KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Ceturtais ziņojums par uzraudzību pēc vīzu režīma liberalizācijas attiecībā uz Rietumbalkānu valstīm saskaņā ar Komisijas 2010. gada 8. novembra paziņojumu /* COM/2013/0836 final */





KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Ceturtais ziņojums par uzraudzību pēc vīzu režīma liberalizācijas attiecībā uz Rietumbalkānu valstīm saskaņā ar Komisijas 2010. gada 8. novembra paziņojumu (Dokuments attiecas uz EEZ) 1. Ievads Kopš 2009. gada 19. decembra Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas, Melnkalnes un Serbijas pilsoņi, kuriem ir biometriskās pases, saskaņā ar Regulu Nr. 539/2001[1] var ceļot uz Eiropas Savienības dalībvalstīm bez vīzām. Kopš 2010. gada 15. decembra arī Albānijas un Bosnijas un Hercegovinas pilsoņi var ceļot bez vīzām uz ES dalībvalstīm saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem. Lēmums atcelt vīzu režīmu tika pieņemts, rūpīgi izvērtējot šo valstu panākumus saistībā ar to prasību izpildi, kas uzskaitītas vīzu režīma liberalizācijas ceļvedī, tostarp tādās jomās kā dokumentu drošība, robežu un migrācijas pārvaldība, patvērums, cīņa pret organizēto noziedzību un korupciju, kā arī ar pārvietošanās brīvību saistīto pamattiesību aizsardzība. Līdz šim bezvīzu režīms joprojām ir viens no galvenajiem šo valstu sasniegumiem saistībā ar integrāciju Eiropā. Paziņojumā Tieslietu un iekšlietu padomē 2010. gada 8. novembrī Komisija uzsvēra, ka bezvīzu režīma integritāte ir atkarīga no katras Rietumbalkānu valsts, kura turpina īstenot savā vīzu režīma ceļvedī noteiktos pasākumus. Lai izvērtētu to reformu ilgtspēju, kuras paredzētas, lai balstītu bezvīzu režīma integritāti, Komisija izveidoja uzraudzības mehānismu pēc vīzu režīma liberalizācijas, kas aptver visus vīzu režīma ceļvežos noteiktos politikas virzienus. Šis ir ceturtais uzraudzības ziņojums pēc vīzu režīma liberalizācijas, kas jāpublicē kopš Komisijas 2010. gada paziņojuma[2]. Tajā sniegts pārskats par to, kā tiek pilnveidots uzraudzības mehānisms pēc vīzu režīma liberalizācijas; dots Komisijas novērtējums Rietumbalkānu valstu īstenotajiem pasākumiem, kas veikti, pamatojoties uz to vīzu režīma ceļvežiem; pārskatīta bezvīzu režīma darbība un sniegti ieteikumi attiecībā uz reformām, kas nepieciešamas, lai izvairītos no tādu problēmu atkārtošanās, kas ir skārušas bezvīzu režīmu kopš 2010. gada. 2. Pastiprināts uzraudzības mehānisms pēc vīzu režīma liberalizācijas Komisija savu trešo ziņojumu par uzraudzības mehānismu pēc vīzu režīma liberalizācijas sniedza 2012. gada 28. augustā[3]. Tajā tika analizēti katras bezvīzu režīma valsts panākumi vīzu režīma liberalizācijas ceļvedī noteikto reformu īstenošanā, pārskatīta bezvīzu režīma darbība un novērtēti šo valstu centieni to jautājumu risināšanā, kas saistīti ar patvēruma procedūras ļaunprātīgu izmantošanu ES dalībvalstīs. Komisijas un Rietumbalkānu valstu dialogs par bezvīzu režīmu notiek stabilizācijas un asociācijas procesa ietvaros. Komisijas amatpersonas 2013. gada janvārī apmeklēja Melnkalni, 2013. gada maijā — Serbiju un 2013. gada jūnijā — Bosniju un Hercegovinu. Ar dalībvalstu ekspertu palīdzību amatpersonas pārbaudīja to reformu kvalitāti, kas īstenotas šajās bezvīzu režīma valstīs. Desmitais ES un Rietumbalkānu ministru forums tieslietu un iekšlietu jomā notika Tirānā 2012. gada 5. novembrī — laikā, kad bija vērojams vēl nepieredzēts no Rietumbalkāniem Eiropas Savienībā ieradušos patvēruma meklētāju sezonāls pieplūdums. Rietumbalkānu valstis pieņēma kopīgu deklarāciju par bezvīzu režīmu, kurā apstiprināja stingru apņemšanos īstenot nepieciešamās reformas, lai saglabātu bezvīzu režīma integritāti. Komisija 2012. gada 12. novembrī sasauca augstāko amatpersonu sanāksmi, lai īstenotu šo apņemšanos praksē. Dalībnieki nolēma pastiprināt ziņošanas mehānismu par migrācijas plūsmām, izstrādājot Frontex (Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām) ikmēneša brīdinājumus un izmantojot Eiropola un Eiropas Patvēruma atbalsta biroja (EASO) datus. Visas Rietumbalkānu bezvīzu režīma valstis 2012. gada decembrī sāka iesniegt Komisijai ikmēneša statistikas datus par migrācijas plūsmām uz ES. Šīs ziņošanas shēmas ietvaros iegūtos datus Komisija izmantoja 2013. gada 22. februārī Briselē notikušajā augstāko amatpersonu sanāksmē. Reaģējot uz vairākiem patvēruma pieprasījumu pieplūdumiem no konkrētām valstīm 2012. un 2013. gadā, attiecīgās ES dalībvalstis un Šengenas asociētās valstis nekavējoties rīkojās kopā ar saviem Rietumbalkānu valstu kolēģiem. Patvēruma pieprasījumu pieplūdums no Albānijas Apvienotajā Karalistē 2013. gada sākumā mudināja britu iestādes nosūtīt uz Tirānu imigrācijas koordinēšanas ierēdni. Vācijas patvēruma iestādes 2012. gada augustā reaģēja uz jaunāko patvēruma pieprasījumu pieplūdumu no Serbijas un Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas, atjaunojot Rietumbalkānu atbalsta vienību, kuras darbības rezultātā tiek saīsināti pirmās instances lēmumu pieņemšanas termiņi. Šveices federālā migrācijas iestāde 2012. gada jūlijā ieviesa paātrinātas procedūras visiem pieteikuma iesniedzējiem no Eiropas bezvīzu režīma valstīm. Zviedrijas iestādes pēc pēkšņa pieteikumu skaita pieauguma no Albānijas Zviedrijā 2012. gada aprīlī un maijā nosūtīja sadarbības koordinatorus uz Serbiju un Melnkalni, kā arī pārliecināja Albānijas kolēģus pastiprināt kontroli visās Albānijas robežšķērsošanas vietās (BCP). Albānijas robežpolicija uzsāka to lidojumu uzraudzību, kuri no Grieķijas, Kosovas* un Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas dodas uz Zviedriju, jo lielākā daļa Albānijas pasažieru iekāpa lidmašīnā šajās valstīs. Līdz šim Frontex ar Rietumbalkānu riska analīzes tīkla atbalstu ir izdevusi 34 brīdinājuma ziņojumus. 2013. gada Rietumbalkānu ikgadējā riska analīzē, ar kuru dalībniekus no Rietumbalkāniem iepazīstināja konferencē Skopjē 2013. gada maijā, tika apkopotas jaunākās tendences attiecībā uz robežkontroli pie ES ārējām robežām un nelikumīgo migrāciju no reģiona. Šajos ziņojumos un ikgadējā riska analīzē ietverts sarežģīts migrācijas tendenču novērtējums saistībā ar minēto reģionu, kā arī aprakstīti ES dalībvalstu un attiecīgo bezvīzu režīma valstu operatīvie pasākumi, kas paredzēti, lai novērstu patvēruma ļaunprātīgu izmantošanu. Komisija izmanto Frontex ikmēneša brīdinājumus, lai sniegtu informāciju Padomei un vajadzības gadījumā organizētu augstāko amatpersonu sanāksmes. 3. Rietumbalkānu valstu to pasākumu nepārtrauktas īstenošanas novērtējums, kuri paredzēti, lai nodrošinātu atbilstību ceļvedī minētajām prasībām Novērtējuma sagatavošanā izmantoti šādi avoti: ikmēneša brīdinājuma ziņojumi un Frontex izdotā 2013. gada Rietumbalkānu ikgadējā riska analīze; Rietumbalkānu valstu iesniegtie ikmēneša statistikas dati par migrācijas tendencēm; bezvīzu režīma valstu aprakstoši ziņojumi, kuros analizēti patvēruma ļaunprātīgas izmantošanas parādības cēloņi; EASO un citu ES aģentūru iesniegtā papildu informācija; augsta līmeņa dialoga sanāksmju rezultāti, kuras Stabilizācijas un asociācijas procesa ietvaros organizē attiecīgās apakškomitejas ar katru valsti; un Komisijas amatpersonu mērķtiecīgu novērtēšanas apmeklējumu rezultāti. Katrai no valstīm novērtējums veikts, izmantojot vīzu režīma liberalizācijas ceļveža bloku struktūru. 3.1. Albānija Turpinās biometrisko pasu un personas apliecību izgatavošana un izsniegšana. Albānijas iestādes ir izdevušas 2 590 000 biometrisko pasu, kopš tās pirmo reizi tika ieviestas 2009. gada maijā. Albānija ir grozījusi valsts tiesību aktus, lai padarītu stingrākus nosacījumus, saskaņā ar kuriem pilsoņi drīkst pieprasīt vārda maiņu, jo tā tiek izmantota, lai izvairītos no pārbaudēm uz robežas. Ir grozīts likums par civilreģistru, lai ierobežotu un kontrolētu civilreģistra izmaiņas. Saskaņā ar jauno Iekšlietu ministrijas izdoto dekrētu pilsoņiem pirms vārda maiņas pieteikuma iesniegšanas ir jāsaņem robežpolicijas izdots sertifikāts, kurā tiek apliecināts, ka viņi nav iekļauti to personu sarakstā, kurām ir liegta ieceļošana Šengenas zonā. Laikposmā no 2012. gada jūnija līdz 2013. gada martam uz šāda pamata tika noraidīti aptuveni 34 % no 6763 vārda maiņas pieteikumiem. Joprojām liela problēma ir dokumentu viltošana, īpaši viltotu zīmogu lietošana pie ES ārējām robežām, un viltotu Albānijas valstspiederīgo pasu izmantošana. Albānija ir guvusi panākumus robežu pārvaldības jomā. Tā ir uzsākusi operatīvo sadarbību ar Grieķiju, Itāliju un Kosovu, īstenojusi nolīgumu, ar ko izveido kopīgu centru politiskai sadarbībai ar Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku, un vairākas reizes veikusi kopīgu patrulēšanu ar Kosovu, Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku un Melnkalni. Albānija robežšķērsošanas vietās ir arī saslēgusi robežpolicijas IT sistēmu ar civilreģistra datubāzi, veidojot otru kontroles līmeni attiecībā uz vārda maiņu krāpnieciskos nolūkos. Būtu jāstiprina spēja veikt riska analīzi un novērtēt draudus. Patvēruma jomā ir ieviests institucionālais un tiesiskais regulējums. Tomēr Albānijā tikai ļoti nelielam pieteikumu iesniedzēju skaitam piešķir starptautisko aizsardzību. Šajā jomā nepieciešams pastiprināt centienus. Bēgļiem un personām, kurām piešķirta papildu aizsardzība, joprojām nav izsniegti personu apliecinoši dokumenti. Albānijas vīzu režīms vēl pilnībā neatbilst ES standartiem. Albānija ir guvusi zināmus panākumus migrācijas jomā. Tā turpina īstenot ES un Albānijas atpakaļuzņemšanas nolīgumu. To Albānijas valstspiederīgo skaits, kuri ir brīvprātīgi atgriezušies, 2012. gadā pieauga salīdzinājumā ar 2011. gadu. Tomēr būtu jāstiprina institucionālā spēja saistībā ar personām, kas atgriežas, paredzētās stratēģijas un rīcības plāna īstenošanu. Policijas sadarbības jomā un cīņā pret organizēto noziedzību tiek ziņots par zināmiem panākumiem. Pašlaik Albānijas policija pārskata procedūras, lai uzlabotu priekšējās pozīcijās esošo darbinieku ziņošanas spējas un proaktīvu izmeklēšanu. Galvenajām iestādēm ir steidzami nepieciešams uzlabot koordināciju un maksimāli palielināt spējas izmeklēt smagus noziegumus un apkarot organizēto noziedzību. Albānija tuvākajā laikā noslēgs darbības nolīgumu ar Eiropolu. Ir gūti panākumi cīņā pret narkotikām. Ar narkotiku kontrabandu saistītu krimināllietu skaits 2013. gada pirmajā ceturksnī palielinājās aptuveni par 40 %, bet ar narkotikām saistītu apsūdzību rezultātā aizturēto personu skaits pieauga par 11,5 %. Lai gan marihuānas un kokaīna konfiskācijas gadījumu skaits ir pieaudzis, heroīna konfiskācijas gadījumu skaits ir samazinājies. Albānija ir guvusi zināmus panākumus cilvēku tirdzniecības apkarošanas jomā, lai gan cilvēku tirdzniecība valsts iekšienē joprojām rada bažas. Ir ieviestas standarta darba procedūras cietušo identifikācijai un cietušo vai potenciālo cietušo nosūtīšanai uz atbalsta dienestiem, taču nepieciešams stiprināt tiesībaizsardzības iestāžu spējas un starptautisko sadarbību. Lai apspriestu konkrētus cilvēku tirdzniecības gadījumus, 2012. gada novembrī tika izveidota apvienota darba grupa, kurā ietilpst Iekšlietu ministrijas, prokuratūras un Tieslietu ministrijas pārstāvji. Šīs iniciatīvas rezultātus nepieciešams uzraudzīt. Ir gūti zināmi panākumi nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas jomā. Policija izstrādāja riska novērtējumus un iepazīstināja ar tiem citas iestādes. Balstoties uz Moneyval ieteikumiem, tika veikti grozījumi kriminālkodeksā, lai par atsevišķiem noziedzīgiem nodarījumiem tiktu uzskatīta gan nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācija, tādējādi atdalot to no predikatīva nodarījuma, gan savu nelikumīgi iegūto līdzekļu legalizācija. Ir pieaudzis gan notiesājošu spriedumu skaits lietās par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju, gan ziņojumu skaits par aizdomīgiem darījumiem, salīdzinot ar zemo līmeni iepriekš. Albānija ir guvusi zināmus panākumus cīņā pret korupciju. Institucionālais un tiesiskais regulējums ir gandrīz ieviests, lai gan joprojām nepieciešams novērst šķēršļus, kas kavē pienācīgu izmeklēšanu valsts amatpersonām un tiesu varas pārstāvjiem piešķirtās imunitātes dēļ. Nepieciešams ieviest nepārtrauktu izmeklēšanas, kriminālvajāšanas un notiesājošu spriedumu rezultātu uzskaiti visos līmeņos, bet veiktie pasākumi jau ir sākuši atmaksāties. Laikposmā no 2012. līdz 2013. gadam ar korupciju saistītu lietu skaits palielinājās no 22 līdz 45; proaktīvas izmeklēšanas gadījumu skaits pieauga no 19 līdz 32; un ar korupciju un “balto apkaklīšu” noziedzīgiem nodarījumiem saistītu policijas operāciju skaits palielinājās no 5 līdz 11. Panākumi pamattiesību jomā ir bijuši nevienmērīgi — sieviešu tiesību un diskriminācijas novēršanas jomā ir panākta attīstība, bet romu iekļaušanas jomā progress ir neliels. Ir efektīvāk jāīsteno neaizsargātām grupām paredzētie politikas instrumenti. Romu dzīves apstākļu uzlabošanas stratēģija nav atbilstoša. Ir jāveic pasākumi, lai risinātu jautājumu par nereģistrētiem romu bērniem. Nepieciešams paātrināt valsts Romu desmitgades rīcības plānā noteikto pasākumu īstenošanu. Kopumā romi joprojām dzīvo smagos apstākļos un bieži saskaras ar diskrimināciju saistībā ar piekļuvi izglītībai, nodarbinātībai, veselības aprūpei un mājokļiem. 3.2. Bosnija un Hercegovina Bosnija un Hercegovina ir guvusi panākumus dokumentu drošības jomā. Iestādes ir izdevušas 1 791 444 biometriskās pases, bet apritē vēl ir 62 565 vecā parauga pases. Bosnija un Hercegovina ir pieņēmusi jaunu likumu par pasēm un sagatavojusi izdošanai trešo biometrisko pasu paaudzi. Jaunās paaudzes elektroniskās personas apliecības tiek izdotas kopš 2013. gada marta, un līdz šim ir personalizētas 258 077 apliecības. Ierosinātie grozījumi likumā par uzturēšanos vēl nav pieņemti. Tiek īstenota pārskatītā integrētās robežu pārvaldības (IBM) stratēģija un rīcības plāns, un ir ieviesti uzraudzības mehānismi. Ir turpinājusies operatīvā sadarbība un informācijas apmaiņa ar Frontex. Robežpolicijas darbinieki ir saņēmuši turpmāku apmācību. Kopīgs riska analīzes centrs veic stratēģisku analīzi attiecīgo iestāžu uzdevumā. Robežšķērsošanas vietās ir uzlabotas novērošanas iekārtas. Turpinās sadarbība ar kaimiņvalstīm, un ir uzlabojusies nelikumīgo migrantu un kontrabandas preču atklāšana, pateicoties pastāvīgai kopīgai robežu patrulēšanai. Bosnija un Hercegovina ir slēgusi 44 neatļautas robežšķērsošanas vietas ar Melnkalni. Joprojām nav slēgtas neatļautas robežšķērsošanas vietas ar Serbiju. Patvēruma jomā tika pieņemti grozījumi likumā par ārvalstnieku un patvēruma meklētāju pārvietošanos un uzturēšanos, saskaņojot tiesību aktus ar ES un starptautiskajiem standartiem. Ir jāturpina strādāt, lai noteikumus par aizturēšanu saskaņotu ar ES acquis. Ir pieņemta jauna migrācijas un patvēruma stratēģija un rīcības plāns. Iestādes ir izveidojušas pastāvīgu patvēruma centru Trnovo pilsētā. Patvēruma sistēmas kapacitāte šķiet pietiekama un atbilst pašreizējam patvēruma pieteikumu skaitam. Amatpersonas, kuras darbojas patvēruma jomā, ir saņēmušas turpmāku apmācību. Bosnija un Hercegovina ir guvusi panākumus migrācijas jomā. Darbojas nelikumīgo imigrantu īslaicīgas aizturēšanas centrs. Tiek īstenots ES un Bosnijas un Hercegovinas atpakaļuzņemšanas nolīgums. Būtu pilnībā jāīsteno personu, kas atgriežas, reintegrācijas stratēģija. Bosnija un Hercegovina ir veikusi sagatavošanas darbus, lai izstrādātu jaunu stratēģiju cīņai pret organizēto noziedzību, pamatojoties uz Eiropola Smagās un organizētās noziedzības draudu izvērtējuma modeli. Iepriekšējā stratēģija bija spēkā līdz 2012. gadam. Ir sākusi darboties elektroniska datu apmaiņas sistēma starp tiesībaizsardzības iestādēm un prokuroriem, lai gan Policijas koordinācijas direktorātam nav piekļuves pamata datubāzēm. Cīņu pret organizēto noziedzību kavē sistēmiskas, ar krimināllietām saistītas informācijas un izlūkdatu apmaiņas trūkums un efektīvas sadarbības neesamība. Drīz tiks pieņemts likumprojekts par liecinieku aizsardzību. Nav ieviesta efektīva sistēma, lai veiktu līdzekļu konfiskāciju. Kopā ar trešām valstīm 2012. gadā notika vairākas sekmīgas liela mēroga policijas operācijas cilvēku, narkotiku un ieroču tirdzniecības jomā. Nepieciešams pilnībā īstenot ceļvedi starp Eiropolu un Drošības ministriju. Darbības nolīguma noslēgšanai nepieciešamais Eiropola datu aizsardzības novērtējums ir pabeigts un iesniegts Eiropola apvienotajai uzraudzības iestādei atzinuma saņemšanai. Joprojām ir vāja institucionālā spēja koordinēt un īstenot politikas pamatnostādnes narkotiku tirdzniecības apkarošanā. Būtu jāuzlabo tiesībaizsardzības spēja. Izrādījās, ka iepriekšējās valsts narkomānijas apkarošanas stratēģijas un tās rīcības plāna īstenošana nebija atbilstoša. Vēl ir jāpieņem grozījumu projekts likumam par narkotiku lietošanas novēršanu un apkarošanu, tostarp par Narkotiku apkarošanas biroja izveidi. Ir turpināta sadarbība ar Eiropas Narkotiku un narkomānijas uzraudzības centru. Ir pieņemta jauna stratēģija un rīcības plāns cilvēku tirdzniecības apkarošanas jomā. Noteikumi par cilvēku tirdzniecību ir integrēti Serbu Republikas un Brčko apgabala kriminālkodeksā. Joprojām jāpieņem līdzīgi kriminālkodeksa grozījumi valsts un federālajā līmenī. Ir pieaudzis identificēto cietušo skaits. Turpinās izglītojošas kampaņas, kuru mērķauditorija ir sociālie darbinieki, skolotāji, darba inspektori un prokurori. Vēl pilnībā nedarbojas cilvēku tirdzniecības apkarošanas departaments valsts koordinatora birojā un no cilvēku tirdzniecības cietušo personu datubāze. Joprojām trūkst efektīvu pasākumu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un teroristu darbību finansēšanas novēršanai. Ir vajadzīgi labāki tiesību akti un labāk jāīsteno stratēģija un rīcības plāns, kas paredzēti nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un teroristu darbību finansēšanas novēršanai. Būtu jāpieņem jauns likums par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un teroristu darbību finansēšanas novēršanu un kriminālkodeksa grozījumi, pamatojoties uz Moneyval ieteikumiem. Nepieciešams īstenot rīcības plānu, lai izpildītu Moneyval ieteikumus. Turpinās informācijas apmaiņa, izmantojot Egmont grupu, finanšu ziņu vākšanas vienību (FIU) tīklu. Jaunās korupcijas novēršanas stratēģijas un rīcības plāna īstenošana ir atlikta. Korupcijas novēršanas un apkarošanas koordinēšanas aģentūra ir pieņēmusi darbā dažus darbiniekus, bet tai jāsāk darboties ar pilnu jaudu. Korupcija joprojām ir plaši izplatīta gan valsts, gan privātajā sektorā. Steidzami nepieciešama tiesībaizsardzības iestāžu un prokuroru izlēmīgāka rīcība. Attiecībā uz korupcijas lietām ir slikta izmeklēšanas, kriminālvajāšanas un notiesājošu spriedumu rezultātu uzskaite. Ir pieņemts jauns likums par politisko partiju finansēšanu, bet tiesību akti šajā jomā joprojām ir sadrumstaloti. Jāturpina darbs, veicot grozījumus likumā par interešu konfliktiem. Nav tādu tiesību aktu, ar kuriem tiktu garantēta ziņotāju aizsardzība. Attiecībā uz pamattiesībām saistībā ar pārvietošanās brīvību romu stāvoklis ir nedaudz uzlabojies. Lai uzraudzītu romu stratēģijas īstenošanu un pārskatītu romu iekļaušanas desmitgadi laikposmā no 2005. līdz 2015. gadam, valdībā ir izveidota romu komiteja. Tās sastāvā ietilpst 22 biedri — puse no romu kopienas un otra puse no attiecīgajām iestādēm. Šī komiteja ir sapulcējusies divas reizes un ir piešķīrusi finansējumu projektiem, kas paredzēti, lai risinātu romu nodarbinātības, mājokļu un veselības aprūpes jautājumus. Tomēr ļoti maz ir paveikts, lai uzlabotu romu sieviešu un bērnu stāvokli. Daudzi romu bērni netiek reģistrēti un nevar apmeklēt skolu un saņemt kvalitatīvu veselības aprūpi. Bažas joprojām rada organizēta bērnu ubagošana. 3.3. Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika ir guvusi panākumus dokumentu drošības jomā. Laikposmā no 2007. gada aprīļa līdz 2012. gada decembrim iestādes izdeva 1 603 993 biometriskās pases. Dokumentu izdošanas process notiek netraucēti. No 2012. gada februāra drīkst izmantot tikai biometriskās pases. Robežu pārvaldības jomā ir turpinājusies operatīvā sadarbība un datu apmaiņa ar Frontex. Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika 2013. gada pirmajā ceturksnī 87 reizes veica patrulēšanas darbības kopā ar Bulgāriju, Albāniju, Serbiju un Kosovu. Ir turpinājies darbs pie TETRA radiosakaru sistēmas ieviešanas. Robežpolicijas darbinieki ir saņēmuši turpmāku apmācību. Attiecībā uz robežu pārvaldību valsts koordinācijas centra institucionālā un darbības spēja joprojām ir vāja. Patvēruma jomā tika pieņemta valsts integrācijas programma. Par dotācijas līdzekļiem, kas saņemti no UNCHR, ir uzsākta 20 izmitināšanas vietu celtniecība. 2012. gadā tika iesniegti 527 patvēruma pieprasījumi — par 213 pieteikumiem mazāk nekā 2011. gadā. Lielāko daļu pieteikumu iesniedza Afganistānas un Pakistānas valstspiederīgie. Turpinās patvēruma meklētājiem paredzētās informatīvās kampaņas. Iekšlietu ministrijas Patvēruma jautājumu struktūrvienības spējas ir uzlabojušās, tās darbiniekiem ir piedāvāta turpmāka apmācība. Institucionālais un tiesiskais regulējums ir pietiekams, tomēr nepieciešams uzlabot tā īstenošanu. Ir gūti panākumi, lai paātrinātu personas dokumentu izsniegšanu patvēruma meklētājiem. Joprojām ir problēmas attiecībā uz mutiskās tulkošanas nodrošināšanu pārrunās ar patvēruma meklētājiem. Attiecībā uz migrāciju tika grozīts likums par ārvalstniekiem, lai vienkāršotu īslaicīgas uzturēšanās atļauju piešķiršanas procedūras. 2012. gadā tika atklāti 682 nelikumīgie migranti; 111 nelikumīgie migranti tika atklāti 2013. gada pirmajos divos mēnešos. Ņemot vērā to, ka pieaug tādu migrantu skaits, kuri dodas tranzītā cauri valstij, šo jautājumu risināšanas un migrācijas plūsmu pārvaldīšanas spēja nav pietiekama. Atpakaļuzņemšanas nolīguma ar ES īstenošana tiek turpināta. Organizētās noziedzības apkarošanas jomā ar problēmām, pieņemot darbā jaunus darbiniekus, ir saskāries Iekšlietu ministrijas Organizētās noziedzības un smagu noziegumu apkarošanas centrs. Joprojām nedarbojas valsts kriminālo izlūkdatu bāze, kurā tiktu apkopoti izlūkdati. Vēl nav izveidots organizētās noziedzības apkarošanas valsts koordinācijas centrs. Cīņā pret organizēto noziedzību ir jāuzlabo sadarbība starp tiesībaizsardzības iestādēm — Iekšlietu ministriju, prokuratūru, muitas administrāciju un finanšu policiju. Ir turpinājusies apmācība jaunā kriminālprocesa likuma īstenošanas jomā. Tiek kavēts efektīvs prokuroru darbs, jo nav nodrošināta tieša piekļuve tiesībaizsardzības datubāzēm. Policijas rīcībā nav neatkarīga un spēcīga ārējā pārskata mehānisma. Ir uzlabojusies policijas un muitas sadarbība narkotiku konfiskācijas jomā, un ir notikušas vairākas sekmīgas starptautiskas policijas operācijas cīņā pret narkotiku transportēšanas tīkliem. Būtu jāstiprina Iekšlietu ministrijas Nelegālo narkotiku departamenta cilvēkresursu spēja. Ir turpinājusies starptautiskā un reģionālā sadarbība pārrobežu organizētās noziedzības jomā. Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika ir ratificējusi darbības nolīgumu, bet vēl nav norīkojusi darbā Eiropolā sadarbības koordinatoru. Ir pieņemta jauna stratēģija un rīcības plāns cilvēku tirdzniecības apkarošanas jomā, uzsvaru liekot uz cietušo personu identifikāciju, profilakses pasākumiem un cietušo personu reintegrācijas uzlabošanu. Paredzēts izveidot valsts fondu kompensāciju izmaksai personām, kuras cietušas no cilvēku tirdzniecības. Vietējā līmenī partnerībā ar nevalstiskajām organizācijām (NVO) tika izveidotas sešas mobilās grupas iespējamo cietušo personu agrīnai identifikācijai. Ir turpinājusies policijas, tostarp robežpolicijas darbinieku, prokuroru, tiesnešu un civildienesta ierēdņu apmācība. Četrās lietās, kas saistītas ar cilvēku tirdzniecību, 2012. gadā tika notiesātas 24 personas. Joprojām ir jāizstrādā visaptveroša, daudzdisciplīnu un uz cietušo personu orientēta pieeja saistībā ar cilvēku tirdzniecību. Nepieciešams uzlabot cietušo personu identifikācijas un reintegrācijas spējas, kā arī vainīgo personu kriminālvajāšanas spējas. Attiecībā uz korupcijas apkarošanu 2012. gadā tika stiprināts tiesiskais regulējums, lai valsts korupcijas novēršanas komisijai dotu iespēju sistēmiski pārbaudīt paziņojumus par interešu konfliktiem. Kopumā 2012. gadā tika pārbaudītas 483 valdības locekļu, parlamenta deputātu un valsts amatpersonu iesniegtās deklarācijas un tika konstatēti 9 interešu konflikti. Minētās deklarācijas neiesniedza 123 personas, un 26 gadījumos tika sākta tiesvedība likumpārkāpuma lietā. Detalizēts plāns par tiesnešu un pašvaldību amatpersonu deklarāciju pārbaudi tika pieņemts 2013. gada pirmajā ceturksnī. Tiesneši, prokurori, tiesībaizsardzības iestāžu amatpersonas un civildienesta ierēdņi saņēma turpmāku apmācību. Tika stiprināta politisko partiju un vēlēšanu kampaņu finansēšanas sistēma, veicot grozījumus likumā par politisko partiju finansēšanu, kas tika pieņemts 2012. gada novembrī. Tiek vākti dati, lai izveidotu pārskatu par visām izmeklēšanām, apsūdzībām, notiesāšanām un spriedumiem, tostarp augsta līmeņa korupcijas lietās. Ir uzlabota prokuratūras jauda organizētās noziedzības un korupcijas lietās, pieņemot darbā 3 prokurorus un tādējādi palielinot to skaitu līdz 13. Jāuzlabo iestāžu sadarbība, un prokuroriem jāsaņem piekļuve attiecīgajām tiesībaizsardzības datubāzēm. Pamattiesību jomā tiek īstenots romu iekļaušanas rīcības plāns. Tas ietver pasākumus, kas paredzēti, lai turpmāk uzlabotu romu piekļuvi nodarbinātībai, izglītībai, mājokļiem un personas dokumentiem. Līdz šim ir atvērti 11 romu informācijas centri, lai sniegtu atbalstu attiecībā uz piekļuvi sociālajiem un izglītības pakalpojumiem. Ir turpinājies projekts attiecībā uz juridisko palīdzību romu kopienai. Tiek īstenots reģionālais projekts attiecībā uz labāko praksi romu integrācijas jomā Rietumbalkānos. Komisija aizsardzībai pret diskrimināciju plāno iecelt arī romu kopienas pārstāvi. 3.4. Melnkalne Laikposmā no 2008. gada maija līdz 2013. gada martam Melnkalnes iestādes izdeva 344 004 biometriskās pases. Integrētas robežu pārvaldības jomā valdība ir pieņēmusi jaunu stratēģiju un rīcības plānu, kas vēl neatbilst ES IBM koncepcijai. Nepieciešams pastiprināt jūras robežas uzraudzību un īpaši zaļās robežas uzraudzību, veicot turpmāku ieguldījumu, lai uzlabotu novērošanas iekārtas. Būtu jāizveido valsts uzraudzības centrs. Turpinājās pārrobežu sadarbība ar kaimiņvalstīm, 2012. gadā kopīgi patrulējot 709 reizes. Joprojām nav slēgtas neatļautās robežšķērsošanas vietas ar Bosniju un Hercegovinu. Patvēruma jomā tiesību akti ir tikai daļēji saskaņoti ar acquis. Patvēruma jomā statistika par 2013. gada pirmo pusi liecina, ka 876 personas iesniedza patvēruma pieteikumus. Lielākā daļa pieteikuma iesniedzēju aizbēg pirms viņu pieteikumu apstrādes. Lielāko daļu patvēruma pieteikumu iesniedza Alžīrijas valstspiederīgie, tiem seko Tunisijas un Afganistānas pilsoņi. Jauna patvēruma centra atvēršana Spuz pilsētā ir atlikta. Jānodrošina, lai īslaicīgās uzņemšanas iestāde Konikas pilsētā atbilstu uzņemšanas nosacījumu minimumam, īpaši attiecībā uz veselības aprūpi. Arī turpmāk nepieciešams pievērst uzmanību patvēruma meklētāju izmitināšanai. Migrācijas jomā valdība ir pieņēmusi jaunu rīcības plānu, lai īstenotu migrācijas pārvaldības stratēģiju. Melnkalne turpina īstenot ES un Melnkalnes atpakaļuzņemšanas nolīgumu. Nepieciešams ieguldīt papildu centienus, lai risinātu nelikumīgās migrācijas, migrantu integrācijas un neaizsargāto personu aizsardzības jautājumus. Nelikumīgo migrantu uzņemšanas centrs vēl nedarbojas. Ir izstrādāts jauns rīcības plāns cīņai pret organizēto noziedzību. Jauni kriminālkodeksa grozījumi ietver noteikumus par kibernoziegumiem, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju, terorisma finansēšanu un cilvēku tirdzniecību. Iestāžu sadarbību ietekmē drošas saziņas sistēmas trūkums un attiecīgo iestāžu nepietiekama piekļuve pamatdatiem. Joprojām netiek sistemātiski veikta izmeklēšana finanšu jomā — šādu izmeklēšanu skaits un atgūto līdzekļu apjoms nav liels. Trūkst īpašu tiesību aktu, ar ko varētu regulēt pagaidu, pastāvīgu un paplašinātu konfiskāciju. Sešu mēnešu ierobežojums attiecībā uz pirmstiesas aizturēšanu būtu jāpagarina, jo tas traucē izmeklēšanu veikt efektīvi. Būtu jāpagarina speciālu izmeklēšanas pasākumu izmantošanas ilgums. Tiek īstenots uz izlūkdatiem balstītas policijas darbības modelis, un būtu jāturpina attiecīga apmācība. Policijas speciālajās vienībās cīņai pret organizēto noziedzību, tostarp kibernoziedzību un cilvēku tirdzniecību, joprojām trūkst darbinieku, arī reģionālā līmenī. Attiecībā uz cilvēku tirdzniecību Melnkalne tiek uzskatīta par tranzīta, avota un galamērķa valsti. Ir pieņemta jauna valsts stratēģija un rīcības plāns cīņai pret cilvēku tirdzniecību. Ir grozīts kriminālkodekss, lai uzlabotu cietušo personu identifikāciju un ieviestu tādas apsūdzības kā, piemēram, par cilvēka ķermeņa daļu tirdzniecību. Kodekss ietver arī tādus noziedzīgus nodarījumus kā verdzība un piespiedu laulības cilvēku tirdzniecības rezultātā. Ir turpinājusies cieša sadarbība ar Eiropolu, Interpolu, dalībvalstu un kaimiņvalstu policiju, īpaši narkotiku tirdzniecības jomā. Veselības ministrija sadarbībā ar Iekšlietu ministriju ir izstrādājusi jaunu narkomānijas apkarošanas stratēģiju un rīcības plānu. Tajā ietverti ar profilaksi, rehabilitāciju, medicīnas aprūpi un piegādes pārvaldību saistīti pasākumi. Attiecībā uz korupcijas apkarošanu nepieciešams arī turpmāk stiprināt un īstenot tiesisko regulējumu. Izmantojot jaunus darba tiesību aktu noteikumus, ir uzlabota ziņotāju aizsardzība; tomēr joprojām pilsoņu ziņojumu skaits par korupciju ir neliels. Ir izstrādāts jauns rīcības plāns, ar ko īsteno korupcijas un organizētās noziedzības apkarošanas stratēģiju. Joprojām nepieciešams uzlabot interešu konfliktu, politisko partiju un vēlēšanu kampaņu finansēšanas kontroles mehānismus un sankciju izpildes un kontroles mehānismus valsts iepirkuma jomā. Nepieciešams uzlabot uzraudzības iestāžu, jo īpaši valsts vēlēšanu komisijas, valsts revīzijas iestādes un interešu konfliktu novēršanas komisijas, profesionālās spējas un neatkarību. Interešu konfliktu novēršanas komisijai būtu jāsaņem piekļuve visām attiecīgajām datubāzēm, kuras uztur citas valsts struktūras. Korupcijas lietās līdzekļi vēl nav atgūti. Ir turpinājušās informatīvās kampaņas attiecībā uz ziņošanu par korupciju. Korupcijas novēršanas iniciatīvu direktorāts tika nodots Tieslietu ministrijas pakļautībā. Tomēr tam trūkst nepieciešamo instrumentu, lai nodrošinātu efektīvu korupcijas novēršanas darbību koordināciju. Dati par notiesājošiem spriedumiem korupcijas lietās liecina par ļoti lielu attaisnojošo spriedumu skaitu gan pirmajā instancē, gan pēc apelācijas. Ar pārvietošanās brīvību saistītu pamattiesību jomā 2013. gada janvārī tika pieņemts jaunākais rīcības plāns, ar ko īsteno stratēģiju attiecībā uz pārvietotām un valsts iekšienē pārvietotām personām. Tas ietver pasākumus, kuru mērķis ir statusa, sociāli ekonomiskās integrācijas, tostarp nodarbinātības, veselības aprūpes, sociālā nodrošinājuma un mājokļa jautājumi, tomēr šo pasākumu īstenošana joprojām ir vāja. Ir turpinājušies informatīvie pasākumi. Zināma virzība ir notikusi pārvietotu personu statusa legalizācijas jomā. Valdība 2013. gada janvārī iesniedza parlamentam grozījumu likumā par ārvalstniekiem, ar ko līdz 2013. gada decembrim pagarina pieteikuma iesniegšanas termiņu, lai saņemtu pastāvīgā iedzīvotāja statusu. Tiek organizēti Kosovas apmeklējumi, lai ļautu pārvietotajām personām savākt nepieciešamos dokumentus sava statusa noregulēšanai Melnkalnē. Joprojām ir jāīsteno 2012. gada aprīlī pieņemtā stratēģija, lai uzlabotu romu, aškalu un ēģiptiešu kopienu stāvokli. Nepieciešams turpināt dzīves apstākļu uzlabošanu Konikas nometnē. Melnkalne 2013. gada oktobrī pieņēma visaptverošus rīcības plānus attiecībā uz paplašināšanās sarunu 23. un 24. nodaļu, lai īstenotu reformas tiesu, pamattiesību, tieslietu, brīvības un drošības jomā. 3.5. Serbija Turpinās biometrisko pasu un drošu personas apliecību izgatavošana un izsniegšana. Serbija 2012. gadā izdeva 584 668 biometriskās pases. Būtu jāuzlabo Īpašā koordinācijas direktorāta, kuram uzticēta ceļošanas dokumentu izdošana Kosovā dzīvojošām personām, darbība un ziņojumu sniegšana. Robežu pārvaldības jomā Serbija ir turpinājusi īstenot IBM stratēģiju un rīcības plānu. Tā ir turpinājusi sadarboties ar Bosniju un Hercegovinu un Melnkalni, uzlabojusi videonovērošanas iekārtas un veikusi kopīgas darbības ar kaimiņvalstīm. Joprojām nav slēgtas neatļautās robežšķērsošanas vietas ar Bosniju un Hercegovinu. Agrīnā brīdināšanas sistēma viltotu ceļošanas dokumentu atklāšanai darbojas netraucēti. Serbija ir arī stiprinājusi robežkontroli dažās robežšķērsošanas vietās, lai novērstu patvēruma ļaunprātīgu izmantošanu dalībvalstīs. Riska analīzes, ceļojumu aģentūru pārbaužu un izmeklēšanas darbību apvienojums ir palīdzējis policijai un Transporta ministrijai novērst daudzus patvēruma ļaunprātīgas izmantošanas gadījumus. Serbija ir arī izdarījusi grozījumus kriminālkodeksā, lai iekļautu tādu noziedzīgu nodarījumu kā patvēruma ļaunprātīgas izmantošanas veicināšana ārvalstīs, un ir uzsākusi izmeklēšanu attiecībā uz transporta uzņēmumiem un ceļojumu aģentūrām, kuras tiek turētas aizdomās par nelikumīgas migrācijas veicināšanu uz ES. Iestādes, pamatojoties uz šo jauno krimināltiesību normu, ir uzsākušas 7 krimināllietas pret 8 personām. Dialogs starp Belgradu un Prištinu 2012. gadā deva ievērojamus rezultātus IBM īstenošanas jomā. Līdz 2012. gada decembra beigām sāka darboties četri vārti, tostarp divi vārti Ziemeļkosovā; kopš 2013. gada februāra darbojas visi seši vārti starp Serbiju un Kosovu. Abas puses arī nolēma uzsākt muitas nodokļa iekasēšanu. Attiecībā uz brīvu pārvietošanos ir sācis darboties ceļošanas režīms, saskaņā ar kuru jāuzrāda tikai personas apliecība. Abas puses turpina īstenot vienošanos par muitas zīmogiem. Ir gūti panākumi arī civilreģistra jomā, un turpina uzlaboties Serbijas sadarbība ar ES Tiesiskuma misiju Kosovā (EULEX). Tieši augsta līmeņa kontakti un kontakti operatīvā līmenī turpina sekmēt sadarbību, tostarp organizētās noziedzības apkarošanas jomā. Serbijai būtu jādemonstrē nepārtraukta apņemšanās normalizēt attiecības ar Kosovu. Patvēruma jomā nav ievērojamu panākumu. Tiesiskais regulējums lielā mērā atbilst ES standartiem, bet tas ir efektīvi jāīsteno. Atbilstošu patvēruma procedūru trūkums iedrošina patvēruma meklētājus uzlūkot Serbiju kā tranzītvalsti tālākai (nelikumīgai) migrācijai uz ES. Serbijā ir divi patvēruma meklētāju uzņemšanas centri, taču tie nespēj nodrošināt pakalpojumus visiem patvēruma meklētājiem. Piekļuve patvēruma procedūrām ir atkarīga no izmitināšanas vietas patvēruma centrā. Serbijai būtu jāuzlabo patvēruma režīms, izveidojot trešo centru, attīstot sistēmu, lai apstrādātu patvēruma meklētāju biometriskos datus, un nodrošinot labākus patvēruma meklētāju integrēšanas apstākļus. Ir jāveic turpmāki pasākumi, lai saskaņotu tiesību aktus ar ES acquis likumīgās migrācijas jomā un īpaši tādās jomās kā tiesības uz ģimenes atkalapvienošanos, ilgtermiņa uzturēšanās un nosacījumi attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgo uzņemšanu studiju nolūkā. Ir veikti sākotnējie pasākumi, lai izveidotu valsts datubāzi patvēruma meklētāju personas datu un pirkstu nospiedumu pārbaudei. Migrācijas jomā Serbija ir veikusi vairākus pasākumus. Bēgļu un migrācijas komisariāts sadarbībā ar Starptautisko Migrācijas organizāciju (IOM) īstenoja to pašvaldību iestāžu spējas veidošanas pasākumu kopumu, kuras nodarbojas ar migrāciju un reintegrāciju, lai uzlabotu personu, kas atgriežas, un viņu ģimenes locekļu izglītības līmeni un pieeju sociālajiem pakalpojumiem. Iestādes un IOM arī noorganizēja vairākas apaļā galda sanāksmes Serbijas pilsoniskajai sabiedrībai par migrāciju, reintegrāciju un atpakaļuzņemšanu. Serbija turpina īstenot ES un Serbijas atpakaļuzņemšanas nolīgumu, kā ziņots, apstiprinot 95 % no atpakaļuzņemšanas pieprasījumiem, kas saņemti no ES dalībvalstīm. Serbija ir guvusi panākumus cīņā pret organizēto noziedzību. Tiek īstenota uz izlūkdatiem balstīta policijas darbība. Pārskata periodā īpašs prokurors organizētās noziedzības jautājumos ierosināja vairākas lietas, kas izpelnījušās plašu sabiedrības ievērību, bet vēl ir jāizveido informācijas apmaiņas sistēma, kas ietvertu policiju un prokurorus. Serbija tuvākajā laikā noslēgs darbības nolīgumu ar Eiropolu. Līdzekļu konfiskācija 2012. gadā ir palielinājusies, bet ir pierādījies, ka pagaidu konfiskāciju un aktīvu iesaldēšanu saskaņā ar Serbijas jauno kriminālkodeksu ir grūti īstenot. Joprojām ir ierobežota sarežģītu izmeklēšanu veikšanas spēja finanšu jomā, lai gan FIU ir kļuvusi proaktīva, uzsākot izmeklēšanas finanšu jomā, un kriminālpolicija ir turpinājusi strādāt ar Interpolu un Kamdenas līdzekļu atguves aģentūru tīklu (CARIN) attiecībā uz pārrobežu lietām, kas saistītas ar nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu. Atgūto līdzekļu apjoms ir pieticīgs un joprojām zems. Serbija joprojām ir cilvēku tirdzniecības izcelsmes, tranzīta un mērķa valsts. Serbijas cietušo personu skaits saistībā ar šāda veida tirdzniecību 2012. gadā samazinājās, bet šajā darbībā iesaistīto noziedznieku no Serbijas lielais skaits joprojām bija starp desmit augstākajiem rādītājiem, kas reģistrēti ES. Par vislielāko cietušo personu skaitu no Serbijas 2012. gadā ziņoja Austrija, Slovēnija, Grieķija un Horvātija. Serbija ir uzsākusi sadarbību ar Itāliju, Rumāniju, Bulgāriju, Franciju un Beļģiju cīņā pret cilvēku tirdzniecību. Serbijas iestādes ir uzsākušas vairākas izmeklēšanas un veikušas informatīvas kampaņas un ieinteresēto personu apmācību. Ir izveidots jauns no cilvēku tirdzniecības cietušo personu aizsardzības centrs, bet tas vēl nedarbojas. Joprojām ir jāizstrādā visaptveroša, uz cietušo personu orientēta pieeja cilvēku tirdzniecībai, kurā galvenā uzmanība tiek pievērsta cietušās personas identifikācijai, kā arī palīdzības un aizsardzības pieejamībai. Serbija ir guvusi nelielus panākumus cīņā pret korupciju. Tā ir ieviesusi atbilstošu tiesisku un institucionālu regulējumu, tostarp izveidojusi korupcijas novēršanas aģentūru un izdevusi jaunu likumu par politisko partiju finansēšanu saskaņā ar Eiropas standartiem. Vispārējās vēlēšanas 2012. gadā notika saskaņā ar šo likumu, un drīz iestādes pārbaudīs politisko partiju atbilstību šiem tiesību aktiem. Joprojām nepieciešams izstrādāt proaktīvu, uz izlūkdatiem balstītu pieeju cīņai pret korupciju un organizēto noziedzību. Ir pieņemta jauna korupcijas novēršanas stratēģija un rīcības plāns. Korupcijas novēršanas aģentūrai ir jāizveido partiju finansēšanas efektīvas kontroles rezultātu uzskaite un jāuzlabo sadarbība ar attiecīgajām ieinteresētajām pusēm, lai pārbaudītu līdzekļu deklarācijas. Netiek efektīvi īstenoti tiesību akti attiecībā uz ziņotājiem. Ar pārvietošanās brīvību saistīto pamattiesību jomā Serbija ir guvusi nelielus panākumus. Bēgļu un migrācijas komisariāts sadarbībā ar IOM ir īstenojis vairākus projektus vietējā līmenī, lai veidotu reintegrācijas spēju. Šajos projektos piedalījās pašvaldības un NVO. Valdība ir arī pieņēmusi valsts stratēģiju un rīcības plānu, lai ar ES finansējuma palīdzību uzlabotu romu stāvokli. 2013. gada valsts nodarbinātības plāna darbavietu radīšanas shēmās romu nodarbinātība noteikta kā prioritāte. Ir nedaudz uzlabojusies pamatizglītība, to skolnieku skaits, kuri apmeklē skolas, civilstāvokļa reģistrācija (tostarp “juridiski neredzamu personu” legalizācija) un personu, kas atgriežas, piekļuve veselības aprūpei, tomēr kopumā romu stāvoklis joprojām ir nedrošs. Serbijas valdībai būtu jāturpina īstenot īstermiņa un vidēja termiņa pasākumi, kuru mērķis ir uzlabot romu sociālekonomisko stāvokli, īpaši attiecībā uz piekļuvi izglītībai, darba tirgum, arodapmācībai, sociālajiem pakalpojumiem un veselības aprūpei. 4. Bezvīzu režīma darbība 2012. gadā un 2013. gada pirmajos sešos mēnešos 4.1. Sasniegumu pārskats Patvēruma ļaunprātīga izmantošana 2012. gadā turpināja ietekmēt bezvīzu režīma darbību starp Rietumbalkāniem un ES. Saskaņā ar Eurostat datiem to patvēruma pieteikumu kopskaits, kurus piecu bezvīzu režīma Rietumbalkānu valstu pilsoņi iesniedza ES dalībvalstīs un Šengenas asociētajās valstīs palielinājās līdz 47 025 pieteikumiem 2012. gadā, kas veidoja 63 % pieaugumu salīdzinājumā ar 2011. gadu (6.1. attēls). Pēdējā gada kopskaits bija lielākais kopš Rietumbalkānu valstu pilsoņiem tika atcelts vīzu režīms. Patvēruma pieteikumu skaits no piecām bezvīzu režīma valstīm 2013. gada pirmajos deviņos mēnešos bija tikai par 5,6 % zemāks nekā 2012. gada pirmajos deviņos mēnešos[4]. Patvēruma meklētāju pieplūduma tendence 2013. gadā bija ļoti līdzīga tai, kas tika novērota 2012. gadā. Saskaņā ar Eurostat datiem bezvīzu režīma Rietumbalkānu valstu valstspiederīgie 2012. gadā veidoja aptuveni 13 % no patvēruma meklētājiem ES dalībvalstīs un Šengenas asociētajās valstīs[5]. Gandrīz 92 % no šiem pieteikumiem tika iesniegti sešās visvairāk skartajās dalībvalstīs un Šengenas asociētajās valstīs — Vācijā, Zviedrijā, Francijā, Šveicē, Beļģijā un Luksemburgā. Laikposmā no 2009. līdz 2012. gadam Šengenas valstu daļa to valstu vidū, kas saņēma Rietumbalkānu valstu patvēruma meklētāju pieteikumus, pieauga no 64 % līdz 92 % (6.2. attēls). Pēdējā gada ievērojamais patvēruma pieteikumu pieaugums no Rietumbalkānu valstīm dažādi ietekmēja attiecīgās ES dalībvalstis un Šengenas asociētās valstis (6.3. attēls): – patvēruma pieteikumu skaits Vācijā palielinājās par 143 % līdz 22 715 pieteikumiem; – pieteikumu skaits Zviedrijā palielinājās par 31 % līdz 6410 pieteikumiem; – pieteikumu skaits Francijā palielinājās par 133 % līdz 5505 pieteikumiem; – pieteikumu skaits Šveicē palielinājās par 31 % līdz 3670 pieteikumiem; – pieteikumu skaits Beļģijā samazinājās par 36 % līdz 3315 pieteikumiem; – pieteikumu skaits Luksemburgā samazinājās par 9 % līdz 1435 pieteikumiem. Patvēruma atzīšanas līmenis[6] šajās dalībvalstīs un Šengenas asociētajās valstīs laikposmā no 2011. līdz 2012. gadam samazinājās no 2,8 uz 2,3 % (6.4. attēls). Pat tik neliels skaitlis slēpj ievērojamas atšķirības starp Rietumbalkānu valstu pieteikuma iesniedzējiem: tikai 1,3 % no Melnkalnes pieteikuma iesniedzējiem, 0,7 % no Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas pieteikuma iesniedzējiem un 1,7 % no Serbijas pieteikuma iesniedzējiem saņēma starptautisku aizsardzību iepriekš minētajās sešās dalībvalstīs un Šengenas asociētajās valstīs. Taču šajās valstīs 2012. gadā patvērumu saņēma 9,1 % no Albānijas pieteikuma iesniedzējiem[7] un 3,2 % no Bosnijas un Hercegovinas pieteikuma iesniedzējiem. No visām Rietumbalkānu bezvīzu valstīm patvēruma pieteikumu skaits 2012. gadā palielinājās. Serbijas un Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas pilsoņi iesniedza vislielāko patvēruma pieteikumu skaitu, bet Albānijas pilsoņi apsteidza Bosniju un Hercegovinu, kļūstot par trešo lielāko patvēruma meklētāju grupu no Rietumbalkāniem. Arī Melnkalnes patvēruma meklētāju skaits 2012. gadā pieauga, bet to bāzes skaitlis bija zemāks (6.5.‒6.9. attēls): – Serbijas pilsoņu patvēruma pieteikumu skaits pieauga par 35 % līdz 20 935 pieteikumiem; – Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas pilsoņu pieteikumu skaits pieauga par 64 % līdz 10 740 pieteikumiem; – Albānijas pilsoņu pieteikumu skaits pieauga par 143 % līdz 7705 pieteikumiem; – Bosnijas un Hercegovinas pilsoņu pieteikumu skaits pieauga par 117 % līdz 6335 pieteikumiem; – Melnkalnes pilsoņu pieteikumu skaits pieauga par 96 % līdz 1310 pieteikumiem. Iepriekšējiem gadiem bija raksturīga dubultā sezonalitāte: mazāks “pavasara pieplūdums” martā un lielāks “rudens pieplūdums”, sākoties aukstajam gadalaikam. 2012. gadā nenotika spilgti izteikts “pavasara pieplūdums”, bet veidojās lineārs patvēruma pieprasījumu skaita pieaugums, sākot no aprīļa, un kulminācija negaidīti iestājās oktobrī. Tikai 2012. gada oktobrī vien Rietumbalkānu valstspiederīgie iesniedza 8605 patvēruma pieteikumus sešās visvairāk skartajās ES dalībvalstīs un Šengenas asociētajās valstīs, kas ir vislielākais skaits mēnesī kopš Rietumbalkānu valstu pilsoņiem tika atcelts vīzu režīms. Līdz 2012. gada beigām patvēruma pieteikumu skaits bija samazinājies līdz “klusās sezonas” līmenim. Kopumā tendences patvēruma pieteikumu jomā 2013. gadā ir līdzīgas, uzrādot lineāru pieaugumu kopš 2013. gada maija. Patvēruma pieprasījumu plūsmas 2012. gadā vēl vairāk nekā iepriekšējos gados pārvietojās Vācijas virzienā — vairāk nekā 48 % no visiem Rietumbalkānu patvēruma pieteikumiem, t. i., kopā 22 715 pieteikumi, tika iesniegti Vācijā (6.4. attēls). 2012. gada oktobrī — netipiskajā mēnesī — Vācija saņēma gandrīz četras piektdaļas (6615 no 8605) no sešās visvairāk skartajās ES dalībvalstīs un Šengenas asociētajās valstīs iesniegtajiem Rietumbalkānu valstspiederīgo pieteikumiem. Pārvietošanās Vācijas virzienā bija īpaši izteikta Serbijas, Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas un mazākā mērā Bosnijas un Hercegovinas pilsoņu vidū (6.6., 6.7. un 6.9. attēls). 2012. gadā kļuva acīmredzama izteiktāka korelācija starp atsevišķām valstīm Rietumbalkānos un Šengenas zonā. Lielāko daļu no 2012. gada pieplūduma Vācijā veidoja Serbijas un Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas un mazākā mērā Bosnijas un Hercegovinas pilsoņu iesniegtie pieteikumi. Arī Melnkalnes valstspiederīgie iesniedza lielu daļu savu patvēruma prasību Vācijā. No otras puses, Zviedrija 2012. gada aprīlī un maijā saskārās ar lielāko skaitu Albānijas pilsoņu pieteikumu un atsevišķu Bosnijas un Hercegovinas pilsoņu pieteikumu pieplūdumu 2012. gada jūnijā. Bez Zviedrijas Albānijas pilsoņi kā savu patvēruma prasību galamērķi izvēlējās arī Apvienoto Karalisti un Grieķiju. Līdz 2012. gada augustam attiecība starp nepamatotu patvēruma pieprasījumu iesniedzēju un atgriezto patvēruma pieprasītāju skaitu bija tuvu paritātei[8]. Patvēruma pieteikumu skaita palielinājums 2012. gada oktobrī šo attiecību izmainīja uz 8:1, jo pieteikumus iesniedza gandrīz 8000 Rietumbalkānu pilsoņu, bet atgriezās aptuveni 1000 valstspiederīgie[9]. Divos pēdējos 2012. gada mēnešos pieteikumu skaita samazinājums un īpaši visvairāk skarto dalībvalstu un Šengenas asociēto valstu centieni atgriezt pilsoņus uz Rietumbalkāniem samazināja attiecību starp nepamatotu patvēruma pieprasījumu iesniedzēju un atgriezto patvēruma pieprasītāju skaitu līdz 1:1. Pirmajos četros 2013. gada mēnešos attiecība starp nepamatotu patvēruma pieprasījumu iesniedzēju un atgriezto patvēruma pieprasītāju skaitu bija tuvu paritātei, bet 2013. gada septembrī atkal palielinājās līdz 4:1. Tas norāda, ka tikai “klusajā sezonā” ES dalībvalstis un Šengenas asociētās valstis spēj saskaņot jaunu pieteikumu iesniedzēju skaitu un efektīvu pilsoņu atgriešanu. “Rudens pieplūdumi” rada milzīgu spriedzi visvairāk skarto dalībvalstu un Šengenas asociēto valstu patvēruma sistēmās, novirzot resursus no tiem pieteikumiem, kuru iesniedzējiem tiešām nepieciešama starptautiska aizsardzība. Arī atgriešanas metodes analīze uzrāda interesantas atšķirības starp dalībvalstīm un Šengenas asociētajām valstīm. Pirmajos trijos 2013. gada mēnešos Vācija atgrieza praktiski visus Rietumbalkānu pieteikuma iesniedzējus, izmantojot piespiedu atgriešanas procedūras; Luksemburga izmantoja gandrīz tikai brīvprātīgo atgriešanos; Zviedrija un Beļģija izmantoja galvenokārt brīvprātīgo atgriešanos; bet Šveice gandrīz vienādā mērā izmantoja abas metodes. Frontex 2013. gada Rietumbalkānu ikgadējā riska analīzē norādīja uz diviem migrācijas riskiem saistībā ar pārvietošanos no Rietumbalkāniem uz ES: 1) to nelegālo migrantu otrreizēja pārvietošanās, kuri ierodas ES, šķērsojot Grieķijas-Turcijas robežu, un dodas tranzītā cauri Rietumbalkāniem; un 2) ES bezvīzu režīma ļaunprātīga izmantošana no Rietumbalkānu valstspiederīgo puses. Pirmais risks rodas, jo nelegāli tiek šķērsota Rietumbalkānu zaļā robeža un slepenās robežšķērsošanas vietas; otrais risks veidojas tāpēc, ka Rietumbalkānu valstspiederīgie ļaunprātīgi izmanto patvērumu, nelegāli uzturoties dalībvalstīs un viltojot dokumentus. Attiecībā uz nelikumīgo migrantu otrreizējo pārvietošanos cauri Rietumbalkāniem Frontex 2012. gadā konstatēja nelegālas robežšķērsošanas gadījumu skaita pieaugumu robežšķērsošanas vietās un starp tām Rietumbalkānos. Atklāto nelegālās robežšķērsošanas gadījumu skaita pieaugums uz zaļajām robežām 33 % apmērā[10] un pieaugums robežšķērsošanas vietās 68 % apmērā[11] tika saistīts galvenokārt ar to migrantu centieniem atkārtoti iekļūt ES caur Rietumbalkāniem, kas nav Eiropas migranti un kuri pirmo reizi ir iekļuvuši ES caur Grieķijas-Turcijas robežu. Visbiežāk tika konstatēts, ka Rietumbalkānu zaļās robežas cenšas nelegāli šķērsot Afganistānas, Albānijas, Pakistānas, Alžīrijas, Somālijas, Sīrijas, Marokas, Kosovas, Serbijas un Palestīniešu pašpārvaldes valstspiederīgie (6.10. attēls). Vislielāko pieaugumu reģionā 2012. gadā uzrādīja to nelegālās robežšķērsošanas gadījumu skaits, kurus veica Kosovas pilsoņi. Rietumbalkānu pilsoņu nelegālas uzturēšanās gadījumu skaits ES 2012. gadā pieauga līdz 31 552 gadījumiem, kas veidoja aptuveni 10 % no visiem konstatētajiem gadījumiem Savienībā pagājušajā gadā. No visiem konstatētajiem trešās valsts valstspiederīgajiem, kuri nelegāli uzturējās ES, Rietumbalkānu pilsoņu daļa 2011. gadā bija 8,7 %. 2012. gadā tika konstatēts, ka ES nelegāli uzturas vairāk pilsoņu no visām piecām Rietumbalkānu bezvīzu režīma valstīm, bet Albānijas (12 003) un Serbijas (8006) valstspiederīgie veidoja lielākās grupas. Vairāk nekā puse no visiem Rietumbalkānu pilsoņiem, kuri nelegāli uzturējās ES, tika konstatēti Vācijā, Grieķijā, Slovēnijā un Itālijā. Frontex konstatēja arī lielu dokumentu viltošanas pieaugumu, ko 2012. gadā veica Albānijas un Kosovas pilsoņi. Iepriekšējā gadā Albānijas pilsoņi veidoja lielāko trešo valstu valstspiederīgo grupu, kas centās iekļūt Šengenas zonā, izmantojot viltotus dokumentus, viņiem sekoja Sīrijas, Marokas, Ukrainas un Nigērijas pilsoņi. Šādi dokumentu viltojumi galvenokārt izpaudās kā tādu viltotu Grieķijas ieceļošanas zīmogu izmantošana, kas izgatavoti, lai mainītu uzturēšanās ilgumu. Īrijas un Lielbritānijas iestādes konstatēja arvien lielāku tādu Albānijas pilsoņu skaitu, kuri centās iekļūt Šengenas zonā, izmantojot viltotas Itālijas personas apliecības. Lai gan zīmogu viltošanas gadījumu skaits piedzīvoja lielāko pieaugumu attiecībā pret visu 2012. gadā konstatēto dokumentu viltošanas gadījumu skaitu, viltotas pases joprojām bija izplatītākais dokumentu viltošanas veids 2012. gadā. Viltotās pases, par kurām bija aizdomas, ka tās izgatavotas Albānijā, Bulgārijā un Bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā, parasti tika konstatētas Rietumbalkānu robežšķērsošanas vietās, un šādus dokumentus visbiežāk uzrādīja Kosovas, Turcijas un Albānijas pilsoņi. 4.2. Faktori, kas rosina patvēruma ļaunprātīgu izmantošanu, un to novēršanas pasākumi Nesen veiktajā analīzē EASO noteica izplatītākos “rosinošos faktorus”, kas mudina Rietumbalkānu pilsoņus ļaunprātīgi izmantot patvērumu. Bezvīzu režīma valstu pilsoņi visbiežāk kā iemeslus, kāpēc viņi lūdz starptautisku aizsardzību dalībvalstīs, pieminēja nenodrošinātību, bezdarbu, piekļuves veselības aprūpei, sociālo pabalstu un izglītības trūkumu, institucionālu diskrimināciju un (Kosovas un Albānijas gadījumā) asinsatriebību. EASO aptaujā dalībvalstis kā visizplatītākos patvēruma ļaunprātīgas izmantošanas iemeslus nosauca romu un citu minoritāšu sociālo atstumtību, nenodrošinātību un nabadzību, smagus apstākļus ziemā un pamatinfrastruktūras un medicīniskās aprūpes trūkumu. Frontex 2013. gada Rietumbalkānu ikgadējā riska analīzē konstatēja, ka romi joprojām veido patvēruma meklētāju lielāko vairākumu no bezvīzu režīma valstīm. Vācijā vairāk nekā 80 % no pieteikuma iesniedzējiem bija romi. Zviedrijā pieteikuma iesniedzēji romi veidoja vismaz četras piektdaļas no patvēruma meklētāju skaita no Rietumbalkāniem, bet turpmākajā pētījumā atklājās, ka romi varētu veidot pat vēl lielāku daļu. Zviedrijā, kur etniskās piederības noteikšanai tiek izmantota pieteikuma iesniedzēja dzimtā valoda, daudzi cilvēki reģistrēja citas valodas, kas nav romu valoda. Tā rezultātā Zviedrijas iestādes, iespējams, romu izcelsmes patvēruma meklētāju skaitu novērtēja zemāk. Piecas bezvīzu režīma valstis uzsāka operatīvu sadarbību ar kaimiņvalstīm un tām dalībvalstīm, kuras 2012. gadā visvairāk skāra patvēruma ļaunprātīga izmantošana: – Albānija uzsāka operatīvu sadarbību ar Grieķiju un Itāliju — divām dalībvalstīm, kuras visvairāk ietekmēja Albānijas pilsoņi, kuri pārsnieguši atļauto uzturēšanās termiņu un iesnieguši viltotus dokumentus, — un ar Zviedriju, lai uzraudzītu lidojumu maršrutus, kurus izmanto Albānijas patvēruma meklētāji, kas ierodas Zviedrijā; – Bosnija un Hercegovina uzlaboja robežu sadarbību ar kaimiņvalstīm un informācijas apmaiņu ar Zviedriju, lai uzraudzītu maršrutus, kurus visbiežāk izmanto patvēruma meklētāji, kas ierodas Zviedrijā; – Serbija un Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika uzlaboja operatīvo sadarbību ar Vācijas iestādēm, arī ar Frontex starpniecību, lai palīdzētu risināt neparasto patvēruma pieprasījumu pieplūdumu 2012. gada oktobrī; – Melnkalne uzsāka personu apstākļu pārbaudi saistībā ar ieceļošanu Šengenas zonā, tostarp ceļošanas dokumentu, iztikas līdzekļu un veselības apdrošināšanas pārbaudi, lai novērstu patvēruma ļaunprātīgu izmantošanu Šengenas zonā. Rietumbalkānu valstis ir ziņojušas par pasākumiem, kas paredzēti, lai izpētītu patvēruma ļaunprātīgas izmantošanas veicinātājus, piemēram, ceļojumu aģentūras un transporta uzņēmumus, kuri, iespējams, ir iesaistīti maldinošas informācijas sniegšanā pilsoņiem par patvēruma priekšrocībām. Bosnija un Hercegovina, Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika un Serbija turpināja koordinēt tiesībaizsardzības aģentūru un Transporta ministrijas darbības, lai izpētītu iespējamos pārkāpumus. Piecas bezvīzu režīma valstis 2012. gadā veica šādus pasākumus: – Albānija uzsāka vairākas kriminālizmeklēšanas attiecībā uz personām, kuras tika turētas aizdomās par nelegālas robežšķērsošanas veicināšanu vai dokumentu viltošanu; – Bosnija un Hercegovina uzsāka vairākas izmeklēšanas attiecībā uz transporta uzņēmumiem, kuru darbinieki tika turēti aizdomās par pilsoņu pārvietošanās veicināšanu ar nolūku atrast patvērumu Zviedrijā; – tiesībaizsardzības iestādes Bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā, pamatojoties uz grozīto kriminālkodeksu, uzsāka vairākas krimināllietas pret personām par bezvīzu režīma ar ES dalībvalstīm ļaunprātīgu izmantošanu; – Melnkalne nekonstatēja organizētās noziedzības saikni ar nelegālās migrācijas veicināšanu, kuras mērķis ir ļaunprātīgi izmantot patvērumu ES dalībvalstīs, bet uzsāka krimināllietas pret organizētu noziedznieku grupu, kuru turēja aizdomās par dokumentu viltošanu, lai veicinātu cilvēku kontrabandu caur Melnkalni; – Serbija grozīja kriminālkodeksu, lai iekļautu tādu noziedzīgu nodarījumu kā patvēruma ļaunprātīgas izmantošanas veicināšana ārvalstīs, un uzsāka izmeklēšanas attiecībā uz transporta uzņēmumiem un ceļojumu aģentūrām, kuras tika turētas aizdomās par nelikumīgas migrācijas uz ES veicināšanu. Piecas bezvīzu režīma valstis ir arī centušās stiprināt robežkontroli, tostarp izmantojot kopīgas darbības un patrulēšanu gar robežām un robežšķērsošanas vietās, kurās ir noslogota satiksme: – Albānija grozīja valsts tiesību aktus, lai padarītu stingrākus nosacījumus, saskaņā ar kuriem pilsoņi drīkst pieprasīt vārda maiņu[12], jo tā tiek izmantota, lai izvairītos no pārbaudēm uz robežas, izveidoja saikni starp robežkontroles datubāzi un valsts civilreģistru un uzsāka ieceļošanas zīmogu pārbaudi robežšķērsošanas vietās ar Grieķiju; – Bosnija un Hercegovina, Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika un Melnkalne uzlaboja robežu pārvaldības sistēmas, lai ceļotāju identitāti varētu pārbaudīt, izmantojot valsts datubāzes un Interpola nozaudēto un nozagto pasu datubāzes, tādējādi uzlabojot viltotu dokumentu konstatēšanu robežšķērsošanas vietās; – Serbija arī ziņo, ka tagad robežšķērsošanas vietās robežkontroli veic saskaņā ar pilsoņu pamattiesībām[13]. Bezvīzu režīma valstis arī veica pasākumus, lai uzlabotu romu sociālekonomisko integrāciju, īpaši darbavietu radīšanas, arodapmācības, mājokļu atbalsta un civilstāvokļa reģistrācijas jomā: – Albānija turpināja īstenot personu, kas atgriežas, reintegrācijas stratēģiju darbavietu radīšanas un arodapmācības jomā; – Bosnija un Hercegovina piešķīra papildu resursus personu, kas atgriežas, reintegrācijai nodarbinātības, mājokļu un veselības aprūpes jomā; – Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika atvēra 11 romu informācijas centrus un īstenoja projektus romu izglītības un sociālās iekļaušanas jomā, kā arī saistībā ar darbavietu radīšanu, mājokļa atbalstu, juridisko palīdzību un civilstāvokļa reģistrāciju; – Melnkalne centās uzlabot romu civilstāvokļa reģistrāciju, izglītību un nodarbinātību, kā arī sociālo pakalpojumu un veselības aprūpes pieejamību un ar mājokļiem saistītos jautājumus; – Serbija ar IOM palīdzību centās veidot spēju centrālā un pašvaldību līmenī, lai pārvaldītu reintegrāciju, un organizēja vairākas apaļā galda sanāksmes par labāko praksi migrācijas pārvaldības un reintegrācijas jomā. Šo piecu Rietumbalkānu valstu iestādes 2012. gadā veica jaunus pasākumus, lai cīnītos pret patvēruma ļaunprātīgu izmantošanu Šengenas zonā. Katra valsts ziņoja, ka tā ir organizējusi informatīvas kampaņas, lai informētu pilsoņus par tiesībām un pienākumiem saistībā ar bezvīzu režīmu, plaši iesaistot vietējās NVO un ES delegācijas: – Albānija sāka izplatīt bukletus lidostās; – Bosnija un Hercegovina drukātos un elektroniskos plašsaziņas līdzekļos publicēja rakstu un padomu kopumu ceļotājiem; – Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika ciešā sadarbībā ar migrācijas centriem un romu informācijas centru uzsāka informatīvu kampaņu pašvaldībās, izplatot romu valodā tulkotas brošūras; – Melnkalne organizēja vairākas informatīvas kampaņas pašvaldībās; – Serbija uzsāka vairākas elektroniskas informatīvas kampaņas pret patvēruma ļaunprātīgu izmantošanu un uzlaboja atgriešanas lietu izskatīšanu, izmantojot diplomātiskās pārstāvniecības ārvalstīs. 4.3. Faktori, kas veicina patvēruma ļaunprātīgu izmantošanu, un to novēršanas pasākumi EASO ir konstatējusi, ka ir bijuši arī vairāki “veicinoši faktori”, kas mudina Rietumbalkānu pilsoņus ļaunprātīgi izmantot patvērumu, piemēram, esošā diaspora uzņemošajās valstīs, patvēruma procedūras ilgums, patvēruma procedūras laikā saņemtā naudas pabalstu summa, piekļuve ubagošanai vai nelegālam darba tirgum un informētība par iepriekšējo patvēruma atzīšanas līmeni gadījumos, kas bija saistīti ar asinsatriebību, homoseksualitāti, vardarbību ģimenē vai cilvēku tirdzniecību. 2012. gadā iegūtā pieredze uzrāda vairākus piemērus, kā noteiktu veicinošu faktoru izmaiņas saņēmējvalstīs ietekmēja migrāciju no Rietumbalkāniem: – ar Vācijas Konstitucionālās tiesas lēmumu 2012. gada jūlijā[14] tika noteikts, ka attiecīgi noteikumi likumā par pabalstu patvēruma meklētājiem neatbilst pamattiesībām uz minimālo dzīves līmeni. Saskaņā ar šo likumu patvēruma meklētājiem bija tiesības saņemt EUR 225 mēnesī, no kuriem EUR 40 izmaksāja skaidrā naudā. Pēc minētā sprieduma naudas pabalstu patvēruma meklētājiem palielināja līdz EUR 336 mēnesī, no kuriem EUR 130 izmaksāja skaidrā naudā. Tā rezultātā palielinājās patvēruma meklētāju pieplūdums galvenokārt no Serbijas un Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas, tikai 2012. gada oktobrī sasniedzot kulminācijas punktu – 6615 pieteikumi no reģiona. Vācijas iestādes reaģēja, atjaunojot Rietumbalkānu atbalsta struktūrvienību, kurā darbojas no vairākām federālām iestādēm norīkoti darbinieki, kuri galveno uzmanību pievērsa pieteikumiem no minētajām valstīm, samazinot patvēruma pieprasījumu apstrādes laiku no 40 uz 10 dienām un paātrinot atgriešanu. Neraugoties uz šiem operatīvajiem pasākumiem, šķiet, ka kopš 2012. gada oktobra liela mēroga patvēruma pieprasījumu novirzīšanās uz Vāciju ir kļuvusi par pastāvīgu ES bezvīzu režīma iezīmi; – Zviedrija saskārās ar lielu Albānijas pilsoņu patvēruma pieteikumu pieplūdumu 2012. gada aprīlī un maijā un atsevišķu pieteikumu pieplūdumu no Bosnijas un Hercegovinas 2012. gada jūnijā. Albānijas pieplūdums, kā ziņots, radās Ziemeļalbānijā izplatījušos baumu dēļ, ka Zviedrija piešķirs starptautisko aizsardzību pieteikuma iesniedzējiem, pamatojoties uz ekonomiskiem apsvērumiem[15]. Zviedrijas konsulārās iestādes atbildēja, izdodot stingru publisku paziņojumu, kurā skaidroja, ka pieteikumi uz ekonomisku apsvērumu pamata tiks uzreiz noraidīti. Šādu pieteikumu iesniedzējiem tiks piemērots arī piecu gadu atkārtotas ieceļošanas aizliegums Šengenas zonā. Ar Frontex palīdzību Zviedrijas robežapsardze nosūtīja sadarbības koordinatorus uz Podgoricas un Belgradas lidostām, lai kontrolētu Turkish Airlines lidojumus caur Stambulu uz Stokholmu. Šiem pasākumiem bija panākumi, samazinot Albānijas pilsoņu pieplūdumu pēc 2012. gada maija; – Zviedrija arī saskārās ar Bosnijas un Hercegovinas pilsoņu patvēruma pieprasījumu pieplūdumu 2012. gada jūnijā. Zviedrijas iestādes konstatēja, ka pieteikuma iesniedzēji bija ieradušies no vienas pašvaldības valsts ziemeļaustrumu daļā un ka daudzi bija pārdevuši mājas, izmantojuši dažādus transportlīdzekļus, lai izvairītos no notveršanas robežšķērsošanas vietās, ieradušies ar ģimenes locekļiem un apgalvoja, ka ir pazaudējuši biometriskās pases pirms patvēruma meklēšanas Zviedrijā. Šie elementi norādīja uz ilgtermiņa uzturēšanās stratēģiju Zviedrijā. Zviedrija uzsāka sadarbību ar Bosnijas un Hercegovinas iestādēm, kas deva iespēju abām pusēm samazināt migrācijas plūsmu no konkrētās pašvaldības vasaras pieplūduma mēnesī. Pašlaik Zviedrija patvēruma meklētājiem no Rietumbalkānu bezvīzu režīma valstīm joprojām ir otrs iecienītākais ES galamērķis; – iepriekšējā gadā Šveice ieviesa vairākus pasākumus, kuriem bija saskaņota ietekme uz migrācijas plūsmu samazināšanu no Rietumbalkānu bezvīzu režīma valstīm. Pirmkārt, Šveices iestādes ieviesa paātrinātas procedūras visām Eiropas bezvīzu režīma valstīm, ļaujot pieņemt lēmumu par lietas apstākļiem 48 stundās. To papildināja ar vairākiem papildu pasākumiem, piemēram, sākotnēju interviju, lai paskaidrotu pieteikuma iesniedzējiem, kādas ir iespējamās nepamatota patvēruma pieteikuma iesniegšanas nelabvēlīgās sekas; visu veidu atgriešanās palīdzības atcelšanu noraidītajiem patvēruma meklētājiem no Eiropas bezvīzu režīma valstīm; un piecu gadu atkārtotas ieceļošanas aizliegumu noraidītajiem pieteikuma iesniedzējiem, kuri nesadarbojas ar Šveices iestādēm vai iesniedz vairākus nepamatotus pieteikumus. Šķiet, ka šie pasākumi ir pakāpeniski samazinājuši patvēruma meklētāju pieplūdumu no bezvīzu režīma valstīm uz Šveici. Šveice arī pievienojās Frontex pēc vīzu režīma liberalizācijas darba grupai 2012. gada janvārī. EASO ir apkopojusi operatīvos pasākumus, kurus ES dalībvalstis ir veikušas, lai risinātu patvēruma meklētāju pieplūdumu no Rietumbalkāniem pēdējos gados: – mērķtiecīgas augsta līmeņa vizītes attiecīgajās valstīs un informatīvas kampaņas, sadarbojoties ar vietējām NVO un pašvaldībām, lai informētu pilsoņus par tiesībām un pienākumiem saistībā ar bezvīzu režīmu, izmantojot drukātus un elektroniskus plašsaziņas līdzekļus; – nepārtraukta operatīva sadarbība ar attiecīgo valstu iestādēm; – medicīnas pabalstu apjoma samazināšana patvēruma meklētājiem, vienlaikus sniedzot ārkārtas palīdzību; – tādu naudas pabalstu samazināšana kā kabatas nauda un finansiālā palīdzība atgriešanas gadījumā, lai samazinātu patvēruma ļaunprātīgas izmantošanas finansiālos stimulus; – patvēruma procedūru saīsināšana, iesaistot vairāk darbinieku patvēruma pieprasījuma gadījumu novērtēšanai maksimāla pieplūduma laikā vai ieviešot paātrinātu procedūru, kas dod iespēju ātri apstrādāt pieteikumus maksimāla pieplūduma laikā vai no konkrētu valstu pilsoņiem. 4.4. Citas ar ES bezvīzu režīmu saistītas norises Nesen Eiropas Parlaments un Padome pieņēma pārskatīto Direktīvu par patvēruma procedūrām (sākotnēji Direktīva 2005/85/EK). Pārskatītajā direktīvā, kura dalībvalstīm jāsāk piemērot 2015. gada jūnijā, ir ietverti jauni instrumenti, lai novērstu patvēruma sistēmas ļaunprātīgu izmantošanu, iesniedzot atkārtotus nepamatotus pieteikumus. Pieteikuma iesniedzēju tiesības palikt drīkst ierobežot, ja viņi iesniedz otro patvēruma pieteikumu, kas neietver jaunus elementus salīdzinājumā ar iepriekšējo pieteikumu, vai ja otrais pieteikums tiek iesniegts, lai novērstu pieteikuma iesniedzēja nenovēršamu atgriešanu. Tiesību palikt ierobežojumus var piemērot arī pieteikuma iesniedzējiem, kuri ir iesnieguši trešo vai turpmāko patvēruma pieteikumu. Šie noteikumi nav izņēmums no neizraidīšanas principa, kurš ir jāievēro vienmēr. Likumdevēji drīz pieņems Komisijas priekšlikumu grozīt Vīzu regulu (sākotnēji Regula Nr. 539/2001)[16]. Komisija 2011. gada maijā ierosināja izstrādāt vīzu atcelšanas mehānismu, kas ļauj īslaicīgi atcelt bezvīzu režīmu trešo valstu valstspiederīgajiem ārkārtas apstākļos. Šo mehānismu piemērotu tikai kā īslaicīgu pasākumu, un to varētu sākt piemērot tikai ārkārtas situācijā. Eiropas Parlaments 2012. gada septembrī atbalstīja kompromisa tekstu, par kuru panākta vienošanās ar Padomi. Sagaidāms, ka grozītā regula oficiāli tiks pieņemta pirms šā gada beigām un stāsies spēkā 20 dienas pēc publicēšanas Oficiālajā Vēstnesī. 5. Turpmākie pasākumi Uzraudzības mehānisms pēc vīzu režīma liberalizācijas ir devis iespēju apmainīties ar atjaunotu informāciju par ES bezvīzu režīma darbību starp Rietumbalkānu valstīm un ES dalībvalstīm un Šengenas asociētajām valstīm. Frontex ikmēneša brīdinājuma ziņojumi veido šā mehānisma pamatu, un to sniegšana būtu jāturpina. To valstu sarakstam, kuras Frontex uzrauga katru mēnesi, būtu jāpievieno Francija. Lielākais vairākums pilsoņu no Rietumbalkānu bezvīzu režīma valstīm joprojām ir bona fide ceļotāji ar likumīgu nolūku ceļot uz ES. Bezvīzu režīms ir kalpojis šim mērķim — tas ir stiprinājis cilvēku savstarpējos kontaktus starp Rietumbalkāniem un ES, tostarp ar diasporas kopienām dalībvalstīs, veicinājis uzņēmējdarbības un kultūras apmaiņas iespējas, kā arī devis iespēju bezvīzu režīma valstu pilsoņiem labāk iepazīt ES. Visas Rietumbalkānu valstis ir paudušas vēlmi turpināt īstenot vajadzīgās reformas, lai saglabātu saviem pilsoņiem iespēju ceļot bez vīzas. Tomēr 2012. gadā patvēruma ļaunprātīgas izmantošanas rādītāji pasliktinājās un 2013. gada pirmajos deviņos mēnešos tendence bija ārkārtīgi līdzīga 2012. gadā novērotajai. Patvēruma pieteikumu skaits no reģiona sāka palielināties 2013. gada maijā — kopējais pieteikumu skaits laikposmā no 2013. gada janvāra līdz septembrim bija tikai par 5,6 % mazāks nekā 2012. gada pirmajos trijos ceturkšņos. Katras bezvīzu režīma valsts pilsoņi 2012. gadā iesniedza lielāku pieteikumu skaitu nekā 2011. gadā, izdarot īpašu spiedienu uz Vācijas, Zviedrijas un Šveices patvēruma sistēmām. Lai gan migrācijas spiediens no reģiona pēc 2012. gada oktobra samazinājās, nelegālās migrācijas tendence no piecām bezvīzu režīma valstīm 2013. gada pirmajos trijos ceturkšņos ir bijusi ārkārtīgi līdzīga 2012. gadā novērotajai. Šis stāvoklis joprojām ir nepārliecinošs. Komisija mudina visas Rietumbalkānu valstis balstīt savas politiskās apņemšanās bezvīzu režīma jomā uz konkrētu un efektīvu politiku valstī. Ir jāizveido ilgtspējīga samazinājuma tendence attiecībā uz kopējo patvēruma meklētāju ieplūdi no katras bezvīzu režīma valsts. Komisija iesaka katrai bezvīzu režīma valstij turpināt veikt pasākumus šādās jomās: (1) palielināt mērķtiecīgu palīdzību mazākumtautību iedzīvotājiem, īpaši romiem, lai veicinātu viņu ilgtermiņa sociālekonomisku integrāciju, izmantojot izglītības, nodarbinātības un arodapmācības programmas, tostarp īstenojot valstu stratēģijas un izmantojot vietējo palīdzību ar pieejamās ES palīdzības un divpusējas ES dalībvalstu piedāvātās palīdzības atbalstu; (2) veicināt operatīvu sadarbību un informācijas apmaiņu ar kaimiņvalstīm, ES dalībvalstīm un Šengenas asociētajām valstīm, Eiropas Komisiju un vajadzības gadījumā ar Frontex, Eiropolu un EASO robežu pārvaldības, migrācijas, patvēruma un atpakaļuzņemšanas jomā saskaņā ar ES un valstu tiesību aktiem; (3) turpināt pētīt faktorus, kas veicina nelikumīgo migrāciju, un sodīt tās personas, kuras sekmē bezvīzu režīma ļaunprātīgu izmantošanu, cieši sadarbojoties ar ES dalībvalstu, Šengenas asociēto valstu un Eiropola tiesībaizsardzības iestādēm; (4) stingri ievērot pilsoņu pamattiesības, veicināt robežkontroli un attīstīt ciešu sadarbību ar ES dalībvalstīm, kuru tiešs pienākums ir pārvaldīt ES ārējās robežas; (5) vairot mērķtiecīgu informācijas sniegšanu un informatīvas kampaņas, lai turpinātu skaidrot pilsoņiem ar bezvīzu režīmu saistītās tiesības un pienākumus, tostarp sniedzot informāciju par atbildību saistībā ar jebkura veida bezvīzu režīma tiesību ļaunprātīgu izmantošanu. Visbeidzot, Komisija iesaka, lai tās ES dalībvalstis un Šengenas asociētās valstis, kuras ir saskārušās ar vislielāko nepamatoto patvēruma pieprasījumu pieplūdumu no Rietumbalkāniem, apsver papildu pasākumus šādās jomās: – vajadzības gadījumā pilnveidot patvēruma procedūras piecu Rietumbalkānu bezvīzu režīma valstu pilsoņiem; – turpmāk veicināt operatīvo sadarbību ar bezvīzu režīma valstīm, tostarp izmantojot sadarbības koordinatorus; – palīdzēt bezvīzu režīma valstīm izstrādāt efektīvākas kampaņas saziņai ar sabiedrību, lai informētu pilsoņus par tiesībām un pienākumiem saistībā ar bezvīzu režīmu. Komisija turpinās novērtēt šo pasākumu īstenošanu, izmantojot esošo uzraudzības mehānismu pēc vīzu režīma liberalizācijas, un 2014. gadā ziņos Eiropas Parlamentam un Padomei. 6. PIELIKUMS 6.1. Patvēruma pieteikumi, kurus ES dalībvalstīs un Šengenas asociētajās valstīs (SAC) iesnieguši piecu Rietumbalkānu valstu pilsoņi Avots: Eurostat. 6.2. Patvēruma pieteikumi, kurus ES dalībvalstīs un Šengenas asociētajās valstīs iesnieguši piecu Rietumbalkānu valstu pilsoņi (%) Avots: Eurostat. 6.3. Patvēruma pieteikumi, kurus Rietumbalkānu valstu pilsoņi iesnieguši visvairāk skartajās ES dalībvalstīs un Šengenas asociētajās valstīs Avots: Eurostat. 6.4. Patvēruma pieteikumu atzīšanas līmenis pirmajā instancē visvairāk skartajās ES dalībvalstīs un Šengenas asociētajās valstīs (SAC) Pilsonis || DV/SAC || Pirmās instances lēmumu kopskaits || Pirmās instances pozitīvie lēmumi || Atzīšanas līmenis || 2009. || 2010. || 2011. || 2012. || 2009. || 2010. || 2011. || 2012. || 2009. || 2010. || 2011. || 2012. MNE || BE || 20 || 20 || 15 || 125 || 5 || 0 || 0 || 0 || 25,0 % || 0,0 % || 0,0 % || 0,0 % || 1,3 % MNE || DE || 80 || 110 || 90 || 355 || 5 || 0 || 0 || 5 || 6,3 % || 0,0 % || 0,0 % || 1,4 % MNE || FR || 55 || 50 || 75 || 395 || 0 || 0 || 0 || 5 || 0,0 % || 0,0 % || 0,0 % || 1,3 % MNE || LU || 5 || 0 || 35 || 195 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,0 % || 0,0 % || 0,0 % || 0,0 % MNE || SE || 45 || 40 || 85 || 95 || 0 || 5 || 5 || 0 || 0,0 % || 12,5 % || 5,9 % || 0,0 % MNE || CH || 15 || 0 || 15 || 20 || 5 || 0 || 5 || 5 || 33,3 % || 0,0 % || 33,3 % || 25,0 % MK || BE || 180 || 390 || 905 || 625 || 0 || 25 || 15 || 15 || 0,0 % || 6,4 % || 1,7 % || 2,4 % || 0,7 % MK || DE || 75 || 2480 || 1740 || 6240 || 5 || 5 || 5 || 10 || 6,7 % || 0,2 % || 0,3 % || 0,2 % MK || FR || 50 || 340 || 495 || 720 || 5 || 15 || 5 || 15 || 10,0 % || 4,4 % || 1,0 % || 2,1 % MK || LU || 0 || 0 || 180 || 230 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,0 % || 0,0 % || 0,0 % || 0,0 % MK || SE || 45 || 630 || 720 || 430 || 0 || 5 || 0 || 0 || 0,0 % || 0,8 % || 0,0 % || 0,0 % MK || CH || 30 || 135 || 325 || 755 || 15 || 15 || 5 || 20 || 50,0 % || 11,1 % || 1,5 % || 2,6 % SRB || BE || 605 || 960 || 1415 || 945 || 15 || 115 || 100 || 55 || 2,5 % || 12,0 % || 7,1 % || 5,8 % || 1,7 % SRB || DE || 675 || 4830 || 6105 || 13 095 || 15 || 30 || 25 || 25 || 2,2 % || 0,6 % || 0,4 % || 0,2 % SRB || FR || 620 || 630 || 380 || 810 || 30 || 45 || 25 || 155 || 4,8 % || 7,1 % || 6,6 % || 19,1 % SRB || LU || 10 || 85 || 440 || 530 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,0 % || 0,0 % || 0,0 % || 0,0 % SRB || SE || 560 || 4760 || 2175 || 2455 || 20 || 25 || 20 || 20 || 3,6 % || 0,5 % || 0,9 % || 0,8 % SRB || CH || 440 || 450 || 400 || 1295 || 210 || 115 || 120 || 70 || 47,7 % || 25,6 % || 30,0 % || 5,4 % ALB || BE || 215 || 125 || 445 || 1630 || 40 || 10 || 30 || 225 || 18,6 % || 8,0 % || 6,7 % || 13,8 % || 9,1 % ALB || DE || 60 || 35 || 65 || 115 || 5 || 5 || 15 || 15 || 8,3 % || 14,3 % || 23,1 % || 13,0 % ALB || FR || 315 || 435 || 465 || 680 || 15 || 15 || 40 || 40 || 4,8 % || 3,4 % || 8,6 % || 5,9 % ALB || LU || 30 || 5 || 15 || 130 || 10 || 0 || 0 || 0 || 33,3 % || 0,0 % || 0,0 % || 0,0 % ALB || SE || 105 || 65 || 185 || 985 || 10 || 5 || 20 || 45 || 9,5 % || 7,7 % || 10,8 % || 4,6 % ALB || CH || 10 || 5 || 25 || 35 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,0 % || 0,0 % || 0,0 % || 0,0 % BiH || BE || 95 || 75 || 295 || 350 || 5 || 0 || 0 || 5 || 5,3 % || 0,0 % || 0,0 % || 1,4 % || 3,2 % BiH || DE || 205 || 340 || 350 || 2030 || 15 || 10 || 15 || 25 || 7,3 % || 2,9 % || 4,3 % || 1,2 % BiH || FR || 240 || 370 || 110 || 710 || 15 || 25 || 15 || 100 || 6,3 % || 6,8 % || 13,6 % || 14,1 % BiH || LU || 30 || 25 || 20 || 195 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,0 % || 0,0 % || 0,0 % || 0,0 % BiH || SE || 95 || 105 || 365 || 1335 || 10 || 10 || 5 || 5 || 10,5 % || 9,5 % || 1,4 % || 0,4 % BiH || CH || 95 || 165 || 70 || 225 || 55 || 70 || 30 || 20 || 57,9 % || 42,4 % || 42,9 % || 8,9 % No Rietumbalkāniem kopā || Kopā || 5005 || 17 660 || 18 005 || 37 735 || 510 || 550 || 500 || 880 || 10,2 % || 3,1 % || 2,8 % || 2,3 % Avots: Eurostat. 6.5. Patvēruma pieteikumi, kurus ES dalībvalstīs un Šengenas asociētajās valstīs iesnieguši Albānijas pilsoņi Avots: Eurostat. 6.6. Patvēruma pieteikumi, kurus ES dalībvalstīs un Šengenas asociētajās valstīs iesnieguši Bosnijas un Hercegovinas pilsoņi Avots: Eurostat. 6.7. Patvēruma pieteikumi, kurus ES dalībvalstīs un Šengenas asociētajās valstīs iesnieguši Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas pilsoņi Avots: Eurostat. 6.8. Patvēruma pieteikumi, kurus ES dalībvalstīs un Šengenas asociētajās valstīs iesnieguši Melnkalnes pilsoņi Avots: Eurostat. 6.9. Patvēruma pieteikumi, kurus ES dalībvalstīs un Šengenas asociētajās valstīs iesnieguši Serbijas pilsoņi Avots: Eurostat. 6.10. Konstatētie gadījumi, kad pilsoņi ir nelegāli šķērsojuši ES ārējās robežas (zaļās robežas) Avots: Eurostat. [1] Padomes Regula (EK) Nr. 539/2001 (2001. gada 15. marts), ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas (OV L 81, 21.3.2001., 1. lpp.). [2] Iepriekšējie ziņojumi ir SEC(2011) 695, SEC(2011) 1570, COM(2012) 472. [3] COM(2012) 472. * Šis nosaukums neskar nostājas par statusu un atbilst ANO Drošības padomes rezolūcijai Nr. 1244/1999 un Starptautiskās Tiesas atzinumam par Kosovas neatkarības deklarāciju. [4] Frontex aprēķināja, ka 2013. gada pirmajos deviņos mēnešos Rietumbalkānu valstu pilsoņi iesniedza 16 940 patvēruma pieteikumus piecās galvenajās saņēmējvalstīs, un tas bija par 5,6 % mazāk nekā 2012. gada pirmajos deviņos mēnešos. Vācija 2013. gada pirmajos trijos ceturkšņos saņēma par 70 % vairāk pieteikumu nekā 2012. gada attiecīgajā periodā, bet patvēruma pieteikumu skaits Zviedrijā, Šveicē, Beļģijā un Luksemburgā samazinājās. [5] No kopējā ES un Šengenas asociētajās valstīs iesniegtā patvēruma pieteikumu skaita 2012. gadā, t. i., no 360 880 pieteikumiem, 47 025 pieteikumus iesniedza Rietumbalkānu bezvīzu režīma valstu valstspiederīgie. [6] Atzīšanas līmeni aprēķina kā pozitīvo lēmumu daļu (par bēgļa statusu, alternatīvu aizsardzību vai humanitāro statusu) no kopējā pirmās instances lēmumu skaita. [7] Īpaši augsto skaitli attiecībā uz Albānijas valstspiederīgajiem visticamāk ietekmēja Francijas Conseil d’État 2012. gada martā pieņemtais lēmums izslēgt Albāniju no drošu izcelsmes valstu saraksta. [8] Starp Frontex iesniegtajiem un Eurostat savāktajiem datiem ir zināma pretruna. Attiecība starp nepamatotu patvēruma pieprasījumu iesniedzēju un atgriezto patvēruma pieprasītāju skaitu aprēķināta, pamatojoties uz Frontex iesniegtajiem ikmēneša skaitļiem. [9] Saskaņā ar Eurostat datiem piecu bezvīzu režīma valstu valstspiederīgie 2012. gada oktobrī Vācijā, Zviedrijā, Šveicē, Beļģijā un Luksemburgā iesniedza 7865 pieteikumus. Saskaņā ar Frontex datiem šīs piecas dalībvalstis un Šengenas asociētās valstis šajā mēnesī atgrieza nedaudz vairāk par 1000 Rietumbalkānu valstspiederīgo. [10] Konstatēto nelegālās robežšķērsošanas gadījumu skaits uz zaļajām robežām (starp robežšķērsošanas vietām) laikposmā no 2011. līdz 2012. gadam palielinājās no 26 244 līdz 34 839 gadījumiem. [11] Konstatēto nelegālās robežšķērsošanas gadījumu skaits robežšķērsošanas vietās laikposmā no 2011. līdz 2012. gadam palielinājās no 1421 līdz 2387 gadījumiem. [12] Saskaņā ar Albānijas Iekšlietu ministrijas izdoto jauno dekrētu pilsoņiem pirms vārda maiņas pieteikuma iesniegšanas jāsaņem robežpolicijas izdots sertifikāts, kurā apliecināts, ka viņi nav iekļauti to personu sarakstā, kurām ir liegta ieceļošana Šengenas zonā. [13] Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas pilsonis iesniedza sūdzību pret Serbijas Iekšlietu ministriju, apgalvojot, ka aizliegums viņam iebraukt Serbijā ir etniska diskriminācija. Vietējā tiesa 2012. gadā viņa prasību noraidīja. [14] Vācijas Federālās konstitucionālās tiesas spriedums lietā 1 BvL 10/10, 18.7.2012. [15] Līdzīgs Albānijas pieteikumu pieplūdums notika Beļģijā 2011. gada oktobrī un novembrī, kura pamatā bija baumas par sekmīgu patvēruma piešķiršanu, pamatojoties uz ekonomiskiem apsvērumiem. Pieplūdums noplaka tikpat ātri, kā sācies. [16] COM(2011) 290.