsardzību enerģētikā un transportā[9], uzlabo sadarbību starp tiesībaizsardzības iestādēm, pastiprina radikalizācijas novēršanu un ierobežo teroristu pieeju finansējumam, kā arī sprāgstvielām un ķīmiskām, bioloģiskām, radioloģiskām un kodolvielām[10]. (7) Īstenošanas kārtības aktivizēšanas mehānisms ir jānosaka Savienības līmenī, pamatojoties uz augsta līmeņa politisku lūgumu no skartās dalībvalsts/skartajām dalībvalstīm; šo mehānismu atbalsta vienots kontaktpunkts Savienības līmenī. (8) Savienības līmeņa reaģēšanas kārtībai būtu jāuzlabo efektivitāte, pastiprinot koordināciju uz esošo instrumentu pamata. (9) Civilās aizsardzības mehānisms[11] veicina dalībvalstu un Savienības pastiprinātu sadarbību civilās aizsardzības jomā. Komisijas priekšlikumā par Savienības Civilās aizsardzības mehānismu[12] ir paredzēts izveidot Ārkārtas reaģēšanas centru (turpmāk ,,ERC”), kas nodrošinās operatīvās spējas 24 stundas diennaktī un kalpos dalībvalstīm un Komisijai. (10) Eiropas Ārējās darbības dienesta rīcībā ir izlūkošanas un militārās kompetences struktūras (piemēram, ES Izlūkdatu analīzes centrs, ES Militārais štābs un ES Situāciju centrs), kā arī delegāciju tīkls, kas arī var sniegt savu ieguldījumu reaģēšanā uz apdraudējumiem vai katastrofām dalībvalstu teritorijā vai krīzēm, kurām ir ārēja dimensija. (11) Stratēģiskās analīzes un reaģēšanas centrs, kas 2011. gadā tika izveidots Komisijas Iekšlietu ģenerāldirektorātā, novērtē un pārvalda risku un krīzes, kas ietekmē Savienības iekšējo drošību, tostarp saistībā ar terorismu. (12) Ja tas ir nepieciešams un praktiski iespējams, ņemot vērā situācijas steidzamību, Savienības līmeņa reaģēšanas kārtība būtu jāpapildina, pieņemot tiesību aktus vai grozot esošos tiesību aktus saskaņā ar attiecīgajiem Līguma noteikumiem. (13) Šis lēmums neietekmē aizsardzības jomu. Ja krīzes rezultātā ir nepieciešami kopējās ārpolitikas un drošības politikas (KĀDP) pasākumi, kas pārsniedz to militāro resursu izmantošanu, uz kuriem attiecas esošie civilās aizsardzības noteikumi, Padomei būtu jāpieņem lēmums saskaņā ar attiecīgajiem Līguma noteikumiem. (14) Komisijas paziņojumā ,,ES iekšējās drošības stratēģija darbībā – pieci soļi pretim drošākai Eiropai”[13] ir noteikts mērķis uzlabot Eiropas izturētspēju krīzes un katastrofu gadījumos, veicot vairākas darbības, tostarp pilnībā izmantojot solidaritātes klauzulu un izstrādājot visus riskus aptverošu pieeju apdraudējuma un riska novērtējuma jomā. Atbilstoši tam būtu arī jāsagatavo un regulāri jāatjaunina pārnozaru pārskats par dabas un cilvēka radīto risku. (15) Savienības līmenī būtu jāizveido integrēts apdraudējuma un riska novērtējuma process, kas ļautu Eiropadomei novērtēt draudus, ar kuriem saskaras Savienība, lai tādējādi Savienība un tās dalībvalstis spētu efektīvi rīkoties. (16) Eiropas Parlaments 2012. gada 22. novembrī pieņēma Rezolūciju 2012/2223 ,,ES savstarpējās aizsardzības un solidaritātes noteikumi – politiskie un darbības aspekti”. (17) Šajā lēmumā paredzētā īstenošanas kārtība neskar atbilstošo noteikumu turpmāku izstrādi saistībā ar to krīzes situāciju risināšanu, kuras notiek ārpus dalībvalstu teritorijas. (18) Šis lēmums atbilst Eiropas Savienības Pamattiesību hartā atzītajām pamattiesībām un principiem un jāpiemēro saskaņā ar šīm tiesībām un principiem. (19) Ņemot vērā to, ka šā lēmuma mērķus, proti, solidaritātes klauzulas īstenošanu Savienībā, atsevišķas dalībvalstis nevar pietiekami labi īstenot, un to, ka šos mērķus var labāk īstenot Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu, šajā lēmumā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Vispārējais mērķis un priekšmets 1. Šajā lēmumā ir izklāstīti noteikumi un procedūras, lai īstenotu Līguma par Eiropas Savienības darbību 222. panta 3. punkta pirmā teikuma noteikumus (turpmāk ,,solidaritātes klauzula”). 2. Savienības līmeņa īstenošanas kārtība balstās uz Komisijā un Savienības aģentūrās esošajiem informācijas un atbalsta sniegšanas mehānismiem un papildina tos. Attiecībā uz krīzēm, kurām ir ārēja dimensija vai kuru gadījumā ir nepieciešama izlūkdarbība, militāri resursi vai KĀDP pasākumi, Augstais pārstāvis un EĀDD sniedz savu ieguldījumu, pieņemot Augstā pārstāvja kompetences jomā piemērotas iniciatīvas un sniedzot attiecīgu informāciju un atbalstu. 3. Šī īstenošanas kārtība uzlabo efektivitāti, pastiprināti koordinējot Savienības un dalībvalstu reaģēšanas pasākumus. 4. Politiska līmeņa koordinācija Padomē balstās uz krīzes situāciju koordinācijas mehānismiem un nodrošina arī saskaņotību un savstarpējo papildināmību ar Savienības pasākumiem. 2. pants Darbības joma Šo lēmumu piemēro teroristu uzbrukumu vai dabas vai cilvēku izraisītu katastrofu gadījumā neatkarīgi no tā, vai tie notiek dalībvalstu teritorijā vai ārpus tās: (a) to dalībvalstu teritorijā, kurām piemēro Līgumu, tostarp uz sauszemes, teritoriālajos ūdeņos vai gaisa telpā; (b) attiecībā uz kuģiem (kas atrodas starptautiskajos ūdeņos) vai lidmašīnām (kas atrodas starptautiskajā gaisa telpā), vai kritisko infrastruktūru (piemēram, naftas un gāzes ieguves iekārtām atklātā jūrā), kas ir dalībvalsts jurisdikcijā. 3. pants Definīcijas Šajā lēmumā piemēros šādas definīcijas: (a) krīze: nopietna, negaidīta un bieži arī bīstama situācija, kurā nepieciešama savlaicīga rīcība; situācija, kas var ietekmēt vai apdraudēt cilvēku dzīvību, vidi, kritisko infrastruktūru vai būtiskas sabiedriskās funkcijas un kuras iemesls var būt dabas vai cilvēku izraisīta katastrofa vai teroristu uzbrukumi; (b) katastrofa: jebkura situācija, kas nelabvēlīgi ietekmē vai var nelabvēlīgi ietekmēt cilvēkus, vidi vai īpašumu; (c) teroristu uzbrukums: teroristu nodarījums atbilstoši Padomes 2002. gada 13. jūnija Pamatlēmumam 2002/475/TI par terorisma apkarošanu, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2008. gada 28. novembra Pamatlēmumu 2008/919/TI; (d) sagatavotība: cilvēku un materiālo līdzekļu sagatavotība un reaģēšanas spējas, kas ļauj tiem nodrošināt efektīvu, ātru reaģēšanu uz ārkārtas situācijām un kas panāktas, veicot iepriekšējus pasākumus; (e) reaģēšana: jebkura darbība, ko veic katastrofas vai faktiska vai draudoša teroristu uzbrukuma laikā vai pēc tiem, lai novērstu to tūlītējās nelabvēlīgās sekas. 4. pants Aktivizēšana 1. Dalībvalsts, kas ir faktiska vai draudoša teroristu uzbrukuma vai arī dabas vai cilvēku izraisītas katastrofas upuris, var pieprasīt solidaritātes klauzulas piemērošanu, ja pēc esošo, valsts vai Savienības līmenī pieejamo līdzekļu un instrumentu izmantošanas tā uzskata, ka situācija pārsniedz tās reaģēšanas spējas. 2. Skartā dalībvalsts ar Ārkārtas reaģēšanas centra starpniecību nosūta savu lūgumu Komisijas priekšsēdētājam un vienlaikus informē Padomes prezidentvalsti. 3. Ārkārtas reaģēšanas centrs darbojas 24 stundas diennaktī kā sākotnējais vienotais kontaktpunkts skartās dalībvalsts kompetentajām iestādēm. 5. pants Reaģēšanas kārtība Savienības līmenī 1. Pēc solidaritātes klauzulas piemērošanas pieprasīšanas Komisija un Augstais pārstāvis saskaņā ar 1. panta 2. punktu veic šādus pasākumus: (a) nosaka un izmanto visus attiecīgos Savienības instrumentus, kas var vislabāk palīdzēt reaģēt uz krīzi, tostarp konkrētai nozarei piemērotus, darbības, politiskus vai finanšu lēmumus (piemēram, Civilās aizsardzības mehānisms, Stratēģiskās analīzes un reaģēšanas centrs, Ārkārtējo darbību mehānisms veselības jomā, Izlūkdatu analīzes centrs INTCEN), kas ir Komisijas un Augstā pārstāvja kompetencē, kā arī militāros resursus, kas mobilizēti ar ESMŠ starpniecību; kā arī nosaka Savienības aģentūru kompetencē esošos instrumentus un resursus un ierosina tos izmantot; (b) novērtē, vai esošie instrumenti ir pietiekami; (c) izstrādā regulārus integrētus situācijas novērtējuma un analīzes ziņojumus, lai politiskā līmenī informētu un atbalstītu koordinācijas un lēmumu pieņemšanas procesu Padomē; (d) vajadzības gadījumā iesniedz Padomei priekšlikumus, jo īpaši attiecībā uz darbības lēmumiem par esošo mehānismu pastiprināšanu, lēmumiem par dalībvalstu veicamiem ārkārtas pasākumiem, kas nav paredzēti saskaņā ar esošajiem instrumentiem, politikas koordināciju un informācijas apmaiņu ar mērķi izveidot vajadzīgos reglamentējošus nosacījumus, operatīviem vai atbalsta pasākumiem, kuru mērķis ir ātra dalībvalstu reaģēšana. Komisija organizē sanāksmes, lai sagatavotu ierosinātos reaģēšanas pasākumus krīzes situācijās. Komisija uzaicina EĀDD un attiecīgās ES aģentūras. 2. Ārkārtas reaģēšanas centrs (ERC) sākotnēji darbojas kā dalībvalstu vienotais operatīvais mezgls Savienības līmenī. Komisija, apspriežoties ar Augsto pārstāvi, vēlāk var izraudzīties citu centru, kas, ņemot vērā krīzes raksturu, ir labāk piemērots minētās funkcijas veikšanai. Izraudzītais operatīvais mezgls darbojas kā galvenais dalībvalstu kontaktpunkts. Tas vada operatīvo reaģēšanas pasākumu koordināciju un izstrādā situācijas novērtējuma ziņojumus. 6. pants Koordinācijas kārtība Padomē Klauzulas aktivizēšanas gadījumā Padomes prezidentvalsts var pieņemt lēmumu par krīzes situāciju koordinācijas mehānismu izmantošanu, un noteikt vispiemērotāko veidu, lai sagatavotu Padomē ātru apspriešanos un lēmumu pieņemšanu, ievērojot palīdzības sniegšanas pienākumu. Padomes Ģenerālsekretariāts, Komisija un EĀDD nodrošina krīzes situāciju koordinācijas mehānismu darbības atbalstu. 7. pants Situācijas novērtējuma ziņojumi ERC vai izraudzītais operatīvais centrs sadarbībā ar ES Situāciju centru izstrādā situācijas novērtējuma ziņojumus. Šo ziņojumu sagatavošana balstās uz ieguldījumu, ko snieguši dažādi situācijas apzināšanas un krīzes pārvaldības centri dalībvalstīs, Komisijā, EĀDD un attiecīgajās ES aģentūrās, kā arī attiecīgajās starptautiskajās organizācijās. 8. pants Integrēts apdraudējuma un riska izvērtējums Savienības līmenī 1. Komisija un Augstais pārstāvis no 2015. gada regulāri izstrādā kopīgu integrētu novērtējuma ziņojumu par Savienības līmeņa apdraudējumu un risku. 2. Šā ziņojuma pamatā ir apdraudējuma un riska novērtējumi, kas pašlaik tiek sagatavoti dažādās jomās (piemēram, terorisms, organizētā noziedzība, civilā aizsardzība, veselība, vide, klimata pārmaiņas u. tml.) un kas jo īpaši balstās uz tās informācijas uzraudzību, interpretāciju un apmaiņu, ko sniedz dalībvalstis (izmantojot esošos nozaru tīklus vai krīzes centrus) un Savienības aģentūras, kā arī attiecīgās starptautiskās organizācijas. 3. Integrētie apdraudējuma un riska novērtējuma ziņojumi būs pamats regulāram novērtējumam, ko veic Eiropadome. 9. pants Sagatavotība Dalībvalstis, Komisija un Augstais pārstāvis var novērtēt Savienībā un dalībvalstīs pieejamos līdzekļus, kurus var izmantot liela mēroga apdraudējumu gadījumā, un apzināt iespējamos trūkumus un efektīvākos un ekonomiski izdevīgākos veidus, kā novērst minētos trūkumus un izveidot efektīvai solidaritātei paredzētus līdzekļus. 10. pants Stāšanās spēkā Šis lēmums stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Briselē, Padomes vārdā – priekšsēdētājs [1] Komisijas 2010. gada 22. novembra paziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei ,,ES iekšējās drošības stratēģija darbībā – pieci soļi pretim drošākai Eiropai” (COM(2010) 673 galīgā redakcija). [2] Padomes Lēmums 2007/779/EK, Euratom, ar ko izveido Kopienas civilās aizsardzības mehānismu (pārstrādāta versija); Padomes Lēmums 2007/162/EK, Euratom, ar ko izveido civilās aizsardzības finanšu instrumentu. [3] Padomes 2002. gada 11. novembra Regula (EK) Nr. 2012/2002, ar ko izveido Eiropas Savienības Solidaritātes fondu. [4] Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam par nopietniem pārrobežu veselības apdraudējumiem, COM(2011) 866 galīgā redakcija. [5] Eiropas Parlamenta 2012. gada 22. novembra Rezolūcija 2012/2223. [6] Piemēram, ES Izlūkdatu analīzes centrs, ES Militārais štābs un ES Situāciju centrs. [7] Tieslietu un iekšlietu padomes 2006. gada 1. jūnija secinājumi, dok. 9409/06, COREPER 2010. gada 10. decembra secinājumi; COREPER 2011. gada 23. novembra un 2012. gada 30. maija secinājumi. [8] Terorisms atbilstoši definīcijām Padomes 2002. un 2008. gada Pamatlēmumos par terorisma apkarošanu (OV L 164, 22.6.2002., 3. lpp.; OV L 330, 9.12.2008., 21. lpp.). [9] Kā noteikts Padomes 2008. gada 8. decembra Direktīvā 2008/114/EK par to, lai apzinātu un noteiktu Eiropas Kritiskās infrastruktūras un novērtētu vajadzību uzlabot to aizsardzību (OV L 345, 23.12.2008.). [10] Komisijas paziņojums ,,ES Pretterorisma politika: galvenie sasniegumi un nākotnes uzdevumi” (COM(2010) 386 galīgā redakcija, 20.7.2010.). Pēc tam ir veikti turpmāki pasākumi, piemēram, ierosināta regula par sprāgstvielu prekursoru tirdzniecību un lietošanu (COM(2010) 473 galīgā redakcija), izveidots tīkls informētības veicināšanai par radikalizāciju (RAN) un pastiprināti centieni CBRN materiālu, sprāgstvielu drošības un sprāgstvielu atklāšanas jomā. [11] Padomes Lēmums 2007/779/EK, Euratom, ar ko izveido Kopienas civilās aizsardzības mehānismu (pārstrādāta versija), un Padomes Lēmums 2007/162/EK, Euratom, ar ko izveido civilās aizsardzības finanšu instrumentu. [12] COM(2011) 934 galīgā redakcija. [13] COM(2010) 673 galīgā redakcija.