EIROPAS KOMISIJA Briselē, 28.7.2022 COM(2022) 386 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI par to, kā īstenota Regula (ES) 2020/521, kura aktivē ārkārtas atbalstu Covid-19 pandēmijas pretpasākumiem vajadzīgo izdevumu finansēšanai





Satura rādītājs 1.Ievads 2.Ārkārtas atbalsta instrumenta aktivizēšana 2.1.Instruments, kas izstrādāts, lai reaģētu uz nepārtraukti mainīgo krīzi 2.2.Pārvaldība un lēmumu pieņemšana 2.3.Budžets un izpilde 2.4. Komunikācija un koordinācija 3.Tiešie rezultāti un koprezultāti 3.1.Darbības, ko finansē no ESI 3.1.1. Mobilitātes pakete 3.1.2. Mehānisms būtiskiem ar veselību saistītiem izstrādājumiem 3.1.3. Covid-19 pacientu ārstēšana ar konvalescentu plazmu 3.1.4. SARS-COV-2 pacientu ārstēšanai pārprofilētu zāļu klīniskā testēšana 3.1.6. Atbalsts uzņemšanas centros Grieķijā 3.1.7. Izšķiroši svarīgas sistēmas, lai efektīvi pārvarētu vīrusa izplatīšanos 3.1.8. ES reakcijas uz pandēmiju atskaites punkts: ES DCS 3.1.9. Vienotā pasažieru lokalizācijas digitālo veidlapu apmaiņas platforma 3.2.Īstenošana un rezultāti 3.2.1.Nepieredzēti centieni: vakcīnu finansēšana ES un citviet

4.ESI aktivizēšanas regulas pievienotā vērtība saistībā ar Covid-19 pandēmiju 5.Tālākā virzība



1.Ievads Pasaules Veselības organizācija (PVO) 2020. gada 11. martā paziņoja par Covid-19 pandēmiju. Pandēmija Eiropas Savienībā un visā pasaulē izdzēsa daudz dzīvību, un dalībvalstis pieņēma ārkārtas pasākumus, lai ierobežotu vīrusa izplatību, radot smagas sociālas un ekonomiskas sekas. Valstu veselības aprūpes sistēmas ir bijušas ļoti noslogotas un dažos gadījumos joprojām tādas ir: dalībvalstis saskārās ar neatliekamu un lielu vajadzību pēc medicīniskajām ierīcēm, individuālajiem aizsardzības līdzekļiem un zālēm, tostarp Covid-19 ārstēšanas līdzekļiem un vakcīnām, papildu slimnīcu gultām un nepieciešamību palielināt darbaspēku. Lai gan visas ES dalībvalstis ir mīkstinājušas pandēmijas dēļ noteiktos ierobežojumus un vīrusa omikrona varianta izraisītās slimības smaguma pakāpe pēdējos mēnešos ir samazinājusies, palielinoties arī vakcīnu nodrošinātajai imunitātei, vīruss joprojām ir pastāvīgs drauds, un jauni Covid-19 infekcijas viļņi varētu radīt papildu spiedienu uz veselības aprūpes pakalpojumiem arī turpmāk. Ņemot vērā vīrusa straujo izplatīšanos 2020. gada pavasarī un kritisko situāciju, bija nepieciešama visaptveroša ES reakcija, lai risinātu krīzi solidaritātes garā. Ātri kļuva skaidrs, ka agrīnās darbības, ko dalībvalstis veica patstāvīgi, neatbildīs iedzīvotāju vajadzībām un rada plašāka kaitējuma rašanās risku vienotajam tirgum. ES ātri panāca konsensu, lai sniegtu uz vajadzībām balstītu ārkārtas atbalstu nolūkā novērst un atvieglot cilvēku ciešanas un saglabāt cilvēka cieņu. Šis atbalsts papildinātu dalībvalstu centienus. Padome 2020. gada aprīlī vienojās aktivizēt Ārkārtas atbalsta instrumentu (ESI). ESI nodrošināja tiešu atbalstu dalībvalstīm, izmantojot stratēģiski un koordinēti īstenotus mērķtiecīgus pasākumus. ESI sniedza dalībvalstu veselības aprūpes nozarēm plašu instrumentu kopumu, lai atbalstītu un papildinātu valstu veselības aprūpes sistēmu centienus ierobežot pandēmiju. Tas nodrošināja ātru, elastīgu un efektīvu instrumentu pandēmijas tiešo akūto seku mazināšanai. Šā ziņojuma mērķis ir sniegt pārskatu par ESI galveno ietekmi kopš tā aktivizēšanas Covid-19 pandēmijas kontekstā, analīzi par būtiskākajām problēmām, ar kurām nācies saskarties, un plānoto turpmāko darbību izklāstu. 2.Ārkārtas atbalsta instrumenta aktivizēšana ESI tika izveidots 2016. gadā (Padomes 2016. gada 15. marta Regula (ES) 2016/369) un pirmo reizi aktivizēts uz trim gadiem, reaģējot uz bēgļu un migrantu pieplūdumu Savienībā. Komisija 2020. gada 2. aprīlī ierosināja aktivizēt ESI Covid-19 pandēmijas kontekstā laikposmam no 2020. gada 1. februāra līdz 2022. gada 31. janvārim. Tā pamatā bija pirmais apsekojums par vajadzībām, kas saistītas ar krīzi (vajadzību novērtējums), ko veica Komisijas dienesti, sniedzot neizsmeļošu sarakstu ar iespējamām ESI darbības jomām, kas ietvertas tā aktivizēšanas priekšlikumā. Vienlaikus Komisija ierosināja saistīto budžeta grozījuma Nr. 2/2020 projektu un apsprieda to ar budžeta lēmējinstitūciju, lai nodrošinātu 3 000 000 000 EUR saistību apropriācijās un 1 530 000 000 EUR maksājumu apropriācijās, no kuriem 2 700 000 000 EUR saistību apropriācijās un 1 380 000 000 EUR maksājumu apropriācijās 3. izdevumu kategorijā “Drošība un pilsoniskums” ar mērķi finansēt ārkārtas atbalsta sniegšanu Savienībā, izmantojot Ārkārtas atbalsta instrumentu. Padome 2020. gada 14. aprīlī pieņēma Padomes Regulu (ES) 2020/521, ar ko aktivizē ārkārtas atbalstu saskaņā ar Padomes Regulu (ES) 2016/369 un groza tās noteikumus, lai finansētu izdevumus, kas vajadzīgi Covid-19 pandēmijas novēršanai. Budžeta grozījumu Nr. 2/2020 pieņēma 2020. gada 17. aprīlī.

2.1.Instruments, kas izstrādāts, lai reaģētu uz nepārtraukti mainīgo krīzi ESI aktivizēšana tika plānota tā, lai būtu iespējams visaptveroši un elastīgi reaģēt uz steidzamajām, mainīgajām un atšķirīgajām dalībvalstu vajadzībām, kas rodas pandēmijas laikā. Jo īpaši krīzes sākumposmā kopīga risinājuma rašanu kavēja informācijas trūkums par vajadzībām gan Savienības, gan valstu/vietējā līmenī. Lai to novērstu, tika izmantots darbs, ko veica Covid-19 medicīniskā aprīkojuma starpniecības centrs, un jo īpaši tā dalībvalstu vajadzību apsekojumu un prognožu rezultāti, lai noteiktu rīcības programmu šim instrumentam. Dalībvalstu paziņotās vajadzības tika salīdzinātas ar Eiropas Slimību profilakses un kontroles centra (ECDC) epidemioloģisko metodiku, lai nodrošinātu ziedošanai paredzētā aprīkojuma un produktu taisnīgu sadali dalībvalstīm. Saskaņā ar juridisko pamatu Komisija instrumenta īstenošanā cieši sadarbojās ar dalībvalstīm. Papildus īpašajām sanāksmēm ar dalībvalstu kontaktpunktiem īpaši svarīgas bija diskusijas Pastāvīgo pārstāvju komitejā (COREPER) un integrētā krīzes situāciju politiskās reaģēšanas (IPCR) mehānisma sanāksmes, lai sniegtu ieguldījumu saistībā ar iespējamajām darbības jomām. 2.2.Pārvaldība un lēmumu pieņemšana Ārkārtas atbalsta instruments ir balstīts uz LESD 122. panta 1. punktu, kas ļauj Padomei pēc Komisijas priekšlikuma, dalībvalstīm savstarpēji solidarizējoties, lemt par ekonomikas situācijai piemērotiem pasākumiem, jo īpaši, ja rodas nopietnas grūtības apgādē ar dažiem ražojumiem. Citi Savienības instrumenti jau pastāvēja, lai reaģētu uz dažāda veida iekšējām problēmām, piemēram, pasākumi, kas paredzēti Savienības civilās aizsardzības mehānismā (UCPM), kas izveidots ar Lēmumu Nr. 1313/2013/ES, rescEU vai zāļu un medicīniskā aprīkojuma kopīgā iepirkuma nolīgumā. Tomēr, lai gan ES no šiem instrumentiem jau ir guvusi labumu, to mērogs bija ierobežots un atbalsts, ko tie varēja nodrošināt, bija nepietiekams, lai risinātu pandēmijas izraisītās ārkārtas un plašās vajadzības. ESI tā darbības jomā un tikai ārkārtas apstākļos, kad neviens cits dalībvalstīm un Savienībai pieejams instruments nespētu nodrošināt pietiekamu atbalstu, papildināja dalībvalstu centienus, vienlaikus ar tām cieši sadarbojoties un apspriežoties. Lai nodrošinātu instrumenta stratēģisko koordināciju, jo īpaši attiecībā uz prioritāšu noteikšanu un finansējuma piešķiršanu, tika izveidota īpaša iekšējās pārvaldības kārtība. Tā ietvēra koordinācijas komiteju (“ESI koordinācijas komiteja”), kuras galvenie uzdevumi cita starpā bija pamatnostādņu izstrāde, lai nodrošinātu stratēģiskas darbības saskaņā ar ESI satvaru, prioritāšu noteikšana un attiecīgā budžeta piešķiršana un, visbeidzot, progresa izvērtēšana. To vadīja Ģenerālsekretariāts (ĢS) un no 2021. gada 15. jūlija — Veselības un pārtikas nekaitīguma ģenerāldirektorāts (SANTE ĢD), un tajā piedalījās budžeta (BUDG), iekšējā tirgus, rūpniecības, uzņēmējdarbības un MVU (GROW), veselības un pārtikas nekaitīguma (SANTE), Eiropas Civilās aizsardzības un humānās palīdzības operāciju (ECHO), migrācijas un iekšlietu (HOME) un komunikācijas tīklu, satura un tehnoloģiju (CNECT) ģenerāldirektori. ESI koordinācijas komiteju atbalstīja ESI darba grupa, kas bija atbildīga par darba kārtības izstrādi un koordinācijas komitejas darbību koordinēšanu, nodrošinot tās lēmumu savlaicīgu izpildi un tās darbību efektīvu īstenošanu. Koordinācijas komiteja un ESI darba grupa kopīgi izraudzījās atbalstāmās darbības, ņemot vērā vajadzības, kas radās pandēmijas gaitā, vispirms pārliecinoties, ka nepastāv iespēja tās finansēt, izmantojot citus ES mehānismus un fondus. Atlasot darbības, kurām tika piešķirta prioritāte finansējuma saņemšanai, daļu no budžeta īstenoja papildu dienesti, izmantojot dalītus deleģējumus vai transversālus apakšdeleģējumus (Informātikas ĢD (DIGIT), Mobilitātes un transporta ĢD (MOVE), Vides ĢD (ENV), Kopīgais pētniecības centrs (JRC), Veselības ārkārtas situāciju gatavības un reaģēšanas iestāde (HERA) un Starptautisko partnerību ĢD (INTPA)). Iekšējā tirgus, rūpniecības, uzņēmējdarbības un MVU jomā netika īstenoti nekādi pasākumi. ESI centralizēti pārvaldīja Komisija, un to ļoti lielā mērā īstenoja tiešā pārvaldībā (dotācijas (9 %) un iepirkums (89 %)), un aptuveni 2 % finansējuma tika īstenoti netiešā pārvaldībā ar Starptautiskās Sarkanā Krusta un Sarkanā Pusmēness biedrību federācijas (IFRC), Eiropas Savienības Aviācijas drošības aģentūras (EASA) un Starptautiskās Migrācijas organizācijas (IOM) starpniecību. 2.3.Budžets un izpilde Pēc ESI aktivizēšanas 2020. gada 14. aprīlī budžeta lēmējinstitūcija apstiprināja 2 700 000 000 EUR ārkārtas atbalsta darbību īstenošanai. Ar Lēmumu C(2020)2794 Komisija atļāva finansēt ārkārtas atbalsta darbības saskaņā ar ESI regulu. Komisija 2020. gada jūnijā apstiprināja vienošanos ar dalībvalstīm par Covid-19 vakcīnu iegādi dalībvalstu vārdā un nolēma daļu no finansējuma, kas pieejams saskaņā ar ESI, izmantot Covid-19 vakcīnu iegādei (tā sauktā “Vakcīnas instrumenta” iniciatīva), un jau 2020. gada jūlijā tika pieņemts steidzams lēmums palielināt šai darbībai piešķirto finansējumu. Ar Lēmumu C(2020)8800 2020. gada decembrī ESI tika pievienotas jaunas darbības, atspoguļojot ar krīzi saistītās jaunās vajadzības. Pēc dalībvalstu iemaksām saskaņā ar ESI regulas 4. panta 2. punktu, kas paredz iespēju dalībvalstīm un citiem publiskā vai privātā sektora dalībniekiem veikt iemaksas ESI kā ārējos piešķirtos ieņēmumus saskaņā ar Regulas (ES, Euratom) 2018/1046 21. panta 5. punktu, ar minēto lēmumu arī tika pielāgots Vakcīnas instrumenta budžets. Papildu resursi bija nepieciešami, jo visas elastības iespējas 2020. gada budžetā jau bija izsmeltas. Līdz 2020. gada decembra beigām dalībvalstis saistībā ar vakcīnu iniciatīvu instrumentā iemaksāja kopumā 750 miljonus EUR ārējo piešķirto ieņēmumu. Tādējādi līdz 2020. gada beigām Vakcīnas instrumenta kopējais budžets bija 2,9 miljardi EUR. Ņemot vērā jaunās vajadzības, kas saistītas ar jaunu variantu rašanos, tika nolemts palielināt ESI budžetu un mobilizēt to papildu pasākumiem. Lai finansētu jaunas darbības, Komisija ierosināja palielināt ESI budžetu, piešķirot papildu 231,7 miljonus EUR saistību apropriācijās (75,5 miljonus EUR, izmantojot budžeta lēmējinstitūcijas pārvietojumu DEC 5/2021 no rezerves solidaritātei un palīdzībai ārkārtas gadījumos (SEAR), un 156,2 miljonus EUR ar budžeta grozījuma Nr. 2/2021 projektu). Tā izveidoja rezervi 100 miljonu EUR apmērā jaunām vajadzībām. Pēc intensīvām Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas sarunām par regulu šī rezerve vēlāk tika piešķirta dotācijām dalībvalstīm, lai atbalstītu tāda diagnostikas testa piekļūstamību, kas kvalificējas ES digitālā Covid sertifikāta izdošanai.

Lēmumā C(2021)2347, kas tika pieņemts 2021. gada 29. martā, bija paredzēts, ka grozījums attiecībā uz kopējo budžeta finansējumu, kas rezervēts katrai Savienības vispārējā budžeta pozīcijai un katrai īstenošanas metodei, tiks veikts ar turpmākiem Koordinācijas komitejas lēmumiem saskaņā ar Lēmuma C(2020)2794 4. pantā paredzēto elastību. Ar to arī tika pagarināts finansēšanas lēmuma spēkā esības termiņš līdz ESI aktivizācijas perioda beigām, ņemot vērā nepieciešamību 2021. gadā pastiprināt ārkārtas atbalstu, paredzot turpmākas darbības un ar tām saistītu budžetu. ESI termiņš beidzās 2022. gada 31. janvārī, un kopš tā laika 2022. gadam saistību apropriācijas netika pieprasītas. Runā par stāvokli Savienībā 2021. gada 15. septembrī priekšsēdētāja fon der Leiena paziņoja par vēl 200 miljonu vakcīnas devu ziedošanu valstīm ar zemiem ienākumiem. Dalībvalstu 2020. gadā veikto ārkārtas iemaksu neizlietotās apropriācijas (pēc tam, kad attiecīgā dalībvalsts sniedza piekrišanu) tika novirzītas šai jaunajai darbībai. ESI finansējums papildināja šīs darbības finansējumu, izmantojot Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu (NDICI). Pēc tam, 2022. gada 12. maijā, otrajā globālajā Covid-19 samitā priekšsēdētāja paziņoja par nodomu paātrināt vakcīnu un citu Covid-19 apkarošanas rīku izvēršanu un ieviešanu valstīs ar zemiem ienākumiem. Šis nodoms tika formulēts, ņemot vērā pēdējos mēnešos notikušās būtiskās izmaiņas Covid-19 vakcīnu piedāvājuma un pieprasījuma situācijā. Tomēr problēma saistībā ar piedāvājuma saskaņošanu ar ziedoto devu absorbcijas spēju valstīs joprojām daļēji nav atrisināta, jo trešās valstīs bieži vien ir strukturāli vājas veselības aprūpes sistēmas un zema veselības aprūpes pieejamība. Tāpēc tika nolemts darbību pārorientēt uz to, lai labāk atbalstītu valstis ar zemiem un vidēji zemiem ienākumiem Covid-19 vakcinācijas izvēršanai un finansētu arī citas vajadzības, kas saistītas ar to reakciju uz Covid-19, proti, palīgmateriālus, diagnostiku, terapiju un saistīto veselības sistēmu stiprināšanu. Sākotnējais mērķis palika nemainīgs: veicināt globālo vakcināciju, lai sekmētu globālu imunizāciju, kas arī aizsargātu ES no citu variantu parādīšanās citviet. Visbeidzot, no 750 miljoniem EUR ārējo piešķirto ieņēmumu, ko nodrošināja dalībvalstu iemaksas, 27 miljoni EUR netika izlietoti pēc tam, kad dalībvalstis sniedza negatīvas atbildes, kurās norādīts, ka tās ir atteikušās izmantot savu ieguldījumu ierosinātajām darbībām, kas atšķiras no sākotnējiem vakcīnu pirkuma priekšlīgumiem. Vakcīnu devu ziedošana un tālākpārdošana par samaksāto cenu trešām valstīm Komisija un līgumslēdzēji saskaņā ar ESI parakstīja astoņus pirkuma priekšlīgumus (PP). Tajos ir ietverti noteikumi par vakcīnu devu tālākpārdošanu, ko veic dalībvalstis, izņemot vienu PP, kurā paredzēts, ka tālākpārdošanu var veikt arī Komisija, un par ziedojumiem trešām valstīm, izņemot vienu PP, kurā noteikts, ka ziedošana ir iespējama tikai dalībvalstīm. PP bija iekļauts sākotnējais ES finansējums, lai novērstu būtisku ieguldījumu risku nolūkā palielināt efektīvu vakcīnu ražošanas ātrumu un mērogu. Savukārt PP dotu iesaistītajām dalībvalstīm tiesības vai īpašos apstākļos noteiktu tām pienākumu iegādāties konkrētu skaitu vakcīnu devu noteiktā laikposmā un par noteiktu cenu. Tomēr pēdējais PP (2021. gads) nesaņēma finansējumu no ESI, bet to pilnībā finansēja dalībvalstis. Ņemot vērā “dalībvalstu solidarizēšanos”, kā noteikts LESD 122. panta 1. punktā, varētu pierādīt, ka ESI fondu virzīšana uz trešām valstīm ir “ekonomikas situācijai piemēroti pasākumi” minētā panta nozīmē. Šajā sakarā Komisija 2021. gada decembrī Vakcīnu koordinācijas padomi (dalībvalstis) iepazīstināja ar pieeju attiecībā uz atmaksājamu summu neesību ziedojumu vai tālākpārdošanas gadījumā, kad netiek gūts ekonomiskais labums. Tāpēc 2022. gada februārī Komisija pieņēma lēmumu par to, ka ESI ietvaros nav debitoru parādu, ja dalībvalstis ziedo vai tālākpārdod Covid-19 vakcīnas devas trešām valstīm, negūstot ekonomisko labumu. Šajā lēmumā secināts, ka nevajadzētu būt debitoru parādiem Finanšu regulas 98. panta nozīmē, ja dalībvalstis veic vakcīnu ziedojumus un pārdod tās par samaksāto cenu. Vakcīnu devu tālākpārdošana, gūstot ekonomisko labumu Attiecībā uz tālākpārdošanu, ko dalībvalstis veic par cenu, kura ietver ESI ieguldījumu, dalībvalstis tika informētas arī par to, ka Komisija atgūs ESI fondus, ja vakcīnas devas tiks tālāk pārdotas trešām valstīm par pilnu cenu. Tāpēc Komisija lūdza dalībvalstis informēt par šo tālākpārdošanu. Līdz 2022. gada 12. maijam dalībvalstis ir atmaksājušas 22 miljonus EUR, tomēr process turpinās. 2.4. Komunikācija un koordinācija Kopš ESI aktivizēšanas Komisija ir centusies ziņot par visām svarīgajām norisēm, kas saistītas ar instrumenta izveidoto pasākumu apstiprināšanu un īstenošanu. Šim nolūkam tika izveidota īpaša vietne . Piemērojot instrumentu, oficiālā vietne ir regulāri atjaunināta. Turklāt Komisija ir regulāri sazinājusies ar dalībvalstīm par to vajadzībām un to, kā tās ir ņemtas vērā plānošanā, vienlaikus informējot dalībvalstis par pašreizējo stāvokli saistībā ar darbībām, kas finansējamas, izmantojot instrumentu. Tas tika darīts, izmantojot rakstisku informāciju, Pastāvīgo pārstāvju komitejas un integrētās krīzes situāciju politiskās reaģēšanas (IPCR) sanāksmes, kā arī īpašas sanāksmes ar dalībvalstu kontaktpunktiem. Regulāri tika iesaistīta arī Veselības drošības komiteja, e-veselības tīkls un Civilās aizsardzības komiteja. Eiropas Parlaments tika informēts arī par papildu līdzekļiem no dalībvalstīm, vakcīnu tālākpārdošanu un dotāciju piešķiršanu dalībvalstīm, lai atbalstītu ES DCS ieviešanu. Šī sadarbība un viedokļu apmaiņa ļāva noteikt prioritātes veicamajām darbībām, jo juridiskajā pamatā nebija konkrētu mērķu.

3.Tiešie rezultāti un koprezultāti 3.1. Darbības, ko finansē no ESI Saskaņā ar iespējamo intervenču plašo tvērumu, kas paredzēts juridiskajā pamatā, un tā pamatojumu, kas balstīts uz vajadzībām, ESI finansēja stratēģiski izvēlētu darbību klāstu. Tās atspoguļoja dalībvalstu apspriešanās laikā paustās vajadzības un bija vērstas uz reaģēšanu un lielāku sagatavotību, vienlaikus nodrošinot ātru, mērķtiecīgu un taustāmu ietekmi ar maksimālu ES pievienoto vērtību. Daži no svarīgākajiem ESI noteiktajiem pasākumiem ir pirkuma priekšlīgums, ES digitālais Covid sertifikāts, mobilitātes paketes izveide, lai atvieglotu medicīnisko izstrādājumu, personāla vai pacientu transportēšanu, un svarīgāko sanitāro produktu iegāde. Pilns to darbību saraksts, kas īstenotas, izmantojot ESI fondu, un to attiecīgie piešķirtie budžeti ir izklāstīti šā ziņojuma pielikumā. 3.1.1. Mobilitātes pakete Saskaņā ar mobilitātes paketi (ESI-MP), ko koordinē ECHO ĢD, ar pirmo uzaicinājumu dalībvalstīm iesniegt pieteikumus 2020. gada jūnijā tika uzsāktas šādas darbības: ·kravu pārvadājumi (piemēram, individuālie aizsardzības līdzekļi, medicīniskais un ar vakcināciju saistītais aprīkojums un terapijas līdzekļi) uz ES no trešām valstīm un ES iekšienē; ·pacientu pārvietošana ES iekšienē un no ES uz trešām valstīm (no dalībvalsts uz dalībvalsti vai trešo valsti, kas uzņem pacientus); kā arī ·medicīniskā personāla un vienību transportēšana ES iekšienē un uz ES no trešām valstīm, kā arī operatīvais atbalsts mobilām medicīniskās reaģēšanas spējām. Kopš 2020. gada aprīļa vairāk nekā 2000 operācijas pa gaisu, sauszemi vai jūru medicīniskā aprīkojuma transportēšanai un aptuveni 515 veselības aprūpes darbinieku un 135 pacientu pārvadāšana ir atbalstīta, īstenojot 78 projektus (60, kas saistīti ar kravu pārvadājumiem, un 18 — ar pacientu un medicīnisko vienību pārvietošanu) un parakstot 73 dotāciju nolīgumus. Kopumā kravu pārvadājumi ir finansēti ar vairāk nekā 164 miljoniem EUR, un līdz šim dalībvalstīm ir piešķirti 9 miljoni EUR medicīnisko vienību transportēšanai un pacientu pārvešanai. 3.1.2. Mehānisms būtiskiem ar veselību saistītiem izstrādājumiem ESI ļāva visām dalībvalstīm piekļūt terapeitiskajam remdesivīram (aptuveni 34 000 ārstēšanas kursu) — pirmajām ES atļautajām zālēm Covid-19 ārstēšanai — un labākajiem pieejamajiem zinātniskajiem pierādījumiem tobrīd, lai gan vēlāk tas tika apstrīdēts. Piekļuve šīm zālēm tika nodrošināta laikā, kad valsts līgumi ar vienīgo ražotāju netika piedāvāti. Arī saskaņā ar šo mehānismu šis instruments ļāva Savienībai iepirkt un ziedot ieinteresētajām dalībvalstīm vairāk nekā 23 miljonus ātro antigēna testu un 10 miljonus masku. Darbība, kuras mērķis ir nodrošināt intensīvās aprūpes prasmju apmācību, ir izrādījusies ļoti veiksmīga, palielinot pieejamās spējas atbalstīt regulārās intensīvās aprūpes nodaļas darbiniekus, kas aprūpē Covid-19 pacientus. Sadarbībā ar Eiropas Intensīvās terapijas medicīnisko biedrību (ESICM) laikposmā no 2020. gada augusta līdz 2021. gada maijam 24 ES dalībvalstīs un Apvienotajā Karalistē 717 slimnīcās tika apmācīti vairāk nekā 17 000 speciālistu. Kopā tika sertificēti 5696 ārsti un 6400 reģistrētas medmāsas. Pēc iniciatīvas sekmīgās īstenošanas Komisija saņēma pieprasījumus no trešām valstīm un starptautiskām organizācijām ar mērķi gūt labumu no izveidotās sistēmas un piekļūt apmācības platformai. Tāpēc tika parakstīts cesijas līgums, ar ko nosaka EK tiesību nodošanu ESICM. Tā rezultātā ESICM atvēra C19_SPACE visu ieinteresēto veselības aprūpes speciālistu apmācībai, un līdz 2022. gada martam programmu bija pabeiguši jau 700 papildu lietotāji. ESICM 2022. gada martā parakstīja līgumu ar PVO par C19_SPACE mācību programmas nodrošināšanu PVO sešās valodās, un tās īstenošana tiks sākta 2022. gada otrajā trimestrī. 3.1.3. Covid-19 pacientu ārstēšana ar konvalescentu plazmu

Attiecībā uz Covid-19 pacientu ārstēšanu ar konvalescentu plazmu jānorāda, ka ar šo instrumentu tika finansēti 20 projekti 13 dalībvalstīs un Apvienotajā Karalistē. Tā mērķis bija palielināt sabiedrības un NVO asins dienestu spēju savākt plazmu no donoriem, kas bija atveseļojušies no Covid-19, iesaistot 150 savākšanas centrus. Aptuveni 22,5 miljoni EUR no piešķirtajiem 35 miljoniem EUR tika iztērēti 299 plazmaferēzes aparātu iegādei vai nomai, plazmas uzglabāšanas ietilpības palielināšanai, iegādājoties 145 zemas temperatūras saldētavas, un aprīkojuma/mēbeļu un vairāk nekā 70 000 savākšanas komplektu iegādei. Turklāt tika atvērti 35 jauni savākšanas centri, bet pārējie atbalsta saņēmēji varēja palielināt savu savākšanas jaudu. Saskaņā ar iesniegtajiem nobeiguma ziņojumiem atbalsta saņēmēji ir savākuši 165 444 konvalescentu plazmas vienības. Plazmaferēzes jaudas palielināšana ilgtermiņā sniegs sekundāru labumu, palīdzot risināt jautājumu par ES ievērojamo atkarību no ASV saistībā ar pietiekamu plazmas ziedojumu piegādi pirmās nepieciešamības zāļu ražošanai. 3.1.4. SARS-COV-2 pacientu ārstēšanai pārprofilētu zāļu klīniskā testēšana Attiecībā uz klīniskiem izmēģinājumiem pārprofilētu zāļu testēšanai tika izsludināts uzaicinājums pieteikties pieciem pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” finansējuma saņēmējiem. Mērķis bija izstrādāt klīnisko datu ģenerēšanu, lai pamatotu tirdzniecības atļaujas pieteikumu esošajām zālēm, kas jāpārprofilē Covid-19 pacientu ārstēšanai. Galīgais mērķis bija palielināt dalībvalstu spēju apmierināt pieprasījumu pēc zālēm un terapijām, novērtēt pētāmo zāļu drošumu un iedarbīgumu cilvēkiem Covid-19 ārstēšanai, kā arī nodrošināt, ka visām dalībvalstīm ir taisnīga piekļuve svarīgākajiem medicīniskajiem izstrādājumiem Covid-19 ārstēšanai, tostarp jaunai un pārprofilētai ārstēšanai. Diemžēl nebija pietiekamu rezultātu. Viens pieteikuma iesniedzējs saņēma dotāciju 1 miljona EUR apmērā klīniskā izmēģinājuma veikšanai ar vielu raloksifēns (Raloxifene), lai pētītu tās izmantošanu ar mērķi novērst Covid-19 attīstību smagas un kritiskas slimības virzienā. Attiecībā uz klīnisko izmēģinājumu kā tādu uzņēmums saskārās ar vairākām darbības problēmām, un tā rezultātā darbība tika (nedaudz) pagarināta, lai pieņemtu darbā paredzēto dalībnieku skaitu. Izmēģinājuma rezultāti kalpo par koncepcijas pamatojumu attiecībā uz raloksifēna izmantošanu. Trīs citi iesniegumi tika noraidīti, jo tie neietilpa uzaicinājuma darbības jomā, un viens pieteikums netika iesniegts. 3.1.5. Lielāka testēšanas jauda Sadarbojoties ar Starptautiskās Sarkanā Krusta un Sarkanā Pusmēness biedrību federācijas valsts filiālēm, šis instruments nodrošināja testēšanas jaudas palielināšanu septiņās dalībvalstīs, kuras pauda interesi. Laikposmā no 2020. gada jūlija līdz 2021. gada septembrim par testēšanas metodēm tika apmācīti pavisam 9222 brīvprātīgie un speciālisti, tika izveidotas 1795 mobilās testēšanas komandas un veikti 1 263 309 testi. 3.1.6. Atbalsts uzņemšanas centros Grieķijā Darbība, kuras mērķis bija nodrošināt medicīniskās spējas uzņemšanas centriem un to uzņēmējām kopienām Grieķijā, bija papildinoša un balstīta uz gūto pieredzi, nodrošinot tādus strukturālus ieguldījumus vietējo slimnīcu un uzņemšanas centru spēju palielināšanai, kas vērsti uz konkrētām problēmām saistībā ar Covid-19 pandēmiju. Koncentrēšanās uz strukturāliem ieguldījumiem palielināja darbības ilgtspēju saskaņā ar izvērtējuma ieteikumiem. Vajadzības tika izvērtētas kopīgi, izmantojot augšupēju pieeju, apspriežoties ar vietējām slimnīcām un Grieķijas veselības aprūpes partneriem, un partneru atlase dotācijas saņemšanai nodrošina vietējas iesaistes un attiecīgu speciālo zināšanu apvienojumu. Šo darbību īstenoja Starptautiskā Migrācijas organizācija, un tā ilgs līdz 2022. gada 30. jūnijam, kad saskaņā ar prognozēm tiks pabeigti un Grieķijas iestādēm nodoti visi attiecīgie iepirkuma procesi. Visbeidzot, šī darbība tika izstrādāta, lai papildinātu no Patvēruma, migrācijas un integrācijas fonda piešķirto finansējumu veselības aprūpei Grieķijas migrācijas uzņemšanas sistēmā. 3.1.7. Izšķiroši svarīgas sistēmas, lai efektīvi pārvarētu vīrusa izplatīšanos Ar šo instrumentu tika finansēta 305 UV dezinfekcijas robotu piegāde slimnīcām visās 27 dalībvalstīs, nodrošinot inovatīvus, efektīvus un iedarbīgus risinājumus, lai garantētu veselības aprūpes iestāžu vides un to personāla drošību. ES notekūdeņu monitoringa sistēma vai SARS/CoV2 omikrona varianta steidzami nepieciešamais raksturojums arī bija papildu darbības, kuras tika finansētas ar šo instrumentu un kuras citādi nebūtu bijis iespējams īstenot. Ar instrumentu arī tika finansēts SARS-CoV-2 omikrona varianta bioloģiskais, imunoloģiskais un epidemioloģiskais raksturojums. Omikrona raksturojums sniedza lielu pievienoto vērtību efektīvu sabiedrības veselības pasākumu īstenošanai, jo tas palīdzēja izprast varianta virulenci, patogenitāti un imunoloģiskās īpašības. Izmantojot šo instrumentu, Savienība spēja rast risinājumus citām kopīgām problēmām, piemēram, saistībā ar sadarbspējas attīstīšanu starp valstu kontaktu izsekošanas lietotnēm. Sistēma sāka darboties 2020. gada oktobrī. 3.1.8. ES reakcijas uz pandēmiju atskaites punkts: ES DCS

Sadarbspējīgu Covid vakcinācijas, testa un pārslimošanas sertifikātu kopīgas izdošanas, verifikācijas un akceptēšanas satvara izveide bija viens no lielākajiem ES panākumiem iedzīvotāju mobilitātes nodrošināšanā un pakalpojumu sniegšanas un ceļošanas atsākšanā. Ar šā instrumenta līdzekļiem laikposmā no 2021. gada 29. marta līdz 31. decembrim 24 ieinteresētajām dalībvalstīm tika finansētas dotācijas ES digitālo Covid sertifikātu (ES DCS) kā vakcinācijas, pārslimošanas vai negatīva testa apliecinājuma izdošanas un verifikācijas sistēmu izstrādei. ES DCS sistēmas stūrakmens ir ES DCS vārteja, ko izstrādājusi un uztur Eiropas Komisija. Vārteja ir būtiska ES DCS uzticamības satvaram, jo to izmanto, lai apmainītos ar informāciju par digitālajiem parakstiem, darbības noteikumiem, vērtību kopām un atsaukšanas sarakstiem. Izmantojot instrumentu, tika finansēta arī ES DCS vārtejas izveide. Turklāt laikposmā no 2021. gada 1. jūnija līdz 31. oktobrim 18 ieinteresētās dalībvalstis atbalstīja piekļuvi testiem digitālā Covid sertifikāta izsniegšanai. 3.1.9. Vienotā pasažieru lokalizācijas digitālo veidlapu apmaiņas platforma Ar instrumentu tika finansēta arī vienotā pasažieru lokalizācijas digitālo veidlapu apmaiņas platforma (tostarp izmēģinājuma projekts), proti, ePLF apmaiņas platforma. Šī platforma sniedza iespēju stiprināt dalībvalstu kontaktu izsekošanas spējas attiecībā uz pārrobežu ceļošanu, izmantojot īpašu platformu selektīvu pasažieru datu apmaiņai starp dalībvalstīm un šo datu apstrādei. Lai nodrošinātu platformas darbību, ar 2021. gada maija un jūlija īstenošanas aktiem tika izveidota šī platforma, precizēti operatori un norādīti vairāki obligātie dati, kas jāvāc, izmantojot valstu PLF, lai nodrošinātu, ka tiek identificēti visi potenciāli apdraudētie pasažieri, un izklāstīts, ka ir vajadzīga īpaša apmaiņas platforma, kas būtu efektīva pārrobežu kontaktu izsekošanā. Aktos ir precizēts, ka datu apmaiņa beidzas pēc 2022. gada 31. maija vai tad, kad Pasaules Veselības organizācija saskaņā ar starptautiskajiem veselības aizsardzības noteikumiem ir paziņojusi, ka SARS-CoV-2 izraisītā starptautiska mēroga ārkārtas situācija sabiedrības veselības jomā ir beigusies. Pēc omikrona varianta parādīšanās 2021. gada rudenī Komisija nāca klajā ar pasākumu projektu, lai nodrošinātu, ka pasažieru lokalizācijas veidlapu (PLF) vākšana un savienojums ar PLF apmaiņas platformu ir obligāts visām dalībvalstīm. Tomēr vairākas dalībvalstis pret šo iniciatīvu izrādīja spēcīgu pretestību, un tās īstenošana netika turpināta. ePLF apmaiņas platformai 2022. gada aprīlī bija pievienotas piecas valstis, proti, Francija, Itālija, Malta, Slovēnija un Spānija. Pēc attiecīgo īstenošanas lēmumu termiņa beigām 2022. gada 31. maijā datu apmaiņa pašlaik nav iespējama. Ziņojumu apmaiņa, izmantojot šo PLF apmaiņas platformu, ir bijusi ierobežota. Komisija un ECDC kopš 2022. gada pavasara izstrādā projektu, kurā integrē PLF apmaiņas platformu un Agrīnās brīdināšanas un reaģēšanas sistēmu (EWRS), ņemot vērā iespējamās nākotnes vajadzības. 3.2. Īstenošana un rezultāti ESI ir pierādījis savu efektivitāti, ātri mobilizējot resursus Covid-19 pandēmijas kontekstā apzinātajām vajadzībām. Tāpēc tam izdevās nodrošināt efektīvus risinājumus dalībvalstu steidzamajām, mainīgajām un atšķirīgajām vajadzībām, reaģējot uz krīzi. Juridiskajā pamatā paredzētā elastība un Komisijai piešķirtās pilnvaras centralizēti pārvaldīt finansējumu sadarbībā ar dalībvalstīm ļāva noteikt prioritātes tām kolektīvajām darbībām, kas varētu nodrošināt savlaicīgākus intervences pasākumus un rezultātus, kurus dalībvalstis nebūtu varējušas sasniegt, rīkojoties atsevišķi. Instrumenta finansiālā izpilde — gan saistību, gan maksājumu ziņā — ir uz pareizā ceļa. Saistību apropriāciju izpildes līmenis 2020. un 2021. gadā bija 100 % attiecībā uz pieejamajiem budžeta kredītiem 2,9 miljardu EUR apmērā. No 750 miljoniem EUR ārējo piešķirto ieņēmumu no dalībvalstu iemaksām 27 miljoni EUR netika izlietoti, saņemot dalībvalstu negatīvās atbildes, kas citādi būtu ļāvuši šos līdzekļus izmantot vakcīnu sadales iniciatīvā valstīm ar zemiem ienākumiem. Šis instruments ir unikāls vairākos aspektos. Tas tika izvērsts strauji mainīgā vidē, ko raksturo neskaidrība par vīrusa raksturu, piemērotu medicīnisko reakciju un gan piedāvājumu, gan pieprasījumu. Tomēr tajā pašā laikā tas vajadzības gadījumā ļāva reaģēt efektīvi, piemēram, nodrošinot medicīniskos pretlīdzekļus (remdesivīru, ātros antigēna testus u. c.), lai atbalstītu dalībvalstu vajadzību nodrošināšanu. Visbeidzot, darbības jomas un iespējamo intervenču dēļ bija vajadzīga arī specializētas politikas veidošana saistībā ar pastāvīgi mainīgo epidemioloģisko situāciju. Tas ir īpaši slavējami, jo īpaši ņemot vērā ES atbalsta kompetenci veselības jomā. 3.2.1. Nepieredzēti centieni: vakcīnu finansēšana ES un citviet Galvenā uzmanība programmas ietvaros (aptuveni 70 % no finansējuma) bija veltīta vakcīnu iniciatīvai. Tas ļāva agrīnā posmā noslēgt pirkuma priekšlīgumus ar farmācijas uzņēmumiem, kas izstrādā Covid-19 kandidātvakcīnas, lai nodrošinātu nepieciešamos ieguldījumus minēto vakcīnu zinātniskās izstrādes paātrināšanai un vienlaikus attīstītu ražošanas jaudu, kas vajadzīga, lai tās ražotu vajadzīgajā apjomā. Rezultātā 2,2 miljardi Covid-19 vakcīnu devu dalībvalstīm tika nodrošinātas, īstenojot pasākumus, kas finansēti ar ESI līdzekļiem. Instruments nodrošināja finansiālu pamatojumu, lai mudinātu dalībvalstis īstenot kopīgu pieeju šajā jomā. Rezultātā tas nodrošināja dalībvalstīm piekļuvi plašākam kandidātvakcīnu portfelim. Daudzām atsevišķām dalībvalstīm patiešām būtu bijis maz ietekmes, lai veidotu sadarbību ar vakcīnu izstrādātājiem nolūkā nodrošināt apgādi. Vienotā rīcība palielināja dalībvalstu iespējas piekļūt kādai no kandidātvakcīnām, kas galu galā izrādījās efektīvas. ESI finansējums arī radīja lielāku atbalstu kandidātvakcīnām, nekā tas būtu bijis individuālas vienošanās gadījumā. Citiem vārdiem sakot, ESI atvieglotā pieeja nodrošināja, ka efektīvās vakcīnas bija izstrādātas agrāk, nekā tas būtu noticis citu risinājumu gadījumā, un lielākā mērogā, un tās bija vienlīdz pieejamas visām dalībvalstīm. Šī kopīgā pieeja arī ļāva efektīvāk izmantot Savienības ieguldījumu piedāvāto pirktspēju, lai samazinātu cenas un panāktu līguma nosacījumus tādos jautājumos kā atbildība un jaudas palielināšana, kas mazinās dalībvalstu riskus nākotnē. Tajā pašā laikā bija zināms, ka ar instrumentu finansētie PP pēc savas būtības vienmēr ir riskanti ieguldījumi. Lai gan Komisija izstrādāja līgumu portfeli ar daudzsološākajiem kandidātiem, aptverot plašu tehnoloģiju klāstu, nebija garantijas, ka atsevišķas vakcīnas būs efektīvas un tiks atļautas ES. Vakcīnu stratēģijas pamatā bija pieņēmums, ka ir pietiekama varbūtība, ka vismaz viena no kandidātvakcīnām būs efektīva. Risku vēl vairāk mazināja PP noteikumi, kas paredz atmaksāt daļu no neizmantotā ES ieguldījuma jebkurā šādā gadījumā.