[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 24.10.2005 COM(2005) 505 galīgā redakcija 2005/0211 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai jūras vides politikas jomā (Jūras vides stratēģijas direktīva) [SEC(2005) 1290] (iesniegusi Komisija) PASKAIDROJUMA RAKSTS PRIEKšLIKUMA KONTEKSTS | Priekšlikuma pamatojums un mērķi Jūras vide ir pakļauta daudziem apdraudējumiem, tostarp bioloģiskās daudzveidības izzušanai vai degradācijai un tās struktūras izmaiņām, biotopu izzušanai, piesārņojumam ar bīstamām vielām un barības vielām un klimata pārmaiņu ietekmei. Eiropas Savienības Sestajā vides rīcības programmā (6. VRP) paredzēts izstrādāt tematisku stratēģiju jūras vides aizsardzībai un saglabāšanai Eiropā (turpmāk – „stratēģija”), kuras vispārīgais mērķis ir „veicināt jūru ilgtspējīgu izmantošanu un saglabāt jūras ekosistēmas”. Kā pirmo posmu stratēģijas izstrādē Komisija 2002. gadā sagatavoja paziņojumu „Ceļā uz stratēģiju, lai aizsargātu un saglabātu jūras vidi”. Vides padomes 2003. gada 4. marta secinājumos izteikta atzinība Komisijas paziņojumam, atbalstīta tajā izklāstītā pieeja un noteiktie mērķi un paredzēta vērienīgas stratēģijas izveide līdz 2005. gadam. Komisijas 2005. gada likumdošanas darba programmā paredzēts pieņemt stratēģiju 2005. gadā. | Vispārējais konteksts Lai gan tiek veikti pasākumi, lai kontrolētu un samazinātu jūras vidē esošās problēmas un to ietekmi, tomēr šādi pasākumi ir izstrādāti atsevišķām nozarēm, un to rezultātā valstu, reģionālā, ES un starptautiskā mērogā veidojas neviendabīgs politikas jomu, tiesību aktu, programmu un rīcības plānu apkopojums, kas dod ieguldījumu jūras vides aizsardzībā. ES mērogā ir vairākas politikas jomas, kas ietekmē jūras vidi, un tiek apsvērta visaptverošas turpmākās ES jūrniecības politikas izveide, tomēr nav vispārējas, integrētas jūras vides aizsardzības politikas. Šīs politikas radītā kopaina nav viennozīmīga. Kā pozitīva iezīme panākts zināms progress atsevišķās jomās, piemēram, barības vielu ieplūdes samazināšanā un piesārņojuma samazināšanā ar bīstamām vielām, jo īpaši ar smagajiem metāliem. Tomēr kopumā jūras vides stāvoklis pēdējās desmitgadēs ievērojami pasliktinājies. Tā rezultātā Eiropas okeāni un jūras ir pakļauti briesmām, dažos gadījumos pat tik nopietnām, ka apdraudēta to struktūra un funkcijas. Pašreizējā politika nespēj nodrošināt jūras vides augsta līmeņa aizsardzību. Tādēļ ir nepieciešama spēcīga, integrēta ES jūras vides aizsardzības politika. | Spēkā esošie noteikumi jomā, uz kuru attiecas šis priekšlikums Daudzi un dažādi ES pasākumi dod ieguldījumu jūras vides aizsardzībā. Tomēr pašreizējā politika pamatota uz pieeju pa nozarēm, un tās ģeogrāfiskā darbības joma ir mainīga, tādēļ nepastāv integrēta politika, kas vērsta uz jūras vides aizsardzību. | Atbilstība politikai citās jomās un Eiropas Savienības mērķiem Augsts jūras vides aizsardzības līmenis, ko nodrošinās ierosinātā direktīva, ir būtisks, lai pilnībā apgūtu okeānu un jūru ekonomisko potenciālu, tādējādi dodot nozīmīgu ieguldījumu Lisabonas stratēģijas un ES ilgtspējīgas attīstības stratēģijas mērķu sasniegšanā. Priekšlikums būs arī nozīmīgs ieguldījums darbā pie turpmākās ES jūrniecības politikas, kas iekļauta Komisijas stratēģiskajos mērķos 2005.–2009. gadam un kuras mērķis ir attīstīt plaukstošu jūrniecības ekonomiku un pilnībā izmantot ar jūru saistītu darbību potenciālu tā, lai panāktu vides ilgtspējību. Viens no svarīgākajiem jautājumiem, kas jārisina ar šīs politikas palīdzību, ir jautājums par visaptverošu pārvaldes regulējumu, kas attiecas uz okeānu un jūru izmantotājiem un izmantošanas veidiem. Šim jautājumam pievērsīsies Zaļajā grāmatā par jūrniecības politiku, kas jāsagatavo 2006. gadā. Jūras vides stratēģijā paredzētie pārvaldes pasākumi ir pirmais solis šajā virzienā. Turpinot attīstīt plašāku pārvaldes regulējumu, kas jāizstrādā saskaņā ar jūrniecības politiku, jāņem vērā arī krasi atšķirīgās tiesiskās un politiskās īpatnības, kas piemīt katrai no Eiropas reģiona jūrām – tā ir gan Baltijas jūra, ar kuru robežojas septiņas ES dalībvalstis un Krievijas Federācija, gan Vidusjūra, kur nav noteiktas ekskluzīvās ekonomiskās zonas (EEZ) un Eiropas Savienībai jāstrādā kopīgi ar daudzām trešām valstīm. | APSPRIEšANāS AR IEINTERESēTAJāM PERSONāM UN IETEKMES NOVēRTēJUMS | Apspriešanās ar ieinteresētajām personām | Apspriešanās metodes, galvenās mērķnozares un vispārīgs respondentu raksturojums Stratēģija sagatavota, izmantojot plašu apspriešanās procesu, kas ilga no 2002. gada līdz 2004. gadam un kurā piedalījās visas ES dalībvalstis un kandidātvalstis, galvenās trešās valstis Eiropā, ar kurām ES ir kopīgs okeāns un jūras, 16 starptautiskas komisijas un konvencijas, 21 nozīmīga nozares un pilsoniskās sabiedrības organizācija, kā arī zinātnes un akadēmisko aprindu pārstāvji. Procesu uzsāka ieinteresēto personu konference, kas notika Kogē (Dānija) 2002. gada 4.–6. decembrī. Pēc Koges konferences izveidoja četras ad hoc darba grupas, kurās iesaistījās visu galveno ieinteresēto personu pārstāvji un kuras nodarbojās ar stratēģijas izveides pamataspektiem. | Atbilžu kopsavilkums un tas, kā tās ņemtas vērā Visas darba grupas iesniedza atzinumus noslēdzošajai ieinteresēto personu konferencei, kas notika Roterdamā (Nīderlande) 2004. gada 11.–12. novembrī. Lielākā daļa ieinteresēto personu uzsvēra vajadzību pēc iedarbīgas ES rīcības. Ierosinātajā direktīvā pilnībā iekļauti kopš 2002. gada notikušo apspriežu rezultāti. Ierosinātās direktīvas centrālie jautājumi jo īpaši ir duālas pieejas nepieciešamība ES un reģionālā mērogā, jūras vides reģionu kā administratīvo vienību izveide stratēģijas īstenošanai un dalībvalstu sadarbības nepieciešamība, izstrādājot jūras vides stratēģijas, jo īpaši izmantojot to rīcībā esošos instrumentus, ko nodrošina starptautiskie nolīgumi. | Atklāta apspriešana notika internetā no 2005. gada 14. marta līdz 2005. gada 9. maijam. Komisija saņēma 133 atbildes. Rezultāti pieejami tīmekļa vietnē http://europa.eu.int/comm/environment/water/pdf/consultation_marine.pdf. | Speciālu zināšanu apkopošana un izmantošana | Attiecīgās zinātnes un speciālu zināšanu jomas Sagatavošanas darbs galvenokārt tika vērsts šādos virzienos: a) uz ekosistēmām balstītas pieejas izmantošana tādas cilvēka darbības vadībai, kas ietekmē jūras vidi; b) monitorings un novērtējums un c) īpaši svarīgā bīstamo vielu problēma. Bez tam Komisija arī pievērsa īpašu uzmanību ziņojumiem, pētījumiem un politikas paziņojumiem, ko saistībā ar jūras vides aizsardzību pēdējo trīs gadu laikā sagatavojušas valstu un reģionālās iestādes, valstis, pētniecības iestādes un ANO struktūras. | Izmantotā metodoloģija Kā daļa no apspriešanās procesa sagatavoti būtiski dokumenti par visiem aspektiem, kas saistīti ar ES jūras vides stratēģijas izveidi. Divi svarīgākie šā procesa rezultātā izstrādātie dokumenti ir a) metodiskais dokuments par to, kā jūras vidē piemērojama uz ekosistēmu balstīta pieeja, un b) pētījums par jūras vides reģionu noteikšanu Eiropā, pamatojoties uz hidroloģiskajām, okeanogrāfiskajām un bioģeogrāfiskajām iezīmēm, lai vadītu stratēģijas īstenošanu. | Galvenās organizācijas un eksperti, ar kuriem notikusi apspriešanās Starptautiskā Jūras pētniecības padome (ICES) bija privileģētā dalībniece apspriešanās procesā, kura gaitā izstrādāti abi iepriekš minētie dokumenti. Sagatavošanas procesā piedalījās arī daudzi citi eksperti un zinātniskās organizācijas. | Saņemto un izmantoto atzinumu kopsavilkums Tika minēts, ka pastāv potenciāli bīstami apdraudējumi ar neatgriezeniskām sekām. Vienprātīgi atzīts, ka šādi apdraudējumi pastāv. | Panākta liela vienprātība par jūras vides apdraudējumu apjomu, kas izraisa potenciāli neatgriezeniskas un nelineāras jūras ekosistēmu izmaiņas ar plaša apmēra ekonomiskajām un sociālajām sekām. Ir noteikti jūras vides galvenie apdraudējumi, tostarp klimata pārmaiņu ietekme; rūpnieciskās zvejas ietekme; naftas noplūde; svešas izcelsmes sugu introdukcija; eitrofikācija un ar to saistītā pārmērīgā aļģu savairošanās un „ziedēšana”; piesārņojums ar atkritumiem; piesārņojums ar bīstamām vielām un mikrobioloģiskais piesārņojums; radionuklīdu noplūde; troksnis. Uzsvērts, ka klimata pārmaiņas un zveja ir divi no visnozīmīgākajiem jūras vides apdraudējumiem. Īsāk sakot, šā procesa rezultāti nepārprotami parāda, ka jūras un okeāni Eiropā ir pakļauti nopietnam riskam, un steidzīgi jāizveido to aizsardzības pasākumi, lai nodrošinātu to ilgtermiņa produktivitāti un tādējādi arī ar jūru saistītās ekonomiskās un sociālās darbības. | Ekspertu ieteikumu publiskošanai izmantotie līdzekļi Ierosinātās direktīvas sagatavošanas posmā veiktā attiecīgā analīze tiks publiskota. ICES jau publicējusi metodisko dokumentu par to, kā jūras vidē piemērojama un īstenojama uz ekosistēmu balstīta pieeja, un šis dokuments būs pieejams arī Komisijas tīmekļa vietnē. ICES pētījums par ES jūras vides reģioniem ar CIRCA sistēmas starpniecību ir pieejams visām ieinteresētajām personām. | Ietekmes novērtējums Tika apsvērtas divas galvenās iespējas. Kā pirmā iespēja bija paredzēta stingri brīvprātīga pieeja, kuras pamatā ir Komisijas paziņojumi, kuros izklāstīti juridiski nesaistoši ieteikumi, kā efektīvi aizsargāt jūras vidi Eiropā, ES noteikto jūras vides reģionu mērogā izstrādājot reģionālās jūras vides stratēģijas. Otra izskatītā iespēja bija elastīgas pieejas juridiska instrumenta un paziņojuma apvienojums. Juridiskais instruments būtu jūras vides stratēģijas direktīva, kuras mērķis ir vērienīgs, tomēr līdzekļi šā mērķa sasniegšanai nav pārāk preskriptīvi. ES mērogā netiktu noteikti nekādi īpaši vadības pasākumi, jo direktīva jāievieš un jāīsteno reģionālā mērogā. Papildus šīm abām iespējām tika izskatīts scenārijs gadījumam, kad netiek veikta nekāda darbība, lai to izmantotu kā atsauces scenāriju, salīdzinājumā ar kuru izvērtē izmaksas, kas rastos saistībā ar abās iespējās paredzētajiem pasākumiem. | Komisija veica ietekmes novērtējumu, kas pieejams Komisijas tīmekļa vietnē. | PRIEKšLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI | Ierosinātās rīcības kopsavilkums Ierosinātās direktīvas galīgais mērķis ir panākt, lai ne vēlāk kā 2021. gadā jūras vide būtu labā stāvoklī. Ar ierosināto direktīvu tikai noteiks kopīgus mērķus un principus ES mērogā. Ar ierosināto direktīvu Eiropā izveidos jūras vides reģionus kā administratīvās vienības tās īstenošanai. Katrā jūras vides reģionā dalībvalstīm attiecībā uz to jūras apgabaliem jāizstrādā jūras vides stratēģijas, kuru pamatā būs vairāku posmu izpilde. Izstrādājot jūras vides stratēģijas, dalībvalstis aicinātas aktīvi sadarboties gan savstarpēji, gan ar attiecīgajām trešām valstīm Visbeidzot, lai ņemtu vērā atsevišķu jūras vides reģionu īpašos apstākļus, direktīvā paredzētas īpašas situācijas un apgabali, kuros dalībvalstīm nav iespējams pietiekami augstā līmenī sasniegt direktīvā izvirzītos vides aizsardzības mērķus. | Juridiskais pamats Atbilstīgais juridiskais pamats ir EK Līguma 175. panta 1. punkts. | Subsidiaritātes princips Subsidiaritātes principu piemēro, ciktāl priekšlikums nav Kopienas ekskluzīvā kompetencē. | Dalībvalstis nevar pietiekami sasniegt priekšlikuma mērķus šādu iemeslu dēļ. | Jūras vide neiekļaujas esošajās ģeopolitiskajās robežās. Tā pēc būtības ir pārrobežu vide, un tādēļ uz to jāattiecina sadarbība un kopīgi principi. Tādos apstākļos valsts mēroga pieejas piemērošana jūras videi ir lemta neveiksmei. | Dalībvalstis, kas robežojas ar jūras apgabaliem, var izdarīt atšķirīgus secinājumus par piemērojamām pieejām, diagnozēm un pasākumu programmām, neievērojot jūras ekosistēmu vienotību. Dalībvalstis var noteikt atšķirīgus un pat pretrunīgus rīcības veidus un dažādus laika posmus attiecīga pasākuma veikšanai, tādējādi nespējot panākt efektīvu jūras vides aizsardzību. Rezultātā jūras vide neuzlabotos. Ievērojami samazinātos okeāna spēja absorbēt jaunus jūras vides apdraudējumus, piemēram, klimata pārmaiņas un jūras transporta pieaugumu. | Priekšlikuma mērķi būs labāk sasniedzami ar Kopienas rīcību šādu iemeslu dēļ. | Ar priekšlikumu izveidos kopīgu ES regulējumu, lai risinātu kopīgas problēmas, un izveidos kopīgus principus un pieejas jūras vides aizsardzībai visā Eiropā. | Vairākas ES dalībvalstis ir izstrādājušas valsts pasākumus jūras vides aizsardzībai un aktīvi sadarbojas ar attiecīgu starptautisku nolīgumu palīdzību, tomēr progresu kavē fakts, ka valstu pasākumi neietekmē to, kā rīkojas citas valstis, kas robežojas ar to pašu jūras apgabalu; starptautiskā sadarbība, jo īpaši reģionālajās jūras konvencijās, devusi neviennozīmīgus rezultātus, jo šīs organizācijas nenodrošina pietiekamus īstenošanas un kontroles mehānismus. | Ar ieteikto juridisko instrumentu tiktu veikts tikai tas, ko dalībvalstis nevar pietiekami panākt, t.i., izveidots ES mēroga regulējums, ar kā palīdzību efektīvāk aizsargāt jūras vidi Eiropā. ES mērogā nenoteiktu sīki izstrādātus mērķus un vadības pasākumus, kas katrā ES jūras vides reģionā vajadzīgi, lai panāktu labu vides stāvokli. | Tādēļ priekšlikums atbilst subsidiaritātes principam. | Proporcionalitātes princips Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam šādu iemeslu dēļ. | Ierosinātais juridiskais instruments ir jūras vides stratēģijas direktīva. Par pilnu darbības jomu lems valstis, un to saskaņos reģionālā mērogā. Dalībvalstis būs atbildīgas par vides aizsardzības mērķu noteikšanu reģionālā mērogā, kā arī par to pasākumu plānošanu un izpildi, kas nepieciešami, lai sasniegtu šos mērķus un līdz ar to labu jūras vides stāvokli Eiropas ūdeņos, kas ir ES dalībvalstu suverenitātē vai jurisdikcijā katrā jūras vides reģionā. | Ierosinātās direktīvas administratīvais slogs novērtēts kā apmēram 90 miljoni EUR gadā visā ES pirmajos divos gados un 70 miljoni EUR turpmāk. No otras puses, tiks panākta ievērojama efektivitāte, izvairoties no dublēšanās monitoringā un novērtējumā. Reģionālā mērogā saskaņoto pasākumu programmu rezultātā radīsies īstenošanas izmaksas. Paredzēts, ka tiks veikts detalizēts dalībvalstu izstrādāto pasākumu programmu ietekmes novērtējums, lai pārliecinātos par to, vai vides aizsardzības mērķi tiek sasniegti ar minimālajām izmaksām. Ietekmes novērtējumā redzams, ka, lai gan ir nozīmīgas īstermiņa sociālās un ekonomiskās izmaksas, tomēr vidējie un ilgtermiņa vides, sociālie un ekonomiskie ieguvumi ievērojami atsvērs šīs izmaksas. | Juridisko instrumentu izvēle | Ierosinātais juridiskais instruments: jūras vides stratēģijas direktīva. | Citi līdzekļi nebūtu piemēroti šādu iemeslu dēļ. Būtu iespējama preskriptīva juridiskā instrumenta (regulas vai stingrāk reglamentējošas direktīvas) izstrāde. Tomēr regulā vai stingrāk reglamentējošā direktīvā nav iespējams ņemt vērā ES jūras vides atšķirīgos apstākļus un vajadzības, jo dalībvalstīm nav atļauts izvēlēties īstenošanas politiku reģionālā mērogā. Tādēļ šāda pieeja tika noraidīta. Cita iespēja būtu pieņemt ieteikumu, kurā vispārīgi izklāstīti pasākumi, kas veicami jūras vides stratēģijas īstenošanai reģionālā mērogā. Tomēr ieteikums nav juridiski saistošs, tādējādi negarantējot, ka dalībvalstis uzņemsies tā striktu īstenošanu. Tādēļ šāda pieeja tika noraidīta. Trešā iespēja būtu pieņemt lēmumu, kas uzliek saistības kopumā ierobežotam skaitam dalībvalstu, kurām tas ir adresēts. Tomēr jāņem vērā, ka 20 no 25 dalībvalstīm ir jūras valstis un plānotās paplašināšanās pastiprinās šo tendenci, turklāt jūras vides efektīvai aizsardzībai nepieciešama arī to valstu iesaistīšanās, kurām nav pieejas pie jūras un kuru teritorijā atrodas jūrā ietekošo upju sateces baseini. Tādēļ nav lietderīgi attiecināt lēmumu tikai uz ierobežotu skaitu īpašu adresātu. Visbeidzot, ar lēmuma palīdzību nav iespējams nodrošināt elastīgumu attiecībā uz īstenošanas nosacījumiem, jo lēmums uzliek saistības kopumā. | IETEKME UZ BUDžETU | Priekšlikums neietekmē Kopienas budžetu. | PAPILDU INFORMāCIJA | Pārskatīšanas, grozīšanas un termiņa beigu klauzula | Priekšlikumā ietverta pārskatīšanas klauzula. | Eiropas Ekonomikas zona Ar priekšlikumu ierosinātais tiesību akts ir par jautājumu, kas skar Eiropas Ekonomikas zonu, un tādēļ tas jāattiecina uz EEZ. | 1. 2005/0211 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai jūras vides politikas jomā (Jūras vides stratēģijas direktīva) (Teksts ar EEA nozīmi) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 175. panta 1. punktu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[1], ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[2], ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[3], saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru[4], tā kā: (1) Jūras vide ir vērtīgs mantojums, kas attiecīgi jāaizsargā un jāatjauno, un pret to jāizturas tā, lai panāktu drošu, tīru, veselīgu un produktīvu okeānu un jūru bioloģisko daudzveidību un dinamiku. (2) Atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 22. jūlija Lēmumam Nr. 1600/2002/EK, ar ko nosaka Sesto Kopienas vides rīcības programmu, trīs gadu laikā pēc programmas pieņemšanas jāizstrādā jūras vides aizsardzības un saglabāšanas tematiskā stratēģija ar vispārējo mērķi veicināt jūras ilgtspējīgu izmantošanu un saglabāt jūras ekosistēmas. (3) Lai veicinātu jūras ilgtspējīgu izmantošanu un saglabātu jūras ekosistēmas, kā prioritātes ir jāizvirza laba vides stāvokļa panākšana Kopienas jūras vidē, šīs vides turpmāka aizsardzība un saglabāšana, kā arī turpmākas pasliktināšanās novēršana. (4) Šo mērķu sasniegšanai nepieciešams pārskatāms un saskaņots tiesiskais regulējums, kas nodrošinātu rīcības kopējo satvaru un ļautu koordinēt veicamos pasākumus, kā arī integrēt tos ar pasākumiem, kas veicami atbilstīgi citiem Kopienas tiesību aktiem un starptautiskajiem nolīgumiem. (5) Kopienas jūras vidi veido dažādi jūras vides reģioni ar atšķirīgiem apstākļiem, problēmām un vajadzībām, kam nepieciešami atšķirīgi un īpaši risinājumi. Šī daudzveidība jāņem vērā, sagatavojot, plānojot un veicot pasākumus laba vides stāvokļa panākšanai Kopienas jūras vidē atbilstīgi jūras vides reģionu un apakšreģionu sistēmai. (6) Tādēļ ir lietderīgi, lai katra dalībvalsts izstrādātu jūras vides stratēģiju attiecībā uz tās Eiropas daļas ūdeņiem, kas, ņemot vērā katras dalībvalsts ūdeņu īpašās iezīmes, atspoguļotu attiecīgā jūras vides reģiona vispārējo perspektīvu. Ar jūras vides stratēģiju palīdzību jāpanāk, lai tiktu izpildītas laba vides stāvokļa sasniegšanai izstrādātās pasākumu programmas. (7) Jūras vide pēc būtības ir pārrobežu vide, tādēļ jūras vides stratēģiju izstrāde jāsaskaņo katrā jūras vides reģionā. Jūras vides reģioni ir kopīgi gan vairākām dalībvalstīm, gan dalībvalstīm un trešām valstīm, tādēļ jācenšas nodrošināt iespējami tuvāka saskaņošana starp visām attiecīgajām dalībvalstīm un trešām valstīm. Ja iespējams un nepieciešams, šāda saskaņošana jānodrošina ar jūras vides reģionā jau pastāvošu institucionālo struktūru palīdzību. (8) Rīcība starptautiskā mērogā ir neaizstājama šo mērķu sasniegšanai, tādēļ ar direktīvu jāpaplašina Kopienas ieguldījuma efektivitāte atbilstīgi starptautiskajiem nolīgumiem. (9) Kopiena un dalībvalstis ir Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas ( UNCLOS ) puse, un tas apstiprināts ar Padomes 1998. gada 23. marta Lēmumu 98/392/EK par Eiropas Kopienas parakstīto ANO 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību konvenciju un 1994. gada 28. jūlija Nolīgumu par minētās konvencijas XI daļas īstenošanu[5]. Tādēļ šajā direktīvā pilnībā jāņem vērā Kopienas un dalībvalstu saistības atbilstīgi minētajiem nolīgumiem. (10) Ar šo direktīvu arī jāatbalsta stingrā nostāja, ko Kopiena pieņem saistībā ar ANO Konvenciju par bioloģisko daudzveidību[6] attiecībā uz bioloģiskās daudzveidības zuduma apturēšanu, bioloģisko daudzveidību saglabājoša un ilgtspējīga jūras izmantojuma nodrošināšanu un aizsargājamo jūras apgabalu globālas sistēmas izveidi ne vēlāk kā 2012. gadā. Bez tam ar direktīvu jāsniedz ieguldījums to mērķu sasniegšanā, ko izvirzīja Konvencijas par bioloģisko daudzveidību pušu septītajā konferencē ( CBD/COP7 ), kurā pieņēma un sīki izstrādāja darba programmu par jūras un piekrastes apgabalu bioloģisko daudzveidību, kurā ietverti daudzi mērķi un pasākumi, kas vērsti uz to, lai apturētu bioloģiskās daudzveidības zudumu valstu, reģionu un pasaules mērogā, kā arī nodrošinātu jūras ekosistēmas spēju atbalstīt produktu iegūšanu un pakalpojumu sniegšanu. Konferencē pieņēma un sīki izstrādāja arī darba programmu par aizsargājamiem apgabaliem, kuras mērķis ir ne vēlāk kā 2012. gadā izveidot un uzturēt ekoloģiski reprezentatīvas valstu un reģionu aizsargājamo jūras apgabalu sistēmas. Dalībvalstu saistības atbilstīgi Biotopu direktīvai izveidot Natura 2000 teritorijas ievērojami veicinās šo procesu. (11) Ar šo direktīvu arī jādod ieguldījums Kopienas un dalībvalstu saistību izpildē atbilstīgi dažiem citiem starptautiskiem nolīgumiem, saskaņā ar kuriem tās uzņēmušās nozīmīgas saistības attiecībā uz jūras vides aizsardzību pret piesārņojumu; šie nolīgumi ir: Baltijas jūras rajona jūras vides aizsardzības konvencija, kas apstiprināta ar Padomes Lēmumu 94/157/EK[7], Konvencija par Ziemeļaustrumu Atlantijas jūras vides aizsardzību, kas apstiprināta ar Padomes Lēmumu 98/249/EK[8], un tās jaunais V pielikums par jūras vides ekosistēmu un bioloģiskās daudzveidības aizsardzību un saglabāšanu un attiecīgais III papildinājums, kas apstiprināts ar Padomes Lēmumu 2000/340/EK[9], un Konvencija par Vidusjūras reģiona jūras vides un piekrastes aizsardzību, kurā grozījumi izdarīti 1995. gadā un kas apstiprināta ar Padomes Lēmumu 77/585/EEK[10], un tās Protokols par Vidusjūras aizsardzību pret piesārņojumu no sauszemes avotiem, kas apstiprināts ar Padomes Lēmumu 83/101/EEK[11]. (12) Atbilstīgi jūras vides stratēģijām veikto pasākumu programmas dos panākumus tikai tad, ja tās izstrādās, balstoties uz padziļinātām zināšanām par jūras vides stāvokli noteiktā apgabalā, un pēc iespējas pielāgos katras dalībvalsts vajadzībām attiecībā uz tās ūdeņiem, ņemot vērā attiecīgā jūras vides reģiona vispārējo perspektīvu; tādēļ valstu mērogā jāsagatavo atbilstīga sistēma ar informāciju pamatotas politikas veidošanai. (13) Dalībvalstīm jūras vides reģionā kā pirmais šādas sagatavošanās posms jāveic jūras ūdeņu raksturīgo iezīmju analīze, nosakot galvenās problēmas un faktorus, kas ietekmē šos ūdeņus, to ekonomisko un sociālo izmantojumu un jūras vides degradācijas radītās izmaksas. (14) Pamatojoties uz šādas analīzes rezultātiem, dalībvalstīm jānosaka laba vides stāvokļa raksturīgo iezīmju kopums Eiropas ūdeņiem. Šādā nolūkā ir lietderīgi paredzēt vispārējus kvalitatīvus raksturlielumus, sīki izstrādātus kritērijus un standartus, kas Komisijai, iesaistot visas ieinteresētās personas, jāizstrādā tuvākajā nākotnē. (15) Nākamais posms laba vides stāvokļa panākšanā ir vides aizsardzības mērķu izvirzīšana un monitoringa programmu izveide turpmākam novērtējumam, ļaujot regulāri izvērtēt attiecīgo ūdeņu stāvokli. (16) Uz šāda pamata dalībvalstīm jāizstrādā un jāīsteno pasākumu programmas, kas veidotas, lai panāktu labu vides stāvokli attiecīgajos ūdeņos, ietverot spēkā esošās Kopienas un starptautiskās prasības un attiecīgā jūras vides reģiona vajadzības. (17) Ņemot vērā vajadzīgo detalizētības pakāpi, ir lietderīgi, ka šos posmus veic dalībvalstis, tomēr pasākumu saskaņotības nodrošināšanai visā Kopienā un attiecībā uz saistībām pasaules mērogā ir būtiski noteikt, ka sagatavošanas sistēma un pasākumu programmas jāiesniedz Komisijai apstiprināšanai. (18) Lai nodrošinātu taisnīgumu un īstenošanas iespējamību, ir lietderīgi paredzēt nosacījumus gadījumiem, kad dalībvalstīm nav iespējams pietiekami augstā līmenī sasniegt izvirzītos vides aizsardzības mērķus. (19) Šādā kontekstā jāparedz divu veidu īpaši gadījumi. Pirmais veids attiecas uz situāciju, kad dalībvalstij sasniegt izvirzītos vides aizsardzības mērķus neļauj citas valsts darbība vai bezdarbība, dabīgi cēloņi vai nepārvarama vara vai arī kad dalībvalsts pati veic pasākumus tādu sabiedrības interesēs esošu iemeslu dēļ, kuri uzskatāmi par svarīgākiem nekā veikto pasākumu negatīvā ietekme uz vidi. Ir lietderīgi atļaut dalībvalstīm šādos gadījumos to pasākumu programmās iekļauto pasākumu vietā veikt ad hoc pasākumus. Ad hoc pasākumi jāizstrādā tā, lai novērstu skarto jūras ūdeņu stāvokļa turpmāku pasliktināšanos un lai mazinātu negatīvo ietekmi attiecīgajā jūras vides reģionā. (20) Otrs īpašu gadījumu veids ir tāds, ka dalībvalsts atklāj problēmu, kas ietekmē vides stāvokli tās Eiropas daļas jūras ūdeņos un iespējams pat visā attiecīgajā jūras vides reģionā, bet nespēj šo problēmu risināt ar valsts mērogā veiktiem pasākumiem. Tādos gadījumos jāparedz nosacījums, ka Komisiju par to informē tad, kad tiek iesniegtas pasākumu programmas. (21) Tomēr īpašajiem gadījumiem pieļautās atkāpes ir jāpakļauj kontrolei Kopienas mērogā. Tādēļ attiecībā uz pirmā veida gadījumiem ir lietderīgi Komisijas veiktā novērtējuma gaitā pirms pasākumu programmas apstiprināšanas pievērst pienācīgu uzmanību jebkādu veicamo ad hoc pasākumu efektivitātei. Gadījumos, kad dalībvalsts atsaucas uz pasākumu, kas veikts svarīgāku sabiedrības interesēs esošu iemeslu dēļ, Komisijai jāpārliecinās, ka jebkādas jūras vides izmaiņas vai pārvērtības neizraisa pastāvīgu situāciju, kad laba vides stāvokļa panākšana attiecīgajā jūras vides reģionā kļūst neiespējama vai traucēta. (22) Attiecībā uz otrā veida īpašajiem gadījumiem Komisijai pirms pasākumu programmas apstiprināšanas jāizvērtē, cik pamatots ir attiecīgās dalībvalsts viedoklis, ka valsts mērogā veikti pasākumi nebūtu pietiekami un ka tādēļ nepieciešama rīcība Kopienas mērogā. (23) Ņemot vērā jūras ekosistēmu dinamisko raksturu un to dabīgo mainību, kā arī faktu, ka jūras vidē esošās problēmas un to ietekme uz jūras ekosistēmām mainās līdz ar dažādu cilvēka darbības modeļu attīstību un klimata pārmaiņu ietekmi, ir būtiski atzīt, ka laba vides stāvokļa definīcija ir dinamiska un mainīga un ka tā jāpielāgo laika gaitā. Tādējādi ir lietderīgi, lai jūras vides aizsardzība būtu elastīga un pielāgojama. Tādēļ ir jāparedz tas, ka jūras vides stratēģijas regulāri jāatjaunina. (24) Jāparedz arī pasākumu programmu publicēšana un atjaunināšana, kā arī Komisijai iesniedzami starpposma ziņojumi, kuros aprakstīti panākumi direktīvas īstenošanā. (25) Lai nodrošinātu plašas sabiedrības aktīvu iesaistīšanos jūras vides stratēģiju izstrādē, īstenošanā un atjaunināšanā, jāsniedz pietiekama informācija par dažādiem jūras vides stratēģiju elementiem, ar tām saistītajiem jaunumiem, kā arī pēc pieprasījuma jānodrošina attiecīgie pamatdokumenti un informācija, kas izmantota jūras vides stratēģiju izstrādē. (26) Ir lietderīgi, ka Komisija iesniedz pirmo novērtējuma ziņojumu par šīs direktīvas īstenošanu divu gadu laikā pēc visu pasākumu programmu saņemšanas, bet jebkurā gadījumā ne vēlāk kā 2021. gadā. Turpmāki Komisijas ziņojumi pēc tam jāpublicē reizi sešos gados. (27) Lai nodrošinātu atbilstību Direktīvai […][12], jāpielāgo jūras vides stāvokļa novērtēšanas un monitoringa standarti, vides aizsardzības mērķi un datu pārraidei un apstrādei izmantojamie tehniskie formāti. (28) Zivsaimniecības vadību regulējošus pasākumus var veikt tikai kopējās zivsaimniecības politikas kontekstā, kā noteikts Padomes 2002. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku[13], pamatojoties uz zinātniskiem atzinumiem, un tādēļ šī direktīva uz tādiem pasākumiem neattiecas. Radioaktīvu materiālu izmantošanas izraisītas izplūdes un emisijas kontroli regulē Euratom Līguma 30. un 31. pants, tādēļ šī direktīva uz to neattiecas. (29) Dalībvalstis nespēj pilnībā sasniegt paredzētās darbības mērķus un paredzētās darbības apjoma vai rezultātu dēļ tos var vieglāk sasniegt Kopienas mērogā, tādēļ Kopiena var noteikt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā izklāstīts Līguma 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā izklāstīto proporcionalitātes principu šī direktīva nepārsniedz to, kas vajadzīgs minēto mērķu sasniegšanai. (30) Šajā direktīvā ir respektētas pamattiesības un ievēroti principi, kas jo īpaši atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā. Konkrēti šīs direktīvas mērķis ir integrēt Kopienas politikā augstu vides aizsardzības līmeni un uzlabot vides kvalitāti saskaņā ar ilgtspējīgas attīstības principu, kā noteikts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 37. pantā. (31) Šīs direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību[14]. IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU. I nodaļa Vispārīgi noteikumi 1. pantsPriekšmets Ar šo direktīvu izveido regulējumu jūras vides stratēģiju izstrādei, kas paredzētas, lai [ne vēlāk kā 2021. gadā] panāktu labu vides stāvokli jūras vidē un lai nodrošinātu jūras vides turpmāku aizsardzību un saglabāšanu, kā arī novērstu tās stāvokļa pasliktināšanos. Šajā direktīvā „vides stāvoklis” ir vispārējais vides stāvoklis attiecīgā apgabala jūras ūdeņos, ņemot vērā tajos ietilpstošo jūras ekosistēmu struktūru, funkcijas un tajās notiekošos procesus, dabīgos fizioģeogrāfiskos un klimatiskos faktorus, kā arī fizikālos un ķīmiskos apstākļus, tostarp cilvēka darbības izraisītos apstākļus. 2. pantsDarbības joma Direktīva piemērojama visiem ūdeņiem Eiropā, kuri atrodas jūras virzienā no bāzes līnijas, no kuras mēra teritoriālo ūdeņu platumu, un sniedzas līdz vistālākajam punktam apgabalā, kas ir dalībvalsts suverenitātē vai jurisdikcijā, ietverot visu šādu ūdeņu gultni un grunti, turpmāk „jūras ūdeņi Eiropā”. 3. pantsJūras vides reģioni un apakšreģioni 1. Īstenojot saistības saskaņā ar šo direktīvu, dalībvalstis ņem vērā, ka to jūras ūdeņi Eiropā ir šādu jūras vides reģionu neatņemama daļa: a) Baltijas jūra; b) Ziemeļaustrumu Atlantija; c) Vidusjūra. 2. Lai ņemtu vērā konkrēta apgabala īpatnības, dalībvalstis var īstenot šo direktīvu, atsaucoties uz 1. punktā minēto jūras ūdeņu apakšiedalījumu, ar nosacījumu, ka šādu apakšiedalījumu ierobežo atbilstīgi šādiem jūras vides apakšreģioniem: a) Ziemeļaustrumu Atlantijā: i) Ziemeļjūrā, tostarp Kategatā, Lamanšā – jūras ūdeņi, kas ir Apvienotās Karalistes, Beļģijas, Dānijas, Francijas, Nīderlandes, Vācijas un Zviedrijas suverenitātē vai jurisdikcijā; ii) Ķeltu jūrā un Īrijas jūrā – jūras ūdeņi, kas ir Apvienotās Karalistes un Īrijas suverenitātē vai jurisdikcijā; iii) Biskajas līcī un Ibērijas pussalas piekrastē – jūras ūdeņi, kas ir Francijas, Portugāles un Spānijas suverenitātē vai jurisdikcijā; iv) Atlantijas okeānā – jūras ūdeņi, kas atrodas ap Azoru salām un Madeiru un ir Portugāles suverenitātē vai jurisdikcijā, un jūras ūdeņi, kas atrodas ap Kanāriju salām un ir Spānijas suverenitātē vai jurisdikcijā. b) Vidusjūrā: i) Vidusjūras rietumdaļā – jūras ūdeņi, kas ir Francijas, Itālijas un Spānijas suverenitātē vai jurisdikcijā; ii) Adrijas jūrā – jūras ūdeņi, kas ir Itālijas un Slovēnijas suverenitātē vai jurisdikcijā; iii) Jonijas jūrā – jūras ūdeņi, kas ir Grieķijas, Itālijas un Maltas suverenitātē vai jurisdikcijā; iv) Egejas jūrā un Vidusjūras ziemeļaustrumu daļā – jūras ūdeņi, kas ir Grieķijas un Kipras suverenitātē vai jurisdikcijā. Dalībvalstis līdz 23. panta 1. punkta pirmajā daļā norādītajai dienai informē Komisiju par visiem apakšiedalījumiem. 4. pantsJūras vides stratēģijas Katra dalībvalsts katrā attiecīgajā jūras vides reģionā izstrādā jūras vides stratēģiju attiecībā uz to jūras ūdeņiem Eiropā atbilstīgi šādam darba plānam: a) sagatavošanas posms: i) attiecīgo ūdeņu faktiskā vides stāvokļa un cilvēka darbības ietekmes uz vidi sākotnējais novērtējums atbilstīgi 7. pantam, kas jāveic ne vēlāk kā [ 4 gadus pēc spēkā stāšanās dienas ]; ii) attiecīgo ūdeņu laba vides stāvokļa definēšana atbilstīgi 8. panta 1. punktam, kas jāveic ne vēlāk kā [ 4 gadus pēc spēkā stāšanās dienas ]; iii) vides aizsardzības mērķu kopuma izveide atbilstīgi 9. panta 1. punktam, kas jāveic ne vēlāk kā [ 5 gadus pēc spēkā stāšanās dienas ]; iv) turpmākam novērtējumam un pastāvīgai vides aizsardzības mērķu atjaunināšanai paredzētas monitoringa programmas izveide un īstenošana atbilstīgi 10. panta 1. punktam, kas jāveic ne vēlāk kā [ 6 gadus pēc spēkā stāšanās dienas ], ja vien attiecīgos Kopienas tiesību aktos nav noteikts citādi; b) pasākumu programmas: i) laba vides stāvokļa panākšanai paredzētu pasākumu programmas izstrāde atbilstīgi 12. panta 1., 2. un 3. punktam ne vēlāk kā 2016. gadā; ii) iepriekš i) apakšpunktā minētās programmas izpildes uzsākšana atbilstīgi 12. panta 6. punktam ne vēlāk kā 2018. gadā. 5. pantsKoordinācija un sadarbība 1. Šīs direktīvas izpildes nolūkā dalībvalstis, kuru jūras ūdeņi ir vienā un tajā pašā jūras vides reģionā vai apakšreģionā, koordinē savu rīcību. Ja iespējams un nepieciešams, dalībvalstis izmanto jūras vides reģionā vai apakšreģionā jau izveidotas institucionālās struktūras. 2. Šīs direktīvas izpildes nolūkā dalībvalstis katrā jūras vides reģionā vai apakšreģionā dara visu iespējamo, lai koordinētu savu rīcību ar trešām valstīm, kuru suverenitātē vai jurisdikcijā ir ūdeņi tajā pašā reģionā vai apakšreģionā. Šajā kontekstā dalībvalstu rīcība pēc iespējas balstās uz programmām un pasākumiem, kas jau izstrādāti saistībā ar struktūrām, kuras izveidotas atbilstīgi starptautiskiem nolīgumiem. 6. pantsKompetentās iestādes 1. Dalībvalstis ne vēlāk kā 23. panta 1. punkta pirmajā daļā noteiktajā dienā katrā attiecīgajā jūras vides reģionā nosaka kompetento iestādi šīs direktīvas īstenošanai attiecībā uz to jūras ūdeņiem Eiropā. Dalībvalstis sešu mēnešu laikā pēc minētās dienas iesniedz Komisijai šādu kompetento iestāžu sarakstu līdz ar I pielikumā norādītajām informācijas vienībām. Dalībvalstis tajā pašā laikā nosūta Komisijai valstu kompetento iestāžu sarakstu, minot visas attiecīgās starptautiskās struktūras, kurās tās piedalās. 2. Dalībvalstis informē Komisiju par visām izmaiņām informācijā, kas sniegta atbilstīgi 1. punktam, un to veic trīs mēnešu laikā pēc šādu izmaiņu stāšanās spēkā. II nodaļaJūras vides stratēģijas – sagatavošana 7. pantsNovērtējums 1. Dalībvalstis veic sākotnējo novērtējumu attiecībā uz to jūras ūdeņiem Eiropā, novērtējumā ietverot: a) šo ūdeņu būtisko raksturlielumu un faktiskā vides stāvokļa analīzi, pamatojoties uz papildināmu elementu sarakstu, kas izklāstīts II pielikuma 1. tabulā, un aptverot visus biotopu veidus, bioloģiskos komponentus, fizikāli ķīmiskās īpašības un hidromorfoloģiju; b) analīzi par to, kā galvenās problēmas un faktori, tostarp cilvēka darbība, ietekmē šo ūdeņu būtiskos raksturlielumus un faktisko vides stāvokli, pamatojoties uz papildināmu elementu sarakstu, kas izklāstīts II pielikuma 2. tabulā, un aptverot dažādu faktoru kvalitatīvas un kvantitatīvas kombinācijas, kā arī iespējamās attīstības tendences; c) ūdeņu izmantošanas ekonomisko un sociālo analīzi, kā arī jūras vides degradācijas radīto izmaksu analīzi. 2. Lai nodrošinātu visaptverošu jūras vides stāvokļa novērtējumu, šā panta 1. punktā minētajos analīzes procesos ņem vērā elementus attiecībā uz piekrastes, pārejas un teritoriālajiem ūdeņiem atbilstīgi Direktīvas 2000/60/EK attiecīgiem nosacījumiem. 8. pantsLaba vides stāvokļa definēšana 1. Vadoties no sākotnējā novērtējuma, kas veikts atbilstīgi 7. panta 1. punktam, dalībvalstis katrā attiecīgajā jūras vides reģionā definē laba vides stāvokļa raksturīgo iezīmju kopumu jūras ūdeņos Eiropā, pamatojoties uz 3. punktā norādītajiem vispārējiem kvalitatīvajiem raksturlielumiem, kritērijiem un standartiem. Tās ņem vērā II pielikumā uzskaitītos elementus un jo īpaši biotopu veidus, bioloģiskos komponentus, fizikāli ķīmiskās īpašības un hidromorfoloģiju. 2. Dalībvalstis paziņo Komisijai atbilstīgi 7. panta 1. punktam veiktā novērtējuma rezultātus un atbilstīgi šā panta 1. punktam izstrādāto definējumu ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc definējuma izstrādes pabeigšanas. 3. Komisija pēc apspriešanās ar visām ieinteresētajām personām ne vēlāk kā [ 2 gadus pēc spēkā stāšanās dienas ], saskaņā ar [22. panta 2. punktā] norādīto kārtību un pamatojoties uz II pielikumu, nosaka vispārējus kvalitatīvos raksturlielumus, sīki izstrādātus kritērijus un standartus laba vides stāvokļa atzīšanai. 9. pantsVides aizsardzības mērķu izvirzīšana 1. Pamatojoties uz sākotnējo novērtējumu, kas veikts atbilstīgi 7. panta 1. punktam, dalībvalstis katrā attiecīgajā jūras vides reģionā izstrādā visaptverošu vides aizsardzības mērķu un ar tiem saistīto rādītāju kopumu attiecībā uz to jūras ūdeņiem Eiropā, ņemot vērā papildināmu raksturlielumu sarakstu, kas izklāstīts III pielikumā. Nosakot šos mērķus un rādītājus, dalībvalstis ņem vērā pašreizējo vides aizsardzības mērķu turpmāku piemērošanu valstu, Kopienas vai starptautiskā mērogā attiecībā uz tiem pašiem ūdeņiem. 2. Dalībvalstis paziņo Komisijai vides aizsardzības mērķus ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc to izvirzīšanas. 10. pantsMonitoringa programmu izveide 1. Pamatojoties uz sākotnējo novērtējumu, kas veikts atbilstīgi 7. panta 1. punktam, dalībvalstis izveido un īsteno koordinētas monitoringa programmas, lai veiktu vides stāvokļa turpmāku novērtējumu attiecībā uz to jūras ūdeņiem Eiropā, pamatojoties uz II un IV pielikumā izklāstītajiem sarakstiem un atsaucoties uz vides aizsardzības mērķiem, kas izvirzīti atbilstīgi 9. pantam. Šīs programmas atbilst jūras vides reģioniem vai apakšreģioniem un balstās uz novērtējuma un monitoringa nosacījumiem, kas paredzēti attiecīgos Kopienas tiesību aktos vai starptautiskos nolīgumos. 2. Dalībvalstis paziņo Komisijai monitoringa programmas ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc to izveides. 3. Ja nepieciešams, Komisija saskaņā ar [22. panta 2. punktā] norādīto kārtību pieņem specifikācijas un standartizētas metodes monitoringam un novērtējumam, kurās ņemtas vērā pašreizējās saistības un ar kuru palīdzību nodrošina monitoringa un novērtējuma rezultātu salīdzināmību. 11. pantsApstiprinājums Pamatojoties uz visu atbilstīgi 7. panta 1. punktam, 8. panta 2. punktam, 9. panta 2. punktam un 10. panta 2. punktam paziņoto informāciju par katru jūras vides reģionu, Komisija katras dalībvalsts gadījumā izvērtē, vai paziņotās informācijas elementi veido regulējumu, kas atbilst šīs direktīvas prasībām. Veicot šādu izvērtējumu, Komisija ņem vērā šāda regulējuma saskaņotību katrā jūras vides reģionā un visā Kopienā. Izvērtējuma nolūkā Komisija var lūgt attiecīgai dalībvalstij sniegt jebkādu papildu informāciju, kas Komisijai vajadzīga lēmuma pieņemšanai. Sešu mēnešu laikā pēc tam, kad Komisija saņēmusi paziņoto informāciju par monitoringa programmām, kas izveidotas atbilstīgi 10. pantam, Komisija katras dalībvalsts gadījumā var izlemt noraidīt šādu regulējumu vai jebkuru tā elementu, ja tas neatbilst šai direktīvai. III nodaļaJūras vides stratēģijas – pasākumu programmas 12. pantsPasākumu programmas 1. Dalībvalstis katrā attiecīgajā jūras vides reģionā nosaka pasākumus, kas jāveic, lai visos to jūras ūdeņos Eiropā panāktu labu vides stāvokli, kā definēts saskaņā ar 8. panta 1. punktu. Šos pasākumus izstrādā, pamatojoties uz sākotnējo novērtējumu, kas veikts atbilstīgi 7. panta 1. punktam, un atsaucoties uz vides aizsardzības mērķiem, kas izvirzīti atbilstīgi 9. panta 1. punktam, kā arī ņemot vērā V pielikumā uzskaitītos pasākumu veidus. 2. Atbilstīgi 1. punktam izstrādātos pasākumus dalībvalstis integrē pasākumu programmā, ņemot vērā pasākumus, kas paredzēti attiecīgos Kopienas tiesību aktos vai starptautiskos nolīgumos. 3. Izstrādājot pasākumu programmu atbilstīgi 2. punktam, dalībvalstis pievērš pienācīgu vērību ilgtspējīgai attīstībai un jo īpaši paredzēto pasākumu sociālajai un ekonomiskajai ietekmei. Dalībvalstis pirms katra jauna pasākuma ieviešanas nodrošina to, ka pasākums ir lielas izmaksas neprasošs un tehniski iespējams, un veic ietekmes novērtējumu, iekļaujot tajā detalizētu izmaksu un ieguvumu analīzi. 4. Dalībvalstis pasākumu programmās norāda to, kā pasākumi īstenojami un ko tie dos atbilstīgi 9. panta 1. punktam izvirzīto vides aizsardzības mērķu sasniegšanai. 5. Dalībvalstis paziņo Komisijai un visām citām attiecīgajām dalībvalstīm pasākumu programmas, un to veic ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc šo programmu izstrādes pabeigšanas. 6. Ievērojot 15. panta nosacījumus, dalībvalstis nodrošina to, ka programmas uzsāk īstenot divu gadu laikā pēc to izstrādes pabeigšanas. 13. pantsĪpaši apgabali 1. Ja dalībvalsts tās jūras ūdeņos Eiropā atklāj apgabalu, kurā jebkura turpmāk minētā iemesla dēļ vides aizsardzības mērķus nevar sasniegt ar šīs dalībvalsts veiktu pasākumu palīdzību, tad dalībvalsts skaidri norāda šo apgabalu pasākumu programmā un sniedz Komisijai šāda uzskata pamatošanai nepieciešamos pierādījumus: a) citas dalībvalsts vai trešās valsts darbība vai bezdarbība; b) dabīgi cēloņi vai nepārvarama vara; c) jūras ūdeņu fizikālo raksturlielumu izmaiņas vai pārvērtības, ko izraisījuši pasākumi, kas veikti tādu sabiedrības interesēs esošu iemeslu dēļ, kuri uzskatāmi par svarīgākiem nekā veikto pasākumu negatīvā ietekme uz vidi. Tomēr attiecīgā dalībvalsts veic piemērotus ad hoc pasākumus, lai novērstu skarto jūras ūdeņu stāvokļa turpmāku pasliktināšanos un lai mazinātu negatīvo ietekmi attiecīgajā jūras vides reģionā. 2. Šā panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētajā situācijā dalībvalsts nodrošina, ka šādas izmaiņas vai pārvērtības neizraisa pastāvīgu situāciju, kad laba vides stāvokļa panākšana attiecīgajā jūras vides reģionā kļūst neiespējama vai traucēta. 3. Šā panta 1. punkta otrajā daļā minētie ad hoc pasākumi ir pasākumu programmas neatņemama daļa. 14. pantsInformācija Ja dalībvalsts atklāj problēmu, kas ietekmē vides stāvokli tās jūras ūdeņos Eiropā un ko nevar atrisināt ar valsts mērogā pieņemtiem pasākumiem, dalībvalsts attiecīgi informē Komisiju un sniedz šāda uzskata pamatošanai nepieciešamos pierādījumus. 15. pantsApstiprinājums Pamatojoties uz atbilstīgi 12. panta 5. punktam paziņotajām pasākumu programmām, Komisija katras dalībvalsts gadījumā izvērtē, vai paziņotās programmas ir piemērots līdzeklis, lai panāktu labu vides stāvokli, kas definēts saskaņā ar 8. panta 1. punktu. Veicot šādu izvērtējumu, Komisija ņem vērā pasākumu programmu saskaņotību visā Kopienā. Izvērtējuma nolūkā Komisija var lūgt attiecīgajai dalībvalstij sniegt jebkādu papildu informāciju, kas Komisijai vajadzīga lēmuma pieņemšanai. Sešu mēnešu laikā pēc paziņoto pasākumu programmu saņemšanas Komisija katras dalībvalsts gadījumā var izlemt noraidīt programmu vai jebkuru tās aspektu, ja tas neatbilst šai direktīvai. IV nodaļaAtjaunināšana, ziņojumi un sabiedrības informēšana 16. pantsAtjaunināšana 1. Dalībvalstis attiecībā uz katru jūras vides reģionu nodrošina to, ka jūras vides stratēģijas tiek pastāvīgi atjauninātas. 2. Šā panta 1. punkta izpildes nolūkā dalībvalstis pārskata jūras vides stratēģiju turpmāk minētos elementus reizi sešos gados pēc šo stratēģiju sākotnējās izveides: a) sākotnējais novērtējums un laba vides stāvokļa definējums, kas paredzēts attiecīgi 7. panta 1. punktā un 8. panta 1. punktā; b) vides aizsardzības mērķi, kas izvirzīti atbilstīgi 9. panta 1. punktam; c) monitoringa programmas, kas izveidotas atbilstīgi 10. panta 1. punktam; d) pasākumu programmas, kas izveidotas atbilstīgi 12. panta 2. punktam. 3. Detalizēta informācija par visiem atjauninājumiem, kas veikti pēc 2. punktā paredzētās pārskatīšanas, jānosūta Komisijai un visām citām attiecīgajām dalībvalstīm trīs mēnešu laikā pēc to publicēšanas atbilstīgi 18. panta 2. punktam. 4. Šīs direktīvas 11. un 15. pantu piemēro mutatis mutandis . 17. pantsStarpposma ziņojumi Dalībvalstis trīs gadu laikā pēc katras pasākumu programmas vai tās atjauninājuma publicēšanas atbilstīgi 18. panta 2. punktam Komisijai iesniedz starpposma ziņojumu, kurā aprakstīti panākumi direktīvas īstenošanā. 18. pantsSabiedriskā apspriešana un sabiedrības informēšana 1. Saskaņā ar Direktīvu 2003/35/EK dalībvalstis nodrošina visu ieinteresēto personu aktīvu iesaistīšanos šīs direktīvas īstenošanā, jo īpaši II un III nodaļā paredzēto jūras vides stratēģiju izveidē un to atjaunināšanā saskaņā ar 16. pantu. 2. Dalībvalstis publicē un dara pieejamus sabiedrības apspriešanai kopsavilkumus par jūras vides stratēģiju turpmāk minētajiem elementiem vai attiecīgiem atjauninājumiem: a) sākotnējais novērtējums un laba vides stāvokļa definējums, kas paredzēts attiecīgi 7. panta 1. punktā un 8. panta 1. punktā; b) vides aizsardzības mērķi, kas izvirzīti atbilstīgi 9. panta 1. punktam; c) monitoringa programmas, kas izveidotas atbilstīgi 10. panta 1. punktam; d) pasākumu programmas, kas izveidotas atbilstīgi 12. panta 2. punktam. 3. Saskaņā ar Direktīvu 2003/4/EK pēc pieprasījuma atļauj piekļuvi jūras vides stratēģiju izveidē izmantotajiem pamatdokumentiem un informācijai. Jo īpaši datus un informāciju, kas iegūti sākotnējā novērtējuma un monitoringa programmu rezultātā, publisko internetā vai ar jebkādu citu piemērotu elektronisko sakaru līdzekļu palīdzību. Dalībvalstis Komisijai tās uzdevumu izpildei nodrošina neierobežotas piekļuves un izmantošanas tiesības attiecībā uz minētajiem datiem un informāciju. 19. pantsKomisijas ziņojumi 1. Pirmo novērtējuma ziņojumu par šīs direktīvas īstenošanu Komisija publicē divu gadu laikā pēc visu pasākumu programmu saņemšanas, bet jebkurā gadījumā ne vēlāk kā 2021. gadā. Turpmāki Komisijas ziņojumi pēc tam jāpublicē reizi sešos gados. Komisija iesniedz ziņojumus Eiropas Parlamentam un Padomei. 2. Šā panta 1. punktā minētajos ziņojumos iekļauj: a) pārskatu par panākumiem direktīvas īstenošanā; b) pārskatu par jūras vides stāvokli Kopienā, kas veikts, saskaņojot ar Eiropas Vides aģentūru un attiecīgām reģionālām jūrniecības un zvejniecības organizācijām un konvencijām; c) jūras vides stratēģiju apskatu līdz ar priekšlikumiem to uzlabošanai; d) atbilstīgi 15. pantam Komisijas veikto novērtējumu kopsavilkumu saistībā ar informāciju, kas saņemta no dalībvalstīm saskaņā ar 14. pantu; e) kopsavilkumu atbildēm uz katru ziņojumu, ko dalībvalstis iesniegušas Komisijai saskaņā ar 17. pantu; f) kopsavilkumu atbildēm uz Eiropas Parlamenta un Padomes piezīmēm attiecībā uz iepriekšējām jūras vides stratēģijām. 20. pantsŠīs direktīvas pārskatīšana Komisija pārskata šo direktīvu ne vēlāk kā [ 15 gadus pēc spēkā stāšanās dienas ] un, ja nepieciešams, ierosina vajadzīgos grozījumus. V nodaļaNobeiguma noteikumi 21. pantsTehniski pielāgojumi 1. Direktīvas II, III un IV pielikumu pielāgo zinātnes un tehnikas attīstībai saskaņā ar [22. panta 2. punktā] norādīto kārtību, ņemot vērā 16. panta 2. punktā izklāstītos jūras vides stratēģiju pārskatīšanas un atjaunināšanas laika posmus. 2. Ja nepieciešams, Komisija saskaņā ar [22. panta 2. punktā] norādīto kārtību var pieņemt: a) šīs direktīvas [II], [III] un [IV] pielikuma piemērošanas standartus; b) datu, tostarp statistikas un kartogrāfijas datu, pārraidei un apstrādei izmantojamos tehniskos formātus. 22. pantsKomiteja 1. Komisijai palīdz komiteja, kas izveidota saskaņā ar Direktīvas 2000/60/EK [21. panta 1. punktu], turpmāk – „komiteja”. 2. Ja ir norāde uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu, ņemot vērā 8. panta noteikumus. Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā paredzētais termiņš ir trīs mēneši. 3. Komiteja pieņem savu reglamentu. 23. pantsTransponēšana 1. Dalībvalstīs stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas ir vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības ne vēlāk kā [ trīs gadus pēc spēkā stāšanās dienas ]. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmu minēto tiesību aktu tekstu, kā arī minēto tiesību aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu. Kad dalībvalstis pieņem minētos tiesību aktus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce. 2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. 24. pantsStāšanās spēkā Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . 25. pantsAdresāts Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Briselē, […] Eiropas Parlamenta vārdā – Padomes vārdā – priekšsēdētājs priekšsēdētājs I pielikums 6. panta 2. punkts (1) Kompetentās iestādes nosaukums un adrese — izvēlētās iestādes oficiālais nosaukums un adrese. (2) Kompetentās iestādes juridiskais statuss — kompetentās iestādes juridiskā statusa apraksts un, vajadzības gadījumā, tās statūtu, dibināšanas līguma vai līdzvērtīga juridiska dokumenta kopsavilkums vai eksemplārs. (3) Atbildība — kompetentās iestādes tiesiskās un administratīvās atbildības apraksts un šīs iestādes saistība ar attiecīgajiem jūras ūdeņiem. (4) Dalība — ja kompetentā iestāde darbojas kā koordinējošā iestāde citām kompetentām iestādēm, jāiesniedz šo iestāžu saraksts un koordinācijas nodrošināšanai izveidoto institucionālo attiecību kopsavilkums. (5) Reģionālā koordinācija — jāiesniedz kopsavilkums par mehānismiem, kas izveidoti koordinācijas nodrošināšanai to dalībvalstu starpā, kuru jūras ūdeņi Eiropā ietilpst vienā jūras reģionā. II pielikums7. panta 1. punkts, 8. panta 1. punkts un 10. panta 1. punkts 1. tabula — Raksturīgās īpašības | Fizikālās un ķīmiskās īpašības | Batimetriskās iezīmes. Gada un sezonālais temperatūras režīms. Dominējošās straumes un aptuvenais plūsmas virziena vai straumju nomaiņas laiks. Sāļums, tostarp sāļuma izmaiņu tendences un gradienti attiecīgajā reģionā. | Biotopu veidi | - Dominējošie biotopu veidi un tiem raksturīgās fizikālās un ķīmiskās īpašības — dziļums, temperatūras režīms, straumes, sāļums un jūras dibena struktūra un substrāts. - Konkrētu biotopu veidu identifikācija un kartēšana, jo īpaši tādu, kas atbilstīgi ES tiesību aktiem (Biotopu direktīvai vai Putnu direktīvai) vai starptautiskām konvencijām atzīti vai identificēti kā īpaši nozīmīgi no zinātniskā vai no bioloģiskās daudzveidības viedokļa. - Citi apgabali, kas tiem raksturīgo īpašību, atrašanās vietas vai stratēģiskās nozīmes dēļ pelna īpašu ievērību. Tie var būt apgabali, kuros ir saasinātas vai specifiskas problēmas vai kuros būtu jānosaka īpašs aizsardzības režīms. | Bioloģiskie faktori | - Ar dominantajiem biotopiem saistīto bioloģisko kopienu apraksts. Tam jāaptver informācija par tipiskajām fitoplanktona un zooplanktona kopienām, tostarp par tipiskajām sugām, to sezonālo un ģeogrāfisko dinamiku, kā arī primārās un sekundārās produktivitātes aptuvens novērtējums. Jāsniedz ziņas arī par bentosa faunu (bezmugurkaulniekiem), tostarp par sugu sastāvu, biomasu, produktivitāti un gada/sezonālo dinamiku. Visbeidzot, jāraksturo zivju populāciju struktūra, tostarp skaitliskie rādītāji, skaita sadalījums un vecuma/lieluma struktūra. - Populācijas dinamikas apraksts, sugas dabīgais un faktiskais areāls un stāvoklis attiecībā uz visām jūras zīdītāju sugām, kas sastopamas reģionā/apakšreģionā. Par sugām, uz kurām attiecas ES tiesību akti (Biotopu direktīva) vai starptautiski nolīgumi, jāsniedz arī galveno apdraudējumu un veikto aizsardzības/apsaimniekošanas pasākumu apraksts. - Populācijas dinamikas apraksts, sugas dabīgais un faktiskais areāls un stāvoklis attiecībā uz visām jūras putnu sugām, kas sastopamas reģionā/apakšreģionā. Par sugām, uz kurām attiecas ES tiesību akti (Putnu direktīva) vai starptautiski nolīgumi, jāsniedz arī galveno apdraudējumu un veikto aizsardzības/apsaimniekošanas pasākumu apraksts. - Populācijas dinamikas apraksts, sugas dabīgais un faktiskais areāls un stāvoklis attiecībā uz visām pārējām sugām, kas sastopamas reģionā/apakšreģionā un uz ko attiecas ES tiesību akti vai starptautiski nolīgumi, tostarp galveno apdraudējumu un veikto aizsardzības/apsaimniekošanas pasākumu apraksts. - Reģionā/apakšreģionā sastopamo alohtono, eksotisko sugu sastopamības, skaitlisko rādītāju un izplatības inventarizācija. | Citas iezīmes | - Apraksts par novērotajiem eitrofikācijas gadījumiem, barības vielu apriti (straumju un nosēdumu/ūdens mijiedarbība), to sadalījumu telpā un sekām. - Vispārējā stāvokļa apraksts attiecībā uz ķīmisko piesārņojumu, tostarp par problemātiskajām ķīmiskajām vielām, nosēdumu piesārņojumu, ļoti piesārņotiem apgabaliem („karstajiem punktiem”), veselības aizsardzības jautājumiem (kaitīgas vielas zivju gaļā). - Citas iezīmes un raksturīgās īpašības, kas ir tipiskas attiecīgajam reģionam/apakšreģionam vai kas padara to atšķirīgu no citiem (piemēram, nogrimusi munīcija). | 2. tabula — Problēmas un ietekme Vispārīga piezīme Cilvēka darbības rezultātā radies tāds tiešs vai netiešs piesārņojums ar vielām vai ar enerģiju (šeit ietilpst arī cilvēka radīts zemūdens troksnis jūrā), kurš nonāk jūras vidē un kura rezultāts ir vai var būt kaitīga ietekme, piemēram, kaitējums dzīvajiem resursiem un jūras dzīvniekiem, cilvēka veselības apdraudējums, jūrniecības darbību traucējumi (tostarp zvejniecības, tūrisma un atpūtas un citu likumīgu jūras izmantošanas veidu traucējumi), jūras ūdens izmantojumu kvalitātes zudums un rekreatīvās vērtības mazināšanās. | Fiziski zaudējumi | Noslāpšana (piemēram, mākslīgās struktūrās vai bagarēšanas gruntī) Noslēgšana (piemēram, pastāvīgās konstrukcijās) | Fiziski bojājumi | Sanesu veidošanās (piemēram, ar notekūdeņiem, bagarēšanu, izplūdēm) Abrāzija (piemēram, ar kuģiem, enkurvietās) Selektīvā ekstrakcija (piemēram, smilšu un grants izsmelšana, nevēlama dzīvnieku sapīšanās tīklos) | Traucējumi, kas nav fiziskas dabas | Troksnis (piemēram, kuģu radītais troksnis, seismiskas dabas troksnis) Vizuālie traucējumi (piemēram, atpūtai) | Toksisks piesārņojums | Sintētisko savienojumu (piemēram, pesticīdu, atsārņotāju, PHB) ieplūdes Nesintētisko savienojumu (piemēram, smago metālu, ogļūdeņražu) ieplūdes Radionuklīdu ieplūdes | Piesārņojums, kas nav toksisks | Eitrofikācija (piemēram, lauksaimniecības zemju noteces ūdeņu pieplūdes dēļ, izplūdes vietās) Pārmērīga oganisko vielu pieejamība (piemēram, jūras organismu audzēšanas vietās, izplūdes vietās) Temperatūras režīma izmaiņas (piemēram, izplūdes vietās, spēkstacijās) Duļķainības izmaiņas (piemēram, noteces ūdeņu vai bagarēšanas dēļ) Sāļuma izmaiņas (piemēram, ūdens ieguves vietās, izplūdes vietās) | Bioloģiskas dabas traucējumi | Mikrobiālo patogēnu introdukcija Svešzemju sugu introdukcija un translokācija Sugu selektīvā ekstrakcija (piemēram, rūpnieciskajā zvejā un amatierzvejā) | III pielikums 9. panta 1. punkts (1) Pienācīgi jāaptver elementi, kas raksturo jūras ūdeņus, kuri atrodas dalībvalstu suverenitātē vai jurisdikcijā attiecīgajā jūras vides reģionā vai apakšreģionā. (2) Jāizvirza: a) mērķi, ar kuriem nosaka vēlamos apstākļus, pamatojoties uz laba vides stāvokļa definīciju; b) izmērāmi mērķi, kas ļauj veikt monitoringu; c) darbības mērķi attiecībā uz konkrētiem īstenošanas pasākumiem, kas noteikti, lai veicinātu minēto mērķu sasniegšanu. (3) Jākonkretizē, kāds vides stāvoklis jāsasniedz, un tas jāizsaka ar izmērāmiem lielumiem, kas raksturo to Eiropas jūras ūdeņu elementus, kuri atrodas dalībvalstu suverenitātē vai jurisdikcijā attiecīgajā jūras vides reģionā vai apakšreģionā. (4) Jānodrošina mērķu kopuma saskanība; jānovērš mērķu pretrunība. (5) Jāprecizē, kādi resursi vajadzīgi izvirzīto mērķu sasniegšanai. (6) Mērķi jāformulē reizē ar to īstenošanas grafiku. (7) Jāprecizē, kādus rādītājus paredzēts izmantot, lai kontrolētu mērķu sasniegšanas gaitu un palīdzētu pieņemt vadības lēmumus. (8) Attiecīgā gadījumā jāprecizē atskaites punkti (mērķa atskaites punkti un atskaites robežpunkti). (9) Mērķu noteikšanā pienācīgi jāievēro sociālie un ekonomiskie apsvērumi. (10) Jāizskata vides jomā noteiktie mērķi, ar tiem saistītie rādītāji un atskaites robežpunkti un mērķa atskaites punkti, ņemot vērā [1.] pantā izvirzīto vispārīgo vides aizsardzības mērķi, lai šādi novērtētu, vai minēto mērķu sasniegšana nodrošina atbilstīgu to jūras ūdeņu stāvokli, kuri atrodas dalībvalstu suverenitātē vai jurisdikcijā attiecīgajā jūras vides reģionā. (11) Jānodrošina izvirzīto mērķu saskanība ar tiem mērķiem, kurus Kopiena un tās dalībvalstis ir apņēmušās īstenot attiecīgu starptautisko un reģionālo nolīgumu satvarā. (12) Pēc mērķu un rādītāju noteikšanas tie jāizvērtē kā kopums, ņemot vērā [1.] pantā izvirzīto vispārīgo vides aizsardzības mērķi, lai šādi novērtētu, vai minēto mērķu sasniegšana nodrošina atbilstīgu jūras vides stāvokli. IV pielikums10. panta 1. punkts (1) Jāsniedz informācija vides stāvokļa novērtēšanai un to sasniegumu novērtēšanai, kas raksturo padarīto un vēl darāmo ceļā uz laba vides stāvokļa sasniegšanu atbilstīgi [II] pielikumam un sīki izstrādātajiem standartiem un kritērijiem, kas vēl jānosaka atbilstīgi [8.] panta [3.] punktam. (2) Jānodrošina tādas informācijas uzkrāšana, kas ļauj noteikt piemērotus rādītājus [9.] pantā paredzēto vides aizsardzības mērķu vajadzībām. (3) Jānodrošina tādas informācijas uzkrāšana, kas ļauj novērtēt [12.] pantā minēto pasākumu iedarbīgumu. (4) Ja konstatētas vides stāvokļa novirzes no vēlamā diapazona, jāaptver arī darbības, ar kurām nosaka pārmaiņu cēloni un — attiecīgi — iespējamos korektīvos pasākumus, kas būtu jāveic, lai atjaunotu labu vides stāvokli. (5) Jāsniedz informācija par kaitīgajām ķīmiskajām vielām rūpnieciskās zvejas apgabalos sastopamajās zivīs, ko izmanto pārtikā. (6) Jāaptver arī darbības, ar kurām apstiprina to, ka korektīvie pasākumi izraisa vēlamās pārmaiņas un nerada nevēlamus blakusefektus. (7) Jāapkopo informācija par katru atsevišķu jūras vides reģionu. (8) Jāizstrādā tehniskās specifikācijas un standartizētas metodes Kopienas mērogā veicamam monitoringam, lai iegūtā informācija būtu salīdzināma. (9) Pēc iespējas jānodrošina savietojamība ar esošajām reģionālajām un starptautiskajām programmām, lai veicinātu to savstarpēju saskanību un novērstu dublēšanos. (10) Sākotnējā novērtējumā, kas paredzēts [7.] pantā, jāietver arī būtisku vides pārmaiņu novērtējums un — vajadzības gadījumā — jaunas un potenciālas problēmas. (11) Sākotnējā novērtējumā, kas paredzēts [7.] pantā, jāietver arī II pielikumā minētie elementi un to dabīgā dinamika un jāizvērtē attīstības tendences to vides aizsardzības mērķu sasniegšanas ziņā, kas noteikti atbilstīgi [9.] panta [1.] punktam, pēc vajadzības izmantojot iepriekš noteiktos rādītājus un tiem atbilstīgos atskaites robežpunktus un mērķa atskaites punktus. V pielikums12. panta 1. punkts (1) Ievades kontrolpasākumi: pārvaldības pasākumi, ar kuriem ietekmē pieļaujamo cilvēka darbības apmēru. (2) Izvades kontrolpasākumi: pārvaldības pasākumi, ar kuriem ietekmē pieļaujamo traucējuma pakāpi kādā ekosistēmas daļā. (3) Kontrolpasākumi attiecībā uz sadalījumu telpā un laikā: pārvaldības pasākumi, ar kuriem nosaka, kur un kad ir pieļaujama noteikta darbība. (4) Koordinējoši pārvaldības pasākumi: līdzekļi saskaņotas pārvaldības nodrošināšanai. (5) Ekonomiskie stimuli: pārvaldības pasākumi, ar kuriem panāk to, ka jūras ekosistēmas lietotājiem ir ekonomiski izdevīgi rīkoties tādā veidā, kas palīdz sasniegt attiecībā uz ekosistēmu izvirzītos vides aizsardzības mērķus. (6) Riska mazināšanas un atveseļošanas līdzekļi: pārvaldības līdzekļi, ar kuriem cilvēka darbību vada tā, lai atjaunotu bojātās daļas jūras ekosistēmās. (7) Saziņa, ieinteresēto aprindu iesaistīšana un sabiedrības informētības palielināšana. [1] OV C […], […], […] lpp. [2] OV C […], […], […] lpp. [3] OV C […], […], […] lpp. [4] OV C […], […], […] lpp. [5] OV L 179, 23.6.1998., 1. lpp. [6] 93/626/EK, 25.10.1993, OV L 309, 13.12.1993, 1-20 lpp. [7] OV L 73, 16.3.1994., 19. lpp. [8] OV L 104, 3.4.1998., 1. lpp. [9] OV L 118, 8.5.2000., 44. lpp. [10] OV L 240, 19.9.1977., 1. lpp. Lēmumā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 99/802/EK (OV L 322, 14.12.1999.). [11] OV L 67, 12.3.1983., 1. lpp. [12] [ievietot atsauci uz INSPIRE direktīvu, tiklīdz to pieņems] [13] OV L 358, 31.12.2002., 59. lpp. [14] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.