Grozīts priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes direktīva, ar ko izdara grozījumus Direktīvā 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem, Direktīvā 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu un Direktīvā 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu /* COM/2008/0724 galīgā redakcija - COD 2007/0247 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 6.11.2008 COM(2008) 724 galīgā redakcija 2007/0247 (COD) Grozīts priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA, ar ko izdara grozījumus Direktīvā 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem, Direktīvā 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu un Direktīvā 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (iesniegusi Komisija) 2007/0247 (COD) Grozīts priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA, ar ko izdara grozījumus Direktīvā 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem, Direktīvā 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu un Direktīvā 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (Dokuments attiecas uz EEZ) 1. PROCEDūRAS POSMI PRIEKšLIKUMU COM(2007) 697 — 2007/0247 (COD) Komisija pieņēma 2007. gada 13. novembrī un nosūtīja Eiropas Parlamentam un Padomei 2007. gada 16. novembrī. Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja atzinumu par Komisijas priekšlikumu pieņēma 2008. gada 29. maijā. Reģionu komiteja atzinumu par Komisijas priekšlikumu pieņēma 2008. gada 18. jūnijā. Eiropas Parlaments pirmajā lasījumā 2008. gada 24. septembrī pieņēma 126 grozījumus. 2. PRIEKšLIKUMA MēRķIS Mērķis ir koriģēt tiesisko regulējumu e-sakaru jomā, konkrēti Pamatdirektīvu[1], Atļauju izsniegšanas direktīvu[2] un Piekļuves direktīvu[3], uzlabojot regulējuma efektivitāti, samazinot administratīvos resursus, kas vajadzīgi ekonomiskā regulējuma īstenošanai, un padarot piekļuvi radiofrekvencēm vienkāršāku un efektīvāku. Priekšlikums ir saskaņā ar Komisijas Labāka tiesiskā regulējuma programmu, kas ir izstrādāta, lai nodrošinātu likumdošanas pasākumu samērību ar īstenojamajiem politikas mērķiem, un ir daļa no Komisijas vispārējās stratēģijas iekšējā tirgus nostiprināšanai un pilnveidei. Konkrētāk, priekšlikuma mērķi ir šādi. 1. Panākt efektīvāku radiofrekvenču spektra pārvaldību, lai atvieglotu operatoru piekļuvi spektram un sekmētu inovācijas. 2. Nodrošināt to, ka jomās, kurās regulējums vēl joprojām ir nepieciešams, tas ir daudz efektīvāks un vienkāršāks — gan attiecībā uz operatoriem, gan valsts regulatīvajām iestādēm (VRI). 3. Spert izšķirošu soli tuvāk konsekventākai ES noteikumu piemērošanai, lai pilnveidotu elektronisko sakaru iekšējo tirgu. 3. GROZīTā PRIEKšLIKUMA MēRķIS Ar grozīto priekšlikumu sākotnējais priekšlikums vairākos punktos tiek pielāgots saskaņā ar Eiropas Parlamenta ierosinājumiem. 4. KONSTATēJUMI ATTIECīBā UZ EIROPAS PARLAMENTA PIEņEMTAJIEM GROZīJUMIEM 4.1. Komisijas pieņemtie grozījumi Komisija var pie ņemt grozījumus Nr. 12, 16, 19, 24, 32, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 45, 56, 58, 59, 60, 61, 79, 81, 89, 92, 96, 99, 111, 112, 113, 115, 116, 117, 123 un 124. 4.2. Grozījumi, kurus Komisija pieņem daļēji vai ar nosacījumu, ka tiek grozīta teksta redakcija Attiecībā uz Pamatdirektīvu Grozījumi Nr. 2, 5, 6, 7, 14/rev, 15, 17, 26, 27, 31, 35, 36, 37, 44, 46, 48, 52, 53/rev, 138 (plenārsēdē), 62, 63/rev, 64/rev, 65, 66, 67/rev, 68, 69, 70, 71, 72, 74, 75, 77, 80, 84, 85 un 86. – Grozījums Nr. 2 Komisija piekrīt, ka tiek iekļauti vārdi „un saskaņotas”, bet nepiekrīt tam, ka tiek svītrota atsauce uz regulu par EEST iestādes izveidi. Tomēr Komisija atzīst, ka ir iespējams, ka EEST iestādes nosaukums galu galā būs citāds, tāpēc norādes uz EEST iestādi un uz „ BERT ” (apzīmējums, ko Eiropas Parlaments ieviesis pirmajā lasījumā) viscaur šajā grozītajā priekšlikumā mainītas uz norādēm uz „[Organizāciju]”. Grozījumu akta 3. apsvērums: „Tādēļ ir jāreformē ES tiesiskais regulējums elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu jomā, lai pilnveidotu elektronisko komunikāciju iekšējo tirgu, nostiprinot Kopienas mehānismu to operatoru darbības regulēšanai, kuriem ir būtiska ietekme galvenajos tirgos. Tas ir papildināts, ar Eiropas Parlamenta un Padomes [datums] Regulu [../../EK]* izveidojot Eiropas Elektronisko sakaru regulatoru organizāciju (turpmāk tekstā — „[Organizācija]”. Reformas gaitā tiks izstrādāta arī efektīvas un saskaņotas radiofrekvenču spektra pārvaldības stratēģija, lai radītu vienotu Eiropas informācijas telpu un paredzētu stingrākus noteikumus attiecībā uz lietotājiem invalīdiem, tādējādi veidojot iekļaujošu informācijas sabiedrību.” __________ ( OV L [..], [..], [..]. lpp. – Grozījums Nr. 5 Grozījuma redakcija ir koriģēta, lai atspoguļotu to, ka VRI lēmumu pieņemšanas procesā ir vajadzīga pienācīga rīcības brīvība, ņemot vērā dalībvalsts iekšienē vērojamās konkurences apstākļu atšķirības. Grozījumu akta 3.c apsvērums (jauns): „ Lai nodrošinātu regulējuma proporcionalitāti un piemērotu pieeju dažādiem konkurences apstākļiem, valsts regulatīvajām iestādēm būtu jāspēj noteikt vietējos tirgus un attiecīgi piemērot vai atcelt jebkādas reglamentējošās saistības tirgos vai ģeogrāfiskajās zonās, kurās ir efektīva infrastruktūras konkurence. Tas jāpiemēro pat tad, ja ģeogrāfiskās zonas nav noteiktas kā atsevišķi tirgi .” – Grozījums Nr. 6 Nedaudz mainīta grozījuma redakcija. Grozījumu akta 3.d apsvērums (jauns): „ Lai sasniegtu Lisabonas darba kārtības mērķus, nākamajos gados svarīgs uzdevums ir nodrošināt pienācīgu regulējumu ieguldījumiem jaunos ātrgaitas tīklos. nepieciešams pienācīgi stimulēt ieguldījumus ātrgaitas tīklos, kuros var ieviest Ātrgaitas tīkli sekmēs jauninājumus , kas saistīti ar satura ziņā daudzveidīg a u interneta pakalpojum iem u attīstību un stiprinā tu s Eiropas Savienības konkurētspēju starptautiskajā līmenī , . Šiem tīkliem ir lielas iespējas snie gt dzot priekšrocības patērētājiem un uzņēmējiem Eiropā visā Eiropas Savienībā . Tādēļ ir svarīgi, izmantojot regulatīvo noteikumu skaidrību un konsekvenci, veicināt ilgtspējīgus ieguldījumus šādu tīklu attīstībā, vienlaikus nodrošinot konkurenci un sekmējot patērētāju izvēli. ” – Grozījums Nr. 7 Priekšlikuma 3.e apsvērumā ir jāpiemin, ka uzlabota piekļuve radiofrekvenču spektram dos iespēju attīstīt bezvadu tīklus, lai tādējādi palīdzētu izlīdzināt atšķirības platjoslas pakalpojumu jomā. Grozījumu akta 3.e apsvērums (jauns): „ Komisija 2006. gada 20. marta paziņojumā „Atšķirību izlīdzināšana platjoslas pakalpojumu jomā” atzina, ka Eiropas Savienībā pastāv teritoriāla šķirtne attiecībā uz piekļuvi ātrdarbīgiem platjoslas pakalpojumiem. Vieglāka piekļuve radiofrekvenču spektram veicinās ātrdarbīgu platjoslas pakalpojumu attīstību attālos reģionos. Neskatoties uz platjoslas savienojumu skaita vispārējo pieaugumu, piekļuve dažādos apgabalos vēl arvien ir ierobežota dēļ augstām izmaksām, kas rodas zema iedzīvotāju blīvuma un lielu attālumu dēļ. Komerciāli stimuli bieži vien izrādās nepietiekami, lai veicinātu ieguldījumus platjoslas attīstībā šajos apgabalos. Tomēr tehnoloģiski jauninājumi samazina izvēršanas izmaksas. Lai nodrošinātu ieguldījumus jaunās tehnoloģijās nepietiekami attīstītos apgabalos, elektronisko telekomunikāciju regulējumam būtu jāatbilst citiem stratēģiskajiem virzieniem, piemēram, valsts atbalsta politikai, struktūrfondiem vai plašākiem industriālās politikas mērķiem. ” – Grozījums Nr. 14/rev Grozījuma redakcija nedaudz mainīta saskaņā ar politikas mērķi par VRI ieguldījumu iekšējā tirgus attīstībā. Grozījumu akta 11. apsvērums (jauns): „ Valstu elektroniskās komunikācijas tirgi ES joprojām būs atšķirīgi. Tādēļ i I r ļoti svarīgi, lai valsts regulatīvajām iestādēm un [Organizācijai] Eiropas elektronisko sakaru regulatoru organizācijai (BERT) ir būtu nepieciešamā s kompetence un zināšanas pilnvaras , lai veidotu konkurētspējīgu ES elektronisko komunikāciju tirgu un pakalpojumu ekosistēmu iekšējo tirgu , vienlaikus izprotot valstu un reģionu atšķirības, kā arī ievērojot subsidiaritātes prasības .” – Grozījums Nr. 15 Priekšlikuma 16. apsvērumā jāpiemin arī tas, ka elektronisko komunikāciju pakalpojumi palīdz sasniegt tādus svarīgus papildu mērķus kā sociālā un teritoriālā kohēzija. Grozījumu akta 16. apsvērums: „Radiofrekvences ir jāuzskata par ierobežotu sabiedrisko resursu, kam ir būtiska — gan sabiedriska, gan tirgus — vērtība. Sabiedrības interesēs ir panākt to, lai radiofrekvenču spektra pārvaldība , ņemot vērā radiofrekvenču spektra būtisko nozīmi elektroniskajās komunikācijās, kultūru daudzveidības un mediju plurālisma mērķus un sociālo un teritoriālo kohēziju, būtu iespējami efektīva un pilnvērtīga no ekonomiskā, sociālā un vides aspekta . un lai Tāpēc pakāpeniski tiktu jālikvidēti šķēršļi tā efektīvai izmantošanai.” – Grozījums Nr. 17 Priekšlikuma 16.b apsvērumu var pieņemt tādā ziņā, ka Komisija atzīst nozīmi, kāda ir starptautiskiem un reģionāliem nolīgumiem, jo īpaši tiem, par kuriem panākta vienošanās Starptautiskajā Elektrosakaru savienībā (ITU) . Tomēr dalībvalstis vienmēr šādus starptautiskus nolīgumus noslēdz tikai tad, ja tie ir saderīgi ar Kopienas tiesībām. Otrkārt, ES politika frekvenču spektra jomā būtu jāattīsta, maksimāli izmantojot ITU noteikumos atļauto, t.i., ciktāl netiek radīti ārēji traucējumi kaimiņvalstīm, kuras nav ES dalībvalstis. ES frekvenču spektra politiku varētu attīstīt tādā veidā, lai ES un dalībvalstīm būtu zināma rīcības brīvība attiecībā uz frekvenču spektra izmantošanas organizēšanu un attiecīgo politiku frekvenču spektra jomā. Turklāt saskaņā ar Radiofrekvenču spektra lēmumu par pamatu tehniskajai harmonizācijai ir atzīts CEPT darbs. Tāpēc lietotajā formulējumā būtu jāatspoguļo šī rīcības brīvība. Grozījumu akta 16.b apsvērums (jauns): „ Šīs direktīvas noteikum os iem par spektra pārvaldību jābūt saskaņā ar jāņem vērā starptautisko un reģionālo organizāciju (piemēram, Starptautiskās Elektrosakaru savienības (ITU) un Eiropas Pasta un telekomunikāciju administrāciju konferences (CEPT) ) darb s u — ciktāl tas ir saderīgs ar Kopienas tiesībām — jautājumos par radiofrekvenču pārvaldību, lai Kopienā un pasaulē nodrošinātu radiofrekvenču spektra efektīvu pārvaldību un tā izmantošanas saskaņošanu . ” – Grozījums Nr. 26 Grozījuma redakcija nedaudz mainīta atbilstoši priekšlikumam par [Organizācijas] pilnvarām. Grozījumu akta 29. apsvērums: „Lai veicinātu iekšējā tirgus darbību un atbalstītu pārrobežu pakalpojumu izveidi, Komisijai jābūt iespējai apspriesties ar BERT saistībā ar numerāciju. Turklāt, lLai dalībvalstu iedzīvotāji, tostarp ceļotāji un lietotāji invalīdi, konkrētus dienestus visās dalībvalstīs varētu izsaukt par līdzīgām cenām, izmantojot vienus un tos pašus zināmos numurus, Komisijas pilnvarām pieņemt tehniskus īstenošanas pasākumus vajadzības gadījumā ir jāaptver arī piemērojamie tarifikācijas principi vai mehānismi , kā arī vienota ES piekļuves telefona numura izveid i e , kas lietotājiem nodrošina ērtu piekļuvi šiem pakalpojumiem .” – Grozījums Nr. 27 Priekšlikuma 31. apsvēruma redakcija ir mainīta, lai nošķirtu iekārtu koplietošanu simetriskās regulēšanas kontekstā no lietošanas asimetriskās regulēšanas (būtiskas tirgus ietekmes gadījumā) kontekstā. Šajā 31. apsvēruma (ciktāl tas attiecas uz risku dalīšanu) grozījuma redakcijā ņemts vērā grozījuma Nr. 102 saturs, un tā jāskata kopsakarā ar izmaiņām, kas tiek ieviestas grozījumā Nr. 101. Grozījumu akta 31. apsvērums: „Ir jāpastiprina dalībvalstu pilnvaras attiecībā uz ceļa tiesību turētājiem, lai nodrošinātu jaunas tīkla infrastruktūras ierīkošanu vai paplašināšanu godīgā, efektīvā un videi nekaitīgā veidā un neatkarīgi no pienākuma, kas uzlikts operatoram ar būtisku ietekmi tirgū, proti, piešķirt piekļuvi tā elektronisko komunikāciju tīkliem. Valsts regulatīvajām iestādēm ir jābūt iespējai, izvērtējot katru gadījumu atsevišķi, pieprasīt tīkla sastāvdaļu un ar to saistīto iekārtu, piemēram, stabu un antenu, un ievadu ēkās koplietošanu un inženiertehnisko būvdarbu labāku koordinēšanu. Pilnveidojot iekārtu koplietošanu, iespējams būtiski uzlabot konkurenci un samazināt uzņēmumiem vispārējās finansiālās un vides izmaksas par elektronisko komunikāciju infrastruktūras ierīkošanu , galvenokārt par jaunu optiskās šķiedras piekļuves tīklu izveid e i . Turklāt valsts regulatīvajām iestādēm ir jābūt tiesībām pieprasīt, lai pakalpojumu sniedzēji, kuriem ir būtiska tirgus daļa, iesniedz Šī pilnvaru pastiprināšana nedrīkst skart valsts regulatīvo iestāžu plašākās pilnvaras izvirzīt operatoriem ar būtisku ietekmi tirgū papildu prasības, kas var attiekties uz tumšās optiskās šķiedras kabeļu koplietošanu un standartpiedāvājumu sniegšanu par piekļuves nodrošināšanu viņu rīcībā esošai ām iekārtām, tostarp kabeļu kanalizācijai , godīgā un nediskriminējošā veidā. ” – Grozījums Nr. 31 Ir jāuzsver tas, ka tiesiskās aizsardzības līdzekļi ir izmantojami izņēmuma kārtā, tas, ka jāsaglabā investīciju stimuli, un tas, ka primārais mērķis ir patērētāju labklājības aizsardzība. Grozījumu akta 43. apsvērums: „Funkcionālo nošķiršanu, kad vertikāli integrētam operatoram pieprasa izveidot uzņēmējdarbības vienības, kuru darbība ir nošķirta, veic ar mērķi panākt pilnīgi līdzvērtīgu piekļuves produktu piedāvājumu visiem nākamā tirgus posma operatoriem, tostarp paša vertikāli integrētā operatora struktūrvienībām, kas darbojas nākamajā tirgus posmā. Funkcionālā nošķiršana varētu uzlabot konkurenci vairākos konkrētajos tirgos, ievērojami samazinot diskrimināciju veicinošos faktorus un atvieglojot iespējas pārbaudīt un nostiprināt nediskriminējošas attieksmes noteikumu ievērošanu. Izņēmuma gadījumos tās izmantošanu var uzskatīt par pamatotu tiesiskās aizsardzības līdzekli, ja vairākos attiecīgajos tirgos vēl joprojām nav izdevies panākt faktiski nediskriminējošu attieksmi un ja ir mazas izredzas vai nav izredžu panākt infrastruktūras konkurenci pieņemamā laikā pēc tam, kad ir izmēģināts viens vai vairāki tiesiskās aizsardzības līdzekļi, kuri iepriekš tika uzskatīti par piemērotiem. Tomēr ir ļoti svarīgi nodrošināt to, ka, pieprasot funkcionālo nošķiršanu, tiek saglabāti faktori, kas rosina attiecīgo uzņēmumu investēt tīkla attīstībā, un netiek radīta iespējama negatīva ietekme uz patērētāju labklājību. L ai novērstu konkurences traucēšanu iekšējā tirgū, ierosinājumi par funkcionālo nošķiršanu iepriekš ir jāapstiprina Komisijai.” – Grozījums Nr. 35 Ir noraidāms priekšlikums svītrot norādi par to, ka atsevišķos gadījumos nav vajadzības piešķirt individuālās tiesības, jo princips ir tāds, ka prioritāte ir vispārējām atļaujām, nevis individuālām lietošanas tiesībām. Turklāt ir jāpievieno norāde par frekvenču spektra piešķīrumu, jo šis piešķīrums, kas attiecas uz tiesību faktisko piešķiršanu, var būt ļoti būtisks atsevišķu vispārējo interešu mērķu sasniegšanā. Grozījumu akta 49. apsvērums: „Ieviešot pakalpojumu un tehnoloģiju neitralitātes prasības attiecībā uz lēmumiem par piešķīrumiem un sadalījumu, vienlaikus nodrošinot lielākas iespējas nodot tiesības uzņēmumu starpā, ir jāpalielina brīvība un līdzekļi izplatīt elektroniskus paziņojumus un nodrošināt audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumus sabiedrībai, tādā veidā veicinot arī vispārējo interešu mērķu sasniegšanu. Tomēr, lai izpildītu konkrētus vispārējo interešu pienākumus, kas apraides organizācijām uzlikti attiecībā uz audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu pakalpojumu izplatīšanu, var nākties izmantot īpašus radiofrekvenču spektr u a sadalījuma un piešķiršanas kritērijus gadījumos, kad tas ir būtiski , lai sasniegtu konkrētu vispārējas nozīmes mērķi, kas noteikts valsts tiesību aktos. Procedūrām, kas saistītas ar vispārējo interešu mērķu sasniegšanu, jebkuros apstākļos ir jābūt pārredzamām, objektīvām, samērīgām un nediskriminējošām.” – Grozījums Nr. 36 Samērīguma un nediskriminēšanas principi jāpiemēro arī tad, ja piešķir atbrīvojumu no pienākuma maksāt nodevas vai maksājumus par frekvenču spektra izmantošanu. Grozījumu akta 50. apsvērums: „ Ikvienam pilnīgam vai daļējam atbrīvojumam no pienākuma maksāt nodevas vai maksājumus, kas paredzēti par spektra izmantošanu, ir jābūt samērīgam, nediskriminējošam, objektīvam, pārredzamam un pamatotam uz pārējiem valsts tiesību aktos noteiktajiem vispārējo interešu pienākumiem .” – Grozījums Nr. 37 Norādes uz ITU un CEPT darbībām ir jāniansē, jo šīs darbības nav ar vienādu juridisko spēku. No vienas puses, ITU tiešām pieņem lēmumus, kuriem starptautiskajās tiesībās ir juridiska nozīme, savukārt Kopienas tiesībās saskaņā ar Radiofrekvenču spektra lēmumu CEPT darbs tiek izmantots par pamatu tehniskajai harmonizācijai. Turklāt CEPT nav tieši iesaistīta atlases procedūrās. Grozījumu akta 53. apsvērums: „Novēršot Eiropas mēroga juridiskos un administratīvos šķēršļus vispārējām atļaujām vai tiesībām izmantot spektru vai numurus, ir jāveicina tehnoloģiju un pakalpojumu attīstība un jāpanāk spraigāka konkurence. Kaut gan radiofrekvenču pieejamības un efektīvas izmantošanas tehnisko nosacījumu koordinēšana tiek organizēta saskaņā ar Radiofrekvenču spektra lēmumu, iekšējā tirgus mērķu sasniegšanai var būt nepieciešams arī koordinēt vai harmonizēt atlases procedūras un nosacījumus, kas piemērojami tiesībām un atļaujām konkrētās frekvenču joslās, numuru izmantošanas tiesībām un vispārējām atļaujām. Tas jo īpaši attiecas uz elektronisko komunikāciju pakalpojumiem, ko piedāvā iekšējā tirgū vai kam piemīt pārrobežu pakalpojumu potenciāls, piemēram, satelītu pakalpojumi, kuru attīstību traucētu dalībvalstīs pastāvošās atšķirības spektra piešķiršanā, vai atšķirības starp ES Eiropas Kopienu un trešām valstīm, ņemot vērā Starptautiskās Telekomunikāciju savienības (STS) un Eiropas Pasta un telekomunikāciju pārvalžu konferences (EPTPC) lēmumus ITU pieņemtos starptautiskos nolīgumus. Tādēļ Komisijai ir jābūt iespējai ar Komunikāciju komitejas palīdzību pieņemt tehniskos īstenošanas pasākumus šādu mērķu sasniegšanai, maksimāli ņemot vērā BERT [Organizācijas] atzinumu. Komisijas pieņemtajos īstenošanas pasākumos var pieprasīt, ka dalībvalstīm spektra un/vai numuru izmantošanas tiesības ir jādara pieejamas visā to teritorijā un vajadzības gadījumā jāanulē citas valstī spēkā esošas izmantošanas tiesības. Šādos gadījumos dalībvalstis nedrīkst piešķirt jaunas tiesības izmantot attiecīgo frekvenču joslu vai numuru sēriju, piemērojot valsts procedūras.” – Komisijas ieviests grozījums saistībā ar grozījumu Nr. 47 Komisijas priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko izdara grozījumus Direktīvā 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem, Direktīvā 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē un Regulā (EK) Nr. 2006/2004 par sadarbību patērētāju tiesību aizsardzības jomā (COM(2007) 698 — 2007/0248 (COD)) („Pilsoņu tiesību direktīva”) Šis grozījums attiecas uz „tīkla pieslēguma punkta” definīcijas iekļaušanu Pamatdirektīvā 2002/21/EK, ņemot vērā šīs definīcijas svītrošanu no Universālā pakalpojuma direktīvas 2002/22/EK, izdarot grozījumu Nr. 47 Pilsoņu tiesību direktīvā. „Tīkla pieslēguma punkta” definīciju ir lietderīgi iekļaut Pamatdirektīvā tieši aiz „publiskā komunikāciju tīkla” definīcijas, kur uz to dota norāde. Grozījumu akta 1. panta 2. punkta ba) apakšpunkts (jauns); Direktīvas 2002/21/EK 2. panta da) apakšpunkts (jauns): „„tīkla pieslēguma punkts” (TPP) nozīmē fizisku punktu, kurā abonentam tiek nodrošināta piekļuve publiskajam komunikāciju tīklam; ja tīklos tiek izmantota komutācija vai maršrutēšana, TPP identificē, izmantojot īpašu tīkla adresi, kas var būt piesaistīta abonenta numuram vai vārdam un uzvārdam/nosaukumam;” – Grozījums Nr. 44 Otrā daļa attiecas uz finanšu resursu un cilvēkresursu pietiekamību, kas prasīta Komisijas priekšlikumā līdztekus prasībai par atsevišķu budžetu, kurš jāpublisko. Prasība, ka šiem resursiem jānodrošina iespējas piedalīties [Organizācijas] darbā, ir pieņemama, jo ir skaidrs, ka, lai sasniegtu tiesiskā regulējuma mērķus, regulatoriem jāsadarbojas ar [Organizāciju]. Grozījumu akta 1. panta 3.a punkts; Direktīvas 2002/21/EK 3. panta 3.a punkts (jauns): „ (3.a) 3. pantā iekļauj šādu punktu: „ 3.a Dalībvalstis nodrošina, ka BERT [Organizācijas] mērķus labākas regulatīvās koordinācijas un saskaņas veicināšanai aktīvi atbalsta atbildīgās valsts regulatīvās iestādes. Dalībvalstis nodrošina to, ka valsts regulatīvo iestāžu rīcībā ir tām uzticēto uzdevumu veikšanai pietiekami finanšu resursi un cilvēkresursi, lai tās varētu aktīvi iesaistīties un dot ieguldījumu BERT [Organizācijas] darbā . Valsts regulatīvajām iestādēm ir jābūt atsevišķiem gada budžetiem, un šiem budžetiem jābūt publiski pieejamiem.” ” – Grozījums Nr. 46 Grozījuma pēdējais teikums nav pieņemams, jo termiņu noteikšana valsts pārsūdzības prasību izskatīšanai radītu jautājumus par Kopienas kompetenci saistībā ar valstu tiesas procedūrām. Grozījumu akta 1. panta 4. punkta a) apakšpunkts; Direktīvas 2002/21/EK 4. panta 1. punkta pirmā daļa: „Dalībvalstis nodrošina to, ka valstī darbojas efektīvs mehānisms, lai jebkuram lietotājam vai uzņēmumam, kas nodrošina elektronisko komunikāciju tīklus un/vai pakalpojumus un ko ir ietekmējis valsts regulatīvās iestādes lēmums, būtu tiesības pārsūdzēt lēmumu pārsūdzības iestādē, kas ir neatkarīga no iesaistītajām pusēm. Šai iestādei, kas var būt tiesa, ir attiecīga lietpratība, lai tā varētu efektīvi pildīt savas funkcijas. Dalībvalstis nodrošina to, ka tiek pienācīgi ņemti vērā lietas apstākļi, ka ir izveidots efektīvs pārsūdzības mehānisms un ka procedūra attiecīgajā pārsūdzības iestādē nav nepamatoti gara . Dalībvalstis nosaka termiņu šādu pārsūdzības rakstu izskatīšanai. ” – Grozījums Nr. 48 [Organizācijas] atzinuma prasīšana saistībā ar pārsūdzības procesiem palielinātu tās autoritāti un ietekmi un varētu sekmēt konsekventāku tiesas nolēmumu pieņemšanu vienotajā tirgū. Tomēr šie atzinumi drīkst attiekties vienīgi uz tehniskiem jautājumiem, bet ne Kopienas tiesību interpretēšanu, un tas ir skaidri jānorāda tekstā. Grozījumu akta 1. panta 4. punkta aa) apakšpunkts (jauns); Direktīvas 2002/21/EK 4. panta 2.a. punkts (jauns): „ aa) Iekļauj šādu punktu: „2.a Pārsūdzības struktūras ir tiesīgas attiecībā uz jautājumiem, kas saistīti ar nozari, prasīt BERT [Organizācijas] atzinumu pirms lēmuma pieņemšanas pārsūdzības procesa laikā.” ” – Grozījums Nr. 52 Komisija var piekrist Parlamenta izdarītajiem 7. panta grozījumiem, ar kuriem tiek pastiprinātas prasības par pārredzamību un Komisijas, [Organizācijas] un valsts regulatīvo iestāžu sadarbību. Tā var piekrist arī grozījumiem, kuru rezultātā atsevišķi, jaunā 7.a pantā, paredzētas procedūras, kas attiecas uz paziņošanu par tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, ja vien jaunajā 7.a pantā tiek saglabātas Komisijas kā Līguma sarga prerogatīvas un paredzēts efektīvs mehānisms, kā nodrošināt tiesiskās aizsardzības līdzekļu konsekventu piemērošanu. Vēloties panākt kopēju kompromisa risinājumu attiecībā uz 7. un 7. a pantu, kas nodrošinātu efektīvu Komisijas, [Organizācijas] un valsts regulatīvo iestāžu sadarbību un paredzētu Komisijai iespēju attiecīgā gadījumā rīkoties, lai iekšējā tirgus interesēs nodrošinātu tiesiskās aizsardzības līdzekļu konsekventu piemērošanu, Komisija var piekrist arī tam, ka tiek svītrotas tās sākotnējā priekšlikuma 8. punktā iekļautās pilnvaras prasīt, lai valsts regulatīvā iestāde uzliktu īpašu pienākumu. Grozījumu akta 1. panta 6. punkts; Direktīvas 2002/21/EK 7. panta 2.–10. punkts: „2. Valsts regulatīvās iestādes, pārredzami sadarbojoties ar Komisiju un [Organizāciju] BERT , veicina iekšējā tirgus attīstību, lai nodrošinātu šīs direktīvas un īpašo direktīvu noteikumu konsekventu piemērošanu visās dalībvalstīs. Tālab tās jo īpaši sadarbojas ar Komisiju un [Organizāciju] BERT , lai noteiktu instrumentus un tiesiskās aizsardzības līdzekļus, kas ir vislabāk piemēroti konkrētu situāciju risināšanai tirgū. 3. Izņemot gadījumus, kad saskaņā ar 7.a pantu pieņemtajos īstenošanas noteikumos ir paredzēts citādi, ja valsts regulatīvā iestāde pēc 6. pantā minētās apspriešanas beigām plāno veikt pasākumu: a) uz ko attiecas šīs direktīvas 15. vai 16. pants vai Direktīvas 2002/19/EK (Piekļuves direktīva) 5. vai 8. pants un b) kas ietekmētu tirdzniecību starp dalībvalstīm, tā saskaņā ar 5. panta 3. punktu vienlaikus dara pasākuma projektu pieejamu Komisijai, [Organizācijai] BERT un valsts regulatīvajām iestādēm citās dalībvalstīs, pievienojot projektam pasākuma pamatojumu, un informē par to Komisiju , [Organizāciju] BERT un citas valsts regulatīvās iestādes. Valsts regulatīvās iestādes, BERT un Komisija mēneša laikā var iesniegt komentārus attiecīgajai valsts regulatīvajai iestādei. Viena mēneša laikposmu nevar pagarināt. 4. Ja plānotais pasākums atbilst 3. punkta kritērijiem un tā mērķis ir: a) noteikt konkrētu tirgu, kas nav viens no tirgiem, kuri norādīti ieteikumā saskaņā ar 15. panta 1. punktu, vai b) saskaņā ar 16. panta 3., 4. vai 5. punktu pieņemt lēmumu par to, vai uzņēmumu atzīt vai neatzīt par tādu, kam atsevišķi vai kopā ar citiem ir būtiska ietekme tirgū, un šis pasākums ietekmētu tirdzniecību starp dalībvalstīm, un Komisija ir norādījusi valsts regulatīvajai iestādei, ka tā uzskata, ka projektā paredzētais pasākums radītu šķērsli vienotajam tirgum vai ka tai ir radušās nopietnas šaubas par tā saderību ar Kopienas tiesību aktiem un jo īpaši 8. pantā minētajiem mērķiem, pasākuma projektu nepieņem vēl divus mēnešus. Šo laikposmu nevar pagarināt. 5. Divu mēnešu laikposmā, kas minēts 4. punktā, Komisija var pieņemt lēmumu, ar ko attiecīgajai valsts regulatīvajai iestādei pieprasa anulēt pasākuma projektu. Komisija pirms lēmuma pieņemšanas maksimāli ņem vērā [Organizācijas] BERT atzinumu, kas iesniegts saskaņā ar Regulas [……/EK] 5. pantu. Šim lēmumam pievieno sīki izstrādātu un objektīvu analīzi par to, kāpēc Komisija uzskata, ka pasākuma projektu nevajadzētu pieņemt, pievienojot konkrētus priekšlikumus par pasākuma projekta grozīšanu. 6. Ja Komisija trīs mēnešu laikā saskaņā ar 5. punktu izdod lēmumu, ar ko attiecīgajai valsts regulatīvajai iestādei pieprasa anulēt pasākuma projektu, valsts regulatīvā iestāde groza vai anulē minēto pasākuma projektu. Ja pasākuma projektu groza, valsts regulatīvā iestāde organizē sabiedrisku apspriešanu saskaņā ar 6. pantā minētajām procedūrām, un saskaņā ar 3. punkta noteikumiem atkārtoti paziņo Komisijai grozīto pasākuma projektu. 7. Attiecīgā valsts regulatīvā iestāde maksimāli ņem vērā citu valsts regulatīvo iestāžu , BERT [Organizācijas] un Komisijas komentārus, un, ja vien izņemot 4. punktā vai 7.a pantā nav noteikts citādiminētos gadījumus, tā var pieņemt grozīto pasākuma projektu un, ja tā pasākuma projektu pieņem, par to paziņo Komisijai. Turklāt visas citas valsts iestādes, kas darbojas saskaņā ar šo direktīvu vai īpašajām direktīvām, maksimāli ņem vērā Komisijas komentārus. 10 . Ja valsts regulatīvā iestāde uzskata, ka ir steidzama vajadzība rīkoties ārkārtas apstākļu dēļ, tā, atkāpjoties no 3. un 4. punktā un 7.a pantā izklāstītās procedūras, var nekavējoties pieņemt samērīgus un provizoriskus pasākumus, lai nodrošinātu konkurenci un aizsargātu lietotāju intereses. Tā tūlīt paziņo Komisijai, citām valsts regulatīvajām iestādēm un [Organizācijai] BERT minētos pasākumus, izklāstot to pilnīgu pamatojumu. Valsts regulatīvās iestādes lēmums šādus pasākumus padarīt par pastāvīgiem vai pagarināt laikposmu, kādā tie ir piemērojami, ir pakļauts 3. un 4. punkta un/vai 7.a panta noteikumiem. ” – Grozījums Nr. 53 Šis grozījums paredz strīdu izšķiršanas procedūru, saskaņā ar kuru Komisija, [Organizācija] un VRI cieši sadarbojas, lai nodrošinātu, ka pienākumi, kas uzlikti pēc tiesiskajā regulējumā prasītās tirgus analīzes un paziņošanas procedūrām, tiek piemēroti konsekventi. Komisija atbalsta šā grozījuma pamatmērķi, proti, to, ka šis sadarbības process var dot iespēju noteikt vispiemērotākos un visefektīvākos tiesiskās aizsardzības līdzekļus, kas piemērojami, ja konkrētajā tirgū konstatēts dominējošs stāvoklis, ņemot vērā Pamatdirektīvas 8. panta mērķus. Komisija uzskata, ka valsts regulatoru ekspertu kopīgo zināšanu iestrādāšana 7. panta procedūrā (kas tiek īstenota, paredzot, ka [Organizācija] sniedz atzinumus par paziņotajiem pasākumiem) atbilst Komisijas priekšlikumam. Komisija ir gandarīta arī par to, ka EP procedūra saglabātu — kaut arī ierobežotā veidā — Komisijas ierosinātās pilnvaras pieprasīt, lai ierosinātais tiesiskās aizsardzības līdzeklis iekšējā tirgus interesēs tiktu atcelts. Tomēr mehānisms, saskaņā ar kuru [Organizācija], neraugoties uz Komisijas nopietnām šaubām, varētu apstiprināt, ka tiesiskās aizsardzības līdzeklis ir piemērots un efektīvs, tādējādi dodot attiecīgajai VRI iespēju pieņemt ierosināto tiesiskās aizsardzības līdzekli, ir jāpārskata. Līdz ar to Komisija nepiekrīt attiecīgā EP ierosinātā grozījuma elementa redakcijai, jo tas radītu iespēju [Organizācijai] uzurpēt Komisijas kā Līguma sarga lomu, kas konkrēti noteikta EK līguma 85. pantā. Tāpat Komisija nevar piekrist ierosinājumam iestrādāt 7.a pantā procedūru attiecībā uz tādu pasākumu projektiem, kuros ierosināta funkcionālā nošķiršana (saskaņā ar Piekļuves direktīvas 13.a pantu). Tā kā šo pasākumu ietekme var būt plašāka par individuāli noteiktajiem konkrētajiem tirgiem un pienākumiem, kas aprakstīti Piekļuves direktīvas 9.–13. pantā, šo pasākumu būtība ir cita salīdzinājumā ar tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, kuri tiek ierosināti saskaņā ar minētajiem pantiem un uz kuriem attiecas 7. panta procedūra. Tāpēc ir lietderīgi paturēt atsevišķu procedūru, kuru Komisija saskaņā ar Piekļuves direktīvas 8. panta 3. punktu un 13.a pantu izmanto atļaujas sniegšanai funkcionālās nošķiršanas priekšlikumu gadījumā. Tādējādi Komisijas mainītajā 7.a panta redakcijā tiek saglabāta Parlamenta ierosinātā [Organizācijas] loma sniegt atzinumus par tādiem ierosinātiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, par kuriem Komisija izteikusi nopietnas šaubas, un saglabāts mehānisms, saskaņā ar kuru Komisija var pieņemt lēmumu, kurā prasa izdarīt grozījumus šādā ierosinātajā pasākumā, ja arī [Organizācijai] ir nopietnas šaubas. Savukārt gadījumā, ja [Organizācijai], pretēji Komisijai, nav radušās nopietnas šaubas, jāparedz, ka, lai aizsargātu Komisijas kā Līguma sarga prerogatīvas, Komisija tik un tā var pieņemt lēmumu, kurā prasa grozīt vai anulēt paziņoto pasākumu, ar kuru noteikts tiesiskās aizsardzības līdzeklis, tomēr paredzot papildu aizsargpasākumus, proti, ka Komisijas lēmumā maksimāli jāņem vērā [Organizācijas] atzinums un iepriekš Komunikāciju komitejā jāapspriežas ar dalībvalstīm. Lai [Organizācijai] būtu pietiekami daudz laika sagatavot motivētu atzinumu par pasākuma projektu saskaņā ar 7.a panta procedūru un Komisijai — attiecīgi pieņemt lēmumu, ņemot vērā minēto atzinumu (attiecīgā gadījumā apspriežoties ar Komunikāciju komiteju), šīm procedūrām paredzētais divu mēnešu termiņš ir jāpagarina līdz trim mēnešiem. Komisija arī uzskata, ka tai ir jābūt pilnvarām prasīt, lai pasākuma projekts, ar kuru noteikts tiesiskās aizsardzības līdzeklis, tiktu vai nu anulēts, vai grozīts. Grozījumu akta 1. panta 6.a punkts (jauns); Direktīvas 2002/21/EK 7.a pants (jauns): „ 6.a) Iekļauj šādu pantu: „7.a pants Tiesiskās aizsardzības līdzekļu konsekventas piemērošanas kārtība 1. Ja plānotā pasākuma, uz kuru attiecas 7. panta 3. punkts, mērķis ir uzlikt, grozīt vai atcelt valsts regulatīvā iestāde ir nodomājusi veikt pasākumus, lai uzliktu, grozītu vai atceltu operatora pienākumus, piemērojot 16. pantu saistībā ar Direktīvas 2002/19/EK (Piekļuves direktīva) 5. pantu , un 9.–13. pantu , 13.a un 13.b pantu un Direktīvas 2002/22/EK (Universālā pakalpojuma direktīva) 17. pantu , Komisijai un valsts regulatīvajām iestādēm citās dalībvalstīs ir viens mēnesis laika, sākot no pasākuma projekta paziņošanas dienas, lai attiecīgajai valsts regulatīvajai iestādei nosūtītu piezīmes. 2. Ja pasākuma projektā ir paredzēts uzlikt, grozīt vai atcelt citus operatora pienākumus, nevis tos, kas minēti Direktīvas 2002/19/EK (Piekļuves direktīvas) 13.a un 13.b pantā , Komisija tādā pašā laika periodā viena mēneša laikā, kā paredzēts 7. panta 3. punktā, var darīt zināmu s attiecīgajai valsts regulatīvajai iestādei un [Organizācijai] BERT iemeslus, kādēļ , ka tā uzskata, ka pasākuma projekta pieņemšana radīs šķēršļus vienotā tirgus izveidei , un kādēļ vai ka tai ir nopietnas bažas par pasākuma projekta atbilstību Kopienas tiesībām. Šajā gadījumā saskaņā ar Komisijas paziņojumu pasākuma projektu nepieņem vēl trīs divus mēnešus. Ja šāda paziņojuma nav, attiecīgā valsts regulatīvā iestāde var pieņemt pasākuma projektu, maksimāli ņemot vērā jebkādas piezīmes, kuras ir iesniegusi Komisija , [Organizācija] vai kāda cita valsts regulatīvā iestāde . 23 . Trīs Divu mēnešu laikā, kā noteikts 1 2 . punktā, Komisija, [Organizācija] BERT un attiecīgā valsts regulatīvā iestāde cieši sadarbojas nolūkā noteikt vispiemērotākos un visefektīvākos pasākumus, ņemot vērā 8. pantā noteiktos mērķus, kā arī pienācīgi ņemot vērā tirgus dalībnieku viedokli un nepieciešamību nodrošināt regulējuma prakses konsekvenci. 3. Šo pašu divu mēnešu Viena mēneša laikā no 1. punktā minētā triju mēnešu laikposma sākuma [Organizācija] BERT, pamatojoties uz absolūtu balsu vairākumu, saskaņā ar Regulas [....../EK] [X]. pantu sniedz atzinumu par to, vai , kurā apstiprina pasākuma projekt s radītu šķērsli vienotajam tirgum vai nebūtu saderīgs ar Kopienas tiesībām un jo īpaši 8. pantā noteiktajiem mērķiem, a piemērotību un efektivitāti vai norād ot, vai tā uzskata a , ka pasākuma projektā jāizdara izmaiņas vai ka tas jāanulē , un tādēļ (attiecīgā gadījumā) šajā sakarā iesniedz īpašu priekšlikumu. Atzinum am ir jābūt pamatotam un ta s ir jāpublisko. Ja BERT ir sniegusi pamatotu atzinumu, kurā tā apstiprina pasākuma projekta piemērotību un efektivitāti, attiecīgā valsts regulatīvā iestāde, maksimāli ņemot vērā visus Komisijas un BERT ieteikumus, var pieņemt pasākuma projektu. Valsts regulatīvā iestāde publisko, kādā veidā šie komentāri ir ņemti vērā. 4. Ja [Organizācija] BERT ir sniegusi pamatotu atzinumu, kurā tā savā atzinumā ir norād ījusi a , ka pasākuma projektā jāizdara izmaiņas vai tas jāanulē , Komisija, maksimāli ņemot vērā [Organizācijas] šo atzinumu, var , pirms beidzies 1. punktā minētais trīs mēnešu termiņš, pieņemt pamatotu lēmumu, kurā Komisija attiecīgajai valsts regulatīvajai iestādei prasa grozīt vai anulēt pasākuma projektu, un šajā sakarā norāda iemeslus un sniedz īpašu priekšlikumu. 4. Ja pasākuma projektā ir paredzēts uzlikt, grozīt vai atcelt kādu pienākumu, kas minēts Direktīvas 2002/19/EK (Piekļuves direktīvas) 13.a pantā, pasākuma projektu nepieņem vēl divus mēnešus pēc 1. punktā norādītā perioda beigām. Pirmajā apakšpunktā minēto divu mēnešu laikā Komisija, BERT un attiecīgā valsts regulatīvā iestāde cieši sadarbojas, lai noteiktu, vai piedāvātais pasākumu plāna projekts atbilst Direktīvas 2002/19/EK (Piekļuves direktīva) 13.a panta noteikumiem un jo īpaši, lai noteiktu, vai tas ir vispiemērotākais un efektīvākais pasākumu plāns. Šajā nolūkā pienācīgi ņem vērā tirgus dalībnieku viedokli, kā arī nepieciešamību nodrošināt saskanīgas regulatīvās prakses attīstīb u. Balstoties uz BERT vai Komisijas pamatota lūguma, šo divu mēnešu termiņu pagarina līdz nākamiem diviem mēnešiem. 2. punktā norādītajā laikposmā BERT, pamatojoties uz absolūto balsu vairākumu, sniedz atzinumu, kurā apstiprina pasākuma projekta piemērotību un efektivitāti vai norāda, ka pasākuma projekts nav pieņemams. Šim atzinumam jābūt pamatotam un tas jāpublisko. 5. Visos pārējos gadījumos Komisija, maksimāli ņemot vērā [Organizācijas] atzinumu un saskaņā ar 22. panta 2. punktā minēto procedūru (padomdevēju komiteju procedūra), var, pirms beidzies 1. punktā minētais trīs mēnešu termiņš, pieņemt pamatotu lēmumu, kurā tā attiecīgajai valsts regulatīvajai iestādei prasa grozīt vai anulēt pasākuma projektu, un šajā sakarā sniedz īpašu priekšlikumu. 6. Tikai tad, j J a Komisija līdz 1. punktā minētā trīs mēnešu termiņa beigām nav pieņēmusi lēmumu saskaņā ar 4. vai 5. punktu un BERT apstiprina pasākuma projekta piemērotību un efektivitāti , attiecīgā valsts regulatīvā iestāde, maksimāli ņemot vērā visus Komisijas un [Organizācijas] BERT ieteikumus, var pieņemt pasākuma projektu. Valsts regulatīvā iestāde publisko, kādā veidā šie komentāri ir ņemti vērā. 7 5. Trīs mēnešu laikā, sākot no dienas, kad Komisija saskaņā ar 4. vai 5. punktu 3. punkta 4. apakšpunktu izdod pamatotu lēmumu, ar ko attiecīgajai valsts regulatīvajai iestādei pieprasa izdarīt izmaiņas pasākuma projektā vai to anulēt , valsts regulatīvā iestāde groza vai anulē minēto pasākuma projektu saskaņā ar minēto lēmumu . Ja pasākuma projekts jāgroza, valsts regulatīvā iestāde organizē sabiedrisku apspriešanu saskaņā ar 6. pantā minēto apspriešanas un pārredzamības kārtību un saskaņā ar 7. punkta noteikumiem atkārtoti informē Komisiju par grozīto pasākuma projektu. 86 . Valsts regulatīvajai iestādei ir tiesības anulēt pasākuma projektu jebkurā procedūras posmā. ” – Grozījums Nr. 138 (plenārsēdē) Komisija var principā piekrist grozījumam Nr. 138 (plenārsēdē), kas kalpo kā lietderīgs atgādinājums par principiem, kuri piemērojami neatkarīgi no šā noteikuma, un kas paredz, ka dalībvalstīm jānodrošina, ka tiek rasts pareizais līdzsvars starp Kopienas tiesību sistēmas aizsargātajām pamattiesībām, jo īpaši tiesībām uz privātās dzīves neaizskaramību, tiesībām uz īpašuma aizsardzību, tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību un tiesībām uz vārda un informācijas brīvību. – Grozījums Nr. 62 Grozījumā regulatīvajām iestādēm sniegtas papildu norādes par tiesiskajā regulējumā noteikto uzdevumu izpildi, tostarp saistībā ar nākamās paaudzes tīklu attīstību. Tomēr ir jānovērš iespēja, ka regulējuma paredzamība tiek panākta ar tiesiskās aizsardzības līdzekļu nepārtrauktību arī tad, ja pretējā gadījumā šie līdzekļi netiktu izvēlēti. Grozījumu akta 1. panta 8. punkta eb) apakšpunkts (jauns); Direktīvas 2002/21/EK 8. panta 4.a punkts (jauns): „ eb) Pievieno šādu jaunu punktu: „4.a Valsts regulatīvās iestādes saskaņā ar 2., 3. un 4. punktā norādītajiem politikas mērķiem objektīvi, pārredzami, bez diskriminācijas un samērīgi piemēro regulējošus principus, tostarp: a) sekmējot regulējuma paredzamību, izmantojot tiesiskās aizsardzības līdzekļu nepārtrauktību attiecībā uz dažiem tirgus analītiskajiem pārskatiem secīgos pārskata periodos nodrošinot konsekventu regulatīvo pieeju ; b) nodrošinot, ka līdzīgos apstākļos nepastāv diskriminācija attieksmē pret uzņēmumiem, kas nodrošina elektronisko komunikāciju tīklus un pakalpojumus; c) saglabājot konkurenci patērētāju interesēs, kā arī, kur vien iespējams, veicinot konkurenci attiecībā uz infrastruktūru; d) sekmējot tirgus pieprasītas investīcijas un inovācijas jaunās un pastiprinātās infrastruktūrās, tostarp veicinot ieguldījumu sadali un nodrošinot , ka iekārtu piekļuves izmaksās pienācīgi ņemti vērā riski, kas jāuzņemas atbilstošu riska sadali investor iem u un t iem o uzņēmum iem u starpā , kuri em pieejamas jaunās iekārtas izmanto ; e) pienācīgi ņemot vērā dažādus apstākļus, kas dalībvalstīs un dažādās dalībvalstu ģeogrāfiskajās zonās saistīti ar konkurenci un patērētājiem; f) uzliekot ex-ante reglamentējošas saistības tikai gadījumos, kad konkurence nav efektīva un ilgtspējīga, un atvieglojot vai atceļot šādas saistības, tiklīdz šis nosacījums ir izpildīts.” ” – Grozījums Nr. 63/rev Komisija saprot EP vēlmi aktīvāk iesaistīties politikas lēmumos par stratēģisko pieeju spektram un ir gatava izvērtēt labāko institucionālo risinājumu, vienlaikus nošķirot un atstājot neskartu frekvenču spektra izmantošanas tehnisko harmonizāciju saskaņā ar Radiofrekvenču spektra lēmumu. Nevar piekrist EP ierosinātajā 8.a pantā paredzētajai RSPK izveidei, ņemot vērā, ka tā radītu sarežģījumus, jo RSPK pilnvaras aprobežotos ar elektroniskajām komunikācijām, tās darbība pārklātos ar tādu jau esošu struktūru darbību, kuras pilda tos pašus uzdevumus, un vēl vienas komitejas izveide nav būtiski nepieciešama, lai sasniegtu galveno mērķi, kura dēļ EP ierosina šo jauno pantu, proti, 8.b panta 4. punktā minēto mērķi (sk. turpmāk tekstā). Ierosinātais 8.b pants ir jāpārformulē, lai Kopienas dimensija tiktu padarīta skaidrāka. Ierosinātā 8.b panta 2. punkta teksts, kurā minēti Kopienas tiesību principi, jāpārceļ uz apsvērumu daļu. Priekšlikuma 8.b panta 3. punkts jāpārformulē, lai nodrošinātu, ka tiek saglabāta Kopienas dimensija. Parlamenta tekstā ir ignorēta Komisijas jau iedibinātā loma un Kopienas pienākumi uzlikti dalībvalstīm. Tā kā direktīva attiecas vienīgi uz elektroniskajām komunikācijām, ir jāsvītro norādes uz citām tādām politikas jomām kā transports vai pētniecība un attīstība. Priekšlikuma 8.b panta 5. punkta pirmā daļa ir jāsvītro, jo ES interešu koordinēšana ir Komisijas, nevis dalībvalstu pienākums. Attiecībā uz EP ierosinātā 8.b panta 4. punktu Komisija labprāt redz EP un Padomi iesaistāmies politikas stratēģijā ar nosacījumu, ka šī iesaistīšanās ir vērsta tajā pašā stratēģiskajā virzienā kā ES spektra politika, taču šis punkts ir jāizsaka citā redakcijā, lai netiktu ierobežotas Komisijas iniciatīvas tiesības. Turklāt ierosinājums tehnisko parametru noteikšanai (piem., lai novērstu kaitīgus traucējumus) izmantot koplēmuma pasākumus apdraud Kopienas iespējas laikus veikt vajadzīgos pasākumus un draud radīt neskaidrību attiecībā uz Radiofrekvenču spektra lēmuma turpmāko lomu. Grozījumu akta 1. panta 8.a punkts (jauns); Direktīvas 2002/21/EK 8.a pants (jauns): „ Iekļauj šādus pantus: „ 8.a pants Radiofrekvenču spektra politikas komiteja 1. Ar šo ir izveidota Radiofrekvenču spektra politikas komiteja (turpmāk tekstā „RSPK”), lai veicinātu 8.b panta 1., 3. un 5. punktā noteikto mērķu sasniegšanu. RSPK sniedz konsultācijas Eiropas Parlamentam, Padomei un Komisijai par radiofrekvenču spektra politikas jautājumiem. RSPK sastāvā ir pa vienam augsta līmeņa pārstāvim no valsts regulatīvās iestādes, kas katrā dalībvalstī atbild par radiofrekvenču spektra politiku. Katrai dalībvalstij ir viena balss, un Komisija nebalso. 2. Pēc Eiropas Parlamenta, Padomes vai Komisijas pieprasījuma, vai pēc pašas komitejas iniciatīvas, RSPK ar absolūtu balsu vairākumu pieņem atzinumus. 3. RSPK iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei gada darbības pārskatu. „8.b a pants Radiofrekvenču spektra politikas stratēģiskā plānošana un saskaņošana Eiropas Savienībā Kopienā 1. Dalībvalstis veicina iekšējā tirgus attīstību, sadarboj as oties gan savstarpēji, gan ar Komisiju radiofrekvenču izmantošanas stratēģiskajā plānošanā , koordinēšanā un saskaņošanā Eiropas Kopienā. Šai nolūkā Pildot šo pienākumu, tās ņem vērā arī tautsaimniecības, drošības, veselības un sabiedrības intereses, vārda brīvību, E S K politikas kultūras, zinātniskos, sociālos un tehniskos aspektus, kā arī radiofrekvenču spektra lietotāju kopienu dažādās intereses, lai uzlabotu radiofrekvenču spektra lietošanu un izvairītos no kaitīgiem traucējumiem . 2. Ar radiofrekvenču spektra politiku saistītās darbības Eiropas Savienībā neierobežo: a) pasākumus, kas atbilstīgi Kopienas tiesībām veikti Kopienas vai valstu līmenī, lai sasniegtu vispārējo interešu mērķus, jo īpaši attiecībā uz satura regulējumu un audiovizuālo un plašsaziņas līdzekļu politiku; b) Direktīvas 1999/5/EK * noteikumus, kā arī c) dalībvalstu tiesības organizēt un izmantot savus radiofrekvenču spektrus sabiedriskās kārtības, drošības un aizsardzības nodrošināšanai. 3 2. Sadarbojoties savā starpā un ar Komisiju, d Dalībvalstis nodrošina veicina radiofrekvenču spektra politikas pieeju koordinēšanu Eiropas Kopienā un attiecīgā gadījumā arī koordinē saskaņotos nosacījumus attiecībā uz radiofrekvenču spektra pieejamību un efektīvu izmantošanu, kas vajadzīga elektronisko komunikāciju iekšējā tirgus izveidei un tā darbībai, un saskaņā ar radiofrekvenču spektra izmantošanas ekonomiskajiem, politiskajiem, kultūras, veselības un sociālajiem apsvērumiem. 3. 4. Komisija, pienācīgi ņemot vērā RSPK viedokli, var iesniegt tiesību akta priekšlikumu, lai izveidotu radiofrekvenču spektra rīcības plānu, ņemot vērā stratēģisko plānošanu un radiofrekvenču spektra lietošanas saskaņošanu Eiropas Savienībā vai citus likumdošanas pasākumus, lai uzlabotu radiofrekvenču spektra izmantošanu un izvairītos no kaitīgiem traucējumiem. Komisija var iesniegt tiesību akta priekšlikumu par radiofrekvenču spektra politikas programmas izveidi. Šajā programmā saskaņā ar šīs direktīvas un īpašo direktīvu noteikumiem izklāsta politikas virzienus attiecībā uz radiofrekvenču spektra izmantošanas stratēģisko plānošanu un saskaņošanu. 4 5. Dalībvalstis nodrošina Eiropas Savienības interešu efektīvu saskaņošanu radiofrekvenču spektra jautājumos kompetentajās starptautiskajās organizācijās. Gadījumos, kad ir nepieciešama šāda efektīva Eiropas Kopienas interešu saskaņošana radiofrekvenču spektra jautājumos kompetentajās starptautiskajās organizācijās , Komisija pienācīgi ņemot vērā Radiofrekvenču spektra politikas komitejas (RSPK) viedokli, var ieteikt Eiropas Parlamentam un Padomei kopējās politikas mērķus, tostarp, ja nepieciešams, arī sarunu pilnvaras.” __________ ( Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 9. marta Direktīva 1999/5/EK par radioiekārtām un telekomunikāciju termināla iekārtām un to atbilstības savstarpējo atzīšanu — OV L 91, 7.4.1999., 10. lpp.” Pievieno šādu jaunu apsvērumu: „Ar radiofrekvenču spektra politiku saistītās darbības Eiropas Kopienā nedrīkst skart pasākumus, kas atbilstoši Kopienas tiesībām veikti Kopienas vai valstu līmenī, lai sasniegtu vispārējo interešu mērķus, jo īpaši attiecībā uz satura regulējumu un audiovizuālo un plašsaziņas līdzekļu politiku, Direktīvas 1999/5/EK* noteikumus, kā arī dalībvalstu tiesības organizēt un izmantot savu radiofrekvenču spektru sabiedriskās kārtības, drošības un aizsardzības nodrošināšanai. __________ ( Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 9. marta Direktīva 1999/5/EK par radioiekārtām un telekomunikāciju termināla iekārtām un to atbilstības savstarpējo atzīšanu (OV L 91, 7.4.1999., 10. lpp.).” – Grozījums Nr. 64/rev Priekšlikuma 9. panta 1. punkta otrā daļa ir jāpārformulē, lai precizētu, ka tā attiecas uz piemērojamiem starptautiskajiem nolīgumiem, jo dalībvalstu rīcībai jābūt atbilstīgai Kopienas tiesībām. Priekšlikuma 9. panta 3. punktā norāde uz radiotīkliem un bezvadu piekļuvi ir vajadzīga, lai noteiktu robežas dalībvalstu rīcībai un novērstu iespēju, ka attiecībā uz tīklu arhitektūru tiek uzlikti specifiski ierobežojumi un ka tiek pārlieku ierobežots neitralitātes princips. Norāde uz starptautiskiem nolīgumiem 9. panta 1. punktā un apsvērumos būtu piemērotāka. Priekšlikuma 9. panta 3. punkta otrās daļas a) apakšpunktā būtu jāizvairās no vārda „iespējamus” lietošanas, jo vienmēr pastāv kaut vai ļoti niecīga kaitīgu traucējumu iespēja. Izmantojot samērīguma kritēriju, kas piemērojams valstu izņēmumiem, būtu jābūt iespējai noteikt kaitīgu traucējumu novēršanai vajadzīgā ierobežojuma intensitāti. Jaunajā ba) apakšpunktā norādītā vajadzība nodrošināt pakalpojumu tehnisko kvalitāti ir jāsasaista ar vajadzību novērst kaitīgus traucējumus, un tā nedrīkst pati par sevi tikt izmantota kā pamatojums izņēmumam no tehnoloģiju neitralitātes principa. Tas pats attiecas uz jaunajā ca) apakšpunktā norādīto vajadzību nodrošināt spektra efektīvu izmantošanu — tas ir būtisks spektra pārvaldības mērķis, taču ir saistīts arī ar traucējumu pārvaldības parametriem. Otrās daļas c) apakšpunktā ir jāparedz saikne starp radiofrekvenču koplietošanas maksimālu nodrošināšanu un vispārējām atļaujām, lai vispārējās atļaujās joslām varētu noteikt stingrākus tehniskos nosacījumus. Tehnoloģiju neitralitātes ierobežošana, kas minēta d) apakšpunktā, ir pieļaujama vispārēju interešu mērķu sasniegšanai vienīgi tad, ja šos mērķus nevar sasniegt, ierobežojot tikai pakalpojumu neitralitāti. Tas ir jāargumentē un jāpierāda dalībvalstij, kura vēlas paredzēt izņēmumu. Tas ir jāformulē, 21. apsvērumam pievienojot šādus vārdus: „jo īpaši vispārēju interešu mērķa dēļ, ja šo mērķi nevar sasniegt, ierobežojot pakalpojumu neitralitāti.” Priekšlikuma 9. panta 4. punktā grozījumu pirmā daļa rada tiesisko nenoteiktību, un tiek noraidīta. Norāde uz ITU noteikumiem par radiosakariem ir noraidāma, jo tajos nav konkretizēti elektronisko komunikāciju pakalpojumi un šāda norāde tikai radītu nepamatotu paļāvību. Vārdi „saskaņā ar” jāaizstāj ar „kā noteikts”. Pārējās izmaiņas tiek pieņemtas. Grozījumu akta 1. panta 9. punkts; Direktīvas 2002/21/EK 9. pants: „ 1. Ņemot vērā, ka radiofrekvences ir sabiedriski resursi, kam ir svarīga sociālā, kultūras un ekonomiskā vērtība, dalībvalstis savā teritorijā nodrošina elektronisko komunikāciju pakalpojumiem izmantoto radiofrekvenču pilnvērtīgu pārvaldību saskaņā ar 8. un 8.b pantu. Tās nodrošina to, ka valsts regulatīvās iestādes, kuru pārziņā ir šādu radiofrekvenču sadalījums un piešķīrums, rīkojas, pamatojoties uz objektīviem, pārredzamiem, nediskriminējošiem un samērīgiem kritērijiem. To darot, dalībvalstis ievēro to saistības saskaņā ar Līgumu un, attiecīgā gadījumā, ar attiecīgajiem starptautisk os ajiem nolīgum us iem un var ņemt vērā valsts pārvaldes apsvērumus , kā paredzēts turpmāk . 2. Dalībvalstis veicina radiofrekvenču izmantošanas harmonizāciju visā Kopienā atbilstoši vajadzībai nodrošināt to faktisku un efektīvu izmantošanu, lai nodrošinātu izdevīgumu patērētājiem, piemēram, apjomradītus ietaupījumus un pakalpojumu savstarpējo savietojamību. Šādi rīkojoties, tās darbojas atbilstīgi šīs direktīvas 8.b un 9.c pantam, kā arī Lēmumam Nr. 676/2002/EK (Lēmums par radiofrekvenču spektru). 3. Ja vien šā punkta otrajā daļā vai atbilstīgi 9.c pantam pieņemtajos pasākumos nav paredzēts citādi, dalībvalstis nodrošina to, ka visu veidu tehnoloģijas, ko izmanto elektronisko sakaru pakalpojumiem , var izmantot radiofrekvenču joslās, kas pieejamas elektronisko sakaru pakalpojumiem saskaņā ar ITU noteikumiem par radiosakariem . Tomēr dalībvalstis var paredzēt samērīgus un nediskriminējošus ierobežojumus attiecībā uz elektronisko komunikāciju pakalpojumiem izmantotajiem tehnoloģiju veidiem, ja šādi ierobežojumi ir vajadzīgi, lai: a) novērstu iespējamus kaitīgus traucējumus, īpaši, lai nodrošinātu pakalpojumu tehnisko kvalitāti un radiofrekvenču efektīvu izmantošanu; b) aizsargātu sabiedrības veselību pret elektromagnētiskajiem laukiem; ba) nodrošinātu pakalpojumu tehnisko kvalitāti; c) maksimāli nodrošinātu radiofrekvenču koplietošanu, ja šo frekvenču izmantošanai vajadzīga vispārēja atļauja ; ca) nodrošinātu radiofrekvenču spektra efektīvu izmantošanu; d) sasniegtu vispārēju interešu mērķi , kas noteikts saskaņā ar 4. punktu. 4. Ja vien šā punkta otrajā daļā vai atbilstoši 9.c pantam pieņemtajos pasākumos nav paredzēts citādi, dalībvalstis, cik vien iespējams, veicina visu veidu elektronisko komunikāciju pakalpojumu izmantošanu radiofrekvenču joslās, kas pieejamas elektronisko komunikāciju pakalpojumiem, saskaņā ar kā noteikts attiecīgās valsts radiofrekvenču sadalījuma plān os u un ITU noteikumiem par radiosakariem . Tomēr dalībvalstis var paredzēt samērīgus un nediskriminējošus ierobežojumus attiecībā uz sniedzamo elektronisko komunikāciju pakalpojumu veidiem. Pasākumi , ar ko nosaka, ka elektronisko sakaru pakalpojuma sniegšanai jāizmanto konkrēta josla, kas pieejama elektronisko sakaru pakalpojumiem, ir pamatoti, ja ar to palīdzību saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem īsteno valstu tiesību aktos noteiktu vispārējo interešu mērķi, piemēram, dzīvības aizsardzība, sociālās, reģionālās vai teritoriālās kohēzijas veicināšana, radiofrekvenču neefektīvas izmantošanas novēršana, vai veicina kultūras un plašsaziņas līdzekļu politikas mērķus, piemēram, kultūras un valodu daudzveidību un plašsaziņas līdzekļu plurālismu. Pasākumu , ar ko aizliedz sniegt jebkādu citu elektronisko sakaru pakalpojumu konkrētā joslā, var noteikt vienīgi tad, ja to pamato vajadzība netraucēti sniegt dzīvības aizsardzības pakalpojumus. 5. Dalībvalstis regulāri pārskata 3. un 4. punktā minēto ierobežojumu un pasākumu nepieciešamību un šo pārskatu rezultātus publisko . 6. Šā panta 3. un 4. punktu radiofrekvenču sadalījumam un piešķīrumiem piemēro no [šīs direktīvas transponēšanas dienas] .” – Grozījums Nr. 65 Formulējums „atbilstoši” būtu labāks nekā „saskaņā ar”, jo 9. panta 3. un 4. punktā nav ietvertas procedūras attiecībā uz piešķīrumu. Grozījumu akta 1. panta 10. punkts; Direktīvas 2002/21/EK 9.a pants: „ Spēkā esošo tiesību ierobežojumu pārskatīšana 1. Piecu gadu laikposmā, kas sākas [šīs direktīvas transponēšanas dienā] , dalībvalstis var nodrošināt to atļaut, ka radiofrekvenču izmantošanas tiesību turētāji, kuriem šādas tiesības piešķirtas pirms minētā datuma un kuras būs spēkā vismaz piecus gadus pēc šī datuma , var iesniegtdz kompetentajai valsts regulatīvajai iestādei pieteikumu atkārtoti izvērtēt viņiem piešķirto tiesību ierobežojumus saskaņā ar 9. panta 3. un 4. punktu. Pirms šāda lēmuma pieņemšanas kompetentā valsts iestāde paziņo tiesību turētājam par ierobežojumu atkārtotu izvērtēšanu, norādot tiesību apjomu pēc atkārtotas izvērtēšanas un ļaujot viņam pieņemamā termiņā anulēt pieteikumu. Ja tiesību turētājs anulē pieteikumu, tiesības nemainās līdz dienai, kad tās zaudē spēku, vai arī līdz 5 gadu laikposma beigām, atkarībā no tā, kura diena ir agrāk. 2. Ja 1. punktā minētais tiesību turētājs sniedz radio vai televīzijas apraides satura pakalpojumus un radiofrekvenču izmantošanas tiesības viņam piešķirtas konkrēta vispārējo interešu mērķa sasniegšanai, tostarp, lai sniegtu apraides pakalpojumus, tad tiesības izmantot to radiofrekvenču daļu, kuras ir vajadzīgas šāda mērķa sasniegšanai, nemainās . Attiecībā uz to radiofrekvenču daļu, kura minētā mērķa sasniegšanai vairs nav vajadzīga, piemēro jaunu piešķīruma procedūru atbilstīgi šīs direktīvas 9. panta 3. un 4. punktam un Atļauju izsniegšanas direktīvas 7. panta 2. punktam . 3. Pēc 1. punktā minētā piecu gadu laikposma beigām dalībvalstis veic atbilstīgus pasākumus, lai nodrošinātu to, ka 9. panta 3. un 4. punktu piemēro visiem pārējiem radiofrekvenču piešķīrumiem un sadalījumam, kas bija spēkā šīs direktīvas spēkā stāšanās dienā. 4. Piemērojot šo pantu, dalībvalstis veic atbilstīgus pasākumus godīgas konkurences nodrošināšanai.” – Grozījums Nr. 66 Valstī noteiktās kārtības minēšana ir pieņemama, bet valsts frekvenču piešķiršanas plānu minēšana nav, jo jāizvairās no nepamatotas neelastības. Turklāt tirdzniecību joslas ietvaros nevar novērst, ja par to panākta vienošanās ES līmenī. Attiecībā uz 9.b panta 2. punktu bez otrās paziņošanas var iztikt, ja paziņojumā par darījuma nodomu ir iekļauts paredzamais faktiskās nodošanas datums. Grozījumu akta 1. panta 10. punkts; Direktīvas 2002/21/EK 9.b pants: „1. Dalībvalstis nodrošina to, ka uzņēmumi var nodot vai iznomāt citiem uzņēmumiem individuālās tiesības izmantot radiofrekvences joslās, attiecībā uz kurām šāda tiesību nodošana vai iznomāšana ir atļauta atbilstīgi 9.c pantam pieņemtajos īstenošanas pasākumos , ja vien šāda nodošana vai iznomāšana ir saskaņā ar valstī noteikto kārtību un valsts frekvenču piešķiršanas plāniem . Arī attiecībā uz citām joslām dalībvalstis var paredzēt uzņēmumiem noteikumu par individuālo radiofrekvenču izmantošanas tiesību nodošanu vai iznomāšanu citiem uzņēmumiem saskaņā ar valstī noteikto kārtību . 2. Dalībvalstis nodrošina to, ka uzņēmuma nodoms nodot radiofrekvenču izmantošanas tiesības , kā arī veiktā nodošana tiek paziņoti par individuālo radiofrekvenču izmantošanas piešķīrumiem atbildīgajām kompetentajām valsts regulatīvajām iestādēm un darīti zināmi atklātībai. Ja radiofrekvenču izmantošana ir saskaņota, piemērojot 9.c pantu un Radiofrekvenču spektra lēmumu vai citus Kopienas tiesību aktus, šādu nodošanu veic atbilstīgi saskaņotas izmantošanas principiem.” – Grozījums Nr. 67/rev Attiecībā uz b) un c) apakšpunktu Komisijas rīcības jomai ir jāpaliek pietiekami plašai, lai varētu risināt jautājumus, kas attiecas uz to nosacījumu detaļām, kuri saistīti ar procedūrām, robežlielumiem un ierobežojumiem, kas piemērojami nodošanai vai nomai, kā arī attiecībā uz konkurenci, lai Komisijai būtu pietiekams instrumentu klāsts iekšējā tirgus pilnveidošanai. Grozījumu akta 1. panta 10. punkts; Direktīvas 2002/21/EK 9.c pants: „Lai veicinātu iekšējā tirgus attīstību, 8.b, 9., 9.a un 9.b panta principu īstenošanai Komisija var pieņemt piemērotus tehniskus īstenošanas pasākumus, lai: -a) piemērotu radiofrekvenču rīcības politikas programmu plānu , kas pieņemt a s atbilstīgi 8.b panta 4. punktam; a) noteiktu tās joslas, kuru izmantošanas tiesības uzņēmumi var nodot vai iznomāt viens otram; b) saskaņotu nosacījumus, kas saistīti ar šādām tiesībām; c) novērstu konkurences kropļojumus, kas var rasties, nododot individuālas tiesības; d) noteiktu joslas, uz kurām attiecas pakalpojumu neitralitātes princips. Šos pasākumus, kas paredzēti šīs direktīvas nebūtisko elementu grozīšanai, papildinot to, pieņem saskaņā ar 22. panta 3. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru.” – Grozījums Nr. 68 Ar grozījumu tiek precizēts, ka dalībvalstīm jālikvidē tādi numuru piešķiršanas plānu ierobežojumi un saistītie noteikumi, kas var kaitēt iedzīvotāju, patērētāju un uzņēmēju interesēm ES. Tomēr, lai noteikumu padarītu saprotamāku, jāsaglabā vārdkopas „publiski pieejamu elektronisko komunikāciju” un „elektronisko komunikāciju”. Grozījumu akta 1. panta 11. punkts; Direktīvas 2002/21/EK 10. panta 2. punkts: „2. Valsts regulatīvās iestādes nodrošina to, ka numerācijas [numuru piešķiršanas] plānus un procedūras piemēro tā, lai panāktu vienlīdzīgu attieksmi pret visiem publiski pieejamu elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem un vispārīgāk — numuru lietotājiem visā Eiropas Savienībā . Dalībvalstis jo īpaši nodrošina to, ka uzņēmums, kam piešķirta numuru sērija, nenostāda citus elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējus un lietotājus neizdevīgākā stāvoklī attiecībā uz numuru secībām, ko izmanto, lai nodrošinātu piekļuvi to pakalpojumiem.” – Grozījums Nr. 69 Šis grozījums ir pieņemams attiecībā uz precizējumu, ka saskaņošana attiecas tikai uz konkrētiem numuriem vai numuru sērijām. Tāpat ir pieņemams, ka ir svītrota atsauce uz steidzamības procedūru. Savukārt uz pārrobežu piekļuvi valsts numuriem attiecas Universālā pakalpojuma direktīva, tāpēc tā nav jāmin šajā kontekstā. Turklāt ir jāsaglabā norāde uz iespēju ieviest tarifa principus, jo šī ir svarīga joma, kurā iekšējā tirgus interesēs var būt vajadzīga turpmāka saskaņošana. Grozījumu akta 1. panta 11. punkta b) apakšpunkts; Direktīvas 2002/21/EK 10. panta 4. punkts: „4. Dalībvalstis atbalsta konkrētu numuru vai numuru sēriju saskaņošanu Kopienā, ja tas ir vajadzīgs, lai sekmētu iekšējā tirgus darbību un veicinātu visu Eiropu aptverošu pakalpojumu izveidi. Komisija šajā jomā var veikt piemērotus tehniskus īstenošanas pasākumus, kas var ietvert tarifa principu ieviešanu attiecībā uz konkrētiem numuriem vai numuru sērijām un pienācīgas pārrobežu piekļuves nodrošināšanu valsts numuriem, kas tiek izmantoti tādiem būtiskiem pakalpojumiem kā izziņu sniegšanai. Īstenošanas pasākumos BERT [Organizācijai] var paredzēt konkrētus pienākumus šo pasākumu piemērošanā. Šos pasākumus, kas paredzēti šīs direktīvas nebūtisko elementu grozīšanai, papildinot to, pieņem saskaņā ar 22. panta 3. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru.” – Grozījums Nr. 70 Komisija kopumā ir gandarīta, ka ar šo grozījumu tiktu papildus atbalstīts mērķis veicināt pienācīgu infrastruktūras konkurenci, samērīgi izmantojot iekārtu koplietošanu. Tomēr attiecībā uz 1. punktu nebūtu samērīgi sniegt piekļuvi visiem pasīvajiem tīkla elementiem (piemēram, tumšās optiskās šķiedras kabeļiem), ja vien attiecīgajam uzņēmumam nav būtiska ietekme tirgū, taču šādā gadījumā tam var piemērot piekļuves pasākumus atbilstoši Piekļuves direktīvas 12. pantam. Mērķis Komisijas grozījumiem 27. apsvērumā (grozījuma Nr. 27 kontekstā) ir paskaidrot šo pieeju, norādot, ka iekārtu koplietošanai var būt dažādi mērķi atkarībā no tā, vai to izmanto simetriskās regulēšanas vai asimetriskās regulēšanas (būtiskas tirgus ietekmes gadījumā) kontekstā. Attiecībā uz 2.a punktu ir skaidrs, ka investējošam operatoram jānodrošina pietiekami stimuli, paredzot piemērotus riska dalīšanas pasākumus, taču attiecīgo risku dalīšanas metodēm jāatbilst tām metodēm, ko valstu regulatīvās iestādes jau piemēro asimetriskās regulēšanas ietvaros saskaņā ar Piekļuves direktīvas 13. pantu, kurā paredzēts, ka ieguldītā kapitāla izmaksas koriģē, izmantojot atbilstīgu riska uzcenojumu. Grozījumu akta 1. panta 13. punkts; Direktīvas 2002/21/EK 12. pants: „ Elektronisko komunikāciju tīklu nodrošinātāju līdzāsatrašanās un tīkla komponentu un saistīto iekārtu koplietošana 1. Ja uzņēmumam, kas nodrošina elektronisko sakaru tīklus, saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir tiesības uzstādīt iekārtas uz, virs vai zem valsts īpašuma vai privātīpašuma, vai tas var izmantot procedūru īpašuma atsavināšanai vai izmantošanai, valsts regulatīvajām iestādēm jābūt iespējai , pilnībā ņemot vērā proporcionalitātes principu, veicināt šādu iekārtu vai īpašuma, tostarp ievadu ēkās, elektroinstalācijas, stabu, antenu, torņu un citu atbalsta konstrukciju, sadales punktu, kabeļu kanalizācijas, kabeļu aku, un sadales punktu un visu citu neaktīvu tīkla elementu koplietošanu. 2. Dalībvalstis var pieprasīt, lai 1. punktā minēto tiesību turētāji atļauj iekārtu vai īpašuma koplietošanu (tostarp fizisku līdzāsatrašanos) vai veic pasākumus inženiertehnisko būvdarbu koordinēšanas atvieglošanai, lai aizsargātu vidi, sabiedrības veselību, sabiedrības drošību vai izpildītu pilsētplānošanas un valsts plānošanas mērķus, tikai pēc atbilstīga sabiedriskās apspriešanas laikposma, kurā visām ieinteresētajām aprindām tiek dota iespēja izteikt savu viedokli. Šādā koplietošanas vai koordinēšanas kārtībā var ietvert noteikumus iekārtu vai īpašuma koplietošanas izmaksu sadalei. 2.a Dalībvalstis nodrošina, ka valsts regulatīvās iestādes pēc piemērota laika, kad ir veikta sabiedriskā apspriešana, kuras laikā visām ieinteresētajām pusēm bija iespēja paust savu viedokli, ir pilnvarotas pieprasīt, lai 1. punktā minēto tiesību turētāji atļauj iekārtu vai īpašuma koplietošanu, tostarp fizisku līdzāsatrašanos, lai veicinātu efektīvus ieguldījumus infrastruktūrā un jauninājumu attīstību, pēc atbilstīgas sabiedriskās apspriešanas laikposma, kurā visām ieinteresētajām pusēm tiek dota iespēja paust savu viedokli. Šādā koplietošanas vai saskaņošanas kārtībā var iekļaut noteikumus iekārtu vai īpašuma koplietošanas izmaksu sadalei, attiecīgā gadījumā veicot korekcijas atkarībā no riska tā nodrošina, ka pastāv atbilstoša riska sadale starp iesaistītajiem uzņēmumiem. 2.b Dalībvalstis nodrošina, ka valstu regulatīvās iestādes, pamatojoties uz informāciju, ko sniedz 1. punktā noteikto tiesību turētāji, izveido detalizētu inventāra sarakstu par šajā punktā minēto iekārtu veidu, pieejamību un ģeogrāfisko izvietojumu un dara to pieejamu ieinteresētajām pusēm. 2.c Dalībvalstis nodrošina, ka kompetentās iestādes nosaka piemērotas saskaņošanas procedūras sadarbībā ar valsts regulatīvajām iestādēm attiecībā uz 2. punktā minētajiem sabiedriskajiem pakalpojumiem un citām piemērotām publiskām iekārtām vai īpašumu; šajās procedūrās var iekļaut procedūras, kas nodrošina to, ka ieinteresētajām pusēm ir informācija par piemērotām publiskām iekārtām vai īpašumu, kā arī par esošiem vai plānotiem sabiedriskajiem pakalpojumiem, kā arī nodrošina to, ka par šiem pakalpojumiem tām paziņo laikus, kā arī to, ka koplietošana tiek cik vien iespējams sekmēta. 3. Pasākumi, ko valsts regulatīvās iestādes veic saskaņā ar šo pantu , ir objektīvi, pārredzami , nediskriminējoši un samērīgi.” – Grozījums Nr. 71 Šajā grozījumā iekļauti vairāki lietderīgi precizējumi. Tomēr termina „valsts regulatīvā iestāde” aizstāšana ar terminu „kompetentā iestāde” nav vajadzīga (sal. ar Pamatdirektīvas 3. pantu). Tāpat ir svarīgi pieminēt, ka šis noteikums attiecas uz citāda veida situācijām salīdzinājumā ar paziņošanas prasībām par privātās dzīves aizskaršanu, uz ko attiecas e-privātuma Direktīvas 2002/58/EK 4. panta 3. punkts, un ka tāpēc gadījumiem, kurus izskata saskaņā ar šo pantu, ir vajadzīgi citi noteikumi un procedūras. Iespēja papildus paredzēt valsts pasākumus ļauj dalībvalstīm ņemt vērā konkrētos apstākļus valstī. Grozījumu akta 1. panta 14. punkts; Direktīvas 2002/21/EK 13.a pants: „1. Dalībvalstis nodrošina to, ka uzņēmumi, kuri nodrošina publisko komunikāciju tīklus vai sniedz publiski pieejamus elektronisko komunikāciju pakalpojumus, veic piemērotus tehniskus un organizatoriskus pasākumus, lai panāktu tīklu un pakalpojumu drošību. Ņemot vērā jaunākos tehniskos sasniegumus, ar šiem pasākumiem nodrošina novērtētajam riskam atbilstīgu drošības pakāpi. Jo īpaši veic tādus pasākumus, lai novērstu un mazinātu drošības incidentu ietekmi uz lietotājiem vai savienotajiem tīkliem. 2. Dalībvalstis nodrošina to, ka uzņēmumi, kuri nodrošina publisko komunikāciju tīklus, veic atbilstīgus pasākumus, lai panāktu tādu tīklu integritāti, kura garantē pakalpojumu sniegšanas nepārtrauktību šajos tīklos. Pirms īpašu pasākumu pieņemšanas attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīklu drošību un integritāti valsts regulatīvās iestādes apspriežas ar visiem elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem. 3. Dalībvalstis nodrošina to, ka uzņēmumi, kuri nodrošina publisko komunikāciju tīklus vai sniedz publiski pieejamus elektronisko komunikāciju pakalpojumus, paziņo atbildīgajai valsts regulatīvajai iestādei par drošības pārkāpumu vai integritātes zaudēšanu , kas ir būtiski ietekmējuši tīklu darbību vai pakalpojumu sniegšanu. Vajadzības gadījumā attiecīgā kompetentā valsts regulatīvā iestāde informē kompetentās valsts regulatīvās iestādes citās dalībvalstīs un ENISA . Ja pārkāpuma publiskošana ir sabiedrības interesēs, atbildīgā valsts regulatīvā iestāde var informēt sabiedrību. Kompetentā vValsts regulatīvā iestāde reizi gadā iesniedz Komisijai kopsavilkuma ziņojumu par saņemtajiem paziņojumiem un rīcību, kas veikta saskaņā ar šo punktu. 4. Komisija, maksimāli ņemot vērā apspriedusies ar ENISA atzinumus, var pieņemt attiecīgus tehniskus īstenošanas pasākumus, lai saskaņotu 1., 2. un 3. punktā minētos pasākumus, tostarp pasākumus, ar ko nosaka paredzēto paziņojumu apstākļus, veidu un piemērojamās procedūras. Šādu tehnisko īstenošanas pasākumu pieņemšana netraucē dalībvalstīm pieņemt papildu prasības, lai izpildītu 1. un 2. punktā noteiktos uzdevumus. Tehniskajiem īstenošanas pasākumiem par pienākumu ziņot jāatbilst Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvas 2002/58/EK noteikumiem par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē*. Šos īstenošanas pasākumus, kas paredzēti šīs direktīvas nebūtisko elementu grozīšanai, papildinot to, pieņem saskaņā ar 22. panta 3. punktā minēto procedūru. Nenovēršamu steidzamu iemeslu dēļ Komisija var piemērot 22. panta 4. punktā minēto steidzamības procedūru. __________ ( OV L 201, 31.7.2002., 37. lpp. ” – Grozījums Nr. 72 Ar grozījumu tiek veikts precizējums. Tomēr ilgtspējības kritērija pievienošana nav pieņemama, jo tādējādi tiktu vājināts Komisijas priekšlikums. Grozījumu akta 1. panta 14. punkts; Direktīvas 2002/21/EK 13.b panta 1. punkts: „1. Dalībvalstis nodrošina to, ka 13.a panta noteikumu īstenošanas nolūkos kompetentās valsts regulatīvās iestādes ir pilnvarotas izdot saistošas instrukcijas uzņēmumiem, kuri nodrošina publisko komunikāciju tīklus vai sniedz publiski pieejamus elektronisko komunikāciju pakalpojumus. Saistošajiem norādījumiem jābūt samērīgiem un ekonomiski un tehniski ilgtspējīgiem, un to ie jā īstenošanai pieņemams ā termiņš ā . ” – Grozījums Nr. 74 Ar grozījumu tiek veikts precizējums. Tomēr tajā jāņem vērā tas, ka pašreizējos noteikumos „drošība” attiecas gan uz pakalpojumiem, gan tīkliem, bet „integritāte” — tikai uz tīkliem. Grozījumu akta 1. panta 14. punkts; Direktīvas 2002/21/EK 13.b panta 2. punkta a) apakšpunkts: „a) sniedz informāciju, kas vajadzīga pakalpojumu un tīklu drošības un /vai integritātes novērtēšanai, tostarp informē par dokumentētu drošības politiku; un” – Grozījums Nr. 75 Ar grozījumu noteikums ir pastiprināts. Tomēr vārda „kompetentajām” iekļaušana pirms vārdkopas „valsts regulatīvajām iestādēm” nav vajadzīga. Grozījumu akta 1. panta 14. punkts; Direktīvas 2002/21/EK 13.b panta 3. punkts: „3. Dalībvalstis nodrošina to, ka kompetentajām valsts regulatīvajām iestādēm ir visas vajadzīgās pilnvaras izmeklēt noteikumu neievērošanas gadījumus un to, kā šie gadījumi ietekmē tīklu drošību un integritāti .” – Grozījums Nr. 77 Komisija var piekrist Pamatdirektīvas 14. panta 3. punkta saglabāšanai, bet nepiekrīt izmaiņām, kas tajā izdarītas ar šo grozījumu. Tāpēc no grozītā priekšlikuma izņemts grozījumu akta noteikums, ar kuru šis punkts tiek svītrots no direktīvas. Grozījumu akta 1. panta 15. punkta b) apakšpunkts tiek svītrots. – Grozījums Nr. 80 Komisija principā var piekrist Pamatdirektīvas 16. panta 1. punkta izmaiņām, kuras paredzētas šajā grozījumā, bet uzskata, ka atsauce uz ieteikumu ir lieka, jo valsts regulatīvo iestāžu pienākums ņemt vērā šo ieteikumu jau ir pienācīgāk izklāstīts 15. panta 3. punktā. Grozījumu akta 1. panta 17. punkta a) apakšpunkts; Direktīvas 2002/21/EK 16. panta 1. punkts: „Valsts regulatīvās iestādes veic konkrēto tirgu analīzi, ņemot vērā ieteikumā minētos tirgus un maksimāli ņemot vērā vadlīnijas. Dalībvalstis nodrošina to, ka šī analīze attiecīgā gadījumā tiek veikta sadarbībā ar valsts konkurences iestādēm.” – Grozījums Nr. 84 Komisija var piekrist, ka ar šo grozījumu tiek svītrota norāde uz steidzamības procedūru, bet nepiekrīt tam, ka regulatīvā kontroles procedūra tiktu attiecināta arī uz 17. panta 1. punktā minētajiem īstenošanas pasākumiem, jo tie ir nesaistoši akti. Grozījumu akta 1. panta 18. punkta c) apakšpunkts; Direktīvas 2002/21/EK 17. panta 6.a punkts: „6.a Īstenošanas pasākumus, kas paredzēti šīs direktīvas nebūtisko elementu grozīšanai, kas minēti 1., 4. un 6. punktā, papildinot to, pieņem saskaņā ar 22. panta 3. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru.” – Grozījums Nr. 85 Ņemot vērā šā grozījuma 1. punkta redakciju, Komisija varētu iesaistīties tikai ex post — kad regulēšanas uzdevumu atšķirīgā īstenošana jau būtu radījusi šķērsli iekšējā tirgū. Turklāt Komisijai ir jābūt iespējai sniegt ieteikumu atbilstoši šim pantam, jo tādējādi tā var izmantot ātru un elastīgu nesaistošu tiesību normu instrumentu. Tāpēc 2. punkts tiek atstāts. Komisija var piekrist, ka 3. punktā tiek svītrota norāde uz steidzamības procedūru. Grozījums, kas izdarīts 4. punkta c) apakšpunktā, tiek noraidīts, jo tas dotu Komisijai nepamatoti plašas komitoloģijas pilnvaras, kas pārsniegtu ar patērētājiem saistītos jautājumus, kuri iekļauti Universālā pakalpojuma direktīvā, un tādējādi arī tiesiskā regulējuma darbības jomu, taču īstenošanas pasākumi, kas veicami atbilstoši 19. pantam, attiecas vienīgi uz tiesiskajā regulējumā ietvertajām jomām. Panta 4. punkta d) apakšpunkta papildinājums ir vajadzīgs, lai panāktu šajā jautājumā izmantoto terminu konsekvenci. Nevar piekrist 5. punkta svītrošanai, jo tas nevajadzīgi ierobežo [Organizācijas] uzdevumus, bet [Organizācijas] pieredze var noderēt, konsultējot Komisiju šajā jautājumā. Grozījumu akta 1. panta 20. punkts; Direktīvas 2002/21/EK 19. pants: „1. Neierobežojot šīs direktīvas 9. pantu un Direktīvas 2002/20/EK (Atļauju izsniegšanas direktīva) 6. un 8. pantu, ja Komisija konstatē, ka atšķirīga to valsts regulatīvo iestāžu regulēšanas uzdevumu īstenošana, kas konkrēti norādīti šajā direktīvā un īpašajās direktīvās, var radīt rada šķērsli iekšējam tirgum, Komisija var, maksimāli ņemot vērā BERT [Organizācijas] atzinumu, ja tāds pieejams, izdot ieteikumu vai lēmumu par šajā direktīvā un īpašajās direktīvās paredzēto noteikumu saskaņotu piemērošanu, lai turpinātu 8. pantā izklāstīto mērķu īstenošanu. 2. Ja Komisija izdod ieteikumu atbilstīgi 1. punktam, tā rīkojas saskaņā ar 22. panta 2. punktā minēto procedūru. Dalībvalstis nodrošina to, ka valsts regulatīvās iestādes, veicot savus uzdevumus, maksimāli ņem vērā šādus ieteikumus. Ja valsts regulatīvā iestāde nolemj neievērot ieteikumu, tā informē Komisiju, pamatojot savu nostāju. 3. Šā panta 1. punktā minēto lēmumu, kas paredzēts šīs direktīvas nebūtisko elementu grozīšanai, papildinot to, pieņem saskaņā ar 22. panta 3. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru. 4. Pasākumos, kas pieņemti atbilstīgi 1. punktam, var paredzēt saskaņotu vai koordinētu pieeju šādiem jautājumiem: a) konsekventa regulējuma īstenošana, tostarp jaunu pakalpojumu, vietējo tirgu , un uzņēmumiem sniegtu pārrobežu uzņēmumu sniegto elektronisko sakaru pakalpojumu regulēšana; b) numerācijas, nominācijas un adresācijas [numuru, nosaukumu un adrešu piešķiršanas] jautājumi, tostarp numuru sērijas, numuru un identifikatoru saglabāšana, numuru un adrešu translācijas sistēmas un piekļuve „112” neatliekamās palīdzības dienestiem; c) ar patērētājiem saistīti jautājumi, kas nav iekļauti Direktīvā 2002/22/EK (Universālā pakalpojuma direktīvā), ieskaitot , jo īpaši elektronisko komunikāciju pakalpojumu un iekārtu pieejamību galalietotājiem invalīdiem; d) grāmatvedības uzskaite regulēšanas vajadzībām, tostarp ieguldījumu riska aprēķināšana. 5. [Organizācija] pēc savas iniciatīvas var sniegt Komisijai ieteikumu par to, vai būtu jāpieņem pasākums atbilstīgi 1. punktam.” – Grozījums Nr. 86 Norāde uz „kopīgu lēmumu” šajā grozījumā ir noraidāma. VRI var pieņemt saistošus lēmumus vienīgi piemērošanai attiecīgās valsts teritorijā. Iespēja pieņemt kopīgus lēmumus aizskartu dalībvalstu tiesības, kā arī radītu jautājumus par kompetento tiesu šādu lēmumu apstrīdēšanas gadījumā. Tomēr VRI varētu koordinēt savu rīcību un vienoties par lēmumiem, kas piemērojami attiecīgajiem uzņēmumiem, kuri darbojas attiecīgās valsts teritorijā un ir tās jurisdikcijā. Grozījumu akta 1. panta 22. punkts; Direktīvas 2002/21/EK 21. panta 2. punkta pirmā daļa: „2. Jebkura puse var nodot strīdu izskatīšanai attiecīgajā valsts regulatīvajā iestādē. Kompetentās valsts regulatīvās iestādes BERT koordinē savu rīcību un attiecīgā gadījumā apspriežas ar [Organizāciju], lai cik iespējams, pieņemot kopīgu lēmumu, panāktu konsekventu strīda izšķiršanu saskaņā ar to attiecīgo kompetenci atbilstoši valsts tiesību aktiem un 8. pantā izklāstītajiem mērķiem. Jebkādas saistības, ko uzņēmumam noteikušas valsts regulatīvās iestādes strīdu risināšanā, atbilst šīs direktīvas un īpašo direktīvu noteikumiem.” Attiecībā uz Piekļuves direktīvu Grozījumi Nr. 91, 95, 98, 100, 101, 103 un 105. – Grozījums Nr. 91 ES tiesiskajā regulējumā neiederas tādas konkrēta pakalpojuma norādes iekļaušana, kāda ierosināta attiecībā uz izziņu pakalpojumu jomu. Tiesiskajā regulējumā nedrīkst būt dažāda pieeja vienas kategorijas pakalpojumiem kā šajā gadījumā, izceļot izziņu pakalpojumu sniegšanu citu vispārīgajā informācijas sabiedrības pakalpojumu kategorijā ietilpstošo pakalpojumu vidū. Piekļuve abonentu informācijai, iespējams, radītu problēmas personas datu aizsardzības jomā, turklāt nav pārliecības, ka summu atmaksāšana starp piekļuves sniedzējiem un izziņu pakalpojumu sniedzējiem būtu piekļuves jautājums. Grozījumu akta 2. panta 1. punkts; Direktīvas 2002/19/EK 2. panta a) apakšpunkts: „a) „piekļuve” ir ar konkrētiem nosacījumiem saistītas ekskluzīvas vai neekskluzīvas tiesības citam uzņēmumam piekļūt iekārtām un/vai pakalpojumiem, lai sniegtu elektronisko komunikāciju pakalpojumus , tostarp informācijas sabiedrības pakalpojumu vai apraides satura pakalpojumu sniegšanu . Tā inter alia ietver piekļuvi tīkla elementiem un saistītām iekārtām, tostarp iekārtu vadu vai bezvadu savienojumiem (tā jo īpaši iekļauj piekļuvi abonentlīnijai [vietējai sakaru līnijai] un iekārtām un pakalpojumiem, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu pakalpojumus abonentlīnijā); piekļuvi fiziskajai infrastruktūrai, ietverot ēkas, kabeļu kanalizāciju un stabus; piekļuvi attiecīgām programmatūras sistēmām, tostarp operacionālām atbalstsistēmām; piekļuvi numuru translācijai vai sistēmām, kas piedāvā līdzīgas iespējas; piekļuvi nepieciešamajai abonenta informācijai, kā arī galalietotājiem aprēķināto summu atmaksāšanas mehānismiem izziņu pakalpojumu sniedzējiem; piekļuvi fiksēto un mobilo komunikāciju tīkliem, jo īpaši viesabonēšanai; piekļuvi nosacītās piekļuves sistēmām ciparu televīzijas pakalpojumiem; un piekļuvi virtuālā tīkla pakalpojumiem;”. – Grozījums Nr. 95 ES tiesiskajā regulējumā neiederas tādas konkrēta pakalpojuma norādes iekļaušana, kāda ierosināta 5. panta 1. punkta a) apakšpunktā attiecībā uz izziņu pakalpojumu jomu. Tiesiskajā regulējumā nedrīkst būt dažāda pieeja vienas kategorijas pakalpojumiem kā šajā gadījumā, izceļot izziņu pakalpojumu sniegšanu citu vispārīgajā informācijas sabiedrības pakalpojumu kategorijā ietilpstošo pakalpojumu vidū. Attiecībā uz ierosinājumu saistību samērīguma vērtēšanas kontekstā analizēt dalībvalstu atšķirīgos konkurences apstākļus Komisija apšauba iespējas veikt šādu analīzi, jo tad būtu jāveic tirgu ģeogrāfiskā analīze, un to var veikt tikai tirgus noteikšanas ietvaros, bet šis posms atbilstoši 5. panta 1. punktam nav obligāts, jo attiecīgās saistības un nosacījumi neskar būtiskas tirgus ietekmes pastāvēšanas iespēju. Tāpēc ir liels risks, ka šis ierosinātais noteikums radītu zināmu neskaidrību un tiesisko nenoteiktību. Grozījumu akta 2. panta 2. punkts; Direktīvas 2002/19/EK 5. pants: „Panta 1. un 2. punktu aizstāj šādi: „1. Valsts regulatīvās iestādes, darbojoties saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 8. pantā noteiktajiem mērķiem, veicina un, attiecīgos gadījumos, nodrošina, saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem, atbilstīgu piekļuvi pakalpojumiem un to savstarpēju savienojumu un savietojamību, veicot savus pienākumus, veicinot efektivitāti, ilgstošu konkurenci, investīcijas un jauninājumus un sniedzot maksimālu labumu lietotājiem. Jo īpaši, neskarot pasākumus, kurus var veikt attiecībā uz uzņēmumiem, kam ir būtiska ietekme tirgū, saskaņā ar 8. pantu valsts regulatīvās iestādes var uzlikt: a) līmenī, kas nepieciešams, lai nodrošinātu pilnīgu pārklājumu vai godīgu un pamatotu piekļuvi trešo pušu pakalpojumiem , piemēram, izziņu pakalpojumiem , pienākumus uzņēmumiem, kas kontrolē piekļuvi galalietotājiem attaisnotos gadījumos, ieskaitot pienākumu savstarpēji savienot to tīklus, ja tas nav jau izdarīts, vai padarīt savus pakalpojumus savietojamus , tostarp izmantojot galalietotājiem aprēķināto summu atmaksājumu pakalpojuma sniedzējiem, godīgā, pārredzamā un saprātīgā veidā; b) līmenī, kas nepieciešams, lai nodrošinātu lietotāju pieejamību ciparu radio un televīzijas pārraides pakalpojumiem, ko precizējusi dalībvalsts, pienākumus operatoriem nodrošināt piekļuvi citām iekārtām, kas minētas I pielikuma II daļā, ar godīgiem, samērīgiem un nediskriminējošiem noteikumiem. 2. Pienākumi un nosacījumi, kas uzlikti saskaņā ar 1. punktu, ir objektīvi, pārredzami, samērīgi un nediskriminējoši, un tos ievieš saskaņā ar procedūrām, kas minētas Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 6., 7. un 7.a pantā. Novērtējot piemērojamo saistību un nosacījumu proporcionalitāti, valsts regulatīvās iestādes ņem vērā atšķirīgos konkurences apstākļus dalībvalstu dažādās teritorijās. ” ” – Grozījums Nr. 98 Vārdu „piekļuves ierobežojumus pakalpojumiem un pielietojumiem” iekļaušana sniedz lietderīgu precizējumu nākamās paaudzes pakalpojumu kontekstā, taču datplūsmas pārvaldības īpaša pieminēšana būtu nesamērīga. Grozījumu akta 2. panta 6.a punkts (jauns); Direktīvas 2002/19/EK 9. panta 1. punkts: „ 6.a) 9. panta 1. punktu aizstāj ar šādu tekstu: „1. Valsts regulatīvās iestādes saskaņā ar 8. panta noteikumiem var uzlikt pārskatāmības pienākumus attiecībā uz savstarpējo savienojumu un/vai piekļuvi, pieprasot operatoriem konkrētu informāciju publiskot, piemēram, grāmatvedības informāciju, tehniskās specifikācijas, tīkla raksturojumu, tostarp jebkādus piekļuves ierobežojumus pakalpojumiem un pielietojumiem, datplūsmas pārvaldības politiku, noteikumus un nosacījumus nodrošināšanai un lietošanai un cenas.” ” – Grozījums Nr. 100 Panta 1. punkta otrajā daļā formulējumam ir jāpaliek „var”, jo visus a) līdz j) apakšpunktā minētos pienākumus nepiemēro sistemātiski, bet visus vai daļu no tiem izraugās saskaņā ar VRI analīzi. Komisijai ir pozitīvs viedoklis par ierosināto 1. punkta fa) apakšpunkta noteikumu, jo tas veicinātu investīcijas infrastruktūrā nākamās paaudzes piekļuves tīklu kontekstā, taču šis pienākums pārklājas ar grozījumu Nr. 99 (kuram Komisija piekrīt), ar kuru Direktīvas 2002/19/EK 9. panta 4. punkts tiek grozīts šādi: „ Neatkarīgi no 3. punkta, ja ir atklāts, ka operatoram attiecīgajā tirgū ir būtiska ietekme saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 14. pantu par vietēju piekļuvi noteiktā vietā, valsts regulatīvās iestādes nodrošina standartpiedāvājuma publicēšanu, kas satur vismaz II pielikumā minētos elementus”. Komisijas veiktās izmaiņas grozījumā Nr. 100 attiecībā uz 2. punkta c) apakšpunktu izriet no tā, ka, lai nevajadzīgi nesadrumstalotu dalībvalsts un visas ES tiesisko regulējumu, jānodrošina, lai attiecīgo risku dalīšanas metode atbilstu tām metodēm, ko valstu regulatīvās iestādes jau piemēro asimetriskās (t.i., būtiskas tirgus ietekmes gadījumā) regulēšanas ietvaros, pamatojoties uz Piekļuves direktīvas 13. pantu, saskaņā ar kuru ieguldītā kapitāla izmaksas koriģē, izmantojot riska uzcenojumu. Grozījumu akta 2. panta 8. punkts; Direktīvas 2002/19/EK 12. pants: „ 1. Valsts regulatīvā iestāde saskaņā ar 8. panta noteikumiem var uzlikt operatoriem pienākumu izpildīt pamatotus piekļuves un izmantošanas pieprasījumus īpašiem tīkla elementiem un ar to saistītām iekārtām inter alia situācijās, kad valsts regulatīvā iestāde uzskata, ka piekļuves atteikums vai nepamatoti noteikumi un nosacījumi, kuriem ir līdzīga ietekme, kavēs ilgstoša konkurences tirgus izveidi mazumtirdzniecības līmenī vai nebūs galalietotāju interesēs. Operatoriem inter alia var pieprasīt: a) piešķirt trešām personām piekļuvi noteiktiem tīkla elementiem un/vai iekārtām, tostarp atsevišķu piekļuvi vietējai sakaru līnijai; b) godprātīgi veikt pārrunas ar uzņēmumiem, kas pieprasa piekļuvi; c) neatsaukt piekļuvi iekārtām, kas jau piešķirta; d) vairumtirdzniecībā nodrošināt noteiktus pakalpojumus mazumtirdzniecībai, ko veic trešās personas; e) piešķirt atvērtu piekļuvi tehniskām saskarnēm, protokoliem vai citām galvenajām tehnoloģijām, kas ir nepieciešamas pakalpojumu vai virtuālā tīkla pakalpojumu savietojamībai; f) nodrošināt līdzāsatrašanos vai citus iekārtu koplietošanas [dalīšanas] veidus, tostarp kabeļu kanalizācijas, ēku vai ievadu ēkās, antenu, torņu vai citu atbalsta konstrukciju, stabu, kabeļu aku un sadales punktu un citu neaktīvu tīkla elementu koplietošanu; fa) nodrošināt trešās puses ar standartpiedāvājumu par piekļuves atļaušanu kabeļu kanalizācijai; g) nodrošināt noteiktus pakalpojumus, kas nepieciešami, lai nodrošinātu pilnīgu pakalpojumu savietojamību lietotājiem, tostarp iekārtas automatizētiem tīkla pakalpojumiem vai viesabonēšanai mobilajos tīklos; h) nodrošināt piekļuvi darbības atbalsta sistēmām vai līdzīgām programmatūras sistēmām, kas nepieciešamas, lai nodrošinātu godīgu konkurenci pakalpojumu nodrošināšanā; i) savstarpēji savienot tīklus vai tīklu iekārtas; j) sniegt piekļuvi saistītiem pakalpojumiem, tādiem kā identifikācijas, vietas noteikšanas un klātbūtnes noteikšanas spējas. Valsts regulatīvās iestādes šiem pienākumiem var pievienot nosacījumus, kas attiecas uz godīgumu, pamatotību un izpildes laiku. 2. Valsts regulatīvajām iestādēm nolemjot, vai uzlikt 1. punktā minētos pienākumus, un jo īpaši izvērtējot, vai šādi pienākumi būtu samērīgi ar mērķiem, kas minēti Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 8. pantā, tās jo īpaši ņem vērā šādus faktorus: a) konkurējošo iekārtu izmantošanas vai uzstādīšanas tehnisko un ekonomisko dzīvotspēju, ņemot vērā tirgus attīstības pakāpi, kā arī ņemot vērā attiecīgā savstarpējā savienojuma un piekļuves raksturu un veidu, tostarp citu vairumtirdzniecības piekļuves produktu, piemēram, kabeļu kanalizācijas, pieejamību; b) piedāvātās piekļuves nodrošināšanas iespējamību attiecībā uz pieejamo jaudu; c) iekārtas īpašnieka sākotnējās investīcijas, ņemot vērā valsts investīcijas un attiecīgo investīciju risku , veicot investīcijas , tostarp atbilstīgu riska sadale starp tiem uzņēmumiem, kuri var piekļūt jaunajām iekārtām kad tiek uzlikti cenu veidošanas pienākumi atbilstoši 13. pantam ; d) nepieciešamību nodrošināt konkurenci ilgtermiņā, jo īpaši tādu konkurenci, kuras pamatā ir infrastruktūra; e) attiecīgos gadījumos, attiecīgās intelektuālā īpašuma tiesības; f) Viseiropas pakalpojumu nodrošināšanu. 3. Valsts regulatīvās iestādes, uzliekot operatoram pienākumus nodrošināt piekļuvi saskaņā ar šo pantu, var noteikt tehniskus vai darbības nosacījumus, kas šādas piekļuves nodrošinātājam un/vai saņēmējiem jāievēro, lai garantētu normālu tīkla darbību. Pienākumi ievērot konkrētus tehniskus standartus vai specifikācijas ir saskaņā ar standartiem un specifikācijām, kas noteikti atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 17. pantam .” – Grozījums Nr. 101 Ir lietderīgi precizēt, ka cenu veidošanas metodē attiecībā uz regulētām piekļuves cenām, koriģējot (ar riska uzcenojumu) minimālo peļņu no ieguldītā kapitāla, ir jāņem vērā riski, kas saistīti ar investīcijām infrastruktūrā. Tas faktiski nozīmē, ka tie, kam vajadzīga piekļuve, sniedz finansiālu ieguldījmu, lai segtu riskus, kurus uzņemas investējošais operators. Teksta daļa, kurā minēts Pamatdirektīvas 19. pants, nav vajadzīga, jo 19. pants būtu piemērojams pats ar sevi. Grozījuma pēdējā daļa, ar kuru ieviesta diferencēta regulatīvā pieeja īstermiņa un ilgtermiņa līgumiem, nav samērīga un varētu radīt regulatīvus šķēršļus ienākšanai tirgū, tādējādi apgrūtinot konkurenci un investīcijas infrastruktūrā. Grozījumu akta 2. panta 8.a punkts (jauns); Direktīvas 2002/19/EK 13. panta 1. punkts: „ 8.a) Direktīvas 13. panta 1. punktu aizstāj ar šādu: „1. Valsts regulatīvā iestāde saskaņā ar 8. panta noteikumiem var uzlikt saistības attiecībā uz izmaksu atgūšanu un cenu kontroli, tostarp saistības par cenu orientāciju uz izmaksām un saistības par izmaksu uzskaites sistēmām saistībā ar specifisku starpsavienojumu un/vai piekļuves veidu pakalpojumu sniegšanu tādās situācijās, kurās tirgus analīze parāda, ka efektīvas konkurences trūkums liecina par to, ka attiecīgais operators, iespējams, uztur pārāk augstu cenu līmeni vai piemēro pārlieku mazu uzcenojumu, kaitējot galalietotājiem. Nosakot piekļuves cenu, v V alsts regulatīvās iestādes ņem vērā operatora veiktās investīcijas un ļauj tam gūt samērīgu peļņu no attiecīgā ieguldītā kapitāla, attiecīgā gadījumā ieskaitot atbilstīgu riska uzcenojumu un neskarot Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 19.d pantu, ņem vērā risku un atbilstīgu riska sadali starp investoru un tiem uzņēmumiem, kuriem ir piekļuve jaunajām iekārtām, tostarp diferencētu īstermiņa un ilgtermiņa riska sadalījuma kārtību .” ” – Grozījums Nr. 103 Vārda „fiksētas” iekļaušana 1. punkta pirmajā daļā ir noraidāma, jo tas nav tehnoloģiskā ziņā neitrāls. Panta 2. punktā vārda „priekšlikumu” vietā jālieto vārds „pieprasījumu”, jo tam ir jāsaskan ar formulējumu, kas izmantots Direktīvas 2002/19/EK 8. panta 3. punktā. Vārda „vairumtirdzniecības” lietošana 2. punkta a) apakšpunktā ir noraidāma, jo attiecīgā konkurences problēma var tikt atklāta mazumtirdzniecības līmenī, kaut arī regulatīvā iejaukšanās notiek vairumtirdzniecības līmenī. Skaidrības labad 2. punktā ir iekļauts c) apakšpunkts un attiecīgi mainīts 3. punkts. Panta 2. punkta ba) apakšpunkta redakcija ir koriģēta, ņemot vērā Direktīvas 2002/19/EK 8. panta 4. punktu. Grozījumu akta 2. panta 9. punkts; Direktīvas 2002/19/EK 13.a panta 1.–3. punkts: „1. Valsts regulatīvā iestāde saskaņā ar 8. panta noteikumiem un jo īpaši 8. panta 3. punkta otro daļu var kā ārkārtas pasākumu noteikt vertikāli integrētiem uzņēmumiem pienākumu uzticēt neatkarīgai uzņēmējdarbības vienībai darbības, kas saistītas ar fiksētas piekļuves produktu piedāvāšanu vairumtirdzniecībā. Minētā uzņēmējdarbības vienība nodrošina piekļuves produktus un pakalpojumus visiem uzņēmumiem, tostarp citām uzņēmējdarbības vienībām mātesuzņēmumā, tādos pašos termiņos un ar tādiem pašiem noteikumiem un nosacījumiem, tostarp tādā pašā cenu un apkalpošanas līmenī, un ar to pašu sistēmu un procesu palīdzību. 2. Ja valsts regulatīvā iestāde plāno uzlikt pienākumu veikt funkcionālo nošķiršanu, tā iesniedz Komisijai priekšlikumu pieprasījumu, kurā ietver: a) pierādījumus par to, ka, uzliekot un pieņemamā laikā izpildot, pienācīgi ņemot vērā labāko regulējošo praksi, atbilstīgus pienākumus, tostarp 9. līdz 13. pantā minētos pienākumus, lai nodrošinātu pilnvērtīgu konkurenci pēc konkrēto tirgu koordinētas analīzes, kuras procedūra izklāstīta Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 16. pantā, nav izdevies un arī turpmāk nebūtu iespējams panākt pilnvērtīgu konkurenci un ka vairākos analizētajos produktu vairumtirdzniecības tirgos ir konstatētas nopietnas un ilgstošas konkurences problēmas un tirgus nepilnības; ab) pierādījumus par to, ka ir mazas izredzes vai nav izredžu panākt infrastruktūras konkurenci pieņemamā laikā; b) analīzi par gaidāmo ietekmi uz valsts regulatīvo iestādi, uzņēmumu, jo īpaši uz tā darbaspēku un tā stimuliem investēt līdzekļus tīklā, un uz citām ieinteresētajām aprindām, jo īpaši analīzi par gaidāmo ietekmi uz infrastruktūras konkurenci un jebkuru iespējamo ietekmi uz patērētājiem; ba) analīzi par iemesliem, kas pamato, ka šis pienākums būs visefektīvākais līdzeklis, ar ko piemērot tiesiskās aizsardzības līdzekļus, kuri paredzēti konkurences problēmu/tirgus nepilnību novēršanai , kas pierāda, ka šis pienākums atbilstu Direktīvas 2002/19/EK 8. panta 4. punkta prasībām ; c) ierosināto pasākumu projektu. 3. Valsts regulatīvā iestāde savā priekšlikumā Pasākuma projektā iekļauj ieteiktā pasākuma projektu, kurā iekļauj šādus elementus: a) nošķiršanas būtība un pakāpe; b) nošķirtās uzņēmējdarbības vienības aktīvi un produkti un pakalpojumi, kas šai vienībai jāpiedāvā; c) pārvaldības režīms, lai nodrošinātu nošķirtajā uzņēmējdarbības vienībā nodarbinātā personāla neatkarību un atbilstošus stimulus; d) noteikumi, ar ko nodrošina pienākumu pildīšanu; e) noteikumi, ar ko nodrošina darbības procedūru pārredzamību, jo īpaši no citu ieinteresēto personu viedokļa; f) uzraudzības programma, ar ko nodrošina noteikumu ievērošanu, ietverot gada pārskata publiskošanu.” – Grozījums Nr. 105 Komisija var piekrist visām Piekļuves direktīvas II pielikuma izmaiņām, kuras tiek izdarītas ar šo grozījumu, jo tās palielina noteikumu tehnoloģisko neitralitāti, bet izņēmums ir Parlamenta ierosinātais zemsvītras piezīmes svītrojums A daļas 2. punktā un B daļas 1. punktā. Šajā zemsvītras piezīmē ir ietverts svarīgs ierobežojums saistībā ar sabiedrības drošības apsvērumiem. Grozījumu akta 2. panta 10.a punkts (jauns); Direktīvas 2002/19/EK II pielikums: „Obligāto kritēriju saraksts, kas iekļaujams standartpiedāvājumos piekļuvei vairumtirdzniecības tīklam , tostarp dalītai vai atsevišķai piekļuvei noteiktā vietā , kas tirgus dalībniekiem, kuriem ir būtiska tirgus spēja (SMP), ir jāpublicē. Šajā pielikumā piemēro šādas definīcijas: a) „vietējā sakaru apakšlīnija” nozīmē daļēju vietējo sakaru līniju, kas savieno tīkla pieslēgumpunktu abonenta telpās ar koncentratorpunktu vai noteiktu piekļuves starppunktu fiksētajā publisko elektronisko sakaru tīklā; b) „atsevišķa piekļuve vietējai sakaru līnijai” nozīmē pilnīgi atsevišķu piekļuvi vietējai sakaru līnijai un dalītu piekļuvi vietējai sakaru līnijai; tā nav saistīta ar maksājumiem vietējās sakaru līnijas īpašniekam; c) „pilnīgi atsevišķa piekļuve vietējai sakaru līnijai” nozīmē saņēmējam nodrošinātu piekļuvi tāda pilnvarota operatora vietējai sakaru līnijai vai vietējai sakaru apakšlīnijai, kas ļauj izmantot pilnu tīkla infrastruktūras kapacitāti; d) „dalīta pilnīgi atsevišķa piekļuve vietējai sakaru līnijai” nozīmē saņēmējam nodrošinātu piekļuvi tāda pilnvarota operatora vietējai sakaru līnijai vai vietējai sakaru apakšlīnijai, kas ļauj izmantot konkrētu pilnu tīkla infrastruktūras kapacitātes daļu , piemēram, frekvences vai līdzvērtīga raksturlieluma daļu ; A. Nosacījumi attiecībā uz atsevišķu piekļuvi 1. Tīkla elementi, kuriem ir piedāvāta piekļuve, kas iekļauj jo īpaši šādus elementus kopīgi ar piemērotām saistītajām iekārtām: a) atsevišķu piekļuvi vietējai sakaru līnijai un vietējai apakšlīnijai; b) dalītu piekļuvi piemērotos punktos tīklā, kas nodrošina līdzvērtīgu funkcionalitāti atsevišķai piekļuvei, apstākļos, kad šāda piekļuve tehniski un ekonomiski nav iespējama; ba) kabeļu kanalizācijas piekļuvi, kas ļauj uzstādīt piekļuves un atvilces maršrutēšanas tīklus; 2. Informācija attiecībā uz fizisko piekļuves vietu atrašanās vietām*, tostarp ārtelpu sadales punktiem un galvenajiem komutatoriem , vietējo sakaru līniju un apakšlīniju, kabeļu kanalizācijas un atvilces maršrutēšanas iekārtu pieejamību īpašās piekļuves tīkla daļās; 3. Tehniskie nosacījumi attiecībā uz piekļuvi vietējām sakaru līnijām, apakšlīnijām un kabeļu kanāliem un uz to izmantošanu, ieskaitot vītā pāra optiskās šķiedras kabeļu vai tiem līdzvērtīgus un kabeļu sadales iekārtu, kabeļu kanalizāciju un ar to saistīto iekārtu tehnisko raksturojumu; 4. Pasūtīšanas un sniegšanas procedūras, lietošanas ierobežojumi. B. Līdzāsatrašanās pakalpojumi 1. Informācija par operatora ar būtisku tirgus spēju (SMP) pastāvošajām attiecīgajām vietām vai iekārtu izvietojumu un to plānoto atjaunināšanu * . __________ ( Ir iespēja paredzēt, ka sabiedrības drošības apsvērumu dēļ šī informācija pieejama tikai ieinteresētajām personām.” (Pielikuma pārējais teksts paliek nemainīgs) Attiecībā uz Atļauju izsniegšanas direktīvu Grozījumi Nr. 106, 107, 108/rev, 121 un 125. – Komisijas ierosinātais grozījums saistībā ar grozījumu Nr. 108/rev Komisija uzskata, ka Atļauju izsniegšanas direktīvas 2. pantā ir jāiekļauj „Eiropas mēroga bezvadu elektronisko komunikāciju tīklu vai pakalpojumu” definīcija, ņemot vērā izmaiņas tās priekšlikumā saistībā ar Parlamenta grozījumu Nr. 108/rev. Grozījumu akta 3. panta 1. punkts; Direktīvas 2002/20/EK 2. panta 2. punkts: „Direktīvas 2. panta 2. punktu aizstāj ar šādu: „2. Piemēro arī šāduas definīciju definīcijas: a) „vispārēju atļauju izsniegšana" nozīmē tiesisko regulējumu, ko izveidojusi dalībvalsts, sniedzot tiesības nodrošināt elektronisko komunikāciju tīklus vai pakalpojumus, un nosakot nozarei raksturīgos pienākumus, kas var attiekties uz visiem vai īpašiem elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu veidiem, saskaņā ar šo direktīvu ; aa) „Eiropas mēroga bezvadu elektronisko komunikāciju tīkls vai pakalpojums” nozīmē bezvadu elektronisko komunikāciju tīklu vai pakalpojumu, kuram ir iekšējā tirgus dimensija un kurā iesaistītas vismaz trīs dalībvalstis.”” – Grozījums Nr. 106 Grozījuma mērķis ir atvieglināt tādu pārrobežu pakalpojumu sniegšanu un attīstību, kuru sniegšanai nav vajadzīga īpaša infrastruktūra (piem., IP balss pārraidei). Tomēr prasība, ka pret uzņēmumiem, kas sniedz pārrobežu pakalpojumus uzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs, „vienādi jāattiecas visās dalībvalstīs”, ir pārāk neprecīza un pārāk vispārīga, lai to varētu īstenot praksē. Tā drīzāk ir vēlamais stāvoklis nekā materiāls pienākums. Turklāt nav skaidrs, kāpēc minēta „viena vienkāršota” paziņošanas procedūra, un tāpat nav skaidrs, kādā veidā šī „vienkāršotā” paziņošana atšķirtos no paziņošanas, ko valsts regulatīvā iestāde var pieprasīt elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu nodrošināšanai. Grozījumu akta 3. panta 2.a punkts (jauns); Direktīvas 2002/20/EK 3. panta 2. punkta 1.a apakšpunkts: „ 2.a Direktīvas 3. panta 2. punktam pievieno šādu daļu: „Pret Uz uzņēmumiem, kas sniedz pārrobežu elektronisko sakaru pakalpojumus uzņēmumiem, kuri atrodas dažādās dalībvalstīs , vienādi jāattiecas visās dalībvalstīs, un uz tiem attiecas tikai viena vienkāršota paziņošanas procedūra attiecīgā dalībvalstī.” ” – Grozījums Nr. 107 Izmaiņas, kas izdarītas 5. panta 2., 3. un 4. punktā, kopumā padara tekstu skaidrāku. Grozītā 5. panta 2. punkta piektajā daļā, kas sākas ar vārdiem „Ja individuālās .. ”, ir jāatstāj pienākums ik pēc pieciem gadiem veikt pārskatīšanu, jo paredzēt pārskatīšanas līdzekļus nenozīmē garantēt, ka tā tiks veikta. Grozījumi 5. panta 1. punktā nav pieņemami, jo tie nozīmētu spēkā esošo tiesību aktu vājināšanu vai pat atkāpšanos no tiem — šajos tiesību aktos ir noteikti stingrāki nosacījumi, lai pieprasītu individuālas spektra izmantošanas tiesības. Priekšlikuma 5. panta 6. punktā ir jāatstāj saraksts ar konkurences pasākumiem, kurus dalībvalstis var veikt, lai tādējādi apliecinātu dalībvalstu pilnvaras rīkoties šajos jautājumos. Grozījumu akta 3. panta 3. punkts; Direktīvas 2002/20/EK 5. pants: „1. Dalībvalstis pēc iespējas, jo īpaši tad, ja kaitīgu traucējumu risks ir niecīgs, neparedz individuālu izmantošanas tiesību piešķiršanu sekmē radiofrekvenču izmantošanai,u saskaņā ar vispārēju atļauju. Dalībvalstis var piešķirt individuālas tiesības, lai: bet šādu radiofrekvenču izmantošanas nosacījumus iekļauj vispārējā atļaujā. a) novērstu iespējamus kaitīgus traucējumus; ba) nodrošinātu pakalpojumu tehnisko kvalitāti; ab) nodrošinātu radiofrekvenču spektra efektīvu izmantošanu; b) īstenotu citus vispārējo interešu mērķus , kas noteikti valsts tiesību aktos un nav pretrunā Kopienas tiesībām; vai ba) nodrošinātu atbilstību ierobežojumam saskaņā ar 6.a pantu. 2. Dalībvalstis pēc pieprasījuma piešķir individuālas tiesības jebkuram uzņēmumam, ievērojot šīs direktīvas 6., 6.a un 7. pantu un 11. panta 1. punkta c) apakšpunktu un citus noteikumus, kas garantē šo resursu efektīvu izmantošanu saskaņā ar Direktīvu 2002/21/EK (Pamatdirektīva). Neierobežojot īpašos kritērijus un procedūras , ko dalībvalstis pieņēmušas , lai piešķirtu radiofrekvenču izmantošanas tiesības radio un televīzijas apraides satura pakalpojumu nodrošinātājiem vispārējo interešu mērķu īstenošanai saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem, šādas izmantošanas tiesības piešķir ar atklātu , objektīvu, pārredzamu, nediskriminējošu un samērīgu procedūru palīdzību un — attiecībā uz radiofrekvencēm — saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 9. panta noteikumiem. Izņēmuma gadījumos lietu izskatīšana var nebūt atklāta, ja ir iespējams apliecināt, ka radiofrekvenču izmantošanas individuālo tiesību piešķiršana radio vai televīzijas apraides satura pakalpojumu nodrošinātājiem ir svarīga, lai izpildītu īpašu, dalībvalsts iepriekš noteiktu un pamatotu pienākumu, kas vajadzīgs vispārējo interešu mērķa sasniegšanai saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem. Piešķirot izmantošanas tiesības, dalībvalstis norāda, vai un saskaņā ar kādiem nosacījumiem tiesību turētājs var nodot šīs tiesības. Attiecībā uz radiofrekvencēm šie noteikumi ir saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 9. un 9.b pantu . Ja dalībvalstis piešķir izmantošanas tiesības uz ierobežotu laikposmu, tam jābūt piemērotam attiecīgajam pakalpojumam izvirzītā mērķa ziņā, pienācīgi ņemot vērā nepieciešamību noteikt atbilstīgu laikposmu ieguldījumu amortizācijai . Ja individuālās radiofrekvenču izmantošanas tiesības piešķi r uz desmit vai vairāk gadiem un ja uzņēmumi tās nedrīkstnevar nodot vai iznomāt cits citam, kā atļauts Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 9.b pantā, tad kompetentā valsts regulatīvā iestāde ik pēc pieciem gadiem un pirmo reizi — piecus gadus pēc izd