Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei - Eiropas kaimiņattiecību politikas īstenošana 2008. gadā {SEC(2009) 511} {SEC(2009) 512} {SEC(2009) 513} {SEC(2009) 514} {SEC(2009) 515} {SEC(2009) 516} {SEC(2009) 517} {SEC(2009) 518} {SEC(2009) 519} {SEC(2009) 520} {SEC(2009) 521} {SEC(2009) 522} {SEC(2009) 523} /* COM/2009/0188 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 23.4.2009 COM(2009) 188 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Eiropas kaimiņattiecību politikas īstenošana 2008. gadā {SEC(2009) 511}{SEC(2009) 512}{SEC(2009) 513}{SEC(2009) 514}{SEC(2009) 515}{SEC(2009) 516}{SEC(2009) 517}{SEC(2009) 518}{SEC(2009) 519}{SEC(2009) 520}{SEC(2009) 521}{SEC(2009) 522}{SEC(2009) 523} KOMISIJAS PAZIŅOJUMSEIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Eiropas kaimiņattiecību politikas īstenošana 2008. gadā 1. Stratēģiskais konteksts — krīžu gads Eiropas kaimiņattiecību politikas (EKP) īstenošana 2008. gadā bija sarežģīta. Gada pēdējos mēnešos notikušās krīzes varēja radīt ilgtermiņa grūtības šajā svarīgajā ES politikas jomā. Izcēlās divi vardarbīgi konflikti, proti, karš starp Krieviju un Gruziju 2008. gada augustā un Izraēlas intervence Gazā 2008. gada decembrī/2009. gada janvārī. Gada beigās pēc strīda starp Ukrainu un Krieviju austrumu partneri un ES saskārās ar gāzes piegādes traucējumiem. Visbeidzot, visu EKP telpu, jo īpaši austrumu daļu, ietekmēja pasaules finanšu un ekonomiskās krīzes padziļināšanās. Šī nelabvēlīgā situācija liecina, ka ir nepieciešams aktīvāks un reālāks ES atbalsts kaimiņattiecību politikas jomā, lai veicinātu savstarpējo labklājību, stabilitāti un drošību. Neraugoties uz šo sarežģīto vispārējo situāciju, partneri panāca ievērojamu progresu EKP īstenošanā vairākās būtiskās jomās, tādējādi atspoguļojot šīs politikas kā reformu katalizatora lomu. Vairāki partneri panāca progresu tirdzniecības sarunu, nodokļu un muitas reformu, kā arī konkurences politikas jomā. Dažas valstis panāca arī uzņēmējdarbības vides uzlabojumus, kas atsevišķos gadījumos bija saistīti ar panākumiem cīņā pret korupciju. Tomēr vairākās valstīs korupcija joprojām ir nopietna problēma. Kopumā reformu īstenošanas temps ir palēninājies, jo īpaši demokrātisko reformu un cilvēktiesību standartu jomā. Šajā paziņojumā ir sniegts pārskats par minētajām norisēm. Turklāt tajā ir aprakstīta finanšu un ekonomiskās krīzes ietekme uz partnervalstīm, kā arī ieteikti vairāki veidi, kādos EKP instrumenti varētu veicināt atveseļošanas procesu. Eiropas kaimiņattiecību politika 2008. gadā turpināja pakāpeniski attīstīties, pamatojoties uz Komisijas 2007. gada decembra priekšlikumiem[1] un divu jaunu iniciatīvu izstrādi: pēc Komisijas paziņojuma jūlijā tika izveidota Savienība Vidusjūrai, un decembrī Komisija iesniedza priekšlikumu par vērienīgu Austrumu partnerību. Šīs svarīgās iniciatīvas vēl vairāk pastiprina EKP un papildina esošās iniciatīvas, piemēram, iniciatīvu par Melnās jūras reģiona sinerģiju. Sīkāka informācija ir pieejama pievienotajos valstu progresa ziņojumos un nozaru progresa ziņojumā. EKP sistēma sniedz objektīvu un saskaņotu pieeju. Šie ziņojumi atspoguļo atšķirības reformu secībā un reformu prioritātēs saistībā ar rīcības plāniem[2], par kuriem panākta abpusēja vienošanās, kā arī partneru atšķirības. 2. Divpusējo attiecību izvēršana Armēnija panāca progresu EKP rīcības plāna īstenošanā. Tomēr tā joprojām saskaras ar iekšējās krīzes sekām pēc 2008. gada februārī notikušajām prezidenta vēlēšanām, kas izraisīja ārkārtas stāvokli un bažas par demokrātijas normu un cilvēktiesību ievērošanu, jo īpaši plašsaziņas līdzekļu brīvības jomā. Šī krīze notika, neraugoties uz pēdējo gadu reformās panākto vienmērīgo progresu. Lai uzlabotu valdības lēmumu pieņemšanas procesa pārskatāmību, jo īpaši attiecībā uz valdības sadarbību ar NVO un pilsonisko sabiedrību, 2008. gadā tika veikti nozīmīgi pasākumi, tomēr šajā jomā vēl ir daudz darāmā. Armēnija guva panākumus reģionālās sadarbības jomā, kā arī dialogā ar kaimiņvalstīm. Tā arī lielā mērā ir panākusi atbilstību kopējās ārpolitikas un drošības politikas (KĀDP) deklarācijām un parasti ļoti aktīvi sadarbojas jautājumos, kas saistīti ar KĀDP. Tika panākts progress nodokļu un muitas, finanšu pakalpojumu, konkurences politikas, sociālās politikas un nabadzības samazināšanas reformu jomā. Armēnija turpināja sadarbību ar ES tirdzniecības jautājumos, tostarp saistībā ar sagatavošanos iespējai nākotnē noslēgt dziļu un visaptverošu brīvās tirdzniecības nolīgumu. Eiropas Komisijas delegācijas izveidošana Erevānā 2008. gada februārī vēl vairāk pastiprināja divpusējās attiecības ar Armēniju. Tāpat kā iepriekšējā gadā Azerbaidžāna panāca tikai nelielu progresu demokrātiskās pārvaldības jomā. Prezidenta vēlēšanas, kas notika 2008. gada oktobrī, liecināja par progresu Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas (EDSO) noteikto saistību izpildē, tomēr vēlēšanu procesā bija vērojami trūkumi. Zināms progress tika panākts tiesu jomā, kuru neatkarība joprojām izraisa bažas. Situācija pasliktinājās cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības jomā. Nacionālās televīzijas un radio padomes 2008. gada decembra lēmums ārzemju raidorganizācijām nepagarināt licenču derīguma termiņu pārraidīšanai reģionālajās frekvencēs vēl vairāk ierobežoja viedokļu dažādību plašsaziņas līdzekļos. Uzņēmējdarbības jomā Pasaules banka Azerbaidžānu novērtēja kā vienu no pasaules valstīm, kura veikusi lielāko skaitu reformu. Makroekonomiskā vide bija labvēlīga, par ko liecināja spēcīga ekonomiskā izaugsme, galvenokārt pateicoties augstām naftas un gāzes cenām, jo īpaši 2008. gada pirmajā pusē. Azerbaidžāna turpināja sarunas par tās pievienošanos Pasaules tirdzniecības organizācijai (PTO). Labi panākumi ir gūti saistībā ar 2006. gada Saprašanās memorandu par stratēģisko partnerību enerģētikas jomā, kā arī stiprināta Azerbaidžānas kā enerģijas ražotājas loma. Pēc ziņojumā aptvertā laikposma beigām 2009. gadā tika konstatētas dažas pozitīvas pazīmes, piemēram, tika ratificēts ANO Konvencijas pret spīdzināšanu fakultatīvais protokols un atceltas pret cilvēktiesību aizstāvi izvirzītās apsūdzības par apmelošanu. Eiropas Komisijas delegācijas izveidošana Baku 2008. gada februārī vēl vairāk pastiprināja divpusējās attiecības ar Azerbaidžānu. Neraugoties uz dominējošo saspringto situāciju, Kalnu Karabahas konfliktā tika sperts pozitīvs solis, Azerbaidžānas un Armēnijas prezidentiem parakstot pirmo kopīgo dokumentu kopš 1994. gada. Lai atrisinātu šo konfliktu, ES turpina sniegt atbalstu ar EDSO Minskas grupas palīdzību. Bija vērojama stingrāka apņemšanās īstenot Ēģiptes un ES rīcības plānu sociālo, ekonomisko un nozaru reformu jomā un, mazākā mērā, arī politisko reformu jomā. Cilvēktiesību un pamatbrīvību jomā labi panākumi tika gūti sieviešu un bērnu tiesību jautājumā, tomēr citos aspektos vēl ir daudz darāmā. Progress tika panākts arī ekonomiskās reformas jomā, jo īpaši saistībā ar fiskālās un monetārās politikas saskaņošanu un vispārēju ekonomikas liberalizāciju, ko veicināja operatīvu saimniecisko tiesu izveide. Ir uzsāktas tirdzniecības sarunas par pakāpenisku tirdzniecības liberalizāciju pakalpojumu jomā un par tiesībām veikt uzņēmējdarbību. Ir noslēgtas sarunas par lauksaimniecības produktiem un pārveidotiem lauksaimniecības un zivsaimniecības produktiem. Tirgus reformas un regulējuma reformas jomā progress ir bijis neliels un galvenokārt koncentrēts uz MVU uzņēmējdarbības vides uzlabošanu, kā arī muitas pārvaldi un tās darbības spēju. Ēģipte ir pievienojusies arī Enterprise Europe Network (Eiropas uzņēmumu tīklam). Panākumi ir gūti arī attiecībā uz sadarbību enerģētikas nozarē, kur tika parakstīts saprašanās memorands par Eiropas Savienības un Ēģiptes stratēģisko partnerību enerģētikas jomā. Nodarbinātības un sociālo lietu jomā bija vērojams neliels progress attiecībā uz darba tiesībām. Ievērojams progress tika panākts saistībā ar pamatizglītības pieejamības veicināšanu. Panākumi bija gūti arī veselības nozares reformas jomā, tostarp attiecībā uz piekļuvi primārajai veselības aprūpei un veselības apdrošināšanas ieviešanu visu iedzīvotāju labā. ES un Ēģiptes Asociācijas padomes ceturtajā sanāksmē 2008. gada aprīlī Ēģipte iesniedza priekšlikumus, lai vecinātu attiecības ar ES. Gruzijā EKP rīcības plāna īstenošanu būtiski ietekmēja ārkārtēji notikumi. Krievija 2008. gadā veica vairākas vienpusējas darbības, lai stiprinātu tās attiecības ar Abhāzijas un Dienvidosetijas separātistu reģioniem Gruzijā, jo īpaši, lai stiprinātu savu militāro klātbūtni. Tam sekoja virkne militāru incidentu un provokāciju, kuru kulminācijas punkts bija 2008. gada augusts, kad izcēlās bruņots konflikts ar Krieviju par Dienvidosetijas teritoriju. Konflikts prasīja simtiem upuru, un tā rezultātā tika pārvietoti aptuveni 192 000 cilvēku, kā arī nodarīti smagi vides postījumi. Gruzijas teritorijā palika 7000 Krievijas kareivju. Krievijai pēc tam atzīstot divu separātistu vienību pašpasludināto neatkarību, tika pieļauts pārkāpums attiecībā uz Gruzijas suverenitāti un apgrūtināta konflikta miermīlīga un ilgtspējīga atrisināšana. Ar ES palīdzību tika noslēgts pamiera nolīgums, un Eiropadome izteica stingru atbalstu Gruzijas teritoriālajai integritātei. Tajā pašā laikā apstrīdēto pirmstermiņa vēlēšanu divas kārtas liecināja par nepieciešamību dot jaunu impulsu demokrātiskām reformām un veicināt politisko plurālismu saskaņā ar vērienīgu reformu programmu, kas tiek īstenota kopš „rožu revolūcijas”. Neraugoties uz šo sarežģīto situāciju, Gruzija ir panākusi zināmu progresu EKP rīcības plāna īstenošanā, gūstot būtiskus panākumus korupcijas apkarošanas jomā, tiesu pieejamības atvieglošanā un uzņēmējdarbības un ieguldījumu vides, kā arī muitas pārvaldes uzlabošanā. Attiecībā uz darba tiesisko regulējumu, tiesībām darbā un sociālo dialogu ir nepieciešami konkrēti pasākumi. Gruzija turpināja sadarboties ar ES tirdzniecības jautājumos, tostarp saistībā ar sagatavošanos iespējai noslēgt dziļu un visaptverošu brīvās tirdzniecības nolīgumu. Turklāt Gruzija turpināja sadarboties tiesiskuma, brīvības un drošības jomā, kas ir pamats ES un Gruzijas sarunām par vīzu režīma atvieglošanas un atpakaļuzņemšanas nolīgumiem. Pēc Izraēlas lūguma izvērst divpusējās attiecības 2008. gada aprīlī tika paplašināta sadarbība, kuras pamatā ir pašreizējais rīcības plāns. Tas deva vairāk laika apspriest jauna dokumenta saturu. Izraēla ir panākusi progresu attiecībā uz lielu skaitu rīcības plānā ietverto prioritāšu. Ir nepieciešama turpmāka rīcība, lai risinātu problēmas saistībā ar pieaugošajām ienākumu atšķirībām un uzlabotu arābu minoritātes situāciju, pieņemot piemērotus pasākumus nodarbinātības, sieviešu tiesību, sociālās integrācijas, izglītības un valsts pārvaldes jomā. Tika uzsāktas tirdzniecības sarunas par pakāpenisku tirdzniecības liberalizāciju pakalpojumu jomā un par tiesībām veikt uzņēmējdarbību. Ir noslēgtas sarunas par lauksaimniecības produktiem un pārveidotiem lauksaimniecības un zivsaimniecības produktiem. Transporta jomā Eiropas Kopiena un Izraēla parakstīja horizontālu aviācijas nolīgumu un sāka sarunas par visaptverošu aviācijas nolīgumu. Komisija un Izraēla parakstīja arī kopīgu deklarāciju par sadarbību un dialogu izglītības un mācību jomā, un 2008. gada aprīlī tās parakstīja protokolu par vispārējiem principiem, kas reglamentē Izraēlas dalību Kopienas programmās. Jebkurā ES un Izraēlas divpusējo attiecību pārskatīšanā, tostarp EKP rīcības plāna kontekstā, ir jāņem vērā pastāvīgais Izraēlas un arābu konflikts un vispārējā politisko notikumu gaita Tuvajos Austrumos. Apmetņu paplašināšanas turpināšana un pat paātrināšana 2008. gadā negatīvi ietekmēja gan miera procesu, gan Palestīnas iedzīvotāju piekļuves un pārvietošanās iespējas, kā arī Palestīnas ekonomiku. Šo situāciju vēl vairāk pasliktināja progresa trūkums saistībā ar vairākiem rīcības plānā iekļautajiem solījumiem, piemēram, par Palestīnas tirdzniecības veicināšanu. Rietumkrasta C zonā (kas ietver teritorijas, kuras ir Izraēlas īpašā kontrolē) 2008. gada pēdējā ceturksnī pēc sešu mēnešu ilgā de facto moratorija atsākās bez būvatļaujām celto palestīniešu māju nojaukšana. Operācijas Cast Lead („Lietais svins”) uzsākšana ziņojumā aptvertā laikposma beigās vēl vairāk saasināja politisko situāciju un krasi pasliktināja Palestīnas iedzīvotāju stāvokli, kuri jau pirms ofensīvas bija nabadzības novārdzināti Gazas sektora pilnīgas blokādes dēļ. Jordānija ir aktīva un konstruktīva EKP partnere. Progress tika panākts brīvības atņemšanas iestāžu reformas, pārskatāmības un korupcijas apkarošanas jomā. Tomēr tiesu neatkarības vai biedrošanās brīvības jomā būtiski uzlabojumi nebija vērojami. Labi panākumi tika gūti virzībā uz ekonomikas liberalizāciju un pieaugošu konkurenci tādās jomās kā elektroniskie sakari un enerģētika, kā arī vides pārvalde. Lai uzlabotu uzņēmējdarbības vidi, ir nepieciešami jauni tiesību akti. Ierobežoti panākumi ir gūti tirdzniecības programmas jomā. Turklāt vēl ir jāīsteno vērienīga nabadzības samazināšanas stratēģija, un atšķirības starp bagātajiem un nabadzīgajiem iedzīvotajiem arvien palielinās. Jordānija 2008. gada novembrī izteica vēlmi kvalitatīvā un kvantitatīvā ziņā stiprināt politisko dialogu ar ES saistībā ar dažādām politikas un drošības jomas kopīgām problēmām. Pēc tam, kad 2006. gadā bija beidzies militārais konflikts starp Izraēlu un Hezbollah , Libāna nonāca ilgstošā politiskā strupceļā. Beidzot 2008. gada maijā tika panākta vienošanās starp konkurējošām grupām, izbeidzot 18 mēnešus ilgušo krīzi. Turklāt 2008. gada jūlijā tika izveidota nacionālās vienotības valdība. Sarežģītā politiskā situācija visa gada garumā palēnināja rīcības plāna īstenošanu. Neraugoties uz institucionāliem uzlabojumiem, likumdošanas procesa apturēšanas dēļ tiesību aktu projektus nevarēja apspriest. Ministru padome vienojās par vairākām reformām (tostarp konkurences politikas un PVN jomā), tomēr nevarēja tās ieviest. Arī citās jomās (cilvēktiesību, tiesu reformas, sociālās nozares reformas, kā arī regulatīvās un administratīvās reformas jomā) progress bija lēns. Šī situācija ietekmēja vispārējo sociālo, ekonomisko un politisko situāciju valstī, kā arī dialogu EKP ietvaros. Nodibinot diplomātiskās attiecības ar Sīriju 2008. gada oktobrī, tika sperts pirmais solis, lai normalizētu attiecības ar šo valsti. Visā ziņojumā aptvertajā laikposmā Starptautiskā neatkarīgās izmeklēšanas komisija turpināja savu darbu. Eiropas Komisija sniedza atbalstu, lai Hāgā izveidotu īpašo tribunālu Libānai. Moldovas Republika (turpmāk tekstā „Moldova”) panāca progresu vairākās EKP rīcības plāna jomās, proti, turpināja tiesu sistēmas reformu, publicēja ziņojumus, ko sagatavojusi Eiropas Komiteja spīdzināšanas novēršanai, un veiksmīgi sadarbojās ar ES Robežsardzes atbalsta misiju ( EUBAM ). Turklāt Moldova turpināja sadarboties ar ES visos jautājumos, kas saistīti ar Piedņestras konflikta atrisināšanas centieniem, tostarp pasākumos, kas paredzēti, lai veicinātu uzticību un uzlabotu dialogu starp iedzīvotājiem. Moldova ir nodrošinājusi nosacījumu pareizu izpildi, lai varētu izmantot ES autonomos tirdzniecības atvieglojumus. Ir parakstīts nolīgums par ES un Moldovas mobilitātes partnerību. Turklāt 2008. gada novembrī tika uzsāktas sarunas par Moldovas pievienošanos Enerģētikas kopienas līgumam, tādējādi atspoguļojot ievērojamo progresu, kas panākts enerģētikas nozares reformu jomā. Tomēr saistībā ar atsevišķām galvenajām prioritātēm, piemēram, cilvēktiesību ievērošanu, tostarp vārda brīvību, progress netika panākts vai arī tas bija ierobežots. Tas pats attiecas uz jautājumiem, kas saistīti ar tirgiem un likumdošanu, un valsts stratēģiju īstenošanu korupcijas, narkomānijas un cilvēku tirdzniecības apkarošanas jomā, kā arī uz atsevišķām nozarēm, kā piemēram, transportu. Grozītā vēlēšanu likuma pieņemšana ir solis atpakaļ. Par 2009. gada aprīļa vēlēšanām tiks ziņots nākamajā gadā. Maroka joprojām ir aktīva un konstruktīva EKP partnere un ir panākusi progresu daudzās rīcības plānā ietvertajās jomās. Lai gan reformas demokrātijas un cilvēktiesību veicināšanai varētu būt vērienīgākas, ir panākts progress, par ko liecina, piemēram, jauna vēlēšanu kodeksa pieņemšana, veicinot sieviešu piedalīšanos vēlēšanās, kā arī pasākumi korupcijas apkarošanai un pievienošanās ANO konvencijām. Tomēr pastāvošie trūkumi tiesu iestāžu darbībā apdraud jau uzsāktās reformas. Joprojām pastāv šķēršļi preses brīvībai. Atsevišķās jutīgās nozarēs, īpaši organizētās noziedzības apkarošanā un sadarbībā robežu pārvaldības jautājumos, dialogs ar ES ir pastiprinājies. Sarunās par atpakaļuzņemšanas nolīgumu nav panākts tāds progress, kā iepriekš cerēts. Panākumi ir gūti sarunās par pakāpenisku tirdzniecības liberalizāciju pakalpojumu jomā un par tiesībām veikt uzņēmējdarbību, kā arī par lauksaimniecības produktu, pārstrādātu lauksaimniecības produktu un zivju un zivsaimniecības produktu tirdzniecību. Neraugoties uz nelabvēlīgiem ekonomiskajiem apstākļiem, pēc 2007. gada vēlēšanām izveidotā valdība ir pakāpeniski ieviesusi vairākas strukturālas ekonomiskās reformas. Sociālās politikas jomā ir vērojami uzlabojumi. Zem nabadzības robežas dzīvojošo cilvēku skaits ir nedaudz samazinājies, izglītības un veselības aprūpes budžets ir palielināts, un ievērojami uzlabojumi ir panākti ūdensapgādes un sanitāro sistēmu infrastruktūras jomā. Tomēr joprojām tiek izmantots bērnu darbs, un jauniešu bezdarba problēma vēl arvien rada bažas. Asociācijas padomes 2008. gada oktobra sanāksmē Maroka un ES pieņēma kopīgu dokumentu, ko sagatavojusi ad hoc darba grupa, par divpusējo attiecību stiprināšanu, izveidojot „virzības plānu saistībā ar īpašo statusu”, ko īstenos turpmākajos gados. Darba grupa sniegs ziņojumu nākamajā Asociācijas padomes sanāksmē. Palestīniešu pašpārvalde 2008. gadā guva zināmus panākumus jomās, kuras ietvertas rīcības plānā, kā arī veica pārliecinošus pasākumus, lai īstenotu „palestīniešu reformu un attīstības plānu”. Vislielākais progress tika panākts budžeta konsolidēšanas un drošības sektora reformas jomā. Ekonomikas jomā privātā sektora attīstība Gazā strauji palēninājās, jo pilnīgas blokādes apstākļos pār robežu tika atļauts pārvest tikai minimālus humānās palīdzības sūtījumus. Arī Rietumkrasta ekonomiskā attīstība tika nopietni traucēta, jo Izraēla turpināja okupāciju un tika saglabāti pārvietošanās un piekļuves ierobežojumi. Tāpēc vispārējā ekonomiskā izaugsme Okupētajā Palestīnas teritorijā bija neliela (mazāka par 2 %) un krietni zemāka par demogrāfisko izaugsmi, neraugoties uz līdzekļu devēju lielajiem ieguldījumiem. Arī politiskā reforma un iestāžu darba uzlabošana bija neveiksmīga, ko izraisīja šķelšanās starp Gazas sektoru un Rietumkrastu. Vairāki mēģinājumi panākt izlīgumu starp frakcijām izrādījās neveiksmīgi un abās šīs teritorijas daļās izraisīja situācijas pasliktināšanos cilvēktiesību jomā. Tā kā Palestīnas Likumdošanas padomi nevarēja sasaukt, likumdošanas darbības bija ierobežotas. Gads noslēdzās ar vienu no drūmākajiem notikumiem Izraēlas un Palestīnas konfliktā. Tomēr sīkāka informācija par to tiks sniegta nākamajā progresa ziņojumā. Kopumā Tunisija aktīvi piedalās Eiropas kaimiņattiecību politikā. Attiecīgās apakškomitejas ietvaros ir izvērsts dialogs demokrātijas un cilvēktiesību jomā, tomēr joprojām pastāv problēmas uz vietas, proti, saistībā ar to mērķu īstenošanu, par kuriem panākta vienošanās, jo īpaši attiecībā uz biedrošanās brīvību un vārda brīvību. Lai stiprinātu tiesiskumu, kas būs īpaši svarīgs elements Tunisijas tuvināšanai ES, ir nepieciešama tiesu sistēmas reforma. Apakškomitejas ietvaros uzsāktajam dialogam par tiesiskumu un drošību vajadzētu pavērt ceļu ciešākai sadarbībai cīņā pret terorismu un organizēto noziedzību, robežu pārvaldības jomā un migrācijas jautājumos. Ievērojams progress ir panākts ekonomisko un regulatīvo reformu jomā, kas ir veicinājis Tunisijas tautsaimniecības lielo izaugsmi un palielinājis tirdzniecību ar ES. Tā kā Tunisija ir turpinājusi pasākumus sociālās politikas jomā, rezultāti veselības aprūpes, izglītības, nabadzības apkarošanas un sieviešu tiesību aizsardzības jomā ir daudzsološi, tomēr vēl ir daudz darāmā. Tunisija ir pirmā partnere šajā reģionā, kura ir pievienojusies (2008. gada 1. janvārī, divus gadus pirms sākotnēji paredzētā datuma) brīvās tirdzniecības zonai rūpniecības ražojumu jomā. Tā ir arī pirmā valsts, kura asociācijas nolīguma ietvaros noslēdza sarunas par strīdu izšķiršanas mehānismu un 2008. gada jūlijā parafēja protokolu. Ir uzsāktas sarunas par pakāpenisku tirdzniecības liberalizāciju pakalpojumu jomā un par tiesībām veikt uzņēmējdarbību, kā arī par lauksaimniecības produktu, pārstrādātu lauksaimniecības produktu, kā arī zivju un zivsaimniecības produktu tirdzniecību. Asociācijas padomes novembra sanāksmē Tunisija izrādīja interesi par partnerības stiprināšanu tādā pašā garā kā īpašais statuss Marokas gadījumā. ES ir norādījusi, ka tā vēlas aktīvi darboties šajā jautājumā. Ukraina guva panākumus daudzās rīcības plānā ietvertajās jomās. Tomēr reformu gaita palēninājās, jo vietējā politiskā situācija joprojām bija nestabila un gada otrajā pusē pastiprinājās pasaules finanšu un ekonomiskā krīze. Atsevišķu galveno politisko reformu īstenošanas jomā, tostarp konstitucionālās un tiesu sistēmas reformas un korupcijas apkarošanas jomā, Ukraina progresu nepanāca vai arī tas bija ierobežots. Ziņojumā aptvertajā laikposmā galvenie panākumi bija Ukrainas pievienošanās Pasaules Tirdzniecības organizācijai 2008. gada maijā, labie sasniegumi sarunās par ES un Ukrainas asociācijas nolīgumu, tostarp par aspektiem saistībā ar padziļinātu un visaptverošu brīvās tirdzniecības zonu, kā arī oktobrī paredzētā dialoga uzsākšana par vīzām, kura mērķis ilgtermiņā ir panākt bezvīzu režīma ieviešanu, un turpmāka pozitīva sadarbība ar ES Robežsardzes atbalsta misiju. Arī sadarbība KĀDP jautājumos bija pozitīva, un Ukraina saskaņoja savu nostāju gandrīz visās KĀDP jomās, kuras bija iespējams saskaņot. Ukraina un Komisijas dienesti 2008. gada decembrī parakstīja jaunu administratīvo vienošanos par ciešāku sadarbību civilās aizsardzības jomā. Novembrī tika uzsāktas sarunas par valsts pievienošanos Enerģētikas kopienas līgumam. Saprašanās memoranda par enerģētiku kontekstā tika uzlabota sadarbība enerģētikas jautājumos. Attiecības ar citām valstīm, uz kurām attiecas EKP, 2008. gadā bija pozitīvas. Septembrī Asociācijas komiteja vienojās par virzības plānu, lai īstenotu asociācijas nolīgumu ar Alžīriju . Pēc pēdējo politisko ieslodzīto atbrīvošanas aizliegums izsniegt vīzas dažiem Baltkrievijas valdības locekļiem tika apturēts uz 6 mēnešiem. Sarunas ar Lībiju par pamatnolīgumu tika uzsāktas 2008. gada novembrī, un 2008. gada decembrī tika parafēts atjaunināts asociācijas nolīgums ar Sīriju . 3. Jaunas sistēmas EKP stiprināšanai Eiropas Savienība 2008. gadā turpināja būtiski stiprināt attiecības ar saviem kaimiņiem, izmantojot jaunas sistēmas, kas papildina diferencētās divpusējās attiecības. Līdzīgi arī turpmāka īstenošana attiecībā uz Āfrikas un ES kopējo stratēģiju, kas aptver piecas no EKP valstīm, veicina to pašu mērķu sasniegšanu, pateicoties uz rezultātiem vērstām un mērķtiecīgām partnerībām. Vidusjūras reģiona valstu savienība: ceļā uz pārredzamāku partnerību Parīzes augstākā līmeņa sanāksmē, kas notika 2008. gada jūlijā, atklāja Vidusjūras reģiona valstu savienību , kuras mērķi, pamatojoties uz Barselonas procesa sasniegumiem, ir dot jaunus politiskus stimulus ES svarīgajām attiecībām ar Vidusjūras reģiona partneriem, nodrošināt lielāku līdzatbildību un padarīt šīs attiecības konkrētākas un pārredzamākas, izmantojot reģionālos un apakšreģionālos projektus. Attiecībā uz konkrētu Vidusjūras reģiona valstu savienības[3] struktūru ir ierosināts izveidot uz projektiem vērstu sekretariātu. Vidusjūras reģiona valstu savienības ministru sanāksmē, kas notika novembrī, tika nolemts par sekretariāta atrašanās vietu (Barselona) un tika panākta vienošanās par Arābu valstu līgas piedalīšanos visās sanāksmēs visos līmeņos. Tika nolemts arī izveidot ES un Arābu valstu līgas sadarbības koordinācijas biroju Maltā. Pirmie projekti, kurus izstrādās šīs iniciatīvas ietvaros, attiecas uz Vidusjūras attīrīšanu, jūras un sauszemes maģistrāļu izveidi, civilās aizsardzības iniciatīvām, lai cīnītos pret dabas vai cilvēku izraisītām katastrofām, Vidusjūras reģiona saules enerģijas izmantošanas plānu, Eiropas un Vidusjūras reģiona universitātes izveidi Slovēnijā un Vidusjūras reģiona uzņēmumu attīstības iniciatīvu, kas koncentrējas uz mikrouzņēmumiem, mazajiem un vidējiem uzņēmumiem. Melnās jūras reģiona sinerģija: īstenošanas pirmais gads[4] Ārlietu ministru sanāksme notika 2008. gada februārī Kijevā. Pieņemtajā kopīgajā paziņojumā ir norādītas jomas, kurās nepieciešama reģionālā līmeņa rīcība, tostarp enerģētikas, transporta, komunikāciju, tirdzniecības, vides, jūrniecības politikas, zivsaimniecības, migrācijas, tiesību aizsardzības un organizētās noziedzības apkarošanas jomā. Melnās jūras reģiona sinerģija ir piesaistījusi arī nozīmīgu NVO interesi. Moldovā 2008. gada maijā notika pirmais no vairākiem Melnās jūras reģiona sinerģijas pilsoniskās sabiedrības semināriem par cilvēktiesību jautājumiem. Ir izveidota platforma migrācijas jomā. Komisija ir uzsākusi ievadsarunas ar reģiona valstīm par Eiropas transporta tīklu paplašināšanu, un 2008. gada decembrī Baku notika ministru sanāksme par transporta jautājumiem. Komisija ir pastiprinājusi uzmanību kuģošanas drošībai un aizsargātībai, kā arī sākusi īstenot koncepciju “jūras maģistrāles” Melnajā jūrā. Turklāt ir sākts darbs, lai paplašinātu kopējo gaisa telpu, aptverot Melnās jūras reģiona valstis. Komisija ir sākusi sagatavošanās darbus, lai Eiropas Kopiena varētu pievienoties Konvencijai par Melnās jūras aizsardzību pret piesārņojumu (Bukarestes konvencija). Bulgārija un Rumānija ir iesniegušas oficiālus priekšlikumus par tās grozījumiem, lai ļautu Eiropas Kopienai pievienoties šai konvencijai. Priekšlikums par Austrumu partnerību[5] Lai aizsargātu Eiropas Savienības stratēģiskās intereses nodrošināt stabilitāti, labāku pārvaldību un ekonomisko attīstību pie tās austrumu robežām un atbildētu uz vajadzību palīdzēt Eiropas Savienības partneriem nostiprināt to valsts statusu un suverenitāti, tostarp, demokrātisku reformu veidā, kā arī lai atbalstītu to pausto vēlmi pastiprināt attiecības ar ES, Komisija 2008. gada decembrī iesniedza priekšlikumu par Austrumu partnerību. Šajā priekšlikumā Komisija noteica atšķirību no reģionālās sadarbības, kas uzsākta Melnās jūras reģiona sinerģijas ietvaros, lai panāktu maksimālu komplementaritāti attiecībā uz minēto sinerģiju, kura tikai sāk savu darbību. Paziņojumā par Austrumu partnerību ir ietverts vērienīgu politikas priekšlikumu kopums, lai padziļinātu attiecības ar Austrumeiropas un Dienvidkaukāza valstīm, sekmētu politisko apvienošanos un ekonomisko integrāciju, kā arī pakāpeniski veicinātu mobilitāti ar ilgtermiņa mērķi panākt vīzu režīma pilnīgu liberalizāciju. Šai partnerībai būtu gan divpusēja, gan daudzpusēja dimensija. Daudzpusējā līmenī tiks izveidotas „sadarbības platformas” saistībā ar demokrātiju, labu pārvaldību un stabilitāti; ekonomikas integrāciju un konverģenci ar ES politikas virzieniem; energoapgādes drošību un cilvēku saskarsmi. Eiropadome 2009. gada martā atzinīgi novērtēja šos priekšlikumus. Austrumu partnerība tiks uzsākta 2009. gada 7. maija augstākā līmeņa sanāksmē, un tās ietvaros notiks ārlietu ministru ikgadējās sanāksmes un augstākā līmeņa sanāksmes reizi divos gados. Pirmās tematisko platformu sanāksmes ir paredzēts rīkot neilgi pēc partnerības uzsākšanas. 4. Pasaules finanšu un ekonomiskās krīzes ietekme Pasaules finanšu krīze ir dažādā mērā ietekmējusi partneru reālo ekonomiku. Līdz šim izmaiņas pasaules ekonomiskajos apstākļos visnopietnāk ir ietekmējušas Eiropas austrumu kaimiņvalstis. Šīs valstis, kuru lielo izaugsmi iepriekšējos gados būtiski veicināja ārvalstu kapitāla pieplūdums (ārvalstu tiešo ieguldījumu, banku kredītu un, atsevišķos gadījumos, naudas pārvedumu veidā), šobrīd cieš no starptautisko kapitāla un kredītu tirgu izsīkuma. Attiecībā uz dažām šā reģiona valstīm finanšu sistēmas sabrukumu vēl vairāk pasliktina eksporta preču cenu krasais kritums. Vairākas reģiona valstis lielā mērā ir atkarīgas no enerģijas, metālu un lauksaimniecības preču eksporta. Ļoti iespējams, ka tas var radīt sociālās problēmas, palielinot neaizsargātību un nabadzības līmeni un padarot sociālo problēmu risinājumus un sociālās reformas neatliekamākas un sarežģītākas. Ukraina, kas ir austrumu kaimiņvalsts ar lielāko ekonomiku, 2008. gada beigās piedzīvoja krasu ekonomisko lejupslīdi. Tirdzniecības apstākļi saistībā ar tērauda eksporta cenu samazināšanos un pasaules finanšu krīzi padarīja banku un uzņēmumu nozares neaizsargātas pret ārējā finansējuma pārtraukšanu. Reālais IKP ievērojami saruka, samazinot kopējo ekonomisko izaugsmi līdz aptuveni 2,5 % visa gada laikā. Turklāt Ukrainas ekonomikas lejupslīde, kas paredzēta arī 2009. gadā, ir negatīvi ietekmējusi valstis, kurām Ukraina ir svarīga tirdzniecības partnere, piemēram, Moldovu un Baltkrieviju. Ekonomikas stabilizācijas visaptverošas programmas ietvaros Ukrainas iestādes ātri noslēdza rezerves vienošanos ar SVF par apmēram 12,8 miljardu euro lielu summu. Pirmā daļa ir izmaksāta, un turpinās apspriedes par SVF noteikto nosacījumu izpildi attiecībā uz summas otru daļu. Ukrainas valsts parāds un valsts garantētais parāds 2008. gadā saglabājās stabilā līmenī. Galvenās bažas rada banku un uzņēmumu ārējā īstermiņa parāda refinansēšana. Lai atrisinātu banku situāciju, saskaņā ar 2008. gada novembra tiesību aktiem, kas paredzēti krīzes pārvarēšanai, tika veiktas izmaiņas tiesiskajā regulējumā. Šo tiesību aktu ieviešana ir iestāžu galvenā prioritāte 2009. gadā, tā lai dzīvotspējīgās bankas var turpināt izsniegt aizdevumus un tādējādi veicināt ekonomiskās izaugsmes atjaunošanu. Ukraina nav vienīgā šā reģiona valsts, kas saņēma finansiālu atbalstu no Bretonvudsas iestādēm. SVF jau ir noslēdzis vienošanos par finansējumu ar Gruziju, Baltkrieviju un Armēniju. Iespējams, ka Moldova noslēgs vienošanos šā gada laikā. Vidusjūras reģionā finanšu nozares zemā starptautiskās integrācijas pakāpe un piesardzīga kreditēšanas politika, kā arī salīdzinoši nelielā uzticība ārējām finanšu plūsmām ir lielā mērā aizsargājusi finanšu iestādes no paaugstināta riska hipotekāro aizdevumu krīzes un pārmērīgu parādsaistību sekām. Pasaules mēroga krīze kreditēšanas jomā nav ietekmējusi iekšzemes bankas, un tās ir turpinājušas kredītu plūsmu ekonomikā, pat ja ierobežotā piekļuve ārējiem aizdevumiem ir šķērslis turpmākam kredītu pieaugumam un plašākai finanšu starpniecībai. Attiecībā uz visu EKP telpu 2009. gadā pasaules finanšu un ekonomiskā krīze tomēr apdraud atsevišķas ekonomikas pamatnozares, piemēram, naudas pārvedumus, uz eksportu orientētās nozares, tūrismu un būvniecību. Paredzamā zemā izaugsme Eiropā rada ievērojamus riskus, jo ES ir galvenais eksporta tirgus un tajā ir nodarbināta liela daļa emigrējušo strādnieku, kuri ir galvenie naudas pārvedumu veicēji. Sagaidāms, ka konkurence no valstīm ar zemāku darba samaksu ietekmēs arī eksportu. Eiropas ekonomikas lejupslīde var ietekmēt ārvalstu ieguldījumus. Arī ārvalstu tiešo ieguldījumu apmēri var tikt ietekmēti, ja Eiropas uzņēmumi nolemtu atlikt ieguldījumus. Likviditātes izsīkšana banku nozarē attīstītajās valstīs varētu kavēt privatizācijas procesus partnervalstīs. MVU varētu saskarties ar vēl lielākām finansējuma iegūšanas grūtībām, kas būtiski ietekmētu to saimnieciskās darbības. Krīzes ietekme uz ES kaimiņvalstīm palielinātu jau šobrīd augsto bezdarba līmeni, jo īpaši jauniešu vidū, kā arī radītu vēl lielākas problēmas nodarbinātības un sociālo reformu jomā. Ekonomiskās krīzes situācijā tirdzniecība un ar to saistītās prioritātes, kas ietvertas EKP rīcības plānos, ir svarīgākas nekā jebkad agrāk. Ir jāturpina arī reģionālās ekonomikas integrācijas process EKP valstīs. Atbildot uz Londonā notikušo G20 valstu augstākā līmeņa sanāksmi, Komisija nesenajā paziņojumā[6] noteica savlaicīgus, mērķtiecīgus un saskaņotus pasākumus, kurus visai ES jāsāk īstenot šajā gadā, lai atbalstītu partnervalstis to centienos pārvarēt pasaules finanšu krīzes radīto ietekmi. Ņemot vērā iepriekšminēto, Eiropas Komisija cita starpā paātrinās starpposma pārskatīšanu attiecībā uz tās ārējās palīdzības programmām 2009. un 2010. gadam, lai atspoguļotu jaunas vajadzības un prioritātes. 5. Secinājumi Ciešāka partnerība, kuras pamatā ir savstarpēja atkarība Neraugoties uz sarežģītu starptautisko situāciju, ES attiecības ar tās kaimiņvalstīm kopumā ir pastiprinājušās. Šo tendenci atspoguļo gan vispārējais progress, ko panākušas 2008. gada paziņojumā minētās EKP „līdervalstis”, gan attīstība citās valstīs, tostarp valstīs, kuras šobrīd nav pilnvērtīgas dalībnieces šīs politikas ietvaros. To atspoguļo arī divpusējo attiecību intensitāte un daudzpusējo iniciatīvu plašāka izplatība. 2008. gadā notikušās krīzes un partnervalstu neatrisinātās problēmas ir palielinājušas stratēģiskos motīvus EKP pastiprināšanai, sniedzot reālu un uzticamu atbalstu, lai radītu savstarpēju drošību un labklājību. Vairākas valstis ir lūgušas šos pozitīvos rezultātus atspoguļot oficiālā to attiecību ar ES pastiprināšanā. Tas apliecina EKP „pievilkšanas spēku” un pozitīvos stimulus, ko sniedz uz sasniegumiem balstīta un diferencēta politika. Šāda pastiprināšana palīdzētu institucionalizēt un padziļināt politisko dialogu, panākt valstu lielāku integrāciju ES ekonomikas zonā un palielināt iesaisti dažādās politikas jomās. Komisija uzskata, ka ES jāņem vērā šādi lūgumi, jo īpaši, lai uzturētu partnervalstīs īstenoto reformu dinamismu. Oficiālas attiecību pastiprināšanas pamatā būtu apņemšanās ievērot kopējas vērtības un intereses, un to varētu veikt, ja rīcības plāna īstenošana liecinātu par attiecīgā partnera vēlmi turpināt virzību uz priekšu, jo īpaši saistībā ar demokrātijas praksi, cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanu un tiesiskumu. Pārvaldes un ekonomikas problēmu risināšana ES instrumenti EKP īstenošanai kļūst arvien sarežģītāki. Turpinot īstenot diferencētu politiku, kas pielāgota katra partnera situācijai, Komisija raudzīsies, lai sekmīgas pieejas un instrumenti, kas izstrādāti vienai valstij vai reģionam, vajadzības gadījumā tiktu piemēroti arī citās kaimiņattiecību politikas aptvertajās valstīs. Lai atbalstītu attiecības ar Eiropas Savienības dienvidu kaimiņiem, var apsvērt arī vairākus priekšlikumus, kas sniegti paziņojumā par Austrumu partnerību, piemēram, par pastiprinātu visaptverošu pieeju iestāžu darba uzlabošanai vai par valstu politiku sociālās un ekonomiskās kohēzijas atbalstam. Finansiālais atbalsts, kas sniegts saistībā ar partneru veiktajām reformām, arī ir jāpielāgo jaunajām prioritātēm, kas izriet no problēmām, ar kurām saskaras kaimiņvalstis. Tas pilnībā tiks atspoguļots Komisijas priekšlikumos par Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instrumenta (EKPI) plānošanu 2011.-2013. gadam. Vispārējs progresa trūkums, kas 2008. gadā novērots saistībā ar pārvaldības jautājumiem, uzsver nepieciešamību ES un tās partneriem divkāršot savas pūles, pastiprinot politisko dialogu un sniedzot piemērotu atbalstu, tostarp īstenojot pārvaldības mehānismu, kas joprojām sniedz svarīgu politisko impulsu. Komisija izlems par turpmākajiem piešķīrumiem saskaņā ar šo mehānismu, ņemot vērā šajā paziņojumā sniegto analīzi un pievienotos valstu ziņojumus. Pasaules finanšu un ekonomiskās krīzes padziļināšanās uzsver nepieciešamību partnervalstīm saglabāt ekonomisko reformu īstenošanas tempu un nepiemērot aizsardzības pasākumus un tirdzniecību kropļojošus pasākumus, kā arī mudina ES sniegt konkrētu atbalstu. Šajā sakarā Komisija ierosina: - regulāros kontaktos ar partneriem nodrošināt intensīvu dialogu par finanšu krīzes atrisināšanu un par tās ekonomisko un sociālo seku novēršanu, kā arī par veidiem, kādos mazināt ietekmi uz visneaizsargātākajiem, vienlaikus turpinot veicināt pienācīgus darba apstākļus un nodrošinot ilgtspējīgu saimniecisku un sociālu attīstību; - palīdzēt risināt īstermiņa likviditātes problēmas, ko rada finanšu krīze, turpinot mobilizēt Kopienas makrofinansiālo atbalstu aizdevumu veidā, kas sniegti sadarbībā ar Starptautisko Valūtas fondu un saskaņā ar SVF programmas nosacījumiem. Ja izrādīsies, ka citi līdzekļi, lai nodrošinātu garantiju fondu ārējai darbībai, nav pietiekami vajadzību apmierināšanai, tiks apsvērta iespēja iekļaut rezervē daļu no turpmākā EKPI dotāciju finansējuma. Turklāt Komisija mudina dalībvalstis sniegt EKP valstīm divpusēju makroekonomisko palīdzību, kas saskaņota ar SVF līdzīgā veidā; - stiprināt normatīvo vidi finanšu nozarē un iestādēs, kas var nodrošināt finanšu tirgu piemērotu pārraudzību (centrālās bankas, banku un finanšu nozares pārraudzības iestādes, biržas kontroles komisijas utt.), divos nākamajos gados izmantojot tehniskās palīdzības programmas un, vajadzības gadījumā, mērķsadarbības programmas. Līdz ar šo papildu atbalstu tiks izskatīta arī iespēja Eiropas Centrālajai bankai un Eurosistēmas valstu centrālajām bankām paplašināt tehniskās palīdzības programmas, aptverot partnervalstu centrālās bankas; - mudināt EIB un ERAB paātrināt aizdevumu operācijas, tostarp austrumu kaimiņvalstīs; - mazināt ekonomiskās krīzes ietekmi, sniedzot tirdzniecības un ieguldījumu atbalstu. Tas var ietvert Austrumu partnerības ietvaros paredzētā MVU finansēšanas mehānisma noteikšanu par prioritāti un gadījumā, ja ir pieejami papildu līdzekļi, papildu finansējuma piešķiršanu Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu ieguldījumu un partnerības mehānismam ( FEMIP ) un/vai kaimiņattiecību politikas ieguldījumu mehānismam ( NIF ). [1] COM(2007) 774 „Stipra Eiropas kaimiņattiecību politika”. [2] EKP aptver Alžīriju, Armēniju, Azerbaidžānu, Baltkrieviju, Ēģipti, Gruziju, Izraēlu, Jordāniju, Libānu, Lībiju, Moldovas Republiku, Maroku, Okupēto Palestīnas teritoriju, Sīriju, Tunisiju un Ukrainu. Rīcības plāni ir pieņemti attiecībā uz divpadsmit partnervalstīm, t.i., visām partnervalstīm, izņemot Alžīriju, Baltkrieviju, Lībiju un Sīriju. [3] COM(2008)319, Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Barselonas process – Vidusjūras reģiona valstu savienība”. [4] COM(2008) 391, Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Ziņojums par Melnās jūras reģiona sinerģijas īstenošanas pirmo gadu”. [5] COM(2008) 823, Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Austrumu partnerība”. [6] COM(2009) 160, 8.4.2009., „Atbalsts jaunattīstības valstīm krīzes pārvarēšanas jomā”.