Kopsavilkums Šajā paziņojumā atbilstoši Regulas (ES) Nr. 473/2013 prasībām ir apkopots Komisijas novērtējums attiecībā uz 2023. gada budžeta plāna projektiem, ko iesniegušas eurozonas dalībvalstis, kā arī Horvātija, un vispārējo budžeta situāciju eurozonā, arī kopējo fiskālo nostāju. Komisijas novērtējumā ir aplūkots makroekonomikas satricinājums, kas saistīts ar Krievijas iebrukumu Ukrainā, kā arī tā ilgtermiņa ietekme uz ES enerģētiskās drošības vajadzībām un Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas turpmāka piemērošana 2023. gadā. Novērtējuma pamatā ir fiskālās politikas ieteikumi, ko Padome pieņēma 2022. gada 12. jūlijā. Šīs norādes var rezumēt šādi. 2023. gadā dalībvalstīm ar lielu parādu būtu jānodrošina, ka tiek īstenota piesardzīga fiskālā politika, jo īpaši ierobežojot valsts finansēto primāro kārtējo izdevumu pieaugumu, lai tas nepārsniegtu vidēja termiņa potenciālās izlaides pieaugumu. Dalībvalstīm ar nelielu/vidēju parādu būtu jānodrošina, ka valsts finansēto primāro kārtējo izdevumu pieaugums atbilst kopumā neitrālai politikas nostājai. Abos gadījumos novērtējumā par atbilstību fiskālajām norādēm būtu jāņem vērā nepārtraukts pagaidu un mērķorientēts atbalsts mājsaimniecībām un uzņēmumiem, kas ir visneaizsargātākie pret enerģijas cenu pieaugumu, un personām, kuras bēg no Ukrainas. Visas dalībvalstis tika aicinātas būt gatavām kārtējos izdevumus pielāgot mainīgajai situācijai. Tām tika ieteikts arī paplašināt publiskās investīcijas zaļās un digitālās pārkārtošanās un enerģētiskās drošības jomā, ņemot vērā iniciatīvu REPowerEU, tajā skaitā izmantojot Atveseļošanas un noturības mehānismu (ANM) un citus Savienības fondus. 2023. gada budžeta plāna projektus un fiskālās nostājas novērtējumu eurozonā var apkopot šādi. 1.Saskaņā ar Komisijas 2022. gada rudens prognozi paredzēts, ka, ņemot vērā augsto inflāciju un fiskālās un monetārās politikas normalizēšanos, ekonomikas izaugsme eurozonā 2023. gadā sasniegs mērenus, bet joprojām pozitīvus 0,3 %. Budžeta plāna projektos parasti ir labvēlīgāki makroekonomikas scenāriji. 2.Valdības budžeta deficīts 2022. gadā turpināja ievērojami samazināties salīdzinājumā ar 2020. gadā sasniegto maksimumu (7 % no IKP eurozonā), pateicoties spēcīgai ekonomikas atveseļošanai un Covid-19 pagaidu ārkārtas pasākumu pakāpeniskai atcelšanai. Tomēr paredzams, ka 2022. gadā deficīts pārsniegs 2019. gada pirmspandēmijas līmeni visās eurozonas dalībvalstīs (3,5 % no IKP eurozonā). Tas izriet no atlikušajiem ar pandēmiju saistītajiem pagaidu pasākumiem, atveseļošanas pasākumiem, citiem pagaidu raksturam neatbilstošiem apjomīgajiem pasākumiem un no jaunajiem pasākumiem, kas pieņemti, lai mazinātu augsto enerģijas cenu ietekmi. Jauno pasākumu neto budžeta izmaksas tiek lēstas 1,3 % apmērā no IKP. Tikai mazāk nekā 30 % no šiem pasākumiem ir mērķorientēti. Aptuveni divas trešdaļas enerģētikas pasākumu ir uz cenām vērsti pasākumi, kas var samazināt stimulus samazināt enerģijas patēriņu un palielināt energoefektivitāti. Paredzams, ka deficīts desmit eurozonas dalībvalstīs 2022. gadā saglabāsies virs 3 % no IKP. 3.Lai gan budžeta plāna projekti norāda uz turpmāku deficīta samazinājumu eurozonā līdz 3,2 % no IKP 2023. gadā, Komisijas prognozē paredzēts pieaugums līdz 3,7 %. Šī atšķirība atspoguļo arī laika problēmu, jo daži plāni tika sagatavoti labu laiku pirms Komisijas prognozes. 4.Enerģētikas pasākumu neto budžeta izmaksas 2023. gadam pašlaik tiek prognozētas 0,9 % apmērā no IKP eurozonā. Šīs prognozes pamatā lielā mērā ir nozīmīgi visu gadu īstenojami politikas pasākumu kopumi, par kuriem paziņojušas dažas lielās dalībvalstis. Tajā pašā laikā dažas dalībvalstis vēl nav paziņojušas par enerģētikas pasākumiem 2023. gadam, vai ir paziņots, ka to pasākumu termiņš beigsies 2023. gada sākumā. Ja jau paziņotie enerģētikas pasākumi tiktu saglabāti visu gadu, to neto izmaksas varētu palielināties par aptuveni 1 % no IKP. 5.Saskaņā ar budžeta plāna projektiem un Komisijas prognozi paredzams, ka parāda attiecība pret IKP eurozonā turpinās samazināties līdz aptuveni 92 % 2023. gadā (salīdzinājumā ar 99 % 2020. gadā). Tuvākajā laikā augstā nominālā izaugsme, kas izriet no augstās inflācijas, veicina parāda attiecības samazināšanos. Procentu un izaugsmes starpība kļūst labvēlīgāka, jo īpaši dalībvalstīs ar lielu parādu, jo augstākas procentu likmes tikai pakāpeniski veicina lielākus procentu izdevumus sakarā ar valsts parādu ilgo dzēšanas termiņu. Tiek prognozēts, ka 2023. gadā sešās eurozonas dalībvalstīs parāda attiecība joprojām pārsniegs 100 % no IKP (Beļģija, Grieķija, Spānija, Francija, Itālija un Portugāle), savukārt turpmāks pieaugums tiek prognozēts tikai Beļģijā. 6.Pēc ekspansīvas politikas 2020. gadā (¼ % no IKP) un 2021. gadā (1¼ % no IKP) tiek prognozēts, ka eurozonas fiskālā nostāja 2022. gadā saglabāsies nepārprotami ekspansīva — aptuveni par 2¼ % no IKP. Fiskālo nostāju mēra kā neto primāro izdevumu izmaiņas attiecībā pret vidēja termiņa potenciālo izaugsmi. Tas ietver visus ar enerģiju saistītos pasākumus, par kuriem paziņojušas eurozonas dalībvalstis, bet neietver Covid-19 pagaidu ārkārtas pasākumus. Šīs ekspansīvās nostājas lielākā daļa (tuvu 2 procentpunktiem no IKP) ir saistīta ar neto primāro kārtējo izdevumu pieaugumu, no kuriem divas trešdaļas atspoguļo iepriekšminētos pasākumus augsto enerģijas cenu ietekmes mazināšanai. 7.Paredzams, ka 2022. gadā no valsts finansētajām investīcijām un izdevumiem, ko finansē no ANM dotācijām un citiem ES fondiem, tiks sniegts papildu atbalsts atveseļošanai un zaļajai un digitālajai pārkārtošanai (aptuveni ¼ procentpunkti no IKP). 8.Tiek prognozēts, ka pēc kumulatīvās fiskālās ekspansijas 3¾ % apmērā no IKP 2020.–2022. gada periodā eurozonas fiskālā nostāja 2023. gadā būs kopumā neitrāla. Paredzams, ka neto primāriem kārtējiem izdevumiem 2023. gadā būs nedaudz bremzējoša ietekme uz eurozonas fiskālo nostāju, jo ar enerģiju saistīto pasākumu neto ietekme ir mazāka salīdzinājumā ar 2022. gadu. 9.Paredzēts, ka no ANM dotācijām un citiem ES fondiem finansētās valsts finansētās investīcijas un izdevumi sniegs turpmāku atbalstu eurozonas izaugsmei 2023. gadā (par ¼ procentpunktiem no IKP), veicinot zaļo un digitālo pārkārtošanos un enerģētisko drošību. 10.Prognozētā 2023. gada eurozonas fiskālā nostāja, kā arī neto primāro kārtējo izdevumu un investīciju pamatā esošās norises kopumā atbilst Padomes 2022. gada 12. jūlija ieteikumiem un Eurogrupas 2022. gada 3. oktobra paziņojumam par fiskālās politikas reakciju uz augstām enerģijas cenām un inflācijas spiedienu. Pēdējā minētajā paziņojumā tika aicināts atturēties no politikas, kas palielinātu inflācijas spiedienu. Tomēr, ņemot vērā nenoteiktību attiecībā uz enerģijas cenu attīstību un to, ka attiecībā uz lielāko daļu dalībvalstu trūkst informācijas par enerģētikas pasākumu iespējamo pagarināšanu 2023. gadam, pastāv risks, ka fiskālā nostāja galu galā varētu kļūt ekspansīvāka, nekā pašlaik prognozēts. Komisijas atzinumos par 2023. gada budžeta plāna projektiem galvenā uzmanība ir pievērsta saskaņotībai ar Padomes 2022. gada 12. jūlija ieteikumiem. Komisija nepublicē atzinumu par Itālijas nemainīgas politikas 2023. gada budžeta plāna projektu, kuru 10. oktobrī iesniedza aizejošā valdība. Tā vietā Komisija savlaicīgi publicēs atzinumu par atjaunināto 2023. gada budžeta plāna projektu, kuru drīzumā iesniegs jaunā valdība. Turpmāk izklāstīts kopsavilkums par Komisijas atzinumiem, kuru pamatā ir Komisijas 2022. gada rudens prognoze. Dalībvalstis ar lielu parādu (Beļģija, Francija, Grieķija, Portugāle un Spānija) ·Attiecībā uz Franciju, Grieķiju un Spāniju tiek prognozēts, ka valsts finansēto primāro kārtējo izdevumu pieaugums būs mazāks par vidēja termiņa potenciālās izlaides pieaugumu, ņemot vērā pagaidu un mērķorientētu atbalstu mājsaimniecībām un uzņēmumiem, kas ir visneaizsargātākie pret enerģijas cenu pieaugumu, un izmaksas, kas saistītas ar palīdzības sniegšanu personām, kuras bēg no Ukrainas, saskaņā ar Padomes ieteikumu. Tas neattiecas uz Beļģiju, kur valsts finansēto kārtējo izdevumu pieaugums pārsniedz potenciālo izaugsmi, ņemot vērā pagaidu un mērķorientētu atbalstu mājsaimniecībām un uzņēmumiem, kas ir visneaizsargātākie pret enerģijas cenu pieaugumu, un personām, kuras bēg no Ukrainas. Tiek prognozēts, ka Portugālei valsts finansēto kārtējo izdevumu pieaugums būs tuvu vidēja‑termiņa potenciālās izlaides pieaugumam, pieņemot, ka plānots samazināt pasākumus, reaģējot uz augstajām enerģijas cenām, tajā skaitā pagaidu un mērķorientētu atbalstu neaizsargātām mājsaimniecībām un uzņēmumiem. ·Visas dalībvalstis plāno finansēt publiskās investīcijas zaļās un digitālās pārkārtošanās un enerģētiskās drošības jomā, tajā skaitā izmantojot ANM un citus ES fondus, kā ieteikusi Padome. Paredzams, ka kopējās publiskās investīcijas procentos no IKP 2023. gadā palielināsies vai saglabāsies stabilas attiecībā pret 2022. gadu visās dalībvalstīs, izņemot Franciju un Grieķiju. Beļģija, Francija, Grieķija, Portugāle un Spānija plāno saglabāt valsts finansētās investīcijas, jo tiek prognozēts, ka 2022.–2023. gadā tās palielināsies vai saglabāsies stabilas. No ANM dotācijām un ES fondiem finansēto izdevumu ietekme uz vispārējo fiskālo nostāju ir ekspansīva vai neitrāla visās dalībvalstīs, izņemot Franciju un Grieķiju. ·Kopumā Komisija uzskata, ka Francijas, Grieķijas un Spānijas budžeta plāna projekti atbilst Padomes 2022. gada 12. jūlija ieteikumā ietvertajām fiskālajām norādēm, savukārt Beļģijas budžeta plāna projekts daļēji atbilst ieteikumam un pastāv risks, ka Portugāles budžeta plāna projekts tikai daļēji atbildīs ieteikumam. Dalībvalstis ar nelielu/vidēju parādu (Austrija, Horvātija, Kipra, Igaunija, Somija, Vācija, Īrija, Latvija, Lietuva, Luksemburga, Malta, Nīderlande, Slovēnija un Slovākija) ·Vispārējā fiskālās politikas nostāja 2023. gadā dažādās dalībvalstīs ir atšķirīga: oBremzējoša (no +0,5 % līdz +2,3 % no IKP — parasti negatīva zīme norāda uz ekspansīvu nostāju): Latvija, Īrija, Kipra un Malta. oKopumā neitrāla (no -0,1 % līdz -0,2 % no IKP): Horvātija, Austrija un Somija. oEkspansīva (no -0,4 % līdz -2,6 % no IKP): Lietuva, Vācija, Igaunija, Luksemburga, Nīderlande, Slovēnija un Slovākija. ·Dalībvalstu valsts finansēto kārtējo izdevumu (atskaitot jaunos ieņēmumu pasākumus) ietekme uz vispārējo fiskālo nostāju 2023. gadā dažādās dalībvalstīs arī ir atšķirīga: oBremzējoša (no +0,4 līdz + 1,7 procentpunktiem): Horvātija, Latvija, Īrija, Kipra un Malta. oKopumā neitrāla (aptuveni nulle procentpunkti): Somija un Nīderlande. oEkspansīva (no -0,3 % līdz -1,7 procentpunktiem): Austrija, Lietuva, Vācija, Igaunija, Luksemburga, Slovēnija un Slovākija. Visos gadījumos tas neizriet no pagaidu un mērķorientēta atbalsta mājsaimniecībām un uzņēmumiem, kas ir visneaizsargātākie pret enerģijas cenu pieaugumu, un personām, kuras bēg no Ukrainas. ·Visas dalībvalstis plāno finansēt publiskās investīcijas zaļās un digitālās pārkārtošanās un enerģētiskās drošības jomā, tajā skaitā izmantojot ANM un citus ES fondus, kā ieteikusi Padome. Paredzams, ka kopējās publiskās investīcijas procentos no IKP 2023. gadā palielināsies vai saglabāsies stabilas attiecībā pret 2022. gadu visās dalībvalstīs ar nelielu/vidēju parādu. Visas dalībvalstis plāno saglabāt valsts finansētās investīcijas, izņemot Kipru, Latviju un Maltu, kur tiek prognozēts, ka no 2022. līdz 2023. gadam tās samazināsies. No ANM dotācijām un ES fondiem finansēto izdevumu ietekme uz vispārējo fiskālo nostāju ir ekspansīva vai neitrāla visās dalībvalstīs, izņemot Vāciju. ·Kopumā Komisija uzskata, ka budžeta plāna projekti Horvātijai, Kiprai, Somijai, Īrijai, Latvijai un Maltai atbilst fiskālajām norādēm, kas ietvertas Padomes 2022. gada 12. jūlija ieteikumā. Austrijas, Lietuvas, Vācijas, Igaunijas, Luksemburgas, Nīderlandes, Slovēnijas un Slovākijas budžeta plāna projekti daļēji atbilst ieteikumam. Lai gan dalībvalstis ātri īstenoja enerģētikas pasākumus kā daļu no ārkārtas politikas reakcijas uz ārkārtas enerģijas cenu pieaugumu, esošo atbalsta pasākumu pagarināšana un/vai jaunu atbalsta pasākumu ieviešana, reaģējot uz augstajām enerģijas cenām, veicinātu valsts neto finansēto kārtējo izdevumu lielāku pieaugumu un prognozētā valdības budžeta deficīta un parāda pieaugumu 2023. gadā. Tāpēc ir svarīgi, lai dalībvalstis šādus pasākumus vairāk koncentrētu uz visneaizsargātākajām mājsaimniecībām un riskam pakļautiem uzņēmumiem, lai saglabātu stimulus samazināt enerģijas pieprasījumu, un lai tos atceltu, samazinoties enerģijas cenu spiedienam.