LV    LV LV 
LV    LV  EIROPAS KOMISIJA 
Briselē, 10.11.2010 
COM(2010) 629 gal īgā redakcija 
  
ZAĻĀ GRĀMATA 
ES attīstības politika iek ļaujošas izaugsmes un ilgtsp ējīgas attīstības atbalstam 
 
ES attīstības politikas ietekmes palielin āšana 
LV 2   LV SATURS 
1. Ievads ...................................................................................................................... ..... 3 
2. Ietekm īga attīstības politika ......................................................................................... 6 
2.1. Ietekm īgas sadarb ības īstenošana praks ē..................................................................... 6 
2.2. Izaugsme tautas att īstībai ............................................................................................. 7 
2.3. P ārvaldības sekmēšana................................................................................................. 7 
2.4. Droš ība un stabilit ātes trūkums.................................................................................... 8 
2.5. Padar īt atbalsta koordin āciju par realit āti..................................................................... 9 
2.6. Att īstības politikas saska ņotība.................................................................................. 10 
2.7. Budžeta atbalsta ietekmes palielin āšana .................................................................... 10 
3. Att īstības politika k ā iekļaujošas un ilgtsp ējīgas izaugsmes katalizators .................. 11 
3.1. Partner ības iekļaujošai izaugsmei .............................................................................. 12 
3.2. Veicin āt reģionālo integrāciju; turpin āt atbalstu tirdzniec ības attīstībai.................... 14 
4. Ilgtsp ējīga attīstība — jauns virz ītājspēks.................................................................. 15 
4.1. Klimata p ārmaiņas, bioloģiskā daudzveid ība un attīstība.......................................... 15 
4.2. Ener ģija un attīstība.................................................................................................... 17 
5. Lauksaimniec ība un nodrošin ātība ar pārtiku ............................................................ 19 
6. Secin ājums ................................................................................................................. 21 
LV 3   LV 1. I EVADS  
Attīstītās un jaunatt īstības valstis 2000. gad ā pieņēma Tūkstošgades att īstības mērķus 
(TAM) — 8 galvenos m ērķus un tiem pak ārtotus mērķus nabadz ības samazin āšanai līdz 
2015. gadam. K ā nesen atzina pasaules valstu vad ītāji Ģenerālās Asamblejas augst ākā līmeņa 
plenārsēdē, kura no 2010. gada 20. l īdz 22. septembrim notika Ņujorkā,— lai gan TAM un 
valstu aspekt ā progress nav viendab īgs, ir daudz pan ākts, un miljoniem cilv ēku ir izkļuvuši no 
nabadzības. 
Lai gan p ēdējos desmit gados daudzviet pasaul ē ir notikusi sp ēcīga ekonomikas izaugsme, v ēl 
ir daudz dar āmā, un daudz ās jaunattīstības valst īs pastāv risks, ka t ās varētu atpalikt 
atveseļošanās ziņā no pasaules ekonomikas un finanšu kr īzes negat īvās ietekmes. Aptuveni 
1,5 miljardi cilv ēku joproj ām dzīvo galējā nabadzībā (puse no tiem Subsah āras Āfrikā), bet 
sestā daļa pasaules iedz īvotāju nesaņem pietiekamu uzturu. Daudz ās mazāk attīstītajās valstīs 
spēja pretoties pašreiz ējai ekonomikas kr īzei bija v āja, un šo valstu IKP 2009. gad ā kopumā 
samazinājās. Ļoti neliels progress TAM sasniegšan ā tika panākts mātes un bērna mirstības 
samazināšanā, un bažas izraisa izgl ītības kvalit āte un izredzes piek ļūt sanitārām iestādēm. 
Turklāt progress daž ādos reģionos bija ļoti atšķirīgs, un dažos gad ījumos plaš ākas iedzīvotāju 
masas nav sajutušas izaugsmes priekšroc ības pat tādās valstīs, kur ekonomikas izaugsme bija 
spēcīga.  
Attiecībā uz Eiropas Savien ību (ES) un t ās dalībvalstīm ir jāatzīmē, ka pēdējos desmit gados 
un jo īpaši, kopš 2005. gad ā tika pieņemts Eiropas konsenss att īstības jomā1, ES dubultojusi 
savu ofici ālo attīstības palīdzību (OAP), uzlabojusi veikumu atbalsta pieg ādes ziņā, un 
dalībvalstis ir salied ējušas kop īgo politikas pieeju. Ir palielin ājusies atbalsta efektivit āte2, 
moderniz ēti partner ības un sadarb ības nolīgumi, kā arī finanšu instrumenti, un ir ieviesti 
mehānismi, lai uzlabotu att īstības politikas saska ņotību3. Atzīstot, ka partnervalstu prim ārais 
pienākums ir defin ēt pašām savu att īstības stratēģiju, vienlaikus uzsverot labas p ārvaldības 
svarīgo lomu, ES ir s ākusi arvien vair āk virzīties no līdzekļu devēju un saņēmēju attiecībām 
uz partner ību4, kas ietver uz l īgumiem balst ītu pieeju, kura pamatoja s uz politisku dialogu un 
rezultātu sasaisti ar īpašām sadarbības programm ām vai instrumentiem. 
ES 2010. gad ā pieņēma aktīvu nostāju attiecībā uz atbalstu TAM, tostarp no jauna apstiprin āja 
kopīgo mērķi līdz 2015. gadam ofici ālajai palīdzībai attīstības jomā veltīt 0,7 % no sava NKI. 
Tā joprojām ir pasaul ē lielākā līdzekļu devēja. Tā ir radījusi reālas pārmaiņas miljoniem 
cilvēku visā pasaulē. Atzīstot, ka ir vajadz īgs turpm āks darbs, ES lepojas ar šiem 
sasniegumiem, jo Savien ības palīdzība attīstības jomā joprojām ir jautājums par solidarit āti, 
apņēmību un savstarp ējo ieinteres ētību. Ar Lisabonas l īgumu attīstības politika tika izvirz īta 
ES mērķu centrā, un tā 208. pant ā noteikts, ka “Savien ības politikai att īstības jomā galvenais 
mērķis ir nabadz ības mazin āšana un ilg ākā laika posm ā — tās izskaušana. Politik ā, kas var 
iespaidot jaunatt īstības valstis, Savien ība ievēro mērķus, kas noteikti sadarb ībai attīstības 
jomā.” 
                                                 
1 http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUri Serv.do?uri=OJ:C:2006:046:0001:0019:LV:PDF .  
2 http://ec.europa.eu/development/how/aid_effectiveness_en.cfm .  
3 http://ec.europa.eu/development/policies/policy_coherence_en.cfm .  
4 P ēdējos gados ES ir nosl ēgusi dažādus partner ības nolīgumus, kas reglament ē tās attiecības ar 
jaunattīstības valst īm un jaunietekmes valst īm, piemēram, Āfrikas un ES strat ēģisko partner ību, 
pārskatīto Kotonū nolīgumu ar ĀKK valstīm, ES strat ēģiskās partnerības ar jaunietekmes un p ārejas 
ekonomikas valst īm vai Vidus āzijas strat ēģiju.  
LV 4   LV Palīdzībai attīstības jomā arī turpmāk būs vajadzīgas ilgtermi ņa finansiālās saistības. Vairāku 
iemeslu d ēļ ir ļoti svarīgi apliecin āt tās nozīmi ES iedz īvotājiem, īpaši lai risin ātu jautājumus, 
kas saistīti ar nabadz ības mazin āšanu un cit ām starptautisk ām problēmām. Klimata p ārmaiņas 
ir cieši saist ītas ar attīstību, jo tās palielina vajadz ību pēc palīdzības attīstības jomā un prasa 
vairāk pievērsties citiem svar īgiem jaut ājumiem, piem ēram, piek ļuvei ener ģijai un 
energoapg ādes drošībai, ūdens trūkumam un nodrošin ātībai ar pārtiku. Pal īdzībai attīstības 
jomā jārisina tādi jautājumi kā slikta vai v āja pārvaldība, kas nodrošina augl īgu augsni 
terorismam, pir ātismam, cilv ēku tirdzniec ībai un noziedz ībai; tai j ānodrošina migr ācijas 
plūsmu labāka pārvaldība, atbilstoši darba tirgus vajadz ībām sekmējot legālo migrāciju, 
cīnoties pret neleg ālo migrāciju un pan ākot, ka migr ācija kalpo att īstībai; tai ar ī jāveicina 
ekonomisk ā izaugsme jaunatt īstības valstīs un jānodrošina to integr ācija pasaules ekonomik ā. 
Saskaņā ar šiem principiem, lai sa ņemtu Eiropas iedz īvotāju atbalstu sadarb ībai attīstības 
jomā, stratēģiski svarīga ir izglītotība un inform ētība par attīstības jautājumiem. 
Tādēļ, novērtējot progresu TAM sasniegšan ā, kļūst skaidrs, ka pasaul ē ir jādara vairāk, lai 
atbalstītu valstu centienus TAM īstenošanā — ne tikai attiec ībā uz ofici ālās attīstības 
palīdzības līmeni, bet ar ī uz to, kā atbalsts tiek pieš ķirts un izmantos, kas ir ne maz āk svarīgi. 
Turklāt ar atbalstu vien nekad nevar ēs izraut no nabadz ības miljoniem cilv ēku. Attīstības 
palīdzības uzdevums ir ne tikai aizsarg āt un uzlabot b ūtiskos pakalpojumus, t ā var būt 
efektīva vienīgi tad, ja tiek nov ērsti cēloņi, kuri ir pamat ā neapmierinošam progresam TAM 
mērķu sasniegšan ā. Atbalsts nav panaceja, t ā ir viena no vair ākām finanšu pl ūsmām, kas 
paredzētas jaunatt īstības valst īm. Ar tā palīdzību jācīnās pret nabadz ības saknēm, nevis 
simptomiem, un galvenok ārt jākalpo par katalizatoru, kas atraisa jaunatt īstības valstu sp ējas 
radīt iekļaujošu izaugsmi, kas ļauj cilvēkiem dot ieguld ījumu ekonomikas izaugsm ē un gūt no 
tās labumu, un mobiliz ēt savus saimnieciskos, dabas un cilv ēku resursus, lai atbalst ītu 
nabadzības mazin āšanas strat ēģijas. Tādējādi kļūst arvien skaidr āks, ka TAM netiks sasniegti, 
ja nebūs arvien vair āk iekļaujošas izaugsmes. Jaunatt īstības valstu iekšzemes kopprodukta 
pieaugums par 1 % var b ūt daudz efekt īvāks nekā atbalsta palielin āšana šīm valstīm. Tas var 
ievērojami uzlabot valstu sp ēju panākt nabadz ības samazin āšanu un daudzk ārt palielin āt 
nodarbinātības radīšanas un soci ālās aizsardz ības iespējas. 
Tādēļ Eiropas pirmajai un galvenajai priorit ātei arī turpmāk jābūt TAM sasniegšanai l īdz 
2015. gadam, un Eiropas konsens ā attīstības jomā ir norādīti pamatprincipi turpm ākai 
virzībai5. Nabadz ības apkarošana pasaules m ērogā ir viena no Eiropas pamatv ērtībām, 
mērķiem un interes ēm. Turklāt ir skaidri pier ādījumi tam, ka virzoties uz šo m ērķi ES līmenī, 
var iegūt lielāku pievienoto v ērtību, īpaši nodrošinot starptautisku un saska ņotu ietekmi un 
klātbūtni visā pasaulē, piešķirot rīcībai mērogu un politisko noz īmi, kā arī īstenojot darba 
dalīšanu, kā rezultātā tiek panākta lielāka atbalsta efektivit āte gan ES, gan partnervalst īs. 
Ņemot vērā pašreizējās problēmas, šīs Zaļās grāmatas mērķis ir sākt diskusiju par to, k ā ES 
var vislab āk atbalst īt jaunattīstības valstu centienus pa ātrināt progresu ce ļā uz TAM 
sasniegšanu un ka t ā var ietekm ēt jaunu iesp ēju rašanos nabadz ības samazin āšanai. Jaut ājumi 
tajā ir saistīti ar četriem galvenajiem m ērķiem, kuri kop īgi jāīsteno ES un t ās dalībvalstīm: 
• kā izveidot t ādu attīstības politiku, kur ā būtu liela ietekme ES , lai katrs izt ērētais euro 
dotu visliel āko pievienoto v ērtību, lai tiktu nodrošin āts vislabākais līdzsvars un vislab ākie 
nosacījumi turpm ākajām paaudz ēm? 
                                                 
5 Īpaši vispus īga pieeja nabadz ības mazin āšanai, atbild ībai un darb ības saska ņošanai ar partnervalst īm, 
koordinācijai un politikas saska ņotībai. 
LV 5   LV • kā veicināt lielāku un iek ļaujošāku izaugsmi jaunatt īstības valst īs, kura kalpotu par 
līdzekli nabadz ības samazin āšanai un nodrošin ātu iespēju visiem sag ādāt pienācīgus dzīves 
apstākļus un nākotnes perspekt īvu? 
• kā sekmēt ilgtspējīgu attīstību kā progresa virz ītājspēku? 
• kā sasniegt ilgtsp ējīgus rezult ātus lauksaimniec ības jom ā un nodrošin ātībā ar 
pārtiku?  
Šo Zaļo grāmatu public ēs Komisijas t īmekļa vietnē (http://ec.europa .eu/yourvoice/). 
Apspriešana notiks no 15. novembra l īdz 2011. gada 17. janv ārim, un taj ā var piedal īties visas 
ieinteresētās personas. Priv ātpersonas, organiz ācijas un valstis tiek aicin ātas paust savu 
viedokli, sniedzot atbildes uz šaj ā dokument ā ietvertajiem jaut ājumiem un/vai visp ārīgu 
piezīmju veid ā par izvirz ītajām problēmām. Īpaši gaid īsim ES partneru viedokli no 
jaunattīstības valstīm. 
Saņemtie viedok ļi tiks public ēti, iespējams, kopsavilkuma veid ā, ja vien to autori neiebild īs 
pret savu personas datu public ēšanu, pamatojoties uz to, ka š āda public ēšana varētu kaitēt 
viņu likumīgajām interes ēm. Tādā gadījumā viedokli var public ēt anonīmi. Pretējā gadījumā 
viedoklis netiks public ēts, kā arī tā saturs princip ā netiks ņemts vērā. Turklāt kopš 2008. gada 
jūnija, kad Eiropas p ārredzamības iniciat īvas ietvaros tika izveidots Interešu p ārstāvju (lobiju) 
reģistrs, organiz ācijas tiek aicin ātas izmantot šo re ģistru, lai inform ētu Eiropas Komisiju un 
sabiedrību kopum ā par saviem m ērķiem, finans ējumu un strukt ūrām. Ja organiz ācijas nav 
reģistrējušās, Komisijas politika ir uzskat īt to viedokli par individu ālu viedokli. 
Viedokļi jānosūta uz DEV-GREENPAPER-EUDEVPOL@ec.europa.eu . Jautājumus par šo 
apspriešanu var nos ūtīt uz to pašu pasta kast īti vai uz adresi European Commission, DG 
Development, Unit A/1, Office SC -15 03/70, 1049 Brussels, Belgium . 
Šīs apspriešanas rezult āti tiks iek ļauti Komisijas priekšlikumos attiec ībā uz Eiropas att īstības 
politikas moderniz āciju, ko paredz ēts veikt 2011. gada otraj ā pusgadā, kā arī citās politikas 
iniciatīvās attiecībā uz saistītām jomām. 
LV 6   LV 2. I ETEKMĪGA ATT ĪSTĪBAS POLITIKA  
Sadarbības ietekme ir atkar īga no virknes faktoru, kuri veido plaš āku ES att īstības politikas 
struktūru, tostarp ekonomisk ā situācija pasaul ē, pašu partnervalstu politika, l īdzekļu devēju 
politikas saska ņotība (tirdzniec ības, lauksaimniec ības, migr ācijas, hum ānās palīdzības 
politikas, klimata p ārmaiņu mazināšanas un cit ās jomās), un politiskais dialogs, kas norit, 
pirms tiek pie ņemti lēmumi par atbalsta programmu veidošanu. Daž ās valstīs ES politikas 
virzienu ārējai dimensijai ir liel āka ietekme uz att īstību nekā atbalstam.  
Tomēr nepieciešam ība pēc finansējuma, lai sasniegtu TAM, daudzk ārt pārsniedz publiskos 
līdzekļus, kas šobr īd pieejami valsts l īmenī jaunattīstības valstīs vai starptautisk ā līmenī, 
izmantojot sadarb ību attīstības jomā vai jaunatt īstības valstu sadarb ību, kura v ēl tikai sāk 
veidoties. Turkl āt pašreizējā ekonomiskaj ā un finansi ālajā situācijā nepieciešam ība pēc 
fiskālās konsolid ācijas radīs arvien liel āku spiedienu uz l īdzekļu devēju atbalsta budžetu. 
Nopietni j āapsver inovat īvi risinājumi. Tie ietver risin ājumus, kas apsv ērti diskusij ā par 
inovatīviem finans ēšanas avotiem6, kuriem ir “iev ērojams ien ākumu palielin āšanas 
potenciāls”7, kā arī centienus palielin āt oficiālās attīstības palīdzības pašreiz ējo plūsmu 
ietekmi.  
Neapšaub āmi, ka Eiropas sniegtajam atbalstam ir j ānodrošina liela pievienot ā vērtība un 
ekonomiskais izdev īgums, un tas j āorientē uz jomām, kurās iespējams pierad īt nepārprotamu 
pievienoto v ērtību. Vienk āršiem vārdiem run ājot, tas noz īmē, ka ES visos attiec īgajos veidos 
un visās nozarēs ir jāapliecina, ka t ās atbalsta programmas nodrošin ās vislielāko ilgtermi ņa 
ietekmi un tiks izmantotas k ā galvenais instrument s, lai sasniegtu un p ārsniegtu TAM. 
Galvenok ārt jāsāk ar četru pamatpras ību izpildi: tautas att īstība un droš ība kā priekšnoteikums 
jebkuras valsts att īstībai, izaugsme un soci ālā integrācija, lai nodrošin ātu ilgstošu 
ieinteresētību Tie visi ir vajadz īgi un savstarp ēji papildinoši nosac ījumi, un mums ir 
konsekventi j āstrādā pie to izpildes. 
2.1. Ietekm īgas sadarb ības īstenošana praks ē 
Iepriekš izkl āstītos mērķus ir svar īgi atspogu ļot visos programmu veidošanas un izdevumu 
cikla posmos, t ādējādi ieguldot projektos, kur viens izt ērētais euro — neatkar īgi no tā, vai tas 
piešķirts no att īstības palīdzības, klimata p ārmaiņu apkarošanas finans ējuma vai cita veida 
atbalsta budžeta — var nodrošin āt sviras efektu un izaugsmi partnervalst ī. ES un t ās 
dalībvalstis var ētu apsvērt noteiktu skaitu nosac ījumu, kuriem j ābūt izpildītiem 
programm ās/projektos/atbalsta pas ākumos attiec ībā uz šādiem elementiem: 
i) pievienot ā vērtība;  
ii) obligāta ES koordin ācija, pirms tiek apstiprin ātas dotācijas/programmas, piem ēram, 
izveidojot Eiropas valstu strat ēģijas dokumentus;  
iii) pierādījumi par to, ka ierosin ātās programmas/dot ācijas/budžeta atbalsts rad īs sviras efektu 
attiecībā uz reform ām un pareizu politiku, no vienas puses, un uz citiem finans ējuma avotiem 
(tostarp iesaistot priv āto sektoru vai izmantojot viet ējos fiskālos līdzekļus), no otras puses. 
                                                 
6 COM(2010) 549 un COM(2010) 700.  
7 Padomes secin ājumi par t ūkstošgades att īstības mērķiem saistībā ar Apvienoto N āciju Organiz ācijas 
Augsta l īmeņa plenārsēdi Ņujorkā un turpm āku rīcību – atbalsts t ūkstošgades att īstības mērķu 
sasniegšanai l īdz 2015. gadam, 11080/10, 2010. gada 14. j ūnijs. 
LV 7   LV Turklāt, turpinoties fisk ālajai konsolid ācijai, arvien svar īgāka kļūst sasniegumu atbalsta jom ā 
uzraudzība un vērtēšana un inform ēšana par tiem, jo uz atba lsta budžetu var tikt izdar īts 
arvien liel āks spiediens. Liel āka atbild ība un ES ieguld ījuma paman āmība arī apliecina 
partneriem, ka t ā pilda savas starptautisk ās saistības. Tādēļ mums ir j āspēj pārliecinoši par ādīt 
ES sasniegumus att īstības sadarb ības jomā. Būs vajadzīgs papildu darbs, lai nostiprin ātu 
uzraudzības un vērtēšanas sist ēmas, kā arī pārskatu iesniegšanas pras ības gan ES, gan t ās 
partnervalst īs. 
1. K ā ES un tās dalībvalstis attiec ībā uz visām programm ām/projektiem/atbalstu var ētu 
izstrādāt vadošus nor ādījumus par programmu veidošanu un izdevumiem, kuros b ūtu 
ietverta pras ība par dažu nosac ījumu izpildi (pievienot ā vērtība, koordin ācija, 
ietekme)? 
2. K āda ir pašreiz ējā paraugprakse ES un dal ībvalstu līmenī, kuru var ētu izmantot? 
3. Kā varētu pienācīgi apvienot atbalsta pl ūsmu daudzveid ību (no publiskiem un 
privātiem avotiem, no daž ādu politikas virzienu ārējās darbības budžetiem), izsekot 
tām un sniegt zi ņojumus, lai pan āktu maksim ālu ietekmi, atbild ību un paman āmību? 
2.2. Izaugsme tautas att īstībai  
Bez izglītotiem un veseliem iedz īvotājiem, kuri ir nodrošin āti ar pārtiku, valsts nevar pan ākt 
izaugsmi un izk ļūt no nabadz ības. Ekonomiskajai izaugsmei ir j ābūt sociāli iekļaujošai, lai 
nodrošinātu ilgtspējīgas attīstības priekšroc ības; šā iemesla d ēļ ir vajadz īga politikas virzienu 
saskaņotība un līdzsvars. Lai samazin ātu nabadz ību, sasniegtu TAM un veicin ātu sociālo 
kohēziju, cilv ēktiesību ievērošanu un mieru, ir ļoti svarīgi mazin āt nevienl īdzību, radot 
ienākumus, tostarp akt īvu un pien ācīgu nodarbin ātību, nodrošinot dzimumu l īdztiesību, 
sociālo aizsardz ību, vispārīgu piekļuvi kvalitat īvai izglītībai un m ācībām, vajadz ībām 
atbilstošu augst ākās izglītības sistēmu, kas sp ēj nodrošin āt vajadzīgos cilvēkresursus, k ā arī 
piekļuvi veselības aprūpes pakalpojumiem.  
Tām ir jābūt un tās arī turpmāk būs ES un dal ībvalstu priorit ātes, īstenojot att īstības centienus 
vistrūcīgākajās valstīs. 
Balstoties uz lielo pieredzi, kas g ūta, sniedzot atbalstu hum ānajai un soci ālajai attīstībai, un 
meklējot iespējas ārpus tradicion ālajām ieguldījumu jom ām, ES tagad var p ārskatīt veidus, k ā 
visaptveroš ā pieejā sociālajai politikai lab āk integrēt orientāciju uz prasm ēm, inovāciju, 
radošumu un uz ņēmējdarbību un kā atbalstīt aktīva darba tirgus politiku, pien ācīga darba 
nodrošināšanas programmu un efekt īvu valsts soci ālās aizsardz ības sistēmu izstrādi. 
4. K ā ES un tās dalībvalstis var vislab āk nodrošin āt, ka atbalsts izgl ītībai un vesel ības 
aprūpei kļūst mērķtiecīgāks, palielin ās tā ietekme un efektivit āte saistībā ar tautas 
attīstību un izaugsmi?  
5. K ā ES vajadz ētu atbalst īt prasmju veidošanu partnervalst īs atbilstoši viet ējo tirgu 
īpatnībām un vajadz ībām, tostarp neform ālajā ekonomik ā? Kādu ieguld ījumu šajā 
saistībā varētu dot ES visp ārīgā pieeja migr ācijai?  
2.3. P ārvaldības sekm ēšana   
Pieredze liecina, ka bez labas p ārvaldības atbalsta programmu ietekme b ūs ļoti neliela un b ūs 
īpaši grūti nodrošin āt ietekmīgu sadarb ību. ES sadarb ības stratēģiju neatņemama sast āvdaļa ir 
LV 8   LV demokrātiska pārvaldība, cilvēktiesību ievērošana, cīņa pret korupciju, tiesiskums un iest āžu 
un valsts veidošana.  
Efektīvai pārvaldībai ir vajadz īga līdzekļu pareiza finanšu vad ība un efekt īvi prevent īvie, 
kontroles un sankciju/kompens āciju mehānismi korupcijas un kr āpšanas apkarošanai. Svar īga 
nozīme būs arī pārredzamības, atbild ības un līdzdalības veicin āšanai lēmumu pie ņemšanā, 
īpaši izmantojot parlamenta, neatkar īgas tiesu sist ēmas un rev īzijas iest āžu lomu. Lai 
izveidotu uz ņēmējdarbībai draudz īgu vidi, kur ā tiek optim āli izmantoti viet ējie resursi un 
piesaistīti vietējie un ārvalstu ieguld ījumi, jāpievērš uzman ība arī valstu vald ību regulat īvo 
spēju stiprināšanai apvienojum ā ar mehānismiem, kas nodrošina, ka izaugsmes priekšroc ības 
ir pieejamas visiem sabiedr ības slāņiem. Šajā saistībā var būt vērtīga ES pieredze, kas g ūta 
pārejas posm ā. Svarīgi partneri ir ar ī pilsonisk ās sabiedrības organiz ācijas. Politiskaj ā dialogā 
ar valstu iest ādēm ES populariz ē pilsonisk ās sabiedrības organiz ācijām labvēlīgu standartu 
minimumu un mudina uz patiesu dialogu starp valsts un nevalstiskajiem dal ībniekiem.  
Pašreizējās ES pieejas galvenie principi ir partneru dialogs un stimuli rezultat īvu reformu 
īstenošanai. To īsteno, integr ējot progresa r ādītājus gan periodiskajos p ārskatos par atbalsta 
piešķīrumiem, gan konkr ētās programm ās vai budžeta atbalst ā. ES jau ir p ārgājusi uz atbalsta 
programmu veidošanu, kas balst ītas uz līgumiem un piepras ījumu, piem ēram, izmantojot 
pārvaldības iniciat īvu8 ar Āfrikas, Kar ību jūras reģiona un Klus ā okeāna valstīm, TAM 
nolīgumu9, un iekļaujot pārvaldības klauzulas ES partner ības nolīgumos ar AKK valst īm un 
Āzijas, Lat īņamerikas valst īm un Eiropas kaimi ņvalstīm. Lai nodrošin ātu, ka reformas tiek 
labāk pieņemtas un ieg ūst leģitimitāti, ir svarīga pārvaldības sekmēšanas reģionālā dimensija. 
Tomēr vienai no ES att īstības politikas priorit ātēm arī turpmāk jābūt atbalsta k ā katalizatora 
pastāvīgai izmantošanai, lai pan āktu uzlabojumus p ārvaldībā, kas ir att īstības partner ību 
neatņemama sast āvdaļa, un daž ās partnervalst īs joprojām ir daudz dar āmā. Līdz ar to rodas 
vairāki jautājumi par to, k ā būtu vispareiz āk rīkoties, izmantojot atbalstu p ārvaldības 
sekmēšanai. Piem ēram, lai gan ex ante  ikgadējie valstu pieš ķīrumi nodrošina zin āmu 
prognozējamību attiecībā uz jaunatt īstības valstu finans ējumu, ir v ērts apsvērt pāreju uz jaunu 
pieeju, kas nodrošina stimulus reform ām un iekš ējo resursu izmantošanai. 
6. K ā ES var piel āgot savu pieeju, instrumentus un r ādītājus, lai atbalst ītu reformas 
jaunattīstības valstīs/reģionos? 
7. K ā un kādā apjomā ES atbalsta pieš ķiršanas proces ā — gan valstu, gan tematiskaj ās 
programm ās — vajadz ētu integrēt vairāk stimulu reformu veicin āšanai? 
8. K ā ES vajadz ētu sekmēt pareizu strukt ūru izveidi, lai nov ērtētu un uzraudz ītu 
attīstības rezult ātus saņēmējvalstīs? 
2.4. Droš ība un stabilit ātes trūkums  
Atbalsts nekad nesp ēs nodrošin āt cilvēkiem ilgtermi ņa nākotni, ja neb ūs miera un droš ības, 
tiesiskuma, atbilstošu un prognoz ējamu tiesību aktu vai stabilu publisko finanšu. Š ī atziņa ir 
nostiprināta gan Eiropas droš ības stratēģijā, gan Eiropas konsens ā attīstības jomā. Turklāt, lai 
nodrošinātu atbalsta efektivit āti, īstenojot labi koordin ētu un rentablu pieeju ES un dal ībvalstu 
                                                 
8 Īpaši skat īt Komisijas dienestu darba dokumentu “Atbalsts demokr ātiskai pārvaldībai, izmantojot 
pārvaldības iniciat īvu: pārskats un virz ība”, SEC(2009) 58 gal īgā redakcija, 19.11.2009. 
9 http://ec.europa.eu/development/how/aid/mdg-contract_en.cfm .  
LV 9   LV līmenī, ļoti svarīga ir cieša saikne starp ES att īstības politikas darb ību un ES ārējo rīcību 
plašākā mērogā. Jo īpaši tas attiecas uz nestabil ām valstīm, pēckonflikta situ ācijām un 
valstīm, kurās dažādu faktoru apvienojums nodrošina augl īgu augsni tam, lai rastos soci ālā 
vardarbība vai vardarb īgs ekstrēmisms, vai ar ī lai to atbalst ītu. 
Institucion ālā struktūra, kas ES tika izveidota p ēc Lisabonas l īguma nosl ēgšanas, dod iesp ēju 
nodrošināt vispusīgāku un lab āk saskaņotu Eiropas pieeju, lai nov ērstu konfliktu 
pamatcēloņus un atbalst ītu partnervalstu cen tienus veidot le ģitīmas un iek ļaujošas valstis, 
kurās valda miers un demokr ātija.  
Izmantojot jauno Eiropas Ārējās darbības dienestu (E ĀDD), sadarb ībā ar attiec īgajiem 
Komisijas dienestiem ES konkr ēti varētu apsvērt saskaņotu un vispus īgu ES politisko 
stratēģiju izveidi, kur ās agrīnās brīdināšanas un prevent īvās diplom ātijas pasākumi būtu 
sasaistīti ar īstermiņa pasākumiem rea ģēšanai krīzes situācijās (humāno, diplom ātisko, civilo 
un militāro krīžu pārvarēšana) un ilg āka termiņa instrumentiem un politikas virzieniem 
(sadarbība attīstības jomā, tirdzniec ība, vide un piel āgošanās klimata p ārmaiņām nolūkā 
samazināt neaizsarg ātību pret dabas katastrof ām, migrācija u. c.). Tajos var ētu būt integrēta 
atbilstoša att īstības komponente, lai risin ātu tādus jautājumus kā pārvaldība, valsts veidošana 
un citas reformas, kas saist ītas ar attīstību un ir vajadz īgas, lai saglab ātu mieru un stabilit āti un 
sekmētu cilvēktiesību ievērošanu. 
Šajā saistībā, lai mazin ātu krīžu riska valstu nestabilit āti, nostiprin ātu to notur ību un reālu 
pāreju no rea ģēšanas ārkārtas situācijās uz atjaunošanu, ir svar īga saskaņotība un pien ācīga 
saikne ar hum ānās palīdzības pasākumiem.  
9. K ā, plānojot ieguld ījumus att īstībā, ES būtu jārisina jaut ājums par saikni starp 
drošību un attīstību, īpaši nestabil ās un konfliktu riska valst īs, liekot liel āku uzsvaru 
uz demokr ātisku pārvaldību, cilvēktiesībām, tiesiskumu, taisn īgumu un droš ības 
nozares reformu?  
10. K ā, plānojot ieguld ījumus droš ības jomā, ES varētu labāk koordin ēt savu darb ību ar 
attīstības pasākumiem? 
11. K ā pārejas un atjaunošanas situ ācijās ES var vislab āk atrisināt jautājumu par saikni 
starp neatliekamiem, rehabilit ācijas un att īstības pasākumiem? 
2.5. Padar īt atbalsta koordin āciju par realit āti 
Atbalsta programmu efekt īva koordin ācija ir Savien ības un t ās dalībvalstu juridisks 
pienākums. Lisabonas l īguma 210. pant ā ir noteikts — “Lai sekm ētu darbību savstarp ēju 
papildināšanos un efektivit āti, Savien ība un dal ībvalstis koordin ē savu politiku, kas paredz 
sadarbību attīstības jomā, un savstarp ēji apspriež atbalsta programmas ar ī starptautisk ās 
organizācijās un starptautisk ās konferenc ēs.” Atbalsta koordin ācijas noz īmīgums ir 
nostiprināts Eiropas konsens ā attīstības jomā, rīcības kodeks ā10 un darbības programm ā11, 
pamatojoties uz starptautisko atbalsta efektivit ātes programmu (Par īzes deklar ācija un Akras 
rīcības programma)12. 
                                                 
10 Padomes secin ājumi par “ES r īcības kodeksu par darba dal īšanu un att īstības sadarb ības papildin āmību 
un darbības sistēmu palīdzības efektivit ātes jomā”, dok. 9090/07, 15.5.2007. 
11 ES r īcības kodekss par darba dal īšanu un att īstības sadarb ības papildin āmību un darb ības sistēma 
palīdzības efektivit ātes jomā. 
12 http://www.oecd.org/dataoecd/58/16/41202012.pdf .  
LV 10   LV Tomēr līdz šim atbalsta patiesi efekt īva koordin ācija plānošanas posm ā drīzāk ir bijusi 
izņēmums, nevis likums. 
Koordinācijai ir jākļūst daudz sistem ātiskākai un efekt īvākai, kā to atzina Padome13, kura 
aicināja Komisiju “ līdz 2011. gadam iesniegt Padomei priekšlikumu par pak āpenisku ES un 
valstu plānošanas ciklu laikposmu saska ņošanu attiec ībā uz partnervalst īm un pamatojoties 
uz partnervalstu att īstības stratēģijām, un ņemot vērā viņu plānošanas ciklus ”. Komisija 
plāno ierosin āt šādu mehānismu 2011. gad ā.  
12. K āds ir vispiem ērotākais juridiskais un prak tiskais veids un strukt ūra, lai padar ītu 
par realit āti atbalsta efektivit āti un Eiropas valstu strat ēģijas dokumentus? K ā 
vislabāk var nodrošin āt Lisabonas l īguma un Padomes 14. j ūnija secin ājumu 
praktisko ietekmi šaj ā saistībā? 
2.6. Att īstības politikas saska ņotība  
Saskaņā ar Lisabonas l īgumu14 attīstības politikas saska ņotība ir likum īga prasība. Politikai 
tādās jomās kā tirdzniec ība, zivsaimniec ība, lauksaimniec ība, migrācija vai klimats un 
enerģija, un ne tikai šaj ās, var būt milzīga ietekme uz nabadz īgāko valstu sp ēju samazin āt 
nabadzību un nodrošin āt izaugsmi. 
“Divpadsmit punktus saturoš ā ES rīcības plānā Tūkstošgades att īstības mērķu atbalstam”, ko 
Komisija public ēja 2010. gada 21. apr īlī15, tā uzsvēra, ka “ES atbalsta TAM ar ī tādā veidā, ka 
citus politikas virz ienus, kas nav saist īti ar atbalstu, t ā padara atbilstoš ākus attīstības mērķiem. 
Pēdējo piecu gadu laik ā ES šim nol ūkam ir ieviesusi ex ante  un ex post  mehānismus, tostarp 
ietekmes nov ērtējumus, kuros tiek izskat īta politikas priekšlikumu ārējā ietekme. APS darba 
programm ā ir noteikti konkr ēti mērķi un progresa indikatori, lai nodrošin ātu ES saist ību 
izpildi APS jom ā visos politikas virzienos, kas ietekm ē šādus piecus pasaules l īmeņa 
problēmjautājumus: tirdzniec ība un finanses, klimata p ārmaiņas, pārtikas nodrošin ājums, 
migrācija un droš ība”. To izmanto k ā instrumentu, lai pal īdzētu pieņemt ES l ēmumus par 
plašu jaut ājumu loku, kas ietekm ē jaunattīstības valstis, īpaši tādus, kuru pie ņemšanā iesaistīta 
Komisija, Padome un Parlaments un kuri attiecas ne tikai uz att īstības palīdzību. 
Lai panāktu turpm āku progresu, viena no pieej ām varētu būt proaktīvāk un agrākā jaunu 
iniciatīvu sagatavošanas posm ā izmantot PCD  darba programmu. T ādējādi ir vajadz īgs 
turpmāks darbs un apspriešana par to, k ā šo apņemšanos padar īt par konkr ētu rīcības 
programmu. Joproj ām īpaši svar īgs uzdevums ir turpin āt izstrādāt pašreizējo pieeju, lai 
novērtētu ES politikas konkr ēto ietekmi uz att īstības mērķiem. 
13. K ādus praktiskus un ar politiku saist ītus pasākumus var ētu veikt ES, lai uzlabotu 
attīstības politikas saska ņotību? Kā varētu novērtēt progresu un ietekmi? 
2.7. Budžeta atbalsta ietekmes palielin āšana  
Budžeta atbalsts ir viens no veidiem, k ā īstenot atbalstu att īstībai, kas ietver finansi ālā atbalsta 
sniegšanu sa ņēmējvalstu valsts kas ēm. Pēdējos gados budžeta atbalsts (gan visp ārīgais, gan 
                                                 
13 Padomes secin ājumi par TAM, 2010. gada 14. j ūnijs. 
14 Līguma par Eiropas Savien ības darbību 208. pants: “(..) Politik ā, kas var iespaidot jaunatt īstības valstis, 
Savienība ievēro mērķus, kas noteikti sadarb ībai attīstības jomā.” 
15 http://ec.europa.eu/development/icenter/repository/COMM_COM_2010_0159_MDG_EN.PDF . 
LV 11   LV nozaru) ir k ļuvis par svar īgu nosacījumu ES l īmenī, lai atbalst ītu pareizu ekonomikas un 
publisko finanšu politiku, k ā arī partnervalstu reformu pr ogrammas. Komisija ir ap ņēmusies 
nodrošināt, ka budžeta atbalsts tiek izmantots selekt īvi un tā, lai nodrošin ātu pēc iespējas 
lielāku efektivit āti, iedarbīgumu un ietekmi.  
Ņemot vērā, cik svar īgi ir nodrošin āt visaptverošu p ārskatu par š ā svarīgā instrumenta 
izmantošanu, Komisija 2010. gada 19. oktobr ī pieņēma Zaļo grāmatu “Treš ām valstīm sniegtā 
ES budžeta atbalsta n ākotne”16. Tās nolūks ir sarīkot plašu sabiedrisko apspriešanu, apkopot 
ieinteresēto personu viedok ļus un faktus par to, k ā, izmantojot g ūtās mācības, turpm āk varētu 
uzlabot budžeta atbalsta izmantošanu gan Kopienas, gan dal ībvalstu līmenī. 
3. A TTĪSTĪBAS POLITIKA K Ā IEKĻAUJOŠAS UN ILGTSP ĒJĪGAS IZAUGSMES 
KATALIZATORS  
Atbalsta pamatm ērķis ir būt par katalizator u, lai atbalst ītu partnervalstu izaugsmi un jo īpaši 
palīdzētu radīt vidi, kas ir labv ēlīga ilgtspējīgai un iek ļaujošai izaugsmei, ļaujot šīm valstīm 
izkļūt no nabadz ības. Ekonomisk ā izaugsme, ja t ā ir sociāli iekļaujoša, rada daudz liel āku 
ietekmi uz nabadz ības samazin āšanu nekā pakāpenisks OAP pieaugums.  
Izaugsmei labv ēlīgu vidi ietekm ē daudzi faktori, tostarp politisk ā un makroekonomisk ā 
stabilitāte, laba p ārvaldība, drošība, cilvēktiesību ievērošana, stimul ējoša regulat īvā un 
politiskā uzņēmējdarbības vide, kas sp ēj radīt produkt īvu un pien ācīgu nodarbin ātību, labi 
izglītoti, veseli un radoši iedz īvotāji, nepietiekamu dabas resursu ilgtsp ējīga izmantošana, 
ekonomisk ā infrastrukt ūra, darba pamatstandartu īstenošana un efekt īva un izdev īga 
līdzdalība starptautiskaj ā tirdzniecībā.  
Pašreizējo partner ību ietvaros ar jaunatt īstības valstīm ES jau str ādā visās šajās jomās. Tomēr 
ir jāapsver, kā vēl vairāk uzlabot t ā ietekmi uz izaugsmi nevis k ā mērķi pašu par sevi, bet k ā 
līdzekli nabadz ības izskaušanai.  
Acīmredzami, jaunatt īstības valstu sp ējas īstenot labu p ārvaldību un politikas virzienus, kas 
veicina izaugsmi, ir ļoti atšķirīgas. Sadarb ība, kas orient ēta uz izaugsmi, b ūs piemērotāka 
valstīm, kuras piev ēršas politikai, kas balst īta uz izaugsmi veicinošiem faktoriem un kur ā ir 
paredzēta sociāli iekļaujoša izaugsme, bet valst īm, kurām visvair āk vajadzīga palīdzība, vai 
valstīm, kuras atrodas konflikta stadij ā vai kurās situācija ir nestabila, j āturpina nodrošin āt 
tradicionālos attīstības instrumentus. Valstu un re ģionu diferenci ācijas dēļ var rasties 
vajadzība pēc jaunas pieejas, lai lab āk sadarbotos ar t ām valstīm, kuras v ēlas iesaist īties jauna 
veida partner ībās, vienlaikus p ēc vajadzības turpinot atbalst īt valsts veidošanas, labas 
pārvaldības un nabadz ības mazin āšanas strat ēģijas. No tā izriet, ka ir svar īgi, lai katrai valstij 
būtu piemērots politikas spektrs, kur ā atzīti tās konkrētie uzdevumi, bet taj ā pašā laikā ir 
jāstrādā partnerībā un jāievēro īpašumties ības, orient ējoties uz rezult ātiem un nodrošinot 
savstarpēju atbildību. 
Turklāt ES rīcībai ir jābūt labāk koordin ētai un jāpievēršas jomām, kurās iespējams pievienot 
patiesu v ērtību. Lisabonas l īgums un ES kop ējās ārpolitikas un droš ības politikas jaun ā 
institucion ālā struktūra, kā arī jaunās kompetences, kas saist ītas ar attīstības interešu jom ām17, 
                                                 
16 COM(2010) 586.  
http://ec.europa.eu/development/how/consultation/index.cfm?action=viewcons&id=5221 . 
17 Piem ēram, ieguld ījumi, migr ācija. 
LV 12   LV paver iesp ējas stingrākai stratēģiskajai att īstības politikai efekt īvākas ārējās darbības plašākā 
kontekstā.  
Cenšoties sekm ēt attīstības politiku k ā iekļaujošas izaugsmes katalizatoru, īpaši svarīgi ir šādi 
jautājumi. 
3.1. Partner ības iekļaujošai izaugsmei   
Lai piesaist ītu un saglab ātu vietējos un ārvalstu ieguld ījumus, ir vajadz īga prognoz ējama, 
pārredzama uz noteikumiem balst īta un nediskrimin ējoša uzņēmējdarbības vide apvienojum ā 
ar ieguld ījumiem ražošanas nozar ē un tirgus iesp ējām. Tāpēc rodas jaut ājums, vai ES 
partnerībā ar jaunatt īstības valstu atseviš ķām vai reģionālajām grupām būtu jāapsver jaunas 
kopīgas strat ēģijas iekļaujošai izaugsmei , iesaistot ar ī privātā sektora ieinteres ētās 
personas — uz ņēmumus, fondus, akad ēmiskās aprindas, pilsonisk ās sabiedrības organiz ācijas 
kopumā u. c. — visus, kas ir ap ņēmušies īstenot mērķi gūt izmērāmus panākumus jaut ājumos, 
kur tie var r īkoties kop īgi. Šīs kopīgās stratēģijas var izstr ādāt pašreizējo formālo partner ības 
struktūru ietvaros, kas izveidotas starp ES un jaunatt īstības valstu grup ām, vai arī partnerībā 
ar atseviš ķām valstīm. 
Pateicoties to daudzveid īgajām pārstāvības, pakalpojumu sniegšanas un patst āvīgu līdzekļu 
devēju vai aizdev ēju funkcij ām, nevalstiskie dal ībnieki nodrošina izpr atni un pievienoto 
vērtību un ir viens no att īstības spēkiem un t ās sastāvdaļa. Ar tiem ir j āuztur regul ārs dialogs, 
līdzīgs tam, kādu uzsāka Komisija18 ar mērķi panākt konsensu par turpm ākajiem uzdevumiem 
un jomām, kurās visvairāk vajadzīgas pārmaiņas. 
Šādas kopīgas stratēģijas var balst īt uz vairākām prioritātēm, gan ES, gan partnervalst īm 
vienojoties par skaidriem attiec īgajiem pien ākumiem un rezult ātiem, piem ēram:  
– veicināt un atbalst īt ienesīgus un ilgtsp ējīgus ieguld ījumus  — gan ārvalstu, gan viet ējos —
 visnabadz īgākajās jaunattīstības valstīs, īpaši tajās, kuras nebauda priekšroc ības, ko sniedz 
tirdzniecības pieaugums, un pašlaik ne piesaista lielas ieguld ījumu plūsmas. Te j āmin tādas 
iespējas kā atbalsta izmantošana, lai sekm ētu ieguldījumus pal īginfrastrukt ūrā, kurus veic 
līdztekus priv ātiem ieguld ījumiem (piem ēram, lai produkciju nog ādātu tirgū), un atbalsts 
projektiem, kuri rada noteiktu riska l īmeni un kuriem t āpēc ir grūti piesaist īt privāto 
finansējumu, kā arī attiecīgā gadījumā atbalsts riska dal īšanas finans ējuma veid ā. 
Minētajiem ieguld ījumiem j ābūt mazāk vērstiem uz atbalstu pašreiz ējās rūpnieciskās 
darbības attīstībai, īpaši ieguves nozar ēm, un vair āk jāorientējas uz pas ākumiem ar liel āku 
pievienoto v ērtību, īpaši uz p ēcieguves nozar ēm. To m ērķim arī jābūt dot labumu p ēc 
iespējas lielākam skaitam iedz īvotāju attiecīgajā valstī;  
– lai atbalst ītu vietējās lauksaimniec ības, rūpniecības un pakalpojumu izaugsmi, ir ļoti 
svarīgi nodrošin āt piekļuvi kapit ālam un ien ākumiem atbilstošiem kred ītiem, īpaši 
mazajiem un vid ējiem uzņēmumiem (MVU) un mikrouz ņēmumiem, veicinot l īdzsvaru 
starp atbalstu un citiem  finanšu instrumentiem.  Situācijās, kad piek ļuve vietējam 
finansējumam ir apgr ūtināta vai nav iesp ējama, ES var ētu vairāk atbalstīt vietējās banku 
sistēmas un viet ējo kapitāla tirgu pak āpenisku att īstību, ļaujot viet ējiem vai ārvalstu 
ieguldītajiem iesaist īties darbībās, kurām ir skaidra ietekme uz att īstību un kur ās tie pretējā 
                                                 
18 Strukturētais dialogs par pilsonisk ās sabiedr ības un viet ējo varas iest āžu iesaisti att īstībā  
tika uzsākts 2010. gada mart ā un beigsies 2011. gada maij ā,  
 https://webgate.ec.europa.eu/fpfis/mwikis/aidco/index.php/Structured_dialogue .  
LV 13   LV gadījumā neiesaist ītos šīm darbībām piemītošo risku d ēļ. To, piem ēram, varētu panākt, 
izmantojot integr ētu ES fondu vai meh ānismu, ko kop īgi pārvalda ES iest ādes un Eiropas 
attīstības bankas finanšu iest ādes, stingri koordin ētā veidā piedāvājot subsid ētus 
aizdevumus un vajadz ības gadījumā tehnisko un finansi ālo atbalstu, k ā arī riska dal īšanu, 
lai veicinātu privātus ieguld ījumus jaunatt īstības valstīs;  
– tiesiskā un regulat īvā sistēma. Ļoti svarīgi ir tas, cik viegli ir izveidot jaunu uz ņēmumu, 
īpaši MVU, vai vad īt jau esošu uz ņēmumu, un k ādas ir izmaksas. Tas attiecas ne tikai uz 
sākotnējām reģistrācijas formalit ātēm, bet arī, piemēram, uz turpm ākiem jaut ājumiem, kas 
saistīti ar nodok ļu noteikumu iev ērošanu, c īņu pret korupciju un kapit āla aizplūšanu no 
valsts un jaut ājumiem, kas saist īti ar atļaujām .  A r  E S  p a l īdzību — gan finansi ālo, gan 
tehnisko — var atbalst īt reformas šaj ā jomā, balstoties uz saist ībām un partnervalstu 
apņemšanos ieviest uzlabojumus. Tas ietver ieguld ījumu aizsardz ību, pārredzamas un 
atklātas uzņēmumu re ģistrācijas un sl ēgšanas proced ūras un uzticamus l īgumu 
piemērošanas noteikumus par pie ņemamu cenu. Pieaugoš ā starptautisk ā pieprasījuma dēļ 
arvien svar īgāka kļūst to tiesību pārvaldība, kas saist ītas ar dabas resursu, tostarp zemes, 
ūdens, izejvielu vai zivsaimniec ības resursu, izmantošanu, p ārvaldīšanu vai atsavin āšanu. 
Tomēr progress š ādos jautājumus liel ā mērā ir atkarīgs no partnervalstu ap ņēmības. 
– inovācija. Sadarb ībai zinātnes un tehnolo ģiju jomā un spēju veidošan ā, kā arī 
ieguldījumiem zin āšanās, inovācijā un jaunās tehnoloģijās var būt svarīga loma strauj ā un 
iekļaujošā izaugsm ē un cilv ēku izglābšanā no nabadz ības. Viens no svar īgākajiem 
jaunattīstības valstu uzdevumiem ir apzin āt un izpētīt jomas, kur ās tām ir salīdzinošas 
priekšrocības, īpaši lai sp ētu konkur ēt ar lielākām jaunietekmes valst īm. Tādējādi, lai 
vairotu ieguld ījumu iesp ējas, ļoti svarīgi ir konkr ētām valstīm paredz ētie pasākumi 
tehnoloģijas attīstības un nodošanas veicin āšanai, kurus var p ārvērst dzīvotspējīgā 
uzņēmējdarbībā. Īpaša uzman ība jāpievērš arī kultūras un radošo nozaru potenci ālās 
izaugsmes ietekmei uz daudzu jaunatt īstības valstu viet ējo ekonomiku. Noz īmīga loma 
inovācijas atbalst ā var būt intelektu ālā īpašuma ties ību aizsardz ībai un piem ērošanai 
saskaņā ar starptautiskaj ām saistībām un ņemot vērā attīstības līmeni un vajadz ības. 
Informācijas un komunik ācijas tehnolo ģijām var būt milzīgs un straujš p ārveidošanas 
potenciāls visās sociālekonomiskaj ās jomās, un tās ir ļoti rentablas pakalpojumu 
sniegšanas zi ņā tādās nozarēs kā veselības aprūpe, izglītība, enerģētika un vides 
pārvaldība, transporta sist ēmas, valsts p ārvalde vai tirdzniec ība un finanšu pakalpojumi19; 
– pienācīgs darbs un soci ālā aizsardzība. Lielāka nevienl īdzība krasi pal ēnina nabadz ības 
samazināšanu, un tai ir iev ērojama negat īva ietekme uz ekonomikas izaugsmi. Samazinot 
nevienlīdzību un atbalstot visslikt ākajā situācijā esošo iedz īvotāju daļu, sociālā aizsardzība 
veicina ieguld ījumus cilv ēkkapitālā, palielina raž īgumu, uzlabo soci ālekonomisko 
stabilitāti un sekm ē stabilu iest āžu veidošanu. Ir vajadz īga integrēta nodarbin ātības un 
izaugsmes programma, kas orient ēta uz prasm ēm, ražīgumu un uz ņēmējdarbībai labvēlīgu 
regulatīvo vidi. Piem ēram, ES sadarb ībā ar Latīņamerikas valst īm viens no galvenajiem 
mērķiem ir soci ālā kohēzija, un t ā tiek uzskat īta par iek ļaujošas izaugsmes svar īgu 
elementu. 
Ņemot vērā ANO Glob ālo līgumu un ESAO pamatnost ādnes, vis ās minētajās jomās 
jānodrošina cilv ēktiesību un soci ālo un vides ilgtsp ējas standartu iev ērošana, vai nu sekm ējot 
                                                 
19 Pateicoties iev ērojamam tehnolo ģiskajam progresam un tirgus att īstībai, šodien jaunatt īstības valstīs 
lietošanā ir vairāk nekā 3 miljardi mobilo telefonu un desmitreiz vair āk interneta lietot āju nekā 
2000. gad ā. 
LV 14   LV nozaru līmeņa vienošan ās vai noteikumus, piem ēram, saska ņā ar ES mežu ties ību aktu 
piemērošanas, mežu p ārvaldības un tirdzniec ības20 nolīgumiem, zivsaimniec ības 
partnerattiec ību nolīgumiem, Ieguves r ūpniecības pārredzamības iniciat īvu21 vai Kimberlijas 
procesu22, vai arī sekmējot uzņēmumu soci ālo atbildību23 un pienākumus. Š īm iniciatīvām 
jāpapildina, nevis j āaizstāj valstu l īmenī veiktie centieni uzlabot uz ņēmējdarbības vidi un 
novērst regulat īvos un piem ērošanas tr ūkumus. 
14. K ā un kādā apjomā ES būtu jāsniedz atbalsts r ūpniecības ieguld ījumu projektiem 
jaunattīstības valstīs, un kā var panākt pareizo l īdzsvaru starp jaunaj ām interes ēm 
ieguves rūpniecībā / enerģētikā un pēcieguves un r ūpniecības nozares veicin āšanu?  
15. K ā ES var nodrošin āt, lai atbalsts ekonomikas att īstībai garant ētu priekšroc ību 
taisnīgu sociālo iekļaušanu un sniegtu soci ālo un ekonomisko ties ību labāku 
aizsardzību, tostarp darba pamatstandartu īstenošanu un uz ņēmumu liel āku 
atbildību?  
16. K ādi pasākumi būtu jāveic un k ā tos labāk diferenc ēt, lai atbalst ītu jaunatt īstības 
valstu centienus izveidot t ādu saimniecisko vidi, kura var ētu sekmēt uzņēmējdarbību, 
īpaši MVU? 
17. K ādus pasākumus vai strukt ūras varētu izstrādāt kopā ar partnervalst īm un Eiropas 
un starptautiskaj ām finanšu instit ūcijām, lai sniegtu finansi ālu atbalstu un 
vajadzības gadījumā lētu finansējumu un finansi ālas garantijas š ādas izaugsmes 
atbalstam? 
18. K ādus instrumentus var ētu izmantot ES, lai veicin ātu radošumu, inov āciju un 
tehnoloģiju nodošanu un nodrošin ātu to dzīvotspējīgu piemērošanu jaunatt īstības 
valstīs? 
3.2. Veicin āt reģionālo integrāciju; turpin āt atbalstu tirdzniec ības attīstībai  
Veicināt reģionālo integrāciju 
Eiropas Savien ība guva pan ākumus mierm īlīgas un partikušas sabiedr ības veidošan ā un 
Savienības ģeogrāfisko robežu paplašin āšanā, pakāpeniski juridiski, ekonomiski, finansi āli, 
politiski un fisk āli integrējot savus tirgus. T ās pievēršanās transporta, telekomunik āciju un 
enerģētikas infrastrukt ūrai ļāva attīstīt tirdzniec ību un nodrošin āt izaugsmi. T ā ir secinājusi, 
ka izaugsme un att īstība sākas ar integr ētu un aktīvu reģionālo tirgu.  
Pasaulē, kura att īstās, tostarp Āfrikā, Dienvidaustrumu Āzijā un Austrum āzijā un 
Latīņamerikā, vērojams līdzīgs process, bet tas norit daudz agr ākā attīstības posm ā. Lielākā 
daļa Āfrikas tirdzniec ības notiek ar valst īm ārpus Āfrikas, past āv sadrumstalot ība un 
reģionālo grupējumu pārklāšanās, kā arī ir nepietiekami infrastrukt ūras savienojumi starp 
reģionālo grupējumu dalībniekiem.  
                                                 
20 http://ec.europa.eu/environment/forests/flegt.htm .  
21 http://eiti.org/ .  
22 http://www.kimberleyprocess.com/ .  
23 http://ec.europa.eu/enterprise/policies/ sustainable-business/corporate-social-
responsibility/index_en.htm .  
LV 15   LV Tomēr pēdējos gados daudzos re ģionos ir pa ātrinājies progress ce ļā uz efekt īvu reģionālo 
integrāciju. Min ētais progress galvenok ārt ir vērsts uz ekonomiskiem jaut ājumiem (jo 
sākotnēji ES orient ējās uz ekonomisko integr āciju). Tom ēr arī politiskaj ā arēnā attiecībā uz 
miera un droš ības veidošanu un re ģionālo starpniec ību būtiska virz ība nesen ir notikusi, 
piemēram, Āfrikas Savien ībā.  
19. K ā, izmantojot ES pieredzi, var nodrošin āt to reģionu labāku inform ētību, kuri v ēlas 
nostiprināt savu integr āciju? 
Turpināt atbalstu tirdzniec ības attīstībai 
Pieredze r āda, ka, lai piln ībā atraisītu jaunatt īstības valstu ekonomisko potenci ālu, tām ir 
secīgi jāīsteno daž ādas vietējās reformas un starptautiski politikas pas ākumi, kas piel āgoti to 
vajadzībām. Attīstība parasti ir saist īta ar preču un pakalpojumu tirdzniec ības pakāpenisku 
liberalizāciju uzņēmējdarbībai labvēlīgā vidē, lai atvieglotu integr āciju pasaules ekonomik ā 
un reģionālo integrāciju.  
ES ir viens no jaunatt īstības valstīm visatvērtākajiem tirgiem pasaul ē. Kopā ar dalībvalstīm tā 
ir lielākā palīdzības sniedz ēja tirdzniec ībai, 2008. gad ā sasniedzot visu laiku augst āko rādītāju 
10,4 miljardu euro apm ērā, kas kopš 2007. gada ir pieaugums pa r 3,4 miljardiem euro (48 %). 
Gadu gait ā ES ir izmantojusi tirdzniec ības instrumentus, lai atbalst ītu gan soci ālo, gan 
ekonomisko labkl ājību jaunatt īstības valstīs.  
Tuvākajā nākotnē svarīgākie mērķi ir arī turpmāk nodrošin āt saskaņotību starp ES 
tirdzniecības politiku un sadarb ības mērķiem attīstības jomā, ar dažādām jaunatt īstības 
valstīm noslēgt plašus sadarb ības un tirdzniec ības nolīgumus, kas ir labv ēlīgi attīstībai, arī 
turpmāk nostiprin āt tirdzniec ības atbalsta pas ākumus un to ietekmi uz vietas un p ētīt sinerģiju 
starp valstu un re ģionālajām tirdzniec ības stratēģijām. 
20. Ko var ētu darīt, lai nodrošin ātu lielāku saskaņotību starp ES tirdzniec ības un 
attīstības politiku?  
21. K ā uzlabot atbalsta not eikumus tirdzniec ībai, lai var ētu maksim āli izmantot t ā sviras 
potenciālu ilgtspējīgu ekonomisko pas ākumu izv ēršanai jaunatt īstības valst īs un 
rezultātā panāktu turpm āku izaugsmi? 
4. I LGTSPĒJĪGA ATT ĪSTĪBA — JAUNS VIRZ ĪTĀJSPĒKS  
Paredzams, ka jaunatt īstības valstis turpm ākajos gadu desmitos b ūs viens no galvenajiem 
pasaules izaugsmes virz ītājspēkiem gan ekonomiskaj ā, gan iedz īvotāju skaita zi ņā. Paātrinātas 
un plašas izaugsmes nodrošin āšana ir milz īgs pārbaudījums vides ilgtsp ējīguma un 
pielāgošanās klimata p ārmaiņām un to rad ītās ietekmes mazin āšanas ziņā, bet ir skaidrs, ka 
nepieciešam ība risināt jautājumus, kas saist īti ar klimata p ārmaiņām, nevar b ūt par iemeslu, 
lai mazinātu centienus izgl ābt no nabadz ības pasaules tr ūcīgākos iedzīvotājus.  
4.1. Klimata p ārmaiņas, bioloģiskā daudzveid ība un att īstība 
Klimata p ārmaiņas ir viena no š ā gadsimta liel ākajām problēmām, kura skar jaunatt īstības 
valstis un visvair āk apdraud virz ību uz TAM sasniegšanu. Lai izgl ābtu cilvēkus no 
nabadzības, būs jānodrošina, lai liel ākam skaitam cilv ēku būtu piekļuve enerģijai; tas rad īs 
milzīgu enerģijas patēriņu, kas savuk ārt ietekmēs siltumn īcas efektu izraisošo g āzu emisijas 
LV 16   LV un vidi vis ā pasaulē. Tāpēc gan mūsu attīstības politikas, gan klimata p ārmaiņu politikas 
uzmanības centrā ir jābūt ilgtspējīgai attīstībai, lai nodrošin ātu, ka rīcība klimata p ārmaiņu 
apkarošan ā vairo pasaules nabadz īgāko iedzīvotāju izaugsmes potenci ālu, nevis apdraud to.  
Attīstība, kas balst īta uz ilgtsp ējīgu ekonomiku, var ētu nodrošin āt pasaules jaunatt īstības 
valstīm daudzas izaugsmes iesp ējas. Visefekt īvākais veids, k ā to sasniegt, ir iestr ādāt 
attīstības politik ā klimata p ārmaiņu jautājumus. Ļoti svarīga ir strat ēģiska pieeja, ar kuru 
samazina klimata p ārmaiņu radītos riskus, apvienojot šo p ārmaiņu seku mazin āšanu, 
pielāgošanos t ām un katastrofu riska mazin āšanas un nov ēršanas pas ākumus, un iniciat īvas, 
kurās apvienota att īstība, kas rada zemu oglek ļa emisiju l īmeni, ar notur īgu stratēģisko 
plānošanu, nodrošin ās daudzējādus ieguvumus jaunatt īstības valstīs 24. 
Lai panāktu ilgtsp ējīgu attīstību, ir vajadz īgas stratēģijas, ar kur ām tiek risin āti ekonomiskie, 
sociālie un vides jaut ājumi. No vides viedok ļa ilgtspējīgums jāattiecina uz dabas resursu, īpaši 
zemes, ūdens, mežu un biolo ģiskās daudzveid ības, izmantošanu un p ārvaldību. Lai 
nodrošinātu attīstības ilgtsp ējīgumu, ļoti svarīgi būs integrēt pielāgošanās prioritātes un 
virzīties uz att īstību ar zemu oglek ļa dioksīda līmeni.  
Jaunattīstības valstu ekonomika ir ļoti atkarīga no tādu dabas resursu izmantošanas k ā 
lauksaimniec ība un izejvielas. Taj ā pašā laikā arvien plaš āk tiek atz īts, ka ekosist ēmām, 
piemēram, mežiem un mitr ājiem, ir svar īga loma k ā ekonomiskiem ražošanas l īdzekļiem, kuri 
rada izdev īgu preču un pakalpojumu pl ūsmas. Tāpēc ir svar īgi saprast, cik liel ā mērā 
uzņēmumi var b ūt atkarīgi no biolo ģiskās daudzveid ības un ekosist ēmu pakalpojumiem, un 
pilnībā ņemt vērā ietekmi, k āda var b ūt bioloģiskās daudzveid ības zaudēšanai uz jaunu 
produktu, jaunu darbavietu un jaunu tehnolo ģiju attīstību. Pētījums “Ekosist ēmu un 
bioloģiskās daudzveid ības ekonomika ( TEEB )” radīja izpratni par šo probl ēmu, piešķirot 
ekonomisku v ērtību plašam pakalpojumu kl āstam, ko nodrošina daba un kuram saska ņā ar 
tradicionālajiem ekonomikas mode ļiem iepriekš nebija cenas. 
Tādu dabīgu ekosist ēmu pārvaldīšana kā oglekli absorb ējošas sist ēmas un piel āgošanās 
resursi arvien vair āk tiek atz īta par vajadz īgu, efektīvu un sal īdzinoši rentablu risin ājumu 
klimata jom ā. Lai samazin ātu siltumn īcas efektu izraisošo g āzu emisijas, ko rada izmai ņas 
zemes izmantojum ā, un lai saglab ātu ekosist ēmas pakalpojumus, kas ir svar īgi, lai piel āgotos 
klimata p ārmaiņām, ir vajadz īgas dažādas zemes izmantošanas p ārvaldības stratēģijas. 
Aizsargātiem apgabaliem jo īpaši ir būtiska loma valstu pas ākumu izstr ādē, lai mazin ātu 
klimata p ārmaiņu radītās sekas un piel āgotos tām, un tāpēc ir ļoti svarīgi palielin āt 
aizsardzību, kas pieš ķirta šādiem apgabaliem, k ā arī to vispārīgo izplatību un pārvaldību.  
Klimata apsv ērumu iestr ādei un integr ācijai attīstības politik ā būs finansi āli aspekti. 
Kopenhāgenas konferenc ē ES 2010.-2012. gadam atv ēlēja tūlītēju finansējumu 7,2 miljardu 
euro apm ērā ietekmes mazin āšanas un piel āgošanās pasākumiem, tostarp katastrofu riska 
mazināšanas un nov ēršanas pas ākumiem valst īs, kurās pastāv katastrofu risks. Att īstības 
valstis ar ī apņēmās īstenot mērķi līdz 2020. gadam no daž ādiem, tostarp alternat īviem, 
avotiem kop īgi piešķirt 100 miljardus ASV dol āru gadā ar nosac ījumu, ka jaunatt īstības 
valstis veiks b ūtiskus seku mazin āšanas pas ākumus un nodrošin ās pārredzamību attiecībā uz 
siltumnīcas efektu izraisošo g āzu emisij ām. Ar pieš ķīrumu, kur l īdzsvaroti sadal īts 
finansējums pasākumiem, lai piel āgotos klimata p ārmaiņām un mazin ātu to ietekmi, var ētu 
palielināt jaunattīstības valstu notur ību pret klimata p ārmaiņām un atbalst īt pāreju uz att īstību 
                                                 
24 Kā uzsvērts 2010. gada progresa zi ņojumā par Āfriku, Āfrikas valst īm savās attīstības stratēģijās ir 
obligāti jāsamazina klimata p ārmaiņu radītie riski. 
LV 17   LV ar zemu oglek ļa dioksīda līmeni25. Lai gan piel āgošanās pasākumus ar ī turpmāk galvenok ārt 
finansēs no dotācijām un to m ērķis pirmajā posmā būs palīdzēt jaunattīstības valstīm izstrādāt 
valstu piel āgošanās rīcības plānus, seku mazin āšanas pas ākumiem b ūs jāizmanto koncesiju 
aizdevumi un priv ātā sektora l īdzfinansējums. Tādējādi finansējumam klimata un att īstības 
jomā ir jābūt vērstam uz to, lai visos sabiedr ības līmeņos nostiprin ātu spējas piesaist īt 
ieguldījumus tehnolo ģijās ar zemu oglek ļa emisiju l īmeni un zemes ilgtsp ējīgas izmantošanas 
praksē. Nagojas konferenc ē 2010. gada oktobr ī visas puses, kas piedal ās Konvencij ā par 
bioloģisko daudzveid ību, vienoj ās par to, ka ir j āmobilizē resursi biolo ģiskās daudzveid ības 
atbalstam, īpaši lai pal īdzētu jaunatt īstības valstīm īstenot jauno strat ēģisko 10 gadu pl ānu, ko 
pieņēma minētajā konferenc ē. 
22. Ņemot vērā ciešās saiknes starp klimata p ārmaiņām, bioloģisko daudzveid ību un 
attīstību, kā arī jaunās iespējas, ko pied āvā klimata p ārmaiņu apkarošanas 
finansējums un tirgi, k ā ES attīstības politika var ētu nostiprin āt pielāgošanos klimata 
pārmaiņām un katastrofu riska mazin āšanu, lai pan āktu, ka ekonomikas ir 
noturīgākas pret klimata p ārmaiņām un ilgtsp ējīgākas, kā arī nodrošin ātu mežu un 
bioloģiskās daudzveid ības aizsardz ību? 
4.2. Ener ģija un att īstība 
Starp daudzajiem ilgtsp ējīgas attīstības uzdevumiem svar īgs jautājums ir ilgtsp ējīga enerģija 
visiem iedz īvotājiem. Paties ībā vispārīga piekļuve enerģijai ir priekšnoteikums tam, lai 
sasniegtu liel āko daļu TAM: piek ļuve uzticamai ener ģijai par stabilu cenu, īpaši 
elektroener ģijai, ir viens no nabadz ības izskaušanas virz ītājspēkiem; tā ir svarīga veselības, 
izglītības, lauksaimniec ības un ekonomikas att īstībai. Šīs ir probl ēmas, kurām vajadz īgi 
inovatīvi risinājumi, un past āv daudz pozit īvu iespēju, ko var nodrošin āt, īstenojot att īstības 
un sadarb ības stratēģijas, kuru m ērķis ir samazin āt klimata p ārmaiņu radītos riskus, un veicot 
ieguldījumus ilgtsp ējīgā attīstībā.  
Piemēram, Subsah āras Āfrikā mazāk nekā 30 % iedz īvotāju ir piek ļuve elektrot īkliem, un 
tiem, kuriem š ī piekļuve ir, bieži vien tas nav uzticams ener ģijas avots, jo p ārāk bieži notiek 
elektrības padeves p ārtraukumi un trauc ējumi, un tie ir ilgstoši. Daudz ās citās jaunattīstības 
valstīs ir līdzīga situācija, un tai ir liela ietekme uz soci ālo un ekonomisko att īstību un īpaši uz 
TAM sasniegšanu. 
Pēdējos gadu desmitos ir bijušas ļoti lielas naftas cenu atš ķirības. Tam bija milz īga ietekme uz 
nestabilām un jaunatt īstības valstīm, īpaši tām, kuras ir liel ā mērā atkarīgas no naftas, un v ēl 
jo vairāk gadījumos, kad uzticamu elektroener ģijas piegāžu daļēja trūkuma dēļ būtiska 
nozīme ir ģeneratoriem, kurus darbina ar degvie lu. Visbeidzot, uzticamu elektroener ģijas 
piegāžu trūkuma dēļ par kurin āmo ēdiena gatavošanai p ēc noklusējuma kļūst ogles, k ā 
rezultātā rodas visp ārīgas veselības problēmas un tiek izn īcināti meži. 
Tomēr jāņem vērā, ka daudzi apgabali jaunatt īstības valstīs ir ideāli piemēroti, lai izstr ādātu 
atjaunojamu ener ģiju, tostarp hidroener ģiju, vēja, fotoelementu elektroener ģiju un koncentr ētu 
saules ener ģiju. Tas iesp ējams tāpēc, ka ir pieejami ļoti labvēlīgi dabas resursi ( ūdens, saules 
gaisma). Turkl āt tur, kur ener ģētikas infrastrukt ūra nav pieejama un atjaunojam ās enerģijas 
risinājumus var nodrošin āt, neizmantojot t īklu, ir iesp ējams samazin āt kopējās izmaksas. 
                                                 
25 Lai uzlabotu mežu p ārvaldību partnervalst īs, ļoti svarīgs ir darbs, kas pašlaik norit UNFCCC  emisiju 
samazināšanā no mežu plat ībām, īpaši apvienojum ā ar tādām iniciatīvām kā ES mežu ties ību aktu 
piemērošana, mežu p ārvaldība un tirdzniec ība (FLEGT ). 
LV 18   LV Veicot ieguld ījumus konkur ētspējīgos vietējos atjaunojamas ener ģijas avotos liel ā daļā 
jaunattīstības valstu, daudz ējādā ziņā ir iespējams apiet veselu tehnolo ģijas paaudzi. Turkl āt, 
ieviešot modernus ener ģijas ražošanas un sadales risin ājumus, b ūtu iespējami svar īgi 
energoefektivit ātes ieguvumi. Ar modernu tehnolo ģiju var pan ākt siltumn īcas efektu izraisošo 
gāzu emisiju b ūtisku samazin ājumu un iev ērojami uzlabot viet ējos vides apst ākļus. Pēdējā 
minētajā jomā Eiropai var b ūt svarīga loma zin ātības nodrošin āšanā. Ja infrastrukt ūra ir 
izveidota, esošo iek ārtu moderniz ācija un to savstarp ēja savienošana var nodrošin āt plašāku 
piekļuvi enerģijai. 
Apvienojot ES att īstību, kas ietver augsta riska ieguld ījumus, ar iepriekšmin ētajā 
Kopenhāgenas konferenc ē piešķirto tūlītējo finans ējumu, lai veicin ātu ieguld ījumus 
atjaunojamos elektroener ģijas avotos jaunatt īstības valstīs, var gūt lēcienveidīgus panākumus 
ilgtspējīgas enerģijas nodrošin āšanā pasaules nabadz īgākajām valstīm. Atjaunojamu ener ģijas 
avotu apg ūšana šajās valstīs, īpaši vismaz āk attīstītajās valstīs, nodrošina ļoti svarīgu papildu 
priekšrocību attīstībai, samazinot šo valstu atkar ību un neaizsarg ātību pret liel ām naftas cenu 
svārstībām.  
ES ir ļoti labi sagatavota š īs palīdzības sniegšanai. T ā ir vadoš ā atjaunojam ās enerģijas 
tehnoloģiju radītāja. Eiropai ir visliel ākā pieredze t ādu juridisko un administrat īvo pasākumu 
īstenošanā, kas ir vajadz īgi, lai veicin ātu ieguld ījumus atjaunojam ā enerģijā; vēl viens 
iemesls — t ā ir vienīgais reģions pasaul ē, kur visām dalībvalstīm ir juridiski saistoši m ērķi. 
ES ir ap ņēmusies līdz 2020. gadam apmierin āt 20 % no sav ām enerģijas vajadz ībām, 
izmantojot atjaunojamus ener ģijas avotus. 
Visbeidzot, lai veiktu ieguld ījumus ener ģijas jomā, per se  nav vajadz īga būtiska palīdzība, kas 
saistīta ar dotācijām. Tas ir svar īgi, jo ar att īstības finans ējumu vien nekad neb ūs iespējams 
veikt simtiem miljardu euro ieguld ījumus, kas ir vajadz īgi, lai ikvienam iedz īvotājam 
nodrošinātu drošu elektroapg ādi. Princip ā šādi ieguldījumi var b ūt patiesi ienes īgi. Tāpēc šajā 
nozarē ES budžeta l īdzsvarošanu ar l īdzekļu devēju un finanšu iest āžu resursiem, tostarp 
privātā sektora līdzekļiem, būtu vieglāk panākt nekā citās nozarēs. 
Tādējādi ir jāapsver, vai ES un jaunatt īstības valstīm un/vai re ģionālajiem grup ējumiem b ūtu 
kopīgi jārīkojas pašreiz ējo partner ību ietvaros, lai izveidotu konkr ētas kopīgās programmas, 
ar kuru pal īdzību pakāpeniski var nodrošin āt ilgtspējīgu enerģiju visiem iedz īvotājiem .  
Šādām programm ām, kas saist ītas ar augsta riska ES ieguld ījumiem att īstībā un finans ējumu 
klimata p ārmaiņu radīto seku nov ēršanai un kur ās piedalās ES un jaunatt īstības valstis, 
enerģētikas nozare un ES finanšu iest ādes, varētu izvirzīt mērķi noteikt kop īgo pasākumu 
grafiku, un taj ās varētu iekļaut reformas valst īs ar zemu ien ākumu līmeni — gan attiec ībā uz 
ieguldījumu aizsardz ību un nodok ļiem, gan re ģionālo sadarb ību elektroener ģijas jomā. Tās 
būtu jābalsta uz pašreiz ējiem pasākumiem, ko veic partner ību ietvaros ener ģētikas jom ā, 
piemēram, ES un Āfrikas partner ībā enerģētikas jom ā. Pasākumiem atjaunojam ās enerģijas 
nozarē var būt svarīga nozīme, lai rastu risin ājumu jaunatt īstības valstu ener ģijas vajadz ību 
apmierināšanai, bet tie ir nevainojami j āintegrē plašākā enerģētikas politik ā, kas aptver, 
piemēram, energoefektivit āti, tīklus un infrastrukt ūru un nodrošina efekt īvas piegādes un citu, 
“tradicion ālāku” ener ģijas avotu att īstību. Šajā sadarbībā jābūt iespējamām iesaist īties 
līdzekļu devējiem ārpus ES un starptautisk ām iestādēm, un tā inter alia  varētu pievērsties 
šādām jomām. 
• Finansējums . Nesenās finanšu kr īzes apst ākļos atjaunojam ās enerģijas projektu 
izstrādātājiem bija gr ūti nodrošin āt komerci ālu finansējumu ES, kur past āv atjaunojamai 
LV 19   LV enerģijai labvēlīgs administrat īvais un tiesiskais regul ējums. Jaunatt īstības valstīs, kur nav 
šādu administrat īvo un juridisko noteikumu, ir praktiski neiesp ējami nodrošin ātu 
finansējumu riskant ākiem projektiem. 
• Stabili regulat īvie un administrat īvie noteikumi . Ja neb ūs stabilu un prognoz ējamu 
noteikumu, kuri padara iesp ējamus un stimul ē privātu uzņēmumu ieguld ījumus, tie netiks 
veikti, pat ja b ūs izveidoti piem ēroti finanšu instrumenti. Tas attiecas uz jaut ājumiem, kas 
saistīti ar tīklu, nodok ļiem, uzņēmējdarbības tiesībām un pl ānošanas noteikumiem. 
Vajadzīgi arī juridiskie noteikumi, kas pie ļauj atklātu konkurenci elektroener ģijas tirgos, 
lai nodrošin ātu tās piegādi klientiem. T āpat arī ir vajadz īgi skaidri, taisn īgi un efekt īvi 
normatīvie noteikumi, lai nodrošin ātu izmaksu atg ūšanu un pat ērētāju aizsardz ību. 
• Tehniskās zināšanas, izgl ītība un mācības. Daudzviet jaunatt īstības valstīs ir neatbilstošs 
tehnisko m ācību nodrošin ājums, vai ar ī tā nemaz nav. Bez kvalific ēta darbasp ēka — sākot 
ar elektroinženieriem un beidzot ar amatniekiem — neb ūs iespējams piln ībā izmantot 
atjaunojam ās enerģijas potenci ālu. Darbavietu rad īšana ir svar īgs ieguvums, ko sniedz š āda 
attīstība, bet mācības un zin āšanu apgūšana prasīs patiesas p ūles. 
• Reģionālie tirgi . Daudzos gad ījumos būs svarīgi nodrošin āt iespēju pārdot elektroener ģiju 
ārpus valsts robež ām, īpaši saist ībā ar lielākiem hidroener ģijas projektiem. Tam b ūs 
vajadzīgi skaidri re ģionālie nolīgumi un regul ējuma stabilit āte. 
23. K ā ES varētu vislabāk rīkoties, lai atbalst ītu jaunatt īstības valstis to centienos 
nodrošināt ilgtspējīgu enerģiju visiem saviem iedz īvotājiem? Kāda loma var ētu būt, 
piemēram, ES un Āfrikas kop īgajai programmai, lai pak āpeniski nodrošin ātu 
ilgtspējīgu enerģiju visiem iedz īvotājiem, apvienojot finans ējumu att īstībai un 
klimata p ārmaiņu radīto seku nov ēršanai ar d ārgākiem attīstības finanšu iest āžu 
aizdevumiem?  
5. L AUKSAIMNIEC ĪBA UN NODROŠIN ĀTĪBA AR P ĀRTIKU  
Nodrošinātība ar pārtiku joproj ām ir viena no liel ākajām lauku un pils ētu iedzīvotāju 
problēmām daudzās jaunattīstības valstīs, kur 75 % iedz īvotāju vēl arvien ir atkar īgi no 
lauksaimniec ības. Tiek l ēsts, ka lauksaimniec ības ražošanai vis ā pasaulē jāpalielinās par 
70 %, lai pa ēdinātu pasaules iedz īvotājus, kuru skaits p ēc Apvienoto N āciju Organiz ācijas 
domām līdz 2050. gadam palielin āsies līdz 9 miljardiem. Bads ietekm ē tautas att īstību, sociālo 
un politisko stabilit āti un jebkuras izredzes  sasniegt TAM. Nesen ās cenu izmai ņas pasaules 
pārtikas tirgos nor āda uz past āvīgu problēmu, kas īpaši skar jaunatt īstības valstis, kuras 
importē pārtiku.  
Attīstība un nodrošin ātība ar pārtiku iet roku rok ā; pieredze liecina, ka  priekšnoteikums 
plašākai attīstībai un nabadz ības samazin āšanai ir lauksaimniec ības reforma un sp ēja pabarot 
valsts iedz īvotājus. Vairums pasaules nabadz īgo un bad ā esošo cilv ēku dzīvo lauku apgabalos, 
kur galven ā saimniecisk ā darbība ir lauksaimniec ība. Šajos apgabalos domin ē maza mēroga 
lauksaimniec ība.  
Piemēram, Āfrikā maza mēroga lauksaimnieki saražo aptuveni 80 % no p ārtikas, ko pat ērē 
šajā kontinent ā. Tomēr lauksaimniec ībai ir liels potenci āls, lai stimul ētu ienākumu plašu 
LV 20   LV pieaugumu jaunatt īstības valstīs; lauksaimniec ības radītais IKP pieaugums l īdz pat četrām 
reizēm efektīvāk samazina nabadz ību nekā pieaugums, ko rada citas nozares26. Ieguldījumi 
pārtikas nekait īguma nodrošin āšanā, īstenojot sanit āros un fitosanit āros standartus, veicina 
pārtikas nekait īgumu un cilv ēku veselību. Lai nodrošin ātu ilgtspējīgu lauksaimniec ību un 
veicinātu pārtikas uzturv ērtības atbilst ību, svarīga ir arī bioloģiskās daudzveid ības aizsardz ība 
un saistītie ekosist ēmas pakalpojumi. Lauksaimniec ībai ir svar īgas saiknes ar cit ām nozarēm, 
un tās izaugsmei ir vair ākkārtīga ietekme uz visu ekonomiku. Turkl āt labi pārvaldīta 
lauksaimniec ība ir svar īgs faktors t ādu vides probl ēmu mazin āšanā kā mežu izn īcināšana, 
augsnes no ārdīšanās, ūdens trūkums un klimata p ārmaiņas. Pateicoties daudzveid īgām un 
drošām ražošanas zon ām, paātrināta lauksaimniecisk ā ražošana ar zemu oglek ļa saturu 
nostiprinās arī cenu stabilit āti pasaulē. 
Tādēļ saskaņota ES iniciat īva izmantot ieguld ījumus iek ļaujošā, intensīvākā, ilgtspējīgā un 
ekoloģiski efektīvā lauksaimniec ībā var radīt situāciju, kurā ieguvēji ir visi — palielin ās videi 
labvēlīga izaugsme ar zem āku emisiju l īmeni un soci ālā stabilitāte27. Lai šis darbs b ūtu 
sekmīgs, vērtību ķēdē ražošana ir j āaplūko saistībā ar atbilstošu piek ļuvi finans ējumam, 
pārstrādei un tirgiem. Šaj ā aspektā svarīga loma var ētu būt publiskaj ām un priv ātajām 
partnerībām. 
Mērķis nodrošin āt, ka ES sadarb ībai pēc būtības ir liela ietekme, īpaši attiecas uz 
lauksaimniec ību un nodrošin ātību ar pārtiku. Jo īpaši pieredze liecina, ka š ī problēma ir 
jārisina plaš ākā veidā, aplūkojot visu v ērtību ķēdi: pētniecība un tās saistība ar lauksaimnieku 
izglītību, iespējas iegūt zemi, pien ācīgi mēslošanas l īdzekļi, irigācijas metodes, transports l īdz 
tirgiem, uzglab āšana, finans ējums, banku pakalpojumi un apdrošin āšana, kā arī pārstrādes 
spējas. Pētniecībai un inov ācijai var b ūt svarīga nozīme pārtikas ražošanas tempu 
palielināšanā, ja to virza piepras ījums, tā ir iesaistoša un piel āgota saņēmēju vajadzībām un 
prioritātēm. ES ir plašas ekspertu zin āšanas par ilgtsp ējīgu lauksaimniec ību dažādos 
apstākļos, kā arī plaši tīkli ar jaunatt īstības valstīm. 
Tāpēc ES lauksaimniec ība un nodrošin ātība ar pārtiku jāpadara par t ās spēju pārbaudījumu 
nodrošināt ietekm īgu sadarb ību un veicin āt iekļaujošu un videi labv ēlīgu izaugsmi, 
koncentrējot centienus uz to, lai nodrošin ātu, ka, pieš ķirot palīdzību, tiek ņemta vērā visa 
ražošanas ķēde. To var ētu panākt, orientējot uz šo ķēdi ES programmas vai lab āk un ciešāk 
sadarbojoties ar partnervalst īm un citiem l īdzekļu devējiem nol ūkā apvienot sp ēkus. 
Sadarbību partner ībā ar līdzekļu devējiem ārpus ES un starptautisk ām iestādēm varētu orientēt 
inter alia  uz pētniecību un inov āciju, kuru dikt ē pieprasījums, nozaru un v ērtību ķēžu 
pārvaldību un reģionālajiem lauksaimniec ības un pārtikas tirgiem. 
Īstenojot šo visaptverošo pieeju lauksaimniec ībai un nodrošin ātībai ar pārtiku, būtu jāņem 
vērā arī uzturvērtības aspekts. Nesen g ūtie zinātniskie pier ādījumi liecina, ka nepietiekams 
uzturs kav ē attīstības centienus un mazina ekonomisko izaugsmi, radot l īdz 3 % IKP 
zaudējumu. Tas ir galvenais b ērnu mirst ības iemesls, un tiem, kuri izdz īvo, uztura 
nepietiekam ība var rad īt neatgriezenisku ietekmi uz gar īgo un fizisko att īstību. Atrisinot 
uztura nepietiekam ības problēmu, var pan ākt daudzk ārtīgu ietekmi uz TAM sasniegšanu.  
                                                 
26 http://www.ifad.org/hfs/ .  
27 Kā uzsvērts paziņojumā “ES politikas programma jaunatt īstības valstu atbalst īšanai, risinot ar p ārtikas 
nodrošinājumu saist ītās problēmas”, COM (2010)127 un saist ītie Padomes 2010. gada 10. maija 
secinājumi, kas pieejami t īmekļa vietnē 
http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms _data/docs/pressdata/EN/foraff/114357.pdf .  
LV 21   LV Visbeidzot, ar ī zvejniec ības produktiem var b ūt svarīga loma gan visp ārējā cīņā pret 
nenodrošin ātību ar pārtiku, gan t ās uzturvērtības dimensij ā. Tādēļ ES un jaunatt īstības valstis 
ir ieinteres ētas sekmēt ilgtspējīgu zvejniec ību, tostarp efekt īvas pārraudzības, kontroles un 
uzraudzības sistēmas, un akvakult ūras ilgtsp ējīgu attīstību. Šajā saistībā ir ļoti svarīgi 
zivsaimniec ības partnerattiec ību nolīgumi un zivsaimniec ības pārvaldības reģionālās 
organizācijas. 
24. K ā ES attīstības politika var dot visliel āko ieguldījumu nodrošin ātības palielin āšanā 
ar pārtiku, vienlaikus aizsarg ājot vides kvalit āti? Kuri politikas virzieni un 
programmas nodrošina vislab āko stimulu s īksaimniec ību un priv ātā sektora 
ieguldījumiem lauksaimniec ībā un zivsaimniec ībā?  
25. K ādās stratēģiskās jomās būtu jāiesaistās ES, īpaši attiec ībā uz Āfriku? Kā ES var 
stimulēt agroekolo ģisku pieeju lauksaimniec ībai, ilgtsp ējīgai lauksaimniec ības, 
zvejniecības un akvakult ūras intensifik ācijai?  
26. K ā ES vajadzētu atbalstīt cīņu pret uztura nepietiekam ību? 
6. S ECINĀJUMS  
Komisija ir ap ņēmusies turpin āt ES att īstības politikas un izdevumu programmu 
moderniz āciju, nodrošinot liel āku pievienoto v ērtību, līdzekļu pareizu izlietojumu un 
efektivitāti. Turpin ājumā šai Zaļajai grāmatai un pamatojoties uz sa ņemtajām atbildēm, 
Komisija sniegs pazi ņojumu par ES att īstības politikas moderniz āciju, kurā inter alia  būs 
ietverti ar ī apsvērumi par to, vai ir lietder īgi pārskatīt Eiropas konsensu att īstības jomā.