Tā kā internets pēc būtības ir "bezrobežu" vide, cilvēki nesaprot, kāpēc tā. Šī situācija var novest pie tehnisku “apejošu risinājumu”, piemēram, virtuālo privāto tīklu (VPN), izmantošanas, lai piekļūtu saturam, kas nav pieejams piederības valstī, kā arī var veicināt pirātismu. Vēl viens piemērs, kas ilustrē pašreizējo situāciju, ir darbu skaits, kas tikai iegūtu no to plašākas pieejamības visā ES, bet kuri nav pieejami izplatīšanas komerckanālos.

Autortiesības nodrošina atlīdzību par jaunradi un ieguldījumiem radošā darbā tapušā saturā. Pamats Eiropas radošo nozaru konkurētspējai visā pasaulē ir autortiesību regulējums, kas nodrošina augstu aizsardzības līmeni . Līdz ar iekšējā tirgus principiem, kas paredz preču un pakalpojumu brīvu apriti, ES konkurences noteikumiem un mūsu plašsaziņas līdzekļu un kultūras politiku autortiesības ir neatņemama tā noteikumu kopuma sastāvdaļa, kas reglamentē radošā darbā tapuša satura apriti visā ES. Mijiedarbība starp autortiesībām un šīm citām politikas jomām nosaka to, kā no darbu ražošanas un izplatīšanas tiek iegūta vērtība un to kā tā tiek sadalīta starp tirgus dalībniekiem.

Internets ir kļuvis par svarīgu izplatīšanas kanālu. 2014. gadā 49 % no Eiropas Savienības interneta lietotājiem to izmantoja, lai piekļūtu mūzikai, videomateriāliem un spēlēm tiešsaistē. Ir nostiprinājušies tādi uzņēmējdarbības modeļi un tādi tirgus dalībnieki, piemēram, tiešsaistes platformas, kuri nebija iedomājami vien pirms 15 gadiem. Patlaban līdztekus taustāmiem formātiem, piemēram, grāmatām un DVD diskiem, tiešsaistes pakalpojumi ir parastais kanāls, kuru patērētāji izmanto, lai baudītu radošo saturu digitālā formātā. Satura digitāla kopēšana ir vienkārša un ātra. Bieži vien cilvēki vēlas piekļūt digitālajam saturam no vairākām ierīcēm, jebkurā laikā un jebkur vienotajā tirgū. Kad tas nav iespējams, to ir grūti saprast.

Tomēr pieaug bažas par to, vai ar pašreizējiem ES autortiesību noteikumiem var nodrošināt, lai vērtība, kas tiek radīta, izmantojot dažus no jaunajiem tiešsaistes satura izplatīšanas veidiem, tiktu sadalīta godīgi, jo īpaši gadījumos, kad tiesību subjekti nevar noteikt licencēšanas nosacījumus un kā līdzīgs ar līdzīgu risināt sarunas ar potenciālajiem lietotājiem. Šī situācija nav saderīga ar digitālajam vienotajam tirgum izvirzītajiem mērķiem nodrošināt iespējas visiem un atzīt satura vērtīgumu un ieguldījumu tā radīšanā. Tas nozīmē arī, ka dažādi tirgus dalībnieki, kas izmanto tos pašus izplatīšanas veidus, nav vienlīdzīgās pozīcijās.

Priekšnosacījums tam, lai tirgus labi funkcionētu no autortiesību viedokļa, ir iespēja tiesību subjektiem licencēt savu saturu, tostarp to, ko izplata tiešsaistē, un saņemt samaksu par tā izmantošanu. Bagātīgs un daudzveidīgs radošais saturs un novatoriski tiešsaistes pakalpojumi iet roku rokā. Gan radošais saturs, gan tiešsaistes pakalpojumi ir svarīgi izaugsmei un nodarbinātībai un interneta ekonomikas panākumiem.

Komisija izvērtēs, vai ir vajadzīgi pasākumi, lai nodrošinātu, ka gadījumos, kad dalībvalstis nosaka nodevas par privātu kopēšanu un reprogrāfiju, lai maksātu kompensācijas tiesību subjektiem, to atšķirīgās sistēmas vienotajā tirgū darbotos labi un neradītu šķēršļus brīvai preču un pakalpojumu apritei. Jautājumi, kas varētu būt jārisina, ietver saikni starp kompensāciju un kaitējumu tiesību subjektiem, saistību starp līgumisku vienošanos un nodevu sadali, dubultus maksājumus, pārredzamību patērētājiem, izņēmumus un kompensācijas sistēmu principus, kā arī diskriminācijas aizliegumu attiecībā pret pilsoņiem un trešo valstu pilsoņiem iekasēto nodevu sadalē. Komisija arī rosinās diskusiju par to, kā nodevas efektīvāk sadalīt tiesību subjektiem.

Autortiesību noteikumu sadrumstalotība ES jo īpaši ir redzama izņēmumu jomā. Eiropas Savienības tiesību aktos noteiktie izņēmumi dalībvalstīm vairumā gadījumu nav obligāti jāīsteno. Bieži vien izņēmumi nav precīzi noteikti. Tādējādi izņēmums kādas valsts tiesību aktā var nebūt ietverts kaimiņvalsts tiesību aktā vai arī tam var būt piemēroti atšķirīgi nosacījumi, vai arī var atšķirties tā tvērums. Dažos gadījumos kāda konkrēta izņēmuma īstenošana dalībvalstu tiesību aktos ir šaurāka nekā noteikts ES tiesību aktos. Vairums izņēmumu nav spēkā ārpus konkrētās dalībvalsts. Dažus no tiem var vajadzēt izvērtēt no jauna, ņemot vērā šodienas tehnoloģisko realitāti.

Jāņem vērā arī citi faktori. Piemēram, audiovizuālajā nozarē svarīga nozīme ir darbu "gatavībai tirgum", t. i., cik pamanāmi tie ir potenciālajiem licencētājiem un cik viegli tos ir licencēt, kā arī to pieejamībai formātos un katalogos, kas ir gatavi lietošanai. Vēl viena problēma ir plaisa starp satura piedāvājumiem un to, kā potenciālās auditorijas tos izmanto. Pirmkārt, pat tad, ja tie jau tiek izplatīti tiešsaistē, cilvēkiem ir jāspēj darbus viegli atklāt un atrast, un tiem ir jābūt viņiem saprotamā valodā. Kopumā trūkst saiknes starp līdzekļiem, kas palīdz veidot no kultūras viedokļa daudzveidīgu produkciju, un rīcību tās aprites un piekļūstamības nodrošināšanai.

Jaunas Eiropas audiovizuālās nozares produkcijas finansēšana lielā mērā pamatojas uz teritoriālu licencēšanu apvienojumā ar teritoriālu ekskluzivitāti, ko piešķir atsevišķiem izplatītājiem vai pakalpojumu sniedzējiem. Eiropas audiovizuālā nozare to uzskata par nepieciešamu, lai saglabātu ilgtspējīgu finansējumu, tomēr tas var liegt pakalpojumu sniedzējiem un izplatītājiem nodrošināt pakalpojumu pārrobežu "pārnesamību" vai neļaut piedāvāt savus pakalpojumus citās dalībvalstīs. Attiecībā uz komerciāli nepieejamiem darbiem vispārīgās grūtības saistībā ar to licencēšanu digitalizācijai un pieejamības nodrošināšanu pirmkārt jau vietējā tirgū pastiprina juridiskie jautājumi, kas ietekmē to pārrobežu pieejamību. Tas ierobežo kultūras mantojuma pieejamību tiešsaistē.

Šādai situācijai ir vairāki iemesli, un tie ir gan juridiski, gan saistīti ar tirgu (tostarp iesaistīto pušu relatīvo ietekmi tirgū). No autortiesību viedokļa svarīgs aspekts ir tiesību uz izziņošanu sabiedrībai un jēdziena "darīt pieejamu" definēšana. Šīs tiesības reglamentē ar autortiesībām aizsargāta satura izmantošanu digitālajās pārraidēs. Tādējādi no definīcijām ir atkarīgs, kas ir darbība internetā, attiecībā uz kuru radītāji un radošās nozares var pieteikt tiesības un var risināt sarunas par licencēm un atlīdzību. Ir strīdīgas "pelēkās" zonas un nodrošība par to, kā šie jēdzieni ir definēti ES tiesību aktos, jo īpaši to, kuras tiešsaistes darbības uzskata par “izziņošanu sabiedrībai” (un kam tāpēc ir nepieciešama atļauja no tiesību subjektiem) un ar kādiem nosacījumiem. Šie jautājumi rada, no vienas puses, nenoteiktību tirgū un, no otras puses, liek apšaubīt šo tiesību spēju transponēt tiešsaistes pasaulē autortiesību pamatprincipu, ka darbu izmantošanai jāsaņem atļauja un ka par to izmantošanu jāsaņem atlīdzība. Papildus to nozīmīgumam saistībā ar vērtības godīgu sadali tiešsaistes tirgū neskaidrības, kas saistītas ar šo tiesību definēšanu var arī radīt nenoteiktību parastiem interneta lietotājiem.

Plašākā kontekstā situācija rada jautājumus par to, vai pašreizējais tiesību kopums, kas atzīts ES tiesību aktos, ir pietiekams un pārdomāts. Jo īpaši attiecībā uz ziņu apkopotājiem dažās dalībvalstīs ir mēģināts rast risinājumus, tomēr tas saistīts ar lielākas sadrumstalotības risku digitālajā vienotajā tirgū.

Turklāt platformas var arī uzskatīt, ka tās nemaz nav iesaistītas ar autortiesībām saistītās darbībās vai ka to darbības ir tikai tehniskas, automātiskas un pasīvas, kas ļauj tām izmantot atbrīvojumu no atbildības, kas ietverts E-komercijas direktīvā. Tas ir raisījis pieaugošas diskusijas par šā atbrīvojuma tvērumu un tā piemērošanu strauji mainīgajām jauno dalībnieku lomām un darbībām un par to, vai tās pārsniedz vienkāršu mitināšanu vai vienkāršu satura tālāknodošanu.

Vēl viens būtisks jautājums ir taisnīga atlīdzība autoriem un izpildītājiem, kurus var īpaši nelabvēlīgi skart atšķirīgā spēja ietekmēt sarunu gaitu, licencējot vai nododot savas tiesības. Mehānismi, kurus ieinteresētās personas min šajā kontekstā ir, piemēram, noteiktas līgumiskās prakses regulējums, neatsaucamas atlīdzības tiesības, kolektīvās sarunas par atlīdzību un kolektīvs tiesību pārvaldījums.

Komisija domā un konsultējas par dažādiem faktoriem saistībā ar tādas vērtības sadali starp dažādajiem tirgus dalībniekiem, kas radīta ar autortiesībām aizsargātu darbu jauniem tiešsaistes izplatīšanas veidiem. Komisija apsvērs pasākumus šajā jomā līdz 2016. gada pavasarim. Mērķis būs nodrošināt, lai dalībniekiem, kuri piedalās šādas vērtības radīšanā, būtu iespējams pilnībā noskaidrot savas tiesības, tādējādi sekmējot šīs vērtības taisnīgu sadali un pienācīgu atlīdzību par ar autortiesībām aizsargāta satura izmantošanu tiešsaistē. Šajā sakarā Komisija izpētīs, vai ir nepieciešama rīcība, lai definētu tiesības “izziņot sabiedrībai” un “darīt pieejamu”. Tā apsvērs arī, vai ir vajadzīga kāda konkrēta rīcība attiecībā uz ziņu apkopotājiem, tostarp iejaukšanās tiesībās. Tiks izvērtēta arī alternatīvu strīdu izšķiršanas mehānismu nozīme. Komisija ņems vērā dažādos faktorus, kas papildus autortiesību aktiem ietekmē šo situāciju, lai nodrošinātu konsekventu un efektīvu politisko reakciju. Iniciatīvas šajā jomā būs saskaņā ar Komisijas darbu pie tiešsaistes platformām, ko veic digitālā vienotā tirgus stratēģijas satvarā. Komisija arī apsvērs, vai ir nepieciešami ES līmeņa risinājumi, lai palielinātu tiesisko noteiktību, pārredzamību un līdzsvaru sistēmā, kas reglamentē atlīdzību autoriem un izpildītājiem ES, ņemot vērā valstu kompetences.

5. Efektīvas un līdzsvarotas izpildes sistēmas nodrošināšana

Autortiesību, tāpat kā jebkuru citu intelektuālā īpašuma tiesību, ievērošana ir būtiska, lai veicinātu jaunradi un inovācijas un radītu uzticību tirgum. Tiesībām, kuru ievērošanu nav iespējams efektīvi īstenot, ir maza ekonomiskā vērtība, jo īpaši tad, ja tās tiek pārkāptas komerciālā mērogā, neatlīdzinot autoriem, radošajai nozarei un likumīgajiem izplatītājiem par to darbu un ieguldījumiem. Šādi komerciāla mēroga pārkāpumi pašlaik ir ļoti bieži, un tie kaitē ne tikai tiesību subjektiem, bet arī visai ES ekonomikai kopumā. Lai samazinātu pārkāpumu apkarošanas izmaksas, jo īpaši mazajiem uzņēmējiem, un ņemtu vērā aizvien pieaugošo pārrobežu aspektu, ir vajadzīga efektīva un līdzsvarota civiltiesiskās izpildes sistēma, kurā pilnībā ņemtas vērā pamattiesības.

Iedarbīgai atbildei uz šīm problēmām ir vajadzīgi jauni centieni un, iespējams, noteiktu spēkā esošā tiesiskā regulējuma aspektu pārskatīšana. Pieeja "sekot naudai", kas paredz iesaistīt dažādu veidu starpniekpakalpojumu sniedzējus, šķiet īpaši daudzsološs paņēmiens, ko Komisija un dalībvalstis ir sākušas piemērot atsevišķās jomās. Šādā veidā komercpārkāpējiem var atņemt ieņēmumu plūsmas (piemēram, no patērētāju maksājumiem un reklāmas), ko rada to nelikumīgās darbības, un tādēļ šādai pieejai var būt preventīva ietekme. Turklāt šķiet, ka pašreizējais tiesiskais regulējums nav pilnībā piemērots problēmu risināšanai digitālajā vienotajā tirgū, jo īpaši attiecībā uz tiesību saņemt informāciju piemērošanu, aizliegumu piemērošanu un to pārrobežu ietekmi, zaudējumu aprēķināšanu un tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanu. Komisija patlaban izvērtē plašākās intelektuālā īpašuma tiesību sistēmas funkcionēšanu un īsteno sabiedrisko apspriešanu par šiem jautājumiem saskaņā ar digitālā vienotā tirgus stratēģijas un iekšējā tirgus stratēģijas mērķiem. Tāpat ir svarīgi, lai sistēmas, kas ļauj mitināšanas pakalpojumu sniedzējiem izņemt nelikumīgu saturu, kad tāds konstatēts, būtu efektīvas un pārredzamas un nepieļautu likumīga satura kļūdainu izņemšanu. Šādas sistēmas, ko horizontāli piemēro visu veidu nelikumīgam saturam, ir ļoti svarīgas autortiesību īstenošanā, jo ar autortiesībām aizsargāti materiāli veido lielu daļu no satura, uz kuru attiecas paziņojumi.

Komisija nekavējoties rīkosies, lai sadarbībā ar visām iesaistītajām pusēm izveidotu un piemērotu "sekot naudai" mehānismus, kuru pamatā ir pašregulējoša pieeja, un panāktu vienošanās līdz 2016. gada pavasarim. Rīcības kodeksus ES līmenī varētu atbalstīt ar tiesību aktiem, ja tas nepieciešams, lai nodrošinātu to maksimālu efektivitāti. Attiecībā uz intelektuālā īpašuma tiesību, tostarp autortiesību, izpildes nodrošināšanas tiesisko regulējumu Komisija izvērtēs iespējas un līdz 2016. gada rudenim apsvērs nepieciešamību grozīt tiesisko regulējumu, galveno uzmanību pievēršot komerciāla mēroga pārkāpumiem, tostarp, pēc vajadzības precizēt noteikumus par to, kā konstatēt pārkāpējus, pagaidu un piesardzības pasākumu un aizliegumu piemērošanu un to pārrobežu ietekmi, zaudējumu un tiesu izdevumu aprēķināšanu un piešķiršanu. Komisija arī īsteno visaptverošu izvērtēšanu un sabiedrisko apspriešanu par tiešsaistes platformām , kas ietver arī “brīdināšanas un rīcības” mehānismus un jautājumu par rīcības iedarbīguma saglabāšanos laika gaitā (“izņemšanas uz visiem laikiem” princips).

6. Ilgtermiņa redzējuma veicināšana

Autortiesības ilgtermiņā turpinās būt svarīgas ekonomikai, sabiedrībai un kultūrai. Dažās jomās būs jāuzrauga tādu tirgus virzītu risinājumu lietderīgums, kuri rodas, reaģējot uz jaunu pielietojumu rašanos, jo īpaši saistībā ar pārrobežu dimensiju. Vispārīgāk runājot, tā kā tuvinās satura tirgi un mainās lietotāju paradumi, ko veicina tehnoloģiju strauja attīstība, ES vajadzētu būt gatavai reaģēt uz nepieciešamību pēc arī turpmākas valstu autortiesību sistēmu konverģences.

Tikpat svarīgi kā paši noteikumi ir arī tas, lai gan valstu likumdevēji, gan tiesas autortiesību aktus visā ES piemērotu vienoti. Iespējamās grūtības un šķēršļi vienotajam tirgum būtu jākonstatē iespējami ātrāk un jārisina, izmantojot pienācīgus mehānismus. Komisija veicinās strukturētu dialogu starp dalībvalstīm, lai nodrošinātu vienotu izpratni par ES autortiesību aktiem un veicinātu dalībvalstu tiesību aktu konverģenci, tostarp attiecībā uz izpildi.

Komisija turpinās uzmanīgi sekot līdzi tiesiskā regulējuma, tostarp izņēmumu un licencēšanas mehānismu, pieskaņošanai tirgus attīstībai un patērētāju paradumiem. Tas tiks darīts, jo īpaši ņemot vērā jaunas problēmas, kas prasa turpmāku analīzi un uzraudzību. Komisija organizēs dialogus ar ieinteresētajām personām un papildu apspriedes, ja tas būs nepieciešams.

Šī pieeja ir pakāpeniska un tiecas īstenot ilgtermiņa redzējumu par autortiesībām ES. Tas ir redzējums, kurā uz autoriem un izpildītājiem, radošajām nozarēm, lietotājiem un visām ar autortiesībām saistītajām personām attiecas vieni un tie paši noteikumi neatkarīgi no tā, kur ES viņi atrodas. Šajā sakarā Komisija var pieaicināt ekspertus, lai tie palīdzētu noteikt, vai nepieciešamas ES autortiesību noteikumu turpmākas reformas.