KOMISIJAS ZIŅOJUMS 2012. gada ziņojums par konkurences politiku /* COM/2013/0257 final */





IEVADS Eiropas Savienība (ES) ir pasaules lielākā ekonomikas un tirdzniecības zona. Vienotais tirgus, kurā apvienoti vairāk nekā pusmiljards patērētāju un vairāk nekā 20 miljoni uzņēmumu, ir unikāla ES vērtība, kas tai piešķir īpašu salīdzinošu priekšrocību globālā mērogā. Jau kopš pirmsākumiem pastāvīgais vienotā tirgus uzlabošanas un paplašināšanas process ticis īstenots, vienlaikus attīstot ES konkurences politiku. Pretmonopola lietas, kuru mērķis bija novērst šķēršļus tirdzniecībai vienotajā tirgū, aizsākās 20. gadsimta 60. gados, un viens no pirmajiem šāda veida lēmumiem tika pieņemts 1964. gadā Grundig-Consten lietā. Minētā lieta attiecās uz vienošanos sadalīt tirgu, kuras rezultātā cenas Francijā ievērojami atšķīrās no cenām Vācijā. Tiesa turpina pieturēties pie sava lēmuma Grundig-Consten lietā un ir atkārtoti paudusi savu nostāju attiecībā uz privātiem šķēršļiem pārrobežu tirdzniecībai un konkurencei turpmākās lietās[1]. Kvalitatīvs pavērsiens ES konkurences politikā bija regulas par apvienošanās kontroli pieņemšana 1989. gadā, kas atspoguļoja iekšējā tirgus attīstību pēc Vienotā Eiropas akta stāšanās spēkā 1987. gadā. ES konkurences politikā bija ņemta vērā jaunā tirgus situācija, kas deva lielākas iespējas Eiropas uzņēmumiem īstenot apvienošanos un iegādāties īpašumus dažādās valstīs. Līdzīgā kārtā par būtisku vienotā tirgus pīlāru pakāpeniski kļuva arī valsts atbalsta kontrole, nodrošinot uzņēmumiem vienlīdzīgus konkurences nosacījumus neatkarīgi no to atrašanās vietas un ieviešot aizsardzības mehānismu gadījumos, kad dalībvalstis izvērš savstarpēju sacensību subsīdiju piešķiršanā, kaitējot gan cita citai, gan vispārējām Eiropas interesēm. Visbeidzot — Regulas (EK) Nr. 1/2003 pieņemšana pirms desmit gadiem iezīmēja jaunu posmu ES pretmonopola noteikumu īstenošanā, nosakot aktīvāku valsts konkurences iestāžu lomu. Patlaban daudzas vienotajā tirgū pastāvošas struktūras īsteno ES pretmonopola noteikumus atbilstīgi vieniem un tiem pašiem vērtēšanas standartiem. Pateicoties šādai kārtībai, tiek ievērojami veicināta ES pretmonopola noteikumu īstenošana un sekmēti vienlīdzīgi konkurences apstākļi uzņēmumiem, kuri darbojas dažādās Eiropas valstīs. Bez efektīvas ES konkurences politikas vienotais tirgus nevarētu pilnībā sasniegt savu potenciālu. Privātie šķēršļi tirdzniecībai un konkurencei varētu netraucēti ieņemt to sabiedrisko šķēršļu vietu, kuri ar noteikumiem par brīvu apriti likvidēti vairāk nekā 50 gadu laikā. Dalībvalstis varētu netraucēti kropļot tirdzniecību un konkurenci ar subsīdiju palīdzību, jo šāda pieeja dabiski atbalsta fiskāli spēcīgus uzņēmumus. Vājinot ES konkurences politiku, tiktu apdraudēts vienotais tirgus un attiecīgi ES izaugsmes potenciāls, ņemot vērā arvien pieaugošo ES dalībvalstu savstarpējo atkarību, īpaši eurozonā. Tajā pašā laikā konkurences politika ir svarīga arī tādēļ, ka ar tās palīdzību ES var cīnīties pret dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu, karteļiem un saskaņotu praksi, kas kaitē patērētājiem. Eiropas Komisija 2012. gadā turpināja nodrošināt drošu vienotā tirgus darbību, neraugoties uz dažkārt izskanējušiem aicinājumiem pieņemt pieļāvīgāku nostāju gadījumos, kad, ņemot vērā ekonomikas krīzi, uzņēmumi vai dalībvalstis darbojas pretēji konkurences noteikumiem. Nav īstais laiks pieļāvīgāk piemērot konkurences noteikumus Runa ir par karteļiem, kuri jau desmit gadus visā pasaulē nodarbojas ar krāsu displejiem un krāsu kineskopiem, īstenojot vissliktāko ar konkurenci nesaderīgo praksi vienotajā tirgū. Krāsu displeji un krāsu kineskopi ir galvenie komponenti televizoru un datorekrānu izgatavošanai, un tie veido apmēram 50–70 % no televizoru un datoru cenas. Eiropas Komisija 2012. gada 5. decembrī piemēroja soda naudu EUR 1 470 515 000 apmērā septiņām starptautiskām uzņēmumu grupām par dalību divos karteļos. Pretmonopola un apvienošanās noteikumu īstenošana un valsts atbalsta kontrole kā ES konkurences politikas instrumenti tika izmantoti arī 2012. gadā daudzu svarīgu vienotā tirgus jomu līdzsvarošanai. 2012. gads bija arī 20. gadskārta kopš Eiropas vienotā tirgus darbības atsākšanās 1992. gadā. Tādēļ šajā ziņojumā par konkurences politiku galvenā uzmanība pievērsta konkurences politikas lomai vienotā tirgus līdzsvarošanā izaugsmes veicināšanai. Komisija 2012. gadā arī turpināja darbu ar valstu konkurences iestādēm, lai nodrošinātu ES pretmonopola noteikumu konsekventu piemērošanu. Konkrēti, Komisija cieši sadarbojās ar valstu konkurences iestādēm Eiropas Konkurences tīkla (EKT) ietvaros, tostarp centās veicināt valsts procedūru konverģenci ES pretmonopola noteikumu īstenošanai, jo šo aspektu ES tiesību akti vispārīgi nereglamentē. Pagājušajā gadā ES darbības konkurences politikas īstenošanai bija īpaši koncentrētas tādās nozarēs, kuras ir sistēmiski nozīmīgas visai ES ekonomikai: finanšu pakalpojumi, galvenās tīkla nozares, piem., enerģētika, telekomunikācijas un pasta pakalpojumi, zinātnesietilpīgas tirgus nozares, piem., viedtālruņi, e-grāmatas un farmācijas preces. Šajās nozarēs ES darbības konkurences politikas īstenošanai (kas galvenokārt tiek veiktas ex post) papildina vienotā tirgus regulējumu. Daudzi šajā ziņojumā ietvertie jautājumi jau tikuši aplūkoti Komisijas pastāvīgajā strukturētajā dialogā ar Eiropas Parlamentu gada laikā (skatīt 5. iedaļu dokumentā par konkurences dialogu ar citām iestādēm un sīkāku informāciju skatīt arī šim ziņojumam pievienotajā Komisijas dienestu darba dokumentā). 1. KONKURENCES POLITIKA ATBALSTA GODĪGĀKU UN PĀRREDZAMĀKU FINANŠU NOZARI Nepieciešams priekšnoteikums ilgtspējīgas izaugsmes atjaunošanai ir dzīvotspējīga, pārredzama un konkurētspējīga banku sistēma, kas nodrošina finansējumu reālajai ekonomikai. Pašreizējās finanšu un ekonomikas krīzes aizsākumi meklējami finanšu nozarē, tādēļ ir nepieciešams, lai ikviena stratēģija izejai no krīzes risinātu krīzes pamatcēloņus. Paturot prātā šo priekšnoteikumu, Eiropas Komisija 2012. gadā turpināja piemērot valsts atbalsta noteikumus, lai kontrolētu attiecīgās ES banku nozares daļas. Lielākais darbs bija saistīts ar banku pārstrukturēšanu, lai paredzamā nākotnē vairs nerastos nepieciešamība izmantot nodokļu maksātāju naudu. Gadījumos, kad banku pārstrukturēšana nebija iespējama, valsts atbalsta kontrole joprojām tika izmantota kā de facto risinājums līdz aptverošāku tiesību aktu pieņemšanai vienotā tirgus jomā[2]. Tāpat tika izmantoti noteikumi par apvienošanos un pretmonopola noteikumi, lai nodrošinātu, ka vienotā tirgus pamatā ir pārredzama un konkurētspējīga finanšu nozare[3]. Īslaicīgs ārkārtas režīms kā rīks banku pārstrukturēšanai un de facto risinājums Ne tik daudz savas struktūras, bet drīzāk citu risinājumu neesamības dēļ valsts atbalsta kontrole kļuva par galveno rīku, risinot nepieredzēto situāciju ES mērogā finanšu krīzes sākumposmā 2008. un 2009. gadā. Komisija nekavējoties ieviesa īpašu valsts atbalsta režīmu, lai kontrolētu, kā valdības nodrošina finansējumu grūtībās nonākušām bankām, lai tādējādi nosargātu visas finanšu sistēmas stabilitāti.[4] Tika izstrādāts arī īpašs režīms drošas vienotā tirgus darbības nodrošināšanai. Par draudiem vienotā tirgus pastāvēšanai liecināja kaut vai tikai valdību intervenču apmērs. Laikā no 2008. gada 1. oktobra līdz 2011. gada beigām bankām tika pārskaitīti aptuveni EUR 1,6 triljoni. ES dalībvalstu valdību apsolītā summa faktiski bija trīs reizes lielāka. Lielākā šīs summas daļa bija valdību garantijas banku saistībām un cita veida likviditātes atbalsts, kopumā vairāk nekā 9 % no ES IKP, savukārt atbalsts rekapitalizācijai un samazinātas vērtības aktīviem pārsniedza 3 % no ES IKP. Saskaņā ar īpašo īslaicīgo režīmu attiecīgajām bankām arī turpmāk tika nodrošināts atbalsts ar vieniem un tiem pašiem nosacījumiem visā vienotajā tirgū. Saskaņā ar šiem pagaidu noteikumiem, kuri ir spēkā tik ilgi, cik tas ir nepieciešams, ņemot vērā tirgus un ekonomikas situāciju, grūtībās nonākušas ES bankas var saņemt valsts atbalstu, ja tās ievēro nosacījumu, kas ir veikt pārstrukturēšanu. Finanšu nozares atveseļošana reālās ekonomikas atbalstam, vienlaikus nodrošinot nodokļu maksātāju aizsardzību Atsevišķas bankas joprojām tika pārstrukturētas tikai tādēļ, lai nodrošinātu dzīvotspējīgus uzņēmējdarbības modeļus reālās ekonomikas atbalstam. Lēmumi par izmaksu samazināšanu, atsavināšanu un koncentrēšanos uz pamatdarbību tika pieņemti cita starpā saistībā ar Vācijas Landesbanken bankām (NordLB un BayernLB), Spānijas bankām CAM un UNNIM un Latvijas Hipotēku banku.[5] Īpaši uzmanība tika veltīta tam, lai, nodrošinot banku dzīvotspēju ilgtermiņā, tiktu izmantota nodokļu maksātāju nauda un lai vidējā termiņā nodokļu maksātāji atgūtu samaksāto, neciešot zaudējumus; daži atbalsta saņēmēji patiesi ir sākuši atmaksāt no savas valsts valdības saņemto atbalstu[6]. Saskaņā ar ekonomikas korekcijas programmu Īrijai, Portugālei un Grieķijai valsts atbalsta kontrole joprojām ievērojami veicināja pārstrukturēšanu[7] šo valstu banku nozarē, un attiecīgajos pasākumos bija iesaistīta ne tikai Komisija, bet arī ECB un vairumā gadījumu SVF. Joprojām galvenais uzdevums bija nodrošināt vienotā tirgus integritāti plaša valsts finanšu atbalsta kontekstā. Spānijas banku nozares pārstrukturēšana Eurogrupa 2012. gada jūlijā vienojās par saprašanās memorandu par Spānijas finanšu nozares programmu. Saskaņā ar saprašanās memorandu tika veikts spēcīga stresa tests triju gadu posmam līdz 2014. gadam. Stresa testa rezultāti liecināja par kapitāla deficītu desmit bankās apmēram EUR 60 miljardu apmērā. Divas no šīm bankām — Banco Popular un Ibercaja — piesaistīja nepieciešamo kapitālu tirgū vai veicot pārvaldības darbības. Pārējās astoņas bankas, kuras nevarēja novērst deficītu, izmantojot privātus līdzekļus, tika rekapitalizētas, izmantojot programmas finansējumu, un tagad tiek pārstrukturētas vai to situācija tiek risināta atbilstīgi valsts atbalsta noteikumiem. Pirmajā grupā bija bankas, kuras jau atrodas Spānijas iestāžu kontrolē: BFA/Bankia, Catalunya Caixa, Nova Caixa Galicia un Banco de Valencia. Šo banku pārstrukturēšanas plāni tika apstiprināti 2012. gada 28. novembrī. Lēmumi veikt pārstrukturēšanu otrajā grupā, kurā bija tādas bankas kā Banco Mare Nostrum, Banco CEISS, Caja3 un Liberbank, tika pieņemti 2012. gada 20. decembrī. Rezultātā līdz 2012. gada beigām visa Spānijas finanšu sistēma bija pilnībā kapitalizēta. Minēto banku pārstrukturēšanas plānu mērķis bija atjaunot banku dzīvotspēju un spēju kreditēt reālo ekonomiku, vienlaikus pēc iespējas samazinot izmaksas nodokļu maksātājiem un pēc iespējas ierobežojot konkurences kropļojumus. No EUR 57 miljardiem, kas bija nepieciešami astoņu pārējo banku kapitālam, EUR 37 miljardi būs no ES programmas Spānijas finanšu nozarei. No atlikušajiem EUR 18 miljardiem EUR 12 miljardi tiks gūti, iesaistot jaunākas kārtas parāda vērtspapīru turētājus sloga sadalīšanā, EUR 5 miljardi tiks gūti, bankām atsavinot savus aktīvus, un EUR 1 miljards tiks gūts, nododot aizdevumus nekustamā īpašuma iegādei SAREB, kas ir Spānijas iestāžu izveidota t. s. „sliktā” banka. Konkurences politika papildina ES tiesību aktus par vienoto tirgu, lai palielinātu finanšu tirgu pārredzamību, godīgumu un drošumu Tiek īstenota mērķtiecīga vienotā tirgus regulējuma pakete, lai veicinātu finanšu tirgu pārredzamību un risinātu finanšu krīzes cēloņus tādās jomās kā atvasinātie instrumenti. ES konkurences politika dabiski atbalsta šādus leģislatīvos centienus. Pārredzamība ir būtiska, lai tirgus būtu konkurētspējīgs. Komisija 2012. gadā turpināja izmeklēšanu vairākās pretmonopola lietās saistībā ar Libor, Euribor un Tibor etalonlikmēm. Izmeklēšanā tika iesaistītas daudzas bankas un finanšu starpnieki. Atvasināto finanšu produktu nozīme saistībā ar minētajām etalonlikmēm nevar tikt pārmērīgi novērtēta. Starptautisko norēķinu banka (BIS) norāda, ka 2012. gada jūnijā emitēto procentu likmju atvasināto instrumentu bruto tirgus vērtība visās valūtās bija USD 19 triljoni.[8] Šiem produktiem ir galvenā loma risku pārvaldībā vienotajā tirgū. Komisija sāka pretmonopola izmeklēšanas pirms skandāla Libor lietā, kuru izraisīja atklātās manipulācijas saistībā ar Libor/Tibor un vēlāk arī Euribor etalonlikmēm; rezultātā tika sākta kriminālizmeklēšana un izmeklēšana saskaņā ar finanšu regulējumu daudzās valstīs. Komisija 2012. gada jūlijā grozīja iepriekšējo tiesību akta priekšlikumu, lai tas aptvertu Libor skandālā atklātās manipulācijas un šādas manipulācijas tiktu atzītas par noziedzīgu nodarījumu. Komisija arī veica divas pretmonopola izmeklēšanas saistībā ar kredītsaistību nepildīšanas mijmaiņas līgumu tirgu, kas sāka darboties 2011. gadā. Komisija īpaši turpināja analizēt sadarbību starp vairākām vadošajām investīciju bankām un kādu informācijas pakalpojumu sniedzēju. Izmeklēšanas mērķis bija noteikt, vai šie tirgus dalībnieki veikuši darbības, lai saglabātu savas spēcīgās pozīcijas ienesīgajā kredītsaistību nepildīšanas mijmaiņas darījumu ārpusbiržas tirgū, kavējot biržā tirgotu kredītsaistību nepildīšanas mijmaiņas darījumu attīstību tā, ka varētu tikt pārkāpti ES tiesību akti par konkurenci. Komisijas un ES likumdevēju iestāžu kopīgos pūliņus palielināt finanšu tirgu pārredzamību, izmantojot tiesību aktus par vienoto tirgu, var mazināt ar konkurenci nesaderīgas slepenas vienošanās un ļaunprātīgas izmantošanas prakse. ES konkurences politiku var izmantot un tā tiek izmantota kopā ar citiem atveseļošanas pasākumiem[9]. Komisija 2012. gadā arī izmantoja apvienošanās kontroles instrumentus, lai nodrošinātu konkurētspējīgas cenas uzņēmumiem, kuri pārvalda savus riskus, veicot ieguldījumus atvasinātos instrumentos ES. Komisija 2012. gada 1. februārī aizliedza ierosināto Deutsche Börse un New York Stock Exchange Euronext apvienošanos. Komisija secināja, ka apvienošanās likvidētu konkurenci un tās rezultātā izveidotos kvazimonopols dažos atvasināto instrumentu tirgos, īpaši tajos globālajos tirgos, kuros tiek tirgoti Eiropas atvasinātie instrumenti, kuru bāzes vērtspapīrs ir viena veida akcijas, un kapitāla vērtspapīru indeksa atvasinātie instrumenti, un Eiropas procentu likmes atvasinātie instrumenti. Šajās jomās abas biržas de facto bija vienīgie uzticamie globālie dalībnieki. Komisija uzskatīja, ka apvienošanās rezultātā varētu paaugstināties cenas un samazināties inovācijas atvasināto instrumentu klientiem un darījumā iesaistīto pušu ierosinātie koriģējošie pasākumi nav pietiekami, lai šīs bažas tiktu kliedētas. Darījumus visā vienotajā tirgū veicina labāka maksājumu sistēmu darbība Komisija 2012. gadā īstenoja pretmonopola īstenošanas pasākumus darbībām, kas ir pretrunā konkurences noteikumiem; runa ir par daudzpusējām savstarpējās apmaiņas maksām, kuras iekasē kredītkaršu uzņēmumi, īpaši Visa un MasterCard. Daudzpusējās savstarpējās apmaiņas maksas veido ievērojamu daļu no kopējām izmaksām, kādas jāsedz mazumtirgotājiem, kad tie pieņem maksājumu kartes. Eiropas Ekonomikas zonā (EEZ) 2010. gadā tika veikti 35 miljardi karšu maksājumu par kopējo summu EUR 1,8 triljoni. Uzņēmuma Visa kredītkartes un debetkartes veido aptuveni 41 % no visām EEZ izsniegtajām maksājumu kartēm. Vairāk nekā pieci miljoni komersantu pieņem Visa maksājumu kartes. Komisija 2012. gadā nosūtīja uzņēmumam Visa papildu iebildumu paziņojumu saistībā ar tā iekasētajām daudzpusējām savstarpējās apmaiņas maksām par darījumiem EEZ, kuros ir iesaistītas patērētāju kredītkartes[10]. Komisija sākotnēji secināja, ka šādas daudzpusējās savstarpējās apmaiņas maksas samazina cenu konkurenci starp bankām, kuras iegādājas maksājumu kartes, rada izmaksu inflāciju komersantiem, kuri pieņem kredītkartes, un visbeidzot paaugstina patēriņa cenas. Komisija arī konstatēja, ka saistības maksāt darījuma veikšanas valstī piemērotās daudzpusējās savstarpējās apmaiņas maksas, kādas ir pārrobežu iestādēm, kuras iegādājas maksājumu kartes, kavē pārrobežu iegādes un veicina vienotā tirgus dalīšanu segmentos, kas ir valstu tirgi, un rezultātā komersanti nevar izmantot priekšrocības, kas rodas saistībā ar zemākām daudzpusējām savstarpējās apmaiņas maksām citās dalībvalstīs. Veicot analīzi Visa lietā, Komisija ņēma vērā ES Vispārējās tiesas maijā pieņemto spriedumu MasterCard lietā, kurā tika pilnībā apstiprināti Komisijas konstatētie fakti par šādu maksu nesaderību ar konkurences noteikumiem[11]. 2. VALSTS ATBALSTA REFORMA, LAI TURPMĀK ATTĪSTĪTU VIENOTO TIRGU UN NODROŠINĀTU ATBALSTU IZAUGSMEI, ŅEMOT VĒRĀ PIETICĪGOS VALSTU LĪDZEKĻUS Pagājušajā gadā tika pieņemti pirmie lēmumi par 2011. gadā pieņemtās jaunās valsts atbalsta sistēmas piemērošanu vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem (VTNP). Komisija 2012. gada maijā sāka vēl mērķtiecīgāku reformu programmu valsts atbalsta modernizācijai. Jauno VTNP noteikumu stāšanās spēkā: pēc iespējas lietderīgāk izmantot pieticīgos valstu budžetus Eiropas sociālā un ekonomikas modeļa atbalstam VTNP ir sabiedriskie pakalpojumi, kurus nevarētu sniegt, izmantojot vienīgi tirgus spēkus, vai kurus nevarētu sniegt tā, lai tie būtu pieejami visiem. VTNP ir Eiropas sociālā tirgus ekonomikas modeļa neatņemama sastāvdaļa. Jaunie noteikumi VTNP jomā (tie stājās spēkā 2012. gada 31. janvārī) palīdz valsts iestādēm izstrādāt viedākus, lietderīgākus un efektīvākus pakalpojumus tādās jomās kā enerģētika, transports, telekomunikācijas un pasta pakalpojumi. Jaunā pieeja nozīmē, ka Komisija galveno uzmanību veltīs tiem VTNP, kuri saņem apjomīgu valsts finansējumu un attiecīgi rada lielāku konkurences kropļojumu iespējamību vienotajā tirgū. Pirmais lēmums (piem., Post Office Limited)[12] liecina par to, kā valsts atbalsta noteikumi var garantēt pastāvīgu pasta un citu būtisku sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu, vienlaikus nodrošinot godīgu konkurenci vienotajā tirgū[13] (skatīt arī 3.3. iedaļu). Valsts atbalsta modernizācija ir divkāršs izaicinājums: nodrošināt izaugsmi un ievērot budžeta ierobežojumus, vienlaikus nodrošinot vienotā tirgus aizsardzību Komisija 2012. gada 8. maijā sāka valsts atbalsta modernizāciju, kas nozīmē reformas visā valsts atbalsta politikas jomā. Viens no galvenajiem valsts atbalsta modernizācijas mērķiem ir noteikt, ka prioritāte ir noteikumu īstenošana lietās, kuras ievērojami ietekmē vienoto tirgu. Otrs galvenais mērķis ir nodrošināt, lai pieticīgie valstu budžeti tiktu mērķtiecīgi izmantoti reālā tirgus problēmu risināšanai, t. i., lai līdzekļi netiktu izniekoti projektiem, kurus varētu īstenot jebkurā gadījumā. Citiem vārdiem sakot, valsts atbalsta modernizācijas mērķis ir veicināt tādu režīmu atbalstam, kas ir labi izstrādāts un mērķtiecīgi paredzēts noteiktu tirgus problēmu risināšanai un vispārēju interešu mērķiem, un rada pēc iespējas mazākus tirgus kropļojumus. Atbalsts, kas nedod reālu stimulu uzņēmumiem, izstumj privātos ieguldījumus un uztur pie dzīvības neefektīvus un dzīvotnespējīgus uzņēmumus („sliktais atbalsts”)[14]. Labs atbalsts stiprina vienoto tirgu, savukārt slikts atbalsts to vājina. Valsts atbalsts ir horizontāls instruments, kas paplašina valsts atbalsta darbības jomu visā vienotajā tirgū, ne tikai nesen liberalizētajās tīkla nozarēs. Tādējādi valsts atbalsts jāizstrādā un jālīdzsvaro tā, lai nodrošinātu palīdzību dalībvalstīm, kad tās atsāk ceļu uz izaugsmi, vienlaikus nodrošinot fiskālo ilgtspējīgumu. Valsts atbalsta modernizācijas īstenošanas process aizsākās, pārskatot vairākas svarīgas vadlīnijas un pamatnostādnes valsts atbalsta jomā. Mērķis ir tās visas salāgot, ņemot vērā konsekventu vispārējo filozofiju un metodiku. Šim nolūkam Komisija sāka sabiedrisko apspriešanu par pašreizējiem valsts atbalsta noteikumiem saistībā ar platjoslas infrastruktūru, vides aizsardzību un reģionālo attīstību. Darbs risinājās arī tādās jomās kā iepriekš sāktas pārskatīšanas saistībā ar pētniecību, izstrādi un inovācijām, riska kapitālu, glābšanu un pārstrukturēšanu. Nolūks ir panākt, lai vairums noteikumu valsts atbalsta modernizācijas jomā būtu īstenoti līdz pašreizējā Eiropas Parlamenta sasaukuma termiņa beigām[15]. 3. KONKURENCES VEICINĀŠANA TĪKLA NOZARĒS IR VIENOTĀ TIRGUS PAMATBALSTS 3.1. Enerģētikas tirgus integrēšana ilgtspējīguma atbalstam Lai likvidētu atlikušos šķēršļus gāzes un elektroenerģijas tirgos, konkurences politikai jāatbalsta tiesību akti par vienoto tirgu Komisija 2005. gadā veica padziļinātu apsekojumu nozarē par gāzes un elektroenerģijas tirgiem, un saskaņā ar tā rezultātiem — neraugoties uz centieniem kopš 20. gadsimta 90. gadu beigām integrēt vienoto tirgu, izmantojot ES nozaru regulējumu — joprojām pastāv nopietni šķēršļi konkurencei, īpaši koncentrētos tirgos, kuros pastāv stingri piekļuves ierobežojumi un kuros bieži dominē vertikāli integrēti tirgus dalībnieki. Problēmas vēl vairāk saasināja tas, ka starp dalībvalstīm pastāvošās savstarpējās savienojamības iespējas bija ierobežotas. Šādas situācijas dēļ vienotajā tirgū pastāvēja atšķirīgas cenas un piegādes nosacījumi. Pēc apsekojuma Komisijas darbs tika koncentrēts uz pretmonopola noteikumu īstenošanu, bieži izmantojot lēmumus, piekrītot saistībām, kuras izteikuši dominējošie gāzes un elektroenerģijas tirgus dalībnieki vairākās valstīs[16]. ES konkurences politika viena pati nevar integrēt ES gāzes un elektroenerģijas tirgus, nodrošināt konkurētspējīgas cenas un drošas piegādes. Tādēļ 2011. gadā tika pieņemta trešā tiesību aktu pakete gāzes un elektroenerģijas jomā, un patlaban tā tiek īstenota, lai līdz 2014. gadam tiktu izveidots vienots ES mēroga enerģijas tirgus. Pretmonopola noteikumu īstenošana tiek vairāk koncentrēta uz enerģētiku ES austrumdaļā Kopš apsekojuma publicēšanas par gāzes un elektroenerģijas nozari 2005. gadā vairums pretmonopola izmeklēšanu un lēmumu šajā jomā bijuši vērsti uz Rietumeiropas tirgiem. Pēdējā laikā un jo īpaši 2012. gadā uzmanība tiek vairāk koncentrēta uz austrumdaļu. Gāzes tīkli Centrāleiropā un Austrumeiropā nav savstarpēji savienoti starp dažādām valstīm tādā mērā kā tīkli Rietumeiropā. CEZ lietā, kas bija saistīta ar Čehijas elektroenerģijas tirgus dalībnieka dominējošā stāvokļa iespējami ļaunprātīgu izmantošanu, Komisija 2012. gadā veica tirgus testus par strukturālajām saistībām, kuru mērķis bija atjaunot piekļuvi Čehijas elektroenerģijas tirgum. Bulgārijā Komisija veic izmeklēšanu par iespējami liegtu piekļuvi, ko īsteno valsts uzņēmums BEH gas, un šķēršļiem elektroenerģijas pārrobežu tirdzniecībai. Turklāt 2012. gada 11. decembrī Komisija sāka oficiālu pretmonopola procedūru pret OPCOM, kas ļauj ražotājiem un pircējiem tirgot elektroenerģiju Rumānijā, un tā mātesuzņēmumu Transelectrica, kas ir valstij piederošs uzņēmums un kontrolē elektrotīklus šajā dalībvalstī. Komisijai ir bažas, ka OPCOM varētu ļaunprātīgi izmantot savu dominējošo stāvokli, lai diskriminētu uzņēmumus, pamatojoties uz to izcelsmes vai reģistrācijas valsti. Elektroenerģijas apmaiņa ir ļoti nozīmīga, lai elektroenerģijas cenu veidošanas process būtu pārredzams un ticams. Komisija 2012. gadā arī sāka pretmonopola procedūru pret Gazprom saistībā ar tā iespējamo darbību vairāku Centrāleiropas un Austrumeiropas valstu gāzes tirgos. Procedūra tika sākta tādēļ, ka Komisijai bija bažas, ka Gazprom ir dominējošs stāvoklis un uzņēmums to ļaunprātīgi izmanto augšupējo gāzes piegāžu tirgū Centrāleiropā un Austrumeiropā, jo dažās šī reģiona valstīs Gazprom faktiski ir vienīgais piegādātājs. Procedūras laikā uzmanība tika vērsta uz to, vai Gazprom nav sadalījis gāzes tirgu, kavējot brīvu gāzes plūsmu starp ES valstīm, un vai uzņēmums neizvirza tādus nosacījumus saistībā ar infrastruktūras izmantošanu, kuri neļauj dažādot gāzes piegādes avotus. Procedūras darbības joma aptver arī iespēju, ka klientiem tiek prasīts maksāt negodīgas cenas. Tiek ņemti vērā energoietilpīgi uzņēmumi ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas kontekstā Energoietilpīgu nozaru aizsardzība pret oglekļa emisiju pārvirzi, vienlaikus nodrošinot vienotā tirgus integritāti Komisija arī pieņēmusi svarīgus noteikumus valsts atbalsta jomā saistībā ar elektroenerģijas tirgiem. Vienošanās par ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas reformu tika panākta 2009. gadā, un reformas stāsies spēkā, sākot no 2013. gada; tas nozīmē, ka elektroenerģijas ražošanai vairs netiks piešķirtas bezmaksas CO2 emisijas kvotas, tādēļ ES uzņēmumiem varētu palielināties izmaksas par elektroenerģiju. Pieņemtie noteikumi ļauj dalībvalstīm maksāt kompensāciju par iekārtām nozarēs, kam raksturīga vislielākā energoietilpība, daļēji sedzot lielās elektroenerģijas izmaksas, ko rada ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēma, sākot no 2013. gada.[17] Noteikumi tika izstrādāti tā, lai pēc iespējas samazinātu konkurences kropļojumus vienotajā tirgū, kas izpaužas kā sacensība subsīdiju piešķiršanā ekonomikas nedrošības apstākļos un laikā, kad ir jāievēro budžeta disciplīna; piemēram, nedrīkst pilnībā kompensēt augstākas elektroenerģijas cenas un kompensāciju samazināt laika gaitā. Tajā pašā laikā noteikumi ļauj saglabāt ES mērķi, kas ir dekarbonizēt Eiropas ekonomiku. Kompensācija var tikt piešķirta tādām nozarēm kā alumīnija, vara, mēslošanas līdzekļu, tērauda, papīra, kokvilnas, ķīmisko vielu un dažu plastmasas izstrādājumu ražotājiem. Saskaņā ar jauno atbalsta režīmu dalībvalstis varēs nepieļaut, ka ražošana no ES tiek pārcelta uz trešām valstīm, kurās pastāv vājāks vides regulējums, kas varētu apdraudēt mērķi, kas ir vispārēji samazināt siltumnīcas gāzu emisiju. 3.2. Papildinājums tiesību aktiem par vienoto tirgu telekomunikāciju jomā Pēdējo 15 gadu laikā ES tiesību akti par vienoto tirgu ir lielā mērā veicinājuši konkurenci telekomunikāciju tirgos. Patlaban tirgus dalībniekiem vairs nav monopolstāvokļa un tiem jānodrošina pakalpojumi vairumtirdzniecības līmenī un piekļuve tīklam alternatīviem operatoriem. Tomēr daudziem uzņēmumiem, kuriem kādreiz bija monopolstāvoklis, joprojām ir spēcīgas tirgus pozīcijas, ko nosaka fakts, ka šiem uzņēmumiem ir īpašumtiesības uz fiksētiem tīkliem, kuras tie ir nodrošinājuši sava monopolstāvokļa pastāvēšanas laikā. Turklāt saistībā ar mobilajiem tīkliem četri no katriem pieciem ES iedzīvotājiem ir mobilo sakaru abonenti kādā no četrām lielākajām grupām. Tajā pašā laikā daudzas telekomunikāciju tirgus iezīmes joprojām ir raksturīgas tikai valstīm, piem., operatoru licencēšana un mobilo sakaru pakalpojumu spektrs. Mēs joprojām neesam realizējuši ideju par ES vienoto telekomunikāciju tirgu, un tā vietā 27 atsevišķos tirgos aktīvi darbojas daudzi operatori. Turklāt joprojām pastāv šķēršļi, kuri ierobežo patērētāju spēju pilnībā baudīt tirgus liberalizācijas priekšrocības. Saskaņā ar jaunāko pētījumu par sniegtajiem interneta pakalpojumiem[18] patērētāji atturas mainīt operatorus tādu apstākļu dēļ kā pārredzamas un salīdzināmas informācijas neesamība un līgumā ietvertie šķēršļi (piem., līguma ilgums un maksa par līguma pirmstermiņa pārtraukšanu). Tādu problēmu risināšana kā tirgus īpatsvars un fragmentācija telekomunikāciju tirgū paralēli tiesību aktiem par vienoto tirgu Ņemot vērā minētos apstākļus, ir nepieciešams, lai ex post ES tiesību akti konkurences jomā papildinātu ex ante regulējumu par vienoto tirgu, īpaši lai nodrošinātu vienlīdzīgus piekļuves nosacījumus jauniem dalībniekiem. Savienības tiesas 2012. gadā apstiprināja[19] Komisijas 2007. gada lēmumu par soda naudas piemērošanu uzņēmumam Telefónica par to, ka tas ļaunprātīgi izmantoja savu dominējošo stāvokli Spānijas platjoslas tirgū. Cenas, kādas prasīja maksāt vairumtirdzniecības klientiem, kuri vienlaikus bija Telefónica konkurenti mazumtirdzniecības līmenī, uzņēmums prasīja tik augstas, ka tiem vajadzēja strādāt ar zaudējumiem, ja tie vēlējās arī turpmāk darboties tirgū. Komisija veica izmeklēšanu pretmonopola lietā par uzņēmuma Slovak Telekom darbību, kas varētu būt pretrunā konkurences noteikumiem, vairākos vairumtirdzniecības platjoslas tirgos Slovākijā un par to, vai tā mātesuzņēmums Deutsche Telekom ir saucams pie atbildības par Slovak Telekom darbību. Komisija arī veica izmeklēšanu pretmonopola lietā par uzņēmumu Telefónica un Portugal Telecom vienošanos savstarpēji nekonkurēt Ibērijas telekomunikāciju tirgos. Tā ir pirmā pretmonopola lieta telekomunikāciju nozarē, kas attiecas uz pārrobežu nolīgumu par tirgus sadali. Ir svarīgi, lai Komisija izmeklētu šo jautājumu, lai nepieļautu, ka vienotais tirgus tiek mākslīgi sadalīts starp valstīm. Komisija arī izskatīja, kādā veidā pieci lielie telekomunikāciju operatori (E5: Deutsche Telecom, France Télécom, Telefónica, Vodafone un Telecom Italia) un mobilo sakaru nozares asociācija GSMA izstrādāja standartus mobilo sakaru pakalpojumiem nākotnē. Komisijas nodoms bija nodrošināt, lai standartizācijas process netiktu izmantots konkurentu izstumšanai. Saskaņā ar ES regulu par apvienošanos Eiropas Komisija bez nosacījumiem piekrita kopuzņēmuma izveidei starp Vodafone, Telefónica un Everything Everywhere mobilo sakaru tirdzniecības jomā Apvienotajā Karalistē. Mobilo sakaru tirdzniecība jeb „mobilie maki” ir jauna nozare, kas strauji attīstās. Komisijas galvenās bažas bija nodrošināt, lai šāda veida tirgus būtu atvērts tādā mērā, ka tajā bez īpašiem traucēkļiem varētu parādīties vairāki konkurētspējīgi risinājumi. Izmeklēšanā tika konstatēts, ka jau pastāvēja vairākas alternatīvas un pastāvēja iespēja drīzumā parādīties vēl lielākam alternatīvu skaitam, kas nodrošinātu atbilstīgu konkurences spiedienu uz AK kopuzņēmuma „mobilā maka” platformu. Komisija 2012. gada decembrī arī piekrita uzņēmuma Hutchison 3G Austria veiktajai tā konkurenta Orange iegādei, kuras rezultātā esošo operatoru skaits samazinājās līdz trim uzņēmumiem. Komisija deva piekrišanu ar noteikumu, ka tiks izpildīti vairāki nosacījumi. Hutchinson apņēmās nodrošināt pieejamu spektru, un tas bija nepieciešams nosacījums, lai tirgum varētu piekļūt jauni mobilo sakaru tīkla operatori. Uzņēmums arī apņēmās nodrošināt, ka piekļuve vairumtirdzniecības līmenī būs pieejama ne vairāk kā 16 virtuāliem operatoriem, kam nav sava pilnā tīkla. Pirms apvienošanās īstenošanas abām darījumā iesaistītajām pusēm bija jānoslēdz līgums ar sākotnējo tirgus dalībnieku. Atbalsts platjoslas infrastruktūras izplatībai visā vienotajā tirgū Jaunas infrastruktūras izplatīšana platjoslas tīkliem visā vienotajā tirgū bija vēl viens ES konkurences politikas stratēģiskais mērķis 2012. gadā. Galvenais uzdevums bija saistīts ar komercoperatoriem, kuri ir galvenais ieguldījumu balsts, bet kuriem nav stimula paplašināt tīklus, lai tie aptvertu attālus, mazapdzīvotus rajonus un lauku apgabalus, kur tirgus viens pats nevar segt šādu operatoru izmaksas. Tajā pašā laikā Eiropas digitalizācijas programmas — kas ir viena no stratēģijas „Eiropa 2020” pamatiniciatīvām — mērķis ir nodrošināt bāzes platjoslu visiem Eiropas iedzīvotājiem līdz 2013. gadam, un saskaņā ar šo iniciatīvu līdz 2020. gadam jānodrošina, lai i) visiem Eiropas iedzīvotājiem būtu piekļuve ātrākam internetam (kas pārsniedz 30 Mbps) un ii) 50 % vai vairāk Eiropas iedzīvotāju abonētu ļoti ātrus interneta savienojumus (kas pārsniedz 100 Mbps). Ir skaidrs, ka dažos gadījumos tirgus problēmu risināšanai ir vajadzīgas valdību subsīdijas; pēdējo divu gadu laikā Komisija patiesi ir apstiprinājusi atbalstu apmēram EUR 4 miljardu apmērā, cita starpā pārliecinoties, lai valsts finansējums neizspiež privātos ieguldījumus. Gada laikā plašā valsts atbalsta modernizācijas projekta ietvaros Komisija pabeidza atjaunināt valsts atbalsta noteikumus platjoslas infrastruktūras jomā, t. i., Platjoslas pamatnostādnes, lai tās būtu salāgotas ar vērienīgajiem Eiropas digitalizācijas programmas mērķiem, kas ir veicināt ļoti ātras darbības platjoslas savienojumus visā ES. Lai to panāktu, jaunās pamatnostādnes paredz panākt atbilstīgu valsts un privāto ieguldījumu salikumu, vienlaikus izveidojot konkurencei labvēlīgu vidi (piem., nodrošinot, ka visiem vienotā tirgus operatoriem ir atklāta piekļuve valsts finansētajai infrastruktūrai). Valstu tirgu dalībniekiem joprojām ir dominējošā loma platjoslas tirgos; izņēmums ir dažas valstis, kurās ir ieviestas valsts mēroga kabeļinfrastruktūra. Lai palīdzētu sasniegt Eiropas digitalizācijas programmas mērķi, kas ir nodrošināt ļoti ātras darbības savienojumus (kas pārsniedz 100 Mbps) pusei Eiropas mājsaimniecību līdz 2020. gadam, saskaņā ar pārskatītajām pamatnostādnēm valsts finansējums ir atļauts arī pilsētu teritorijās, ja ir ievēroti ļoti stingri nosacījumi par konkurencei labvēlīgas vides nodrošināšanu. Eiropas Komisija arī pieņēma priekšlikumu grozīt 1998. gada pilnvarojošo regulu. Tā ļaus Komisijai uz dažām atbalsta kategorijām platjoslas infrastruktūras vajadzībām neattiecināt pienākumu par iepriekšēju paziņošanu Komisijai un vienkāršot dažu veidu projektu apstiprināšanu. Tas īpaši attiecas uz: • atbalstu, kas aptver bāzes platjoslas reģionus, kur nav platjoslas infrastruktūras un ir maz ticams, ka šajos reģionos šāda infrastruktūra tiks attīstīta tuvākajā nākotnē (t. s. „baltie” laukumi), un mazus individuāla atbalsta pasākumus, kuri aptver ātrdarbīgus nākamās paaudzes piekļuves tīklus „baltajos nākamās paaudzes piekļuves” apgabalos; • atbalstu ar platjoslu saistītiem inženiertehniskiem darbiem un pasīvai platjoslai. 3.3. Efektīvu pārrobežu pasta pakalpojumu veicināšana, vienlaikus nodrošinot sabiedriskos pakalpojumus Pasta pakalpojumi ir vēl viena klasiska tīkla nozare, kas ir ārkārtīgi svarīga vienotā tirgus darbībai. Daudzi uzņēmumi Eiropā arvien vairāk paļaujas uz savlaicīgām piegādēm, lai to krājumu izmaksas turētos optimālā līmenī. Bieži tie izmanto sūtījumu ātrās piegādes pakalpojumus savu loģistikas ķēžu ietvaros, īpaši pārrobežu sūtījumiem. No izaugsmes perspektīvas viedokļa ir svarīgi, lai pārrobežu pasta piegādes darbotos iespējami efektīvi. Efektīvi pasta pakalpojumi arī kalpo par rīku augošā pārrobežu e-komercijas potenciāla palielināšanai. Tajā pašā laikā pasta nozare ir viens no galvenajiem vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem (VTNP), kam var būt nepieciešams valsts atbalsts situācijās, kad tirgus viens pats nevar garantēt universālus un cenas ziņā pieņemamus pakalpojumus. ES noteikumi konkurences un vienotā tirgus jomā salāgo šos abus aspektus. Jaunu noteikumu ieviešana, lai nodrošinātu VTNP dzīvotspēju un godīgu konkurenci visā vienotajā tirgū Jaunā valsts atbalsta sistēma VTNP jomā, kas stājās spēkā 2012. gada 31. janvārī, pirmo reizi patiesi tika piemērota pasta nozarei. Komisija 2012. gada martā pieņēma divus lēmumus par AK Post Office Limited, pamatojoties uz jauno VTNP sistēmu. Komisija uzskatīja, ka atbalsts nepārsniedz tādu sabiedrisko pakalpojumu misijas neto izmaksas, kuru sniegšanai uzņēmums Post Office Ltd ir pilnvarots, un uzņēmumam piešķirtais pilnvarojums atbilst publiskā iepirkuma noteikumiem. Turklāt pilnvarojuma vēstulē un līgumā par finansējumu, kas reglamentēja kompensācijas maksājumu, bija iekļauti atbilstīgi noteikumi par stimulu efektīvi sniegt sabiedriskos pakalpojumus atbilstīgi uzņēmuma Post Office Ltd stratēģiskajam plānam laikā no 2012. gada līdz 2015. gadam, kura mērķis ir modernizēt un uzlabot pakalpojumu sniegšanu visā tīklā atbilstīgi ikgadējiem efektivitātes mērķiem. Līdzīgā kārtā Komisija apstiprināja nodokļu atbrīvojuma pasākumu EUR 764 miljonu apmērā, ko Francija piešķīra savam tirgus dalībniekam uzņēmumam La Poste, lai tas varētu segt izmaksas saistībā ar blīvu pasta pakalpojumu uzturēšanu laikā no 2008. gada līdz 2012. gadam. Komisija arī apstiprināja kompensāciju EUR 1,2 miljardu apmērā La Poste izmaksām, kādas uzņēmumam izveidojās, tajā pašā laikposmā pildot transportēšanas un preses piegādes uzdevumus. Abi atbalsta pasākumi tika atzīti par saderīgiem ar ES valsts atbalsta noteikumiem, jo tie tikai daļēji kompensē neto izmaksas par La Poste pildītiem svarīgiem sabiedrisko pakalpojumu uzdevumiem, tādēļ šāda kompensācija nepiešķir negodīgu konkurences priekšrocību vienotajā tirgū. Pasta nozarei bija jāvelta īpaša uzmanība, ņemot vērā to, ka līdz 2012. gada beigām nozare bija pilnībā liberalizēta visā ES. Šim nolūkam Komisija pieņēma četrus nozīmīgus lēmumus par valsts atbalstu, ko Vācija, Beļģija, Francija un Grieķija piešķīra savu valstu pasta operatoriem. Vācijai un Beļģijai Komisija lika atgūt ievērojamu nesaderīgā atbalsta daļu, savukārt Francijas un Grieķijas piešķirto atbalstu Komisija apstiprināja. Deutsche Post un Belgian Post saņemtā atbalsta summa pārsniedza kompensācijas līmeni, kāds bija nepieciešams tādiem VTNP, kurus abi uzņēmumi bija pilnvaroti sniegt. Šī iemesla dēļ Komisija nolēma, ka papildu atbalsts nav saderīgs ar vienoto tirgu, jo tas piešķir abiem uzņēmumiem priekšrocību salīdzinājumā ar to konkurentiem, veicot komercdarbības, uz kurām neattiecas sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas mandāts. Rūpīga apvienošanās gadījumu pārbaude, lai nodrošinātu konkurenci pārrobežu sūtījumu tirgū arī turpmāk Uz notikumiem pasta nozarē attiecās arī prasība rūpīgi pārbaudīt apvienošanās gadījumus. Ierosinātā apvienošanās, saskaņā ar kuru uzņēmums UPS pārņem uzņēmumu TNT, samazinātu tādu uzņēmumu skaitu, kuri kontrolē ātro sūtījumu transportēšanas tīklus Eiropā, un četru uzņēmumu vietā darbotos tikai trīs. Komisija 2012. gada 20. jūlijā sāka padziļinātu izmeklēšanu par plānoto apvienošanos, un visbeidzot 2013. gada 30. janvārī aizliedza ierosināto iegādi. Darījums ierobežotu konkurenci 15 dalībvalstīs, kura pastāv, veicot nelielu sūtījumu ātro piegādi uz citām Eiropas valstīm. Šajās dalībvalstīs šāda iegāde samazinātu nozīmīgo tirgus dalībnieku skaitu, un būtu tikai trīs vai pat divi uzņēmumi, reizēm atstājot DHL kā vienīgo UPS alternatīvu. Tādējādi koncentrācija, visticamāk, kaitētu klientiem, izraisot cenu paaugstināšanos un likvidējot TNT īstenotos konkurences ierobežojumus. Komisija veica padziļinātu novērtējumu par ierosinātajiem kompensācijas pasākumiem, tostarp tirgus testu, apspriežoties ar klientiem un citām ieinteresētajām personām. Tomēr ierosinātie kompensācijas pasākumi izrādījās neatbilstīgi un nekliedēja radušās bažas par konkurenci. 4. JĀPALĪDZ ATBRĪVOT UZ ZINĀŠANĀM BALSTĪTAS EKONOMIKAS POTENCIĀLU 4.1. Jānodrošina, ka netiek pieļauta jaunu un ātri augošu digitālo nozaru nepareiza izmantošana Digitālajās nozarēs tīkla efektu un ieslēgšanas dēļ var veidoties iesīkstējušas tirgus pozīcijas, kuras var tikt izmantotas konkurentu un jaunu tirgus dalībnieku izslēgšanai no tirgus. Komisija jau iepriekš ir pieņēmusi lēmumus augsto tehnoloģiju nozarēs, neļaujot uzņēmumiem ar dominējošu stāvokli ļaunprātīgi izmantot īpašumtiesības uz tehnoloģijām vai iesaistīties cita veida darbībās, kas nav saderīgas ar konkurenci[20]. Galvenā problēma digitālās ekonomikas lietās ir tā, ka attiecīgie tirgi attīstās milzīgā ātrumā, liekot veikt savlaicīgus un efektīvus pasākumus[21]. Tiesa savā nolēmumā Telia Sonera lietā noteica, ka „[..] [konkurences noteikumu] piemērošana nevar būt atkarīga no apstākļa, ka konkrētais tirgus jau ir sasniedzis zināmu stabilitāti. It īpaši strauji augošā tirgū LESD 102. pantā ir pieprasīts iejaukties pēc iespējas agrāk, lai novērstu, ka šajā tirgū izveidojas un nostiprinās tāda konkurences struktūra, kuru izkropļo viena šajā [..] tirgū dominējoša uzņēmuma īstenota ļaunprātīga stratēģija [..]”[22]. Jānodrošina pastāvīgas inovācijas digitālajās nozarēs, sākot no viedtālruņiem līdz pat mūzikai Gada laikā īpaša uzmanība tika veltīta pamata standartpatentu iespējamai nepareizai izmantošanai t. s. „patentu karos” starp viedtālruņu ražotājiem. Komisija izskatīja jautājumu par pamata standartpatentiem saskaņā ar ES tiesību aktiem par apvienošanos, apstiprinot uzņēmuma Motorola veikto uzņēmuma Google iegādi[23]. Komisija arī sāka trīs procedūras[24] par pamata standartpatentu iespējamu ļaunprātīgu izmantošanu uzņēmumos Samsung un Motorola, un daļēji tas notika tādēļ, lai viestu lielāku skaidrību šajā jomā, jo Komisija gada laikā saņēmusi vairākas sūdzības saistībā ar šo. Saistībā ar vienu no minētajām trim procedūrām Komisija 2012. gada 21. decembrī nosūtīja iebildumu paziņojumu uzņēmumam Samsung, informējot to par savu sākotnējo viedokli, proti, ka Samsung centieni saņemt tiesas izpildrakstu pret Apple dažādās dalībvalstīs, pamatojoties uz tā mobilo tālruņu pamata standartpatentiem, nozīmē dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu[25]. Pamata standartpatentu ievērojamā nozīme inovācijās informācijas un komunikācijas tehnoloģiju nozarē Pamata standartpatenti ir nozīmīgi inovācijām visās nozarēs. Saskaņā ar definīciju šādi patenti ir standarta daļa un šādu patentu turētāji apņemas piešķirt licences saskaņā ar godīgiem, saprātīgiem un nediskriminējošiem nosacījumiem. Iespējami sliktākā iznākuma scenārijs ir, kad uzņēmums, kas vēlas saņemt licenci pamata standartpatentam saskaņā ar godīgiem, saprātīgiem un nediskriminējošiem nosacījumiem, tiek izslēgts no tirgus, pamatojoties uz tiesas izpildrakstu. Šāda tiesas procedūra vai draudi par tiesas procedūras sākšanu var kavēt inovācijas visā nozarē. Standarti var būt ļoti labvēlīgi vairākiem savstarpēji saistītiem tirgiem, jo tie veicina sadarbspēju un apjomradītus ietaupījumus ne tikai vienotajā tirgū, bet arī ārpus tā. Apvienošanās jomā Komisija deva piekrišanu uzņēmumam Universal, kas ir pasaules vadošais ierakstu uzņēmums, pārņemt uzņēmuma EMI mūzikas ierakstu uzņēmējdarbību, iepriekš pārliecinoties, ka šāda koncentrācija negatīvi neietekmēs digitālo tehnoloģiju klientus un jaunu digitālo pakalpojumu izstrādi. Šī ir viena no vairākām nozarēm, kas tiek pārveidota ar ciparošanas palīdzību. Komisijai bija bažas, ka sākotnēji paziņotais darījums ļaus Universal ievērojami pasliktināt licencēšanas nosacījumus, kuri tiek piedāvāti digitālajām platformām, kas pārdod mūziku patērētājiem. Lai kliedētu šīs bažas, Universal piedāvāja ievērojamu apņemšanos (kas faktiski nozīmēja atsavināt ievērojamu EMI repertuāra daļu EEZ, tostarp vispieprasītākos aktīvos un kataloga izpildītājus, un apņemšanos, ka Universal neiekļaus klauzulu par labvēlības statusa piešķiršanu tādos licencēšanas līgumos ar digitālās mūzikas pakalpojumu sniedzējiem EEZ, kuru termiņš ir 10 gadi). Ņemot vērā šīs apņemšanās, Komisija secināja, ka darījums vairs neraisa bažas par konkurenci. Apņemšanos lēmumi kā elastīga alternatīva, lai nodrošinātu strauju konkurences atjaunošanu ātri mainīgajos digitālajos tirgos Izmantojot apņemšanos lēmumus, piem., tādu lēmumu, kurš tika izmantots e-grāmatu lietā (skatīt turpmāk), var novērst nepieciešamību izmantot ilgstošas procedūras, un Komisija patērētājiem var nodrošināt konkrētus rezultātus. Tomēr šāda pieeja der tikai tad, ja izteiktās apņemšanās tiek stingri ievērotas. Pretējā gadījumā Komisija ir pilnvarota piemērot soda naudu. Komisija 2012. gada 12. decembrī pieņēma apņemšanos lēmumu e-grāmatu nozarē, kas ir vēl viena jauna un ātri mainīga digitālās ekonomikas daļa, un saskaņā ar šo lēmumu juridiski saistošas apņemšanās izteica Apple un četri starptautiski e-grāmatu izdevēji: Simon & Schuster (CBS Corp.), Harper Collins (News Corp.), Hachette Livre (Lagardère Publishing) un Verlagsgruppe Georg von Holtzbrinck (īpašnieks, kam cita starpā pieder Macmillan). Komisija 2011. gada decembrī sāka procedūru saistībā ar šiem uzņēmumiem un arī Penguin (Pearson grupa), kas ir piektais starptautiskais e-grāmatu izdevējs. Kaut gan 2012. gada decembra lēmums nebija adresēts Penguin, jo šis uzņēmums izvēlējās neizteikt apņemšanās Komisijai, patlaban Komisija ir iesaistījusies konstruktīvās sarunās ar Penguin par apņemšanos, lai varētu ātrāk slēgt procedūru arī pret šo uzņēmumu. Komisija savā lēmumā pauda bažas, ka Apple un četri starptautiski e-grāmatu izdevēji varētu būt slepeni vienojušies ierobežot mazumtirdzniecības cenu konkurenci e-grāmatu jomā Eiropas Ekonomikas zonā (EEZ), tādējādi pārkāpjot ES pretmonopola noteikumus. Līdz 2010. gada janvārim izdevēji pārdeva e-grāmatas mazumtirgotājiem tikai saskaņā ar t. s. „vairumtirdzniecības modeli”, kas nozīmēja, ka mazumtirgotāji pērk e-grāmatas no izdevējiem un tad brīvi nosaka mazumtirdzniecības cenu, pārdodot e-grāmatas patērētājiem. Apple un četri starptautiskie e-grāmatu izdevēji 2010. gada janvārī kopīgi pārgāja uz aģentūru līgumiem ar vieniem un tiem pašiem pamatnosacījumiem, un rezultātā mazumtirgotāji kļuva par pārdošanas aģentiem izdevējiem, kuri vēlējās tieši pārdot patērētājiem. Saskaņā ar aģentūras modeli četri izdevēji noteica e-grāmatu mazumtirdzniecības cenu atbilstīgi aģentūras līgumu noteikumiem par cenu noteikšanu. Noteikumi par cenu noteikšanu bija izstrādāti tā, ka to piemērošanas rezultātā mazumtirdzniecības cenas bija augstākas salīdzinājumā ar cenām, kādas tajā pašā laikā piedāvāja lielākie mazumtirgotāji. Dažās EEZ valstīs šie noteikumi bija izstrādāti tā, ka tiek izslēgta iespēja vispirms piedāvāt zemākas cenas patērētājiem. Lai kliedētu Komisijas bažas, Apple un četri starptautiskie e-grāmatu izdevēji vienojās pārtraukt visus esošos aģentūru līgumus, kuros bija iekļauti mazumtirdzniecības cenu ierobežojumi un noteikumi par cenu noteikšanu, pret kuriem Komisija bija iebildusi. Apple un četri starptautiskie e-grāmatu izdevēji arī apņēmās uz pieciem gadiem neslēgt jaunus līgumus ar noteikumiem par cenu noteikšanu, pret kuriem Komisija bija iebildusi. Turklāt četri starptautiskie e-grāmatu izdevēji arī vienojās, ka divus gadus mazumtirgotāji varēs piedāvāt mazumtirdzniecības cenu atlaides e-grāmatām tādas summas apmērā, kas ir vienāda ar komisijas naudu, kādu mazumtirgotājs saņem no izdevēja viena gada laikā. Ar šo apņemšanos tika izbeigta prakse, kura raisīja Komisijas bažas, un atjaunoti nosacījumi, kuri ļāva e-grāmatu tirgum sevi sakārtot. Ja valstu tiesību akti par e-grāmatu mazumtirdzniecības cenām to pieļauj, pastāv iespēja, ka e-grāmatu cenas patērētājiem EEZ pazemināsies. Lieta par iespējami ļaunprātīgu dominējošā stāvokļa izmantošanu attiecas uz Google. Komisija pauda bažas par to, ka Google četru veidu darbības prakse var nozīmēt ļaunprātīgu dominējošā stāvokļa izmantošanu LESD 102. panta nozīmē; runa ir par i) to, kādā veidā Google vertikālie meklēšanas pakalpojumi parādās vispārējos meklēšanas rezultātos salīdzinājumā ar konkurentu pakalpojumiem, ii) to, kādā veidā Google var izmantot un parādīt trešo personu saturu savos vertikālajos meklēšanas pakalpojumos, iii) ekskluzivitātes līgumiem par Google meklēšanas reklāmu piegādi citās tīmekļa vietnēs un iv) ierobežojumiem attiecībā uz AdWords reklāmas kampaņu pārnesamību. Google 2013. gada janvāra beigās iesniedza sīki izstrādātu apņemšanos. Komisijas dienesti patlaban analizē Google priekšlikumu, lai pieņemtu lēmumu, vai tas ļauj Komisijai sākt procesu lēmuma pieņemšanai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 9. pantu. Neatbilstība iepriekš izteiktam apņemšanās lēmumam bija problēma Microsoft lietā. Komisija 2009. gada decembrī pasludināja par juridiski saistošām Microsoft apņemšanās, kuras uzņēmums piedāvāja, lai risinātu bažas par konkurenci saistībā ar Microsoft tīmekļa pārlūkprogrammas Internet Explorer sasaisti ar sava galvenā klienta PC operētājsistēmu Windows. Microsoft apņēmās nodrošināt, ka piecus gadus (t. i., līdz 2014. gadam) Eiropas Ekonomikas zonā būs pieejams t. s. „izvēles ekrāns”, kas dod iespēju Windows operētājsistēmas lietotājiem izdarīt informētu un netendenciozu izvēli par to, kādu pārlūkprogrammu tie vēlas uzstādīt papildus Microsoft tīmekļa pārlūkprogrammai vai tās vietā. Izvēles ekrāns bija jānodrošina, sākot no 2010. gada marta, tiem Windows lietotājiem Eiropā, kuriem Internet Explorer uzstādīta kā noklusējuma tīmekļa pārlūkprogramma. Tomēr Komisija 2013. gada 6. marta lēmumā konstatēja, ka laikā no 2011. gada maija līdz 2012. gada jūlijam Microsoft nebija ieviesis pārlūkprogrammas izvēles ekrānu savā Windows 7 Service Pack 1 programmā, un rezultātā 15 miljoniem Windows lietotāju ES izvēles ekrāns nebija redzams šajā periodā. Microsoft publiski atzina, ka izvēles ekrāns nav ticis parādīts norādītajā laikā. 4.2. Jānodrošina, ka netiek pieļauta intelektuālā īpašuma tiesību nepareiza izmantošana farmācijas nozarē Farmācijas preces ir vēl viena nozare, kurā zināšanām, izgudrojumiem un idejām un to iemiesotajām intelektuālā īpašuma tiesībām ir galvenā loma. Tomēr šajā nozarē patentu turētājiem un ģenērisko zāļu ražotājuzņēmumiem var pastāvēt vilinājums slēgt līgumus, kuri ir pretrunā ar konkurences noteikumiem, kavējot lētāku ģenērisko zāļu piekļuvi tirgum, īpaši gadījumos, kad patentu pamataizsardzība saistībā ar aktīvajām vielām tuvojas termiņa beigām, vai pēc tās termiņa beigām. Tajā pašā laikā daudzi šādi patentu izlīgumi var būt racionāli un dot sociālu labumu, jo tie samazina nenoteiktību un novērš tiesvedības izmaksas. Ņemot vērā minēto situāciju, Komisija 2008. gadā sāka apsekojumu farmācijas nozarē, un tā rezultāti tika publicēti 2009. gada jūlijā[26]. Turpmākais darbs saistībā ar apsekojumu 2012. gada laikā notika vairākos virzienos. Saistībā ar pretmonopola noteikumu īstenošanu Komisija 2012. gada 25. jūlijā un 30. jūlijā nosūtīja iebildumu paziņojumus vairāk nekā 14 uzņēmumiem divās lielās lietās, kas bija saistītas ar iespējamiem līgumiem, kuri ir pretrunā ar konkurences noteikumiem, un vienpusēju praksi. Iebildumu paziņojumi par darbībām, kuras potenciāli novilcina ģenērisku antidepresantu un sirds un asinsvadu zāļu piekļuvi vienotajam tirgum Viens no iebildumu paziņojumiem attiecās uz Citalopram lietu, kurā jaunu zāļu ražotājuzņēmums Lundbeck un vairāki tā konkurenti, kas ir ģenērisko zāļu ražotājuzņēmumi, noslēdza līgumu, kurš varēja kavēt ģenēriskā citaloprama piekļuvi EEZ tirgiem. Citaloprams ir antidepresantu klases aktīvā viela. Iebildumu paziņojums tika nosūtīts arī Merck KGaA, Generics UK, Arrow, Resolution Chemicals, Xellia Pharmaceuticals, Alpharma, A.L. Industrier un Ranbaxy, un visi šie uzņēmumi bija tādu ģenērisko zāļu ražotājuzņēmumu grupu locekļi, kuras bija noslēgušas minētos līgumus. Iebildumu paziņojuma nosūtīšana nenozīmē, ka iepriekš tiek noteikts izmeklēšanas galīgais iznākums. Uzņēmumi noslēdza šos līgumus laikā, kad ģenērisko zāļu piekļuve tirgum principā bija iespējama, jo bija beidzies noteiktu Lundbeck citaloprama patentu termiņš. Saskaņā ar sākotnēji konstatētajiem faktiem iebildumu paziņojumā līgumos bija paredzēts, ka Lundbeck nodos ievērojama apjoma vērtību četriem saviem konkurentiem, kas ir ģenērisko zāļu ražotājuzņēmumi. Savukārt ģenērisko zāļu ražotājuzņēmumiem jāatturas iesaistīties vienotajā tirgū, lai pārdotu ģenērisko citalopramu. Tas, ka Lundbeck nodod vērtību konkurentiem, kas ir ģenērisko zāļu ražotājuzņēmumi, cita starpā nozīmēja tiešus maksājumus par ģenēriskā citaloprama krājumu iegādi iznīcināšanai un arī garantētu peļņu, slēdzot izplatīšanas līgumus, kuri tika piedāvāti ģenērisko zāļu ražotājuzņēmumiem. Komisija sākotnēji uzskatīja, ka šādas darbības, ja tās tiek pierādītas, varēja izraisīt ievērojamu kaitējumu patērētājiem, jo ģenērisko zāļu piekļuve tirgum varēja tikt kavēta un līgumu rezultātā varēja uzturēt augstākas cenas. Otrie iebildumu paziņojumi attiecās uz Perindopril lietu, kurā Les Laboratoires Servier un vairāki tā konkurenti, kas ir ģenērisko zāļu ražotājuzņēmumi, noslēdza līgumus, kuri varēja kavēt ģenēriskā perindoprila piekļuvi vienotajam tirgum. Perindoprils ir sirds un asinsvadu medikamentu klases aktīvā viela. Saskaņā ar sākotnējo viedokli iebildumu paziņojumā ģenērisko zāļu ražotājuzņēmumi — apmaiņā pret Servier veiktiem maksājumiem — bija piekrituši neapgūt tirgu ar saviem lētākajiem ģenēriskajiem produktiem un/vai turpmāk neapšaubīt tādu patentu derīgumu, kuri aizsargāja Servier dārgākos medikamentus. Līdzīgā kārtā Servier varēja īstenot plašu stratēģiju, lai nepieļautu, ka laikā, kad gandrīz bija beidzies Servier perindoprila patentu aizsardzības termiņš, tirgum piekļūst lētāki perindoprila ģenēriskie aizstājēji. Tika analizēta prakse, kas cita starpā nozīmēja patentu iegādi, potenciāli izslēdzot konkurentus no tirgus, un patentu izlīgumus ar citiem uzņēmumiem ar tādiem atgriezeniskiem maksājumiem, par kuriem bija runa Citalopram lietā. Citalopram un Perindopril lietās piekoptā prakse — ja tā tiktu pierādīta — varēja nozīmēja ievērojamu kaitējumu, jo valstu veselības aprūpes pakalpojumu sniedzēji un apdrošināšanas sistēmas būtu spiesti arī turpmāk maksāt par dārgāku, ar patentu aizsargātu medikamenta aizstājēju. Sankcijas pret šādu ar konkurenci nesaderīgu praksi ir nepieciešamas, lai saglabātu stimulus veikt inovācijas nozarē. Ar konkurenci nesaderīgas darbības nedrīkst izmantot, lai mākslīgi pagarinātu patentu aizsardzību, kas pēc definīcijas ir ierobežota laikā. Šāds ierobežojums ir būtisks, lai saglabātu stimulus turpināt inovācijas zinātnesietilpīgās nozarēs kā, piem., farmācijas preces. Komisija turpināja uzraudzīt potenciāli kaitējošus patentu izlīgumu līgumus starp jaunu zāļu ražotājuzņēmumiem un ģenērisko zāļu ražotājuzņēmumiem Komisija 2012. gada jūlijā izdeva trešo uzraudzības ziņojumu par patentu izlīgumiem farmācijas nozarē[27]. Ziņojums apstiprināja, ka, lai gan vispārējais noslēgto izlīgumu skaits bija ievērojami palielinājies, tādu izlīgumu īpatsvars, kuri var radīt problēmas konkurencei, bija samazinājies uz pusi salīdzinājumā ar līmeni, kāds pastāvēja nozares apsekojuma veikšanas laikā. Potenciāli problemātisko izlīgumu īpatsvars nemainīgi bija 11 % salīdzinājumā ar 21 %, kas tika konstatēts nozares apsekojumā. Tajā pašā laikā kopējais gada laikā noslēgto izlīgumu skaits palielinājās par 500 % un bija 120 salīdzinājumā ar nozares apsekojuma laikā konstatēto rādītāju. Vairums izlīgumu nerada problēmas no pretmonopola viedokļa. Skaitļi liecina, ka dažu ieinteresēto personu paustās bažas nav īstenojušās un Komisijas rūpīgā pārbaude nav kavējusi uzņēmumus slēgt izlīgumus vienotajā tirgū. Savā spriedumā AstraZeneca lietā Tiesa noteica, ka ES tiesību akti konkurences jomā papildina noteikumus par vienoto tirgu Komisija 2005. gada jūnijā pieņēma lēmumu par sankcijām pret AstraZeneca par diviem pārkāpumiem, kuri attiecās uz LESD 102. pantu un Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu 54. pantu. Lēmumā tika konstatēts, ka AstraZeneca ir nepareizi izmantojusi sabiedriskās procedūras un regulas vairākās EEZ valstīs, lai izslēgtu ģenērisko zāļu ražotājuzņēmumus un paralēlos tirgotājus no konkurences ar AstraZeneca ražojumu, kas ir pieprasītais līdzeklis Losec ādas čūlu ārstēšanai. Tiesa savā 2012. gada 6. decembra spriedumā (lieta C-457/10 P) apstiprināja Vispārējās tiesas 2010. gada spriedumu, kurā lielā mērā tikai noraidīta AstraZeneca apelācija pret Komisijas 2005. gada lēmumu, kas bija pirmais lēmums piemērot soda naudu par dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu farmācijas nozarē. Vispārējā tiesa bija apstiprinājusi, ka regulējošo procedūru nepareiza izmantošana noteiktos apstākļos var nozīmēt dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu. Tiesa konstatēja, ka lielākajā daļā gadījumu dominējošā stāvokļa ļaunprātīga izmantošana ir darbības, kuras citos gadījumos ir likumīgas saskaņā ar tādiem tiesību aktiem, kuri nav tiesību akti konkurences jomā. Tas apliecina, ka ES konkurences politika papildina citus ES tiesību aktus, tostarp noteikumus vienotā tirgus jomā, bet nav tiem pakļauta. 5. KONKURENCES DIALOGS AR CITĀM IESTĀDĒM 5.1. Strukturēts dialogs ar Eiropas Parlamentu Konkurences ĢD iesaistās pastāvīgā strukturētā dialogā par konkurences jautājumiem ar Eiropas Parlamentu un īpaši tā Ekonomikas un monetāro jautājumu (ECON) komiteju. Strukturēts dialogs ar ECON komiteju Strukturētā dialoga ietvaros priekšsēdētāja vietnieks, kas atbild par konkurences lietām, divas reizes piedalījās ECON sanāksmēs 2012. gadā. Jūnijā viņš sniedza gada ziņojumu par konkurences politiku un oktobrī Komisijas darba programmu 2013. gadam. Priekšsēdētāja vietnieks uztur regulārus kontaktus ar Eiropas Parlamentu arī ārpus strukturētā dialoga. 2012. gada 22. maijā viņš apmeklēja semināru par Eiropas konkurences ziņojumu pārtikas nozarē[28]. 2012. gada 24. septembrī viņš piedalījās noklausīšanās procedūrā par LIBOR-EURIBOR tirgus manipulācijām. Priekšsēdētāja vietnieks arī apmeklēja semināru par valsts atbalsta modernizāciju (2012. gada 25. septembrī) un pasākumu par datu aizsardzību un konkurences noteikumiem (2012. gada 26. novembrī). Sadarbības ietvaros 2012. gada 7. jūnijā Konkurences ĢD organizēja semināru ECON locekļu palīgiem un politikas konsultantiem par svarīgākajām tēmām 2011. gada konkurences darba programmā[29]. Priekšsēdētāja vietnieks 2012. gada 28. februārī apmainījās ar viedokli konkurences un izaugsmes jautājumos ar Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības (IMCO) komitejas locekļiem. Konkurences ĢD regulāri informē attiecīgās komitejas par sabiedrisko apspriešanu un jaunu vadlīniju pieņemšanu. Kopumā priekšsēdētāja vietnieks astoņas reizes uzstājās Eiropas Parlamentā (skatīt tabulu). Datums || Sanāksme || Jautājums 28.2.2012. || EP IMCO komiteja || Viedokļu apmaiņa par konkurenci un izaugsmi 22.5.2012. || EP ECON Konkurences darba grupa || ECN ziņojums un KLP reforma 19.6.2012. || EP ECON strukturētais dialogs || 2011. gada Konkurences ziņojums 11.9.2012. || EP plenārsēdes jautājumu sesija || Situācija enerģijas tirgus acquis (trešās paketes) īstenošanas jomā — Gazprom 24.9.2012. || EP ECON atklāta izskatīšana — Libor || Tirgus manipulācijas — Libor 25.9.2012. || EP ECON seminārs — Valsts atbalsta modernizācija || Valsts atbalsta modernizācija 8.10.2012. || EP ECON strukturētais dialogs || Darba programma 2013. gadam 26.11.2012. || EP pasākums — Privātuma platforma || Konkurence un datu privātums tirgos Sabiedriskās apspriešanas un ietekmes novērtējums Konkurences ĢD sniedz informāciju ECON sekretariātam par sabiedriskās apspriešanas sākšanu un vispārīgi aicina EP locekļus savlaicīgi sniegt komentārus. Ģenerāldienests sniedz informāciju Parlamenta locekļiem par tiem īpaši interesējošiem jautājumiem. Informācija par sabiedrisko apspriešanu un tās laikā gūtās atbildes, ar konkurences politiku saistītie pētījumi, pētījumi kādas struktūras uzdevumā, ietekmes novērtējums konkurences politikas jomā un attiecīgie dienestu darba dokumenti ir publicēti Konkurences ĢD mājaslapā[30]. Atsaucoties ECON komitejas locekļu paustajai interesei par Komisijas paziņojumu par valsts atbalsta modernizāciju, priekšsēdētāja vietnieks un Konkurences ĢD amatpersonas piedalījās seminārā par valsts atbalsta modernizāciju, kas notika Parlamentā 2012. gada 8. oktobrī. Diskusijas ietvaros par Kopējās lauksaimniecības politikas reformu Parlamenta locekļi aicināja Komisiju pievērst lielāku uzmanību jautājumam par ražotāju spēju vienoties ar mazumtirgotājiem par cenām pārtikas piegādes ķēdē. Kaut gan Komisija nebija konstatējusi īpašas konkurences problēmas mazumtirdzniecības nozarē, kā norādīts Eiropas Konkurences tīkla publicētajā ziņojumā[31], 2012. gada decembrī tā tomēr sāka pētījumu, lai novērtētu ietekmi, kādu mazumtirdzniecības struktūra rada uz produktu inovācijām un izvēli pārtikas nozarē. Parlamenta locekļi bieži uzdod Komisijai jautājumus par atsevišķām aktuālām konkurences lietām. Komisija nevar sniegt atbildes par dažiem aspektiem šajās lietās, ņemot vērā prasību par konfidencialitāti izmeklēšanas procedūrās. Aktuālās izmeklēšanas un nozares apsekojums Konkurences ĢD darbinieki regulāri tiekas ar Parlamenta locekļiem pēc to lūguma, lai skaidrotu izmeklēšanas procedurālos pasākumus, un iesaistās vispārējā diskusijā par kādu nozari, pēc iespējas ievērojot pienākumu konfidencialitāti saistībā ar iesaistītajām pusēm. Konkurences ĢD rīcībā ir vairāki instrumenti ES konkurences tiesību aktu īstenošanai, un tirgus konkurences veicināšanai tas izmanto citus līdzekļus, piem., izmeklēšanu individuālos gadījumos, nozares apsekojumus un sadarbību ar citiem ģenerāldirektorātiem regulējuma jautājumos, kas skar konkurenci vienotajā tirgū. 5.2. Turpmākais darbs saistībā ar Parlamenta rezolūciju par 2010. gada ziņojumu par konkurences politiku Parlaments 2012. gada janvārī apstiprināja rezolūciju par 2010. gada ziņojumu par konkurences politiku[32], izsakot Komisijai vairākus pieprasījumus. Papildus oficiālajai Komisijas atbildei Parlamentam par rezolūciju komisārs konkurences jautājumos sniedza atbildi 2012. gada aprīlī, nosūtot vēstuli ECON komitejas priekšsēdētājam, un Konkurences ĢD arī iesniedza sīki izstrādātu atbildi par visiem Parlamenta rezolūcijā minētajiem punktiem. Eiropas Parlamenta rezolūcijā norādītās tēmas Parlamentu īpaši interesēja Konkurences ĢD darbības saistībā ar finanšu un ekonomikas krīzi un valsts atbalsta kontroles lomu saistībā ar šo. Savā atbildē Komisija uzsvēra, ka pastāv vairāku veidu nosacījumi, kādus parasti izvirza, uz laiku piemērojot pagaidu valsts atbalsta noteikumus banku nozarē. T. s. „nosacījumu kopums” attiecas uz sloga sadalīšanu un pārstrukturēšanu, un to piemēro bankām un finanšu iestādēm, lai nodrošinātu to ilgtermiņa dzīvotspējas atjaunošanu, vienlaikus saglabājot vienotā tirgus integritāti. Savā rezolūcijā Parlaments arī atgādināja par saviem iepriekš izteiktajiem pieprasījumiem[33] Komisijai sagatavot tiesību aktus, lai veicinātu efektīvu kompensācijas maksāšanas kārtību par kaitējumu, kas tiek radīts, pārkāpjot pretmonopola tiesību aktus. Komisijas darba programmā 2012. gadam ir iekļauts priekšlikums par darbībām pretmonopola noteikumu īstenošanai saistībā ar privātu kaitējumu. Priekšsēdētāja vietnieks, kas atbild par konkurences lietām, apstiprināja, ka šāds priekšlikums tiks izteikts 2013. gadā. Atsaucoties Parlamenta aicinājumam veikt izmeklēšanu konkurences lietās pārtikas nozarē, Konkurences ĢD izveidoja iekšēju darba grupu pārtikas nozares jautājumos, kura koordinēja Eiropas Konkurences tīkla pētījumu pārtikas nozarē. Turklāt 2012. gada decembrī Komisija sāka pētījumu par to, kā modernā mazumtirdzniecības nozare ietekmē pārtikas produktu izvēli un inovācijas. 5.3. Konkurences ĢD sadarbība ar Ekonomikas un sociālo lietu komiteju un Reģionu komiteju Komisija arī informē Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju (EESC) un Reģionu komiteju par nozīmīgākajām politikas iniciatīvām. Tā arī piedalās pētījumu grupas un nodaļu sanāksmēs. Priekšsēdētāja vietnieks J. Almunia 2012. gada 4. septembrī tikās ar EESC referentu par valsts atbalsta modernizācijas iniciatīvu un 2012. gada 7. decembrī ar Reģionu komitejas referentu par reģionālā atbalsta vadlīniju pārskatīšanu. EESC 2012. gada 14. novembrī pieņēma atzinumu par valsts atbalsta modernizācijas iniciatīvu[34], un 2012. gada 4. decembrī EESC INT nodaļa pieņēma atzinumu par 2011. gada konkurences ziņojumu[35]. Reģionu komiteja 2012. gada 29. novembrī pieņēma atzinumu par valsts atbalsta modernizācijas iniciatīvu[36], un 2012. gada 7. decembrī Reģionu komitejas Teritoriālās kohēzijas politikas komisija (COTER) pieņēma atzinumu par reģionālā atbalsta pamatnostādnēm[37]. [1] Apvienotās lietas C-56/64 un C-58/64, Grundig-Consten, Recueil 1966, 299. lpp., 1966. gada 13. jūlija spriedums. Skatīt arī 2011. gada 4. oktobra spriedumu apvienotajās lietās C-403/08 un C-429/08, Football Association Premier League un citi, 2011. gada 4. oktobra spriedums. [2] Komisija izstrādās priekšlikumu par vienotu risinājumu bankām. Eiropas Savienības Padome 2012. gada decembrī vienojās, ka šis priekšlikums „abiem likumdevējiem jāizskata prioritārā kārtā ar nolūku to pieņemt pašreizējā parlamenta sasaukuma laikā”. [3] Atsaucoties Eiropas Parlamenta un Ekonomikas un sociālo lietu komitejas aicinājumiem veikt pasākumus, lai atbalstītu godīgu, labi regulētu un pārredzamu finanšu tirgu. [4] Būtībā īpašie noteikumi nozīmē, ka finanšu nozarei nepiemēro parastos noteikumus par glābšanu un pārstrukturēšanu (skatīt IP/11/1488). [5] Pilnīgam priekšstatam skatīt šim ziņojumam pievienotā dienestu darba dokumenta 2. pielikumu. [6] Cita starpā skatīt lietu SA.28487 (skatīt paziņojumu presei IP/12/847). [7] Tas nozīmē arī bankas situācijas risināšanu nepieciešamības gadījumā, kā tas bija Grieķijas Lauksaimniecības bankas gadījumā. 8 Starptautisko norēķinu banka, 2012. gada novembris, materiāls pieejams vietnē http://www.bis.org/statistics/derstats.htm, rādītāji pieejami vietnē http://www.bis.org/statistics/otcder/dt21a21b.pdf [9] Saskaņā ar Eiropas Parlamenta aicinājumu. [10] Pēc tam, kad 2008. gada martā tika sākta procedūra, 2009. gada aprīlī Komisija nosūtīja uzņēmumam Visa iebildumu paziņojumu par daudzpusējām savstarpējās apmaiņas maksām saistībā ar darījumiem ar patērētāju kredītkartēm un debetkartēm (skatīt MEMO/09/151). Uzņēmums Visa Europe piedāvāja apņemšanos ierobežot daudzpusējās savstarpējās apmaiņas maksas, ko tas iekasē par debetkaršu darījumiem, 0,20 % apmērā, un 2010. gada decembrī Komisija pasludināja, ka šī apņemšanās ir saistoša (skatīt IP/10/1684). Procedūra saistībā ar daudzpusējām savstarpējās apmaiņas maksām saistībā ar patērētāju kredītkartēm turpinās. [11] Lieta T-111/08, 2012. gada 24. maija spriedums, nav vēl publicēts. [12] Lieta COMP/SA.33054, Post Office Limited: kompensācija neto izmaksām nekomerciāla dzīvotspējīga tīkla uzturēšanai laikposmā no 2012. līdz 2015. gadam un apgrozāmā kapitāla mehānisma turpināšanai (skatīt IP/12/320). Lietu izvērtēja atbilstīgi LESD 106. pantam. [13] Atsaucoties Eiropas Parlamenta un Ekonomikas un sociālo lietu padomes (ECOSOC) aicinājumam. [14] Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vietnieka J. Almunia runa 2012. gada 8. oktobrī (skatīt SPEECH/12/701) Eiropas Parlamentā par konkurences politikas darba programmu 2013.–2014. gadam. Skatīt vietnē http://europa.eu/rapid/press-release_SPEECH-12-701_en.htm [15] Idem [16] Piemēram, Komisijas veiktās pretmonopola izmeklēšanas rezultātā Vācijas uzņēmums E.On izteica apņemšanos 2008. gadā pārdot savus ar elektroenerģijas ražošanu saistītos aktīvus un uzņēmējdarbību, kas ir augstsprieguma pārvades tīkla darbība, un šis fakts iezīmēja Vācijas tirgus atvēršanu. Citas izmeklēšanas palīdzēja atcelt ierobežojumus gāzes un elektroenerģijas pārrobežu tirdzniecībai. Piemēram, Komisijas izmeklēšanas rezultātā tika veiktas pārmaiņas Zviedrijas elektroenerģijas pārvades sistēmā, jo iepriekš tika kavēts eksports, ierobežojot iespējas veikt savstarpējo savienošanu ar kaimiņvalstīm. [17] Saskaņā ar noteikumiem subsīdijas nedrīkst pārsniegt 85 % no palielinājuma, kāds veidojas uzņēmumiem, kam raksturīga vislielākā energoefektivitāte, katrā nozarē laikā no 2013. gada līdz 2015. gadam, un šis ierobežojums pakāpeniski tiks samazināts un sasniegs 75 % 2019.–2020. gadā. [18] Kā no patērētāju viedokļa Eiropas Savienībā darbojas tirgus, kas nodrošina piekļuvi internetam un internetu. Pētījums veikts Eiropas Komisijas Veselības un patērētāju ĢD uzdevumā (pētījumu plāno publicēt 2013. gada aprīlī). [19] Lieta T-336/07, 2012. gada 29. marta spriedums, nav vēl publicēts. [20] Īpaši LESD 102. pants lietās, kurās iesaistīts uzņēmums Microsoft (skatīt Komisijas 2004. gada 24. marta lēmumu lietā COMP/C-3/ lieta COMP/C-3/37.792) un Intel (skatīt Komisijas 2009. gada 13. maija lēmumu lietā COMP/C-3/37.990). [21] Skatīt Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vietnieka Joaquin Almunia runu 2012. gada 8. oktobrī (SPEECH/12/701). [22] Lieta C-52/09, TeliaSonera Sverige, Krājums 2011, I-527. lpp. [23] Lieta COMP/M.6381, Google/Motorola Mobility (skatīt IP/12/129). [24] Procedūra pret Samsung tika sākta 2012. gada 30. janvārī (lieta COMP/C-3/39.939), un procedūra pret Motorola tika sākta 2012. gada 2. aprīlī (lieta COMP/C-3/39.985 un COMP/C-3/39.986). [25] Skatīt paziņojumu presei vietnē http://europa.eu/rapid/press-release_IP-12-1448_en.htm [26] Skatīt IP/09/1098 un MEMO/09/321. [27] Skatīt MEMO/12/593. [28] http://ec.europa.eu/competition/ecn/food_report_en.pdf [29] Tika aptverti tādi jautājumi kā valsts atbalsts finanšu, pārtikas un aviācijas nozarē, finanšu nozare un valsts atbalsta modernizēšanas iniciatīva. [30] http://ec.europa.eu/competition/index_en.html [31] http://ec.europa.eu/competition/ecn/food_report_en.pdf [32] P7_TA(2012)0031 [33] Eiropas Parlamenta 2007., 2009., 2010. un 2011. gada rezolūcijas. [34] Pieejams vietnē http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.int-opinions.23584 [35] Pieejams vietnē http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.int-opinions.24209 [36] Pieejams vietnē http://www.toad.cor.europa.eu/corwipdetail.aspx?folderpath=ECOS-V%2f035&id=21619 [37] Pieejams vietnē http://www.toad.cor.europa.eu/corwipdetail.aspx?folderpath=COTER-V/034&id=21792