Ziņojumā ir arī konstatētas vairākas nepilnības un trūkumi, kas tiks novērsti nākamajos gados. Tie ietver grūtības novērtēt augsnes piesārņojumu, jo trūkst ES tiesiskā regulējuma monitoringam un ziņošanai — šis jautājums tiks aplūkots topošajos tiesību aktos par augsnes veselību un meža monitoringu —, kā arī problēma apvienot grūti salīdzināmus datus, kas izriet no dažādiem zinātniskiem avotiem vai projektiem, lai veidotu integrētāku priekšstatu. Cits izaicinājums ir uzlabot jaunāko pieejamo datu kopīgošanu un izmantošanu, lai tie atbilstu FAIR (findable, accessible, interoperable and reusable) (atrodami, piekļūstami, savietojami un atkalizmantojami) datu principiem. Lai gan par gaisa politiku ir pieejami gandrīz reāllaika dati, ūdens un jūras vides novērtēšanas dati bieži ir novecojuši un nepilnīgi, taču valsts līmenī ir pieejami jaunāki dati. Šis jautājums ir daļēji aplūkots jaunākajos priekšlikumos par virszemes un pazemes ūdeņu piesārņotāju monitoringu un ziņošanu par tiem, taču šie priekšlikumi būs jāpapildina, turpmāk pārskatot attiecīgos ūdens un jūras tiesību aktus.

Joprojām ir spēkā vidēja termiņa un ilgtermiņa virzība, kas laikposmam līdz 2030. gadam noteikta Eiropas Zaļajā kursā un apstiprināta 8. vides rīcības programmā (8. VRP), kurā noteikti prioritārie mērķi 2050. gadam. Saskaņā ar klimatneitralitātes mērķi 2050. gadam šī virzība ietver arī nulles piesārņojuma mērķi nodrošināt no toksikantiem brīvu vidi. ES rīcības plānā “Gaisa, ūdens un augsnes nulles piesārņojuma rīcības plāns” un ilgtspēju sekmējošā ķimikāliju stratēģijā ir izklāstītas ieceres līdz 2050. gadam, kvantitatīvi izteikti mērķi 2030. gadam un aprakstītas konkrētas darbības, lai virzītu ES uz nulles piesārņojuma, kā arī klimata un dabas atjaunošanas mērķu sasniegšanu. Komisija ir iesniegusi vairākus attiecīgus priekšlikumus, no kuriem pēdējais ir pārskatīt Apkārtējā gaisa kvalitātes direktīvu, Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvu un atjaunināt ūdens piesārņotāju sarakstu saskaņā ar Ūdens pamatdirektīvu, kā arī priekšlikumu par Euro 7 emisijas tipa apstiprinājumu mehāniskajiem transportlīdzekļiem. Piesārņojuma samazināšanas nozīme cilvēku veselības uzlabošanā ir uzsvērta Eiropas plānā cīņai pret vēzi.

Salīdzinājumā ar 2005. gada līmeni ir panākts reāls progress, jo par 45 % samazināta ar gaisa piesārņojumu saistītā kaitīgā ietekme uz veselību (piemēram, sirds slimības, vēzis un elpceļu slimības). Turpretim ar trokšņa piesārņojumu saistītais kaitējums veselībai, piemēram, sirds un asinsvadu slimību, miega traucējumu un kairinājuma risks, kopš 2012. gada ir saglabājies diezgan stabilā līmenī.

Vispārējie augstie rādītāji attiecībā uz atbilstību ES dzeramā un peldvietu ūdens piesārņojuma standartiem (attiecīgi > 99 % un > 93 %) ir iepriecinoši. Attiecībā uz ķimikāliju lietošanas ietekmi uz veselību jāsecina, ka, lai gan noteiktu ķimikāliju līmenis samazinās, nepārtraukti aug dažu tādu aizstājēju ķimikāliju izmantošana, kas rada līdzīgu risku. Lai gan ir panākts progress, vairāk nekā 10 % ikgadējo priekšlaicīgas nāves gadījumu ES joprojām ir saistīti ar vides piesārņojumu. To galvenokārt rada augstais gaisa piesārņojuma līmenis, kā arī trokšņa piesārņojums un ķimikāliju iedarbība, kas, iespējams, var tikt novērtēta pārāk zemu. Piesārņojums nav vienādi izplatīts visā ES. Neaizsargātās personas, tai skaitā bērni, vecāka gadagājuma cilvēki un personas, kuras cieš no astmas vai citām elpceļu vai sirds un asinsvadu slimībām, ir jutīgākas pret piesārņojuma iedarbību, un arī personas no zemākām sociālekonomiskajām grupām mēdz būt pakļautas augstākam piesārņojuma līmenim.

Piemēram, piesārņoto vietu radīto piesārņojuma seku likvidēšana ir dārga, jo piesārņotājs bieži neuzņemas atbildību, nav zināms vai nespēj samaksāt par sanāciju. Tas liek apzināties, cik svarīgi ir pirmām kārtām izvairīties no piesārņošanas un aizstāt ķimikālijas ar mazāk bīstamām. Mācoties no pagātnes, mums jābūt īpaši modriem cīņā pret potenciāli problemātiskiem piesārņotājiem, jo īpaši pret farmaceitisku un pretmikrobu līdzekļu radītiem piesārņotājiem, “mūžīgām” ķimikālijām (piemēram, perfluorētām un polifluorētām alkilvielām (per- and polyfluoroalkyl substances, PFAS)), endokrīno sistēmu traucējošām vielām un mikroplastmasu. Mums arī jāievieš pasākumi, lai novērstu ķimikāliju maisījumu ietekmi uz veselību un to kombinēto ietekmi, piemēram, uz iekštelpu gaisa kvalitāti.

Komisija risina šos jautājumus ar plašu iniciatīvu klāstu, jo īpaši ar aprites ekonomikas rīcības plānu (piemēram, attiecībā uz mikroplastmasu), ilgtspēju sekmējošu ķimikāliju stratēģiju (piemēram, PFAS un pārskatītajiem ķimikāliju klasifikācijas, marķēšanas un iepakošanas (classification, labelling and packaging, CLP) noteikumiem, kā arī pārskatīto Ķimikāliju reģistrēšanas, vērtēšanas, licencēšanas un ierobežošanas (REACH) regulu), Nulles piesārņojuma rīcības plānu (piemēram, attiecībā uz iekštelpu gaisa kvalitāti un saistībā ar neseno paziņojumu par azbestu) un augsnes stratēģiju (piemēram, jauno augsnes veselības tiesību aktu, ES prioritāšu sarakstu ar potenciāli problemātiskiem augsnes piesārņotājiem, riska novērtēšanas uzlabošanu). Ir arī ierosināts pakāpeniski saskaņot ES tiesību aktus gaisa kvalitātes jomā ar attiecīgajām PVO vadlīnijām, lai labāk aizsargātu cilvēku veselību un labklājību (piemēram, lai vēl vairāk samazinātu priekšlaicīgas nāves gadījumu skaitu).

2.2.Nulles piesārņojums un bioloģiskā daudzveidība

Nulles piesārņojuma un bioloģiskās daudzveidības mērķi 2030. gadam Saskaņā ar ES tiesību aktiem, zaļā kursa mērķiem un sinerģijā ar citām iniciatīvām ES līdz 2030. gadam par 25 % jāsamazina ES ekosistēmas, kurās gaisa piesārņojums apdraud bioloģisko daudzveidību, un par 50 % jāsamazina barības vielu zudumi, ķīmisko pesticīdu lietošana un radītais risks, arī saistībā ar bīstamākajiem pesticīdiem, kā arī lauksaimniecības dzīvniekiem un akvakultūrai paredzētu pretmikrobu līdzekļu tirdzniecība.

Piesārņojums ir viens no pieciem galvenajiem bioloģiskās daudzveidības apdraudējumiem. Planētas piesārņojuma robežvērtības, t. i., Zemes drošas darbības telpa, ir pārsniegtas attiecībā uz barības vielām (Eiropā fosfora līmenis pieaudzis divkārtīgi un slāpekļa līmenis — 3,3 reizes) un “jaunām vienībām” (tai skaitā ķimikālijām un plastmasu).

Līdz šim salīdzinājumā ar bāzes gadiem gaisa piesārņojums, pesticīdu un pretmikrobu līdzekļu radītais piesārņojums ir samazināts par 12 % (gaisa piesārņojuma skarto ekosistēmu zonā), 14 % (ķīmisko pesticīdu lietošanas un to radīto risku jomā), 26 % (bīstamāku pesticīdu lietošanas jomā) un 18 % (antimikrobiālo līdzekļu tirdzniecības jomā) saistībā ar iepriekšminētajiem mērķiem. Attiecībā uz 50 % barības vielu zuduma mērķi dati joprojām tiek apkopoti. Šķiet, ka virkne tuvināto rādītāju norāda, ka barības vielu zudumi ir saglabājušies samērā stabili un nekas neliecina par būtisku samazinājumu pēdējā desmitgadē.

ES piesārņojuma ierobežojumi, kas noteikti bioloģiskās daudzveidības aizsardzībai, ir ievērojami pārsniegti. Pamatojoties uz 2015. gada datiem, secināms, ka 23 % no gandrīz 10 000 ES pazemes ūdensobjektu un 59 % no gandrīz 100 000 ES virszemes ūdensobjektu joprojām nesasniedz “labu ķīmisko stāvokli”. Pamatojoties uz 2018. gada datiem, secināms, ka 80 % ES jūras teritorijas vēl neatbilst “labam vides stāvoklim” piesārņotāju ziņā. Līdz 2022. gada oktobra beigām 13 dalībvalstis iesniedza savu 3. upju baseinu apsaimniekošanas plānu (River Basin Management Plan, RBMP). Sākotnējā analīze liecina, ka situācija kopumā ir stabila salīdzinājumā ar 2. RBMP, it īpaši gruntsūdeņu ķīmiskā stāvokļa ziņā. Virszemes ūdeņu ekoloģiskā un ķīmiskā stāvokļa rādītāji ir dažādi, un dažās valstīs ir vērojamas uzlabošanās pazīmes, bet citas ziņo par kvalitātes pasliktināšanos. Pašlaik tiek veikta aptverošāka analīze.

Zinātniskie pierādījumi liecina par papildu problēmām, piemēram, par zināšanu un datu trūkumu attiecībā uz ūdens, jūras un augsnes piesārņojumu. Piesārņojošo vielu ietekme uz ekosistēmām aug to kopējās ietekmes dēļ. Arvien skaidrāka kļūst zemūdens trokšņa, mikroplastmasas un gaismas piesārņojuma plašā ietekme uz bioloģisko daudzveidību.

Komisija ir ierosinājusi vairākus pasākumus, lai labāk aizsargātu bioloģisko daudzveidību pret piesārņojumu, galvenokārt bioloģiskās daudzveidības un “no lauka līdz galdam” stratēģiju (piemēram, attiecībā uz pesticīdiem, barības vielām un pretmikrobu līdzekļiem), nulles piesārņojuma rīcības plāna (piemēram, par ūdens piesārņotājiem, pilsētu notekūdeņiem) un augsnes stratēģijas (piemēram, topošā tiesību akta par augsnes veselību) ietvaros . Tā arī pielāgo juridiskos standartus jaunākajiem zinātniskajiem pierādījumiem un risina ar jaunu piesārņojumu saistītas problēmas, piemēram, sagatavojot neseno priekšlikumu par ūdens piesārņotāju sarakstu un nosakot zemūdens trokšņa robežvērtības saskaņā ar Jūras stratēģijas pamatdirektīvu. Piesārņotāju kopējā ietekme tiek aplūkota pārskatītajā REACH regulā un citos tiesību aktos ķimikāliju jomā. Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (European Food Safety Authority, EFSA) pašlaik izstrādā metodes, lai novērtētu pesticīdu kumulatīvo ietekmi, kā noteikts īpašā rīcības plānā. Visbeidzot, gaismas piesārņojuma ietekme uz apputeksnētājiem kukaiņiem tiek risināta ar Apputeksnētāju iniciatīvu.

2.3.Nulles piesārņojums un aprites ekonomika

Nulles piesārņojuma un aprites ekonomikas mērķi 2030. gadam Saskaņā ar ES tiesību aktiem, zaļā kursa mērķiem un sinerģijā ar citām iniciatīvām ES līdz 2030. gadam būtu par 50 % jāsamazina plastmasas atkritumi jūrā, par 30 % — vidē nonākošās mikroplastmasas apjoms, par 50 % — sadzīves atkritumu atlikumi, kā arī ievērojami jāsamazina kopējais saražoto atkritumu apjoms.

Šo mērķu sasniegšanas progress ir bijis lēns. Plastmasas un mikroplastmasas atkritumu datu apkopošana un analīze par laikposmu no 2015. gada līdz 2020. gadam joprojām tiek pabeigta, un nav iespējams sniegt konsolidētu, saskaņotu ES mēroga tendenču aprēķinu. Tomēr pieejamo datu sākotnējais pārskats liecina, ka plastmasas atkritumu koncentrācija lielākajā daļā ES piekrastu samazinās, kas ir iepriecinoša zīme. Saskaņotie dati tiks publicēti 2023. gadā. Arī Jūras stratēģijas pamatdirektīvas, Vienreizlietojamās plastmasas direktīvas, Ostu atkritumu pieņemšanas iekārtu direktīvas un ar mikroplastmasu saistītu iniciatīvu īstenošana palīdzēs veidot labāku priekšstatu par jūras atkritumiem un novērtēt mikroplastmasas jomas mērķi nākamajam ziņojumam 2024. gadā. Jaunākie statistikas dati par atkritumiem liecina, ka kopējais saražotais atkritumu apjoms no 2010. gada līdz 2020. gadam samazinājās par 4 %. Attiecībā uz sadzīves atkritumu atlikumiem būtiskas izmaiņas nav konstatētas kopš 2016. gada. Vienlaikus iepakojuma atkritumu apjoms pēdējo 10 gadu laikā ir pieaudzis par 19 %. Līdzīgi kā citās jomās, galvenie ierobežotā progresa iemesli ir pašreizējo pasākumu īstenošanas trūkumus un nespēja novērst dažus piesārņojuma avotus. Turklāt bīstamu ķimikāliju klātbūtne izstrādājumu sastāvā joprojām kavē materiālu reciklēšanu.

Turpretim ražošanas radītais gaisa un ūdens piesārņojums ES pastāvīgi samazinās, ES emisijām 2015. gadā sarūkot no 3 % līdz 26 % atkarībā no piesārņotāja. ES kopējā patēriņa pēda, izejvielu izmantojuma pēda un ķimikāliju izmantošana rūpniecībā un patērētāju vidū līdz šim ir salīdzinoši stabilas, bet 2020. gadā rādītāji bija mazāki, visticamāk, Covid pandēmijas dēļ. Izejvielu izmantojuma pēda, t. i., pasaulē valdošais materiālu ieguves pieprasījums, ko nosaka šo izejvielu lietojums Eiropas valstu uzņēmumos, mājsaimniecībās un valdībās un šo lietotāju ieguldījums, ir ļoti liela, 2020. gadā sasniedzot 13,7 tonnas uz vienu cilvēku. Kopumā ar ES ražošanu un patēriņu saistītā ietekme uz vidi ir liela un nav ilgtspējīga: tā jau ievērojami pārsniedz ES daļu no dažādām planētas robežvērtībām. Tāpēc ir svarīgi labāk apsvērt mūsu importēto preču ietekmi uz vidi un “piesārņojuma eksportu” ārpus ES. Tas attiecas, piemēram, uz ieguves nozari ES un ārpus tās, ņemot vērā kritisko izejvielu nozīmi, lai sasniegtu ES mērķi palielināt savu atvērto stratēģisko autonomiju un paātrināt zaļo pāreju. Vēl viens faktors, kas jāņem vērā, ir atkritumu sūtījumi.

Komisija jau veic pasākumus, lai padarītu patēriņa un ražošanas sistēmas drošākas un ilgtspējīgākas, galvenokārt saskaņā ar aprites ekonomikas rīcības plānu (piemēram, pasākumiem atkritumu sūtījumu jomā, priekšlikumu par ilgtspējīgu izstrādājumu ekodizainu, iepakojuma un izlietotā iepakojuma direktīvas pārskatīšanu) un Nulles piesārņojuma rīcības plānu (piemēram, pasākumiem rūpniecisko emisiju jomā), kā arī ES Bioekonomikas stratēģiju. Tiek plānoti papildu pasākumi, piemēram, REACH regulu pārskatīšana jeb ķimikāliju un materiālu novērtējuma sistēmas pārskatīšana attiecībā uz ķimikāliju “drošu un ilgtspējīgu dizainu”, pamatojoties uz ilgtspēju sekmējošu ķimikāliju stratēģiju, kā arī zaļuma apgalvojumu iniciatīvu. ES materiālu un patēriņa pēdas metožu un rādītāju turpmāka izstrāde un to salīdzināšana ar planētas robežvērtībām var sniegt arī labāku sistēmisku ieskatu.