LV    LV  EIROPAS KOPIE NU KOMISIJA 
Briselē, 22.10.2004 
COM(2004) 718 gal īgā redakcija 
2004/0251 (COD)   
Priekšlikums  
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKT ĪVA 
par noteiktiem starpniec ības aspektiem civilajos un komerci ālajos jaut ājumos 
{SEC(2004) 1314} 
(iesniegusi Komisija) 
 
LV 2   LV PASKAIDROJUMA RAKSTS  
1. PRIEKŠLIKUMA SF ĒRA UN M ĒRĶI  
1.1. M ērķis 
1.1.1. Lab ākas pieejas ties ām nodrošin āšana 
Labāka pieeja ties ām ir viens no ES politikas galvenajiem m ērķiem, lai rad ītu 
brīvības, drošības un tiesu zonu, kur indiv īdi un uzņēmumi nedr īkstētu tikt kav ēti vai 
atrunāti no savu ties ību realiz ēšanas, pateicoties dal ībvalstu juridisk ās un 
administrat īvās sistēmas sarež ģītībai. Konceptam par pieeju ties ām, šajā kontekst ā, 
būtu jāietver pieeja adekv ātam konflikta atrisin āšanas procesam indiv īdiem un 
uzņēmumiem, nevis tikai pieejai tiesas sist ēmai. 
Piedāvātā direktīva veicina šo m ērķi, atvieglojot pieeju konflikta risin āšanai ar divu 
veidu noteikumiem: pirmk ārt, noteikumi, kas ir m ērķēti uz stabil ām attiecībām starp 
starpniecību un tiesas procesiem, radot minim ālos kopējos noteikumus vair ākos 
galvenajos Kopienas civil ās procedūras aspektos. Otrk ārt, nodrošinot nepieciešamo 
līdzekļu pielietošanu Dal ībvalstu ties ās, lai akt īvi veicin ātu starpniec ības 
pielietošanu, taj ā pašā laikā neizvairoties no starpniec ības kā obligātas vai pak ļautas 
īpašām sankcij ām. 
Noteikumi, kas skar starpniec ības procesu vai star pnieku iecelšanu amat ā, vai 
akreditāciju, ir izsl ēgti no pied āvātās direktīvas. Ņemot vērā reakcijas uz 2002. gada 
Zaļo grāmatu un pašreiz ējo attīstību nacion ālajā līmenī, nav skaidrs vai likumdošana 
ir visatbalst ītākā politikas alternat īva saistībā ar šī veida noteikumiem. Tikm ēr 
izslēdzot regul ējošos pas ākumus, kas saist īt i  a r  p a š u  s t a r p n i e c ības procesu , no š ī 
priekšlikuma, Komisija t ā vietā ir mēģinājusi veicin āt pašregul ējošās iniciatīvas un 
mēģina turpin āt šo procesu ar pied āvātās direktīvas palīdzību. 
Šī piedāvājuma sagatavošanas projekta konsult āciju laikā lielākā daļa respondentu 
apstiprināja vispārējo pieeju projektam par jaut ājumiem, kas tiek skarti projekt ā, gan 
par jautājumiem, kas no t ā ir izslēgti. Salīdzinot ar sagatavošanas projektu, dažas 
tehniskas dabas izmai ņas ir veiktas konkr ētos noteikumos un tie tiek skaidroti 3. 
nodaļā. 
1.1.2. Stabilas attiec ības starp starpniec ību un civilajiem tiesu procesiem 
Tas, kas ir saglab āts šim priekšlikumam ir jaut ājumi, kurus nevar risin āt ar uz tirgu 
balstītiem risin ājumiem. It īpaši tas skar civilos procesu ālos noteikumus, kam var b ūt 
ietekme uz starpniec ības pielietošanu, k ā arī uz tās efektivit āti. Mijiedarb ība starp 
starpniecību un tradicion ālajiem civilajiem tiesu procesiem var notikt daž ādos 
gadījumos, piem ēram: 
– Iesaistītās puses apsver starpniec ības pielietošanu nekav ējoties pēc konflikta 
izcelšanās, kā alternatīvu civilo tiesas procesu uzs ākšanai; ja iesaist ītās puses 
tomēr izvēlas izmantot starpniec ību un tām neizdodas sasniegt vienošan ās 
nolīgumu, civilie tiesas procesi tiek uzs ākti pēc starpniec ības izbeigšanas;  
 
LV 3   LV – Ja vienošan ās nolīgums tiek sasniegts ar starpniec ības palīdzību, viena no 
iesaistītajām pusēm nespēs cienīt nolīgumu un aicin ās uzsākt civilos tiesas 
procesus katr ā gadījumā; 
– Iesaistītās puses uzs āk civilos tiesas procesus uzreiz p ēc konflikta rašan ās, (vēl) 
neapsverot starpniec ības iespēju. 
Pašlaik mijiedarb ība starp starpniec ību un civilajiem tiesu procesiem pied āvā 
vairākus nedrošus faktorus, pateicoties nacion ālo procesu ālo likumu neesam ībai, vai 
arī nesaskaņai starp tiem, fakt ori, kas ir dar ījuši sevi zin āmu ar noteiktu sp ēku 
situācijās, kas skar starpvalstu fa ktorus. Pat ja starpniec ība būtu vispiem ērotākais 
modelis konflikta atrisin āšanai, dotaj ā gadījumā iesaistītās puses t ādējādi drīkst 
izvēlēties tradicion ālos civilos tiesas procesus, ņemot vērā šīs neskaidr ības. Stabilai 
un paredzamai juridiskai strukt ūrai būtu jādod savs ieguld ījums starpniec ības 
vienlīdzīgā samērošanā ar tiesiskiem procesiem br īdī, kad faktori, saist īti ar noteikto 
konfliktu, sp ēlē svarīgu lomu iesaist īto pušu izv ēlē par konflikta atrisin āšanas 
metodi. Š ādai strukt ūrai vajadz ētu palīdzēt saglabāt iesaistītajām pusēm iespēju 
risināt savu konfliktu caur tiesiskajiem procesiem, pat ja starpniec ība tiek 
izmēģināta.  
1.1.3. Starpniec ības pielietošanas veicin āšana 
Starpniec ības pielietošanas pieaugšanas v ērtība galvenok ārt atrodas konflikta 
atrisināšanas meh ānisma priekšroc ībās: ātrāks, vienk āršāks un rentabl āks veids k ā 
atrisināt konfliktus, kas ļauj ņemt vērā lielāku iesaist īto pušu interešu spektru ar 
lielāku iespējamību, ka sasniegtais nol īgums tiks labpr ātīgi respekt ēts, un kas pasarg ā 
draudzīgas un ilgsp ējīgas attiec ības starp t ām. Komisija uzskata, ka starpniec ībai 
pieder neizmantots potenci āls darboties k ā konflikta atrisin āšanas metodei un eksist ēt 
kā līdzeklim, kas sniedz pieeju ties ām indivīdiem un uz ņēmumiem. 
Kopienas loma, tieši  veicinot starpniec ību, tomēr nepieciešam ības gadījumā ir 
ierobežota un vien īgais konkr ētais līdzeklis kā veicināt starpniec ību, kas ir ietverta 
priekšlikum ā, ir dalībvalstu pien ākums atļaut tiesām ierosin āt iesaistītajām pusēm 
starpniecību. Nodrošinot stabilas attiec ības starp starpniec ību un tiesiskajiem 
procesiem, tom ēr, netieši dos savu ieguld ījumu arī starpniec ības veicin āšanā. 
Šī priekšlikuma m ērķa darbība nevar notikt izol ācijā, neattiecoties uz starpniec ības 
pakalpojumu galvenajiem noteikumiem. Jaut ājums par starpniec ības pakalpojumu 
kvalitāti tādējādi ir jāapsver kop ā, un kā funkcija, ar citiem pied āvātās direktīvas 
noteikumiem, kam ir nepiecie šams darboties pietiekam ā dalībvalstu savstarp ējās 
uzticības līmenī starpvalstu situ ācijās. 
1.1.4. Attiec ības ar dal ībvalstu tiesisko sist ēmu strukt ūru 
Viens no bieži cit ētajiem starpniec ības plusiem ir, ka t ās pastiprin āta lietošana var 
ļaut atbrīvoties no spiediena uz tiesas sist ēmu, tādējādi samazinot to, kas bieži ir ilga 
aizkavēšanās lietas izskat īšanā un, iespējams, atļaujot taup īt publiskos resursus. T ā 
kā izvirzītā direktīva mēģina veicin āt starpniec ības pielietošanu, t ā spētu radīt 
pozitīvu iespaidu šaj ā sakarā. Tas gan tom ēr netiek uzskat īts par atseviš ķu mērķi, 
vairāku iemeslu d ēļ. Pirmkārt, tiesisk ās sistēmas strukt ūra ir tikai dal ībvalstu 
kompetenc ē. Otrkārt, un vissvar īgāk, starpniec ība pati par sevi ir v ērtīga kā konflikta 
 
LV 4   LV atrisināšanas metode, pie kuras pilso ņiem un uz ņēmumiem ir nepieciešama viegla 
pieeja un, kas ir peln ījusi, lai tiktu veicin āta pateicoties savai noz īmei spiediena 
noņemšanā no tiesas sist ēmas. Komisija neredz starpniec ību kā alternatīvu tiesas 
procesiem; t ā ir drīzāk kā viena no konflikta atrisin āšanas metod ēm, kas ir pieejamas 
mūsdienu sabiedr ībā un, kas var b ūt ļoti piemērotas dažiem, bet noteikti, ne visiem, 
konfliktiem. V ēl jo vairāk, ir jāuzsver, ka ADR (alternativ e dispute resolution – AKR 
- alternat īvie konflikta risin ājumi) visp ār nevar mazin āt dalībvalstu pien ākumu 
uzturēt efektīvu un god īgu tiesisko sist ēmu, kas atbilst Eiropas Cilv ēktiesību 
konvencijas pras ībām, kas veido vienu no demokr ātiskas sabiedr ības galvenajiem 
pīlāriem. 
1.1.5. Ietekmes v ērtējums 
Šī priekšlikuma ietekmes s ākotnējais vērtējums tika īstenots Komisijas ikgad ējās 
politikas 2004. gada strat ēģijas kontekst ā. Priekšlikums nav bijis izv ēlēts 
paplašinātam ietekmes v ērtējumam. Izvirz ītā direktīva tiecas palielin āt starpniec ības 
pielietojumu ES, kam b ūtu labvēlīgi ekonomiski efekti, samazinot transakciju 
izmaksas indiv īdiem un uz ņēmumiem caur ātrāku un rentabl āku konfliktu risin āšanu. 
Starpniec ība var dot savu ieguld ījumu ilgsp ējīgākos ekonomiskos un soci ālos 
notikumos, saglab ājot attiecības starp iesaist ītajām pusēm pēc konflikta atrisin āšanas, 
pretēji biežajiem graujošajiem efektiem p ēc konflikta atrisin āšanas lietas izskat īšanas 
ceļā. Konsult ācijas process un citas sagatavošan ās fāzes ir aprakst ītas pielikum ā. 
Alternatīvu politikas iesp ēju izteiksm ē piedāvātā direktīva satur galvenok ārt 
noteikumus par civilo proced ūru, un rezult ātus nav iesp ējams sasniegt, pielietojot 
citus politikas instrumentus.  
1.2. Tiesisk ā bāze 
Šīs piedāvātās direktīvas mērķis un saturs prec īzi ietilpst LEK 65.panta kompetenc ē, 
jo tas ietver civilos procesu ālos noteikumus, kur noteikumi par kvalit āti un apm ācību 
4. pantā ir palīgnoteikumi citiem noteikumiem. Ierosin ātā direktīva ir nepieciešama 
atbilstīgai iekšējā tirgus funkcion ēšanai, ņemot vērā nepieciešam ību nodrošin āt 
indivīdiem un uz ņēmumiem pieeju konfliktu risin āšanas meh ānismiem, izmantojot 
četras brīvības un, ņemot vērā nepieciešam ību nodrošin āt brīvību, lai nodrošin ātu un 
saņemtu starpniec ības pakalpojumus.  
Kā ir uzsvērts priekšlikuma m ērķu aprakstā, nepieciešam ība pēc Kopienas darb ības 
šajā jomā rodas no vajadz ības nodrošin āt tiesisku droš ību viscaur konfliktam, 
neskatoties uz star pvalstu faktoru kl ātesamības vienā vai otrā stadijā. Lai nodrošin ātu 
saskaņotu tiesisko strukt ūru, tādējādi ir nepieciešams piev ērsties galvenajiem 
aspektiem no visas iesp ējamo notikumu ķēdes, kas var sekot p ēc konflikta izcelšan ās, 
ņemot vērā jebkuru iesp ējamo scen āriju (starpniec ības veiksme/neveiksme, 
vienošanās nolīgums, kam seko abas iesaist ītās puses vai n ē, utt.)  
AKR kontekst ā starp-robežu faktoru ietekme ir potenci āli lielāka nekā tad, kad tiek 
ņemti vērā līdzekļi saistīti atseviš ķi ar civilajiem tiesu procesiem, t ā kā, ir 
nepieciešams apzin āties attiec īgus faktorus starpniec ības laikā, tāpat kā jebkuru 
turpmāko civilo tiesas procesu laik ā, ieskaitot apst ākļus, kad šiem faktoriem ir 
iespējams main īties pa to laiku. Piem ēram, starpvalstu faktori var rasties no vienas 
vai abu iesaist īto pušu m ītnes vai biznesa vietas, starpniec ības vietas vai pilnties īgās 
tiesas vietas. L īgums būt par starpnieku var b ūt pārvaldīts ar citu likumu nek ā tas, 
 
LV 5   LV kad pārvalda ori ģinālās juridisk ās vai līgumattiec ības starp iesaist ītajām pusēm, kā 
arī sekojošais vienošan ās nolīgums var b ūt pārvaldīts ar citas treš ās valsts likumu. 
Vienošan ās nolīgums var tikt pasludin āts spēkā citā dalībvalstī skatoties uz, 
piemēram, parādnieka akt īvu atrašan ās vietu, laik ā kad likuma realiz ēšana tiek 
meklēta.  
Tomēr, nebūtu iespējams ierobežot priekšlikuma v ērienu tik uz vienu m ērķi, atceļot 
šķēršļus, ko ir rad ījuši starpvalstu faktori vai ar ī atvieglin āt tikai to konfliktu 
atrisināšanu, kas sev ī ietver defin ētus starpvalstu faktorus. 
Vērtējot starpniec ības piem ērotību darboties k ā konflikta atrisin āšanas metodei 
dotajā konfliktā, starpvalstu faktori kompens ē tikai vienu no dažiem b ūtiskajiem 
apstākļiem, kas b ūtu jāņem vērā. Citi apst ākļi ietver konflikta veidu un lietas 
nopelnus, t āpat kā faktorus, saist ītus ar izmaks ām, aizkav ējumu un veiksmes 
iespējām. Starpniec ības sekm ēšana saist ībā ar tiem konfliktiem, kas atspogu ļo tikai 
starpvalstu faktorus, b ūtu patvaļīgi, un rad ītu diskrimin ējošu efektu iesp ējamību, jo 
tiesas ieteiktu starpniec ību tikai daž ām iesaistītajām pusēm, balstoties uz vi ņu mītnes 
vietu. Šāda veida ierobežojumi neapšaub āmi radīs arī ievērojamu samazin āšanos 
izvirzītās direktīvas praktiskaj ā efektā. Izraisot to, ka izvirz ītās direktīvas civilo 
procesuālo noteikumu lietojam ība tiek pak ļauta starpvalstu faktoru kl ātbūtnei, drīzāk 
novestu pie paaugstin ātas juridisk ās nedrošības. Alternat īvi, šādi ierobežojumi 
aptvertajā lokā var atstāt direktīvas noder īgumu iesaist īto pušu rok ās, kas sp ētu 
pieteikt un iek ļaut starpvalstu faktorus, izv ēloties savu starpnieku vai tiesu konflikta 
atrisināšanai, lai t ādējādi gūtu labumu no noteikumiem, ko ir ieviesusi direkt īva. 
Ierosinātā direktīva veidos svar īgu Kopienas starpniec ības pakalpojumu juridisk ās 
struktūras daļu, kas skar gan ties ības piedāvāt pakalpojumus cit ās dalībvalstīs, gan arī 
tiesības saņemt pakalpojumus. Ierobežojumi m ērķa lokā līdz starpvalstu situ ācijām 
novedīs pie divu paral ēlu juridisku rež īmu radīšanas, iesp ējams, ka pat pie daž ādiem 
standartiem attiec ībā uz starpniec ības pakalpojumu pied āvāšanu un sa ņemšanu, 
riskējot ar diskrimin ējošo seku iesp ējamību, gan starp starpniec ības pakalpojumu 
patērētājiem, gan pied āvātājiem. Šādas sekas ir pretrun ā ar iekšējā tirgus principiem, 
kā arī Kopienas p ūlēm atvieglot noteikto strukt ūru indivīdu un uzņēmumu lab ā. 
Noslēgumā, Komisija uzskata, ka, ieviešot prec īzi formul ētu noteikumu par 
starpvalstu ietekmi un l īdzdarbību, piedāvātās direktīvas mērķi tiks padar īti par 
nederīgiem un tie b ūs šķēršļi iekšējā tirgus pien ācīgai funkcion ēšanai. Direkt īvai 
tālab ir jātiek pielietotai vis ās situācijās, neņemot vērā starpvalstu faktoru kl ātbūtni 
starpniecības vai tiesisko procesu laik ā. 
1.3. Subsidiarit āte un proporcionalit āte 
Ņemot vērā nepieciešam ību pēc juridiskas droš ības un pare ģojamības situācijās, kas 
ietver attiec ības starp starpniec ību un civilajiem tiesiskajiem procesiem, situ ācijās, 
kas izdala starpvalstu elementus un nepieciešam ībā garantēt atbilstošu iekš ējā tirgus 
funkcionēšanu starpniec ības pakalpojumu sniegšan ā un saņemšanā, dalībvalstis 
nevar piln ībā realizēt šī priekšlikuma m ērķi. Mēri, pieņemti Kopienas l īmenī būs 
efektīvāki nekā individuālas iniciat īvas, ko realiz ē katra dal ībvalsts, tā iemesla p ēc, 
lai pastāvētu saskaņotība un tiktu nodrošin āta noteikti pamata unific ēti noteikumi, ko 
var piemērot gan starpvalstu situ ācijās, gan viet ējos jautājumos. 
 
LV 6   LV Priekšlikuma noteikumi ir strikti ierobežoti tikt āl, ciktāl ir nepieciešams sasniegt 
mērķus. Direkt īva ir tikusi izv ēlēta kā vispiemērotākais instruments, t ā kā noteikumi 
ir radīti, lai sasniegtu noteiktus, konkr ētus mērķus, tajā pašā laikā neatrunājot 
līdzekļus kā ir iespējams sasniegt šos m ērķus un, atst ājot to dal ībvalstu zi ņā. 
Priekšlikums ar ī ierobežo pats sevi, piev ēršoties tikai tiem jaut ājumiem, kas var tikt 
atrisināti ar likumdošanas pal īdzību, kamēr pretēji jautājumi, kur ir iesp ējami uz tirgu 
balstīti risinājumi, ir izsl ēgti no ietvert ā loka. 
2. PRIEKŠLIKUMA PAMATS , KONSULT ĀCIJA AR IEINTERES ĒTAJĀM PUS ĒM UN 
KOMENT ĀRI PAR GALVENAJIEM NOTEIKUMIEM  
Personāla darba dokumenti, pi evienoti šim priekšlikumam, nodrošina turpm āku 
informāciju par šiem jaut ājumiem 
 
LV 7   LV  
2004/0251 (COD) 
Priekšlikums  
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKT ĪVA 
par noteiktiem starpniec ības aspektiem civilajos un komerci ālajos jaut ājumos 
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIEN ĪBAS PADOME, 
ņemot vērā Eiropas Kopienas dibin āšanas līgumu, un jo īpaši tā 61. panta c) apakšpunktu un 
67. panta 5. punkta otro ievilkumu, 
ņemot vērā Komisijas priekšlikumu1, 
ņemot vērā Eiropas Ekonomiskas un soci ālo lietu komitejas atzinumu2, 
saskaņā ar Līguma 251. pant ā noteikto proced ūru3, 
tā kā: 
(1) Kopiena ir uzst ādījusi sev m ērķi uzturēt un attīstīt brīvības, drošības un tiesas telpu, 
kur brīva personu kust ība ir nodrošin āta. Šim nol ūkam, Kopiena pie ņems, cita starp ā, 
mērus tiesisk ās sadarbības civilajos jaut ājumos jom ā, kas ir nepieciešami atbilstošai 
iekšējā tirgus funkcion ēšanai; 
(2) Eiropas Padome s ēdē Tamperē 1999. gada 15. un 16. oktobr ī pieprasīja, saistībā ar 
labāku pieeju taisn īgumam Eirop ā, lai dalībvalstis rad ītu alternat īvas, ārpus tiesas 
sēdes notiekošas proced ūras; 
(3) Padome pie ņēma lēmumus par alternat īvām metodēm konfliktu risin āšanā 2000. gada 
civillikuma un komerclikuma ietvaros, konstat ējot, ka pamatprincipu ieviešana šaj ā 
jomā ir nozīmīgs solis pret ī konfliktu risin āšanai ārpus tiesas s ēdes notiekošo 
procedūru pareizai att īstībai un darb ības ietvaros, lai vienk āršotu un uzlabotu pieeju 
taisnīgumam; 
(4) Eiropas Komisijas prezent ēja Zaļo grāmatu 2002. gad ā, kritiski nov ērtējot stāvokli 
AKR jom ā Eiropā un ierosinot visp ārējas konsult ācijas ar dal ībvalstīm un 
ieinteresētajām pusēm par iesp ējamiem pas ākumiem, veicin āt starpniec ības 
pielietošanu; 
                                                 
1 OV Nr. C , , . lpp. 
2 OV Nr. C, , . lpp. 
3 OV Nr. C , , . lpp. 
 
LV 8   LV (5) mērķim nodrošin āt labāku pieeju taisn īgumam, k ā daļai no Eiropas Savien ības 
politikas nodibin āt brīvības, droš ības un tiesas telpu, ir nepi eciešams ietvert pieeju 
tiesiskām un ārpus tiesas s ēdes notiekoš ām konflikta atrisin āšanas metod ēm. Šai 
direktīvai ir jādod savs ieguld ījums iekš ējā tirgus pien ācīgā funkcion ēšanā, it īpaši 
gadījumos, kas attiecas uz starpniec ības pakalpojumu sniegšanu un sa ņemšanu; 
(6) starpniec ība var nodrošin āt, lai konflikti civilajos un komerci ālajos jaut ājumos tiktu 
bez pārmērīgām izmaks ām un ātri risināti ārpus tiesas s ēdes ar tādiem procesiem, kas 
ir pielāgoti iesaist īto pušu vajadz ībām. Vienošan ās nolīgumi, kas pan ākti ar 
starpniecību, tiks visdr īzāk piemēroti labprātīgā ceļā, un tiem ir lielas iesp ējas saglab āt 
draudzīgas un ilgtsp ējīgas attiec ības starp iesaist ītajām pusēm. Šie ieguvumi k ļūst vēl 
redzamāki situācijās, kas ietver starpvalstu faktorus; 
(7) likumdošanas strukt ūrai, vēršoties īpaši pie civil ās procedūras galvenajiem aspektiem, 
ir tādējādi nepieciešams veicin āt starpniec ības turpm āku pielietošanu un nodrošin āt, 
lai iesaist ītās puses, kas ir izmantojušas starpniec ību, var uztic ēties paredzamai 
juridiskai strukt ūrai; 
(8) Šai direkt īvai ir jāaptver procesi, kur os divas vai vair āk konflikt ā iesaistītās puses 
saņem starpnieka pal īdzību, lai var ētu panākt mierizl īgumu konflikt ā, taču ir jāizslēdz 
iztiesāšanas proced ūras, tādi kā arbitrāža, ombuds, pat ērētāju sūdzību sistēmas, 
ekspertu noteikšana vai procesi, ko p ārvalda instit ūcijas, kas izsniedz juridiski saistošu 
vai arī juridisku nesaistošu ofici ālu rekomend āciju kā konflikta risin ājumu; 
(9) minim ālā civilo procesu ālo noteikumu savienojam ības pakāpe ir nepieciešama, jo t ā 
skar starpniec ības sekas par limit ēšanas periodiem, un k ā starpnieka konfidencialit āte 
tiks aizsarg āta jebkur ā sekojošaj ā juridiskaj ā prāvā. Tiesas iesp ējai griezties pie 
starpniecības, pieminot iesaist ītās puses, ir j ābūt ietvertai, tom ēr saglabājot principu, 
ka starpniec ība ir labpr ātīgs process; 
(10) starpniec ību nedrīkst uztvert k ā sliktāku alternat īvu par tiesisku lietu izskat īšanu tajā 
jomā, ka vienošan ās nolīgumi ir atkar īgi no iesaist īto pušu lab ās gribas to realiz ēšanai. 
Tādējādi ir nepieciešams p ārliecināties, ka visas dal ībvalstis paredz proced ūru, ar kuru 
vienošanās nolīgums var tikt apstiprin āts ar spriedumu, l ēmumu, vai tiesas vai valsts 
iestādes autentisku dokumentu; 
(11) šāda iespējamība ļaus vienošan ās nolīgumam tikt atpaz ītam un ieviestam Savien ības 
robežās, balstoties uz noteikumiem, ko ir  noteikuši Kopienas  akti par savstarp ējo 
atzīšanu un lēmumu un spriedumu izpildi; 
(12) lai nodrošin ātu nepieciešamo uztic ēšanos starp dal ībvalstīm sakarā ar konfidencialit āti, 
ierobežošanas procesu atlikšanu un vienošan ās nolīgumu atz īšanu un izpildi, ir j ārada 
efektīvi kvalitātes kontroles meh ānismi, kas attiecas uz starpniec ības pakalpojumu 
sniegšanu un starpnieku apm ācību; 
(13) šiem meh ānismiem un pas ākumiem, kas ir j ādefinē dalībvalstīm un kas var ietvert 
griešanos p ēc palīdzības pie uz tirgu balst ītiem risin ājumiem, ir j ābūt vērstiem uz 
starpniecības procesa elast ības saglab āšanu un iesaist īto pušu personisko autonomiju. 
Komisijai ir j āatbalsta pašregul ējošies līdzekļi Kopienas l īmenī, piemēram, caur 
Eiropas rīcības kodu, v ēršoties pie galvenajiem starpniec ības procesa aspektiem; 
 
LV 9   LV (14) pat ērētāju aizsardz ības jomā, 2001. gad ā Komisija pie ņēma formālu rekomend āciju4, 
kas nosaka minim ālos kvalit ātes kritērijus, kas ārpustiesas iest ādēm, kas iesaist ītas 
patērētāja nesaska ņu atrisināšanā, ir jāpiedāvā saviem pat ērētājiem. Ir ieteicams, ka 
jebkurš starpnieks vai organiz ācija, kam ir interese par rekomend āciju, respekt ē šos 
principus. Lai nodrošin ātu inform ācijas izplat ību par šiem org āniem, Komisija veido 
datubāzi par ārpus-tiesas sh ēmām, ko dal ībvalstis uzskata par rekomend ācijas principu 
respektējošām; 
(15) šī direktīva respekt ē pamatties ības un iev ēro principus, kas ir speci āli atzīti Eiropas 
Savienības Pamatties ību Hartā. It īpaši tā mēģina nodrošin āt pilnvērtīgu respektu pret 
tiesībām uz godīgu procesu, k ā tas ir atrun āts Hartas 47. pant ā; 
(16) dal ībvalstis nevar piln ībā sasniegt š īs direktīvas mērķus, taču pateicoties darb ības seku 
aptvertajam lokam, tie ir lab āk sasniedzami Kopienas l īmenī, Kopiena var pie ņemt 
mērus balstoties uz subsidiarit ātes principu, noteiktu L īguma 5. pant ā. Saskaņā ar 
proporcionalit ātes principu, kas ir noteikts pant ā, šī direktīva neskar to, kas ir 
nepieciešams, lai sasniegtu šos m ērķus; 
(17) [saska ņā ar Protokola par Apvienot ās Karalistes un Īrijas pozīciju 3. pantu, pievienots 
Līgumam par Eiropas Savien ību un Līgumam par Eiropas Kopienas dibin āšanu, 
Apvienotā Karaliste un Īrija ir paudušas savu v ēlmi piedal īties šīs direktīvas 
pieņemšanā un piem ērošanā. / Saska ņā ar Protokola par Apvienot ās Karalistes un 
Īrijas pozīciju 1. un 2. pantu, pievienotu L īgumam par Eiropas Savien ību un Līgumam 
par Eiropas Kopienas dibin āšanu, Apvienot ā Karaliste un Īrija nepiedal ās šīs 
direktīvas pieņemšanā, kas tādējādi nav saistošs t ām dalībvalstīm.]; 
(18) saska ņā ar Protokola par D ānijas poz īciju 1. un 2. pantu, pievienotu L īgumam par 
Eiropas Savien ību un Līgumam par Eiropas Kopienas dibin āšanu, Dānija nepiedal ās 
šīs Direktīvas pieņemšanā un, tādējādi tas nav tai saistošs un D ānija nav pak ļauta tā 
ieviešanai, 
IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKT ĪVU. 
1. pants –M ērķis un sfēra 
1. Š īs direktīvas mērķis ir atvieglot pieeju konfliktu risin āšanai, veicinot starpniec ības 
izmantošanu un nodrošinot stabilas attiec ības starp starpniec ību un tiesiskajiem 
procesiem. 
2. Š ī direktīva ir piem ērojama civilajos un komerci ālajos jautājumos. 
3. Šaj ā direktīvā, „dalībvalsts” noz īmē dalībvalstis, iz ņemot Dāniju.  
2. pants – Defin īcijas 
Šīs direktīvas nolūkos tiek lietotas sekojošas defin īcijas:  
                                                 
4 Komisijas 2001. gada 4. apr īļa Ieteikums par principiem ārpustiesas iest ādēm, kas iesaist ītas patērētāju 
nesaskaņu atrisināšanā (OV L 109, 19.4.2001., 56. lpp). 
 
LV 10   LV (a) „Starpniec ība” nozīmē jebkuru procesu, lai k ā arī nosaukta vai min ēta, kur div ām vai 
vairāk konflikt ā iesaistītām pusēm tiek sniegta pal īdzība no treš ās iesaistītās puses, 
lai panāktu vienošan ās nolīgumu par konfliktu un, neskato ties uz to vai procesu 
uzsāk iesaistītās puses, vai to iesaka vai pas ūta tiesa vai nosaka dal ībvalsts viet ējā 
likumdošana. 
Tas sevī neiekļauj tiesneša m ēģinājumus atrisin āt konfliktu tiesisko lietu izskat īšanas 
procesa gait ā saistībā ar šo konfliktu. 
(b) ”Starpnieks” noz īmē jebkuru trešo iesaist īto pusi, kas veic starpniec ību, neskatoties 
uz tā nosaukumu vai profesiju iesaist ītajā dalībvalstī un uz veidu k ā trešā iesaistītā 
puse ir tikusi nor īkota vai lūgta veikt starpniec ību. 
3. pants – Attiecin āms uz starpniec ību  
1. Tiesa, kuras priekš ā tiek veikta darb ība, drīkst, atbilst īgi un, ņemot vērā visus lietas 
apstākļus, lūgt iesaistītās puses izmantot starpniec ību, lai atrisin ātu konfliktu. Tiesa 
var jebkur ā gadījumā pieprasīt iesaistītajām pusēm apmekl ēt informācijas sesiju par 
starpniecības pielietošanu. 
2. Š ī direktīva nekait ē vietējai likumdošanai, jo nepadara starpniec ības pielietošanu 
obligātu vai attiecin ātu uz motiv āciju vai sankcij ām pirms, vai p ēc ir uzsākta lietas 
izskatīšana tiesā, nodrošinot, ka š āda likumdošana netrauc ē tiesības piekļūt tiesu 
sistēmai, īpaši atzīmējot situācijas, kad viena iesaist ītā puse ir dal ībvalsts rezidents 
pretēji tam nek ā tā no tiesas. 
4. pants –Starpniec ības kvalit ātes nodrošin āšana 
1. Komisija un dal ībvalstis veicina un iedrošina star pnieku un organiz āciju, kas sniedz 
starpniecības pakalpojumus, br īvprātīgo rīcības kodeksu izveidi un iev ērošanu 
Kopienas, k ā arī nacionālajā līmenī, kā arī citus efekt īvus kvalit ātes kontroles 
mehānismus saist ībā ar starpniec ības pakalpojumu pied āvāšanu. 
2. Dal ībvalstis veicina un iedrošina starpnieku apm ācību, lai konflikt ā iesaistītās puses 
spētu izvēlēties starpnieku, kas b ūtu spējīgs efektīvi vadīt starpniec ību tā, kā to vēlas 
iesaistītās puses. 
5. pants –Vienošan ās nolīgumu ieviešana  
1. Dal ībvalstis nodrošina, ka p ēc iesaistīto pušu l ūguma, vienošan ās nolīgums, kas 
panākts starpniec ības rezult ātā, var tikt apstiprin āts lēmumā, spriedum ā, autentisk ā 
aktā vai arī jebkurā citā formā no tiesas vai valsts instit ūciju puses, kas padara 
nolīgumu realiz ējamu līdzīgā veidā kā tiek realiz ēts lēmums viet ējās likumdošanas 
ietvaros, nodrošinot, ka nol īgums nav pretrun ā ar Eiropas likumdošanu vai ar ī ar tās 
dalībvalsts viet ējo likumdošanu, kur šis piepras ījums ir ticis veikts. 
2. Dal ībvalstis inform ē Tiesu un Valsts Instit ūciju Komisiju, ka ir kompetentas sa ņemt 
pieprasījumu saska ņā ar 1. punktu.  
 
LV 11   LV 6. pants– Pier ādījumu pieļaujamība civilo tiesisko lietu izskat īšanā 
1. Starpnieks, t āpat kā jebkura persona, iesaist īta starpniec ības pakalpojumu 
pārvaldīšanā, nedrīkst liecināt vai sniegt pier ādījumus civilo tiesisko lietu izskat īšanā 
saistībā ar sekojošo: 
(a) Ielūgums iesaist ītajai pusei iesaist īties starpniec ībā vai fakts, ka iesaist ītai pusei 
ir bijusi v ēlēšanās piedalīties starpniec ībā;  
(b) Viedok ļi vai ieteikumi izteikti no starpniec ībā iesaistītās puses, saist ībā ar 
konflikta iesp ējamo atrisin ājumu; 
(c) Apgalvojumi vai atz īšanās no iesaist ītām pusēm starpniec ības procesa gait ā; 
(d) Priekšlikumi no starpnieka puses; (e) Apst āklis, ka iesaist ītā puse ir nor ādījusi tās vēlmi pieņemt starpnieka 
piedāvāto vienošanos; 
(f)) Dokuments, kas ir sagatavots tikai un vien īgi starpniec ības vajadz ībām. 
2. 1. punkts ir sp ēkā, neskatoties uz inform āciju vai pier ādījumiem, kas attiecin āmi šajā 
sakarā. 
3. Inform ācijas, atrun ātas 1. punkt ā, izziņošanas iesp ējas nedrīkst tikt lūgtas no tiesas 
puses vai k āda cita tiesiska org āna civiltiesiskaj ās lietās un, ja š āda inform ācija ir 
piedāvāta kā pierādījums 1. punkta p ārkāpšanā, tad pret pier ādījumiem ir j āattiecas 
kā pret nepie ņemamiem. Tom ēr šāda inform ācija var tikt publiskota vai pie ļauta 
esam par pier ādījumu, 
(a) tiktāl, cik tas ir nepieciešams vienošan ās nolīguma, sasniegta starpniec ības 
tiešā rezultātā, ieviešanas vai izpildes d ēļ , 
(b) seviš ķi svarīgi sabiedrisk ās kārtības apsvērumi, it īpaši kad ir nepieciešams 
nodrošināt bērnu aizsardz ību vai nov ērst kaitējumu personas fiziskajai vai 
psiholoģiskajai integrit ātei, vai  
(c) ja starpnieks un iesaist ītās puses tam turkl āt piekrīt . 
4. 1., 2. un 3. punkta noteikumi ir sp ēkā, ja tiesisko lietu izskat īšana attiecas vai ar ī 
neattiecas uz konfliktu, kas ir vai ir bijis starpniec ības objekts. 
5. Saska ņā ar 1. punktu pier ādījumi, kas ir sav ādāk pieļaujami tiesisko lietu izskat īšanā, 
netop nepie ņemami izrietot no t ā, ka ir tikuši izmantoti starpniec ībā.  
7. pants - Noilguma periodu p ārtraukšana 
1. Jebkura priekšraksta vai noilguma gaita saist ībā ar prasību, kas ir starpniec ības 
temata būtībā, tiek aptur ēta no tā brīža, kad pēc konflikta izcelsan ās: 
(a) iesaist ītās puses vienojas izmantot starpniec ību,  
 
LV 12   LV (b) starpniec ības izmantošanu pav ēl tiesa, vai  
(c) no dal ībvalsts viet ējās likumdošanas izriet oblig āts pienākums izmantot 
starpniecību. 
2. Kad starpniec ība ir beigusies bez vienošan ās nolīguma, periods ats ākas no tā brīža, 
kad starpniec ība tika izbeigta bez vienošan ās nolīguma nosl ēgšanas, skaitot no t ās 
dienas, kad viena vai abas iesaist ītās puses vai starpnieks pasludina, ka starpniec ība 
ir beigusies, vai faktiski atk āpjas no lietas. Periods jebkur ā gadījumā vēl ilgst vismaz 
vienu mēnesi no dienas, kad tas ats āk savu darb ību, izņemot gadījumus, kad tas skar 
periodu, kura ietvaros ir j āuzsāk darbība, lai nov ērstu to, ka provizoriski vai l īdzīgi 
pasākumi izbeidz b ūt spēkā vai tiek anul ēti. 
8. pants – Īstenošanas noteikumi 
Komisija public ē informāciju par kompetent ām tiesām un iest ādēm, ko pazi ņo dalībvalstis 
saskaņā ar 5. panta 2. punktu.  
9. pants – Transpon ēšana 
1. Dal ībvalstis pie ņem vajadz īgos normat īvos un administrat īvos aktus, lai atbilstu šai 
direktīvai vēlākais līdz 2007. gada 1. septembrim. T ās nekavējoties inform ē par to 
Komisiju. 
2. Kad dal ībvalstis pie ņem šos noteikumus, tajos ir atsauces uz šo direkt īvu, vai ar ī tiem 
pievieno š ādu atsauci to ofici ālas public ēšanas gad ījumā. Dalībvalstis nosaka sadas 
atsauces k ārtību.  
10. pants – St āšanās spēkā 
Šī direktīva stājas spēkā divdesmitaj ā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savien ības 
Oficiālajā Vēstnesī..  
11. pants – Adres āti 
Šī direktīva ir adres ēta dalībvalstīm. 
Briselē,  
Eiropas Parlamenta v ārdā — Padomes v ārdā — 
priekšsēdētājs priekšs ēdētājs