P9_TA(2019)0104

ES apputeksnētāju iniciatīva

Eiropas Parlamenta 2019. gada 18. decembra rezolūcija par ES apputeksnētāju iniciatīvu (2019/2803(RSP))

(2021/C 255/05)

Eiropas Parlaments,

— ņemot vērā Komisijas 2018. gada 1. jūnija paziņojumu par ES apputeksnētāju iniciatīvu (COM(2018)0395),

— ņemot vērā 2016. gada 2. februāra rezolūciju par ES bioloģiskās daudzveidības stratēģijas starpposma pārskatīšanu (1),

— ņemot vērā 2017. gada 15. novembra rezolūciju par rīcības plānu attiecībā uz vidi, cilvēkiem un ekonomiku (2),

— ņemot vērā 2019. gada 16. janvāra rezolūciju par Savienības pesticīdu atļaušanas procedūru (3),

— ņemot vērā Reglamenta 132. panta 2. punktu,

— ņemot vērā Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas rezolūcijas priekšlikumu,

A. tā kā Komisija, reaģējot uz Parlamenta un Padomes aicinājumiem risināt apputeksnētāju iznīkšanas problēmu, 2018. gada 1. jūnijā nāca klajā ar ES apputeksnētāju iniciatīvu;

B. tā kā par apputeksnētāju iznīkšanas cēloņiem ir veikti jau daudzi pētījumi; tā kā šo pētījumu secinājumu īstenošanā vēl ir daudz darāmā;

C. tā kā savvaļas apputeksnētājiem ir izšķirīga loma kultūraugu apputeksnēšanā; tā kā šajā ziņā svarīgas ir arī medus bites;

D. tā kā apputeksnēšana, ko veic medus bites, tikai papildina, nevis aizstāj apputeksnēšanu, ko veic plašs kukaiņu sugu klāsts (4), tostarp bites vientuļnieces, tauriņi, ziedmušas un vaboles;

E. tā kā Starptautiskā Dabas un dabas resursu aizsardzības savienība (IUCN), reaģējot uz pieaugošo bioloģiskās daudzveidības krīzi, 2019. gada 11. oktobrī publicēja steidzamu aicinājumu ievērojami palielināt sugu saglabāšanas pasākumus; tā kā IUCN vērsās pie pasaules valstu valdībām un aicināja tās līdz 2030. gadam apturēt sugu iznīkšanu un novērst cilvēku izraisītu izmiršanu, kā arī uzlabot apdraudēto sugu saglabāšanās stāvokli, lai līdz 2050. gadam panāktu plašu atkopšanos;

F. tā kā apputeksnētāji sniedz būtiskus tiešus un netiešus ekosistēmu pakalpojumus, piemēram, apputeksnē augus, apkaro kaitēkļus, uztur augsnes un ūdens kvalitāti un veido ainavas estētiku;

G. tā kā ir vajadzīgi pastāvīgi centieni nodrošināt, ka tiek atzīta apputeksnētāju nozīme lauksaimniecības produktivitātē;

H. tā kā tikai Savienībā vien 78 % savvaļas puķu sugu vismaz daļēji ir atkarīgas no dzīvnieku veiktas apputeksnēšanas (5);

I. tā kā trūkst datu un informācijas par kukaiņiem apputeksnētājiem, izņemot bites un tauriņus;

J. tā kā apputeksnētāji var būt kukaiņi, piemēram, bites, ziedmušas, tauriņi, naktstauriņi, vaboles, lapsenes un tripši, un zīdītāji, piemēram, sikspārņi, un putni;

K. tā kā veselīgi apputeksnētāji ir būtiski lauksaimnieciskajai darbībai Savienībā, jo 84 % no kultūraugu sugām (6) un 76 % no Eiropas pārtikas ražošanas ir atkarīgi no kukaiņu veiktas apputeksnēšanas; tā kā līdz 15 miljardiem EUR no ES lauksaimniecības gada produkcijas kopapjoma var tieši attiecināt uz apputeksnētājiem (7);

L. tā kā apputeksnētāju klātbūtne ir viens no vissvarīgākajiem vides veselības indikatoriem; tā kā statistika un tendences visā Eiropā, lai arī dažkārt daļēji, norāda uz satraucošu apputeksnētāju populāciju iznīkšanu;

M. tā kā ir skaidrs, ka tauriņu un to daļēji dabisko pļavu biotopu sliktais saglabāšanās stāvoklis ir slikts un tas labi ataino savvaļas bišu, ziedmušu, naktstauriņu un citu apputeksnētāju stāvokli;

N. tā kā Padomes 1992. gada 21. maija Direktīva 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (Dzīvotņu direktīva) (8) aizsargā tikai 56 apputeksnētāju sugas, no kurām 67 % stāvoklis novērtēts kā nelabvēlīgs;

O. tā kā Parlaments ir sācis vairākus izmēģinājuma projektus un sagatavošanas darbības, lai dziļāk pētītu apputeksnētāju iznīkšanu un izstrādātu konkrētus risinājumus, kā mazināt apputeksnētāju populāciju satraucošo iznīkšanu (9);

P. tā kā pienācīgas apputeksnētāju aizsardzības nolūkā apputeksnētājiem un to barībai kaitīgu pesticīdu lietošana būs ievērojami jāsamazina;

Q. tā kā dažu pesticīdu lietošana ir tikusi saistīta ar nelabvēlīgu ekoloģisko ietekmi, tostarp augstu risku gan mājas, gan savvaļas bitēm, kuras nodrošina lielākās daļas kultūraugu apputeksnēšanu visā pasaulē;

R. tā kā saskaņā ar 2009. gada 21. oktobra Regulu (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (10) profesionālajiem pesticīdu lietotājiem vismaz trīs gadus ir jāsaglabā pesticīdu lietošanas dati, kas ietver augu aizsardzības līdzekļa nosaukumu, lietošanas laiku un devu un attiecīgo platību un kultūru, kurai līdzeklis izmantots;

S. tā kā 2018. gada aprīlī Savienība piekrita pilnībā aizliegt neonikotinoīdu imidakloprīda, klotianidīna un tiametoksāma izmantošanu brīvā dabā;

T. tā kā vairākas dalībvalstis ir paziņojušas par ārkārtas izņēmumiem attiecībā uz šo neonikotinoīdu izmantošanu savā teritorijā; tā kā šādiem paziņojumiem vajadzētu būt labas kvalitātes un tikt publiskotiem; tā kā Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA) ir secinājusi, ka aptuveni vienai trešdaļai no līdzekļiem, par kuriem piešķirtas ārkārtas atļaujas, bija pieejamas alternatīvas; tā kā EFSA var būt loma ārkārtas atļauju izskatīšanā (11);

U. tā kā ir pierādīts, ka glifozāta izmantošana kaitē medus bišu baktērijām, tādējādi veicinot apputeksnētāju iznīkšanu un dzīvotņu zudumu; tā kā daži fungicīdi var divkāršot insekticīdu akūto toksiskumu (12);

V. tā kā EFSA 2013. gadā apstiprinātās vadlīnijas par to, kā novērtēt risku, ko augu aizsardzības līdzekļi rada bitēm (EFSA 2013. gada vadlīnijas par bitēm), satur visaktuālāko zinātnisko metodiku attiecībā uz pesticīdu radīto risku Apis mellifera, Bombus spp. un bitēm vientuļniecēm, bet dalībvalstis tās nav pilnībā apstiprinājušas; tā kā šāda situācija negatīvi ietekmē Regulas (EK) Nr. 1107/2009 apstiprināšanas kritēriju pareizu piemērošanu un tādējādi labāku šo sugu aizsardzību;

W. tā kā paralēli insekticīdu ietekmei uz apputeksnētājiem plaša spektra herbicīdi, ko izmanto ainavas mērogā, piemēram, kā profilaktiskus līdzekļus pret nezālēm vai kā desikantus, iznīcina apputeksnētāju barības avotus starp galvenās kultūras ziedēšanas periodiem un veicina populāciju sabrukumus;

X. tā kā, pat ja pilnībā tiktu piemērotas EFSA 2013. gada vadlīnijas par bitēm, pesticīdu apstiprināšanas režīms atstātu neaizsargātus tauriņus, ziedmušas un naktstauriņus;

Y. tā kā savienotas apputeksnētāju dzīvotnes, piemēram, buferjoslas, dzīvžogi un zālēm apauguši ūdensceļi, var palīdzēt augsnes erozijas kontrolē un kopumā uzlabot bioloģisko daudzveidību un ir potenciāli noderīgas gan mājas bitēm, gan savvaļas apputeksnētājiem pieejamās barības kvalitātes uzlabošanai;

Z. tā kā daudzas apputeksnētāju dzīvotnes ir kļuvušas ļoti sadrumstalotas un nepareiza biotopu apsaimniekošana un klimata pārmaiņas arvien vairāk apdraud specializējušās sugas;

AA. tā kā veselīgu savvaļas apputeksnētāju populāciju labā ir nepieciešams, lai pastāv, tiek saglabātas un atjaunotas teritorijas ar vietējo ziedu populācijām, arī urbānās teritorijās;

AB. tā kā savvaļas apputeksnētāji un biškopji Eiropā nodrošina apputeksnēšanas pakalpojumus faktiski bez maksas; tā kā tas ir krasā pretstatā citām pasaules daļām, kur maksa par apputeksnēšanu ir samērota ar citu lauku saimniecību ražošanas resursu izmaksām, piemēram, sēklu, mēslošanas līdzekļu un pesticīdu iegādi;

AC. tā kā apputeksnētājiem ir sociāla un kulturāla vērtība, pateicoties ar tiem saistītiem ārstnieciskiem līdzekļiem, produktiem, mākslai un tradīcijām;

AD. tā kā šis galvenokārt bezmaksas apputeksnēšanas pakalpojums papildina savvaļas apputeksnētāju veikto apputeksnēšanu un ir iespējams tikai tāpēc, ka biškopju galvenais ienākumu avots ir medus un citu bišu produktu pārdošana; tā kā viltota medus imports apdraud biškopības ekonomisko pamatu Eiropas Savienībā;

AE. tā kā agrovides pasākumi Eiropas Savienībā nav īstenoti pietiekamā mērogā, lai kompensētu apputeksnētāju dzīvotņu zudumu un biotopu kvalitātes pasliktināšanos; tā kā zaļināšana nav devusi būtiskus uzlabojumus;

AF. tā kā Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komiteja un Lauksaimniecības un lauku attīstības komiteja savās nostājās KLP stratēģisko plānu regulas priekšlikuma (COM(2018)0392) kontekstā pieprasīja ieviest apputeksnētāju ietekmējuma indikatoru;

AG. tā kā apputeksnētāju indikatora ieviešana var palīdzēt panākt, ka lēmumu pieņemšanas procesi ir optimāli, publiskie izdevumi ir lietderīgāki, palielinās pārskatatbildība un izpratne par politikas un tiesību aktu ietekmi;

AH. tā kā pārmērīga kultūraugu mēslošana samazina tādu ziedošo augu sastopamību, kas veido potenciālu barības bāzi apputeksnētājiem;

AI. tā kā nitrātu emisijas izraisa eitrofikāciju un aizzēlumu, kas no zāliena izspiež zālaugus un ziedus, pārklāj augsni, kuru daudzi apputeksnētāji izmanto kā ligzdošanas vietu, un rada zema līmeņa ēnojumu, kura dēļ veidojas vēss mikroklimats, kas daudzām vietējām sugām ir nepiemērots,

Vispārīgas piezīmes

1. atzīst ES apputeksnētāju iniciatīvas pievienoto vērtību, ko tā dod, palīdzēdama noteikt stratēģiskos mērķus un virkni steidzami veicamu pasākumu, kas ES un tās dalībvalstīm jāveic, lai aizsargātu apputeksnētājus; atzinīgi vērtē to, kas apputeksnētāju dzīvotņu aizsardzībā jau paveikts vietējā līmenī;

2. Varroa destructor , ietekmi, klimata pārmaiņas un invazīvas svešzemju sugas tomēr uzskata, ka uz daudziem apputeksnētāju iznīkšanas cēloņiem iniciatīva reaģē nepietiekami, un to vidū var minēt zemes izmantošanas maiņas, dzīvotņu un to savienotības izzušanu, intensīvās lauksaimniecības prakses, augu aizsardzības līdzekļus, vides piesārņojumu, patogēnu un parazītu, piemēram, ērces, ietekmi, klimata pārmaiņas un invazīvas svešzemju sugas ( 13 ) ; uzskata, ka vissteidzamāk jāīsteno “II prioritāte: novērst apputeksnētāju iznīkšanas cēloņus”;

3. norāda, ka apputeksnētāji ir ārkārtīgi svarīga bioloģiskās daudzveidības daļa un ka bez tiem nav iespējama lielākās daļas augu sugu reprodukcija; atzīst, ka apputeksnētāju populācijas samazināšanās ietekmē ražas kvalitāti un kvantitāti, kā arī lauksaimnieku peļņu;

4. uzsver apputeksnētāju nozīmi lauksaimniecībā, apdraudējumu pārtikas ražošanai, ko rada populāciju iznīkšana, un nepieciešamību veikt steidzamus un transformatīvus pasākumus, lai aizsargātu un atjaunotu apputeksnētāju populācijas un pakalpojumus;

5. uzsver, ka ir svarīgi īstenot holistisku pieeju un novērtēt pašreizējo politikas pasākumu ietekmi, lai Savienībā iedarbīgi risinātu apputeksnētāju iznīkšanas problēmu; uzsver vajadzību piemērot piesardzības principu, lai aizsargātu apputeksnētājus kopumā — gan mājas, gan savvaļas apputeksnētājus;

6. uzsver nepieciešamību aizsargāt apputeksnētāju sugu daudzveidību gan Eiropā — tostarp aptuveni 2 000 savvaļas bišu sugas un citas kukaiņu sugas, to skaitā mušas, vaboles, naktstauriņus un tauriņus, —, gan pasaulē;

7. uzsver, ka ir svarīgi atbalstīt pasākumus bioloģiskās daudzveidības veicināšanai gan lauku, gan urbānās teritorijās, jo apputeksnētāju veselība un izdzīvošana ir atkarīga no sugām bagātām dzīvotnēm, kas pietiekamā daudzumā nodrošina daudzveidīgu un pastāvīgu barību, piemēram, nektāru un ziedputekšņus, kā arī ir ligzdošanas, pārošanās un pārziemošanas dzīvotnēm;

8. mudina Komisiju ES apputeksnētāju iniciatīvu un tās rezultātus integrēt ES bioloģiskās daudzveidības stratēģijas laikam pēc 2020. gada izstrādē un pārveidot iniciatīvas mērķus par visaptverošu apputeksnētāju rīcības programmu ar pietiekamiem resursiem;

9. prasa, lai Komisija apputeksnētāju iznīkšanas problēmu risina starptautiskā līmenī un iestājas par stingriem pasākumiem, ar ko visā pasaulē aizsargāt apputeksnētājus un viņu dzīvotnes;

Bioloģiskā daudzveidība un lauksaimniecības prakse

10. uzsver, ka veicināt bioloģisko daudzveidību un tādējādi palielināt apputeksnētāju dzīvotņu esību un kvalitāti uz lauksaimniecības zemes ir jābūt vienam no galvenajiem mērķiem nākamās kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) izstrādē, kurai jo īpaši ir jāatbalsta augstas dabas vērtības lauksaimniecības teritoriju saglabāšana, dabīgu atmatu izveide un pesticīdu un minerālmēslu lietošanas samazināšana un jāveicina polikultūras un augseka;

11. norāda, ka mazināt atkarību no pesticīdiem ir viens no galvenajiem mērķiem, ko paredz Direktīva 2009/128/EK par pesticīdu ilgtspējīgu lietošanu ( 14 ) ; uzsver, ka pesticīdu lietošanas samazināšanas plāns ar skaidriem mērķrādītājiem, atskaites punktiem un grafikiem būtu jānosaka katras dalībvalsts nacionālajā rīcības plānā un pesticīdu lietošanas samazinājums būtu jānosaka kā kopējs indikators, ar ko monitorēt panākumus; uzskata, ka gaidāmajā Direktīvas 2009/128/EK pārskatīšanā būtu jāiekļauj ES mēroga obligāti samazināšanas mērķrādītāji;

12. aicina Komisiju izvērtēt pārskatītos nacionālos rīcības plānus, kas pieņemti saskaņā ar Direktīvu 2009/128/EK, un darīt visu iespējamo, lai nodrošinātu, ka dalībvalstis pienācīgi darbojas, lai sasniegtu pesticīdu lietošanas samazināšanas mērķrādītājus, un veic nepieciešamo monitoringu;

13. aicina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt, ka, izmantojot nacionālās un reģionālās saimniecību konsultāciju sistēmas, lauksaimniekiem tiek sniegtas kvalitatīvas konsultācijas par bioloģiskās daudzveidības un apputeksnētāju atbalstīšanu un aizsardzību;

14. atgādina, ka apputeksnēšana ir izšķirīgi svarīga lauksaimnieciskajā ražošanā un tādēļ KLP pirmajā pīlārā paredzētajam atbalstam nevajadzētu novest pie apputeksnēšanas pakalpojumu vājināšanās vai izzušanas; aicina Komisiju apstiprināt tikai tādus stratēģiskos plānus, kuros šis faktors ir pienācīgi ņemts vērā attiecīgajos pirmā pīlāra nosacījumu elementos un ekoshēmās;

15. uzsver, ka daudzās valsts lauku attīstības programmās jau ir iekļauti pasākumi, kas veicina bioloģisko daudzveidību un palīdz apputeksnētājiem; konstatē, ka, lai šādas programmas un pasākumi tiktu turpināti un paplašināti, galvenokārt nepieciešams nodrošināt pienācīgu finansējumu KLP otrajam pīlāram; uzsver, ka, to darot, ir jāņem vērā reģionu un dzīvotņu daudzveidība, kā arī daudzie dažādie apputeksnētāji, tādēļ ir nepieciešama valsts un reģionāla līmeņa pieeja;

16. prasa, lai Komisija un dalībvalstis akceptē Parlamenta aicinājumu KLP iekļaut apputeksnētāju indikatoru;

17. uzsver, ka 18 ES valstīs insekticīdu ( 15 ) pārdošanas apjoms 2017. gadā salīdzinājumā ar 2016. gadu pieauga; pauž bažas par to, ka citu insekticīdu kategorijā ( 16 ) pārdošanas pieaugums 2017. gadā salīdzinājumā ar 2016. gadu bija vērojams 9 no 13 valstīm, par kurām šis datu sadalījums bija pieejams, un ka apputeksnētāju iniciatīvā šī tendence netiek uzskatīta par būtisku;

18. uzsver, ka tādēļ arī bioloģiskās daudzveidības pasākumi un pesticīdu lietošanas samazināšana būtu jānosaka par mērķrādītāju KLP dalībvalstu stratēģiskajos plānos un ka pesticīdu lietošanas samazinājums un bioloģiskās daudzveidības palielinājums būtu jānosaka kā kopēji indikatori, ar ko monitorēt panākumus;

19. uzsver, ka ar indikatoru, kas mēra apputeksnētāju daudzveidību un skaitliskumu, būs iespējams novērtēt KLP sniegumu šajā jomā;

20. uzsver, ka saskaņā ar Direktīvu 2009/128/EK par pesticīdu ilgtspējīgu lietošanu vispirms ir jāizmanto neķīmiskas kaitēkļu apkarošanas metodes, lai tādējādi aizstātu pesticīdus un aizsargātu apputeksnētājus;

21. uz visiem neonikotinoīdu grupas pesticīdiem;

22. aicina Komisiju sistemātiski pieprasīt Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes atzinumu gadījumos, kad dalībvalstis izsniedz ārkārtas atļauju izmantot pesticīdu, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 1107/2009 53. pantu; uzskata, ka ir svarīgi, lai EFSA pētītu arī aizstāšanas ietekmi un neķīmisku metožu pieejamību;

23. aicina Komisiju nodrošināt, ka tiek pareizi piemēroti Regulas (EK) Nr. 1107/2009 noteikumi un tādējādi cita starpā garantēt minimālu paziņošanas standartu attiecībā uz pesticīdu ārkārtas atļaujām, ieskaitot dalībvalstu pienākumu sniegt pilnīgus un detalizētus paskaidrojumus, kā arī darīt šos paziņojumus publiski pieejamus; atzinīgi vērtē EFSA lomu šo atkāpju izskatīšanā;

24. uzsver, ka profesionālajiem augu aizsardzības līdzekļu lietotājiem vismaz trīs gadus būtu jāglabā detalizēti dati par šo līdzekļu lietošanu, teritoriju, laiku un devu; norāda, ka attiecīgajai reģistrētajai informācijai vajadzētu pēc pieprasījuma būt pieejamai kompetentajai iestādei, lai tā varētu monitorēt savstarpējās atbilstības noteikumu ievērošanu un KLP darbības rezultātus attiecībā uz pesticīdu lietošanas samazināšanu visā ES;

25. aicina Komisiju un dalībvalstis uzlabot informētību un veicināt finansēšanas iespējas šajā jomā; norāda, ka uz pastāvošo paraugpraksi balstīti kopīgi instrumenti un modeļi stratēģiju un plānu izstrādei attiecībā uz apputeksnētājiem veicinās papildu pasākumu pieņemšanu valsts, reģionālā un vietējā līmenī;

26. aicina Komisiju un dalībvalstis steidzami nodrošināt, ka tiek pilnībā pieņemta 2013. gada EFSA vadlīnijas par bitēm, tostarp prasības attiecībā uz hronisku toksiskumu un toksiskumu kāpuriem, kā arī sugām, kas nav medus bites;

27. kamēr ES līmenī nav pilnībā pieņemtas EFSA vadlīnijas par bitēm, aicina dalībvalstis attiecīgi saskaņot savus pesticīdu novērtējumus;

28. aicina Komisiju pieprasīt, lai EFSA izstrādā vadlīnijas par pesticīdiem, kuras noteiktu pirmsapstiprināšanas testus, kas jāveic, lai nodrošinātu tauriņu, naktstauriņu un ziedmušu aizsardzību;

29. uzsver, ka apputeksnētāju dzīvotņu klātbūtne palielina zemes produktivitāti;

30. aicina Komisiju ierobežot KLP paredzēto produktivitātes paaugstināšanas mērķi, reglamentēt intensīvās lauksaimniecības prakses un mudināt izmantot zaļināšanas pasākumus, kas kvalitatīvi un kvantitatīvi uzlabo apputeksnētāju dzīvotnes un barības vākšanas platības un ir vērsti pret Eiropas ainavu homogenizāciju;

31. aicina Komisiju un dalībvalstis veicināt ganību un ganību dzīvotņu, tostarp kokaugiem klātu ganību un citu agromežsaimniecības sistēmu, izmantošanu — kas ir izšķirīgs priekšnosacījums apputeksnētāju ligzdošanas, vairošanās un pārziemošanas substrātu radīšanā — sinerģijā ar tādu augstas dabas vērtības zālaugu platību uzturēšanu, ko izmanto ganībām un tradicionālajiem ekstensīvās lauksaimniecības veidiem;

32. šajā sakarā uzsver, ka augseka, spēcīgu šķirņu izmantošana un mehāniska ravēšana / bioloģiska kaitīgo organismu apkarošana palīdzēs atjaunot apputeksnētāju dzīvotnes, savukārt lielas monokultūru platības veicina apputeksnētāju iznīkšanu;

33. aicina Komisiju un dalībvalstis atbalstīt zaļo infrastruktūru, kas rada no jauna un atjauno dzīvotņu mozaīku un funkcionālo savienotību apputeksnētājiem lauku un urbānajās ainavās;

34. aicina Komisiju un dalībvalstis veicināt labi koptu dzīvžogu uzturēšanu, kā arī koncepcijas, kas paredz buferjoslu, tostarp zālaugu/ziedošu joslu izveidi gar ūdenstecēm un daudzgadīgām ziedošām platībām, kā pasākumus bioloģiskās daudzveidības veicināšanai, lai aizsargātu apputeksnētāju barības vākšanas iespējas un dzīvotnes, kā arī nodrošinātu labāku erozijas kontroli lauku, daļēji urbānās un urbānās teritorijās;

35. aicina dalībvalstis atbalstīt tādu sugu agrīnu iekļaušanu ES sarakstā, kuras rada risku apputeksnētājiem, ātri reaģēt, lai kontrolētu un izskaustu šādas sugas, palielināt modrību un veikt ierobežojošas darbības, kad tiek konstatēti to izplatības ceļi;

36. aicina Komisiju ierosināt pasākumus, kuri palīdzētu mazināt noslodzi, ko apputeksnētājiem var radīt lauksaimniecības zemju pamešana;

37. uzsver, ka ir jāievieš iedarbīgi biodrošības pasākumi podaugiem un augsnei pirms to pārvietošanas ievērojamos attālumos, un mudina publiskās iestādes, kas atbildīgas par zaļo zonu pārvaldību, izmantot vietējos augus, tādējādi maksimāli palielinot pozitīvo ietekmi uz vietējiem apputeksnētājiem un samazinot invazīvu svešzemju sugu izplatīšanos;

38. aicina Komisiju noteikt kritērijus, kas vajadzīgi, lai izveidotu ES ekomarķējumu apputeksnētājiem draudzīgiem podaugiem, kuriem ir uzrādīta izcelsmes vieta, kuri ir ievietoti ilgtspējīgā konteinerā, neizmanto kūdru un nesatur insekticīdus;

39. aicina Komisiju un dalībvalstis atbalstīt biškopības nozari, pastiprinot importa pārbaudes, lai nepieļautu viltota medus importu, un attiecībā uz medus maisījumiem ieviešot obligātu medus izcelsmes marķēšanu (ar katras valsts nosaukumu);

40. aicina veicināt un attīstīt apputeksnētāju dzīvotnes urbānajās teritorijās;

Pētniecība, apmācība un novērošana

41. attiecībā uz medus bitēm ( Apis mellifera ), ņemot vērā, cik satraucoša parādība ir bišu māšu mūža ilguma samazinājums, jo īpaši uzsver to, cik svarīgi ir pētīt tās cēloņus;

42. uzskata, ka ir izšķirīgi svarīgi atbalstīt vēl nepieejamu testēšanas vadlīniju izstrādi, īpaši attiecībā uz akūtu un hronisku toksiskumu bitēm vientuļniecēm, hronisku toksiskumu kamenēm, subletālu iedarbību, vienlaicīgu ekspozīciju vairākiem savienojumiem (kumulatīvā un sinerģiskā iedarbība), kā arī citām apputeksnētāju sugām paredzētiem testiem;

43. uzsver, ka iniciatīvas pētniecības izdevumu kategorijā nav ņemtas vērā tādas uz rezultātiem balstītas shēmas, kurās jau iepriekš ir paredzēts monitorings un kuras varētu būt lietderīgas (daļēji — apmierinot vajadzības pēc monitoringa) un nodrošināt attiecīgus stimulus lauksaimniekiem; uzsver, ka šādas shēmas var izmēģināt un mēroga ziņā palielināt saskaņā ar dažādiem ES finanšu instrumentiem un politiku, tostarp KLP;

44. aicina Komisiju un dalībvalstis palielināt finansējumu fundamentālajiem un lietišķajiem pētījumiem par apputeksnētājiem un tādu ārstēšanas metožu izstrādei, kas vērstas pret tos ietekmējošām jaunām slimībām, parazītiem un vīrusiem, un ieguldīt līdzekļus taksonomiskās lietpratības resursu stiprināšanā un paplašināšanā, citu starpā izmantojot ES pētniecības un inovācijas pamatprogrammu; aicina lielāku uzmanību pievērst lauka pētījumiem un tādiem apputeksnētājiem, kas nav medus bites un tauriņi;

45. aicina Komisiju un dalībvalstis izveidot sistemātisku un standartizētu savvaļas apputeksnētāju un to galveno noslogojumu monitoringu reālos apstākļos, lai noskaidrotu apputeksnētāju iznīkšanas apmēru un cēloņus un lai varētu pilnībā izvērtēt attiecīgo ES un valstu politiku iedarbīgumu;

46. aicina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt, ka savvaļas apputeksnētāju monitoringa finansējuma vajadzības tiek integrētas KLP stratēģiskajos plānos, lai nodrošinātu uzticamus datus KLP apputeksnētāju indikatora izveidei, kas paredzēta ES apputeksnētāju iniciatīvā;

47. uzskata, ka ir lietderīgi atbalstīt lauksaimniecības ekoinovāciju ( 17 ) un stimulēt partnerības ar akadēmiskajām aprindām un sadarbību ar dažādu jomu pētniekiem, lai atbalstītu tādu zema riska pesticīdu izstrādi, kas apputeksnētājiem ir nekaitīgi;

48. uzskata, ka ir jāatbalsta pētniecība par lauksaimniecības agroekoloģisko pāreju un tādu kaitēkļu apkarošanas metožu pilnveidošana, kuras ir nekaitīgas apputeksnētājiem un kuru piemēri ir adekvāti audzēšanas paņēmieni, augseka un līdzsvarota mēslošana;

49. aicina Komisiju un dalībvalstis atbalstīt amatierzinātni, galveno uzmanību pievēršot datu reģistrēšanai par apputeksnētājiem un to monitoringam un biškopju apmācībai, ar mērķi Savienībā veicināt neintruzīvu bišu novērošanu, tās veikšanai izstrādājot bišu saimju dzīvotspējas indikatorus;

o

o o

50. uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju nosūtīt Padomei un Komisijai.

(1) OV C 35, 31.1.2018., 2. lpp.

(2) OV C 356, 4.10.2018., 38. lpp.

(3) Pieņemtie teksti, P8_TA(2019)0023.

(4) Garibaldi, L. A. et al, Wild Pollinators Enhance Fruit Set of Crops Regardless of Honey Bee Abundance, 2013.

(5) Potts, S. et al., Status and Trends of European Pollinators. Key Findings of the STEP Project, Pensoft Publishers, Sofija, 72 lpp.

(6) Potts, S. et al., Status and Trends of European Pollinators. Key Findings of the STEP Project, Pensoft Publishers, Sofija, 72 lpp.

(7) Gallai, N. et al., Economic Valuation of the Vulnerability of World Agriculture Confronted with Pollinator Decline, Ecological Economics, 68:3, 810.–821. lpp.

(8) OV L 206, 22.7.1992., 7. lpp.

(9) Īpaši jāmin ES apputeksnētāju monitoringa shēma un indikatori, pesticīdu izmantošanas vides monitorings ar medus bišu palīdzību, bioloģiskās daudzveidības pulsa mērīšana, izmantojot Sarkanās grāmatas indeksu, un lauksaimniekiem pieejamu integrētas augu aizsardzības prakses piemēru no visas Eiropas Savienības apkopošana.

(10) Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV L 309, 24.11.2009., 1. lpp.).

(11) https://ec.europa.eu/food/plant/pesticides/approval_active_substances/approval_renewal/neonicotinoids_en.

(12) Tsvetkov, N., Samson-Robert, O., Sood, K., Patel, H. S., Malena, D. A., Gajiwala, P. H., Maciukiewicz, P., Fournier, V., Zayed, A. (2017): “Chronic exposure to neonicotinoids reduces honey bee health near corn crops”, Science, 356. sēj., Nr. 6345, 1395.–1397. lpp., https://doi.org/10.1126/science.aam7470.

(13) Potts, S.G., et al., (2016), The Assessment Report of the Intergovernmental Science-Policy Platform on Biodiversity and Ecosystem Services on Pollinators, Pollination and Food Production, Secretariat of the Intergovernmental Science-Policy Platform on Biodiversity and Ecosystem Services, Bonna, Vācija, 552 lpp.

(14) Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Direktīva 2009/128/EK, ar kuru nosaka Kopienas sistēmu pesticīdu ilgtspējīgas lietošanas nodrošināšanai (OV L 309, 24.11.2009., 71. lpp.).

(15) Ir pieejami Eurostat dati par insekticīdu un akaricīdu kategoriju; ir pieejami arī dati par dažādām insekticīdu kategorijām (piretroīdiem, hlorogļūdeņražiem, organiskajiem fosfātiem, karbamātiem un oksimokarbamātiem un citiem insekticīdiem); dati pieejami: https://ec.europa.eu/eurostat/en/web/products-datasets/product?code=aei_fm_salpest09.

(16) Ieskaitot neonikotinoīdus.

(17) Komisija to definējusi kā jebkādu inovāciju, kas ļauj sasniegt būtisku progresu virzībā uz ilgtspējīgas attīstības mērķi, samazinot ražošanas veidu ietekmi uz vidi, uzlabojot dabas noturību pret vides noslogojumiem vai panākot dabas resursu efektīvāku un atbildīgāku izmantošanu.