EIROPAS KOMISIJA Briselē, 2.3.2016 COM(2016) 107 final 2016/0060(CNS) Priekšlikums PADOMES REGULA par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām



PASKAIDROJUMA RAKSTS 1.Priekšlikuma konteksts 1.1.Vispārīgais konteksts Līguma par Eiropas Savienības darbību 67. panta 1. punktā ir noteikts, ka Savienība veido brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, ievērojot pamattiesības un dalībvalstu atšķirīgās tiesību sistēmas un tradīcijas. Šā panta 4. punktā ir noteikts, ka Savienība veicina tiesu iestāžu pieejamību, jo īpaši, piemērojot tiesas nolēmumu un ārpustiesas lēmumu savstarpējas atzīšanas principu civillietās. Minētā līguma 81. pantā ir skaidri noteikti pasākumi, kuru mērķis ir nodrošināt „tiesas nolēmumu un ārpustiesas lēmumu savstarpēju atzīšanu un izpildi dalībvalstu starpā”, kā arī „dalībvalstu piemērojamo tiesību saderību kolīziju normu un jurisdikcijas jautājumos”. Balstoties uz šo pamatu, jau ir pieņemti vairāki tiesību akti, jo īpaši 2003. gada 27. novembra Regula (EK) Nr. 2201/2003 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi laulības lietās un lietās par vecāku atbildību un par Regulas (EK) Nr. 1347/2000 atcelšanu. Tomēr neviens no tiem neattiecas uz reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām. Programmā par nolēmumu savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu civillietās un komerclietās, ko Padome pieņēma 2000. gada 30. novembrī, bija paredzēts izstrādāt tiesību aktu par jurisdikciju un nolēmumu atzīšanu un izpildi „laulāto mantisko attiecību un nelaulātu pāru atšķiršanas mantisko seku” lietās. Hāgas programmā, ko Eiropadome pieņēma 2004. gada 4. un 5. novembrī, kā galvenā prioritāte ir noteikta savstarpējās atzīšanas pasākumu programmas īstenošana un Komisija ir aicināta iesniegt zaļo grāmatu par „likumu kolīziju gadījumos, kas attiecas uz laulības īpašuma režīmiem, tostarp jautājumu par piekritību un savstarpēju atzīšanu”, turklāt šajā programmā ir uzsvērta nepieciešamība līdz 2011. gadam pieņemt tiesību aktu šajā jomā. Arī Stokholmas programmā, ko Eiropadome pieņēma 2009. gada 11. decembrī, ir noteikts, ka savstarpēja atzīšana būtu jāattiecina arī uz laulāto mantiskajām attiecībām un nelaulātu pāru šķiršanās mantiskajām sekām. Turklāt „2010. gada ziņojumā par Eiropas Savienības pilsonību: likvidējot šķēršļus Eiropas Savienības pilsoņu tiesību īstenošanai”, kas tika pieņemts 2010. gada 27. oktobrī, Komisija atzina, ka nenoteiktība saistībā ar starptautisku pāru īpašuma tiesībām ir viens no galvenajiem šķēršļiem, ar ko ES pilsoņi joprojām saskaras ikdienā, kad tie īsteno ES piešķirtās tiesības ārpus savu valstu robežām. Komisija paziņoja, ka šīs situācijas novēršanai 2011. gadā tiks pieņemts tiesību akta priekšlikums, lai starptautiski pāri (laulāti vai reģistrēti partneri) vieglāk varētu uzzināt, kurām tiesām ir jurisdikcija un kuras tiesības piemērojamas viņu mantiskajām tiesībām. Komisija 2011. gada 16. martā pieņēma priekšlikumu Padomes regulai par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi laulāto mantisko attiecību lietās un priekšlikumu Padomes regulai par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām. Ierosināto Padomes regulu juridiskais pamats bija Līguma par Eiropas Savienības darbību 81. panta 3. punkts. Priekšlikumi attiecās uz tiesu iestāžu sadarbību civillietās, kas ietver "ar ģimenes tiesībām saistītus aspektus". Saskaņā ar šo juridisko pamatu pasākumus pieņem Padome ar vienprātīgu lēmumu pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu. Eiropas Parlaments sniedza savu atzinumu 2013. gada 10. septembrī. Līdz 2014. gada beigām Komisijas priekšlikumi tika apspriesti arī Padomes Civiltiesību jautājumu darba grupā (laulāto mantiskās attiecības un reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas). Padome 2014. gada decembrī nolēma piešķirt pārdomu periodu tām dalībvalstīm, kurām joprojām bija grūtības; tomēr šis laikposms nedrīkst pārsniegt vienu gadu. 2015. gada 3. decembra sanāksmē Padome secināja, ka nav iespējams panākt vienprātību, lai pieņemtu priekšlikumus regulām par laulāto mantiskajām attiecībām un reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, un tāpēc Savienība kopumā nevar pieņemamā termiņā sasniegt šādas sadarbības mērķus. Padome arī atzīmēja, ka vairākas dalībvalstis ir paudušas gatavību konstruktīvi izskatīt ciešākas sadarbības izveidi par jautājumiem, uz kuriem attiecas minētie priekšlikumi. No 2015. gada decembra līdz 2016. gada februārim 17 dalībvalstis iesniedza Komisijai lūgumu, kurā tās norādīja, ka vēlas savā starpā izveidot ciešāku sadarbību attiecībā uz starptautisku pāru mantiskajām attiecībām un konkrēti šādās jomās: jurisdikcija, piemērojamie tiesību akti, nolēmumu atzīšana un izpilde laulāto mantisko attiecību lietās, jurisdikcija, piemērojamie tiesību akti un nolēmumu atzīšana un izpilde lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, un lūdza Komisiju iesniegt priekšlikumu Padomei. Priekšlikums Padomes Lēmumam, ar ko atļauj ciešāku sadarbību attiecībā uz jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem un nolēmumu atzīšanu un izpildi starptautisku pāru mantisko attiecību jomā, aptverot gan laulāto mantiskās attiecības, gan reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas, aptverot gan laulāto mantiskās attiecības, gan reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekas; šis priekšlikums Padomes regulai par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, kā arī paralēlais priekšlikums Padomes regulai par laulāto mantiskajām attiecībām – tie abi vērsti uz ciešāku sadarbību, un Komisija tos pieņēma vienlaicīgi –, ir Komisijas atbilde uz 17 dalībvalstu (turpmāk “iesaistītās dalībvalstis”) lūgumu. Padomes lēmuma priekšlikumā ir iekļauts detalizēts juridisko nosacījumu izvērtējums, kuri reglamentē šo jomu, un tas, cik piemēroti ir ieviest ciešāku sadarbību attiecībā uz jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem un nolēmumu atzīšanu un izpildi lietās par starptautisku pāru mantiskajām attiecībām, aptverot laulāto mantisko attiecību lietas un reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas. 1.2.Priekšlikuma pamatojums un mērķi Pieaugot personu mobilitātei telpā, kurā nepastāv iekšējās robežas, būtiski palielinās tādu pāru skaits, kam ir dažādas formas un ko veido dažādu dalībvalstu pilsoņi, un šie pāri uzturas dalībvalstī, kura nav to pilsonības valsts, vai iegādājas īpašumus vairākās dalībvalstīs. Pētījums, ko 2003. gadā veica konsorcijs ASSER-UCL, liecina, ka šādu starptautisku pāru skaits Eiropas Savienībā ir ļoti liels un ka pastāv praktiskas un juridiskas problēmas, ar ko šie pāri saskaras gan sava īpašuma ikdienas pārvaldē, gan tā sadalē, pāra šķiršanās vai viena partnera nāves gadījumā. Visizplatītākais savienības veids ir laulība, tomēr pastāv arī jauni savienību veidi, piemēram, reģistrētas partnerattiecības, kas nozīmē stabilās attiecībās iesaistījušos divu personu savienību, kas oficiāli reģistrēta publiskā iestādē. Bieži vien šīs problēmas, ar ko saskaras reģistrēti partneri, rodas saistībā ar lielajām atšķirībām piemērojamajos materiālo tiesību un starptautisko privāto tiesību noteikumos, kas reglamentē šo savienību mantiskās sekas. Ņemot vērā reģistrētu partnerattiecību un laulību atšķirīgās īpatnības, kā arī šo savienības veidu dažādās tiesiskās sekas, Komisija iesniedz divus atsevišķus regulu priekšlikumus: vienu priekšlikumu par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām un otru priekšlikumu par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi laulāto mantisko attiecību lietās. Šie divi priekšlikumi ir īstenošanas pasākumi ciešākai sadarbībai attiecībā uz jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem un nolēmumu atzīšana un izpilde starptautisku pāru mantisko attiecību jomā, aptverot laulāto mantisko attiecību lietas un reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas. Šā priekšlikuma mērķis ir Eiropas Savienībā izveidot skaidru tiesisko regulējumu, kas aptver tādus jautājumus kā jurisdikcija un reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamie tiesību akti, un vienkāršot nolēmumu un aktu šajā jomā apmaiņu starp dalībvalstīm. 2.Apspriešanās rezultāts – ietekmes novērtējums Pirms Komisijas 2011. gada priekšlikuma sagatavošanas notika plašas apspriedes ar dalībvalstīm, pārējām Savienības iestādēm un sabiedrību. Pēc 2003. gadā veiktā pētījuma Komisija 2006. gada 17. jūlijā publicēja zaļo grāmatu par kolīzijas normām lietās, kas saistītas ar laulāto mantiskajām attiecībām, ieskaitot jautājumu par piekritību un savstarpēju atzīšanu, kas izraisīja plašas debates par šo tematu. Priekšlikuma sagatavošanai Komisija izveidoja ekspertu grupu PRM/III. Šajā grupā piedalījās dažādi profesionāļi, kas pārstāvēja dažādas Eiropas juridiskās kultūras, un laikposmā no 2008. gada līdz 2010. gadam notika piecas šīs grupas sanāksmes. Turklāt Komisija 2009. gada 28. septembrī rīkoja sabiedrisko apspriešanu, kurā piedalījās apmēram simts dalībnieku. Apspriešanā tika apstiprināts, ka ir nepieciešams izstrādāt ES tiesību aktu šajā jomā, kas cita starpā ietvertu jautājumus par jurisdikciju, piemērojamajiem tiesību aktiem un nolēmumu atzīšanu un izpildi. Turklāt 2010. gada 23. martā tika rīkota valstu ekspertu sanāksme, lai apspriestu sagatavošanā esošā priekšlikuma vadlīnijas. Visbeidzot, Komisija veica vienotu ietekmes novērtējumu saistībā ar priekšlikumiem regulām par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām un par laulāto mantiskajām attiecībām. Abos jaunajos priekšlikumos par laulāto mantiskajām attiecībām un reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām ietverti risinājumi, kas ir līdzīgi 2011. gada priekšlikumiem, un ņemtas vērā līdz 2015. gada beigām notikušās apspriedes Padomē un Eiropas Parlamentā.

3.Priekšlikuma juridiskie aspekti 3.1.Juridiskais pamats Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 81. panta 3. punkts, ar kuru Padomei tiek piešķirtas pilnvaras ar vienprātīgu lēmumu pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu pieņemt pasākumus saistībā ar ģimenes tiesību aspektiem, kuriem ir pārrobežu ietekme. Tāpat kā laulāto mantisko attiecību jomā mantiskās attiecības starp pašiem partneriem un starp partneriem un trešām pusēm izriet no reģistrētu partnerattiecību pastāvēšanas. Reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas izveidojas ar partnerattiecību reģistrēšanu, tāpat kā laulāto mantiskās attiecības izveidojas ar laulības noslēgšanu, un tās beidz pastāvēt ar partnerattiecību izbeigšanu. Reģistrējot partnerattiecības publiskā iestādē, partneri savā starpā izveido stabilas un juridiski atzītas attiecības. Turklāt lielākā daļa dalībvalstu, kuru tiesību aktos ir noteikumi par partnerattiecībām, tos maksimāli tuvina noteikumiem, kas attiecas uz laulību. Šā priekšlikuma mērķis ir izveidot starptautisko privāttiesību noteikumu pilnīgu kopumu, ko piemēro reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām. Tādējādi tas attiecas uz tādiem jautājumiem kā jurisdikcija, piemērojamie tiesību akti un nolēmumu atzīšana un izpilde lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām. Priekšlikumā ietvertie noteikumi attiecas tikai uz pārrobežu lietām. Līdz ar to ir attiecīgi izpildīts 81. panta 3. punkta pārrobežu nosacījums. Šis priekšlikums attiecas tikai uz reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām un nenosaka ne reģistrētu partnerattiecību institūtu, ne reģistrētu partnerattiecību atzīšanu citā dalībvalstī. 3.2.Subsidiaritātes princips Priekšlikuma mērķus var sasniegt, tikai pieņemot kopējus noteikumus reģistrētu partnerattiecību mantisko seku jomā, kuriem ir jābūt identiskiem visās iesaistītajās dalībvalstīs, lai iedzīvotājiem nodrošinātu tiesisko noteiktību un paredzamību. Tādējādi dalībvalstu vienpusēja rīcība darbotos pretēji šim mērķim. Šajā kontekstā nepastāv piemērojamas starptautiskas konvencijas, izņemot Starptautiskās Civilstāvokļa komisijas 2007. gada 5. septembra Konvenciju par reģistrētu partnerattiecību atzīšanu. Tomēr šī konvencija attiecas tikai uz partnerattiecību atzīšanu un nav stājusies spēkā, tāpēc maz ticams, ka tā nodrošinās vēlamos risinājumus šajā priekšlikumā izskatītajām nozīmīgajām problēmām, kā tas secināts ietekmes novērtējumā un sabiedriskās apspriešanās gaitā. Ņemot vērā problēmu, ar ko saskaras Savienības iedzīvotāji, būtību un mērogu, priekšlikuma mērķus var sasniegt vienīgi Savienības līmenī. 3.3.Proporcionalitātes princips Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam, jo tas stingri aprobežojas ar to, kas nepieciešams, lai sasniegtu tā mērķus. Ar šo priekšlikumu netiek mēģināts saskaņot dalībvalstu materiālo tiesību normas reģistrētu partnerattiecību mantisko seku jomā, un tas neietekmē to, kādi nodokļi tiek piemēroti reģistrētu partnerattiecību mantisko attiecību izbeigšanai dalībvalstīs. Ar šo priekšlikumu netiks uzlikts nekāds finansiāls vai administratīvs slogs iedzīvotājiem, bet tas radīs tikai pavisam nelielu papildu slogu attiecīgajām dalībvalstu iestādēm. 3.4.Ietekme uz pamattiesībām Saskaņā ar Stratēģiju Pamattiesību hartas efektīvai īstenošanai Eiropas Savienībā Komisija pārliecinājās, ka minētajā priekšlikumā ir ievērotas hartā noteiktās tiesības. Šis priekšlikums neskar tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību, kā arī tiesības stāties laulībā un tiesības izveidot ģimeni saskaņā ar valstu tiesību aktiem, kā tas paredzēts hartas 7. un 9. pantā. Ir stiprinātas tiesības uz īpašumu, kas noteiktas hartas 17. pantā. Paredzamība attiecībā uz tiesību aktiem, ko piemēro pāra mantai, ļaus partneriem efektīvāk izmantot viņu īpašumtiesības. Komisija arī pārliecinājās, ka priekšlikumā ir ievērots hartas 9. pants par tiesībām veidot ģimeni saskaņā ar valsts tiesību aktiem, un hartas 21. pants, kas aizliedz jebkāda veida diskrimināciju. Visbeidzot, ierosinātie noteikumi uzlabos ES tiesu iestāžu pieejamību iedzīvotājiem un jo īpaši reģistrētiem partneriem. Tie atvieglos hartas 47. panta noteikumu īstenošanu, kas garantē tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu. Paredzot objektīvus kritērijus, lai noteiktu, kurai tiesai ir jurisdikcija, tiek novērstas paralēlas procedūras, kā arī aktīvākās puses iespējas apsteigt otru tiesas meklējumos. 3.5.Tiesību akta izvēle Lai nodrošinātu tiesisko noteiktību un paredzamību, ir vajadzīgi skaidri un vienoti noteikumi, turklāt tiesību aktam ir jābūt regulas veidā. Ierosinātie noteikumi attiecībā uz jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem un nolēmumu apriti ir sīki izstrādāti un precīzi, un nav vajadzīga to transponēšana valstu tiesību aktos. Tiesiskās noteiktības un paredzamības mērķi tiktu apdraudēti, ja dalībvalstīm būtu šo noteikumu īstenošanas interpretācijas brīvība. 4.Ietekme uz budžetu, vienkāršošana un saskanība ar citām Savienības politikas jomām 4.1.Ietekme uz budžetu Priekšlikums neietekmēs Savienības budžetu.

4.2.Vienkāršošana Jurisdikcijas noteikumu saskaņošana ievērojami vienkāršos procedūras un ļaus saskaņā ar kopīgajiem noteikumiem noteikt, kurai tiesai ir jurisdikcija izskatīt reģistrētu partnerattiecību mantisko seku lietas. To tiesu, kuras izskata lietas par partnerattiecību izbeigšanu vai mantošanu viena partnera nāves gadījumā, piemērojot spēkā esošos ES tiesību aktus, jurisdikcijas paplašināšana attiecībā uz saistītām procedūrām partnerattiecību mantisko seku jomā nodrošinās to, ka iedzīvotāju personīgo lietu kopumu izskata viena un tā pati tiesa. Kolīziju normu saskaņošana ievērojami vienkāršos procedūras, nosakot piemērojamos tiesību aktus uz viena noteikumu kopuma pamata, kas aizstāj pastāvošās dalībvalstu kolīziju normas. Visbeidzot, ierosinātie noteikumi saistībā ar tiesu nolēmumu atzīšanu un izpildi atvieglos iedzīvotāju pārvietošanos dažādās dalībvalstīs. 4.3.Saskanība ar citām ES politikas jomām Šis priekšlikums ir iesniegts saskaņā ar Komisijas izstrādāto plānu, lai novērstu šķēršļus, ar ko ikdienā saskaras Savienības pilsoņi, kad tie īsteno ES piešķirtās tiesības, kā tas noteikts iepriekšminētajā 2010. gada ziņojumā par Eiropas Savienības pilsonību. 5.Pantu skaidrojums 5.1.I nodaļa. Darbības joma un definīcijas 1. pants Reģistrētu partnerattiecību mantisko seku koncepts ir jāinterpretē autonomi un tajā jāiekļauj gan aspekti saistībā ar partneru mantas ikdienas pārvaldi, gan saistībā ar atbrīvošanos no īpašuma, kas saistīta ar pāra šķiršanos vai viena partnera nāvi. Tiesību akta piemērošanas jomas noteikšanai šķita lietderīgi izveidot pilnīgu sarakstu ar jomām, uz kurām regula neattieksies. Tādējādi jomas, kuras jau reglamentē spēkā esošie ES noteikumi, piemēram, uzturēšanas saistības, jo īpaši starp partneriem, un no mantojuma tiesībām izrietoši jautājumi, tiks izslēgtas no regulas darbības jomas. Regula neskar ne reģistrētu partnerattiecību esību, ne likumību saskaņā ar valsts tiesību aktiem, ne arī vienā dalībvalstī reģistrētu partnerattiecību atzīšanu citā dalībvalstī. Tā neskar arī sociālā nodrošinājuma jautājumus vai tiesības uz pensiju reģistrētu partnerattiecību izbeigšanas vai atzīšanas par neesošām gadījumā. Šī regula neskar in rem tiesību uz īpašumu būtību, īpašuma un tiesību iedalījumu un šādu tiesību īpašnieka prerogatīvu noteikšanu. Prasības reģistrēt īpašumu zemesgrāmatā un šāda ieraksta veikšanas vai neveikšanas sekas arī ir izslēgtas no šīs regulas darbības jomas. 3. pants Lai nodrošinātu saskanību un atvieglotu to izpratni un vienveidīgu piemērošanu, dažas šīs regulas jēdzienu definīcijas atbilst definīcijām citos spēkā esošajos ES tiesību aktos. Šī regula attiecas vienīgi uz reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, kam ir dota konkrēta definīcija, attiecinot to uz esošajām mantiskajām attiecībām starp partneriem un starp partneriem un trešām personām, kas izriet no oficiālajām saistībām, ko rada partnerattiecību reģistrēšana. Jēdziena „tiesa” ierosinātajā definīcijā ir ietvertas iestādes un juridiskās profesijas (piemēram, notāri), kuras pilda tiesu funkcijas vai darbojas ar tiesas deleģētām pilnvarām, tādējādi šo iestāžu vai personu lēmumi ir pielīdzināmi tiesas nolēmumiem attiecībā uz to atzīšanu un īstenošanu dalībvalstī, kas nav lēmuma pieņemšanas dalībvalsts. 5.2.II nodaļa. Jurisdikcija Tiesvedība lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām bieži vien attiecas uz atbrīvošanos no īpašuma saistībā ar pāra kopdzīves izbeigšanos, ko izraisa viena partnera nāve vai partneru šķiršanās.

Šīs regulas mērķis ir nodrošināt iedzīvotājiem to, ka dažādas saistītas procedūras tiek izskatītas vienas un tās pašas dalībvalsts tiesās. Šim nolūkam regulā paredzēts nodrošināt, ka noteikumi par to tiesu jurisdikcijas noteikšanu, kuras izskata lietas par reģistrētu partnerattiecību īpašuma jautājumiem, ir saskaņoti ar spēkā esošajiem noteikumiem citos Savienības tiesību aktos, un jo īpaši, ka jurisdikcija mantisko attiecību regulējumam tiek koncentrēta dalībvalstī, kuras tiesās izskata lietas par partnera mantojumu vai reģistrētu partnerattiecību izbeigšanu vai atzīšanu par neesošām. 4. pants Lai nodrošinātu, ka viena partnera nāves gadījumā kompetentā tiesa var skatīt gan mirušā partnera mantojuma lietu, gan lietu par reģistrēto partnerattiecību mantisko attiecību izbeigšanu, šajā pantā paredzēts, ka tiesa, kurai ir jurisdikcija mantošanas lietā saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 650/2012 noteikumiem, ir arī jurisdikcija spriest par reģistrēto partnerattiecību to mantisko attiecību izbeigšanu, kas saistītas ar mantošanu. 5. pants Līdzīgi dalībvalsts tiesai, kura skata lietu par reģistrētu partnerattiecību izbeigšanu vai atzīšanu par neesošām, būtu jāspriež – ja partneri par to vienojas –, arī par reģistrēto partnerattiecību mantisko attiecību izbeigšanu, kas izriet no reģistrēto partnerattiecību izbeigšanas vai atzīšanas par neesošām. 6. pants un 7. pants 6. pantā ietverti arī noteikumi par jurisdikciju, kas būtu piemērojami gadījumos, kad lietas par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām nav saistītas ar tiesvedību par mantojumu vai reģistrēto partnerattiecību izbeigšanu vai atzīšanu par neesošām (piemēram, ja partneri vēlas mainīt savu reģistrēto partnerattiecību mantiskās attiecības). Hierarhisks piesaistes kritēriju saraksts ļautu noteikt dalībvalsti, kuras tiesām ir jurisdikcija izskatīt lietas par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām. Ierosinātie kritēriji ir, piemēram, partneru kopīgā pastāvīgā dzīvesvieta, pēdējā kopīgā pastāvīgā dzīvesvieta, ja viens no partneriem tajā joprojām dzīvo, un atbildētāja pastāvīgā dzīvesvieta; šie kritēriji ir plaši izplatīti un bieži vien atbilst partneru mantas atrašanās vietai. Vēl viens kritērijs ir partneru kopīgā valstspiederība un pēdējais kritērijs ir dalībvalsts, kurā reģistrētās partnerattiecības ir izveidotas. Šādos gadījumos, lai nodrošinātu lielāku paredzamību un partneru izvēles brīvību, 7. pants arī dotu iespēju partneriem vienoties par to, ka tiesa, kas risina viņu mantisko attiecību jautājumus, ir tās dalībvalsts tiesa, kuras tiesību akti ir piemērojami reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, vai tās dalībvalsts tiesa, kurā reģistrētās partnerattiecības ir izveidotas. 9. pants Izņēmuma kārtā dalībvalsts tiesa, kurai ir jurisdikcija, var atteikties no šīs jurisdikcijas, ja tās dalībvalsts tiesību aktos nav paredzēts reģistrētu partnerattiecību institūts. Lai šādos gadījumos nodrošinātu partneriem tiesu iestāžu pieejamību, partneri var vienoties par tiesvedību tās dalībvalsts tiesās, kuras tiesību akti tiek piemēroti reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, vai tās dalībvalsts tiesās, kurā reģistrētās partnerattiecības ir izveidotas. Pretējā gadījumā 5. pantā noteiktie kritēriji noteiktu, kuras dalībvalsts tiesām būtu jālemj par šo jautājumu. Jebkurā gadījumā tās dalībvalsts tiesa, kurai ir jurisdikcija, nevar atteikties no šīs jurisdikcijas, ja partneri ir panākuši savu reģistrēto partnerattiecību izbeigšanu vai atzīšanu par neesošām un šī izbeigšana vai atzīšana par neesošām var tikt atzīsta tiesas dalībvalstī. 10. pants Ja piemērojot iepriekšminētos pantus, jurisdikcija nav nevienai dalībvalstij, šis pants nodrošina tiesu iestāžu pieejamību partneriem un trešām ieinteresētajām personām tās dalībvalsts tiesā, kurā vienam vai abiem partneriem pieder nekustamais īpašums. Šajos gadījumos tiesas lemtu tikai attiecībā uz nekustamo īpašumu, kas atrodas minētajā dalībvalstī. 5.3.III nodaļa. Piemērojamie tiesību akti 20. pants Tiesību akti, ko piemērotu reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, var būt kādas dalībvalsts tiesību akti vai trešās valsts tiesību akti. 21. pants Šajā regulā ir izvēlēta viena shēma: visai partneru mantai neatkarīgi no tās veida (kustama vai nekustama) un atrašanās vietas piemēro vienus un tos pašus tiesību aktus, proti, tiesību aktus, kas piemērojami reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām. Nekustamajam īpašumam ir īpaša nozīme pāra mantas sastāvā, un viens no iespējamiem risinājumiem ir tam piemērot tās valsts tiesību aktus, kurā tas atrodas (lex rei sitae), kas nozīmē to, ka tiktu atļauta reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamo tiesību aktu sava veida „sadalīšana”. Tomēr šķiet, ka šis risinājums rada grūtības, jo īpaši saistībā ar reģistrētu partnerattiecību mantisko attiecību izbeigšanu, jo tas radītu reģistrētu partnerattiecību mantas nevēlamu sadrumstalotību (turklāt saistības saglabātos vienotā shēmā) un atšķirīgu tiesību aktu piemērošanu dažādai mantai, kas ietilpst reģistrētu partnerattiecību mantisko attiecību jomā. Tādējādi šī regula paredz, ka reģistrētu partnerattiecību mantai piemērojamie tiesību akti – neatkarīgi no tā, vai tos ir izvēlējušies partneri vai tie ir noteikti saskaņā ar citiem noteikumiem tāpēc, ka šāda izvēle nav izdarīta –, tiks piemēroti visai pāra mantai (kustamai vai nekustamai) neatkarīgi no tās atrašanās vietas.

22. pants Apspriešanās laikā tika panākta plaša vienprātība par to, lai dotu zināma veida brīvību laulātajiem izvēlēties tiesību aktus, ko piemēros laulāto mantiskajām attiecībām, nolūkā atvieglot laulātajiem to mantas pārvaldību. Tāpat iespēja izvēlēties tiesību aktus, kas piemērojami reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, būtu jānodrošina reģistrētiem partneriem. Šis risinājums būtu skaidri jāreglamentē, lai novērstu to, ka izvēlētajiem tiesību aktiem ir maza saistība ar pāra faktisko situāciju vai kopīgo vēsturi: tāpēc izvēlētajiem tiesību aktiem ir jābūt partneru vai topošo partneru (vai viena no viņiem) pastāvīgās dzīvesvietas vai pilsonības valsts tiesību aktiem, vai tās valsts tiesību akti, kurā reģistrētās partnerattiecības ir izveidotas. Papildus partneru iespējai reģistrētu partnerattiecību izveides brīdī izvēlēties piemērojamos tiesību aktus šis pants ļauj šādu izvēli izdarīt arī pēc tam. Tādā pašā veidā partneri, kuri reģistrētu partnerattiecību izveides brīdī ir izvēlējušies piemērojamos tiesību aktus, var pēc tam izlemt mainīt tiesību aktus un izvēlēties kādus citus. Ja partneri nolemj mainīt tiesību aktus, kas piemērojami viņu mantiskajām attiecībām, viņi var izvēlēties tikai vienas valsts tiesību aktus, ko viņi būtu varējuši izvēlēties reģistrētu partnerattiecību izveides brīdī. Ir iespējama tikai tāda piemērojamo tiesību aktu maiņa, kam partneri ir piekrituši brīvprātīgi. Lai izvairītos no jebkādas tiesiskās nenoteiktības, regulas noteikumi paredz, ka piemērojamos tiesību aktus nevarēs mainīt automātiski, ja partneri nebūs tam piekrituši vai ja tie nebūs bijuši par to informēti. Turklāt, lai izvairītos no situācijas, kad reģistrētu partnerattiecību mantiskajām attiecībām piemērojamo tiesību aktu maiņa nevēlami ietekmē partnerus, šīs maiņas ietekmei jābūt vērstai tikai uz nākotni, izņemot, ja partneri nolemj paredzēt atpakaļejošu spēku. Ir nodrošināta trešo personu tiesību aizsardzība, kuru intereses varētu skart iespējama reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamo tiesību aktu maiņa: regulā paredzēts, ka reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamo tiesību aktu maiņa, kurai ir atpakaļejošs spēks, nevar nelabvēlīgi ietekmēt trešo personu tiesības. 23.–25. pants Ar šiem noteikumiem nosaka procedūras, kas partneriem jāievēro, izvēloties piemērojamos tiesību aktus un vienojoties par viņu mantiskajām attiecībām, noslēdzot partnerattiecību mantisko attiecību līgumu. 26. pants Ja partneri neizvēlas reģistrētu partnerattiecību mantiskajām attiecībām piemērojamos tiesību aktus, ir svarīgi, ka iesaistītajās dalībvalstīs pastāv vienoti noteikumi, lai noteiktu, kuri tiesību akti ir piemērojami gadījumos, kad partneri nav izdarījuši izvēli. Piemērojamie tiesību akti būtu tās valsts tiesību akti, kurā reģistrētās partnerattiecības ir izveidotas. Tomēr izņēmuma kārtā viens no partneriem var lūgt tiesu noteikt, ka piemērojamie tiesību akti ir tās valsts tiesību akti, kurā atradās partneru pēdējā kopīgā pastāvīgā dzīvesvieta. 27. pants un 28. pants Regulā ir uzskaitīti daži no jautājumiem, ko reglamentētu reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamie tiesību akti. Šādi jautājumi ietver atbrīvošanos no īpašuma un arī reģistrētu partnerattiecību mantisko seku ietekmi uz attiecībām starp vienu partneri un trešām personām. Tomēr, lai aizsargātu trešo personu tiesības, regulā ir paredzēts, ka partneris nevar izmantot piemērojamos tiesību aktus pret trešo personu strīdā, izņemot gadījumu, kad šī trešā persona zināja vai tai būtu vajadzējis zināt par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamajiem tiesību aktiem. Regula arī nosaka, kādos gadījumos tiktu uzskatīts, ka trešā persona zināja vai tai būtu vajadzējis zināt par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamajiem tiesību aktiem. 29. pants Lai ņemtu vērā valstu noteikumus par ģimenes mājokļa aizsardzību, šis pants ļauj ārvalstu tiesību aktu vietā piemērot konkrētās valsts tiesību aktus. Tādējādi, lai nodrošinātu ģimenes mājokļa aizsardzību, dalībvalsts, kuras teritorijā šis mājoklis atrodas, varēs piemērot savus noteikumus ģimenes mājokļa aizsardzības jomā. Izņēmuma kārtā šī dalībvalsts varēs prioritārā kārtībā piemērot savus tiesību aktus visām personām, kuras dzīvo tās teritorijā, un nevis parasti piemērojamo tiesību aktu vai šo personu partnerattiecību mantisko attiecību līguma, kas noslēgta citā dalībvalstī, noteikumus. 5.4.IV nodaļa. Atzīšana, izpildāmība un izpilde Šis priekšlikums paredz nolēmumu, publisku aktu un tiesas izlīgumu brīvu apriti reģistrētu partnerattiecību mantisko seku jomā. Tas nodrošina savstarpēju atzīšanu, kuras pamatā ir savstarpēja uzticība, kas izriet no dalībvalstu integrācijas Savienībā. Šī brīvā aprite tiktu īstenota kā vienota procedūra, kas paredzēta citas dalībvalsts spriedumu, publisku aktu un tiesas izlīgumu atzīšanai un izpildei. Šī procedūra aizvieto valstu procedūras, kas pašlaik ir spēkā dažādās dalībvalstīs. Turklāt Savienības līmenī ir saskaņoti neatzīšanas vai izpildes atteikuma pamatojumi vai arī tie ir samazināti līdz nepieciešamajam minimumam. Tie aizvieto dažādos un bieži vien plašākus pamatojumus, kas pašlaik tiek izmantoti valstu līmenī. Nolēmumi Ierosinātie noteikumi par spriedumu atzīšanu un izpildi ir saskaņoti ar Regulas Nr. 650/2012 noteikumiem par mantošanu. Tādējādi tie pamatojas uz minētajā regulā noteikto ārvalsts tiesas nolēmuma atzīšanas un izpildes procedūru. Tas nozīmē, ka jebkurš kādas dalībvalsts nolēmums tiek atzīts citās dalībvalstīs bez īpašas procedūras un ka nolūkā panākt šā nolēmuma izpildi citā dalībvalstī prasības iesniedzējiem, lai saņemtu izpildāmības deklarāciju, būs jāievēro vienota procedūra izpildes dalībvalstī. Šī procedūra ir vienpusēja un aprobežojas ar to, ka pirmajā posmā tiek pārbaudīti dokumenti. Tikai vēlākā posmā, kad atbildētājs sniegs iebildumus, tiesnesis izskatīs iespējamos atteikuma pamatojumus. Tas nodrošinās atbildētāju tiesību pienācīgu aizsardzību. Salīdzinājumā ar pašreizējo situāciju minētie noteikumi ir ievērojams solis uz priekšu šajā jomā. Spriedumu atzīšanu un izpildi pašlaik reglamentē ar dalībvalstu tiesību aktiem vai divpusējiem nolīgumiem, kas noslēgti starp atsevišķām dalībvalstīm. Dažādās dalībvalstīs tiek izmantotas atšķirīgas procedūras, kā arī dokumenti, kas nepieciešami izpildāmības deklarācijas iegūšanai, un pamatojumi, kāpēc ārvalstu spriedumi netiek atzīti, ir dažādi.

Kā tas minēts iepriekš, šī regula ir pirmais pasākums reģistrētu partnerattiecību mantisko seku jomā un tā attiecas uz ģimenes tiesībām (skatīt 3.1. punktu). Ņemot vērā īpašos apstākļus, uz spriedumu brīvu apriti attiecas ārvalsts tiesas sprieduma atzīšanas un izpildes procedūra. Tomēr, kad būs izvērtēta šīs regulas noteikumu piemērošana un izveidota tiesu iestāžu sadarbība reģistrētu partnerattiecību mantisko seku jomā, varētu vēlāk apsvērt starpposma procedūras (ārvalsts tiesas sprieduma atzīšanas un izpildes procedūru) atcelšanu līdzīgi kā citās jomās. Aktus, ko izdod iestādes saskaņā ar deleģējumu atbilstoši šīs regulas 2. pantā noteiktajai tiesas definīcijai, pielīdzinās tiesas nolēmumiem un uz tiem attieksies šajā nodaļā paredzētie noteikumi par atzīšanu un izpildi. Publiski akti Ņemot vērā to, cik svarīgi ir publiski akti reģistrētu partnerattiecību mantisko seku jomā, un lai nodrošinātu šīs regulas saskaņotību ar citiem Savienības tiesību aktiem instrumentiem, ar šo regulu jāsniedz garantija minēto aktu akceptēšanai, lai nodrošinātu to brīvu apriti. Publisku aktu akceptēšana nozīmē to, ka tiem ir tāds pats pierādījuma spēks attiecībā uz akta saturu un faktiem, kas tajā ir ietverti, kā arī tāda pati autentiskuma prezumpcija un izpildāmība kā to izcelsmes valstī. 2016/0060 (CNS) Priekšlikums PADOMES REGULA par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 81. panta 3. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu, saskaņā ar īpašu likumdošanas procedūru, tā kā: (1)Eiropas Savienība ir noteikusi sev mērķi uzturēt un pilnveidot brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kurā ir nodrošināta personu brīva pārvietošanās. Lai pakāpeniski izveidotu šādu telpu, Savienībai ir jāpieņem pasākumi, kas attiecas uz tiesu iestāžu sadarbību civillietās, kurās ir pārrobežu elementi, jo īpaši tad, kad tas nepieciešams iekšējā tirgus pienācīgai darbībai. (2)Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 81. panta 2. punkta c) apakšpunktu šādi pasākumi var ietvert pasākumus, kuru mērķis ir nodrošināt saderību starp dalībvalstīs piemērojamiem noteikumiem par tiesību normu un jurisdikcijas kolīzijām. (3)Eiropadomes Tamperes sanāksmē 1999. gada 15. un 16. oktobrī kā pamatu tiesu iestāžu sadarbībai civillietās apstiprināja spriedumu un tiesu iestāžu citu nolēmumu savstarpējas atzīšanas principu un aicināja Padomi un Komisiju pieņemt pasākumu programmu, lai īstenotu šo principu.

(4)Komisija un Padome 2000. gada 30. novembrī pieņēma kopēju pasākumu programmu par nolēmumu savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu civillietās un komerclietās . Minētajā programmā pasākumi, kas attiecas uz kolīziju normu saskaņošanu, ir norādīti kā pasākumi, kuri veicina nolēmumu savstarpēju atzīšanu, un tajā ir paredzēts izstrādāt tiesību aktu laulāto mantisko attiecību lietās un lietās par mantiskajām sekām nelaulāta pāra šķiršanās gadījumā. (5)Eiropadome 2004. gada 4. un 5. novembra sanāksmē Briselē pieņēma jaunu programmu ar nosaukumu “Hāgas programma brīvības, drošības un tiesiskuma stiprināšanai Eiropas Savienībā” . Šajā programmā Padome aicināja Komisiju iesniegt zaļo grāmatu par kolīzijas normām lietās, kas saistītas ar laulāto mantiskajām attiecībām, ieskaitot jautājumu par jurisdikciju un savstarpēju atzīšanu. Programmā ir arī uzsvērta nepieciešamība pieņemt tiesību aktu šajā jomā. (6)Komisija 2006. gada 17. jūlijā pieņēma Zaļo grāmatu par kolīzijas normām lietās, kas saistītas ar laulāto mantiskajām attiecībām, ieskaitot jautājumu par piekritību un savstarpēju atzīšanu . Saistībā ar šo zaļo grāmatu notika plašas apspriedes par grūtībām, ar ko pāri Eiropā saskaras, atbrīvojoties no kopīgā īpašuma, un par pieejamajiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem. Zaļajā grāmatā ir izskatīti arī visi starptautisko privāttiesību jautājumi, ar ko saskaras pāri, kuri stājušies savienībā, kas nav laulība, tostarp pāri reģistrētās partnerattiecībās, kā arī šiem pāriem raksturīgi jautājumi. (7)Eiropadome 2009. gada 10. un 11. decembra sanāksmē Briselē pieņēma jaunu daudzgadu programmu ar nosaukumu "Stokholmas programma – atvērta un droša Eiropa tās pilsoņu un viņu aizsardzības labā" . Minētajā programmā Eiropadome pauda uzskatu, ka savstarpējā atzīšana būtu jāattiecina arī uz jomām, kuras vēl nav aptvertas, tomēr ir būtiskas ikdienas dzīvē, piemēram, mantiskās sekas pāra šķiršanās gadījumā, vienlaikus ņemot vērā dalībvalstu tiesību sistēmas, tostarp sabiedrisko kārtību (ordre public), un valstu tradīcijas attiecīgajā jomā. (8)Turklāt „2010. gada ziņojumā par Eiropas Savienības pilsonību: likvidējot šķēršļus Eiropas Savienības pilsoņu tiesību īstenošanai” , kas tika pieņemts 2010. gada 27. oktobrī, Komisija paziņoja, ka tiks pieņemts tiesību akta priekšlikums, lai novērstu šķēršļus, kas traucē personām brīvi pārvietoties, un jo īpaši problēmas, ar ko pāri saskaras savas mantas pārvaldībā vai sadalē. (9)Komisija 2011. gada 16. martā pieņēma priekšlikumu Padomes regulai par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi laulāto mantisko attiecību lietās un priekšlikumu Padomes regulai par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām. (10)2015. gada 3. decembra sanāksmē Padome secināja, ka nav iespējams panākt vienprātību, lai pieņemtu priekšlikumus regulām par laulāto mantiskajām attiecībām un reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, un tāpēc Savienība kopumā nevar pieņemamā termiņā sasniegt šādas sadarbības mērķus. (11)No 2015. gada decembra līdz 2016. gada februārim Zviedrija, Beļģija, Grieķija, Horvātija, Slovēnija, Spānija, Francija, Portugāle, Itālija, Malta, Luksemburga, Vācija, Čehijas Republika, Nīderlande, Austrija, Bulgārija un Somija iesniedza Komisijai lūgumu, kurā tās norādīja, ka vēlas savā starpā izveidot ciešāku sadarbību attiecībā uz starptautisku pāru mantiskajām attiecībām un konkrēti šādās jomās: jurisdikcija, piemērojamie tiesību akti, nolēmumu atzīšana un izpilde laulāto mantisko attiecību lietās, jurisdikcija, piemērojamie tiesību akti un nolēmumu atzīšana un izpilde lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, un lūdza Komisiju iesniegt priekšlikumu Padomei. (12)[...] Padome pieņēma lēmumu [...], ar ko atļauj ciešāku sadarbību attiecībā uz jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem un nolēmumu atzīšanu un izpildi starptautisku pāru mantisko attiecību jomā, aptverot gan laulāto mantisko attiecību lietas, gan lietas par reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekām. (13)Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 328. panta 1. punktu, izveidojot ciešāku sadarbību, tai jābūt pieejamai visām dalībvalstīm, ja tās ievēro līdzdalības nosacījumus, kas noteikti lēmumā, ar kuru dod šādas sadarbības atļauju. Tai jābūt tām pieejamai arī jebkurā citā laikā, ja papildus minētajiem nosacījumiem tās ievēro šajā sakarā jau pieņemtos aktus. Komisijai un dalībvalstīm, kas iesaistās ciešākā sadarbībā, būtu jānodrošina, ka līdzdalība tiek sekmēta iespējami lielākam dalībvalstu skaitam. Šai regulai būtu jāuzliek saistības kopumā un vajadzētu būt tieši piemērojamai tikai iesaistītajās dalībvalstīs saskaņā ar Līgumiem. (14)Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 81. pantu šī regula būtu jāpiemēro saistībā ar reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, kurām ir pārrobežu elementi. (15)Lai nelaulātiem pāriem nodrošinātu tiesisko noteiktību attiecībā uz to mantu, kā arī zināmu paredzamību, būtu lietderīgi vienā tiesību aktā iekļaut visus noteikumus, ko piemēro reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām. (16)Veidi, kādā savienība, kas nav laulība, ir noteikta dažādu dalībvalstu tiesību aktos, atšķiras, un tāpēc būtu jānosaka atšķirība starp pāriem, kuru savienība ir institucionāli atzīta, reģistrējot partnerattiecības publiskā iestādē, un pāriem, kuri dzīvo faktiskā kopdzīvē. Pat ja dažas dalībvalstis paredz šādas faktiskās savienības, tās vajadzētu nošķirt no reģistrētām partnerattiecībām, kurām ir oficiāls raksturs, kas ļauj ņemt vērā to īpatnības un definēt tām piemērojamos noteikumus Savienības tiesību aktos. Lai veicinātu iekšējā tirgus pareizu darbību, ir nepieciešams novērst šķēršļus to personu brīvai pārvietošanās, kuras ir stājušās reģistrētās partnerattiecībās, jo īpaši tos šķēršļus, kas tādiem pāriem rada grūtības viņu mantas pārvaldībā un sadalē. Lai sasniegtu minētos mērķus, šajā regulā būtu jāapvieno noteikumi par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu, publisko aktu un tiesas izlīgumu atzīšanu vai attiecīgā gadījumā akceptēšanu, izpildāmību un izpildi. (17)Šai regulai būtu jāattiecas uz jautājumiem, kas izriet no reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām. Jēdziens "reģistrētas partnerattiecības" šajā regulā būtu jādefinē tikai šīs regulas vajadzībām. Šā jēdziena faktiskajam saturam būtu jāpaliek definētam dalībvalstu tiesību aktos. Nekam šajā regulā nevajadzētu uzlikt par pienākumu dalībvalstij, kuras tiesību aktos reģistrētu partnerattiecību institūts nav pazīstams, savos tiesību aktos to paredzēt. (18)Šīs regulas darbības jomā būtu jāiekļauj visi civiltiesību aspekti saistībā ar reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, aptverot gan partneru mantas ikdienas pārvaldi, gan atbrīvošanos no īpašuma, it īpaši sakarā ar pāra šķiršanos vai viena partnera nāvi. (19)Šī regula nebūtu jāpiemēro citām civiltiesību jomām, kā vien reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām. Skaidrības labad vairāki jautājumi, ko varētu uzskatīt par saistītiem ar reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, būtu nepārprotami jāizslēdz no šīs regulas darbības jomas. (20)Tādējādi šī regula nebūtu jāpiemēro jautājumiem par partneru vispārējo tiesībspēju un rīcībspēju, tomēr šai izslēgšanai nebūtu jāattiecas uz viena vai abu partnere konkrētām pilnvarām un tiesībām saistībā ar īpašumu – vai nu viņu pašu starpā, vai attiecībā uz trešām personām, jo šīm pilnvarām un tiesībām būtu jāietilpst šīs regulas darbības jomā. (21)Tā nebūtu jāpiemēro citiem prejudiciāliem jautājumiem, kā, piemēram, reģistrētu partnerattiecību esība, likumība vai atzīšana, uz ko attiecas dalībvalstu tiesību akti, tostarp to starptautisko privāttiesību noteikumi. (22)Tā kā uzturēšanas saistības starp partneriem reglamentē ar Regulu (EK) Nr. 4/2009 (2008. gada 18. decembris) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un sadarbību uzturēšanas saistību lietās , tās būtu jāizslēdz no šīs regulas darbības jomas, tāpat kā jautājumi par mirušā partnera atstātā mantojuma mantošanu, ko reglamentē ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 650/2012 (2012. gada 4. jūlijs) par jurisdikciju, piemērojamiem tiesību aktiem, nolēmumu atzīšanu un izpildi un publisku aktu akceptēšanu un izpildi mantošanas lietās un par Eiropas mantošanas apliecības izveidi. (23)Jautājumi par tiesībām starp partneriem nodot vai koriģēt vecuma vai invaliditātes pensijas tiesības – neatkarīgi no to veida –, kas iegūtas reģistrētu partnerattiecību laikā un kas nav devušas pensijas ienākumus reģistrēto partnerattiecību laikā, ir jautājumi, kam vajadzētu palikt izslēgtiem no šīs regulas darbības jomas, ņemot vērā dalībvalstīs pastāvošās konkrētās sistēmas. Tomēr tādam izņēmumam būtu jāsaglabā sašaurināta interpretācija. Tādējādi šai regulai būtu it īpaši jāreglamentē jautājums par pensijas aktīvu klasifikāciju, par summām, kas vienam partnerim jau ir izmaksātas reģistrēto partnerattiecību laikā, un par iespējamu kompensāciju, kas tiktu piešķirta, ja pensija ir pieteikta sistēmā ar kopīgiem aktīviem.

(24)Ar šo regulu būtu jāpieļauj, ka reģistrēto partnerattiecību mantisko seku rezultātā rodas vai tiek nodotas tiesības uz nekustamo vai kustamo īpašumu, kā tas noteikts tiesību aktos, kas piemērojami reģistrēto partnerattiecību mantiskajām sekām. Tomēr tai nevajadzētu skart ierobežoto skaitu (numerus clausus) in rem tiesību, kas sastopamas dažu dalībvalstu tiesību aktos. Nevajadzētu prasīt, lai dalībvalsts atzīst in rem tiesības attiecībā uz īpašumu, kas atrodas minētās dalībvalsts teritorijā, ja attiecīgās in rem tiesības nav noteiktas tās tiesību aktos. (25)Tomēr, lai partneri varētu citā dalībvalstī izmantot tiesības, kas viņiem radušās vai nodotas reģistrētu partnerattiecību mantisko seku rezultātā, šajā regulā būtu jāparedz nezināmu in rem tiesību pielāgošana vislīdzvērtīgākajām tiesībām minētās citas dalībvalsts tiesību aktos. Saistībā ar šādu pielāgošanu būtu jāņem vērā konkrēto in rem tiesību mērķi un nolūki, un to radītās sekas. Lai noteiktu valsts vislīdzvērtīgākās tiesības, var sazināties ar tās valsts iestādēm vai kompetentajām personām, kuras tiesību akti tiek piemēroti reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, lai gūtu papildu informāciju par tiesību būtību un to radītajām sekām. Šajā nolūkā varētu izmantot pastāvošos tīklus tiesu iestāžu sadarbības jomā civillietās un komerclietās, kā arī jebkādus citus pieejamus līdzekļus, kas palīdzētu izprast ārvalstu tiesību aktus. (26)Šajā regulā skaidri paredzētā nezināmo in rem tiesību pielāgošana nedrīkstētu šīs regulas piemērošanas kontekstā liegt izmantot citas pielāgošanas formas. (27)Prasības par nekustamā vai kustamā īpašuma tiesību reģistrāciju reģistrā būtu jāizslēdz no šīs regulas darbības jomas. Tāpēc tas, ar kādiem juridiskiem nosacījumiem un kā jāveic reģistrācija (attiecībā uz nekustamo īpašumu – lex rei sitae) un kuru iestāžu, piemēram, zemesgrāmatu nodaļu vai notāru, ziņā ir pārbaudīt, vai ir izpildītas visas prasības un ka iesniegtā vai sagatavotā dokumentācija ir pietiekama vai ka tajā ir iekļauta vajadzīgā informācija, būtu jānosaka pēc tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā atrodas attiecīgais reģistrs. Iestādes jo īpaši var pārbaudīt, vai reģistrācijai iesniegtajā dokumentā minētās partnera tiesības uz īpašumu ir kā tādas reģistrētas reģistrā vai ir citādi pierādītas saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā atrodas reģistrs. Lai novērstu dokumentu dublēšanos, reģistrācijas iestādēm būtu jāakceptē tādi dokumenti, kurus citā dalībvalstī izstrādājušas kompetentās iestādes un kuru aprite ir paredzēta šajā regulā. Tam nevajadzētu liegt reģistrācijas iestādēm prasīt, lai persona, kas piesakās reģistrācijai, sniedz tādu papildu informāciju vai iesniedz tādus papildu dokumentus, kādi vajadzīgi saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā atrodas reģistrs, piemēram, informāciju vai dokumentus par nodokļu maksājumiem. Kompetentā iestāde personai, kas piesakās reģistrācijai, var norādīt, kā var iesniegt trūkstošo informāciju vai dokumentus. (28)No šīs regulas darbības jomas būtu jāizslēdz arī sekas, ko rada tiesību reģistrācija reģistrā. Tādēļ tas, vai reģistrācijai, piemēram, ir deklaratīvas vai konstitutīvas sekas, būtu jānosaka pēc tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā atrodas attiecīgais reģistrs. Tādējādi, piemēram, tad, ja saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā atrodas reģistrs, tiesību iegūšana uz nekustamo īpašumu jāreģistrē reģistrā, lai nodrošinātu, ka šādiem reģistriem ir erga omnes spēks, vai lai aizsargātu tiesiskus darījumus, šādu tiesību iegūšanas brīdis būtu jāreglamentē ar minētās dalībvalsts tiesību aktiem. (29)Šajā regulā būtu jāņem vērā dalībvalstīs piemērotās dažādās sistēmas reģistrētu partnerattiecību mantisko seku lietu risināšanai. Tādēļ šajā regulā termins "tiesa" būtu jāsaprot paplašināti, lai aptvertu ne tikai tiesas šā vārda tiešajā nozīmē, kuras veic tiesas funkcijas, bet arī, piemēram, dažu dalībvalstu notārus, kas konkrētās lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām līdzīgi tiesām pilda tiesas funkcijas, un notārus un tiesību speciālistus, kas dažās dalībvalstīs saskaņā ar tiesas deleģētām pilnvarām pilda tiesas funkcijas lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām. Šajā regulā izklāstītajiem noteikumiem par jurisdikciju vajadzētu būt saistošiem visām tiesām, kā tās definētas šajā regulā. Un pretēji – terminam "tiesa" nebūtu jāaptver kādas dalībvalsts ārpustiesas iestādes, kas saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir pilnvarotas nodarboties ar lietām par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, piemēram, notārus vairākumā dalībvalstu, ja tie nepilda tiesas funkcijas, kā tas parasti ir. (30)Ar šo regulu visiem notāriem, kuriem dalībvalstīs ir kompetence lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, būtu jādod iespēja īstenot šādu kompetenci. Tam, vai notāriem attiecīgajā dalībvalstī ir saistoši šajā regulā izklāstītie noteikumi par jurisdikciju, vajadzētu būt atkarīgam no tā, vai uz tiem attiecas vai neattiecas jēdziens "tiesa" šīs regulas nozīmē. (31)To aktu apritei, ko dalībvalstīs izdevuši notāri lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, būtu jānotiek saskaņā ar šo regulu. Ja notāri pilda tiesas funkcijas, viņiem ir saistoši noteikumi par jurisdikciju, un viņu izdoto lēmumu apritei būtu jānotiek saskaņā ar noteikumiem par nolēmumu atzīšanu, izpildāmību un izpildi. Ja notāri nepilda tiesas funkcijas, noteikumi par jurisdikciju viņiem nav saistoši, un viņu izdoto publisko aktu apritei būtu jānotiek saskaņā ar noteikumiem par publiskiem aktiem. (32)Lai ņemtu vērā pāru arvien pieaugošo mobilitāti un veicinātu pareizu tiesas spriešanu, noteikumiem par jurisdikciju šajā regulā būtu jādod iedzīvotājiem iespēja, ka dažādas saistītas procedūras tiek izskatītas vienas un tās pašas dalībvalsts tiesās. Tādēļ šajā regulā būtu jācenšas jurisdikciju reģistrētu partnerattiecību mantisko seku lietās koncentrēt tajā dalībvalstī, kuras tiesas tiek aicinātas izskatīt partnera mantojuma lietu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 650/2012 vai reģistrēto partnerattiecību izbeigšanu vai atzīšanu par neesošām. (33)Šajā regulā būtu jāparedz, ka tad, ja kādas dalībvalsts tiesā, kurā ir celta prasība saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 650/2012, notiek tiesvedība par partnera mantojumu, minētās dalībvalsts tiesām vajadzētu būt jurisdikcijai spriest lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām saistībā ar minēto mantošanas lietu. (34)Tāpat arī jautājumi par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām saistībā ar tiesvedību, kas notiek kādas dalībvalsts tiesā, kurā ir celta prasība par reģistrētu partnerattiecību izbeigšanu vai atzīšanu par neesošām, būtu jāizskata minētās dalībvalsts tiesām, ja partneri tam piekrīt. (35)Ja jautājumi par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām nav saistīti ar tiesvedību, kas kādas dalībvalsts tiesā notiek attiecībā uz partnera mantojumu vai reģistrētu partnerattiecību izbeigšanu vai atzīšanu par neesošām, šajā regulā būtu jāparedz secīgi piesaistes kritēriji jurisdikcijas noteikšanai, sākot ar partneru pastāvīgo dzīvesvietu laikā, kad tiesā ir celta prasība. Pēdējai pakāpei secīgajos piesaistes kritērijos būtu jānorāda tā dalībvalsts, saskaņā ar kuras tiesību aktiem ir veikta partnerattiecību obligātā reģistrācija, lai tās nodibinātu. Minētie piesaistes kritēriji ir paredzēti, ievērojot arvien lielāko iedzīvotāju mobilitāti un ar mērķi nodrošināt, ka pastāv patiess piesaistes kritērijs starp partneriem un dalībvalsti, kurā īsteno jurisdikciju. (36)Tā kā reģistrētu partnerattiecību institūts nav paredzēts visās dalībvalstīs, tās dalībvalsts tiesām, kuras tiesību akti reģistrēto partnerattiecību institūtu neparedz, izņēmuma kārtā var būt nepieciešams atteikties no jurisdikcijas saskaņā ar šo regulu. Tādā gadījumā tiesas rīkojas ātri, un attiecīgajai pusei vajadzētu būt iespējai iesniegt savu lietu jebkurā citā dalībvalstī, kurā pastāv kāds piesaistes kritērijs, pēc kura ir piešķirama jurisdikcija – neatkarīgi no šo juridiskcijas pamatu secības –, vienlaikus ievērojot pušu autonomiju. Jebkurai tiesai, kurā pēc atteikšanās no jurisdikcijas tiek celta prasība un kura nav tās dalībvalsts tiesa, saskaņā ar kuras tiesību aktiem reģistrētās partnerattiecības ir izveidotas, un kurai ir jurisdikcija, balstoties uz vienošanos par tiesas izvēli vai uz atbildētāja ierašanos, arī var būt vajadzība izņēmuma kārtā atteikties no jurisdikcijas tādos pašos apstākļos. Visbeidzot, ja nevienai tiesai nav jurisdikcijas izskatīt situāciju saskaņā ar pārējiem šīs regulas noteikumiem, ir ieviests alternatīvs jurisdikcijas noteikums, lai novērstu jebkādu risku, ka netiek nodrošināta piekļuve tiesai. (37)Lai uzlabotu juridisko noteiktību, paredzamību un pušu autonomiju, ar šo regulu būtu jāļauj noteiktos apstākļos pusēm noslēgt vienošanos par tiesas izvēli par labu piemērojamo tiesību aktu dalībvalsts tiesām vai tās dalībvalsts tiesām, saskaņā ar kuras tiesību aktiem reģistrētās partnerattiecības ir izveidotas. (38)Šai regulai nebūtu jāliedz pusēm lietu nokārtot miermīlīgi ārpustiesas vienošanās ceļā, piemēram, pie notāra, viņu izvēlētā dalībvalstī, ja tas ir iespējams atbilstīgi minētās dalībvalsts tiesību aktiem. Tā tam vajadzētu būt arī gadījumā, ja reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamie tiesību akti nav minētās dalībvalsts tiesību akti. (39)Lai nodrošinātu, ka visu dalībvalstu tiesas var pēc vieniem un tiem pašiem pamatiem īstenot jurisdikciju attiecībā uz partneru reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, šajā regulā būtu jāsniedz izsmeļošs pamatu saraksts, pēc kuriem var īstenot tādu papildu jurisdikciju. (40)Lai nodrošinātu tiesiskās aizsardzības līdzekļus, jo īpaši gadījumos, kad liegta piekļuve tiesai, šajā regulā būtu jāparedz forum necessitatis, lai kādas dalībvalsts tiesai izņēmuma gadījumā ļautu spriest par tādu reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, kuras ir cieši saistītas ar trešo valsti. Var uzskatīt, ka tāds izņēmuma gadījums pastāv, ja tiesvedība attiecīgajā trešā valstī nav iespējama, piemēram, pilsoņu kara dēļ, vai ja pamatoti nav sagaidāms, ka partneris varētu uzsākt vai vest tiesvedību minētajā valstī. Tomēr uz forum necessitatis balstītu jurisdikciju vajadzētu izmantot tikai gadījumā, ja lietai ir pietiekama saikne ar dalībvalsti, kuras tiesā celta prasība. (41)Lai tiesas spriešana notiktu saskaņoti, būtu jāizvairās no tā, ka dažādās dalībvalstīs tiek pieņemti nesavienojami nolēmumi. Tālab šajā regulā būtu jāparedz vispārēji procesuāli noteikumi, kas būtu līdzīgi noteikumiem citos Savienības tiesību aktos attiecībā uz tiesu iestāžu sadarbību civillietās. Viens no šādiem procesuāliem noteikumiem ir lis pendens noteikums, ko piemēros, ja tiesvedība par vienu un to pašu reģistrētu partnerattiecību mantisko seku lietu ir ierosināta dažādu dalībvalstu dažādās tiesās. Tad ar šo noteikumu tiks noteikts, kurai tiesai būtu jāturpina izskatīt lietu. (42)Lai ļautu iedzīvotājiem ar pilnīgu juridisko noteiktību izmantot iekšējā tirgus piedāvātās priekšrocības, šai regulai būtu jādod iespēja partneriem jau iepriekš zināt, kurus tiesību aktus piemēros viņu reģistrēto partnerattiecību mantiskajām sekām. Lai izvairītos no pretrunīgiem rezultātiem, būtu jāievieš saskaņotas kolīziju normas. Galvenajam noteikumam būtu jānodrošina, lai reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas reglamentētu iepriekš paredzami tiesību akti, kuriem ar tām ir cieša saikne. Juridiskās noteiktības labad un lai izvairītos no sadrumstalotības, piemērojamiem tiesību aktiem būtu jāreglamentē reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas kopumā, proti, visas mantiskās sekas, uz ko attiecas reģistrētās partnerattiecības, neatkarīgi no aktīvu veida un neatkarīgi no tā, vai aktīvi atrodas kādā citā dalībvalstī vai trešā valstī. (43)Ar šo regulu noteiktie tiesību akti būtu jāpiemēro, pat ja tie nav dalībvalstu tiesību akti.

(44)Lai partneriem atvieglotu viņu īpašuma pārvaldību, ar šo regulu būtu jādod viņiem atļauja izvēlēties tiesību aktus, kas piemērojami viņu reģistrēto partnerattiecību mantiskajām sekām, neatkarīgi no īpašuma veida vai atrašanās vietas, starp tiesību aktiem, ar ko viņiem ir cieša saikne, kas izriet, piemēram, no viņu pastāvīgās dzīvesvietas vai valstspiederības. Tomēr, lai novērstu, ka tiesību aktu izvēlei tiek atņemts jebkāds spēks un tādēļ partneri nonāk juridiska vakuuma situācijā, tādai tiesību aktu izvēlei būtu jāaprobežojas ar tiesību aktiem, kuros ir noteiktas reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas. Šo izvēli var izdarīt jebkurā brīdī – pirms partnerattiecību reģistrācijas, partnerattiecību reģistrācijas brīdī vai reģistrēto partnerattiecību laikā. (45)Lai nodrošinātu darījumu juridisko noteiktību un novērstu reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamo tiesību aktu maiņu, par ko partneri iepriekš nav informēti, reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamos tiesību aktus nedrīkstētu mainīt, ja vien nav skaidri pausta iesaistīto pušu vēlme. Tādai partneru nolemtai maiņai nevajadzētu būt ar atpakaļejošu spēku, izņemot, ja partneri to ir skaidri paredzējuši. Tas nekādā gadījumā nevar aizskart trešo personu tiesības. (46)Būtu jāparedz noteikumi par piemērojamo tiesību aktu izvēles vienošanās spēkā esamību pēc būtības un pēc formas, lai partneriem būtu vienkāršāk izdarīt uz informāciju pamatotu izvēli un tiktu ievērota viņu sniegtā piekrišana, tā nodrošinot juridisko noteiktību, kā arī labāku tiesas pieejamību. Attiecībā uz spēkā esamību pēc formas būtu jāievieš īpašas tiesiskas garantijas, lai nodrošinātu, ka partneri apzinās savas izvēles sekas. Būtu vismaz jānoslēdz rakstiska vienošanās par piemērojamo tiesību aktu izvēli, kam būtu pievienots vienošanās noslēgšanas datums un ko parakstītu abas puses. Tomēr, ja tās dalībvalsts, kurā vienošanās noslēgšanas brīdī ir abu partneru pastāvīgā dzīvesvieta, tiesību aktos ir noteiktas papildu prasības par formu, minētās prasības būtu jāievēro. Piemēram, tādas papildu prasības par formu var būt spēkā dalībvalstī, kurā vienošanās ir iekļauta partnerattiecību mantisko attiecību līgumā. Ja vienošanās noslēgšanas laikā partneru pastāvīgā dzīvesvieta ir dažādās dalībvalstīs, kurās ir paredzētas atšķirīgas prasības par formu, pietiktu ievērot vienā no šīm dalībvalstīm paredzētās prasības par formu. Ja vienošanās noslēgšanas laikā tikai vienam no partneriem pastāvīgā dzīvesvieta ir kādā dalībvalstī, kurā ir noteiktas papildu prasības par formu, šīs prasības būtu jāievēro. (47)Partnerattiecību mantisko attiecību līgums ir partneru īpašuma rīkojuma veids, kura pieļaujamība un akceptēšana dalībvalstīs atšķiras. Lai īpašumtiesības, kas iegūtas partnerattiecību mantisko attiecību līguma rezultātā, varētu vieglāk akceptēt dalībvalstīs, būtu jāparedz noteikumi par partnerattiecību mantisko attiecību līgumu spēkā esamību pēc formas. Līgums būtu vismaz jānoformē rakstveidā, norādot datumu un parakstot abām pusēm. Tomēr līgumam būtu arī jāatbilst papildu prasībām par formu, kas paredzētas ar šo regulu noteiktajos reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamos tiesību aktos un tās dalībvalsts tiesību aktos, kurā atrodas partneru pastāvīgā dzīvesvieta. Šajā regulā būtu arī jānosaka, kuriem tiesību aktiem ir jāreglamentē tāda līguma spēkā esamība pēc būtības. (48)Ja piemērojamo tiesību aktu izvēle nav notikusi un lai saskaņotu paredzamību un juridisko noteiktību ar pāra dzīves realitāti, ar šo regulu būtu jānosaka, ka reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām būtu jāpiemēro tās valsts tiesību akti, saskaņā ar kuras tiesību aktiem ir veikta partnerattiecību obligātā reģistrācija, lai tās nodibinātu. (49)Ja šajā regulā kā piesaistes kritērijs ir minēta valstspiederība, jautājums par to, kā attiekties pret personu, kurai ir vairākas valstspiederības, ir prejudiciāls jautājums, kas neietilpst šīs regulas darbības jomā, un tam būtu jāpaliek valsts tiesību aktu ziņā, tostarp – attiecīgā gadījumā – starptautisko konvenciju ziņā, pilnībā ievērojot Eiropas Savienības vispārējos principus. Šim apsvērumam nevajadzētu skart saskaņā ar šo regulu izdarīto izvēli par piemērojamiem tiesību aktiem. (50)Attiecībā uz reģistrēto partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamo tiesību aktu noteikšanu, ja piemērojamo tiesību aktu izvēle nav veikta un partnerattiecību mantisko attiecību līguma nav, dalībvalsts tiesu iestādei izņēmuma gadījumos – ja partneri ir pārcēlušies uz savas pastāvīgās dzīvesvietas valsti uz ilgu laikposmu – pēc viena partnera lūguma būtu jāspēj nonākt pie secinājuma, ka var piemērot minētās valsts tiesību aktus, ja partneri uz tiem ir balstījušies. Tas nekādā gadījumā nevar aizskart trešo personu tiesības. (51)Tiesību aktiem, kas noteikti par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamiem tiesību aktiem, būtu jāreglamentē šādas sekas, sākot no viena vai abu partneru īpašuma klasifikācijas dažādās kategorijās reģistrēto partnerattiecību laikā un pēc to izbeigšanas, līdz pat atbrīvošanās no īpašuma brīdim. Tiem būtu jāietver reģistrētu partnerattiecību mantisko seku ietekme uz tiesiskajām attiecībām starp vienu partneri un trešām personām. Tomēr partneris var pret trešo personu izmantot reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamos tiesību aktus, lai reglamentētu tādas sekas, tikai tad, ja tiesiskās attiecības starp partneri un trešo personu izveidojās laikā, kad trešā persona zināja vai viņai būtu vajadzējis zināt par minētajiem tiesību aktiem. (52)Sabiedrības interešu apsvērumiem, proti, tās politiskās, sociālās vai ekonomiskās kārtības aizsardzībai, vajadzētu būt par pamatojumu tam, ka dalībvalstu tiesām un citām kompetentajām iestādēm tiek dota iespēja ārkārtas gadījumos piemērot izņēmumus, kas balstās uz prevalējošām imperatīvām normām. Attiecīgi jēdzienam "prevalējošas imperatīvas normas" būtu jāattiecas uz imperatīva rakstura noteikumiem, piemēram, noteikumiem par ģimenes mājokļa aizsardzību. Tomēr šim izņēmumam attiecībā uz reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamo tiesību aktu piemērošanu ir nepieciešama sašaurināta interpretācija, lai saglabātu atbilstību šīs regulas vispārējam mērķim. (53)Sabiedrības interešu apsvērumiem būtu arī jāļauj tiesām un citām kompetentām iestādēm, kas izskata reģistrētu partnerattiecību mantisko seku lietas dalībvalstīs, ārkārtas gadījumos neievērot dažus ārvalstu tiesību aktu noteikumus, ja konkrētā gadījumā tādu noteikumu piemērošana būtu acīmredzami nesaderīga ar attiecīgās dalībvalsts sabiedrisko kārtību (ordre public). Tomēr tiesām vai citām kompetentām iestādēm nevajadzētu būt iespējai piemērot sabiedriskās kārtības izņēmumu, lai neievērotu citas dalībvalsts tiesību aktus vai atteiktos atzīt vai attiecīgi akceptēt vai izpildīt nolēmumu, publisku aktu vai tiesas izlīgumu, kas sagatavots citā dalībvalstī, ja atteikums būtu pretrunā Eiropas Savienības Pamattiesību hartai un jo īpaši tās 21. pantam par diskriminācijas aizlieguma principu. (54)Tā kā ir valstis, kurās attiecībā uz šīs regulas reglamentētajiem jautājumiem ir spēkā divas vai vairākas tiesību sistēmas vai noteikumu kopumi, jānosaka, cik lielā mērā šīs regulas noteikumus piemēro dažādās attiecīgo valstu teritoriālajās vienībās. (55)Ņemot vērā šīs regulas vispārējo mērķi – proti, to nolēmumu savstarpēja atzīšana, kas dalībvalstīs pieņemti lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, – šajā regulā būtu jāparedz tādi noteikumi par nolēmumu atzīšanu, izpildāmību un izpildi, kas būtu līdzīgi noteikumiem citos Savienības tiesību aktos par tiesu iestāžu sadarbību civillietās. (56)Lai ņemtu vērā dalībvalstu atšķirīgās sistēmas lietu par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām risināšanai, šai regulai būtu jānodrošina publisku aktu akceptēšana un izpildāmība visās dalībvalstīs lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām. (57)Publiskiem aktiem citā dalībvalstī vajadzētu būt tādam pašam pierādījuma spēkam, kāds tiem ir izcelsmes dalībvalstī, vai vistuvāk pielīdzināmam spēkam. Nosakot attiecīgā publiskā akta pierādījuma spēku vai vistuvāk pielīdzināmo spēku citā dalībvalstī, būtu jāievēro publiskā akta pierādījuma spēka būtība un apjoms izcelsmes dalībvalstī. Tādēļ tas, kādam pierādījuma spēkam konkrētam publiskam aktam vajadzētu būt citā dalībvalstī, būs atkarīgs no izcelsmes dalībvalsts tiesību aktiem. (58)Publiska akta “autentiskumam” vajadzētu būt autonomam jēdzienam, kas ietver tādus elementus kā akta īstums, akta formas prasību izpilde, tās iestādes pilnvaras, kura sastādījusi aktu, un procedūra, saskaņā ar kuru akts sastādīts. Tam būtu jāaptver arī tādi faktiskie apstākļi, kurus publiskajā aktā reģistrējusi attiecīgā iestāde, kā, piemēram, fakts, ka norādītās puses ieradās minētajā iestādē norādītajā datumā un ka tās ir izdarījušas norādītos paziņojumus. Pusei, kura vēlas apstrīdēt publiska akta autentiskumu, tas būtu jādara publiskā akta izcelsmes dalībvalsts kompetentajā tiesā saskaņā ar minētās dalībvalsts tiesību aktiem. (59)Frāze “publiskajā aktā reģistrēti juridiski akti vai tiesiskās attiecības” būtu jātulko kā atsauce uz materiālo saturu, kas reģistrēts publiskajā aktā. Pusei, kura vēlas apstrīdēt publiskā aktā reģistrētus juridiskus aktus vai tiesiskās attiecības, tas būtu jādara tiesās, kurām ir jurisdikcija saskaņā ar šo regulu un kurām par to būtu jālemj saskaņā ar reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamiem tiesību aktiem. (60)Ja kādas dalībvalsts tiesas tiesvedībā rodas saistīts jautājums attiecībā uz publiskā aktā reģistrētiem juridiskiem aktiem vai tiesiskām attiecībām, minētajai tiesai vajadzētu būt jurisdikcijai lemt par minēto jautājumu. (61)Publiskam aktam, kurš tiek apstrīdēts, nevajadzētu būt nekādam pierādījuma spēkam dalībvalstī, kura nav izcelsmes dalībvalsts, kamēr apstrīdēšana nav izskatīta. Ja apstrīdēšana attiecas vienīgi uz konkrētu jautājumu saistībā ar publiskajā aktā reģistrētiem juridiskiem aktiem vai tiesiskām attiecībām, minētajam publiskajam aktam attiecībā uz apstrīdēto jautājumu nevajadzētu būt nekādam pierādījuma spēkam dalībvalstī, kas nav izcelsmes dalībvalsts, kamēr apstrīdēšana nav izskatīta. Publiskam aktam, ko pēc apstrīdēšanas pasludina par spēkā neesošu, vairs nevajadzētu būt nekādam pierādījuma spēkam. (62)Ja iestādei saistībā ar šīs regulas piemērošanu iesniegti divi nesaderīgi publiskie akti, tai būtu jāizvērtē, kuram no publiskajiem aktiem (ja vispār kādam) būtu jāpiešķir prioritāte, ņemot vērā konkrētās lietas apstākļus. Ja no minētajiem apstākļiem nav skaidrs, kuram no publiskajiem aktiem (ja vispār kādam) būtu jāpiešķir prioritāte, par jautājumu būtu jālemj tiesām, kurām ir jurisdikcija saskaņā ar šo regulu, vai, ja jautājums ir radies tiesvedības laikā kā saistīts jautājums, tiesai, kurā notiek minētā tiesvedība. Ja ir nesaderība starp publisku aktu un nolēmumu, būtu jāņem vērā šajā regulā paredzētie pamati nolēmumu neatzīšanai. (63)Tomēr par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām pieņemta nolēmuma atzīšanai un izpildei atbilstīgi šai regulai nekādā veidā nebūtu jānozīmē reģistrēto partnerattiecību atzīšanu, uz kurām minētais nolēmums attiecas.

(64)Būtu jānosaka šīs regulas saikne ar tām divpusējām vai daudzpusējām konvencijām par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, kuru puses ir dalībvalstis. (65)Lai atvieglotu šīs regulas piemērošanu, būtu jāparedz, ka dalībvalstīm ir pienākums paziņot konkrētu informāciju par to tiesību aktiem un procedūrām saistībā ar reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām Eiropas Tiesiskās sadarbības tīkla civillietās un komerclietās satvarā, kas izveidots ar Padomes Lēmumu 2001/470/EK. Lai varētu laicīgi publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī visu informāciju, kas attiecas uz šīs regulas praktisku piemērošanu, dalībvalstīm šāda informācija būtu jāpaziņo arī Komisijai pirms šīs regulas piemērošanas sākšanas. (66)Tāpat, lai atvieglotu šīs regulas piemērošanu un dotu iespēju izmantot mūsdienu sakaru tehnoloģijas, būtu jāparedz standarta veidlapas apliecinājumiem, kuri jāiesniedz saistībā ar pieteikumu par nolēmuma, publiska akta vai tiesas izlīguma izpildāmības pasludināšanu. (67)Aprēķinot šajā regulā paredzētos laikposmus un termiņus, būtu jāpiemēro Padomes Regula (EEK, Euratom) Nr. 1182/71 (1971. gada 3. jūnijs), ar ko nosaka laikposmiem, datumiem un termiņiem piemērojamus noteikumus. (68)Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai attiecībā uz to apliecinājumu un veidlapu sagatavošanu un turpmāku grozīšanu, kas attiecas uz nolēmumu, tiesas izlīgumu un publisko aktu izpildāmības pasludināšanu. Šīs pilnvaras būtu jāīsteno saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu. (69)Pieņemot īstenošanas aktus, ar ko izveido un pēc tam groza šajā regulā noteiktos apliecinājumus un veidlapas, būtu jāizmanto konsultēšanās procedūra saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 182/2011 4. pantā paredzēto procedūru. (70)Šīs regulas mērķus, proti, personu brīvu pārvietošanos Eiropas Savienībā, iespēju partneriem gan partnerattiecību laikā, gan mantisko attiecību izbeigšanas brīdī noteikt mantiskās attiecības savā starpā un attiecībā uz trešām personām, kā arī lielāku paredzamību un juridisko noteiktību, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un šīs regulas mēroga un iedarbības dēļ minētos mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, ja nepieciešams, dalībvalstīm ciešāk sadarbojoties. Savienībai ir kompetence rīkoties saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai. (71)Šajā regulā ir ievērotas pamattiesības un ņemti vērā principi, kas atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, jo īpaši 7., 9., 17., 21. un 47. pantā, kas attiecas uz, attiecīgi, privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību, tiesībām izveidot ģimeni saskaņā ar valsts tiesību aktiem, tiesībām uz īpašumu, diskriminācijas aizlieguma principu un tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu. Dalībvalstu tiesām un citām kompetentajām iestādēm ir jāpiemēro šī regula, ievērojot minētās tiesības un principus, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. I nodaļa Darbības joma un definīcijas 1. pants

Darbības joma 1.Šo regulu piemēro lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām. To nepiemēro nodokļu, muitas vai administratīviem jautājumiem. 2.No šīs regulas darbības jomas ir izslēgti šādi jautājumi: a)partneru tiesībspēja un rīcībspēja, b) reģistrētu partnerattiecību esība, likumība vai atzīšana, c)uzturēšanas saistības; d)mirušā partnera atstātā mantojuma mantošana, e)sociālais nodrošinājums;

f)tiesības uz reģistrētu partnerattiecību laikā iegūto vecuma vai invaliditātes pensijas tiesību nodošanu vai koriģēšanu starp partneriem reģistrētu partnerattiecību izbeigšanas vai atzīšanas par neesošām gadījumā, ja šīs tiesības reģistrēto partnerattiecību laikā nav devušas pensijas ienākumus; g)ar īpašumu saistītu in rem tiesību būtība un h)nekustamā vai kustamā īpašuma tiesību reģistrācija reģistrā, tostarp juridiskās prasības šādai reģistrācijai, un sekas, ko rada šādu tiesību reģistrācija vai nereģistrēšana reģistrā. 2. pants

Kompetence lietās par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām dalībvalstīs Šī regula neietekmē dalībvalstu iestāžu kompetenci nodarboties ar lietām par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām. 3. pants

Definīcijas 1.Šajā regulā: (a) "reģistrētas partnerattiecības" ir tiesību aktos paredzētas divu personu kopdzīves attiecības, kuru reģistrācija ir obligāta saskaņā ar minētajiem tiesību aktiem un kurās ir ievērotas attiecīgajos tiesību aktos paredzētās juridiskās prasības to izveidei; (b)"reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas" ir noteikumu kopums, kas attiecas uz partneru mantiskajām attiecībām starp partneriem un starp partneriem un trešām personām, kas izriet no juridiskajām attiecībām, ko rada partnerattiecību reģistrēšana vai to izbeigšana; (c)"partnerattiecību mantisko attiecību līgums" ir jebkura vienošanās starp partneriem vai topošiem partneriem, ar kuru viņi organizē savu reģistrēto partnerattiecību mantiskās sekas; (d)"publisks akts" ir dokuments reģistrētu partnerattiecību mantisko seku lietā, kas kādā dalībvalstī ir oficiāli sagatavots vai reģistrēts kā publisks akts un kura autentiskums: i)attiecas uz parakstu un publiskā akta saturu, un ii)ir apliecināts publiskā iestādē vai citā iestādē, ko minētajam nolūkam ir pilnvarojusi izcelsmes dalībvalsts; (e)"nolēmums" ir jebkurš dalībvalsts tiesā pasludināts nolēmums lietā par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām neatkarīgi no šā nolēmuma nosaukuma, tostarp tiesas amatpersonas nolēmums par tiesvedības izmaksu vai izdevumu noteikšanu; (f)"tiesas izlīgums" ir izlīgums reģistrētu partnerattiecību mantisko seku lietā, ko ir apstiprinājusi tiesa vai kas noslēgts tiesā tiesvedības gaitā; (g)"izcelsmes dalībvalsts" ir dalībvalsts, kurā atkarībā no gadījuma ir pieņemts nolēmums, sagatavots publisks akts, apstiprināts vai noslēgts tiesas izlīgums; (h)"izpildes dalībvalsts" ir dalībvalsts, kurā ir pieprasīta nolēmuma, publiskā akta vai tiesas izlīguma atzīšana un/vai izpilde. 2.Šajā regulā "tiesa" ir jebkura tiesu iestāde un visas citas iestādes un tiesību speciālisti, kuru kompetencē ir lietas par reģistrēto partnerattiecību mantiskajām sekām un kuri pilda tiesu funkcijas vai rīkojas saskaņā ar tiesu iestādes deleģētām pilnvarām vai tās pārraudzībā – ar noteikumu, ka minētās citas iestādes un tiesību speciālisti garantē objektivitāti un visu pušu tiesības tikt uzklausītām, un ar noteikumu, ka to nolēmumi, kas pieņemti saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā tie darbojas: i)ir pārsūdzami vai pārskatāmi tiesu iestādē un ii) ir ar tādu pašu spēku un sekām kā tiesu iestāžu pieņemti nolēmumi tajā pašā lietā.

Dalībvalstis paziņo Komisijai par citām iestādēm un tiesību speciālistiem, kas minēti šā punkta pirmajā daļā, saskaņā ar 64. pantu. II nodaļa Jurisdikcija 4. pants

Jurisdikcija viena partnera nāves gadījumā Ja dalībvalsts tiesā ir celta prasība lietās par reģistrēta partnera mantojumu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 650/2012, minētās dalībvalsts tiesām ir jurisdikcija spriest lietās par reģistrēto partnerattiecību mantiskajām sekām saistībā ar minēto mantošanas lietu. 5. pants

Jurisdikcija lietās par reģistrētu partnerattiecību izbeigšanu vai atzīšanu par neesošām 1.Ja dalībvalsts tiesā ir celta prasība pieņemt nolēmumu par reģistrētu partnerattiecību izbeigšanu vai atzīšanu par neesošām, minētās dalībvalsts tiesām ir jurisdikcija spriest par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām saistībā ar minēto prasību izbeigt partnerattiecības vai atzīt tās par neesošām, ja partneri par to ir vienojušies. 2.Ja 1. punktā minēto vienošanos noslēdz, pirms tiesā ir celta prasība spriest lietā par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, vienošanās atbilst 7. pantam. 6. pants

Jurisdikcija citos gadījumos Ja nevienai no dalībvalstu tiesām nav jurisdikcijas saskaņā ar 4. un 5. pantu vai gadījumos, kas nav paredzēti minētajos pantos, jurisdikcija tiesvedībā par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām ir tās dalībvalsts tiesām, (a)kuras teritorijā ir partneru pastāvīgā dzīvesvieta laikā, kad prasība tiek celta tiesā, vai, ja tas nav piemērojams, tad, (b)kuras teritorijā laulātajiem bija pēdējā pastāvīgā dzīvesvieta ar nosacījumu, ka viens no viņiem tur joprojām dzīvo laikā, kad prasība tiek celta tiesā, vai, ja tas nav piemērojams, tad, (c)kuras teritorijā ir atbildētāja pastāvīgā dzīvesvieta laikā, kad prasība tiek celta tiesā, vai, ja tas nav piemērojams, tad, (d)kuras valstspiederīgie abi partneri ir laikā, kad prasība tiek celta tiesā, vai, ja tas nav piemērojams, tad, (e)saskaņā ar kuras tiesību aktiem ir izveidotas reģistrētās partnerattiecības. 7. pants

Tiesas izvēle 1.Gadījumos, uz kuriem attiecas 6. pants, puses var vienoties, ka ekskluzīva jurisdikcija spriest par viņu reģistrēto partnerattiecību mantiskajām sekām ir tās dalībvalsts tiesām, kuras tiesību akti ir piemērojami saskaņā ar 22. pantu vai 26. panta 1. punktu, vai tās dalībvalsts tiesām, saskaņā ar kuras tiesību aktiem reģistrētās partnerattiecības ir izveidotas. 2.Vienošanos pauž rakstiski, un puses to datē un paraksta. Jebkuru saziņu, izmantojot elektroniskus līdzekļus, kas paliekoši saglabā ziņas par vienošanos, uzskata par līdzvērtīgu rakstiskai formai. 8. pants

Jurisdikcija, balstoties uz atbildētāja ierašanos 1.Papildus jurisdikcijai, kas izriet no citiem šīs regulas noteikumiem, jurisdikcija ir dalībvalsts tiesai, kuras tiesību akti ir piemērojami saskaņā ar 22. pantu, 26. panta 1. punktu un kurā atbildētājs ierodas. Šo normu nepiemēro, ja atbildētājs ieradies tiesā, lai apstrīdētu jurisdikciju, vai gadījumos, uz kuriem attiecas 4. pants.

2.Pirms tiesa uzņemas jurisdikciju saskaņā ar 1. punktu, tā pārliecinās, ka atbildētājs ir informēts par tiesībām apstrīdēt jurisdikciju un par sekām, kādas iestājas, ierodoties vai neierodoties tiesā. 9. pants

Alternatīva jurisdikcija 1.Ja dalībvalsts tiesa, kurai ir jurisdikcija saskaņā ar 4., 5. pantu, 6. panta a), b), c) vai d) punktu, nolemj, ka tās tiesību aktos nav paredzēts reģistrētu partnerattiecību institūts, tā var atteikties no jurisdikcijas. Ja tiesa nolemj atteikties, tā to dara bez liekas kavēšanās. 2.Ja tiesa, kas minēta 1. punktā, atsakās no jurisdikcijas un ja puses vienojas piešķirt jurisdikciju jebkuras citas dalībvalsts tiesām saskaņā ar 7. pantu, tad jurisdikcija spriest par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām ir minētās dalībvalsts tiesām. Citos gadījumos jurisdikcija spriest par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām ir jebkuras citas dalībvalsts tiesām saskaņā ar 6. vai 8. pantu. 3.Šo pantu nepiemēro, ja puses ir saņēmušas spriedumu par reģistrēto partnerattiecību izbeigšanu vai atzīšanu par neesošām, kurš var tikt atzīts tiesas atrašanās dalībvalstī. 10. pants

Papildu jurisdikcija Ja nevienai dalībvalsts tiesai nav jurisdikcijas saskaņā ar 4., 5., 6., 7. un 8. pantu vai kad visas tiesas saskaņā ar 9. pantu ir atteikušās no jurisdikcijas un nevienai dalībvalsts tiesai nav jurisdikcijas saskaņā ar 6. panta e) punktu, 7. un 8. pantu, jurisdikcija ir tās dalībvalsts tiesām, kuras teritorijā atrodas viena vai abu partneru nekustamais īpašums, bet tādā gadījumā tiesai, kurā celta prasība, ir jurisdikcija spriest tikai par attiecīgo nekustamo īpašumu. 11. pants

Forum necessitatis Ja nevienai dalībvalsts tiesai nav jurisdikcijas saskaņā ar 4., 5., 6., 7., 8. un 10. pantu vai kad visas tiesas saskaņā ar 9. pantu ir atteikušās no jurisdikcijas un nevienai dalībvalsts tiesai nav jurisdikcijas saskaņā ar 6. panta e) punktu, 7., 8. un 10. pantu, tad kādas dalībvalsts tiesas izņēmuma kārtā var spriest par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, ja kādā trešā valstī, ar kuru attiecīgajai lietai ir cieša saikne, tiesvedību pamatoti nevar uzsākt vai tā tur nevar norisināties, vai būtu neiespējama. Lietai ir jābūt pietiekamai saiknei ar dalībvalsti, kuras tiesā celta prasība. 12. pants

Pretprasības Tiesai, kurā notiek tiesvedība saskaņā ar 4., 5., 6., 7., 8., 10. vai 11. pantu, ir jurisdikcija spriest arī par pretprasībām, ja tās ietilpst šīs regulas darbības jomā. 13. pants

Tiesvedības ierobežojums 1.Ja mirušā atstātais mantojums, uz kura mantošanu attiecas Regula (ES) Nr. 650/2012, ietver aktīvus, kas atrodas trešā valstī, tiesa, kurā celta prasība spriest par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, pēc vienas no tiesvedības pušu lūguma var pieņemt lēmumu nelemt par vienu vai vairākiem no šādiem aktīviem, ja paredzams, ka šīs tiesas nolēmumu par minētajiem aktīviem minētajā trešā valstī neatzīs un attiecīgā gadījumā nepasludinās par izpildāmu. 2.Šā panta 1. punkts neskar pušu tiesības ierobežot lietā izskatāmo jautājumu loku saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kuras tiesā celta prasība. 14. pants

Prasības celšana tiesā Piemērojot šo nodaļu, uzskata, ka prasība ir celta tiesā: a)laikā, kad dokuments, kas ir pamatā lietas ierosināšanai, vai līdzvērtīgs dokuments ir iesniegts tiesā, ar noteikumu, ka prasības iesniedzējs pēc tam ir veicis pasākumus, kas viņam bija jāveic, lai atbildētājam izsniegtu dokumentu; vai b)ja dokuments jāizsniedz pirms iesniegšanas tiesā – laikā, kad to saņem iestāde, kas ir atbildīga par izsniegšanu, ar nosacījumu, ka prasības iesniedzējs pēc tam ir veicis visus pasākumus, kuri viņam bija jāveic, lai nodrošinātu dokumentu iesniegšanu tiesā; vai

c)ja tiesvedība ir uzsākta pēc tiesas pašas ierosmes – brīdī, kad tiesa pieņem lēmumu uzsākt tiesvedību, vai, ja šāds lēmums nav vajadzīgs, brīdī, kad tiesa lietu reģistrē. 15. pants

Jurisdikcijas pārbaude Ja kādas dalībvalsts tiesā tiek celta prasība lietā par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, attiecībā uz kuru šai tiesai saskaņā ar šo regulu nav jurisdikcijas, tā pēc pašas ierosmes pasludina, ka tai nav jurisdikcijas. 16. pants

Pieļaujamības pārbaude 1.Ja atbildētājs, kam pastāvīgā dzīvesvieta ir valstī, kas nav dalībvalsts, kurā ir celta prasība, neierodas tiesā, tad tiesa, kurai saskaņā ar šo regulu ir jurisdikcija, aptur tiesvedību, kamēr nav pierādīts, ka atbildētājs dokumentu, ar ko uzsākta tiesvedība, vai līdzvērtīgu dokumentu ir varējis saņemt pietiekami savlaicīgi, lai viņš varētu nodrošināt sev aizstāvību, vai ka šajā nolūkā ir veikti visi vajadzīgie pasākumi. 2.Šā panta 1. punkta vietā piemēro 19. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1393/2007 (2007. gada 13. novembris) par tiesas un ārpustiesas civillietu vai komerclietu dokumentu izsniegšanu dalībvalstīs, ja dokuments, ar ko uzsākta tiesvedība, vai līdzvērtīgs dokuments saskaņā ar minēto regulu bija jāpārsūta no vienas dalībvalsts uz citu. 3.Ja nav piemērojami Regulas (EK) Nr. 1393/2007 noteikumi, piemēro 15. pantu 1965. gada 15. novembra Hāgas Konvencijā par tiesas un ārpustiesas civillietu un komerclietu dokumentu izsniegšanu ārvalstīs ar nosacījumu, ka dokuments, ar ko iesniegta prasība, vai līdzvērtīgs dokuments bija jānosūta uz ārvalstīm saskaņā ar šo konvenciju. 17. pants

Lis pendens 1.Ja tiesvedība par vienu un to pašu prasību un starp pusēm ir uzsākta dažādu dalībvalstu tiesās, tad visas tiesas, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība, pēc pašu ierosmes aptur tiesvedību, līdz tiek noteikta tās tiesas jurisdikcija, kurā pirmajā ir celta prasība. 2.Gadījumos, kas minēti 1. punktā, pēc tiesas, kurā celta prasība par strīdu, lūguma jebkura cita tiesa, kurā celta prasība, nekavējoties informē pirmo minēto tiesu par datumu, kad tajā celta prasība. 3.Ja tiek noteikta tās tiesas jurisdikcija, kurā pirmajā celta prasība, visas tiesas, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība, atsakās no jurisdikcijas par labu pirmajai. 18. pants

Saistītas prasības 1.Ja saistītas prasības tiek izskatītas dažādu dalībvalstu tiesās, tad visas tiesas, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība, var apturēt tiesvedību. 2.Ja tādas prasības tiek izskatītas pirmās instances tiesās, visas tiesas, kas nav tiesa, kurā pirmajā celta prasība, pēc vienas puses pieteikuma var arī atteikties no jurisdikcijas, ja attiecīgās prasības ir tās tiesas jurisdikcijā, kurā pirmajā celta prasība, un ja tās tiesību akti ļauj šīs prasības apvienot. 3.Šajā pantā prasības uzskata par saistītām, ja tās ir tik cieši saistītas, ka ir lietderīgi tās izskatīt un izlemt kopā, lai izvairītos no riska, ka atsevišķā tiesvedībā tiek pieņemti nesavienojami nolēmumi. 19. pants

Pagaidu pasākumi, tostarp aizsardzības pasākumi Dalībvalsts tiesās var iesniegt pieteikumu attiecībā uz tādiem pagaidu pasākumiem, tostarp aizsardzības pasākumiem, kādi var būt paredzēti attiecīgās valsts tiesību aktos, pat ja saskaņā ar šo regulu lieta pēc būtības ir citas dalībvalsts tiesu jurisdikcijā. III nodaļa Piemērojamie tiesību akti 20. pants

Vispārēja piemērošana

Tiesību aktus, kas saskaņā ar šo regulu noteikti kā piemērojami, piemēro neatkarīgi no tā, vai tie ir vai nav kādas dalībvalsts tiesību akti. 21. pants

Piemērojamo tiesību aktu vienota piemērošana Tiesību aktus, ko piemēro reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, piemēro visiem aktīviem, kas ir minēto seku priekšmets, neatkarīgi no aktīvu atrašanās vietas. 22. pants

Piemērojamo tiesību aktu izvēle 1.Partneri vai topošie partneri var vienoties, noteikt viņu reģistrēto partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamos tiesību aktus vai mainīt tos, ar noteikumu, ka attiecīgajos tiesību aktos ir noteiktas reģistrētu partnerattiecību institūta mantiskās sekas un ka tie ir kādi no turpmāk minētajiem tiesību aktiem: (a)tās valsts tiesību akti, kurā vienošanās noslēgšanas brīdī ir pastāvīgā dzīvesvieta partneriem vai topošajiem partneriem vai vienam no viņiem, (b)tās valsts tiesību akti, kuras valstspiederīgais ir kāds no partneriem vai topošajiem partneriem vienošanās noslēgšanas brīdī, vai (c)tās valsts tiesību akti, saskaņā ar kuras tiesību aktiem reģistrētās partnerattiecības ir izveidotas. 2.Ja vien partneri nevienojas citādi, reģistrēto partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamo tiesību aktu maiņai, kas veikta partnerattiecību laikā, ir vienīgi uz nākotni vērsts spēks. 3.Jebkurai piemērojamo tiesību aktu maiņai ar atpakaļejošu spēku saskaņā ar 2. punktu nevar būt nelabvēlīga ietekme uz trešo personu tiesībām, kas izriet no minētajiem tiesību aktiem. 23. pants

Piemērojamo tiesību aktu izvēles vienošanās spēkā esamība pēc formas 1.Šā panta 22. punktā minēto vienošanos pauž rakstiski, tajā norāda datumu un to paraksta abi partneri. Jebkuru saziņu, izmantojot elektroniskus līdzekļus, kas paliekoši saglabā ziņas par vienošanos, uzskata par līdzvērtīgu rakstiskai formai. 2.Tomēr, ja tās dalībvalsts tiesību aktos, kurā vienošanās noslēgšanas brīdī ir abu partneru pastāvīgā dzīvesvieta, ir paredzētas papildu prasības par formu attiecībā uz partnerattiecību mantisko attiecību līgumu, piemēro minētās prasības. 3.Ja līguma noslēgšanas brīdī partneru pastāvīgā dzīvesvieta ir dažādās dalībvalstīs un ja minēto valstu tiesību aktos ir paredzētas atšķirīgas prasības par formu attiecībā uz partnerattiecību mantisko attiecību līgumu, formas ziņā līgums ir spēkā, ja tas atbilst vienas vai otras valsts tiesību aktos paredzētajām prasībām. 4.Ja līguma noslēgšanas brīdī tikai viens no partneriem pastāvīgi dzīvo kādā dalībvalstī un ja minētajā valstī attiecībā uz partnerattiecību mantisko attiecību līgumu ir noteiktas papildu prasības par formu, piemēro minētās prasības. 24. pants

Piekrišana un spēkā esamība pēc būtības 1.Vienošanās par tiesību aktu izvēli vai jebkura šādas vienošanās noteikuma pastāvēšanu un spēkā esamību nosaka saskaņā ar tiesību aktiem, kas to reglamentētu saskaņā ar šīs regulas 22. pantu, ja attiecīgā vienošanās vai noteikums būtu spēkā. 2.Tomēr, lai noteiktu, ka viņš nav devis piekrišanu, partneris var atsaukties uz tās valsts tiesību aktiem, kurā bijusi tā pastāvīgā dzīvesvieta laikā, kad tiesā celta prasība, ja no apstākļu kopuma izriet, ka nebūtu pamata viņa rīcības sekas noteikt saskaņā ar 1. punktā norādītajiem tiesību aktiem. 25. pants

Partnerattiecību mantisko attiecību līguma spēkā esamība pēc formas 1.Partnerattiecību mantisko attiecību līgumu noslēdz rakstveidā, datē, un to paraksta abi partneri. Jebkuru saziņu, izmantojot elektroniskus līdzekļus, kas paliekoši saglabā ziņas par vienošanos, uzskata par līdzvērtīgu rakstiskai formai.

2.Tomēr, ja tās dalībvalsts tiesību aktos, kurā līguma noslēgšanas brīdī ir abu partneru pastāvīgā dzīvesvieta, ir paredzētas papildu prasības par formu attiecībā uz partnerattiecību mantisko attiecību līgumu, piemēro minētās prasības. Ja līguma noslēgšanas brīdī partneru pastāvīgā dzīvesvieta ir dažādās dalībvalstīs un ja minēto valstu tiesību aktos ir paredzētas atšķirīgas prasības par formu attiecībā uz partnerattiecību mantisko attiecību līgumu, formas ziņā līgums ir spēkā, ja tas atbilst vienas vai otras valsts tiesību aktos paredzētajām prasībām. Ja līguma noslēgšanas brīdī tikai viens no partneriem pastāvīgi dzīvo kādā dalībvalstī un ja minētajā valstī attiecībā uz partnerattiecību mantisko attiecību līgumu ir noteiktas papildu prasības par formu, piemēro minētās prasības. 3.Tomēr, ja tiesību akti, kas piemērojami reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, paredz papildu prasības par formu, piemēro minētās prasības. 26. pants

Piemērojamie tiesību akti, ja puses nav izdarījušas izvēli 1.Ja nav noslēgta vienošanās saskaņā ar 22. pantu, reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām piemēro tās valsts tiesību aktus, saskaņā ar kuras tiesību aktiem reģistrētās partnerattiecības ir izveidotas. 2.Izņēmuma kārtā un pēc viena vai otra partnera prasības tiesu iestāde, kurai ir jurisdikcija spriest lietā par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, var nolemt, ka reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas reglamentē tās valsts tiesību akti, kas nav valsts, kuras tiesību akti ir piemērojami saskaņā ar 1. punktu, ja minētās citas valsts tiesību aktos ir noteiktas reģistrētu partnerattiecību institūta mantiskās sekas un ja prasības iesniedzējs pierāda, ka: (a) partneru pēdējā kopīgā pastāvīgā dzīvesvieta minētajā citā valstī ir bijusi ievērojami ilgu laikposmu; un (b)abi partneri, nosakot vai plānojot savas mantiskās attiecības, ir balstījušies uz minētās citas valsts tiesību aktiem. Minētās citas valsts tiesību aktus piemēro no reģistrētu partnerattiecību izveides brīža, izņemot tad, ja viens no partneriem tam nepiekrīt. Pēdējā minētajā gadījumā šīs citas valsts tiesību akti ir spēkā no brīža, kad ir nodibināta pēdējā kopīgā pastāvīgā dzīvesvieta minētajā citā valstī. Minētās citas valsts tiesību aktu piemērošanai nav nelabvēlīgas ietekmes uz trešo personu tiesībām, kas izriet no tiesību aktiem, ko piemēro saskaņā ar 1. punktu. Šā panta 3. punktu nepiemēro, ja partneri ir noslēguši partnerattiecību mantisko attiecību līgumu, pirms ir nodibināta viņu pēdējā kopīgā pastāvīgā dzīvesvieta minētajā citā valstī. 27. pants

Piemērojamo tiesību aktu darbības joma Tiesību aktos, kas ir piemērojami reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām saskaņā ar šo regulu, inter alia nosaka: (a)viena vai abu partneru īpašuma klasifikāciju dažādās kategorijās reģistrētu partnerattiecību laikā un pēc tam; (b)īpašuma pārvietošanu no vienas kategorijas citā; (c)viena partnera atbildību par otra partnera saistībām un parādiem; (d)viena vai abu partneru pilnvaras, tiesības un pienākumus attiecībā uz īpašumu; (e)īpašuma nodalīšanu, sadali vai atbrīvošanos no tā, izbeidzoties reģistrētām partnerattiecībām; (f)reģistrētu partnerattiecību mantisko seku ietekmi uz tiesiskām attiecībām starp vienu partneri un trešām personām un

(g)partnerattiecību mantisko attiecību līguma spēkā esamību pēc būtības. 28. pants

Sekas attiecībā uz trešām personām 1.Neatkarīgi no 27. panta f) apakšpunkta tiesību aktus, kas reglamentē reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas starp partneriem, neviens no partneriem nevar izmantot pret trešo personu strīdā starp trešo personu un vienu vai abiem partneriem, izņemot, ja minētā trešā persona zināja par minētajiem tiesību aktiem vai viņai, ievērojot pienācīgu rūpību, būtu vajadzējis to zināt. 2.Uzskatāms, ka trešā persona to zināja, ja (a)tiesību akti, kas reglamentē reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas, ir tiesību akti: i)valstī, kuras tiesību akti ir piemērojami darījumam starp partneri un trešo personu, ii)valstī, kurā ir līgumslēdzēja partnera un trešās personas pastāvīgā dzīvesvieta, vai iii) ar nekustamo īpašumu saistītās lietās – valstī, kurā atrodas īpašums; vai (b)kāds no partneriem ir ievērojis piemērojamās prasības attiecībā uz reģistrētu partnerattiecību mantisko seku publiskošanu vai reģistrāciju, kas paredzētas tiesību aktos: i)valstī, kuras tiesību akti ir piemērojami darījumam starp partneri un trešo personu, ii)valstī, kurā ir līgumslēdzēja partnera un trešās personas pastāvīgā dzīvesvieta, vai iii) ar nekustamo īpašumu saistītās lietās – valstī, kurā atrodas īpašums. 3.Ja saskaņā ar 1. punktu tiesību aktus, kas reglamentē reģistrētu partnerattiecību mantiskās sekas, neviens no partneriem nevar izmantot pret kādu trešo personu, reģistrēto partnerattiecību mantiskās sekas attiecībā uz trešo personu reglamentē: (a)tās valsts tiesību akti, kuri ir piemērojami darījumam starp partneri un trešo personu, vai (b)ar nekustamo īpašumu vai reģistrētiem aktīviem vai tiesībām saistītās lietās – tās valsts tiesību akti, kurā atrodas īpašums vai kurā ir reģistrēti aktīvi vai tiesības. 29. pants

In rem tiesību pielāgošana Ja persona atsaucas uz in rem tiesībām, uz ko tā ir tiesīga saskaņā ar reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām piemērojamiem tiesību aktiem, bet tās dalībvalsts tiesību aktos, kurā uz šīm tiesībām atsaucas, attiecīgās in rem tiesības nav zināmas, minētās tiesības vajadzības gadījumā un iespēju robežās pielāgo vislīdzvērtīgākajām tiesībām minētās valsts tiesību aktos, ņemot vērā konkrēto in rem tiesību mērķus un nolūkus, un to radītās sekas. 30. pants

Prevalējošas imperatīvas normas 1.Nekas šajā regulā neierobežo tiesas valsts tiesību aktos paredzēto prevalējošo imperatīvo normu piemērošanu.

2.Prevalējošas imperatīvās normas ir normas, kuru ievērošanu dalībvalsts uzskata par būtisku savu sabiedrisko interešu aizsardzībai, piemēram, politiskās, sociālās un ekonomiskās kārtības nodrošināšanai, tiktāl, ka šīs normas piemēro jebkurai situācijai, kura ir to darbības jomā, neatkarīgi no tā, kādi tiesību akti citādi būtu piemērojami reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām saskaņā ar šo regulu. 31. pants

Sabiedriskā kārtība Atteikt piemērot noteikumu, ko paredz kādas valsts tiesību akti, kuri noteikti šajā regulā, var vienīgi tad, ja šāda noteikuma piemērošana ir klaji pretrunā sabiedriskajai kārtībai valstī, kurā atrodas tiesa. 32. pants

Atgriezeniskās norādes (renvoi) nepiemērojamība Šajā regulā paredzētā kādas valsts tiesību aktu piemērošana nozīmē attiecīgajā valstī spēkā esošo tiesību normu piemērošanu, izņemot starptautisko privāttiesību normas. 33. pants

Valstis ar vairāk nekā vienu tiesību sistēmu – teritoriālas tiesību normu kolīzijas 1.Ja ar šo regulu noteiktie tiesību akti ir tādas valsts tiesību akti, kuru veido vairākas teritoriālās vienības, kam ir katrai savas tiesību normas attiecībā uz reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, attiecīgo teritoriālo vienību, kuras tiesību normas būs piemērojamas, nosaka saskaņā ar minētās valsts iekšējām kolīziju normām. 2.Ja nav šādu iekšējo kolīziju normu: (a)lai noteiktu tiesību aktus, kas piemērojami saskaņā ar noteikumiem, kuros minēta partneru pastāvīgā dzīvesvieta, visas atsauces uz 1. punktā minētās valsts tiesību aktiem iztulko kā atsauces uz tās teritoriālās vienības tiesību aktiem, kurā ir partneru pastāvīgā dzīvesvieta; (b)lai noteiktu tiesību aktus, kas piemērojami saskaņā ar noteikumiem, kuros minēta partneru valstspiederība, visas atsauces uz 1. punktā minētās valsts tiesību aktiem iztulko kā atsauces uz tās teritoriālās vienības tiesību aktiem, ar kuru partneriem ir visciešākā saikne; (c)lai noteiktu tiesību aktus, kas piemērojami saskaņā ar jebkādiem citiem noteikumiem, kuros kā piesaistes kritērijs minēti citi apstākļi, visas atsauces uz 1. punktā minētās valsts tiesību aktiem iztulko kā atsauces uz tās teritoriālās vienības tiesību aktiem, kurā atrodas attiecīgie apstākļi. 34. pants

Valstis ar vairāk nekā vienu tiesību sistēmu – tiesību normu kolīzijas attiecībā uz personu kategorijām Attiecībā uz valsti, kurai ir divas vai vairāk tiesību sistēmas vai tiesību normu kopumi, kas saistībā ar reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām ir piemērojami atšķirīgām personu kategorijām, visas atsauces uz šādas valsts tiesību aktiem iztulko kā atsauces uz tiesību sistēmu vai tiesību normu kopumu, kuru nosaka saskaņā ar minētajā valstī spēkā esošajiem noteikumiem. Ja šādu noteikumu nav, piemēro to tiesību sistēmu vai tiesību normu kopumu, ar kuru partneriem ir visciešākā saikne. 35. pants

Šīs regulas nepiemērošana iekšējām tiesību normu kolīzijām Dalībvalstij, kuru veido vairākas teritoriālās vienības, kam ir katrai savas tiesību normas par reģistrētu partnerattiecību mantiskajām sekām, šī regula nav jāpiemēro tiesību normu kolīzijām, kas rodas tikai starp šādām vienībām. IV nodaļa Nolēmumu atzīšana, izpildāmība un izpilde

36. pants

Atzīšana 1.Kādā dalībvalstī pieņemtu nolēmumu citās dalībvalstīs atzīst bez kādas īpašas procedūras. 2.Jebkura ieinteresēta puse, kas nolēmuma atzīšanu izvirza par galveno jautājumu strīdā, saskaņā ar 44. līdz 57. pantā noteiktajām procedūrām var iesniegt pieteikumu minētā nolēmuma atzīšanai.

3.Ja tiesvedības iznākums kādas dalībvalsts tiesā ir atkarīgs no lēmuma par saistītu jautājumu attiecībā uz atzīšanu, tad minētā jautājuma izlemšana ir minētās tiesas jurisdikcijā. 37. pants

Neatzīšanas pamati Nolēmumu neatzīst: (a)ja šāda atzīšana ir klaji pretrunā tās dalībvalsts sabiedriskajai kārtībai (ordre public), kurā prasa atzīšanu; (b)gadījumos, ja tas ir pieņemts aizmuguriski – ja atbildētājam netika laikus izsniegts dokuments, ar ko celta prasība, vai līdzvērtīgs dokuments, lai viņš varētu nodrošināt sev aizstāvību, izņemot gadījumu, ja atbildētājs nav sācis nolēmuma pārsūdzēšanas procedūru, kad viņam bija iespējams to darīt; (c)ja tas ir pretrunā nolēmumam, kas ir pieņemts tiesvedībā starp tām pašām pusēm dalībvalstī, kurā prasa atzīšanu; (d)ja tas ir pretrunā agrākam nolēmumam, kas pieņemts citā dalībvalstī vai kādā trešā valstī par to pašu prasību un starp tām pašām pusēm, ar noteikumu, ka agrākais nolēmums atbilst nosacījumiem tā atzīšanai dalībvalstī, kurā prasa atzīšanu. 38. pants

Pamattiesības Tiesas un citas dalībvalstu kompetentās iestādes 37. pantu piemēro, ievērojot Eiropas Savienības Pamattiesību hartā atzītās pamattiesības un principus, jo īpaši šīs hartas 21. pantu par diskriminācijas aizliegumu. 39. pants

Aizliegums pārskatīt izcelsmes tiesas jurisdikciju 1.Izcelsmes dalībvalsts tiesas jurisdikciju nevar pārskatīt. 2.Regulas 37. panta a) punktā minēto sabiedriskās kārtības (ordre public) kritēriju nepiemēro noteikumiem par jurisdikciju, kas izklāstīti 4. līdz 12. pantā. 40. pants

Aizliegums pārskatīt pēc būtības Kādā dalībvalstī pieņemts nolēmums nekādos apstākļos nav pārskatāms pēc būtības. 41. pants

Atzīšanas tiesvedības apturēšana Tiesa dalībvalstī, kurā prasa atzīt nolēmumu, kas pieņemts citā dalībvalstī, var apturēt tiesvedību, ja izcelsmes dalībvalstī nolēmums ir pārsūdzēts parastajā kārtībā. 42. pants

Izpildāmība Nolēmumi, kas pieņemti kādā dalībvalstī un ir izpildāmi minētajā valstī, ir izpildāmi citā dalībvalstī tad, kad pēc jebkuras ieinteresētās puses pieteikuma tie tajā ir pasludināti par izpildāmiem saskaņā ar procedūru, kas paredzēta 44. līdz 57. pantā. 43. pants

Domicila noteikšana Lai 44. līdz 57. pantā paredzētās procedūras nolūkā noteiktu, vai personas domicils ir izpildes dalībvalstī, tiesa, kurā ir celta prasība, piemēro minētās dalībvalsts tiesību aktus.

44. pants

Tiesu teritoriālā jurisdikcija 1.Pieteikumu pasludināt izpildāmību iesniedz izpildes dalībvalsts tiesā vai kompetentajā iestādē, kas paziņota Komisijai saskaņā ar 64. pantu. 2.Teritoriālo jurisdikciju nosaka pēc tās puses domicila vietas, pret kuru prasa izpildi, vai arī pēc izpildes vietas. 45. pants

Procedūra 1.Pieteikuma iesniegšanas procedūru reglamentē izpildes dalībvalsts tiesību akti. 2.Pieteikuma iesniedzējam izpildes valstī nav jābūt pasta adresei vai pilnvarotam pārstāvim. 3.Pieteikumam pievieno šādus dokumentus: (a)nolēmuma kopiju, kas atbilst autentiskuma noteikšanas nosacījumiem; (b)apliecinājumu, ko izdevusi izcelsmes dalībvalsts tiesa vai kompetentā iestāde, izmantojot veidlapu, kas izveidota saskaņā ar 67. panta 2. punktā minēto konsultēšanās procedūru, neskarot 46. pantu. 46. pants

Apliecinājuma neiesniegšana 1.Ja 45. panta 3. punkta b) apakšpunktā minētais apliecinājums netiek iesniegts, tiesa vai kompetentā iestāde var noteikt termiņu tā iesniegšanai vai pieņemt līdzvērtīgu dokumentu, vai, ja tā uzskata informāciju par pietiekamu, neprasīt iesniegt apliecinājumu. 2.Pēc tiesas vai kompetentās iestādes pieprasījuma iesniedz dokumentu tulkojumu vai norakstu. Tulkojumus veic persona, kas ir kvalificēta veikt tulkojumus kādā no dalībvalstīm. 47. pants

Izpildāmības pasludināšana Nolēmumu pasludina par izpildāmu, tiklīdz ir izpildītas 45. pantā minētās formalitātes, neveicot pārbaudi saskaņā ar 37. pantu. Puse, pret kuru prasa izpildi, šajā tiesvedības stadijā nav tiesīga iesniegt nekādus apsvērumus saistībā ar pieteikumu. 48. pants

Nolēmuma par pieteikumu pasludināt izpildāmību paziņošana 1.Nolēmumu par pieteikumu pasludināt izpildāmību nekavējoties dara zināmu pieteikuma iesniedzējam saskaņā ar kārtību, kāda noteikta ar izpildes dalībvalsts tiesību aktiem. 2.Izpildāmības pasludināšanu paziņo pusei, pret kuru prasa izpildi, pievienojot nolēmumu, ja tas minētajai pusei vēl nav izsniegts. 49. pants

Nolēmuma par pieteikumu pasludināt izpildāmību pārsūdzība 1.Jebkura puse var pārsūdzēt nolēmumu par pieteikumu pasludināt izpildāmību. 2.Pārsūdzību iesniedz tiesā, ko attiecīgā dalībvalsts ir paziņojusi Komisijai saskaņā ar 64. pantu.

3.Pārsūdzību izskata saskaņā ar normām, kas reglamentē procesuālo kārtību strīdus gadījumos. 4.Ja puse, pret kuru prasa izpildi, neierodas apelācijas instances tiesā tiesvedībā saistībā ar pieteikuma iesniedzēja iesniegto pārsūdzību, piemēro 16. pantu, pat ja pusei, pret kuru prasa izpildi, nav domicila nevienā no dalībvalstīm. 5.Pārsūdzību par izpildāmības pasludināšanu iesniedz 30 dienu laikā pēc lēmuma par izpildāmības pasludināšanu izsniegšanas. Ja puses, pret kuru prasa izpildi, domicils ir dalībvalstī, kas nav dalībvalsts, kurā pasludināta izpildāmība, pārsūdzības termiņš ir 60 dienas un to sāk skaitīt no dienas, kad nolēmums par izpildāmības pasludināšanu vai paziņojums izsniegts vai nu personiski, vai ir saņemts tās dzīvesvietā. Termiņu nevar pagarināt attāluma dēļ. 50. pants

Pārsūdzības nolēmuma apstrīdē