Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai, Reģionu Komitejai UN Eiropas Centrālajai Bankai - Valsts finanses EMS 2007. gadā SIP preventīvās daļas efektivitātes nodrošināšana {SEC(2007) 776} /* COM/2007/0316 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 13.6.2007 COM(2007) 316 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI, REĢIONU KOMITEJAI UN EIROPAS CENTRĀLAJAI BANKAI Valsts finanses EMS 2007. gadā SIP preventīvās daļas efektivitātes nodrošināšana {SEC(2007) 776} I. IEVADS Ekonomikas un budžeta politikas pārraudzība un koordinēšana dalībvalstīs ir viena no EK Līguma prasībām. Stabilitātes un izaugsmes pakts (SIP) no šiem Līguma noteikumiem ir izveidojis kopīgi pieņemtu noteikumu, principu un procedūru kopumu, kas veicina budžeta politikas pārraudzību un koordinēšanu ES dalībvalstīs. SIP ir preventīvā un korektīvā daļa. Tā darbība ir atkarīga no tā, vai deficīts ir vai nav uzskatāms par pārmērīgu. Pirmajā gadījumā pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra paredz iepriekš noteiktas kodificētas korektīvas darbības, ieteikumus un sankcijas, kas nodrošina tās preventīvo funkciju. SIP preventīvās daļas, kuras mērķi ir novērst pārmērīga deficīta rašanos un nodrošināt fiskālo un ekonomikas koordināciju Eiropas Savienībā, darbība ir atšķirīga. Lai gan preventīvā daļa tāpat kā korektīvā daļa ir balstīta uz skaitlisko normu un procesuālo noteikumu kopumu, pārsvarā tā ir orientēta uz vidēja termiņa plānošanu, dalībvalstu savstarpēju atbalstu un spiedienu, kā arī uz paraugprakses apmaiņu. Tās efektīvai darbībai ir nepieciešama vienota izpratne par problēmām, kas saistītas ar ekonomikas un fiskālo politiku Eiropas Savienībā, un stingra politiska apņemšanās tās risināt. Gan Komisija, gan Padome kā vienu no galvenajiem 2005. gada SIP reformas mērķiem bija noteikušas Pakta preventīvās dimensijas stiprināšanu. Šā mērķa sasniegšanai tika uzlabots noteikumu ekonomiskais pamatojums un veicināti politiskie mehānismi, kas rada iespējas ekonomikas attīstības automātiskai stabilizēšanai, nodrošina valsts finanšu ilgtspējību un uzlabo to kvalitāti un efektivitāti. Pārskatītajā SIP vairs nav paredzēts, ka dalībvalstīm vidējā termiņā jāsasniedz vienots mērķis — tuvu līdzsvarotam budžeta stāvoklim. Vidēja termiņa mērķus (VTM) dalībvalstīm tagad nosaka diferencētāk, ņemot vērā katras valsts specifiskos apstākļus. Ar SIP reformu tika ieviesti noteikumi, kas nodrošina konjunktūras ciklā konsekventu fiskālo politiku un fiskālās konsolidācijas turpināšanu arī pārmērīga deficīta novēršanai sekojošajos gados. Dalībvalstīm, kas pievienojušās euro zonai vai iesaistījušās valūtas kursa mehānismā (VKM II), ir noteikts īpašs kritērijs, proti, strukturāla budžeta korekcija 0,5 % apmērā no IKP. Visbeidzot, ar reformu tika novērsti iespējamie šķēršļi strukturālu reformu īstenošanai un pievērsta lielāka uzmanība parāda stāvoklim un budžeta uzraudzības ilgtspējībai. Šajā paziņojumā ir sniegts pārskats par aktualitātēm budžeta jomā un par ES finanšu sistēmas darbību. Tajā uzsvērta pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras veiksmīgā īstenošana, norādot arī uz dažām novirzēm no SIP preventīvās daļas noteikumiem. Tagad, kad vairums ES valstu ir nesen novērsušas vai drīzumā novērsīs pārmērīgu budžeta deficītu, tām jāizmanto šobrīd labvēlīgie cikliskie nosacījumi, lai pēc iespējas straujāk virzītos uz vidējā termiņa mērķa sasniegšanu. Tāpēc ir efektīvi jāpiemēro pārskatītie SIP noteikumi un jāturpina izstrādāt daži no 2005. gada SIP reformas aspektiem. Šajā nolūkā paziņojumā ir izklāstīti konkrēti ierosinājumi, kas balstīti uz ES valstu labākajām praksēm. Šie ierosinājumi pilnībā atbilst 2005. gada SIP reformas politiskās vienošanās garam un ir īstenojami atbilstīgi spēkā esošajiem tiesību aktiem. To mērķis ir stiprināt stabilitātes un konverģences programmu vidēja termiņa mērķu ticamību un dalībvalstu atbildību par tiem. Saskaņā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai tiek ierosināts skatīt fiskālās politikas uzraudzību plašākā ekonomiskajā perspektīvā. II. NESENā BUDžETA SITUāCIJAS ATTīSTīBA LIECINA PAR TO, KA NEPIECIEšAMI PASāKUMI SIP PREVENTīVāS DAļAS EFEKTīVAS DARBīBAS NODROšINāšANAI Valsts finanšu situācija turpina uzlaboties 2006. gadā budžeta situācija ES un euro zonā turpināja uzlaboties. Labvēlīgajos ekonomiskajos apstākļos (Eiropas Savienībā faktiskais IKP 2006. gadā sasniedza 3,0 % salīdzinājumā ar 1,7 % 2005. gadā) valsts deficīts no 2,4 % 2005. gadā bija samazinājies līdz 1,7 % 2006. gadā. Parāda attiecība bija samazinājusies pirmo reizi kopš 2002. gada gan ES, gan euro zonā. Turklāt otro gadu pēc kārtas vispārējās budžeta situācijas uzlabošanos iezīmēja būtisks strukturālā deficīta (valsts deficīts, kas aprēķināts, neņemot vērā cikliskos faktorus un vienreizējus un pagaidu pasākumus) samazinājums — par 0,9 procentu punktiem no IKP. Saskaņā ar Komisijas aplēsēm ES strukturālais deficīts, kas 2004. gadā bija gandrīz 3 %, 2006. gadā bija samazinājies līdz mazāk nekā 1½% no IKP. Valsts deficīta samazināšanās 2006. gadā galvenokārt bija saistīta ar pozitīvajiem pārsteigumiem nodokļu ieņēmumu jomā. Valsts ieņēmumu negaidīti lielais pieaugums veicināja valsts budžeta bilances uzlabošanos par aptuveni vienu procentu punktu no IKP salīdzinājumā ar rādītājiem, kas bija prognozēti dalībvalstu stabilitātes un konverģences programmās 2005. gada novembra beigās. Tomēr pa šo laiku vairākās ES dalībvalstīs arī valsts izdevumi ir pieauguši straujāk nekā plānots. Šādas tendences liek šaubīties par to, vai šobrīd notiekošā valsts finanšu situācijas uzlabošanās būs noturīga. Jācenšas neatkārtot pagātnes kļūdas Fiskālās korekcijas atšķirības, kas tika konstatētas salīdzinājumā ar plānoto, liek secināt, ka dažos gadījumos neplānoti, iespējams, pagaidu rakstura nodokļu ieņēmumi tikuši daļēji izmantoti valsts izdevumu pieauguma finansēšanai. Tas rada bažas par pagātnē pieļauto politisko kļūdu iespējamo atkārtošanu. Pašreizējā situācija, kam raksturīga strauja ekonomiskā izaugsme un pozitīvi pārsteigumi nodokļu ieņēmumu jomā, ir ļoti līdzīga situācijai desmitgades mijā, kad šīs politiskās kļūdas tika pieļautas. 1999.-2001. gadā vairākas dalībvalstis palaida garām izdevību izmantot labvēlīgos ekonomikas apstākļus, lai atveseļotu valsts finanses. Tādējādi, pasliktinoties konjunktūrai, tās nonāca nepatīkamā situācijā. Šodien ekonomisti un politikas veidotāji ir vienisprātis, ka iemesls grūtībām, kas radās saistībā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu desmitgades pirmajā pusē, bija neatbilstīga fiskālā rīcība ekonomiski labvēlīgajos laikos. Tā kā vairums ES dalībvalstu ir (vai drīzumā būs) novērsušas pārmērīgu deficītu, ir ļoti būtiski saglabāt fiskālās konsolidācijas dinamiku arī šābrīža cikliskās augšupejas apstākļos. Ekonomiskā uzplaukuma sniegtās iespējas ES valstīm jāizmanto, lai nostabilizētu valsts parāda attiecības samazināšanās tendenci. Jaunākās attīstības tendences liecina par to, ka preventīvajai daļai būtu jādarbojas labāk Savā pirmajā SIP reformas novērtējumā Komisija pirms gada konstatēja, ka reforma ir uzlabojusi pārmērīga deficīta novēršanas procedūras darbību. Jaunākās attīstības tendences šo vērtējumu apstiprina. Valstis ar pārmērīgu deficītu ir pienācīgi ievērojušas pārskatītajā SIP noteiktos termiņus pārmērīga deficīta novēršanai un veikušas ievērojamus strukturālus uzlabojumus, lai novērstu pārmērīgu deficītu. Vidēji 2006. gadā tās ir uzlabojušas strukturālo valsts bilanci par aptuveni 1 procentu punktu no IKP. Šo valstu budžeta plāni kopumā atbilst mērķim novērst pārmērīgu deficītu Padomes noteiktajā termiņā. 2004. gadā desmit dalībvalstu budžeta deficīts pārsniedza 3 % no IKP, bet saskaņā ar jaunākajām stabilitātes un konverģences programmām 2008. gadā šādā situācijā atradīsies tikai Ungārija un Čehija. Tomēr bažas attiecībā uz SIP preventīvās daļas darbību vēl joprojām pastāv. To apstiprina gan atskats pagātnē, gan nākotnes prognozes. 2006. gadā dažu valstu vidēja termiņa mērķi vēl nesasniegušo valstu fiskālās konsolidācijas rezultāti bija nepietiekami, ņemot vērā ciklisko apstākļu uzlabojumu. Arī budžeta plāni lika mazliet vilties. Vairākās euro zonas valstīs un VKM II valstīs pretēji Padomes nesenajam ieteikumam[1]un neraugoties uz labvēlīgajiem ekonomikas apstākļiem[2], plānotais strukturālās bilances uzlabojums 2007. un turpmākajos gados nesasniedz pārskatītajā SIP noteikto atsauces vērtību 0,5 % no IKP. Saskaņā ar Komisijas pavasara ekonomikas prognozēm, kas balstītas uz pieņēmumu, ka politika paliek nemainīga, 2008. gadā — pēc tam, kad ekonomiskā izaugsme divus gadus pēc kārtas būs pārsniegusi līdzšinējās tendences, — savu vidēja termiņa mērķi būs sasniegušas tikai desmit no divdesmit septiņām ES dalībvalstīm. III. PREVENTīVāS DAļAS STIPRINāšANA, LAI NODROšINāTU VIRZīBU UZ ILGTSPēJīGāM VALSTS FINANSēM SIP preventīvā daļa ir balstīta uz dalībvalstu finanšu regulāru kontroli un uzraudzību. Šim nolūkam ES dalībvalstis ik gadu iesniedz stabilitātes un konverģences programmas, kurās tās sniedz informāciju par turpmākajos trīs vai četros gados plānoto budžeta stāvokli. Dalībvalstis, kuras vēl nav sasniegušas savu vidēja termiņa mērķi (VTM), savās stabilitātes un konverģences programmās sniedz ziņas par šā mērķa sasniegšanai veikto korekciju. Šīs programmas vērtē Komisija, un Padome par katru no tām sniedz atzinumu. Kā norādīts iepriekš, dalībvalstu stabilitātes un konverģences programmās iekļautie plāni ne vienmēr atbilst SIP preventīvajai daļai; jo īpaši tas attiecas uz ikgadējo korekciju. Turklāt vairākām ES dalībvalstīm pagātnē ir bijušas grūtības sasniegt savus daudzgadu budžeta mērķus. Šīs grūtības jo īpaši radīja atkārtota plānoto izdevumu pārsniegšana[3]. Par uzlabojumu, kas pēdējos divos gados vērojams attiecībā uz budžeta bilances mērķu sasniegšanu, lielā mērā jāpateicas pozitīvajiem pārsteigumiem valsts ieņēmumu jomā. Tāpēc šajā sadaļā ir izklāstīti vairāki konkrēti uz ES valstu labākajām praksēm balstīti ierosinājumi SIP preventīvās daļas darbības uzlabošanai. Šie ierosinājumi ir īstenojami saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem un atbilst 2005. gada SIP reformas garam. Tie attiecas uz četrām galvenajām tēmām: (i) fiskālās politikas jautājumu skatīšana plašākā ekonomikas perspektīvā; (ii) Jāpalielina dalībvalstu atbildība par to stabilitātes un konverģences programmās noteiktajiem vidēja termiņa mērķiem; (iii) stabilitātes un konverģences programmu vidēja termiņa mērķu ticamības un pamatotības palielināšana; (iv) ilgtspējīga fiskālā stāvokļa sasniegšana vidējā termiņā. Fiskālās politikas jautājumu skatīšana plašākā ekonomikas perspektīvā Izpratne par stabilas fiskālās politikas sniegtajiem labumiem palielinātos, ja fiskālā uzraudzība tiktu skatīta plašākā ekonomikas perspektīvā — atbilstīgi atjaunotajai Lisabonas stratēģijai izaugsmei un nodarbinātībai. Būtu skaidrāk jānorāda, kā vidēja termiņa budžeta plāni ietekmēs finanšu stabilitāti makroekonomikas līmenī un kā izdevumu un nodokļu apjomā un struktūrā plānotās izmaiņas, kā arī citi ekonomikas politikas pasākumi spēs radīt pareizās prioritātes, veicināt jauninājumu ieviešanu un konkurenci, kā arī privātos ieguldījumus un nodarbinātības līmeņa pieaugumu. Lai sekmētu ES dalībvalstu spēcīgu, stabilu un ilgtspējīgu ekonomisko izaugsmi, kas veicina nodarbinātības kāpumu, vērtējot fiskālās politikas tendences SIP preventīvās daļas kontekstā, lielākā mērā būtu jāņem vērā konkrētās valsts kopējais makroekonomiskais stāvoklis un budžeta stratēģijas kvalitāte un struktūra. Īpaša vērība jāveltī ar iekšējo un ārējo nelīdzsvarotību, inflāciju un konkurenci saistītajiem riskiem, neaizmirstot to, ka noteiktu pasākumu ietekme euro zonas valstīs var būt atšķirīga nekā valstīs, kas nepieder pie euro zonas. Piemēram, euro zonā liela nozīme ir faktiskā maiņas kursa korekcijām, savukārt konverģences valstu gadījumā lielāka uzmanība varētu būt jāveltī tam, kādā mērā finanšu politika veicina ilgtspējīgu ekonomikas iedzīšanas procesu. Novērtējot dalībvalstu stabilitātes un konverģences programmu vidēja termiņa budžeta plānus, būtu sistemātiskāk jādiskutē par valsts izdevumu kvalitāti un lietderību, kā arī par to, kā tie veicina potenciālo pieaugumu. Nepietiekami valsts resursi kombinācijā ar izdevumiem, kas rodas saistībā ar sabiedrības novecošanos un nodokļu konkurences palielināšanos, ir radījuši situāciju, kurā pat vēl vairāk nekā pagātnē ir nepieciešams sadalīt valsts resursus atbilstoši prioritātēm un izmantot tos efektīvi, ņemot vērā ieteikumus, ko Padome sniegusi konkrētai valstij, pamatojoties uz Integrētajām nodarbinātības un izaugsmes pamatnostādnēm. Ja stabilitātes un konverģences programmās un to novērtējumā tiktu nepārprotami uzsvērta strukturālo reformu vidēja termiņa ietekme un ar to saistītās nozīmīgās izmaiņas valsts izdevumu un nodokļu apjomā un struktūrā, šīs reformas tiktu labāk akceptētas un palielinātos izpratne par to ietekmi vispārējās stratēģijas ietvaros. Tāpēc stabilitātes un konverģences programmās ir jābūt iekļautai sistemātiskai informācijai par tiešajām budžeta izmaksām vai ietaupījumiem, kas saistīti ar galvenajiem valsts reformu programmās paredzētajiem pasākumiem. 1. ierosinājums. Lai nodrošinātu ilgtspējīga budžeta stāvokļa sasniegšanu pēc iespējas īsākā laikā un vienlaikus palielinātu budžeta politikas labvēlīgo ietekmi uz izaugsmi un nodarbinātību, stabilitātes un konverģences programmās, kā arī Komisijas veiktajos šo programmu novērtējumos lielāka vērība būtu jāveltī valsts finanšu kvalitātei un efektivitātei. Dalībvalstis varētu sniegt konkrētākas norādes par savas politikas mērķiem attiecībā uz valsts izdevumu un nodokļu strukturālām izmaiņām un/vai efektivitāti, kā arī par sagaidāmo pozitīvo ietekmi uz izaugsmi un nodarbinātību. Šajā sakarā tās varētu arī skaidrāk norādīt saikni ar valsts reformu programmām, kas izstrādātas saskaņā ar Lisabonas stratēģiju. Lai darītu iespējamu labākās prakses apmaiņu, dalībvalstis varētu sniegt arī informāciju par budžeta iestāžu veiktajām reformām ar mērķi uzlabot valsts finanšu kvalitāti un efektivitāti, piemēram, par efektīvām budžeta veidošanas metodēm vai jaunām fiskālajām tiesību normām, kas rada iespēju pārdalīt izdevumus atkarībā no prioritātēm. 2. ierosinājums. Novērtējot valsts finanšu politiku, pašas dalībvalstis un Komisija varētu lielākā mērā ņemt vērā attiecīgās valsts kopējo makroekonomikas situāciju. Īpaša vērība jāpievērš ārējām svārstībām, inflācijai un konkurētspējai. Tas nodrošinātu euro zonas pareizu darbību un iekšējās korekcijas, bet konverģences valstīs tiktu veicināts ilgtspējīgs ekonomikas iedzīšanas process. Visaptverošāks ekonomikas novērtējums palīdzētu noteikt, vai ekonomikas situācija ir labvēlīga un kāda ir fiskālās politikas ietekme. Jāpalielina dalībvalstu atbildība par to stabilitātes un konverģences programmās noteiktajiem vidēja termiņa mērķiem 2005. gada SIP reforma ir veicinājusi būtisku virzību uz valstu atbildības palielināšanu ES fiskālo tiesību normu kontekstā. Svarīgi pasākumi šā mērķa sasniegšanai bija budžeta noteikumu ekonomiskā pamatojuma palielināšana un katrai valstij konkrētu vidēja termiņa budžeta mērķu ieviešana. Saistībā ar 2005. gada SIP reformu Padome arī aicināja dalībvalstu valdības iesniegt savu valstu parlamentiem stabilitātes un konverģences programmas un Padomes atzinumus par tām. Šajā ziņā pēdējo divu gadu laikā ir panākta tikai neliela virzība. Komisijas nesen veiktā pētījuma rezultāti liecina par to, ka stabilitātes un konverģences programmu vidēja termiņa budžeta mērķi nav pietiekamā mērā balstīti uz politisku apņemšanos valstu līmenī. Tikai dažās ES valstīs par šīm programmām notiek balsošana, vai arī tās izstrādā, pamatojoties uz valsts parlamenta pieņemtu dokumentu. Turklāt, lai gan stabilitātes un konverģences programmās iekļauj visas valsts budžeta plānu, dažos gadījumos pirms mērķu noteikšanas starp dažādiem valdības sektoriem nenotiek nekāda iepriekšēja saskaņošana, vai arī tā notiek nepietiekamā mērā. Rezultātā saikne starp ES dalībvalstu stabilitātes un konverģences programmās iekļautajiem daudzgadu budžeta plāniem un turpmāko gadu budžeta izstrādi mēdz būt samērā vāja. Dažos gadījumos programmās iekļautie budžeta plāni ir tikai orientējoši un praktiski netiek ņemti vērā turpmāko gadu budžeta izstrādē. Rezultātā rodas nepieciešamība veikt apjomīgas korekcijas, lai nodrošinātu atbilstību starp stabilitātes un konverģences programmās iekļautajiem budžeta plāniem un turpmāko gadu budžetiem. Kopumā šobrīd jāsecina, ka pastāv būtiska atšķirība starp vēlamo un faktisko situāciju attiecībā uz dalībvalstu stabilitātes un konverģences programmu izstrādi un statusu. Euro zonas valstu atbildību par fiskālās politikas koordinēšanu saskaņā ar preventīvo daļu varētu palielināt, ja tiktu izstrādāts kopīgs publisks dokuments, kurā būtu apkopoti visu euro zonas dalībvalstu iesniegtie daudzgadu finanšu plāni. Šī Stabilitātes programma euro zonai konkretizētu katras dalībvalsts ieguldījumu euro zonas politikas veidošanā. Eirogrupas ministri to varētu apspriest uzraudzības agrīnā posmā, pamatojoties uz Komisijas novērtējumu ― tādējādi tiktu pastiprināta euro zonas dalībvalstu individuālo stabilitātes programmu pārbaude. 3. ierosinājums. Iespējas stingri ievērot vidēja termiņa budžeta plānus palielinātos, ja dalībvalstis nodrošinātu visu valsts fiskālās politikas veidošanas dalībnieku lielāku ieguldījumu politisko pasākumu atbilstībā stabilitātes un konverģences programmu vidēja termiņa budžeta mērķiem. Šim nolūkam saskaņā ar vienošanos 2005. gada SIP reformas ietvaros dalībvalstīm stabilitātes un konverģences programmu izstrādē un pasākumos, kas seko attiecīgajiem Padomes atzinumiem, būtu vairāk jāiesaista valstu parlamenti . Daudzgadu budžeta mērķi būtu jānosaka pēc pienācīgas saskaņošanas starp dažādiem valdības līmeņiem. 4. ierosinājums. Lai turpinātu palielināt valstu atbildību par stabilitātes un konverģences programmās noteiktajiem vidēja termiņa budžeta mērķiem un šo mērķu atbilstību turpmāko gadu budžetam, dalībvalstis varētu apsvērt savas budžeta veidošanas sistēmas papildināšanu ar valsts daudzgadu fiskālām tiesību normām, kas atbilst stabilitātes un konverģences programmu mērķiem. Pozitīvā pieredzē šajā ziņā jau var dalīties dažas dalībvalstis, kurās uz noteikumiem balstītas daudzgadu izdevumu programmas nodrošina stingru atbilstību vidēja termiņa budžeta plāniem (jo īpaši attiecībā uz izdevumiem) un saskaņotību starp šiem plāniem un turpmākajiem gada budžetiem. Vidēja termiņa mērķu ticamības un pamatotības palielināšana Stabilitātes un konverģences programmu primārais mērķis ir veicināt ES dalībvalstu fiskālās politikas pienācīgu saskaņošanu daudzgadu perspektīvā. Dažās ES dalībvalstīs stabilitātes un konverģences programmas ir ieguvušas arī iekšēju nozīmi, padarot fiskālās politikas izstrādes laikposmu ilgāku nekā gada budžeta ciklu. Ja tāpat kā pagātnē turpinās pastāvēt novirzes no vidēja termiņa budžeta plāniem, tas var tik ļoti samazināt šo plānu ticamību, ka tie var vispār zaudēt savu nozīmi. Īpaši liela uzmanība ir jāveltī budžeta plānos izmantoto makroekonomikas prognožu izstrādei — no tām savukārt atkarīga politikas finansēšanai vidējā termiņā pieejamo resursu summa. Agrāk vidēja termiņa budžeta plāni — jo īpaši attiecībā uz sagaidāmo ekonomikas augšupeju — bija balstīti uz pārspīlēti optimistiskām makroekonomikas prognozēm. Tomēr šķiet, ka tendence labvēlīgos ekonomikas apstākļos koriģēt vidēja termiņa izaugsmes prognozes uz augšu kopš SIP reformas ir būtiski mazinājusies. Dalībvalstīm būtu jāturpina balstīt savus budžeta plānus uz reālistiskiem pieņēmumiem. Būtu jāapsver arī iespēja izmantot tā sauktos piesardzības faktorus , piemēram, mainīgās budžeta rezerves, kuras var aktivēt tikai noteiktos apstākļos. Vēl viens uzlabojums būtu lielākas pārredzamības nodrošināšana attiecībā uz to fiskālās politikas izaicinājumu raksturu un apjomu, kurus rada stabilitātes un konverģences programmās iekļautie budžeta mērķi. Savās stabilitātes un konverģences programmās dalībvalstis varētu sniegt skaidrākas norādes par to, vai prognozētā virzība uz galvenajām budžeta kopsummām ir sasniedzama, nemainot politiku. Būtu jāprecizē arī „nemainīgas politikas” pamatscenārijs. SIP un arī rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu , pēc kura dalībvalstis vadās savu programmu izstrādē, ir norādīts, ka programmās jābūt aprakstītiem budžeta un citiem ekonomikas politikas pasākumiem, kas veikti vai ierosināti budžeta mērķu sasniegšanai[4]. Tomēr praksē stabilitātes un konverģences programmās iekļautā informācija par plānotajiem korektīvajiem pasākumiem ir samērā trūcīga. 5. ierosinājums. Lai palielinātu savu vidēja termiņa budžeta mērķu ticamību un pamatotību, dalībvalstis stabilitātes un konverģences programmās varētu skaidrāk norādīt, vai vidēja termiņa mērķus iespējams sasniegt, nemainot līdzšinējo politiku, vai arī to īstenošanai būs nepieciešami papildu politikas pasākumi. Pēdējā gadījumā programmās jāprecizē, cik liela ir atšķirība starp galvenajiem budžeta mērķiem (valsts bilance, valsts izdevumi) un valsts finanšu attīstības tendencēm pie nemainīgas politikas; pēc iespējas sīkāk jāapraksta plānotie pasākumi, lai novērstu atšķirību starp budžeta tendencēm un budžeta mērķiem. Ilgtspējīga fiskālā stāvokļa sasniegšana vidējā termiņā Galvenais ES valstu fiskālās politikas mērķis ir virzība uz budžeta stāvokli, kas apvienojams ar valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību. Vairumam ES valstu ilgtspējības sasniegšanai ir nepieciešama daudzpusīga stratēģija, kas aptvertu gan diskrecionāru fiskālo konsolidāciju, gan strukturālās reformas. Dažām dalībvalstīm ir jāizdara svarīga izvēle attiecībā uz to, cik lielā mērā ilgtspējības problēmas risināmas ar vidēja termiņa konsolidācijas pasākumu palīdzību un cik lielā mērā ― ar darba tirgu, pensiju un veselības sistēmas reformu palīdzību. Vidēja termiņa budžeta mērķiem ir jābūt pietiekami vērienīgiem, lai sniegtu būtisku ieguldījumu ilgtspējības problēmu risināšanā. Straujai virzībai uz stabilu fiskālo stāvokli nepieciešama arī labāka izpratne par iemesliem, kāpēc agrāk tika pieļautas novirzes no vidēja termiņa budžeta plāniem, lai nepieļautu šīs novirzes nākotnē. Lielāks uzsvars būtu liekams uz iepriekšējo budžeta plānu uzraudzību Komisijas un Padomes veiktās stabilitātes un konverģences programmu novērtēšanas ietvaros. Tā kā dalībvalstis parasti plāno fiskālo konsolidāciju, pamatojoties uz izdevumu pozīcijām, un novirzes no vidēja termiņa mērķiem pārsvarā rodas plānoto izdevumu pārsniegšanas rezultātā, pastiprinātajā uzraudzībā īpašu vērību vajadzētu veltīt izdevumu tendencēm[5]. Veicot fiskālās politikas termiņa vidusposma pārskatīšanu attiecībā uz euro zonas valstīm, būtu jāpārbauda atbilstība starp iepriekš noteiktajiem vidēja termiņa budžeta mērķiem un gada budžetu. Šīs pārskatīšanas ietvaros ik gadu pavasarī notiek nākamā gada fiskālās politikas plānu apspriešana, lai nodrošinātu euro zonas valstu fiskālās politikas pienācīgu koordināciju un valstu savstarpēju atbalstu stabilas fiskālās politikas sasniegšanai. Eirogrupa nesen nolēma pārvērst šo procesu īstās stratēģiskās politikas debatēs, kas notiek tieši pirms tam, kad dalībvalstis pieņem svarīgākos lēmumus par nākamā gada budžeta plāniem[6]. 6. ierosinājums. Saskaņā ar SIP reformas ietvaros panākto vienošanos Komisija un dalībvalstis palielinās savus centienus turpināt attīstīt saikni starp vidēja termiņa fiskālo politiku un ilgtermiņa budžeta dinamiku. Katrai valstij konkrētajos vidēja termiņa budžeta mērķos (VTM) tiks vairāk ņemtas vērā ilgtspējības problēmas. Mērķis ir nepieciešamības gadījumā noteikt vērienīgākus konkrētu valstu vidēja termiņa mērķus, kas palīdzētu dalībvalstīm būtiski uzlabot valsts finanšu ilgtspējību. 7. ierosinājums. Novērtējot stabilitātes un konverģences programmas, Komisija pastiprināti pievērsīs uzmanību jautājumam, cik lielā mērā ir sasniegti iepriekšējo stabilitātes un konverģences programmu mērķi, īpašu vērību veltot valsts izdevumiem. Veicot fiskālās politikas termiņa vidusposma pārskatu attiecībā uz euro zonas valstīm, tiks pārbaudīta arī atbilstība starp iepriekš noteiktajiem vidēja termiņa budžeta mērķiem (jo īpaši attiecībā uz valsts izdevumiem) un gada budžetiem. IV. SECINāJUMS Šajā paziņojumā ir sniegts pārskats par aktualitātēm budžeta jomā un par ES finanšu sistēmas darbību. Tajā ir uzsvērta šobrīd notiekošā valsts finanšu situācijas uzlabošanās un pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras veiksmīgā īstenošana. Tomēr Paziņojumā paustas arī Komisijas bažas par SIP preventīvās daļas īstenošanu. Tās jo īpaši pastiprina fakts, ka dalībvalstis, kuras vēl nav sasniegušas savus vidēja termiņa mērķus, neveltī pietiekamas pūles fiskālās konsolidācijas sasniegšanai, neraugoties uz labvēlīgajiem cikliskajiem apstākļiem. Dažas dalībvalstis neparedzētus nodokļu ieņēmumu pieaugumus daļēji izmanto valsts izdevumu pieauguma finansēšanai. Šādas tendences rada šaubas par pašlaik notiekošās fiskālās konsolidācijas noturīgumu. Ņemot vērā iepriekš minēto un to, ka vairums ES dalībvalstu ir nesen novērsušas vai drīzumā novērsīs pārmērīgu budžeta deficītu, to uzdevums tagad ir izmantot labvēlīgos cikliskos apstākļus apņēmīgai virzībai uz vidēja termiņa mērķu sasniegšanu. Šajā paziņojumā ir izklāstīti konkrēti uz 2005. gada SIP reformu balstīti ierosinājumi SIP preventīvās daļas efektivitātes palielināšanai. Šie ierosinājumi tiks apspriesti ar dalībvalstīm turpmākajos mēnešos. Tie attiecas uz veidu, kā valstu valdības formulē un īsteno savu budžeta stratēģiju vidējā termiņā, kā arī uz ekonomikas un budžeta politikas uzraudzības un koordinācijas uzlabošanu ES mērogā, lai nodrošinātu ilgtspējīgu budžeta politiku, kas veicina ekonomisko izaugsmi un nodarbinātības līmeņa pieaugumu. Valstu nesenā pieredze un praksē veiktais darbs ir pierādījis, ka šo ierosinājumu īstenošana palīdzētu dalībvalstīm koncentrēt centienus sasniegt ilgtspējīgu fiskālo stāvokli, vienlaikus veicinot lielāku izaugsmi un jaunu darbavietu radīšanu. [1] Padomes 2007. gada marta ieteikums euro zonas dalībvalstīm, pamatojoties uz Integrētajām nodarbinātības un izaugsmes pamatnostādnēm: „Euro zonas dalībvalstīm tiek ieteikts izmantot labvēlīgos cikliskos apstākļus, lai savos vidēja termiņa mērķos saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu tiektos pēc tālejošas budžeta konsolidācijas, cenšoties sasniegt strukturālo budžeta korekciju vismaz 0,5 % apmērā no IKP .” [2] Pārskatītajā SIP ir precizēts, ka euro zonas un VKM II dalībvalstīm, kuras vēl nav sasniegušas savus VTM, jācenšas sasniegt strukturālās bilances gada uzlabojums 0,5 % apmērā no IKP. Uzlabojumam jābūt lielākam ekonomiski labvēlīgā situācijā; tas var būt mazāks nelabvēlīgā situācijā. [3] Sīki izstrādāta analīze par iemesliem, kāpēc rodas grūtības ievērot stabilitātes un konverģences programmās noteiktos budžeta mērķus, atrodama Komisijas ziņojumā „Valsts finanses EMS 2007. gadā”. [4] Sk. dokumentu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas specifikācijas un konverģences programmu satura un formāta pamatnostādnes”, ko ECOFIN Padome pieņēma 2005. gada septembrī. [5] Sīki izstrādāta analīze par iemesliem, kāpēc rodas grūtības ievērot stabilitātes un konverģences programmās noteiktos budžeta mērķus, atrodama Komisijas ziņojumā „Valsts finanses EMS 2007. gadā”. [6] Praksē dalībvalstis pārējām valstīm un Komisijai sniedz informāciju par nākamā gada fiskālās politikas mērķiem. Pamatojoties uz šo informāciju, pārrunās tiek novērtēta šo mērķu atbilstība gan attiecīgās valsts situācijai, gan raugoties no visas euro zonas perspektīvas.