Veicināšanas pasākumi ietver iniciatīvas inovācijas paātrināšanai tīras enerģijas jomā un ēku renovācijai Eiropā, kā arī pasākumus, lai veicinātu publiskā un privātā sektora investīcijas un pēc iespējas efektīvāk izmantotu pieejamo ES budžetu, atbalstītu nozares virzītas iniciatīvas konkurētspējas veicināšanai, mazinātu ietekmi uz sabiedrību, ko rada pāreja uz tīru enerģiju, iesaistītu dažādus dalībniekus, tostarp, no vienas puses, dalībvalstu iestādes, vietējās un pilsētu pārvaldes iestādes, kā arī, no otras puses, uzņēmumus, sociālos partnerus un investorus, un maksimāli palielinātu Eiropas vadošo lomu tīras enerģijas tehnoloģiju un pakalpojumu jomā, lai palīdzētu trešām valstīm sasniegt to politiskos mērķus.

Enerģētikas savienības izveide ir ES galvenais darba virziens un ieguldījums pasaules mēroga un visaptverošā pārejā uz mazoglekļa ekonomiku. ES pagājušā gada decembrī palīdzēja panākt vienošanos par Parīzes nolīgumu, un, pateicoties ātrajai ratifikācijai Savienībā, pirmais pasaules mēroga nolīgums par klimata pārmaiņu mazināšanu stājās spēkā nepilnu gadu vēlāk, proti, 2016. gada 4. novembrī. Parīzes nolīgums iezīmē skaidru un tālejošu virzienu ieguldījumiem mazoglekļa inovācijās. Tagad par prioritāti ir uzskatāma to vērienīgo saistību izpilde, kuras ES uzņēmās Parīzes nolīguma ietvaros, un tas lielā mērā ir atkarīgs no sekmīgas pārejas uz tīras enerģijas sistēmu, jo divas trešdaļas no siltumnīcefekta gāzu emisijām rodas enerģijas ražošanas un izmantošanas procesā.

Enerģētikas nozarei ir būtiska nozīme Eiropas ekonomikā — enerģijas cenas ietekmē visas ekonomikas konkurētspēju, un maksa par enerģiju veido vidēji 6 % no mājsaimniecību ikgadējiem izdevumiem. Enerģētikas nozarē ir nodarbināti gandrīz 2,2 miljoni cilvēku vairāk nekā 90 000 uzņēmumos visā Eiropā, radot 2 % no kopējās pievienotās vērtības. Aiz nozares stāv plaukstoša ražošana, kas nodrošina vajadzīgo aprīkojumu un pakalpojumus ne vien Eiropā, bet visā pasaulē. Pateicoties atjaunojamo energoresursu, kā arī energoefektīvu produktu un pakalpojumu attīstībai, Eiropā ir izveidoti jauni uzņēmumi, kas Eiropas iedzīvotājiem rada jaunas nodarbinātības un izaugsmes iespējas. Enerģētikas savienības radītā ietekme nodarbinātības jomā neattiecas tikai uz energoapgādes nozari, tā ir daudz plašāka. Piemēram, ar atjaunojamajiem energoresursiem saistītās nozarēs tieši vai netieši ir nodarbināti vairāk nekā miljons darbinieku un aptuveni miljons darbinieku strādā ar energoefektivitāti saistītā nozarē.

Šī pakete pavērs iespēju paātrināt gan pāreju uz tīru enerģiju, gan izaugsmi un darbvietu radīšanu. Šīs paketes īstenošana ļaus mobilizēt publiskā un privātā sektora papildus investīcijas līdz pat EUR 177 miljardiem gadā, sākot no 2021. gada, un tas var dot šā iekšzemes kopprodukta (IKP) pieaugumu līdz pat 1 % apmērā nākamajos desmit gados un radīt 900 000 jaunu darbvietu. Tas arī nozīmē, ka ES ekonomikas oglekļietilpība 2030. gadā būs vidēji par 43 % zemāka nekā pašlaik un atjaunojamā elektroenerģija veidos aptuveni pusi no ES elektroenerģijas ražošanā izmantotajiem resursiem.

2.Energoefektivitātes izvirzīšana pirmajā vietā

Energoefektivitāte ir visplašāk pieejamais enerģijas avots. Energoefektivitātes izvirzīšana pirmajā vietā atspoguļo faktu, ka lētākais un tīrākais enerģijas avots ir enerģija, kas nav jāsaražo vai jāizmanto. Tas nozīmē, ka ir jānodrošina, lai visā enerģētikas sistēmā tiktu ņemta vērā energoefektivitāte, t. i., tiktu aktīvi pārvaldīts pieprasījums, lai optimizētu enerģijas patēriņu, samazinātu izmaksas patērētājiem un atkarību no importa, vienlaikus uzskatot investīcijas ar energoefektivitāti saistītā infrastruktūrā par rentablu veidu, kā pāriet uz mazoglekļa un aprites ekonomiku. Tas sniegs iespēju tirgū atteikties no jaudas pārpalikuma radīšanas un jo īpaši no enerģijas ražošanas no fosilā kurināmā.

Atbilstīgi Eiropadomes 2014. gada oktobrī paustajam aicinājumam Komisija ir pārskatījusi ES energoefektivitātes mērķrādītāju un uzskata, ka ES būtu jānosaka Savienības līmenī saistošs mērķrādītājs — 30 % ar 2030. gadu. Salīdzinājumā ar 2014. gadā apstiprināto mērķrādītāju (vismaz 27 %), sagaidāms, ka šis palielinājums radīs papildu iekšzemes kopproduktu līdz pat EUR 70 miljardu apmērā un vēl 400 000 jaunu darbvietu, kā arī ES fosilā kurināmā importa izmaksu papildu samazinājumu. Palielinātais mērķrādītājs arī palīdzēs īstenot ES 2030. gadam noteiktos mērķrādītājus attiecībā uz siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu un atjaunojamajiem energoresursiem.

Komisija ierosina pagarināt Energoefektivitātes direktīvā noteiktā energoekonomijas pienākuma spēkā esību arī pēc 2020. gada, nosakot prasību, ka enerģijas piegādes un sadales uzņēmumiem gadā ir jāietaupa 1,5 % enerģijas. Šis pasākums ir uzrādījis pirmos rezultātus saistībā ar privāto ieguldījumu piesaisti un tādu jaunu tirgus dalībnieku rašanās atbalstīšanu, kā, piemēram, energopakalpojumu sniedzēji, tostarp agregatori, tāpēc var paredzēt, ka tas turpinās šādas norises stimulēt arī pēc 2020. gada. Jaunais elektroenerģijas tirgus modelis sekmēs vienlīdzīgu konkurences apstākļu radīšanu pieprasījuma puses dalībai tirgū.

Ar ēkām ir saistīti 40 % no kopējā enerģijas patēriņa, un aptuveni 75 % no tām ir energoneefektīvas. Ēku energoefektivitāti negatīvi ietekmē investīciju trūkums un dažādi šķēršļi. Lai gan regulāri tiek veikti ēku uzturēšanas un uzlabošanas darbi, investīcijas energoefektivitātē nereti tiek ignorētas, jo konkurē ar citām vajadzībām nepietiekama kapitāla apstākļos, trūkst uzticamas informācijas un kvalificētu darbinieku, kā arī pastāv šaubas par iespējamajiem ieguvumiem. Ar pašreizējo ēku renovācijas tempu (aptuveni 1 % renovētu ēku gadā) būtu nepieciešams gadsimts, lai uzlabotu ēku fonda stāvokli līdz modernam, gandrīz nulles enerģijas līmenim. Tīras enerģijas ēkas nenozīmē tikai enerģijas ietaupījumus. Šādas ēkas uzlabo dzīves komfortu un kvalitāti, tajās ir iespējams integrēt atjaunojamus energoresursus, akumulācijas iespējas un digitālās tehnoloģijas, kā arī tās var savienot ar transporta sistēmu. Investīcijas tīras enerģijas ēku fondā var stimulēt pāreju uz mazoglekļa ekonomiku.

Investīciju palielināšana sabiedriskajās ēkās, piemēram, slimnīcās, skolās un birojos, ir atkarīga arī no privātā sektora finansējuma pieejamības un privātajiem energopakalpojumu uzņēmumiem, kas piedāvā tādus inovatīvus mehānismus kā energoefektivitātes līgumi. Energoekonomija var arī labvēlīgi ietekmēt valstu budžetus, jo aptuveni viens miljards euro katru gadu tiek tērēts par energoresursiem šādās sabiedriskajās ēkās. Taču, lai veicinātu ar energoefektivitāti saistītus ieguldījumus publiskā sektora aktīvos, būtu jānosaka pārredzami un skaidri noteikumi par publiskā sektora ieguldījumiem un īpašumu renovācijai piemērojamo statistisko apstrādi. Komisija, cieši sadarbojoties ar dalībvalstīm, analizē to publiskā sektora grāmatvedības noteikumu ietekmi uz energoefektivitātes līgumu tirgu, un līdz 2017. gada pavasara beigām atjauninās savas norādes par statistisko apstrādi, kas piemērojama šādām partnerībām.

Grozījumi Direktīvā par ēku energoefektivitāti uzlabos ēku renovācijas tempu, proti, stiprinās noteikumus par ēku renovācijas ilgtermiņa stratēģijām nolūkā līdz gadsimta vidum dekarbonizēt ēku fondu. Šis priekšlikums arī uzlabos projektu virzītājiem un investoriem paredzēto informāciju, proti, tiks palielināta energoefektivitātes sertifikātu nozīme, darīta pieejama informāciju par operatīvo enerģijas patēriņu sabiedriskajās ēkās un sasaista publiskā atbalsta intensitāte ar panākto enerģijas ekonomijas līmeni. Priekšlikumā dalībvalstis ir aicinātas investīcijas orientēt arī uz enerģētiskās nabadzības samazināšanu, jo energoefektivitāte ir viens no labākajiem veidiem, kā novērst enerģētiskās nabadzības pamatcēloņus.

Lai atbalstītu ES mazemisiju mobilitātes stratēģijas īstenošanu un arvien pieaugošo elektrotransporta izmantošanu, Direktīvā par ēku energoefektivitāti būs noteikta prasība ierīkot elektrotransportlīdzekļu uzlādes punktus. Esošo ēku gadījumā šis noteikums no 2025. gada attieksies tikai uz komerciālajām ēkām, kurās ir vairāk nekā desmit automašīnu stāvvietas. Jaunu ēku vai nozīmīgi renovētu ēku gadījumā šis noteikums attieksies uz dzīvojamajām ēkām, kurās ir vairāk nekā desmit automašīnu stāvvietas, — tajās būs jāievelk kabeļi, kā arī uz komerciālajām ēkām, kurās ir vairāk nekā desmit automašīnu stāvvietas, — tajās būs jāierīko elektrotransportlīdzekļu uzlādes punkti. MVU un publiskās iestādes var izslēgt no piemērošanas jomas; publiskās iestādes — tāpēc, ka tās jau ir iekļautas Direktīvas par alternatīvajām degvielām darbības jomā, ar nosacījumu, ka to uzlādes punkti ir publiski pieejami. Lai palielinātu transporta efektivitāti un veicinātu digitālās mobilitātes risinājumus, šajā dokumentu paketē ir ietverta arī ES stratēģija sadarbspējīgu intelektisko transporta sistēmu izvēršanai.

Lai vēl vairāk paātrinātu ēku atjaunošanu un atbalstītu pāreju uz tīras enerģijas ēku fondu, Komisija sāk īstenot Eiropas ēku iniciatīvu (I pielikums) ar komponentu “vieds finansējums viedām ēkām”. Īstenojot ciešu sadarbību ar Eiropas Investīciju banku (EIB) un dalībvalstīm, šī jaunā iniciatīva līdz 2020. gadam var nodrošināt piekļuvi papildu publiskajam un privātajam finansējumam EUR 10 miljardu apmērā, lai palielinātu ēku energoefektivitāti un atjaunojamo energoresursu izmantošanu tajās, palīdzētu izveidot finansējamo projektu lielu rezervi, kā arī lai katrā dalībvalstī izveidotu energoefektivitātes platformu. Iniciatīvas mērķis ir arī iedibināt uzticēšanos tīras enerģijas ēku tirgum, nodrošinot ieguldītājiem un citām ieinteresētajām pusēm datus par vairāk nekā 7000 Eiropas rūpniecisko un ēku energoefektivitātes projektu tehniskajiem un finanšu rādītājiem, kā arī sadarbojoties ar finanšu nozari saskaņota regulējuma izstrādē, kas aptvertu tīras enerģijas ēkām paredzētu investīciju finansēšu , lai veicinātu mērķtiecīgāku un standartizētāku tirgus finansējumu šādiem projektiem. Tas nodrošinās būtiskus dzīves un darba apstākļu uzlabojumus, ieguvumus klimata un energoekonomijas jomā, kā arī darbvietas un investīcijas. Eiropas ēku iniciatīva piedāvā stimulu Eiropas būvniecības nozarei, kas saskaras ar virkni ekonomisku un sabiedriska rakstura problēmu. Ēku energoefektivitāte var būt viens no stimuliem, lai modernizētu nozari un tās darbaspēku.

Energoietilpīgās rūpniecības nozarēs (piem., tērauda un automobiļu rūpniecības nozarē) būs jāturpina centieni panākt energoefektivitātes uzlabojumus. Šādas investīcijas parasti atmaksājas tā, ka samazinās izdevumi par enerģiju. Arī citām nozarēm, piemēram, aizsardzības nozarei, ir vēl lielāks un līdz šim neizmantots energoefektivitātes potenciāls, tādējādi izmaksu ietaupījumiem būs tieša pozitīva ietekme uz valstu budžetu.

Ekodizainam un energomarķējumam joprojām būs svarīga loma enerģijas un resursu ietaupījumu nodrošināšanā patērētājiem un uzņēmējdarbības iespēju radīšanā Eiropas rūpniecības nozarē. Pēc rūpīgas jautājuma izskatīšanas Komisija nolēma savā rīcībpolitikā kāpināt uzsvaru uz produktiem, kam ir vislielākais ekonomijas potenciāls no enerģētikas un aprites ekonomikas viedokļa.

Komisija pašlaik pieņem dokumentu paketi, ko veido ekodizaina darba plāns 2016.–2019. gadam un vairāki pasākumi saistībā ar konkrētiem produktiem. Ekodizaina darba plānā ir noteiktas Komisijas prioritātes nākamajiem trim gadiem, , t.sk. uz konkrētiem produktiem attiecinātu spēkā esošo pasākumu pārskatīšana nolūkā ņemt vērā jaunās tehnoloģiskās attīstības tendences, kā arī jaunu produktu izpēte saistībā ar iespējama regulējuma noteikšanu, lai gūtu labumu no neizmantotā potenciāla. Visi ekodizaina darba plānā noteiktie pasākumi kopā 2030. gadā varētu radīt dot kopējos enerģijas ietaupījumus vairāk nekā 600 TWh apmērā, kas ir pielīdzināms vidēji lielas dalībvalsts primārās enerģijas patēriņam gadā. Tādējādi tiks nodrošināts, ka Eiropa arī turpmāk ir pasaules līdere attiecībā uz produktu efektivitātes standartu jomā un turpina patērētājiem un uzņēmumiem sniegt ekonomiskus un vidiskus ieguvumus.

3.Vadošā loma pasaulē atjaunojamo energoresursu jomā

Atjaunojamo energoresursu nozarē Eiropā ir nodarbināti vairāk nekā 1 100 000 darbinieku, un Eiropa joprojām ir pasaules mēroga līdere vēja enerģijas sektorā. No visām pasaulē uzstādītajām vēja turbīnām 43 % ir ražojuši daži lielie Eiropas ražotāji. ES mērķtiecīgā politika stimulē saules un vēja enerģijas tehnoloģiju izmaksu samazināšanu. Pateicoties tam, atjaunojamie energoresursi ir kļuvuši lētāki un vieglāk pieejami visā pasaulē. Lai gan Eiropā saražotie saules enerģijas paneļi ir zaudējuši sacīkstē ar importa ražojumiem un Eiropa vairs neieņem līderpozīcijas, lielākā daļa pievienotās vērtības, ko nodrošina saules enerģijas paneļu uzstādīšana, ir radīta Eiropā (> 85 %).

Eiropā lielākie darba devēji atjaunojamo energoresursu nozarē ir vēja enerģijas, saules fotoelementu un cietās biomasas sektors. Tomēr fotoelementu sektorā bija vērojama darbvietu skaita samazināšanās, proti, nodarbinātības rādītājs šajā nozarē 2014. gadā bija tikai nedaudz vairāk par vienu trešdaļu no 2011. gada līmeņa, un tas ir skaidrojams ar ražošanas jaudu zudumu nozarē. Lielāko daļu darbvietu atjaunojamo energoresursu jomā ES nodrošināja vēja enerģijas sektors. Laikposmā no 2005. līdz 2013. gadam vēja enerģijas sektora apgrozījums Eiropā palielinājās astoņkārtīgi, un tās ieņēmumi ES saskaņā ar aplēsēm bija aptuveni EUR 48 miljardi. Tajā pašā laikposmā nodarbinātība vēja enerģijas sektorā ES (2005.–2013. gadā) palielinājās pieckārt, un saistīto darbvietu kopējais skaits 2014. gadā bija aptuveni 320 000. Komisija arī iesaistīsies nozares virzītās iniciatīvās, kuru mērķis ir palīdzēt ES saglabāt globālo vadošo lomu atjaunojamo energoresursu un tīro tehnoloģiju nozarē kopumā.

Eiropadome ir izvirzījusi atjaunojamo energoresursu īpatsvara mērķrādītāju: vismaz 27 % no ES 2030. gadā patērētās enerģijas. Šis minimālais mērķrādītājs ir saistošs ES līmenī, taču tas netiks pārvērsts saistošos nacionālajos mērķrādītājos. Tā vietā dalībvalstis uzņemsies saistības dot noteiktu devumu, īstenojot integrētos valsts enerģijas un klimata plānus, kas veido daļu no pārvaldības priekšlikuma, kā kopīgiem spēkiem sasniegt ES mērķi. Uzņemties vērienīgas saistības un nepieļaut parazitēšanu dalībvalstis rosinās gan pārējo dalībvalstu spiediens reģionālajās apspriedēs par plāniem, gan Komisijai dotā iespēja sniegt ieteikumus, gan vispārējais politikas satvars, ko veido pārējie šīs paketes tiesību akti.. Ja Komisija konstatēs, ka mērķrādītāji varētu būt nepietiekami vērienīgi vai to sasniegšana atpaliek, īpaši atjaunojamo energoresursu un energoefektivitātes jomā tā varēs veikt nepieciešamos pasākumus, lai novērstu un koriģētu šādas neatbilstības. Mērķlīmenis nākotnē tiks izskatīts no jauna saskaņā ar ES starptautiskajām saistībām.

Izaugsmi atjaunojamo energoresursu nozarē būtu jāstimulē inovatīvākajām tehnoloģijām, kas nodrošina ievērojamus siltumnīcefekta gāzu emisiju aiztaupījumus. Globālās prognozes liecina, ka atbilstīgi ilgtermiņa dekarbonizācijas mērķiem 2014.–2035. gadā atjaunojamo energoresursu tirgus vērtība būs EUR 6800 miljardu apmērā, un tiek prognozēts augsts izaugsmes potenciāls, jo īpaši ārpus Eiropas. Pēdējos gados investīcijas atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas ražošanas līdzekļos veidoja vairāk nekā 85 % no investīcijām enerģijas ražošanā, un lielākā to daļa tika veikta zemākajos sprieguma līmeņos, jo īpaši sadales tīklu līmenī. Jauno priekšlikumu mērķis ir turpināt nostiprināt šo tendenci, piemēram, novēršot šķēršļus pašražošanai.

Atjaunojamo energoresursu direktīva kopā ar priekšlikumiem par jauno elektroenerģijas tirgus modeli noteiks tiesisko regulējumu, kas nodrošina vienādus konkurences apstākļus visām tehnoloģijām, neapdraudot mūsu mērķrādītājus klimata un enerģētikas jomā. Elektroenerģijai būs būtiska nozīme pārejā uz tīras enerģijas sistēmu. Atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas īpatsvars ir pieaudzis līdz 29 % no elektroenerģijas ražošanas apjoma un veidos aptuveni pusi no ES elektroenerģijas ražošanas resursiem, galvenokārt izmantojot variablos avotus, piemēram, vēju un sauli. Liela daļa no šā apjoma decentralizēti tiks savienota sadales līmenī. Lai šo tendenci veicinātu, ir jāpielāgo tirgus noteikumi ar mērķi pārvarēt resursu variabluma radītās grūtības un nodrošināt elektroapgādes drošību. Tāpēc jaunais tiesiskais regulējums nodrošinās, ka atjaunojamie energoresursi var pilnvērtīgi iesaistīties elektroenerģijas tirgū, kā arī to, ka ar tirgu saistītajos noteikumos atjaunojamie energoresursi netiek diskriminēti.

Lai labāk pielāgotos pieaugošajam (galvenokārt variablo) atjaunojamo energoresursu īpatsvaram, vairumtirdzniecības tirgiem ir jāturpina attīstīties un jo īpaši ir jānodrošina atbilstoši noteikumi, lai būtu iespējami īstermiņa darījumi, kas labāk ļauj apmierināt vajadzības, kuras izriet no elektroenerģijas ražošanu no variabliem avotiem. Labi integrēti īstermiņa elektroenerģijas tirgi, kuros ir iespējams noslēgt darījumus tuvāk piegādes brīdim, atalgos elastību tirgū gan attiecībā uz ražošanu, gan pieprasījumu un akumulāciju. Turklāt tirgus noteikumi tiks pielāgoti tā, lai ļautu atjaunojamo energoresursu enerģijas ražotājiem pilnvērtīgi piedalīties un gūt peļņu visos tirgus segmentos, tostarp sistēmu pakalpojumu tirgos.

Izmantošanas prioritāte paliks spēkā attiecībā uz esošajām iekārtām, nelielām atjaunojamo energoresursu enerģijas iekārtām, demonstrējumu projektiem. Uz citām iekārtām neatkarīgi no izmantotās tehnoloģijas attieksies nediskriminējoši trešo personu piekļuves noteikumi. Turklāt atjaunojamo energoresursu ierobežošana būtu jāsamazina līdz minimumam.