Ieteikumi dalībvalstīm attiecībā uz to kopējās lauksaimniecības politikas stratēģiskajiem plāniem

Pamatojoties uz šo analīzi, Komisija ir izstrādājusi ieteikumus 27 dalībvalstīm, kas ir publicēti 27 Komisijas dienestu darba dokumentu veidā, kuri pievienoti šim paziņojumam. Ieteikumu mērķis ir parādīt virzienu, kāds jānosaka KLP stratēģiskajiem plāniem, īstenojot KLP konkrētos mērķus, lai kopīgi veicinātu zaļā kursa mērķu sasniegšanu. Jaunā politikas satvara īstenošanā saglabājot dalībvalstīm ierosināto elastību, šajos ieteikumos ir identificētas galvenās stratēģiskās problēmas, kas steidzami jārisina katrai dalībvalstij, un sniegti norādījumi par to, kā tās risināt KLP stratēģiskajos plānos.

2020. gada maijā Komisija apņēmās sagatavot ieteikumus katrai dalībvalstij par deviņiem KLP konkrētajiem mērķiem, pirms tās oficiāli iesniegs stratēģisko plānu projektus, īpašu uzmanību pievēršot zaļā kursa mērķrādītāju sasniegšanai un mērķiem, kas izriet no stratēģijas “No lauka līdz galdam” un Biodaudzveidības stratēģijas 2030. gadam. Savos secinājumos par stratēģiju “No lauka līdz galdam” Eiropas Savienības Padome norādīja, ka gaida šos ieteikumus, un uzskatīja, ka tie “varētu kalpot kā papildu norādes stratēģisko plānu izstrādei”.

Saskaņā ar Eiropas Komisijas izstrādāto metodiku, kas paredz atlasīt būtiskos ieteikumus, katrai dalībvalstij ir sniegts ierobežots skaits ieteikumu, lai katrā gadījumā varētu viegli noteikt galvenās prioritātes. Turklāt attiecībā uz politikas jomām, kas ir svarīgākas Eiropas zaļā kursa ieceres sasniegšanā, Eiropas Komisija katras dalībvalsts situāciju ir izvērtējusi ES mērķu kontekstā, ņemot vērā centienus, kas vajadzīgi, lai dotu ieguldījumu kopējās ieceres sasniegšanā.

Ieteikumos ir nošķirti pūliņi, kas dalībvalstīm jāpieliek, lai izveidotu un atzītu ilgtspējas ekonomiskās, vides un sociālās dimensijas nolūkā veicināt inovatīvas pieejas, lai nodrošinātu, ka turpmākie KLP stratēģiskie plāni integrētā un teritoriāli līdzsvarotā veidā sniegtu efektīvus risinājumus nākotnes problēmām. Dalībvalstis, kurām jau ir labi rādītāji tādās politikas jomās kā bioloģiskā lauksaimniecība vai dzīvnieku labturība, tiek mudinātas turpināt šīs pozitīvās tendences.

Šie ieteikumi ir adresēti dalībvalstīm strukturēta dialoga ietvaros. Komisija tos izmantos kopā ar citiem attiecīgiem apsvērumiem, lai novērtētu dalībvalstu oficiāli iesniegtos KLP stratēģiskos plānus, pamatojoties uz kritērijiem, kuri noteikti Priekšlikuma KLP stratēģisko plānu regulai 106. pantā. Komisija savus apsvērumus iesniegs dalībvalstīm kā daļu no to KLP stratēģisko plānu apstiprināšanas procesa. Komisija KLP stratēģisko plānu apstiprināšanas un grozīšanas brīdī pārliecināsies par plānu vispārējo atbilstību zaļā kursa mērķiem un mērķrādītājiem.





2.Ieteikumi KLP stratēģisko plānu sagatavošanai

Šajā sadaļā ir sniegts dalībvalstīm paredzēto ieteikumu kopsavilkums, un tie attiecas uz galvenajiem mērķiem, kuri noteikti Priekšlikumā KLP stratēģisko plānu regulai saistībā ar lauksaimniecības, pārtikas un lauku apvidu ekonomiskajām, vides un sociālajām problēmām, kā arī attiecībā uz zināšanām, inovāciju un digitalizāciju. Tajā visām dalībvalstīm norādīti arī papildu elementi, kas ir svarīgi KLP stratēģisko plānu sagatavošanai.

2.1.Attīstīt gudru, noturīgu un daudzveidīgu lauksaimniecību, kas garantē uzturdrošību

Galvenie dati par ES lauksaimniecību un lauku apvidiem: - 10,3 miljoni lauku saimniecību, kas lauksaimniecībā izmanto 157 miljonus hektāru zemes (38 % no ES sauszemes platības), nodrošinot pilna laika darbu 8,8 miljoniem iedzīvotāju (2016., 2019. gadā); - 403 miljardus EUR liels lauksaimniecības produkcijas kopējais apjoms (2018. gadā) un 60 miljardus EUR liels agropārtikas tirdzniecības bilances pārpalikums (2019. gadā); - tiešo atbalstu saņem 6,2 miljoni lauku saimniecību (2018. gadā). 80 % maksājumu saņem 20 % atbalsta saņēmēju; - ienākumi no lauksaimniecības ES sasniedz 47 % no bruto algas ES ekonomikā (2017. gadā).

Kā atgādināts stratēģijā “No lauka līdz galdam”, arvien straujākai lauksaimnieciskās ražošanas pārveidei, kas nepieciešama, lai izveidotu ilgtspējīgas pārtikas sistēmas, ES ir vajadzīga ekonomiski pastāvētspējīga un noturīga lauksaimniecības nozare. Analīze liecina, ka, neraugoties uz dalībvalstu atšķirībām, lielākajā daļā dalībvalstu ir jārisina dažas galvenās ekonomikas problēmas, lai Eiropas lauksaimniecībā paātrinātu zaļo pārkārtošanos un radītu jaunas uzņēmējdarbības iespējas. Lauksaimnieku spēja izmantot šādas iespējas lielā mērā būs atkarīga no to saimniecības ekonomiskās ilgtspējas.

Neraugoties uz to, ka jau vairākus gadu desmitus norit saimniecību apvienošanas process, ienākumi no lauksaimniecības joprojām ir zemi — gandrīz visās dalībvalstīs zemāki par pārējās ekonomikas vidējo rādītāju. Lauku saimniecību ienākumu līmenis ievērojami atšķiras dažādos reģionos, dažāda lieluma lauku saimniecībās un dažādās nozarēs. Tomēr dalībvalstis atkārtoti norāda uz divām problēmām: pirmkārt, nepieciešamību risināt jautājumu par ienākumiem, ko gūst mazās un vidējās ģimenes lauku saimniecības un lauku saimniecības, kas atrodas teritorijās ar dabas ierobežojumiem, un, otrkārt, to, ka īsā un vidējā termiņā paredzama ienākumu augsta nepastāvība, kam pamatā galvenokārt ir tirgu atvērtība un arvien biežāki klimata pārmaiņu izraisīti ekstremāli laikapstākļi.





EUR/GDV

1. attēls. Lauku saimniecību ienākumi, salīdzinot ar pārējo ekonomiku (vidējie rādītāji laikposmā no 2016. līdz 2018. gadam)

Piezīme. Ienākumu rādītājs = lauku saimniecības neto ienākumi + algas. Darbības subsīdijas ietver ne vien tiešos maksājumus, bet arī visas subsīdijas lauku attīstībai, izņemot atbalstu ieguldījumu veidā. Darbības subsīdijas ietver arī potenciālo valsts atbalstu un papildu finanšu līdzekļus. Avots: Eiropas Komisija.

Vēl viena problēma daudzās dalībvalstīs ir lauksaimniecības ražīguma lēnā izaugsme, dažos gadījumos — pat stagnācija. To vēl vairāk saasina tas, ka dažos sektoros ir lielas izmaksas, jo īpaši attiecībā uz darbaspēku un zemi. Lai saglabātu konkurētspēju un palielinātu lauku saimniecību ienākumus, būtiski panākt ražīguma palielināšanos, vienlaikus pienācīgi gādājot par pozitīvu ietekmi uz vidi un klimatu. Tāpēc ir ārkārtīgi svarīgi nodrošināt, ka tiek uzturēti un uzlaboti nosacījumi inovācijas un augsta līmeņa apmācības un ieguldījumu veicināšanai lauksaimniecībā (jo īpaši ņemot vērā nākamajā sadaļā aprakstītās vides problēmas).

Visbeidzot, nozares ekonomiskā ilgtspēja būs atkarīga arī no lauksaimnieku spējas radīt un izmantot lielāku pārtikas piegādes ķēdes pievienotās vērtības daļu. Lauksaimniekiem sadarbojoties, var gūt apjomradītus ietaupījumus, kā arī stiprināt to pozīcijas pārtikas ķēdē. Dažos sektoros un dažās dalībvalstīs lauksaimnieki negribīgi iesaistās vertikālā integrācijā vai ciešākā sadarbībā, piemēram, ražotāju organizācijās vai kooperatīvos.