ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Konkrētie mērķi ir atturēt no piespiešanas kopumā, mazināt saspīlējumu un izbeigt ieviestos piespiedu pasākumus, kā arī ļaunākajā gadījumā vērsties pret tiem. Vispārīgāk runājot, mērķis ir saglabāt ES un dalībvalstu leģitīmo politikas veidošanas telpu.

-Instrumentu piemēro plašam piespiedu pasākumu klāstam, tostarp tādiem, kas ietver skaidru, slēptu un klusu piespiešanu un to variācijas. Tiktu piemērots kvalitatīvs darbības slieksnis.

-ES atbilde divos posmos: pirmais posms ietver neiejaukšanās pasākumus, piemēram, oficiālu noteikšanu, vai piespiedu pasākums ietilpst regulas darbības jomā, un centienus sadarboties ar trešo valsti, mudinot to izbeigt savus pasākumus. Ja tas neizdosies, iespējamajā otrajā posmā kā galējais līdzeklis kļūs pieejams plašs iespējamo ES pretpasākumu klāsts.

Kādi būs ieguvumi no vēlamā risinājuma varianta?
Šīs iniciatīvas mērķis ir ierobežot atmežošanu un meža degradāciju, ko izraisa ES patēriņš un ražošana. Paredzams, ka tas mazinās ES radītās SEG emisijas un biodaudzveidības zudumu. Iniciatīvas mērķis ir minimalizēt tādu izstrādājumu patēriņu, kuri iegūti ar atmežošanu vai meža degradāciju saistītās piegādes ķēdēs, un palielināt ES pieprasījumu pēc likumīgām un “neatmežojošām” precēm un izstrādājumiem un to tirdzniecību.

Vēlamais risinājums ir 2. risinājums. Tajā ietilpst valstu salīdzinošās novērtēšanas sistēma, ar kuras palīdzību valstis tiks iedalītas kategorijās atkarībā no atmežošanas modeļiem, kas saistīti ar attiecīgajām precēm, kuras ietilpst darbības jomā. Iecerēts ieviest trīs valstu kategorijas: zema riska, standarta riska un augsta riska valstis. Tirgus dalībnieku un dalībvalstu iestāžu pienākumi atšķirsies atkarībā no riska līmeņa, ko rada ražotājvalsts, un paredzēs vienkāršotas pienācīgas pārbaudes pienākumus zema riska valstu un pastiprinātas rūpīgas pārbaudes augsta riska valstu gadījumā.

C. Vēlamā risinājuma ietekme

Šim risinājumam būtu jāpalīdz sasniegt arī ES intervences konkrētos mērķus, proti, radīt vienlīdzīgus konkurences apstākļus uzņēmumiem, kas darbojas ES tirgū; minimalizēt tādu izstrādājumu patēriņu, kas iegūti ar atmežošanu vai meža degradāciju saistītās piegādes ķēdēs; palielināt ES pieprasījumu pēc likumīgām un neatmežojošām precēm un izstrādājumiem un to tirdzniecību.

Paredzams, ka vēlamais risinājums novērstu atmežošanu, ko izraisa sešu darbības jomā ietilpstošo preču ES patēriņš un ražošana. Prognozē, ka līdz 2030. gadam ES virzīta atmežošana un meža degradācija ik gadu mazāk ietekmētu krietni vairāk par 71 920 ha meža. Tas nozīmētu arī to, ka attiecīgo preču ES patēriņa un ražošanas rezultātā radītās oglekļa emisijas atmosfērā katru gadu samazinātos par vismaz 31,9 miljoniem tonnu, un tas varētu radīt ikgadējus ietaupījumus vismaz 3,2 miljardu EUR apmērā. Turklāt gaidāms, ka šis risinājums būtiski veicinās biodaudzveidības aizsardzību.
-Darbības joma: ESAP pieejamā informācija ietvers visu struktūru, produktu un citu būtisku informāciju, ko publicējušas struktūras, uz kurām attiecas ES tiesību akti finanšu pakalpojumu jomā, izmantojot pakāpenisku pieeju no 2024. līdz 2026. gadam;

Kuru risinājumu katra no ieinteresētajām personām atbalsta?

C. Vēlamā risinājuma ietekme
Galvenais šā novērtējuma tehniskais ieguldījums ir Ilgtspējīga finansējuma tehnisko ekspertu grupas (TEG) veiktais sagatavošanas darbs deleģētajam aktam, kas aktīvi iesaistīja ieinteresētās personas vairākās apspriežu un informatīvo darbību kārtās, kurās tā informēja par savu darbu. Tās sniedza neskaitāmus komentārus par konkrētiem TEG ierosinātajiem tehniskās pārbaudes kritērijiem, kurus rūpīgi apsvēra gan TEG, gan Komisija. Vairākums komentāru attiecas uz konkrētām saimnieciskajām darbībām un ir saistīti ar dažām no prasībām, kas šajā ziņojumā tiek izmantotas tehniskās pārbaudes kritēriju novērtēšanai. Turklāt 2020. gada novembrī deleģētā akta projekts tika publicēts atsauksmju sniegšanai. Lielais skaits saņemto atsauksmju apstiprināja, ka taksonomija ir svarīgs instruments tam, lai veicinātu finanšu plūsmu uz ilgtspējīgākām saimnieciskajām darbībām un paātrinātu pārkārtošanos atbilstīgi Eiropas zaļajam kursam. Tika paustas arī vairākas bažas, izraisot lielu polarizāciju to personu starpā, kas ierosināja vairāk vai mazāk vērienīgus kritērijus.

Šis deleģētais akts sniegs skaidrību par to, kuras saimnieciskās darbības var tikt uzskatītas par vidiski ilgtspējīgām. Paredzams, ka ieguvumi tiks gūti no ES taksonomijas izmantošanas, kas galvenokārt būs atkarīga no tā, kā to brīvprātīgi izmantos ekonomikas dalībnieki. Šajā posmā nav iespējams aplēst šo ieguvumu apjomu. Taču atkarībā no izmantošanas potenciālie ekonomiskie ieguvumi no deleģētā akta sniegtās uzlabotās pārredzamības, visticamāk, būs samazinātās izmaksas, kas saistītas ar vidiski ilgtspējīgu darbību noteikšanu ieguldītājiem un finansēšanu korporācijām. Sagaidāms, ka vidisko un sociālo ieguvumu pamats būs palielināta kapitāla plūsma uz vidiski ilgtspējīgām darbībām, kas palīdz veidot tīrāku, veselīgāku un klimatnoturīgāku dzīves vidi.
Ieguvums no vēlamā varianta (ja tāda nav, tad no galvenajiem variantiem)

Darba samaksas pārredzamības jomā veiktie pasākumi līdztekus galvenajam mērķim nodrošināt pamattiesību ievērošanu sekmēs pārmaiņas uztverē dzimumu līdztiesības jomā un rezultātā nodrošinās koncentrētākus un labāk mērķētus politikas pasākumus šajā jomā. Darba samaksas pārredzamība uzlabo darba ņēmēju apmierinātību ar darbu un iesaisti. Tā uzlabo informētību un sniedz darba ņēmējiem, jo īpaši sievietēm, iespējas prasīt atlīdzināt kaitējumu gadījumos, kad tiek konstatētas nepamatotas darba samaksas atšķirības individuālā līmenī un ar dzimumu saistīti aizspriedumi darba samaksas noteikšanā un profesiju novērtēšanā. Darba devējiem, kuri nodrošina darba samaksas pārredzamību, tas nozīmē labākus darba ņēmēju noturēšanas rādītājus, lielāku darbavietas pievilcību un rentabilitāti. Plašākai sabiedrībai ieguvums būs lielāka līdztiesība un — kas ir ne mazāk svarīgi — plašāks uzskats, ka pastāv līdztiesība. Vienlīdzīgāka darba samaksa uzlabo resursu sadali un izmantošanu, samazina nevienlīdzību un veicina ilgtspējīgu attīstību. Kopumā pasākumi darba samaksas pārredzamības jomā var viest būtiskas izmaiņas uzvedībā. Ieguvumu apmērs būs atkarīgs no tā, cik labi tiks ievēroti tiesību akti un cik vērienīgi būs darba devēju turpmākie pasākumi. Hipotētiski aplēsts, ka pasākumu paketes iespējamā ietekme varētu būt nepamatotās atšķirības samazināšanās vīriešu un sieviešu darba samaksā kopumā par 3 procentpunktiem. Tā rezultātā pazeminātos nabadzības riska rādītājs ES no vidēji 16,3 % līdz aptuveni 14,6 %, kas gan ievērojami atšķirtos pa valstīm un mājsaimniecību tipiem. Savukārt kopējā izpeļņa pieaugtu kopā par 6,9 % un kopumā samazinātos nevienlīdzība gan tirgū, gan tīrā ienākuma ziņā. Nabadzības līmenis galvenokārt samazinātos viena vecāka mājsaimniecībās, no kurām sievietes pārstāv 85 %. Būtu arī pozitīva ietekme uz valstu budžetu — valstu ieņēmumi no tiešajiem nodokļiem un sociālajām iemaksām palielinātos aptuveni par 7,5 %, savukārt sociālie pārvedumi (naudas pabalsti) samazinātos aptuveni par 0,4 %, ko galvenokārt veicinātu no ienākumiem atkarīgu pabalstu apjoma samazināšanās.
Vēlamais politikas risinājums radītu konkrētas atbilstības nodrošināšanas un izpildes izmaksas attiecīgajām dalībvalstu iestādēm (tika aplēsts kopējais palielinājums par aptuveni 20–30 % no resursiem). Tomēr jaunais regulējums arī radītu ievērojamus ieguvumus, jo uzlabotos priekšstats par galvenajiem uzņēmumiem un mijiedarbība ar tiem, uzlabotos pārrobežu operatīvā sadarbība, kā arī savstarpējā palīdzība un salīdzinošās izvērtēšanas mehānismi. Tas vispārēji palielinātu kiberdrošības spējas dalībvalstīs. Tiek lēsts, ka uzņēmumiem, uz kuriem tiktu attiecināts TID regulējums, to pašreizējie izdevumi IKT drošībai būtu jāpalielina par ne vairāk kā 22 % pirmajos gados pēc jaunā TID regulējuma ieviešanas (uzņēmumiem, uz kuriem jau attiecas pašreizējās TID direktīvas darbība joma, tie būtu 12 %). Tomēr šis IKT drošības izdevumu vidējais palielinājums radītu samērīgu ieguvumu no šādiem ieguldījumiem, jo īpaši tādēļ, ka ievērojami samazinātos kiberdrošības incidentu izmaksas (tiek lēstas 11,3 miljardu EUR apmērā desmit gadu laikposmā).
Kriptoaktīvi ir digitālo aktīvu veids, kas ir galvenokārt atkarīgs no kriptogrāfijas un sadalītās virsgrāmatas tehnoloģijas (SVT). Dažus kriptoaktīvus var uzskatīt par finanšu instrumentiem saskaņā ar Finanšu instrumentu tirgu direktīva FITD II vai par “e-naudu” saskaņā ar Elektroniskās naudas direktīvu — END2, taču uz lielāko to daļu pašreizējais ES finanšu regulējums neattiecas. Gadījumos, kad uz kriptoaktīviem neattiecas ES finanšu regulējums, tas, ka nav noteikumu, kas piemērojami ar šādiem aktīviem saistītiem pakalpojumiem (piemēram, maiņas darījumi, tirdzniecības platformas, depozitāro maku pakalpojumu sniedzēji), pakļauj patērētājus un ieguldītājus būtiskiem riskiem. Pastāv arī būtiski riski tirgus integritātei (piemēram, tirgus manipulācijas) sekundārajā kriptoaktīvu tirgū. Dažas dalībvalstis ir ieviesušas speciālus noteikumus valsts līmenī attiecībā uz visiem kriptoaktīviem — vai to apakškopumu —, uz kuriem neattiecas pašreizējais ES regulējums. Tādējādi rodas regulatīvā sadrumstalotība, kas kropļo konkurenci vienotajā tirgū, sarežģī kriptoaktīvu pakalpojumu sniedzējiem to darbības izvēršanu pāri robežām un izraisa regulējuma arbitrāžu. Lai gan kriptoaktīvu tirgus vēl ir neliels un patlaban nerada draudus finanšu stabilitātei, dienas tirdzniecības darījumu apjomi pastāvīgi pieaug. Tā dēvētās “stabilās kriptomonētas” (kriptoaktīvu kopums, kam ir iezīmes, kuras ļauj stabilizēt to cenu) var radīt papildu izaicinājumus, ja patērētāji tās plaši pieņems (piemēram, apdraudot finanšu stabilitāti un monetāro suverenitāti). Lai nepieļautu regulējuma arbitrāžu un nodrošinātu pienācīgu patērētāju aizsardzību, šo “stabilo kriptomonētu” regulatīvajam režīmam vajadzētu būt atkarīgam no to konkrētās uzbūves. Ja nebūs ES regulējuma attiecībā uz kriptoaktīviem, lietotāju neuzticēšanās kriptoaktīviem kavēs šā tirgus attīstību, zudīs iespējas izmantot ātrus, lētus un efektīvus maksājumu instrumentus vai jaunus finansējuma avotus ES uzņēmumiem. Gadījumos, kad uz kriptoaktīviem attiecas ES finanšu pakalpojumu tiesību akti, trūkst juridiskās noteiktības par to, kā piemērot esošo ES finanšu regulējumu (piemēram, Prospektu regulu , FITD II un Regulu par vērtspapīru norēķiniem un centrālajiem vērtspapīru depozitārijiem ). Šīs situācijas rezultātā primārajā tirgū notiek tikai sporādiska vērtspapīru tokenu emisija un tiek ierobežota SVT izmantošana finanšu tirgos, par ko liecina tas, ka nav uz SVT balstītu tirgus infrastruktūru (piemēram, tirdzniecības vietu vai centrālo vērtspapīru depozitāriju), kas ļautu tirgot vērtspapīru tokenus un veikt norēķinus par darījumiem.
Vēlamais risinājums ir 2. variants. Proti, saskaņā ar šo risinājumu galveno produkta iezīmju lielāka standartizācija pakalpojumu sniedzējiem radītu iespējas iegūt apjomradītus ietaupījumus, vienlaikus saglabājot galveno iezīmju zināmu elastīgumu, lai pakalpojumu sniedzēji varētu gūt pēc iespējas lielāku labumu no valsts nodokļu stimuliem. Tas ilgākā laikposmā (desmitgadē vai vēl ilgākā periodā), balstoties uz pieņēmumu, ka PEPP saņemtu tādus pašus nodokļu stimulus kā valstu produkti, radītu lielāku privāto pensiju apgūšanu, lielākus pakalpojumu sniedzēju ieguldījumus KTS kontekstā un atvieglotu attīstību pārrobežu līmenī. Patērētāji gūtu labumu no lielākas izvēles un piemērotas aizsardzības, veidojot pensiju uzkrājumus. Šāds statūts būtu rentabls un politiski īstenojams, kā arī neliktu esošos privātos produktus pielāgot jaunai normatīvajai videi un neietekmētu spēkā esošos režīmus.

Ieguvums no vēlamā risinājuma varianta (ja nav, no galvenajiem variantiem)
Apspriešanā ar ieinteresētajām personām saņemtajās atbildēs nebija pausta konkrēta nostāja par mērķrādītāja līmeni vai būtību. Ieinteresēto personu tikšanās laikā, kurā piedalījās 282 dalībnieki – Eiropas rūpniecības, pilsoniskās sabiedrības organizāciju un dalībvalstu pārstāvji – , lielākā ieinteresēto personu daļa, kas izteica savu viedokli, atbalstīja ierosmi noteikt 40 % mērķrādītāju 2030. gadam, taču nebija konkrēta redzējuma par to, vai tam jābūt saistošam vai kāda cita veida mērķrādītājam. Lielākā ieinteresēto personu daļa, kuras piedalījās sabiedriskajā apspriešanā, īpaši nevalstiskās organizācijas un komunālo pakalpojumu uzņēmumi, atbalstīja 7. panta darbības termiņa pagarināšanu pēc 2020. gada. Tomēr 7 no 15 dalībvalstīm, kas piedalījās apspriešanā, neatbalstīja 7. panta darbības termiņa pagarināšanu. Aptuveni 3 no 5 ieinteresētajām pusēm atzina noteikumus par mērījumiem un rēķiniem par piemērotiem, un šāds viedoklis bija 92 % no visiem komunālo pakalpojumu uzņēmumu respondentiem. Arī dalībvalstis kopumā bija apmierinātas ar status quo. Savukārt 2 no 3 nevalstiskajām organizācijām (tostarp patērētāju organizācijas) uzskatīja noteikumus par nepiemērotiem un tādiem, kas negarantē patērētājiem pietiekami biežu, detalizētu un saprotamu informāciju par to, kā viņi patērē enerģiju.
Šo problēmu iemesls ir atšķirības dalībvalstu noteikumos par šādām jomām: a) pārstrukturēšanas iespējas agrīnā stadijā, b) izpildes panākšanas darbību apturēšana (moratorijs), c) parādnieka manta paša valdījumā (debtor-in-possession), d) pārstrukturēšanas plāna sagatavošana un pieņemšana, e) jauna finansējuma piešķiršana pārstrukturēšanas ietvaros, f) tiesu un maksātnespējas administratoru iesaistīšanās intensitāte un kvalitāte, g) fizisko personu parādsaistību pārstrukturēšana, tai skaitā saistību dzēšana un tā dēvētā otrā iespēja.

Dalībvalstīs, rīkojoties atsevišķi, nevar nodrošināt savu maksātnespējas un pārstrukturēšanas regulējumu savstarpējo saderību. Lai ES iekšējais tirgus varētu darboties pienācīgi, tam ir nepieciešams saskanīgs pārstrukturēšanas un otrās iespējas regulējums, kas ņemtu vērā uzņēmumu pārrobežu dimensiju, jo arvien plašāk izplatīta kļūst mijiedarbība starp komercsabiedrībām, kuras atrodas dažādās dalībvalstīs. ES mēroga rīcība radīs pievienoto vērtību, atvieglojot pārrobežu ieguldīšanu Eiropas Savienībā, jo tiks nodrošināts, ka pastāvētspējīgi uzņēmumi, kas nonākuši finansiālās grūtībās, iegūs no tādu instrumentu klāsta paplašināšanas, kuru mērķis ir novērst to maksātnespēju; vienlaikus uzņēmēji iegūs no saprātīgiem saistību dzēšanas termiņiem savās dalībvalstīs. Ar ierosinātajiem noteikumiem kreditoriem un ieguldītājiem, kuri vēlas aizdot citās dalībvalstīs, tiks palielināta tiesiskā noteiktība.
Pamatscenāriju ieinteresētās personas neuzskatīja par pieņemamu variantu. 1. variantu īsti neatbalstīja neviena no galvenajām ieinteresētajām personām. 2. variantu atbalstīja daļa ieguves sektora, dalībvalstu un NVO. Ieinteresētajām personām bija atšķirīgi viedokļi par satvara saturu. Ieguves sektors izteicās par labu satvaram bez atsauces standartiem (2.1. apakšvariants), bet dalībvalstis, NVO un dažas konsultatīvās padomes pret to iebilda. 3. variantu atbalstīja dažas ieguves sektora daļas, taču to noraidīja dalībvalstis, NVO un citas ieguves sektora daļas, kuras to uzskatīja par ļoti riskantu stratēģiju.
ES harmonizētas joslas bezvadu platjoslai, it īpaši zem 1 GHz, ir svarīgas Eiropas Digitalizācijas programmā (EDP) noteikto Savienības savienojamības mērķu sasniegšanā. ES valstis atbalsta koordinētu ES pieeju BP pakalpojumu nodrošināšanai 700 MHz joslā, taču tām ir atšķirīgi viedokļi par piemēroto brīdi, jo to DTT vajadzības ir ļoti atšķirīgas. Šīs viedokļu atšķirības var kavēt modernu tīklu ieviešanu, kas vajadzīga ES savienojamības mērķu sasniegšanai, un radīt pārrobežu traucējumus starp ES valstīm.

Digitālais vienotais tirgus (DVT) ir viena no Komisijas 10 galvenajām politiskajām prioritātēm. Tā sasniegšanā izšķirīga nozīme ir universālai ātrdarbīgai bezvadu savienojamībai. To visiem ES pilsoņiem izmaksu ziņā efektīvi var nodrošināt ar vienādi būtiskiem fiksētajiem un bezvadu tīkliem. Ātrgaitas savienojamība visā ES ļaus attīstīties novatoriskiem pakalpojumiem audiovizuālo un mobilo pakalpojumu tirgos. Tā būs arī bāze jauniem pakalpojumiem, piemēram, tīklam pieslēgti automobiļi, kas atkarīgi no ES mēroga pārklājuma un jaudām.
Vēlamajā variantā (4. variants) zvejas atļauju apstrāde visa veida zvejas darbībām ārpus ES ūdeņiem (pieņemot, ka zvejas atļauju skaits pieaugs) kopā ar vispusīgāku kritēriju piemērošanu varētu nozīmēt papildu slodzi valsts un Eiropas līmeņa pārvaldēm. Tomēr pieredze, kas gūta dalībvalstīs, kurās šāda sistēma jau pastāv, liecina, ka to var izdarīt ar nemainīgiem cilvēku un finanšu resursiem, tātad bez papildu izmaksām. Turklāt iespējai izmantot uzlabotus un standartizētus IT rīkus būtu jāatvieglo šo papildu uzdevumu veikšana un jāvienkāršo process. Attiecībā uz operatoriem jānorāda, ka tiem būtu jāsniedz plašāka informācija, kad tie pieprasa zvejas atļauju, taču, ņemot vērā informāciju, kas jau ir to rīcībā, un izmantojot skaidrākas un standartizētas procedūras, iespējamais papildu slogs tiktu mazināts. Visbeidzot, šis variants nerada negatīvu sociālo un vidisko ietekmi, un tas arī neietekmē ES operatoru konkurētspēju vai starptautisko tirdzniecību.
Uzņēmumiem radīsies izmaksas, lai nodrošinātu jauno tiesību aktu ievērošanu, bet labums no pilnībā saskaņotiem noteikumiem preču un digitālā satura eksporta jomā visā ES teritorijā būs vēl lielāks. Mikrouzņēmumi netiks atbrīvoti no jauno tiesību aktu piemērošanas, tie būs pilnībā piemērojami MVU – izņēmumi samazinātu patērētāju uzticēšanos, iegādājoties preces no MVU. Nav pamata sniegt patērētājiem mazāku aizsardzību, kad viņi iegādājas preces no MVU nevis no lielākiem piegādātājiem. Tādējādi būtu mazināti MVU ieguvumi no vienota noteikumu kopuma visā ES teritorijā. Iniciatīva būs īpaši izdevīga MVU, kurus visvairāk ietekmē izmaksas par līgumu pielāgošanu citu dalībvalstu imperatīvajiem tiesību aktu noteikumiem, tāpēc tie daudz biežāk ir spiesti strādāt tikai savas valsts tirgū. Ārvalstu tirdzniecība ir svarīgs veids, kā gūt labumu no apjomradītiem ietaupījumiem. MVU saskaras ir problēmu atrast klientus. To būs vieglāk atrisināt tiešsaistes kontekstā, jo internets ļauj veikt pārdošanu tiešsaistē ar mazākām izmaksām salīdzinājumā ar bezsaistes tirdzniecību.
LV    LV LV 
LV    LV  EIROPAS KOMISIJA 
Briselē, 22.12.2010 
SEC(2010) 1593 gal īgā redakcija 
  
KOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEI 
pilnvarot Komisiju Eiropas Savien ības vārdā sākt sarunas, lai atjaunotu protokolu, kas 
pievienots zivsaimniec ības partnerattiec ību nolīgumam ar Mozambiku 
LV 2   LV KOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEI 
pilnvarot Komisiju Eiropas Savien ības vārdā sākt sarunas, lai atjaunotu protokolu, kas 
pievienots zivsaimniec ības partnerattiec ību nolīgumam ar Mozambiku 
1. PASKAIDROJUMA  RAKSTS   
Eiropas Savien ība un Mozambikas Republika ir nosl ēgušas jaunu zivsaimniec ības 
partnerattiec ību nolīguma1 protokolu, kuru Puses paraf ēja 2006. gada 21. decembr ī un kurš 
tiek piem ērots no 2007. gada 1. janv āra. Protokols pieš ķir zvejas iesp ējas ES ku ģiem un 
nosaka atbilstošo finansi ālo ieguldījumu; tā beigu termi ņš ir 2011. gada 31. decembris. 
Komisija ierosina sarun ās vienoties par jaunu pr otokolu, kurš atbilst dal ībvalstu flotu 
faktiskajām iespējām un vajadz ībām un Padomes 2004. gada j ūlija secin ājumiem par 
zivsaimniec ības partnerattiec ību nolīgumiem.  
Padome tiek aicin āta apstiprin āt šim ieteikumam pievienotos sarunu vešanas nor ādījumus.  
2. IETEIKUMS 
Ņemot vērā iepriekš min ēto, Komisija iesaka:  
– Padomei pilnvarot Komisiju s ākt un vest sarunas, lai atja unotu protokolu, kas pievienots 
zivsaimniec ības partnerattiec ību nolīgumam ar Mozambiku,  
– norīkot Komisiju par šo sarunu ved ēju no Savien ības puses, 
– Komisijai sarunas vest, apspriežoties ar īpašo komiteju, kas izveidota saska ņā ar Līgumu 
par Eiropas Savien ības darbību, 
– Padomei apstiprin āt šim ieteikumam pievienotos sarunu vešanas nor ādījumus.  
                                                 
1 Padomes 2007. gada 22. novembra L ēmums 2007/798/EK (OV L 331, 17.12.2007.). 
LV 3   LV PIELIKUMS  
Sarunu vešanas nor ādījumi  
– Sarunu m ērķis ir atjaunot protokolu, kas pievienots Eiropas Savien ības un Mozambikas 
zivsaimniec ības partnerattiec ību nolīgumam, atbilst īgi Padomes 2004. gada 15. j ūlija 
secinājumiem par zivsaimniec ības partnerattiec ību nolīgumiem un pamatojoties uz 
Komisijas 2002. gada 23. decembra pazi ņojumu. 
– Šajā protokol ā iekļauj klauzulu par sek ām cilvēktiesību un demokr ātijas principu 
pārkāpšanas gad ījumā. 
– Lai ar šā jaunā protokola pal īdzību varētu veicināt ilgtspējīgu un atbild īgu zvejniec ību, 
Komisija sarunu pamat ā liks šādus mērķus:  
• nodrošināt piekļuvi Mozambikas ekskluz īvajai ekonomikas zonai (EEZ) un 
atļaujas, kas vajadz īgas, lai Eiropas flotes ku ģi minētajā EEZ var ētu veikt zvejas 
darbības; 
• pienācīgi ņemt vērā labākos pieejamos zin ātniskos ieteikumus;  
• piekļuvi zvejas resursiem nodrošin āt, pamatojoties uz pašreiz ējā protokol ā 
izmantotajiem piek ļuves kritērijiem un situ ācijas izmai ņām pēdējo gadu laik ā; 
• pastiprināt dialogu par nozares politiku, lai veicin ātu atbildīgas zvejniec ības 
politikas īstenošanu cieš ā saistībā ar valsts att īstības mērķiem, jo seviš ķi attiecībā 
uz zvejas darb ību uzraudz ību, kontroli un p ārraudzību, zvejas resursu p ārvaldību 
un zvejas produktiem piem ērojamo vesel ības nosac ījumu izpildes uzlabošanu. 
•
Komisijas dienestu darba dokuments - Pavaddokuments Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam - Skolotāju izglītības kvalitātes uzlabošana - Ietekmes novērtējuma kopsavilkums {COM(2007)392} {SEC(2007)931} /* SEC/2007/0933 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 3.8.2007. SEC(2007)933 KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS Pavaddokuments KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM Skolotāju izglītības kvalitātes uzlabošana IETEKMES NOVēRTēJUMA KOPSAVILKUMS {COM(2007)392}{SEC(2007)931} Šis ziņojums ir saistošs tikai Komisijas dienestiem, kas iesaistīti tā sagatavošanā, un neskar Komisijas turpmāko lēmumu galīgo redakciju. Kopsavilkums Izglītības un mācību kvalitāte Eiropā lielā mērā ir atkarīga no piedāvātās izglītības kvalitātes; un šī kvalitāte savukārt ir daļēji pakārtota kvalitātei tajā izglītībā, ko saņem skolotāji. Process, lai uzlabotu skolu izglītību, noris lēni; pastāv zināms prasmju trūkums skolotāju vidū; to pašreiz ir grūti atrisināt, jo starp dažādiem, nereti atsevišķiem, skolotāju izglītības elementiem trūkst saskaņotības un nepārtrauktības; turklāt izglītība, kas strādājošiem skolotājiem pieejama darba vietā, ir ļoti ierobežota. Minētie faktori norāda uz vajadzību uzlabot stāvokli skolotāju profesijā Eiropā, nodrošinot nepieciešamo mācību kvalitāti, lai sasniegtu Lisabonas mērķus, ieskaitot kopīgos mērķus izglītības un mācību sistēmām. Dalībvalstu pārstāvji, kas programmā „Izglītība un apmācība 2010” strādā kopā ar Komisiju, ir noteikuši galveno priekšlikumu kopumu, lai Eiropas Savienībā uzlabotu skolotāju izglītības kvalitāti. Minētie pārstāvji vienojās, ka vēlams, lai: - visiem skolotājiem būtu atbilstošs zināšanu līmenis un apjoms, kā arī kompetence, lai viņi, ņemot vērā straujās ekonomiskās un sociālās izmaiņas, spētu palīdzēt tiem, kas mācās, pilnībā izmantot savas spējas; - visiem skolotājiem būtu atbilstoša augstākajās izglītības iestādēs iegūta kvalifikācija; - skolotāju sākotnējo izglītību, ievadīšanu amatā un turpmāko profesionālo attīstību nodrošinātu saskaņotā sistēmā ar atbilstošiem resursiem; un - lai veicinātu skolotāju profesionalitāti. Pēc dažādu pieejamo iespēju analīzes, šā ietekmes novērtējuma (IN) iznākums ir priekšlikums attiecībā uz to, ka Eiropas Savienības pasākumi ir pamatoti; šādiem pasākumiem jābūt kodolīgam Padomes un Parlamenta ieteikumam. Minētā ieteikuma mērķis ir sniegt dalībvalstīm vairākas plašas vadlīnijas, kuru pamatā ir paraugprakse (to nosaka pašas dalībvalstis), kas var nodrošināt kopīgus pamatprincipus dalībvalstu politikas un prakses attīstībai, uzlabojot skolotāju izglītības kvalitāti.