EIROPAS KOMISIJA Briselē, 16.7.2021 COM(2021) 572 final KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Jauna ES Meža stratēģija 2030. gadam {SWD(2021) 651 final} - {SWD(2021) 652 final}



1.Ievads Meži un citas kokaugiem klātas zemes aizņem vairāk nekā 43,5 % ES sauszemes teritorijas, un tie ir būtiski visu Eiropas iedzīvotāju veselībai un labbūtībai. Tie sagādā mums gaisu, ko elpot, un ūdeni, ko dzert, un to bagātīgā biodaudzveidība un unikālā dabas sistēma dod mājvietu lielākajai daļai pasaules sugu, kas sastopamas uz sauszemes . Tie ir vieta, kur varam izjust saikni ar dabu, tātad palīdz stiprināt mūsu fizisko un garīgo veselību, un tiem ir svarīga nozīme lauku apvidu dzīvīguma un pārticības saglabāšanā. Meži ilgstoši ir ieņēmuši nozīmīgu vietu mūsu ekonomikā un sabiedrībā, jo tie palīdzējuši radīt darbvietas un sagādāt pārtiku, zāles, materiālus, tīru ūdeni un daudz ko citu. Gadsimtiem ilgi meži bijuši plaukstošs kultūras mantojuma un amatniecības, tradīciju un inovācijas centrs. Taču, lai kāda arī būtu bijusi to nozīme pagātnē, tagad tie ir būtiski mūsu nākotnei. Meži mums ir dabisks sabiedrotais, kas palīdz pielāgoties klimata pārmaiņām un cīnīties pret tām, un tiem būs izšķirīga loma centienos panākt, lai Eiropa līdz 2050. gadam kļūtu par pirmo klimatneitrālo pasaules daļu. Meža ekosistēmu aizsardzība mazina arī zoonožu un globālu pandēmiju risku. Tāpēc cilvēku un planētas veselība un labklājība nākotnē ir atkarīga no tā, vai visā Eiropā un pasaulē augs veselīgi, biodaudzveidīgi un izturētspējīgi meži. Neraugoties uz šo imperatīvu, uz Eiropas mežiem gulst arvien lielāks slogs, kam par cēloni daļēji ir dabiski procesi, bet daļēji – cilvēka darbības un noslodžu pieaugums. Lai gan, pateicoties dabiskiem procesiem, apmežošanai, ilgtspējīgai apsaimniekošanai un aktīvai atjaunošanai, meža platība pēdējās desmitgadēs ir palielinājusies un vairākas tendences tāpēc ir uzlabojušās, meža saglabāšanās stāvoklis būtu vērā ņemami jāuzlabo; tas attiecas arī uz 27 % ES meža platības, kas ir aizsargājami un kam vajadzētu būt visveselīgākajiem . Eiropas mežus joprojām nelabvēlīgi ietekmē klimata pārmaiņas, it īpaši, taču ne tikai apgabalos, kuros ir viensugas un vienādvecuma mežaudzes. Klimata pārmaiņas ir cēlušas gaismā arī iepriekš apslēptus vājo punktus, kas pastiprina citas postošas noslodzes, tādas kā kaitēkļi, piesārņojums un slimības, un tās ietekmē meža ugunsgrēku režīmu, jo noved pie apstākļiem, kuros meža ugunsgrēku apmērs un intensitāte ES nākamajos gados palielināsies . Koku klājums pēdējos desmit gados izzūd arvien straujāk gan ekstrēmu laikapstākļu notikumu, gan dažādiem ekonomiskiem mērķiem notiekošas mežizstrādes pieauguma dēļ . Šīs jaunās ES Meža stratēģijas mērķis ir, pilnībā ņemot vērā subsidiaritātes principu, labākos pieejamos zinātniskos pierādījumus un labāka regulējuma prasības, pārvarēt šīs grūtības un atraisīt mežu potenciālu mūsu nākotnes vārdā. Tā sakņojas Eiropas zaļajā kursā un ES Biodaudzveidības stratēģijā 2030. gadam, un tajā ir atzīta mežu svarīgā un daudzfunkcionālā loma un mežsaimnieku un visas meža resursu vērtības ķēdes devums ilgtspējīgas un klimatneitrālas ekonomikas izveidē līdz 2050. gadam, bet tajā pašā laikā tā tiecas nodrošināt, ka visas ekosistēmas ir atjaunotas, izturētspējīgas un pienācīgi aizsargātas. Šī stratēģija aizstāj ES Meža stratēģiju, kas pieņemta 2013. gadā un izvērtēta 2018. gadā . Stratēģijā ierosinātās saistības un darbības palīdzēs sasniegt Eiropas Klimata aktā nosprausto ES 2030. gada mērķrādītāju, kas paredz siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināt vismaz par 55 % un tiks īstenots ar paketē “Gatavi mērķrādītājam 55 %” izklāstītajiem pasākumiem. Saskaņā ar Klimata aktu, lai sasniegtu 2030. gada mērķrādītāju un klimatneitralitātes mērķi, attiecīgajām ES iestādēm un dalībvalstīm par prioritāti jāizvirza ātra un prognozējama emisiju samazināšana un vienlaikus jāpanāk lielāka piesaiste dabiskajos oglekļa piesaistītājos. Kā izklāstīts priekšlikumā pārskatītajai Regulai par zemes izmantošanu, zemes izmantošanas maiņu un mežsaimniecību , siltumnīcefekta gāzu emisijām un piesaistījumiem, ko rada meži un meža produkti, būs izšķirīga nozīme centienos sasniegt Savienības vērienīgo neto piesaistījumu mērķrādītāju, kas ir –310 milj. tonnu oglekļa dioksīda ekvivalenta. Stratēģijā noteikts arī rīcībpolitikas satvars, kura uzdevums ir nodrošināt, lai ES būtu augoši, veselīgi, daudzveidīgi un izturētspējīgi meži, kas vērā ņemami palīdz īstenot mūsu biodaudzveidības ieceri, sagādā iztikas līdzekļus lauku apvidos un ārpus tiem un atbalsta ilgtspējīgu meža resursu bioekonomiku, kura balstās uz pašu ilgtspējīgāko meža apsaimniekošanas praksi. Tās pamatā ir atzīta un starptautiski saskaņota un dinamiska ilgtspējīgas meža apsaimniekošanas koncepcija, kurā ņemta vērā mežu daudzfunkcionalitāte un dažādība un trīs savstarpēji atkarīgie ilgtspējas pīlāri. Lai šī pārkārtošanās noritētu sekmīgi, būs vajadzīgi lielāki, veselīgāki un daudzveidīgāki meži nekā patlaban, un to uzdevums būs uzglabāt un sekvestrēt oglekli, mazināt gaisa piesārņojuma ietekmi uz cilvēka veselību un apturēt dzīvotņu un sugu izzušanu. Tas ir priekšnosacījums tam, lai meži nākamajās desmitgadēs spētu nodrošināt iztikas līdzekļus un pildīt savas sociālekonomiskās funkcijas. Šajā nolūkā būs jāapvērš negatīvās tendences, jāpilnveido monitorings, lai labāk apsekotu mūsu mežu stāvokli, kā arī jāpastiprina centieni aizsargāt un atjaunot meža biodaudzveidību un līdz ar to nodrošināt meža izturētspēju. Tikpat svarīgi ir garantēt koksnes pieejamību, kā arī veicināt uz meža nekoksnes resursiem balstītas saimnieciskās darbības, lai dažādotu vietējo ekonomiku un darbvietas lauku apvidos. Ņemot vērā augošās un dažkārt konkurējošās vajadzības, kas jāapmierina mežiem, mums jāgādā arī par to, lai izmantotās koksnes daudzums nepārsniegtu ilgtspējas robežas un tiktu optimāli izmantots saskaņā ar kaskādes principu un aprites ekonomikas pieeju. Tādā veidā koksne, ciktāl iespējams, palīdz fosilos materiālus un produktus aizstāt ar ilglietojamiem apritīgiem materiāliem un produktiem, kas oglekļa uzglabāšanas un aprites ekonomikas ziņā ir visvērtīgākie. ES Meža stratēģija tiek izstrādāta laikā, kad klimata un biodaudzveidības krīze strauji saasinās. Nākamajai desmitgadei ir izšķirīga nozīme, tāpēc stratēģijā iekļauts konkrēts līdz 2030. gadam īstenojams plāns, kurā apvienoti regulatīvi, finansiāli un brīvprātīgi pasākumi. Plānā ietverti pasākumi, kuri stiprina meža aizsardzību un atjaunošanu, veicina ilgtspējīgu meža apsaimniekošanu un uzlabo ES meža monitoringu un rezultatīvu decentralizētu plānošanu un kuru mērķis ir nodrošināt izturētspējīgas meža ekosistēmas un gādāt par to, lai meži spētu pildīt savu daudzfunkcionālo lomu. Lai vēl vairāk atbalstītu ilgtspējīgu meža resursu bioekonomiku klimatneitrālas nākotnes labā, stratēģijā ierosināti inovācijas un veicināšanas pasākumi, kas vērsti uz jauniem materiāliem un produktiem, kuri aizstās fosilos materiālus un produktus, kā arī pasākumi, kas sekmē meža nekoksnes resursu ekonomiku, tai skaitā ekotūrismu. Liela uzmanība stratēģijā pievērsta arī ilgtspējīgai atkārtotai un pirmreizējai apmežošanai, un tai pievienots ceļvedis, kā līdz 2030. gadam ES iestādīt vēl vismaz 3 miljardus koku.

Šajā stratēģijā Komisija izklāsta vērienīgu redzējumu, kurš balstīts uz visu meža un zemes īpašnieku un apsaimniekotāju ciešu iesaistīšanos, motivāciju un apņēmību. Viņu loma ekosistēmas pakalpojumu nodrošināšanā ir milzīga, un tai nepieciešams atbalsts. Viena no stratēģijas iecerēm ir izstrādāt finansiālus, jo īpaši privātiem meža īpašniekiem un apsaimniekotājiem domātus, stimulus, kas sekmētu šo ekosistēmas pakalpojumu sniegšanu. Visi pasākumi jāizstrādā un jāīsteno ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm, kā arī publiskiem un privātiem meža īpašniekiem un citiem meža kopējiem, jo tieši viņi iespējo vajadzīgās pārmaiņas un dinamisku un ilgtspējīgu meža resursu bioekonomiku Eiropas Savienībā. Stratēģija tiecas aktīvi iesaistīt visus relevantos aktorus un pārvaldības līmeņus, sākot ar dalībvalstīm un beidzot ar meža īpašniekiem un apsaimniekotājiem, meža resursu industriju, zinātniekiem, pilsonisko sabiedrību un citām ieinteresētajām personām. Lai gan stratēģija pievēršas tikai ES mežiem un tās mērķis ir sniegt nozīmīgu devumu ANO 2030. gada ilgtspējīgas attīstības mērķu, jo īpaši 15. mērķa , sasniegšanā, tajā atzīts, ka ar mežu saistītās problēmas savā būtībā ir globālas un ka meža platība pasaulē turpina samazināties satraucošā ātrumā, proti, vidēji par 4,7 miljoniem hektāru gadā, un atmežošanas temps sasniedz 10 miljonus hektāru gadā . Komisija atkārtoti apstiprina savu apņemšanos pilnībā īstenot 2019. gada Paziņojumu par pasaules mežu aizsardzību un atjaunošanu , un tālab tā cieši sadarbosies ar saviem globālajiem partneriem meža aizsardzības, atjaunošanas un ilgtspējīgas meža apsaimniekošanas jomā, kā arī pieņems tiesību akta priekšlikumu ar mērķi nodrošināt, ka ES tirgū pārdotie produkti – neatkarīgi no tā, vai tie iegūti ES vai trešās valstīs – neveicina pasaules atmežošanu. ES sadarbība veicinās tādas integrētas pieejas mežiem, kas pievēršas vērtības ķēžu pārvaldībai, ilgtspējai un likumībai, biodaudzveidībai un vietējo iedzīvotāju iztikas līdzekļiem. Tālejošās ieceres mežu jomā saskan ar ES centieniem uzņemties vadību klimata jomā un īstenot ES Biodaudzveidības stratēģiju 2030. gadam, arī ar vērienīga globālā biodaudzveidības satvara palīdzību. 2.Atbalstīt mežu sociālekonomiskās funkcijas, kas gādā par lauku apvidu uzplaukumu, un veicināt meža resursu bioekonomiku, kas nepārsniedz ilgtspējas robežas Meži un meža nozare nodrošina daudzas sociālekonomiskas funkcijas un ieguvumus, kuru vidū jāmin papildu darbvietas un izaugsmes iespējas lauku apvidos un atpūtas funkcijas, kas nāk par labu iedzīvotāju fiziskajai un garīgajai veselībai. Tiek lēsts, ka ES ir 16 miljoni privātmeža īpašnieku, bet 40 % mežu ir dažādu publisko tiesību subjektu īpašumā. 2018. gadā Eiropas Savienībā tradicionālajā meža nozarē (meža apsaimniekošana, mežizstrāde, kokzāģēšana, koksnes produkti, korķis, pulpa un papīrs) bija nodarbināts 2,1 miljons cilvēku , kuru radītā bruto pievienotā vērtība sasniedza 109 855 miljonus EUR. Vēl 1,2 miljoni cilvēku strādāja koka mēbeļu ražošanā un poligrāfijā, piemēram, grāmatu un laikrakstu iespiešanā, un šo nozaru bruto pievienotā vērtība bija attiecīgi 25 miljardi un 31 miljards EUR . 2018. gadā koksnes resursu industrijā darbojās 397 000 uzņēmumu, kas atbilst 20 % ES ražošanas uzņēmumu. Ja pieskaita arī iespieddarbu izdošanu, siltumenerģijas un elektroenerģijas ražošanu no koksnes, kā arī koka būvniecību, iegūst, ka paplašinātās meža resursu vērtības ķēdes zaļajā ekonomikā uzturēja 4 miljonus darbvietu. Laikā no 2008. līdz 2013. gadam šis skaitlis samazinājās par aptuveni 20 %, taču kopš tā laika tas saglabājies diezgan stabils . ES pārejā uz ilgtspējīgu klimatneitrālu ekonomiku būtiska nozīme ir ilgtspējīgiem jēlkoksnes un nekoksnes materiāliem un produktiem. Ilgtspējīgi ražoti un ilglietojami koksnes produkti var palīdzēt sasniegt klimatneitralitāti, jo tie uzglabā oglekli un aizstāj fosilos materiālus un to iemiesotais ogleklis papildina oglekļa piesaistījumus, kas citādi rodas bioloģiskos procesos . Koki oglekli atmosfērā izdala mežizstrādes vai dabiskās atmiršanas laikā, piemēram, ugunsgrēkos, sadedzināšanā enerģijas ieguvei, incinerācijā vai laika gaitā noritošu dabisku trūdēšanas procesu rezultātā. Oglekļa piesaistīšanas periodu var vērā ņemami pagarināt, koksnes biomasu pārveidojot par koksnes materiāliem un produktiem ar ilgu kalpošanas laiku. Zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības (ZIZIMM) regula nodrošina, ka dalībvalstis uzskaita oglekļa uzkrājumu izmaiņas ne tikai mežos, bet arī nocirstas koksnes produktu oglekļa krātuvēs un ziņo par tām, un ar pārskatīto regulu, kas ierosināta kā daļa no paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %”, šīs prasības tiks vēl pastiprinātas. Nocirstas koksnes produkti ES veido aktīvu oglekļa neto piesaistītāju, kas piesaista aptuveni –40 Mt CO2 ekvivalenta gadā, un sagādā arī klimatiskus ieguvumus, proti, to materiālu aizstāšanas efekta vērtības sniedzas no –18 līdz –43 Mt CO2 ekvivalenta gadā . Jo ilgāks ir produkta kalpošanas laiks, jo vairāk tas palīdz klimata pārmaiņu mīkstināšanā, un šis ieguvums atspoguļojas kā lielāki neto piesaistījumi dalībvalstu ZIZIMM ziņojumos un uzskaitē, savukārt aizstāšanas efekts ziņojumos un uzskaitē parādās netieši – kā mazākas emisijas citos sektoros. Ilgtspējīgas un klimatneitrālas ekonomikas veidošanā ļoti svarīgi ir optimizēt kaskādes principam atbilstošu koksnes izmantošanu, it īpaši ar tirgus stimulu palīdzību. Tas nozīmē, ka koksne pēc iespējas būtu jāizmanto ilglietojamiem materiāliem un produktiem, kas aizstāj oglekļietilpīgus un fosilus materiālus un produktus, piemēram, ēku un mēbeļu ražošanā, taču jāatzīst, ka ne visa koksne ir šādam nolūkam piemērota. Biobāzētus materiālus un produktus, kam ir mazāka vidiskā pēda nekā fosilajiem materiāliem un produktiem, var radīt arī pārstrādes inovācijas šajā jomā. Sava nozīme ir arī īslaicīgi lietojamiem koksnes produktiem, īpaši tad, ja tie aizstāj izstrādājumus, kas ražoti no fosilām izejvielām. Tomēr šādu īslaicīgi lietojamu produktu un arī enerģijas ražošanā būtu jāizmanto koksne, kas ilglietojamiem materiāliem un produktiem nav derīga, un sekundārā koksnes biomasa, piemēram, kokzāģētavu blakusprodukti, atlikumi un reciklēti materiāli. Tehnoloģiskais progress jau sekmē koksnes biomasas atlieku un atkritumu pārstrādi, kurā iegūst apritīgus inovatīvus materiālus un produktus, tādējādi dažādojot biobāzēto produktu klāstu un piedāvājot klimatam labvēlīgus risinājumus jaunām vai potenciālām izmantošanas jomām. Izšķirīga ir arī aprites ekonomikas principu ievērošana. Par prioritāti būtu jāizvirza visu – arī, piemēram, būvlaukumos un nojaucamos objektos iegūto – koksnes produktu labāka izmantošana, atkalizmantošana un reciklēšana, jo lielāks produktu apritīgums dod iespēju visus koksnes produktus dažādām vajadzībām ekonomikā izmantot ilgāku laiku.

Koksnes produktu sagādei būtu jānorit sinerģijā ar Eiropas un pasaules mežu saglabāšanās stāvokļa uzlabošanu un biodaudzveidības saglabāšanu un atjaunošanu meža izturētspējas, klimatadaptācijas un daudzfunkcionalitātes labā. Nevajadzētu izmantot koksni ar lielu ekoloģisko vērtību, un koksnes resursu bioekonomikai būtu jāiekļaujas ilgtspējas robežās un jābūt saderīgai ar ES 2030. un 2050. gada klimata mērķrādītājiem un biodaudzveidības mērķiem. Kā liecina neseni pētījumi , ir maz ticams, ka potenciālie papildu ieguvumi, ko rada nocirstas koksnes produkti un materiālu aizstāšana, īsā līdz vidējā termiņā, proti, līdz 2050. gadam, kompensēs meža kā neto piesaistītāja funkcijas samazināšanos, kas saistīta ar mežizstrādes apjoma pieaugumu. Dalībvalstīm būtu jāpievērš uzmanība šim riskam, kas saskaņā ar relevantajiem piemērojamajiem tiesību aktiem ir to atbildībā. Papildus koksnes resursu ekonomikai meži piedāvā dažādus tikpat svarīgus papildu produktus un pakalpojumus – sākot ar pārtiku un beidzot ar ekotūrismu –, kas dod labumu lauku apvidu ekonomikai un sociālajai struktūrai. Lēš, ka visu iegūto nekoksnes produktu vērtība Eiropā ir 19,5 miljardi EUR gadā, tātad 77,80 EUR uz hektāru gadā. 86 % no iegūtajiem nekoksnes produktiem ir domāti personīgam patēriņam . ES Meža stratēģija atzīst un tiecas veicināt visu ilgtspējīgo meža resursu bioekonomiku tā, lai tā darbotos sinerģijā ar ES vērienīgākajām klimata un biodaudzveidības iecerēm. 2.1.Veicināt ilgtspējīgu meža resursu bioekonomiku, kas sagādā ilglietojamus koksnes produktus Meža nozarei piemīt milzīgs ekonomiskais potenciāls uzlabot veidu, kā, nepārsniedzot koksnes ilgtspējīgas pieejamības un piedāvājuma robežas, saražot ilgtspējīgu un likumīgi iegūtu koksni apritīgiem un ilglietojamiem materiāliem un produktiem. Lai to panāktu, ir jāstimulē pieprasījums lejupējās nozarēs un jāpopularizē meža apsaimniekošanas prakses, ražošanas rīki un procesi, kas ir labāk pielāgoti dažādiem nākotnes meža resursiem. Lai palielinātu ilglietojamu koksnes produktu piedāvājumu, ir vajadzīgas investīcijas visā kokapstrādes ķēdē. Būtu jāpalīdz kokapstrādes industrijai labāk pielāgoties mainīgajiem un daudzveidīgajiem mežu resursiem. Investīcijām vajadzētu būt vērstām arī uz ilglietojamu koksnes produktu ražošanu no zemākas kvalitātes apaļkokiem un no lielāka skaita cietkoksnes sugu un uz gatavību spēcīgākām ražošanas svārstībām laika gaitā. No šā skatpunkta raugoties, svarīgākā koksnes produktu loma ir palīdzēt būvniecības nozarei no siltumnīcefekta gāzu emisiju avota pārtapt par oglekļa piesaistītāju, kā izklāstīts Renovācijas viļņa stratēģijā un iniciatīvā “Jauns Eiropas “Bauhaus”” . Uzlabošanas iespējas ir plašas. Koksnes produktu daļa būvmateriālu tirgū ir mazāka par 3 %, tātad Eiropā tie veido vien niecīgu daļu no būvmateriāliem, kuru piedāvājumā joprojām dominē energoietilpīgi materiāli uz fosilo kurināmo bāzes . Komisija izstrādās 2050. gadam domātu ceļvedi, kā samazināt oglekļa emisijas visā ēku dzīves ciklā. Būvizstrādājumu regulas pārskatīšanas kontekstā Komisija izstrādās stabilu un pārredzamu standarta metodiku, kas ļaus koksnes būvizstrādājumu un citu būvmateriālu radītos klimatiskos ieguvumus izteikt skaitliski. Lai veicinātu koksnes produktu izmantošanu ES, jārīkojas arī pieprasījuma pusē, piemēram, jācīnās pret maldīgiem priekšstatiem par ugunsbīstamību un nepietiekamu ilglietojamību un jāizceļ koksnes produktu daudzējādās priekšrocības tādos aspektos kā piesārņojuma un energopatēriņa samazināšana celtniecības, ekspluatācijas un nojaukšanas posmā. Būvinženieri un arhitekti būtu jāstimulē projektēt ēkas ar koka elementiem. Būvuzņēmumiem savās riska prēmijās un uzņēmējdarbības modeļos būtu pilnībā jāatspoguļo koka būvniecības priekšrocības, vadoties pēc dzīves cikla koncepcijas un apritīguma principiem. Sekojot iniciatīvai “Jauns Eiropas “Bauhaus”” , būtu jāizvērš pētniecība un inovācija arhitektūras, zaļās projektēšanas un būvmateriālu jomā, arī attiecībā uz tehnoloģiskiem uzlabojumiem, kas ļauj izmantot vairāk zemākas šķiras koksnes, sevišķi cietkoksnes sugu koksnes, un attiecībā uz to, kā sekmēt kaskādveida izmantošanu un palielināt apritīgumu, koncentrējoties uz esošās koksnes atgūšanu inženierkoksnes produktu ražošanas vajadzībām. It īpaši Inovāciju fonds , kas iecerēts inovatīvu mazoglekļa tehnoloģiju finansēšanai, paver iespējas atbalstīt inovatīvus projektus būvniecībā, arī koka būvniecībā. Uzmanība jāpievērš arī regulatīvām pieejām. Izvērst ilglietojamu koksnes produktu ražošanu traucē būvniecības noteikumi, piemēram, ugunsdrošības noteikumi, kuros modernu koka konstrukciju tehniskās iespējas pagaidām nav atspoguļotas pilnībā. Dalībvalstis būtu jārosina ņemt vērā labākās pieejamās zinātnes atziņas ilglietojamiem koksnes produktiem labvēlīgu noteikumu izstrādē. Šajā sakarā būtu jāveic ar ēku un būvizstrādājumu energoefektivitāti un vidisko sniegumu saistīti pasākumi, jāpopularizē ekomarķējums, kas saistīts ar oglekļa sekvestrēšanu un labāku apritīgumu, un jāpievēršas ēku dzīves cikla izšķirīgajiem posmiem, pie kuriem pieder celtniecība, renovācija un nojaukšana.

Paredzot stimulus, kas tieši balstīti uz oglekļa sekvestrēšanu, gaidāmajā oglekļsaistīgas lauksaimniecības iniciatīvā un oglekļa piesaistījumu sertifikācijas satvarā būtu jāiekļauj darbības, kas īpaši vērstas uz ilglietojamu koksnes produktu ražošanu un izmantošanu pilnīgā saskaņā ar biodaudzveidības mērķiem. Šādi stimuli, kas darbojas atsevišķu aktoru līmenī, papildina un palīdz sasniegt ES klimata mērķrādītājus. 2.2.Nodrošināt koksnes resursu ilgtspējīgu izmantošanu bioenerģijas vajadzībām No koksnes ražota bioenerģija patlaban ir galvenais atjaunīgās enerģijas avots, un tā veido 60 % ES atjaunīgās enerģijas izmantojuma. Lai sasniegtu 2030. gadam noteikto emisiju samazināšanas mērķrādītāju – vismaz par 55 % –, dalībvalstīm būs pamatīgi jāpalielina atjaunīgo energoresursu daļa savā energoresursu struktūrā. Bioenerģija šajā struktūrā arī turpmāk ieņems nozīmīgu vietu, ja biomasa tiks ražota ilgtspējīgi un izmantota efektīvi saskaņā ar kaskādes principu un ņemot vērā Savienības nospraustos oglekļa piesaistītāju un biodaudzveidības mērķus, kā arī koksnes vispārējo pieejamību ilgtspējas robežās (2030. gada perspektīvā) . Situācijās, kurās efektīva koksnes materiālu izmantošana nav iespējama, bioenerģijai arī turpmāk būs liela nozīme primāro ražotāju, proti, mežsaimnieku un lauksaimnieku, iztikas līdzekļu uzlabošanā un uz meža resursiem balstītu ekonomisko iespēju dažādošanā lauku apvidos. Papildu ieņēmumi no bioenerģijas tirgiem var meža īpašniekiem un apsaimniekotājiem sagādāt ienākumus visos ilgtspējīgas meža apsaimniekošanas posmos un tādā veidā palīdzēt no zemes gūt regulārus ienākumus. Lai nodrošinātu gan koksnes bioenerģijas radītos sociālekonomiskos ieguvumus, gan vidisko ilgtspēju, 2018. gada Atjaunojamo energoresursu direktīvā tika iekļauti stingrāki ilgtspējas kritēriji attiecībā uz visu veidu biomasu, ko izmanto enerģijas ražošanai. Tagad dalībvalstīm tie jāievieš, un pašreizējās Atjaunojamo energoresursu direktīvas vispārējās īstenošanas kontekstā Komisija cieši sekos līdzi šo pasākumu pareizai transponēšanai un vajadzības gadījumā rīkosies, lai panāktu izpildi. Turklāt, ņemot vērā jaunākos zinātniskos pierādījumus un ES vērienīgākās ieceres klimata un biodaudzveidības jomā, meža resursu bioenerģijas ilgtspējas garantijas nepieciešams vēl pastiprināt. Nesens Komisijas ziņojums par koksnes biomasas izmantošanu enerģijas ražošanā ES liecina, ka pēdējo divu desmitgažu laikā koksnes biomasas izmantošanas apjoms ES ir audzis (kopš 2000. gada aptuveni par 20 %), un palielinātais atjaunīgās enerģijas mērķrādītājs šo efektu varētu vēl pastiprināt. Pētījumā salīdzināta arī dažādu apsaimniekošanas prakšu ietekme gan uz biodaudzveidību, gan uz klimata pārmaiņām un identificētas apsaimniekošanas prakses, kas nāk par labu abiem aspektiem. Lai mazinātu ar koksnes bioenerģijas izmantošanu saistītos potenciālos klimatiskos un vidiskos riskus un maksimalizētu tās labvēlīgo ietekmi uz klimatu, ES Biodaudzveidības stratēģijā 2030. gadam teikts, ka veselu koku izmantošana enerģijas ražošanā būtu jāsamazina līdz minimumam neatkarīgi no tā, vai tie ir auguši ES vai importēti. Pārskatītās Atjaunojamo energoresursu direktīvas priekšlikumā, kas ietilpst paketē “Gatavi mērķrādītājam 55 %”, ir noteiktas konkrētas papildu garantijas. Priekšlikumā iekļauti stingrāki bioenerģijas ilgtspējas kritēriji, proti, ir paplašināta to piemērošanas joma un teritorijas, kurās biomasas ieguve nav atļauta. Tas nozīmē, ka meža biomasas ieguve pirmatnējos mežos ir aizliegta, bet ļoti biodaudzveidīgos mežos – ierobežota, lai neradītu konfliktus ar dabas aizsardzības mērķiem. Priekšlikums paredz arī siltumnīcefekta gāzu emisiju aiztaupījuma kritērijus piemērot esošām iekārtām un paplašina ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju aiztaupījuma kritēriju darbības jomu tā, lai aptvertu iekārtas, kuru jauda ir 5 MW vai lielāka. Turklāt priekšlikums pastiprina kaskādes principa – galvenā bioenerģijas rīcībpolitiku izmaiņu virzītāja – īstenošanu, tiecoties nodrošināt taisnīgu piekļuvi biomasas izejvielu tirgum un līdz ar to veicināt tādu inovatīvu biobāzētu risinājumu izstrādi, kam ir augsta pievienotā vērtība, un palīdzēt attīstīties ilgtspējīgai aprites bioekonomikai.

Ņemot vērā atkritumu apsaimniekošanas hierarhiju un kaskādes principu, priekšlikumā ierosināts, ka biomasas izmantošanai enerģijas ražošanā domātās atbalsta shēmas dalībvalstis izstrādā tā, lai minimalizētu nepienācīgu kropļojošu ietekmi uz biomasas izejvielu tirgu un nelabvēlīgu ietekmi uz biodaudzveidību. Lai konkretizētu kaskādes principa piemērošanu biomasai, it sevišķi to, kā minimalizēt kvalitatīvu apaļkoku izmantojumu enerģijas ražošanā, Komisija pieņems deleģēto aktu. Turklāt saskaņā ar priekšlikumu vairs netiks piešķirts atbalsts enerģijas ražošanai no zāģbaļķiem, finierklučiem, celmiem un saknēm. Ir ieviests arī papildu elements, kura uzdevums ir, ierobežojot valsts atbalstu stacijām, kurās ražo tikai elektroenerģiju, nodrošināt efektīvāku koksnes biomasas izmantošanu enerģētiskām vajadzībām. Komisija turpinās analizēt nacionālo atbalsta shēmu ietekmi uz biomasas piedāvājumu un pieprasījumu, to ietekmi uz biodaudzveidību, oglekļa piesaistītājiem un iespējamiem tirgus izkropļojumiem un novērtēs iespēju attiecībā uz meža biomasas atbalsta shēmām noteikt tālākus ierobežojumus. Savienības vispārējam mērķim vajadzētu būt gādāt par to, lai meža resursu bioenerģijas īpatsvars ES atjaunīgo energoresursu struktūrā nepārsniegtu ilgtspējas robežas un iespējamās negatīvās eksternalitātes tiktu pienācīgi mazinātas. 2.3.Veicināt meža nekoksnes resursu bioekonomiku, arī ekotūrismu ES meži nodrošina ļoti vērtīgus nekoksnes produktus, piemēram, korķi (80 % pasaules produkcijas), sveķus, tanīnus, rupjo lopbarību, ārstniecības augus un aromātiskos augus, augļus, ogas, riekstus, saknes, sēnes, sēklas, medu, dekoratīvos augus un medījumu, kas bieži dod labumu vietējām kopienām. Tie veido aptuveni 20 % tirgojamās mežu vērtības , un sadarbībā ar valsts un vietējām iestādēm un aktoriem to potenciālu radīt papildu ieņēmumus kopienām, kurām meži pieder, iespējams veicināt un atbalstīt vēl vairāk. Tas jo īpaši attiecas uz tūrisma nozari, kas saistīta ar dabu un kam piemīt būtisks izaugsmes potenciāls. Eiropas tūrisma nozare Covid-19 laikā ir cietusi īpaši smagi, taču pandēmija ir arī palielinājusi pieprasījumu pēc vietējā tūrisma un mazāk noslogotiem galamērķiem dabā un svaigā gaisā. Dabas tūrismam un dabā balstītiem labbūtības pakalpojumiem ir tendence vērsties plašumā, un, ja vien tiek respektēta vides panestspēja un relevantie tiesību akti, tie paver iespēju paātrināt tūrisma sektora zaļo pārkārtošanos, nodrošināt būtiskas ienākumu gūšanas iespējas lauku apvidos un uzlabot lauku labklājību un tajā pašā laikā veicina biodaudzveidības un oglekļa uzkrājumu saglabāšanu. Lai mežaino apvidu lauku kopienas varētu izmantot nekoksnes produktu sagādātās priekšrocības un lai atbalstītu ražotāju organizācijas, Komisija rosinās izstrādāt koordinētas un integrētas reģionāla, nacionāla un subnacionāla līmeņa programmas par meža nekoksnes produktu ilgtspējīgu ražošanu. Lai sekmētu ES meža ekotūrismu, Komisija veicinās sadarbību starp tūrisma nozari, meža īpašniekiem un dabas aizsardzības dienestiem, kā arī ekotūrisma aktivitāšu standartu un normu izstrādi. Tūrisma industrijai būtu cieši jāsadarbojas ar meža apsaimniekotājiem, lai izstrādātu ilgtspējīgus tūrisma produktus, kas nāk par labu cilvēka veselībai, bet neatstāj nelabvēlīgu ietekmi uz plānoto galamērķu dabiskajām vērtībām, aizsargājamajās teritorijās jo īpaši. 2.4.Attīstīt prasmes un iespēcināt cilvēkus ilgtspējīgas meža resursu bioekonomikas vajadzībām

Daudzie pakalpojumi, ko sniedz meži, nav iespējami bez cilvēkiem ar daudzām un dažādām prasmēm. Tā kā mežu daudzfunkcionālā loma pārejā uz ilgtspējīgu un klimatneitrālu nākotni aizvien pieaugs, būs vajadzīgs plašāks prasmju kopums, piemēram, eksperti, kuri pārzina uzlabotas ilgtspējīgas meža apsaimniekošanas prakses, tai skaitā adaptīvu atkārtoto un pirmreizējo apmežošanu un meža atjaunošanu, arhitekti, inženieri un dizaineri, pārtikas eksperti, datu speciālisti, ķīmiķi, ekotūrisma veicinātāji. Ir svarīgi izstrādāt attiecīgas mācību programmas, attīstīt zināšanas un prasmes.

Komisija mudinās arī mežsaimniecībā ieinteresētās personas pievienoties Prasmju pilnveides paktam. Pakta mērķis ir mobilizēt un stimulēt privātā un publiskā sektora ieinteresēto personu konkrētu rīcību. Attiecīgo mežsaimniecībā ieinteresēto personu – gan publiskā, gan privātā sektora – apņemšanās nodrošināt mežsaimniecības nozarei vajadzīgo prasmju pilnveidi un pārkvalifikāciju var realizēties dažādos veidos, piemēram, kā liela mēroga partnerības, reģionālas/vietējas partnerības, trīspusējas vienošanās vai atsevišķu subjektu saistības. Mežā un mežsaimniecībā ieinteresētās personas saskaņā ar paktu varētu sadarboties, lai mežsaimnieku izglītību un apmācību pielāgotu mūsdienu faktiskajiem uzdevumiem un vajadzībām. Lai nozarei piesaistītu jauniešus un palīdzētu viņiem apgūt prasmes, kas vajadzīgas darbam ilgtspējīgā meža bioekonomikā, ir vajadzīga kvalitatīva un rezultatīva māceklība, arī darba vidē organizētas mācības.



Lai mežsaimniecības nozares profesionāļiem nodrošinātu pārejā uz ilgtspējīgākām apsaimniekošanas praksēm noderīgās prasmes, dalībvalstis var izmantot Eiropas Sociālo fondu Plus (ESF+). Fondu var izmantot arī tam, lai nodarbinātību un uzņēmējdarbību veicinātu ar jauniem uzņēmumiem, kas valorizē mežsaimniecības produktu un pakalpojumu ilgtspējīgu izmantošanu, piemēram, organizē ekotūrismu, vai ar izglītojošām programmām par meža biodaudzveidību. Izmantojot Klimatizglītības koalīciju, Komisija turpinās veicināt sadarbību un piesaistīt skolēnu, studentu, skolotāju un ieinteresēto personu uzmanību mežu lomai , arī ieguvumiem, ko rada mācības brīvā dabā. Komisijas ieceres 1.Būvizstrādājumu regulas izskatīšanas satvarā izstrādāt stabilu un pārredzamu standartmetodiku, kas ļauj koksnes būvizstrādājumu un citu būvmateriālu radītos klimatiskos ieguvumus izteikt skaitliski, izmantojot visprogresīvākos dzīves cikla dinamiskās analīzes paņēmienus. 2.Lai palielinātu mežam domāto atbalstu, kopējās lauksaimniecības politikas satvarā nodrošināt jaunus līdzekļus, ar kuriem iespējams kopīgot informāciju par mežam relevanto intervenču izstrādes un īstenošanas paraugpraksi. 3.Popularizēt Natura 2000 logotipa izmantošanu meža nekoksnes produktiem un pakalpojumiem. 4.Izskatīt, papildināt un atjaunināt Taksonomijas regulas Deleģētajā aktā par klimatisko komponentu iekļautos tehniskās pārbaudes kritērijus attiecībā uz mežsaimniecību un bioenerģiju, kur tas vajadzīgs, lai labāk ņemtu vērā biodaudzveidībai labvēlīgas prakses, kas patlaban ir izstrādes procesā, tādas kā dabai tuva mežsaimniecība. Apsvērt iespēju ar koksnes produktu ieguvi, ražošanu un izmantošanu saistītas ilgtspējīgas darbības iekļaut gaidāmajos Taksonomijas regulas deleģētajos aktos par citiem vidiskiem mērķiem. 5.Izveidot jaunu tūrisma profesionāļu un mežsaimnieku aliansi, kurā iesaistīta Pasaules Tūrisma organizācija un Eiropas dabas un kultūras mantojuma tīkls. 6.Izveidot rīkkopu, kas palīdzēs dalībvalstīm izstrādāt mežsaimniekiem domātas mūžilgas programmas un konsultācijas, izglītību un apmācību pielāgot mūsdienu meža problēmām, vajadzībām un realitātei un attīstīt nodarbinātības iespējas. 7.Mežā un mežsaimniecībā ieinteresētās personas mudināt Prasmju pakta paspārnē izveidot prasmju partnerību un izmantot Eiropas Sociālo fondu Plus, lai kopīgi strādātu pie prasmju pilnveides un pārkvalifikācijas iespēju palielināšanas mežsaimniecībā. 3.Aizsargāt, atjaunot un paplašināt ES mežus, lai cīnītos pret klimata pārmaiņām, apvērstu biodaudzveidības izzušanu un nodrošinātu izturētspējīgas un daudzfunkcionālas meža ekosistēmas Ņemot vērā klimata pārmaiņas un biodaudzveidības zudumu, ir steidzami vajadzīga adaptīva meža atjaunošana un uz ekosistēmām balstītas apsaimniekošanas pieejas, kas stiprina ES mežu izturētspēju. Tas ir priekšnosacījums tam, lai meži spētu pildīt savas sociālekonomiskās un vidiskās funkcijas arī nākamo paaudžu dzīves laikā un lai meža resursu bioekonomika nākamajās desmitgadēs varētu uzplaukt. Taču jādomā arī par to, kā nepieļaut meža katastrofu radīto sociālekonomisko izmaksu drastisku pieaugumu, pasargāt cilvēkus, zemi un mājas no plūdiem, ugunsgrēkiem un zemes noslīdeņiem un saglabāt oglekļa uzkrājēja un piesaistītāja funkciju, kā arī citus mežu nodrošinātos ekosistēmu pakalpojumus, kas ir vitāli svarīgi cilvēka veselībai un labbūtībai, tādus kā tīrs gaiss, ūdensrežīma regulēšana un dzīvotnes dažādām sugām, kas tajos mitinās. Lai uzlabotu meža izturētspēju un pielāgotiesspēju, arvien intensīvāk jāaizsargā un jāatjauno meža biodaudzveidība un jāievieš biodaudzveidībai labvēlīgas meža apsaimniekošanas prakses. Tas sagādā arī lielisku ekonomisko izdevību, ja meža īpašnieki un apsaimniekotāji pārkārtošanās procesā tiek pienācīgi atbalstīti. Pasaules Ekonomikas foruma dati liecina, ka mežu saglabāšana, atjaunošana un ilgtspējīga apsaimniekošana visā pasaulē līdz 2030. gadam varētu radīt uzņēmējdarbības iespējas 190 miljardu EUR vērtībā un 16 miljonus darbvietu . Turklāt, ņemot vērā ar nākotnes mežiem saistīto būtisko nenoteiktību, ir vajadzīgas stabilas pieejas riska mazināšanai. Klimata pārmaiņas nozīmē meža pārmaiņas. Eiropas veģetācijas zonas ir sākušas pārvietoties uz augšu un uz ziemeļiem, un vairumā gadījumu tas izraisīs meža ekosistēmu pārveidošanos. Tas nozīmē, ka tikai pavisam nedaudzi meži būs tādi, kurus klimata pārmaiņas neskars smagi vai kuriem nebūs vajadzīga tūlītēja apsaimniekošana, kas mazinātu to neaizsargātību pret klimata pārmaiņām. Meža īpašnieki un apsaimniekotāji visā Eiropā jau skaidri apzinās klimata pārmaiņas un ir nobažījušies par to ietekmi. Šai izpratnei jāpāraug pietiekamās un taustāmās pielāgošanās darbībās un izturētspēju veicinošās meža apsaimniekošanas praksēs. Šajā nolūkā jāpilnveido tehniskās zināšanas un informācija un jāizstrādā mērķorientēti regulatīvie un finansiālie stimuli un atbalsts. Šīs stratēģijas mērķis ir pievērsties šiem jautājumiem, lai atbalstītu meža īpašnieku un apsaimniekotāju centienus, izvērstu paraugprakses un nākamajās desmitgadēs nodrošinātu ES mežainuma palielināšanos un uzlabošanos. 3.1.Aizsargāt pēdējos atlikušos ES pirmatnējos un senos mežus

Lai dabai būtu vieta, kur uzplaukt, ES Biodaudzveidības stratēģijā 2030. gadam ir ierosināts vispārējs mērķrādītājs, kas paredz, ka vismaz 30 % ES sauszemes teritorijas būtu jāaizsargā un sekmīgi jāpārvalda un no tiem 10 % ES sauszemes teritorijas būtu stingri juridiski jāaizsargā. Šā mērķrādītāja sasniegšanā sava nozīme būs arī meža ekosistēmām. It īpaši būs stingri jāaizsargā visi pirmatnējie un senie meži. To aplēstā platība ir tikai aptuveni 3 % no ES mežiem klātās zemes, un parasti tie ir mazi un sadrumstaloti. Pirmatnējie un senie meži ir ne tikai vienas no bagātākajām ES meža ekosistēmām, bet arī glabā lielus oglekļa uzkrājumus un piesaista oglekli no atmosfēras, un tajā pašā laikā tie ir ārkārtīgi nozīmīgi biodaudzveidības un izšķirīgu ekosistēmas pakalpojumu sniegšanas aspektā . Taču joprojām pastāv steidzama vajadzība kartēt pirmatnējos un senos mežus un izveidot to aizsardzības režīmu, tāpat arī pastiprināt centienus aizsargāt Savienības tālāko reģionu un aizjūras teritoriju pirmatnējos mežus, ņemot vērā to ārkārtīgi augsto un unikālo vērtību biodaudzveidības ziņā. Lai stingri aizsargājamie meži savā būtībā paliktu netraucēti, ir svarīgi meža cikla dinamiku šajos mežos pēc iespējas atstāt dabisko procesu ziņā, ierobežot cilvēka darbības, kas saistītas ar ieguvi, un vienlaikus rast sinerģijas ar ilgtspējīgu ekotūrismu un atpūtas iespējām. Komisija sadarbojas ar dalībvalstīm un ieinteresētajām personām, lai līdz 2021. gada beigām vienotos par pirmatnējo un seno mežu kopīgu definīciju un stingras aizsardzības režīmu. Dalībvalstīm būtu steidzami jārīkojas, lai pabeigtu šo mežu kartēšanu, veiktu to monitoringu un nodrošinātu, ka tie netiek noplicināti, pirms tās sākušas piemērot aizsardzības režīmu. 3.2.Nodrošināt meža atjaunošanu un uzlabotu ilgtspējīgu meža apsaimniekošanu, kas nāk par labu klimatadaptācijai un meža izturētspējai Meža apsaimniekošanas prakses, kas saglabā un atjauno biodaudzveidību, palīdz veidot izturētspējīgākus mežus, kuri var pildīt savas sociālekonomiskās un vidiskās funkcijas. Tāpēc visi meži arvien vairāk būtu jāapsaimnieko tā, lai tie būtu pietiekami biodaudzveidīgi, ņemot vērā dabisko apstākļu, bioģeogrāfisko reģionu un meža tipoloģijas atšķirības. Pastāv plašas iespējas veikt visām pusēm izdevīgus pasākumus, kas vienlaikus uzlabo meža produktivitāti, kokmateriālu ieguvi, biodaudzveidību, oglekļa piesaistītāja funkciju, veselīgas augsnes īpašības un klimatnoturību. Lielāka meža ekosistēmu un sugu daudzveidība un labi pielāgojušos ģenētisko resursu un uz ekosistēmām balstītu pieeju izmantošana meža apsaimniekošanā var uzlabot meža ilgtermiņa pielāgotiesspēju un atkopšanās un pašregulācijas spēju. Turklāt būtiskas šajā kontekstā ir dažas apsaimniekošanas prakses, kas veicina biodaudzveidību un izturētspēju, piemēram, monokultūru plantāciju vietā vēlams ierīkot un uzturēt audzes un ainavas līmenī ģenētiski un funkcionāli daudzveidīgus jauktos mežus, kuros aug vairāk platlapju un vasarzaļo sugu koku un sastopamas sugas ar dažādu biotisko un abiotisko jutīgumu un pēctraucējumu atkopšanās mehānismiem. Arī tādas apsaimniekošanas prakses kā dažādvecuma audžu un nepārtraukta meža klājuma mežsaimniecība, pietiekams atmirušās koksnes daudzums, savvaļas dzīvnieku blīvuma regulēšana un aizsargājamo dzīvotņu laukumu vai neapsaimniekotu platību ierīkošana saimnieciskajos mežos palīdz nodrošināt mežu ilgtermiņa vidisko un sociālekonomisko dzīvotspēju. Turklāt ar mežu saistītas riska pārvaldības prakses, piemēram, integrētas ainavu ugunsgrēku pārvaldības sistēmas, palielinās meža noturību pret dabas ugunsgrēkiem, kaitēkļiem, slimībām un radīs citus labvēlīgus blakusefektus. Šādas prakses kalpo par sava veida apdrošināšanu un garantē to, ka arī mainīgā un neskaidrā nākotnē meži var nodrošināt plašu un daudzfunkcionālu preču un pakalpojumu klāstu. Savukārt dažas citas prakses būtu jāpiekopj piesardzīgi , īpaši tās, kas ietekmē virszemes biodaudzveidību un izraisa saknēs uzkrātā oglekļa un daļēju augsnē uzkrātā oglekļa zudumu. Pie šādām mežkopības praksēm pieder kailcirtes, kuru sakarā arvien vairāk būtu jāņem vērā vidiskie un ekosistēmiskie apsvērumi, arī konkrētu sugu vajadzības. Šīs prakses būtu jāizmanto tikai pienācīgi pamatotos gadījumos. Tāpat būtu jāatsakās arī no celmu un sakņu izvākšanas – tie būtu jāatstāj mežā. Mežizstrāde putnu ligzdošanas periodā jāveic saskaņā ar Putnu direktīvu . Īpaši svarīgi ir rūpēties par meža augsni, jo starp kokiem un augsni, kurā tie aug, pastāv cieša savstarpējā atkarība. Lai koki varētu augt, koku saknēm no augsnes jāuzņem visi svarīgie elementi un barības vielas. Tāpēc augsnes īpašības un augsnes ekosistēmas pakalpojumi jāaizsargā, jo tie ir veselīgu un produktīvu mežu pamatu pamats. Piemēram, nedrīkstētu pieļaut, ka bez vajadzības tiek izmantota nepiemērota tehnika, kas nelabvēlīgi ietekmē vidi, piemēram, sablīvē augsni. Daudzi Eiropas meža īpašnieki un apsaimniekotāji iepriekš minētos ilgtspējīgākos principus un prakses jau ir ieviesuši ilgtspējīgā meža apsaimniekošanā, un nākotnē tiem jābūt šādas apsaimniekošanas pamatā.

Laba meža apsaimniekošanas prakse, kas palīdz saglabāt un atjaunot biodaudzveidību (piemēri) * Ir izveidots starptautisks mežsaimnieku tīkls, kas aptver vairāk nekā simts references mežu, un tā mērķis ir dalīties pieredzē, praksē, zināšanās un mācībās, veicināt pāreju uz noturīgāku mežkopību, kuras pamatā ir meža ekosistēmas dabiskie procesi: sugu mistrošana ar atsevišķiem kokiem vai koku grupām, dabiskā atjaunošanās (reģenerācija) vai jauktu sugu stādīšana nelielās platībās, nepārtraukts meža klājums, kurā pēc iespējas netiek veiktas kailcirtes un pieļauti tām piemītošie trūkumi, pakāpeniska audžu vecumstruktūras dažādošana, apsaimniekošana koka vai koku grupas mērogā un uzlabota spēja sekmēt biodaudzveidību . * Tīkls INTEGRATE ir dažādu Eiropas valstu pārstāvju alianse, kas palīdz dabas saglabāšanu integrēt ilgtspējīgā meža apsaimniekošanā rīcībpolitikas, prakses un pētniecības līmenī . * Lai pārstrukturētu mežus un uzlabotu to biodaudzveidību un klimatnoturību, Vācijā izmanto procesu Waldumbau. Waldumbau var veikt, atkārtoti stādot mežu pēc tādiem traucējumiem kā vētras vai kukaiņu savairošanās, vai arī profilaktiski, lai šādus kaitējumus nepieļautu. Mērķis ir veidot dabiskākas struktūras un dzīves ciklus, ko panāk, audzē dažādojot koku sugas un vecumklases. Šādā veidā Waldumbau arī palīdz saglabāt mežus, tātad to oglekļa piesaistītāja funkciju, un sagādā lielisku ekonomisko izdevību, ja meža īpašnieki un apsaimniekotāji pārkārtošanās procesā tiek pienācīgi atbalstīti . Ministru konferencē par mežu aizsardzību Eiropā (Forest Europe) ir panākta vienošanās par vienotu ilgtspējīgas meža apsaimniekošanas izpratni, kas ietver brīvprātīgus principus, vadlīnijas un indikatorus, kurus parakstītājvalstis izmanto, lai monitorētu norises savos mežos. Meža ilgtspējīga apsaimniekošana ir meža zemju uzraudzība un izmantošana tādā veidā un intensitātē, kas ļauj saglabāt to biodaudzveidību, produktivitāti, atjaunošanās spēju, vitalitāti un potenciālu gan tagad, gan nākotnē īstenot attiecīgas ekoloģiskas, ekonomiskas un sociālas funkcijas vietējā, valsts un pasaules mērogā, nenodarot kaitējumu citām ekosistēmām. Tiecoties labāk reaģēt uz jaunām problēmām un vajadzībām un ņemot vērā mežu arvien augošo nozīmi ES kopīgi noteikto klimata un biodaudzveidības mērķu sasniegšanā, ilgtspējīgas meža apsaimniekošanas satvars būs jāpilnveido – jo īpaši attiecībā uz kritērijiem, kas saistīti ar ekosistēmas veselību, biodaudzveidību un klimata pārmaiņām, – lai tas kļūtu par detalizētāku izvērtēšanas rīku, ar ko var konstatēt un salīdzināt dažādas apsaimniekošanas pieejas, to ietekmi un ES mežu vispārējo stāvokli. Ilgtspējīga meža apsaimniekošana jau aptver vairākus relevantus indikatorus, tādus kā atmirusi koksne un sugu daudzveidība, taču sliekšņi vai diapazoni, kas kalpotu par vēlamā stāvokļa etalonu, vēl nav noteikti. Tāpēc, pamatojoties uz Forest Europe ilgtspējīgas meža apsaimniekošanas kritērijiem, Komisija kopā ar dalībvalstīm un ciešā sadarbībā ar dažādām mežā ieinteresētajām personām noteiks ar meža ekosistēmas apstākļiem saistītus ilgtspējīgas meža apsaimniekošanas papildu indikatorus, kā arī sliekšņus vai diapazonus tādiem aspektiem kā veselība, biodaudzveidība un klimata mērķi. Padziļināti apspriežoties ar dalībvalstīm, Komisija novērtēs, kā tos vislabāk izmantot, ievērojot subsidiaritātes principu un sākot brīvprātīgā kārtā, lai nodrošinātu labāku salīdzinošo izpratni par ES mežu vispārējo ilgtspēju un parādītu ilgtspējīgas meža apsaimniekošanas devumu ES mērķu, jo īpaši ar klimatu, biodaudzveidību un aprites ekonomiku saistīto mērķu, sasniegšanā. Indikatoru, sliekšņu vai diapazonu noteikšanā būtu jābalstās uz jau paveikto un jāņem vērā meža mainīgums, bioģeogrāfiskie reģioni un meža tipoloģija, kā arī jāpieļauj vajadzīgā elastība. Komisija patlaban izstrādā vadlīnijas par dabai tuvāku mežsaimniecību , un tās tiks liktas lietā darbā pie ilgtspējīgas meža apsaimniekošanas indikatoriem un jauniem sliekšņiem, kas ciešā partnerībā un sadarbībā ar dalībvalstīm norit saskaņā ar atjaunināto ES meža pārvaldības satvaru. Balstoties uz šīm vadlīnijām, ko izstrādā kopā ar dalībvalstīm, Komisija atkarībā no ietekmes novērtējuma un ieinteresēto personu iesaistes izstrādās arī “dabai tuvākas prakses” brīvprātīgas sertifikācijas shēmu, lai biodaudzveidībai vislabvēlīgākās apsaimniekošanas prakses varētu gūt labumu no ES kvalitātes zīmes. 2030. gadam izstrādātās ES Biodaudzveidības stratēģijas īstenošanas sakarā Komisija ierosinās juridiski saistošu ekosistēmu atjaunošanas instrumentu, kas attieksies jo īpaši uz tām ekosistēmām, kurām ir vislielākais oglekļa uztveršanas un uzglabāšanas, kā arī dabas katastrofu novēršanas un ietekmes mazināšanas potenciāls. Tas ietvers meža ekosistēmu atjaunošanas mērķrādītājus, ciktāl tie ir noteikti ES dabas tiesību aktos . Papildus adaptīvai mežu atjaunošanai un uz ekosistēmām balstītām apsaimniekošanas praksēm klimatadaptācijai ir vajadzīgas investīcijas arī katastrofu profilaksē, sagatavotībā un reaģēšanā uz tām un meža pēckatastrofu atkopšanās sekmēšanā. Pirms ieguldīt līdzekļus vajadzīgajā aprīkojumā un operācijās, būtu jādara viss iespējamais, lai novērstu ar klimatu saistītus kaitējumus un palielinātu meža izturētspēju. Turklāt uz izdevumiem, kas paredzēti reaģēšanai uz katastrofām un pēckatastrofu atkopšanās sekmēšanai, būtu jāattiecina vismaz nosacījums “atjaunot un atkārtoti apmežot labāk” saskaņā ar iepriekš aprakstītajām apsaimniekošanas praksēm, kas uzlabo meža izturētspēju. Mežu adaptācijai klimata pārmaiņām un atjaunošanai pēc klimatiskiem postījumiem būs vajadzīgs arī liels daudzums piemērota meža reproduktīvā materiāla. Tātad būs jācenšas, balstoties uz ekoloģiskajiem principiem, nodrošināt un ilgtspējīgi izmantot ģenētiskos resursus, no kuriem atkarīga klimatdrošāka mežsaimniecība, palielināt šāda materiāla ražošanas apjomu un pieejamību, sniegt labāku informāciju par tā piemērotību nākotnes klimatiskajiem apstākļiem, veicināt pētījumus par atbalstītas meža sugu migrācijas principiem un pielietošanas metodēm un uzlabot meža reproduktīvā materiāla sadarbīgu ražošanu un nodošanu pāri valstu robežām. Pārskatīdama tiesību aktus par meža reproduktīvo materiālu, Komisija tos papildinās ar pasākumiem, kas sekmē nākotnes klimatiskajiem apstākļiem piemērota meža reproduktīvā materiāla ražošanu. Tāpat būtu jāveicina pētniecība un inovācija, kā arī nākotnes apstākļiem piemērotu sugu un provenienču izmēģinājumi un selekcija.

Pēdējā, taču nebūt ne mazsvarīgākā iecere – Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm monitorēs ES koku veselības stāvokli, tostarp invazīvu svešzemju sugu, slimību un kaitēkļu, piemēram, mizgraužu, ietekmi, un mudinās veikt profilaktiskus pasākumus, kas vajadzīgi agrīnai atklāšanai un izskaušanai. Pie tiem pieder kaitēkļu apkarošanas stratēģijas, kas ļauj identificēt visvairāk apdraudētās teritorijas, paraugprakses apmaiņa, atbalsts un sadarbība fitosanitāro kontroļu jomā, kā arī inovatīvu un ilgtspējīgu augu aizsardzības rīku izstrāde, kurā ņemti vērā biodaudzveidībai labvēlīgi ekoloģiskie principi. 3.3.Atkārtota un pirmreizēja apmežošana, kuras mērķis ir biodaudzveidīgi meži Spontāna meža ataugšana dabiskās sukcesijas ceļā ir galvenais faktors, kas veicina meža platību palielināšanos ES un ir saistīts galvenokārt ar lauksaimniecības zemju un lauku apvidu pamešanu. Taču meža un koku klājumu ES iespējams palielināt arī ar aktīvu un ilgtspējīgu atkārtotu un pirmreizēju apmežošanu un koku stādīšanu. Tas attiecas galvenokārt uz pilsētu un piepilsētu teritorijām (aptver, piemēram, pilsētu parkus, publiskos un privātos īpašumos augošus kokus, ēku un infrastruktūras apzaļumošanu un urbānos dārzus) un uz lauksaimniecības platībām (aptver, piemēram, pamestas teritorijas, agromežsaimniecības platības un meža ganības, ainavas elementus un ekoloģisko koridoru izveidi). Ir svarīgi šo potenciālu izmantot, jo intensīvāka apmežošana ir arī viena no meža nozares iedarbīgākajām klimata pārmaiņu un katastrofu riska mīkstināšanas stratēģijām un var radīt vērā ņemamas darba iespējas, kas saistītas, piemēram, ar sēklu ievākšanu un audzēšanu, sējeņu izstādīšanu un to ieaugšanas nodrošināšanu, kā arī sagādāt sociālekonomiskos ieguvumus vietējām kopienām. Turklāt uzturēšanās zaļās un mežainās vietās var būtiski uzlabot cilvēku fizisko un garīgo veselību. ES Biodaudzveidības stratēģijā 2030. gadam ir dots solījums pilnīgā saskaņā ar ekoloģiskajiem principiem līdz 2030. gadam iestādīt vēl vismaz 3 miljardus koku. Šī iniciatīva būs vērsta pret pašreizējo tendenci, proti, ES meža platības neto pieauguma palēnināšanos. Laika gaitā tā palīdzēs arī palielināt ES mežainumu un līdz ar to arī ES zemes kā oglekļa piesaistītāja funkciju un tās oglekļa uzkrājumu. Turklāt tā vairos sabiedrības informētību un apņēmību un tādā veidā palīdzēs sasniegt mērķi līdz 2050. gadam kļūt par pirmo klimatneitrālo pasaules daļu, atjaunot biodaudzveidību un veicināt aprites ekonomiku. Šajā stratēģijā ir iekļauts ceļvedis, kā īstenot solījumu, kura pamatā ir vispārējais princips iestādīt un izaudzēt īsto koku īstajā vietā un īstajā nolūkā. Ceļvedis, kā līdz 2030. gadam iestādīt vēl vismaz 3 miljardus koku Ceļvedī ir noteikti skaidri koku stādīšanas, skaitīšanas un monitoringa kritēriji. To papildina tīmekļvietne, papildu elementu, tostarp koku skaitītāja, izstrādes grafiks, patlaban notiekošā biodaudzveidībai labvēlīgas atkārtotās un pirmreizējās apmežošanas vadlīniju un dabai tuvākas mežsaimniecības kritēriju izstrāde un paraugprakses apmaiņas platformas. Ceļvedī paredzēts spēcīgs monitoringa elements, kas katrā ziņā vajadzīgs, lai varētu sekot līdzi virzībai uz mērķrādītāju. Tas balstīsies uz Komisijas un Eiropas Vides aģentūras speciālajām zināšanām. Pamatojoties uz monitoringa datiem, Komisija un Eiropas Vides aģentūra novērtēs tendences un īstenošanas stāvokli. Lai apkopotu informāciju par stādīšanas solījumiem nacionālā, reģionālā un vietējā līmenī, tiks meklētas sinerģijas ar tehnoloģiskiem risinājumiem, kas jau tiek izmantoti, piemēram, gaisa kvalitātes monitoringam. 3.4.Finansiāli stimuli, kas rosina meža īpašniekus un apsaimniekotājus uzlabot ES mežu kvalitāti un palielināt to platību Meža aizsardzības un atjaunošanas stiprināšana un biodaudzveidībai labvēlīgāka ilgtspējīga meža apsaimniekošana ir pareizā rīcība, kas palīdzēs nodrošināt mežu izturētspēju un produktivitāti nākamajās desmitgadēs. Tomēr jāatzīst, ka bez Eiropas meža īpašnieku un apsaimniekotāju – galveno meža kopēju – motivācijas, iesaistīšanās un darbošanās tas nenotiks. Turklāt pareizajai rīcībai jābūt ekonomiski dzīvotspējīgai, un paraugprakses piemēri liecina, ka tas ir iespējams. Ir tikai saprātīgi, ka publiskā īpašumā esošos mežos dalībvalstis pastiprina meža aizsardzības un atjaunošanas centienus, lai īstenotu kopīgi noteiktās vērienīgākās ES klimata un biodaudzveidības ieceres un nodrošinātu pāreju uz klimatneitrālu ekonomiku. Stratēģija vēršas pret pēdējos 10 gados ES vērojamo tendenci, ka neto piesaistījumi zemes sektorā, konkrētāk, mežos, samazinās. Šīs tendences apvēršana ir priekšnosacījums tam, lai sasniegtu ES vērienīgākās ieceres klimata un biodaudzveidības jomā un veidotu pret klimata pārmaiņām noturīgus mežus, kas spēj pildīt savas daudzējādās funkcijas. Tam būs vajadzīgas vairākas iniciatīvas, kas izceltas šajā stratēģijā, tādas kā meža aizsardzība un atjaunošana, tādu ilgtspējīgas meža apsaimniekošanas prakšu uzlabošana, kas saglabā oglekli meža ekosistēmā, arī augsnē, prioritātes piešķiršana koksnes kaskādveida izmantojumam, un meža atjaunošanas (reģenerācijas) un ilgtspējīgas atkārtotas un pirmreizējas apmežošanas iniciatīvas. Tomēr privātmeža īpašnieki un apsaimniekotāji, īpaši mazas saimniecības, bieži vien iztikas līdzekļu ziņā ir tieši atkarīgi no mežiem un patlaban galvenos ienākumus gūst no koksnes piegādes. Citi labumi, sevišķi ekosistēmu pakalpojumu sniegšana, tiek atalgoti reti vai netiek atalgoti vispār. Tas tā nevar palikt. Meža īpašniekiem un apsaimniekotājiem ir vajadzīgi dzinuļi un finansiāli stimuli, lai papildus koksnes un nekoksnes materiāliem un produktiem viņi spētu ar meža aizsardzības un atjaunošanas palīdzību nodrošināt arī ekosistēmu pakalpojumus un palielināt savu mežu izturētspēju, ieviešot klimatam un biodaudzveidībai vislabvēlīgākās meža apsaimniekošanas prakses. Īpaši svarīgi tas ir tajās Eiropas daļās, kuras klimata pārmaiņas skārušas agrāk un smagāk, nekā gaidīts, un kurās meža katastrofu dēļ lauku apvidos piedzīvots ienākumu un iztikas līdzekļu zudums un cilvēki zaudējuši dzīvību.

Dažas publiskā un privātā sektora maksājumu shēmas ir labi piemēri tam, kā iespējams atalgot ekosistēmu pakalpojumus (piemēram, dzeramā ūdens aizsardzību, oglekļa sekvestrēšanu, biodaudzveidības saglabāšanu). Ar ES pētniecības atbalstu tiek pētītas iespējas un veidi, kā uzlabot tehniskās prasmes un nosacījumus, lai attīstītu publiskus un privātus meža ekosistēmas pakalpojumu tirgus. To papildinās kopā ar ieinteresētajām personām īstenota programmas LIFE sagatavošanas darbība, kas pētīs, kā maksājumus par ekosistēmu pakalpojumiem var integrēt ES finansēšanas programmās, un apkopos pieredzi, kas gūta no esošajām nacionālajām maksājumu shēmām, kuras domātas ekosistēmu pakalpojumiem. Publiskas un privātas maksājumu shēmas, kas atalgo ekosistēmu pakalpojumus (piemēri) Somijas programma “Metso” privātiem meža īpašniekiem maksā par zemes neapsaimniekošanu biodaudzveidības labā. Piešķirtās summas ir atkarīgas no zemes vērtības un no laika, cik ilgi mežs tiks atstāts neapsaimniekots. Horvātijas “nodoklis visiem” paredz, ka fiziskām un juridiskām personām, kuras veic saimniecisko darbību un kuru ienākumi ir lielāki nekā 400 000 EUR, 0,0265 % no kopējiem ieņēmumiem jāmaksā par meža ekosistēmas pakalpojumu izmantošanu, un iekasētie līdzekļi ar īpaša nacionālā fonda starpniecību tiek sadalīti meža īpašniekiem atkarībā no to meža platības saskaņā ar meža apsaimniekošanas plāniem. Francijas shēma “Label bas-carbon” dod iespēju privātām un publiskām darbībām brīvprātīgi kompensēt to radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas un tādā veidā finansiāli atbalstīt vidiskus pakalpojumus (mazoglekļa darbības), ko sagādā meža apsaimniekošana Francijā. Portugāle 2019. gadā sāka izmēģinājuma programmu, kuras iecere ir maksāt par meža ekosistēmas pakalpojumiem divos dabas parkos un kura ietver eikaliptu plantāciju renaturalizāciju, autohtonu sugu stādīšanu un nekoksnes produktu attīstīšanu. Vācijā federālie tiesību akti ūdens jomā dod meža īpašniekiem tiesības saņemt kompensācijas maksājumus par apsaimniekošanas ierobežojumiem gruntsūdeņu aizsardzības zonās. PDF Vidusjūras nodaļa (WWF Mediterranean) ir izstrādājusi iniciatīvu “Korķa zaļā sirds”, kuras satvarā privāts dzērienu ražošanas uzņēmums maksā meža zemes īpašniekiem par to, ka tie aizsargā ūdens nesējslāni, ko uzņēmums izmanto ražošanas procesā. ES rīcībpolitiku sakarā jānorāda, ka kopējā lauksaimniecības politika (KLP) ar nacionālo lauku attīstības programmu starpniecību jau nodrošina finansiālu atbalstu mežiem un meža apsaimniekošanai, galvenokārt tādiem aspektiem kā pielāgošanās klimatiskajiem riskiem un noturība pret tiem. 2014.–2020. gadā KLP mežsaimniecības pasākumu satvarā 6,7 miljardi EUR bija atvēlēti ES rīcībpolitikas mērķrādītāju sasniegšanas atbalstam, galvenokārt pirmreizējai apmežošanai (27 %), meža ugunsgrēku un katastrofu profilaksei (24 %) un investīcijām izturētspējas, ekoloģisko un sociālo funkciju uzlabošanā (19 %). Tomēr mežsaimniecības pasākumu finansējuma apguve bija niecīga un plānošanas perioda gaitā būtiski saruka. Tas saistīts, piemēram, ar to, ka trūkst vajadzīgo zināšanu, lai pārvaldītu administratīvās procedūras, kas jāievēro, pieprasot piekļuvi fondiem, un to vēl saasina tas, ka piemaksa nav pietiekami pievilcīga un trūkst spēju veidošanas atbalsta no konsultatīvo dienestu puses, kā arī nav pietiekamu norādījumu par to, kā īstenot mežatkarīgas klimatadaptācijas darbības un pasākumus, lai novērstu un mazinātu riskus (tādus kā dabas ugunsgrēki, augsnes erozija, slimības, plūdi). Jaunā KLP (2023–2027) piedāvā lielāku elastību ar mežu saistītu intervenču īstenošanā atkarībā no valstu vajadzībām un specifikas un mazina birokrātiskos šķēršļus, vienlaikus sasaistot Eiropas zaļo kursu, nacionālās meža rīcībpolitikas un ES vides un klimata tiesību aktus un nodrošinot, ka tajos īstenota sinerģiska pieeja. Komisija centīsies palielināt šīs stratēģijas vajadzībām pieejamo lauku attīstības līdzekļu izmantojumu. Ieteikumos par KLP stratēģiskajiem plāniem 2023.–2027. gada periodam dalībvalstis ir aicinātas pienācīgi ņemt vērā meža aspektu. Dalībvalstis ir saņēmušas konkrētus ieteikumus par mežiem un mežsaimniecības nozari. Galvenais ieteikumu mērķis ir veicināt ilgtspējīgu meža apsaimniekošanu un ilgtspējīgu pirmreizējo un atkārtoto apmežošanu, uzlabot mežu daudzfunkcionalitāti un oglekļa piesaistītāja funkciju, aizsargāt mežus un atjaunot meža ekosistēmas, lai sasniegtu dzīvotņu un sugu labu stāvokli, kāpināt meža noturību pret klimata pārmaiņām un uzlabot lauku apvidu sociālekonomisko attīstību. Dalībvalstīm ir jārīkojas, lai mežā ieinteresētās personas labāk iesaistītu KLP stratēģisko plānu izstrādē dalībvalstu līmenī. Komisija nodrošinās jaunus līdzekļus, ar kuriem iespējams kopīgot informāciju par labo praksi, kas palīdz sekmīgāk izstrādāt un īstenot mežam relevantas intervences, un šajā nolūkā veicinās dalībvalstu ekspertu viedokļu apmaiņu, sagādās saskanīgai finansējuma izmantošanai domātus demonstrējumu rīkus un atbalstīs vietējo un reģionālo tīklošanos, arī in situ demonstrējumu iniciatīvas. KLP stratēģisko plānu novērtēšanā Komisija īpašu uzmanību pievērsīs ar mežu saistītiem pasākumiem, kam ir spēcīga sinerģija ar ES nospraustajiem klimata un biodaudzveidības mērķiem. Ņemot vērā ES vērienīgākās ieceres klimata un biodaudzveidības jomā, dalībvalstis tiek īpaši mudinātas atkarībā no apstākļiem valstī izveidot meža īpašniekiem un apsaimniekotājiem domātu maksājumu shēmu, kas atalgo ekosistēmu pakalpojumus, tātad ļauj segt izmaksas un negūtos ienākumus, līdzīgi tādām nacionālajām paraugshēmām kā Somijas programma “METSO”. Dalībvalstis tiek mudinātas arī paātrināt oglekļsaistīgas lauksaimniecības prakses ieviešanu, piemēram, izmantojot agromežsaimniecības ekoshēmas vai lauku attīstības intervences, lai aptvertu investīcijas biodaudzveidībai labvēlīgā pirmreizējā un atkārtotā apmežošanā, agromežsaimniecību un citas neienesīgas investīcijas ar vidi un klimatu saistītu mērķu sasniegšanā. Lai dalībvalstis atbalstītu, Komisija sniegs padomus un tehniskus norādījumus par ekosistēmu pakalpojumiem domātu maksājumu shēmu izstrādi. Komisija pieņems arī oglekļsaistīgas lauksaimniecības iniciatīvu, kura izziņota stratēģijā “No lauka līdz galdam” un kuras mērķis būs vēl vairāk veicināt jaunu zaļās uzņēmējdarbības modeli, kas klimatam un videi labvēlīgas prakses, ko īsteno zemes apsaimniekotāji, to vidū meža apsaimniekotāji un īpašnieki, atalgos, pamatojoties uz to sagādātajiem ieguvumiem klimata jomā. Mitigācijas centienu atalgošana ar stimulējošiem maksājumiem vai tirgojamu oglekļa sertifikātu ģenerēšana radīs jaunu uzņēmējdarbības modeli, kura uzdevums ir sagādāt jaunu ienākumu avotu lauksaimniekiem, mežsaimniekiem un zemes apsaimniekotājiem, kas īsteno ilgtspējīgas darbības, kuras rezultējas oglekļa piesaistījumos un uzkrāšanā. Oglekļsaistīgas lauksaimniecības shēmas var veicināt ar publiskā sektora rīcībpolitikām un ar privātām iniciatīvām. Turklāt publiskais atbalsts var izpausties arī kā tīri nacionāls finansējums, ko sniedz saskaņā ar valsts atbalsta pamatnostādnēm, jo īpaši saskaņā ar patlaban izskatīšanā esošajām ES lauksaimniecības un mežsaimniecības pamatnostādnēm, kas aptver plašu mežsaimniecības pasākumu klāstu, kuru vidū ir, piemēram, atbalsts investīcijām meža ekosistēmu izturētspējas un vidiskās vērtības uzlabošanā vai atbalsts meža vides un klimata pakalpojumiem un meža saglabāšanai. Gaidāmās valsts atbalsta pamatnostādņu pārskatīšanas sakarā Komisija pēta, kā veicināt nacionālo līdzekļu izmantošanu mežsaimniecības pasākumiem un sekmīgāk tos novirzīt ekosistēmu pakalpojumiem. Finansēt oglekļsaistīgas lauksaimniecības shēmas var arī privātas iniciatīvas, kas ģenerē tirgos tirgojamus oglekļa sertifikātus. Labumguvēji saņemtu maksājumus, kas atkarīgi no sasniegtajiem rezultātiem, un tas nodrošinātu attiecīgo līdzekļu mērķtiecīgāku izmantošanu paredzētajam klimata vai vides mērķim, piemēram, ekosistēmu pakalpojumu sniegšanai. Tātad oglekļsaistīga lauksaimniecība var būt viens no potenciālajiem līdzekļiem, ar ko sasniegt un īstenot šīs stratēģijas pamatā esošos mērķrādītājus. Turklāt, kā izziņots Aprites ekonomikas rīcības plānā, Komisija izstrādā tiesisko regulējumu par oglekļa piesaistījumu sertificēšanu.

Saistībā ar ilgtermiņa redzējumu par lauku apvidiem tiks veicināts mežaino lauku apvidu un pašvaldību tīkls, lai mežainiem lauku apvidiem dotu iespēju tikt sadzirdētiem, nodrošinot to pārstāvību galvenajās iniciatīvās (lauku novērotava, ELAT portāls ) un veicinot īpašus novērtējumus par mežaino apvidu realitāti un vajadzībām visā ES. Komisijas ieceres 1.Līdz 2021. gada beigām ierosināt juridiski saistošu instrumentu par ekosistēmu, tai skaitā meža ekosistēmu, atjaunošanu. 2.Līdz 2021. gada beigām izstrādāt vadlīnijas par pirmatnējo un seno mežu definīciju, kuras aptvers šo mežu definēšanu, kartēšanu, monitoringu un stingru aizsardzību. 3.Līdz 2023. gada 1. ceturksnim kopā ar dalībvalstīm un ciešā sadarbībā ar dažādām meža nozares ieinteresētajām personām noteikt ilgtspējīgas meža apsaimniekošanas papildu indikatorus, kā arī sliekšņus vai diapazonus un novērtēt, kā tos varētu vislabāk izmantot, sākumā brīvprātīgā kārtā. 4.Līdz 2022. gada 1. ceturksnim izstrādāt biodaudzveidībai labvēlīgas pirmreizējās un atkārtotās apmežošanas vadlīnijas. 5.Līdz 2022. gada 2. ceturksnim izstrādāt definīciju un pieņemt vadlīnijas par dabai tuvākām mežsaimniecības praksēm, bet līdz 2023. gada 1. ceturksnim – dabai tuvākas meža apsaimniekošanas brīvprātīgas sertifikācijas shēmu. 6.Sniegt norādījumus un veicināt apmaiņu ar zināšanām par labu klimatadaptācijas un klimatnoturības praksi, cita starpā izmantojot platformu Climate-ADAPT. 7.Līdz 2022. gada beigām pārskatītos tiesību aktus par meža reproduktīvo materiālu papildināt ar pasākumiem, kas veicina nākotnes klimatiskajiem apstākļiem piemērota meža reproduktīvā materiāla ražošanu un tirdzniecību. 8.Gaidāmajā KLP (2023–2027) un citos ES finanšu instrumentos (piemēram, kohēzijas politikā, programmā LIFE, programmā “Apvārsnis Eiropa”, ES pārrobežu sadarbības programmās (Interreg)) veicināt uz Eiropas zaļā kursa mērķiem vērstas ar mežu saistītas intervences, jo īpaši ekosistēmu pakalpojumiem domātu maksājumu shēmu izveidi un oglekļsaistīgas lauksaimniecības prakses izvēršanu. 9.Līdz 2021. gada novembrim sagatavot ieteikumus un tehniskus norādījumus par ekosistēmu pakalpojumiem domātu maksājumu shēmas izstrādi. 10.Ar mežu saistītas atlīdzības shēmas popularizēt rīcības plānā par oglekļsaistīgu lauksaimniecību un oglekļa piesaistes sertifikāciju, kas jāpieņem līdz 2021. gada beigām. 11.Lai labāk apzinātu tālākas rīcībpolitikas uzlabošanas iespējas, veikt uzvedības zinātnes pētījumu par to, kā mežsaimnieki apgūst publiskos līdzekļus. 12.Lai pakalpojumiem, kas dod labumu visai sabiedrībai, piešķirtu pienācīgu publisko atbalstu, apzināt un novērst iespējamos šķēršļus, ko rada pašreizējie ES tiesību akti un valsts atbalsta pamatnostādnes. 4.Stratēģiskais meža monitorings, ziņošana un datu vākšana Informācija par mežu stāvokli ES, to sociālo un ekonomisko vērtību, kā arī noslodzēm, ar ko tie saskaras, un ekosistēmas pakalpojumiem, ko tie sniedz, patlaban ir sadrumstalota. Kopš 2007. gada, kad beidzās Forest Focus regulas darbības termiņš , visaptverošu ziņošanas prasību nav. Turklāt pastāv problēmas, kas saistītas ar tālizpētes datu un uz zemes iegūto datu izmantošanu (t. i., trūkst sadarbspējas un vienotu definīciju, datu interpretācijā pastāv neskaidrības, trūkst garu un salīdzināmu ļoti augstas izšķirtspējas laikrindu, pašreizējie Copernicus nodrošinātie meža datu standartprodukti ir ierobežoti). Turklāt trūkst pienācīgas meža plānošanas, kas koordinētā veidā pievērstos meža daudzfunkcionalitātei ES un par to sniegtu visaptverošu priekšstatu, sevišķi attiecībā uz klimata pārmaiņu mīkstināšanu un pielāgošanos tām, mežu ekoloģisko stāvokli, meža bojājumu profilaksi un kontroli un pieprasījumu pēc meža biomasas un tās piedāvājumu dažādiem sociālekonomiskajiem mērķiem. Kopā ar vajadzību pēc detalizētākiem ilgtspējīgas meža apsaimniekošanas indikatoriem un sliekšņiem attiecībā uz konkrētiem klimata un biodaudzveidības aspektiem tas rada situāciju, kurā, no vienas puses, dalībvalstis ES līmenī ir vienojušās ES pārejā uz klimatneitrālu ekonomiku lielā mērā paļauties uz mežiem un meža resursu bioekonomiku. No otras puses, pastāv vairāki sadrumstaloti monitoringa un ziņošanas mehānismi, taču nav stratēģiska satvara, kas tos apvienotu un ļautu visaptveroši un kopīgi ar dalībvalstīm parādīt, ka ES ir nostājusies uz pareizā ceļa un ka meži var faktiski izpildīt daudzveidīgās prasības un funkcijas. Lai sasniegtu kopīgi noteiktos ES mērķus, visās ES dalībvalstīs nacionālā un attiecīgā gadījumā reģionālā līmenī ir jānodrošina stratēģiska mežu plānošana, kuras pamatā ir uzticams monitorings un dati, pārredzama pārvaldība un koordinēta apmaiņa ES līmenī. Jo īpaši tas attiecas uz pāreju uz klimatneitrālu ekonomiku un biodaudzveidības un aprites ekonomikas mērķu sasniegšanu, arī uz priekšlikumā pārskatītajai Regulai par zemes izmantošanu, zemes izmantošanas maiņu un mežsaimniecību noteikto piesaistes mērķrādītāju sasniegšanu. Šajā nolūkā un atkarībā no ietekmes novērtējuma Komisija nāks klajā ar tiesību akta priekšlikumu par meža novērošanas, ziņošanas un datu vākšanas satvaru. Ar to izveidos integrētu ES mēroga meža monitoringa satvaru, kas izmantos gan tālizpētes tehnoloģijas un ģeotelpiskos datus, gan uz zemes veiktu monitoringu, un tādā veidā uzlabos monitoringa precizitāti. Atkarībā no ietekmes novērtējuma un apspriešanās rezultātiem un pilnīgā saskaņā ar subsidiaritātes principu satvars ietvers arī meža stratēģiskos plānus, kas jāizstrādā kompetentajām valsts vai attiecīgā gadījumā reģionālajām iestādēm. Ar šo priekšlikumu tiks izveidots satvars, kādā norisināsies sekmīgāka darbību koordinēšana, pilnībā respektējot dalībvalstu kompetenci šajā jautājumā. Monitoringa sakarā galvenā uzmanība būtu jāpievērš regulārai un biežākai izmaksefektīvai ziņošanai un datu atjaunināšanai par prioritāriem ES rīcībpolitikai relevantiem jautājumiem, tādiem kā klimata pārmaiņu ietekme, biodaudzveidība, veselība, bojājumi, invazīvas svešzemju sugas, meža apsaimniekošana un biomasas izmantošana dažādiem sociālekonomiskiem mērķiem. Monitorings jāveic ar lielu telpisko un laicisko granularitāti. Savlaicīgums ir īpaši svarīgs arī meža dabisko traucējumu straujās izplatības dēļ. Satvars gūs labumu no ES Kosmosa programmas komponentiem, un, lai šos procesus uzlabotu, tajā būtu jāizmanto Galileo un Copernicus pakalpojumi . Ir iecerēts sagatavot sarakstu ar parametriem, kas ir relevanti saskaņotam ES monitoringam, un datus vākt un ziņot, balstoties uz nacionālā un ES līmenī pastāvošajiem indikatoriem un monitoringa shēmām (piemēram, Eiropas Meža ugunsgrēku informācijas sistēmu ) un ievērojot vienreizējas iesniegšanas principu, kas noteikts Vienotās digitālās vārtejas regulā. Jaunas monitoringa parametru un indikatoru opcijas paredzēts novērtēt un apsvērt, apspriežoties ar dalībvalstīm, saņemot ekspertu atbalstu, veicot pētījumus un izmantojot citus līdzekļus, un, kad tās būs pieejamas, tās integrēt monitoringa sistēmā. Jaunais monitoringa satvars īpaša “digitālā dvīņa” veidolā varētu gūt labumu arī no ES iniciatīvas “Galamērķis – Zeme” (DestinE) , un to var uzskatīt par lielu soli Zemes sistēmas modelēšanā un datu asimilācijā atšķirīgās, taču savstarpēji saistītās tematiskajās jomās . Eiropas Meža informācijas sistēma (FISE) tiks uzlabota, lai tā Eiropā kļūtu par harmonizētu meža datu nodrošināšanas stūrakmeni. Tāpēc integrētā meža monitoringa sistēma tiks iestrādāta šajā informācijas sistēmā, kurā tiks darīti pieejami arī tās rezultāti. Komisijas ES Atmežošanas, meža degradācijas, pasaules mežainuma izmaiņu un saistīto virzītājfaktoru novērotava izstrādās uz Zemes novērošanu balstītus meža monitoringa rīkus, kurus Copernicus varētu operacionalizēt un FISE varētu izmantot kā daļu no integrētās meža monitoringa sistēmas. Tiks izveidots infopanelis ar galvenajiem indikatoriem, un to katru gadu atjauninās, piemēram, attiecībā uz indikatoriem no tālizpētes datiem, kas ir viegli pieejami. Ņemot vērā riskus un strauji mainīgo situāciju ES mežos, gada ziņojumos tiks analizēti arī meža traucējumi un iekļauti atjaunināti riska novērtējumi. Reizi sešos gados tiks sagatavots infopanelis ar indikatoriem, kuru konsolidācijai vajag vairāk laika. Tas lieti noderēs arī tādiem regulāriem uzraudzības procesiem kā ANO ilgtspējīgas attīstības mērķi, 8. vides rīcības programma un Eiropas pusgads. Šo ziņojumu sagatavošanā tiks iesaistīta gaidāmā Eiropas meža zinātnes partnerība. Tiks darīti pieejami arī visu iepriekš minēto FISE ziņojumu nespeciālistiem domāti kopsavilkumi, jo ļoti svarīgi ir nodrošināt to, lai zinātnē balstītām zināšanām un informācijai var piekļūt visi. Meža īpašnieki un apsaimniekotāji, pilsoniskā sabiedrība vai vietējās rīcības grupas tiek aicinātas izmantot šos ziņojumus un organizēt publiskas informatīvas sesijas savās valstīs vai kopienās, lai palielinātu informētību par Eiropas mežiem. Iedzīvotāji un kopienas tiks iesaistīti arī to koku monitoringā, kas iestādīti, lai izpildītu solījumu līdz 2030. gadam iestādīt vēl vismaz 3 miljardus koku, un šajā nolūkā tiks izmantota tīmekļvietne MapMyTree. Speciālā platformā būs pieejami praktiski padomi par koku stādīšanu un kopšanu. Dalībvalstu nacionālās vai attiecīgā gadījumā reģionālās iestādes sagatavos stratēģiskos plānus pilnīgā saskaņā ar subsidiaritātes principu. Tajos būs izklāstīts dalībvalstu stratēģiskais redzējums par to mežiem un meža nozari nākamajos 10, 30 un 50 gados. Plāniem nebūs jāsaņem Komisijas apstiprinājums, bet tiem būs kopīgi elementi un vispārīga struktūra, kas jāizstrādā sadarbībā ar dalībvalstīm un ir atkarīga no ietekmes novērtējuma un ieinteresēto personu iesaistes, un to uzdevums būs nodrošināt salīdzināmību un sniegt visaptverošu pārskatu par ES mežu stāvokli, evolūciju un tālāko attīstību dalībvalstu redzējumā.

Saskaņā ar ES Biodaudzveidības stratēģiju 2030. gadam meža apsaimniekošanas plānu (MAP) aptverto meža platību īpatsvaram būtu jāatbilst visiem apsaimniekotajiem publiskajiem mežiem un lielākam skaitam privāto mežu. Tas palīdzētu meža īpašniekiem un apsaimniekotājiem praksē faktiski iedzīvināt ES, nacionālā un reģionālā līmenī noteiktos rīcībpolitikas mērķus un stratēģiskās prioritātes. MAP būtu jāparedz ar mežu saistītā riska novērtējums un pārvaldība, kā arī labāk jāintegrē ar biodaudzveidību saistītie dati. Sagatavojot jauno leģislatīvo instrumentu par ES meža monitoringu, Komisija, balstoties uz pieredzi ar iepriekšējo ES meža stratēģiju , veiks MAP iekļauto prasību un kritēriju salīdzinošu novērtējumu un izskatīs iespēju ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm noteikt papildu kritērijus, lai nodrošinātu, ka MAP atbilst šīs stratēģijas mērķiem klimata, biodaudzveidības, bioekonomikas un sociālajā un lauku attīstības jomā. Turklāt novērtējumā tiks apsvērts, kā atbalstīt un konsultēt mežsaimniekus minēto plānu izstrādē. Jauno tiesisko regulējumu atbalstīs visaptveroša pārvaldības sistēma, kas iederēsies atjauninātajā iekļaujošākajā un saskanīgākajā ES meža pārvaldības satvarā, kurš aprakstīts 6. iedaļā. Šajā sakarā tiks izveidota īpaša grupa, kurā būs iesaistīti svarīgākie eksperti un tīkli meža monitoringa un plānošanas jomā, lai palīdzētu apzināt metodes un indikatorus, kas jāmonitorē, un sagatavot to kopīgu sarakstu, izstrādāt darba programmas un noteikt pētniecības vajadzības un progresu. Komisijas ieceres 1.Lai nodrošinātu koordinētu ES meža monitoringa, datu vākšanas un ziņošanas sistēmu, iesniegt jauna tiesību akta priekšlikumu par ES meža novērošanu, ziņošanu un datu vākšanu. Šajā nolūkā dalībvalstu kompetentās iestādes pilnīgā saskaņā ar subsidiaritātes principu un Līgumu līdz 2023. gada 1. ceturksnim sagatavos meža stratēģiskos plānus, kas aptvers mežus un meža nozari. 2.Eiropas Meža informācijas sistēmas (FISE) satvarā, balstoties uz uzlabotiem Copernicus produktiem, citiem tālizpētes datiem un uz zemes veiktu monitoringu, stiprināt pašreizējo klimata ietekmes un citu dabisku vai cilvēka izraisītu traucējumu monitoringu mežos. 3.Ar plašākas Eiropas meža zinātnes partnerības atbalstu sagatavot un publicēt regulārus ziņojumus un nespeciālistiem domātus kopsavilkumus par ES mežiem. 4.Ar Kopīgā pētniecības centra starpniecību izveidot Eiropas meža zinātnes partnerību, kas palīdzēs izstrādāt jaunus indikatorus, kuri balstās uz tālizpēti un jaunāko pētījumu rezultātiem. 5.Spēcīga pētniecības un inovācijas darbakārtība ar mērķi uzlabot mūsu zināšanas par mežiem Galvenie stratēģijas vērienīgo ieceru sasniegšanas virzītājspēki ir pētniecība un inovācija. Komisija ar pamatprogrammu “Apvārsnis Eiropa” turpinās veicināt zinātniski pamatotu ES meža devumu Eiropas zaļajā kursā nosprausto klimatneitralitātes un izturētspējas, biodaudzveidības un ilgtspējīgas izaugsmes ieceru īstenošanā. Ar mežiem saistītas pētniecības un inovācijas aktivitātes tiks atbalstītas, izmantojot tematisko kopu “Pārtika, bioekonomika, dabas resursi, lauksaimniecība un vide”. Šī kopa paver iespējas uzlabot un veidot sinerģijas starp mežu vidiskajiem, sociālajiem un ekonomiskajiem mērķiem un nostādīt cilvēka saimniecisko darbību uz ilgtspējas ceļa. Pētniecība un inovācija, cita starpā uzlabojot zināšanas par klimata pārmaiņu ietekmi, veicinot mežu un ģenētisko resursu lielāku daudzveidību un sniedzot pierādījumos balstītus un praktiski realizējamus norādījumus par klimata pārmaiņu mīkstināšanu un pielāgošanos tām saskaņā ar biodaudzveidības mērķiem, kāpinās uzlabotas ilgtspējīgas meža apsaimniekošanas rezultativitāti mainīgos klimatiskajos apstākļos. Attiecībā uz jauniem un potenciāliem kaitēkļiem un slimībām tiks ieviesta holistiska pieeja, kuras mērķis būs mazināt biotiskos traucējumus un riskus. Tiks atbalstīta pareiza un augtenei pielāgota meža un augsnes atjaunošana, arī izmantojot pētniecības un inovācijas misiju augsnes veselības un pārtikas jomā. Tiks veidota labāka izpratne par pirmatnējiem un seniem mežiem, to biodaudzveidību un klimatiskajām funkcijām. Daudzie ieguvumi no meža ekosistēmas pakalpojumiem un to savstarpējā atkarība tiks aplūkoti starpdisciplinārā un integrējošā veidā, lai palielinātu ilgtspējīgu un daudzfunkcionālu mežu pievienoto vērtību un maksimalizētu labumu, ko tie sagādā sabiedrībai. Intensīvāka kļūs pētniecība un inovācija, kas saistīta ar agromežsaimniecības sistēmām un citiem kokiem, kuri aug ārpus mežiem. Mērķorientētas investīcijas labākā datu izmantošanā un infrastruktūru, tehnoloģiju un pārvaldības modeļu izstrādē paātrinās digitālo inovāciju ieviešanu mežsaimniecībā, lauku apvidos un vērtības ķēdēs. Lai stiprinātu ES sadarbību, tiks ierosināta mežsaimniecības pētniecības un inovācijas partnerība, kuras uzdevums būs novērst publiskā sektora pētniecības centienu sadrumstalotību ES un pastiprināt darbu pie pētniecības prioritātēm, kurām vajadzīga ciešāka koordinācija. Pamatprogrammas “Apvārsnis Eiropa” ieguldījums līdz pat 1 miljarda EUR apmērā tiks apvienots ar komplementārām privātām investīcijām gaidāmajā partnerībā “Apritīga biobāzēta Eiropa”, lai veicinātu tādus inovatīvus un resursefektīvus biobāzētus materiālus un produktus, kuriem piemīt liels potenciāls aizstāt fosilos materiālus un produktus. Uz meža resursiem balstītiem projektiem būtu jāpalīdz dažādot meža īpašnieku un apsaimniekotāju ienākumus un jāpalielina meža resursu ekonomikas ilgtspēja un apritīgums. Komisija kopā ar dalībvalstīm stiprinās mežsaimniecības lomu Eiropas inovācijas partnerībā lauksaimniecības ražīgumam un ilgtspējai (EIP-AGRI). Mērķis būs paātrināt ar mežu saistītu inovāciju ieviešanu, veicināt zināšanu apmaiņu, sadarbību, izglītību, apmācību un konsultācijas, kas atbalsta uzlabotas ilgtspējīgas meža apsaimniekošanas prakses, un atraisīt mežu sociālekonomisko un vidisko potenciālu lauku apvidos.

Komisijas ieceres 1.Kopīgi nosakot mežsaimniecībā un meža nozarē neizpētītas jomas un nākotnes prioritātes, kopā ar dalībvalstīm un ieinteresētajām personām izstrādāt pētniecības un inovācijas darbakārtību “Nākotnes mežu plānošana”. 2.Atbalstīt pierādījumos balstītu meža atjaunošanas stratēģiju izstrādi un īstenošanu, kurā iesaistīta sabiedrība un kura noris dažādos ekoloģiskos un sociālekonomiskos apstākļos, arī ar augsnes veselības jomā plānoto pētniecības un inovācijas misiju attiecībā uz meža augsnēm. 3.Pastiprināt ES sadarbību, ierosinot pētniecības un inovācijas partnerību mežsaimniecības jomā, arī atsevišķās galvenajās stratēģiskajās jomās izmantojamu risinājumu izmēģināšanai un demonstrēšanai domātas pamatiniciatīvas. 4.Lai uzlabotu riska un noturības pārvaldības spējas, ar pamatprogrammas “Apvārsnis Eiropa” kopas “Civilā drošība sabiedrībai” palīdzību īstenot katastrofu riska mazināšanas rīcībpolitiku atbalstam domātas papildinošas darbības (arī attiecībā uz meža ugunsgrēkiem). 5.Izstrādāt amatierzinātnes programmu par meža biodaudzveidību, kas meža biodaudzveidības monitoringā iesaistītu iedzīvotājus un pilsonisko sabiedrību. 6.Iekļaujošs un saskanīgs ES meža pārvaldības satvars Stratēģijā izklāstītais mežu plašākais devums Eiropas zaļā kursa mērķu sasniegšanā, arī tādos aspektos kā klimats, biodaudzveidība un ilgtspējīga bioekonomika, prasa iekļaujošāku un labāk koordinētu ES meža pārvaldības struktūru, kas atspoguļo visus jaunās ES Meža stratēģijas mērķus un to savstarpējās saiknes. Būtu jāpastiprina dažādu rīcībpolitiku koordinācija un jāveicina daudzdisciplināra apmaiņa, kurā iesaistīts plašs ekspertu un ieinteresēto personu loks. Ņemot vērā Eiropas sabiedrības pieaugošo interesi par ES mežu nākotni, būtu jāgarantē arī pārvaldības pārredzamība, lai ikviens varētu sekot līdzi tam, kādu palīdzību Komisija un dalībvalstis saņem jaunās ES Meža stratēģijas mērķu īstenošanā. Tālab Komisija ierosinās ES meža pārvaldības sistēmu, kas veicina rīcībpolitikas saskanību un sinerģijas starp dažādām funkcijām, kuras mežiem jāpilda ilgtspējīgas un klimatneitrālas Eiropas ekonomikas labā, un sagādā iekļaujošu telpu, kurā dalībvalstis, meža īpašnieki un apsaimniekotāji, industrija, akadēmiskās aprindas un pilsoniskā sabiedrība varēs apspriest meža rīcībpolitikas jautājumus, taču nepieļauj struktūru pārklāšanos. Attiecībā uz dialogu ar dalībvalstīm Komisija, balstoties uz Mežsaimniecības pastāvīgajā komitejā un Meža un dabas jautājumu darba grupā gūto plašo pieredzi un īstenoto sadarbību, ierosinās atjauninātu pārvaldību, kas šīs abas grupas saved kopā vienā ekspertu grupā, kuras darba uzdevums atspoguļo visus jaunās ES Meža stratēģijas vidiskos, sociālos un ekonomiskos mērķus un dalības noteikumi garantē, ka šīs grupas locekļi ir daudzu dalībvalstu pārstāvji no dažādām ministrijām. Lai to panāktu un nebūtu jāveido papildu struktūra, Komisija ar dalībvalstīm sadarbosies ar nolūku pārskatīt Mežsaimniecības pastāvīgās komitejas reglamentu vai apzināt citus pasākumus, kas varētu būt vajadzīgi. Tiks veidotas arī labākas sinerģijas ar meža resursu industrijas un ar nozari saistītu jautājumu ekspertu grupu. Attiecībā uz pilsoniskās sabiedrības, meža īpašnieku un apsaimniekotāju, industrijas un akadēmisko aprindu iesaisti Komisija izmantos līdzīgu pieeju un, balstoties uz pieredzi, kas gūta Pilsoniskā dialoga grupā mežsaimniecības un korķa jautājumos un Meža un dabas jautājumu darba grupā, izveidos vienu grupu, kurai būs pārskatīts darba uzdevums, plašāks dalībnieku loks un kura koncentrēsies uz jaunās ES Meža stratēģijas īstenošanu. Komisija regulāri nodrošinās abu grupu kopīgas sanāksmes, kas notiks vismaz divas reizes gadā, un gādās par diskusiju pilnīgu pārredzamību. Turklāt Komisija mudina dalībvalstis izveidot plašas daudzpusējas ieinteresēto personu dialoga platformas, kurās varēs apspriest Eiropas, nacionālās un vietējās meža rīcībpolitikas un iesaistīties to veidošanā. Šāda pastiprināta pārvaldības struktūra ļaus spēcināt dialogu, novērst izolētību un Eiropas zaļā kursa un jaunās ES Meža stratēģijas garā pilnībā atspoguļot sinerģijas starp lauku attīstību, ilgtspējīgu meža bioekonomiku un ES vērienīgākajām iecerēm klimata un biodaudzveidības jomā. Turklāt Komisija rosinās dalībvalstīs izveidot meža konsultāciju dienestus, kas ir līdzīgi KLP pastāvošajiem lauku konsultāciju dienestiem. 7.Esošā ES acquis enerģiskāka īstenošana un izpildes panākšana

Mežiem un meža apsaimniekošanas jautājumiem relevanto ES acquis īstenošanai un izpildes panākšanai jānotiek enerģiskāk. Dzīvotņu direktīva un Putnu direktīva paredz saglabāt lielu meža dzīvotņu klāstu un ar mežiem saistītas dzīvnieku un augu sugas. Direktīva par atbildību vides jomā prasa nepieļaut un labot kaitējumu videi, arī meža dzīvotnēm . Vides krimināltiesiskās aizsardzības direktīvā ir noteikta kriminālatbildība par konkrētu rīcību, kas ietver kaitējumu aizsargājamiem mežiem . Eiropas zaļā kursa satvarā Komisija plāno ierosināt direktīvas pārskatīšanu ar mērķi direktīvu vēl pastiprināt. Uz dažiem mežsaimniecības plāniem, programmām un projektiem attiecas Stratēģiskā ietekmes novērtējuma direktīva un Ietekmes uz vidi novērtējuma direktīva . Direktīva par vides informācijas pieejamību sabiedrībai paredz, ka tiek darīta pieejama informācija par vidi, arī meža apsaimniekošanas plāni. ES Kokmateriālu regula aizliedz nelikumīgi iegūtu kokmateriālu ievešanu ES un nosaka pienākumus tirgus dalībniekiem, kas kokmateriālus un koka izstrādājumus laiž ES tirgū. Komisija patlaban pabeidz šīs regulas un Meža tiesību aktu ieviešanas, pārvaldības un tirdzniecības regulas atbilstības pārbaudi un vēlāk 2021. gadā iepazīstinās ar saviem konstatējumiem un priekšlikumu, kā uzlabot noteikumus, kas vērsti pret atmežošanu un meža degradāciju. Nelikumīga mežizstrāde īpaši problemātiska ir tad, kad tā skar pirmatnējus un senus mežus vai meža dzīvotnes, kuru atlikusī platība ir ļoti maza, jo nodarītais kaitējums ir neatgriezenisks. Relevanto acquis nepienācīga īstenošana var izraisīt arī meža degradāciju vai kavēt meža saglabāšanās stāvokļa uzlabošanos. Komisija, intensificējot dialogus ar atsevišķu dalībvalstu kompetentajām iestādēm, cieši sadarbojoties ar dalībvalstīm un vides aģentūru, inspektoru, policijas, prokuroru un tiesnešu Eiropas tīkliem un pamatojoties uz norādēm, kas jau sagatavotas sadarbībā ar tiem un ko tie apstiprinājuši , centīsies uzlabot atbilstības nodrošināšanu valsts līmenī, kā arī pastiprinās izpildes panākšanu, attiecīgā gadījumā arī ar pārkāpuma procedūru palīdzību. Komisija ir uzsākusi pārkāpuma procedūras sakarā ar mežsaimniecības operācijām, kas pārkāpj Dzīvotņu direktīvu un Putnu direktīvu, Stratēģiskā vides novērtējuma direktīvu, ES Kokmateriālu regulu un Direktīvu par vides informācijas pieejamību sabiedrībai. Komisija, attīstot pašas spēju izmantot ģeotelpisko izlūkošanu vidiskās atbilstības nodrošināšanā , veicinās ģeotelpiskās izlūkošanas izmantojumu dalībvalstīs un ES līmenī. Tā sniegs arī atjauninātus norādījumus par to, kā interpretēt dažus mežiem relevantus noteikumus, piemēram, Dzīvotņu direktīvā noteiktos sugu aizsardzības noteikumus un Natura 2000 teritoriju aizsardzības noteikumus, un par dabas aizsardzības tiesību aktu piemērošanu mežiem . Turklāt Komisija dalībvalstu kompetentās iestādes rosinās izmantot pieejamo tehnisko palīdzību, tādu kā TAIEX EIR līdzbiedru (peer-to-peer) programmu , un tehniskā atbalsta instrumentu, kas dalībvalstīm lieti noder reformu izstrādē un īstenošanā . Cīņa pret noziegumiem pret vidi par prioritāti izvirzīta Eiropola jaunākajā (2021) ziņojumā par smagās un organizētās noziedzības draudu novērtējumu (SOCTA) un jaunajā ES Organizētās noziedzības novēršanas stratēģijā 2021.–2025. gadam . Tā kā par nelikumīgas mežizstrādes gadījumiem tiek ziņots arī attiecībā uz tādiem koka izstrādājumiem, kas tirgū laisti kā ES Kokmateriālu regulai atbilstīgi, dalībvalstīm ir jānodrošina labāka uzraudzība un izpildes panākšana. Tas nozīmē arī pārbaudi, vai sertifikācijas shēmu sniegtā informācija sagādā tirgus dalībniekiem informāciju, kas vajadzīga, lai nodrošinātu pilnīgu atbilstību ES Kokmateriālu regulai. Turklāt Komisija analizēs, vai ir lietderīgi noteikt trešo personu sertifikācijas shēmām piemērojamo standartu minimumu, lai nodrošinātu pienācīgus uzticamības, pārredzamības un neatkarīgas revīzijas standartus. Turklāt Komisija atbalstīs pilsoniskās sabiedrības kā atbilstības uzraudzītājas lomu un sadarbosies ar dalībvalstīm, lai uzlabotu nacionālo tiesu pieejamību privātpersonām un NVO, kas tajās vēršas vides lietās . Orhūsas regulas pārskatīšana stiprinās pilsoniskās sabiedrības lomu ES lēmumu pieņemšanā. 8.Secinājumi Mežiem un meža nozarei ir būtiska loma Eiropas pārejā uz modernu, klimatneitrālu, resursefektīvu un konkurētspējīgu ekonomiku. Šajā stratēģijā ierosinātās saistības un darbības nodrošinās augošus, veselīgus, daudzveidīgus un izturētspējīgus ES mežus un to būtisko devumu mūsu klimata un biodaudzveidības ieceru īstenošanā, labklājīgu dzīvi lauku apvidos un ārpus tiem, kā arī ilgtspējīgu meža bioekonomiku. Šajā stratēģijā izklāstītā stratēģiskā pieeja monitoringam, decentralizētai plānošanai un apsaimniekošanai palīdzēs, pilnībā ievērojot subsidiaritātes principu un dalībvalstu kompetenci, nodrošināt, ka meži var pildīt savas daudzās funkcijas. Stratēģijā ir atzīta mežu, mežsaimnieku un visas meža resursu vērtības ķēdes svarīgā loma Eiropas zaļā kursa mērķu sasniegšanā, un stratēģijas īstenošanas pamatā būs spēcīgs un iekļaujošs pārvaldības satvars, kas ļaus visām iesaistītajām pusēm darboties un veidot mežu nākotni Eiropas Savienībā. Komisija nodrošinās, ka stratēģija tiek īstenota ciešā saskaņā ar citām rīcībpolitikas iniciatīvām, tai skaitā tām, kas pieņemtas saskaņā ar Eiropas zaļo kursu, un priekšlikumiem, kuri iesniegti kā daļa no paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %”.