[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |

Briselē, 26.9.2006

SEC(2006) 1196 galīgā redakcija

KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI

par valsts finanšu situāciju Ungārijā ,

kurā ietvertsKomisijas ieteikums

PADOMES ATZINUMAM

par Ungārijas koriģēto atjaunināto 2005. – 2009. gada konverģences programmu

saskaņā ar 9. panta trešo daļu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97

un

Komisijas ieteikums

PADOMES IETEIKUMAM UNGĀRIJAI

par pārmērīga valsts budžeta deficīta novēršanu

PASKAIDROJUMA RAKSTS

Šajā paziņojumā ir analizēta valsts finanšu situācija Ungārijā, ņemot vērā Ungārijas 2006. gada 1. septembrī iesniegto koriģēto atjaunināto konverģences programmu un notiekošo pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Paziņojumā ir iekļauti divi dokumenti: Komisijas ieteikums Padomes atzinumam par koriģēto atjaunināto konverģences programmu un Komisijas ieteikums Padomes ieteikumam par pārmērīga valsts budžeta deficīta novēršanu saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu.

Situācijas raksturojums

Stabilitātes un izaugsmes pakts ir stājies spēkā 1998. gada 1. jūlijā, un tā mērķis ir sakārtotas valsts finanses kā līdzeklis, lai nostiprinātu nosacījumus stabilām cenām un stiprai, stabilai izaugsmei, kas veicina nodarbinātības kāpumu. Pakts ir pirmoreiz grozīts 2005. gadā. Atzīstot, ka pakts ir pierādījis savu lietderību fiskālās disciplīnas nodrošināšanā, reformas mērķis bija stiprināt tā efektivitāti un ekonomisko pamatu, un ilgtermiņā nodrošināt valsts finanšu stabilitāti.

Stabilitātes un izaugsmes paktam ir divas daļas. Preventīvā daļa ir Padomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas nosaka, ka dalībvalstis iesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un vēlāk katru gadu iesniedz atjauninātas programmas (dalībvalstis, kas jau ir ieviesušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas vēl nav ieviesušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Saskaņā ar šo regulu Padome pēc Komisijas ieteikuma un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju sniedz atzinumu par katru programmu, ievērojot rīcības kodeksu[2], kopīgi saskaņoto potenciālā ražošanas apjoma un cikliski koriģētās bilances aplēšu metodiku un vispārējās ekonomikas politikas pamatnostādnes, kā arī Komisijas dienestu prognozes. Korektīvā daļa ir Padomes Regula (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu[3], ar kuru īsteno Līguma 104. pantu.

Ungārijas iestādes 2004. gada maijā iesniedza pirmo konverģences programmu. Saskaņā ar regulu Padome 2004. gada 5. jūlijā sniedza atzinumu par šo programmu, apstiprinot tajā izklāstīto Ungārijas iestāžu budžeta deficīta korekcijas plānu līdz 2008. gadam. Turklāt Padome 2004. gada 5. jūlijā lēma, ka Ungārijā ir pārmērīgs budžeta deficīts, un saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu ieteica to novērst līdz 2008. gadam, ievērojot to pašu korekcijas plānu. Padome saskaņā ar Līguma 104. panta 8. punktu 2005. gada janvārī pieņēma lēmumu, konstatējot ieteikuma neievērošanu un ņemot vērā, ka divi pēdējie pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras posmi, ko aptver Līguma 104. panta 9. un 11. punkts, neattiecas uz tādām dalībvalstīm kā Ungārija, kas nav pievienojušās euro zonai, Padome 2005. gada 8. martā nāca klajā ar jaunu ieteikumu saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu, atkārtojot, ka pārmērīgais budžeta deficīts ir jānovērš līdz 2008. gadam, ievērojot Ungārijas atjauninātajā 2004. gada decembra konverģences programmā izklāstīto un ar Padomes 2005. gada marta atzinumu apstiprināto korekcijas plānu. Pamatojoties uz Līguma 104. panta 8. punktu, Padome 2005. gada 8. novembrī lēma, ka Ungārijas rīcība, atbildot uz Padomes 2005. gada marta ieteikumu, nav pietiekama. Padome jo īpaši norādīja uz ievērojamo novirzi no Padomes 2005. gada marta ieteikumā pieminētā korekcijas plāna attiecībā uz budžeta deficīta mērķiem 3,6 % no IKP 2005. gadā un 2,9 % no IKP 2006. gadā, un pat attiecībā uz pārskatīto 2006. gada mērķi 5,2 % no IKP (visas aplēses ir veiktas, neņemot vērā otrā pīlāra pensiju programmu izmaksas)[4].

Ungārijas iestādes 2005. gada 1. decembrī iesniedza atjauninātu konverģences programmu, kurā bija ietverts pārskatīts korekcijas plāns, atliekot pielāgojumus uz programmas beigu posmu, tomēr neatsakoties no 2008. gada kā pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas mērķa gada. Padome 2006. gada 24. janvārī pieņēma atzinumu par šo atjaunināto programmu, kurā ir teikts – lai gan programmas konsolidācijas pamatā ir ļoti ievērojams izdevumu samazinājums, kas sasniedz 7,5 % no IKP, tās īstenošana nav pamatota ar konkrētiem atbalsta pasākumiem. Atzinumā Padome aicina Ungāriju ,,pēc iespējas drīzāk un vēlākais līdz 2006. gada 1. septembrim iesniegt koriģētu atjauninātu konverģences programmu, kurā būtu paredzēti konkrēti un strukturēti pasākumi, kas pilnīgi saskanētu ar tās vidējā termiņa korekcijas plānu”[5].

Padomes atzinums par koriģēto atjaunināto konverģences programmu

1. Ungārija 2006. gada 1. septembrī Padomei un Komisijai ir iesniegusi koriģētu atjauninātu konverģences programmu (tālāk tekstā ,,programma”). Programma aptver laikposmu no 2005. līdz 2009. gadam, bet attiecas arī uz 2010. un 2011. gadu. Kopumā tajā ir ievērots jaunajā rīcības kodeksā sniegtais stabilitātes un konverģences programmu struktūras paraugs un datu nodrošinājuma prasības[6].

2. Pēc visaptveroša tautsaimniecības reformu kopuma apstiprināšanas deviņdesmito gadu vidū Ungārijas tautsaimniecībā bija vērojami stabili un samērā augsti izaugsmes rādītāji un inflācijas mazināšanās, ko sekmēja sakārtota makroekonomikas politika un atbilstīgas strukturālas reformas. Tomēr, sākot ar 2001. gadu un jo īpaši pēdējos gados, ievērojami pieaugušie valsts izdevumi un dāsnie valsts sektora algu palielinājumi ir noveduši pie budžeta deficīta, kas pēdējo četru gadu laikā krietni pārsniedz 5 % no IKP un rada ievērojamas novirzes no sākotnējiem budžeta deficīta mērķiem. Turklāt ar katru fiskālo paziņojumu ex-post ir ievērojami palielināti gada beigās plānotie skaitļi. Plānoto budžeta deficīta mērķu vietā, kuri saskaņā ar 2004. gada maija konverģences programmu bija 4,6 % no IKP 2004. gadā, 4,1 % no IKP 2005. gadā un 3,6 % no IKP 2006. gadā, budžeta deficīts bija 6,6 % no IKP 2004. gadā un 7,5 % no IKP 2005. gadā, un 2006. gadā saskaņā ar valdības aplēsēm tam vajadzētu būt aptuveni 10,1 % no IKP, kas tālu pārsniedz pārējo ES dalībvalstu līmeni (visās aplēsēs ir iekļautas pensiju reformas izmaksas). Daudzos gadījumos budžeta izpildes noviržu iemesls ir bijusi pārlieku optimistiska budžeta plānošana, liels izdevumu pārtēriņš, nodokļu samazinājums un pietiekamu strukturālas korekcijas centienu vispārējs trūkums. Šī lielā mērā ekspansīvā fiskālā politika ir ievērojami kaitējusi fiskālās politikas ticamībai un arvien vairāk nomākusi tautsaimniecību. Šāda politika ir jo īpaši veicinājusi nopietnu ārējās bilances nestabilitāti un ievērojamu kopējā ārējā parāda pieaugumu (no mazāk nekā 20 % no IKP 2001. gadā līdz gandrīz 30 % no IKP 2005. gadā), kā arī daudz lielākas procentu likmju darījumu izmaksas salīdzinājumā ar pārējām jaunajām dalībvalstīm.

3. Sakarā ar samazinošo ietekmi, ko rada programmā paredzētie fiskālās korekcijas pasākumi, no kuriem daži kopš 2006. gada jūlija jau ir īstenoti, koriģētajā programmā turpmākajos gados ir plānots IKP faktiskā pieauguma kritums no 4,1 % 2006. gadā līdz attiecīgi 2,2 % un 2,6 % 2007. un 2008. gadā. Līdz 2009. gadam pieaugumam no jauna ir jāsasniedz pirmskorekcijas līmenis. Šī virzība atspoguļojas arī netiešajos cikliskajos nosacījumos ar negatīvu ražošanas apjoma starpību 2007. un 2008. gadā un ražošanas apjoma atgriešanos tā potenciālajā līmenī līdz 2009. gadam. Pamatojoties uz pašlaik pieejamo informāciju un neizdarot pāragrus secinājumus saistībā ar Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozēm, kopumā šis makroekonomikas attīstības scenārijs šķiet ticams. Tomēr tas šķiet pārāk optimistisks attiecībā uz izaugsmi 2009. gadā un attiecībā uz nodarbinātības kāpumu, jo īpaši programmas beigu posmā, ko šķietami neietekmē nedz izaugsmes lejupslīde, nedz plānotais nodarbinātības samazinājums valsts sektorā. Programmā paredzētais ievērojamais ārējās bilances uzlabojums šķiet ticams, ņemot vērā gan tiešos, gan netiešos fiskālās korekcijas pasākumu rezultātus. Konkrēti paredzētais norēķinu konta deficīta samazinājums ir no gandrīz 8 % no IKP 2006. gadā līdz mazāk nekā 4 % no IKP 2009. gadā. Ir plānots, ka inflācija pēc 3,5 % līmeņa 2006. gadā sasniegs augstāko 6,2 % līmeni 2007. gadā un līdz 2009. gadam nokritīsies līdz 3 %. Šo plānoto virzību var skaidrot ar (parlamenta 2006. gada 10. jūlijā apstiprināto) PVN palielinājumu un ar (valdības 30. jūnija dekrētu apstiprināto) cenu subsīdiju samazinājumu, kā arī ar citiem programmā iekļautajiem pasākumiem, kas rada spiedienu uz inflāciju, palielinot faktoru izmaksas (piemēram, iedzīvotāju ienākumu nodokļa un sociālo maksājumu palielinājums). Tomēr kopainā inflācija nešķiet pienācīgi novērtēta.

4. Ungārijas iestādes ir oficiāli atteikušās no 2010. gada kā euro ieviešanas mērķa gada, bet jaunu termiņu vēl nav paziņojušas. Ungārijas monetārā politika turpina apvienot vēršanos pret inflāciju ar daļēji fiksētu valūtas kursu. Kopš 2006. gada februāra ievērojami, gandrīz par 10 % ir pavājinājies forinta un euro maiņas kurss, kas vienlaikus ar riska koeficienta zudumu ietekmē visus topošos tirgus un vairo investoru bažas par fiskālo situāciju Ungārijā. Vasarā līdz aptuveni 350 bāzes punktiem ir palielinājušās arī obligāciju peļņas darījumu izmaksas ar euro zonu, ko daļēji var uzskatīt par atbildi uz investoru bažām par plānotās fiskālās korekcijas apjomu un iespējamību. Monetārās politikas atbilde uz inflācijas pieauguma draudiem un nelabvēlīgo finanšu tirgus attīstību ir izpaudusies kā bāzes likmes pacelšana trijos piegājienos no 2006. gada jūnija vidus līdz augusta beigām par 125 bāzes punktiem līdz 7,25 %. Kopš augusta sākuma valūta ir stabilizējusies. Programmas pieņēmumi attiecībā uz procentu likmēm šķiet pieticīgi, jo īpaši ņemot vērā inflācijas bāzes līmeņa iespējamo samazināšanos.

5. Kopējais valsts budžeta deficīts 2005. gadā bija sasniedzis 7,5 % no IKP (saskaņā ar 2006. gada pavasara atskaites datiem), un pēc 2006. gada aprīlī notikušajām vispārējām vēlēšanām Ungārijas iestādes paziņoja, ka deficīts 2006. gadā var sasniegt ļoti augstu līmeni un ka, neveicot korektīvus pasākumus, tas varētu būt 11,6 % no IKP[7]. Šo pārmērīgo pieaugumu, salīdzinot ar 2006. gada budžeta likumā un 2005. gada decembra atjauninātajā konverģences programmā paredzēto deficīta mērķi 6,1 % no IKP, radīja gandrīz vienīgi budžeta izdevumu daļa (aptuveni 5 % no IKP). Pārmērīgais pieaugums galvenokārt bija saistīts ar centrālo budžeta iestāžu darbības un algu izmaksām, pensiju maksājumiem, veselības aprūpes tēriņiem, un radās arī tādēļ, ka vēlēšanu cikla ietekmē vairāk nekā plānots pieauga vietējo pašvaldību ieguldījumi. No pārmērīgā pieauguma aptuveni 1,5 % no IKP var skaidrot, no vienas puses, ar autoceļu būves investīciju iekļaušanu kopējos valsts izdevumos (1,1 % no IKP), lai gan sākotnēji bija paredzēts, ka šos izdevumus ārpus budžeta uzņemsies VPP (valsts un privātās partnerības), un, no otras puses, ar finanšu nomas ceļā iegādāto militāro gaisa kuģu izmaksām (0,3 % no IKP). Šie tēriņi sākotnēji nebija iekļauti oficiālajā mērķa summā.

6. Redzot spirālveidīgi pieaugošo budžeta deficītu, jaunā valdība, kas bija sākusi darbu jūnijā pēc 2006. gada aprīlī notikušajām vispārējām vēlēšanām, jūnijā atcēla vēl neīstenoto piecu gadu nodokļu samazinājuma programmas daļu, citādi budžeta ieņēmumi līdz 2010. gadam būtu turpinājuši samazināties par aptuveni 3 % no IKP[8], un pieņēma korektīvu fiskālo pasākumu kopumu. Virkni korektīvo pasākumu, tostarp visus pasākumus, kas attiecas uz budžeta ieņēmumu daļu, jau ir apstiprinājis parlaments. Nodokļu palielinājuma rezultātā, kā arī piemērojot dažus tūlītējus veselības aprūpes tēriņu, gāzes cenu subsīdiju un valsts pārvaldes izdevumu samazinājumus, turklāt pilnīgi atsakoties no vispārējās budžeta rezerves 0,3 % apmērā no IKP, valdība cer 2006. gadā samazināt pārmērīgo budžeta deficītu par 1,5 % no IKP, lai sasniegtu jauno plānoto budžeta deficīta līmeni, kas, būdams 10,1 % no IKP, joprojām paliek ļoti augsts. Domājams, ka šie pasākumi atstās ievērojamu ietekmi arī uz turpmākajiem gadiem.

7. Saskaņā ar 2006. gada septembra koriģēto atjaunināto konverģences programmu pārmērīgo budžeta deficītu ir plānots novērst līdz 2009. gadam. Lai tas izdotos, trijos gados ir paredzēts krasi un jau programmas sākumposmā samazināt deficītu par 6,9 procentu punktiem no IKP, panākot, ka augstais sākotnējais rādītājs 10,1 % no IKP 2006. gadā sarūk līdz 3,2 % no IKP 2009. gadā. Šajā periodā tikpat ievērojami ir jāuzlabo primārās bilances rādītāji. Programmā ir atzīts, ka budžeta deficīta mērķa līmenis 3,2 % no IKP 2009. gadā joprojām pārsniegtu Līgumā noteikto slieksni 3 % no IKP, tomēr pieņemot, ka Padome un Komisija, apsverot iespēju nepiemērot Ungārijai pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, saskaņā ar grozīto Stabilitātes un izaugsmes paktu varētu ņemt vērā daļu no pensiju reformas tīrajām izmaksām[9]. Gandrīz puse no deficīta attiecības samazinājuma ir jāsasniedz jau 2007. gadā. Plānoto nominālā budžeta deficīta samazinājumu ir paredzēts panākt, programmas periodā palielinot ieņēmumu attiecību pret IKP par 3 procentu punktiem un samazinot izdevumu attiecību pret IKP par 3,9 procentu punktiem. Jau ir apstiprināti visi pasākumi, kuru rezultātā pieaugs tie budžeta ieņēmumi, kas palielinās programmā paredzēto ieņēmumu attiecību pret IKP. Papildus minētajiem jau apstiprinātajiem izdevumu samazinājumiem Ungārijas iestādes izvirzīto mērķu labā plāno likt lietā budžeta disciplīnas uzlabojumus (piemērot pārredzamāku atskaišu sistēmu, kā arī ieviest daudzgadu tēriņu griestus un izdevumu kontroles noteikumus). Šos plānus ir paredzēts iekļaut un precīzi formulēt līdz oktobra beigām parlamentam iesniedzamajā 2007. gada budžeta likumā. Turklāt programmā ir izklāstītas visaptverošas strukturālas reformas, kam būtu jānodrošina budžeta deficīta mērķu sasniegšana, jo īpaši programmas beigu posmā (piemēram, līdzmaksājumu programmu ieviešana veselības aprūpes sektorā, cenu subsīdiju pārskatīšana un centrālās valsts pārvaldes racionalizēšana).

8. Saskaņā ar Komisijas dienestu aplēsēm, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija un kopīgi saskaņotā metodika, strukturālajam deficītam (cikliski koriģētās bilances izpratnē, izņemot vienreizējus un citādus pagaidu pasākumus) pēc gaidāmās stāvokļa pasliktināšanās 2006. gadā par aptuveni 2 % no IKP būtu jāsamazinās no 9¾ % no IKP 2006. gadā līdz 3¼ % 2009. gadā, šajā periodā vidēji gadā sarūkot par aptuveni 2¼ % no IKP. Saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu programmā ir izvirzīts budžeta stāvokļa vidēja termiņa mērķis (tālāk tekstā ,,VTM”) kā strukturālais deficīts robežās no 0,5 % līdz 1 % no IKP, ko nav paredzēts sasniegt programmas periodā. VTM ietilpst Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā minētajās robežās un atbilstīgi atspoguļo potenciālo ilgtermiņa ražošanas apjoma izaugsmi un valsts parāda attiecību, bet to nav paredzēts sasniegt programmas periodā.

9. Saistībā ar budžeta izpildi var minēt virkni pozitīvu aspektu. Liela daļa no deficīta mazināšanas atbalsta pasākumiem 2006. un 2007. gadam vai nu ir jau apstiprināti, vai arī tos ir paredzēts iekļaut 2007. gada budžetā. Turklāt pēdējos mēnešos valdība ir pieņēmusi lēmumus par plānoto strukturālo reformu īstenošanas pirmajiem soļiem. Vienlaikus Ungārijas iestādes ir nolēmušas uzlabot budžeta procesus un sākot ar 2007. gadu ieviest izdevumu kontroles noteikumus un budžeta iestāžu daudzgadu izdevumu plānošanu; programmā iestādes turklāt pauž apņemšanos divreiz gadā atskaitīties Komisijai un Padomei par budžeta pārmaiņām un izpildes noviržu gadījumos informēt par korektīviem pasākumiem. Tomēr pastāv arī vērā ņemami riski. Joprojām nav pilnīgas skaidrības par plānotās izdevumu iesaldēšanas efektīvu nodrošinājumu 2007. un 2008. gadā un par izdevumu pieauguma iegrožošanu jomās, uz kurām iesaldēšana neattiecas. Turklāt, neraugoties uz plānotajiem pasākumiem, budžeta mērķu sasniegšana programmas beigu posmā varētu būt nopietni apdraudēta. Lai gan ar ieņēmumu daļu saistītie makroekonomikas attīstības scenārija riski visā kopumā šķiet līdzsvaroti, ieņēmumu prognozes programmas beigu posmam un jo īpaši 2009. gadam šķiet pārlieku optimistiskas, sasaucoties arī ar pārlieku optimistiskajām nodarbinātības prognozēm. Turklāt līdzās vājajai izdevumu kontrolei un precīzas informācijas trūkumam par izdevumu kontroles panākšanu nākotnē ceļu uz ievērojamām valsts finanšu rezultātu novirzēm paver budžeta procesu vājā institucionālā kontrole. Tādēļ plānotais budžeta deficīta samazinājums ir atkarīgs no precīzas plānoto strukturālo reformu īstenošanas un izdevumu kontroles jau programmas sākumposmā. Visbeidzot, nevar izslēgt iespēju, ka kopš 2002. gada uzkrāto valsts transporta uzņēmumu parādu, kas sasniedz teju 2 % no IKP, pārņems valdība (ar nosacījumu, ka tas ar regulāriem starplaikiem jau ir noticis); tas uz laiku iespaidotu budžeta deficītu. Kopumā gan īstermiņā, gan programmas beigu posmā budžeta izpildes rezultāti varētu būt sliktāki nekā paredzēts programmā.

10. Ņemot vērā izklāstīto riska novērtējumu, plānoto pārmērīga budžeta deficīta stabilu novēršanu līdz 2009. gadam ir iespējams panākt, ja valdība neatkāpjas no izvirzītajiem budžeta mērķiem. Panākumi ir atkarīgi no visu programmā paziņoto un laikposmam no 2006. līdz 2009. gadam paredzēto pasākumu efektīvas īstenošanas, kā arī no laicīgi pieņemtiem un īstenotiem strukturālo reformu un izdevumu kontroles lēmumiem.

11. Programmā ir paredzēts, ka valsts parāda attiecība pret IKP ievērojami pieaugs līdz 68,5 % 2006. gadā (no 62,3 % 2005. gadā) un turpinās pieaugt līdz 71,3 % 2007. gadā un līdz 72,3 % 2008. gadā. Domājams, ka šī attiecība sāks mazināties tikai 2009. gadā, noslīdot līdz 70,4 %. Programmā paredzētā dinamika asi kontrastē ar iepriekšējo atjaunināto programmu, kurā bija paredzēts, ka parāda attiecība pret IKP, ieskaitot pensiju izmaksas, visā programmas periodā būs robežās no 61 līdz 63 % no IKP. Atjauninātajā programmā nav paredzēti liela mēroga pasākumi (piemēram, privatizācija vai parādu pārņemšana), kas plaši iespaidotu parādu. Plānotās parāda korekcijas riski galvenokārt saistās ar jau minētajiem riskiem — budžeta deficītu, kas var būt lielāks nekā plānots, tostarp tādēļ, ka valsts, iespējams, pārņem valsts transporta uzņēmumu parādus. Ņemot vērā šo riska novērtējumu, šķiet, ka parāda attiecība pietiekami nesamazinās un netuvojas salīdzināmajai vērtībai.

12. Šķiet, ka Ungārijas valsts finanšu stabilitāte ir lielā mērā apdraudēta[10]. Ļoti vājais budžeta stāvoklis kopā ar relatīvi augsto un augošo parāda attiecību ievērojami apdraud valsts finanšu stabilitāti arī tad, ja neņem vērā iedzīvotāju novecošanās ilgtermiņa ietekmi uz budžetu. Turklāt iedzīvotāju novecošanās ilgtermiņa ietekme uz budžetu Ungārijā ir krietni lielāka nekā vidēji ES – to ievērojami iespaido būtisks pensiju izdevumu pieaugums, kas ilgtermiņā veido daļu no IKP. Lai mazinātu šos riskus, saskaņā ar plānu ir jāveic plaša valsts finanšu vidēja termiņa konsolidācija un jāturpina stiprināt budžeta stāvokli.

13. Lai gan 2005. un jo īpaši 2006. gadā valsts finanšu situācija ir krietni pasliktinājusies, kavējot pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu saskaņā ar korekcijas plānu, programmā paredzētie pasākumi, ja tie tiks pienācīgi konkretizēti un īstenoti, kopumā atbilst integrētajās pamatnostādnēs iekļautajām vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm[11]. Jo īpaši Ungārija gatavojas efektīvi rīkoties, lai novērstu pārmērīgo budžeta deficītu, un īstenot reformas, lai stiprinātu fiskālo disciplīnu un palielinātu pārredzamību. Šiem pasākumiem vajadzētu arī līdzēt novērst lielo norēķinu konta deficītu. Tomēr, lai nodrošinātu fiskālo stabilitāti, pasākumi ir jāatbalsta ar strukturālām reformām.

14. Atjaunotās Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības stratēģijas kontekstā līdz 2006. gada oktobra vidum ir jāiesniedz izpildes ziņojums; līdz ar to Ungārijas valdība plāno būtiski pārskatīt 2005. gada oktobra valsts reformu programmā (VRP) iekļautos reformu plānus, lai tie atspoguļotu valdības jauno stratēģiju. VRP, kas ir pieņemta 2005. gada oktobrī, ir noteikti šādi valsts finanšu sistēmai svarīgi galvenie uzdevumi: a) samazināt fiskālo deficītu, b) uzlabot infrastruktūru, c) palielināt aktivitātes un nodarbinātības rādītājus un celt cilvēkkapitāla vērtību. Koriģētajā atjauninātajā konverģences programmā ir izklāstīti plāni un pasākumi, kas jāīsteno, lai pārstrukturizētu valsts pārvaldi, veselības aprūpi, pensiju un valsts izglītības sistēmu. Jo īpaši programmā ir paredzēts līdz 2007. gadam īstenot pasākumus, lai samazinātu valsts pārvaldes aparātu un palielinātu tā lietderību ar apjoma ekonomiju; ieviest subsīdiju līdzekļu pārbaudes; pārstrukturizēt farmācijas nozares subsīdijas un daļēji liberalizēt farmaceitisko līdzekļu tirgu; ieviest veselības aprūpes pakalpojumu līdzmaksājumus. Turklāt līdz 2007. gadam parlamentam jāiesniedz tiesību aktu grozījumu priekšlikumi par pensijas vecuma palielināšanu un priekšlaicīgas pensionēšanās iespēju samazināšanu, pilnveidojot stimulēšanas programmas un pārskatot invaliditātes pensiju sistēmu; par veselības aprūpes pakalpojumu stingru saistību ar apdrošināšanu un par šo pakalpojumu nodrošinājuma un izmantošanas racionalizēšanu; par valsts izglītības sistēmas pārstrukturizāciju. Šie plāni vēl ir jāpamato. Programma papildina šos plānus, paredzot valsts finanšu sistēmas institucionālo aspektu pilnveidi.

Ņemot vērā izklāstīto novērtējumu, Ungārijas valsts finanšu situācija un jo īpaši 2006. gadā gaidāmais lielais budžeta deficīts rada nopietnas bažas. Tādēļ ir apsveicami, ka 2006. gada septembra koriģētajā atjauninātajā konverģences programmā Ungārijas iestādes par prioritāti izvirza pārmērīgā deficīta samazinājumu, pieliekot ievērojamas pūles jau programmas sākumposmā, un apņemas divreiz gadā atskaitīties Komisijai un Padomei par sasniegto un pasākumiem, kas palīdz nezaudēt izraudzīto virzienu. Ir sperti svarīgi pirmie soļi papildu ieņēmumu nodrošināšanas un izdevumu samazināšanas virzienā, lai sasniegtu jauno 2007. gada deficīta mērķi, un ir paziņots par plāniem, kas paredz uzlabot izdevumu kontroli un veikt strukturālas reformas, tādējādi atbalstot korekcijas plānu, tomēr joprojām pastāv risks novirzīties no korekcijas plāna gan īstermiņā, gan programmas beigu posmā. Tādēļ plānotais budžeta deficīta samazinājums ir atkarīgs no precīzas iecerēto strukturālo reformu īstenošanas un izdevumu kontroles nodrošinājuma jau programmas sākumposmā, kā arī no Ungārijas valsts finanšu institucionālās struktūras nostiprināšanas —no visiem aspektiem, kam Ungārijas valdībai vajadzētu veltīt vislielākās pūles.

PADOMES IETEIKUMS PAR PāRMēRīGā VALSTS BUDžETA DEFICīTA NOVēRšANU (SASKAņā AR LīGUMA 104. PANTA 7. PUNKTU)

Iepriekšējā iedaļā izklāstītā analīze ir cieši saistīta ar ieteikumu par pārmērīgā valsts budžeta deficīta novēršanu.

Pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas sākotnējā termiņa — 2008. gada — pamatā bija apsvērums, ka Ungārijas gadījumā var runāt par ,,īpašiem apstākļiem” Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 4. punkta nozīmē[12], kas ļauj veikt vidēja termiņa korektīvus pasākumus, jo īpaši ņemot vērā deficīta apmērus un notiekošās strukturālās pārmaiņas tautsaimniecībā.

Lai gan vidēja termiņa deficīta novēršanas pasākumus sākotnēji bija paredzēts pabeigt līdz 2008. gadam, šo mērķi vairs nevar uzskatīt par reāli sasniedzamu, ja ņem vērā Ungārijas nesenās lielās budžeta izpildes novirzes, kas ir ievērojami kaitējušas fiskālās politikas ticamībai un arvien vairāk nomākušas tautsaimniecību. Koriģētajā atjauninātajā konverģences programmā iekļautos vidēja termiņa budžeta deficīta novēršanas pasākumus ir paredzēts veikt līdz 2009. gadam. Pēdējā laikā konstatēto budžeta izpildes noviržu dēļ šis jaunais termiņš, kura mērķis ir veikt būtisku strukturālā deficīta korekciju vairāk nekā 6 % apmērā no IKP trīs gados, šķiet adekvāts.

Lai sasniegtu šo mērķi, Ungārijas valdībai vajadzētu, pirmkārt, ierobežot fiskālā stāvokļa pasliktināšanos 2006. gadā, nodrošinot precīzu apstiprināto un paziņoto korektīvo pasākumu īstenošanu un šajā nolūkā, iespējams, piešķirot papildu līdzekļus. Tādējādi 2006. gadā labākajā gadījumā varētu sasniegt nominālu deficītu 10 % no IKP, kas joprojām būtu ārkārtīgi liels; otrkārt, būtu precīzi jāīsteno vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu strukturālā deficīta stabilu būtisku korekciju jau programmas sākumposmā, sperot krasu soli 2007. gadā un turpmāk pieliekot pastāvīgas ievērojamas pūles, lai īstenotu korektīvos pasākumus līdz pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai; pūlēm apjoma ziņā jābūt tādām, kā to paredz Padomes atzinums par koriģēto atjaunināto konverģences programmu; valdībai jābūt gatavai apstiprināt papildu pasākumus, kas var būt vajadzīgi, lai panāktu pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu līdz 2009. gadam. Treškārt, lai izvairītos no budžeta izpildes novirzēm arī neparedzētos gadījumos, turpmākajos budžeta likumos valdībai vajadzētu iekļaut pietiekamas rezerves. Lai arī programmā ir paredzēti daži potenciāli budžeta drošības ,,amortizatori”, kuru apjoms programmas periodā pieaug, nākotne rādīs, cik efektīvi šie plāni kļūs par konkrēti īstenotiem pasākumiem. Vienlaikus saskaņā ar konverģences programmā izklāstīto budžeta deficīta samazināšanas daudzgadu plānu un, vēlams, pirms 2009. gada valsts parāda attiecība būs jāievirza krasi lejupejošā trajektorijā.

Lai līdz programmas perioda beigām un ilgtermiņā iegrožotu un samazinātu izdevumus, budžeta korekcija ir jāiekļauj visaptverošā strukturālu reformu stratēģijā, kurā ietilpst valsts pārvaldes, veselības aprūpes, pensiju un izglītības sistēmas reforma. Turklāt korekcija jāpapildina, apņēmīgi īstenojot pasākumus, kuru mērķis ir budžeta kontroles uzlabošana, fiskālo noteikumu ieviešana un budžeta procesu institucionālās struktūras nostiprināšana. Sākot ar 2007. gada 1. aprīli, saskaņā ar 2006. gada septembra koriģētajā atjauninātajā konverģences programmā pausto apņemšanos valdība divreiz gadā atskaitīsies par šīs stratēģijas un fiskālo mērķu īstenošanu.

PIELIKUMS

[pic]

Ieteikums

PADOMES ATZINUMAM

par Ungārijas koriģēto atjaunināto 2005. – 2009. gada konverģences programmu

saskaņā ar 9. panta trešo daļu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,

ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[13], un jo īpaši tās 9. panta trešo punktu,

ņemot vērā Padomes 2006. gada 24. janvāra atzinumu par Ungārijas atjaunināto 2005. – 2008. gada konverģences programmu,

ņemot vērā Komisijas ieteikumu,

apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,

IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU:

1. Padome [2006. gada 10. oktobrī] ir izskatījusi 2006. gada 1. septembrī saņemto Ungārijas koriģēto atjaunināto konverģences programmu, kas aptver laikposmu no 2005. līdz 2009. gadam.

2. Pēc visaptveroša tautsaimniecības reformu kopuma apstiprināšanas deviņdesmito gadu vidū Ungārijas tautsaimniecībā bija vērojami stabili un samērā augsti izaugsmes rādītāji un inflācijas mazināšanās, ko sekmēja sakārtota makroekonomikas politika un atbilstīgas strukturālas reformas. Tomēr sākot ar 2001. gadu un jo īpaši pēdējos gados ievērojami pieaugušie valsts izdevumi un dāsnie valsts sektora algu palielinājumi ir noveduši pie ikgadēja budžeta deficīta, kas krietni pārsniedz 5 % no IKP un rada ievērojamas novirzes no sākotnējiem budžeta deficīta mērķiem. Turklāt ar katru fiskālo paziņojumu ex-post ir ievērojami palielināti gada beigās plānotie skaitļi. Plānoto budžeta deficīta mērķu vietā, kuri saskaņā ar 2004. gada maija konverģences programmu bija 4,6 % no IKP 2004. gadā, 4,1 % no IKP 2005. gadā un 3,6 % no IKP 2006. gadā, budžeta deficīts bija 6,6 % no IKP 2004. gadā un 7,5 % no IKP 2005. gadā, un 2006. gadā saskaņā ar valdības aplēsēm tam vajadzētu būt aptuveni 10,1 % no IKP, kas tālu pārsniedz pārējo ES dalībvalstu līmeni (visās aplēsēs ir iekļautas pensiju reformas izmaksas). Daudzos gadījumos budžeta izpildes noviržu iemesls ir bijusi pārlieku optimistiska budžeta plānošana, liels izdevumu pārtēriņš, nodokļu samazinājums un pietiekamu strukturālas korekcijas centienu trūkums. Šī lielā mērā ekspansīvā fiskālā politika ir ievērojami kaitējusi fiskālās politikas ticamībai un arvien vairāk nomākusi tautsaimniecību. Šāda politika ir jo īpaši veicinājusi nopietnu ārējās bilances nestabilitāti un ievērojamu kopējās ārējā parāda nastas pieaugumu (no mazāk nekā 20 % no IKP 2001. gadā līdz gandrīz 34 % no IKP 2005. gadā), kā arī daudz lielākas procentu likmju darījumu izmaksas salīdzinājumā ar pārējām jaunajām dalībvalstīm.

3. Padome 2004. gada 5. jūlijā lēma, ka Ungārijā ir pārmērīgs budžeta deficīts, un saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu ieteica to novērst līdz 2008. gadam, t.i., līdz Ungārijas 2004. gada maija konverģences programmā paredzētajam mērķa gadam. Padome saskaņā ar Līguma 104. panta 8. punktu 2005. gada janvārī pieņēma lēmumu par ieteikuma neievērošanu un 2005. gada 8. martā nāca klajā ar jaunu ieteikumu saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu, atkārtojot, ka pārmērīgais budžeta deficīts ir novēršams līdz 2008. gadam, ievērojot Ungārijas atjauninātajā 2004. gada decembra konverģences programmā izklāstīto un ar Padomes 2005. gada marta atzinumu apstiprināto korekcijas plānu. Pamatojoties uz Līguma 104. panta 8. punktu, Padome 2005. gada 8. novembrī lēma, ka Ungārijas rīcība, atbildot uz Padomes 2005. gada marta ieteikumu, nav pietiekama. Padome jo īpaši norādīja uz ievērojamo novirzi no minētajā Padomes ieteikumā (par 2004. gada decembra atjaunināto konverģences programmu) pieminētā korekcijas plāna attiecībā uz budžeta deficīta mērķiem 3,6 % no IKP 2005. gadā un 2,9 % no IKP 2006. gadā (abas aplēses ir veiktas, neņemot vērā otrā pīlāra pensiju programmu izmaksas).

4. Ungārijas iestādes 2005. gada 1. decembrī iesniedza Komisijai un Padomei atjauninātu konverģences programmu, kurā bija ietverts jauns korekcijas plāns, tomēr neatsakoties no 2008. gada kā pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas mērķa gada. Padome 2006. gada 24. janvārī pieņēma atzinumu par šo atjaunināto programmu, kurā ir teikts — lai gan programmas konsolidācijas pamatā ir ļoti ievērojams izdevumu samazinājums, kas sasniedz 7,5 % no IKP, tās īstenošana nav pamatota ar konkrētiem atbalsta pasākumiem. Tādēļ saskaņā ar 3. iedaļas 9. panta otro daļu grozītajā Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 Padome aicināja Ungāriju pēc iespējas drīzāk un vēlākais līdz 2006. gada 1. septembrim iesniegt koriģētu atjauninātu konverģences programmu, paredzot konkrētus un strukturētus pasākumus, kas pilnīgi saskan ar tās vidējā termiņa korekcijas plānu.

5. Kopējais valsts budžeta deficīts 2005. gadā bija sasniedzis 7,5 % no IKP (saskaņā ar 2006. gada pavasara atskaites datiem), un pēc 2006. gada aprīlī notikušajām vispārējām vēlēšanām Ungārijas iestādes paziņoja, ka deficīts 2006. gadā var sasniegt ļoti augstu līmeni — neveicot korektīvus pasākumus, tas varētu būt 11,6 % no IKP[14]. Šo pārmērīgo pieaugumu, salīdzinot ar 2006. gada budžeta likumā un 2005. gada decembra atjauninātajā konverģences programmā paredzēto deficīta mērķi 6,1 % no IKP, radīja gandrīz vienīgi budžeta izdevumu daļa (aptuveni 5 % no IKP). Pārmērīgais pieaugums galvenokārt bija saistīts ar centrālo budžeta iestāžu darbības un algu izmaksām, pensiju maksājumiem, veselības aprūpes tēriņiem, un radās arī tādēļ, ka vēlēšanu cikla ietekmē vairāk nekā plānots pieauga vietējo pašvaldību ieguldījumi. No pārmērīgā pieauguma aptuveni 1,5 % no IKP var skaidrot, no vienas puses, ar autoceļu būves investīciju iekļaušanu kopējos valsts izdevumos[15] (1,1 % no IKP), lai gan sākotnēji bija paredzēts, ka šos izdevumus ārpus budžeta uzņemsies VPP (valsts un privātās partnerības), un, no otras puses, ar finanšu nomas ceļā iegādāto militāro gaisa kuģu izmaksām (0,3 % no IKP). Šie tēriņi sākotnēji nebija iekļauti oficiālajā mērķa summā.

6. Redzot spirālveidīgi pieaugošo budžeta deficītu, pēc aprīlī notikušajām vispārējām vēlēšanām no jauna izveidotā valdība jūnijā atcēla vēl neīstenoto piecu gadu nodokļu samazinājuma programmas daļu, citādi budžeta ieņēmumi līdz 2010. gadam būtu turpinājuši samazināties par aptuveni 3 % no IKP, un pieņēma korektīvu fiskālo pasākumu kopumu. Virkni korektīvo pasākumu, tostarp visus pasākumus, kas attiecas uz budžeta ieņēmumu daļu, jau ir apstiprinājis parlaments. Nodokļu palielinājuma rezultātā, kā arī piemērojot dažus tūlītējus veselības aprūpes tēriņu, gāzes cenu subsīdiju un valsts pārvaldes izdevumu samazinājumus, turklāt pilnīgi atsakoties no vispārējās budžeta rezerves 0,3 % apmērā no IKP, valdība cer 2006. gadā samazināt pārmērīgo budžeta deficītu par 1,5 % no IKP, lai sasniegtu jauno plānoto budžeta deficīta līmeni 10,1 % no IKP. Domājams, ka šie pasākumi atstās ievērojamu ietekmi arī uz turpmākajiem gadiem.

7. Saskaņā ar Padomes 2006. gada pieprasījumu iesniegtajā koriģētajā atjauninātajā konverģences programmā (tālāk tekstā ,,programma”) kopumā ir ievērots jaunajā rīcības kodeksā sniegtais stabilitātes un konverģences programmu struktūras paraugs un datu nodrošinājuma prasības[16].

8. Sakarā ar samazinošo ietekmi, ko rada programmā paredzētie fiskālās korekcijas pasākumi, no kuriem daži kopš 2006. gada jūlija jau ir īstenoti, saskaņā ar programmā izklāstīto makroekonomikas attīstības scenāriju turpmākajos gados ir plānots IKP faktiskā pieauguma kritums no 4,1 % 2006. gadā līdz attiecīgi 2,2 % un 2,6 % 2007. un 2008. gadā. Līdz 2009. gadam pieaugumam no jauna ir jāsasniedz pirmskorekcijas līmenis. Šī virzība atspoguļojas arī netiešajos cikliskajos nosacījumos ar negatīvu ražošanas apjoma starpību 2007. un 2008. gadā un ražošanas apjoma atgriešanos tā potenciālajā līmenī līdz 2009. gadam. Pamatojoties uz pašlaik pieejamo informāciju un neizdarot pāragrus secinājumus saistībā ar Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozēm, kopumā šis makroekonomikas attīstības scenārijs šķiet ticams. Tomēr tas šķiet pārāk optimistisks attiecībā uz izaugsmi 2009. gadā un attiecībā uz nodarbinātības kāpumu, jo īpaši programmas beigu posmā, ko šķietami neietekmē nedz izaugsmes lejupslīde, nedz plānotais nodarbinātības samazinājums valsts sektorā. Programmā paredzētais ievērojamais ārējās bilances uzlabojums šķiet ticams, ņemot vērā gan tiešos, gan netiešos fiskālās korekcijas pasākumu rezultātus. Konkrēti paredzētais norēķinu konta deficīta samazinājums ir no gandrīz 8 % no IKP 2006. gadā līdz mazāk nekā 4 % no IKP 2009. gadā. Ir plānots, ka inflācija pēc 3,5 % līmeņa 2006. gadā sasniegs augstāko 6,2 % līmeni 2007. gadā un līdz 2009. gadam nokritīsies līdz 3 %. Šo plānoto virzību var skaidrot ar 2006. gada vasarā apstiprināto PVN palielinājumu un cenu subsīdiju samazinājumu, kā arī ar citiem programmā iekļautajiem pasākumiem, kam būtu jārada spiediens uz inflāciju, palielinot faktoru izmaksas (piemēram, iedzīvotāju ienākumu nodokļa un sociālo maksājumu palielinājums). Tomēr kopainā inflācija nešķiet pienācīgi novērtēta.

9. Saskaņā ar programmu pārmērīgo budžeta deficītu ir plānots novērst līdz 2009. gadam. Lai tas izdotos, trijos gados ir paredzēts krasi un jau programmas sākumposmā samazināt deficītu par 6,9 procentu punktiem no IKP, panākot, ka augstais sākotnējais rādītājs 10,1 % no IKP 2006. gadā sarūk līdz 3,2 % no IKP 2009. gadā. Šajā periodā tikpat ievērojami ir jāuzlabo primārās bilances rādītāji. Programmā ir atzīts, ka budžeta deficīta mērķa līmenis 3,2 % no IKP 2009. gadā joprojām pārsniegtu Līgumā noteikto slieksni 3 % no IKP, tomēr pieņemot, ka Padome un Komisija, apsverot iespēju nepiemērot Ungārijai pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, saskaņā ar grozīto Stabilitātes un izaugsmes paktu varētu ņemt vērā daļu no pensiju reformas tīrajām izmaksām[17]. Gandrīz puse no deficīta attiecības samazinājuma ir jāsasniedz jau 2007. gadā. Plānoto nominālā budžeta deficīta samazinājumu ir paredzēts panākt, programmas periodā palielinot ieņēmumu attiecību pret IKP par 3 procentu punktiem un samazinot izdevumu attiecību pret IKP par 3,9 procentu punktiem. Jau ir apstiprināti visi pasākumi, kuru rezultātā pieaugs tie budžeta ieņēmumi, kas palielinās programmā paredzēto ieņēmumu attiecību pret IKP. Papildus minētajiem jau apstiprinātajiem izdevumu samazinājumiem Ungārijas iestādes izvirzīto mērķu labā plāno ieviest striktus, uz lielāko daļu izdevumu pozīciju attiecināmus daudzgadu tēriņu griestus un pastiprināt izdevumu kontroli. Šos plānus ir paredzēts iekļaut un precīzi formulēt līdz oktobra beigām parlamentam iesniedzamajā 2007. gada budžeta likumā. Turklāt programmā ir izklāstītas visaptverošas strukturālas reformas, kam būtu jānodrošina budžeta deficīta mērķu sasniegšana, jo īpaši programmas beigu posmā (piemēram, līdzmaksājumu programmu ieviešana veselības aprūpes sektorā, cenu subsīdiju pārskatīšana un centrālās valsts pārvaldes vienkāršošana).

10. Saskaņā ar aplēsēm, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija un kopīgi saskaņotā metodika, strukturālajai bilancei (cikliski koriģētās bilances izpratnē, izņemot vienreizējus un citādus pagaidu pasākumus) vajadzētu uzlaboties par vidēji 2¼ % no IKP gadā, deficītam sarūkot no 9¾ % no IKP 2006. gadā līdz 3¼ % 2009. gadā. Programmā ir izvirzīts budžeta stāvokļa vidēja termiņa mērķis (tālāk tekstā ,,VTM”) kā strukturālais budžeta deficīts robežās no 0,5 % līdz 1 % no IKP, ko nav paredzēts sasniegt programmas periodā. VTM ietilpst Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā minētajās robežās un atbilstīgi atspoguļo potenciālo ilgtermiņa ražošanas apjoma izaugsmi un valsts parāda attiecību.

11. Saistībā ar budžeta izpildi var minēt virkni pozitīvu aspektu. Liela daļa no deficīta mazināšanas atbalsta pasākumiem 2006. un 2007. gadam vai nu ir jau apstiprināti, vai arī tos ir paredzēts iekļaut 2007. gada budžetā. Turklāt pēdējos mēnešos valdība ir pieņēmusi lēmumus par plānoto strukturālo reformu īstenošanas pirmajiem soļiem. Vienlaikus Ungārijas iestādes ir nolēmušas uzlabot budžeta procesus un piemērot pārredzamāku atskaišu sistēmu, sākot ar 2007. gadu ieviest izdevumu kontroles noteikumus un ieviest budžeta iestāžu daudzgadu izdevumu plānošanu; programmā iestādes turklāt pauž apņemšanos divreiz gadā atskaitīties Komisijai un Padomei par budžeta pārmaiņām un izpildes noviržu gadījumos informēt par korektīviem pasākumiem. Tomēr pastāv arī vērā ņemami riski. Joprojām nav pilnīgas skaidrības par plānotās izdevumu iesaldēšanas efektīvu nodrošinājumu 2007. un 2008. gadā un par izdevumu pieauguma iegrožošanu jomās, uz kurām iesaldēšana neattiecas. Turklāt, neraugoties uz plānotajiem pasākumiem, budžeta mērķu sasniegšana programmas beigu posmā varētu būt nopietni apdraudēta. Lai gan ar ieņēmumu daļu saistītie makroekonomikas attīstības scenārija riski visā kopumā šķiet līdzsvaroti, ieņēmumu prognozes programmas beigu posmam un jo īpaši 2009. gadam šķiet pārlieku optimistiskas, sasaucoties arī ar pārlieku optimistiskajām nodarbinātības prognozēm. Turklāt līdzās vājajai izdevumu kontrolei un precīzas informācijas trūkumam par izdevumu kontroles panākšanu nākotnē ceļu uz ievērojamām valsts finanšu rezultātu novirzēm paver budžeta procesu vājā institucionālā kontrole. Tādēļ plānotais budžeta deficīta samazinājums ir atkarīgs no precīzas iecerēto strukturālo reformu īstenošanas un izdevumu kontroles, kas jāpiemēro jau programmas sākumposmā. Visbeidzot, nevar izslēgt iespēju, ka kopš 2002. gada uzkrāto valsts transporta uzņēmumu parādu, kas sasniedz teju 2 % no IKP, pārņems valdība (ar nosacījumu, ka tas ar regulāriem starplaikiem jau ir noticis); tas uz laiku iespaidotu budžeta deficītu. Kopumā gan īstermiņā, gan programmas beigu posmā budžeta izpildes rezultāti varētu būt sliktāki nekā paredzēts programmā.

12. Ņemot vērā izklāstīto riska novērtējumu, plānoto pārmērīga budžeta deficīta stabilu novēršanu līdz 2009. gadam ir iespējams panākt, ja valdība neatkāpjas no izvirzītajiem budžeta mērķiem. Panākumi ir atkarīgi no visu programmā paziņoto un laikposmam no 2006. līdz 2009. gadam paredzēto pasākumu efektīvas īstenošanas, kā arī no papildus precizētām un īstenotām strukturālām reformām un izdevumu kontroles.

13. Programmā ir paredzēts, ka valsts parāda attiecība pret IKP 2006. gadā ievērojami pieaugs līdz 68,5 % (no 62,3 % 2005. gadā), pārsniedzot Līgumā paredzēto salīdzināmo vērtību 60 % pret IKP. Saskaņā ar programmu parāda attiecība turpinās pieaugt līdz 71,3 % 2007. gadā un līdz 72,3 % 2008. gadā. Domājams, ka šī attiecība sāks mazināties 2009. gadā, noslīdot līdz 70,4 %. Plānotās parāda korekcijas riski galvenokārt saistās ar primārās bilances deficītu, kas var būt lielāks nekā plānots, tostarp tādēļ, ka valsts, iespējams, pārņem valsts transporta uzņēmumu parādus. Ņemot vērā šo riska novērtējumu, šķiet, ka programmas periodā parāda attiecība pietiekami nesamazināsies un netuvosies salīdzināmajai vērtībai.

14. Šķiet, ka Ungārijas valsts finanšu stabilitāte ir lielā mērā apdraudēta. Ļoti vājais budžeta stāvoklis kopā ar relatīvi augsto un augošo parāda attiecību ievērojami apdraud valsts finanšu stabilitāti arī tad, ja neņem vērā iedzīvotāju novecošanās ilgtermiņa ietekmi uz budžetu. Turklāt iedzīvotāju novecošanās ilgtermiņa ietekme uz budžetu Ungārijā ir krietni lielāka nekā vidēji ES – to ievērojami iespaido būtisks pensiju izdevumu pieaugums, kas ilgtermiņā veido daļu no IKP. Lai mazinātu šos riskus, saskaņā ar plānu ir jāveic plaša valsts finanšu vidēja termiņa konsolidācija, pēcāk jāturpina stiprināt budžeta stāvokli un jārisina ar būtisko pensiju izdevumu pieaugumu saistītās problēmas.

15. Lai gan 2006. gadā valsts finanšu situācija ir krietni pasliktinājusies, kavējot pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu saskaņā ar korekcijas plānu, programmā paredzētie pasākumi, ja tie tiks pienācīgi konkretizēti un īstenoti, kopumā atbilst integrētajās pamatnostādnēs iekļautajām vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm[18]. Jo īpaši Ungārija gatavojas efektīvi rīkoties, lai novērstu pārmērīgo budžeta deficītu, un īstenot reformas, lai stiprinātu fiskālo disciplīnu un palielinātu pārredzamību. Šiem pasākumiem vajadzētu arī līdzēt novērst lielo norēķinu konta deficītu. Tomēr, lai nodrošinātu fiskālo stabilitāti, pasākumi ir jāatbalsta ar strukturālām reformām.

16. Atjaunotās Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības stratēģijas kontekstā līdz 2006. gada oktobra vidum ir jāiesniedz izpildes ziņojums; līdz ar to Ungārijas valdība plāno būtiski pārskatīt 2005. gada oktobra valsts reformu programmā (VRP) iekļautos reformu plānus, lai tie atspoguļotu valdības jauno stratēģiju. VRP, kas ir pieņemta 2005. gada oktobrī, ir noteikti šādi valsts finanšu sistēmai svarīgi galvenie uzdevumi: a) samazināt fiskālo deficītu, b) uzlabot infrastruktūru, c) palielināt aktivitātes un nodarbinātības rādītājus un celt cilvēkkapitāla vērtību. Koriģētajā atjauninātajā konverģences programmā ir izklāstīti plāni un pasākumi, kas jāīsteno, lai pārstrukturizētu valsts pārvaldi, veselības aprūpi, pensiju un valsts izglītības sistēmu. Jo īpaši programmā ir paredzēts līdz 2007. gadam īstenot pasākumus, lai samazinātu valsts pārvaldes aparātu un palielinātu tā lietderību ar apjoma ekonomiju; ieviest subsīdiju līdzekļu pārbaudes; pārstrukturizēt farmācijas nozares subsīdijas un daļēji liberalizēt farmaceitisko līdzekļu tirgu; ieviest veselības aprūpes pakalpojumu līdzmaksājumus. Turklāt līdz 2007. gadam parlamentam jāiesniedz tiesību aktu grozījumu priekšlikumi par pensijas vecuma palielināšanu un priekšlaicīgas pensionēšanās samazināšanu, pilnveidojot stimulēšanas programmas un pārskatot invaliditātes pensiju sistēmu; par veselības aprūpes pakalpojumu stingru saistību ar apdrošināšanu un par šo pakalpojumu nodrošinājuma un izmantošanas racionalizēšanu; par valsts izglītības sistēmas pārstrukturizāciju. Šie plāni vēl ir jāpamato. Programma papildina šos plānus, paredzot valsts finanšu sistēmas institucionālo aspektu pilnveidi.

Ņemot vērā izklāstīto novērtējumu, 2006. gadā Ungārijā gaidāmais lielais kopējais budžeta deficīts rada nopietnas bažas. Tādēļ ir apsveicami, ka 2006. gada septembra koriģētajā atjauninātajā konverģences programmā Ungārijas iestādes par prioritāti izvirza pārmērīgā deficīta samazinājumu, pieliekot ievērojamas pūles jau programmas sākumposmā, un apņemas divreiz gadā atskaitīties Komisijai un Padomei par sasniegto un pasākumiem, kas palīdz nezaudēt izraudzīto virzienu. Ir sperti svarīgi pirmie soļi papildu ieņēmumu nodrošināšanas un izdevumu samazināšanas virzienā, lai sasniegtu jauno 2007. gada deficīta mērķi, un ir paziņots par plāniem, kas paredz uzlabot izdevumu kontroli un veikt strukturālas reformas, tādējādi atbalstot korekcijas plānu, tomēr joprojām pastāv risks novirzīties no korekcijas plāna gan īstermiņā, gan programmas beigu posmā. Plānotais budžeta deficīta samazinājums ir atkarīgs no precīzas iecerēto strukturālo reformu īstenošanas un izdevumu kontroles nodrošinājuma jau programmas sākumposmā, kā arī no Ungārijas valsts finanšu institucionālās struktūras nostiprināšanas — no visiem aspektiem, kam Ungārijas valdībai saskaņā ar Padomes viedokli vajadzētu veltīt vislielākās pūles.

Vienlaikus saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu Padome ir pieņēmusi Ungārijai adresētu ieteikumu par valsts budžeta bilances lielās nestabilitātes novēršanu.

Ieteikums

PADOMES IETEIKUMAM UNGĀRIJAI

par pārmērīga valsts budžeta deficīta novēršanu

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 104. panta 7. punktu,

ņemot vērā Komisijas ieteikumu,

tā kā:

17. Saskaņā ar Līguma 104. pantu dalībvalstīm jāvairās no pārmērīga valsts budžeta deficīta.

18. Stabilitātes un izaugsmes pakta mērķis ir sakārtotas valsts finanses kā līdzeklis, lai nostiprinātu nosacījumus stabilām cenām un stiprai, stabilai izaugsmei, kas veicina nodarbinātības kāpumu.

19. Saskaņā ar Līguma 104. panta 6. punktu Padome 2004. gada 5. jūlijā ir lēmusi, ka Ungārijā ir pārmērīgs budžeta deficīts.

20. Pēc lēmuma par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu Ungārijā Padome saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu un 3. pantu Padomes Regulā (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu[19], ir ieteikusi Ungārijas iestādēm rīkoties, lai saskaņā ar deficīta samazināšanas plānu, kā to paredz Padomes 2004. gada 5. jūlija atzinums par 2004. gada maijā iesniegto konverģences programmu, vidējā termiņā ticamā un noturīgā veidā panāktu, ka līdz 2008. gadam budžeta deficīts ir mazāks par 3 % no IKP. Jo īpaši Padome ir ieteikusi Ungārijas iestādēm efektīvi rīkoties līdz 2004. gada 5. novembrim un veikt 2005. gada budžeta mērķa sasniegšanai paredzētos pasākumus.

21. Rīkojoties saskaņā ar Līguma 104. panta 8. punktu un pēc Komisijas ieteikuma, Padome 2005. gada 18. janvārī ir atzinusi, ka Ungārija, atsaucoties uz Padomes ieteikumu, nav rīkojusies efektīvi, jo īpaši tādēļ, ka 2005. gadā bija gaidāma ievērojama novirze no plānotajiem budžeta deficīta mērķiem.

22. Ungārija, kas ir pievienojusies Eiropas Kopienai 2004. gada 1. maijā, pieder pie dalībvalstīm, kam saskaņā ar Līguma 122. panta 1. punktu ir piešķirts izņēmuma statuss; līdz ar to Ungārijai ir jāvairās no pārmērīga budžeta deficīta, bet Līguma 104. panta 9. un 11. punkts uz Ungāriju neattiecas; turpmākus ieteikumus Ungārijai var adresēt tikai, pamatojoties uz Līguma 104. panta 7. punktu.

23. Pēc Komisijas ieteikuma Padome saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu 2005. gada 8. martā ir pieņēmusi jaunu Ungārijas iestādēm adresētu ieteikumu rīkoties, lai vidējā termiņā ticamā un noturīgā veidā panāktu, ka līdz 2008. gadam budžeta deficīts ir mazāks par 3 % no IKP. Pamatojoties uz Līguma 104. panta 8. punktu, un pēc Komisijas ieteikuma Padome 2005. gada 8. novembrī ir atkārtoti lēmusi, ka Ungārijas rīcība nav pietiekama. Šajā sakarā Padome jo īpaši ir norādījusi uz gaidāmo ievērojamo novirzi no plānotajiem budžeta deficīta mērķiem 3,6 % no IKP 2005. gadā un 2,9 % no IKP 2006. gadā (neņemot vērā 1998. gada pensiju reformas izmaksas)[20] un atzīmējusi, ka no 2006. gada paredzētie nodokļu samazinājumi ir pretrunā Komisijas ieteikumam.

24. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 4. punktu Padomes ieteikumā, ko tā sniedz saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu, ir jāparedz termiņš, kurš nav ilgāks par sešiem mēnešiem un kurā attiecīgajai dalībvalstij efektīvi jārīkojas; ieteikumā ir jānosaka arī pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas beigu termiņš, proti, nākamais gads pēc pārmērīgā deficīta konstatēšanas, ja vien nepastāv īpaši apstākļi. Ja pastāv īpaši apstākļi, attiecīgā dalībvalsts var saņemt atļauju novērst pārmērīgo deficītu vidējā termiņā. Konstatējot pārmērīgo budžeta deficītu, Ungārijas gadījumā — ņemot vērā deficīta apmērus un notiekošās strukturālās pārmaiņas tautsaimniecībā — varēja runāt par īpašiem apstākļiem, tādēļ saskaņā ar 2004. gada maija konverģences programmā izklāstīto Ungārijas stratēģiju par pārmērīgā deficīta novēršanas mērķa gadu tika noteikts 2008. gads.

25. Koriģētajā atjauninātajā konverģences programmā, ko Ungārija ir iesniegusi 2006. gada 1. septembrī, atsaucoties uz Padomes aicinājumu 2006. gada janvāra atzinumā par 2005. gada decembra atjaunināto konverģences programmu, ir sniegts pārskatīts pārmērīgā deficīta novēršanas vidēja termiņa plāns. Koriģētajā atjauninātajā programmā ir izvirzīts mērķis, kas paredz novērst pārmērīgo deficītu līdz 2009. gadam, tātad gadu vēlāk salīdzinājumā ar iepriekšējām programmām. Koriģētajā atjauninātajā konverģences programmā izvirzītie kopējā valsts budžeta deficīta gada mērķi ir šādi: 10,1 % no IKP 2006. gadā, 6,8 % 2007. gadā, 4,3 % 2008. gadā un 3,2 % 2009. gadā. Šajos skaitļos ir iekļautas pensiju reformas izmaksas, pārtraucot 2004. gada decembra un 2005. gada decembra atjauninātajās konverģences programmās piemēroto praksi. Tādējādi Ungārijas iestādes ir nolēmušas turpmāk neizmantot Eurostat 2004. gada 23. septembra lēmumu, kas uz pārejas periodu, kurš vienalga beidzas 2007. gada 1. aprīlī, ļauj klasificēt pensiju programmas kā kopējā valsts sektora daļu. Plānoto nominālā budžeta deficīta samazinājumu ir paredzēts panākt, programmas periodā palielinot ieņēmumu attiecību pret IKP par 3 procentu punktiem un samazinot izdevumu attiecību pret IKP par 3,9 procentu punktiem. Saskaņā ar plānu strukturālajai bilance (t.i., cikliski koriģētajai bilancei, izņemot vienreizējus un citādus pagaidu pasākumus) pēc gaidāmās stāvokļa pasliktināšanās 2006. gadā par aptuveni 2 procentu punktiem no IKP laikposmā no 2006. līdz 2009. gadam būtu jāuzlabojas par apmēram 6½ % no IKP. Gandrīz puse no šā ievērojamā uzlabojuma ir jāsasniedz jau 2007. gadā. Pēc pārmērīgā deficīta plānotās novēršanas ir paredzēts korekcijas turpināt, tuvinot budžeta stāvokļa vidēja termiņa mērķi, kas ir noteikts kā strukturālais deficīts robežās no ½ līdz 1 % no IKP. Valsts parāda attiecība turpinās pieaugt līdz 72,3 % no IKP 2008, krietni pārsniedzot salīdzināmo vērtību 60 % no IKP, un ir plānots, ka tā sāks mazināties tikai 2009. gadā.

26. Padome [2006. gada 10. oktobra] atzinumā par 2006. gada 1. septembra koriģēto atjaunināto konverģences programmu ir analizējusi Ungārijas iestāžu budžeta deficīta samazināšanas plānus, tostarp izmantojot strukturālu reformu programmu. Lai sasniegtu 2007. gada budžeta deficīta mērķi, 2006. gadā jau ir sperti svarīgi pirmie soļi papildu ieņēmumu nodrošināšanas un izdevumu samazināšanas virzienā. Vienlaikus ir paziņoti budžeta disciplīnas uzlabojumu plāni (tie paredz piemērot pārredzamāku atskaišu sistēmu, kā arī ieviest daudzgadu tēriņu griestus un izdevumu kontroles noteikumus) un strukturālu reformu plāni. Tomēr gan īstermiņā, gan saistībā ar programmas beigu posmu turpina pastāvēt riski. Tā, piemēram, joprojām nav pilnīgas skaidrības par plānotās izdevumu iesaldēšanas efektīvu nodrošinājumu un par izdevumu pieauguma iegrožošanu vispārīgākā nozīmē. Turklāt, neraugoties uz iecerētajiem pasākumiem, budžeta mērķu sasniegšanu programmas beigu posmā var apdraudēt arī budžeta procesu vājā institucionālā struktūra, paziņoto fiskālo noteikumu pagaidām nepilnīgā izstrāde un atkārtoti konstatētās novirzes no plānotajiem valsts finanšu rezultātiem. Ungārijas valsts finanšu stabilitāte ir uzskatāma par lielā mērā apdraudētu; situācijas uzlabošana, pirmkārt, prasa panākt plašu vidēja termiņa konsolidāciju saskaņā ar plānu, kurai seko turpmāka budžeta stāvokļa nostiprināšana. Atzinumā ir pieminēta arī Ungārijas iestāžu paustā apņemšanās divreiz gadā atskaitīties Komisijai un Padomei par budžeta pārmaiņām un izpildes noviržu gadījumos informēt par korektīviem pasākumiem.

27. Kopumā budžeta konsolidācijas pasākumiem būtu jānodrošina kopējās valsts bilances noturīgs uzlabojums, vienlaikus cenšoties pilnveidot valsts finanšu procesu kvalitāti un palielinot tautsaimniecības izaugsmes potenciālu. Ungārijas gadījumā pārmērīgā budžeta deficīta korekcija ir jāiekļauj visaptverošā reformu stratēģijā, kurā ietilpst valsts pārvaldes, veselības aprūpes, pensiju un izglītības sistēmas reforma, kā arī budžeta kontroles pilnveides pasākumi.

28. Lai gan vidēja termiņa deficīta novēršanas pasākumus sākotnēji bija paredzēts pabeigt līdz 2008. gadam, šo mērķi vairs nevar uzskatīt par reāli sasniedzamu, ja ņem vērā Ungārijas nesenās lielās budžeta izpildes novirzes, kas ir pieļautas pretēji Padomes ieteikumam un lielā mērā palielinājušas valsts budžeta deficītu. Koriģētajā atjauninātajā konverģences programmā iekļautos vidēja termiņa budžeta deficīta novēršanas pasākumus ir paredzēts veikt līdz 2009. gadam. Pēdējā laikā konstatēto budžeta izpildes noviržu dēļ šis jaunais termiņš, kura mērķis ir veikt būtisku strukturālā deficīta korekciju vairāk nekā 6 % apmērā no IKP trīs gados, šķiet adekvāts.

29. Lai sasniegtu šo mērķi, Ungārijas valdībai vajadzētu, pirmkārt, ierobežot fiskālā stāvokļa pasliktināšanos 2006. gadā, nodrošinot precīzu apstiprināto un paziņoto korektīvo pasākumu īstenošanu un šajā nolūkā, iespējams, piešķirot papildu līdzekļus. Tādējādi 2006. gadā labākajā gadījumā varētu sasniegt nominālu deficītu 10 % no IKP, kas joprojām būtu ārkārtīgi liels; otrkārt, būtu precīzi jāīsteno vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu strukturālā deficīta stabilu būtisku korekciju jau programmas sākumposmā, sperot krasu soli 2007. gadā un turpmāk pieliekot pastāvīgas ievērojamas pūles, lai īstenotu korektīvos pasākumus līdz pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai; pūlēm apjoma ziņā jābūt tādām, kā to paredz Padomes atzinums par koriģēto atjaunināto konverģences programmu; valdībai jābūt gatavai apstiprināt papildu pasākumus, kas var būt vajadzīgi, lai panāktu pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu līdz 2009. gadam. Treškārt, lai izvairītos no budžeta izpildes novirzēm arī neparedzētos gadījumos, turpmākajos budžeta likumos valdībai vajadzētu iekļaut pietiekamas rezerves. Vienlaikus saskaņā ar konverģences programmā izklāstīto budžeta deficīta samazināšanas daudzgadu plānu un, vēlams, pirms 2009. gada valsts parāda attiecība būs jāievirza stingri lejupejošā trajektorijā.

30. Plānoto pārmērīga budžeta deficīta stabilu novēršanu līdz 2009. gadam ir iespējams panākt, ja valdība neatkāpjas no izvirzītajiem budžeta mērķiem, kuru sasniegšana ir atkarīga no visu programmā paziņoto un laikposmam no 2006. līdz 2009. gadam paredzēto pasākumu efektīvas īstenošanas, kā arī no laicīgi pieņemtiem un īstenotiem strukturālo reformu un izdevumu kontroles lēmumiem.

31. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 10. pantu Komisija un Padome uzrauga rīcības īstenošanu, ko Ungārija veic, atsaucoties uz šo ieteikumu, tostarp pamatojoties uz Ungārijas iestāžu paziņotajām regulārajām atskaitēm,

SNIEDZ ŠO IETEIKUMU:

32. Ungārijas iestādēm vajadzētu pēc iespējas drīzāk un vēlākais līdz 2009. gadam novērst pastāvo šo pārmērīgo budžeta deficītu.

33. Ungārijas iestādēm vajadzētu samazināt deficītu ticamā un noturīgā veidā saskaņā ar deficīta samazināšanas daudzgadu plānu, kā to paredz Padomes [2006. gada 10. oktobra] atzinums par 2006. gada 1. septembrī iesniegto koriģēto atjaunināto konverģences programmu. Lai to panāktu, Ungārijas iestādēm vajadzētu rīkoties šādi:

34. ierobežot fiskālā stāvokļa pasliktināšanos 2006. gadā, nodrošinot precīzu apstiprināto un paziņoto korektīvo pasākumu īstenošanu un šajā nolūkā, iespējams, piešķirot papildu līdzekļus;

35. precīzi īstenot vajadzīgos pasākumus, lai saskaņā ar atjaunināto programmu un tās sakarā pieņemto Padomes atzinumu nodrošinātu strukturālā deficīta stabilu būtisku korekciju jau programmas sākumposmā; iestādēm jābūt gatavām apstiprināt papildu pasākumus, kas var būt vajadzīgi, lai panāktu pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu līdz 2009. gadam;

36. apstiprināt un nekavējoties īstenot iecerētās valsts pārvaldes, veselības aprūpes, pensiju un izglītības sistēmas reformas, lai līdz programmas beigām un arī turpmāk iegrožotu un samazinātu izdevumus ar nolūku nodrošināt ilgtspējīgu valsts finanšu uzlabojumu.

37. Attiecībā uz pasākumiem, ko Ungārijas iestādēm vajadzētu veikt, lai sasniegtu 2006. un 2007. gada budžeta deficīta mērķus, Padomes noteiktais efektīvas rīcības termiņš ir [2007. gada 10. aprīlis]. Jo īpaši vajadzētu gādāt par visu iecerēto izdevumu samazināšanas pasākumu iekļaušanu 2007. gada budžeta likumā un par šo pasākumu laicīgu īstenošanu, lai stingri nodrošinātu, ka 2007. gadā tiek sasniegts plānotais apjomīgais deficīta samazinājums. Lai izvairītos no budžeta izpildes novirzēm arī neparedzētos gadījumos, budžeta likumā vajadzētu iekļaut arī pietiekamas rezerves.

38. Saskaņā ar konverģences programmā izklāstīto budžeta deficīta samazināšanas daudzgadu plānu un, vēlams, pirms 2009. gada Ungārijas iestādēm vajadzētu nodrošināt valsts parāda attiecības ievirzīšanu stingri lejupejošā trajektorijā.

39. Ungārijas iestādēm vajadzētu uzlabot budžeta kontroli, pilnveidojot fiskālos noteikumus, proti, konkretizēt un īstenot iecerētos izdevumu kontroles un tēriņu griestu noteikumus un nostiprināt institucionālo struktūru.

Turklāt Padome aicina Ungārijas iestādes pēc pārmērīgā deficīta novēršanas turpināt budžeta konsolidāciju, lai tuvinātu vidēja termiņa mērķi, kas ir noteikts kā strukturālais deficīts robežās no ½ līdz 1 % no IKP.

Par apsveicamu Padome uzskata 2006. gada septembra koriģētajā atjauninātajā konverģences programmā pausto Ungārijas iestāžu apņemšanos, sākot ar 2007. gada 1. aprīli, divreiz gadā ik pēc sešiem mēnešiem atskaitīties Komisijai un Padomei un sniegt šā ieteikuma izpildes gaitas analīzi.

Šis ieteikums ir adresēts Ungārijas Republikai.

Luksemburgā, [2006. gada 10. oktobrī].

Padomes vārdā -

priekšsēdētājs

[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp). Šajā dokumentā pieminētie dokumenti ir atrodami tīmekļa vietnē http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] ECOFIN Padomes 2005. gada 11. oktobrī apstiprinātais Ekonomikas un finanšu komitejas atzinums ,,Par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un stabilitātes un konverģences programmu formas un satura pamatnostādnēm”.

[3] OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1056/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 5. lpp.).

[4] Šajos mērķos nav ietvertas ar 1998. gada pensiju sistēmas reformu saistītās izmaksas, jo Ungārijas iestādes 2004. gada decembrī nolēma izmantot Eurostat 2004. gada 23. septembra lēmumu, kas uz pārejas periodu līdz 2007. gada 1. aprīļa paziņojumam ļauj klasificēt otrā pīlāra pensiju programmas kā kopējā valsts sektora daļu. Saskaņā ar jaunākajām pensiju izmaksu aplēsēm, sākotnējie budžeta deficīta novēršanas mērķi kopā ar pensiju reformas izmaksām būtu attiecīgi 5 % no IKP un 4,5 % no IKP.

[5] Saskaņā ar 3. iedaļas 9. panta otro daļu grozītajā Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97.

[6] Programmā ir sniegti visi jaunajā rīcības kodeksā paredzētie obligātie dati. Nav sniegti daži fakultatīvi dati. Pārsvarā trūkst datu par kopējiem valsts izdevumiem pa darbības veidiem, valsts parāda dinamiku un valsts finanšu ilgtermiņa stabilitāti.

[7] Pēc 2004. gada atjauninātās konverģences programmas iesniegšanas 2004. gada decembrī Ungārijas iestādes nolēma atskaitēs par fiskālajiem mērķiem un statistiku neiekļaut pensiju reformas izmaksas. Līdz ar koriģēto atjaunināto konverģences programmu šī prakse ir pārtraukta; tādēļ Ungārija ir nolēmusi turpmāk neizmantot Eurostat 2004. gada 23. septembra lēmumu, kas uz pārejas periodu, kurš vienalga beidzas 2007. gada 1. aprīlī, ļauj klasificēt pensiju programmas kā kopējā valsts sektora daļu. Neiekļaujot pensiju reformas izmaksas, budžeta deficīts 2005. gadā būtu bijis 6,1 % no IKP, bet 2006. gada mērķis būtu 4,7 % no IKP.

[8] Piecu gadu nodokļu samazinājuma stratēģiju parlaments ir apstiprinājis 2005. gada 7. novembrī, tās īstenošanas pirmie soļi (jo īpaši šeit jāmin augstākās PVN likmes samazinājums par 5 procentu punktiem) stājās spēkā 2006. gada 1. janvārī, 2006. gadā samazinot budžeta ieņēmumus par aptuveni 1 % no IKP.

[9] Saskaņā ar 1. panta 7. punktu Padomes Regulā (EK) Nr.1056/2005 gadījumos, kad valsts kopējais deficīts ,,…ir būtiski un pakāpeniski samazinājies un sasniedzis līmeni, kas tuvs salīdzināmajai vērtībai”, Padomei un Komisijai būtu jāņem vērā tādas pensiju reformas regresīvās tīrās izmaksas, kurā ietilpst pilnīgi finansēts pīlārs. Ungārijas gadījumā 2009. gadā tas atbilstu 20 % no pensiju reformas tīrajām izmaksām vai aptuveni 0,3 % no IKP.

[10] Plašāka informācija par ilgtermiņa stabilitāti ir atrodama Komisijas dienestu veiktajā programmas tehniskajā novērtējumā (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm).

[11] Vispārējās ekonomikas pamatnostādnes 2005. gada jūlijā ir iekļautas integrētajās pamatnostādnēs kā daļa no atjaunotās Lisabonas stratēģijas (OV L 205, 6.8.2005.).

[12] OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1056/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 5. lpp.).

[13] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp). Šajā dokumentā pieminētie dokumenti ir atrodami tīmekļa vietnē http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.

[14] Ungārija ir nolēmusi turpmāk neizmantot Eurostat 2004. gada 23. septembra lēmumu, kas uz pārejas periodu, kurš vienalga beidzas 2007. gada 1. aprīlī, ļauj klasificēt pensiju programmas kā kopējā valsts sektora daļu. Neiekļaujot pensiju reformas izmaksas, budžeta deficīts 2005. gadā būtu bijis 6,1 % no IKP, bet 2006. gada mērķis būtu 4,7 % no IKP.

[15] Sākotnēji bija paredzēts, ka šos ieguldījumus ārpus budžeta uzņemsies VPP (valsts un privātās partnerības).

[16] Programmā ir sniegti visi jaunajā rīcības kodeksā paredzētie obligātie dati. Nav sniegti daži fakultatīvi dati. Pārsvarā trūkst datu par kopējiem valsts izdevumiem pa darbības veidiem, valsts parāda dinamiku un valsts finanšu ilgtermiņa stabilitāti.

[17] Saskaņā ar 1. panta 7. punktu Padomes Regulā (EK) Nr.1056/2005 gadījumos, kad valsts kopējais deficīts ,,…ir būtiski un pakāpeniski samazinājies un sasniedzis līmeni, kas tuvs salīdzināmajai vērtībai”, Padomei un Komisijai būtu jāņem vērā tādas pensiju reformas regresīvās tīrās izmaksas, kurā ietilpst pilnīgi finansēts pīlārs. Ungārijas gadījumā 2009. gadā tas atbilstu 20 % no pensiju reformas tīrajām izmaksām vai aptuveni 0,3 % no IKP.

[18] Vispārējās ekonomikas pamatnostādnes 2005. gada jūlijā ir iekļautas integrētajās pamatnostādnēs kā daļa no atjaunotās Lisabonas stratēģijas (OV L 205, 6. 8.2005.).

[19] OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp. Regula grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1056/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 5. lpp.).

[20] Šajos mērķos nav ietvertas ar 1998. gada pensiju sistēmas reformu saistītās izmaksas, jo Ungārijas iestādes 2004. gada decembrī nolēma izmantot Eurostat 2004. gada 23. septembra lēmumu, kas uz pārejas periodu līdz 2007. gada 1. martā paziņojumam ļauj klasificēt otrā pīlāra pensiju programmas kā kopējā valsts sektora daļu. Saskaņā ar jaunākajām pensiju izmaksu aplēsēm, sākotnējie budžeta deficīta novēršanas mērķi kopā ar pensiju reformas izmaksām būtu attiecīgi 5 % no IKP un 4,5 % no IKP.