Tika noteikts, ka avansa apmērs var būt 10 % no paredzamā ESSF pabalsta, ierobežojot to līdz 30 milj. EUR. Tika secināts, ka šāds apmērs nebija pietiekams. Mazāka mēroga katastrofu gadījumā, kad ESSF pabalsts ir daži miljoni euro, avansa maksājums ir ne vairāk kā daži simti tūkstoši euro, kuriem nav lielas ietekmes. Tādas ļoti lielas katastrofas gadījumā kā, piemēram, Abruco zemestrīce, ar aplēsto zaudējumu apmēru 22 miljardi EUR un ESSF pabalstu 1,2 miljarda EUR apmērā, avansa maksājuma summa, kas nepārsniedz 30 miljonus EUR, nepavisam nav adekvāta. Abos scenārijos avansa maksājums ir neproporcionāls faktiskajām sekām. Nesen veiktais ESSF ex post novērtējums (2002.–2017. gads) apstiprina šo analīzi.

ESSF regulas pārskatīšanā 2014. gadā tika ieviesti avansa maksājumi, un tie stājās spēkā no 2015. gada. To ieviešanas galvenais pamatojums bija tas, ka procedūra, kas vajadzīga ESSF mobilizācijai un pilnīgas palīdzības summas izmaksāšanai, bija pārāk gara (parasti līdz vienam gadam) un ka nopietnās krīzes situācijās ir vajadzīga ātrāka reakcija. Tika arī uzskatīts, ka ilgie kavējumi palīdzības sniegšanā negatīvi ietekmē ES tēlu.

Pabalstu var piešķirt tikai par valsts ārkārtas pasākumiem. Tie ir paplašināti, lai ietvertu palīdzību iedzīvotājiem veselības krīzes – arī medicīniskas krīzes – situācijās un pasākumus, ar kuriem ierobežo infekcijas slimības izplatīšanos.

•Atbilstība pārējiem Savienības politikas virzieniem

Šis priekšlikums ir daļa no pasākumiem reakcijai uz pašreizējo Covid-19 pandēmiju. Tā pamatā ir spēkā esošais politikas instruments. Paplašinot pašreizējā ESSF darbības jomu, tiks novērsts trūkums spēkā esošajos tiesību aktos un atļauta visaptveroša Savienības rīcība liela mēroga sabiedrības veselības ārkārtas situācijās. Atbilstību pārējiem Savienības politikas virzieniem, jo īpaši kohēzijas politikai, nodrošina vairāki tiesību akta noteikumi, kuri cita starpā nepieļauj dubultu finansēšanu un paredz, ka ir jāievēro publiskā iepirkuma noteikumi un pareizas finanšu pārvaldības princips.

2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

•Juridiskais pamats

Priekšlikums paredz grozīt spēkā esošo regulu, tāpēc tas ir saskaņā ar noteikumiem, kas ir juridiskais pamats Regulai (EK) Nr. 2012/2002, t. i., Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 175. pants un LESD 212. pants attiecībā uz valstīm, kuras pašlaik risina sarunas par pievienošanos ES.

•Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

Priekšlikuma mērķis ir paplašināt ESSF darbības jomu, lai apliecinātu Eiropas solidaritāti ar dalībvalstīm un no fonda līdzekļiem sniegtu palīdzību skartajiem iedzīvotājiem, sekmētu normālu dzīves apstākļu ātru atjaunošanu skartajos reģionos un ierobežotu infekcijas slimību izplatīšanos.

ESSF pamatā ir subsidiaritātes princips. Tas nozīmē, ka ES būtu jāiejaucas tikai tajos gadījumos, kad tiek uzskatīts, ka dalībvalsts viena pati vairs nespēj pārvarēt krīzi un tai ir vajadzīga palīdzība. Likumdevējs uzskatīja, ka attiecībā uz dabas katastrofām šāda situācija pastāv, ja kopējie tiešie zaudējumi pārsniedz noteiktu robežvērtību. Izrietošie ekonomiskie zaudējumi netiek ieskaitīti, jo tos ir pārāk sarežģīti noteikt ātrā, uzticamā un salīdzināmā veidā. Tāpēc dabas katastrofu robežvērtība tika noteikta kā tiešie zaudējumi, kas pārsniedz 0,6 % no nacionālā kopienākuma (NKI) vai 3 miljardus EUR (2011. gada cenās), izmantojot mazāko summu. Šāds dubults kritērijs tika izvēlēts, jo viena fiksēta summa neatspoguļotu dalībvalstu ekonomiskā spēka lielās atšķirības (un tādējādi arī budžeta iespējas) un radītu ievērojamu netaisnību un nevienlīdzīgu attieksmi pret dalībvalstīm. Viena konkrēta procentuālā daļa nozīmētu vai nu to, ka mazākās dalībvalstis varētu saņemt ļoti mazas summas, vai to, ka lielākām ekonomikām tiktu noteiktas ļoti lielas robežvērtības.

Liela mēroga veselības ārkārtas situāciju gadījumā tiešos zaudējumus aplēst ir ļoti grūti. Tāpēc nevar izmantot tādu pašu pieeju kā dabas katastrofu gadījumā. Lai apmierinātu papildu vajadzības, Komisija ierosina uzņemties dalībvalstu budžetiem radīto finansiālo slogu. Dabas katastrofu gadījumā tas parasti atbilst to tiešo zaudējumu no budžeta sedzamajai daļai, par kuru var saņemt finansējumu (piemēram, publiskās infrastruktūras atjaunošanas izmaksas, palīdzība iedzīvotājiem, glābšanas dienestu izmaksas utt.). Attiecināmā tiešo zaudējumu publiskā daļa lielā mērā ir atkarīga no katastrofas un skartās valsts. Vidēji tā ir aptuveni 50 % no kopējiem zaudējumiem.

Tāpēc Komisija ierosina saglabāt principus, uz kuriem balstās piekļuve ESSF. Attiecīgi ir noteikts, ka minimālajiem publiskajiem izdevumiem saistībā ar ārkārtas reaģēšanas pasākumu radīto finansiālo slogu valstij, kura ir tiesīga saņemt pabalstu, jābūt vai nu 0,3 % no NKI, vai 1,5 miljardiem EUR 2011. gada cenās, izraugoties zemāko no šīm summām, un tā ir puse no dabas katastrofās piemērojamām robežvērtībām.

·Proporcionalitātes princips

Priekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu. Tas nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai sasniegtu mērķus, kas jau ir noteikti pašreizējā instrumentā.

·Juridisko instrumentu izvēle

Tiek ierosināts spēkā esošo Regulu (EK) Nr. 2012/2002 grozīt, lai pastāvošo kārtību un procedūras izmantotu palīdzības pieteikumu sagatavošanai un novērtēšanai un atbalsta īstenošanai un ziņošanai par to.

3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANOS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

•Ex post izvērtējumi/spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes

Ex-post novērtējumā par laikposmu no 2002. līdz 2017. gadam tika secināts, ka fonds ir vērtīgs instruments Eiropas Savienības rīkkopā, ar kuru īsteno intervenci katastrofas situācijās, un ka dalībvalstīs un pievienošanās valstīs tas dod ES pievienoto vērtību pēckatastrofas reaģēšanā. Novērtējumā pausts arī aicinājums turpmāk apsvērt politikas pasākumus, kuri palielina fonda iespējas iesaistīties.

·Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

Tā kā priekšlikums ir sagatavots steidzami, lai likumdevējas iestādes to varētu laikus pieņemt, apspriešanās ar ieinteresētajām personām nav notikusi.