Komisija 2016. gada jūlijā nāca klajā ar pasākumu paketi, kuru mērķis ir paātrināt pāreju uz mazoglekļa emisijām visos Eiropas tautsaimniecības sektoros. Viens no tiesību aktu priekšlikumiem nosaka saistošus ikgadējus siltumnīcefekta gāzu emisijas mērķrādītājus, kas dalībvalstīm no 2021. līdz 2030. gadam jāpanāk ES ETS neregulētajos sektoros. Kopumā jaunais satvars ir balstīts uz taisnīguma, solidaritātes, izmaksefektivitātes un vidiskās integritātes principiem.

Kopš 2005. gada ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēma (ES ETS) ir pamatā ES stratēģijai, kuras mērķis ir izmaksefektīvi samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas rūpniecības un elektroenerģijas nozarē. Minētā sistēma ievērojami sekmē ES 2020. gadam nospraustā emisiju samazināšanas mērķrādītāja sasniegšanu, proti, ES tuvojas sava mērķrādītāja sasniegšanai un, iespējams, pat to pārpildīs. Taču ir jānodrošina nepārtraukts progress, lai līdz 2030. gadam emisijas samazinātu vismaz par 40 %, proti, sasniegtu mērķrādītāju, par kuru 2014. gada oktobrī vienojās ES valstu vadītāji kā par daļu no ES 2030. gada klimata un enerģētikas politikas satvara. Šo iekšējo mērķrādītāju ES sasniegs kopīgi un izmaksefektīvi, samazinājumu panākot gan ETS ietilpstošajos, gan citos sektoros. Labi funkcionējoša un reformēta ES ETS būs galvenais mehānisms šā mērķrādītāja sasniegšanai, un tas paredz, ka emisijas ES ETS sektoros samazināsies par 43 % salīdzinājumā ar 2005. gadu.

ES ETS darbojas 28 ES dalībvalstīs, Islandē, Lihtenšteinā un Norvēģijā. Tā aptver aptuveni 11 000 elektrostaciju un rūpniecības iekārtu, kā arī emisijas, ko rada aptuveni 520 aviosabiedrību nodrošinātie lidojumi starp Eiropas lidostām. Šī sistēma aptver aptuveni 45 % ES siltumnīcefekta gāzu emisiju. Sākot ar trešo posmu (2013.–2020. gads), sektori ar stacionārām iekārtām, uz kurām attiecas ES ETS, ir energoietilpīgās rūpniecības nozares, un te ietilpst elektrostacijas un citas sadedzināšanas iekārtas ar nominālo termisko jaudu >20 MW (izņemot bīstamo atkritumu vai sadzīves atkritumu iekārtas), naftas pārstrādes rūpnīcas, koksa krāsnis, dzelzs un tērauda, cementa klinkera, stikla, kaļķu, ķieģeļu, keramikas, celulozes, papīra un kartona, alumīnija, petroķīmisko produktu, amonjaka, slāpekļskābes, adipīnskābes, glioksāla un glioksālskābes ražošana, CO2 uztveršana, transportēšana pa cauruļvadiem un CO2 ģeoloģiska uzglabāšana. Attiecībā uz aviāciju ES ETS darbības jomā ir ietverti tikai lidojumi EEZ robežās līdz 2016. gada beigām. ES ETS aptver oglekļa dioksīda (CO2) emisijas, slāpekļa oksīda (N2O) emisijas, ko rada visu veidu slāpekļskābes, adipīnskābes, glioksālskābes un glioksāla ražošana, un perfluorogļūdeņražu (PFC) emisijas, ko rada alumīnija ražošana. ES dalībvalstis var iekļaut ES ETS citus sektorus un siltumnīcefekta gāzu emisijas (brīvprātīgas iesaistīšanās procedūra).

Saskaņā ar 21. pantā paredzētajiem ziņojumiem, ko par 2015. pārskata gadu iesniedza 2016. gadā, pašlaik kopumā ir mazāk nekā 10 950 iekārtu, kurām izsniegtas atļaujas, salīdzinājumā ar aptuveni 11 200 iekārtām iepriekšējā gadā un aptuveni 11 400 iekārtām divus gadus iepriekš.

Lielākā daļa no ES ETS aptverto darbību ietvaros sadedzinātā kurināmā 2015. gadā arvien bija fosilais kurināmais. Taču 27 dalībvalstis ziņoja arī par biomasas izmantošanu gandrīz 2 000 iekārtu (1966 jeb 18 % no iekārtu kopskaita). Tikai četras dalībvalstis neziņoja par biomasas izmantošanu (FR, LI, LT un MT). Norādes par emisijām, kas saistītas ar biomasas izmantošanu, ne visos dalībvalstu 21. panta ziņojumos (DK, IE, LV, PT un RO) bija pilnīgas, taču, pamatojoties uz faktiski sniegtajiem datiem, emisijas no izmantotās biomasas bija aptuveni 125 miljoni tonnu CO2 (aptuveni 7 % salīdzinājumā ar ES ETS ziņotajām emisijām). Tikai divas dalībvalstis (DE un SE) ziņoja par nelielu daudzumu biodegvielas, ko izmantoja kopumā četri gaisa kuģu operatori.

Attiecībā uz kategorijām, kas balstās uz emisiju daudzumu gadā, 2015. gada dati liecina, ka 2014. gadā 72 % no iekārtām joprojām ietilpa A kategorijā, 21 % — B kategorijā un tikai 7 % — C kategorijā. 2015. gadā par vairāk nekā 5 700 iekārtām (izņemot IT) tika ziņots, ka tās ir “iekārtas ar zemu emisiju līmeni” (57 % no kopskaita, izņemot IT). Iekārtu ar zemu emisiju līmeni un A kategorijas iekārtu lielais īpatsvars pierāda, cik liela nozīme ir līmeņbalstītajai un citādā veidā vienkāršotai monitoringa, ziņošanas un verifikācijas sistēmas struktūrai, kas izstrādāta, ņemot vērā proporcionalitātes principu.

Iekārtu sadalījumam pa A, B un C kategorijām un iekārtām ar zemu emisiju līmeni dalībvalstīs parasti ir vienāda vispārēja tendence, taču ir vērojamas lielākas atšķirības starp rūpniecības nozarēm vai darbībām. ES ETS iekārtas, kas ietver sadedzināšanas darbības, ir atrodamas visās dalībvalstīs. Citas darbības, par kurām ziņojušas vairums dalībvalstu, ir naftas pārstrāde, tērauda ražošana, cementa, kaļķu, stikla, keramikas un celulozes un papīra ražošana. Tikai divas valstis (FR un NO) ziņoja, ka tās izsniegušas atļaujas CO2 uztveršanas un uzglabāšanas darbībām. Par ES ETS darbībām, kas papildus norādītas saistībā ar tādu siltumnīcefekta gāzu emisiju, kuras nav CO2, ir ziņots, ka 13 valstīs (DE, ES, FR, GR, IS, IT, NL, NO, RO, SE, SI, SK un UK) ir izsniegtas atļaujas attiecībā uz primāro alumīniju un PFC, bet 20 valstīs (izņemot CY, DK, EE, IE, IS, LI, LU, LV, MT, PT un SI) — attiecībā uz slāpekļskābes ražošanu un N2O. Par citiem N2O sektoriem ir ziņots tikai trīs dalībvalstīs, tostarp par adipīnskābes ražošanu (DE, FR un IT) un glioksāla un glioksālskābes ražošanu (DE, FR).

Kā ziņots 2015. gadā, iespēju ES ETS neattiecināt uz mazajiem emitentiem saskaņā ar ES ETS direktīvas 27. pantu izmantojušas tikai nedaudzas dalībvalstis. Direktīvā šāda iespēja paredzēta, lai vēl vairāk samazinātu mazo emitentu administratīvās izmaksas, un to ir atļauts izmantot, ja tiek veikti līdzvērtīgi pasākumi SEG emisiju samazināšanai. Saskaņā ar 2016. gadā iesniegtajiem ziņojumiem šo iespēju izmanto astoņas valstis (DE, ES, FR, HR, IS, IT, SI, UK), jo īpaši attiecībā uz iekārtām, kas ietver sadedzināšanas darbības, un attiecībā uz keramikas ražošanu. 2015. gadā ES ETS neattiecināja kopumā uz aptuveni 4 miljoniem tonnu CO2 (aptuveni 0,22 % kopējo verificēto emisiju) salīdzinājumā ar 3,9 miljoniem tonnu 2014. gadā un 4,7 miljoniem tonnu CO2 2013. gadā.

Jānorāda, ka saskaņā ar dalībvalstu 2016. gadā iesniegtajiem 21. panta ziņojumiem tikai nedaudzas dalībvalstis ir izmantojušas Monitoringa un ziņošanas regulas (MZR) 13. pantā paredzēto iespēju atļaut vienkāršoto monitoringa plānu izmantošanu gadījumos, kad risks ir zems. Tikai BE (Flandrija), FR, HR, HU, LI un LT ziņoja par šādas iespējas izmantošanu attiecībā uz iekārtām, un tikai FI, IS un PL — attiecībā uz aviāciju.

Attiecībā uz iekļautajiem gaisa kuģu operatoriem jānorāda, ka 2015. gadā ES ETS monitoringa plānus attiecināja uz mazāk nekā 530 gaisa kuģu operatoriem salīdzinājumā ar vairāk nekā 610 operatoriem, par ko ziņots 2014. gadā.

2.2.Savienības reģistrs

Savienības reģistrā līdzīgi kā bankā tiek sekots līdzi kvotu īpašumtiesībām un darījumiem ar kvotām, un tajā tiek reģistrētas kontos īpašumā esošie daudzumi un darījumi starp kontiem. Vienoto reģistru pārvalda un uztur Komisija, savukārt nacionālo reģistru administratori 31 ES ETS dalībvalstī joprojām darbojas kā kontaktpunkts vairāk nekā 20 000 kontu pārstāvjiem (uzņēmumiem vai fiziskām personām). Vienotais reģistrs Eiropas emitentiem, tirgotājiem un 31 valsts iestādei kalpo kā līdzeklis ES ETS darbību veikšanai, piemēram, bezmaksas kvotu piešķiršanai stacionārām iekārtām un aviācijas jomas operatoriem, emitentu (stacionāro iekārtu un aviācijas) emisiju reģistrēšanai; tāpat reģistrs ļauj emitentiem, profesionāliem tirgotājiem un fiziskām personām izpildīt pabeigtus tirdzniecības darījumus, pārskaitot kvotas starp kontiem, un ļauj emitentiem kompensēt savas emisijas, nododot kvotas. Papildus tam reģistru izmanto, lai īstenotu Kopīgo centienu lēmumu* un izsolītu kvotas. Tajā pašā laikā Savienības reģistrs ļauj ES ETS valstīm izpildīt Apvienoto Nāciju Organizācijas Kioto protokola noteikumus, piemēram, norakstīt vai anulēt Kioto protokola vienības. *Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Lēmums Nr. 406/2009/EK par dalībvalstu pasākumiem siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisiju samazināšanai, lai izpildītu Kopienas saistības siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisiju samazināšanas jomā līdz 2020. gadam, OV L 140, 5.6.2009., 136. lpp.

Savienības reģistrs 2016. gadā savienos Maltu un Kipru ar Apvienoto Nāciju Organizācijas starptautisko darījumu žurnālu, kā arī sadarbībā ar Apvienoto Nāciju Organizāciju ieviesīs funkcijas, kas ir nepieciešamas, lai izpildītu Kioto protokola Pušu konferencē pieņemtajā Lēmumā 3/CMP.11 definētos procesus.

Komisija kā Savienības reģistra centrālais administrators, apspriežoties ar nacionālo reģistru administratoriem, cenšas pastāvīgi uzlabot reģistra funkcijas, drošību un izmantošanas ērtumu.

Sīkāka informācija par ES ETS ir atrodama ETS rokasgrāmatā.

3.OGLEKĻA TIRGUS DARBĪBA 2015. GADĀ



Šajā nodaļā ir sniegta informācija par ES ETS piedāvājumu un pieprasījumu, tostarp par maksimālo robežvērtību, kvotu bezmaksas piešķiršanu, programmu NER300, izsolēm, konkrētās dalībvalstīs elektroenerģijas nozarei piešķirto atkāpi no prasības pilnīgi visas kvotas iegūt izsoļu ceļā un starptautisko kredītu izmantošanu.

Attiecībā uz pieprasījumu tajā sniegta informācija par verificētajām emisijām un piedāvājuma un pieprasījuma līdzsvarošanu.

3.1.Piedāvājums: apgrozībā esošās kvotas

3.1.1.Maksimālā robežvērtība