Īpašais ziņojums Nr. 5/2010 “Leader pieejas īstenošana lauku attīstībā”





GLOSĀRIJS 4. ass : lauku attīstību 2007.–2013. gada programmu posmā īsteno saskaņā ar četrām asīm, kurām pakārtotas četras saskanīgas pasākumu grupas. 4. ass ir Leader pieeja. Dalībvalsts : šīs revīzijas kontekstā — par Leader programmu pārvaldību atbildīgās iestādes. Dalībvalstis šim nolūkam ieceļ vadošo iestādi. Katrā dalībvalstu reģionā, piemēram, Vācijā, Spānijā un Itālijā, ir atsevišķa programma un atsevišķa vadošā iestāde. Lauku attīstības programma : dokuments, ko sagatavojusi dalībvalsts un apstiprinājusi Komisija, lai plānotu un īstenotu ES lauku attīstības politiku. Leader pieeja : metode ES lauku attīstības politikas mērķu sasniegšanai, izmantojot pieeju no apakšas uz augšu, nevis tradicionālo — no augšas uz apakšu. "Leader" ir akronīms no franču valodas un nozīmē "saiknes starp lauku attīstības pasākumiem". Leader programma : dokuments, ko sagatavojusi dalībvalsts un apstiprinājusi Komisija, lai plānotu un īstenotu Leader pieeju. Pirmās Leader programmas īstenoja no 1991. līdz 1993. gadam, un pēc tam bija Leader II (1994.–1999. g.). Šī revīzija attiecas uz Leader+ (2000.–2006. g.) un Leader 4. asi (2007.–2013. g.), kuras bija ietvertas lauku attīstības programmās. Nevajadzīgais atbalsts : gadījumi, kad subsidēto projektu varētu pilnīgi vai daļēji īstenot bez dotācijas atbalsta. Pareiza finanšu pārvaldība : godīga un pārredzama ES budžeta pārvaldība saskaņā ar Finanšu regulu un jo īpaši ar ekonomiskuma, lietderības un efektivitātes principiem. Pasākums : atbalsta shēma politikas īstenošanai. Tajā formulēti noteikumi par finansējamajiem pasākumiem. Pievienotā vērtība : šajā revīzijā — ieguvumi no Leader pieejas īstenošanas, piemēram, vietējo vajadzību un vietējo risinājumu labāka apzināšana, lielāka vietējo ieinteresēto personu iesaiste un plašākas inovācijas iespējas. Programmu posms : daudzgadu pamats tādas ES politikas kā, piemēram, lauku attīstības plānošanai un īstenošanai; pašreizējais programmu posms attiecas uz 2007.–2013. gadu. Vietējā rīcības grupa : vietēja mēroga valsts un privāta partnerība, kas atbild par vietējo attīstības stratēģiju ierosināšanu un projektu atlasi. KOPSAVILKUMS I. Leader ir metode ES lauku attīstības politikas mērķu sasniegšanai, izmantojot pieeju no apakšas uz augšu, nevis tradicionālo — no augšas uz apakšu. Salīdzinājumā ar tradicionālajām finansēšanas metodēm Leader pieeja ietver lielākas izmaksas un lielāku risku, jo tai ir vēl viens īstenošanas līmenis un jāņem vērā arī ES budžeta kontrole daudzajās vietējās partnerībās jeb vietējās rīcības grupās. II. Attaisnojums Leader papildizmaksām un papildu riskiem ir pievienotā vērtība, kurai būtu jānāk no apakšas uz augšu, un partnerības pieeja — līdz ar to labāka vietējo vajadzību un vietējo risinājumu apzināšana, lielāka vietējo ieinteresēto personu iesaiste un plašākas inovācijas iespējas. III. Palāta pārbaudīja, vai Leader pieeja ir īstenota tā, lai veidotos pievienotā vērtība, vienlaikus maksimāli samazinot riskus, kas apdraud pareizu finanšu pārvaldību. Palāta vērtēja vietējo rīcības grupu veikumu, īstenojot 2000.–2006. gada Leader+ programmas, kuru galīgie izdevumi bija 2009. gadā. Palāta vērtēja arī vietējo rīcības grupu 4. ass stratēģijas, kuras nosaka grupu plānus Leader pieejas īstenošanai 2007.–2013. gadā. IV. Lai gan Palāta konstatēja dažus labas prakses piemērus, vietējās rīcības grupas īstenoja Leader pieeju tā, ka tās potenciālā pievienotā vērtība "Leader iezīmju" aspektā tika ierobežota. Pieeja no apakšas uz augšu bija nepilnīga tajās vietējās rīcības grupās, kuras lielāko daļu dotāciju piešķīra pašas savām organizācijām; partnerības potenciālā pievienotā vērtība nebija iegūta tajās vietējās rīcības grupās, kur lēmumus galvenokārt pieņēma vietējās iestādes; tikai nedaudzas vietējās rīcības grupas varēja uzskatāmi parādīt inovāciju vai dažādu sektoru mijiedarbību savās stratēģijās vai projektos. Vietējās rīcības grupas nebija galveno uzmanību pievērsušas savu stratēģisko mērķu sasniegšanai. V. Palāta konstatēja nepilnības arī saistībā ar vietējo rīcības grupu finanšu pārvaldības pareizību. Jo īpaši tāpēc, ka vietējās rīcības grupas piešķīra dotācijas projektiem, neņemot vērā lietderību. Procedūras ne vienmēr bija pārredzamas, un nebija pienācīgu pierādījumu tam, ka vietējās rīcības grupas pieņēma objektīvus lēmumus bez interešu konfliktiem. Šīs nepilnības sabalsojas ar tām, uz kurām Palāta norādīja Pārskatā par 2000. finanšu gadu. VI. Komisija un dalībvalstis nav izvirzījušas pietiekami augstas prasības un kopā ar vietējām rīcības grupām ir līdzatbildīgas par pievienotās vērtības ierobežošanu saistībā ar Leader pieeju. Tās nav darījušas pietiekami daudz, lai ierobežotu izmaksas un riskus. Desmit gadi ir pagājuši, kopš Palāta pirmo reizi revidēja Leader pieeju, bet dažas nepilnības joprojām pastāv. VII. Komisija vēl nav uzskatāmi pierādījusi ne izdevumu efektivitāti vai lietderību, ne pievienoto vērtību, kas radīta, īstenojot Leader pieeju, ne apmēru, kādā zināmie riski ir īstenojušies, ne arī reālās ieviešanas izmaksas. VIII. Ņemot vērā pastāvīgās nepilnības, Palāta iesaka Komisijai un dalībvalstīm formulēt skaidrākas un stingrākas prasības, lai samazinātu nevajadzīgā atbalsta risku, nodrošinātu objektīvu un pienācīgi dokumentētu projektu atlasi un partnerības principu reālu darbību praksē. Saskaņā ar Finanšu regulu ir vajadzīgas pilnvērtīgas procedūras, lai izvairītos no jebkāda interešu konflikta riska. Tāpēc jānodrošina, ka tiek iesniegti paziņojumi par ieinteresētību, nepiedalīšanās projekta vērtēšanā un atlasē un potenciāla interešu konflikta gadījumu paziņošana vadošajai iestādei. IX. Atlikušajā 2007.–2013. gada posmā Komisijai jānodrošina, lai dalībvalstis prasītu vietējām rīcības grupām noteikt izmērāmus mērķus, kuri raksturīgi to reģionam un kurus var sasniegt ar Leader programmu. Dalībvalstīm jāprasa, lai vietējās rīcības grupas atskaitītos par savu stratēģisko mērķu sasniegšanu, par pievienoto vērtību, kas radīta ar Leader pieeju, un par dotācijas izdevumu un darbības izmaksu lietderību. X. Uzraudzībā vairāk uzmanības jāpievērš Leader pieejas pievienotajai vērtībai, lietderībai un efektivitātei, un tā jāpapildina ar datiem no pārraudzības un kontroles sistēmām tā, lai Komisijai būtu pietiekami, ticami un attiecināmi dati par Leader programmu pievienoto vērtību un pareizu finanšu pārvaldību. IEVADS 1. Leader ir ES metode "no apakšas uz augšu" lauku attīstības politikas īstenošanai. Tai raksturīgas septiņas iezīmes (sk. 1. attēlu). Finanšu atbalstu piešķir "vietējām rīcības grupām", lai tās īstenotu vietējas attīstības stratēģijas, galvenokārt ar dotācijām vietējiem projektiem [1] (sk. finansēto projektu piemērus pielikumā). Vietējās rīcības grupas ir valsts un privātā sektora (vai bezpeļņas organizāciju) pārstāvju partnerības mazās lauku kopienās [2]. 1. ATTĒLS LEADER PIEEJAS SEPTIŅAS GALVENĀS IEZĪMES +++++ TIFF +++++ 2. ES tiesību aktos ir noteikti politikas mērķi un juridiskais pamats. Dalībvalstis nosaka valsts vai reģionālās programmas Leader pieejas īstenošanai, un Komisija tās apstiprina. Potenciālās vietējās rīcības grupas izstrādā vietējās stratēģijas saskaņā ar valsts vai reģionālajām prasībām un iesniedz tās iestādēm finansējuma saņemšanai. Dalībvalstis ir atbildīgas par vietējo rīcības grupu izraudzīšanos un ES atbalsta un valsts līdzfinansējuma izmaksāšanu, kā arī par īstenošanas uzraudzību un kontroli. Vietējās rīcības grupas atbild par finansējamo projektu atlasi. Dažās dalībvalstīs vietējās rīcības grupas atlasīja projektus līdz pat visam gada finanšu piešķīrumam, bet valsts vai reģionālās iestādes apstrādāja dotāciju pieprasījumus un veica maksājumus. Citas dalībvalstis uzticēja vietējām rīcības grupām atbildību par visu procesu, tostarp gada vai vairāku gadu budžetiem dotāciju maksājumu veikšanai. 3. Pirmais Leader posms sākās 1991. gadā kā "Kopienas iniciatīva". Pēc tam bija Leader II (1994.–1999. gads) un Leader+ (2000.–2006. gads) [3]. Lai gan Leader+ posms beidzās 2006. gadā, projekta īstenošana un izdevumi turpinājās līdz 2009. gada vidum. ES 15 dalībvalstīs bija 893 Leader+ vietējās rīcības grupas, bet jaunajās dalībvalstīs bija 281 grupa. Galīgais ES ieguldījums Leader+ programmā būs apmēram 2,1 miljards EUR. 4. No 2007. gada un turpmāk Leader ir integrēta lauku attīstības tiesību aktos [4] kā alternatīva pieeja triju galveno politikas asu mērķu sasniegšanai (sk. 1. izcēlumu). 1. IZCĒLUMS ČETRAS ASIS 2007.–2013. GADA LAUKU ATTĪSTĪBAS POLITIKĀ 1. ass : pasākumi, kuru mērķis ir ar atbalstu pārstrukturizācijai, attīstībai un inovācijai uzlabot lauksaimniecības un mežsaimniecības konkurētspēju. 2. ass : pasākumi, kuru mērķis ir ar zemes apsaimniekošanas atbalstu uzlabot vidi un lauku ainavu. 3. ass : pasākumi, kuru mērķis ir lauku teritorijās uzlabot dzīves kvalitāti un veicināt saimnieciskās darbības daudzveidību. 4. ass : izmantot Leader pieeju, lai sasniegtu 1.–3. ass mērķus. 5. Komisija 2007. gadā un 2008. gada sākumā apstiprināja lielāko daļu valstu un reģionālo lauku attīstības programmu 2007.–2013. gadam. Līdz 2009. gada beigām dalībvalstis bija izraudzījušās vairāk nekā 2000 4. ass vietējās rīcības grupas. ES plānotie izdevumi Leader asij šajā programmu posmā ir aptuveni 5,5 miljardi EUR (sk. 2. attēlu) [5], un valstu kopējais līdzfinansējums ir vēl 3,4 miljardi EUR. 6. Leader pieeja pamatojas uz apsvērumu, ka salīdzinājumā ar tradicionālo pieeju no augšas uz apakšu tā var dot lielāku pievienoto vērtību [6]. Pieejai "no apakšas uz augšu" un mijiedarbībai starp dažādām nozarēm vietējā līmenī vajadzētu mobilizēt vietējo potenciālu. Vietējās grupas var labāk apzināt integrētus un inovatīvus vietējo problēmu risinājumus un spēj labāk reaģēt. Dalībai vietēja mēroga lēmumu pieņemšanā būtu jārada entuziasms un lielāka atbildība, un līdz ar to jāizpaužas labākā un ilgtspējīgākā vietējā lauku attīstībā [7]. Sabiedrības iesaiste, ko panāca ar decentralizācijas pieeju — no apakšas uz augšu — arī var radīt mazāk taustāmus rezultātus, tādus kā "darbības spēju uzlabošana" un "iespēju radīšana vietējiem iedzīvotājiem" [8] (sk. 3. attēlu). 2. ATTĒLS ES FINANSĒJUMS, KAS KATRAI DALĪBVALSTIJ PLĀNOTS LEADER 4. ASIJ (2007.–2013. GADĀ) +++++ TIFF +++++ 7. Vietējās rīcības grupas veido īstenošanas papildu līmeni, kas paredz noteiktas papildizmaksas. Lēmumu pieņemšanas pilnvaru deleģēšana vietējiem partneriem arī rada risku pareizai ES līdzekļu pārvaldībai godīguma, pārredzamības un pārskatatbildības, kā arī ekonomiskuma, lietderības un efektivitātes aspektā. Kad Palāta iepriekšējo reizi revidēja Leader programmu 2000. gada pārskatam [9], vietējo rīcības grupu veiktajā finanšu pārvaldībā tika konstatētas dažas nopietnas nepilnības. Vietējo rīcības grupu ar atpakaļejošu datumu piešķirtās dotācijas rada nevajadzīgā atbalsta risku, projektu atlases pārredzamības trūkumu, potenciālus interešu konfliktus, augstas darbības izmaksas un ilgas procedūras. Komisija atbildēja, ka ir zinājusi par šiem riskiem. Tās galvenā atbildes rīcība bija apņemšanās veicināt labu praksi un racionālu finanšu pārvaldību, sniedzot norādījumus un nodrošinot informācijas apmaiņu [10]. 3. ATTĒLS VIETĒJO RĪCĪBAS GRUPU (VRG) LOMA LEADER PIEEJAS ĪSTENOŠANĀ +++++ TIFF +++++ REVĪZIJAS TVĒRUMS UN PIEEJA 8. Kā norādīts iepriekš, Leader pieeja paredz papildu izmaksas un riskus salīdzinājumā ar tradicionālākajām centralizētajām lauku attīstības politikas īstenošanas metodēm, bet tai piemīt arī potenciāls sniegt pievienoto vērtību ar septiņu Leader iezīmju starpniecību. Tas rosina Palātu formulēt turpmāk minēto revīzijas jautājumu. Vai Leader pieeju īstenoja tā, lai atklātos tās pievienotā vērtība, vienlaikus pēc iespējas samazinot riskus, kas apdraud pareizu finanšu pārvaldību? 9. Palātas veiktās revīzijas pamatā bija: revīzijas kontrollapas, kuras aizpildīja nejaušas atlases kārtībā paraugam izraudzītās 202 vietējās rīcības grupas 23 dalībvalstīs; dokumentu izskatīšana 27 no šīm vietējām rīcības grupām; revīzija uz vietas un gadījumu izpēte paraugam atlasītās 13 vietējās rīcības grupās un vairāk nekā 60 projekti, kurus bija finansējušas attiecīgās vietējās rīcības grupas un kuri bija tipiski to finansētajam projektu klāstam (sk. projektu sarakstu pielikumā); ar 11 Leader programmām saistīto vadošo iestāžu revīzija; šo programmu finansējums aptver vairāk nekā 40 % ES līdzekļu, kas paredzēti 2007.–2013. gada programmu posmā; ar Leader saistīto Komisijas darbību revīzija. Fiziskās revīzijas laikā 2009. gada pirmajā pusē atlasītās vietējās rīcības grupas bija nesen beigušas īstenot savas Leader+ vietējās attīstības stratēģijas 2000.–2006. gada programmu posmā [11], un dalībvalstis tās bija izvēlējušās saskaņā ar savām 4. ass stratēģijām, kuras bija paredzētas Leader pieejas īstenošanai 2007.–2013. gada programmu posmā. Izņemot Vāciju un Aragonu (Spānijā), vietējās rīcības grupas vēl nav sākušas savu 4. ass stratēģiju īstenošanu. 10. Pamatojoties uz tiesību aktiem un Komisijas dokumentiem un publikācijām [12], Palāta izstrādāja labas prakses kritērijus. Pēc šiem kritērijiem un saskaņā ar 4. ass stratēģijām Palāta pārbaudīja un vērtēja atlasīto vietējo rīcības grupu veikumu Leader+ posmā. Revīzija notika vietējo rīcības grupu telpās, lai būtu iespējams izskatīt visus nepieciešamos dokumentus un lai varētu apspriest ar grupu darbiniekiem un locekļiem darbības kontekstu un īstenoto stratēģiju. Uz vietas pārbaudīja arī atlasītos projektus un iztaujāja projektu iniciatorus. Ja Palāta konstatēja nepilnības vai labu praksi, tā novērtēja informāciju, kas pieejama par uzraudzību vai novērtējumu attiecīgajā valstī vai reģionā, kā arī procedūras un kontroles sistēmas, lai konstatētu, vai šāda prakse ir tipiska. Palāta vērtēja Komisijas un dalībvalstu veiktās Leader pārvaldības, uzraudzības, vērtēšanas un pārraudzības rezultātus, pamatojoties uz valsts un reģionālajām programmām un darbības noteikumiem, kā arī inspekciju rezultātus, izpildes ziņojumus un izvērtējumus. Revīzija pievērsās arī Komisijas veiktajam 11 attiecīgo lauku attīstības programmu 4. ass novērtējumam un dalībvalstu atlasītajām vietējās rīcības grupām saskaņā ar 4. asi. 11. Apsvērumi ir strukturēti atbilstoši galveno pienākumu sadalījumam: Vietējo rīcības grupu veiktā Leader iezīmju īstenošana. Vietējo rīcības grupu veiktās finanšu pārvaldības pareizība. Komisijas un dalībvalstu veiktā Leader programmu pārvaldība. Komisijas un dalībvalstu veiktā uzraudzība un vērtēšana. 1. TABULA ATLASĪTĀS VIETĒJĀS RĪCĪBAS GRUPAS (VRG) UN BUDŽETS TO 4. ASS STRATĒĢIJU ĪSTENOŠANAI (miljonos EUR) | VRG atsauce | Dalibvalsts (reions) | 4. ass budžets 2007. –2013. gadam [1001] | DE-BY | Vacija (Bavarija) [1002] | 2,6 | DE -MV | Vacija (Meklenburga Priekšpomeranija) [1002] | 5,4 | IE | Irija | 14,6 | EL | Grieķija | 6,5 | ES-A | Spanija (Aragona) | 7,1 | ES-CM | Spanija (Kastilija Lamanca) | 3,9 | FR (PL) | Francija (Luaras apgabals) | 1,5 | FR (LR) | Francija (Langdoka Rusijona) | 3,2 | IT-TOS | Italija (Toskana) | 7,6 | HU | Ungarija | 5,9 | PL (WP) | Polija (Pomorska) | 4,3 | PL (WŚ) | Polija (Sventokšiska) | 2,1 | PT | Portugale | 6,0 | APSVĒRUMI KĀ VIETĒJĀS RĪCĪBAS GRUPAS IZMANTOJA LEADER IEZĪMES, LAI RADĪTU PIEVIENOTO VĒRTĪBU VIETĒJĀS RĪCĪBAS GRUPAS LEADER PIEEJU ĪSTENOJA TĀDĀ VEIDĀ, KAS SAMAZINA PIEVIENOTĀS VĒRTĪBAS POTENCIĀLU "LEADER IEZĪMJU" ZIŅĀ, TOMĒR PALĀTA KONSTATĒJA LABAS PRAKSES GADĪJUMUS. APVĒRSTĀ (NO APAKŠAS UZ AUGŠU) PIEEJA 12. Apvērstās pieejas mērķis ir sekmēt dalību vietējā lauku attīstībā, iesaistot vietējo sabiedrību, ekonomisko un sociālo interešu grupas, kā arī valsts iestāžu un privātuzņēmumu pārstāvjus. Vietējā sabiedrība būtu jāiesaista, lai apzinātu atbilstošāko vietējo stratēģiju un īstenotu pasākumus (projektus), kas vajadzīgi vietējās stratēģijas mērķu sasniegšanai. Visas vietējās rīcības grupas panāca zināmu vietējās sabiedrības iesaisti, bet dažas vietējās rīcības grupas piešķīra lielāko daļu Leader+ dotāciju pašas savu biedru organizācijām 13. Par iespējām saņemt dotācijas projektiem vietējās rīcības grupas informēja vietējo sabiedrību dažādos veidos, proti, sanāksmēs un sabiedriskos pasākumos, ar informācijas lapiņām un publikācijām, vietējo rīcības grupu tīmekļa vietnēs un ar savu biedru starpniecību. Šajā ziņā vietējās rīcības grupas ne tikai atbilda spēkā esošajām dotāciju piešķiršanas prasībām, bet potenciāli arī iedrošināja citas vietējās ieinteresētās personas apsvērt jaunus ieguldījumus vai citus projektus. Piemēram, vietējai rīcības grupai Toskānā (Itālijā) bija informācijas centrs vietējā tirdzniecības kamerā. Par Leader programmām informēja arī vietējās preses izdevumos un stendos, kurus izvietoja projektu īstenošanas vietās. Ungārijā vietējā rīcības grupa uzlaboja informētību par Leader, izliekot informatīvas zīmes pie katra ciema. +++++ TIFF +++++ 1. fotogrāfija. Ungārija. Zīmes, kuras informē, ka ciems piedalījās Leader programmā 14. Visām vietējām rīcības grupām bija arī savi vietējie biroji, kur darbinieki palīdzēja projektu iniciatoriem sagatavot dotāciju pieprasījumus [13]. Šis "bezmaksas konsultācijas pakalpojums" bija svarīgs faktors, kas veicināja dotācijas pieprasījumu iesniegšanu, jo citādi nepieredzējušos mazo projektu iniciatorus būtu atturējušas ilgās un sarežģītās procedūras (sk. 70. punktu). 15. Lai gan daudzi projekti bija vienkārši dotācijas ieguldījumiem, pētījumiem vai pasākumiem, dažas vietējās rīcības grupas darbā ar vietējām ieinteresētajām personām arī izrādīja iniciatīvu, lai pārrunātu sākotnējās idejas un pēc tam izstrādātu stratēģiskākus projektus. Piemēram, Meklenburgā Priekšpomerānijā (Vācijā) vietējā rīcības grupa izveidoja darba grupas, ko sauca par "inovācijas komandām", lai tās vadītu un atbalstītu sarežģītāku projektu iniciatorus. Vietējā rīcības grupa Īrijā nodarbināja "attīstības speciālistus", kuru uzdevums bija aktīvi meklēt un izstrādāt tādu projektu idejas, kuri varētu sekmēt stratēģisko mērķu sasniegšanu (sk. 2. izcēlumu). 2. IZCĒLUMS PROJEKTU ATTĪSTĪBAS SPECIĀLISTU UZDEVUMS VIETĒJĀS RĪCĪBAS GRUPĀS ĪRIJĀ Projektu attīstības speciālistu uzdevums bija analizēt, apzināt un izstrādāt, veicināt un popularizēt pasākumus un iniciatīvas. Piemēram, "pārtikas nozares" darbinieks bija atbildīgs par vietējo pārtikas produktu reģionālā zīmola izstrādi un tirdzniecības veicināšanu, alternatīvu lauksaimniecības iniciatīvu attīstīšanu un citiem pasākumiem. Darbinieks uzturēja aktīvu blogu, organizēja un apmeklēja sanāksmes un pasākumus, kā arī iedrošināja pārtikas nozares speciālistus un palīdzēja tiem projektu izstrādē. 16. Visas revidētās vietējās rīcības grupas piešķīra dotācijas projektiem, kurus virzīja viņu pašu biedru organizācijas. Leader+ programmā, kuru īstenoja vietējā rīcības grupa Bavārijā (Vācijā), iesaistīja tikai 12 dažādus projektu iniciatorus, no kuriem seši bija tieši saistīti ar vietējo rīcības grupu. Sešās no 11 Leader+ vietējām rīcības grupām šādas dotācijas bija no 50 % līdz vairāk nekā 90 % no kopējām dotācijām (sk. 4. attēlu). Tas samazināja plašākai sabiedrībai pieejamās dotācijas, samazinot tās iespējas iesaistīties jau notiekošos projektos. 4. ATTĒLS VIETĒJĀM RĪCĪBAS GRUPĀM UN TO BIEDRU ORGANIZĀCIJĀM PIEŠĶIRTĀS DOTĀCIJAS [14] +++++ TIFF +++++ 17. Visas vietējās rīcības grupas dažādā mērogā iesaistīja vietējo sabiedrību 4. ass stratēģiju izstrādē. Vietējās rīcības grupas Francijā (Langdokā Rusijonā) un Bavārijā organizēja tematiskus seminārus par līdzdalības procesu, lai apzinātu vietējās teritorijas stiprās un vājās puses, iespējas un draudus un lai pārrunātu stratēģiju. Visas vietējās rīcības grupas organizēja publiskas sanāksmes, lai izskaidrotu Leader programmu un gūtu idejas projektiem, izņemot Toskānu, Īriju, Portugāli un Kastīliju Lamanšu (Spānijā), kur nebija skaidrs, kā un vai apspriešana bija ietekmējusi vietējo rīcības grupu veikto stipro un vājo pušu, iespēju un draudu analīzi vai vietējo stratēģisko mērķu noteikšanu. Apspriešana galvenokārt noderēja, lai veicinātu un izvērtētu pieprasījumu pēc dažādiem pasākumiem un lai apkopotu projektu priekšlikumus. VIETĒJĀ VALSTS UN PRIVĀTĀ SEKTORA PARTNERĪBA 18. Viena no Leader pieejas galvenajām iezīmēm ir tāda, ka lēmums nebūtu jāpieņem valsts iestādēm, bet plašākai vietējai partnerībai, kurā ir arī pašvaldības, bet tām nav vairākuma balsstiesības [15]. Sabiedrības iesaiste jāveicina, ļaujot visām ieinteresētajām vietējām personām piedalīties vietējās rīcības grupās un nodrošinot, ka ir pārstāvēti visi galvenie vietējie dalībnieki. Vietējās rīcības grupas ne vienmēr panāca efektīvu valsts un privātā sektora partnerību 19. Vietējās rīcības grupas Polijā un Aragonā bija apvienības ar atvērtu dalības politiku, līdz ar to visi ieinteresētie vietējie iedzīvotāji vai organizācijas tika iedrošināti pievienoties. Piemēram, Aragonas vietējā rīcības grupā bija ap 500 biedru (sk. 2. tabulu). Turpretim Grieķijā vietējai rīcības grupai bija mazāks biedru skaits, jo tos uzaicināja, līdz ar to potenciāli izslēdzot citas vietējās organizācijas un iedzīvotājus, kuri partnerībā varētu dot papildu ieguldījumu (sk. 3. izcēlumu). 2. TABULA VIETĒJO RĪCĪBAS GRUPU DALĪBA LEADER+ PROGRAMMĀ +++++ TIFF +++++ 3. IZCĒLUMS GRIEĶIJAS VIETĒJĀS RĪCĪBAS GRUPAS SASTĀVS Leader+ vietējā rīcības grupā biedrus uzaicināja, tāpēc tajā vietējie dalībnieki bija pārstāvēti nelielā skaitā un tās struktūra pieļāva, ka valsts sektors ietekmē lēmumu pieņemšanu. Tā bija organizēta kā uzņēmējsabiedrība no 15 ieinteresētajām personām, un vietējām pašvaldībām piederēja 97 % pamatkapitāla. Valde, kurā bija deviņi galveno pašvaldību pārstāvji (galvenokārt mēri), izveidoja komiteju, kura lēma par projektu pieteikumiem. Šajā komitejā bija pārstāvji no trim pašvaldībām un četrām citām organizācijām: tirdzniecības kameras, bioloģiskās lauksaimniecības apvienības, sieviešu apvienības un pētniecības organizācijas. 20. Visās revidētajās vietējās rīcības grupās bija pārstāvēti dažādi sektori un grupas; parasti tajās bija vietējo iestāžu, tūrisma, lauksaimniecības nozares un mazo uzņēmumu pārstāvji. Visu vietējo rīcības grupu lēmumu pieņemšanas komitejās bija pārstāvētas sievietes. Jaunieši ir viena no galvenajām ES lauku attīstības politikas mērķgrupām, un viņu iesaiste lēmumu pieņemšanā var nodrošināt pienācīgu viņu vajadzību un iespēju ievērošanu un atbilstošu risinājumu īstenošanu. Tikai septiņās 4. ass vietējās rīcības grupās no 13 bija pārstāvēti jaunieši (bet lēmumu pieņemšanas komitejā tie bija pārstāvēti tikai Spānijā un Ungārijā). Pārējās vietējās rīcības grupas paziņoja, ka to teritorijā nav jauniešu organizāciju, tās arī neveica nekādus īpašus pasākumus jauniešu iesaistīšanai šādā grupā. 21. Visās vietējās rīcības grupās lēmumu pieņemšanas komitejā bija ne vairāk kā 50 % valsts sektora pārstāvju, kā tas paredzēts noteikumos. Tikai Francijas vietējās rīcības grupās bija iekšējie noteikumi, kas prasa "dubultkvorumu", ar kuru privātā sektora biedriem jāpārstāv vismaz 50 % balsu katrā lēmumu pieņemšanas sanāksmē (lai gan šis noteikums ne vienmēr tika ievērots). 22. Palāta konstatēja vairākus gadījumus, kad Leader principi nebija stingri ievēroti. Francijā (Langdokā Rusijonā) Leader+ lēmumu pieņemšanas komitejas vadītājam bija izšķirošā balss, kas faktiski piešķīra vairākumu valsts sektoram. Privāto sektoru vietējās rīcības grupas komitejā Francijā (Luāras apgabalā) galvenokārt pārstāvēja apvienības, ko bija izveidojušas vietējās pašvaldības (sk. 4. izcēlumu). Šī komiteja ierosināja projektus vietējo pašvaldību apvienībai (Syndicat), kas pieņēma galīgo lēmumu par dotāciju piešķiršanu projektiem. 4. IZCĒLUMS DALĪBA VIETĒJĀ RĪCĪBAS GRUPĀ FRANCIJĀ (LUĀRAS APGABALĀ) Vietējā rīcības grupa veica iekšēju vērtēšanu, pēc kuras paziņoja, ka "lēmumu pieņemšanas komitejā nav pārstāvēti visi vietējie dalībnieki. Gandrīz visi izraudzītie privātie partneri ir no Luāras apgabala apvienībām [komūnu apvienības]". "Katru no šīm apvienībām vada vēlēta amatpersona". "Taču, lai gan šīs apvienības ļoti labi pārzina vietējās problēmas (..), būtu bijis noderīgi iesaistīt vietējo uzņēmumu atbildīgās personas vai apvienību pārstāvjus, kuri nav no Luāras apgabala. No otras puses, nebija pārstāvēta ne Tirdzniecības un rūpniecības palāta, ne Amatnieku kamera, tikai Lauksaimniecības palātai lēmumu pieņemšanas komitejā bijā viens pārstāvis". 23. Dažos gadījumos vietējā rīcības grupa Portugālē pieņēma lēmumus tikai ar dažām vietējo padomju balsīm (sk. 5. izcēlumu) [16]. Šādos gadījumos partnerības potenciālā pievienotā vērtība lēmumu pieņemšanā netiek radīta. TERITORIĀLAS VIETĒJĀS ATTĪSTĪBAS STRATĒĢIJAS 24. Teritoriālajā pieejā vietējai rīcības grupai jāformulē un jāīsteno attīstības stratēģija, kuras pamatā ir pašu teritorijas īpašais stāvoklis, stiprās un vājās puses. Lai pilnībā izmantotu šīs pieejas potenciālu, vietējai rīcības grupai tās īpašās vajadzības un iespējas jāformulē vietējos mērķos un savas stratēģijas jāīsteno, galveno uzmanību pievēršot šo mērķu sasniegšanai. 25. Vietējo rīcības grupu mērķos precīzi jādefinē vietējie faktiskie rezultāti, kurus ar šo grupu izraudzītajām stratēģijām paredzēts sasniegt, un tādējādi jānodrošina skaidra sistēma un norādes programmu ikdienas pārvaldībai, kā arī pamats darbības pārvaldībai un pārskatatbildībai. 5. IZCĒLUMS VIETĒJĀ RĪCĪBAS GRUPA PORTUGĀLĒ UN DALĪBA BALSOŠANĀ Vietējās rīcības grupas lēmumu pieņemšanas komiteju veidoja trīs pašvaldību pārstāvji (kuri rotācijas kārtībā pildīja priekšsēdētāja, priekšsēdētāja vietnieka un kasiera pienākumus), kultūras biedrība, mazo uzņēmumu apvienība, vietējo rūpnieku apvienība un lauksaimnieku apvienība. Palātas revidenti pārbaudīja to astoņu sanāksmju protokolus, kurās apstiprināja izraudzītos projektus. Trijās sanāksmēs vienādā skaitā piedalījās pašvaldību un citu aprindu pārstāvji. Pārējās piecās sanāksmēs vairākumu veidoja visas trīs pašvaldības. Divos gadījumos vietējā rīcības grupa izraudzījās projektus tikai pamatojoties uz triju pašvaldību balsojumu. Vietējās rīcības grupas nebija galveno uzmanību pievērsušas vietējo (teritoriālo) stratēģiju mērķu sasniegšanai 26. Vietējo rīcības grupu Leader+ vietējie stratēģiskie mērķi nebija konkrēti, izmērāmi, sasniedzami un laikā ierobežoti. Lielākoties tie bija tik vispārīgi, ka tos varētu attiecināt uz jebkuru lauku teritoriju (sk. piemēru 6. izcēlumā). Tādi mērķi kā "cīnīties pret aiziešanu no laukiem un tradicionālās lauksaimniecības atmešanu" (vietējā rīcības grupa Portugālē) būtu izmērāmi, bet praksē tādi nebija, jo nebija pamatrādītāju, lai noteiktu sākotnējo stāvokli vai mērķus attiecībā uz sasniedzamo stāvokli. Mērķiem nebija noteikta termiņa. Piemēram, tāds mērķis kā "veicināt teritorijas identitātes veidošanu, uzlabojot un atbalstot vietējos pakalpojumus un produktus" (vietējā rīcības grupa Grieķijā) apraksta, ko grupa plāno darīt, nevis stāvokli, ko tā vēlas sasniegt. 27. Vietējās rīcības grupas pievērsa nepietiekamu uzmanību mērķu sasniegšanai. Francijā (Langdokā Rusijonā), piemēram, Leader+ stratēģijas galvenais mērķis bija izmantot jaunās tehnoloģijas, lai uzlabotu lauku teritorijas konkurētspēju. Kad radās iespēja iegūt līdzfinansējumu no valsts programmas tūrisma projektiem, vietējā rīcības grupa pievienoja jaunu izdevumu pasākumu, lai finansētu, piemēram, kalnu velosipēdu centru. 6. IZCĒLUMS VIETĒJĀ RĪCĪBAS GRUPA MEKLENBURGĀ PRIEKŠPOMERĀNIJĀ — VIETĒJO STRATĒĢISKO MĒRĶU PIEMĒRS Bija formulēti četri mērķi: 1) uzlabot teritorijas pievilcību; 2) attīstīt reģionālā tūrisma tīklu; 3) ieviest jaunus pakalpojumus un palielināt nodarbinātību; 4) uzlabot reģiona ekonomisko struktūru, atbalstot atvērtu pieeju un veicinot jaunu darba vietu izveides iespējas. Pēc katras no šīm stratēģijām bija iedaļa "mērķis/stratēģija", kurā bija aprakstīts tagadējais stāvoklis un vispārīgi izklāstīts, ko rīcības grupa gatavojas darīt, piemēram, "atbalstīt sieviešu un jauniešu profesionālo mācību iniciatīvas". Nebija konkrēti formulēts tas, ko plānots sasniegt, īstenojot šo stratēģiju. Stratēģiskajiem mērķiem nebija noteikti pamatrādītāji vai uzdevumi. 28. Vietējo stratēģiju mērķi projektu atlasē nebija izšķirošais faktors (sk. 7. izcēlumu). Piemēram, vietējā rīcības grupa Portugālē plānoja finansēt tūrisma bāzes, "kam ir cieša teritoriāla saikne" ar stratēģiju: "Vietējās kultūras un upju satece". Vietējā rīcības grupa piešķīra dotāciju kartingu centram papildu kartingu un hronometrāžas aprīkojuma pirkumam, bez uzskatāmas teritoriālas saistības. 7. IZCĒLUMS VIETĒJĀ RĪCĪBAS GRUPA PORTUGĀLĒ — CEĻA ZĪMJU IEGĀDES PROJEKTS Viens no vietējās rīcības grupas mērķiem bija tematisku tūrisma maršrutu izpēte, izstrāde un popularizēšana. Vietējā rīcības grupa budžetu attiecīgajam pasākumam izlietoja, piešķirot pašvaldībai dotāciju ceļa zīmju iegādei (starp šīm zīmēm bija arī ceļu norādes, tostarp "Stop" zīmes) un baltajām marķēšanas līnijām vietējo ceļu vidus iezīmēšanai un autostāvvietās. Dažas no ceļa zīmēm norādīja virzienu uz atsevišķiem tūrisma objektiem, bet projektā neizveidoja nevienu tematisku tūrisma maršrutu. +++++ TIFF +++++ 29. Vietējās rīcības grupas Grieķijā, Toskānā un Spānijā [17] īstenoja savas stratēģijas atbilstoši "pasākumiem", kā dalībvalsts tos bija definējusi, lai klasificētu līdzīgus projektus budžeta pārvaldībai un ziņojumu sagatavošanai. Piemēram, vietējai rīcības grupai Grieķijā bija tādi pasākumi kā "investīciju atbalsts uzņēmējiem". Tas bija iedalīts "lauku tūrisma projekti", "moderno tehnoloģiju projekti" utt. Katrs no tiem bija iedalīts sīkākas "darbībās", piemēram, "nodrošināt tūristu izmitināšanu". Šāda pieeja gan atvieglo vietējo rīcības grupu uzraudzību un kontroli, tomēr ietver risku, ka vietējās rīcības grupas īsteno izdevumu pasākumus (novērtējot un atlasot projektus pēc to attiecināmības), neņemot vērā vietējās stratēģijas mērķus. 30. Vietējās rīcības grupas informēja par projektu priekšlikumiem, kuri atbilda attiecīgā pasākuma attiecināmības nosacījumiem, nevis popularizēja projektus, ar kuriem varētu sasniegt konkrētu vietējās stratēģijas mērķi. Vietējās rīcības grupas vērtēja projekta priekšlikuma "atbilstību" vai "saskanību" ar stratēģiju, bet mērķi bija tik plaši, ka bija praktiski neiespējami izslēgt attiecināmu projektu, ja vien pasākums nepārsniedza paredzēto summu. Pat tad, kad rezultatīvie mērķi bija sasniegti, vietējās rīcības grupas turpināja piešķirt dotācijas [18]. 31. Uzraudzība un ziņojumu sagatavošana vēl vairāk pastiprināja pasākumu ievirzi. Vietējās rīcības grupas uzraudzīja un analizēja projektus un ziņoja par tiem, kurus īstenoja saistībā ar katru izdevumu pasākumu, bet nevāca datus un nevērtēja, vai vietējās stratēģijas mērķi tika sasniegti. 32. Piemēram, vietējā rīcības grupa Īrijā Leader+ programmas beigās publicēja pārskatu par saviem sasniegumiem. Šajā pārskatā bija iedaļa ar nosaukumu "Ko mēs solījām", kurā uzskaitīja stratēģiskos mērķus. Nākamā iedaļa saucās "Ko mēs sasniedzām", un tajā bija aprakstīti īstenotie projekti. Tie bija sagrupēti atbilstoši pasākumam, piemēram, "mācību projekti". Nebija norādīts, kas bija izdarīts vai sasniegts attiecībā pret stratēģiskajiem mērķiem. Vietējās rīcības grupas Francijā un Vācijā, kurām nebija prasīts sekot valsts vai reģionālajiem pasākumiem, arī ziņoja par īstenotajiem projektiem, nevis par sasniegtajiem mērķiem [19]. 33. Revīzijas laikā lielākā daļa vietējo rīcības grupu vēl nebija izstrādājušas savus projektu atlases kritērijus vai uzraudzības un vērtēšanas sistēmas 2007.–2013. programmu posmam, bet no pieejamās informācijas bija skaidrs, ka vietējās rīcības grupas nav plānojušas veikt nozīmīgas izmaiņas. Arī vietējo rīcības grupu 4. ass stratēģijām pietrūka specifisku vietējo mērķu, un visas dalībvalstis, izņemot vienu, prasīja piemērot vispārīgus pasākumus (sk. 84. punktu). INOVATĪVAS UN DAUDZNOZARU PIEEJAS 34. Leader ir iecerēta kā inovatīva pieeja. Vietējām rīcības grupām būtu jāplāno un jāīsteno savas stratēģijas tā, lai apkopotu spēkus un veidotu lauku attīstību, piedāvājot inovatīvus risinājumus vecām un jaunām lauku problēmām. Vietējās rīcības grupas var radīt pievienoto vērtību, darot kaut, kas atšķiras no citām programmām vai vietējo iestāžu darbībām. Projekti, kas atbilst parastiem vietējo iestāžu pasākumiem, ir attiecināmi citās programmās un tādēļ no Leader programmām būtu finansējami tikai izņēmuma gadījumos, ko pienācīgi pamato konkrētas stratēģiskās vajadzības. 35. Vēl viena Leader pieejas atšķirīgā iezīme ir stratēģijas plānošana un īstenošana daudznozaru kontekstā, balstoties uz mijiedarbību starp dažādu vietējās tautsaimniecības nozaru dalībniekiem un projektiem. Vietējās rīcības grupas savās stratēģijās vai projektos varēja sniegt tikai nelielus pierādījumus par inovāciju vai mijiedarbību starp nozarēm. Grupas finansēja projektus, kuri nedaudz atšķīrās no citu ES programmu finansētajiem vai kuri atbilda parastām vietējo iestāžu darbībām 36. Dažādu nozaru dalībnieku mijiedarbība izpaudās vietējo rīcības grupu partnerībā, kā aprakstīts 8.–23. punktā, bet vietējo rīcības grupu stratēģijās un projektos tā nebija nozīmīga. Dažas vietējās rīcības grupas varēja uzskatāmi parādīt mijiedarbības piemērus. Īrijā, piemēram, stratēģija saistīja ražotājus, mazumtirgotājus un tūrisma nozari vietējo produktu noieta veicināšanā. Tomēr lielākā daļa vietējo rīcības grupu piešķīra dotācijas neatkarīgiem projektiem, atbalstot projektu iniciatoru pamatdarbību (sk. pielikumu). 37. Vairākumam vietējo rīcības grupu, kuras izmantoja Leader+ pieeju, bija skaidri kritēriji projektu priekšlikumu inovatīvā vai eksperimentālā rakstura novērtēšanai (sk. 3. tabulu) [20]. Lai gan kritēriji bija, vietējās rīcības grupas apstiprināja projektus, kuriem nebija izteikti inovatīvu iezīmju. Piemēram, Grieķijā dotāciju pieprasījuma veidlapās gan bija aprakstītas inovatīvās un eksperimentālās iezīmes plānotajiem ieguldījumiem restorānos, viesu namos, metālapstrādes darbos, vīndarītavās un citur, tomēr praksē šo iezīmju nebija (sk. 8. izcēlumu). 38. Toskānā vietējā rīcības grupa izsludināja projektu priekšlikumu konkursu "Atbalsts uzņēmējiem procesu un produktu inovācijai". Vietējā rīcības grupa saņēma priekšlikumu no ābolu ražotāja par projektu, kas galvenokārt paredzēja iepirkt standarta redeļu kastes augļiem, ko vietējā rīcības grupa klasificēja kā "inovatīvu ieguldījumu, kas samazina ražošanas izmaksas, atvieglo ražas novākšanu un iepakošanu," pamatojoties uz to, kas tas bija "inovatīvs šim uzņēmumam". Pēc šādas klasifikācijas minētajam projektam piešķīra septiņus no iespējamajiem 10 punktiem par inovāciju. Vietējā rīcības grupa Ungārijā vērtēja projektu priekšlikumus "inovācijas un jauninājumu" aspektā un piešķīra maksimālu punktu skaitu visiem sešiem pārbaudītajiem projektiem. Viens no projektiem attiecās uz viesu nama telpu atjaunošanu un ietvēra velosipēdu iegādi viesu lietošanai — šāds pakalpojums bija jaunums tajā apvidū. Jauninājums nebija attiecināms uz projektu, kas paredzēja izstrādāt plānus seguma uzklāšanai zemes ceļam uz projekta iniciatora vīna dārzu, vai projektu mācītāja mājas sienu stiprināšanai, jo sienas bija nosēdušās. 3. TABULA INOVATĪVU PROJEKTU ATLASE +++++ TIFF +++++ 1 Vietējās rīcības grupas Francijā un Vācijā nedokumentēja nevienu projekta vērtējumu atlases kritēriju aspektā. Vietējā rīcības grupa Īrijā to darīja, bet nepiešķīra punktus. 39. Pārskatā par 2000. finanšu gadu Palāta konstatēja, ka vietējās rīcības grupas dotācijas piešķīra projektiem, kurus varētu finansēt no citām programmām. Komisija atbildēja: "Varētu būt lietderīgi noLeaderfinansēt dažus atsevišķus projektus, kurus, aplūkojot atsevišķi, varētu uzskatīt par attiecināmiem uz citām vispārējām programmām, ja šie projekti ir būtisks elements konkrētas vietējās rīcības grupas inovatīvās attīstības programmas īstenošanā". 40. Lielākā daļa dotāciju bija maziem projektiem, ar to atšķirot Leader no citām ES finansēšanas programmām. Piemēram, vietējā rīcības grupa Īrijā piešķīra dotācijas, sākot no summām, kas mazākas par EUR 1000, līdz lielākais EUR 65 000. Tomēr astoņas no 11 Leader+ vietējām rīcības grupām finansēja projektus, kuru kopējās izmaksas bija EUR 200000 vai vairāk (sk. projektu sarakstu pielikumā). Ieguldījumi vīndarītavās, olīveļļas spiestuvēs, ciemata atjaunošanas projektos un citur būtu bijuši attiecināmi uz citām ES finansēšanas programmām. Šajos gadījumos vietējās rīcības grupas varēja pierādīt, ka projekti bija saskanīgi ar to stratēģiju, bet, ņemot vērā specifisku vietējo mērķu trūkumu (sk. 26. punktu), vietējās rīcības grupas nevarēja pierādīt, ka projekti bija būtiski. 8. IZCĒLUMS GRIEĶIJAS VIETĒJĀS RĪCĪBAS GRUPAS APSTIPRINĀTO PROJEKTU "EKSPERIMENTĀLAIS RAKSTURS" Visos sešos revidētajos privātā sektora projektos pieprasījuma veidlapās bija pamatots priekšlikuma eksperimentālais raksturs attiecībā uz sociālo kontaktu tīkla veidošanas pasākumiem. Visas veidlapas bija aizpildījuši konsultanti. Tomēr aptaujātie projektu iniciatori tādos pasākumos nebija piedalījušies. Piemēram, metālapstrādes darbnīcas projekta iniciators neko nezināja par vietējo mazo uzņēmumu tīklu un nebija informēts par to, ka viņa projekta priekšlikums paredz līdzdalību šādā tīklā. Turklāt dotācijas pieprasījumā bija minēts, ka projekts ir saskanīgs ar rīcības grupas vietējo stratēģiju, jo tas attiecās uz tradicionālajiem metālkalumiem, kuri palīdzēja saglabāt tradīcijas un vietējo ēku raksturu. Praksē pieprasījuma iesniedzēja nodarbošanās gandrīz pilnībā bija saistīta ar moderniem alumīnija izstrādājumiem. 41. Turklāt Leader pieejas potenciālā pievienotā vērtība samazinās, ja to izmanto tikai kā papildu finansējuma avotu parastām pašvaldību darbībām. Lai gan obligātie uzdevumi, piemēram, izglītība, bija principā izslēgti, visas vietējās rīcības grupas, izņemot vienu grupu Īrijā, piešķīra dotācijas vietējo iestāžu virzītajiem projektiem (sk. 9. izcēlumu un projektu sarakstu pielikumā). Daži no šiem projektiem jau bija pabeigti pirms Leader dotācijas pieprasīšanas (piemēru sk. 10. izcēlumā), un šajos gadījumos dotācija noderēja tikai kā papildinājums vietējo iestāžu budžetam. 9. IZCĒLUMS LEADER+ DOTĀCIJAS VIETĒJĀM IESTĀDĒM Vietējā rīcības grupa Kastīlijā Lamanšā . Viena no pašvaldībām, kas bija vietējās rīcības grupas biedre, ierosināja projektu par bērnu rotaļu laukuma norobežošanu. Projekts paredzēja uzbūvēt ķieģeļu sienu rustikālā stilā, virs kuras slietos metāla žogs; izmaksas — EUR 36 000 (tostarp ES finansētā Leader dotācija EUR 26 500 un EUR 500 no valsts un reģionālām iestādēm). Vietējā rīcības grupa Grieķijā . Viena no pašvaldībām, kas bija vietējā rīcības grupā, virzīja projektu noteku sistēmas atjaunošanai un pilsētas centra ielu un ietvju seguma nomaiņai. Leade r+ finansējums (EUR 211 000) nosedza nelielas platības labiekārtošanas izmaksas. Lai pabeigtu projektu pārējās ielās, pašvaldība saņēma valsts finansējumu (1,4 miljonus EUR ). 10. IZCĒLUMS DOTĀCIJAS PABEIGTIEM PROJEKTIEM Vietējā rīcības grupa Toskānā . Projekts "Pakalpojumi pilsoņiem un vietējai teritorijai". 2004. gada maijā vietējā rīcības grupa publicēja uzaicinājumu iesniegt projektu priekšlikumus un 2004. gada 12. jūlija sēdē nolēma piešķirt EUR 121 470 dotāciju pašvaldību apvienībai (kas bija vietējās rīcības grupas lēmumu pieņemšanas komitejā). Dotācijas nolīgums bija datēts ar 2004. gada 20. septembri. Projekts, kas attiecās uz diennakts veterināro publisko pakalpojumu un informācijas sniegšanu, kā arī uz medību, zvejas un sēņu lasīšanas atļaujām, bija sākts 2001. gada februārī, bet pēdējā faktūrrēķina datums ir 2004. gada 5. jūlijs. 42. Revīzijas laikā 4. ass īstenošana nebija sākta lielākajā daļā revidēto vietējo rīcības grupu. Tomēr stratēģijās ir maz konkrētu apņemšanos radīt inovācijas vai arī panākt dažādu nozaru mijiedarbību. KONTAKTU TĪKLA IZVEIDES UN SADARBĪBAS PROJEKTI 43. Kontaktu tīkla izveide ietver pieredzes apmaiņu, un tās mērķis ir nodot tālāk labu praksi, izplatīt inovācijas un īstenot gūtās atziņas. Sadarbības projekti, kuros piedalās divas vai vairākas vietējās rīcības grupas, var vēl vairāk palielināt pievienoto vērtību ar kritisko masu un savstarpēju papildināmību, kas ļauj iegūt tādus faktiskos rezultātus, kurus viena pati vietējās rīcības grupa iegūt nevarētu. Ne visas vietējās rīcības grupas aktīvi piedalījās kontaktu izveides un sadarbības projektos 44. Visas vietējās rīcības grupas vismaz piedalījās sanāksmēs ar citām rīcības grupām reģionālā vai valsts tīkla mērogā, lai gan šīs sanāksmes galvenokārt bija veltītas organizācijas jautājumiem. Vietējā rīcības grupa Īrijā īpaši aktīvi apmeklēja seminārus, apciemoja rīcības grupas citās dalībvalstīs un uzņēma tās pie sevis. Vietējās rīcības grupas Meklenburgā Priekšpomerānijā, Īrijā un Portugālē papildināja ES publikācijas un datubāzes ar projektu labas prakses piemēriem. 45. Visas vietējās rīcības grupas piedalījās sadarbības projektos, izņemot vietējo rīcības grupu Ungārijā. Vietējās rīcības grupas Francijā, Toskānā un Grieķijā sastapās ar organizācijas grūtībām, īpaši attiecībā uz atšķirīgajām procedūrām, ko piemēroja dažādās reģionālās vai valsts mēroga Leader programmās. Dažas no finansētajām darbībām vairāk attiecās uz vizītēm, pieredzes apmaiņu un konferencēm, nevis uz kopīgu projekta īstenošanu. Vietējā rīcības grupa Kastīlijā Lamanšā izmantoja sadarbības projektu budžetu, lai samaksātu par dalību reģionālajā vietējo rīcības grupu tīklā un lai izstrādātu dokumentu vadības sistēmu, kura pašlaik tiek gatavota 2007.–2013. gadam. Šādi izdevumi būtu jāfinansē no vietējo rīcības grupu darbības izmaksām paredzētajiem budžetiem. 46. Izņemot Kastīliju Lamanšu, Ungāriju un Portugāli, vietējo rīcības grupu 4. ass stratēģijās bija izvērstas ziņas par sadarbības projektiem. Par plānotajiem kontaktu izveides pasākumiem izvērstas informācijas bija maz. VIETĒJO RĪCĪBAS GRUPU ĪSTENOTĀS FINANŠU PĀRVALDĪBAS PAREIZĪBA VIETĒJĀS RĪCĪBAS GRUPAS PIENĀCĪGI NEŅĒMA VĒRĀ LIETDERĪBAS ASPEKTU VAI VAJADZĪBU PĒC GODĪGĀM UN PĀRREDZAMĀM PROCEDŪRĀM DOTĀCIJAS IZDEVUMU LIETDERĪBA 47. Vietējās rīcības grupas izlietoja budžeta līdzekļus, piešķirot dotācijas projektiem. Attiecīgi šīm grupām bija jānodrošina, lai sabiedrības līdzekļi tiktu izlietoti pēc iespējas lietderīgāk [21]. Vietējās rīcības grupas netiecās panākt dotēto izdevumu maksimālu lietderību 48. Jebkuras dotāciju programmas lietderību apdraud tas, ka projekta iniciators var īstenot projektu jebkurā gadījumā, arī bez dotācijas, kā rezultātā rodas nevajadzīgais atbalsts — dotācijai nav papildu ietekmes. Vietējās rīcības grupām būtu jāspēj labāk novērtēt nevajadzīgā atbalsta risku nekā "tradicionālās pieejas" programmu vadītājiem, jo grupas pārzina vietējos apstākļus un dotācijas pieprasījuma sagatavošanas laikā sazinās ar projekta iniciatoru. 49. Vērā ņemama norāde uz nevajadzīgo atbalstu ir gadījumi, kad iniciators jau ir sācis projektu, pirms vietējā rīcības grupa nolemj piešķirt dotāciju vai atteikt to. Izņemot Vāciju, visas vietējās rīcības grupas piešķīra dotācijas šādiem projektiem. Attiecīgie projektu iniciatori vai nu bija gatavi īstenot projektu bez dotācijas atbalsta (kas norāda uz nevajadzīgo atbalstu), vai arī dotācija viņiem bija apsolīta jau pirms projekta novērtējuma un lēmuma pieņemšanas. 50. Tikai vietējai rīcības grupai Īrijā bija procedūras, lai novērtētu projektu priekšlikumus nevajadzīgā atbalsta riska aspektā (lai gan arī tur veiktās pārbaudes nebija pienācīgi dokumentētas). Citās vietējās rīcības grupās projekta sākuma datumu uzskatīja vienkārši par attiecināmības jautājumu. 51. Katra dalībvalsts piemēroja atšķirīgus attiecināmības noteikumus. Grieķijā, Īrijā, Spānijā un Ungārijā projektus uzskatīja par attiecināmiem, sākot no dotācijas piešķiršanas datuma. Portugālē projektus varēja sākt 90 dienas pirms dotācijas pieprasījuma iesniegšanas. Francijā un Toskānā noteikumos bija minēts tikai tas, ka projekts nedrīkst būt pabeigts dotācijas pieprasījuma iesniegšanas datumā [22]. Vietējās rīcības grupas uzskatīja, ka šis nosacījums tiek ievērots, kamēr projekta iniciators nav nomaksājis pēdējo faktūrrēķinu saistībā ar projekta izdevumiem, pat ja projekts fiziski ir pabeigts (sk. 10. izcēlumu). 52. Turklāt vietējās rīcības grupas Francijā un Toskānā atklāti atbalstīja projektus, kuri jau bija pabeigti, jo dotācijas varēja apstiprināt un izmaksāt īsā laikā, bez kavēšanās riska (sk. 11. izcēlumu). Šādi vietējās rīcības grupas varēja izvairīties no "saistību atcelšanas" — tā ir procedūra, kuras rezultātā dažās dalībvalstīs gada beigās anulē vietējo rīcības grupu neizlietotos budžeta līdzekļus. 11. IZCĒLUMS VIETĒJO RĪCĪBAS GRUPU ATBALSTS PABEIGTIEM PROJEKTIEM Vietējā rīcības grupa Toskānā . Vietējās rīcības grupas rīkotajā priekšlikumu konkursā par ciematu atjaunošanu un uzlabošanu bija projektu atlases kritēriji ar maksimāli 30 iespējamiem punktiem. Viens no kritērijiem bija projekta "gatavība" — ar maksimāli 12 punktiem, kas būtu piešķirami, ja iniciators varētu veikt pēdējo projekta maksājumu 30 dienu laikā pēc projekta priekšlikuma iesniegšanas. Vietējā rīcības grupa Francijā (Langdoka Rusijona) . Universitātes apvienība (kas bija vietējā rīcības grupā) uzņēmās īstenot projektu, lai atjaunotu un atvērtu sabiedrībai vecu botānisko dārzu (arborētumu). Projekta pēdējie izdevumi bija radušies 2008. gada augustā. Vietējā rīcības grupa izraudzījās projektu 2008. gada 16. septembrī un 1. oktobrī parakstīja dotācijas nolīgumu. Vietējās rīcības grupas sanāksmes protokolā paskaidrots, ka Leader+ budžeta atlikuma izlietošanai bija jāizraugās jau pabeigti projekti, lai dotācijas varētu izmaksāt līdz oktobra beigām. 53. Lietderību apdraud arī tas, kas iniciatori var necensties īstenot projektus par zemākajām cenām ar vajadzīgo kvalitāti. Šis risks palielinās, ja dotācija nosedz proporcionāli lielu projekta izmaksu daļu (dažas vietējās rīcības grupas piešķīra dotācijas 80 % vai pat 100 % apmērā no projekta izmaksām [23]). Pastāv arī risks, ka faktūrrēķinus var mākslīgi "uzpūst". Apmierinošas procedūras pieņemamu projekta izmaksu novērtēšanai (valsts un privātā sektora projektiem) bija tikai vietējās rīcības grupās Īrijā, Grieķijā un Toskānā. 54. Visefektīvākā dotācija būtu minimālā summa, kas nepieciešama, lai nodrošinātu projektam dzīvotspēju un vēlamo rezultātu sasniegšanu. Tomēr daudzas vietējās rīcības grupas piešķīra visiem projektiem procentuāli vienādu dotāciju (līdz maksimālajai attiecināmajai summai) neatkarīgi no projekta rentabilitātes vai cita finansējuma pieejamības [24]. 55. Lai nodrošinātu visa budžeta izlietošanu, vietējā rīcības grupa Francijā (Luāras apgabalā) palielināja dotācijas likmes Leader+ perioda beigās. Šādas pieejas rezultātā, piemēram, kādai vietējai iestādei, kas bija prasījusi EUR 12000 lielu dotāciju bibliotēkas ierakstu datorizēšanas un tīklošanas projektam, šim pašam projektam piešķīra vairāk nekā EUR 25 000. GODĪGAS UN PĀRREDZAMAS PROCEDŪRAS 56. Atlasot projektus, vietējās rīcības grupas uzņemas izlietot sabiedrības līdzekļus, bet tās neuzņemas demokrātisko atbildību. Tāpēc ir jānodrošina ļoti liela pārredzamība, un vietējām rīcības grupām ir jāspēj pierādīt, ka tās ir konsekventi ievērojušas pienācīgas procedūras. Procedūras nepietiekami mazināja īpašo risku, ko izraisīja tas, ka vietējām rīcības grupām deleģēja tiesības pieņemt lēmumus 57. Tikai vietējās rīcības grupas Meklenburgā Priekšpomerānijā un Francijā (Luāras apgabalā) savās tīmekļa vietnēs publicēja projektu atlases sanāksmju protokolus. Tomēr lielākā daļa vietējo rīcības grupu programmas beigās publicēja sarakstus vai sīkākas ziņas par visiem īstenotajiem projektiem. 58. Vietējām rīcības grupām Vācijā un Francijā nebija nekādu oficiāli dokumentētu projektu vērtēšanas procedūru. Lēmumu pieņemšanas komitejas protokoli sniedza īsu kopsavilkumu par to, kas atsevišķos gadījumos bija apspriests, bet konsekventi neparādīja, kādi faktori ir ņemti vērā. Vietējās rīcības grupas Grieķijā, Portugālē, Spānijā, Ungārijā un Toskānā vērtēja projektus salīdzinoši, piešķirot projektu priekšlikumiem punktus atbilstoši standarta projektu atlases kritērijiem. Tā ir laba prakse, tomēr vairākumā gadījumu punktu piešķiršanas pamatojums nebija dokumentēts un pastāvēja acīmredzamas nekonsekvences (sk. 12. izcēlumu). Neviena vietējā rīcības grupa nebija dokumentējusi projektu novērtēšanu un atlasi tā, lai būtu iespējams pārbaudīt pieņemto lēmumu pamatotību. 59. Ņemot vērā vietējo rīcības grupu reģionālo raksturu, viens no lielākajiem draudiem lietderībai, Leader programmu pievienotajai vērtībai un ES reputācijai ir interešu konflikts — kad projekta iniciators var ietekmēt projektu atlases lēmumu savā labā. Šis risks ir vēl jo lielāks tajās vietējās rīcības grupās, kurās nav pārredzamu, objektīvu un labi dokumentētu procedūru, kā aprakstīts iepriekš. 12. IZCĒLUMS NOVĒRTĒJUMS PAR PORTUGĀLES VIETĒJĀS RĪCĪBAS GRUPAS IETEKMI UZ NODARBINĀTĪBU Vietējā rīcības grupa piešķīra punktus katram projekta priekšlikumam, bet tai nav dokumentu par to, kā tā vērtēja atlases kritēriju "nodarbinātības saglabāšana un jaunu darba vietu izveide". Attiecīgi tā nespēja izskaidrot acīmredzamas nekonsekvences. Piemēram, projekta priekšlikums "ieguldījumi medus iepakošanas cehā" paredzēja izveidot divas jaunas darba vietas. Vietējā rīcības grupa piešķīra priekšlikumam piecus punktus par nodarbinātības kritēriju. Piecus punktus piešķīra vēl diviem priekšlikumiem (abus virzīja vietējās rīcības grupas biedra organizācijas) — "videokameras un projektora iegāde kultūras biedrībai" (projektā bija solīts saglabāt vienu jau esošu darba vietu) un pašvaldības ceļa zīmju projekts (sk. 7. izcēlumu), kas neietvēra ne darba vietu saglabāšanu, ne izveidi. 60. Šis risks visbiežāk sastopams, kad projekta iniciators ir vietējās lēmuma pieņemšanas struktūras biedrs. Arī mazās vietējās rīcības grupās to biedriem ir iespēja ietekmēt lēmumu, pat nepiedaloties balsošanā. Grieķijas iestādes aizliedza vietējām rīcības grupām piešķirt dotācijas grupu darbiniekiem vai biedriem, fiktīvām privātpersonām vai juridiskām personām, laulātajiem un pirmās pakāpes radiniekiem. Nevienā citā vietējā rīcības grupā šādu noteikumu nebija. Šis noteikums Grieķijā neattiecās uz vietējo rīcības grupu biedriem, ja tie pārstāvēja valsts vai bezpeļņas organizācijas, lai gan šādos gadījumos piešķirtās dotācijas bija ierobežotas līdz 25 % no vietējās rīcības grupas budžeta. 61. Visas pārbaudītās vietējās rīcības grupas piešķīra dotācijas savu biedru organizācijām (sk. 24.–33. punktu). Šīs dotācijas netika uzskatītas par izņēmumiem. Vietējo rīcības grupu lēmumu pieņemšanas komiteju darbības iekšējie noteikumi ir atšķirīgi (sk. 13. izcēlumu). Tas norāda, ka nav pienācīgi ievērotas ES Finanšu regulas prasības [25]. Piemēram, noteikumi dažās vietējās rīcības grupās attiecās tikai uz biedriem, kuri tieši virzīja projektu, un prasīja tiem tikai atturēties no balsošanas. 13. IZCĒLUMS VIETĒJO RĪCĪBAS GRUPU PROCEDŪRU NOVĒRTĒŠANA SAISTĪBĀ AR IZVAIRĪŠANOS NO INTEREŠU KONFLIKTA (LEADER+) Vispārīga informācija Lēmumu pieņemšanas komitejas locekļiem nedrīkstētu piešķirt dotācijas gadījumos, kad viņiem ar projekta iniciatoru ir kopīgas intereses Finanšu regulas 52. panta 2. punkta nozīmē. Kopīgas intereses, visticamāk, pastāv attiecībā uz projektiem, kurus virza vietējās rīcības grupas vadības struktūra vai lēmumu pieņemšanas komiteja, jo attiecības ar projekta iniciatoru var ietekmēt (pat netīši) vietējās rīcības grupas veikto projekta priekšlikuma novērtējumu. Tas ir attiecināms gan tad, kad vietējās rīcības grupas loceklis virza projektu personiski, gan tad, kad viņš pārstāv valsts vai privātu organizāciju. Kritēriji 1. Ja vietējās rīcības grupas vērtēšanas vai atlases un lēmumu pieņemšanas komitejas biedram ir jebkādas profesionālas vai personiskas attiecības ar projekta iniciatoru vai jebkāda personiska vai profesionāla ieinteresētība projektā, tam jāsagatavo rakstiska deklarācija, kurā paskaidrotas šīs attiecības/interese, un minētā deklarācija jāpievieno projekta dokumentiem. Jebkādas kopīgās intereses ir jādeklarē, tostarp ģimenes, emocionālas, politiskas un ekonomiskas intereses, kā to prasa Finanšu regula. 2. Attiecīgajam biedram nekādā veidā nebūtu jāpiedalās vērtēšanas vai atlases procesā, un viņam nebūtu jābūt klāt projekta priekšlikuma apspriešanas laikā. Šim faktam jābūt protokolētam. 3. Ja pastāv kopīgas intereses, saskaņā ar Finanšu regulu vietējai rīcības grupai par to jāziņo vadošajai iestādei. +++++ TIFF +++++ 13. IZCĒLUMS 62. Balsošana nebija pienācīgi dokumentēta piecās no 11 Leader+ vietējās rīcības grupām, jo lēmumu pieņemšanas komitejas protokolos ne vienmēr bija norādīts, kurš bija klāt un kurš balsoja (sk. 13. izcēlumu). Bavārijā, Toskānā un Francijas vietējās rīcības grupās protokolos bija atrodami gadījumi, kad projekta iniciators piedalījās projekta apspriešanā un balsošanā (sk. 14. izcēlumu). 63. Šajā ziņojumā ir minēti piemēri, kad projekti bija tikai attāli saistīti ar stratēģiskajiem mērķiem, kad projekti jau bija pabeigti un kad projekti atbilda parastai vietējo pašvaldību darbībai. Lielāko daļu no šiem projektiem virzīja pašu vietējo rīcības grupu biedru organizācijas (sk. 7., 9., 10., 11., 12. un 14. izcēlumu). Konstatētās nepilnības norāda uz risku, ka vietējo rīcības grupu biedri var tieši vai netieši ietekmēt lēmumus, un tāpēc ES budžeta līdzekļi var tikt neefektīvi vai nelietderīgi izlietoti. 14. IZCĒLUMS VIETĒJĀ RĪCĪBAS GRUPA BAVĀRIJĀ — NAV IEVĒROTI BALSOŠANAS NOTEIKUMI Projekts, kas paredzēja izveidot ūdenstilpni (mākslīgo ezeru) peldēšanai, bija iekļauts vietējās rīcības grupas stratēģijā, un tam atvēlētais Leader ieguldījums bija EUR 150 000. +++++ TIFF +++++ Faktiskais Leader ieguldījums bija 1,03 miljoni EUR — gandrīz 50 % no vietējās rīcības grupas kopējā budžeta. Lai gan vietējās rīcības grupas reglaments nosaka, ka lēmumu pieņemšanai vajadzīgs sešu biedru kvorums, dokumenti liecina, ka par projekta apstiprināšanu nobalsoja vien četri biedri. Klātesošo cilvēku vārdi nebija reģistrēti, izņemot vietējās rīcības grupas priekšsēdētāju, kurš bija mērs pilsētā, kas virzīja projektu. Saskaņā ar Bavārijas Leader+ darbības noteikumiem vietējās rīcības grupas biedriem nebija atļauts apspriest un balsot par projektiem, kuros tie ir ieinteresēti, un šī atturēšanās bija jādokumentē. Atbildot uz Palātas apsvērumu, Bavārijas iestādes paziņoja, ka mēra piedalīšanos uzskata par pieņemamu, jo personiskas ieinteresētības projektā viņam nebija. DARBĪBAS LIETDERĪBA 64. Vietējām rīcības grupām radās darbības izmaksas: algas darbiniekiem, biroji, braucieni, publicitāte utt. Lietderības labad šiem izdevumiem būtu jābūt ierobežotiem un atbilstošiem budžetiem, ko apstiprinājušas vadošās iestādes. Tam, ka vietējos birojos strādāja vietējie darbinieki, kuri nodarbojās ar nelielu skaitu projektu, būtu jāļauj vietējām rīcības grupām būt elastīgākām, nekā tas būtu iespējams ar valsts vai reģiona mērogā vadītu programmu. Šai elastībai jeb spējai reaģēt būtu jāizpaužas kā daudz ātrākai dotāciju pieprasījumu apstrādei un mazākai vajadzībai pēc birokrātiskajām procedūrām. Administratīvās prasības vietējā mērogā radīja ievērojamas darbības izmaksas, apjomīgu darbu ar dokumentiem un kavēšanos 65. Ar projektiem nesaistītās izmaksas, kas radās revidētajām vietējām rīcības grupām, bija no 12 % līdz 32 % sabiedrisko līdzekļu izdevumu Leader+ programmā. Izmaksas, kas vietējo rīcības grupu budžetā paredzētas 2007.–2013. gada programmu posmā, svārstās no 6 % līdz 28 % (sk. 5. un 6. attēlu). 66. Iepriekš sniegtie dati ietver vietējo rīcības grupu izmaksas "iedzīvināšanai teritorijā" (vietējās ieinteresētības rosināšanai) [26]. Vietējās rīcības grupas kopumā savu darbinieku veikumu projektu priekšlikumu iesniegšanas ierosināšanai klasificēja kā "iedzīvināšanu". Dažas vietējās rīcības grupas arī laiku, kas pavadīts, palīdzot projektu iniciatoriem sagatavot dotāciju pieprasījumus, un laiku, kas veltīts projektu uzraudzībai un ziņošanai par projektu īstenošanu, uzskatīja par "iedzīvināšanu". Vairākas vietējās rīcības grupas nenošķīra "iedzīvināšanas" izmaksas no administratīvajām un pārvaldības izmaksām, bet citas nosacīti sadalīja darbinieku laiku. 67. Lielākā daļa vietējo rīcības grupu formāli palika Leader+ darbības izdevumu budžetos, lai gan vietējo rīcības grupu zemā īstenošanas līmeņa dēļ, piemēram, Ungārijā, šo izmaksu īpatsvars kopējos izdevumos ir lielāks nekā sākotnēji plānots. Vietējā rīcības grupa Īrijā izmaksu segšanai izlietoja savu darbības izdevumu budžetu, savu "iedzīvināšanas" budžetu un vadošās iestādes piešķirto papildu finansējumu. Vietējā rīcības grupa Kastīlijā Lamanšā kārtējām izmaksām izlietoja sadarbības budžetu (sk. 43.−46. punktu). Citām vietējās rīcības grupām nācās izlietot pašām savus līdzekļus. 5. ATTĒLS AR PROJEKTIEM NESAISTĪTO IZMAKSU ĪPATSVARS LEADER+ VALSTS IZDEVUMOS (IETVEROT "IEDZĪVINĀŠANU") +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ | Iedzīvināšanas izmaksas | | Darbības izmaksas | | Kopā | 6. ATTĒLS AR PROJEKTIEM NESAISTĪTO IZMAKSU (TOSTARP "IEDZĪVINĀŠANAI") ĪPATSVARS VIETĒJO RĪCĪBAS GRUPU 4. ASS BUDŽETOS +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ | Iedzīvināšanas izmaksas | | Darbības izmaksas | | Kopā | 68. Darbības izmaksas ne vienmēr nozīmē nelietderīgus izdevumus. Piemēram, vietējai rīcības grupai Īrijā bija lielas "iedzīvināšanas" izmaksas, jo tā nodarbināja 2,5 pilna laika ekvivalenta projektu izstrādes darbiniekus, kuri ļoti enerģiski darbojās, lai veicinātu vietējo lauku attīstību (sk. 15. punktu). 69. Papildus iepriekš minētajiem jautājumiem datus nevar izmantot, lai salīdzinātu efektivitāti starp dažādām programmām, jo vietējām rīcības grupām projekta dotāciju pieprasījumu un maksājumu apstrādē bija dažādi pienākumi. Ungārijā vietējās rīcības grupas oficiālie pienākumi beidzās, tiklīdz tā nosūtīja ierosināto projektu sarakstu vadošajai iestādei, kuras pārziņā bija attiecināmības pārbaudes, dotācijas lēmums, dotācijas nolīgums un projekta īstenošanas uzraudzība visos posmos, ziņojumu sagatavošana un maksājumi. Turpretim vietējā rīcības grupa Īrijā bija atbildīga par visu procesu, sākot no projektu izstrādes līdz izpildes pārbaudei un dotācijas maksājumu veikšanai. 70. Praksē Leader+ īstenošana bija pārāk birokrātiska. Lielākajai daļai vietējo rīcības grupu vajadzēja aizpildīt detalizētas dotācijas pieprasījuma veidlapas ar daudziem pielikumiem un apliecinošiem dokumentiem pat vismazākajiem projektiem (sk. 15. izcēlumu), lai gan jāatzīmē, ka gandrīz visas procedūras noteica dalībvalstu iestādes, nevis vietējās rīcības grupas. Vietējo rīcības grupu darbinieki palīdzēja projektu iniciatoriem administratīvajā procesā, bet pat ar šo palīdzību, kā liecina projektu iniciatoru aptauja, ko vietējās rīcības grupas veica Francijā (Langdokā Rusijonā), 47 % projektu iniciatoru uzskatīja, ka dotācijas pieprasīšanas process ir "relatīvi sarežģīts". 71. Pieejamie dati par laiku, kas bija vajadzīgs dotācijas pieprasījumu un maksājumu apstiprināšanai, nebija pilnīgi vai saskanīgi, bet tie rāda, ka lielākajai daļai vietējo rīcības grupu vajadzēja vairākus mēnešus, lai apstrādātu dokumentus [27]. Turpretim dažos gadījumos vietējā rīcības grupa Īrijā saņēma un apstrādāja maksājuma pieprasījumu un veica maksājumu projektu iniciatoram vienā un tajā pašā dienā. Kavēšanos Ungārijā izraisīja nepilnīgie vai neprecīzie projekta pieteikumi un maksājumu pieprasījumi, kas liecināja par to, ka procedūras varētu būt pārāk sarežģītas atbalsta shēmai, kura adresēta maziem teritoriāliem projektiem. 15. IZCĒLUMS PĀRMĒRĪGU BIROKRĀTISKO PROCEDŪRU PIEMĒRI Vietējā rīcības grupa Grieķijā . Potenciālajiem projektu iniciatoriem vajadzēja aizpildīt apmēram 22 lappuses garu pieteikumu un iesniegt 15 apliecinošus dokumentus, tostarp pierādījumu par vecumu, pierādījumu par pabeigtu militāro dienestu, pierādījumu, ka cilvēks nav valsts ierēdnis, pierādījumu, ka viņš nav aizgājis no darba slimības dēļ, un citus apliecinošos dokumentus. Nepilnīgi pieteikumi tika noraidīti. Norādes projektu iniciatoriem maksājuma pieprasīšanai bija izklāstītas 32 lappusēs. Vietējā rīcības grupa Ungārijā . Pieteikums par mācītāja māju bija uz 60 lappusēm un attiecās uz apmēram EUR 4500 dotāciju. Vēl viens projekta pieteikums par apmēram EUR 5400 bija uz 126 lappusēm. +++++ TIFF +++++ Vietējai rīcības grupai vajadzēja septiņus mēnešus, lai apstrādātu un iesniegtu projektu pieteikumus reģiona maksājumu aģentūrai, kura tos pārbaudīja un apstiprināja. Kopējais laikposms no pieteikuma līdz līguma parakstīšanai sešiem pārbaudītajiem projektu dokumentiem bija no 11 līdz 16 mēnešiem. KOMISIJAS UN DALĪBVALSTU VEIKTĀ LEADER PROGRAMMU PĀRVALDĪBA KOMISIJAS UN DALĪBVALSTU PRASĪBAS NEBIJA PIETIEKAMI AUGSTAS, UN TĀDĒĻ TĀS AR VIETĒJĀM RĪCĪBAS GRUPĀM IR LĪDZATBILDĪGAS PAR LEADER PIEEJAS SAMAZINĀTO POTENCIĀLO PIEVIENOTO VĒRTĪBU. TĀS NAV DARĪJUŠAS PIETIEKAMI, LAI SAMAZINĀTU IZMAKSAS UN RISKUS KOMISIJAS UN DALĪBVALSTU PRASĪBAS ATTIECĪBĀ UZLEADER+ 72. Leader pieejas pievienotā vērtība nav jārada Komisijai vai dalībvalstīm, bet gan ar vietējo rīcības grupu darbības starpniecību. Līdzīgi galvenā atbildība par pareizu finanšu pārvaldību jāuzņemas vietējām rīcības grupām, jo tās pieņem lēmumus par ES budžeta līdzekļu izlietošanu. Komisija un dalībvalstis var sniegt norādes vietējām grupām un tām ir jānodrošina, lai tiesību aktos, darbības noteikumos un vadības sistēmās būtu noteikti obligātie standarti; tās var radīt vajadzīgos stimulus vietējām rīcības grupām radīt pievienoto vērtību un panākt pareizu finanšu pārvaldību, kā arī tās var novērst šķēršļus un kavēkļus. Neraugoties uz Komisijas pamudinājumiem, dalībvalstis neizveidoja vai neieviesa iedarbīgas obligātās prasības pareizai finanšu pārvaldības un Leader pieejas nodrošināšanai 73. Šajā ziņojumā aprakstītie riski, kas apdraud pareizu finanšu pārvaldību, ir labi zināmi — ne tikai no Palātas Pārskata par 2000. finanšu gadu, kurā tā jau norādīja uz līdzīgām nepilnībām. Vietējo rīcības grupu ar atpakaļejošu datumu piešķirtās dotācijas rada nevajadzīgā atbalsta risku, projektu atlases pārredzamības trūkumu, potenciālus interešu konfliktus, augstas darbības izmaksas un ilgas procedūras. 74. Toreiz Komisija atbildēja uz Palātas apsvērumiem, ka tā "mudina piemērot atvērtas un pārredzamas procedūras", "mudina vietējās rīcības grupas piešķirt tādu atbalstu, kas atbilstu katra projekta apstākļiem", ka tā ir "izvirzījusi dalībvalstīm jautājumu par kavētajiem maksājumiem", "aicina" dalībvalstis ierobežot Leader+ darbības izmaksas līdz 15 % no vietējo rīcības grupu kopējā budžeta un ka struktūrfondu īstenošanas regula ieviesa ierobežojumus, kam būtu jānovērš dotāciju piešķiršana projektiem, kuri bija pabeigti jau pirms dotācijas pieprasījuma iesniegšanas. 75. Komisija izveidoja Leader+ Novērošanas centru un kontaktcentru, kas organizēja un reklamēja seminārus, gatavoja publikācijas un uzturēja datubāzes. Šo darbību mērķis bija apmainīties ar labāko praksi starp vietējām rīcības grupām un atbalstīt vadošās iestādes un valstu vai reģionālos tīklus. 76. Tiesību aktos bija minētas tikai dažas ES līmeņa prasības attiecībā uz Leader+, kas atšķīrās no vispārējiem attiecināmības nosacījumiem, ziņošanas un kontroles sistēmas, kas attiecās uz visiem struktūrfondu izdevumiem. Dalībvalstis (vai reģioni) izstrādāja pašas savu kārtību un darbības noteikumus, kurus Leader+ sākumposmā Komisija apstiprināja. 77. Katra dalībvalsts noteica dažādas prasības, kas to vietējām rīcības grupām jāievēro (sk. 16. izcēlumu). Piemēram, Īrijas iestādes prasīja, lai vietējās rīcības grupas novērtētu projektu priekšlikumus nevajadzīga atbalsta un aizstāšanas aspektā, bet citas vadošās iestādes to neprasīja. Ja dalībvalsts nebija izvirzījusi prasības vai tās nebija pienācīgi pārraudzījusi un ieviesusi, vietējo rīcības grupu darbības rezultāti bija vāji, kā aprakstīts 12.−71. punktā. Ar dažiem izņēmumiem vietējās rīcības grupas izdarīja tikai nedaudz vairāk nekā tikai sekoja dalībvalstu noteiktajām procedūrām. Vietējās rīcības grupas nepilnīgi izmantoja Leader pieejas vai pašnoteikšanās priekšrocības, lai nodrošinātu pareizu finanšu pārvaldību pašas pēc savas iniciatīvas. 78. Dalībvalstu noteikumi faktiski pieļāva sliktu finanšu pārvaldību, kad atļāva piešķirt dotācijas projektiem, kuri bija sākti, pirms vēl vietējā rīcības grupa bija lēmusi par dotācijas pieprasījumu. Noteikumi nelika vietējām rīcības grupām piešķirt dotācijas ar atpakaļejošu datumu, bet tie ļāva noprast, ka šādi rīkoties ir pieņemami. 79. Konkrēta nepilnība visu dalībvalstu veiktajā Leader pieejas īstenošanā ir tā, ka vietējām rīcības grupām nebija jāuzņemas atbildība par to vietējo stratēģisko mērķu sasniegšanu. Dalībvalstis apstiprināja vietējo rīcības grupu Leader+ stratēģijas ar vispārīgiem beztermiņa mērķiem un neprasīja, lai vietējās rīcības grupas uzraudzītu, vērtētu vai ziņotu par savu stratēģisko mērķu sasniegšanu, vai arī nepanāca šādu prasību izpildi. 16. IZCĒLUMS DAŽĀDU ĪSTENOŠANAS PRASĪBU PIEMĒRI Toskānā ieviesa prasību, ka galvenajiem vietējiem dalībniekiem jābūt pārstāvētiem vietējā rīcības grupā. Īrijā izstrādāja noteikumus, lai nodrošinātu, ka par dalību vietējā rīcības grupā lemj godīgā un pārredzamā kārtībā. Lai nodrošinātu aktīvu partnerību, Francijā noteikumi prasīja, lai vietējās rīcības grupās būtu "dubultkvorums" lēmumu pieņemšanas komitejā. Vadošās iestādes Grieķijā, Ungārijā un Toskānā prasīja, lai vietējās rīcības grupas vērtētu katru projektu saskaņā ar vispārēju objektīvu kritēriju kopumu. Grieķijā vadošā iestāde noteica 25 % ierobežojumu dotācijām, ko piešķīra pašu vietējo rīcības grupu biedru organizācijām, ar to prasot, lai vietējā rīcības grupa stratēģijas īstenošanā iesaistītu plašāku vietējo sabiedrību. Īrijā darbības noteikumi precizēja: "ja projekti atbilst atbalstam no citām shēmām un programmām, tie uzskatāmi par neatbilstošiem atbalstam no Leader". KOMISIJAS UN DALĪBVALSTU PRASĪBAS ATTIECĪBĀ UZ 4. ASI 80. Komisijai un dalībvalstīm būtu jāapgūst iepriekšējo Leader programmu posmu pieredze, lai nodrošinātu pienācīgas norādes un prasības 2007.–2013. gada posmam. Lielākās izmaiņas 2007.–2013. gada posmam ir tās, ka dalībvalstis galvenokārt prasa, lai vietējās rīcības grupas īstenotu vispārējos lauku attīstības programmas pasākumus 81. 2007.–2013. programmu posmam juridiskais pamats ir izveidots ar lauku attīstības noteikumiem. Tāpat kā uz Leader+, arī uz Leader attiecas nedaudzas specifikas tiesību aktu prasības. Noteikumi ierobežo vietējo rīcības grupu darbības izmaksas līdz 20 %, kas ir vairāk nekā bija Leader+, bet šīs izmaksas var apiet, klasificējot tās kā "iedzīvināšanu", kur tās nav ierobežotas. Pāreja no struktūrfonda uz lauku attīstības noteikumiem ievieš prasību pārbaudīt projekta izmaksu pamatotību. 82. Komisija deva norādījumus dalībvalstīm par 4. ass sagatavošanu un konstruktīvi apstiprināja valstu vai reģionālās Leader programmas reizē ar lauku attīstības programmām. Kopš tā laika Komisija ir turpinājusi sniegt atbalstu, jo īpaši ar Eiropas Lauku attīstības tīkla starpniecību. 83. Revīzijas laikā dalībvalstis vēl nebija pabeigušas savu darbības noteikumu izstrādi [28], un tāpēc tos nevarēja novērtēt. No pieejamās informācijas var spriest, ka šajā ziņojumā minētās nepilnības, visticamāk, pastāvēs arī turpmāk. 84. Ļoti iespējams, ka nepietiekama pievēršanās vietējo stratēģisko mērķu sasniegšanai būs vēl izteiktāka 2007.–2013. programmu posmā, jo pretēji Komisijas norādījumiem [29] visas revidētās vadošās iestādes (izņemot Bavāriju) tagad prasa, lai vietējās rīcības grupas īstenotu lauku attīstības programmās formulētos vispārējos pasākumus. 85. Dažas dalībvalstis vēl vairāk sašaurināja Leader programmu jomu līdz konkrētiem pasākumiem, kurus plašāk pazīst kā 3. ass pasākumus [30]. Tas ļoti ierobežoja vietējo rīcības grupu spēju ierosināt vietējās stratēģijas lauku attīstības programmu 1. un 2. ass pamatmērķiem saistībā ar lauksaimniecības un mežsaimniecības konkurētspēju un ietekmi uz vidi (sk. 17. izcēlumu). 86. Tā kā katrs pasākums nosaka attiecināmo projektu un saņēmēju veidu, vietējo rīcības grupu iespējas izstrādāt inovatīvus un daudznozaru risinājumus tieši konkrētajai teritorijai bija ierobežotas. Īstenojamo projektu raksturs ir līdzīgs visās vietējās rīcības grupās katrā dalībvalstī un līdzīgs arī vispārīgajiem pasākumiem, jo vairākumā gadījumu lauku attīstības programmas pasākumus vispirms īsteno, kā jau ierasts, centralizēti "no augšas uz apakšu". 17. IZCĒLUMS VIETĒJĀ RĪCĪBAS GRUPA PORTUGĀLĒ: PASĀKUMI IEROBEŽOJA VIETĒJĀS RĪCĪBAS GRUPAS SPĒJU RISINĀT VIETĒJO LAUKSAIMNIECĪBAS NOZARU VAJADZĪBAS Vietējās rīcības grupas stratēģijā bija mērķis cīnīties pret aiziešanu no laukiem un atsacīšanos no tradicionālās saimniekošanas, bet tā sasniegšanai varēja izmantot tikai pasākumus no lauku attīstības programmas 3. ass. Tas sašaurināja iespējas izstrādāt vietējus risinājumus, lai uzlabotu olīvu un vīna nozaru konkurētspēju, neraugoties uz to svarīgumu vietējā lauksaimniecībā. Pasākumi vides jomā, lai risinātu bioloģiskās daudzveidības un klimata pārmaiņu jautājumu vietējā lauksaimniecības nozarē, tāpat kā mežsaimniecības pasākumi, bija izslēgti no Leader programmas jomas. VIETĒJO RĪCĪBAS GRUPU IZRAUDZĪŠANĀSLEADER ĪSTENOŠANAI 2007.–2013. GADĀ 87. Lai nodrošinātu Leader efektivitāti un radītu pievienoto vērtību, dalībvalstīm jāizraugās tikai tādas vietējās rīcības grupas, kas ir kompetentas un kam ir kvalitatīvas stratēģijas. Dalībvalstis izraudzījās vietējās rīcības grupas ar vājām stratēģijām 88. Visās revidētajās dalībvalstīs vietējo rīcības grupu izraudzīšanās bija balstīta uz vāju konkurenci vai arī konkurences kā tādas nebija, lai gan noteikumos bija minēts, ka tai bija jāsekmē konkurence. 89. Lielākā daļa vadošo iestāžu izvērtēja un sarindoja ierosinātās vietējās rīcības grupas atbilstoši attiecīgiem kritērijiem un izraudzījās visas vietējās rīcības grupas, kuras ieguva minimālo punktu skaitu (parasti 50 %) [31]. Visas paraugam atlasītās vadošās iestādes pieņēma katru vietējo rīcības grupu, kura iesniedza derīgu pieteikumu (ar nedaudziem izņēmumiem, ja no vienas teritorijas bija divi pieteikumi). Kā likums, vietējām rīcības grupām ar mazu punktu skaitu kompetence un stratēģijas kvalitāte bija krietni zem tā līmeņa, kuru vadošā iestāde uzskatīja par pieņemamu. Vienā no Francijas reģioniem vadošā iestāde izraudzījās vietējās rīcības grupas, kaut arī to pieteikumi bija novērtēti kā nepietiekami kvalitatīvi (sk. 18. izcēlumu). 18. IZCĒLUMS VADOŠĀS IESTĀDES VEIKTĀ VIETĒJO RĪCĪBAS GRUPU IZRAUDZĪŠANĀS FRANCIJĀ Pēc uzaicinājuma iesniegt projektu priekšlikumus atlases komiteja bija iecerējusi paturēt 10–12 vietējās rīcības grupas, kuru katram projektam atvēlētā finansiālā piešķīruma vidējā vērtība bija apmēram 1,5 miljoni EUR. Vadošā iestāde saņēma 18 pietiekumus: divus atzina par kvalitatīviem, astoņus — par vidēji kvalitatīviem un vēl astoņus — par nepietiekami kvalitatīviem. Visi 18 pieteikumi tika apstiprināti, un projektiem atvēlētā finanšu piešķīruma vērtība attiecīgi samazinājās līdz 1,1 miljonam EUR. 90. Revīzijā konstatēja, ka vietējām rīcības grupām bija vāji izstrādātas 4. ass stratēģijas; mērķi tajās nebija precizēti, nebija skaidras intervences loģikas un noteikumi par uzraudzību un vērtēšanu bija nepilnīgi vai arī to vispār nebija. Pēc vietējo rīcības grupu stratēģiju izvērtēšanas dažas dalībvalstis pieprasīja novērst konstatētās nepilnības. Rezultātā vietējām rīcības grupām no ES budžeta piešķīra lielas summas, lai tās septiņus gadus īstenotu vājas stratēģijas. KOMISIJAS APSTIPRINĀJUMS 2007.–2013. GADA LAUKU ATTĪSTĪBAS PROGRAMMĀM 91. Galvenais punkts, pēc kura Komisija varēja noteikt, kā dalībvalstis īsteno 4. asi, bija valsts vai reģionālo lauku attīstības programmu apstiprinājums. Komisijai bija jāpanāk, lai programmās būtu apzināti vajadzīgie nosacījumi un nodrošinājums pret zināmajiem riskiem, kas apdraud Leader pieejas pievienotās vērtības radīšanu. Apstiprinot lauku attīstības programmas, Komisija izvirzīja pārāk zemas prasības 92. Lauku attīstības programmas ir augsta līmeņa dokumenti, kuros 4. ass ir tikai neliela daļa. Vairākumā šo programmu bija maz konkrētas informācijas par to, kā Leader pieeja būtu īstenojama. Tikai pēc programmu apstiprināšanas dalībvalstis izstrādāja daudzus no Leader īstenošanas mehānismiem. 93. Apstiprinot lauku attīstības programmas, Komisija izvirzīja pārāk zemas prasības, un tas izraisīja 80.−90. punktā aprakstīto stāvokli. Komisija apstiprināja programmas, kuras neparedzēja ne konkurētspējīgu vietējo rīcības grupu atlasi (lai gan regulā ir tāda prasība), kuras ierobežoja vietējo rīcības grupu darbību līdz valsts noteiktu pasākumu īstenošanai (lai gan Komisijas norādījumi paredzēja, ka vietējām rīcības grupām nav jāseko iepriekš noteiktam pasākumu kopumam), kurās nebija konkrētu plānu, kā panākt inovāciju vai mijiedarbību starp nozarēm (lai gan bija Komisijas norādījumi par to, ka inovācijai jābūt prioritārai), ne arī uzraudzību un vērtēšanu (lai gan bija Leader+ starpposma novērtēšanas secinājumi, ka uzraudzība un vērtēšana jāiestrādā programmās jau pašā sākumā). Komisija neizvērtēja Leader pieejas pievienotās vērtības galvenos elementus, tādus kā dalībvalsts prasības attiecībā uz vietējo rīcības grupu sastāvu un atvērtību. KOMISIJAS UN DALĪBVALSTU VEIKTĀ UZRAUDZĪBA UN VĒRTĒŠANA KOMISIJA UN DALĪBVALSTIS NEVARĒJA UZSKATĀMI PARĀDĪT PIEVIENOTO VĒRTĪBU, KAS RADĪTA, ĪSTENOJOT LEADER PIEEJU, UN TĀS VĒL NAV IZVĒRTĒJUŠAS PAPILDU IZMAKSAS UN IESAISTĪTOS RISKUS LEADER PIEEJAS EFEKTIVITĀTES UZRAUDZĪBA UN VĒRTĒŠANA 94. Komisijai un dalībvalstīm jāizmanto vadības sistēmas, vietējo rīcības grupu pārbaudes, uzraudzības rādītāji un gada ziņojumi, lai uzraudzītu Leader programmu īstenošanu, rezultātus un ietekmi. Tas vajadzīgs ne tikai tāpēc, lai laikus veiktu koriģējošas darbības, bet arī lai sniegtu pietiekamu, ticamu un atbilstīgu pierādījumu veiktajiem izvērtējumiem un lai sniegtu pārliecību par Leader pieejas efektivitāti un pievienoto vērtību. Vietējās rīcības grupas, dalībvalstis un Komisija uzraudzīja Leader programmu īstenošanu,… 95. Leader+ programmu īstenošanas uzraudzība bija plaša. Vietējās rīcības grupas un vadošās iestādes reģistrēja sīkas ziņas par piešķirtajām dotācijām un katrā projektā veiktajiem maksājumiem. Vadošās iestādes prasīja, lai vietējās rīcības grupas gatavo gada īstenošanas ziņojumus, kuros aprakstītas to darbības un savākti dati attiecībā uz uzraudzības rādītājiem. Galvenokārt tas attiecās uz daudzajiem projektiem un dotāciju summām, kas bija sakārtotas atbilstoši saņēmēja veidam un izdevumu jomai. Vadošās iestādes iesniedza gada izpildes ziņojumus Komisijai. 96. Visas vadošās iestādes 2003. gadā sagatavoja Leader+ starpposma vērtējumus, kurus atjaunināja 2005. gadā. Komisija noslēdza līgumu par kopsavilkuma ziņojuma sagatavošanu. …bet ir maz pierādījumu par Leader programmu efektivitāti attiecībā uz lauku attīstības mērķu sasniegšanu vai Leader pieejas pievienoto vērtību 97. Neraugoties uz visiem šiem pasākumiem, vietējās rīcības grupas nevērtēja vietējo stratēģisko mērķu sasniegšanu vai neziņoja par to; nav pierādījumu par Leader izdevumu rezultātiem un ietekmi uz lauku attīstību. Nav pieejama informācija par to, vai (vai arī kādā mērā) Leader programmas attiecīgajos apgabalos ir samazinājušas aiziešanu no laukiem, palielinājušas iespējas jauniem cilvekiem, dažādojušas lauku ekonomiku un īstenojušas citus pasākumus. 98. Viens daļējs izņēmums attiecās uz Leader projektu izveidotajām vai saglabātajām darba vietām, kuras Komisija mudināja dalībvalstis uzraudzīt visās struktūrfondu programmās. Tomēr Palāta konstatēja, ka izmantotās definīcijas ir nekonsekventas, bet dati, kurus vairākumā gadījumu vadošās iestādes nebija pārbaudījušas, nebija ticami. 99. Vērtēšana par 2003. gadu notika, pirms vēl lielākā daļa vietējo rīcības grupu bija sākušas īstenot Leader programmas, bet vērtējuma atjaunināšana notika pirms nozīmīgas izdevumu daļas izpildes. Daudzi vērtēšanas jautājumi palika neatbildēti vai arī atbildes veidoja viedokļi, kurus pauda programmas līdzekļu saņēmēji. 100. Datu trūkums (vai neuzticamība) apgrūtina Leader programmu efektivitātes novērtēšanu lauku attīstības faktisko rezultātu sasniegšanas aspektā gan absolūtos rādītājos, gan saistībā ar citu sasniegšanas metožu efektivitāti (jo īpaši salīdzinājumā ar galvenajam programmām). 101. Leader pieejas potenciālo pievienoto vērtību neveido tikai rezultāti un ietekme fiziskā iznākuma aspektā (ar Leader dotācijām īstenotie projekti). Sabiedrības iesaiste, ko panāca ar decentralizācijas pieeju — no apakšas uz augšu — arī var radīt mazāk taustāmus rezultātus, tādus kā "darbības spēju uzlabošana" un "iespēju radīšana vietējiem iedzīvotājiem". 4. ass stratēģiskajās pamatnostādnēs teikts, ka Leader "jāspēlē nozīmīga loma labākas pārvaldības horizontālajā prioritātē". 102. Par Leader pieejas potenciālu panākt šādu ietekmi liecina piemēri kontaktcentru publikācijās par labāko praksi, novērtējumi un dažādi pētījumi. Tomēr nav sistemātiskas uzraudzības vai ziņojumu par vietējo rīcības grupu sasniegumiem šajās jomās, līdz ar to ir tikai atsevišķu gadījumu piemēri. Tā kā nav ticamu un attiecināmu pierādījumu, novērtējumos nav iespējams parādīt, cik bieži un kādā mērā šāda ietekme ir bijusi. IZMAKSU UN RISKU UZRAUDZĪBA UN VĒRTĒŠANA 103. Uzraudzībai un vērtēšanai arī būtu jāsniedz ticami pierādījumi un novērtējums par Leader pieejas izmaksām un riskiem. Komisija un dalībvalstis nav uzraudzījušas un vērtējušas papildu izmaksas un iesaistītos riskus 104. Saistībā ar nepilnībām, uz kurām Palāta norādīja savā Pārskatā par 2000. finanšu gadu, Komisija atbildēja, ka vairākums atbilst riskiem, kas ir raksturīgi tādai decentralizētai programmai kā Leader un ka "Komisija un dalībvalstis apzinās šos riskus, kad uzrauga programmas un pārbauda, vai to īstenošana notiek saskaņā ar pareizas finanšu pārvaldības principu". 105. Komisija pārbauda atbilstību noteikumiem un var ierosināt finanšu korekcijas. Leader+ posmā veiktās pārbaudes ietvēra Portugāles un Francijas programmas 2005. gadā. Komisijas dienesti konstatēja, ka nebija oficiālu projektu atlases kritēriju, ka interešu konflikta novēršanas procedūras bija nepilnīgas un ka vietējās rīcības grupas pieņēma lēmumus bez "dubultkvoruma", turklāt vietējām rīcības grupām nebija procedūru ierosinātā projekta izmaksu pamatotības pārbaudīšanai. Komisijas dienesti sagatavoja ieteikumus attiecīgajām dalībvalstīm, bet neuzskatīja par vajadzīgu ierosināt finanšu korekcijas [32]. Komisijas dienesti arī pārbaudīja ar atpakaļejošu datumu piešķirto dotāciju atbilstīgumu un salīdzināja dotāciju likmes ar noteikumos paredzētajām, bet neizskatīja jautājumus par nevajadzīgo atbalstu vai atbalsta lietderību. 106. Lai gan Komisijas veiktajās pārbaudēs apstiprinājās Palātas Pārskatā par 2000. finanšu gadu (un šajā revīzijā) konstatētie riski, šīs atziņas neizmantoja, lai vispārināti noteiktu šo risku apmēru un ietekmi attiecīgajās dalībvalstīs vai visā ES [33]. 107. Dalībvalstu veiktās vietējo rīcības grupu darbības pārbaudes (kas aptvēra vismaz 5 % Leader+ izdevumu) radīja iespēju pārbaudīt un ziņot par riskiem, kas apdraud pareizu finanšu pārvaldību. Tomēr ar retiem izņēmumiem atsevišķās dalībvalstīs netika pārbaudīts vietējo rīcības grupu projektu atlases procedūru godīgums un pārredzamība, projektu priekšlikumu novērtējuma pareizība un dokumentācija vai interešu konflikta novēršanas metožu pareiza darbība. 108. Dalībvalstis neizmantoja savas pārvaldības sistēmas vai vietējo rīcības grupu gada izpildes ziņojumus, lai uzraudzītu vietējo rīcības grupu lēmumu pieņemšanas procesa godīgumu un parredzamību, vietējo rīcības grupu biedriem piešķirto dotāciju daļu, piešķirto dotāciju lietderību vai vietējo rīcības grupu procesu un darbības izmaksas. Francijā vadošā iestāde uzraudzīja vietējās rīcības grupas darbību, novērojot tās sanāksmes, bet acīmredzot piedeva tādu praksi kā vietējās rīcības grupas biedru dalība savos projektos, dotāciju piešķiršana projektiem ar atpakaļejošu datumu un dotāciju likmes palielināšana, lai izlietotu budžetu (piemēram, sk. 55. punktu). 109. Gadījumos, kad atsevišķas vietejās rīcības grupas bija iztaujājušas projektu iniciatorus, pieejamā informācija liecina, ka nevajadzīgais atbalsts ir nozīmīgs risks [34]. ES līmeņa novērtējumi nesniedza informāciju par nevajadzīgo atbalstu vai ar atpakaļejošu datumu piešķirto dotāciju apmēru [35]. 110. Līdzīgi ir ar vietējo rīcības grupu procedūru godīguma un pārredzamības novērtējumu, kas liecina, piemēram, par to, ka ir problēmas ar projektu atlases objektivitāti, bet nesniedz informāciju par šīs nepilnības apmēru vai ietekmi (sk. 19. izcēlumu). 19. IZCĒLUMS IZVILKUMS NO LEADER+ STARPPOSMA NOVĒRTĒJUMA KOPSAVILKUMA ZIŅOJUMA "Nelīdzsvarota partnerība vai nelīdzsvarotas varas attiecības vietējā rīcības grupā var novest pie tā, ka tiek atlasīts nepiemērotu projektu kopums, bieži vien par labu valsts sektoru pārstāvošajai iestādei. Vietējo rīcības grupu sastāvs bieži ir nelīdzsvarots, un tajā dominē iestāžu pārstāvji." "Informācijai, kas sniegta [novērtēšanas] ziņojumos un atsevišķu gadījumu izpētē, ir raksturīgi vairāk pievērsties tādiem jautājumiem kā birokrātija, attiecības starp vadošajām iestādēm un vietējām rīcības grupām, finansējums un nepietiekama autonomija vietējās rīcības grupas līmenī. Ziņojumos nebija aplūkoti tādi pārvaldības pamatjautājumi kā struktūras, pārvaldības sistēmas, plānošana un kontrole vietējās rīcības grupas līmenī. Atbildes uz jautājumu arī vispār neattiecās uz [lēmumu pieņemšanas komiteju] lomu programmu pārvaldībā." 111. Kā jau norādīts 64.−71. punktā, informācija par Leader darbības izmaksām nebija salīdzināma, nebija ticama un turklāt vēl nebija izsmeļoša, jo dažās dalībvalstīs daudzas funkcijas pildīja vadošās iestādes. Novērtējumos ziņoja par Leader+ "pārmērīgu birokrātiju" [36], bet nebija novērtētas izmaksas. Attiecīgi Leader pieejas iedarbīgumu nav iespējams noteikt. UZRAUDZĪBA UN VĒRTĒŠANA 2007.–2013. GADA POSMĀ 112. Komisijai un dalībvalstīm jāņem vērā pieredze, kas gūta trijos iepriekšējos Leader programmu posmos, lai nodrošinātu, ka Leader pieejas uzraudzība un vērtēšana 2007.–2013. gada posmā būtu iedarbīga un efektīva. 4. ass īstenošana ir sākta bez uzraudzības un vērtēšanas sistēmu galveno sastāvdaļu ieviešanas 113. Leader+ starpposma novērtējuma kopsavilkuma ziņojumā stingri ieteikts uzlabot uzraudzības un vērtēšanas sistēmas un ieviest tās jau pašā 2007.–2013. gada programmu posma sākumā [37]. Komisija izveidoja vienotu uzraudzības un vērtēšanas sistēmu lauku attīstības programmām. Tādējādi radās daži specifiski ar vērtēšanu saistīti jautājumi par Leader pievienoto vērtību, pārvaldības uzlabošanu un efektivitāti, taču Leader specifiskie uzraudzības rādītāji tika reducēti līdz vietējo rīcības grupu skaitam un iedzīvotāju skaitam Leader īstenošanas apgabalos, kuru, pēc Komisijas domām, var izmantot par pamatrādītāju, lai noteiktu, kādā mērā ir sasniegts pārvaldības mērķis. Saskaņā ar vienoto uzraudzības un vērtēšanas sistēmu vadošās iestādes varēja izstrādāt papildu rādītājus, taču neviena no revidētajām vadošajām iestādēm tos nebija izstrādājusi saistībā ar Leader. Turklāt neviena no revidētajām vietējām rīcības grupām vai vadošajām iestādēm nav izstrādājusi kārtību, kādā savāc un paziņo informāciju par Leader pieejas izmaksām, riskiem, efektivitāti un pievienoto vērtību. 114. Komisija 2009. gada beigās izveidoja Eiropas Lauku attīstības novērtēšanas tīklu, kas ir tematiska darba grupa saistībā ar Leader; tās mērķis bija izvērtēt, ar kādām grūtībām ir saskārušās dalībvalstis, tostarp arī risināt problēmu, ka vienotās uzraudzības un vērtēšanas sistēmas rādītāji un ekonomiskais novērtējums nespēs adekvāti atspoguļot Leader radīto ietekmi; turklāt darba grupa apskatīs arī ievērojamās metodoloģiskās grūtības, kuras izraisa Leader lokālais mērogs un tās metodoloģiskās grūtības, ar kurām jāsastopas, novērtējot pārvaldību, iesaistīšanās līmeni un rīcībspēju lauku kopienās, kā arī problēmas, lai sagādātu nopietnus statistikas datus Leader sniegto ieguvumu novērtēšanai. 2010. gada vidū grupa sagatavoja darba dokumenta projektu par Leader ietekmi. Tomēr šīs darba grupas devums ir novēlots, lai to varētu izmantot starpposma vērtēšanai (kura ir jāpabeidz 2010. gadā), savukārt 4. ass vērtēšanas iespējas būs ierobežotas, jo vajadzīgā informācija nav savākta vai tā nav iesniegta vietējām rīcības grupām (sk. 113. punktu). SECINĀJUMI UN IETEIKUMI VIETĒJĀS RĪCĪBAS GRUPAS LEADER PIEEJU ĪSTENOJA TĀDĀ VEIDĀ, KAS SAMAZINA PIEVIENOTĀS VĒRTĪBAS POTENCIĀLU "LEADER IEZĪMJU" ZIŅĀ, TOMĒR PALĀTA KONSTATĒJA LABAS PRAKSES GADĪJUMUS 115. Revidētās vietējās rīcības grupas Leader+ posmā īstenoja apmēram 1000 projektus, no kuriem labumu guva vietējie uzņēmumi un attiecīgās sabiedrības grupas. Tomēr Leader nozīmē kaut ko vairāk: tai jārada pievienotā vērtība salīdzinājumā ar tradicionālajām programmām, jo tiek īstenota īpaša pieeja. Tādā pašā mērā, kā Leader pieejas raksturīgās iezīmes netiek pilnībā īstenotas, šīs pieejas potenciālo pievienoto vērtību nav iespējams radīt. 116. Apvērstā (no apakšas uz augšu) pieeja bija ierobežota vietējās rīcības grupās, kuras piešķīra lielāko daļu dotāciju savu biedru organizācijām; partnerības potenciālā pievienotā vērtība netika radīta vietējās rīcības grupās, kurās lēmumu pieņemšanā izšķirošās bija vietējās iestādes; tikai nedaudzas vietējās rīcības grupas savās stratēģijās vai projektos varēja uzskatāmi parādīt inovāciju vai dažādu nozaru mijiedarbību. Tomēr vēl bija daži piemēri, kad vietējās rīcības grupas patiešām iesaistīja vietējo sabiedrību un ar saviem "iedzīvināšanas" pasākumiem ierosināja sekmīgus vietējos projektus. 117. Vietējām stratēģijām jābūt pašā Leader pieejas centrā, piešķirot jēgu partnerību pastāvēšanai un solot pievienoto vērtību, kas iegūstama ar vietējiem risinājumiem, kuri pielāgoti teritoriālu lauku attīstības mērķu sasniegšanai. Realitātē stratēģijas bija tikpat kā nebūtiskas un noderēja gandrīz vai tikai iesniegšanai vadošajā iestādē, lai saņemtu finansējumu. Neviena vietējā rīcības grupa neuzraudzīja vai neziņoja par virzību stratēģisko mērķu sasniegšanā. VIETĒJĀS RĪCĪBAS GRUPAS PIENĀCĪGI NEŅĒMA VĒRĀ LIETDERĪBAS ASPEKTU VAI VAJADZĪBU PĒC GODĪGĀM UN PĀRREDZAMĀM PROCEDŪRĀM 118. Vietējās rīcības grupas nepievērsa pienācīgu uzmanību pārredzamībai, projektu novērtējumu un atlases lēmumu dokumentēšanai un procedūrām, kas ļautu novērst tieša vai netieša interešu konflikta risku. Tas ne tikai palielina risku, ka dotācijas lēmumi tika pieņemti, pienācīgi neizvērtējot lietderību, bet apdraud arī ES reputāciju. Dažās vietējās rīcības grupās konstatētā prakse, proti, kad dotācijas lēmumi tiek pieņemti par labu dažiem cilvēkiem un viņu pašu organizācijām, drīzāk, šķiet, ir kaitējusi vietējai pārvaldībai, nevis to uzlabojusi. 119. Vietējās rīcības grupas nav ņēmušas vērā lietderību īpaši tajos gadījumos, kad piešķīra dotācijas projektiem, kuri jau tika īstenoti vai pat bija pabeigti, pirms vēl bija pieņemts lēmums par dotācijas piešķiršanu. Dažos gadījumos šķiet, ka šādus lēmumus pieņēma ar mērķi izlietot pēc iespējas lielāku naudas summu, nevis sasniegt maksimāli iespējamos rezultātus. 120. Leader īstenošanas izmaksas ir būtiskas īstenošanas papildu slāņa dēļ: līdz pat gandrīz trešdaļai no vietējo rīcības grupu budžeta papildus vadošo iestāžu un maksājumu aģentūru izmaksām par pieprasījumu apstrādi, uzraudzību un kontroli. Neelastīgas procedūras, pat ļoti mazos projektos, un kavēšanās mazināja lietderību, lai gan lielā mērā iemesls bija dalībvalstu prasības. KOMISIJAS UN DALĪBVALSTU PRASĪBAS NEBIJA PIETIEKAMI AUGSTAS, UN TĀDĒĻ TĀS IR LĪDZATBILDĪGAS AR VIETĒJĀM RĪCĪBAS GRUPĀM PAR LEADER PIEEJAS SAMAZINĀTO POTENCIĀLO PIEVIENOTO VĒRTĪBU. TĀS NAV DARĪJUŠAS PIETIEKAMI, LAI SAMAZINĀTU IZMAKSAS UN RISKUS 121. Vietējām rīcības grupām ir galvenā atbildība par Leader pievienotās vērtības radīšanu un pareizu finanšu pārvaldību, bet riski ir labi zināmi. Komisija un dalībvalstis dala atbildību par vietējo rīcības grupu darbības pārraudzību un to, lai šīs grupas ievērotu Leader pieeju un konsekventi tuvotos visaugstākajiem pareizas finanšu pārvaldības standartiem. Vāji rezultāti šajos aspektos nav pieļaujami pat tajās dalībvalstīs, kuras Leader īstenoja pirmo reizi, jo tām bija jāapgūst iepriekšējos programmu posmos gūtās atziņas. 122. Tomēr desmit gadus pēc tam, kad Palāta pirmo reizi revidēja Leader, joprojām pastāv tās pašas nopietnās nepilnības. Komisija reaģēja uz Palātas Pārkatā par 2000. finanšu gadu minētajiem apsvērumiem, iedrošinot dalībvalstis un sniedzot tām norādījumus un ieteikumus. Šāda pieeja nav izrādījusies iedarbīga. 1. IETEIKUMS Ņemot vērā joprojām pastāvošās nepilnības, Komisijai jānodrošina, lai tiesību aktos pietiekami skaidri būtu formulēti standarti, kas jāievēro tieši attiecībā uz Leader. Dažas vienkāršas prasības ES līmenī var aizstāt vajadzību pēc dažādiem darbības noteikumiem programmas līmenī, vienkāršot procedūras, uzlabot konsekvenci un sniegt skaidrus kontroles standartus šādās jomās: a) pirms dotācijas lēmuma sākto projektu izslēgšana, lai novērstu lielo nelietderības (nevajadzīgā atbalsta) risku; b) projektu atlase vietējās rīcības grupās jāveic, pamatojoties uz dokumentētiem novērtējumiem, kas parādītu lēmuma pareizību un godīgumu konsekventu un atbilstīgu kritērijus aspektā; c) jāparedz noteikumi, kas nodrošina, lai partnerībā projektu atlases sanāksmēs nedominētu vietējās iestādes. Savukārt dalībvalstīm jāievieš efektīvas procedūras, lai novērstu šajā ziņojumā konstatētās nepilnības, un jāraugās, lai šīs procedūras darbotos pareizi. 123. Komisija un dalībvalstis ir pieļāvušas to, ka vietējām rīcības grupām nav iedarbīgu procedūru interešu konfliktu novēršanai. Konstatētās nepilnības norāda uz risku, ka vietējo rīcības grupu biedri var tieši vai netieši ietekmēt lēmumus tā, ka to rezultātā ES budžetu izlieto nelietderīgi vai neefektīvi. 2. IETEIKUMS Finanšu regula aizliedz jebkādas darbības, kuras var radīt interešu konfliktu. Ievērojot to, Komisijai un dalībvalstīm jāpanāk iedarbīgu aizsardzības pasākumu ieviešana un jāpārbauda, vai tie pienācīgi darbojas. Vietējo rīcības grupu projektu novērtēšanas vai lēmumu pieņemšanas komiteju biedriem, kuriem ir jebkāda personiska, politiska, profesionāla vai komerciāla ieinteresētība projekta priekšlikumā, šīs ieinteresētības apliecinājums jāizklāsta rakstiski. Viņi nedrīkst piedalīties nevienā diskusijā, vērtēšanā vai lēmumā par projektu, un saskaņā ar Finanšu regulu par šo jautājumu ir jāziņo vadošajai iestādei. 124. Leader pieejas pamatā ir apvērstā jeb decentralizētā (no apakšas uz augšu) vietējo risinājumu apzināšana vietējām problēmām, tomēr visas revidētās vadošās iestādes, izņemot vienu, 2007.–2013. gada periodam faktiski bija uzspiedušas ierasto centralizēto — no augšas uz apakšu — pieeju. Vadošās iestādes pretēji Komisijas norādījumiem prasīja, lai vietējās rīcības grupas īstenotu vispārējos lauku attīstības programmas pasākumus. Tas var atvieglot Leader kontroli, bet ierobežo inovatīvo vietējo stratēģiju jomu, un tādējādi tas samazina potenciālo pievienoto vērtību, kas attaisno Leader pieejas piemērošanu [38]. 3. IETEIKUMS Komisijai kopā ar dalībvalstīm jāizvērtē, kuri no pašreizējiem pasākumiem ierobežo vietējo rīcības grupu iespējas izstrādāt un ieviest inovatīvas, daudznozaru, vietējas stratēģijas lauku attīstības politikas 1.–3. ass mērķu sasniegšanai. Ja vajadzīgs, dalībvalstīm jāgroza noteikumi, lai ļautu vietējām rīcības grupām izstrādāt vietējus risinājumus, kas nesakrīt ar lauku attīstības programmas pasākumiem. 125. Dalītajā pārvaldībā Komisijas uzdevums nav visos sīkumos apstiprināt valsts un reģionālo īstenošanas kārtību, tomēr pirms 2007.–2013. gada programmu apstiprināšanas Komisijai jāpanāk, lai būtu ieviesti Leader sekmīgas īstenošanas pamatelementi (sk. turpmāk tekstā). Dalībvalstis atlasīja vietējās rīcības grupas ar vājām stratēģijām. Rezultātā ES budžeta līdzekļi 2007.–2013. gadā tiek izlietoti mazāk lietderīgi, mazāk efektīvi un ar mazāku potenciālo pievienoto vērtību, nekā varēja būt. 4. IETEIKUMS Komisijai jāpanāk, lai dalībvalstis pārskatītu vietējo rīcības grupu 2007.–2013. gada stratēģijas un prasītu vietējām rīcības grupām noteikt izmērāmus un vietējiem apstākļiem raksturīgus mērķus, kurus ar Leader programmu var sasniegt atlikušajā posmā. Pēc tam dalībvalstīm jāprasa, lai vietējās rīcības grupas atskaitītos par savu teritoriālo stratēģisko mērķu sasniegšanu, par Leader pieejas īstenošanas gaitā gūto pievienoto vērtību un par dotāciju izdevumu un darbības izmaksu lietderību. Dalībvalstīm turpmāk jāizvērtē, vai šī palielinātā atbildība par pareizu finanšu pārvaldību ļaus racionalizēt pašreizējās pārvaldības, pārraudzības un kontroles sistēmas ar mazāku vajadzību pārbaudīt pasākumu attiecināmības nosacījumu atbilstību. 5. IETEIKUMS Ņemot vērā Komisijas atbildību par ES budžeta pareizu finanšu pārvaldību, tai jāpārbauda turpmākās programmas pietiekami detalizēti, lai tajās būtu iekļauti specifiskie elementi, kas ir Leader pievienotās vērtības, efektivitātes un lietderības pamatā. Dalībvalstīm jānodrošina, lai vietējās rīcības grupas turpmāk izlabotu visas nepilnības, kas konstatētas projektu atlases procesā, proti, lai vietējām rīcības grupām būtu augstākās kvalitātes stratēģijas un īstenošanas plāni. KOMISIJA UN DALĪBVALSTIS NEVARĒJA UZSKATĀMI PIERĀDĪT PIEVIENOTO VĒRTĪBU, KAS RADĪTA, ĪSTENOJOT LEADER PIEEJU, UN TĀS NAV IZVĒRTĒJUŠAS PAPILDU IZMAKSAS UN IESAISTĪTOS RISKUS 126. ES budžeta ieguldījums Leader+ bija vairāk nekā 2 miljardi EUR, un 2007.–2013. gada posmā ir plānots ieguldīt vairāk nekā 5 miljardus EUR. Komisija vēl nav pierādījusi šo izdevumu efektivitāti vai lietderību, Leader pieejas īstenošanā iegūto pievienoto vērtību un to, kādā apmērā īstenojušies zināmie riski vai īstenošanas patiesās izmaksas. Dalībvalstis nav savākušas un apstiprinājušas vajadzīgo informāciju, līdz ar to nav pietiekamu pierādījumu, kas būtu vērtēšanas pamats. Šī revīzija ir parādījusi, ka Leader pievienoto vērtību un pareizu finanšu pārvaldību nevar uzskatīt par pašsaprotamu. 6. IETEIKUMS Komisijai steidzami jārīkojas, lai nodrošinātu, ka tā var rēķināties ar Leader pievienoto vērtību un pareizu finanšu pārvaldību. Uzraudzība jāveic, vairāk pamatojoties uz Leader pieejas pievienotās vērtības rādītājiem, lietderību un efektivitāti, nevis uz īstenošanu. Dati jāpārbauda uz vietas, vismaz uz paraugu pamata. Ņemot vērā Leader mērogu un raksturu, kā arī grūtības, kas līdz šim radušās ar atbilstīgu, salīdzināmu un ticamu datu iegūšanu, Komisijai jāpadomā par iedarbīgākām un efektīvākām metodēm, tādām kā vietējo rīcības grupu statistiski derīgu paraugu izvērsta kontrole, izmantojot rādītājus, pārbaudes un strukturētu gadījumu izpēti un prasot, lai neatkarīgs vērtētājs veic pienācīgas datu apstiprinājuma pārbaudes. Komisijai jāvirza dalībvalstis, lai nodrošinātu, ka uzraudzības un kontroles sistēmas sniedz pārliecību par procedūru godīgumu un pārredzamību, salīdzināmus datus par izmaksām un papildina efektivitātes un lietderības kontroli. Šo ziņojumu pieņēma Revīzijas palātas I apakšpalāta, kuru vada Revīzijas palātas loceklis Michel CRETIN, tās 2010. gada 21. jūlija sēdē Luksemburgā. Revīzijas palātas vārdā — +++++ TIFF +++++ Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA priekšsēdētājs [1] Dotācijas līdzfinansē ES un attiecīgās dalībvalsts iestādes. Vairākumā gadījumu dotācija ir tikai daļa no kopējām projekta izmaksām — tiek prasīts arī saņēmēja ieguldījums. Vietējo rīcības grupu darbības izmaksas arī līdzfinansē ES un valsts vai reģionālās iestādes. [2] Lauku kopienas, kurās ir līdz 150000 iedzīvotāju. [3] Jauno dalībvalstu lauku attīstības darbības programmās jāīsteno līdzīgs pasākums no 2004. līdz 2006. gadam. [4] Padomes 2005. gada 20. septembra Regula (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 277, 21.10.2005., 1. lpp.). [5] 4. ass (Leader) attiecas uz 5–11 % plānoto lauku attīstības programmu izdevumiem ES 15 dalībvalstīs un vismaz uz 2,5 % plānoto izdevumu jauno dalībvalstu programmās. [6] Ar metodēm "no augšas uz apakšu" valsts vai reģionālās iestādes nosaka izdevumu pasākumus un projektu atlases kritērijus, to darbinieki vērtē projektu priekšlikumus un lemj par piešķiramajām dotācijām. Atsevišķus uzdevumus valsts vai reģionālajās atbalsta shēmās var veikt vietējo biroju darbinieki. [7] "Galvenā Leader pieejas koncepcija ir tāda, ka (..) attīstības stratēģijas ir efektīvākas un lietderīgākas, ja vietējā mērogā tās īsteno vietējie darbinieki." Eiropas Komisijas informatīvais izdevums "Leader pieeja". [8] "Darbības spēju uzlabošana un iespēju radīšana vietējiem iedzīvotājiem, kas panākta ar Leader, uzskatāma par pievienotās vērtības radīšanu lauku iedzīvotājiem." Komisijas atbilde uz Palātas Pārskatu par 2000. finanšu gadu. [9] Pārskats par 2000. finanšu gadu, 3.96.–3.112. punkts (OV C 359, 15.12.2001.). [10] Šis jautājums plašāk izklāstīts 72.–77. un 104.–106. punktā. [11] Vietējās rīcības grupas Polijā īstenoja pārejas [12] Konkrēti, Komisijas 2000. gada 14. aprīļa Paziņojums dalībvalstīm, ar kuru nosaka Kopienas iniciatīvas pamatnostādnes lauku attīstībai ( [1001] Ietverot valsts vai reģionālo līdzfinansējumu. [1002] Provizoriski piešķīrumi. [13] Grieķijā valsts noteikumi aizliedz šādu palīdzību no brīža, kad publicēts oficiālais projektu priekšlikumu konkurss. Katrs no aptaujātajiem projektu iniciatoriem par savu dotācijas pieprasījumu sagatavošanu bija samaksājis konsultantiem no EUR 1200 līdz EUR 3500. [14] Tostarp organizācijas, kurās vietējās rīcības grupas locekļiem ir tieša ieinteresētība. Aragonas dati neietver dotācijas individuāliem maziem uzņēmumiem, kur projekta iniciators bija vietējās rīcības grupas biedrs. Dalības politika vietējās rīcības grupās veicina sabiedrības iesaisti, līdz ar to neierobežo piedalīšanās iespējas (sk. 19. punktu). [15] Regulas (EK) Nr. 1698/2005 62. pants. Vietējām rīcības grupām jāpārstāv partneri no dažādiem vietēja mēroga sociālekonomiskajiem sektoriem attiecīgajā teritorijā. Lēmumu pieņemšanas līmenī ekonomiskajiem un sociālajiem partneriem, kā arī pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem, proti, lauksaimniekiem, lauku sievietēm, jauniešiem un to apvienībām jāveido vismaz 50 % vietējās partnerības. [16] Vietējā rīcības grupa Bavārijā arī apstiprināja projektu priekšlikumus tikai dažu biedru klātbūtnē (sk. 14. izcēlumu). [17] Mazākā mērā tas attiecas arī uz Īriju. [18] Piemēram, pēc priekšlikumu konkursa tūristu izmitināšanas projektiem vietējā rīcības grupa Grieķijā apstiprināja dotācijas projektiem, kuri pārsniedza jauno tūristu istabu plānoto skaitu par 20 %. Ņemot vērā lielo pieprasījumu, vietējā rīcības grupa izsludināja vēl vienu projektu priekšlikumu konkursu par tūristu izmitināšanas iespējām. [19] Daļējs izņēmums bija vietējā rīcības grupa Bavārijā, kura organizēja semināru, lai spriestu par to, vai Leader+ stratēģiskie mērķi ir sasniegti. [20] Tas, kā vietējās rīcības grupas vērtēja projektu priekšlikumus, ir aplūkots 58. punktā. [21] Tāda ir Finanšu regulas prasība, lai ES budžetu izlietotu saskaņā ar lietderības principu, kas definēts kā labākā iespējamā attiecība starp izlietotajiem resursiem un panāktajiem rezultātiem. [22] Izņemot dotācijas uzņēmējdarbībai, kuru reglamentē ES valsts atbalsta noteikumi. [23] Ietverot valsts līdzfinansējumu. [24] Šajā gadījumā ieguvums bija vienkāršība un pārredzamība, bet ne vienmēr tas nozīmēja visefektīvāko ES budžeta izlietojumu. [25] Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.), 52. pants:1."Visiem finanšu dalībniekiem un jebkurai citai budžeta izpildē, pārvaldīšanā, revīzijā un kontrolē iesaistītai personai ir aizliegts veikt jebkādus pasākumus, kuru rezultātā varētu rasties konflikts starp tās un Kopienu interesēm. Ja izveidojas šāda situācija, attiecīgajai personai ir jāatturas no tādu pasākumu veikšanas un jānodod jautājums kompetentajai iestādei."2."Interešu konflikts ir tad, ja dalībnieka pienākumu objektīvu pildīšanu budžeta izpildē vai iekšējā revidenta pienākumu pildīšanu negatīvi ietekmē iemesli, kas saistīti ar ģimeni, jūtu dzīvi, politisko