Katra dalībvalsts ierobežo tās akreditēto maksājumu aģentūru skaitu līdz vienai aģentūrai valstī vai vajadzības gadījumā — līdz vienai aģentūrai reģionā. Tomēr, atkāpjoties no šā noteikuma, dalībvalstis var saglabāt tik daudz maksājumu aģentūru, cik daudz bija akreditētas pirms 2013. gada 20. decembra.

Dalībvalstīm ir jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai nodrošinātu, ka no ES budžeta finansētas darbības tiek īstenotas pareizi, rezultatīvi un saskaņā ar ES noteikumiem. Dalībvalstīs ir jābūt ieviestām sistēmām, kas nepieļauj, konstatē un novērš pārkāpumus un krāpšanu, tāpēc dalībvalstis saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1306/2013 7. panta 2. punktu akreditē par maksājumu aģentūrām tādus dienestus vai struktūras, kurām ir administratīva organizācija un iekšējās kontroles sistēma, kas sniedz pietiekamas garantijas tam, ka maksājumi ir likumīgi un pareizi un ka tie ir pienācīgi uzskaitīti. Maksājumu aģentūras atbilst minimālajiem Komisijas noteiktajiem akreditācijas nosacījumiem attiecībā uz iekšējās kontroles vidi, kontroles darbībām, informāciju un saziņu, un uzraudzību.

Kompetentajai iestādei ir pienākums ziņot Komisijai par to, kā tā pārrauga un uzrauga maksājumu aģentūru darbības. Ziņojumā ietver pārskatu par maksājumu aģentūru nepārtrauktu atbilstību akreditācijas kritērijiem un kopsavilkumu par darbībām, kas veiktas trūkumu novēršanai (Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 908/2014 2. panta 1. punkts). Šādu ziņojumu iesniedz reizi trijos gados.

2)pārraudzības uzdevuma izvērtējums — kompetentā iestāde secinājumus par akreditācijas kritērijiem izdara, pamatojoties uz sertifikācijas struktūras veikto darbu. Dažos gadījumos visa nodaļa par akreditāciju bija nokopēta no sertifikācijas struktūras ziņojuma, tāpēc radās šaubas par to, vai ir saprasts šā uzdevuma mērķis;

1)atbilstība akreditācijas kritērijiem — visos gadījumos kompetentā iestāde norādīja, ka maksājumu aģentūra atbilst akreditācijas kritērijiem. 66 maksājumu aģentūru (no 80 maksājumu aģentūrām, par kurām 2016. gadā tika iesniegti ziņojumi) atbilstība akreditācijas kritērijiem bija novērtēta kā ļoti augsta;

Visnesenākie kompetento iestāžu ziņojumi attiecās uz 2013.–2015. finanšu gadu un bija jāiesniedz Komisijai līdz 2016. gada 30. jūnijam. Visas dalībvalstis sniedza prasīto informāciju, lai gan divas dalībvalstis ziņojumus iesniedza pēc termiņa. Ziņojumi attiecās uz pārraudzības darbībām, ko veica pati kompetentā iestāde vai ko kompetentās iestādes vārdā tieši vai netieši veica sertifikācijas struktūra un citas ārējas, no maksājumu aģentūrām neatkarīgas struktūras. Katra kompetentā iestāde arī pauda viedokli par to, vai maksājumu aģentūru skaits ir pietiekams.

Katras dalībvalsts ieceltās kompetentās iestādes uzdevums ir piešķirt maksājumu aģentūrām akreditāciju, to pārskatīt un atsaukt. Kompetentajai iestādei ir arī pienākums pastāvīgi pārraudzīt maksājumu aģentūras un sekot līdzi tam, kā tiek novērsti konstatētie trūkumi. Saskaņā ar Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 908/2014 2. panta 1. punktu kompetentajai iestādei ir pienākums ziņot Komisijai par to, kā tā pārrauga un uzrauga maksājumu aģentūru darbības. Ziņojumā ietver pārskatu par maksājumu aģentūru nepārtrauktu atbilstību akreditācijas kritērijiem un kopsavilkumu par darbībām, kas veiktas trūkumu novēršanai.

4)ar ES fondu pārvaldību un kontroli saistīto pārbaužu izmaksas: dalībvalstis ziņo Komisijai par pārbaužu izmaksām, un vienā gadījumā (Hamburg (DE09)) paziņotās pārbaužu izmaksas, tai skaitā maksājumu aģentūras administratīvās izmaksas, pārsniedz maksājumu aģentūras pārvaldīto ES fondu līdzekļu apjomu, un tas liek šaubīties par to, vai vadības un kontroles sistēma attiecīgajā dalībvalstī ir piemērota. Kā minēts iepriekš, Vācijas iestādes norāda, ka Hamburgā esošās maksājumu aģentūras slēgšanas iemesls ir tas, ka ir lielas izmaksas salīdzinājumā ar pārvaldīto fondu līdzekļu apjomu.

2) Vācijā: Vācijas iestādes ir nolēmušas slēgt maksājumu aģentūru Hamburg (DE09), tiklīdz būs līdz galam noslēgtas ELFLA 2007.–2013. gada programmas un līdz galam noskaidroti ELGF grāmatojumi attiecībā uz 2016. finanšu gadu. Vācijas varas iestādes norāda, ka to veic, jo aizvien palielinās šīs maksājumu aģentūras izmaksas, bet izmaksājamā atbalsta apjoms ir samazinājies.

Maksājumu aģentūru izdevumu apjoms ES ir ļoti atšķirīgs. 2016. finanšu gadā visvairāk iztērēja Francijas maksājumu aģentūra Agence de services et de paiement (FR19) (EUR 6,6 miljardus), savukārt Vācijas maksājumu aģentūras Hamburg-Jonas (DE02) un SAISA (IT02) tikai atguva maksājumus. Itālijas maksājumu aģentūrai ENR (IT03) pēdējos trīs finanšu gados nav bijuši nekādi izdevumi. Austrijas maksājumu aģentūrai Zollamt Salzburg (AT03) pēdējos trīs gados nav bijuši gandrīz nekādi izdevumi. Izdevumu līmenis ir atkarīgs no tā, vai maksājumu aģentūra ir iesaistīta daudzās shēmās/pasākumos vai tikai ļoti īpašās shēmās (piem., izdevumi par intervences krājumu glabāšanu) un tādējādi pilda šauras funkcijas. Izdevumi pēdējos trīs finanšu gados sadalījumā pa maksājumu aģentūrām un fondiem ir uzrādīti II pielikumā.

Saskaņā ar 2017. gada 1. oktobra datiem ES ir 79 maksājumu aģentūras, kas veic maksājumus no ELGF un ELFLA. Vairumā gadījumu maksājumu aģentūra veic maksājumus abu fondu vārdā, taču dažas maksājumu aģentūras strādā tikai ar vienu fondu.

3)pārskatot no kompetentajām iestādēm saņemtos paziņojumus par nepārtrauktu pārraudzību, daudzos gadījumos tika konstatēts, ka pārraudzība nav nepārtraukta. Tā drīzāk ir ad hoc uzdevums, ko veic reizi trijos gados. Bieži vien kompetentā iestāde tikai pasūta pārskatu kā ārpakalpojumu kādai citai struktūrai vai privātam uzņēmumam un pēcāk pārsūta šo ziņojumu Komisijai. Citos gadījumos nepārtrauktas atbilstības ziņojumā ir tikai izklāstīts, kā izpildīti iepriekš neizpildītie ieteikumi, kurus sertifikācijas struktūra sniegusi savā iepriekšējā gada ziņojumā, vai sniegta jaunākā informācija par to, cik tālu ir pavirzījusies to izpilde. Šajos gadījumos nav liecību par notiekošu nepārtrauktu pārraudzību vai uzraudzību, kam būtu bijis jānotiek;

4)ja maksājumu aģentūra ir neaktīva, kompetentajai iestādei nav viegli pārliecināties, ka tā atbilst akreditācijas kritērijiem, jo aģentūra vairākus gadus pēc kārtas nav veikusi nekādus maksājumus, Rodas arī jautājums par to, cik ātri neaktīvā maksājumu aģentūra varētu atsākt darboties, jo to varētu apgrūtināt dažādi praktiski iemesli, piemēram, novecojušas procedūras un IT sistēmas un pieredzējušu darbinieku trūkums.

5.Secinājumi un turpmākā rīcība

Komisija pauž atzinību par to, ka dažas dalībvalstis rīkojušās, lai samazinātu maksājumu aģentūru skaitu.

Izanalizējusi situāciju lauksaimniecības nozares maksājumu aģentūru sistēmas darbības jomā Eiropas Savienībā, Komisija plāno rīkoties šādi:

1)lai gan pastāv atkāpe, ko piemēro maksājumu aģentūrām, kuras izveidotas pirms 2013. gada 20. decembra, Komisija var sākt diskusijas ar attiecīgajām dalībvalstīm par to, vai ieviestā struktūra ir piemērota un vai vajadzētu turpināt tādu maksājumu aģentūru darbību, kurām ir mazi izdevumi vai tādu nav vispār;

2)kopā ar attiecīgajām kompetentajām iestādēm veikt pēcpārbaudi, lai nodrošinātu pienācīgas un regulāras pārraudzības ieviešanu;

3)šajā posmā neierosināt nekādus grozījumus pašlaik spēkā esošajos tiesību aktos attiecībā uz maksājumu aģentūru struktūru, skaitu un darbību.