LV    LV LV 
 
LV    LV  EIROPAS KOPIE NU KOMISIJA 
Briselē, 16.7.2008 
SEC(2008) 2288 
  
KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS 
 
kas pievienots 
Priekšlikums 
 
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKT ĪVA 
 
ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direkt īvu 2006/116/EK par autorties ību 
un dažu blakusties ību aizsardz ības termi ņiem 
  
IETEKMES NOV ĒRTĒJUMA KOPSAVILKUMS PAR IZPILD ĪTĀJU 
UN IERAKSTU PRODUCENTU JURIDISKO UN EKONOMISKO 
SITUĀCIJU EIROPAS SAVIEN ĪBĀ 
{COM(2008) 464 gal īgā redakcija} 
{SEC(2008) 2287} 
 
LV 2   LV KOPSAVILKUMS  
Šajā ietekmes nov ērtējumā (IN) analiz ēta izpildītāju un ierakstu producentu ekonomisk ā un 
sociālā situācija Eiropas Savien ībā. 
Attiecībā uz izpild ītājmāksliniekiem IN teikts, ka daudzi m ūziķi un dzied ātāji Eiropā uzsāk 
karjeru aptuveni 20 gadu vecum ā. Tas noz īmē, ka, beidzoties pašreiz ējam 50 gadu 
aizsardzības termi ņam, viņi būs aptuveni 70 gadus veci un, ļoti iespējams, nodz īvos līdz 80 
vai 90 gadu vecumam (vid ējais dzīves ilgums ES ir 75 gadi v īriešiem un 81 gads sieviet ēm). 
Līdz ar to izpild ītāji dzīves otrajā pusē saskaras ar ien ākumu samazin ājumu, jo vairs nesa ņem 
autoratlīdzības maksājumus no ierakstu komp ānijām, kā arī atlīdzību par savu ska ņu ierakstu 
raidīšanu vai publ isku izpild īšanu. Izpild ītāju pēdējie ienākumu avoti ir maks ājumui tieši no 
kolektīvā pārvaldījuma organiz ācijām, un tos neietekm ē viņu līgumattiec ības ar ierakstu 
kompānijām. 
Tas nozīmē, ka studijas sesiju m ūziķiem, kas sp ēlē fona m ūziku, un mazpaz īstamiem 
māksliniekiem ien ākumi no raid īšanas un publiskas izpild īšanas samazin ās, viņiem esot 
finansiāli visgrūtākajā dzīves posm ā, t.i., īsi pirms došan ās pensijā. Beidzoties autorties ību 
aizsardzībai, viņi zaudēs arī iespējamos ieņēmumus, ja vi ņu agrīnie izpild ījumi tiks p ārdoti 
tiešsaitē. 
Turklāt, kad beidzas šo ties ību termi ņš, izpildītāju darbu iesp ējams izmantot vi ņiem 
nepatīkamā veidā, kas, savuk ārt, kaitē viņu slavai un reput ācijai. Izpild ītāji atrodas ar ī 
neizdevīgākā situācijā salīdzinājumā ar autoriem, kuru darbi tiek aizsarg āti vēl 70 gadus p ēc 
autora nāves. To var ētu uzskatīt par netaisn ību, jo mūsdienās izpildītāji ir ne tikai tikpat 
nepieciešami k ā autori, bet vi ņus ir arī vieglāk saistīt ar kāda skaņu ieraksta komerci ālajiem 
panākumiem.  
Attiecībā uz skaņu ierakstu producentiem IN par ādīts, ka viņu galvenās grūtības izriet no 
pirātisma vien ādranga t īklos un nepieciešam ības piel āgot savu uz ņēmējdarbību 
dematerializ ētas izplat īšanas pras ībām. Šādos apstākļos viņiem ir gr ūti saglab āt stabilu 
ieņēmumu pl ūsmu, kas nepieciešama, lai ieguld ītu līdzekļus jaunajos talantos. Ierakstu 
kompānijas apgalvo, ka iegulda apt uveni 17% no saviem ie ņēmumiem jaunu talantu att īstībā, 
t.i., lai parakst ītu līgumus ar jaunajiem talantiem, veicin ātu nepārbaudītus talantus un rad ītu 
inovatīvus ierakstus. L īdz ar to, ieviešot gar āku aizsardz ības termi ņu, tiktu rad īti papildu 
ienākumi, kas pal īdzētu atbalst īt jaunos talantus un ļautu ierakstu komp ānijām labāk sadalīt 
jauno talantu att īstīšanas risku. Gr ūti paredzamas pe ļņas (tikai viens no asto ņiem skaņu 
ierakstiem ir veiksm īgs) un tā dēvētās „inform ācijas asimetrijas” d ēļ, šādi ieņēmumi bieži nav 
pieejami kapit āla tirgos. 
Ietekmes nov ērtējumā analizēta sešu variantu ietekme uz ekonomiku, soci ālo jomu un 
kultūru  
IN kopum ā piedāvāti septiņi varianti, bet viens no variantiem tika noraid īts pirms ietekmes 
analīzes. Neskarot standarta variantu „nedar īt neko” un ļaut mūzikas tirgum att īstīties, IN 
analizēti divi varianti, kas saist īti ar skaņu ierakstu aizsardz ības termi ņu, un trīs varianti, kas 
neparedz izmai ņas pašreiz ējos skaņu ierakstu aizsardz ības termiņos . 
Attiecībā uz aizsardz ības termi ņu IN apskat īts variants pagarin āt termiņu „uz mūžu vai 
50 gadiem”, atkar ībā no tā, kurš ir ilg āks. Šis variants uzlabotu izpild ītāju statusu un, 
nosakot aizsardz ības termi ņu uz mūžu, atzītu viņu izpildījumu individu ālo un radošo raksturu. 
Šis variants skartu ne tikai izpild ītāju izņēmuma ties ības, bet ar ī dažādas raidīšanas un 
publiskā izpildījuma tiesības, kuras netiek nodotas ierakstu komp ānijām. 
 
LV 3   LV Vēl viens variants, kas saist īts ar aizsardz ības termi ņu, ir pagarin āt pašreizējo 50 gadu 
aizsardzības termi ņu līdz 95 gadiem gan izpild ītājiem, gan ierakstu komp ānijām. Tādējādi šis 
termiņš garantē atbilstību ar pasaul ē ilgāko aizsardz ības termi ņu. Lai nodrošin ātu, ka no 
termiņa pagarin āšanas labumu g ūst izpildītājmākslinieki, it īpaši studijas sesiju m ūziķi, kuri 
ir nodevuši savas blakusties ības par vienreiz ēju maksājumu, aizsardz ības termi ņa 
pagarināšana ierakstu komp ānijām jāpapildina ar pien ākumu atv ēlēt noteiktu summu no 
palielinātajiem ie ņēmumiem fondam, kas paredz ēts studijas sesiju m ūziķu situācijas 
uzlabošanai. T āpat kā variantā „uz visu m ūžu vai 50 gadiem”, izpild ītājiem 95 gadu termi ņā 
pienākas atlīdzība par viņu darbu raid īšanu un publisku izpild ījumu.  
Cita variantu grupa tika izveidota ar m ērķi risināt iepriekš min ētās problēmas, nemainot 
aizsardzības termi ņu. Šajos variantos apskat īti dažādi pasākumi, kas var ētu uzlabot 
izpildītāju finansi ālo situāciju un personisk ās tiesības. Protams, šos pas ākumus var ētu 
izmantot gan k ā alternatīvu termiņa pagarin āšanai, gan k ā pasākumus, kas papildin ātu 
aizsardzības termi ņa pagarin āšanu. Daži no šiem pas ākumiem ir īstenojami tikai k ā daļa no 
Kopienas ties ību aktiem. 
IN aprakst īts, kā izpildītāji ar līguma starpniec ību nodod savas iz ņēmuma ties ības ierakstu 
studijām (ieskaitot savas reproduc ēšanas, izplat īšanas, nomas un izmantošanas ties ības, bet 
ne tiesības piepras īt atlīdzību par raid īšanu un publisku izpild ījumu). Lai ierobežotu š ādu 
sistemātisku izpild ītāju izņēmuma ties ību nodošanu ierakstu komp ānijām, IN apskat īta iespēja 
izveidot „oblig ātas” tiesības uz atl īdzību, kas pien āktos izpild ītājam arī pēc izmantošanas 
tiesību nodošanas ierakstu producentam. Iesp ēja izveidot taisn īgas atlīdzības piepras ījumu 
par pārdošanu tiešsaist ē vai izpild ījumu citādu pieejam ības nodrošin āšanu tiešsaist ē ir 
interesanta, un to, iesp ējams, jāizskata nākotnē. Tomēr tā kā pašlaik šaj ā jautājumā ir pārāk 
lielas neskaidr ības par to, kuram b ūtu jāmaksā šī „taisnīgā atlīdzība”, ir gr ūti paredzēt šīs 
iespējas ietekmi. Ņemot vērā neskaidr ības saistībā ar taisnīgas atlīdzības prasību praktisko 
administr ēšanu, šis variants ir v ēl rūpīgi jāizpēta. Lai gan n ākotnē to varētu ieviest, lai 
uzlabotu izpild ītāju līdzdalību tiešsaist ē gūto ieņēmumu sadal ē, pašlaik š ā varianta 
apspriešana ir p āragra. Līdz ar to šis variants tika noraid īts pirms ietekmes anal īzes.  
Tika analiz ēts arī variants stiprin āt izpildītāju personisk ās tiesības. Izpild ītāju personisko 
tiesību apjomu var ētu saskaņot, iekļautjot ties ības, kas ierobežo vi ņu izpildījumu noniecinošu 
izmantošanu. 
Vēl viena iesp ēja ir iekļaut starp izpild ītājiem un ierakstu kompanij ām noslēgtajos līgumos 
klauzulu „izmanto vai zaud ē”. Tas noz īmē, ka, ja ierakstu komp ānija pagarin ātajā termiņā 
nevēlas atkārtoti laist klaj ā kādu izpildījumu, izpild ītājs var pāriet uz citu ierakstu komp āniju 
vai izmantot ierakstu pats. 
Dažādu variantu ietekme 
Visi varianti izv ērtēti, ņemot vērā šādus sešus darb ības mērķus: (1) pak āpeniski izl īdzināt 
autoru un izpild ītāju aizsardz ību, (2) soli pa solim palielin āt izpildītāju atlīdzību, (3) mazin āt 
aizsardzības neatbilst ības starp ES un ASV, (4) pak āpeniski palielin āt A&R (m ākslinieka un 
repertuāra) resursus, t.i., jauno talantu att īstību, (5) nodrošin āt mūzikas pieejam ību par 
saprātīgu cenu un (6) mudin āt mūzikas arhīva pārnešanu digit ālajā formātā. 
Ietekmes nov ērtējumā secināts, ka variants „nedar īt neko” nav v ēlams. Ja nekas netiks dar īts, 
nākamo desmit gadu laik ā tūkstošiem Eiropas izpild ītāju, kuru sniegums tika ierakst īts 
piecdesmito gadu beig ās un sešdesmitajos gados, zaud ēs visus ien ākumus par savu darbu 
atskaņošanu ēterā. Tas ietekm ēs kultūru un soci ālo jomu. Ska ņu ierakstu nozare, savuk ārt, 
būtu spiesta samazin āt jauno ska ņu ierakstu skaitu Eirop ā. 
 
LV 4   LV Ietekmes nov ērtējumā pētīta to variantu ietekme, kuri nav saist īti ar izpild ītāju un ierakstu 
producentu ties ību termiņu (3a, b, c un d variants). 3a variants (oblig ātas tiesības uz taisn īgu 
atlīdzību par noietu tiešsaist ē) pašlaik ir priekšlaic īgs, jo nav skaidrs, kas maks ātu šo 
atlīdzību, un ir gr ūti aprēķināt tās finansiālo devumu. 3b varian ts (personisko ties ību 
stiprināšana) finansi āli neietekm ē izpildītājus un ierakstu producentus. 3c variants par „lieto 
vai zaudē” klauzulu n āktu par labu izpild ītājiem, jo ļautu viņiem būt drošiem par to, ka vi ņu 
darbs ir pieejams tirg ū. Tā arī veicinātu kultūru dažādību. 3d variants, kur ā ir runa par 
fondu, kas j āizveido ierakstu kompan ījām, būtu ļoti izdevīgs mazāk pazīstamiem m ūziķiem. 
Ierakstu producentiem, savuk ārt, nāktos iemaks āt fondā vismaz 20 % no papildu 
ieņēmumiem, kuri radušies termi ņa pagarin āšanas rezult ātā. Tomēr IN secin āts, ka ierakstu 
kompānijas gūtu peļņu no skaņu ierakstu tirgošanas, pat ja š ādā fondā būtu jāiemaksā 20 %. 
Varianti, kas saist īti ar termi ņa pagarin āšanu (2a „uz m ūžu vai 50 gadiem” un 2b „95 gadi 
gan izpild ītājiem, gan ierakstu producentiem”), š ķiet vairāk piemēroti, lai sasniegtu 
6 izvirzītos politikas m ērķus. Gan 2a, gan 2b variants sniedz finansi ālu labumu izpild ītājiem, 
un līdz ar to liel āks skaits izpild ītāju varētu atvēlēt vairāk laika māksliniecisk ām darbībām. 
2a variants, kur ā termiņš tiek piesaist īts izpildītāja mūža ilgumam, pal īdzētu tuvināt 
izpildītāju un autoru tiesisko aizsardz ību. Tas atspogu ļotu izpild ītāja māksliniecisk ā devuma 
personisko raksturu un atz ītu, ka izpild ītājiem ir tikpat liela loma k ā autoriem, sniedzot 
sabiedrībai mūziku. Tas ar ī sniegtu izpild ītājiem iespēju iebilst pret aizskarošu vi ņu darba 
izmantošanu sava m ūža laikā. 
2b variants palielin ātu ierakstu producentiem pieejamo A&R resursu daudzumu un t ādējādi 
varētu pozitīvi ietekmēt arī kultūras daudzveid ību. Ietekmes nov ērtējumā norādīts arī tas, ka 
termiņa pagarin āšanas ieguvumi ne vienm ēr nāk par labu tikai slaveniem izpild ītājiem. Lai 
gan slaveni izpild ītāji neapšaub āmi nopelna liel āko tiesu no autorties ību autoratl īdzības, par 
kuru vienojas ar ierakstu komp ānijām, visi izpild ītāji, kā slaveni m ākslinieki, t ā studijas sesiju 
mūziķi, ir tiesīgi izmantot t ā dēvētos „sekund āros” ienākumu avotus, piem ēram, vienreiz ējo 
taisnīgo atlīdzību, kad ska ņu ieraksts ar vi ņu izpildījumu tiek raid īts vai publiskots. Pagarinot 
termiņu, tiktu nodrošin āts, ka šie ien ākumu avoti neizs īktu izpildītāja dzīves laikā. Pat nelieli 
ienākumu pieaugumi ļauj izpild ītājiem izbrīvēt vairāk laika savas karjeras att īstībai un maz āk 
laika pavad īt, strādājot nepilna laika darbus. Turkl āt tūkstošiem anon īmo studijas sesiju 
mūziķu, kas bija savas karjeras plaukum ā tieši piecdesmito gadu beig ās un sešdesmitajos 
gados, „vienreiz ējā taisnīgā atlīdzība” par vi ņu ierakstu raid īšanu bieži vien ir vien īgais 
ienākumu avots, kas atlicis saist ībā ar viņu muzikālo karjeru. 
2b variants ne tikai nodrošina liel āku A&R resursu pieejam ību, bet to ir ar ī vieglāk ieviest 
nekā 2a variantu, jo 2a variants ir saist īts ar atseviš ķu izpildītāju mūža ilgumu. K ā var redzēt 
no piemēra, kad vienu darbu ir sarakst ījuši vairāki autori, autorties ību sasaiste ar atseviš ķu 
darbā iesaistīto cilvēku mūža ilgumu rada sarež ģītas problēmas, ja ska ņu ierakstā piedalās 
vairāki izpildītāji. Tādējādi tiktu palielin āts dalībvalstu likumdošanas un administrat īvais 
slogs un rastos juridiskas neskaidr ības, jo aizsardz ības termi ņš vairs neb ūtu saistīts ar 
noteiktu un vienotu datumu, t.i., ar izpild ījumu saturoš ās fonogrammas publik āciju, bet ar 
dažkārt tik ļoti atšķirīgo atseviš ķu līdzizpildītāju mūža ilgumu. 
Kādi ir priekšlikum ā paredzētie noteikumi, kas nodrošina, ka labumu g ūst 
izpildītājmākslinieki? 
Lai nodrošin ātu, ka labumu no termi ņa pagarin āšanas gūst izpildītājmākslinieki, it īpaši 
studijas sesiju m ūziķi, IN secin āts, ka ierakstu komp ānijām jāveic iemaksas studijas sesiju 
mūziķiem paredz ētā fondā (3d variants). Lai finansi āli nodrošin ātu iespēju sniegt j ūtamu 
labumu studijas sesiju m ūziķiem, IN pied āvāts noteikt ierakstu komp ānijām pienākumu atvēlēt 
studijas sesiju m ūziķu fondam vismaz 20 % no pagarin ātajā termiņā gūtajiem ieņēmumiem. 
 
LV 5   LV Fonda ietekme uz studijas sesiju m ūziķiem būtu pozitīva, jo vid ēja izpildītāja ikgadējie 
papildu ie ņēmumi 45 gadu laik ā palielinātos gandr īz trīs reizes. 
IN piedāvāts termiņa pagarin āšanu papildin āt ar „izmanto vai zaud ē” normu (3c variants). 
Tas nozīmē, ka, ja ierakstu komp ānija pagarin ātajā termiņā nevēlas atkārtoti laist klaj ā kādu 
izpildījumu, izpild ītājs var p āriet uz citu ierakstu komp āniju vai nodrošin āt ieraksta 
pieejamību pats. 
Empīriski pētījumi liecina, ka termi ņa pagarin āšanai neb ūtu negat īva ietekme uz 
patērētājiem.  
Empīriski pētījumi liecina, ka ar autorties ībām neaizsarg ātu skaņu ierakstu cena nav zem āka 
par to ska ņu ierakstu cenu, kuri tiek aizsarg āti ar autorties ībām. Tā tas ir saist ībā ar likumā 
noteiktajām atlīdzībām un kompaktdisku p ārdošanu.  
„Vienreiz ējā taisnīgā atlīdzība” par raid īšanu un m ūzikas izpild īšanu sabiedrisk ās vietās 
nemainītos, jo šos maks ājumus apr ēķina kā procentu ālu apjomu no raidorganiz āciju vai citu 
operatoru ie ņēmumiem. Kas attiecas uz kompaktdisku noietu, ir ļoti maz p ētījumu par to, vai 
ir cenu atš ķirības starp ar autorties ībām aizsarg ātiem un neaizsarg ātiem ierakstiem. „Price 
Waterhouse Coopers” veiktaj ā pētījumā tika secin āts, ka nav sist ēmiskas atš ķirības starp ar 
autortiesībām aizsarg ātiem un neaizsarg ātiem ierakstiem. Tas ir l īdz šim plaš ākais pētījums, 
kurā tika apskat īti 129 albumi, kas bija ierakst īti laikposm ā no 1950. l īdz 1958. gadam. L īdz 
ar to trūkst pierādījumu tam, ka ieraksti, kuru blakusties ības ir beiguš ās, tiktu sistem ātiski 
pārdoti par zem āku cenu nek ā ieraksti, kuri v ēl tiek aizsarg āti.  
Ir skatīti arī citi pētījumi, kuros analiz ēta autorties ību vai blakusties ību ietekme uz cenu. 
Lielākajā daļā pētījumu tas ir analiz ēts grāmatu kategorij ā. Tomēr pat šajā kategorij ā vai nu 
netiek konstat ēta nekāda vispārēja cenu atš ķirība starp ar autorties ībām aizsarg ātām un 
neaizsarg ātām grāmatām, vai ar ī autorties ību ietekme uz cenu ir liel ā mērā atkarīga no 
modeļa un līdz ar to ieg ūtie aprēķini nav uzskat āmi par past āvīgiem. Ņemot vērā plaši 
pieņemtu mode ļu trūkumu un laika posma ilgumu, var god īgi teikt, ka nepast āv skaidri 
pierādījumi tam, ka termi ņa pagarin āšana izrais īs cenu pieaugumu.  
Turklāt pagarinātais termi ņš kopumā atstās pozitīvu iespaidu uz pat ērētāju izvēli un kultūras 
daudzveid ību. Tas izriet no t ā, ka ilgtermi ņā termiņa pagarin āšana veicin ās kultūras 
daudzveid ību, nodrošinot nepieciešam os resursus, lai finans ētu un attīstītu jaunos talantus. 
Īstermiņā un vidējā termiņā autorties ību termiņa pagarin āšana mudin ās ierakstu komp ānijas 
digitalizēt un laist tirg ū vecāko ierakstu arh īvu. Jau tagad ir skai drs, ka interneta 
izmantošana pied āvā unikālas iespējas laist tirg ū nekad iepriekš nezin āmu skaņu ierakstu 
apjomu.  
Starptautisk ā dimensija 
IN tika apskat īts arī tas, kā garāks aizsardz ības termi ņš ietekmētu tirdzniec ību, un tika 
izdarīts provizorisks secin ājums, ka liel ākā daļa no ieņēmumiem pagarin ātajā termiņā paliktu 
Eiropā un nāktu par labu Eiropas izpild ītājiem. Tas veicin ātu Eiropas izpild ītāju popularit āti 
un Eiropas ska ņu ierakstu nozares kultur ālo dimensiju.