Komisijas ziņojums Padomei - Pārskats par to, kā 2001.–2005. gadā īstenota shēma ilgtermiņa valsts atbalstam lauksaimniecībai Zviedrijas ziemeļu reģionos saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2004/291/EK /* COM/2007/0416 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 31.7.2007 COM(2007) 416 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI Pārskats par to, kā 2001.–2005. gadā īstenota shēma ilgtermiņa valsts atbalstam lauksaimniecībai Zviedrijas ziemeļu reģionos saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2004/291/EK KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOME I Pārskats par to, kā 2001.–2005. gadā īstenota shēma ilgtermiņa valsts atbalstam lauksaimniecībai Zviedrijas ziemeļu reģionos saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2004/291/EK SATURS 1. IEVADS 3 1.1. Pamatojums 3 1.2. Vispārējie principi 3 1.3. Apakšreģioni 4 1.4. Administrēšana un kontroles 5 2. ZIEMEļU APGABALIEM PAREDZēTā ATBALSTA PIEMēROšANA 2001.–2005. GADā 5 2.1. Komisijas lēmumi 5 2.2. Zviedrijā piešķirtais atbalsts 5 2.3. Kopienas atbalsts 6 2.4. Atbalstītie ražošanas apjomi 6 3. LAUKSAIMNIECīBAS EKONOMIKAS ATTīSTīBA ATBALSTāMAJOS ZIEMEļU REģIONOS 7 3.1. Atbalstītie apjomi 7 3.2. Galveno ražošanas jomu attīstība apakšreģionos 7 3.3. Pārmaiņas zemes izmantojumā un lauku saimniecību struktūrā 8 3.4. Sociālekonomiskā ietekme 9 3.5. Ietekme uz vidi 10 3.6. Ietekme uz barības ķēdi 10 4. SECINāJUMI 10 1. IEVADS 1.1. Priekšvēsture Saskaņā ar 142. pantu Aktā par Austrijas Republikas, Somijas Republikas un Zviedrijas Karalistes pievienošanos Eiropas Savienībai Komisija atļāva Zviedrijai piešķirt ilgtermiņa valsts atbalstu lauksaimnieciskās darbības saglabāšanai ziemeļu reģionos. Šo atbalstu, sauktu par ziemeļu apgabaliem paredzēto atbalstu, galvenokārt piešķir tādēļ, lai saglabātu tradicionālo primāro ražošanu un pārstrādi, kas ir dabiski pielāgota reģiona klimatiskajiem apstākļiem, uzlabotu lauksaimniecības produktu ražošanas, tirdzniecības un pārstrādes struktūras, atvieglotu šo produktu realizāciju, nodrošinātu vides aizsardzību un saglabātu lauku ainavu. Ziemeļu apgabaliem paredzētā atbalsta shēma aptver reģionus, kuri atrodas uz ziemeļiem no 62. paralēles, un dažas blakus esošas teritorijas uz dienvidiem no šīs paralēles, kurās ir līdzīgi klimatiskie apstākļi, kas būtiski apgrūtina lauksaimniecisko darbību. Nosakot šīs platības, tiek ņemti vērā šādi faktori: zems iedzīvotāju blīvums (ne vairāk kā 10 iedzīvotāji uz km2), lauksaimniecībā izmantotās zemes procentuālā daļa no kopplatības (mazāk nekā 10 %) un cilvēku pārtikai paredzētu laukaugu audzēšanai izmantotās lauksaimniecības zemes procentuālā daļa no lauksaimniecībā izmantotās zemes kopplatības. Pašreiz shēma aptver 355 017 ha lauksaimniecībā izmantotās zemes, kas ir 11 % no Zviedrijas lauksaimniecībā izmantotās zemes kopplatības[1] . Komisija vienu gadu pēc pievienošanās un turpmāk katru piekto gadu iesniedz Padomei pārskatu par piešķirtajām atļaujām un tā atbalsta rezultātiem, kas pēc šādu atļauju saņemšanas piešķirts saskaņā ar 143. pantu. Iepriekšējie pārskati tika sagatavoti 1996. un 2002. gadā. Šā pārskata pamatā ir Zviedrijas iestāžu sniegtā informācija. Pārskatā nav izdarīti secinājumi par to, vai ir sasniegti shēmas mērķi. Komisija ir pasūtījusi atsevišķu pētījumu, kurā tiks izvērtēts šis aspekts. 1.2. Vispārējie principi Ziemeļu apgabaliem paredzētais atbalsts ir diferencēts pa reģioniem, un to piešķir ražošanas vienībām, ņemot vērā kopīgo tirgus organizāciju noteiktos ierobežojumus. Atļauto ražošanas apjomu ierobežojumu aprēķina valsts mērogā, savukārt skaidrības labad nosaka arī reģionālos apjomus. Atbalsts nevar būt saistīts ar nākotnē plānotu ražošanu vai veicināt ražošanas apjoma pieaugumu vai apvienotā atbalsta summas palielināšanos salīdzinājumā ar atsauces periodā piešķirto atbalstu. Ziemeļu apgabaliem paredzēto atbalstu izmaksā lauksaimniecības vai dārzkopības produktu ražotājiem par govs pienu, cūkām, kazām, sivēniem, olām, ogām un dārzeņiem. Turklāt atbalstu piešķir par govs piena transportēšanu no ražošanas vietas līdz savākšanas centram vai pirmapstrādes vietai. Atbalstu piešķir par dzīvnieku skaitu vai hektāru skaitu. Attiecībā uz subsīdijām piena ražošanai un transportēšanai atbalstu piešķir par piegādātā un savāktā piena daudzumu (kg). Atbalsta apjomu un saražotās produkcijas daudzumus aprēķināja, pamatojoties uz pieejamajiem 1994. gada valsts statistikas datiem par govs piena ražošanu un ogu un dārzeņu audzēšanu. Uzskatīja, ka šo periodu nav ietekmējusi vēlāk notikusī pievienošanās un ka vienlaikus tas atspoguļo stāvokli Zviedrijā pēc lauksaimniecības nozares reformas 1990. gadu sākumā. Tas arī bija pirmais gads, kurā piešķīra atbalstu par ogām un dārzeņiem. Pārējām ražošanas jomām par atsauces periodu izvēlēja 1993. gadu. Atbalstu var izmaksāt ražotājam, kurš (vai kura laulātais) ir vismaz 18 gadus vecs un nav vecāks par 65 gadiem. Atbalsta saņēmēju īpašumā ir jābūt vismaz 3 hektāriem aramzemes vai vismaz 0,5 hektāriem dārzkopībā izmantotas zemes. 1.3. Apakšreģioni Lauksaimniecības politikā paredzētā atbalsta un programmu īstenošanai Zviedrijas teritorija ir sadalīta apakšreģionos. Zviedrijas ziemeļu reģionā ir četri apakšreģioni, t. i., 1., 2.a, 2.b un 3. apakšreģions (1. zīmējums). Iedalījums atspoguļo nelabvēlīgo dabas apstākļu radītos apgrūtinājumus un ražošanas apstākļus attiecīgajos reģionos. [pic][pic][pic] 1. zīmējums. Apgabali, kuros piešķir atbalstu lauksaimniecībai (ziemeļu apgabaliem paredzēto atbalstu piešķir 1.–3. apakšreģionā). 1.4. Pārvaldība un kontroles Zviedrijas Lauksaimniecības pārvalde administrē, pārskata un lemj par valsts atbalstu piena, cūkgaļas un olu ražošanai. Pārbaudes, vai atbalsta saņēmēji atbilst subsīdijas saņemšanas nosacījumiem, veic atbilstoši KLP maksājumu sistēmai. Pārbaudēs izmanto IAKS un ar to saistīto sankciju sistēmu. Zviedrijas Lauksaimniecības pārvalde koordinē lēnes pārvaldes veiktās pārbaudes. Pārbauda vismaz 10 % pieteikumu no dzīvnieku skaita atkarīgo subsīdiju saņemšanai un vismaz 5 % pieteikumu platībatkarīgo subsīdiju saņemšanai. Pārbaužu laikā konstatētās neatbilstības lielākoties ir radušās sakarā ar saņēmēju kopējā skaita ierobežojumiem, kas ir iemesls neskaidrībām par konstatējumu statistisko nozīmīgumu. Zviedrijai jāpārsūta Komisijai gada ziņojums par piešķirtā atbalsta ietekmi un jo īpaši par ražošanas tendencēm un ražošanas līdzekļiem, par kuriem ir tiesības pretendēt uz atbalstu, par tendencēm attiecīgo reģionu ekonomikā un par to, kā tās ietekmē vides aizsardzību. Pamatojoties uz šo ziņojumu un citu pieejamo informāciju, Komisija pārbauda piemērošanas atbilstību attiecīgajiem noteikumiem. 2. ZIEMEļU APGABALIEM PAREDZēTā ATBALSTA PIEMēROšANA 2001.–2005. GADā 2.1. Komisijas lēmumi Zviedrijas ziemeļu apgabaliem paredzētā atbalsta shēma tika apstiprināta ar Komisijas 1996. gada 28. februāra Lēmumu 96/228/EK. Lēmumā grozījumi ir izdarīti trīs reizes. Pirmajos pārskata periodos, izdarot grozījumus ar Lēmumu 97/557/EK, laboja dažas būtiskas kļūdas, atļāva piešķirt atbalstu par lauku saimniecībās saražoto pienu papildus kopējam piena daudzumam saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 3950/92 2. panta 1. punktu un nedaudz palielināja atbalstu cūkgaļas ražošanai (precīzāku datu dēļ). Ar grozījumu, ko izdarīja ar Lēmumu 2000/411/EK, daļu no atbalsta piena ražošanai pārvirzīja uz atbalstu transportēšanai, tādējādi samazinot piena ražošanai paredzētā atbalsta kopējo apjomu, taču neietekmējot budžetu. Attiecībā uz nobarojamām cūkām, sivēnmātēm un dējējvistām piemērojamos atsauces apjomus apvienoja, nosakot salīdzinošus atsauces apjomus un rezultātus. Ar Lēmumu 2004/291/EK, kas ar atpakaļejošu datumu stājās spēkā 2003. gada 1. janvārī, kopējo atsauces apjomu palielināja līdz 318,67 miljoniem Zviedrijas kronu (SEK). Atbalsts sivēnu audzēšanai palielinājās visos atbalstāmajos apgabalos, un atbalsts piena ražošanai un kazu audzēšanai pieauga 1. atbalstāmajā apgabalā. Tika atcelti ražošanai piemērojamie atsauces apjomi, kas izteikti kilogramos vai dzīvnieku skaitā, un no minētās dienas Zviedrijā spēkā ir tikai viens atsauces apjoms, kas izteikts miljonos SEK gadā. 2.2. Zviedrijā piešķirtais atbalsts No 2001. līdz 2005. gadam ziemeļu apgabaliem piešķirtā atbalsta kopsumma salīdzinājumā ar atsauces apjomu ir iekļauta 1. tabulā. Perioda beigās bija piešķirti 92 % no atļautā atbalsta. Visās jomās izmaksātā atbalsta summa bija mazāka par pieļaujamo atbalstu. Izņēmums ir olu ražošanai paredzētais atbalsts, kas 2003., 2004. un 2005. gadā pārsniedza atļauto apjomu. Iemesls tam ir lielāki atbalsta apjomi, ko ieviesa 2002. gadā. Tomēr pārsniegums samazinās, un 2005. gadā tas bija tikai 10 %. (1. tabula) . 1. tabula. Ziemeļu apgabaliem paredzētā atbalsta summu kopsavilkums (2001–2005) Produkts | Kopējā atbalsta summa, kas piešķirta 2001. gadā, miljonos SEK | Kopējā atbalsta summa, kas piešķirta 2005. gadā, miljonos SEK | Pieļaujamais atbalsts ziemeļu apgabaliem 2005. gadā, miljonos SEK | Piens* | 265,29 | 256,97 | 275,87 | Nobarojamās cūkas | 11,96 | 12,63 | 14,17 | Sivēnmātes | 1,43 | 1,85 | 4,40 | Dējējvistas | 1,80 | 2,64 | 2,40 | Kazas | 0,99 | 0,96 | 1,20 | Govs piena transportēšana | 17,48 | 16,51 | 18,60 | Ogas un dārzeņi | 1,05 | 1,25 | 2,03 | KOPĀ | 300,00 | 292,81 | 318,67 | * ieskaitot tiešās pārdošanas kvotu | 2.3. Kopienas atbalsts Atbalstāmajos apgabalos, uz kuriem attiecas ziemeļu apgabaliem paredzētā atbalsta shēma, lauksaimniecība saņem atbalstu arī no ES finansētiem instrumentiem, piemēram, no kopējās lauksaimniecības politikas diviem pīlāriem. No otrā pīlāra pasākumiem lauksaimniecības nozarei atbalstāmajos apgabalos īpaši svarīgs ir atbalsts mazāk labvēlīgiem apgabaliem ( LFA ) un agrovides pasākumi ( AEM ). No 2001. līdz 2005. gadam subsīdijas ir palielinājušās par 10 % (2. tabula). 2. tabula. Kopsavilkums par LFA un AEM atbalstu 2001. un 2005. gadā Gads | Kompensācijas pabalsts, LFA, miljonos SEK | Agrovides maksājumi, miljonos SEK | Kopā miljonos SEK | 2001 | 292,66 | 372,32 | 664,98 | 2005 | 305,88 | 428,2 | 734,08 | 2.4. Atbalstītie ražošanas apjomi Saražotie piena apjomi ir samazinājušies, tas ietekmē arī transportēšanai paredzētā atbalsta apmēru. Kazu, kā arī sivēnmāšu un sivēnu audzēšanā vērojama tāda pati tendence. Nobarojamo cūku un dējējvistu audzēšanas apjomi ievērojami palielinājās no 2002. gada. Palielinājās arī atbalstītās platības augļu un ogu audzēšanai, tādējādi palielinot ražošanas apjomu, tomēr tas joprojām ir ievērojami mazāks nekā atsauces apjomi. 3.a tabula. Kopējo apjomu kopsavilkums 2001. un 2005. gadā Produkts | Subsidēto dzīvnieku/hektāru skaits, 2001. gads | Subsidēto dzīvnieku/hektāru skaits, 2005. gads | Atsauces apjomi 2005. gadā | Piens (t)* | 458 670 | 437 496 | — | Nobarojamās cūkas | 97 940 | 99 691 | — | Sivēnmātes | 3706 | 3235 | — | Dējējvistas | 208 256 | 243 522 | — | Kopā cūkas, sivēnmātes un vistas (GV) | 13 100 | 13 472 | 16 532 | Kazas | 2299 | 2090 | 2577 | Ogas un dārzeņi | 387 | 445 | 750 | 3.b tabula. Transportēšanai paredzētais atbalsts, kas piešķirts 2001. un 2005. gadā Produkts | 2001. gadā izmaksātais transportēšanas atbalsts, miljonos SEK | 2005. gadā izmaksātais transportēšanas atbalsts, miljonos SEK | Atsauces apjomi 2005. gadā | Atbalsts govs piena transportēšanai | 17,48 | 16,51 | 18,60 | 3. LAUKSAIMNIECīBAS EKONOMIKAS ATTīSTīBA ATBALSTāMAJOS ZIEMEļU REģIONOS REZULTāT u pamatā ir informācija, ko Zviedrijas iestādes sniegušas saskaņā ar Pievienošanās akta 143. panta 2. punktu. 3.1. Atbalstītie apjomi K opējie ražošanas apjomi atbalstāmajā apgabalā palielinājās līdz pat 2004. gadam, kad situācija mainījās. Piena ražošana nostabilizējās, un nobarojamo cūku audzēšanas un augļu un ogu ražošanas apjoms palielinājās. Tomēr 2005. gadā kopējie ražošanas apjomi, salīdzinot ar iepriekšējo gadu, samazinājās — lielākoties mazāku saražotā piena apjomu dēļ. 3.2. Galveno ražošanas jomu attīstība apakšreģionos Piens Galvenais lauksaimniecības produkts Zviedrijas ziemeļu reģionos ir piens, tas veido 70 % no kopējās lauksaimniecības produkcijas vērtības attiecīgajā apgabalā. Piena ražošanas apjoma (t) attīstība dažādos apakšreģionos attēlota 4. tabulā. Kopumā ražošanas apjoms lēnām samazinās — galvenokārt tāpēc, ka mazie ražotāji atstāj šo nozari. Atbalstāmajā apgabalā saražo 14 % no Zviedrijā saražotā piena kopējā apjoma. 2005. gada 1. janvārī stājās spēkā pielāgojumi apgabalu sadalījumā, tāpēc vairākas komūnas, kas iepriekš piederēja 2.b apakšreģionam, tika iekļautas 2.a apakšreģionā. Tā rezultātā 2.a atbalstāmajā apgabalā atsauces apjoms 2005. gadā tika pārsniegts par 7 miljoniem SEK, kas atbilst 2,6 % no atbalstāmajā apgabalā saražotā piena kopējā apjoma. Ar šo apgabalu pārdalīšanu ir izskaidrojamas atšķirības ražošanas apjomā 2.a un 2.b apakšreģionā (4. tabula). Piena ražošanas apjoms samazinājās daudz mazāk nekā lauku saimniecību skaits, kas atspoguļo strukturālās pielāgošanās procesu, kurš minētajā periodā notika gan reģionālā, gan visas valsts mērogā. Pārskata periodā piena ražošanas saimniecību skaits reģionā samazinājās no 2225 līdz 1662 lauku saimniecībām. Tas atbilst lauku saimniecību skaita samazinājumam par 25 % reģionā salīdzinājumā ar samazinājumu par 28 % valstī kopumā. Ja salīdzina vidējo govju skaitu vienā lauku saimniecībā, saimniecību lielums valstī kopumā palielinās straujāk nekā reģionā. Statistiska par ražību nav pilnīga, taču lēš, ka ražība šajā jomā atbalstāmajā reģionā ir samazinājusies, neskatoties uz ražošanas efektivitātes kāpumu. 4. tabula. Apakšreģionos saražotā piena daudzums (tonnās) 1996. un 2001.–2005. gadā Iedzīvotāju skaita izmaiņas 1995.–2005. gadā | – 5 % | 4 % | Nodarbināto skaita izmaiņas 1995.–2004. gadā | 1 % | 10 % | Lauksaimniecībā, mežsaimniecībā, medniecībā, zvejniecībā nodarbināto skaita izmaiņas 1995.–2003. gadā | – 19 % | – 20 % | Reģionālā kopprodukta izmaiņas 1995.–2003. gadā | 8 % | 29 % | 3.5. Ietekme uz vidi Pārmaiņas lauku ainavā, kas izteiktas kā pārmaiņas aramzemes un citas lauksaimniecībā izmantotās zemes platībā pēdējos gados, iespējams, ir redzamākās vides pārmaiņas, kas visvairāk ietekmē cilvēkus, kuri dzīvo ziemeļu atbalsta apgabalos. No 1999. līdz 2003. gadam ganību platība 1.–3. atbalstāmajā apgabalā samazinājās par 13 %. Lauksaimniecībai atbalstāmajos apgabalos ir raksturīga mazāk intensīva ražošana, tajos galvenokārt tiek kultivētas ganības un pļavas. Šā iemesla, kā arī ģeogrāfiskā stāvokļa dēļ, lauksaimnieciskās darbības šajā apgabalā vidi ietekmē mazāk negatīvi nekā citur valstī. Galvenokārt tiek kultivētas ganības, tāpēc mēslošanas līdzekļus un pesticīdus izmanto salīdzinoši nedaudz. Arī klimatisko apstākļu dēļ augu aizsardzības līdzekļi tiek lietoti mazāk. Samērā liela zemes procentuālā daļa, t. i., 32,6 % no visas aramzemes, tiek izmantota bioloģiskajai lauksaimniecībai. Kopumā var uzskatīt, ka pāreja uz mazāku skaitu lielāku vienību, kas vērojama arī atbalstāmajā reģionā, ne vienmēr labvēlīgi ietekmē vidi. Mūsdienīgās piena ražošanas sistēmās, ko parasti izmanto lielākas lauku saimniecības, ganīšanas intensitāte bieži vien ir mazāka. Ganīšana ir nozīmīgs veids, kā saglabāt bioloģisko daudzveidību un atklātu ainavu. 3.6. Ietekme uz barības ķēdi Galvenā problēma Zviedrijas lauksaimniecības produktu tirgū ir augstās transporta izmaksas, kuru iemesli galvenokārt ir lielie attālumi un salīdzinoši nelielie tirgi mazā iedzīvotāju skaita dēļ. Tas jo īpaši attiecas uz ziemeļu reģioniem. Lai uzlabotu konkurētspēju, daudzas lopkautuves un pienotavas atbalstāmajā reģionā tika slēgtas, un ražošana kļuva koncentrētāka. Pakāpeniski samazinoties pārtikas nozares uzņēmumu skaitam, ir palielinājies attālums starp lauku saimniecībām un pārtikas uzņēmumiem un pieaugušas arī transporta izmaksas. 4. SECINāJUMI Šajā pārskatā ir analizētas piešķirtās atļaujas un sasniegtie rezultāti. Tas ir sagatavots, pamatojoties uz datiem, ko Zviedrijas iestādes iesniegušas saskaņā ar Pievienošanās akta 143. panta 2. punktu. No pārskata izrietošie galvenie secinājumi ir šādi. 1. Kopējie pieļaujamie ražošanas apjomi vai atbalsta limiti novērtējuma periodā netika pārsniegti lielākajā daļā jomu, kas saņem ziemeļu apgabaliem paredzēto atbalstu, izņemot olu ražošanu (dējējvistas), kur 2003., 2004. un 2005. gadā tika pārsniegti gan ražošanas, gan atbalsta apjomi. 2. Kopumā lauksaimniecības nozares strukturālā attīstība reģionā neatšķiras no nozares attīstības valstī. 3. Dalībvalsts veiktajās kontrolēs ir atklātas dažas neatbilstības. Tomēr jānorāda, ka kontroles paraugu atlase ir ļoti ierobežota, tāpēc pieaug rezultātu statistiskā nenoteiktība. Komisijai ir iesniegti visi pieprasītie ziņojumi, kā noteikts Pievienošanās aktā. 4. Ziemeļu apgabaliem paredzētā atbalsta shēmas mērķis ir lauksaimnieciskās darbības saglabāšana reģionā. Ir grūti pārbaudīt, vai ziemeļu apgabaliem paredzētais atbalsts ir sasniedzis savu mērķi, jo reģionā piemēro arī citas lauksaimniecības atbalsta shēmas. Shēma, tostarp maksājumi un atsevišķas izmaksātās summas, kā arī iedalījums apakšreģionos, pēc ieviešanas nekad nav pārbaudīti. Tāpēc Komisija ir uzdevusi veikt pētījumu, lai vairāk uzzinātu par shēmu, tās lietderīgumu, efektivitāti un īstenošanas nozīmīgumu 1995.–2005. gadā. Pētījumu veiks, ņemot vērā arī kopējās lauksaimniecības politikas reformas. Šā pētījuma rezultāti būs pieejami 2007. gada rudenī un tiks izmantoti, lai sīkāk izstrādātu ziemeļu apgabaliem paredzētā atbalsta shēmu. Pamatojoties uz Zviedrijas iestāžu sniegto informāciju, Komisija uzskata, ka Zviedrijas iestādes ir pareizi piemērojušas Komisijas Lēmumu 2000/411/EK un Komisijas Lēmumu 2004/291/EK par atbalstu ziemeļu reģioniem. [1] Tā kā lauksaimniecībā izmantotās zemes definīcija tika mainīta, šis rādītājs ir samazinājies salīdzinājumā ar iepriekšējo pārskatu. Lauksaimniecībā izmantotās zemes platībā ir iekļautas tikai lauku saimniecības ar vairāk nekā 2 ha. 1 2a 2b 3