Priekšlikums Padomes regula ar ko izveido kopīgo lauksaimniecības tirgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus atsevišķiem lauksaimniecības produktiem /* COM/2006/0822 galīgā redakcija - CNS 2006/0269 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 18.12.2006 COM(2006) 822 galīgā redakcija 2006/0269 (CNS) Priekšlikums PADOMES REGULA ar ko izveido kopīgo lauksaimniecības tirgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus atsevišķiem lauksaimniecības produktiem (iesniegusi Komisija) PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. Pamatojums - Priekšlikuma pamatojums un mērķi: vienkāršāks tiesiskais regulējums KLP — ar vienu horizontālu kopīgo tirgus organizāciju aizstāj 21 Ierosinātās regulas galvenais mērķis ir pārskatīt spēkā esošo 21 regulu par atsevišķu nozaru kopīgajām tirgus organizācijām (KTO) un apvienot tās vienā vispārējā regulā, lai racionalizētu un vienkāršotu tiesisko regulējumu, nemainot politikas pamatnostādnes. Tādējādi priekšlikuma mērķis ir nodrošināt vienotu, saskaņotu noteikumu kopumu tādās klasiskās tirgus politikas nozarēs kā intervence, privātā uzglabāšana, importa tarifu kvotas, eksporta kompensācijas, aizsardzības pasākumi, valsts atbalsta un konkurences noteikumi un datu paziņošana. Atsevišķās nozarēs patlaban spēkā esošie noteikumi, kas attiecas uz minētajiem jautājumiem, ir pārstrukturēti, izmantojot juridisku instrumentu vai politikas dokumentu, un pēc iespējas apvienoti horizontālos noteikumos. Ierosinātā regula, ko var uzskatīt par pašreizējo KTO noteikumu sintēzi Padomes līmenī, būtu jāpiemēro visiem lauksaimniecības produktiem, uz kuriem patlaban attiecas KTO. - Vispārīgais konteksts Šis priekšlikums ir būtiska daļa no Komisijas iecerēm racionalizēt un vienkāršot kopējo lauksaimniecības politiku (KLP). Komisijas pieejas nozīmīgākie jautājumi izklāstīti 2005. gada paziņojumā „Par kopējas lauksaimniecības politikas vienkāršošanu un labāku regulējumu” (turpmāk tekstā — „paziņojums”)[?]. Šajā dokumentā Komisija uzsvēra, ka „mazinot birokrātiju lauku saimniecību nozarē ar pārredzamāku, vieglāk saprotamu un mazāk apgrūtinošu noteikumu palīdzību, tiks samazinātas uzņēmējdarbības izmaksas, un Eiropas pilsoņi varēs efektīvāk izmantot savus līdzekļus.” - Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā Pašreizējās KLP tiesiskā regulējuma būtisku daļu veido 21 KTO, kas ir izveidotas kopš KLP ieviešanas (sk. šā dokumenta 1. pielikumu ). Katru KTO reglamentē atsevišķa Padomes pamatregula, bieži vien ar Padomes papildnoteikumu kopumu. Lielākajai daļai pamatregulu ir vienāda struktūra, un tajās ietverti vairāki kopīgi nosacījumi. Tas jo īpaši attiecas uz noteikumiem par tirdzniecību ar trešām valstīm un vispārīgiem noteikumiem, bet zināmā mērā arī uz iekšējā tirgus noteikumiem. Turklāt pamatregulās bieži vien ir minēti atšķirīgi risinājumi identiskām vai līdzīgām problēmām. Ņemot vērā pēdējo argumentu, paziņojumā norādīts, ka ar 2003. gada KLP reformu „tika vienkāršoti KLP tiesību akti, izveidojot horizontālu tiesību aktu sistēmu visiem tiešajiem maksājumiem un apvienojot atbalsta sistēmas vienreizējo maksājumu shēmā.” Minētajā paziņojumā Komisija darīja zināmu savu apņemšanos paplašināt horizontālo pieeju attiecība uz 21 KTO un šajā sakarā izpētīt, cik lielā mērā ir iespējama saskaņošana un ciktāl nozaru pieejas var aizvietot ar horizontālām pieejām. - Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiem Šis priekšlikums lauksaimniecības jomā ir neatņemama sastāvdaļa no Kopienas vispārējās pieejas labākam regulējumam un vienkāršošanai, kā tā izklāstīta 2005. gada 25. oktobra paziņojumā „Kopienas Lisabonas programmas ieviešana — normatīvas vides vienkāršošanas stratēģija”[?] un apstiprināts 2003. gada 16. decembra Iestāžu nolīgumā par tiesību aktu labāku izstrādi[?]. 2. APSPRIEšANāS AR IEINTERESēTAJāM PERSONāM UN IETEKMES NOVēRTēJUMS - Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Komisija nodomu izstrādāt priekšlikumu vispārējai KTO regulai darīja zināmu 2005. gada 19. oktobra paziņojumā. Pēc apspriešanās Padome 2005. gada decembrī pieņēma secinājumus, tomēr īpaši nepievērsās šim jautājumam. Priekšlikuma sagatavošanas darbu laikā gan dalībvalstīm, gan arī ieinteresētajām personām bija dota iespēja paust savus uzskatus par projektu. Apspriešanās ar dalībvalstīm notika Komisijas vienkāršošanas ekspertu grupas sanāksmes laikā 2006. gada 27. jūnijā, bet ieinteresēto pušu apspriešanās notika Lauksaimniecības padomdevējas komitejas ad hoc sanāksmē 2006. gada 30. jūnijā, abos gadījumos pamatojās uz informatīvu paziņojumu, kurā apkopotas paredzētā priekšlikuma vadlīnijas. Dalībvalstu pārstāvji kopumā apstiprināja, ka ar šādu pieeju varētu vienkāršot KLP tiesisko regulējumu. Tomēr viņi atturējās paust oficiālu valdības viedokli līdz detalizēta tiesību akta priekšlikuma iesniegšanai. Arī ieinteresēto personu pārstāvji nevēlējās sniegt sīkākus komentārus par pieeju. Lielākā daļa piekrita apsvērt priekšlikumu vispārējai KTO regulai, ja tas būs tikai tehnisks risinājums, kas nemainīs pašreizējās politikas jomas. Tika izteiktas bažas par vienas pārvaldības komitejas izveidi visiem tirgus sektoriem. - Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Neatkarīgu ekspertu atzinumi nebija vajadzīgi. - Ietekmes novērtējums Neattiecas. Priekšlikumam nav jāveic ietekmes novērtējums, jo tas nav iekļauts Komisijas likumdošanas un darba programmā. 3. HORIZONTāLāS KTO JURIDISKIE ASPEKTI UN GALVENāS IEZīMES - Juridiskais pamats Līguma 36. un 37. pants. - Priekšlikuma saturs Tiesiskā regulējuma vienkāršošana, nemainot politiku Šāda mēroga tiesību akta projekts, ar ko ievērojamu skaitu atsevišķu tiesību aktu apvieno vienā vispārējā regulā, noteikti nav uzskatāms par vienkāršu spēkā esošo juridisko tekstu konsolidāciju. Daudzi attiecīgie noteikumi ir jāpārstrukturē un jāpārformulē. Tomēr to nav jāuzskata par mēģinājumu mainīt politiskus lēmumus, ko Padome daudzus gadus ir pieņēmusi KLP jautājumos un kas ir atspoguļoti pašreizējās KTO. Kaut gan nav universālas un saskaņotas vienkāršošanas iniciatīvu tipoloģijas, ierosinātā regula būtībā būs „tehniska vienkāršošana”, t. i., kā tas norādīts paziņojumā, tā ietver „tiesiskā regulējuma, administratīvo procedūru un vadības mehānismu pārskatīšanu, lai panāktu labāku racionalizēšanu un rentabilitāti un efektīvāk sasniegtu esošos politikas mērķus, nemainot pašu politiku.” Tātad netiek ierosināts atcelt vai mainīt spēkā esošos juridiskos instrumentus, ja vien tie nav novecojuši, lieki vai pēc būtības nav vajadzības tos izskatīt Padomes līmenī. Tāpēc arī ar šo priekšlikumu netiek paplašināta KTO pašreizējā darbības joma un netiek ieviesti jauni instrumenti vai pasākumi. Ņemot vērā minētos kritērijus, ierosinātie pasākumi tikai nedaudzos punktos atšķiras no noteikumiem patlaban spēkā esošajās regulās. Šis jautājums īpaši attiecas uz daudziem noteikumiem, saskaņā ar kuriem patlaban Padome var pieņemt tiesību aktus, neapspriežoties ar Parlamentu (tā sauktie „otrās paaudzes” tiesību akti). Saskaņā ar Līguma 202. panta trešajā ievilkumā noteikto institucionālo līdzsvaru tiek ierosināts vai nu pieņemt šādus aktus atbilstoši Līguma 37. pantā noteiktajai procedūrai, t. i., apspriežoties ar Parlamentu, vai nodot šādas pilnvaras Komisijai. Tomēr, tā kā pašlaik nav vajadzības mainīt vai atcelt attiecīgās otrās paaudzes regulas, — būtībā ar priekšlikumu tās tiek atstātas spēkā, — vienlaikus Komisijai nepārprotami tiek piešķirtas pilnvaras vajadzības gadījumā grozīt vai atcelt šādus aktus ar pārvaldības komitejas procedūru. Turklāt jāatzīmē, ka attiecībā uz dažiem jautājumiem, kurus īpašu tehnisku aspektu dēļ nevar risināt ar Padomes pamatregulu, tiek ierosināts attiecīgās pilnvaras nodot Komisijai. Priekšlikuma darbības joma Ierosinātās regulas darbības jomā atspoguļota jau paziņojumā izklāstītā pakāpeniskā pieeja. Tātad tiek ierosināts jauno pamatregulu no paša sākuma piemērot visiem lauksaimniecības produktiem, ko šobrīd reglamentē ar KTO. Turklāt pilnīguma un saskanīguma labad jaunajā pamatregulā jāiekļauj arī daži citi lauksaimniecības produkti, piemēram, zīdtārpiņi, lauksaimniecības izcelsmes etilspirts un biškopības produkti, uz kuriem šobrīd neattiecas pilntiesīga KTO, bet ko regulē ar īpašu lauksaimniecības noteikumu kopumu, kuram tomēr nav piešķirts pilntiesīgas KTO statuss. Tomēr jāatzīmē, ka kokvilnas īpašā statusa dēļ (uz to neattiecas Līguma[?] I pielikums) tā nav iekļauta šajā priekšlikumā. Attiecībā uz nozarēm, kuru politiku patlaban pārskata vai drīzumā pārskatīs (svaigi un pārstrādāti augļi un dārzeņi, vīns), šķiet, ka būtu lietderīgi priekšlikumā iekļaut tikai tos noteikumus, uz kuriem neattiecas vai neattieksies minētā pārskatīšana. Tas jo īpaši attiecas uz horizontāliem vai kopīgiem noteikumiem, piemēram, noteikumiem par valsts atbalstu un konkurenci, komitoloģijas procedūrām un dalībvalstu paziņojumiem Komisijai. Tāpēc katras pārskatīšanas pamatā būs atsevišķs priekšlikums. Pabeidzot pārskatīšanas procesu, pieņemtie tiesību akti otrajā posmā būs jāiekļauj jaunajā pamatregulā. Komisija šajā nolūkā laikus iesniegs Padomei attiecīgus priekšlikumus. Līdz šo priekšlikumu pieņemšanai papildus jaunajai pamatregulai spēkā būs pašreizējās regulas, ar ko reglamentē minētos noteikumus. Iekļautie tiesību akti Papildus 1. punktā minētajiem Padomes tiesību aktiem tiek ierosināts, ka jaunajā pamatregulā tiks iekļauti papildu Padomes noteikumi, kuri pašlaik oficiāli nav iekļauti KTO regulās, kaut arī tos piemēro lauksaimniecības produktiem, uz kuriem attiecas pašreizējās KTO un citi Padomes tiesību akti. Šī kategorija aptver, piemēram, noteikumus par piena kvotām, īpašus noteikumus par privātu uzglabāšanu un valsts intervenci[?] un noteikumus, kas iekļauti Regulā Nr. 1184/2006[?] attiecībā uz konkurenci un valsts atbalsta noteikumiem lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai. Šā dokumenta 2. pielikumā sniegts minēto tiesību aktu pilns saraksts. Struktūra Jaunās KTO struktūrai principā jābūt tādai, kāda ir lielākajai daļai pašreizējo pamatregulu. Tomēr šķiet lietderīgi paredzēt īpašu daļu par konkurences noteikumiem to nozīmīguma dēļ. Ierosinātas regulas pamatteksts ir sadalīts šādi: - ievada noteikumi (piem., darbības joma, definīcijas, tirdzniecības gadi); - iekšējā tirgus noteikumi (piem., valsts intervence, privāta uzglabāšana, īpaši intervences pasākumi, kvotas, atbalsta shēmas); - noteikumi par tirdzniecību ar trešām valstīm (piem., licences, ievedmuitas nodokļi, tarifu kvotas, īpaši drošības pasākumi, eksporta kompensācijas, drošības klauzula, ievešana un izvešana pārstrādei); - konkurences noteikumi (pretmonopola procedūras, valsts atbalsti); - vispārīgi noteikumi (piem., traucējumu klauzula, paziņojumi, pārvaldības komiteja); - pārejas un nobeiguma noteikumi (piem., grozījumi, atcelšana, pārejas noteikums, stāšanās spēkā). Turklāt ierosinātajai regulai ir arī vairāki pielikumi, kas galvenokārt ietver pašreizējo KTO regulu pielikumus. Komisijas lēmumu pieņemšana Tāpat kā pašreizējās KTO, arī šajā priekšlikumā paredzēts, ka Komisijai lielākajā daļā gadījumu jāizmanto lēmumu pieņemšanas pilnvaras atbilstoši tā sauktajai pārvaldības komitejas procedūrai. Lai nevajadzētu vienmēr atkārtot vajadzīgo atsauci uz attiecīgu komitoloģijas noteikumu, šī prasība priekšlikumā ir noteikta horizontālā līmenī. Stāšanās spēkā un piemērošana Ierosināts, ka jaunā regula stājas spēkā septītajā diena pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . Tomēr ir jānosaka ierosinātās regulas noteikumu piemērošanas datumi, lai nodrošinātu vienmērīgu pāreju uz jauno tiesisko regulējumu. Tas ietver arī nosacījumu, ka jaunie noteikumi nestājas spēkā tirdzniecības gada vidū, un Komisijai jāatvēl laiks, lai sagatavotu un pieņemtu nepieciešamos īstenošanas aktus. Pieņemot, ka Padome oficiāli pieņems ierosināto regulu 2007. gada rudenī, tās noteikumus jāpiemēro - nozarēs, kurās nosaka tirdzniecības gadus, — no attiecīgā tirdzniecības gada sākuma 2008. gadā; - nozarēs, kurās nenosaka tirdzniecības gadus, — no 2008. gada 1. janvāra. Saskaņā ar pašreizējo režīmu noteikumus par cukura un piena kvotām jāpiemēro ne ilgāk kā līdz 2014./2015. cukura tirdzniecības/piena kvotu gadam. - Subsidiaritātes princips Ar priekšlikumu cenšas vienkāršot KTO tiesisko regulējumu, nemainot attiecīgās politikas pamatnostādnes. - Juridisko instrumentu izvēle Ierosinātais juridiskais instruments: regula. Citi instrumenti nebūtu piemēroti, jo priekšlikuma mērķis ir izveidot horizontālu KTO, ko tieši piemēro visās dalībvalstīs. 4. Ietekme uz budžetu Tā kā ar priekšlikumu netiks mainīti pašreizējie KLP pasākumi, tas neietekmē budžetu. 5. VIENKāRšOšANA Paredzēts, ka ar priekšlikumu ievērojami vienkāršos pašreizējos tiesību aktus. Ar to - ievērojami samazinās to tiesību aktu un noteikumu skaitu, ar ko reglamentē KLP; - saskaņos un racionalizēs KLP instrumentus un pasākumus; - palielinās KLP tiesiskā regulējuma pārredzamību un uzlabos tā pieejamību lauksaimniekiem, tirgus dalībniekiem un valsts pārvaldes iestādēm; - samazinās administratīvās izmaksas. Turklāt lielāko daļu KLP aspektu reglamentēs tikai ar četrām Padomes regulām: - Padomes regula par kopīgo tirgus organizāciju; - Padomes Regula (EK) Nr. 1782/2003 par tiešajiem maksājumiem; - Padomes Regula (EK) Nr. 1698/2005 par lauku attīstību; - Padomes Regula (EK) Nr. 1290/2005 par KLP finansēšanu. Tāpēc priekšlikums ir nozīmīgs ieguldījums tiesiskā regulējuma vienkāršošanā. Tomēr par tā ieguldījumu KLP vienkāršošana nav jāspriež atrauti no pārējiem jautājumiem, bet tas jāaplūko saistībā ar Komisijas centieniem šajā jomā kopumā. No paziņojuma nepārprotami izriet, ka Komisijas darbības attiecībā uz labāku regulējumu un KLP vienkāršošanu ietver dažādus tehniskus un ar politiku saistītus pasākumus un darbības, no kurām priekšlikums ir tikai viena būtiska sastāvdaļa. Spēkā esošu tiesību aktu atcelšana Pieņemot šo priekšlikumu, atcels 35 Padomes regulas. 1. PIELIKUMS KOPīGāS TIRGUS ORGANIZāCIJAS, KAS IEKļAUTAS HORIZONTāLAJā KTO Regula | Darbības joma | 1. | (EEK) Nr. 234/68 | Dzīvi koki un citi augi, sīpoli, saknes un tamlīdzīgi, griezti ziedi un dekoratīvi zaļumi | 2. | (EEK) Nr. 827/68 | „Pārējie” (KTO daudziem produktiem, uz kuriem neattiecas citas KTO) | 3. | (EEK) Nr. 2759/75 | Cūkgaļa | 4. | (EEK) Nr. 2771/75 | Olas | 5. | (EEK) Nr. 2777/75 | Mājputnu gaļa | 6. | (EEK) Nr. 2075/92 | Jēltabaka | 7. | (EK) Nr. 1254/1999 | Liellopu un teļa gala | 8. | (EK) Nr. 1255/1999 | Piens un piena produkti | 9. | (EK) Nr. 1673/2000 | Lini un kaņepes | 10. | (EK) Nr. 2529/2001 | Aitu un kazu gaļa | 11. | (EK) Nr. 1784/2003 | Labība | 12. | (EK) Nr. 1785/2003 | Rīsi | 13. | (EK) Nr. 1786/2003 | Žāvētā rupjā lopbarība | 14. | (EK) Nr. 865/2004 | Olīveļļa | 15. | (EK) Nr. 1947/2005 | Sēklas | 16. | (EK) Nr. 1952/2005 | Apiņi | 17. | (EK) Nr. 318/2006 | Cukurs | 18. | (EEK) Nr. 404/93 | Banāni | 19. | (EK) Nr. 2200/96 | Svaigi augļi un dārzeņi | 20. | (EK) Nr. 2201/96 | Augļu un dārzeņu pārstrādes produkti | 21. | (EK) Nr. 1493/1999 | Vīns | 2. PIELIKUMS TIESīBU AKTI, KAS IEKļAUTI IEROSINāTAJā HORIZONTāLAJā KTO, IZņEMOT KTO PAMATREGULAS Produkti, kam nav izveidota KTO Regula | Darbības joma | (EEK) Nr. 845/72 | Zīdtārpiņi | (EEK) Nr. 707/76 | Zīdtārpiņu ražotāju grupas | (EK) Nr. 670/2003 | Lauksaimnieciskas izcelsmes etilspirts | (EK) Nr. 797/2004 | Biškopības produkti | Horizontāli noteikumi Regula | Darbības joma | (EK) Nr. 1184/2006 | Padomes regula, ar ko piemēro konkrētus konkurences noteikumus lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai (iepriekš Regula Nr. 26) | (EEK) Nr. 1055/77 | Padomes Regula par intervences aģentūras iepirkto produktu uzglabāšanu un pārvietošanu | (EEK) Nr. 2931/79 | Padomes Regula par palīdzības piešķiršanu to lauksaimniecības produktu eksportam, uz kuriem trešā valstī var attiecināt īpašu importa režīmu | (EEK) Nr. 386/90 | Padomes Regula par uzraudzību, ko eksporta laikā veic lauksaimniecības produktiem, kas saņem kompensācijas vai citas summas | Cukura nozare Lēmums | Darbības joma | 74/583/EEK | Padomes 1974. gada 20. novembra Lēmums par cukura aprites pārraudzību | Augļu un dārzeņu nozare Regula | Darbības joma | (EEK) Nr. 2517/69 | Padomes Regula, ar ko nosaka noteiktus pasākumus Kopienas augļu ražošanas reorganizācijai | Cūkgaļas nozare Regula | Darbības joma | (EEK) Nr. 2763/75 | Padomes Regula, ar ko paredz vispārējus noteikumus atbalsta piešķiršanai par privātu cūkgaļas uzglabāšanu | Piena nozare Regula | Darbības joma | (EEK) Nr. 1898/87 | Padomes Regula par to apzīmējumu aizsardzību, kurus izmanto piena un piena produktu tirdzniecībā | (EEK) Nr. 2204/90 | Padomes Regula, ar ko paredz papildu vispārīgus noteikumus piena un piena produktu tirgus kopīgajai organizācijai attiecībā uz sieru (iepriekšēja atļauju saņemšana un administratīva kontrole) | (EK) Nr. 2991/94 | Padomes Regula, ar ko nosaka standartus ziežamajiem taukiem | (EK) Nr. 2597/97 | Padomes Regulas, ar ko paredz papildu noteikumus piena un piena produktu tirgus kopīgajai organizācijai attiecībā uz dzeramo pienu | (EK) Nr. 2250/1999 | Padomes Regula par tarifu kvotu sviestam, kura izcelsme ir Jaunzēlandē | (EK) Nr. 1788/2003 | Padomes Regula, ar no nosaka maksājumu piena un piena produktu nozarē | Olu nozare Regula | Darbības joma | (EK) Nr. 1028/2006 | Padomes Regula par olu tirdzniecības standartiem (iepriekš Regula Nr. 1907/90) | Mājputnu gaļas nozare Regula | Darbības joma | (EEK) Nr. 1906/90 | Padomes Regula par dažiem standartiem tirdzniecībā ar mājputnu gaļu | Ziedkopības nozare Regula | Darbības joma | (EEK) Nr. 4088/87 | Padomes Regula, ar ko nosaka nosacījumus atvieglotu muitas nodokļu piemērošanai noteiktu ziedu importam, kuru izcelsme ir Kiprā, Izraēlā un Jordānā | Tabakas nozare Regula | Darbības joma | (EEK) Nr. 2077/92 | Padomes Regula par starpnozaru organizācijām un līgumiem tabakas nozarē | Liemeņu klasifikācija Regula | Darbības joma | (EEK) Nr. 1358/80 | Padomes Regula, ar ko nosaka pieaugušu liellopu orientējošo cenu un intervences cenu 1980./81. tirdzniecības gadam un ievieš Kopienas skalu pieaugušu liellopu liemeņu šķirošanai | (EK) Nr. 1183/2006 | Padomes Regula par Kopienas skalu pieaugušu liellopu liemeņu klasificēšanai (iepriekš Regula Nr. 208/81) | (EEK) Nr. 3220/84 | Padomes Regula, ar ko nosaka Kopienas mērogu cūku liemeņu klasificēšanai | (EEK) Nr. 1186/90 | Padomes Regula, ar ko paplašina darbības jomu Kopienas skalai, kas paredzēta pieaugušu liellopu liemeņu klasificēšanai | (EEK) Nr. 2137/92 | Padomes Regula, ar ko paredz Kopienas klasifikācijas tabulu aitu liemeņiem un Kopienas standarta kvalitāti svaigiem vai dzesinātiem aitu liemeņiem un ar ko pagarina Regulas (EEK) Nr. 338/91 piemērošanas termiņu | 2006/0269 (CNS) Priekšlikums PADOMES REGULA ar ko izveido kopīgo lauksaimniecības tirgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus atsevišķiem lauksaimniecības produktiem EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, jo īpaši tā 36. un 37. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[?], SATURS I DAĻA IEVADA NOTEIKUMI 32 II DAĻA IEKŠĒJAIS TIRGUS 35 I SADAĻA TIRGUS INTERVENCE 35 I NODAļA VALSTS INTERVENCE UN UZGLABāšANA PRIVāTāS NOLIKTAVāS 35 I IEDAĻA VISPĀRĪGI NOTEIKUMI 35 II IEDAĻA VALSTS INTERVENCE 37 I apakšiedaļa Vispārīgi noteikumi 37 II apakšiedaļa Iepirkšanas sākšana un pārtraukšana 38 III apakšiedaļa Intervences cena 39 IV apakšiedaļa Intervences produktu realizācija 40 III IEDAĻA UZGLABĀŠANA PRIVĀTĀS NOLIKTAVĀS 42 I apakšiedaļa Obligātais atbalsts 42 II apakšiedaļa Fakultatīvais atbalsts 43 IV IEDAĻA KOPĪGI NOTEIKUMI 45 II NODAļA ĪPAšI INTERVENCES PASāKUMI 48 I IEDAĻA ĀRKĀRTAS TIRGUS ATBALSTA PASĀKUMI 48 II IEDAĻA PASĀKUMI LABĪBAS UN RĪSU NOZARĒS 49 III IEDAĻA PASĀKUMI CUKURA NOZARĒ 49 IV IEDAĻA PIEDĀVĀJUMA PIELĀGOŠANA 52 III NODAļA RAžOšANAS IEROBEžOšANAS SISTēMAS 53 I IEDAĻA VISPĀRĪGI NOTEIKUMI 53 II IEDAĻA CUKURS 53 I apakšiedaļa Kvotu piešķiršana un pārvaldība 53 II apakšiedaļa Kvotas pārsniegšana 55 III IEDAĻA PIENS 57 I apakšiedaļa vispārīgi noteikumi 57 II apakšiedaļa Kvotu piešķiršana un pārvaldība 58 III apakšiedaļa Kvotas pārsniegšana 63 IV IEDAĻA PROCEDŪRAS NOTEIKUMI 66 IV NODAļA ATBALSTA SHēMAS 66 I IEDAĻA ATBALSTS PĀRSTRĀDEI 66 I apakšiedaļa Žāvētā rupjā lopbarība 66 II apakšiedaļa Šķiedras lini un kaņepes 69 II IEDAĻA RAŽOŠANAS KOMPENSĀCIJA 70 III IEDAĻA ATBALSTS PIENA UN PIENA PRODUKTU NOZAREI 71 IV IEDAĻA ATBALSTS OLĪVU NOZAREI 72 V IEDAĻA KOPIENAS TABAKAS FONDS 73 VI IEDAĻA ĪPAŠI NOTEIKUMI BIŠKOPĪBAS NOZAREI 74 VII IEDAĻA ATBALSTS ZĪDTĀRPIŅU NOZAREI 75 II SADAĻA TIRDZNIECĪBAS UN RAŽOŠANAS NOTEIKUMI 76 I NODAļA TIRDZNIECīBAS STANDARTI UN RAžOšANAS NOSACīJUMI 76 I IEDAĻA TIRDZNIECĪBAS STANDARTI 76 II IEDAĻA RAŽOŠANAS NOSACĪJUMI 78 III IEDAĻA PROCEDŪRAS NOTEIKUMI 79 II NODAļA RAžOTāJU ORGANIZāCIJAS, STARPNOZARU ORGANIZāCIJAS, UZņēMēJU ORGANIZāCIJAS 80 I IEDAĻA VISPĀRĪGI PRINCIPI 80 II IEDAĻA NOTEIKUMI STARPNOZARU ORGANIZĀCIJĀM TABAKAS NOZARĒ 81 III IEDAĻA PROCEDŪRAS NOTEIKUMI 82 III DAĻA TIRDZNIECĪBA AR TREŠĀM VALSTĪM 83 I NODAļA VISPāRīGI NOTEIKUMI 83 II NODAļA IMPORTS 83 I IEDAĻA IEVEŠANAS ATĻAUJAS 83 II IEDAĻA IEVEDMUITAS NODOKĻI UN MAKSĀJUMI 85 III IEDAĻA IMPORTA KVOTU PĀRVALDĪBA 87 IV IEDAĻA ĪPAŠI NOTEIKUMI ATSEVIŠĶIEM PRODUKTIEM 89 I apakšiedaļa Īpaši importa noteikumi labības un rīsu nozarē 89 II apakšiedaļa Atvieglots importa režīms cukuram 90 III apakšiedaļa Īpaši noteikumi kaņepju importam 91 IV apakšiedaļa Īpaši noteikumi apiņu importam 92 V IEDAĻA AIZSARDZĪBA UN IEVEŠANA PĀRSTRĀDEI 92 III NODAļA EKSPORTS 93 I IEDAĻA IZVEŠANAS ATĻAUJAS 93 II IEDAĻA EKSPORTA KOMPENSĀCIJAS 94 III IEDAĻA EKSPORTA KVOTU PĀRVALDĪBA PIENA UN PIENA PRODUKTU NOZARĒ 98 IV IEDAĻA ĪPAŠA IEVEŠANAS PROCEDŪRA, KO PIEMĒRO TREŠĀS VALSTĪS 99 V IEDAĻA ĪPAŠI NOTEIKUMI DZĪVIEM AUGIEM 99 VI IEDAĻA IZVEŠANA PĀRSTRĀDEI 99 IV DAĻA KONKURENCES NOTEIKUMI 101 I NODAļA NOTEIKUMI, KO PIEMēRO UZņēMUMIEM 101 II NODAļA NOTEIKUMI PAR VALSTS ATBALSTU 103 V DAĻA ĪPAŠI NOTEIKUMI ATSEVIŠĶĀS NOZARĒS 105 VI DAĻA VISPĀRĪGI NOTEIKUMI 107 VII DAĻA ĪSTENOŠANAS, PĀREJAS UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI 109 I NODAļA ĪSTENOšANAS NOTEIKUMI 109 II NODAļA PāREJAS NOTEIKUMI UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI 110 tā kā: 1. Kopējā lauksaimniecības produktu tirgus darbībai un attīstībai jānosaka kopēja lauksaimniecības politika (šeit turpmāk “KLP”), ko īsteno kopīga lauksaimniecības tirgus organizācija (šeit turpmāk “KTO”), kurai saskaņā ar Līguma 34. pantu atkarībā no produkta var būt dažādas formas. 2. Kopš KLP ieviešanas Padome ir izveidojusi 21 kopīgo tirgus organizāciju atsevišķiem produktiem vai produktu grupām; katru no tām nosaka ar savu Padomes pamatregulu: 3. Padomes 1968. gada 27. februāra Regula (EEK) Nr. 234/68 par veģetējošu koku un citu augu, sīpolu, sakņu un tamlīdzīgi, grieztu ziedu un dekoratīvo zaļumu tirgus kopīgās organizācijas izveidi [?]; 4. Padomes 1968. gada 28. jūnija Regula (EEK) Nr. 827/68 par tirgus kopējo organizāciju dažiem produktiem, kas uzskaitīti Līguma II pielikumā[?]; 5. Padomes 1975. gada 29. oktobra Regula (EEK) Nr. 2759/75 par cūkgaļas tirgus kopējo organizāciju[?]; 6. Padomes 1975. gada 29. oktobra Regula (EEK) Nr. 2771/75 par olu tirgus kopīgo organizāciju[?]; 7. Padomes 1975. gada 29. oktobra Regula (EEK) Nr. 2777/75 par mājputnu gaļas tirgus kopīgo organizāciju[?]; 8. Padomes 1992. gada 30. jūnija Regula (EEK) Nr. 2075/92 par jēltabakas tirgus kopīgo organizāciju[?]; 9. Padomes 1993. gada 13. februāra Regula (EK) Nr. 404/93 par banānu tirgus kopīgo organizāciju[?]; 10. Padomes 1996. gada 28. oktobra Regula (EK) Nr. 2200/96 par augļu un dārzeņu tirgus kopējo organizāciju[?]; 11. Padomes 1996. gada 28. oktobra Regula (EK) Nr. 2201/96 par augļu un dārzeņu pārstrādes produktu tirgus kopīgo organizāciju[?]; 12. Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1254/1999 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju[?]; 13. Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1255/1999 par piena un piena produktu tirgus kopīgo organizāciju[?]; 14. Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopīgo organizāciju[?]; 15. Padomes 2000. gada 27. jūlija Regula (EK) Nr. 1673/2000 par šķiedras linu un kaņepju tirgu kopējo organizāciju[?]; 16. Padomes 2001. gada 19. decembra Regula (EK) Nr. 2529/2001 par aitu un kazu gaļas tirgus kopīgo organizāciju[?]; 17. Padomes 2003. gada 29. septembra Regula (EK) Nr. 1784/2003 par labības tirgus kopīgo organizāciju[?]; 18. Padomes 2003. gada 29. septembra Regula (EK) Nr. 1785/2003 par rīsu tirgus kopīgo organizāciju[?]; 19. Padomes 2003. gada 29. septembra Regula (EK) Nr. 1786/2003 par žāvētās rupjās lopbarības tirgus kopīgo organizāciju[?]; 20. Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 865/2004, kas attiecas uz olīveļļas un galda olīvu tirgus kopīgo organizāciju un ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 827/68[?]; 21. Padomes 2005. gada 23. novembra Regula (EK) Nr. 1947/2005, kas attiecas uz sēklu tirgus kopīgo organizāciju un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 2358/71 un Regulu (EEK) Nr. 1674/72[?]; 22. Padomes 2005. gada 23. novembra Regula (EK) Nr. 1952/2005 par apiņu tirgu kopīgo organizāciju un Regulas (EEK) Nr. 1696/71, Regulas (EEK) Nr. 1037/72, Regulas (EEK) Nr. 879/73 un Regulas (EEK) Nr. 1981/82 atcelšanu[?]; 23. Padomes 2006. gada 20. februāra Regula (EK) Nr. 318/2006 par cukura tirgu kopīgo organizāciju[?]. 24. Bez tam Padome ir pieņēmusi trīs regulas ar īpašiem noteikumiem atsevišķiem produktiem, nenosakot tiem kopīgas tirgus organizācijas: 25. Padomes 2003. gada 8. aprīļa Regula (EK) Nr. 670/2003, ar ko nosaka īpašus pasākumus attiecībā uz lauksaimnieciskas izcelsmes etilspirta tirgu[?]; 26. Padomes 2004. gada 26. aprīļa Regula (EK) Nr. 797/2004 par pasākumiem, lai uzlabotu biškopības produktu ražošanas un tirdzniecības vispārējos nosacījumus[?]. 27. Padomes 2006. gada 5. oktobra Regula (EK) Nr. 1544/2006, ar ko nosaka īpašus pasākumus, lai veicinātu zīdtārpiņu audzēšanu[?]; 28. Iepriekš minētās regulas (šeit turpmāk “pamatregulas”) bieži papildina tām sekojošs Padomes regulu kopums. Vairākumam pamatregulu ir vienāda struktūra un daudzi kopīgi noteikumi. Īpaši tas attiecas uz tirdzniecības noteikumiem ar trešām valstīm un vispārīgiem noteikumiem, bet daļēji arī uz iekšējā tirgus noteikumiem. Pamatregulās bieži ir dažādi risinājumi identiskām vai līdzīgām problēmām. 29. Kopiena jau kādu laiku strādā pie KLP regulu vienkāršošanas. Attiecīgi tika izveidota horizontāla juridiska sistēma visiem tiešajiem maksājumiem, kas apvieno atbalsta sistēmu virkni vienotā maksājumu shēmā ar Padomes 2003. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem[?]. Šāda pieeja būtu jāizveido arī pamatregulām. Šajā kontekstā regulu noteikumi būtu jāapvieno vienotā juridiskā sistēmā, un nozaru pieeja jāaizstāj ar horizontālu pieeju, kur tas ir iespējams. 30. Pastāvošo noteikumu vienkāršošanā nav jāņem vērā politiku lēmumi, kas gadu gaitā ir pieņemti KLP. Tādēļ šī regula pamatā veic tehnisku vienkāršošanu. Tādējādi tā neatceļ un negroza pastāvošos instrumentus, ja vien tie nav novecojuši, kļuvuši lieki vai pēc būtības nevar tikt izskatīti Padomes līmenī, ne arī ievieš jaunus instrumentus un pasākumus. 31. Attiecīgi šī regula neievieš KTO, kuru politikas pašlaik tiek pārskatītas. Tas attiecas uz atsevišķām KTO daļām augļu un dārzeņu, banānu un vīna nozarēs. Tādēļ attiecīgo Regulu (EEK) Nr. 40/93, (EK) Nr. 2200/96, (EK) Nr. 2201/96 un (EK) Nr. 1493/1999 noteikumi vienkārši jāiekļauj šajā regulā, ja vien pašos noteikumos netiek veiktas politikas reformas. 32. Ņemot vērā iepriekšminētos apsvērumus, pamatregulas ir jāatceļ un jāaizstāj ar vienotu regulu. 33. Labības, rīsu, cukura, žāvētās rupjās lopbarības, sēklu, olīvu, šķiedras linu un kaņepju, banānu, vīna, piena un piena produktu un zīdtārpiņu KTO tirdzniecības gadus pielāgo šo produktu bioloģiskās ražošanas cikliem. Attiecībā uz augļu un dārzeņu un augļu un dārzeņu pārstrādes produktu KTO Komisijai tika piešķirtas pilnvaras noteikt tirdzniecības gadus, tā kā šo produktu ražošanas cikli ir ļoti dažādi un dažos gadījumos nav nepieciešamības noteikt tirdzniecības gadu. Noteiktie tirdzniecības gadi minētajās nozarēs un Komisijas pilnvaras noteikt tirdzniecības gadus augļu un dārzeņu un augļu un dārzeņu pārstrādes produktu nozarēs jāiekļauj šajā regulā. 34. Lai stabilizētu tirgu un panāktu pietiekami augstu lauku iedzīvotāju dzīves līmeni, paralēli tiešā atbalsta shēmām ir izveidotas atšķirīgas cenu atbalsta sistēmas dažādās nozarēs, ņemot vērā, no vienas puses, atšķirīgās vajadzības katrā no šīm nozarēm un, no otras puses, dažādu nozaru savstarpējo atkarību. Šo pasākumu forma ir valsts intervence jeb atbalsta maksājums labības, rīsu, cukura, olīvu, liellopu un teļa gaļas, piena un piena produktu, cūkgaļas un aitu un kazu gaļas nozaru produktu uzglabāšanai privātās noliktavās. Ņemot vērā šīs regulas mērķus, iepriekš noteiktie cenu atbalsta pasākumi, ja tādi ir paredzēti instrumentos, jāsaglabā bez ievērojamām pārmaiņām salīdzinājumā ar iepriekšējo juridisko situāciju. 35. Skaidrības un pārredzamības dēļ šo pasākumu noteikumiem jāatbilst kopējai struktūrai, saglabājot katras nozares atsevišķo politiku. Šādā nolūkā jāizšķir salīdzināmās cenas un intervences cenas. 36. Labības, liellopu un teļa gaļas un piena un piena produktu KTO paredz noteikumus, pēc kuriem Padome saskaņā ar Līguma 37. panta 2. punktā noteikto procedūru var mainīt cenu līmeņus. Ņemot vērā cenu sistēmu nestabilitāti, jāsaglabā norāde uz šādu iespēju. Tomēr, tā kā šī iespēja neattiecas tikai uz iepriekšminētajām nozarēm, tā jāpiemēro visām šajā regulā minētajām nozarēm. 37. Lai iegūtu drošu informāciju par Kopienas cukura tirgus cenām, šajā regulā jāiekļauj cukura KTO izveidotā cenu paziņošanas sistēma, pēc kuras nosaka baltā cukura tirgus cenu līmeņus. 38. Lai izvairītos no labības, rīsu, sviesta un sausā vājpiena intervences sistēmas izveidošanās par atsevišķu noieta tirgu, jāsaglabā iespēja sākt valsts intervenci tikai atsevišķos gada periodos. Attiecībā uz liellopu un teļa gaļu un sviestu valsts intervences sākumam un beigām jābūt atkarīgam no tirgus cenu līmeņiem attiecīgajā laika posmā. Rīsu un cukura nozarēs jāievēro iepirkuma daudzumu ierobežojumi valsts intervencē. Attiecībā uz sviestu un sauso vājpienu jāsaglabā Komisijas pilnvaras pārtraukt parasto iepirkšanu, kad ir sasniegts konkrēts daudzums, vai aizstāt to ar iepirkšanu konkursa kārtībā. 39. Iepirkšanas cena valsts intervencē (“intervences cena”) labības, rīsu un liellopu un teļa gaļas KTO iepriekš bija pazeminājusies, bet ar tiešā atbalsta shēmu palīdzību šajās nozarēs tā ir fiksēta. Tādējādi šo shēmu atbalsts un intervences cenas ir tieši saistīti. Piena un piena produktu nozarē intervences cena tika fiksēta, lai atbalstītu šīs nozares produktu patēriņu un uzlabotu konkurētspēju. Rīsu un cukura nozarēs cenas tika fiksētas, lai veicinātu tirgus stabilitāti gadījumos, kad tirgus cena attiecīgajā tirdzniecības gadā nokrītas zemāk par nākamā tirdzniecības gada fiksēto salīdzināmo cenu. Šie Padomes politikas lēmumi joprojām ir spēkā. 40. Līdz šim Padome ir noteikusi cenu līmeni standarta kvalitātes produktiem rīsu un cukura nozarēs. Tā kā šāda pieeja ir ļoti tehniska, pilnvaras noteikt standarta kvalitāti būtu jāpiešķir Komisijai. To darot, Komisijai īpaši jāņem vērā attiecīgo produktu tirgus un tirdzniecības vide. 41. Kā noteikts iepriekšminētajās KTO, šai regulai jānodrošina iespēja laist apgrozībā produktus, kas iepirkti valsts intervencē. Veicot šos pasākumus, jāizvairās no tirgus traucējumiem un jānodrošina vienāda pieeja precēm un vienādi noteikumi pircējiem. 42. Dažādu lauksaimniecības produktu intervences rezerves ir Kopienai pieejami līdzekļi, lai sniegtu ievērojamu palīdzību vistrūcīgākajiem cilvēkiem Kopienā. Kopienas interesēs ir ilgstoši izmantot šo iespēju, kamēr, veicot atbilstošus pasākumus, šīs rezerves būs samazinājušās līdz parastam līmenim. Ņemot vērā šos apsvērumus, līdz šim Padomes 1987. gada 10. decembra Regula (EEK) Nr. 3730/87, ar ko nosaka vispārīgus noteikumus pārtikas piegādei no intervences krājumiem izraudzītām organizācijām sadalei vistrūcīgākajām personām Kopienā[?], noteica pārtikas izplatīšanu ar labdarības organizācijām. Šis nozīmīgais sabiedriskais pasākums ar augstu vērtību saņēmējiem jāsaglabā un jāiekļauj šajā regulā. 43. Lai palīdzētu līdzsvarot piena tirgu un stabilizēt tirgus cenas, KTO pienam un piena produktiem ir paredzējusi atbalstu atsevišķu sviesta un siera produktu uzglabāšanai privātās noliktavās. Bez tam Komisijai ir piešķirtas pilnvaras lemt par atbalsta piešķiršanu citu atsevišķu siera produktu, kā arī baltā cukura, atsevišķu olīveļļas veidu un atsevišķu liellopu un teļa gaļas produktu, sausā vājpiena, cūkgaļas un aitu un kazu gaļas uzglabāšanai privātās noliktavās. Ņemot vērā šīs regulas mērķi, šie pasākumi jāsaglabā un attiecīgi jāievieš. 44. Liellopu un teļa gaļas, cūkgaļas un aitu un kazu gaļas nozaru pamatregulās ir noteiktas Kopienas skalas liemeņu klasifikācijai. Šīs shēmas ir nozīmīgas cenu reģistrēšanā un intervences pasākumu piemērošanā liellopu un teļa gaļas un cūkgaļas nozarēs. Bez tam to mērķis ir uzlabot tirgus pārredzamību. Šīs liemeņu klasifikācijas shēmas jāsaglabā. Tomēr, ņemot vērā to tehnisko raksturu, Komisijai būtu jāpiešķir pilnvaras pieņemt attiecīgus noteikumus, balstoties uz pastāvošo shēmu kritērijiem. 45. Brīvās aprites ierobežojumi, ko rada tādu pasākumu piemērošana, kuru mērķis ir novērst dzīvnieku slimību izplatīšanos, var izraisīt sarežģījumus atsevišķu produktu tirgū vienā vai vairākās dalībvalstīs. Pieredze rāda, ka nopietnus tirgus traucējumus, piemēram, ievērojamu patēriņa vai cenu pazemināšanos var izraisīt patērētāju uzticības zaudēšana sabiedrības veselības un dzīvnieku veselības risku dēļ. 46. Ārkārtas tirgus atbalsta pasākumi, lai izvairītos no šādām situācijām, kas ir paredzēti attiecīgajās liellopu un teļa gaļas, piena un piena produktu, cūkgaļas, olu un mājputnu gaļas KTO, jāiekļauj šajā regulā ar tiem pašiem nosacījumiem, ar kādiem tie līdz šim darbojušies. Šādi ārkārtas atbalsta pasākumi jāveic Komisijai, un tiem jābūt tieši saistītiem ar veselības un veterināriem pasākumiem vai jāizriet no šādiem pasākumiem, kas pieņemti, lai apkarotu slimību izplatīšanos. Tie jāpieņem pēc dalībvalstu pieprasījuma, lai izvairītos no attiecīgo tirgu ievērojamiem traucējumiem. 47. Šajā regulā attiecīgi jāapstiprina Komisijas pilnvaras noteikt īpašus intervences pasākumus, kur tas ir nepieciešams, lai efektīvi un prasmīgi reaģētu uz tirgus traucējumu draudiem labības nozarē un izvairītos no liela mēroga valsts intervences piemērošanas rīsu nozarē atsevišķos Kopienas reģionos vai kompensētu nelobīto rīsu iztrūkumu pēc dabas katastrofām, kā tas ir paredzēts labības un rīsu KTO. 48. Lai nodrošinātu pietiekami augstu dzīves līmeni Kopienas cukurbiešu un cukurniedru audzētājiem, ir jānosaka minimālā kvotas cukurbiešu cena atbilstīgi standarta kvalitātei, kas vēl būtu jādefinē. Kvotas cukurbiešu standarta kvalitāte līdz šim ir noteikta Regulas (EK) Nr. 318/2006 I pielikumā. Ņemot vērā noteikumu tehnisko raksturu, šos jautājumus ieteicams izskatīt Komisijas līmenī. 49. Ar īpašiem instrumentiem jānodrošina tiesību un pienākumu līdzsvars starp cukura ražošanas uzņēmumiem un cukurbiešu audzētājiem. Tādēļ šajā regulā jāiekļauj pašreizējie cukura KTO standarta noteikumi, lai pārvaldītu līgumattiecības starp cukurbiešu pircējiem un pārdevējiem. Līdz šim šos nosacījumus noteica cukura KTO Regulas (EK) Nr. 318/2006 II pielikumā. Ņemot vērā nosacījumu tehnisko raksturu, šos jautājumus ieteicams izskatīt Komisijas līmenī. 50. Dabas apstākļu, kā arī ekonomisko un tehnisko apstākļu dažādība ievērojami apgrūtina vienotu cukurbiešu iepirkšanas noteikumu ieviešanu visā Kopienā. Starp cukurbiešu audzētāju asociācijām un cukura ražošanas uzņēmumiem jau pastāv tirdzniecības līgumi. Vispārīgajos noteikumos vienkārši būtu jādefinē garantiju minimums, ko pieprasa gan cukurbiešu audzētāji, gan cukura ražošanas nozare, lai nodrošinātu cukura tirgus vienmērīgu funkcionēšanu, bet iespēja izdarīt atkāpi no dažiem minētajiem noteikumiem būtu jāparedz nozares nolīgumos. 51. Jāpiemēro ražošanas maksa, lai veicinātu izdevumu finansēšanu cukura nozares KTO. 52. Lai saglabātu strukturālo tirgus līdzsvaru cukuram, ja tā cenas līmenis ir tuvs salīdzināmajai cenai, Komisijai jābūt pilnvarām izlemt par cukura izņemšanu no tirgus, līdz atjaunojas tirgus līdzsvars. 53. Dzīvu augu, liellopu un teļa gaļas, cūkgaļas, aitu un kazu gaļas, olu un mājputnu gaļas KTO paredz iespēju pieņemt attiecīgus pasākumus, lai atvieglotu piegādes saskaņošanu ar tirgus prasībām. Šie pasākumi palīdz stabilizēt tirgu un nodrošināt pietiekami augstu dzīves līmeni attiecīgajai lauksaimniecības sabiedrībai. Ņemot vērā šīs regulas mērķus, šī iespēja ir jāsaglabā. Saskaņā ar šiem noteikumiem Padome var pieņemt vispārīgus noteikumus par šādiem pasākumiem atbilstoši Līguma 37. panta procedūrai. Pasākumu mērķi ir skaidri noteikti un ierobežoti, bet pasākumu veids ir pielāgojams. Tādējādi Padomei nav jāpieņem citi papildu vispārīgi noteikumi. 54. Cukura un piena un piena produktu nozarēs kvantitatīvie ražošanas ierobežojumi, kā noteikts Regulā (EK) Nr. 318/2006 un Padomes 2003. gada 29. septembra Regulā (EK) Nr. 1788/2003, ar ko nosaka nodevas piena un piena produktu nozarē[?], daudzus gadus ir bijuši būtiski tirgus politikas instrumenti. Joprojām ir spēkā iemesli, kādēļ Kopiena pieņēma ražošanas kvotu sistēmas abās šajās nozarēs. Tā kā cukura kvotu sistēma ir iekļauta Regulā (EK) Nr. 318/2006[?], atbilstošo sistēmu piena nozarē līdz šim regulēja ar atsevišķu tiesību aktu — Regulu (EK) Nr. 1788/2003. Ņemot vērā šo shēmu nozīmību un pašreizējās regulas mērķus, regulā jāiekļauj attiecīgi noteikumi bez ievērojamām shēmu un to darbības veida izmaiņām, salīdzinot ar iepriekšējo juridisko stāvokli. 55. Cukura kvotu shēmai šajā regulā jāatbilst Regulas (EK) Nr. 318/2006 noteikumiem, un īpaši jāsaglabā kvotu juridiskais statuss, ciktāl saskaņā ar Eiropas Kopienu Tiesas praksi kvotu sistēma veido cukura tirgus regulēšanas mehānismu, lai nodrošinātu sabiedrības interesēs esošu mērķu sasniegšanu. 56. Tādēļ šai regulai jānodrošina, lai Komisija pēc Padomes 2006. gada 20. februāra Regulas (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā[?], izveidotā restrukturizācijas fonda darbības pārtraukšanas 2010. gadā būtu tiesīga koriģēt kvotas līdz ilgtspējīgam līmenim. 57. Ņemot vērā vajadzību pēc zināma elastīguma valsts līmenī attiecībā uz strukturāliem pielāgojumiem pārstrādes rūpniecībā un cukurbiešu un cukurniedru audzēšanā laikposmā, kurā tiks piemērotas kvotas, dalībvalstīm konkrētās robežās būtu jāatļauj mainīt uzņēmumiem piešķirtās kvotas, tomēr neierobežojot restrukturizācijas fonda darbību, kas izveidots kā instruments. 58. Lai izvairītos no tā, ka cukura pārpalikums izkropļo cukura tirgu, Komisijai jābūt iespējai izveidot konkrētus kritērijus, ar ko cukura, izoglikozes un inulīna sīrupa pārpalikumu varētu pārnest uz nākamo tirdzniecības gadu. Bez tam, ja attiecībā uz konkrētiem daudzumiem netiek izpildīti spēkā esošie nosacījumi, būtu jāuzliek papildu nodeva, lai novērstu šādu daudzumu uzkrāšanos, kas varētu apdraudēt tirgus situāciju. 59. Saskaņā ar šīs regulas mērķi piena kvotas struktūra jāsaskaņo ar cukura kvotas noteikumu struktūru. Attiecīgi piena produktu noteikumu pamatā vairs nav obligātā papildu nodeva, ja valsts references daudzums ir pārsniegts, bet fiksētas valsts kvotas, kuru pārsniegšanas gadījumā jāmaksā papildu nodeva. 60. Pēc būtības piena kvotu shēma jāveido saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1788/2003. Īpaši jāsaglabā atšķirība starp piegādēm un tiešo tirdzniecību, un shēma jāpiemēro, pamatojoties uz individuālo raksturīgo tauku saturu un valsts salīdzināmo tauku saturu. Lauksaimniekiem konkrētos apstākļos jābūt pilnvarotiem uz laiku nodot savu individuālo kvotu. Kaut arī jāsaglabā princips, ka, pārdodot, iznomājot vai nododot mantojumā zemnieku saimniecību, atbilstošā kvota tiek nodota pircējam, nomniekam vai mantiniekam kopā ar attiecīgo zemi, jāparedz daži izņēmumi principam, ka references daudzumi tiek piesaistīti zemnieku saimniecībām, lai turpinātu piena ražošanas pārstrukturēšanu un uzlabotu vidi. Saskaņā ar references daudzumu nodošanas dažādajiem veidiem un izmantojot objektīvos kritērijus, dalībvalstīm jāļauj daļu nodotā daudzuma ieskaitīt valsts rezervē. 61. Papildu nodeva jānosaka preventīvā līmenī, un dalībvalstīm tā jāmaksā, tiklīdz tiek pārsniegts valsts references daudzums. Tādā gadījumā dalībvalstij jāsadala maksājums starp ražotājiem, kas veicinājuši limita pārsniegšanu. Pēdējiem jābūt atbildīgiem attiecībā pret dalībvalsti par savu iemaksu attiecīgās nodevas samaksāšanai sakarā ar to, ka viņi pārsnieguši pieejamo daudzumu. Dalībvalstis maksā nodevu Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondam (ELGF) atbilstoši valsts references daudzuma pārsniegumam, kas samazināts par 1 % pēc vienotas likmes, lai ņemtu vērā bankrota gadījumus vai dažu ražotāju pilnīgu nespēju veikt savu iemaksu attiecīgās nodevas maksājumā. 62. Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulas Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu[?] 34. panta 1. punkta b) apakšpunktā tiek noteikti ieņēmumi no papildu nodevām piena nozarē jeb “piešķirtie ieņēmumi”, kas jāpārskaita Kopienas budžetā un atkārtotas izmantošanas gadījumā jāizmanto tikai ELGF vai Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) izdevumu finansēšanai. Tādējādi Regulas (EK) Nr. 1788/2003 22. pants, kas nodevu ieņēmumus uzskata par intervenci lauksaimniecības tirgu stabilizēšanai un ko piemēro piena nozarē radušos izdevumu finansēšanai, ir novecojis un netiek pārņemts šajā regulā. 63. Dažādas KTO paredz atšķirīgas atbalsta shēmas. 64. Žāvētās rupjās lopbarības un šķiedras linu un kaņepju KTO ir ieviesušas atbalstu pārstrādei, lai pārvaldītu iekšējo tirgu šajās nozarēs. 65. Ņemot vērā īpašo labības un kartupeļu cietes tirgus situāciju, labības KTO bija noteikumi, kas paredzēja piešķirt ražošanas kompensāciju, ja tika pierādīta tās nepieciešamība. Ražošanas kompensācijai jānodrošina ražošanā izmantojamie pamatprodukti par zemākām cenām kā parastās pieejamās cenas. Cukura KTO paredzēja piešķirt ražošanas kompensāciju gadījumos, kad dažu rūpniecisku, ķīmisku vai farmaceitisku produktu ražošanā rodas vajadzība ieviest pasākumus atsevišķu cukura produktu pieejamībai. 66. Kopienas līdzekļi procentos no tiešā atbalsta, ko dalībvalstis var iegūt saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 110.i panta 4. punktu, ir nepieciešami, lai pamudinātu apstiprinātas uzņēmēju organizācijas izveidot darba programmas olīveļļas un galda olīvu ražošanas kvalitātes uzlabošanai. Šajā sakarā olīveļļas un galda olīvu KTO paredzēja piešķirt Kopienas atbalstu atbilstoši attiecīgās darba programmas darbību prioritātēm. 67. Lai palīdzētu līdzsvarot piena tirgu un stabilizēt piena un piena produktu tirgus cenas, jāizstrādā pasākumi piena produktu realizācijas iespējas palielināšanai. Tādēļ piena un piena produktu KTO paredzēja piešķirt atbalstu īpašai lietošanai un saņēmējiem paredzētu piena produktu tirdzniecībai. Bez tam šī KTO paredzēja, ka Kopienai daļēji jāsedz izdevumi piena piegādei skolēniem skolās, lai rosinātu jaunatni dzert pienu. 68. Ar Regulu (EEK) Nr. 2075/92 tika izveidots Kopienas tabakas fonds, kuru finansē ar atskaitījumiem no atbalsta shēmām šajā nozarē, lai tajā varētu veikt dažādus pasākumus. 2007. gads būs pēdējais gads, kurā Kopienas tabakas fondam tiks piešķirti Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 10.c nodaļā paredzētie atbalsta shēmas atskaitījumi. Tā kā fonda finansēšana beigsies pirms šīs regulas spēkā stāšanās, jāsaglabā Regulas (EEK) Nr. 2075/92 13. panta noteikumi kā Kopienas tabakas fonda finansēto daudzgadīgo programmu juridiskais statuss. 69. Biškopību kā lauksaimniecības nozari raksturo ražošanas apstākļu un ražu dažādība, kā arī uzņēmēju izkliedētība un dažādība gan ražošanas, gan tirdzniecības posmā. Turklāt, ņemot vērā varroatozes izplatīšanos vairākās dalībvalstīs pēdējos gados un problēmas, ko šī slimība rada medus ražošanā, joprojām vajadzīga Kopienas rīcība, jo varroatozi nevar pilnībā apkarot, un tā jāārstē ar apstiprinātiem produktiem. Ņemot vērā šos apstākļus un lai uzlabotu biškopības produktu ražošanu un tirdzniecību Kopienā, reizi trīs gados jāizstrādā valstu programmas, kas ietver tehnisko palīdzību, varroatozes kontroli, ceļojošās dravniecības racionalizāciju, stropos esošā bišu skaita atjaunināšanas pārvaldību Kopienā un sadarbību pētniecības programmās par biškopību un biškopības produktiem, ar nolūku uzlabot vispārējos biškopības produktu ražošanas un tirdzniecības apstākļus. 70. Regula (EK) Nr. 1544/2006 aizstāja visas valstu palīdzības ar Kopienas atbalsta shēmu zīdtārpiņu audzēšanai noteiktas summas veidā par izmantoto zīdtārpiņu oliņu kastīti. 71. Tā kā joprojām pastāv politikas apsvērumi, kuru dēļ tika ieviestas iepriekš minētās shēmas, visas šīs shēmas jāiekļauj šajā regulā. 72. Standartu piemērošana lauksaimniecības produktu tirdzniecībā var uzlabot šo produktu ražošanas un tirdzniecības ekonomiskos apstākļus, kā arī produktu kvalitāti. Tādējādi šo standartu piemērošana ir ražotāju, tirgotāju un patērētāju interesēs. Attiecīgi banānu, olīvu, dzīvu augu, olu un mājputnu gaļas KTO sistēmā tika izveidoti tirdzniecības standarti — īpaši attiecībā uz kvalitāti, šķirošanu, svaru, izmēriem, iepakojumu, uzglabāšanu, transportu, noformējumu un marķējumu. Šī pieeja ir jāsaglabā šajā regulā. 73. Olīveļļas un galda olīvu un banānu KTO līdz šim Komisijai ir uzticējušas pilnvaras izveidot tirdzniecības standartu noteikumus. Ņemot vērā noteikumu tehnisko raksturu, nepieciešamību pastāvīgi uzlabot efektivitāti un piemērot tos tirdzniecības prakses attīstībai, būtu noderīgi paplašināt šo pieeju citās saistītās nozarēs, precizējot kritērijus, kas Komisijai jāņem vērā attiecīgo noteikumu izveidē. Bez tam būtu jāizveido īpaši pasākumi, piemēram, jaunākās analīzes metodes, un citi pasākumi attiecīgo standartu īpašību noteikšanai, lai izvairītos no nelikumībām attiecībā uz pircējiem piedāvāto produktu kvalitāti un autentiskumu un ar tām saistītiem nopietniem tirgus traucējumiem. 74. Ir izveidoti vairāki juridiski instrumenti piena un piena produktu un citu tauku produktu tirdzniecības un nosaukumu regulēšanai. To mērķis, no vienas puses, ir uzlabot piena un piena produktu pozīciju tirgū un, no otras puses, — nodrošināt godīgu konkurenci starp piena izcelsmes un citas izcelsmes ziežamajiem taukiem, kā rezultātā ieguvēji būtu gan ražotāji, gan patērētāji. Padomes 1987. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 1898/87 par nosaukumu aizsardzību, kurus izmanto piena un piena produktu tirdzniecībā[?], noteikumu mērķis ir aizsargāt patērētāju un izveidot konkurences nosacījumus starp piena produktiem un konkurējošiem produktiem, lai izvairītos no izkropļojumiem produktu nosaukumu, marķējuma un reklāmas jomā. Padomes 1997. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 2597/97, ar ko paredz papildu noteikumus piena un piena produktu tirgus kopīgajai organizācijai attiecībā uz dzeramo pienu[?], paredz noteikumus, kuru mērķis ir garantēt augstu kvalitāti dzeramajam pienam un produktiem, kas atbilst patērētāju vajadzībām un vēlmēm, tādējādi stabilizējot attiecīgo tirgu un nodrošinot patērētājam augstas kvalitātes dzeramo pienu. Padomes 1994. gada 5. decembra Regula (EK) Nr. 2991/94, ar ko nosaka standartus ziežamajiem taukiem[?], paredz tirdzniecības standartus pienam un attiecīgajiem produktiem, kas nav piena produkti, un skaidru klasifikāciju kopā ar noteikumiem par nosaukumiem. Atbilstoši šīs regulas mērķiem šie noteikumi jāsaglabā bez izmaiņām. 75. Kā līdz šim novērots apiņu KTO, Kopienas līmenī būtu jāturpina īstenot kvalitātes politika, piemērojot sertificēšanas noteikumus kopā ar noteikumiem, kas principā aizliedz tirgot produktus, par kuriem nav izsniegts atbilstības sertifikāts vai, attiecībā uz importētiem produktiem, kuri neatbilst līdzvērtīgām kvalitātes īpašībām. 76. Olīveļļas un apraksts, definīcija un nosaukums ir svarīgs tirgus kārtības elements, kas nosaka kvalitātes standartus un sniedz patērētājiem atbilstošu informāciju par produktu. 77. Viena no iepriekš minētajām atbalsta shēmām, kas veic piena un piena produktu tirgus līdzsvarošanu un tirgus cenu stabilizēšanu šajā nozarē, ir atbalsta shēma sausā vājpiena pārstrādei kazeīnā un kazeinātos, ko līdz šim noteica Regulas (EK) Nr. 1255/1999 12. pants. Padomes 1990. gada 24. jūlija Regula (EEK) Nr. 2204/90, ar ko paredz papildu vispārīgos noteikumus piena un piena produktu tirgus kopīgajai organizācijai attiecībā uz sieru[?], kas ieviesa noteikumus par kazeīna un kazeinātu izmantošanu siera rūpniecībā, lai izvairītos no negatīvās ietekmes, ko var radīt atbalsta shēma, ņemot vērā siera neaizsargātību pret apmaiņas darbībām ar kazeīnu un kazeinātiem, tādējādi paredzot stabilizēt tirgu. Šie noteikumi būtu jāiekļauj šajā regulā. 78. Dažu lauksaimniecības izejvielu pārstrāde etilspirtā ir cieši saistīta ar šo izejvielu ekonomiku. Tā galvenokārt ir saistīta ar to vērtības paaugstināšanu, un tai var būt īpaša ekonomiska un sociāla nozīme dažu Kopienas reģionu ekonomikā, vai arī tā var kalpot par ievērojamu ienākumu avotu attiecīgo izejvielu ražotājiem. Tāpat tā ļauj realizēt neapmierinošas kvalitātes produktus un īslaicīgus pārpalikumus, kas var izraisīt īslaicīgas problēmas dažās nozarēs. 79. Apiņu, olīvu, tabakas un zīdtārpiņu nozarēs, sadarbojoties dažādām organizācijām, ir ieviesti atsevišķi politikas instrumenti kopīgai tirgus stabilizēšanai un attiecīgo produktu kvalitātes uzlabošanai un garantēšanai. Noteikumi, kas regulē šo organizāciju sistēmas, līdz šim ir balstīti uz dalībvalstu atzītām organizācijām vai, atsevišķos gadījumos saskaņā ar Komisijas pieņemtajiem noteikumiem, uz Komisijas atzītām organizācijām. Šī sistēma jāsaglabā, un līdz šim ievērotie noteikumi jāsaskaņo. 80. Lai atbalstītu atsevišķas starpnozaru organizāciju darbības, kas ir pašreizējo tabakas KTO noteikumu interesēs, jāparedz, ka starpnozaru organizācijas noteikumus tās biedriem var paplašināt un atsevišķos gadījumos attiecināt uz visiem ražotājiem un grupām, kas nav tās biedri, vienā vai vairākos reģionos. Tas pats attiecas uz citu atzītu starpnozaru organizāciju darbību, kurām ir vispārēja ekonomiska vai tehniska saistība ar tabakas nozari un no kurām gūst labumu visas attiecīgajās nozarēs darbojošās personas. Dalībvalstīm un Komisijai cieši jāsadarbojas. Komisijai jāpiešķir pastāvīgas uzraudzības pilnvaras, īpaši attiecībā uz šo organizāciju parakstītajiem līgumiem un saskaņoto praksi. 81. Vienota Kopienas tirgus izveidošana ir saistīta ar tirdzniecības sistēmas ieviešanu pie Kopienas ārējām robežām. Šai tirdzniecības sistēmai jānosaka importa nodevas un eksporta kompensācijas un kopumā jāstabilizē Kopienas tirgus. Tirdzniecības sistēma jābalsta uz saistībām, kas pieņemtas daudzpusējās tirdzniecības sarunās Urugvajas kārtā. 82. Labības, rīsu, cukura, sēklu, olīvu, šķiedras linu un kaņepju, liellopu un teļa gaļas, piena un piena produktu, cūkgaļas, aitu un kazu gaļas, olu, mājputnu gaļas, dzīvu augu un etilspirta nozaru KTO lauksaimniecības produktu apjoma uzraudzība tirdzniecībā ar trešām valstīm līdz šim gan importam, gan eksportam ir noteikta ar obligātu licenču sistēmām vai ar Komisijas pilnvarām ieviest licenču prasības. 83. Tirdzniecības plūsmas uzraudzībā galvenā ir vadība, kurai jābūt elastīgai. Ņemot to vērā un pēc KTO pieredzes, kas Komisijai jau uzticējušas licenču vadību, šī pieeja būtu jāievieš visās nozarēs, kurās izmanto importa un eksporta licences. Komisija pieņem licenču prasību ieviešanas lēmumu, ņemot vērā importa licenču nepieciešamību attiecīgo tirgu vadībai, un īpaši attiecīgo produktu importa uzraudzībai. 84. Muitas nodokļi, kas piemērojami lauksaimniecības produktiem saskaņā ar Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) nolīgumiem, lielākoties ir noteikti kopējā muitas tarifā. Tomēr attiecībā uz dažiem produktiem papildu mehānismu ieviešana rada vajadzību nodrošināt izņēmumu pieļaušanas iespēju. 85. Lai novērstu vai neitralizētu tādu kaitīgu ietekmi uz Kopienas tirgu, ko varētu izraisīt dažu lauksaimniecības produktu imports, šādu produktu importam ir jāuzliek papildu ievedmuita, ja tam atbilst konkrēti nosacījumi. 86. Konkrētos apstākļos ir lietderīgi piešķirt Komisijai pilnvaras noteikt un pārvaldīt tarifu kvotas, kas izriet no starptautiskiem līgumiem, kuri noslēgti saskaņā ar Līgumu, vai no citiem Padomes aktiem. 87. Padomes 1975. gada 29. oktobra Regula (EEK) Nr. 2729/75 par ievedmuitas nodokli labības maisījumiem, rīsiem un šķeltajiem rīsiem[?] paredz nodrošināt pienācīgu nodokļu sistēmas darbību labības maisījumu, rīsu un šķelto rīsu importam. Šie noteikumi jāiekļauj šajā regulā. 88. Kopiena ir noslēgusi vairākus preferenču nolīgumus ar trešām valstīm par pieeju tirgum, kas ļauj šīm valstīm ar labvēlīgiem nosacījumiem uz Kopienu eksportēt cukurniedru cukuru. Tādēļ ir jāizvērtē rafinēšanas uzņēmumu vajadzība pēc rafinēšanai paredzētā cukura, un importa licences ar konkrētiem nosacījumiem jāpiešķir specializētiem uzņēmumiem, kuri izmanto ievērojamu daudzumu importēta niedru jēlcukura un kuri uzskatāmi par pilnas slodzes Kopienas rafinēšanas uzņēmumiem. 89. Lai novērstu nelikumīgu kultūru radītos traucējumus šķiedras kaņepju KTO, būtu jāizstrādā noteikumi kaņepju un kaņepju sēklu importa pārbaudēm, kas nodrošinātu šo produktu konkrētas garantijas attiecībā uz tetrahidrokanabinola saturu. Turklāt tādu kaņepju sēklu imports, kuras nav domātas sēšanai, jāpakļauj kontroles režīmam, kas paredz atļauju piešķiršanas sistēmu attiecīgajiem importētājiem. 90. Kopienā ir vienota kvalitātes politika apiņu nozares produktiem. Attiecībā uz importu jāievieš noteikumi, lai nodrošinātu tikai tādu produktu importu, kuri atbilst līdzvērtīgām minimālajām kvalitātes īpašībām. 91. Muitas nodokļu sistēma ļauj iztikt bez visiem citiem aizsardzības pasākumiem pie Kopienas ārējām robežām. Ārkārtas apstākļos iekšējais tirgus un muitas nodokļi var izrādīties neatbilstoši. Šādos gadījumos, lai Kopienas tirgu neatstātu neaizsargātu pret iespējamiem traucējumiem, Kopienai jāspēj bez kavēšanās veikt visus vajadzīgos pasākumus. Šiem pasākumiem jābūt saskaņā ar Kopienas starptautiskajām saistībām. 92. Lai nodrošinātu pareizu KTO darbību un īpaši lai pasargātu tirgus no traucējumiem, vairāku produktu KTO parasti paredz iespēju aizliegt izmantot ievešanas un izvešanas apstrādes procedūras. Šis noteikums ir jāsaglabā. Bez tam pieredze rāda, ka, lai šis tirgus vadības instruments sasniegtu savus mērķus, tas parasti jāpiemēro bez lielas kavēšanās. Tādēļ dažās nozarēs Komisijai ir piešķirtas attiecīgas pilnvaras. Šī pieeja būtu jāievieš citās saistītajās nozarēs. 93. Noteikumiem kompensāciju piešķiršanai par eksportu uz trešām valstīm, kuri pamatojas uz cenu starpību Kopienas un pasaules tirgū un kuri atbilst PTO Kopienas saistībās paredzētajam ierobežojumiem, ir jāsekmē Kopienas līdzdalība atsevišķu šīs regulas produktu starptautiskajā tirdzniecībā. Subsidētam eksportam ir vērtības un daudzuma ierobežojumi. 94. Nosakot eksporta kompensācijas, jānodrošina atbilstība minētajiem vērtības ierobežojumiem, pārraugot maksājumus saskaņā ar noteikumiem, kas attiecas uz ELGF. Pārraudzību var atvieglot, obligātā kārtā iepriekš nosakot eksporta kompensācijas, vienlaikus pieļaujot iespēju attiecībā uz diferencētām kompensācijām mainīt precizēto galamērķi viena ģeogrāfiskā apgabala robežās, kam piemēro vienotu eksporta kompensācijas likmi. Par galamērķa maiņu jāmaksā eksporta kompensācija, ko piemēro faktiskajam galamērķim un kas ietilpst tās summas robežās, kuru piemēro iepriekš noteiktajam galamērķim. 95. Lai nodrošinātu daudzuma ierobežojumu ievērošanu, jāievieš uzticama un efektīva pārraudzības sistēma. Šajā nolūkā eksporta kompensācijas jāpiešķir ar nosacījumu, ka tiek uzrādīta izvešanas atļauja. Eksporta kompensācijas jāpiešķir līdz pieejamajai robežai atkarībā no katra attiecīgā produkta konkrētās situācijas. Izņēmumi ir pieļaujami tikai pārstrādes produktiem, kas nav minēti Līguma I pielikumā un uz ko neattiecas daudzuma ierobežojumi. Jāparedz atkāpes no stingras pakļaušanās pārvaldes noteikumiem, ja preču eksports, par kuru pienākas kompensācija, visticamāk, nepārsniegs noteiktos kvantitatīvos ierobežojumus; 96. Dzīvu liellopu eksporta gadījumā jāparedz, ka kompensāciju piešķir un izmaksā tikai tad, ja ir ievēroti noteikumi, kas paredzēti Kopienas tiesību aktos par dzīvnieku labturību un it īpaši par dzīvnieku aizsardzību transportēšanas laikā. 97. Dažos gadījumos, ja lauksaimniecības produkti atbilst konkrētai specifikācijai un/vai cenas noteikumiem, tie var iegūt īpašu importa statusu trešās valstīs. Lai nodrošinātu šīs sistēmas pareizu piemērošanu, vajadzīga administratīva sadarbība starp importētājas trešās valsts iestādēm un Kopienu. Šim nolūkam Kopiena produktiem izsniedz atbilstošu sertifikātu. 98. Puķu sīpolu eksports uz trešām valstīm Kopienai ekonomiski ir ļoti svarīgs. Šāda eksporta turpināšanu un attīstību var nodrošināt cenu stabilizēšana šajā tirdzniecības nozarē. Tādēļ minētajiem produktiem būtu jāparedz vismazākās eksporta cenas. 99. Saskaņā ar Līguma 36. pantu Līguma konkurences noteikumu nodaļa attiecas uz lauksaimniecības produktu ražošanu un tirdzniecību tikai Padomes noteiktajā 37. panta 2. un 3. punkta izpratnē un saskaņā ar tajos noteikto procedūru. Daudzās KTO ir lielākoties noteikta valsts atbalsta noteikumu piemērojamība. Līguma noteikumu piemērošana uzņēmumos tika noteikta ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1184/2006[?]. Saskaņā ar mērķi izveidot vispārīgus tirgus politikas noteikumus šie noteikumi jāiekļauj šajā regulā. 100. Konkurences noteikumi, kas saistīti ar Līguma 81. pantā minētajiem nolīgumiem, lēmumiem un praksi un ar dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, jāattiecina uz lauksaimniecības produktu ražošanu un tirdzniecību tiktāl, cik to piemērošana nekavē valstu lauksaimniecības tirgu organizāciju darbību vai neapdraud kopējās lauksaimniecības politikas mērķu sasniegšanu. 101. Īpaša uzmanība ir piešķirta lauksaimnieku organizācijām, kas tieši saistītas ar lauksaimniecības produktu kopīgu ražošanu vai tirdzniecību vai kopīgu iekārtu izmantošanu, ja vien šāda kopīga darbība neizslēdz konkurenci vai neapdraud Līguma 33. panta mērķu sasniegšanu. 102. Lai izvairītos no kopējās lauksaimniecības politikas attīstības kompromitēšanas, nodrošinātu juridisko noteiktību un nediskriminētu attiecīgos uzņēmumus, Komisijai jābūt Kopienu Tiesas noteiktām ekskluzīvām pilnvarām izlemt, vai Līguma 81. pantā minētie nolīgumi, lēmumi un prakse ir saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas mērķiem. 103. Valsts atbalsta piešķiršana apdraudētu vienotā tirgus pareizu darbību, kura pamatā ir kopējas cenas. Tādēļ Līguma noteikumi par valsts atbalstu vienmēr jāpiemēro šajā regulā minētajiem produktiem. Dažos gadījumos jāpieļauj izņēmumi. Ja tiek piemēroti izņēmumi, Komisijai jāpārzina esošie, jaunie un ierosinātie valsts atbalsti, lai veiktu nepieciešamo novērošanu dalībvalstīs un ieteiktu tām atbilstošus pasākumus. 104. Somija un Zviedrija kopš pievienošanās var piešķirt atbalstu ziemeļbriežu gaļas un ziemeļbriežu gaļas produktu ražošanai un tirdzniecībai sakarā ar tās īpašo ekonomisko situāciju. Bez tam Somija ar Komisijas atļauju īpašo klimatisko apstākļu dēļ var piešķirt valsts atbalstu par konkrētu daudzumu sēklu un labības sēklu, kas audzētas vienīgi šajā dalībvalstī. Šie izņēmumi jāsaglabā. 105. Dalībvalstīs, kurās gaidāms būtisks cukura kvotu samazinājums, cukurbiešu ražotāji saskarsies ar īpašām pielāgošanās problēmām. Šādos gadījumos pārejas posma Kopienas atbalsts cukurbiešu audzētājiem (kā noteikts Regulas (EK) Nr. 1782/2003 IV sadaļas 10.f nodaļā) nebūs pietiekams, lai pilnībā risinātu cukurbiešu audzētāju grūtības. Tādēļ dalībvalstīm, kuras kvotu samazinājušas par vairāk nekā 50 %, būtu jāatļauj cukurbiešu ražotājiem sniegt valsts atbalstu, kamēr piemēro pārejas posma Kopienas atbalstu. Lai izvairītos no tā, ka dalībvalstis piešķir valsts atbalstu apjomā, kas pārsniedz cukurbiešu audzētāju vajadzības, attiecīgā valsts atbalsta noteikšana būtu jāapstiprina Komisijai, izņemot Itāliju, kur maksimālo vajadzību, lai produktīvākie cukurbiešu ražotāji pielāgotos tirgus apstākļiem pēc reformas, var novērtēt EUR 11 apmērā par katru saražoto cukurbiešu tonnu. Turklāt, ņemot vērā īpašās Itālijā gaidāmās problēmas, būtu jāizstrādā noteikumi kārtībai, kas cukurbiešu audzētājiem no izsniegtiem valsts atbalstiem ļautu gūt tiešu vai netiešu labumu. 106. Somijā cukurbiešu audzēšana notiek īpašos ģeogrāfiskos un klimatiskos apstākļos, kas papildus vispārējai cukura sektora reformas ietekmei negatīvi ietekmē audzēšanu. Tādēļ būtu jāizstrādā noteikums, ar ko šai dalībvalstij pastāvīgi ļautu cukurbiešu audzētājiem izsniegt pienācīgu valsts atbalsta summu. 107. Ņemot vērā konkrēto situāciju Vācijā, kur pašreiz saskaņā ar Vācijas alkohola monopola īpašajiem nosacījumiem tiek piešķirts valsts atbalsts lielam skaitam spirta mazo ražotāju, uz ierobežotu laiku ir jāļauj turpināt šāda atbalsta piešķiršanu. Ir arī jāsniedz ziņojums par šī izņēmuma darbību katra laika posma beigās, kam pievienoti attiecīgi priekšlikumi. 108. Ja dalībvalsts savā teritorijā vēlas atbalstīt pasākumus piena un piena produktu patēriņa veicināšanai, jāparedz iespēja finansēt šādus pasākumus, uzliekot piena ražotājiem veicināšanas nodokli valsts līmenī. 109. Lai ņemtu vērā iespējamu žāvētās rupjās lopbarības ražošanas attīstību, Komisijai līdz 2008. gada 30. septembrim jāiesniedz Padomei ziņojums par šo nozari, kas balstīts uz žāvētās rupjās lopbarības KTO vērtējumu. Ja nepieciešams, ziņojums jāpapildina ar atbilstošiem piedāvājumiem. Bez tam Komisijai noteiktos starplaikos jāziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par biškopības nozarē piemēroto atbalsta shēmu. 110. Jāiegūst pietiekama informācija par pašreizējo apiņu tirgus stāvokli un tā attīstības perspektīvām Kopienā. Tādēļ būtu lietderīgi veikt visu Kopienā ražoto apiņu piegādes līgumu reģistrāciju. 111. Atsevišķiem produktiem konkrētos apstākļos jānosaka pasākumi, kas veicami traucējumu gadījumos, kā arī tad, ja šādi traucējumi ir paredzami ievērojamu cenu izmaiņu dēļ iekšējā tirgū vai kursu un cenu izmaiņu dēļ pasaules tirgū. 112. Ir jāizveido īpaši pasākumi attiecībā uz lauksaimnieciskas izcelsmes etilspirtu, lai tirgus pārraudzības nolūkā varētu savākt ekonomikas datus un analizēt statistikas informāciju. Ciktāl lauksaimnieciskas izcelsmes etilspirta tirgus ir saistīts ar etilspirta tirgu vispār, jāpadara pieejama arī informācija par nelauksaimnieciskas izcelsmes etilspirta tirgu. 113. Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1290/2005 Kopiena sedz izdevumus, kas dalībvalstīm radušies, pildot saistības, kuras izriet no šīs regulas piemērošanas. 114. Komisijai jābūt pilnvarotai ieviest vajadzīgos pasākumus, lai neparedzētos gadījumos atrisinātu īpašas praktiskas problēmas. 115. Tā kā lauksaimniecības produktu kopējie tirgi turpina attīstīties, dalībvalstīm un Komisijai jābūt savstarpēji informētām par attiecīgajiem jaunumiem attīstībā. 116. Lai izvairītos no šajā regulā paredzēto priekšrocību ļaunprātīgas izmantošanas, šīs priekšrocības nepiešķir vai vajadzības gadījumā atņem, ja tiek atklāts, ka apstākļi šo priekšrocību iegūšanai ir radīti mākslīgi — pretēji šīs regulas mērķiem. 117. Lai garantētu atbilstību šajā regulā noteiktajām saistībām, jāveic kontrole un pārkāpumu gadījumos jāuzliek naudassodi. Tādējādi Komisijai jāpiešķir pilnvaras izveidot atbilstošus noteikumus, tai skaitā par nepiemērotu maksājumu atlīdzināšanu un dalībvalstu ziņošanas saistībām. 118. Šīs regulas īstenošanai veicamie pasākumi jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību[?]. Tomēr attiecībā uz atsevišķām šajā regulā noteiktām pilnvarām, kas ir tikai Komisijas kompetencē, kad darbība jāveic nekavējoties, vai kam ir tīri administratīvs raksturs, Komisijai jābūt pilnvarotai rīkoties pēc savas iniciatīvas. 119. Šī regula piešķir Komisijai pilnvaras noteikt atbilstību Līguma 37. pantā paredzētajai balsošanas procedūrai, kas iepriekš bija Padomes kompetencē. Padomes pilnvaras paliek spēkā, līdz Komisija pieņem attiecīgos noteikumus šajā regulā paredzēto pilnvaru pārņemšanai. Lai nepieļautu, ka šādos gadījumos Padome un Komisija pieņem paralēlus noteikumus, Komisijai jābūt tiesībām atcelt Padomes aktus. 120. Vīna, svaigu augļu un dārzeņu un to pārstrādes produktu KTO dažādu aspektu dēļ šajās KTO jāievieš daži grozījumi. 121. Šajā regulā noteikta Līgumā paredzēto konkurences noteikumu piemērošana. Līdz šim tika izmantota Padomes 2006. gada 24. jūlija Regula (EK) Nr. 1184/2006, ar ko piemēro konkrētus konkurences noteikumus lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai. Šajā regulā jāizdara grozījumi, lai paskaidrotu, ka noteikumi attiecas uz produktu sarakstu Līguma I pielikumā, kas nav minēti šajā regulā. 122. Šajā regulā iekļauti aspekti no regulām, kas minētas (2) un (3) apsvērumā, izņemot Regulas (EK) Nr. 2200/96, (EK) Nr. 2201/96 un (EK) Nr. 1493/1999. Bez tam šajā regulā iekļauti aspekti no šādām regulām: 123. Regula (EEK) Nr. 2729/75; 124. Padomes 1976. gada 25. marta Regula (EEK) Nr. 707/76 par zīdtārpiņu audzēšanas ražotāju grupu atzīšanu[?]; 125. Padomes 1977. gada 17. maija Regula (EEK) Nr. 1055/77 par intervences aģentūras iepirkto produktu uzglabāšanu un pārvietošanu[?]; 126. Padomes 1979. gada 20. decembra Regula (EEK) Nr. 2931/79 par palīdzības piešķiršanu to lauksaimniecības produktu eksportam, uz kuriem trešā valstī var attiecināt īpašu importa režīmu[?]; 127. Regula (EEK) Nr. 1898/87; 128. Regula (EEK) Nr. 3730/87; 129. Padomes 1990. gada 12. februāra Regula (EEK) Nr. 386/90 par uzraudzību, ko eksporta laikā veic lauksaimniecības produktiem, kuri saņem kompensācijas vai citas summas[?]; 130. Padomes 1990. gada 7. maija Regula (EEK) Nr. 1186/90, ar ko paplašina darbības jomu Kopienas skalai, kas paredzēta pieaugušu liellopu liemeņu klasificēšanai[?]; 131. Regula (EEK) Nr. 2204/90; 132. Padomes 1992. gada 30. jūnija Regula (EEK) Nr. 2077/92 par starpnozaru organizācijām un līgumiem tabakas nozarē[?]; 133. Regula (EK) Nr. 2291/94; 134. Regula (EK) Nr. 2597/97; 135. Padomes 1999. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 2250/1999 par tarifu kvotu sviestam, kura izcelsmes valsts ir Jaunzēlande[?]; 136. Regula (EK) Nr. 1788/2003; 137. Padomes 2006. gada 24. jūlija Regula (EK) Nr. 1183/2006 par Kopienas skalu pieaugušu liellopu liemeņu klasificēšanai[?]. 138. Šīs regulas tādējādi būtu jāatceļ. Tomēr jāparedz, ka pāreja no esošajām KTO uz šo regulu stājas spēkā attiecīgo produktu tirdzniecības gadu sākumā. Tādēļ attiecīgās regulas turpina būt spēkā līdz 2007./2008. tirdzniecības gada beigām. Ja tirdzniecības gadi nav noteikti, šī regula stājas spēkā 2008. gada 1. janvārī, tādējādi līdz tam turpina piemērot attiecīgās regulas par esošajām KTO. Ar šo regulu Komisijai piešķir Regulas (EEK) Nr. 386/90, Regulas (EEK) Nr. 1186/90 un Regulas (EK) Nr. 1183/2006 satura ieviešanas kompetenci. Šīs regulas tādējādi turpina piemērot līdz 2008. gada 31. decembrim. 139. Līdz ar to ir lieki un ir jāatceļ šādi Padomes tiesību akti: 140. Padomes 1969. gada 9. decembra Regula (EEK) Nr. 2517/69, ar ko nosaka konkrētus pasākumus Kopienas augļu tirgus reorganizācijai[?]; 141. Padomes 1975. gada 29. oktobra Regula (EEK) Nr. 2728/75 par atbalstu, ko piešķir par kartupeļu cietes un cietes ražošanai paredzētu kartupeļu ražošanu un tirdzniecību [?]; 142. Padomes 1980. gada 5. jūnija Regula (EEK) Nr. 1358/80, ar ko nosaka pieaugušu liellopu orientējošo cenu un intervences cenu 1980./1981. tirdzniecības gadam un ievieš Kopienas šķirošanas skalu pieaugušu liellopu liemeņiem[?]; 143. Padomes 1987. gada 21. decembra Regula (EEK) Nr. 4088/87, ar ko nosaka nosacījumus atvieglotu muitas nodokļu piemērošanai atsevišķu ziedu importam, kuru izcelsmes valsts ir Kipra, Izraēla un Jordāna[?]; 144. Padomes 1974. gada 20. novembra Lēmums Nr. 74/583/EEK par cukura aprites pārraudzību[?]. 145. Pāreja no pašreizējā režīma, kas paredzēts noteikumos un regulās, ko aizstāj ar šo regulu, varētu radīt sarežģījumus, kuri nav paredzēti šajā regulā. Lai risinātu šādas grūtības, Komisijai būtu jāpiešķir pilnvaras pieņemt pārejas posma pasākumus. 146. Šī regula pilnībā stājas spēkā 2008. gada 1. janvārī. Tomēr, lai izvairītos, ka jaunie noteikumi traucē tajā brīdi aizsāktiem tirdzniecības gadiem, jāparedz izņēmumi attiecībā uz šīs regulas spēkā stāšanās laiku atsevišķiem produktiem, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. I DAĻA IEVADA NOTEIKUMI 1. pants Darbības joma 1. Ar šo regulu izveido kopīgo tirgus organizāciju šādu nozaru produktiem, kā tālāk noteikts I pielikumā: a) labībai, I pielikuma I daļa (šeit turpmāk “labības nozare”); b) rīsiem, I pielikuma II daļa (šeit turpmāk “rīsu nozare”); c) cukuram, I pielikuma III daļa (šeit turpmāk “cukura nozare”); d) žāvētajai rupjajai lopbarībai, I pielikuma IV daļa (šeit turpmāk “žāvētās rupjās lopbarības nozare”); e) sēklām, I pielikuma V daļa (šeit turpmāk “sēklu nozare”); f) apiņiem, I pielikuma VI daļa (šeit turpmāk “apiņu nozare”); g) olīveļļai un galda olīvām, I pielikuma VII daļa (šeit turpmāk “olīvu nozare”); h) šķiedras liniem un kaņepēm, I pielikuma VIII daļa (šeit turpmāk “šķiedras linu un kaņepju nozare”); i) augļiem un dārzeņiem, I pielikuma IX daļa (šeit turpmāk “augļu un dārzeņu nozare”); j) augļu un dārzeņu pārstrādes produktiem, I pielikuma X daļa (šeit turpmāk “augļu un dārzeņu pārstrādes produktu nozare”); k) banāniem, I pielikuma XI daļa (šeit turpmāk “banānu nozare”); l) vīnam, I pielikuma XII daļa (šeit turpmāk “vīna nozare”); m) dzīviem augiem, I pielikuma XIII daļa (šeit turpmāk “dzīvu augu nozare”); n) jēltabakai, I pielikuma XIV daļa (šeit turpmāk “jēltabakas nozare”); o) liellopu un teļa gaļai, I pielikuma XV daļa (šeit turpmāk “liellopu un teļa gaļas nozare”); p) pienam un piena produktiem, I pielikuma XVI daļa (šeit turpmāk “piena un piena produktu nozare”); q) cūkgaļai, I pielikuma XVII daļa (šeit turpmāk “cūkgaļas nozare”); r) aitu un kazu gaļai, I pielikuma XVIII daļa (šeit turpmāk “aitu un kazu gaļas nozare”); s) olām, I pielikuma XIX daļa (šeit turpmāk “olu nozare”); t) mājputnu gaļai, I pielikuma XX daļa (šeit turpmāk “mājputnu gaļas nozare”); u) citiem produktiem, I pielikuma XXI daļa. 2. Attiecībā uz augļu un dārzeņu, augļu un dārzeņu pārstrādes produktu un vīna nozari piemēro tikai šādus regulas noteikumus: a) 3. un 4. pantu; b) IV daļu; c) 183. pantu; d) 184. pantu; e) 185. pantu; f) 188. pantu un 189. panta pirmo daļu; g) 195. panta a) punktu. 3. Šī regula nosaka īpašus pasākumus nozarēm, kas minētas un dažos gadījumos sīkāk definētas II pielikumā: a) lauksaimniecības izcelsmes etilspirtam, II pielikuma I daļa (šeit turpmāk “etilspirta nozare”); b) biškopības produktiem, II pielikuma II daļa (šeit turpmāk “biškopības nozare”); c) zīdtārpiņiem, II pielikuma III daļa (šeit turpmāk “zīdtārpiņu nozare”). 2. Pants Definīcijas 1. Šīs regulas vajadzībām attiecībā uz dažām nozarēm piemēro III pielikumā noteiktas definīcijas. 2. Šajā regulā: a) “lauksaimnieks” ir lauksaimnieks, kā definēts Regulas (EK) Nr. 1782/2003 2. panta a) punktā; b) “maksātāja aģentūra” ir dalībvalsts nozīmēta iestāde vai iestādes saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1290/2005. 3. pants Tirdzniecības gadi 1. Tiek noteikti šādi tirdzniecības gadi: a) no 1. janvāra līdz tekošā gada 31. decembrim banānu nozarei; b) no 1. aprīļa līdz nākamā gada 31. martam: i) žāvētās rupjās lopbarības nozarei, ii) zīdtārpiņu nozarei; c) no 1. jūlija līdz nākamā gada 30. jūnijam: i) labības nozarei, ii) sēklu nozarei, iii) olīvu nozarei, iv) šķiedras linu un kaņepju nozarei, v) piena un piena produktu nozarei; d) no 1. augusta līdz nākamā gada 31. jūlijam vīna nozarei; e) no 1. septembra līdz nākamā gada 31. augustam rīsu nozarei; f) no 1. oktobra līdz nākamā gada 30. septembrim cukura nozarei. 2. Augļu un dārzeņu un augļu un dārzeņu pārstrādes produktu nozarēm tirdzniecības gadus, ja nepieciešams, nosaka Komisija. 4. pants Īstenošanas noteikumi Komisija var pieņemt sīki izstrādātus noteikumus 2. un 3. panta piemērošanai, īpaši attiecībā uz konversijas likmju noteikšanu rīsiem dažādās apstrādes stadijās, apstrādes izmaksas un blakusproduktu vērtību. Komisija var grozīt III pielikuma I daļā noteiktās definīcijas attiecībā uz rīsiem un tā paša pielikuma II daļas 12. punktā noteikto “ĀKK/Indijas cukura” definīciju. II DAĻA IEKŠĒJAIS TIRGUS I SADAĻA TIRGUS INTERVENCE I NODAļA VALSTS INTERVENCE UN UZGLABāšANA PRIVāTāS NOLIKTAVāS I IEDAĻA VISPĀRĪGI NOTEIKUMI 5. PANTS Darbības joma 1. Šī nodaļa paredz noteikumus iepirkšanai valsts intervencē un atbalsta sniegšanai uzglabāšanai privātās noliktavās šādās nozarēs: a) labības nozarē; b) rīsu nozarē; c) cukura nozarē; d) olīvu nozarē; e) liellopu un teļa gaļas nozarē; f) piena un piena produktu nozarē; g) cūkgaļas nozarē; h) aitu un kazu gaļas nozarē. 2. Šajā nodaļā: a) “labība” ir labība, kas novākta Kopienā; b) “piens” ir govs piens, kas ražots Kopienā; c) “vājpiens” ir vājpiens, kas iegūts tieši un vienīgi no govs piena, kas ražots Kopienā; d) “krējums” ir krējums, kas iegūts tieši un vienīgi no piena. 6. Pants Kopienas izcelsme Neskarot 5. panta 2. punktu, tikai Kopienas izcelsmes produktus var iepirkt valsts intervencē vai piešķirt atbalstu to uzglabāšanai privātās noliktavās. 7. pants Salīdzināmās cenas 1. Produktiem, kam var piemērot 5. panta 1. punktā minētos intervences pasākumus, nosaka fiksētas salīdzināmās cenas: a) Labības nozarē: EUR 101,31 par tonnu, kas nākamajos mēnešos pieaug par šādu summu: - novembrī EUR 0,46 par tonnu; - decembrī EUR 0,92 par tonnu; - janvārī EUR 1,38 par tonnu; - februārī EUR 1,84 par tonnu; - martā EUR 2,30 par tonnu; - aprīlī EUR 2,76 par tonnu; - maijā EUR 3,22 par tonnu; - jūnijā EUR 3,22 par tonnu. Cena kukurūzai un graudu sorgo, kura ir spēkā jūnijā, paliek spēkā tā paša gada jūlijā, augustā un septembrī. b) EUR 150 par tonnu Komisijas noteiktās standarta kvalitātes nelobīto rīsu, ņemot vērā tirgus un tirdzniecības vidi un to attīstību, īpaši tirdzniecībai atbilstošu kvalitāti, ražas īpašības un mitruma saturu. c) Cukura nozarē: i) baltajam cukuram: - EUR 541,5 par tonnu 2008./2009. tirdzniecības gadā, - EUR 404,4 par tonnu, sākot ar 2009./2010. tirdzniecības gadu; ii) jēlcukuram: - EUR 448,8 par tonnu 2008./2009. tirdzniecības gadā, - EUR 335,2 par tonnu, sākot ar 2009./2010. tirdzniecības gadu. i) un ii) daļā minētās salīdzināmās cenas piemēro Komisijas noteiktās standarta kvalitātes neiepakotam cukuram, kas ir izvests no rūpnīcas, ņemot vērā tirgus un tirdzniecības vidi un to attīstību, īpaši tirdzniecībai atbilstošu kvalitāti baltajam cukuram un jēlcukuram — iznākumu baltajā cukurā. d) Liellopu un teļa gaļas nozarē EUR 2224 par tonnu Komisijas noteiktās standarta kvalitātes vīriešu dzimuma liellopu liemeņu pēc 39. panta 1. punkta a) apakšpunktā noteiktās Kopienas skalas liemeņu šķirošanai. e) Piena un piena produktu nozarē: i) EUR 246,39 par 100 kg sviesta, ii) EUR 174,69 par 100 kg sausā vājpiena. f) Cūkgaļas nozarē EUR 1509,39 par tonnu Komisijas noteiktās standarta kvalitātes cūku liemeņu pēc 39. panta 1. punkta b) apakšpunktā noteiktās Kopienas skalas liemeņu šķirošanai. 2. Padome saskaņā ar Līguma 37. panta 2. punktā noteikto procedūru var mainīt šī panta 1. punktā noteiktās salīdzināmās cenas, ņemot vērā ražošanas un tirgus attīstību. 8. pants Cenu paziņošana cukura tirgū Komisija izveido informācijas sistēmu cukura tirgus cenām, tai skaitā cukura tirgus cenu līmeņu publicēšanas sistēmu. Sistēmas pamatā ir baltā cukura ražotāju vai citu ar cukura tirdzniecību saistītu uzņēmēju iesniegtā informācija. Šī informācija ir konfidenciāla. Komisija nodrošina, ka publicētā informācija neļauj noteikt individuālu uzņēmumu vai uzņēmēju cenas. II IEDAĻA VALSTS INTERVENCE I APAKšIEDAļAVISPāRīGI NOTEIKUMI 9. pants Produkti, kuri ir piemēroti valsts intervencei Valsts intervenci piemēro šādiem produktiem, kuriem piemēro šajā iedaļā izveidotos nosacījumus un turpmākās prasības un nosacījumus, ko izveido Komisija saskaņā ar 40. pantu: a) kviešiem, cietajiem kviešiem, rudziem, miežiem, kukurūzai un sorgo, b) nelobītiem rīsiem, c) jebkādam baltam cukuram vai jēlcukuram, kas ir ražots saskaņā ar kvotām un izgatavots no cukurbietēm vai cukurniedrēm, kuras ievāktas Kopienas teritorijā, d) svaigai vai atdzesētai liellopu un teļa gaļai, uz ko attiecas KN kods 02011000 un kodi no 0201 20 20 līdz 0201 20 50, e) sviestam, kurš ir ražots tieši un vienīgi no pasterizēta krējuma apstiprinātā Kopienas uzņēmumā un kurā piena tauku minimālais saturs ir 82 %, bet maksimālais mitruma saturs ir 16 %, f) visaugstākās kvalitātes sausajam vājpienam, kas ir ražots ar izsmidzināšanas metodi un iegūts apstiprinātā uzņēmumā Kopienā, tieši un vienīgi no vājpiena ar minimālo olbaltumvielu saturu 35,6 % beztauku sausnā. II APAKšIEDAļAIEPIRKšANAS SāKšANA UN PāRTRAUKšANA 10. pants Labība 1. Labības produktiem valsts intervenci veic: a) no 1. augusta līdz 30. aprīlim — Grieķijā, Spānijā, Itālijā un Portugālē, b) no 1. decembra līdz 30. jūnijam — Zviedrijā, c) no 1. novembra līdz 31. maijam — pārējās dalībvalstīs. 2. Gadījumā, ja Zviedrijai noteiktā intervences perioda rezultātā citu dalībvalstu labības produkti tiek izmantoti intervencei Zviedrijā, Komisija pieņem noteikumus, lai labotu šo situāciju. 11. pants Rīsi Nelobītiem rīsiem valsts intervenci veic no 1. aprīļa līdz 31. jūlijam. Tomēr iepirkšanai valsts intervencē ir ierobežojums — 75 000 tonnu noteiktajā laika periodā. 12. pants Cukurs 1. Cukuram valsts intervenci veic visa 2008./2009. un 2009./2010. tirdzniecības gada garumā. Tomēr iepirkšanai valsts intervencē ir ierobežojums — 600 000 tonnu baltā cukura vienā tirdzniecības gadā. 2. Atbilstoši 1. panta noteikumiem uzglabātajam cukuram tirdzniecības gada laikā nevar piemērot nekādus citus uzglabāšanas noteikumus saskaņā ar 29., 49. vai 60. pantu. 13. pants Liellopu un teļa gaļa 1. Komisija sāk valsts intervenci liellopu un teļa gaļai, ja divu secīgu nedēļu laikā vidējā tirgus cena, kas reģistrēta, pamatojoties uz 39. panta b) apakšpunktā noteikto Kopienas skalu, kādā dalībvalstī vai kādas dalībvalsts reģionā nokrītas zem EUR 1560 par tonnu. 2. Komisija pārtrauc valsts intervenci, ja vismaz vienu nedēļu 1. punktā minētie apstākļi vairs nav spēkā. 14. pants Sviests 1. Ja divu secīgu nedēļu laikā sviesta tirgus cena vienā vai vairākās dalībvalstīs ir zemāka nekā 92 % no salīdzināmās cenas, Komisija sāk valsts intervenci sviestam attiecīgajā dalībvalstī vai dalībvalstīs no 1. marta līdz 31. augustam visos gados nemainīgi. 2. Ja sviesta tirgus cena attiecīgajā dalībvalstī vai dalībvalstīs divu secīgu nedēļu laikā ir 92 % no salīdzināmās cenas vai augstāka, Komisija pārtrauc valsts intervenci. Bez tam, ja intervencei piedāvātais produkta daudzums paredzētajā periodā pārsniedz 30 000 tonnu, Komisija var pārtraukt valsts intervenci. Šajā gadījumā iepirkšanu var turpināt veikt Komisijas noteiktā konkursa kārtībā. 3. Komisija paredz sīki izstrādātus noteikumus sviesta tirgus cenu noteikšanai. 15. pants Sausais vājpiens Sausajam vājpienam valsts intervenci veic no 1. marta līdz 31. augustam. Tomēr Komisija var pārtraukt valsts intervenci, ja intervencei piedāvātais produkta daudzums paredzētajā periodā pārsniedz 109 000 tonnu. Šajā gadījumā iepirkšanu var turpināt veikt Komisijas noteiktā konkursa kārtībā. III APAKšIEDAļAINTERVENCES CENA 16. pants Labība Labības cena iepirkšanai intervencē ir vienāda ar salīdzināmo cenu. Tomēr, ja maksātājai aģentūrai piedāvātā produkta kvalitāte atšķiras no standarta kvalitātes, intervences cenu paaugstina vai pazemina. 17. pants Rīsi Rīsu cena iepirkšanai intervencē ir vienāda ar salīdzināmo cenu. Tomēr, ja maksātājai aģentūrai piedāvātā produkta kvalitāte atšķiras no standarta kvalitātes, intervences cenu paaugstina vai pazemina. Bez tam cenas paaugstināšanu un pazemināšanu var noteikt Komisija, lai nodrošinātu produkcijas daudzveidību. 18. pants Cukurs Cukuru iepērk par 80 % no salīdzināmās cenas, kas noteikta nākamajam tirdzniecības gadam attiecībā pret tirdzniecības gadu, kurā tiek izvirzīts piedāvājums. Tomēr, ja maksātājai aģentūrai piedāvātā produkta kvalitāte atšķiras no 7. panta 1. punkta f) apakšpunktā noteiktās standarta kvalitātes, kurai piemēro salīdzināmo cenu, intervences cenu attiecīgi paaugstina vai pazemina. 19. pants Liellopu un teļa gaļa 1. Liellopu un teļa gaļai intervences cenas un intervences pieļaujamos daudzumus konkursa kārtībā nosaka Komisija. Īpašos gadījumos tos var noteikt atsevišķai dalībvalstij vai atsevišķam dalībvalsts reģionam, pamatojoties uz reģistrētajām vidējām tirgus cenām. 2. Drīkst pieņemt tikai tos piedāvājumus, kuri ir vienādi ar vidējo tirgus cenu vai mazāki par to, kas reģistrēta kādā dalībvalstī vai dalībvalsts reģionā un palielināta par summu, kas Komisijai jānosaka, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem. 20. pants Sviests Neskarot 14. panta 2. punktā minēto gadījumu, kad intervences cenu nosaka konkursa kārtībā, sviestu iepērk par 90 % no salīdzināmās cenas. 21. pants Sausais vājpiens Neskarot 15. panta otrajā daļā minēto gadījumu, kad intervences cenu nosaka konkursa kārtībā, sausā vājpiena intervences cena ir vienāda ar salīdzināmo cenu. Tomēr, ja produkta olbaltumvielu saturs ir zemāks par 9. panta f) punktā noteikto minimālo olbaltumvielu saturu 35,6 %, bet nav zemāks par olbaltumvielu saturu beztauku sausnā — 31,4 %, intervences cenu aprēķina, atņemot 1,75 % no salīdzināmās cenas par katru procentu, par kuru olbaltumvielu saturs ir zemāks nekā 35,6 %. IV APAKšIEDAļAINTERVENCES PRODUKTU REALIZāCIJA 22. pants Vispārīgi principi Valsts intervencē iepirkto produktu realizāciju veic, neradot traucējumus tirgū un nodrošinot vienādu pieeju precēm un vienādus noteikumus pircējiem. 23. pants Cukura realizācija Valsts intervencē iepirkto cukuru maksātājas aģentūras var pārdot tikai par tādu cenu, kas ir augstāka nekā attiecīgajā tirdzniecības gadā noteiktā salīdzināmā cena. Tomēr, ievērojot līgumu saistības, kas noslēgti saskaņā ar Līguma 300. pantu, Komisija var izlemt, ka: a) Maksātājas aģentūras var pārdot cukuru par šī panta pirmajā daļā noteikto salīdzināmo cenu vai zemāku par to, ja cukurs ir paredzēts: i) izmantošanai dzīvnieku barībā, ii) eksportam — vai nu bez turpmākas pārstrādes, vai pēc pārstrādes produktos, kas uzskaitīti Līguma I pielikumā, vai precēs, kas uzskaitītas šīs regulas III daļas XVII pielikumā. b) Maksātājām aģentūrām to īpašumā esošais nepārstrādātais cukurs patēriņam cilvēku uzturā Kopienas iekšējā tirgū jādara pieejams labdarības organizācijām, kuras atzinusi attiecīgā dalībvalsts vai Komisija — gadījumos, kad dalībvalsts nav atzinusi nevienu no šīm organizācijām, par cenu, kas ir zemāka nekā pašreizējā salīdzināmā cena, vai nododot tām šo cukuru bez maksas brīvai izplatīšanai atsevišķos ārkārtas palīdzības pasākumos. 24. pants Sadale vistrūcīgākajām personām Kopienā 1. Produkti no intervences rezervēm ir pieejami atsevišķām norīkotām organizācijām, kas izplata pārtiku vistrūcīgākajām personām Kopienā saskaņā ar gada plānu. Izplatīšana ir: a) bezmaksas, b) par cenu, kas nekādā gadījumā nav augstāka par norīkoto organizāciju izmaksām šīs darbības veikšanai. 2. Produktu var mobilizēt Kopienas tirgū, kur: a) tas īslaicīgi nav pieejams Kopienas intervences rezervēs 1. punktā minētā gada plāna īstenošanas laikā, ciktāl nepieciešams plāna īstenošanai vienā vai vairākās dalībvalstīs, b) plāna īstenošana nozīmētu produktu nelielu daudzumu pārvietošanu starp dalībvalstīm, ja intervencē esošie produkti atrodas citā dalībvalstī, nevis tajā, kur šis produkts ir pieprasīts. 3. Attiecīgās dalībvalstis norīko 1. pantā minētās organizācijas un katru gadu paredzētajā laikā paziņo Komisijai, ja tās vēlas piemērot šo shēmu. 4. 1. un 2. punktā minētos produktus norīkotajām organizācijām izsniedz bez maksas. Šo produktu grāmatvedības vērtība ir intervences cena, kam piemēro koeficientu, ja jānošķir dažādas kvalitātes produkti. 5. Neskarot 183. pantu, produktus, kuri izsniegti atbilstīgi šī panta 1. un 2. punktam, finansē ar asignējumiem attiecīgajā budžeta nodaļā Eiropas Kopienu budžeta ELGF. Var izveidot nosacījumus arī, lai segtu produktu transporta izmaksas no intervences centriem un norīkoto organizāciju administratīvās izmaksas šajā pantā aprakstītās shēmas īstenošanai, izņemot jebkādas izmaksas, kas var rasties saņēmējiem 1. un 2. punktā minētās piemērošanas laikā. III IEDAĻAUZGLABĀŠANA PRIVĀTĀS NOLIKTAVĀS I APAKšIEDAļAOBLIGāTAIS ATBALSTS 25. pants Produkti, kas var pretendēt uz atbalstu Atbalstu uzglabāšanai privātās noliktavās piešķir produktiem, kuri atbilst šajā iedaļā minētajiem nosacījumiem un turpmākām prasībām un nosacījumiem, ko pieņem Komisija saskaņā ar 40. pantu: a) Attiecībā uz sviestu: i) krējumam, ii) nesālītam sviestam, kurš ražots no krējuma vai piena apstiprinātā Kopienas uzņēmumā un kura piena tauku minimālais saturs ir 82 %, bet maksimālais mitruma saturs ir 16 %, iii) sālītam sviestam, kurš ražots no krējuma vai piena apstiprinātā Kopienas uzņēmumā un kura piena tauku minimālais saturs ir 80 %, maksimālais mitruma saturs ir 16 %, bet maksimālais sāls saturs ir 2 %; b) Attiecībā uz sieru: i) Grana Padano sieram, kas ir vismaz deviņus mēnešus vecs, ii) Parmigiano Reggiano sieram, kas ir vismaz 15 mēnešus vecs, iii) Provolone sieram, kas ir vismaz trīs mēnešus vecs. 26. pants Nosacījumi un atbalsta līmenis sviestam Sviestu klasificē atbilstoši Komisijas noteiktajām valsts kvalitātes kategorijām un attiecīgi marķē. Atbalsta apjomu nosaka Komisija, ievērojot uzglabāšanas izmaksas un iespējamās svaigā sviesta un rezervju sviesta cenu tendences. Ja, izvedot sviestu no noliktavas, tirgū notikušas negatīvas izmaiņas, kas nebija paredzamas uzglabāšanas sākumā, atbalstu var palielināt. 27. pants Nosacījumi un atbalsta līmenis sieram Sieram maksājamā atbalsta nosacījumus un apjomu nosaka Komisija. Atbalsta apjomu nosaka, ņemot vērā uzglabāšanas izmaksas un iespējamo tirgus cenu tendenci. Maksātāja aģentūra, ko izraudzījusies dalībvalsts, kurā ražo attiecīgos sierus, kas ir tik kvalitatīvi, ka uz tiem var norādīt cilmes vietas nosaukumu, īsteno šī panta pirmajā daļā minētos Komisijas noteiktos pasākumus. II APAKšIEDAļAFAKULTATīVAIS ATBALSTS 28. pants Produkti, kas var pretendēt uz atbalstu 1. Atbalstu uzglabāšanai privātās noliktavās var piešķirt produktiem, kas atbilst šajā iedaļā minētajiem nosacījumiem un turpmākām prasībām un nosacījumiem, ko pieņem Komisija saskaņā ar 40. pantu: a) baltajam cukuram; b) olīveļļai; c) svaigai vai atdzesētai pieaugušu liellopu gaļai, kas ir liemeņu, liemeņu pušu, kompensēto liemeņa ceturtdaļu, priekšējo liemeņa ceturtdaļu vai pakaļējo liemeņa ceturtdaļu formā, kas klasificēti saskaņā ar 39. panta 1. punkta a) apakšpunktā noteikto Kopienas skalu; d) visaugstākās kvalitātes sausajam vājpienam, kas ir iegūts apstiprinātā uzņēmumā Kopienā, tieši un vienīgi no vājpiena; e) ilgi glabājamiem sieriem un sieriem, kuri ražoti no aitas un/vai kazas piena un kurus nogatavina vismaz sešus mēnešus; f) cūkgaļai; g) aitu un kazu gaļai. Komisija var grozīt pirmās daļas c) apakšpunktā minēto produktu sarakstu, ja to pieprasa tirgus situācija. 2. Komisija iepriekš vai konkursa kārtībā nosaka atbalstu 1. punktā minētajai uzglabāšanai privātās noliktavās. 29. pants Atbalsta piešķiršanas nosacījumi baltajam cukuram 1. Ja vidējā Kopienā reģistrētā cena baltajam cukuram reprezentatīvā laika posmā ir un, visticamāk, saglabāsies mazāka par salīdzināmo cenu, tad, ņemot vērā situāciju tirgū, Komisija var izlemt piešķirt atbalstu baltā cukura uzglabāšanai privātās noliktavās uzņēmumiem, kuriem ir piešķirta cukura kvota. 2. Cukuram, kas ir uzglabāts saskaņā ar 1. panta noteikumiem attiecīgajā tirdzniecības gadā, nevar piemērot nekādus citus 12., 49. un 60. pantā minētos uzglabāšanas pasākumus. 30. pants Atbalsta piešķiršanas nosacījumi olīveļļai Komisija var izlemt pilnvarot dalībvalstu apstiprinātas iestādes, kas nodrošina pietiekamas garantijas, slēgt līgumus par pārdodamās olīveļļas uzglabāšanu nopietnu tirgus traucējumu gadījumā atsevišķos Kopienas reģionos, tostarp, ja vidējā reģistrētā tirgus cena reprezentatīvā laika posmā ir zemāka nekā: a) EUR 1779 par tonnu neapstrādātas augstākā labuma olīveļļas, b) EUR 1710 par tonnu neapstrādātas olīveļļas, c) EUR 1524 par tonnu spīdīgās olīveļļas, kurā brīvo skābju daudzums ir divi grādi, par katru papildus skābuma grādu samazinot minēto summu par 36,70 EUR tonnā. 31. pants Atbalsta piešķiršanas nosacījumi liellopu un teļa gaļas nozares produktiem Ja vidējā tirgus cena Kopienā, kas reģistrēta, pamatojoties uz 39. panta 1. punkta a) apakšpunktā noteikto Kopienas skalu, ir un, visticamāk, saglabāsies zemāka nekā 103 % no salīdzināmās cenas, Komisija var izlemt piešķirt atbalstu uzglabāšanai privātās noliktavās. 32. pants Atbalsta piešķiršanas nosacījumi sausajam vājpienam Komisija var izlemt piešķirt atbalstu uzglabāšanai privātās noliktavās, jo īpaši, ja produktu cenu un rezervju tendences norāda uz nopietnu tirgus nelīdzsvarotību, no kuras var izvairīties vai kuru var samazināt ar sezonālu uzglabāšanu. 33. pants Atbalsta piešķiršanas nosacījumi sieram 1. Ja 28. panta 1. punkta e) apakšpunktā minēto sieru cenu un rezervju izmaiņu tendences uzrāda nopietnu tirgus nelīdzsvarotību, no kuras var izvairīties vai kuru var samazināt ar sezonālu uzglabāšanu, Komisija var izlemt piešķirt atbalstu uzglabāšanai privātās noliktavās. 2. Ja laikā, kad beidzas glabāšanas līgums, noliktavās esošo sieru tirgus cenas ir augstākas par cenām, kas dominēja līguma parakstīšanas laikā, Komisija var pieņemt lēmumu attiecīgi koriģēt atbalsta summu. 34. pants Atbalsta piešķiršanas nosacījumi cūkgaļai 1. Ja cūku liemeņu vidējā cena Kopienas tirgū, kas noteikta, ņemot vērā cenas katrā dalībvalstī Kopienai raksturīgos tirgos, un novērtēta ar koeficientu, kas parāda katras dalībvalsts cūku ganāmpulka relatīvo lielumu, ir un, domājams, paliks vismaz 103 % no salīdzināmās cenas, Komisija var izlemt piešķirt atbalstu uzglabāšanai privātās noliktavās. 2. Komisija izveido 1. punktā minēto Kopienas raksturīgo tirgu sarakstu. 35. pants Atbalsta piešķiršanas nosacījumi aitu un kazu gaļai Komisija var izlemt piešķirt atbalstu uzglabāšanai privātās noliktavās, ja aitu un kazu gaļas nozarē ir īpaši sarežģīta tirgus situācija vienā vai vairākās šādās kotācijas zonās: a) Lielbritānijā, b) Ziemeļīrijā, c) atsevišķi ņemtā jebkurā dalībvalstī, izņemot Apvienoto Karalisti. IV IEDAĻA KOPĪGI NOTEIKUMI 36. PANTS Uzglabāšanas noteikumi 1. Maksātājas aģentūras nevar uzglabāt iepirktos produktus ārpus tās dalībvalsts teritorijas, kuras jurisdikcijā tās atrodas, ja vien tās nav ieguvušas iepriekšēju Komisijas atļauju. Šajā pantā Beļģijas un Luksemburgas teritorijas tiek uzskatītas par vienu dalībvalsti. 2. Atļauju piešķir, ja uzglabāšana ir nepieciešama un ņemot vērā šādus faktorus: a) uzglabāšanas iespējas un prasības dalībvalstī, kuras jurisdikcijā atrodas maksātāja aģentūra, un citās dalībvalstīs, b) jebkuras papildu izmaksas, ko rada uzglabāšana dalībvalstī, kuras jurisdikcijā atrodas attiecīgā maksātāja aģentūra, un transportēšana. 3. Atļauju uzglabāšanai trešā valstī piešķir tikai, ja, pamatojoties uz 2. punktā noteiktajiem kritērijiem, uzglabāšana citā dalībvalstī rada ievērojamas grūtības. 4. 2. punkta a) apakšpunktā minēto informāciju iegūst, konsultējoties ar visām dalībvalstīm. 5. Jebkādi muitas nodokļi un citas piešķiramās vai maksājamās summas saistībā ar kopējo lauksaimniecības politiku neattiecas uz šādiem produktiem: a) kas ir transportēti pēc atļaujas saņemšanas saskaņā ar 1., 2. un 3. punktu, b) pārvesti no vienas maksātājas aģentūras uz otru. 6. Jebkura maksātāja aģentūra, kas izmanto saskaņā ar 1., 2. un 3. punktu piešķirto atļauju, ir atbildīga arī par produktiem, kas tiek uzglabāti ārpus tās valsts teritorijas, kuras jurisdikcijā tā atrodas. 7. Ja produkti, ko maksātāja aģentūra tur ārpus dalībvalsts teritorijas, kuras jurisdikcijā tā atrodas, netiek atgriezti dalībvalstī, tos realizē par cenām un pēc noteikumiem, ko nosaka vai kas jānosaka glabāšanas vietā. 37. pants Konkursa kārtības noteikumi Konkursa kārtība nodrošina vienlīdzīgu pieeju visām ieinteresētajām personām. Atlasot piedāvājumus, priekšroku dod tiem konkursantiem, kas ir vislabvēlīgākie Kopienai. Jebkurā gadījumā līguma piešķiršana obligāti neseko. 38. pants Intervences centri 1. Komisija nozīmē intervences centrus, kuros var uzglabāt valsts intervencē iepirktos labības un rīsu nozares produktus, kā arī piemērot nosacījumus. Labības nozares produktiem Komisija var nozīmēt intervences centrus katram labības veidam. 2. Izveidojot intervences centru sarakstu, Komisija īpaši ņem vērā šādus faktorus: a) telpu atbilstība konkrētajiem produktiem, b) pietiekama platība un tehniskais aprīkojums, c) ērti piebraucama vieta. 39. pants Liemeņu klasifikācija 1. Komisija izveido Kopienas skalas liemeņu klasificēšanai, tai skaitā noteikumus, pēc kuriem dalībvalstis veic paziņošanu par atsevišķu produktu cenām, šādās nozarēs: a) liellopu un teļa gaļas nozarē — attiecībā uz pieaugušiem liellopiem, b) cūkgaļas nozarē, c) aitu un kazu gaļas nozarē. 2. Izveidojot 1. punktā minētās Kopienas skalas, Komisija vadās galvenokārt pēc šādiem kritērijiem: a) pieaugušu liellopu liemeņus pēc skalas klasificē, ņemot vērā to uzbūvi un tauku slāni, pēc kā iedala liemeņus klasēs, un klasificētos liemeņus identificē; b) cūku liemeņus pēc skalas klasificē, ņemot vērā to liesās gaļas satura attiecībā pret svaru, nosaka liesās gaļas saturu procentos, pamatojoties uz objektīvu mērījumu, pēc kā iedala liemeņus klasēs, un klasificētos liemeņus identificē; c) aitu un kazu liemeņus pēc skalas klasificē, ņemot vērā to uzbūvi un tauku slāni, pēc kā iedala liemeņus klasēs, un klasificētos liemeņus identificē. Vilnas jēru liemeņiem izmanto citus kritērijus — svaru, gaļas nokrāsu un tauku nokrāsu. 40. pants Īstenošanas noteikumi Neskarot šajā nodaļā Komisijai piešķirtās īpašās pilnvaras, Komisija pieņem sīki izstrādātus noteikumus šīs nodaļas īstenošanai, kas īpaši attiecas uz: a) prasībām un noteikumiem produktiem, ko iepērk valsts intervencē atbilstoši 9. pantam vai kam piešķir valsts atbalstu uzglabāšanai privātās noliktavās atbilstoši 25. un 28. pantam, īpaši attiecībā uz kvalitāti, kvalitāšu grupām, kvalitātes šķirām, produktu kategorijām, daudzumu, iepakojumu, tai skaitā marķējumu, maksimālo vecumu, saglabāšanu, produktu veidu, piegādes posmu, uz kuru attiecas intervences cena, un uzglabāšanas ilgumu privātā noliktavā; b) cenu paaugstinājumu un pazeminājumu skalu vajadzības gadījumā; c) procedūrām un noteikumiem, kas jāievēro maksātājām aģentūrām un piešķirot palīdzību uzglabāšanai privātās noliktavās, īpaši attiecībā uz: i) līgumu noslēgšanu un līgumu saturu, ii) uzglabāšanas ilgumu privātās noliktavās un noteikumiem, kad šo līgumā noteikto laiku var saīsināt vai pagarināt, iii) noteikumiem, pēc kuriem produktus, kas atrodas uzglabāšanā privātās noliktavās, var pārdot vai realizēt, iv) dalībvalsti, kurā var iesniegt pieprasījumu uzglabāšanai privātās noliktavās; d) realizācijas noteikumiem produktiem, kas iepirkti valsts intervencē, īpaši attiecībā uz pārdošanas cenām, nosacījumiem izlaišanai no noliktavas un, ja nepieciešams, šo produktu tālāku izmantošanu un galamērķi, veicamajām pārbaudēm un iespējamo drošības sistēmas piemērošanu; e) 24. panta 1. punktā minētā gada plāna izveidošanu; f) 24. panta 2. punktā minētās Kopienas tirgus mobilizācijas nosacījumus; g) noteikumus 36. pantā minētajām atļaujām, tai skaitā īpašas nepieciešamības gadījumā — atbrīvojumus tirdzniecības noteikumos; h) noteikumus kārtībai, ja tiek izmantots konkurss; i) 38. pantā minēto intervences centru norīkošanas noteikumus. II NODAļA ĪPAšI INTERVENCES PASāKUMI I IEDAĻA ĀRKĀRTAS TIRGUS ATBALSTA PASĀKUMI 41. PANTS Dzīvnieku slimības 1. Komisija var veikt ārkārtas atbalsta pasākumus slimību skartajā tirgū, lai ņemtu vērā tirdzniecības aizliegumus Kopienā un ar trešām valstīm, kas izveidoti, īstenojot dzīvnieku slimību apkarošanas pasākumus. Šī panta pirmajā daļā minētos pasākumus piemēro šādās nozarēs: a) liellopu un teļa gaļas nozarē, b) piena un piena produktu nozarē, c) cūkgaļas nozarē, d) aitu un kazu gaļas nozarē, e) olu nozarē, f) mājputnu gaļas nozarē. 2. 1. punkta pirmajā daļā minētos pasākumus veic pēc attiecīgās dalībvalsts pieprasījuma. Tos var veikt tikai tad, ja attiecīgās dalībvalstis ir veikušas veselības un veterināros pasākumus, lai ātri likvidētu slimību un tikai tādā apjomā un tik ilgi, cik noteikti nepieciešams, lai atbalstītu attiecīgo tirgu. 42. pants Patērētāju uzticības zaudēšana Attiecībā uz mājputnu gaļu un olām Komisija var pieņemt ārkārtas pasākumus tirgus atbalstīšanai, lai novērstu nopietnus tirgus traucējumus, ko izraisījusi patērētāju uzticības zaudēšana saistībā ar sabiedrības veselības vai dzīvnieku veselības risku. Šos pasākumus veic pēc attiecīgo dalībvalstu pieprasījuma. 43. pants Finansējums 1. 41. un 42. pantā minētajiem ārkārtas pasākumiem Kopiena piešķir līdzfinansējumu 50 % apmērā no dalībvalstu izdevumiem. Tomēr liellopu un teļa gaļas, piena un piena produktu un aitu un kazu gaļas nozarēs Kopiena piešķir līdzfinansējumu 60 % apmērā no šiem izdevumiem, ja tiek apkarota mutes un nagu sērga. 2. Dalībvalstis nodrošina, lai ražotāju ieguldījumi dalībvalstu izdevumos neradītu izmaiņas konkurencē starp ražotājiem dažādās dalībvalstīs. 3. Līguma 87., 88. un 89. pantu nepiemēro dalībvalstu finanšu ieguldījumiem 41. un 42. pantā minētajos ārkārtas pasākumos. II IEDAĻAPASĀKUMI LABĪBAS UN RĪSU NOZARĒS 44. PANTS Īpaši tirgus pasākumi labības nozarē 1. Komisija var veikt īpašus intervences pasākumus labības nozarē, ja tas nepieciešams atbilstoši tirgus situācijai. 2. Komisija nosaka īpašo intervences pasākumu veidu un piemērošanu, kā arī pārdošanas nosacījumus un procedūras vai jebkurus citus to produktu realizācijas veidus, uz kuriem attiecas šādi pasākumi. 45. pants Īpaši tirgus pasākumi rīsu nozarē 1. Komisija var veikt īpašus pasākumus, lai: a) novērstu valsts intervences visaptverošu piemērošanu rīsu nozarē saskaņā ar šīs daļas I nodaļas II iedaļas noteikumiem atsevišķos Kopienas reģionos; b) kompensētu nelobītu rīsu trūkumu pēc dabas katastrofām. 2. Komisija paredz sīki izstrādātus noteikumus šī panta īstenošanai. III IEDAĻAPASĀKUMI CUKURA NOZARĒ 46. PANTS Minimālā biešu cena 1. Minimālā kvotas cukurbiešu cena ir: a) EUR 27,83 par tonnu 2008./2009. tirdzniecības gadā, b) EUR 26,29 par tonnu, sākot ar 2009./2010. tirdzniecības gadu. 2. Minimālā cena, kas minēta 1. punktā, attiecas uz cukurbietēm ar pienācīgi labu un tirdzniecības prasībām atbilstošu kvalitāti, ko nosaka Komisija, un ar 16 % cukura saturu pieņemšanas punktā. Nosakot pirmajā daļā minēto cukurbiešu kvalitāti, Komisija ņem vērā tirgus un tirdzniecības vidi un to attīstību, un jo īpaši tirdzniecībai atbilstošās kvalitātes īpašības. 3. Cukura ražošanas uzņēmumi, kuri iepērk kvotas cukurbietes, kas ir piemērotas pārstrādei cukurā un paredzētas pārstrādei kvotas cukurā, maksā vismaz minimālo cenu, ko koriģē, šo cenu paaugstinot vai pazeminot, lai ņemtu vērā atkāpes no standarta kvalitātes. Šī punkta pirmajā daļā minētos cenu paaugstinājumus un pazeminājumus piemēro saskaņā ar īstenošanas noteikumiem, kas jāparedz Komisijai. 4. Attiecībā uz cukurbiešu daudzumiem, kas atbilst rūpnieciskā cukura vai pārpalikuma cukura daudzumiem, kam piemēro 61. pantā paredzēto papildu nodevu, attiecīgais cukura ražošanas uzņēmums koriģē pirkuma cenu tā, lai šī cena būtu vismaz vienāda ar kvotas cukurbiešu minimālo cenu. 47. pants Starpnozaru nolīgumi 1. Nozares nolīgumi un piegādes līgumi atbilst 3. punkta prasībām un iepirkuma noteikumiem, ko izveido Komisija, jo īpaši attiecībā uz nosacījumiem, ar ko reglamentē cukurbiešu pirkšanu, piegādi, pārņemšanu un samaksu par tām. 2. Cukurbiešu un cukurniedru iepirkšanas noteikumus reglamentē ar nozares nolīgumiem, kas noslēgti sta