LV    LV  EIROPAS KOPIE NU KOMISIJA 
Briselē 25.1.2006. 
KOM (2006) 19 gal īgais 
  
KOMISIJAS PAZI ŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EIROPAS 
EKONOMIKAS UN SOCI ĀLO LIETU KOMITEJAI UN RE ĢIONU KOMITEJAI 
Tematisk ā programma „Nevalstisko dal ībnieku un viet ējo iestāžu attīstība” 
 
LV 2   LV SATURS 
1. Ievads ...................................................................................................................... ..... 3 
2. Konteksts................................................................................................................... ... 3 
2.1. Temata anal īze ............................................................................................................. 3 
2.2. Izveidotais politikas pamats ......................................................................................... 5 2.3. Pieredze/g ūtās atziņas .................................................................................................. 6 
2.4. Tematisk ās pieejas pamatojums................................................................................... 6 
3. Tematisk ā programma.................................................................................................. 8 
3.1. Darb ības joma .............................................................................................................. 8 
3.1.1. Dal ībnieki, kuri ties īgi saņemt atbalstu........................................................................ 8 
3.1.2. Uz atbalstu ties īgi intervences pas ākumu veidi ........................................................... 8 
3.1.3. Ģeogrāfiskā darbības joma........................................................................................... 9 
3.2. Programm ēšanas principi............................................................................................. 9 
3.3. M ērķi.......................................................................................................................... 10 
3.4. Priorit ātes ................................................................................................................... 11 
 PIELIKUMS: pieredzes kopsavilkums...................................................................... 12 
 
LV 3   LV KOMISIJAS PAZI ŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EIROPAS 
EKONOMIKAS UN SOCI ĀLO LIETU KOMITEJAI UN RE ĢIONU 
KOMITEJAI 
Tematisk ā programma „Nevalstisko dal ībnieku un viet ējo iestāžu attīstība” 
1. I EVADS  
Saskaņā ar finanšu perspekt īvām 2007.–2013. gadam Eiropas Komisija ierosin āja sešu 
instrumentu kopumu, lai racionaliz ētu un vienk āršotu pašreiz ējo tiesisko regul ējumu, kas 
attiecas uz Kopienas ārējām darbībām. Trīs instrumenti (hum ānai palīdzībai, stabilit ātei 
un makrofinansi ālajai palīdzībai) ir horizont ālie instrumenti, ar ko rea ģēt uz konkr ētām 
vajadzībām un apst ākļiem. Trīs instrumenti (pirmspievienošan ās palīdzība, Eiropas 
kaimiņattiecību un partner ības politikas (EKPP) un att īstības un ekonomisk ās sadarbības 
(DCECI ) atbalsts) ir izveidoti, lai īstenotu konkr ētas politikas strat ēģijas un aptvertu 
atsevišķus ģeogrāfiskos apgabalus. N ākotnē šie instrumenti b ūs Kopienas ārējās 
sadarbības programmu, ar ī attiecīgo tematisko programmu, izdevumu juridiskais pamats 
un aizstās pašreizējos tematiskos regul ējumus. 
Šajos priekšlikumos tematiskaj ām programm ām ir skaidra pievienot ā vērtība, un tās 
papildina ģeogrāfiskās programmas, kuras joproj ām ir galvenais Kopienas sadarb ības 
pamats ar treš ām valstīm1. 
Komisija ir ap ņēmusies diskut ēt ar Eiropas Parlamentu un Padomi par katras tematisk ās 
programmas darb ības jomu, m ērķiem un priorit ātēm, pamatojoties uz ofici ālu 
paziņojumu ab ām iestādēm. Šajā procesā iegūs turpmākās plānošanas politisk ās 
vadlīnijas, īpaši tematiskajiem strat ēģijas dokumentiem, kuri j āizstrādā saskaņā ar 
iepriekš min ētajiem instrumentiem.  
Komisija r īkoja detaliz ētu publisko apsprieš anu, lai nodrošin ātu to, ka galveno 
programmas paz īmju noteikšan ā piedalītos plašs ieinteres ēto personu loks. Programma 
pamatojas uz š īs apspriešanas rezult ātu (skat. piln īgu ziņojumu par publisko apspriešanu 
Attīstības ģenerāldirektorāta Eiropas t īmekļa vietnē). 
2. K ONTEKSTS  
2.1. Temata anal īze 
„Eiropas konsens ā par attīstību”2 noteikts, ka ES att īstības politikas pamatprincipi ir 
īpašumties ības un līdzdalība. Lai efekt īvi piemērotu šos principus, Komisijai ir svar īgs 
                                                 
1 Komisijas pazi ņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „ Ārējie pasākumi tematiskaj ās 
programm ās, uz kur ām attiecas n ākamās finanšu perspekt īvas 2007.–2013. gadam” 
KOM (2005) 324, 3.8.2005.  
2 Eiropas Savien ības Padomes dokuments Nr. 14820/05, 2005. gada 22. novembris.  
 
LV 4   LV uzdevums –– atvieglot un sekm ēt valsts un nevalstisko dal ībnieku dialogu par att īstības 
prioritātēm un strat ēģijām partnervalst īs.  
Šajā sakarā ir izšķiroši, ka valsts resursu izveidošana sa ņem atbalstu vis ās dimensij ās un 
dažādos līmeņos. Partnervalstu vald ības apliecina aizvien liel āku apņemšanos veicin āt 
līdzdalību veicinošas pieejas. T ās aizvien vair āk iesaista pilsonisko sabiedr ību attīstības 
stratēģiju sagatavošan ā un īstenošanā un palielina finans ējuma pieejam ību. Tom ēr 
dažkārt valsts st āvokļa vai centr ālās valdības attieksmes d ēļ ieinteres ēto personu 
līdzdalība ir tikai da ļēja, stipri ierobežota vai ārkārtējos gadījumos pat neiesp ējama.  
Šīs programmas nol ūks ir turpin āt gan pašreiz ējo nevalstisko organiz āciju 
līdzfinansēšanas, gan decentraliz ētās sadarb ības programmu. T ā ir orient ēta uz 
dalībnieku, nevis nozari. Ar to atbalst īs ieinteres ēto personu „iniciat īvas tiesības”, 
nodrošinot finanšu resursus „sav ām iniciat īvām”, ja ģeogrāfiskās programmas nav 
atbilstošais instruments. T ā papildinās atbalstu, kuru tiem pašiem dal ībniekiem var sniegt 
citas „nozares” tematisk ās programmas, īpaši programma par demokr ātiju un 
cilvēktiesībām.  
Šajā paziņojumā ir noteikti t ādas uz dal ībnieku vērstas tematisk ās programmas politiskie 
virzieni, kurai j ābūt vadāmai, pakārtotai ģeogrāfiskajām programm ām un tādai, kas 
papildina p ārējās tematisk ās programmas. Š ādi virzieni ir katram dal ībniekam 
individuāli, jo tajos ņemta vērā dalībnieku attiec īgā pievienot ā vērtība attiecībā uz 
programmas darb ības jomu un attiec īgajiem dal ībnieka rādītājiem, vajadz ībām un 
ierobežojumiem (sp ējas, potenci āls, konkr ētās intereses jomas, fi nanšu resursi), lai 
noskaidrotu, k ā viņus vislabāk iesaistīt EK attīstības politik ā. Uz dalībnieku vērstajā 
pieejā pilsonisk ās sabiedr ības organiz ācijas tiek uzskat ītas par galvenajiem atbalsta 
sniedzējiem un svar īgiem, ar politikas veidošanu saist ītiem dalībniekiem. T ādēļ, 
pateicoties šai programmai, pilsonisk ā sabiedrība varēs izmantot savas iniciat īvas 
tiesības, radīt jauninājumus un pieš ķirt procesam īpašu dinamiku.  
Pievienoto v ērtību rada nevalstisko dal ībnieku neatkar ība no valsts, cieša saskarsme ar 
noteiktām mērķgrupām un to izpratne, sp ēja formulēt savas intereses, g ūtās zināšanas un 
pieredze, sp ēja pārvarēt kritisko plaisu starp strat ēģiskajiem m ērķiem un to praktisko 
īstenošanu.  
Nevalstisko dal ībnieku vid ū varētu izcelt atseviš ķu dažādu organiz āciju veidu 
ieguldījumu. Nevalstisk ās organizācijas politiskaj ās debatēs liek sadzird ēt pat visatt ālāko 
pilsoņu balsis un sniedz efekt īvu ieguld ījumu attīstības pasākumos. Darba dev ēju un 
darba ņēmēju organiz ācijām ir centr āla nozīme, jo tās veicina soci ālo dialogu un t ādējādi 
sniedz ieguld ījumu taisn īgā izaugsmē. Neatkarīgi politiskie fondi var sniegt ieguld ījumu 
demokrātisko principu un pilso ņu un politisko p ārstāvju saiknes veicin āšanā. 
Universitātes var pilnveidot pilsonisk ās sabiedrības analītiskās prasmes un izp ētes spējas, 
un ziemeļu–– dienvidu un dienvidu –– di envidu sakaru izveidošanu.  
Vēlams, lai viet ējās iestādes tiktu atbalst ītas ģeogrāfisko programmu ietvaros, nododot 
tām pārvaldi. Viet ējās iestādes tomēr ir tuvāk pilsoņiem nekā citas valsts iest ādes un var 
atvieglot nepastarpin ātu pilsoņu iesaistīšanos attīstības proces ā, veicināt iedzīvotāju un 
valsts mijiedarb ību un veidot saikni starp ES un partnervalstu iedz īvotājiem.  
Šādi var apkopot galvenos š ā priekšlikuma elementus:  
 
LV 5   LV – visas ES un partnervalstu pilsonisk ās sabiedrības organiz ācijas un viet ējās iestādes 
būtībā ir tiesīgas saņemt finans ējumu šajā tematiskaj ā programm ā;  
– lielāko finanšu pieš ķīruma daļu veltīs nozares atbalsta intervences pas ākumiem, kurus 
īsteno jaunatt īstības valst īs. Tomēr programm ā atbilstoša v ērība tiks velt īta 
intervences pas ākumiem, ar kuriem att īstības jomā sekmēs izpratnes veicin āšanu un 
izglītību. Tiesības saņemt finans ējumu būs arī par darbībām, kas atvieglo ieinteres ēto 
personu tīklu koordin ēšanu;  
– dažādu veidu intervences pas ākumi tiks īstenoti jaunatt īstības valst īs, uz kur ām 
attiecas DCECI  un visās valstīs, uz kurām attiecas EKPP;  
– ES dalībvalstis un pievienošan ās valstis ir ties īgas saņemt atbalstu par izpratnes 
veicināšanu un izgl ītības intervences pas ākumiem att īstības jomā un ES ieinteres ēto 
personu tīklu koordin ēšanu;  
– konkrētas darbības priorit ātes un detaliz ētāka inform ācija par konkr ēto programmas 
darbības jomu noteiks da udzgadu programmdokument ā (tematiskais strat ēģijas 
dokuments).  
2.2. Izveidotais politikas pamats 
Vairākos Komisijas politikas nozaru dokumentos un citu ES iest āžu secinājumos, 
rezolūcijās un atzinumos atspogu ļotais EK att īstības politikas nostiprin ātais princips ir 
nevalstisko dal ībnieku un viet ējo iestāžu iesaist īšana attīstības proces ā, arī dialoga un 
finanšu atbalsta ce ļā3.  
„Eiropas konsenss par att īstību” 
„ES atbalsta to, ka valstu att īstības jomā piedalās visas ieinteres ētās personas, un mudina 
piedalīties visas sabiedr ības grupas. Pilsoniskajai sabiedr ībai, arī ekonomiskajiem un 
sociālajiem partneriem, proti, arodbiedr ībām, darba dev ēju organiz ācijām un priv ātajam 
sektoram, nevalstiskaj ām organiz ācijām un p ārējiem partnervalstu nevalstiskajiem 
dalībniekiem ir b ūtiska noz īme kā demokrātijas, soci ālā taisnīguma un cilv ēktiesību 
veicinātājiem. ES v ēl vairāk atbalstīs nevalstisko dal ībnieku sp ējas izveidi, lai att īstības 
procesā viņu viedoklim b ūtu lielāka nozīme un lai virz ītu politisko, soci ālo un 
ekonomisko dialogu. T āpat tiks atz īta lielā Eiropas pilsonisk ās sabiedrības nozīme un šai 
nolūkā ES īpašu uzman ību veltīs ES iedz īvotāju izglītībai un izpratnes veicin āšanai 
attīstības jomā.” 
Šāda pieeja ir ar ī atspoguļota partner ības un sadarb ības nolīgumos. ĀAK un EK 
sadarbības „partner ības” dimensija ir atvi eglojusi to, ka att īstības jomā tiek izstr ādātas 
līdzdalību veicinošas pieejas, notiek to pak āpeniska konsolid ēšana un formaliz ēšana. 
Līdzdalība ir nep ārprotami viens no ĀA K  u n  E S  s a d a r b ības principiem, un taj ā ir 
iesaistīts plašs ieinteres ēto personu loks. Nesen ā Kotonū nolīguma pārskatīšana bija 
iespēja nostiprin āt šo pieeju, pirm ām kārtām, atvieglojot piek ļuvi finans ējumam, 
                                                 
3 „Eiropas konsenss par att īstību” (ES Padome –– 14820/05, 22.11.2005.); „Nevalstisko dal ībnieku 
līdzdalība EK att īstības politik ā” –– KOM(2002) 598, 7.11.2002., Padomes 2003. gada 19. maija 
secinājumi, Eiropas Parlamenta 2003. gada 4. septembra rezol ūcija, Eiropas Ekonomikas un 
sociālo lietu komitejas 2003. gada 16. j ūlija atzinums.  
 
LV 6   LV izmantojot pl ānošanas dialogu, un, otrk ārt, šo pieeju attiecinot ar ī uz vietējām iestādēm4. 
EK sadarb ībai ar cit ām ģeogrāfiskajām grupām, piemēram, Āziju, Latīņameriku un 
kaimiņvalstīm, ir nov ērojama visp ārēja tendence, ka pieaug pilsonisk ās sabiedr ības 
organizāciju līdzdalība un ar ī to iesaist īšanās politiskaj ā dialogā5. Tādēļ pilsonisk ās 
sabiedrības līdzdalība ir neatņemama parast ā EK darba sast āvdaļa.  
Eiropas kaimi ņpolitikas m ērķis ir izveidot privili ģētu partner ību ar kaimi ņvalstīm, tās 
tuvināt Savienībai un pied āvāt dalību Kopienas iekš ējā tirgū, kas saist īta ar dialoga, 
reformas un soci ālās un ekonomisk ās attīstības atbalstu. Lai ar ī integrācija ir skaidrs 
Eiropas kaimi ņpolitikas m ērķis, tās redzeslok ā ir arī nozīmīgi attīstības aspekti. 
Nabadzības apkarošana un soci ālā attīstība palīdzēs izveidot p ārticīgākas, taisn īgākas un 
tādējādi stabilākas sabiedr ības valstīs, kuras p ārsvarā ir jaunatt īstības valstis. Viens no 
instrumentiem, kas var sniegt tehnisku un finansi ālu palīdzību, lai atbalst ītu šo politikas 
jomu, vajadz ības gadījumā būs attīstības paraugprakse, lai veicin ātu efektīvu 
administr ēšanu un īstenošanu. Š īs „attīstības paraugprakses” sast āvdaļa ir neapšaub āmi 
līdzdalību veicinošas pieejas.  
2.3. Pieredze/g ūtās atziņas 
Nevalstisko organiz āciju līdzfinansēšana ES un decentraliz ētās sadarbības programm ās ir 
pakāpeniski konsolid ējusi attīstības politikas instrumentus, kas ir v ērsti uz dal ībnieku un 
kas atbalsta dal ībnieka iniciat īvas tiesības. Pieredze (skat. pielikumu), nov ērtēšana un 
apspriešan ās ar dažādām iesaistītajām pusēm atklāj to, ka strat ēģiskas EK un ieinteres ēto 
personu, kas nav centr ālās valdības, partner ības potenci āls šķiet pilnībā neizmantots. 
Šķiet, ka tas ir saist īts nevis ar pamatpolitiku, bet gan galvenok ārt ar Finanšu regulu 
prasībām, biežām īstenošanas noteikumu izmai ņām. Turkl āt iesniegto priekšlikumu 
skaits, lai sa ņemtu finans ējumu, ir b ūtiski palielin ājies, bet par šo jaut ājumu risin āšanu 
atbildīgo Komisijas cilv ēkresursu skaits nav palielin ājies. Pašlaik Komisija piedal ās 
jaunu atlases proced ūru stratēģiju izpētē, lai samazin ātu administrat īvo slogu, lab āk 
koncentrētos uz uzaicin ājumiem iesniegt priekšlikumus un atvieglotu to, ka mazaj ām 
nevalstiskaj ām organiz ācijām ir vienk āršāk saņemt finans ējumu. Sazarota un uz 
dalībnieku v ērsta pieeja pal īdzēs izveidot novatorisku un vienk āršotu šo dal ībnieku 
līdzfinansēšanas strat ēģiju. 
2.4. Tematisk ās pieejas pamatojums 
Papildus nevalstisko dal ībnieku atbalstam virkn ē humānās palīdzības un att īstības 
sadarbības programmu (gan ģeogrāfiskajās, gan tematiskaj ās), ir vajadz īga uz dalībnieku 
tematiskā vērsta programma ar atbilstošu finanšu resursu apjomu. 
– Ja sadarbība ģeogrāfiskajās programm ās ir ierobežota, piem ēram, sarež ģītā partnerībā6 
, programma ļaus EK saglab āt iesaisti, tieši atbalst īt iedzīvotājus, atvieglot atbalsta 
                                                 
4 Pārskatīts Kotonū nolīgums, 4., 6., 58. pants un IV pielikums, 4. un 15. pants.  
5 Skat. jo īpaši 43. pantu nol īgumos par politisko dialogu un sadarb ību ar Centr ālamerikas valst īm 
un Andu grupu.  
6 Sarežģītu partner ību gadījumi ir tādi, kuros š ādā viena vai š ādu vairāku iemeslu d ēļ pilnībā nevar 
izmantot parastos sadarb ības instrumentus, lai atbalst ītu ieinteres ēto personu, kas nav centr ālās 
valdības, iniciat īvu: (1) valstis, ar kur ām sadarbība tikusi aptur ēta, (2) valstis, kur ās varas iest ādes 
nepilda nabadz ības apkarošanas m ērķus un citus att īstības politikas pamatprincipus, ieskaitot 
 
LV 7   LV īstenošanu un pamatpakalpojumu pieejam ību, veicin āt demokratiz ācijas procesus un 
šādās situācijās atvieglot miera atjaunošanas procesus. Tas var ētu papildin āt publisko 
iestāžu gūtos panākumus šaj ās jomās.  
– Ja ir izveidojusies sadarb ība un efekt īva partner ība, ar programmu finans ētie pasākumi 
papildinās un uzlabos valsts un re ģionālās sadarb ības programmas, atbalstot 
ieinteresētās personas jaunu sist ēmu un strat ēģiju izveid ē, labāk apvienotu s īkākas 
prioritātes, lai atvieglotu pat vismaz ākā dalībnieka vai īpašas grupas piedal īšanos, lai 
veicinātu dzimumu l īdztiesību, veidotu resursus jaun ās nozarēs, piemēram, god īgā 
tirdzniecībā, vides aizsardz ība utt. 
– Programma pal īdzēs izveidot savstarp ēju valsts un nevalstisko dal ībnieku uztic ēšanos, 
piemēram, attiec ībā uz politisko diskusiju, pamatp akalpojumu sniegšanu utt., lai 
atvieglotu to pak āpenisku integr ēšanu ģeogrāfiskajās programm ās, ja tas v ēl nav 
paveikts. 
– Programma pal īdzēs veicināt sabiedrisko izpratni par att īstības jautājumiem un 
izglītību ES att īstības jomā, iesakņot attīstības politiku Eiropas sabiedr ībās, mobiliz ēt 
lielāku sabiedrisko ES r īcības atbalstu, lai apkarotu nabadz ību un pan āktu godīgākas 
attīstīto un jaunatt īstības valstu attiec ības, main īt ES attieksmi pret jaut ājumiem un 
problēmām, ar kur ām saskaras jaunatt īstības valstis un to iedz īvotāji, un veicin āt 
globalizācijas sociālo dimensiju.  
– Programm ā tiks atbalst īti koordin ēšanas un mijiedarb ības nostiprin āšanas pas ākumi 
starp ieinteres ētajām person ām un ES iest ādēm, lai atvieglotu sakaru veidošanu un 
mijiedarb ību.  
– Programm ā būs iespējams atbalst īt ieinteres ēto personu iniciat īvas, lai atbalst ītu valsts 
iekšējās attīstības procesu ar m ērķi izveidot resursus, lai piedal ītos politiskaj ās debatēs 
un sniegtu pamatpakalpojumus (vesel ības aprūpe, izglītība, nodarbin ātība, drošība, arī 
konfliktu nov ēršana, gatav ība katastrofu gad ījumos utt.) viet ēja līmenī, ja nevar 
izmantot ģeogrāfiskās programmas vai ja ir nepieciešama novatoriska strat ēģija. Tās 
spēja iesaist īt plašu publisko un nevalstisko dal ībnieku loku gan no ES, gan 
partnervalst īm ir daļa no programmas pievienot ās vērtības.  
– Pakārtota ģeogrāfiskajām programm ām, būtībā programma atbalst īs ieinteres ēto 
personu iniciat īvas tiesības, drīzāk finansējot „pašu iniciat īvas”, nek ā sīki paredzot 
pasākumus, kurus var atbalst īt kā „īstenošanas partnerus”. Tom ēr ir svar īgi, lai 
programma pal īdzētu saglab āt pietiekošu saska ņotību ar p ārējiem attīstības 
pasākumiem, kurus atbalsta EK, un ar partnervalstu att īstības stratēģijām, kuru pamat ā 
ir ģeogrāfiskās programmas. Ir j āpalielina š īs tematisk ās programmas un p ārējo EK 
finansēto programmu papildin āmība7. 
                                                                                                                                                 
sakārtota vadība un pilsonisk ās sabiedrības un decentraliz ēto iestāžu līdzdalība, (3) valstis, kur ās 
ir ļoti ierobežots dialogs par l īdzdalību veicinoš ām pieejām.  
7 Šā dokumenta nol ūkā saskaņotība saprotama t ādējādi, ka pas ākums nemazina cita pas ākuma (taj ā 
pašā vai citā jomā) efektivit āti vai ietekmi. Papildin āmība attiecas uz darba dal īšanu, kura pamat ā 
ir katra dal ībnieka pievienot ā vērtība. 
 
LV 8   LV 3. T EMATISK Ā PROGRAMMA  
3.1. Darb ības joma 
Šajā ziņojumā sniegti visp ārēji politiskie virzieni par programmas darb ības jomu. Šie 
virzieni tiks preciz ēti daudzgadu tematiskaj ā stratēģiskajā dokument ā8 un nosauktas 
dažādu līmeņu (valsts, intervences pas ākumu veidu un uz dal ībnieku vērstu jautājumu 
līmeņi, piemēram, līdzfinansēšanas līmenis un noteikumi publisko dal ībnieku atbilst ībai) 
prioritātes, lai piev ērstu uzman ību programmai. 
Šīs programmas m ērķis lielākoties būs intervences pas ākumi šaj ā jomā, un tos 
galvenokārt īstenos jaunatt īstības valst īs un re ģionos, kuros ar ģeogrāfiskām 
programm ām nesniedz atbalstu vai nepieš ķir finansējumu nevalstiskiem dal ībniekiem un 
vietējām iestādēm vājās politisk ās gribas d ēļ, vai apakšre ģionos, kurus neskar valsts 
programmas, vai sarež ģītu partner ību, nestabilu valstu, p ēckonflikta, politisk ās 
nestabilitātes utt. gad ījumos. 
3.1.1. Dal ībnieki, kuri ties īgi saņemt atbalstu 
Saņemt programmas finans ējumu būs tiesīgs plašs pe ļņu negūstošs dalībnieku loks no ES 
un partnervalst īm. Sagaid āms, ka vi ņi būs spējīgi mobiliz ēt iedzīvotājus par labu 
attīstībai, apmierin āt iedzīvotāju vajadz ības, darboties p ārredzami un atbild īgi un 
apliecināt savu specifisko kompetenci.  
Programm ā finansiālu atbalstu var sa ņemt visi nevalstisko dal ībnieku veidi, ieskaitot 
NVO, arodbiedr ības, vides aizsardz ības grupas, universit ātes un politiskos fondus utt. 
Turklāt vietējās iestādes var sa ņemt finansi ālu atbalstu pas ākumiem specifisk ās jomās, ja 
tajās var gūt pievienoto v ērtību un ja šos pas ākumus nevar īstenot ģeogrāfiskajās 
programm ās.  
Daudzgadu tematiskaj ā stratēģiskajā dokument ā tiks preciz ēta šī ļoti plašā, uz dalībnieku 
vērstā pieeja. Prec īzākus dažādu dalībnieku atbilst ības kritērijus var noteikt saska ņā ar 
viņu attiecīgo pievienoto v ērtību, spējām un specifisk ām vajadzībām un ierobežojumiem 
(arī finansiālā līmenī), lai īstenotu priorit ātes, kas noteiktas tematiskaj ā stratēģijas 
dokument ā. Saskaņā ar intervences pas ākumu priorit ātēm tematiskaj ā stratēģijas 
dokument ā vai tā īstenošanas dokumentos var noteikt nosac ījumus, lai daž ādie dalībnieki 
varētu saņemt finans ējumu (līdzfinansējuma procents, pas ākumus veidi utt.). V ērā ņems 
to, vai dal ībnieki ir ties īgi saņemt finans ējumu arī pārējās EK finans ētajās programm ās.  
3.1.2. Uz atbalstu ties īgi intervences pas ākumu veidi 
Tematiskaj ā programm ā tiks ņemtas vērā atbilstošo dal ībnieku iniciat īvas tiesības, 
nodrošinot vi ņiem finansi ālo atbalstu tr īs intervences pas ākumu veidu īstenošanai: 
– ar lielāko finanšu pieš ķīrumu atbalst īs intervences pas ākumus jaunatt īstības valstīs un 
reģionos, kuri (1) nostiprina l īdzdalības pieaugumu, (2) atbalsta attiec īgo dalībnieku 
resursu att īstīšanu valsts vai re ģionālā līmenī, (3) veicina savstarp ējo izpratni. Š āda 
veida intervences pas ākums vajadz ības gadījumā aptvers darb ības, kuru m ērķis ir 
                                                 
8 Attiecīgie DCECI  un EKPP panti.  
 
LV 9   LV atvieglot iedz īvotāju aktīvu iesaist īšanos att īstības procesos un nostiprin āt viņu 
līdzdalības spējas; 
– izpratnes veicin āšana un izgl ītība attīstības jomā ES un pievienošan ās valstīs; 
– koordinācija un sazi ņa starp pilsonisko sabiedr ību un viet ējo iestāžu tīkliem, 
organizācijās un starp daž ādām ieinteres ētajām person ām, kas piedal ās Eiropas 
publiskajā debatē par attīstību.  
Daudzgadu tematiskais strat ēģijas dokuments noteiks detaliz ētākas rīcības priorit ātes 
šajās dažādajās nozarēs, ņemot vērā ģeogrāfiskās programmas, bet nesniedzot stingru 
ietvaru, lai ņemtu vērā dalībnieku iniciat īvas tiesības, atbalstot vi ņu pašu iniciat īvas.  
Visas šāda veida r īcības var re ģionālā vai vair āku reģionu līmenī īstenot vien ā vai 
vairākās valstīs. Tās visas var finans ēt, atbalstot atseviš ķus projektus.  
3.1.3. Ģeogrāfiskā darbības joma 
Saskaņā ar „Eiropas konsensu par att īstību” intervences pas ākumi visās jaunattīstības 
valstīs, kas nosauktas valsts pal īdzība attīstības jomā (ODA ) saņēmējvalstu sarakst ā, būs 
tiesīgas saņemt finans ējumu tematiskaj ā programm ā9. Uz tām valstīm attiecas DCECI  un 
EKPP. 
Vispārējie valstu atbilst ības kritēriji tiks preciz ēti daudzgadu tematiskaj ā stratēģijas 
dokument ā. Tajā var iekļaut kritērijus, lai noskaidrotu priorit āras valstis un re ģionus.  
ES dalībvalstis un pievienošan ās valstis tiks iek ļautas tematisk ās programmas 
ģeogrāfiskajā darbības jomā tikai attiec ībā uz intervences pas ākumiem izpratnes 
veicināšanai un izgl ītībai attīstības jomā un koordin ēšanas pasākumiem.  
3.2. Programm ēšanas principi 
Komisija atbilstoši komitolo ģijas proced ūrām lems par četru gadu (2007–2010) un p ēc 
tam par tr īs gadu (2011–2013) tematiskajiem strat ēģijas dokumentiem 
(programmdokumentiem). Tajos prec īzāk definēs prioritāro valstu un re ģionu un 
prioritāro pasākumu atlases krit ērijus. Daž ādos plānošanas cikla posmos tiks atbilstoši 
iesaistītas attiecīgās ieinteres ētās personas.  
Pamatojoties uz šo daudzgadu programmu, Komisija izstr ādās ikgadējās rīcības 
programmas, kur ās noteiks priorit āros pasākumus, kuri j āatbalsta, īpašos mērķus, 
gaidītos rezultātus un provizorisk ās summas.  
Attiecībā uz termiņa vidusposma p ārskatu pirmaj ā trīs gadu period ā (2007 –2009) notiks 
ārēja pasākumu nov ērtēšana, lai sniegtu ieguld ījumu otrā tematiskā stratēģijas dokumenta 
(2011 – 2013) sagatavošan ā. Šos pārskatus iesniegs Padomei un Eiropas Parlamentam 
apspriešanai. 
                                                 
9 Valsts pal īdzības attīstības jomā (ODA ) saņēmējvalstu sarakstu ESAO/ DAC  pieņems 2006. gada 
aprīlī. Eiropas Savien ības Padome, dokuments Nr. 14820/05, 2005. gada 22. novembris.  
 
LV 10   LV Programmu īstenos saska ņā ar 2000. gada ārējās palīdzības pārvaldes reformu, kas, cita 
starpā, paredzēja vajadz ības gadījumā pārvaldes pien ākumu uztic ēšanu deleg ācijām. 
Turklāt attiecībā uz nevalstiskaj ām organiz ācijām Komisija izstr ādās savu nevalstisko 
organizāciju defin īciju un izveidos ne valstisko organiz āciju zināšanu datu b āzi, kas 
Komisijas dienestiem m ītnēs un deleg ācijās ļaus vieglāk piekļūt apjomīgai un kvalitat īvai 
informācijai par visiem Komisijas attiec īgās nevalstisk ās organizācijas partneriem. 
Lai nodrošin ātu ģeogrāfisko saska ņotību starp daž ādiem plānošanas pas ākumiem, 
tematiskaj ā stratēģijas dokument ā tiks analiz ēts atbalsts, kas sniegts l īdzīgu ģeogrāfisko 
un tematisko programmu darb ības jomu intervences pas ākumiem un kas ar ī sniegts 
atbilstoši attiec īgajām EK budžeta poz īcijām. Līdzīgi jāanalizē intervences pas ākumi, 
kurus atbalsta dal ībvalstis un citi finans ētāji. Tas būtu jāņem vērā valsts un re ģionu 
stratēģijas dokumentos par valst īm un reģioniem un visaptveroši j āatspoguļo visi finanšu 
instrumenti un programmas.  
3.3. M ērķi 
Programma ir galvenok ārt attīstības politikas instruments. T ās vispārējie un katras 
atbilstošās rīcības veida m ērķi ir saskaņā ar jauno deklar āciju par ES att īstības politiku: 
„Eiropas konsenss par att īstību”10. Galvenais un plaš ākais mērķis ir nabadz ības 
apkarošana ilgtsp ējīgas attīstības kontekst ā un arī tūkstošgades att īstības mērķu (TAM) 
sasniegšana. Citi svar īgi mērķi, kas defin ēti Eiropas konsens ā, ir sakārtota vadība un 
cilvēktiesības, kas ir transvers āli jautājumi, kuri j āietver vienota pieeja visos intervences 
pasākumos partnervalst īs. Ar daž ādiem intervences pas ākumu veidiem j āsasniedz š ādi 
mērķi. 
– Partnervalst īs un reģionos intervences pas ākumi veicin ās saliedētu un pilnvarotu 
sabiedrību. Mērķi būs (1) atbalst īt tās iedzīvotāju grupas, kur ām nav pieejami 
pamatpakalpojumi un resursi un kuras nepiedal ās politiskaj ā lēmumpieņemšanā, (2) 
stiprināt pilsonisk ās sabiedrības organiz āciju spējas partnervalst īs, lai atvieglotu to 
līdzdalību ilgtspējīgu attīstības stratēģiju definēšanā un īstenošanā, (3) atvieglot valsts 
un nevalstisko dal ībnieku mijiedarb ību dažādās jomās. Uzman ību veltīs tam, lai 
noskaidrotu un pas ākumus v ērstu uz dal ībniekiem no īpaši atstumt ām un 
neaizsarg ātām grupām. Viens no intervences pas ākumiem var ar ī būt darbības, kuru 
mērķis ir iedz īvotāju rīcībspējas nostiprin āšana, viņu tiesību aizsarg āšana un 
līdzdalība vietējās, nacionālās un starptautiskaj ās politiskaj ās debatēs. 
– Izpratnes veicin āšana un izgl ītība attīstības jomā ES un pievienošan ās valstīs mērķi 
veicināt Eiropas iedz īvotāju izpratni par att īstības jautājumiem. T ādējādi Eiropā tiks 
panākts aktīvs sabiedriskais atbalsts nabadz ības apkarošanai un ilgtsp ējīgas attīstības 
stratēģijai partnervalst īs, godīgāku attiecību izveidei starp att īstītajām un jaunatt īstības 
valstīm un pilsonisk ās sabiedr ības nozīmes kā attīstības un p ārmaiņu faktora 
nostiprināšanai.  
– Koordinēšanas pas ākumi starp pilsonisk ās sabiedrības organiz ācijām, starp t ām un ES 
iestādēm, plānoti, lai izveidotu efekt īvāku sadarb ību, veicinot siner ģiju un nodrošinot 
                                                 
10 Eiropas Savien ības Padomes dokuments Nr. 14820/05, 2005. gada 22. novembris.  
 
LV 11   LV strukturētu dialogu. Koordin ēšana palīdzēs palielināt ieinteres ēto personu uzticam ību, 
atpazīstamību un ietekmi.  
3.4. Priorit ātes 
Var izšķirt šādas vispārējās tematisk ās programmas priorit ātes, lai sasniegtu t ās mērķus:  
– atvieglot ieinteres ēto personu l īdzdalību nelabv ēlīgos gadījumos, piem ēram, sarež ģītas 
partnerības, nestabilas situ ācija, konflikts, pilsonisk ās sabiedr ības dalībnieku 
beztiesiskums, neapmierinoša vad ība utt.; 
– nostiprināt resursu izveides procesus un veicin āt lielāku līdzdalības attīstību 
partnervalst īs un reģionos; 
– veicināt pārrobežu un re ģionālās iniciatīvas, lai papildin ātu ģeogrāfiskās programmas 
un veicinātu saikņu un alianšu izveidošanu starp ieinteres ētajām personām; 
– veicināt pilnvērtīgas partner ības starp daž ādām ieinteres ētajām person ām no ES un 
partnervalst īm; 
– atbalstīt tās iniciatīvas, kuras nostiprina darba dev ēju un darbinieku organiz āciju 
spējas, veicina soci ālā dialoga meh ānismu un strukt ūru izveidošanu un aizst āv sociālo 
partneru liel āku brīvību nelabv ēlīgās situācijās; 
– atvieglot iedz īvotāju aktīvu iesaist īšanos, veicinot izpratni un izgl ītojot attīstības jomā, 
aizstāvībā un kampa ņās; 
– veicināt attīstības saska ņotību izglītības jomā, sniedzot pieeju izgl ītībai attīstības jomā 
bērniem un jauniešiem; 
– nostiprināt struktūras, lai starp ieinteres ētajām person ām notiktu dialogs un 
informācijas apmai ņa, veicinot sakaru veidošanu un paraugprakses apmai ņa un 
ziemeļu –– dienvidu un dienvi du –– dienvidu attiec ības.  
 
LV 12   LV PIELIKUMS  
ANNEX  - SUMMARY OF PAST EXPERIENCE  
Different types of stakeholders (non-state acto rs and local authoritie s) other than central 
governments both from the EU and partner countries are eligib le for funding under 
thematic and geographic programmes. They are expected to be able to mobilize citizens 
for development, to address the needs of th e population, to operate in a transparent and 
accountable manner and to prove  their specific competencies. These actors implement 
their own initiatives, but also act as “imple menting partners” for pre-defined thematic 
and geographic priorities . Eligibility in this context has been limited to non-profit making 
activities and this criterion should be uphe ld. Profit making activities should not be 
eligible for funding under the programme since other specific instruments are available 
for them. 
Civil society organisations and networks fr om the EU, particularly development NGOs, 
have been involved for years in regular pol icy dialogue and consu ltation within the EU. 
Their initiatives and interventions, funded by the EC, have shown NGOs’ added value 
both in the EU and in partne r countries, by contributing to development policy objectives 
and supporting capacity development processes. Supporting NGOs has brought 
innovative approaches and partnerships in civil society to the development process. 
Compared to public institutions, NGOs are in a better position to reach and give voice to 
the grassroots. Their capacity to work and e ffectively deliver even in the most difficult 
environments, as well as their ability to  mobilise EU constituencies in support of 
development policy issues, are also part of th eir contribution to the development process. 
The European Parliament has underscored th e specific and irreplaceable role and the 
utility and effectiveness of NGOs ’ development activities, stre ssing their crucial work in 
favour of disadvantaged groups in the devel oping countries, the need to maintain their 
freedom of action, and the essential role they play in promoting human rights and 
grassroots democratisation11.  
More recently, economic and social partners and interest groups have emerged in the 
process, very actively and constructivel y supported by the European Economic and 
Social Committee and by local and regional auth orities from the EU, with the progressive 
involvement of the Committee of the Regions,  plus other actors, such as political 
foundations and universities, and their respective networks . Although their access to EC 
funding and involvement in programme implemen tation have been limited so far, they 
advocate specific and differentiated issues that  are relevant to the development agenda 
and participate in development policy dial ogues and consultations both in the EU and 
partner countries.  
In addition to geographical programmes and humanitarian assistance, different actors 
have access to a number of thematic budget lines (EIDHR, food security, environment 
and tropical forests, anti-personnel mines, ge nder, and health) and to the Rapid Reaction 
Mechanism. Among these various instruments, the NGO co-financing budget line, 
                                                 
11 Resolution of 14 May 1992 on the role of NGOs in development cooperation (OJ C 150, 
15.6.1992). 
 
LV 13   LV created in 1976, best symbolises the pa rtnership between the EU and NGOs on 
development cooperation. Its size has gradually increased, from EUR 2.5 million to EUR 200 million a year. Since 1979, 10% of the total allocation has supported awareness 
raising and development e ducation interventions.  
Since 1998, the legal basis for the NGO co financing budget line is Council Regulation 
(EC) 1658/98. It fosters quality partnerships  for development objectives between NGOs 
from the EU and civil society organizations in developing countries, so that the budget 
line preserves the right of initiative in developing c ountries and allows active 
participation by European citizens in the deve lopment process. Under the Regulation, the 
budget line cofinances with European NGOs: (i) operations aimed at  meeting the basic 
needs of the poorest sections of the population in developing countri es, (ii) schemes to 
raise European public awareness of developm ent issues in developing countries, in 
particular relations between developing a nd developed countries, (iii) measures to 
strengthen cooperation and coordination be tween NGOs in the Member States and 
between such NGOs and Community instit utions. The Commission evaluated the 
instrument after three years, i.e., in mid-2001.
12 
Since the EU’s enlargement to ten new member states on 1 May 2004, NGOs from new 
Member States have had access to funding under the budget line. In addition, awareness 
raising and development education interven tions in and involving NGOs from the new 
Member States have become a strategic prior ity in this field. NGOs from new Member 
States have encountered certain difficultie s in obtaining financial support for their 
initiatives, mainly for reasons linked to their sometimes limited management capacity 
and knowledge of procedures. With a view to strengthening coope ration and supporting 
information-sharing among EU NGOs, proj ects such as TRIA LOG and DEEEP have 
been set up.  
The Decentralised Cooperation budget line aims  at similar objectives. Following the 
conclusions of 2003 external evaluation13, carried out before the relevant legal basis was 
extended14, it was decided that operations and in itiatives supported under this heading 
would be targeted on situations of difficu lt partnerships and that Delegations would 
manage these activities, through calls for pr oposals adjusted to the situation of the 
country concerned. In order to ensure flex ibility, priority was given to supporting 
decentralised cooperation actors’ own initiatives. Compared to NGO cofinancing, the decentralised cooperation budget line involve s much less financial resources (around 
EUR 6 million a year), is not limited to NGOs from the EU, but open to all types of civil 
society organisations and local authorities from both partner countries and the EU, and 
provides financial support to interventions in the field. Finally, its focus is on situations 
involving difficult partnership, when othe r instruments cannot be used, and the 
management is the responsibility of EC  Delegations in selected countries.  
                                                
 
12 Report 12/2000 – ref. 951568. 
 
13 Communication from the Commission to the Council and the European Parliament: Overall 
assessment of the operations financed by the Community under the Regulation on decentralized 
cooperation, COM (2003) 412 final, 11.07.2003. 
14 Regulation (EC) No 1659/98 on decentralised cooperation, amended and extended by Regulations 
(EC) No 955/2002 and (EC) No 625/2004 of the European Parliament and of the Council.  
 
LV 14   LV In the light of past experience, the different evaluations and discussions with the different 
parties involved, the potential of the st rategic partnership between the EC and 
stakeholders other than centra l governments appears to be unde r-utilised. In this context:  
– Project cycle management is considered to be heavily dominated by the selection 
process (which has become in creasingly complex, particular ly with the introduction of 
calls for proposals) and has neglected proj ect monitoring, which has been reduced to 
monitoring contract and budget issues.  
– The selection process has been primarily conceived to rationalise the workload created 
by the huge amount of proposals received ever y year as well as to ensure equal 
treatment and transparency. Strategic policy considerations have not completely been integrated in this process. The process is mainly based on the analysis made of the proposals by independent e xperts, without giving enough importance to the overall 
policy priorities decided by the Commission. 
– Timeframes in the decision-making process, from the call for proposals to the 
financial decision, are consid ered to be too long, which jeopardizes the relevance of 
the initiative and generates frustration amongs t applicants. More generally, the timing, 
stability and predictability of the calls for proposals should be improved. 
– The formal requirements currently app lied in calls for proposals represent a 
substantial administrative burden for the applicants and for Commission staff. 
– The different abilities, needs, constraints and sizes of various t ypes of actor should 
ideally be reflected in the conception of st rategies and the selection process (e.g. by 
using local languages for calls for proposals or for information, and putting in place 
different kinds and sizes of funding mechan isms according to the capacity and needs 
of each type of stakeholder). 
– Evaluation reports presented by grant bene ficiaries should not only describe the 
activities carried out but also show clearly  what effects the intervention has had on 
targeted populations and beneficiaries. 
– The role of the Delegations is considered  to be too low-key. They should play the 
most important part in the selection proces s and be in charge not just of project 
monitoring but of raising th e awareness of the local population and providing it with 
information.  
– Some modifications of existin g rules may be necessary to ensure better involvement 
of actors from new Member States. They may encounter certain difficulties in 
obtaining financial support for their initia tives, mainly for reasons linked to their 
sometimes limited management capacity and knowledge of procedures.  
The Commission is currently engaged in exploring new approaches to selection 
procedures, with a view to both reducing the administrative burden and facilitating access 
to funding for small NGOs.