LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 79/37

Reģionu komitejas atzinums “Stokholmas programma: problēmas un iespējas saistībā ar jauno daudzgadu programmu par ES brīvības, drošības un tiesiskuma telpu”

(2010/C 79/08)

I. IETEIKUMI POLITIKAS JOMĀ

REĢIONU KOMITEJA,

Vispārējie ieteikumi

1. atzinīgi vērtē Komisijas iniciatīvu turpināt veidot patiesu brīvības, drošības un tiesiskuma telpu iedzīvotājiem un piekrīt, ka ir jāuzsver tās svarīgā nozīme pasaulē, kurā pieaug mobilitāti;

2. atzinīgi vērtē Komisijas iniciatīvu izstrādāt jaunu ES daudzgadu programmu, kurā noteiktas prioritātes turpmākajiem pieciem gadiem jomās, kas saistītas ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu; tomēr konstatē, ka Komisijas paziņojumā nav ietverta nekāda atsauce uz izmaiņām, ko šajā jautājumā varētu ieviest Lisabonas līgums;

3. uzskata, ka jaunajai programmai jābūt pietiekami tālejošai, lai nodrošinātu ievērojamus panākumus minētajās jomās, tomēr rūpīgāk jāizvērtē pēdējo desmit gadu laikā ierosinātos pasākumus, lai uzlabotu to efektivitāti un efektīvi sasniegtu izvirzītos mērķus;

4. atkārtoti pauž bažas, ka Komisija neveltī pietiekamu uzmanību vietējo un reģionālo pašvaldību nozīmei brīvības, drošības un tiesiskuma telpas jomā;

5. norāda, ka vietējām un reģionālajām pašvaldībām ir īpaši svarīgas paziņojumā aplūkotās jomas, jo tās tieši ietekmē Eiropas Savienības iedzīvotāju ikdienas dzīvi un vietējo un reģionālo pašvaldību darbību;

6. atkārtoti uzsver, ka Reģionu komiteja kā politiska asambleja, kas pārstāv vietējās un reģionālās pašvaldības, ir viens no virzītājspēkiem, kas kalpo iedzīvotāju interesēm un sekmē no Eiropas pilsonības izrietošo tiesību un pienākumu ievērošanu;

7. uzskata, ka Reģionu komiteja būtu jāiesaista brīvības, drošības un tiesiskuma telpas veidošanā un tāpēc tieši jāiesaista Stokholmas programmas un tās rīcības plāna izstrādē un īstenošanā, kā arī programmā noteikto novērtēšanas mehānismu un instrumentu izstrādē un ieviešanā atbilstoši Komitejas kompetences apjomam;

8. apņemas atbalstīt pamattiesību aizsardzības daudzlīmeņu sistēmu un ar gandarījumu konstatē, ka panākumi brīvības, drošības un tiesiskuma telpas veidošanā gūti, šā projektā centrā izvirzot iedzīvotāju intereses;

9. atkārtoti uzsver, ka drošības jautājumi un ar pamattiesību aizsardzību saistītie jautājumi risināmi līdzsvarotā veidā, ieviešot saskanīgus instrumentus brīvības, drošības un tiesiskuma jomā;

10. pauž nožēlu, ka nav sasniegti cerētie rezultāti, un atgādina dalībvalstīm, ka kavēšanās brīvības, drošības un tiesiskuma telpas veidošanā var ietekmēt Eiropas iedzīvotāju tiesības un brīvības;

11. piekrīt Komisijas viedoklim, ka tiesību aktu efektīvai īstenošanai ir izšķiroša nozīme brīvības, drošības un tiesiskuma telpas veidošanā, un tādēļ arī izsaka bažas par atšķirībām direktīvu īstenošanas jomā, kā arī aicina Komisiju izstrādāt jaunus pasākumus, lai nodrošinātu, ka Eiropas līmenī pieņemto noteikumu gars un forma atspoguļotos valstu tiesību aktos;

12. uzsver, ka pārvietošanās brīvība ir viens no galvenajiem Eiropas pilsonības aspektiem, un aicina Komisiju veikt pasākumus, lai nodrošinātu attiecīgo tiesību aktu pareizu īstenošanu;

13. norāda, ka vietējām un reģionālajām pašvaldībām, kas ir iedzīvotājiem tuvākais pārvaldes līmenis, var būt liela nozīme attiecībā uz novērtēšanas instrumentiem un mehānismiem; Tāpēc atbilstoši ieteikumam, ko paudusi augsta līmeņa padomdevēju grupa Eiropas tieslietu politikas nākotnei, aicina iesaistīt Komiteju minētās kārtības izstrādē, lai tādējādi efektīvāk tiktu ņemta vērā vietējo un reģionālo pašvaldību praktiskā pieredze;

14. aicina Eiropas iekšlietu politikas ārējai dimensijai konsekventi pievērsties Stokholmas programmas rīcības plānā, kurā sevišķu uzmanību varētu veltīt kopīgām interesēm tādās jomās kā legālā un nelegālā migrācija un patvērums, sadarbība robežapsardzes, terorisma un noziedzības apkarošanas jautājumos, atsevišķu jautājumu risināšana prioritārā kārtībā noteiktās teritorijās, informācijas apmaiņas pamatnoteikumi, pamattiesību un cilvēktiesību garantijas, pārredzamība un informācijas pieejamība, datu aizsardzība un ar to saistītās tiesību aizsardzības garantijas ES pilsoņiem un trešo valstu valstspiederīgajiem;

15. piekrīt, ka tiesiskuma un iekšlietu jomās izstrādātās politikas ir jāsaskaņo un jāiekļauj citās ES politikās, un norāda, ka ir jāuzlabo tiesiskuma, iekšējās drošības un iekšlietu jautājumu koordinēšana ar Eiropas Savienības ekonomisko politiku, sociālo politiku un ārpolitiku, lai nostiprinātu ārpolitikas efektivitāti un saskaņotību;

16. atbalsta jaunās programmas politiskās prioritātes un norāda, ka vietējo un reģionālo pašvaldību līdzdalībai ir izšķiroša nozīme pilsoņu Eiropas veidošanā, tādējādi piešķirot šim procesam lielāku demokrātisku leģitimitāti;

17. piekrīt bažām par finanšu līdzekļu piešķiršanu politiskajām prioritātēm un uzsver nepieciešamību nodrošināt vietējo un reģionālo pašvaldību līdzdalību budžeta instrumentu izstrādē tajās jomās, kas ir to kompetencē;

18. secina, ka subsidiaritātes un proporcionalitātes principu ievērošanu varēs novērtēt, kad būs publicēti sīki izstrādātie priekšlikumi, un aicina ar rīcības plānu, kuru paredzēts pieņemt 2009. gada decembrī, nodrošināt minēto principu maksimālu ievērošanu;

19. aicina pievērst īpašu uzmanību subsidiaritātes principa ievērošanai, jo dalībvalstis varētu to izmantot, lai zināmas pilnvaras nodotu valsts kompetencē.

Eiropa – tiesību nodrošinātāja

20. atzinīgi vērtē Eiropas Savienības vēlmi pievienoties Cilvēktiesību konvencijai un norāda, ka Eiropas Savienības un tās dalībvalstu darbības pamatā jābūt pamattiesību aizsardzībai;

21. uzsver, ka Eiropas Savienības Pamattiesību hartā ir atzītas tiesības, kas attiecas uz jebkuru personu neatkarīgi no tās valstspiederības vai administratīvā uzturēšanās statusa Eiropas Savienībā, un uzsver, ka vietējām un reģionālajām pašvaldībām svarīgs ir dzīvesvietas princips, lai nodrošinātu sociālo kohēziju un mieru;

22. uzsver, ka ir svarīgi īstenot direktīvu par personu brīvu pārvietošanos, lai nodrošinātu Eiropas Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, un norāda, ka nevienā dalībvalstī tā nav pilnīgi transponēta (1);

23. ar bažām norāda, kas ES pilsoņu ģimenes locekļi, kuri ir trešo valstu valstspiederīgie un kuriem ir piešķirtas ilgtermiņa uzturēšanās atļaujas, tiek pakļauti diskriminējošiem ieceļošanas un uzturēšanās ierobežojumiem viņu etniskās piederības dēļ, un aicina būt īpaši modriem, lai nepieļautu nekāda veida diskrimināciju;

24. atbalsta iniciatīvas, kuru mērķis ir apkarot diskrimināciju, rasismu, antisemītismu, ksenofobiju un homofobiju, aicina ātri pieņemt direktīvas priekšlikumu direktīvai par vienlīdzīgas attieksmes principa īstenošanu neatkarīgi no reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas (COM 2008/426) un norāda, ka vietējām un reģionālajām iestādēm var būt būtiska nozīme ksenofobiskas un rasistiskas attieksmes novēršanā un atklāšanā, kā arī iedzīvotāju izglītošanā par demokrātijas principiem; turklāt uzskata, ka Eiropas gads (2010.) cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību ir iespēja dot jaunu impulsu izstrādāt un ieviest politiku cīņai pret sabiedrības mazāk aizsargāto grupu diskrimināciju;

25. piekrīt, ka ir jāizveido pilnīga datu aizsardzības sistēma, kuras pamatā ir pamattiesības uz privātumu un personas datu aizsardzība un kurā iekļauti atbilstoši instrumenti tās mērķu sasniegšanai, saglabājot augstu tiesību aizsardzības līmeni;

26. pauž bažas, ka līdz ar informācijas un komunikācijas tehnoloģiju attīstību ievērojami pieaug digitālās informācijas apjoms par iedzīvotājiem, un uzsver, ka Eiropas iedzīvotāji datu aizsardzību un privātumu uzskata par īpaši nozīmīgiem (2), un uzskata, ka Stokholmas programmā un Komisijas rīcības plānā būtu jāpievērš lielāka uzmanība tādas stratēģiskas pieejas izstrādei, kuras pamatā ir “privacy by design” un “privacy aware” tehnoloģijas (3);

27. pauž bažas par Eiropas Savienības pilsoņu zemo līdzdalības līmeni Eiropas Parlamenta vēlēšanās un, apzinādamās savu – ES iestādes – nepietiekamo ieguldījumu šajā jomā, izsaka nožēlu, ka Komisija neierosina patiesi novatoriskas idejas, lai palielinātu līdzdalību Eiropas Savienības demokrātiskajā dzīvē (4);

28. aicina Komisiju rast vairāk līdzekļu jauna veida līdzdalības veicināšanai, izmantojot jaunās tehnoloģijas, un uzsvērt e-pārvaldības un tādu iniciatīvu kā e-līdzdalība nozīmi iedzīvotāju pilsoniskās un politiskās līdzdalības stiprināšanā (5);

29. uzskata, ka ir jānostiprina informēšanas mehānismi, kas ļauj Eiropas iedzīvotājiem gūt plašākas zināšanas par viņu tiesībām, jo īpaši tiesībām uz diplomātisko un konsulāro aizsardzību trešās valstīs, kurās nav attiecīgo valstu pārstāvniecību;

30. konstatē, ka ir jāuzlabo kopīgā mācību sistēma civilās aizsardzības jomā, un atbalsta Future Group noslēguma ziņojumā ierosināto priekšlikumu veicināt tīkla darbību, lai nodrošinātu piekļuvi apmācībai un izstrādātu kopējas definīcijas tās standartiem (6);

31. pauž nožēlu, ka, apspriežot civilās aizsardzības nostiprināšanas mehānismus, nav veltīta lielāka uzmanība vietējo un reģionālo pašvaldību nozīmei, jo tieši šīm iestādēm ir izšķiroša loms preventīvu pasākumu veikšanā, kā arī materiālo resursu un cilvēkresursu piesaistīšanā vajadzības gadījumā;

Eiropa – tiesību un tiesiskuma telpa

32. atkārtoti uzsver, ka Eiropas tiesiskuma telpas veidošanai ir liela nozīme un ka ir jānovērš esošie šķēršļi, lai nodrošinātu Eiropas iedzīvotājiem iespēju pilnībā izmantot savas tiesības un iekšējā tirgus instrumentu efektivitāti;

33. atzīst, ka darbā ar 27 dažādām tiesību sistēmām ir zināmas grūtības, bet aicina uz saskaņotu un efektīvu pārrobežu sadarbību tieslietu jomā, kuras pamatā ir savstarpēja atzīšana un uzticēšanās un subsidiaritātes principa ievērošana; uzsver, ka līdzās tam jānodrošina kriminālprocesa saskaņošanas obligātais minimums un jāievieš minimālie civilprocesuālie standarti;

34. uzsver, ka tiesas pieejamība ir būtiska, lai veidotu tiesību Eiropu, un atzinīgi vērtē vispārīgus Komisijas priekšlikumus, jo īpaši par e-tiesiskumu, kas būtu jāīsteno, nodrošinot datu aizsardzību;

35. uzskata, ka ir maksimāli jāizmanto jauno tehnoloģiju pielietošanas pilnīgais potenciāls tiesu iestāžu sadarbībā;

36. uzskata, ka būtu jāpastiprina tiesu iestāžu sadarbības mehānismi ģimenes tiesību jomā, it īpaši tie, kas attiecas uz nepilngadīgo tiesībām;

37. aicina pielikt lielākas pūles, lai pareizi transponētu Eiropas tiesību aktus tieslietu jomā un tādējādi novērstu juridisko instrumentu efektivitātes samazināšanos;

38. uzskata, ka ir savstarpēji jāatzīst lēmumi par tiesību atņemšanu, jo īpaši aizliegumi attiecībā uz nepilngadīgo nodarbinātību, bet prasa Komisijai nodrošināt datu aizsardzību informācijas apmaiņā un nepieļaut ļaunprātīgu attieksmi;

39. uzskata, ka izglītība un zināšanas ir pamatelementi, lai veidotu tiesisku Eiropu, kurā tiek ievērota un cienīta daudzveidība un veicināta sadarbība, un aicina Komisiju izstrādāt pieredzes apmaiņas programmas dažādu valstu speciālistiem;

40. uzsver nepieciešamību tuvināt valstu tiesību aktus civiltiesību jomā, jo īpaši saistībā ar sevišķi smagiem pārrobežu noziegumiem, lai atvieglotu pārrobežu sadarbību un labāk aizsargātu pilsoņu tiesības, kas ir viens no Eiropas tiesiskuma telpas izveides mērķiem;

Eiropa, kas aizsargā

41. atzinīgi vērtē Komisijas centienus balstīt drošības un tiesiskuma politiku uz iedzīvotāju pamattiesību ievērošanu, bet atkārtoti uzsver nepieciešamību garantēt konsekvenci un līdzsvaru starp to drošības jautājumu risināšanu un tiesību un brīvību aizsardzību;

42. uzskata, ka ir jāizveido kopēja drošības speciālistu darba kultūra, un atzinīgi vērtē iniciatīvu sekmēt pieredzes un paraugprakses apmaiņas mehānismus; šajā sakarā būtiski ir uzsvērt profilakses politiku kā noziedzības apkarošanas procesa obligātas sastāvdaļas nozīmīgumu;

43. pauž nožēlu, ka ir pieminēti tikai valstu pārstāvji, lai gan kopējas drošības kultūras veidošanā būtu jāiesaista arī vietējo un reģionālo pašvaldību speciālisti;

44. aicina pārbaudīt, cik lielā mērā ar policijas darbu regulējošo normatīvo aktu Eiropas līmeņa kodifikāciju varētu atvieglot policijas pārrobežu operatīvo sadarbību ES;

45. piebilst, ka, neapstrīdot pilnvaru iekšējo sadalījumu dalībvalstīs, būtu jāizveido mehānismi, kas vietējām pašvaldībām, kuras īsteno Kopienas tiesību aktus drošības un policijas darbības jomā, nodrošinātu pamatotu un regulāru piekļuvi Eiropas Savienībā izveidotajiem sadarbības un informācijas mehānismiem (7);

46. uzskata, ka ir jāveicina tehnoloģiju izmantošana un efektivitāte, lai nodrošinātu personu drošību un brīvību attiecībā uz mobilitāti, taču pauž bažas par to, ka šīs sistēmas strauji attīstās, bet netiek veikts to pietiekams novērtējums;

47. apliecina, ka ir rūpīgi jāizvērtē informācijas sistēmu arhitektūra, lai uzlabotu to efektivitāti un lietderīgumu, samazinātu izmaksas un palielinātu ieguvumus;

48. norāda, ka ir jāiesaista vietējo un reģionālo pašvaldību speciālisti diskusijās par pētniecību un izstrādi drošības jomā un iekšējās drošības fonda iespējamo izveidi;

49. uzskata, ka, apkarojot tādus nodarījumus, kas skar iedzīvotāju drošību, piemēram, terorismu, organizēto noziedzību, īpaši cilvēku tirdzniecību, narkotiku tirdzniecību vai bērnu seksuālo izmantošanu, profilaksei ir tikpat svarīga nozīme kā saukšanai pie atbildības, un norāda Komisijai uz vietējo un reģionālo dalībnieku izšķirošo nozīmi noziedzības novēršanas stratēģiju izstrādē;

50. atzinīgi vērtē policijas un tiesu sadarbības efektivitātes palielināšanu Eiropā un uzskata, ka vietējām un reģionālajām pašvaldībām vajadzētu būt lielākai nozīmei cīņā pret organizētiem pārrobežu noziegumiem, ņemot vērā aizvien ciešāko saikni starp vietējā līmeņa noziedzīgajām aprindām un starptautisku organizēto noziedzību;

51. uzsver, ka ir vienlaikus ar progresu noziedzības apkarošanas jomā ir intensīvi jāstrādā, lai nodrošinātu apsūdzēto tiesības uz aizstāvību un noteiktu viņiem kopīgas minimālās juridiskās garantijas tādos jautājumos kā nevainīguma prezumpcija un pagaidu apcietināšana;

52. uzsver, ka ES ārējo robežu aizsardzībai ir būtiska drošības un pārvietošanās brīvības nodrošināšanā Eiropas Savienības teritorijā un atzinīgi vērtē atsauci uz cilvēktiesību pilnīgu ievērošanu un starptautisko aizsardzību integrētas Eiropas robežu pārvaldības stratēģijas izstrādē, bet pauž bažas, ka šajā jomā Komisija paziņojumā ierosina maz konkrētu pasākumu un prasa, lai turpmāk, risinot šo jautājumu, Komisija ņemtu vērā, ka Eiropa ir brīvības un tiesību telpa;

53. prasa Komisijai izveidot dalībvalstu operatīvās sadarbības (FRONTEX), kā arī ar to saistītās sadarbības ar trešām valstīm, īpaši ES iedzīvotāju un trešo valstu valstspiederīgo pamattiesību ierobežojumu kontekstā, neatkarīgas novērtēšanas mehānismus pirms jaunu instrumentu ieviešanas;

54. atgādina dalībvalstīm, ka jūras robežu kontrole un uzraudzība nenozīmē atbrīvojumu no pamatpienākumiem saistībā ar glābšanu jūrā;

55. uzskata, ka pirms izmaiņu vai jaunu instrumentu ieviešanas rūpīgi jāizstrādā un jāizvērtē esošās informācijas sistēmas (SIS II, VIS), un pauž bažas, ka paziņojumā trūkst informācijas par biometrijas datu izmantošanu pārskatīšanas un kontroles mehānismos;

56. pauž bažas par Eiropas Savienības dalībvalstu teritorijas robežu šķērsošanas elektroniskas reģistrācijas sistēmas izveidi un iespēju izstrādāt Eiropas sistēmu ieceļošanas atļauju iepriekšējai saņemšanai, kas var ierobežot pamattiesības, jo īpaši personas datu aizsardzību;

57. norāda, ka ir jānostiprina sadarbības stratēģijas, lai sekmētu informācijas apmaiņu un policijas un muitas iestāžu sadarbību;

58. piebilst, ka visi jaunieviešamie instrumenti, piemēram, kopīga Eiropas Šengenas vīza, jāizstrādā efektīvi un lietišķi, nodrošinot datu aizsardzību un garantijas attiecībā uz tiesībām uz privātumu;

59. atbalsta centienus uzlabot Eiropas Policijas biroja un Eiropas Tiesu sadarbības vienības sadarbību organizētu pārrobežu noziegumu izmeklēšanā;

60. piekrīt Komisijas bažām par konstatētajiem draudiem un uzsver vietējo un reģionālo pašvaldību nozīmi šādu noziedzīgu darbību noteikšanā un atklāšanā;

61. aicina Komisiju izstrādāt konkrētus rīcības plānus cilvēku tirdzniecības apkarošanai un ņemt tos vērā attiecībās ar trešām valstīm;

62. pauž bažas, ka pieaug tādu noziegumu skaits, kas saistīti ar bērnu seksuālu izmantošanu un bērnu pornogrāfiju (8) internetā, un norāda, ka ir ne tikai jāpiemēro soda sankcijas, bet arī jāinformē un jāizglīto iedzīvotāji par minētajiem noziegumiem;

63. uzsver, ka vietējām un reģionālajām pašvaldībām var būt svarīga nozīme preventīvu pieeju izstrādē, lai aizsargātu bērnu, it īpaši bez uzraudzības esošo bērnu un nepilngadīgo bez pavadības, cieņu un tiesības (9);

64. atzīst, ka ir jāpanāk progress cīņā pret kibernoziedzību un ekonomiskajiem noziegumiem un ka jāuzlabo koordinācijas un sadarbības mehānismi šajās jomās, jo īpaši tādēļ, ka bieži vien noziegumu neizmeklē tajā valstī, kurā tas izdarīts;

65. norāda Komisijai, ka vietējām un reģionālajām pašvaldībām var būt svarīga nozīme cīņā pret korupciju un krāpšanu, kā arī Eiropas Savienības narkotiku apkarošanas stratēģijas izstrādē;

66. uzskata, ka terorisma draudi ir viena no svarīgākajām problēmām, kas satrauc Eiropas iedzīvotājus, un pauž nožēlu, ka paziņojumā nav minēta vietējo un reģionālo pašvaldību nozīme minēto draudu mazināšanā, jo īpaši cīņā pret vardarbīgu radikalizāciju;

67. pauž bažas, ka paziņojumā norādītie preventīvie mehānismi būs vērsti pret etniskām vai reliģiskām grupām, kas atzītas par likumpārkāpējiem, taču tie nerisinās problēmu cēloņus;

68. ierosina ņemt vērā politiskos, sociālos un ekonomiskos faktorus, kas var veicināt dažādu grupu izraisītās politiskās vardarbības būtisku palielināšanos, nevis uzsvērt minēto grupu dažādo valstisko, etnisko vai reliģisko izcelsmi, kas var sekmēt rasisma un ksenofobijas izplatīšanos;

Solidāra Eiropa imigrācijas un patvēruma jomā

69. atkārtoti uzsver, ka Eiropas Savienībai ir jāizstrādā uz dalībvalstu solidaritātes, savstarpējas uzticēšanās un līdzatbildības principiem balstīta patiesa Eiropas imigrācijas politika, kurā pilnībā ievērotas cilvēktiesības, vienlaikus saglabājot esošo kompetenču sadalījumu, pilnībā īstenojot ES pilnvaras šajā jomā un ievērojot subsidiaritātes principu;

70. norāda, ka vietējās un reģionālās pašvaldības ir pirmās, kas īsteno imigrācijas un patvēruma politiku, un tām pirmajām ir pienākums reaģēt uz imigrācijas plūsmu sociālo un ekonomisko ietekmi to teritorijā;

71. aicina ES dalībvalstis uzņemties kopēju atbildību par bēgļu uzņemšanu un integrēšanu, kā arī izveidot mehānismu pārdalei starp dalībvalstīm;

72. aicina Komisiju labāk saskaņot dažādus esošos instrumentus, lai izstrādātu rīcības pamatnostādnes imigrācijas un patvēruma jomā, un norāda, ka to pamatā jābūt pamattiesību un brīvību ievērošanai;

73. atzinīgi vērtē to, ka par prioritāti atzīta globāla pieeja imigrācijai, un atbalsta to, ka ir jāveicina līdzsvarota un patiesa partnerība ar imigrantu izcelsmes valstīm un tranzītvalstīm, lai varētu nodrošināt migrācijas plūsmas labi organizētu pārvaldību;

74. atgādina, ka Eiropas Savienībai labāk jāsaskaņo ekonomiskā migrācija ar dalībvalstu darba tirgus vajadzībām un aicina izveidot elastīgu kopēju uzņemšanas sistēmu, saskaņā ar kuru dalībvalstis varētu noteikt skaitu, cik trešo valstu valstpiederīgo tās varētu uzņemt;

75. pauž bažas, ka lielāka solidaritāte var izpausties kā augsti kvalificētu un Eiropas darba tirgos pieprasītu imigrantu utilitāra un selektīva uzņemšana;

76. piekrīt, ka labāk jākoordinē Eiropas Savienības imigrācijas politika un ārpolitika, un uzskata, ka sadarbība un dialogs ar trešām valstīm ir vajadzīga gan lai apkarotu nelegālo imigrāciju, gan lai īpaši pievērstos legālās imigrācijas jautājumiem; investīcijas minēto trešo valstu ekonomikā ir efektīvāks līdzeklis, kā palīdzēt cilvēkiem, kas vēlas emigrēt ekonomisku apsvērumu dēļ; šā uzdevuma izpildē izšķiroši svarīga ir vietējo un reģionālo pašvaldību loma, jo īpaši to pašvaldību, kas atrodas vistuvāk trešām valstīm vai kam ir visciešākā saikne ar minētajām valstīm un kuras var darboties kā platforma ES sadarbībai ar tām.

77. uzskata, ka ir jāpastiprina vietējā diplomātija, izstrādājot rīcības plānu programmai brīvības, drošības un tiesiskuma telpas veidošanas jomā, jo vietējās un reģionālās pašvaldības var sniegt ievērojamu ieguldījumu, lai uzlabotu attiecības un dzīves apstākļus izcelsmes valstu un tranzītvalstu pilsētās un reģionos;

78. piekrīt, ka ir saskaņoti jāizmanto migrācijas politikas instrumenti un aicina pirms jaunu nolīgumu noslēgšanas izvērtēt tādas iniciatīvas kā mobilitātes partnerības, to priekšnosacījumus un sekas izcelsmes valstīs;

79. piekrīt tam, ka ir vajadzīga ekonomiskās imigrācijas labāka pārvaldība Eiropas Savienībā un mudina turpināt izstrādāt stratēģiju – saskaņā ar Eiropas platformu dialogam –, kura Kopienas līmenī veiktajos pasākumos iekļauj vietējos, reģionālos un valsts dalībniekus un kurā ņemtas vērā dalībvalstu tiesības noteikt trešo valstu pilsoņu uzņemšanas apjomu nodarbinātības mērķiem un noteikts pienākums nodrošināt viņiem pienācīgus darba apstākļus (10).

80. ar interesi pieņem zināšanai iniciatīvu par novērošanas funkcijas izveidi, lai analizētu un izprastu imigrācijas fenomenu, un norāda uz nepieciešamību rūpēties par to, lai minētā iniciatīva nebūtu pretrunā ar citām esošajām iniciatīvām. Arvien neatliekamāka kļūst vajadzība pārvaldīt un pilnveidot esošos instrumentus minētajā jomā;

81. uzskata, ka priekšlikums par imigrācijas kodeksa izstrādi ir rūpīgi jāizvērtē, neraugoties uz neapšaubāmajām priekšrocībām, ko tas sniedz, jo īpaši tādēļ, ka vēl nav pieņemta direktīva par vienotu pieteikšanās procedūru uzturēšanās un darba atļauju izsniegšanai, kas ietver kopēju tiesību kopumu trešo valstu darba ņēmējiem, kuri legāli uzturas vienā no dalībvalstīm. Taču minētā kodeksa izstrāde nedrīkst radīt sajukumu un vājināt pašlaik nodrošināto tiesību un garantiju kopumu trešo valstu iedzīvotājiem, kas dzīvo Eiropas Savienībā;

82. atzinīgi vērtē to, ka Komisija norāda uz vietējo un reģionālo pašvaldību nozīmi imigrantu integrācijā (11), un atzīst nepieciešamību sākt plašākas debates par integrāciju Eiropā; šajā sakarā vēlreiz atkārto, ka integrācijas politikai nav jābūt slēptam imigrācijas kontroles instrumentam, kas ietekmē, piemēram, ģimeņu apvienošanu, bet tās uzdevums ir sekmēt imigrantu sociālo, ekonomisko, kultūras un pilsonisko integrāciju pēc viņu iekārtošanās dalībvalstī;

83. aicina dalībvalstis iesaistīt vietējās un reģionālās pašvaldības nākamajā ministru konferencē par integrācijas jautājumiem, kas notiks Spānijas prezidentūras laikā, 2010. gada sākumā, un uzlabot sadarbības mehānismus ar dažādiem forumiem, piemēram, ar turpmāko ARLEM – jautājumos par migrāciju;

84. uzskata, ka dalībvalstīm būtu jārisina pilsoniskuma jautājums ciešā saistībā ar dzīvesvietu, jo īpaši tādēļ, ka vietējo un reģionālo pašvaldību teritorijās dzīvo personas, kas nevar piedalīties demokrātiskajā dzīvē, un tas ietekmē sociālo labklājību un kohēziju Eiropas reģionos un pilsētās;

85. piekrīt Komisijai, ka nelegāla nodarbinātība, kontrabanda un cilvēku tirdzniecība ievērojami sekmē nelikumīgu imigrāciju Eiropā, un aicina dalībvalstis izstrādāt kopīgas stratēģijas minēto problēmu risināšanai;

86. atzīst, ka, ņemot vērā bažas, ko izraisīja Atpakaļuzņemšanas direktīvas pieņemšana, ir jāpievērš īpaša uzmanība minētās direktīvas efektīvai īstenošanai; aicina Komisiju cieši uzraudzīt, lai atpakaļuzņemšanas direktīva, kas stāsies spēkā 2010. gadā, tiktu īstenota atbilstoši Pamattiesību hartai;

87. norāda, ka nav iespējams runāt par brīvprātīgu atgriešanos, ja nav izveidoti mehānismi dialogam ar izcelsmes valstīm, kas nodrošinātu minētās direktīvas projekta dzīvotspēju, un to, ka netiktu uzsākts jauns projekts migrācijas jomā;

88. aicina pievērst lielāku uzmanību imigrantu bērniem bez pavadības, iekļaujot minēto jautājumu Stokholmas programmas darba plānā kā īpašu punktu. Komiteja uzskata, ka ir jāsekmē solidaritāte un atbildība un ka reģionālajām, valsts un Eiropas iestādēm vajadzētu sniegt savstarpēju atbalstu un kopā uzņemties finanšu slogu; kas saistīts ar minētā jautājuma risināšanu; mudina Komisiju ierosināt stingrākas sankcijas pret cilvēku tirdzniecības un kontrabandas tīkliem, kas izmanto bērnus;

89. aicina Komisiju nodrošināt, lai patvēruma sistēmas mehānismi dalībvalstīs atbilstu sasniegumiem, kas gūti, veidojot kopēju Eiropas patvēruma sistēmu, kuras pamatā ir Ženēvas konvencija un citi starptautiski instrumenti, kā arī brīdina, ka nevajadzētu parakstīt jaunus atpakaļuzņemšanas līgumus ar valstīm, kas nav parakstījušas Ženēvas konvenciju;

90. ņemot vērā, ka apstiprināto patvēruma pieprasījumu skaits dalībvalstīs ievērojami atšķiras, iesaka pārskatīt Eiropas kopējo patvēruma sistēmu, lai nodrošinātu, ka patvēruma pieprasījuma izvērtēšana ir tās valsts pienākums, kurā patvēruma meklētājs pieprasījumu iesniedz, vienlaikus nodrošinot solidaritāti starp dalībvalstīm;

91. aicina Komisiju nodrošināt Eiropas Patvēruma atbalsta biroja pienācīgu darbību, iesaistīt tā darbībā vietējās un reģionālās pašvaldības un iesaistīt Reģionu komiteju, ja risināmajiem jautājumiem ir vietēja un reģionāla dimensija;

92. atzīst, ka ir svarīgi, lai vietējās un reģionālās pašvaldības nodrošinātu bēgļu vai starptautiskas aizsardzības saņēmēju integrāciju, un prasa, lai vietējās un reģionālās pašvaldības iesaistītos iekšējās pārcelšanās mehānisma izveidē;

93. aicina pēc iespējas ātrāk veikt novērtējumu par kopējas patvēruma pieteikumu izskatīšanas dzīvotspēju, un piekrīt Komisijai, ka ir atkārtoti jāizvērtē Eiropas Bēgļu fonds, kurā būtu plašāk jāiesaista vietējās un reģionālās pašvaldības;

94. uzsver, ka dalībvalstīm saskaņā ar subsidiaritātes principu ir jāiesaista vietējās un reģionālās pašvaldības ar Eiropas brīvības, drošības un tiesiskuma telpas izveidi saistīto politiku izstrādē;

95. visbeidzot, aicina nodrošināt no Stokholmas programmas izrietošā rīcības plāna uzticamību; tam jābūt cieši saistītam ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpai paredzēto finansējumu. Šim nolūkam būs vajadzīga iekšējo finanšu instrumentu saskaņošana ar instrumentiem, kas paredzēti attiecībām ar trešām valstīm.

Briselē, 2009. gada 7. oktobrī Reģionu komitejas priekšsēdētājs Luc VAN DEN BRANDE

(1) Sk. Paziņojumu par norādījumiem, kā labāk transponēt un piemērot Komisijas Direktīvu 2004/38/EK par Eiropas Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, COM(2009) 313/4.

(2) Eirobarometrs. Analītisks ziņojums par to, kā iedzīvotāji uztver datu aizsardzību Eiropas Savienībā, 2008. gada februāris.

(3) Eiropas datu aizsardzības uzraudzītāja atzinums par Komisijas paziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par brīvības, drošības un tiesiskuma telpu iedzīvotājiem. http://www.edps.europa.eu/EDPSWEB/webdav/site/mySite/shared/Documents/Consultation/Opinions/2009/09-07-10_Stockholm_programme_EN.pdf

(4) Tādēļ aicina Komisiju iepazīties ar pētījumu “Līdzdalība Eiropas projektā: kā mobilizēt iedzīvotājus vietējā, reģionālajā, valstu un Eiropas līmenī”, kuru pēc Reģionu komitejas pasūtījuma ir izstrādājis Eiropas studiju institūts VUB un Dānijas Tehnoloģiskais institūts. Ar minēto pētījumu iepazīstinās 2009. gada 16. oktobrī Gedellē.

(5) Lielisks piemērs ir tiešsaistes diskusija par patērētāju veselību un drošību, ko 2009. gada 14. septembrī uzsāka Veselības ĢD.

(6) “Freedom, Security, Privacy – European Home Affairs in an open world”. Neformālās augstā līmeņa darba grupas ziņojums par turpmāko Eiropas iekšlietu politiku (The Future Group), 2008. gada jūnijā,

http://www.statewatch.org/news/2008/jul/eu-futures-jha-report.pdf

(7) Tas ir īpaši svarīgi, lai nodrošinātu ātru un garantētu piekļuvi datu bāzēm, uz kurām attiecas Padomes 2008/615/TI 2008. gada 23. jūnija Lēmums par pārrobežu sadarbības padziļināšanu, jo īpaši terorisma un pārrobežu noziedzības apkarošanā.

(8) Ņemot vērā bažas par bērnu seksuālu izmantošanu un bērnu pornogrāfiju, Reģionu komiteja tuvākajos mēnešos paudīs savu viedokli par Padomes 2003. gada 22. decembra Pamatlēmumu 2004/68/TI par cīņu pret bērnu seksuālo izmantošanu un bērnu pornogrāfiju.

(9) Sk. atzinumu par sadarbību vietējā un reģionālajā līmenī, lai aizsargātu bērnus un jauniešus no vardarbības un atstumtības Eiropas Savienībā (CdR 225/1999 fin), kā arī Reģionu komitejas atzinumu “Ceļā uz ES stratēģiju par bērnu tiesībām” (CdR 236/2006 fin).

(10) Sk. atzinumu par tematu “Vispārēja pieejas migrācijai Eiropas politikas darbaspēka imigrācijas jomā izstrāde un tās nozīme attiecībās ar trešām valstīm” (CdR 296/2007 fin).

(11) Sk. Reģionu komitejas semināra “Pilsētu un reģionu nozīme imigrantu integrācijā” (Atēnas, 2008. gada 16. oktobris) secinājumus (CdR 323/2008 fin).