Komisijas paziņojums Padomei - Zinojums par mehanismu, ar ko dalibvalstim saskana ar Liguma 119. pantu pieškir videja termina finansialu palidzibu /* COM/2005/0331 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 25.7.2005 COM(2005) 331 galīgā redakcija . KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI Ziņojums par mehānismu, ar ko dalībvalstīm saskaņā ar Līguma 119. pantupiešķir vidēja termiņa finansiālu palīdzību . KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI Ziņojums par mehānismu, ar ko dalībvalst īm saskaņā ar Līguma 119. pantu piešķir vidēja termiņa finansiālu palīdzību PAMATINFORMāCIJA Saskaņā ar Līguma 119. pantu ir izveidots Kopienas instruments, ar ko dalībvalstīm, kurās euro nav ieviests un kurās jau ir vai ir gaidāmas grūtības attiecībā uz maksājumu bilanci, piešķir vidēja termiņa finansiālu palīdzību. Mehānisma darbību nosaka Padomes 2002. gada 18. februāra Regula (EK) Nr. 332/2002 (turpmāk tekstā - „Regula”)[1]. Regulā noteikts, ka reizi trijos gados Padome izvērtē, kādā mērā mehānisms atbilst tā mērķim, principiem, kārtībai un noteiktajiem limitiem, ko saskaņā ar šo mehānismu var aizdot. Padomes izvērtējumu sagatavo, pamatojoties uz Komisijas ziņojumu pēc tam, kad Ekonomikas un finanšu komiteja (EFK) ir sniegusi savu atzinumu. Tā kā kopš Regulas pieņemšanas ir pagājuši trīs gadi, Komisija ir sagatavojusi Padomei šo ziņojumu kā pārskatu par mehānisma darbību. MEHāNISMA FUNKCIJAS Mehānisms ir paredzēts, lai savlaicīgi varētu piešķirt svarīgu finansiālo palīdzību. Saņēmējai dalībvalstij ir jāsaņem palīdzība pietiekami ātri, lai tā varētu veikt ekonomikas politikas pasākumus, kas novērstu akūtu maksājumu bilances krīzi un atbalstītu centienus panākt konverģenci. Tādējādi šis mehānisms kopā ar ekonomikas nosacījumiem, kas saistīti ar finansiālo palīdzību, var vairot finanšu tirgus ticību saņēmējas dalībvalsts spējai normalizēt maksājumu bilances stāvokli[2]. Mehānismu var aktivizēt Padome pēc Komisijas ierosmes (saskaņā ar Līguma 119. pantu), vienojoties ar dalībvalsti, kura vēlas izmantot Kopienas finansējumu, vai pamatojoties tikai uz attiecīgās dalībvalsts pieteikumu. Pēc tam, kad mehānisms ir aktivizēts, Padome pārbauda stāvokli dalībvalstī, kura vēlas izmantot palīdzību, un nolemj a) par aizdevuma piešķiršanu vai finansēšanas mehānisma piemērošanu, aizdevuma summu un tās vidējo ilgumu; b) par ekonomikas politikas nosacījumiem, pamatojoties uz ko piešķirta vidēja termiņa finansiālā palīdzība, lai atjaunotu stabilu maksājumu bilances stāvokli; un c) par procedūrām attiecībā uz aizdevumu vai finansēšanas mehānismu, kas attiecīgi tiks maksāts vai īstenots, veicot secīgus maksājumus. Padomes lēmumi par palīdzības piešķiršanu, izmantojot šo mehānismu, tiek pieņemti ar kvalificētu balsu vairākumu, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, kas iesniegts pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju. Komisija sadarbībā ar Ekonomikas un finanšu komiteju regulāri pārbauda, vai ekonomikas politika dalībvalstī, kura saņem palīdzību, saskan ar saistībām, kas noteiktas koriģējošajā programmā, un ar visiem citiem nosacījumiem. Dalībvalsts sniedz visu nepieciešamo informāciju Komisijai un turpmāko maksājumu veikšana ir atkarīga no šādas pārbaudes rezultātiem. Dalībvalsts var pieprasīt aizdevumu ar iespēju veikt atmaksāšanu pirms termiņa. Ja finansiālās palīdzības laikā tiek ieviesti vai atkārtoti ieviesti kapitāla aprites ierobežojumi (Līguma 120. pants), tad finansiālās palīdzības nosacījumus un noteikumus pārskata. AIZDEVUMU FINANSēšANA, IZMANTOJOT MEHāNISMU Limits kopējai summai, ko saskaņā ar šo vidēja termiņa finansiālās palīdzības mehānismu var aizdot dalībvalstīm, pašreiz ir EUR 12 miljardi. Komisija ir pilnvarota Eiropas Kopienas vārdā līdz šai robežai slēgt attiecīgus aizņēmuma līgumus kapitāla tirgos vai ar finanšu iestādēm. Aizņēmuma un aizdevuma operācijas tiek veiktas euro, tām izmanto vienu un to pašu valutēšanas dienu, attiecībā uz tām nevar paredzēt, ka Kopienai ir jāgroza termiņš, ka tās Kopienai radītu valūtas maiņas vai procentu likmju risku, vai kādus citus komercriskus. Eiropas Centrālā banka paredz visus vajadzīgos pasākumus aizdevumu pārvaldībai[3]. Padome arī lemj par vidēja termiņa palīdzības pilnīgu vai daļēju finansējumu dalībvalstīm, izmantojot regresa prasījumu. Pēc debitores dalībvalsts lūguma un ja apstākļi ļauj uzlabot aizdevumu procentu likmes, Komisija var refinansēt visus vai dažus savus sākotnējos aizdevumus vai pārstrukturēt atbilstošos finansiālos nosacījumus. Šīs darbības nedrīkst pagarināt vidējo attiecīgā aizņēmuma termiņu vai palielināt neatmaksātā kapitāla summu. Izmaksas, kas rodas katras darbības apstiprināšanā un īstenošanā, sedz saņēmēja dalībvalsts. Ekonomikas un finanšu komiteju informē par šīm darbībām. Aizdevumus, kas ir piešķirti kā vidēja termiņa finansiālā palīdzība, var piešķirt, konsolidējot īstermiņa monetāro palīdzību, ko Eiropas Centrālā banka (ECB) piešķīrusi saskaņā ar ļoti īsa termiņa finansēšanas mehānismu. MEHāNISMA PRINCIPA NOVēRTēJUMS UN AIZDEVUMU LIMITS Kopš regulas pieņemšanas mehānisms nav aktivizēts[4]. Nevienai no tiesīgām dalībvalstīm šajā laikā neradās vai nedraudēja maksājumu bilances grūtības. Rezultātā mehānisma atbilstība attiecībā uz principiem, noteikto kārtību un aizdevumu limitiem nav pārbaudīta saistībā ar dalībvalsts(-u) vajadzību pēc Kopienas finansējuma. Tāpat, kopš tika pieņemta regula, nav radusies vajadzība pēc vidēja termiņa finansiālas palīdzības; mehānisma princips un pamatjēga paliek spēkā. Ar Eiropas Savienības paplašināšanos 2004. gada 1. maijā tika palielināts tiesīgo dalībvalstu skaits no trīs līdz trīspadsmit. Tā kā šajās dalībvalstīs euro nav ieviests, tās ir tiesīgas maksājumu bilances problēmas gadījumā pieprasīt Kopienai vidēja termiņa finansiālo palīdzību. Pašreizējo limitu EUR 12 miljardi, ko saskaņā ar mehānismu var aizdot dalībvalstīm, noteica Padome, gaidot nākamo paplašināšanos[5]. Lai gan pašreizējais limits nozīmē tā samazinājumu no EUR 16 miljardiem, kā bija noteikts 1998. gada regulā, Komisija uzskata, ka tas ir pietiekami augsts, lai apmierinātu dažādu dalībvalstu vienlaicīgu prasību apmierināšanu. Attiecīgi šajā posmā nav paredzētas izmaiņas mehānisma principiem, darba kārtībai vai aizdevumu limitiem. ATJAUNINāTA KOPIENAS EUROPEAN MEDIUM-TERM NOTE, ( EMTN ) PROGRAMMA Regulā, kas reglamentē mehānismu, ir noteikts, ka ir jābūt atbilstošām procedūrām un instrumentiem, lai Kopiena savlaicīgi varētu sniegt vidēja termiņa finansiālu palīdzību. Šajā sakarā ir jāpiemin, ka Komisija ir atjauninājusi pamatnolīgumu – European Medium-Term Note, EMTN ) programma – par obligāciju emisiju. Dokumentācija saistībā ar atjaunināto sistēmu tagad atbilst esošiem finanšu tirgus standartiem. Turklāt atjauninātā euro vidējā termiņa vekseļu programma ļauj Komisijai tieši emitēt līdz EUR 4 miljardiem Kopienas un/vai Euratom vārdā ar maksājuma termiņiem no 3 mēnešiem līdz 30 gadiem, atbilstoši konkrētam finansējamam projektam.[6] Programmas lielums atspoguļo īstermiņa finansējuma vajadzību reālistisku novērtējumu, un, ja nepieciešams, to var strauji palielināt pēc Komisijas ierosmes. EMTN programma kalpo ne tikai vidēja termiņa finansiālās palīdzības mehānismam. EMTN programmas emisiju izmanto arī, lai finansētu kompensējošos aizdevumus ( back-to-back loans ), ko i) Eiropas Savienība piešķir kā finansiālu palīdzību trešām valstīm, ja ir nopietna vajadzība pēc finansējuma; un ii) Euratom var piešķirt dalībvalstīm, konkrētām Viduseiropas un Austrumeiropas valstīm, un NVS, lai palīdzētu uzlabot kodolelektrostaciju drošību. Jauna programma līdz 2005. gada jūnijam jau ir izmantota pārskaitījumiem par kopējo summu EUR 1,66 miljardi. Kontekstā ar EMTN programmas atjaunināšanu saistītajiem dokumentiem tika ieviesti kopējas rīcības noteikumi ( collective action clauses – CAC ) saskaņā ar kopējo izpratni, kas pieņemta Ekonomikas un finanšu komitejā 2003. gada septembrī. Kolektīvas rīcības noteikumi ir paredzēti, lai uzlabotu obligāciju īpašnieku tiesības, ieviešot noteikumus kolektīvai pārstāvībai, vairākuma pārstrukturēšanai un piespiedmehānismu saistību nepildīšanas gadījumā. Kolektīvas rīcības noteikumu iekļaušana euro vidējā termiņa vekseļu dokumentācijā atbilst dalībvalstu un Komisijas deklarācijai uzņemties vadošo lomu kolektīvas rīcības noteikumu iekļaušanai savos starptautiskajos obligāciju emisijas instrumentos tā, lai atvieglotu starptautiskās pūles saprātīgai pārstrukturēšanai atsevišķu parāda krīžu gadījumos[7]. SLēDZIENS Šis ziņojums ir pirmais trīsgadu pārskats Padomei par Kopienas vidēja termiņa finansiālās palīdzības mehānisma principiem, noteikto kārtību un aizdevumu limitiem, kā noteikts attiecīgajā Padomes regulā. Tā kā neviena tiesīgā dalībvalsts pārskata periodā nav aktivizējusi mehānismu, tad tā atbilstība attiecībā uz principiem, noteikto kārtību un aizdevumu limitiem nav pārbaudīta. Tomēr Komisija uzskata, ka mehānisms atbilst tiesīgo dalībvalstu potenciālajām vajadzībām, un tāpēc šajā posmā netiek ierosinātas izmaiņas attiecībā uz mehānismu. [1] Oficiālais Vēstnesis L 53, 23.2.2002., kļūdas labojums: Oficiālais Vēstnesis L 349, 24.12.2002. 2002. gada regula aizstāja Padomes Regulu (EK) Nr. 1969/88. [2] Ja kāda dalībvalsts izmanto finansējuma avotus ārpus Kopienas, uz kuriem attiecas ekonomikas politikas nosacījumi, tai vispirms jāapspriežas ar Komisiju un citām dalībvalstīm, lai izvērtētu iespējas, ko sniedz Kopienas vidēja termiņa finansiālās palīdzības mehānisms. Šādas apspriedes notiek Ekonomikas un finanšu komitejā. [3] Eiropas Centrālās bankas 2003. gada 7. novembra Lēmums ECB/2003/14 attiecībā uz aizņēmuma un aizdevuma operāciju pārvaldību, ko Eiropas Kopiena veic saskaņā ar vidēja termiņa finansiālās palīdzības mehānismu. [4] Pēdējo lēmumu aktivizēt mehānismu Padome pieņēma saskaņā ar iepriekšējo regulu 1993. gada janvārī, kad Itālija saņēma aizdevumu EUR 8 miljardus 4 daļās. Tika samaksāti tikai pirmie divi maksājumi, katrs EUR 2 miljardi, jo pēc sekojošiem Itālijas maksājumu bilances stāvokļa uzlabojumiem atlikušie maksājumi vairs nebija nepieciešami. [5] Laikā, kad pieņēma Padomes 2002. gada 18. februāra Regulu (EK) Nr. 332/2002, kandidātvalstis bija desmit jaunās dalībvalstis, Bulgārija un Rumānija. [6] Jaunā programma aizstāj programmu, kas sākotnēji tika ieviesta 1994. gadā un atjaunināta 1999. gadā, un bija ierobežota līdz EUR 2 miljardiem. Programmu izpildīs Goldman Sachs un Deutsche Bank , kas būs atbildīgas par obligāciju piedāvāšanu Eiropas un starptautiskiem investoriem. [7] Starptautiskas palīdzības kontekstā, lai atsevišķu parāda krīžu gadījumos veicinātu saprātīgu pārstrukturēšanos, Eiropas Savienības dalībvalstis vienojās uzņemties vadošo lomu rādīt piemēru, iekļaujot kolektīvas rīcības noteikumus savos starptautiskajos obligāciju emisijas instrumentos. Konkrētāk, ECOFIN priekšsēdētājs 2003. gada aprīlī paziņoja IMFC, ka „valsts obligācijām, kas emitētas saskaņā ar citas valsts likumiem un/vai kas ir pakļautas ārvalsts tiesībām līdz šā gada beigām, Eiropas Savienība lietos līguma noteikumus, kas pamatojas uz sistēmu, ko izstrādāja G-10, un kur nepieciešams – saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem un pielāgojumiem vietējai tiesību praksei. Pēc tam Eiropas Savienības dalībvalstis vairs neemitēs šādas obligācijas, neievērojot kolektīvas rīcības noteikumus.” Šajā pašā sakarā ekonomikas un monetāro lietu komisārs norādīja, ka kolektīvās rīcības noteikumi būtu iekļaujami dokumentācijā attiecībā uz Kopienu emisijām.