/* COM/2011/0218 galīgā redakcija 2 */ KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI ES atbildības par attīstības finansēšanu uzlabošana saistībā ar ES oficiālās attīstības palīdzības salīdzinošo pārskatīšanu





KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI ES atbildības par attīstības finansēšanu uzlabošana saistībā ar ES oficiālās attīstības palīdzības salīdzinošo pārskatīšanu SATURS 1. Ievads 2 2. ES finansējums attīstībai pasaules kontekstā 2 3. ES darbība 2010. gadā 4 3.1. Lielāku līdzekļu atvēlēšana attīstībai un globālām problēmām 4 3.1.1. Atbalsts pašmāju līdzekļu mobilizēšanai attīstības jomā 4 3.1.2. ES ir lielākā līdzekļu devēja, bet 2010. gada mērķi nav izpildīti 5 3.1.3. ES finansējums klimata pārmaiņām un bioloģiskajai daudzveidībai 6 3.1.4. Inovatīvi finansējuma avoti un attīstības mehānismi 7 3.1.5. Oficiālās attīstības palīdzības izmantošana, lai piesaistītu lielākas privāto līdzekļu plūsmas 7 3.1.6. Jaunattīstības valstu tirdzniecības kapacitātes atbalstīšana, izmantojot tirdzniecības palīdzību 8 3.1.7. Vajadzība preventīvi novērst parādu krīzes jaunattīstības valstīs 9 3.2. ES palīdzības ietekme 9 3.2.1. Palīdzības labāka izmantošana 9 3.2.2. Pasaules finanšu pārvaldība, iespēju došana jaunattīstības valstīm 9 4. Secinājumi 9 IEVADS Ņemot vērā pasaules krīzes un pagājušā gada atjaunoto apņemšanos palīdzēt jaunattīstības valstīm sasniegt Tūkstošgades attīstības mērķus (TAM), šajā paziņojumā un dienestu darba dokumentā[1], kas to papildina, ir analizēti ES un tās dalībvalstu panākumi kopējo saistību īstenošanā attiecībā uz pašmāju (nodokļu pārvaldība) un starptautisko līdzekļu mobilizēšanu attīstībai, tirdzniecības kapacitātes un ieguldījumu palielināšanu, oficiālās attīstības palīdzības ( ODA ) palielināšanu, inovatīvu finansējuma avotu un mehānismu rašanu, palīdzības efektivitātes palielināšanu, parādu, klimata finansēšanu un jaunattīstības valstu lomas un pārstāvniecības palielināšanu starptautiskajās finanšu iestādēs. Šajos dokumentos izklāstīts progress attiecībā uz iepriekšminētajiem jautājumiem, parādot, kurās jomās ES ir guvusi panākumus un kurās jomās vēl ir daudz darāmā. Tajos arī atspoguļots progress attiecībā uz pārredzamību un atbildību starptautiskajā sadarbībā. Pirmo reizi tiek publicētas to dalībvalstu atbildes, kuras piekrīt to darīt, un Komisijas atbildes uz ikgadējo anketu. Paziņojums ir arī ieguldījums Stambulas ANO konferencē par vismazāk attīstītajām valstīm[2] un Busanas Augsta līmeņa IV forumā par palīdzības efektivitāti[3]. Paziņojumā rezumēti priekšlikumi tam, kā sasniegt kopējos ES mērķus, apsvērts, kā mazināt aplēsto 50 miljardu euro iztrūkumu starp pašreizējo ODA līmeni un mērķi 2015. gadam, kā arī sniegts pamats Padomes ziņojumam Eiropadomei saistībā ar ODA ikgadējās salīdzinošās pārskatīšanas diskusijām par to, kā izpildīt ES ODA mērķus līdz 2015. gadam[4]. ES FINANSēJUMS ATTīSTīBAI PASAULES KONTEKSTā ES ir bijusi vadošā loma, jaunattīstības valstīs veicinot labāku dzīves līmeni. Kad pasaules valstu vadītāji pagājušajā rudenī Ņujorkā sapulcējās ANO augstākā līmeņa sanāksmē par TAM, ES aktīvi veicināja globālo vienprātību attiecībā uz kopīgu rīcību. Lai apkarotu nabadzību, ir vitāli svarīgi no visiem pieejamajiem avotiem mobilizēt vairāk finansējuma attīstībai. Tomēr tikai lielāks daudzums naudas nerada attīstību. Jaunattīstības valstīm ir galvenā atbildība par savu attīstību un politikas un pārvaldības sistēmu uzlabošanu. Papildus tam, ka ES ir dāsna līdzekļu devēja, tai ir arī visaptverošs pasākumu kopums, lai atbalstītu jaunattīstības valstis to centienos panākt ilgtspējīgu attīstību, jo īpaši ar partnervalstīm izstrādājot palīdzības politiku, nodrošinot, ka ES iekšējā politika atbilst attīstības mērķiem, un palīdzot jaunattīstības valstīm risināt globālās problēmas. Atšķirībā no vairuma līdzekļu devēju ES ir noteikusi sev kvantitatīvus un kvalitatīvus mērķus, attiecībā uz kuriem var izvērtēt panākto progresu. ES saistību pamatā ir globālā Attīstības finansēšanas programma[5], kas aptver dažādus finansējuma avotus, kaut gan šī programma pilnībā neatspoguļo tādas pārmaiņas pasaulē kā, piemēram, jaunus oficiālos līdzekļu devējus un ieguldītājus, labdarības organizācijas, Dienvidu-Dienvidu sadarbību un privātā sektora darbību. ODA ir vislabāk zināmais oficiālo līdzekļu devēju apņēmības rādītājs, un šajā dokumentā tam ir pievērsta galvenā uzmanība. Tomēr tas nav vienīgais līdzekļu avots, kas ir mobilizēti attīstībai. Laikposmā no 2004. līdz 2010. gadam ES un tās dalībvalstis veidoja 57 % no neto oficiālās attīstības palīdzības apjoma jaunattīstības valstīm no visām ESAO DAC un ES līdzekļu devējām valstīm un 65 % no vispasaules 25,7 miljardu euro palielinājuma oficiālajai attīstības palīdzībai. ESAO DAC un ES līdzekļu devēju oficiālā attīstības palīdzība 2010. gadā sasniedza 97,2 miljardus euro nominālā izteiksmē. ES kopumā nodrošina 58 % no šīs palīdzības. Jau būdama pasaules lielākā līdzekļu devēja, ES un tās dalībvalstis apsolīja līdz 2015. gadam palielināt izdevumus oficiālajai attīstības palīdzībai līdz 0,7 % no tās apvienotā nacionālā kopienākuma (NKI). Tā rezultātā pašreizējie 53,8 miljardi euro tiktu papildināti ar vēl 50 miljardiem euro. Diagramma. ES un tās dalībvalstu, un citu ārpussavienības G8 dalībvalstu oficiālā attīstības palīdzība [pic] Avots: ESAO DAC 1. tabula Papildus oficiālajai attīstības palīdzībai pastāv citi nozīmīgi finansējuma avoti, kas ir pieejami jaunattīstības valstīm. Piemēram, tiek lēsts, ka globālie naudas pārskaitījumi no migrantiem 2010. gadā sasniedza aptuveni 245 miljardus euro, bet saskaņā ar dažiem aprēķiniem aplēsts, ka privātās labdarības organizācijas ik gadu nodrošina aptuveni 35 miljardus euro[6]; globālās ārvalstu tiešo ieguldījumu (ĀTI) plūsmas ir aptuveni līdzvērtīgas ODA , un tādas jaunās ekonomikas lielvalstis kā Brazīlija, Krievija, Indija un Ķīna tērē arvien lielākas summas, lai atbalstītu jaunattīstības valstis. Kaut gan šie līdzekļi ir atšķirīgi un tie tiek pārvaldīti savādāk nekā ODA , izmantojot tos kā ODA papildinājumu, kopā tie var labāk īstenot mērķi veicināt attīstību un risināt globālās problēmas. ES DARBīBA 2010. GADā Šajā paziņojumā un papilddokumentā ir izklāstīts, kā ES un tās dalībvalstis ir rīkojušās, lai izpildītu to dažādās saistības. Tas liecina, ka kopumā ES ir uzturējusi progresu, izpildot savus solījumus, kaut gan situācija būtiski atšķiras attiecībā uz problēmām un starp dalībvalstīm. Lielāku līdzekļu atvēlēšana attīstībai un globālām problēmām Atbalsts pašmāju līdzekļu mobilizēšanai attīstības jomā Plaši tiek uzskatīts, ka lielāku pašmāju līdzekļu rašana ir vissvarīgākais veids, kā panākt ilgtspējīgu attīstību un laika gaitā pārtraukt atkarību no palīdzības. Jaunattīstības valstu budžeti neapšaubāmi ir lielākais attīstības finansējuma avots. Finansiālās neatkarības palielināšana no ārējā atbalsta rada fiskālās iespējas, kas nepieciešamas, lai finansētu TAM, un stiprina saikni starp valsti un tās pilsoņiem. ES un tās dalībvalstis plašāku centienu stiprināt labu pārvaldību un publisko finanšu pārvaldību ietvaros 2010. gadā turpināja uzlabot savas metodes darbā ar partnervalstīm šajos jautājumos, lai nodrošinātu uzlabotu atbalstu, tostarp izmantojot spēju veidošanu, pašmāju ieņēmumu mobilizācijai jaunattīstības valstīs saskaņā ar labas pārvaldības principiem nodokļu jautājumos (pārredzamība, informācijas apmaiņa un taisnīga nodokļu konkurence). ES turpinās veicināt šos principus un atbalstīt jaunattīstības valstis cīņā pret izvairīšanos no nodokļu nomaksas un nelabvēlīgu nodokļu praksi tā, lai izveidotu pārredzamu, uz sadarbību vērstu starptautisku nodokļu vidi. ES jau uzlaboja savu atbalstu Ieguves rūpniecības pārredzamības iniciatīvai ( EITI ) kā topošajam pasaules standartam attiecībā uz ieņēmumu pārredzamību un atbildību un turpinās rosināt jaunattīstības valstu centienus uzlabot pārvaldību ieguves rūpniecībā, kas aktīvi darbojas to teritorijās. ES arī strādā pie tā, lai palielinātu politikas saskanību attīstības jomā, piemēram, strādājot, lai panāktu to, ka daudznacionālās korporācijas, iespējams, atklātu finanšu informāciju par konkrētām valstīm, lai uzlabotu pārredzamību un uzņēmumu pārvaldību. Komisija apsver tiesību aktus šajā jautājumā, vismaz attiecībā uz biržas sarakstā iekļautiem uzņēmumiem, kas darbojas ieguves rūpniecībā, saistībā ar Pārredzamības direktīvas pārskatīšanu, ko pašreiz ir paredzēts veikt rudenī. Uzlabota pārredzamība un labāka uzņēmumu pārvaldība palīdzēs jaunattīstības valstīm optimizēt ieņēmumu iekasēšanu un labāk izmantot to fiskālos līdzekļus, lai nodrošinātu sabiedrisko labumu un pakalpojumus. ES ir lielākā līdzekļu devēja, bet 2010. gada mērķi nav izpildīti ES ir pasaules vērienīgākā līdzekļu devēju grupa, kas ir apņēmusies līdz 2015. gadam oficiālajai attīstības palīdzībai piešķirt 0,7 % no tās kopējā NKI saskaņā ar ilglaicīgo ANO mērķi. ES vadītāji vienojās par šo kolektīvo mērķi 2005. gadā, pamatojoties uz dalībvalstu diferencētajiem individuālajiem mērķiem. Daļa no vienošanās bija starpposma kopējais mērķis – līdz 2010. gadam oficiālajai attīstības palīdzībai piešķirt 0,56 % no NKI. Lai gan tika sasniegts vēsturisks apmērs – 53,8 miljardi euro, atspoguļojot 0,43 % ODA /NKI un, neskatoties uz ekonomisko lejupslīdi, papildus mobilizējot vairāk nekā 4,5 miljardus euro, – dalībvalstis neizpildīja starpposma mērķi, jo līdz apsolītajai summai pietrūka 15 miljardi euro. Dalībvalstu starpā joprojām pastāv lielas atšķirības. Kamēr dažas cenšas darīt savu daļu darba, lai īstenotu kopīgo vienošanos, citas nepilda savas individuālās saistības, lai panāktu kopējos ES rezultātus. Tas grauj principu par taisnīgu sloga sadalījumu ES iekšienē un, iespējams, ir veicinājis palīdzības samazinājumus dažās dalībvalstīs, kurās oficiālās attīstības palīdzības līmenis ir 0,7 % no NKI vai vairāk. Ja visas ES dalībvalstis nedarīs savu daļu darba, par kuru tika panākta vienošanās, ES nesasniegs kopējo 2015. gada mērķi. Šajā saistībā bažas jo īpaši izraisa tas, ka dažas dalībvalstis ir paziņojušas par oficiālās attīstības palīdzības samazināšanu 2011. gadā un nākamajos gados, kas rada problēmu kopējiem ES centieniem. Eiropas Komisija ziņoja, ka 2010. gadā izmaksātās ODA neto summas ir 14,95 miljardi euro. Šajā summā ietilpst 5,15 miljardi euro izdevīgos EIB aizdevumos, kas nav dotācijas, kurus galvenokārt finansē no EIB pašas resursiem, bet pārējo summu – no Eiropas Attīstības fonda un ES budžeta. Diagramma. Dalībvalstu oficiālā attīstības palīdzība 2010. gadā % no NKI [pic] Avots: ESAO DAC un ES gada anketa par attīstības finansējumu Oficiālā attīstības palīdzība Āfrikai . ES un tās dalībvalstis joprojām ir lielākās palīdzības sniedzējas Āfrikai, un 2009. gadā kontinentam izmaksāja 20,5 miljardus euro. Tomēr 2005. gada saistības – palielināt oficiālo attīstības palīdzību Āfrikai uz dienvidiem no Sahāras un novirzīt kontinentam vismaz 50 % no apvienotā palīdzības palielinājuma – ir izpildītas tikai daļēji. Lai arī oficiālā attīstības palīdzība Āfrikai uz dienvidiem no Sahāras kopš 2004. gada ir pieaugusi par 2,7 miljardiem euro, tikai 26 % no oficiālās attīstības palīdzības kopējā palielinājuma reālajā izteiksmē ir piešķirti Āfrikas kontinentam. Oficiālā attīstības palīdzība vismazāk attīstītajām valstīm . Kopējo oficiālās attīstības palīdzības saistību ietvaros ES 2008. gadā kolektīvi apsolīja līdz 2010. gadam oficiālajai attīstības palīdzībai vismazāk attīstītajām valstīm tērēt vismaz 0,15 % no tās apvienotā NKI. Šis mērķis nav sasniegts par mata tiesu. Balstoties uz pieejamajiem provizoriskajiem datiem, ES apvienotā oficiālā attīstības palīdzība vismazāk attīstītajām valstīm 2010. gadā atbilst 0,13 % no NKI. Astoņas dalībvalstis 2009. gadā individuāli sasniedza šo slieksni, bet vēl trīs dalībvalstis vismaz trešo daļu no to kopējās oficiālās attīstības palīdzības iztērēja vismazāk attīstītajās valstīs, tādējādi parādot savu apņēmību palīdzēt visnabadzīgākajām valstīm. ES finansējums klimata pārmaiņām un bioloģiskajai daudzveidībai Jaunattīstības valstīm ir nepieciešams lielāks atbalsts, lai pielāgotos klimata pārmaiņām un mazinātu to sekas. Gatavojoties 2009. gada UNFCCC Kopenhāgenas konferencei, ES uzņēmās saistības laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam piešķirt 7,2 miljardus euro steidzamam finansējumam klimata jomā jaunattīstības valstīm [7]. ES 2010. gadā kopā piešķīra 2,34 miljardus euro atbilstoši tās kopējam 2010.-2012. gada mērķim[8]. ES arī apsver veidus, kā izpildīt attīstīto valstu saistības Kankūnas nolīgumu ietvaros – no dažādiem avotiem (publiskiem, privātiem, divpusējiem, daudzpusējiem un inovatīviem avotiem) kopīgi līdz 2020. gadam mobilizēt 100 miljardus ASV dolāru gadā, lai risinātu jaunattīstības valstu vajadzības[9]. Salīdzināmu un pārredzamu metožu izstrāde, lai izmērītu, ziņotu un pārbaudītu klimata jomas finansējumu, joprojām ir būtiska problēma. Lai arī ES un tās dalībvalstis ir panākušas vērā ņemamu progresu, pārredzami ziņojot par to, kā tās īsteno steidzamo finansēšanu, turpmāki uzlabojumi šajā jomā, jo īpaši ņemot vērā ilgāka termiņa finansēšanu, būs svarīgi, lai saglabātu uzticību starptautiskajam procesam. Bioloģiskās daudzveidības aizsardzība arī ir ļoti būtisks ES darba kārtības jautājums. Bioloģiskās daudzveidības konvencijas Nagojas konferencē 2010. gadā ES uzņēmās saistības līdz 2020. gadam būtiski palielināt finanšu resursus, lai efektīvi īstenotu 2011.-2020. gada stratēģisko plānu un "efektīvi un steidzami rīkotos, lai apturētu bioloģiskās daudzveidības zudumu [...] veicinot [...] cilvēku labklājību un nabadzības izskaušanu." Vairākas dalībvalstis paziņoja par būtiskiem palielinājumiem savās saistībās saglabāt bioloģisko daudzveidību jaunattīstības valstīs. Inovatīvi finansējuma avoti un attīstības mehānismi Tā kā jaunattīstības valstu finansējuma vajadzību apmierināšanai palīdzības nekad nepietiks, lai sasniegtu TAM un citus starptautiski atzītus attīstības mērķus, ES uzņēmās saistības nopietni apsvērt inovatīvus finansēšanas mehānismus ar būtisku ieņēmumu radīšanas potenciālu, lai nodrošinātu paredzamu finansējumu ilgtspējīgai attīstībai[10]. Vairākas ES dalībvalstis jau izmanto dažādus inovatīvus avotus un mehānismus, ar kuru palīdzību attīstībai līdz šim ir savākti aptuveni 13 miljardi euro. Kaut arī dažas dalībvalstis apsver citus avotus un mehānismus, vēl nav vienotas ES pieejas attiecībā uz inovatīviem avotiem un mehānismiem ar augstāko ieņēmumu radīšanas potenciālu. Mehānismiem to ieņēmumu tērēšanai, kas iegūti no inovatīviem avotiem, ir jāatbilst atzītiem starptautiskiem palīdzības efektivitātes principiem, un tie nedrīkst pieļaut paralēlus izdevumu kanālus. Oficiālās attīstības palīdzības izmantošana, lai piesaistītu lielākas privāto līdzekļu plūsmas Sadarbība ar privāto sektoru kā integrējošas izaugsmes un ilgtspējīgas attīstības virzītājspēku ir joma, kurā ES jau sen ir saskatījusi lielu potenciālu. ES un dalībvalstis izmanto dažādus stimulus (ieguldījumu garantijas, īpašiem nolūkiem paredzētus līdzekļus, aizdevumus ar atvieglotiem nosacījumiem, atbalstu kopuzņēmumiem utt.), lai rosinātu privātā kapitāla plūsmas uz jaunattīstības valstīm un atbalstītu spēcīgāku starptautisko satvaru atbildīgai korporatīvajai uzvedībai. ES un tās dalībvalstis varētu vairāk izmantot aizdevumu un dotāciju apvienošanu vai izmantot līdzekļus pašu kapitāla vai riska dalīšanas instrumentos, lai mobilizētu papildu finansējumu, tostarp no privātā sektora, lai segtu mūsu partnervalstu vajadzību pēc ieguldījumiem. Šis jautājums tiks skarts gaidāmajos politikas priekšlikumos par turpmāko ES politiku attīstības jomā. Migrantu pārskaitījumi , kuru privāto raksturu ES uzsver, ir vēl viena būtiska līdzekļu plūsma uz jaunattīstības valstīm, kas var sekmēt attīstību. Pārskaitījumi no ES uz jaunattīstības valstīm, pat vērtējot konservatīvi[11], ir gandrīz tikpat apjomīgi kā kopējā ES oficiālā attīstības palīdzība. Šo plūsmu svārstības var būtiski ietekmēt šo līdzekļu saņēmēju dzīves apstākļus jaunattīstības valstīs. ES apsolīja pazemināt pārskaitījumu nosūtīšanas izmaksas un veicināt šādus pārskaitījumus[12]. Šajā nolūkā 2010. gadā ES un dalībvalstis turpināja strādāt vairākos virzienos, piemēram, uzlabojot datus, palielinot pārredzamību un konkurenci maksājumu pakalpojumu tirgū, finansējot ar pārskaitījumiem saistītus projektus, atbalstot finanšu pakalpojumus jaunattīstības valstīs un uzlabojot migrantu zināšanas finanšu jomā. Dažās ES dalībvalstīs pārskaitījuma nosūtīšanas izmaksas samazinājās, bet dažās – pieauga[13]. Joprojām ir problemātiski (i) iegūt precīzus datus par galvenajiem koridoriem, nosūtīšanas izmaksām un neformālajām līdzekļu plūsmām no ES; (ii) piemērot izmaksu samazinājumus arī saņēmējiem jaunattīstības valstīs; (iii) izstrādāt labvēlīgu vidi un (iv) uzlabot piekļuvi finansēm un zināšanas par finansēm. Jaunattīstības valstu tirdzniecības kapacitātes atbalstīšana, izmantojot tirdzniecības palīdzību Tirdzniecība reģionālos un starptautiskos tirgos var potenciāli sniegt lielu atbalstu integrējošai izaugsmei, un tā ir bijusi nozīmīgs virzītājspēks daudzos sekmīgas attīstības gadījumos. ES ir konsekventi atbalstījusi jaunattīstības valstis tirdzniecības kā attīstības instrumenta izmantošanā. Savas kopīgās Tirdzniecības palīdzības stratēģijas ietvaros ES vienojās rīkoties, lai palielinātu palīdzību tirdzniecībai un vairotu tās ietekmi. ES apvienotā ikgadējā tirdzniecības palīdzība 2009. gadā bija 10,5 miljardi euro[14], tādējādi saglabājot augstāko rādītāju, kas reģistrēts iepriekšējā gadā. ES un dalībvalstu ar tirdzniecību saistītā palīdzība, kas ir tirdzniecības palīdzības sastāvdaļa, 2009. gadā būtiski palielinājās līdz kopumā 3 miljardiem euro, kas ir krietni vairāk nekā 2010. gadam un turpmākajiem gadiem paredzētais izdevumu mērķapjoms – 2 miljardi euro gadā. Āfrika 2009. gadā kļuva par lielāko apvienotās ES ar tirdzniecību saistītās palīdzības līdzekļu un tirdzniecības palīdzības līdzekļu saņēmēju. Dati par 2009. gadu arī liecina par tirdzniecības palīdzības nozīmīgu pieaugumu Āfrikas, Karību jūras un Klusā okeāna valstīm 3,6 miljardu euro apmērā. ES un tās dalībvalstu vismazāk attīstītajām valstīm sniegtās tirdzniecības palīdzības daļa palika nemainīga 22 % apmērā no kopsummas. ES teritoriālo biroju ziņojumos norādīts uz to procesu mērenu uzlabojumu, kas ir pamatā gan tirdzniecības palīdzības apjomiem, gan tās efektivitātei, piemēram, tirdzniecības jautājumu izskatīšana politikas dialogā starp ES līdzekļu devējiem un partneriem; partnervalstu pieprasījuma pēc tirdzniecības palīdzības palielināšana; koordinācija, lai izstrādātu un īstenotu tirdzniecības stratēģijas; tirdzniecības vajadzību novērtēšana; kopīgas darbības un saskaņošana, tostarp stratēģiskās ekonomiskās reģionālās integrācijas prioritātes valsts attīstības plānos un tirdzniecības stratēģijā. Visiem šiem virzieniem ir jāpievērš pastāvīga, intensīva uzmanība. Vismazāk attīstītajās valstīs Pastiprinātā integrētā sistēma ar tirdzniecību saistītai palīdzībai piedāvā īpašu iespēju palīdzēt šīm valstīm pastiprināti pievērst uzmanību ar tirdzniecību saistītiem jautājumiem un palielināt efektīvu tirdzniecības palīdzību. Vajadzība preventīvi novērst parādu krīzes jaunattīstības valstīs ES un tās dalībvalstis dara savu daļu darba, lai sekmētu daudzpusējās parādu atvieglojumu iniciatīvas un lielu parādu apgrūtinātu nabadzīgo valstu iniciatīvas pilnīgu īstenošanu. Parādu ilgtspējība un risks nonākt parādu briesmās valstīs ar zemiem un vidējiem ienākumiem būs jāņem vērā, vairāk izmantojot aizdevumu un dotāciju apvienošanu, lai atbalstītu jaunattīstības valstis. Lai izvairītos no jaunām parādu krīzēm, ir jāatbalsta uzlabota spēja pareizi pārvaldīt parādus un atbildīgi aizdot un aizņemties līdzekļus. ES palīdzības ietekme Palīdzības labāka izmantošana ES ir bijusi virzītājspēks starptautiskajos centienos izmantot palīdzību efektīvāk. Parīzes deklarācijā un Akras rīcības programmā izklāstītie palīdzības efektivitātes principi ir ietverti ES Palīdzības efektivitātes darbības sistēmā[15], kas ietver saistības un atskaites punktus, kas ļauj ES un tās dalībvalstīm novērtēt savu progresu attiecībā uz efektīvāku oficiālās attīstības palīdzības izlietojumu. Kaut gan vairāki rādītāji ir nedaudz uzlabojušies, vairāk jādara, lai sasniegtu kopējo mērķi panākt pēc iespējas lielāku rentabilitāti. Mērķim ir jābūt uzlabot ES palīdzības kopējo ietekmi uz attīstību. Šī pieeja vēlāk 2011. gadā tiks sīkāk izskatīta paziņojumos par ES kopīgo palīdzības plānošanu un ES kopējo nostāju Busanas konferencē. Busanā plašākā attīstības kontekstā tiks izskatīti pierādījumi par palīdzības efektivitātes principu īstenošanu. Turpmākais uzdevums būs saglabāt palīdzības efektivitātes principu nozīmību attiecībā uz palīdzību ar lielu ietekmi un vēl vairāk pastiprināt šo principu ieviešanu valstu līmenī. Pasaules finanšu pārvaldība, iespēju došana jaunattīstības valstīm ES ir konsekventi atbalstījusi lielākas lomas piešķiršanu jaunattīstības valstīm starptautiskajās finanšu iestādēs. Gan SVF, gan Pasaules Banka 2010. gadā apstiprināja būtiskas pārvaldības reformas, piemēram, palielinot jaunattīstības un pārejas valstu balsošanas un kvotu daļas. ES ir jāpalīdz nodrošināt, ka šīs reformas abās iestādēs tiek īstenotas ātri. ES uzskata, ka nākamajā Pasaules Bankas akcionāru pārskatā 2015. gadā iemaksas Starptautiskajā attīstības asociācijā (Pasaules Bankas izdevīgo aizdevumu struktūra) ir pastāvīgi un pietiekami jāiekļauj balsstiesību formulā, tādējādi visiem akcionāriem radot pareizos stimulus nodrošināt iestādes ilgtermiņa finanšu ilgtspēju. ES ir jāstiprina arī sadarbība starptautiskajās finanšu iestādēs, lai tās attiecībā uz būtiskiem jautājumiem paustu vienotu viedokli. SECINāJUMI Balstoties uz ziņojuma konstatējumiem, Komisija iesaka veikt turpmāk minētos pasākumus. 1. ES un tās dalībvalstīm ir jāstiprina savs atbalsts jaunattīstības valstu centieniem attīstībai mobilizēt pašmāju resursus saskaņā ar labas nodokļu jautājumu pārvaldības principiem . 2. Tā kā 2010. gada oficiālās attīstības palīdzības starpposma mērķis – 0,56 % no NKI – netika sasniegts, dalībvalstīm saskaņā ar savām 2005. gada saistībām ir: 3. jāapstiprina ES kolektīvās saistības līdz 2015. gadam palielināt oficiālo attīstības palīdzību līdz 0,7 % no kopējā NKI. Pamatojoties uz skaidriem pierādījumiem, ka attīstības politika ES līmenī var piedāvāt augstu pievienoto vērtību, pašas ES oficiālās attīstības palīdzības apjomiem jābūt nozīmīgiem šajā palielinājumā[16]; 4. jāapstiprina, ka tās sasniegs savus individuālos oficiālās attīstības palīdzības mērķus, jo katra dalībvalsts, kas nepilda savu daļu no apstiprinātajiem mērķiem, grauj ES kolektīvos centienus sasniegt 0,7 % mērķi – 5. ES-15 valstīm pēc iespējas ātrāk sasniegt vismaz 0,51 % no ODA /NKI un 0,7 % no NKI līdz 2015. gadam, bet tās valstis, kuras jau pārsniegušas šo līmeni, apņemas saglabāt to, 6. ES-12 valstīm censties pēc iespējas ātrāk sasniegt oficiālās attīstības palīdzības līmeni vismaz 0,17 % no NKI apmērā un 0,33 % no NKI apmērā līdz 2015. gadam; 7. jāveic konkrēti valsts pasākumi, lai sasniegtu mērķus, tostarp, izveidojot daudzgadu rīcības plānus un ietverot oficiālās attīstības palīdzības mērķus valsts tiesību aktos; 8. jāapmainās ar tālredzīgu informāciju par valstu individuālajiem pasākumiem, parādot virzību uz oficiālās attīstības palīdzības budžeta palielinājumu ik gadu līdz 2015. gadam, un jāiesniedz šī informācija kā daļa no Padomes ikgadējā ODA ziņojuma Eiropadomei. 9. Dalībvalstīm jāapstiprina un jāizpilda kolektīvās saistības palielināt oficiālo attīstības palīdzību Āfrikai : ES oficiālā attīstības palīdzība Āfrikai nav pieaugusi tikpat ātri kā kopējā ES oficiālā attīstības palīdzība. Dalībvalstīm ir jāpalielina centieni nodrošināt vismaz pusi no ODA pieauguma Āfrikas kontinentam. ES un tās dalībvalstīm ir jākoordinē savas darbības, lai nodrošinātu vairāk oficiālās attīstības palīdzības Āfrikas valstīm, kurām tā visvairāk nepieciešama. 10. Dalībvalstīm jāapstiprina un jāizpilda saistības palielināt oficiālo attīstības palīdzību vismazāk attīstītajām valstīm . Palielinot savu palīdzību, tām ir jākoordinē uzsvars uz nabadzību un jāsasniedz mērķis vismazāk attīstītajām valstīm nodrošināt palīdzību vismaz 0,15 % apmērā no sava NKI. Visām ES dalībvalstīm ir jāsekmē šis mērķis. 11. ES un tās dalībvalstīm ir jāapsver palīdzības efektivitātes saistību izpildes pastiprināšana, pievēršoties tam, lai dotu iespēju partnervalstīm pilnībā pašām virzīt savu attīstību un pārvaldīt palīdzību, tostarp: 12. sīkāk izstrādājot ES palīdzības kopīgo plānošanu ; Komisija iesniegs priekšlikumu vēlāk 2011. gadā; 13. stiprinot pašreizējo ES paātrināto darba dalīšanas iniciatīvu , piemērojot to plašākam atbalsta tīklam, lai īstenotu ES Palīdzības efektivitātes darbības sistēmu; 14. pamatojoties uz ES pieredzi palīdzības efektivitātes saistību īstenošanā, sadarboties, lai Busanā panāktu uz rezultātiem orientētu iznākumu, kurā uzmanība pievērsta tam, lai pēc iespējas rentablāk izmantotu palīdzības efektivitātes virzienu ieguldījumu rezultātu panākšanai attīstības jomā partnervalstu līmenī. Komisija iesniegs priekšlikumu par ES kopīgo nostāju Busanā vēlāk 2011. gadā. 15. Saistībā ar tirdzniecības palīdzību ES un tās dalībvalstīm ir: 16. jāuzlabo tirdzniecības palīdzība vismazāk attīstītajām valstīm , piemēram, pievēršot lielāku uzmanību vismazāk attīstīto valstu spējai formulēt un īstenot tirdzniecības attīstības stratēģijas, kas atbalsta integrējošu un ilgtspējīgu izaugsmi; īpaša uzmanība jāpievērš Pastiprinātās integrētās sistēmas ar tirdzniecību saistītai palīdzībai potenciāla izmantošanai vismazāk attīstītajām valstīm kā līdzekli ieinteresēto personu koordinēšanai un stratēģijas izstrādei; 17. jāuzlabo tirdzniecības palīdzības efektivitāte , kas noteikta valstu līmenī, piemēram, labāk izmantojot tirdzniecības vajadzību novērtējumus, uzlabojot to platformu efektivitāti, kuras paredzētas ar tirdzniecību saistītu stratēģiju izstrādes atbalstam; un jāizmanto iespējas palielināt kopīgās darbības; 18. vēl vairāk jāpalielina atbalsts reģionālajai integrācijai , izmantojot arī palīdzību, kas tiek nodrošināta valsts līmenī; 19. jāatbalsta partnervalstu pašu veiktā rezultātu un tirdzniecības palīdzības ietekmes uzraudzība, kā arī šo valstu tirdzniecības attīstības stratēģiju progress. 20. Inovatīviem finansējuma avotiem piemīt liels potenciāls palīdzēt samazināt attīstības finansējuma trūkumu. Dalībvalstīm jāpievēršas inovatīviem mehānismiem ar būtisku ieņēmumu radīšanas potenciālu un jānodrošina, ka būtiska ieņēmumu daļa, kas tādā veidā tiek radīta, tiek izmantota jaunattīstības valstīm. 21. Oficiālā attīstības palīdzība un klimata jomas finansējums ir savstarpēji papildinoši, jo abu mērķis ir atbalstīt jaunattīstības valstis centienos veidot "pret klimatu noturīgu" nākotni. 22. Gan ES līdzekļu devējiem, gan jaunattīstības valstīm ir jābūt vienotai, klimatam labvēlīgai attīstības stratēģijai, kas aptver gan pielāgošanos klimata pārmaiņām, gan to ietekmes mazināšanu. 23. ES līdzekļu devējiem ir jārosina citi dalībnieki ieviest klimata jomas finansējuma pasākumus, ievērojot pieņemtos palīdzības efektivitātes principus. 24. Saskaņā ar Kankūnas nolīgumiem klimata jomas finansējumam jābūt "jaunam un papildinošam", attiecībā uz ko pastāv daudzi atšķirīgi viedokļi. Lielāks progress ir vajadzīgs, lai noteiktu pareizu pieeju, kas nodrošina, ka klimata jomas finansējums neapdraud cīņu pret nabadzību un virzību uz TAM īstenošanu, par ko 2009. gadā vienojās Eiropadome. [1] SEC(2011) 500 final « EU Accountability Report 2011 on Financing for Development » Ziņojums par ES atbildību par attīstības finansēšanu. [2] Vismazāk attīstīto valstu IV konference, Stambula, 2011. gada maijs. [3] Augsta līmeņa IV forums, Busana, 2011. gada novembris. [4] Eiropadomes 2010. gada 17. jūnija secinājumi, 20. punkts. [5] Monterejas 2002. gada konsenss, 2008. gada Dohas deklarācija par attīstības finansēšanu. [6] http://www.hudson.org/files/pdf_upload/Index_of_Global_Philanthropy_and_Remittances_2010.pdf [7] Kā tās daļu no kolektīvajām attīstīto valstu saistībām nodrošināt jaunus un papildu līdzekļus, kas minētajam laikposmam sasniedza 30 miljardus ASV dolāru. [8] Saskaņā ar dalībvalstu atbildēm uz Komisijas gada apsekojumu par attīstības finansējumu; skatīt SEC(2011) 501 final II sējumu, 4. pielikumu. Dalībvalstu norādītie skaitļi ir nedaudz koriģēti salīdzinājumā ar provizoriskajiem datiem, kas tika sniegti ES steidzamā finansējuma ziņojumam Kankūnai, ko Padome pieņēma 2010. gada 6. decembrī. [9] Skatīt Komisijas dienestu darba dokumentu SEC(2011)487 "Starptautiskā klimata jomas finansējuma palielināšana pēc 2012. gada", 8.4.2011. [10] Padomes 2010. gada 15. jūnija secinājumi par Tūkstošgades attīstības mērķiem. [11] http://data.worldbank.org/data-catalog/world-development-indicators. [12] Padomes 2008. gada 11. novembra secinājumi. ES kopīgā nostāja Dohas konferencei par attīstības finansēšanu. [13] http://remittanceprices.worldbank.org/ [14] Dati par 2010. gadu vēl nav pieejami. [15] Padomes Ģenerālsekretariāts 18239/10, 2011. gada 11. janvāra konsolidētais teksts. [16] ES Budžeta pārskatīšana, COM(2010)700, 19.10.2010.