C 225/1

KOMISIJAS PAZIŅOJUMS

Vadlīnijas par konkrētu Regulas (EK) Nr. 183/2005, ar ko paredz barības higiēnas prasības, noteikumu īstenošanu

(2019/C 225/01)

Šā dokumenta mērķis Šis dokuments ir galvenokārt paredzēts barības nozares komersantiem un kompetentajām iestādēm, un tā mērķis ir sniegt norādījumus par barības higiēnas prasību īstenošanu, jo īpaši par barības uzņēmumu reģistrāciju.

Piezīme Šis ir attīstības procesā esošs dokuments, un tas tiks atjaunināts, ņemot vērā dalībvalstu, kompetento iestāžu, barības nozares komersantu un Komisijas Veselības un pārtikas jomas revīziju un analīžu direktorāta pieredzi un informāciju.

Saturs

1. IEVADS 2

2. DEFINĪCIJAS 3

3. BARĪBAS NOZARES KOMERSANTU PIENĀKUMI 5

4. PRIMĀRĀ RAŽOŠANA 5

4.1. Vispārīgie apsvērumi 5

4.2. Primārā ražošana “mazos daudzumos”, kā norādīts Barības higiēnas regulas 2. panta 2. punkta d) apakšpunktā 6

4.3. Darbības saimniecības līmenī, kas nav uzskatāmas par primāro ražošanu 6

5. DARBĪBAS, KAS NAV IEKĻAUTAS BARĪBAS HIGIĒNAS REGULAS DARBĪBAS JOMĀ 7

6. UZŅĒMUMU REĢISTRĀCIJA UN APSTIPRINĀŠANA 7

6.1. Uzņēmumu reģistrācija 7

6.1.1. Tirgotāju reģistrācija 8

6.1.2. Barības uzņēmumi un pārdošana internetā 8

6.2. Uzņēmumu apstiprināšana 8

6.2.2. Uzņēmumu apstiprināšana saskaņā ar valsts tiesībām 10

7. BARĪBAS APRITES SĀKUMS 10

7.1. Pārtikas un dzērienu nozares blakusprodukti un pārtika, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam, ko paredzēts izmantot kā barošanas materiālu 11

7.1.1. Blakusprodukti saskaņā ar Direktīvu 2008/98/EK par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu (zināma kā pamatdirektīva par atkritumiem – WFD ) 11

7.1.2. Galvenie tiesiskie pienākumi 12

7.1.3. Pārtika, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam 12

7.2. Tādu komersantu piemēri, kurus var vai nevar reģistrēt saskaņā ar Barības higiēnas regulu 13

7.2.1. Nepārtikas nozares komersanti, kuri daļu savas produkcijas piegādā tieši vai netieši barības apritei, bet kuru galvenā darbība nav barības jomā 13

7.2.2. Pārtikas uzņēmumi, kuri daļu savas produkcijas piegādā barības apritei, bet kuru galvenā darbība nav barības jomā 14

7.2.3. Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu pārstrādes uzņēmumi un citi pārstrādes uzņēmumi, kuri piegādā barību barības nozares komersantiem 16

8. BIEŽI UZDOTIE JAUTĀJUMI – BARĪBAS NOZARES KOMERSANTI 16

9. BIEŽI UZDOTIE JAUTĀJUMI – KOMPETENTĀS IESTĀDES 20

10. LABAS PRAKSES ROKASGRĀMATAS 22

10.1. ES rokasgrāmatas 22

10.2. Valsts rokasgrāmatas 23

I PIELIKUMS 24

Tādu noteikumu un kritēriju nepilnīgs saraksts, ko dažas dalībvalstis ir ieviesušas savos valsts tiesību aktos attiecībā uz maziem daudzumiem, kā norādīts Barības higiēnas regulas 2. panta 2. punkta d) apakšpunktā 24

ES DALĪBVALSTIS 24

CITAS EEZ VALSTIS 25

II PIELIKUMS 26

Tādu uzņēmumu saraksti, kas reģistrēti saskaņā ar Barības higiēnas regulas 9. pantu 26

ES DALĪBVALSTIS 26

CITAS EEZ VALSTIS 27

III PIELIKUMS 28

Pamatojoties uz Barības higiēnas regulas IV pielikumu par barības nozares uzņēmumu apstiprināšanu (atsauce uz Barības higiēnas regulas 10. pantu) 28

1. IEVADS

Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 12. janvāra Regulu (EK) Nr. 183/2005, ar ko paredz barības higiēnas prasības (1) (turpmāk – “Barības higiēnas regula”), piemēro kopš 2006. gada 1. janvāra. Tajā ir izklāstītas vispārīgas higiēnas prasības, kas barības nozares komersantiem jāievēro visos barības aprites posmos, sākot no barības primārās ražošanas, to ietverot, un līdz pat laišanai tirgū, to ietverot. Kopš Barības higiēnas regulas pieņemšanas dalībvalstu kompetentās iestādes un ieinteresētās personas ir lūgušas Komisijai precizēt vairākus minētās regulas aspektus. Šo vadlīniju mērķis ir atbildēt uz šiem pieprasījumiem.

Šajās vadlīnijās tiek sniegtas atbildes uz minētajiem pieprasījumiem saskaņā ar spēkā esošo tiesisko regulējumu. Tāpēc ar tām netiek ieviesti jauni juridiskie noteikumi un tajās nav paredzēts pilnīgi aptvert visus noteikumus minētajās jomās. Turklāt dažos gadījumos vadlīniju formulējums attiecībā uz barības nozares komersantu reģistrācijas noteikumu piemērošanu ir paredzēts, lai paskaidrotu rīcības ierobežojumus, lai dalībvalstis piemērotu riska pārvaldības apsvērumus saskaņā ar savu situācijas novērtējumu vai apstākļiem to teritorijā.

Šo vadlīniju mērķis ir palīdzēt barības nozares komersantiem un valstu kompetentajām iestādēm pārtikas un barības apritē labāk izprast un pareizi un vienādi piemērot Barības higiēnas regulu. Tomēr ir svarīgi norādīt, ka tikai Eiropas Savienības Tiesai ir tiesības interpretēt Savienības tiesības ar galīgu saistošu spēku.

Lai pilnīgi saprastu dažādus Barības higiēnas regulas aspektus, ir ļoti svarīgi arī pārzināt citas Savienības tiesību aktu daļas un jo īpaši turpmāk minēto tiesību aktu principus un definīcijas:

— Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Regula (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (2) (“TSE regula”),

— Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz vispārīgus pārtikas aprites tiesību aktu principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (3) (saukta arī par “vispārīgo pārtikas aprites tiesību aktu” – “VPATA”) (4),

— Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regula (EK) Nr. 1831/2003 par dzīvnieku ēdināšanā lietotām piedevām (5),

— Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (6) (7),

— Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regula (EK) Nr. 767/2009 par barības laišanu tirgū un lietošanu (8),

— Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1069/2009, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1774/2002 (9) (Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regula),

— Komisijas 2011. gada 25. februāra Regula (ES) Nr. 142/2011, ar kuru īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1069/2009, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un īsteno Padomes Direktīvu 97/78/EK attiecībā uz dažiem paraugiem un precēm, kam uz robežas neveic veterinārās pārbaudes atbilstīgi minētajai direktīvai (10).

2. DEFINĪCIJAS

“Pārtikas higiēna” ir definēta Regulas (EK) Nr. 183/2005 3. panta a) punktā kā “pasākumi un nosacījumi, kas nepieciešami, lai kontrolētu apdraudējumu un nodrošinātu barības piemērotību dzīvnieku patēriņam, ņemot vērā tās paredzēto lietojumu”.

“Barība” (jeb “lopbarība”) ir definēta Regulas (EK) Nr. 178/2002 3. panta 4. punktā kā “jebkura pārstrādāta, daļēji pārstrādāta vai nepārstrādāta viela vai produkts, tostarp piedevas, ko paredzēts izbarot dzīvniekiem”.

“Barības primārā ražošana” ir definēta Regulas (EK) Nr. 183/2005 3. panta f) punktā kā “lauksaimniecības produktu tāda ražošana – tostarp audzēšana, novākšana, kā arī mājdzīvnieku slaukšana, audzēšana (pirms to nokaušanas) un zvejas darbība – kuras rezultātā iegūst produktus, kuri pēc to novākšanas, iegūšanas vai noķeršanas netiek īpaši apstrādāti, izņemot vienkāršu, fizisku apstrādi”.

“Barības uzņēmums” ir definēts Regulas (EK) Nr. 178/2002 3. panta 5. punktā kā “jebkurš uzņēmums, kas nes peļņu vai ne, ir publisks vai privāts, kas saistīts ar jebkuru barības ražošanas, izgatavošanas, pārstrādes, uzglabāšanas, pārvadāšanas vai izplatīšanas operāciju, tostarp ar jebkuru ražotāju, kas ražo, pārstrādā vai uzglabā barību dzīvnieku barošanai savā saimniecībā”.

“Barības nozares komersants” (11) ir definēts Regulas (EK) Nr. 183/2005 3. panta b) punktā kā “fiziska vai juridiska persona, kas ir atbildīga par to, lai šīs personas kontrolē esošajā barības nozares uzņēmumā tiktu ievērotas šīs regulas prasības”.

“Laišana tirgū” ir definēta Regulas (EK) Nr. 178/2002 3. panta 8. punktā kā “pārtikas vai barības turēšana pārdošanas nolūkā, tostarp piedāvāšana pārdošanai vai jebkura cita veida nodošana par maksu vai bez tās, un pārdošana, izplatīšana un citāda nodošana”.

“Uzņēmums” ir definēts Regulas (EK) Nr. 183/2005 3. panta d) punktā kā “barības nozares uzņēmuma jebkura daļa”.

“Kompetenta iestāde” ir definēta Regulas (EK) Nr. 183/2005 3. panta e) punktā kā “dalībvalsts vai trešās valsts iestāde, kas norīkota veikt oficiālu kontroli”.

“Dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti” ir definēta Regulas (EK) Nr. 1069/2009 3. panta 1. punktā kā “dzīvnieku veseli ķermeņi vai to daļas, dzīvnieku izcelsmes produkti vai citi produkti, kas iegūti no dzīvniekiem, kas nav paredzēti cilvēku patēriņam, tostarp olšūnas, embrijus un spermu”.

“Atvasināti produkti” ir definēti Regulas (EK) Nr. 1069/2009 3. panta 2. punktā kā “produkti, kuri iegūti pēc viena vai vairākiem dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu apstrādes, transformēšanas vai pārstrādes posmiem”.

“Lolojumdzīvnieks” ir definēts Regulas (EK) Nr. 767/2009 3. panta 2. punkta f) apakšpunktā kā “tādas sugas neproduktīvs dzīvnieks, ko baro, audzē vai tur, bet kuru Kopienā parasti nelieto cilvēka uzturā”.

“Kažokādu dzīvnieki” ir definēti Regulas (EK) Nr. 767/2009 3. panta 2. punkta e) apakšpunktā kā “neproduktīvi dzīvnieki, ko baro, audzē vai tur kažokādu ražošanai un ko neizmanto cilvēka uzturā”.

“Agrākie pārtikas produkti” ir definēti Komisijas 2013. gada 16. janvāra Regulas (ES) Nr. 68/2013, ar ko izveido barības sastāvdaļu reģistru (12), pielikuma A daļas 3. punktā kā “pārtikas produkti (izņemot ēdināšanas atkritumus), kas ražoti cilvēku patēriņam, pilnībā ievērojot ES pārtikas aprites tiesību aktus, taču praktisku vai loģistisku apsvērumu dēļ vai sakarā ar ražošanas problēmām vai iesaiņojuma defektiem, vai citiem defektiem tie vairs nav paredzēti cilvēku patēriņam, bet to lietošana barībā nerada nekādu veselības apdraudējumu”.

Šajās vadlīnijās turpmāk minētie termini ir definēti šādi:

“Pārtika, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam” ir pārtika, kas saražota cilvēku patēriņam, pilnībā ievērojot Savienības pārtikas aprites tiesību aktus, taču vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam, kā noteikts 1.2. nodaļā Pamatnostādnēs par tādas pārtikas izmantošanu barībā, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam (13).

Pārtikas mazumtirgotāji var laist tirgū pārtiku, uzskatot to par pārtiku un ievērojot pārtikas aprites tiesību aktus, lai piedāvātu to barības nozares komersantiem, kas pārstrādā to barībā, kā noteikts 3.2.2. nodaļas b) punktā Pamatnostādnēs par tādas pārtikas izmantošanu barībā, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam.

Pārtika, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam, neietver:

— pārtikas piedevas, fermentus un aromatizētājus, kā norādīts Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Regulā (EK) Nr. 1331/2008, ar ko nosaka vienotu atļauju piešķiršanas procedūru attiecībā uz pārtikas piedevām, fermentiem un aromatizētājiem (14),

— pārtikas piedevas, kā norādīts Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 10. jūnija Direktīvā 2002/46/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz uztura bagātinātājiem (15),

— ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumus, kā norādīts Regulas (EK) Nr. 1069/2009 8. panta f) punktā un Komisijas Regulas (ES) Nr. 142/2011 I pielikuma 22. punktā.

“Pārstrādes rūpnīca” ir uzņēmums Regulas (EK) Nr. 183/2005 3. panta d) punkta izpratnē, kas ražo barību, izmantojot apstrādes procesus, kas minēti Regulas (ES) Nr. 68/2013 pielikuma B daļā par barības materiālu katalogu.

3. BARĪBAS NOZARES KOMERSANTU PIENĀKUMI

Visiem pārtikas un barības nozares komersantiem ir jāizpilda Regulā (EK) Nr. 178/2002 paredzētie vispārīgie pārtikas aprites tiesību aktu principi un prasības.

Turklāt barības nozares komersantiem ir jānodrošina atbilstība visiem ES tiesību aktiem barības nozarē, tostarp jo īpaši:

— Barības higiēnas regulai: tiem ir jānodrošina, lai barības uzņēmumā, ko tie kontrolē, būtu izpildītas visas regulā noteiktās prasības, lai nodrošinātu barības nekaitīgumu un izsekojamību,

— Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regulai: ja tie rīkojas ar dzīvnieku izcelsmes barību, tiem papildus Barības higiēnas regulai ir jāpilda arī attiecīgās prasības, kas paredzētas šajā konkrētajā regulā,

— TSE regulai: tiem ir jāizpilda visi ierobežojumi un prasības, kas īpaši noteiktas minētajā regulā un saistītajos īstenošanas tiesību aktos, attiecībā uz konkrētu dzīvnieku izcelsmes produktu iespējamu lietošanu barībā.

4. PRIMĀRĀ RAŽOŠANA

4.1. Vispārīgie apsvērumi

Barības higiēnas regula aptver arī barības primāro ražošanu. Barības primārā ražošana ir definēta Barības higiēnas regulas 3. panta f) punktā kā “lauksaimniecības produktu tāda ražošana – tostarp audzēšana, novākšana, kā arī mājdzīvnieku slaukšana, audzēšana (pirms to nokaušanas) un zvejas darbība – kuras rezultātā iegūst produktus, kuri pēc to novākšanas, iegūšanas vai noķeršanas netiek īpaši apstrādāti, izņemot vienkāršu, fizisku apstrādi”.

Barības primārajai ražošanai piemērojamie noteikumi ir izklāstīti Barības higiēnas regulas I pielikuma A daļā. Kā norādīts iepriekš, Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regulas un TSE regulas prasības attiecas arī uz barības nozares komersantiem, kuri rīkojas ar dzīvnieku izcelsmes barību un/vai baro ar to dzīvniekus.

Barības higiēnas regulas I pielikuma prasības attiecas uz barības nozares komersantu veiktām darbībām, kā norādīts minētās regulas 5. panta 1. punktā. Šis noteikums aptver darbības barības primārās ražošanas līmenī un šādas saistītās darbības:

— transportēšanu, uzglabāšanu un rīkošanos ar primārajiem produktiem ražošanas vietā,

— transporta operācijām, lai nogādātu primāros produktus no ražošanas vietas līdz uzņēmumam, un

— barības sajaukšanu savas saimniecības vajadzībām, neizmantojot barības piedevas vai premiksus, izņemot skābbarības piedevas.

Primārā ražošana (un saistītās darbības) attiecas uz darbībām saimniecībā vai līdzīgā līmenī un ietver cita starpā:

— tādu augu izcelsmes produktu kā graudu, augļu, dārzeņu un garšaugu ražošanu vai audzēšanu, kā arī to transportēšanu saimniecības teritorijā, kā arī produktu uzglabāšanu un rīcību ar tiem (būtiski nemainot to būtību) saimniecībā un to turpmāku transportēšanu līdz uzņēmumam,

— dzīvnieku audzēšanu nokaušanai vai dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu saimniecības līmenī,

— kukaiņu ražošanu, audzēšanu un vākšanu,

— dažas primāro produktu, piemēram, aļģu un rupjās lopbarības, un/vai, piemēram, graudaugu, kas audzēti un novākti vienā saimniecībā, žāvēšanas paņēmienus. Šādas žāvēšanas darbības uzskata par normālām ikdienas darbībām barības primārās ražošanas līmenī saskaņā ar Barības higiēnas regulas 5. panta 1. punktu. Tomēr dažas žāvēšanas darbības, ko veic saimniecībā, var mainīt produktus un/vai ieviest jaunus barības apdraudējumus, piemēram, primāro produktu tieša žāvēšana ar degvielas avotu, kas var izraisīt bīstamu piesārņojumu (piemēram, dioksīnus). Šādu darbību nevar uzskatīt ne par normālu ikdienas darbību primārās ražošanas līmenī, ne saistītu ar primāro ražošanu, un tāpēc tā uzskatāma par darbību, kas minēta Barības higiēnas regulas 5. panta 2. punktā.

Piebildes par primāro ražošanu: — vispārīgi primārās ražošanas noteikumi ir izklāstīti Barības higiēnas regulas I pielikumā, — laba dzīvnieku barošanas prakse ir izklāstīta Barības higiēnas regulas III pielikumā, — īpašas prasības attiecībā uz saimniecības dzīvnieku barošanu ar dzīvnieku izcelsmes barību, prasībām neatbilstošu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu reģistrēšanu un atļauto izmantošanu ir noteiktas TSE regulas IV pielikumā (barības aizliegums) un Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regulas 11. panta 1. punktā un 14. panta d) punkta i) apakšpunktā.

4.2. Primārā ražošana “mazos daudzumos”, kā norādīts Barības higiēnas regulas 2. panta 2. punkta d) apakšpunktā

Barības higiēnas regula neattiecas uz primārās ražošanas barības tiešām piegādēm mazos daudzumos vietējā līmenī, ko ražotājs piegādā vietējām saimniecībām izmantošanai šajās saimniecībās.

Saskaņā ar Barības higiēnas regulas 2. panta 3. punktu dalībvalstis lemj par to, vai sīkāk definēt jēdzienu “mazi daudzumi” un paredzēt valsts tiesībās noteikumus un norādījumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu barības nekaitīgumu (uz risku pamatota pieeja).

Dalībvalstis ir dažādi reglamentējušas šo jautājumu saskaņā ar samērīguma un subsidiaritātes principu atbilstīgi vietējiem nosacījumiem un vajadzībām.

Tādu noteikumu un kritēriju nepilnīgs saraksts, ko dažas dalībvalstis ir ieviesušas savos valsts tiesību aktos attiecībā uz “maziem daudzumiem”, kā norādīts Barības higiēnas regulas 2. panta 2. punkta d) apakšpunktā, ir iekļauts šā dokumenta I pielikumā.

Turklāt saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 142/2011 20. panta 4. punkta d) apakšpunktu kompetentās iestādes var piešķirt atkāpi no Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regulā paredzētā paziņošanas pienākuma komersantiem, kuri pārdod vietējā tirgū vai vietējos mazumtirdzniecības uzņēmumos mazus daudzumus vietējā līmenī ražotu lolojumdzīvnieku barību.

4.3. Darbības saimniecības līmenī, kas nav uzskatāmas par primāro ražošanu

Papildus barības primārajai ražošanai daži barības nozares komersanti arī jauc barību savas saimniecības īpašajām vajadzībām, izmantojot barības piedevas vai premiksus, izņemot skābbarības maisījumus. Uz šo darbību attiecas Barības higiēnas regulas 5. panta 2. punkts, un šādiem komersantiem piemērojamie noteikumi ir paredzēti minētās regulas II pielikumā. Saskaņā ar Barības higiēnas regulas 6. pantu uz šiem lauksaimniekiem attiecas arī prasība ieviest attiecīgās procedūras, kuru pamatā ir HACCP principi. Dažās dalībvalstīs šos barības nozares komersantu sauc par “HACCP lauksaimniekiem”.

5. DARBĪBAS, KAS NAV IEKĻAUTAS BARĪBAS HIGIĒNAS REGULAS DARBĪBAS JOMĀ

Saskaņā ar Barības higiēnas regulas 2. panta 2. punktu minēto regulu neattiecina uz:

a) barības ražošanu mājas apstākļos pašpatēriņam: i) pārtiku ražojošiem dzīvniekiem, ko tur pašpatēriņam (piemēram, privātās telpās audzētām dējējvistu olām, kas tiks izmantotas privātam patēriņam); ii) dzīvniekiem, kas netiek turēti pārtikas ražošanai (piemēram, barības ražošanu privātam lolojumdzīvniekam vai kažokādu dzīvniekiem) (16);

b) tādu pārtiku ražojošu dzīvnieku ēdināšanu, ko tur pašpatēriņam saimniecībā, vai ražotāja veiktu primāro produktu (piemēram, olu, piena, gaļas) piegādi mazos daudzumos galapatērētājam vai vietējiem mazumtirdzniecības uzņēmumiem, kas tieši apgādā galapatērētāju;

c) tādu dzīvnieku ēdināšanu, kas netiek turēti pārtikas ražošanai;

d) ražotāja primārās ražošanas barības tiešām piegādēm mazos daudzumos vietējām saimniecībām izmantošanai šajās saimniecībās (17);

e) lolojumdzīvnieku barības mazumtirdzniecību.

Barības higiēnas regulas 2. panta 3. punktā ir noteikts, ka dalībvalstis var pieņemt valsts noteikumus un vadlīnijas, kas attiecas uz darbībām, kuras nav iekļautas Barības higiēnas regulas darbības jomā, ar ko tiek nodrošināta minētās regulas mērķu sasniegšana.

Piebildes par darbībām, kas nav iekļautas Barības higiēnas regulas darbības jomā Regulas (EK) Nr. 178/2002 15. pantā ir noteikts, ka barību nelaiž tirgū un neizbaro nevienam produktīvajam vai neproduktīvajam dzīvniekam (18), ja tā ir kaitīga.

6. UZŅĒMUMU REĢISTRĀCIJA UN APSTIPRINĀŠANA

6.1. Uzņēmumu reģistrācija

Barības higiēnas regulas 9. panta 2. punktā ir noteikts, ka katram barības nozares komersanta kontrolē esošam uzņēmumam, kas darbojas jebkurā no barības ražošanas, apstrādes, uzglabāšanas, transportēšanas vai izplatīšanas stadijām, ir jābūt reģistrētam kompetentajā iestādē.

Kā minēts Barības higiēnas regulas (17) apsvērumā, šīs prasības mērķis ir nodrošināt izsekojamību no ražotāja līdz galalietotājam un veicināt efektīvas oficiālas kontroles īstenošanu.

“Reģistrācija” jo īpaši palīdz:

— valsts kompetentajām iestādēm uzzināt, kur atrodas uzņēmumi un kādas darbības tiek veiktas, lai varētu īstenot oficiālu kontroli, kad vien to uzskata par nepieciešamu, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 882/2004 31. pantu (19), kurā ir paredzēti oficiālas kontroles vispārīgi noteikumi, un

— lai informētu barības nozares komersantus par attiecīgo ES un valsts tiesību aktu prasībām.

Reģistrācija ir procedūra, kad kompetentās iestādes tiek informētas (vismaz) par uzņēmumu nosaukumu un adresi, un attiecīgajām veiktajām darbībām. Jebkurā gadījumā saskaņā ar Barības higiēnas regulas 9. pantu katra dalībvalsts noteiks savas uzņēmumu reģistrācijas procedūras. Praktiskos aspektus var noteikt dalībvalstis (piemēram, viens kopīgs saraksts katrai darbībai vai divi vai vairāki atsevišķi saraksti).

Reģistrāciju saskaņā ar Barības higiēnas regulu un reģistrāciju saskaņā ar citiem ar barības nozari saistītiem ES tiesību aktiem var apvienot, ja ir izpildīti katras reģistrācijas sistēmas attiecīgie noteikumi un ja kompetentā iestāde pieņem lēmumu izmantot šo apvienoto reģistrācijas sistēmu.

Saskaņā ar Barības higiēnas regulas 19. panta 7. punktu dalībvalstis dara publiski pieejamus saskaņā ar 9. pantu reģistrēto uzņēmumu sarakstus. Dalībvalstīs pieejamā informācija ir iekļauta šā dokumentu II pielikumā.

6.1.1. Tirgotāju reģistrācija

Daži uzņēmumi specializējas barības tirdzniecībā (“brokeri”). Tie var organizēt barības transportēšanu starp piegādātājiem vai līdz uzņēmumiem, tomēr ne vienmēr tie rīkojas ar barību vai glabā to savās telpās (kas faktiski varētu būt birojs).

Ja tie atbilst “barības nozares komersanta” definīcijai, tiek piemērota arī reģistrācijas prasība. Vajadzības gadījumā dažiem tirgotāju uzņēmumiem var pieprasīt “apstiprinājumu” (20).

6.1.2. Barības uzņēmumi un pārdošana internetā

Daži uzņēmumi tirgo barību internetā. Lai gan šāda tirdzniecība nav īpaši pieminēta Barības higiēnas regulā, šādi uzņēmumi atbilst barības uzņēmuma definīcijai un uz tiem attiecas barības aprites tiesību aktu prasības, tostarp reģistrācijas prasības.

Attiecībā uz lolojumdzīvnieku barības mazumtirdzniecību internetā šāda veida tieša pārdošana lolojumdzīvnieku īpašniekiem būtu uzskatāma par “lolojumdzīvnieku barības mazumtirdzniecības” darbības jomas daļu, kā noteikts Barības higiēnas regulas 2. panta 2. punkta e) apakšpunktā. Citiem vārdiem sakot, Barības higiēnas regula neattiecas uz lolojumdzīvnieku barības mazumtirdzniecību internetā.

6.2. Uzņēmumu apstiprināšana

Barības higiēnas regulas 10. panta 1. punktā ir noteikts, ka kompetentajai iestādei ir jāapstiprina konkrēti uzņēmumi, ja tie veic īpašas darbības, kas var radīt augstāku risku. Šajā gadījumā šādas darbības nevar veikt bez iepriekšēja apstiprinājuma.

Šīs darbības ir norādītas minētās regulas 10. panta 1. punktā par darbībām ar konkrētiem barības veidiem.

Dalībvalstis var noteikt papildu apstiprināšanas prasību saskaņā ar Barības higiēnas regulas 2. pantu, un papildu apstiprināšanas prasību var noteikt Komisijas regulā saskaņā ar tās pašas regulas 10. panta 3. punktu.

Apstiprināšana paredz, ka, pirms barības uzņēmumam tiek izsniegta atļauja laist tirgū savus produktus, apmeklējumā uz vietas ir jāpārbauda tiesību aktos paredzētie strukturālie/darbības nosacījumi.

6.2.1. Uzņēmumi, kas jāapstiprina

Barības higiēnas regulas 10. panta 1. punktā paredzētā apstiprināšanas prasība attiecas uz uzņēmumiem, kuri veic šādas darbības:

— izgatavo un/vai laiž tirgū barības piedevas, uz ko attiecas Regula (EK) Nr. 1831/2003 un kas minēti Barības higiēnas regulas IV pielikuma 1. nodaļā,

— izgatavo un/vai laiž tirgū premiksus, kas gatavoti, izmantojot Barības higiēnas regulas IV pielikuma 2. nodaļā minētās barības piedevas,

— izgatavo laišanai tirgū vai vienīgi savas saimniecības vajadzībām ražo barības maisījumus, izmantojot barības piedevas vai premiksus, kas satur barības piedevas un kuri minēti Barības higiēnas regulas IV pielikuma 3. nodaļā.

Piezīme Lakonisma un skaidrības nolūkā Barības higiēnas regulas IV pielikuma konsolidētā versija ir iekļauta šo vadlīniju III pielikumā, kurā nav atsauču uz produktiem, kuri iepriekš bija ietverti Direktīvā 82/471/EEK (kas ir atcelta), kā arī atsauču uz antibiotikām kā augšanas veicinātājiem, jo atsaucēm uz šiem produktiem IV pielikumā vairs nav nozīmes spēkā esošajos tiesību aktiem.

Turklāt Barības higiēnas regulā ir noteikts, ka barības nozares komersantiem ir jānodrošina, ka uzņēmumus, kurus tie kontrolē un uz kuriem attiecas minētā regula, apstiprina kompetentā iestāde konkrētos citos apstākļos:

Barības higiēnas regulas II pielikumā ir noteikts, ka uzņēmumus apstiprina arī tad, ja tie, lai laistu tirgū produktus izmantošanai barībā, veic vienu vai vairākas no šādām darbībām (21):

— pārstrādā neapstrādātas augu eļļas, izņemot tos uzņēmumus, uz kuriem attiecas Regula (EK) Nr. 852/2004 (22),

— iegūst taukskābes, pārstrādājot taukus,

— ražo biodīzeļdegvielu,

— maisa taukus

un,

— kā norādīts Regulas (EK) Nr. 141/2007 (23) 1. pantā, uzņēmumus, kuri izgatavo vai laiž tirgū barības piedevas, kas pieder pie kategorijas “Kokcidiostati un histomonostati”,

— kā norādīts Regulas (ES) 2015/786 (24) 6. pantā, uzņēmumus, kuri veic detoksifikācijas procesu,

— kā norādīts Regulas (EK) Nr. 767/2009 8. pantā, uzņēmumus, kuri izgatavo barību konkrētam barošanas mērķim, kas pārsniedz attiecīgo fiksēto maksimālo saturu kompleksajā barībā vairāk nekā 100 reižu.

Barības higiēnas regulas 19. panta 6. punktā ir teikts, ka Komisijai būtu jāapkopo un jādara publiski pieejami tādu uzņēmumu saraksti, kas dalībvalstīs apstiprināti saskaņā ar minētās regulas 13. pantu. Šī informācija ir pieejama Komisijas tīmekļa vietnē sadaļā “Dzīvnieku barība” (25).

6.2.2. Uzņēmumu apstiprināšana saskaņā ar valsts tiesībām

Barības higiēnas regulas 10. panta 2. punkts ļauj dalībvalstīm pieprasīt apstiprināt barības uzņēmumus, kuri nav jāapstiprina saskaņā ar Savienības tiesībām.

Tā var būt ārstnieciskās dzīvnieku barības ražotāju gadījumā (kā norādīts Padomes Direktīvas 90/167/EEK 4. panta 1. punkta a) apakšpunktā), kuri ir apstiprināti dažās dalībvalstīs saskaņā ar Barības higiēnas regulas 10. panta 2. punktu.

7. BARĪBAS APRITES SĀKUMS

Barības aprite ir ļoti sarežģīta, jo īpaši ņemot vērā daudzos barības materiālu avotus. Pārtikas izraisīti incidenti, t. i., iepriekšējie barības piesārņošanas gadījumi, kas negatīvi ietekmēja barības un pārtikas aprites nekaitīgumu, pierādīja arī to, cik svarīgi ir noteikt, kur sākas barības aprite, lai nodrošinātu produktu nekaitīgumu un pilnīgu izsekojamību.

Turklāt pēdējos gados agrāko pārtikas produktu izmantošana barībai ir pakāpeniski pieaugusi, mēģinot ierobežot pārtikas zudumu un izmešanu atkritumos un efektīvi izmantot pārtiku, kas ir nekaitīga, bet nevar tikt atkārtoti sadalīta lietošanai pārtikā ar pārtikas banku starpniecību. Šajā saistībā Komisija ir izstrādājusi rīcības plānu pārtikas atkritumos izmestās pārtikas daudzuma samazināšanai kā paziņojuma par aprites ekonomiku (26) neatņemamu daļu, kura mērķis cita starpā ir veicināt tādas pārtikas lietderīgu izmantošanu dzīvnieku barošanai, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam.

Atkarībā no konkrētās situācijas katrā dalībvalstī ir pieņemtas dažādas pieejas uzņēmumu reģistrācijai, lai piemērotu Barības higiēnas regulas 9. panta 2. punktu tiem, kuri piegādā tikai daļu savas produkcijas barības apritei, bet kuru galvenā darbība nav barības jomā (piemēram, ieguves, ķīmijas vai pārtikas nozare), kas izraisījis dažādus secinājumus par šo uzņēmumu iekļaušanu Barības higiēnas regulas darbības jomā.

Attiecīgi komersanti ir ziņojuši par būtisku slogu, kas varētu kavēt vai pat novērst tādas pārtikas laišanu tirgū barības nozarē, kura vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam, piemēram, dubulta reģistrēšanās kā pārtikas un barības komersantam vai nesaskaņotas reģistrācijas prasības pārtikas nozares komersantiem kā barības nozares komersantiem.

Tāpēc ir vajadzīgs skaidrojums, lai uzlabotu un saskaņotu Barības higiēnas regulas īstenošanu, ņemot vērā dalībvalstu dažādo pieredzi un to, cik svarīgi ir kompetentajām iestādēm būt pilnīgi informētām par visām barības aprites saiknēm, vienlaikus mudinot izmantot praktisku pieeju. Šāds skaidrojums ir vajadzīgs, lai noteiktu Barības higiēnas regulas 5. panta 6. punkta (27) darbības jomu. Lai gan ir skaidrs, ka lauksaimniekiem ir jāiegūst un jāizmanto barība no tādiem uzņēmumiem, kas ir reģistrēti un/vai apstiprināti saskaņā ar Barības higiēnas regulu, ir vajadzīgi daži norādījumi par citu komersantu kvalificēšanu par “barības nozares komersantiem”.

Svarīgs Barības higiēnas regulas mērķis ir nodrošināt produktu nekaitīgumu un izsekojamību. No šāda skatpunkta būtu jāapsver turpmāk minētie kritēriji, lai noteiktu, vai uzņēmums būtu jāreģistrē saskaņā ar Barības higiēnas regulu un vai produktu var laist barības ķēdē, ņemot vērā attiecīgo tiesisko kontekstu:

— “barības” definīcija Regulas (EK) Nr. 178/2002 3. panta 4. punktā, kurā ir sniegta atsauce uz jebkuru pārstrādātu, daļēji pārstrādātu vai nepārstrādātu vielu vai produktu, tostarp piedevām, ko paredzēts izbarot dzīvniekiem. Tāpēc “barības” kvalificēšanā izšķirošs ir kritērijs par ieceri izbarot vielu vai produktu dzīvniekiem. Tāpēc komersanta iecere, piegādājot produktu, ir pamatkritērijs, kas jāņem vērā, nosakot, vai būtu jāpiemēro Barības higiēnas regulas prasības;

— produkta tiesiskais statuss saskaņā ar attiecīgajos ES tiesību aktos noteikto klasifikāciju. Šāds tiesiskais statuss var būt, piemēram, pārtika, dzīvnieku izcelsmes blakusprodukts vai produkts, kas nav dzīvnieku izcelsmes, barība vai atkritumi, kā noteikts Pamatnostādnēs par tādas pārtikas izmantošanu barībā, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam,

— informācija, kas pievienota komersanta piegādātajiem produktiem, kad tie tiek laisti tirgū (piemēram, uz etiķetes vai komerciālajā dokumentā),

— tā uzņēmuma veids, kurš izgatavoja produktu un no kura tas ir cēlies, un tā uzņēmuma veids, kuram ir piegādāts produkts, piemēram, dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu vai agrāko pārtikas produktu pārstrādes rūpnīcas, barības uzņēmumi un saimniecības.

Lai novērstu nevajadzīgu administratīvo slogu gan komersantiem, gan kompetentajām iestādēm dalībvalstīs, dažos konkrētos gadījumos varētu būt pieņemami, ka daži barības nozares komersanti iegūst produktus (28) no uzņēmumiem, kuri ir reģistrēti (un/vai vajadzības gadījumā apstiprināti) saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 852/2004 un/vai Regulu (EK) Nr. 853/2004, un/vai Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regulu.

Barības nozares komersantam, kurš atbild par visām barības nekaitīguma prasībām, ir jānodrošina, ka produkta (29) kategorijas maiņa uz barības materiālu notiek atbilstīgi visiem attiecīgajiem barības nozares tiesību aktu noteikumiem, kā norādīts Barības higiēnas regulas 4. panta 1. punktā, tostarp ne tikai barības higiēnas noteikumiem, bet arī prasībām attiecībā jo īpaši uz piesārņotāju atlikumu ierobežojumiem un marķēšanu.

Arī tiem barības nozares komersantiem, kuri veic darbības, uz kurām neattiecas Barības higiēnas regulas 5. panta 1. punkts, ir jāievieš, jāīsteno un jāuztur pastāvīga rakstveida procedūra vai procedūras, pamatojoties uz HACCP principiem, kā noteikts Barības higiēnas regulas 6. pantā.

Turklāt, mainot produkta (30) kategoriju uz barības materiālu, barības nozares komersantam ir jāpievērš īpaša uzmanība visām prasībām un ierobežojumiem, kas paredzēti Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regulā un TSE regulā (tostarp barības aizliegumam).

Jebkurā gadījumā kompetentās iestādes dalībvalstīs, pamatojoties uz attiecīgo īpašo darbību novērtējumu, var pieņemt lēmumu par to, vai komersanti ir jāreģistrē saskaņā Barības higiēnas regulu. Reģistrācija stiprina dalībvalstu oficiālo kontroles pasākumu sistēmas.

7.1. Pārtikas un dzērienu nozares blakusprodukti un pārtika, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam, ko paredzēts izmantot kā barošanas materiālu

7.1.1. Blakusprodukti saskaņā ar Direktīvu 2008/98/EK par atkritumiem (31) un par dažu direktīvu atcelšanu (zināma kā pamatdirektīva par atkritumiem – WFD)

Liela daļa pārtikas un dzērienu nozares blakusproduktu tiek izmantoti dzīvnieku barošanai. Ražošanas procesi vairākās nozarēs (piemēram, eļļas augu sēklu drupināšanas vai cukura, cietes un iesala ražošanas nozarē) rada materiālus, ko pēc tam izmanto kā barību. Šādu materiālu, kas nav dzīvnieku izcelsmes, izmantošana barošanai atbilst aprites ekonomikas mērķim un jo īpaši atkritumu hierarhijai, kas paredzēta Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīvā 2008/98/EK par atkritumiem un par dažu direktīvu atcelšanu. WFD ir ieviesti noteikumi, lai aizsargātu vidi un cilvēku veselību, novēršot vai samazinot atkritumu radīšanas un apsaimniekošanas negatīvo ietekmi, samazinot resursu izmantošanas vispārīgo ietekmi un uzlabojot šādas izmantošanas efektivitāti.

Materiāli, kas netiek ar nodomu radīti ražošanas procesā, ir ražošanas atlikumi un var būt vai nebūt atkritumi. Ražošanas atlikumu var uzskatīt par blakusproduktu un nevis atkritumiem vienīgi tad, ja ražošanas atlikumi atbilst WFD 5. panta 1. punktā paredzētajiem kumulatīvajiem nosacījumiem, t. i., tie ir saražoti kā ražošanas procesa neatņemama daļa un to turpmāka izmantošana dzīvnieku barošanai ir likumīga un noteikta, bez papildu apstrādes ārpus konkrētā materiāla ražošanas procesa. Tāpēc šie blakusprodukti, kas tiks izmantoti dzīvnieku barošanai, ir barošanas materiāli.

WFD ir arī skaidri nodalīta apglabāšana un reģenerācija, turklāt atkritumu hierarhijā reģenerācijai (tostarp pārstrādei) ir augstāka prioritāte nekā apglabāšanai (WFD 4. pants) un reģenerētais produkts vairs nav atkritumi (ja ir izpildīti WFD 6. panta nosacījumi).

Dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti, tostarp pārstrādāti produkti, uz kuriem attiecas Regula (EK) Nr. 1069/2009, izņemot tos, kas paredzēti sadedzināšanai, apglabāšanai poligonā vai izmantošanai biogāzes vai kompostēšanas iekārtās, nav iekļauti WFD darbības jomā, ciktāl uz tiem attiecas citi Savienības tiesību akti (WFD 2. pants).

Sīkas norādes par WFD interpretēšanu ir pieejamas šādās EK publikācijās:

— Norādījumu dokuments par Direktīvas 2008/98/EK par atkritumiem galveno noteikumu interpretāciju (32) un

— Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam. Skaidrojošs paziņojums par atkritumiem un blakusproduktiem (33).

Ir svarīgi, lai komersanti, kuri laiž produktus tirgū, lai tie nokļūtu barības apritē, skaidri apzīmētu šos produktus kā paredzētus izmantošanai barībā, jo produkti, kurus uzskata par “atkritumiem”, nevar vairs otrreiz nokļūt barības apritē vēlākā posmā.

7.1.2. Galvenie tiesiskie pienākumi

Attiecībā uz barības nozares komersantu galvenajiem tiesiskajiem pienākumiem Barības higiēnas regulas 4. panta 1. punktā ir teikts: “Barības nozares komersanti nodrošina, ka visās ražošanas, apstrādes un izplatīšanas stadijās, ko tie kontrolē, tiek ievēroti Kopienas tiesību akti, ar šiem Kopienas tiesību aktiem saderīgie attiecīgās valsts tiesību akti un labas prakses principi. Tie jo īpaši nodrošina, ka tiek ievērotas atbilstīgas higiēnas prasības, kas noteiktas šajā regulā”.

Kā minēts iepriekš, daudzus blakusproduktus un pārtiku, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam, barības nozares komersanti attiecīgā gadījumā var izmantot barības apritē. Barības nozares komersantiem ir jānodrošina, ka to darbības un tirgū laistie blakusprodukti un pārtika, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam, atbilst ne tikai Barības higiēnas regulai, bet arī citiem attiecīgajiem tiesību aktiem, piemēram:

— Regulai (EK) Nr. 178/2002 (vispārīgie pārtikas aprites tiesību akti),

— Regulai (EK) Nr. 767/2009 par barības laišanu tirgū un lietošanu,

— Direktīvai 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā (34),

— Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regulai un Regulai (ES) Nr. 142/2011 (ar ko īsteno Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regulu), un

— TSE regulai.

Tāpēc marķēšanas prasībām un komerciālajiem dokumentiem transportēšanas laikā attiecīgā gadījumā ir jāatbilst iepriekš minētajiem tiesību aktiem.

7.1.3. Pārtika, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam

WFD ir grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2018/851, ar ko groza Direktīvu 2008/98/EK par atkritumiem. Tā paredz, ka vielas, ko neveido dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti vai kas tos nesatur un ko ir paredzēts izmantot kā barību, nav ietvertas WFD darbības jomā, ciktāl uz tām attiecas citi Savienības tiesību akti, piemēram, Regula (EK) Nr. 767/2009.

Attiecībā uz pārtiku, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam, papildu un sīkāki norādījumi ir sniegti Pamatnostādnēs par tādas pārtikas izmantošanu barībā, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam, kuru mērķis ir veicināt konkrētas cilvēku patēriņam vairs neparedzētas pārtikas izmantošanu barībā, ar dzīvnieku izcelsmes produktiem un bez tiem. Šīm pamatnostādnēm būtu jāpalīdz valsts un vietējām kompetentajām iestādēm un komersantiem pārtikas apritē piemērot attiecīgos tiesību aktus.

Jo īpaši Pamatnostādņu par tādas pārtikas izmantošanu barībā, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam, 3.2.2. nodaļā ir izklāstīti pasākumi, kuri paredzēti, lai palielinātu tādas pārtikas izmantošanu barošanai, kas nav dzīvnieku izcelsmes un kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam, un cita starpā ir ierosināts, ka noteiktos apstākļos pārtikas mazumtirgotāji varētu nereģistrēties saskaņā ar Barības higiēnas regulu.

Īpaša uzmanība jāpievērš arī iepriekš minēto pamatnostādņu 1.3. nodaļas 1. attēlam “Shēma “No pārtikas par barību”” (35), kur ir sīki izklāstīts, kad produktu var tieši piegādāt barības uzņēmumam vai dzīvnieku izcelsmes produktu gadījumā vispirms piemērot Dzīvnieku blakusproduktu regulas nosacījumus.

Vispārīgie noteikumi, kas attiecas uz barības materiāliem, ir minēti Regulas (ES) Nr. 68/2013 pielikuma A daļā. Daudzi nozares blakusproduktu un atlikumu piemēri ir minēti šā pielikuma C daļā, jo īpaši 13. nodaļā.

Ir jāņem vērā arī tādu materiālu saraksts, kuru laišana tirgū vai lietošana dzīvnieku barošanas nolūkos ir ierobežota vai aizliegta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 767/2009 III pielikumu.

7.2. Tādu komersantu piemēri, kurus var vai nevar reģistrēt saskaņā ar Barības higiēnas regulu

Atbilstīgi savām darbībām un iesaistītajiem uzņēmumiem daži komersanti varētu būt vai nebūt jāreģistrē saskaņā ar Barības higiēnas regulu, kā norādīts turpmāk.

7.2.1. Nepārtikas nozares komersanti, kuri daļu savas produkcijas piegādā tieši vai netieši barības apritei, bet kuru galvenā darbība nav barības jomā

Piemēri:

— ķīmiskā rūpniecība: dzelzs sulfāta, organisko skābju, nātrija vai kalcija hlorīda ražošana, lai izgatavotu taukskābju sāļus,

— bioetanola ražošana: destilētāju cietās daļas, graudu proteīns,

— farmācijas nozare,

— karjeru izstrāde/ieguve: minerāli.

a) Daži ražotāji vai piegādātāji dažkārt var nezināt, ka viņu produkti vai izejmateriāli pēc to pārdošanas var netieši nonākt barības apritē. Tādējādi viņiem var būt vai nebūt nodoma laist barību tirgū. Tas jo īpaši attiecas uz darbībām un/vai uzņēmumiem, kuriem parasti ir maza saistība ar barības nozari un parasti kuri var pārdot mazu daļu savu produktu (36) ar tādu komersantu starpniecību, kas ir starpnieki un kas varētu cita starpā iepludināt šos produktus barības apritē piedevu un/vai barības materiālu ražošanai. Piemēram: — Konkrētu produktu (37) pirmais piegādātājs (piemēram, raktuves) nav jāuzskata par barības nozares komersantu, un tāpēc kompetentajām iestādēm nav jāpieprasa reģistrācija. Barības aprite sāktos tad, kad produktu paredzētu izmantot barības ražošanai. Piemēram, ja komersants, kas ir starpnieks, laiž tirgū produktus, lai pievērstu barības piedevu ražotāju uzmanību, tie abi ir jāreģistrē saskaņā ar Barības higiēnas regulu. — Tādu ķīmisko produktu (38) (piemēram, kalcija hidroksīda un sviestskābes) piegādātājs, ko vēlākā posmā varētu izmantot to ķīmiskās reakcijas rezultātā iegūtu barības piedevu/barības materiālu (piemēram, kalcija butirāta) ražošanai, nav jāuzskata par barības nozares komersantu, un tāpēc kompetentajām iestādēm nav jāprasa reģistrācija. Barības aprite sāktos tad, kad produktu paredzētu izmantot barības piedevu/barības materiālu ražošanai, un barības piedevu/barības materiālu ražotājs jāreģistrē saskaņā ar Barības higiēnas regulu.

b) Tomēr, ja pirmais piegādātājs laiž tirgū produktus ar nodomu izmantot tos kā barību, tostarp: — barības piedevas (saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1831/2003) — un/vai barības materiālus (saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 767/2009),

piegādātājs ir jāreģistrē kā barības nozares komersants saskaņā ar Barības higiēnas regulu.

7.2.2. Pārtikas uzņēmumi, kuri daļu savas produkcijas piegādā barības apritei, bet kuru galvenā darbība nav barības jomā

Šajos gadījumos pārtikas uzņēmuma nodoms var būt vai nebūt ražot barību, bet daļā darbību (mazā daļā vairumā gadījumu, bet ar dažiem izņēmumiem, piemēram, pārtikas uzņēmumi, kuri iegūst augu eļļu) tiek ražoti blakusprodukti un produkti, kas nav dzīvnieku izcelsmes, kuri bieži tiek izmantoti barības nozarē. Barības apritei var tikt piegādāti arī daži pārtikas produkti, kas nav paredzēti cilvēku patēriņam (39).

Attiecīgi, ņemot vērā šos kritērijus, lielākā vai mazākā mērā ir iespējamas turpmāk minētās situācijas.

a) Pārtikas uzņēmumi (tostarp mazumtirgotāji), kas piegādā dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus (tostarp dzīvnieku izcelsmes pārtiku, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam) dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu/agrākās pārtikas pārstrādes uzņēmumiem (40), kas tos pārstrādās barības materiālos (41) Piemēri ir produkti no: — kautuvēm/gaļas sadalīšanas uzņēmumiem/gaļas pārstrādes uzņēmumiem, — zivju sadalīšanas uzņēmumiem, — pārtikas pārstrādes nozares (konditorejas, makaronu vai picas nozare): produkti, kas satur tādus dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus kā olas, pienu, gaļu vai zivis, un/vai pārtika, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam un kas satur šos dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus, — tādiem mazumtirgotājiem kā miesnieki, zivju apstrādātāji, — lielveikaliem. Šajā gadījuma, kad pārtikas uzņēmumi piegādā produktus (42) turpmākai apstrādei uzņēmumiem, kuri pārstrādā dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus, pārtikas uzņēmums nav jāuzskata par barības nozares komersantu, un tāpēc kompetentajām iestādēm nav jāprasa reģistrācija saskaņā ar Barības higiēnas regulu. Tādā gadījumā barības aprite sāktos ar dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu un/vai agrākās pārtikas pārstrādes uzņēmumu, kas ražo barības materiālus un kuram būtu jābūt reģistrētam saskaņā ar Barības higiēnas regulu.

b) Pārtikas uzņēmumi (tostarp mazumtirgotāji), kuri piegādā pārtiku, kas nav dzīvnieku izcelsmes un kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam, pārtikas pārstrādes uzņēmumiem, kas tos pārstrādās barības materiālos (43) Piemēri: — pārtikas pārstrādes nozares (piemēram, saldētu dārzeņu, konservēšanas, dzērienu nozare): pārtika, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam, — maiznīcas: maize (kas nesatur dzīvnieku izcelsmes produktus), — lielveikali un citi mazumtirdzniecības veikali: dārzeņi, augļi u. c. Šajā gadījuma, kad pārtikas uzņēmumi (tostarp mazumtirgotāji) piegādā produktus (44) turpmākai apstrādei pārstrādes uzņēmumiem, pārtikas uzņēmums nav jāuzskata par barības nozares komersantu, un tāpēc kompetentajām iestādēm nav jāprasa reģistrācija saskaņā ar Barības higiēnas regulu. Barības aprite var sākties ar pārstrādes uzņēmumu, kas ražo barības materiālus un kuram būtu jābūt reģistrētam saskaņā ar Barības higiēnas regulu.

c) Pārtikas uzņēmumi (kas nav mazumtirgotāji), kuri piegādā dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus un/vai atvasinātus produktus, tostarp agrākos dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktus, barības nozares komersantiem (kas nav dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu pārstrādes uzņēmumi) (45) Piemēri: — atkāpe attiecībā uz piensaimniecības nozari: piens, piena produkti un daži no piena atvasināti produkti, kas noteikti Regulas (ES) Nr. 142/2011 X pielikuma II nodaļas 4. sadaļas II daļā. Šajā gadījumā, kad pārtikas uzņēmumi tieši piegādā dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus barības nozares komersantiem, lai tos izmantotu kā barības materiālus, barības nozares komersanti jāreģistrē kā barības nozares komersanti saskaņā ar Barības higiēnas regulu papildus reģistrācijai saskaņā a Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regulu (46). Ja barības nozares komersants, kuram tiek piegādāti blakusprodukti, ir lolojumdzīvnieku barības ražotājs, tas arī ir jāapstiprina saskaņā ar Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regulu.

d) Pārtikas uzņēmumi (kas nav mazumtirgotāji), kuri piegādā blakusproduktus un pārtiku, kas nav dzīvnieku izcelsmes un kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam (47), barības nozares komersantiem, kas nav pārstrādes uzņēmumi Piemēri: — miltrūpniecība: klijas, kviešu klijas, — cukura rūpniecība: cukurbiešu mīkstums, — čipsu rūpniecība: kartupeļu mizas, — alus darītava: drabiņas, — destilācijas rūpnīca: spirta rūpniecības mitrie blakusprodukti (WDG) un spirta rūpniecības sausie blakusprodukti ar nosēdumiem (DDGS), — sulas ražošanas rūpnīca: apelsīnu mīkstums. Šajā gadījumā pārtikas uzņēmums jāuzskata par barības nozares komersantu un jāreģistrē saskaņā ar Barības higiēnas regulu, ja produktus ir paredzēts izbarot dzīvniekiem.

e) Barības nozares komersanti, kas nav pārstrādes uzņēmumi un iegūst no pārtikas mazumtirgotājiem mazus daudzumus pārtikas (tostarp pārtiku, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam), kas nav dzīvnieku izcelsmes Piemēri: — Barības ražotāji amatnieki, kuri iegūst pārtiku, kas nav dzīvnieku izcelsmes, no vietējiem pārtikas mazumtirgotājiem Pārtikas mazumtirgotājs, kas reģistrēts vai apstiprināts saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 852/2004, kurš laiž tirgū pārtiku kā tādu saskaņā ar pārtikas nozares tiesību aktiem, barības nozares komersanta vajadzībām, kurš savāc pārtiku, lai to pārveidotu par barību, vai tieši pārveido to par barību, nav uzskatāms par barības nozares komersantu un tāpēc kompetentajām iestādēm nav jāpieprasa reģistrācija saskaņā ar Barības higiēnas regulu. Tādā gadījumā barības aprite sāktos ar barības nozares komersantu, kurš izmantos izejmateriālus kā tādus un ražo galīgos barības maisījumus un kurš tad jāreģistrē saskaņā ar Barības higiēnas regulu. Tādējādi, piemēram, tādi barības nozares komersanti kā mazi vietējie lolojumdzīvnieku barības ražotāji amatnieki (kas ražo suņu cepumus) varētu iegādāties konkrētu pārtiku arī no pārtikas mazumtirgotājiem, lai to izmantotu kā barības materiālu. Šie pārtikas mazumtirgotāji laiž tirgū lietošanai pārtikā paredzētas preces, ko šajā gadījumā barības nozares komersants plāno izmantot kā barības materiālus, vienmēr ņemot vērā tiesību aktos paredzētos noteikumus un ierobežojumus, lai būtu nodrošināts nekaitīgums un izsekojamība un lai kompetentās iestādes varētu viegli uzzināt par visiem piegādātājiem; — Lauksaimnieki, kuri no vietējiem pārtikas mazumtirgotājiem iegūst pārtiku, kas nav dzīvnieku izcelsmes un kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam Barības higiēnas regulas 5. panta 6. punktā ir noteikts, ka lauksaimnieki iegūst un izmanto barību vienīgi no tādiem uzņēmumiem, kas ir reģistrēti un/vai apstiprināti saskaņā ar Barības higiēnas regulu. Tāpēc gadījumā, kad pārtikas mazumtirgotāji pārdod produktu kā barību, tie ir uzskatāmi par barības nozares komersantiem un jāreģistrē saskaņā ar Barības higiēnas regulu, jo jāuzskata, ka tie piegādā barības materiālu (agrākos pārtikas produktus), lai to izbarotu tieši dzīvniekiem saimniecībā.

7.2.3. Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu pārstrādes uzņēmumi un citi pārstrādes uzņēmumi, kuri piegādā barību barības nozares komersantiem

Piemēri:

— pārstrādātu dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielu (PAP), dzīvnieku tauku u. c. ražošana,

— barības materiālu ražošana no pārtikas, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam (maize, cepumi, maizes rūpniecība, makaroni u. c.),

— barības materiāla pārstrāde no cita barības materiāla; skābbarības ražošana no apelsīnu mīkstuma.

Šajā gadījumā dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu pārstrādes uzņēmumi un agrāko pārtikas produktu pārstrādes uzņēmumi, kas piegādā barības materiālus barības nozares komersantiem, būtu jāreģistrē saskaņā ar Barības higiēnas regulu.

8. BIEŽI UZDOTIE JAUTĀJUMI – BARĪBAS NOZARES KOMERSANTI

1. jautājums

“Man ir liellopu saimniecība. Es ražoju pats savu barību no graudiem, ko novācu pats no savas zemes. Ražojot šo barību, es izmantoju arī produktus, kas satur piedevas. Vai man ir jāpilda Regulas (EK) Nr. 183/2005 II pielikuma prasības?”

ATBILDE

Daudzi barības produkti satur piedevas, un ir svarīgi pievērst lielāko uzmanību tam, kā produkts tiek piedāvāts tirgū. Visa barība ir jāpiedāvā tirgū saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 767/2009 vai Regulu (EK) Nr. 1831/2003.

Izmantojot produktus, kas tiek piedāvāti tirgū kā “piedeva” vai “premiksi”, lauksaimniekiem ir jānodrošina atbilstība Barības higiēnas regulas II pielikumam, izņemot “skābbarības piedevu” vai “skābbarības piedevu premiksu” gadījumā.

Izmantojot “papildbarību”, nav jānodrošina atbilstība Barības higiēnas regulas II pielikumam.

Robežlīnija starp premiksiem un papildbarību ir noteikta 2009. gada 13. jūlija Regulas (EK) Nr. 767/2009 par barības laišanu tirgū 8. panta “Barības piedevu saturs” 1. punktā:

“neskarot nosacījumus, kas paredzēti attiecīgajā juridiskajā instrumentā, kas piešķir atļauju attiecīgajai barības piedevai, barības sastāvdaļu un papildbarības saturā nav iekļautas barības piedevas, kas pārsniedz attiecīgo fiksēto maksimālo saturu kompleksajā barībā vairāk nekā 100 reižu, vai kokcidiostatu un histomonostatu gadījumā – vairāk nekā piecas reizes”.

2. jautājums

“Man ir liellopu saimniecība. Es ražoju pats savu barību no graudiem, ko novācu pats no savas zemes. Ražojot šo barību, es izmantoju arī piedevas/premiksus. Vai man ir jāreģistrē sava saimniecība? Atbilstība kuriem pielikumiem man ir jānodrošina? Vai man ir jāpieprasa apstiprinājums saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 183/2005?”

ATBILDE

Saimniecībām, kas ražo barību savu dzīvnieku barošanai, ir jābūt reģistrētām saskaņā ar Barības higiēnas regulu un šajā gadījumā jānodrošina atbilstība Barības higiēnas regulas I, II un III pielikumam.

Uz barības materiālu un barības maisījumu (papildbarību vai komplekso barību) primārā līmenī attiecas I pielikums un laba lauksaimniecības prakse Ja saimniecība izmanto barības piedevas (kas nav skābbarības piedevas) vai premiksus, ražojot barību lietošanai savā saimniecībā, tai piemēro II pielikumu un HACCP sistēmas.

Lauksaimnieki izpilda III pielikuma noteikumus arī tad, kad tie baro produktīvos dzīvniekus.

Saimniecības, kas vienīgi savām vajadzībām ražo barības maisījumus, izmantojot barības piedevas vai premiksus, kas satur barības piedevas un kuri minēti Barības higiēnas regulas IV pielikuma 3. nodaļā, nodrošina, ka tās ir kompetento iestāžu apstiprinātas.

3. jautājums

“Esmu zvejnieks, kurš ražo zivju ēsmu vietējiem zvejniekiem savā ciematā. Vai es esmu barības nozares komersants?”

ATBILDE

Uzskata, ka zvejas ēsma, ko paredzēts izkaisīt, lai pievilinātu zivis teritorijā (bieži saukta par “grunts ēsmu”), atbilst Regulā (EK) Nr. 178/2002 paredzētajai barības definīcijai.

Tāpēc šādas grunts ēsmas ražotāji ir uzskatāmi par barības nozares komersantiem, un tie ir jāreģistrē saskaņā ar Barības higiēnas regulu. Tomēr, ja grunts ēsma, ko paredzēts izmantot, lai pievilinātu zivis pašpatēriņam, tiek “ražota mājas apstākļos pašpatēriņam”, ražotāji ir atbrīvoti no reģistrācijas prasības saskaņā Barības higiēnas regulas 2. panta 2. punkta a) apakšpunktu.

Tomēr zivju ēsma, ko paredzēts piestiprināt zivju āķim un kuras mērķis tādējādi nav apmierināt dzīvnieka uztura vajadzības, nebūtu uzskatāma par dzīvnieku barību.

Tas atbilst arī Savienības tiesību aktiem, ņemot vērā atsauci Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regulas 18. pantā uz kāpuriem un tārpiem zivju ēsmai saistībā ar dzīvnieku barošanu (48) un Regulas (ES) Nr. 142/2011 X pielikuma III nodaļas noteikumus.

4. jautājums

“Esmu utilizācijas uzņēmuma īpašnieks. Es pērku produktus no pārtikas nozares komersantiem, lai ražotu barības materiālus, kurus pēc tam pārdodu barības maisījumu ražotājiem. Tomēr produktus, kurus es pērku, piegādātāji marķē kā atkritumus. Vai šāds mana piegādātāja marķējums ir pieņemams?”

ATBILDE

Nē. Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus, kas sajaukti ar atkritumiem un marķēti kā atkritumi, nedrīkst izmantot lauksaimniecības dzīvnieku barošanai. Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus var izmantot vienīgi saskaņā ar tiesību aktiem dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu jomā, lai ražotu noteiktus tehniskos produktus, vai iznīcināt kā atkritumus.

Pārtikas uzņēmums (piemēram, kautuve) var piegādāt vienīgi 3. kategorijas dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu pārstrādes uzņēmumam lauksaimniecības dzīvnieku barības ražošanas vajadzībām. Šajā gadījumā nav piemērojama pamatdirektīva par atkritumiem.

Tāpēc šie dzīvnieku izcelsmes blakusprodukti būtu jāmarķē atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 142/2011 VIII pielikuma un Regulas (EK) Nr. 999/2001 V pielikuma prasībām.

Arī Barības higiēnas regulas II pielikuma sadaļas “RAŽOŠANA” 8. punktā ir noteikts, ka “produktu marķējumā skaidri norāda, vai tie paredzēti lietošanai barībā vai citiem mērķiem. Ja ir paziņots, ka produkta konkrēta partija nav paredzēta lietošanai barībā, komersants, kas barības apritē atrodas augstāk, šo paziņojumu vēlāk nemaina”.

Attiecībā uz pārtikas aprites nekaitīgumu un viengabalainību nedrīkstētu pieļaut, ka pārtika, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam un ir laista tirgū kā atkritumi, nokļūst barības apritē (49). Tādējādi barības nozares komersanti nevar izmantot šos produktus, ražojot barību savos uzņēmumos.

5. jautājums

“Man ir barības uzņēmums. Kā norāda mans valsts kompetentās iestādes, man ir pienākums iegādāties produktus no tādiem barības vai pārtikas ražošanas uzņēmumiem, kuri ir reģistrēti vai apstiprināti saskaņā Regulu (EK) Nr. 183/2005. Tomēr, kad es pērku dažus produktus no uzņēmuma citā dalībvalstī un pieprasu pierādījumu tam, kas šis uzņēmums ir reģistrēts saskaņā ar regulu, minētais uzņēmums atbild, ka tas nav obligāti, jo valsts līmenī tas jau ir reģistrēts saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1069/2009 (Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regula).”

ATBILDE

Ir piemērojama reģistrācija un/vai apstiprinājums saskaņā ar abām regulām. Dalībvalstis var nokārtot praktiskos aspektus (piemēram, vienots reģistrācijas/apstiprinājuma numurs vai nē, vienots saraksts, kas attiecas uz abām darbībām, vai divi dažādi saraksti).

Reģistrāciju saskaņā ar citiem ES tiesību aktiem, kas attiecas uz barības nozari, un reģistrāciju saskaņā ar Barības higiēnas regulu var apvienot, ja ir izpildīti katras reģistrācijas sistēmas attiecīgie noteikumi un ja kompetentā iestāde pieņem lēmumu izmantot šo apvienoto reģistrācijas sistēmu.

6. jautājums

“Man pieder barības uzņēmums, kas ražo neapstrādātu lolojumdzīvnieku barību (50). Lolojumdzīvnieku barība var saturēt tādus produktus kā neapstrādāta gaļa (tostarp subprodukti, kauli un tauki) vai augļi un dārzeņi, augu eļļa, olīveļļa u. c. Taču kā barības ķēdes komersantam man ir jābūt reģistrētam (vai apstiprinātam) saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 183/2005 kā ikvienam barības ražotājam attiecībā uz produktīvajiem un neproduktīvajiem dzīvniekiem. Vai man būtu jāreģistrējas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1069/09 (24. pantu) vai Regulu (EK) Nr. 183/2005?”

ATBILDE

Ir piemērojama reģistrācija un/vai apstiprinājums saskaņā ar abām regulām.

Jums jābūt apstiprinātam saskaņā ar Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regulas 24. panta 1. punkta e) apakšpunktu un reģistrētam saskaņā ar Barības higiēnas regulas 9. pantu.

Kā lolojumdzīvnieku barības ražotājam jums jāpievērš uzmanība arī Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regulas 21. un 22. pantā noteiktajām prasībām attiecībā uz izsekojamību, 28. pantā noteiktajām pašu pārbaudēm un 29. pantā noteiktajam HACCP plānam.

Dalībvalstis var nokārtot praktiskos aspektus (piemēram, vienots reģistrācijas/apstiprinājuma numurs vai nē, vienots saraksts, kas attiecas uz abām darbībām, vai divi dažādi saraksti). Visām barības nozares komersantu darbībām ir jābūt sīki izklāstītām, un ir jānodrošina, ka uzņēmums atbilst Barības higiēnas regulā noteiktajām prasībām.

7. jautājums

“Man ir interneta uzņēmums. Es importēju lolojumdzīvnieku barību un pārdodu to tieši lolojumdzīvnieku īpašniekiem. Vai var uzskatīt, ka uz mani attiecas Regulas (EK) Nr. 183/2005 2. panta 2. punkta e) apakšpunktā minētais “mazumtirdzniecības” jēdziens?”

ATBILDE

Tā kā nav konkrētu noteikumu par tirdzniecību internetā attiecībā uz barības higiēnu, nav pamata uzskatīt, ka tirdzniecība internetā ir ārpus lolojumdzīvnieku barības mazumtirdzniecības jomas, kā norādīts Barības higiēnas regulas 2. panta 2. punkta e) apakšpunktā. Tas ir tikai viens no daudziem uzņēmējdarbības modeļiem, kurā barība tāpat tiek apstrādāta un uzglabāta vietā, kur tā tiek pārdota vai piegādāta galalietotājiem. Citiem vārdiem sakot, attiecībā uz lolojumdzīvnieku barību, kas tiek pārdota internetā tieši galalietotājam (lolojumdzīvnieka īpašniekam), tieši nepiemēro Barības higiēnas regulu.

Barības higiēnas regulas piemērošana ir atkarīga no pašas darbības, nevis mazumtirgotāja kvalifikācijas dažādos uzņēmējdarbības posmos (“lolojumdzīvnieku barības mazumtirgotājs” vai “importētājs”). Barības higiēnas regulas 2. panta 1. punkta c) apakšpunktā ir skaidri noteikts, ka šo regulu piemēro barības importam trešās valstīs un eksportam no tām. Tāpēc, pat ja kāds nodarbojas ar lolojumdzīvnieku barības mazumtirdzniecību – darbību, kas nav Barības higiēnas regulas darbības jomā saskaņā ar tās 2. panta 2. punkta e) apakšpunktu, jebkurā gadījumā ir jānodrošina atbilstība Barības higiēnas regulai attiecībā uz lolojumdzīvnieku barības importu.

Tomēr neiekļaušana Barības higiēnas regulas darbības jomā nenozīmē to, ka tirgū laistai barībai nav jāpiemēro citas prasības, piemēram, attiecībā uz barības marķēšanu.

Taču, ja pārdošana internetā ietver barības pārdošanu ne tikai galalietotājiem, bet arī citiem uzņēmumiem, piemēro Barības higiēnas regulu.

Lolojumdzīvnieku barību var ievest Savienībā tikai tad, ja sūtījums atbilst visiem tiesību aktu noteikumiem dzīvnieku blakusproduktu jomā.

8. jautājums

“Man pieder zooveikals, un es pārdodu lolojumdzīvnieku barību. Taču vienlaikus es pārdodu arī mazus daudzumus barības produktīvajām sugām, piemēram, trušiem vai vistām, patērētājiem, kuri audzē šos dzīvniekus pašpatēriņam. Tā kā lolojumdzīvnieku barības mazumtirdzniecība nav ietverta Regulas (EK) Nr. 183/2005 darbības jomā, domāju, ka man nav jābūt reģistrētam.”

ATBILDE

Faktiski lolojumdzīvnieku barības mazumtirdzniecība nav ietverta Barības higiēnas regulas darbības jomā. Taču, piemēram, truši un vistas, nav uzskatāmi par lolojumdzīvniekiem, un tiem paredzētā barība nav izslēgta no Barības higiēnas regulas darbības jomas, tāpēc zooveikals būtu jāreģistrē vismaz saistībā ar šo darbību saskaņā ar 9. panta 2. punktu.

9. jautājums

“Esmu veterinārārsts, kas vada dzīvnieku slimnīcu. Vienlaikus es piedāvāju saviem klientiem arī speciālus produktus dzīvnieku barošanai. Vai man ir jābūt reģistrētam saskaņā ar Barības higiēnas regulu?”

ATBILDE

Produktīvajiem dzīvniekiem paredzētas barības ražošana un/vai pārdošana un lolojumdzīvnieku barības ražošana ir iekļauta Barības higiēnas regulas darbības jomā, un saistībā ar šīm darbībām veterinārķirurģijai vai klīnikai ir jābūt reģistrētai vai attiecīgā gadījumā jāsaņem atļauja saskaņā ar Barības higiēnas regulu.

Lolojumdzīvnieku barības tirdzniecība ir uzskatāma par mazumtirdzniecību un tāpēc tā nav iekļauta Barības higiēnas regulā. Tomēr, piemēram, trušus un vistas, nevar uzskatīt par lolojumdzīvniekiem. Šiem dzīvniekiem paredzētās barības mazumtirdzniecība nav izslēgta no Barības higiēnas regulas darbības jomas un tāpēc šī darbība ir jāreģistrē vai attiecīgā gadījumā jāapstiprina saskaņā ar Barības higiēnas regulu.

9. BIEŽI UZDOTIE JAUTĀJUMI – KOMPETENTĀS IESTĀDES

10. jautājums

“Kā būtu interpretējams Regulas (EK) Nr. 183/2005 10. panta 1. punkta b) apakšpunkts – premiksu ražošanas apstiprināšana (51)?”

ATBILDE

Barības higiēnas regulas 10. panta 1. punkta b) apakšpunkts ir šāds:

“barības nozares komersanti nodrošina, ka to kontrolē esošos uzņēmumus, uz kuriem attiecas šī regula, ir apstiprinājusi kompetentā iestāde, ja … izgatavo un/vai laiž tirgū premiksus, kas gatavoti, izmantojot šīs regulas IV pielikuma 2. nodaļā minētās barības piedevas”.

Tāpēc ir trīs veidu situācijas:

— barības nozares komersants ražo un laiž tirgū premiksus,

— barības nozares komersants laiž tirgū premiksus,

— barības nozares komersants ražo premiksus.

Pēdējais gadījums ir atbilstošs tikai tad, ja premiksu ražotājs darbojas pēc cita barības nozares komersanta rīkojuma vai ražotājs izmanto premiksus vienīgi savā uzņēmumā. Premiksu ražošana iekšējai lietošanai ir jo īpaši atbilstoša tādu piedevu gadījumā, kuras var izmantot barības maisījumu ražošanai vienīgi premiksu veidā.

Tādējādi visiem ražotājiem, kuri ražo savām vajadzībām un laišanai tirgū premiksus, kas satur IV pielikuma 2. nodaļā minētās piedevas, ir jāsaņem šīs darbības apstiprinājums.

11. jautājums

“Lolojumdzīvnieku barība, ko atdod pārtikas bankām. Pēdējos gados ir palielinājies tās lolojumdzīvnieku barības daudzums, ko lielveikali ziedo pārtikas bankām, lai palīdzētu grūtās situācijās nonākušiem cilvēkiem, kuriem pieder lolojumdzīvnieki. Pārtikas bankas ir starpnieki, kuri sadala šos produktus, ko parasti pārdod par simbolisku cenu attiecīgajiem cilvēkiem. Ziedoti tiek ļoti dažādi produkti bez jebkādas saiknes starp tiem (dažādi izmēri, dažādi zīmoli u. c.). Vai šī darbība ir iekļauta Regulas (EK) Nr. 183/2005 darbības jomā un vai lielveikalam būtu jāpieprasa pārtikas bankai nodrošināt ziedotās lolojumdzīvnieku barības izsekojamību?”

ATBILDE

Saskaņā ar 2. panta 2. punkta e) apakšpunktu Barības higiēnas regula neattiecas uz lolojumdzīvnieku barības mazumtirdzniecību.

Varētu uzskatīt, ka lolojumdzīvnieku barības piegāde no lielveikaliem (un citiem mazumtirgotājiem) pārtikas bankām aizvien ir mazumtirdzniecības darbība saskaņā ar valsts tiesību aktiem, un tāpēc tā nav iekļauta Barības higiēnas regulas darbības jomā.

Tomēr saskaņā ar Barības higiēnas regulas 2. panta 3. punktu dalībvalstis var pieņemt noteikumus un ieteikumus, kas attiecas uz darbībām, kuras nav iekļautas Barības higiēnas regulas darbības jomā.

Tomēr Regulas (EK) Nr. 178/2002 18. pantā paredzētās vispārīgās izsekojamības prasības (VIP) (52) ir piemērojamas visām darbībām, kas attiecas cita starpā uz visiem barības sadales posmiem, tostarp lolojumdzīvnieku barības piegādi no lielveikaliem pārtikas bankām. Minētais noteikums nodrošina vienīgi mērķa sasniegšanu, nevis līdzekļus. Pēc būtības tas nodrošina pietiekamu praktiskās pieejas elastību. Šādi, lai izpildītu izsekojamības prasības, organizācijām, kas piedalās šāda veida sadalē, ir jāreģistrē tas, kur tās iegūst lolojumdzīvnieku barību, un, ja tās piegādā lolojumdzīvnieku barību kādai citai organizācijai, tām ir jādokumentē arī tas, kam lolojumdzīvnieku barība ir piegādāta. Izsekojamībai nevajadzētu būt problēmai iepriekš iepakotas lolojumdzīvnieku barības gadījumā, taču dalībvalstīm var būt jāpievērš uzmanība lolojumdzīvnieku barībai, ko pārdod neiepakotu.

Papildu informācija ir pieejama vadlīnijās attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 178/2002 par vispārīgiem pārtikas aprites tiesību aktiem 11., 12., 14., 17., 18., 19. un 20. panta īstenošanu (53).

Tādas lolojumdzīvnieku barības gadījumā, kas nav pārstrādāta lolojumdzīvnieku barība un kas sasniedz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu ražošanas ķēdes galīgo punktu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 142/2011 3. panta b) un c) apakšpunktu, pārtikas banka ir jāapstiprina saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1069/2009 24. panta 1. punkta i) vai j) apakšpunktu.

12. jautājums

“Kā var aplūkot lolojumdzīvnieku barības pagaidu uzglabāšanas reģistrāciju saskaņā ar Barības higiēnas regulu?”

ATBILDE

Barības higiēnas regulas 2. panta 2. punkta e) apakšpunktā ir noteikts, ka: “šī regula neattiecas uz: … lolojumdzīvnieku barības mazumtirdzniecību”.

Tā kā pagaidu uzglabāšanu var uzskatīt par mazumtirdzniecības uzņēmumiem Regulas (EK) Nr. 178/2002 3. panta 7. punktā sniegtās definīcijas plašākā izpratnē, var secināt, ka lolojumdzīvnieku pagaidu uzglabāšana parasti ir izslēgta no Barības higiēnas regulas darbības jomas un tāpēc kompetentajām iestādēm tā nav jāreģistrē.

Tomēr attiecībā uz lolojumdzīvnieku barības pagaidu glabāšanu Barības higiēnas regulā ir noteiktas prasības, kas jāņem vērā, jo uzglabāšanas darbības ir Barības higiēnas regulas darbības jomā, piemēram:

— regulas II pielikuma sadaļā “GLABĀŠANA UN TRANSPORTS” ir paredzētas prasības attiecībā uz barības uzglabāšanu, un tāpēc lolojumdzīvnieku barības pagaidu uzglabāšana ir uzņēmumi, kas rīkojas ar produktiem, ko uzskata par barību, un tie nedarbojas, ja kompetentā iestāde tos nav reģistrējusi;

pagaidu uzglabāšana vairumtirdzniecības darbībās, kas aprobežojas ar transportu un glabāšanu, ir jāreģistrē. Ja vairumtirdzniecības darbības ietver ko vairāk par glabāšanu un transportu (piemēram, atkārtotu iepakošanu), lolojumdzīvnieku barības pagaidu glabāšanas gadījumā uzņēmumi ir jāreģistrē saskaņā ar 9. panta 2. punktu.

Tomēr, ņemot vērā 2. panta 2. punkta e) apakšpunktu, lolojumdzīvnieku barības pagaidu glabāšanas telpas, ko ekspluatē mazumtirgotāji, uz kuriem neattiecas Barības higiēnas regula, nav jāreģistrē, taču tām var piemērot Regulas (EK) Nr. 1069/2009 24. panta 1. punkta i) vai j) apakšpunktu.

13. jautājums

“Man pieder noliktavas telpa, kurā tiek glabātas trešo personu piedevas, kas minētas Regulas (EK) Nr. 183/2005 IV pielikuma 1. nodaļā, un premiksi, kas satur Regulas (EK) Nr. 183/2005 IV pielikuma 2. nodaļā minētās piedevas. Vai man būtu jāsaņem apstiprinājums saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 183/2005 10. pantu?”

ATBILDE

Barības higiēnas regulas 10. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir noteikts, ka apstiprina uzņēmumus, kas “izgatavo un/vai laiž tirgū barības piedevas, uz ko attiecas Regula (EK) Nr. 1831/2003, vai produktus, uz ko attiecas Direktīva 82/471/EEK un kas minēti šīs regulas IV pielikuma 1. nodaļā”, un “izgatavo un/vai laiž tirgū premiksus, kas gatavoti, izmantojot šīs regulas IV pielikuma 2. nodaļā minētās barības piedevas”. Taču darbība “laišana tirgū” ir produktu īpašnieka (ražotāja un/vai starpnieka) atbildība. Tāpēc produktu īpašnieku apstiprina saskaņā ar Barības higiēnas regulas 10. panta 1. punkta a) apakšpunktu un noliktavas telpas reģistrē saskaņā ar Barības higiēnas regulas 9. panta 2. punktu.

Tāpat transporta uzņēmumus, kas tikai transportē produktus, reģistrē saskaņā ar Barības higiēnas regulas 9. panta 2. punktu. Apstiprināšanas prasība nav vajadzīga.

10. LABAS PRAKSES ROKASGRĀMATAS

Ir jāveicina valsts un Kopienas labas prakses rokasgrāmatu izstrāde, izplatīšana un izmantošana. Tomēr barības nozares komersanti var brīvprātīgi izmantot šīs rokasgrāmatas.

Pamatnostādnes Kopienas labas prakses rokasgrāmatu izstrādei (54) tika sagatavotas kopā ar dalībvalstīm.

Šīs Kopienas labas prakses rokasgrāmatas tika izstrādātas saskaņā ar Barības higiēnas regulas 22. pantu. To saturs ir piemērojams visā ES nozarē, uz kuru tās attiecas, un tās ir piemērotas kā rokasgrāmatas Barības higiēnas regulas higiēnas un HACCP prasību izpildei.

10.1. ES rokasgrāmatas (55)

Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komiteja novērtēja turpmāk minētās Kopienas labas prakses rokasgrāmatas.

— Nosaukums: Kopienas labas prakses rokasgrāmata produktīviem dzīvniekiem paredzētu ES rūpniecisko barības maisījumu un premiksu ražošanas nozarei (56) – rokasgrāmata Eiropas barības ražotājiem. Autors: FEFAC – Fédération Européenne des Fabricants d'Aliments Composés (57) (Europäischer Verband der Mischfutterindustrie, European Feed Manufacturers' Federation).

— Nosaukums: Kopienas labas prakses rokasgrāmata barības piedevu un premiksu ražotājiem (58). Autors: FAMI-QS – Eiropas Barības piedevu un premiksu kvalitātes sistēmas asociācija (59).

— Nosaukums: Labas prakses rokasgrāmata drošas lolojumdzīvnieku barības ražošanai (60). Autors: Eiropas Lolojumdzīvnieku barības rūpniecības federācija (61).

— Nosaukums: Eiropas labas prakses rokasgrāmata nekaitīgu barības sastāvdaļu rūpnieciskai ražošanai (62). Autors: — Starch Europe (63), — ES augu eļļas un proteīnmiltu ražošanas nozare (FEDIOL) (64), — Eiropas Biodīzeļdegvielas padome (EBB) (65) — sadarbībā ar Eiropas Barības sastāvdaļu nekaitīguma sertifikāciju (EFISC) (66). Nozares atsauces dokumenti: — nozares atsauces dokuments par nekaitīgu barības sastāvdaļu ražošanu cietes pārstrādes procesā, — nozares atsauces dokuments par nekaitīgu barības sastāvdaļu ražošanu eļļas augu sēklu drupināšanas un augu eļļas rafinēšanas procesā, — nozares atsauces dokuments par nekaitīgu barības sastāvdaļu ražošanu biodīzeļdegvielas pārstrādes procesā, — Salmonella revidenta kontrolsaraksts, — Salmonella faktu lapa.

— Nosaukums: Eiropas labas higiēnas prakses rokasgrāmata graudaugu, eļļas augu sēklu, proteīnaugu, citu augu produktu un no tiem atvasinātu produktu vākšanai, glabāšanai, tirdzniecībai un transportam (67). Autors: — Eiropas Graudaugu, rīsu, barības, eļļas augu sēklu, olīveļļas, eļļu, tauku un lauksaimniecības preču tirdzniecības asociācija (COCERAL) (68), — ES Lauksaimniecības kooperatīvu vispārējā konfederācija (COGECA) (69), — Eiropas neiepakoto lauksaimniecības preču uzglabātāju, kuri darbojas Eiropas Savienībā, profesionālā apvienība (UNISTOCK) (70).

Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komiteja regulāri pārskata rokasgrāmatas sadarbībā ar dalībniekiem un citām ieinteresētajām personām.

10.2. Valsts rokasgrāmatas

Komisija ir izveidojusi valstu labas prakses rokasgrāmatu reģistru (71), lai padarītu tās pieejamas dalībvalstīm un barības un pārtikas nozares komersantiem.

(1) OV L 35, 8.2.2005., 1. lpp.

(2) OV L 147, 31.5.2001., 1. lpp.

(3) OV L 31, 1.2.2002., 1. lpp.

(4) Papildu informācija par Regulu (EK) Nr. 178/2002 (tostarp atsevišķas vadlīnijas) ir pieejama Komisijas tīmekļa vietnē, izmantojot šādu saiti:

https://ec.europa.eu/food/safety/general_food_law/general_requirements_en

(5) OV L 268, 18.10.2003., 29. lpp.

(6) OV L 165, 30.4.2004., 1. lpp.

(7) No 2019. gada 14. decembra Regula (EK) Nr. 882/2004 ir atcelta un aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2017. gada 15. marta Regulu (ES) 2017/625 par oficiālajām kontrolēm un citām oficiālajām darbībām, kuras veic, lai nodrošinātu, ka tiek piemēroti pārtikas un barības aprites tiesību akti, noteikumi par dzīvnieku veselību un labturību, augu veselību un augu aizsardzības līdzekļiem (OV L 95, 7.4.2017., 1. lpp.).

(8) OV L 229, 1.9.2009., 1. lpp.

(9) OV L 300, 14.11.2009., 1. lpp.

(10) OV L 54, 26.2.2011., 1. lpp.

(11) Barības higiēnas regulā.

(12) OV L 29, 30.1.2013., 1. lpp.

(13) Komisijas Paziņojums 2018/C 133/02 (OV C 133, 16.4.2018., 2. lpp.).

(14) OV L 354, 31.12.2008., 1. lpp.

(15) OV L 183, 12.7.2002., 51. lpp.

(16) Saskaņā ar Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regulas 18. pantu kompetentās iestādes var noteikt konkrētu atkāpi no aizlieguma barot kažokādas dzīvniekus ar noteiktiem 2. kategorijas materiāliem un ēdināšanas uzņēmumu pārtikas atkritumiem.

(17) Skatīt šo vadlīniju 4.2. nodaļu.

(18) Regulas (EK) Nr. 767/2009 4. panta 1. punktā ir noteikts, ka neproduktīvo dzīvnieku barībai mutatis mutandis piemēro Regulas (EK) Nr. 178/2002 15. pantā noteiktās prasības.

(19) 146. pants Regulā (ES) 2017/625, ar ko no 2019. gada 14. decembra atceļ Regulu (EK) Nr. 882/2004.

(20) Skatīt šo vadlīniju 6.2. nodaļu.

(21) Komisijas 2012. gada 15. marta Regula (ES) Nr. 225/2012, ar ko groza II pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 183/2005 attiecībā uz to uzņēmumu apstiprināšanu, kas laiž tirgū no augu eļļām iegūtus produktus un tauku maisījumus izmantošanai barībā, un attiecībā uz īpašām prasībām eļļu, tauku un no tiem atvasinātu produktu ražošanai, uzglabāšanai, transportēšanai un dioksīna testēšanai (OV L 77, 16.3.2012., 1. lpp.).

(22) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 852/2004 par pārtikas produktu higiēnu (OV L 226, 25.6.2004., 3. lpp.).

(23) Komisijas 2007. gada 14. februāra Regula (EK) Nr. 141/2007 par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 183/2005 noteikto apstiprināšanas prasību barības nozares uzņēmumiem, kuri izgatavo vai laiž tirgū barības piedevas, kas pieder pie kategorijas “Kokcidiostati un histomonostati” (OV L 43, 15.12.2007., 9. lpp.).

(24) Komisijas 2015. gada 19. maija Regula (ES) 2015/786, ar ko nosaka pieņemamības kritērijus detoksikācijas procesiem, kas piemēroti dzīvnieku barībai paredzētiem produktiem, kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2002/32/EK (OV L 125, 21.5.2015., 10. lpp.).

(25) https://ec.europa.eu/food/safety/animal-feed/feed-hygiene/approved-establishments_en

(26) “Noslēgt aprites loku – ES rīcības plāns pārejai uz aprites ekonomiku” (COM(2015) 614 final).

(27) Barības higiēnas regulas 5. panta 6. punktā ir noteikts, ka “barības nozares komersanti un lauksaimnieki iegūst un izmanto barību vienīgi no tādiem uzņēmumiem, kas ir reģistrēti un/vai apstiprināti saskaņā ar šo regulu”.

(28) Kas šajā posmā vēl nav uzskatāmi par “barību”.

(29) Kas šajā posmā vēl nav uzskatāmi par “barību”.

(30) Kas šajā posmā vēl nav uzskatāms par “barību”.

(31) Kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 30. maija Direktīvu (ES) 2018/851, ar ko groza Direktīvu 2008/98/EK par atkritumiem (OV L 150, 14.6.2018., 109. lpp.).

(32) http://ec.europa.eu/environment/waste/framework/guidance.htm

(33) https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/?uri=CELEX:52007DC0059

(34) Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. maija Direktīva 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā (OV L 140, 30.5.2002., 10. lpp.).

(35) Pamatojoties uz grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu (ES) 2018/851, kuri minēti 7.1.3. sadaļas pirmajā punktā, shēmā minētajiem īpašajiem nosacījumiem vairs nav nozīmes.

(36) Kas šajā posmā vēl nav uzskatāmi par “barību”.

(37) Kas šajā posmā vēl nav uzskatāmi par “barību”.

(38) Kas šajā posmā vēl nav uzskatāmi par “barību”.

(39) Skatīt Pamatnostādnes par tādas pārtikas izmantošanu barībā, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam. Noteikumi par dzīvnieku izcelsmes produktu ierobežojumiem dzīvnieku barošanā ir pieejami Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regulā un Komisijas Regulā (ES) Nr. 142/2011. Barības aizlieguma noteikumi ir izklāstīti TSE regulas 7. pantā un IV pielikumā.

(40) Apstiprināti saskaņā ar Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu regulas 24. pantu.

(41) Lietošanas nosacījumi ir pieejami Komisijas paziņojuma Pamatnostādnes par tādas pārtikas izmantošanu barībā, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam 4. nodaļā.

(42) Kas šajā posmā vēl nav uzskatāmi par “barību”.

(43) Lietošanas nosacījumi ir pieejami Komisijas paziņojuma Pamatnostādnes par tādas pārtikas izmantošanu barībā, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam 3. nodaļā.

(44) Kas šajā posmā vēl nav uzskatāmi par “barību”.

(45) Lietošanas nosacījumi ir pieejami Komisijas paziņojuma Pamatnostādnes par tādas pārtikas izmantošanu barībā, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam 4. nodaļā.

(46) Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 142/2011 X pielikuma 4. sadaļas II daļu, ja atļāvušas kompetentās iestādes.

(47) Lietošanas nosacījumi ir pieejami Komisijas paziņojuma “Pamatnostādnes par tādas pārtikas izmantošanu barībā, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam” 3. nodaļā.

(48) 2009. gada 17. un 18. decembrī notikušās Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komitejas sanāksmes kopsavilkuma ziņojums, 6. punkts. Padomes darba kārtība.

(49) 2014. gada 19. un 20. maijā notikušās Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komitejas sanāksmes kopsavilkuma ziņojums, A.06. punkts.

(50) Skatīt sīkāku paskaidrojumu 4.3. nodaļā Pamatnostādnēs par tādas pārtikas izmantošanu barībā, kas vairs nav paredzēta cilvēku patēriņam.

(51) 2014. gada 15. un 16. septembrī Briselē notikušās Augu, dzīvnieku, pārtikas aprites un dzīvnieku barības pastāvīgās komitejas sanāksmes kopsavilkuma ziņojuma A.09. punkts (sadaļa par dzīvnieku uzturu).

(52) Regulas (EK) Nr. 767/2009 5. panta 1. punktā ir noteikts, ka neproduktīvo dzīvnieku barībai mutatis mutandis piemēro Regulas (EK) Nr. 178/2002 18. un 20. pantā un Regulas (EK) Nr. 183/2005 4. panta 1. punktā noteiktās prasības.

(53) SANTE ĢD tīmekļa vietne: pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgās prasības. http://ec.europa.eu/food/safety/general_food_law/general_requirements_en.

(54) http://ec.europa.eu/food/safety/docs/animal-feed-guides-good-practice-guidelines_good_practice_en.pdf

(55) http://ec.europa.eu/food/safety/animal-feed/feed-hygiene/guides-good-practice/index_en.htm

(56) Komisijas paziņojums par Kopienas labas prakses rokasgrāmatām (2016/C 418/02) (OV C 418, 12.11.2016., 2. lpp.).

(57) http://www.fefac.org/

(58) Paziņojums par Kopienas labas prakses rokasgrāmatām (2007/C 64/04) (OV C 64, 20.3.2007., 17. lpp.).

(59) http://www.fami-qs.org/

(60) Komisijas paziņojums par Kopienas labas prakses rokasgrāmatām (2018/C 128/03) (OV C 128, 11.4.2018., 3. lpp.).

(61) http://www.fediaf.org/

(62) Komisijas paziņojums par Kopienas labas prakses rokasgrāmatām (2016/C 418/02) (OV C 418, 12.11.2016., 2. lpp.).

(63) http://www.starch.eu/

(64) http://www.fediol.eu/

(65) http://www.ebb-eu.org/

(66) http://www.efisc.eu/

(67) Komisijas paziņojums par Kopienas labas prakses rokasgrāmatām (2016/C 418/02) (OV C 418, 12.11.2016., 2. lpp.).

(68) http://www.coceral.com/

(69) http://www.copa-cogeca.be/

(70) http://www.unistock.be/

(71) http://ec.europa.eu/food/safety/docs/animal-feed-guides-good-practice-biosafety_food-hygiene_legis_guidance_good-practice_reg-nat.pdf