1. nodaļā ir izklāstīti vispārīgi noteikumi, tostarp priekšmets (1. pants), un īpaša uzmanība pievērsta personām, kas cietušas no vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē un kuras pakļautas paaugstinātam šādas vardarbības riskam (2. pants). Šā priekšlikuma darbības joma aptver tajā definētos noziedzīgos nodarījumus, vardarbības aktus pret sievietēm vai vardarbību ģimenē, kas saskaņā ar Savienības tiesību aktiem vai valstu tiesību aktiem ir krimināli sodāma (3. pants). Šajā nodaļā sniegtas arī direktīvā izmantoto galveno terminu definīcijas (4. pants).

2. nodaļā ir ietverti noteikumi attiecībā uz minimālajiem noteikumiem par noziedzīgu nodarījumu un sodu definēšanu, pamatojoties uz LESD 83. panta 1. punktu. Šie noziedzīgie nodarījumi attiecas uz konkrētiem vardarbības veidiem pret sievietēm vai vardarbību ģimenē, kas ir pielīdzināmi sieviešu seksuālai izmantošanai vai datornoziegumiem. Lai gan šie noziedzīgie nodarījumi nesamērīgi skar sievietes, šajā nodaļā paredzētā kriminālatbildība attiecas uz visām cietušajām personām, tostarp vīriešiem un nebinārām personām, izņemot izvarošanas un sieviešu dzimumorgānu kropļošanas gadījumus. ES līmenī tie ir krimināli sodāmi tikai tad, ja tie ir veikti pret sievietēm vai bērniem LESD 83. panta 1. punkta juridiskā pamata dēļ, kas attiecas tikai uz sieviešu un bērnu seksuālu izmantošanu. Šajā nodaļā ir iekļauta minimālā saskaņošana attiecībā uz izvarošanas pret sievietēm (5. pants) un sieviešu dzimumorgānu kropļošanas (6. pants) nodarījumiem. Ņemot vērā pašreizējās digitalizācijas straujo tempu un kibervardarbības pieaugumu, tajā ir paredzēti arī minimālie noteikumi attiecībā uz konkrētiem datornoziegumiem: intīmu vai manipulētu materiālu kopīgošana bez piekrišanas (7. pants), noziedzīgi nodarījumi saistībā ar kibervajāšanu (8. pants), noziedzīgi nodarījumi saistībā ar kiberuzmākšanos (9. pants) un kiberkūdīšana uz naidu vai vardarbību (10. pants). 11. pantā ir ietverti noteikumi par kūdīšanu uz šādiem noziedzīgiem nodarījumiem, to atbalstīšanu un atbalstīšanu un mēģinājumu izdarīt šādus nodarījumus. 12. pantā ir noteikts to maksimālo sankciju minimālais līmenis, kuras piemērojamas 5. līdz 11. pantā definētajiem noziedzīgajiem nodarījumiem, un 13. pantā ir precizēti atbildību pastiprinošie apstākļi. Noteikumi par jurisdikciju un noilguma termiņiem ir atrodami 14. un 15. pantā.

3. nodaļa attiecas uz visu veidu vardarbībā pret sievietēm vai vardarbībā ģimenē cietušo personu aizsardzību un tiesu iestāžu pieejamību. Šī nodaļa attiecas uz visām personām, kas cietušas vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē noziedzīgos nodarījumos. Lai gan šis priekšlikums galvenokārt ir vērsts uz vardarbības veidiem, kas nesamērīgi skar sievietes, tas neizslēdz iespēju vīriešiem vai nebinārām personām izmantot cietušo tiesības, ja viņi cieš no šādas vardarbības, t. sk. vardarbības ģimenē.

Šajā nodaļā ir iekļauti noteikumi par ziņošanu par vardarbību pret sievietēm un vardarbību ģimenē, lai nodrošinātu, ka par šādiem noziedzīgiem nodarījumiem var viegli saukt pie atbildības (16. pants). Tas ietver šādu ziņojumu raitu apstrādi un mudinājumus ziņot par šādiem nodarījumiem, piemēram, dažos gadījumos novēršot šķēršļus, ko uzliek konfidencialitātes noteikumi, tādējādi nodrošinot, ka bērni var viegli ziņot par noziedzīgiem nodarījumiem, un nodrošinot, ka personas bez dokumentiem un personas ar nenoteiktu uzturēšanās statusu nebaidās ziņot par vardarbību. Šis pēdējais aspekts nekādi neievieš tiesības saskaņā ar šo direktīvu uz uzturēšanās statusu personām, kas ziņo par vardarbību. 17. pants nodrošina, ka noziedzīgi nodarījumi tiek efektīvi izmeklēti un par tiem tiek ierosināta lieta, ka ir pietiekamas speciālās zināšanas un resursi un ka par noziedzīgiem nodarījumiem, kas ir izvarošana, tiek ierosinātas lietas ex officio. Ar šo nodaļu ievieš individuālu riska novērtējumu, lai noteiktu cietušo personu aizsardzības un atbalsta vajadzības (18. un 19. pants). Šo novērtējumu saprot kā daļu no esošā individuālā novērtējuma saskaņā ar Cietušo tiesību direktīvu, un ir paredzēts, ka to pielāgo vardarbībā pret sievietēm un vardarbībā ģimenē cietušo personu specifiskajām vajadzībām. 20. pantā noteikti pienākumi nodrošināt, ka cietušās personas tiek nosūtītas uz atbilstīgiem atbalsta dienestiem, piemēram, nodrošinot, ka atbalsta dienesti proaktīvi uzrunā cietušās personas. Vienlaikus šā panta mērķis ir nodrošināt atbilstību datu aizsardzības noteikumiem. Turklāt šajā nodaļā ir noteikts, ka dalībvalstis paredz ārkārtas lieguma un aizsardzības rīkojumus, lai nodrošinātu cietušo personu efektīvu aizsardzību (21. pants). 22. pantā ir noteikts, ka, neskarot tiesības uz aizstāvību, kriminālizmeklēšanā un tiesas procesā netiek iekļauti iespējamie jautājumi par cietušās personas seksuālo uzvedību pagātnē. Šajā nodaļā ir ietverts arī pienākums sniegt tiesībaizsardzības un tiesu iestādēm vadlīnijas, lai nodrošinātu, ka pret cietušajām personām visā tiesvedības laikā izturas pienācīgi un ka vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē lietas tiek pienācīgi izskatītas (23. pants). Šajā nodaļā arī noteikts, ka valsts struktūras, piemēram, līdztiesības iestādes, ir kompetentas, piemēram, palīdzēt un sniegt padomus personām, kas cietušas no vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē, kas abas ir sieviešu diskriminācijas smagas formas (24. pants). Šādām struktūrām ir arī piešķirtas juridiskas tiesības rīkoties cietušo personu vārdā kriminālprocesā, ja tās to uzskata par lietderīgu. 25. pants nodrošina tiešsaistes satura izņemšanu saistībā ar kibervardarbības nodarījumiem un tiesiskās aizsardzības iespēju skartajiem lietotājiem. Cietušo tiesības pieprasīt kompensāciju no likumpārkāpēja ir noteiktas 26. pantā.

4. nodaļā ir ietverti noteikumi par atbalstu cietušajām personām, kas tām jāsaņem pirms kriminālprocesa, tā laikā un atbilstīgu laiku pēc tā. 27. pantā ir noteikti atbalsta dienestu, kas sniedz specializētus pakalpojumus personām, kuras cietušas no vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē, īpašie pakalpojumi, kārtība un īpašie resursi. Šajā nodaļā ir paredzēts arī īpašs un tūlītējs atbalsts izvarošanas upuru krīzes centriem vai seksuālās vardarbības upuru palīdzības centriem (28. pants) un specializēts atbalsts sievietēm, kas cietušas no dzimumorgānu kropļošanas (29. pants). Dalībvalstīm būtu arī jānodrošina, ka personas, kas cietušas no seksuālas uzmākšanās darbā, var izmantot konsultāciju pakalpojumus ārpus darba vietas, tostarp padomus darba devējiem par to, kā pienācīgi vērsties pret šādiem noziedzīgiem nodarījumiem (30. pants). Dalībvalstīm ir jāizveido valsts palīdzības tālruņu līnijas cietušajām personām un jānodrošina to darbība ar saskaņotu ES līmeņa numuru (31. pants). Cietušajām personām bez izšķirības jādara pieejamas specializētas patversmes vai citas pagaidu izmitināšanas vietas, lai nodrošinātu, ka cietušajām personām tiek sniegta palīdzība, lai viņas varētu atgriezties neatkarīgā dzīvē pēc saskares ar vardarbību (32. pants). Turklāt dalībvalstīm ir jānodrošina pienācīga aizsardzība un atbalsts cietušajiem bērniem, ņemot vērā bērna intereses (33. pants). Tas ietver drošu vietu nodrošināšanu bērniem, kuri apmeklē vecākus likumpārkāpējus, kuriem ir saskarsmes tiesības (34. pants). 35. pantā cietušajiem, kas pieder pie riska grupām, ir paredzēti aizsardzības pasākumi, piemēram, cietušajām personām ar invaliditāti nodrošināta vieglāka piekļuve.

5. nodaļas noteikumi ir vērsti uz to, lai efektīvi novērstu vardarbību pret sievietēm un vardarbību ģimenē. Tas ietver pienākumu rīkot izpratnes veicināšanas kampaņas un pētniecības un izglītības programmas, kā arī plaši izplatīt attiecīgo informāciju (36. pants). Speciālistiem, kuri, visticamāk, nonāks saskarē ar cietušajām personām, ir jāiziet apmācība un jāsaņem mērķtiecīga informācija. Mērķis ir nodrošināt, ka šādi speciālisti var pienācīgi reaģēt un identificēt vardarbības gadījumus un ka atbildīgās organizācijas var efektīvi koordinēt savas darbības (37. pants). 38. pantā ir paredzētas intervences programmas, kas pieejamas arī tādu personu brīvprātīgai dalībai, kuras baidās, ka tās izdarīs šādus noziegumus.

6. nodaļā ir ietverti noteikumi par to, kā koordinēt dalībvalstu politiku attiecībā uz vardarbību pret sievietēm un vardarbību ģimenē, kā arī noteikumi par koordināciju ES līmenī. Lai racionalizētu valstu politiku un nodrošinātu efektīvu daudzlīmeņu reakciju uz šādu veidu vardarbību, 39. pantā ir noteikts, ka dalībvalstīm ir jāizraugās vai jāizveido oficiāla struktūra politikas koordinēšanai un pārraudzībai šajā jomā. To papildina 40. pantā noteiktais pienākums nodrošināt efektīvu koordināciju un sadarbību starp visām aģentūrām, kas iesaistītas cietušo personu atbalstīšanā. Nevalstiskās organizācijas ir galvenie dalībnieki atbalsta sniegšanā cietušajām personām un vardarbības novēršanā. Saskaņā ar 41. pantu dalībvalstīm būtu jāsadarbojas ar nevalstiskajām organizācijām un jāapspriežas ar tām par attiecīgām rīcībpolitikām. Lai nodrošinātu, ka kibervardarbībai atbilstīgi definīcijai šajā priekšlikumā tiek pievērsta pienācīga uzmanība, dalībvalstīm ir jāatvieglo starpniecības pakalpojumu sniedzēju pašregulācijas pasākumu veikšana (42. pants). 43. panta mērķis ir atvieglot sadarbību starp dalībvalstīm, lai nodrošinātu paraugprakses apmaiņu ar mērķi pēc iespējas efektīvāk īstenot šo direktīvu. Datu vākšana un pētniecība ir būtiska, lai formulētu piemērotus politikas pasākumus vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē jomā. Lai nodrošinātu salīdzināmu datu pieejamību ES līmenī, 44. pantā ir paredzēti noteikumi par datu vākšanu visās dalībvalstīs. Ņemot vērā EIGE speciālās zināšanas un pašreizējo darbu šajā jomā, tam ir jāatbalsta dalībvalstis vienotas metodikas izstrādē un datu vākšanā.

7. nodaļā ir ietverti šīs direktīvas nobeiguma noteikumi. Ar 45. pantu groza Direktīvu par seksuālas vardarbības pret bērniem apkarošanu, lai nodrošinātu saskaņotību, ieviešot noziegumu — penetrāciju seksuālos nolūkos — un precizējot, ka apstākļi, kuros bērns, kas sasniedzis dzimumpilngadības vecumu, nevar likumīgi dot piekrišanu, ietver šā priekšlikuma 5. pantā minētos apstākļus. 46. pants attiecas uz aizsardzības līmeni un 47. pants — uz dalībvalstu ziņošanas pienākumiem. 48. pantā ir precizēta saistība ar citām direktīvām un ietvertas klauzulas par noteikumu neskaršanu. Šajā pantā precizēts, ka noteikumus piemēro papildus Cietušo tiesību direktīvas, Direktīvas par cilvēku tirdzniecības apkarošanu, Direktīvas par seksuālas vardarbības pret bērniem apkarošanu un [Digitālo pakalpojumu tiesību akta priekšlikuma] noteikumiem. Tas nozīmē, ka cietušajām personām būtu jāsaņem aizsardzība, ko nodrošina visas viņām piemērojamās direktīvas. 49. pantā ir ietverta noteikumu stingrības nemazināšanas klauzula. 50. pantā ietverti noteikumi par šīs direktīvas transponēšanu. 51. pantā noteikts, kad direktīva stāsies spēkā, un 52. pantā noteikts, kam tā adresēta.