saskaņā ar 21. panta 3. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 14. marta Regulā (ES) Nr. 258/2012, ar kuru īsteno 10. pantu Apvienoto Nāciju Organizācijas Protokolā par šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un munīcijas nelikumīgu ražošanu un tirdzniecību, kas pievienots Konvencijai pret transnacionālo organizēto noziedzību (ANO Šaujamieroču protokols), un ievieš eksporta atļauju, kā arī importa un tranzīta pasākumus šaujamieročiem, to detaļām, sastāvdaļām un munīcijai

(5) Šos trīs mērķus papildina trešais, mazāk izvērsts mērķis, kas saistīts ar Regulas (ES) Nr. 258/2012 iespējamo ietekmi attiecībā uz starptautisko likumīgo darījumu atvieglošanu. Šajā saistībā jāatzīmē ieroču (lielākoties munīcijas) ražošanas un eksporta pastāvīgais pieaugums ļoti koncentrētā tirgū (lielie uzņēmumi veido 4,8 % no uzņēmumu kopējā skaita un 78,8 % no kopējā apgrozījuma). Savukārt Eiropas ieroču eksporta tirgus daļa ir samazinājusies, lai gan tas nav saistīts ar regulas stāšanos spēkā.

·Uzlabot informācijas apmaiņu starp valstu iestādēm, lai atvieglotu sadarbību šaujamieroču izsekošanas un kontroles jomā, kā arī lai novērstu un izmeklētu iespējamās novirzes no likumīgā tirgus.

·Sekmēt šaujamieroču labāku izsekojamību starptautiskajā tirdzniecībā (t. i., no eksportēšanas vietas līdz importēšanas vietai), lai labāk informētu valstu iestādes un ļautu tām efektīvāk cīnīties pret ieroču nelikumīgu tirdzniecību, uzlabojot novēršanas un apkarošanas pasākumus.

(2) Likumīgās tirdzniecības pilnīga izsekojamība ir priekšnoteikums šaujamieroču nelikumīgās tirdzniecības apkarošanai, tādējādi ir nepieciešama kompetento iestāžu cieša sadarbība starptautiskā līmenī. Šajā nolūkā Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijai pret transnacionālo organizēto noziedzību pievienotajā protokolā (“Šaujamieroču protokols”) uzmanība ir vērsta uz to, lai novērstu šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un munīcijas nelikumīgu ražošanu un tirdzniecību. Jo īpaši, 10. pants paredz veicināt, atvieglot un stiprināt sadarbību pasaules līmenī, lai apkarotu ieroču nelikumīgu tirdzniecību un ieviestu administratīvus pasākumus, kas ļautu efektīvi kontrolēt šaujamieroču ražošanu, marķēšanu, importu un eksportu.

(1) No brīža, kad šaujamieroči ir likumīgi saražoti, tos var izmantot daudzus gadus. Neveicot atbilstošus pasākumus, tie var viegli tikt novirzīti no likumīgās aprites un kā kontrabandas preces pārdoti starp dažādām konflikta zonām vai organizētās noziedzības un terorisma aprindām. Šo ieroču izmantošana ir būtisks elements teroristu darbībās un plašākā mērā – vairumā noziedzīgo darbību, kam šāda izmantošana bieži vien ir raksturīga.

(15) Ārēja līgumslēdzēja sagatavotā novērtējuma pētījuma pamatā bija dokumentāri avoti (statistikas dati, normatīvie teksti, atklāti privātie dati, internetā pieejamie pētījumi un ziņojumi un konsultēto ieinteresēto personu sniegtā informācija), detalizēta tiešsaistes aptauja un 48 padziļinātas intervijas. Gadījumu izpēte, kas aptvēra desmit reprezentatīvas dalībvalstis, ļāva detalizētākā veidā analizēt konkrētus būtiskus jautājumus. Ar dalībvalstīm tika veikta apspriešanās par pētījuma secinājumiem, lai izvairītos no jebkādām faktu kļūdām šajā saistībā.

(14) Novērtējuma pamatā bija informācijas apmaiņa un konsultācijas starp dažādām iesaistītajām personām: valstu kompetentajām iestādēm (jo īpaši Šaujamieroču eksporta koordinācijas grupas ietvaros, kas izveidota ar regulas 20. pantu), nozares pārstāvjiem, šaujamieroču lietotāju pārstāvjiem un citiem ekspertiem. Turklāt laikposmā no 2017. gada 1. marta līdz 26. maijam Komisija rīkoja sabiedrisko apspriešanu internetā.

(11) Datus, kas attiecas uz šaujamieročiem, eksporta atļaujām un to saņēmējiem, jāsaglabā vismaz 20 gadus.

(25) 14 % aptaujāto valstu iestāžu norādīja, ka tās jau ir noraidījušas eksporta atļauju pieteikumus (kas atbilst ļoti nelielai daļai no kopējā ikgadējā pieteikumu skaita). Attiecībā uz informācijas apmaiņu par atļauju izsniegšanas atteikumiem 21 valsts iestādes norādīja, ka tās ir izmantojušas Parasto ieroču eksporta jautājumu darba grupas COARM tiešsaistes sistēmu – retāk atteikumu paziņošanai nekā citu dalībvalstu izsniegto atteikumu aplūkošanai. Vispārīgāk runājot, saziņa un informācijas apmaiņa starp dalībvalstīm tiek veikta ļoti atšķirīgos kanālos.

(24) Sodāmības reģistrā reģistrēts pārkāpums parasti pamato atteikumu piešķirt eksporta licenci. Tomēr sodāmības reģistrs netiek sistemātiski pieprasīts, un nekas neliecina par to, ka šāda pārkāpuma esamība vienmēr tiek pārbaudīta vai nu valsts sodāmības reģistrā, vai arī a fortiori citu dalībvalstu sodāmības reģistros.

(18) Šķiet, ka neviena valsts nepiemēro regulas noteikumus un procedūras darījumiem, ieročiem vai personām, kas ir izslēgti no tās darbības jomas. Savukārt praksē tas var būt pavisam savādāk, jo īpaši attiecībā uz dezaktivētiem šaujamieročiem vai signālieročiem . Turklāt kompetentās iestādes saskaras ar ievērojamām grūtībām, nosakot ieroču izmantojamību civilām vai militārām vajadzībām (jo īpaši attiecībā uz ML1 kategorijas ieročiem) , pamatojoties uz to tehniskajām īpašībām.

(16) Regula (ES) Nr. 258/2012 ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs kopš tās publicēšanas dienas, un attiecībā uz to nav nepieciešami transponēšanas pasākumi. No iegūtās informācijas izriet, ka regulas īstenošanā dalībvalstis ir izmantojušas dažādas pieejas. Dažas dalībvalstis ir grozījušas savus tiesību aktus, iekļaujot tiešu atsauci uz regulu, savukārt citas dalībvalstis nav grozījušas spēkā esošos tiesību aktus un pielāgojušas vienīgi procedūras un praksi, izmantojot administratīvus aktus.

(34) Attiecībā uz importu regulā nav paredzēta importa licenču saskaņota sistēma, un līdz ar to šajā kontekstā tā ir maznozīmīga. Tas pats attiecas uz noteikumiem par tranzītu Eiropas Savienībā, kas ir muitas tiesību aktu darbības jomā.

(28) Attiecībā uz importu gandrīz visas dalībvalstis nodrošina marķējumu atbilstoši protokolam, tādējādi papildus Direktīvā 91/477/EEK paredzētajam īpašajam marķējumam ļaujot noteikt pirmo importa valsti Eiropas Savienībā, tomēr viena dalībvalsts (Nīderlande) izmanto mazāk ierobežojošu pieeju, proti, tirgū laišanas brīdī pietiek ar īpašu marķējumu, uz kura norādīta tikai ražošanas valsts (kā to pieļauj regula).

(27) Regulā paredzēts, ka aizdomu gadījumos dalībvalstis pieprasa trešām valstīm importētājām apstiprināt eksportēto šaujamieroču saņemšanu. Tomēr vienpadsmit dalībvalstis, tostarp divas no galvenajām eksportētājvalstīm (Francija un Apvienotā Karaliste), nekad nav lūgušas šādu apstiprinājumu. Citi lielākie eksportētāji, gluži pretēji, šādu apstiprinājumu pieprasa 100 % gadījumu. Šāda divu veidu sistemātiska prakse rada jautājumus par pieteikumu novērtēšanu katrā atsevišķā gadījumā.

(35) Regula ir ļāvusi Eiropas Savienībai ratificēt Apvienoto Nāciju Organizācijas Šaujamieroču protokolu. Tādējādi ir novērstas pastāvošās juridiskās nepilnības, kuras varēja izmantot noziedznieki. Lai gan lielākā daļa ieinteresēto personu uzskata, ka regulas atcelšanai būtu niecīga ietekme, neviena no tām nav paudusi uzskatu, ka tas būtu vēlams. Komisija uzskata, ka regulas atcelšana izraisītu civilām vajadzībām izmantojamo šaujamieroču eksporta deregulāciju un palielinātu valstu prakses un noteikumu neviendabīgumu importa un eksporta licenču jomā.

(36) No otras puses, regulatīvā un administratīvā vide joprojām ir neviendabīga, jo trūkst skaidrības par konkrētiem noteikumiem, mijiedarbība ar citiem instrumentiem ir sarežģīta, dalībvalstīm ir dota rīcības brīvība savu administratīvo procedūru īstenošanā, atļaujas pieteikumu izvērtēšanā un tranzīta trešo valstu klusuciešot paustas piekrišanas atzīšanā vai neatzīšanā, turklāt noteikumi par informācijas apmaiņu un administratīvo sadarbību ir vispārīgi. Tā kā Komisija nepiedalās informācijas apmaiņā par atļauju atteikumiem, tā nespēj nodrošināt uzraudzību Eiropas līmenī un brīdināt kompetentās iestādes atšķirīgu pieeju gadījumos. Tādējādi eksportētājiem joprojām netiek piemērota vienota eksporta kontroles sistēma.

(37) Turklāt novērtējums liecina, ka daudzi noteikumi jau bija spēkā regulas pieņemšanas brīdī un vairākās dalībvalstīs valstu procedūras nav būtiski mainījušās.

(38) Importa un tranzīta jomas noteikumi, procedūras un kontroles kārtība ir noteikti tiesību aktos muitas jomā, nevis regulā , un tas izskaidro, kāpēc tā nav devusi nekādu pievienoto vērtību šajā saistībā.

3.3.Efektivitāte

(39) 2010. gada situācijas un pašreizējās situācijas salīdzinājums liecina, ka visās dalībvalstīs ir noticis progress protokola vienveidīgā piemērošanā. Regulas noteikumi ir ļāvuši lietderīgā veidā nodrošināt šaujamieroču plūsmas uzraudzību pie ES ārējām robežām.

(40) Tomēr saskaņošana joprojām ir nevienmērīga.

(41) Regulas mērķis jo īpaši bija eksporta, importa un tranzīta procedūrās skaidri nošķirt militārām vajadzībām izmantojamus ieročus un civilām vajadzībām izmantojamus ieročus. Tomēr daudzas dalībvalstis uzskata, ka vienotā procedūra ļauj tām vienu un to pašu procedūru un vienus un tos pašus kritērijus piemērot visu ieroču (gan civilām, gan militārām vajadzībām izmantojamu ieroču) eksportam, nevis vienam un tam pašam ieroču (civilām un militārām vajadzībām izmantojamu ieroču) eksporta darījumam izņēmuma kārtā piemērot vienotu administratīvo pieeju (kas ir šīs vienotās procedūras mērķis).

(42) Tā kā nav izstrādāti noteikumi par marķējumu attiecībā uz dezaktivētu ieroču vai signālieroču eksportu, nav iespējams nodrošināt to izsekojamību. No otras puses, Eiropas Savienības muitas teritorijā veiktajos tranzīta darījumos nav nodrošināta kravu izsekojamība (uz to attiecas tiesību akti muitas jomā, nevis šī regula).

(43) Attiecībā uz datu saglabāšanas ilgumu ārējais vērtētājs norādīja, ka deviņas dalībvalstis, šķiet, neievēro minimālo 20 gadu laikposmu, un tas neļauj izveidot detalizētu uzskaiti par šaujamieroču plūsmu. Turklāt atšķirīgā prakse attiecībā uz valstu reģistriem (vienota valsts reģistra trūkums) ietekmē izsekojamības kvalitāti. Tā kā nepastāv saikne starp ES iekšējo pārvedumu reģistriem un eksporta licenču reģistriem, ir apgrūtināta vispārējā plūsmu izsekojamība.