PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Apvienotā Karaliste 2017. gada 29. martā iesniedza paziņojumu par nodomu izstāties no Savienības saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 50. pantu. Tas nozīmē, ka gadījumā, ja izstāšanās līgums netiks ratificēts, Savienības primārie un sekundārie tiesību akti Apvienotajai Karalistei vairs nebūs piemērojami no 2019. gada 30. marta (“izstāšanās diena”). Apvienotā Karaliste kļūs par trešo valsti.

Starptautiskus gaisa pārvadājumus nevar veikt bez iesaistīto valstu nepārprotamas piekrišanas; tas izriet no to pilnīgas un ekskluzīvas suverenitātes pār gaisa telpu virs to teritorijas. Valstis gaisa pārvadājumus starp tām parasti organizē, izmantojot divpusējus gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumus (GPPN), kuros noteiktas savstarpēji piešķirtās īpašās tiesības un to īstenošanas nosacījumi. Satiksmes tiesības un pakalpojumi, kas tieši saistīti ar to īstenošanu, ir nepārprotami izslēgti no Vispārējās vienošanās par pakalpojumu tirdzniecību darbības jomas.

Savienībā dalībvalstu gaisa pārvadātāju (Savienības gaisa pārvadātāju) brīvība sniegt ES iekšējos gaisa pārvadājumu pakalpojumus izriet vienīgi no Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 24. septembra Regulas (EK) Nr. 1008/2008 par kopīgiem noteikumiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Kopienā, kas arī paredz noteikumus šo pārvadātāju licencēšanai.

Ja vien izstāšanās līgumā nebūs noteikumu par pretējo, pēc izstāšanās minētā regula vairs nereglamentēs gaisa pārvadājumu pakalpojumus starp Apvienoto Karalisti un dalībvalstīm. Turklāt daži gaisa pārvadātāji, kuriem ir Apvienotās Karalistes izdota darbības licence, vai kuru galvenā uzņēmējdarbības vieta atrodas Apvienotajā Karalistē, vai kuru kontrolpakete pieder Apvienotajai Karalistei vai tās valstspiederīgajiem, vai kurus faktiski kontrolē Apvienotā Karaliste vai tās valstspiederīgie, vairs neatbilstu minētajā regulā paredzētajiem nosacījumiem, lai tos varētu uzskatīt par Savienības pārvadātājiem.

Tādējādi, ja vien izstāšanās līgumā nebūs noteikumu par pretējo, attiecīgajiem gaisa pārvadātājiem no 2019. gada 30. marta vairs nebūtu juridiskā pamata nodrošināt gaisa pārvadājumu pakalpojumus starp Apvienoto Karalisti un dalībvalstīm. Pārvadātāji, kas atrodas jebkurā no iepriekš minētajām situācijām, zaudētu Savienības darbības licenci, tāpēc tiem vairs nebūtu tiesību sniegt Savienības iekšējos gaisa pārvadājumu pakalpojumus.

Tiešos gaisa pārvadājumu pakalpojumus starp Apvienoto Karalisti un dalībvalstīm gandrīz pilnībā nodrošina Apvienotās Karalistes un Savienības gaisa pārvadātāji. Tāpēc, ja šie gaisa pārvadātāji zaudētu tiesības sniegt gaisa pārvadājumu pakalpojumus starp Apvienoto Karalisti un dalībvalstīm, tas izraisītu nopietnus traucējumus. Lielākā daļa, ja ne visi, gaisa satiksmes maršruti starp Savienību un Apvienoto Karalisti vairs netiktu apkalpoti. Turpretī Savienības iekšējie maršruti, kurus Apvienotās Karalistes pārvadātāji pēc izstāšanās vairs neapkalpotu, Savienības pārvadātājiem joprojām būtu pilnībā pieejami.

Ja vienošanās netiks panākta, paredzams, ka ietekme uz attiecīgajām ekonomikām būs smaga, kā aprakstīts turpmāk: gaisa pārvadājumu laiks un izmaksas ievērojami palielinātos, jo tiktu meklēti alternatīvi maršruti, un tas radītu spiedienu uz gaisa transporta infrastruktūru šajos alternatīvajos maršrutos, savukārt gaisa pārvadājumu pieprasījums samazinātos. Tāpēc tiktu skarta ne tikai gaisa pārvadājumu nozare, bet arī citas ekonomikas nozares, kas lielā mērā ir atkarīgas no gaisa pārvadājumiem. Tirdzniecībai tādējādi radušies šķēršļi kavētu uzņēmējdarbību attālākos tirgos, kā arī ietekmētu uzņēmumu atrašanās vietu / pārvietošanu. Gaisa pārvadājumu savienojamības pārtraukšana nozīmētu Savienības un dalībvalstu stratēģiskā aktīva zaudējumu.

2018. gada 13. novembra paziņojumā “Sagatavošanās saistībā ar Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības 2019. gada 30. martā: rīcības plāns ārkārtas situācijai” Komisija paziņoja par savu nodomu ierosināt pasākumus, kas nodrošinātu, ka Apvienotās Karalistes gaisa pārvadātājiem ir atļauts lidot pāri Eiropas Savienības teritorijai, veikt tehniskas apstāšanās (piemēram, degvielas uzpildi bez pasažieru iekāpšanas/izkāpšanas), kā arī nolaisties Eiropas Savienībā un lidot atpakaļ uz Apvienoto Karalisti. Uz minētajiem pasākumiem attiektos nosacījums, ka Apvienotā Karaliste Eiropas Savienības gaisa pārvadātājiem piemēro līdzvērtīgus pasākumus.

Tādējādi šā priekšlikuma mērķis ir noteikt pagaidu pasākumus, kas reglamentē gaisa pārvadājumus starp Savienību un Apvienoto Karalisti pēc tam, kad Apvienotā Karaliste izstājas no Savienības (1. pants). Šo pasākumu mērķis ir uzturēt pamatsavienojamību uz īsu pārejas periodu (12. pants).

Pirmkārt (3. pants), ierosinātajā regulā paredzēts vienpusēji piešķirt Apvienotās Karalistes gaisa pārvadātājiem pirmās, otrās, trešās un ceturtās brīvības tiesības veikt satiksmi, lai tie varētu turpināt pārlidot Savienības teritoriju un veikt tehniskas apstāšanās tajā, kā arī apkalpot tiešos maršrutus starp attiecīgajām teritorijām. Netiek noteikta atšķirība starp pasažieru un kravas pārvadājumu darbībām vai regulāriem un neregulāriem pakalpojumiem. Saskaņā ar ierosinātās regulas mērķi nodrošināt pamatsavienojamību, kapacitāte, kuru Apvienotās Karalistes gaisa pārvadātāji drīkstēs piedāvāt, tiek iesaldēta pirms Brexit pastāvošajā līmenī, kas izteikts ar lidojumu skaitu (“reisi”). Gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai saskaņā ar regulu Apvienotās Karalistes pārvadātājiem nav paredzēta neviena no parastajām darbības elastīguma iespējām (piemēram, kooperatīvie tirgvedības pasākumi, gaisa kuģa noma, gaisa kuģa maiņa, nemainot lidojuma numuru (“change of gauge”), vai vairāk nekā viena punkta apkalpošana vienā lidojumā (“co-terminalisation”)).

Apvienotās Karalistes pārvadātājiem piešķirtās tiesības ir saskaņā ar savstarpības principu, tāpēc ierosinātajā regulā (4. pantā) ir noteikts mehānisms, kam paredzēts nodrošināt, ka Savienības pārvadātāju tiesības Apvienotajā Karalistē paliek līdzvērtīgas tām, kuras saskaņā ar ierosināto regulu piešķirtas Apvienotās Karalistes pārvadātājiem. Pretējā gadījumā Komisija ir pilnvarota pieņemt vajadzīgos pasākumus situācijas koriģēšanai, izmantojot īstenošanas aktus, tostarp Apvienotās Karalistes gaisa pārvadātāju darbības atļauju ierobežošanu vai atsaukšanu. Līdzvērtības līmeņa novērtējums un Komisijas korektīvo pasākumu pieņemšana nav saistīti tikai ar stingru un oficiālu atbilstību starp abām tiesību sistēmām; attiecīgie tirgi ievērojami atšķiras, tāpēc būtu jāizvairās no mehāniskas kopēšanas, kas varētu būt pretrunā Savienības interesēm.

Tāpat kā ar visiem Savienības gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumiem, arī ar ierosināto regulu — kaut arī tās mērķis ir uz laiku nodrošināt pamatsavienojamību — ir paredzēts elastīgs mehānisms, kam jānodrošina, ka, tiklīdz Apvienotajai Karalistei vairs nebūs saistoši Savienības tiesību akti, Savienības gaisa pārvadātājiem būs taisnīgas un vienlīdzīgas iespējas konkurēt ar Apvienotās Karalistes pārvadātājiem. Vienlīdzīgi konkurences apstākļi paredz, ka pat pēc izstāšanās Apvienotā Karaliste turpina piemērot pietiekami augstus standartus gaisa pārvadājumu jomā attiecībā uz: godīgu konkurenci, tostarp karteļu regulēšanu, dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu un apvienošanos; nepamatotu valsts subsīdiju aizliegumu; darba ņēmēju aizsardzību; vides aizsardzību; drošību un drošumu. Turklāt jānodrošina, lai Savienības gaisa pārvadātāji Apvienotajā Karalistē netiktu diskriminēti ne de iure, ne de facto. Tādējādi ierosinātā regula uzliek Komisijai (5. pants) pienākumu pārraudzīt Savienības un Apvienotās Karalistes gaisa pārvadātāju savstarpējās konkurences apstākļus un pilnvaro to pieņemt vajadzīgos pasākumus, izmantojot īstenošanas aktus, lai nodrošinātu, ka minētie nosacījumi vienmēr tiek izpildīti.

Vajadzīgās procedūras tiek noteiktas tā, lai dalībvalstis varētu pārbaudīt, ka gaisa pārvadātājus, gaisa kuģus un apkalpes, kas veic lidojumus to teritorijā saskaņā ar šo regulu, Apvienotā Karaliste ir licencējusi vai sertificējusi saskaņā ar starptautiski atzītiem drošības standartiem, ka ir ievēroti visi attiecīgie valsts un Savienības tiesību akti un ka netiek pārsniegtas atļautās tiesības (6.–9. pants).

Tiek skaidri noteikts atgādinājums, ka dalībvalstis nedrīkst nedz veikt sarunas nolūkā noslēgt jebkādus divpusējus gaisa pārvadājumu pakalpojumu nolīgumus ar Apvienoto Karalisti par jautājumiem, kas ietilpst šīs regulas darbības jomā, nedz arī noslēgt šādus nolīgumus, un ka tās arī nedrīkst Apvienotās Karalistes gaisa pārvadātājiem saistībā ar gaisa pārvadājumiem citādi piešķirt tādas tiesības, kas nav piešķirtas ar šo regulu (3. pants). Tomēr attiecīgās kompetentās iestādes, protams, varēs sadarboties, ciktāl tas nepieciešams sekmīgai regulas īstenošanai (10. pants), lai pēc iespējas mazāk traucētu gaisa pārvadājumu pakalpojumu pārvaldību, kas arī turpmāk tiks nodrošināti tās aizgādībā pēc Apvienotās Karalistes izstāšanās.

2018. gada 13. decembrī Eiropadome (50. pants) atkārtoja savu aicinājumu pastiprināti turpināt darbu, lai visos līmeņos sagatavotos Apvienotās Karalistes izstāšanās sekām, ņemot vērā visus iespējamos iznākumus. Šis akts ir daļa no to pasākumu kopuma, kurus Komisija pieņem, reaģējot uz šo aicinājumu.