ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas

PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Pēc pieņemtajiem lēmumiem par vīzu režīma liberalizāciju ar Rietumbalkānu valstīm Komisija 2011. gadā ierosināja Padomes regulā (EK) Nr. 539/2001 iekļaut drošības klauzulu vīzu jomā, kas steidzamības kārtā un, pamatojoties uz precīzi definētiem kritērijiem, uz īsu laikposmu pagaidu kārtā ļautu apturēt atbrīvojumu no vīzas prasības trešo valstu pilsoņiem, lai atrisinātu iespējamās problēmas, ar kurām saskaras viena vai vairākas dalībvalstis, pēkšņi un būtiski palielinoties neatbilstīgajai migrācijai, nepamatotu patvēruma pieteikumu vai noraidīto atpakaļuzņemšanas pieteikumu skaitam, ko kāda dalībvalsts iesniegusi attiecīgajai trešai valstij.

Eiropas Parlaments un Padome 2013. gada 11. decembrī pieņēma Regulu (ES) Nr. 1289/2013, ar kuru grozīja Regulu (EK) Nr. 539/2001, ieviešot tā saucamo apturēšanas mehānismu un grozot spēkā esošo savstarpības mehānismu.

Apturēšanas mehānisms Regulas (EK) Nr. 539/2001 1.a pantā kā galējo līdzekli ļauj uz laiku apturēt atbrīvojumu no vīzas prasības trešo valstu pilsoņiem dažās ārkārtas situācijās. To var aktivizēt jebkura dalībvalsts, Komisijai paziņojot, ka tā sešu mēnešu laikposmā salīdzinājumā ar to pašu laikposmu iepriekšējā gadā vai ar pēdējiem sešiem mēnešiem pirms atbrīvojuma no vīzas prasības attiecībā uz šo valsti saskaras ar apstākļiem, kuri izraisa ārkārtas situāciju, ko tā pati nespēj atrisināt.

Proti, šie apstākļi ir būtisks un pēkšņu palielinājums:

–tādu minētās trešās valsts valstu pilsoņu skaitā, par kuriem noskaidro, ka tie nelegāli uzturas minētās dalībvalsts teritorijā;

–minētās trešās valsts pilsoņu nepamatotu patvēruma pieteikumu skaitā, ja šāds palielinājums rada īpaši spriedzi attiecīgās dalībvalsts patvēruma sistēmai;

–tādu noraidīto atpakaļuzņemšanas pieteikumu skaitā, ko dalībvalsts iesniegusi minētajai trešai valstij par tās pašas pilsoņiem.

Informējot Komisiju, dalībvalstij ir jānorāda iemesli mehānisma aktivizēšanai, iesniedzot attiecīgos datus un statistikas, kā arī jāapraksta pagaidu pasākumi, ko tā ir veikusi, lai situāciju atrisinātu. Komisija pēc tam informē gan Padomi, gan Eiropas Parlamentu un pārbauda situāciju un problēmas apjomu (skarto dalībvalstu skaits, ietekme uz migrācijas kopējo situāciju Savienībā).

Komisija var izlemt, vai šī darbība ir nepieciešama, ņemot vērā vīzas prasības atcelšanas apturēšanas sekas uz Savienības un tās dalībvalstu ārējām attiecībām ar konkrēto trešo valsti, vienlaikus cieši sadarbojoties ar to, tiecoties atrast alternatīvus ilgtermiņa risinājumus. Šādā gadījumā Komisija trīs mēnešu laikā no paziņojuma saņemšanas var pieņemt īstenošanas aktu, ar kuru uz laiku aptur atbrīvojumu no vīzas prasības attiecīgās trešās valsts pilsoņiem uz sešu mēnešu laikposmu.

Pirms šā sešu mēnešu laikposma beigām Komisijai jāiesniedz ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei. Šim ziņojumam var pievienot leģislatīvā akta priekšlikumu grozīt Regulu (EK) Nr. 593/2001, lai minēto trešo valsti pārceltu to valstu sarakstā, kurām ir nepieciešama vīza (I pielikums), un tādējādi tās pilsoņiem pastāvīgi piemērotu vīzas prasību. Šādā gadījumā bezvīzu režīma pagaidu atcelšanas ilgumu var maksimāli pagarināt uz 12 mēnešiem.

Eiropas Savienībā valdošās pašreizējās migrācijas situācijas un sekmīgi pabeigtu vairāku dialogu par vīzu režīma liberalizāciju ar kaimiņvalstīm (Gruziju, Ukrainu, Kosovu, Turciju) kontekstā vairākas dalībvalstis ir apšaubījušas, vai pastāvošais vīzu režīma apturēšanas mehānisms sniedz nepieciešamo elastību, lai būtu iespējams rīkoties konkrētās ārkārtas situācijās. Jo īpaši tās argumentē, ka:

–iespējamie apturēšanas iemesli ir pārāk ierobežoti un, piemēram, neietver trešās valsts nesadarbošanos to trešās valsts pilsoņu atpakaļuzņemšanas jomā, kas ir tranzītā šķērsojuši šo trešo valsti, ja Savienības vai dalībvalsts noslēgtais atpakaļuzņemšanas nolīgums ar attiecīgo trešo valsti šādu atpakaļuzņemšanas pienākumu paredz;

–iniciatīvas tiesības ar paziņojumu aktivizēt apturēšanas mehānismu, kas Regulā paredzētas tikai dalībvalstīm, vajadzētu paredzēt arī Komisijai;

–atsauces periodi un termiņi ir pārāk gari, kas savukārt neļauj ātri reaģēt ārkārtas situācijās.

Ņemot vērā Komisijas neseno priekšlikumu par vīzu režīma liberalizāciju ar Gruziju, Ukrainu, Turciju un Kosovu un nesenās diskusijas ar dalībvalstīm, Komisija nolēma iesniegt priekšlikumu grozīt Regulu (EK) Nr. 539/2001, lai pārskatītu pašreizējo apturēšanas mehānismu.

Galvenais mērķis ir pastiprināt apturēšanas mehānismu tā, lai dalībvalstīm būtu vieglāk ziņot par apstākļiem, kuru dēļ var aktivizēt apturēšanas mehānismu, un lai Komisija varētu aktivizēt šo mehānismu pēc savas ierosmes. Jo īpaši vajadzētu vienkāršot mehānisma izmantošanu, saīsinot atsauces periodus un termiņus, lai procedūra kļūtu ātrāka, un vajadzētu paplašināt apturēšanas iemeslus, kuriem būtu jāietver tādu trešo valstu pilsoņu, kuri ir tranzītā šķērsojuši šo trešo valsti, noraidīto atpakaļuzņemšanas pieteikumu skaita ievērojams pieaugums, ja Savienības vai dalībvalsts noslēgtais atpakaļuzņemšanas nolīgums ar attiecīgo trešo valsti šādu atpakaļuzņemšanas pienākumu paredz. Komisijai turklāt vajadzētu būt iespējai aktivizēt mehānismu gadījumos, kad trešā valsts nesadarbojas atpakaļuzņemšanas jomā, it īpaši, ja starp šo trešo valsti un Savienību ir noslēgts atpakaļuzņemšanas nolīgums.