Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par kopējo zivsaimniecības politiku /* COM/2011/0425 galīgā redakcija - 2011/0195 (COD) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS · Vispārīgais konteksts Komisija 2009. gadā analizēja kopējās zivsaimniecības politikas (KZP) darbību, balstoties uz Zaļo grāmatu par kopējās zivsaimniecības politikas reformu[1]. Komisija secināja, ka, neskatoties uz paveikto kopš 2002. gada reformas, mērķi panākt ilgtspējīgu zivsaimniecību visās tās dimensijās (vides, ekonomiskajā un sociālajā) nav sasniegti un Zaļajā grāmatā identificēta virkne strukturālu nepilnību pašreizējā KZP. Eiropas Parlaments un Ministru padome apstiprināja šo secinājumu. Arī daudzie viedokļi, kas tika saņemti sabiedriskās apspriešanas laikā no 2009. gada aprīlim līdz 2010. gada novembrim, konkrēti pētījumi un novērtējumi apstiprināja Zaļajā grāmatā sniegto vispārējo novērtējumu un palīdzēja identificēt nepilnības, kas jānovērš ar reformas palīdzību. · Priekšlikuma pamatojums un mērķi Kopējai zivsaimniecības politikai ir vajadzīga pamatīga reforma, atceļot pašreizējo Padomes 2002. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku un 2013. gada 1. janvārī to aizstājot ar jaunu KZP, ko Eiropas Parlaments un Padome pieņēmusi, balstoties uz šo priekšlikumu. Galvenās KZP problēmas ir šādas: – konkrētības trūkums ar vidi, ekonomiku un sociālo ilgtspējību saistītajos mērķos, – nepieņemami lieli izmetumu apjomi, – flotes pārmērīgās kapacitātes, pārzvejas, pārāk lielas kopējās pieļaujamā nozvejas (KPN) un nepietiekamas atbilstības dēļ lielākā daļa Savienības krājumu ir pārmērīgi izmantoti, – ievērojamam skaitam flotu ir zema rentabilitāte un ekonomiskā izturība, – nepietiekama ar vidi saistīto apsvērumu integrācija politikā, – uzticamu datu trūkums, lai novērtētu visus krājumus un flotes, – ievērojams publiskais finansiālais atbalsts zivsaimniecībai, kas nepalīdz sasniegt KZP mērķus, – zvejas darbību nepievilcība un dažu no zvejas atkarīgo piekrastes reģionu pagrimums, – lejupēja mikropārvaldība Savienības līmenī, kurai trūkst elastīguma un pielāgošanās vietējiem un reģionāliem apstākļiem, – nepietiekama akvakultūras attīstība Savienībā, – tiesību akti un pārvaldība ir dārga un ļoti sarežģīta, kas veicina noteikumu neievērošanu, – tirdzniecības politika saskaras ar globalizācijas problēmām un izteiktāku savstarpējo atkarību. Šis priekšlikums par jaunu Pamatregulu ir pamatots, jo ir: – jāprecizē KZP mērķi, – jāpalielina saskaņotība starp KZP ietilpstošajām politikas iniciatīvām, – labāk jāsaglabā jūras bioloģiskie resursi, jo īpaši saistībā ar daudzgadu plāniem zvejniecību pārvaldībai, un jāpārtrauc izmetumi, – jāpalīdz īstenot ekosistēmas un vides politika atbilstoši KZP, – jānodrošina pasākumu reģionalizācija, izmantojot jūras baseinu pieeju atbilstoši saglabāšanas pīlāram, – jānostiprina datu vākšana un zinātnisko ieteikumu izstrāde, lai veidotu saglabāšanas politikas zināšanu bāzi, – ārpolitika pilnībā jāintegrē KZP, – jāveicina akvakultūras attīstība, – jāreformē KZP kopējā tirgus politika, – līdz 2014. gadam jāizveido tiesisks regulējums jaunam finanšu instrumentam, kas palīdz īstenot KZP mērķus un ES stratēģiju “Eiropa 2020”, – jāturpina uzlabot un racionalizēt ieinteresēto personu iesaistīšanās, – nesen pieņemtais jaunais kontroles režīms jāiekļauj KZP. Priekšlikuma vispārējais mērķis ir nodrošināt tādas zvejas un akvakultūras darbības, kas ilgtermiņā nodrošina ilgtspējīgus vides apstākļus un pārtikas pieejamību. Politika tiks vērsta uz dzīvo jūras bioloģisko resursu izmantošanu tādā veidā, kas atjauno un saglabā zivju resursus tādā līmenī, lai ne vēlāk par 2015. gadu panāktu maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu. Ar KZP zvejniecības pārvaldībā tiks ieviesta piesardzības un ekosistēmu pieeja. Saistībā ar šo priekšlikumu Komisija pieņems vispārīgu paziņojumu par kopējās zivsaimniecības politikas nākotni, priekšlikumu regulai par zvejas un akvakultūras produktu tirgus kopīgu organizāciju, paziņojumu par KZP ārējo dimensiju un ziņojumu par konkrētām daļām Padomes 2002. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku. · Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā Padomes 2002. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku ir pašreizējais vispārīgais KZP tiesiskais regulējums. Šim priekšlikumam vajadzētu aizstāt minēto regulu. Padomes 1998. gada 30. marta Regula (EK) Nr. 850/98 par zvejas resursu saglabāšanu, izmantojot tehniskos līdzekļus jūras organismu mazuļu aizsardzībai[2]. Padomes 1999. gada 17. decembra Regula (EK) Nr. 104/2000 par zivsaimniecības un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju[3]. Padomes 2005. gada 21. decembra Regula (EK) Nr. 2187/2005, ar ko nosaka tehniskus pasākumus zvejas resursu saglabāšanai Baltijas jūrā, Beltos un Zunda šaurumā un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1434/98, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 88/98[4]. Padomes 2006. gada 27. jūlija Regula (EK) Nr. 1198/2006 par Eiropas Zivsaimniecības fondu[5]. Padomes 2006. gada 21. decembra Regula (EK) Nr. 1967/2006, kas attiecas uz Vidusjūras zvejas resursu ilgtspējīgas izmantošanas pārvaldības pasākumiem un ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 2847/93 un Regulu (EK) Nr. 973/2001, kā arī atceļ Regulu (EK) Nr. 1626/94[6]. Padomes 2008. gada 25. februāra Regula (EK) Nr. 199/2008 par Kopienas sistēmas izveidi datu vākšanai, pārvaldībai un izmantošanai zivsaimniecības nozarē un par atbalstu zinātniskā padoma izstrādei saistībā ar kopējo zivsaimniecības politiku[7]. Padomes 2008. gada 29. septembra Regula (EK) Nr. 1005/2008, ar ko izveido Kopienas sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju, un ar ko groza Regulas (EEK) Nr. 2847/93, (EK) Nr. 1936/2001 un (EK) Nr. 601/2004, un ar ko atceļ Regulas (EK) Nr. 1093/94 un (EK) Nr. 1447/1999[8]. Padomes 2009. gada 20. novembra Regula (EK) Nr. 1224/2009, ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem, un groza Regulas (EK) Nr. 847/96, (EK) Nr. 2371/2002, (EK) Nr. 811/2004, (EK) Nr. 768/2005, (EK) Nr. 2115/2005, (EK) Nr. 2166/2005, (EK) Nr. 388/2006, (EK) Nr. 509/2007, (EK) Nr. 676/2007, (EK) Nr. 1098/2007, (EK) Nr. 1300/2008 un (EK) Nr. 1342/2008, un atceļ Regulas (EEK) Nr. 2847/93, (EK) Nr. 1627/94 un (EK) Nr. 1966/2006[9]. Padomes 2004. gada 19. jūlija Lēmums (EK) 2004/585, ar ko izveido reģionālās konsultatīvās padomes atbilstīgi kopējai zivsaimniecības politikai[10]. · Atbilstība pārējiem Savienības politikas virzieniem un mērķiem Priekšlikums un tā mērķi ir saskanīgi ar citiem Savienības politikas virzieniem, jo īpaši vides, sociālajai, reģionālajai, attīstības, lauksaimniecības, tirgus un tirdzniecības, finansiālai, pētniecības un inovāciju politikai un mērķiem. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI · Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Apspriešanās metodes, galvenās mērķnozares un vispārīgs respondentu raksturojums 2009. un 2010. gadā rīkotā apspriešanās par reformu, aicinot sniegt viedokļus internetā un organizējot vairākas sanāksmes ar ieinteresētajām personām, ir parādījusi, ka reforma kopumā tiek atbalstīta. Arī Eiropas Parlaments, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja un Reģionu komiteja sniedza atzinumus par Zaļo grāmatu. Ministru padome apsprieda reformu vairākas reizes. Sabiedriskās apspriešanas rezultāti tika apkopoti Apspriežu kopsavilkumā par kopējās zivsaimniecības politikas reformu[11]. Atbilžu kopsavilkums un tas, kā tās ņemtas vērā Atsauksmes galvenokārt tika sniegtas par šādiem punktiem: lēmumu pieņemšanas procesa vienkāršošana, pielāgošana Lisabonas līgumam, saglabāšanā un resursu pārvaldībā izmantotās ilgtermiņa pieejas stiprināšana, tostarp izmetumu problēmas atrisināšana, reģionalizācija, turpmāka ieinteresēto personu iesaistīšanās un lielāka nozares atbildība. Nosacītu stabilitāti kopumā (jo īpaši dalībvalstis) uzskata par galveno KZP pīlāru. Mazapjoma un piekrastes zvejniecības tiek uzskatītas par svarīgām, taču tika izrādīts ierobežots atbalsts idejai par diferencētu režīmu ārpus pašreizējiem tiesību aktu noteikumiem. Daudzi par lietderīgiem ilgtspējības veicinātājiem uzskatīja vairāk uz tirgu balstītas pieejas flotes pārvaldībā un tirgus politiku. Ārpolitikas un starptautisko pasākumu jomā tika atzīta vajadzība pēc pilnīgas pielīdzināšanas KZP principiem un mērķiem. Spēcīgi tika atbalstīta publiskā finansējuma stingrāka orientēšana uz politikas mērķu sasniegšanu. Daudzās atsauksmēs tika norādīts akvakultūras nozīmīgums. Komisija, izstrādājot savu priekšlikumu, ir pienācīgi ņēmusi vērā apspriešanās laikā sniegtos viedokļus, jo īpaši par vides apstākļu izveidi ilgtspējības nolūkā un ar maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu saistītā mērķa konsolidāciju, stiprinātu ilgtermiņa perspektīvu, reģionalizāciju un turpmāku ieinteresēto personu iesaistīšanos un vairāku uz tirgu balstītu instrumentu ieviešanu, ņemot vērā mazapjoma flotu specifiku. Priekšlikumā ir atspoguļots arī akvakultūras nozīmīgums. · Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Lai izstrādātu priekšlikumus, papildus vairākiem pētījumu un pētniecības projektiem tika piesaistīti ārējie eksperti, kā arī izmantotas pašreiz pieejamās zināšanas, jo īpaši ICES un ZZTEK sagatavotie (ikgadējie) ieteikumi. Publiski pieejamie ekspertu ieteikumi un pētījumi ir publicēti MARE ĢD tīmekļa vietnē. · Ietekmes novērtējums Ietekmes novērtējuma sagatavošanai tika identificēti vairāki risinājumi attiecībā uz KZP reformas paketi. Visi risinājumi ietver vides ilgtspējību kā vispārējas ilgtspējības priekšnosacījumu. Metodoloģiski ietekmes analīzē tika izmantoti darbības rādītāji, lai izmērītu risinājumu ietekmi. Visu risinājumu ietekme tika analizēta un salīdzināta ar tā sauktā status quo risinājuma analīzi. Tas ļāva identificēt divus par labākajiem atzītos risinājumus, kā norādīts ietekmes novērtējuma ziņojumā. Abi risinājumi ir līdzīgi ar to, ka ir vērsti uz vides ilgtspējību, vienlaikus radot pietiekamu elastību, lai sniegtu zvejas sektoram laiku pielāgoties tālejošajiem vides mērķiem. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Juridiskais pamats Līguma par Eiropas Savienības darbību 43. panta 2. punkts. Subsidiaritātes princips Priekšlikuma noteikumi, kas saistīti ar jūras bioloģisko resursu saglabāšanu, ir Savienības ekskluzīvā kompetencē, un tāpēc šiem noteikumiem subsidiaritātes principu nepiemēro. Priekšlikuma noteikumi, kas saistīti ar akvakultūru, un vajadzība izveidot Savienības stratēģiskās vadlīnijas par kopējām prioritātēm un mērķiem akvakultūras darbību izstrādei, ir Savienības un dalībvalstu dalītā kompetencē. Nesaistošas Savienības stratēģiskās vadlīnijas būs pamats valstu daudzgadu stratēģiskajiem plāniem, ņemot vērā, ka valsts mēroga stratēģiskie risinājumi var ietekmēt akvakultūras darbību gaitu blakus esošajās dalībvalstīs. Priekšlikuma noteikumi, kas saistīti ar tirgus kopīgu organizāciju, ir Savienības un dalībvalstu dalītā kompetencē. Mērķi tirgus kopīgas organizācijas jomā ietver lielāku Savienības zvejniecības un akvakultūras nozares konkurētspēju, tirgu pārredzamības uzlabošanos un palīdzību, lai nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus visiem Savienībā tirgotajiem produktiem. Lai sasniegtu šos mērķus, pasākumi, kas ietver nozares organizāciju, tostarp pasākumi tirgu stabilizācijai un tirdzniecības standarti, kā arī patērētāju informācijas prasības jāsaskaņo visā Savienībā. Tāpēc priekšlikumā ir ievērots subsidiaritātes princips. Proporcionalitātes princips Priekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu šāda iemesla dēļ. Kopējā zivsaimniecības politika ir kopēja politika, tāpēc tā jāīsteno ar regulu, ko pieņēmis Eiropas Parlaments un Padome. Ir vajadzīgs un ir lietderīgi paredzēt noteikumus jūras bioloģisko resursu saglabāšanas un izmantošanas jomā, lai sasniegtu pamatmērķi garantēt tādu zvejas un akvakultūras nozari, kas ilgtermiņā nodrošina ilgtspējīgus ekonomiskos, vides un sociālos apstākļus un pārtikas pieejamību. Šī regula nepārsniedz to, kas ir nepieciešams minētā mērķa sasniegšanai. Ar ierosinātās reģionalizētās pieejas palīdzību dalībvalstis būs pilnvarotas pieņemt saglabāšanas un tehniskos pasākumus, kas vajadzīgi, lai sasniegtu Savienības likumdevēja pieņemtajās regulās izklāstītos mērķus, balstoties uz pieejamajiem pasākumiem atbilstoši KZP saglabāšanas politikai. Tas radīs reģionālo elastību Savienības tiesību aktu piemērošanā. Turpmāk dalībvalstis pēc saviem ieskatiem var sadalīt Padomes iedalītās zvejas iespējas starp reģioniem vai operatoriem, tādējādi dalībvalstis, lai izmantotu tām iedalītās zvejas iespējas, var brīvi pieņemt lēmumus, kas ir saistīti ar to izvēlēto sociāli ekonomisko modeli. 4. IZVĒLES ELEMENTI · Sīkāks priekšlikuma skaidrojums Komisija ar priekšlikumu ievieš būtiskas izmaiņas KZP. Šajā iedaļā priekšlikums ir izklāstīts sīkāk. Vispārīgi noteikumi KZP vispārējais mērķis ir nodrošināt, ka zvejas un akvakultūras darbības ilgtermiņā nodrošina ilgtspējīgus vides apstākļus, kas ir priekšnoteikums, lai panāktu ekonomiski un sociāli ilgtspējīgu zvejniecības nozari, kas uzlabo pārtikas pieejamību. Ietekmes novērtējums liecina, ka vērienīgi mērķi resursu jomā, kas saderīgi ar Savienības starptautisko pienākumu līdz 2015. gadam panākt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu, var kopumā būtiski uzlabot krājumu stāvokli, rezultātā ievērojami uzlabojot ekonomisko un sociālo situāciju. Šie ietekmes novērtējumā norādītie pozitīvie rezultāti apliecina, ka ekoloģiskā ilgtspējība ir priekšnosacījums, kas vajadzīgs ilgtermiņa ekonomiskajai un sociālajai ilgtspējībai. Nevēlamas nozvejas samazināšana, izmetumu prakses izbeigšana un jūras ekosistēmām radītās negatīvās ietekmes mazināšana kopā ar piesardzības un ekosistēmas pieeju īstenošanu palīdzēs panākt labu jūras vides stāvokli saskaņā ar Jūras stratēģijas pamatdirektīvu. Piekļuve ūdeņiem Priekšlikums apstiprina principu par vienlīdzīgu piekļuvi ūdeņiem, trešo valstu kuģiem nodrošina vienlīdzīgas piekļuves iespējas Savienības ūdeņiem. Komisija ierosina pašreizējos ierobežojumus attiecībā uz tiesībām zvejot 12 jūras jūdžu zonā pagarināt līdz 2022. gadam. Šie ierobežojumi ir samazinājuši zvejas radīto slodzi bioloģiski jutīgākajos apgabalos un ir palīdzējuši panākt ekonomisko stabilitāti mazapjoma piekrastes zvejas darbībās. Komisija ierosina šajā regulā ieviest īpašus ierobežojumus attiecībā uz 100 jūras jūdzēm ap Azoru salām, Madeiru un Kanāriju salām, kas pašlaik ir noteikti Padomes Regulā (EK) Nr. 1954/2003[12]. Tie ir pamatoti, lai aizsargātu jutīgo bioloģisko stāvokli salām piegulošajos ūdeņos un, ņemot vērā Līguma 349. pantu un strukturālo, sociālo un ekonomisko situāciju un nepieciešamību saglabāt šo salu vietējo ekonomiku. Jūras bioloģisko resursu saglabāšana Jūras bioloģisko resursu saglabāšana ir galvenais pīlārs, lai sasniegtu KZP mērķus. Saglabāšanas jomā svarīgākie ir daudzgadu pārvaldības plāni, lai pārvaldītu resursus tādā līmenī, kas spēj nodrošināt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu. Ja iespējams, tie jāpārveido par zvejniecību pārvaldības plāniem, mazākā skaitā plānu iekļaujot vairāk krājumu. Krājumus, kas nav iekļauti plānos, pārvalda ar Padomes noteiktām zvejas iespējām un citiem pasākumiem. Otrs saglabāšanas priekšlikuma pamatelements ir izmetumu prakses izbeigšana un nevēlamas piezvejas samazināšana. Priekšlikums ievieš pienākumu izkraut visas konkrēto krājumu nozvejas, šajā nolūkā nosakot precīzu īstenošanas termiņu un īstenojot vairākus papildpasākumus. Priekšlikums aptver arī galvenos principus attiecībā uz tehniskajiem saglabāšanas pasākumiem, kas piemērojami zvejniecībām. Attiecībā uz daudzgadu plāniem un tehniskajiem saglabāšanas pasākumiem, Komisija ir paredzējusi aizvirzīties no likumdevēju veiktās mikropārvaldības. Savienības tiesību aktos par šiem plāniem un pasākumiem jādefinē svarīgākais, piemēram, darbības joma, mērķi, novērtējuma rādītāji un termiņi. Komisija ierosina decentralizāciju, kas var atļaut dalībvalstīm pieņemt saglabāšanas un tehniskos pasākumus, kas vajadzīgi, lai sasniegtu mērķus, īstenojot pasākumus saskaņā ar saglabāšanas politiku. Tiks panākta reģionālā elastība un politikas vienkāršošana. Priekšlikums ietver noteikumus, lai nodrošinātu, ka attiecīgās dalībvalstis pieņem saderīgus un efektīvus pasākumus. Ir izveidots rezerves mehānisms, lai Komisija varētu rīkoties gadījumos, kad dalībvalstis nevar vienoties vai mērķi netiek sasniegti. Tiek saglabāti noteikumi par ārkārtas pasākumiem, ko veic pēc dalībvalsts pieprasījuma vai pēc Komisijas ierosinājuma, kad ir apdraudēta jūras bioloģisko resursu saglabāšana, un Savienības vides tiesību aktu noteikto pienākumu kontekstā ir ieviests jauns noteikums par zvejniecības pasākumiem. Šajā priekšlikumā ir saglabāta pašreizējā atļauja dalībvalstīm īstenot saglabāšanas pasākumus 12 jūras jūdžu zonā un pasākumi, kas piemērojami tikai tiem zvejas kuģiem, kas peld ar to karogu. Piekļuve resursiem Nododamo zvejas koncesiju sistēmas ieviešana būs galvenais flotes kapacitātes pielāgošanas veicinātājs. Ietekmes novērtējums liecina par nepārprotamu pozitīvu un būtisku ieguvumu no šādas nododamo zvejas koncesiju sistēmas, lai likvidētu pārmērīgu kapacitāti un uzlabotu zvejas nozares ekonomiskos rādītājus. Priekšlikums no 2014. gada ievieš obligātu nododamo zvejas koncesiju sistēmu (reglamentētu krājumu zvejas iespējām), ko piemēro visiem kuģiem, izņemot kuģiem, kuru garums nav lielāks par 12 metriem un kas zvejo ar stacionārajiem zvejas rīkiem. Apzinoties mazapjoma zvejas flotu specifiku un sociāli ekonomisko nestabilitāti, lēmums par nododamo zvejas koncesiju piemērošanu pārējiem kuģiem būs dalībvalstu ziņā. Dalībvalstis var regulēt nododamās zvejas koncesijas, lai nodrošinātu ciešu saistību starp tām un zvejas kopienām (piemēram, atļaujot nododamību tikai flotes segmentu robežās) un nepieļautu spekulācijas. Lai ievērotu un saglabātu nosacītu stabilitāti, šo koncesiju nododamība var tikt piemērota tikai tiem kuģiem, kas peld ar vienu un to pašu karogu. Dalībvalstis var izveidot rezervi un ieviest maksu par koncesijām, kuras parastos apstākļos dalībvalsts var atsaukt tikai pēc to termiņa beigām vai agrīnās brīdināšanas. Zvejas kapacitātes pārvaldība Ir saglabāts dalībvalstu vispārīgais pienākums pielāgot flotes zvejas kapacitāti zvejas iespējām. Joprojām ir nepieciešama flotes pārvaldības pamatpolitika, atbilstoši kurai Komisija nosaka vispārējo maksimāli pieļaujamo zvejas kapacitāti. Nododamās zvejas koncesijas paātrinās flotes kapacitātes samazināšanos, un tas attaisno iespēju dalībvalstīm atļaut nepiemērot maksimāli pieļaujamo zvejas kapacitāti kuģiem, kuriem ir šādas koncesijas. Noteikumiem par flotes kapacitātes samazinājumiem jāpaliek spēkā tik ilgi, kamēr kuģu ekspluatācijas pārtraukšana ir iespējama ar publisko atbalstu no Eiropas Zivsaimniecības fonda. Dalībvalstu un Komisijas flotes reģistri nodrošinās flotu pienācīgu uzraudzību un pārvaldību. Zinātniskā bāze zvejniecības pārvaldībā Labai zvejniecības pārvaldībai ir svarīgi, lai būtu pieejami uzticami un pilnīgi dati gan zinātnisko ieteikumu izstrādes, gan īstenošanas un kontroles vajadzībām. Priekšlikums paredz galvenos dalībvalstu noteikumus un pienākumus datu vākšanas, pārvaldības, datu pieejamības jomā un noteikumus par Komisijas piekļuvi tiem. Vajadzība koordinēt datu vākšanu starp dalībvalstīm decentralizētā kontekstā ir galvenais iemesls, kāpēc Komisija vēlas ieviest reģionālu koordinācijas pienākumu datu vākšanas jomā. Turklāt, lai uzlabotu pasākumu kvalitāti, saskaņotību un sinerģiju uz politiku orientētas zinātnes jomā, priekšlikums nosaka dalībvalstīm pieņemt valsts zivsaimniecības datu vākšanas un zinātniskās un inovāciju programmas un veikt savstarpēju koordināciju, jo īpaši ņemot vērā Savienības pētniecības un inovāciju sistēmu. Ārpolitika Ārpolitika ir integrēta KZP, lai nodrošinātu tās mērķu pielīdzināšanu vispārējiem KZP principiem un mērķiem. Savienība aktīvi piedalīsies reģionālo zvejniecības pārvaldības organizāciju (RZPO) darbā, kā arī starptautiskās daudzpusējās struktūrās (ANO, FAO), lai tās stiprinātu un uzlabotu to darbību starptautisko zivju krājumu pārvaldībā un saglabāšanā. Savienība atbalstīs labāko pieejamo uz zinātni balstīto nostāju pieņemšanu, ieguldījumus zinātniskās informācijas uzlabošanā un sadarbību, lai stiprinātu atbilstību starptautiskajā kontekstā. Attiecības ar trešām valstīm, izmantojot ilgtspējīgas zivsaimniecības nolīgumus (IZN), ir vēl viens līdzeklis, lai KZP principus un mērķus izvirzītu starptautiskā mērogā. IZN palīdzēs izveidot kvalitatīvu pārvaldes sistēmu partnervalstī, tā būs saskaņota ar attīstības politikas mērķiem un vērsta uz ilgtspējīgu un pārredzamu resursu pārvaldību, uzraudzību, pārraudzību un kontroli. Tie nodrošinās, lai zvejas resursu izmantošana tiek veikta, balstoties uz pamatotiem zinātniskajiem ieteikumiem un to orientējot tikai uz resursu pārpalikumiem, ko partnervalsts nevar vai nevēlas zvejot pati. Saskaņā ar IZN partnervalstis saņems kompensāciju par to, ka tās atļauj piekļūt saviem zvejas resursiem, un finansiāla palīdzība tiks sniegta partnervalstīm, kas īsteno pašas savu ilgtspējīgas zivsaimniecības politiku. Akvakultūra KZP ir jāatbalsta ekoloģiski, ekonomiski un sociāli ilgtspējīga akvakultūras nozares attīstība. Akvakultūra palīdz nodrošināt pārtikas pieejamību, izaugsmi un darbvietas piekrastes un lauku reģionos. Vērā ņemamu progresu var panākt, ja dalībvalstis, pamatojoties uz Savienības stratēģiskajām vadlīnijām, izstrādā valsts stratēģiskos plānus, lai veicinātu ilgtspējīgu akvakultūras attīstību saistībā ar uzņēmējdarbības drošību, piekļuvi ūdeņiem un teritorijai un administratīvo vienkāršošanu atļauju piešķiršanas jomā. Akvakultūras attīstībā ir vērojama nepārprotama Savienības dimensija: valsts mērogā pieņemti stratēģiski lēmumi var ietekmēt šādu attīstību blakus esošajās dalībvalstīs. Ir svarīgi, lai dalībvalstīm būtu iespēja uzzināt, kādas ir citu dalībvalstu ieceres turpmākas akvakultūras attīstības jomā. Komisija uzskata, ka akvakultūras specifikas dēļ ir vajadzīga īpaša struktūra ieinteresēto personu apspriešanās vajadzībām, un šajā sakarā ierosina izveidot konsultatīvo padomi akvakultūras jomā. Tirgus kopīga organizācija Kopīgai tirgus organizācijai jāpalīdz sasniegt KZP mērķus, jāļauj nozarei piemērot KZP pienācīgā līmenī, kā arī jāstiprina konkurētspēja, jo īpaši ražotāju konkurētspēja. Kontrole un noteikumu izpilde Saskaņā ar jauno kontroles režīmu, kas pieņemts ar Padomes Regulu Nr. 1005/2008 un Nr. 1224/2009[13], priekšlikumā iekļauti Savienības kontroles un noteikumu izpildes režīma pamatelementi, lai nodrošinātu atbilstību KZP noteikumiem. Ņemot vērā to, ka saglabāšanas jomā ieviests izkraušanas pienākums, lai nepieļautu izmetumus, Komisija ierosina ieviest uzraudzības un kontroles pienākumus, jo īpaši saistībā ar pilnībā dokumentētu zveju, kā arī izmēģinājuma projektus par jaunām zvejniecības kontroles tehnoloģijām, lai veicinātu ilgtspējīgu zveju. Finanšu instrumenti Lai palielinātu atbilstību, priekšlikums ievieš nosacījumus attiecībā uz Savienības finansiālo palīdzību, kuru var piešķirt, lai palīdzētu sasniegt KZP mērķus. Finansiālā palīdzība būs atkarīga no noteikumu ievērošanas, un šis princips attieksies gan uz dalībvalstīm, gan operatoriem. Dalībvalstīm noteikumu neievērošanas gadījumā var tikt pārtraukta, apturēta vai finansiāli koriģēta Savienības finansiālās palīdzības piemērošana. Uzņēmējiem nopietnu pārkāpumu rezultātā var tikt liegta piekļuve finansiālai palīdzībai vai var tikt piemēroti finansiāli samazinājumi. Turklāt priekšlikums ievieš pienākumu dalībvalstīm, piešķirot finansiālo palīdzību, ņemt vērā operatoru rīcību nesenā pagātnē (jo īpaši nopietnu pārkāpumu neesamību). Konsultatīvās padomes Komisija ierosina konsolidēt un, ja iespējams, paplašināt reģionālo konsultatīvo padomju pieredzi atbilstoši KZP. Tā kā dažām padomēm nav reģionāls raksturs vai ierobežojumu, pašreizējās septiņas padomes jāpārdēvē par konsultatīvajām padomēm, papildus izveidojot konsultatīvo padomi akvakultūras jomā. Ņemot vērā Melnās jūras specifiku, kas ir slēgts jūras baseins un kopīgs četrām valstīm, kas nav Savienības dalībvalstis, un noritošās apspriedes ar visām Melnās jūras valstīm, kas nav ES dalībvalstis, lai sniegtu ieteikumus par saglabāšanas politiku un uzlabotu sadarbību starp Rumāniju, Bulgāriju un to jūras baseina kaimiņvalstīm, Komisija ir iecerējusi līdz 2015. gadam izveidot Melnās jūras konsultatīvo padomi. Nobeiguma noteikumi Priekšlikuma pēdējā daļā ir noteiktas Komisijas pilnvaru deleģēšanas jomas, deleģēšanas īstenošana, atsaukšana un iebildumi, kā arī Zvejniecības un akvakultūras komitejas izveide saistībā ar īstenošanas tiesību aktiem. Tajā ir arī ierosināts atcelt un/vai grozīt attiecīgos spēkā esošos tiesību aktus. 2011/0195 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par kopējo zivsaimniecības politiku EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 2. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu[14], pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[15], ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu, saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1) Ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2371/2002[16] tika izveidota Kopienas sistēma zivsaimniecības resursu saglabāšanai un ilgtspējīgai izmantošanai saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku. (2) Kopējās zivsaimniecības politikas darbības joma aptver jūras bioloģisko resursu saglabāšanu, pārvaldību un izmantošanu. Turklāt tās mērķu sasniegšanas nolūkā kopējās zivsaimniecības politikas darbības jomā attiecībā uz tirgus pasākumiem un finanšu pasākumiem ietilpst saldūdens bioloģiskie resursi un akvakultūra, kā arī zvejas un akvakultūras produktu apstrāde un tirdzniecība, ja šādas darbības veic dalībvalstu teritorijā vai Savienības ūdeņos, tostarp, ja tās veic zvejas kuģi, kas peld ar trešo valstu karogu vai ir tajās reģistrēti, vai Savienības zvejas kuģi, vai dalībvalstu valstspiederīgie, neskarot karoga valsts primāro atbildību un ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas 117. panta noteikumus. (3) Kopējai zivsaimniecības politikai būtu jāgarantē tas, ka zvejas un akvakultūras darbības palīdz uzlabot ilgtermiņā noturīgus vides, ekonomiskos un sociālos apstākļus. Turklāt tai būtu jāpalīdz uzlabot produktivitāti, nodrošināt pietiekami augstu dzīves līmeni zvejniecības nozarē nodarbinātajiem, stabilus tirgus, resursu pieejamību un to, ka produkti patērētājiem ir pieejami par saprātīgām cenām. (4) Savienība ir Līgumslēdzēja puse Apvienoto Nāciju Organizācijas 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību konvencijā (UNCLOS)[17], un tā ir ratificējusi Apvienoto Nāciju Organizācijas 1995. gada 4. augusta Nolīgumu par ANO 1982. gada 10. decembra Jūras tiesību konvencijas noteikumu īstenošanu attiecībā uz transzonālo zivju krājumu un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un pārvaldību (ANO Zivju krājumu nolīgums)[18]. Turklāt tā ir akceptējusi Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas 1993. gada 24. novembra Nolīgumu, lai veicinātu starptautisko saglabāšanas un pārvaldības pasākumu ievērošanu uz tāljūrā esošiem zvejas kuģiem (FAO Atbilstības nolīgums)[19]. Šie starptautiskie instrumenti galvenokārt paredz pienākumus saglabāšanas jomā, tai skaitā pienākumus īstenot saglabāšanas un pārvaldības pasākumus, kas paredzēti, lai uzturētu vai atjaunotu jūras resursus tādā līmenī, kas var nodrošināt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu gan jūras apgabalos, kas ir valsts jurisdikcijā, gan atklātā jūrā, un šajā sakarā sadarboties ar citām valstīm, pienākumus plaši piemērot piesardzīgu pieeju zivju krājumu saglabāšanas, pārvaldības un izmantošanas jomā, pienākumus nodrošināt saglabāšanas un pārvaldības pasākumu saderību, ja jūras resursi ir sastopami jūras apgabalos, kam ir dažādi juridiskie statusi, un pienākumus, lai pienācīgi ņemtu vērā citus likumīgus jūru izmantošanas veidus. Kopējai zivsaimniecības politikai būtu jāpalīdz Savienībai pienācīgi pildīt savus starptautiskos pienākumus saskaņā ar šiem starptautiskajiem instrumentiem. Ja dalībvalstis pieņem saglabāšanas un pārvaldības pasākumus, kurus tās ir pilnvarotas pieņemt kopējās zivsaimniecības politikas ietvaros, tām būtu arī jārīkojas tādā veidā, kas pilnībā atbilst starptautiskajiem saglabāšanas un sadarbības pienākumiem saskaņā ar minētajiem starptautiskajiem instrumentiem. (5) Johannesburgā 2002. gadā rīkotajā Pasaules samitā par ilgtspējīgu attīstību Savienība un tās dalībvalstis apņēmās cīnīties pret daudzu zivju krājumu nepārtraukto samazināšanos. Tāpēc Savienībai būtu jāuzlabo tās kopējā zivsaimniecības politika, lai nodrošinātu, ka prioritārā kārtā jūras bioloģisko resursu krājumu izmantošanas līmeņi līdz 2015. gadam tiktu atjaunoti un uzturēti tādā līmenī, lai no zvejoto krājumu populācijām varētu gūt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu. Ja zinātniskā informācija ir nepietiekama, šādā gadījumā maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma noteikšanai var būt nepieciešams izmantot tuvinātas vērtības. (6) Zvejniecības mērķi tika noteikti lēmumā par stratēģisko plānu bioloģiskās daudzveidības jomā 2011.–2020. gadam[20], ko pieņēma Konvencijas par bioloģisko daudzveidību pušu konferencē; kopējai zivsaimniecības politikai būtu jānodrošina saskaņotība ar bioloģiskās daudzveidības mērķiem, kurus pieņēmusi Eiropadome[21], un mērķiem, kas norādīti Komisijas paziņojumā "Mūsu dzīvības garantija, mūsu dabas kapitāls — bioloģiskās daudzveidības stratēģija līdz 2020. gadam"[22], jo īpaši, lai līdz 2015. gadam sasniegtu maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu. (7) Jūras bioloģisko resursu ilgtspējīga izmantošana būtu jābalsta uz piesardzības pieeju, kas ir jāatvasina no Līguma 191. panta 2. punkta pirmajā daļā minētā piesardzības principa. (8) Kopējai zivsaimniecības politikai būtu jāpalīdz aizsargāt jūras vidi un jo īpaši vēlākais līdz 2020. gadam sasniegt labu vides stāvokli, kā izklāstīts 1. panta 1. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Direktīvā 2008/56/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai jūras vides politikas jomā (Jūras stratēģijas pamatdirektīva)[23]. (9) Ir jāīsteno uz ekosistēmu balstīta pieeja zvejniecības pārvaldībā, būtu jāierobežo zvejas darbību ietekme uz vidi un līdz minimumam jāsamazina un pakāpeniski būtu jāizskauž nevēlamas nozvejas. (10) Ir svarīgi, lai kopējās zivsaimniecības politikas pārvaldība tiktu veikta saskaņā ar labas pārvaldes principiem. Šie principi ietver lēmumu pieņemšanu, pamatojoties uz labākajiem pieejamajiem zinātniskajiem ieteikumiem, plašu ieinteresēto aprindu iesaistīšanos un ilgtermiņa perspektīvu. Veiksmīga kopējās zivsaimniecības politikas pārvaldība ir atkarīga arī no skaidras pienākumu noteikšanas Savienības, valstu, reģionālā un vietējā līmenī un no veikto pasākumu savstarpējas saderības un saskaņotības ar citiem Savienības politikas virzieniem. (11) Kopējā zivsaimniecības politikā vajadzības gadījumā būtu pilnībā jāņem vērā dzīvnieku veselība, dzīvnieku labturība, pārtikas un barības nekaitīgums. (12) Kopējās zivsaimniecības politikas īstenošanā būtu jāņem vērā mijiedarbība ar citām jūrlietām atbilstoši integrētai jūrniecības politikai[24], apzinoties, ka visi jautājumi, kas attiecas uz Eiropas okeāniem un jūrām, ir savstarpēji saistīti, tostarp jūras telpiskā plānošana. Būtu jānodrošina saskaņotība un integrācija dažādu sektorālās politikas virzienu pārvaldībā, ko īsteno Baltijas jūrā, Ziemeļjūrā, Ķeltu jūrā, Biskajas līcī un Pireneju pussalas piekrastē, Vidusjūras un Melnās jūras baseinos. (13) Savienības zvejas kuģiem būtu jābūt vienlīdzīgai piekļuvei ES ūdeņiem un resursiem, uz kuriem attiecas KZP noteikumi. (14) Pašreizējie noteikumi, kas ļauj piekļūt dalībvalstu resursiem tikai 12 jūras jūdžu zonās, ir bijuši pietiekami efektīvi attiecībā uz saglabāšanu, ierobežojot zvejas piepūli visjutīgākajā Savienības ūdeņu daļā. Turklāt šie noteikumi ir saglabājuši tradicionālās zvejas darbības, no kurām lielā mērā ir atkarīga konkrētu piekrastes reģionu sociālā un ekonomiskā attīstība. Tādēļ minētie noteikumi būtu jāturpina piemērot. (15) Jūras bioloģiskie resursi ap Azoru salām, Madeiru un Kanāriju salām būtu jāturpina uzskatīt par īpaši aizsargājamiem, jo tie palīdz saglabāt šo salu vietējo ekonomiku, ņemot vērā šo salu strukturālo, sociālo un ekonomisko situāciju. Tāpēc būtu jāsaglabā atļauja veikt konkrētas zvejas darbības šajos ūdeņos tikai tiem zvejas kuģiem, kas reģistrēti Azoru salu, Madeiras un Kanāriju salu ostās. (16) Mērķi par jūras bioloģisko resursu ilgtspējīgu izmantošanu ir efektīvāk sasniegt ar daudzgadu pieeju zvejniecības pārvaldībā, par prioritāriem nosakot daudzgadu plānus, kas atspoguļo dažādu zvejniecību specifiku. (17) Daudzgadu plānos vajadzības gadījumā būtu jāiekļauj vairāki krājumi, ja šie krājumi tiek izmantoti kopīgi. Daudzgadu plānos būtu jāizveido pamats, lai noteiktu zvejas iespējas un kvantificējamus mērķus ilgtspējīgai attiecīgo krājumu un jūras ekosistēmu izmantošanai, nosakot precīzus termiņus un aizsardzības mehānismus neparedzētiem gadījumiem. (18) Ir vajadzīgi pasākumi, lai samazinātu un izskaustu šobrīd lielos nevēlamas nozvejas un izmetumu apjomus. Nevēlamas nozvejas un izmetumi ir ievērojama resursu šķērdēšana un negatīvi ietekmē jūras bioloģisko resursu un jūras ekosistēmu ilgtspējīgu izmantošanu, kā arī zvejniecību finansiālo dzīvotspēju. Jāievieš un pakāpeniski jāīsteno pienākums izkraut visas pārvaldīto krājumu nozvejas, ko gūst zvejas darbībās Savienības ūdeņos vai Savienības zvejas kuģi. (19) Nevēlamo nozveju izkrāvumi nedrīkst operatoram sniegt pilnīgus ekonomiskos ieguvumus. Attiecībā uz tādu zivju izkrāvumiem, kuras ir mazākas par minimālo saglabāšanas references izmēru, būtu jāierobežo šādu nozveju galamērķis un tās nedrīkst pārdot lietošanai pārtikā. (20) Krājumu saglabāšanas labad būtu jāpiemēro skaidri mērķi attiecībā uz konkrētiem tehniskiem pasākumiem. (21) Attiecībā uz krājumiem, par kuriem nav izveidots daudzgadu plāns, būtu jānodrošina, ka tie tiek izmantoti maksimālajā ilgtspējīgas ieguves apjomā, nosakot nozvejas un/vai zvejas piepūles limitus. (22) Ņemot vērā zvejniecības nozares nestabilo ekonomisko stāvokli un konkrētu piekrastes reģionu atkarību no zvejas darbībām, ir jānodrošina relatīva zvejas darbību stabilitāte, sadalot zvejas iespējas starp dalībvalstīm, pamatojoties uz prognozējamo krājumu daļu katrai dalībvalstij. (23) Šādai zvejas darbību relatīvai stabilitātei, ņemot vērā krājumu pagaidu bioloģisko stāvokli, būtu jānodrošina to reģionu konkrētās vajadzības, kurās vietējās kopienas ir īpaši atkarīgas no zvejniecības un saistītām darbībām, kā to nolēmusi Padome savā 1976. gada 3. novembra Rezolūcijā par dažiem ārējiem aspektiem 200 jūdžu zvejas zonas izveidē Kopienā[25], kas stājās spēkā no 1977. gada 1. janvāra, un jo īpaši tās VII pielikumā. Tādēļ jēdziens par relatīvo stabilitāti, ko jācenšas sasniegt, būtu jāizprot šādā nozīmē. (24) Dalībvalstīm būtu jāspēj iesniegt pamatotas prasības Komisijai izstrādāt pasākumus atbilstoši kopējai zivsaimniecības politikai saistībā ar pasākumiem, kurus dalībvalstis uzskata par vajadzīgiem, lai ievērotu pienākumus attiecībā uz īpaši aizsargājamām teritorijām saskaņā ar 4. pantu Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīvā 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību[26], īpaši aizsargājamām dabas teritorijām saskaņā ar 6. pantu Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvā 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību[27], aizsargājamām jūras teritorijām saskaņā ar 13. panta 4. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Direktīvā 2008/56/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai jūras vides politikas jomā (Jūras stratēģijas pamatdirektīva)[28]. (25) Komisijai būtu jāspēj pieņemt pagaidu pasākumus, ja pastāv nopietni zvejas darbību radīti draudi, kas prasa tūlītēju rīcību, jūras bioloģisko resursu saglabāšanai vai jūras ekosistēmai. (26) Dalībvalstīm būtu jāspēj pieņemt saglabāšanas pasākumus un tehniskos pasākumus kopējās zivsaimniecības politikas īstenošanai, lai politika varētu labāk apzināties atsevišķu zvejniecību stāvokli un specifiku un uzlabotu politikas noteikumu ievērošanu. (27) Dalībvalstīm attiecībā uz savu 12 jūras jūdžu zonu būtu jāļauj pieņemt saglabāšanas un pārvaldības pasākumus, kas piemērojami visiem Savienības zvejas kuģiem ar nosacījumu, ka tad, ja šādi pasākumi attiecas uz Savienības zvejas kuģiem no citām dalībvalstīm, pieņemtie pasākumi nav diskriminējoši, ir notikusi iepriekšēja apspriešanās ar citām ieinteresētajām dalībvalstīm un Savienība nav pieņēmusi pasākumus, kuri īpaši attiecas uz saglabāšanu un pārvaldību minētajā 12 jūras jūdžu zonā. (28) Dalībvalstīm būtu jāļauj pieņemt saglabāšanas un pārvaldības pasākumus krājumiem Savienības ūdeņos, kas piemērojami tikai tiem Savienības zvejas kuģiem, kas peld ar to karogu. (29) Nododamu zvejas koncesiju sistēma attiecībā uz lielāko daļu pārvaldīto krājumu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku būtu jāīsteno ne vēlāk kā 2013. gada 31. decembrī attiecībā uz kuģiem, kuru garums ir 12 metri vai vairāk, un visiem pārējiem kuģiem, kas zvejo ar velkamiem zvejas rīkiem. Dalībvalstis nododamas zvejas koncesijas var nepiemērot līdz 12 metriem gariem kuģiem, izņemot kuģus, kas izmanto velkamos zvejas rīkus. Šādai sistēmai būtu jāveicina nozares radīti flotes samazinājumi un ekonomisko rādītāju uzlabojumi, tajā pašā laikā izveidojot juridiski drošu un ekskluzīvu nododamu zvejas koncesiju uz dalībvalsts ikgadējām zvejas iespējām. Tā kā jūras bioloģiskie resursi ir kopēji labumi, nododamām zvejas koncesijām būtu jādod tikai lietotāju tiesības uz dalībvalsts daļu no ikgadējām zvejas iespējām, un tām vajadzētu būt atsaucamām saskaņā ar pieņemtajiem noteikumiem. (30) Zvejas koncesijām jābūt nododamām un iznomājamām, lai decentralizētu zvejas iespēju pārvaldību par labu zvejniecības nozarei un nodrošinātu, ka zvejnieki, kas pamet nozari, nav atkarīgi no publiskās finansiālās palīdzības atbilstoši kopējai zivsaimniecības politikai. (31) Mazapjoma zvejas flotu specifika un sociāli ekonomiskā nestabilitāte attaisno obligātās nododamo koncesiju sistēmas piemērošanu tikai lieliem kuģiem. Nododamo zvejas koncesiju sistēma būtu jāpiemēro krājumiem, par kuriem ir iedalītas zvejas iespējas. (32) Attiecībā uz Savienības zvejas kuģiem, kas nedarbojas saskaņā nododamo zvejas koncesiju sistēmu, var tikt veikti īpaši pasākumi, lai Savienības zvejas kuģu skaitu pielīdzinātu pieejamajiem resursiem. Šādiem pasākumiem būtu jānosaka obligātā maksimāli pieļaujamā zvejas kapacitāte un jāievieš valstu iekļaušanas/izslēgšanas režīms attiecībā uz finansējumu kuģu ekspluatācijas pārtraukšanai, ko piešķir no Eiropas Zivsaimniecības fonda. (33) Dalībvalstīm ir jāreģistrē minimālā informācija par to Savienības zvejas kuģu parametriem un darbībām, kas peld ar to karogu. Šie reģistrētie dati būtu jādara pieejami Komisijai, lai tā uzraudzītu dalībvalstu flotu apjomu. (34) Zvejniecību pārvaldībā, kas balstīta uz labākajiem pieejamajiem zinātniskajiem ieteikumiem, ir vajadzīgas saskaņotas, uzticamas un precīzas datu kopas. Tāpēc dalībvalstīm ir jāvāc dati par flotēm un to zvejas darbībām, jo īpaši bioloģiskie dati par nozvejām, tostarp izmetumiem, uzskaišu dati par zivju krājumiem un par zvejas darbību potenciālo ietekmi uz jūras ekosistēmām no vides viedokļa. (35) Datu vākšanā būtu jāiekļauj dati, kas atvieglo ekonomisko novērtējumu veikšanu par zvejniecības nozarē, akvakultūrā un zvejas un akvakultūras produktu apstrādē aktīvajiem uzņēmumiem un nodarbinātības tendencēm šajās nozarēs. (36) Dalībvalstīm būtu jāpārvalda savāktie dati un tie jādara pieejami zinātnisko datu galalietotājiem, balstoties uz Savienības daudzgadu programmu. Turklāt dalībvalstīm būtu jāsadarbojas savā starpā, lai koordinētu datu vākšanas darbības. Vajadzības gadījumā dalībvalstīm attiecībā uz datu vākšanu būtu arī jāsadarbojas ar trešām valstīm, ar kurām ir kopīgs jūras baseins. (37) Būtu jānostiprina uz politiku orientēta zinātne zvejniecības jomā, īstenojot valsts mērogā pieņemtas zinātnisko zvejniecības datu vākšanas, pētniecības un inovāciju programmas koordinācijā ar citām dalībvalstīm, kā arī Savienības pētniecības un inovāciju sistēmas rīkus. (38) Savienībai jāpopularizē kopējās zivsaimniecības politikas mērķi starptautiskā mērogā. Šajā nolūkā Savienībai būtu jācenšas uzlabot reģionālo un starptautisko organizāciju darbība starptautisko zivju krājumu saglabāšanā un pārvaldībā, veicinot lēmumu pieņemšanu, kas balstīta uz zinātni un noteikumu labāku ievērošanu, labāku pārredzamību un ieinteresēto aprindu iesaistīšanos un cīnoties ar nelegālas, nereģistrētas un neregulētas (NNN) zvejas darbībām. (39) Ilgtspējīgas zivsaimniecības nolīgumiem, kas noslēgti ar trešām valstīm, būtu jānodrošina, ka Savienības zvejas darbības trešo valstu ūdeņos ir balstītas uz labākajiem pieejamajiem zinātniskajiem ieteikumiem, rūpējoties par jūras bioloģisko resursu ilgtspējīgu izmantošanu. Šiem nolīgumiem, kas paredz piekļuves tiesības apmaiņā pret Savienības finansiālu ieguldījumu, būtu jāpalīdz izveidot kvalitatīva pārvaldes sistēma, lai jo īpaši nodrošinātu efektīvus uzraudzības, kontroles un pārraudzības pasākumus. (40) Cilvēktiesību klauzulas ieviešanai ilgtspējīgas zivsaimniecības nolīgumos būtu pilnībā jāatbilst vispārējiem Savienības attīstības politikas mērķiem. (41) Vispārējā cilvēktiesību deklarācijā un citos attiecīgos starptautiskos cilvēktiesību dokumentos noteikto demokrātijas principu un cilvēktiesību, kā arī tiesiskuma principa ievērošanai būtu jābūt ilgtspējīgas zivsaimniecības nolīgumu būtiskam elementam, un uz to būtu jāattiecas īpaša cilvēktiesību klauzula. (42) Akvakultūrai uz ilgtspējīga pamata būtu jāpalīdz saglabāt pārtikas ražošanas potenciāls visā Savienībā, lai garantētu pārtikas nodrošinājumu ilgtermiņā un apmierinātu pasaulē arvien pieaugošo pieprasījumu pēc ūdens cilmes produktiem. (43) Komisijas 2009. gadā pieņemtajā Eiropas akvakultūras ilgtspējīgas attīstības stratēģijā[29], kuru atzinīgi novērtēja un apstiprināja Padome un atzinīgi novērtēja Eiropas Parlaments, norādīts, ka jārada un jāveicina vienlīdzīgi konkurences apstākļi akvakultūras jomā kā pamats tās ilgtspējīgai attīstībai. (44) Kopējai zivsaimniecības politikai būtu jāpalīdz īstenot stratēģija „Eiropa 2020” gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei un sasniegt mērķus, kas noteikti minētajā stratēģijā[30]. (45) Akvakultūras darbības Savienībā ietekmē dažādi apstākļi, kas sniedzas pāri valstu robežām, tostarp attiecībā uz operatoriem izsniegtajām atļaujām, tāpēc būtu jāizstrādā Savienības stratēģiskās vadlīnijas valstu stratēģiskajiem plāniem, lai uzlabotu akvakultūras nozares konkurētspēju, veicinot tās attīstību un inovācijas un rosinot saimniecisko darbību diversifikāciju un uzlabojot dzīves kvalitāti piekrastes un lauku reģionos, kā arī mehānismi, lai starp dalībvalstīm apmainītos ar informāciju un labāko praksi, izmantojot atklātu metodi valsts pasākumu koordinēšanai attiecībā uz uzņēmējdarbības drošību, piekļuvi Savienības ūdeņiem un teritorijai un administratīvo vienkāršošanu atļauju piešķiršanas jomā. (46) Akvakultūras specifikas dēļ ir vajadzīga konsultatīvā padome, lai ieinteresētās aprindas varētu apspriest Savienības politikas virzienu elementus, kas varētu ietekmēt akvakultūru. (47) Ir jāstiprina Savienības zvejniecības un akvakultūras nozares konkurētspēja un jāvienkāršo sistēma, lai uzlabotu nozares ražošanas un tirdzniecības darbību pārvaldību; zvejas un akvakultūras produktu tirgus kopīgai organizācijai būtu jānodrošina vienlīdzīgi konkurences apstākļi visiem Savienībā tirgotajiem zvejas un akvakultūras produktiem, jāsniedz iespējas patērētājiem izdarīt labāk pamatotu izvēli un jāatbalsta atbildīgs patēriņš un būtu jāuzlabo ekonomiskās zināšanas un informētība par Savienības tirgiem visā piegādes ķēdē. (48) Tirgus kopīgā organizācija būtu jāīsteno atbilstoši Savienības starptautiskajām saistībām, jo īpaši ņemot vērā Pasaules Tirdzniecības organizācijas noteikumus. Lai kopējās zivsaimniecības politikas īstenošana būtu sekmīga, ir vajadzīga efektīva kontroles, pārbaudes un noteikumu izpildes sistēma, tostarp cīņa pret NNN zvejas darbībām. Būtu jāizveido Savienības kontroles, pārbaudes un noteikumu izpildes sistēma, lai nodrošinātu kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu ievērošanu (49) Savienības kontroles, pārbaudes un noteikumu izpildes sistēmas ietvaros būtu jāveicina modernu tehnoloģiju izmantošana. Dalībvalstīm vai Komisijai būtu jābūt iespējām veikt izmēģinājuma projektus par jaunām kontroles tehnoloģijām vai datu pārvaldības sistēmām. (50) Lai nodrošinātu attiecīgo Savienības operatoru iesaistīšanos Savienības kontroles, pārbaudes un noteikumu izpildes sistēmā, dalībvalstīm vajadzētu būt iespējām pieprasīt zvejas licences turētājiem, kuru Savienības zvejas kuģu lielākais garums ir 12 metri vai vairāk, segt proporcionālu daļu no šādas sistēmas izmaksām. (51) Dalībvalstis nevar pietiekami labi sasniegt kopējās zivsaimniecības politikas mērķus, ņemot vērā problēmas, kas konstatētas zvejas nozares attīstībā un tās pārvaldībā, un dalībvalstu ierobežotos finansiālos resursus. Tāpēc, lai palīdzētu sasniegt šos mērķus, būtu jāpiešķir Savienības daudzgadu finansiālā palīdzība, kas vērsta uz kopējās zivsaimniecības politikas prioritātēm. (52) Savienības finansiālā palīdzība būtu jāpiešķir ar nosacījumu, ka dalībvalstis un operatori ievēro kopējo zivsaimniecības politiku. Tāpēc šādas finansiālās palīdzības sniegšana būtu jāpārtrauc, jāaptur vai jākoriģē gadījumos, kad dalībvalstis neievēro kopējās zivsaimniecības politikas noteikumus un operatori izdara nopietnus šo noteikumu pārkāpumus. (53) Dialogs ar ieinteresētajām aprindām ir bijis nozīmīgs, lai sasniegtu kopējās zivsaimniecības politikas mērķus. Ņemot vērā dažādos apstākļus Savienības ūdeņos un pastiprinātu kopējās zivsaimniecības politikas reģionalizāciju, konsultatīvajām padomēm būtu jāpanāk, ka kopējā zivsaimniecības politika gūst labumu no visu ieinteresēto aprindu zināšanām un pieredzes. (54) Ir lietderīgi, lai Komisija būtu pilnvarota ar deleģētiem aktiem izveidot jaunu konsultatīvo padomi un grozīt pašreizējo padomju kompetences jomas, jo īpaši ņemot vērā Melnās jūras specifiku. (55) Lai sasniegtu kopējās zivsaimniecības politikas mērķus, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt tiesību aktus saskaņā ar Līguma 290. pantu ar nolūku precizēt ar zveju saistītos pasākumus, lai mazinātu zvejas darbību ietekmi īpaši aizsargājamās dabas teritorijās, pielāgot pienākumu izkraut visas nozvejas ar nolūku ievērot Savienības starptautiskās tiesības, saistību nepildīšanas gadījumā daudzgadu plānu satvarā pieņemt saglabāšanas pasākumus vai tehniskos pasākumus, pārrēķināt maksimāli pieļaujamo zvejas kapacitāti, precizēt informāciju par Savienības zvejas kuģu parametriem un darbībām, noteikumus izmēģinājuma projektu veikšanai saistībā ar jaunām kontroles tehnoloģijām un datu pārvaldības sistēmām, kā arī izdarīt grozījumus III pielikumā attiecībā uz konsultatīvo padomju kompetences jomām un to sastāvu un darbību. (56) Ir īpaši svarīgi, lai Komisija deleģēto aktu pieņemšanas priekšdarbu laikā sarīkotu pienācīgas apspriešanās, arī ekspertu līmenī. (57) Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina, lai attiecīgos dokumentus vienlaikus, savlaicīgi un pienācīgi nosūta Eiropas Parlamentam un Padomei. (58) Lai garantētu vienādus nosacījumus to tehnisko darbības prasību īstenošanai, kas saistītas ar kārtību, kādā nosūtāma informācija, kas saistīta ar zvejas flotes reģistriem un datu prasībām zvejniecību pārvaldības nolūkā, Komisijai būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras. Šīs pilnvaras būtu jāīsteno saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu[31]. (59) Lai sasniegtu kopējās zivsaimniecības politikas pamatmērķi, proti, ilgtermiņā nodrošināt ilgtspējīgus ekonomiskos, vides un sociālos apstākļus zvejniecības un akvakultūra nozarei un pārtikas pieejamību, ir vajadzīgs un ir lietderīgi paredzēt noteikumus jūras bioloģisko resursu saglabāšanas un izmantošanas jomā. (60) Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā ir paredzēti vienīgi tādi pasākumi, kas ir vajadzīgi šā mērķa sasniegšanai. (61) Stājoties spēkā attiecīgajiem noteikumiem saskaņā ar šo regulu, būtu jāatceļ Padomes 2004. gada 19. jūlija Lēmums Nr. 585/2004/EK, ar ko izveido reģionālās konsultatīvās padomes atbilstīgi kopējai zivsaimniecības politikai[32]. (62) Būtu jāatceļ 2008. gada 25. februāra Regula (EK) Nr. 199/2008 par Kopienas sistēmas izveidi datu vākšanai, pārvaldībai un izmantošanai zivsaimniecības nozarē un par atbalstu zinātniskā padoma izstrādei saistībā ar kopējo zivsaimniecības politiku[33], bet tā būtu jāturpina piemērot valstu programmām, kas pieņemtas saistībā ar datu vākšanu un pārvaldību laikā no 2011. līdz 2013. gadam. (63) Ņemot vērā izdarāmo grozījumu daudzumu un nozīmīgumu, Padomes Regula (EK) Nr. 2371/2002 būtu jāatceļ, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. I DAĻA VISPĀRĒJIE NOTEIKUMI 1. pants Darbības joma 1. Kopējā zivsaimniecības politika aptver: (a) jūras bioloģisko resursu saglabāšanu, pārvaldību un izmantošanu, un (b) saldūdeņu bioloģiskos resursus, akvakultūru un zvejas un akvakultūras produktu apstrādi un tirdzniecību saistībā ar pasākumiem tirgū un finanšu pasākumiem kopējās zivsaimniecības politikas atbalstam. 2. Kopējā zivsaimniecības politika attiecas uz 1. punktā minētajām darbībām, ja tās veic: (a) dalībvalstu teritorijā vai (b) Savienības ūdeņos, arī tad, ja tās veic zvejas kuģi, kas peld ar trešās valsts karogu un ir reģistrēti trešā valstī, vai (c) Savienības zvejas kuģi ārpus Savienības ūdeņiem, vai (d) dalībvalstu valstspiederīgie, neskarot karoga valsts primāro atbildību. 2. pants Vispārējie mērķi 1. Kopējā zivsaimniecības politika garantē to, ka zvejas un akvakultūras darbības sagādā ilgtermiņā noturīgus vides, ekonomiskos un sociālos apstākļus un palīdz nodrošināt pārtikas pieejamību. 2. Kopējā zivsaimniecības politikā tiek ievērota piesardzīga pieeja zvejniecības pārvaldībā, un tās mērķis ir līdz 2015. gadam nodrošināt to, lai dzīvo jūras bioloģisko resursu izmantošanas rezultātā tiktu atjaunotas un uzturētas izmantojamo sugu populācijas, kas pārsniedz maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma nodrošināšanai vajadzīgo līmeni. 3. Kopējā zivsaimniecības politikā tiek īstenota ekosistēmas pieeja zvejniecības pārvaldībā, lai nodrošinātu to, ka tiek mazināta zvejas darbību ietekme uz jūras ekosistēmu. 4. Kopējā zivsaimniecības politikā integrē Savienības vides tiesību aktu prasības. 3. pants Konkrētie mērķi Lai sasniegtu 2. pantā izklāstītos vispārējos mērķus, kopējā zivsaimniecības politika jo īpaši: (a) izskauž nevēlamu piezveju no komerciāliem krājumiem un pakāpeniski nodrošina to, ka visas nozvejas no šādiem krājumiem tiek izkrautas; (b) sagādā apstākļus efektīvām zvejas darbībām ekonomiski dzīvotspējīgā un konkurētspējīgā zvejas nozarē; (c) veicina Savienības akvakultūras darbību attīstību, lai sekmētu pārtikas nodrošinājumu un nodarbinātību piekrastes un lauku apvidos; (d) palīdz sasniegt pietiekami augstu dzīves līmeni tiem, kas ir atkarīgi no zvejas darbībām; (e) ņem vērā patērētāju intereses; (f) nodrošina sistemātisku un saskaņotu datu vākšanu un pārvaldību. 4. pants Labas pārvaldības principi Kopējā zivsaimniecības politikā ievēro šādus labas pārvaldības principus: (a) skaidri noteikta kompetence Savienības, valsts, reģionālā un vietējā līmenī; (b) pasākumu ieviešana saskaņā ar labāko pieejamo zinātnisko ieteikumu; (c) ilgtermiņa perspektīva; (d) plaša ieinteresēto aprindu iesaistīšana visos posmos no pasākumu izstrādes līdz īstenošanai; (e) karoga valsts primārā atbildība; (f) saskanība ar integrēto jūrniecības politiku un citām Savienības rīcībpolitikas jomām. 5. pants Definīcijas Šajā regulā piemēro šādas definīcijas: – “Savienības ūdeņi” ir ūdeņi, kas ir dalībvalstu suverenitātē vai jurisdikcijā, izņemot Līguma II pielikumā minētajām teritorijām piegulošos ūdeņus; – “jūras bioloģiskie resursi” ir iegūstamās un pieejamās jūras ūdeņu dzīvo organismu sugas, ieskaitot anadromās un katadromās sugas, visos dzīves cikla posmos; – “saldūdeņu bioloģiskie resursi” ir iegūstamās un pieejamās saldūdeņu dzīvo organismu sugas; – “zvejas kuģis” ir ikviens kuģis, kas aprīkots jūras bioloģisko resursu komerciālai zvejai; – “Savienības zvejas kuģis” ir zvejas kuģis, kas peld ar dalībvalsts karogu un ir reģistrēts Savienībā; – “maksimālais ilgtspējīgas ieguves apjoms” ir maksimālā nozveja, ko neierobežoti ilgu laiku var iegūt no zivju krājuma; – “piesardzīga pieeja zvejniecības pārvaldībā” ir pieeja, saskaņā ar kuru atbilstošas zinātniskās informācijas trūkumu nevar izmantot par pamatojumu, lai atliktu vai neveiktu pārvaldības pasākumus, kuru mērķis ir saglabāt mērķsugas, saistītās vai atkarīgās sugas, piezvejas sugas un to vidi; – “ekosistēmas pieeja zvejniecības pārvaldībā” ir pieeja, kas nodrošina to, lai labums no ūdeņu dzīvajiem resursiem būtu liels, bet zvejas darbību tiešā un netiešā ietekme uz jūras ekosistēmām — maza un šo ekosistēmu turpmāko funkcionēšanu, daudzveidību un viengabalainību neapdraudoša; – “zvejas izraisīta zivju mirstība” ir krājuma nozveja noteiktā laikposmā kā daļa no vidējā krājuma, kas zvejniecībai pieejams attiecīgajā laikposmā; – “krājums” ir konkrētā pārvaldības apgabalā sastopami jūras bioloģiskie resursi, kam piemīt atšķirīgas raksturīgās pazīmes; – “nozvejas limits” ir zivju krājuma vai zivju krājumu grupas izkrāvumu kvantitatīvs ierobežojums konkrētā laikposmā; – “saglabāšanās atsauces rādītājs” ir zivju krājuma populācijas parametru vērtības (tādas kā biomasa vai zvejas izraisīta zivju mirstība), ko izmanto zvejniecības pārvaldībā, piemēram, attiecībā uz pieņemamu bioloģiskā riska līmeni vai vēlamo ieguves apjomu; – “aizsardzības pasākums” ir piesardzības nolūkos veikts pasākums ar mērķi kaut ko aizsargāt vai nepieļaut kādu nevēlamu notikumu; – “tehniskie pasākumi” ir pasākumi, kuri regulē sugu sastāvu, nozveju sastāvu zivju izmēra ziņā un zvejas darbību ietekmi uz ekosistēmu komponentiem, paredzot zvejas rīku izmantošanas un konstrukcijas nosacījumus un ierobežojot piekļuvi zvejas apgabaliem; – “zvejas iespējas” ir kvantitatīvas juridiskas zvejas tiesības, kas izteiktas kā nozveja un/vai zvejas piepūle, un ar tām funkcionāli saistīti nosacījumi, kuri vajadzīgi, lai tās noteiktu konkrētā apjomā; – “zvejas piepūle” ir zvejas kuģa kapacitātes un aktivitātes reizinājums; zvejas kuģu grupai tā ir visu grupas kuģu zvejas piepūles summa; – “nododamas zvejas koncesijas” ir atsaucamas tiesības izmantot noteiktu daļu no zvejas iespējām, kas iedalītas dalībvalstij vai noteiktas pārvaldības plānos, kurus dalībvalsts pieņēmusi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1967/2006[34] 19. pantu, un turētājs tās var nodot citiem šādu nododamu zvejas koncesiju saņemttiesīgiem turētājiem; – “individuālas zvejas iespējas” ir gada zvejas iespējas, kas dalībvalstī iedalītas nododamu zvejas koncesiju turētājiem, pamatojoties uz attiecīgās dalībvalsts zvejas iespēju daļu; – “zvejas kapacitāte” ir kuģa tilpība bruto tonnās (GT) un tā dzinēja jauda kilovatos (kW) saskaņā ar definīcijām Padomes Regulas (EEK) Nr. 2930/86[35] 4. un 5. pantā; – “akvakultūra” ir ūdens organismu audzēšana vai kultivēšana, izmantojot metodes, kas paredzētas attiecīgo organismu produkcijas palielināšanai, pārsniedzot vides dabiskās spējas; ūdens organismi paliek fiziskas vai juridiskas personas īpašumā visu audzēšanas un kultivēšanas laiku līdz pat iegūšanai, kā arī tās laikā; – “zvejas licence” ir licence, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1224/2009 4. panta 9. punktā; – “zvejas atļauja” ir atļauja, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1224/2009 4. panta 10. punktā; – “zveja” ir dabiskajā vidē dzīvojošu ūdens organismu vākšana vai zvejošana, vai arī visu to līdzekļu apzināta izmantošana, kas padara iespējamu šādu vākšanu vai zvejošanu; – “zvejas produkti” ir jebkādā zvejas darbībā iegūti ūdens organismi; – “operators” ir fiziska vai juridiska persona, kas ir vadītājs vai īpašnieks uzņēmumam, kurā veic jebkuru no darbībām, kas saistītas ar jebkuru posmu zvejas un akvakultūras produktu ražošanā, apstrādē, tirdzniecībā, izplatīšanā un mazumtirdzniecībā; – “smags pārkāpums” ir pārkāpums, kura definīcija dota Padomes Regulas (EK) Nr. 1005/2008 42. panta 1. punktā un Padomes Regulas (EK) Nr. 1224/2009 90. panta 1. punktā; – “zinātnisko datu galalietotājs” ir struktūra, kas pētniecības vai pārvaldības nolūkos ir ieinteresēta zivsaimniecības nozares datu zinātniskā analīzē; – “pieļaujamās nozvejas pārpalikums” ir tā pieļaujamās nozvejas daļa, kuru piekrastes valsts nevar iegūt nepietiekamas kapacitātes dēļ; – “akvakultūras produkti” ir jebkādā akvakultūras darbībā iegūti ūdens organismi jebkurā to dzīves cikla posmā; – “nārsta bara biomasa” ir to konkrēta krājuma abu dzimumu zivju masas novērtējums, kuras vairojas noteiktā laikā, ieskaitot dzīvdzemdētājas zivis; – “jaukta dažādu sugu zveja” ir zveja, kas notiek apgabalā, kurā sastopamas vairāk nekā vienas sugas zivis, kas nav pasargātas no iekļūšanas zvejas rīkā; – “ilgtspējīgas zivsaimniecības nolīgumi” ir starptautiski nolīgumi, kas noslēgti ar citu valsti, lai apmaiņā pret Savienības finansiālu kompensāciju iegūtu piekļuvi resursiem vai ūdeņiem. II DAĻA PIEKĻUVE ŪDEŅIEM 6. pants Vispārēji noteikumi par piekļuvi ūdeņiem 1. .Ievērojot saskaņā ar III nodaļu pieņemtos pasākumus, Savienības zvejas kuģiem ir vienlīdzīga piekļuve ūdeņiem un resursiem visos Savienības ūdeņos, izņemot tos, kuri minēti 2. un 3. punktā. 2. Dalībvalstīm ir atļauts no 2013. gada 1. janvāra līdz 2022. gada 31. decembrim to suverenitātē vai jurisdikcijā esošajos ūdeņos ne vairāk kā 12 jūras jūdžu attālumā no bāzes līnijas ierobežot zveju, atļaujot to veikt tikai zvejas kuģiem, kuri no blakus piekrastē esošām ostām tradicionāli zvejo minētajos ūdeņos, neskarot kārtību, kas saskaņā ar pastāvošajām kaimiņattiecībām starp dalībvalstīm noteikta Savienības zvejas kuģiem, kuri peld ar citu dalībvalstu karogu, un kārtību, kas izklāstīta I pielikumā, kurā katrai dalībvalstij ir noteiktas ģeogrāfiskās zonas citu dalībvalstu piekrastes joslās, kurās tiek veiktas zvejas darbības, un attiecīgās sugas. Dalībvalstis informē Komisiju par ierobežojumiem, kas noteikti saskaņā ar šo punktu. 3. Ūdeņos, kas atrodas ne vairāk kā 100 jūras jūdžu attālumā no Azoru salu, Madeiras un Kanāriju salu bāzes līnijām, attiecīgās dalībvalstis no 2013. gada 1. janvāra līdz 2022. gada 31. decembrim var ierobežot zveju, atļaujot to veikt tikai šo salu ostās reģistrētiem kuģiem. Šādi ierobežojumi neattiecas uz Savienības kuģiem, kuri tradicionāli zvejo minētajos ūdeņos, ciktāl šādi kuģi nepārsniedz tradicionāli īstenoto zvejas piepūli. Dalībvalstis informē Komisiju par ierobežojumiem, kas noteikti saskaņā ar šo punktu. 4. Noteikumus 2. un 3. punktā izklāstītās kārtības ieviešanai pieņem līdz 2022. gada 31. decembrim. III DAĻA JŪRAS BIOLOĢISKO RESURSU SAGLABĀŠANAS PASĀKUMI I SADAĻA PASĀKUMU VEIDI 7. pants Saglabāšanas pasākumu veidi Jūras bioloģisko resursu saglabāšanas pasākumi var būt šādi: (a) daudzgadu plānu pieņemšana saskaņā ar 9.–11. pantu; (b) krājumu ilgtspējīgas izmantošanas mērķapjomu noteikšana; (c) tādu pasākumu pieņemšana, kas paredzēti zvejas kuģu skaita un/vai zvejas kuģu tipu pielāgošanai pieejamajām zvejas iespējām; (d) stimulu, tostarp ekonomisku stimulu, radīšana, lai veicinātu selektīvāku vai mazietekmējošu zveju; (e) zvejas iespēju noteikšana; (f) tehnisko pasākumu pieņemšana saskaņā ar 14. pantu; (g) tādu pasākumu pieņemšana, kas uzliek pienākumu izkraut visas nozvejas; (h) izmēģinājuma projekti saistībā ar alternatīvām zvejniecības pārvaldības metodēm. 8. pants Tehnisko pasākumu veidi Tehniskie pasākumi var būt šādi: (a) linuma acs izmēri un noteikumi par zvejas rīku izmantošanu; (b) zvejas rīku konstrukcijas ierobežojumi, tostarp: i) pārveidojumi vai palīgierīces, lai uzlabotu selektivitāti vai samazinātu ietekmi uz bentisko zonu, ii) pārveidojumi vai palīgierīces, lai samazinātu apdraudētu, izzūdošu un aizsargājamu sugu nejaušu nozveju; (c) aizliegumi izmantot konkrētus zvejas rīkus noteiktos apgabalos vai sezonās; (d) zvejas darbību aizliegums vai ierobežojums noteiktos apgabalos un/vai laikposmos; (e) prasības zvejas kuģiem uz noteiktu minimālo laikposmu pārtraukt darbību apgabalā, lai aizsargātu jutīgus jūras resursus, kuri uz laiku koncentrējušies attiecīgajā apgabalā; (f) īpaši pasākumi, lai samazinātu zvejas darbību ietekmi uz jūras ekosistēmām un piezvejas sugām; (g) citi tehniski pasākumi ar mērķi aizsargāt jūras bioloģisko daudzveidību. II SADAĻA SAVIENĪBAS PASĀKUMI 9. pants Daudzgadu plāni 1. Prioritārs uzdevums ir izstrādāt daudzgadu plānus, kuros paredzēti saglabāšanas pasākumi, lai uzturētu vai atjaunotu zivju krājumus, kas pārsniedz maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma nodrošināšanai vajadzīgo līmeni. 2. Daudzgadu plānos nosaka: (a) pamatu attiecīgo zivju krājumu zvejas iespēju noteikšanai, balstoties uz iepriekš noteiktiem saglabāšanās atsauces rādītājiem, un (b) pasākumus, ar kuriem var efektīvi novērst saglabāšanās atsauces rādītāju pārsniegšanu. 3. Daudzgadu plāni pēc iespējas attiecas vai nu uz zvejniecībām, kas izmanto vienu zivju krājumu, vai uz zvejniecībām, kas izmanto jauktus krājumus, un tajos pienācīgi ņem vērā krājumu un zvejniecību mijiedarbību. 4. Daudzgadu plāni pamatojas uz piesardzīgu pieeju zvejniecības pārvaldībā, un tajos zinātniski pamatotā veidā ņem vērā pieejamo datu un novērtēšanas metožu ierobežojumus un visus kvantificētos nenoteiktību avotus. 10. pants Daudzgadu plānu mērķi 1. Daudzgadu plānos paredz zvejas izraisītas zivju mirstības pielāgojumus, lai panāktu zvejas izraisītu zivju mirstību, kas ļauj līdz 2015. gadam atjaunot un uzturēt visus krājumus tādā līmenī, kas pārsniedz maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma nodrošināšanai vajadzīgo līmeni. 2. Ja nav iespējams noteikt zvejas izraisītu zivju mirstību, kas ļauj atjaunot un uzturēt krājumus, kuri pārsniedz maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma nodrošināšanai vajadzīgo līmeni, daudzgadu plānos paredz piesardzības pasākumus, kas nodrošina attiecīgo krājumu līdzvērtīgu saglabāšanās pakāpi. 11. pants Daudzgadu plānu saturs Daudzgadu plānā paredz: (a) darbības jomu, proti, krājumus, zvejniecību un jūras ekosistēmu, kam piemēro daudzgadu plānu; (b) mērķus, kas ir saskaņā ar 2. un 3. pantā izklāstītajiem mērķiem; (c) kvantitatīvi nosakāmus mērķapjomus, kas izteikti kā: i) zvejas izraisīta zivju mirstība un/vai ii) nārsta bara biomasa, un iii) nozveju stabilitāte; (d) skaidrus termiņus, kuros jāsasniedz kvantitatīvi nosakāmie mērķapjomi; (e) tehniskus pasākumus, tostarp nevēlamas nozvejas izskaušanas pasākumus; (f) kvantitatīvi nosakāmus rādītājus, lai periodiski uzraudzītu un novērtētu daudzgadu plāna mērķapjomu izpildē paveikto; (g) īpašus pasākumus un mērķus, kas attiecas uz anadromo un katadromo sugu dzīves cikla daļu, kuru tās pavada saldūdenī; (h) pasākumus, lai mazinātu zvejas ietekmi uz ekosistēmu; (i) aizsardzības pasākumus un kritērijus, kuri iedarbina šos aizsardzības pasākumus; (j) jebkādus citus piemērotus pasākumus daudzgadu plānu mērķu sasniegšanai. 12. pants Savienības vides tiesību aktos noteikto pienākumu ievērošana 1. Īpaši aizsargājamās dabas teritorijās Direktīvas 92/43/EEK 6. panta, Direktīvas 2009/147/EK 4. panta un Direktīvas 2008/56/EK 13. panta 4. punkta nozīmē dalībvalstis veic zvejas darbības tā, lai mazinātu zvejas darbību ietekmi šādās īpaši aizsargājamās dabas teritorijās. 2. Saskaņā ar 55. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētus aktus, lai noteiktu ar zveju saistītus pasākumus ar mērķi mazināt zvejas darbību ietekmi šādās īpaši aizsargājamās dabas teritorijās. 13. pants Komisijas pasākumi jūras bioloģisko resursu nopietna apdraudējuma gadījumā 1. Ja ir pierādījumi, ka jūras bioloģisko resursu saglabāšanās vai jūras ekosistēma ir nopietni apdraudēta un ir vajadzīga tūlītēja rīcība, Komisija pēc dalībvalsts pamatota pieprasījuma vai pēc savas ierosmes var lemt par pagaidu pasākumiem, lai mazinātu apdraudējumu. 2. Pamatoto pieprasījumu, kas minēts 1. punktā, dalībvalsts nosūta vienlaikus Komisijai, citām dalībvalstīm un attiecīgajām konsultatīvajām padomēm. 14. pants Tehnisko pasākumu sistēmas Lai nodrošinātu jūras bioloģisko resursu aizsardzību un mazinātu zvejas darbību ietekmi uz zivju krājumiem un jūras ekosistēmām, izveido tehnisko pasākumu sistēmas. Tehnisko pasākumu sistēmas: (a) palīdz uzturēt vai atjaunot zivju krājumus, kuri pārsniedz maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma nodrošināšanai vajadzīgo līmeni, uzlabojot selektivitāti zivju izmēra ziņā un attiecīgā gadījumā sugu ziņā; (b) samazina mazizmēra īpatņu nozveju no zivju krājumiem; (c) samazina nevēlamu jūras organismu nozveju; (d) mazina zvejas rīku ietekmi uz ekosistēmu un vidi, jo īpaši ņemot vērā bioloģiski jutīgu krājumu un biotopu aizsardzību. 15. pants Pienākums izkraut visas nozvejas 1. Visas tās nozvejas no turpmāk minēto sugu zivju krājumiem, uz kuriem attiecas nozvejas limiti, kas iegūtas zvejas darbībās Savienības ūdeņos vai ko Savienības zvejas kuģi ieguvuši ārpus Savienības ūdeņiem, tiek paceltas un paturētas uz zvejas kuģiem, un reģistrētas un izkrautas, izņemot gadījumus, kad tās izmanto kā dzīvo ēsmu, saskaņā ar šādu grafiku: (a) ne vēlāk kā no 2014. gada 1. janvāra: – makrele, siļķe, stavrida, putasu, kaproīdas, anšovs, argentīna, sardinella, moiva, – zilā tunzivs, zobenzivs, svītrainā tunzivs, lielacu tunzivs, dažādas buriniekzivis, marlīni un šķēpneši; (b) ne vēlāk kā no 2015. gada 1. janvāra: menca, heks, jūrasmēle; (c) ne vēlāk kā no 2016. gada 1. janvāra: pikša, merlangs, megrims, jūrasvelni, jūras zeltplekste, jūras līdaka, saida, pollaks, mazmutes plekste, akmeņplekste, gludais rombs, zilā jūras līdaka, melnā mataste, strupdeguna garaste, Atlantijas lielgalvis, Grenlandes paltuss, brosme, sarkanasari un Vidusjūras bentisko sugu krājumi. 2. Zivju krājumiem, kas minēti 1. punktā, nosaka zivju minimālo saglabāšanas references izmēru, pamatojoties uz labāko pieejamo zinātnisko ieteikumu. No šādiem zivju krājumiem nozvejotas zivis, kas ir mazākas par minimālo saglabāšanas references izmēru, drīkst pārdot tikai pārstrādei zivju miltos vai mājdzīvnieku barībā. 3. Tirdzniecības standartus, ko piemēro nozvejām, kuras iegūtas, pārsniedzot noteiktās zvejas iespējas, nosaka saskaņā ar 27. pantu [Regulā par zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju]. 4. Lai uzraudzītu, kā tiek ievērots pienākums izkraut visas nozvejas, dalībvalstis pārliecinās par to, ka Savienības zvejas kuģi, kas peld ar to karogu, ir aprīkoti tā, lai varētu pilnībā dokumentēt visas zvejas un apstrādes darbības. 5. Šā panta 1. punkts neskar starptautiskas saistības. 6. Saskaņā ar 55. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētus aktus, lai noteiktu 1. punktā minētos pasākumus Savienības starptautisko saistību ievērošanas nolūkos. 16. pants Zvejas iespējas 1. Dalībvalstīm iedalītās zvejas iespējas nodrošina ikvienai dalībvalstij ar katru zivju krājumu vai zvejniecību saistīto zvejas darbību relatīvu stabilitāti. Iedalot jaunas zvejas darbības, ņem vērā katras dalībvalsts intereses. 2. Daļu no kopējām zvejas iespējām var rezervēt kā piezvejas iespējas. 3. Zvejas iespējas atbilst kvantitatīvi nosakāmiem mērķapjomiem, termiņiem un ierobežojumiem, kas noteikti saskaņā ar 9. panta 2. punktu un 11. panta b), c) un h) punktu. 4. Pēc paziņošanas Komisijai dalībvalstis var apmainīties ar visām iedalītajām zvejas iespējām vai to daļu. III SADAĻA REĢIONALIZĀCIJA I NODAĻA DAUDZGADU PLĀNI 17. pants Saglabāšanas pasākumi, kas pieņemti saskaņā ar daudzgadu plāniem 1. Daudzgadu plānā, kas izveidots atbilstīgi 9., 10. un 11. pantam, dalībvalstīm var būt atļauts saskaņā ar minēto daudzgadu plānu pieņemt pasākumus, kuros nosaka saglabāšanas pasākumus, kas piemērojami kuģiem, kuri peld ar attiecīgo dalībvalstu karogu, un kas attiecas uz tādiem krājumiem Savienības ūdeņos, kuru nozvejai tām ir iedalītas zvejas iespējas. 2. Dalībvalstis nodrošina to, ka atbilstīgi 1. punktam pieņemtie saglabāšanas pasākumi: (a) ir saderīgi ar 2. un 3. pantā izklāstītajiem mērķiem; (b) ir saderīgi ar daudzgadu plāna darbības jomu un mērķiem; (c) palīdz efektīvi sasniegt daudzgadu plāna mērķus un kvantitatīvi nosakāmos mērķapjomus un (d) nav mazāk stingri kā Savienības tiesību aktos noteiktie pasākumi. 18. pants Dalībvalsts pieņemtu saglabāšanas pasākumu paziņošana Dalībvalstis, kas pieņem saglabāšanas pasākumus atbilstīgi 17. panta 1. punktam, paziņo šādus pasākumus Komisijai, citām ieinteresētajām dalībvalstīm un attiecīgajām konsultatīvajām padomēm. 19. pants Novērtējums Komisija var jebkurā laikā novērtēt to saglabāšanas pasākumu saderību un efektivitāti, ko dalībvalstis pieņēmušas atbilstīgi 17. panta 1. punktam. 20. pants Saglabāšanas pasākumi, ko saistību nepildīšanas gadījumā pieņem daudzgadu plānu satvarā 1. Saskaņā ar 55. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētus aktus, lai noteiktu saglabāšanas pasākumus zvejniecībām, uz kurām attiecas daudzgadu plāns, ja dalībvalstis, kurām atļauts veikt pasākumus atbilstīgi 17. pantam, nepaziņo šādus pasākumus Komisijai trīs mēnešu laikā pēc daudzgadu plāna spēkā stāšanās dienas. 2. Saskaņā ar 55. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, lai noteiktu saglabāšanas pasākumus zvejniecībām, uz kurām attiecas daudzgadu plāns, ja: a) pamatojoties uz novērtējumu, kas veikts atbilstīgi 19. pantam, tiek uzskatīts, ka dalībvalsts pasākumi nav saderīgi ar daudzgadu plāna mērķiem, vai b) pamatojoties uz novērtējumu, kas veikts atbilstīgi 19. pantam, tiek uzskatīts, ka dalībvalsts pasākumi neļauj efektīvi sasniegt daudzgadu plānu mērķus un kvantitatīvi nosakāmos mērķapjomus, vai c) tiek iedarbināti aizsardzības pasākumi, kas noteikti saskaņā ar 11. panta i) punktu. 3. Komisijas pieņemto saglabāšanas pasākumu mērķis ir nodrošināt to, ka tiek sasniegti daudzgadu plānā noteiktie mērķi un mērķapjomi. Līdz ar Komisijas deleģētā akta pieņemšanu dalībvalsts pasākumi zaudē spēku. II NODAĻA TEHNISKIE PASĀKUMI 21. pants Tehniskie pasākumi Tehnisko pasākumu sistēmā, kas izveidota atbilstīgi 14. pantam, dalībvalstīm var būt atļauts saskaņā ar minēto sistēmu pieņemt pasākumus, kuros nosaka tehniskos pasākumus, kas piemērojami kuģiem, kuri peld ar attiecīgo dalībvalstu karogu, un kas attiecas uz tādiem krājumiem attiecīgo dalībvalstu ūdeņos, kuru nozvejai tām ir iedalītas zvejas iespējas. Dalībvalstis nodrošina to, ka šādi tehniskie pasākumi: (a) ir saderīgi ar 2. un 3. pantā izklāstītajiem mērķiem; (b) ir saderīgi ar to pasākumu mērķiem, kuri pieņemti saskaņā ar 14. pantu; (c) ļauj efektīvi sasniegt saskaņā ar 14. pantu pieņemto pasākumu mērķus un (d) nav mazāk stingri kā Savienības tiesību aktos noteiktie pasākumi. 22. pants Dalībvalsts pieņemtu tehnisko pasākumu paziņošana Dalībvalstis, kas pieņem tehniskos pasākumus atbilstīgi 21. pantam, paziņo šādus pasākumus Komisijai, citām ieinteresētajām dalībvalstīm un attiecīgajām konsultatīvajām padomēm. 23. pants Novērtējums Komisija var jebkurā laikā novērtēt to tehnisko pasākumu saderību un efektivitāti, ko dalībvalstis pieņēmušas atbilstīgi 21. pantam. 24. pants Pasākumi, ko saistību nepildīšanas gadījumā pieņem saskaņā ar tehnisko pasākumu sistēmu 1. Saskaņā ar 55. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, lai noteiktu tehniskos pasākumus, uz kuriem attiecas tehnisko pasākumu sistēma, ja dalībvalstis, kurām ir atļauts veikt pasākumus atbilstīgi 21. pantam, nepaziņo šādus pasākumus Komisijai trīs mēnešu laikā pēc attiecīgās tehnisko pasākumu sistēmas spēkā stāšanās dienas. 2. Saskaņā ar 55. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, lai noteiktu tehniskos pasākumus, ja, pamatojoties uz novērtējumu, kas veikts atbilstīgi 23. pantam, tiek uzskatīts, ka dalībvalsts pasākumi: a) nav saderīgi ar tehnisko pasākumu sistēmā izklāstītajiem mērķiem vai b) neļauj efektīvi sasniegt tehnisko pasākumu sistēmā izklāstītos mērķus. 3. Komisijas pieņemto tehnisko pasākumu mērķis ir nodrošināt to, ka tiek sasniegti tehnisko pasākumu sistēmas mērķi. Līdz ar Komisijas deleģētā akta pieņemšanu dalībvalsts pasākumi zaudē spēku. IV SADAĻA VALSTU PASĀKUMI 25. pants Dalībvalstu pasākumi, kas piemērojami tikai zvejas kuģiem, kuri peld ar to karogu Dalībvalsts var pieņemt pasākumus zivju krājumu saglabāšanai Savienības ūdeņos, ja minētie pasākumi: (a) ir piemērojami tikai tiem zvejas kuģiem, kuri peld ar minētās dalībvalsts karogu, vai — attiecībā uz zvejas darbībām, ko neveic zvejas kuģis, — personām, kuras veic uzņēmējdarbību attiecīgajā teritorijā; (b) ir saderīgi ar 2. un 3. pantā izklāstītajiem mērķiem un (c) nav mazāk stingri kā spēkā esošajos Savienības tiesību aktos noteiktie pasākumi. 26. pants Dalībvalsts pasākumi 12 jūras jūdžu zonā 1. Dalībvalsts 12 jūras jūdžu zonā no savas bāzes līnijas var veikt nediskriminējošus zivju krājuma saglabāšanas un pārvaldības pasākumus un pasākumus, lai mazinātu zvejas ietekmi uz jūras ekosistēmu saglabāšanos, ar nosacījumu, ka Savienība nav pieņēmusi tieši minētajam apgabalam paredzētus saglabāšanas un pārvaldības pasākumus. Dalībvalsts pasākumi ir saderīgi ar 2. un 3. pantā izklāstītajiem mērķiem un nav mazāk stingri kā spēkā esošajos Savienības tiesību aktos noteiktie pasākumi. 2. Ja saglabāšanas un pārvaldības pasākumi, kas jāpieņem dalībvalstij, var ietekmēt citu dalībvalstu zvejas kuģus, šādus pasākumus pieņem tikai pēc tam, kad ar Komisiju, attiecīgajām dalībvalstīm un attiecīgajām konsultatīvajām padomēm ir notikusi apspriešanās par pasākumu projektu, kam pievienots paskaidrojuma raksts. IV DAĻA PIEKĻUVE RESURSIEM 27. pants Nododamu zvejas koncesiju sistēmu izveide 1. Katra dalībvalsts ne vēlāk kā 2013. gada 31. decembrī izveido nododamu zvejas koncesiju sistēmu, kas attiecas uz: (a) visiem zvejas kuģiem, kuru lielākais garums ir 12 metri vai vairāk, un (b) visiem zvejas kuģiem, kuru lielākais garums ir mazāks par 12 metriem un kuri zvejo ar velkamiem zvejas rīkiem. 2. Dalībvalstis var paplašināt nododamu zvejas koncesiju sistēmu, attiecinot to uz zvejas kuģiem, kuru lielākais garums ir mazāks par 12 metriem un kuri izmanto cita veida, nevis velkamus zvejas rīkus, un par to tās informē Komisiju. 28. pants Nododamu zvejas koncesiju iedalīšana 1. Nododama zvejas koncesija dod tiesības izmantot individuālas zvejas iespējas, kas iedalītas saskaņā ar 29. panta 1. punktu. 2. Katra dalībvalsts, pamatojoties uz pārredzamiem kritērijiem, iedala nododamas zvejas koncesijas attiecībā uz katru krājumu vai krājumu grupu, kuru zvejas iespējas ir iedalītas saskaņā ar 16. pantu, izņemot zvejas iespējas, kas iegūtas saskaņā ar ilgtspējīgas zivsaimniecības nolīgumiem. 3. Iedalot nododamas zvejas koncesijas, kas attiecas uz jauktu dažādu sugu zveju, dalībvalstis ņem vērā šādā zvejā iesaistīto kuģu potenciālo nozveju sastāvu. 4. Nododamas zvejas koncesijas dalībvalsts drīkst iedalīt tāda zvejas kuģa īpašniekam, kas peld ar attiecīgās dalībvalsts karogu, vai juridiskām vai fiziskām personām tikai izmantošanai zvejā ar šādu kuģi. Nododamas zvejas koncesijas var apvienot, lai juridiskas vai fiziskas personas vai atzītas ražotāju organizācijas veiktu to kolektīvu pārvaldību. Dalībvalstis, pamatojoties uz pārredzamiem un objektīviem kritērijiem, var ierobežot tiesības saņemt nododamas zvejas koncesijas. 5. Dalībvalstis var ierobežot nododamu zvejas koncesiju derīguma termiņu uz laiku, kas nav mazāks par 15 gadiem, šādu koncesiju pārdalīšanas nolūkā. Ja dalībvalstis nav ierobežojušas nododamu zvejas koncesiju derīguma termiņu, tās var atsaukt šādas koncesijas, par to paziņojot vismaz 15 gadus iepriekš. 6. Ja ir konstatēts smags pārkāpums, ko izdarījis koncesiju turētājs, dalībvalstis nododamas zvejas koncesijas var atsaukt īsākā termiņā. Šādus atsaukumus veic tā, lai tiktu pilnībā ievērota kopējā zivsaimniecības politika, proporcionalitātes princips un lai tie vajadzības gadījumā stātos spēkā nekavējoties. 7. Neskarot 5. un 6. punktu, dalībvalstis var atsaukt nododamas zvejas koncesijas, kuras zvejas kuģis nav izmantojis trīs gadus pēc kārtas. 29. pants Individuālu zvejas iespēju iedalīšana 1. Pamatojoties uz zvejas iespējām, kas iedalītas dalībvalstīm vai noteiktas pārvaldības plānos, kurus dalībvalstis pieņēmušas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1967/2006 19. pantu, dalībvalstis iedala individuālas zvejas iespējas nododamu zvejas koncesiju turētājiem, kā minēts 28. pantā. 2. Dalībvalstis nosaka zvejas iespējas, kuras uz labākā pieejamā zinātniskā ieteikuma pamata var tikt iedalītas zvejas kuģiem, kas peld ar to karogu, attiecībā uz sugām, kuru zvejas iespējas nav noteikusi Padome. 3. Zvejas kuģi veic zvejas darbības tikai tad, ja tiem ir pietiekamas individuālās zvejas iespējas, lai aptvertu visu potenciālo nozveju. 4. Dalībvalstis var rezervēt līdz 5 % zvejas iespēju. Tās nosaka mērķus un pārredzamus kritērijus šādu rezervētu zvejas iespēju iedalīšanai. Šīs zvejas iespējas drīkst iedalīt tikai saņemttiesīgiem nododamu zvejas koncesiju turētājiem, kā noteikts 28. panta 4. punktā. 5. Iedalot nododamas zvejas koncesijas saskaņā ar 28. pantu un iedalot zvejas iespējas saskaņā ar šā panta 1. punktu, dalībvalsts tai iedalīto zvejas iespēju robežās var paredzēt stimulus zvejas kuģiem, kuri izmanto selektīvus zvejas rīkus, ar kuriem tiek izskausta nevēlama piezveja. 6. Dalībvalstis var noteikt maksu par individuālu zvejas iespēju izmantošanu, lai tā palīdzētu segt ar zvejniecības pārvaldību saistītas izmaksas. 30. pants Nododamu zvejas koncesiju un individuālu zvejas iespēju reģistrs Dalībvalstis izveido un uztur nododamu zvejas koncesiju un individuālu zvejas iespēju reģistru. 31. pants Nododamu zvejas koncesiju nodošana 1. Visas nododamās zvejas koncesijas vai to daļu dalībvalstī var nodot šādu koncesiju saņemttiesīgu turētāju starpā. 2. Dalībvalsts var atļaut nododamu zvejas koncesiju nodošanu uz citām dalībvalstīm un no citām dalībvalstīm. 3. Dalībvalstis var reglamentēt nododamu zvejas koncesiju nodošanu, paredzot nosacījumus, lai šāda nodošana notiktu, pamatojoties uz pārredzamiem un objektīviem kritērijiem. 32. pants Individuālu zvejas iespēju noma 1. Visas individuālās zvejas iespējas vai to daļu dalībvalstī var nomāt. 2. Dalībvalsts var atļaut individuālo zvejas iespēju nomu uz citām dalībvalstīm un no citām dalībvalstīm. 33. pants Tādu zvejas iespēju iedalīšana, uz kurām neattiecas nododamu zvejas koncesiju sistēma 1. Katra dalībvalsts nolemj, kādā veidā zvejas iespējas, kuras tai iedalītas saskaņā ar 16. pantu un uz kurām neattiecas nododamu zvejas koncesiju sistēma, var iedalīt kuģiem, kas peld ar tās karogu. Tā informē Komisiju par iedalīšanas metodi. V DAĻA ZVEJAS KAPACITĀTES PĀRVALDĪBA 34. pants Zvejas kapacitātes koriģēšana 1. Dalībvalstis paredz savu flotu zvejas kapacitātes koriģēšanas pasākumus, lai panāktu faktisku līdzsvaru starp šo zvejas kapacitāti un savām zvejas iespējām. 2. Izslēgšana no flotes ar publisko atbalstu, kas piešķirts no Eiropas Zivsaimniecības fonda 2007.–2013. gada plānošanas perioda līdzekļiem, nav atļauta, ja vien iepriekš netiek anulēta zvejas licence un zvejas atļaujas. 3. Zvejas kapacitāte, kas atbilst zvejas kuģiem, kuri izslēgti no flotes ar publisko atbalstu, netiek aizstāta. 4. Dalībvalstis nodrošina to, ka no 2013. gada 1. janvāra to flotu zvejas kapacitāte nevienā brīdī nav lielāka par maksimāli pieļaujamo zvejas kapacitāti, kas noteikta saskaņā ar 35. pantu. 35. pants Zvejas kapacitātes pārvaldība 1. Katras dalībvalsts flotes maksimāli pieļaujamā zvejas kapacitāte ir noteikta II pielikumā. 2. Dalībvalstis var lūgt Komisiju izslēgt zvejas kuģus, uz kuriem attiecas atbilstīgi 27. pantam izveidotā nododamu zvejas koncesiju sistēma, no maksimāli pieļaujamās zvejas kapacitātes, kas noteikta saskaņā ar 1. punktu. Šādā gadījumā maksimāli pieļaujamo zvejas kapacitāti pārrēķina, lai ņemtu vērā zvejas kuģus, uz kuriem neattiecas nododamu zvejas koncesiju sistēma. 3. Saskaņā ar 55. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz 1. un 2. punktā minētās maksimāli pieļaujamās zvejas kapacitātes pārrēķināšanu. 36. pants Zvejas flotes reģistri 1. Dalībvalstis reģistrē saskaņā ar šo regulu ieviesto pasākumu pārvaldībai vajadzīgo informāciju par to Savienības zvejas kuģu parametriem un darbību, kas peld ar to karogu. 2. Dalībvalstis dara pieejamu Komisijai 1. punktā minēto informāciju. 3. Komisija izveido Savienības zvejas flotes reģistru, kurā ir informācija, ko tā saņem atbilstīgi 2. punktam. 4. Savienības zvejas flotes reģistrā iekļauto informāciju dara pieejamu visām dalībvalstīm. Saskaņā ar 55. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz 1. punktā minētās informācijas noteikšanu. 5. Komisija nosaka tehniskas darbības prasības, kas saistītas ar 2., 3. un 4. punktā minētās informācijas nosūtīšanas kārtību. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 56. pantā. VI DAĻA ZINĀTNISKĀ BĀZE ZVEJNIECĪBAS PĀRVALDĪBAI 37. pants Zvejniecības pārvaldībai vajadzīgie dati 1. Dalībvalstis vāc bioloģiskos, tehniskos, vides un sociāli ekonomiskos datus, kas vajadzīgi uz ekosistēmu balstītai zvejniecības pārvaldībai, pārvalda tos un dara tos pieejamus zinātnisko datu galalietotājiem, tostarp Komisijas izraudzītām struktūrām. Minētie dati jo īpaši nodrošina iespēju novērtēt: (a) izmantoto jūras bioloģisko resursu stāvokli; (b) zvejas apjomu un zvejas darbību ietekmi uz jūras bioloģiskajiem resursiem un jūras ekosistēmām, un (c) zvejniecības, akvakultūras un apstrādes nozares sociāli ekonomiskos rādītājus Savienības ūdeņos un ārpus tiem. 2. Dalībvalstis: (d) nodrošina to, ka savāktie dati ir precīzi un ticami; (e) izvairās no dubultas datu vākšanas dažādām vajadzībām; (f) nodrošina savākto datu drošu glabāšanu un attiecīgā gadījumā savākto datu pienācīgu aizsardzību un konfidencialitāti; (g) nodrošina to, ka Komisijai vai tās izraudzītām struktūrām ir piekļuve valsts datubāzēm un sistēmām, kuras izmanto savākto datu apstrādei, nolūkā pārbaudīt datu esību un kvalitāti. 3. Dalībvalstis nodrošina zvejniecības pārvaldībai vajadzīgo zinātnisko datu vākšanas un pārvaldības koordinēšanu valsts mērogā. Šim nolūkam tās izraugās valsts korespondentu un organizē ikgadēju valsts mēroga koordinācijas sanāksmi. Komisiju informē par valsts mēroga koordinēšanas pasākumiem un uzaicina uz koordinācijas sanāksmēm. 4. Dalībvalstis koordinē datu vākšanas darbības ar citu tā paša reģiona dalībvalstu darbībām un pēc iespējas cenšas savas darbības koordinēt ar trešām valstīm, kuru suverenitātē vai jurisdikcijā ir ūdeņi tajā pašā reģionā. 5. Datu vākšanu, pārvaldību un izmantošanu no 2014. gada veic saskaņā ar daudzgadu programmu. Šādā daudzgadu programmā iekļauj vācamo datu precizitātes mērķus un apkopojuma pakāpes šādu datu vākšanai, pārvaldībai un izmantošanai. 6. Saskaņā ar 55. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, lai attiecībā uz 5. punktā minēto daudzgadu programmu norādītu vācamo datu precizitātes mērķus un lai noteiktu apkopojuma pakāpes šādu datu vākšanai, pārvaldībai un izmantošanai. 7. Komisija nosaka tehniskas darbības prasības, kas saistītas ar savākto datu nosūtīšanas kārtību. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 56. pantā. 38. pants Pētniecības programmas 1. Dalībvalstis pieņem nacionālās zinātnisko datu vākšanas, pētniecības un inovācijas programmas zivsaimniecības nozarē. Tās saskaņo savus zivsaimniecības datu vākšanas, pētniecības un inovācijas pasākumus ar citām dalībvalstīm un Savienības pētniecības un inovācijas sistēmām. 2. Dalībvalstis nodrošina to, lai būtu pieejama zinātniskās konsultēšanās procesam vajadzīgā attiecīgā kompetence un cilvēkresursi. VII DAĻA ĀRPOLITIKA I SADAĻA STARPTAUTISKAS ZVEJNIECĪBAS ORGANIZĀCIJAS 39. pants Mērķi 1. Savienība piedalās zvejniecības jomā izveidotu starptautisku organizāciju, tostarp reģionālu zvejniecības pārvaldības organizāciju (RZPO), darbībās saskaņā ar starptautiskām saistībām un politikas mērķiem un atbilstīgi 2. un 3. pantā izklāstītajiem mērķiem. 2. Savienības nostāja zvejniecības jomā izveidotās starptautiskās organizācijās un RZPO balstās uz labāko pieejamo zinātnisko ieteikumu, lai nodrošinātu to, ka tiek uzturēti vai atjaunoti zvejas resursi, kuri pārsniedz maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma nodrošināšanai vajadzīgo līmeni. 3. Savienība aktīvi piedalās zinātnes atziņu papildināšanā un ieteikumu izstrādē RZPO un starptautiskās organizācijās un atbalsta šādu papildināšanu un izstrādi. 40. pants Starptautisko noteikumu ievērošana Savienība sadarbojas ar trešām valstīm un zvejniecības jomā izveidotām starptautiskām organizācijām, tostarp RZPO, lai veicinātu šādu starptautisku organizāciju pieņemtu pasākumu ievērošanu. II SADAĻA ILGTSPĒJĪGAS ZIVSAIMNIECĪBAS NOLĪGUMI 41. pants Ilgtspējīgas zivsaimniecības nolīgumu principi un mērķi 1. Ilgtspējīgas zivsaimniecības nolīgumi ar trešām valstīm veido juridiskās, ekonomiskās un vides pārvaldības sistēmu, kas regulē zvejas darbības, kuras Savienības zvejas kuģi veic trešo valstu ūdeņos. 2. Lai nodrošinātu tādu zvejas resursu saglabāšanos, kuri pārsniedz maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma nodrošināšanai vajadzīgo līmeni, Savienības zvejas kuģi iegūst tikai pieļaujamās nozvejas pārpalikumu, ko trešā valsts noteikusi saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas 62. panta 2. punktu un kas noteikts, pamatojoties uz labāko pieejamo zinātnisko ieteikumu un attiecīgo informāciju, ar kuru apmainījusies Savienība un attiecīgā trešā valsts, par attiecīgo krājumu kopējo zvejas piepūli. 42. pants Finansiāla palīdzība 1. Savienība, izmantojot ilgtspējīgas zivsaimniecības nolīgumus, sniedz finansiālu palīdzību trešām valstīm, lai: (a) segtu daļu no izmaksām par piekļuvi zvejas resursiem trešās valsts ūdeņos; (b) izveidotu tiesisko regulējumu, arī izveidotu un uzturētu vajadzīgās zinātniskās un pētnieciskās iestādes, uzraudzības, kontroles un pārraudzības spēju un citus spēju veidošanas elementus, kas saistīti ar ilgtspējīgas zivsaimniecības politikas izstrādi trešā valstī. Šādu finansiālo palīdzību piešķir ar nosacījumu, ka ir sasniegti konkrēti rezultāti. VIII DAĻA AKVAKULTŪRA 43. pants Akvakultūras veicināšana 1. Lai veicinātu ilgtspējību un sekmētu pārtikas nodrošinājumu, izaugsmi un nodarbinātību, Komisija līdz 2013. gadam izstrādā nesaistošas Savienības stratēģiskās pamatnostādnes par kopējām prioritātēm un mērķiem akvakultūras darbību attīstībā. Šādās stratēģiskās pamatnostādnēs ņem vērā attiecīgo sākuma stāvokli un atšķirīgos apstākļus Savienībā, tās veido valsts stratēģisko daudzgadu plānu pamatu un to mērķi ir šādi: (a) uzlabot akvakultūras konkurētspēju un atbalstīt tās attīstību un inovāciju; (b) rosināt saimniecisko darbību; (c) dažādot un uzlabot dzīves kvalitāti piekrastes un lauku apvidos; (d) sagādāt vienlīdzīgus konkurences apstākļus akvakultūras operatoriem attiecībā uz piekļuvi ūdeņiem un teritorijai. 2. Dalībvalstis līdz 2014. gadam izstrādā valsts stratēģisko daudzgadu plānu akvakultūras darbību attīstībai savā teritorijā. 3. Valsts stratēģiskajā daudzgadu plānā iekļauj dalībvalsts mērķus un to sasniegšanai paredzētos pasākumus. 4. Valsts stratēģiskajiem daudzgadu plāniem jo īpaši ir šādi mērķi: (a) panākt administratīvu vienkāršošanu, jo īpaši saistībā ar licencēm; (b) panākt noteiktību akvakultūras operatoriem attiecībā uz piekļuvi ūdeņiem un teritorijai; (c) noteikt vides, ekonomiskās un sociālās ilgtspējības rādītājus; (d) novērtēt citu iespējamu pārrobežu ietekmi uz kaimiņos esošām dalībvalstīm. 5. Dalībvalstis apmainās ar informāciju un labākās prakses piemēriem, izmantojot atklātu metodi stratēģiskajos daudzgadu plānos iekļauto valsts pasākumu koordinēšanai. 44. pants Apspriešanās ar konsultatīvajām padomēm Akvakultūras konsultatīvo padomi izveido saskaņā ar 53. pantu. IX DAĻA TIRGUS KOPĪGĀ ORGANIZĀCIJA 45. pants Mērķi 1. Zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgu organizāciju izveido tādēļ, lai: (a) palīdzētu sasniegt 2. un 3. pantā izklāstītos mērķus; (b) zvejniecības un akvakultūras nozare varētu pienācīgā mērā piemērot kopējo zivsaimniecības politiku; (c) nostiprinātu Savienības zvejniecības un akvakultūras nozares, jo īpaši ražotāju, konkurētspēju; (d) uzlabotu tirgu pārredzamību, jo īpaši ekonomiska rakstura zināšanas un izpratni par Savienības zvejas un akvakultūras produktu tirgiem visā piegādes ķēdē un patērētāju informētību; (e) nodrošinātu godīgas konkurences nosacījumus visiem Savienībā tirgotajiem produktiem, veicinot zvejas resursu ilgtspējīgu izmantošanu. 2. Tirgu kopīgā organizācija aptver zvejas un akvakultūras produktus, kuri uzskaitīti [Regulas par zvejas un akvakultūras produktu tirgu kopīgo organizāciju] I pielikumā un kurus tirgo Savienībā. 3. Tirgu kopīgā organizācija ietver jo īpaši: (a) nozares organizāciju, ieskaitot tirgus stabilizēšanas pasākumus; (b) kopējus tirdzniecības standartus. X DAĻA KONTROLE UN NOTEIKUMU IZPILDE 46. pants Mērķi 1. Kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu ievērošanu nodrošina ar efektīvu Savienības zivsaimniecības kontroles sistēmu, ieskaitot cīņu pret nelegālu, nereģistrētu un neregulētu (NNN) zveju. 2. Savienības zivsaimniecības kontroles sistēma jo īpaši balstās uz: (a) globālu un integrētu pieeju; (b) modernu kontroles tehnoloģiju izmantošanu zivsaimniecības datu pieejamības un kvalitātes nodrošināšanai; (c) uz risku balstītu stratēģiju, kurā galvenā uzmanība pievērsta sistemātiskām un automātiskām visu attiecīgo pieejamo datu kontrolpārbaudēm; (d) noteikumu ievērošanas kultūru operatoru vidū; (e) efektīvu, samērīgu un preventīvu sankciju noteikšanu. 47. pants Jaunu kontroles tehnoloģiju un datu pārvaldības sistēmu izmēģinājuma projekti 1. Komisija un dalībvalstis var veikt jaunu kontroles tehnoloģiju un datu pārvaldības sistēmu izmēģinājuma projektus. 2. Saskaņā ar 55. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz jaunu kontroles tehnoloģiju un datu pārvaldības sistēmu izmēģinājuma projektu veikšanas noteikumiem. 48. pants Kontroles, inspekcijas un noteikumu izpildes izmaksu segšana Dalībvalstis var pieprasīt, lai zvejas licences turētāji, kuru zvejas kuģu lielākais garums ir 12 metri vai vairāk un kuri peld ar to karogu, segtu proporcionālu daļu no Savienības zivsaimniecības kontroles sistēmas īstenošanas izmaksām. XI DAĻA FINANŠU INSTRUMENTI 49. pants Mērķi Savienības finansiālo palīdzību var piešķirt, lai palīdzētu sasniegt 2. un 3. pantā izklāstītos mērķus. 50. pants Nosacījumi par finansiālās palīdzības sniegšanu dalībvalstīm 1. Savienības finansiālo palīdzību dalībvalstīm piešķir ar nosacījumu, ka dalībvalstis ievēro kopējās zivsaimniecības politikas noteikumus. 2. Ja dalībvalstis neievēro kopējās zivsaimniecības politikas noteikumus, var tikt pārtraukti vai apturēti kopējā zivsaimniecības politikā paredzētās Savienības finansiālās palīdzības maksājumi, vai arī tiem var piemērot finanšu korekcijas. Šādi pasākumi ir samērīgi ar noteikumu neievērošanas būtību, apmēru, ilgumu un atkārtošanos. 51. pants Nosacījumi par finansiālās palīdzības sniegšanu operatoriem 1. Savienības finansiālo palīdzību operatoriem piešķir ar nosacījumu, ka operatori ievēro kopējās zivsaimniecības politikas noteikumus. 2. Ja operatori izdarījuši smagus kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu pārkāpumus, tiem uz laiku vai pastāvīgi tiek liegta piekļuve Savienības finansiālajai palīdzībai un/vai piemēroti finanšu samazinājumi. Šādi pasākumi ir samērīgi ar smago pārkāpumu veidu, apmēru, ilgumu un atkārtošanos. 3. Dalībvalstis nodrošina to, ka Savienības finansiālo palīdzību piešķir tikai tad, ja attiecīgajam operatoram 1 gada laikā pirms Savienības finansiālās palīdzības piemērošanas dienas nav piemērotas sankcijas par smagiem pārkāpumiem. XII DAĻA KONSULTATĪVĀS PADOMES 52. pants Konsultatīvās padomes 1. Lai veicinātu visu ieinteresēto aprindu līdzsvarotu pārstāvību un palīdzētu sasniegt 2. un 3. pantā izklāstītos mērķus, izveido konsultatīvo padomi katrā no III pielikumā minētajām kompetences jomām. 2. Saskaņā ar 55. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz minētā pielikuma grozījumiem, lai mainītu vai izveidotu jaunas konsultatīvo padomju kompetences jomas vai izveidotu jaunas konsultatīvās padomes. 3. Katra konsultatīvā padome pieņem savu reglamentu. 53. pants Konsultatīvo padomju uzdevumi 1. Konsultatīvās padomes var: (a) iesniegt Komisijai vai attiecīgajai dalībvalstij ieteikumus un ierosinājumus par jautājumiem, kas saistīti ar zvejniecības pārvaldību un akvakultūru; (b) informēt Komisiju un dalībvalstis par problēmām, kas saistītas ar zvejniecības pārvaldību un akvakultūru to attiecīgajā kompetences jomā; (c) ciešā sadarbībā ar zinātniekiem palīdzēt vākt, piegādāt un analizēt saglabāšanas pasākumu izstrādei vajadzīgos datus. 2. Komisija un vajadzības gadījumā attiecīgā dalībvalsts pieņemamā termiņā atsaucas uz ikvienu ieteikumu, ierosinājumu vai informāciju, kas saņemta atbilstīgi 1. pantam. 54. pants Konsultatīvo padomju sastāvs, darbība un finansējums 1. Konsultatīvo padomju sastāvā ietilpst organizācijas, kas pārstāv zivsaimniecības operatorus un citas interešu grupas, kuras skar kopējā zivsaimniecības politika. 2. Katrai konsultatīvajai padomei ir pilnsapulce un izpildkomiteja, un tā pieņem organizēšanai vajadzīgos pasākumus un pasākumus, lai nodrošinātu pārredzamību un visu izteikto viedokļu ievērošanu. 3. Konsultatīvās padomes var pieteikties uz Savienības finansiālo palīdzību kā struktūras, kas tiecas sasniegt mērķi vispārējās Eiropas interesēs. 4. Saskaņā ar 55. pantu Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus attiecībā uz konsultatīvo padomju sastāvu un darbību. XIII DAĻA PROCEDŪRAS NOTEIKUMI 55. pants Deleģēšanas īstenošana 1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā paredzētos nosacījumus. 2. Regulas 12. panta 2. punktā, 15. panta 6. punktā, 20. panta 1. un 2. punktā, 24. panta 1. un 2. punktā, 35. panta 3. punktā, 36. panta 4. punktā, 37. panta 6. punktā, 47. panta 2. punkta, 52. panta 2. punktā un 54. panta 4. punktā minēto pilnvaru deleģēšana ir piešķirta uz nenoteiktu laiku, sākot no 2013. gada 1. janvāra. 3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 12. panta 2. punktā, 15. panta 6. punktā, 20. panta 1. un 2. punktā, 24. panta 1. un 2. punktā, 35. panta 3. punktā, 36. panta 4. punktā, 37. panta 6. punktā, 47. panta 2. punkta, 52. panta 2. punktā un 54. panta 4. punktā minēto pilnvaru deleģēšanu. Lēmums par atsaukšanu izbeidz šajā lēmumā norādīto pilnvaru deleģējumu. Tas stājas spēkā nākamajā dienā pēc lēmuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, vai arī vēlākā datumā, kas tajā norādīts. Tas neietekmē neviena jau spēkā esoša deleģētā tiesību akta derīgumu. 4. Tiklīdz Komisija pieņem deleģēto aktu, tā par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei. 5. Deleģēts akts, kas pieņemts saskaņā ar 12. panta 3. punktu, 15. panta 4. punktu, 20. panta 1. un 2. punktu, 24. panta 1. un 2. punktu, 35. panta 3. punktu, 36. panta 4. punktu, 37. panta 7. punktu, 47. panta 2. punktu, 52. panta 2. punktu un 54. panta 4. punktu, stājas spēkā tikai tad, ja ne Eiropas Parlaments, ne Padome 2 mēnešu laikā pēc minētā akta paziņošanas Eiropas Parlamentam un Padomei nav cēluši iebildumus vai ja pirms minētā termiņa beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju, ka necels iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes ierosmes minēto termiņu pagarina par diviem mēnešiem. 56. pants Īstenošana Kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu īstenošanā Komisijai palīdz Zvejniecības un akvakultūras komiteja. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu. XIV daļa NOBEIGUMA NOTEIKUMI 57. pants Atcelšana 1. Atceļ Regulu (EK) Nr. 2371/2002. Atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz šo regulu. 2. Lēmumu 2004/585/EK atceļ no dienas, kurā stājas spēkā saskaņā ar 51. panta 4. punktu un 52. panta 4. punktu pieņemtie noteikumi. 3. Svītro Regulas (EK) Nr. 1954/2003 5. pantu. 4. Atceļ Regulu (EK) Nr. 199/2008. 5. Atceļ Regulu (EK) Nr. 639/2004. 58. pants Pārejas posma pasākumi Neskarot 57. panta 4. punktu, Regulu (EK) Nr. 199/2008 turpina piemērot valsts programmām, kas pieņemtas datu vākšanai un pārvaldībai 2011.–2013. gadā. 59. pants Stāšanās spēkā Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. To piemēro no 2013. gada 1. janvāra. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, Eiropas Parlamenta vārdā — Padomes vārdā — priekšsēdētājs priekšsēdētājs I PIELIKUMS PIEKĻUVE PIEKRASTES ŪDEŅIEM 6. PANTA 2. PUNKTA NOZĪMĒ 1. APVIENOTĀS KARALISTES PIEKRASTES ŪDEŅI A. FRANCIJAS PIEKĻUVE Ģeogrāfiskais apgabals || Suga || Nozīmīgums vai īpašas pazīmes Apvienotās Karalistes piekraste (6−12 jūras jūdzes) 1. Uz austrumiem no Berwick-upon-Tweed Uz austrumiem no Coquet Island || Siļķe || Neierobežota 2. Uz austrumiem no Flamborough Head Uz austrumiem no Spurn Head || Siļķe || Neierobežota 3. Uz austrumiem no Lowestoft Uz dienvidiem no Lyme Regis || Visas sugas || Neierobežota 4. Uz dienvidiem no Lyme Regis Uz dienvidiem no Eddystone || Bentiskās sugas || Neierobežota 5. Uz dienvidiem no Eddystone Uz dienvidrietumiem no Longships || Bentiskās sugas Ķemmīšgliemenes Omāri Langusti || Neierobežota Neierobežota Neierobežota Neierobežota 6. Uz dienvidrietumiem no Longships Uz ziemeļrietumiem no Hartland Point || Bentiskās sugas Langusti Omāri || Neierobežota Neierobežota Neierobežota 7. No Hartland Point līdz līnijai, kas novilkta no Lundy Island ziemeļiem || Bentiskās sugas || Neierobežota 8. No līnijas, kas novilkta uz rietumiem no Lundy Island līdz Cardigan Harbour || Visas sugas || Neierobežota 9. Uz ziemeļiem no Point Lynas Uz austrumiem no Morecambe signālkuģa || Visas sugas || Neierobežota 10. County Down || Bentiskās sugas || Neierobežota 11. Uz ziemeļaustrumiem no New Island Uz dienvidrietumiem no Sanda Island || Visas sugas || Neierobežota 12. Uz ziemeļiem no Port Stewart Uz rietumiem no Barra Head || Visas sugas || Neierobežota 13. 57°40' ziemeļu platums Uz rietumiem no Butt of Lewis || Visas sugas, izņemot gliemjus, vēžveidīgos un adatādaiņus || Neierobežota 14. St. Kilda, Flannan Islands || Visas sugas || Neierobežota 15. Uz rietumiem no līnijas, kas savieno Butt of Lewis bāku ar punktu, kura koordinātas ir 59°30'N, 5°45'W || Visas sugas || Neierobežota B. ĪRIJAS PIEKĻUVE Ģeogrāfiskais apgabals || Suga || Nozīmīgums vai īpašas pazīmes || Apvienotās Karalistes piekraste (6−12 jūras jūdzes) || 1. Uz ziemeļiem no Point Lynas Uz dienvidiem no Mull of Galloway || Bentiskās sugas Norvēģijas omāri || Neierobežota Neierobežota || 2. Uz rietumiem no Mull of Oa Uz rietumiem no Barra Head || Bentiskās sugas Norvēģijas omāri || Neierobežota Neierobežota C. VĀCIJAS PIEKĻUVE Ģeogrāfiskais apgabals || Suga || Nozīmīgums vai īpašas pazīmes Apvienotās Karalistes piekraste (6−12 jūras jūdzes) 1. Uz austrumiem no Shetlands un Fair Isle starp līnijām, kas novilktas uz dienvidaustrumiem no Sumburgh Head bākas, uz ziemeļaustrumiem no Skroo bākas un uz dienvidrietumiem no Skadan bākas || Siļķe || Neierobežota 2. Uz austrumiem no Berwick-upon-Tweed, uz austrumiem no Whitby High bākas || Siļķe || Neierobežota 3. Uz austrumiem no North Foreland bākas, uz dienvidiem no Dungeness jaunās bākas || Siļķe || Neierobežota 4. Zona ap St. Kilda || Siļķe Makrele || Neierobežota Neierobežota 5. No Butt of Lewis bākas uz rietumiem līdz līnijai, kas savieno Butt of Lewis bāku un punktu, kura koordinātas ir 59°30'N, 5°45'W || Siļķe || Ne