Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada 4. marta ieteikumu, Padome 2020. gada 3. aprīlī pieņēma ieteikumu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (“LESD”) 126. panta 7. punktu. Padome ieteica Rumānijai līdz 2022. gadam novērst pārmērīga valdības budžeta deficīta situāciju (“ieteikums”). Minētais ieteikums tika pieņemts, pamatojoties uz plānoto deficītu 3,8 % apmērā no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2019. gadā. Šāds deficīts pārsniedz deficīta atsauces vērtību — 3 % no IKP —, kas noteikta 1. pantā Protokolā Nr. 12 par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, un nav tuvu tai. Minētās atsauces vērtības pārsniegums 2019. gadā arī nebija ārkārtējs. Saskaņā ar vēlāk publicētiem Eurostat validētiem datiem deficīts 2019. gadā sasniedza 4,4 % no IKP.

Saskaņā ar 2020. gada 14. oktobra paziņojumu 2019. gadā Eurostat validētais vispārējās valdības budžeta deficīts Rumānijā bija 4,4 % no IKP, bet parāds — 35,3 % no IKP. Pieņemot, ka politika netiks mainīta, Komisijas 2020. gada rudens prognozē paredzēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts 2020. gadā būs aptuveni 10¼ %, 2021. gadā — 11¼ % un 2022. gadā — 12½ %. Paredzams, ka strukturālais deficīts, kas 2019. gadā bija aptuveni 5 % no IKP, 2020. gadā pasliktināsies par 3,6 procentpunktiem no IKP, 2021. gadā — par 1,4 procentpunktiem no IKP un 2022. gadā — par 1,6 procentpunktiem no IKP.

Izaugsmes perspektīvas ir saistītas ar ārkārtīgi lielu nenoteiktību. Atveseļošanas veids lielā mērā būs atkarīgs no Covid-19 krīzes ilguma, Rumānijas galveno tirdzniecības partneru atveseļošanas ātruma un pasaules un reģionālo piegādes ķēžu relatīvās normalizācijas. Ieilgusī nenoteiktība saistībā ar valsts politikas turpmāko virzību, īpaši dažu ekspansīvas fiskālās politikas lēmumu ietekmi, varētu mazināt uzticēšanos un kavēt kredītplūsmas, negatīvi ietekmējot ieguldījumus un izaugsmi. Vienlaikus potenciāli lielais dotāciju un aizdevumu pieplūdums nākotnē no ANM, kas būtu jāizmanto produktīvu ieguldījumu finansēšanai un reformu stimulēšanai, prognozes satvarā rada labvēlīgu risku.

Krīzei ir arī spēcīga ietekme uz potenciālo izaugsmi, lai gan aplēses ir pakļautas ievērojamam nenoteiktības līmenim. Komisija lēš, ka potenciālā IKP izaugsme strauji samazināsies no 4,1 % 2018. gadā līdz 2¼ % 2022. gadā. Izlaides starpība, kas aplēsta, pamatojoties uz kopīgi saskaņotu metodiku, ir palielinājusies no 2 % 2018. gadā līdz 2,4 % no potenciālā IKP 2019. gadā. Tiek prognozēts, ka 2020. gadā izlaides starpība kļūs izteikti negatīva, no 2021. gada tā pakāpeniski samazināsies, bet visā prognozes periodā tā saglabāsies negatīva.

Rumānijas ekonomika 2016.–2019. gadā vidēji pieauga par 5 % gadā, un galvenais izaugsmes dzinējspēks bija privātais patēriņš. Šajā periodā ieguldījumi bija svārstīgi, savukārt neto eksports negatīvi ietekmēja IKP pieaugumu tāpēc, ka imports pieauga straujāk nekā eksports. Tomēr šo stabilo ekonomikas izaugsmi papildināja jauna makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kas izpaudās kā augsts un augošs tekošā konta deficīts un budžeta deficīts, ko galvenokārt veicināja liels algu pieaugums un vairāki nodokļu samazinājumi. Budžeta deficīts palielinājās no 2,6 % no IKP 2016. gadā līdz 4,4 % no IKP 2019. gadā, un tika prognozēts, ka turpmākajos gados vairāku ekspansīvas fiskālās politikas lēmumu dēļ, kas pieņemti pēdējos gados (sk. 3. iedaļu), tas strauji palielināsies (sk. 1. tabulu). Tekošais konts pakāpeniski virzījās no gandrīz līdzsvarota stāvokļa 2014. gadā līdz deficītam 4,7 % apmērā no IKP 2019. gadā. Rumānijas neto starptautisko ieguldījumu pozīcija (NIIP) procentos no IKP kopš 2013. gada ir pastāvīgi samazinājusies, ko veicināja spēcīga ekonomikas izaugsme, un 2019. gada beigās tā stabilizējās aptuveni -44 % apmērā no IKP.

Šie lielie un augošie budžeta deficīti daļēji izriet no kopējās ietekmes, ko rada smaga ekonomikas lejupslīde un pasākumi Covid-19 pandēmijas un tās sociālekonomisko seku apkarošanai. Tie ietver papildu izdevumus nodarbinātības atbalsta shēmām un atbalstu veselības aprūpes nozarei, kā arī dažus nodokļu atvieglojumus. Ar Covid-19 saistīto atbalsta pasākumu kopējās izmaksas ir 1,3 % no IKP, no kuriem 0,4 procentpunktus finansē no ES fondiem (sk. 2. tabulu zemāk). Tā kā 2021. gada budžets nav pieņemts (ņemot vērā arī gaidāmās vispārējās vēlēšanas, kas paredzētas 6. decembrī), Komisijas 2020. gada rudens prognozē ir pieņemts, ka nodarbinātības atbalsta pasākumi un algu piemaksas 2021. gadā tiks pārtrauktas.

Tomēr lielo un pieaugošo prognozēto deficītu galvenokārt nosaka iepriekšējie ekspansīvie pasākumi, par ko liecina ievērojams strukturālais deficīts 2019. gadā. Tas jo īpaši ietver sociālo un citu izdevumu ievērojamu pieaugumu, kas tika pieņemti pirms pandēmijas un tādējādi nav ar to saistīti. Precīzāk, paredzams, ka izdevumi par vecuma pensijām ievērojami pieaugs, ko veicinās tāds pensiju palielinājums par 15 % visa gada garumā, kas stājās spēkā 2019. gada septembrī, un turpmāks pieaugums par 40 %, sākot no 2020. gada septembra. Līdz ar to Komisija prognozē, ka izdevumi vecuma pensijām 2020. gadā palielināsies par 1,9 procentpunktiem no IKP. Pensiju pieaugums vien veicinās arī budžeta deficīta pasliktināšanos par 2,2 procentpunktiem no IKP 2021. gadā un vēl par 1,1 procentpunktu no IKP 2022. gadā. Kopš 2020. gada februāra parlaments arī divkāršoja bērnu pabalstu, un gada budžeta izmaksas bija 0,6 % no IKP. Šīs ietekmes uz budžetu iemesls ir tāds, ka abos gadījumos likumdevēji nav paredzējuši pasākumu finansējuma avotu.

Attiecībā uz ieņēmumiem iestādes 2019. gada decembrī ieviesa dažas nodokļu izmaiņas, tostarp samazinot akcīzes nodokli degvielai un sociālā nodrošinājuma iemaksas nepilna laika darbiniekiem, kā rezultātā kopējie ieņēmumu zaudējumi lēšami 0,3 % apmērā no IKP 2020. gadā. Paredzams, ka recesija un daži nodokļu stimuli, kas ir daļa no Covid-19 atbalsta pasākumiem, arī negatīvi ietekmēs nodokļu ieņēmumus (0,1 % apmērā no IKP).

Vispārējās valdības budžeta deficīts 2021. un 2022. gadā varētu izrādīties mazāks, nekā paredzēts Komisijas 2020. gada rudens prognozē tāpēc, ka valdība ir ierosinājusi samazināt pensiju un bērnu pabalstu plānoto palielinājumu. Tomēr parlaments ir noraidījis attiecīgos grozījumus, un valdība ir apstrīdējusi parlamenta lēmumus Konstitucionālajā tiesā, kas galīgos spriedumus vēl nav pasludinājusi (sk. arī 4. iedaļu). Parlamenta balsojums ir ņemts vērā Komisijas 2020. gada rudens prognozē, ievērojot nemainīgas politikas standartpieņēmumu. Tāpēc attiecībā uz 2020., 2021. gadu un turpmākajiem gadiem tajā ir iekļauti palielinājumi, kas paredzēti pašlaik spēkā esošajā pensiju likumā. Prognozē nav iekļauti izdevumi, kas saistīti ar ANM, jo valdība vēl nav norādījusi izdevumus, kuri 2021. gadā finansējami atbilstīgi ANM. Arī budžeta deficīta dinamika 2021. gadā varētu izrādīties labvēlīgāka, nekā prognozēts, pateicoties lielākai ekonomikas izaugsmei, ko sekmētu ātra ANM finansēto pasākumu īstenošana.

2. tabula. Pasākumi Covid-19 pandēmijas seku novēršanai

Pasākums Likums Ietekme uz budžetu (% no IKP) 2020 2021 2022 Ieņēmumi Papildu ES līdzekļi Covid apkarošanas pasākumiem 0,4 Uzņēmumu ienākuma nodoklis: atlaide par samaksu laikā un atbrīvojums viesmīlības nozarei (HORECA) -0,1 Izdevumi Piemaksas veselības aprūpes darbiniekiem vairāki likumi 0,1 Ārkārtas izdevumi par veselības aprūpi un medicīnisko aprīkojumu 0,3 0,1 Tehniskie bezdarbnieka pabalsti darbiniekiem un citām kategorijām OUG 30/2020 0,5 Subsīdija darbiniekiem, kas atgriežas no tehniskā bezdarba (41,5 %) OUG 92/2020 0,2 Saīsināta darba laika atbalsta shēma un citi nodarbinātības atbalsta pasākumi OUG 132/2020 0,1 Subsidētas procentu likmes MVU (IMM INVEST) 0,02 0,03 Kopējā ietekme 1,05 0,1 0,0

Piezīme: Komisijas 2020. gada rudens prognozē iekļautā ietekme uz budžetu.

Lai novērtētu vidēja termiņa stabilitātes riskus, Komisija ir veikusi ad hoc parāda atmaksājamības novērtējumu, pamatojoties uz savu standarta pieeju. Lielā primārā deficīta un salīdzinoši augsto procentu likmju dēļ salīdzinājumā ar citām valstīm parāda attiecībai pret IKP ir strauja pieauguma tendence. Nemainīgas politikas scenārijā Komisija prognozē, ka parāds 2022. gadā pārsniegs 60 % no IKP un 100 % no IKP 2027. gadā, saglabājoties virs šā līmeņa līdz prognozes perioda beigām 2031. gadā. Pamatojoties uz Komisijas novērtējumu, parāda atmaksājamības vispārējie riski vidējā termiņā šķiet augsti. Šis riska līmenis liecina, ka pastāv ievērojama fiskālā neaizsargātība, kas jānovērš ar atbilstošiem politikas pasākumiem. Minētais riska novērtējums tiks atjaunināts un tālāk papildināts, kad Komisija 2021. gada pavasarī atkārtoti novērtēs Rumānijas budžeta stāvokli. Šajā posmā arī parāda prognozes ir pakļautas daudz lielākam nenoteiktības līmenim nekā parasti. Ja tiktu pieņemti valdības ierosinātie pensiju un bērnu pabalstu mazāki palielinājumi 2020. gadā, tiktu samazināti izdevumi īstermiņā, bet tas būtiski neietekmētu ilgtermiņa riskus parāda atmaksājamības ziņā, ja netiktu veikti turpmāki pasākumi 2021. gadā un turpmākajos gados.

4.PASĀKUMI, KAS VEIKTI PĒC PĀRMĒRĪGA BUDŽETA DEFICĪTA NOVĒRŠANAS PROCEDŪRAS IETEIKUMA

Rumānijas iestādes 2020. gada 15. septembrī nosūtīja ziņojumu par pasākumiem, kas veikti, reaģējot uz ieteikumu, kurš sniegts atbilstīgi 126. panta 7. punktam. Minētajā ziņojumā ir izklāstīti fiskālie mērķi un pasākumi, kas paredzēti 2020. gada budžeta grozījuma projektā, kurš iesniegts 2020. gada augustā. Jaunie mērķi ietver pasākumus, kurus valdība ir veikusi, lai novērstu Covid-19 uzliesmojuma ietekmi uz veselības aprūpes sistēmu un ekonomiku, un kuru kopējās izmaksas ir aptuveni 1 % no IKP (2. tabula). Ziņojumā nav sniegta sīkāka informācija par valdības vidēja termiņa fiskālajiem mērķiem un pasākumiem tāpēc, ka Rumānijas iestādes vēl nav iesniegušas 2021. gada budžeta projektu vai 2021.–2023. gada fiskālo stratēģiju.

Iestāžu mērķis 2020. gadam ir vispārējās valdības nominālais deficīts 8,6 % no IKP un parāds — 43,6 % no IKP, kas atbilst jaunākajam 2020. gada 14. augustā pieņemtajam budžeta grozījumam, ar ko 2020. gada deficīta mērķis tika pārskatīts, to palielinot no 3,6 % no IKP sākotnējā 2020. gada budžetā. Plānotais strukturālais deficīts, pamatojoties uz iestāžu pašu aprēķiniem, ir 5,8 % no potenciālā IKP. Minēto budžeta mērķu pamatā ir paredzamais reālā IKP kritums par 3,8 % 2020. gadā, kas ir ievērojami mazāks par Komisijas 2020. gada rudens prognozē paredzēto 5,2 % kritumu; tajos iekļauta arī ietekme, ko rada līdz 2020. gada oktobrim veiktie ārkārtas pasākumi Covid-19 pandēmijas seku novēršanai.

Ar augusta budžeta grozījumu valdība mēģināja ierobežot fiskālā stāvokļa pasliktināšanos 2020. gadā, ierobežojot sociālo izdevumu un publiskā sektora algu plānoto pieaugumu. Konkrētāk, valdība ierosināja no 2020. gada septembra palielināt vecuma pensijas par 14 %, nevis par 40 %, kā bija sākotnēji plānots. Ņemot vērā to, ka grozījums attiecas tikai uz 2020. gadu, pamatojoties uz spēkā esošajiem tiesību aktiem, no 2021. gada septembra pensijas arī turpmāk palielinātos vismaz par 30 %. Valdība arī ierosināja no 2020. gada augusta par 19 % palielināt bērnu pabalstus, nevis tos nekavējoties divkāršot 2020. gada februārī, kam sekotu palielinājums divas reizes gadā, līdz tie divkāršotos līdz 2022. gada jūlijam. Valdība ir arī mēģinājusi izglītības darbinieku algu pieaugumu atlikt no 2020. gada septembra līdz 2021. gada septembrim. Ja šīs korekcijas tiktu veiktas, tās par 1,3 procentpunktiem no IKP samazinātu 2020. gada izdevumus salīdzinājumā ar Komisijas 2020. gada rudens prognozi. Tomēr parlaments ir noraidījis valdības priekšlikumus, un valdība ir apstrīdējusi parlamenta lēmumus Konstitucionālajā tiesā, kas galīgos spriedumus vēl nav pasludinājusi.

Novērtējumā par Rumānijas budžeta lēmumiem, kuri kopš 2020. gada aprīļa pieņemti, reaģējot uz ieteikumu, būs jāņem vērā makroekonomisko perspektīvu pasliktināšanās un ietekme, ko rada ārkārtas fiskālie pasākumi pandēmijas un tās sociālekonomisko seku novēršanai, kā arī jebkādi citi iestāžu pasākumi vai darbības. Saskaņā ar Komisijas 2020. gada rudens prognozi paredzams, ka reālā IKP pieaugums 2020. gadā būs par 9 procentpunktiem mazāks nekā pamatscenārijā, kas bija pamatā 2020. gada aprīļa ieteikumam, kurš sniegts atbilstīgi 126. panta 7. punktam un kurš bija balstīts Komisijas 2020. gada ziemas prognozē, kas papildināta ar fiskālajiem mainīgajiem lielumiem līdz 2022. gadam. Paredzams, ka nominālais deficīts 2020. gadā būs aptuveni ‑10¼ % no IKP salīdzinājumā ar ‑4,9 % no IKP pamatscenārijā (3. tabula).

Komisijas 2020. gada ziemas prognozē, kas ar fiskālajiem mainīgajiem lielumiem papildināta līdz 2022. gadam (pamatscenārijs), netika ņemta vērā Covid-19 pandēmijas ietekme, un tika prognozēts, ka strukturālā bilance pasliktināsies par 1 procentpunktu no (potenciālā) IKP, ja 2020. gadā nekādi korekcijas pasākumi netiktu veikti (3. tabula). Komisijas 2020. gada rudens prognozē paredzētā strukturālās bilances pasliktināšanās 2020. gadā ir 3,6 procentpunkti no IKP, t. i., par 2,6 procentpunktiem vairāk nekā ziemas prognozē. Strukturālā deficīta pasliktināšanās 2020. gadā par aptuveni 1 procentpunktu no IKP ir saistīta ar Covid-19 ārkārtas pasākumiem, kas īstenoti pēc ziemas prognozes iesniegšanas termiņa beigām. Turklāt 2020. gada rudens prognozē tiek pieņemts, ka salīdzinājumā ar ziemas prognozi bērnu pabalstu izdevumi būs vēl par 0,4 procentpunktiem no IKP lielāki, jo tajā tiek pieņemts, ka pabalsta divkāršošana ar atpakaļejošu spēku stāsies spēkā 2020. gada februārī (pēc parlamenta balsojuma, kurā apstiprināts sākotnējais divkāršošanas grafiks), savukārt ziemas prognozē tika pieņemts, ka palielinājums notiks 2020. gada augustā (saskaņā ar valdības toreizējiem plāniem). Atlikusī starpība ir saistīta ar atjauninātu informāciju par 2020. gada budžeta izpildi, it īpaši ar lielākiem publisko ieguldījumu izdevumiem nekā tiem, ko Komisija bija prognozējusi ziemā. Kopējā ietekme, ko rada valdības mēģinājumi ierobežot pensiju un bērnu pabalstu palielinājumus un atlikt dažus algu palielinājumus, 2020. gada nominālo un strukturālo bilanci varētu uzlabot par gandrīz 1,3 procentpunktiem no IKP salīdzinājumā ar Komisijas 2020. gada rudens prognozi. Tomēr pat šajā gadījumā budžeta norises strukturālā un nominālā izteiksmē arī turpmāk neatbilstu pārmērīga budžeta deficīta novēršanai tuvākajā nākotnē.

Kopumā, pat koriģējot Covid-19 krīzes ietekmi, prognozētais budžeta deficīts atšķiras no korekcijas, kas būtu sagaidāma saskaņā ar ieteikumu, lai gan šajā posmā nav iespējams precīzi novērtēt novirzes apmēru. Ārkārtējā nenoteiktība, kas raksturo makroekonomiskās prognozes un saistīta ar pandēmijas attīstību un tās sociālekonomiskajām sekām, šobrīd neļautu ticami noteikt jaunu stabilu korekcijas gaitu. Tomēr ir skaidrs, ka pārmērīga budžeta deficīta novēršanai turpmākajos gados būs vajadzīgi būtiski un pastāvīgi strukturāli fiskālie centieni. Šajā ziņā nebūtu pietiekami ar valdības 2020. gada augustā ierosinātajiem un parlamenta noraidītajiem pasākumiem.