LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 229/98

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Vispārējas nozīmes pakalpojumu kvalitātes sistēma Eiropā””

COM(2011) 900 final

2012/C 229/18

Ziņotājs: SIMONS kgs

Eiropas Komisija 2011. gada 20. decembrī saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 304. pantu nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Vispārējas nozīmes pakalpojumu kvalitātes sistēma Eiropā””

COM(2011) 900 final.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Transporta, enerģētikas, infrastruktūras un informācijas sabiedrības specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2012. gada 10. maijā.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 481. plenārajā sesijā, kas notika 2012. gada 23. un24. maijā (23. maija sēdē), ar 145 balsīm par, 2 balsīm pret un 7 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi

1.1 Komiteja pauž neizpratni par paziņojuma nosaukumu, kas ir maldinošs un sola vairāk nekā saturs piedāvā. Nosaukums ir maldinošs tāpēc, ka ar vārdiem “kvalitātes sistēma” šajā gadījumā acīmredzot ir jāsaprot kaut kas cits nevis Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 14. pantā un tam pievienotajā Protokolā Nr. 26 atzītā kopīgā vērtība “kvalitāte”, kas paziņojumā nemaz nav izskatīta ne kā tāda, ne arī saistībā ar nozarēm.

1.2 Komiteja piekrīt, ka paskaidrojošais dokuments par vispārējas nozīmes pakalpojumiem ir vajadzīgs. Komisijas paziņojumā ietvertos attiecīgos paskaidrojumus RK atbalsta, taču vienlaikus aicina ņemt vērā turpmāk minētās piezīmes. Turklāt RK agrākos atzinumos vairākkārt ir norādījusi uz labas kvalitātes, efektīvu un modernu vispārējas nozīmes pakalpojumu nepieciešamību.

1.3 Komiteja joprojām ir pārliecināta, ka primāro tiesību aktu jaunie noteikumi par vispārējas nozīmes pakalpojumiem jāietver atvasinātajos sekundārajos nozaru tiesību aktos un atbilstīgos gadījumos arī starpnozaru tiesību aktos.

1.4 Pašreizējā finanšu un ekonomikas krīze vēlreiz skaidri parāda, ka vispārējas nozīmes pakalpojumiem ir būtiska loma sociālās un teritoriālās kohēzijas nodrošināšanā, tāpēc nedrīkst aizmirst, ka publiskā sektora iespējas ierobežo politiski lēmumi. Komiteja piekrīt, ka bez kavēšanās jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu pakalpojumu sniegšanas nepārtrauktību un uzlabotu to kvalitāti.

1.5 Komiteja uzskata, ka institucionālā sistēma (LESD 14. pants, Protokols Nr. 26 un Pamattiesību hartas 36. pants) veido labu pamatu turpmāku noteikumu izstrādei, taču norāda, ka paziņojumā vēl nav piedāvāta vajadzīgā saskaņotā un specifiskā pieeja vispārējas nozīmes pakalpojumiem.

1.6 Komiteja uzskata, ka vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu sniegšana, pasūtīšana un finansēšana ir un paliek dalībvalstu kompetence, tām pieņemot nozaru tiesību aktus, kas ļauj paredzēt pielāgotus risinājumus, savukārt Eiropas Savienības likumdošanas kompetencē ietilpst galvenokārt ekonomikas un finanšu pamatnosacījumu noteikšana un kontrole izteiktu kļūdu atklāšanai.

1.7 Komiteja uzskata, ka, pārskatot nozaru tiesību aktus, kas ietver universālā pakalpojuma saistības, ir nepieciešama pastāvīga izvērtēšana, pamatojoties uz primāro tiesību aktu jaunajiem noteikumiem, lietotāju mainīgajām vajadzībām un tehnoloģiskajām un ekonomiskajām pārmaiņām un sadarbojoties ar ieinteresētajām pusēm un pilsonisko sabiedrību. Komiteja uzskata, ka pārskatīšanas gaitā vienlīdz liela uzmanība jāvelta gan nodarbinātībai, gan sociālajai un teritoriālajai kohēzijai, jo līdz šim minētie aspekti ir atstāti novārtā.

1.8 Protokolā Nr. 26 ir uzsvērta dalībvalstu kompetence nodrošināt, pasūtīt un organizēt ar ekonomiku nesaistītus sabiedriskus pakalpojumus. Tāpēc Komiteja uzskata, ka par to novērtēšanu valsts, reģionālajā un vietējā līmenī ir atbildīgas vispirmām kārtām dalībvalstis un Eiropas Komisijai atliek vienīgi uzdevums izplatīt paraugprakses piemērus un kontrolēt šādu pakalpojumu atbilstību ES līgumu vispārējiem principiem.

1.9 Komiteja atzinīgi vērtē Komisijas centienus paziņojumā paskaidrot pamatjēdzienus, ko lieto debatēs par vispārējas nozīmes pakalpojumiem un kas tieši attiecas uz klientiem un lietotājiem, tātad iedzīvotājiem kopumā. Diemžēl paskaidrojumi nav izsmeļoši. Pēc Komitejas domām, vispārējas nozīmes pakalpojumu definīcijai būtu jāietver vairāk nekā tikai norāde uz tirgus esamību. Kā piemēru var norādīt demokrātiski leģitīmu politisko lēmumu pieņemšanu dalībvalstīs. Lai izvairītos no kļūdainiem skaidrojumiem, minētais jautājums būtu plaši jāapspriež un jāizstrādā jauns glosārijs, kas ļauj novērst atšķirības starp dažādu valodu versijām.

1.10 Komiteja atbalsta nodomu palielināt skaidrību un tiesisko noteiktību attiecībā uz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem piemērojamajiem ES noteikumiem. Tāpat tā atbalsta arī Komisijas publicētos ceļvežus, kuru mērķis ir palielināt izpratni par ES noteikumiem vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu jomā un uzlabot to piemērošanu, jo īpaši, kad šādi ceļveži ar ekspertu palīdzību ir labi izstrādāti.

1.11 Attiecībā uz mērķi nodrošināt, ka arī turpmāk ir iespējams piekļūt būtiskiem pakalpojumiem (piemēram, pasta pakalpojumiem, banku pamatpakalpojumiem, sabiedriskajam transportam, enerģijai un elektroniskajiem sakariem), Komiteja uzskata, ka būtu jānosaka vispārējas piekļuves tiesības, sevišķi mazāk aizsargātajiem patērētājiem, cilvēkiem ar invaliditāti vai personām, kas dzīvo zem nabadzības sliekšņa. Pamatojoties uz spēkā esošo tiesisko sistēmu un Komisijas ciešā uzraudzībā, dalībvalstīm būtu pastāvīgi rūpīgi jāizvērtē iespēja šos pakalpojumus saglabāt vai integrēt valsts sektorā vai to sniegšanu (daļēji) nodot tirgum, nosakot stingrus noteikumus.

1.12 Komiteja uzskata, ka paziņojumā vairāk uzmanības būtu vajadzējis veltīt vispārējas nozīmes sociālajiem, veselības aprūpes un ar darba tirgu saistītiem pakalpojumiem. RK aicina Komisiju intensīvāk strādāt pie vispārējas nozīmes sociālo pakalpojumu definīcijas. Komiteja piekrīt Komisijas viedoklim, ka Eiropas Savienībā ļoti svarīga loma ir vispārējas nozīmes sociālajiem pakalpojumiem tādās jomās kā veselības aprūpe, bērnu aprūpe un vecāka gadagājuma ļaužu aprūpe, kā arī palīdzība cilvēkiem ar invaliditāti, sociālie mājokļi un ar darba tirgu saistīti pakalpojumi.

1.13 Komiteja mudina Komisiju tuvākajā laikā nākt klajā ar priekšlikumiem par to, kā tiks atbalstītas kvalitātes iniciatīvas, īpaši vispārējas nozīmes sociālo pakalpojumu jomā, tā kā skatāmajā paziņojumā tiem gandrīz nav veltīta uzmanība un tā kā pieprasījums pēc minētajiem pakalpojumiem palielinās, bet to finansēšana kļūst arvien problemātiskāka. Turklāt Komisijai būtu jāturpina pasākumi, lai dalībvalstu līmenī izveidotu brīvprātīgu Eiropas kvalitātes sistēmas sociālo pakalpojumu jomā.

2. Ievads

2.1 Līdz ar Lisabonas līguma spēkā stāšanos ir paredzēti jauni noteikumi par vispārējas nozīmes pakalpojumiem, konkrēti, LESD 14. pants, kā arī Protokols Nr. 26 par LESD 14. pantā lietotā jēdziena “kopīgās vērtības” skaidrojumu un par sabiedriskajiem pakalpojumiem, kas nav saistīti ar ekonomiku. Turklāt Pamattiesību hartas 36. pantam tagad ir tāds pats juridiskais spēks kā Līgumiem.

2.2 Turklāt ieilgusī finanšu un ekonomikas krīze skaidri parāda, ka vispārējas nozīmes pakalpojumiem ir būtiska loma sociālās un teritoriālās kohēzijas nodrošināšanā, un atklāj krīzes ietekmi uz publisko sektoru. No pētījumiem izriet, ka sabiedriskie pakalpojumi, kas gan ir plašāks jēdziens par vispārējas nozīmes pakalpojumiem, veido vairāk nekā 26 % no ES 27 valstu IKP un nodrošina darbavietas 30 % no Eiropas darba ņēmējiem.

2.3 Tie ir svarīgākie iemesli, kāpēc Komisija nolēma izstrādāt skatāmo paziņojumu.

3. Komisijas dokumenta saturs

3.1 Saskaņā ar Komisijas sniegto izklāstu kvalitātes sistēmas uzdevums ir nodrošināt, ka ES līmeņa reglamentējošā vide arvien vairāk nostiprina vienotā tirgus sociālo dimensiju, labāk tiek ņemtas vērā attiecīgo pakalpojumu specifiskās iezīmes un ka, tos sniedzot, tiek ievērotas tādas protokolā atzītās vērtības kā kvalitāte, drošība un pieejamība, vienlīdzīga attieksme, vispārēja piekļuve un patērētāju tiesības.

3.2 Komisija konstatē, ka gadu gaitā ir ievērojami mainījies pieprasījums pēc vispārējas nozīmes pakalpojumiem un veids, kādā tos sniedz. Tā norāda, ka agrāk centrālās valdības piedāvāto pakalpojumu sniegšanu tagad bieži vien uztic zemāka līmeņa publiskajām struktūrām vai privātajam sektoram, izmantojot atbilstīgu regulējumu.

3.3 Iepriekšējā punktā minēto tendenci ir pastiprinājis liberalizācijas process, jaunas prioritātes valdību politikā, kā arī mainīgās lietotāju vajadzības un vēlmes. Tā kā daudziem šādiem pakalpojumiem ir saimniecisks raksturs, uz tiem attiecas iekšējā tirgus un konkurences noteikumi, “ja vien šie noteikumi juridiski vai faktiski netraucē veikt šo pakalpojumu īpašos uzdevumus”.

3.4 Lai gan ir paustas bažas par minēto noteikumu ietekmi, jo īpaši uz sociālajiem pakalpojumiem, Komisija ir pārliecināta, ka tos var piemērot tādā veidā, kas ļauj ņemt vērā konkrētas vajadzības un palīdz nodrošināt pakalpojumus, vienlaikus, protams, ievērojot vajadzīgo elastīgumu.

3.5 Komisijas izklāstīto “kvalitātes sistēmu” veido trīs darbības virzieni, kas nav sīkāk izstrādāti kā konkrēti priekšlikumi.

4. Vispārīgas piezīmes

4.1 Komiteja pauž neizpratni par paziņojuma nosaukumu, kas ir maldinošs un sola vairāk nekā saturs piedāvā. Nosaukums ir maldinošs tāpēc, ka ar vārdiem “kvalitātes sistēma” šajā gadījumā acīmredzot ir jāsaprot kaut kas cits nevis LESD 14. pantā un tam pievienotajā Protokolā Nr. 26 atzītā kopīgā vērtība “kvalitāte”, kas paziņojumā nemaz nav izskatīta ne kā tāda, ne arī saistībā ar nozarēm. Tas pats attiecas uz citām vērtībām, piemēram, drošību un pieejamību cenas ziņā, vienlīdzīgu attieksmi, vispārējas piekļuves nodrošināšanu un lietotāju tiesībām.

4.2 Liels trūkums ir arī tas, ka saistībā ar paziņojumu nav veikts ietekmes novērtējums, jo Komisijas apgalvojumi, piemēram, iepriekš 3.2. punktā minētie, būtu plaši apspriežami. Turklāt Komiteja un eksperti uzskata, ka šie pakalpojumi jau agrāk vienmēr ir tikuši sniegti reģionālajā un vietējā līmenī.

4.3 Komiteja piekrīt, ka paskaidrojošais dokuments par vispārējas nozīmes pakalpojumiem ir vajadzīgs. RK agrākos atzinumos (1) ir norādījusi uz tādu efektīvu, modernu, pieejamu un cenas ziņā pieņemamu vispārējas nozīmes pakalpojumu nepieciešamību, kas ir viens no Eiropas sociālā modeļa un sociālās tirgus ekonomikas pīlāriem un kas nerimtīgi ir jāpatur redzeslokā, jo īpaši tagad, kad Eiropu smagi skar finanšu un ekonomikas krīze.

4.4 Tāpēc Komiteja atbalsta Komisijas pieeju un mudina turpināt darbu, kas virzīts uz to, lai tiktu atzīta vispārējas nozīmes sociālo pakalpojumu specifika, piemēram, saistībā ar noteikumiem par valsts atbalstu un pakalpojumiem, kuri saistīti ar darba tirgu.

4.5 Komiteja joprojām ir pārliecināta, ka primāro tiesību aktu jaunie noteikumi par vispārējas nozīmes pakalpojumiem jāietver atvasinātajos sekundārajos nozaru tiesību aktos un atbilstīgos gadījumos arī starpnozaru tiesību aktos.

4.6 Komiteja uzskata, ka paziņojumā vairāk uzmanības būtu vajadzējis veltīt vispārējas nozīmes sociālajiem un veselības aprūpes pakalpojumiem. RK aicina Komisiju intensīvāk strādāt pie vispārējas nozīmes sociālo pakalpojumu definīcijas. Turklāt Komiteja norāda, ka vēl var būt citi vispārējas nozīmes pakalpojumi, ko Komisija nav minējusi, — piemēram, kultūras, izglītības un valsts apraides kanālu jomā. Komiteja piekrīt Komisijas viedoklim, ka Eiropas Savienībā būtiska loma ir vispārējas nozīmes sociālajiem pakalpojumiem tādās jomās kā veselības aprūpe, bērnu aprūpe un vecāka gadagājuma ļaužu aprūpe, kā arī palīdzība cilvēkiem ar invaliditāti, sociālie mājokļi un ar darba tirgu saistīti pakalpojumi.

4.7 Tā kā līdz ar Lisabonas līguma spēkā stāšanos ir paredzēti jauni noteikumi (LESD 14. pants un Protokols Nr. 26 par sabiedriskajiem pakalpojumiem, kā arī Pamattiesību hartas 36. pants ir ieguvis Līgumiem līdzvērtīgu juridisku spēku), ir izveidota iespēja Komisijai apvienot visas iniciatīvas, ko tā ir uzsākusi attiecībā uz vispārējas nozīmes pakalpojumiem. Komiteja uzskata, ka paziņojums ir lietderīga ierosme, tomēr norāda, ka tajā vēl nav piedāvāta vajadzīgā saskaņotā un specifiskā pieeja vispārējas nozīmes pakalpojumiem, piemēram, attiecībā uz piekļuvi. Tāpēc Komiteja aicina Komisiju nākt klajā ar konkrētiem priekšlikumiem.

4.8 LESD 14. pantā Savienībai ir piešķirtas pilnvaras pieņemt tiesību aktus vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu jomā, proti, noteikt principus un nosacījumus, jo īpaši ekonomikas un finanšu nosacījumus, lai šie pakalpojumi varētu pildīt savu uzdevumu. Pēc Komitejas domām, no minētā panta konteksta skaidri izriet, ka runa ir nevis par pašu pakalpojumu sniegšanas nosacījumiem, kurus jebkurā gadījumā nosaka valsts iestādes (šajā kontekstā ar “valsts iestādēm” ir domātas centrālās valdības, reģionu un vietējā līmeņa pārvaldes iestādes), bet gan par pamatnosacījumiem un nozaru nosacījumiem ES kompetences jomās.

4.9 Minētajā pantā arī skaidri noteikts, ka šo pakalpojumu sniegšana, izpildes panākšana un finansēšana ir un paliek dalībvalstu iestāžu kompetence. Šo viedokli Komiteja arī jau iepriekš vienmēr ir aizstāvējusi. Komisijai vajadzētu turpināt paplašināt zināšanas par šo pakalpojumu sniegšanu valstu līmenī, lai varētu spriest par ES noteikumu ievērošanu.

4.10 Komisija norāda, ka tā plāno pastāvīgi redzeslokā paturēt vajadzību pārskatīt spēkā esošos nozaru noteikumus, tostarp attiecībā uz universālā pakalpojuma saistībām. Komiteja vēlas norādīt, ka pastāvīgā izvērtēšana būtu jāveic, pamatojoties uz primāro tiesību aktu jaunajiem noteikumiem, pakalpojumu saņēmēju mainīgajām vajadzībām un tehnoloģiskajām un ekonomiskajām pārmaiņām, turklāt sadarbībā ar ieinteresētajām pusēm un pilsonisko sabiedrību. Šāda pieeja noteikti piemērojama, kad jāizskata vajadzība noteikt jaunas universālā pakalpojuma saistības citās nozarēs. Komitejas viedoklis šajā jautājumā jau ir pausts agrākā atzinumā (2).

4.11 Protokola Nr. 26 pirmajā pantā ir noteikti pamatprincipi, kas jāpiemēro sabiedriskajiem pakalpojumiem, bet otrajā pantā — dalībvalstu kompetence nodrošināt, pasūtīt un organizēt ar ekonomiku nesaistītus sabiedriskos pakalpojumus. Tāpēc Komiteja uzskata, ka par otrajā pantā uzskaitīto pakalpojumu novērtēšanu valsts, reģionālajā un vietējā līmenī ir atbildīgas vispirmām kārtām dalībvalstis; Eiropas Komisijai izteiktu kļūdu atklāšanai atliek uzdevums kontrolēt, vai pakalpojumi tiek sniegti saskaņā ar ES līgumu vispārējiem principiem.

4.12 Komiteja atzinīgi vērtē Komisijas centienus paskaidrot dažādus jēdzienus, ko lieto debatēs par vispārējas nozīmes pakalpojumiem. Diemžēl paskaidrojumi nav izsmeļoši un dažkārt pat ir kļūdaini. Tā, citstarp, nav paskaidrota jēdziena “svarīgi pakalpojumi” nozīme un vieta kopējā sistēmā; nav arī skaidrs, vai holandiešu valodas versijā ir lietotie apzīmētāji “essentiële” un “onmisbaare” (3. lpp. otrajā ievilkumā) nozīmē vienu un to pašu vai ne [tulkotāja piezīme: latviešu valodas versijā — līdzīgi angļu valodas versijai — abos gadījumos ir izmantots viens un tas pats apzīmētājs “svarīgi”]. Turklāt universālo pakalpojumu specifisko nosacījumu uzskaitījums nav pilnīgs. Komisijas paziņojumā pašā ir viens mulsinošs piemērs: tā otrā darbības virziena nosaukumā un pirmajā teikumā ir runa par “svarīgiem pakalpojumiem”, bet pēc tam visa sadaļa ir veltīta “universālā pakalpojuma saistībām”. Komisijai nevajadzētu vairīties izmantot šajā jomā atzītu ekspertu atbalstu, lai skaidri formulētu vispārējas nozīmes pakalpojumu jomā izmantotos pamatterminus.

4.13 Turklāt jānorāda, ka starp dažādām valodu versijām pastāv interpretācijas atšķirības, un tas attiecas ne tikai uz pamatterminu sarakstu. Tā, piemēram, nav skaidrs, vai tiek domāts kaut kas atšķirīgs, kad blakus jēdzienam “vispārēja piekļuve” tiek lietots jēdziens “universālais pakalpojums”, tas pats attiecas uz jēdziena “pienākumi sabiedrības interesēs” lietošanu blakus jēdzienam “sabiedriskie pakalpojumi”. Raksturīgs mulsinošs piemērs ir tas, ka Komisija ierāmētajā tekstā, kurā izklāstīti pamattermini, apgalvo, ka jēdzienu “sabiedriskie pakalpojumi” tā paziņojumā neizmantos, taču četras rindkopas tālāk ir teikts: “… cik piemēroti ir ieviest principus un nosacījumus, kas ļauj īstenot to [tulkotāja piezīme: holandiešu valodas versijā šeit izmantots jēdziens “sabiedriskie pakalpojumi”] uzdevumus”.

4.14 Ieteicams būtu visus šos jautājumus pārdomāt un publiskot jaunu, skaidrojošu terminu sarakstu, lai varētu izvairīties no kļūdainiem skaidrojumiem. Šajā saistībā būtu jāņem vērā atšķirības dalībvalstu sociālajā sistēmā.

5. Īpašas piezīmes

5.1 Šā atzinuma 3.5. punktā minētā pieeja, proti, trīs darbības virzieni, ko Komisija izmantojusi paziņojuma sagatavošanā, Komitejai šķiet labs pamats turpmākai virzībai.

5.2 Pirmais darbības virziens attiecas uz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem piemērojamo ES noteikumu skaidrības un tiesiskās noteiktības palielināšanu. Bez šaubām, Komiteja to vērtē pozitīvi un jau daudzus gadus ir to prasījusi. Taču diemžēl RK nākas secināt, ka nav minēti nekādi jauni, konkrēti priekšlikumi.

5.3 Attiecībā uz noteikumu par valsts atbalstu vispārējas nozīmes pakalpojumiem pārskatīšanu Komisija ir jau ir apstiprinājusi vai ierosinājusi turpmāk minētās izmaiņas.

5.3.1 Jauns paziņojums, kurā sīkāk izskatītas valsts, reģionālajā un vietējā līmenī sastopamās interpretācijas problēmas.

5.3.2 To sociālo pakalpojumu skaita palielināšana, kas tiks atbrīvoti no iepriekšējas paziņošanas pienākuma un Komisijas veiktas novērtēšanas, ja tie atbildīs konkrētiem pamatnosacījumiem. Papildus slimnīcām un sociālajiem mājokļiem šis jaunais saraksts ietver vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumus, kas apmierina sociālās vajadzības saistībā ar veselības un ilgtermiņa aprūpi, bērnu aprūpi, piekļuvi darba tirgum un atkārtotu integrēšanu tajā, kā arī neaizsargāto grupu aprūpi un sociālo integrāciju.

5.3.3 Padziļinātāk un koncentrētāk tiks pārbaudīti plaši atbalsta pasākumi, kas var ievērojami ietekmēt iekšējā tirgus darbību.

5.3.4 Ierosinājums ieviest tādu jaunu de minimis noteikumu tieši par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem, kas “izslēgs atbalsta esamības iespēju” attiecībā uz summām, kuras trīs gadu laikposmā nepārsniedz EUR 500 000. Dažām nozarēm (Komisija konkrēti norāda uzskaita transporta un valsts apraides nozari) joprojām piemērojami īpaši nozaru noteikumi.

5.4 Attiecībā uz Komisijas ierosinājumu pārskatīt publiskajam iepirkumam un koncesijām piemērojamos noteikumus, lai uzlabotu vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu sniegšanas kvalitāti, jānorāda uz turpmāk minētajiem aspektiem.

5.4.1 Sociālajiem un veselības aprūpes pakalpojumiem ir paredzēti īpaši, vieglāki, noteikumi, ņemot vērā šo pakalpojumu īpašo funkciju un specifiskās iezīmes. Uz minētajiem pakalpojumiem attieksies augstākas robežvērtības un tiem būs piemērojamas tikai prasības par pārskatāmību un vienlīdzīgu attieksmi. Tiks sekmēta kritērija “ekonomiski visizdevīgākais piedāvājums” izmantošana (Komisija uzskata, ka minētais jēdziens ietver arī sociālos un vides aspektus).

5.4.2 Būs lielāka tiesiskā noteiktība par to, kā ES publiskā iepirkuma noteikumi piemērojami attiecībām starp publiskajām iestādēm. Šajā saistībā Komiteja norāda uz savu neseno atzinumu par pulisko iepirkumu un koncesiju līgumiem.

5.5 Komiteja ļoti atzinīgi vērtē Komisijas publicētos ceļvežus, kuru mērķis ir palielināt izpratni par ES noteikumiem vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu jomā un uzlabot to piemērošanu, jo īpaši, kad šādi ceļveži ar ekspertu palīdzību ir labi izstrādāti.

5.6 Otrā darbības virziena mērķis ir nodrošināt, ka arī turpmāk ir iespējams piekļūt svarīgiem pakalpojumiem. Šeit Komisija cenšas saglabāt līdzsvaru starp, no vienas puses, vajadzību palielināt konkurenci un, no otras puses, nepieciešamību nodrošināt, ka visi iedzīvotāji var piekļūt augstas kvalitātes svarīgiem pakalpojumiem par cenu, ko tie var atļauties, kā tas jau paskaidrots attiecīgajā 2004. gada baltajā grāmatā.

5.7 Šajā saistībā Komisija kā svarīgu pakalpojumu piemērus min pasta pakalpojumus, banku pamatpakalpojumus, sabiedrisko transportu, enerģiju un elektroniskos sakarus. Komiteja, atsaucoties uz 4.6. punktu, pieņem, ka šis uzskaitījums nav izsmeļošs. Arī Komiteja uzskata, ka uzskaitītie piemēri ir svarīgi pakalpojumi, kas jānodrošina par pieņemamu cenu, un piekļuvei tiem būtu jābūt vispārējām tiesībām, tostarp cilvēkiem, kam vajadzīga aizsardzība un palīdzība, piemēram, cilvēkiem ar invaliditāti un nabadzīgām un sociāli atstumtām personām. Gadījumā, ja rastos pretruna ar paziņojumā minētajiem noteikumiem, par svarīgāku būtu jāuzskata sabiedrības labumu.

5.8 Ar trešo darbības virzienu paredzēts atbalstīt kvalitātes iniciatīvas, jo īpaši tādu vispārējas nozīmes sociālo pakalpojumu jomā, pēc kuriem pieprasījums sabiedrībā arvien palielinās, bet kuru finansēšana, pirmkārt, finanšu un ekonomikas krīzes un, otrkārt, sabiedrības novecošanas dēļ kļūst arvien problemātiskāka.

5.9 Šeit Komiteja atgādina, ka tā joprojām gaida Komisijas paziņojumu par veselības aprūpes pakalpojumiem, kuru solīts izstrādāt saistībā ar vispārējas nozīmes sociālajiem pakalpojumiem.

5.10 Kā piemērus trešajam darbības virzienam Komisija min četras iniciatīvas. Komiteja vēlas norādīt, ka trīs no četrām iniciatīvām ir saistītas ar agrāk jau uzsāktām iniciatīvām. Tāpēc programmā PROGRESS paredzēto atbalstu jauniem starpvalstu projektiem būtu jāattiecina ne tikai uz brīvprātīgu kvalitātes sistēmu ieviešanu, bet arī uz projektu rezultātu pielietošanu dzīvē.

5.11 Komiteja atzinīgi vērtē Komisijas pieeju, tai īpaši uzsverot, ka publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesības jāpiešķir, ņemot vērā “zemākās izmaksas sabiedrībai”, nevis pamatojoties tikai uz zemāko cenu. Tas ir īpaši svarīgi, lai vislabākajā veidā apvienotu sociālo politiku un ar darba tirgu saistītus pakalpojumus, kuriem ir izteikta savstarpēja ietekme. Tomēr iepirkuma sociālais aspekts ir jāpastiprina sabiedrībā kopumā.

Briselē, 2012. gada 23. maijā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Staffan NILSSON

(1) OV C 48, 15.2.2011., 77-80. lpp.; OV C 128, 18.5.2010., 65-68. lpp.; OV C 162, 25.6.2008., 42-45. lpp.; OV C 309, 16.12.2006., 135-141. lpp.

(2) OV C 48, 15.2.2011., 77-80. lpp.