Priekšlikums PADOMES LĒMUMS, ar ko atbilstīgi Direktīvas 2003/96/EK 19. pantam atļauj Francijai piemērot nodokļu līmeņa samazinājumus benzīnam un dīzeļdegvielai, ko izmanto par degvielu /* COM/2013/022 final - 2013/0018 (NLE) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai ES reglamentē Padomes Direktīva 2003/96/EK[1] (turpmāk „Enerģijas nodokļu direktīva” vai „direktīva”). Saskaņā ar minētās direktīvas 19. panta 1. punktu un papildus 5., 15. un 17. pantā paredzētajiem noteikumiem Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu var atļaut jebkurai dalībvalstij ieviest turpmākus atbrīvojumus no nodokļa vai nodokļa samazinājumus īpašu politikas apsvērumu interesēs. Šā priekšlikuma mērķis ir noteiktajās robežās ļaut Francijai arī turpmāk piemērot diferencētu nodokļa līmeni bezsvina benzīnam un dīzeļdegvielai, izņemot komerciāli izmantojamo dīzeļdegvielu. Šādai diferenciācijai ir jāatspoguļo dažu centrālās valdības agrāk īstenotu varas aspektu decentralizācija. Lūgums un tā vispārīgais konteksts Padomes Īstenošanas Lēmums 2011/38/ES[2] (turpmāk "Lēmums 2011/38/ES"), ievērojot Padomes Lēmumu 2005/767/EK[3] (turpmāk "Lēmums 2005/767/EK"), atļāva Francijai līdz 2012. gada 31. decembrim reģionālā līmenī piemērot samazinātas nodokļu likmes bezsvina benzīnam un dīzeļdegvielai administratīvās reformas mērķiem, kas ietver dažu centrālās valdības agrāk īstenotu varas aspektu decentralizāciju. Uz minētā lēmuma pamata Francija pašlaik piemēro shēmu, kas ļauj Francijas administratīvajiem reģioniem piemērot samazinātus nodokļus bezsvina benzīnam un dīzeļdegvielai, izņemot komerciāli izmantojamu dīzeļdegvielu. Konkrētais nodoklis ir Taxe Intérieure sur les Produits Pétroliers (TIPP) — iekšzemes nodoklis naftas produktiem, un tas ir akcīzes nodoklis. Ar 2012. gada 10. februāra vēstuli, pamatojoties uz direktīvas 19. pantu, Francijas iestādes lūdza atjaunināt šo sistēmu ar identiskiem noteikumiem, bet uz sešu gadu laikposmu no 2013. gada 1. janvāra līdz 2018. gada 31. decembrim. Papildu informāciju un precizējumus Francijas iestādes sniedza 2012. gada 24. maijā un 2012. gada 5. oktobrī. Pasākuma darbība Francijas muitas kodekss nosaka vienotas maksimālās nodokļa likmes bezsvina benzīnam un dīzeļdegvielai. Reģioniem ir atļauts samazināt šīs likmes par summu, kas, tāpat kā iepriekš, nevar pārsniegt EUR 35,4 par 1000 litriem bezsvina benzīna, tostarp E10 degvielai, un EUR 23,0 par 1000 litriem dīzeļdegvielas visā atkāpes darbības periodā. Šīs summas veido maksimālos ieņēmumus par 1000 litriem, ko tieši saņem reģioni. Katru gadu par samazinājuma summu reģionālās padomes lemj balsojot, kas apliecina lēmumu pieņemšanas autonomiju reģionos un stimulē uzlabot vietējās pārvaldes kvalitāti, ko nav iespējams panākt, izmantojot pārvietojumus no valsts budžeta pašvaldību budžetā. Nodokļu līmenis pēc samazinājumiem nedrīkst būt zemāks par ES minimālajām likmēm, kas noteiktas Direktīvā 2003/96/EK, un samazinājumu nedrīkst piemērot attiecībā uz dīzeļdegvielu komerciālam patēriņam. Attiecīgo produktu kontroles un aprites pasākumi Centrālā valdība, neatkarīgi no samazinājumiem, ko pieņēmuši reģioni, saglabās atbildību par dīzeļdegvielas un bezsvina benzīna akcīzes nodokļa iekasēšanu un kontroli. Degviela tikts aplikta ar nodokli tās patērēšanas laikā, un tai tiks piemērota akcīzes nodokļa likme, kas ir spēkā degvielas piegādes reģionā. Lai novērstu īpašu, noteiktu krāpšanas risku (piegādes novirzīšana, lai gūtu labumu no nodokļu piemērošanas atšķirībām starp reģioniem), tiks nodrošināta loģistikas ķēdes novērošana, izmantojot iepriekšēju dažādo saņēmēju identifikāciju, ko veiks piegādātāji, un šīs informācijas nodošana muitas administrācijai. Riska analīze liecina, ka saņēmēji būtu jāiedala trīs kategorijās: degvielas, par ko ir nomaksāti nodokļi, galapatērētāji, kuri var nodrošināt uzglabāšanu vairumā, šīs degvielas uzpildes stacijas un izplatītāji. Degvielas, par ko ir nomaksāti nodokļi, nacionālas aprites gadījumā muitas dienesti varēs pārbaudīt produkta izcelsmi un tā mērķreģionu. Netipiska maršruta vai neizskaidrotas aizkavēšanās gadījumā dienests varēs veikt izmeklēšanu par iespējamu novirzīšanos no sākotnēji deklarētā mērķreģiona. Francijas argumenti saistībā ar ietekmi uz iekšējo tirgu un valsts atbalsta aspektiem Francijas iestādes uzskata, ka pasākums neietekmēs iekšējā tirgus pareizu darbību, it sevišķi tāpēc, ka pasākuma darbība aptver tikai degvielu nekomerciālām vajadzībām. Turklāt nekomerciālām vajadzībām izmantojamās degvielas mazumtirdzniecības cenu variācija sadales tīklu starpā ir lielāka nekā variācijas, kas var izrietēt no šā pasākuma. Francijas iestādes apgalvo, ka pasākuma piemērošanas laikā nav saņemtas sūdzības par tā radītiem tirgus izkropļojumiem. Attiecībā uz komerciāla patēriņa dīzeļdegvielas izslēgšanu no pasākuma piemērošanas jomas, uz Francijas vai ES autopārvadātājiem, kuri atbilst nosacījumiem, lai daļēji tiktu kompensēts komerciāla patēriņa dīzeļdegvielas akcīzes nodoklis, attieksies viena un tā pati akcīzes nodokļa likme neatkarīgi no reģiona, kurā tie iegādājušies degvielu. Noteikumi paredz saglabāt pašreiz spēkā esošo atmaksas procedūru un ļaus pilnībā neitralizēt reģionu nolemtās nodokļu samazināšanas radīto ietekmi, par vienādu summu samazinot atmaksājamo likmi par komerciāla patēriņa dīzeļdegvielu. Šī kārtība tādējādi neizkropļotu konkurenci transporta nozarē un neiespaidotu tirdzniecību ES. Francijas iestādes precizē, ka to nevarētu uzskatīt par valsts atbalstu, jo uz autopārvadājumu uzņēmumiem attieksies viena un tā pati komerciāla patēriņa dīzeļdegvielas akcīzes nodokļa likme neatkarīgi no reģiona, kurā tā nopirkta. Francijas argumenti par pasākuma piemērošanas laikposmu Kas attiecas uz šīs kārtības piemērošanas laikposmu, Francija uzsver – lai atļautu reģionu īstenoto politiku piemērot noteiktā laikposmā, atkāpe ir jāatjauno uz sešu gadu laikposmu. Trīs gadu periods, kas noteikts ar Lēmumu 2011/38/ES, ir izrādījies īpaši īss, un to pamato tikai pasākuma ārkārtas raksturs un attiecīgo dalībvalstu bažas, ka tas varētu radīt konkurences izkropļojumus. Sākotnēji attiecīgais pasākums bija domāts, lai palīdzētu virzīties uz decentralizāciju Francijā. Šajā kontekstā trīs gadu piemērošanas termiņš ir īpaši īss un nav piemērots sasniedzamajam mērķim, jo šāds termiņš nesniedz nekādu skaidrību reģioniem. Tā kā nav realizējušās nekādas grūtības, kas tika saistītas ar šo pasākumu, Francijas iestādes šīs atkāpes atjauninājumā pieprasīja sešu gadu laikposmu. Pasākuma novērtējums saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu Īpaši politikas apsvērumi Direktīvas 19. panta 1. punkta pirmā daļa ir šāda: Papildus iepriekšējos pantos, jo īpaši 5., 15. un 17. pantā, noteiktajiem noteikumiem Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu var atļaut jebkurai dalībvalstij ieviest turpmākus atbrīvojumus vai samazinājumus īpašu politikas apsvērumu interesēs. Saskaņā ar Lēmumu 2011/38/ES šis valsts pasākums atbilst šai prasībai. No lēmuma secināms, ka likmju reģionālās diferenciācijas mērķis plašākas decentralizācijas politikas ietvaros sakrīt ar konkrēto politisko mērķi paaugstināt pārvaldes efektivitāti. Tika nolemts, ka reģionālās diferenciācijas iespēja ir papildu stimuls reģioniem pārskatāmi uzlabot savu pārvaldi. Tajā pašā lēmumā noteikts, ka samazinājumi ir jāizdara, ņemot vērā attiecīgo reģionu sociālekonomiskos apstākļus. Šajā sakarībā Francijas iesniegtās ziņas apstiprināja, ka patiešām ir iespējams noteikt saistību starp tādas reģionālas likmes piemērošanu, kas ir zemāka par valstī noteikto likmi, un attiecīgo reģionu sociālekonomisko stāvokli. Lēmuma 2011/38/ES piemērošanas laikposmā (2010., 2011. un 2012. gadā) attiecīgi divi (Puatū-Šaranta un Korsika), pieci (Ildefransa, Puatū-Šaranta, Rona-Alpi, Provansa-Alpi-Azūra Krasts un Korsika) un trīs reģioni (Puatū-Šaranta, Rona-Alpi un Korsika) piemēroja lejupejošu nodokļu diferenciāciju. Lielākoties to reģionu, kuri piemēroja šo lejupejošo korekciju, paziņotais IKP uz vienu iedzīvotāju bija zemāks nekā vidējais rādītājs valstī. Viens no reģioniem turklāt ziņoja par augstāku bezdarba līmeņa rādītāju salīdzinājumā ar valsts vidējo bezdarba līmeni. Tādēļ var secināt, ka iespēja valsts likmi pazemināt varētu būt devusi iespēju reģionālajām iestādēm aplūkojamo nodokli izmantot ar pielāgojumiem to administratīvajā teritorijā valdošajiem sociālekonomiskajiem apstākļiem. Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiem Saskaņā ar direktīvas 19. panta 1. punkta trešo daļu katru lūgumu izskata, cita starpā ņemot vērā iekšējā tirgus pareizu darbību, nepieciešamību nodrošināt godīgu konkurenci un Kopienas veselības, vides, enerģētikas un transporta politiku. Šāda izskatīšana jau ir veikta iepriekšējiem Francijas iesniegtajiem lūgumiem, un tās rezultātā ir pieņemts Lēmums 2005/767/EK un Lēmums 2011/38/ES. Kā noteikts šajos lēmumos, nav konstatēts, ka pasākuma vispārējā darbība radītu šķēršļus ES iekšējā tirdzniecībā; tajā pašā laikā tika izvirzīti vairāki nosacījumi, lai nodrošinātu, ka atkāpes piemērojums nerada nekādas problēmas iekšējā tirgus darbībā un netraucē sasniegt ES politikas mērķus, it sevišķi enerģētikas, klimata pārmaiņu un vides jomā. Lai minēto sistēmu saskaņā ar Francijas lūgumu varētu atjaunināt, Komisijai, ņemot vērā iepriekšējā lēmuma 1. panta 2. un 3. punkta nosacījumus, ir jānovērtē, vai sistēmas piemērošanas laikā ir panākta atbilstība direktīvas 19. panta 1. punkta trešās daļas mērķiem un politikai, lai to pašu principā varētu paredzēt arī laikposmā no 2013. gada 1. janvāra. Šajā sakarībā ir arī jāpārbauda, vai kopš Lēmuma 2011/38/ES pieņemšanas ES politikas kontekstā ir notikušas būtiskas pārmaiņas un vai ir risks, ka nākotnē varētu būt pārmaiņas, kas ietekmē novērtējumu. Iekšējais tirgus un godīga konkurence Konkurences izkropļojumu risks tika novērtēts kā zems, jo Lēmumā 2005/767/EK un Lēmumā 2011/38/ES noteiktas maksimālās samazinājumu summas. Tādējādi nodokļa likmju diferenciācija starp reģioniem joprojām ir maza un var pat nepārsniegt cenu atšķirības izplatīšanas tīklos. Turklāt komerciāli izmantojamā dīzeļdegviela ir izslēgta no pasākuma piemērošanas. Attiecībā uz diferenciācijas pakāpi tika noteikta stingra robeža, proti, pazeminājums nepārsniedz EUR 35,40 par 1000 litriem bezsvina benzīna un EUR 23,00 par 1000 litriem dīzeļdegvielas. Šo nosacījumu Francija ir ievērojusi. Atkāpes piemērošanas pieredze neliekas radām šaubas par 2005. un 2011. gada novērtējuma pareizību. Komisijas rīcībā nav sūdzību par to, ka pasākums kropļotu ES iekšējo tirdzniecību. Nav arī ziņots par šķēršļiem iekšējā tirgus pareizai darbībai attiecībā uz aplūkojamo ražojumu apgrozību akcīzes nodoklim pakļauto ražojumu statusā. Kas attiecas uz valsts atbalsta aspektu, vispirms jāatgādina, ka pasākums neattiecas uz komerciāla patēriņa dīzeļdegvielu. Tomēr pasākums varētu būt valsts atbalsts saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu, ciktāl tas skar citus uzņēmējus, kuri gūst labumu no samazinātajām likmēm un uz kuriem neattiecas Enerģijas nodokļu direktīvas 7. panta 3. punkta definīcija, vai tādā mērā, kādā tiek skarta konkurence naftas produktu ražotāju līmenī. Ja samazinātās likmes pārsniedz ES minimālo līmeni, ciktāl pasākums varētu būt valsts atbalsts, uz to attiektos Regulas 800/2008/EK[4] ("vispārējā grupu atbrīvojuma regula") 25. pants, un tādējādi tas būtu uzskatāms par saderīgu ar iekšējo tirgu. Tā kā vispārējās grupu atbrīvojuma regulas spēkā esības periods beidzas 2013. gada 31. decembrī, par atbalstu, kas saistīts ar šo pasākumu, ir jāziņo Komisijai saskaņā ar valsts atbalsta noteikumiem, ja Komisija nebūs pieņēmusi jaunu regulu, kas ir salīdzināma ar vispārējo grupu atbrīvojuma regulu, vai ja šajā jaunajā regula nebūs iekļauts noteikums, kurš ir līdzvērtīgs pašreizējam 25. pantam. Savienības enerģētikas, klimata pārmaiņu un vides politika Energoproduktu nodokļu rezultātā pazeminās šo produktu pieprasījums, līdz ar to samazinās arī ar to patēriņu saistītās emisijas. Tādēļ Komisijai ir jānovērtē, vai atsevišķos reģionos piemēroto nodokļu likmju pazeminājums neizraisa degvielas patēriņa pieaugumu (un ar to saistītas emisijas), kas būtu pretrunā iepriekš nosauktajiem mērķiem. Lēmumā 2011/38/EK tika atzīmēts, ka līdz ar ieviesto iespēju likmes pazemināt Francijā konstatējams arī attiecīgās valsts likmes pieaugums. Tajā tika secināts, ka maz ticams, ka jaunās shēmas kopējais efekts būs negatīvs stimuls degvielas lietderīgai izmantošanai, jo atkāpes piemērošana neļauj reģioniem piemērot likmi, kas būtu zemāka par valsts līmenī spēkā esošo likmi pirms shēmas ieviešanas. Lēmumā 2011/38/EK tika arī secināts, ka nav liels risks, ka reģionu atšķirības varētu novest pie mazumtirdzniecības cenu atšķirībām, izraisot satiksmes novirzīšanas risku, jo diferenciācijas līmenis ir zems un mazumtirdzniecības cenu atšķirības sadales tīklos pārsniedz šīs atšķirības. Tādēļ tika paredzēts, ka pasākums principā nebūtu pretrunā ES enerģētikas, klimata pārmaiņu un vides politikai. Nekādi jauni elementi, kas attiecas uz minētajiem jautājumiem, nav nokļuvuši Komisijas uzmanības lokā, un minētais novērtējums paliek spēkā. Pasākuma piemērošanas laiks un ES enerģijas nodokļu sistēmas izstrāde Komisijas 2011. gada 13. aprīļa priekšlikums pārskatīt Enerģijas nodokļu direktīvu[5] paredz pastāvīgu atkāpi, kas ļautu Francijai noteiktās robežās piemērot diferencētu nodokļa līmeni Francijas reģionu līmenī. Tādēļ Komisija uzskata, ka jauna Padomes lēmuma piemērošanas laikposms būtu jāierobežo līdz trim gadiem un jebkurā gadījumā tam jāzaudē spēks dienā, kad kļūst piemērojami minētie grozītie noteikumi. Neatkarīgi no iepriekš minētā, būtu arī jāatgādina, ka saskaņā ar iepriekš minēto priekšlikumu enerģijas nodokļus vajadzētu sadalīt divos komponentos. Jaunā sistēma atšķirsies no Direktīvas 2003/96/EK pašreizējās redakcijas, kas izmantota par pamatu šai atļaujai. Ir svarīgi nekavēt šādas pašlaik spēkā esošā tiesiskā regulējuma vispārīgas nākotnes izstrādes. Tādēļ ir lietderīgi arī noteikt – ja Padome, rīkojoties saskaņā ar Līguma 113. pantu, ievieš grozītu vispārējo sistēmu attiecībā uz nodokļu uzlikšanu energoproduktiem, kuriem pašreizējā atļauja nebūtu pielāgota, šis lēmums zaudē spēku dienā, kurā stājas spēkā šie grozītie noteikumi. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Šā priekšlikuma pamatā ir Francijas lūgums, un tas attiecas vienīgi uz šo dalībvalsti. Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Neatkarīgu ekspertu atzinums nebija vajadzīgs. Ietekmes novērtējums Šis priekšlikums attiecas uz atļaujas piešķiršanu atsevišķai dalībvalstij pēc tās lūguma. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Priekšlikuma mērķis ir ļaut Francijai atkāpties no Padomes Direktīvas 2003/96/EK vispārīgajiem noteikumiem un noteiktās robežās piemērot diferencētu nodokļa līmeni dīzeļdegvielai un bezsvina benzīnam. Juridiskais pamats Padomes Direktīvas 2003/96/EK 19. pants. Subsidiaritātes princips Netiešo nodokļu uzlikšana, uz ko attiecas LESD 113. pants, pati par sevi nav ekskluzīvā Kopienas kompetencē LESD 3. panta nozīmē. Tomēr dalībvalstu kompetences īstenošanu šajā jomā stingri nosaka un ierobežo spēkā esošie ES tiesību akti. Saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu vienīgi Padome ir tiesīga atļaut dalībvalstij ieviest turpmākus atbrīvojumus vai samazinājumus minētā noteikuma nozīmē. Dalībvalstis nevar aizstāt Padomi. Tādējādi šajā priekšlikumā ir ievērots subsidiaritātes princips. Proporcionalitātes princips Šajā priekšlikumā ir ievērots proporcionalitātes princips. Nodokļu samazinājums nepārsniedz konkrētā mērķa sasniegšanai vajadzīgo. Juridisko instrumentu izvēle Ierosinātais juridiskais instruments: Padomes lēmums. Direktīvas 2003/96 19. pants paredz tikai šāda veida pasākumu. 4. IETEKME UZ BUDŽETU Pasākums nerada Eiropas Savienībai finansiālu un administratīvu apgrūtinājumu. Tāpēc priekšlikums neietekmē ES budžetu. 2013/0018 (NLE) Priekšlikums PADOMES LĒMUMS, ar ko atbilstīgi Direktīvas 2003/96/EK 19. pantam atļauj Francijai piemērot nodokļu līmeņa samazinājumus benzīnam un dīzeļdegvielai, ko izmanto par degvielu EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvu 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai[6], un jo īpaši tās 19. panta 1. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, tā kā: (1) Padomes Īstenošanas lēmums 2011/38/ES (turpmāk "Lēmums 2011/38/ES") atļauj Francijai trīs gadu laikposmā piemērot diferencētu nodokļu līmeni dīzeļdegvielai un bezsvina benzīnam, lai īstenotu administratīvo reformu, kurā ietilpst dažu agrāk valdības īstenotu varas aspektu decentralizācija. Lēmums 2011/38/ES ir spēkā līdz 2012. gada 31. decembrim. (2) Francija 2012. gada 10. februāra vēstulē lūdza atļauju turpināt piemērot diferencētas nodokļu likmes ar tādiem pašiem nosacījumiem vēl sešus gadus pēc 2012. gada 31. decembra. (3) Lēmums 2011/38/EK tika pieņemts tādēļ, ka Francijas lūgtais pasākums atbilda prasībām, kas noteiktas Direktīvas 2003/96/EK 19. pantā, ar ko atļauj atbrīvojumus no nodokļiem vai nodokļu samazinājumus īpašu politikas apsvērumu interesēs, bet ne nodokļu palielinājumus. Jo īpaši tika uzskatīts, ka pasākums netraucēs iekšējā tirgus pareizai darbībai. Tika arī uzskatīts, ka tas saskan ar attiecīgo Kopienas politiku. (4) Valsts pasākums ietilpst politikā, kuras mērķis ir paaugstināt pārvaldes efektivitāti, uzlabojot sabiedrisko pakalpojumu kvalitāti un samazinot to izmaksas, kā arī subsidiaritātes politikā. Tas ir papildu stimuls reģioniem pārskatāmi uzlabot savu pārvaldi. Šajā sakarībā Lēmumā 2011/38/ES ir noteikts, ka samazinājumiem jābūt saistītiem ar to reģionu sociālekonomiskajiem apstākļiem, kuros tos piemēro. Līdz ar to vairāki reģioni, kuros vai nu IKP ir zemāks par vidējo, vai arī bezdarba līmenis ir augstāks par vidējo, piemērojuši zemākus tarifus. Kopumā valsts pasākums ir balstīts uz konkrētiem politiskiem apsvērumiem. (5) Reģioniem noteiktā likmju samazinājuma stingrās robežas, kā arī komerciālām vajadzībām izmantojamās dīzeļdegvielas neiekļaušana pasākumā nozīmē, ka konkurences izkropļojuma risks iekšējā tirgū ir ļoti zems. Turklāt pasākuma līdzšinējā piemērošana liecina par to, ka reģionos ir spēcīga tendence iekasēt maksimāli pieļaujamo likmi, kas vēl vairāk ir mazinājis konkurences izkropļojuma iespēju. (6) Nav ziņots par šķēršļiem iekšējā tirgus pareizai darbībai, jo īpaši saistībā ar attiecīgo produktu kā akcīzes nodoklim pakļauto produktu apgrozību. (7) Sākotnēji lūdzot atļauju, pirms valsts pasākuma piemērošanas tika veikts nodokļu paaugstinājums, kas atbilst samazinājumam, kuru atļauts piemērot reģioniem. Šādos apstākļos, ņemot vērā atļaujas nosacījumus un uzkrāto pieredzi, pašlaik nevar secināt, ka valsts pasākums būtu pretrunā ar ES enerģētikas un klimata pārmaiņu politiku. (8) No Direktīvas 2003/96/EK 19. panta 2. punkta izriet, ka katrai saskaņā ar minēto pantu piešķirtajai atļaujai ir jābūt stingri ierobežotai laikā. Turklāt Komisijas priekšlikums Padomes direktīvai, ar ko groza Direktīvu 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai[7], paredz pastāvīgu noteikumu, kurš atļauj Francijai noteiktās robežās piemērot diferencētu nodokļa līmeni Francijas reģionu līmenī. Tādēļ ir lietderīgi ierobežot šā lēmuma piemērošanas termiņu līdz trim gadiem un jāparedz, ka jebkurā gadījumā šis lēmums zaudē spēku, tiklīdz stājies spēkā minētais pastāvīgais noteikums. Turklāt, lai nekavētu pašreizējā regulējuma turpmāku vispārēju izstrādi, ir svarīgi arī paredzēt, ka gadījumā, ja Padome ievieš grozītu vispārēju energoproduktu nodokļu sistēmu, kurai šī atļauja neatbilst, šis lēmums zaudē spēku dienā, kad kļūst piemērojami minētie grozītie noteikumi. (9) Būtu jānodrošina, ka šajā lēmumā paredzēto īpašo samazinājumu Francija var piemērot tādā veidā, lai nerastos juridiskais vakuums attiecībā pret regulējumu, kas bija spēkā līdz 2013. gada 1. janvārim saskaņā ar Lēmumu 2011/38/ES. Tādēļ prasītā atļauja jāpiešķir no 2013. gada 1. janvāra. (10) Šis lēmums neskar Savienības noteikumus par valsts atbalsta piemērošanu, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants 1. Ar šo Francijai ir atļauts piemērot samazinātas nodokļu likmes bezsvina benzīnam un dīzeļdegvielai, ko izmanto kā degvielu. Uz dīzeļdegvielu komerciālām vajadzībām Direktīvas 2003/96/EK 7. panta 2. punkta nozīmē samazinājuma iespēju neattiecina. 2. Administratīvajos reģionos var atļaut piemērot diferencēto samazinājumu ar noteikumu, ka ir izpildīti šādi nosacījumi: a) samazinājumi nepārsniedz EUR 35,4 uz 1000 litriem bezsvina benzīna un EUR 23,0 uz 1000 litriem dīzeļdegvielas; b) samazinājumi nepārsniedz starpību starp nodokļu līmeni nekomerciāla patēriņa dīzeļdegvielai un nodokļu līmeni komerciāla patēriņa dīzeļdegvielai; c) samazinājumi ir saistīti ar objektīviem sociālekonomiskiem apstākļiem reģionos, kuros tos piemēro; d) reģionālo samazinājumu piemērošana reģionam nedod konkurences priekšrocības Savienības iekšējā tirdzniecībā. 3. Samazinātajām likmēm ir jāatbilst Direktīvas 2003/96/EK prasībām, jo īpaši 7. pantā noteiktajām minimālajām likmēm. 2. pants Šo lēmumu piemēro no 2013. gada 1. janvāra, un tas zaudē spēku 2015. gada 31. decembrī. Tomēr šis lēmums zaudē spēku dienā, kad kļūst piemērojams viens no šādiem grozījumiem Direktīvā 2003/96/EK: – vispārējā energoproduktu nodokļu sistēma ir grozīta tādā veidā, ka pašreizējā atļauja tai neatbilst; – Francijai ir atļauts piemērot diferencētu nodokļu līmeni Francijas reģionu līmenī. 3. pants Šis lēmums ir adresēts Francijas Republikai. Briselē, Padomes vārdā – priekšsēdētājs [1] Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp.). [2] OV L 19, 22.1.2011., 13. lpp. [3] OV L 290, 4.11.2005., 25. lpp. [4] Komisijas 2008. gada 6. augusta Regula (EK) Nr. 800/2008/EK, kas atzīst noteiktas atbalsta kategorijas par saderīgām ar kopējo tirgu, piemērojot Līguma 87. un 88. pantu (OV L 214, 9.8.2008., 3. lpp.). [5] COM(2011) 169. [6] OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp. [7] COM(2011) 169, 2011. gada 13. aprīlis.