EIROPAS KOMISIJA Briselē, 8.9.2022 SWD(2022) 276 final KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS Vides politikas īstenošanas 2022. gada pārskats





















Ziņojums par LATVIJU











































Pavaddokuments dokumentam Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai Vides politikas īstenošanas 2022. gada pārskats. Panākt pavērsienu ar vidisko atbilstību {COM(2022) 438 final} - {SWD(2022) 252 final} - {SWD(2022) 253 final} - {SWD(2022) 254 final} - {SWD(2022) 255 final} - {SWD(2022) 256 final} - {SWD(2022) 257 final} - {SWD(2022) 258 final} - {SWD(2022) 259 final} - {SWD(2022) 260 final} - {SWD(2022) 261 final} - {SWD(2022) 262 final} - {SWD(2022) 263 final} - {SWD(2022) 264 final} - {SWD(2022) 265 final} - {SWD(2022) 266 final} - {SWD(2022) 267 final} - {SWD(2022) 268 final} - {SWD(2022) 269 final} - {SWD(2022) 270 final} - {SWD(2022) 271 final} - {SWD(2022) 272 final} - {SWD(2022) 273 final} - {SWD(2022) 274 final} - {SWD(2022) 275 final} - {SWD(2022) 277 final} - {SWD(2022) 278 final}



Šo ziņojumu ir sagatavojuši Eiropas Komisijas Vides ģenerāldirektorāta darbinieki. Jūsu piezīmes labprāt saņemsim e-pastā: ENV-EIR@ec.europa.eu . Papildinformācija par Eiropas Savienību ir pieejama internetā ( http://europa.eu ). Fotogrāfijas: Lai varētu reproducēt vai izmantot šos fotoattēlus, ir jāsaņem atļauja tieši no autortiesību īpašnieka. © Eiropas Savienība, 2022 Atļauts reproducēt, norādot avotu. Satura rādītājs Kopsavilkums

I daļa. Tematiskās jomas 1. Aprites ekonomika un atkritumu apsaimniekošana Pasākumi virzībai uz aprites ekonomiku Atkritumu apsaimniekošana 2. Biodaudzveidība un dabas kapitāls Dabas aizsardzība un atjaunošana Jūras ekosistēmas Ekosistēmu novērtēšana un uzskaite 3. Nulles piesārņojums Tīrs gaiss Rūpnieciskās emisijas Lielu rūpniecisku avāriju novēršana — SEVEZO Troksnis Ūdens resursu kvalitāte un apsaimniekošana Ķimikālijas 4. Klimatrīcība Svarīgākās nacionālās klimata rīcībpolitikas un stratēģijas Kopīgu centienu mērķrādītājs Galvenie notikumi nozarēs ES ETS kvotu izsolē gūto ieņēmumu izlietošana

II daļa. Labvēlīgs satvars: īstenošanas rīki 5. Finansējums Investīciju vajadzības vides jomā ES ES vides finansējums 2014.–2020. gadā ES vides finansējums 2021.–2027. gadā Valsts vides aizsardzības izdevumi Zaļā budžeta rīki Kopējais finansējums salīdzinājumā ar vajadzībām 6. Vidiskā pārvalde Informācija, sabiedrības līdzdalība un tiesu pieejamība Atbilstības nodrošināšana Vides pārvalžu efektivitāte Reformas, ko veic, izmantojot Komisijas tehniskā atbalsta instrumentu TAIEX EIR līdzbiedru projekti



Kopsavilkums Iepriekšējos vides politikas īstenošanas pārskatos (EIR) attiecībā uz ES vides rīcībpolitikas un tiesību aktu īstenošanu Latvijā bija noteikti šādi galvenie uzdevumi: ·uzlabot atkritumu apsaimniekošanu, jo īpaši kāpināt reciklēšanu, ieviest dalīto atkritumu savākšanu un samazināt poligonos apglabāto atkritumu daudzumu; ·samazināt resursintensitāti nolūkā mazināt resursu izmaksu pieauguma ietekmi uz Latvijas uzņēmumiem.

Pirmā uzdevuma “atkritumu apsaimniekošanas uzlabošana” izpildē ir gūti labi panākumi. Atkritumu apsaimniekošanas valsts plānā 2021.–2028. gadam ir iekļauti jaunie ES mērķrādītāji un prasības atkritumu apsaimniekošanas jomā. Latvijā 2020. gadā sadzīves atkritumu reciklēšanas īpatsvars pieauga līdz 39,6 %, taču tā joprojām atpaliek no saviem atkalizmantošanas un reciklēšanas mērķrādītājiem. Veicot atkritumu apsaimniekošanas reģionu reformu un ieviešot plastmasas un stikla pudeļu depozīta sistēmu 2022. gadā, Latvija sper soļus pareizajā virzienā. Otrā uzdevuma izpildē progress nav panākts. Ar iegūtiem 0,94 EUR uz vienu patērēto materiālu kilogramu 2020. gadā resursu produktivitāte Latvijā joprojām ir vairāk nekā par pusi mazāka nekā vidēji ES, savukārt apritīgi izmantotu materiālu īpatsvars ir samazinājies līdz 4,2 % jeb mazāk nekā trešdaļai no ES vidējā rādītāja. Pozitīvi ir tas, ka tika pieņemts Rīcības plāns pārejai uz aprites ekonomiku 2021.–2027. gadam un zaļais publiskais iepirkums 2020. gadā finansiālā izteiksmē veidoja 27 % no visiem publiskajiem iepirkumiem Latvijā. Nacionālais rīcības plāns pārejai uz aprites ekonomiku ir jāstiprina ar sīkāk izklāstītām un labāk mērķētām darbībām, finansējumu un īstenošanu. Latvijai ir nopietnas grūtības ar biodaudzveidības aizsardzību. Spriežot pēc jaunākā ziņojuma, kas sniegts saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu, Latvija pēc savu dzīvotņu saglabāšanās stāvokļa ES27 valstu vidū ieņem 24. vietu. Mazāk nekā 10 % no tām ir novērtētas kā tādas, kuru saglabāšanās stāvoklis ir labvēlīgs. Latvijai ir jāizstrādā visaptveroša pieeja ekosistēmas pakalpojumiem, biodaudzveidības saglabāšana un ilgtspējīga izmantošana jāintegrē citās nozarēs, īpaši mežsaimniecībā un lauksaimniecībā, jo 90 % tās ES aizsargājamo mežu un zālāju stāvoklis ir novērtēts kā slikts vai neapmierinošs. Vienlaikus Latvija uzņem apgriezienus bioenerģijas jomā, jo tā ir lielākā kokskaidu granulu eksportētāja ES. Kas attiecas uz Natura 2000 tīklu, Latvija visas Kopienā nozīmīgās teritorijas ir noteikusi par īpaši aizsargājamām dabas teritorijām, taču nav juridiskas noteiktības attiecībā uz to, kādām sugām un kādu veidu dzīvotnēm katra teritorija noteikta. Turklāt Latvija joprojām nav noteikusi pietiekami sīki izklāstītus un kvantitatīvus saglabāšanas mērķus un pasākumus, kas atbilstu attiecīgo dabisko dzīvotņu veidu un sugu ekoloģiskajām prasībām. Bioloģiskās lauksaimniecības jomā Latvijas sniegums ir labs, un tā ieņem 6. vietu ES. Runājot par piesārņojuma samazināšanu, pēdējos gados galveno gaisa piesārņotāju emisijas (izņemot amonjaka emisijas) ir būtiski samazinājušās. Latvija tiek mudināta valsts gaisa piesārņojuma ierobežošanas programmas kontekstā rīkoties tā, lai samazinātu gaisa piesārņotāju emisijas no galvenajiem emisiju avotiem. Kas attiecas uz ilgtspējīgu ūdens apsaimniekošanu, neraugoties uz gadu gaitā panāktajiem atbilstības uzlabojumiem, kuru panākšanā liela nozīme ir bijusi ES finansējumam, pret Latviju joprojām ir vērsta pārkāpuma procedūra par Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvas neievērošanu, proti, par individuālu un citu piemērotu sistēmu (IPS), piemēram, septisko tvertņu, izmantošanu, kā arī to, ka vienā aglomerācijā (Olainē) netiek pienācīgi attīrīti komunālie notekūdeņi, kas nonāk kanalizācijas sistēmās. Attiecībā uz pazemes ūdeņiem 100 % gadījumu ir sasniegts labs ķīmiskais un kvantitatīvais stāvoklis. Tomēr tikai 21,1 % no visiem virszemes ūdensobjektiem ir labā ekoloģiskā stāvoklī un 10,6 % ir labā ķīmiskā stāvoklī. Latvija ir viena no tām dalībvalstīm, kurām ir vislielākās grūtības novērst lauksaimniecības radīto piesārņojumu ar barības vielām. Ir konstatēts, ka liela daļa virszemes ūdeņu ir eitrofiski. Eitrofikācija ietekmē gan iekšzemes, gan jūras ūdeņus. Akūta eitrofikācijas problēma 97 % Baltijas jūras ir problēma, kas kopīga ar kaimiņvalstīm. Ļoti liela daļa ūdeņu reģionā ir novērtēti kā tādi, kur eitrofikācijas stāvoklis nav labs. ES finansējums aizvien sniedz atbalstu vides politikas īstenošanā, un to var izmantot plašākā kontekstā. Latvija savā atveseļošanas un noturības plānā (ANP) nav iekļāvusi nevienu pasākumu, kas sniegtu tiešu labumu videi. Biodaudzveidības jomā plānotais zemais izdevumu līmenis Eiropas Savienības Kohēzijas politikas programmā 2021.–2027. gadam neatbilst Latvijas biodaudzveidības investīciju vajadzībām. Tiek lēsts, ka Latvijā finansējuma trūkums vides jomā (papildus bāzes finansējumam, kas 2014.–2020. gadā ir 1,37 % no IKP) ir vismaz vēl 0,37 % no IKP, un tas ir jānovērš ar papildu finansēšanas pasākumiem. Latvijai ir ieteicams izstrādāt vides finansēšanas stratēģiju, lai maksimāli palielinātu iespējas šo trūkumu novērst, šai jautājumā iesaistot visus attiecīgos administratīvos līmeņus, un nodrošinātu lielāku finansējumu vides jomā. Tas ļoti palīdzētu uzlabot šādu galveno ES vides rīcībpolitikas un tiesību aktu īstenošanas uzdevumu izpildi: aprites ekonomika un atkritumu apsaimniekošana, dabas aizsardzība un atjaunošana un piesārņojuma mazināšana.

I daļa. Tematiskās jomas 1. Aprites ekonomika un atkritumu apsaimniekošana Pasākumi virzībai uz aprites ekonomiku Jaunais 2020. gada martā pieņemtais aprites ekonomikas rīcības plāns ir viens no Eiropas zaļā kursa pamatelementiem. ES pāreja uz aprites ekonomiku samazinās spiedienu uz dabas resursiem un radīs ilgtspējīgu izaugsmi un darbvietas. Tas ir arī priekšnoteikums, lai līdz 2050. gadam sasniegtu ES klimatneitralitātes mērķi un apturētu biodaudzveidības izzušanu. Rīcības plānā ir ietvertas iniciatīvas visam produktu aprites ciklam, kuru mērķis ir samazināt ES patēriņa pēdu un līdz 2030. gadam divkāršot ES apritīgi izmantoto materiālu īpatsvaru. Tas ir vērsts uz produktu izstrādi, veicina aprites ekonomikas procesus, stimulē ilgtspējīgu patēriņu, un tā mērķis ir nodrošināt, lai tiktu novērsta atkritumu rašanās un izmantotie resursi tiktu saglabāti ES ekonomikā pēc iespējas ilgāk. Apritīgi izmantotu materiālu īpatsvars ir labs ekonomikas apritīguma rādītājs, jo tas ietver visus materiālus, kas tiek atgriezti mūsu ekonomikā. Starp valstīm pastāv lielas apritīguma rādītāja atšķirības. Lai palīdzētu sasniegt ES aprites ekonomikas rīcības plānā noteikto mērķi līdz 2030. gadam dubultot ES apritīgi izmantotu materiālu īpatsvaru, dalībvalstu līmenī ir jāveic vērienīgi pasākumi, kas vērsti uz visu produktu aprites ciklu. Tie ir pasākumi no ilgtspējīgas produktu izstrādes nolūkā palielināt produktu ilgmūžību, remontējamību, modernizējamību un reciklējamību līdz citiem pasākumiem, piemēram, pārražošanai, ražošanas procesu apritīguma palielināšanai, reciklēšanai, kā arī ekoinovāciju veicināšanai un zaļā publiskā iepirkuma izvēršanai. Latvijā apritīgi (atkārtoti) izmantotu materiālu īpatsvars samazinājās no 6,5 % 2016. gadā līdz 4,2 % 2020. gadā, salīdzinot ar vidēji 12,8 % ES. Attiecīgi Latvija sasniedz tikai trešdaļu no ES vidējā īpatsvara un uzrāda satraucošu tendenci, kas liecina par nepārprotamu snieguma pasliktināšanos laika gaitā. 1. attēls. Apritīgi izmantotu materiālu īpatsvars (%), 2010.–2020. gads Resursu produktivitāte izsaka to, cik efektīvi ekonomika izmanto materiālos resursus, lai radītu labklājību. Resursu produktivitātes uzlabošana var palīdzēt samazināt negatīvo ietekmi uz vidi un atkarību no nestabiliem izejvielu tirgiem. Kā redzams 2. attēlā, ar iegūtiem 0,94 EUR uz vienu patērēto materiālu kilogramu 2020. gadā resursu produktivitāte Latvijā ir vairāk nekā par pusi mazāka nekā ES vidējais rādītājs, kas ir 2,08 EUR uz vienu kilogramu. 2. attēls. Resursu produktivitāte, 2010.–2020. gads Aprites ekonomikas stratēģijas

Dalībvalstīm būtu lietderīgi pieņemt un īstenot nacionālās/reģionālās aprites ekonomikas stratēģijas, kas aptvertu visu produktu aprites ciklu, jo tās ir viens no rezultatīvākajiem veidiem, kā dalībvalstu līmenī virzīties uz apritīgāku ekonomiku. Kopš 2017. gadā sāka darboties Eiropas aprites ekonomikas jautājumos ieinteresēto personu platforma, nacionālās, reģionālās un vietējās iestādes ir to izmantojušas, lai dalītos savās stratēģijās un ceļvežos. Latvija 2020. gada septembrī pieņēma Rīcības plānu pārejai uz aprites ekonomiku 2021.–2027. gadam, kurā noteiktas galvenās aprites ekonomikas darbības, mērķrādītāji un īstenošanas iestādes. Plāns ir jāstiprina ar sīkāk izklāstītām un labāk mērķētām darbībām, finansējumu un īstenošanu. Ekoinovācija Lai pāreja uz aprites ekonomiku būtu veiksmīga, ir nepieciešama sociāla un tehnoloģiska inovācija, jo visu aprites ekonomikas potenciālu var izmantot tikai tad, ja to īsteno visās vērtības ķēdēs. Tāpēc ekoinovācija ir svarīgs aprites ekonomiku veicinošs faktors. Produktu izstrādes pieejas un jauni uzņēmējdarbības modeļi var palīdzēt radīt sistēmiskas apritīguma inovācijas, veidojot jaunas uzņēmējdarbības iespējas. Latvija ar pavisam 90 punktiem ieņēma 18. vietu ES valstu sarakstā Ekoinovācijas 2021. gada rezultātu pārskatā, un tai ekoinovācijas jomā ir viduvēji rezultāti. Četros no pieciem Ekoinovācijas 2021. gada indeksa komponentiem Latvijas sniegums bija zemāks nekā vidēji ES (izņēmums ir sociāli ekonomiskie rezultāti). 3. attēls. Ekoinovācijas sniegums, 2010.–2019. gads



Zaļais publiskais iepirkums Publiskais iepirkums veido lielu daļu no Eiropas patēriņa, un publiskā sektora iestāžu pirktspēja veido 14 % no ES IKP. Tas var palīdzēt palielināt pieprasījumu pēc ilgtspējīgiem produktiem, kas atbilst remontējamības un reciklējamības standartiem. Latvija 2015. gadā pieņēma nacionālo rīcības plānu zaļā publiskā iepirkuma (ZPI) jomā un noteica obligātās ZPI prasības produktu grupu klāstam, kas pakāpeniski paplašinās. Publiskais iepirkums Latvijā veido 11 % no IKP. ZPI īpatsvars 2020. gadā bija 27 % finansiālā izteiksmē, un skaita ziņā šādi iepirkumi veidoja 15,4 % no visiem publiskajiem iepirkumiem. Statistiku par ZPI katru gadu apkopo Iepirkumu uzraudzības birojs. ES ekomarķējums un vides vadības un audita sistēma (EMAS) Produktu ar ES ekomarķējumu un EMAS licencēto organizāciju skaits konkrētā valstī zināmā mērā liecina par to, cik aktīvi privātais sektors un valsts ieinteresētās personas ir iesaistījušās pārejā uz aprites ekonomiku. Tas arī parāda, cik apņēmīgi valsts iestādes atbalsta instrumentus, kas paredzēti aprites ekonomikas veicināšanai. Latvijā 2021. gada septembrī ES ekomarķējuma shēmā bija reģistrēti 79 produkti un 5 licences no 83 590 produktiem un 2057 licencēm visā ES kopā, kas liecina par ļoti zemu šo licenču izmantošanas līmeni. Tomēr, salīdzinot ar 2019. gadu, kad Latvijā bija 15 produkti un 4 licences, ir vērojami nelieli uzlabojumi. Tā kā Latvija ir pieņēmusi aprites ekonomikas stratēģiju, 2019. gada EIR noteiktā prioritārā darbība ir uzskatāma par izpildītu, taču, ņemot vērā, ka Latvijā apritīgi izmantotu materiālu īpatsvars ir krietni mazāks nekā vidēji ES, ir pievienota attiecīga prioritāra darbība.

2022. gada prioritārā darbība ·Pieņemt pasākumus, lai uzlabotu apritīgi izmantotu materiālu īpatsvaru. Atkritumu apsaimniekošana Lai atkritumus būtu iespējams pārvērst resursos: i) ir pilnībā jāīsteno ES tiesību akti atkritumu jomā, un tas ietver atkritumu apsaimniekošanas hierarhiju, vajadzību nodrošināt atkritumu dalītu savākšanu, mērķrādītājus attiecībā uz atkritumu novirzīšanu no poligoniem utt.; ii) jāsamazina radīto atkritumu daudzums un radīto atkritumu daudzums uz vienu iedzīvotāju absolūtā izteiksmē;

iii) enerģija jāatgūst tikai no nereciklējamiem materiāliem un pakāpeniski jāpārtrauc tādu materiālu apglabāšana poligonos, kuri ir reciklējami vai no kuriem var atgūt resursus. Šajā iedaļā galvenā uzmanība ir pievērsta sadzīves atkritumu apsaimniekošanai , kurai ES tiesību aktos ir noteikti obligāti reciklēšanas mērķrādītāji. Efektīvākais veids, kā uzlabot resursefektivitāti un samazināt atkritumu ietekmi uz vidi, ir pēc iespējas ilgāk novērst to, ka produkti un materiāli kļūst par atkritumiem. Atkritumu rašanās novēršana un atkalizmantošana ir vēlamākie risinājumi un atrodas atkritumu apsaimniekošanas hierarhijas augšgalā. Radušos sadzīves atkritumu daudzums ir labs atkritumu rašanās novēršanas pasākumu efektivitātes rādītājs. Latvijā pēdējos gados radušos sadzīves atkritumu apmērs ir pieaudzis. 2020. gadā tika radīti 478 kg gadā uz vienu iedzīvotāju, tomēr tas joprojām ir zem ES vidējā līmeņa (505 kg gadā uz vienu iedzīvotāju), kā redzams 4. attēlā. Tas liecina, ka Latvijas ekonomikas izaugsme vēl nav atsaistīta no atkritumu rašanās. 4. attēls. Sadzīves atkritumi sadalījumā pa apstrādes metodēm Latvijā, 2010.–2020. gads 4. attēlā ir norādīts sadzīves atkritumu sadalījums arī pa apstrādes metodēm kilogramos uz vienu iedzīvotāju. Latvija pēdējos gados ir panākusi zināmu progresu, paaugstinot sadzīves atkritumu reciklēšanas rādītāju: 2020. gadā tas bija 39,6 % (kopā materiālu reciklēšana, kompostēšana un anaerobiskā noārdīšana). Tas joprojām ir mazāk par ES vidējo rādītāju, kas ir 47,8 % (ES27 valstīs 2019. gadā). 5. attēlā redzams, ka Latvijai, lai sasniegtu ES reciklēšanas mērķrādītājus 2025. gadam, ir jāpalielina investīcijas reciklēšanā. 5. attēls. Sadzīves atkritumu reciklēšanas rādītāji, 2010.–2020. gads Kā norādīts 2019. gada EIR, Komisijas agrīnās brīdināšanas ziņojumā Latvija ir minēta kā viena no valstīm, kura varētu nesasniegt 2020. gadam noteikto ES mērķi reciklēt 50 % sadzīves atkritumu. Komisija pašlaik pabeidz analīzi par panākto progresu attiecībā uz 2018. gada agrīnās brīdināšanas ziņojumos sniegtajiem ieteikumiem un virzību uz 2025. gada atkritumu reciklēšanas mērķrādītāju sasniegšanu. Šis ziņojums ir paredzēts 2022. gada beigās, un tajā būs attiecīgi ieteikumi. 2018. gada tiesību aktu par atkritumiem paketes īstenošana Līdz 2020. gada 5. jūlijam dalībvalstīm savi tiesību akti bija jāsaskaņo ar grozījumiem, kas iekļauti pārskatītajā Atkritumu pamatdirektīvā, Iepakojuma un izlietotā iepakojuma direktīvā un Atkritumu poligonu direktīvā . Latvija ir paziņojusi Komisijai par Iepakojuma un izlietotā iepakojuma direktīvas transponēšanu. Pašlaik tiek veikta atbilstības novērtēšana. Atkritumu apsaimniekošanas plāni un atkritumu rašanās novēršanas programmas ir būtiski ES atkritumu jomas tiesību aktu pareizai īstenošanai. Tajos ir izklāstīti galvenie noteikumi un investīcijas, ar ko paredzēts nodrošināt atbilstību esošajām un jaunajām juridiskajām prasībām (piemēram, mērķrādītājiem attiecībā uz atkritumu rašanās novēršanu, atkritumu dalītu savākšanu vairākās īpašās atkritumu plūsmās, reciklēšanu un atkritumu poligoniem). Pārskatītie plāni un programmas bija jāsagatavo līdz 2020. gada 5. jūlijam. Latvijas Ministru kabinets 2021. gada janvārī apstiprināja Atkritumu apsaimniekošanas valsts plānu 2021.–2028. gadam, kurā ietverta atkritumu rašanās novēršanas programma. Latvijas pārskatītais atkritumu apsaimniekošanas valsts plāns atbilst pārskatītās Atkritumu pamatdirektīvas 28. panta prasībām. Latvija nav ratificējusi Honkongas Starptautisko konvenciju par kuģu drošu un videi nekaitīgu pārstrādi. Kopš 2019. gada EIR ir panākts būtisks progress attiecībā uz pasākumiem atkritumu novirzīšanai no poligoniem un reciklēšanas rādītāju uzlabošanu. 2022. gada februārī tika ieviesta plastmasas un stikla pudeļu un skārdeņu depozīta sistēma. 2022. gadā nodoklis par atkritumu noglabāšanu poligonā tika palielināts līdz 80 EUR/t, bet no 2023. gada tas tiks palielināts līdz 95 EUR/t. Tiek veikta atkritumu apsaimniekošanas reģionu reforma, samazinot to skaitu no 10 līdz 5 un pieprasot pašvaldībām līdz 2022. gada beigām izstrādāt reģionālos atkritumu apsaimniekošanas plānus. Paredzams, ka 2022. gadā sāks darboties Getliņu anaerobiskās noārdīšanās tuneļi. Tomēr vēl nav izveidota laba infrastruktūra atkritumu dalītai savākšanai. Īpaši slikta tā ir galvaspilsētā Rīgā, kur rodas aptuveni puse no valsts atkritumiem. Ņemot vērā gaidāmo 2022. gada agrīnās brīdināšanas ziņojumu, atkārtoti ir ierosinātas vairākas 2019. gada prioritārās darbības. 2022. gada prioritārās darbības ·Uzlabot un paplašināt atkritumu, tostarp bioatkritumu, dalītu savākšanu. Pārskatīt un/vai saskaņot minimālos dalītās savākšanas pakalpojumu standartus (tādus kā savākšanas biežums, konteineru veidi utt.) pašvaldībās, lai nodrošinātu, ka tiek aptverts liels reciklējamu atkritumu īpatsvars.

·Noteikt pašvaldībām obligātus reciklēšanas mērķrādītājus un izmantot pasākumus neatbilstības novēršanai (piemēram, naudas sodus). ·Izstrādāt un ieviest īstenošanas atbalsta programmas pašvaldībām, lai palīdzētu atbalstīt to centienus organizēt dalītu atkritumu savākšanu un uzlabot reciklēšanas sniegumu. ·Uzlabot ražotāja paplašinātas atbildības (RPA) sistēmu darbību atbilstīgi vispārējām minimālajām prasībām par RPA.



2. Biodaudzveidība un dabas kapitāls 2020. gada maijā pieņemtās ES Biodaudzveidības stratēģijas 2030. gadam mērķis ir panākt, ka ES biodaudzveidība nostājas uz atlabšanas ceļa, un tajā ir noteikti jauni mērķrādītāji un pārvaldības mehānismi, lai izveidotu veselīgas un noturīgas ekosistēmas. Jo īpaši stratēģijā ir noteikti šādi vērienīgi mērķrādītāji: i) patiesā Eiropas dabas tīklā aizsargāt vismaz 30 % ES sauszemes un 30 % ES jūras teritoriju un tajā integrēt ekoloģiskos koridorus; ii) stingri aizsargāt vismaz trešdaļu no ES aizsargājamajām teritorijām, to vidū visus atlikušos ES pirmatnējos un senos mežus; iii) ar skaidri noteiktiem saglabāšanas mērķiem un pasākumiem efektīvi pārvaldīt visas aizsargājamās teritorijas un nodrošināt tajās pienācīgu monitoringu. Stratēģijā ir arī izklāstīts ES dabas atjaunošanas plāns — vairākas konkrētas saistības un darbības, lai līdz 2030. gadam atjaunotu degradētās ekosistēmas visā ES un pārvaldītu tās ilgtspējīgi, novēršot galvenos biodaudzveidības izzušanas faktorus. ES Dzīvotņu direktīva un Putnu direktīva ir savvaļas dzīvnieku un augu, dabisko dzīvotņu un ekosistēmu saglabāšanai izstrādāto ES tiesību aktu stūrakmeņi. Tādējādi tās ir galvenie likumdošanas instrumenti, ar ko sasniegt ES Biodaudzveidības stratēģijas mērķrādītājus 2030. gadam. Latvijā nav visaptveroša biodaudzveidības aizsardzības rīcībpolitikas plānošanas dokumenta. Vides politikas pamatnostādnēs 2021.–2027. gadam ir īsa nodaļa par biodaudzveidību (6. nodaļa) ar diviem galvenajiem mērķiem: biodaudzveidības, arī īpaši aizsargājamo sugu un dzīvotņu, un vērtīgo ainavu saglabāšana un dabas kapitāla saglabāšana un pārvaldība. Pamatnostādnēs teikts, ka pēdējā desmitgadē biodaudzveidība Latvijā ir turpinājusi pasliktināties. Tajās kā galvenie iemesli ir norādīta zemes izmantošanas intensifikācija, zemes izmantošanas maiņa un ekosistēmu sadrumstalotība. Pamatnostādņu I pielikumā ir iekļauta Latvijas “bioloģiskās daudzveidības monitoringa programma”. Tā paredz biodaudzveidības monitoringu visā Latvijā attiecībā uz sugām un dzīvotnēm gan aizsargājamās teritorijās, gan ārpus tām. Dabas aizsardzība un atjaunošana Natura 2000, kas ir lielākais koordinētais aizsargājamo teritoriju tīkls pasaulē, ir vissvarīgākais instruments to mērķu sasniegšanai, kas noteikti Putnu direktīvā un Dzīvotņu direktīvā, kuru nolūks ir nodrošināt Eiropas vērtīgāko un apdraudētāko sugu, dzīvotņu un to veidoto ekosistēmu aizsardzību, saglabāšanu un izdzīvošanu ilgtermiņā. Saskaņota Natura 2000 tīkla izveide, Kopienā nozīmīgu teritoriju (KNT) noteikšana par īpaši aizsargājamām dabas teritorijām (ĪADT) un saglabāšanas mērķu un pasākumu noteikšana Natura 2000 teritorijām ir galvenie starpposma mērķi ceļā uz direktīvu mērķu sasniegšanu. Saskaņota Natura 2000 teritoriju tīkla izveide Latvijā atrodas 61 veida dzīvotnes un 109 sugas, uz kurām attiecas Dzīvotņu direktīva. Valstī ir arī 81 putnu taksons, kas uzskaitīts Putnu direktīvas I pielikumā. 2021. gadā 11,5 % no zemes platības Latvijā bija Natura 2000 tīklā (ES aptvere 18,5 %), īpašas aizsargājamās teritorijas (ĪAT), kas klasificētas saskaņā ar Putnu direktīvu, aptvēra 10,2 % (ES aptvere 12,8 %) un KNT, kas noteiktas saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu, aptvēra 11,5 % (ES aptvere 14,2 %) no Latvijas teritorijas. Jaunākais Natura 2000 tīkla KNT novērtējums liecina, ka teritoriju noteikšanā ir nepilnības. Pret Latviju ir ierosināta pārkāpuma procedūra, kas pašlaik ir argumentēta atzinuma stadijā, par Dzīvotņu direktīvas 4. panta 4. punkta un 6. panta nepareizu piemērošanu attiecībā uz ĪADT noteikšanu un saglabāšanas mērķu un pasākumu noteikšanu. Komisija 2021. gada augustā saņēma Latvijas atbildi uz argumentēto atzinumu, un tā tiek vērtēta. Ņemot vērā gan Natura 2000, gan citas valsts noteiktās aizsargājamās teritorijas, Latvija ar likumu aizsargā 18,2 % no savas sauszemes teritorijas (ES27 aptvere 26,4 %) un 15,8 % no savas jūras teritorijas (ES27 aptvere 10,7 %). 6. attēls. Aizsargājamo jūras un sauszemes teritoriju aptvere, 2021. gads

7. attēls. Natura 2000 aizsargājamo sauszemes teritoriju aptvere, 2021 Īpaši aizsargājamo dabas teritoriju (ĪADT) un saglabāšanas mērķu un pasākumu noteikšana Ir beidzies Dzīvotņu direktīvā noteiktais sešu gadu termiņš KNT noteikšanai par ĪADT un atbilstošu saglabāšanas mērķu un pasākumu noteikšanai attiecībā uz visām Latvijas teritorijām. Kā norādīts iepriekš, ir izdarīts pārkāpums, nepareizi piemērojot Dzīvotņu direktīvas 4. panta 4. punktu un 6. pantu attiecībā uz ĪADT noteikšanu un saglabāšanas mērķu un pasākumu noteikšanu. Norādītajā termiņā Latvija noteica par ĪADT visas 328 KNT, uz kurām attiecas šī lieta. Tomēr tā visas šīs teritorijas nenoteica pareizi, jo nav juridiskas skaidrības vai noteiktības, kādām sugām un kādu veidu dzīvotnēm ir noteikta katra no 328 ĪADT. Turklāt attiecībā uz visām 328 ĪADT Latvija kopumā un pastāvīgi nav noteikusi pietiekami sīki izklāstītus un kvantitatīvus saglabāšanas mērķus un nepieciešamos saglabāšanas pasākumus, kas atbilstu attiecīgo dabisko dzīvotņu veidu un sugu ekoloģiskajām prasībām. Tā kā Latvijas atbildē uz oficiāla paziņojuma vēstuli šīs bažas netika kliedētas, 2021. gada 9. jūnijā tika sniegts argumentēts atzinums. Progress, kas panākts labvēlīga sugu un dzīvotņu saglabāšanās stāvokļa uzturēšanā vai atjaunošanā Rezultāti, kas atspoguļoti saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 17. pantu un Putnu direktīvas 12. pantu sagatavotajos ziņojumos par progresu, kurš panākts labvēlīga sugu un dzīvotņu saglabāšanās stāvokļa uzturēšanā vai atjaunošanā, ir dalībvalstu snieguma novērtēšanas stūrakmens. Saskaņā ar Latvijas iesniegto ziņojumu par Dzīvotņu direktīvas 17. pantā ietverto dzīvotņu un sugu saglabāšanās stāvokli 2013.–2018. gadā to dzīvotņu īpatsvars, kuru saglabāšanās stāvoklis 2018. gadā tika novērtēts kā labs, bija mazāks par 10 %, kas ir mazāk nekā iepriekšējā pārskata periodā (2007–2012) paziņotie 10,5 %. To aizsargājamo sugu īpatsvars, kuru saglabāšanās stāvoklis 2018. gadā tika novērtēts kā labs, bija 39,45 %, kas ir vairāk nekā iepriekšējā pārskata periodā (2007.–2012. gads) paziņotie 28,32 %. Attiecībā uz putniem — 41,3 % ligzdojošo sugu uzrādīja īslaicīgas populācijas pieauguma vai nemainīguma tendences (ziemojošām sugām šis rādītājs bija 66,6 %). Vienlaikus līdz 37,7 % samazinājies to dzīvotņu īpatsvars, kam ir slikts saglabāšanās stāvoklis, un līdz 13,76 % ir samazinājies arī to sugu īpatsvars, kuru saglabāšanas stāvoklis novērtēts kā slikts. Tomēr Komisija ir aicinājusi Latviju valsts tiesību aktus pieskaņot Dzīvotņu direktīvai, jo īpaši attiecībā uz lūšu aizsardzību. Neraugoties uz Latvijas Valsts kontroles 2020. gada ziņojumu “Vai medījamās sugas apsaimniekojam tālredzīgi?”, kurā ieteikts valsts tiesību aktus pieskaņot Dzīvotņu direktīvai, Komisija uzskata, ka tas joprojām nav izdarīts. Tāpēc Komisija 2022. gada aprīlī nolēma nosūtīt oficiāla paziņojuma vēstuli. 8. attēls. Dzīvotņu saglabāšanās stāvokļa novērtējumi

9. attēls. Sugu saglabāšanās stāvokļa novērtējumi 2007.–2012. gada un 2013.–2018. gada pārskata periodā Tas, ka mazāk nekā 10 % aizsargājamo dzīvotņu ir labvēlīgs saglabāšanās stāvoklis, un tendence samazināties salīdzinājumā ar iepriekšējo periodu liecina, ka Latvijai ir būtiskas problēmas ar biodaudzveidības aizsardzību. Nelabvēlīgs stāvoklis joprojām ir visiem daļēji dabiskajiem zālājiem, vairāk nekā 90 % mežu, lielākajai daļai purvu, kā arī kāpu un piekrastes dzīvotņu. Galvenie iemesli ir izmaiņas zemes izmantojumā (dzīvojamo māju, tirdzniecības, rūpniecības un atpūtas infrastruktūras un teritoriju attīstība, būvniecība un izmantošana), kā arī mežsaimniecība un lauksaimniecība. Labas prakses piemērs ir Latvijas dalība LIFE projektā Peat restore ar partneriem no Polijas, Vācijas un Baltijas valstīm, lai partnervalstīs atjaunotu hidroloģisko režīmu degradētos kūdrājos 5300 hektāru platībā. Latvijā atjaunojamo teritoriju platība ir 248 hektāri. Projekta Peat restore mērķis bija samazināt CO2 emisijas, atjaunojot degradētus kūdrājus un to kā oglekļa piesaistītāju funkciju, kā arī nodrošināt lēmumu pieņēmējiem un zemes lietotājiem paraugprakses vadlīnijas par kūdrāju atjaunošanu. Divās projekta teritorijās, dabas liegumā “Augstroze” un dabas liegumā “Baltezera purvs”, ir izstrādāti dabas apsaimniekošanas plāni un atjaunots nosusināto purvu hidroloģiskais režīms, veidojot dambjus meliorācijas grāvju aizsprostošanai. Tādējādi mērķteritoriju nosusinātajās zonās atjaunojas kūdras uzkrāšanās spēja. 2019. gada EIR Latvijai tika ieteikts pabeigt ĪADT noteikšanas procesu un ieviest skaidri definētus saglabāšanas mērķus un vajadzīgos saglabāšanas pasākumus šādām teritorijām. Šajā sakarā Latvija ir sākusi īstenot integrētu LIFE dabas projektu, kurā tiks noteikti saglabāšanas mērķi, balstoties uz nesen pabeigto, visaptverošo I pielikumā minēto dzīvotņu veidu valsts mēroga inventarizāciju. Bija arī prioritāra darbība dot mežsaimniekiem un lauksaimniekiem lielāku stimulu labāk aizsargāt mežu un zālāju dzīvotnes un nodrošināt ilgtspējīgu mežu apsaimniekošanu un efektīvu biomasas izmantošanu. Ņemot vērā nelielo progresu, kas panākts šo darbību veikšanā, 2019. gada prioritārās darbības ir ierosinātas atkārtoti. Dabas atgriešana lauksaimniecības zemēs un augsnes ekosistēmu atjaunošana Biodaudzveidības stratēģija līdztekus jaunajai stratēģijai “No lauka līdz galdam” un jaunajai kopējai lauksaimniecības politikai (KLP) tiecas atbalstīt un panākt pāreju uz pilnībā ilgtspējīgu lauksaimniecību. Biodaudzveidības stratēģijā un stratēģijā “No lauka līdz galdam” ir izvirzīti četri svarīgi mērķrādītāji 2030. gadam: — par 50 % samazināt ķīmisko pesticīdu vispārējo izmantošanu un ar to saistīto risku, — par 50 % samazināt bīstamāko pesticīdu izmantošanu, — par 50 % samazināt mēslošanas līdzekļu barības vielu zudumu, vienlaikus nodrošinot, ka nepasliktinās augsnes auglība (tādējādi mēslošanas līdzekļu izmantošana samazināsies par 20 %), — vismaz 10 % lauksaimniecības platību atjaunot lielu ainavas elementu daudzveidību un palielināt bioloģiskās lauksaimniecības platības vismaz līdz 25 %. Lauksaimniecības zeme izmantotās lauksaimniecībā izmantojamās zemes platība ir 1,9 Mha, kas ir 31 % no visas zemes platības. Galvenā lauksaimniecības nozares izlaide, izņemot pakalpojumus un sekundārās darbības, ir labība (25,3 %) un piens (20,7 %). Latvija, kur aptuveni 14,79 % lauksaimniecības zemes tiek izmantoti bioloģiskajā lauksaimniecībā, pārsniedz ES27 valstu vidējo rādītāju 9,07 % (2020. gada dati, Eurostat). 10. attēls. Visas izmantotās lauksaimniecībā izmantojamās zemes daļa, ko izmanto bioloģiskajā lauksaimniecībā katrā dalībvalstī, 2020. gads

Latvijas lauksaimniecības nozare ir ļoti sadrumstalota, un saimniecībām ir zemāki ienākumi no lauksaimniecības nekā citās ES dalībvalstīs. Lauku teritorijās ir vērojamas nopietnas problēmas, ko rada depopulācija, saimnieciskās darbības trūkums un kavēšanās pamata pakalpojumu un infrastruktūras nodrošināšanā. Latvijas augsne ir ļoti skāba, ar nepietiekamu fosfora apgādi, kas rada atkarību no ārējiem augu barības avotiem. Dažiem augsnes kvalitātes rādītājiem ir tendence pasliktināties. Piemēram, konvencionālās augsnes apstrādes īpatsvars ir ļoti liels (91 % no apstrādājamās platības). Ir vērojama nelabvēlīga lauksaimniecības radīto amonjaka emisiju tendence. Kā aprakstīts sadaļā par tīru gaisu, Latvija prognozē, ka tā neizpildīs 2020.–2029. gadam noteiktās amonjaka (NH3) emisiju samazināšanas saistības. Lauksaimniecības putnu indekss Latvijā 2019. gadā bija 91,05 , kas ir lielāks par ES27 valstu vidējo rādītāju 74,64, taču joprojām liecina par ilgtermiņa samazināšanās tendenci. Visiem ilggadīgajiem daļēji dabiskajiem zālājiem ir nelabvēlīgs saglabāšanās stāvoklis. Kas attiecas uz aramzemi, zaļās infrastruktūras elementu skaits ir nepietiekams intensīvāk apsaimniekotās teritorijās, kur aramzeme aizņem lielas platības. Tomēr [Latvijā ir lielākais papuves īpatsvars attiecībā pret visu lauksaimniecības zemju platību]. Komisijas ieteikumos Latvijas KLP stratēģiskajam plānam ir iekļauta vides aizsardzības veicināšana ar vairākām darbībām, piemēram, pievēršanos barības vielu pārvaldībai, ilgtspējīgai augsekai, kā arī kūdrāju un mitrāju aizsardzībai un atjaunošanai. Augsnes ekosistēma Augsne ir ierobežots un ārkārtīgi trausls resurss. ES tas arvien vairāk degradējas. Jaunajā ES Augsnes stratēģijā, kas pieņemta 2021. gada 17. novembrī, ir uzsvērta augsnes aizsardzības, augsnes ilgtspējīgas apsaimniekošanas un degradētu augšņu atjaunošanas nozīme zaļā kursa mērķu sasniegšanā un neitralitātes panākšanā zemes degradācijas ziņā līdz 2030. gadam. Tas nozīmē, ka: i) jānovērš tālāka augsnes degradācija; ii) ilgtspējīga augsnes apsaimniekošana jāpadara par jaunu standartpraksi; iii) jārīkojas, lai atjaunotu ekosistēmu. Viens no degradāciju veicinošiem faktoriem ir pārklātas vai mākslīgi veidotas augsnes platības. Latvijā (11. attēls) gadā aizņemto zemi laikposmā no 2012. līdz 2018. gadam var uzskatīt par mēru vienam faktoram, kas rada vērā ņemamu spiedienu uz dabu un biodaudzveidību, — zemes izmantojuma maiņai. Tā arī rada vidisku spiedienu uz cilvēku dzīvi pilsētu teritorijās. Latvija ir viena no trim ES valstīm ar vismazāko gadā aizņemtās zemes rādītāju. Tas ir mazāks par ES vidējo rādītāju, un aizņemtās zemes neto platība ir 34,4 m2/km2 (ES27 vidēji: 83,8 m2/km2). Latvija 2018. gadā atjaunināja ziņojumu par zemes degradāciju saskaņā ar ziņošanas platformu “Snieguma izskatīšanas un īstenošanas sistēma PRAIS3”, to papildinot ar darbībām, kas paredzētas konstatētās degradācijas apkarošanai. 11. attēls. Zemes aizņemšana un rekultivēšana ES27 (m2/km2), 2012.–2018. gads Tomēr Latvija vēl nav apņēmusies noteikt neitralitātes mērķrādītājus zemes degradācijas ziņā saskaņā ar UNCCD.

Kā jau norādīts 2019. gada EIR, augsnes organiskajai vielai ir liela nozīme oglekļa aprites ciklā un klimata pārmaiņās. Augsne ir otrais lielākais oglekļa piesaistītājs pasaulē pēc okeāniem. Meži un kokmateriāli ES Meža stratēģija 2030. gadam, kas pieņemta 2021. gada jūlijā, ir daļa no paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %”. Stratēģija veicina daudzos pakalpojumus, ko sniedz meži. Tās galvenais mērķis ir nodrošināt veselīgus, daudzveidīgus un izturīgus ES mežus, kas būtiski veicina biodaudzveidības nostiprināšanos un vērienīgo klimata ieceru sasniegšanu. Meži ir svarīgi oglekļa piesaistītāji, un to saglabāšana ir ļoti svarīga, ja ES līdz 2050. gadam vēlas panākt klimatneitralitāti. No 27 % ES mežu platības, kas ir aizsargāti saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu, mazāk nekā 15 % saglabāšanās stāvoklis ir novērtēts kā labvēlīgs. Platību ar sliktu saglabāšanās stāvokli īpatsvars ES ir palielinājies no 27 % 2015. gadā līdz 31 %. Latvijā meži aizņem 54,82 % teritorijas , un vairāk nekā 90 % stāvoklis ir novērtēts kā slikts vai neapmierinošs . Latvijā 17 000 ha klāj pirmatnējs mežs . Latvija ir lielākā koksnes granulu eksportētāja ES un katru gadu eksportē vairāk nekā 2 miljonus tonnu granulu . Vienlaikus samazinās mežu absorbēto emisiju apjoms, un ir nepieciešami pasākumi, lai nodrošinātu ilgtspējīgu mežu izmantošanu un tādējādi sasniegtu gan biodaudzveidības, gan klimata mērķus. Meža ilgtspējīga apsaimniekošana ir jāsaprot Helsinku rezolūcijas nozīmē, proti, kā mežu apsaimniekošana un izmantošana tādā veidā un tempā, kas ļauj saglabāt to biodaudzveidību, produktivitāti, atjaunošanās spēju, vitalitāti un spēju gan tagad, gan nākotnē īstenot būtiskas ekoloģiskas, ekonomiskas un sociālas funkcijas vietējā, valsts un pasaules mērogā, nenodarot kaitējumu citām ekosistēmām. 12. attēls. Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu aizsargājamo mežu saglabāšanās stāvoklis ES dalībvalstīs, 2013.–2018. gads (novērtējums %) Atbilstīgi Eiropas Savienības Kokmateriālu regulai (ESKR), kas aizliedz ES tirgū laist nelikumīgi iegūtus kokmateriālus, ES dalībvalstu kompetentajām iestādēm ir jāveic regulāras tirgus dalībnieku un tirgotāju pārbaudes un neatbilstības gadījumā jāpiemēro sodi. Līdz ar ESKR 20. panta grozījumiem no 2019. gada divgadu ziņojumi kļuva par ikgadējiem un aptver kalendāro gadu. Laikposmā no 2017. gada marta līdz 2019. gada februārim Latvija veica 5 attālinātas dokumentu pārbaudes, 29 dokumentu pārbaudes uz vietas un 5 dokumentu un produktu pārbaudes uz vietas attiecībā uz importētiem kokmateriāliem . Tiek lēsts, ka pārskata periodā Latvijā bija 135 000 tirgus dalībnieku, kas laiž iekšējā tirgū iekšzemes kokmateriālus, un 400 tirgus dalībnieku, kas laiž iekšējā tirgū importētus kokmateriālus. Saskaņā ar ietekmes novērtējumu, kas pievienots Vides krimināltiesiskās aizsardzības direktīvai, Latvijā nelikumīga mežizstrāde ir bieži sastopams nodarījums. Ar jauno Atmežošanas regulu tiks atcelta un aizstāta ES Kokmateriālu regula, jo tā būtībā integrēs un uzlabos kokmateriālu likumības kontroles pašreizējo sistēmu. Invazīvas svešzemju sugas Invazīvas svešzemju sugas ir viens no galvenajiem biodaudzveidības izzušanas cēloņiem ES (līdztekus izmaiņām zemes un jūras izmantošanā, pārmērīgai izmantošanai, klimata pārmaiņām un piesārņojumam). Daudzas no tām ne tikai ievērojami kaitē dabai un ekonomikai, bet arī veicina cilvēkus un dzīvo dabu apdraudošu infekcijas slimību uzliesmošanu un izplatīšanos. Ir jāpaātrina ES Invazīvo svešzemju sugu regulas un citu attiecīgu tiesību aktu īstenošana. Biodaudzveidības stratēģijas 2030. gadam mērķis ir pārvaldīt par invazīvām atzītās svešzemju sugas un samazināt to apdraudēto Sarkanajā grāmatā iekļauto sugu skaitu par 50 %. Regulas par invazīvām svešzemju sugām (“ISS regula”) pamatā ir to invazīvo svešzemju sugu (ISS) saraksts, kas rada bažas Savienībai. Pašlaik ir pavisam 66 ISS, kas rada bažas Savienībai, no tām 30 ir dzīvnieku sugas un 36 ir augu sugas; 41 ir galvenokārt sauszemes suga, 23 galvenokārt saldūdens sugas, 1 iesāļūdens suga un 1 jūras suga. Saskaņā ar 2021. gada ziņojumu par ISS regulas piemērošanas izskatīšanu tā jau sāk sasniegt savus mērķus, piemēram, saskaņotu satvaru ISS novēršanai ES līmenī un lielāku izpratni par ISS problēmu. Ziņojumā ir arī norādītas dažas problēmas un jomas, kas jāuzlabo. Ņemot vērā to, ka dažādo ISS regulā noteikto pienākumu īstenošanas termiņi iestājās pakāpeniski laikposmā no 2016. gada jūlija līdz 2019. gada jūlijam, ir pāragri izdarīt secinājumus par vairākiem ISS regulas īstenošanas aspektiem.

2021. gada ziņojums par bāzlīnijas sadalījumu liecina, ka no Savienības sarakstā iekļautajām 66 sugām 14 ir novērotas Latvijas vidē. Izplatību var redzēt 13. attēlā. 13. attēls. To invazīvo svešzemju sugu skaits, kas rada bažas ES, pēc pieejamās ģeoreferencētās informācijas par Latviju, 2021. gads Latvijai ir nosūtīta oficiāla paziņojuma vēstule par pārkāpuma procedūru, kas pret to sākta tāpēc, ka tā nav izpildījusi savus pienākumus saskaņā ar ISS regulu. 2022. gada prioritārās darbības ·Attiecībā uz visām ĪADT noteikt konkrētajai teritorijai pielāgotus saglabāšanas mērķus un pasākumus, kas atbilst Dzīvotņu direktīvas I pielikumā uzskaitīto dabisko dzīvotņu veidu un II pielikumā uzskaitīto sugu ekoloģiskajām prasībām. ·Stiprināt biodaudzveidības jautājumu integrāciju citās rīcībpolitikās (piemēram, lauksaimniecības, zivsaimniecības, mežsaimniecības, pilsētu un infrastruktūras plānošanas un ilgtspējīga tūrisma jomā) un veicināt saziņu starp ieinteresētajām personām. ·Mazināt lauksaimniecības nozares spiedienu uz dabas resursiem, samazinot amonjaka emisijas un palielinot barības vielu izmantošanas efektivitāti. ·Mežsaimniekiem un lauksaimniekiem dot labāku stimulu labāk aizsargāt mežu un zālāju dzīvotnes. Nodrošināt ilgtspējīgu mežu apsaimniekošanu un efektīvu biomasas izmantošanu, atjaunojot meža ekosistēmas, lai sasniegtu labu saglabāšanās stāvokli. ·Veikt nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu pilnīgu atbilstību ISS regulas 13. pantā noteiktajām prasībām. Jūras ekosistēmas ES Biodaudzveidības stratēģijā 2030. gadam nosprausts mērķis būtiski samazināt negatīvo ietekmi uz jutīgām sugām un dzīvotnēm jūras ekosistēmās un sasniegt labu vides stāvokli, savukārt aizsargājamo, apdraudēto, izzūdošo un jutīgo sugu nejaušu nozveju likvidēt vai samazināt līdz līmenim, kas sugām dod iespēju atjaunoties un saglabāties . Jūras stratēģijas pamatdirektīvā (JSPD) ir noteikts, ka dalībvalstīm ir jāsasniedz labs vides stāvoklis (LVS) jūras ūdeņos. Šajā nolūkā dalībvalstīm ir jāizstrādā jūras stratēģijas saviem jūras ūdeņiem un jāsadarbojas ar dalībvalstīm, ar kurām tām ir kopīgs jūras reģions vai apakšreģions. Šajās jūras stratēģijās ir ietverti dažādi soļi, kas jāizstrādā un jāīsteno sešu gadu ciklos. Citu pienākumu starpā JSPD ir noteikts, ka dalībvalstīm ir jādefinē LVS raksturīgo iezīmju kopums katram raksturlielumam (9. pants) un līdz 2018. gada 15. oktobrim jāiesniedz savu jūras ūdeņu sākotnējais novērtējums (8. pants). Pēc tam Komisija novērtē, vai tas veido atbilstošu satvaru direktīvas prasību izpildei. Komisija novērtēja 2018. gadā Latvijā noteiktos LVS katram no JSPD paredzētajiem 11 raksturlielumiem un noteica, cik labi tie atbilst Komisijas lēmumam par LVS . Labs vai ļoti labs vērtējums liecina, ka valsts noteiktie LVS ir labi saskaņoti ar Komisijas lēmuma par LVS prasībām un sniedz kvalitatīvus un kvantitatīvus valsts vidiskos mērķus, kas jāsasniedz attiecībā uz valsts jūras ūdeņiem. 14. attēls. Latvijā noteikto LVS (Baltijas jūras (BAL) reģionā) atbilstība kritērijiem, kas noteikti Komisijas lēmumā par LVS — 9. pants (2018. gada ziņojumi) Latvijā ir viens jūras apakšreģions: BAL — Baltijas jūra. Šajā jūras apakšreģionā neviens no 11 noteiktajiem LVS netika novērtēts kā labs vai ļoti labs. Latvijā valsts veiktā LVS noteikšana nav bijusi konsekventa nevienam no 11 raksturlielumiem.

JSPD ir arī noteikts, ka dalībvalstīm LVS noteikšanas kontekstā ir jānovērtē savu jūras ūdeņu pašreizējais vides stāvoklis. Labs vai ļoti labs vērtējums liecina, ka dalībvalsts labi spēj novērtēt savu jūras vidi saskaņā ar prasībām, kas noteiktas Komisijas lēmumā par LVS. 15. attēls. Latvijas jūras vides (BAL reģionā) valsts novērtējuma atbilstība kritērijiem, kas noteikti Komisijas lēmumā par LVS — 8. pants (2018. gada ziņojumi) 4 raksturlielumi no 11 tika novērtēti kā labi vai ļoti labi. Latvijas jūras vides novērtējums atbilst Komisijas lēmuma par LVS prasībām attiecībā uz 4 no 11 raksturlielumiem. Latvijai trūkst datu par D11 raksturlielumu “Enerģija, tostarp zemūdens troksnis”. Kā uzsvērts Komisijas ziņojumā par JSPD īstenošanu , lai gan kopš JSPD pieņemšanas reģionālā sadarbība ir uzlabojusies, ir vajadzīga ciešāka sadarbība, lai panāktu jūras stratēģiju pilnīgu reģionālo saskaņotību, kā noteikts direktīvā. Turklāt 2022. gada martā Eiropas Komisija publicēja paziņojumu ar ieteikumiem dalībvalstīm. Komisijas novērtējumā uzsvērts, ka dalībvalstīm ir jāpastiprina savi centieni noteikt labu vides stāvokli un izmantot kritērijus un metodiskos standartus saskaņā ar Komisijas lēmumu par LVS. Iepriekš minētie apsvērumi ir pamats 2022. gada prioritārajām darbībām. 2022. gada prioritārās darbības ·Nodrošināt reģionālo sadarbību ar dalībvalstīm, ar kurām ir kopīgs jūras (apakš-)reģions, lai novērstu galvenās slodzes. ·Īstenot ieteikumus, kurus Komisija sniegusi dienestu darba dokumentā , kas pievienots Paziņojumam par katrai dalībvalstij un jūras reģionam sagatavotajiem ieteikumiem, kuri ir atbilde uz 2018. gadā atjauninātajiem ziņojumiem, kas prasīti JSPD 8., 9. un 10. pantā. Ekosistēmu novērtēšana un uzskaite ES Biodaudzveidības stratēģijā 2030. gadam dalībvalstis tiek aicinātas labāk integrēt biodaudzveidības apsvērumus valsts un uzņēmumu lēmumu pieņemšanā visos līmeņos un izstrādāt dabas kapitāla uzskaiti. ES ir vajadzīgs efektīvāks biodaudzveidības novērošanas tīkls un saskaņotāka ziņošana par ekosistēmu stāvokli. Latvija ir veikusi savu jūras ūdeņu, tostarp iekšējo jūras ūdeņu, teritoriālo ūdeņu un savas ekskluzīvās ekonomikas zonas (EEZ), ekosistēmu novērtējumu. Novērtējums tika veikts 2016. gadā kā viens no soļiem ekosistēmu pieejas ieviešanā nacionālā jūras telpiskā plānojuma (JTP) izstrādes ietvaros. Kartēšana un apstākļu novērtēšana sākotnēji tika balstīta uz saglabāšanās stāvokļa un vides stāvokļa datiem, kas savākti saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu un JSPD. Ekosistēmu pakalpojumu kartēšana un novērtēšana tika veikta prioritāri attiecībā uz jūras ekosistēmu pakalpojumiem. Ar ekosistēmu novērtējumu Latvija plāno uzlabot savu JTP un telpisko informāciju par tādu teritoriju sadalījumu, kas ir svarīgas ar tiešu jūras izmantošanu saistītu pakalpojumu sniegšanai, kā arī noturīgai jūras ekosistēmai būtisku pakalpojumu reglamentēšanu un uzturēšanu. Turklāt Latvija ir iesaistījusies vairākos LIFE projektos, kas attiecas uz ekosistēmu novērtējumu. Latvijā tiks sākta arī ES nozīmes dzīvotņu biofizikālā kartēšana (sīkāku informāciju sk. šeit ). Latvija ir sniegusi atjauninātu informāciju, un kopš 2016. gada janvāra ir fiksēts būtisks progress (16. attēls). Šā novērtējuma pamatā ir 27 ieviešanas jautājumi, un tas tiek atjaunināts ik pēc sešiem mēnešiem. 16. attēls. ESMERALDA MAES barometrs, 2016. gada janvāris–2021. gada marts

Progress ekosistēmu uzskaites ieviešanā tiek vērtēts valsts līmenī pēc 13 jautājumiem (sk. 16. attēlu). Uzņēmējdarbības un biodaudzveidības platformas, tīkli un prakses kopienas ir svarīgi instrumenti, kas veicina un atvieglo dabas kapitāla novērtēšanu (DKN) uzņēmumiem un finanšu pakalpojumu sniedzējiem, piemēram, izmantojot Dabas kapitāla koalīcijas Dabas kapitāla protokolu. DKN palīdz privātajiem uzņēmumiem labāk izprast un novērtēt savu atkarību no dabas, kā arī savu ietekmi uz dabu un tādējādi sniedz ieguldījumu ES Biodaudzveidības stratēģijā. ES līmenī un vairākās dalībvalstīs — lai gan ne visās (un ne Latvijā) — šādas platformas ir izveidotas. Latvija nav parakstījusi un ratificējusi Biodaudzveidības konvencijas Nagojas Protokolu par piekļuvi ģenētiskajiem resursiem un to ieguvumu taisnīgu un godīgu sadali, kas gūti no šo resursu izmantošanas. 2022. gada prioritārā darbība ·Turpināt atbalstīt ekosistēmu un ekosistēmu pakalpojumu kartēšanu un novērtēšanu, kā arī ekosistēmu uzskaites izstrādi, izmantojot atbilstošus rādītājus ekosistēmas apmēra, stāvokļa un pakalpojumu (arī dažu monetāro vērtību) integrēšanai nacionālajos kontos; turpināt atbalstīt to, ka tiek izstrādātas nacionālas uzņēmējdarbības un biodaudzveidības platformas, arī dabas kapitāla uzskaites sistēmas, ar mērķi monitorēt un izvērtēt uzņēmējdarbības ietekmi uz biodaudzveidību. 3. Nulles piesārņojums Tīrs gaiss ES tīra gaisa rīcībpolitikām un tiesību aktiem ir būtiski jāuzlabo gaisa kvalitāte ES, to tuvinot PVO ieteiktajai kvalitātei un iegrožojot galveno gaisa piesārņotāju emisijas. Gaisa piesārņojums un tā ietekme uz ekosistēmām un biodaudzveidību būtu vēl vairāk jāsamazina, tiecoties uz ilgtermiņa mērķi nepārsniegt kritiskās slodzes un līmeņus. Šajā nolūkā ir jāpastiprina centieni panākt pilnīgu atbilstību ES tiesību aktiem par gaisa tīrību un jānosaka stratēģiskie mērķrādītāji un rīcība 2030. gadam un pēc tam. Nulles piesārņojuma rīcības plāna 2030. gadam mērķrādītāji ir par 55 % samazināta gaisa piesārņojuma ietekme uz veselību un par 25 % mazāks gaisa piesārņojuma apdraudēto ES ekosistēmu apmērs. ES ir izstrādājusi visaptverošu gaisa kvalitātes tiesību aktu kopumu, kurā noteikti uz veselību balstīti standarti un emisiju samazināšanas saistības attiecībā uz vairākiem gaisa piesārņotājiem. Gaisa kvalitāte Latvijā kopumā ir laba, ar izņēmumiem. Jaunākie pieejamie Eiropas Vides aģentūras gada aprēķini (par 2019. gadu) liecina par aptuveni 1600 priekšlaicīgas nāves gadījumiem (vai 17 700 zaudētiem dzīves gadiem (ZDG)), kas saistīti ar smalko daļiņu koncentrāciju , un 50 priekšlaicīgas nāves gadījumiem (600 ZDG), kas saistīti ar ozona koncentrāciju , . Pēdējos gados Latvijā galveno gaisa piesārņotāju emisijas ir būtiski samazinājušās, savukārt IKP pieaugums ir turpinājies (sk. diagrammu). Kā liecina jaunākās prognozes, kas iesniegtas saskaņā ar 10. panta 2. punktu Direktīvā par valstu emisiju samazināšanas saistībām (NEC direktīva) , Latvija lēš, ka laikposmā no 2020. līdz 2029. gadam tā izpildīs emisiju samazināšanas saistības attiecībā uz lielāko daļu gaisa piesārņotāju, uz ko attiecas direktīva, un no 2030. gada attiecībā uz visiem piesārņotājiem. Tomēr savās prognozēs Latvija neuzskata, ka tā izpildīs NH3 emisiju samazināšanas saistības, kas noteiktas 2020.–2029. gadam. Jaunākie Latvijas iesniegtie inventarizācijas dati, pirms Komisija tos ir pārskatījusi, liecina, ka Latvija ir izpildījusi 2020. gadam noteiktās NOx, NMGOS, SO2 un PM2,5 emisiju samazināšanas saistības, bet nav izpildījusi 2020. gadam noteiktās NH3 emisiju samazināšanas saistības. Latvija savu valsts gaisa piesārņojuma ierobežošanas programmu iesniedza 2020. gada 16. aprīlī. 17. attēls. Galveno piesārņotāju emisiju tendences / IKP Latvijā, 2005.–2019. gads 18. attēls. PM2,5 un NOx emisijas Latvijā sadalījumā pa nozarēm, 2019. gads

2020. gadā netika reģistrēts neviens Gaisa kvalitātes direktīvā (GKD) noteikto robežvērtību pārsniegums. Latvija vēl nav ratificējusi ANO EEK Gaisa konvencijas Smago metālu protokolu un NOP protokolu. Komisija 2019. gada EIR ieteica Latvijai veikt pasākumus, lai samazinātu emisijas no galvenajiem avotiem saskaņā ar valsts gaisa piesārņojuma ierobežošanas programmu (VGPIP). Kā norādīts iepriekš, ir panākts zināms progress galveno piesārņotāju koncentrācijas samazināšanā. Tomēr ir jāpieliek papildu pūles, lai nodrošinātu ES tiesību aktu par gaisa kvalitāti pilnīgu īstenošanu. Ņemot vērā jaunākās gaisa piesārņotāju emisiju prognozes, būtu jāveic papildu pasākumi, lai sasniegtu nepieciešamo emisiju samazinājumu, lai izpildītu NEC direktīvā noteiktās emisiju samazināšanas saistības. 2022. gada prioritārās darbības ·Veikt pasākumus, lai samazinātu emisijas no galvenajiem iepriekš minētajiem avotiem saskaņā ar VGPIP. ·Nodrošināt pilnīgu atbilstību ES gaisa kvalitātes standartiem un saglabāt gaisa piesārņotāju emisiju samazināšanās tendences nolūkā samazināt gaisa piesārņojuma nelabvēlīgo ietekmi uz veselību un ekonomiku, lai nākotnē sasniegtu PVO vadlīniju vērtības. ·Latvija tiek stingri mudināta paātrināt ANO EEK Gaisa konvencijas Smago metālu protokola un NOP protokola ratifikāciju. Rūpnieciskās emisijas Galvenie ES rūpniecisko emisiju rīcībpolitikas mērķi ir i) aizsargāt gaisu, ūdeni un augsni; ii) novērst atkritumu rašanos un apsaimniekot atkritumus; iii) uzlabot energoefektivitāti un resursefektivitāti; iv) attīrīt kontaminētās vietas. Lai to panāktu, ES īsteno integrētu pieeju plānoto un nejaušo rūpniecisko emisiju novēršanai un kontrolei. Šīs rīcībpolitikas stūrakmens ir Rūpniecisko emisiju direktīva (RED). Kā izziņots Eiropas zaļajā kursā, Komisija 2021. gadā veica ietekmes novērtējumu sakarā ar RED pārskatīšanu, lai 2022. gada sākumā varētu iesniegt attiecīgu priekšlikumu . Pārskatīšanas mērķis ir palielināt direktīvas devumu nulles piesārņojuma mērķa sasniegšanā un tās atbilstību klimata, enerģētikas un aprites ekonomikas rīcībpolitikām.

Tālāk sniegtais pārskats par rūpnieciskajām darbībām, ko reglamentē RED, ir balstīts uz datiem, kas paziņoti ES reģistram (2018. gads). Latvijā saskaņā ar RED atļauja ir vajadzīga aptuveni 100 rūpnieciskām iekārtām. Iekārtu sadalījums ir redzams nākamajā attēlā. Latvijā 2018. gadā rūpniecības nozares ar visvairāk RED reglamentēto iekārtu bija intensīvā mājputnu un cūku audzēšana (35 %), kam sekoja atkritumu apsaimniekošanas nozare, ieskaitot poligonus (29 %), un enerģētikas nozare (15 %). 19. attēls. RED reglamentēto rūpniecisko iekārtu skaits Latvijā sadalījumā pa nozarēm, 2018. gads Rūpniecības nozares, kas radīja vislielāko slogu videi ar emisijām gaisā, bija enerģētikas nozare — attiecībā uz sēra oksīdiem (SOx), slāpekļa oksīdiem (NOx), daļiņām (PM2,5) un smagajiem metāliem, piemēram, svinu (Pb), niķeli (Ni), arsēnu (As) un dzīvsudrabu (Hg); atkritumu apsaimniekošanas nozare — attiecībā uz dioksīnu un dzīvsudrabu (Hg) un citas darbības — attiecībā uz nemetāna gaistošajiem organiskajiem savienojumiem (NMGOS). Sīkāks sadalījums redzams nākamajā diagrammā. 20. attēls. Emisijas gaisā no RED reglamentētajām nozarēm un visas pārējās kopējās emisijas gaisā Latvijā, 2018. gads ES pieeja RED prasību izpildes panākšanā dod iedzīvotājiem lielas tiesības piekļūt atbilstošai informācijai un piedalīties atļauju piešķiršanas procesā. Tas iedzīvotājiem un NVO dod iespēju pārliecināties, ka atļaujas tiek piešķirtas atbilstīgi un to nosacījumi ir izpildīti. Veicot vides inspekciju, kompetentās iestādes apmeklē RED reglamentētās iekārtas, lai ņemtu paraugus un savāktu nepieciešamo informāciju. Saskaņā ar RED 23. panta 4. punktu objektu apmeklējumus veic reizi gadā līdz reizi trijos gados atkarībā no iekārtu radītajiem vides riskiem. Latvija 2018. gadā veica 107 objektu apmeklējumus, no kuriem lielākā daļa bija intensīvas mājputnu un cūku audzēšanas iekārtu (36 %), atkritumu apsaimniekošanas nozares objektu, ieskaitot poligonus (30 %), un enerģētikas nozares objektu (11 %) apmeklējumi. 21. attēls. RED reglamentēto iekārtu inspekciju skaits 2018. gadā (ES reģistrs, 2018. gads) Labāko pieejamo tehnisko paņēmienu (LPTP) atsauces dokumentu (AD) un LPTP secinājumu izstrāde nodrošina labu sadarbību ar ieinteresētajām personām un ļauj labāk īstenot RED. Kopš pēdējā EIR ziņojuma ir pieņemti LPTP secinājumi par atkritumu incinerāciju, pārtikas, dzērienu un piena nozari un virsmas apstrādi ar organiskajiem šķīdinātājiem, arī koksnes un koksnes produktu konservēšanu ar ķimikālijām. Komisija paļaujas uz valstu kompetento iestāžu centieniem ieviest juridiski saistošos LPTP secinājumus un saistītos LPTP emisiju līmeņus vides atļaujās, tādējādi būtiski un nepārtraukti samazinot piesārņojumu. 2019. gadā Latvijas prioritārās darbības bija atļauju pārskatīšana un kontroles un izpildes panākšanas stiprināšana, lai nodrošinātu atbilstību jaunpieņemtajiem secinājumiem par LPTP. Latvijas prioritārās darbības ietvēra arī tāda piesārņojuma novēršanu, ko rada smaka no intensīvas mājputnu un cūku audzēšanas, un atkritumu incinerācijas radītā gaisa piesārņojuma novēršanu, ko Latvija bija noteikusi kā problēmas. Emisijas no šīm nozarēm vairs nav tik lielas, un tās ir jānovērš, īstenojot LPTP secinājumus par mājputnu vai cūku intensīvo audzēšanu un atkritumu incinerāciju, kuri jāievieš attiecīgi līdz 2021. gada februārim un 2023. gada decembrim.

Lielu rūpniecisku avāriju novēršana — SEVEZO Galvenie ES lielu rūpniecisku avāriju novēršanas rīcībpolitikas mērķi ir i) kontrolēt lielu avāriju draudus, kas saistīti ar bīstamām vielām, jo īpaši ķimikālijām; ii) ierobežot šādu avāriju ietekmi uz cilvēka veselību un vidi; iii) pastāvīgi uzlabot lielu avāriju novēršanu, sagatavotību tām un reaģēšanu uz tām. Šīs rīcībpolitikas stūrakmens ir Direktīva 2012/18/ES (Sevezo III direktīva) . Tālāk sniegtais pārskats par rūpnieciskajām iekārtām, kuras reglamentē Sevezo III direktīva (“Sevezo reglamentētie uzņēmumi”), ir balstīts uz datiem, kas paziņoti eSPIRS datubāzē (2018. gads) un Latvijas ziņojumā par Sevezo III direktīvas īstenošanu laikposmā no 2015. līdz 2018. gadam . Latvijā no 64 Sevezo direktīvas reglamentētajiem uzņēmumiem 35 ir klasificēti kā zemāka līmeņa uzņēmumi (ZLU) un 29 kā augstāka līmeņa uzņēmumi (ALU), balstoties uz iespējamo bīstamo vielu daudzumu. Uz ALU attiecas stingrākas prasības. Sevezo direktīvas reglamentēto uzņēmumu skaita izmaiņas ir redzamas 22. attēlā. 22. attēls. Sevezo direktīvas reglamentēto uzņēmumu skaits Latvijā, 2011., 2014. un 2018. gads Saskaņā ar Latvijas sniegto informāciju ārējs avārijas rīcības plāns (ĀARP) ir nepieciešams 29 ALU. 2018. gadā 29 ALU bija ĀARP, un 29 no šiem ĀARP tika pārbaudīti pēdējos trīs gados. Kopsavilkums ir redzams 23. attēlā. ĀARP ir jāizstrādā, lai varētu pienācīgi sagatavoties un rezultatīvi īstenot nepieciešamās darbības vides un iedzīvotāju aizsardzībai, ja tomēr notiktu liela rūpnieciskā avārija. 23. attēls. ĀARP situācija Latvijā, 2018. gads Sabiedrībai pieejamā informācija, kas minēta Sevezo III direktīvas V pielikumā, jo īpaši par i) to, kā attiecīgā sabiedrība tiks brīdināta lielas avārijas gadījumā, ii) atbilstošu rīcību lielas avārijas gadījumā un iii) objekta pēdējā apmeklējuma datumu, ir pastāvīgi pieejama par 92 % Sevezo direktīvas reglamentēto uzņēmumu Latvijā. To ALU īpatsvars, par kuriem informācija par drošības pasākumiem un nepieciešamo rīcību pēdējos gados ir aktīvi darīta pieejama sabiedrībai, ir redzams 24. attēlā.

24. attēls. To ALU īpatsvars, par kuriem informācija par drošības pasākumiem un nepieciešamo rīcību pēdējos gados ir aktīvi darīta pieejama sabiedrībai Latvijā, 2011., 2014. un 2018. gads Pret Latviju ir sākta pārkāpuma procedūra sakarā ar Sevezo III direktīvas transponēšanu, jo valsts tiesību aktos ir nepareizi atainots uzņēmumu iedalījums kategorijās. 2022. gada prioritārās darbības ·Pastiprināt kontroli un izpildes panākšanu, lai nodrošinātu atbilstību Sevezo III direktīvas noteikumiem, jo īpaši attiecībā uz informācijas sniegšanu sabiedrībai. Troksnis Vides trokšņa direktīvā ir paredzēta vienota pieeja, kā izvairīties no vides trokšņa kaitīgās ietekmes, to novērst un samazināt, lai gan tajā nav noteikti konkrēti trokšņa ierobežojumi. Tās galvenie instrumenti šajā sakarā ir trokšņu kartēšana un plānošana. Viens no galvenajiem mērķiem saskaņā ar Nulles piesārņojuma rīcības plānu 2030. gadam ir par 30 % samazināt to cilvēku īpatsvaru, kurus traucē transporta radītais troksnis. Pārmērīgs troksnis, ko rada gaisa kuģi, dzelzceļi un ceļi, ir viens no galvenajiem vides izraisīto veselības problēmu cēloņiem ES. Tas izraisa sirds išēmisko slimību, insultu, miega traucējumus, kognitīvos traucējumus un stresu. Balstoties uz ierobežotu datu kopumu , tiek lēsts, ka Latvijā vides troksnis katru gadu izraisa vismaz 150 priekšlaicīgas nāves un 350 sirds išēmiskās slimības gadījumu. Turklāt aptuveni 30 000 cilvēku cieš no miega traucējumiem. Latvijā laikposmā no 2012. līdz 2017. gadam trokšņa ietekmēto cilvēku skaits ir samazinājies par 1 %. Saskaņā ar jaunāko pilno informācijas kopumu, kas ir analizēts, ir pabeigta aglomerāciju, ceļu un dzelzceļu trokšņu kartēšana. Ūdens resursu kvalitāte un apsaimniekošana ES tiesību akti un rīcībpolitika paredz, ka ir būtiski jāsamazina ietekme, ko rada pārejas ūdeņu, piekrastes ūdeņu un saldūdeņu (gan virszemes ūdeņu, gan pazemes ūdeņu) noslogojumi. Laba ūdensobjektu stāvokļa sasniegšana, uzturēšana vai uzlabošana atbilstīgi Ūdens pamatdirektīvai nodrošinās, ka ES iedzīvotāji var izmantot labas kvalitātes un drošu dzeramo ūdeni un peldvietu ūdeņus. Tādējādi tiktu nodrošināta arī barības vielu (slāpekļa un fosfora) aprites ilgtspējīgāka un resursefektīvāka pārvaldība. Ūdens pamatdirektīva Ūdens pamatdirektīva (ŪPD) ir ES ūdens rīcībpolitikas stūrakmens 21. gadsimtā . ŪPD kopā ar citiem ar ūdeni saistītiem tiesību aktiem nodrošina ilgtspējīgas un integrētas ūdens resursu apsaimniekošanas satvaru, un tās mērķis ir nodrošināt ūdens resursu aizsardzību augstā līmenī, novērst to stāvokļa tālāku pasliktināšanos un atjaunot labu stāvokli. Līdz 2022. gada martam dalībvalstīm ir jāziņo par trešās paaudzes upju baseinu apsaimniekošanas plāniem (UBAP) saskaņā ar ŪPD. Latvija nesen pieņēma trešo UBAP un ziņoja par to. Komisija novērtēs paziņoto stāvokli un progresu, pārbaudot, cik lielā mērā ir ņemti vērā otrā UBAP novērtējumā norādītie konstatējumi. Komisija 2021. gada decembrī publicēja 6. ziņojumu par īstenošanu. Tajā ir iekļauts starpposma novērtējums par panākto progresu pasākumu programmu (PP) īstenošanā un jauno prioritāro vielu uzraudzībā. Novērtējuma ziņojumā par Latviju tika konstatēts, ka līdz 2018. gada beigām īstenoto papildu pasākumu daļa PP iekļauto ūdensobjektu līmenī bija 36,0 % Daugavas upju baseinu apgabalā (UBA), 24,5 % Gaujas UBA, 50,1 % Lielupes UBA un 31,0 % Ventas UBA. Tomēr ir norādīts, ka, ņemot vērā sniegtās informācijas īsumu, nebija iespējams saprast, vai pamatpasākumu īstenošanā ir kādi trūkumi. Kā liecina otrie UBAP ziņojumi un 2020. gadā publicētie dati , Latvijā 21,1 % no visiem virszemes ūdensobjektiem ir labs ekoloģiskais stāvoklis un tikai 10,6 % ir labs ķīmiskais stāvoklis (84,7 % stāvoklis nav zināms). Attiecībā uz pazemes ūdeņiem 100 % gadījumu ir sasniegts labs ķīmiskais un kvantitatīvais stāvoklis. Nākamajā attēlā ir redzams to virszemes ūdensobjektu īpatsvars Latvijā un citās Eiropas valstīs, kuru ekoloģiskais stāvoklis nav labs.

25. attēls. To virszemes ūdensobjektu (upju, ezeru, pārejas un piekrastes ūdeņu) īpatsvars, kuru ekoloģiskais stāvoklis ir sliktāks par labu, sadalījumā pa upju baseina apgabaliem Nākamajā attēlā ir redzams to ūdensobjektu īpatsvars Latvijā un citās Eiropas valstīs, kuru ķīmiskais stāvoklis nav labs. Latvijā šis īpatsvars ir 4,7 %, ja tiek iekļauti ūdensobjekti, kuru stāvokli bojā visuresošas noturīgas, bioakumulatīvas, toksiskas (PBT) vielas. Ja neņem vērā visuresošās PBT vielas, 3 % virszemes ūdensobjektu ķīmiskais stāvoklis nav labs. 26. attēls. To ūdensobjektu īpatsvars, kuru ķīmiskais stāvoklis nav labs Attiecībā uz RED jāuzsver, ka Latvijā pēdējā desmitgadē ir būtiski samazinājusies (15,9 %) smago metālu, piemēram, Cd, Hg, Ni, Pb, un kopējā organiskā oglekļa (KOO) (38 %) izplūde ūdenī . Latvijā kopējais ūdens ieguves apjoms gadā (atbilst 2019. gada bāzes līmenim) no virszemes un pazemes ūdeņu avotiem ir 180,73 hm3 (EVA, 2022. gads). Ūdens ieguves īpatsvara sadalījums pa nozarēm ir šāds: 30,90 % lauksaimniecībai, 48,55 % sabiedriskajai ūdensapgādei, 1,64 % dzesēšanai elektroenerģijas ražošanas nozarē, 15,18 % ražošanai un 3,73 % ieguves rūpniecībai un karjeru izstrādei, kā redzams nākamajā attēlā. Latvija izmanto reģistru, lai reģistrētu ūdens ieguves atļaujas. Ūdens resursu lietošanas atļauju reģistrs ir publiski pieejams. Neliela apjoma ieguve, kas ir mazāka par 10 m3 dienā, vai ūdens piegāde mazāk nekā 50 personām, ir atbrīvota no prasībām, tāpēc atļaujas nav vajadzīgas un šāda ieguve netiek reģistrēta. 27. attēls. Ūdens ieguve sadalījumā pa nozarēm Latvijā Latvijā ūdens patēriņa indekss plus ir 0,22 % (atbilst 2017. gadam), kas ir daudz mazāk nekā 20 %, ko parasti uzskata par ūdens trūkuma rādītāju. Nākamajā joslu diagrammā ir redzams WEI+ Latvijā un citās Eiropas valstīs. Attiecībā uz WEI+ Latvija ieņem 26. vietu ES (sakārtojumā no lielākā punktu skaita uz mazāko). 28. attēls. Ūdens patēriņa indekss plus (WEI+) ES, 2017. gads Kā labu praksi var izcelt to, ka Latvija īsteno LIFE GoodWater integrēto projektu (IP) “Latvijas UBAP ieviešana laba virszemes ūdens stāvokļa sasniegšanai”. LIFE GoodWater IP vispārējais mērķis ir uzlabot apdraudēto Latvijas ūdensobjektu stāvokli, pilnībā īstenojot Daugavas, Gaujas, Lielupes un Ventas UBAP noteiktos pasākumus. Vēl viens labs piemērs ir projekts LIFE MarshMeadows; viens no tā mērķiem ir atjaunot hidroloģisko režīmu 160 ha platībā, kas radītu labvēlīgus apstākļus dzīvotņu un sugu saglabāšanai un apsaimniekošanai. Plūdu direktīva Kā minēts, Komisija 2021. gada decembrī publicēja 6. īstenošanas ziņojumu. Tajā ir aplūkota arī plūdu riska sākotnējo novērtējumu izskatīšana un atjaunināšana, kas tika veikta otrajā ciklā (2016.–2021. gads). Novērtējuma ziņojums apliecināja, ka Latvijā ir izstrādāta plūdu nelabvēlīgās ietekmes novērtēšanas metodika, kas ietver iepriekšējo plūdu ietekmes izmaksu kvantitatīvu izvērtējumu. Jāpiemin arī tas, ka nākotnes plūdu iespējamo nelabvēlīgo seku noteikšanas metodikā ir iekļauts sociālais indekss, kas raksturo risku sociālajām grupām. Tomēr novērtējumā tika konstatēts, ka iepriekšējo plūdu apmērs, izplatīšanās ceļi un negatīvā ietekme būtu jāapsver sīkāk un ka sākotnējā plūdu riska novērtējumā (SPRN) būtu jāņem vērā arī ilgtermiņa norises (piemēram, urbanizācijas ietekme). Latvija ir ziņojusi par otrās paaudzes plūdu riska pārvaldības plāniem (PRPP) saskaņā ar Plūdu direktīvu. Eiropas Komisija novērtēs progresu, kas panākts kopš pirmo plūdu riska pārvaldības plānu pieņemšanas, un publicēs jaunu ziņojumu, kā tas tika darīts 2019. gadā.

Dzeramā ūdens direktīva Kas attiecas uz Dzeramā ūdens direktīvu, kopš 2019. gada EIR nav bijis pieejams jauns dzeramā ūdens kvalitātes novērtējums. Dzeramā ūdens kvalitāte Latvijā nav norādīta kā joma, kas rada bažas. Pārstrādātā direktīva stājās spēkā 2021. gada 12. janvārī, un dalībvalstīm tā savā tiesību sistēmā jātransponē līdz 2023. gada 12. janvārim. Latvijai būs šie izskatītie kvalitātes standarti jāpilda. Peldūdeņu direktīva Attiecībā uz Peldūdeņu direktīvu jāatzīmē, ka 2020. gadā Latvijā 68,4 % no 57 peldvietām bija izcila ūdens kvalitāte . Sīkāka informācija par Latvijas peldvietu ūdeņiem pieejama valsts portālā un Eiropas Vides aģentūras interaktīvajā karšu skatītājā . 29. attēls. Peldvietu ūdeņu kvalitāte Eiropā 2020. gada sezonā

30. attēls. Latvija, peldvietu ūdeņu kvalitāte 2017.–2020. gadā Nitrātu direktīva Jaunākajā Komisijas ziņojumā par to, kā īstenota Nitrātu direktīva , atsaucoties uz 2016.–2019. gadu , norādīts, ka ES nitrāti joprojām rada kaitīgu ūdens piesārņojumu. Pārmērīgs nitrātu daudzums ūdenī kaitē cilvēka veselībai un ekosistēmām, jo tas izraisa skābekļa daudzuma samazināšanos un eitrofikāciju. Valsts iestāžu un lauksaimnieku sekmīgie centieni uzlabot ūdens tīrību ir nākuši par labu gan apgādei ar dzeramo ūdeni un biodaudzveidībai, gan tādām no ūdeņiem atkarīgām nozarēm kā zivsaimniecība un tūrisms. Tomēr daudzviet ES pārmērīga mēslošana joprojām ir aktuāla problēma. Latvijā slāpekļa un fosfora pārpalikums ir neliels un ir labi attīstīts monitoringa staciju tīkls. Tomēr Latvija ir viena no tām dalībvalstīm, kurām ir vislielākās problēmas novērst lauksaimniecības radīto piesārņojumu ar barības vielām. Ir konstatēts, ka ļoti liela daļa virszemes ūdeņu ir eitrofiski. Eitrofikācija ietekmē gan iekšzemes, gan jūras ūdeņus. Liela daļa virszemes ūdeņu, kas atzīti par eitrofiskiem, atrodas ne tikai nitrātjutīgajā zonā, bet arī ārpus tās. Lielākā daļa Latvijas ezeru (64 %) ir eitrofiski, taču 67 % upju nav vērojamas eitrofikācijas pazīmes. Tas skaidrojams ar to, ka lielākā daļa Latvijas ezeru ir sekli, un tāpēc tos ietekmē eitrofikācija. Latvija 2018. gadā atjaunināja savu rīcības programmu. Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīva Kopumā Latvijā atbilstība Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvai (KNAD) ir 99 %, kas ir augstāks rādītājs nekā vidēji ES 2018. gadā. Latvija ir sasniegusi komunālo notekūdeņu savākšanas un bioloģiskās attīrīšanas mērķrādītājus. Ir vajadzīgi papildu pasākumi, lai nodrošinātu papildu 0,01 miljona cilvēkekvivalenta (c. e.) komunālo notekūdeņu (0,8 %) bioloģisko attīrīšanu ar slāpekļa un fosfora atdalīšanu. Saskaņā ar Komisijas ziņojumu atbilstīgi KNAD Latvijai pilsētu teritorijās ir jānodrošina ·1,5 miljonu c. e. notekūdeņu savākšana; ·1,4 miljonu c. e. notekūdeņu bioloģiskā attīrīšana; ·1,3 miljonu c. e. notekūdeņu bioloģiskā attīrīšana, atdalot slāpekli. 0,1 miljonam c. e. komunālo notekūdeņu Latvijā tiek izmantotas individuālas sistēmas (piemēram, sadzīves attīrīšanas iekārtas; septiskās tvertnes), nevis centralizētas kanalizācijas sistēmas un attīrīšanas iekārtas. Šīs alternatīvas ir atļautas saskaņā ar tiesību aktiem, ja vien vide ir pietiekami aizsargāta. Tāpēc komunālo notekūdeņu daudzums, kas bioloģiski jāattīra (1,4 miljoni c. e.), ir mazāks nekā savākto komunālo notekūdeņu daudzums (1,5 miljoni c. e.).

Lai veicinātu notekūdeņu dūņu efektīvu izmantošanu, Latvija pašlaik izstrādā nacionālo notekūdeņu dūņu apsaimniekošanas stratēģiju, kas tiks pieņemta 2022. gadā. Latvijā komunālo notekūdeņu radītais piesārņojums ietekmē 22 % (103) virszemes ūdensobjektu. Izplūdes no centralizētai kanalizācijas sistēmai nepievienotiem mājokļiem ietekmē 7 % (32) ūdensobjektu. Nav ziņots, ka izplūdes no nokrišņu ūdens pārplūdes radītu būtisku slodzi. 31. attēls. To komunālo notekūdeņu īpatsvars, kas atbilst visām KNAD prasībām (savākšana, bioloģiskā attīrīšana, bioloģiskā attīrīšana, atdalot slāpekli un/vai fosforu), atbilstošās KNAD pilsētu teritorijās (“atbilstības līmenis”) Neraugoties uz to, ka gadu gaitā ir uzlabojusies atbilstība, kuras uzlabošanā liela nozīme ir bijusi ES finansējuma izmantošanai, nepilnīgas KNAD īstenošanas dēļ 2017. gadā pret Latviju tika sākta un joprojām turpinās pārkāpuma procedūra par individuālu un citu piemērotu sistēmu (IPS), piemēram, septisko tvertņu, izmantošanu, kā arī par to, ka vienā aglomerācijā (Olainē) netiek pienācīgi attīrīti komunālie notekūdeņi, kas nonāk kanalizācijas sistēmās. Kopš tā laika Komisija ir rūpīgi uzraudzījusi šo lietu, un ir panākts progress konstatēto trūkumu novēršanā. Latvija ir pieņēmusi tiesību aktus ar IPS saistīto problēmu risināšanai. Olaines attīrīšanas iekārtas gadījumā Latvija 2020. gadā sāka iekārtas rekonstrukcijas darbus. Kopš 2021. gada vidus notekūdeņu attīrīšana šajā iekārtā atbilst KNAD. 2022. gada prioritārās darbības ·Novērtēt jaunus ūdensobjektu fizikālos pārveidojumus saskaņā ar ŪPD 4. panta 7. punktu. Šajos novērtējumos ir jāapsver alternatīvas iespējas un atbilstoši mitigācijas pasākumi. ·Atvieglot pasākumu īstenošanu, lai veicinātu ŪPD mērķu sasniegšanu, un pastiprināt centienus uzlabot monitoringu, jo īpaši attiecībā uz pazemes ūdeņiem. ·Uzlabot ūdens, jūras un dabas rīcībpolitiku īstenošanas saskaņotību. ·Pabeigt Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvas īstenošanu visās aglomerācijās, izveidojot nepieciešamo infrastruktūru. ·Pārskatīt nitrātjutīgās zonas saskaņā ar Nitrātu direktīvu, lai risinātu virszemes ūdeņu eitrofikācijas problēmu, kur lauksaimniecība rada lielu slodzi. Ķimikālijas ES mērķis ir nodrošināt, ka ķimikālijas tiek ražotas un izmantotas tā, lai līdz minimumam samazinātu jebkādu būtisku nelabvēlīgu ietekmi uz cilvēka veselību un vidi. Eiropas Komisija 2020. gada oktobrī publicēja savu ilgtspēju sekmējošo ķimikāliju stratēģiju “Ceļā uz vidi, kas brīva no toksikantiem” , un tās dēļ ES tiesību aktos par ķimikālijām ir veiktas dažas sistēmiskas izmaiņas. Stratēģija ir daļa no vērienīgās ES nulles piesārņojuma ieceres, kas ir centrāla Eiropas zaļā kursa apņemšanās. ES tiesību akti par ķimikālijām nodrošina cilvēka veselības un vides pamataizsardzību. Tie nodrošina arī stabilitāti un paredzamību uzņēmumiem, kas darbojas iekšējā tirgū. Komisija ir apkopojusi informāciju par REACH regulas un CLP regulas izpildes panākšanu kopš 2007. gada. Komisija 2020. gada decembrī novērtēja dalībvalstu ziņojumus par šo regulu īstenošanu un izpildes panākšanu saskaņā ar REACH regulas 117. panta 1. punktu un CLP regulas 46. panta 2. punktu. Saskaņā ar jaunākajiem pieejamajiem datiem valstu izpildes panākšanas struktūras nav īpaši mainījušās. Tomēr no šā ziņojuma var secināt, ka joprojām pastāv daudz atšķirību REACH un CLP regulas īstenošanā, jo īpaši tiesībaizsardzības jomā. Reģistrētie atbilstības līmeņi laika gaitā ir bijuši diezgan stabili, taču ar nelielu pasliktināšanās tendenci, iespējams, tāpēc, ka tiesībaizsardzības rezultatīvāk atklāj neatbilstīgus produktus/uzņēmumus un ES tirgū tiek laists vairāk neatbilstīgu produktu. Komisija 2021. gada augustā publicēja izmērāmu novērtējumu par divu galveno ES ķimikāliju jomas regulu izpildes panākšanu, izmantojot rādītāju kopumu, kas attiecās uz dažādiem izpildes panākšanas aspektiem. Latvijā par atbilstības REACH regulai pārbaudi ir atbildīgas šādas iestādes : ·Veselības inspekcija, ·Valsts vides dienests, ·Patērētāju tiesību aizsardzības centrs,

·Valsts darba inspekcija. Latvija vēl nav izstrādājusi REACH un CLP regulas izpildes panākšanas stratēģijas , bet plāno to darīt 2022. gadā. Parasti visi REACH regulas pārkāpumi tiek klasificēti kā smagi vai ļoti smagi administratīvie pārkāpumi vides jomā. Ja pārkāpums ir pietiekami smags, kompetentā iestāde papildus naudas sodam var nolemt piemērot papildu sodus. Šī iestāde vajadzības gadījumā var arī izdot rīkojumu par aktīvu un dokumentu pagaidu arestu. Latvijā REACH un CLP regulas izpildes panākšanas vajadzībām ir norīkoti 18 inspektori . Attiecīgi pārskata periodā (2019. gadā) tika veikti gandrīz 2000 REACH un CLP regulas kontroles pasākumi. Lielākā daļa veikto REACH regulas kontroles pasākumu ir proaktīvi (inspekcijas) pretstatā reaktīvajiem/neregulārajiem kontroles pasākumiem (t. i., izmeklēšana, reaģējot uz sūdzībām, negadījumiem un pieprasījumiem). Jāuzsver nelielais neatbilstības gadījumu īpatsvars kopējā kontroles pasākumu skaitā . 32. attēls. Neatbilstības gadījumu īpatsvars kopējā REACH un CLP regulas kontroles pasākumu skaitā 2019. gadā katrā dalībvalstī un salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju 2022. gada prioritārās darbības ·Uzlabot īstenošanas un izpildes panākšanas administratīvās spējas tā, lai varētu piemērot nulles tolerances pieeju attiecībā uz neatbilstību. ·Izstrādāt un īstenot REACH un CLP regulas izpildes panākšanas stratēģijas.



4. Klimatrīcība Saskaņā ar Parīzes nolīgumu un kā daļa no Eiropas zaļā kursa Eiropas Klimata aktā ir noteikts ES mērķis līdz 2050. gadam sasniegt klimatneitralitāti un līdz 2030. gadam samazināt siltumnīcefekta gāzu (SEG) emisijas par 55 % salīdzinājumā ar 1990. gadu. Šis akts arī ierobežo oglekļa piesaistījumu devumu emisiju samazināšanā 2030. gada perspektīvā, lai nodrošinātu pietiekamus klimata pārmaiņu mīkstināšanas centienus. ES un tās dalībvalstis 2020. gada decembrī UNFCCC iesniedza atjauninātus nacionāli noteiktos devumus (NND). ES visās nozarēs un ar visām rīcībpolitikām strādā pie tā, lai samazinātu SEG emisijas un veiktu pāreju uz klimatneitrālu un ilgtspējīgu ekonomiku, kā arī tiktu galā ar neizbēgamajām klimata pārmaiņu sekām. ES tiesību akti klimata jomā stimulē elektroenerģijas ražošanas, rūpniecības, transporta, jūrniecības nozares emisiju un ražojumos izmantoto fluorēto gāzu (F gāzu) emisiju samazināšanos. Attiecībā uz autotransportu ES tiesību aktos ir paredzēts, ka transportlīdzekļu degvielas SEG intensitāte līdz 2020. gadam jāsamazina par 6 %, salīdzinot ar 2010. gadu, un ir noteikti saistoši SEG emisiju standarti dažādām transportlīdzekļu kategorijām. Saskaņā ar F gāzu regulu ES F gāzu emisijas līdz 2030. gadam tiks samazinātas par divām trešdaļām, salīdzinot ar 2014. gada līmeni.

No 2021. gada ZIZIMM radītās SEG emisijas un piesaiste ir iekļautas ES emisiju samazināšanas centienos. ES pielāgošanās rīcībpolitika ir Eiropas zaļā kursa neatņemama daļa. No 2021. gada dalībvalstīm ir jāziņo par savām nacionālajām pielāgošanās rīcībpolitikām , jo ES Klimata aktā pielāgošanās ir atzīta par vienu no galvenajiem elementiem pasaules ilgtermiņa reakcijā uz klimata pārmaiņām. Dalībvalstīm būs jāpieņem nacionālas stratēģijas, un ES veiks regulāru progresa novērtēšanu, kas ir daļa no tās klimatrīcības vispārējās pārvaldības. Atjauninātajā ES Klimatadaptācijas stratēģijā, kas publicēta 2021. gada februārī, ir izklāstīts, kā ES var pielāgoties neizbēgamajai klimata pārmaiņu ietekmei un līdz 2050. gadam kļūt noturīga pret klimata pārmaiņām. Svarīgākās nacionālās klimata rīcībpolitikas un stratēģijas Latvijai ir integrēts nacionālais enerģētikas un klimata plāns (NEKP) 2021.–2030. gadam. Arī Latvijas stratēģija klimatneitralitātes sasniegšanai līdz 2050. gadam ir izstrādāta un apstiprināta Ministru kabinetā. Galvenais valsts mērķis ir līdz 2050. gadam kļūt klimatneitrālai. Latvija savā ANP atvēl 37,6 % no izdevumiem klimata mērķiem un iezīmē būtiskas reformas un investīcijas, ar ko veicināt pāreju uz tādu ekonomiku, kas būs ilgtspējīgāka, ar zemām oglekļa emisijām un noturīgāka pret klimata pārmaiņām. Investīcijas ir novirzītas ilgtspējīgam transportam, energoefektivitātei, atjaunīgajai enerģijai, elektrotīkla modernizācijai un ar pielāgošanos klimata pārmaiņām saistītiem pasākumiem. 2018. gadā tika pieņemts Latvijas pielāgošanās klimata pārmaiņām plāns laika posmam līdz 2030. gadam. Tas ir stratēģisks ilgtermiņa dokuments, kas ietver klimatnoturības mērķu horizontālu integrāciju visās Latvijas ekonomikas nozarēs. Tiek veikta periodiska progresa novērtēšana. Laikposmā no 1990. līdz 2020. gadam SEG emisijas samazinājās par 59 %, kas ir daudz vairāk nekā vidēji ES. 33. attēls. Kopējās siltumnīcefekta gāzu emisijas (t. sk. starptautiskās aviācijas radītās emisijas) Latvijā 1990.–2020. gadā Kopīgu centienu mērķrādītājs Attiecībā uz emisijām, ko ES ETS neaptver, dalībvalstīm saistoši valsts mērķrādītāji ir noteikti tiesību aktos par kopīgiem centieniem. Saskaņā ar ES tiesību aktiem Latvijas mērķis ir līdz 2020. gadam ierobežot SEG emisiju pieaugumu nozarēs, ko ETS neaptver (ēkas, autotransports un iekšzemes jūras transports, lauksaimniecība, atkritumi un mazās rūpniecības nozares), līdz 17 % un līdz 2030. gadam samazināt emisijas par 6 %, salīdzinot ar 2005. gada līmeni. Valsts emisijas, uz ko attiecas kopīgie centieni, 2019. gadā bija mazākas par tās 2020. gada mērķrādītāju. Latvija savā NEKP plāno sasniegt lielāku SEG samazinājumu nekā 6 %, kas ir tās pašreizējais kopīgo centienu mērķrādītājs 2030. gadam. 34. attēls. Emisijas un mērķrādītāji saskaņā ar Kopīgo centienu lēmumu / Kopīgo centienu regulu Latvijā 2020. un 2030. gadā kā īpatsvara izmaiņas, salīdzinot ar 2005. gadu 35. attēls. Emisijas, ikgadējie emisiju iedales apjomi (AEA) un uzkrātais AEA pārpalikums/deficīts saskaņā ar Kopīgo centienu lēmumu Latvijā, 2013.–2020. gads Galvenie notikumi nozarēs

Autotransporta nozarē transportlīdzekļu degvielas SEG emisiju intensitāte Latvijā no 2010. līdz 2019. gadam samazinājās par 1,8 %. Valstij ir jārīkojas ātri, lai līdz 2020. gadam sasniegtu 6 %, kas ir pašreizējais ES mēroga samazinājuma mērķrādītājs. Šajā sakarā dalībvalstis var veikt dažādas darbības, piemēram, plašāk izvērst elektroenerģijas izmantošanu autotransportā, atbalstīt biodegvielu, jo īpaši moderno biodegvielu, izmantošanu, stimulēt nebioloģiskas izcelsmes atjaunīgu degvielu izstrādi un ieviešanu un samazināt emisijas augšupējos posmos pirms rafinēšanas procesiem. Autotransporta nozare 2019. gadā Latvijā veidoja 27 % no visām SEG emisijām. Emisijas ir palielinājušās par 13 %, salīdzinot ar 2005. gadu. Latvijā autotransporta nozare aizvien ir nopietna problēma, un pārejai no vieglajiem automobiļiem uz sabiedrisko transportu ir svarīga nozīme enerģijas patēriņa un emisiju ierobežošanā. 36. attēls. Vēsturiskās emisijas pa nozarēm — vēsturiskās emisijas Lietuvā, vēsturiskie dati par 1990.–2020. gadu, prognozes par 2021.–2030. gadu Ēku gadījumā enerģijas patēriņš pieauga, taču pēdējos gados kopumā tas ir samazinājies. Lauksaimniecības radītās emisijas veido divas trešdaļas no Latvijas siltumnīcefekta gāzu emisijām, kas nav CO2 emisijas, iespējas tās ierobežot ir mazākas (piemēram, jāņem vērā organiskā augsne), un tāpēc tām ir jāpievērš pastiprināta uzmanība. Lauksaimniecība ir trešais lielākais SEG emisiju avots Latvijā. Zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības (ZIZIMM) sektorā līdz 2030. gadam Latvija prognozē neto emisiju pieaugumu. Saskaņā ar Kioto protokolu paziņotie daudzumi ZIZIMM sektorā Latvijā liecina par neto piesaistījumiem vidēji –2,2 Mt CO2 ekv. apmērā laikposmā no 2013. līdz 2019. gadam. Tādējādi Latvija veido 0,6 % no ES27 vidējā gada piesaistījuma, kas ir –344,9 Mt CO2 ekv. Tā paša perioda uzskaite ataino neto debetu vidēji 2,4 Mt CO2 ekv. apmērā, kas ir –2,1 % no ES27 reģistrētā piesaistījuma –115,0 Mt CO2 ekv. apmērā. Paziņotie neto piesaistījumi 2014. gadā strauji samazinājās, un pēc tam bija vērojami pavisam nelieli uzlabojumi un lielas svārstības. Uzskaitītie daudzumi liecina par līdzīgu situāciju — 2013. gada neto kredīts 2014. gadā kļuva par būtisku neto debetu, kas pēc tam pakāpeniski samazinājās, piedzīvojot stipras svārstības. Latvija ir viena no 6 ES dalībvalstīm, kam neto daudzums vidēji ir debetā, un viena no 14 ES dalībvalstīm, kas šajā sākotnējā uzskaitē uzrāda neto daudzumu debetā vismaz vienu gadu. 37. attēls. Paziņotās un uzskaitītās emisijas un piesaistījumi ZIZIMM sektorā Latvijā ES ETS kvotu izsolē gūto ieņēmumu izlietošana Kopējie ieņēmumi no ES ETS emisijas kvotu izsolēm 2012.–2021. gadā pārsniedza 253 miljonus EUR. Saskaņā ar likumu “Par piesārņojumu” Latvijā visi ieņēmumi no izsolēm (100 %) ir jātērē pasākumiem klimata jomā. Latvija līdz 2021. gadam ik gadu tērēja mazāk nekā ieguva izsolēs, tāpēc visi neiztērētie līdzekļi tika uzkrāti. Latvijā visi ieņēmumi no izsolēm tiek novirzīti Emisijas kvotu izsolīšanas instrumentam (EKII), kas ir nacionāla zaļo investīciju shēma, kuras mērķis ir cīnīties ar klimata pārmaiņām. 2022. gada prioritārās darbības ·Vēl vairāk samazināt enerģijas patēriņu ēku nozarē. ·Veicināt elektromobilitāti un panākt ātru pāreju uz atjaunīgiem energoresursiem dažādos transporta veidos, kā arī palielināt moderno biodegvielu ražošanas jaudu. Turpināt ieguldīt dzelzceļa infrastruktūras attīstībā, lai uzlabotu sabiedriskā transporta konkurētspēju salīdzinājumā ar autotransportu. ·Pakāpeniski atcelt nodokļu atvieglojumus fosilajam kurināmajam. ·Turpināt izmantot un integrēt atjaunīgos energoresursus, jo īpaši vēja un saules enerģiju. Tas palielinās Latvijas enerģētisko drošību, kas ir viens no galvenajiem Latvijas NEKP mērķiem.

·Turpināt rīkoties piesardzīgi attiecībā uz ilgtspējīgu biomasas izmantošanu un tās faktisko ietekmi uz oglekļa piesaistītājiem un biodaudzveidību. ·Atbalstīt kūdras nozares pārstrukturēšanas pasākumus. ·Atbalstīt pasākumus SEG emisiju samazināšanai lauksaimniecības nozarē. ·Paātrināt pētniecības un inovācijas attīstību mazoglekļa tehnoloģiju jomā.



II daļa. Labvēlīgs satvars: īstenošanas rīki 5. Finansējums Investīciju vajadzības vides jomā ES Lai pasākumi vides jomā būtu veiksmīgi, ir svarīgi tos finansēt. Lai gan lielākā daļa finansējuma ir no valstu avotiem, dažādi ES fondi sniedz būtisku ieguldījumu, palīdzot izlīdzināt finansējuma atšķirības starp valstīm. Pēc 2020. gada pasākumus vides jomā atbalstīs arī ES fonds atveseļošanai pēc Covid-19 (izmantojot ANM) un princips “nenodarīt būtisku kaitējumu”, kas attiecas uz visu ES budžetu. Atjaunotās saistības, ko uzņēmās ANO Klimata pārmaiņu konferencē COP26 (Glāzgova, 2021. gada oktobris–novembris) un Biodaudzveidības konvencijā (2022. gada aprīlis–maijs) , tiks atainotas arī ES budžetā. Kopējā investīciju nepietiekamība vides jomā (ES27) ES zaļās pārkārtošanās investīciju vajadzības aptver vairākas savstarpēji saistītas jomas. Klimata, enerģētikas un transporta jomā papildu investīciju vajadzības salīdzinājumā ar bāzes līmeni (t. i., starpība starp to, kas ir nepieciešams, un to, ko paredzēts ieguldīt, ja netiks veiktas papildu darbības) tiek lēstas 390 miljardu EUR apmērā gadā (ES27), un būtu nepieciešami vēl 130 miljardi EUR, lai sasniegtu ES galvenos vidiskos mērķus. Arī klimatadaptācijas izmaksas var būt lielas, sasniedzot pavisam 35–62 miljardus EUR (šaurāka darbības joma) vai 158–518 miljardus EUR (plašāka darbības joma) gadā. Šīs investīciju vajadzības ataino īstenošanas mērķus, kas noteikti 2020. un 2030. gadam (izņemot izmaksas, kas saistītas ar pielāgošanos klimata pārmaiņām, — tās, domājams, saglabāsies ilgākā termiņā). Atjauninātais aplēstais ES investīciju nepietiekamības sadalījums vides jomā ir redzams 1. tabulā. Gandrīz 40 % no investīciju vajadzībām vides jomā ir saistīti ar piesārņojuma novēršanu, kas apvienojumā ar ūdens apsaimniekošanu veido gandrīz divas trešdaļas no kopējās nepietiekamības. Tiek lēsts, ka investīciju nepietiekamība aprites ekonomikā un atkritumu apsaimniekošanas jomā ir no 13 līdz 28 miljardiem EUR gadā atkarībā no īstenotā apritīguma līmeņa. Ikgadējā finansējuma nepietiekamība biodaudzveidības jomā tiek lēsta aptuveni 20 miljardu EUR apmērā. 1. tabula. ES27 investīciju nepietiekamības aplēstais sadalījums vides jomā pa vidiskajiem mērķiem, 2021.–2030. gads (gadā) Vidiskais mērķis Aplēstā investīciju nepietiekamība (ES27, gadā) miljardi EUR % Piesārņojuma novēršana un kontrole 42,8 39 % Ūdens resursu apsaimniekošana un rūpniecības nozares 26,6 24 % Aprites ekonomika un atkritumu apsaimniekošana 13,0 12 % Biodaudzveidība un ekosistēmas 21,5 20 % Pētniecība, izstrāde un inovācija un citi 6,2 6 % Kopā 110,1 100 % Investīciju vajadzības vides jomā Latvijā Latvijā investīcijas aprites ekonomikā ir prioritāte, tām seko investīcijas dabā un biodaudzveidībā, ilgtspējīgā ūdens resursu apsaimniekošanā un gaisa piesārņojuma samazināšanā. Konstatētās investīciju vajadzības vides jomā sadalījumā pa nozarēm ir izklāstītas tālāk. Piesārņojuma novēršana un kontrole

ES pirmajā pārskatā par programmu “Tīru gaisu Eiropā” tika lēsts, ka līdz 2030. gadam Latvijā kopējās gaisa piesārņojuma kontroles izmaksas, kas rastos, izpildot NEC direktīvā noteiktās emisiju samazināšanas prasības (ESP), būtu 197 miljoni EUR gadā, tai skaitā 156 miljoni EUR kapitālieguldījumiem (pieņemot, ka tiktu sasniegti klimata un enerģētikas mērķrādītāji 2030. gadam). ES otrajā pārskatā par programmu “Tīru gaisu Eiropā” ir teikts, ka, ja no visiem atbilstošajiem tiesību aktiem, kas pieņemti līdz 2018. gadam, tiktu gūti visi to paredzētie ieguvumi (tostarp sasniegti visi gaisa piesārņojuma mērķrādītāji, kā arī klimata un enerģētikas mērķrādītāji 2030. gadam, kas noteikti 2018. gadā) un ja dalībvalstis arī īstenotu savās VGPIP paziņotos pasākumus, ES kopumā panāktu gaisa piesārņotāju emisiju samazinājumu, kas atbilst NEC direktīvā noteiktajiem pienākumiem 2030. gadam, izņemot 15 dalībvalstis, arī Latvija, attiecībā uz amonjaku (NH3). Ūdens resursu apsaimniekošana Saskaņā ar ESAO pētījumu “Finansējot ar ūdeni nodrošinātu nākotni” (2022) Latvijā nedaudz vairāk nekā puse virszemes ūdensobjektu un gandrīz visi pazemes ūdensobjekti ir klasificēti kā tādi, kam ir labs vai ļoti labs ekoloģiskais stāvoklis. Noslogojumus galvenokārt rada komunālo (un mazākā mērā rūpniecisko) notekūdeņu punktveida avoti, difūzie lauksaimniecības avoti un hidromorfoloģiskās izmaiņas. Joprojām aktuāla problēma ir Baltijas jūras eitrofikācija. Viena no galvenajām problēmām, kas jārisina, lai nodrošinātu atbilstību KNAD, ir noplūdes, infiltrācija un piegādes un sadales pārrāvumi infrastruktūras novecošanas dēļ. Nepieciešamās investīcijas notekūdeņu sistēmu renovācijā un rekonstrukcijā pārsniedz 204 miljonus EUR. Pēdējā desmitgadē ES finansējums ir veidojis lielu publiskā finansējuma daļu . Tika arī aplēsts, ka dzeramā ūdens un notekūdeņu jomā būs jāiegulda kopā papildu 708 miljoni EUR (apmēram 71 miljons EUR gadā), salīdzinot ar bāzlīniju, un aptuveni 80 % no šīm investīcijām būs paredzēti notekūdeņu jomai. Turklāt derīgs informācijas avots šajā sakarā ir arī nesenais 6. ziņojums par Ūdens pamatdirektīvas un Plūdu direktīvas īstenošanu un tam pievienotais finansiāli ekonomiskais pētījums . Atkritumu apsaimniekošana un aprites ekonomika Saskaņā ar Komisijas pētījumu , lai sasniegtu sadzīves atkritumu un izlietotā iepakojuma reciklēšanas mērķrādītājus, Latvijai laikposmā no 2021. līdz 2027. gadam vēl jāiegulda papildu 44 miljoni EUR (aptuveni 6,3 miljoni EUR gadā) atkritumu savākšanā, reciklēto materiālu pārstrādātājos, bioloģisko atkritumu apstrādē, atkritumu šķirošanas iekārtās un atkritumu reģistru digitalizēšanā. Tas neietver investīcijas, kas vajadzīgas citās galvenajās atkritumu plūsmās (plastmasa, tekstilizstrādājumi, mēbeles) vai lai veicinātu apritīgumu un plašāku atkritumu rašanās novēršanu visā ekonomikā. Biodaudzveidība un ekosistēmas Nesen iesniegtais Latvijas prioritārās rīcības satvars (PRS) liecina, ka 2021.–2027. gadā dabas aizsardzības izmaksas (ieskaitot Natura 2000) ir 806,4 miljoni EUR. Tās ir izmaksas aptuveni 115,2 miljonu EUR apmērā gadā, no kurām 22,6 miljoni EUR ir vienreizējas izmaksas. Tās neietver papildu izmaksas Biodaudzveidības stratēģijas īstenošanai līdz 2030. gadam, tostarp uzlabotai aizsardzībai un atjaunošanai. ES vides finansējums 2014.–2020. gadā Daudzgadu finanšu shēmā (DFS) 2014.–2020. gadam ES tika piešķirti gandrīz 960 miljardi EUR (saistībās 2011. gada cenās) . Saistības, kas attiecas uz zaļo pārkārtošanos, ietvēra 20 % izdevumu mērķrādītāju klimata jomā un vides finansējuma iespējas, jo īpaši no Eiropas strukturālajiem un investīciju (ESI) fondiem . Pēc tam budžets 2014.–2020. gadam no REACT-EU tika papildināts ar vairāk nekā 50 miljardiem EUR (faktiskajās cenās) kohēzijas politikas pasākumiem pret koronavīrusu (Covid-19) . Laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam Latvija saņēma no ESI fondiem 6,2 miljardus EUR, lai ieguldītu darbvietu radīšanā un ilgtspējīgā un veselīgā Eiropas ekonomikā un vidē. Plānotās tiešās investīcijas vides jomā bija 537,2 miljoni EUR, un vēl 367,5 miljoni EUR tika identificēti kā netiešo investīciju vērtība vides jomā, kopā 904,7 miljoni EUR. 39. attēlā ir sniegts pārskats par (plānotajiem) atsevišķu ESI fondu paredzētajiem piešķīrumiem Latvijai (ES summas bez valsts summām). 38. attēls. ESI fondu piešķīrumi Latvijai, ieskaitot investīcijas vides jomā, 2014.–2020. gads 2. tabula. ESI fondu tiešās un netiešās investīcijas vides jomā Latvijā, 2014.–2020. gads Instruments Piešķīrumi videi (miljoni EUR) No kohēzijas politikas līdzekļiem (ERAF + KF) Tiešās investīcijas vides jomā ūdens resursi atkritumu apsaimniekošana biodaudzveidība un daba zemes atjaunošana klimats un riska pārvaldība Netiešās investīcijas vides jomā atjaunīgie energoresursi energoefektivitāte citas enerģētikas jomas ilgtspējīgs transports 821,6 461,5 121,3 60,6 31,8 186,6 61,2 360,0 9,0 137,2 11,6 202,2 No ELFLA / lauku attīstības līdzekļiem Tiešās investīcijas vides jomā klimats un riska pārvaldība Netiešās investīcijas vides jomā atjaunīgie energoresursi energoefektivitāte 62,3 54,9 54,9 7,4 4,4 3,1 No EJZF Tiešās investīcijas vides jomā vides aizsardzība un resursefektivitāte 20,8 20,8 20,8 No ESI fondiem kopā Tiešās investīcijas vides jomā Netiešās investīcijas vides jomā 904,7 537,2 367,5 ESI fondu finansējums videi ir papildināts arī ar citām visām dalībvalstīm pieejamām ES finansējuma programmām, piemēram, programmu LIFE vai “Apvārsnis 2020”, tādējādi kopējais ES vides finansējums Latvijai 2014.–2020. gadā tiek lēsts 942 miljonu EUR apmērā. Programma LIFE ir veltīta vienīgi vides un klimata mērķiem. Tā finansē paraugprakses darbības, kas saistītas ar ieviešamiem zaļajiem risinājumiem. Laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam Latvija saņēma ES atbalstu 35,0 miljonu EUR apmērā deviņiem LIFE projektiem (daba un vide) no pavisam 1028 LIFE projektiem ES27 valstīs, kuros kopējais ES ieguldījums ir 1,74 miljardi EUR .

Laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam programma “Apvārsnis 2020” Latvijai piešķīra aptuveni 2,6 miljonus EUR (jo īpaši klimatrīcībai, dabai un resursiem, kā arī kultūras mantojumam), kas veido aptuveni 2,2 % no kopējā piešķīruma Latvijai . Eiropas Stratēģisko investīciju fonda (ESIF) kopējais piešķīrums Latvijai (127,5 miljoni EUR) neietvēra nekādu vides finansējumu . Tāpat arī neviens no visiem EIB aizdevumiem Latvijai (802,4 miljoni EUR) nebija aizdevums investīcijām vides jomā . Valsts ieņem 25. vietu pēc EIB aizdevumu kopapjoma. EIB 2020. gadā piešķīra 24,2 miljardus EUR cīņai pret klimata pārmaiņām ES līmenī, kas veido 37 % no tās kopējiem aizdevumiem, un 1,8 miljardus EUR videi (3 % no tās aizdevumiem) , . ES vides finansējums 2021.–2027. gadā 2020. gada Eiropas zaļā kursa investīciju plāns līdz 2030. gadam piesaistīs zaļās investīcijas (publiskās un privātās) 1 triljona EUR apmērā. DFS 2021.–2027. gadam un NextGenerationEU piesaistīs 2,018 triljonus EUR (faktiskajās cenās), lai atbalstītu atveseļošanos pēc Covid-19 un ES ilgtermiņa prioritātes, ieskaitot vides aizsardzību . Ievērojot Eiropas zaļā kursa solījumu “nekaitēt” un iestāžu nolīgumu par 2021.–2027. gada DFS , 30 % no ES budžeta atbalstīs pasākumus klimata jomā, bet 7,5 % (no 2024. gada) un 10 % (no 2026. gada) atbalstīs biodaudzveidību. Lai sasniegtu šos mērķrādītājus, ir jāpalielina biodaudzveidībai plānotie finanšu līdzekļi, jo īpaši tie, kas plānoti saskaņā ar 2021.–2027. gada kohēzijas politiku un 2023.–2027. gada KLP. Ilgtspējīgs finansējums būtiski palielina vidiskās ilgtspējas pārskatāmību (mērķis, kura sasniegšanu veicina ES taksonomija) , pastiprina nefinanšu pārskatu sniegšanas prasības un atvieglo zaļo obligāciju emisiju (saskaņā ar ES zaļo obligāciju standartu ). Atjaunotās ilgtspējīga finansējuma stratēģijas (2020. gads) stiprināts, ilgtspējīgs finansējums palielinās investīciju plūsmas klimata un vides jomā. Atbalstot klimatadaptācijas finansēšanu, jaunā Klimatadaptācijas stratēģija var palīdzēt novērst ar klimatu saistītu notikumu apdrošinātības deficītu . EIB līdz 2025. gadam saskaņos 50 % no saviem aizdevumiem ar klimata un vides jomu , līdz 2027. gadam ieguldot zaļā kursa investīciju plānā 250 miljardus EUR. 3. tabulā ir sniegts pārskats par tieši Latvijai paredzētajiem ES fondu līdzekļiem 2021.–2027. gadam. Šos fondu līdzekļus papildina arī citas ES finansējuma programmas, kas pieejamas visām dalībvalstīm. 3. tabula. Galvenie Latvijai piešķirtie ES fondu līdzekļi (faktiskajās cenās), 2021.–2027. gads Instruments Finansējuma piešķīrums valstij (miljoni EUR) Kohēzijas politika ERAF KF ESF+ ETS (ERAF) Kopā: 4292,5 2493,4 1038,7 710,6 49,8 Taisnīgas pārkārtošanās fonds 191,6 ELFLA / lauku attīstība saskaņā ar KLP stratēģiskajiem plāniem 2023.–2027. gadam 587,5 Eiropas Jūrlietu, zvejniecības un akvakultūras fonds (EJZAF) 134,9 Atveseļošanas un noturības mehānisms (ANM) 2021.–2026. gads 1826,0 (dotācijas) Latvija vēl turpina plānot lielāko daļu ES fondu līdzekļu (kohēzijas politikas fondi, ELFLA un EJZAF). Tomēr sarunas saskaņā ar ANM ir pabeigtas. Latvijas atveseļošanas un noturības plānā (ANP) paredzētās reformas un investīcijas palīdzēs tai kļūt ilgtspējīgākai, noturīgākai un labāk sagatavotai zaļās un digitālās pārkārtošanās radītajām grūtībām un iespējām. Šim nolūkam ANP ir iekļautas 60 investīcijas un 25 reformas. Tās tiks atbalstītas ar dotācijām 1,8 miljardu EUR apmērā; 37,6 % no ANP atbalstīs klimata mērķus (sk. 40. attēlu). Latvijas ANP atbalsta zaļo pārkārtošanos, un tajā ir iekļautas investīcijas, kas paredzētas, lai reformētu Rīgas metropoles areāla transporta sistēmu (295 miljoni EUR), stimulējot tīru transportu. ANP paredzētas investīcijas arī privāto un sabiedrisko ēku energoefektivitātē, pateicoties vērienīgai renovācijas iniciatīvai dzīvojamo ēku, sabiedrisko ēku un uzņēmumu energoefektivitātes paaugstināšanai (248 miljoni EUR). Latvija plānā nav iekļāvusi nekādus tieši ar biodaudzveidību saistītus pasākumus, izņemot pasākumus, kas sniedz ieguldījumu klimata jomā, un plānā nav sīki paskaidrots, kā plānā paredzētie pasākumi veicina tieši biodaudzveidību, izņemot ar klimatu saistīto pasākumu radīto ieguldījumu biodaudzveidībā. 39. attēls. ANP paredzētie izdevumi klimata jomā, 2021.–2026. gads NextGenerationEU ietvaros Komisija laikposmā līdz 2026. gadam emitēs ES zaļās obligācijas līdz 250 miljardu EUR apmērā (trešdaļa no NextGenerationEU). Obligācijas atbildīs principa “nenodarīt būtisku kaitējumu” būtībai, taču uz tām netiks attiecināti pašreizējie deleģētie akti, kas saistīti ar ES taksonomiju, un tās pilnībā neatbildīs ierosinātajam ES zaļo obligāciju standartam. EIB grupa pieņēma Klimata bankas ceļvedi, kurā izklāstīta iestādes loma klimatrīcības un vidiskās ilgtspējas jomā nākamajā desmitgadē un pausta apņemšanās līdz 2025. gadam palielināt atbalstu šīm jomām līdz vairāk nekā 50 % no tās aizdevumiem. Paredzams, ka laikposmā līdz 2027. gadam EIB ieguldījums Ilgtspējīgas Eiropas investīciju plānā sasniegs aptuveni 250 miljardus EUR kā investīcijas ES pilnvarās (t. i., saskaņā ar ES instrumentiem un ar ES budžeta starpniecību). Valsts vides aizsardzības izdevumi Kopējie valstu vides aizsardzības izdevumi (ieskaitot visus attiecīgos kārtējos izdevumus un kapitālizdevumus) ES27 2020. gadā bija 272,6 miljardi EUR, kas ir 2 % no kopējā IKP; šis īpatsvars laika gaitā ir saglabājies diezgan stabils. Absolūtos skaitļos lielākie izdevumi koncentrējas tikai dažās valstīs, tomēr, ja tos izsaka kā procentuālo daļu no IKP, lielākā daļa valstu tērē 1–2 %, arī Latvija — 1,7 %. No iepriekš minētās kopsummas ES27 kapitālizdevumi (Capex) vides aizsardzībai (t. i., investīcijas) 2018. gadā sasniedza 56,3 miljardus EUR, kas 2020. gadā samazinājās līdz 54,5 miljardiem EUR, veidojot aptuveni 0,4 % no IKP. Lielākā daļa dalībvalstu ieguldīja vides aizsardzībā 0,2–0,5 % no IKP, arī Latvija, kas ieguldīja 0,3 %. Laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam ES27 investīcijas vides aizsardzībā sasniedza aptuveni 376 miljardus EUR, bet Latvijas investīcijas — 717,6 miljonus EUR.

40. attēls. Tiešās un netiešās investīcijas vides aizsardzībā ES27 (miljoni EUR un % no IKP), 2018. gads Aplūkojot investīcijas pa institucionālajiem sektoriem, jāsecina, ka tikai 28,5 % no Latvijas vides aizsardzības investīcijām (kapitālizdevumiem) ir veikusi vispārējā valdība, bet pusi no visām investīcijām — specializētie ražotāji (vides aizsardzības pakalpojumu sniedzēji, piemēram, atkritumu apsaimniekošanas un ūdensapgādes uzņēmumi), turklāt vēl 21,6 % veica rūpniecības nozare un uzņēmumi, kuru vides aizsardzības pasākumi parasti papildina to pamatdarbību. ES līmenī 37,2 % investīciju veica valdības, 32,5 % — specializētie ražotāji un 30,3 % — rūpniecības nozare (uzņēmumi). 41. attēls. ES27 dalībvalstu investīcijas vides aizsardzībā (Capex) sadalījumā pa institucionālajiem sektoriem (kopā ekonomika = 100 %), 2018. gads Atšķirīgu ziņošanas modeļu dēļ daļa investīciju sadalījuma pa vides tēmām ir pieejama tikai institucionālo sektoru līmenī (nevis ekonomikas līmenī). Latvijas vispārējās valdības līmenī 2018. gadā 36 % no investīcijām vides aizsardzībā tika novirzīti atkritumu apsaimniekošanai, 20 % gaisa aizsardzībai un 10 % biodaudzveidībai. Valsts specializēto ražotāju gadījumā lielākā daļa investīciju vides jomā tika novirzīta atkritumu (52 %) un notekūdeņu apsaimniekošanai (42 %). Rūpniecības nozarei (uzņēmumiem) prioritāte noteikti bija piesārņojuma novēršanas pasākumi: gaisa aizsardzība piesaistīja 53 % no investīcijām vides jomā, ūdens un augsnes aizsardzība 28 %, kam seko notekūdeņu apsaimniekošana (13 %). 2020. gadā tika emitētas Eiropas zaļās obligācijas kopumā 156 miljardu USD (137 miljardu EUR ) apmērā, kas ir vairāk nekā 117 miljardi USD (105 miljardi EUR) 2019. gadā, un tās ietvēra dažas Eiropas valstis, kas nav ES dalībvalstis. Tikai ES27 dalībvalstīs vien emitētais zaļo obligāciju apmērs 2020. gadā bija 124 miljardi EUR. No Eiropas valstu emitētajām zaļajām obligācijām 83 % bija paredzētas enerģētikas, ēku vai transporta jomas mērķiem laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam, 8 % atbalstīja ūdens resursus un atkritumu apsaimniekošanu un vēl 6 % atbalstīja zemes izmantošanu, kurai ir saikne ar ekosistēmu saglabāšanu un atjaunošanu, jo klimata obligāciju taksonomija kopumā ir līdzīga ES taksonomijai . Latvija 2020. gadā ES zaļās obligācijas neemitēja. 42. attēls. ES zaļo obligāciju emisija 2020. gadā (miljardi EUR)

Zaļā budžeta rīki Zaļie nodokļi un vides nodokļu reforma Latvijas ieņēmumi no vides nodokļiem 914,2 miljonu EUR apmērā 2020. gadā aizvien bija vieni no zemākajiem, kā redzams 43. attēlā, un veidoja 3,1 % no IKP. 2020. gadā enerģijas nodokļi veidoja lielāko daļu no šā rādītāja — 83 %, savukārt transporta nodoklis veidoja 13 % un piesārņojuma/resursu nodoklis — 3,9 %. 43. attēls. Vides nodokļi ES27, 2020. gads

Eiropas zaļajā kursā 2019. gadam ir uzsvērts, ka labi izstrādātas nodokļu reformas var uzlabot ekonomikas izaugsmi un noturību un veicināt godīgāku sabiedrību un taisnīgu pārkārtošanos, dodot pareizos cenu signālus un stimulus ekonomikas dalībniekiem. Zaļais kurss rada kontekstu plaša mēroga nodokļu reformām, fosilā kurināmā subsīdiju atcelšanai, nodokļu sloga pārcelšanai no darbaspēka uz piesārņojumu, un tajā tiek ņemti vērā sociālie apsvērumi. Principa “piesārņotājs maksā” (PPM) , kas nosaka, ka piesārņotājiem būtu jāsedz izmaksas par piesārņojuma novēršanas, kontroles un remediācijas pasākumiem, piemērošanu veicina Eiropas Komisijas tehniskā atbalsta instrumenta pamatprogramma par nodokļu zaļināšanu . Latvijā 2022. gada februārī tika ieviesta dzērienu iepakojuma depozīta sistēma. Saskaņā ar Komisijas pētījumu par zaļajiem nodokļiem un citiem ekonomiskiem instrumentiem (2021. gads) Latvija varētu ieviest meža ciršanas nodevu un mehānismu “cik izmet, tik maksā”, lai turpinātu risināt konkrētas vidiskās problēmas. Videi kaitīgas subsīdijas Pievēršanās videi kaitīgajām subsīdijām (VKS) un to atcelšana ir vēl viens solis ceļā uz plašāku fiskālo reformu. Fosilā kurināmā subsīdijas izmaksā dārgi valstu budžetiem un negatīvi ietekmē zaļā kursa mērķu sasniegšanu. Daudzos gadījumos tās ir arī pretrunā zaļo investīciju stimuliem un neveicina līdzvērtīgus konkurences apstākļus. Kopš 2015. gada fosilā kurināmā subsīdijas ES i