PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Lai ātri un apņēmīgi reaģētu uz pēdējos gados piedzīvoto migrācijas krīzi, spiedienu uz kopējās ārējās robežas un cilvēku traģēdijām Vidusjūrā, ES nāca klajā ar vispusīgu stratēģiju, kas paredzēta līdzīgu migrācijas problēmu risināšanai nākotnē. 2016. gadā tika pieņemts jauns satvars partnerībai ar prioritārām trešām valstīm, kura mērķis ir iet tālāk par neatliekamo vajadzību apmierināšanu un likt pamatus ciešākai sadarbībai ar izcelsmes, tranzīta un galamērķa valstīm, balstoties uz pienācīgi pārvaldītu migrācijas un mobilitātes politiku. Visas iesaistītās puses, ieskaitot dalībvalstis un ES iestādes, tika aicinātas koordinēti rīkoties, apvienojot instrumentus, rīkus un sviras ar mērķi īstenot skaidri noteiktās prioritātes attiecībā uz trešām valstīm un tādējādi labāk pārvaldīt migrāciju, pilnībā ievērojot humanitāros un no cilvēktiesībām izrietošos pienākumus.

Pašlaik ir gandrīz 500 imigrācijas sadarbības koordinatoru (turpmāk “ISK”), ko dalībvalstis izvietojušas trešās valstīs. ES uzsver, ka ir ārkārtīgi svarīgi pastiprināt partnerību ar trešām valstīm, tāpēc šie imigrācijas sadarbības koordinatori ir jāizmanto tā, lai nodrošinātu sinerģiju starp finansiālā un operatīvā atbalsta instrumentiem un atbalstītu uz faktiem balstītas politikas veidošanu attiecībā uz šīm valstīm.

Partnerības darbs ar trešām valstīm ar imigrācijas sadarbības koordinatoru starpniecību tika atzīts par svarīgu jau 2004. gadā, kad Padome, balstoties uz Grieķijas iniciatīvu un ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu, pieņēma Regulu (EK) Nr. 377/2004 par sadarbības koordinatoru tīkla izveidi imigrācijas jomā, tomēr tā potenciāls uzlabot koordināciju un informācijas apmaiņu nav pilnībā atraisīts. Minētā regula tika grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 5. aprīļa Regulu (ES) Nr. 493/2014. Ar ISK regulu tiek pilnveidoti Šengenas acquis noteikumi.

Pašreizējā ISK regulā ir noteikts pienākums izveidot dalībvalstu imigrācijas sadarbības koordinatoru vietējus vai reģionālus sadarbības tīklus, ir noteikti šīs sadarbības mērķi, kā arī ISK uzdevumi attiecībā pret konkrēto trešo valsti un viņu pienākumi attiecībā pret nosūtītāju dalībvalsti. ISK regulas 1. panta 1. punktā “imigrācijas sadarbības koordinators” ir definēts šādi: kādas dalībvalsts pārstāvis, ko imigrācijas dienests vai citas kompetentās iestādes izvietojušas ārzemēs, lai veidotu un uzturētu sakarus ar uzņēmējas valsts iestādēm nolūkā veicināt nelikumīgās imigrācijas novēršanu un apkarošanu, atvieglot nelikumīgo imigrantu atgriešanu un pārvaldīt likumīgo migrāciju. ISK regulas 1. panta 2. punktā precizēts, ka par imigrācijas sadarbības koordinatoriem uzskata arī “sadarbības koordinatorus, kas nodarbojas ar imigrācijas lietām savu tiešo pienākumu ietvaros”. Šī definīcija praksē ietver “aviosabiedrību sadarbības koordinatorus”, “konsultantus dokumentu jautājumos” un “tiesībaizsardzības jomas sadarbības koordinatorus”, ciktāl viņiem nākas pildīt iepriekš minētos uzdevumus.

Imigrācijas sadarbības koordinatorus parasti izvieto dalībvalstu konsulārajās iestādēs trešās valstīs, taču var izvietot arī trešo valstu kompetentajās iestādēs, kā arī starptautiskajās organizācijās, uz laiku, ko nosaka izvietotāja dalībvalsts. Dalībvalstis sāka izvietot sadarbības koordinatorus 1990. gadu sākumā, un kopš ISK regulas pieņemšanas 2004. gadā koordinatoru skaits ir pieaudzis no 129 līdz 492 2018. gadā (saskaņā ar aplēsēm), un viņi ir izvietoti 105 trešās valstīs. Ne visas dalībvalstis izvieto ISK. Visvairāk ISK izvieto Apvienotā Karaliste, Francija, Nīderlande, Spānija un Vācija.

Ar ISK regulas 2011. gadā pieņemtajiem grozījumiem tika paredzēta ERKA aģentūras un ISK tīklu sadarbība, ICONet izmantošana informācijas un praktiskās pieredzes regulārai apmaiņai vietējos tīklos un ziņojumu sniegšanas sistēmas racionalizēšana attiecībā uz ISK tīklu darbībām līdz ar pusgada ziņojumiem, ko sagatavo prezidentvalsts.

ISK loma ir lielā mērā atzīta, raugoties no ES ārējo robežu pārvaldības perspektīvas saskaņā ar Šengenas acquis. Šis darbs ietver konsultāciju sniegšanu trešo valstu kompetentajām iestādēm nolūkā atbalstīt to centienus novērst nelikumīgo imigrāciju, apkarot pārrobežu noziedzību vai atklāt dokumentu viltojumus. Turklāt ISK ir operatīvās speciālās zināšanas, nepastarpinātas zināšanas un kontakti trešās valstīs, kas ir ļoti noderīgi sadarbības veicināšanā ar šīm valstīm un palīdz nodrošināt informāciju un veidot migrācijas politiku Eiropas līmenī.

Tomēr pašreizējās ISK regulas ārējā novērtējumā, kas tika pabeigts 2017. gadā, bija norādīts, ka regula ir ierobežoti un galvenokārt tikai netiešā veidā pamudinājusi veidot vienā atrašanās vietā izvietoto ISK oficiālus tīklus, palielinājusi stimulus vākt un apmainīties ar informāciju un uzlabojusi ES nostājas un darbību koordināciju attiecībā uz trešām valstīm.

Novērtējumā secināts, ka imigrācijas sadarbības koordinatori un viņu tīkli joprojām ir ļoti nozīmīgi pašreizējā migrācijas globālajā kontekstā un aizvien atbilst Eiropas pašreizējai un plānotajai politikai neatbilstīgās migrācijas novēršanas jomā, taču tika konstatēti arī trūkumi. Tika secināts, ka pašreizējās regulas trūkumi izriet no nepietiekamas koordinācijas un iesaistes ES līmenī, jo nebija ņemts vērā tas, ka lielais vairākums ISK ir dalībvalstu resursi (96 % no visiem izvietojumiem), kuriem ir skaidri divpusējie mērķi un uzdevumi, ko ievirza un nosaka ISK administratīvie biroji viņu valsts pārvaldes iestādēs. Informācijas apmaiņas ierobežotā efektivitāte, līmenis un apjoms kavē stratēģiskās un operatīvās informācijas sistemātisku plūsmu gan augšup no ISK tīkliem uz ES, t. i., Komisiju, Augsto pārstāvi ārlietās un drošības politikas jautājumos, ES aģentūrām un ES delegācijām trešās valstīs, gan horizontāli tīklu un dalībvalstu vidū. Turklāt dalībvalstu ISK pašreizējos informācijas apmaiņas uzlabošanas instrumentus, jo īpaši prezidentvalsts ziņojumus, kas paredzēti ISK regulas 6. panta 1. punktā, un ICONet, kas paredzēts pašreizējās regulas 3. panta 3. punktā, izmanto reti, tādējādi tie ir izrādījušies lielā mērā neefektīvi. Novērtējums turklāt liecina, ka citi ziņu sniegšanas veidi arī ir decentralizēti un izkaisīti pa dalībvalstīm – ISK ziņas sniedz divpusēji, tieši savai valsts pārvaldei.

Turklāt dalībvalstis nav pilnībā izmantojušas regulas piedāvātās iespējas, piemēram, vienā un tajā pašā vietā izvietoto ISK kopēju izmantošanu vai no ES budžeta līdzfinansētu kopīgu izvietošanu. Vienlaikus prioritārajās trešās valstīs ir radītas jaunas Eiropas sadarbības koordinatoru funkcijas, ieskaitot Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras (ERKA aģentūras) koordinatorus un Eiropas migrācijas sadarbības koordinatorus (EMSK), ar mērķi pēc iespējas palielināt Savienības rīcības ietekmi uz migrāciju trešās valstīs un palielināt galveno izcelsmes un tranzīta valstu iesaistīšanos, kā arī pastiprināt koordināciju un sadarbību ar ISK.

ISK regulas pārskatīšanas mērķis ir nodrošināt labāku koordināciju un optimizēt trešās valstīs izvietoto imigrācijas sadarbības koordinatoru (ieskaitot jaunos Eiropas imigrācijas sadarbības koordinatorus) izmantojumu, lai viņi spētu efektīvāk pildīt ES prioritātes migrācijas jomā.

Tā kā ISK hierarhisko vadību (uzdevumi un atskaites) nodrošina valsts iestādes, pārskatīšanas nolūks ir stiprināt iesaisti Eiropas līmenī. Priekšlikums ir vērsts uz to, lai pastiprinātu dalībvalstu sadarbību, izveidojot oficiālu pārvaldības mehānismu (koordinācijas padomi), kura sastāvā ir Komisijas, dalībvalstu ISK administratīvo biroju un ES aģentūru pārstāvji. Koordinācijas padomei būtu jātiekas regulāri, lai, balstoties uz ES migrācijas pārvaldības stratēģiskajām un operatīvajām prioritātēm, nodrošinātu platformu tīklu attīstības un darbības plānošanai un koordinēšanai. Par prioritātēm ES un dalībvalstis vienosies kopīgi, piemēram, migrantu pēkšņa pieplūduma gadījumā. Pieejamo resursu un spēju labāka izprašana dos ES labākas iespējas mērķtiecīgi ievirzīt savus pasākumus un rīcību dažādajās migrācijas politikas jomās.

Visbeidzot, novērtējumā un saistītajās ISK regulas apspriešanās izkristalizējās vienprātīgs viedoklis, ka prezidentvalsts pusgada ziņojumiem par ISK tīklu darbībām un situāciju ar nelikumīgo migrāciju konkrētās trešās valstīs ir niecīga vai vispār nekāda vērtība. Tāpēc ar šo priekšlikumu šis pienākums tiek atcelts un tā vietā tiek paredzēti ziņojumi par kopēju ES interešu tēmām, kas apspriestas un saskaņotas koordinācijas padomē. Tāpat paredzēts arī sistemātiski atjaunināt informāciju par visu nosūtītāju subjektu izvietotajiem sadarbības koordinatoriem un par viņu izvietošanas plāniem.

•Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

Šis priekšlikums ir atbilde uz Eiropas Parlamenta un Eiropadomes aicinājumiem izstrādāt saskaņotu un ticamu politiku attiecībā uz nelikumīgās migrācijas novēršanu un apkarošanu, cīņu pret migrantu kontrabandu un cilvēku tirdzniecību, nelikumīgi uzturošos trešo valstu valstspiederīgo atgriešanas pastiprināšanu un Eiropas Savienības ārējo robežu efektīvu pārvaldību. Attiecībā uz šo skaidra ievirze tika formulēta Eiropadomes 2015. gada aprīļa sanāksmē, kurā tika atgādināts, ka nelikumīgās imigrācijas ierobežošanas nolūkā ir nepieciešama ciešāka dalībvalstu, Komisijas un izcelsmes un tranzīta valstu sadarbība.

2015. gadā Eiropas programmā migrācijas jomā un ES rīcības plānā cīņai pret migrantu kontrabandu (2015.–2020. gads) bija minēts, ka prioritārā kārtā ir jāizvērtē pašreizējās ISK regulas piemērošana, lai noteiktu, kā palielināt informācijas apmaiņu un efektīvāk novērst nelikumīgo imigrāciju un migrantu kontrabandu. Līdztekus Komisija paziņoja par EMSK izvietošanu ar mērķi stiprināt ES delegāciju spējas migrācijas jomā. Pašlaik EMSK ir izvietoti 13 prioritārajās valstīs, un viņi ir pievienojušies ISK tīkliem nolūkā cieši koordinēt darbu šajā jomā ar citiem uz vietas esošajiem sadarbības koordinatoriem.