LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 141/11

Reģionu komitejas atzinums “Jaunas prasmes jaunām darba vietām. Saskaņotu darba tirgus vajadzību un prasmju plānošana”

2010/C 141/03

REĢIONU KOMITEJA

— norāda, ka politikas dalībniekiem (valsts, reģionālā un vietējā līmeņa) ir jāizmanto sava ietekme un jārūpējas, ka tiek veikti pretpasākumi, lai novērstu krīzes negatīvās sekas, par galveno prioritāti jāizvirza to iespēju izmantošana, kas paveras zemas oglekļa emisijas ekonomikas jomā, un minētās iespējas jāsekmē, izmantojot pārskatītas Lisabonas stratēģijas integrētu un ilgtspējīgu pieeju,

— konstatē, ka ieilgušās ekonomikas krīzes laikā tūkstošiem darba ņēmēju ES valstīs jau zaudējuši darbu. Jaunu tirgu rašanās un uzņēmumu pārcelšana uz valstīm ar zemākām ražošanas izmaksām šo tendenci tikai pastiprina. Noteikti jāuzlabo darba ņēmēju prasmes, un jāpielāgo tās darba tirgus prasībām,

— uzskata, ka augstvērtīga sākotnējā izglītība ir prasmju ieguves pamats un veicina gatavību mācīties mūža garumā. Sabiedrības, jo īpaši Eiropas Savienībā, aizvien vairāk attīstās par zināšanu sabiedrībām, turklāt pēc augsti kvalificētiem darba ņēmējiem ir lielāks pieprasījums un lielākā daļa darba vietu būs pieejama pakalpojumu sektorā,

— vērš uzmanību uz to, ka klimata pārmaiņu dēļ notiekošā pāreja uz zemas oglekļa emisijas ekonomiku, kā arī tālāka tehnoloģiju attīstība, jo īpaši IKT jomā, liek veikt dažkārt ļoti radikālu pārstrukturēšanu esošajās nozarēs. Tas nozīmē atbilstošas pārmaiņas darba tirgū, tomēr vienlaikus paver arī lielas iespējas izveidot jaunas darba vietas (“zaļās darba vietas”), kas bieži vien aptver vairākas nozares un prasa zināšanas dažādās jomās.

Ziņotāja : Marianne Fügl kdze(AT/PSE), Traisen vietējās pašvaldības vadītāja vietniece

Atsauces dokuments

Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Jaunas prasmes jaunām darba vietām — Saskaņotu darba tirgus vajadzību un prasmju plānošana”

COM(2008) 868 galīgā redakcija

I. IETEIKUMI POLITIKAS JOMĀ

REĢIONU KOMITEJA

1. atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos saistībā ar paziņojumu “Jaunas prasmes jaunām darba vietām”;

2. konstatē, ka pēdējo gadu desmitu vissmagākā finanšu un ekonomikas krīze jau ir izraisījusi nodarbinātības un sociālo krīzi, kas turpmāk vēl vairāk padziļināsies, un tādēļ tās sekas ir jāprognozē un jāmīkstina (1);

3. norāda, ka politikas dalībniekiem (valsts, reģionālā un vietējā līmeņa) ir jāizmanto sava ietekme un jārūpējas, ka tiek veikti pretpasākumi, lai novērstu krīzes negatīvās sekas, par galveno prioritāti jāizvirza to iespēju izmantošana, kas paveras zemas oglekļa emisijas ekonomikas jomā, un minētās iespējas jāsekmē, izmantojot pārskatītas Lisabonas stratēģijas integrētu un ilgtspējīgu pieeju;

4. konstatē, ka tādēļ ir vajadzīga Eiropas Savienības darba tirgus turpmāko gadu attīstības analīze;

Turpmākie uzdevumi

5. atzīmē, ka Eiropas Savienība un tās 27 dalībvalstis nākamajos gados saskarsies ar virkni lielu problēmu, jo informācijas un rūpniecības sabiedrības pamatstruktūras, kā arī darba un uzņēmējdarbības kultūra pielāgosies zināšanu un jauninājumu sabiedrības jaunai praksei, kurā ātri veiktas prognozes ir galvenais faktors;

6. konstatē, ka ieilgušās ekonomikas krīzes laikā tūkstošiem darba ņēmēju ES valstīs jau zaudējuši darbu. Jaunu tirgu rašanās un uzņēmumu pārcelšana uz valstīm ar zemākām ražošanas izmaksām šo tendenci tikai pastiprina. Noteikti jāuzlabo darba ņēmēju prasmes, un jāpielāgo tās darba tirgus prasībām;

7. uzskata, ka augstvērtīga sākotnējā izglītība ir prasmju ieguves pamats un veicina gatavību mācīties mūža garumā. Sabiedrības, jo īpaši Eiropas Savienībā, aizvien vairāk attīstās par zināšanu sabiedrībām, turklāt pēc augsti kvalificētiem darba ņēmējiem ir lielāks pieprasījums un lielākā daļa darba vietu būs pieejama pakalpojumu sektorā;

8. uzskata, ka vairāk jāņem vērā arī demogrāfiskās pārmaiņas un iedzīvotāju novecošana;

9. vērš uzmanību uz to, ka klimata pārmaiņu dēļ notiekošā pāreja uz zemas oglekļa emisijas ekonomiku, kā arī tālāka tehnoloģiju attīstība, jo īpaši IKT jomā, liek veikt dažkārt ļoti radikālu pārstrukturēšanu esošajās nozarēs. Tas nozīmē atbilstošas pārmaiņas darba tirgū, tomēr vienlaikus paver arī lielas iespējas izveidot jaunas darba vietas (“zaļās darba vietas”), kas bieži vien aptver vairākas nozares un prasa zināšanas dažādās jomās;

10. norāda, ka visas minētās pārmaiņas ietekmē darba ņēmējus, darba tirgu un uzņēmumus;

11. ierosina noteikt ilgtermiņa konkrētus pasākumus, kas ietver aktīvu sadarbību pētniecības, izglītības un jauninājumu jomā (tā dēvētais zināšanu trijstūris), Eiropas Savienības līmenī apmainoties ar pieredzi un izstrādājot piemērotus risinājumus;

Pašvaldību un reģionu loma

12. atzīmē, ka pašvaldībām un reģioniem ir nozīmīga loma Komisijas paziņojumā izvirzīto mērķu sasniegšanā;

13. atzinīgi vērtē to, ka paziņojumā ir skaidri atzīta kvalifikācijas prasību un darba tirgu reģionālā daudzveidība. Pamatizglītības un vidējās izglītības galvenie nodrošinātāji ir reģioni un pašvaldības, un šajā jomā ar sākumizglītības palīdzību tiek ielikts pamats turpmākajām prasmēm. Mobilitātei un tālākizglītībai nepieciešamie priekšnoteikumi, piemēram, transporta satiksme, bērnu aprūpes iestādes, izglītības iestādes, ļoti bieži ir vietējo un reģionālo pašvaldību kompetencē;

14. uzskata, ka profesionālā mobilitāte — arī pāri robežām — ir priekšnoteikums, lai paplašinātu izvēles iespējas un vairāk cilvēku atrastu jaunas un labākas darba vietas;

15. atzīmē, ka lauku teritorijās ar vāji attīstītu struktūru, kuras apdraud iedzīvotāju aizceļošana, kā arī attālākos reģionos, ir noteikti vajadzīga intensīvāka pašvaldību un reģionu iesaistīšana, pastiprinot visu interešu grupu reģionālo sadarbību, analizējot reģionālos darba tirgus un novērtējot turpmākās kvalitātes prasības. Arī gatavojot Eiropas Savienības atbildes uz risināmajiem uzdevumiem, ir ļoti svarīgi izmantot vietējo un reģionālo pašvaldību zināšanas un pieredzi;

16. aicina efektīvāk izmantot Eiropas Sociālā fonda (ESF) finanšu līdzekļus vietējām un reģionālajām pašvaldībām. Tādējādi būs iespējams nodrošināt, ka pašvaldības un reģioni vajadzīgo naudu saņem ātri un tieši, kā arī var labāk koordinēt tās izmantošanu;

Pārmaiņas darba tirgū

17. uzsver, ka darba tirgus gan dalībvalstīs atsevišķi, gan Eiropas Savienībā kopumā saskaras ar dažādām pārmaiņām;

18. atzīmē, ka mūsdienās gandrīz neviens darba ņēmējs nenostrādā visu darba dzīvi vienā un tajā pašā darba vietā. 2005. gadā veikts pētījums liecina, ka darba ņēmēji līdzšinējā darba dzīvē jau ir strādājuši vidēji četrās darba vietās (2). Daudziem darba ņēmējiem nodarbinātība mijas ar bezdarbu, un aizvien vairāk izplatās nestabilas darba attiecības; tāpēc aicina nodrošināt darba ņēmējiem labvēlīgu līdzsvaru starp sociālās drošības nepieciešamību, no vienas puses, un vajadzīgo darba tirgus elastīgumu, no otras puses (kā to paredz elastdrošības koncepcija);

19. uzskata, ka mūsdienu darba dzīvē ievērojama loma ir mobilitātei, turklāt jaunus profesionālus izaicinājumus galvenokārt gatavi pieņemt jaunāki darba ņēmēji ar augstu kvalifikāciju. Tiek uzskatīts, ka profesionalitātes un pārvietošanās jomā elastīgi cilvēki drīzāk pielāgosies jaunām situācijām un tādējādi iegūs arī jaunas prasmes;

20. norāda, ka iedzīvotāju novecošana strauji turpinās, un potenciālā darbaspēka apjoms Eiropas Savienībā līdz 2030. gadam varētu samazināties par nepilniem 20 miljoniem cilvēku (3). Tāpēc darba ņēmējiem jau šodien jānodrošina iespēja iegūt pietiekamas prasmes, lai varētu konkurēt nākotnes darba tirgū. Jānodrošina piekļuve izglītībai un tālākizglītībai. Vienlaikus vajadzīgas inteliģentas sistēmas migrācijas vadībai, kurās ņemtas vērā indivīdu, uzņēmējvalstu un izcelsmes valstu vajadzības;

21. vērš uzmanību uz to, ka nākamajos desmit gados gaidāms paaugstināts pieprasījums pēc augsti kvalificētiem un pielāgoties spējīgiem darbiniekiem ar visdažādākajām prasmēm (ne tikai tehniskām, bet arī sociālām un kulturālām, piemēram, komunikācijas spēja, prasme risināt konfliktus utt.). Vienlīdz augsta kvalifikācija aizvien biežāk tiek prasīta zema un vidēja līmeņa kvalifikācijas darbu veikšanai. Kopumā šādu darbu veikšanai tiek prasīta aizvien augstāka kvalifikācija, savukārt pieprasījums pēc zemas kvalifikācijas darba samazinās. Vienlaikus alga par augstas kvalifikācijas darbu palielinās un par zemas kvalifikācijas darbu — samazinās. Šīs darba vietu polarizācijas rezultātā jāīsteno algu politika, kas vērsta uz produktivitāti, lai neveidotos zemu algu sektori. Jācenšas cilvēkiem ar atbilstošu kvalifikācijas celšanas pasākumu palīdzību pavērt īstas mobilitātes iespējas;

Nākotnes tendenču prognozēšana

22. aicina dalībvalstis izstrādāt pārredzamus prognozēšanas un anticipācijas instrumentus, kas tām ļauj veicināt tādu jaunu darba vietu radīšanu, kurās ir vajadzīgas plašas zināšanas, un nodrošināt apmācību, kuras pamatā ir darba tirgū pieprasītas prasmes;

23. iesaka izmantot gan kvalitatīvus, gan kvantitatīvus pasākumus, lai garantētu šādu prognozēšanas instrumentu ticamību un efektivitāti; Tādējādi būs iespējams izteikt uzticamas prognozes par to, kādi darba ņēmēji vai prasmes turpmāk būs pieprasīti darba tirgū;

24. uzskata: lai varētu konkurēt darba tirgū, darba ņēmējiem pirmām kārtām jābūt elastīgiem, jāspēj reaģēt uz negaidītām pārmaiņām un jābūt apveltītiem ar labām komunikācijas prasmēm (4). Vienlaikus pamatnoteikumi jāveido tā, lai elastīgums netiktu pieprasīts vienpusēji tikai no darba ņēmējiem, t. i., dažādu līmeņu valsts iestādēm un sociālajiem partneriem kopīgi jāattīsta idejas, kā sociālās drošības nepieciešamību varētu savienot ar elastīguma prasībām darba tirgū. Turklāt jāņem arī vērā, ka ES iekšējā tirgū nedrīkst veicināt zemāko standartu konkurenci;

25. aicina pastiprināt uzņēmumu, vispārējās un profesionālās izglītības iestāžu, pašvaldību, reģionu un interešu pārstāvniecību sadarbību šajā jomā. Jo īpaši jāveicina uzņēmumu un vispārējās un profesionālās izglītības iestāžu sadarbība, lai izveidotu partnerības vidēja termiņa kvalifikācijas pieprasījuma apmierināšanai. Vēl ar kvalitatīvu pētījumu palīdzību varētu iegūt svarīgu informāciju par to, ko darba devēji sagaida no studentiem un mācību iestāžu beidzējiem;

26. atbalsta Komisijas pieeju, ka papildu informācija par situāciju ES dalībvalstīs ir obligāts priekšnoteikums, lai sagatavotu piemērotas politikas atbildes uz risināmajām problēmām;

27. aicina Eiropas Komisiju turpināt un stiprināt sadarbību ar Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centru (CEDEFOP) un izmantot tā veikto pētījumu rezultātus, lai varētu atzīt un visaptveroši prognozēt jaunu prasmju nepieciešamību darba tirgū;

28. norāda, ka, vācot un izmantojot informāciju, jāņem vērā reģionālās atšķirības. Tikai tā iespējams noteikt konkrētus, dažādu ES valstu reģioniem individuāli pielāgotus pasākumus;

Izglītības un tālākizglītības nozīme

29. atzīmē, ka nākotnes darba tirgū nepieciešamais darbaspēks jānodrošina ar vajadzīgajām prasmēm. Tādēļ liela nozīme ir darba ņēmēju vispārējai un profesionālajai izglītībai un tālākizglītībai. Universitātēs un citās vispārējās un profesionālās izglītības iestādēs darba tirgū vajadzīgajām prasmēm un to apguvei jāpievērš tikpat liela uzmanība kā bērnu un jauniešu vispārējai izglītībai;

30. norāda uz vajadzību plānot un īstenot stratēģiskus un politiskus pasākumus, lai veicinātu vēlmi mācīties mūža garumā un labāk saskaņotu elastīguma un drošības vajadzības nodarbinātības jomā;

31. uzsver, ka ir jāsaglabā jau šobrīd esošās darba vietas, un tajās ir jāinvestē. Tādēļ uzņēmumi ir atbildīgi par to, lai darba ņēmējiem būtu nodrošinātas izglītības un tālākizglītības iespējas uzņēmumā. Tālākizglītība palielina produktivitāti un ekonomikas izaugsmi. Eiropas Savienībai un dalībvalstīm ar koordinētas pieejas palīdzību jārada stimuli arī uzņēmumiem un jāveicina tālākizglītība;

32. uzskata, ka jau ar Boloņas un Kopenhāgenas procesiem ir veikti nozīmīgi pasākumi Eiropas izglītības telpas veidošanā. Tā kā Eiropas Savienības darba tirgū nākotnē būs pieprasījums pēc plašāka prasmju klāsta, ir svarīgi, lai individuālās dalībvalstīs labāk atzītu izglītības un mācību iestāžu beigšanas dokumentus, jo tas ir svarīgi darba ņēmēju profesionālās mobilitātes nodrošināšanai;

33. norāda: paredzams, ka līdz 2020. gadam tādu darba vietu īpatsvars, kurās nepieciešams augsts izglītības līmenis, pieaugs no 25,1 % līdz 31,3 % no kopējā skaita (5). No otras puses, jāveic pasākumi, lai novērstu risku, ka augsti kvalificētu darba ņēmēju piedāvājums ir pārāk liels. Tāpēc papildus augstas kvalifikācijas nodrošināšanai savlaicīgi jāapzina darba tirgū vajadzīgās prasmes, lai piedāvātu pietiekami lielu augstas kvalifikācijas darba vietu skaitu un panāktu līdzsvarotu piedāvājumu un pieprasījumu;

34. uzskata, ka, ieviešot Eiropas Kvalifikāciju ietvarstruktūru, jāpanāk labāka kvalifikāciju pārredzamība un vienkāršāka piekļuve tālākai izglītībai un attiecīgi jāsekmē darba ņēmēju elastīgums un mobilitāte. Ar mobilitāti šeit jāsaprot ne tikai mobilitāte starp dažādiem uzņēmumiem, bet jo īpaši uzņēmumu iekšienē;

35. atgādina, ka jārod iespēja atzīt arī iedzīvotāju, kas nav ES pilsoņi, un migrantu izglītību, lai nezustu esošās vai attiecīgi ievestās prasmes. Šajā sakarā liela nozīme ir arī starptautiska līmeņa sadarbībai (piemēram, ar migrantu izcelsmes valstīm intelektuālā darbaspēka emigrācijas (brain drain) gadījumā);

36. aicina uzsākt prasmju mācīšanu jau agrā bērnībā, jo gatavība mācīties mūža garumā galvenokārt tiek sekmēta ar sākumizglītību. Jo īpaši šajā dzīves posmā bērni visātrāk un visvienkāršāk apgūst jaunas prasmes;

37. ir pārliecināta, ka, uzņēmumiem sadarbojoties ar vispārējās un profesionālās izglītības iestādēm, nepieciešamo kvalifikāciju un prasmes var labāk saskaņot ar piedāvāto darba vietu prasībām, izstrādājot un īstenojot ES mēroga e–prasmju programmu, kuru var pielāgot reģionālajā un vietējā līmenī, lai apmierinātu dažādas vajadzības un risinātu dažādas situācijas. Prakse un atvērto durvju / ēnu dienas nodrošina papildu prasmju apguvi un sniedz ieskatu profesionālajā dzīvē;

38. uzskata, ka būtu lietderīgi apsvērt Eiropas Savienības Prakses hartas izstrādi. Ar tās palīdzību jauniešiem varētu piešķirt lielākas tiesības darba pieredzes uzkrāšanā un atzīšanā, kā arī atvieglot darba dzīves sākumu;

Sociālā kohēzija

39. uzskata, ka vispārīgi darba kvalitātei būtu jāpievērš pastiprināta uzmanība arī ES līmenī. Šajā sakarā jāatgādina, ka pienācīga darba radīšana kopš 2008. gada ir ANO Tūkstošgades attīstības mērķu sastāvdaļa;

40. uzsver, ka ar izaugsmi un nodarbinātību nepietiek, lai Eiropas Savienībā sāktos augšupeja. Jāizvērš arī papildu pasākumi, kas veicina sociālo kohēziju;

41. atgādina, ka visām tām personām, kuras savu interešu, kā arī fizisko un garīgo spēju dēļ neatbilst augstas kvalifikācijas darba tirgus prasībām, ir jānodrošina darba tirgus pieejamība, izmantojot nepieciešamos nodarbinātības atbalsta pasākumus un programmas, un vajadzības gadījumā — pietiekami ienākumi, vai arī dalībvalstīs, kuru tiesību aktos tas paredzēts, minimālais ienākumu līmenis;

42. pieprasa sekmēt sieviešu un vīriešu vienlīdzīgas līdzdalības iespējas darba tirgū, novēršot visus šķēršļus, kas tām traucē; nozīmīgs elements šajā saistībā ir joprojām pastāvošo darba samaksas atšķirību starp dzimumiem (“gender pay gap”) likvidēšana;

43. atgādina, ka, iedzīvotājiem novecojot, arī aprūpes un sociālo profesiju jomā jārēķinās ar darbaspēka pieprasījuma palielināšanos un līdz ar to arī nodarbinātības iespējām — tāpēc ir svarīgi izvērst atbilstošus kvalifikācijas pasākumus un pastiprinātu sadarbību Eiropas Savienības līmenī, lai vajadzīgas gadījumā varētu izlīdzināt līdzsvara trūkumu starp piedāvājumu un pieprasījumu ES;

44. ierosina atbalstīt gados vecāku darba ņēmēju prasmēm un veselības stāvoklim pielāgotus nodarbinātības veidus ar elastīgiem darba laikiem; tādējādi varētu saglabāt nodarbināto, sevišķi gados vecāku, darba attiecības līdz pensijas vecuma sasniegšanai;

45. uzskata, ka vietējo un reģionālo pašvaldību, kā arī uzņēmumu un vispārējās un profesionālās izglītības iestāžu sadarbības rezultātā jau ir bijis iespējams īstenot sekmīgus tālākizglītības, profesionālās pieredzes atzīšanas, prasmju paplašināšanas un nodarbinātības iespēju modeļus. Būtu ļoti vēlama šādu paraugprakses modeļu apkopošana un publicēšana. Turklāt arī jāveic lielas investīcijas paraugprakses nostiprināšanai, lai tādējādi varētu izstrādāt koncepcijas, mācību saturu un vispārējās un profesionālās izglītības metodes, kas pašvaldībām ar nelielām papildu izmaksām ļauj attīstīt darba tirgū nepieciešamās prasmes (individuāli pielāgotu IKT risinājumu plaša izmantošana);

46. atzīmē, ka būs vajadzīga esošo finanšu instrumentu (ESF, ERAF) pielāgošana, lai efektīvi risinātu ar mainīgajiem darba tirgus apstākļiem saistītos jautājumus.

Briselē, 2009. gada 3. decembrī Reģionu komitejas priekšsēdētājs Luc VAN DEN BRANDE

(1) Saskaņā ar Eiropas Komisijas 2009. gada 4. maija prognozi 2010. gadā bezdarba līmenis ES varētu pieaugt līdz 11 %. Paredzams, ka gan ES, gan eirozonā nodarbinātība šogad samazināsies par aptuveni 2,5 % un nākamgad — vēl par 1,5 %, kas nozīmē, ka darba vietu skaits abos gados samazināsies par apmēram 8,5 miljoniem. Salīdzinājumam: laikā no 2006. līdz 2008. gadam tika radīti nepilni 9,5 miljoni darba vietu http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=IP/09/693&format=HTML&aged=0&language=LV&guiLanguage=en

(2) Eirobarometra pārskats 64.1 par ģeogrāfisko un darba tirgus mobilitāti — 2005. gada septembris.

(3) Eiropas Savienības Padome, kopīgs Nodarbinātības komitejas un Sociālās aizsardzības komitejas atzinums “Novecot, saglabājot aktīvu dzīvesveidu”, 9269/07, 2007. gada maijs.

(4) Origins and Consequences of Changes in Labour Market Skill Needs. Considerations from a European Perspective (Cēloņi un sekas mainītam prasmju pieprasījumam darba tirgū. Apsvērumi Eiropas perspektīvā). Eiropas Komisijai iesniegts analītisks ziņojums, ko izstrādājis Eiropas izglītības ekonomikas ekspertu tīkls (EENEE), www.education-economics.org, 25. lpp.

(5) COM(2008) 868 galīgā redakcija, 9. lpp.