Īpašais ziņojums Nr. 2/2013 “Vai Komisija ir nodrošinājusi Septītās pētniecības pamatprogrammas efektīvu īstenošanu”





GLOSĀRIJS "Apvārsnis 2020" : "Apvārsnis 2020" ir jauna ES programma pētniecībai un inovācijai. Tā ir Septītās pamatprogrammas turpinājuma programma, un tā ilgs no 2014. līdz 2020. gadam. Šim laikposmam Komisija ir ierosinājusi 80 miljardus EUR lielu budžetu. "Eiropa 2020" : "Eiropa 2020" ir ES izaugsmes stratēģija nākamajai desmitgadei, un tās mērķis ir padarīt ES par gudru, ilgtspējīgu un integrējošu ekonomiku. CIP : Konkurētspējas un inovāciju pamatprogramma ir Komisijas programma, kas atbalsta darbības inovāciju (tostarp ekoinovāciju) jomā, nodrošina labāku piekļuvi finansēm un sniedz atbalsta pakalpojumus uzņēmējdarbībai reģionos. Dalībnieku garantijas fonds : Dalībnieku garantijas fonds ir nodrošinājums, ko Komisija var izmantot finansiālu zaudējumu gadījumā saistībā ar Septītās pamatprogrammas projektiem. Fonds pieder atbalsta saņēmējiem, kas fondā iegulda 5 % no kopējā ES ieguldījuma projektos. DFG : Vācijas Pētniecības fonds (Deutsche Forschungsgemeinschaft) finansē pētniecības projektus visās eksakto un humanitāro zinātņu jomās. Tā budžets ir gandrīz 2,5 miljardi EUR gadā. DPT : "Dotācijas piešķiršanas termiņš" ir laikposms, kas nepieciešams sekmīgai piedāvājuma atlasei un sarunām par līgumu. EIB : Eiropas Investīciju banka. EMI datubāze : "Septītās pamatprogrammas ekspertu vadības iekšējā atbalsta dienesta" datubāze ir galvenais informācijas avots, ko lieto Komisijas pētniecības ģenerāldirektorāti ekspertu identificēšanai, kā arī iespējamu interešu konfliktu pārbaudei. Enerģētikas ĢD (ENER) : Komisijas Enerģētikas ģenerāldirektorāts. EPT : Eiropas Pētniecības telpu veido visi pētniecības un attīstības darbības veidi, programmas un politikas jomas Eiropā, kuras saistītas ar starpvalstu perspektīvu. Kopumā pētniekiem, pētniecības iestādēm un uzņēmējiem tā rada arvien lielākas pārrobežu aprites, konkurences un sadarbības iespējas. Vispārējais mērķis ir uzlabot pētniecības darbību organizāciju un koordināciju Eiropā, lai pilnā mērā tiktu izmantota starpvalstu sinerģija un savstarpējā papildināmība. ERCEA : Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūra tika izveidota, lai pārvaldītu tikai īpašo programmu "Idejas", sekojot Eiropas Pētniecības padomes stratēģiskajiem virzieniem. Ex ante pārbaudes : Ex ante pārbaudes ir preventīvas pārbaudes, ko veic pirms dotācijas parakstīšanas vai pirms maksājuma. Ex post pārbaudes : Ex post pārbaudes ir atklāšanas pārbaudes, kas notiek pēc maksājuma veikšanas. GRR : Galvenais rezultatīvais rādītājs. ĢD : Ģenerāldirektorāts. IKT : "Informācijas un komunikācijas tehnoloģijas" ir viena no tēmām īpašajā programmā "Sadarbība". KBBE [Uz zināšanām balstīta Eiropas bioekonomika] : "Pārtika, lauksaimniecība un zivsaimniecība, un biotehnoloģija" ir viena no tēmām īpašajā programmā "Sadarbība". Komunikācijas tīklu, satura un tehnoloģiju ĢD (CNECT) : Komisijas Komunikācijas tīklu, satura un tehnoloģiju ģenerāldirektorāts; bijušais Informācijas sabiedrības un saziņas līdzekļu ģenerāldirektorāts (ĢD INFSO). KTI : Kopīgās tehnoloģiju ierosmes ir ilgtermiņa publiskā un privātā sektora partnerības. Tajās apvienojas privātā sektora ieguldījumi ar Eiropas publisko finansējumu. KTI juridiskais statuss ir kopuzņēmums LESD 187. panta nozīmē. Līdzdalības noteikumi : Līdzdalības noteikumi attiecas uz dokumentiem, kas kopā veido nosacījumus pētniecības finansējumam saskaņā ar Septīto pamatprogrammu. Tajos ietilpst Regula (EK) Nr. 1906/2006, ar ko paredz noteikumus līdzdalībai, Komisijas pieņemtie īstenošanas noteikumi un nesaistošas vadlīnijas. Mobilitātes un transporta ĢD (MOVE) : Komisijas Mobilitātes un transporta ģenerāldirektorāts. MVT : "Maksājuma veikšanas termiņš" ir laikposms, kas nepieciešams, lai veiktu maksājumu atbalsta saņēmēju konsorcijam. MVU : Mazie un vidējie uzņēmumi. NMP : "Nanozinātnes, nanotehnoloģijas, materiāli un jaunas ražošanas tehnoloģijas" ir viena no tēmām īpašajā programmā "Sadarbība". NSF : Nacionālais zinātnes fonds ir neatkarīga ASV federālā aģentūra, kuras mērķis ir veicināt zinātnes progresu, sekmēt veselību, pārticību un labklājību un stiprināt valsts aizsardzību. Tā gada budžets ir aptuveni 6,9 miljardi USD (5,2 miljardi EUR, 2010. gada skaitļos). Pētniecības un inovācijas ĢD (RTD) : Komisijas Pētniecības un inovācijas ģenerāldirektorāts. RCC : Pētījumu atļaušanas komiteja ir izveidota to ģenerāldirektorātu starpā, kuri ir atbildīgi par netiešu darbību īstenošanu saskaņā ar Septīto pamatprogrammu. RCC ir pilnvarota paust galīgo nostāju ar īstenošanu saistītos horizontālos jautājumos, par kuriem dienesti nav panākuši vienprātību. RDI : Pētniecība, attīstība un inovācija. REA : Pētniecības izpildaģentūra. RES : Pētniecības uzziņu dienests ir e-pasta pakalpojums, kas atbild uz jautājumiem par jebkuru Eiropas pētniecības aspektu. RSFF : Riska dalīšanas finanšu mehānisms ir finanšu instruments, kas izveidots, lai privātiem uzņēmumiem vai valsts iestādēm, kuras veicina pasākumus RDI jomā, būtu labāk pieejams RDI ieguldījumuaizņēmuma finansējums ar pieņemamiem nosacījumiem. Septītā pamatprogramma : Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem ir Eiropas Savienības galvenais instruments pētniecības un inovācijas atbalstam. Plašie Septītās pamatprogrammas mērķi ir iedalīti četrās īpašās programmās: "Sadarbība", "Idejas", "Cilvēki" un "Iespējas". SNF : Šveices nacionālais fonds (Schweizerischer Nationalfonds) ir Šveices Federālā aģentūra zinātniskās pētniecības veicināšanai. Tā gada budžets ir aptuveni 700 miljoni Šveices franku (580 miljoni EUR). TSB : Tehnoloģijas stratēģijas valde ir Apvienotās Karalistes inovācijas aģentūra, kuras mērķis ir paātrināt ekonomikas izaugsmi, stimulējot un atbalstot uzņēmējdarbībā iniciētu inovāciju. Tās gada budžets ir aptuveni 250 miljoni EUR. UPV rīks : Uzņēmējdarbības procesa vadības rīks. Uzņēmējdarbības un rūpniecības ĢD (ENTR) : Komisijas Uzņēmējdarbības un rūpniecības ģenerāldirektorāts. KOPSAVILKUMS I. Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem ir viens no Savienības galvenajiem instrumentiem pētniecības finansēšanai, un tā ir ES ieguldījums stratēģijā "Eiropa 2020". Tās mērķis ir stiprināt rūpniecības konkurētspēju un apmierināt citu Savienības politikas jomu pētniecības vajadzības, tādējādi sniedzot ieguldījumu uz zināšanām balstītas sabiedrības veidošanā. Septītā pamatprogramma aptver laikposmu no 2007. līdz 2013. gadam, un tās kopējā budžeta apjoms ir vairāk nekā 50 miljardi EUR. Budžeta lielāko daļu tērē Komisijas ģenerāldirektorāti vai izpildaģentūras, piešķirot dotācijas galasaņēmējiem (sk. 1.–13. punktu). II. Lai pārbaudītu, vai Komisija ir nodrošinājusi efektīvu Septītās pamatprogrammas īstenošanu, Palāta revīzijā pievērsās šādiem jautājumiem (sk. 14.–16. punktu): a) vai līdzdalības noteikumi ir ļāvuši efektīvi īstenot Septīto pamatprogrammu; b) Vai Komisijai ir izdevies racionalizēt Septītās pamatprogrammas procesus tā, ka netiek mazināta izdevumu kvalitāte; c) Vai Komisija labi pārvaldīja jaunu instrumentu izveidi. III. Komisija Septītās pamatprogrammas norises gaitā ir ieviesusi vairākas izmaiņas, kas ir vienkāršojušas līdzdalības noteikumus. Proti, Komisija ir apmierinoši racionalizējusi prasības un uzlabojusi vadlīnijas atbalsta saņēmējiem. Komisijas dažos gadījumos ir pielāgojusi Septītās pamatprogrammas noteikumus atbalsta saņēmēju praksei, bet nākotnē jādara vairāk. Septītās pamatprogrammas atbalsta saņēmēji saskaras ar neatbilstībām dažos līdzdalības noteikumu aspektos. Pētījumu atļaušanas komitejas izveide ir pareiza rīcība, lai novērstu šādas neatbilstības, taču mehānismi atšķirīgu prakšu konstatēšanai ir vāji (sk. 17.–44. punktu). IV. Komisijas procesi ir vērsti uz to, lai nodrošinātu, ka finansējums tiek ieguldīts ļoti kvalitatīvā pētniecībā, taču mazāk uzmanības pievērsts efektivitātei. Revīzijā tika konstatēts: a) Komisijas veiktā Septītās pamatprogrammas procesu pārvaldība ir spēcīga trijās no piecām jomām, t. i., procesu izstrādē, uzlabošanas pasākumos un vadības informācijā, bet mazāk spēcīga tā ir attiecībā uz rīkiem un resursiem. Pašreizējie rīki nedod iespēju veikt efektīvu īstenošanu, un pazīmes liecina, ka pārāk lieli personāla resursi tiek izmantoti noteiktu tēmu īstenošanai saskaņā ar īpašo programmu "Sadarbība" uz citu tēmu rēķina (sk. 45.–55. punktu); b) lai gan izskatīšanas termiņi Septītās pamatprogrammas darbības gaitā ir saīsinājušies, tie 2012. gadā ir tikai pietuvojušies deviņiem mēnešiem. Revīzija ir uzsvērusi labu praksi attiecībā uz to, kā vēl vairāk saīsināt dotāciju piešķiršanas termiņu. Galvenā nozīme ir vadības uzmanībai, kas pievērsta šai problēmai, un tādas vides esamībai, kura ļauj efektīvi dalīties pieredzē par labu praksi (sk. 56.–66. punktu); c) projektu atlases un turpmāko pasākumu kvalitātes kontroles mehānismi darbojas labi. Tomēr Septītās pamatprogrammas finanšu kontroles modelī nav pietiekami ņemts vērā kļūdu risks. Tas nozīmē, ka zema riska grupas atbalsta saņēmēji tiek pakļauti pārmērīgi daudzām kontrolēm (sk. 67.–83. punktu). V. Palātas veiktā Riska dalīšanas finanšu mehānisma un Kopīgo tehnoloģiju ierosmju pārbaude parādīja, ka abi instrumenti atbilst vajadzībām, kurām tie bija radīti. Tie veiksmīgi piesaistījuši konkrētas atbalsta saņēmēju grupas, piemēram, MVU. Tomēr Kopīgo tehnoloģiju ierosmju īstenošanu ir kavējis pārāk sarežģītais tiesiskais regulējums, un Komisija nav pietiekami demonstrējusi, ka Riska dalīšanas finanšu mehānisma nodrošinātais finansējums veicina ieguldījumus augstākā apmērā, nekā saņēmēji būtu ieguldījuši bez publiskajiem naudas līdzekļiem (sk. 84.–97. punktu). VI. Pamatojoties uz šiem apsvērumiem, Palāta sniedz vairākus ieteikumus, kas adresēti galvenokārt Komisijai (sk. 98.–103. punktu): a) attiecībā uz līdzdalības noteikumiem Komisijai jāturpina pūliņi, lai nodrošinātu, ka atbalsta saņēmēju prakses var izmantot pamatprogrammā "Apvārsnis 2020", un konsekventāk jāpārvalda Septītā pamatprogramma; b) lai stiprinātu procesu vadību, Komisijai jāievieš IT rīki, kuros integrētas visas funkcionalitātes, un jāizskata jautājums par nevienmērīgu darba slodzes sadalījumu personālam; c) lai samazinātu izskatīšanas termiņus, Komisijai jānodrošina, ka visos dienestos procesi ir automatizēti un tiek konsekventi īstenoti; d) lai kontroles darbību labāk koncentrētu, Komisijai kontroles pasākumi pirms un pēc maksājuma būtu vairāk jāsaista ar riska novērtējumu; e) budžeta iestādēm un Komisijai jāpanāk lielāka atbilstība starp Kopīgo tehnoloģiju ierosmju tiesisko regulējumu un to darbinieku skaitu. Lai panāktu Riska dalīšanas finanšu mehānisma maksimālu ietekmi, Komisijai izteiktāk jāorientējas uz saņēmējiem, kuru piekļuve finanšu līdzekļiem ir ierobežota. IEVADS VISPĀRĪGA INFORMĀCIJA 1. Septītā pamatprogramma pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (Septītā pamatprogramma) ir viens no Savienības galvenajiem instrumentiem pētniecības finansēšanai un ir tās ieguldījums stratēģijā "Eiropa 2020". Tās mērķis ir stiprināt rūpniecības konkurētspēju un apmierināt citu Savienības politikas jomu [1] pētniecības vajadzības, tādējādi sniedzot ieguldījumu uz zināšanām balstītas sabiedrības veidošanā, pilnveidojot Eiropas Pētniecības telpu un papildinot pasākumus valsts un reģionālā līmenī [2]. 2. Septītajā pamatprogrammā ietilpst vairākas finanšu shēmas, kas sagrupētas četrās īpašās programmās (sk. 1. attēlu), kuras izveidotas, lai atbalstītu ar pētniecību saistītus pasākumus, tostarp fundamentālus un lietišķus pētījumus, kā arī izglītības un inovācijas pasākumus. Septītā pamatprogramma sniedz vairāk nekā 50 miljardus EUR [3] šo pasākumu atbalstam laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam. Lielākā daļa finansējuma tiek izlietota dotācijām galasaņēmējiem dalībvalstīs, kā arī ārpus ES. No dotācijām finansējamie pasākumi tiek noteikti piedāvājumu konkursa kārtībā. Atbalsta saņēmēji parasti darbojas kā partneru konsorciji, pamatojoties uz dotāciju nolīgumiem ar Komisiju. 1. ATTĒLS SEPTĪTĀS PAMATPROGRAMMAS BUDŽETS, 2007.–2013. GADS (MILJARDOS EUR) +++++ TIFF +++++ Piezīme. Pārtrauktā līnija norāda uz jauniem instrumentiem, kas tika ieviesti Septītajā pamatprogrammā. * Īpaša mērķprogramma atbalsta Kopīgā pētniecības centra — ģenerāldirektorāts, kas Komisijas vajadzībām tieši veic pētniecības pasākumus, — darbības, kas nav saistītas ar kodolenerģētiku. 3. Septītā pamatprogramma ir kompleksa programma pētniecības finansēšanai. Tās gada budžets palielinās no gada uz gadu, un ir paredzēts, ka 2013. gadā tā apjoms tuvosies 11 miljardiem EUR. Līdzās Septītās pamatprogrammas raksturīgajām pazīmēm (sk. 1. izcēlumu) tas padara to par vienu no lielākajām vienotajām pētniecības programmām pasaulē. 4. Šīs raksturīgās iezīmes tiešā veidā ietekmē to, kā jāpārvalda Septītā pamatprogramma. Piemēram, Septītās pamatprogrammas starpvalstu dimensija, kā arī akadēmisko aprindu un rūpniecības dalībnieku apvienojums atsevišķos projektos ir par iemeslu tam, ka viena konsorcija ietvaros uz tā dalībniekiem var attiekties atšķirīgi nodokļu, juridiskie, grāmatvedības vai finanšu noteikumi. Tāpēc Septītās pamatprogrammas noteikumiem jābūt pietiekami elastīgiem, lai pielāgotos šīm atšķirībām, un vienlaikus pietiekami precīziem, lai izvairītos no kļūdainām interpretācijām. Valstu pētniecības finanšu shēmu noteikumos jāņem vērā tikai attiecīgie valsts tiesību akti. 1. IZCĒLUMS SEPTĪTĀS PAMATPROGRAMMAS RAKSTURĪGĀS PAZĪMES Septītā pamatprogramma kalpo atbalsta saņēmējiem no visām ES dalībvalstīm, asociētajām un pievienošanās valstīm (14 [4]), kā arī starptautiskās sadarbības partnervalstīm. To pārvalda 19 patstāvīgas struktūrvienības: astoņi Komisijas dienesti (seši ģenerāldirektorāti un divas izpildaģentūras), Eiropas Investīciju banka, piecas kopīgās tehnoloģiju ierosmes un piecas 185. panta iniciatīvas [5]. Komisijas astoņos dienestos vairāk nekā 2500 darbinieku ir iesaistīti Septītās pamatprogrammas īstenošanā. ES vienā projektā vidēji iegulda 1,75 miljonus EUR. Tipiskā projektā notiek piecu vai sešu dalībnieku starpvalstu sadarbība. Sadarbības projektos, kas veido aptuveni divas trešdaļas no Septītās pamatprogrammas budžeta, vidēji ir vienpadsmit dalībnieku. Konsorcijus lielākajā daļā projektu veido dalībnieki gan no akadēmiskajām aprindām, gan privātā sektora. Katru gadu izvērtē aptuveni 15000 priekšlikumu, noslēdz 2500 jaunu dotāciju nolīgumu un veic aptuveni 10000 maksājumu. Septītās pamatprogrammas portfelī ir aptuveni 14000 dotāciju nolīgumu (2011. gada skaitļi). Avots: Piektais Septītās pamatprogrammas uzraudzības ziņojums, 2012. gada ES vispārējais budžets un Komisijas ziņojums par pētniecības pamatprogrammu īstenošanas vienkāršošanu (COM(2010) 187). 5. Salīdzinot ar Sesto pamatprogrammu, Septītajā pamatprogrammā ir ieviesti vairāki jauni instrumenti. No tiem vissvarīgākie ir Atbalsts progresīvai pētniecībai [6], Kopīgās tehnoloģiju ierosmes (KTI) un Riska dalīšanas finanšu mehānisms (RSFF). Atbalsts progresīvai pētniecībai tika ieviests, lai finansētu fundamentālu "teorētisko" pētniecību [7], bet pārējie divi instrumenti tika izveidoti, lai atbalstītu tirgum pietuvinātus inovācijas pasākumus nolūkā sekmēt rūpniecības līdzdalību, kas kopš Ceturtās pamatprogrammas ir nepārtraukti mazinājusies [8]. REGULATĪVĀ VIDE 6. Mērķi un pasākumi, kas jāfinansē saskaņā ar Septīto pamatprogrammu, ir noteikti Lēmumā Nr. 1982/2006/EK un lēmumos par četrām īpašajām programmām. Septītās pamatprogrammas regulā [9]izklāstīti līdzdalības noteikumi. Šo sistēmu papildina īstenošanas noteikumi, ko pieņēmusi Komisija, un nesaistošas vadlīnijas (turpmāk tekstā termins "līdzdalības noteikumi" attieksies uz hierarhisko struktūru 2. attēlā). 7. Līdzdalības noteikumos tiek definēti nosacījumi projektu atlasei, dalībnieku līdzdalībai projektos un projektu finansēšanai. Kopumā tie nosaka finansēšanas nosacījumus, piemēram, finansējuma likmes un izmaksu attiecināmības prasības. 8. Pašreizējie līdzdalības noteikumi ir vairāk nekā 20 gadu gaitā uzkrātās iepriekšējo pamatprogrammu pieredzes rezultāts. Vienkāršošana kļuva par galveno dzinējspēku Sestajā pamatprogrammā [10] un ir bijusi Komisijas apņemšanās saskaņā ar Septīto pamatprogrammu [11]. 2. ATTĒLS SEPTĪTĀS PAMATPROGRAMMAS LĪDZDALĪBAS NOTEIKUMU HIERARHIJA +++++ TIFF +++++ Avots: ERP, CORDIS. ĪSTENOŠANA 9. Sešu ģenerāldirektorātu centralizētā tiešā pārvaldībā [12] tiek īstenoti 58 % no Septītās pamatprogrammas vērtības. Pārējās daļas īstenošana tika deleģēta divām izpildaģentūrām (Pētniecības izpildaģentūrai (REA) un Eiropas Pētniecības padomes izpildaģentūrai (ERCEA)), EIB, KTI un īpašām īstenošanas struktūrām, kas izveidotas saistībā ar 185. panta iniciatīvām. Izpildaģentūras rīkojas saskaņā ar tādām pašām procedūrām kā Komisija, taču citi dalībnieki var organizēt savus iekšējos procesus atšķirīgi. Sadalījums pēc pārvaldības veida un atbildīgajiem dalībniekiem ir sniegts 3. attēlā. 3. ATTĒLS PAR ĪSTENOŠANU ATBILDĪGIE DALĪBNIEKI +++++ TIFF +++++ Avots: ERP. 10. Neatkarīgi no tā, kas ir īstenotājs, dotāciju parasti īsteno ar šādu trīs galveno procesu palīdzību: a) atbalstāmo zinātnisko tēmu noteikšana un darba programmu izstrāde to īstenošanai, b) projektu atlase, kas parasti balstīta uz konkursa atlases procesu, un pārrunas ar sekmīgajiem pieteikumu iesniedzējiem, c) projektu zinātniskās īstenošanas kontrole un attiecināmo izmaksu atlīdzināšana atbalsta saņēmējiem. 11. Vienkāršošana saskaņā ar Septīto pamatprogrammu attiecas ne vien uz noteikumiem, bet arī uz ĢD un izpildaģentūru iekšējiem procesiem. Kopš Palātas iepriekšējās revīzijas šajā jomā 2004. gadā [13] Komisija ir ieviesusi vairākas jaunas sistēmas, kas izstrādātas, lai vienkāršotu dotāciju īstenošanas procesus (piem., dalībnieku portāls, vienotas reģistrācijas sistēma, elektroniska informācijas apmaiņas sistēma). JAUNI INSTRUMENTI SASKAŅĀ AR SEPTĪTO PAMATPROGRAMMU 12. KTI ir ilgtermiņa publiskā un privātā sektora partnerības. Tajās apvienojas privātā sektora ieguldījumi ar ES un valsts publisko finansējumu. To mērķis ir atbalstīt sadarbību pētniecībā visā Eiropā rūpnieciskās pētniecības jomās, kurās ir skaidri apzināti kopīgi tehnoloģiski un ekonomiski mērķi. ES ieguldījums kopīgajās tehnoloģiju ierosmēs saskaņā ar Septīto pamatprogrammu ir vairāk nekā 3 miljardi EUR. Divpusējās KTI ir ES un rūpniecības asociāciju partnerības, turpretī trīspusējās KTI ir iekļāvušās ES, rūpniecības asociācijas un iesaistītās dalībvalstis (sk. 1. tabulu). Piemēram, Eiropas kopuzņēmums kopīgu tehnoloģiju ierosmju īstenošanai nanoelektronikas jomā (ENIAC) apvieno Komisiju, iesaistītās dalībvalstis [14] un Eiropas Nanoelektronikas pasākumu asociāciju. 13. Riska dalīšanas finanšu mehānisms (RSFF) ir finanšu instruments, kas izveidots, lai privātiem uzņēmumiem vai valsts iestādēm, kuras veicina pasākumus pētniecības, attīstības un inovācijas (RDI) jomā, uzlabotu piekļuvi aizņēmuma finansējumam ar pieņemamiem nosacījumiemsaistībāar ieguldījumiem RDI jomā. RSFF atbalsta saņēmēju mērķgrupā ietilpst arī Eiropas pētījumietilpīgas organizācijas un pētniecības infrastruktūras. Eiropas Komisija ar Pētniecības un inovācijas ĢD starpniecību uzrauga RSFF attiecībā uz projektu attiecināmību un budžeta piešķīrumu no Septītās pamatprogrammas, bet EIB pārraudzībā ir ikdienas operatīvā darbība. Šo instrumentu kopīgi finansē ES un EIB. Saskaņā ar Septīto pamatprogrammu ES maksimālais ieguldījums RSFF vajadzībām ir noteikts viena miljarda EUR apmērā. 1. TABULA PĀRSKATS PAR KOPĪGAJĀM TEHNOLOĢIJU IEROSMĒM Avots: Padomes lēmumi par KTI izveidošanu. Kopīgā tehnoloģiju ierosme | Stratēģiskais mērķis | Maksimālais ES ieguldījums (miljonos EUR) | Divpusējās KTI | Novatorisku zāļu jomā uzsāktā ierosme (IMI) | Paātrināt labāku un drošāku zāļu izstrādi pacientiem | 1000 | Clean Sky | Izstrādāt progresīvas tehnoloģijas, lai būtiski uzlabotu lidmašīnu un gaisa transporta ietekmes uz vidi rādītājus ar zemāku trokšņa līmeni un ekonomiskāku degvielas patēriņu lidaparātiem | 800 | Kopuzņēmums "Kurināmā elementi un ūdeņradis" (FCH) | Paātrināt kurināmā elementu un ūdeņraža enerģijas tehnoloģiju ieviešanu Eiropas tirgū | 470 | Trīspusējās KTI | ENIAC | Pievērsties nanoelektronikai, lai veicinātu ierīču turpmāku integrēšanu un miniaturizēšanu un palielinātu to funkcionalitāti | 450 | ARTEMIS | Risināt pētnieciskās un strukturālās problēmas iegulto datorsistēmu jomā | 420 | REVĪZIJAS TVĒRUMS UN PIEEJA 14. Revīzijā pārbaudīja, vai Komisija ir nodrošinājusi efektīvu Septītās pamatprogrammas īstenošanu. Tas tika veikts, izskatot šādus trīs apakšjautājumus: a) vai līdzdalības noteikumi ir ļāvuši efektīvi īstenot Septīto pamatprogrammu; b) vai Komisijai ir izdevies racionalizēt Septītās pamatprogrammas procesus tā, lai netiktu mazināta izdevumu kvalitāte un; c) vai Komisija labi pārvaldīja jaunu instrumentu izveidi. 15. Revīzija aptvēra Septītās pamatprogrammas īstenošanu laikposmā no 2007. gada līdz 2012. gada pirmajai pusei. Revīzijas kritēriji un revīzijas pierādījumu vākšanas metodes ir aprakstītas I pielikumā. Revīzijā tika ietverti šādi aspekti: a) saistībā ar pirmo apakšjautājumu — līdzdalības noteikumi visai Septītajai pamatprogrammai; b) saistībā ar otro apakšjautājumu — Pētniecības un inovācijas ĢD, Informācijas sabiedrības un saziņas līdzekļu ĢD, Uzņēmējdarbības un rūpniecības ĢD un REA izveidotie iekšējie procesi, kuri saistīti ar sadarbības projektiem saskaņā ar īpašo programmu "Sadarbība" [15]. Tādējādi iekšējo procesu analīze aptvēra gandrīz divu trešdaļu Septītās pamatprogrammas budžeta izpildi; c) saistībā ar trešo apakšjautājumu divu jaunu instrumentu — KTI un RSFF — analīze. 16. Palāta veica pēcpārbaudi par to, kā izpildīti tās iepriekšējie ieteikumi Īpašajā ziņojumā Nr. 1/2004 par netiešo darbību pārvaldību pētniecības un tehnoloģiju izstrādes jomā saskaņā ar Piekto pamatprogrammu pētniecībai un tehnoloģiju attīstībai (1998. līdz 2002. gads). Rezultāti ar atsaucēm uz attiecīgajiem apsvērumiem šajā ziņojumā ir izklāstīti II pielikumā. APSVĒRUMI KOMISIJA IR VEIKUSI VAIRĀKUS PASĀKUMUS, LAI VIENKĀRŠOTU LĪDZDALĪBAS NOTEIKUMUS, BET JĀDARA VAIRĀK 17. Sākot darbu pie Septītās pamatprogrammas, Komisija ierosināja vairākus vienkāršošanas plānus, kas ietekmē dažādus līdzdalības noteikumu aspektus. Šajā ziņojuma daļā, vērtējot panākto progresu vienkāršošanas plāna izpildē, par pamatu tiek izmantoti turpmāk minētie principi: a) prasību racionalizēšana, panākot labāku līdzsvaru starp riskiem un kontroli, b) atlīdzības metožu optimizēšana attiecībā uz atbalsta saņēmēju veikto pētniecības darbu, c) norādes atbalsta saņēmējiem par shēmas sarežģītajiem posmiem, d) noteikumu pielāgošana atbalsta saņēmēju praksei, e) izvairīšanās no divkāršojumiem un neatbilstībām. 18. Šie principi ir aizgūti no dažādiem Komisijas dokumentiem [16], kuros izklāstīti vienkāršošanas plāni, kā arī no likumdošanas iestāžu nostājām [17] attiecībā uz līdzdalības noteikumiem. Tādējādi kopš 2005. gada, kad Komisija sāka gatavot Septīto pamatprogrammu, šie principi ir virzījuši līdzdalības noteikumu pilnveidi. Pārskatu par vienkāršošanas uzdevuma izpildes gaitu sk. 2. tabulā. 2. TABULA KOMISIJAS VIENKĀRŠOŠANAS PLĀNA IZPILDE Avots: ERP. Principi un plānoto pasākumu piemēri | Palātas vērtējums | Prasību racionalizēšana: bankas garantiju aizstāšana ar Dalībnieku garantiju fondu,maksājumu pieprasījumiem mazāk revīzijas sertifikātu,ziņošanas posmu racionalizēšana. | Apmierinoši Bankas garantijas vairs netiek prasītas, tā atvieglojot atbalsta saņēmējiem radīto administratīvo slogu. Tā kā tika ieviesta robežvērtība, tikai 6 % maksājumu pieprasījumu, kuri veido vienu trešdaļu finansēto izmaksu Septītajā pamatprogrammā, tiek prasīts revīzijas sertifikāts. Dažos aspektos (piem., ziņošanas posmu ilgums) Septītā pamatprogramma ir labāka salīdzinājumā ar valsts finansēšanas shēmām. Tomēr turpmāka ziņošanas prasību racionalizēšana ir iespējama, ja: ziņošanas posmi tiek pagarināti arī IKT tēmas projektiem;ziņojumu apjoms ir stingri ierobežots, kā tas notiek dažās valstu finansēšanas aģentūrās (SNF, DFG, TSB). | Atlīdzības metožu optimizēšana: vienotu likmju plašāks lietojums,uz faktiskajām izmaksām balstīta finansēšanas modeļa vienkāršošana. | Daļēji apmierinoši Septītajā pamatprogrammā ietvertas jaunas finansēšanas metodes, kas vairāk pamatojas uz vienotajām likmēm, nevis faktiskajām izmaksām. Septītās pamatprogrammas finansēšanas modelis, kura pamatā faktiskās izmaksas, joprojām ir sarežģīts (sk. 20. punktu). | Norādes atbalsta saņēmējiem par shēmas sarežģītajiem posmiem: norāžu materiālu uzlabošana,kopīgi elektroniski rīki mijiedarbībai ar atbalsta saņēmējiem,papildu rīki norādēm, piemēram, palīdzības dienesti. | Apmierinoši Vadlīnijas ir kļuvušas īsākas un skaidrākas salīdzinājumā ar Sestās pamatprogrammas dokumentiem, kā to apstiprina atbalsta saņēmēju atbildes Palātas veiktajā aptaujā. Jauni IT rīki veicina mijiedarbību starp Komisiju un atbalsta saņēmējiem. Ir izveidoti specializēti palīdzības dienesti atbalsta saņēmējiem. | Noteikumu pielāgošana atbalsta saņēmēju praksei: atbalsta saņēmēju izmaksu metodikas sertificēšana,plašāka atbalsta saņēmēju lietotās metodikas atzīšana. | Neapmierinoši Sertifikācijas shēmu atbalsta saņēmēji izmantoja reti, vidējo personāla izmaksu pieņemšanas metodika parādījās novēloti, atbalsta saņēmējiem bija pilnā mērā jāuzņemas risks par Septītās pamatprogrammas noteikumu nepareizu interpretāciju, un Septītās pamatprogrammas noteikumi ne vienmēr atspoguļoja vispārpieņemto praksi pētniecības jomā (sk. 21.–29. punktu). | Izvairīšanās no divkāršojumiem un neatbilstībām: elektroniska reģistrācijas vietne atbalsta saņēmējiem (vienotas reģistrācijas sistēma),finansiālās dzīvotspējas konsekventa vērtēšana,vienots noskaidrošanas centrs (Pētniecības uzziņu dienests),Pētījumu atļaušanas komiteja. | Neapmierinoši Lielākā daļa plānoto pasākumu tika ieviesti, bet īstenošana joprojām ir raksturojama kā nekonsekventa (sk. 24.–44. punktu). | LABI PANĀKUMI VIENKĀRŠOŠANAS UZDEVUMA VEIKŠANĀ 19. Saistībā ar iepriekš minētajiem pieciem principiem Komisija ir apmierinoši racionalizējusi prasības un uzlabojusi dažādas vadlīnijas. Komisija dažos gadījumos spēja pielāgot Septītās pamatprogrammas noteikumus atbalsta saņēmēju praksei (piemēram, pieņemt vidējās personāla izmaksas), bet nākotnē jādara vairāk. Septītās pamatprogrammas saņēmēji saskaras ar neatbilstībām dažos līdzdalības noteikumu aspektos (sk. attiecīgi 21. un 30. punktu). 20. Attiecībā uz finansēšanas modeli bija ieviesta jauna finansējuma piešķiršanas kārtība, kas balstīta uz vienotajām likmēm, nevis faktiskajām izmaksām. Finansēšana, kas balstās uz faktiskajām izmaksām, Septītajā pamatprogrammā saglabājas kā galvenais finansēšanas modelis. Salīdzinot ar valstu finansēšanas aģentūrām, Septītās pamatprogrammas finansēšanas modelis ir sarežģīts izmaksu kategoriju, izmaksu aprēķināšanas metožu un kompensācijas likmju lielā kombināciju skaita dēļ. Tas ir slogs atbalsta saņēmējiem un rada vairākas nopietnas sekas attiecībā uz administratīvajiem procesiem Komisijā. Palāta ziņojumā Nr. 1/2004 ieteica vienkāršot finansēšanas modeli (sk. II pielikumu). Finansēšanas modeļa vienkāršošana ir svarīgs aspekts priekšlikumā par līdzdalības noteikumiem programmā "Apvārsnis 2020" [18]. MĒRĶIS UZLABOT SEPTĪTĀS PAMATPROGRAMMAS NOTEIKUMU PIELĀGOŠANU ATBALSTA SAŅĒMĒJU PRAKSEI NAV PILNĪBĀ SASNIEGTS 21. Sākot darbu pie Septītās pamatprogrammas, Komisija norādīja, ka finansēšanas modelī, kas balstīts uz faktiskajām izmaksām, tiks izmantoti dalībnieku parastie grāmatvedības un pārvaldības principi [19]. Likumdošanas iestādes un pati Komisija nesen ir uzsvērušas nepieciešamību panākt Septītās pamatprogrammas noteikumu labāku savietojamību ar vispārējo uzņēmējdarbības praksi [20]. LABĀK JĀPIELĀGOJAS ATBALSTA SAŅĒMĒJU PRAKSEI 22. Lai Septītās pamatprogrammas līdzdalības noteikumus labāk pielāgotu atbalsta saņēmēju praksei, šajos noteikumos jāparedz mehānisms savlaicīgai šādas prakses atzīšanai un attiecīgi jāpieskaņo interpretācija un Komisijas prakse, ja vien tas nav pretrunā ar Septītās pamatprogrammas vispārējiem un kontroles mērķiem. 23. Komisija Septītās pamatprogrammas sākumā izveidoja sertifikācijas mehānismu izmaksu metodikas apstiprināšanai, lai atbalsta saņēmēji saņemtu apliecinājumu savām metodēm. Tomēr stingro prasību dēļ atbalsta saņēmēju atbalsts sertifikācijas shēmai ir mazs. Komisija lēš, ka būs izsniegti, augstākais, 350 sertifikāti [21]. Tā līdz 2012. gada martam Komisija bija pieņēmusi iesniegumus par sertifikācijas metodiku no 71 atbalsta saņēmēja, kas pārstāv 20 % šādu atbalsta saņēmēju. Palātas apsekojuma rezultāti norāda, ka galvenie iemesli, kāpēc viņi nepieprasa ex ante sertifikātu, ir pieteikšanās procesa ilgums un sarežģītība, grūtības izpildīt sertificēšanas kritērijus un ierobežotais sertifikāta lietojums. Zemā līdzdalība ir kavējusi Komisijas centienus vienkāršot procedūras [22]. 24. Lai veicinātu Septītās pamatprogrammas noteikumu pielāgošanu atbalsta saņēmēju praksei saistībā ar personāla izmaksām, Komisija 2011. gadā ieviesa iespēju, ievērojot noteiktus nosacījumus, izmantot saņēmēju iekšējo praksi personāla vidējo izmaksu aprēķinos. ERP pārrunās ar pētniecības organizācijām un dalībniekiem atklājās pozitīva attieksme pret vidējo personāla izmaksu metodikas plašāku lietošanu. Tomēr, lai gan samērā agri tika atzīts, ka vidējo personāla izmaksu pieņemšana ir problemātiska [23], pagāja 21 mēnesis, līdz noteikumi tika grozīti. Tas ir par ilgu septiņu gadu programmai, kas finansē projektus, kuru vidējais ilgums ir 36 mēneši. 25. Lai arī Septītās pamatprogrammas finanšu noteikumi ir mazāk preskriptīvi un vairāk balstīti uz principiem, ir situācijas, kad realitāte, ar kuru saskaras atbalsta saņēmējs, ir grūti saskaņojama ar Septītās pamatprogrammas principiem. Ja atbalsta saņēmējs sastopas ar šādu situāciju, ir trīs iespējas. Atbalsta saņēmējs var sazināties ar projekta koordinatoru, vērsties valsts kontaktpunktā [24], kas prasību pārsūtīs Pētniecības uzziņu dienestam (RES), vai sūtīt prasību tieši uz RES. 26. Projekta koordinatori var atsaukties tikai uz spēkā esošajiem noteikumiem un pamatnostādnēm. RES var sniegt konkrētam gadījumam atbilstīgākas norādes, ko sarežģītu juridisku jautājumu gadījumos sagatavo Pētniecības un inovācijas ĢD juridiskais departaments. Tomēr uz tām attiecas juridiska atruna, kas var būtiski mazināt to lietderību vēlāk, ja rodas nesaskaņas ar Komisiju. Interpretācijas pareizību var apšaubīt piecus gadus pēc projekta slēgšanas. Lai gan juridiskai atrunai var būt pamatoti iemesli, pašreizējā sistēma nozīmē, ka atbalsta saņēmēji pilnā mērā uzņemas risku par Septītās pamatprogrammas noteikumu nepareizu interpretāciju. SEPTĪTĀS PAMATPROGRAMMAS NOTEIKUMI NE VIENMĒR ATSPOGUĻO ATBALSTA SAŅĒMĒJU VISPĀRĒJO PRAKSI 27. Lai izvērtētu, cik lielā mērā Septītā pamatprogramma ir pielāgota atbalsta saņēmēju vispārējai praksei, Palāta salīdzināja Septītās pamatprogrammas praksi ar valstu finansēšanas aģentūrās lietoto praksi un ar atbalsta saņēmēju iekšējo praksi. Palāta savā analīzē galveno uzmanību pievērsa personāla izmaksām, jo tās bieži ir vissvarīgākā kategorija tiešajās izmaksās, kas rodas projekta īstenošanas gaitā. 28. Dažas valstu finansēšanas aģentūras pieņem vienreizējus maksājumus vai izmaksu kategorijas bez prasībām par laika uzskaiti (piemēram, Vācijas Pētniecības fonds DFG) vai lieto budžeta izmaksas, pamatojoties uz atalgojuma kategorijām un iepriekš noteiktu darba laiku (Šveices Nacionālais zinātnes fonds SNF). Citās aģentūrās ievēro laika uzskaites prasības, kas līdzinās Septītās pamatprogrammas prasībām (piem., Enerģētikas departaments Amerikas Savienotajās Valstīs), un koncentrējas uz verificējamu laika piešķiršanas sistēmu personāla izmaksu pamatošanai. Tomēr dažos gadījumos valstu finansēšanas aģentūru noteikumi ir pieļāvīgāki attiecībā uz atbalsta saņēmēju ierasto vadības un grāmatvedības praksi. 29. Palātas veiktais atbalsta saņēmēju apsekojums rāda, ka, neskatoties uz pozitīvo attieksmi pret plašāku vidējo personāla izmaksu metodikas pieņemšanu, Septītās pamatprogrammas prasības attiecībā uz personāla izmaksām pārsvarā nav savienojamas ar atbalsta saņēmēju praksi. Attiecībā uz laika uzskaiti 29 % respondentu apstiprināja, ka viņi nevar lietot savu iekšējo sistēmu, lai izpildītu Komisijas prasības (sk. 4. attēlu). Lai piedalītos ES projektos, 30 % respondentu ieviesa laika uzskaites sistēmu. Daži atbalsta saņēmēji norādīja, ka savām iekšējām vajadzībām viņi lieto citas pieejas, nevis laika uzskaiti (sk. 2. izcēlumu). 4. ATTĒLS SEPTĪTĀS PAMATPROGRAMMAS ATBALSTA SAŅĒMĒJU LAIKA UZSKAITES PRAKSE +++++ TIFF +++++ Avots: ERP. 2. IZCĒLUMS DAŽĀDAS PIEEJAS LAIKA UZSKAITES PRASĪBU IZPILDĒ — PIEMĒRI Uz tiešo rezultātu balstīta pieeja: īpašas pētnieciskas struktūrvienības darbinieki ir pilnā mērā iesaistīti pētniecības uzdevumos, laika uzskaites lapas netiek prasītas. Uzraudzības metode(-s) ir, piemēram, progress darbā, rezultātu kvalitāte vai atskaites punktu sasniegšana. Alternatīva — pierādījumu pieeja: pietiekami pierādījumi tiek iegūti ar darba līgumiem (piem., doktorantūras beidzēji 100 % iesaistīti konkrētā projektā) vai iekšējiem apliecinājumiem, kas apstiprina pilnīgu iesaisti projektā vai uzdevuma izpildē (piem., konkrētā laikposmā). Avots: ERP, pamatojoties uz pārskatu par atbildēm uz aptaujas jautājumiem. NEVAJADZĪGAS NEATBILSTĪBAS MAZINA EFEKTIVITĀTI 30. Ne vienmēr ir iespējams nodrošināt vienotu īstenošanu attiecībā uz programmām, kurām varētu būt atšķirīgi mērķi. Tomēr būtu pieļaujams tikai ierobežots atšķirību skaits kāda noteikta finansēšanas instrumenta īstenošanā tajā pašā īpašajā programmā. Sākot darbu pie Septītās pamatprogrammas, Komisija paziņoja, ka saskaņotība būs viens no trim Septītās pamatprogrammas īstenošanas principiem [25]. Tā arī noteica: "Visos attiecīgajos Komisijas dienestos jānodrošina noteikumu vienota interpretācija, īpaši tas attiecas uz projektu juridiskajiem un finanšu noteikumiem" [26]. 31. Saskaņotība īstenošanā samazina administratīvo slogu, kas gulstas uz atbalsta saņēmējiem. Tādējādi atbalsta saņēmējiem ir vieglāk izprast prasības un tās ievērot, bet Komisijai — pārvaldīt programmu. LAI GAN DAŽI SASKAŅOŠANAS PASĀKUMI IR IEVIESTI… 32. Lai nodrošinātu saskaņotāku īstenošanu, Komisija sagatavošanas aktos [27] noteica: izveidot elektroniskas reģistrācijas dienestu (vienotas reģistrācijas sistēmu); nodrošināt konsekventu dalībnieka finansiālās dzīvotspējas izvērtējumu un izveidot vienotu noskaidrošanas centru. 33. Vienotās reģistrācijas sistēma novērš iespēju, ka atbalsta saņēmējiem tiek atkārtoti prasīts par katru projektu sniegt vienu un to pašu informāciju par savu juridisko statusu un finanšu stāvokli. Sākotnējā situācija, kurā bija liels neizskatīto lietu skaits — tāpēc, ka daudzi atbalsta saņēmēji reģistrējās vienā laikā —, tika novērsta, un pašlaik būtisku kavējumu nav. Saskaņā ar Septītās pamatprogrammas starpposma novērtējumu vienotā reģistrācijas sistēma ir bijusi veiksmīga [28]. Finanšu validācijas pārbaudi tagad veic REA centrālā validācijas komanda, kas nodrošina konsekvenci, lietojot vienādus finanšu rādītājus [29]. 34. Vienots noskaidrošanas centrs [30] nav izveidots. Tā vietā Komisija vispirms izveidoja Pētniecības uzziņu dienestu, lai atbildētu uz atbalsta saņēmēju jautājumiem. Komisija 2011. gadā izveidoja Pētījumu atļaušanas komiteju (RCC), kas ir pilnvarota paust galīgo nostāju ar īstenošanu saistītos horizontālos jautājumos, kuros dienesti nevar nonākt pie vienotas izpratnes [31]. … DAŽIEM SEPTĪTĀS PAMATPROGRAMMAS ĪSTENOŠANAS ASPEKTIEM TRŪKST SASKAŅOTĪBAS 35. Lai gan ir zināms progress, dažiem Septītās pamatprogrammas īstenošanas aspektiem trūkst saskaņotības. Apskatot tikai sadarbības projektus īpašajā programmā "Sadarbība", Palātas veiktajā noteikumu un procedūru salīdzinājumā atklājās prakses, kas izraisīja atšķirības būtībā identiskas situācijas risinājumā, ko veica dažādi dienesti vai pat dažādas struktūrvienības viena dienesta ietvaros (sk. 3. izcēlumu). 3. IZCĒLUMS ATŠĶIRĪGU PRAKŠU PIEMĒRI 1. Vienotas likmes izmantošana ar ceļošanas izdevumiem saistītu uzturēšanās izmaksu segšanai netiek pieņemta Komunikācijas tīklu, satura un tehnoloģiju ĢD, bet tiek pieņemta citos dienestos. 2. Uzklausīšanas lielu projektu vērtēšanas gaitā — piemēro Komunikācijas tīklu, satura un tehnoloģiju ĢD, Uzņēmējdarbības un rūpniecības ĢD un REA, bet nepiemēro Pētniecības un inovācijas ĢD. 3. Prasība noslēgt un nodrošināt konsorcija nolīgumu — atšķiras atkarībā no tēmas. 4. Attieksme pret neparedzētiem apakšlīgumiem — atšķirīga atkarībā no dienesta. 5. Vadības budžeta noteikšana — atšķirīga atkarībā no dienesta. 6. Izvēlētā procedūra, ja atbalsta saņēmējs maina savu juridisko nosaukumu — tikai Komunikācijas tīklu, satura un tehnoloģiju ĢD pieņemts oficiāls grozījums. 7. Ziņojumu sniegšanas biežums — Komunikācijas tīklu, satura un tehnoloģiju ĢD ziņošana notiek biežāk nekā citos dienestos. 8. Zinātniska pārskata lietošana projekta uzraudzīšanai — vairāk piemēro Komunikācijas tīklu, satura un tehnoloģiju ĢD nekā citos dienestos. 9. Iespēja veikt vairākus maksājumus vienā periodā — daļēji maksājumi tiek izmantoti Pētījumu un inovācijas ĢD un Uzņēmējdarbības un rūpniecības ĢD, bet netiek izmantoti Komunikācijas tīklu, satura un tehnoloģiju ĢD un REA. Atšķirīgas prakses, kuras tika apspriestas un atrisinātas rcc 10. Izmaksu attiecināmība saistībā ar sertifikātu par finanšu pārskatiem, kurš nebija obligāts. 11. Pielāgojums par labu atbalsta saņēmējam slēgtos projektos. Avots: ERP. Šā saraksta pamatā ir noteikumu, Komisijas iekšējo dokumentu, atbalsta saņēmēju atbilžu un pārrunu ar Komisijas vadītājiem analīze. 36. Kā rāda Palātas apsekojums, saņēmēji uzskata, ka Septītās pamatprogrammas īstenošanā trūkst saskaņotības. Atbalsta saņēmēju vidū 51 % norāda, ka pret viņiem vismaz dažreiz ir bijusi atšķirīga attieksme, kas nebija pamatota ar tiesisko regulējumu vai īpašās programmas konkrētajām īpatnībām, un 15 % atbalsta saņēmēju norādīja, ka viņi izjutuši šādas attieksmes atšķirības gandrīz katrā projektā. Atbalsta saņēmēju piezīmes norāda, ka interpretācija var būt atšķirīga atkarībā no projekta koordinatora (sk. 4. izcēlumu). MEHĀNISMI ATŠĶIRĪGAS PRAKSES KONSTATĒŠANAI IR VĀJI 37. Līdz 2011. gada septembrim RCC bija apspriesti un atrisināti trīs jautājumi saistībā ar labāku koordināciju starp dienestiem. Divi bija tieši saistīti ar Septītās pamatprogrammas procedūru saskaņošanu. Taču Palātas veiktajā analīzē (sk. 3. izcēlumu) tika konstatēti deviņi atšķirīgu noteikumu un procedūru piemēri, kas nebija apspriesti RCC. Tas liecina, ka, lai gan RCC efektīvi meklē vienotas nostājas, ieviestie mehānismi neidentificē visas atšķirīgās procedūras Septītās pamatprogrammas īstenošanā. 4. IZCĒLUMS ATBALSTA SAŅĒMĒJU KOMENTĀRU PIEMĒRI SAISTĪBĀ AR ATŠĶIRĪGU PRAKSI Sarunas par katru projektu notiek saskaņā ar noteikumiem, kā tos interpretē katra projekta koordinators. Tādējādi sarunas atšķiras atbilstīgi šai interpretācijai, un vadošajai organizācijai ir jāpielāgojas un jāatsaucas uz instrukcijām, ko devis projekta koordinators. Ir bijušas dažas līdzīgas situācijas, kuras dažādu struktūrvienību projekta koordinatori ir risinājuši dažādi. Prasības pēc sīkāk izstrādātas informācijas attiecībā uz pieteikuma satura izklāstu, tehnisko informāciju (rezultātiem, atskaites punktiem, progresa ziņojumiem) un finanšu ziņojumu sniegšanu, kā arī Septītās pamatprogrammas IT rīku lietošana un procesu organizācija atšķiras atkarībā no projekta koordinatora. Tas attiecas uz visiem projekta īstenošanas posmiem. Avots: ERP aptauja. 38. Ir divi galvenie veidi, kā problēma var nonākt RCC uzmanības lokā: Komisijas iekšējās darba grupas vai pētniecības ģenerāldirektoru vai viņu pārstāvju lēmums; jautājums, ko atbalsta saņēmējs ievietojis RES tīmekļa vietnē. 39. Abos gadījumos RCC paļaujas uz Komisijas darbinieku vai atbalsta saņēmēju aktīvu iesaistīšanos. Bija tikai ierobežots mēģinājums attēlot visas iespējamās atšķirības pašreizējās Septītās pamatprogrammas procedūrās. Ir iespējas turpināt Septītās pamatprogrammas procedūru saskaņošanu, jo dažas no tām pēc 2013. gada tiks lietotas vēl līdz pieciem gadiem, ņemot vērā daudzu projektu daudzgadu darbības ilgumu. PIEREDZE, KO DOD SEPTĪTĀ PAMATPROGRAMMA, RĀDA, CIK GRŪTI BŪS SASNIEGT LĪDZĪGUS MĒRĶUS SAISTĪBĀ AR EIROPAS PĒTNIECĪBAS TELPU 40. Pamatprogramma veido tikai daļu no publiskajiem izdevumiem pētniecībai Eiropā [32]. Pamatdoma attiecībā uz Eiropas Pētniecības telpu (EPT) ir tāda, ka pētniecības darbībām Eiropā jābūt labāk organizētām un saskaņotām. Noteikumu saskaņošana ir viens no aspektiem, kas ir saistīti ar labāku EPT iekšējo koordināciju. Saistībā ar Eiropas Pētniecības telpu Septītās pamatprogrammas līdzdalības noteikumiem jāpiedāvā saskaņots satvars, lai nodrošinātu maksimāli efektīvu īstenošanu [33]. Septītā pamatprogramma ir īstenojama tā, ka tiek nodrošināta savstarpējā sinerģija un papildināmība ar Savienības politikas jomām un programmām [34]. 41. Septītajā pamatprogrammā ietverti instrumenti, piemēram, KTI, kam ir savs noteikumu un procedūru kopums attiecībā uz priekšlikumu konkursiem un finanšu noteikumiem (piem., attiecināmības kritēriji vai finansējuma noteikumi). Līdzīgā veidā 185. panta iniciatīvām var pieņemt savu noteikumu kopumu, kuriem vajadzētu būt līdzīgiem Septītās pamatprogrammas noteikumiem, tomēr tie var atšķirties detaļās. 42. Attiecībā uz citām Savienības finansētām vai līdzfinansētām programmām tiek lietoti atsevišķi līdzdalības noteikumu kopumi. Konkurētspējas un inovāciju pamatprogrammas (CIP) noteikumi balstās uz atšķirīgiem attiecināmības kritērijiem, finansēšanas modeli, izmaksu shēmām, procedūrām u. c. Dalītās pārvaldības veids, ko piemēro struktūrfondiem, ierobežo Komisijas rīcības brīvību izvirzīt jebkādu to noteikumu saskaņošanu ar Septītās pamatprogrammas līdzdalības noteikumiem, kurus ir noteikuši reģioni vai dalībvalstis. Tomēr ir gadījumi, kuros varētu panākt lielāku sinerģiju. Gan struktūrfondi, gan Septītā pamatprogramma ļauj apstiprināt personāla izmaksu un netiešo izmaksu metodiku, bet Komisijas apstiprinājums, kas ir piešķirts vienā shēmā, nav spēkā attiecībā uz citu shēmu. Neatgūstams PVN ir attiecināms saistībā ar struktūrfondiem, bet nav attiecināms Septītajā pamatprogrammā. Lai gan noteikti Septītās pamatprogrammas atbalsta saņēmēji [35] var piemērot vienotu 60 % likmi, lai nosegtu savas netiešās izmaksas, attiecīgais struktūrfondu regulējums [36] netiešajām izmaksām nosaka vienotu likmi, augstākais, 20 % apmērā. 43. Dažu konstatēto problēmu atrisinājums tiek gaidīts saistībā ar programmu "Apvārsnis 2020", kad CIP un Septīto pamatprogrammu apvienos. Tomēr struktūrfondi aptver plašu pasākumu klāstu, kas nav visos gadījumos saistīti ar pētniecību, un saskaņošana pētnieciskajā darbībā varētu izraisīt papildu neatbilstības ar citiem pasākumiem. 44. Septītā pamatprogramma rāda, cik sarežģīti ir sasniegt EPT mērķi par labāku koordināciju, veicot noteikumu pielāgošanu. Septītās pamatprogrammas atbalsta saņēmēji saskaras ar atšķirībām, ko rada Komisijas ģenerāldirektorātu vai citu īstenošanas struktūrvienību relatīvā autonomija. Turklāt struktūrfondu vai valsts programmu finansēšanas aģentūrām ir dota pat vēl augstāka līmeņa autonomija. Tāpēc būs ļoti grūti saskaņot noteikumus, ņemot vērā, ka tas nav pilnīgi panākts saistībā ar programmām, kurās Komisija ir lēmumu pieņēmējas statusā. GALVENĀ UZMANĪBA IR PIEVĒRSTA IZDEVUMU KVALITĀTES NODROŠINĀŠANAI, MAZĀK EFEKTIVITĀTEI KOMISIJA IR IZSTRĀDĀJUSI LABUS PROCESUS, BET NAV PILNĪBĀ SASKAŅOJUSI RESURSUS TO ĪSTENOŠANAS ATBALSTAM 45. Labi procesi [37] ļauj organizācijai uzlabot efektivitāti. Lai izvērtētu veikumu šajā jomā, revidenti pievērsās pieciem elementiem [38], kas raksturo spēcīgu procesa vadību: procesa koncepcija, uzlabojums, rīki, informācija un personāls (sk. 5. attēlu). 5. ATTĒLS SPĒCĪGAS PROCESA VADĪBAS PIECAS SASTĀVDAĻAS +++++ TIFF +++++ Avots: ERP. PROCESA KONCEPCIJA, UZLABOŠANAS PASĀKUMI UN VADĪBAS INFORMĀCIJA IR SPĒCĪGAS JOMAS, KURĀS MAZ NEPILNĪBU 46. Visi dienesti lieto procesa pieeju savas operatīvās darbības vadīšanā. Procedūras un visu iekšējos procesos iesaistīto lietotāju pienākumi ir dokumentēti un izplatīti. Visi dienesti ir izveidojuši iekšējās komitejas vai piešķīruši darbinieku resursus, kas paredzēti darbības uzlabošanai. Kopš Septītās pamatprogrammas sākuma ir veikti vairāki uzlabošanas pasākumi, un tie turpinās. Labas prakses piemēri procesa koncepcijas izstrādē un uzlabošanā atrodami visos dienestos. 47. Arī informācija ir viena no spēcīgākajām jomām. Saskaņā ar Palātas iepriekšējo ieteikumu (sk. II pielikumu) Komisija ir izveidojusi sistēmu, kā savākt visas Septītās pamatprogrammas galveno rezultatīvo rādītāju (GRR) kopumu, kas veido Septītās pamatprogrammas gada uzraudzības ziņojumu pamatu. Iekšējām vajadzībām informācija par procesa GRR vai cita vadības informācija, piemēram, budžeta izlietojums, maksājumu veikšanas termiņš, dotāciju piešķiršanas termiņš un darbavietu vakances, tiek paziņota vadītājiem reizi ceturksnī, mēnesī vai pat reāllaikā. Tomēr noteikti svarīgi mērījumi, piemēram, attiecībā uz darba slodzi vai personāla resursu izmantojumu, netiek veikti tā, ka tie būtu viegli salīdzināmi visos dienestos. Turklāt nav pietiekami analizēta dažādu procesa mērījumu savstarpējā atkarība, piemēram, ieguvums, ko dod mazāks kļūdu īpatsvars vai projektu labāka pēcpārbaude, ja biežāk tiek sniegti ziņojumi vai zinātniskie pārskati [39]. PAŠLAIK LIETOTIE RĪKI NEĻAUJ EFEKTĪVI ĪSTENOT PROCESUS 48. Integrētai IT sistēmai [40] būtu jāatbalsta procesi. Sistēmām jābūt sadarbspējīgām un jāizmanto ģenerāldirektorātu informāciju sistēmu iespējamā savstarpējā sinerģija [41]. Tāpēc revīzija pievērsa uzmanību tam, kā uz ārpusi vērsto, iekšējo un uzņēmējdarbības procesu vadības (UPV) IT rīki [42] atbalsta Septītās pamatprogrammas īstenošanu un cik lielā mērā ir pieejami rīki, kas ir kopēji visai pētniecības grupai. 49. Uz ārpusi vērstajos dienestos rīki ir uzlaboti ar Dalībnieku portāla palīdzību, un mijiedarbība ar atbalsta saņēmējiem galvenokārt notiek, lietojot vienādus rīkus visā pētniecības grupā. Tomēr atbilstīgie iekšējo dienestu rīki nav tādā pašā mērā harmonizēti. Iekšējo dienestu daudzveidīgo rīku, kuriem būtībā ir vienāds pielietojums, uzturēšana un turpmāka attīstīšana nav ekonomiska resursu izmantošana. 50. UPV rīki ir vismazāk attīstīti, izņemot Komunikācijas tīklu, satura un tehnoloģiju ĢD izmantoto iFlow, kurš ir elektronisks darbplūsmas rīks, kas mijiedarbojas ar citiem iekšējo dienestu rīkiem un automatizē procesus. Šis rīks dod ieguldījumu procesiem nepieciešamā laika patēriņa samazināšanā (sk. 63. punktu). Pārējie dienesti (Pētniecības un inovācijas ĢD, Uzņēmējdarbības un rūpniecības ĢD un REA) vairāk paļaujas uz darbplūsmu papīra dokumentu veidā, vietējiem rīkiem konkrētos dotāciju īstenošanas posmos vai lietojot Excel izklājlapas. 51. Dažādie rīki, ko lieto dotāciju pārvaldīšanai, ir tikuši attīstīti kā būtībā neatkarīgi moduļi, neņemot vērā to, ka tiem vajadzīga savstarpēja sasaiste. Tas ir radījis vajadzību izveidot mehānismus sistēmu sinhronizācijai. Turklāt, ja vadītājs vēlas saņemt pārskatu par visiem projektiem, kas ir viņa atbildībā, viņam bieži nākas manuāli kompilēt datus pat no sešām dažādām sistēmām. 52. Lai gan Septītās pamatprogrammas elektroniskie rīki kopumā ir labāki salīdzinājumā ar tiem, kurus lieto vairums valstu finansēšanas aģentūru, kas tika apmeklētas, dažu valstu rīki ir labas prakses piemēri. Piemēram, Šveices Nacionālā pētniecības fonda (SNF) dotāciju pārvaldības rīkā ir integrētas visas uz ārpusi vērsto un iekšējo dienestu funkcionalitātes. Tas samazina sarežģītību un datu atkārtošanos un uzlabo precīzu ("tieši laikā") datu pārvaldību. SNF un Nacionālais zinātnes fonds (NSF) lieto ārējus datu avotus, piemēram, atsauču datubāzes, lai uzlabotu savu sistēmu precizitāti. JĀIZSKAIDRO ATŠĶIRĪBAS PERSONĀLA RESURSU IZMANTOŠANĀ DAŽĀDOS DIENESTOS 53. Personāla iedalīšanas pamatā vajadzētu būt ĢD mērķiem un prioritātēm. Pēc vajadzības — bet ne retāk kā reizi gadā — vadībai jāsaskaņo organizatoriskās struktūras un piešķirtās štata vietas ar prioritātēm un darba slodzi [43]. 54. Astoņos Komisijas dienestos vairāk nekā 2500 štata darbinieku tiek nodarbināti Septītās pamatprogrammas īstenošanā, no viņiem 1500 (60 %) ir tieši iecelti pārvaldīt īpašās programmas "Sadarbība" īstenošanu. Šī proporcija atbilst šai programmai piešķirtā budžeta daļai (61 %). Tomēr pašā programmā pazīmes liecina, ka personāla resursu izmantošana dažādās tēmās ir būtiski atšķirīga (sk. 3. tabulu), lai gan projekta vadības sarežģītība būtiski neatšķiras. 3. TABULA DARBINIEKU IZMANTOŠANAS RĀDĪTĀJI PA TĒMĀM ĪPAŠAJĀ PROGRAMMĀ "SADARBĪBA" Piezīme. Darbinieku izmantošanas rādītāji tika aprēķināti, pamatojoties uz visu personālu, kas piešķirts tēmām saskaņā ar informāciju, kura sniegta gada darbības ziņojumos. Avots: ERP. Tēma | Budžets uz vienu darbinieku (miljonos EUR) | Līgumi uz vienu darbinieku | Dalībnieki uz vienu darbinieku | Enerģētika (Pētniecības un inovācijas ĢD, Enerģētikas ĢD) | 20,4 | 2,2 | 25 | Vide (Pētniecības un inovācijas ĢD) | 13,8 | 2,5 | 39 | Veselība (Pētniecības un inovācijas ĢD) | 35,7 | 4,1 | 48 | IKT (Komunikācijas tīklu, satura un tehnoloģiju ĢD) | 12,5 | 2,1 | 20 | KBBE (Pētniecības un inovācijas ĢD) | 16,0 | 2,9 | 41 | NMP (Pētniecības un inovācijas ĢD) | 24,5 | 3,6 | 48 | Sociālās un humanitārās zinātnes (Pētniecības un inovācijas ĢD) | 9,9 | 2,8 | 29 | Kosmoss un drošība (REA, Uzņēmējdarbības un rūpniecības ĢD) | 22,5 | 2,7 | 32 | Transports (Pētniecības un inovācijas ĢD) | 35,0 | 3,8 | 47 | 55. Komisijai nav pietiekama pamata, lai caurskatāmi un objektīvi salīdzinātu darbinieku izmantošanas atšķirības īpašās programmas "Sadarbība" dažādās tēmās. PROCESI IR ĪSINĀMI VĒL VAIRĀK 56. Procesiem un procedūrām, ko ģenerāldirektorāti lieto savas darbības īstenošanai un kontrolei, ir jābūt efektīviem [44]. Viena no galvenajām procesa efektivitātes iezīmēm ir savlaicīgums. Savlaicīguma nozīme tika uzsvērta Septītās pamatprogrammas lēmumā: "Dalība Septītās pamatprogrammas darbībās būtu jāatvieglina [..] attiecīgi izmantojot [..] ātras procedūras" [45] un arī līdzdalības noteikumos: "Ir svarīgi, lai visi dalībnieki bez nepamatotas kavēšanās saņemtu Savienības finanšu ieguldījumu" [46]. Šā iemesla dēļ šajā iedaļā uzmanība tiek pievērsta diviem galvenajiem laika rādītājiem saistībā ar Septītās pamatprogrammas procesiem: a) dotācijas piešķiršanas termiņš (DPT) — laikposma ilgums, kas vajadzīgs, lai sekmīgi atlasītu priekšlikumu un vienotos par līguma noteikumiem; b) maksājuma veikšanas termiņš (MVT) — laikposma ilgums, kas vajadzīgs, lai veiktu maksājumu atbalsta saņēmēju konsorcijam. DOTĀCIJAS PIEŠĶIRŠANAS TERMIŅŠ SAĪSINĀS, BET SEPTĪTĀS PAMATPROGRAMMAS PIRMAJOS PIECOS GADOS IR BIJUŠAS ATŠĶIRĪBAS DIENESTU STARPĀ 57. Sākot Septīto pamatprogrammu, Komisija savā ietekmes vērtējumā noteica, ka "jāpieliek pūles, lai samazinātu laikposma ilgumu, kas vajadzīgs sekmīgām līguma sarunām" [47]. Attiecībā uz projektiem ar līdzīgām iezīmēm (piem., sarežģītību, lielumu un atbalsta saņēmēju pieredzi) dotāciju piešķiršanas termiņi dažādiem projektiem nedrīkstētu būtiski atšķirties. Ir svarīgi, lai dotācijas piešķiršanai vajadzīgais laiks būtu neilgs, jo a) tas ļauj projektus uzsākt agrāk, kas ir ļoti svarīgi pētniecības un inovācijas jomās, kurās idejas ātri var zaudēt aktualitāti; b) finansējums ir agrāk pieejams, tādējādi palielinot "finansējuma plūsmu visiem atbalsta saņēmējiem" [48], tostarp MVU. 58. Visiem Septītās pamatprogrammas projektiem, par kuriem sarunas bija veiksmīgi noslēgtas, dotācijas piešķiršanas termiņš vidēji bijis 333 kalendāra dienas [49]. Visā Septītās pamatprogrammas norises gaitā ir vērojama skaidra dotācijas piešķiršanas termiņa saīsināšanās tendence. Turklāt, tā kā iekšējās procedūras tiek pastāvīgi uzlabotas, DPT statistikas dati dienestos uzrāda konverģences tendenci, bet joprojām starp dienestiem ir atšķirības. Pat ņemot vērā tikai līdzīgus projektus (t. i., īpašās programmas "Sadarbība" projektus), DPT ir aptuveni 260 dienas Komunikācijas tīklu, satura un tehnoloģiju ģenerāldirektorātā, 315 dienas Pētniecības un inovācijas ĢD un 380 — REA un Uzņēmējdarbības un rūpniecības ģenerāldirektorātā [50] (sk. 6. attēlu). 59. Dotācijas piešķiršanas termiņš Septītajā pamatprogrammā joprojām ir lielāks nekā valstu finansēšanas aģentūrās. Tajās dotācijas piešķiršanas termiņš svārstās vidēji no pieciem līdz septiņiem mēnešiem. Tomēr valstu finansēšanas aģentūru finansēto projektu budžets parasti ir mazāks, un tajos bieži ir tikai viens dalībnieks. 6. ATTĒLS DPT ATTĪSTĪBAS TENDENCE ĪPAŠAJĀ PROGRAMMĀ "SADARBĪBA" +++++ TIFF +++++ Avots: ERP. DAŽUS DPT KAVĒJUMU CĒLOŅUS KOMISIJA VAR KONTROLĒT 60. Komisijas darbinieki minēja vairākus faktorus, kas, viņuprāt, var ietekmēt dotācijas piešķiršanas termiņu [51]. Attiecībā uz faktoriem, kurus iespējams izteikt kvantitatīvi un kuru dati bija viegli pieejami, Palāta lietoja multiplās regresijas analīzi, lai aplēstu to ietekmes relatīvo lielumu. Tā norāda, ka starp iespējamajiem faktoriem, kuri ietekmē DPT, piederība konkrētam dienestam ir svarīgs faktors. Piemēram, ja sarunas par priekšlikumu veica Komunikācijas tīklu, satura un tehnoloģiju ģenerāldirektorāts, DPT samazinājās par 29 %, visiem pārējiem faktoriem saglabājoties vienādiem. Citiem faktoriem (piem., darbinieku slodzei, dalībnieku skaitam, konsorcija pieredzei darbā ar Septīto pamatprogrammu) nebija būtiskas nozīmes. 61. Konstatējums, ka nodošana kādam dienestam ir svarīgs mainīgais, kas ietekmē DPT, norāda, ka nav viena cēloņa, kurš izskaidrotu DPT atšķirības. Nodošana kādam dienestam galvenokārt ir saistīta ar dažādām dienestu īpatnībām, piemēram, dienesta iekšējām procedūrām, IT sistēmām, iekšējās organizācijas struktūru, vadības prioritātēm vai konkrētām iezīmēm, kuras nepiemīt citiem dienestiem. Tādējādi ir iesaistīts daudzu faktoru apvienojums, un tie visi ietekmē DPT. 62. Palāta ir arī analizējusi ilga dotācijas piešķiršanas termiņa galvenos cēloņus individuālu projektu līmenī. III pielikumā dots šo cēloņu kopsavilkums, tos sadalot cēloņos, no kuriem nevarēja izvairīties, cēloņos, no kuriem Komisija daļēji būtu varējusi izvairīties, un cēloņos, no kuriem būtu varējusi izvairīties. Analīzē redzams, ka ir tikai daži pilnīgi nenovēršami cēloņi, lai gan tie var būtiski ietekmēt DPT. Komisija ir sākusi risināt dažas novēršamas problēmas Septītās pamatprogrammas darbības gaitā; tomēr citas joprojām pastāv, piemēram, vāja saziņa starp amatpersonām, kas atbildīgas par projekta pārrunām, vai pārmaiņas amatpersonu sastāvā, vai dāsni informācijas iesniegšanas termiņi. NOTEIKTA PRAKSE PALĪDZ IZVAIRĪTIES NO DOTĀCIJAS PIEŠĶIRŠANAS TERMIŅA KAVĒŠANAS 63. Dalīšanās labā praksē starp dienestiem ir veids, kā uzlabot procedūru savlaicīgumu. Daudzi Komisijas darbinieki pārrunās norādīja uz praksi, kas palīdz mazināt kavējumu cēloņus. Mācību var smelties arī no valstu finansēšanas aģentūrām. Revīzijā konstatētās labas prakses kopsavilkums dots 5. izcēlumā. 5. IZCĒLUMS PRAKSE, KAS PALĪDZ MAZINĀT DOTĀCIJU PIEŠĶIRŠANAS TERMIŅU Procesa automatizēšana Progresa mērīšana salīdzinājumā ar procesa mērķiem, kas noteikti katram procesa posmam Automātiski navigācijas rīki, kas atvieglo uzraudzības informācijas vākšanu Procesa konsekvence Nodrošināt, ka visos priekšlikumos vai projektos ir ietverti vieni un tie paši posmi un ka tie tiek pakļauti vienādai kontrolei, kas notiek identiskā veidā Organizatoriskās struktūras saskaņošana ar procesiem Tuva organizatoriska distance starp dažādām sarunās iesaistītajām personām Pilnīgas atbildības par priekšlikumu atlasi un pārrunām piešķiršana vienai komandai Atbalsta funkciju centralizēšana Paralēla apstrāde Izlēmīgas vadības kultūra Sarunu izbeigšana, ja tās pārsniedz sarunu termiņus Uzsvars uz procesu produktivitāti Avots: ERP. 64. Operatīvo struktūrvienību vadītāji Komisijā norādīja, ka sarunu gaitā gūtās mācības viņi ir nodevuši savām struktūrvienībām vai direktorātiem. Ir pierādīts, ka šāda informācija daļēji ir kļuvusi kopīga ar konkrēta dienesta iekšējo komiteju starpniecību. Tomēr joprojām vērojamās DPT atšķirības starp dienestiem rāda, ka pastāv raksturīgi organizatoriski šķēršļi, kas traucē gūto pieredzi efektīvi pārņemt un laikus īstenot. Piemēram, pienākumu sadale Pētniecības un inovācijas ĢD operatīvajos direktorātos nav standartizēta tik lielā mērā, kā ir konstatēts citos ģenerāldirektorātos. Dažādās organizatoriskās struktūras traucē efektīvi dalīties labā praksē, jo tas, kas darbojas vienā direktorātā, var izrādīties nebūtisks citiem direktorātiem, kuri ir citādi organizēti. STARP DIREKTORĀTIEM IR IEVĒROJAMAS MAKSĀJUMA VEIKŠANAS TERMIŅA ATŠĶIRĪBAS 65. Kopumā maksājumi būtu jāveic pēc iespējas ātrāk [52]. Starpposmu un galīgie maksājumi jāveic 90 kalendāra dienu laikā no dienas, kad regulāri iesniedzamais ziņojums tiek uzskatīts par pilnīgi pabeigtu [53]. Atbalsta saņēmējiem pieprasa nodot regulāri iesniedzamu ziņojumu kopā ar izmaksu deklarāciju ne vēlāk kā 60 dienas pēc ziņojuma laikposma beigām. Komisijas dienesti nosaka, kad regulāri iesniedzamais ziņojums ir pieņemams (daļēja) maksājuma veikšanai, un var atlikt termiņu, ja vajadzīgas korekcijas vai papildu informācija no konsorcija. 66. Vidēji vairāk nekā 85 % maksājumu saistībā ar pētniecības dotācijām tiek veikti termiņā. Tomēr šis rādītājs pats par sevi nedod pilnīgu savlaicīguma ainu. Piemēram, Pētniecības un inovācijas ģenerāldirektorāta E un I direktorātos ir ļoti līdzīgi rezultāti. Abos direktorātos noteiktajā termiņā tika veikti aptuveni 95 % maksājumu 2010. gadā un 92 % 2011. gadā. Tomēr projektu koordinatori, kuri darbojas I direktorāta vadībā, saņem maksājumus par savām izmaksu deklarācijām vidēji mazāk nekā septiņus mēnešus pēc ziņojuma laikposma beigām, bet E direktorātā tam vajadzīgi gandrīz 10,5 mēneši. Vairāk nekā trīs mēnešu atšķirība projektu portfeļos ir grūti skaidrojama ar ārējiem faktoriem, jo šie direktorāti vada līdzīga veida projektus ar līdzīgiem līdzdalības modeļiem. KVALITĀTES KONTROLES MEHĀNISMI IR RACIONĀLI, KONSTATĒTAS TIKAI NEDAUDZAS NEPILNĪBAS 67. Iekšējo kontroli plašā nozīmē definē kā procesu, kura mērķis ir sniegt vadībai pamatotu pārliecību par ĢD mērķu sasniegšanu. Kvalitātes kontroles mērķis ir nodrošināt, ka Septītā pamatprogramma finansē augstas kvalitātes projektus. KVALITĀTES KONTROLE DARBOJAS LABI 68. Saskaņā ar Septīto pamatprogrammu finansējums tiek piešķirts, pamatojoties uz priekšlikumiem, kas iesniegti pēc uzaicinājuma piedalīties konkursā un izmantojot neatkarīgu un uz snieguma novērtējumu balstītu profesionālvērtējumu [54]. Jo lielāka ticamība ir projektu atlases un projektu īstenošanas kontrolei, jo vairāk ticams, ka no Septītās pamatprogrammas finansēs augstas kvalitātes projektus. Turpmāk nosauktie galvenie kontroles aspekti izšķirīgi ietekmē Septītās pamatprogrammas atlases procesa un projekta īstenošanas kvalitāti: a) projektus atlasa eksperti, jomas pārzinātāji, kuri neatrodas interešu konfliktā, kas varētu kaitēt viņu objektivitātei; b) eksperti novērtēšanas procesā seko Komisijas norādēm; c) novērtējumā ņem vērā attiecīgās jomas starptautisko paraugpraksi attiecīgajā jomā; d) novērtējumā sniegtie ieteikumi ir pienācīgi izskatīti pirms dotācijas nolīguma parakstīšanas; e) projekta koordinatori veic projektu zinātniskās īstenošanas pēcpārbaudi; f) projektu portfeļa panāktais zinātniskais progress tiek mērīts salīdzinājumā ar mērķiem. 69. Komisija priekšlikumus vērtē ar neatkarīgu ekspertu palīdzību, lai nodrošinātu, ka finansējumam tiek atlasīti tikai viskvalitatīvākie priekšlikumi. Komisijas pieeja ir ļoti līdzīga tai pieejai, kuru ievēro valstu finansēšanas aģentūras, lai gan vērtēšanas procedūras dažos jautājumos ir atšķirīgas. Piemēram, tikai Komisija nosaka stingrus kritērijus attiecībā uz vērtēšanas ekspertu sastāvu (piem., ģeogrāfiskais sadalījums, rūpniecisko ekspertu īpatsvars, dzimumu līdzsvars). 70. Septītās pamatprogrammas norises gaitā ir uzlabojušās ar kvalitātes kontroli saistītās norādes, kas tiek sniegtas ekspertiem, un dokumentācija projekta sarunu posmā, kura laikā tiek skatīti ekspertu ieteikumi. Komisija ir arī eksperimentējusi ar rīkiem plaģiātisma atklāšanai, un šajā aspektā tā ir apsteigusi valstu finansēšanas aģentūras. GALVENAJAM EKSPERTU ATLASES RĪKAM IR DAŽI TRŪKUMI 71. Iesniegto priekšlikumu vērtēšanā iesaistāmos ekspertus izrauga no EMI datubāzes, ko Komisija ir izveidojusi šim nolūkam. Visiem ekspertiem, kas piedalās vērtēšanas pasākumos, ir jābūt reģistrētiem šajā datubāzē. Operatīvajām struktūrvienībām arī jānodrošina, ka eksperti, kuri veic vērtēšanu, neatrodas interešu konfliktā, kas apdraudētu viņu objektivitāti. Tā kā EMI datubāze ir galvenais informācijas avots, ko visi dienesti izmanto ekspertu identificēšanai, kā arī pārbaudēm par iespējamu interešu konfliktu, šai datubāzei jāsatur precīza un pilnīga informācija. Tajā iekļauti aptuveni 100000 ekspertu. 72. Reģistrācija datubāzē ir pilnīgi brīvprātīga, tāpat brīvprātīga ir arī informācijas atjaunināšana par ekspertu. Pastāv risks, ka ekspertu sniegtā informācija par savu profesionālo pieredzi nav uzticama vai ka tā ir zaudējusi aktualitāti. Tāpēc bieži tiek lietoti citi avoti [55], lai atrastu piemērotus ekspertus. Daži dienesti lieto EMI kā primāro avotu ekspertu identificēšanai, citi paļaujas gan uz EMI, gan citiem avotiem vai izmanto galvenokārt citus avotus, lai atrastu piemērotus ekspertus, kuriem pēc tam jāreģistrējas EMI. 73. EMI datubāzes pārskatīšana atklāja dažus trūkumus, kas apdraud tās lietderību, gan kalpojot par ekspertu atlases rīku, gan nodrošinot, ka izraudzītajiem ekspertiem nav interešu konflikta. Konkrēti, a) tajā nav informācijas par to ekspertu darba rezultātiem, kuri piedalījušies iepriekšējos vērtēšanas pasākumos. Tas var izrādīties būtisks trūkums, jo īpaši tādos gadījumos, kad atklājas, ka eksperti nav ievērojuši vērtēšanas noteikumus un/vai attiecīgā rīcības kodeksa prasības; b) dienestiem jānodrošina, ka eksperti nav "iesaistīti līgumattiecībās vai pētniecības sadarbībā ar pieteikuma iesniedzēju organizāciju, vai nav bijuši saistīti iepriekšējos trīs gados" [56]. Tomēr ekspertiem, kuri reģistrējas EMI datubāzē, netiek izvirzīta prasība sniegt informāciju par savas nodarbinātības vēsturi iepriekšējos trīs gados. 74. EMI datubāzē reģistrētās informācijas kvalitātes pārbaude attiecībā uz katru ekspertu atsevišķi nav rentabls pasākums. Tomēr dažās valstu finansēšanas aģentūrās ir izstrādāti rentabli veidi, kā uzlabot ekspertu datubāzu uzticamību: a) ekspertu datubāzes sasaiste ar atsauču datubāzēm vai citiem ārējiem informācijas avotiem; piemēram, SNF lieto tīmekļa robota moduli, kas ir pievienots ekspertu datubāzei un uzlabo datu uzticamību, meklējot atlasītos avotus internetā; b) iekšējās informācijas par ekspertiem izmantošana; piemēram, veicot ekspertu atlasi, projekta koordinatori NSF var redzēt arī projektu sarakstu, kuros eksperts ir jau piedalījies. 75. Revīzijas laikā Komisijas ģenerāldirektorāti plānoja uzlabot ekspertu pārvaldībai paredzētos rīkus, lai tajos būtu iekļauti tādi jauni raksturlielumi kā ekspertu iepriekšējās nodarbinātības sākuma un beigu datumi. Komisija cer, ka ar jauno raksturlielumu ieviešanu datu kvalitāte uzlabosies. FINANŠU KONTROLES MEHĀNISMI IR UZLABOTI, BET JOPROJĀM NAV ORIENTĒTI UZ RISKA NOVĒRTĒJUMU 76. Finanšu kontroles mērķis ir pārbaudīt, vai Septītās pamatprogrammas darījumos ir ievērotas attiecināmības prasības un vai izmaksas ir tieši saistītas ar projekta mērķi. SEPTĪTĀS PAMATPROGRAMMAS FINANŠU KONTROLES MODELIS BŪTISKI ATŠĶIRAS NO MODEĻIEM, KAS KONSTATĒTI VALSTU FINANSĒŠANAS AĢENTŪRĀS; JO ĪPAŠI AR TO, KA RISKA PAKĀPEI TAJĀ IR PIEŠĶIRTA MAZĀKA NOZĪME 77. Kontroles sistēmai jābūt rentablai [57]. Tas nozīmē, ka kontroles sniegtajiem ieguvumiem jāpārsniedz kontroles izmaksas [58]. Komisija ir atbildīga ne tikai par to, lai nodrošinātu finanšu līdzekļu pareizu izlietošanu — kas saistīts ar stingru kontroli un efektīviem izpildes mērījumiem —, bet arī par administratīvā sloga atvieglošanu finansējuma saņēmējiem un administratīvo izmaksu samazināšanu, kur vien tas iespējams. 78. Saskaņā ar Sesto pamatprogrammu un Septīto pamatprogrammu Komisija pieņēma lēmumu samazināt detalizētas ex ante pārbaudes [59] un vairāk paļauties uz ex post pārbaudēm [60], lai samazinātu atbalsta saņēmēju slogu, kas saistīts ar pierādījumu sniegšanu, pirms tiek veikti maksājumi. Rezultātā lielākā daļa no atklātajām būtiskajām kļūdām ir konstatētas, izmantojot ex post pārbaudes. Kā norādījusi Palāta [61], ex ante pārbaudes bieži aprobežojas ar izmaksu deklarāciju un attiecīgo rezultātu administratīvu pārskatīšanu. Visiem maksājumu darījumiem būtībā piemēro vienas un tās pašas ex ante pārbaudes. 79. Kopumā lielākā daļa valsts finansēšanas aģentūru veic vairāk padziļināto ex ante pārbaužu nekā Komisija. Lai gan padziļinātas ex ante pārbaudes nozīmē labāku kontroli, tām ir vajadzīgs lielāks darbinieku skaits, un tās rada lielāku administratīvo slogu atbalsta saņēmējiem. Dažas valsts finansēšanas aģentūras izmanto ex ante pārbaudes, kuras tiek diferencētas vai nu pēc atbalsta saņēmēja veida [62], vai atbalsta saņēmēja riska profila [63]. Tas ļauj šīm aģentūrām koncentrēt savus ierobežotos resursus uz tiem atbalsta saņēmējiem, par kuriem uzskata, ka tie rada lielāku risku. Tam ir arī tāda priekšrocība, ka tiek samazināts ex ante pārbaužu slogs mazāk riskantiem atbalsta saņēmējiem. 80. Komisijas ex post pārbaužu sistēma būtiski atšķiras no tiem kontroles modeļiem, kurus parasti izmanto valsts finansēšanas aģentūrās. Neviena finansēšanas aģentūra tik plaši neizmanto ex post pārbaužu reprezentatīvu paraugu. Tā vietā tās lieto uz riska novērtējumu balstītu ex post kontroles stratēģiju. Dažas finansēšanas aģentūras [64] vairāk uzsver iestāžu kontroli, kas ļauj aģentūrām iegūt zināmu pārliecību par atbalsta saņēmēja kontroles vidi un samazināt revīzijas radīto slogu. Komisijas ex post pārbaudes ir koncentrētas uz individuāliem projektiem. 81. Ex post pārbaudes var sniegt informāciju par atbalsta saņēmēju praksi un risku. Piemēram, SNF piešķir riska izvērtējuma pakāpi atbalsta saņēmējiem saskaņā ar to iepriekšējās darbības rādītājiem. Šie izvērtējumi ļauj aģentūrai paplašināt ex ante pārbaudes attiecībā uz tiem atbalsta saņēmējiem, kuri ir pakļauti lielākam riskam, un pastiprināt revīzijas centienus jomās, kas tiek uzskatītas par problemātiskām (piemēram, algas, aprīkojums). Komisija ex post pārbaudēs iegūto informāciju neizmanto, lai mainītu ex ante pārbaužu intensitāti un koncentrēšanos, lai izlabotu efektivitāti. VIENOTA REPREZENTATĪVA PARAUGA IEVIEŠANA IR UZLABOJUMS 82. Pētniecības grupas ģenerāldirektorāti ir pieņēmuši kopēju ex post pārbaužu stratēģiju [65]. Līdz 2011. gada novembra beigām, izmantojot atlases metodiku, tika atlasīti astoņi atsevišķi reprezentatīvi paraugi, kuros ietilpa 161 ex post pārbaude, ko veica katram pētniecības grupas dienestam [66]. Ieinteresētās personas šo ex post pārbaudes stratēģiju plaši kritizēja par nevajadzīga administratīvā sloga radīšanu atbalsta saņēmējiem [67], jo tā radīja situāciju, kurā viena un tā paša atbalsta saņēmēja darbību Septītās pamatprogrammas darbības gaitā varētu pārbaudīt vairākas reizes. 83. Tagad visā pētniecības grupā ir viens kopējs vienots reprezentatīvs paraugs. Komisija cer, ka tas atvieglos revīzijas radīto slogu atbalsta saņēmējiem un samazinās to situāciju skaitu, kurās vairāki pētniecības grupas dienesti veic atkārtotas revīzijas attiecībā uz vienu un to pašu atbalsta saņēmēju. Tomēr vienotais reprezentatīvais paraugs aptver tikai Komisijas dienestus (92 % no Septītās pamatprogrammas budžeta). Tajā nebūs ietvertas tās Septītās pamatprogrammas daļas, kuras īsteno neatkarīgas struktūras (piemēram, KTI, 185. panta iniciatīvas), kas joprojām būs atbildīgas par savu ex post pārbaužu veikšanu. JAUNIE INSTRUMENTI PILDA UZDEVUMU, KURA DĒĻ TIE TIKA IZVEIDOTI, BET IR TRŪKUMI ĪSTENOŠANĀ ABI INSTRUMENTI UZLABOJA SITUĀCIJU PĒTNIECĪBAS FINANSĒJUMA JOMĀ… 84. KTI un RSFF tika radīti, lai sasniegtu mērķus, kurus nevarētu viegli sasniegt, izmantojot tikai tradicionālus, uz dotācijām balstītus instrumentus. KTI tika izveidotas, lai atbalstītu ilgtermiņa rūpniecības investīcijas noteiktās pētniecības jomās. RSFF galvenais mērķis [68] bija sekmēt "visā Eiropā privātā sektora ieguldījumus pētniecībā, tehnoloģiju attīstībā un demonstrējumos, kā arī inovācijās". Tas bija sasniedzams, piesaistot šiem privātā sektora ieguldījumiem 10 miljardus EUR papildu RDI aizdevumu veidā. 85. No 2008. līdz 2011. gadam KTI atvēlēja 1,4 miljardus EUR pētniecības projektiem. Tas veido gandrīz 90 % attiecīgā budžeta. Tomēr KTI finansēto projektu daudzgadīgās norises dēļ maksājumi ir daudz mazāki [69]. Līdzdalības modeļi rāda, ka KTI ir spējušas piesaistīt daudzu dažādu atbalsta saņēmēju uzmanību, un to priekšlikumu konkursi ir uzlabojuši līdzsvaru starp akadēmisko un privāto sektoru, piesaistot vairāk privāto dalībnieku nekā konkursi īpašajā programmā "Sadarbība". 86. Dažas KTI ir bijušas īpaši veiksmīgas attiecībā uz MVU iesaistīšanu savos projektos. Piemēram, 38 % no ES finansējuma iniciatīvai "Clean Sky" ir novirzīti MVU; vairāk nekā 40 % no ENIAC finansētajiem projektiem ir ietverts kāds MVU, kaut arī ENIAC finansējuma daļa, kas paredzēta MVU, ir tikai aptuveni 19 %. Vidēji 21 % finansējuma, ko nodrošina KTI, ir novirzīts MVU. 87. Saskaņā ar RSFF līdz 2011. gada beigām bija apstiprinātas 96 darbības 9,5 miljardu EUR apmērā. Tā kā ne par visām apstiprinātajām darbībām tika parakstīta faktiska vienošanās starp EIB un aizdevuma ņēmēju par aizdevuma piešķiršanu, parakstīto projektu aizdevumu apjoms sasniedza 7,3 miljardus EUR un izmaksas bija gandrīz 5 miljardi EUR [70]. Saskaņā ar Pētniecības un inovācijas ģenerāldirektorāta informāciju ES ieguldījuma sviras efekts ir 6,6 (katrs ES ieguldītais EUR ir radījis vairāk nekā sešus EUR RSFF aizdevumu finansējuma). Saskaņā ar Pētniecības un inovācijas ĢD turpmākiem aprēķiniem RSFF daudzkāršojošas ietekmes rādītājs ir 28 attiecībā uz kopējām RDI investīcijām (katrs ES budžeta EUR ir sekmējis EUR 28 RDI investīciju kopējo finansējumu). RSFF raksturīga arī plaša valstu dažādība. 2011. gada beigās RSFF portfelī ietilpa 21 valsts parakstīti projekti [71]. Tomēr trīs dalībvalstis (Vācija, Spānija un Zviedrija) veidoja vairāk nekā pusi no kopējiem RSFF darījumiem. 88. Palāta lūdza rūpniecības ekspertiem (KTI gadījumā) un atbalsta saņēmējiem (RSFF gadījumā) paust savu viedokli par šiem diviem instrumentiem. Vispārējā reakcija bija pozitīva, un respondenti piekrita, ka šie instrumenti bijuši noderīgi. Piemēram, KTI iesaistītie rūpniecības eksperti norādīja, ka KTI ir radījušas pievienoto vērtību pētniecības pasākumu sekmēšanā un tām izdevies panākt savstarpējo uzticēšanos KTI ieinteresēto pušu starpā. … BET KTI ĪSTENOŠANU NEGATĪVI IETEKMĒJA PĀRĀK SAREŽĢĪTAIS TIESISKAIS REGULĒJUMS 89. Izveide ir jāpielāgo risināmā tehnoloģiskā uzdevuma raksturam, ieinteresēto personu attiecību īpatnībām un iniciatīvas finansiālajām vajadzībām [72]. KTI IR SPIESTAS PILDĪT TO LIELUMAM NEATBILSTĪGAS PRASĪBAS 90. KTI ir mazas organizācijas, kas veidotas kā Eiropas Savienības struktūras. Eiropas Savienības struktūras juridiskais statuss uzliek tām pienākumu izpildīt tādas prasības, kuras parasti tiktu piemērotas darbinieku resursu ziņā daudz lielākām organizācijām. Tāpēc 52 % KTI darbinieku tiek novirzīti administratīvu uzdevumu izpildei. Salīdzinājumam — ES aģentūrās, kurām piemēro tās pašas juridiskās prasības, tikai 22 % darbinieku [73] veic administratīvus uzdevumus. 91. Ir noteikts, ka KTI jāpiemēro tāds pats finanšu regulējums, kādu izmanto ES iestādes. Civildienesta noteikumi [74] tiek piemēroti KTI personālam. Šī regulatīvā sistēma nosaka, ka ir paredzēts, lai katrai KTI būtu noteikts funkciju skaits: datu aizsardzības inspektors, vietējās informācijas drošības speciālists, iekšējās kontroles koordinators, grāmatvedis (un palīgs), kredītrīkotājs (un palīgs), darbības ierosinātāji (un palīgi), izdevumu apstiprinātāji (un palīgi), iekšējais revidents, IT vadītājs un personāla komiteja. Šīs prasības ir grūti izpildāmas tādai struktūrai, kurā ir nodarbināti no 13 līdz 31 darbiniekam. 92. Finanšu regulējums neļauj KTI noslēgt pakalpojumu līgumu ar citu KTI. Tas aizliedz KTI savā starpā sadalīt pakalpojumus, lai samazinātu izmaksas. Piemēram, iekšējā revidenta funkciju būtu iespējams dalīt KTI starpā. Turklāt tiesiskais regulējums prasa valdes apstiprinājumu ļoti daudziem lēmumiem. Līdz ar to pārāk daudzu administratīvo lēmumu (piemēram, rīkojumi par ēdināšanu un biroja piederumu iegāde) pieņemšana notiek pārāk augstā — valdes līmenī, tādējādi traucējot tai koncentrēties uz stratēģiskiem jautājumiem [75]. ATTIECĪBĀ UZ KTI NOTEIKTĀS PRASĪBAS IZRAISĪJA NOVĒLOTU DARBĪBAS SĀKŠANU 93. Reglamenta noteikšanai un īstenošanai, kā arī darbinieku pieņemšanai vajadzīgā laika dēļ KTI darbības sākšana notika lēnāk nekā plānots [76]. Vidēji bija vajadzīgi divi gadi, lai KTI piešķirtu finansiālu patstāvību. Tas nozīmēja, ka Komisija joprojām bija atbildīga vidēji par vienu trešdaļu no paredzētā KTI darbības laika. Rūpniecības eksperti pārsvarā uzskatīja, ka KTI darbības struktūras izveidei patērētā laika ilgums ir nepamatots. … UN RŪPĪGI JĀAPSVER RSFF RISKA IETEKME UN IZSPIEŠANA NO JOMAS KOMISIJA NAV PIETIEKAMI DEMONSTRĒJUSI, KA RSFF NODROŠINĀTAIS FINANSĒJUMS VEICINA IEGULDĪJUMUS AUGSTĀKĀ APMĒRĀ, NEKĀ SAŅĒMĒJI BŪTU IEGULDĪJUŠI BEZ PUBLISKAJIEM NAUDAS LĪDZEKĻIEM 94. RSFF mērķis ir finansēt riskantākus Eiropas pētniecības un inovācijas pasākumus, kuri nebūtu iespējami bez šāda Kopienas atbalsta [77]. Lai apmierinātu šo nosacījumu, EIB mērķis ir finansēt RSFF projektus, kuru iekšējā novērtējuma pakāpe ir D- un zemāka. EIB parasti nefinansētu projektus ar tādu riska pakāpi. 95. Aizņēmuma finansējuma pieejamība riskantākiem RDI projektiem ir bijusi īpaši vērtīga finanšu krīzes laikā. RSFF bija viens no tiem nedaudzajiem finanšu instrumentiem, kuri palika pieejami biržā kotētajiem uzņēmumiem RDI pasākumu uzturēšanai. To apstiprināja Palātas veiktajā apsekojumā sniegtās RSFF atbalsta saņēmēju atbildes. RSFF atbalsta saņēmēji arī pauda viedokli, ka aizdevumi sekmēja izvairīšanos no augsti kvalificētu profesionāļu intelektuālā potenciāla aizplūšanas un veicināja noturīgu ES nodarbinātību. 96. RSFF atbalsta saņēmēju apsekojumā tika atklāts, ka piekļuve finansējumam nebija galvenais šķērslis atbalsta saņēmēju ieguldījumiem RDI. Vairāk nekā puse RSFF atbalsta saņēmēju (56 %) paziņoja, ka zemāka procentu likme bija izšķirošais jeb galvenais faktors, lai ņemtu RSFF aizdevumu (sk. 7. attēlu). Tas norāda, ka RSFF var radīt "izspiešanas no jomas" ietekmi un ka vairākus RSFF projektus būtu finansējušas komercbankas [78], lai gan atbalsta saņēmējiem tas radītu lielākas izmaksas. Ņemot vērā šo aizdevumu salīdzinoši ilgo termiņu, ir pāragri novērtēt to, kādus riskus uzņēmusies EIB saistībā ar RSFF. Tomēr pašreizējais zemais vērtības samazinājuma [79] rādītājs varētu norādīt, ka RSFF aizdevumi ne vienmēr ir tik riskanti, kā tika domāts, veidojot RSFF. 7. ATTĒLS RSFF AIZDEVUMA ŅEMŠANAS IEMESLI +++++ TIFF +++++ Avots: Eiropas Revīzijas palātas aptaujas anketa ar RSFF atbalsta saņēmēju atbildēm. RSFF PARAMETRU PĀRSKATĪŠANA 2011. GADĀ MAINĪJA RISKA LĪDZSVARU ES BUDŽETA VIRZIENĀ 97. Saskaņā ar sākotnējo RSFF sadarbības nolīgumu starp EIB un Eiropas Komisiju ES budžeta atbalstīto zaudējumu maksimālais apjoms bija 50 % no nominālā aizdevuma. Ar 2011. gada decembra grozījumu tika ieviesta jauna pieeja, kas pamatojas uz "portfeļa pirmā zaudējuma daļu". Piemērojot šo jauno pieeju, EIB var izņemt no ES ieguldījuma 95 % samazinātās vērtības aizdevuma apjoma kopējā ES ieguldījuma robežās. Tādējādi uz EIB attiecas atlikušais risks — 5 % no vērtības samazinājuma summas un visas vērtības samazinājuma summas, kas pārsniedz ES ieguldījuma apjomu. Tādējādi pārskatītais sadarbības nolīgums ir novirzījis riskus no EIB uz ES. Ja patiešām izrādīsies, ka aizdevumu risks ir zems, zaudējumu kopējais apjoms nepārsniegs ES ieguldījuma maksimālo apjomu un ES segs 95 % zaudējumu no samazinātās vērtības aizdevumiem (kā ilustratīvu paraugu sk. 6. izcēlumu). Ar Padomes lēmumu nav pilnīgi skaidri noteikts riska līmenis, kādu ES varētu pieņemt. 6. IZCĒLUMS SĀKOTNĒJĀ UN PĀRSKATĪTĀ SADARBĪBAS NOLĪGUMA SALĪDZINĀJUMA PIEMĒRS Sākotnējais sadarbības nolīgums Piešķirtā aizdevuma zaudējumu segšanai noteiktais ES ieguldījuma maksimālais apjoms bija 50 %. Tātad 100 miljonu EUR aizdevumam maksimāli tika bloķēti 50 miljoni EUR nolūkā segt kredītrisku. Ja aizdevuma saņēmējs neizpildītu aizdevuma saistības, ES zaudējumi būtu 50 miljoni EUR, bet EIB segtu atlikušo summu. Pārskatītais sadarbības nolīgums Tam pašam aizdevumam ES ieguldījuma bloķējamā apjoma līmenis ir noteikts 95 miljoni EUR. Aizdevuma saņēmēja saistību neizpildes gadījumā ES zaudējumi būtu 95 miljoni EUR, bet EIB tajā pašā laikā segtu tikai 5 miljonus EUR zaudējumu. SECINĀJUMI UN IETEIKUMI 98. Komisija Septītās pamatprogrammas darbības gaitā ir ieviesusi vairākus grozījumus, kas ir vienkāršojuši līdzdalības noteikumus. Komisija ir sekmīgi racionalizējusi prasības un uzlabojusi vadlīnijas atbalsta saņēmējiem. Septītās pamatprogrammas finansēšanas modelis joprojām ir sarežģīts, bet finansēšanas modeļa vienkāršošana ir būtiska sastāvdaļa Komisijas priekšlikumā par līdzdalības noteikumiem programmā "Apvārsnis 2020" (sk. 17.–20. punktu). 99. Komisija dažos gadījumos ir spējusi pielāgot Septītās pamatprogrammas noteikumus atbalsta saņēmēju praksei, bet nākotnē jādara vairāk, lai maksimāli izmantotu priekšrocības. Palāta norāda, ka, lai gan Septītās pamatprogrammas sagatavošanas aktos Komisija saskaņotībai piešķir lielu nozīmi, dažiem Septītās pamatprogrammas īstenošanas aspektiem trūkst saskaņotības. Septītās pamatprogrammas atbalsta saņēmēji saskaras ar atšķirībām, ko izraisa Komisijas dienestu relatīvā autonomija. Izveidojot RCC kā augsta līmeņa komiteju ar vispārēju atbildību, ir veikts solis pareizajā virzienā, lai novērstu nesaskaņotus noteikumus; tomēr atšķirīgas prakses noteikšanas mehānismi ir vāji (sk. 21.–44. punktu). 1. IETEIKUMS Lai labāk saskaņotu pamatprogrammas noteikumus ar atbalsta saņēmēju praksi, Komisijai pamatprogrammā "Apvārsnis 2020" jātiecas - turpināt pūliņus, lai nodrošinātu, ka tiek pieņemta saņēmēju prakse; - mazināt prasības, kas atbalsta saņēmējiem ir jāizpilda, lai sertificētu savu izmaksu aprēķināšanas metodiku; - nodrošināt, lai metodikas sertifikāti sniegtu skaidrus ieguvumus samazināta administratīvā sloga izteiksmē, tādējādi atbalsta saņēmējiem, iegūstot šādu sertifikātu, būtu skaidra izmaksu lietderība; - ja tas ir pamatoti, pieņemt valstu pašreizējo praksi, piemēram, vidējo personāla izmaksu metodiku, lai panāktu turpmāku vienkāršošanu attiecībā uz tiem atbalsta saņēmējiem, kuri to izmanto. 2. IETEIKUMS Komisijai jāuzlabo saskaņotība Septītās pamatprogrammas pārvaldībā. RCC ieviešana ir virzība uz priekšu. Komisijai padziļināti jāanalizē procedūras ar mērķi noteikt un novērst jebkādas novirzes. Izņēmumiem ir jābūt skaidri pamatotiem. Komisijai citu pētniecības instrumentu (KTI, struktūrfondu) īstenošana labāk jāsaskaņo ar pamatprogrammām (Septīto pamatprogrammu un "Apvārsnis 2020") kā labs paraugs tam, kā, izmantojot noteikumu pielāgošanu, pievērsties Eiropas Pētniecības telpas mērķim par labāku saskaņotību. 100. Komisijas veiktā Septītās pamatprogrammas procesu pārvaldība dažās galvenajās jomās nav pietiekami spēcīga. No vienas puses, procesa izstrāde, uzlabošana un informācija ir spēcīgas jomas, kurās ir maz trūkumu. No otras puses, Komisija nav pilnībā saskaņojusi resursus, lai atbalstītu Septītās pamatprogrammas procesus. Administratīvo instrumentu nepietiekamas saskaņotības un uzņēmējdarbības procesa pārvaldības instrumentu trūkuma dēļ var būt kavēta efektīva īstenošana. Komisijā ir daži progresīvu instrumentu paraugi, no kuriem citi dienesti varētu mācīties. Turklāt pazīmes liecina, ka atšķiras personāla izmantojums īpašās programmas "Sadarbība" dažādās tēmās. Palāta savā analīzē izmantoja darba pamatslodzes rādītājus, kuri norāda, ka dažu tēmu īstenošanai ir izmantoti pārāk lieli darbinieku resursi uz citu tēmu vai Komisijas pasākumu rēķina (sk. 45.–55. punktu). 3. IETEIKUMS Lai uzlabotu procesa efektivitāti, Komisijai jānodrošina pienācīga resursu saskaņošana: - Komisija jau ir sākusi izstrādāt jaunu IT instrumentu paaudzi programmai "Apvārsnis 2020". Lai dotu iespēju efektīvi īstenot procesus, Komisijai jāievieš tādi instrumenti, kas integrē uz ārpusi vērsto dienestu, iekšējo dienestu un darbplūsmas funkcijas un kam ir elastīga struktūra, lai ļautu veikt ātrus atjauninājumus, neradot negatīvu ietekmi uz darbību raitu norisi; - attiecībā uz personālu Komisijas ģenerāldirektorātiem ir jāvienojas par darba slodzes rādītājiem, kas veidotu pamatu pamatprogrammas pārvaldībai nepieciešamā personāla objektīvam novērtējumam. Pamatojoties uz šiem rādītājiem, Komisijai ir jāveic pētījums nolūkā noteikt tos dienestus vai direktorātus, kuros darbinieku ir par daudz un no kuriem darbiniekus var pārcelt uz tām jomām, kurās darbinieku ir par maz, vai uz citiem Komisijas pasākumiem. 101. Lai gan Septītās pamatprogrammas darbības gaitā apstrādes termiņi ir saīsinājušies, 2012. gadā tie ir tikai pietuvojušies deviņiem mēnešiem. Revīzija ir uzsvērusi vairākus cēloņus, kas rada ilgākus dotāciju piešķiršanas termiņus, kā arī paraugpraksi darbā ar tiem cēloņiem, kurus var novērst. Šī jautājuma risināšanā galvenā nozīme ir vadības uzmanībai, kas pievērsta šai problēmai, un tādas vides esamībai, kura dod iespēju efektīvi apmainīties ar labu praksi. Ievērojamās atšķirības dažādos direktorātos attiecībā uz kopējo maksājuma veikšanas termiņu arī norāda uz iespējamiem uzlabojumiem (sk. 56.–66. punktu). 4. IETEIKUMS Apstrādes termiņu, jo īpaši dotācijas piešķiršanas termiņa, samazināšana prasa, lai procesi tiktu maksimāli automatizēti un konsekventi īstenoti visos Komisijas dienestos. Šajā nolūkā Komisijai jānovērtē, vai harmonizētāks pienākumu sadalījums starp dienestiem uzlabotu procesu efektivitāti. Komisijai jānodrošina, lai pienākumu sadalījums būtu optimizēts, ņemot vērā pamatprogrammā "Apvārsnis 2020" paredzētās izmaiņas. Tas dos iespēju viegli veikt paraugprakses apmaiņu starp dienestiem un radīs vienādus apstākļus, lai tiešā veidā varētu salīdzināt tādu dažādu organizatorisko struktūru veikumu, kuras īsteno vienu un to pašu programmu. Tas nodrošinās arī ieguvumu sakarā ar mazāku sarežģītību, kas savukārt veicinās to, ka pamatprogramma kļūs produktīvāka (piemēram, elektronisko darbplūsmas instrumentu izveide būs vienkāršāka). 102. Projektu atlasei un pēcpārbaudei piemērotā kvalitātes kontrole darbojas labi. Komisija savā pieejā novērtējumam ievēro labāko starptautisko praksi. Revīzijā tika konstatēta viena konkrēta nepilnība kvalitātes kontroles īstenošanā, un tā attiecas uz ekspertu atlases galveno rīku. Attiecībā uz finanšu kontroli ir būtiskas atšķirības Septītās pamatprogrammas un valsts finansēšanas aģentūru kontroles modeļu starpā. Septītās pamatprogrammas kontroles modelī vairāk paļaujas uz kontroli, ko veic pēc maksājuma, un mazāka nozīme piešķirta kļūdu riskam. Valsts finansēšanas aģentūru uz riska novērtējuma balstītā kontroles stratēģija ļauj tām koncentrēt savus kontroles pasākumus uz tiem atbalsta saņēmējiem, kuri pakļauti lielākam riskam, un samazināt pārbaužu radīto slogu "mazāk riskantiem" atbalsta saņēmējiem (sk. 67.–83. punktu). 5. IETEIKUMS Komisijai jāpanāk, lai tās kontroles pasākumi būtu vairāk orientēti uz riska novērtējumu. Uzmanības centrā ir jāizvirza mērķis koncentrēt kontroli uz tiem atbalsta saņēmējiem, kuriem potenciāli ir lielāks riska faktors, un samazināt slogu mazāk riskantiem atbalsta saņēmējiem. Atbalsta saņēmēji jākvalificē pēc kategorijām, kas pamatojas uz vispārējā riska profilu un Komisijas pieredzi attiecībā uz atbalsta saņēmēja kontroles vidi. Sadarbība ar valsts finansēšanas aģentūrām varētu sniegt papildu informāciju par atbalsta saņēmēju risku un, iespējams, varētu arī samazināt kontroles radīto slogu attiecībā uz dažiem atbalsta saņēmējiem. Attiecībā uz ex post pārbaudēm Komisijai ir jāpaplašina savs vienotais reprezentatīvais pārbaužu paraugs, lai tas aptvertu visas Septītās pamatprogrammas daļas. 103. Abi jaunie instrumenti, ko Palāta analizēja šajā revīzijā, ir parādījuši savas iespējas uzlabot situāciju pētniecības finansējuma jomā. Šie instrumenti ir apmierinājuši tās prasības, kuru dēļ tie tika izveidoti. Dažos gadījumos tie ļoti veiksmīgi piesaistījuši īpašu atbalsta saņēmēju grupu (piemēram, MVU). Tomēr KTI īstenošanu ir negatīvi ietekmējis pārāk sarežģītais tiesiskais regulējums (sk. 84.–93. punktu). 6. IETEIKUMS Palāta iesaka, lai budžeta iestādes un Komisija saskaņotu KTI (un visu turpmāk paredzēto līdzīgo instrumentu) tiesisko regulējumu ar to darbinieku skaitu. Jo īpaši ir jāracionalizē prasības, kuras tiešā veidā nekalpo mērķim nodrošināt pareizu kontroli. Jāpalielina par ikdienas vadību atbildīgā izpilddirektora pilnvaras, ļaujot valdei koncentrēties tikai uz operatīviem un stratēģiskiem jautājumiem. 104. Rūpīgi jāapsver RSFF riska ietekme un iespējamā izspiešana no jomas. Komisija nav pietiekami demonstrējusi, ka RSFF nodrošinātais finansējums veicina ieguldījumus augstākā apmērā, nekā saņēmēji būtu ieguldījuši arī bez publiskajiem naudas līdzekļiem (sk. 94.–97. punktu). 7. IETEIKUMS Lai maksimāli palielinātu RSFF ietekmi un līdz minimumam samazinātu izspiešanas no jomas risku, Komisijai jādemonstrē, ka tā orientējas uz tiem atbalsta saņēmējiem, kuriem nav iespēju nodrošināt aizdevuma finansējumu no komerciāliem un citiem aizdevējiem. Turklāt juridiskajā pamatā skaidrāk jāizklāsta riska sadales kārtība starp Komisiju un EIB, kā tas ir izdarīts attiecībā uz dažiem citiem Komisijas pārvaldītajiem finanšu instrumentiem. Šo ziņojumu 2013. gada 19. marta sēdē Luksemburgā pieņēma Revīzijas palātas IV apakšpalāta, kuru vada Revīzijas palātas loceklis Louis GALEA. Revīzijas palātas vārdā — +++++ TIFF +++++ priekšsēdētājs Vítor Manuel da Silva Caldeira [1] Piemēram, ilgtspējīga attīstība, klimata pārmaiņas, enerģētika, transports, sabiedrības veselības aizsardzība, informācijas tehnoloģijas un biotehnoloģija. [2] I pielikums Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Lēmumam Nr. 1982/2006/EK par Eiropas Kopienas Septīto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads) (OV L 412, 30.12.2006., 1. lpp.). [3] Šajā summā neietilpst Septītās pamatprogrammas Euratom budžets, kas tajā pašā laikposmā nodrošinās vēl 5,3 miljardus EUR. [4] Šveice, Izraēla, Norvēģija, Islande, Lihtenšteina, Turcija, Horvātija, bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika, Serbija, Albānija, Melnkalne, Bosnija un Hercegovina, Fēru salas un Moldova. [5] Iniciatīvas saskaņā ar LESD 185. pantu (185. panta iniciatīvas) dod iespēju ES sniegt atbalstu dalībvalstu pētniecības un attīstības programmu kopīgā īstenošanā. Īstenošanu pārvalda īpašas īstenošanas struktūras. [6] Tiek finansēts no īpašās programmas "Idejas", ko īsteno Eiropas Pētniecības padome un tās izpildaģentūra. [7] Ar terminiem "teorētisks" vai "progresīvs" apzīmē tādus pētījumus zinātnē un tehnoloģijā, kuri iziet ārpus izpratnes robežām, ietiecoties jaunās jomās, un kuriem raksturīga robežu neesamība starp disciplīnām. [8] No 39 % Ceturtajā pamatprogrammā līdz 31 % Sestajā pamatprogrammā. Avots: Septītās pamatprogrammas starpposma vērtējums — Ekspertu grupas ziņojums, 2012. gada 12. novembris. [9] Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1906/2006, ar ko paredz noteikumus uzņēmumu, pētniecības centru un universitāšu līdzdalībai Septītās pamatprogrammas darbībās un pētījumu rezultātu izplatīšanai (2007. līdz 2013. gads) (OV L 391, 30.12.2006., 1. lpp.). [10] Piemēram, vadības deleģēšana koordinatoriem un revīzijas sertifikātu lietošana vai Marijas Kirī vārdā nosaukto darbību kopuma vienkāršošana. Marijas Kirī vārdā nosaukto darbību kopums tagad ir īpašās programmas "Cilvēki" sastāvdaļa. [11] [12] Saskaņā ar centralizētu pārvaldību budžetu īsteno vai nu tiešā veidā Komisija, vai arī netieši aģentūras vai citas struktūras, kurām Komisija ir deleģējusi savas pilnvaras. [13] Īpašais ziņojums Nr. 1/2004 par netiešo darbību pārvaldību pētniecības un tehnoloģiju izstrādes jomā saskaņā ar Piekto pamatprogrammu pētniecībai un tehnoloģiju attīstībai (1998. līdz 2002. gads) kopā ar Komisijas atbildēm (OV C 99, 23.4.2004., 1. lpp.). [14] ENIAC dalībvalstis ir Beļģija, Čehijas Republika, Vācija, Igaunija, Īrija, Grieķija, Spānija, Francija, Itālija, Latvija, Ungārija, Nīderlande, Austrija, Polija, Portugāle, Rumānija, Slovākija, Somija, Zviedrija, Apvienotā Karaliste un Norvēģija. [15] Zinātnisko tēmu precizēšana un darba programmu noteikšana neietilpa revīzijas tvērumā. [16] SEC(2005) 431, COM(2005) 705 galīgā redakcija, SEC(2005) 430 galīgā redakcija, COM(2010) 187 galīgā redakcija. [17] Secinājumi par vienkāršotām un efektīvākām programmām Eiropas pētniecības un inovācijas atbalstam, 2010. gada 26. maija 3016. Konkurētspējas padomes sanāksme, Eiropas Parlamenta Ziņojums par pētniecības pamatprogrammu īstenošanas vienkāršošanu, 2010/2079(INI). [18] "Palāta uzskata, ka izmaksu finansēšanas modeļa būtiskas vienkāršošanas rezultātā palielināsies uzticēšanās šim modelim, mazināsies pārkāpumu risks līdzekļu saņēmēju izmaksu deklarācijās, mazināsies projektu grāmatvedības sarežģītība un atkritīs vajadzība pēc vairākiem pārbaudes pasākumiem, kas jāveic saskaņā ar patlaban spēkā esošo Septītās pamatprogrammas finansēšanas modeli, tādējādi veicinot un paātrinot pieteikšanās procesu." Papildu informācijai sk. Palātas Atzinumu Nr. 6/2012 par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, kurā izklāstīti dalības un pētījumu rezultātu izplatīšanas noteikumi attiecībā uz pētniecības un inovācijas pamatprogrammu "Apvārsnis 2020" (2014.–2020. gads) (OV C 318, 20.10.2012., 1. lpp.). [19] SEC(2005) 431 galīgā redakcija, 2.5. iedaļa. [20] Piemēram, Eiropas Parlamenta 2007. gada vispārīgā budžeta izpildes 117. punkts, 2008/2186(DEC); COM(2010) 187 galīgā redakcija; Eiropas Parlamenta ziņojums par pētniecības pamatprogrammu īstenošanas vienkāršošanu (2010/2079(INI)); Secinājumi par vienkāršotām un efektīvākām programmām, kas atbalsta Eiropas pētniecību un inovāciju, (pieņemti Konkurētspējas padomes 3016. sanāksmē 2010. gada 26. maijā). [21] Sertifikācijas mehānisma paredzētais tvērums bija ierobežots un paredzēts dalībniekiem ar vairākām apjomīgām daļām, proti, ar 8 daļām virs EUR 375 000. [22] Eiropas Revīzijas palātas pārskats par 2010. finanšu gadu (OV C 326, 10.11.2011.). [23] Eiropas Parlaments 2009. gada aprīlī norādīja, ka saņēmējiem būtu jāļauj lietot savu vidējo izmaksu metodiku, un aicināja "Komisiju sākt procedūru, lai padarītu Septītās pamatprogrammas noteikumus savietojamus ar vispārīgo uzņēmējdarbības praksi, kas ļauj aprēķināt un iekļaut rēķinā vidējās stundu likmes atbilstīgi izmaksu centriem" (Avots: Eiropas Parlamenta 2007. gada vispārējā budžeta izpilde, 2008/2186(DEC)). Lēmumu (C(2011) 174) par šīs prasības izpildi pieņēma 2011. gada janvārī. [24] Valsts kontaktpunkti darbojas visās dalībvalstīs. Tie ir Septītās pamatprogrammas atbalsta struktūras, kas pētniekiem un uzņēmējiem sniedz praktisku informāciju par viņu līdzdalību Septītajā pamatprogrammā. [25] SEC(2005) 431. [26] COM(2005) 705. [27] SEC(2005) 431; COM(2005) 705. [28] Septītās pamatprogrammas starpposma novērtējums, 56. lpp. [29] Finanšu validācijas pārbaudes pamatā ir vairāku finanšu rādītāju kombinācija, ko veido likviditāte, maksātspēja, rentabilitāte, naudas plūsma un neto darbības peļņa. [30] Vienotā noskaidrošanas centra mērķis bija garantēt, ka tiek konsekventi un vienoti interpretētas līgumslēgšanas tiesības, ko saņēmējiem piešķīrusi Komisija, jo īpaši attiecībā uz juridiskajiem un finanšu noteikumiem. [31] Lēmums Nr. 1982/2006/EK. [32] Septītā pamatprogramma nodrošinās aptuveni 10 % no dalībvalstu finansējuma 2013. gadā. Avots: Septītās pamatprogrammas starpposma vērtējums — Ekspertu grupas ziņojums. [33] Septītās pamatprogrammas Regulas (EK) Nr. 1906/2006 5. apsvērums. [34] Septītās pamatprogrammas lēmuma 21. apsvērums. [35] Bezpeļņas sabiedriskas struktūras, vidējās un augstākās izglītības iestādes, pētniecības organizācijas un MVU. [36] Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Regulas (EK) Nr. 1080/2006 par Eiropas Reģionālās attīstības fondu un Regulas (EK) Nr. 1783/1999 atcelšanu 7. panta 4. punkts (OV L 210, 31.7.2006., 1. lpp.). [37] Process tiek definēts kā "strukturēts, mērīts darbību kopums, kas izveidots, lai radītu konkrētu tiešo rezultātu konkrētam klientam." Avots: Davenport, T.H., Process innovation: Reengineering work through information technology, Harvard Business School Press. [38] Šie pieci aspekti pamatojas uz procesa vadības praksi gan publiskajā (t. i., Komisijas iekšējās kontroles standarti, Apvienotās Karalistes augstākās revīzijas iestādes pārvaldības procesa gatavības shēma), gan privātajā sektorā (t. i., Hammer:The Process Audit, Harvard Business Review; 2011-12 Criteria for performance excellence, Baldrige Performance Excellence Program). [39] Biežāku ziņojumu un zinātnisko pārskatu sniegšanu lieto Komunikācijas tīklu, satura un tehnoloģiju ĢD. [40] Hammer, M. "The Process Audit" ["Procesa revīzija"], Harvard Business Review, 2007. gada aprīlis. [41] Komisijas iekšējās kontroles standarts nr. 7 "Darbības struktūra" — ieteikumi efektivitātei. [42] Uz ārpusi vērsto dienestu IT rīki sekmē mijiedarbību ar saņēmējiem. Iekšējo dienestu IT rīki ir atbalsts Komisijas personālam iekšējo dienesta funkciju izpildē. UPV IT rīku mērķis ir automatizēt darbplūsmu un tādējādi paātrināt administratīvos procesus. Tie arī ļauj vadībai labāk uzraudzīt darbplūsmas. [43] Komisijas iekšējās kontroles standarts nr. 3 "Darbinieku sadalījums un mobilitāte", Prasības. [44] Komisijas iekšējās kontroles standarts nr. 8 "Procesi un procedūras". [45] Lēmuma Nr. 1982/2006/EK 23. apsvērums. [46] Regulas (EK) Nr. 1906/2006 19. apsvērums. [47] SEC(2005) 430, 1. pielikums, 42. lpp. [48] SEC(2009) 477 galīgā redakcija, 3. lpp. [49] Webcorda, projekti, kuros pārrunas veiksmīgi noslēgušās pirms 2012. gada maija beigām. [50] REA un Uzņēmējdarbības un rūpniecības ĢD tiek aplūkoti kopā, jo tie kopīgi pārvalda vienas un tās pašas tēmas īpašajā programmā "Sadarbība". To DPT ir garāks daļēji drošības apstiprināšanas procedūras dēļ, kas jāveic visiem drošības tēmas projektiem. Kosmosa tēmas projektiem, kuros nav drošības procedūras, kas kavē sarunu noslēgšanas procesu, nesenais vidējais DPT bija 350 dienas. [51] Piemēram, "vienkāršāka mazo konsorciju vadība dod iespēju samazināt vidējo laikposma ilgumu dotācijas piešķiršanai." Avots: COM(2010) 187. [52] SEC(2009) 477 galīgā redakcija. [53] Sākot no 2009. gada trešā ceturkšņa, Komisija samazināja termiņus starpposma un galīgo maksājumu veikšanai līdz 90 dienām, lai veicinātu ekonomikas atlabšanu. Tiesiskajā pamatā noteiktais termiņš ir 105 dienas. (Komisijas 2002. gada 23. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2342/2002, ar ko paredz Finanšu regulas īstenošanas kārtību, 106. pants (OV L 357, 31.12.202., 1. lpp.), dotācijas nolīguma parauga 2. pielikuma II.14.–II.19. pants). [54] Regula (EK) Nr. 1906/2006. [55] Te ietilpst ekspertu identificēšana, izmantojot zinātniskas publikācijas, kas saistītas ar konkursa tēmu (piemēram, daba, zinātne), zinātņu tīmekļa vietnes (piemēram, PubMed, ISI zināšanu tīmeklis un SCOPUS), dalību konferencēs, sociālās saziņas līdzekļus un internetu, lai pārbaudītu papildinformāciju par ekspertu. [56] Vispārīgi nosacījumi, kas piemērojami neatkarīgu ekspertu iecelšanai, kā precizēts "Iesniegšanas noteikumos". [57] Palātas Atzinuma Nr. 1/2010 21. punkts. [58] Palātas Atzinuma Nr. 1/2010 12. punkts. [59] Ex ante pārbaudes ir finanšu pārbaudes, ko veic pirms vienošanās par dotācijas piešķiršanu parakstīšanas vai pirms maksājuma veikšanas. To pamatā var būt iestādes pārbaudes (piemēram, juridiskā un finansiālā apstiprinājuma pārbaudes) vai projektu pārbaudes. [60] Ex post pārbaudes tiek veiktas pēc tam, kad atbalsta saņēmējiem ir atlīdzināti izmaksu deklarācijās norādītie maksājumi. [61] Palātas pārskata par 2011. finanšu gadu 8.20. punkts. [62] DFG un Francijas Nacionālā pētniecības aģentūra. [63] SNF. [64] SNF, Apvienotās Karalistes pētniecības padomes. [65] Septītās pamatprogrammas ex post revīzijas stratēģija 2009.–2016. gadam. [66] Papildus reprezentatīvajām ex post pārbaudēm dienesti var izmantot arī koriģējošās ex post pārbaudes, lai iegūtu papildu pārliecību par savu kontroles sistēmu pareizu darbību. [67] Gan Eiropas Parlaments, gan Padome, kā arī vairākas dalībvalstis (piemēram, Vācija, Apvienotā Karaliste, ES12, Somija) un paplašināšanās valstis aicināja samazināt revīzijas intensitāti programmas "Apvārsnis 2020" sagatavošanas laikā. [68] Padomes 2006. gada 19. decembra Lēmums Nr. 2006/971/EK par īpašo programmu "Sadarbība", ar ko īsteno Eiropas Kopienas Septīto pamatprogrammu pētniecībai, tehnoloģiju attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007.–2013. gads) (OV L 400, 30.12.2006., 86. lpp.) [69] Ziņojumi par kopuzņēmumu gada pārskatiem par 2011. finanšu gadu kopā ar šo kopuzņēmumu atbildēm (OV C 6, 10.1.2013., 1., 9., 18., 27., 36., 46. un 56. lpp.). [70] RSFF ikgadējais ex post operatīvais pārskats par 2011. gadu. [71] 19 dalībvalstis, Izraēla un Turcija. [72] Eiropas Komisijas ziņojums par ETP un KTI: valsts un privātās pētniecības un attīstības partnerību veicināšana, lai stimulētu Eiropas rūpniecisko konkurētspēju, (pārskatīts 2006. gada martā), SEC(2005) 800. [73] Aprēķins pamatojas uz Eiropas Revīzijas palātas veikto 2008., 2009. un 2010. gada analīzi, kas aptver 22 aģentūras. [74] Civildienesta noteikumi un pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtība, ko piemēro ES iestāžu darbiniekiem. [75] Kā ziņots pārrunās ar rūpniecības ekspertiem. [76] To apstiprināja Komisija: "[KTI] iekšējās struktūras vēl nedarbojās optimāli, un tām vēl arvien jāatgūstas no sākotnējās darbību kavēšanās". Avots: Komisijas dienestu darba dokuments, kas pievienots gada ziņojumam par Kopīgo tehnoloģiju ierosmju kopuzņēmumu panākto progresu 2010. gadā, SWD(2012) 105. [77] Lēmuma 2006/971/EK III pielikums. [78] 72 % RSFF atbalsta saņēmēju vai nu nepiekrīt vai kategoriski nepiekrīt paziņojumam, ka viņiem nebija pieejami citi aizņēmuma finansējuma avoti. [79] Tikai diviem aizdevumiem, kuru kopējā vērtība ir 70 miljoni EUR, ir bijis vērtības samazinājums. Tas veido 7 % no ES ieguldījuma RSFF radīto zaudējumu segšanai un 1,4 % no kopējiem maksājumiem. -------------------------------------------------- I PIELIKUMS PĀRSKATS PAR REVĪZIJAS PIEEJU +++++ TIFF +++++ Piezīme. Skaitļi iekavās norāda pielikuma punktu, kurā ir minētās metodikas apraksts. REVĪZIJAS PIERĀDĪJUMU VĀKŠANAS METOŽU APRAKSTS SĀKOTNĒJAIS PĒTĪJUMS 1. Pirms galvenā pētniecības darba uzsākšanas tika veikts sākotnējais pētījums, lai noteiktu galvenos riskus, kas saistīti ar Septītās pamatprogrammas efektīvu īstenošanu. Šī izpētes darba pamatā bija dokumentu pārbaude un pārrunas ar Komisijas darbiniekiem, kuri iesaistīti Septītās pamatprogrammas īstenošanas galvenajās jomās, ar darbiniekiem, kuri nodarbojas ar pētniecības jautājumiem vairākās pastāvīgajās pārstāvniecībās, ar darbiniekiem no Valsts Pētniecības un inovācijas sadarbības birojiem Briselē un ar tādu galveno atbalsta saņēmēju pārstāvjiem kā, piemēram, universitātes, pētniecības organizācijas un privātas uzņēmējsabiedrības. VALSTS FINANSĒŠANAS AĢENTŪRU APMEKLĒJUMI SALĪDZINOŠAS VĒRTĒŠANAS NOLŪKĀ 2. Lai veiktu salīdzinājumu ar Septītās pamatprogrammas līdzdalības noteikumiem un Komisijas procesiem, salīdzinošai analīzei tika izraudzītas piecas valstis, ņemot vērā pētniecības finansēšanas sistēmas kvalitāti attiecīgajā valstī. Šajās piecās valstīs tika identificētas kopumā 10 pētniecības finansēšanas a