2.

nolemj izmeklēšanas komitejai uzticēt šādus uzdevumus: — izmeklēt apgalvojumus par to, ka Komisija nav īstenojusi un dalībvalstis nav ieviesušas un efektīvi īstenojušas Direktīvu 2005/60/EK, ņemot vērā pienākumu savlaicīgi un efektīvi īstenot Direktīvu (ES) 2015/849; — izmeklēt apgalvojumus par to, ka dalībvalstu iestādes nav piemērojušas administratīvus sodus un citus administratīvus pasākumus iestādēm, par kurām ir konstatēts, ka tās ir atbildīgas par nopietnu tādu valsts noteikumu pārkāpumu, kas pieņemti atbilstīgi Direktīvai 2005/60/EK, kā to prasa Direktīva 2013/36/ES; — izmeklēt apgalvojumus par to, ka Komisija nav īstenojusi un dalībvalstu iestādes nav efektīvi piemērojušas Direktīvu 2011/16/ES, jo īpaši tās 9. panta 1. punktu par nodokļu informācijas spontānu paziņošanu citai dalībvalstij gadījumos, ja ir pamats uzskatīt, ka varētu rasties nodokļu zudums, ņemot vērā pienākumu savlaicīgi un efektīvi īstenot un ieviest Direktīvu 2014/107/ES; šim nolūkam un lai veiktu izmeklēšanu par citiem juridiskajiem pamatiem saistībā ar apgalvojumiem par minētajiem pārkāpumiem vai administratīvajām kļūmēm, izmantot piekļuvi visiem attiecīgajiem dokumentiem, tostarp visiem attiecīgajiem Rīcības kodeksa jautājumu grupas dokumentiem, kurus saņēmušas TAXE 1 un TAXE 2 īpašās komitejas; — izmeklēt apgalvojumus par to, ka dalībvalstis nav īstenojušas Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. un 108. pantu, ciktāl tie attiecas uz šajā lēmumā paredzēto izmeklēšanas jomu; — izmeklēt apgalvojumus par to, ka Komisija nav īstenojusi un dalībvalstis nav piemērojušas un īstenojušas Direktīvu 2014/91/ES; — izmeklēt apgalvojumus par to, ka Komisija nav īstenojusi un dalībvalstis nav piemērojušas un īstenojušas Direktīvu 2011/61/ES un Komisijas Deleģēto regulu (ES) Nr. 231/2013; — izmeklēt apgalvojumus par to, ka Komisija nav īstenojusi un dalībvalstis nav piemērojušas un īstenojušas Direktīvu 2009/138/EK; — izmeklēt apgalvojumus par to, ka Komisija nav īstenojusi un dalībvalstis nav piemērojušas un īstenojušas Direktīvu 2006/43/EK, ņemot vērā pienākumu savlaicīgi un efektīvi īstenot Regulu (ES) Nr. 537/2014 un Direktīvu 2014/56/ES; — izmeklēt apgalvojumus par to, ka dalībvalstis nav transponējušas Direktīvu 2013/34/ES; — izmeklēt apgalvojumus par to, ka Komisija nav īstenojusi un dalībvalstis nav piemērojušas un efektīvi īstenojušas Direktīvu 2012/17/ES; — izmeklēt Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punktā paredzētā lojālas sadarbības principa iespējamos pārkāpumus, ko pieļāvusi jebkura dalībvalsts un ar tām saistītās un atkarīgās teritorijas, ciktāl tas attiecas uz šajā lēmumā paredzētās izmeklēšanas jomu; šajā nolūkā īpaši izvērtēt, vai šāds pārkāpums var rasties no tā, ka, iespējams, nav veikti attiecīgi pasākumi, lai novērstu gan tādu instrumentu izmantošanu, kas to galīgajiem īpašniekiem un labuma guvējiem ļauj slēpties no finanšu iestādēm, gan arī tādu citu starpnieku, juristu, trasta un uzņēmumu pakalpojumu sniedzēju darbību vai jebkādu citu instrumentu un starpnieku izmantošanu, kas ļauj atvieglot nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu, kā arī izvairīties no nodokļu maksāšanas un apiet nodokļus citās dalībvalstīs (tajā skaitā izpētīt arī trasta uzņēmumu, viena īpašnieka sabiedrību ar ierobežotu atbildību un virtuālo valūtu lomu), vienlaikus ņemot vērā arī pašlaik dalībvalstu līmenī īstenojamās darba programmas, kuru mērķis ir risināt šos jautājumus un mazināt to ietekmi; — sniegt jebkādus ieteikumus, ko tā uzskata par nepieciešamiem šajā jautājumā, tostarp par to, kā dalībvalstīs tiek īstenoti minētie Komisijas 2012. gada 6. decembra ieteikumi par pasākumiem nolūkā mudināt trešās valstis piemērot minimālos labas pārvaldības standartus nodokļu lietās un par agresīvu nodokļu plānošanu, kā arī novērtēt gan jaunākās tendences attiecībā uz Komisijas ārējo stratēģiju faktiskai nodokļu uzlikšanai, gan saikni starp Savienības un dalībvalstu tiesisko regulējumu un trešo valstu nodokļu sistēmām (piemēram, nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanas nolīgumi un informācijas apmaiņas nolīgumi, brīvās tirdzniecības nolīgumi), gan arī centienus starptautiskā līmenī (Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija, G20, Finanšu darījumu darba grupa un Apvienoto Nāciju Organizācija) veicināt faktisko īpašumtiesību pārredzamību;