[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 8.7.2009 COM(2009) 329 galīgā redakcija ZAĻĀ GRĀMATA Jauniešu mācību mobilitātes veicināšana ZAĻĀ GRĀMATA Jauniešu mācību mobilitātes veicināšana Ievads Mācību mobilitātes arvien pieaugošā nozīme Mācību mobilitāte, t. i., starptautiska mobilitāte jaunu prasmju apgūšanai ir viena no pamatmetodēm, kā cilvēki, it īpaši jaunieši, var uzlabot savas nodarbinātības iespējas, un tā veicina personisko izaugsmi[1]. Pētījumi apstiprina uzskatu, ka mobilitāte papildina cilvēkkapitālu, studentiem gūstot jaunas zināšanas un apgūstot jaunas valodas, kā arī veidojot starpkultūru kompetenci. Turklāt darba devēji atzīst un novērtē šīs priekšrocības[2]. Iespēja ir lielāka, ka eiropieši, kas iesaistījušies jauniešu mācību mobilitātē, vēlāk dzīvē kļūst par mobiliem darbiniekiem. Mācību mobilitātei bijusi liela nozīme, veidojot atvērtākas, eiropeiskākas un starptautiskākas, kā arī pieejamākas un efektīvākas izglītības un apmācības sistēmas[3]. Tā var arī uzlabot Eiropas konkurētspēju, palīdzot veidot zināšanu sabiedrību un tādējādi sekmējot Lisabonas stratēģijā izklāstīto mērķu sasniegšanu attiecībā uz izaugsmi un nodarbinātību. Saistībā ar pašreizējo starptautiska mēroga ekonomikas krīzi Komisija ir uzsvērusi, ka ieguldījumam izglītībā un apmācībā ir izšķiroša nozīme. Tā arī norādījusi, ka, neskatoties uz tieksmi šādos apstākļos novirzīt resursus no minētajām darbībām, tieši ekonomisku grūtību laikā ir jārūpējas par ieguldījumu zināšanās un prasmēs[4]. Tādēļ mācību mobilitāte jāiekļauj atjaunotos centienos pilnveidot prasmes un inovācijas spēju Eiropā, kā arī konkurēt starptautiskā mērogā. Turklāt tā var palīdzēt pārvarēt mobilitātes trūkuma paradoksu, kas nozīmē, ka pat pašreizējās dziļās krīzes laikā dažās valstīs un nozarēs prasmju trūkuma dēļ ir neaizpildītas darba vietas. Mācību mobilitātei ir vēl citas pozitīvas iezīmes. Tā var palīdzēt, piemēram, novērst norobežošanos, protekcionismu un ksenofobiju, kas rodas ekonomikas krīzes laikā. Tā var sekmēt dziļākas Eiropas identitātes un pilsonības izjūtas veidošanos jauniešu vidū. Turklāt tā sekmē zināšanu apmaiņu un tādējādi ir nākotnes zināšanu Eiropas pamatā. Patlaban mācību mobilitāte drīzāk ir izņēmums, taču tai jākļūst par Eiropas iedzīvotājiem raksturīgu iezīmi un visiem Eiropas jauniešiem pieejamu iespēju. Tādējādi tā var dot būtisku ieguldījumu nākotnes konkurētspējas un kohēzijas labā Eiropas Savienībā. Kāpēc Zaļā grāmata? Pēdējā laikā nopietnas pārdomas veltītas mācību mobilitātei un tās iespējām papildināt Eiropas mācību un prasmju stratēģijas. Līdz ar programmas Erasmus 20. jubileju sākās diskusijas par mobilitātes priekšrocībām augstākajā izglītībā un nepieciešamību ieviest mobilitāti arī citās jomās. Padome secināja, ka mobilitāte, īpaši augstākajā izglītībā, ir galvenā prioritāte[5]. Eiropas Komisijas 2007. gada decembra ziņojumā par Lisabonas stratēģiju ierosināts iekļaut Erasmus veida mobilitāti augstskolu standartprogrammās[6]. Eiropas Komisija 2008. gada janvārī izveidoja augsta līmeņa ekspertu forumu ar uzdevumu izpētīt mobilitātes paplašināšanas veidus – ne tikai augstskolu mērogā, bet jauniešu vidū kopumā. Forums sniedza ziņojumu 2008. gada jūnijā, aicinot popularizēt mobilitāti, lai tā no izņēmuma kļūtu par pašsaprotamu parādību jauniešu vidū.[7] “Atjauninātajā sociālajā programmā — iespējas, pieejamība un solidaritāte 21. gadsimta Eiropā”[8] (2008. gada jūlijs) apstiprināja Komisijas apņemšanos turpināt “piektās brīvības” pilnveidošanu, novēršot zināšanu brīvas aprites šķēršļus un veicinot konkrētu grupu, piemēram, jauniešu, mobilitāti. Tajā norādīts, ka par minēto jautājumu 2009. gadā plānots izstrādāt Zaļo grāmatu. Padome 2008. gada novembrī secināja, ka “būtu katram jaunietim jādod iespēja piedalīties kādā mobilitātes pasākumā, — iekārtojot darbā, — neatkarīgi no tā, vai tas notiktu viņu studiju vai mācību laikā, vai arī brīvprātīgu darbību sakarā”. Tā aicināja dalībvalstis un īpaši Eiropas Komisiju turpināt mobilitātes koncepcijas pilnveidošanu attiecībā uz visiem jauniešiem – viņu mācību vai apmācības laikā, iekārtojot darbā vai saistībā ar brīvprātīgo darbu[9]. Visbeidzot, Lēvenes paziņojumā, kuru 2009. gada 29. aprīlī pieņēma Boloņas procesā iesaistīto valstu ministri, kuri atbild par augstāko izglītību, teikts, ka 2020. gadā vismaz 20 % augstskolu beidzējiem Eiropas augstākās izglītības telpā jābūt bijušiem mācību vai apmācības periodā ārzemēs[10]. Komisijas 2009. gada jūnija paziņojumā par nodarbinātību mobilitātes veicināšana norādīta kā viena svarīgākajām prioritātēm, pārvarot pašreizējo lejupslīdi un sekmējot darbavietu radīšanu. Konkrēti tajā uzsvērts, ka mobilitāti var uzskatīt par iespēju nenodarbinātiem jauniešiem uzlabot savas prasmes[11]. Politikas un speciālistu aprindās mācību mobilitātes priekšrocībām un tam, kā to iespējams paplašināt, ir veltītas nopietnas pārdomas. Pastāv acīmredzama vienprātība, atbalstot mobilitātes iespēju paplašināšanas mērķi un tā plašāku attiecināšanu uz jauniešiem. Tagad uz šīs vienprātības pamata ir jāturpina darbs un jānosaka stratēģijas minēto mērķu sasniegšanai. Šīs Zaļās grāmatas mērķis ir paplašināt diskusijas, iesaistot ieinteresētās personas un plašāku sabiedrību, lai uzzināt viņu viedokli par to, kā vislabāk uzlabot jauniešu iespējas gūt mobilitātes pieredzi. Kāda veida mobilitāte? Zaļās grāmatas darbības joma ir plaša, tā ir vērsta uz visu jauniešu situāciju dažādos mācību apstākļos, t. i., skolā, bakalaura, maģistra un doktorantūras līmenī augstskolā, kā arī stažēšanās, prakses laikā, jaunatnes apmaiņā, brīvprātīgajā darbā vai arodizglītībā – Eiropas Savienībā vai ārpus tās. Tā uzskata, ka mācību mobilitāte ir saistīta ar visām jomām, piemēram, kultūru, zinātni, tehniku, mākslu, sportu un jauniešu uzņēmējdarbību. Tās mērķis ir rosināt izzināšanu par to, kā labāk izmantot esošus un jaunus mehānismus un instrumentus, lai veicinātu jauniešu mobilitāti, un kā iesaistīt dažādo līmeņu publiskās iestādes (ES, valsts, reģionālās un pašvaldību mēroga iestādes) līdz ar citām ieinteresētajām personām (uzņēmumiem, pilsonisko sabiedrību, privātpersonām). Šī Zaļā grāmata īpaši: - tiecas veicināt organizētu mācību mobilitāti . Tas nozīmē, ka mobilitātei jābūt saistītai ar konkrētiem mācību rezultātiem un jāvirza uz kvalifikāciju, kredītpunktu un/vai profesionālās pieredzes iegūšanu. Tas var ietvert arī brīvprātīgo darbu un neformālo mācīšanos – šie abi ir ļoti efektīvi veidi, kā sasniegt jauniešus, kuri citādi, domājams, būtu ārpus mācību mobilitātes programmām, taču minētajām darbībām jābūt atbilstoši apstiprinātām. Papildus mobilitātes jautājuma iekļaušanai Eiropas programmās, Zaļajā grāmatā apskatītas arī citi dalībvalstīs atbalstīti un privātiem līdzekļiem īstenoti mācību mobilitātes veidi; - attiecas, pirmkārt, uz mobilitāti starp dalībvalstīm, kuras patlaban iesaistītas ES programmās, ievērojot Padomes vēlmes un tās 2008. gada novembra secinājumus, vienlaikus cenšoties veidot apmaiņu ar apkārtējo pasauli. Lielākā uzmanība pievērsta starptautiskai mobilitātei ar pamatojumu, ka došanās uz citu valsti, domājams, būs grūtāka, taču bagātinošāka pieredze, turklāt atbilstoša šādas ES apspriešanas tēma; - veicina ne tikai pārrobežu mobilitāti “starp līdzīgiem”, bet arī starp sektoriem (skolām, augstskolām, uzņēmumiem utt.). Tajā apskatīta arī aprite starp sektoriem – no izglītības jomas uz uzņēmējdarbību un otrādi; no izglītības uz brīvprātīgajām darbībām; no arodizglītības uz akadēmisko sfēru; no publiskām pētniecības struktūrām uz uzņēmējdarbību; - pievēršas fiziskai mobilitātei , vienlaikus atzīstot arī virtuālās mobilitātes vērtību – IKT izmantošanu sadraudzībai un apmaiņai starp jauniešiem mācību vidē – gan kā līdzekli, lai sagatavotu, bagātinātu un īstenotu fizisku mobilitāti, gan kā darbību, kas savā ziņā ietver vismaz dažas no fiziskās mobilitātes priekšrocībām. Tāda virtuālā mobilitāte kā tā, ko atbalsta programma Comenius eSadraudzība, vai ar sociālās sadarbības starpniecību īstenota, var būt īpaši vērtīga, paverot skolas vecuma jauniešiem iespēju iepazīt jaunus cilvēkus un kultūras; - pievēršas jauniešu mobilitātei , kas gan nenozīmē, ka mobilitāte nebūtu svarīga visās vecuma grupās; ievērojot mūžizglītības principus, nav noteikti konkrēti vecuma ierobežojumi, taču paredzēts, ka galvenā mērķgrupa ir vecumā no 16 līdz 35 gadiem. Pašreizējā situācija ES jau ilgstoši atbalsta mācību mobilitāti ar dažādu programmu un iniciatīvu starpniecību un jo īpaši Mūžizglītības programmā 2007.-2013. gadam, kura attiecas uz daudzām jomām[12]. Arī struktūrfondi atbalsta mācību mobilitāti. Programmā Erasmus Mundus un Tempus tiek atbalstīta augstākās izglītības darbinieku un studentu mobilitāte un apmaiņa starp augstskolām Eiropā un ārpus tās. Turklāt Eiropas Komisija palīdzējusi izstrādāt vairākus mobilitāti veicinošus instrumentus, piemēram, Europass , Eiropas kredītpunktu pārneses un uzkrāšanas sistēmu ( ECTS , augstākajā izglītībā), diploma pielikumu, Eiropas kvalifikāciju ietvarstruktūru mūžizglītībai, Eiropas kredītu sistēmu profesionālās izglītības un apmācības jomā ( ECVET ), Youthpass , EURAXESS , “studentu vīzu direktīvu”[13] un “zinātnieku vīzas” pasākumu kopumu[14]. Kopumā pašreizējās mobilitātes programmas, instrumenti un iniciatīvas sasniedz dažādos Eiropas jauniešu slāņus. Tomēr mobilitāte joprojām ir drīzāk izņēmums nekā norma, un dažām grupām tā ir vieglāk pieejama (piemēram, studentiem) nekā citām (piemēram, arodizglītībā esošajiem un stažieriem), kuriem vēl jāpārvar daudzi praktiski šķēršļi. 2006. gadā aptuveni 310 000 jauniešu varēja izmantot mobilitātes iespēju Eiropas programmās, un tie ir tikai 0,3 % no ES jauniešiem vecuma grupā no 16 līdz 29 gadiem. Ir skaidrs, ka šajā jomā vēl daudz ko var uzlabot. Struktūra Zaļajai grāmatai ir trīs sadaļas. 1. sadaļā apskatīti jautājumi, kas saistīti ar mobilitātes perioda sagatavošanu, t. i., informācija, motivācija, valodu apguve utt. 2. sadaļā apskatīts ārzemēs faktiski pavadītais laiks (tostarp mājokļa un padomdevēja jautājums) un pasākumi pēc mobilitātes perioda beigām, piemēram, gūtās pieredzes apstiprināšana un atzīšana. 3. sadaļā sniegti priekšlikumi par jaunu jauniešu mobilitātes partnerību. 1. Mācību mobilitātes perioda sagatavošana Rūpīga sagatavošanās ir veiksmīgas mācību mobilitātes pamatā, un tai jābūt jebkura projekta vai programmas priekšnoteikumam. Kad jaunieši interesējas par mobilitātes iespējām, viņiem vajadzīga informācija par izvēles iespējām, finansējumu un padoms par viņu izvēli un praktiskiem jautājumiem. 1.1. Informācija un padoms Internets un citi elektroniski informācijas un saziņas avoti ļauj jauniešiem sagatavoties uzturēšanās posmam ārzemēs, apgūt valodu, iepazīties ar uzņēmēju valsti un tās kultūru, savu topošo uzņēmēju struktūru, veidot tiešus kontaktus utt. Par jautājumiem, kas saistīti ar mobilitāti, ir pieejama bagātīga informācija un padomi, ko var iedalīt trīs galvenajās grupās: – finansējuma iespējas : Eiropas Savienības programmas mobilitātes atbalstam jau norādītas, daudzas no tām Mūžizglītības programmas ietvaros vai programmā “Jaunatne darbībā”. Daudzas valsts un reģionāla mēroga iniciatīvas, ieskaitot uzņēmumu, fondu utt. vadītas programmas, papildina Komisijas iniciatīvas; – mācību iespējas jauniešiem (izglītības un apmācības programmas) : Komisija ir izveidojusi vairākus informācijas portālus, piemēram, PLOTEUS (portāls uzziņai par mācību iespējām visā Eiropā)[15], Jaunatnes portāls[16], portāls Study in Europe [17], Euraxess – “Pētnieki kustībā”[18], Marijas Kirī tīmekļa vietne visiem Marijas Kirī vārdā nosauktajiem pasākumiem[19], YourEurope [20], Euroguidance [21], EURES [22] un Eurodesk [23], Erasmus jaunajiem uzņēmējiem[24] un atbalsts MVU apmācībai un mobilitātei[25]. – praktisks padoms par mājokli, finansējumu, dzīvošanas izmaksām, juridiskajiem aspektiem, piemēram, prasībām par vīzām, darba atļaujām, apdrošināšanu utt. Šie informācijas avoti ir vērsti ne tikai uz privātpersonām, bet arī uz institūcijām un apvienībām, kuras organizē jauniešu mobilitāti apmācību kursā, studiju programmā, brīvprātīgā darba projektā utt. Lai gan pašreizējās informēšanas iniciatīvas ir noderīgas, ir skaidrs, ka zināšanas par esošiem instrumentiem un programmām joprojām ir nepilnīgas, un vajadzīga izpratne par jauniešu mobilitātes iespējām un atbalstu kopumā. Informācija jāatjaunina biežāk, un tā jādara pieejamāka; tas jau vairākkārt uzsvērts – pavisam nesen (2008. gada novembrī) uz to norādīja Padome. Jaunieši bieži nezina par pieejamajām iespējām. Tas attiecas uz studentiem augstākajā izglītībā un pētniekiem, bet vēl lielākā mērā uz jauniešiem skolās, arodizglītībā un apmācībā, brīvprātīgajā darbā, stažieriem utt. Paraugprakse: studijas Vācijā Timekļa vietne study-in-germany.de ir vienas pieturas aģentūra astoņās valodās, kurā atrodama informācija par mācību iespējām un stipendijām Vācijā un pastāstīts par vispārīgiem dzīves apstākļiem, piemēram, mājokli, pārtiku un sportu. www.study-in-germany.de Euronaver Euronaver.net ir Eiropas tīkls, kas paredzēts starptautiskas mobilitātes veicināšanai arodizglītībā un apmācībā (VET). Tas piedāvā piekļuvi Eiropas zināšanu platformai un labas prakses apmaiņu mobilitātes jomā. Tas pievēršas īpašajām stažēšanās vajadzībām un sākotnējai arodizglītībai un apmācībai amatniecībā un mazos un vidējos uzņēmumos. Tas ir galvenokārt paredzēts uzņēmumu organizācijām, VET sniedzējiem, starpniekiem un uzņēmumiem. www.euronaver.net | Kā iespējams uzlabot informācijas un padomu pieejamību saistībā ar mobilitāti? Lūdzam norādīt paraugprakses piemērus, tostarp atbilstošus instrumentus un metodes, kā šādu informāciju darīt pieejamu. 1.2. Veicināšana un motivēšana Daudzu lēmumu pieņēmēju vidū valda vienprātība par to, ka mācību mobilitāte jauniešiem nāk par labu. Tomēr, iespējams, ka paši jaunieši pietiekami neapzinās mācību mobilitātes priekšrocības. Vairāki faktori var kavēt jauniešus pat apsvērt došanos uz ārzemēm: laiks, lai pabeigtu studijas vai apmācību, darbs, finansējuma trūkums, nepietiekamas valodu prasmes un zināšanas par citām kultūrām, kā arī vispārīga nevēlēšanās doties prom no “mājām”. Jaunieši būtu atvērtāki attiecībā uz mobilitāti, ja tiem labāk izskaidrotu mācību mobilitātes priekšrocības. Īpaša nozīme ir skolotājiem, pasniedzējiem, jaunatnes darbiniekiem un vadītājiem, veicinot un popularizējot mobilitāti un rādot pozitīvu piemēru, kad tie savā darbībā atzīst mācību mobilitātes pievienoto vērtību. Vēl viens jautājums ir, kā uzlabot motivāciju tiem, kuri uzņem mobilitātes programmu dalībniekus, tostarp jaunos uzņēmējus un stažierus. Jauniešiem vajadzīga arī pārliecība, ka viņu mobilitātes periodam būs labvēlīgs iznākums. Ļoti būtisks aspekts ir atzīšana, ko viņi var gaidīt pēc savas uzturēšanās ārzemēs. Vai kredītpunktus atzīs oficiāli ECTS , ECVET vai līdzīgā kredītpunktu sistēmā? Vai jauniegūtās prasmes pienācīgi reģistrēs, piemēram, diploma pielikumā, Europass vai Youthpass ? Vērtējumi liecina, ka, lai gan vienošanās panākta sen, pārak bieži studentiem, kuri iesaistījušies mācību mobilitātē, rodas grūtības ar gaidītās atzīšanas saņemšanu. Tas kaitē tieši iesaistītajām personām un, protams, mazinās entuziasmu attiecībā uz mobilitāti kopumā. Ar atzīšanu saistītie jautājumi ir apskatīti 2.2. sadaļā. Eiropas reģionu, uzņēmumu, iestāžu tīklus, Eiropas profesionālās un studentu apvienības un citus saistītus tīklus var aicināt aktīvāk iesaistīties jaunatnes mobilitātes veicināšanā un stiprināt vietējo un reģionālo iestāžu nozīmi mobilitātes veicināšanā un atbalstīšanā. Jaunieši ir jāinformē par priekšrocībām, ko viņi var gūt no mobilitātes pieredzes gan personīgās izaugsmes, gan nodarbinātības iespēju, starpkultūru prasmju un valodu prasmju ziņā. Motivēšanas pūliņi jāpielāgo atšķirīgām priekšrocībām un grūtībām, kas saistītas ar dažādām grupām – no skolēniem līdz jaunajiem uzņēmējiem. Ko iespējams darīt, lai labāk veicinātu mobilitāti un motivētu jauniešus tajā iesaistīties? Kā tas būtu darāms, lai gūtu vislabākos rezultātus? Lūdzam sniegt konkrētus paraugprakses piemērus šajā jomā. Kādi, jūsuprāt, ir galvenie ar motivāciju saistītie šķēršļi, kas jauniešiem traucē iesaistīties mobilitātē? 1.3. Valodas un kultūra Dažas no pamatprasmēm, ko apgūst ar mācību mobilitātes starpniecību, ir svešvalodu un starpkultūru prasmes. Dzīvošana, mācības un darbs ārzemēs dod iespēju pilnībā iedziļināties citā valodā un kultūrā. Svešvalodu prasmes un starpkultūru zināšanas paplašina profesionālās izvēles iespējas, uzlabo Eiropas darbaspēka prasmes un kļūst par būtiskiem patiesas Eiropas identitātes elementiem. Pamatinstruments ir Barselonas mērķis, ko 2002. gadā noteica Eiropadome, t. i., ka jau agrīnā vecumā jāsāk apgūt vismaz divas svešvalodas. Virzība uz šā mērķa sasniegšanu, kā arī saikne starp valodu prasmēm un mācību mobilitāti apskatīta 2008. gada stratēģiskajā paziņojumā par daudzvalodību[26]. Plašāka valodu apguve ir sekmējusi mobilitāti, citādi to paveikt nebūtu iespējams, tomēr šī attīstība ir nevienmērīga, un dažās jauniešu grupās valoda joprojām ir būtisks šķērslis, piemēram, arodizglītībā un apmācībā. Turklāt Eiropas valodu daudzveidība ir viens no galvenajiem tās bagātības aspektiem, un ir svarīgi nodrošināt, ka arī valstis, kurās runā mazāk izplatītās valodās, tiek popularizētas kā mobilitātes galamērķi. Paraugprakse: Glossomuseums Glossomuseums palīdz sekmēt valodu apguvi un valodu daudzveidību Eiropā. Tā ir interaktīva partnerība starp 12 organizācijām no Grieķijas, Vācijas, Dānijas, Spānijas, Francijas, Itālijas un Portugāles. Projekta galvenais mērķis ir iepazīstināt skolēnus ar dažu ES oficiālo valodu kultūras iezīmēm, īpaši ar mazāk izmantoto un mācīto valodu iezīmēm, vienlaikus motivējot viņus apgūt otru valodu. Programma arī rosina valodu apguvi mūža garumā un kopīgā Eiropas kultūras mantojuma izzināšanu. www.ecose.org | Kā iespējams visefektīvāk novērst valodas un kultūras šķēršļus mobilitātei? Lūdzam sniegt paraugprakses piemērus. 1.4. Juridiskie jautājumi Viens būtisks sagatavošanas posma aspekts ir mobilo jauniešu juridiskais statuss uzņēmējā valstī. ES paplašināšanās ir būtiski palielinājusi jauniešu mobilitātes ģeogrāfisko mērogu. Tomēr administrācijas un likumdošanas jomā vēl ir daudz šķēršļu. Lai gan studenta vai ārzemēs strādājoša cilvēka juridiskajam statusam vajadzētu būt visai skaidram, tā ne vienmēr ir mobilo jauniešu gadījumā, kuri īsti neietilpst nevienā no minētajām kategorijām (piemēram, jauni profesionāļi – mākslinieki, dizaineri, uzņēmēji, kas iesaistās mācību mobilitātē). Juridiskie noteikumi dažās valstīs var kavēt mobilitāti, īpaši vidusskolas līmenī, kā arī arodizglītības un apmācības jomā. Būtu lietderīgi izveidot drošu mobilitātes sistēmu nepilngadīgajiem. Eiropas stažieru statūti palīdzētu pārvarēt konkrētās grūtības, kas saistītas ar prakses darbu ārzemēs, kuras rodas, jo šāda veida darbībai piemēro ļoti atšķirīgus noteikumus, piemēram, attiecībā uz algām un darba līgumiem. Augstskolu jomā ar konkrētu problēmu joprojām saskaras doktoranti/jauni pētnieki, kuru statuss var būt vai nu students/stipendijas laureāts, vai darbinieks. Neskaidrības par statusu ietekmē viņu sociālā nodrošinājuma prasības un var kavēt mobilitāti[27]. Kādi ir mobilitātes galvenie juridiskie šķēršļi, ar kuriem esat saskāries? Lūdzam sniegt konkrētus piemērus. Vai varat sniegt paraugprakses piemērus attiecībā uz mobilitātes juridisko šķēršļu pārvarēšanu? 1.5. Piešķīrumu un aizņēmumu pārnesamība Lai uzturētos ārzemēs, jāsagatavojas arī finansiāli. Līdztekus stipendijām būtisks avots var būt sociālie pabalsti un aizņēmumi izcelsmes valstī. Tomēr šīs un citas tiešas vai netiešas subsīdijas nereti nav pārnesamas, atsevišķos gadījumos tas ir pretrunā ar Kopienas tiesību aktiem, un tādējādi tas attur jauniešus no došanās uz ārzemēm. Piemēram, augstākās izglītības jomā tikai nedaudzas valstis atļauj pilnīgu piešķīrumu un aizņēmumu pārnesamību, un četras dalībvalstis vispār neatļauj pārnesamību[28]. Eiropas Kopienu Tiesa 1990. gada spriedumā norādīja, ka migrējošu darbinieku bērni, kas vēlas studēt dalībvalstī, kas nav to uzņēmēja valsts, ir tiesīgi saņemt tās pašas priekšrocības, kas tiem ir saņēmējā valstī[29]. 2007. gada spriedumā[30] Tiesa paplašināja šo praksi, attiecinot to arī uz citiem, nevis tikai uz migrējošo strādnieku ģimenēm, un norādīja, ka gadījumā, ja dalībvalsts saviem pilsoņiem sniedz atbalstu izglītības un apmācības mērķiem un viņi vēlas šo izglītību vai apmācību īstenot citā dalībvalstī, izcelsmes valsts nevar pieprasīt, lai šīs ārvalstu studijas būtu izcelsmes dalībvalstī sākto studiju turpinājums. Komisija turpinās pieņemt pasākumus pret dalībvalstīm, kuras pārkāpj Kopienas tiesību aktus šajā jomā. Informācija: apvienotās lietas C-11/06 Rhiannon Morgan pret Bezirksregierung Köln un C-12/06 Iris Bucher pret Landrat des Kreises Düren, 2007. gada 23. oktobra spriedums Eiropas Kopienu Tiesa norādīja, ka, lai gan dalībvalstu kompetencē ir to attiecīgo izglītības sistēmu mācību satura un organizācijas noteikšana, šī kompetence ir īstenojama atbilstoši Kopienas tiesību aktiem un konkrēti, ievērojot Eiropas Savienības pilsoņu pārvietošanās brīvību, kas paredzēta EK līguma 18. pantā. Tādējādi dalībvalstij, kura piedāvā izglītības sistēmu vai mācību piešķīrumus, kas studentiem dod iespēju saņemt šos piešķīrumus, mācoties citā dalībvalstī, ir jānodrošina, ka detalizētie šādu piešķīrumu sniegšanas noteikumi nerada nepamatotus pārvietošanās brīvības ierobežojumus. | Lielākoties dalībvalstis ir informētas par acquis communautaire šajā jomā, un pārkāpumi ir visai reti, taču Komisija uzskata, ka būtu lietderīgi publicēt norādījumus dalībvalstu publiskajām iestādēm un ieinteresētajām personām, izklāstot svarīgākos līdz šim iedibinātās judikatūras aspektus. Šajos norādījumos var iekļaut tādus jautājumus kā piekļuvi izglītības iestādēm, diplomu atzīšanu, piešķīrumu pārnesamību un citas studentu tiesības uzņēmējā valstī vai izcelsmes valstī. Ar kādām grūtībām esat saskāries attiecībā uz piešķīrumu un aizņēmumu pārnesamību un pabalstu pieejamību? Lūdzam sniegt konkrētus piemērus. 1.6. Mobilitāte uz Eiropas Savienību un no tās Būtisks Eiropas turpmākās konkurētspējas elements ir Eiropas jauniešu mobilitātes veicināšana, kā arī trešo valstu jauniešu piesaistīšana Eiropai. Būtisks šķērslis studentu mobilitātei uz ES programmas Erasmus Mundus pirmajā posmā[31] bijušas ar vīzām saistītas problēmas. Saskaņā ar Direktīvu 2004/114/EK (“studentu direktīva”)[32] ES dalībvalstīm ir jāvienkāršo studentu uzņemšanas procedūra, tostarp savlaicīgi izsniedzot vajadzīgo vīzu. Ir arī noteikumi, kas ļauj trešo valstu piederīgajiem studentiem studēt vairākās ES dalībvalstīs. Gandrīz visas ES valstis ir transponējušas direktīvu valsts tiesību aktos, un trešo valstu studenti var atsaukties uz tās noteikumiem, ja viņi saskaras ar būtiskiem kavējumiem, saņemot vīzu vai uzturēšanās atļauju. Konkrēti šķēršļi (lielākoties ar vīzām saistītas problēmas) ir arī citām grupām saistībā ar mobilitāti ārpus ES, piemēram, ES brīvprātīgā darba programmu dalībniekiem, skolēnu apmaiņu dalībniekiem vai tiem, kas piedalās profesionālajā apmācībā bez atalgojuma. Tādēļ dalībvalstīm vajadzētu izmantot iespēju un piemērot studentu Direktīvu 2004/114 arī attiecībā uz šīm grupām. Komisija 2010. gada gaitā novērtēs šīs direktīvas piemērošanu dalībvalstīs un sniegs ziņojumu. Padomes Direktīvā 2005/71/EK[33] paredzēta konkrēta uzturēšanās atļauja ārvalstu pētniekiem, neatkarīgi no viņu līguma statusa (darbinieks, pašnodarbinātais, piešķīruma saņēmējs). Vienkāršs līgums (“uzņemšanas nolīgums”) ar akreditētu publisku vai privātu Eiropas pētniecības organizāciju, kurā norādītas pētnieka zinātniskās prasmes, finansiālie līdzekļi un veselības apdrošināšana, ir pamats, lai raiti izsniegtu uzturēšanās atļauju. Šai sistēmai ir daudzas priekšrocības, piemēram, atteikšanās no darba atļaujām, vienkāršāka atkalredzēšanās ar ģimeni, raitākas uzņemšanas procedūras, kā arī netraucētāka mobilitāte ES iekšienē[34]. Paraugprakse: ātra vīzu izsniegšana AIESEC stažieriem Dānijā Studentu starptautiskās apvienības AIESEC Dānijas filiāle vienojās ar Dānijas ārlietu ministriju par ātru procedūru saistībā ar vīzu izsniegšanas noteikumiem attiecībā uz AIESEC biedriem no valstīm ārpus ES, kuri ierodas Dānijā uz apmācības periodu. Tādējādi vīzas pieteikumu izskatīšanas laiks AIESEC biedriem saīsināts no 2-3 mēnešiem līdz 3-4 nedēļām. http://www.aiesec.org | Kas vēl būtu jādara, lai veicinātu mobilitāti no Eiropas Savienības un uz to? Kā tas būtu jādara? Lūdzam sniegt paraugprakses piemērus. 1.7. Sagatavošanās mobilitātes periodam un kvalitātes nodrošināšanas problēmas Ir skaidrs, ka mobilitāte vislabāk kalpos jauniešiem, un viņus varēs vieglāk pārliecināt par tās vērtību, ja sagatavošanas darbs būs veikts rūpīgi un pieredze kopumā vadīta prasmīgi. Mācību mobilitātes organizatoriem ir jāizveido atbilstoši mehānismi, lai atlasītu dalībniekus. Atlasei jābūt godīgai un pārskatāmai. Sūtītājām un saņēmējām iestādēm jāsadarbojas, lai saskaņotu dalībniekus un saņēmējas iestādes. Šajā posmā jāiekļauj arī dalībnieku pienācīga sagatavošana, tostarp valodu prasmju un kultūras izpratnes ziņā. Mobilitātes periodam ārzemēs būtu pēc iespējas jāatbilst dalībnieku personīgajiem mācību plāniem, prasmēm un motivācijai, un tam būtu jāattīsta vai jāpapildina šie plāni, prasmes un motivācija. Eiropas Mobilitātes kvalitātes harta var sniegt vadlīnijas šajā jautājumā, jo tajā iekļauts pamatprincipu saraksts, kuri jāņem vērā (skatīt zemāk sniegto informāciju). Citas hartas ir izstrādātas konkrētām jomām, piemēram, arodizglītībai ( Leonardo da Vinci mobilitātes kvalitātes saistības), pētniecībai (Eiropas Harta par pētniekiem un Rīcības kodekss[35]), augstākajai izglītībai ( Erasmus studentu harta[36]), brīvprātīgajam darbam (Eiropas brīvprātīgo dienesta harta[37]) un uzņēmumiem ( Erasmus jauno uzņēmēju saistības[38]). Kopumā ir vajadzīga skaidra apņemšanās nodrošināt kvalitāti gan no sūtītājas, gan uzņēmējas iestādes/organizācijas puses. Ieteicams arī izstrādāt mācību vai apmācības vienošanos, ņemot vērā dalībnieka zināšanu un prasmju līmeni, kā arī sagatavošanos valodas apguves ziņā, un sūtītājai un uzņēmējai organizācija kopā ar dalībnieku vienoties par to. Dokumentā būtu jānorāda mērķi un gaidāmie mācību rezultāti, kā arī tas, kā tie būtu sasniedzami, īstenojami un atzīstami. Informācija: Eiropas Mobilitātes kvalitātes harta Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada ieteikumā par starptautisku mobilitāti Kopienā izglītības un apmācības nolūkā sniegts īss apraksts par problēmām, kas saistītas ar šāda veida mobilitāti. Eiropas Mobilitātes kvalitātes harta, kas iekļauta minētajā ieteikumā, piedāvā “pārbaudes punktu sarakstu” ar svarīgākajiem jautājumiem, kas jāņem vērā, organizējot mācību mobilitāti, un ko iespējams pielāgot dažādiem apstākļiem – skolām, praksēm utt. Konkrēti tajā aprakstīta nepieciešamība izstrādāt “mācību plānu”, par kuru vienojas visas iesaistītās puses (sūtītāja iestāde, uzņēmēja iestāde, mobilā persona). http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/site/en/oj/2006/l_394/l_39420061230en00050009.pdf | Paraugprakse: Ap n’ go Ap ‘n go ir platforma, kurā studenti un stažieri var pieprasīt vietu ārzemēs un uzņēmumi, kuri vēlas uzņemt stažējošos jauniešus, var aprakstīt savas prasības. Tīmekļa vietne palīdz atrast saskanīgas iespējas. Turklāt tīmekļa vietne sniedz praktiskus padomus un informāciju studentiem/stažieriem un uzņēmumiem, tiešsaistes rīkus dažādās valodās un dod stažieriem un uzņēmumiem iespēju dalīties pieredzē un ar paraugpraksi. www.ap-and-go.eu | Kādus pasākumus var veikt, lai nodrošinātu mobilitātes perioda kvalitāti? Lūdzam sniegt paraugprakses piemērus. 1.8. Nelabvēlīgos apstākļos esošu grupu iesaistīšana Ir jāiesaista grupas, kuras parasti netiek iekļautas mobilitātes iespējās. Pielāgošanās globalizācija, uzlabota konkurētspēja un spēcīgāka sociālā kohēzija ir aspekti, kas runā par labu mācību mobilitātei, un tie attiecas arī uz nelabvēlīgos apstākļos esošām grupām, kuras arī ir visvieglāk ievainojamas. Jebkuriem pasākumiem, kas paredzēti mobilitātes uzlabošanai, jābūt īpaši vērstiem uz to, lai iesaistītu grupas, kuras jau tā saskaras ar konkrētam grūtībām, piemēram, ekonomiski vai sociāli nelabvēlīgas grupas, cilvēki ar īpašām vajadzībām un mazāk nodrošinātās migrantu grupas. Mūžizglītības programma, “Jaunatne rīcībā” un programma Erasmus Mundus piedāvā konkrētu atbalstu cilvēkiem ar īpašām vajadzībām. Šo praksi varētu paplašināt, attiecinot to uz citām programmām un mobilitātes darbībām, jo mācību mobilitātes radītais personīgās izaugsmes pozitīvais aspekts ir īpaši svarīgs minētajās grupās. Paraugprakse: Spread the sign Zīmju valoda ir saziņas rīks, kas ir absolūti nepieciešams, lai kurli un vājdzirdīgi cilvēki varētu sazināties. Tomēr pretēji vispārpieņemtam priekšstatam zīmju valoda nav vispasaules valoda, tāpēc kurliem studentiem bijušas grūtības ar došanos uz ārzemēm mācību nolūkā. “ Spread the sign ” ir zīmju valodas vārdnīca internetā, un tas ir pirmais rīks, kas attiecīgajiem cilvēkiem sniedz vizuālu atbalstu attiecībā uz konkrētiem jēdzieniem citās zīmju valodās. Tā ir izstrādāta, lai atbalstītu cilvēkus arodizglītībā, kas dodas stažēties ārzemēs. Patlaban pieejamas zīmju valodas no 11 valstīm. www.spreadthesign.com Kādas ir nopietnākās grūtības, ar kurām saskārušās nelabvēlīgos apstākļos esošas grupas saistībā ar mobilitāti? Lūdzam sniegt konkrētus paraugprakses piemērus, kā šādas grūtības iespējams pārvarēt. 2. UZTURēšANāS āRZEMēS UN TURPMāKI PASāKUMI Jauniešu nosūtīšana uz ārzemēm ir tikai “monētas viena puse”. Vajadzīgi arī pasākumi, lai viņus pienācīgi uzņemtu. Tas, ka nav pieejami mājokļi par pieņemamām cenām, īpaši lielpilsētās, un trūkumi organizējot uzņemšanu (nav konsultāciju biroju, ēdnīcu, netiek sniegti veselības pakalpojumi utt.) joprojām rada problēmas, un stāvoklis var pasliktināties, ja plānotais mobilitātes pieaugums īstenosies. 2.1. Padomdevēji un integrācija Uzņēmējorganizācijai (izglītības iestādei, jaunatnes organizācijai, uzņēmumam utt.) būtu jānodrošina, piemēram, padomdevēju sistēma, lai konsultētu dalībniekus un palīdzētu efektīvi integrēties uzņēmējvalsts vidē, un tai būtu jādarbojas kā kontaktpunktam pastāvīgas palīdzības saņemšanai. Vai varat sniegt konkrētus paraugprakses piemērus šajā jomā? 2.2. Atzīšana un apstiprināšana Mācību mobilitātes periodu pienācīga reģistrēšana, atzīšana un apstiprināšana ir izšķirīgi svarīga. Boloņas process (augstākajā izglītībā), Kopenhāgenas process (arodizglītībā un apmācībā) un Eiropas pētniecības telpa palīdzējuši uzlabot pārskatāmību un sekmējuši kvalifikācijas un kredītpunktu atzīšanu izglītības mērķiem, kas joprojām ir valstu kompetencē. Patlaban pieejamie Eiropas instrumenti ir šādi: - Eiropas kredītpunktu pārneses un uzkrāšanas sistēma ( ECTS ), (augstākajā izglītībā); - Eiropas kredītpunktu sistēma profesionālajai izglītībai un apmācībai ( ECVET , pieņemta 2009. gadā); - Eiropas kvalifikāciju ietvarstruktūra (EKI); - vienota Kopienas sistēma kvalifikāciju un kompetences pārskatāmībai, Europass (Lēmums 2241/2004/EK). Tajā ietilpst Europass mobilitātes dokuments, kurā norādīta mobilitātes pieredze, diploma pielikums augstākajai izglītībai (kopīgi izstrādājuši UNESCO-CEPES , Eiropas Padome un Eiropas Komisija), kā arī apliecības pielikums arodizglītībai; - Youthpass sertifikāts jaunatnes apmaiņai un brīvprātīgajam darbam; - Eiropas Mobilitātes kvalitātes harta. Augstākajai izglītībai ir arī Konvencija par to kvalifikāciju atzīšanu, kuras saistītas ar augstāko izglītību Eiropas reģionā (Lisabonas atzīšanas konvencija), kuru Eiropas Padome izstrādāja kopā ar UNESCO 1997. gadā. Par vairākuma šo instrumentu pienācīgu īstenošanu atbild valsts iestādes. Atzīšanas uzlabošanas procesu iespējams paātrināt, ja pašreizējos instrumentus izmantotu tam, lai panāktu vienošanos reģionālā un nozaru līmenī. Patlaban notiekošā mācīšanas un apmācības virzīšana uz mācību rezultātiem[39] un kvalitātes sistēmu izveide palīdzēs skolām, augstskolām, uzņēmumiem, jaunatnes organizācijām utt. izstrādāt vienošanos par mobilitātes periodu atzīšanu. Politikas pieejas, lai nodrošinātu atzīšanu, ir visattīstītākās augstākajā izglītībā, taču arī tur vēl ir problēmas. Tomēr pienācīgi pasākumi pēc mobilitātes perioda beigām var būt vairāk par formālu atzīšanu. Pienācīgi jāreģistrē ir ne tikai iegūtās formālās zināšanas, piemēram, Europass mobilitātes dokumentā, Youthpass vai diploma pielikumā, bet saskaņā ar mūžizglītības principiem jāapstiprina arī neformālā un neoficiālā mācīšanās[40]. Informācija: Eiropas Kredītpunktu pārneses un uzkrāšanas sistēma (ECTS) ECTS ir rīks, kas studentiem ļauj uzkrāt kredītpunktus par augstākajā izglītībā īstenotajām mācībām. ECTS sistēma ir vērsta uz apguvēju ar mērķi palielināt mācību rezultātu un mācību procesu pārskatāmību. Tās mērķis ir sekmēt kvalifikāciju un mācību vienību un studentu mobilitātes plānošanu, nodrošināšanu, novērtēšanu, atzīšanu un apstiprināšanu. ECTS plaši izmanto oficiālajā augstākajā izglītībā, un to var piemērot citos mūžizglītības pasākumos. Sākotnēji to izstrādāja programmā Erasmus, bet tagad tā kļuvusi par vienu no centrālajiem rīkiem Eiropas augstākās izglītības telpā (Boloņas process). http://ec.europa.eu/education/lifelong-learning-policy/doc48_en.htm | Vai, jūsuprāt, formālas un neformālas izglītības apstiprināšana un atzīšana joprojām ir nopietns mobilitātes šķērslis? Lūdzam sniegt konkrētus piemērus un jūsu viedokli par to, ko iespējams darīt, lai uzlabotu situāciju. 3. JAUNA PARTNERīBA MOBILITāTEI 3.1. Dalībnieku iesaistīšana un resursu piesaistīšana Tikai viena iesaistīta puse nevar būtiski paplašināt jauniešu mobilitātes iespējas ārpus esošajām programmām. Lai pārvarētu ilgstošus mobilitātes šķēršļus, vajadzīga saskaņota pieeja visās nozarēs – no valodu apguves līdz brīvprātīgā darba dienestiem. Vajadzīga jauna partnerība, kurā publiskas iestādes strādā kopā ar partneriem no pasaules pilsoniskās sabiedrības un uzņēmumiem. Profesionālās apvienības, NVO un jaunatnes organizācijas var rosināt aktīvi iesaistīties jauniešu mobilitātes veicināšanā. Mobilitāti var iekļaut visās saistītajās politikas jomās, tostarp izglītībā, apmācībā un kultūrā, pētniecībā, uzņēmējdarbībā un inovācijā[41]. Pilsoniskās sabiedrības organizācijas var rosināt veidot sadraudzību, līdzīgi kā pilsētu sadraudzība, un izveidot dialoga pamatnosacījumus. To iespējams sekmēt ar esošu Eiropas programmu starpniecību. Eiropas reģioniem piemīt potenciāls uzņemties svarīgu lomu šajā jaunajā mobilitātes partnerībā. Daudziem reģioniem jau tagad ir liela nozīme mobilitātes veicināšanā, cita starpā nodrošinot finansējumu, uzņemšanai vajadzīgās telpas un sniedzot juridiska rakstura padomus. Paraugprakse: Starpreģionu sadarbība Toskānas, Katalonijas un Vesterjētlandes reģioni parakstījuši divpusējus nolīgumus par savstarpēju mobilitātes veicināšanu dažādās jomās, t. i., skolās, praksē, pēcvidusskolas līmenī, jauniem augstskolu beidzējiem un uzņēmējiem. Šie reģioni izstrādājuši starpreģionu mobilitātes kvalitātes hartu, lai nodrošinātu labāku pārskatāmību attiecībā uz mobilitātes plūsmu plānošanas kvalitāti. http://www.mob-reg.eu | Skolas un augstskolas var kopīgi izstrādāt darbības, kas palīdz skolēniem sagatavoties mobilitātei, kad tie kļūst par studentiem, piemēram, vasaras augstskolas vidusskolēniem par konkrētiem mācību priekšmetiem. Iespējams paplašināt mijiedarbību ar citiem dalībniekiem neformālās izglītības sfērā, pilnveidojot Comenius-Regio iniciatīvu[42] un mobilitātes elementus programmā “Jaunatne rīcībā”. Informācija: Comenius Regio partnerības Šīs partnerības piedāvā finansējumu, lai atbalstītu reģionālo sadarbību skolu izglītībā un pieredzes un labas prakses apmaiņu starp reģioniem un pašvaldībām Eiropā. Kopā ar skolām un citiem saistītiem partneriem savā reģionā vai pašvaldībā ar skolu izglītību saistītās reģionālās iestādes ir aicinātas veidot partnerības ar citiem reģioniem un sadarboties jebkurā jomā, kas interesē abas puses. Viena no darbībām Comenius Regio partnerībā var būt mobilitātes atbalstīšana starp abiem partnerreģioniem un ilgtspējīgas skolēnu mobilitātes sistēmas izstrādāšana. Pirmās Comenius Regio partnerības sāksies 2009. gada rudenī. http://ec.europa.eu/education/comenius/doc1002_en.htm | B ūtisks jauniešu mobilitātes aspekts ir finansējums. Lai gan finansējuma pieejamība nav vienīgais (un bieži arī ne pats svarīgākais) mobilitātes paplašināšanas šķērslis, ir skaidrs, ka finansējums ievērojami jāpalielina, lai piedāvātu mobilitātes iespējas visām jauniešu grupām ārpus Eiropas mobilitātes programmu pašreizējās un iespējamās darbības jomas. Daži reģioni mobilitātes atbalstam jau izmanto Eiropas sociālo fondu, it īpaši arodizglītības jomā. Marijas Kirī vārdā nosaukto pasākumu kontekstā izstrādāts jauns finansējuma instruments ( COFUND ), lai atbalstītu jaunizveidotas reģionālas, valsts un starptautiskas programmas ar mērķi sekmēt starptautisku mobilitāti apmācības un karjeras veidošanas nolūkā. Struktūrfondi var piedāvāt citas iespējas mobilitātes veicināšanai nākotnē. Eiropas Investīciju banka patlaban atbalsta vairākas iniciatīvas valsts un reģionu līmenī saistībā ar aizdevumiem studentiem augstākās izglītības jomā. Ir iespējams izmantot bankas resursus, lai palielinātu mobilitātei pieejamo finansējumu. Visi šie dažādie finansējuma avoti palīdz ES īstenot savu nozīmi mācību mobilitātes veicināšanā. Tomēr, lai īstenotu mērķi un paplašinātu šo iespēju, attiecinot to uz daudz lielāku grupu, Eiropas finansējumu var nākties pārstrukturēt un pašreizējos instrumentus pārvirzīt tā, lai šīs darbības kļūtu redzamākas un efektīvākas. Taču ar Eiropas finansējumu nepietiks, un nāksies atrast daudz plašāku finanšu pamatu. Eiropas, valsts un reģionālajām iestādēm ir jāsadarbojas ar izglītības iestādēm, pilsoniskās sabiedrības struktūrām un vietējām iestādēm, kas iesaistītas mobilitātē, lai apvienotu spēkus un finansētu mobilitāti. Kā iespējams labāk iesaistīt valsts, reģionāla un vietēja līmeņa dalībniekus un piesaistīt resursus jauniešu mobilitātes interesēs? Vai varat sniegt veiksmīgas teritoriālas sadarbības piemērus? Vai varat sniegt labus piemērus un inovatīvas idejas par jauniešu mobilitātes finansējumu? 3.2. Uzņēmējdarbības sfēras aktīvāka iesaistīšanās Ir iespējams vēl vairāk pastiprināt uzņēmējdarbības sfēras motivāciju un līdzdalību jauniešu mobilitātē. Visās disciplīnās un nozarēs būt jāsekmē stažēšanās, pētniecības programmas un sadarbības projekti, kas jauniešiem dod iespēju strādāt ar uzņēmumu vai tajā, atsevišķi vai starpdisciplīnu grupās. Uzņēmumi ir jāpārliecina par mācību mobilitātes vērtību, lai tie pieliktu papildu pūles, kas vajadzīgas, lai jauniešiem piedāvātu papildu vietas. Uzņēmumi var arī ieguldīt jauniešu mobilitātes finansējumā sadarbībā ar Eiropas, valsts un reģionālām iestādēm[43]. Jauno uzņēmēju mobilitāte palīdz veidot Eiropas uzņēmumu internacionalizāciju un konkurētspēju. Kad Eiropas Jauninājumu un tehnoloģiju institūts ( EIT ) būs pilnībā sācis darbību, tas sniegs uzlabotas studentu, akadēmisko aprindu darbinieku un pētnieku mobilitātes piemērus tā dažādajās darbības jomās[44]. Informācija: Marijas Kirī vārdā nosauktie pasākumi Marijas Kirī vārdā nosauktie pasākumi piedāvā plašas ģeogrāfiskas un starpnozaru mobilitātes iespējas pētniekiem. Piemēram, sākotnējās sagatavošanas tīkli ( ITN ) piedāvā iesācējiem pētniekiem iespēju uzlabot savas pētniecības prasmes, iesaistīties jau izveidotās pētnieku komandās, kas izveidotas starptautiskos tīklos, un uzlabot savas karjeras veidošanas iespējas. Tīkli pieņem darbā un nodarbina pētniekus, kā arī piedāvā specializētas apmācības moduļus un kontaktus ar privāto sektoru. Vēl viens piemērs ir Marijas Kirī Rūpniecības un augstskolu partnerība un sadarbības veidi ( IAPP ), kurā var piedalīties visu veidu un izmēru augstskolas un uzņēmumi, kas vērsti uz kopīgiem pētniecības projektiem. IAPP mērķis ir veicināt prasmju apmaiņu starp komerciālo un nekomerciālo nozari, norīkojot personālu. http://ec.europa.eu/mariecurieactions/ Paraugprakse: Go for Europe Šī tirdzniecības un amatniecības palātu un metālrūpniecības un elektrorūpniecības nozaru kopīgā iniciatīva Baden-Württemberg (Vācijā) ir vērsta uz to, lai atbalstītu stažieru praksi ārzemēs un padarītu stažieru apmācību starptautiskāku, tādējādi viņus labāk sagatavojot Eiropas darba tirgum. http://www.goforeurope.de/home.html | Kā labāk motivēt uzņēmumus, lai tie ciešāk iesaistītos jauniešu mobilitātē? Lūdzam sniegt paraugprakses piemērus. 3.3. Virtuālo tīklu veidošana un eSadraudzība Virtuālā mobilitāte, t. i., interneta un citu elektronisku informācijas un komunikācijas līdzekļu izmantošana parasti rosina iesaistīties fiziskā mobilitātes periodā. Virtuālā mobilitāte nevar aizstāt fizisko mobilitāti, taču tā jauniešiem ļauj sagatavoties uzturēšanās posmam ārzemēs un var sagatavot augsni fiziskai mobilitātei nākotnē, sekmējot draudzību, kontaktu un sociālo tīklu veidošanu utt. Turklāt tā nodrošina veidu, kā uzturēt saikni ar uzņēmēju valsti pēc mobilitātes perioda beigām. Tā var arī sniegt starptautisku dimensiju tiem dalībniekiem, kuri dažādu iemeslu dēļ nevar vai nevēlas doties uz ārzemēm. Saistībā ar šo IKT var izmantot “elektroniskās sadraudzības” veidošanai un virtuālajām platformām, skolotājiem, citiem informācijas izplatītājiem, ieinteresētām personām, interaktīvām kopienām, atvērtu avotu iniciatīvām utt. Virtuālā mobilitāte var arī būt piemērots un praktisks gados jaunu skolēnu mobilitātes veids, kuri nevar izvēlēties iespēju doties uz ārzemēm. Elektroniskā sadraudzība var uzlabot mobilitātes iniciatīvu kvalitāti (piemēram, to labāk sagatavojot) un darīt tās ilgtspējīgākas. Informācija: Comenius eSadraudzība Programmā Comenius eSadraudzību izstrādā, lai paplašinātu informācijas un komunikācijas tehnoloģijas izmantošanu, veicinot uz sadarbību balstītu mācīšanās metodi, Eiropas dimensiju, dalītos resursos un praksē, kā arī izmantotu IKT pedagoģiskiem mērķiem skolās visā Eiropā. eSadraudzība nozīmē, ka pamatskolas un vidusskolas izveido interneta sadraudzības saikni ar partnerskolu citur Eiropā. eSadraudzības galvenais rezultāts ir kopīgi pedagoģiski projekti, ko iesaistītās skolas izstrādā, izmantojot rīkus un interneta telpu, kas tām ir pieejama Eiropas eSadraudzības portālā. Visneparastākais eSadraudzības aspekts ir tas, ka tā nepiedāvā finansējumu atsevišķiem projektiem, bet gan sniedz atbalstu, pakalpojumus, idejas, rīkus un atzinību, kas veicina sadarbību starp skolām. Vairāk nekā 50 000 skolu ir iesaistīti eSadraudzībā visā Eiropā. http://www.etwinning.net/en/pub/index.htm | Paraugprakse: Virtuālā universitātes pilsētiņa digitāliem studentiem Šis Eiropas tīkls, kurā ietilpst atvērtu mācību un tālmācību sniedzēji, veido virtuālu universitātes pilsētiņu “digitāliem studentiem” ar mērķi sniegt atvērtus izglītojošus avotus un rīkus, kā arī nodrošināt, lai dažādās eMācību vides, ko izmanto partneraugstskolās, būtu saskanīgas. www.vicadis.net | Kā mēs varam vislabākajā veidā izmantot IKT un piedāvāt vērtīgas virtuālās mobilitātes iespējas, lai tādējādi papildinātu fizisko mobilitāti? Vai eSadraudzības pieeju var izmantot arī citās mācību jomās, piemēram, brīvprātīgajā darbā, arodizglītības jomā? 3.4. “Informācijas izplatītāju” iesaistīšana Kā īsumā minēts 1.2. sadaļā, entuziasma pilns skolotājs, pasniedzējs vai jaunatnes darbinieks, kurš pats piedalījies mobilitātē, var lielā mērā motivēt jauniešus iesaistīties mobilitātes periodā ārzemēs. Šādi cilvēki var ticami pastāstīt par mobilitātes priekšrocībām un darboties kā jauniešu mobilitātes “vēstnieki”. Tomēr iesaistīšanās mobilitātē un palīdzēšana jauniešiem doties uz ārzemēm vairākumā gadījumu šiem skolotājiem, pasniedzējiem un jaunatnes darbiniekiem nozīmē ļoti lielu personīgu ieguldījumu. Skolotāju un pasniedzēju mobilitātes periodi skolas, augstskolas un arodizglītībā ir jārosina un jāuzskata par viņu karjeras veidošanas neatņemamu daļu, tāpat kā jauniešu organizācijās strādājošu jaunatnes darbinieku mobilitāte. Tāpat pienākumu aprakstā un darba plānā pienācīgi jāatzīst skolotāju, pasniedzēju un jaunatnes darbinieku ieguldītais laiks un pūles, palīdzot jauniešiem sagatavot uzturēšanos ārzemēs. Pārāk bieži mobilitātes iespējas rodas, skolotājiem, pasniedzējiem vai jaunatnes darbiniekiem ieguldot brīvo laiku un privātos resursus uz personīgās apņēmības pamata radīt šādas iespējas. Šai grupai vajadzīgs stimuls un atzinība var vērtīgo ieguldīto darbu. Tas var būt izglītotāju un pasniedzēju mobilitātes iespēju uzlabošana visās saistītajās jomās, piemēram, savstarpējas skolotāju apmaiņas programmas. Īpaša uzmanība jāpievērš pasniedzēju apmācībai stratēģiski svarīgās jomās un jomās, kurās trūkst prasmju, kuras noteiktas iniciatīvā “Jaunas prasmes jaunām darba vietām”[45]. Īpaši svarīga informācijas izplatītāju grupa ir valodu skolotāji. Lai gan varētu domāt, ka tas ir pats par sevi saprotams, ka valodu skolotāji būtu pavadījuši kādu laiku valstī, kuras valodu viņi māca, tā nebūt nav visur Eiropā. Tāpat valodu skolotājiem jādod iespēja pasniegt savu dzimto valodu ārzemēs. Cita grupa, ko būtu lietderīgi iesaistīt šajā jomā, ir cilvēki, kuri paši piedalījušies mobilitātē, piemēram, augstākās izglītības absolventi un dažādi skolēnu, studentu un bijušo brīvprātīgo darbinieku tīkli. Paraugprakse: Marijas Kirī biedru apvienība MKBA ir apvienība jauniem zinātniekiem, kuri saņēmuši pētniecības mācību piešķīrumu no Eiropas Kopienas. Tā nodrošina informācijas un diskusiju forumu jauniem pētniekiem Eiropā. http://mcfa.eu Erasmus studentu tīkls Erasmus studentu tīkls (EST) ir starptautiska bezpeļņas studentu organizācija. Tās uzdevums ir sekmēt studentu mobilitāti augstākajā izglītībā, ievērojot principu “studenti palīdz studentiem”. Tīkls piedāvā pakalpojumus un informāciju aptuveni 150 000 studentu. www.esn.org Erasmus Mundus absolventu apvienība Erasmus Mundus studentu un absolventu apvienības (EMA) uzdevums ir nodrošināt kontakttīklu veidošanas, saziņas un sadarbības forumu un sekmēt Erasmus Mundus kā Eiropas ekselences programmu starptautiskajā izglītības sfērā. Izrādījies, ka EM absolventi ir visefektīvākie “vēstnieki”, popularizējot EM programmu savā izcelsmes valstī, pateicoties personīgajai pieredzei un izpratnei par studentu vajadzībām, problēmām un valodu. www.em-a.eu | Vai Eiropas programmās būtu jāsniedz papildu atbalsts un jāpievērš lielāka uzmanība “informācijas izplatītāju” (skolotāju, pasniedzēju, jaunatnes darbinieku utt.) mobilitātei? Kādi, jūsuprāt, ir galvenie šķēršļi, kas traucē skolotājiem un pasniedzējiem vairāk iesaistīties mobilitātes veicināšanā? 3.5. Mobilitātes mērķi Izglītības 2008. gada novembra Padomes ministri norādīja, ka viņi plaši atbalsta jaunu pieeju, lai uzlabotu mobilitāti; tagad pūles jāvērš uz to, lai minēto atbalstu pārvērstu konkrētos mērķos. Konkrētā jomā sasniedzams specifisks mērķis var būt spēcīgs instruments, kas motivē dalībvalstis, reģionālās iestādes, struktūras un organizācijas virzīt savu stratēģiju. Patlaban mērķi ir noteikti izglītības un apmācības jomā Lisabonas stratēģijā, taču līdz šim tajos nav bijusi iekļauta mobilitāte. Pašreizējie mērķi bija ļoti noderīgi atklātās koordinācijas metodē, īpaši motivējot ieinteresētās personas sasniegt jaunus mērķus. Patlaban tiek pārrunāti konkrēti mobilitātes mērķi saistībā ar atjaunināto izglītības un apmācības stratēģiju. Lieli panākumi tika gūti 2009. gada aprīlī, kad saistībā ar Boloņas procesu pieņēma mobilitātes mērķi augstākajā izglītībā. Šis mērķis paredz, ka līdz 2020. gadam vismaz 20 % studentu, kuri beidz mācības Eiropas augstākās izglītības telpā, jābūt pavadījušiem mācību vai apmācības periodu ārzemēs (skatīt 10. zemrindas piezīmi). Turklāt 2009. gada maijā Eiropadome aicināja Komisiju izpētīt iespēju paplašināt šādu kritēriju, iekļaujot arodizglītību un apmācību un skolotāju mobilitāti[46]. Papildus Eiropas un valsts kritērijiem varētu būt lietderīga arī atsevišķu reģionu, augstskolu, skolu, uzņēmumu un apvienību stratēģisku kritēriju noteikšana atbilstoši to izglītības un prasmju stratēģijām. Tas rada atbildības sajūtu un motivāciju, lai izpildītu kritērijus. Paraugprakse: valsts un organizāciju mobilitātes mērķi augstākajā izglītībā Nesen izstrādātajā “Stratēģijā augstākās izglītības iestāžu starptautiskošanā Somijā 2009.-2015. gadā” noteikti mobilitātes mērķi 2015. gadam, tādējādi uz āru ejošajai studentu un stažieru mobilitātei augstskolā jāsasniedz 6 % (2007. g. – 3,8 %) un politehnikumos – 8 % (2007. g. – 6,1 %). Austrijas valdība noteikusi mērķi, ka līdz 2020. gadam 50 % absolventu jābūt mobilitātes pieredzei, kas saistīta ar viņu studijām. Mērķi ir noteikti ne tikai valdības līmenī: Vācijas Akadēmiskās apmaiņas dienests (DAAD) arī vēlas panākt, lai vismaz 50 % absolventu būtu mobilitātes pieredze “vidēji ilgā termiņā”. | Vai uzskatāt, ka mērķi ir lietderīgs instruments, veidojot mobilitātes stratēģiju, un, ja tā, tad kādā līmenī (Eiropas, valsts, iestāžu, nozaru utt.)? Lūdzam sniegt paraugprakses piemērus. SECINāJUMI Šī Zaļā grāmata ir izstrādāta, lai apskatītu daudzas problēmas, kas saistītas ar Eiropas jauniešu mācību mobilitāti visās disciplīnās un kontekstos. Tagad Eiropas Komisija aicina visas ieinteresētās personas – no valdībām līdz privātpersonām – atbalstīt centienus padarīt jauniešu mobilitāti pašsaprotamu. Apzinoties, ka šis ir pašreizējos ekonomikas apstākļos grūti sasniedzams mērķis, mācību mobilitāte ir vispārējās stratēģijas pamatelements, lai nodrošinātu Eiropu ar nākotnē vajadzīgām prasmēm. Šajā Zaļajā grāmatā norādītas vairākas jomas, kurās jāpieliek pastiprinātas pūles. Daudzas no tām nozīmē darbību valsts, reģionālā un iestāžu līmenī, līdz ar aktīvu pilsoniskās sabiedrības, uzņēmumu un citu ieinteresēto personu iesaistīšanu. Ir ierosināti vairāki iespējami darbības veidi, kurus iespējams izpētīt dažādos līmeņos. To mērķis ir rosināt atbildes reakciju, un tie nebūt nav izsmeļoši. Visas ieinteresētās personas ir aicinātas piedalīties šajās diskusijās un paust savu viedokli par nākotnes iespējām. Komisija rūpīgi izvērtēs apspriešanā saņemtās atbildes un izstrādās priekšlikumu ar praktiskiem turpmākajiem pasākumiem. Kā piedalīties apspriešanā Atbildes uz šo Zaļo grāmatu apkopos divos līmeņos. Pirmkārt, Komisija aicina ieinteresētās personas atbildēt uz atvērtajiem jautājumiem, kas pausti tekstā, kā arī dalīties pārdomās un ar labas prakses piemēriem. Visi personas dati paliks anonīmi. Ja atbildat organizācijas vārdā, lūdzam norādīt jūsu pārstāvētās struktūras nosaukumu un veidu. Profesionālās organizācijas ir aicinātas reģistrēties Komisijas Interešu pārstāvju reģistrā. (http://ec.europa.eu/transparency/regrin). Savu ieguldījumu varat nosūtīt uz šādu e-pasta adresi EAC-GREEN-PAPER-MOBILITY@ec.europa.eu . vai pa pastu uz šādu adresi EAC GREEN PAPER MOBILITY DG EAC/B3 MADO 11/14 European Commission B-1049 Brussels Otrkārt, plašākai publikai ir izstrādāta anketa ar atbilžu variantiem, kas pieejama tiešsaistē: http://ec.europa.eu/dgs/education_culture/consult/index_en.html. Abu līmeņu sabiedriskā apspriešana beigsies 2009. gada 15. decembrī . [1] Šajā Zaļajā grāmatā nav iekļauta mobilitāte darba tirgū, jo uzmanība vērsta uz mobilitāti mācību nolūkā. [2] Piemēram, pētījumā konstatēja, ka 54 % bijušo Erasmus studentu uzskata, ka ārzemēs pavadītais laiks palīdzēja atrast pirmo darbu. Skatīt Friedhelm Maiworm un Ulrich Teichler : Study Abroad and Early Career: Experiences of Former Erasmus Students , 2004. gads; annual surveys of the Erasmus Student Network ; Final Evaluation of the Community Programmes Socrates II , Leonardo da Vinci II un eMācības; Analysis of the Effects of Leonardo da Vinci Mobility Measures on Young Trainees , Employees and the influence of socio-economic factors , 2007. gads. [3] Augstākajā izglītībā šī ar sistēmu saistītā priekšrocība pierādīta pētījumā The impact of Erasmus on European higher education: quality, openness and internationalisation , 2008. g. decembris, http://ec.europa.eu/education/erasmus/doc/publ/impact08.pdf.Skatīt arī CSES veikto Erasmus Mundus starpposma novērtējumu, 2007. g. jūnijs,http://ec.europa.eu/education/programmes/mundus/doc/evalreport_en.pdf.Pētniecības jomā Marijas Kirī vārdā nosauktie pasākumi veicina pētnieku mobilitāti un tādējādi palīdz līdzsvarot spējīgu zinātnieku apriti ne vien Eiropā, bet visā pasaulē. [4] Eiropas ekonomikas atveseļošanas plāns, COM (2008) 800, 26.11.2008., 15. lpp. [5] Padomes 2007. gada 23. novembra rezolūcija par universitāšu modernizāciju, lai veicinātu Eiropas konkurētspēju pasaules zināšanu ekonomikā. [6] Stratēģiskais ziņojums par Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunoto stratēģiju — jauna cikla uzsākšana (2008.–2010. gads), COM(2007)803. [7] Augsta līmeņa ekspertu foruma ziņojums par mobilitāti, 2008. gada jūnijs,http://ec.europa.eu/education/doc/2008/mobilityreport_en.pdf. [8] COM(2008) 412. [9] Padomes un Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju secinājumi par jauniešu mobilitāti, 2008. gada 20. un 21. novembris, (OV L 320, 16.12.2008.), http://www.consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/en/educ/104249.pdf. [10] http://www.ond.vlaanderen.be/hogeronderwijs/bologna/conference/documents/Leuven_Louvain-la-Neuve_Communiqué_April_2009.pdf. [11] Komisijas paziņojums “Kopīgā apņemšanās nodarbinātībai”, COM(2009)257. [12] Tās ir šādas: augstākā izglītība ( Erasmus , Erasmus Mundus , Marie Curie ) studentiem, doktorantiem un pasniedzējiem; augstākā izglītība un pētniecība ( Marie Curie , mobilitāte izcilības tīklu un tehnoloģiju platformu ietvaros); no augstākās izglītības uz uzņēmējdarbību (prakse programmā Erasmus un Marie Curie ); arodizglītība un stažēšanās ( Leonardo ); vidusskolas izglītība ( Comenius ), pieaugušo mācības un gados vecāku cilvēku brīvprātīgais darbs ( Gruntvig ); kultūras joma (programma “Kultūra”); jauniešu apmaiņa un brīvprātīgais darbs (“Jaunatne darbībā”); brīvprātīgais darbs (Eiropas Brīvprātīgo dienests programmā “Jaunatne darbībā”); pilsoniskā sabiedrība (programma “Eiropa pilsoņiem”) un sagatavošanas darbība “ Erasmus jaunajiem uzņēmējiem”. [13] Padomes 2004. gada 13. decembra Direktīva 2004/114/EK par nosacījumiem attiecībā uz trešo valstu pilsoņu uzņemšanu studiju, skolēnu apmaiņas, prakses vai stažēšanās, nesaņemot atalgojumu, vai brīvprātīga darba nolūkā. [14] Tostarp Padomes 2005. gada 12. oktobra Direktīva 2005/71/EK par īpašu procedūru trešo valstu valsts piederīgo uzņemšanai zinātniskās pētniecības nolūkos (“Zinātnieku vīza”). [15] http://ec.europa.eu/ploteus/home.jsp?language=en. [16] http://europa.eu/youth/index.cfm?l_id=en. [17] http://www.study-in-europe.org/. [18] http://ec.europa.eu/euraxess. [19] http://ec.europa.eu/mariecurieactions/. [20] http://ec.europa.eu/youreurope/index_en.html. [21] http://www.euroguidance.net/. [22] http://ec.europa.eu/eures. [23] http://www.eurodesk.org. [24] http://www.erasmus-entrepreneurs.eu. [25] http://ec.europa.eu/enterprise/entrepreneurship/craft/craft-skills_training/skills_training_main_en.htm. [26] Daudzvalodība: Eiropas priekšrocība un kopīga apņemšanās, COM(2008) 566. [27] Skatīt arī Komisijas paziņojumu “Labāka karjera un lielāka mobilitāte: Eiropas partnerība pētniekiem”, COM(2008)317. [28] Skatīt Eurydice Report Higher Education 2009 : Developments in the Bologna Process . [29] Lieta C-308/89, di Leo , Tiesas judikatūras krājums 1990, I-4185. lpp. [30] Apvienotās lietas C-11/06 Morgan un C-12/06 Bucher, Tiesas judikatūras krājums 2007, I-9161. lpp. [31] Erasmus Mundus starpposma novērtējums, CSES , 2007. gada jūnijs,http://ec.europa.eu/education/programmes/mundus/doc/evalreport_en.pdf. [32] Padomes 2004. gada 13. decembra Direktīva 2004/114/EK par nosacījumiem attiecībā uz trešo valstu pilsoņu uzņemšanu studiju, skolēnu apmaiņas, prakses vai stažēšanās, nesaņemot atalgojumu, vai brīvprātīga darba nolūkā. [33] Padomes 2005. gada 12. oktobra Direktīva 2005/71/EK par īpašu procedūru trešo valstu valsts piederīgo uzņemšanai zinātniskās pētniecības nolūkos (OV L 289, 3.11.2005., 15. lpp.). [34] http://ec.europa.eu/euraxess/index_en.cfm?l1=17&l2=0&l3=1&CFID=88944&CFTOKEN=69293189. [35] http://ec.europa.eu/euraxess/index_en.cfm?l1=0&l2=3. [36] http://ec.europa.eu/education/archive/million/charter_en.html. [37] http://ec.europa.eu/youth/pdf/doc716_en.pdf. [38] Skatīt Erasmus Young Entrepreneurs Users' Guide pielikumu:http://www.erasmus-entrepreneurs.eu/upload/H840-290%20Erasmus%20Guide.pdf. [39] Mācību rezultāts: to zināšanu un spēju apraksts, ko cilvēks ir apguvis, saprot un var izmantot pēc mācību procesa beigām. [40] Eiropas līmenī izmanto šādas definīcijas. Formālo izglītību parasti sniedz izglītības vai apmācības iestādes, izmantojot strukturētus mācību mērķus, laiku un mācību atbalstu. Dalībnieks šajā izglītībā piedalās mērķtiecīgi un rezultātā saņem sertifikāciju. Neformālo izglītību nesniedz izglītības vai apmācības iestādes, un parasti par to neizsniedz sertifikāciju. Tomēr tā ir mērķtiecīga no dalībnieka puses, un tai strukturēti mērķi, laiks un atbalsts. Neoficiālā izglītība rodas no ikdienas aktivitātēm saistībā ar darbu, ģimenes dzīvi vai brīvo laiku. Tā nav strukturēta, un parasti par to nesaņem sertifikāciju. Vairākuma gadījumu tā arī nav mērķtiecīga no dalībnieka puses. [41] Pētniecības jomā īsteno partnerību, pamatojoties uz Padomes secinājumiem “Labāka karjera un lielāka mobilitāte: Eiropas partnerība pētniekiem” (2008. gada 26. septembris), http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/08/st13/st13671.en08.pdf. [42] Comenius Regio Partnerships : new opportunities for regional cooperation in school education , 3.11.2008, http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=IP/08/1621&format=HTML&aged=0&language=EN&guiLanguage=fr. [43] Skatīt arī Komisijas paziņojumu “Jauna partnerība universitāšu modernizācijai — ES forums par dialogu starp universitātēm un uzņēmējdarbības jomu”, COM(2009) 158. [44] http://eit.europa.eu/. [45] Jaunas prasmes jaunām darba vietām: saskaņotu darba tirgus vajadzību un prasmju plānošana, SEC(2008) 3058, http://ec.europa.eu/education/lifelong-learning-policy/doc/com868_en.pdf. [46] Padomes secinājumi par stratē9isku sistēmu Eiropas sadarbībai izglītības un apmācības jomā, http://register.consilium.europa.eu/pdf/lv/09/st09/st09845.lv09.pdf.