LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 317/15

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “ES un Bosnijas un Hercegovinas attiecības. Pilsoniskās sabiedrības loma”

(izpētes atzinums)

(2009/C 317/03)

Ziņotājs: Patrik ZOLTVÁNY kgs

Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vietniece Margot Wallström un komisārs ES paplašināšanas jautājumos Olli Rehn2008. gada 2. septembra vēstulē saskaņā ar EESK un Eiropas Komisijas sadarbības protokola 9. pantu lūdza Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju izstrādāt izpētes atzinumu par tematu

“ES un Bosnijas un Hercegovinas attiecības. Pilsoniskās sabiedrības loma”.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Ārējo attiecību specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2009. gada 23. jūnijā. Ziņotājs — Patrik Zoltvány kgs.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 455. plenārajā sesijā, kas notika 2009. gada 15. un 16. jūlijā (16. jūlija sēdē), ar 147 balsīm par un 1 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Galvenie atzinuma ieteikumi.

1.1. Ieteikumi Eiropas Savienības (ES) iestādēm un struktūrām:

— atbalstīt Bosnijas un Hercegovinas valdības pūliņus, lai izstrādātu pilsoniskās sabiedrības attīstības stratēģiju (1);

— palielināt atbalstu, tostarp finansiālo atbalstu, pilsoniskās sabiedrības organizācijām Bosnijā un Hercegovinā, lai saglabātu to neatkarību no valdības un nodrošinātu to īstenoto projektu ilgtspējību;

— izveidot piemērotākas un efektīvākas finansiālā atbalsta sistēmas, lai saīsinātu pieteikšanās un lēmumu pieņemšanas procedūru. Tas attiecas arī uz Eiropas Komisijas (EK) jaunizveidoto mehānismu pilsoniskās sabiedrības attīstības un dialoga veicināšanai. Jānodrošina, lai atbalsts būtu pieejams plašam ieinteresēto organizāciju lokam un lai to piešķirtu, ņemot vērā minēto organizāciju vajadzības;

— paātrināt sarunu procesu jautājumā par bezvīzu režīma ieviešanu un aktīvi atbalstīt atbilstību tehniskajām prasībām un citiem standartiem;

— atbalsta stratēģiju izstrādāšanas un pieņemšanas procesā nošķirt nevalstiskās organizācijas un sociālos partnerus;

— atbalstīt programmas, kas vērstas uz sociālo partneru kapacitātes palielināšanu, lai veicinātu to spēju risināt efektīvu sociālo dialogu;

— aktīvi atbalstīt sociālo un pilsonisko dialogu Bosnijā un Hercegovinā;

— kā starpniekiem aktīvi piedalīties jaunas konstitūcijas izstrādē;

— uzstāt, lai tiktu ieviesti ratificētie starptautiskie dokumenti un Bosnijas un Hercegovinas konstitūcija un nodrošināta arodbiedrību un darba devēju organizāciju reģistrācija, pamatojoties uz attiecīgiem tiesību aktiem, kas nodrošina to efektīvu darbību;

— sistemātiski atbalstīt pilsoniskās sabiedrības organizāciju projektus Eiropas integrācijas idejas veicināšanai visā sabiedrībā. Sistemātiskām debatēm par Eiropas integrācijas jautājumiem jāaptver visas sabiedrības daļas, tostarp pilsoniskā sabiedrība;

— atbalstīt projektus, kuri ir vērsti uz ES dalībvalstu zināšanu un pieredzes pārņemšanu Bosnijā un Hercegovinā. Īpaša pievienotā vērtība varēta būt ieguldījumam, ko var sniegt “jaunās” dalībvalstis no Viduseiropas un Austrumeiropas. ES iestādēm vairāk jāatzīst mērķsadarbības projektu nozīme un tie jāatbalsta. Jaunizveidotais mehānisms pilsoniskās sabiedrības attīstības un dialoga veicināšanai varētu nodrošināt atbalstu šādai darbībai;

— nodrošināt Bosnijas un Hercegovinas pilsoniskās sabiedrības organizāciju pārstāvjiem iespēju apmeklēt ES iestādes un bez maksas piedalīties ES rīkotajās konferencēs un pasākumos;

— palielināt atbalstu pilsoniskās sabiedrības organizāciju reģionālajiem tīkliem Rietumbalkānos un izstrādāt reģionālās programmas;

— turpināt sistemātisku dialogu ar citiem līdzekļu devējiem, lai nodrošinātu mērķtiecīgu, efektīvu, lietderīgu un savlaicīgu palīdzību pilsoniskās sabiedrības organizācijām Bosnijā un Hercegovinā un Rietumbalkānos kopumā;

— organizēt regulāras tikšanās ar pilsoniskās sabiedrības organizāciju pārstāvjiem, lai varētu elastīgāk reaģēt uz viņu vēlmēm un vajadzībām.

1.2. Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK) centīsies:

— izveidot EESK un Bosnijas un Hercegovinas pilsoniskās sabiedrības organizāciju apvienoto konsultatīvo komiteju (AKK), lai veicinātu un atbalstītu pilsonisko un sociālo dialogu Bosnijā un Hercegovinā;

— aktīvi piedalīties EK Paplašināšanas ģenerāldirektorāta vadītajā jaunajā programmā “Dialogs starp cilvēkiem” un organizēt Bosnijas un Hercegovinas pilsoniskās sabiedrības organizāciju pārstāvju vizītes ES (jo īpaši Briselē);

— nodrošināt Bosnijas un Hercegovinas pilsoniskās sabiedrības organizāciju pārstāvjiem iespēju apmeklēt EESK un iepazīties ar tās darbu.

1.3. Ieteikumi Bosnijas un Hercegovinas pārvaldes iestādēm:

— jāveido tiesiskā vide, kas atbalstītu pilsonisko sabiedrību, tostarp arī darba devēju organizācijas un arodbiedrības;

— jāizstrādā stratēģija pilsoniskās sabiedrības attīstībai, veidojot pamatu dzīvotspējīgai pilsoniskai sabiedrībai kā nobriedušas demokrātiskas sabiedrības neatņemamai sastāvdaļai. Minētā stratēģija jāizstrādā ciešā sadarbībā ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām;

— jautājumos, kas attiecas uz pilsoniskās sabiedrības organizācijām, jāveido sistemātisks dialogs ar šo organizāciju pārstāvjiem. Valdībai jācenšas iesaistīt pilsonisko sabiedrību vairāk nekā līdz šim;

— jāievieš dažādi (tostarp finansiāli) atvieglojumi pilsoniskās sabiedrības organizācijām, lai atbalstītu to attīstību un darbības ilgtspējību. Jāizveido pārredzama atbalsta sistēma, kas ļautu pilsoniskās sabiedrības organizācijām pieteikties finansējuma saņemšanai no valsts budžeta;

— pastiprināt dialogu un sadarbību ar valsts un pašvaldību iestādēm, tādējādi nodrošinot PSO atzīšanu;

— atrisināt Bosnijas un Hercegovinas arodbiedrību konfederācijas reģistrācijas jautājumu;

— aktīvi atbalstīt ekonomikas un sociālo lietu padomes izveidi valsts līmenī atbilstoši progresam, kas panākts tādu valsts iestāžu veidošanā, kas saistītas ar minētajām jomām;

— paātrināt darbu, lai nodrošinātu atbilstību bezvīzu režīma ieviešanas nosacījumiem;

— īstenot izglītojošus pasākumus par pilsoniskās sabiedrības darbību.

1.4. Ieteikumi Bosnijas un Hercegovinas pilsoniskās sabiedrības organizācijām:

— sekmēt augšupējas metodes un pilsoniskās sabiedrības pašorganizēšanos, tādējādi nostiprinot sabiedrības līdzdalību PSO;

— sekmēt izpratni par pilsoniskās sabiedrības nozīmīgumu politiskos procesos;

— veicināt sadarbības tīklu un partnerību izveidi, t.i., informācijas, zinātības un pieredzes apmaiņu;

— sekmēt sabiedrības izpratni un zināšanas par ES integrāciju, politiku un Eiropas Savienības iestādēm;

— pastiprināt izglītošanas un mācību pasākumus pilsoniskās sabiedrības organizācijās;

— sekmēt dažādu tautu un reliģiju pārstāvju dialogu, palielināt dažādu PSO sadarbību un kopējus mērķprojektus.

2. Vispārīgas piezīmes.

2.1. Eiropas Savienības mērķi Rietumbalkānos.

Rietumbalkāni ir viena no galvenajām Eiropas Savienības (ES) ārpolitikas reģionālajām prioritātēm. ES galvenais mērķis Rietumbalkānos ir palielināt reģiona stabilitāti un labklājību. Vienlīdz svarīgs mērķis ir sagatavot Rietumbalkānu valstis dalībai ES. Lai to sasniegtu, ES izmanto īpašus pirmspievienošanās instrumentus.

Stabilizācijas un asociācijas process (SAP) sākts, lai atbalstītu šā reģiona valstis ceļā uz ES. Tas ietver politisku dialogu, ievērojamus tirdzniecības atvieglojumus un finansiālu palīdzību. Tajā arī paredzēts iedibināt visaptverošas līgumattiecības, tādējādi palīdzot reģiona valstīm sagatavot pievienošanos ES nākotnē. SAP mērķiem pieskaitāma pilsoniskās sabiedrības attīstība un demokratizācija, un ar tā palīdzību iecerēts sekmēt reģiona politisko, ekonomisko un institucionālo stabilizāciju. Stabilizācijas un asociācijas nolīguma (SAN) parakstīšana ir nozīmīgs solis ceļā uz pilnīgu dalību ES.

2.2. Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja un Rietumbalkāni.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai (EESK) sniedz būtisku atbalstu, lai nodrošinātu Rietumbalkānu pilsoniskās sabiedrības attīstību. EESK 2004. gadā izveidoja Rietumbalkānu kontaktgrupu, kas ir Komitejas vienīgā pastāvīgā un specializētā struktūra darbam ar šo īpašo reģionu. Kontaktgrupa ir viena no daudzām citām šajā jomā nodarbinātajām ES struktūrvienībām, un tās galvenā uzmanība veltīta pievienotajai vērtībai, ko tā var sniegt šajā jomā.

EESK galvenais mērķis Rietumbalkānos ir pārraudzīt politiskā, ekonomikas un sociālā stāvokļa izmaiņas Rietumbalkānu valstīs, kā arī ES un Rietumbalkānu attiecībās, precīzāk, Saloniku darba kārtības īstenošanā un SAP progresā; veicināt EESK sadarbību ar Rietumbalkānu pilsoniskās sabiedrības organizācijām, kā arī ar valstu ekonomikas un sociālo lietu padomēm vai līdzīgām iestādēm, tāpat arī sekmēt un paplašināt ES pilsoniskās sabiedrības organizāciju un to Rietumbalkānu partneru paraugprakses apmaiņu.

3. Politiskās norises Bosnijā un Hercegovinā.

3.1. Pašreizējais politiskais stāvoklis.

Politiskās norises Bosnijā un Hercegovinā joprojām ietekmē kara mantojums un Deitonas nolīgums, ar kuru tika izveidota neatkarīga Bosnijas un Hercegovinas valsts tās pašreizējā formā. Konkurējoši politiskie spēki cenšas savā labā izmantot ar Deitonas nolīgumu izveidoto konstitucionālo sistēmu un vienlaicīgi pārvarēt ar to saistītos ierobežojumus. Vajadzību stiprināt un modernizēt Bosnijas un Hercegovinas valdību aizvien vairāk atzīst gan starptautiskā sabiedrība, gan arī pati Bosnija un Hercegovina, lai arī valsts struktūru politiskās vadības atbalsts šim galvenokārt starptautiski virzītajam procesam nav viennozīmīgs.

Turpmākajos gados galvenais valsts politiskais uzdevums būs konstitucionālā reforma, bez kuras būs grūti turpināt progresu ceļā uz demokrātisku un efektīvu valsti, reformu programmas visaptverošu īstenošanu un panākt turpmāku tuvināšanos ES. Deitonas nolīgumā noteiktās konstitucionālās sistēmas reformu nevar uzspiest no ārpuses, lai arī starptautiskā sabiedrība kopumā un īpaši ES ir gatava piedāvāt savu palīdzību. To var panākt ar Bosnijas un Hercegovinas politiski atbildīgo personu vienprātību un iedzīvotāju plašu atbalstu. Šis process, kas ietekmēs visas jomas, būs ļoti delikāts, un iespējams, ka tā pabeigšanai būs vajadzīgs ilgs laiks.

Jāpiemin, ka politiķiem ir atšķirīgi viedokļi par valsts nākotni un zināmā mērā joprojām ir vērojama dažādu tautību iedzīvotāju savstarpēja neuzticēšanās. Kopumā dominējošie līdz šim bijuši nacionālistiski viedokļi, un Bosnijas un Hercegovinas līderiem ar konstitucionālās sistēmas reformas palīdzību nav izdevies panākt progresu tādu darbspējīgāku un izmaksu ziņā efektīvāku valsts struktūru izveidē, kas varētu sniegt atbalstu Eiropas integrācijas procesā.

Ņemot vērā bažas par vispārējo politisko stabilitāti Bosnijā un Hercegovinā un visā reģionā, Augstā pārstāvja biroja slēgšana jau vairākkārt ir atlikta. Miera īstenošanas padome (PIC) 2008. gada februārī nolēma par priekšnoteikumu biroja slēgšanai izvirzīt Bosnijas un Hercegovinas sasniegto progresu, tai pievēršoties pieciem specifiskiem mērķiem un izpildot divus īpašus nosacījumus (SAN parakstīšana un stabila politiskā situācija). Izņemot galējo lēmumu Brčko apgabala lietā, minēto piecu mērķu sasniegšanas jomā progress ir visai neliels (2).

3.2. Politiskās attiecības ar ES un kaimiņvalstīm.

3.2.1. Attiecības ar ES.

Sarunas ar Bosniju un Hercegovinu par SAN noslēgšanu tika uzsāktas 2005. gada novembrī. Ņemot vērā sasniegtos panākumus Eiropas Komisijas un Padomes četrās izvēlētajās prioritārajās jomās (3), 2007. gada 4. decembrī SAN parafēja un 2008. gada 16. jūnijā to parakstīja. Lai arī visas ES dalībvalstis vēl nav ratificējušas SAN, ar tirdzniecību saistītie SAN pasākumi jau ir juridiski saistoši, šim mērķim izmantojot pagaidu nolīgumu, kurš ir spēkā no 2008. gada 1. jūlijā. Līdz ar SAN juridisku spēku ieguva tirdzniecības atvieglojumi, ko ES kopš 2000. gada ir piešķīrusi Bosnijas ražojumiem (autonomi noteikti), savukārt Bosnija un Hercegovina pakāpeniski atteicās no ES ražojumiem piemērotajiem tirdzniecības ierobežojumiem un samazināja tiem noteiktās muitas nodevas. Pagaidu nolīguma ieviešana līdz šim bijusi apmierinoša.

Vienlaikus ar sarunām par SAN tika izstrādāts un 2007. gada 17. septembrī parakstīts nolīgums par vīzu atvieglotu izsniegšanu, kurš stājās spēkā 2008. gada janvārī. Minētajā nolīgumā tika samazinātas vai dažām pilsoņu grupām pat pilnībā atceltas nodevas par vīzu izsniegšanu. Ar nolīgumu arī tika vienkāršoti noteikumi par vīzu izsniegšanu daudzām pilsoņu grupām, tai skaitā studentiem, uzņēmējiem, žurnālistiem u.c. Debates par bezvīzu režīmu ieviešanu Bosnijas pilsoņiem Eiropas Savienība uzsāka 2008. gada 26. maijā. Lai noslēgtu sarunas, Bosnijai un Hercegovinai ir jāpanāk progress visu kritēriju izpildē.

Pirmspievienošanās finansiālās palīdzības jomā 2008. gada septembrī pieņēma 2008.–2010. gada Daudzgadu indikatīvo plānošanas dokumentu (DIPD) Bosnijai un Hercegovinai. Pieņemot Pirmspievienošanās palīdzības instrumenta (IPA) programmu 2008. gadam, Eiropas Komisija (EK) Bosnijai un Hercegovinai kopumā piešķīra 74,8 miljonus EUR. Galvenās rīcības jomas ir: tiesiskuma un publiskās pārvaldes struktūru stiprināšana, ekonomikas un sociālā attīstība un demokrātijas stabilizācija. Ņemot vērā IPA instrumenta 2007. un 2008. gadam valstu programmas, pilsoniskās sabiedrības attīstībai no Pilsoniskās sabiedrības palīdzības programmas līdzekļiem tika piešķirti 6,5 miljoni euro. Bosnijas un Hercegovinas pilsoniskās sabiedrības organizācijas arī izmantos priekšrocības, ko sniedz reģionāli pasākumi un apmeklējuma programmas, kuras finansē no dažādu saņēmēju programmas līdzekļiem. Turklāt Augstā pārstāvja biroja budžetam līdz 2009. gada jūnijam paredzēts atbalsts 5,7 miljonu EUR apmērā no Kopienas fondu līdzekļiem.

IPA un pārējo CARDS palīdzību nodrošina ES delegācija Sarajevā. Palīdzības decentralizēta pārvalde joprojām ir Bosnijas un Hercegovinas vidēja termiņa mērķis. Decentralizētas ieviešanas sagatavošanā saskatāmi nelieli panākumi. Finanšu ministrijas Valsts fonda un Centrālā finanšu un līgumu piešķiršanas departamenta (CFCU) personāls jau ir daļēji nokomplektēts, un darbā pieņemšanas process joprojām turpinās. Bosnijas un Hercegovinas sarežģītās iestāžu sistēmas un politiskā stāvokļa dēļ IPA pamatnolīguma ratifikācija ir ievērojami aizkavējusies. Nolīguma pienācīga ieviešana vēl joprojām nav nodrošināta. Līdz ar to ir aizkavējusies arī 2007. gada IPA programmas ieviešana.

3.2.2. Attiecības ar Horvātiju.

Attiecības ar Horvātiju kopš 2000. gada ir būtiski izmainījušās. Abas valstis ir panākušas papildu vienošanos par bēgļu atgriešanos visas robežas garumā un parakstījušas brīvās tirdzniecības nolīgumu, kas tika ieviests gandrīz tūlītēji. Bosnijas un Hercegovinas Parlamentārā asambleja 2008. gada februārī apstiprināja dubultās pilsonības līgumu ar Horvātiju. Aplēses rāda, ka aptuveni 400 000 Bosnijas un Hercegovinas pilsoņu ir arī Horvātijas pilsonība. Vēl joprojām nav atrisinātas nesaskaņas par abu valstu robežām, un joprojām pastāv šķēršļi, kas kavē lietu pārņemšanu, kā arī par kriminālnoziegumiem un par Bosnijas un Hercegovinas un Horvātijas teritorijā izdarītajiem noziegumiem pret cilvēci aizdomās turamo izdošanu.

3.2.3. Attiecības ar Serbiju.

Attiecības ar Serbiju būtiski uzlabojās kopš Milosevic režīma sabrukuma, un 2000. gada 15. decembrī abas valstis nodibināja diplomātiskās attiecības. Laikā, kad Bosnija un Hercegovina no 2003. līdz 2004. gadam vadīja Dienvidaustrumeiropas sadarbības procesu (SEECP), Bijušās Dienvidslāvijas ārlietu ministri tikās ar pārējiem Dienvidaustrumeiropas partneriem, lai apstiprinātu savu apņemšanos rūpēties par labām kaimiņattiecībām, stabilitāti, drošību un sadarbību Dienvidaustrumeiropā.

Bosnijā un Hercegovinā 2006. gadā notikušās vēlēšanu kampaņas laikā bija vērojama Serbijas un Serbu republikas (Republika Srpska) saišu publiska nostiprināšanās, kas vainagojās ar pārstrādāta Speciālo paralēlo attiecību nolīguma parakstīšanu Banja Luka 2007. gada 26. septembrī, tomēr abas puses uzsvēra, ka nolīgums nekādā ziņā neapdraud Bosnijas un Hercegovinas suverenitāti, teritoriālo vienotību vai politisko neatkarību.

Tomēr Bosnijas un Hercegovinas un Serbijas attiecību saasināšanās ir iespējama arī turpmāk. Pēc Kosovas neatkarības deklarācijas pieņemšanas Serbu republikā aizvien vairāk vērojams pret Deitonas līgumu vērsts noskaņojums un separātisma draudi. Serbu republikas Nacionālā asambleja 2008. gada 21. februārī pieņēma rezolūciju, pielīdzinot tās stāvokli Bosnijā un Hercegovinā Kosovas stāvoklim Serbijā un norādot uz apstākļiem, kuros Serbu republika būtu tiesīga atdalīties.

3.2.4. Reģionālā sadarbība.

Attiecības ar Melnkalni ir labas un turpina uzlaboties. Ir parakstīti nolīgumi par sadarbību aizsardzības jomā, policijas sadarbību, civilo aizsardzību un pārrobežu sadarbību.

Attiecības ar Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku uzskatāmas par labām gan divpusējā, gan arī reģionālajā līmenī. Ir noslēgti nolīgumi par atpakaļuzņemšanu, policijas sadarbību un civilo aizsardzību.

Attiecības ar Albāniju ir kļuvušas ciešākas, un Bosnija un Hercegovina ir nolēmusi atvērt vēstniecību Tirānā.

Bosnija un Hercegovina aktīvi piedalās reģionālās sadarbības programmu un iniciatīvu, piemēram, Centrāleiropas brīvās tirdzniecības nolīguma (CEFTA) īstenošanā.

4. Ekonomikas attīstība Bosnijā un Hercegovinā.

4.1. Bosnijas un Hercegovinas ekonomikas pašreizējais stāvoklis.

Lai arī politiskā situācija Bosnijā un Hercegovinā ir sarežģīta, jau ceturto gadu tās ekonomikas attīstība ir stabila, un IKP pieaugums 2008. gadā lēšams 5,5 % apmērā. Inflācijas līmenis 2007. gada pirmajā ceturksnī sasniedza tikai 1,5 %, bet sāka palielināties 2007. gada otrajā pusē pārtikas un transporta cenu pieauguma dēļ un decembrī sasniedza 4,9 %, turpmāk palielinoties vēl straujāk un 2008. gada augustā sasniedzot jau 9,5 %. Tekošā konta deficīts samazinājās no 21,3 % no IKP 2005. gadā līdz 11,4 % no IKP 2006. gadā, taču 2007. gadā atkal pieauga līdz 12,7 % no IKP. Tirdzniecības bilances deficīts saruka no 49,6 % no IKP 2005. gadā līdz 37 % no IKP 2006. un 2007. gadā. Turpmāki uzlabojumi šobrīd ir maz ticami, jo eksporta pieaugums 2007. gadā palēninājās, importa apjomi atkal palielinājās, un paredzams, ka globālās finanšu krīzes ietekmē samazināsies tiešās ārvalstu investīcijas. Kopējais fiskālais pārpalikums bija 3 % no IKP 2006. gadā, kas galvenokārt izskaidrojams ar ieņēmumu strauju pieaugumu pēc PVN ieviešanas. 2007. gadā pārpalikums samazinājās līdz 1,3 % no IKP, un 2008. gadā ir iespējams fiskālais deficīts, kas cita starpā skaidrojams ar PVN atmaksas pieaugošo apjomu.

Tāpat kā citās pārejas perioda valstīs, arī Bosnijā un Hercegovinā ir augoša ekonomika, tomēr valstī arī ir plaši izplatīta nabadzība un sociālās grūtības. Bezdarba līmenis tiek lēsts no 16 % līdz 44 %. Bosnija un Hercegovina izjūt finanšu un ekonomiskās krīzes sekas, kas apdraud saimniecisko, sociālo un etnisko stāvokli valstī, kā arī attiecības ES iekšienē un visā reģionā.

Valsts pārvaldes struktūra ir smagnēja un patērē vairāk par 50 % no IKP. Sadrumstalotas struktūras, ierobežoti resursi, pieredzes un ad hoc pieeju trūkums valsts veiktspējas uzlabošanā nelabvēlīgi ietekmē valdības spēju izstrādāt un īstenot politiskos pasākumus.

ES ir Bosnijas un Hercegovinas galvenā tirdzniecības partnere (darījumi ar ES veido vairāk par 50 % no Bosnijas un Hercegovinas tirdzniecības kopējā apjoma). Paredzams, ka SAN parakstīšana un pagaidu nolīguma stāšanās spēkā vēl vairāk padziļinās šīs attiecības un stiprinās tirdzniecības sakarus ar ES. Bosnijas un Hercegovinas galvenie eksporta tirgi ir Itālija, Vācija un Slovēnija. Arī importētās preces Bosnija un Hercegovina ieved no šīm ES dalībvalstīm un mazākā apjomā — no Austrijas. Bosnijas un Hercegovinas svarīgākās eksporta preces ir metāli, kokmateriāli un kokmateriālu izstrādājumi, minerālprodukti un ķimikālijas. Importē galvenokārt mehānismus, minerālproduktus, pārtikas preces un ķimikālijas.

5. Pilsoniskās sabiedrības organizāciju pašreizējais stāvoklis un nozīme.

5.1. Sociālais dialogs.

5.1.1. Tiesiskā vide.

Pašlaik Bosnijā un Hercegovinā sociālais dialogs valsts līmenī oficiāli nepastāv. Šāda situācija izveidojusies tāpēc, ka spēkā esošajā konstitūcijā nav paredzēta tādu valsts iestāžu izveide, kas nodarbotos ar sociālo politiku vai izglītības jautājumiem.

Bosnija un Hercegovina ir ratificējusi visas astoņas Starptautiskās Darba organizācijas (ILO) svarīgākās konvencijas. Kā Bosnijas un Hercegovinas, tā arī Bosniešu un horvātu federācijas un Serbu republikas konstitūcijā ir garantētas apvienošanās tiesības. Abām minētajām teritoriālajām vienībām un Brčko apgabalam ir atsevišķs tiesiskais regulējums nodarbinātības jomā.

Bosnijas un Hercegovinas 2001. gada decembrī pieņemtajā Apvienību un nodibinājumu likumā nav paredzēti noteikumi par Bosnijas un Hercegovinas līmeņa arodbiedrību federācijas reģistrēšanu.

Tomēr saskaņā ar Eiropas Komisijas 2008. gada progresa ziņojumu valsts minētajā jomā nav progresējusi. Tas, ka nav valsts līmeņa pilnvaru rīcībai nodarbinātības un sociālās politikas jomā, joprojām traucē valstī izstrādāt vienotu nodarbinātības stratēģiju. Izmantojot konstitucionālus argumentus, Serbu republika pastāvīgi iebilst pret valsts līmeņa pilnvarām darba tirgus jomā. Abas teritoriālās vienības un Brčko apgabals izstrādājis nodarbinātības stratēģijas un projektus nodarbinātības pasākumu aktīvai īstenošanai. Tomēr minētās darbības netiek pietiekami koordinētas.

Sociālā dialoga jomā ir līdzīgs stāvoklis. Valsts līmenī nav izdevies reģistrēt arodbiedrību konfederāciju. Saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem arodbiedrību reģistrācija nozīmē to atzīšanu — pārstāvību. Turklāt uz sociālajiem partneriem attiecas tie paši tiesību akti un procedūras, kas uz visām pārējām pilsoniskās sabiedrības organizācijām, piemēram, patērētāju grupām vai sporta apvienībām, kas ir nesamērīgi. Valsts sarežģītā politiskā un sociālā struktūra joprojām nelabvēlīgi ietekmē sociālo partneru dialogu, un nav paredzams ātrs situācijas risinājums. Noteiktības trūkums arodbiedrību reģistrēšanas jomā neļauj panākt turpmāku progresu sarunās par darba koplīgumu noslēgšanu. Būtu jāizstrādā jauns likums, kas aizstātu iepriekš minēto Apvienību un nodibinājumu likumu. Tādējādi valdībai vairs nebūtu diskrecionāra vara attiecībā uz lēmumiem par jaunas organizācijas reģistrēšanu vai atteikumu to reģistrēt.

5.1.2. Sociālie partneri.

5.1.2.1. Darba devēji.

Runājot par Bosniju un Hercegovinu, būtu grūti minēt valsts līmenī aktīvi funkcionējošas darba devēju organizācijas. Tā kā valstī nav nodarbinātības ministrijas un daudzi ekonomikas jautājumi ir atsevišķu pārvaldes iestāžu kompetencē, starp darba devēju organizācijām valstī nav izveidojusies ne oficiāla sadarbība, ne koordinācija.

Divas lielākās darba devēju organizācijas ir Bosnijas un horvātu federācijas darba devēju apvienība un Serbu republikas darba devēju apvienība. Abas piedalās vietējo ekonomikas un sociālo lietu padomju darbā. Galvenā problēma, kas jārisina darba devēju organizācijām, ir to pārstāvība, kā arī šo organizāciju dalībnieku interešu efektīva pārstāvība valsts un pašvaldību iestādēs.

5.1.2.2. Arodbiedrības.

Līdzdalības līmenis Bosniešu un horvātu federācijā un Serbu republikas Arodbiedrību konfederācijā ir augsts. Bosniešu un horvātu federācijas Brīvo arodbiedrību konfederācija (Savez Samostalnih Sindikata Bosne i Hercegovine, SSSBiH) apvieno nodarbinātos Bosniešu un horvātu federācijā, un Serbu republikas Arodbiedrību konfederācija (Savez Sindikata Republike Srpske, SSRS) — Serbu republikā. Abu Bosnijas un Hercegovinas teritoriālo vienību — Bosniešu un horvātu federācijas un Serbu republikas — arodbiedrību konfederācijas 2005. gada 24. jūnijā Sarajevā notikušajā dibināšanas sapulcē izveidoja kopīgu jumta organizāciju Bosnijas un Hercegovinas arodbiedrībām (KSBiH). KSBiH ir iesniegusi pieprasījumu valsts līmeņa reģistrācijai, taču šis jautājums vēl joprojām nav atrisināts.

5.1.3. Pašreizējo mehānismu novērtējums.

Valsts līmenī nav izveidota neviena ekonomikas un sociālo lietu padome. Šādas situācijas iemesls ir nevēlēšanās jautājumus, kas saistīti ar sociālo dialogu, risināt valsts līmenī, jo īpaši no Serbu republikas puses (4). Galvenie jautājumi, kas jārisina sociālajiem partneriem, proti, ekonomikas politika, nodarbinātības likums un izglītība, šobrīd ir teritoriālo vienību valdības vai vietējo pašvaldību kompetencē. Stabils vienots tirgus (ieskaitot darba tirgu) Bosnijā un Hercegovinā vēl nav izveidots. Ekonomikas un sociālo lietu padomes darbojas vienīgi teritoriālo vienību līmenī un saņem finansējumu darbībai no valdības. Vēl viens formāls šķērslis valsts līmeņa ekonomikas un sociālo lietu padomes izveidei ir arodbiedrību jumta organizācijas neatzīšana. Jāatzīmē, ka sociālo partneru iespējas un kapacitāte vēl aizvien ir vāja un ir vajadzīga to darba profesionālās kvalitātes celšana.

5.2. Sociālais dialogs.

5.2.1. Tiesiskā vide.

Bosnijai un Hercegovinai ir “ierobežota” pieredze pilsoniskās sabiedrības veidošanā. Pirms kara valstī bija virkne lielākoties kultūras un sporta nozarē aktīvu sabiedrisko organizāciju. Kara laikā un pēc tā lielākā daļa nevalstisko organizāciju (NVO) nodarbojās galvenokārt ar humānās palīdzības nodrošināšanu un tikai lēnām sāka pievērsties tradicionālākiem uzdevumiem.

NVO var reģistrēt valsts, teritoriālo vienību, kantonu (Bosniešu un horvātu federācijā) vai pašvaldību līmenī. Kopš 2002. gada ar Apvienību un nodibinājumu likumu atļauts NVO reģistrēt Valsts Civillietu un saziņas ministrijā, un tās drīkst darboties visā valsts teritorijā. Tomēr, ņemot vērā valsts līmeņa reģistrācijai noteiktās sarežģītās procedūras un to, ka valsts līmeņa reģistrāciju neatzīst teritoriālajās vienībās (Serbu republika), daudzas NVO tiek reģistrētas konkrētajā teritoriālajā vienībā. Lai izveidotu Bosnijas un Hercegovinas Apvienību un nodibinājumu vienotu reģistru, valsts, teritoriālo vienību valdības un Brčko apgabals 2004. gadā parakstīja Saprašanās memorandu, lai “veicinātu apvienību un nodibinājumu brīvu apriti un izveidotu sistēmu, ar kuras palīdzību varētu ātri piekļūt informācijai par apvienībām un nodibinājumiem”.

Apvienību un nodibinājumu likums ir grozīts un stājies spēkā 2008. gadā. Vēl joprojām tiek izmantoti 2002. gada reģistrācijas noteikumi, kas sarežģī reģistrācijas procesu. Bosnijas un Hercegovinas iestādes cenšas panākt izmaiņas tajos, lai tādējādi samazinātu reģistrācijai aizpildāmo veidlapu skaitu. Iecerēts arī ieviest tiešsaistes reģistrāciju.

Saskaņā ar Apvienoto Nāciju Valsts grupas sagatavoto pētījumu (5) pilsoniskās sabiedrības organizācijas uzskata, ka viens no svarīgākajiem jautājumiem šobrīd ir nesen ieviestā PVN sistēma. PVN likums, kas Bosnijā un Hercegovinā stājās spēkā 2006. gada 1. janvārī, paredzēja vienotu nodokļa likmi, proti, 17 %, kas nozīmē nodokļa paaugstinājumu. Turklāt, pieņemot darbā personālu, pilsoniskās sabiedrības organizācijām jāmaksā dažādas papildu nodevas (sociālās, veselības). Papildu nodokļus piemēro arī ziedojumiem. Kopumā jāsecina, ka nodokļu atvieglojumi pilsoniskās sabiedrības organizācijām būtu vērtējami atzinīgi un atvieglotu to darbu.

Svarīgs jautājums ir arī publiskais finansējums pilsoniskās sabiedrības organizācijām. Lielākajā daļā gadījumu pilsoniskās sabiedrības organizācijas uzskata, ka publisko līdzekļu sadale nav pietiekami pārredzama. Spēkā vēl nav stājušies tiesību akti brīvprātīgās darbības jomā. Īpaši svarīgs jautājums joprojām ir tiesību aktu nepilnīga ieviešana un saskaņošana. Dažas pilsoniskās sabiedrības organizācijas novērojušas, ka tiesību aktu sagatavošanas process Bosnijā un Hercegovinā ir nepārredzams un nepieejams.

Pilsoniskās sabiedrības organizāciju no politiskajām iestādēm saņemtais atbalsts ir niecīgs, jo dažas no tām uzskata pilsoniskās sabiedrības organizācijas par sāncensēm. Tāpat arī vietējās pašvaldībās nav vispārējas vienprātības par ieguvumiem un priekšrocībām no partnerības ar pilsonisko sabiedrību.

5.2.2. Stāvoklis dažādu interešu grupās.

Bosnijā un Hercegovinā reģistrēto nevalstisko organizāciju skaits ir aptuveni 8 000 (6), taču aktīvo organizāciju skaits ir daudz mazāks. “Trešās nozares” ieņēmumi tiek lēsti 4,5 % apjomā no IKP, bet darbības izdevumi – 2,4 % apjomā no IKP. Minētajā nozarē nodarbināto skaits sasniedz 1,45 % no ekonomiski aktīvajiem iedzīvotājiem (7).

Galvenā NVO darbības joma ir cilvēktiesību aizsardzība. NVO arī aktīvi iesaistījušās tādās jomās kā izglītība, dzimumu līdztiesība, ekonomikas attīstība, humānā palīdzība, pilsoniskās sabiedrības attīstība, veselība, bērni un jaunieši, vietējo pašvaldību attīstība.

5.2.3. Pašreizējo mehānismu novērtējums.

Zināmi panākumi vērojami, valsts līmenī veidojot oficiālas iestāžu un nevalstisko organizāciju attiecības. Bosnijas un Hercegovinas Ministru Padome un pilsoniskās sabiedrības pārstāvji 2007. gada 7. maijā parakstīja savstarpējas sadarbības nolīgumu.

Atbilstoši nolīguma noteikumiem 2007. gada oktobrī tika izveidota Pilsoniskās sabiedrības padome. Lai arī Padomē nav pārstāvēta visa pilsoniskā sabiedrība, tā aptver 31 apakšnozari un līdz ar to veido valsts spēcīgāko NVO forumu. Tomēr ir vajadzīgi iestāžu intensīvāki centieni, lai veidotu regulāru un sistemātisku saziņu ar pilsonisko sabiedrību un sekmētu tās līdzdalību politisko lēmumu pieņemšanā.

6. Pilsoniskās sabiedrības organizāciju nozīme ES integrācijas procesā.

6.1. Pilsoniskās sabiedrības organizācijas un Eiropas integrācijas process.

Eiropas ideja nav viena no pilsoniskās sabiedrības organizāciju darba prioritātēm. Iedzīvotāji uzskata, ka Bosnijas un Hercegovinas integrācija Eiropā ir ļoti attāls projekts. Vairumam pilsoniskās sabiedrības organizāciju ir visai niecīga pieredze sadarbībā ar līdzīgām organizācijām ES. Bosnijā un Hercogovinā diskusijas par ES tikai nesen ir sākušās. Pilsoniskās sabiedrības organizācijas koncentrējas uz prioritātēm, ko nosaka finansējuma sniedzēji — starptautiskās organizācijas, valdība un vietējie ziedotāji. Jautājums par Bosnijas un Hercegovinas integrāciju Eiropas Savienībā netiek plaši skarts, izņemot starptautisko NVO darbībā. Neraugoties uz minēto, Bosnijas un Hercegovinas iespējamo dalību Eiropas Savienībā atbalsta 80 % iedzīvotāju, un tas ir labs izejas punkts, lai pilsoniskās sabiedrības organizācijas sāktu popularizēt un atbalstīt ES dalības kritēriju izpildi.

Briselē, 2009. gada 16. jūlijā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) Saskaņā ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas definīciju termins “pilsoniskā sabiedrība” apzīmē darba devēju organizācijas, darba ņēmēju organizācijas, nevalstiskās organizācijas un interešu grupas.

(2) 1) Pieņemams un ilgtspējīgs risinājums jautājumā par īpašuma sadalījumu starp valsti un citiem pārvaldes līmeņiem; 2) pieņemams un ilgtspējīgs risinājums attiecībā uz aizsardzības jomas īpašumiem; 3) galīgais lēmums par piešķīrumu Brčko apgabalam; 4) fiskālā ilgtspējība (ko veicina vienošanās par pastāvīgu ITA koeficienta aprēķināšanas metodi un Valsts fiskālās padomes izveidošana); 5. tiesiskuma nostiprināšana (par ko liecina kara noziegumu valsts stratēģijas, likuma par ārvalstniekiem un patvērumu un tieslietu nozares reformas valsts stratēģijas pieņemšana).

(3) 1) Policijas reformas īstenošana saskaņā ar 2005. gada nolīgumu par policijas pārstrukturēšanu; 2) sadarbība ar Starptautisko Kriminālo tribunālu bijušajai Dienvidslāvijai; 3) tiesību aktu par sabiedrisko apraidi pieņemšana un īstenošana; 4) tiesiskās struktūras izveide un administratīvās veiktspējas nodrošināšana, lai veiksmīgi īstenotu SAN.

(4) Serbu republikas premjerministrs Milorad Dodik2007. gada 22. augustā paziņoja, ka “Serbu republikas valdība neatbalstīs ekonomikas un sociālo lietu padomes izveidi Bosnijā un Hercogovinā [pamatojoties uz to], ka galvenie ekonomikas un sociālie jautājumi tie risināti teritoriālo vienību līmenī un ka minētās padomes izveide ir politisks jautājums”.

(5) “Galvenie secinājumi par sadarbību starp ANO aģentūrām un Bosnijas un Hercogovinas pilsoniskās sabiedrības organizācijām” (“Main Findings on the Level of Cooperation Between the UN Agencies and Civil Society Organizations in BiH”), 2007. gada janvāris, Apvienoto Nāciju Valsts grupas “Bosnija un Hercegovina” darba dokuments.

(6) Informācija apkopota 2005. gada februārī, dati iekļauti ES finansētā projektā “Mapping Study of Non-State Actors in Bosnia-Herzegovina”, 2005. gada septembris.

(7) “Employment, social service provision and the non-governmental organisation (NGO) sector. Status and prospects for Bosnia and Herzegovina. Analysis and policy implications”, kvalitatīvais pētījums #3, 2005. gada 2. aprīlis, DFID darba un sociālās politikas projekts.