[pic] | EIROPAS KOMISIJA | Briselē, 29.9.2010 COM(2010) 522 galīgā redakcija 2010/0276 (CNS) Priekšlikums PADOMES REGULA (ES) Nr. …/…, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEK ŠLIKUMA KONTEKSTS Globālā ekonomikas un finanšu krīze ir atklājusi un vairojusi nepieciešamību pēc lielākas koordinācijas un ekonomikas politikas izvērstas uzraudzības ekonomikas un monetārajā savienībā (EMS). Esošie koordinēšanas un uzraudzības instrumenti un metodes ļāva ES izturēt satricinājumus, ko neviena dalībvalsts viena pati nebūtu spējusi. Eiropas institūcijas un dalībvalstis ātri reaģēja uz situāciju un turpina kopīgi darboties, lai atgūtos no šīs krīzes, kurai līdzvērtīgu šī paaudze nav piedzīvojusi. Tomēr nesen piedzīvotais arī parādīja pašreizējās koordinēšanas sistēmas un uzraudzības procedūru atlikušos trūkumus un nepilnības. Saskaņā ar vispārēju vienošanos EMS ir steidzami jāstiprina sistēma, lai fiksētu makroekonomisko stabilitāti un valsts finanšu ilgtspējību, radot priekšnoteikumus stabilai ražošanai un nodarbinātības pieaugumam. Krīze krasi mainīja labvēlīgos ekonomiskos un finanšu apstākļus, kas dominēja līdz 2007. gadam, un atkārtoti skaidri parādīja, ka labos laikos veiktie neplānoto papildu ieņēmumu uzkrājumi nav tikuši pietiekami izmantoti, lai nodrošinātu pietiekamas rīcības iespējas, situācijai pasliktinoties. Lielākajā daļā dalībvalstu būs nepieciešama ļoti nozīmīga konsolidācija, lai atkal panāktu valsts parāda samazinājumu. Šādu rīcību pasteidzina tas, ka Eiropā sabiedrība un tautsaimniecība saskaras ar sekām, ko izraisa iedzīvotāju novecošanās, kas turpmāk radīs spiedienu uz darbaspēka piedāvājumu un valsts budžetu. Parāda līmeņa samazināšana ir ļoti svarīga lielākajai daļai valstu, ievērojot tā negatīvo ietekmi uz ekonomiskajiem stimuliem un izaugsmi, paaugstinot nodokļus un riska uzcenojumu. Galvenais instruments fiskālās politikas koordinēšanai un uzraudzībai ir Stabilitātes un izaugsmes pakts (SIP), ar kuru ievieš Līguma noteikumus saistībā ar budžeta disciplīnu. Pakta stiprināšana ir svarīga gan tāpēc, lai palielinātu apstiprinātās koordinētās fiskālo stimulu pakāpeniskas samazināšanas stratēģijas ticamību, gan lai izvairītos no pagātnes kļūdu atkārtošanas. Izklāstīto ierosinājumu mērķis ir stiprināt Paktu: i) uzlabojot tā noteikumus, ņemot vērā īpaši krīzes laikā gūto pieredzi, ii) papildinot to ar efektīvākiem īstenošanas instrumentiem un iii) papildinot to ar noteikumiem attiecībā uz valstu fiskālajām sistēmām. Šie ierosinājumi ir daļa no plašākas ekonomikas pārvaldības reformas, kas ietilpst stratēģijā Eiropa 2020 , kura ietver ierosinājumus makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanai, izmantojot stingrāku uzraudzību, tostarp trauksmes sistēmu un sankciju noteikšanas mehānismu. Dažādi ekonomikas politikas koordinēšanas elementi, tostarp strukturālo reformu uzraudzība, tiks integrēti jaunā uzraudzības ciklā, Eiropas pusgadā, kurš apvienos SIP un ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnēs paredzētos procesus, tostarp vienlaicīgu stabilitātes un konverģences programmu un valstu reformu programmu iesniegšanu. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM REZULTĀTI Šo priekšlikumu pamatprincipus Komisija iekļāva šādos divos paziņojumos: 2010. gada 12. maija paziņojumā “Pastiprināta ekonomikas politikas koordinēšana” un 2010. gada 30. jūnija paziņojumā “Ekonomikas politikas koordinēšanas uzlabošana stabilitātei, izaugsmei un nodarbinātībai — instrumenti labākai ES ekonomikas pārvaldībai”. Pieņemot oficiālu paziņojumu, Komisija vēlējās parādīt savu apņemšanos veicināt dialogu ar dalībvalstīm, Eiropas Parlamentu un visām ieinteresētajām personām un vienlaikus sniegt konkrētus ierosinājumus. 2010. gada jūnijā Eiropadome pieņēma vienošanos par steidzamu nepieciešamību stiprināt ekonomikas politikas koordinēšanu. Vienošanās ietvēra sākotnējās nostādnes saistībā ar SIP un budžeta uzraudzību. Jo īpaši Eiropadome vienojās par šādām darbībām: i) stiprināt SIP preventīvo un korektīvo daļu, tostarp izmantojot sankciju noteikšanu un ievērojot euro zonas valstu īpašo stāvokli, ii) saistībā ar budžeta uzraudzību lielāku uzmanību pievērst parāda līmenim un attīstībai un kopējai stabilitātei, iii) nodrošināt, ka visām dalībvalstīm saskaņā ar SIP ir izveidoti valsts budžeta noteikumi un vidēja termiņa budžeta sistēma, iv) nodrošināt statistikas datu kvalitāti. Eiropadome uzaicināja Ekonomikas pārvaldības darba grupu, kuru vada tās priekšsēdētājs un kura tika nodibināta 2010. gada martā, un Komisiju ātri veikt tālāku sākotnējās ievirzes izstrādi un nodrošināt tās īstenošanu. Starp Komisiju un darba grupu izveidojās konstruktīvas attiecības. Komisija piedalījās darba grupas darbā, sagatavojot iepriekšminētos paziņojumus un veicot atsevišķus ieguldījumus. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI SIP juridiskais pamats ir noteikts Līguma par Eiropas Savienības darbību 121. un 126. pantā. SIP veido Padomes 1997. gada 7. jūlija Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (kuru dēvē par preventīvo daļu), Padomes 1997. gada 7. jūlija Regula (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu (kuru dēvē par korektīvo daļu), un Eiropadomes 1997. gada 17. jūnija Rezolūcija par Stabilitātes un izaugsmes paktu. Šīs regulas ir grozītas 2005. gadā ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 un Regulu (EK) Nr. 1056/2005 un papildinātas ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu “Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana”. Šis priekšlikums virza turpmākus grozījumus Regulā (EK) Nr. 1466/97 un Regulā (EK) Nr. 1467/97. Eiropas Parlamenta un Padomes jaunajā regulā par efektīvu budžeta uzraudzības īstenošanu euro zonā, kas ir balstīta uz Līguma 136. pantu saistībā ar 121. panta 6. punktu, ir ieviesti jauni īstenošanas instrumenti. Padomes jaunās uz Līguma 126. panta 14. punktu balstītās direktīvas darbības joma ietver prasības dalībvalstu budžeta sistēmām. Direktīvas mērķis ir noteikt valstu varas iestāžu pienākumu ievērot Līguma 12. protokola par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru piemērošanu 3. panta noteikumus. SIP preventīvā daļa ir paredzēta, lai nodrošinātu, ka dalībvalstis ievēro piesardzīgu fiskālo politiku tā, lai nebūtu nepieciešams apstiprināt stingrākus koordinēšanas veidus, izvairoties no valsts finanšu stabilitātes apdraudējuma, kas varētu radīt iespējamas negatīvas sekas EMS kopumā. Tāpēc dalībvalstīm ir noteikta prasība iesniegt stabilitātes un konverģences programmu, kurā ietverts plāns, kā sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķus (VTM), kurus izsaka procentos no IKP strukturālā izteiksmē (t. i., veicot korekciju, lai ievērotu cikliskuma efektu un izslēgtu vienreizējos un pagaidu pasākumus) un kuri katrā valstī ir atšķirīgi un svārstās ap pozīciju, kas tuva līdzsvaram, lai atspoguļotu valsts parāda līmeni un ar novecošanos saistītas saistības. Dalībvalstīm, kuras nav sasniegušas savu VTM, ir jāvirzās uz šo mērķi, gada laikā nodrošinot tempu, kas vienāds ar 0,5 % no IKP strukturālā izteiksmē. Tomēr virzība uz VTM kopumā ir bijusi nepietiekama, valsts finanses pakļaujot ekonomiskajai lejupslīdei. Turklāt strukturālā bilance praksē nav bijusi pietiekams rādītājs valsts fiskālā stāvokļa noteikšanai, jo reālajā laikā ir grūti novērtēt ekonomikas ciklisko stāvokli un nepietiekami ir ievērots ieņēmumu neplānots pieaugums un samazinājums, kas nav tieši saistīts ar ekonomikas ciklu (jo īpaši mājokļu un finanšu tirgus attīstība). Tāpēc daudzās valstīs pat acīm redzami stabila budžeta situācija pirms krīzes slēpa nozīmīgu atkarību no neplānotiem papildu ieņēmumiem, kas tika izmantoti, lai finansētu izdevumus, un šo ieņēmumu izsīkums veicināja krasu budžeta deficīta pieaugumu. Preventīvās daļas reforma, kas tiek ierosināta, lai reaģētu uz šiem trūkumiem, nodrošina, ka jaunā piesardzīgas fiskālās politikas izstrādes principa apstākļos darbojas VTM un prasība pēc ikgadējas konverģences 0,5 % apjomā, kas tiek saglabāta. Šis princips nozīmē, ka izdevumu gada pieaugumam nevajadzētu būt lielākam kā piesardzīgam IKP vidēja termiņa pieaugumam (ja VTM nav sasniegts, tam noteikti jābūt mazākam nekā IKP pieaugums), ja vien VTM nav nozīmīgi pārsniegts vai izdevumu pieauguma pārsvars pār piesardzīgu vidēja termiņa pieaugumu nav samērots ar diskrecionārajiem pasākumiem, kas veikti saistībā ar ieņēmumiem. Galvenais mērķis ir nodrošināt, ka neplānotie papildu ieņēmumi netiek tērēti, bet gan tiek novirzīti parāda samazināšanai. Jaunais princips nodrošinās kritēriju valstu plānu vērtēšanai saistībā ar stabilitātes un konverģences programmu. Turklāt, ja attiecīgās dalībvalstis neievēros gan noteikto izdevumu pieauguma līmeni, gan ieņēmumu pasākumus, tās saņems Komisijas brīdinājumu, un, ja šāda prakse būs ilgstoša un/vai īpaši nozīmīga, Komisija saskaņā ar Līguma 121. pantu pieņems ieteikumu par korektīvas darbības veikšanu. Šāds preventīvās daļas kontekstā pieņemts ieteikums saskaņā ar Līguma 136. pantu tiks papildināts ar īstenošanas mehānismu tādas iemaksas veidā, par kuru tiks maksāti procenti un kuras apjoms būs 0,2 % no IKP (tas tiks veikts pirmo reizi un tikai attiecībā uz euro zonas valstīm). Lai piemērotu procentu iemaksu, tiek īstenota “reversās balsošanas” mehānisma procedūra: kad ir apstiprināti ieteikumi, iemaksa ir veicama pēc Komisijas priekšlikuma, ja vien Padome desmit dienu laikā ar kvalificētu balsu vairākumu nepieņem pretēju lēmumu. Padome var samazināt iemaksas apmēru ar vienprātīgu lēmumu vai tikai tad, ja ir saņemts Komisijas ierosinājums un pamatots attiecīgās dalībvalsts lūgums. Iemaksu un uzkrātos procentus atmaksā, tiklīdz Padome ir pārliecinājusies, ka situācija, kuras dēļ bija veicama šī iemaksa, vairs nepastāv. SIP korektīvā daļa ir paredzēta, lai izvairītos no tādām bruto kļūdām saistībā ar budžeta politiku, kuras var apdraudēt valsts finanšu stabilitāti un potenciāli apdraudēt EMS. Tas nozīmē, ka dalībvalstīm ir jāizvairās no pārmērīga budžeta deficīta, kurš tiek vērtēts saskaņā ar skaitļos izteiktu deficīta (3 % no IKP) un parāda (60 % no IKP vai pietiekams samazinājums šajā virzienā) robežlīmeni. Pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra, ar kuru tiek ieviests pārmērīga deficīta aizliegums, nodrošina vairākus posmus, kuri ietver iespējamu finanšu sankciju noteikšanu euro zonas valstīm. Pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra tiek regulāri piemērota saskaņā ar attiecīgajiem noteikumiem, pat neraugoties uz finanšu krīzes ārkārtas apstākļiem, tādējādi vairojot cerību, ka krīze tiks organizēti novērsta. Tomēr ir parādījušies daudzi trūkumi. Lai arī deficīts un parāda kritērijs principā atrodas vienādā situācijā un pastāvīgi augsts parāda līmenis, iespējams, rada nozīmīgākus draudus valsts finanšu stabilitātei nekā periodiski augsts deficīta līmenis, tomēr praksē deficīta zemākais līmenis — 3 % no IKP — ir bijis gandrīz vienīgais pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras mērķis, parādam līdz šim ieņemot mazāk svarīgu lomu. To nosaka jēdziena ‘parāda zemākais līmenis’ sarežģītība salīdzinājumā ar jēdzienu ‘deficīts’, ietverot neskaidro jēdzienu ‘pietiekami sarūkošs samazinājuma temps’ un lielo ietekmi, kāda uz parāda pieaugumu ir ārpus valdības kontroles esošiem rādītājiem, jo īpaši inflācijai. Pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra kopumā tiek atbalstīta ar ietekmīgu īstenošanas mehānismu, jo finanšu sankcijas var tikt noteiktas un tās ir jānosaka tad, ja dalībvalsts ilgstoši nespēj novērst pārmērīgu deficītu. Tomēr šādas sankcijas tiek piemērotas pārāk vēlā procesa posmā, lai tās būtu efektīvs sods par bruto fiskālās politikas kļūdām. Tās var būt neefektīvas arī tāpēc, ka attiecīgās valsts finanšu situācija ir tiktāl pasliktinājusies, ka draudi par soda naudas piemērošanu šķiet mazāk iespējami pat tad, kad tiem vajadzētu būt reāliem. Visbeidzot nesenā krīze ir parādījusi, ka tad, ja pienākums novērst pārmērīgu deficītu sekmē pārliecību par valdības maksātspējas saglabāšanu, deficīta novēršanas grafikam un korekcijai, iespējams, jāatspoguļo EMS apsvērumi. Lai reaģētu uz šiem trūkumiem, ir izvirzīti šādi galvenie priekšlikumi korektīvās daļas reformai. Pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras parāda kritērijs ir jāievieš, galvenokārt pieņemot skaitlisku rādītāju, lai noteiktu, vai parāda attiecība pietiekami samazinās, tuvojoties robežvērtībai — 60 % no IKP. Ja parāda un IKP attiecība, kas pārsniedz 60 %, pēdējo triju gadu laikā ir samazinājusies ar kārtu viena divdesmitā daļa gadā, šāds samazinājums līdz atsauces vērtībai — 60 % no IKP — ir uzskatāms par pietiekamu. Neatbilstība šim skaitliskajam rādītājam ne vienmēr nozīmē, ka attiecīgā valsts nonāk pārmērīga deficīta situācijā, jo šādam lēmumam jāietver visi svarīgie faktori, jo īpaši saistībā ar parāda attīstības novērtēšanu, piemēram, vai ļoti zema nominālā izaugsme kavē parāda samazināšanos, un riska faktori, kas sasaistīti ar parāda struktūru, privātā sektora parādsaistībām un netiešajām saistībām, kas saistītas ar novecošanos. Ja valsts parāds ir mazāks nekā 60 % no IKP, ir vairāk jāapsver attiecīgie faktori gadījumos, kad netiek ievērots parāda kritērijs, vienlaikus lielāku uzmanību pievēršot parādam. Valstis, kas sākušas tādas sistēmiskas pensiju reformas, kuru termiņš pārsniedz noteikto piecu gadu pārejas periodu, varētu gūt labumu no ierosinātās elastīgākās pieejas attiecībā uz to attiecīgo faktoru piemērošanu, kuri ir jāievēro pārmērīga deficīta noteikšanas posmos. SIP īpašie sistēmisko pensiju reformu noteikumi saistībā ar deficīta kritēriju tiek attiecināti arī uz parāda kritēriju, nosakot tādu pašu piecu gadu pārejas periodu, lai parāda kritērija novērtēšanā varētu izmantot šādu reformu neto izmaksas. Sākot un atceļot pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, vienlīdz liela uzmanība jāvelta iepriekš ieviesto sistēmisko pensiju reformu daļējai vai pilnīgai atcelšanai. Īstenošanas procesu stiprina, attiecībā uz euro zonas dalībvalstīm ieviešot jaunu finanšu sankciju kopumu, kurš tiktu piemērots procesa sākumā saskaņā ar pakāpenisku pieeju. Pieņemot lēmumu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras noteikšanu kādai dalībvalstij, ir piemērojama prasība veikt bezprocentu iemaksu 0,2 % apmērā no IKP, kura tiks pārvērsta soda naudā, ja netiks ievērots sākotnējais ieteikums novērst deficītu. Summa ir vienāda ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras beigu posmam jau noteikto sankciju nemainīgo komponentu. Tā ir saistīta arī ar ES budžetu, kam jāveicina paredzētā pāreja uz īstenošanas sistēmu, kuras pamatā ir ES budžets, kā tas norādīts iepriekš minētajā Komisijas 2010. gada 30. jūnija paziņojumā. Tālākai neizpildei seko sankciju noteikšana saskaņā ar jau esošajiem SIP noteikumiem. Lai samazinātu piesardzību īstenošanas procesa laikā, jauno ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras secīgajiem posmiem saistīto sankciju ieviešanai ir paredzēts “reversās balsošanas” mehānisms. Katrā pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras posmā Komisija sagatavos priekšlikumu par attiecīgo sankciju, un to uzskatīs par pieņemtu, ja Padome ar kvalificētu balsu vairākumu desmit dienu laikā nepieņems pretēju lēmumu. Bezprocentu iemaksas vai soda naudas apmēru samazināt vai atcelt var tikai Padome ar vienprātīgu lēmumu vai pēc īpaša Komisijas priekšlikuma, ievērojot īpašus ekonomiskos apstākļus vai attiecīgās dalībvalsts pamatotu lūgumu. Turklāt kritēriji ieteikumu izpildes novērtēšanai katrā posmā, tostarp iespēja atļaut pārmērīga deficīta novēršanas termiņu pagarināšanu, tiek skaidroti, akcentējot fiskālos rādītājus, sevišķi izdevumus, kam būtu jāatrodas valdības tiešā kontrolē analogi, kā tas ir saskaņā ar preventīvo daļu ierosinātajā pieejā. Papildus noteikumiem, kuri ir atkarīgi no konkrētas valsts apstākļiem, tiek ieviesta iespēja pagarināt termiņus vispārējas ekonomikas krīzes gadījumā. Nav gaidāms, ka EMS budžeta koordinēšanas sistēmas efektīva īstenošana tiks sasniegta tikai ar noteikumiem, kas paredzēti ES līmenī. EMS budžeta koordinēšanas sistēmas mērķu iekļaušana valstu budžeta sistēmā ir svarīga, jo politika ES tiek veidota decentralizēti un pastāv vispārēja nepieciešamība ES noteikumus paredzēt valstu līmenī. Valsts budžeta sistēma ir elementu kopums, kas ir pamats valsts fiskālajai pārvaldībai, t. i., konkrētas valsts institucionālās politikas videi, kura nosaka fiskālās politikas veidošanu valsts mērogā. Tas ietver valsts uzskaites sistēmas, statistiku, prognozēšanas praksi, skaitliskos fiskālos noteikumus, budžeta procedūras, kas attiecas uz visiem budžeta procesa posmiem un jo īpaši vidēja termiņa budžeta sistēmām, un fiskālās attiecības starp valdības sektoriem. Lai gan ir jāievēro dalībvalstu īpašās vajadzības un vēlmes, ir vairāki elementi, kas nepieciešami, lai nodrošinātu minimumu attiecībā uz kvalitāti un atbilstību EMS budžeta sistēmai. Uz tiem attiecas Direktīva par valstu budžeta sistēmu, par kuru tiek izteikts priekšlikums, lai papildinātu SIP reformu. Galvenokārt ir nepieciešams, lai valstu budžeta sistēmas svarīgākie elementi, piemēram, uzskaite, statistika un prognozēšanas prakse, darbotos saskaņā ar minimālajiem Eiropas standartiem, veicinot fiskālās attīstības pārredzamību un uzraudzību. Valstu budžeta sistēmās arī ir jāievieš daudzgadīga fiskālās plānošanas pieeja, lai nodrošinātu ES līmenī noteikto vidēja termiņa mērķu sasniegšanu. Turklāt dalībvalstīm ir jāievieš skaitliski fiskālie noteikumi, kas ļautu sasniegt deficīta un parāda robežvērtību. Dalībvalstīm jānodrošina šo elementu atbilstība visiem valsts pārvaldes sektoriem. Valstu iestādēm ir jāgarantē arī budžeta procesa pārredzamība, nodrošinot detalizētu informāciju par esošo ārpusbudžeta finansējumu, nodokļu izdevumiem un iespējamām saistībām. 2010/0276 (CNS) Priekšlikums PADOMES REGULA (ES) Nr. …/… ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta 14. punkta otro daļu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[1], ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas (ECB) atzinumu, saskaņā ar īpašo likumdošanas procedūru, tā kā: (1) Dalībvalstu ekonomikas politiku koordinēšanai Savienībā saskaņā ar Līgumu jāatbilst stabilu cenu, stabilas valsts finanšu un monetārās sistēmas un stabilas maksājumu bilances pamatprincipiem. (2) Stabilitātes un izaugsmes paktā sākotnēji ietilpa Padomes 1997. gada 7. jūlija Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politiku uzraudzības un koordinēšanas stiprināšanu[2], Padomes 1997. gada 7. jūlija Regula (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu[3], un Eiropas Padomes 1997. gada 17. jūnija Rezolūcija par Stabilitātes un izaugsmes paktu[4]. Regula (EK) Nr. 1466/97 un (EK) Nr. 1467/97 tika grozīta 2005. gadā ar attiecīgi Regulu (EK) Nr. 1055/2005 un (EK) Nr. 1056/2005. Bez tam Padome 2005. gada 20. martā pieņēma ziņojumu “Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana”. (3) Stabilitātes un izaugsmes pakta pamatmērķis ir sakārtotas valsts finanses kā līdzeklis, lai nostiprinātu nosacījumus stabilām cenām un stiprai, ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina finanšu stabilitāti un darba vietu izveidi. (4) Jāstiprina vienota ekonomiskās pārvaldības sistēma, tostarp attiecībā uz budžeta uzraudzību, saskaņā ar dalībvalstu ekonomiku sasniegto augsto integrācijas līmeni Eiropas Savienībā, īpaši euro zonā. (5) Jāstiprina budžeta disciplīnas noteikumi, jo īpaši piešķirot nozīmīgāku lomu budžeta parāda līmenim un attīstībai un vispārējai ilgtspējībai. (6) Ieviešot pašreizējo pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, pamatojoties gan uz budžeta deficīta, gan parāda kritēriju, jānosaka skaitlisks rādītājs, kuru izmantot, lai novērtētu, vai valsts parāda attiecība pret iekšzemes kopproduktu pietiekami samazinās un pietiekami strauji tuvojas atsauces jeb salīdzināmajai vērtībai. (7) Nosakot, vai pastāv pārmērīgs budžeta deficīts, un šajā nolūkā izmantojot parāda kritēriju un tā veidošanos, jāņem vērā ne tikai neatbilstība skaitliskajam rādītājam, bet vienmēr jāņem vērā visu to attiecīgo faktoru kopums, kas minēti Komisijas paziņojumā atbilstīgi Līguma 126. panta 3. punktam. (8) Nosakot, vai pastāv pārmērīgs budžeta deficīts, un šajā nolūkā izmantojot deficīta kritēriju un tā veidošanos, jāņem vērā visu attiecīgo faktoru kopums, kas minēti paziņojumā atbilstīgi Līguma 126. panta 3. punktam, ja valsts parāds attiecībā pret iekšzemes kopproduktu nepārsniedz atsauces jeb salīdzināmo vērtību. (9) Komisijas ziņojumā atbilstīgi Līguma 126. panta 3. punktam pienācīgi jāņem vērā valsts fiskālās sistēmas kvalitāte, jo tai ir izšķirīga loma fiskālās konsolidācijas un ilgtspējīgu valsts finanšu stiprināšanā. (10) Lai atbalstītu uzraudzību attiecībā uz atbilstību Padomes ieteikumiem un ziņojumiem, koriģējot pārmērīga budžeta deficīta situācijas, jānosaka gada budžeta mērķi atbilstoši vēlamajam fiskālajam uzlabojumam cikliski koriģētā izteiksmē, neskaitot vienreizējos un pagaidu pasākumus. (11) Pasākumu efektivitātes novērtējumā ir noderīgi ievērot kā atsauci atbilstību vispārējo valsts izdevumu mērķiem kopā ar plānoto konkrēto ieņēmumu pasākumu ieviešanu. (12) Novērtējot pārmērīga budžeta deficīta novēršanas termiņa pagarināšanu, īpaši jāņem vērā vispārējas nopietnas ekonomikas lejupslīdes. (13) Ir lietderīgi pastiprināt Līguma 126. panta 11. punktā minētās finanšu sankcijas, lai tās kļūtu par īstu stimulu ievērot atbilstību paziņojumiem, kas izdoti saskaņā ar 126. panta 9. punktu. (14) Lai nodrošinātu, ka iesaistītās dalībvalstis ievēro Savienības fiskālās uzraudzības sistēmu, saskaņā ar Līguma 136. pantu jāizveido uz noteikumiem pamatotas sankcijas, nodrošinot godīgus, savlaicīgus un efektīvus mehānismus, kā panāktu atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem. (15) Regulā (EK) Nr. 1467/97 minētajās atsaucēs jāņem vērā jaunā pantu numerācija Līgumā par Eiropas Savienības darbību un Padomes Regulas (EK) Nr. 3625/93 aizstāšana ar Padomes 2009. gada 25. maija Regulu (EK) Nr. 479/2009 par to, kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienoto protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru[5]. (16) Tādēļ attiecīgi jāgroza Regula (EK) Nr. 1467/97, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. 1. pants Regulu (EK) Nr. 1467/97 groza šādi. 1. Regulas 1. pantu aizstāj ar šādu tekstu: “ 1. pants 1. Šī regula paredz noteikumus, kā paātrināt un precizēt pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas procedūru, lai nepieļautu pārmērīgu valsts budžeta deficītu un, ja tāds rodas, veicinātu tā tūlītēju koriģēšanu, saderības ar budžeta disciplīnu novērtēšanai izmantojot valsts budžeta deficīta un valsts parāda kritēriju. 2. Šajā regulā “iesaistītās dalībvalstis” ir tās dalībvalstis, kurās valūta ir euro.” 2. Regulas 2. pantu groza šādi. (a) 1. punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu tekstu: “1. Valsts budžeta deficīta pārsniegumu pār atsauces jeb salīdzināmo vērtību uzskata par ārkārtēju saskaņā ar Līguma 126. panta 2. punkta a) apakšpunkta otro rindkopu, ja to izraisa kādi ārkārtēji apstākļi ārpus attiecīgās dalībvalsts kontroles un ja tie ievērojami ietekmē valsts finansiālo stāvokli, vai ja to iemesls ir ekonomikas nopietna lejupslīde.” (b) šajā pantā iekļauj šādu 1.a punktu: “1.a Ja tā pārsniedz atsauces jeb salīdzināmo vērtību, uzskata, ka valsts parāda attiecība pret iekšzemes kopproduktu (IKP) pietiekami samazinās un pietiekami strauji tuvojas atsauces jeb salīdzināmajai vērtībai saskaņā ar Līguma 126. panta 2. punkta b) apakšpunktu, ja atšķirība attiecībā pret atsauces jeb salīdzināmo vērtību pēdējos trīs gados ir pastāvīgi samazinājusies par vienu divdesmito daļu gadā. Laika posmā 3 gadi no [šīs regulas spēkā stāšanās datums – jānorāda] ņem vērā šā indikatora retroaktīvā būtība tā pielietojumā.” (c) panta 3. punktu aizstāj ar šādu tekstu: “3. Gatavojot paziņojumu saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, Komisija ņem vērā visus tajā pašā pantā minētos attiecīgos faktorus. Paziņojumā atbilstoši jāatspoguļo vidēja termiņa ekonomikas stāvokļa attīstība (jo īpaši potenciālā izaugsme, dominējošie cikliskie nosacījumi, inflācija, pārmērīgas makroekonomiskās svārstības) un vidēja termiņa budžeta stāvokļa attīstība (jo īpaši fiskālās konsolidācijas centieni “labajos laikos”, valsts investīcijas, politiku ieviešana kopējas Savienības izaugsmes stratēģijas kontekstā un vispārējā valsts finanšu kvalitāte, jo īpaši saderība ar Padomes Direktīvu […] par dalībvalstu budžeta sistēmu prasībām). Paziņojumā atbilstoši analizē arī parāda attīstība vidējā termiņā (tajā jo īpaši atspoguļo riska faktorus, tai skaitā parāda maksājumu struktūru un parāda denominācijas valūtu, krājumu plūsmas darbības, uzkrātās rezerves un citus valsts aktīvus; garantijas, īpaši saistībā ar finanšu sektoru; tiešās un netiešās saistības, kas attiecas uz sabiedrības novecošanos, un privātā parāda lielumu, ciktāl tas valstij varētu radīt netiešas saistības). Turklāt Komisija pienācīgi ņem vērā jebkurus citus faktorus, kurus attiecīgā dalībvalsts uzskata par būtiskiem, lai pilnīgi un kvalitatīvi novērtētu, kādā mērā pārsniegta atsauces jeb salīdzināmā vērtība, ko dalībvalsts paziņojusi Komisijai un Padomei. Šajā kontekstā īpašu uzmanību pievērš finanšu iemaksām, lai veicinātu starptautisko solidaritāti un Savienības politikas mērķu, tai skaitā finanšu stabilitātes, sasniegšanu.” (d) panta 4. punktu aizstāj ar šādu tekstu: “4. Komisija un Padome veic līdzsvarotu visu attiecīgo faktoru vispārēju novērtējumu, jo īpaši to, cik lielā apmērā tie ietekmē atbilstības deficīta un/vai parāda kritērija novērtējumu kā pastiprinoši vai mazinoši faktori. Novērtējot atbilstību, pamatojoties uz budžeta deficīta kritēriju, ja valsts parāda attiecība pret IKP pārsniedz salīdzināmo vērtību, lemjot par to, vai pastāv pārmērīgs budžeta deficīts saskaņā ar Līguma 126. panta 4., 5. un 6. punktu, šie faktori jāņem vērā tikai tad, ja vienlaikus ir pilnībā izpildīti divi pamatprincipa nosacījumi — ka pirms šo attiecīgo faktoru ņemšanas vērā vispārējais valsts budžeta deficīts saglabājas tuvu atsauces jeb salīdzināmajai vērtībai un ka atsauces jeb salīdzināmā vērtība tiek pārsniegta tikai īslaicīgi.” (e) panta 7. punktu aizstāj ar šādu tekstu: “7. Ja pastāv pārmērīgs dalībvalstu budžeta deficīts vai parāda kritērija nosacījumu pārkāpumi saskaņā ar Līguma 126. panta 2. punkta b) apakšpunktu atspoguļo pensiju reformas īstenošanu, ar ko ievieš vairāku pīlāru sistēmu, kurā ietverts obligāts, pilnībā finansēts pensiju līmenis, Komisija un Padome, novērtējot pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras deficīta un parāda rādītāju attīstību, ņem vērā arī reformas izmaksas valsts pārvaldītajam līmenim. Ja parāda attiecība pārsniedz atsauces jeb salīdzināmo vērtību, reformas izmaksas ņem vērā tikai tad, ja budžeta deficīts saglabājas tuvu atsauces jeb salīdzināmajai vērtībai. Šādā nolūkā piecus gadus, sākot ar šādas reformas stāšanos spēkā, pievērš uzmanību tās neto izmaksām, kas atspoguļojas deficīta un parāda attīstībā, pamatojoties uz lineāri regresīvu skalu. Turklāt neatkarīgi no tā, kad reforma stājas spēkā, tās neto izmaksas, kas atspoguļojas parāda attīstībā, ņem vērā piecu gadu pārejas perioda laikā, sākot ar [šīs regulas spēkā stāšanās datums — jāieraksta) un pamatojoties uz to pašu lineāri regresīvo skalu. Šādi aprēķinātas neto izmaksas ņem vērā arī Padomes lēmumā atbilstīgi Līguma 126. panta 12. punktu par dažu vai visu tās lēmumu atcelšanu saskaņā ar Līguma 126. panta 6.–9. punktu un 11. punktu, ja budžeta deficīts ir ievērojami un pastāvīgi pazeminājies un ir sasniedzis līmeni, kas tuvojas atsauces jeb salīdzināmajai vērtībai, un ja parāda kritērija prasību neizpildīšanas gadījumā parāds ir sācis samazināties. Turklāt tādu pašu uzmanība pievērš tam, lai samazinātu šīs tīrās izmaksas, kas rodas, daļēji vai pilnībā atceļot iepriekš minēto pensiju reformu.” 3. Regulas 3. pantu groza šādi. (a) panta 2. punktu aizstāj ar šādu tekstu: “2. Pilnībā ņemot vērā 1. punktā minēto atzinumu, Komisija, ja tā uzskata, ka pastāv pārmērīgs budžeta deficīts, nosūta atzinumu un ieteikumu Padomei saskaņā ar Līguma 126. panta 5. un 6. punktu.” (b) Regulas 3. pantā atsauci “Regulas (EK) Nr. 3605/93 4. panta 2. un 3. punktā” aizstāj ar atsauci “Regulas (EK) Nr. 479/2009 3. panta 2. un 3. punktā”. (c) panta 4. punktu aizstāj ar šādu tekstu: “4. Padomes ieteikums, ko tā iesniedz saskaņā ar Līguma 126. panta 7. punktu, paredz ne ilgāk kā sešu mēnešu termiņu, kurā attiecīgajai dalībvalstij efektīvi jārīkojas. Padomes ieteikums arī nosaka termiņu pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai, kam jābūt pilnībā novērstam nākamajā gadā pēc tā konstatēšanas, ja vien nepastāv īpaši apstākļi. Padome ieteikumā pieprasa, lai dalībvalsts sasniedz gada budžeta mērķus, kas, pamatojoties uz prognozi, kura izmantota ieteikuma sagatavošanai, tās cikliski koriģēto bilanci gadā uzlabo par vismaz 0,5 % no IKP, neskaitot vienreizējos un citus īslaicīgus pasākumus, lai tādējādi nodrošinātu pārmērīga budžeta deficīta korekciju ieteikumā norādītajā termiņā.” (d) šajā pantā iekļauj šādu 4.a punktu: “4.a Saskaņā ar 4. punktu ne ilgāk kā sešu mēnešu laikā attiecīgā dalībvalsts ziņo Komisijai un Padomei par veiktajiem pasākumiem, atsaucoties uz Padomes ieteikumu atbilstīgi Līguma 126. panta 7. punktam. Ziņojumā ietver valsts izdevumu mērķus un ieņēmumu diskrecionāro pasākumu mērķus atbilstoši Padomes ieteikumam atbilstīgi Līguma 126. panta 7. punktam, kā arī informāciju par veiktajiem pasākumiem un paredzēto pasākumu veidu mērķu sasniegšanai. Ziņojums ir publiski pieejams. (e) panta 5. punktu aizstāj ar šādu tekstu: “5. Ja ir veikti efektīvi pasākumi, lai izpildītu ieteikumu, kas izdots saskaņā ar Līguma 126. panta 7. punktu, un ja pēc minētā ieteikuma pieņemšanas norisinās negaidīti nelabvēlīgi ekonomikas notikumi, kas lielā mērā negatīvi ietekmē valsts finanses, tad Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, var nolemt pieņemt pārskatītu ieteikumu, kas izdots saskaņā ar Līguma 126. panta 7. punktu. Ar pārskatīto ieteikumu, ņemot vērā attiecīgos šīs regulas 2. panta 3. punktā minētos faktorus, cita starpā drīkst pagarināt budžeta deficīta korekcijas termiņu par standartermiņu viens gads. Padome izvērtē negaidītu un ekonomikai negatīvu notikumu esamību, kuriem ir ļoti negatīva ietekme uz valsts finansēm, salīdzinājumā ar ekonomikas prognozēm savā ieteikumā. Padome pēc Komisijas ieteikuma var izlemt pieņemt pārskatītu ieteikumu atbilstīgi Līguma 126. panta 7. punktam arī tad, ja notiek vispārēja nopietna ekonomikas lejupslīde.” 4. Regulas 4. panta 2. punktu aizstāj ar šādu tekstu: “2. Padome, lemjot par to, vai ieteikumiem, ko tā izdevusi saskaņā ar Līguma 126. panta 7. punktu, seko efektīva rīcība, ņem vērā attiecīgās dalībvalsts iesniegto paziņojumu atbilstīgi šīs regulas 3. panta 4.a punktam un tā piemērošanu, kā arī citus attiecīgās dalībvalsts valdības publiski paziņotos lēmumus.” 5. Regulas 5. pantu groza šādi. (a) panta 1. punktu aizstāj ar šādu tekstu: “1. Jebkāds Padomes lēmums mudināt attiecīgo iesaistīto dalībvalsti īstenot pasākumus budžeta deficīta samazināšanai saskaņā ar Līguma 126. panta 9. punktu Padomei jāpieņem divu mēnešu laikā pēc Padomes lēmuma, kurā tā konstatē, ka nav veikta efektīva rīcības saskaņā ar 126. panta 8. punktu. Padome paziņojumā pieprasa, lai dalībvalsts sasniedz gada budžeta mērķus, kas, pamatojoties uz prognozi, kura izmantota paziņojuma sagatavošanai, tās cikliski koriģēto bilanci gadā uzlabo par vismaz 0,5 % no IKP, neskaitot vienreizējos un citus īslaicīgus pasākumus, lai tādējādi nodrošinātu pārmērīga budžeta deficīta korekciju paziņojumā norādītajā termiņā. Padome norāda arī pasākumus, lai veicinātu šo mērķu sasniegšanu.” (b) šajā pantā iekļauj šādu 1.a punktu: “1.a Pēc Padomes paziņojuma saskaņā ar Līguma 126. panta 9. punktu attiecīgā dalībvalsts ziņo Komisijai un Padomei par pasākumiem, kas veikti, reaģējot uz Padomes paziņojumu. Paziņojumā ietver valsts izdevumu mērķus un ieņēmumu diskrecionāro pasākumu mērķus, kā arī informāciju par pasākumiem, kas veikti, reaģējot uz konkrētiem Padomes ieteikumiem, lai palīdzētu Padomei vajadzības gadījumā pieņemt lēmumu saskaņā ar šīs regulas 6. panta 2. punktu. Ziņojumu dara publiski pieejamu.” (c) panta 2. punktu aizstāj ar šādu tekstu: “2. Ja ir veikta efektīva rīcība atbilstīgi paziņojumam saskaņā ar Līguma 126. panta 9. punktu un ja pēc minētā paziņojuma pieņemšanas norisinās negaidīti nelabvēlīgi ekonomikas notikumi, kas lielā mērā negatīvi ietekmē valsts finanses, tad Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, var nolemt pieņemt pārskatītu paziņojumu saskaņā ar 126. panta 9. punktu. Ar pārskatīto ieteikumu, ņemot vērā attiecīgos šīs regulas 2. panta 3. punktā minētos faktorus, cita starpā drīkst pagarināt budžeta deficīta korekcijas termiņu par standartermiņu viens gads. Padome izvērtē negaidītu un ekonomikai negatīvu notikumu esamību, kuriem ir ļoti negatīva ietekme uz valsts finansēm, salīdzinājumā ar ekonomikas prognozēm savā ieteikumā. Padome pēc Komisijas ieteikuma var izlemt pieņemt pārskatītu ieteikumu atbilstīgi Līguma 126. panta 9. punktam arī tad, ja notiek vispārēja nopietna ekonomikas lejupslīde.” 6. Regulas 6. pantu aizstāj ar šādu tekstu: “6. pants 1. Padomei lēmumā par to, vai paziņojumam, ko tā izdevusi saskaņā ar Līguma 126. panta 9. punktu, seko efektīva rīcība, jāņem vērā attiecīgās dalībvalsts paziņojums, ko tā sniegusi saskaņā ar šīs regulas 5. panta 1.a punktu, un tā īstenošana, kā arī citi attiecīgās dalībvalsts valdības publiski paziņotie lēmumi.” 2. Gadījumos, kad izpildās nosacījumi Līguma 126. panta 11. punkta piemērošanai, Padome piemēro sankcijas saskaņā ar 126. panta 11. punktu. Jebkuru šādu lēmumu pieņem ne vēlāk kā četrus mēnešus pēc Padomes lēmuma, ar kuru tā aicina attiecīgo iesaistīto dalībvalsti veikt pasākumus saskaņā ar 126. panta 9. punktu.” 7. Regulas 7. pantā atsauci “Regulas (EK) Nr. 3605/93 4. panta 2. un 3. punktu” aizstāj ar atsauci “Regulas (EK) Nr. 479/2009 3. panta 2. un 3. punktu”. 8. Regulas 8. pantu aizstāj ar šādu tekstu: “ 8. pants Jebkuru lēmumu pastiprināt sankcijas saskaņā ar Līguma 126. panta 11. punktu Padome pieņem ne vēlāk kā divus mēnešus pēc ziņojumu iesniegšanas datumiem, kas noteikti Regulā (EK) Nr. 479/2009. Jebkuru lēmumu atcelt kādu no saviem lēmumiem, kas pieņemti saskaņā ar Līguma 126. panta 12. punktu, pieņem pēc iespējas ātrāk un jebkurā gadījumā ne vēlāk kā divus mēnešus no ziņojumu iesniegšanas datumiem, kas noteikti Regulā (EK) Nr. 479/2009.” 9. Regulas 9. panta trešajā punktā atsauci “6. pantā” aizstāj ar atsauci “6. panta 2. punktā”. 10. Regulas 10. pantu groza šādi. (a) 1. punkta ievadfrāzi aizstāj ar šādu tekstu: “1. Komisija un Padome regulāri uzrauga rīcības īstenošanu, ko veic:” (b) Panta 3. punktā atsauci “Regulu (EK) Nr. 3605/93” aizstāj ar atsauci “Regulu (EK) Nr. 479/2009”. 11. Regulas 11. pantu aizstāj ar šādu tekstu: “ 11. pants Ja Padome nolemj piemērot sankcijas iesaistītajai dalībvalstij saskaņā ar Līguma 126. panta 11. punktu, tā parasti pieprasa naudassodu. Padome var nolemt papildināt šo naudassodu ar citiem pasākumiem, kas minēti Līguma 126. panta 11. punktā.” 12. Regulas 12. pantu aizstāj ar šādu tekstu: “ 12. pants 1. Naudassoda summu nosaka nemainīgais komponents, kas līdzinās 0,2 % no IKP, un mainīgais komponents. Mainīgais komponents līdzinās vienai desmitdaļai no starpības starp budžeta deficītu procentos no IKP iepriekšējā gadā un valsts budžeta deficīta atsauces jeb salīdzināmo vērtību vai — ja neatbilstība budžeta disciplīnai ietver parāda kritēriju —valsts bilanci procentos no IKP, kas būtu vajadzējis sasniegt tajā pašā gadā atbilstoši paziņojumam saskaņā ar Līguma 126. panta 9. punktu. 2. Katru nākamo gadu, kamēr lēmums par to, ka pastāv pārmērīgs budžeta deficīts, nav atcelts, Padome izvērtē, vai attiecīgā iesaistītā dalībvalsts ir rīkojusies efektīvi, reaģējot uz Padomes paziņojumu saskaņā ar Līguma 126. panta 9. punktu. Šajā ikgadējā novērtējumā Padome lemj saskaņā ar Līguma 126. panta 11. punktu pastiprināt sankcijas, ja vien attiecīgā iesaistītā dalībvalsts nav izpildījusi Padomes paziņojumā noteiktās prasības. Ja tiek nolemts pieprasīt papildu naudassodu, to aprēķina tāpat kā 1. punktā minēto naudassoda mainīgo komponentu. 3. Jebkura atsevišķa 1. un 2. punktā minētā naudassoda augšējā robežvērtība nedrīkst pārsniegt 0,5 % no IKP.” 13. Regulas 13. pantu atceļ un atsauci uz to 15. pantā aizstāj ar atsauci “12. pantu”. 14. Regulas 16. pantu aizstāj ar šādu tekstu: “16. pants Šīs regulas 12. pantā minētie naudassodi ir citi ienākumi, kas minēti Līguma 311. pantā, un tos saņem iesaistītās dalībvalstis, kam nav pārmērīga budžeta deficīta, kā tas noteikts saskaņā ar Līguma 126. panta 6. punktu, un pret kurām nav ierosināta pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra Regulas (ES) Nr. [.../...] izpratnē, samērīgi savai daļai no kopējā nacionālā kopienākuma (NKI) uz to tiesīgajām dalībvalstīm." 15. Visā regulas tekstā atsauces uz 104. pantu aizstāj ar atsaucēm uz Līguma 126. pantu. 16. Pielikuma 2. punkta I slejā atsauces “Padomes Regulas (EK) Nr. 3605/93 4. panta 2. un 3. punkts” aizstāj ar atsaucēm “Padomes Regulas (EK) Nr. 479/2009 3. panta 2. un 3. punkts”. 2. pants Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. […], Padomes vārdā — Priekšsēdētājs TIESĪBU AKTA PRIEKŠLIKUMA FINANŠU PĀRSKATS 1. PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS 1.1. Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums Padomes Regula par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu. 1.2. Attiecīgās politikas jomas ABM/ABB struktūrā[6] Ekonomikas un finanšu lietas 1.3. Priekšlikuma/iniciatīvas būtība ( Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz jaunu darbību ( Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz jaunu darbību, pamatojoties uz izmēģinājuma projektu/sagatavošanas darbību[7] ( Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz esošas darbības pagarināšanu ( Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz darbību, kas pārveidota jaunā darbībā 1.4. Mērķi 1.4.1. Komisijas daudzgadu stratēģiskie mērķi, kurus plānots sasniegt ar priekšlikumu/iniciatīvu Veicināt ES izaugsmi, darba vietu izveidi un ilgtspējīgu attīstību 1.4.2. Konkrētie mērķi un attiecīgās ABM/ABB darbības Konkrētie mērķi : Nr. 1 un 3. - Nodrošināt efektīvu politikas koordinēšanu un vispārēju politikas konsekvenci, ES reaģējot uz ekonomisko krīzi, lai sasniegtu stratēģijas "ES 2020" mērķus un panāktu ilgtspējīgu attīstību, paaugstinātu dalībvalstu izaugsmes potenciālu un padarītu ES konkurētspējīgāku; - Veicināt stabilas dalībvalstu budžeta pozīcijas un ilgtspējīgas un augstas kvalitātes valsts finanses, kas veicina izaugsmi. Attiecīgās ABM/ABB darbības Ekonomikas un monetārā savienība 1.4.3. Paredzamie rezultāti un ietekme Norādīt, kāda ir priekšlikuma/iniciatīvas iecerētā ietekme uz finansējuma saņēmējiem/mērķgrupām. Komisijas Paziņojumā COM(2010)367 uzsvērta nepieciešamība pēc precīzas ES politikas pieejas, lai (i) veicinātu ekonomikas atveseļošanu, (ii) nostabilizētu valsts finanses un (iii) aktīvi atbalstītu ilgtspējīgu izaugsmi un nodarbinātību. Piedāvātie regulas grozījumi, kas veido Stabilitātes un izaugsmes pakta (SIP) korektīvo daļu, ir daļa no oficiālajiem likumdošanas priekšlikumiem, kas izteikti iepriekš minētajā paziņojumā. Šo grozījumu mērķis ir stiprināt ekonomikas politikas koordinēšanu, īpaši pievēršoties vajadzībai ieviest efektīvu dalībvalstu fiskālo politiku ekonomisko pārraudzību ar atbilstošiem stimuliem un sankcijām un īpašu uzmanību pievēršot valsts parādam un fiskālajai ilgtspējībai. 1.4.4. Rezultātu un ietekmes rādītāji Norādīt priekšlikuma/iniciatīvas īstenošanas uzraudzībā izmantojamos rādītājus. Komisijas vispārējā mērķa sasniegšanu veicināt ES izaugsmi, darba vietu radīšanu un ilgtspējīgu attīstību novērtē pēc šādiem ietekmes rādītājiem: - līmenis, kādā dalībvalstis reģistrē budžeta rezultātus saskaņā ar SIP; - potenciālā izaugsme/rezultāti. Iepriekš minētā konkrētā mērķa Nr. 3 sasniegšanu novērtē pēc šāda rezultātu rādītāja: dalībvalstu ieviesto (pēc tam, kad tos apstiprinājusi Padome) atsevišķu Komisijas ieteikumu, kas attiecas uz Stabilitātes un izaugsmes paktu (SIP), procentuālā daļa. 1.5. Priekšlikuma/iniciatīvas pamatojums 1.5.1. Īstermiņa vai ilgtermiņa vajadzības Likumdošanas priekšlikums ir daļa no pasākumiem, ko paziņojusi Komisija savā 2010. gada 30. jūnija paziņojumā (2010)367, kas tālāk attīsta politikas idejas, kuras minētas Komisijas 2010. gada 12. maija paziņojumā COM(2010)250, un balstās uz idejām, ko 2010. gada 17. jūnijā apstiprinājusi Eiropadome. 1.5.2. ES iesaistīšanās pievienotā vērtība Dalībvalstu ekonomikas politiku koordinēšana ir neatņemama ES kompetences joma, kā minēts Līguma par Eiropas Savienības darbību VIII sadaļā (par ekonomikas un monetāro politiku). 1.5.3. Līdzīgas līdzšinējās pieredzes rezultātā gūtās atziņas Iepriekšējā pieredze ir parādījusi, ka jānostiprina ekonomikas politikas koordinēšana un īpaši jāstiprina SIP preventīvā un korektīvā daļa. 1.5.4. Sadarbība un iespējamā sinerģija ar citiem attiecīgiem instrumentiem Likumdošanas priekšlikums ir viens no elementiem visaptverošā ekonomikas reformā, kas aprakstīta 2010. gada 30. jūnija paziņojumā (2010)367. 1.6. Ilgums un finansiālā ietekme ( Ierobežota ilguma priekšlikums/iniciatīva - ( Priekšlikuma/iniciatīvas darbības laiks: [DD.MM.]GGGG. – [DD.MM.]GGGG. - ( Finansiālā ietekme: GGGG.–GGGG. ( Beztermiņa priekšlikums/iniciatīva - Īstenošana ar sākšanas periodu no GGGG. gada līdz GGGG. gadam, - pēc kura turpinās normāla darbība. 1.7. Paredzētie pārvaldības veidi[8] ( Komisijas īstenota centralizēta tieša pārvaldība ( Centralizēta netieša pārvaldība, izpildes uzdevumus deleģējot: - ( izpildaģentūrām - ( Kopienu izveidotām struktūrām[9] - ( dalībvalstu publiskā sektora iestādēm vai tām struktūrām, kas pilda publisko pasūtījumu - ( personām, kurām uzticēts veikt īpašas darbības saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību V sadaļu un kuras ir noteiktas attiecīgā pamataktā Finanšu regulas 49. panta izpratnē ( Dalīta pārvaldība kopā ar dalībvalstīm ( Decentralizēta pārvaldība kopā ar trešām valstīm ( Pārvaldība kopā ar starptautiskām organizācijām (precizēt) Ja norādīti vairāki pārvaldības veidi, sniedziet papildu informāciju iedaļā "Piezīmes”. Piezīmes 2. PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI 2.1. Uzraudzības un ziņošanas noteikumi Norādīt periodiskumu un nosacījumus. Nav 2.2. Pārvaldības un kontroles sistēma 2.2.1. Apzinātie riski Nav 2.2.2. Paredzētās kontroles metodes Nav 2.3. Krāpšanas un pārkāpumu apkarošanas pasākumi Norādīt esošos vai plānotos novēršanas un aizsardzības pasākumus. Nav 3. PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ IETEKME 3.1. Attiecīgās daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijas un budžeta izdevumu pozīcijas Likumdošanas priekšlikumam nav nepieciešami papildu cilvēkresursi un finanšu resursi. - Esošās izdevumu budžeta pozīcijas Sarindotas pa daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijām un budžeta pozīcijām Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija | Budžeta pozīcija | Izdevumu veids | Iemaksas | Numurs [Apraksts……………...……….] | Dif./Nedif. ([10]) | no EBTA[11] valstīm | no kandidātvalstīm[12] | no trešām valstīm | Finanšu regulas 18. panta 1. punkta aa) apakšpunkta izpratnē | [XX.YY.YY.YY.] | Dif./Nedif. | JĀ/NĒ | JĀ/NĒ | JĀ/NĒ | JĀ/NĒ | - No jauna veidojamās budžeta pozīcijas: Nav Sarindotas pa daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijām un budžeta pozīcijām Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija | Budžeta pozīcija | Izdevumu veids | Iemaksas | Numurs [Izdevumu kategorija……………...……….] | Dif./Nedif. | no EBTA valstīm | no kandidātvalstīm | no trešām valstīm | Finanšu regulas 18. panta 1. punkta aa) apakšpunkta izpratnē | [XX.YY.YY.YY.] | JĀ/NĒ | JĀ/NĒ | JĀ/NĒ | JĀ/NĒ | 3.2. Paredzamā ietekme uz izdevumiem 3.2.1. Paredzamās ietekmes uz izdevumiem kopsavilkums miljonos EUR (3 zīmes aiz komata) Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija: | Numurs | [Izdevumu kategorija…………………………………………………………] | miljonos EUR (3 zīmes aiz komata) - 3.2.3.2. Paredzamās cilvēkresursu vajadzības - ( Priekšlikums/iniciatīva neparedz cilvēkresursu izmantošanu - ( Priekšlikums/iniciatīva paredz cilvēkresursu izmantošanu šādā veidā: Paredzamais apjoms izsakāms veselos skaitļos (vai maksimāli ar vienu zīmi aiz komata) N gads | N+1 gads | N+2 gads | N+3 gads | Iekļaut ietekmes atspoguļošanai vajadzīgo gadu skaitu (skat. 1.6. punktu) | ( Štatu sarakstā ietvertās amata vietas (ierēdņi un pagaidu darbinieki) | XX 01 01 01 (Galvenā mītne un Komisijas pārstāvniecības) | XX 01 01 02 (Delegācijas) | XX 01 05 01 (Netiešā pētniecība) | 10 01 05 01 (Tiešā pētniecība) | ( Ārštata darbinieki (izsakot ar pilnas slodzes ekvivalentu — FTE)[20] | XX 01 02 01 (CA, INT, SNE, ko finansē no vispārīgajām apropriācijām) | XX 01 02 02 (CA, INT, JED, LA un SNE delegācijās) | 10 01 05 02 (CA, INT, SNE — tiešā pētniecība) | Citas budžeta pozīcijas (precizēt) | KOPĀ | XX ir attiecīgā politikas joma vai budžeta sadaļa. Cilvēkresursu vajadzības tiks nodrošinātas, izmantojot attiecīgā ĢD darbiniekus, kuri jau ir iesaistīti konkrētās darbības pārvaldībā un/vai ir pārgrupēti attiecīgajā ģenerāldirektorātā, vajadzības gadījumā izmantojot vadošajam ĢD gada budžeta sadales procedūrā piešķirtos papildu resursus un ņemot vērā budžeta ierobežojumus. Veicamo uzdevumu apraksts: Ierēdņi un pagaidu darbinieki | Ārštata darbinieki | 3.2.4. Saderība ar kārtējo daudzgadu finanšu shēmu - ( Priekšlikums/iniciatīva atbilst kārtējai daudzgadu finanšu shēmai. - ( Pieņemot priekšlikumu/iniciatīvu, jāpārplāno attiecīgā izdevumu kategorija daudzgadu finanšu shēmā. Aprakstīt, kas jāpārplāno, norādot attiecīgās budžeta pozīcijas un summas. - ( Pieņemot priekšlikumu/iniciatīvu, jāpiemēro elastības instruments vai jāpārskata daudzgadu finanšu shēma[23]. Aprakstīt, kas jādara, norādot attiecīgās izdevumu kategorijas, budžeta pozīcijas un summas. 3.2.5. Trešo personu iemaksas - ( Priekšlikums/iniciatīva neparedz trešo personu līdzfinansējumu - ( Priekšlikums/iniciatīva paredz šādu līdzfinansējumu: Apropriācijas miljonos EUR (3 zīmes aiz komata) N gads | N+1 gads | N+2 gads | N+3 gads | Iekļaut ietekmes atspoguļošanai vajadzīgo gadu skaitu (sk. 1.6. punktu) | Kopā | N gads | N+1 gads | N+2 gads | N+3 gads | Iekļaut ietekmes ilguma atspoguļošanai vajadzīgo aiļu skaitu (skat. 1.6. punktu) | …………. pants | | | | | | | | | |Attiecībā uz īpaši novirzāmiem dažādajiem ieņēmumiem norādīt attiecīgo(-ās) izdevumu pozīciju(-as). Norādīt ietekmes uz ieņēmumiem aprēķināšanai izmantoto metodi. [1] OV C , , . lpp. [2] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. [3] OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp. [4] OV C 236, 2.8.1997., 1. lpp. [5] OV L 145, 10.6.2009., 1. lpp. [6] ABM — pārvaldība pēc darbības jomām. ABB — budžeta līdzekļu sadale pēc darbības jomām. [7] Kā paredzēts Finanšu regulas 49. panta 6. punkta a) vai b) apakšpunktā. [8] Skaidrojumus par pārvaldības veidiem un atsauces uz Finanšu regulu sk. BudgWeb tīmekļa vietnē: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html [9] Kā paredzēts Finanšu regulas 185. pantā. [10] Dif. — diferencētās apropriācijas, nedif. — nediferencētās apropriācijas. [11] EBTA — Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācija. [12] Kandidātvalstis un attiecīgā gadījumā potenciālās kandidātvalstis no Rietumbalkāniem. [13] N gads ir gads, kurā sāk īstenot priekšlikumu/iniciatīvu. [14] Tehniskais un/vai administratīvais atbalsts un ES programmu un/vai darbību īstenošanas atbalsta izdevumi (kādreizējās “BA” pozīcijas), netiešā pētniecība, tiešā pētniecība. [15] N gads ir gads, kurā sāk īstenot priekšlikumu/iniciatīvu. [16] Rezultāti ir attiecīgie produkti vai pakalpojumi (piemēram, finansēto studentu apmaiņu skaits, uzbūvēto ceļu garums kilometros utt.). [17] Kā norādīts 1.4.2. punktā “Konkrētais(-ie) mērķi(-s)…”. [18] N gads ir gads, kurā sāk īstenot priekšlikumu/iniciatīvu. [19] Tehniskais un/vai administratīvais atbalsts un ES programmu un/vai darbību īstenošanas atbalsta izdevumi (kādreizējās “BA” pozīcijas), netiešā pētniecība, tiešā pētniecība. [20] CA — līgumdarbinieki, INT — pagaidu darbinieki, JED — jaunākie eksperti delegācijās, LA — vietējie darbinieki, SNE — valstu norīkotie eksperti. [21] Saskaņā ar robežlielumiem attiecībā uz ārštata darbiniekiem, ko finansē no darbības apropriācijām (kādreizējām „ BA ” pozīcijām). [22] Galvenokārt struktūrfondi, Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) un Eiropas Zivsaimniecības fonds (EZF). [23] Sk. Iestāžu nolīguma 19. un 24. punktu. [24] Norādītajām tradicionālo pašu resursu (muitas nodokļi, cukura nodevas) summām jābūt neto summām, t.i., bruto summām, no kurām atskaitītas iekasēšanas izmaksas 25 % apmērā.