Eiropas Parlamenta rezolūcija par ilgtspējības iekļaušanu attīstības sadarbības politikās (2006/2246(INI))



Oficiālais Vēstnesis 250 E , 25/10/2007 Lpp. 0077 - 0085



P6_TA(2007)0014 Ilgtspējības iekļaušana attīstības sadarbības politikās Eiropas Parlamenta rezolūcija par ilgtspējības iekļaušanu attīstības sadarbības politikās (2006/2246(INI)) Eiropas Parlaments, - ņemot vērā EK līguma 177., 178., 180. un 181. pantu, - ņemot vērā atjaunoto ES Ilgtspējīgas attīstības stratēģiju, kuru pieņēma Briseles 2006. gada 15. un 16. jūnija Eiropadome un iepriekšējo ES Ilgtspējīgas attīstības stratēģiju, kuru pieņēma Gēteborgas Eiropadome 2001. gadā, kā arī stratēģijā iekļauto ārējo dimensiju, kuru pievienoja Barselonas Eiropadome 2002. gadā, - ņemot vērā Johannesburgas īstenošanas plānu, kuru pieņēma 2002. gada Pasaules augstākā līmeņa sanāksmē par ilgspējīgu attīstību, - ņemot vērā programmu Agenda 21, kuru pieņēma 1992. gadā Riodežaneiro notikušajā ANO Konferencē par vidi un attīstību, - ņemot vērā 2000. gada 23. jūnijā Kotonū parakstīto Partnerības nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna salu valstīm, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses [1], it īpaši tā 19., 23. un 32. pantu, - ņemot vērā ANO 2000. gadā pieņemto Tūkstošgades deklarāciju, tajā iekļautos Tūkstošgades attīstības mērķus (TAM), kā arī ANO 2005. gada ziņojumu "Ieguldījums attīstībā", - ņemot vērā 2005. gada 2. martā Parīzes augsta līmeņa forumā pieņemto Deklarāciju par palīdzības efektivitāti, - ņemot vērā 2002. gada Monterejas vienošanos par finansējumu attīstībai, - ņemot vērā Komisijas paziņojumu "ES palīdzība: sniegt palīdzību, kas būtu nozīmīgāka, efektīvāka un savlaicīgāka" (COM(2006)0087) un Vispārējo lietu un ārlietu padomes 2006. gada 11. aprīļa secinājumus, kas uz to balstīti, - ņemot vērā 2005. gada 20. decembrī parakstīto Padomes un Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju, Eiropas Parlamenta un Komisijas kopējo paziņojumu par Eiropas Savienības attīstības politiku: "Eiropas konsenss" (Eiropas konsenss attīstības jomā) [2], - ņemot vērā ES stratēģiju "ES un Āfrika: virzība uz stratēģisku partnerību", kuru Eiropadome pieņēma 2005. gada 15.— 16. decembrī Briselē, un Komisijas paziņojumu "ES un Karību jūras reģiona partnerība izaugsmei, stabilitātei un attīstībai" (COM(2006)0086), - ņemot vērā Komisijas paziņojumu "Par noturīgas attīstības stratēģijas pārskatīšanu: rīcības platforma" (COM(2005)0658), - ņemot vērā Komisijas paziņojumu "ES 2005. gada pārskats par ilgspējīgas attīstības stratēģiju — sākotnējie apsvērumi un turpmākā orientācija" (COM(2005)0037) un tā pielikumu (SEC(2005)0225)), - ņemot vērā Komisijas paziņojumu "Attīstības politiku saskaņotība: kāpināt progresu, lai sasniegtu Tūkstošgades attīstības mērķus" (COM(2005)0134), - ņemot vērā Komisijas paziņojumu "Ūdens resursu apsaimniekošana jaunattīstības valstīs: politika un prioritātes ES attīstības sadarbībai" (COM(2002)0132), - ņemot vērā "Ūdens iniciatīvu", ko ES ierosināja 2002. gada Johannesburgas Pasaules augstākā līmeņa sanāksmē par ilgspējīgu attīstību, - ņemot vērā Pasaules augstākā līmeņa sanāksmē par ilgspējīgu attīstību pieņemto ES enerģijas iniciatīvu un Komisijas paziņojumu "Par ES Enerģijas iniciatīvas turpmāko attīstību un kārtību, kādā izveido enerģijas instrumentu ĀKK valstīm" (COM(2004)0711), - ņemot vērā ekonomikas partnerattiecību nolīgumus starp ES un ĀKK valstu sešiem reģioniem, kuri stāsies spēkā 2008. gadā, - ņemot vērā Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) Ģenerālpadomes 2004. gada 2. augustā pieņemto Dohas darba programmu, - ņemot vērā ziņojumu par ANO Noturīgas attīstības komisijas četrpadsmito sesiju 2005. gada 22. aprīlī un 2006. gada 1.— 12. maijā, - ņemot vērā J. Almunia paziņojumu Komisijas locekļiem "Ilgtspējīgas attīstības indikatori, lai uzraudzītu ES Ilgtspējīgas attīstības stratēģijas īstenošanu" (SEC(2005)0161), - ņemot vērā Komisijas paziņojumu "ES un Āfrikas stratēģija: mērķis — Eiropas un Āfrikas pakts Āfrikas attīstības paātrināšanai" (COM(2005)0489), - ņemot vērā Komisijas paziņojumu "Attīstības paātrināšana attiecībā uz Tūkstošgades attīstības mērķu sasniegšanu — attīstības finansēšana un atbalsta efektivitāte" (COM(2005)0133), - ņemot vērā Komisijas paziņojumu "Kāpināt progresu ceļā uz Tūkstošgades attīstības mērķiem: Eiropas Savienības ieguldījums" (COM(2005)0132), - ņemot vērā ANO Konferences par tirdzniecību un attīstību 2005. gada publikāciju "Ekonomiskā attīstība Āfrikā — ārvalstu tiešo ieguldījumu nozīmes pārskatīšana", - ņemot vērā ANO Āfrikas Ekonomikas komisijas 2004. gada ekonomiskas pārskatu par Āfriku "Āfrikas tirdzniecības potenciāla atraisīšana", - ņemot vērā Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) ziņojumu "AAK pamatnostādnes: stratēģijas ilgtspējīgai attīstībai", - ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2004. gada 28. aprīļa atzinumu "ES Ilgtspējīgas attīstības stratēģijas novērtējums", - ņemot vērā Komisijas paziņojumu "Klimata pārmaiņas attīstības sadarbības kontekstā" (COM(2003)0085), - ņemot vērā Komisijas darba dokumentu "Vides apsvērumu integrācija citās politikas jomās — Kārdifas procesa izvērtējums" (COM(2004)0394), - ņemot vērā Komisijas paziņojumu "Nabadzības apkarošana laukos: Eiropas Kopienas politika un paņēmieni lauku attīstībai un dabas resursu ilgtspējīgai pārvaldīšanai jaunattīstības valstīs" (COM(2002)0429), - ņemot vērā 2004. gada novembra apvienoto ziņojumu "Regulas 2493/2000 (vides aspekti) un Regulas 2494/2000 (tropu meži un citi meži) novērtējums", ko sniedza Eiropas palīdzības sadarbības biroja, Attīstības ģenerāldirektorāta un Ārējo attiecību ģenerāldirektorāta kopējā Novērtēšanas nodaļa, - ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Padomes regulai "Par brīvprātīgas FLEGT (Rīcības Plāns mežu nozares tiesību aktu piemērošanai, mežu pārvaldībai un tirdzniecībai) licencēšanas sistēmas izveidi kokmateriālu importam Eiropas Kopienā" (COM(2004)0515), - ņemot vērā Komisijas darba dokumentu "Vides aspekta integrēšana EK ekonomiskajā sadarbībā un attīstības sadarbībā" (SEC(2001)0609), - ņemot vērā 2000. gadā pieņemtās ESAO vadlīnijas starptautiskiem uzņēmumiem, - ņemot vērā Parlamenta 1999. gada 15. janvāra rezolūciju attiecībā uz ES standartiem Eiropas uzņēmumiem, kuri darbojas jaunattīstības valstīs: par ES Rīcības kodeksu [3], - ņemot vērā Parlamenta 2006. gada 1. jūnija rezolūciju par mazajiem un vidējiem uzņēmumiem jaunattīstības valstīs [4], - ņemot vērā Parlamenta 2006. gada 6. aprīļa rezolūciju par palīdzības efektivitāti un korupciju jaunattīstības valstīs [5], - ņemot vērā Parlamenta 2006. gada 18. janvāra rezolūciju par ilgtspējīgas attīstības vides aspektiem [6] un 2006. gada 15. jūnija rezolūciju par pārskatīto noturīgas attīstības stratēģiju [7], - ņemot vērā Reglamenta 45. pantu, - ņemot vērā Attīstības komitejas ziņojumu (A6-0474/2006), A. tā kā ilgspējīga attīstība, kā minēts Pasaules Komisijas par vidi un attīstību Gro Brundtland 1987. gada ziņojumā, nozīmē, ka pašreizējās paaudzes vajadzības ir jāīsteno, neietekmējot nākamo paaudžu iespēju īstenot to vajadzības; tā kā it īpaši ir nepieciešams aizsargāt Zemes spēju saglabāt dzīvību visā tās daudzveidībā, ņemot vērā, ka planētas dabas resursi ir ierobežoti, un veicināt ilgspējīgu ražošanu un patēriņu, lai pārtrauktu ekonomiskā pieauguma degradējošo ietekmi uz vidi; B. tā kā ilgspējīgas attīstības ideja ir ES pamatmērķis kopš 1997. gada, kad to iekļāva Līgumā kā galveno principu, un kā tādam tam ir jābūt visu ES politiku un darbību pamatā; C. tā kā ilgspējīgas attīstības jēdziens nav pretrunā ar sociālajiem, ekonomiskajiem un vides aspektiem, bet, gluži otrādi, tie ir savstarpēji atkarīgi un viens otru papildina; D. tā kā viens no galvenajiem iepriekš minētās atjaunotās ES Ilgspējīgas attīstības stratēģijas mērķiem ir aktīvi veicināt ilgspējīgu attīstību visā pasaulē; E. tā kā ES attīstības sadarbības mērķis ir veicināt jaunattīstības valstu ilgtspējīgu ekonomisko attīstību, vides un sociālo attīstību, kā arī šo valstu vienmērīgu un pakāpenisku integrāciju pasaules ekonomikā un sniegt ieguldījumu pasākumos nabadzības samazināšanai jaunattīstības valstīs; F. tā kā nestabilie procesi, kas turpinās daudzās jomās attīstīto valstīs un jaunattīstības valstīs, kā, piemēram, zemes resursu, transporta un zvejniecības jomās, kā arī klimata pārmaiņas un bioloģiskās daudzveidības samazināšanās vai resursu izlietošana negatīvi ietekmē galvenokārt nabadzīgo cilvēku stāvokli jaunattīstības valstīs; G. tā kā vairāk nekā 1 miljards cilvēku, galvenokārt vismazāk attīstītās valstīs, dzīvo ļoti lielā nabadzībā, iztiekot mazāk kā ar 1 ASV dolāru dienā, un apmēram 1,5 līdz 3 miljardi cilvēku iztiek mazāk kā ar 2 ASV dolāriem dienā; H. tā kā divas trešdaļas pasaules nabadzīgo iedzīvotāju dzīvo lauku reģionos un iztikas nodrošināšanā ir atkarīgi no dabas resursiem [8] un tā kā meži nodrošina iztiku 90 % no vairāk nekā viena miljarda cilvēku, kas dzīvo ļoti lielā nabadzībā [9], un vairāk nekā viens miljards cilvēku visā pasaulē, galvenokārt nabadzīgās kopienās, ir atkarīgi no zvejas, kura var nodrošināt vismaz 30 % no uzturā nepieciešamā dzīvnieku proteīna [10]; I. tā kā valsts palīdzība attīstības jomā, ko piešķir Āfrikas valstīm, ir ievērojami mazāka kā tā, ko piešķīra 1990. gadā un ir aprēķināts, ka katru gadu pietrūkst apmēram 20 līdz 25 miljardi ASV dolāru; J. tā kā ES dalībvalstis ir apņēmušās līdz 2015. gadam panākt mērķi valsts palīdzības attīstības jomā sniegt palīdzību 0,7% apmērā no nacionālā kopienākuma (NKI) un jaunajām dalībvalstīm līdz 2015. gadam palielināt valsts palīdzību attīstības jomā līdz 0,33 % no NKI; K. tā kā ar nabadzības izskaušanu tikai tad var panākt resursu ilgspējīgu apsaimniekošanu un patērēšanu jaunattīstības valstīs, ja tiek pastiprināti centieni, lai paaugstinātu izglītības līmeni, veselības aizsardzību un iestāžu kompetenci; tā kā nabadzības izskaušana vienīgi tad sniegs pozitīvus rezultātus, ja vides un dabas resursi tiek apsaimniekoti ilgspējīgi; L. tā kā demokrātijas principu ievērošana, kā arī pārredzamu un efektīvu valsts iestāžu izveidošana un īpaši administratīvās kapacitātes nostiprināšana ir būtiski nosacījumi, lai efektīvi risinātu ekonomikas, sociālās un vides problēmas jaunattīstības valstīs; M. tā kā korupcija mazina palīdzības efektivitāti un tādējādi arī ES attīstības politikas, un ir nopietns šķērslis ES partnervalstu attīstībai; N. tā kā ir nepieciešami jauni paņēmieni, lai tirgus darbotos tā, ka tiek panākta ilgspējīga attīstība, un privātajam sektoram ir jādarbojas tā, lai īstenotu ideju par taisnīgu un ilgspējīgu sabiedrību; O. tā kā efektīvu tiesisko sistēmu, kā arī ekonomisko un intelektuālo īpašuma tiesību neesamība ir nopietns šķērslis, lai izveidotu ieguldījumu vidi, kas panāktu stabilu ekonomisko attīstību un arī sociālo progresu daudzās vismazāk attīstītās valstīs; P. tā kā stabilas attīstības politikas un reāla palīdzība attīstības jomā ir svarīgi nosacījumi, bet nesniegs rezultātu, ja saņēmējās valstīs tie netiks efektīvi īstenoti saskaņotās attīstības darbībās, kurās tiek ņemtas vērā vides iespējas un draudi videi, ievērojot ilgtspējību; Q. tā kā iepriekš minētajā pētījumā "Ekonomiskā attīstība Āfrikā — ārvalstu tiešo ieguldījumu nozīmes pārskatīšana" ir norādīts, ka, apvienojot palīdzību ar vides aizsardzību, var efektīvi samazināt nabadzību; R. tā kā mežu nelegāla izciršana rada kaitējumu videi un rada jaunattīstības valstīm zaudējumus miljardiem ASV dolāru apmērā, kā arī veicina korupciju, mazina tiesiskumu un labu pārvaldību, kā arī balsta bruņotus konfliktus; S. tā kā 2,6 miljardiem cilvēku jeb 40 % pasaules iedzīvotāju nav pieejami sanitārie pakalpojumi un tā kā 1 miljards cilvēku izmanto nedrošus dzeramā ūdens ieguves avotus; T. tā kā, turpinot piesārņot abas resursus, kā arī degradējot vidi un samazinot dabas resursu var izraisīt konfliktus daudzās jaunattīstības valstīs; U. tā kā energoresursu cenu svārstības ir vājinājušas jaunattīstības valstu ekonomiku un to ietekmē enerģijas diversifikācijas trūkums, jo bieži vien šīs valstis izmanto lielu daļu tirdzniecības pārpalikuma, lai importētu enerģiju, kas negatīvi ietekmē valstu ekonomikas attīstības stabilitāti; V. tā kā straujš iedzīvotāju pieaugums ir viena no ilgspējīgas attīstības problēmām, jo nesaprātīgi izmantojot dabas resursus, tiek degradēta vide, 1. atzinīgi vērtē, ka ilgtspējīgas attīstības veicināšana visā pasaulē ir viens no pamatmērķiem, kas atkārtoti uzsvērts iepriekš minētajā pārskatītajā ES Ilgtspējīgas attīstības stratēģijā; 2. atzinīgi vērtē, ka ilgspējīgas attīstības ietvaros nabadzības izskaušana ir noteikta par ES attīstības sadarbības galveno mērķi iepriekš minētajā "Eiropas Konsensā attīstības jomā"; 3. uzskata, ka ES attīstības sadarbības politiku galvenie uzdevumi ir ilgtspējīgas ekonomiskās izaugsmes veicināšana un nabadzības izskaušana vienlaikus ar vides aizsardzības nodrošināšanu, un tos nevar sasniegt, nenosakot sociālos un vides mērķus, kuros iekļauj vides aizsardzību, kā arī vienlīdzīgu piekļuvi dabas resursiem un to taisnīgu sadali; 4. uzsver, ka taisnīgāka piekļuve dabas un enerģijas resursiem un to sadalei ir ilgspējīgas attīstības priekšnosacījumi un būtisks nosacījums cilvēka cienīgiem dzīves apstākļiem; 5. atzinīgi vērtē, ka priekšlikumā ir iekļauta Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 1905/2006, ar ko izveido finanšu instrumentu sadarbībai attīstības jomā [11] par tematisko programmu vides un dabas resursu ilgspējīgai apsaimniekošanai, tostarp arī energoresursu ilgspējīgai apsaimniekošanai; 6. uzsver, ka ir nepieciešams nodrošināt trīs galveno ilgspējīgas attīstības nosacījumu — vides aizsardzības, sociālā taisnīguma un kohēzijas, kā arī ekonomiskā uzplaukuma — pienācīgu integrāciju un īstenošanu visās attīstības sadarbības politikās; mudina Komisiju regulāri pārskatīt šo procesu; 7. aicina pastiprināt mehānismus, lai uzraudzītu iepriekš minētajā Johannesburgas īstenošanas plānā noteikto mērķu panākšanu un Tūkstošgades attīstības mērķu īstenošanu, piemēram, pastiprināt saistības par ilgspējīgu attīstību, nodrošināt ekonomikas, sociālo un vides aspektu integrēšanu ilgspējīgas attīstības nosacījumos, kā arī veicināt tiesiskumu, rosināt sabiedriskās iestādes un citas ieinteresētās puses; 8. atgādina, ka ilgspējīga attīstība ir daudzpusīga joma, kurā nepieciešams pastiprināt politiku saskaņotību visās nozarēs, lai nodrošinātu to vienmērīgu darbību; 9. uzsver, ka ir nepieciešams veltīt vairāk centienu, lai apkarotu pašreizējos nestabilos procesus, galvenokārt tos. kuri veicina siltumnīcefekta gāzu emisiju, zivju krājumu samazināšanos un bioloģiskās daudzveidības izzušanu; attiecībā uz pēdējo, mudina attiecīgās ieinteresētās puses veikt noteiktus pasākumus, lai 2010. gadam panāktu mērķi novērst bioloģiskās daudzveidības samazināšanos; 10. mudina Komisiju pastiprināt centienus, lai iekļautu vides nosacījumus, piemēram, dabas resursu apsaimniekošanu, attīstības politiku galvenajās jomās; 11. aicina Komisiju pielāgot palīdzības sniegšanas veidus to valstu ilgtspējīgas attīstības stratēģijām, kurām tā sniedz palīdzību; 12. aicina ES sniegt konsultācijas jaunattīstības valstīm par to kā attīstīt valsts spēju novērtēt vides aspekta ietekmi uz dabas resursiem un resursu apsaimniekošanas politikām, ko varētu īstenot kā daļu no programmām sadarbībai ar šīm valstīm; 13. atgādina, cik būtiski svarīgi ES ir uzraudzīt ekoloģisko stāvokli pasaulē, jo tas apliecinātu ES apņemšanos veicināt ilgspējīgu attīstību visā pasaulē; 14. uzsver bioloģiskās daudzveidības aizsargāšanas nozīmību un ierosina, ka tā vai nu būtu jāiekļauj kā jauns galvenais jautājums Ilgtspējīgas attīstības stratēģijā, vai vismaz būtu īpaši jāuzsver iedaļā par dabas resursu apsaimniekošanu; 15. aicina Komisiju sadarboties ar ĀKP valstīm, lai novērstu, ka gan vietējie uzņēmumi, gan starptautiskie uzņēmumi, kuri ir reģistrēti un darbojas Eiropas Savienībā, nelegāli atbrīvojas no toksiskiem atkritumiem; 16. uzsver nepieciešamību palīdzēt jaunattīstības valstīm piemēroties klimata pārmaiņām un veikt nepieciešamos pasākumus, lai uzlabotu atbalstu ieguldījumiem videi draudzīgās un efektīvās tehnoloģijās jaunattīstības valstīs; atzīst nepieciešamību ES panākt un pārsniegt emisijas samazināšanas mērķus, lai palīdzētu ierobežot bīstamās klimata pārmaiņas, kuras visvairāk ietekmē jaunattīstības valstis un nabadzīgākās valstis; 17. aicina ES veikt nepieciešamos pasākumus, lai palīdzētu jaunattīstības partnervalstīm ievērot saistības, kurām tās ir pievienojušās nesenajās pasaules pārrunās par ilgtspējīgas attīstības stratēģiju un īpaši par to, kā apkarot klimata pārmaiņas, kuras visvairāk ietekmē jaunattīstības valstu iedzīvotājus (Kioto, Monterejas, Dohas un Johannesburgas konferences); 18. atbalsta alternatīvās enerģijas tehnoloģiju izstrādāšanu un izplatīšanu un uzsver nepieciešamību būtiski palielināt atjaunojamās enerģijas avotu īpatsvaru pasaulē; 19. aicina Komisiju uzsākt projektus ar Eiropas uzņēmumiem, kuri specializējušies atjaunojamās enerģijas ražošanā un kuri veicina un palielina videi draudzīgus enerģijas avotu piegādi un izmantošanu individuālajiem patērētajiem un uzņēmumiem jaunattīstības valstīs; 20. uzsver, ka infrastruktūras var būt būtiska ilgtspējīgas attīstības daļa, ja tās atbilst vides un sociālajām vadlīnijām, un aicina Komisiju nodrošināt, lai katrai programmai un projektam, kas saņem ES atbalstu, tiek veikts vides stratēģiskais novērtējums un ietekmes uz vidi novērtējums un tie ir publiski pieejami, jo īpaši ES un Āfrikas valstu infrastruktūras partnerība, ko Komisija ierosināja savā paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam (COM(2006)0376), kas nodrošinās ES finansiālo atbalstu pārrobežu infrastruktūras projektiem un varētu novērst nepilnības reģionālās infrastruktūras projektos, un kuriem — saskaņā ar iepriekš minēto Eiropas konsensu attīstības jomā — būtu jādod visām dalībvalstīm iespēja iesniegt atbilstošus projektu pieteikumus, neatkarīgi no jebkādām tiešām iemaksām; 21. piezīmē, ka būtu jānodrošina katra infrastruktūras projekta ekonomiskā ilgtspējība, ja tas ir nepieciešams, saistībā ar nodevu politikas reformu, un ka nedrīkst apdraudēt ekoloģisko ilgtspējību; 22. atzīst, ka Āfrikā ir vairāki pārrobežu un kopējas lietošanas ūdens resursi un ka ūdens resursi nav aizsargāti pret klimata pārmaiņām, nesaprātīgu to izmantošanu un piesārņošanu; aicina Komisiju veicināt ūdens resursu integrētu apsaimniekošanu ES un Āfrikas valstu infrastruktūras partnerības ietvaros, lai nodrošinātu ūdens apgādi cilvēku labklājībai un ekoloģiskai ilgtspējībai; 23. atzīst, ka lieliem infrastruktūras projektiem var būt nopietna ietekme uz vidi un sociālā ietekme; uzskata, ka Pasaules Aizsprostu komisijas noteiktie kritēriji, arī iespēju analīze un sabiedrības līdzdalība, ir pamatojums lēmumu pieņemšanai par lielu aizsprostu celtniecības projektiem; 24. aicina palielināt attīstības palīdzības apjomu projektiem, kas saistīti ar izpratnes veicināšanu par vides un veselības aizsardzības jautājumiem; 25. pauž nožēlu, ka ārējā dimensija ES Ilgtspējīgas attīstības stratēģijā nav ciešāk saistīta ar tādiem sabiedrības veselības jautājumiem kā HIV/AIDS un tuberkuloze; uzsver, ka šie jautājumi ir jārisina gan ES, gan pasaulē; 26. uzsver, ka diskusijās un lēmumu pieņemšanas procesā par ilgspējīgu attīstību ir ļoti būtiski iesaistīt pilsonisko sabiedrību, NVO un īpaši sievietes, lai veicinātu sabiedrības izpratni par šo jautājumu; uzsver izglītības nozīmi ilgspējīgu ekoloģisko alternatīvu attīstīšanai, it īpaši nabadzīgo iedzīvotāju vidū; 27. aicina Komisiju atbalstīt vietējo kopienu un vietējo iedzīvotāju iespēju paplašināšanu jaunattīstības valstīs, kā arī līdzdalību piekļuvē dabas resursiem, dabas resursu kontrolē un to apsaimniekošanā; 28. uzsver, ka plašākas līdzdalības nosacījums ir pārredzamība atbilstošas informācijas sniegšanā un ES dokumentiem ir jābūt pieejamākiem; 29. aicina ieviest ilgtspējīgas attīstības rādītājus, kurus piemēros ES attīstības sadarbības politikās, un pastiprināt pārskatu un pārraudzības mehānismus attiecībā uz bioloģisko daudzveidību un vides ilgtspējību; 30. aicina jaunās un vecās dalībvalstis stingrāk apņemties panākt mērķi sniegt valsts palīdzību attīstības jomā 0,7% apmērā no NKI; 31. uzsver, cik svarīgi ir panākt daudzpusējo vides nolīgumu, piemēram, Kioto Protokola un PTO pamatnolīgumu savietojamību, īpaši ņemot vērā Vispārējās vienošanās par tirdzniecību un tarifiem (VVTT) 20. pantu, kas attiecas uz pieļautajiem vispārējiem izņēmumiem attiecībā uz šādiem pasākumiem: b) nepieciešamie pasākumi cilvēku, dzīvnieku vai augu aizsardzībai; g) pasākumi, kas saistīti ar izsmeļamo dabas resursu saglabāšanu, ja šādus pasākumus īsteno saistībā ar ierobežojumiem, kas attiecas uz vietējo ražošanu vai patēriņu; atkārtoti apstiprina vides ilgspējīgas ietekmes novērtējuma nozīmi saistībā ar tirdzniecības priekšlikumiem; 32. aicina ASV, Ķīnu un Indiju ratificēt Kioto Protokolu un kopā ar ES uzņemties atbildību par ilgtspējīgu attīstību visā pasaulē; 33. uzsver, ka ES ir jāpārskata eksporta subsīdiju bīstamā ietekme uz jaunattīstības valstīm, un it īpaši uz vismazāk attīstītajām valstīm, un starptautiskās tirdzniecības pārrunās ir jācenšas šīs subsīdijas atcelt; 34. atkārtoti apstiprina, cik nozīmīgi ir atbrīvot no parādiem vismazāk attīstītās valstis, kuru valdības ievēro cilvēktiesības un labas pārvaldības principus; 35. uzskata, ka Eiropas Ilgspējīgas attīstības tīkls var būt dalībvalstīm kā galvenais līdzeklis, lai apmainītos ar pieredzi par labāko praksi, piemēram, izmantojot savstarpējā salīdzinošā novērtējuma metodi; 36. uzskata, ka ļoti svarīgi būtu izveidot tādu pastāvīgu konsultatīvu uzraudzības iestādi ilgtspējīgai attīstībai, iekļaujot dalībvalstu un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjus, kura pārbaudīs ilgtspējīgas attīstības jēdziena integrēšanu ES politikās un programmās, it īpaši pievēršot uzmanību attīstības sadarbībai, un kura būs būtiska, lai atbalstītu Komisijas iekšējo starpdienestu grupu vides jautājuma iekļaušanai attīstībā; 37. uzsver, ka attīstītām valstīm ir jābūt pirmajām ilgspējīgas attīstības jēdziena īstenošanas sekmēšanā; 38. uzsver, ka ilgspējīga attīstība ir cieši saistīta ar stabilām iestādēm, jo ir nepieciešams apvienot tādas darbības, kā piemēram, atbrīvošana no nodokļiem un cilvēktiesību un labas pārvaldības principu ievērošana; uzskata, ka tam būtu jārosina idejas "devējs — devējam" darbība un tā būtu attīstības sadarbība, kas balstīta uz vienlīdzības, partnerības un īpašumtiesību principiem; 39. uzsver, cik nozīmīgi ir stiprināt mazos un vidējos uzņēmumus (MVU) kā galvenās struktūras, lai veicinātu vides, sociālo un ekonomisko attīstību jaunattīstības valstīs; tādēļ aicina pastiprināt centienus kopā ar partnervalstu institūcijām, izstrādājot politikas, programmas un projektus, kas veicina MVU attīstību, darbojoties saskaņā ar ilgspējīgas attīstības principiem; atkārto savu priekšlikumu atbalstīt un finansēt reģionālās iestādes, kas sekmē MVU; 40. aicina ESAO dalībvalstis palīdzēt jaunattīstības valstīm, palielinot piekļuvi nepieciešamiem ieguldījumiem un tirgiem, kā arī izmantojot efektīvākas attīstības sadarbības programmas; 41. mudina, novērtējot sabiedrības attīstību, vienlīdzīgi līdzsvarot IKP rādītājus ar pieauguma kvalitatīvajiem aspektiem, jo tas ir ilgtspējīgas attīstības priekšnosacījums; 42. uzsver, ka ir nepieciešami papildus pasākumi, piemēram, ilgtspējīgi fiskālie pasākumi un valsts iepirkums, kā arī subsīdiju samazināšana un pakāpeniska atcelšana, jo tās kropļo tirdzniecību un kaitē videi; 43. aicina, lai privātais sektors attīstītajās valstīs un jaunattīstības valstīs piemērotos un apņemtos ievērot korporatīvos rīcības kodeksus, kuros ir atklāti izklāstīta to ieguldījuma daļa attiecībā uz ilgtspējīgas attīstības mērķiem; 44. aicina Komisiju regulāri pārraudzīt un sniegt ziņojumu par Rīcības kodeksa lietderīgumu Eiropas uzņēmumiem, kuri darbojas jaunattīstības valstīs, it īpaši, attiecībā uz ilgspējīgas attīstības prasību īstenošanu; 45. atzinīgi vērtē Komisijas rīcību, starptautiski veicinot korporatīvo sociālo atbildību; tomēr mudina Komisiju pastiprināt korporatīvo sociālo atbildību, izstrādājot Eiropas uzņēmumiem, kuri darbojas jaunattīstības valstīs, stingrākus obligātos noteikumus, it īpaši attiecībā uz Starptautiskās Darba organizācijas (ILO) darba tiesību pamatnormām un vides aizsardzību; 46. atgādina Komisijai par nepieciešamību balstīt attīstības programmas uz pārredzamības un atbildības principiem, jo korupcija jaunattīstības valstīs bieži vien pastiprina negatīvus procesus, kā piemēram, mežu nelegālu izciršanu un uzsver nepieciešamību atbalstīt neatkarīgu iestāžu izveidošanu korupcijas novēršanai jaunattīstības valstīs, piešķirot pietiekamus līdzekļus šādiem projektiem; 47. aicina Komisiju sadarboties ar dalībvalstīm, lai identificētu un sauktu pie atbildības tos, kuri ir atbildīgi par nelegāli iegūtu kokmateriālu un koka izstrādājumu ievešanu, un atbalstīt ĀKP valstu darbības, lai pārtrauktu šādu preču darījumus un tirdzniecību; 48. atkārtoti atgādina par ārvalstu tiešo ieguldījumu nozīmi jaunattīstības valstīm un mudina Komisiju un dalībvalstis izstrādāt attīstības politikas tādā veidā, lai uzlabotu ekonomikas iestāžu pašreizējo stāvokli, kā arī ieguldījumu vidi jaunattīstības valstīs; 49. uzskata, ka jaunattīstības valstu varas iestādēm ne vienmēr ir iespējams nodrošināt nepieciešamo finansējumu lieliem ieguldījumiem infrastruktūras tīklu celtniecībā un uzturēšanā, piemēram, lai piegādātu ūdeni vai nodrošinātu sanitāros pakalpojumus, un ka tikai privātā kapitāla papildu investīcijas, izmantojot valsts un privātā sektora partnerību, varēs nodrošināt nepieciešamo finansējumu; 50. atkārtoti atgādina par Parlamenta aicinājumu Komisijai stingri atbalstīt FLEGT licencēšanas shēmai un paredzētos brīvprātīgās partnerības nolīgumus (BPN); uzskata, ka īpaša uzmanība ir jāpievērš tam, lai pārliecinātu partnervalstis parakstīt BPN nolīgumus un pievienoties licencēšanas sistēmai, un nepieļaut, ka partnervalstīm ir iespējams izvairīties no licencēšanas, eksportējot uz trešām valstīm, kurās nedarbojas licencēšanas sistēmas; 51. uzsver, cik svarīgi ir uzlabot sociālo dialogu ar vietējiem uzņēmējiem jaunattīstības valstīs, lai sekmētu sadarbību un kopēju atbildību ilgspējīgas ražošanas un ilgspējīga patēriņa panākšanai, un attiecībā zu to atbalstīt zināšanu apmaiņu dienvidu — dienvidu un ziemeļu — dienvidu sadarbības ietvaros; 52. aicina Komisiju pārrunās par ekonomiskās partnerības nolīgumiem īpašu uzmanību pievērst stratēģijām, kas ĀKK valstīs veicina eksporta diversifikāciju, un atbalstīt izaugsmes un attīstības modeļus, kuri ir ilgtspējīgi attiecībā uz vidi un ir sociāli taisnīgi; 53. atkāroti apstiprina, ka piekļuve enerģijas avotiem ir galvenā jaunattīstības valstu prioritāte; aicina sekmēt piekļuvi enerģijai, izmantojot ES Enerģijas iniciatīvu, kā arī atjaunojot nodaļu par energoefektivitāti attīstības programmās; 54. uzsver, ka pilsētu neierobežotas paplašināšanās ietvaros galvenais attīstības jautājums ir pilsētu ūdensapgāde un sanitārie pakalpojumi, jo, balstoties uz vietējiem komunālajiem pakalpojumiem, vietējās varas iestādes var veidot vietējo varas iestāžu pieredzi labākai praksei demokrātiskas pārvaldības jomā; 55. aicina jaunattīstības valstis, lai nodrošinātu ūdens resursu ilgtspējīgu izmantošanu, decentralizēt ūdens apsaimniekošanu vietējā līmenī cik iespējams atbilstoši iedzīvotāju vajadzībām; 56. aicina vietējās varas iestādes ES sekmēt, ka daļu no ieņēmumiem no lietotāju maksas par ūdens un sanitāro pakalpojumu sniegšanu izmanto decentralizētas sadarbības pasākumiem, lai finansētu projektus, kuru mērķis ir uzlabot piekļuvi ūdens resursiem jaunattīstības valstīs; 57. aicina ES palīdzēt izstrādāt stratēģijas, lai sekmētu tādas ekonomikas un lauksaimniecības attīstību, kas ir saskaņojama ar augstu standartu nodrošināšanu vai atjaunošanu ūdenim, sākot no gruntsūdens līdz ūdenim, kuru piegādā patērētājiem; 58. uzskata par nepieciešamu iekļaut ilgspējīgas attīstības jēdzienu pētniecības un jauninājumu procesā; 59. aicina visas puses noteikt konkrētus īstermiņa un ilgtermiņa mērķus ilgspējīgai attīstībai un pārraudzīt mērķu īstenošanu; 60. uzskata, ka, ņemot vērā politiku saskaņotību attīstībai un arī imigrāciju, dalībvalstīm būs nepieciešams panākt vienošanos, lai risinātu imigrācijas problēmas; atgādina, ka īpaša uzmanība ir jāpievērš, lai mainītu politikas, kas veicina kvalificētu speciālistu aizbraukšanu uz citu valsti, tādās, kas veicina kvalificētu speciālistu atgriešanos; uzsver, ka ES nedrīkst izraisīt jaunattīstības valstīs ilglaicīgu ietekmi, kāda ir kvalificētu speciālistu aizbraukšanai uz citām valstīm; 61. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, dalībvalstu un kandidātvalstu valdībām. [1] OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp. [2] OV C 46, 24.2.2006., 1. lpp. [3] OV C 104, 14.4.1999., 180. lpp. [4] OV C 298 E, 8.12.2006., 171. lpp. [5] OV C 293 E, 2.12.2006., 316. lpp. [6] OV C 287 E, 24.11.2006., 185. lpp. [7] Pieņemtie teksti, P6_TA(2006)0272. [8] Pasaules Dabas fonds (2004). ES palīdzība: nabadzības samazināšana, nodrošinot ilgtspējīgu vidi. Kāpēc ES palīdzības sniegšanā būtu pienācīgi jāievēro nabadzības un vides kopsakarība? [9] Pasaules Banka (2002). Pārskatītā mežu stratēģija Pasaules Bankas grupai, 31.10.2002. [10] FAO (2002). Zvejniecības un akvakultūras stāvoklis pasaulē. FAO, Roma, Itālijā. [11] OV L 378, 27.12.2006., 41. lpp. --------------------------------------------------