Eiropas Parlamenta rezolūcija par budžeta atbalstu jaunattīstības valstīm (2006/2079(INI))



Oficiālais Vēstnesis 287 E , 29/11/2007 Lpp. 0497 - 0501



P6_TA(2007)0043 Budžeta atbalsts jaunattīstības valstīm Eiropas Parlamenta rezolūcija par budžeta atbalstu jaunattīstības valstīm (2006/2079(INI)) Eiropas Parlaments, - ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 177. un 180. pantu, - ņemot vērā ANO 2000. gada 18. septembra Tūkstošgades deklarāciju, kurā izklāstīti tūkstošgades attīstības mērķi, ko starptautiskā sabiedrība kopīgi noteikusi kā uzdevumus nabadzības izskaušanai, - ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Starptautiskās konferences par apdzīvotību un attīstību 1994. gadā Kairā pieņemto Rīcības programmu, - ņemot vērā Komisijas Paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam "Kopienas atbalsts ekonomiskās reformas programmām un strukturālajiem pielāgojumiem: pārskats un perspektīvas" (COM(2000)0058), - ņemot vērā vadlīnijas par trešām valstīm paredzētā budžeta atbalsta plānošanu un piešķiršanu, ko 2003. gada aprīlī izstrādāja EuropeAid Sadarbības birojs (AIDCO), Attīstības ģenerāldirektorāts (DEV) un Ārējo attiecību ģenerāldirektorāts (RELEX), - ņemot vērā partnerības nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras un Klusā okeāna (ĀKK) valstīm, no vienas puses, un Eiropas Kopienu, no otras puses, ko parakstīja 2000. gada 23. jūnijā Kotonū [1] (turpmāk tekstā "Kotonū Partnerības nolīgums"), - ņemot vērā Birmingemas Universitātes Starptautiskās attīstības departamenta un tās sadarbības partneru 2006. gada maija apvienoto ziņojumu par kopīgo vispārējā budžeta atbalsta novērtējumu, - ņemot vērā Revīzijas palātas īpašo ziņojumu Nr. 5/2001 par ekvivalentajiem līdzekļiem, kas no strukturālās pielāgošanās atbalsta līdzekļiem rezervēti budžeta atbalstam (septītais un astotais Eiropas Attīstības fonds), kā arī Komisijas atbildes [2], - ņemot vērā Revīzijas palātas īpašo ziņojumu Nr. 2/2005 par budžeta atbalstu, ko no Eiropas Attīstības fonda sniedz Āfrikas, Karību un Klusā okeāna valstīm — Komisijas veiktā pārvaldība attiecībā uz valsts finanšu reformām, kā arī Komisijas atbildes [3], - ņemot vērā Komisijas paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam "Sadarbība ar tām Āfrikas, Karību un Klusā okeāna valstīm, kas ir iesaistītas bruņotos konfliktos" (COM(1999)0240), - ņemot vērā Parlamenta 2006. gada 6. aprīļa rezolūciju par palīdzības efektivitāti un korupciju jaunattīstības valstīs [4], - ņemot vērā ģenerāldirektora 2004. gada jūnija piezīmi Eiropas Parlamenta Ārpolitikas ģenerāldirektorāta politikas departamentam par budžeta atbalsta priekšrocībām un trūkumiem saistībā ar noteikumiem par palīdzības sniegšanu, - ņemot vērā augsta līmeņa ESAO Attīstības atbalsta komitejas sanāksmi, kas notika Parīzē 2005. gada martā, - ņemot vērā 2005. gada 2. marta Parīzes Deklarāciju par palīdzības efektivitāti, - ņemot vērā 2005. gada jūnijā Valsts izdevumu un finansiālā atbildīguma programmas rezultātu novērtēšanas shēmu, - ņemot vērā Reglamenta 45. pantu, - ņemot vērā Attīstības Komitejas ziņojumu un Budžeta komitejas atzinumu (A6-0005/2007), A. tā kā vēl aizvien norit diskusijas par to, kā attīstības fondus izmantot tā, lai cilvēki saņēmējvalstīs gūtu no tiem pēc iespējas lielāku labumu; B. tā kā jāpiebilst, ka gadu desmitiem ilgi mēģinājumi uzlabot cilvēku dzīves apstākļus jaunattīstības valstīs daudzviet pasaulē nav vainagojušies panākumiem dažādu sarežģītu iemeslu un apstākļu dēļ, starp kuriem ir tādi, ko var uzskatīt par sliktu pārvaldību, ļaunprātīgu līdzekļu izmantošanu un korupciju; C. tā kā nepieciešamība iesaistīties attīstības sadarbībā ir nemitīgi jāpamato ne tikai sabiedrībai, bet arī sarunās ar ieinteresētajām pusēm valsts sektorā; D. tā kā budžeta atbalsts ir atzīts par būtiski svarīgu Eiropas Kopienas attīstības sadarbības instrumentu un aptuveni viena piektā daļa Eiropas Attīstības fonda palīdzības ir budžeta atbalsts bez konkrēta mērķa; E. tā kā augsta līmeņa Attīstības atbalsta komitejas sanāksmē, kas notika 2005. gada martā Parīzē, tika atzīts, ka ir svarīgi sniegt paredzamu atbalstu valdību līmenī, pēc iespējas izmantojot saņēmējvalstu sistēmas; F. tā kā budžeta atbalsts ļauj panākt ciešāku līdzekļu devēju koordināciju; G. tā kā instrumenta efektivitātes galvenais nosacījums ir, lai saņēmējvalstī būtu efektīvas un pārskatāmas struktūras gan attiecībā uz demokrātiju, pamatbrīvību un cilvēktiesību ievērošanu un politisko plurālismu, gan saistībā ar pārskatāmu budžeta procedūru; izdevumu politiku un pakalpojumu sniegšanu; H. tā kā budžeta atbalsts var palielināt saņēmēju iespējas noteikt attīstības gaitu valstī; I. tā kā budžeta atbalsta process ir daļa no partnerības, jo nepārtraukta līdzekļu devēju un palīdzības saņēmēju dialoga rezultātā tiek izvirzītas prioritātes un vērtēts paveiktais; J. tā kā budžeta atbalstam vajadzētu veicināt arī demokrātisko procesu nostiprināšanu, ļaujot pilsoniskajai sabiedrībai iesaistīties noteiktās politikas jomās, īpaši nabadzības samazināšanas un attīstības stratēģijas izstrādē, kā arī sekmējot to, ka attīstības politiku un budžeta izmantošanu kontrolē parlaments; K. tā kā budžeta atbalsts var būt gan vispārējs budžeta atbalsts, kas aptver makroekonomiku un budžeta jomu kopumā, gan budžeta atbalsts atsevišķām nozarēm; L. tā kā galvenie apsvērumi, lemjot par budžeta atbalstam atvēlēto līdzekļu sadalījumu, ir "ārējā finansējuma plaisa", nabadzības līmenis, laba pārvaldība, iepriekšējie sasniegumi, vēlme panākt attīstību un reālistisks iespējamo rezultātu novērtējums kā nabadzības samazināšanas, tā izaugsmes un iestāžu reformas ziņā; M. tā kā vispārējam budžeta atbalstam atvēlētie līdzekļi tiek ieskaitīti saņēmējvalsts Valsts kasē, kas nozīmē, ka saņēmjvalsts ir atbildīga par līdzekļu izmantošanas kontroli, veidu un atskaitīšanos par līdzekļu izlietojumu; N. tā kā Kotonū nolīguma 61. panta 2. punktā un 67. pantā ir skaidri definēti nosacījumi, kuriem saņēmējvalstij ir jāatbilst, lai tā varētu pretendēt uz budžeta atbalstu, un starp šiem nosacījumiem ir prasības attiecībā uz valsts izdevumu pārvaldības standartiem, makroekonomisko un nozaru politiku, valsts iepirkumu, turklāt ir prasība, ka līdzekļu devējiem un saņēmējiem ir jāgarantē, ka pielāgojumi ir ekonomiski dzīvotspējīgi un sociāli un politiski pieņemami; O. tā kā budžeta atbalsta piešķiršanas priekšnosacījumi ir funkcionējoša parlamentārā demokrātija, pamatbrīvību un cilvēktiesību ievērošana, politiskais plurālisms un efektīva valsts finanšu pārvaldības sistēma, ko vērtē pēc tā, cik augsts ir labas pārvaldības līmenis, kā notiek demokrātiski vēlēta parlamenta veiktās pārbaudes, kādā līmenī ir tiesiskums, valdības darba pārskatāmība un kompetence, kā arī pēc tā, cik labi definēta makroekonomiskā, attīstības un nozaru politika un kāds ir valsts iepirkuma atklātības un pārredzamības līmenis; P. tā kā risks ir jāvērtē pēc tādiem rādītājiem kā valsts struktūru spēja administrēt un izmantot līdzekļus, laba pārvaldība, vēlme ievērot attīstības principus, korupcijas līmenis, demokrātija un situācija cilvēktiesību jomā; Q. tā kā būtiski svarīgs attīstības priekšnoteikums ir efektīva valsts budžeta pārvaldība un tādas budžeta sistēmas, kuru mērķis ir izveidot stabilu makroekonomisko klimatu; R. tā kā virknē valstu, kas saņem budžeta atbalstu, sevišķi Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīs ir ļoti vājas valsts budžeta pārvaldības sistēmas; S. tā kā līdzekļu devējiem un saņēmējiem ir jāsadarbojas, lai nodrošinātu efektīvu un kopīgu attīstības politikas īstenošanas un reformu rezultātu analīzi, jo šāda analīze ir būtiski svarīgi budžeta atbalsta dzīvotspējas novērtēšanai, 1. aicina Komisiju un dalībvalstis izmantot budžeta atbalsta mehānismu tikai tad, ja ar nepārprotami pamatojamiem kritērijiem var uzskatāmi parādīt tiešo ieguvumu no tā izmantošanas un ir pilnībā izvērtēts ar tā izmantošanu saistītais risks; 2. uzsver, ka budžeta atbalsts kā palīdzības veids var būt sekmīgs tikai tad, ja abi partneri pilnā apjomā pilda savus pienākumus saskaņā ar partnerības un līdzatbildības būtību; 3. aicina budžeta atbalstu pēc iespējas novirzīt ar nabadzības izskaušanu saistītajām attīstības prioritātēm, izvirzot šīs prioritātes līdzekļu devēju un saņēmēju politiskā dialoga priekšplānā un nodrošinot to, ka procesu pārrauga gan līdzekļu devēju, gan saņēmēju parlamenti; 4. uzsver, ka svarīga nozīme ir tam, lai saņēmējvalstu valdības attīstītu savu kapacitāti, jo tām jāuzņemas noteicošāka vadošā loma, koordinējot palīdzību attīstības jomā; 5. uzsver, ka ir svarīgi radīt atbildības kultūru, kas pilnībā aptver arī parlamentus un augstākās revīzijas iestādes; atzīst, ka budžeta atbalstam ir jābūt cieši saistītam ar pilsoniskās sabiedrības stiprināšanu; 6. uzskata, ka instrumentam ir svarīga skaidru, nepārprotamu un reālistisku nosacījumu pildīšana, par kuriem vienojušās visas budžeta atbalsta programmā iesaistītās puses, pie tam tas ir nepieciešams arī tādēļ, lai būtu iespējams rīkoties situācijās, kad neparedzamu iemeslu dēļ atbalsta līmenis ir svārstīgs; 7. atzinīgi vērtē Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīm izvirzītos budžeta atbalsta saņemšanas nosacījumus, kas iekļauti Kotonū Partnerības nolīguma 61. panta 2. punktā un 67. pantā; 8. pauž bažas par lēmumu piešķirt budžeta palīdzību Malāvijai, par kuru ir zināms, ka tajā pastāv augsts risks, un Kenijai, kuras gadījumā visas dalībvalstis ir apturējušas budžeta atbalstu, tādējādi radot šaubas par Komisijas spēju izmantot šo instrumentu efektīvi; 9. pauž bažas par to, ka Revīzijas palāta ir konstatējusi, ka atsevišķos gadījumos Komisijas pamatojums par budžeta atbalsta piešķiršanu valstīm ar slikti funkcionējošu valsts budžeta pārvaldības sistēmu ir bijis nepietiekams un ka Kotonū Partnerības nolīguma 61. panta 2. punkts un 67. pants bieži interpretēts pārāk brīvi un subjektīvi; 10. pauž satraukumu par Revīzijas palātas atklātajām nepilnībām Komisijas budžeta atbalsta instrumentu izmantošanas konsekvencē, kontrolē un uzraudzībā, atbalstā saņēmējvalstu budžeta kontroles mehānismam, proti, parlamentam un augstākajai revīzijas iestādei, kā arī par nepilnīgo tehniskās palīdzības izmantošanu; šie faktori ir būtiski svarīgi instrumenta aspekti; 11. atzīst, ka valstī var būt tikai viena makroekonomiskās reformas programma, ko parasti vada starptautiskas finanšu iestādes un kurā Komisijai un dalībvalstīm ir jācenšas aktīvi iesaistīties, lai būtu iespējams ietekmēt politiku; 12. atgādina, ka makroekonomiskām reformām var būt noturīgs rezultāts tikai tad, ja tajās ir iekļauti ar cilvēkresursu un sociālo attīstību saistīti mērķi; 13. uzskata, ka budžeta atbalsts nozarēm vai nozari kopumā aptveroša pieeja ir jāatzīst par labākajiem instrumentiem veselības un izglītības jomā; 14. vēlreiz apstiprina, ka 20 % no ikgadējām saistību apropriācijām ir jāpiešķir pasākumiem vidējās un pamatizglītības, kā arī veselības pamataprūpes (tostarp seksuālās un reproduktīvās veselības) jomā; 15. aicina Komisiju pieņemt un valstu finanšu pārvaldības vērtēšanā izmantot jauno starptautisko rezultātu novērtēšanas shēmu, kas izveidota saistībā ar Valsts izdevumu un finansiālā atbildīguma programmu; 16. aicina Komisiju gadījumos, kad valstis pārstāj ievērot demokrātijas un cilvēktiesību principus, rīkoties konsekventi un taisnīgi; 17. aicina Komisiju saskaņā ar Kotonū Partnerības nolīguma 9. panta 3. punktu un 97. pantu izvērtēt korupcijas līmeni un ar to saistīto risku; 18. aicina Komisiju censties panākt politikas un lēmumu pieņemšanas procedūru saskaņošanu ar līdzekļu devēju budžeta atbalsta partnerībām un pieprasa efektīvu līdzekļu devēju atvēlēto līdzekļu pārvaldību, lai novērstu neparedzamas palīdzības apjoma svārstības; uzskata, ka Komisija ir piemērotākā iestāde ES līdzekļu devēju koordinācijas veicināšanai; 19. uzskata, ka ir būtiski svarīgi saskaņot līdzekļu piešķiršanu un novērtēšanas procesu ar saņēmējvalstu attīstības stratēģiju, budžetu un vērtēšanas procedūrām; 20. aicina Komisiju arī turpmāk galveno uzmanību pievērst taisnīgumam un nabadzības samazināšanai, īpašu uzmanību pievēršot sociāli visatstumtākajiem un nabadzīgākajiem sabiedrības locekļiem; 21. atzinīgi vērtē mainīgu daļu izmantošanu, kas nodrošina uz rezultātiem balstītus stimulus, taču piebilst, ka izmaiņām palīdzības sniegšanā ir jābūt cik vien iespējams paredzamām, lai nerastos negatīva ietekme uz budžeta plānošanu; 22. pauž bažas par grūtībām novērtēt to, vai ir sasniegti izpildes rādītāji, sevišķi nabadzības apkarošanas jomā, un aicina Komisiju atbalstīt jaudas palielināšanu tādās jomā kā statistika, datu vākšana, kvalitātes novērtēšana un analīze; 23. aicina Komisiju sadarbībā ar citām iesaistītajām pusēm regulāri pārbaudīt, vai saņēmējvalstu ekonomiskā politika atbilst attīstības palīdzības mērķiem un principiem un vai tiek pildīti nosacījumi šīs palīdzības saņemšanai; 24. aicina Komisiju, dalībvalstis un saņēmējvalstis regulāri informēt sabiedrību par šajā jomā notiekošo, lai nodokļu maksātājam Eiropā parādītu budžeta atbalsta ietekmi un lai veicinātu cilvēkos vispārēju izpratni par vajadzību sadarboties attīstības jomā, īpaši par budžeta atbalsta ietekmi, kas ļautu atspēkot vispārējus apgalvojumus par finansējuma ļaunprātīgu izmantošanu un informēt par galvenajiem priekšnosacījumiem budžeta atbalsta izmantošanai un gadījumiem, kuros atbalsts ir izrādījies neefektīvs; aicina Komisiju uzlabot Eiropas Savienības attīstības jomā sniegtā atbalsta redzamību, kā arī dokumentēt atbalstīto trešo valstu panākumus budžeta atbalsta pārvaldībā un informēt par tiem; 25. aicina Komisiju regulāri pārbaudīt budžeta atbalsta efektivitāti cīņā pret nabadzību izmaksu lietderības ziņā un norādīt uz panākumiem atbalstītajās trešās valstīs budžeta atbalsta pārvaldībā; to darot, vispārējais budžeta atbalsts ir jānošķir no nozarei piešķirtā budžeta atbalsta, lai iegūtu lielāku skaidrību par dažādu palīdzības instrumentu efektivitāti attiecībā uz nabadzības samazināšanu; jāizvērtē arī administratīvās izmaksas, kas rodas saistībā ar budžeta un projektu atbalstu; jāpanāk, lai būtu iespējams pamatoti novērtēt, kad izmantojams katrs no instrumentiem; 26. aicina Komisiju novērst trūkumus kontrolē un pārraudzībā, ieviešot ārēju budžeta atbalsta kontroli (piemēram, ar Revīzijas palātas starpniecību); jāmudina Komisiju kopā ar citiem nozīmīgiem finansētājiem uzsākt kopējas kontroles iestādes veidošanu; 27. uzskata, ka, lai atbalstītu budžeta kontroles mehānismus saņēmējvalstīs, budžeta pieņemšanā ir jāiesaista attiecīgās saņēmējvalsts parlaments un jāpublicē budžeta likums; uzstāj uz to, lai Parlaments reizi gadā izvērtē budžeta atbalstu, ņemot vērā sasniegtos rezultātus; 28. aicina Komisiju izklāstīt, kādā veidā budžeta atbalstam iespējams noteikt termiņus; atzīmē, ka budžeta atbalsta būtība ir stiprināt saņēmējvalstu pašpietiekamību, tādēļ Komisijai ir jādara zināms, cik ilgā (saprātīgā) laika posmā to var sasniegt; 29. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai. [1] OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp. Nolīgumā grozījumi izdarīti ar 2005. gada 25. jūnija Nolīgumu (OV L 287, 28.10.2005., 4. lpp.). [2] OV C 257, 14.9.2001., 1. lpp. [3] OV C 249, 7.10.2005., 1. lpp. [4] OV C 293 E, 2.12.2006., 316. lpp. --------------------------------------------------