LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 125/13

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2012/C 125/06

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“SPARGEL AUS FRANKEN”/“FRÄNKISCHER SPARGEL”/“FRANKEN-SPARGEL”

EK Nr.: DE-PGI-0005-0804-17.03.2010

AĢIN ( X ) ACVN ( )

1. Nosaukums:

“Spargel aus Franken”/“Fränkischer Spargel”/“Franken-Spargel”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Vācija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids:

1.6. grupa. Svaigi vai pārstrādāti augļi, dārzeņi un labība

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

Apzīmējums “Spargel aus Franken” jeb Frankonijas sparģeļi attiecas tikai uz lakstauga Asparagus officinalis L. ēdamajiem dzinumiem, kas izaudzēti un novākti Frankonijas ģeogrāfiskajā apgabalā; tie var būt baltie sparģeļi (ar apakškategoriju violetie sparģeļi) un zaļie sparģeļi (ar apakškategoriju violeti zaļie sparģeļi).

Baltos sparģeļus audzē augsnes valnīšos. Neļaujot saules gaismai piekļūt asniem, tie tiek etiolēti. Atkarībā no šķirnes un augsnes gaismas caurlaidības balto sparģeļu asnu galotnes var iegūt arī rozā līdz violeti purpursarkanu krāsojumu. Baltos un violetos sparģeļus sauc arī par etiolētajiem sparģeļiem.

Zaļo sparģeļu asni aug virs zemes. Saules gaismas ietekmē fotosintēzes procesā veidojas hlorofils, kas rada sparģeļu dzinumu zaļo krāsu. Atkarībā no šķirnes zaļie sparģeļi var būt arī daļēji violeti.

Lai nodrošinātu Frankonijas sparģeļu atbilstību kvalitātes prasībām, kā arī to specifiskās īpašības, Frankonijas sparģeļus parasti audzē atbilstoši labas lauksaimniecības prakses noteikumiem un pēc sagatavošanas un iepakošanas pārdod saskaņā ar spēkā esošajiem ES tirdzniecības standartiem.

Frankonijas sparģeļi no citas izcelsmes sparģeļiem atšķiras ar to, ka līdztekus ārējām pazīmēm (atbilstība tirdzniecības standartiem) tiem piemīt arī tādas īpašības kā smalka šķiedra, maiga, aromātiska garša, nav izteikta rūgtvielu veidošanās tendence, un tos audzē un novāc tikai Frankonijas ģeogrāfiskajā apgabalā.

Lai nodrošinātu minēto īpašību veidošanos, audzētāji, vadoties pēc Bavārijas Brīvvalsts šķirņu izmēģinājumiem, izvēlas šķirnes, kas īpaši labi atbilst šai specifikācijai. Audzētājus katru gadu informē par ieteicamajām šķirnēm. Turklāt nepārtraukta, attiecīgajiem laikapstākļiem piemērota ražas novākšana un produkta lietpratīga apstrāde pēc ražas novākšanas nodrošina tā svaigumu neatkarīgi no realizācijas veida.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem):

—

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

—

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Sparģeļu audzēšanai no iestādīšanas līdz ražas novākšanai jānorisinās Frankonijas ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

—

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

—

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

Frankonijas ģeogrāfiskais apgabals aptver visus sparģeļu audzēšanas apgabalus, kas atrodas Vācijas Federatīvās Republikas Bavārijas Brīvvalsts Lejasfrankonijas (Unterfranken), Vidusfrankonijas (Mittelfranken) un Augšfrankonijas (Oberfranken) administratīvajā teritorijā.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

Frankonijas sparģeļus audzē Frankonijai raksturīgajās keipera māla augsnēs, kā arī juras perioda, Ziemeļbavārijas pauguraines un keipera nogulumu, Frankonijas plato, kā arī Špesartas (Spessart) un Rēnas (Rhön) kalnienes smilts augsnēs, vidēji 200–300 m augstumā virs jūras līmeņa. Audzēšanas apstākļiem raksturīgas vidēji 1 500 saules gaismas stundas gadā, gada vidējā gaisa temperatūra 10 °C un gada vidējais nokrišņu daudzums 600 mm. Saules starojums un temperatūra veicina augsnes sasilšanu jau agrā pavasarī. Nokrišņu sadalījums gadā ir vienmērīgs, proti, 40–60 mm ik mēnesi, un tas nozīmē, ka sparģeļi aug vienmērīgi. Projekta “Spargeltemperaturservice” ietvaros veiktie augsnes valnīšu temperatūras mērījumi ļauj uzraudzīt augšanas apstākļus Frankonijā.

Minēto ģeogrāfisko īpatnību dēļ sparģeļu audzēšana Lejasfrankonijas, Vidusfrankonijas un Augšfrankonijas administratīvajā apgabalā tradicionāli ir augsti attīstīta. Sparģeļu asnu nogriešana zem zemes (“Blindstechen”) ir no seniem laikiem mantota un vēl joprojām izmantota balto sparģeļu ražas novākšanas metode. Sparģeļa asnu no auga atdala ar garu nazi, iepriekš neatsedzot visu asnu.

Pierādījumi par tradicionālo audzēšanas metodi atrodami jau Florinus darbos, kas publicēti 1702.–1722. gadā (Bavārijas Valsts bibliotēka Minhenē). Citi vēsturiski avoti par sparģeļu audzēšanu Frankonijā, kas datēti ar 1799.–1858. gadu, ir pieejami par Bambergas (Bamberg) (Augšfrankonija) apkārtni un apliecina, ka jau 1860. gadā Kicingenes (Kitzingen) (Lejasfrankonija) apriņķī ir audzēti sparģeļi. 1876. gadā izdotajā Egolsheimas (Eggolsheim) (Augšfrankonija) tirgus vēsturē stāstīts par sparģeļu audzēšanu reģionā 1670. gadā.

Gadsimtu gaitā sparģeļu audzēšana Frankonijā ir kļuvusi par svarīgu tautsaimniecisku faktoru, kuram ir nozīme arī kulinārijā un kultūrā. 2000. gadā Frankonijā sparģeļus audzēja 670 ha lielā platībā (Augšfrankonijā 77,18 ha, Vidusfrankonijā 264,62 ha, Lejasfrankonijā 327,61 ha), kas ir 41 % no kopējās sparģeļu audzēšanai izmantotās platības Bavārijā.

5.2. Produkta specifika:

Augstu tiek vērtēta galvenokārt Frankonijas sparģeļu smalkā šķiedra, maigā, aromātiskā garša un nelielā rūgtvielu veidošanās tendence. Jau žurnāla “Die Gartenlaube” 1858. gada izdevumā (pārpublicēts Elyane Werner“Fränkisches Leben — fränkischer Brauch”, W. Ludwig Verlag, 1992) teikts, ka sparģeļi ir tradicionāli cildināti dārzeņi.

Frankonijas sparģeļi ir plaši pazīstami reģionā un aiz tā robežām, un tiem ir laba reputācija. Par to cita starpā liecina arī tas, ka Frankonijas sparģeļi plašsaziņas līdzekļos tiek raksturoti kā iecienīta delikatese. Kopš 1998. gada reizi divos gados tiek vēlēta Frankonijas sparģeļu karaliene. Frankonijas sparģeļu karalienei un Frankonijas reģionu sparģeļu princesēm tiek pievērsta liela uzmanība. No daudzajiem Frankonijā organizētajiem sparģeļu svētkiem vispazīstamākais ir “Sparģeļu tirgus” Nirnbergā. Gadu no gada ne vien reģionālie laikraksti, bet arī plašsaziņas līdzekļi citos Bavārijas reģionos ziņo par sparģeļu sezonas atklāšanu Frankonijā, kurā nereti pirmo sparģeli no zemes simboliski izceļ Bavārijas lauksaimniecības ministrs. Sparģeļu ražas novākšana katru gadu tradicionāli beidzas Jāņu dienā – 24. jūnijā.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

Frankonijas sparģeļu īpašā kvalitāte un īpašā garša veidojusies, pateicoties augsnes apstākļu, klimata un Frankonijas sparģeļu audzētāju vēsturiski uzkrātās ražošanas lietpratības apvienojumam, kas raksturīgs tikai šim reģionam.

Frankonijas sparģeļu audzētāju pieredze ir nodota tālāk no paaudzes paaudzē. Šīs izcilās zināšanas par sparģeļiem papildina modernā pētniecība (Bavārijas Vīnkopības un dārzkopības iestāde (Bayerische Landesanstalt für Weinbau und Gartenbau) un Bavārijas Lauksaimniecības iestāde (Bayerische Landesanstalt für Landwirtschaf)), reģionā veiktie audzēšanas izmēģinājumi (Albertshofenē (Albertshofen) un Ekentālē (Eckental)), audzētāju apmācība (sparģeļu dienas) un audzētājiem paredzēta informācija (Frankonijas sparģeļu audzētāju apvienības (Spargel-Erzeugerverbandes Franken e.V.) sagatavotie apkārtraksti par sparģeļiem, kā arī Kicingenes (Kitzingen) un Firtas (Fürth) Lauksaimniecības pārvalžu sniegtā informācija). Frankonijas sparģeļu kvalitāte ir šīs pieredzes un zināšanu apliecinājums.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 5. panta 7. punkts)

“Markenblatt”, 12. sēj., 2009. gada 20. marts, 7.a-aa daļa, 4. lpp.

http://register.dpma.de/DPMAregister/geo/detail.pdfdownload/1200

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.