EIROPAS KOMISIJA Briselē, 18.10.2016 COM(2016) 700 final KOMISIJAS PAZIŅOJUMS Pirmais progresa ziņojums par satvaru partnerībai ar trešām valstīm saskaņā ar Eiropas programmu migrācijas jomā



1. IEVADS Ārējā darbība ir nozīmīgs elements ES visaptverošajā stratēģijā, lai pārvaldītu migrācijas problēmu, kas aprakstīta Eiropas programmā migrācijas jomā. Faktori, kuri šodien veicina migrācijas plūsmas, nekur nepazudīs. Tāpēc ES ir vajadzīgs ilgtermiņa risinājums. Būtisks solis jau ir sperts Valletas samitā 2015. gada novembrī. Pēc tam 2016. gada jūnijā Komisija ierosināja izveidot jaunu satvaru partnerībai ar trešām valstīm saskaņā ar Eiropas programmu migrācijas jomā . Eiropadome 2016. gada jūnijā apstiprināja minēto partnerības satvaru un aicināja to ātri īstenot, sākot ar nelielu skaitu valstu. Septembrī Bratislavas ceļvedī tika uzsvērts, ka šim procesam vajadzētu “veicināt nelikumīgas migrācijas plūsmu mazināšanos un atgriešanas rādītāju palielināšanos”, un atgādināts, ka progresu izvērtēs decembra Eiropadome. Partnerības satvars ir vērienīga un tālredzīga Eiropas pieeja sadarbības padziļināšanai ar izcelsmes, tranzīta un galamērķa valstīm. Lai gūtu panākumus, pilnībā jāiesaistās visām pusēm. Tas nozīmē, ka ES un dalībvalstīm kopā ir jāizmanto visi ES rīcībā esošie instrumenti, lai rastu īstermiņa risinājumu pašreizējam migrācijas spiedienam un nodrošinātu lielāku ieguldījumu neatbilstīgas migrācijas pamatcēloņu novēršanā, ilgtspējīgas attīstības un stabilitātes veicināšanā un likumīgas migrācijas iespēju nodrošināšanā. Tas jāapvieno ar patiesu partnerību ar katru trešo valsti, un šī partnerība ir individuāli jāpielāgo, lai ņemtu vērā konkrētas vajadzības un intereses, un tai ir jābūt vērstai uz rezultātiem. Visos gadījumos šai pieejai ir jābūt balstītai uz ES politikas sevišķi svarīgajām humanitāro tiesību un cilvēktiesību prasībām. Ņemot vērā iepriekš minēto, šajā pirmajā ziņojumā ir sniegts pārskats par panākto progresu un ir aprakstīts Augstās pārstāves, Komisijas un dalībvalstu kopīgais darbs partnerības satvara īstenošanā. Lai gan labi pārvaldītas migrācijas nodrošināšana prasa ilgstošu darbu, pienākums glābt cilvēkiem dzīvību, likvidēt kontrabandistu peļņas gūšanas modeli un spēt kontrolēt cilvēku neatbilstīgu pārvietošanos prasa arī tūlītējus rezultātus. Pirmajā posmā prioritāte neizbēgami bija partnerības satvara mērķu sasniegšanai nepieciešamu jaunu struktūru un instrumentu izveidošana, taču ir panākti arī taustāmi rezultāti. Šajā ziņojumā ir aprakstīti svarīgākie atlikušie uzdevumi un nākamie soļi partnerības īstenošanā decembrim un pēc tam. 2. PARTNERĪBAS SATVARA ĪSTENOŠANA Pakti Partnerības satvara pieeja nozīmē izmaiņas veidā, kādā ES un tās dalībvalstis kopā pārvalda migrācijas attiecības ar trešām izcelsmes un tranzīta valstīm. Šīs pieejas galvenais elements ir “paktu” koncepcija. Pakts ir politisks satvars ilgstošai un operatīvai sadarbībai, kas savieno dažādus darbības virzienus, lai izveidotu visaptverošu partnerību ar trešām valstīm, un apvieno visus ES un dalībvalstu rīcībā esošos instrumentus, rīkus un līdzekļus, lai īstenotu skaidrus mērķus un kopīgas saistības. Paktu rezultāts var būt oficiālu starptautisku nolīgumu noslēgšana (piemēram, atpakaļuzņemšanas nolīgumi). Tomēr paktu pieeja nozīmē izvairīšanos no riska, ka konkrētu mērķu īstenošanu aizkavēs tehniskas sarunas par pilnvērtīgu oficiālu nolīgumu. Pēc tam, kad ir pakāpeniski noskaidroti savstarpēji izdevīgas migrācijas pārvaldības elementi, šī savstarpējā izpratne tiek īstenota darbībā paktos, kuri ir individuāli pielāgoti katras partnervalsts konkrētajai situācijai. Šie pakti tad reglamentēs kopīgi saskaņoto mērķu ilgtspējīgu īstenošanu. Decembra Eiropadomes sanāksmē tiks izvērtēts minēto paktu sagatavošanā panāktais progress. Šīs koncepcijas centrā ir partnerība. Pirmkārt, lai pakti būtu sekmīgi, ir svarīga ES un dalībvalstu kopīga pieeja. Partnerības satvars spēs pilnībā nodrošināt rezultātus tikai tad, ja pilnībā iesaistīsies dalībvalstis gan ar politisku apņemšanos, lai uzsvērtu šīs rīcības prioritāti, gan ar praktisku atbalstu, it īpaši attiecībā uz atpakaļuzņemšanu un atgriešanu, bet arī tādās jomās kā likumīga migrācija. Otrkārt, ir svarīga vienota izpratne par ES un partnervalstu interesēm. Migrācijas pārvaldībā ir jāsaskaņo abu pušu intereses un prioritātes, lai nodrošinātu savstarpēju izdevīgumu. Pateicoties darbam, ko veic partnervalstis, lai stimulētu īstenošanu, ES varēs turpināt padziļināt attiecības un sadarbību partnervalstīs visās ES politikas jomās. Būtu jāintegrē visi stimuli, lai izveidotu vajadzīgos nosacījumus sadarbībai, esot gataviem nodrošināt lielāku atbalstu tām partnervalstīm, kuras dara visvairāk, taču esot arī gataviem izdarīt secinājumus, ja gaidīto panākumu nav. Plašākā izpratnē migrācijas problēmai ir vajadzīga globāla pieeja. Ņujorkas deklarācijā par bēgļiem un migrantiem ir uzsvērta globālās atbildības dalīšanas nepieciešamība. Ir svarīgi, lai ES arī turpmāk uzņemtos vadību, tādējādi parādot, ka partnerības satvara pieeja un pieņemtās iniciatīvas kalpo par vislabāko piemēru saistībā ar ANO samita turpmāko pasākumu procesu. Jaunā partnerības satvara darbība praksē — jaunas struktūras īstenošana ES un dalībvalstis vispirms ir kopā izstrādājušas detalizētas, individuāli pielāgotas pieejas ar galvenajām prioritārajām valstīm, kas noteiktas jūnija paziņojumā. Šo procesu ir stimulējis lielais politiskais un diplomātiskais darbs, ko veikusi ES un dalībvalstis, cenšoties veidot dialogu ar prioritārām partnervalstīm. Tas ir koordinēts, pilnībā iesaistot arī ES delegācijas un dalībvalstu vēstniecības, lai nodrošinātu konsekventu vēstījumu. Koordinācijas līmenis starp ES iestādēm un dalībvalstīm ir krasi mainījies: notiek augsta līmeņa vizīšu uz prioritārajām valstīm stratēģiskā plānošana, vēstījuma saskaņošana kopīgos informatīvos paziņojumos par svarīgām iespējām, piemēram, Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālajā asamblejā, ir kopīgas atsauksmes un ziņojumi. Tādējādi migrācijas jautājumi līdz ar citiem svarīgiem ārpolitikas jautājumiem, piemēram, drošību, tirdzniecību un nabadzības mazināšanu, tagad ir pamatā vispārējām attiecībām ar prioritārajām partnervalstīm. Iesaistītās prioritārās valstis tagad ļoti labi saprot, cik svarīgi ES ir ar migrāciju saistītie jautājumi. Šī ārējā rīcība atbilstoši jāpapildina ar uzlabotām procedūrām un darbībām Eiropas Savienības iekšienē, piemēram, jānovērš iespējamie šķēršļi valstu un ES līmenī, kas varētu kavēt ātras atgriešanas un atpakaļuzņemšanas procedūras un šim nolūkam vajadzīgo spēju identificēt un vajāt migrantu kontrabandas grupējumus. Eiropas robežu un krasta apsardzes jaunās pilnvaras nodrošinās papildu iespējas šajā ziņā. Dalībvalstu svarīgs ieguldījums minētā satvara īstenošanā ir Eiropas migrācijas sadarbības koordinatoru norīkošana svarīgās trešās valstīs. Šie koordinatori būs nozīmīgs kontaktpunkts, un pirmais sadarbības koordinators sāks pildīt savus pienākumus līdz gada beigām. Koordinatori sadarbosies ar dalībvalstu koordinatoriem imigrācijas jomā, ES aģentūrām, kompetentajām valsts un reģionālajām iestādēm un starptautiskām organizācijām un būs nozīmīgs kontaktpunkts ES delegācijām, palīdzot saglabāt dinamiku, sazināties un sadarboties ar mūsu partneriem un sekmējot taustāmu rezultātu sasniegšanu. Partnerības satvara pieeja nodrošina stabilu iespēju sasniegt rezultātus ilgtermiņā. Taču šie pasākumi jau ir sākuši nodrošināt pirmos rezultātus. Partnerības satvars ir devis jaunu impulsu mūsu dialogam ar partnervalstīm, nodrošinot tām iespēju labāk saprast ES prioritātes un lielāku vēlmi sadarboties. Pēdējos mēnešos ir panākts konkrētāks progress nekā līdz tam daudzu gadu laikā, arī atgriešanas un atpakaļuzņemšanas jomā. Tiek organizētas identifikācijas misijas, lai risinātu gadījumus, kad nav notikusi atgriešana. Notiek diskusijas par identifikācijas un atgriešanas ES mēroga standarta darba procedūrām. Pēc gadiem ilgušā strupceļa drīz sāksies sarunas par atpakaļuzņemšanu ar svarīgiem partneriem. Politiskais dialogs tiek atbalstīts ar finanšu un tehnisko palīdzību, veicot atbalsta pasākumus un nodrošinot mērķtiecīgu atbalstu, lai nodrošinātu to kopienu izturētspēju, kurās ir vislielākā migrācija un kontrabanda, un lai padziļinātu darbu, kas palīdz novērst pamatcēloņus.

3. PARTNERĪBAS VALSTIS 3.1. Prioritārās valstis Pašlaik ES un Āfrikas attiecību pamatā ir migrācijas jautājums. Valletas samitā 2015. gada novembrī izdevās apvienot visu pušu intereses kopīgā programmā, kad 35 Āfrikas valstu un ES dalībvalstu vadītāji vienojās par kopīgu principu kopumu par to, kā pārvaldīt migrāciju. Viņi nāca klajā ar visaptverošu politisko deklarāciju, kurā apņēmās īstenot vērienīgu rīcības plānu un vienojās sadarboties saskaņoti un līdzsvaroti, īstenojot darbības paralēli piecas rīcības grupās. Partnerības satvara pamatā ir spēja apvienot vispārējus risinājumus, kuri ir pieņemami un piemērojami visām iesaistītajām valstīm, ar padziļinātas sadarbības iespēju starp atsevišķām valstīm. Valstis, kuras ir atzītas par galvenajām prioritāras rīcības valstīm, ir svarīgas neatbilstīgās migrācijas izcelsmes vai tranzīta valstis, un dažas no tām ir arī uzņēmušas lielu skaitu bēgļu un saskaras ar iekšējas pārvietošanas situācijām. Turklāt vairākums no tām saskaras ar īpašām attīstības un drošības problēmām. Nigēra Nigēra ir svarīga tranzītvalsts migrantiem no Rietumāfrikas Vidusjūras centrālās daļas maršrutā. Vieta, kur krustojas Sahāras tuksnesi šķērsojošie ceļi, Agadesas reģionā ir galvenais centrs desmitiem tūkstošiem neatbilstīgo migrantu, kuri galvenokārt caur Lībiju mēģina sasniegt Vidusjūru un Eiropu. Šie migranti saskaras ar lielām briesmām, un daudzi šajā maršrutā iet bojā. Vienlaikus Nigēra ir ļoti nabadzīga valsts, kurā ir nopietni draudi drošībai, ieskaitot grupējumu “Boko Haram”, kas iztukšo tās ļoti ierobežotos budžeta līdzekļus. Joprojām liela problēma ir saistīta ar to kriminālo tīklu darbību, kuri nodarbojas ar migrantu kontrabandu un cilvēku tirdzniecību uz valsts ziemeļu robežas. Nigēra ir apliecinājusi ievērojamu gatavību veidot ciešāku sadarbību ar ES migrācijas jomā. Šis darbs jau bija sācies pirms partnerības satvara izveidošanas. Augstās pārstāves / priekšsēdētāja vietnieces vizītes Nigērā 2015. gada septembrī, kam sekoja Komisijas locekļa Mimicas vizīte 2015. gada novembrī, bija nozīmīgi dialoga sākšanai, kam ir sekojusi konkrēta rīcība ar mērķi ierobežot neatbilstīgo migrantu plūsmas caur Nigēru. Vācijas un Francijas ārlietu ministru vadībā 2016. gada maijā arī notika augsta līmeņa dialogi, kuru rezultāts ir kopīga deklarācija migrācijas jomā, un šī pieeja tika apspriesta sīkāk, kad Augstā pārstāve / priekšsēdētāja vietniece tikās ar Nigēras ārlietu ministru saistībā ar ES G5 ministru sanāksmi jūnijā. Kopš 2016. gada jūnija partnerības satvars ir ievērojami stimulējis sadarbību. Migrācija bija svarīgs jautājums Komisijas locekļa Stiljanida vizītē jūlijā, pēc kuras tika veikti turpmāki pasākumi tehniskā līmenī. Iepriekš minētie pasākumi ir pamudinājuši izveidot vietējās koordinācijas platformu migrācijas jomā (“Cadre de Concertation”), kuras līdzpriekšsēdētāji ir valsts iekšlietu ministrs un ES delegācijas vadītājs Nigērā un kuras pirmā sanāksme ar dalībvalstu augstāko amatpersonu piedalīšanos notika 2016. gada 6. oktobrī. Nigēras iestādes ir izveidojušas cilvēku tirdzniecības apkarošanai paredzētas aģentūras, kurām ES var koncentrēt atbalstu. Migrācija bija arī svarīgs jautājums Vācijas ekonomikas sadarbības un attīstības federālā ministra vizītes laikā augustā un Vācijas kancleres vizītes laikā oktobrī. Nigēras iestādes ciešā sadarbībā ar ES arī strādā, lai pabeigtu rīcības plānu cīņai pret kontrabandu, neatbilstīgas migrācijas samazināšanai un alternatīvu ekonomikas iespēju nodrošināšanai kopienām, kuras ir visvairāk iesaistītas kontrabandas darbībās. Kopš augusta Nigēras valdība ir ievērojami aktīvāk vērsusies pret migrantu kontrabandu. Pateicoties šai rīcībai, ir arestēti aptuveni 47 kontrabandisti, kuri tagad gaida tiesu, un ir konfiscēti vairāk nekā 63 transportlīdzekļi. Nigēras valdība piemēro stingrākus pasākumus, lai kontrolētu neatbilstīgos migrantus, kuri dodas uz Lībiju vai Alžīriju bez derīgiem dokumentiem, un rīko informētības veicināšanas kampaņas, lai atturētu cilvēkus no došanās bīstamajā ceļā uz Eiropu. Vairāki simti neatbilstīgo migrantu ir atgriezti Agadesā un atbrīvoti vai nodoti Starptautiskās Migrācijas organizācijas tranzīta centram, lai brīvprātīgi atgrieztos savās izcelsmes valstīs. ES no savas puses gatavo dažādus instrumentus. Pašreizējā KDAP misija Nigērā (EUCAP Sahel Niger) ir izveidojusi pastāvīgu pārstāvniecības biroju (Antenna) Agadesā, kurā izvietoti desmit starptautiskie darbinieki, kuri nodrošina speciālas mācības (arī par dokumentu viltošanu, cilvēku tirdzniecību un kriminālizmeklēšanas metodēm) un konsultē Nigēras civilās drošības spēkus un prokurorus. Pārstāvniecības birojs sasniegs pilnu darbības jaudu līdz gada beigām. ES ir būtiski palielinājusi atbalstu robežu pārvaldībai un rīcībai, kas vērsta pret noziedznieku tīkliem, kā arī cenšas novērst neatbilstīgās migrācijas pamatcēloņus, piemēram, radot darbvietas jauniešiem. Arī ES Ārkārtas trasta fonds stabilitātes nodrošināšanai un nelikumīgas migrācijas un personu pārvietošanas iemeslu novēršanai Āfrikā (“ES trasta fonds Āfrikai”) sniedz atbalstu Nigērā, lai uzlabotu migrācijas pārvaldību, drošību un robežu pārvaldību. Projekti ir saistīti ar migrantu resursu un reaģēšanas mehānismu, spēju veidošanu un atbalstu Agadesas vietējai ekonomikai, kura ir ļoti atkarīga no ienākumiem, ko nodrošina tranzītā esošo migrantu plūsmas. Arī dalībvalstis sniedz atbalstu, piemēram, nodrošina svarīgu aprīkojumu, lai palīdzētu Nigēras iestādēm. Grafiks. Migrantu pārvietošanās tendences no Nigēras un uz Nigēru (avots: Starptautiskā Migrācijas organizācija) Vēl ir pāragri pilnībā novērtēt ietekmi, ko rada ES ciešāka sadarbība ar Nigēru migrācijas jomā kopš 2016. gada jūnija. Tomēr līdz šim paveiktais, iespējams, ir veicinājis izejošo plūsmu ievērojamu samazinājumu, kas tika novērots oktobra sākumā, kad iepriekšējā tendence pavērsās pretējā virzienā. Ievērojami ir palielinājies arī brīvprātīgas atgriešanās gadījumu skaits — no 1721 gadījuma 2015. gadā līdz vairāk nekā 3020 gadījumiem 2016. gada pirmajos astoņos mēnešos. No 2015. gada novembra līdz 2016. gada jūlijam četri ES atbalstītie migrantu tranzīta centri Nigērā, kuros pavisam ir 1500 vietu, ir palīdzējuši vairāk nekā 12 000 migrantu. Šī pozitīvā attīstība notiek, ņemot vērā sarežģīto drošības situāciju valstī, kura cīnās ar galēju nabadzību. ES ir apņēmusies pilnveidot šos sasniegumus un arī turpmāk palīdzēt Nigērai pārvarēt šīs dažādās problēmas. Galvenie uzdevumi un turpmākie pasākumi Sadarbības turpināšana “Cadre de Concertation” ietvaros un rīkojot augsta līmeņa vizītes.

Pilna darbības jauda pārstāvniecības birojam Agadesā un ciešāka sadarbība KDAP jomā. Eiropas migrācijas sadarbības koordinatoru izvietošana. Atbalsts kopienām un indivīdiem, kuri cietuši no kontrabandas un cilvēku tirdzniecības darbībām, nodrošinot alternatīvas iespējas, kā sagādāt iztiku. Atbalsts rīcības plāna īstenošanai cīņai pret kontrabandu Agadesas reģionā, arī robežuzraudzībai un sadarbībai tiesībaizsardzības jomā. Pastāvīga mācību un aprīkojuma nodrošināšana. Īpaša biroja izveidošana ar mērķi uzlabot valsts riska analīzes spēju un reģionālo sadarbību un informācijas apmaiņu. Finansiālā atbalsta palielināšana atgriezušos migrantu reintegrācijai un uzņemošajām kopienām. Nigērija Nigērija ir Āfrikas visapdzīvotākā valsts ar strauji augošu iedzīvotāju skaitu. Tā ir arī svarīga izcelsmes valsts neatbilstīgai migrācijai uz ES, kur 2015. gadā bijuši vairāk nekā 23 000 neatbilstīgas robežšķērsošanas gadījumu un 2016. gada pirmajos astoņos mēnešos gandrīz tikpat daudz (22 800). Cilvēku tirdzniecība ir nopietna problēma. Atgriešanas rādītājs pēdējos gados ir samazinājies, bet 2015. gadā tas ir bijis lielāks par 34 %, tātad tomēr atspoguļo notiekošo sadarbību. Lai gan Nigērija pēdējos gados ir piedzīvojusi ievērojamu ekonomikas izaugsmi, šī valsts saskaras ar daudzām problēmām, arī drošības jomā (“Boko Haram” nemieri). Tā ir galvenais centrs viltotu pasu un citu personu apliecinošu dokumentu iegūšanai, — tā ir nopietna problēma gan Nigērijai, gan ES. Nigērija ir arī svarīga cilvēku tirdzniecībā cietušo personu izcelsmes valsts. Tāpēc nākamajās nedēļās īpaša uzmanība būtu jāpievērš sadarbības palielināšanai. Nigērija un ES 2015. gada martā parakstīja kopīgu programmu migrācijas un mobilitātes jomā (pirmo reizi ar trešo valsti), kas nodrošina stabilu satvaru pastiprinātai sadarbībai. Programmā bija ietverti tādi jautājumi kā likumīgas migrācijas iespējas uz ES, it īpaši izmantojot kvalifikāciju atzīšanu un cirkulāro migrāciju, mobilitātes atvieglojumus Āfrikas iekšienē, ieguldījumus kritiskajā infrastruktūrā ekonomisko un nodarbinātības iespēju nodrošināšanu svarīgās nozarēs, piemēram, lauksaimniecībā. Partnerības satvars ir piešķīris šai sadarbībai dziļāku dimensiju. Ir paātrinātas sarunas par ES un Nigērijas atpakaļuzņemšanas nolīgumu, — Padome 2016. gada septembrī oficiāli pieņēma sarunu pilnvaras, un sākt sarunas ir paredzēts 25. oktobrī. Nigērija ir īpaši ieinteresēta sadarbības vienkāršošanā atpakaļuzņemšanas jomā, noslēdzot vienošanos ES mērogā. Itālijas un Vācijas ārlietu ministri apmeklēja Nigēriju un uzsvēra, cik svarīga ir sadarbība migrācijas jomā. Praktiskā sadarbība ir ietvērusi kontaktpunktu nozīmēšanu tādās jomās kā atpakaļuzņemšana un kontrabanda un paraugprakses veicināšanu kopīgās atgriešanas operācijās. Pa šo laiku ir pavirzījusies uz priekšu arī operatīvā sadarbība atgriešanas jomā, — Nigērija ir piedalījusies Eiropas robežu un krasta apsardzes atgriešanas operācijā, un novembrī ir paredzētas identifikācijas misijas uz dalībvalstīm, kurām, lai misijas izdotos, būs pilnībā jāsadarbojas. Notiek arī sadarbība Eiropas Attīstības fonda ietvaros, — ES trasta fonds Āfrikai ir sagatavojis projektus, ar kuriem tiek risināti konkrēti migrācijas pārvaldības jautājumi, kā arī novērsti neatbilstīgas migrācijas pamatcēloņi. Tiek gatavots projekts, kas sekmēs labāku migrācijas pārvaldību un atvieglos atgriešanu un ilgtspējīgu reintegrāciju. Galvenie uzdevumi un turpmākie pasākumi Panākt progresu sarunās par atpakaļuzņemšanas nolīgumu ar mērķi tās ātri pabeigt. Vēl vairāk uzlabot operatīvo sadarbību atgriešanas un atpakaļuzņemšanas jomā, arī īstenojot identifikācijas misijas. Pastiprināt darbu, lai cīnītos pret cilvēku tirdzniecību un kontrabandu. Palielināt iniciatīvu skaitu sadarbībai uzņēmējdarbības jomā, arī ar mērķi novērst pamatcēloņus. Izvietot Eiropas migrācijas sadarbības koordinatorus.

Izveidot ES sadarbības platformu migrantu kontrabandas jomā. Izmantot iespējas, kas tiek piedāvātas likumīgas migrācijas kanāliem, ERASMUS iespējas un citu politiku un instrumentus. Senegāla Senegāla ir svarīga ES politiskā partnere Rietumāfrikas reģionā. Neatbilstīga migrācija no Senegālas uz ES sasniegusi ievērojamu līmeni (vairāk nekā 6300 neatbilstīgas migrācijas gadījumi 2015. gadā), un atgriešanas rādītājs nav pietiekams (22,4 % 2015. gadā). Migrācija Āfrikā, kā arī uz ES no Senegālas notiek jau sen, un tai ir ekonomiska nozīme, — naudas pārvedumu īpatsvars IKP ir aptuveni 10 %. Jau ir nodrošinātas būtiskas likumīgas iespējas: 2014. gadā vairāk nekā 220 000 senegāliešu likumīgi uzturējās ES; ES dalībvalstis Senegālas valstspiederīgajiem katru gadu izsniedz vidēji 15 000–20 000 jaunu uzturēšanās atļauju. Senegāla ir bijusi svarīga dalībniece Rabātas procesā un Valletas samitā un rīcības plānā, īpaši uzsverot likumīgu migrāciju, cīņu pret migrantu kontrabandu un nelikumīgas migrācijas pamatcēloņus. Tagad, pateicoties partnerattiecību satvaram, notiek intensīvs dialogs par migrācijas jautājumiem ar Senegālu. Komisijas loceklis Avramopuls 2016. gada jūlijā apmeklēja Dakāru, lai ierosinātu pastiprināt sadarbību visos migrācijas pārvaldības aspektos. Tas bija svarīgs priekšnosacījums identifikācijas misijām, kuras tagad paredzēts īstenot novembra beigās. Izmantojot kopējo ES pieeju, vairākas dalībvalstis ir izveidojušas vai ierosinājušas sarunas par divpusējiem nolīgumiem atgriešanas un atpakaļuzņemšanas jomā. Kopš jūlija ir notikušas vairākas augsta līmeņa vizītes. Vācijas ekonomikas sadarbības un attīstības vispārējais ministrs devās uz Senegālu augustā, bet Francijas iekšlietu ministrs to apmeklēja oktobrī. Arī sarunas starp Eiropas robežu un krasta apsardzi un Senegālas iestādēm par labākiem sadarbības veidiem atgriešanas jomā ir krietni pavirzījušās uz priekšu. Šīs iniciatīvas palīdzēs stiprināt sadarbību migrācijas jomā, arī atgriešanas jomā un ceļošanas dokumentu izsniegšanā. Lai atbalstītu darbu, ko veic Senegāla, lai novērstu neatbilstīgas migrācijas pamatcēloņus, ES trasta fonda Āfrikai ietvaros ir pieņemti projekti darbavietu radīšanai jauniešiem. Senegāla saņem arī atbalstu reģionāla projekta ietvaros, ar kuru atbalsta tiesībaizsardzības struktūras, un tiek gatavoti projekti, kuri veicinās labāku migrācijas pārvaldību un atvieglos atgriešanu, atbalstīs civilstāvokļa aktu reģistru sistēmas konsolidāciju un nodrošinās ekonomikas un nodarbinātības iespējas reģionos, kuros ir liels migrācijas potenciāls. Galvenie uzdevumi un turpmākie pasākumi Veikt plānotās identifikācijas misijas dalībvalstīs. Sadarboties jautājumos, kas saistīti ar ceļošanas dokumentiem. Stiprināt divpusējās sadarbības iespējas ES satvarā. Izvietot Eiropas migrācijas sadarbības koordinatoru. Atbalstīt civilstāvokļa aktu reģistru un biometrijas turpmāku stiprināšanu. Pabeigt sarunas par sadarbības veidiem ar Eiropas robežu un krasta apsardzi. Izmantot iespējas, kas tiek piedāvātas likumīgas migrācijas kanāliem, ERASMUS iespējas un citu politiku un instrumentus. Mali Mali ir svarīga izcelsmes un tranzīta valsts. Valstij ir senas emigrācijas tradīcijas, — naudas pārvedumu īpatsvars valsts IKP ir līdz 7,7 % (2014. gadā). Tiek lēsts, ka Rietumāfrikā ir 1,5 miljoni migrantu no Mali. Mali valstspiederīgie ir viena no visievērojamākajām neatbilstīgo migrantu grupām no Rietumāfrikas, kuri ierodas Eiropā (2015. gadā — vairāk nekā 6500 neatbilstīgas robežšķērsošanas gadījumu). Neatbilstīgo migrantu atgriešana Mali līdz šim nav bijusi sekmīga, — 2015. gadā atgriešanas rādītājs bija tikai 11,4 %. Pēdējos četros gados Mali ir saskārusies ar krīzi un iekšējiem nemieriem, ko izraisījuši vairāki bruņoti grupējumi šajā valstī. 2015. gada jūnijā tika parakstīts miera līgums. Miera process virzās uz priekšu ļoti gausi, tādēļ ir nestabila politiskā un drošības situācija. Šāda attīstība var apdraudēt migrācijas pārvaldību. ES un dalībvalstis sniedz plašu politisko, diplomātisko un drošības atbalstu, lai stabilizētu valsti. Valletas samitam un tai sekojošajam pirmajam augsta līmeņa dialogam par migrāciju, ko ES vārdā 2016. gada aprīlī rīkoja Nīderlandes ārlietu ministrs, bija liela nozīme, lai pastiprinātu sadarbību ar Mali par dažādiem migrācijas aspektiem. Partnerības satvarā šā darba apjoms ir palielinājies. Ir notikušas vairākas augsta līmeņa vizītes Mali, nesen, septembra sākumā, Mali apmeklēja Igaunijas premjerministrs, septembra beigās — Komisijas loceklis Mimica, oktobrī — Vācijas kanclere. Mali ir nozīmējusi kontaktiestādi migrācijas jautājumos, kas nodrošinās vienotu kontaktpunktu un koordinatoru aperatīvajam dialogam par migrāciju. Pašlaik tiek pabeigta standarta operāciju procedūru izstrāde ar mērķi uzlabot sadarbību starp Mali konsulātiem un dalībvalstu migrācijas iestādēm, kā arī paātrinātas identifikācijas un atgriešanas procedūras. Turklāt novembra beigās notiks identifikācijas misija. Šie konkrētie pasākumi ir joprojām visnotaļ intensīvi, pateicoties diplomātiskajam darbam, ieskaitot Komisijas locekļa Mimicas vizīti 2016. gada septembrī un Vācijas kancleres vizīti oktobrī. Mali līdz šim ir bijusi viena no svarīgākajām to projektu saņēmējām, kurus finansē no ES trasta fonda Āfrikai. Seši projekti jau ir apstiprināti, arī robežu pārvaldības jomā. Tiek gatavoti jauni projekti, kas veicinās labāku migrācijas pārvaldību un atvieglos atgriešanu un ilgtspējīgu reintegrāciju, atbalstīs civilstāvokļa aktu reģistru sistēmu konsolidāciju un nodrošinās ekonomikas un nodarbinātības iespējas reģionos, kuros ir liels migrācijas potenciāls.

Galvenie uzdevumi un turpmākie pasākumi Pabeigt nolīgumu par standarta operāciju procedūrām un sākt tā īstenošanu. Veikt plānotās identifikācijas misijas dalībvalstīs. Stiprināt ES aģentūru iesaistīšanos uz vietas (Eiropas robežu un krasta apsardze un Eiropols). Izvietot Eiropas migrācijas sadarbības koordinatorus. Izmantot iespējas, kas tiek piedāvātas likumīgas migrācijas kanāliem, ERASMUS iespējas un citu politiku un instrumentus. Etiopija Etiopija ir svarīga izcelsmes un tranzīta valsts migrantiem no Āfrikas raga, un tā ir uzņēmusi lielāko bēgļu kopienu Āfrikā (vairāk nekā 730 000 bēgļu). Migrāciju veicinoši faktori ir pārtikas nodrošinājuma trūkums valstī, kuras iedzīvotāju skaits strauji pieaug, spiediens uz dabas resursiem, nodarbinātības iespēju trūkums un pārvaldības un politisko brīvību trūkums. Pēc pieaugošajiem vardarbīgajiem protestiem Etiopija 9. oktobrī uz sešiem mēnešiem izsludināja ārkārtas stāvokli. ES un dalībvalstis, izmantojot diplomātiskos kanālus ar partneriem Etiopijā, intensīvi iesaistās, lai palīdzētu rast risinājumus pašreizējai situācijai. Etiopija, kurā ir vairāk nekā 100 miljoni iedzīvotāju, ir arī avots neatbilstīgo migrantu kustībai uz Eiropu. Lai gan 2015. gadā tika reģistrēti tikai 2700 neatbilstīgas robežšķērsošanas gadījumi, tiek lēsts, ka neatbilstīgo migrantu skaits no Etiopijas varētu būt lielāks, jo ir aizdomas, ka daudzi no viņiem uzdodas par eritrejiešiem (jo tiem ir augstāks patvēruma pieteikumu atzīšanas līmenis). Naudas pārvedumi ir ievērojama daļa no Etiopijas ieņēmumiem (aplēsts, ka tie atbalsta Etiopijas ekonomiku trīs reizes vairāk nekā attīstības sadarbība). Atgriešanas rādītājs ir ļoti mazs (12,2 % 2015. gadā). Augsta līmeņa dialogs par migrāciju tika sākts 2015. gada oktobrī, un kopīgā programma migrācijas un mobilitātes jomā tika parakstīta 2015. gada novembrī. Palielinoties abpusējai iesaistei, 2016. gada jūnijā ES un Etiopijas stratēģiskās iesaistes ietvaros tika izveidots nozaru dialogs par migrāciju. Etiopija ir arī Hartūmas procesa nākamā vadītāja un pārņems reģionālo pasākumu vadību ar mērķi novērst cilvēku tirdzniecību un cilvēku kontrabandu. Partnerības satvarā ir uzsvērta šā dialoga izmantošana, lai strādātu pie konkrētām iesāktām atgriešanas lietām, demonstrējot efektīvas partnerības piemēru, un šajā sakarā ir notikušas augsta līmeņa un dalībvalstu līmeņa vizītes, proti, Slovākijas ārlietu ministra un Vācijas kancleres apmeklējums oktobrī. Diplomātiskais darbs turpināsies, lai vēl vairāk uzlabotu sadarbību vairākos migrācijas aspektos un it īpaši atgriešanas jomā, kurā sadarbībai ir vēl jāgūst konkrēti rezultāti. Tāpēc Etiopijas valdības paziņojums par to, ka tā ir identificējusi lielāko daļu no šā gada sākumā iesniegtajām lietām, ir svarīgs pirmais solis. Etiopijas iestādes nozīmējušas kontaktpunktu sadarbībai ar dalībvalstīm identifikācijas un atgriešanas jomā. ES sniedz finansiālu atbalstu, lai uzlabotu jaukto migrācijas plūsmu pārvaldību Etiopijā. ES trasta fonds Āfrikai ir apstiprinājis vairākus projektus papildus reģionālajām programmām. Tiek gatavoti projekti par biometriju un reintegrāciju. Etiopija ar ES atbalstu arvien sekmīgāk atbalsta iztikas sagādāšanas iespējas bēgļiem, it īpaši, pateicoties tās 2016. gada septembra paziņojumam, ka tā nodrošinās 30 000 darbvietu bēgļiem, izveidojot divus industriālos parkus (mērķis: kopā 100 000 darbvietu). Galvenie uzdevumi un turpmākie pasākumi Pabeigt vēl neizskatīto lietu procedūru. Ieviest saskaņotu procedūru atgriešanas apstiprināšanai un īstenošanai. Palielināt atbalstu projektiem, kuru mērķis ir uzlabot iztikas sagādāšanas un darba iespējas bēgļiem. Palielināt atbalstu civilstāvokļa aktu reģistrācijas / personu apliecinošu dokumentu stiprināšanai. Izvietot Eiropas migrācijas sadarbības koordinatorus.

Izmantot iespējas, kas tiek piedāvātas likumīgas migrācijas kanāliem, ERASMUS iespējas un citu politiku un instrumentus. 3.2. Jordānija un Libāna Jūnija paziņojumā tika uzsvērts, ka gan Jordānija un Libāna saskaras ar nopietnām problēmām Sīrijas ietekmes pārvaldībā. Jordānija ir uzņēmusi aptuveni 1,4 miljonus sīriešu, t. i., aptuveni 20 % no iedzīvotāju skaita. UNHCR ir reģistrējis 630 000 Sīrijas bēgļu, no kuriem vairāk nekā 70 % ir sievietes un bērni. Libāna ir valsts ar pasaulē lielāko bēgļu īpatsvaru uz vienu iedzīvotāju: pašlaik tā ir uzņēmusi vairāk nekā 1 miljonu UNHCR reģistrēto Sīrijas bēgļu (2016. gada jūnijs). Tomēr saskaņā ar UNHCR aplēsēm faktiskais Sīrijas bēgļu skaits varētu sasniegt 1,3 miljonus. Pašreizējā situācija ir smags slogs dabas, piemēram, ūdens, resursiem, pasliktinās attiecības starp bēgļiem un to uzņēmējām kopienām un samazinās izglītības, veselības aprūpes un nodarbinātības pieejamība. Pārskatītajā Eiropas kaimiņattiecību politikā ir paredzēts jauns satvars divpusējo attiecību noteikšanai ar partneriem. Divpusējās attiecības ir ietvertas arī partnerības prioritātēs, kuras nosaka pamatu attiecībām ar konkrētu valsti, vienojoties par mērķorientētu prioritāšu ierobežotu kopumu turpmākajiem gadiem. ES vienojās ar Libānu un Jordāniju, ka dokumentam “Partnerības prioritātes” pielikumā pievienos dokumentu, ko dēvē arī par “paktu”, kurā noteiks ES, Libānas un Jordānijas attiecīgās saistības, ņemot vērā Sīrijas krīzes ietekmi. Tagad šie dokumenti ir gatavi, lai tos oficiāli apstiprinātu attiecīgās asociācijas padomes. ES jau ir izveidojusi mobilitātes partnerību ar Jordāniju un plāno drīz pabeigt sarunas par mobilitātes partnerību ar Libānu. 8. novembrī vienlaikus ar sarunām par nolīgumu par vīzu atvieglotu izsniegšanu sāksies sarunas par ES atpakaļuzņemšanas nolīgumu. Šis darbs sākās jau laikā, kad tika iesniegts paziņojums par partnerības satvaru, tādēļ ir mainījusies tā forma, lai gan tiek izmantota tā pati pieeja. Nolīgumi ir lielā mērā balstīti uz abās valstīs noteiktajām prioritātēm, un tajos ir izmantota dažādu jomu politika, lai vēl vairāk atbalstītu abas valstis. Tajos galvenā uzmanība pievērsta abu valstu institucionālajai un ekonomikas noturībai, vienlaikus paplašinot pakalpojumus un ekonomiskās iespējas Sīrijas bēgļiem un to uzņēmējām kopienām, šajā nolūkā nodrošinot labāku aizsardzību, piekļuvi nodarbinātībai, kvalitatīvai izglītībai un pamatpakalpojumiem. Cita starpā, lai vienkāršotu izcelsmes noteikumus, kurus Jordānijas eksportētāji izmanto tirdzniecībā ar ES, jūlijā ir noslēgts nolīgums ar Jordāniju, kas atvieglo piekļuvi ES tirgum, vienlaikus palīdzot Jordānijai atrast darbu Sīrijas bēgļiem šajā valstī. Prioritārās darbības tiks finansētas no ES papildu līdzekļiem, kas Londonas konferencē tika paredzēti Libānai un Jordānijai, ieskaitot vismaz 1 miljardu euro, kas jāpiešķir 2016. un 2017. gadā un papildu līdzekļus, kurus ES varētu darīt pieejamus nākotnē, it īpaši no Eiropas Savienības Reģionālā trasta fonda reaģēšanai uz krīzi Sīrijā. Galvenie uzdevumi un turpmākie pasākumi Apstiprināt paktus asociācijas padomēs. Sākt sarunas par ES un Jordānijas atpakaļuzņemšanas nolīgumu un nolīgumu par vīzu atvieglotu izsniegšanu. Pabeigt sarunas par ES un Libānas mobilitātes partnerību. 3.3. Pašreizējais stāvoklis sadarbībā ar citām valstīm Reizē ar intensīvo darbu, kas veikts ar galvenajām prioritārajām valstīm, partnerības satvara pieeja ir izmantota ļoti daudzās valstīs, kurām ir liela nozīme efektīvas migrācijas politikas īstenošanā. Tādējādi ir izstrādāti konkrēti pasākumi partnerības satvara mērķu sasniegšanai. Svarīgs piemērs ir “ES un Afganistānas Kopējā turpmākā virzība migrācijas jautājumos”, kas parakstīta 2. oktobrī. Tā skaidri liecina par Afganistānas apņemšanos piešķirt jaunu prioritāti sadarbībai šajā jomā ar visaptverošu regulējumu, kas būs izdevīgs abām pusēm un palīdzēs tām pārvarēt šķēršļus, kuri iepriekš nav ļāvuši panākt progresu. ES cer uz ciešu sadarbību ar Afganistānu, lai nodrošinātu efektīvu īstenošanu. Citos gadījumos ES ir intensīvāk kontaktējusies ar partneriem, lai uzsvērtu migrācijas jauno vietu ārējās attiecībās. Apvienotās atpakaļuzņemšanas komitejas regulārajās sanāksmēs jauna nozīme ir piešķirta pastāvīgo grūtību risināšanai ar ES un Pakistānas atpakaļuzņemšanas nolīguma īstenošanu, un jūlijā tika izveidota mērķorientēta sadarbības platforma migrantu kontrabandas jautājumu risināšanai. Tagad šie uzlabojumi ir jāturpina un jānosaka par steidzamu prioritāti. Arī pasākumi, par kuriem 2016. gada aprīlī panākta vienošanās ar Bangladešu, bija svarīgs solis uz priekšu attiecībā uz apņemšanos izstrādāt standarta operāciju procedūras atgriešanas jomā, identifikācijas misijām, informācijas kampaņām un reintegrācijas projektiem. Taču konkrēts progress kopš tā laika ir bijis lēns. Vēl viena valsts, kurā, lai panāktu rezultātus, ir jāīsteno jauni procesi, ir Irāna, izcelsmes, tranzīta un galamērķa valsts, ar kuru ir plānots visaptverošs dialogs par migrāciju. Īpaša uzmanība ir jāpievērš Alžīrijai un Marokai. Migrācijas jautājumi tagad ir noteicošie ES finanšu palīdzības izmaksāšanā svarīgiem partneriem. Lai arī to skaits joprojām nav liels, ir pazīmes, kas liecina par migrantu kontrabandas aktivizēšanos no Ēģiptes. Tiek pastiprināti kontakti, piemēram, nesen notika Komisijas locekļa Hāna vizīte. Izmantojot gan ES Reģionālo trasta fondu reaģēšanai uz krīzi Sīrijā, gan ES trasta fondu Āfrikai, līdzekļi ir novirzīti spēju veidošanas projektiem, neaizsargātāko grupu un citu grupu, kurām varētu būt nosliece uz migrēšanu, atbalsta projektiem un kopīgai rīcībai, kas vērsta pret kontrabandu. Šāda mērķorientēta pieeja būs arī svarīgs aspekts jaunajās attiecībās ar Tunisiju, lai veidotu noturību nestabilā sociāli ekonomiskajā un drošības kontekstā. Tagad ir sāktas sarunas par nolīgumu par vīzu atvieglotu izsniegšanu un atpakaļuzņemšanas nolīgumu ar Tunisiju. Drīza šo nolīgumu noslēgšana būtu jānosaka par prioritāti. Lībijai ir izšķiroša nozīme, jo tā ir galvenais ceļojuma sākumpunkts Vidusjūras centrālās daļas maršrutā. Stabila un vienota Lībijas valdība, kura varētu vadīt visus drošības spēkus, būtu vislielākais ieguldījums situācijas pārvaldībā ne vien piekrastes reģionos, bet arī tādā ziņā, ka tā spētu pieņemt preventīvāku pieeju migrācijas pārvaldībai valstī. EU NAVFOR MED operācija Sophia ir bijusi viena no Eiropas ievērojamākajām migrācijas krīzes pārvarēšanas operācijām Vidusjūras reģionā. Tā ir arī atbalstīta, izmantojot ES Integrētas robežu pārvaldības palīdzības misiju Lībijā, ar plāniem par civilo spēju veidošanas misiju krīžu pārvarēšanai, ieskaitot ES un Lībijas sauszemes robežu integrētas pārvaldības komiteju. Pašlaik notiekošo un nesen pabeigto projektu vērtība ir 30 miljoni euro. Šie projekti galvenokārt ir vērsti uz aizsardzību un palīdzību neaizsargātiem migrantiem un valsts iekšienē pārvietotām personām kopienās un aizturēšanas centros, kā arī uz kopienu stabilizācijas un cīņas pret migrantu kontrabandu veicināšanu. Tiek arī strādāts, lai stiprinātu humanitāro repatriāciju un reintegrāciju. Reģionālā līmenī pēc Lībijas, Nigēras un Čadas ārlietu ministru trīspusējas sanāksmes par robežu pārvaldību ar ES atbalstu tiek izstrādāts sadarbības satvars. Jāatzīmē, ka arvien biežāk tiek ziņots par Lībijā nonākušo migrantu humānās situācijas ievērojamo pasliktināšanos. 3.4. Sadarbības horizontālie ietvari Partnerības satvara pieeja ir pamatota uz ES līdzšinējo sadarbību migrācijas jomā un ir paātrinājusi tās īstenošanu. Valletas rīcības plāns nodrošināja pamatu ciešākai sadarbībai migrācijas jautājumos ar Āfrikas valstīm. Ar Valletas samita pilnvarojumu Eiropas un Āfrikas Migrācijas un attīstības process (“ Rabātas process ”) un Hartūmas process uzrauga Valletas rīcības plāna īstenošanu. Rabātas procesā ir īstenots projekts, ar kuru veicina diasporu ieguldījumus migrantu izcelsmes valstīs.