Komisijas Paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un Sociālo Lietu Komitejai un Reģionu Komitejai - Kopienas civilās aizsardzības mehānismu uzlabošana /* COM/2005/0137 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 20.4.2005 COM(2005) 137 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Kopienas civilās aizsardzības mehānismu uzlabošana 1. KONTEKSTS UN MēRķIS 1.1. Konteksts Kopienas civilās aizsardzības mehānisms atbalsta un veicina būtiski svarīgas civilās aizsardzības palīdzības sniegšanu, lai nekavējoties reaģētu uz nelaimes skartās valsts vajadzībām. Mehānisma darbība balstīta uz agrāk gūto pieredzi, sniedzot palīdzību daudzās notikušās dabas katastrofās gan ES, gan ārpus tās, kā likvidējot plūdus Viduseiropā (2002.) un Francijā (2003.), pēc Prestige avārijas (2002.), novēršot zemestrīces sekas Alžīrijā (2003.), Irānā (2003.) un Marokā (2004.), novēršot mežu ugunsgrēku sekas Francijā un Portugālē (2003., 2004.) un pēc sprādziena Asunsjonā (2004.). Nesen Zviedrija un Albānija mehānisma ietvaros lūdza palīdzību, lai novērstu attiecīgi vētras un sniega vētras radītās sekas. Mehānisms nekavējoties un efektīvi reaģēja uz cunami izraisīto katastrofu Dienvidāzijā 2004. gada decembrī. Mehānisma iesaistīšanās darbā Dienvidāzijā, kas apjoma ziņā ir lielākais darbs kopš tā izveides, atklājusi vairākus citus aspektus Eiropas rīcībā pretdarbībai dabas katastrofām, kas iepriekš notikušās nelaimēs bijuši mazāk izteikti. Pastāv vispārēja izpratne par nepieciešamību pastiprināt Eiropas Savienības civilās aizsardzības nodrošināšanas spēju. Ņemot vērā iepriekšminēto, Komisija ir ierosinājusi radīt attiecīgu instrumentu gatavībai katastrofā un tūlītējai reaģētspējai[1], lai ar tā palīdzību radītu tiesisko regulējumu civilās aizsardzības operāciju finansēšanai. Šajā paziņojumā izklāstīti tālāki pasākumi, kas pastiprina Kopienas ieguldījumu minētajā darbības jomā. 1.2. Padomes un Eiropas Parlamenta pieprasījumi Vispārējo lietu un ārējo sakaru padome 2005. gada 7. janvāra ārkārtas sanāksmē nolēma izskatīt iespējas mehānismu uzlabot, kā arī uzlabot tā analizētspēju, un meklēt ceļus, kā tālāk attīstīt ES ātrās reaģēšanas spēju katastrofās. Turklāt ES Rīcības plāns, ko pieņēma 2005. gada 31. janvārī drīz pēc cunami katastrofas Indijas okeānā, ieskicē rīcības galvenās jomas, no kurām daži aspekti tieši attiecas uz civilo aizsardzību. Padomes pieprasījums sakrīt ar Eiropas Parlamenta aicinājumiem „radīt specializētu civilās aizsardzības vienību kopumu ar atbilstošu materiālo bāzi, kas tiktu kopīgi apmācītas un varētu būt izmantojamas Eiropas Savienības teritorijā vai citur pasaulē dabas, cilvēciskas vai ekoloģiskas katastrofas gadījumā, vai tad, kad rodas rūpnieciskas izcelsmes risks”[2]. Tāpat vairākas dalībvalstis ir ierosinājušas uzlabot ES civilās aizsardzības spēju. Lai gan detaļās dalībvalstu ierosinājumi atšķiras, šķiet, pastāv vienots uzskats, ka ir jāattīsta jau esošais mehānisms, nevis jārada papildu struktūras, kas dublētu tā funkcijas. 1.3. Šā paziņojuma mērķis Šajā paziņojumā īpaša uzmanība pievērsta Kopienas civilās aizsardzības mehānismam, ko varētu mobilizēt darbam gan ES, gan trešās valstīs. Tajā sniegts pārskats par to, kā Komisija ierosina atbildēt uz Padomes pieprasījumiem saistībā ar civilo aizsardzību ar pasākumiem divos dažādos līmeņos. Tūlītēja rīcība būs galvenokārt vērsta uz mehānisma uzlabošanu un tā sniegtās palīdzības ietekmes palielināšanu līdz maksimālajam līmenim esošā tiesiskā regulējuma ietvaros. 3. iedaļā ierosinātajiem pasākumiem būtu jāļauj skaidrāk demonstrēt Eiropas solidaritāti tuvākajā nākotnē, nemainot esošos juridiskos instrumentus. Bez tam mehānismā tiek ierosinātas strukturālas izmaiņas ar nolūku izstrādāt stabilāku civilās aizsardzības spēju, kas Savienībai nākotnē ļautu ātrāk un efektīvāk reaģēt jebkura veida katastrofas gadījumā. Reformas, kas izklāstītas 4. iedaļā, prasīs tālākus grozījumus Padomes Lēmumā, ar kuru izveido mehānismu. Ierosinot pasākumus mehānisma nostiprināšanai, Komisija cer arī palielināt sinerģiju un savstarpējo papildinātspēju starp mehānismu un citiem instrumentiem, kurus iespējams mobilizēt, lai novērstu dažādu katastrofu sekas, ar ko ES sastopas gan savā teritorijā, gan ārpus tās robežām, tā sniedzot ieguldījumu, lai uzlabotu vispārējo ES spēju reaģēt katastrofās. 1.4. Šā paziņojuma darbības joma Šajā paziņojumā galvenā uzmanība ir vērsta uz civilo aizsardzību mehānisma darbības ietvaros. Civilā aizsardzība nozīmē tūlītēju palīdzību pirmajās katastrofas stundās un dienās[3]. Līdzīgi kā EK humanitārās palīdzības gadījumā, šās aizsardzības mērķis ir glābt dzīvības un atvieglot avārijas seku pārdzīvošanu pirmajās dienās pēc tās. Tomēr tā atšķiras no EK humanitārās palīdzības četros aspektos: civilās aizsardzības palīdzība var novērst katastrofas seku ietekmi uz vidi, kā arī cilvēkiem; civilās aizsardzības palīdzību nodrošina brigādes vai komandas, eksperti un to dara ar aprīkojumu, ko nodrošina mehānismā līdzdalīgās valdības, nevis humānās palīdzības organizācijas (Apvienoto Nāciju Organizācijas specializētās aģentūras, Sarkanā Krusta organizācijas un NVO), ko izmanto ECHO; civilās aizsardzības palīdzību var sniegt gan ES, gan ārpus tās, un mehānismu var izmanto arī kā instrumentu, lai atbalstītu un veicinātu KĀDP operācijas krīzes novēršanai. Šajā paziņojumā nav runa par visu katastrofu spektru, kurā mehānismu varētu izmantot, ieskaitot katastrofas, kas varētu rasties ārpus ES. Lai gan, likvidējot katastrofas sekas trešā valstī[4] un dalībvalstīs, tiek piemērotas atšķirīgas procedūras, darbs atspoguļo virkni kopēju problēmu, ko būtu lietderīgi risināt vienā paziņojumā. Šajā paziņojumā nav skatīts jautājums par nozīmīgas infrastruktūras aizsardzību un citiem saistītajiem jautājumiem, tāpat uzmanība netiek pievērsta pasākumiem, kas nepieciešami, lai nosargātu brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, un kas nepieciešami, lai ierobežotu sekas vidējā laika posmā pēc teroristu uzbrukumiem. Tiem tiek pievērsta uzmanība priekšlikumā Padomes Lēmumā, ar kuru izveido īpašu programmu, lai „Novērstu, sagatavotos un spētu vadīt terorisma izraisītas sekas”, ko pieņēma 2005. gada 6. aprīlī[5]. Uzmanība nav pievērsta arī finansiālās palīdzības jautājumiem, ko dalībvalstis vai kandidātvalstis, ja tās piemeklējusi liela nelaime, var saņemt esošā ES solidaritātes fonda un jaunā 2005. gada 6. aprīlī izveidotā solidaritātes fonda ietvaros.[6] Otrā fonda mērķis ir sniegt finansiālu palīdzību, lai palīdzētu valstij radīt no jauna pieņemamus dzīves apstākļus nelaimes piemeklētajos reģionos, nodrošinot finansiālu kompensāciju terorisma upuriem. Tāpat tajā ir iekļauta tūlītēja medicīniskā palīdzība un pasākumi, kas nepieciešami, lai aizsargātu iedzīvotājus pret veselības apdraudējumu, ieskaitot vakcīnu, medikamentu, medicīnas preču, aprīkojuma un infrastruktūras izmaksas avārijas situācijā. 2. ESOšAIS CIVILāS AIZSARDZīBAS SATVARS 2.1. Juridiskie instrumenti civilajai aizsardzībai Pašreizējais sadarbības satvars civilās aizsardzības jomā sastāv no diviem juridiskajiem instrumentiem. Kopienas Civilās aizsardzības mehānisms[7], ko izveidoja 2001. gada oktobrī, ir darbības instruments, kas radīts, lai stiprinātu gatavību un mobilizētu tūlītēju civilās aizsardzības palīdzību katastrofas gadījumā. To izmanto dabas un cilvēku izraisītu katastrofu gadījumā, arī kodolavārijās. Patlaban mehānismā līdzdarbojas 30 valstis: 25 ES valstis, Bulgārija, Rumānija, Lihtenšteina, Norvēģija un Islande. To finansē ar ikgadējiem maksājumiem. Rīcības programmas civilās aizsardzības jomā[8] regulē tādu darbību finansēšanu, kas veiktas profilaktiskā nolūkā, lai sagatavotos un efektīvi reaģētu. Tās termiņš beidzas 2006. gadā. Laikposmam, kas sākas ar 2007. gadu, Komisija ir pieņēmusi priekšlikumu Padomes Regulai, ar kuru izveido instrumentu gatavībai katastrofā un tūlītējai reaģētspējai lielās avārijas situācijās. Iecerēts, ka priekšlikums varētu veidot daļu tiesiskā pamata, kas nepieciešams, lai piešķirtu Kopienas finansiālo atbalstu civilās aizsardzības rīcībai un pasākumiem tajā darbības jomā, ar kuras palīdzību nodrošina gatavību un rīcību avārijas situācijā jebkur ES teritorijā un mehānismā līdzdalīgajās valstīs. Ierosinātas stabilitātes instruments ir tiesiskais pamats finansiālā atbalsta civilās aizsardzības rīcībai, ja tā nepieciešama ārpus ES. 2.2. Mehānisma loma Mehānisma darbības „sirds” ir Uzraudzības un informācijas centrs (UIC), kas atrodas Eiropas Komisijā Briselē. Ar UIC, kas pieejams visu diennakti, palīdzību Komisija trauksmes gadījumā var stimulēt civilās aizsardzības resursu no dalībvalstīm mobilizēšanu. Ikviena no lielas katastrofas skartām valstīm, vienalga, vai tā ir vai nav Eiropas Savienības dalībvalsts, vēršoties UIC, var pieprasīt palīdzību. UIC nekavējoties pieprasījumu pārsūta valstu kontaktiestāžu sadarbības tīklam. Tās savukārt informē UIC par to, vai spēj prasīto palīdzību sniegt. UIC apkopo atbildes un informē prasītāju valsti par pieejamo palīdzību. Nelaimes skartā valsts izvēlas tai vajadzīgo palīdzību un sazinās ar palīdzētāju valsti. UIC arī piedāvā tehnisku atbalstu, ieskaitot uzlabotu piekļuvi satelītattēliem, centrs darbojas kā informācijas centrs, vācot datos un regulāri izplatot atjauninātu informāciju visām līdzdalīgajām dalībvalstīm. Eiropas Savienībā un ārpus tās tiek piemērotas atšķirīgas procedūras. Iesaistoties darbā ES teritorijā, prasītāja valsts koordinē ar mehānisma palīdzību iegūto atbalstu. Komisijas un Prezidentūra, cieši līdzdarbojoties, nodrošina Eiropas civilās aizsardzības palīdzības darba koordinēšanu ārpus ES. Šādu darbu var veikt kā autonomas palīdzības darbu vai kā ieguldījumu darbā, ko vada kāda starptautiska organizācija. Šādam darba UIC nodrošina ciešu sadarbību ar ECHO, kā arī ar ANO OCHA (Humānās palīdzības koordinācijas biroju), kas pilnvarots nodrošināt vispārēju starptautiskās palīdzības darba koordinēšanu. Iesaistoties darbā ārpus ES, UIC ekspertus var nosūtīt dažu stundu laikā, lai tie novērtētu situāciju notikuma vietā, koordinētu civilās aizsardzības darbu un saistītos ar kompetentajām iestādēm un starptautiskajām organizācijām. Lēmumu par novērtēšanas ekspertu nosūtīšanu pieņem ciešā sadarbībā ar Prezidentūru. Ir īpaša procedūra mehānisma izmantošanai KĀDP krīzes pārvarēšanas operācijās[9]. Mehānisms funkcionē arī tālab, lai uzlabotu gatavību. Tā darbību balsta informācijas datu bāze par valstu civilās aizsardzības iespējām, kas izmantojamas, lai atbalstītu palīdzības operācijas. Tāpat mehānisms arī saņem ES militārā štāba datu bāzes saturu, kas sniedz lielāku priekšstatu par pieejamajiem resursiem katastrofas seku novēršanas darba vadīšanai. Eksperti un darba grupu vadītāji, ko iekļauj civilās aizsardzības datu bāzē, tiek lūgti piedalīties apmācības programmā, kurā ir gan mācību kursi un mācību vingrinājumi, gan arī ekspertu apmaiņas sistēma. Pašreiz tiek ieviesta Kopīga ārkārtējo situāciju sakaru un informācijas sistēma (CECIS), lai nodrošinātu efektīvu informācijas apmaiņa starp UIC un valstu kontaktiestādēm. 3. KOPIENAS CIVILāS AIZSARDZīBAS MEHāNISMU UZLABOšANA Rīcības plānā definētas četras jomas, ar kuru palīdzību mehānismu varētu uzlabot: labāka sagatavotība civilās aizsardzības darbam, analīzes un novērtēšanas spēju pastiprināšana, koordinēšanas uzlabošana un palīdzības sniegšana katastrofās ārpus ES cietušajiem ES pilsoņiem. Esošā tiesiskā regulējuma ietvaros var veikt šādas darbības. 3.1. Gatavības palielināšana Pēdējo gadu gaitā veiktais ieguldījums apmācībā, mācību vingrinājumos un gatavībā ir palīdzējis nodrošināt efektīvu civilās aizsardzības palīdzības mobilizēšanu katastrofu skartajām valstīm gan ES teritorijā, gan ārpus tās. Rīcības plāns prasa tālāku darbu, izstrādājot scenārijus, stiprinot apmācības programmas un uzlabojot savstarpējo sadarbību, ieskaitot civili militāro sadarbspēju. Civilās aizsardzības iespēju novērtējums Pēdējo mēnešu laikā Komisija strādājusi pie dažādiem rīcības plāniem, lai palīdzētu noteikt, kādus resursus dalībvalstis varētu piešķirt liela teroristu uzbrukuma gadījumā kādā citā valstī. Šāda pieeja ļauj dalībvalstīm noteikt Eiropas civilās aizsardzības palīdzības trūkumus un vājās vietas, un tā ir neaizstājams solis, uzlabojot esošo līdzekļu savietojamību. Šis darbs ātri jāvirza tālāk un jāpaplašina, lai to varētu attiecināt arī uz dabas un citām katastrofām, kur, visticamāk, būs nepieciešama civilās aizsardzības palīdzības mobilizēšana. Lai to varētu paveikt, nepieciešama visu dalībvalstu piedalīšanās. Komisija aicina steidzīgi iesniegt pilnīgu informāciju tās dažas dalībvalstis, kuras to vēl nav izdarījušas. Komisija turpinās sadarboties ar ES Militāro štābu (EUMS), lai varētu veikt pieejamo līdzekļu lietderīgu novērtēšanu[10]. Moduļveida pieeja Komisija paplašināto scenāriju mācību vingrinājumu kontekstā ierosina katrai dalībvalstij, kas piedalās, jau laikus izveidot ātri izmantojamus un pašpietiekamus moduļus, ko tā varētu piedāvāt, protams, katrā gadījumā individuāli visu apstiprinot, Eiropas civilās aizsardzības vajadzībām. Tiklīdz ir precīzi izstrādāti galvenie moduļi, tos izmanto attiecīgajos apmācības kursos un mācību vingrinājumos. Tas nozīmē, ka nākotnē UIC pieprasītu dalībvalstīm mobilizēt specifiskus moduļus. Šāda pieeja ļautu UIC veidot konsekventu civilās aizsardzības palīdzības darbību kopumu un precīzāk reaģēt uz vajadzībām konkrētā trauksmes situācijā. Moduļveida pieeja būtu loģisks pašreizējās situācijas turpinājums, jo tās ietvaros vairumā dalībvalstu īsā laikā var nosūtīt konkrētas darba grupas. Tai ir arī tāda priekšrocība, ka tā ļauj pilnīgi izmantot dalībvalstu atšķirīgās ekspertu zināšanas. Moduļu izstrāde būtu arī nozīmīgs pasākums, lai stiprinātu starptautisko reaģētspēju dabas katastrofās un ļautu ES veikt ieguldījumu īpašos iepriekš definētos civilās aizsardzības rīcības kopumos trešās valstīs. Izstrādājot moduļveida pieeju, jāpievērš uzmanība tam, lai tiktu nodrošināta savietojamība un papildināmība ar ANO izstrādātiem moduļiem un rīcības standartiem. Apmācība un mācību vingrinājumi Apmācības kursi un situācijas imitācijas vingrinājumi uzlabo sadarbspēju un attīsta vienotu rīcības kultūru. Pašreizējie centieni minētajā jomā jāattīsta un nepieciešamības gadījumā jāpastiprina. Tas varētu nozīmēt īpašu apmācību un mācību vingrinājumus par konkrētiem jautājumiem (piemēram, novērtēšanas metodika) vai arī īpašām mērķa grupām. Jāatbalsta militāro sadarbības partneru piedalīšanās apmācības kursos un mācību vingrinājumos, lai sekmētu civili militāro sadarbspēju. Tiks izpētīta šādu plānu savstarpējā saskanība un sinerģija ar esošajiem apmācību mēģinājumiem ANO un Sarkanā Krusta sistēmu ietvaros, lai veicinātu vienotu rīcības kultūru un sadarbspēju. Tiks atbalstīta līdzdalība dažādos mācību vingrinājumos. 3.2. Analīze un vajadzību novērtējums Agrīna brīdināšana un analīze Vērtīgo laiku var iegūt, pastiprinot UIC saiknes ar agrīnas brīdināšanas un dežurējošām sistēmām, kas pastāv ES un ANO līmenī. Centram jāsaņem pieejamie trauksmes signāli par dabas katastrofām, lai nekavējoties varētu noteikt, vai to rezultātā varētu būt nepieciešama palīdzība, un samazināt civilās palīdzības sniegšanai nepieciešamo laiku. UIC būtu jāspēj pastāvīgi uzraudzīt pārmaiņas katastrofas situācijā, maksimāli izmantojot visus informācijas avotus[11]. Jauni situācijas pavērsieni un ziņojumi par notiekošo jāanalizē nekavējoties, lai varētu aplēst to varbūtējo ietekmi un novērtēt civilās aizsardzības iespējamās vajadzības. Eiropas līmenī pieejamie zinātniskie un tehnoloģiskie resursi, ieskaitot informācijas un novērošanas sistēmas, šajā darbā dod būtisku ieguldījumu. Lai darbu paveiktu, UIC vajadzēs nodrošināt īstenu diennakts dežūras sistēmu[12], tā garantējot, ka katastrofas brīdī rīcība notiek tūlīt, ka tiek nodrošināts pietiekams skaits darbinieku un lai tas būtu atbilstošs visās notikuma attīstības stadijās. Vajadzību novērtēšanas uz vietas uzlabošana Viena no svarīgākajām mācībām, kas gūta nesenās cunami izraisītās katastrofas likvidēšanas gaitā, ir atziņa, ka jāpalielina novērtēšanas spēja katastrofas notikuma vietā, lai varētu definēt konkrētās vajadzības, kur nepieciešama specifiskas civilās aizsardzības palīdzība. Šādai rīcībai acīmredzot jānotiek ciešā sadarbībā un līdztekus ar ECHO darba vienībām, kas darbojas uz vietas, ārkārtējā situācijā, kas jo īpaši skar cilvēkus, kā arī ar ANO un citām novērtēšanas darba grupām, kas strādā notikuma vietā. Pastiprinātas ES civilās aizsardzības vajadzības novērtēšanas spējas jāveido tā, lai varētu pastiprināt jau esošo pasaules darbspēju šajā lietā gan racionalizējot ES ieguldījumu ANO darbā, gan attīstot papildu spēju Eiropas Savienības ietvaros. Atkarā no katastrofas lieluma UIC nākotnē uz notikuma vietu būtu jānosūta nelielas, aptuveni 5 cilvēku lielas novērtēšanas komandas, nevis atsevišķi eksperti. Tad dalībvalstīm savukārt UIC būtu jāinformē jau laicīgi, kādus ekspertus tās var nosūtīt īslaicīgos komandējumos, turklāt avārijas situācijas izsludināšanas sākumposmā tām būtu arī jāapstiprina, ka šie eksperti var strādāt. Bez tam ir jāpārskata novērtēšanas metodika un standarti, ņemot vērā ANO un citu izstrādāto metodiku un standartus, lai rīcība civilās aizsardzības vajadzību novērtēšanas mehānisma ietvaros būtu konsekventa. Novērtēšanas kvalitāti vēl var uzlabot, īpaši apmācot novērtēšanas ekspertus. Apmācībām būtu jābūt īpaši vērstām uz rīcības un novērtēšanas metodikas un standartu saskaņošanu ar ANO, ECHO, IFRC un citiem ekspertiem. Visbeidzot, kā jau Padomē tika nolemts 2004. gada 4. oktobrī, Komisija mehānisma ietvaros izstrādās vienotas zīmotnes, lai personālu notikuma vietā varētu atšķirt. Tas palīdzēs arī veidot piederības sajūtu ES civilās aizsardzības spēkiem un padarīs labāk redzamu ES klātbūtni katastrofas notikuma vietā. 3.3. Koordinācijas uzlabošana Padome ir lūgusi Komisiju izteikt priekšlikumus, kā uzlabot dalībvalstu sniegtās palīdzības koordinēšanu, gan strādājot autonomās Kopienas operācijās, gan sniedzot kopīgu ES ieguldījumu citas organizācijas vadītā operācijā. Eiropas civilās aizsardzības palīdzības sniegšana koordinēti Pats svarīgākais ir tas, ka pilnīgi saskaņota ES rīcība liek dalībvalstīm strādāt kopīgi mehānisma ietvaros. Dienvidāzijas katastrofas seku likvidēšanas darbs pierādīja, ka dalībvalstu pieejas ievērojami atšķiras. Lai pilnīgi izmantotu mehānisma iespējas, ir vajadzīga cieša apņemšanās sadarboties Eiropas līmenī, atbalstot ANO un nelaimes piemeklēto valsti. ANO darba papildināšanas un koordinēšanas centieni Iesaistoties darbā trešās valstīs, Eiropas Savienībai jāspēj papildināt tas, ko veic valsts vai vietējās iestādes, un sniegt visaptverošu ieguldījumu ANO koordinētajā starptautiskajā katastrofas seku likvidēšanas darbā. Strādājot ārpus ES, tiek pilnībā atzīta ANO OCHA vadošā loma koordinēšanas darbā. Dienvidāzijas katastrofas laikā mehānisms darbojies, cieši apspriežoties ar ANO OCHA un tās darbiniekiem notikuma vietā. Pašreizējā sadarbība un koordinācija ar ANO, balstoties uz 2004. gadā panākto vienošanos[13], tiks virzīta tālāk visās svarīgākajās rīcības jomās, likvidējot katastrofas sekas, gan notikuma vietā, gan centrālās administrācijas līmenī. Komisija gādās par pilnīgu nolīguma ar ANO OCHA īstenošanu, lai maksimāli palielinātu esošo resursu izmantošanu un panāktu, ka katastrofas seku novēršanas rīcība trešās valstīs tiek koordinēta. Humānās palīdzības papildināšanas un koordinēšanas centieni Daudzās avārijas situācijās civilās aizsardzības darbs tiek veikts, reaģējot uz cilvēku vajadzībām un palīdzot sniegt plašākā mēroga organizētu palīdzību šajā jomā. Tādēļ ir svarīgi gādāt, lai civilās aizsardzības darbs tiktu koordinēts ciešā sadarbībā ar humānās palīdzības sniedzējiem visos rīcības posmos. Kopienas līmenī mehānisms cieši sadarbojas ar ECHO gan notikuma vietā, gan centrālās administrācijas līmenī, lai pēkšņas katastrofas gadījumā Eiropa rīcība būtu visaptveroša. Komisija, kas darbojas ar attiecīgajām procedūrām, jau uzsver un turpinās izcelt sinerģijas un savstarpējās papildināmības nozīmi starp ES humānās palīdzības un civilās aizsardzības jomām, pamatojoties uz to īpašo lomu un salīdzinošajām priekšrocībām. Jau uzsāktais darbs pie kopīgajām atziņām paveiktā darba rezultātā un darbības sasaiste no plānošanas līdz īstenošanas posmam tiks paplašināts, lai nodrošinātu attiecīgu kopīgo reakciju visās situācijās, kad abi minētie instrumenti tiek mobilizēti kopējam darbam. Darbības plānošanas spējas stiprināšana Ir jāpastiprina UIC darbības plānošanas spēja. Tas centram ļaus spēlēt svarīgāku lomu dalībvalstu civilās aizsardzības palīdzības transporta, izplatīšanas un sniegšanas plānošanā un koordinēšanas darbā gan ES, gan ārpus tās. Koordinācijas notikuma vietā pastiprināšana Iesaistoties darbā ārpus ES, līdzās vadības centra palielinātajai darbspējai jābūt vienlīdz stiprai spējai veikt koordinēšanu notikuma vietā. Uzlabota Eiropas civilās aizsardzības palīdzības koordinēšana prasīs labāku Eiropas ieguldījuma kopējā darbā koordinēšanu notikuma vietā. Tas savukārt pastiprinās vietējo iestāžu un ANO spēju koordinēt katastrofas seku likvidēšanas darbu, veidojot vienu kontaktpunktu visas ES civilās aizsardzības palīdzības kontekstā. Koordinācija varētu attiekties uz Eiropas civilās aizsardzības palīdzības piegādi, izplatīšanu un sniegšanu, arī uz rīcības koordinēšanu ar ārējiem darītājiem, ieskaitot ANO aģentūras, vietēja mēroga un starptautiskās NVO. Darba ar militāro štābu koordinācija Militāro resursu izmantošana, atbalstot civilās aizsardzības operācijas ārpus ES jāveido, pamatojoties uz starptautiskiem noteikumiem, jo īpaši, balstoties uz 1994. gada vadlīnijām par Militāro un civilās aizsardzības līdzekļu izmantošanu (MCDA) katastrofas seku likvidēšanā (tā dēvētās Oslo vadlīnijas), kā arī ņemot vērā ANO vadlīnijas un MCDA izmantošanu sarežģītās ārkārtas situācijās 2003. gadā, turklāt šim darbam jānotiek vispārējā ANO vadībā, ja ANO darbā piedalās. Cunami izraisītā katastrofa izcēla militāro spēku iespējamo vērtību lielu dabas katastrofu gadījumā, tāpat arī nepieciešamību nodrošināt labāku darba ar militārajiem spēkiem koordinēšanu. Gadījumos, kad ir nepieciešama militāro spēku izmantošana un starptautiskās vadlīnijas to pieļauj, mehānismam jāspēj izmantot militārus līdzekļus, lai atbalstītu tā sniegto palīdzību civiliedzīvotājiem. Ja atceramies, 2004. gada 17. maijā Padome pieņēma noteikumus, kādās situācijās mehānisma rīcībā nododama militārā datubāze. Šajos noteikumos ir procedūras attiecībā uz militāru līdzekļu izmantošanu mehānisma ietvaros teroristu uzbrukuma gadījumā Eiropas Savienībā. Saskaņā ar noteikumiem mehānisms nosūta visus palīdzības pieprasījumus attiecīgajai valsts civilās aizsardzības kontaktiestādei, kas savukārt sniedz atbildi par militāro līdzekļu pieejamību un iespējām reaģēt uz palīdzības pieprasījumu. Līdzīgas procedūras būtu jāpieņem attiecībā uz cita veida katastrofām, lai nepieciešamības gadījumā militāros spēkus varētu ātrāk un lietderīgāk mobilizēt. ES militāro līdzekļu pieejamību var uzlabot, labāk izmantojot ES militāro datubāzi. Komisijas paziņojumā par „ES reaģētspējas nostiprināšanu dabas katastrofu un krīzes situācijās”[14] izklāstīts, kā konkrētu plānošanas scenāriju izstrāde ar civilās un militārās darba grupas palīdzību palīdzēs sasniegt šo mērķi. Koordinācijas darba Komisijā stiprināšana Darba pieredze Dienvidāzijā rāda, cik svarīga ir Komisijas dienestu darba koordinācija. 2004. gada 20. oktobrī Komisija paziņoja, ka tiek radīts ARGUS un Centrālais krīzes centrs[15]. Komisija arī aktīvi pēta iekšējās procedūras, lai pārliecinātos, ka avārijas situācijā tā varēs rīkoties pēc iespējas efektīvāk un saskaņotāk. Transportēšanas finansēšana Labāka Eiropas civilās aizsardzības darba uzsākšanas koordinācija prasa arī iespēju izmantot visu iespējamo palīdzību, kas atbilst nelaimes skartās valsts vajadzībām. Kā rāda cunami nelaimes novēršanas laikā gūtā pieredze, noteikti jāpastiprina Eiropas civilās aizsardzības palīdzības transportēšanas iespēja. Padomes Lēmums, ar kuru izveido mehānismu, jau pašreiz UIC ļauj atvieglot civilās aizsardzības palīdzības transportēšanu. Ierosinātais instruments gatavībai katastrofā un tūlītējai reaģētspējai lielās avārijas situācijās, ja to pieņems, dotu iespēju nodrošināt daļu izmaksu šādas transportēšanas vajadzībām, kas rodas avārijas situācijās ES vai citās mehānismā līdzdalīgajās valstīs[16]. Ierosinātajā stabilitātes instrumentā tiek risināts ar transportēšanu saistīto izmaksu jautājums civilās aizsardzības palīdzības sniegšanas gadījumā valstīm, kas nav ES dalībvalstis. 3.4. Rūpes par to, lai mehānisms atbilstu KĀDP vajadzībām Eiropadomes Feiras sanāksmē civilā aizsardzība tika definēta kā viena no svarīgākajām darbības jomām, kurā ES civilās krīzes vadības spēja ir jāpalielina. Kopienas civilās aizsardzības mehānismam šādas spējas palielināšanā ir svarīgākā loma. Komisija atsaucas uz 2003. gada 29. septembra Kopīgo deklarāciju, kurā noteiktas mehānisma izmantošanas procedūras KĀDP operācijās. Komisija turpinās strādāt ar Padomi, lai gādātu, ka mehānisms pilnīgi atbilst nākotnē KĀDP ietvaros veicamo darbību vajadzībām. 3.5. Palīdzības ES pilsoņiem uzlabošana Visbeidzot, Padome arī norādījusi uz nepieciešamību uzlabot palīdzību Eiropas pilsoņiem, kas cietuši dabas katastrofā ārpus ES, un aicinājusi apspriest esošo instrumentu iespējamo lomu šādā kontekstā. Pieredze Dienvidāzijā rāda, ka sadarbība starp civilās aizsardzības un konsulārajiem dienestiem, strādājot ārpus Eiropas Savienības, var būt savstarpēji lietderīga. Pateicoties nepārtrauktai saiknei sadarbības tīkla ietvaros ar dalībvalstu vadību, mehānisms var sniegt lietderīgu palīdzību rīcībai, jo īpaši informācijas apmaiņas ziņā, par upuru identificēšanas darba grupām, repatriāciju un evakuācijas (medicīniskas) vajadzībām no visām dalībvalstīm. Vēl jo vairāk UIC mudinājis dalībvalstis izmantot gaisa kuģus, kas pārvadā civilās aizsardzības palīdzību repatriējamiem Eiropas pilsoņiem atceļā, tādējādi veidojot tiltu starp tradicionālu civilās aizsardzības palīdzību un konsulāro sadarbību. Ja nepieciešams un ir lietderīgi, Komisija ir gatava mehānismu pielāgot šādu jaunu uzdevumu veikšanai. 4. DARBīBAS ILGāKAM LAIKPOSMAM, LAI IZSTRāDāTU EIROPAS SAVIENīBAS CIVILāS AIZSARDZīBAS SPēJU Padome Komisijai pieprasījusi izstrādāt priekšlikumus, saskaņā ar kuriem Eiropas Savienībai varētu spert kvalitatīvu soli uz priekšu savā civilās aizsardzības darbā un veidojot labākas spējas šajā jomā. 2005. gada 31. janvāra ES Rīcībā plānā ir noteikti konkrēti jautājumi, kas jāapsver, ieskaitot resursu ieguves avotus, attiecības ar UIC un ECHO, kā arī starp dalībvalstīm (piemēram, ar tiešsaistē nodrošinātas informācijas sistēmas palīdzību), militāro resursu koordinēšanu, lai atbalstītu civilās aizsardzības darbu un koordinācijas sistēmas, kas tiek radītas notikuma vietā. Mehānisms, kas pierādījis spēju ātri mobilizēt civilās aizsardzības palīdzību dažādās situācijās, var sniegt savu ieguldījumu vispārējā ES ātrās reaģēšanas spējas radīšanā. Papildus iepriekš ierosinātajiem uzlabojumiem tiek ierosinātas mehānisma strukturālās reformas, lai stiprinātu tā reaģētspēju. 4.1. Civilās aizsardzības resursu apvienošana Spēkā esošais Padomes Lēmums par Kopienas civilās aizsardzības mehānisma izveidi ļauj dalībvalstīm apvienot civilās aizsardzības līdzekļus Eiropas līmenī. Kā minēts iepriekš, spēju novērtējums, balstoties uz konkrēto gadījumu, dalībvalstīm ļautu noteikt trūkumus esošās civilās aizsardzības palīdzībā, kas iegūstama mehānisma ietvaros. Gadījumos, kad, lai apmierinātu iespējamās vajadzības, nepietiek ar valsts līdzekļu un iespēju apvienošanu, jāsper tālāki soļi, lai izstrādātu papildu civilās aizsardzības iespējas valsts līmenī vai nodrošinātu labāku resursu apvienošanu Eiropas līmenī. Tas prasa arī skaidru tiesisko pamatu un dalībvalstu gribēšanu nodrošināt plašākus civilās aizsardzības resursus palīdzības sniegšanai citām valstīm un apmainīties ar informāciju par šādiem resursiem. Jauns instruments, ar kuru plānots grozīt padomes Lēmumu par mehānisma izveidi, un kuru ierosinās 2005. gadā, varētu sniegt pamatu, nospraužot kvantitatīvos mērķrādītājus par civilās aizsardzības resursiem, kas ir pieejami Eiropas līmenī, lai palīdzētu dalībvalstīm un trešām valstīm, kam nepieciešama palīdzība. 4.2. Ceļā uz aktīvu pieeju Ja runa ir par darbu ārpus ES, nesenā pieredze rāda, ka tik vērtīgo laiku viegli var zaudēt laika sprīdī starp dabas katastrofas brīdi un oficiāla palīdzības pieprasījuma saņemšanu. UIC analīzes iespēju pastiprināšana varētu bruģēt ceļu uz laicīgāku pieeju, cenšoties uzzināt par katastrofu. Nākotnē UIC vajadzētu būt pienākumam informēt trešu valsti par iespēju pieprasīt palīdzību vienmēr, kad ir skaidri redzams, ka būs nepieciešama palīdzība civilās aizsardzības jomā. Tas varētu palīdzēt samazināt laika zudumu starp brīdi, kad katastrofa notiek, un brīdi, kad tiek sniegta palīdzība. Ja nelaimes skartā valsts noraida iespēju pieprasīt palīdzību, neko nevar darīt. 4.3. Rezerves jeb gatavības darba moduļi Pašreiz katra dalībvalsts pēc ad hoc principa un brīvprātīgi pieņem lēmumu par to, vai tā pieprasīto civilās aizsardzības palīdzību var sniegt vai ne. Tādējādi Eiropas civilās aizsardzības palīdzības sniegšanas ātrums ir atkarīgs no valsts lēmumu pieņemšanas tempa 25 dalībvalstīs. Nākotnē, balstoties uz moduļveida pieeju, kas aprakstīta 3.1. punktā, dalībvalstis varētu spert papildu soli, vienojoties uzturēt nelielu skaitu svarīgāko moduļu pastāvīgā gatavībā darbam Eiropas civilās aizsardzības jomā. Bez tam dalībvalstis varētu politiski vienoties jau pirms jebkuras katastrofas rašanās mobilizēt šādus rezerves civilās aizsardzības moduļus vienmēr, kad attiecīgā Eiropas iestāde pieprasa tūlītēju rīcību. Tas garantētu, ka vienmēr vismaz daži moduļi ir gatavi darbam, un līdz ar to ievērojami samazinātos civilās aizsardzības palīdzības mobilizēšanai nepieciešamais laiks. Lai gan dalībvalstis jau iepriekš vienotos nosūtīt darba grupas, tiklīdz ir saņemts Eiropas pieprasījums, varētu arī sagatavoties situācijām, kas ir svarīgākas par valsts vajadzībām. Dalībvalstu grupas, piemēram, varētu kopīgi uzņemties svarīgāko moduļu uzturēšanu pastāvīgā gatavībā, tādējādi nodrošinot, ka tie vienmēr ir izmantojami Eiropas līmenī. Šādas vienības varētu laist darbā bez kavēšanās, un tās būtu pilnīgi pašpietiekamas. Jāpanāk skaidras vienošanās ar dalībvalstīm par to nosūtīšanas noteikumiem un apstākļiem. Šādu vienību sadarbspēju, kas veidotu katra Eiropas civilās aizsardzības darba būtību, varētu nodrošināt ar attiecīgiem vingrinājumiem un apmācību. Tā vienības varētu kļūt par Eiropas civilās aizsardzības spēku kodolu. 4.4. Loģistikas pamata pastiprināšana Mehānismu varētu nodrošināt ar attiecīgajiem loģistikas līdzekļiem. Priekšlikums Padomes Regulai, ar kuru izveido instrumentu gatavībai katastrofā un tūlītējai reaģētspējai, paredz iespēju segt izmaksas, kas rodas, īrējot aprīkojumu, kas nepieciešams, lai nodrošinātu tūlītēju Eiropas reakciju, un kas dalībvalstīs nav pieejams. Piemēram, šādu resursu vidū minami gaisa kuģi vai aprīkojums, kas nepieciešams mežu ugunsgrēku dzēšanai vasaras mēnešos. Darbam ārpus Eiropas Savienības jāizpēta iespējamā rīcības sinerģija ar ANO, jo īpaši ar ANO kopējo loģistikas centru (ANO JLC) un ANO Centrālo katastrofu vadības spējas reģistru. Savā paziņojumā „ES reaģētspējas nostiprināšana dabas katastrofu un krīzes situācijās”[17] Komisija ierosina veikt priekšizpēti par kopējas loģistikas platformas izveidi tieši vadītām operācijām ārpus ES. 4.5. Atbalsts starptautiskam koordinācijas darbam, likvidējot katastrofas sekas Kopienas mehānisma ietvaros ir pieejams plašs rīcības iespēju klāsts, jo mehānismu rīcībai pilnvaro 30 Eiropas valstis, lai tas veicinātu civilās aizsardzības palīdzības sniegšanu. Turklāt līdz ar katastrofas seku likvidēšanas darbu vispār rīcības iespējās ietilpst arī unikāls, augsti attīstītu tehnisko iespēju kopums, sākot ar piesārņojuma likvidēšanas komplektiem līdz specializētam ugunsdzēsības aprīkojumam. Šāda palīdzība varētu būt vērtīgs papildinājums citiem starptautiskiem ar cilvēkiem saistītas krīzes novēršanas centieniem dažādās katastrofas situācijās. Pamatojoties uz Eiropas civilās aizsardzības palīdzības pievienoto vērtību un atbalstot ANO vadošo lomu, mehānismam būtu jāmēģina pastiprināt darba koordināciju starptautiski, lai pēc iespējas efektīvāk varētu izmantot esošos resursus un lai veicinātu pilnīgi koordinētu darbu, novēršot katastrofas sekas trešā valstī. Tas ietvertu arī darbības procedūru attīstīšanu un precizēšanu darba notikuma vietā un vajadzību novērtēšanai. Vienlaikus tas prasītu mehānismam uzņemties aktīvāku starptautisku lomu, pamatojoties uz ciešo sadarbību ar ANO OCHA un ievērojot citu starptautisko organizāciju pilnvarojumu. 5. SECINāJUMS Šā paziņojuma 3. iedaļā ir izklāstīti pasākumi, ko varētu veikt, lai ātri uzlabotu mehānisma darbu. 4. iedaļā savukārt ierosinātas tālākas mehānisma attīstības iespējas, kam nepieciešami grozījumi Padomes Lēmumā par mehānisma izveidi. Priekšlikumiem, kas ierosināti abās iedaļās, ir arī finansiālas sekas. Gatavības rīcība un darbība ES ir apskatīta priekšlikuma par instrumentu gatavībai katastrofā un tūlītējai reaģētspējai kontekstā, ko Komisija pieņēma 2005. gada 6. aprīlī[18]. Rīcības ārpus ES kontekstā jāmin Stabilitātes instrumenta izklāsts[19]. Jāpiebilst, ka šie instrumenti Padomei vēl jāpieņem. Ietekme uz cilvēkresursiem minētajos priekšlikumos tiks apskatīta ikgada piešķiršanas vingrinājuma kontekstā, kad resursu piešķiršana tiks līdzsvarota ar politiskā līmenī noteiktām prioritātēm. Detalizēts vispārējo resursu sadalījums, kas nepieciešams, lai aprakstītās darbības varētu veikt, ir sniegts finanšu pārskatā, kas pievienots priekšlikumam par instrumentu gatavībai katastrofā un tūlītējai reaģētspējai. Tā kā šīs vajadzības nav pilnīgi apmierinātas, varētu būt vajadzīga ierosinātās rīcības pārskatīšana. Komisija mudina Padomi un Eiropas Parlamentu atbalstīt šajā paziņojumā izklāstīto virzību un atbalstīt tajā iekļautos priekšlikumus. [1] KOM (2005) 113 galīgais, 06.04.2005. [2] Eiropas Parlamenta 2005. gada 13. janvāra rezolūcija par neseno cunami izraisīto dabas katastrofu Indijas okeānā. [3] Parasti šajā procesā ietilpst meklēšanas un glābšanas darbi, neatliekamā medicīniskā palīdzība, ugunsdzēšanas darbi, patvēruma, ēdiena un dzēriena nodrošināšana. Atkarā no katastrofas rakstura šādos darbos ietilpst arī tehniski palīdzības veidi, piemēram, ugunsdzēsības gaisa kuģu (meža ugunsgrēkos) iesaiste, ūdens sūknēšana (plūdu gadījumā), kuģu nosūtīšana noplūdes savākšanai (naftas noplūdes gadījumā) un nepieciešamo ietaišu vielu noteikšanai un piesārņojuma novēršanai lietošana (ķīmisku, bioloģisku vai radioaktīvo avāriju gadījumā). [4] Attiecībā uz iesaistīšanos darbā trešā valstī skatīt 6. pantu Padomes 2001. gada 23. oktobra Lēmumā, ar kuru izveido Kopienas mehānismu, lai veicinātu pastiprinātu sadarbību civilās aizsardzības palīdzības sniegšanai (2001/792/EK, Euratom ). [5] KOM (2005) 124 galīgais, 06.04.2005. [6] KOM (2005) 108 galīgais, 06.04.2005. [7] Padomes Lēmums 2001/792/EK, Euratom . [8] Padomes Lēmums (1999. gada 9. decembris), kas nosaka Kopienas rīcības programmu civilās aizsardzības jomā (1999/847/EK). [9] Ar Padomes un Komisijas 2003. gada 29. septembra Kopējo deklarāciju nosaka īpašus noteikumus mehānisma izmantošanai KĀDP krīzes vadības operācijās. [10] Paziņojumā „ES reaģētspējas nostiprināšana dabas katastrofu un krīzes situācijās” Komisija ierosina stiprināt saiknes starp Komisiju un ES militāro štābu, ieskaitot sadarbības koordinatoru iesaistīšanu darbā ārpus civilās un militārās darbības jomas. KOM (2005) 153 galīgais, 20.04.2005. [11] Esošajos informācijas avotos ietilpst, piemēram, ES delegācijas, RELEX krīzes dienests, ECHO krīzes dienests un eksperti, ECURIE un attiecīgā sistēma, piemēram, GDAS, ko var izmantot, sadarbojoties ar Kopīgo Pētniecības centru un Pētniecības ģenerāldirektorātu. [12] Patlaban UIC nodrošina reaģēšanas spēju cauru diennakti 7 dienas nedēļā, un tas tiek darīts, pamatojoties uz personālu, kas dežurē un ir gatavs darbam 30 minūtēs, sadarbībā ar Komisijas Drošības direktorātu. [13] ANO OCHA un Eiropas Kopienu Komisijas vēstuļu apmaiņa par sadarbību, reaģējot uz katastrofām (vienlaicīgas palīdzības gadījumā katastrofas piemeklētā valstī), 2004. gada 27.–28. oktobrī. [14] KOM (2005) 153 galīgais, 20.04.2005. [15] KOM (2004) 701 galīgais, 20.10.2004. [16] KOM (2005) 113 galīgais, 06.04.2005. [17] KOM (2005) 153 galīgais, 20.04.2005. [18] KOM (2005) 113 galīgais, 06.04.2005. [19] KOM (2004) 630 galīgais, 29.09.2004.