Komisijas paziņojums Padomei UN eiropas Parlamentam par Komisijas 2004. gada 20. oktobra lēmumiem par Beļģijas, Igaunijas, Somijas, Francijas, Latvijas, Luksemburgas, Portugāles un Slovākijas Republikas valsts sadales plāniem siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu sadalei saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK /* COM/2004/0681 galīgā redakcija */





Briselē, 20.10.2004 COM(2004) 681 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM par Komisijas 2004. gada 20. oktobra lēmumiem par Beļģijas, Igaunijas, Somijas, Francijas, Latvijas, Luksemburgas, Portugāles un Slovākijas Republikas valsts sadales plāniem siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu sadalei saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK Ievads Klimata pārmaiņu apkarošana ir svarīgs Eiropas Savienības mērķis. ES nolēma to paveikt, īstenojot savas saistības saskaņā ar Kioto protokolu, kas ir daudzpusējs nolīgums, lai risinātu šo globālo problēmu ar daudzpusējas sadarbības starpniecību. Cieši sadarbojoties ar dalībvalstīm, ražotājiem, pilsonisko sabiedrību un akadēmiskajām aprindām, tika izstrādāta Eiropas klimata pārmaiņu programma (EKPP), lai palīdzētu ES atrast rentablus veidus, kā izpildīt Kioto protokola saistības. Galvenais EKPP priekšlikums bija ES mēroga emisijas tirdzniecības sistēmas izveide, lai palīdzētu ES samazināt siltumnīcefekta gāzu emisiju. 2003. gadā Padome un Parlaments pieņēma Direktīvu 2003/87/EK, ar ko paredz ES mēroga emisijas tirdzniecību no 2005. gada janvāra. ES emisijas tirdzniecības pirmā fāze aptver CO2 emisiju no vairāk nekā 12 000 iekārtām. Katrai dalībvalstij jāizveido valsts plāns tirdzniecībai pieejamo kvotu sadalei un jāiesniedz tas Komisijai novērtējumam. Plāniem jāpamatojas uz objektīviem un pārredzamiem kritērijiem, ieskaitot direktīvas III pielikumā uzskaitītos kritērijus. Komisija var pilnībā vai daļēji noraidīt valsts plānus, kas neatbilst šiem kritērijiem. Lai palīdzētu dalībvalstīm sagatavot plānus, Komisija pieņēma norādījumus[1] par direktīvā norādīto kritēriju īstenošanu. Šis paziņojums balstās uz COM(2004) 500[2], kas izskaidroja pamatojumu Komisijas lēmumiem par Austrijas, Dānijas, Vācijas, Īrijas, Nīderlandes, Slovēnijas, Zviedrijas un Apvienotās Karalistes valsts sadales plāniem, un norāda Komisijas novērtējumu turpmākajiem astoņiem valsts plāniem. Viens no iemesliem, kādēļ Komisijai saskaņā ar direktīvu tika uzlikts pienākums novērtēt valsts sadales plānus, ir nodrošināt, lai direktīvas kritēriji būtu pareizi piemēroti tirdzniecībai pieejamo kvotu sadalē pirms tirdzniecības uzsākšanas. Ir svarīgi aizsargāt ES vienoto iekšējo tirgu un vienoto ES emisijas tirdzniecības sistēmu no konkurences izkropļojumiem, kas rastos nepareizi piemērojot direktīvu vai Līguma noteikumus. Pirmo reizi ES ir iesaistīta ES mēroga emisijas tirdzniecībā, un pirmais tirdzniecības periods no 2005. gada līdz 2007. gadam ir nosaukts par „mācību fāzi”. Visu dalībvalstu interesēs ir, lai šis instruments veicinātu ES klimata pārmaiņu mērķu sasniegšanu. Tomēr, ja dalībvalstis sadalītu vairāk kvotu, nekā iespējamais faktiskās emisijas daudzums no aptvertajām iekārtām, direktīva dotu videi nelielu labumu vai nedotu neko. Tiktu kavēta tīru un jaunu tehnoloģiju izstrāde un grauta dinamiska un plūstoša tirgus attīstība. Iesniegto valsts sadales plānu skaits 2004. gada 14. oktobrī 22 dalībvalstis paziņoja Komisijai valsts sadales plānus. Astoņi no tiem tika novērtēti 2004. gada jūlijā, un nākamie astoņi (Beļģijas, Igaunijas, Somijas, Francijas, Latvijas, Luksemburgas, Portugāles un Slovākijas Republikas) ir pietiekami pilnīgi, lai ļautu Komisijai pieņemt lēmumu par to atbilstību direktīvai. Šie nākamie astoņi plāni pārstāv apmēram 15 % no paredzētā kopējā kvotu daudzuma pirmajam tirdzniecības periodam, pietuvinot kopsummu 60 % no prognozējamā apritē esošā apjoma. Valsts sadales plānu novērtējums Visi saņemtie valsts plāni ir novērtēti veidā, kas ir pilnībā vienots ar lēmumiem, kuri 2004. gada 7. jūlijā pieņemti par pirmajām astoņām dalībvalstīm, un izklāstīts COM(2004) 500. Analizējot plānus, Komisija atkal sagrupēja elementus, kas ir pretrunā ar vienu vai vairākiem no 11 direktīvas kritērijiem, sekojošās pozīcijās: atbilstība dalībvalsts saistībām saskaņā ar Kioto protokolu („ceļš uz Kioto”); retrospektīvas korekcijas; pārvešanas noteikumi; jaunpienācēju rezerves plānošana un pārvaldība. Dažos no plāniem, kas iekļauti otrajā lēmumu sakopojumā, Komisija bez tam ir atklājusi neatbilstību novērtējumiem saskaņā ar Lēmumu Nr. 280/2004/EK. Šīs grupas apskatītas turpmākajās iedaļās. Atbilstība novērtējumiem atbilstoši Lēmumam Nr. 280/2004/EK Atbilstoši Lēmumam Nr. 280/2004/EK[3] Komisija veic dalībvalstu faktiskās un plānotās emisijas ikgadēju novērtējumu kopumā, pa nozarēm un pa gāzu veidiem. Šos novērtējumus sagatavo, cieši sadarbojoties ar dalībvalstīm. Norādījumu dokumentā teikts: „Atbilstība netiek nodrošināta, ja dalībvalsts paredz sadalīt kvotu kopējo daudzumu, kas pārsniedz faktisko vai plānoto emisiju no aptvertajām iekārtām, kā ziņots novērtējumā par attiecīgo periodu.”. Komisija atzīst, ka Igaunijas, Latvijas un Slovākijas Republikas plāni atbilst 2. kritērijam, ņemot vērā kvotu samazināto kopējo daudzumu šajos trīs plānos. Atbilstība „ceļam uz Kioto” Kopumā Beļģija un Luksemburga paredz pirkt vismaz 56 miljonus Kioto vienību[4]. Portugāle, norādot nodomu pirkt Kioto vienības, tomēr nav minējusi plānā to daudzumu, un tādējādi šis nodoms nav ņemts vērā, novērtējot plānu. Komisija pamatoja savu novērtējumu uz astoņiem elementiem, kas izklāstīti COM(2004) 500. Beļģija paredz pirkt vismaz 41 miljonu Kioto vienību un ir panākusi nozīmīgu progresu astoņos elementos, kas minēti COM(2004) 500. Šajā posmā tā ir īpaši atvēlējusi finanšu resursus vairāk nekā EUR 120 miljonu apmērā Kioto vienību pirkšanai. Ņemot vērā kvotu samazināto kopējo daudzumu, Komisija atzīst, ka Beļģijas plāns nav pretrunā ar 1. kritēriju. Luksemburga ir paziņojusi par nodomu pirkt 15 miljonus Kioto vienību. Luksemburgas iestādes 2004. gada 6. oktobrī paziņoja Komisijai saistības izveidot tiesību aktos juridisko pamatu Direktīvas 2003/87/EK transponēšanai un nodibināt īpašu klimata fondu, atvēlēt klimata fondam finanšu resursus 2005. gada budžetā, noteikt Vides ministriju par izraudzīto valsts iestādi un paziņot to ANO Klimata sekretariātam. Ņemot vērā augstāk izklāstītās izmaiņas un kvotu samazināto kopējo daudzumu, Komisija atzīst, ka Luksemburgas plāns nav pretrunā ar 1. kritēriju. Retrospektīvas korekcijas Uzņēmumiem ir vajadzīga noteiktība, lai tiem būtu jaunu ieguldījumu veikšanai nepieciešamā uzticība. Retrospektīvas korekcijas grauj šo uzticību, radot nenoteiktību. Retrospektīvas korekcijas, ja tādas bija paredzētas iepriekšējos valsts sadales plānos, netika atļautas 2004. gada 7. jūlijā pieņemtajos Komisijas lēmumos par valsts sadales plāniem. Bez tam dažas dalībvalstis pirms minēto lēmumu pieņemšanas grozīja savus plānus, lai izņemtu no tiem retrospektīvas korekcijas, un citas dalībvalstis līdzīgi ir grozījušas savus plānus, lai izņemtu no tiem retrospektīvas korekcijas pirms tagadējo lēmumu pieņemšanas. Jaunpienācēju rezerves Komisija atzīmē, ka visos novērtētajos plānos paredzēta jaunpienācēju rezervju izveide. Konkrēti jautājumi atsevišķos plānos Somijas plānā ir iekļauts aptverto iekārtu saraksts, bet šajā sarakstā nav iekļauti daudzumi, kas piešķirti katrai iekārtai Ālandu salās. Tādējādi 10. kritērijā pieprasītais saraksts nav pilnīgs. Francija paziņoja, ka iekļaus vēl apmēram 800 iekārtas papildus sākotnēji paziņotajām. Tuvākas ziņas, ieskaitot šīm iekārtām piešķiramo kvotu skaitu, vēl nav paziņotas, un tādējādi saraksts nav pilnīgs. Bez tam Komisija uzskata, ka kvotu daļa, kas paredzēta īpašajai izaugsmes rezervei, ir pretrunā ar 5. kritēriju, jo tā pamatojas uz pārvērtētiem izaugsmes rādītājiem un pārmērīgi atbalstītu atsevišķus uzņēmumus un darbības veidus. Turpmāk 1. tabulā apkopots Komisijas novērtējums un norādīts, kuri kritēriji ir pretrunā ar atsevišķiem plāniem. 1. tabula |Beļģija |Igaunija |Somija |Francija |Latvija |Luksemburga |Portugāle |Slovākijas Republika | | 1. Kioto | | | | | | | | | | 2. Emisijas izmaiņas | | | | | | | | | | 3. Potenciāls | | | | | | | | | | 4. Citi tiesību akti | | | | | | | | | | 5. Nediskriminācija | | | |NORAIDĪTS | | | | | | 6. Jaunpienācēji | | | | | | | | | | 7. Agrīna rīcība | | | | | | | | | | 8. Tīras tehnoloģijas | | | | | | | | | | 9. Publiska apspriešana | | | | | | | | | | 10. Iekārtu saraksts ar katrai no tām piešķirto daudzumu | | | NORAIDĪTS | NORAIDĪTS | | | | | | 11. Ārējā konkurence | | | | | | | | | | 10. pants | | | | | | | | | | [1] Paziņojums par norādījumiem, lai palīdzētu dalībvalstīm īstenot kritērijus, kas uzskaitīti III pielikumā Direktīvai 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK, 2004. gada 7. janvāra COM(2003) 830 galīgais. [2] Paziņojums par Komisijas 2004. gada 7. jūlija lēmumiem par Austrijas, Dānijas, Vācijas, Īrijas, Nīderlandes, Slovēnijas, Zviedrijas un Apvienotās Karalistes valsts sadales plāniem siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu sadalei saskaņā ar Direktīvu 2003/87/EK. [3] Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Lēmums Nr. 280/2004/EK par Kopienas siltumnīcefekta gāzu emisijas uzraudzības un Kioto protokola īstenošanas mehānismu (OV L 49, 19.2.2004., 1. lpp.). [4] Luksemburga – 15 miljoni, Beļģija – vismaz 41 miljons.