Izmitināšanas vietu īstermiņa īre (short-term accommodation rentals, STR) kļūst par arvien nozīmīgāku tūrisma nozares sastāvdaļu. Šādi pakalpojumi veido gandrīz ceturtdaļu no kopējā ES tūristu mītņu piedāvājuma, un tos ir veicinājusi tiešsaistes platformu parādīšanās. STR sniedz priekšrocības un iespējas viesiem, izmitinātājiem un vispārējai tūrisma ekosistēmai, taču rada arī bažas (jo īpaši vietējām kopienām, kas saskaras ar pārmērīgām tūristu plūsmām un mājokļu trūkumu ilgtermiņa īrei par pieņemamām cenām). Tāpēc STR tiek arvien plašāk reglamentēta valsts, reģionālā un vietējā līmenī. Publiskās iestādes ir arī rīkojušās, lai uzlabotu STR pārredzamību, piemēram, ieviešot reģistrācijas prasības izmitinātājiem (tādējādi publiskās iestādes var uzzināt, kādus īres pakalpojumus piedāvā konkrēti izmitinātāji) un pieprasot tiešsaistes platformām kopīgot datus par izmitinātājiem un to darbībām.

Atšķirīgie un pārāk apgrūtinošie regulējumi, kas saistīti ar datu ģenerēšanu un kopīgošanu un ko ieviesušas dalībvalstis, kavē tiešsaistes platformu pārrobežu darbības iespējas. Tajā pašā laikā pašreizējie valsts, reģionālā un vietējā līmeņa intervences pasākumi bieži ir pārmērīgi un neproduktīvi, jo iestādēm parasti ir sarežģīti iegūt datus no platformām un izmitinātājiem. Rīcība ES līmenī nodrošinās datu kopīgošanu, ko veic tiešsaistes platformas, kuras darbojas visā ES, un to, ka apmaiņā iekļautie dati ir standartizēti un savietojami. Kopēji ES standarti reģistrācijas sistēmām nodrošinās, ka reģistrācijas procedūra ir vienkārša, tādējādi veicinot sadrumstalotības un administratīvā sloga samazināšanu tiešsaistes platformām un izmitinātājiem. Kopējais ES regulējums nodrošinās valsts un vietējām iestādēm tādu pārredzamības līmeni, kāds tām ir nepieciešams noteikumu izpildes panākšanai un apzinātu politikas atbildes pasākumu pieņemšanai saskaņā ar spēkā esošajiem ES tiesību aktiem.

Jebkuras rīcības mērķis saskaņā ar Priekšlikumu būs novērst nepilnības un mērķtiecīgi pārvarēt atlikušās neskaidrības, lai veicinātu STR sektora līdzsvarotu attīstību. Priekšlikums atbildīs ilgtspējīgas attīstības mērķiem un veicinās to izpildi (īpaši attiecībā uz ilgtspējīgas attīstības 11. mērķi “Ilgtspējīgas pilsētas un kopienas”), sniedzot publiskajām iestādēm instrumentus un datus STR sektora proporcionālai un ilgtspējīgai reglamentēšanai. Ar to arī tiks atbalstīts Konferences par Eiropas nākotni priekšlikuma mērķis “ieguldīt uz tūrismu un kultūru balstītā ekonomikā, tajā skaitā daudzos mazajos galamērķos Eiropā”. Priekšlikums papildinās visus esošos juridiskos instrumentus, būs balstīts uz tiem un atbildīs ES konkurences tiesībām, starptautiskajām tirdzniecības saistībām un ierosinātajai Eiropas deklarācijai par digitālajām tiesībām un principiem digitālajai desmitgadei.

–Platformu un uzņēmumu regula (Platform to Business, P2B), ar ko tiešsaistes starpniecības pakalpojumu komerciālajiem lietotājiem piešķir atbilstīgas​pārredzamības tiesības, citstarp nosaka minimālos paziņošanas termiņus pirms piedāvājumu izņemšanas no šo platformu pakalpojumiem un strīdu izšķiršanas līdzekļus;

–2. risinājumā būtu paredzēts, ka publiskajām iestādēm, kas vēlas iegūt datus no tiešsaistes platformām politikas veidošanas un izpildes panākšanas nolūkos, vispirms būtu jāuztur izmitinātāju un to vienību reģistrācijas sistēma, kurai būtu jāatbilst noteiktām prasībām. Kad izmitinātāji iesniegtu iepriekš definētu datu un informācijas kopumu, publiskajām iestādēm būtu jāpiešķir reģistrācijas numurs katrai to vienībai. Tiešsaistes platformām būtu pienākums pieprasīt izmitinātājiem norādīt šo reģistrācijas numuru un periodiski kopīgot iepriekš definētu datu kopu ar publiskajām iestādēm (piem., paredzamo un faktisko rezervāciju skaitu un to viesu skaitu, kuri uzturējušies vienībā vienas rezervācijas ietvaros). Dalībvalstīm būtu jāizveido vienots digitāls ievades punkts, lai nodrošinātu datu nosūtīšanu, un būtu skaidri jānorāda, kādi pienākumi attiecas uz izmitinātājiem un tiešsaistes platformām to teritorijā;

Šo priekšlikumu papildina ietekmes novērtējuma ziņojums (SWD(2022) 350), kas sagatavots saskaņā ar Komisijas Labāka regulējuma pamatnostādnēm . Ietekmes novērtējuma ziņojumu izskatīja Regulējuma kontroles padome, un tad to vēlreiz pārskatīja, lai ņemtu vērā padomes piezīmes un ieteikumus par uzlabojumiem, jo īpaši nolūkā labāk izskaidrot, kā atšķirīgie datu pieprasījumi rada šķēršļus tiešsaistes īstermiņa īres platformām darboties, augt un paplašināties vienotajā tirgū. Tagad ir arī labāk izskaidrota vajadzība pēc ES rīcības un tās pievienotā vērtība, parādot, ka noteikumi vietējā, reģionālā vai valsts līmenī izraisa situāciju, kad tiešsaistes platformas atturas no datu kopīgošanas, un tādējādi publiskajām iestādēm ir grūti iegūt ticamus datus par STR. Vēlāk no padomes tika saņemts pozitīvs atzinums par pārskatīto ietekmes novērtējuma ziņojumu.

Publiskās iestādes apstiprināja, ka tām ir nepieciešami persondati un nepersondati politikas veidošanas un izpildes panākšanas nolūkos. Šīs iestādes uzsvēra, ka pašlaik tām ir grūtības iegūt šos datus no izmitinātājiem un tiešsaistes platformām dažādu tehnisku un juridisku iemeslu dēļ. Izmitinātāji uzsvēra, ka ir jāpalielina tiešsaistes platformu atbildība par to, lai tiktu parādīti tikai likumīgie reģistrācijas ieraksti. Viņi brīdināja par to, lai vietējā līmenī netiktu pavairoti ierobežojoši noteikumi izmitinātājiem. Īpašumu pārvaldnieki (galvenokārt MVU) ierosināja, ka STR vajadzībām būtu jāievieš vienkāršas reģistrācijas procedūras, kā arī vajadzētu būt pieejamai valsts datubāzei STR operatoru kartēšanai. Tiešsaistes platformas izteica aicinājumu, ka datu kopīgošanas pieprasījumiem ir jābūt proporcionāliem un ir jāatbilst ES tiesību aktiem, jo īpaši VDAR. Mazākas platformas uzsvēra, ka jaunajam datu kopīgošanas pienākumam ir jābūt balstītam uz esošajiem pienākumiem (piem., saskaņā ar DAC7 un DPA) un ar to ir jānovērš atlikušās nepilnības. Viesmīlības nozare (galvenokārt viesnīcas) atbalstīja izmitinātāju reģistrācijas sistēmas un datu kopīgošanas palielināšanu tiešsaistes platformās. Tā aicināja nodrošināt vienlīdzīgus konkurences apstākļus starp STR un tradicionālajiem izmitināšanas pakalpojumu sniedzējiem.

ES rīcību var ierobežot, lai veicinātu nozares brīvprātīgu rīcību un noteiktus papildu pasākumus. Tomēr tas, iespējams, nebūtu rezultatīvi, jo būtu atkarīgs no pašas nozares vēlmes mainīt status quo. Iepriekšējās neregulatīvās pieejas (piem., 2016. gada paziņojums par sadarbīgo ekonomiku, 2018. gada politikas principi) nav radījušas būtiskus uzlabojumus STR sektora pārredzamības ziņā, un vairākas ieinteresētās personas uzskatīja, ka to iedarbība ir nepietiekama. To pierādīja arī Padomes un Parlamenta aicinājumi nodrošināt lielāku juridisko noteiktību un pārredzamību, kā arī konsultāciju un ietekmes novērtējuma process, kurā atklājās, ka līdz šim ES un valstu līmenī izmantotie neregulatīvie instrumenti, piemēram, brīvprātīgās vienošanās, ir ierobežoti un neefektīvi. Turklāt VDAR noteikumos tiek prasīts nodrošināt juridisko pamatu un aizsardzības pasākumus attiecībā uz Priekšlikuma mērķiem veicināt persondatu kopīgošanu.

Otrā nodaļa attiecas uz izmitinātāju un īpašumu reģistrāciju. Regulas 4. pantā ir izklāstītas procedūras prasības, kam izmitinātājiem un īpašumiem jāatbilst šajā saistībā. Tas paredz, ka tikai iestādes, kam ir reģistrācijas sistēmas, var pieprasīt, lai tiešsaistes platformas regulāri paziņotu darbības datus, un ka visām reģistrācijas sistēmām ir jāatbilst regulas prasībām. Regulas 5. pantā ir norādīta informācija, kas izmitinātājiem ir jāsniedz, lai saņemtu reģistrācijas numuru. Regulas 6. pantā ir noteikti kompetento iestāžu pienākumi pārbaudīt izmitinātāju iesniegto informāciju, pieprasīt no izmitinātājiem papildu informāciju un apturēt reģistrācijas numura derīgumu. Bet 7. pantā ir sīki aprakstīta tiešsaistes īstermiņa īres platformu loma to tiešsaistes saskarnes organizēšanā tā, lai nodrošinātu reģistrācijas numuru derīgumu.

Ekonomiskās ietekmes ziņā 2. risinājums sniegtu priekšrocības, bet arī radītu atbilstības nodrošināšanas izmaksas tiešsaistes platformām, publiskajām iestādēm un izmitinātājiem. Tiešsaistes platformas gūtu labumu no nesaskaņotu datu pieprasījumu aizstāšanas ar racionālākiem un proporcionālākiem pieprasījumiem, un tas ilgtermiņā samazinātu izmaksas. Runājot par izmaksām, tiešsaistes platformām galvenokārt rastos vienreizējas administratīvās izmaksas, kas saistītas ar to IT infrastruktūras pielāgošanu un savienojumu izveidi ar vienoto digitālo ievades punktu. Publiskās iestādes gūtu labumu no lielākas noteiktības attiecībā uz datu izsekojamību un datu kopīgošanas procesu optimizācijas, kas savukārt samazinātu izmaksas saistībā ar STR noteikumu izpildes panākšanu. Tām publiskajām iestādēm, kas ieviestu šo sistēmu, rastos vienreizējas izmaksas par pielāgošanos jaunajai reģistrācijas sistēmai un vienotajam digitālajam ievades punktam, kā arī izmaksas par IT infrastruktūras izveidi datu saņemšanai (galvenokārt mitināšanas un uzturēšanas izmaksas). Izmitinātājiem vidēji vajadzētu gūt labumu no laika ietaupījuma reģistrācijas procedūru izpildē un ilgtermiņā — no proporcionālākiem STR noteikumiem. Reģistrācija arī radīs administratīvas izmaksas.

(2)Publiskās iestādes valsts, reģionālā un vietējā līmenī arvien biežāk veic pasākumus, lai iegūtu informāciju no izmitinātājiem un tiešsaistes īstermiņa īres platformām, piemērojot reģistrācijas sistēmas un citas pārredzamības prasības arī tiešsaistes īstermiņa īres platformām. Tomēr juridiskie pienākumi attiecībā uz datu ģenerēšanu un datu kopīgošanu dalībvalstīs un starp tām ievērojami atšķiras to tvēruma un biežuma, kā arī saistīto procedūru ziņā. Lielākā daļa tiešsaistes platformu, kas darbojas kā starpnieki izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumu sniegšanā, sniedz savus pakalpojumus pāri robežām un visā iekšējā tirgū. Atšķirīgo pārredzamības prasību dēļ ir apgrūtināta izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumu potenciāla pilnīga izmantošana un tiek negatīvi ietekmēta iekšējā tirgus pareiza darbība. Lai panāktu saskaņotākus noteikumus un prasības un nodrošinātu izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumu godīgu, nepārprotamu un pārredzamu sniegšanu, kas ir daļa no centieniem veicināt līdzsvarotu tūrisma ekosistēmu iekšējā tirgū, Savienības līmenī būtu jāizveido vienots un mērķtiecīgs noteikumu kopums.

(1)Izmitinātāju piedāvātie izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumi ir pastāvējuši jau daudzus gadus kā papildinājums citiem izmitināšanas pakalpojumiem, piemēram, viesnīcām, hosteļiem vai viesu namiem. Platformu ekonomikas izaugsmes rezultātā izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumu apjoms ievērojami paplašinās visā Savienībā. Lai gan izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumi sniedz daudz iespēju viesiem, izmitinātājiem un visai tūrisma ekosistēmai, to straujā izaugsme ir radījusi arī bažas un problēmas, jo īpaši vietējām kopienām un publiskajām iestādēm. Viena no galvenajām problēmām ir ticamas informācijas trūkums par izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumiem, piemēram, par izmitinātāja identitāti, vietu, kur attiecīgie pakalpojumi tiek piedāvāti, un to sniegšanas ilgumu, tādējādi iestādēm ir grūti novērtēt izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumu ietekmi un izstrādāt un īstenot piemērotus un samērīgus politikas risinājumus.

(6)Šī regula būtu jāpiemēro pakalpojumiem, kas ietver mēbelētu mītņu īstermiņa izīrēšanu pret atlīdzību neatkarīgi no tā, vai izīrēšana notiek profesionālā vai neprofesionālā nolūkā. Izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumi var attiekties, piemēram, uz istabu izmitinātāja galvenajā dzīvesvietā ar izmitinātāja klātbūtni, izmitinātāja primāro vai sekundāro dzīvesvietu, ko izīrē uz ierobežotu dienu skaitu gadā, vai vienu vai vairākiem īpašumiem, kurus izmitinātājs iegādājies kā ieguldījumu objektu, ko izīrēt īstermiņā visu gadu parasti uz periodu, kas ir īsāks par gadu. Mēbelētu mītņu nodrošināšana pastāvīgai lietošanai, parasti uz vienu gadu vai ilgāk, nebūtu jāuzskata par īstermiņa īres pakalpojumu. Izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumi neaprobežojas ar vienībām, ko izīrē tūrisma vai atpūtas nolūkos, bet tiem būtu jāietver arī īstermiņa uzturēšanās citos nolūkos, piemēram, darba vai mācību nolūkiem.

(7)Šajā regulā izklāstītie noteikumi nebūtu jāpiemēro viesnīcām un citām tamlīdzīgām tūristu mītnēm, citstarp kūrortviesnīcām, luksusa klases vai dzīvokļu viesnīcām, hosteļiem vai moteļiem, jo uz to pakalpojumiem jau attiecas esošie pārredzamības un ziņošanas pienākumi, jo īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 692/2011. Minētie noteikumi nebūtu jāattiecina arī uz izmitināšanu, ko nodrošina kempingos, atpūtas transportlīdzekļu laukumos un apdzīvojamo autopiekabju laukumos, piemēram, teltīm, apdzīvojamām autopiekabēm vai atpūtas transportlīdzekļiem, jo šādas mītnes parasti atrodas īpašās vietās, piemēram, kempingos vai apdzīvojamo autopiekabju laukumos, un tās neietekmē dzīvojamos rajonus tādā veidā, kas būtu pielīdzināms izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumu ietekmei.

(8)Šajā regulā paredzētie noteikumi būtu jāpiemēro tiešsaistes platformām Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2022/2065 3. panta i) punkta nozīmē, ar kuru viesiem ir atļauts slēgt distances līgumus ar izmitinātājiem par izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumu sniegšanu. Tāpēc no šīs regulas darbības jomas būtu jāizslēdz tīmekļa lapas, kas savieno izmitinātājus ar viesiem, bet kam nav nekādas plašākas lomas tiešu darījumu noslēgšanā. Šie noteikumi neattiecas uz tiešsaistes platformām, kas darbojas kā starpnieki izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumu sniegšanā bez atlīdzības (piemēram, tiešsaistes platformas, kas darbojas kā starpnieki mājokļu apmaiņā), jo darbības jomā ir ietverti tikai izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumi, ko sniedz pret atlīdzību.

(9)Reģistrācijas procedūras ļauj kompetentajām iestādēm apkopot informāciju par izmitinātājiem un vienībām saistībā ar izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumiem. Ar reģistrācijas numuru, kas ir izīrētās vienības unikāls identifikators, būtu jānodrošina, ka platformu savāktos un kopīgotos datus var pareizi sasaistīt ar izmitinātājiem un vienībām. Tāpēc kompetentajām iestādēm, ja tās vēlas saņemt datus no tiešsaistes īstermiņa īres platformu nodrošinātājiem, būtu valsts, reģionālā vai vietējā līmenī jāievieš vai jāuztur reģistrācijas procedūras izmitinātājiem un to vienībām.

(10)Lai nodrošinātu, ka kompetentās iestādes iegūst tām vajadzīgo informāciju un datus, neuzliekot nesamērīgu slogu tiešsaistes platformām un izmitinātājiem, ir jāparedz vienota pieeja reģistrācijas procedūrām dalībvalstīs, kura aprobežojas ar pamatinformāciju, kas ļauj identificēt vienību un izmitinātāju. Šajā nolūkā dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka tad, kad ir iesniegta visa būtiskā informācija un dokumenti, tiek piešķirts reģistrācijas numurs izmitinātājiem un vienībām. Lai izpildītu aprakstītās reģistrācijas procedūras, izmitinātājiem būtu jāspēj veikt savu identificēšanu un autentificēšanu, izmantojot elektroniskās identifikācijas līdzekļus, kas izsniegti atbilstoši paziņotai elektroniskās identitātes sistēmai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 910/2014.

(11)Izmitinātājiem būtu jāsniedz informācija par sevi, par vienībām, ko tie piedāvā izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumu ietvaros, un cita nepieciešamā informācija, lai kompetentās iestādes zinātu izmitinātāja identitāti un kontaktinformāciju, kā arī vienības atrašanās vietu, veidu (piemēram, māja, dzīvoklis, istaba) un raksturlielumus. Šāda informācija ir nepieciešama, lai nodrošinātu izmitinātāju un piedāvāto vienību izsekojamību. Vienību raksturlielumu aprakstā būtu jāiekļauj norāde par to, vai tiek piedāvāta visa vienība vai tās daļa un vai izmitinātājs izmanto vienību dzīvošanai kā primāro vai sekundāro dzīvesvietu vai citiem mērķiem. Izmitinātājiem arī būtu jāsniedz informācija par to, kāds ir maksimālais viesu skaits, kurus vienībā var uzņemt.

(12)Dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai pieprasīt izmitinātājiem iesniegt papildu informāciju un dokumentus, kas apliecina atbilstību valsts tiesību aktos noteiktajām prasībām, piemēram, veselības un drošības prasībām un patērētāju aizsardzības prasībām. Lai nodrošinātu vienlīdzīgu piekļuvi un iekļautību, dalībvalstis jo īpaši var pieprasīt, lai izmitinātāji sniedz informāciju par izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumu ietvaros piedāvāto vienību pieejamību personām ar invaliditāti saistībā ar valsts vai vietējām pieejamības prasībām. Tomēr jebkurām prasībām būtu jāatbilst nediskriminācijas un proporcionalitātes principiem, proti, tām jābūt atbilstošām un nepieciešamām leģitīma regulatīva mērķa sasniegšanai, kā arī jāatbilst Līgumam par Eiropas Savienības darbību un Direktīvai 2006/123/EK. Turklāt dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai noteikt izmitinātājiem, kas ievēro Savienības tiesību aktus, prasības sniegt informāciju par jautājumiem, uz kuriem neattiecas šī regula, piemēram, par uzturēšanās reizēm bez atlīdzības, arī ja izmitināšanas pasākumi saistīti ar neaizsargātām personām, piemēram, bēgļiem vai pagaidu aizsardzības saņēmējiem.

(13)Ja informācija un dokumentācija, ko izmitinātāji iesnieguši reģistrācijas procedūrā, ir derīga ierobežotu laikposmu, piemēram, personu apliecinoša dokumenta vai ugunsdrošības vai cita drošības sertifikāta gadījumā, izmitinātājiem vajadzētu būt iespējai atjaunināt attiecīgo informāciju vai dokumentāciju. Ja izmitinātājs neiesniedz atjaunināto informāciju un dokumentāciju, kompetentajām iestādēm vajadzētu būt pilnvarām apturēt reģistrācijas numura derīgumu, līdz atjauninātā informācija vai dokumentācija tiek iesniegta. Izmitinātāja iesniegtā informācija un dokumentācija būtu jāuzglabā visu reģistrācijas numura derīguma termiņu un ne ilgāk kā vienu gadu pēc izmitinātāja pieprasījuma svītrot vienību no reģistra, lai kompetentās iestādes varētu veikt jebkādas papildu pārbaudes pat pēc vienības svītrošanas no reģistra.

(14)Informāciju un dokumentāciju, ko izmitinātāji iesniedz reģistrācijas procedūrā, kompetentajām iestādēm vajadzētu pārbaudīt tikai pēc reģistrācijas numura izsniegšanas. Ir lietderīgi ļaut izmitinātājiem saprātīgā termiņā labot iesniegto informāciju un dokumentāciju, kuru kompetentā iestāde uzskata par nepilnīgu vai neprecīzu. Ja izmitinātājs nelabo informāciju un dokumentāciju norādītajā termiņā, kompetentajai iestādei vajadzētu būt pilnvarām apturēt reģistrācijas numura derīgumu. Kompetentajai iestādei vajadzētu būt pilnvarām apturēt reģistrācijas numura derīgumu arī gadījumos, kad tā konstatē, ka ir acīmredzamas un nopietnas šaubas par izmitinātāja iesniegtās informācijas un dokumentācijas autentiskumu un derīgumu. Šādos gadījumos kompetentajām iestādēm būtu jāinformē izmitinātāji par savu ieceri apturēt reģistrācijas numura derīgumu un par iemesliem. Izmitinātājiem vajadzētu būt iespējai tikt uzklausītiem un attiecīgā gadījumā saprātīgā termiņā labot sniegto informāciju un dokumentāciju. Ja reģistrācijas numura derīgums ir apturēts, kompetentajām iestādēm vajadzētu būt pilnvarām izdot rīkojumu, ar kuru pieprasa, lai tiešsaistes īstermiņa īres platformas bez nepamatotas kavēšanās atceļ vai atspējo piekļuvi ar attiecīgo vienību saistītajiem reģistrācijas ierakstiem. Minētajos rīkojumos būtu jāiekļauj visa informācija, kas nepieciešama, lai identificētu reģistrācijas ierakstus, arī katra reģistrācijas ieraksta vienotais resursu vietrādis (URL).

(15)Ja ir piemērojama reģistrācijas procedūra, būtu jāpieprasa, lai izmitinātāji iesniedz tiešsaistes īstermiņa īres platformām savus reģistrācijas numurus, parāda tos katrā attiecīgajā vienības reģistrācijas ierakstā un norāda viesiem vienības reģistrācijas numuru. Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka tad, ja ir piemērojama reģistrācijas procedūra, valsts tiesību akti ļauj kompetentajām iestādēm uzdot, lai tiešsaistes īstermiņa īres platformas izņem reģistrācijas ierakstus, kas saistīti ar vienībām, kuras piedāvātas bez reģistrācijas numura vai piedāvātas ar nederīgu reģistrācijas numuru.

(16)Regulas (ES) 2022/2065 31. pantā ir paredzētas noteiktas uzticamības pārbaudes prasības tādu tiešsaistes platformu nodrošinātājiem, kas ļauj patērētājiem slēgt distances līgumus ar tirgotājiem. Minētās prasības attiecas uz tiešsaistes īstermiņa īres platformām saistībā ar izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumiem, ko piedāvā izmitinātāji, kuri ir kvalificējami kā tirgotāji. Tomēr izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumu sektoru raksturo fakts, ka izmitinātāji bieži vien ir privātpersonas, kas neregulāri piedāvā vienādranga izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumus un kas ne vienmēr atbilst nosacījumiem, lai saskaņā ar Savienības tiesību aktiem tās klasificētu kā tirgotājus. Tāpēc saskaņā ar Regulas (ES) 2022/2065 31. pantā noteikto integrētas atbilstības jēdzienu un mērķi, kā arī lai kompetentās iestādes varētu pārbaudīt, vai ir ievēroti piemērojamie reģistrācijas pienākumi, ir lietderīgi piemērot īpašus nosacījumus attiecībā uz integrēto atbilstību saistībā ar izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumiem, citstarp tiem, ko piedāvā izmitinātāji, kuri nav kvalificējami kā tirgotāji saskaņā ar Savienības tiesību aktiem. Tiešsaistes īstermiņa īres platformām būtu jānodrošina, ka pakalpojumi netiek piedāvāti, ja nav norādīts reģistrācijas numurs, gadījumos, kad izmitinātājs paziņo, ka šāds reģistrācijas numurs ir derīgs. Tam nebūtu jākļūst par tiešsaistes īstermiņa īres platformu pienākumu vispārīgi uzraudzīt pakalpojumus, ko piedāvā izmitinātāji, izmantojot savu platformu, ne arī par vispārēju faktu ieguves pienākumu, kura mērķis ir novērtēt reģistrācijas numura pareizību pirms izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumu piedāvājuma publicēšanas.

(17)Ja kompetentās iestādes vēlas saņemt no tiešsaistes īstermiņa īres platformām informāciju par izmitinātāju darbībām, būtu jāpieprasa, lai tās izveido vai uztur reģistrācijas procedūru.

(18)Kompetentajām iestādēm, kas vēlas saņemt no tiešsaistes īstermiņa īres platformām informāciju par izmitinātāju darbībām un kas ieviesušas reģistrācijas sistēmas, vajadzētu būt iespējai regulāri iegūt darbības datus no tiešsaistes platformām. To datu veids, kurus var iegūt, būtu pilnībā jāsaskaņo, un tajos būtu jāiekļauj informācija par nakšu skaitu, par kādu reģistrēta vienība ir izīrēta, to viesu skaitu, kuri uzturējušies vienībā katru nakti, vienības reģistrācijas ieraksta reģistrācijas numuru un URL, kas vajadzīgs, lai atvieglotu izmitinātāja un izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumu ietvaros piedāvātās vienības identificēšanu gadījumos, ja reģistrācijas numura nav vai tas ir nepareizs. Pienākums sniegt darbības datus, reģistrācijas numuru un vienības reģistrācijas ieraksta URL attiecas tikai uz tām tiešsaistes platformām, kas faktiski veicinājušas tiešu darījumu noslēgšanu starp izmitinātājiem un viesiem, jo tikai šādas platformas ir tādā situācijā, lai varētu vākt datus, piemēram, par nakšu skaitu, uz kādu vienība tiek izīrēta, un to viesu skaitu, kuri palikuši vienībā katru nakti. Dalībvalstīm nebūtu jāuztur spēkā vai jāievieš pasākumi, kas nosaka, ka platformām jāziņo par izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumu sniedzējiem un to darbībām, un kas atšķiras no šajā regulā noteiktajiem pasākumiem, ja vien Savienības tiesību aktos nav paredzēts citādi.

(19)Lai nodrošinātu, ka persondatu apstrāde ir atbilstoša, atbilstīga un nepārsniedz to apstrādes nolūkiem vajadzīgo apjomu, nebūtu jāpieprasa, lai tiešsaistes īstermiņa īres platformas paziņo papildu informāciju par izmitinātāju identitāti un par vienībām, jo šo informāciju jau vāc kompetentās iestādes reģistrācijas procedūrās, kas piemērojamas izmitinātājiem.

(20)Nebūtu jāprasa, lai tiešsaistes īstermiņa īres platformas, kas kvalificējamas par maziem uzņēmumiem vai mikrouzņēmumiem Komisijas Ieteikuma 2003/361/EK nozīmē, izmantotu starpierīču saziņas līdzekļus datu kopīgošanai, ja to aktīvo izmitinātāju skaits Savienībā iepriekšējā ceturksnī bijis mēnesī vidēji ne vairāk par 2500. Atļaujot šādām tiešsaistes īstermiņa īres platformām izmantot manuālus līdzekļus datu apmaiņai ar vienoto digitālo ievades punktu, tiek samazināts to regulatīvais slogs un ņemti vērā to finanšu vai tehniskie resursi, vienlaikus nodrošinot, ka kompetentās iestādes iegūst attiecīgos datus. Tiek pieņemts, ka tiešsaistes īstermiņa īres platformās, kas ir mazi uzņēmumi vai mikrouzņēmumi Ieteikuma 2003/361/EK nozīmē un kas sasniedz vai pārsniedz šo robežu, jau vajadzētu būt ieviestām sistēmām, kas ļauj izpildīt starpierīču datu nosūtīšanas prasības.

(21)Tiešsaistes īstermiņa īres platformām būtu jāpilda ziņošanas pienākumi saistībā ar izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumiem, kurus tās, nodrošinot starpniecību, sniedz vienībām, kas atrodas apgabalā, kurā ir noteikta reģistrācijas procedūra, un ar nosacījumu, ka dalībvalsts ir izveidojusi vienoto digitālo ievades punktu. Šīs informācijas vākšana un kopīgošana ir nepieciešama, lai kompetentās iestādes varētu uzraudzīt atbilstību reģistrācijas procedūrām, kas piemērojamas izmitinātājiem, un lai dalībvalstis varētu izstrādāt un ieviest atbilstošu un samērīgu politiku izmitināšanas vietu īstermiņa īres pakalpojumu jomā.

Lai novērstu to, ka tiešsaistes īstermiņa īres platformas saskaras ar atšķirīgām tehniskajām prasībām un dažādiem piekļuves punktiem datu kopīgošanai dalībvalstī, būtu jāizveido valsts vienotais digitālās ievades punkts, kas būtu vārteja datu elektroniskai pārsūtīšanai starp tiešsaistes īstermiņa īres platformām un kompetentajām iestādēm, nodrošinot savlaicīgus, uzticamus un efektīvus datu kopīgošanas procesus.

(23)Vienotajiem digitālajiem ievades punktiem būtu jāveicina tiešsaistes īstermiņa īres platformu iespējas izlases veidā pārbaudīt reģistrācijas numura derīgumu vai pašdeklarāciju precizitāti, lai tādējādi samazinātu ar datu pārraidi saistītas kļūdas un neatbilstības un atvieglotu šo platformu regulatīvo slogu. Vienotajam digitālajam ievades punktam, lai arī tas nepieprasa faktisku reģistrācijas numura saglabāšanu, būtu jāļauj veikt izlases veida pārbaudes vai nu automātiski, izmantojot lietojumprogrammas saskarni, kas ļauj pārbaudīt reģistrācijas numuru, salīdzinot ar attiecīgo atsevišķo reģistrācijas procedūru reģistru dalībvalstī, kas ir savienots ar vienoto digitālo ievades punktu, vai manuāli, piemēram, ievadot reģistrācijas numuru tiešsaistes saskarnē un saņemot apstiprinājumu par tā derīgumu. Tiešsaistes īstermiņa īres platformām vajadzētu būt iespējai veikt papildu pārbaudes, izmantojot vienoto digitālo ievades punktu. Dalībvalstīm būtu jāturpina piemērot reģistrācijas pienākumus, izmantojot tām jau pieejamos rīkus.

(24)Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus tādu tehnisko risinājumu īstenošanai, ar kuriem atbalsta datu apmaiņu un veicina valstu vienoto digitālo ievades punktu savietojamību, īstenošanas pilnvaras būtu jāpiešķir Komisijai, lai vajadzības gadījumā noteiktu piemērojamos standartus un savietojamības prasības. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011.

(25)Būtu jānodrošina saskaņošana starp dažādiem reģistriem dalībvalstī, kā arī to sadarbspēja ar vienoto digitālo ievades punktu, lai novērstu semantiskos un tehniskos šķēršļus datu kopīgošanai un nodrošinātu efektīvākas un iedarbīgākas administratīvās procedūras. Struktūrām, kas ir atbildīgas par vienoto digitālo ievades punktu izveidi valsts līmenī, un Komisijai būtu jāveicina īstenošana valsts līmenī un sadarbība starp dalībvalstīm.