Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei - Otrais ziņojums par kodoliekārtu ekspluatācijas pārtraukšanai, izlietotajai kodoldegvielai un radioaktīvajiem atkritumiem paredzēto finanšu resursu izmantošanu {SEC(2007)1654} /* COM/2007/0794 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 12.12.2007 COM(2007) 794 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Otrais ziņojums par kodoliekārtu ekspluatācijas pārtraukšanai, izlietotajai kodoldegvielai un radioaktīvajiem atkritumiem paredzēto finanšu resursu izmantošanu {SEC(2007)1654} SATURS 1. PRIEKŠVĒSTURE 3 2. METODIKA 3 2.1. Ekspluatācijas pārtraukšanas finansēšanas jautājumu grupa 3 2.2. Pētījumi 4 2.3. Ārējā sadarbība 4 3. REZULTĀTI 4 3.1. Kodoliekārtu ekspluatācijas pārtraukšana 5 3.2. Juridiskie, institucionālie un procesuālie aspekti 6 3.3. Ekspluatācijas pārtraukšanas fondi 6 3.4. Izmaksu aprēķins un fondu atbilstība 7 3.5. Fondu izmantošana 8 3.6. Jaunas kodoliekārtas būvniecība 8 3.7. Pārredzamība 9 3.8. Turpmāka rīcība 9 4. SECINĀJUMI 10 PRIEKŠVĒSTURE Komisija 2004. gada oktobrī iesniedza Eiropas Parlamentam savu pirmo ziņojumu par kodolspēkstaciju nojaukšanai paredzēto finanšu resursu izmantošanu[1]. Ziņojumu izstrādāja daļēji, jo bija bažas par iespējamajiem drošības jautājumiem, ja vajadzības gadījumā nebūtu pieejami pietiekami ekspluatācijas pārtraukšanas fondi, un par iespējamu fondu nesaimniecisku pārvaldību un potenciāliem konkurences traucējumiem. 2004. gada ziņojumu atzinīgi novērtēja, un, pamatojoties uz to, Parlaments pēc savas ierosmes pieņēma ziņojumu[2]. Ziņojumā atzina, ka ekspluatācijas pārtraukšana ir sarežģīts jautājums un bija vajadzīga precīzāka informācija galveno jautājumu risināšanai. Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija pabeidza plašu apspriešanos, kuras laikā izdarīja neatkarīgus tehniskus pētījumus (vienā no tiem iekļauta sīki izstrādāta anketa) un detalizēti apspriedās ar dalībvalstu ekspertiem. Turklāt pēc apspriešanās ar dalībvalstu ekspertiem un, izmantojot savus pētījumus šajā jomā, Komisija pieņēma ieteikumu[3] par ekspluatācijas pārtraukšanas fondiem 2006. gadā. Otrajā ziņojumā atspoguļota normāla Komisijas darba gaita, kurā tā salīdzina ES kodoliekārtu operatoru un dalībvalstu īstenoto līdzekļu piešķiršanas praksi ar Komisijas ieteikumā sniegtajiem norādījumiem. METODIKA Komisija 2004. gadā izveidoja ad-hoc ekspertu grupu — Ekspluatācijas pārtraukšanas finansēšanas jautājumu grupu ( DFG ) — lai uzlabotu apspriedes ar dalībvalstīm un nodrošinātu labāku ieguldījumu Komisijas darbā. Ekspluatācijas pārtraukšanas finansēšanas jautājumu grupa DFG palīdzēja Eiropas Komisijai: 1. veicināt skaidrāku izpratni par ekspluatācijas pārtraukšanas politiku un stratēģiju, kā arī ar to saistītajiem uzdevumiem un darbībām; 2. nodrošināt atjauninātu informāciju par ekspluatācijas pārtraukšanas izmaksu aprēķinu un rezervju/fondu pārvaldību; 3. izpētīt iespējas attiecībā uz turpmāku sadarbību un tiesību aktu saskaņošanu Eiropas mērogā. DFG tikās divreiz un nodrošināja atklātu forumu viedokļu apmaiņai par valstu pieejām. Ar šo grupu apspriedās, izstrādājot Komisijas 2006. gada ieteikumu3 par ekspluatācijas pārtraukšanas finansēšanu. Pētījumi Tika veikti tehniskie pētījumi, kas nodrošināja būtisku ieguldījumu šajā ziņojumā un kuros pievērsās plašai virknei jautājumu par kodoliekārtu ekspluatācijas pārtraukšanu. Pētījumā apskatīja šādus jautājumus: - to faktoru analīze, kuri ietekmē kodoliekārtu ekspluatācijas pārtraukšanas stratēģiju izvēli; - ekspluatācijas pārtraukšanas finansēšanas metodes Eiropas Savienībā; - labākās prakses apkopojums attiecībā uz kodoliekārtu ekspluatācijas pārtraukšanu; - to vides, ekonomikas un sociālo jautājumu analīze, kuri ir saistīti ar kodoliekārtu ekspluatācijas pārtraukšanu. Minēto pētījumu galveno ziņojumu kopijas apskatāmas attiecīgajā Komisijas tīmekļa vietnē[4]. Dalībvalstu atbildes uz īpašiem informācijas pieprasījumiem un, jo sevišķi uz anketā ietvertajiem jautājumiem, bija ļoti atšķirīgas, reizēm ietekmējot attiecīgā pētījuma secinājumus. Šis jautājums sīkāk apskatīts šā ziņojuma 3.7. punktā. Ārējā sadarbība Komisija turpināja darbu ar SAEA un KEA kodoliekārtu ekspluatācijas pārtraukšanas jomā, iesaistot tādas īpaši izveidotas grupas kā TEGDE [5] un WPDD [6]. No kodoldrošības darba grupas izveidoja atsevišķu darba grupu Padomes apspriešanās procesā, ko organizēja Padomes Kodoljautājumu darba grupas aizgādībā. Komisijas dienesti aktīvi piedalījās izveidotās grupas darbā, kas galvenokārt balstījās uz iepriekš 2.2. iedaļā minētās Komisijas anketas rezultātiem. REZULTĀTI Pēdējo divu gadu laikposmā veiktais Komisijas darbs vēl vairāk apstiprināja 2004. gadā izdarītos vispārējos secinājumus par to, ka dalībvalstīs vērojama liela atšķirība attiecībā uz ekspluatācijas pārtraukšanas stratēģiju un tās finansēšanas metodēm. Lai arī tiesību aktu saskaņošana var radīt ievērojamas pozitīvas priekšrocības politiskajā mērogā, pienācīgi jāņem vērā iespējamās sekas, ko varētu izraisīt vienas saskaņošanas politikas piemērošana visā ES. Komisijas darba rezultātā ir radusies skaidra pārliecība par to, ka dalībvalstu operatori rīkojas atbildīgi, izveidojot un pārvaldot ekspluatācijas pārtraukšanas fondus. Daudzus labas prakses piemērus var novērot tādās valstīs kā Somijā un Zviedrijā, kur valsts tiesību aktos ir paredzēts princips, ka piesārņotājs maksā. Jaunais likums, ko 2006. gadā pieņēma Francijā, ir vēl viens nesens piemērs, kas pierāda to, ka valdības apzinās, ka ir jārisina problemātiskais jautājums kodolrūpniecības nozarē, kas rada nepārprotamas bažas sabiedrībā. Komisijas darbā uzmanība pievērsta arī problemātiskajām jomām. Turpmāk apkopoti rezultāti, kvadrātiekavās [] norādot atsauces uz attiecīgo daļu ieteikumā3 par ekspluatācijas pārtraukšanas fondu. Kodoliekārtu ekspluatācijas pārtraukšana Visās dalībvalstīs par piemērojamajām stratēģijām izlemj pēc daudzu faktoru novērtēšanas, sākot no izmaksām un atkritumu krātuvju pieejamības līdz sekām sociālajā jomā. Nevienā gadījumā nav apgalvots, ka īpaša ekspluatācijas pārtraukšanas stratēģija ir izvēlēta atbilstoša finansējuma trūkuma dēļ. Tomēr tiek norādīts, ka vairāku iekārtu ekspluatācijas pārtraukšanas atlikšanas periods ir ievērojami samazināts pēc tam, kad palielinājies pieejamais finansējums. Dažās dalībvalstīs valdības iestāde izlemj par to, kādu ekspluatācijas pārtraukšanas stratēģiju piemēro, turpretim citās valstīs šādu lēmumu pieņem operators un tas, protams, jāapstiprina regulatīvai iestādei. Stratēģijas iedala trīs pamatveidos: tūlītēja demontāža, atlikta demontāža vai droša norobežošana, no kurām pēdējo uzskata par iespējamu variantu, bet to faktiski neparedz nevienai ES kodoliekārtai. Izvēlētās stratēģijas dalībvalstīs bieži vien atšķiras, jo īpaši attiecībā uz atlikšanas periodu, kas visilgākais ir Apvienotās Karalistes gāzes grafītu reaktoriem, kuros galīgo demontāžu veic 130 gadus pēc iekārtas slēgšanas. Lai arī Apvienotās Karalistes stratēģiju formāli nosaka ieguvumi no radioaktīvo vielu sairšanas, jāievēro, ka nesen izveidotā valdības organizācija ( NDA ), kas pašreiz atbild par šo iekārtu, ir noteikusi mērķi samazināt minēto laikposmu līdz 25 gadiem. Citās dalībvalstīs tūlītējas demontāžas stratēģiju īsteno salīdzinoši ilgā laikposmā (Itālijā, Francijā). Dalībvalstu nodrošinātā informācija apstiprina to, ka kodoliekārtu ekspluatācijas pārtraukšanas un atkritumu apsaimniekošanas jautājumu risina, veicot darbības, kas neapdraud darbinieku un plašas sabiedrības veselību un drošību [1,2]. Neatkarīgi no tā, kādu stratēģiju dalībvalsts izvēlas ekspluatācijas pārtraukšanai, ar kodoliekārtas operatora rīcībā esošu nepietiekamu finansējumu var nonākt pretrunā principam, ka maksā piesārņotājs [3]. Turklāt tas var radīt nepamatotu ekonomisku priekšrocību, kas vienlīdzīga valsts atbalstam, kurš rada konkurences traucējumus starp elektroenerģijas ražotājiem. Dažas dalībvalstis, piemēram, Čehija, Ungārija un Nīderlande ir izvēlējušās atliktās ekspluatācijas pārtraukšanas stratēģiju. Daudzos novērtējumos secināts, ka stratēģijas izvēle salīdzinoši neietekmē vispārējās izmaksas; atliktās ekspluatācijas pārtraukšanas stratēģijai nav vajadzīgas tik lielas summas kā tūlītējai ekspluatācijas pārtraukšanai, kuras jādara pieejamas uzreiz pēc iekārtas slēgšanas. Tomēr ir būtiski nodrošināt to, ka izvēlētais pārvaldības veids vajadzības gadījumā garantē pilnīgu finanšu resursu pieejamību. Šajā jomā dažās valstīs notiek būtisks progress: Apvienotajā Karalistē NDA ierosināja samazināt atlikšanas periodu no 100 līdz 25 gadiem. Slovākija un Bulgārija ir darījušas zināmu nodomu no atliktās ekspluatācijas pārtraukšanas pāriet uz tūlītēju vai, kā Kozlodujas 1.-4. bloku slēgšanas gadījumā, ierosina meklēt risinājumu, izmantojot abas stratēģijas. Šādos gadījumos papildu finansējuma pieejamībai no avotiem, kas nav operatora fonds, stratēģijas izvēlei ir galvenā loma, un ilgtermiņa finansiālā drošība ir joma, kas, kā šķiet, jāattīsta turpmāk. Juridiskie, institucionālie un procesuālie aspekti Visās dalībvalstīs ir spēkā nepārprotami tiesību akti, kuros paredzēts izveidot fondu ar dažādu specifiku attiecībā uz to pārvaldību un izmantošanu. Francijā šādus tiesību aktus pieņēma 2006. gadā, ieviešot jaunu likumu, kas nodrošina vislabākās prakses labu piemēru, un kura paskaidrojuma rakstā sniegta atsauce uz Eiropas Komisijas darbu šajā jomā. Visas dalībvalstis ir izveidojušas valsts struktūru [6], kas pārskata un novērtē ekspluatācijas pārtraukšanas fondu pārvaldību un ar tiem saistīto izmaksu aprēķinu. Tomēr šādu struktūru loma reti kad ir precizēta. Šis process vēl ir tapšanas stadijā, kas ir cieši jāuzrauga, sagatavojot valstu ziņojumus, kā paredzēts ieteikumā, lai nodrošinātu efektīvu pārskatīšanas, novērtēšanas un kontroles metodes īstenošanu. Ekspluatācijas pārtraukšanas fondi Lielākā daļa ekspluatācijas pārtraukšanas fondu ir sadalīti [8] pēc ieņēmumiem, kas iegūti galvenokārt no nodevām ar kodolenerģētiku saistītu darbību rezultātā iekārtas ekspluatācijas laikā. Taču ir vairāki vērā ņemami varianti: - Dažās dalībvalstīs finansējumu ekspluatācijas pārtraukšanai un atkritumu apsaimniekošanai nodrošina vairāk nekā viena sistēma. Tā notiek, piemēram, Itālijā, AK, Slovākijā, Bulgārijā un Lietuvā; - Vācijā fondus uztur un iekšēji pārvalda komercoperatori. Ir jāatzīmē, ka neraugoties uz to, ka Vācijas iekārtām piemēroto sistēmu agrāk kritizēja daudzas ieinteresētās personas, šī fondu pārvaldības sistēma darbojas apmierinoši attiecībā uz atbilstošu fondu pieejamību; - Dalītu īpašumtiesību gadījumā jārod īpašs risinājums attiecībā uz finansēšanas jautājumiem, jo sevišķi gadījumā, ja līdzīpašnieks ir no citas dalībvalsts. Jo īpaši jāatzīmē, piemēram, situācija Slovākijā ar ENEL iegādāto Slovenske Elektrene un Horvātijas un Slovēnijas kopējā atbildība par Krsko . Pēdējā gadījumā fondā nebija pietiekoši līdzekļu sakarā ar to, ka Horvātijā nebija izveidots atsevišķs fonds. Īpaša uzmanība turpmāk jāpievērš finansēšanas faktoram attiecībā uz priekšlikumiem par jaunu spēkstaciju būvniecību, kuru īpašumtiesības piederēs vairākām valstīm; - Ir vairāki gadījumi, kad atsevišķs fonds nav izveidots, bet ir vispārīgi pieņemts, ka vajadzības gadījumā līdzekļus piešķirs no valsts kases. Lai gan operatoru saistības, kas attiecas uz lielāko daļu iekārtu, salīdzinot ar kodolreaktoriem, ir nelielas, tās neattiecas uz atkārtotas pārstrādes un plutonija pārstrādes iekārtām. Ekspluatācijas pārtraukšanas fonda izveidošana un pārvaldība reti kad ir saistīta ar risku novērtēšanu attiecībā uz ilgtermiņa darbību, saistību novērtēšanu, pārvaldību un ieguldījumiem. Pētījumā par ekspluatācijas pārtraukšanas finansēšanas metodēm nodrošināts lietderīgs un vērtīgs ieskats fondu risku pārvaldībā, kas, ņemot vērā pašreizējās neskaidrības šajās jomās, būtu jāizvērtē turpmāk. Izmaksu aprēķins un fondu atbilstība Starptautiskās organizācijas ir vairākkārt mēģinājušas salīdzināt ekspluatācijas pārtraukšanas izmaksu aprēķinus, lai panāktu saskaņotību šajā jomā, bet līdz šim tas nav izdevies. Tam, kāpēc aprēķini dalībvalstīs var atšķirties, ir pamatoti iemesli, piemēram, darbaspēka izmaksas vai valsts politika par drošības normām. Kopš 2004. gada ir iegūta turpmāka precizēta informācija, taču daudzi operatori nevēlas sniegt precīzus datus par šādiem aprēķiniem. Slovēnija ir izveidojusi fondu, kas atbilst vislabākajai ieteikumā minētajai praksei, taču atbildību par Krsko spēkstaciju tā dala ar Horvātiju, kura vēl nav izveidojusi līdzīgu sistēmu. Tā rezultātā pašlaik ir pieejami tikai 50 % no vajadzīgā finansējuma, un pie tā nav vainīga neviena dalībvalsts. Attiecībā uz Ignalīnas kodolreaktoru Lietuvā, Bohunici V1 Slovākijā un Kozlodujas 1.-4. blokiem tika noslēgtas priekšlaicīgas slēgšanas saistības, kas noteiktas ES paplašināšanas procesa gaitā. Priekšlaicīgas slēgšanas sekas tika atzītas pievienošanās sarunu laikā, kurās Kopiena apņēmās nodrošināt atbilstošu finansiālo palīdzību, ņemot vērā turpmākā ekspluatācijas pārtraukšanas procesa ilgtermiņa raksturu. Tika izveidoti starptautiski fondi, ko pārvalda ERAB, un 2005. gada decembrī Eiropas Savienība piekrita turpināt piešķirt ievērojamu Kopienas finansējumu 2007.-2013. gada finanšu plānā. Lai īstenotu finansējuma piešķiršanu, 2006. gadā pieņēma regulu attiecībā uz Ignalīnu[7] un 2007. gada maijā attiecībā uz Bohunici[8] saskaņā ar saistībām, kas noteiktas attiecīgajā Pievienošanās akta protokolā. Kopienas palīdzības sniegšana Bulgārijai attiecībā uz Kozlodujas 1.-4. bloku slēgšanu paredzēta ar attiecīgo Pievienošanās aktu līdz 2009. gadam. Veiktie pamatpieņēmumi attiecībā uz samazinātajām izmaksām lielā mērā atšķiras visā ES, un šī joma ir jāizskata turpmākā saskaņošanas procesā. Ilgs ekspluatācijas pārtraukšanas atlikšanas periods un neatbilstoša samazinātu likmju piemērošana rada bažas par fondu atbilstību ilgtermiņā [13]. Visi operatori atzina, ka ekspluatācijas pārtraukšanas saistību aprēķini ir jānovērtē atkārtoti ar lielāku precizitāti, ņemot vērā attiecīgās iekārtas ekspluatācijas periodu. Šajā procesā iesaistītās neskaidrības ir būtiskas un, ja tās netiks pareizi risinātas, tās spēs radīt nopietnu samazinājumu fondos, kad tie būs vajadzīgi. Nepareizi ekspluatācijas pārtraukšanas izmaksu aprēķini, nepietiekama fondu darbība (sakarā ar zemas rentabilitātes vai augsta riska ieguldījumiem) ir galvenie problemātiskie jautājumi, attiecībā uz kuriem jāveic neatkarīga fondu pārraudzība gan finanšu, gan tehniskajā līmenī. Paliek jautājums par šādas pārraudzības atbilstību vairākās dalībvalstīs [11]. Apdrošināšana pret priekšlaicīgu slēgšanu ir paredzēta tikai dažos gadījumos kā sākotnējās garantijas, rezerves vai īpašas apdrošināšanas polises. Dažās dalībvalstīs pastāv pieņēmums, ka valsts segs jebkuru finansiālu samazinājumu, kas saistīts ar priekšlaicīgas slēgšanas problēmām. Fondu izmantošana ES ir vairāki piemēri, kas liecina par to, ka finanšu resursus izmanto citiem nolūkiem, nevis ekspluatācijas pārtraukšanai un atkritumu apsaimniekošanai [15]. Īpašas bažas rada valsts līdzekļu fondi, kur finanšu resursi nav sadalīti, kas, iespējams, saistīts ar iespējamo turpmāko ilgtermiņa finansiālās stabilitātes trūkumu, kas būtiski ietekmē drošu ekspluatācijas pārtraukšanu. Itālijā fondi, kuros līdzekļi iegūti no elektrības cenu tarifiem, tiek novirzīti valsts fondā, un tā daļa, kas nav vajadzīga ekspluatācijas pārtraukšanai, tiek izmantota citos nolūkos valsts interesēs. Aptuveni pusi no šodienas finansējuma civilajai izmantošanai paredzētajām iekārtām Apvienotajā Karalistē nodrošina no valsts budžeta, pamatojoties uz trīs gadu saistībām. Pašreizējais ražošanas peļņas samazinājums, kam būtu jānodrošina atlikušais finansējums, un sadalītu fondu trūkums rada vajadzību reorganizēt īstermiņa ekspluatācijas pārtraukšanas darbības. Beļģija nesen izstrādāja jaunu likumu, kurā paredzēts, ka ekspluatācijas pārtraukšanas fondus izmantos, lai finansētu pilnīgi nesaistītus projektus kodolenerģētikas jomā tā, lai dotu priekšroku projektam, nevis stingrai fondu pārvaldībai [16]. Lietuva dažos gadījumos izmantoja valsts fondu projektu līdzfinansēšanai enerģētikas nozarē, lai nodrošinātu rezerves jaudu sakarā ar priekšlaicīgu reaktora slēgšanu. Turklāt, izmantojot ekspluatācijas pārtraukšanai paredzētos fondus kā lētu finansēšanas avotu, var rasties būtiski traucējumi ES iekšējā tirgū. Jaunas kodoliekārtas būvniecība ES dalībvalstīm ir izvēles iespējas attiecībā uz kodolenerģijas izmantošanu, un jāņem vērā ievērojams jaunu kodolreaktoru skaita pieaugums, izvērtējot, vai ir vajadzīga Kopienas rīcība tādās jomās kā, piemēram, ekspluatācijas pārtraukšanas finansēšana. Piemērojot principu, ka maksā piesārņotājs, operatoriem pieprasa izveidot atbilstošus fondus, kas ir pieejami vajadzības gadījumā. Šis princips ne vienmēr tiek stingri piemērots konkrētu vēsturisku iemeslu dēļ. Ievērojot ieteikumā noteikto, turpmāka iekārtu būvniecībā šāda situācija nav pieļaujama. Dažas dalībvalstis ir pievērsušās šim jautājumam; Francija ir ieviesusi jaunus tiesību aktus, Apvienotā Karaliste un Nīderlande ir izteikušas līdzīgu nostāju. Jaunas spēkstacijas būvniecība Rumānijā tiks pabeigta 2007. gadā, un tuvākajā nākotnē plānots pabeigt trīs citas daļēji uzbūvētas iekārtas. Rumānijas pieņemtie noteikumi, lai reaģētu uz ekspluatācijas pārtraukšanas saistībām, vēl turpmāk jānosaka, pamatojoties uz nesen pieņemtajiem 2006. gada un 2007. gada tiesību aktiem. Dažas citas dalībvalstis ir paudušas nodomu būvēt jaunas kodoliekārtas, un Komisijai jānodrošina tas, ka tiek piemērota vislabākā finansēšanas prakse. Komisijas ieteikumā [5] norādīta īpaša atsauce uz ekspluatācijas pārtraukšanas režīmiem, par kuriem ierosināts ziņot, kā noteikts Euratom Līguma 41. pantā, kas attiecas uz jaunu kodoliekārtu būvniecību. Šis brīvprātīgais process, kas neskar minētā līguma 41. pantu, atbilst ieteikumā paredzētajai nesaistošu tiesību aktu piemērošanai. Komisijai būs jāizvērtē šī paziņošanas un apspriešanās metode, lai izdarītu secinājumu par to, vai jāizstrādā turpmāki Kopienas tiesību akti. Pārredzamība Attiecībā uz finansēšanas jautājumiem, kuri skar gan dalībvalstis, gan individuālus operatorus, pārredzamība jāizskata saistībā ar sadarbību un publiski pieejamo informāciju. Daudzās dalībvalstīs publiski pieejamās informācijas jomā situācija nemaz nav apmierinoša. Šajā jomā vislabākās prakses piemēru sniedz Apvienotās Karalistes NDA , kas ir izveidojusi atsevišķu tīmekļa vietni un pamatnoteikumus attiecībā uz dzīves ciklu, kuras nodrošina būtisku uzlabojumu attiecībā uz informāciju, ko parasti dara pieejamu sabiedrībai. Kopumā saziņa starp Komisiju un dalībvalstīm notiek pēc labas sadarbības principa, un šī situācija pēdējos gados ir ievērojami uzlabojusies. Dalībvalstis joprojām ir Komisijas galvenie sarunu partneri, taču līdzīga situācija vērojama arī gadījumos, kur saziņa izveidota ar atsevišķiem operatoriem. Attiecībā uz vispārēju labu saziņu ir daži vērā ņemami izņēmumi: - Bulgārija neizpildīja Komisijas anketu, nedz arī reaģēja uz īpašajiem informācijas pieprasījumiem; to pašu bieži vien novēroja pretendenti un norādīja atsauksmēs pētījumu veikšanas laikā. Jāatzīmē, ka līdz ar Kozlodujas kodolreaktoru 1.-4. bloku priekšlaicīgu slēgšanu tika aktualizēti svarīgi finansēšanas jautājumi. - Apvienotās Karalistes sniegtā informācija bija diezgan nepilnīga salīdzinājumā ar to, ko bija iesniegušas vairums dalībvalstu, kā arī nebija proporcionāla attiecībā uz tās kodolrūpniecības nozares apjomu. Sīki izstrādātā informācija, ko NDA publicēja savā tīmekļa vietnē, līdzsvaroja šo kritisko situāciju. - Vācija atbildēja uz Komisijas anketu kādu laiku pēc tam, kad pētījums bija pabeigts, tādējādi, nācās iztikt bez svarīga elementa salīdzinājumā, ko veica vienā no mērķpētījumiem. - Daudzi operatori saglabāja konfidencialitāti attiecībā uz saistību aprēķiniem, uzkrātajiem fondiem vai abiem iepriekš minētajiem. Visbiežāk lietotais arguments bija: informācija ir konfidenciāla. Ņemot vērā precīzo informāciju, kas pieejama šajā nozarē, un daudzu operatoru vēlēšanos sniegt šādu informāciju, šo argumentu uzskatīja par nederīgu. - Rumānija pieņēma tiesību aktus, kuros paredzēts izveidot atsevišķus fondus, vienu — kodoliekārtu ekspluatācijas pārtraukšanai un otru — izlietotajai kodoldegvielai un radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanai. No Rumānijas pieprasīs turpmāku informāciju par jauno tiesību aktu īstenošanu. Turpmāka rīcība Jāatzīmē, ka 2002. gada paziņojuma[9] pielikumā Komisija īpašu uzmanību pievērsa finansēšanas sistēmām Francijā un Vācijā, jo tie bija vienīgie gadījumi, kuriem bija jāvelta īpaša uzmanība. Argumentu pamatā bija priekšlikuma ietekme izveidot ārējos fondus, un pēc pēdējiem diviem ES paplašināšanas posmiem šo secinājumu varēs ietekmēt pavisam nelielā mērā. Pēc precīzākas situācijas analīzes dalībvalstīs un plašākas apspriešanās ar ieinteresētajām personām radās atšķirīga izpratne par situāciju. Finansēšanas metodes nevar vienkārši dalīt iekšējos vai ārējos fondos; metodes un norobežošanas pakāpes, ko nodrošina ar dažādiem mehānismiem, jo īpaši attiecībā uz ārējiem fondiem, ir ļoti atšķirīgas. Ja operators pilnībā uzņemas atbildību par ekspluatācijas pārtraukšanu un atkritumu apsaimniekošanu, tas cīnās par savām tiesībām pārvaldīt šajā nolūkā izveidotos finanšu fondus. Šī situācija var būt nepieņemama, un uzmanība jāpievērš dažādiem faktoriem, kuri ietekmē fondu atbilstību, likviditāti un drošību, kā arī stingriem fonda izmantošanas ierobežojumiem un to pārredzamai pārvaldīšanai. Šķiet, ka pašreizējās bažas rodas galvenokārt sakarā ar to, ka netiek piemērotas valstu tiesību aktos noteiktās prasības un vislabākā prakse. Šos jautājumus varētu labāk atrisināt, neatkarīgi pārraugot ekspluatācijas pārtraukšanas fondus, nevis turpmāk izstrādājot tiesību aktus valsts vai starptautiskā mērogā. Ar nesenajām izmaiņām Francijas likumā uzsver to, cik svarīgi, lai šādus jautājumus uzraudzītu ārēja iestāde. Veicot izmaiņas tiesību aktos, ņēma vērā Revīzijas palātas ziņojumus un jaunajam likumam pievienotajā paskaidrojuma rakstā atzinīgi novērtēja Komisijas darbu. Arī citās dalībvalstīs var novērot līdzīgu ārējās uzraudzības pastiprināšanos. Jaunajos tiesību aktos vērā ņemams ir tas, ka tajos paredzēta prakse, kuras pamatā ir prasības attiecībā uz piesardzību un drošu pārvaldību, kas nav skaidri noteiktas, bet ir pakļautas neatkarīgai uzraudzībai. Komisija apzinās, ka jāveic uzlabojumi, lai vajadzības gadījumā nodrošinātu atbilstoša finansējuma pieejamību, tā pārredzamu un drošu pārvaldību. Kopā ar padomdevēju grupu, kas pārstāv visas dalībvalstis, Komisija pievērsīsies šiem jautājumiem, veicot turpmākus pasākumus pēc ieteikuma publicēšanas. SECINĀJUMI Paredzams, ka turpmākajos gados kodoliekārtu ekspluatācijas pārtraukšana kļūs aizvien svarīgāks jautājums. Saskaņā ar pašreizējo politiku pastāv pieņēmums, ka līdz 2025. gadam ekspluatācija būs jāpārtrauc aptuveni vienai trešdaļai no reaktoriem, kuri pašlaik darbojas Eiropas Savienībā. Neraugoties uz konkrētiem valstu tiesību aktiem, jāpanāk progress attiecībā uz fondu atbilstības, pārvaldības un izmantošanas vairākiem aspektiem, jo īpaši, veicot precīzu uzraudzību un ziņošanu gan valstu, gan ES mērogā. Ekspluatācijas pārtraukšanas stratēģiju un fondu pārvaldības atšķirības var izraisīt traucējumus liberalizētos ES enerģētikas tirgos. Ekspluatācijas pārtraukšanas izmaksas, tostarp atkritumu galīga apglabāšana, jāuzskata par daļu no elektroenerģijas ražošanas izmaksām, un tām jāatbilst valsts atbalsta noteikumiem. Dalībvalstīm jānodrošina lielāka pārredzamība, ziņojot par ekspluatācijas pārtraukšanai paredzētajiem finanšu resursiem. Saistību novērtēšana jāveic, ievērojot saskaņotus grāmatvedības principus, kā arī aprēķinus un noteikumus darot publiski pieejamus. Atšķirības starp dalībvalstīm radušās daļēji sakarā ar enerģētikas uzņēmumu struktūru un īpašumtiesībām pirms iekšējā elektroenerģētikas tirgus izveidošanas. Pēc enerģijas tirgu liberalizācijas radās pastiprināta vajadzība pēc pārskatāmības un lielākas saskaņošanas šo finanšu resursu pārvaldības jomā. Komisija uzskata, ka ir svarīgi turpināt strādāt un sadarboties ar visām attiecīgajām pusēm. Galvenais darbības virziens ir nodrošināt, ka ir paredzēti finanšu resursi, lai izpildītu kodoliekārtu ekspluatācijas pārtraukšanas prasības, un ka tie vajadzības gadījumā būs faktiski pieejami. Resursi ir jāpārvalda, piemērojot pilnīgu pārredzamību, nodrošinot atbilstošus fondus augsta līmeņa kodoldrošībai attiecībā uz ekspluatācijas pārtraukšanu un radioaktīvo vielu atkritumu apsaimniekošanu. Informāciju par ekspluatācijas pārtraukšanas finansēšanu nevar neizpaust, pamatojoties uz konfidencialitāti. ES jāizpēta saskaņotu ekspluatācijas pārtraukšanas finansēšanas metožu izdevīgums. Šādā novērtējumā jāņem vērā stratēģiju atšķirības starp dalībvalstīm, neapdraudot drošumu un drošību. Stingri jāievēro kopējas pieejas attiecībā uz jaunu iekārtu būvniecību. Komisijai galvenā uzmanība jāvelta finansējuma atbilstībai, tās finansiālajai drošībai un tādai norobežošanai, kas vajadzīga, lai nodrošinātu to, ka fondus izmanto tikai paredzētajiem mērķiem. Nākotnes kodoliekārtu būvniecībai jāizveido kopējas pieejas metodikā, bet attiecībā uz pašreiz funkcionējošām sistēmām Komisijas darbību pamatā jābūt neatkarīgai novērtēšanai un ziņošanai. Šim ziņojumam pievienotajā darba dokumentā ietverta tabula, kurā norādīti uzkrātie fondi attiecībā uz kopējām saistībām un iekārtas ekspluatācijas periodu. Darba dokumenta satura pamatā ir dalībvalstu iesniegtā informācija, kas apkopota pēc pamatpētījumiem, kurus veica kopš 2004. gada. Dalībvalstīm lūdz vajadzības gadījumā labot iesniegto informāciju, un Komisija atkāroti izdos minēto dokumentu pēc atbilstīgiem laika intervāliem. Pievienoto darba dokumentu izmantos kā pamatu turpmākai apspriežu turpināšanai ar dalībvalstu ekspertiem. Šajā ziņojumā minētie informācijas avoti ir pieejami Komisijas darba dokumentā: Informācija par ES ekspluatācijas pārtraukšanas finansēšanu[10]. [1] Ziņojums par kodolspēkstaciju nojaukšanai paredzēto finanšu resursu izmantošanu (COM(2004) 719, galīgā redakcija, 2004. gada 26. oktobris). [2] Eiropas Parlamenta rezolūcija par to finanšu resursu izmantojumu, kas paredzēti atomelektrostaciju ekspluatācijas pārtraukšanai, (2005/2027(INI)), P6_TA-PROV(2005)0432. [3] OV L 330, 28.11.2006. [4] Tīmekļa vietne: http://ec.europa.eu/energy/energy_policy/index_en.htm. [5] TEGDE : Ekspluatācijas pārtraukšanas tehniskā grupa (SAEA) [6] WPDD : Demontāžas un ekspluatācijas pārtraukšanas darba grupa (KEA) [7] OV L 411/10, (30.12.2006.). [8] OV L 131/1, (23.5.2007.). [9] Kodoldrošība Eiropas Savienībā COM(2002) 605 galīgā redakcija, 6.11.2002. [10] SEC(2007) 1654.