Eiropas Parlamenta rezolūcija par Grieķijas varasiestāžu veikto automašīnu konfiskāciju (2005/2005(INI))



Oficiālais Vēstnesis 290 E , 29/11/2006 Lpp. 0083 - 0085



P6_TA(2006)0051 Grieķijas varasiestāžu veikto automašīnu konfiskācija Eiropas Parlamenta rezolūcija par Grieķijas varasiestāžu veikto automašīnu konfiskāciju (2005/2005(INI)) Eiropas Parlaments, - ņemot vērā daudzos Eiropas Parlamentam iesniegtos lūgumrakstus par Grieķijas varasiestāžu veikto transportlīdzekļu konfiskāciju, kā arī lielo skaitu Komisijas reģistrēto oficiālo sūdzību, - ņemot vērā EK līguma 21. pantu, kas ikvienam Eiropas Savienības pilsonim piešķir tiesības iesniegt lūgumrakstu Eiropas Parlamentam saskaņā ar 194. pantu, - ņemot vērā EK līguma 194. pantu, kas ikvienam Eiropas Savienības pilsonim un ikvienai fiziskai vai juridiskai personai, kura dzīvo vai kurai ir reģistrēts birojs kādā dalībvalstī, piešķir tiesības individuāli vai kopā ar citiem pilsoņiem vai personām iesniegt Eiropas Parlamentam lūgumrakstu sakarā ar jautājumu, kas skar Kopienas darbības jomas un kas viņu vai to tieši ietekmē, - ņemot vērā Padomes 1983. gada 28. marta Direktīvu 83/182/EEK par nodokļu atbrīvojumiem, ko Kopienā piemēro dažu transportlīdzekļu pagaidu ievešanai no vienas dalībvalsts citā [1], - ņemot vērā Eiropas Kopienu Tiesas 2001. gada 12. jūlija spriedumu Lietā C-262/99 Louloudakis [2], - ņemot vērā Eiropas Komisijas 2004. gada 26. marta prasību Eiropas Kopienu Tiesā Lietā C-156/04 Commission v Greece [3], - ņemot vērā Reglamenta 192. panta 1. punktu, - ņemot vērā Lūgumrakstu komitejas ziņojumu (A6-0394/2005), A. apsverot lūgumraksta iesniedzēju ierosinātos būtiskos jautājumus un nopietnās problēmas un atzīmējot Eiropas Kopienu tiesas novērojumu par to, kā tiesības vadīt mehānisko transportlīdzekli ietekmē to, kā praksē tiek īstenotas personas brīvas pārvietošanās tiesības Eiropas Savienībā [4]; B. tā kā lūgumraksta iesniedzēji izpildīja Direktīvā 83/182/EEK noteiktos nosacījumus atbrīvošanai no nodokļiem, tostarp no apgrozījuma nodokļa, akcīzes nodevām un jebkuriem citiem patērētāju nodokļiem par autotransporta pagaidu ievešanu no citas dalībvalsts, jo viņiem visiem "pastāvīgā dzīvesvieta", t. i., vieta, kur viņi sakarā ar personiskiem vai darba apsvērumiem dzīvo vismaz 185 dienas katrā kalendārajā gadā, ir kādā citā dalībvalstī, nevis Grieķijā; C. tā kā lūgumraksta iesniedzēji savu pastāvīgo dzīvesvietu varēja apliecināt ar atbilstošiem līdzekļiem, tādiem kā personas apliecības vai citi spēkā esoši dokumenti; D. tā kā īpašu administratīvu sodu un it sevišķi naudas sodu piemērošana, kas aprēķināti pēc fiksētas likmes, pamatojoties vienīgi uz transportlīdzekļa dzinēja kubatūras kritēriju un neņemot vērā transportlīdzekļa vecumu un paaugstinātu nodevu, kas var pat desmitkārtīgi pārsniegt attiecīgos nodokļus, ir pretrunā ar Kopienas proporcionalitātes principu; E. paturot prātā līgumos noteiktos Eiropas Savienības iestāžu un dalībvalstu pienākumus pret to pilsoņiem, 1. izsaka lielas bažas par to, ka lūgumrakstā minētajos konkrētajos gadījumos Grieķijas varasiestādes nav piemērojušas Direktīvā 83/182/EEK paredzēto atbrīvojumu no nodokļa; 2. atzīmē, ka Grieķijas muitas iestādes tik un tā uzskatīja, ka lūgumraksta iesniedzēju vaina ir izvairīšanās vai mēģinājums izvairīties no nodokļu maksājumiem un to formalitāšu neievērošana, kas noteiktas Grieķijas muitas kodeksā; tāpat atzīmē, ka lūgumraksta iesniedzējiem tika pieprasīts maksāt paaugstinātu nodevu, kas bija līdz pat desmit reizes lielāka nekā muitas nodeva; 3. uzskata, ka administratīvo pasākumu kopums, ko Grieķija noteikusi muitas pārkāpumu jomā un kā rezultātā lūgumraksta iesniedzējiem piemērots sods, kas ir vairākas reizes lielāks nekā transportlīdzekļa sākotnējās iegādes cena, kavē preču un personu brīvu pārvietošanos; 4. apzinās, ka tik ilgi, kamēr Kopienas tiesību akti nav saskaņoti piemērojamo sodu jomā, gadījumos, kad netiek ievēroti šādos tiesību aktos paredzētie nosacījumi, dalībvalstis ir tiesīgas izvēlēties sodus, ko tās uzskata par atbilstošiem; tomēr uzskata, ka dalībvalstīm šīs tiesības jāīsteno saskaņā ar Kopienas tiesībām un vispārējiem principiem, tātad arī saskaņā ar proporcionalitātes principu; 5. apzinās, ka soda izvēle noteiktu transportlīdzekļu veidu pagaidu ievešanas pārkāpumu gadījumā attiecas uz valsts tiesību aktiem, tāpat kā jautājums par to, vai ir jāņem vērā pārkāpēja labticība; tomēr uzskata, ka, lai nodrošinātu līgumos paredzētās brīvības, nosakot pārkāpējam uzliekamo sodu gadījumos, kad piemērojamo noteikumu izvēle ir apgrūtinoša, ir jāņem vērā pārkāpēja labticība; 6. atzīmē, ka ļoti ievērojama transportlīdzekļu skaita aizturēšana, konfiscēšana un pārdošana izsolē ir pretrunā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas principiem un it īpaši VI sadaļu "Tiesiskums", un, ņemot vērā pārkāpuma smagumu, uzskata, ka to neattaisno atsauce uz primārām prasībām par tiesību aktu piemērošanu un atturēšanu no pārkāpumiem; atzīmē, ka Eiropas Kopienu Tiesa jau agrāk ir norādījusi, ka attiecībā uz neregulāru transportlīdzekļa izmantošanu citā dalībvalstī var piemērot citus sodus, nevis konfiskāciju; 7. uzskata, ka transportlīdzekļu konfiskācija un tas, ka lūgumraksta iesniedzējiem tādējādi uz daudziem gadiem ir liegta to izmantošana, ir pretrunā ar īpašumtiesībām un brīvību pārvietoties un ka lūgumraksta iesniedzējiem ir tiesības saņemt atbilstošu kompensāciju, ņemot vērā kaitējumu, kas nodarīts viņu iztikas līdzekļiem un labajai reputācijai; 8. mudina Grieķijas varasiestādes nekavējoties izpildīt savus Līgumā paredzētos pienākumus un ievērot noteikumus, kas minēti Kopienas tiesību aktos, īpaši Direktīvā 83/182/EEK, lai Komisija varētu pārtraukt tiesvedību; 9. gadījumā, ja Grieķijas varasiestādes to nedara, aicina Komisiju nekavējoties turpināt tiesvedību pret Grieķijas Republiku; 10. uzdod tā priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju un attiecīgo atbildīgās komitejas ziņojumu Padomei, Komisijai un Grieķijas valdībai un Parlamentam. [1] OV L 105, 23.4.1983., 59. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar 2003. gada Pievienošanās aktu. [2] [2001] Eiropas Kopienu Tiesas prakses apkopojums I-5547. [3] OV C 106, 30.4.2004., 47. lpp. [4] Spriedums Lietā C-193/94 Skanavi un Chryssasnthakopoulos, [1996] Eiropas Kopienu Tiesas prakses apkopojums I-929, 36. punkts. --------------------------------------------------