Pasākumi, kas paredzēti saskaņā ar pārskatīto UCPM, ir saskaņoti ar Savienības visaptverošo mērķi, proti, nodrošināt, ka visas attiecīgās ES politikas jomas un instrumenti palīdz stiprināt Savienības spējas katastrofu riska pārvaldības jomā – no katastrofu novēršanas līdz pat sagatavotībai katastrofām, reaģēšanai uz tām un katastrofu seku pārvarēšanai. Priekšlikums arī atspoguļo Līguma par Eiropas Savienību 3. panta 3. punktā noteikto mērķi, t. i., atbalstīt solidaritāti dalībvalstu starpā.

Ierosinātās izmaiņas pilnībā atbilst plašākajam mērķim, proti, panākt tādu „Eiropu, kas aizsargā”; šis mērķis ir virzījis Komisijas centienus iepriekšējos gados un turpinās to darīt nākotnē. Šis priekšlikums balstās uz pozitīvajiem rezultātiem, kurus līdz šim ir sniedzis esošais satvars, un tā nolūks ir novērst minētā satvara trūkumus, paredzot pastiprinātus noteikumus, lai tādējādi turpinātu atbalstīt, koordinēt un papildināt dalībvalstu rīcību šajā jomā.

Šis priekšlikums palīdz īstenot vienu no desmit politiskajām prioritātēm, ko Komisija noteikusi 2015.–2019. gada laikposmam, proti, panākt „tiesiskuma un pamattiesību telpu, kuras pamatā ir savstarpēja uzticēšanās”. Savstarpēja uzticēšanās ir iestrādāta solidaritātes principā, kas ir Lēmuma Nr. 1313/2013/ES pamatā un tiks pastiprināts ar šo priekšlikumu – līdztekus kopīgas atbildības un savstarpējas pārskatatbildības principiem.

c) nodrošināt, ka Savienības mehānisma administratīvās procedūras ir ātras un efektīvas, lai atbalstītu ārkārtas operācijas.

Saskaņā ar nesen veikto Savienības civilās aizsardzības mehānisma (UCPM) starpposma novērtējumu, kas paredzēts Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 34. pantā, un citiem darbības rezultātu novērtējumiem, piemēram, Eiropas Revīzijas palātas veikto UCPM pārbaudi, Savienības mehānisms ir izrādījies lietderīgs instruments, lai mobilizētu un koordinētu palīdzību, kuru sniedz iesaistītās valstis, reaģējot uz krīzēm Savienībā un ārpus tās un tādējādi konkrēti apliecinot Eiropas solidaritāti. Tomēr daži secinājumi, kas iegūti no šiem dokumentiem, kā arī papildu pierādījumi ir ļāvuši apzināt konkrētas jomas, kurās ir pamats izmaiņām tiesību aktos. Šajā sakarā viens no galvenajiem apsvērumiem ir bijusi operatīvā pieredze, kas ir būtisks faktors šīs iniciatīvas izstrādei, jo tā ir uzsvērusi pašreizējā satvara ierobežojumus.

(d)vākt pierādījumus, lai balstītu UCPM starpposma novērtējumu attiecībā uz katru no galvenajiem izvērtēšanas kritērijiem.

(c)iegūt no ieinteresētajām personām, kas primāri saistītas ar UCPM, mērķtiecīgas atsauksmes un tehniskas konsultācijas;

Administratīvais slogs Savienībai un dalībvalstīm ir ierobežots un nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai sasniegtu priekšlikuma mērķus. Turklāt konkrētu ES līdzfinansējuma likmju racionalizācija un līdzfinansējuma atcelšana konkrētās jomās samazinās administratīvo slogu.

Papildus grozījumiem, kuru mērķis ir nodrošināt saskaņotību un vienkāršošanu, šajā priekšlikumā arī paredzētas papildu iespējas stiprināt kolektīvo spēju sagatavoties katastrofām un reaģēt uz tām. Tas ir īpaši svarīgi gadījumos, kad jāsaskaras ar vienu vai vairākām katastrofām ar plaša mēroga ietekmi, kura vienlaikus pārsniedz kritiska skaita dalībvalstu spējas un varētu vājināt to savstarpējo palīdzību. Tas attiecas arī uz spējām, kas būtu nepieciešamas tādas liela mēroga katastrofas gadījumā, kuras varbūtība ir maza, taču sekas ir smagas. Šādos gadījumos ir skaidrs, ka dalībvalstis vienas pašas nevar pienācīgi reaģēt, un tādēļ ir vajadzīgs ES atbalsts, lai atbalstītu un papildinātu dalībvalsts rīcību saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 196. pantu.

Kā noteikts Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 19. pantā, Savienības mehānisma īstenošanai paredzētais finansējums daudzgadu finanšu shēmas 2014.–2020. gada laikposmā ir 368,4 miljoni euro. Šo summu veido ieguldījums 223,8 miljonu euro apmērā no 3. izdevumu kategorijas „Drošība un pilsoniskums” un 144,6 miljoni euro no 4. izdevumu kategorijas „Globālā Eiropa”. Turklāt administratīvos izdevumus un cilvēkresursu izmaksas kopsummā aptuveni 52,5 miljonu euro apmērā sedz no 5. izdevumu kategorijas.

Vispārīgāk runājot, šā priekšlikuma mērķis ir atjaunināt operatīvās procedūras, lai nodrošinātu, ka tās atbilst paredzētajam mērķim, ir ātras un vienkārši saprotamas un pielietojamas, tādējādi gādājot par to, ka dalībvalstis vajadzības gadījumā var piekļūt Savienības mehānisma sniegtajam atbalstam un palīdzībai. Piemēram, nesenās katastrofas ir uzskatāmi apliecinājušas, ka Savienība, iespējams, nav pietiekami aprīkota, lai tiktu galā ar ārkārtas situācijām, kurām ir plaša mēroga ietekme un kuras vienlaikus skar vairākas dalībvalstis (piemēram, meža ugunsgrēki, ekstrēmi laikapstākļi, liela mēroga plūdi, zemestrīces, epidēmijas (piemēram, Ebola), teroristu uzbrukumi). Šādos apstākļos dalībvalstis ne vienmēr spēj sniegt palīdzību.

Tā kā šī ir spēkā esoša tiesību akta pārskatīšana, Komisija ir izvērtējusi iespējas vienkāršot un samazināt slogu. Kaut arī ir apzinātas vairākas vienkāršošanas darbības (sk. turpmāk), tomēr tās nav bijis iespējams kvantificēt, ņemot vērā to, ka īsajā laikā dati bija pieejami ierobežotā apmērā.

Iepriekš minētā atklātā sabiedriskā apspriešana (ASA) tika veikta tiešsaistē trīs mēnešu laikposmā (no 2016. gada novembra līdz 2017. gada februārim), un tajā piedalījās 130 respondenti no visas Eiropas, sniedzot atsauksmes par UCPM. 2017. gada marta beigās tika publicēts ziņojums par ASA rezultātiem.

Šā priekšlikuma pamatā esošo starpposma novērtējumu veica ārējais vērtētājs laikposmā no 2016. gada septembra līdz 2017. gada jūnijam. Minētais novērtējums balstījās uz atsauksmēm, kas tika saņemtas ar iesaistītajām valstīm notikušo apspriežu laikā (tās notika Civilās aizsardzības komitejas, Padomes civilās aizsardzības jautājumu darba grupas un ģenerāldirektoru sanāksmju ietvaros), un tajā tika ņemta vērā informācija, kas iegūta atklātajā sabiedriskajā apspriešanā, Eiropas Savienības Revīzijas palātas (RP) īpašajā ziņojumā par UCPM un Komisijas ziņojumā par panākto progresu un atlikušajām nepilnībām attiecībā uz Eiropas ārkārtas reaģēšanas spējām.

Visbeidzot, attiecībā uz trešo mērķi jāatzīmē, ka priekšlikuma mērķis ir racionalizēt administratīvās procedūras, lai mazinātu kavēšanos palīdzības izvēršanā. Ar priekšlikumu tiek vienkāršota pašreizējā sistēma, ieviešot tikai vienu reaģēšanas resursu kategoriju, kuru izmantošanai ir vajadzīgs līdzfinansējums no dalībvalstu un ES budžeta, t. i., Eiropas civilās aizsardzības rezervi. Lai uzlabotu gan konsekvenci, gan efektivitāti, ir ieviesta īpaša atsauce uz vienības summām, fiksētām summām un vienotām likmēm saistībā ar līdzfinansējumu transporta izdevumu segšanai. Turklāt ir iekļauti specifiski noteikumi, ar kuriem ierobežo Savienības mehānisma iedarbināšanu līdz 90 dienu laikposmam (ja vien nav noteikts citādi), lai precizētu darbības mērogu un stimulētu resursu izmantošanu tūlītējā reaģēšanas posmā.

Ir pastiprināta arī saskaņotība ar citiem Savienības instrumentiem katastrofu riska novēršanas un pārvaldības jomā, izveidojot saikni starp šo mehānismu un kohēzijas, lauku attīstības, veselības un pētniecības politiku. Progress, ko dalībvalstis panākušas novēršanas un sagatavotības jomā, tiks ņemts vērā lēmumos par finansējumu šajā jomā. Turklāt attiecībā uz saskaņotību ar citiem ES politikas virzieniem, kas pievēršas reaģēšanai uz katastrofām, ir jāatzīmē, ka ir arī uzlabota tās finansiālās palīdzības papildināmība un/vai sinhroniskums, kura pieejama saskaņā ar Savienības mehānismu un citiem Savienības instrumentiem (piemēram, Humānās palīdzības regulu). Šajā kontekstā atkāpe no Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 129. panta 1. punkta nodrošinās esošo finansējuma iespēju labāku izmantošanu un uzlabos dalībvalstu reaģēšanas operāciju efektivitāti. Arī ES atpazīstamība palielinās, pateicoties šim nolūkam īpaši paredzētam pantam.

Attiecībā uz otro mērķi jāatzīmē, ka ir pastiprināta saikne starp novēršanu, sagatavotību un reaģēšanu, saistot riska novērtējumus ar riska pārvaldības plānošanu un nosakot, ka dalībvalstīm savi riska pārvaldības plāni ir jāiesniedz Komisijai vēlākais līdz 2019. gada 31. janvārim. Lai nodrošinātu, ka visās dalībvalstīs ir spēkā efektīvi novēršanas pasākumi un ka rescEU netiks izmantota, lai aizstātu valsts spējas, Komisija no vienas vai vairākām dalībvalstīm varēs pieprasīt specifiskus novēršanas un sagatavotības plānus. Papildus īstermiņa novēršanas darbībām novēršanas plānos jāiekļauj arī ilgtermiņa novēršanas pasākumi, ņemot vērā vispārējo pielāgošanos aizvien spēcīgākajai klimata pārmaiņu ietekmei. Turklāt nākotnes scenāriju plānošanas pamatā vajadzētu būt riska novērtējumiem un spēju izvietošanai, izveidojot spēcīgāku reālu saikni starp novēršanu, sagatavotību un reaģēšanu.

Spējas, kurām piemēro jebkāda veida ES līdzfinansējumu, būs jāiekļauj Eiropas civilās aizsardzības rezervē. Lai vienkāršotu sistēmu un padarītu resursu pieejamību paredzamāku, vairs netiks piešķirta finansiālā palīdzība saistībā ar resursiem, kurus izmanto ārpus Eiropas civilās aizsardzības rezerves. Visbeidzot, ir paredzēti arī spēcīgāki stimuli spēju apvienošanai (piemēram, Komisija segs izmaksas par „apvienojamās” palīdzības transportu no vienas dalībvalsts uz citu dalībvalsti, kā arī izmaksas par apvienotās palīdzības tranzītu un uzglabāšanu trešās valstīs).

–pastiprinot Eiropas ārkārtas reaģēšanas spējas, kuru ietvaros dalībvalstis jau iepriekš var iekļaut valsts reaģēšanas spējas (piemēram, ķīmiskā, bioloģiskā, radioaktīvā un kodolapdraudējuma (CBRN) atklāšana un paraugu ņemšana, ūdens attīrīšana, meža ugunsgrēku dzēšana uz zemes, glābšana plūdos, izmantojot laivas, vai citas spējas, piemēram, mobilās laboratorijas) un kuras arī turpmāk būs viens no centrālajiem UCPM elementiem un tagad tiks dēvētas par „Eiropas civilās aizsardzības rezervi”. Ar šo priekšlikumu tiek pārskatīta stimulu sistēma resursu iekļaušanai Eiropas civilās aizsardzības rezervē, palielinot līdzfinansējuma likmes, kā arī paplašinot attiecināmo izmaksu veidus. Konkrēti – jaunajā priekšlikumā ir paredzēts, ka Eiropas civilās aizsardzības rezervē iekļauto resursu gadījumā tiks segti 75 % no visām izmaksām, kas radušās Savienības iekšienē veikto UCPM operāciju laikā, tostarp pielāgošanas, remonta, transporta un darbības izmaksas.

–izveidojot resursu īpašu rezervi – rescEU. Ar šo priekšlikumu Komisijai ir skaidri atļauts iegādāties pašai savas operatīvās spējas un noteikt kārtību, kādā tiek nodrošināta ātra piekļuve šīm spējām, lai izveidotu īpašu rezervi ar resursiem, kas palīdzēs pārvarēt valstu līmenī esošās nepilnības. Spējas, kas tiek īrētas vai nomātas, pamatojoties uz ES noteikumiem, vai tiek iegādātas, pilnībā izmantojot ES finansējumu, veidotu daļu no rescEU. Visas šo spēju izmaksas tiktu pilnībā segtas no ES finansējuma, un ES paturēs operatīvo vadību un kontroli pār šiem resursiem un lems par to izvietošanu, kolīdz mehānisms tiks aktivizēts. Papildu spēju apzināšana tiks veikta, apspriežoties ar rescEU ekspertu grupu;

Pirmais mērķis, t. i., stiprināt kolektīvo spēju reaģēt uz katastrofām un palīdzēt dalībvalstīm tikt galā ar katastrofām, kas pēdējos gados ir biežāk ietekmējušas Eiropas sociālo struktūru (spējas dzēst ugunsgrēkus no gaisa, lieljaudas sūknēšanas iekārtas, meklēšana un glābšana pilsētvidē, lauka hospitāļi un neatliekamās medicīniskās palīdzības vienības), tiek sasniegts, izmantojot šādus līdzekļus:

Tiek piemērots Lēmuma Nr. 1313/2013/ES par Savienības civilās aizsardzības mehānismu 34. panta 2. punkts. Tajā ir noteikts, ka darbības, par kurām tiek saņemta finansiāla palīdzība, regulāri uzrauga, lai sekotu to īstenošanai. Tajā arī paredzētas vispārīgākas prasības Komisijai attiecībā uz lēmuma piemērošanas izvērtēšanu un starpposma un ex post novērtējuma ziņojumu, kā arī paziņojuma par īstenošanu iesniegšanu. Šādu novērtējumu pamatā vajadzētu būt lēmuma 3. pantā izklāstītajiem rādītājiem.

–augstākas to spēju līdzfinansējuma likmes (75 %), kuras tiek nodotas Eiropas rezerves rīcībā. Tas ietver pielāgošanas, remonta, transporta un darbības izmaksas,

(11)Ir nepieciešams vienkāršot Savienības mehānisma procedūras nolūkā nodrošināt to, ka dalībvalstis var piekļūt vajadzīgajai palīdzībai un spējām, lai pēc iespējas ātrāk reaģētu uz dabas vai cilvēku izraisītām katastrofām.

(7)Savienībai būtu jādod iespēja atbalstīt dalībvalstis gadījumos, kad nav pietiekamu spēju efektīvai reaģēšanai uz katastrofām, palīdzot finansēt līzinga vai nomas līgumus, lai nodrošinātu ātru piekļuvi šādām spējām, vai finansējot šo spēju iegādi. Tas būtiski palielinātu Savienības mehānisma efektivitāti, nodrošinot to, ka spējas ir pieejamas gadījumos, kad efektīva reaģēšana uz katastrofām citādi nebūtu nodrošināta, jo īpaši tādu katastrofu gadījumā, kurām ir plaša mēroga ietekme un kuras skar būtisku skaitu dalībvalstu. Savienības veiktai spēju iegādei būtu jāpanāk apjomradīti ietaupījumi un labāka koordinācija reaģēšanā uz katastrofām.

(6)Ir jāpastiprina kolektīvā spēja sagatavoties katastrofām un reaģēt uz tām, jo īpaši izmantojot savstarpējo atbalstu Eiropā. Papildus to iespēju stiprināšanai, kuras jau tagad piedāvā Eiropas ārkārtas reaģēšanas spējas („EERC” jeb „brīvprātīgā rezerve”), kas turpmāk tiks dēvētas par „Eiropas civilās aizsardzības rezervi”, Komisijai būtu jāizveido arī rescEU. rescEU sastāvā būtu jāiekļauj ārkārtas reaģēšanas resursi, lai reaģētu uz meža ugunsgrēkiem, liela mēroga plūdiem un zemestrīcēm, kā arī lauka hospitālis un medicīniskās vienības, kas atbilst Pasaules Veselības organizācijas standartiem un ko var ātri izvietot.

(4)Nesenā pieredze ir parādījusi, ka paļaušanās uz brīvprātīgiem tādas savstarpējās palīdzības piedāvājumiem, kuru koordinē un atvieglina Savienības mehānisms, ne vienmēr nodrošina to, ka ir pieejamas pietiekamas spējas, lai apmierinošā līmenī risinātu katastrofu skarto cilvēku pamatvajadzības, nedz arī nodrošina pienācīgu vides un īpašuma aizsardzību. Tas jo īpaši attiecas uz gadījumiem, kad atkārtotas katastrofas vienlaikus skar dalībvalstis un kolektīvās spējas nav pietiekamas.

(3)Dabas un cilvēku izraisītas katastrofas var notikt jebkurā vietā visā pasaulē, bieži vien bez brīdinājuma. Neatkarīgi no tā, vai katastrofām ir dabiska izcelsme vai tās izraisījuši cilvēki, tās kļūst arvien biežākas, ekstrēmākas un sarežģītākas, ko pastiprina klimata pārmaiņu ietekme, un neapstājas pie valstu robežām. Sekas, ko katastrofas rada cilvēkiem, videi un ekonomikai, var būt milzīgas.

„a)katastrofu novēršanas regulējuma īstenošanā gūtos panākumus: kurus nosaka pēc to dalībvalstu skaita, kuras ir darījušas pieejamus Komisijai 6. pantā minētos savus riska novērtējumus, riska pārvaldības spēju izvērtējumu un katastrofu pārvaldības plānošanas kopsavilkumu;”;

„e)vairāk izmantot zinātnes atziņas katastrofu jomā un veicināt to pieejamību.”;

(15)Ņemot vērā to, ka dalībvalstis, rīkojoties atsevišķi, nevar pietiekami labi sasniegt šā lēmuma mērķus, bet mēroga vai iedarbības dēļ tos var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā lēmumā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai.

(13)Ir svarīgi nodrošināt, ka dalībvalstis veic visas vajadzīgās darbības, lai efektīvi novērstu dabas un cilvēku izraisītas katastrofas un mazinātu to sekas. Ar noteikumiem būtu jāpastiprina saikne starp Savienības mehānisma ietvaros veiktajām novēršanas, sagatavotības un reaģēšanas darbībām. Būtu arī jānodrošina saskaņotība ar citiem attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem par katastrofu novēršanu un katastrofu riska pārvaldību, tostarp par pārrobežu mērogā veiktām novēršanas darbībām un reaģēšanu uz tādiem apdraudējumiem kā nopietni pārrobežu veselības apdraudējumi. Līdzīgā kārtā būtu jānodrošina saskaņotība ar starptautiskajām saistībām, piemēram, Sendai ietvarprogrammu katastrofu riska mazināšanai 2015.–2030. gadam, Parīzes nolīgumu un Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam.

(12)Lai maksimāli izmantotu esošos finansējuma instrumentus un atbalstītu dalībvalstis palīdzības sniegšanā, jo īpaši reaģējot uz katastrofām ārpus Savienības, gadījumos, kad finansējumu piešķir saskaņā ar Lēmuma Nr. 1313/2013/ES 21., 22. un 23. pantu, būtu jāparedz atkāpe no Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 966/2012 129. panta 1. punkta.

8.Šādu reaģēšanas spēju izvietošanas gadījumā tās paliek to dalībvalstu pakļautībā un kontrolē, kuras dara pieejamas šīs spējas, un var tikt atsauktas, ja dalībvalstis saskaras ar ārkārtas situāciju, kas būtiski ietekmē valsts uzdevumu izpildi, liedzot tām saglabāt minēto reaģēšanas spēju pieejamību. Šādos gadījumos apspriežas ar Komisiju.

„1.Komisija un dalībvalstis sadarbojas, lai uzlabotu reaģēšanas operāciju plānošanu katastrofu gadījumos saskaņā ar Savienības mehānismu, tostarp izstrādājot tādus scenārijus reaģēšanai uz katastrofām, kuru pamatā ir 6. panta a) punktā minētie riska novērtējumi un 5. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētais pārskats par riskiem, apzinot līdzekļus un izstrādājot plānus reaģēšanas spēju izvietošanai.”;

„Līdz 2019. gada 31. janvārim un turpmāk ik pēc trim gadiem Komisijai iesniedz riska pārvaldības plānošanas būtisko elementu kopsavilkumu, tostarp informāciju par izvēlētajiem novēršanas un sagatavotības pasākumiem. Turklāt Komisija var prasīt dalībvalstīm iesniegt konkrētus novēršanas un sagatavotības plānus, kas aptver gan īstermiņa, gan ilgtermiņa centienus. Jebkāda ex ante priekšnoteikumu mehānisma ietvaros, kas nākotnē tiktu paredzēts saskaņā ar Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem, Savienība pienācīgi ņem vērā panākumus, kurus dalībvalstis guvušas katastrofu novēršanas un sagatavotības jomā;”;

b)attīsta un pilnveido savu katastrofu riska pārvaldības plānošanu valsts vai attiecīgā vietējā līmenī, pamatojoties uz a) punktā minētajiem riska novērtējumiem un ņemot vērā c) punktā minēto savu riska pārvaldības spēju izvērtējumu un 5. panta 1. punkta c) apakšpunktā minēto pārskatu par riskiem.”;

5.Komisija nosaka kvalitātes prasības tām reaģēšanas spējām, kas ir daļa no rescEU. Kvalitātes prasības balstās uz atzītiem starptautiskiem standartiem, ja šādi standarti jau pastāv.

c) meklēšana un glābšana pilsētvidē,

a) meža ugunsgrēku dzēšana no gaisa,

Jebkāda palīdzība vai finansējums, ko piešķir saskaņā ar šo lēmumu, sniedz Savienībai pienācīgu atpazīstamību, tostarp nodrošinot Savienības emblēmas pamanāmību saistībā ar 11. un 12. pantā un 21. panta 2. punkta c) apakšpunktā minētajām spējām.”;

Summu EUR 480 630 000 faktiskajās cenās finansē no finanšu shēmas 3. izdevumu kategorijas „Drošība un pilsoniskums”, un EUR 150 936 000 faktiskajās cenās – no 4. izdevumu kategorijas „Globālā Eiropa”.”;

„1.Ja ārpus Savienības notiek katastrofa vai pastāv katastrofas draudi, skartā valsts var prasīt palīdzību ar ERCC starpniecību. Palīdzību var prasīt arī Apvienoto Nāciju Organizācija un tās aģentūras vai kāda attiecīga starptautiska organizācija vai ar to starpniecību. Palīdzības pieprasījums beidzas ne vēlāk kā pēc 90 dienām, ja vien ERCC netiek iesniegti jauni elementi, kas pamato nepieciešamību sniegt turpmāku vai papildu palīdzību.”;

„2.Savienības finansiālā palīdzība, kuru piešķir Eiropas civilās aizsardzības rezervē iekļautiem resursiem, nepārsniedz 75 % no izmaksām, kas katastrofas vai katastrofas draudu gadījumā Savienības vai iesaistītās valsts iekšienē rodas saistībā ar spēju darbību, tostarp transportu.

(c)izmaksas, kas saistītas ar tādu pakalpojumu iepirkšanu no publiskām vai privātām struktūrām, kuri vajadzīgi rescEU spēju darbībai.

c) pievieno šādus punktus:

Reaģēšanas spējas, kas saņem finansējumu saskaņā ar i) un ii) punktu, dara pieejamas Eiropas civilās aizsardzības rezervei attiecīgi vismaz uz 5 un 10 gadiem, izņemot gadījumus, kad to ekonomiskās izmantošanas ilgums ir īsāks.

ii) 75 % no attiecināmajām izmaksām remonta gadījumā.

i) 75 % no attiecināmajām izmaksām uzlabošanas gadījumā, ja tās nepārsniedz 50 % no vidējām spēju izveides izmaksām;

„c)izmaksām, kas ir vajadzīgas reaģēšanas spēju uzlabošanai vai remontam, lai pārveidotu tās uz tādu gatavības un pieejamības stāvokli, kurš ļauj tās saskaņā ar Eiropas civilās aizsardzības rezerves kvalitātes prasībām un – vajadzības gadījumā – sertifikācijas procesā formulētajiem ieteikumiem izvietot kā daļu no Eiropas civilās aizsardzības rezerves („pielāgošanas izmaksas”). Minētās izmaksas var būt izmaksas, kas saistītas ar moduļu un citu reaģēšanas spēju darbību, savietojamību, autonomiju, pašapgādi, transportējamību, bagāžu, un citas vajadzīgas izmaksas, ja tās tiešā veidā attiecas uz spēju iekļaušanu Eiropas civilās aizsardzības rezervē.

i) šā punkta c) apakšpunktu aizstāj ar šādu:

3.Ar transportam paredzēto Savienības finansiālo atbalstu var segt ne vairāk kā 75 % no kopējām attiecināmajām izmaksām, kas saistītas ar Eiropas civilās aizsardzības rezervē jau iepriekš iekļauto spēju transportēšanu tad, kad šīs spējas tiek izvietotas katastrofas vai katastrofas draudu gadījumā ārpus Savienības, kā minēts 16. pantā.

4.Ar Savienības finansiālo atbalstu, kas paredzēts transporta resursiem saistībā ar spējām, kuras saskaņā ar 11. pantu jau iepriekš iekļautas Eiropas civilās aizsardzības rezervē, var papildus segt ne vairāk kā 100 % no kopējām attiecināmajām izmaksām, kas raksturotas a), b), c) un d) apakšpunktā, ja tas ir nepieciešams, lai dalībvalstu sniegtās palīdzības apvienošana būtu operatīvi efektīva un ja izmaksas ir saistītas ar kādu no šādiem gadījumiem:

a)īslaicīga glabātavu jaudas noma, lai uz laiku uzglabātu dalībvalstu sniegtās palīdzības objektus ar nolūku vienkāršot to koordinētu transportēšanu;

b) transportēšana no dalībvalsts, kas piedāvā palīdzību, uz dalībvalsti, kura atvieglo tās koordinētu transportēšanu;

c)dalībvalstu sniegtās palīdzības objektu pārsaiņošana, lai maksimāli izmantotu transporta jaudu vai lai ievērotu īpašas operatīvas prasības; vai

e)apvienotās palīdzības objektu vietēja transportēšana, tranzīts un uzglabāšana nolūkā nodrošināt koordinētu piegādi palīdzību prasījušās valsts galamērķī.”;

e) pievieno šādu punktu:

„8. Transporta izmaksas var būt vienības izmaksas, vienreizēji maksājumi vai vienotas likmes, ko nosaka pēc izmaksu kategorijas.”;

(15)lēmuma 26. panta 1. un 2. punktu aizstāj ar šādiem:

„1. Par darbībām, par kurām tiek saņemta finansiāla palīdzība saskaņā ar šo lēmumu, nevar saņemt palīdzību no citiem Savienības finanšu instrumentiem. Atkāpjoties no minētā, finansiāla palīdzība, kas piešķirta saskaņā ar šā lēmuma 21., 22. un 23. pantu, neliedz saņemt finansējumu no citiem Savienības instrumentiem atbilstīgi tur paredzētajiem nosacījumiem.

Komisija nodrošina, lai pretendenti uz finansiālu palīdzību, ko sniedz saskaņā ar šo lēmumu, un šādas palīdzības saņēmēji sniegtu tai informāciju par finansiālo palīdzību, kas saņemta no citiem avotiem, tostarp no Savienības vispārējā budžeta, un par izskatīšanā esošajiem pieteikumiem šādas palīdzības saņemšanai.

2. Tiek veicināta sinerģija un papildināmība ar citiem Savienības instrumentiem, piemēram, ar tiem, kas atbalsta kohēzijas, lauku attīstības, pētniecības, veselības, kā arī migrācijas un drošības politiku. Ja reaģē uz humānām krīzēm trešās valstīs, Komisija nodrošina papildināmību un saskaņotību starp darbībām, kas finansētas saskaņā ar šo lēmumu, un darbībām, kuras finansētas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1257/96.”;

(16)lēmuma 28. panta 3. punktu aizstāj ar šādu:

„3. Starptautiskas organizācijas, reģionālas organizācijas vai valstis, kuras piedalās Eiropas kaimiņattiecību politikā, var sadarboties pasākumos saskaņā ar Savienības mehānismu, ja tas ir pieļaujams saskaņā ar attiecīgajiem divpusējiem vai daudzpusējiem nolīgumiem.”;

(17)lēmuma 32. panta 1. punkta g) un h) apakšpunktu aizstāj ar šādu:

„g) rescEU izveide, pārvaldība un uzturēšana, kā paredzēts 12. pantā, tostarp izvietošanas lēmumu un darbības procedūru kritēriji;

h) Savienības Civilās aizsardzības zināšanu tīkla izveide un organizācija, kā paredzēts 13. pantā;”.

2. pants

Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.

Briselē,