Ar 38. punktu groza 77.d pantu par svārstīguma pielāgojumu. Jauniem svārstīguma pielāgojuma izmantošanas gadījumiem būs vajadzīga uzraudzības iestāžu atļauja. Turklāt svārstīguma pielāgojumā ņem vērā augstāku procentuālo attiecību 85 % apmērā no riska koriģētās starpības. Lai mazinātu risku, ka svārstīguma pielāgojums kompensē ne tikai zaudējumus no ieguldījumiem, ko radījis pieaugums kredītriska starpībā, ievieš sabiedrībai specifisku “kredītriska starpības jutīguma rādītāju”. Visbeidzot, svārstīguma pielāgojuma valsts komponents tiek aizstāts ar makroekonomikas svārstīguma pielāgojumu dalībvalstīm, kuru valūta ir euro, lai mazinātu kredītriska starpības krīžu ietekmi valsts līmenī, vienlaikus izvairoties no domino efekta ietekmes.

Ar 24. pantu 45. pantā par apdrošinātāju riska un maksātspējas pašu novērtējumu integrē makroekonomiskos apsvērumus un analīzi. Apdrošinātājiem būs jānovērtē iespējamā makroekonomisko un finanšu tirgus norišu ietekme, tostarp nelabvēlīgi ekonomikas scenāriji, uz to konkrēto riska profilu, uzņēmējdarbības lēmumiem un maksātspējas vajadzībām, un otrādi – kā to darbība var ietekmēt tirgus virzītājspēkus. Uzraudzības iestādēm būs jāsniedz informācija konkrētām sabiedrībām, jo īpaši attiecībā uz makroprudenciālajiem riskiem un bažām, kas rodas no to analīzes.

(6)Direktīva 2009/138/EK no tās darbības jomas izslēdz konkrētas sabiedrības to lieluma dēļ. Pēc pirmajiem Direktīvas 2009/138/EK piemērošanas gadiem un lai nodrošinātu, ka tā netiek nepamatoti piemērota mazāka lieluma sabiedrībām, ir lietderīgi pārskatīt minētos izņēmumus, palielinot minētās robežvērtības, lai minētā direktīva netiktu piemērota vairāk mazām apdrošināšanas sabiedrībām, kas atbilst konkrētiem nosacījumiem. Tomēr sabiedrībām, kas gūst labumu no šādām paaugstinātām robežvērtībām, vajadzētu būt iespējai saglabāt atļauju vai to lūgt saskaņā ar Direktīvu 2009/138/EK, lai gūtu labumu no tajā paredzētās vienotās licences.

(26)Direktīvā 2009/138/EK ir noteikts, ka apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām kā to uzņēmējdarbības stratēģijas neatņemama sastāvdaļa ir jāveic periodisks pašu riska un maksātspējas novērtējums. Dažus riskus, piemēram, klimata pārmaiņu riskus, ir grūti aprēķināt vai tie materializējas laikposmā, kas ir ilgāks nekā maksātspējas kapitāla prasības kalibrēšanai izmantotais laikposms. Šos riskus var labāk ņemt vērā pašu riska un maksātspējas novērtējumā. Ja apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības ir būtiski pakļautas klimata riskiem, tām attiecīgos intervālos un pašu riska un maksātspējas novērtējuma ietvaros būtu jāveic analīze par ilgtermiņa klimata pārmaiņu riska scenāriju ietekmi uz to uzņēmējdarbību. Šādai analīzei vajadzētu būt samērīgai ar attiecīgo sabiedrību uzņēmējdarbībai raksturīga riska veidu, apmēru un sarežģītību. Jo īpaši, lai gan klimata risku būtiskuma novērtējums būtu jāprasa no visām apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām, nebūtu jāpieprasa ilgtermiņa klimata scenāriju analīze sabiedrībām ar zema riska profilu.

(36)Direktīvā 2009/138/EK ir paredzēts svārstīguma pielāgojums, kura mērķis ir mazināt obligāciju ienesīguma starpības pārmērīgo ietekmi un kura pamatā ir apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību attiecīgo valūtu atsauces portfeļi un euro gadījumā – atsauces portfeļi valstu apdrošināšanas tirgos. Vienota svārstīguma pielāgojuma izmantošana attiecībā uz visām valūtām vai valstīm var radīt ieguvumus, kas pārsniedz obligāciju ienesīguma starpības pārmērīgās ietekmes mazināšanu, jo īpaši, ja šo sabiedrību attiecīgo aktīvu jutīgums pret kredītriska starpību izmaiņām ir zemāks nekā attiecīgās vislabākās aplēses jutīgums pret procentu likmju izmaiņām. Lai izvairītos no šādiem pārmērīgiem ieguvumiem no svārstīguma pielāgojuma, svārstīguma pielāgojums būtu jāapstiprina uzraudzības iestādēm, un tā aprēķināšanā būtu jāņem vērā sabiedrībai raksturīgās iezīmes, kas saistītas ar aktīvu kredītriska starpības jutīgumu un tehnisko rezervju vislabākās aplēses procentu likmju jutīgumu. Ņemot vērā papildu aizsardzības pasākumus, apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām būtu jāļauj pamata bezriska procentu likmju termiņstruktūrai pieskaitīt līdz pat 85 % no riska koriģētās starpības, kas iegūta no reprezentatīvajiem portfeļiem.

(35)Attiecīgās bezriska procentu likmju termiņstruktūras noteikšanai ir būtiska ietekme uz maksātspējas pozīciju, jo īpaši dzīvības apdrošināšanas sabiedrībām ar ilgtermiņa pasīviem. Lai izvairītos no pašreizējās apdrošināšanas uzņēmējdarbības traucējumiem un nodrošinātu vienmērīgu pāreju uz jauno ekstrapolācijas metodi, ir jāparedz pakāpeniskas ieviešanas pasākums un pārejas pasākums. Pārejas pasākumiem vajadzētu būt vērstiem uz to, lai izvairītos no tirgus traucējumiem un nodrošinātu pārredzamu ceļu uz galīgo ekstrapolācijas metodi.

(34)Attiecīgās bezriska procentu likmju termiņstruktūras noteikšanai būtu jālīdzsvaro no attiecīgajiem finanšu instrumentiem iegūtās informācijas izmantošana ar apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību spēju ierobežot to procentu likmju risku, kas izriet no finanšu instrumentiem. Jo īpaši var gadīties, ka mazākām apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām nav iespēju ierobežot procentu likmju risku ar instrumentiem, kas nav obligācijas, aizdevumi vai līdzīgi aktīvi ar fiksētām naudas plūsmām. Tāpēc attiecīgā bezriska procentu likmju termiņstruktūra būtu jāekstrapolē attiecībā uz termiņiem, kad obligāciju tirgi vairs nav dziļi, likvīdi un pārredzami. Tomēr ekstrapolācijas metodē būtu jāizmanto informācija, kas iegūta no attiecīgajiem finanšu instrumentiem, kas nav obligācijas, ja šāda informācija ir pieejama no dziļiem, likvīdiem un pārredzamiem termiņu tirgiem, kuros obligāciju tirgi vairs nav dziļi, likvīdi un pārredzami. Lai nodrošinātu noteiktību un saskaņotu piemērošanu, vienlaikus ļaujot laikus reaģēt uz tirgus apstākļu izmaiņām, Komisijai būtu jāpieņem deleģētie akti, lai precizētu, kā būtu jāpiemēro jaunā ekstrapolācijas metode.

(63)Grupas uzraudzības iestādes var nolemt izslēgt sabiedrību no grupas uzraudzības, jo īpaši, ja šāda sabiedrība tiek uzskatīta par nebūtisku attiecībā uz grupas uzraudzības mērķiem. EAAPI ir konstatējusi atšķirīgas interpretācijas attiecībā uz nenozīmīgu interešu kritēriju un ir konstatējusi, ka dažos gadījumos šāda izslēgšana rada pilnīgu atbrīvojumu no grupas uzraudzības vai uzraudzību mātes starpniekuzņēmuma līmenī. Tādēļ ir jāprecizē, ka šādiem gadījumiem būtu jānotiek tikai ārkārtējos apstākļos un ka grupas uzraudzības iestādēm pirms šādu lēmumu pieņemšanas būtu jāapspriežas ar EAAPI. Būtu jāievieš arī kritēriji, lai būtu lielāka skaidrība par to, kas būtu jāuzskata par nenozīmīgu interesi attiecībā uz grupas uzraudzības mērķiem.

(81)Dažos gadījumos apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas grupas lielā mērā paļaujas uz to, ka tiek izmantots pārejas pasākums par bezriska procentu likmēm un pārejas pasākums par tehniskajām rezervēm. Tas var nepareizi atspoguļot grupas faktisko maksātspējas stāvokli. Tādēļ apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas grupām būtu jāatklāj informācija par ietekmi uz to maksātspējas stāvokli, pieņemot, ka pašu kapitāls, kas izriet no minētajiem pārejas pasākumiem, nav pieejams grupas maksātspējas kapitāla prasības segšanai. Uzraudzības iestādēm vajadzētu būt arī pilnvarotām veikt atbilstošus pasākumus, lai pasākumu izmantošana pienācīgi atspoguļotu grupas finansiālo stāvokli. Tomēr šiem pasākumiem nebūtu jāietekmē tas, kā saistītās apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas sabiedrības izmanto minētos pārejas pasākumus, aprēķinot to individuālo maksātspējas kapitāla prasību.

(78)Lai sasniegtu zaļā kursa vidiskos un klimatiskos mērķus, liela apjoma investīcijas no privātā sektora, tostarp no apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrībām, jānovirza ilgtspējīgām investīcijām. Direktīvas 2009/138/EK noteikumiem par kapitāla prasībām nebūtu jākavē apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību ilgtspējīgi ieguldījumi, bet tiem būtu jāatspoguļo viss risks, ko rada ieguldījumi videi kaitīgās darbībās. Lai gan pašlaik nav pietiekamu pierādījumu par riska atšķirībām starp videi vai sociāli kaitīgām investīcijām un citiem ieguldījumiem, šādi pierādījumi var kļūt pieejami nākamo gadu laikā. Lai nodrošinātu attiecīgo pierādījumu pienācīgu novērtējumu, EAAPI būtu jāuzrauga un līdz 2023. gadam jāziņo par pierādījumiem par videi vai sabiedrībai kaitīgu ieguldījumu riska profilu. Attiecīgā gadījumā EAAPI ziņojumā būtu jāsniedz ieteikumi par izmaiņām Direktīvā 2009/138/EK un deleģētajos un īstenošanas aktos, kas pieņemti saskaņā ar minēto direktīvu. EAAPI var arī noskaidrot, vai būtu lietderīgi ņemt vērā noteiktus vides riskus, kas nav saistīti ar klimata pārmaiņām, un kādā veidā. Piemēram, ja par to liecina pierādījumi, EAAPI varētu analizēt vajadzību paplašināt ar šo direktīvu ieviesto scenāriju analīzi saistībā ar riskiem, kas saistīti ar klimata pārmaiņām, attiecībā uz citiem vides riskiem.

(13)direktīvā iekļauj šādu 29.a līdz 29.e pantu:

“29 a. pants

Kritēriji sabiedrību ar zema riska profilu identificēšanai

1. Dalībvalstis nodrošina, ka apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrības saskaņā ar 29.b pantā izklāstīto procesu tiek klasificētas kā sabiedrības ar zema riska profilu, ja divus secīgus finanšu gadus pirms šādas klasifikācijas tās atbilst šādiem kritērijiem:

(a)Attiecībā uz dzīvības apdrošināšanas sabiedrībām un apdrošināšanas sabiedrībām, kas veic gan dzīvības, gan nedzīvības apdrošināšanas darbības saskaņā ar 73. pantu un kuru tehniskās rezerves, kas saistītas ar dzīvības apdrošināšanas darbībām veido 20 % vai vairāk no kopējām tehniskajām rezervēm, ieskaitot summas, kas atgūstamas no pārapdrošināšanas līgumiem un īpašam nolūkam dibinātajām sabiedrībām, kā minēts 76. pantā, un kuru gada bruto ieņēmumi no parakstītajām prēmijām saistībā ar nedzīvības apdrošināšanas darbībām ir mazāk nekā 40 % no to kopējiem gada bruto ieņēmumiem no parakstītām prēmijām, ievēro visus šādus kritērijus:

i)procentu likmju riska apakšmodulis, kas minēts 105. panta 5. punkta a) apakšpunktā, nepārsniedz 5 % no tehniskajām rezervēm, ieskaitot summas, kas atgūstamas no pārapdrošināšanas līgumiem un īpašam nolūkam dibinātām sabiedrībām, kā minēts 76. pantā;

ii)darījumi, kas noslēgti dalībvalstīs, kuras nav piederības dalībvalsts, kurā sabiedrība ir saņēmusi licenci saskaņā ar 14. pantu, nepārsniedz 5 % no tās gada bruto parakstītās prēmijas kopsummas;

iii)tehniskās rezerves, ieskaitot summas, kas atgūstamas no pārapdrošināšanas līgumiem un īpašam nolūkam dibinātajām sabiedrībām, kā noteikts 76. pantā, nepārsniedz 1 000 000 000 EUR;

iv)ieguldījumi netradicionālos ieguldījumos neveido vairāk kā 20 % no kopējiem ieguldījumiem;

v)sabiedrības uzņēmējdarbība neietver pārapdrošināšanas darījumus, kas pārsniedz 50 % no tās gada kopējiem bruto ieņēmumiem no parakstītajām prēmijām.

Kritērijus, kas noteikti ii) un v) apakšpunktā, nepiemēro kaptīvām apdrošināšanas sabiedrībām vai kaptīvām pārapdrošināšanas sabiedrībām.

(b)Attiecībā uz nedzīvības apdrošināšanas sabiedrībām un apdrošināšanas sabiedrībām, kas veic gan dzīvības, gan nedzīvības apdrošināšanas darbības saskaņā ar 73. pantu un kuru gada bruto ieņēmumi no parakstītajām prēmijām saistībā ar nedzīvības apdrošināšanas darbībām ir 40 % vai vairāk no to kopējiem gada bruto ieņēmumi no parakstītajām prēmijām un kuru tehniskās rezerves saistībā ar dzīvības apdrošināšanas darbībām veido mazāk nekā 20 % no to kopējām tehniskajām rezervēm, ieskaitot summas, kas atgūstamas no pārapdrošināšanas līgumiem un īpašam nolūkam dibinātām sabiedrībām, kā minēts 76. pantā, ievēro visus šādus kritērijus:

i)vidējais apvienotais rādītājs, atskaitot pārapdrošināšanu pēdējos trīs gados, ir mazāks par 100 %;

ii)darījumi, kas noslēgti dalībvalstīs, kuras nav piederības dalībvalsts, kurā sabiedrība ir saņēmusi licenci saskaņā ar 14. pantu, nepārsniedz 5 % no tās gada bruto parakstītās prēmijas kopsummas;

iii)gada bruto parakstītā prēmija nepārsniedz 100 000 000 EUR;

iv)gada bruto parakstīto prēmiju summa I pielikuma A iedaļas 3.–7., 14. un 15. klasē nepārsniedz 30 % no nedzīvības apdrošināšanas darījumu gada parakstīto prēmiju kopsummas;

v)ieguldījumi netradicionālos ieguldījumos neveido vairāk kā 20 % no kopējiem ieguldījumiem;

vi)sabiedrības uzņēmējdarbība neietver pārapdrošināšanas darījumus, kas pārsniedz 50 % no tās kopējiem bruto ieņēmumiem no parakstītajām prēmijām.

Kritērijus, kas noteikti ii) un vi) apakšpunktā, nepiemēro kaptīvām apdrošināšanas sabiedrībām vai kaptīvām pārapdrošināšanas sabiedrībām.

(c)Attiecībā uz apdrošināšanas sabiedrībām, kas veic gan dzīvības, gan nedzīvības apdrošināšanas darbības saskaņā ar 73. pantu un kuru tehniskās rezerves, kas saistītas ar dzīvības apdrošināšanas darbībām veido 20 % vai vairāk no to kopējām tehniskajām rezervēm, ieskaitot summas, kas atgūstamas no pārapdrošināšanas līgumiem un īpašam nolūkam dibinātām sabiedrībām, kā minēts 76. pantā, un kuru gada bruto ieņēmumi no parakstītajām prēmijām saistībā ar nedzīvības apdrošināšanas darbībām ir 40 % vai vairāk no to kopējiem gada bruto ieņēmumiem no parakstītajām prēmijām, ievēro visus šādus kritērijus:

i)procentu likmju riska apakšmodulis, kas minēts 105. panta 5. punkta a) apakšpunktā, nepārsniedz 5 % no tehniskajām rezervēm, ieskaitot summas, kas atgūstamas no pārapdrošināšanas līgumiem un īpašam nolūkam dibinātām sabiedrībām, kā minēts 76. pantā;