EIROPAS KOMISIJA Brisel?, 25.5.2016 COM(2016) 283 final 2016/0148(COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par sadarbību starp valstu iestādēm, kas atbild par tiesību aktu izpildi patērētāju tiesību aizsardzības jomā (Dokuments attiecas uz EEZ) {SWD(2016) 164 final}

{SWD(2016) 165 final}



PASKAIDROJUMA RAKSTS Regulas (EK) Nr. 2006/2004 par sadarbību starp valstu iestādēm, kas atbildīgas par tiesību aktu īstenošanu patērētāju tiesību aizsardzības jomā (“Regula par sadarbību patērētāju tiesību aizsardzības jomā” – turpmāk tekstā “SPTAJ regula”) 21.a pantā noteikts, ka Komisija novērtā šīs regulas efektivitāti un darbības mehānismus un rūpīgi izvērtē iespēju regulas pielikumā iekļaut papildu tiesību aktus, kuri aizsargā patērētāju intereses. Ņemot vērā šo novērtējumu, Komisija vajadzības gadījumā ierosina tiesību akta priekšlikumu par grozījumu izdarīšanu regulā. Komisija 2012. gadā pabeidza ārējo novērtējumu par SPTAJ regulas darbību. Pēc tam notika sabiedriskā apspriešana (2013.–2014. gadā), 2013. gadā notika augstākā līmeņa sanāksme par patērētāju aizsardzību, tika sagatavoti divgadu ziņojumi – 2009. un 2012. gadā, bet 2014. gadā – Komisijas ziņojums par SPTAJ regulas darbību. Pēc tam 2015. gadā tika veikts ietekmes novērtējums, lai novērtētu, vai ir nepieciešams tiesību akta priekšlikums. Komisija nodrošināja arī juridiskus un ekonomiskus pētījumus, lai papildinātu SPTAJ regulas novērtējumu. Pārskatīšana, ko sākotnēji bija plānots pabeigt 2014. gadā, tika atlikta, lai ņemtu vērā arī pašreizējās Komisijas politikas prioritātes. Digitālā vienotā tirgus stratēģijā, ko Komisija pieņēma 2015. gada 6. maijā, tika paziņots, ka Komisija iesniegs priekšlikumu pārskatīt SPTAJ regulu, lai izstrādātu efektīvākus sadarbības mehānismus starp valstu iestādēm, kas atbild par ES tiesību aktu īstenošanu patērētāju tiesību aizsardzības jomā. Vienotā tirgus stratēģijā, ko Komisija pieņēma 2015. gada 28. oktobrī, tika atkārtoti uzsvērts, ka Komisija, veicot SPTAJ regulas reformu, uzlabos Savienības tiesību aktu īstenošanu patērētāju aizsardzības jomā, ko veic valstu iestādes. Komisijas ziņojumā, kas sagatavots saskaņā ar SPTAJ regulas 21.a pantu, ņemot vērā 2015. gadā sagatavoto ietekmes novērtējuma ziņojumu, ir izklāstīti SPTAJ regulas efektivitātes un darbības mehānismu novērtējuma rezultāti. Tajā secināts, ka pašreizējā regula jāaizstāj ar jaunu regulu, lai varētu risināt uzdevumus, ko izvirza digitālā ekonomika un pārrobežu mazumtirdzniecības attīstība ES. Šis Komisijas ziņojums ir pieņemts kopā ar Komisijas priekšlikumu regulai, kas aizstās pašreizējo SPTAJ regulu. Šis atjauninātās regulas priekšlikums ir daļa no Komisijas 2016. gada darba programmas un tajā izmantota SPTAJ tīkla sadarbības pieredze, kas gūta no 2007. gada. Šajā paskaidrojuma rakstā ir izklāstīti priekšlikuma izvirzīšanas iemesli, īpašu uzmanību pievēršot tā galvenajiem elementiem un jo īpaši ierosinātajiem jaunajiem sadarbības instrumentiem. 1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS 1.1.Politikas konteksts – nepieciešamība izveidot formālu pārrobežu īstenošanas sadarbības mehānismu SPTAJ regulā ir saskaņota ES valstu iestāžu sadarbības sistēma, lai īstenošanas pasākumi pilnībā aptvertu vienotā tirgus dimensiju. SPTAJ regulas sākotnējais nolūks ir juridiskās noteiktības nodrošināšana vienotajā tirgū, saskanīgi piemērojot Savienības galveno tiesību aktu kopumu patērētāju tiesību jomā, kuri uzskaitīti tās pielikumā. Pašreizējā valstīs pastāvošā kārtība Savienības tiesību aktu īstenošanai patērētāju tiesību aizsardzības jomā, pārrobežu kontekstā nav pietiekama. Tādēļ būtiski svarīga ir efektīva pārrobežu sadarbība īstenošanas jomā Savienības mērogā starp valstu iestādēm, lai nepieļautu, ka tirgotāji, kas neievēro noteikumus, ļaunprātīgi izmanto katras dalībvalsts īstenošanas spēju nepilnības un teritoriālos un citus ierobežojumus. Šobrīd tas notiek, izmantojot brīdinājumu mehānismu un savstarpējās palīdzības mehānismu, ko papildina minimālo pilnvaru kopums, kas valstu iestādēm vajadzīgs, lai īstenotu efektīvu un juridiski pareizu pārrobežu sadarbību. Ir ieviests arī mehānisms tādu gadījumu izskatīšanai, kad nelikumīga rīcība attiecas uz vairāk nekā divām valstīm, kuru izmantojot, dalībvalstis ar Komisijas palīdzību kopā risina kopīgu interešu jautājumus. 1.2.Novērtējums par SPTAJ regulas darbību Komisija 2012. gadā noslēdza līgumu par SPTAJ regulas novērtējumu, kurā tika konstatēts, ka SPTAJ regula sniegusi pozitīvu devumu kompetentajām iestādēm, patērētājiem un tirgotājiem, kā arī tika apstiprināta tās mērķu atbilstība un nozīme. Tajā tika arī norādīts, ka šie mērķi vēl nav pilnībā sasniegti un ka regulas potenciāls nav izmantots pilnībā. Galvenie konstatējumi attiecas uz šādām jomām. SPTAJ regulas piemērošanas joma: novērtējuma ziņojumā tika ierosināts izvērtēt SPTAJ regulas pielikuma atjaunināšanas nepieciešamību, lai nodrošinātu šobrīd pielikumā uzskaitīto nozaru tiesību aktu un horizontālo tiesību aktu savstarpējo atbilstību, jo īpaši transporta un finanšu pakalpojumu nozarē. Ierobežojumi, ko rada valstu procesuālo noteikumu un izpildes pilnvaru atšķirības: novērtējuma ziņojumā tika ierosināts izvērtēt iespējas iekļaut minimuma procesuālos standartus SPTAJ regulā un paplašināt SPTAJ iestāžu izmeklēšanas un īstenošanas pilnvaras, lai atrisinātu konkrētas problēmas, piemēram, saistībā ar sadarbības efektivitāti. SPTAJ tīkla darbība un kopīgās darbības, kā arī Komisijas un citu dalībnieku uzdevumi: novērtējuma ziņojumā tika norādīts, ka, piemērojot pašreizējo SPTAJ regulu, nav iespējams pilnībā novērst plaši izplatītus pārkāpumus, kas notiek vienlaikus vairākās dalībvalstīs. Ziņojumā tika norādīts, ka SPTAJ tīklam vajadzīgi papildu norādījumi par to, kā izmantot un koordinēt kopīgās īstenošanas darbības, tostarp precizējot, kādi ir Komisijas uzdevumi šajās darbībās. 1.3.Priekšlikuma pamatojums un mērķi Ar SPTAJ regulu tika pastiprināta tiesību aktu īstenošana patērētāju aizsardzības jomā ES teritorijā. Tomēr galvenajos patērētāju tirgos ir vērojama liela neatbilstība galvenajiem Savienības patērētāju aizsardzības noteikumiem. Pašreizējais regulējums nenodrošina, ka šie tiesību akti Savienībā tiek īstenoti stingri un vienādi, lai gan tas ir svarīgi dinamiska digitālā vienotā tirgus nostiprināšanai. Liela neatbilstība galvenajiem Savienības patērētāju aizsardzības noteikumiem Pašreizējais darījumdarbības neatbilstības līmenis Savienības patērētāju tiesību aizsardzības acquis rāda, ka to īstenošana nav optimāla. Elektroniskās tirdzniecības tīmekļa vietņu saskaņotās pārbaudes (“vērienīgās pārbaudes”), ko SPTAJ iestādes veikušas no 2007. gada, parāda, ka pārbaudītajos tirgos patērētāju tiesību aizsardzības pamatnoteikumu pārkāpumu līmenis ir no 32 % līdz 69 %. Šos rezultātus apstiprina Eiropas Patērētāju centru dati: divas trešdaļas no 2014. gadā saņemtajām 37 000 privātpersonu sūdzībām attiecas uz tiešsaistē veiktiem pārrobežu pirkumiem. Turklāt piesardzīgs novērtējums, kas izdarīts, izmantojot piecu tiešsaistes sektoru (apģērbi, elektronikas preces, atpūta, patēriņa kredīts un kompleksi ceļojumi) reprezentatīvu izlasi, parāda, ka 37 % no ES elektroniskās tirdzniecības sektora 2014. gadā neievēroja patērētāju tiesību aizsardzības noteikumus. Aprēķināts, ka tikai apsekotajos sektoros vien šādas rīcības radītais kaitējums patērētājiem, kas tiešsaistē veic pārrobežu pirkumus, ir apmēram EUR 770 miljoni gadā. Tādēļ, lai novērstu konstatētās SPTAJ regulas nepilnības, ir nepieciešams tiesību akta priekšlikums. Priekšlikuma vispārējais mērķis ir izstrādāt mūsdienīgus, iedarbīgus un efektīvus SPTAJ mehānismus, kas samazinās kaitējumu, ko patērētājiem nodara plaši izplatītie Savienības patērētāju tiesību aizsardzības noteikumu pārrobežu pārkāpumi. Jo īpaši paredzēts samazināt tādu situāciju skaitu, kad, izmantojot SPTAJ sistēmu, netiek atklāti vai pietiekamā mērā netiek novērsti nozīmīgi plaši izplatīti pārrobežu pārkāpumi, kā arī nodrošināt, lai patērētāju aizsardzības iestādes vienādos nelikumīgas rīcības gadījumos panāktu vienādu rezultātu.

1.4.Atbilstība spēkā esošiem politikas noteikumiem šajā politikas jomā Komisija ierosina atjaunināt pašreizējo SPTAJ regulu, padziļinot saskaņošanas pakāpi, lai novērstu minētās problēmas un veicinātu Savienības patērētāju tiesību aizsardzības noteikumu pārrobežu īstenošanu vienotajā tirgū. Priekšlikumā ir pilnveidoti pašreizējās SPTAJ regulas principi tajās jomās, kuras jānostiprina vienotajā tirgū, jo īpaši tā tiešsaistes daļā notiekošo pārkāpumu tvēruma un mēroga paplašināšanās dēļ. Viena no šādām jomām ir sadarbība, lai novērstu plaši izplatītus pārkāpumus. Citu instrumentu starpā ir ierosināta kopīga Savienības līmeņa procedūra, ko piemērot, lai novērstu nozīmīgus pārkāpumus, kas nodara kaitējumu vismaz 3/4 dalībvalstu, kurās kopā ir vismaz 3/4 no ES iedzīvotāju skaita. Ierosināts, ka Komisija pieņems lēmumu par kopīgās procedūras sākšanu un obligāti koordinēs šo procedūru. Arī attiecīgajām dalībvalstīm obligāti būs jāpiedalās šajā kopīgajā rīcībā. Ierosinātie rīki ir nozīmīgs panākums, kas veicinās sadarbību īstenošanas jomā, lai panāktu efektīvu, iedarbīgu un samērīgu reakciju plaši izplatītos Savienības mēroga pārkāpumu gadījumos, kas nodara ievērojamu kaitējumu patērētājiem un vienotajam tirgum. Ierosināto grozījumu daudzveidības dēļ Komisija saskaņā ar labāka regulējuma principiem ierosina aizstāt pašreizējo SPTAJ regulu ar jaunu regulu, kurā konsolidēti šie grozījumi. 1.5.Atbilstība citām ES politikas jomām Priekšlikums pilnībā atbilst un ir saderīgs ar spēkā esošajām Savienības politikas jomām, tostarp transporta nozarē, kur īpašos tiesību aktos par pasažieru tiesībām ir paredzēti noteikumi par kompensāciju patērētājiem. Tas papildina sadarbības kārtību (informācijas apmaiņa iestāžu starpā), kas pieejama nozaru instrumentos, uz kuriem attiecas SPTAJ regula. Priekšlikums nedublē spēkā esošos nozaru noteikumus šajā Savienības tiesību aktā. Spēkā esošie noteikumi tiks piemēroti attiecībā uz kompensāciju patērētājiem attiecīgajās nozarēs arī SPTAJ kontekstā, jo īpaši, lai aprēķinātu kompensācijas apmēru (piemēram, pasažieru gaisa pārvadājumu jomā). Priekšlikums papildina šos noteikumus, nodrošinot pilnvaras un sadarbības procedūras, ko piemērot Savienībā izdarītu pārkāpumu un plaši izplatītu pārkāpumu gadījumos. Regula ir saskaņota ar pārrobežu sadarbības mehānismiem, kas paredzēti Norēķinu kontu direktīvā un Hipotekāro kredītu direktīvā, kuru noteikumi ir ietverti SPTAJ regulā. Ņemot vērā šajās direktīvās paredzētos spēkā esošos sadarbības mehānismus, ko piemēro Savienībā izdarītiem pārkāpumiem, III nodaļa (savstarpējās palīdzības mehānisms) netiks piemērota šajās direktīvās minētajiem Savienībā izdarītajiem pārkāpumiem. Regulas IV nodaļa pilnībā tiks piemērota šajās direktīvās minētajiem plaši izplatītajiem pārkāpumiem. Lai nodrošinātu saskaņotu rīcību finanšu pakalpojumu jomā, Eiropas Banku iestāde būtu jāinformē par saskaņotām kopīgām darbībām, kas paredzētas regulas IV nodaļas I un II iedaļā, tādā mērā, kādā tās attiecas uz šo abu direktīvu pārkāpumiem (novērotāja statuss). 2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE 2.1.Juridiskais pamats Priekšlikuma juridiskais pamats saistībā ar pašreizējo SPTAJ regulu ir LESD 114. pants. Priekšlikuma mērķis ir likvidēt konkurences izkropļojumus un likvidēt šķēršļus iekšējā tirgū (LESD 26. pants), un tajā mēģināts saglabāt un uzlabot Savienības tiesību aktu patērētāju tiesību aizsardzības jomā pārrobežu īstenošanas sistēmas efektivitāti un iedarbīgumu. 2.2.Subsidiaritāte Patērētāju aizsardzība ir viena no jomām, uz kuru attiecas Savienības un dalībvalstu dalītā kompetence. Saskaņā ar LESD 169. pantu Savienība cita starpā veicina patērētāju ekonomisko interešu aizsardzību, kā arī atbalsta viņu tiesības gūt informāciju, izglītību un apvienoties, lai aizstāvētu savas intereses. Digitālajām tehnoloģijām nav robežu un tāpēc valstu iestādēm, kuru darbības ierobežo valstu jurisdikcijas radītie šķēršļi, tās rada problēmas saistībā ar Savienības patērētāju tiesību īstenošanu. Tagad tirgotāji, kas veic tirdzniecību tiešsaistē, savus uzņēmējdarbības modeļus un paņēmienus bez robežām īsteno visā Savienības teritorijā un pat pasaulē. Tādēļ, lai nodrošinātu patērētāju tiesību aizsardzības noteikumu saskanīgu īstenošanu Savienībā un iedarbīgi novērstu Savienības patērētāju tiesību aizsardzības jomas tiesību aktu pārkāpumus, kas notiek vairākās dalībvalstīs, jānodrošina saskaņoti noteikumi, lai varētu koordinēt publiskās īstenošanas darbības. Tā kā nav Savienības mēroga sadarbības mehānisma, dalībvalstīm būtu jāpaļaujas uz lielu skaitu divpusēju nolīgumu vai jāveic ilga un apgrūtinoša pierādījumu un dokumentu apmaiņa starp tiesu iestādēm un konsulātiem. Turklāt lēmumi attiecībā pret tirgotāju, kas veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī, ne vienmēr būtu izpildāmi. Tādējādi izpilde pārrobežu lietās kļūtu lēna un bieži vien neefektīva un radītu ilgus kavējumus un nepilnības īstenošanas jomā. Turklāt šādu sistēmu varētu izmantot tirgotāji, kas pārvietotu uzņēmējdarbību Savienības teritorijā, lai izvairītos no vienā dalībvalstī pieņemto izpildes lēmumu īstenošanas. Tas izkropļotu vienlīdzīgas konkurences apstākļus un konkurenci vienotajā tirgū, kā arī mazinātu patērētāju uzticēšanos pārrobežu darījumiem. Visi šajā priekšlikumā paredzētie pasākumi attiecas uz pārrobežu situācijām vai plaši izplatītiem pārkāpumiem, kas notiek vairākās dalībvalstīs. Savienības patērētāju tiesību aizsardzības noteikumu pārrobežu aspektus nav iespējams pietiekamā mērā īstenot tikai ar vienas dalībvalsts atsevišķām darbībām. Dalībvalstis vienas pašas nevar nodrošināt efektīvu sadarbību un savu īstenošanas darbību koordinēšanu. Jo īpaši jautājumos, kas attiecas uz vairākām dalībvalstīm vai Savienības teritoriju, jānodrošina īstenošanas rezultātu saskanība, jo šie pasākumi ir pamatoti ar Savienības patērētāju tiesību aizsardzības tiesību aktiem, kuros galvenokārt ir maksimāli saskaņoti noteikumi. Tādēļ jo īpaši attiecībā uz tiem jautājumiem, kuriem ir ietekme Savienībā (plaši izplatīti pārkāpumi Savienības mērogā, kad pārkāpums ietekmē vismaz 21. dalībvalsti), Komisija vislabāk var veikt koordināciju, ņemot vērā problēmas apmēru un mērogu, nepieciešamību koordinēt vairākas iestādes un nodrošināt patērētājiem un tirgotājiem saskanīgu rezultātu. Šajā ziņā rīcībai Savienības līmenī noteikti būtu daudz priekšrocību (salīdzinot ar atsevišķiem dalībvalstu pasākumiem), kas visiem iesaistītajiem dalībniekiem uzlabotu iedarbīgumu un efektivitāti. Vienlaikus attiecībā uz plaši izplatītiem pārkāpumiem, kas neatbilst Savienības mēroga līmenim, priekšlikumā, ievērojot subsidiaritātes apsvērumus, paredzēts, ka šādas saskaņotas darbības koordinēs galvenokārt dalībvalstis. Komisijas šādās darbībās koordinatora statusā attiecīgos gadījumos varēs iesaistīties pēc vajadzības, ņemot vērā šādu pārkāpumu mērogu un apmēru. Turklāt līdzīgi pašreizējai SPTAJ regulai priekšlikums attiecas uz Savienības teritoriju un arī – kā jauns elements – uz plaši izplatītiem pārkāpumiem, kuriem ir kopējas iezīmes un kuri notiek vairākās vai visās dalībvalstīs. Tas neattiecas uz vietējiem pārkāpumiem, kas notiek tikai vienā dalībvalstī. Kompetento iestāžu pilnvaru, kuras izriet no šīs regulas, saskaņošana attiecas tikai uz Savienības teritoriju un plaši izplatītiem pārkāpumiem, attiecībā uz kuriem pilnvaras, kas valstu iestādēm pieejamas valstu tiesību aktos, vairākumā gadījumu nav iespējams izmantot, jo tās var izmantot tikai attiecībā uz vietējas nozīmes jautājumiem. Ierosinātās minimālās pilnvaras sadarbībai pārrobežu kontekstā nevar ieviest katra dalībvalsts atsevišķi, jo jurisdikcijas robežu dēļ gadījumos, kas ietekmē patērētājus citās dalībvalstīs, tās nav iespējams izmantot ārpus valsts robežām. Tāpēc, piemēram, pierādījumus, kas savākti, izmantojot šādas katrā dalībvalstī pieejamās pilnvaras, nevarēs izmantot citā dalībvalstī, jo tie nebūs likumīgi iegūti šajā dalībvalstī. Tādēļ minimālās pilnvaras, kuras jāizmanto pārrobežu kontekstā, jānosaka Savienības līmeņa instrumentā, kas pārsniedz valstu jurisdikcijas radītos ierobežojumus. Šie īstenošanas pasākumu ierobežojumi, ko rada radītie katras konkrētās dalībvalsts jurisdikcija, ir atzīti spēkā esošās SPTAJ regulas 2., 5., 6., 7. un 18. apsvērumā. 2.3.Proporcionalitāte

Priekšlikums neskar dalībvalstu īstenošanas pilnvaru apmēru. Tomēr dažām dalībvalstīm savi valstu procesuālie noteikumi jāpielāgo, lai nodrošinātu, ka šo valstu SPTAJ iestādes atjauninātās minimālās pilnvaras varētu efektīvi izmantot pārrobežu kontekstā nolūkā sadarboties un novērst Savienībā izdarītus un plaši izplatītus pārkāpumus. Tāpat kā spēkā esošajā SPTAJ regulā priekšlikumā ir noteikts vienots pilnvaru kopums, kas paredzēts visām dalībvalstu kompetentajām iestādēm saistībā ar Savienībā izdarītiem un plaši izplatītiem pārkāpumiem. Izvēlētais saskaņošanas līmenis ir nepieciešams, lai panāktu netraucētu sadarbību un pierādījumu apmaiņu starp kompetentajām iestādēm un labotu pašreizējo situāciju, kad dažas Savienības patērētāju acquis daļas vienotajā tirgū nav iespējams īstenot konsekventi un saskanīgi, jo dažās dalībvalstīs kompetentajām iestādēm nav šādu pārkāpumu izmeklēšanai un apturēšanai vajadzīgo pilnvaru. Tomēr tas nepārsniedz šā mērķa sasniegšanai vajadzīgo apmēru. Tādēļ šis priekšlikums uzlabos sadarbību īstenošanas jomā, neradot nesamērīgu vai pārmērīgu slogu dalībvalstu iestādēm. 2.4.Instrumenta izvēle Līdzīgi spēkā esošajai SPTAJ regulai vienīgais piemērotais minētā mērķa sasniegšanas instruments ir regula. Ar direktīvu vai pamatdirektīvu šo mērķi nebūtu iespējams sasniegt, jo pēc tās transponēšanas pastāvētu jurisdikciju šķēršļi un tādējādi ar jurisdikcijām saistītas pretrunas. 3.APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM, IETEKMES NOVĒRTĒJUMA UN SPTAJ REGULAS NOVĒRTĒJUMA REZULTĀTI 3.1.Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Laikposmā no 2013. gada oktobra līdz 2014. gada februārim Komisija rīkoja sabiedrisko apspriešanu internetā par SPTAJ regulas iespējamo reformu. Ieinteresētās personas tika aicinātas paust viedokli par to, kā uzlabot SPTAJ regulas darbību un efektivitāti, galveno uzmanību pievēršot trīs jomām: i) tirgus tendenču un pārkāpumu noteikšanas metodes; ii) sadarbībai vajadzīgās papildu pilnvaras un izpildes iestādēm vajadzīgie kopīgie procesuālie standarti; un iii) ierobežoto valstu budžetu dēļ – vai un kā saskaņota īstenošana Savienības līmenī varētu palīdzēt efektīvāk novērst plaši izplatītos Savienības patērētāju tiesību aizsardzības noteikumu pārkāpumus, kas Eiropā nodara kaitējumu patērētājiem un tirgotājiem. Kopā tika saņemtas 222 atbildes, kas kopumā pietiekamā mērā reprezentēja visas ieinteresētās personas, kas tieši iesaistītas SPTAJ regulas pārskatīšanā. Visas ieinteresētās personas (valstu iestādes, patērētāju apvienības, Eiropas Patērētāju centri, uzņēmumi un patērētāji) noteikti atbalstīja papildu minimālo pilnvaru ieviešanu, jo īpaši tiesības veikt pārbaudes pirkumus izmeklēšanas nolūkā; skaidri izteiktas tiesības (konkrētos apstākļos) publiskot tirgotājus, kuri izdara pārkāpumus; pieprasīt soda maksājumus, lai atsavinātu noziedzīgi iegūtus līdzekļus; un tiesības pieprasīt pagaidu pasākumus, kamēr process nav pilnīgi pabeigts. Katrā ieinteresēto personu grupā šīs pilnvaras atbalstīja vairāk nekā 50 % ieinteresēto personu. Attiecībā uz patērētāju tiesisko aizsardzību galvenie atbalstītāji bija Vācija, Austrija un Apvienotā Karaliste. Dažas dalībvalstis (Austrumeiropas valstis, Itālija, Īrija, Luksemburga) bija atturīgākas, jo pauda bažas, ka šādi pasākumi iestādēm varētu radīt lielas izmaksas, citu iestāžu nostāja bija neitrāla. Arī uzņēmumu apvienības nelabprāt atbalstīja šo pasākumu. Savukārt patērētāju organizācijas stingri atbalstīja šo pasākumu (visas 34 organizācijas, kas sniedza atbildes sabiedriskajā apspriešanā, vienprātīgi atbalstīja šo pasākumu). Attiecībā uz SPTAJ regulā noteiktajiem pārkāpumu izskatīšanas standartiem, lai pārvarētu valstu procesuālo noteikumu pašreizējās atšķirības 88 % respondentu atbalstīja iespēju ieviest kopīgus procesuālos kritērijus/standartus. Jomas, kurās, kā uzskatīja respondenti, ir jo īpaši būtiski ieviest standartus, un kuras atbalstīja vairāk nekā 55 % bija: izpildes lēmumu publicēšana; piekļuve dokumentiem; pierādījumu vākšana; tīmekļa vietņu izmeklēšana; un partneriestādes izmeklēšanas rezultātu atzīšana. Gandrīz visi respondenti (uz šo jautājumu atbildēja 190 respondenti) atzina, ka plaši izplatītu pārkāpumu gadījumos vajadzīga īpaša rīcība. Vairāk nekā puse izpildes iestāžu šādu pārkāpumu izskatīšanai izmantotu vienotu ES procedūru; pārējās iestādes kopumā atzina, ka šādu pārkāpumu efektīvai izskatīšanai ir vajadzīga labāka koordinēšana. Tā kā uzņēmumu organizācijas uzskata, ka vienots kontaktpunkts un vienādi noteikumi ir acīmredzami izdevīgi uzņēmējdarbībai, tās atbalsta īstenošanas saskaņošanu Savienības līmenī. Arī patērētāju organizācijas stingri atbalsta īstenošanas sadarbības procedūru Savienības līmenī. Faktiski visas izpildes iestādes kopumā atbalstīja uzraudzības mehānisma uzlabošanu. Eiropas Patērētāju centri (83 %), patērētāju apvienības (75 %) un uzņēmumi (62 %) arī prasīja paplašināt to iespējas ietekmēt īstenošanas prioritāšu noteikšanu un ziņot par pārkāpumiem, izmantojot brīdinājumu mehānismu. Valsts iestāžu attieksme pret trešo pušu iesaistīšanu tirgus uzraudzības mehānismā bija piesardzīgāka, jo tās pauda bažas, ka šāda rīcība varētu negatīvi ietekmēt šo iestāžu veiktās izmeklēšanas konfidencialitāti. Šie rezultāti tika ņemti vērā priekšlikumā par SPTAJ regulas aizstāšanu. 3.2.Komisijas ziņojums saskaņā ar SPTAJ regulas 21.a pantu Saskaņā ar SPTAJ regulas 21.a pantu kopā ar šo priekšlikumu Komisija pieņem arī ziņojumu, kur novērtēta SPTAJ regulas efektivitāte. Ziņojumā izklāstīti pārskatīšanas rezultāti un apstiprināts, ka SPTAJ regulas īstenošana 2007. gadā ir sekmējusi efektīvu risinājumu izstrādi patērētāju kopīgo interešu aizsardzībai ES. Ziņojumā ir arī izklāstītas sadarbības problēmas patērētāju tiesību aizsardzības jomā. Tajā apstiprinātas galvenās problēmas, kas saistītas ar SPTAJ darbības mehānismu efektivitāti, kas tika uzsvērtas jau ārējā novērtējumā. Ziņojumā secināts, ka regulas pielikums jāatjaunina, lai paplašinātu regulas piemērošanas jomu, iekļaujot tādus svarīgus Savienības tiesību aktu patērētāju aizsardzības jomā, kas šobrīd nav iekļauti regulā. SPTAJ regulas pielikumā ir ierosināts iekļaut šādus Savienības tiesību aktus: Hipotekāro kredītu direktīvu, Norēķinu kontu direktīvu, Regulu par dzelzceļa pasažieru tiesībām, Regulu par invalīdu un personu ar ierobežotām pārvietošanās spējām tiesībām, ceļojot ar gaisa transportu, Gaisa pārvadājumu regulas noteikumus par cenām un Pakalpojumu direktīvas 20. pantu. Ziņojumā uzsvērts, ka jāuzlabo SPTAJ īstenošanas sadarbības ātrums, dinamiskums un saskanīgums un tādējādi – patērētāju aizsardzība, jo īpaši tiešsaistes vidē. 3.3.Ietekmes novērtējums

Komisijas sagatavotais ietekmes novērtējuma ziņojums aptver aspektus, kas attiecas uz šo priekšlikumu. Komisijas Regulējuma kontroles padome 2015. gada novembrī sniedza pozitīvu atzinumu par apsvērumiem, kas tika pienācīgi ņemti vērā. Tika pārbaudīti pieci politikas risinājumi. Ieteicamais risinājums ir SPTAJ regulas pārskatīšana, paplašinot tās piemērošanas jomu un pastiprinot tās efektivitāti. Šis politikas risinājums ir ieviests šajā priekšlikumā. Lai gan vēlamais risinājums ir saistīts ar lielākām izmaksām nekā politikas risinājumi, kas paredz “neveikt izmaiņas” vai izmantot “ieteikuma tiesības” (1. un 2.), ar to tiks sasniegti visi politikas mērķi par pieņemamām izmaksām valstu iestādēm un Komisijai, jo īpaši, salīdzinot ar 4. un 5. politikas risinājumu. Tas uzlabos publiskās rīcības efektivitāti un Savienības pārrobežu mazumtirdzniecības tirgu pārvaldību, kas attiecībā uz tirgotajiem un patērētājiem kļūs godīgāks un pārredzamāks. Ekonomikas dalībniekiem samazināsies publiskās rīcības un darījumu izmaksas. Tas kopumā uzlabos Savienības ekonomikas konkurētspēju. Priekšlikums nemaina dalībvalstu īstenošanas pilnvaru apmēru. Dalībvalstis joprojām atbildēs par savas institucionālās struktūras un SPTAJ iestāžu un citu SPTAJ regulā paredzēto iestāžu izraudzīšanu. Ko un kā ietekmēs priekšlikums? Patērētājus, kuri tiešsaistes vidē veic preču un pakalpojumu pārrobežu pirkumus, ietekmēs priekšlikums, jo tā galvenais mērķis ir patērētāju aizsardzības uzlabošana šādos tirgos. Priekšlikums daļēji novērsīs risku, ka patērētājiem varētu tikt nodarīts kaitējums, piemēram, gadījumos, kad ārvalstīs nopirktās preces netiek piegādātas vai kad patērētājiem tiek sniegta maldinoša informācija par maksāšanas kārtību, vai kad, izmantojot noklusētus iestatījumus, bez skaidri izteiktas patērētāju piekrišanas tiek debetēts maksājums. Patērētāji baudīs priekšrocības, ko sniedz labāka aizsardzība, izmantojot pārrobežu tirdzniecības pakalpojumus, jo īpaši tiešsaistē. Ietekmes novērtējumā veiktajā piecu tiešsaistes tirdzniecības vietu grupas pētījumā tika aplēsts, ka, 37 % lielo neatbilstības līmeni samazinot par 10 procentpunktiem, EUR 770 miljonu lielais kaitējums gadā samazinātos līdz EUR 539 miljoniem, t. i., par 30 %. Jauni SPTAJ pasākumi pret plaši izplatītiem pārkāpumiem varētu ievērojami samazināt kaitējumu ES patērētājiem. Lai gan faktiskais patērētājiem nodarītā kaitējuma samazinājums katrā pasākumā būs atkarīgs no katras lietas konkrētajiem apstākļiem, tika aplēsts, ka, piemēram, saskaņotie SPTAJ pasākumi pret maldinošu tirgvedību vai pielikumā iekļautiem pirkumiem samazināja patērētājiem nodarītā kaitējuma apmēru par EUR 68 miljoniem. Patērētāju interešu pārstāvju un Eiropas Patērētāju centru (ECC-Net) rīcībā varētu būt vērtīga informācija un speciālas zināšanas, taču šobrīd tie šos datus SPTAJ iestādēm nesniedz regulāri. Jaunajā regulā tās būs aicinātas sniegt šo informāciju. Tas palīdzētu SPTAJ iestādēm noteikt prioritārās jomas Savienībā vai brīdināt SPTAJ iestādes par jauniem nelikumīgas rīcības gadījumiem vai plaši izplatītiem pārkāpumiem pārrobežu kontekstā. SPTAJ iestādes un vienotie sadarbības biroji – šobrīd pārrobežu sadarbības nepilnību dēļ tiem ir lielas administratīvās izmaksas (piemēram, lielākas izmeklēšanas izmaksas). Paplašinot īstenošanas koordinēšanu, valstu iestādēm vairs nebūs jāveic dubults darbs. Proti, resursu apvienošana, lai novērstu plaši izplatītus pārkāpumus, radīs ietaupījumus, piemēram, viena saskaņota darbība var aizstāt 28 valstu darbības, tādējādi radot neto ietaupījumus no EUR 180 000 (veiksmīgi saskaņota pasākuma gadījumā) līdz aptuveni EUR 815 000 (neveiksmīga pasākuma gadījumā) apmērā. Dažām dalībvalstīm, iespējams, būs jāpielāgo savi valsts tiesību akti, lai savām kompetentajām iestādēm nodrošinātu iespēju nepārtraukti izmantot citu SPTAJ iestāžu veiktās izmeklēšanas pierādījumus/rezultātus un nodrošinātu, ka papildu minimālās pilnvaras sadarbībai pārrobežu kontekstā varētu efektīvi izmantot saskaņā ar valsts procesuālajiem noteikumiem. Tiek aplēsts, ka vidējā termiņā saskaņošana radīs ietaupījumus, kas kompensēs vienreizējās pielāgošanas izmaksas. Ekonomikas dalībniekiem – ražotājiem, tirgotājiem, pārdevējiem, tiešsaistes tirdzniecības vietām, starpniekiem, jo īpaši tiem, kas uzņēmējdarbību bezsaistē un tiešsaistē veic vairāk nekā vienā dalībvalstī, kaitējumu nodara nenoteiktība un paaugstinātās izmaksas, ko rada ES piemērojamo 28 īstenošanas režīmu sarežģītība un daudzveidība. Dalībvalstu atšķirīgo īstenošanas metožu dēļ šādiem tirgotājiem būtu jāiegūst speciālas juridiskās zināšanas par katru no šīm sistēmām. Turklāt visiem tirgotājiem kaitē negodīga konkurence, ko rada tirgotāji, kuri neievēro noteikumus un kuri ir izstrādājuši tādus uzņēmējdarbības modeļus, kas nodrošina tiem iespēju apiet likumus un nodarīt kaitējumu dažādu valstu patērētājiem. Šis priekšlikums uzlabos juridisko noteiktību uzņēmumiem, un konsekventāka un saskanīgāka pārrobežu īstenošana sekmēs to tirgotāju konkurētspēju, kuri ievēro noteikumus, kā arī veicinās vienlīdzīgus konkurences apstākļus. Šis priekšlikums uzņēmumiem nenosaka papildu juridiskās saistības. Plaši izplatītiem pārkāpumiem, kas ietekmē patērētājus Savienībā, vajadzīga stingra un konsekventa reakcija Savienības līmenī. Komisijas uzdevumi SPTAJ tīklā paplašināsies, jo īpaši attiecībā uz pasākumu koordinēšanu, lai novērstu plaši izplatītus pārkāpumus, kas atbilst Savienības mēroga līmenim. 3.4.Pamattiesības Tā kā šajā priekšlikumā paredzēts paplašināt patērētāju tiesības, jo īpaši nodrošinot godīgu un atklātu piekļuvi produktiem un pakalpojumiem Savienībā, tas pozitīvi ietekmēs pamattiesību izmantošanu. Saskaņā ar Pamattiesību hartas 52. pantu nosakot pamattiesību izmantošanas ierobežojumus, jāievēro proporcionalitātes princips, un tos drīkst uzlikt tikai tad, ja tie ir nepieciešami un valsts tiesās ir pieejami efektīvi tiesiskās aizsardzības līdzekļi. Regula nodrošinās arī tiesību aktos paredzētu kārtību, pārredzamību un aizstāvību uzņēmumiem, uz kuriem varētu attiekties SPTAJ regulas IV nodaļā paredzētās kompetento iestāžu darbības. 4.IETEKME UZ BUDŽETU Aprēķināts, ka gadā notiks apmēram četras kopīgas darbības plaši izplatītu Savienības mēroga pārkāpumu novēršanai. To izpilde Komisijai radīs papildu darba slodzi, ir aprēķināts, ka tādēļ būs vajadzīgas divas pilnslodzes amatpersonas, kas koordinēs šīs kopīgās darbības. Šie resursi tiks iegūti, pārdalot un pārkārtojot pašreizējo darbinieku darba pienākumus. Komisijai radīsies arī papildu izmaksas, kas saistītas ar savstarpējās palīdzības un brīdināšanas mehānismu uzraudzību. Aprēķināts, ka Komisijas kopējās papildu izmaksas saistībā ar koordinācijas paplašināšanu un uzraudzības pienākuma izpildi nepārsniegs EUR 300 000 gadā un šīs izmaksas tiks segtas, pārdalot iekšējos resursus. Tāpēc ietekme uz budžetu jau ir paredzēta Patērētāju tiesību aizsardzības programmā 2014.–2020. gadam un atbilst daudzgadu finanšu shēmai. Sīkāka informācija sniegta šā priekšlikuma pielikumā iekļautajā finanšu pārskatā. 5.CITI ELEMENTI 5.1.Piemērošanas sākums un SPTAJ datubāze Priekšlikumā paredzēts, ka regula jāsāk piemērot pēc gada, lai dalībvalstīm, kompetentajām iestādēm un Eiropas Komisijai nodrošinātu iespēju veikt vajadzīgos praktiskos pasākumus un tiesību aktu grozījumus. Pašreizējie īstenošanas pasākumi būs jāaizstāj ar citiem, lai ņemtu vērā priekšlikuma izraisītās izmaiņas. SPTAJ datubāze un informācijas apmaiņas platforma būs jāpārveido, lai ņemtu vērā priekšlikuma izraisītās izmaiņas. 5.2.Priekšlikuma galveno noteikumu skaidrojums Priekšlikumam ir 8 nodaļas, kurās kopā ir 53 panti, un viens pielikums. I nodaļa. Ievada noteikumi

Šajā nodaļā noteikta regulas piemērošanas joma un definēti galvenie regulā izmantotie termini. Salīdzinot ar spēkā esošo regulu, tajā ir atjauninātas definīcijas, lai ņemtu vērā paplašināto regulas piemērošanas jomu, iekļaujot plaši izplatītus pārkāpumus (īslaicīgi pārkāpumi, kuri īstenošanas pasākumu brīdī ir izbeigti, bet kuri pēc tam var nodarīt kaitējumu patērētājiem, piemēram, īslaicīgas maldinošas tiešsaistes reklāmas kampaņas). Lai nodrošinātu saskanīgu un konsekventu īstenošanu izbeigtu pārkāpumu gadījumos un juridisko noteiktību pārrobežu kontekstā, regulā ir ieviests sodu piemērošanas iespējas noilguma termiņš (pieci gadi pēc šādu pārkāpumu izbeigšanās) un paredzēti noteikumi noilguma termiņa aprēķināšanai un pārtraukšanai. II nodaļa. Kompetentās iestādes un to pilnvaras Šajā nodaļā noteikts, kā šīs regulas vajadzībām norīkot kompetentās iestādes un vienotos sadarbības birojus. Tagad tajā ir precizēti arī vienoto sadarbības biroju uzdevumi. Tajā dalībvalstis ir aicinātas nodrošināt vienmērīgu sadarbību īstenošanas tīkla locekļu un to teritoriju starpā. Tajā prasīts, ka dalībvalstīm jānodrošina, lai citas valsts iestādes atbalstītu kompetento iestāžu darbu, jo tas ir īpaši būtiski tad, kad, lai izbeigtu pārkāpumu, jāpiemēro kriminālsankcijas. Šajā nodaļā ir noteiktas arī kompetento iestāžu minimālās pilnvaras, kas vajadzīgas sadarbībai un Savienības patērētāju tiesību acquis īstenošanai pārrobežo kontekstā. Salīdzinot ar spēkā esošo regulu, ir pievienotas papildu minimālās pilnvaras, piemēram, tiesības veikt pārbaudes pirkumus un veikt kontrolpirkumus, tiesības pieņemt pagaidu pasākumus, bloķēt tīmekļa vietnes un tiesības piemērot sodus, kā arī garantēt kompensāciju patērētājiem pārrobežu kontekstā. Dažas no esošajām minimālajām pilnvarām ir precizētas, lai nodrošinātu vienādu aptvērumu un vienādu piemērošanu visās dalībvalstīs, piemēram, tiesības pieprasīt informāciju un dokumentus vai tiesības veikt pārbaudes uz vietas. Dalībvalstis saglabā iespēju nolemt, vai kompetentās iestādes savas minimālās pilnvaras īstenos tieši atbilstīgi to kompetencei vai tiesu iestāžu uzraudzībā. III nodaļa. Savstarpējās palīdzības mehānisms Savstarpējās palīdzības mehānismu veido divi instrumenti: lūgumi sniegt informāciju, kas nodrošina kompetentajām iestādēm iespēju iegūt informāciju un pierādījumus pāri robežām, un lūgumi veikt īstenošanas pasākumus, kas vienai kompetentajai iestādei nodrošina iespēju lūgt citai kompetentajai iestādei citā dalībvalstī veikt īstenošanas pasākumus. Savstarpējās palīdzības mehānisms jāizmanto, lai izskatītu Savienībā izdarītus pārkāpumus, kuri ietekmē patērētājus vienā dalībvalstī, bet kuriem ir pārrobežu elements (piemēram, pārkāpumu izdarījušais tirgotājs veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī). Tagad regulā noteikts, ka lūguma saņēmējai iestādei ir pienākums atbildēt uz savstarpējās palīdzības lūgumu termiņā, kas noteikts ar īstenošanas pasākumiem. Papildus pilnvarām, kas noteiktas regulā, lūguma saņēmēja iestāde pārkāpuma apturēšanai var izmantot citas pilnvaras, kas piešķirtas valsts tiesību aktos. Tiklīdz savstarpējās palīdzības lūgums ir izteikts, lūguma saņēmēja iestāde rīkojas lūguma iesniedzējas iestādes dalībvalsts patērētāju vārdā tā, it kā tā rīkotos savu patērētāju vārdā. Lai nodrošinātu, ka dalībvalstis, kurās ir īstenošanas sistēmas, kur iesaistītas patērētāju organizācijas, pilnībā varētu izmantot savstarpējās palīdzības mehānismu, regulā ir noteikti uzdevumi norīkotajām struktūrām, kurām kompetentās iestādes var dot rīkojumu apturēt pārkāpumu vai iegūt nepieciešamos pierādījumus. Savstarpējās palīdzības mehānismu var izmantot darbībās, ko veic, lai novērstu plaši izplatītus pārkāpumus (IV nodaļa), jo īpaši tādos gadījumos, kad pierādījumi ir dalībvalstī, uz kuru neattiecas plaši izplatītais pārkāpums. Tagad regulā ir pastiprināts mehānisms, ko piemērot, lai atrisinātu savstarpējās palīdzības mehānismā iesaistīto kompetento iestāžu domstarpības. Komisijas nozīme savstarpējās palīdzības mehānismā ir pastiprināta – tagad tā ietver sistemātisku uzraudzību, norādījumus kompetentajām iestādēm un iespēju pieņemt atzinumus pēc kompetento iestāžu lūguma vai pēc savas iniciatīvas. IV nodaļa. Koordinētas uzraudzības, izmeklēšanas un īstenošanas mehānisms plaši izplatītu pārkāpumu gadījumos Šajā nodaļā paredzēti instrumenti Savienībā izdarītu pārkāpumu izskatīšanai. Tie ietver koordinētas darbības (1. iedaļa), kopīgas darbības plaši izplatītu Savienības mēroga pārkāpumu novēršanai (II iedaļa) un patērētāju tirgu saskaņota izmeklēšana (32. pants). I iedaļa Koordinētas darbības, ko veic, lai novērstu plaši izplatītus pārkāpumus, kas nesasniedz Savienības mēroga līmeni, ir elastīgs instruments, kas kompetentajām iestādēm nodrošina iespēju izvēlēties vispiemērotākos līdzekļus no regulā minētajiem, lai novērstu plaši izplatītus pārkāpumus. Šīs darbības faktiski būtu jākoordinē kompetentajām iestādēm. Komisija var uzņemties koordinēšanu tikai nepieciešamības gadījumā atkarībā no pārkāpuma mēroga pārkāpuma vai iespējamā būtiskā apdraudējuma patērētāju kopējām interesēm. Šajā iedaļā ir noteikti koordinētu izmeklēšanas un īstenošanas pasākumu varianti. Attiecīgos gadījumos koordinētās izmeklēšanas rezultāts un lietas novērtējums tiks noteikts kopējā nostājā. Lai nodrošinātu Savienības patērētāju tiesību aizsardzības noteikumu ievērošanu, kompetentās iestādes var pilnvarot vienu iestādi, kas veiks īstenošanas pasākumus citu pārkāpumā iesaistīto dalībvalstu patērētāju vārdā. Kompetentās iestādes var arī rīkoties vienlaikus visās vai dažās attiecīgajās dalībvalstīs. Kamēr norīkotajām struktūrām nav iespējams deleģēt piedalīšanos koordinētajā darbībā, šīm struktūrām varētu dot rīkojumu pārbaudīt saskaņotajā darbībā veiktos īstenošanas pasākumus. Tomēr tas ir iespējams tikai tad, ja citas kompetentās iestādes tam piekrīt un ja ir nodrošināts, ka netiek izpausts šajā regulā paredzētais dienesta noslēpums un komerciālais noslēpums. II iedaļa Šajā iedaļā izveidots jauns instruments, ko piemērot, lai izskatītu plaši izplatītus Savienības mēroga pārkāpumus, kas var kaitēt patērētājiem lielākajā Savienības daļā. Tajā paredzētas robežvērtības, kas nosaka, kādi iespējamie pārkāpumi ir Savienības mēroga pārkāpumi. Šī robežvērtība ir pamatota ar diviem kritērijiem, no kuriem jāizpilda abi – valstu skaitu un attiecīgo iedzīvotāju skaitu. Komisija nosaka, vai Savienības mēroga robežvērtības ir sasniegtas un, pieņemot lēmumu, sāk kopīgu rīcību. Komisijas jākoordinē izmeklēšana un citi pasākumi, kas jāveic dalībvalstīm, lai apturētu pārkāpumu. Pārkāpumā iesaistīto dalībvalstu kompetentajām iestādēm obligāti jāpiedalās kopīgajā rīcībā. Šajā iedaļā ir noteikts, kādu iemeslu dēļ dalībvalstu kompetentās iestādes var atteikties piedalīties kopīgajā rīcībā. Ja ir izpildīti slēgšanas iemesli, Komisija ar lēmumu slēdz darbību. Kopīgās rīcības galvenais instruments ir attiecīgo kompetento iestāžu kopējā nostāja, kur atspoguļots izmeklēšanas rezultāts. Kopējā nostāja būtu jāpaziņo tirgotājam, kas veicis pārkāpumu, un tirgotājam būtu jānodrošina iespēja tikt uzklausītam par kopējo nostāju.

Kopīgās rīcības primārais mērķis ir pārkāpuma izbeigšana un – vajadzības gadījumā – patērētāju tiesiskās aizsardzības nodrošināšana, izmantojot pārkāpumu izdarījušā tirgotāja saistību izpildi. Ja saistību izpildes piedāvājums nav iespējams (piemēram, ja pārkāpumus veikuši negodīgi tirgotāji), kompetentās iestādes var tieši sākt pārkāpuma apturēšanai vajadzīgos īstenošanas pasākumus. Šai iespējai jābūt pieejamai kompetentajām iestādēm, lai nodrošinātu, ka tirgotāji ļaunprātīgi neizmanto procedūru un tādējādi izvairītos no īstenošanas. Īstenošanas pasākumu pārbaudei kompetentajām iestādēm būtu jāizraugās viena kompetentā iestāde, kura vislabāk var veikt izpildes pasākumus, lai izbeigtu pārkāpumu. Kompetento iestāžu vienošanās pilnvaro vienu kompetento iestādi rīkoties citu dalībvalstu patērētāju vārdā tā, it kā tie būtu šis dalībvalsts patērētāji. Vajadzības gadījumā kompetentās iestādes īstenošanas pasākums var veikt arī vienlaikus. III iedaļa Šajā iedaļā ir paredzēti kopīgi noteikumi attiecībā uz koordinēto un kopīgo darbību procedūrām, piemēram, tirgotāju tiesības uz uzklausīšanu, koordinatora uzdevumi, lēmumu pieņemšana un valodu režīms. Turklāt tagad tajā ir noteikts juridiskais pamats patērētāju tirgu saskaņotai izmeklēšanai (vērienīgas pārbaudes). V nodaļa. Uzraudzības mehānisms Jaunais uzraudzības mehānisms aizstāj pašreizējo SPTAJ brīdinājumu sistēmu. Tajā apvienoti pašreiz spēkā esošajā SPTAJ regulā paredzētie brīdinājumi, ko papildina plašāka informācijas apmaiņa, kas vajadzīga plaši izplatītu pārkāpumu savlaicīgai atklāšanai. Brīdināšanas mehānismā ar ārēju brīdinājumu starpniecību var piedalīties arī citas iestādes. Brīdināšanas mehānismā var iesaistīties divu kategoriju struktūras. Saskaņā ar šo regulu ir iesaistītas norīkotās struktūras un Eiropas Patērētāju centri. Otru kategoriju veido struktūras, ko dalībvalstis un Komisija izraudzījušās no patērētāju organizācijām, tirdzniecības asociācijām un citām struktūrām, kurām ir atbilstīgas speciālās zināšanas un likumīgas intereses attiecībā uz patērētāju aizsardzību un kuras varētu piedalīties brīdināšanas mehānismā. Visu šo struktūru piekļuve brīdināšanas mehānismam ir ierobežota – tās drīkst ievietot “brīdinājumus informācijai”. Ievērojot prasības par dienesta noslēpumu, šīs struktūras nedrīkst piekļūt citai informācijai vai brīdinājumiem, ar ko apmainījušās kompetentās iestādes. VI nodaļa. Citas ES darbības Tāpat kā spēkā esošajā SPTAJ regulā šajā nodaļā ir paredzēta koordinēšana, sadarbība un informācijas apmaiņa par citām darbībām, kas saistītas ar sadarbību īstenošanas jomā. VII nodaļa. Dienesta noslēpums un komercnoslēpums un citi pasākumi Dienesta noslēpums ir ļoti svarīgs ne vien, lai aizsargātu trešo pušu intereses, bet arī, lai nodrošinātu izmeklēšanas efektivitāti un novērstu pierādījumu iznīcināšanu. Regulā ir nodrošināta dienesta noslēpumu un komercnoslēpumu aizsardzība. Tajā ir arī noteikts, ka informācija, kas iegūta, izmantojot regulā paredzētās minimālās pilnvaras, tiks izmantota tikai nolūkā nodrošināt patērētāju aizsardzības tiesību aktu ievērošanu. Turklāt regulā ir arī nodrošināts, ka, izmantojot minimālās pilnvaras, veiktajā izmeklēšana iegūtos datus netraucēti var izmantot pāri robežām, jo īpaši gadījumos, kad jāizskata plaši izplatīti pārkāpumi. Regulā divgadu ziņojumu sniegšanas pienākums, kas paredzēts spēkā esošajā regulā, ir aizstāts ar valstu divgadu īstenošanas plāniem, kam jānodrošina prioritāro darbību noteikšana un resursu efektīvāka izmantošana, lai apkarotu vienotajā tirgū izdarītus pārkāpumus. Ņemot vērā šajā regulā aplūkoto pārkāpumu pārrobežu specifiku, kuru ietekme tālu pārsniedz vienas dalībvalsts jurisdikcijas robežas, regulā noteikti principi attiecībā uz sodu piemērošanu par šādiem pārkāpumiem. Pielikums Pielikumā, kurā ir saraksts ar patērētāju interešu aizsardzības tiesību aktu uzskaitījumu, ir noteikts regulas piemērošanas jomas rationae materiae. Salīdzinot ar spēkā esošo regulu, pielikums ir atjaunināts, lai svītrotu tiesību aktus, kuri vairs nav spēkā, kā arī grozīts, lai paplašinātu regulas piemērošanas jomu, iekļaujot citus Savienības patērētāju tiesību aizsardzības noteikumu instrumentus. Paplašinātais pielikums, kur iekļauti citi Savienības patērētāju tiesību aizsardzības noteikumu instrumenti, būtu jāpiemēro jau pirms šīs regulas piemērošanas sākuma. 2016/0148 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par sadarbību starp valstu iestādēm, kas atbild par tiesību aktu izpildi patērētāju tiesību aizsardzības jomā

(Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Savienības dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 114. pantu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu, saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1)Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 2006/2004 ir paredzēti saskaņoti noteikumi un procedūras, lai atvieglotu sadarbību starp valstu iestādēm, kas atbild par tiesību aktu īstenošanu patērētāju tiesību aizsardzības jomā. Regulas 21.a pantā noteikts, ka jānovērtē šīs regulas efektivitāte un darbības mehānismi, un saskaņā ar šo pantu Komisija secināja, ka Regula (EK) Nr. 2006/2004 nav pietiekama, lai efektīvi novērstu īstenošanas problēmas vienotajā tirgū un jo īpaši digitālajā vienotajā tirgū. (2)Digitālā vienotā tirgus stratēģijā, ko Komisija pieņēma 2015. gada 6. maijā, kā viena no prioritātēm tika izvirzīta nepieciešamība uzlabot patērētāju uzticību, ātrāk, veiklāk un saskanīgāk īstenojot patērētāju tiesību aizsardzības noteikumus. Vienotā tirgus stratēģijā, ko Komisija pieņēma 2015. gada 28. oktobrī, atkārtoti tika uzsvērts, ka Savienības patērētāju aizsardzības tiesību aktu īstenošana papildus būtu jāstiprina ar Regulu par sadarbību patērētāju tiesību aizsardzības jomā. (3)Tā kā pārrobežu pārkāpumu, jo īpaši digitālajā vidē, izskatīšana notiek neefektīvi, tirgotāji var izvairīties no tiesību aktu izpildes, pārceļoties uz citām Savienības dalībvalstīs, izkropļojot konkurenci likumpaklausīgiem tirgotājiem, kuri darbojas vai nu valsts teritorijā, vai pāri robežām, nodarot tiešu kaitējumu patērētājiem un mazinot patērētāju uzticēšanos pārrobežu darījumiem un vienotajam tirgum. Tādēļ jāpalielina saskaņošanas līmenis, izveidojot efektīvu un iedarbīgu izpildes sadarbību kompetento valsts izpildes iestāžu starpā, lai atklātu, izmeklētu un izdotu rīkojumu izbeigt Savienībā izdarītus pārkāpumus un plaši izplatītus pārkāpumus. (4)Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 Savienībā tika izveidots kompetento valsts iestāžu tīkls. Ir nepieciešama dažādu tīklā iesaistīto kompetento iestāžu un citu valsts iestāžu darbības efektīva koordinēšana. Koordinēšanas uzdevums, ko pilda vienotais sadarbības birojs, katrā dalībvalstī būtu jāuztic kompetentai iestādei, kurai ir pietiekamas pilnvaras un resursi, lai pildītu šo svarīgo uzdevumu kompetento iestāžu tīklā. (5)Patērētāji būtu arī jāaizsargā pret īslaicīgiem, Savienībā izdarītiem pārkāpumiem un plaši izplatītiem pārkāpumiem, kuri notiek tikai neilgi, bet kuru radītais kaitējums varētu turpināties ilgi pēc pārkāpuma izbeigšanās. Kompetentajām iestādēm būtu jāpiešķir pilnvaras, kas vajadzīgas, lai izmeklētu šādus pārkāpumus un izdotu rīkojumu izbeigt šādus pārkāpumus. (6)Kompetentajām iestādēm būtu jāpiešķir izmeklēšanas un izpildes pilnvaru minimums, lai efektīvi piemērotu šo regulu, savstarpēji sadarbotos un atturētu tirgotājus no Savienībā izdarītu pārkāpumu un plaši izplatītu pārkāpumu izdarīšanas. Šīm pilnvarām vajadzētu būt pietiekamām, lai risinātu izpildes problēmas elektroniskajā tirdzniecībā un digitālajā vidē, kur īpašas bažas izraisa tirgotāju iespējas vienkārši slēpt vai mainīt identitāti. Ar šīm pilnvarām būtu jānodrošina iespēja likumīgi apmainīties ar pierādījumiem kompetento iestāžu starpā, lai visās dalībvalstīs vienādā līmenī panāktu efektīvu izpildi. (7)Dalībvalstis var izvēlēties, vai kompetentās iestādes īstenos šīs pilnvaras tieši atbilstīgi to kompetencei vai, vēršoties kompetentajās tiesās. Ja dalībvalstis izvēlas, ka kompetentās iestādes savas pilnvaras īstenos, vēršoties kompetentajās tiesās, dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka šīs pilnvaras var īstenot efektīvi un savlaicīgi un ka šo pilnvaru īstenošanas izmaksas ir samērīgas un netraucē piemērot šo regulu. (8)Atbildot uz lūgumiem, kas izteikti, izmantojot savstarpējās palīdzības mehānismu, kompetentajām iestādēm attiecīgos gadījumos būtu jāizmanto citas pilnvaras vai pasākumi, ko tām paredz valsts līmenī, tostarp pilnvaras ierosināt kriminālvajāšanu vai nodot lietu kriminālvajāšanas sākšanai. Ir ļoti svarīgi, lai tiesām un citām iestādēm, jo īpaši tām, kas iesaistītas kriminālvajāšanā, būtu līdzekļi un pilnvaras, kas vajadzīgi, lai efektīvi un savlaicīgi sadarbotos ar kompetentajām iestādēm. (9)Kompetentajām iestādēm būtu jāspēj sākt izmeklēšanu pēc savas iniciatīvas, ja tām no citiem avotiem, kas nav patērētāju sūdzības, ir kļuvuši zināmi Savienībā izdarīti pārkāpumi vai plaši izplatīti pārkāpumi. Jo īpaši svarīgi tas ir gadījumos, kad, izskatot plaši izplatītus pārkāpumus, jānodrošina efektīva kompetento iestāžu sadarbība. (10)Kompetentajām iestādēm būtu vajadzīga piekļuve visiem pierādījumiem, datiem un informācijai, kas nepieciešami, lai noteiktu, vai ir noticis Savienībā izdarīts pārkāpums vai plaši izplatīts pārkāpums, un jo īpaši – lai noteiktu atbildīgo tirgotāju neatkarīgi no šo pierādījumu, informācijas vai datu īpašnieka, to atrašanās vietas vai formāta. Kompetentajām iestādēm būtu jāspēj tieši pieprasīt, lai digitālajā vērtības ķēdē iesaistītās trešās puses sniegtu visus vajadzīgos pierādījumus, datus un informāciju. (11)Kompetentajām iestādēm būtu jāspēj pārbaudīt atbilstību patērētāju aizsardzības tiesību aktiem un iegūt pierādījumus par Savienībā izdarītiem pārkāpumiem un plaši izplatītiem pārkāpumiem, jo īpaši par pārkāpumiem, kas notiek preču vai pakalpojumu pirkuma brīdī vai pēc tā. Tādēļ tās būtu jāpilnvaro veikt pārbaudes pirkumus un iegādāties preces vai pakalpojumus, izmantojot citu identitāti. (12)Jo īpaši digitālajā vidē kompetentajām iestādēm būtu jāspēj ātri un efektīvi izbeigt pārkāpumu, jo īpaši tad, ja tirgotājs, kas pārdod preces vai pakalpojumus, slēpj savu identitāti vai pārceļas uz citu Savienības dalībvalsti vai trešo valsti, lai izvairītos no izpildes. Gadījumos, kad iespējams smags un nelabojams kaitējums patērētājiem, kompetentajām iestādēm būtu jāspēj pieņemt pagaidu pasākumus, lai novērstu šādu kaitējumu vai samazinātu tā apmēru, tostarp vajadzības gadījumā apturēt tīmekļa vietnes, domēna vai līdzīgas digitālās vietnes, pakalpojuma vai konta darbību. Turklāt kompetentajām iestādēm vajadzētu būt pilnvarotām slēgt vai norīkot trešās puses pakalpojuma sniedzēju slēgt tīmekļa vietni, domēnu vai līdzīgu digitālo vietni, pakalpojumu vai kontu.

(13)Lai nodrošinātu, ka tirgotāji pietiekamā mērā atturas no pārkāpumu izdarīšanas vai atkārtošanas un negūst peļņu no šiem pārkāpumiem, noteikumi par sodiem, ko dalībvalstis pieņēmušas saskaņā ar patērētāju intereses aizsargājošo Savienības tiesību aktu prasībām, būtu jāpiemēro arī attiecībā uz Savienībā izdarītiem pārkāpumiem un plaši izplatītiem pārkāpumiem. Šo pašu iemeslu dēļ patērētājiem būtu jānodrošina tiesiskās aizsardzības līdzekļi attiecībā uz kaitējumu, ko nodarījuši šādi pārkāpumi. (14)Attiecībā uz patērētāju tiesisko aizsardzību kompetentajām iestādēm būtu jāizvēlas samērīgi, taisnīgi un pamatoti pasākumi, kas novērstu vai samazinātu pārkāpumu vairākkārtīguma vai atkārtotības risku, jo īpaši ņemot vērā sagaidāmo labumu patērētājiem un mērenās administratīvās izmaksas, kas visticamāk būs saistītas ar šo pasākumu īstenošanu. Ja attiecīgos patērētājus nav iespējams identificēt vai ja tos nav iespējams identificēt, neradot nesamērīgas izmaksas par pārkāpumu atbildīgajam tirgotājam kompetentā iestāde var izdot rīkojumu par pārkāpuma rezultātā gūtās peļņas restitūciju, iemaksājot to valsts kasē vai saņēmējam, kuru izraudzījusies kompetentā iestāde vai kurš izraudzīts saskaņā ar valsts tiesību aktiem. (15)Būtu jāuzlabo savstarpējās palīdzības mehānisma efektivitāte un iedarbīgums. Pieprasītā informācija būtu jāsniedz savlaicīgi un savlaicīgi būtu jāpieņem vajadzīgie izpildes pasākumi. Tādēļ Komisijai būtu jānosaka saistoši termiņi, kuros kompetentajām iestādēm jāatbild uz informācijas un izpildes lūgumiem, un, izmantojot īstenošanas pasākumus, jāprecizē informācijas un izpildes lūgumu apstrādes procesuālie un citi aspekti. (16)Jāuzlabo Komisijas spējas koordinēt un uzraudzīt savstarpējās palīdzības mehānisma darbību, izdot norādījumus, paust ieteikumus un problēmu gadījumā izdot atzinumus dalībvalstīm. Tāpat jāuzlabo Komisijas spējas efektīvi un ātri palīdzēt kompetentajām iestādēm izšķirt strīdus par interpretāciju attiecībā uz kompetento iestāžu pienākumiem, kas izriet no savstarpējās palīdzības mehānisma. (17)Būtu jānodrošina saskaņoti noteikumi attiecībā uz uzraudzības koordinēšanu, izmeklēšanu un īstenošanu plaši izplatītu pārkāpumu gadījumos. Koordinētai rīcībai pret plaši izplatītiem pārkāpumiem, būtu jānodrošina, ka kompetentās iestādes var izvēlēties vispiemērotākos un efektīvākos rīkus plaši izplatītu pārkāpumu izbeigšanai un kompensācijas nodrošināšanai patērētājiem. (18)Tiešsaistes elektroniskās tirdzniecības tīmekļa vietņu saskaņotas pārbaudes (vērienīgas pārbaudes) ir vēl viens izpildes koordinēšanas veids, kura efektivitāte pārkāpumu novēršanā ir pierādīta un kurš turpmāk būtu jāsaglabā un jāpastiprina. (19)Plaši izplatīti Savienības mēroga pārkāpumi var izraisīt milzīgu kaitējumu vairākumam Savienības patērētāju. Tādēļ ir vajadzīga īpaša Savienības līmeņa procedūra, kuru obligāti jākoordinē Komisijai. Lai nodrošinātu, ka procedūra tiek sākta savlaicīgi, saskanīgi un efektīvi un ka nosacījumu pārbaude notiek vienādi, Komisijai būtu jāpārbauda, vai ir izpildīti procedūras sākšanas nosacījumi. Pierādījumi un informācija, kas iegūti kopīgajā rīcībā, vajadzības gadījumā netraucēti būtu jāizmanto valsts tiesvedībā. (20)Saistībā ar plaši izplatītiem pārkāpumiem un plaši izplatītiem Savienības mēroga pārkāpumiem būtu jāievēro attiecīgo tirgotāju tiesības uz aizstāvību. Tādēļ tirgotājiem jāpiešķir tiesības tikt uzklausītiem un izvēlēties tiesvedības valodu. (21)Ja tirgotājs, kas izdarījis plaši izplatītu pārkāpumu vai plaši izplatītu Savienības mēroga pārkāpumu, brīvprātīgi neizbeidz pārkāpumu, attiecīgās dalībvalsts kompetentajām iestādēm dalībvalstī būtu jānorīko vienas dalībvalsts kompetentā iestāde, lai veiktu izpildi, kas pielāgota nolūkā saglabāt to patērētāju tiesības, kuri dzīvo citās dalībvalstīs, kuras arī skāris pārkāpums. Šī kompetentā iestāde būtu jānorīko, ņemot vērā tās spēju veikt efektīvas darbības pret tirgotāju, piemēram, ja tirgotājs veic uzņēmējdarbību dalībvalstī, kurā ir šī iestāde. Norīkotajai kompetentajai iestādei būtu jārīkojas tā, it kā citas dalībvalsts patērētāji būtu tās patērētāji. Vajadzības gadījumā, lai novērstu tiesību aktu eksteritoriālu piemērošanu, vairākām vai visām pārkāpuma skartajām dalībvalstīm būtu jāļauj vienlaikus pieņemt izpildes pasākumus, lai aizsargātu savus patērētājus vai patērētājus, kas dzīvo citā dalībvalstī. Tā būtu jārīkojas, piemēram, lai izbeigtu līdzīgus pārkāpumus, ko izdara tāda uzņēmuma meitasuzņēmumi, kas veic uzņēmējdarbību vairāk nekā vienā dalībvalstī, kuri ietekmē patērētājus tikai šajās dalībvalstīs un kuriem nav acīmredzama pārrobežu elementa (paralēli pārkāpumi). (22)Būtu jāpastiprina uzraudzības mehānisms un brīdināšanas mehānisms, lai nodrošinātu plaši izplatītu pārkāpumu savlaicīgu un efektīvu atklāšanu. Apmaiņai paredzētā informācija un turpmāki pasākumi, kas jāveic pēc informācijas apmaiņas, būtu jāprecizē, lai nodrošinātu pienācīgu izskatīšanu un rīcību tādu brīdinājumu gadījumā, saistībā ar kuriem šāda rīcība ir nepieciešama. Komisijai būtu jākoordinē uzraudzības mehānisma darbība. (23)Patērētāju organizācijām ir būtiska nozīme patērētāju informēšanā par patērētāju tiesībām, patērētāju izglītošanā un viņu interešu aizsardzībā, tostarp strīdu izšķiršanā. Patērētāji būtu jāmudina sadarboties ar kompetentajām iestādēm, lai stiprinātu šīs regulas piemērošanu. Patērētāju organizācijām, jo īpaši patērētāju organizācijām, kurām varētu deleģēt šajā regulā paredzētos izpildes uzdevumus, un Eiropas Patērētāju centriem būtu jānodrošina iespēja ziņot kompetentajām iestādēm par iespējamiem pārkāpumiem un sniegt tām informāciju, kas vajadzīga, lai atklātu, izmeklētu un izbeigtu Savienībā izdarītus pārkāpumus un plaši izplatītus pārkāpumus. (24)Pārkāpumus, kas ir plaši izplatīti Savienībā, būtu jānovērš efektīvi un iedarbīgi. Tādēļ dalībvalstu līmenī būtu jākoordinē īstenošanas prioritāšu noteikšana un plānošana, un būtu jāapvieno pieejamie kompetento iestāžu resursi. Lai to sasniegtu, būtu jāievieš divgadu slīdošo izpildes plānu sistēma. (25)Patērētāju sūdzību dati var palīdzēt valsts un Savienības līmeņa politikas veidotājiem novērtēt patērētāju tirgu darbību un atklāt pārkāpumus. Lai atvieglotu šādu datu apmaiņu Savienības līmenī, Komisija ir pieņēmusi ieteikumu par harmonizētās metodikas izmantošanu patērētāju sūdzību un jautājumu klasificēšanai. Šis ieteikums būtu jāīsteno, lai pilnībā atbalstītu sadarbību izpildes jomā un atvieglotu Savienībā izdarītu pārkāpumu un plaši izplatītu pārkāpumu atklāšanu. (26)Izpildes problēmas pārsniedz Savienības robežas, un Savienības patērētāju intereses būtu jāaizsargā pret negodīgiem trešo valstu tirgotājiem. Tādēļ būtu jāvienojas par starptautiskiem nolīgumiem ar trešām valstīm attiecībā uz savstarpējo palīdzību patērētāju interešu aizsardzības tiesību aktu izpildes jomā. Šajos starptautiskajos nolīgumos būtu jāiekļauj šīs regulas priekšmets un par tiem būtu jāvienojas Savienības līmenī, lai nodrošinātu Savienības patērētāju optimālu aizsardzību un vienveidīgu sadarbību ar trešām valstīm. (27)Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus kompetento iestāžu minimuma pilnvaru īstenošanai un izmantošanai, noteiktu konkrētus termiņus un precizētu Savienībā izdarītu pārkāpumu, plaši izplatītu pārkāpumu izskatīšanas procedūras, kā arī precizētu uzraudzības mehānismu un administratīvo sadarbību kompetento iestāžu starpā, īstenošanas pilnvaras būtu jāpiešķir Komisijai. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011. (28)Lai pieņemtu aktus saskaņā ar šīs regulas 10., 11., 12., 13., 15., 20., 27., 31., 32., 34., 35., 36., 37., 39., 43. un 46. pantu, būtu jāizmanto pārbaudes procedūra, ņemot vērā, ka šiem aktiem ir vispārīgs tvērums. (29)Šī regula papildina Savienības nozaru noteikumus, nosakot sadarbību starp nozaru regulatīvajām iestādēm un Savienības līmeņa nozaru noteikumus attiecībā uz kompensāciju patērētājiem par šo noteikumu pārkāpumu dēļ nodarīto kaitējumu. Šī regula neskar citas sadarbības sistēmas un tīklus, kas paredzēti Savienības nozaru tiesību aktos. Šī regula papildina sadarbību un koordināciju starp patērētāju aizsardzības tīklu un regulatīvo struktūru un iestāžu tīklu, kas izveidoti ar Savienības nozaru tiesību aktiem. (30)Šī regula neskar spēkā esošos Savienības noteikumus par valstu regulatīvo struktūru pilnvarām, kas noteiktas Savienības nozaru tiesību aktos. Gadījumos, kad tas ir piemēroti un ir iespējams, šīm struktūrām būtu jāizmanto pilnvaras, kas tām pieejamas saskaņā ar Savienības un valsts tiesību aktiem, lai izbeigtu vai aizliegtu Savienībā izdarītus pārkāpumus vai plaši izplatītus pārkāpumus, vai palīdzētu to izdarīt kompetentajām iestādēm. (31)Lai aprēķinātu kompensāciju par patērētāju kopīgajām interesēm nodarīto kaitējumu, būtu jāpiemēro Savienības nozaru noteikumi attiecībā uz pasažieriem, piemēram, Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004, Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1371/2007, Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1177/2010 un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 181/2011. Ja Savienības nozaru tiesību aktos nav ietverta kompensācija par Savienības mēroga pārkāpumu vai plaši izplatītu pārkāpumu nodarīto kaitējumu, kompensācijas apmērs būtu jānosaka, pamatojoties uz piemērojamajiem valsts tiesību aktiem. (32)Šī regula neskar kompetento iestāžu un Eiropas Banku iestādes uzdevumus un pilnvaras attiecībā uz patērētāju kolektīvo finansiālo interešu aizsardzību jautājumos, kas saistīti ar maksājumu kontu pakalpojumiem un kredītlīgumiem saistībā ar mājokļa nekustamo īpašumu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/17/ES un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/92/ES.

(33)Ņemot vērā spēkā esošos sadarbības mehānismus, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2014/17/ES un Parlamenta un Padomes Direktīvā 2014/92/ES, savstarpējās palīdzības mehānismu (III nodaļa) nepiemēro šajās direktīvās minēto Savienībā izdarīto pārkāpumu gadījumos. (34)Šī regula neskar sodus, kuri noteikti Savienības nozaru tiesību aktos un Savienības patērētāju tiesību aktos un kurus piemēro valsts mēroga pārkāpumiem. Attiecīgos gadījumos kompetentajām iestādēm būtu jāpiemēro valsts tiesību akti, ar kuriem īsteno šos noteikumus, ņemot vērā pārkāpuma faktisko apmēru un mērogu un pārkāpuma nodarīto kaitējumu patērētājiem citās dalībvalstīs. (35)Šajā regulā ir ievērotas pamattiesības un principi, kas atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā. Tādējādi šī regula būtu jāinterpretē un jāpiemēro, ievērojot minētās tiesības un principus. Īstenojot šajā regulā paredzētās minimuma pilnvaras, kompetentajām iestādēm būtu jāpanāk piemērots līdzsvars starp interesēm, ko aizsargā pamattiesības, piemēram, augstu patērētāju aizsardzības līmeni, darījumdarbības brīvību un informācijas brīvību. (36)Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķi, proti, to valstu iestāžu sadarbību, kuras atbild par tiesību aktu izpildi patērētāju tiesību aizsardzības jomā, dalībvalstis nevar pietiekami labi sasniegt, jo tās nespēj sadarbību un koordināciju nodrošināt, darbojoties atsevišķi, kā arī to, ka šo mērķi tā teritoriālā tvēruma un tvēruma attiecībā uz personām dēļ var labāk sasniegt, darbojoties Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus atbilstīgi subsidiaritātes principam, kas izklāstīts Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā. Saskaņā ar proporcionalitātes principu, kā noteikts minētajā pantā, šī regula paredz vienīgi tādus noteikumus, kas ir nepieciešami minētā mērķa sasniegšanai. (37)Tādēļ Regula (EK) Nr. 2006/2004 būtu jāatceļ, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. I NODAĻA IEVADA NOTEIKUMI 1. pants Priekšmets Šī regula paredz nosacījumus, atbilstīgi kuriem dalībvalstu kompetentās iestādes, kas norīkotas kā atbildīgās par tiesību aktu īstenošanu patērētāju interešu aizsardzības jomā, sadarbojas cita ar citu un ar Komisiju, lai nodrošinātu minēto tiesību aktu ievērošanu un iekšējā tirgus sekmīgu darbību, kā arī lai stiprinātu patērētāju ekonomisko interešu aizsardzību. 2. pants Piemērošanas joma 1. Šo regulu piemēro Savienībā izdarītiem pārkāpumiem un plaši izplatītiem pārkāpumiem, kas definēti 3. panta b) un c) punktā. 2. Šo regulu piemēro arī attiecībā uz īslaicīgiem Savienībā izdarītiem pārkāpumiem un plaši izplatītiem pārkāpumiem arī tad, ja šie pārkāpumi ir izbeigti pirms tika sākta vai pabeigta izpilde. 3. Šī regula neskar Savienības noteikumus par starptautiskajām privāttiesībām, jo īpaši noteikumus, kas attiecas uz tiesu kompetenci un piemērojamiem tiesību aktiem. 4. Šī regula neskar to, kā dalībvalstīs piemēro pasākumus, kas attiecas uz tiesu iestāžu sadarbību krimināllietās un civillietās, jo īpaši uz Eiropas Tiesiskās sadarbības tīkla darbību. 5. Šī regula neskar papildu saistības, ko dalībvalstis ievēro attiecībā uz savstarpēju palīdzību patērētāju kolektīvo ekonomisko interešu aizsardzības jomā, tostarp krimināllietās, ja šādas saistības izriet no citiem tiesību aktiem, tostarp divpusējiem vai daudzpusējiem nolīgumiem. 6. Šī regula neskar kompetento iestāžu un Eiropas Banku iestādes uzdevumus un pilnvaras, kas paredzētas Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 4. februāra Direktīvā 2014/17/ES par patērētāju kredītlīgumiem saistībā ar mājokļa nekustamo īpašumu un Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 23. jūlija Direktīvā 2014/92/ES par maksājumu kontu tarifu salīdzināmību, maksājumu kontu maiņu un piekļuvi maksājumu kontiem ar pamatfunkcijām.

7. Šīs regulas III nodaļu nepiemēro Savienībā izdarītiem pārkāpumiem, uz kuriem attiecas šādi tiesību akti: a)Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 4. februāra Direktīva 2014/17/ES par patērētāju kredītlīgumiem saistībā ar mājokļa nekustamo īpašumu; b)Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 23. jūlija Direktīva 2014/92/ES par maksājumu kontu tarifu salīdzināmību, maksājumu kontu maiņu un piekļuvi maksājumu kontiem ar pamatfunkcijām. 8. Šī regula neskar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/22/EK. 3. pants Definīcijas Šajā regulā piemēro šādas definīcijas: a)“patērētāju interešu aizsardzības tiesību akti” ir pielikumā uzskaitītās direktīvas, kā tās transponētas dalībvalstu tiesību aktos, un regulas; b)“Savienībā izdarīts pārkāpums” ir jebkura notiekoša vai pabeigta darbība vai bezdarbība, kura ir pretrunā patērētāju interešu aizsardzības tiesību aktiem un kura ir kaitējusi, kaitē vai var kaitēt tādu patērētāju kopējām interesēm, kuri dzīvo dalībvalstī, kas nav tā pati dalībvalsts, kurā sākusies vai notikusi attiecīgā darbība vai bezdarbība, kurā uzņēmējdarbību veic par darbību vai bezdarbību atbildīgais tirgotājs vai kurā atrodas pierādījumi vai tirgotāja aktīvi, kas attiecas uz šo darbību vai bezdarbību; c)“plaši izplatīts pārkāpums” ir: (1)jebkura darbība vai bezdarbība, kas ir pretrunā patērētāju interešu aizsardzības tiesību aktiem un kas ir kaitējusi, kaitē vai var kaitēt tādu patērētāju kopējām interesēm, kuri dzīvo vismaz divās dalībvalstīs, kas nav tā pati dalībvalsts, kurā sākusies vai notikusi attiecīgā darbība vai bezdarbība, vai kurā uzņēmējdarbību veic par darbību vai bezdarbību atbildīgais tirgotājs, vai kurā atrodas pierādījumi vai aktīvi, kas attiecas uz darbību vai bezdarbību, neatkarīgi no tā, vai darbība vai bezdarbība turpinās vai ir izbeigta; vai (2)jebkuras darbības vai bezdarbība, kas ir pretrunā patērētāju interešu aizsardzības tiesību aktiem un kam ir kopīgas iezīmes, piemēram, viena un tā pati nelikumīgā prakse, pārkāptas vienas un tās pašas intereses vai kas notiek vienlaikus vismaz divās dalībvalstīs; d)“lūguma iesniedzēja iestāde” ir kompetentā iestāde, kas iesniedz savstarpējas palīdzības lūgumu; e)“lūguma saņēmēja iestāde” ir kompetentā iestāde, kas saņem savstarpējas palīdzības lūgumu; f)“tirgotājs” ir jebkura fiziska vai jebkura privāta vai publiska juridiska persona, kura darbojas nolūkos, kas ir saistīti ar tās komercdarbību, uzņēmējdarbību, amatniecisko darbību vai profesiju, tostarp ar jebkuras citas personas, kas darbojas šīs personas vārdā vai uzdevumā, starpniecību; g)“tirgus uzraudzība” ir darbības, rīcība vai pasākumi, ko veic kompetentā iestāde, kas norīkota atklāt, vai ir notikuši vai notiek Savienībā izdarīti pārkāpumi vai plaši izplatīti pārkāpumi; h)“patērētāja sūdzība” ir ar atbilstīgiem pierādījumiem pamatots apgalvojums, ka tirgotājs ir izdarījis vai varētu izdarīt patērētāju interešu aizsardzības tiesību aktu pārkāpumu; i) “kaitējums patērētāju kopīgām interesēm” ir faktisks vai iespējams kaitējums, kas nodarīts tādu vairāku patērētāju interesēm, kurus ietekmējuši Savienībā izdarīti pārkāpumi vai plaši izplatīti pārkāpumi; pieņem, ka šāds kaitējums pastāv jo īpaši situācijās, kad pārkāpums potenciāli vai faktiski ir kaitējis, kaitē vai varētu kaitēt ievērojamam skaitam patērētāju līdzīgā situācijā. 4. pants Pārkāpumu noilguma termiņš

1. Kompetentās iestādes var izmeklēt pārkāpumus, kas minēti 2. pantā, un aizliegt tirgotājiem turpmāk iesaistīties šādos pārkāpumos. Kompetentās iestādes var piemērot sodus par šādiem pārkāpumiem piecus gadus pēc pārkāpuma izbeigšanās. 2. Sodu piemērošanas noilguma termiņš sākas dienā, kad pārkāpums ir izbeigts. 3. Jebkuras kompetentās iestādes darbības, lai veiktu izmeklēšanu vai izpildes procedūras saistībā ar pārkāpumu, pārtrauc sodu piemērošanas noilguma termiņu līdz galīgā lēmuma pieņemšanai konkrētajā lietā. Sodu piemērošanas noilguma termiņš ir pārtraukts, kamēr kompetentās iestādes lēmums, rīkojums vai cita darbība ir priekšmets tiesvedībai tiesā. II NODAĻA. KOMPETENTĀS IESTĀDES UN TO PILNVARAS 5. pants Kompetentās iestādes un vienotie sadarbības biroji 1. Katra dalībvalsts kā kompetentās iestādes norīko valsts iestādes, kas izveidotas valsts, reģionālajā vai vietējā līmenī un kurām ir uzticēti īpaši pienākumi attiecībā uz tiesību aktu izpildi patērētāju tiesību aizsardzības jomā. 2. Šajā regulā paredzētos pienākumus kompetentās iestādes pilda tā, it kā tās darbotos patērētāju vārdā savā dalībvalstī un pašas savā vārdā. 3. Katra dalībvalsts vienu kompetento iestādi norīko par vienoto sadarbības biroju. 4. Vienotais sadarbības birojs koordinē izmeklēšanas un izpildes darbības, kuras saistītas ar Savienībā izdarītiem pārkāpumiem un plaši izplatītiem pārkāpumiem un kuras veic kompetentās iestādes, citas valsts iestādes, kā noteikts 6. pantā, norīkotās struktūras, kā noteikts 13. pantā, un struktūras, kas piedalās brīdināšanas mehānismā, kā noteikts 34. pantā. 5. Dalībvalstis nodrošina, ka kompetento iestāžu un vienoto sadarbības biroju rīcībā ir pietiekami resursi, kas vajadzīgi šīs regulas piemērošanai un tām piešķirto pilnvaru efektīvai īstenošanai saskaņā ar 8. pantu, tostarp pietiekami budžeta un citi resursi, speciālās zināšanas, procedūras un citi pasākumi. 6. Ja dalībvalsts teritorijā ir vairāk nekā viena kompetentā iestāde, dalībvalsts nodrošina, ka to attiecīgie pienākumi ir skaidri definēti un ka minētās iestādes cieši sadarbojas, lai tās varētu efektīvi pildīt savus attiecīgos pienākumus. 6. pants Sadarbība ar citām valsts iestādēm un norīkotajām struktūrām 1. Katra dalībvalsts var noteikt, ka pārējām valsts iestādēm ir pienākums palīdzēt kompetentajām iestādēm pienākumu izpildē. 2. Kompetentā iestāde var lūgt citām valsts iestādēm, kas minētas 1. punktā, veikt visus izpildes pasākumus, ko tās var veikt saskaņā ar valsts tiesību aktiem, lai panāktu Savienībā izdarītu pārkāpumu un plaši izplatītu pārkāpumu izbeigšanu vai aizliegumu. 3. Dalībvalstis nodrošina, ka pārējām valsts iestādēm ir līdzekļi un pilnvaras, kas vajadzīgas, lai, piemērojot šo regulu, efektīvi sadarbotos ar kompetentajām iestādēm. Šīs pārējās valsts iestādes regulāri informē kompetento iestādi par pasākumiem, kas veikti, piemērojot šo regulu. 4. Katra dalībvalsts var norīkot arī struktūras, kam ir pamatotas intereses pārkāpumu izbeigšanā vai aizliegšanā (“norīkotās struktūras”), lai lūguma saņēmējas iestādes vārdā iegūtu vajadzīgo informāciju un veiktu vajadzīgos izpildes pasākumus, ko tās var veikt saskaņā ar valsts tiesību aktiem. 5. Dalībvalstis nodrošina sadarbību starp kompetentajām iestādēm un norīkotajām struktūrām, jo īpaši, lai nodrošinātu, ka kompetentajām iestādēm nekavējoties tiek ziņots par pārkāpumiem, kas minēti 2. pantā.

7. pants Informācija un saraksti 1. Katra dalībvalsts Komisijai un pārējām dalībvalstīm nekavējoties paziņo kompetento iestāžu, vienotā sadarbības biroja, saskaņā ar 13. pantu norīkoto struktūru un struktūru, kas piedalās brīdināšanas mehānismā saskaņā ar 34. pantu, nosaukumus un adreses, kā arī jebkādas to izmaiņas. 2. Komisija savā tīmekļa vietnē uztur un atjaunina publiskoto vienoto sadarbības biroju, kompetento iestāžu, norīkoto struktūru un iestāžu sarakstu. 8. pants Kompetento iestāžu minimuma pilnvaras 1. Katrai kompetentajai iestādei ir izmeklēšanas un izpildes pilnvaras, kuras vajadzīgas šīs regulas piemērošanai un kuras tā izmanto saskaņā ar šo regulu un valsts tiesību aktiem. 2. Katrai kompetentajai iestādei ir vismaz norādītās pilnvaras, kuras tā īsteno saskaņā ar 9. panta nosacījumiem: a)piekļūt visiem attiecīgajiem dokumentiem, datiem vai informācijai, kas attiecas uz šajā regulā minētu pārkāpumu, – neatkarīgi no veida vai formāta un neatkarīgi no datu nesēja vai vietas, kurā tie tiek glabāti; b)prasīt, lai ikviena fiziska vai juridiska persona, tostarp bankas, interneta pakalpojumu sniedzēji, domēnu reģistri, reģistrētāji un mitināšanas pakalpojumu sniedzēji sniedz attiecīgo informāciju, datus vai dokumentus – neatkarīgi no veida vai formāta un neatkarīgi no datu nesēja vai vietas, kurā tie tiek glabāti –, lai cita starpā atklātu un izsekotu finanšu un datu plūsmas vai noskaidrotu finanšu un datu plūsmās iesaistīto personu identitāti, banku kontu informāciju un tīmekļa vietņu īpašniekus; c)prasīt, lai ikviena kompetentās iestādes dalībvalsts valsts iestāde, struktūra vai aģentūra sniedz attiecīgo informāciju – neatkarīgi no veida vai formāta un neatkarīgi no datu nesēja vai vietas, kurā tie tiek glabāti –, lai cita starpā atklātu un izsekotu finanšu un datu plūsmas vai noskaidrotu finanšu un datu plūsmās iesaistīto personu identitāti, banku kontu informāciju un tīmekļa vietņu īpašniekus; d)veikt vajadzīgās pārbaudes uz vietas, tostarp jo īpaši tiesības iekļūt visās telpās, teritorijās vai transportlīdzekļos vai lūgt citām iestādēm šādi rīkoties, lai pārbaudītu, izņemtu, izgatavotu vai iegūtu informācijas, datu vai dokumentu kopijas neatkarīgi no datu nesēja, kurā tie tiek glabāti; aizzīmogot jebkuru telpu vai informāciju, datus vai dokumentus uz vajadzīgo laikposmu un pārbaudei vajadzīgajā apmērā; prasīt jebkuram attiecīgā tirgotāja pārstāvim vai darbiniekam paskaidrojumus par faktiem, informāciju vai dokumentiem attiecībā uz izmeklēšanas priekšmetu un fiksēt atbildes; e)iegādāties preces vai pakalpojumus, veicot pārbaudes pirkumus, lai atklātu šajā regulā minētos pārkāpumus un iegūtu pierādījumus; f)iegādāties preces vai pakalpojumus, izmantojot citu identitāti, lai atklātu pārkāpumus un iegūtu pierādījumus; g)pieņemt pagaidu pasākumus, lai novērstu smagu un nelabojamu kaitējumu risku patērētājiem, jo īpaši apturēt tīmekļa vietnes, domēna vai līdzīgas digitālās vietnes, pakalpojuma vai konta darbību; h)pēc savas iniciatīvas sākt izmeklēšanu vai procedūras, lai panāktu Savienībā izdarītu pārkāpumu vai plaši izplatītu pārkāpumu izbeigšanu vai aizliegšanu, un attiecīgā gadījumā publicēt ar to saistīto informāciju; i)prasīt, lai tirgotājs, kas atbildīgs par Savienībā izdarītu pārkāpumu vai plaši izplatītu pārkāpumu, apņemtos izbeigt pārkāpumu un attiecīgā gadījumā kompensēt patērētājiem nodarīto kaitējumu; j)rakstiski prasīt, lai tirgotājs izbeidz pārkāpumu; k)panākt pārkāpuma izbeigšanu vai aizliegšanu; l)slēgt tīmekļa vietni, domēnu vai līdzīgu digitālo vietni, pakalpojumu vai kontu, vai tā daļu, tostarp, prasot, lai trešā puse vai cita valsts iestāde īstenotu šādus pasākumus;

m)piemērot sodus, tostarp naudas sodus un soda maksājumus, par Savienībā izdarītiem pārkāpumiem un plaši izplatītiem pārkāpumiem un par jebkura lēmuma, rīkojuma, pagaidu pasākuma, saistību vai cita saskaņā ar šo regulu pieņemta pasākuma neizpildi; n)izdot rīkojumu tirgotājam, kas atbildīgs par Savienībā izdarītu pārkāpumu vai plaši izplatītu pārkāpumu, sniegt kompensāciju patērētājiem, kuriem pārkāpuma dēļ nodarīts kaitējums, tostarp cita starpā kompensāciju naudā, piedāvājot patērētājiem iespēju izbeigt līguma darbību, vai citus pasākumus, kas nodrošina tiesisko aizsardzību patērētājiem, kuriem pārkāpuma dēļ nodarīts kaitējums; o)izdot rīkojumu par pārkāpuma rezultātā gūtās peļņas atgūšanu, tostarp rīkojumu par šīs peļņas iemaksu valsts kasē vai saņēmējam, kuru izraudzījusies kompetentā iestāde vai kurš izraudzīts saskaņā ar valsts tiesību aktiem; p)publiskot visus galīgos lēmumus, pagaidu pasākumus vai rīkojumus, tostarp publicēt tirgotāja identitāti, kas atbildīgs par Savienībā izdarītu pārkāpumu vai plaši izplatītu pārkāpumu; q)apspriesties ar patērētājiem, patērētāju organizācijām, norīkotajām struktūrām un citām ieinteresētām personām par to, cik efektīvas ir ierosinātās saistības, lai izbeigtu pārkāpumu un likvidētu nodarīto kaitējumu. 9. pants Minimuma pilnvaru īstenošana 1. Kompetentās iestādes īsteno 8. pantā minētās pilnvaras saskaņā ar šo regulu vai valsts tiesību aktiem: a)tieši saskaņā ar tām piešķirtajām pilnvarām; vai b)iesniedzot pieteikumu tiesā, kas ir kompetenta lemt par attiecīgo jautājumu, tostarp vajadzības gadījumā arī iesniedzot pārsūdzību, ja pieteikuma izskatīšanas iznākumā netiek pieņemts vajadzīgais lēmums. 2. Ja kompetentās iestādes īsteno savas pilnvaras, iesniedzot pieteikumus tiesās, attiecīgajām tiesām ir tiesības pieņemt vajadzīgo lēmumu un tās rīkojas saskaņā ar šo regulu. 3. Dalībvalstis nodrošina, ka tiesas nodevas un citas izmaksas, kas saistītas ar tiesas nolēmumu pieņemšanu tiesvedībās, kas ierosinātas, piemērojot šo regulu, ir samērīgas un nekavē šīs regulas piemērošanu. 10. pants Īstenošanas pilnvaras Komisija var pieņemt īstenošanas aktus, kur paredz 8. pantā minēto kompetento iestāžu minimuma pilnvaru īstenošanas un izmantošanas nosacījumus. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 48. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru. III NODAĻA SAVSTARPĒJĀS PALĪDZĪBAS MEHĀNISMS 11. pants Lūgumi sniegt informāciju

1. Lūguma saņēmēja iestāde pēc lūguma iesniedzējas iestādes lūguma sniedz visu attiecīgo informāciju, kas vajadzīga, lai noteiktu, vai ir noticis Savienībā izdarīts pārkāpums, un panāktu šā pārkāpuma izbeigšanu. Lūgumu sniegt informāciju un saņemto atbildi lūguma saņēmēja iestāde nekavējoties paziņo Komisijai. 2. Lūguma saņēmēja iestāde veic attiecīgu izmeklēšanu vai veic citus vajadzīgus vai piemērotus pasākumus, lai iegūtu prasīto informāciju. Vajadzības gadījumā šo izmeklēšanu veic, iesaistot citas valsts iestādes vai norīkotās struktūras. 3. Lūguma saņēmēja iestāde pēc lūguma iesniedzējas iestādes lūguma var ļaut kompetentajām lūguma iesniedzējas iestādes amatpersonām pavadīt lūguma saņēmējas iestādes amatpersonas, kas veic izmeklēšanu. 4. Lūguma saņēmēja iestāde atbild uz lūgumu Komisijas īstenošanas aktā noteiktajā termiņā un izmantojot procedūru, ko piemēro lūgumiem sniegt informāciju. 5. Komisija pieņem īstenošanas aktus, kur nosaka termiņus, standarta veidlapas un sīki izstrādātas procedūras lūgumiem sniegt informāciju. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 48. panta 2. punktā paredzēto pārbaudes procedūru. 12. pants Lūgumi veikt izpildes pasākumus 1. Lūguma saņēmēja iestāde pēc lūguma iesniedzējas iestādes lūguma veic visus vajadzīgos izpildes pasākumus, lai panāktu, ka tiek izbeigts vai aizliegts Savienībā izdarīts pārkāpums, tostarp piemēro sodus un izdod rīkojumu kompensēt patērētājiem pārkāpuma nodarīto kaitējumu vai veicina šādas kompensācijas piešķiršanu. 2. Lai izpildītu 1. punktā paredzētos pienākumus, lūguma saņēmēja iestāde izmanto pilnvaras, kas izklāstītas 8. pantā, un jebkādas papildu pilnvaras, kas tai piešķirtas ar attiecīgās valsts tiesību aktiem. Lūguma saņēmēja iestāde nosaka attiecīgos izpildes pasākumus, lai samērīgi, iedarbīgi un efektīvi panāktu Savienībā izdarīta pārkāpuma izbeigšanu vai aizliegšanu. Vajadzības gadījumā šos pasākumus nosaka un īsteno, iesaistot citas valsts iestādes vai norīkotās struktūras. 3. Lūguma saņēmēja iestāde regulāri informē lūguma iesniedzēju iestādi un apspriežas ar to par veiktajām darbībām un pasākumiem. Lūguma saņēmēja iestāde, izmantojot 43. pantā minēto datubāzi, nekavējoties ziņo lūguma iesniedzējai iestādei, citu dalībvalstu kompetentajām iestādēm un Komisijai par veiktajiem pasākumiem un to ietekmi uz Savienībā izdarītiem pārkāpumiem, tostarp norādot: a)vai ir piemēroti pagaidu pasākumi; b)vai pārkāpums ir izbeigts; c)kādi sodi ir piemēroti; d)kādā apmērā ir sniegta kompensācija patērētājiem; e)vai pieņemtie pasākumi ir īstenoti. 4. Lūguma saņēmēja iestāde atbild uz lūgumu Komisijas īstenošanas aktā noteiktajā termiņā un, izmantojot procedūru, ko piemēro lūgumiem veikt izpildes pasākumus. 5. Komisija pieņem īstenošanas aktus, kur nosaka termiņus, standarta veidlapas un sīki izstrādā procedūras lūgumiem veikt izpildes pasākumus. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 48. panta 2. punktā paredzēto pārbaudes procedūru. 13. pants Norīkoto struktūru loma 1. Lūguma saņēmēja iestāde var dot rīkojumu norīkotajai struktūrai iegūt vajadzīgo informāciju vai veikt izpildes pasākumus, kas vajadzīgi, lai panāktu pārkāpuma izbeigšanu vai aizliegumu. Lūguma saņēmēja iestāde šādi var rīkoties tikai tad, ja minētā struktūra varētu iegūt pieprasīto informāciju vai panākt pārkāpuma izbeigšanu vai aizliegumu tikpat efektīvi, kā lūguma saņēmēja iestāde.

2. Lūguma saņēmēja iestāde nodrošina, ka norīkotajai struktūrai dotā rīkojuma dēļ netiek izpausta tāda informācija, attiecībā uz kuru jāievēro konfidencialitātes noteikumi, un noteikumi par dienesta noslēpumu un komercnoslēpumu, kas paredzēti 41. pantā. 3. Ja norīkotā struktūra 11. panta 4. punktā un 12. panta 4. punktā noteiktajā termiņā nespēj panākt Savienībā izdarīta pārkāpuma izbeigšanu vai aizliegumu, lūguma saņēmēja iestāde saskaņā ar 11. un 12. pantu rīkojas pati saistībā ar lūgumu. 4. Pirms dot rīkojumu norīkotajai struktūrai lūguma saņēmēja kompetentā iestāde apspriežas ar lūguma iesniedzēju iestādi par nolūku dot rīkojumu norīkotajai iestādei. Ja lūguma iesniedzēja iestāde nepiekrīt rīkojuma došanai norīkotajai struktūrai, tā nekavējoties rakstiski informē lūguma saņēmēju iestādi un pamato savu iebildumu. Šādā gadījumā lūguma saņēmēja iestāde nedod rīkojumu norīkotajai struktūrai un rīkojas pati saistībā ar lūgumu. 6. Komisija pieņem īstenošanas aktus, kur nosaka termiņus, standarta veidlapas un sīki izstrādā procedūras attiecībā uz norīkotajām struktūrām. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 48. panta 2. punktā paredzēto pārbaudes procedūru. 14. pants Savstarpējās palīdzības lūgumu iesniegšanas procedūra 1. Lūgumos sniegt savstarpējo palīdzību lūguma iesniedzēja iestāde sniedz pietiekamu informāciju, lai lūguma saņēmējai iestādei nodrošinātu iespēju izpildīt lūgumu, tostarp visus vajadzīgos pierādījumus, kas iegūstami tikai lūguma iesniedzējas iestādes dalībvalstī. 2. Lūguma iesniedzēja iestāde nosūta lūgumus lūguma saņēmējas iestādes dalībvalsts vienotajam sadarbības birojam un lūguma iesniedzējas iestādes vienotajam sadarbības birojam informācijai. Lūguma saņēmējas iestādes dalībvalsts vienotais sadarbības birojs lūgumus nekavējoties nosūta attiecīgajai kompetentajai iestādei. 3. Savstarpējās palīdzības lūgumus un ar tiem saistīto saziņu veic rakstiski, izmantojot standartizētas veidlapas, un paziņo elektroniski, izmantojot datubāzi, kas izveidota saskaņā ar 43. pantu. 4. Attiecīgās kompetentās iestādes vienojas par valodu, kas tiks lietota savstarpējās palīdzības lūgumos un ar tiem saistītajā saziņā. 5. Ja vienošanos par valodu nevar panākt, lūgumus sūta lūguma iesniedzējas iestādes dalībvalsts oficiālajā valodā un atbildes – lūguma saņēmējas iestādes dalībvalsts oficiālajā valodā. Šādā gadījumā katra kompetentā iestāde nodrošina vajadzīgos tulkojumus lūgumiem, atbildēm un citiem dokumentiem, ko tā saņem no otras kompetentās iestādes. 6. Lūguma saņēmēja iestāde sniedz atbildi tieši lūguma iesniedzējai iestādei un lūguma iesniedzējas un lūguma saņēmējas dalībvalsts vienotajiem sadarbības birojiem. 15. pants Atteikšanās izpildīt savstarpējās palīdzības lūgumu 1. Lūguma saņēmēja iestāde var atteikties izpildīt lūgumu sniegt informāciju saskaņā ar 11. pantu, ja ir izpildīti viens vai vairāki no minētajiem nosacījumiem: a) apspriedusies ar lūguma iesniedzēju iestādi, tā atzīst, ka lūgtā informācija lūguma iesniedzējai iestādei nav vajadzīga, lai konstatētu, vai ir noticis Savienībā izdarīts pārkāpums, vai arī lai konstatētu, vai pastāv pamatotas aizdomas, ka tas var notikt; b) lūguma iesniedzēja iestāde nepiekrīt tam, ka uz šo informāciju attiecas 41. pantā izklāstītie noteikumi par konfidencialitāti, dienesta noslēpumu un komercnoslēpumu; c) lūguma saņēmējas vai lūguma iesniedzējas iestādes dalībvalsts tiesu iestādes jau ir sākušas kriminālizmeklēšanu vai tiesvedību vai pieņēmušas galīgo spriedumu par to pašu Savienībā izdarīto pārkāpumu un pret to pašu tirgotāju. 2. Lūguma saņēmēja iestāde pēc apspriešanās ar lūguma iesniedzēju iestādi var atteikties izpildīt lūgumu veikt izpildes pasākumus saskaņā ar 12. pantu, ja ir izpildīti viens vai vairāki no minētajiem nosacījumiem: a) lūguma saņēmējas vai lūguma iesniedzējas iestādes dalībvalsts tiesu iestādes jau ir sākušas kriminālizmeklēšanu vai tiesvedību vai pieņēmušas galīgo spriedumu par to pašu Savienībā izdarīto pārkāpumu un pret to pašu tirgotāju;

b) pēc atbilstīgas izmeklēšanas, ko veikusi lūguma saņēmēja iestāde, tā uzskata, ka nav noticis Savienībā izdarīts pārkāpums; c) tā uzskata, ka lūguma iesniedzēja iestāde nav iesniegusi pietiekamu informāciju saskaņā ar 12. panta 1. punktu. Lūgumu veikt izpildes pasākumus nevar atteikt, pamatojoties uz to, ka nav sniegta pietiekama informācija, ja lūgums sniegt informāciju par to pašu Savienībā izdarītu pārkāpumu tika noraidīts, pamatojoties uz to, ka jau ir sākta kriminālizmeklēšana vai tiesvedība vai ir pieņemts galīgais spriedums par to pašu Savienībā izdarīto pārkāpumu un pret to pašu tirgotāju, kā minēts 1. punkta c) apakšpunktā. 3. Lūguma saņēmēja iestāde informē lūguma iesniedzēju iestādi un Komisiju par atteikumu izpildīt lūgumu sniegt savstarpējo palīdzību un pamato atteikumu. 4. Lūguma iesniedzējas iestādes un lūguma saņēmējas iestādes domstarpību gadījumā lūguma iesniedzēja iestāde vai lūguma saņēmēja iestāde nekavējoties nodod jautājumu izskatīšanai Komisijai, kas sniedz atzinumu. Ja jautājums nav nodots izskatīšanai Komisijai, tā atzinumu var sniegt pēc savas iniciatīvas. 5. Komisija uzrauga savstarpējās palīdzības mehānisma darbību, kā kompetentās iestādes ievēro procedūras un kā tiek ievēroti savstarpējās palīdzības lūgumu izskatīšanas termiņi. Komisijai ir piekļuve savstarpējās palīdzības lūgumiem, kā arī informācijai un dokumentiem, ar kuriem apmainījušās lūguma iesniedzēja un saņēmēja iestāde. 6. Attiecīgā gadījumā Komisija var izdot norādījumus un sniegt konsultācijas dalībvalstīm, lai nodrošinātu savstarpējās palīdzības mehānisma efektīvu un iedarbīgu darbību. 7. Komisija var pieņemt īstenošanas aktus, kur precīzi izklāsta procedūras, ko piemēro kompetento iestāžu domstarpību gadījumos saskaņā ar 3. un 4. punktu. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 48. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru. IV NODAĻA PLAŠI IZPLATĪTU PĀRKĀPUMU SASKAŅOTAS UZRAUDZĪBAS, IZMEKLĒŠANAS UN IZPILDES MEHĀNISMS I iedaļa Plaši izplatīti pārkāpumi 16. pants Saskaņotas rīcības uzsākšana un koordinatora iecelšana 1. Ja kompetentajai iestādei ir pamatotas aizdomas, ka tiek veikts plaši izplatīts pārkāpums, tā nekavējoties paziņo par to citu dalībvalstu kompetentajām iestādēm, kuras skar plaši izplatīts pārkāpums, kā arī Komisijai. 2. Ja Komisijai ir pamatotas aizdomas, ka tiek veikts plaši izplatīts pārkāpums, tā paziņo par to dalībvalstu kompetentajām iestādēm, kuras skar plaši izplatīts pārkāpums. 3. Pēc 1. un 2. punktā minēto paziņojumu saņemšanas kompetentās iestādes, kuras skar plaši izplatīts pārkāpums, darbojoties vienprātīgi, ieceļ to kompetento iestādi, kas koordinēs rīcību. 4. Iesaistītās kompetentās iestādes var aicināt Komisiju uzņemties rīcības koordinēšanu. Komisija nekavējoties informē iesaistītās kompetentās iestādes par to, vai tā piekrīt koordinēt rīcību. 5. Paziņojot kompetentajai iestādei saskaņā ar 2. punktu, Komisija var ierosināt uzņemties rīcības koordinēšanu. Attiecīgās kompetentās iestādes nekavējoties informē Komisiju, vai tās piekrīt, ka Komisija koordinē rīcību.

6. Ja Komisija atsakās uzņemties koordinēšanu vai ja attiecīgās kompetentās iestādes nepiekrīt, ka Komisija koordinē rīcību, attiecīgās kompetentās iestādes izraugās kompetento iestādi, kas koordinēs rīcību. Ja kompetentās iestādes nevar panākt vienošanos, tad rīcību koordinē tā kompetentā iestāde, kas pirmā paziņoja par iespējamo pārkāpumu citām kompetentajām iestādēm. 17. pants Izmeklēšanas pasākumi koordinētās rīcības ietvaros 1. Iesaistītās kompetentās iestādes nodrošina efektīvu un iedarbīgu nepieciešamo pierādījumu, datu un informācijas apkopošanu. Iesaistītās kompetentās iestādes nodrošina to, ka izmeklēšana un pārbaudes tiek veiktas vienlaicīgi un ka pagaidu pasākumi tiek piemēroti vienlaicīgi. 2. Iesaistītās kompetentās iestādes var izmantot savstarpējās palīdzības mehānismu atbilstoši III nodaļā noteiktajam, jo īpaši, lai vāktu pierādījumus un informāciju no dalībvalstīm, kas nav iesaistītas koordinētajā rīcībā, vai nodrošinātu to, ka iesaistītais tirgotājs neizvairās no izpildes pasākumiem. 3. Attiecīgā gadījumā iesaistītās kompetentās iestādes var izklāstīt plaši izplatīta pārkāpuma izmeklēšanas un novērtējuma rezultātus kopējā nostājā, vienojoties par to savā starpā. 4. Attiecīgā gadījumā un, neskarot 41. pantā paredzētos noteikumus par dienesta noslēpumu un komercnoslēpumu, iesaistītās kompetentās iestādes var pieņemt lēmumu publicēt kopējo nostāju vai tā daļas savās tīmekļa vietnēs, un Komisijas tīmekļa vietnē un izzināt citu iesaistīto pušu viedokli. 18. pants Izpildes pasākumi koordinētās rīcības ietvaros 1. Iesaistītās kompetentās iestādes var uzaicināt par pārkāpumu atbildīgo tirgotāju ierosināt saistības, lai izbeigtu pārkāpumu un attiecīgā gadījumā kompensētu patērētājiem nodarīto kaitējumu vai veiktu citus pasākumus, kas veicina patērētājiem nodarītā kaitējuma kompensēšanu. Tirgotājs var arī pēc savas iniciatīvas ierosināt saistības, lai izbeigtu pārkāpumu un kompensētu patērētājiem nodarīto kaitējumu. 2. Gadījumos, kad tirgotājs ierosina saistības, iesaistītās kompetentās iestādes vajadzības gadījumā var publicēt ierosinātās saistības savās tīmekļa vietnēs vai – vajadzības gadījumā – Komisijas tīmekļa vietnē, lai izzinātu citu iesaistīto pušu viedokli un, lai pārbaudītu, vai saistības ir pietiekamas, lai izbeigtu pārkāpumu un kompensētu patērētājiem nodarīto kaitējumu. 3. Iesaistītās kompetentās iestādes var izraudzīties vienu kompetento iestādi, kas citu kompetento iestāžu vārdā veic izpildes pasākumus, lai panāktu, ka tiek izbeigts vai aizliegts plaši izplatīts pārkāpums, nodrošinātu kompensācijas patērētājiem vai piemērotu sankcijas. Izraugoties kompetento iestādi, kas veiks izpildes pasākumus, kompetentās iestādes ņem vērā iesaistītā tirgotāja atrašanās vietu. Tiklīdz pārējās iesaistītās kompetentās iestādes ir izraudzījušās kompetento iestādi, kas veiks izpildes pasākumus, tā ir kompetenta rīkoties katras šādas dalībvalsts patērētāju vārdā tāpat, kā tā rīkojas savu patērētāju vārdā. 4. Kompetentās iestādes var nolemt veikt izpildes pasākumus vienlaicīgi visās vai dažās dalībvalstīs, kuras skar plaši izplatīts pārkāpums. Šādā gadījumā kompetentās iestādes nodrošina, ka šie izpildes pasākumi tiek uzsākti vienlaicīgi visās iesaistītajās dalībvalstīs. 5. Dot rīkojumu norīkotajai struktūrai veikt izpildes pasākumus saskaņā ar 1. līdz 4. punktu iespējams tikai tad, ja iesaistītās kompetentās iestādes dod piekrišanu attiecībā uz šādu rīkojumu, un ja šāda rīkojuma rezultātā netiek atklāta tāda informācija, uz kuru attiecas 41. panta noteikumi par dienesta noslēpumu un komercnoslēpumu. 19. pants Koordinētās rīcības pārtraukšana Koordinējošā iestāde nekavējoties informē Komisiju un iesaistīto dalībvalstu kompetentās iestādes tiklīdz plaši izplatīts pārkāpums ir izbeigts vai aizliegts. 20. pants Īstenošanas pilnvaras Komisija var pieņemt īstenošanas aktus, kur precīzi izklāsta procedūras, ko piemēro kopīgajai rīcībai saistībā ar plaši izplatītiem pārkāpumiem, jo īpaši standarta veidlapas paziņojumiem un par cita veida apmaiņai starp kompetentajām iestādēm un Komisiju. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 48. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.

II iedaļa Savienības mēroga plaši izplatīts pārkāpums 21. pants Kopīga rīcība Savienības mēroga plaši izplatīta pārkāpuma gadījumā 1. Ja ir pamatotas aizdomas, ka plaši izplatīts pārkāpums ir kaitējis, kaitē vai var kaitēt patērētājiem vismaz trīs ceturtdaļās dalībvalstu, kuru kopējais iedzīvotāju skaits veido vismaz trīs ceturtdaļas no Savienības iedzīvotāju skaita ("Savienības mēroga plaši izplatīts pārkāpums"), Komisija uzsāk kopīgu rīcību. Šajā nolūkā Komisija var pieprasīt kompetentajām iestādēm nepieciešamo informāciju vai dokumentus. 2. Lēmumu par kopīgas rīcības uzsākšanu paziņo kopīgajā rīcībā iesaistīto dalībvalstu vienotajiem sadarbības birojiem. 3. Kompetentā iestāde var atteikties piedalīties kopējā rīcībā kāda turpmāk minēta iemesla dēļ: a)jau ir uzsākta tiesvedība par to pašu pārkāpumu un pret to pašu tirgotāju šajā dalībvalstī; b)jau ir pieņemts galīgais nolēmums vai galīgais administratīvais lēmums par to pašu pārkāpumu un pret to pašu tirgotāju šajā dalībvalstī. 4. Ja kompetentā iestāde pēc paziņojuma par lēmumu uzsākt kopīgu rīcību saskaņā ar 2. punktu nolemj nepiedalīties kopējā rīcībā, tā nekavējoties informē Komisiju un citas iesaistītās kompetentās iestādes par savu lēmumu, norāda iemeslus saskaņā ar 3. punktu un iesniedz nepieciešamos apliecinošos dokumentus. 5. Komisija koordinē kopīgo rīcību. 22. pants Izmeklēšanas pasākumi 1. Komisijas koordinētās iesaistītās kompetentās iestādes vienlaikus veic izmeklēšanu, lai noteiktu, vai attiecīgais pārkāpums ir Savienības mēroga plaši izplatīts pārkāpums. 2. Iesaistītās kompetentās iestādes var izmantot savstarpējās palīdzības mehānismu atbilstoši III nodaļā noteiktajam, jo īpaši, lai vāktu pierādījumus un informāciju no dalībvalstīm, kas nav iesaistītas kopīgajā rīcībā, vai nodrošinātu to, ka iesaistītais tirgotājs neizvairās no izpildes pasākumiem. 23. pants Kopējā nostāja 1. Savienības mēroga plaši izplatīta pārkāpuma izmeklēšanas un novērtēšanas rezultāti tiek izklāstīti iesaistīto kompetento iestāžu saskaņotā kopējā nostājā. 2. Ja ir maz ticams, ka pārkāpums tiks izbeigts, par pārkāpumu atbildīgajam tirgotājam uzņemoties saistības, kompetentās iestādes var veikt izpildes pasākumus saskaņā ar 25. pantu, neizstrādājot kopējo nostāju un neaicinot par pārkāpumu atbildīgo tirgotāju ierosināt saistības. 3. Attiecīgā gadījumā un, neskarot 41. pantā paredzētos noteikumus par dienesta noslēpumu un komercnoslēpumu, kompetentās iestādes var pieņemt lēmumu publicēt kopējo nostāju vai tā daļas savās tīmekļa vietnēs un Komisijas tīmekļa vietnē vai, ja tas nepieciešams, izzināt citu iesaistīto pušu viedokli.

24. pants Saistības 1. Komisijas koordinētās iesaistītās kompetentās iestādes var uzaicināt tirgotāju, kas atbildīgs par Savienības mēroga plaši izplatītu pārkāpumu, ierosināt saistības izbeigt pārkāpumu un sniegt kompensāciju patērētājiem, kuriem pārkāpuma dēļ nodarīts kaitējums. Tirgotājs var arī pēc savas iniciatīvas ierosināt saistības izbeigt pārkāpumu un sniegt kompensāciju patērētājiem. 2. Gadījumos, kad tirgotājs ierosina saistības, iesaistītās kompetentās iestādes vajadzības gadījumā var publicēt ierosinātās saistības savās tīmekļa vietnēs un Komisijas tīmekļa vietnē, lai izzinātu citu iesaistīto pušu viedokli un lai pārbaudītu, vai attiecīgās saistības ir pietiekamas, lai izbeigtu pārkāpumu un sniegtu kompensāciju patērētājiem. 3. Iesaistītās kompetentās iestādes novērtē ierosinātās saistības un novērtējuma rezultātus paziņo tirgotājam kopēja nostājā. Ja saistības ir pietiekamas, lai izbeigtu pārkāpumu, un vajadzības gadījumā, lai sniegtu kompensāciju patērētājiem, kompetentās iestādes pieņem saistības un nosaka to īstenošanas termiņu. 4. Attiecīgās kompetentās iestādes uzrauga saistību īstenošanu. Tās jo īpaši nodrošina, ka attiecīgais tirgotājs regulāri ziņo Komisijai par sekmēm saistību īstenošanā. Kompetentās iestādes var, ja nepieciešams, izzināt patērētāju organizāciju, citu ieinteresēto pušu un ekspertu viedokli, lai pārbaudītu, vai tirgotāja veiktie pasākumi ir atbilstoši saistībām. 25. pants Izpildes pasākumi 1. Attiecīgās kompetentās iestādes vienojas, kura kompetentā iestāde vai kompetentās iestādes, ja nepieciešams, veic izpildes pasākumus pret tirgotāja citu kompetento iestāžu vārdā, ja ir spēkā kāds no šādiem kritērijiem: a) ir maz ticams, ka pārkāpums tiks izbeigts saistību rezultātā, kuras ierosinājis par pārkāpumu atbildīgais tirgotājs; b) tirgotājs neierosina saistības; c) tirgotājs ierosina saistības, kas nav pietiekamas, lai izbeigtu pārkāpumu un sniegtu kompensāciju patērētājiem; d) tirgotājs neīsteno saistības 3. punktā noteiktajā termiņā; 2. Tiklīdz pārējās iesaistītās kompetentās iestādes ir izraudzījušās kompetento iestādi, kas veiks izpildes pasākumus, tā ir kompetenta rīkoties katras šādas dalībvalsts patērētāju vārdā tāpat, kā tā rīkojas savu patērētāju vārdā. Izraugoties kompetento iestādi, kas veiks izpildes pasākumus, kompetentās iestādes ņem vērā iesaistītā tirgotāja atrašanās vietu. 3. Ja kompetentās iestādes nerīkojas saskaņā ar 2. punktu, tās veic piespiedu izpildes pasākumus vienlaicīgi vairākās vai visās dalībvalstīs, uz kurām attiecas Savienības mēroga plaši izplatīts pārkāpums. Kompetentās iestādes nodrošina, ka šie piespiedu izpildes pasākumi tiek uzsākti vienlaicīgi visās iesaistītajās dalībvalstīs. 4. Dot rīkojumu norīkotajai struktūrai veikt piespiedu izpildes pasākumus saskaņā ar šā panta 1. līdz 3. punktu iespējams tikai tad, ja dalībvalstu iesaistītās kompetentās iestādes dod piekrišanu šiem piespiedu izpildes pasākumiem, un ja šāda rīkojuma rezultātā netiek atklāta tāda informācija, uz kuru attiecas 41. panta noteikumi par dienesta noslēpumu un komercnoslēpumu. 26. pants Kopīgas rīcības pārtraukšana Savienības mēroga plaši izplatīta pārkāpuma gadījumā 1. Komisija pieņem lēmumu pārtraukt kopīgu rīcību, ja ir spēkā kāds no turpmāk minētajiem kritērijiem: a) ja neizpildās kopīgas rīcības nosacījumi saskaņā ar 21. panta 1. punktu;

b) attiecīgās kompetentās iestādes secina, ka nav noticis Savienības mēroga plaši izplatīts pārkāpums; c) iesaistītās kompetentās iestādes secina, ka pēc tirgotāja saistību īstenošanas, pārkāpums ir pārtraukts un, vajadzības gadījumā, patērētāji ir saņēmuši kompensāciju; d) iesaistītās kompetentās iestādes secina, ka pēc izpildes pasākumu veikšanas saskaņā ar 25. pantu, pārkāpums vairs nenotiek vai ir aizliegts un vajadzības gadījumā patērētāji ir saņēmuši kompensāciju. 2. Komisija informē iesaistīto dalībvalstu vienotos sadarbības birojus par lēmumu pārtraukt kopīgo rīcību. 27. pants Īstenošanas pilnvaras Komisija var pieņemt īstenošanas aktus, kuros iekļauj informāciju par kopīgas rīcības procedūrām saistībā ar Savienības mēroga plaši izplatītiem pārkāpumiem, jo īpaši standarta veidlapas paziņojumiem un cita veida apmaiņai starp kompetentajām iestādēm un Komisiju. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 48. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru. III sadaļa Vispārīgi noteikumi, kas piemērojami koordinētai rīcībai un kopīgai rīcībai saskaņā ar šo nodaļu 28. pants Dalībvalstu lēmumu pieņemšanas procedūra Šās nodaļas jautājumos iesaistītās kompetentās iestādes rīkojas vienprātīgi. 29. pants Koordinatora uzdevumi 1. Koordinators, kas iecelts saskaņā ar 16., 21. vai 32. pantu, jo īpaši: a)nodrošina, ka iesaistītās kompetentās iestādes un Komisija ir pienācīgi un laicīgi informētas par sekmēm izpildes darbību veikšanā, paredzamajiem nākamajiem posmiem un pasākumiem, kas jāpieņem; b)koordinē izmeklēšanas, pārbaudes un pagaidu pasākumu pieņemšanu, par kuriem lemj iesaistītās kompetentās iestādes saskaņā ar I un II iedaļu, uzrauga izmeklēšanas, pārbaudes un pagaidu pasākumus, kā arī citus pasākumus saskaņā ar 8. pantu; c)koordinē visu nepieciešamo dokumentu sagatavošanu un sadali starp iesaistītajām kompetentajām iestādēm un Komisiju; d)uztur kontaktus ar tirgotājiem un citām pusēm, kuras saistītas ar uzraudzības, izmeklēšanas un izpildes pasākumiem, ja vien iesaistītās kompetentās iestādes un Komisija nav vienojušās citādi;

e)koordinē iesaistīto kompetento iestāžu novērtējumu, konsultācijas un uzraudzību, kā arī citus pasākumus, kas nepieciešami, lai sagatavotu un īstenotu iesaistīto tirgotāju ierosinātās saistības; f)koordinē citus izpildes pasākumus, ko pieņem attiecīgās kompetentās iestādes, tostarp pieteikumus tiesā, lai saņemtu nepieciešamos rīkojumus un lēmumus, sodu uzlikšanu un tādu pasākumu pieņemšanu, kas nodrošina kompensācijas patērētājiem; g)koordinē savstarpējās palīdzības lūgumus, kurus iesniedz iesaistītās kompetentās iestādes saskaņā ar III nodaļu. 2. Īstenojot 8. pantā noteiktās pilnvaras, koordinators nenes atbildību par iesaistīto kompetento iestāžu darbību vai bezdarbību. 30. pants Pienākums sadarboties un valodu lietojums 1. Kompetentās iestādes koordinē to veiktās tirgus uzraudzības darbības un izmeklēšanas, kā arī izpildes pasākumus, lai risinātu vērstos pret plaši izplatītiem pārkāpumiem saskaņā ar I un II iedaļu. Tās bez kavēšanās apmainās ar visu nepieciešamo informāciju un sniedz viena otrai un Komisijai jebkuru citu vajadzīgo palīdzību. 2. Kompetentās iestādes dara pieejamus atbilstošus resursus, lai veiktu koordinētu izmeklēšanu un izpildes darbības. Kompetentās iestādes var aicināt Komisijas ierēdņus un citas Komisijas pilnvarotas pavadošās personas piedalīties koordinētā izmeklēšanā, izpildes darbībās un citos pasākumos saskaņā ar šo nodaļu. 3. Iesaistītās kompetentās iestādes un Komisija vienojas par to, kādas valodas kompetentās iestādes un Komisija izmanto paziņojumiem un visā saziņā, kas saistīta ar koordinēto rīcību, kopīgo rīcību un saskaņoto patēriņa tirgu izmeklēšanu. 4. Ja nav iespējams panākt vienošanos, paziņojumi un cita saziņa, tiek veikta tās dalībvalsts oficiālajā valodā, kura nosūta paziņojumu vai veic citu saziņu. Šajā gadījumā katra iesaistītā kompetentā iestāde nodrošina nepieciešamo to paziņojumu, saziņas un citu dokumentu tulkojumus, ko tā saņēmusi no citām kompetentajām iestādēm. 5. Ja koordinētā vai kopīgā rīcība saskaņā ar I un II iedaļu attiecas uz turpmāk minēto Savienības tiesību aktu plaši izplatītu pārkāpumu, koordinators uzaicina Eiropas Banku iestādi veikt novērotāja pienākumus: a)Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 4. februāra Direktīva 2014/17/EK par patērētāju kredītlīgumiem saistībā ar mājokļa nekustamo īpašumu; b)Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 23. jūlija Direktīva 2014/92/ES par maksājumu kontu tarifu salīdzināmību, maksājumu kontu maiņu un piekļuvi maksājumu kontiem ar pamatfunkcijām. 31. pants Kopējā nostāja un tirgotāju uzklausīšana 1. Tirgotājam, kas at