EIROPAS KOMISIJA Briselē, 29.11.2016 COM(2016) 744 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par to, kā piemērota Direktīva (ES) 2015/413, ar ko veicina pārrobežu apmaiņu ar informāciju par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem



Saturs 1.Ievads 2.Pamatinformācija 3.Pārrobežu apmaiņas direktīvas piemērošanas jomas iespējama paplašināšana 4.Pārrobežu apmaiņas direktīvas ietekme uz ceļu satiksmes drošību 5.Automatizēta ceļu satiksmes noteikumu izpildes nodrošināšana 6.Turpmākās procedūras naudassoda nemaksāšanas gadījumos 7.Ceļu satiksmes noteikumu iespējama saskaņošana 8.Transportlīdzekļu reģistrācijas datu apmaiņas īstenošana 9.Secinājumi 1.Ievads Saskaņā ar Direktīvas 2015/413/ES, ar ko veicina pārrobežu apmaiņu ar informāciju par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem (“Pārrobežu apmaiņas direktīva”), 11. pantu Komisijai ir pienākums izvērtēt konkrētus Direktīvas piemērošanas aspektus dalībvalstīs un līdz 2016. gada 7. novembrim iesniegt ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei. Ar šo ziņojumu, ko papildina ārējs izvērtējuma pētījums , minētais pienākums tiek izpildīts. Pievienotajā izvērtējuma dienestu darba dokumentā ir sīkāk analizēts, vai Pārrobežu apmaiņas direktīva: ir efektīva un lietderīga nolūkam uzlabot ceļu satiksmes drošību un sekmēt par ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumiem piemēroto sankciju pārrobežu izpildi; ir atbilstīga konstatētajām vajadzībām; ir iekšēji konsekventa un saskanīga ar citām ES rīcībpolitikām; sniedz pievienoto vērtību ES līmenī;

dod ilgtspējīgus rezultātus. Tomēr būtu jāņem vērā, ka šis izvērtējums ir veikts mazāk nekā 18 mēnešu laikā pēc direktīvas piemērošanas lielākajā daļā dalībvalstu, kas ir pārāk īss laiks, lai būtu pieejami pietiekami dati un citi pierādījumi direktīvas ietekmes pilnīgai un padziļinātai novērtēšanai. Taču dati un pierādījumi, kas šobrīd pieejami, jau dod dažus lietderīgus sākotnējos signālus par direktīvas darbības aspektiem un ietekmi. 2.Pamatinformācija Direktīva 2011/82/ES, koveicina pārrobežu tika pieņemta, pamatojoties uz LESD 87. panta 2. punktu, t. i., uz policijas sadarbības juridiskā pamata, kas ļāva Apvienotajai Karalistei, Dānijai un Īrijai izvēlēties direktīvu nepiemērot. Eiropas Savienības Tiesa ar 2014. gada 6. maija spriedumu lietā C-43/12 atcēla Direktīvu 2011/82/ES, pamatojoties uz to, ka tās pieņemšana uz policijas sadarbības juridiskā pamata nebija likumīga un direktīvu būtu vajadzējis pieņemt, pamatojoties uz transporta juridiskā pamata, kā to sākotnēji ierosināja Komisija (Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 71. panta 1. punkta c) apakšpunkts, pašreizējais Līguma par Eiropas Savienības darbību 91. pants). Spriedums ļāva Direktīvas 2011/82/ES sekām saglabāties ne ilgāk kā 12 mēnešus, sākot no sprieduma paziņošanas datuma. Jauno Direktīvu 2015/413/ES pieņēma 2015. gada martā, pamatojoties uz minēto jauno juridisko pamatu un bez būtiskiem atceltās direktīvas satura grozījumiem, kā arī aptverot visas dalībvalstis. Pārrobežu apmaiņas direktīvas mērķis ir nodrošināt augstu aizsardzības līmeni visiem ceļu satiksmes dalībniekiem, veicinot pārrobežu apmaiņu ar informāciju par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumiem un tādējādi vienkāršojot sankciju izpildi, ja minētie pārkāpumi izdarīti ar transportlīdzekli, kas reģistrēts dalībvalstī, kura nav pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts. Pārrobežu apmaiņas direktīva paredz izmantot elektronisku informācijas sistēmu, kas ES dalībvalstīm ļauj veikt automatizētus transportlīdzekļa reģistrācijas datu meklējumus, lai identificētu tā transportlīdzekļa īpašnieku/turētāju, ar kuru izdarīts ceļu satiksmes noteikumu pārkāpums. Tajā noteikts, ka visām dalībvalstīm ir jānorīko valsts kontaktpunkts, kas atbild par to, ka citu dalībvalstu valsts kontaktpunkti var veikt meklēšanu informācijas sistēmā, izmantojot attiecīgā transportlīdzekļa pilnu reģistrācijas numuru (4. pants). Visi personas dati ir jāapstrādā saskaņā ar Direktīvu 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (7. pants) . Kad ir identificēts transportlīdzekļa īpašnieks/turētājs vai persona, ko tur aizdomās par ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpuma izdarīšanu, dalībvalsts, kurā pārkāpums izdarīts, lemj par to, vai ierosināt turpmākas procedūras. Pārrobežu apmaiņas direktīvā ir noteikta kārtība, kādā par pārkāpumu paziņo attiecīgajai personai, un ir dots nosūtāmās vēstules paraugs (tā izmantošana nav obligāta). Vēstule būtu jāsagatavo valodā, kas izmantota transportlīdzekļa reģistrācijas dokumentā, vai vienā no transportlīdzekļa reģistrācijas dalībvalsts oficiālajām valodām. Par ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumiem piemēroto sankciju pārrobežu izpilde pamatā paredz šādas darbības: 1)pārkāpuma konstatēšana; 2)pārkāpuma elementu noteikšana; 3)īpašnieka, turētāja vai transportlīdzekļa vadītāja identifikācija; 4)pierādījumu vākšana; 5)ja pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts nolemj ierosināt turpmākas procedūras, policija vai cita attiecīga iestāde nosūta prezumētajam pārkāpējam paziņojumu par sodu/informatīvu vēstuli; 6)prezumētais pārkāpējs samaksā naudassodu (vai identificē faktisko pārkāpēju, kā rezultātā vēlreiz tiek veikta 5. darbība, vai iesniedz apelāciju); 7)ja naudassods nav samaksāts un ja pārkāpuma izdarīšanas dalībvalsts nolemj ierosināt turpmākas procedūras, šīs dalībvalsts administratīvā tiesa vai krimināltiesa pieņem galīgo lēmumu; 8)dalībvalsts, kurai lēmums ir nosūtīts, to (iespējams) atzīst un izpilda sankcijas. Pārrobežu apmaiņas direktīvai ir būtiska nozīme tikai 3.un 5. darbības sakarā. Uz gadījumiem, kad pārkāpējs atsakās maksāt naudas sodu, var attiekties Padomes Pamatlēmums 2005/214/TI par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu attiecībā uz finansiālām sankcijām . 3.Pārrobežu apmaiņas direktīvas piemērošanas jomas iespējama paplašināšana Pārrobežu apmaiņas direktīvas piemērošanas jomu var uzskatīt par pietiekami plašu, jo tā aptver astoņus nozīmīgākos ceļu satiksmes drošības noteikumu pārkāpumus. Tādi pārkāpumi kā atļautā braukšanas ātruma pārsniegšana, drošības jostas nelietošana, transportlīdzekļa vadīšana alkohola reibumā un sakaru ierīces izmantošana (uzmanības novēršana) ievērojami apdraud ceļu satiksmes drošību, un tos bieži izdara autovadītāji, kas nav attiecīgās valsts rezidenti (turpmāk “nerezidenti”). Vajadzība pēc elektroniskas informācijas apmaiņas sistēmas ir mazāka, ja pārkāpuma konstatēšanas labad transportlīdzeklis ir jāaptur, jo tādā gadījumā pārkāpējs tiek identificēts uzreiz. Tas attiecas uz transportlīdzekļa vadīšanu alkohola reibumā vai narkotisko vielu ietekmē, kad autovadītājam ir jāveic alkohola vai narkotisko vielu līmeņa pārbaude. Tomēr tiek uzskatīts, ka transportlīdzekļa vadīšana alkohola reibumā vai narkotisko vielu ietekmē ir pārkāpumi, ko ir lietderīgi saglabāt direktīvas piemērošanas jomā, ņemot vērā īpašo mērķi palielināt iedzīvotāju izpratni par satiksmes noteikumiem un sankciju piemērošanu dalībvalstīs. Dažas ieinteresētās personas, tostarp dalībvalstu iestādes, atzinīgi vērtētu citu pārkāpumu iekļaušanu Pārrobežu apmaiņas direktīvas piemērošanas jomā. Piemēram: nepietiekamas distances ievērošanu līdz priekšā braucošajam transportlīdzeklim; bīstamu apdzīšanu; nelikumīgu vai bīstamu transportlīdzekļa novietošanu stāvēšanai (teorētiski to var konstatēt automātiski, taču daudzās dalībvalstīs tā nenotiek); ar autoceļu lietošanas nodevām saistītos pārkāpumus, kas veicinātu par nodevas nemaksāšanu piemēroto sankciju pārrobežu izpildi, jo īpaši gadījumos, kad darbojas brīvplūsmas mikroviļņu vai satelīta sistēmas nodevu piemērošanai .

Tā kā aizvien plašāk tiek izmantotas automātiskas kontrolierīces, būtu lietderīgi apsvērt direktīvas piemērošanas jomā iekļaut nepietiekamas distances ievērošanu līdz priekšā braucošam transportlīdzeklim, bīstamu apdzīšanu un bīstamu novietošanu stāvēšanai. Taču ar nodevām saistīto pārkāpumu iekļaušana rada jautājumu par direktīvas iekšējo un ārējo saskanību, jo uz ceļu nodevām attiecas cits transporta juridiskais pamats, nevis ceļu satiksmes drošība, un tā galvenais mērķis ir konkurences izkropļojumu novēršana starp transporta uzņēmumiem dalībvalstīs. Tas pats attiecas arī uz nelikumīgu novietošanu stāvēšanai, kas izriet no pašvaldības nodevu vai nodokļu nemaksāšanas vai pašvaldības rīkojumu pārkāpšanas un nav saistīta ar ceļu satiksmes drošības pārkāpumiem. 4.Pārrobežu apmaiņas direktīvas ietekme uz ceļu satiksmes drošību Plānots, ka Pārrobežu apmaiņas direktīva uzlabos dalībvalstu iestāžu spēju identificēt nerezidentus likumpārkāpējus un palielināt nerezidentu ceļu satiksmes dalībnieku informētību par citās dalībvalstīs spēkā esošajiem ceļu satiksmes noteikumiem. Tam uz nerezidentiem ceļu satiksmes dalībniekiem vajadzētu atstāt atturošu efektu, liekot rūpīgāk ievērot noteikumus. Rūpīgākai noteikumu ievērošanai, t. i., labākai uzvedībai uz ceļa un retākiem pārkāpumiem, vajadzētu palīdzēt samazināt ceļu satiksmes negadījumos bojā gājušo personu un letālo negadījumu skaitu. Informācija par ceļu satiksmes dalībnieku informētību par ceļu satiksmes noteikumiem citās dalībvalstīs nav pieejama. Komisijas rīkotajā atklātajā sabiedriskajā apspriešanā ceļu satiksmes dalībnieku atbilžu bija maz, tāpēc nav iespējams izdarīt secinājumus attiecībā uz pieejamo informāciju par spēkā esošajiem ceļu satiksmes noteikumiem, ko sniedz saskaņā ar Pārrobežu apmaiņas direktīvas 8. pantu. Turklāt nav arī iespējams izdarīt nekādus reālus secinājumus par Pārrobežu apmaiņas direktīvas iespējamo ietekmi uz to, cik labi iedzīvotāji pārzina citās dalībvalstīs spēkā esošos noteikumus, jo nav teorētiskas metodes, kā izvērtēt informētības veicināšanas pasākumu ietekmi uz ceļu satiksmes dalībnieku uzvedību. Tomēr ir vispāratzīts, ka noteikumi tiks rūpīgāk ievēroti tad, ja uzlabosies ceļu satiksmes dalībnieku informētība par noteikumiem. Pārrobežu apmaiņas direktīvas ietekme uz ceļu satiksmes drošību ir cieši saistīta ar spēju uzlabot nerezidentu likumpārkāpēju identificēšanu. Kā sīkāk izklāstīts 8. iedaļā, laikposmā no 2013. līdz 2015. gadam izmeklēto nerezidentu izdarīto ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumu skaits dalībvalstīs, kuras īstenoja direktīvu, pieauga aptuveni četras reizes. Tomēr joprojām ir iespējas palielināt elektronisko informācijas apmaiņas sistēmas izmantošanu ceļu satiksmes drošības labā. Kā paskaidrots 6. iedaļā, izvērtējumā arī ir konstatēti sarežģījumi, kas mazina par ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumiem piemēroto sankciju iedarbīgumu — aptuveni pusi no sankcijām neizdevās veiksmīgi izpildīt. Tas, visticamāk, ir mazinājis atturošo efektu, ko vajadzēja dot Pārrobežu apmaiņas direktīvai, kurai vajadzēja uzlabot ceļu satiksmes noteikumu ievērošanu nerezidentu ceļu satiksmes dalībnieku vidū. Turklāt to, ka kopējais satiksmes negadījumos bojā gājušo skaits kopš 2014. gada nav ievērojami mazinājies, ietekmē arī vispārēji faktori, piemēram, tehniskas kļūmes transportlīdzekļos, transportlīdzekļu drošības aprīkojums, ceļu infrastruktūra, neatliekamās palīdzības dienestu reaģēšanas spējas sadursmes gadījumā, ekonomiskā attīstība un tās ietekme uz satiksmes intensitāti, laikapstākļi un klimata pārmaiņas, mazaizsargātu satiksmes dalībnieku (piem., velosipēdistu) pieaugums, izpildes nodrošināšanas prakse, kā arī automātisko kontrolierīču skaits, saziņas rīku izmantošana, ceļu satiksmes dalībnieku uzvedība un citi ar ceļu satiksmes drošību saistītie ES tiesību akti . Šo situāciju ilustrē ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumu tendences dalībvalstīs: 13 dalībvalstu sniegtie dati par ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumiem 2013. un 2014. gadā, ko izdarījuši gan rezidenti, gan nerezidenti, neuzrāda nepārprotamu saikni starp Pārrobežu apmaiņas direktīvu un ceļu satiksmes noteikumu ievērošanu nerezidentu ceļu satiksmes dalībnieku vidū. Tas pats attiecas arī uz to satiksmes negadījumos bojā gājušo personu un letālo negadījumu proporcionālo daļu no kopējā satiksmes negadījumos bojā gājušo personu un letālo negadījumu skaita , kas attiecas uz nerezidentiem, — tāpēc nav iespējams gūt nepārprotamus pierādījumus par direktīvas ietekmi šajā jomā. 5.Automatizēta ceļu satiksmes noteikumu izpildes nodrošināšana Izvērtējumā netika konstatētas pārrobežu lietas, kurās automātisko kontrolierīču sniegtie pierādījumi būtu noraidīti vai nebūtu atzīti ierīču neuzticamības dēļ. Taču Pārrobežu apmaiņas direktīvas īstenošanas gaitā šādas situācijas iespējamība var palielināties. Ja tā notiks, ierīču uzticamību var palielināt saskaņoti ES līmeņa standarti, tipa apstiprināšanas procedūras un regulāras automātisko kontrolierīču pārbaudes (piem., ierīču kalibrēšana). Dalībvalstis izmanto dažādus veidus, kā automātiski konstatēt atļautā braukšanas ātruma pārsniegšanu (citu ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumu gadījumā automātiskās noteikšanas metodes praktiski neatšķiras). Dažās dalībvalstīs atļautā braukšanas ātruma pārsniegšanu var konstatēt, mērot ne tikai ātrumu attiecīgajā brīdī, bet arī vidējo ātrumu kādā ceļa posmā. Citās dalībvalstīs kontrolierīču izmantošanu ātruma mērīšanai noteikta ceļa posma garumā apgrūtina juridiski un praktiski šķēršļi (piem., augstākas izmaksas). Kamēr nekas neliecina par būtisku ietekmi uz ceļu satiksmes drošību vai sankciju pārrobežu izpildi, pārkāpumu konstatēšanas metožu saskaņošana pašlaik ir uzskatāma par nepamatotu iejaukšanos dalībvalstu izpildes nodrošināšanas rīcībpolitikā. Ir vispāratzīts, ka ceļu satiksmes drošību var labvēlīgi ietekmēt apmaiņa ar informāciju par izpildes nodrošināšanas paraugprakses piemēriem, tostarp automātisko kontrolierīču ieviešanas un ekspluatācijas ziņā, un šādas prakses piemērošana. Šā ziņojuma pielikumā, pamatojoties uz informāciju, ko dalībvalstis sniedza izvērtējuma pētījumā, ir dots piemērs, kā rīkoties, lai automatizēta ceļu satiksmes noteikumu izpildes nodrošināšana būtu sekmīga. Minētais prakses piemērs attiecināms uz visiem automātiski konstatējamajiem ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumiem. 6.Turpmākās procedūras naudassoda nemaksāšanas gadījumos Turpmākajām procedūrām, ko sāk, ja nav samaksāts par ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumu piemērotais naudassods, vajadzētu būt balstītām uz vienotiem kritērijiem. Šādiem kritērijiem būtu jāatspoguļo Eiropas Savienības Pamattiesību hartā atzītās un Pārrobežu apmaiņas direktīvā ievērotās pamattiesības un principi, proti, tiesības uz personas datu aizsardzību, tiesības uz taisnīgu tiesu, nevainīguma prezumpcija un tiesības uz aizstāvību. Pārrobežu apmaiņas direktīvas potenciālu uzlabot ceļu satiksmes drošību var palielināt vēl vairāk. No izmeklētajiem nerezidentu izdarītajiem ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumiem aptuveni 50 % gadījumos šobrīd nav iespējams nodrošināt sekmīgu izpildi šādu izpildes nodrošināšanas ķēdes problēmu (uz kurām neattiecas direktīvas piemērošanas joma) dēļ: savstarpējā palīdzība un sadarbība ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumu izmeklēšanā pēc tam, kad ir notikusi transportlīdzekļa reģistrācijas datu apmaiņa, dalībvalstu starpā ir nepietiekama, kā izklāstīts 8. iedaļā; vai uz lēmumiem, ko dalībvalstis pieņem sakarā ar to, ka nav samaksāti par šādiem pārkāpumiem piemērotie naudassodi, Padomes Pamatlēmums 2005/214/TI bieži nav attiecināms. Turklāt savstarpēji atzīto lēmumu skaits, uz kuriem ir attiecināms minētais Padomes Pamatlēmums un kuri ir saistīti ar naudassodu par ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumu, ir ļoti zems. No visiem brīvprātīgi nesamaksātajiem naudassodiem veiksmīgi izpildīto finansiālo sankciju proporcija ir no 0 līdz 1 % . Tikai Vācija (Federālā Tieslietu ministrija) sniedza detalizētu informāciju par saņemtajiem un nosūtītajiem pieprasījumiem atzīt lēmumus, kas attiecas uz naudassoda nemaksāšanu par ceļu satiksmes noteikuma pārkāpumu (piem., laikā no 2011. līdz 2014. gadam Vācija pieņēma 15 843 lēmumus saistībā ar nerezidentu izdarītiem ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumiem, no kuriem 43 % netika izpildīti). Šķiet, ka Pamatlēmuma procedūras ir nederīgas pašreizējai situācijai, kurā jāizpilda miljoniem finansiālo sankciju par konstatētajiem ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumiem, tādējādi tās nav atbilstošs papildinājums Pārrobežu apmaiņas direktīvā paredzētajai informācijas apmaiņai. Direktīvas labvēlīgā ietekme uz ceļu satiksmes drošību, ko dotu par konstatētajiem ceļu satiksmes pārkāpumiem piemēroto sankciju atturošais efekts, vēl nav manāma, un, pat ja šāda ietekme tiktu panākta, tā var nebūt ilgtspējīga, ja sankcijas netiks izpildītas. Padomes Pamatlēmums 2005/214/TI ir savstarpējas atzīšanas instruments, kas attiecas uz visu veidu noziedzīgiem nodarījumiem. Tas nav paredzēts, lai masveidā izskatītu ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumus, kas parasti ir (maznozīmīgi) administratīvi pārkāpumi. Ārējā izvērtējuma pētījumā ir konstatēts, ka nozīmīgākais juridiskais šķērslis Pamatlēmuma veiksmīgai piemērošanai ir saistīts ar atšķirībām dalībvalstu ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumu normatīvajā kvalifikācijā (krimināls vai administratīvs pārkāpums) un to, kā tās ietekmē nacionālās procedūras un prezumēto pārkāpēju tiesības. Pašlaik dalībvalstu lēmumus par finansiālajām sankcijām var atzīt tikai tad, ja ceļu satiksmes pārkāpumi ir kvalificēti kā noziedzīgi nodarījumi vai to izskatīšana tiek veikta kriminālprocesam līdzīgā procedūrā. Neskatoties uz neseno Eiropas Savienības Tiesas interpretāciju , šķiet, ka joprojām pastāv juridiskā nenoteiktība, kuras dēļ dalībvalstu administratīvajām iestādēm ir sarežģīti novērtēt, vai citu dalībvalstu tiesas, kas pieņem lēmumus, ir kvalificējamas kā tiesas, kuru jurisdikcijā ir krimināllietas, vai kā (administratīvas) tiesas, kuras izskata satiksmes noteikumu pārkāpumus kriminālprocesam līdzīgā procedūrā. Lielākā daļa ieinteresēto personu, kurām ir pieredze Padomes Pamatlēmuma 2005/214/TI piemērošanā, uzsvēra, ka ar finansiālajām sankcijām saistīto lēmumu un apliecinājumu elektroniska nosūtīšana izpildes dalībvalstij ir piemērotākais veids, kā nodrošināt par ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumiem piemēroto finansiālo sankciju efektīvu pārrobežu izpildi. Komisija 2008. gadā publicēja Pamatlēmuma izvērtējuma ziņojumu un pašlaik sadarbojas ar vairāku dalībvalstu ekspertiem, lai izstrādātu standarta veidlapas, kas sekmēs Pamatlēmuma aptverto finansiālo sankciju pārrobežu izpildi.