Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA par iepirkumu, ko īsteno subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs /* COM/2011/0895 galīgā redakcija - 2011/0439 (COD) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. Priekšlikuma konteksts · Priekšlikuma pamatojums un mērķi Stratēģijas „Eiropa 2020” gudrai, ilgtspējīgai un iekļaujošai izaugsmei [COM(2010) 2020] pamatā ir trīs cieši saistītas un savstarpēji papildinošas prioritātes: uz zināšanām un inovāciju balstītas ekonomikas attīstība; tādas ekonomikas veicināšana, kas rada zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni, taupīgi izmanto resursus un ir konkurētspējīga; tādas ekonomikas sekmēšana, kurā ir augsts nodarbinātības līmenis un kura nodrošina sociālo un teritoriālo kohēziju. Stratēģijā „Eiropa 2020” publiskajam iepirkumam ir svarīga nozīme, jo tas ir viens no tirgus instrumentiem, kas izmantojams minēto mērķu sasniegšanai, uzlabojot uzņēmējdarbības vidi un inovācijas nosacījumus uzņēmumiem, kā arī mudinot plašāk izmantot videi nekaitīgu publisko iepirkumu, lai atbalstītu pāreju uz ekonomiku, kurā taupīgi izmanto resursus un rada zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni. Stratēģijā „Eiropa 2020” arī vienlaikus uzsvērts, ka publiskā iepirkuma politikai ir jānodrošina pēc iespējas efektīvāka līdzekļu izmantošana un ka iepirkuma tirgiem jābūt pieejamiem Savienības mērogā. Ņemot vērā minētos uzdevumus, ir jāpārskata un jāmodernizē spēkā esošie tiesību akti publiskā iepirkuma jomā, lai tie būtu labāk piemēroti pašreizējam politikas, sociālajam un ekonomikas kontekstam. Tas attiecas ne tikai uz valsts iestāžu veiktajiem iepirkumiem, bet arī uz līgumu slēgšanas tiesībām, ko piešķir sabiedrisko pakalpojumu sniedzēji, izmantojot tiem paredzētus iepirkuma režīmus. Eiropas Komisija 2011. gada 13. aprīļa paziņojumā „Akts par vienoto tirgu. Divpadsmit mehānismi, kā veicināt izaugsmi un vairot uzticēšanos” starp savām divpadsmit svarīgākajām prioritārajām darbībām, kas ES iestādēm jāpieņem pirms 2012. gada beigām, ietvēra pārskatītu un modernizētu publiskā iepirkuma tiesisko regulējumu, lai līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu padarītu elastīgāku un ļautu labāk izmantot publiskus līgumus citu politikas virzienu atbalstam. Šim priekšlikumam ir divi papildu mērķi: · palielināt izdevumu efektivitāti, lai nodrošinātu labākos iespējamos iepirkuma rezultātus naudas vērtības izteiksmē; tas it sevišķi nozīmē spēkā esošo publiskā iepirkuma noteikumu vienkāršošanu un elastības palielināšanu; racionalizētu, efektīvāku procedūru rezultātā ieguvēji būs visi ekonomikas dalībnieki, un tās atvieglos gan MVU, gan pārrobežu pretendentu līdzdalību; · ļaut iepirkumu rīkotājiem labāk izmantot iepirkumu, lai atbalstītu kopējus sabiedriski nozīmīgus mērķus, piemēram, vides aizsardzību, lielāku resursu efektivitāti un energoefektivitāti, cīņu pret klimata pārmaiņām, inovācijas, nodarbinātības un sociālās iekļautības veicināšanu, kā arī labāko iespējamo nosacījumu nodrošināšanu kvalitatīvu sociālo pakalpojumu sniegšanai. · Vispārīgais konteksts Publiskajam iepirkumam ir nozīmīga ietekme uz Eiropas Savienības ekonomikas rādītājiem kopumā. Eiropā publisko iepirkumu rīkotāji precēm, būvdarbiem un pakalpojumiem tērē aptuveni 18 % no IKP. Ņemot vērā iepirkumu apjomu, publisko iepirkumu var izmantot kā iedarbīgu mehānismu tāda vienotā tirgus izveidei, kas veicina gudru, ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi. Pašlaik spēkā esošās publiskā iepirkuma direktīvas, proti, Direktīva 2004/17/EK[1] un Direktīva 2004/18/EK[2], ir panāktas ilgstošā attīstībā, kas aizsākās 1971. gadā, kad tika pieņemta Direktīva 71/305/EEK. Garantējot pārredzamu un nediskriminējošu procedūru izmantošanu, minēto direktīvu mērķis ir galvenokārt nodrošināt to, lai vienotā tirgus ekonomikas dalībnieki konkurencē par publiskiem līgumiem varētu pilnībā izmantot pamatbrīvības. Vispusīgs ekonomikas novērtējums ir parādījis, ka iepirkuma direktīvas ir lielā mērā sasniegušas savus mērķus. Tās ir nodrošinājušas lielāku pārredzamību un augstāku konkurences līmeni, vienlaikus nodrošinot izmērāmus ietaupījumus zemāku cenu rezultātā. Ieinteresētās personas tomēr ir pieprasījušas pārskatīt publiskā iepirkuma direktīvas, lai vienkāršotu noteikumus, palielinātu to lietderību un efektivitāti, kā arī lai tās labāk piemērotu pašreizējam politiskajam, sociālajam un ekonomikas kontekstam. Racionalizētu, efektīvāku procedūru ieviešana palielinās elastību līgumslēdzējām iestādēm, nodrošinās labumu visiem ekonomikas dalībniekiem, kā arī atvieglos MVU un pārrobežu pretendentu līdzdalību. Uzlaboti iepirkuma noteikumi arī ļaus līgumslēdzējiem labāk izmantot iepirkumu, lai atbalstītu kopējus sabiedriski nozīmīgus mērķus, piemēram, vides aizsardzību, lielāku resursu efektivitāti un energoefektivitāti, klimata pārmaiņu apkarošanu, inovācijas un sociālās iekļaušanas veicināšanu, kā arī labāko iespējamo nosacījumu nodrošināšanu kvalitatīvu sociālo pakalpojumu sniegšanai. Minētos virzienus apstiprināja, īstenojot apspriešanos ar ieinteresētajām personām, kuru Eiropas Komisija organizēja 2011. gada pavasarī un kurā vairākums ieinteresēto personu atbalstīja priekšlikumu pārskatīt iepirkuma direktīvas, lai tās labāk pielāgotu jaunajām problēmām, ar ko saskaras gan iepirkumu rīkotāji, gan ekonomikas dalībnieki. · Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā Kopā ar ierosināto jauno direktīvu par publiskā sektora iestāžu iepirkumu priekšlikums aizstās Direktīvu 2004/17/EK un Direktīvu 2004/18/EK, kas veido Eiropas Savienības publiskā iepirkuma tiesiskā regulējuma svarīgākos elementus. Direktīvu papildinās šādi minētā tiesiskā regulējuma elementi: · Direktīva 2009/81/EK[3], kurā paredzēti konkrēti noteikumi sensitīvam iepirkumam aizsardzības un drošības jomā; · Direktīva 92/13/EEK[4], kurā paredzēti kopēji standarti valstu pārskatīšanas procedūrām, lai nodrošinātu ātru un efektīvu tiesiskās aizsardzības līdzekļu pieejamību visās ES valstīs gadījumos, kad pretendenti uzskata, ka līgumu slēgšanas tiesības ir piešķirtas negodīgi. · Atbilstība pārējiem Savienības politikas virzieniem un mērķiem Ar šo iniciatīvu īsteno stratēģiju „Eiropa 2020” gudrai, ilgtspējīgai un iekļaujošai izaugsmei [COM(2010) 2020] un stratēģijas „Eiropa 2020” pamatiniciatīvas „Digitālā programma Eiropai” [COM(2010) 245], „Inovācijas savienība” [COM(2010) 546], „Integrēta rūpniecības politika globalizācijas laikmetam” [COM(2010) 614], „Enerģētika 2020” [COM(2010) 639] un „Resursu ziņā efektīva Eiropa” [COM(2011) 21]. Tā arī īsteno Vienotā tirgus aktu [COM(2011) 206], it sevišķi tā divpadsmito pamatdarbību, proti, „pārskatīts un modernizēts publisko iepirkumu regulatīvais satvars”. Tā ir Komisijas 2011. gada darba programmā iekļauta stratēģiskā iniciatīva. 2. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām un ietekmes novērtējums · Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Apspriešanās metodes, galvenās mērķnozares un vispārīgs respondentu raksturojums Eiropas Komisija 2011. gada 27. janvārī publicēja Zaļo grāmatu par ES publiskā iepirkuma politikas modernizāciju „Virzība uz efektīvāku Eiropas iepirkuma tirgu”[5], sākot plašu sabiedrisko apspriešanu par tiesību aktu izmaiņu variantiem, lai līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu padarītu vieglāku un elastīgāku, kā arī lai ļautu labāk izmantot publiskus līgumus citu politikas virzienu atbalstam. Zaļās grāmatas mērķis bija apzināt vairākas svarīgas jomas, kuras varētu reformēt, un iegūt ieinteresēto personu viedokļus par tiesību aktu izmaiņu konkrētiem variantiem. Starp aplūkotajiem jautājumiem bija nepieciešamība vienkāršot procedūras un padarīt tās elastīgākas, publiskā iepirkuma stratēģiska izmantošana, lai veicinātu citu politikas mērķu sasniegšanu, MVU piekļuves uzlabošana publiskiem līgumiem un favorītisma, korupcijas un interešu konfliktu apkarošana. Sabiedriskā apspriešana tika pabeigta 2011. gada 18. aprīlī, un tā izraisīja lielu atsaucību. Kopā tika saņemtas 623 atbildes no ļoti dažādām ieinteresēto personu grupām, tostarp no dalībvalstu centrālajām iestādēm, vietējiem un reģionālajiem publisko iepirkumu rīkotājiem un to apvienībām, uzņēmumiem, nozares apvienībām, akadēmiskām aprindām, pilsoniskās sabiedrības organizācijām (tostarp arodbiedrībām) un atsevišķiem pilsoņiem. Lielākā daļa atbilžu tika saņemta no Apvienotās Karalistes, Vācijas, Francijas. Mazāk atbilžu tika saņemts no Beļģijas, Itālijas, Nīderlandes, Austrijas, Zviedrijas, Spānijas un Dānijas. Apspriešanas rezultātus apkopoja kopsavilkuma dokumentā[6], ko iesniedza un apsprieda 2011. gada 30. jūnija publiskajā konferencē[7]. Atbilžu kopsavilkums un tas, kā tās ņemtas vērā Ļoti liela daļa ieinteresēto personu atzinīgi novērtēja Eiropas Komisijas iniciatīvu pārskatīt pašreizējo iepirkuma politiku. No dažādajiem zaļajā grāmatā apspriestajiem tematiem ieinteresētās personas īpaši uzsvēra vajadzību vienkāršot procedūras un padarīt tās elastīgākas. Visas ieinteresēto personu grupas arī bija vienisprātis, ka joprojām svarīgi ir noteikumi, ko piemēro sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju iepirkumiem. Nepārprotams vairākums respondentu piekrita, ka joprojām ir vajadzīgs konkrēts noteikumu kopums, ko piemēros sabiedrisko pakalpojumu sniedzējiem, un ka dažādie noteikumi, kurus piemēro sabiedrisko pakalpojumu sniedzējiem, atbilstīgi atspoguļo īpašo raksturu, kas piemīt iepirkumam sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju vajadzībām. Tāpat nepārprotams vairākums respondentu piekrīt, ka joprojām ir piemēroti un jāsaglabā kritēriji, ko izmanto, lai noteiktu tos subjektus, kuriem piemēro sabiedrisko pakalpojumu noteikumus (attiecīgo subjektu īstenotās darbības, viņu tiesiskais statuss un — privātu subjektu gadījumā — īpašu vai ekskluzīvu tiesību esība). Lielākā daļa respondentu arī piekrīt, ka privātu uzņēmumu peļņas gūšanas vai komerciālos centienus nevar uzskatīt par pietiekamu aspektu, lai nodrošinātu objektīvu un godīgu iepirkumu, ja minētie uzņēmumi darbojas uz īpašu vai ekskluzīvu tiesību pamata. Ieinteresētajām personām bija dažādi viedokļi par publiskā iepirkuma stratēģisko izmantošanu, lai sasniegtu stratēģijas „Eiropa 2020” sabiedriski nozīmīgos mērķus. Daudzas ieinteresētās personas, it sevišķi uzņēmumi, izrādīja vispārēju nepatiku pret publiskā iepirkuma izmantošanu citu politikas mērķu atbalstam. Citas ieinteresētās personas, it sevišķi pilsoniskās sabiedrības organizācijas, pauda spēcīgu atbalstu šādai stratēģiskai izmantošanai un atbalstīja Eiropas Savienības publiskā iepirkuma politikas principu plašas izmaiņas. · Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Papildus zaļās grāmatas apspriešanai Eiropas Komisija 2010. un 2011. gadā veica vispusīgu novērtējumu attiecībā uz ES iepirkuma tiesību aktu ietekmi un efektivitāti, izmantojot plašu liecību kopumu un jaunu neatkarīgu izpēti. Pētījumos galvenokārt novērtēja iepirkuma procedūru izmaksas un efektivitāti, jautājumus par pārrobežu iepirkumu, MVU piekļuvi iepirkuma tirgiem un iepirkuma stratēģisku izmantošanu Eiropā. Attiecībā uz iepirkumu sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju vajadzībām novērtējumā izskatīja, vai sabiedrisko pakalpojumu nozares tagad ir vairāk pakļautas konkurencei, nekā iepirkuma režīma pieņemšanas laikā. Novērtējuma konstatējumi liecināja, ka likumdošanas darbības, lai liberalizētu piekļuvi sabiedrisko pakalpojumu nozarēm, vēl nav veicinājušas ilgtspējīgas vai efektīvas konkurences spiedienu uz tradicionālajiem tirgus dalībniekiem. Daudzās sabiedrisko pakalpojumu nozarēs joprojām vērojami augsti tirgus koncentrācijas vai neefektīvas konkurences līmeņi. Šajā novērtējumā secināja, ka nosacījumi nav attīstījušies tādā mērā, ka konkurenci varētu uzskatīt par pietiekami spēcīgu nozares līmenī, lai šīs nozares varētu izslēgt no direktīvas par iepirkumu sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju vajadzībām darbības jomas. Kopumā direktīvas principus turpina piemērot, bet var būt pamatoti noteikt īpašus izņēmumus no iepirkuma noteikumu piemērošanas, pamatojoties uz padziļinātu analīzi par katru gadījumu atsevišķi. · Ietekmes novērtējums Ietekmes novērtējumā un tā kopsavilkumā ir sniegts pārskats par dažādajiem variantiem katrai no piecām pamatproblēmu grupām (administratīvā organizācija, darbības joma, procedūras, stratēģiskais iepirkums un piekļuve iepirkuma tirgiem). Pamatojoties uz dažādo variantu priekšrocību un trūkumu analīzi, tika noteikts izvēlēto variantu kopums, kam jāoptimizē sinerģija starp dažādajiem risinājumiem, kuri nodrošina ietaupījumus, jo viens darbības veids neitralizē ar citu darbības veidu saistītās izmaksas (piemēram, procedūras prasību iespējamu paaugstināšanu, ko izraisa stratēģiskās iepirkuma darbības, varētu daļēji neitralizēt ietaupījumi, kuri saistīti ar iepirkuma procedūru uzlaboto struktūru). Minētie izvēlētie varianti ir šā priekšlikuma pamatā. Ietekmes novērtējuma ziņojuma projektu rūpīgi pārbaudīja Ietekmes novērtējuma padome, kas pieprasīja grozījumus it sevišķi attiecībā uz tiesiskā regulējuma konkrēto risināmo elementu noteikšanu, uz apspriesto variantu aprakstu, uz atlasīto galveno darbību izmaksu un ieguvumu dziļāku analīzi, kā arī uz ieinteresēto personu viedokļu sistēmisku integrēšanu gan problēmu noteikšanā, gan ietekmes analīzes papildināšanai. Minētos uzlabojumu ieteikumus ietvēra galīgajā ziņojumā. Ietekmes novērtējuma padomes atzinums par ziņojumu ir publicēts kopā ar šo priekšlikumu, kā arī ietekmes novērtējuma noslēguma ziņojumu un tā kopsavilkumu. 3. Priekšlikuma juridiskie aspekti · Juridiskais pamats Šā priekšlikuma pamatā ir Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 53. panta 1. punkts, 62. un 114. pants. · Subsidiaritātes princips Subsidiaritātes principu piemēro, ciktāl priekšlikums nav ES ekskluzīvā kompetencē. Dalībvalstis nevar pietiekami sasniegt priekšlikuma mērķus turpmāk aprakstītā iemesla dēļ. Ir apliecinājies, ka, lai sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju iepirkumu jomā nodrošinātu iekšējo tirgu, svarīgs instruments ir tādu iepirkumu procedūru koordinēšana, kuri pārsniedz konkrētas robežvērtības. Tas nodrošina ekonomikas dalībnieku efektīvu un vienlīdzīgu piekļuvi līgumiem visā iekšējā tirgū. Pieredze, kas gūta saistībā ar Direktīvu 2004/17/EK, Direktīvu 2004/18/EK un iepriekšējo paaudžu iepirkuma direktīvām, ir parādījusi, ka Eiropas mēroga iepirkuma procedūras nodrošina pārredzamību un objektivitāti iepirkuma jomā, kas savukārt nodrošina nozīmīgus ietaupījumus un uzlabotus iepirkuma rezultātus, no kuriem labumu gūst sabiedrisko pakalpojumu sniedzēji, to klienti, kā arī galu galā Eiropas nodokļu maksātāji. Šo mērķi nevarētu pietiekamā mērā sasniegt ar dalībvalstu rīcību, kas neizbēgami novestu pie atšķirīgām prasībām un iespējami pretrunīgiem procedūru režīmiem, kuri palielinātu regulējuma sarežģītību un radītu nepamatotus ierobežojumus pārrobežu darbībām. Tādējādi priekšlikums ir saskaņā ar subsidiaritātes principu. · Proporcionalitātes princips Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam, jo tas nepārsniedz nepieciešamos pasākumus, lai sasniegtu mērķi nodrošināt atbilstīgu iekšējā tirgus darbību, izmantojot Eiropas mērogā koordinētu iepirkuma procedūru kopumu. Turklāt priekšlikuma pamatā ir „instrumentu kopuma” pieeja, kas dalībvalstīm nodrošina maksimālu elastību procedūru un instrumentu pielāgošanā savai konkrētajai situācijai. Salīdzinājumā ar spēkā esošajām iepirkuma direktīvām ar šo priekšlikumu tiks samazināts administratīvais slogs, kas saistīts ar procedūras vadīšanu gan līgumslēdzējiem, gan ekonomikas dalībniekiem; ja ir paredzētas jaunas prasības (piemēram, stratēģiska iepirkuma kontekstā), tās tiks kompensētas ar ierobežojumu atcelšanu citās jomās. · Juridisko instrumentu izvēle Tā kā priekšlikuma pamatā ir LESD 53. panta 1. punkts, 62. un 114. pants, Līgums neatļautu regulas izmantošanu noteikumiem, kas attiecas gan uz preču, gan pakalpojumu iepirkumiem. Tāpēc ierosinātais juridiskais instruments ir direktīva. Ietekmes novērtējuma procesā atteicās no neleģislatīviem variantiem — sīkāk tas ir paskaidrots ietekmes novērtējumā. 4. Ietekme uz budžetu Priekšlikums neietekmē budžetu. 5. Papildu informācija · Spēkā esošo tiesību aktu atcelšana Pieņemot priekšlikumu, tiks atcelts spēkā esošs tiesību akts (Direktīva 2004/17/EEK). · Pārbaude, pārskatīšana un turpināmība Priekšlikums ietver pārskatīšanas klauzulu attiecībā uz robežvērtību lielumu ietekmi uz ekonomiku. Transponēšanas pasākumi un skaidrojošie dokumenti Priekšlikums attiecas uz jomu, kurā Savienības tiesību aktiem ir koordinējošs nolūks, un tam ir nozīmīga ietekme uz daudzām valstu tiesību aktu jomām. Neatkarīgi no koordinācijas mērķa daudzi noteikumi ir pilnībā saskaņoti, un priekšlikums ietver lielu skaitu juridisko saistību. Dalībvalstis papildina Savienības noteikumus ar valstu papildu noteikumiem, lai visa sistēma varētu sākt darboties. Šajā sakarībā Komisija ir noteikusi vairākus faktorus, kas dalībvalstu paskaidrojumus padara nepieciešamus tāpēc, lai pareizi izprastu gan transponēšanas pasākumus, gan valsts mēroga iepirkuma regulējuma funkcionēšanu kopumā: – transponēšanas un ieviešanas pasākumi tiek pieņemti dažādos institucionālos līmeņos (valsts/federālā, reģionālā, vietējā); – papildus dažādiem regulējuma līmeņiem daudzās dalībvalstīs tiek paredzēti noteikumi atkarībā no iesaistītās nozares vai attiecīgā iepirkuma veida; – vispārīga vai specifiska rakstura administratīvi pasākumi papildina galveno tiesisko regulējumu un reizēm pārklājas ar to. Tikai dalībvalstis var paskaidrot, kā ar dažādiem pasākumiem ir transponētas Savienības direktīvas publiskā iepirkuma jomā un kā šie pasākumi mijiedarbojas ar citiem. Minēto iemeslu dēļ dokumenti, kas paskaidro saistību starp dažādām šīs direktīvas daļām un valsts transponēšanas pasākumu attiecīgajām daļām, ir jāpaziņo kopā ar transponēšanas pasākumiem, jo īpaši ar atbilstības tabulām, kas ir praktisks valsts pasākumu analīzes instruments. · Eiropas Ekonomikas zona Ierosinātais tiesību akts attiecas uz EEZ jautājumu, un tāpēc tas jāattiecina uz Eiropas Ekonomikas zonu. · Sīkāks priekšlikuma skaidrojums 1) Iepirkuma procedūru vienkāršošana un elastības palielināšana Ierosinātā direktīva paredz spēkā esošo publiskā iepirkuma direktīvu procedurālā režīma vienkāršošanu un elastības palielināšanu. Tāpēc tā ietver turpmāk aprakstītos pasākumus. Darbības jomas paskaidrošana. Pamatjēdziens „iepirkums”, kas ir arī ierosinātās direktīvas nosaukumā, ir ieviests no jauna, lai labāk noteiktu iepirkuma tiesību aktu darbības jomu un mērķi un lai atvieglotu robežvērtību piemērošanu. Ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas judikatūru, ir pārskatītas konkrētu pamatjēdzienu definīcijas, nosakot direktīvas darbības jomu (piemēram, publisko tiesību subjekts, publiski būvdarbu un pakalpojumu līgumi, jaukti līgumi). Tajā pašā laikā priekšlikumā cenšas saglabāt turpināmību to jēdzienu un koncepciju lietošanā, kuras ir izstrādātas gadu gaitā, izmantojot Tiesas judikatūru, un ir labi zināmas praktiķiem. Šajā saistībā jāatzīmē, ka nelielas novirzes no iepriekšējo direktīvu formulējumiem vai izklāsta ne vienmēr nozīmē izmaiņas pēc būtības, bet, iespējams, ieviestas tekstu vienkāršošanas nolūkos. Šīs direktīvas darbības jomas noteikšanā fundamentāla nozīme ir īpašu vai ekskluzīvu tiesību jēdzienam, jo subjektiem, kas nav ne līgumslēdzējas iestādes, ne publiski uzņēmumi šīs direktīvas nozīmē, šo direktīvu piemēro tikai tādā mērā, ciktāl tie īsteno kādu no darbībām, kuras ir ietvertas, pamatojoties uz minētajām tiesībām. Tāpēc ir atbilstīgi skaidri norādīt, ka tiesības, kas ir piešķirtas saskaņā ar procedūru, kurā ir nodrošināts atbilstīgs atklātums un kurā minētās tiesības piešķīra, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, proti, atbilstīgi Savienības tiesību aktiem, nav īpašas vai ekskluzīvas tiesības šīs direktīvas nozīmē. Tiks atcelta tradicionālā nošķiršana starp tā sauktajiem prioritārajiem un neprioritārajiem pakalpojumiem („A” un „B” pakalpojumi). Novērtējuma rezultāti ir parādījuši, ka vairs nav pamatoti iepirkuma tiesību aktus pilnībā piemērot tikai ierobežotai pakalpojumu grupai. Tomēr kļuva arī skaidrs, ka parastais iepirkumu režīms nav piemērots sociālajiem pakalpojumiem, kam ir vajadzīgs īpašs noteikumu kopums (sk. turpmāk). Novērtējuma rezultāti liecina, ka attiecībā uz ietvertajām nozarēm darbības joma nav būtiski mainījusies. Tomēr no darbības jomas ir izslēgts iepirkums, ko īsteno naftas un gāzes izpētes vajadzībām, jo ir konstatēts, ka šajā nozarē pastāv tāds konkurences spiediens, ka direktīvā paredzētā iepirkuma disciplīna vairs nav vajadzīga. Konkurences situācija šajā darbības nozarē ir izskatīta saistībā ar četriem dažādiem pieprasījumiem piemērot atbrīvojumu saskaņā ar pašreizējo 30. pantu[8]. Visos četros gadījumos attiecīgais ģeogrāfiskais tirgus tika konsekventi atzīts par pasaules mēroga tirgu, kas turklāt atbilst iedibinātai praksei apvienošanas gadījumos[9]. Secinājumos ir konsekventi konstatēts, ka izpētes tirgū nav augsta koncentrācijas līmeņa. Tirgu, izņemot valsts uzņēmumus, raksturo trīs starptautisku, vertikāli integrētu privāto uzņēmumu, tā saukto super majors (BP, ExxonMobil un Shell), kā arī noteikts skaits tā saukto majors dalība, savukārt pat super majors atsevišķā tirgus daļa ir mazāka par 1 %. Tas ļāvis konsekventi secināt, ka ir pazīmes, kas norāda uz tiešu pakļautību konkurencei, turklāt ogļūdeņražu licenču direktīvas[10] noteikumi vēl vairāk liberalizē piekļuvi tirgum. Tāpēc ir atbilstīgi vienkāršot juridisko situāciju un samazināt administratīvo slogu visiem iesaistītajiem (līgumslēdzējiem, dalībvalstīm, Eiropas Komisijai, Eiropas Parlamentam un Padomei), izvairoties no nepieciešamības pieņemt atsevišķus lēmumus par 30. pantu attiecībā uz katru no pārējām 23 dalībvalstīm. Instrumentu kopuma pieeja. Dalībvalstu sistēmās būs noteikti trīs procedūras pamatveidi, kas jau ir paredzēti saskaņā ar spēkā esošajām direktīvām: atklātas un slēgtas procedūras, kā arī sarunu procedūras ar iepirkuma iepriekšēju izsludināšanu. Turklāt tās kā standarta procedūru vai kā no konkrētiem nosacījumiem atkarīgu procedūru var paredzēt inovācijas partnerību — jauna veida procedūru inovatīvam iepirkumam (sk. turpmāk). Tāpat līgumslēdzēju rīcībā būs sešu konkrētu iepirkuma paņēmienu un instrumentu kopums, kas paredzēts apvienotam un elektroniskam iepirkumam: vispārīgās vienošanās, dinamiskās iepirkumu sistēmas, elektroniskās izsoles, elektroniskie katalogi, centralizēto iepirkumu struktūras un kopējs iepirkums. Salīdzinājumā ar spēkā esošo direktīvu minētie instrumenti ir uzlaboti un paskaidroti, lai atvieglotu e-iepirkumus. E-iepirkuma veicināšana. Elektronisko saziņas un darījumu apstrādes līdzekļu izmantošana varētu nodrošināt iepirkumu rīkotājiem būtiskus ietaupījumus un uzlabotus iepirkuma rezultātus, vienlaikus samazinot zudumus un kļūdas. Priekšlikuma mērķis ir palīdzēt dalībvalstīm pāriet uz e-iepirkuma izmantošanu, kas piegādātājiem ļautu piedalīties tiešsaistes iepirkuma procedūrās visā iekšējā tirgū. Tāpēc ierosinātajā direktīvā ir paredzēta paziņojumu obligāta nosūtīšana elektroniskā formātā, iepirkuma procedūras dokumentu obligāta pieejamība elektroniski, kā arī ir noteikta pāreja uz pilnībā elektronisku saziņu, it sevišķi uz pieteikumu elektronisko iesniegšanu, visās iepirkuma procedūrās pārejas periodā, kas ir divi gadi. Ar priekšlikumu tiek racionalizētas un uzlabotas dinamiskās iepirkuma sistēmas un elektroniskie katalogi — pilnībā elektroniski iepirkuma instrumenti, kas ir īpaši pielāgoti centralizēto iepirkumu struktūru rīkotajiem apvienotajiem iepirkumiem. E-iepirkuma instruments dotu iespēju līgumslēdzējām iestādēm novērst, konstatēt un labot kļūdas, ko pārsvarā rada publiskā iepirkuma noteikumu nepareiza izpratne vai interpretācija. Procedūru modernizēšana. Priekšlikumā ir paredzēta elastīgāka un lietotājam ērtāka pieeja konkrētiem svarīgiem iepirkuma procedūru aspektiem. Ir samazināti termiņi dalības pieteikumu un piedāvājumu iesniegšanai, kas nodrošina ātrākus un racionālākus iepirkumus. Pretendentu atlases un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas nošķīrums, kas nereti rada kļūdas un pārpratumus, ir padarīts elastīgāks, ļaujot līgumslēdzējiem izlemt, kāda secība būtu vispraktiskākā, izskatot atbilstību līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijiem pirms atbilstības atlases kritērijiem, kā arī ļaujot kā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriju ņemt vērā līguma izpildei norīkotā personāla organizāciju un kvalitāti. Ir vienkāršota un racionalizēta tādu līgumu atbrīvošanas procedūra, kuru slēgšanas tiesības piešķirtas tirgos ar pietiekamu konkurenci (pašreizējie „30. panta lēmumi”). Ir pārskatīti un paskaidroti vairāki atbrīvojumi — konkrētāk, atbrīvojumi attiecībā uz vienas grupas uzņēmumiem un uz kopuzņēmumiem — kas ir svarīgi praksē. Līgumu grozījumi to darbības laikā ir kļuvuši par aizvien būtiskāku un problemātiskāku jautājumu praktiķiem. Īpašā noteikumā par līgumu grozījumiem ir ietverti risinājumi, kas izstrādāti, izmantojot judikatūru, un nodrošina pragmatisku risinājumu rīcībai neparedzētās situācijās, kurās publiskais līgums ir jāpielāgo tā darbības laikā. 2) Publiskā iepirkuma stratēģiska izmantošana, risinot jaunas problēmas Ierosinātās direktīvas pamatā ir veicinoša pieeja, kas līgumslēdzējiem nodrošina vajadzīgos instrumentus, lai sekmētu „Eiropa 2020” stratēģisko mērķu sasniegšanu, izmantojot to pirktspēju tādu preču un pakalpojumu iegādei, kuri veicina inovāciju, kuros ņemti vērā vides un klimata pārmaiņu mazināšanas apsvērumi un kuri vienlaikus uzlabo nodarbinātību, sabiedrības veselību un sociālos nosacījumus. Aprites cikla izmaksas. Priekšlikumā paredzēta iespēja iepirkumu rīkotājiem pamatot savus piešķiršanas lēmumus ar iepērkamo preču, pakalpojumu vai būvdarbu aprites cikla izmaksām. Aprites cikls ietver preces vai būvdarbu, vai pakalpojuma sniegšanas visus posmus no izejvielas iegūšanas vai resursu ražošanas līdz likvidēšanai, nojaukšanai un pabeigšanai. Vērā ņemamās izmaksas ietver ne tikai tiešus monetārus izdevumus, bet arī ārējās vides izmaksas, ja tās var pārvērst naudas izteiksmē un pārbaudīt. Ja ir izstrādāta kopēja Eiropas Savienības metodika aprites cikla izmaksu aprēķināšanai, līgumslēdzējiem ir tā jāizmanto. Ražošanas process. Līgumslēdzēji tehniskajās specifikācijās un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijos var atsaukties uz visiem faktoriem, kas ir tieši saistīti ar ražošanas procesu, ja vien tie atsaucas uz tādiem ražošanas procesa aspektiem, kas ir cieši saistīti ar pirktās preces vai pakalpojuma īpašo ražošanu vai sniegšanu. Tas neietver prasības, kas nav saistītas ar iepirkumā ietverto preču, būvdarbu vai pakalpojumu ražošanas procesu, piemēram, vispārēju uzņēmuma sociālās atbildības prasību, kura attiecas uz visu darbuzņēmēja darbību. Marķējumi. Līgumslēdzēji var pieprasīt, lai būvdarbiem, piegādēm vai pakalpojumiem tiktu izmantoti konkrēti marķējumi, kas apliecina vides, sociālos vai citus raksturlielumus, ar nosacījumu, ka tās pieņem arī līdzvērtīgus marķējumus. Tas, piemēram, attiecas uz Eiropas vai (starptautiskiem)/valstu ekomarķējumiem vai marķējumiem, kas apliecina, ka izstrādājuma ražošanā nav izmantots bērnu darbs. Attiecīgajām sertificēšanas shēmām jāattiecas uz raksturlielumiem, kas saistīti ar līguma priekšmetu, tās jāizstrādā, pamatojoties uz zinātnisku informāciju, jānosaka atklātā un pārredzamā procedūrā, kā arī tām jābūt pieejamām visām ieinteresētajām personām. Sankciju piemērošana par obligāto sociālo, darba vai vides tiesību aktu pārkāpumiem. Saskaņā ar ierosināto direktīvu līgumslēdzējs var izslēgt ekonomikas dalībniekus no procedūras, ja tas konstatē Savienības tiesību aktos paredzēto saistību pārkāpumus sociālo, darba vai vides tiesību jomā vai starptautisko darba tiesību noteikumu pārkāpumus. Turklāt līgumslēdzējiem būs pienākums noraidīt pretendentus, ja tie konstatē, ka šo pretendentu līmenis ir ārkārtīgi zems Savienības sociālo, darba vai vides tiesību aktu pārkāpumu dēļ. Sociālie pakalpojumi. Novērtējums par ES publiskā iepirkuma tiesību aktu ietekmi un iedarbīgumu parādīja, ka sociālajiem, veselības aprūpes un izglītības pakalpojumiem ir īpašas iezīmes, kuru dēļ tie nav piemēroti publisko pakalpojumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas parasto procedūru piemērošanai. Minētos pakalpojumus parasti sniedz konkrētā kontekstā, kas būtiski atšķiras starp dalībvalstīm atšķirīgu administratīvo, organizatorisko un kultūras apstākļu dēļ. Šiem pakalpojumiem pēc to būtības ir ļoti ierobežota pārrobežu dimensija. Tāpēc dalībvalstīm ir būtiska rīcības brīvība, lai organizētu pakalpojumu sniedzēju izvēli. Priekšlikumā to ņem vērā, paredzot īpašu režīmu minēto pakalpojumu līgumiem un nosakot augstāku robežvērtību EUR 1 000 000 apmērā, kā arī pieprasot ievērot tikai pārredzamības un vienlīdzīgas attieksmes pamatprincipus. Ārvalstu ekonomikas dalībniekiem piešķirto attiecīgo pakalpojumu līgumu vērtības kvantitatīva analīze ir parādījusi, ka par līgumiem, kuru vērtība ir zem šī līmeņa, parasti nav pārrobežu intereses, it sevišķi saistībā ar iepirkumu sabiedrisko pakalpojumu nozarēs. Inovācija. Pētniecībai un inovācijām ir svarīgākā nozīme gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes stratēģijā „Eiropa 2020”. Iepirkumu rīkotājiem jānodrošina iespēja iegādāties inovatīvus produktus un pakalpojumus, kas veicina nākotnes izaugsmi un uzlabo sabiedrisko pakalpojumu efektivitāti un kvalitāti. Šim mērķim priekšlikumā ir paredzēta inovācijas partnerība — jauna īpaša procedūra jaunu, inovatīvu produktu, būvdarbu un pakalpojumu izstrādei un turpmākai iegādei ar nosacījumu, ka tos var piegādāt ar noteiktajiem rezultātu līmeņiem un par noteiktajām izmaksām. Turklāt ar priekšlikumu tiek uzlabota un vienkāršota konkursa dialoga procedūra un atvieglots pārrobežu kopējais iepirkums, kas ir svarīgs instruments inovatīviem iepirkumiem. 3) MVU un jaunizveidotu uzņēmumu labāka piekļuve tirgum Maziem un vidējiem uzņēmumiem ir liels darbvietu radīšanas, izaugsmes un inovācijas potenciāls. Ērta piekļuve iepirkumu tirgiem var viņiem palīdzēt īstenot šo potenciālu, vienlaikus ļaujot līgumslēdzējiem paplašināt savu piegādātāju bāzi, kam būs pozitīva ietekme, proti, lielāka konkurence par publiskiem līgumiem. Lai padarītu publiskos līgumus pēc iespējas pieejamākus MVU, Eiropas Komisija 2008. gadā publicēja Eiropas Paraugprakses kodeksu par MVU piekļuves vienkāršošanu publiskā iepirkuma līgumiem[11]. Priekšlikumā šis dokuments ir izmantots kā pamats un ir paredzēti konkrēti pasākumi, lai novērstu šķēršļus MVU piekļuvei tirgum. Informācijas sniegšanas pienākumu vienkāršošana. Tāpēc ir paredzēts, ka līgumslēdzēji var piemērot atlases kritērijus, kas paredzēti ierosinātajā direktīvā par publisko iepirkumu, un ka, ja tie to dara, tiem ir jāpiemēro noteikumi, kas it sevišķi attiecas uz obligātā apgrozījuma prasību ierobežojumu, un noteikumi par pašdeklarācijām. Labāka piekļuve vispārējo vienošanos slēgšanas tiesībām. Saskaņā ar spēkā esošajām direktīvām vispārējo vienošanos, kas noslēgtas sabiedrisko pakalpojumu nozarēs, darbības laiks nav ierobežots. Tas var izraisīt tirgus bloķēšanu. Saskaņā ar priekšlikumu darbības laiks ir ierobežots līdz četriem gadiem (izņemot atbilstīgi pamatotus gadījumus), kas uzlabo piekļuvi uzņēmējdarbības iespējām un konkurenci, arī MVU interesēs. Tieši maksājumi apakšuzņēmējiem. Turklāt dalībvalstis var paredzēt, ka apakšuzņēmēji var pieprasīt tiešus maksājumus no līgumslēdzēja par piegādēm, būvdarbiem un pakalpojumiem, kas piegādāti galvenajam darbuzņēmējam sakarā ar līguma izpildi. Tas nodrošina apakšuzņēmējiem, kas nereti ir MVU, efektīvu veidu, kā aizsargāt savas intereses, proti, ka viņi saņems samaksu. 4) Atbilstīgas procedūras Iesaistītās finansiālās intereses un valsts un privātā sektora mijiedarbība padara iepirkumu par riska zonu, kurā var rasties tāda neatbilstīga uzņēmējdarbības prakse kā interešu konflikts, favorītisms un korupcija. Priekšlikums uzlabo pašreizējos aizsardzības pasākumus pret šādiem riskiem, un tajā paredzēta papildu aizsardzība. Interešu konflikti. Priekšlikumā ir īpašs noteikums attiecībā uz interešu konfliktiem, un tas aptver faktiskas vai iespējamas interešu konflikta situācijas vai gadījumus, kad ir aizdomas par interešu konfliktu, kas skar līgumslēdzējas iestādes vai iepirkuma pakalpojumu sniedzēju personālu, kurš iesaistīts procedūrā, un līgumslēdzējas iestādes vadību, kura varētu ietekmēt iepirkuma procedūras rezultātu, pat ja oficiāli nav tajā iesaistīta. Ņemot vērā līgumslēdzēju iestāžu un uzņēmumu lēmumu pieņemšanas procesu atšķirības, ir atbilstīgi ierobežot šos noteikumus, piemērojot tos tikai līgumslēdzēju iestāžu iepirkumiem. Nelikumīga rīcība. Priekšlikums ietver īpašu noteikumu pret kandidātu un pretendentu nelikumīgu rīcību, piemēram, mēģinājumiem neatbilstīgi ietekmēt lēmumu pieņemšanas procesu vai vienoties ar citiem dalībniekiem, lai ietekmētu procedūras rezultātu. Šādas personas ir jāizslēdz no procedūras. Šādas nelikumīgas darbības ir pretrunā Eiropas Savienības tiesību pamatprincipiem un var izraisīt nopietnus konkurences izkropļojumus. Negodīgas priekšrocības. Apspriešanās ar tirgus dalībniekiem līgumslēdzējiem ir lietderīgs instruments, kā iegūt informāciju par tirgus struktūru, spēju un kapacitāti, vienlaikus informējot tirgus dalībniekus par iepirkumu rīkotāju iepirkuma projektiem un prasībām. Tomēr iepriekšēja saziņa ar tirgus dalībniekiem nedrīkst nodrošināt negodīgas priekšrocības un konkurences izkropļojumus. Tāpēc priekšlikums ietver īpašu noteikumu par aizsardzības pasākumiem pret neatbilstīgu izvēli tādu dalībnieku labā, kas līgumslēdzējam ir snieguši konsultācijas vai ir bijuši iesaistīti procedūras sagatavošanā. 5) Pārvaldība Valsts pārraudzības iestādes. Novērtējums ir parādījis, ka ne visas dalībvalstis konsekventi un sistemātiski uzrauga iepirkuma noteikumu īstenošanu un darbību. Tas apdraud Eiropas Savienības tiesību aktu efektīvu un vienotu piemērošanu. Tāpēc priekšlikumā ir paredzēts, ka dalībvalstis norīko vienotu valsts iestādi, kas ir atbildīga par iepirkuma tiesību aktu uzraudzību, īstenošanu un kontroli. Tikai vienotā iestāde ar visaptverošiem uzdevumiem nodrošinās pārskatu par galvenajiem īstenošanas sarežģījumiem un varēs ierosināt atbilstīgus strukturālu problēmu novēršanas pasākumus. Šī iestāde varēs nodrošināt tūlītēju atgriezenisko saiti par politikas darbību un par iespējamiem trūkumiem valstu tiesību aktos un praksē, tādējādi veicinot risinājumu ātru noteikšanu un iepirkuma procedūru uzlabojumus. Zināšanu centri. Daudzos gadījumos līgumslēdzēju rīcībā nav iekšējās zinātības, lai īstenotu sarežģītus iepirkuma projektus. Administratīvu struktūru atbilstīgs un neatkarīgs profesionālais atbalsts varētu ievērojami uzlabot iepirkumu rezultātus, paplašinot zināšanu bāzi un publisko iepirkumu rīkotāju profesionalitāti, kā arī nodrošinot palīdzību uzņēmumiem, it sevišķi MVU. Tāpēc priekšlikumā dalībvalstīm ir noteikts pienākums nodrošināt atbalsta struktūras, kas piedāvā juridiskas un ekonomikas konsultācijas, norādes, apmācību un palīdzību iepirkuma procedūru sagatavošanai un īstenošanai. Valsts līmenī jau ir ieviestas atbalsta struktūras vai mehānismi, taču tie tiek organizēti ļoti atšķirīgi un attiecas uz līgumslēdzēju iestāžu un līgumslēdzēju atšķirīgām interešu jomām. Dalībvalstis tādējādi varēs izmantot minētos mehānismus, balstīties uz to zinātību un sekmēt to pakalpojumus kā atbilstīgu un modernu instrumentu, kas var nodrošināt noderīgu atbalstu līgumslēdzējām iestādēm, līgumslēdzējiem un ekonomikas dalībniekiem. Lai pastiprinātu cīņu pret korupciju un favorītismu, līgumslēdzējām iestādēm būs pienākums sūtīt noslēgto līgumu tekstu pārraudzības iestādei, kas tādējādi varēs izskatīt, vai šajos līgumos nav aizdomīgu shēmu, un dot ieinteresētajām personām piekļuvi šiem dokumentiem, ja vien nav apdraudētas likumīgās publiskās vai privātās intereses. Tā kā pastāv acīmredzamas problēmas saistībā ar likumīgo komerciālo interešu aizsardzību un lai novērstu konkurences traucējumus, šis pienākums nebūtu jāattiecina uz uzņēmumiem (publiskiem vai privātiem), kas darbojas šajās nozarēs. Turklāt jānovērš nesamērīga administratīvā sloga radīšana; tāpēc pienākums sūtīt pilnu noslēgto līgumu tekstu jāattiecina tikai uz līgumiem ar lielu vērtību. Ierosinātās robežvērtības nodrošinātu pareizu līdzsvaru starp administratīvā sloga palielināšanu un lielākas pārredzamības nodrošināšanu: nosakot robežvērtību EUR 1 000 000 apmērā piegādes un pakalpojumu līgumiem un EUR 10 000 000 apmērā būvdarbu līgumiem, šis pienākums attiektos uz 10–20 % no visiem Oficiālajā Vēstnesī publicētajiem iepirkumiem. Nav paredzams, ka prasības attiecībā uz pārraudzības struktūrām un zināšanu centriem kopumā radīs papildu finansiālu slogu dalībvalstīm. Ja būs gaidāmas nelielas izmaksas saistībā ar pašreizējo mehānismu un struktūru darbības reorganizāciju vai pilnveidošanu, šīs izmaksas neitralizēs izmaksu samazināšanās tādos aspektos kā tiesvedība (gan līgumslēdzējiem, gan uzņēmumiem), ar līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu saistītie kavējumi, publiskā iepirkuma noteikumu nepareiza piemērošana vai iepirkuma procedūru nepareiza sagatavošana, kā arī izmaksu samazināšanās saistībā ar to, ka pašlaik konsultācijas līgumslēdzējiem tiek sniegtas sadrumstaloti un neefektīvi. Administratīvā sadarbība. Priekšlikumā ir arī paredzēta efektīva sadarbība, kas ļauj valstu pārraudzības struktūrām apmainīties ar informāciju un paraugpraksi un sadarboties ar Iekšējā tirgus informācijas sistēmas (IMI) starpniecību. 2011/0439 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA par iepirkumu, ko īsteno subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 53. panta 1. punktu, 62. pantu un 114. pantu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem[12], ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[13], ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[14], saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1) Ņemot vērā rezultātus, kas gūti novērtējumā par ES publiskā iepirkuma tiesību aktu ietekmi un efektivitāti[15], liekas piemēroti saglabāt noteikumus, kas attiecas uz iepirkumu, ko īsteno subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, jo valstu iestādes joprojām var ietekmēt minēto subjektu rīcību, ietverot līdzdalību to kapitālā un pārstāvniecību subjektu administratīvajās, vadības vai uzraudzības struktūrās. Vēl viens iemesls, lai turpinātu regulēt iepirkumu minētajās nozarēs, ir šo tirgu slēgtais raksturs, jo attiecībā uz konkrētā pakalpojuma sniegšanai vajadzīgām piegādēm tīkliem, tīklu nodrošināšanu vai tīklu ekspluatāciju dalībvalstis ir piešķīrušas īpašas vai ekskluzīvas tiesības. (2) Lai nodrošinātu tāda iepirkuma atvērtību konkurencei, ko īsteno subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, būtu jāizstrādā noteikumi par iepirkuma procedūru koordinēšanu, kas attiecas uz tādiem līgumiem, kuru vērtība ir lielāka par konkrētu vērtību. Šāda koordinēšana ir vajadzīga, lai nodrošinātu atbilstību Līguma par Eiropas Savienības darbību principiem un jo īpaši preču brīvas aprites principam, tiesībām veikt uzņēmējdarbību un tiesībām sniegt pakalpojumus, kā arī no tiem izrietošajiem principiem, proti, vienlīdzīgai attieksmei, nediskriminācijai, savstarpējai atzīšanai, proporcionalitātei un pārredzamībai. Ņemot vērā nozaru specifiku, ko skar koordinēšana, šādai koordinēšanai būtu jāizveido labas komercdarbības prakses sistēma un jāpieļauj maksimāla elastība, vienlaikus nodrošinot minēto principu piemērošanu. (3) Attiecībā uz iepirkumu, kam ir zemāka vērtība par robežvērtību, no kuras sāk piemērot Savienības līmeņa koordinēšanas noteikumus, ieteicams vērst uzmanību uz Tiesas judikatūru, ar kuru saskaņā piemēro Līguma noteikumus un principus. (4) Stratēģijā „Eiropa 2020”[16] publiskajam iepirkumam ir svarīga nozīme, jo tas ir viens no tirgus instrumentiem, kas izmantojams, lai panāktu gudru, ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi, vienlaikus nodrošinot visefektīvāko publiskā sektora līdzekļu izmantošanu. Šim nolūkam pašlaik spēkā esošie publiskā iepirkuma noteikumi, kas pieņemti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs[17], un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru[18], ir jāpārskata un jāmodernizē, lai palielinātu publiskā sektora izdevumu efektivitāti, jo īpaši, atvieglojot mazo un vidējo uzņēmumu piedalīšanos publiskajos iepirkumos, un lai dotu iespēju iepirkumu rīkotājiem labāk izmantot publisko iepirkumu kopējo sabiedrības mērķu atbalstam. Turklāt ir nepieciešams precizēt galvenos jēdzienus, lai nodrošinātu lielāku tiesisko noteiktību un ietvertu dažus saistītās vispāratzītās Eiropas Savienības Tiesas judikatūras aspektus. (5) Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 11. pantu, nosakot un īstenojot Savienības politiku un darbības, tajās jāparedz vides aizsardzības prasības, lai veicinātu ilgtspējīgu attīstību. Tādēļ šajā direktīvā precizē to, kādā veidā līgumslēdzēji var dot ieguldījumu vides aizsardzībā un ilgtspējīgas attīstības veicināšanā, vienlaikus nodrošinot iespēju ar līgumiem iegūt vislabāko rezultātu par samaksāto cenu. (6) Ir lietderīgi, ka iepirkuma jēdziens vai definīcija tam, ko saprot ar vienotu iepirkumu, ir iespējami tuvināta tam jēdzienam un definīcijai, ko piemēro saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes [...] Direktīvu [...] par publisko iepirkumu[19], pienācīgi ņemot vērā nozaru īpatnības, uz ko attiecas šī direktīva. Vienota iepirkuma jēdziens ietver visas piegādes, būvdarbus un pakalpojumus, kas vajadzīgi, lai īstenotu konkrētu projektu, piemēram, būvdarbu projektu vai būvdarbu, piegāžu un/vai pakalpojumu kopumu. Uz to, ka konkrēts projekts ir vienots projekts, var norādīt līgumslēdzēju vispārējā iepriekšējā plānošana un koncepcijas izstrāde, tas, ka dažādie iegādātie elementi īsteno vienotu saimniecisku un tehnisku funkciju vai ka tie ir citādi loģiski savstarpēji saistīti, kā arī tiek veikti ierobežotā laikposmā. (7) Lai nodrošinātu faktisku tirgus pieejamību un iepirkuma noteikumu līdzsvarotu piemērošanu ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, attiecīgajiem subjektiem jābūt identificētiem ne tikai pēc to juridiskā statusa. Tādēļ būtu jānodrošina, ka ir ievērota vienāda attieksme pret līgumslēdzējiem, kas darbojas valsts sektorā, un līgumslēdzējiem, kas darbojas privātajā sektorā. Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 345. pantu jānodrošina arī, ka ir ievēroti noteikumi, kas reglamentē īpašumtiesību sistēmu dalībvalstīs. (8) Šīs direktīvas darbības jomas noteikšanas pamatā ir īpašu vai ekskluzīvu tiesību jēdziens, jo subjektiem, kas nav ne līgumslēdzējas iestādes, ne valsts uzņēmumi šīs direktīvas nozīmē, direktīvas noteikumus piemēro tikai tādā mērā, ciktāl tie īsteno kādu no darbībām, kuras ir ietvertas, pamatojoties uz minētajām tiesībām. Tāpēc ir atbilstīgi skaidri norādīt, ka tiesības, kas ir piešķirtas saskaņā ar procedūru, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, it sevišķi atbilstīgi Savienības tiesību aktiem, un ar ko saistībā ir nodrošināta atbilstīga publicitāte, nav īpašas vai ekskluzīvas tiesības šīs direktīvas nozīmē. Šiem tiesību aktiem jāietver Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 22. jūnija Direktīva 98/30/EK par kopīgiem noteikumiem dabasgāzes iekšējam tirgum[20], Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 19. decembra Direktīva 96/92/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu[21], Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 15. decembra Direktīva 97/67/EK par kopīgiem noteikumiem Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus attīstībai un pakalpojumu kvalitātes uzlabošanai[22], Eiropas Parlamenta un Padomes 1994. gada 20. maija Direktīva 94/22/EK par atļauju piešķiršanas un izmantošanas noteikumiem ogļūdeņražu meklēšanai, izpētei un ieguvei[23] un Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Regula (EK) Nr. 1370/2007 par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1191/69 un Nr. 1107/70[24]. (9) Līgumslēdzēji, kas darbojas ūdensapgādes nozarē, var arī īstenot citas ar ūdensapgādi saistītas darbības, piemēram, projektus hidrotehniskās būvniecības, apūdeņošanas, meliorācijas vai notekūdeņu novadīšanas un attīrīšanas jomā. Šādā gadījumā līgumslēdzējiem būtu jābūt iespējai piemērot šajā direktīvā paredzētās iepirkuma procedūras attiecībā uz visām savām ar ūdeni saistītajām darbībām neatkarīgi no tā, par kuru „ūdens cikla” daļu ir runa. Tomēr iepirkuma noteikumi, kas ierosināti preču piegādei, nav piemēroti ūdens iepirkšanai, jo ūdens ir jāiepērk no avotiem, kas atrodas tuvu vietai, kur to lietos. (10) Ir atbilstīgi izslēgt iepirkumu, ko īsteno naftas un gāzes izpētes vajadzībām, jo ir konstatēts, ka šajā nozarē pastāv tāds konkurences spiediens, ka ES iepirkuma noteikumos paredzētā iepirkuma disciplīna vairs nav vajadzīga. (11) Lai ievērotu prasības attiecībā uz vairākām darbībām, tiesības slēgt līgumus var piešķirt saskaņā ar dažādiem tiesiskajiem regulējumiem. Būtu jāprecizē, ka uz tiesisko regulējumu, kas piemērojams vienam līgumam, kurš paredzēts vairākām darbībām, būtu attiecināmi noteikumi, kas piemērojami darbībai, kurai līgums ir paredzēts galvenokārt. Nosakot, kurai darbībai līgums galvenokārt paredzēts, par pamatu var ņemt līgumslēdzēja analīzi par prasībām, kurām konkrētajam līgumam jāatbilst, ko līgumslēdzējs veic, lai aprēķinātu līguma vērtību un sagatavotu iepirkuma procedūras dokumentus. Atsevišķos gadījumos, piemēram, pērkot vienu iekārtas elementu, lai veiktu darbības, par kurām informācija, kas ļauj novērtēt attiecīgo izmantošanas līmeni, būtu nepieejama, varētu būt neiespējami objektīvi noteikt, kurai darbībai galvenokārt ir paredzēts līgums. Būtu jānorāda, kādi noteikumi ir piemērojami šādos gadījumos. (12) Pat ja interešu konflikts neveicina korumpētu rīcību, faktisks vai iespējams interešu konflikts vai aizdomas par interešu konfliktu var neatbilstīgi ietekmēt publiskā iepirkuma lēmumus, tādējādi izkropļojot konkurenci un apdraudot vienlīdzīgu attieksmi pret pretendentiem. Tāpēc jāizstrādā efektīvi mehānismi, lai novērstu, konstatētu un izlabotu interešu konfliktus. Ņemot vērā līgumslēdzēju iestāžu un uzņēmumu lēmumu pieņemšanas procesu atšķirības, ir atbilstīgi ierobežot šos noteikumus, piemērojot tos tikai līgumslēdzēju iestāžu iepirkumiem. (13) Iepirkuma procedūras dalībnieku nelikumīga rīcība, piemēram, mēģinājumi neatbilstīgi ietekmēt lēmumu pieņemšanas procesu vai vienoties ar citiem kandidātiem, lai ietekmētu procedūras rezultātu, var izraisīt Savienības tiesību aktu principu pārkāpumus un nopietnus konkurences izkropļojumus. Tāpēc jāpieprasa ekonomikas dalībniekiem iesniegt apliecinājumu, ka viņi nav iesaistīti šādās nelikumīgās darbībās, un viņi ir jāizslēdz, ja šāds apliecinājums izrādās nepatiess. (14) Padome ar 1994. gada 22. decembra Lēmumu 94/800/EK par daudzpusējo sarunu Urugvajas kārtā (no 1986. gada līdz 1994. gadam) panākto nolīgumu slēgšanu Eiropas Kopienas vārdā jautājumos, kas ir tās kompetencē[25], it sevišķi apstiprināja Pasaules Tirdzniecības organizācijas Nolīgumu par valsts iepirkumu (turpmāk „nolīgums”). Nolīguma mērķis ir izveidot tiesību un saistību līdzsvarotu daudzpusēju regulējumu attiecībā uz publiskiem līgumiem, lai panāktu pasaules tirdzniecības liberalizāciju un paplašināšanos. Saistībā ar līgumiem, uz kuriem attiecas šis nolīgums, kā arī citi attiecīgi starptautiskie nolīgumi, kas ir saistoši Savienībai, līgumslēdzēji minētajos nolīgumos paredzētos pienākumus pilda, piemērojot šo direktīvu to trešo valstu ekonomikas dalībniekiem, kuras ir šādu nolīgumu parakstītājas. (15) Nolīgums attiecas uz līgumiem, kas pārsniedz konkrētas robežvērtības, kuras ir noteiktas nolīgumā un izteiktas kā speciālās aizņēmuma tiesības. Šajā direktīvā noteiktās robežvērtības būtu jāsaskaņo, lai nodrošinātu, ka tās atbilst nolīgumā noteikto robežvērtību ekvivalentiem EUR valūtā. Būtu jāparedz arī robežvērtību periodiska pārskatīšana EUR izteiksmē, lai, izmantojot matemātisku darbību, tās pielāgotu EUR vērtības iespējamām variācijām attiecībā pret speciālajām aizņēmuma tiesībām. Neskarot Savienības starptautiskās saistības, ir arī atbilstīgi turpināt piemērot vienas un tās pašas robežvērtības visiem līgumslēdzējiem neatkarīgi no viņu nozares, lai izvairītos no robežvērtību daudzkāršošanas. (16) Novērtējuma rezultāti parādīja, ka būtu jāpārskata konkrētu pakalpojumu izslēgšana no direktīvas pilnīgas piemērošanas. Rezultātā direktīvas pilnīga piemērošana ir paplašināta, ietverot vairākus pakalpojumus (piemēram, viesnīcu un juridiskos pakalpojumus, kuru jomā konstatēja īpaši augstu pārrobežu tirdzniecības īpatsvaru). (17) Citām pakalpojumu kategorijām pēc to būtības ir ļoti ierobežota pārrobežu dimensija, proti, tie ir zināmi kā cilvēkam paredzēti pakalpojumi, piemēram, konkrēti sociālie, veselības aprūpes un izglītības pakalpojumi. Minētos pakalpojumus sniedz konkrētā kontekstā, kas būtiski atšķiras dažādās dalībvalstīs atšķirīgu kultūras tradīciju dēļ. Tāpēc būtu jānosaka īpašs režīms minēto pakalpojumu līgumiem ar augstāku robežvērtību EUR 1 000 000 apmērā. Saistībā ar minēto nozaru iepirkuma specifiku tādi pakalpojumi cilvēkam, kuru vērtība ir mazāka par minēto robežvērtību, parasti neinteresē citu dalībvalstu pakalpojumu sniedzējus, ja vien nav konkrētu norāžu, kas liecina par pretējo, piemēram, Savienības finansējums pārrobežu projektiem. Tādiem pakalpojumiem cilvēkam, kuru vērtība pārsniedz minēto robežvērtību, jāpiemēro Savienības mēroga pārredzamība. Ņemot vērā kultūras konteksta nozīmi un minēto pakalpojumu jutīgumu, būtu jānodrošina plaša rīcības brīvība dalībvalstīm organizēt pakalpojumu sniedzēju izvēli tā, kā tās uzskata par atbilstīgu. Šīs direktīvas noteikumos ir ņemts vērā minētais obligātais nosacījums, par pienākumu uzliekot tikai pārredzamības un vienlīdzīgas attieksmes pamatprincipu ievērošanu un nodrošinot, ka pakalpojumu sniedzēju izvēlei līgumslēdzēji var piemērot īpašus kvalitātes kritērijus, piemēram, kritērijus, kas noteikti Eiropas Savienības Sociālās aizsardzības komitejas brīvprātīgajā Eiropas kvalitātes sistēmā sociālo pakalpojumu jomā[26]. Dalībvalstīm un/vai līgumslēdzējiem ir rīcības brīvība sniegt minētos pakalpojumus pašiem vai organizēt sociālos pakalpojumus tā, ka to sniegšana nav saistīta ar publisku līgumu slēgšanu, piemēram, finansējot šādus pakalpojumus vai piešķirot licences vai atļaujas visiem ekonomikas dalībniekiem, kas atbilst nosacījumiem, kurus iepriekš noteicis līgumslēdzējs, nenosakot nekādus ierobežojumus vai kvotas, ar nosacījumu, ka šāda sistēma nodrošina pietiekamu izsludināšanu un atbilst pārredzamības un nediskriminācijas principiem. (18) Šī direktīva ir paredzēta dalībvalstīm un neattiecas uz iepirkumiem, ko īsteno starptautiskas organizācijas savā vārdā un par saviem līdzekļiem. Tomēr ir jāpaskaidro, kādā mērā šī direktīva būtu jāpiemēro iepirkumam, ko reglamentē konkrēti starptautiskie noteikumi. (19) Pastāv būtiska tiesiskā nenoteiktība attiecībā uz to, cik lielā mērā publiskā iepirkuma noteikumiem būtu jāattiecas uz sadarbību starp publiskā sektora iestādēm. Dalībvalstis un pat līgumslēdzējas iestādes atšķirīgi interpretē attiecīgo Eiropas Savienības Tiesas judikatūru. Tā kā šie juridiskie noteikumi būtu vienlīdz piemērojami publiskā sektora iestādēm, kad tās darbojas šajā direktīvā ietvertajās nozarēs, ir atbilstīgi nodrošināt, ka gan saskaņā ar šo direktīvu, gan saskaņā ar direktīvu […/…/ES] [par publisko iepirkumu] piemēro vienus un tos pašus noteikumus. (20) Ir atbilstīgi neiekļaut konkrētus pakalpojumu, piegādes un būvdarbu līgumus, kuru slēgšanas tiesības ir piešķirtas saistītam uzņēmumam, kam galvenā darbība ir šādu pakalpojumu, piegāžu vai būvdarbu nodrošināšana grupai, kurā tas ietilpst, nevis minēto darbību piedāvāšana tirgū. Tāpat ir atbilstīgi neiekļaut arī konkrētus pakalpojumu, piegādes un būvdarbu līgumus, kuru slēgšanas tiesības līgumslēdzējs ir piešķīris kopuzņēmumam, ko veido vairāki līgumslēdzēji ar nolūku veikt darbības, uz kurām attiecas šī direktīva, un kā sastāvā ir iekļauts minētais subjekts. Ieteicams tomēr nodrošināt, ka šāda neiekļaušana nerada konkurences izkropļojumus par labu uzņēmumiem vai kopuzņēmumiem, kas ir saistīti ar līgumslēdzējiem; ir atbilstīgi paredzēt piemērotu noteikumu kopumu, jo īpaši attiecībā uz maksimāli pieļaujamajiem ierobežojumiem, kurus ievērojot uzņēmumi var iegūt savu apgrozījuma daļu no tirgus un kurus pārsniedzot tie zaudētu iespēju saņemt līgumu slēgšanas tiesības bez iepirkuma izsludināšanas, kā arī attiecībā uz kopuzņēmumu sastāvu un šādu kopuzņēmumu un to līgumslēdzēju savstarpējās saiknes stabilitāti, kuri ir kopuzņēmumu sastāvā. (21) Turklāt ir atbilstīgi paskaidrot attiecības starp noteikumiem, ko piemēro publiskā sektora iestāžu sadarbībai, un noteikumiem attiecībā uz līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu saistītiem uzņēmumiem vai saistībā ar kopuzņēmumiem. (22) Šī direktīva nav jāpiemēro ne līgumiem, kas paredzēti, lai ļautu veikt 5.–11. pantā minēto darbību, ne arī šādas darbības veikšanai organizētiem metu konkursiem, ja minēto darbību dalībvalstī, kurā to veic, tieši ietekmē konkurence tirgos, kam piekļuve nav ierobežota. Tādēļ ir atbilstīgi saglabāt procedūru, kas piemērojama visām nozarēm, uz kurām attiecas šī direktīva, un kas ļaus ņemt vērā pašreizējās vai paredzamās konkurences radīšanas sekas. Šādai procedūrai būtu jārada attiecīgajiem subjektiem tiesiskā noteiktība, kā arī attiecīgs lēmumu pieņemšanas process, īsā laikā nodrošinot Savienības tiesību vienādu piemērošanu šajā jomā. (23) Tieša atvērtība konkurencei jānovērtē, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem un ņemot vērā attiecīgās nozares īpašās iezīmes. Tomēr šo novērtējumu ierobežo īsi piemērojamie termiņi un fakts, ka tas jāpamato ar Komisijas rīcībā esošo informāciju ― vai nu no jau pieejamiem avotiem, vai no informācijas, kas iegūta saistībā ar 28. panta piemērošanu ―, un to nevar papildināt ar laikietilpīgākām metodēm, tostarp attiecīgo ekonomikas dalībnieku sabiedriskajām aptaujām. Tādējādi novērtējums, ko iespējams veikt šīs direktīvas kontekstā par atvērtību konkurencei, neskar konkurences tiesību pilnīgu piemērošanu. (24) Lai pieņemtu, ka konkrētais tirgus ir brīvi pieejams, par pietiekamu pamatojumu uzskatīs to attiecīgo Savienības tiesību aktu īstenošanu un piemērošanu, ar kuriem padara pieejamu konkrētu nozari vai tās daļu. Šādi attiecīgie tiesību akti jānorāda pielikumā, ko Komisija var atjaunināt. Šādā pielikumā ir atbilstīgi atsaukties uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvu 2009/73/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/55/EK atcelšanu[27], Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīvu 2009/72/EK kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu[28] un uz Direktīvu 94/22/EK. (25) Pētniecība un inovācija, tostarp ekoinovācija un sociālā inovācija, ir daži no svarīgākajiem turpmākas izaugsmes dzinuļiem un ir gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes stratēģijas „Eiropa 2020” centrālie elementi. Līgumslēdzējiem būtu maksimāli stratēģiski jāizmanto publiskais iepirkums, lai veicinātu inovāciju. Inovatīvu preču un pakalpojumu iegādei ir svarīga nozīme, lai uzlabotu sabiedrisko pakalpojumu efektivitāti un kvalitāti, vienlaikus risinot lielas sociālās problēmas. Šāda iegāde ļauj panākt maksimāli lietderīgu līdzekļu izmantošanu, kā arī nodrošina plašākus saimnieciskus, vides un sabiedriski nozīmīgus labumus, jo tiek radītas jaunas idejas, kas īstenojas inovatīvos produktos un pakalpojumos, tādējādi veicinot ilgtspējīgu ekonomikas izaugsmi. Šai direktīvai būtu jāveicina inovācijas iepirkums un jāpalīdz dalībvalstīm sasniegt pamatiniciatīvas „Inovācijas savienība” mērķus. Tāpēc būtu jāparedz īpaša iepirkuma procedūra, kas ļauj līgumslēdzējiem izveidot ilgtermiņa inovācijas partnerību jaunu, inovatīvu produktu, pakalpojumu vai būvdarbu izstrādei un turpmākai iegādei ar nosacījumu, ka tos var piegādāt atbilstoši noteiktajiem rezultātu līmeņiem un par noteiktajām izmaksām. Partnerība būtu jāveido tā, lai tā varētu nodrošināt nepieciešamo „tirgus pieprasījumu”, kas veicina inovatīva risinājuma izstrādi, bet neizraisa tirgus noslēgšanu. (26) Ņemot vērā kaitīgo ietekmi uz konkurenci, sarunu procedūras bez iepirkuma izsludināšanas būtu jāizmanto tikai ārkārtas izņēmuma apstākļos. Šāds izņēmums būtu jāattiecina tikai uz tiem gadījumiem, kad publicēšana vai nu nav iespējama nepārvaramas varas dēļ atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas pastāvošajai judikatūrai, vai uz gadījumiem, kad jau no paša sākuma ir skaidrs, ka publicēšana nenodrošinātu lielāku konkurenci, īpaši tāpēc, ka, objektīvi vērtējot, ir tikai viens ekonomikas dalībnieks, kas var veikt līguma izpildi. Tikai objektīva ekskluzivitātes situācija var pamatot sarunu procedūras izmantošanu bez iepirkuma izsludināšanas, ja ekskluzivitātes situāciju nav radījis līgumslēdzējs pats turpmākās iepirkuma procedūras nolūkos un ja nav atbilstīgu aizstājēju, kuru pieejamība būtu rūpīgi jāizvērtē. (27) Elektroniskie informācijas un saziņas līdzekļi var būtiski atvieglot līgumu izsludināšanu un palielināt iepirkuma procesu efektivitāti un pārredzamību. Iepirkuma procedūrās tiem būtu jākļūst par saziņas un informācijas apmaiņas standarta līdzekļiem. Elektronisko saziņas līdzekļu izmantošana arī palīdz ietaupīt laiku. Tādēļ būtu jāparedz minimālo laikposmu samazināšana elektronisko saziņas līdzekļu izmantošanas gadījumā, tomēr tas jādara ar nosacījumu, ka šie laikposmi atbilst konkrētajam informācijas nosūtīšanas veidam, kas noteikts Savienības līmenī. Turklāt elektroniskie informācijas un saziņas līdzekļi, kas ietver atbilstošas funkcijas, var dot iespēju līgumslēdzējām iestādēm novērst, konstatēt un labot kļūdas, kas rodas iepirkuma procedūru gaitā. (28) Savienības publisko iepirkumu tirgos vērojama spēcīga tendence, proti, publisko iepirkumu rīkotāji cenšas apvienot pieprasījumu, lai iegūtu apjomradītus ietaupījumus, tostarp zemākas cenas un darījuma izmaksas, un uzlabotu un padarītu profesionālāku iepirkuma pārvaldību. To var panākt, koncentrējot iegādes vai nu pēc iesaistīto līgumslēdzēju skaita vai pēc apmēra un vērtības laika gaitā. Tomēr iegāžu apvienošana un centralizēšana būtu rūpīgi jāuzrauga, lai izvairītos no pirktspējas pārmērīgas koncentrācijas un slepenām norunām un saglabātu pārredzamību un konkurenci, kā arī iespējas maziem un vidējiem uzņēmumiem piekļūt tirgum. (29) Vispārīgo vienošanos instruments var būt efektīva iepirkuma metode visā Eiropā; tomēr ir jāstabilizē konkurence, uzlabojot tāda iepirkuma pārredzamību un pieejamību, ko īsteno, izmantojot vispārīgās vienošanās. Tāpēc ir atbilstīgi pārskatīt noteikumus, kas reglamentē šādas vienošanās, konkrētāk, paredzot „minikonkursus” uz šādu vienošanos balstītu konkrētu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai un ierobežojot vispārīgo vienošanos darbības laiku. (30) Ņemot vērā gūto pieredzi, ir arī jāpielāgo noteikumi, kas reglamentē dinamiskās iepirkumu sistēmas, lai ļautu līgumslēdzējiem pilnībā izmantot priekšrocības, kuras nodrošina šā instrumenta sniegtās iespējas. Sistēmas ir jāvienkāršo, it sevišķi piemērojot tās kā slēgtas procedūras, tādējādi novēršot vajadzību pēc informatīviem piedāvājumiem, kurus atzīst par vienu no lielākajiem slogiem, kas saistīti ar šādām sistēmām. Tādējādi visiem ekonomikas dalībniekiem, kas iesniedz dalības pieteikumu un atbilst atlases kritērijiem, būtu jāļauj piedalīties iepirkuma procedūrās, kuras īsteno dinamiskajās iepirkumu sistēmās. Šī iegādes metode ļauj līgumslēdzējam apzināt īpaši plašu pretendentu loku, tādējādi nodrošinot līdzekļu optimālu izmantošanu ar plašas konkurences starpniecību. (31) Turklāt nemitīgi tiek izstrādātas jaunas elektroniskās iegādes metodes, piemēram, elektroniskie katalogi. Tie palīdz palielināt konkurenci un racionalizēt publisko iepirkumu, it sevišķi ļaujot ietaupīt laiku un naudu. Tomēr būtu jāparedz konkrēti noteikumi, lai nodrošinātu, ka šāda izmantošana atbilst šīs direktīvas noteikumiem un vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas un pārredzamības principiem. Gadījumos, kad iepirkuma procedūra ir atsākta saskaņā ar vispārīgo vienošanos vai kad izmanto dinamisko iepirkumu sistēmu un ir nodrošinātas pietiekamas garantijas attiecībā uz izsekojamības, vienlīdzīgas attieksmes un prognozējamības nodrošināšanu, līgumslēdzējiem būtu jāatļauj organizēt iepirkuma procedūras attiecībā uz konkrētām iegādēm, pamatojoties uz iepriekš nosūtītiem elektroniskajiem katalogiem. Saskaņā ar elektronisko saziņas līdzekļu noteikumu prasībām līgumslēdzējiem būtu jāizvairās no nepamatotiem ierobežojumiem ekonomikas dalībnieku piekļuvei iepirkuma procedūrām, kurās piedāvājumi jāiesniedz elektronisku katalogu veidā un kurās garantē atbilstību nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes vispārējiem principiem. (32) Vairumā dalībvalstu aizvien biežāk izmanto centralizētas iegādes metodes. Centralizēto iepirkumu struktūras atbild par iepirkuma veikšanu vai līgumu/vispārīgo vienošanos slēgšanas tiesību piešķiršanu citu līgumslēdzēju iestāžu vai līgumslēdzēju uzdevumā. Ņemot vērā iepirkumu lielos apjomus, šādas metodes palīdz palielināt konkurenci un padarīt publiskos iepirkumus profesionālākus. Tāpēc būtu jāparedz Savienības definīcija attiecībā uz centralizēto iepirkumu struktūrām, kas strādā līgumslēdzējiem, neliedzot turpināt mazāk institucionalizētus un sistemātiskus kopējos iepirkumus vai iedibināto praksi, proti, tādu pakalpojumu sniedzēju izmantošanu, kas sagatavo un pārvalda iepirkuma procedūras līgumslēdzēja vārdā un par tā līdzekļiem. Būtu jāparedz arī noteikumi attiecībā uz atbildību par šajā direktīvā noteikto pienākumu ievērošanu, arī pārskatīšanas procedūru gadījumā, starp centralizēto iepirkumu struktūru un līgumslēdzējiem, kas veic savus iepirkumus no centralizēto iepirkumu struktūras vai ar tās starpniecību. Ja par iepirkuma procedūru īstenošanu atbildīga ir tikai centralizētā iepirkumu struktūra, tai jābūt arī vienīgai un tiešajai atbildīgajai par procedūru likumību. Ja līgumslēdzējs īsteno procedūras konkrētas daļas, piemēram, atsākot konkursu saskaņā ar vispārīgo vienošanos vai atsevišķu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu, pamatojoties uz dinamisko iepirkumu sistēmu, tam jāturpina būt atbildīgam par tā īstenotajiem posmiem. (33) Elektroniskie saziņas līdzekļi ir īpaši labi piemēroti, lai atbalstītu centralizētās iegādes prakses un instrumentus, jo piedāvā iespēju atkārtoti izmantot un automātiski apstrādāt datus un pēc iespējas samazināt informācijas un darījuma izmaksas. Tāpēc pirmām kārtām būtu jānosaka, ka centralizēto iepirkumu struktūrām ir obligāti jāizmanto šādi elektroniskie saziņas līdzekļi, vienlaikus veicinot prakšu konverģenci Savienībā. Papildus tam būtu jāparedz vispārējs pienākums izmantot elektroniskos saziņas līdzekļus visās iepirkuma procedūrās pēc divu gadu pārejas perioda. (34) Pašlaik gadījumos, kad līgumu slēgšanas tiesības kopīgi piešķir līgumslēdzēji no dažādām dalībvalstīm, pastāv konkrēti juridiska rakstura sarežģījumi, it īpaši saistībā ar pretrunām starp valstu tiesību aktiem. Lai gan Direktīva 2004/17/EK netieši pieļāva pārrobežu kopējo publisko iepirkumu, praksē vairākas valstu tiesību sistēmas ir tieši vai netieši padarījušas pārrobežu kopējo iepirkumu par tiesiski nenoteiktu vai neiespējamu. Līgumslēdzēji no dažādām dalībvalstīm var būt ieinteresēti sadarbībā un līgumu slēgšanas tiesību kopīgā piešķiršanā, lai gūtu maksimālu labumu no iekšējā tirgus potenciāla, kas nodrošina apjomradītus ietaupījumu un riska un ieguvumu dalīšanu, īpaši tāpēc, ka inovatīvi projekti ir saistīti ar lielāku risku nekā to saprātīgi var uzņemties viens līgumslēdzējs. Tāpēc, lai sekmētu sadarbību starp līgumslēdzējiem vienotajā tirgū, būtu jāparedz jauni noteikumi par pārrobežu kopējo iepirkumu, kuri nosaka piemērojamos tiesību aktus. Turklāt līgumslēdzēji no dažādām valstīm var dibināt kopējus tiesību subjektus saskaņā ar kādas valsts vai Savienības tiesību aktiem. Šādai kopējā iepirkuma formai būtu jāparedz īpaši noteikumi. (35) Tehniskajām specifikācijām, kuras izstrādā iepirkumu rīkotāji, jānodrošina publiskā iepirkuma atvērtība konkurencei. Šajā nolūkā būtu jābūt iespējai iesniegt piedāvājumus, kas atspoguļo tehnisko risinājumu daudzveidību, lai iegūtu pietiekamu konkurences līmeni. Tādēļ tehniskās specifikācijas būtu jāizstrādā tā, lai izvairītos no konkurences mākslīgas sašaurināšanas, ko izraisa prasības, kas dod priekšroku konkrētam ekonomikas dalībniekam, atspoguļojot to piegāžu, pakalpojumu vai būvdarbu svarīgākos raksturlielumus, kurus parasti piedāvā minētais ekonomikas dalībnieks. Tehniskās specifikācijas, kurās nosaka funkcionālās un darbības prasības, parasti ļauj sasniegt minēto mērķi labākā iespējamā veidā un sekmē inovāciju. Ja atsaucas uz Eiropas standartu vai — ja tāda nav — uz valsts standartu, līgumslēdzējiem ir jāapsver piedāvājumi, kuru pamatā ir citi līdzvērtīgi pasākumi, kas atbilst līgumslēdzēju prasībām un ir vienlīdzīgi drošības ziņā. Lai apliecinātu līdzvērtību, pretendentiem var prasīt nodrošināt trešo personu apstiprinātas liecības, tomēr būtu jāpieļauj arī citi atbilstīgi apliecinājumi, piemēram, būtu jāatļauj arī ražotāja tehniskā dokumentācija, ja attiecīgais ekonomikas dalībnieks nevar piekļūt šādiem sertifikātiem vai testu ziņojumiem vai ja viņam nav iespējas tos saņemt attiecīgajos termiņos. (36) Līgumslēdzējiem, kas vēlas iegādāties būvdarbus, piegādes vai pakalpojumus ar īpašiem vides, sociālajiem vai citiem raksturlielumiem, būtu jābūt iespējai atsaukties uz konkrētiem marķējumiem, piemēram, Eiropas ekomarķējumu, (starptautiskiem)/valstu ekomarķējumiem vai jebkuriem citiem marķējumiem ar nosacījumu, ka uz marķējumu attiecinātās prasības ir saistītas ar līguma priekšmetu, piemēram, ražojuma apraksts un tā noformējums, tostarp iepakojuma prasības. Turklāt ir svarīgi, lai šādas prasības tiktu izstrādātas un pieņemtas uz objektīvi pārbaudāmu kritēriju pamata, izmantojot procedūru, kurā var piedalīties tādas ieinteresētās personas kā valsts struktūras, patērētāji, ražotāji, izplatītāji un vides organizācijas, un lai marķējums būtu pieejams un iespējams visām ieinteresētajām personām. (37) Visiem iepirkumiem, ko paredzēts izmantot personām — neatkarīgi no tā, vai plašākai sabiedrībai vai līgumslēdzēja personālam — līgumslēdzējiem tehniskās specifikācijas ir jāizveido tā, lai ņemtu vērā piekļuves kritērijus personām ar invaliditāti vai projektēšanu visu lietotāju ērtībām, izņemot atbilstīgi pamatotus gadījumus. (38) Lai mudinātu mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) iesaistīšanos iepirkumu tirgū, ir skaidri jānosaka, ka līgumus var sadalīt viendabīgās vai neviendabīgās daļās. Ja līgumi ir sadalīti daļās, līgumslēdzēji, piemēram, lai saglabātu konkurenci vai lai nodrošinātu piegādes drošību, var ierobežot to daļu skaitu, uz kurām ekonomikas dalībnieks var pretendēt; tās var arī ierobežot to daļu skaitu, ko var piešķirt vienam pretendentam. (39) Ciktāl tas atbilst nepieciešamībai nodrošināt labas komercdarbības praksi, vienlaikus pieļaujot maksimālu elastību, ir atbilstīgi noteikt, ka publiskā iepirkuma direktīva [2004/18/EK] piemērojama attiecībā uz prasībām par saimniecisko un finansiālo stāvokli un dokumentārām liecībām. Tāpēc ir paredzēts, ka līgumslēdzēji var piemērot atlases kritērijus, kas noteikti direktīvā [2004/18/EK], un ka tādā gadījumā tiem ir jāpiemēro noteikumi, kas it sevišķi attiecas uz obligātā apgrozījuma prasību ierobežojumu un uz pašdeklarācijām. (40) Publiski līgumi nebūtu jāpiešķir ekonomikas dalībniekiem, kas ir līdzdarbojušies noziedzīgā grupējumā vai ir atzīti par vainīgiem korupcijā, krāpšanā, kura kaitē Savienības finansiālajām interesēm, vai noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijā. Nodokļu nemaksāšana vai sociālā nodrošinājuma iemaksu neveikšana būtu jāsoda arī ar obligātu izslēgšanu Savienības līmenī. Ņemot vērā, ka līgumslēdzējiem, kas nav līgumslēdzējas iestādes, var nebūt pieejami neapstrīdami pierādījumi konkrētā lietā, izvēli attiecībā uz Direktīvā [2004/18/EK] uzskaitīto izslēgšanas kritēriju piemērošanu vai nepiemērošanu ir atbilstīgi atstāt minēto līgumslēdzēju ziņā. Pienākums piemērot Direktīvas [2004/18] 55. panta 1. un 2. punktu tādēļ attiecināms tikai uz tiem līgumslēdzējiem, kas ir līgumslēdzējas iestādes. Turklāt jānodrošina iespēja līgumslēdzējiem izslēgt kandidātus vai pretendentus, kas pārkāpuši vides vai sociālās saistības, tostarp noteikumus par piekļuvi personām ar invaliditāti, vai izdarījuši citu smagu pārkāpumu saistībā ar profesionālo darbību, piemēram, konkurences noteikumu vai intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu. (41) Ja līgumslēdzējiem ir jāpiemēro vai ja tie izvēlas piemērot minētos izslēgšanas kritērijus, tiem būtu jāpiemēro Direktīva [2004/18/EK] attiecība uz iespēju ekonomikas dalībniekiem pieņemt atbilstības pasākumus, kuru mērķis ir izlabot kāda noziedzīga nodarījuma vai pārkāpuma sekas un efektīvi novērst neatbilstīgās rīcības turpmāku atkārtošanos. (42) Līgumslēdzēji var pieprasīt, lai līguma izpildes laikā tiktu piemēroti vides vadības pasākumi vai shēmas. Vides vadības shēmas — neatkarīgi no tā, vai tās ir reģistrētas saskaņā ar tādiem Savienības instrumentiem kā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Regula (EK) Nr. 1221/2009 par organizāciju brīvprātīgu dalību Kopienas vides vadības un audita sistēmā (EMAS)[29], — var pierādīt, ka ekonomikas dalībniekam ir tehniskā spēja izpildīt līgumu. Ekonomikas dalībnieka apraksts par pasākumiem, kas īstenoti, lai nodrošinātu tādu pašu vides aizsardzības līmeni, būtu jāpieņem kā vides vadības reģistrācijas shēmām alternatīvs apliecinājums, ja attiecīgajam ekonomikas dalībniekam nav piekļuves šādām vides vadības reģistrācijas shēmām vai ja viņam nav iespējas tās saņemt attiecīgajos termiņos. (43) Līgumu slēgšanas tiesības būtu jāpiešķir, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, kas nodrošina atbilstību pārredzamības, nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes principiem. Minētajiem kritērijiem būtu jānodrošina, ka piedāvājumi tiek novērtēti efektīvas konkurences apstākļos, arī ja līgumslēdzējiem ir vajadzīgi kvalitatīvi būvdarbi, piegādes un pakalpojumi, kas ir optimāli pielāgoti to vajadzībām. Tādējādi būtu jānodrošina iespēja līgumslēdzējiem kā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijus pieņemt vai nu „saimnieciski visizdevīgāko piedāvājumu”, vai „zemākās izmaksas”, ņemot vērā to, ka zemāko izmaksu gadījumā tie var brīvi noteikt atbilstīgus kvalitātes standartus, izmantojot tehniskās specifikācijas vai līguma izpildes nosacījumus. (44) Ja līgumslēdzēji izvēlas piešķirt līgumu saimnieciski visizdevīgākajam piedāvājumam, tiem jānosaka līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriji, uz kuru pamata tie novērtēs piedāvājumus ar mērķi noteikt, kurš piedāvājums piedāvā vislabāko rezultātu par maksājamo cenu. Minēto kritēriju noteikšana ir atkarīga no līguma priekšmeta, jo šiem kritērijiem jāļauj novērtēt katrā piedāvājumā piedāvāto izpildes līmeni, ņemot vērā līguma priekšmetu, kā noteikts tehniskajās specifikācijās, un novērtēt katra piedāvājuma piedāvātā rezultāta un maksājamās cenas attiecību. Turklāt izvēlētajiem līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijiem nebūtu jānodrošina līgumslēdzējam neierobežota izvēles brīvība, tiem būtu jānodrošina efektīvas konkurences iespēja un tie būtu jāpapildina ar prasībām, kas ļauj efektīvi pārbaudīt pretendentu sniegto informāciju. (45) Ārkārtīgi svarīgi ir pilnībā izmantot publiskā iepirkuma potenciālu, lai sasniegtu ilgtspējīgas izaugsmes stratēģijas „Eiropa 2020” mērķus. Ņemot vērā nozīmīgās atšķirības starp atsevišķām nozarēm un tirgiem, tomēr nebūtu pareizi noteikt vispārējas obligātas prasības attiecībā uz iepirkumu vides, sociālajā un inovācijas jomā. Savienības likumdevēji jau ir noteikuši obligātas iepirkuma prasības, lai sasniegtu konkrētus mērķus autotransporta līdzekļu jomā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/33/EK par „tīro” un energoefektīvo autotransporta līdzekļu izmantošanas veicināšanu[30]) un biroja iekārtu jomā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Regula (EK) Nr. 106/2008 par biroja iekārtu energoefektivitātes marķēšanas programmu[31]). Turklāt ir panākta būtiska virzība aprites cikla izmaksu noteikšanas kopīgās metodikas izstrādē. Tāpēc šķiet pareizi turpināt šādā virzienā, obligātu mērķu un rezultātu noteikšanu atkarībā no konkrētā politikas virziena un apstākļiem attiecīgajā nozarē paredzot nozaru tiesību aktos un aprites cikla izmaksu noteikšanā veicinot Eiropas pieeju pilnveidošanu un piemērošanu, lai vēl vairāk stiprinātu publisko iepirkumu izmantošanu ilgtspējīgas izaugsmes atbalstam. (46) Minētie nozaru pasākumi jāpapildina, veicot publiskā iepirkuma direktīvu pielāgojumus, kas līgumslēdzējiem to iepirkuma stratēģijā dotu iespēju virzīties uz stratēģijas „Eiropa 2020” mērķu sasniegšanu. Tāpēc šajā saistībā ir skaidri jānorāda, ka līgumslēdzēji var noteikt saimnieciski visizdevīgāko piedāvājumu un zemākās izmaksas, izmantojot aprites cikla izmaksu pieeju, ar noteikumu, ka izmantojamā metodika ir noteikta objektīvā un nediskriminējošā veidā un ir pieejama visām ieinteresētajām pusēm. Aprites cikla izmaksu jēdziens ietver visas izmaksas būvdarbu, piegāžu vai pakalpojumu aprites cikla laikā, proti, gan to iekšējas izmaksas (piemēram, izstrāde, ražošana, izmantošana, apkope un likvidēšanas izmaksas aprites cikla beigās), gan to ārējās izmaksas, ar nosacījumu, ka tās var izteikt naudas izteiksmē un uzraudzīt. Savienības līmenī jāizstrādā kopējas metodikas aprites cikla izmaksu aprēķināšanai attiecībā uz piegāžu vai pakalpojumu konkrētām kategorijām; ja šāda metodika ir izstrādāta, tās izmantošana būtu jāpadara obligāta. (47) Turklāt tehniskajās specifikācijās un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijos līgumslēdzējiem būtu jābūt iespējai atsaukties uz konkrētu ražošanas procesu, pakalpojumu sniegšanas konkrētu veidu vai konkrētu procesu jebkurā citā preces vai pakalpojuma aprites cikla posmā, ar nosacījumu, ka tie ir saistīti ar līguma priekšmetu. Lai publiskajā iepirkumā labāk integrētu sociālos apsvērumus, iepirkumu rīkotājiem var atļaut saimnieciski visizdevīgākā piedāvājuma kritērijā iekļaut raksturlielumus, kas saistīti ar to personu darba apstākļiem, kas tieši piedalās attiecīgajā ražošanas vai pakalpojuma sniegšanas procesā. Minētie raksturlielumi var attiekties tikai uz ražošanas procesā iesaistīto darbinieku veselības aizsardzību vai var būt paredzēti tam, lai veicinātu nelabvēlīgā stāvoklī nonākušu un mazaizsargātām sabiedrības grupām piederīgu personu, arī personu ar invaliditāti, sociālo integrēšanu, iesaistot tās līguma izpildē. Visiem līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijiem, kas ietver minētos raksturlielumus, jebkurā gadījumā jābūt tikai tādiem, kam ir tūlītēja ietekme uz darbiniekiem viņu darba vidē. Tie būtu jāpiemēro saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīvu 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā[32] un tādā veidā, kas nerada tiešu vai netiešu diskrimināciju pret ekonomikas dalībniekiem no citām dalībvalstīm vai trešām valstīm, kas ir Nolīguma vai tādu Brīvās tirdzniecības nolīgumu puses, kuros Savienība ir viena no pusēm. (48) Attiecībā uz pakalpojumu līgumiem un līgumiem, kas saistīti ar būvdarbu projektēšanu, līgumslēdzējiem būtu jābūt arī iespējai kā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriju izmantot tā personāla organizāciju, kvalifikāciju un pieredzi, kas norīkots attiecīgā līguma izpildei, jo tas var ietekmēt līguma izpildes kvalitāti un rezultātā arī piedāvājuma saimniecisko vērtību. (49) Būvdarbu, piegāžu vai pakalpojumu piedāvājumi, kas šķiet nepamatoti lēti, iespējams, ir pamatoti ar tehniski, ekonomiski vai juridiski kļūdainiem pieņēmumiem vai praksi. Lai novērstu iespējamos trūkumus līguma izpildes laikā, būtu jānosaka pienākums līgumslēdzējiem pieprasīt norādītās cenas paskaidrojumu, ja piedāvājuma cenas ir būtiski zemākas par citu pretendentu pieprasītajām cenām. Ja pretendents nevar sniegt pietiekošu paskaidrojumu, līgumslēdzējam būtu jābūt tiesībām noraidīt piedāvājumu. Noraidījumam būtu jābūt obligātam gadījumos, kad līgumslēdzējs ir konstatējis, ka nepamatoti zemā pieprasītā cena izriet no neatbilstības Savienības tiesību aktiem sociālo, darba vai vides tiesību aktu, vai starptautisko darba tiesību noteikumu jomā. (50) Līguma izpildes nosacījumi atbilst šai direktīvai, ja tie nav tieši vai netieši diskriminējoši, ir saistīti ar līguma priekšmetu un ir norādīti paziņojumā, ko izmanto iepirkuma izsludināšanai, vai iepirkuma procedūras dokumentos. To mērķis var jo īpaši būt profesionālā apmācība uz vietas, tādu cilvēku nodarbināšana, kam ir sevišķi grūti integrēties, cīņa pret bezdarbu, vides aizsardzība vai dzīvnieku labturība. Piemēram, var minēt līguma izpildes laikā piemērojamās prasības — pieņemt darbā ilgstošus bezdarbniekus vai īstenot bezdarbnieku vai jauniešu apmācības pasākumus, panākt atbilstību Starptautiskās Darba organizācijas (ILO) galvenajām konvencijām, pat ja šīs konvencijas nav pārņemtas valsts tiesību aktos, un pieņemt darbā lielāku skaitu mazaizsargātu personu, nekā to prasa valsts tiesību akti. (51) Līguma izpildes laikā ir piemērojami spēkā esošie Savienības un valsts tiesību akti, noteikumi un koplīgumi par nodarbinātības nosacījumiem un darba drošību ar nosacījumu, ka šie noteikumi un to piemērošana atbilst Savienības tiesību aktiem. Pārrobežu situācijās, kad vienas dalībvalsts darba ņēmēji sniedz pakalpojumus citā dalībvalstī, lai izpildītu līgumu, Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīvā 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā[33] ir paredzēti obligātie nosacījumi, kas uzņēmējvalstī ir jāievēro attiecībās ar norīkoto darba ņēmēju. Ja valsts tiesību aktos ir paredzēti attiecīgi noteikumi, tad minēto pienākumu nepildīšanu var uzskatīt par smagu pārkāpumu no ekonomikas dalībnieka puses, kas var novest pie ekonomikas dalībnieka izslēgšanas no dalības publiska līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā. (52) Šajā direktīvā ietverto termiņu aprēķiniem būtu jāpiemēro Padomes 1971. gada 3. jūnija Regula (EEK, Euratom) Nr. 1182/71, ar ko nosaka laikposmiem, datumiem un termiņiem piemērojamus noteikumus[34]. (53) Ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas attiecīgo judikatūru, ir jāpaskaidro nosacījumi, kuri rada nepieciešamību pēc jaunas iepirkuma procedūras gadījumā, ja rodas grozījumi līguma izpildes laikā. Jauna iepirkuma procedūra ir vajadzīga gadījumā, ja sākotnējā līgumā tiek ieviestas būtiskas izmaiņas, it sevišķi pušu savstarpējo tiesību un saistību darbības jomā un saturā, tostarp intelektuālā īpašuma tiesību izplatīšanā. Šādas izmaiņas parāda pušu nodomu pārskatīt konkrētā līguma būtiskus noteikumus vai nosacījumus. Tas jo īpaši attiecas uz gadījumiem, ja grozītie nosacījumi būtu ietekmējuši procedūras rezultātu, ja būtu bijuši spēkā sākotnējās procedūras laikā. (54) Līgumslēdzēji var saskarties ar ārējiem apstākļiem, ko tie nevarēja paredzēt, piešķirot līguma slēgšanas tiesības. Šādā gadījumā ir vajadzīga zināma elastība, lai pielāgotu līgumu šādiem apstākļiem, neīstenojot jaunu iepirkuma procedūru. Neparedzamo apstākļu jēdziens attiecas uz apstākļiem, ko nevarēja paredzēt, neraugoties uz to, ka līgumslēdzējs ir ar pienācīgu rūpību sagatavojis sākotnējo iepirkuma procedūru, ņemot vērā tam pieejamos līdzekļus, konkrētā projekta iezīmes un raksturlielumus, labu praksi attiecīgajā jomā un nepieciešamību nodrošināt atbilstīgu saistību starp iepirkuma procedūras sagatavošanā izmantotajiem resursiem un tās prognozējamo vērtību. Tomēr to nevar piemērot gadījumos, kad grozījumi izraisa visa iepirkuma iezīmju izmaiņas, piemēram, aizstājot iepērkamos būvdarbus, piegādes vai pakalpojumus ar kaut ko atšķirīgu vai būtiski mainot iepirkumu, jo šādā situācijā var pieņemt hipotētisku ietekmi uz rezultātu. (55) Saskaņā ar vienlīdzīgas attieksmes un pārredzamības principiem izraudzītais pretendents nebūtu jāaizstāj ar citu ekonomikas dalībnieku, ja par līgumu netiek atkārtoti uzsākta iepirkuma procedūra. Tomēr izraudzītais pretendents, kas pilda līgumu, var saskarties ar strukturālām izmaiņām līguma izpildes laikā, piemēram, iekšēju reorganizāciju, apvienošanu un iegādi vai maksātnespēju. Šādas strukturālas izmaiņas nedrīkstētu automātiski nozīmēt, ka ir vajadzīgas jaunas iepirkuma procedūras visiem līgumiem, ko pilda šāds uzņēmums. (56) Līgumslēdzējiem pašos atsevišķajos līgumos būtu jābūt iespējai paredzēt līguma izmaiņas, ietverot pārskatīšanas klauzulas, bet šādām klauzulām nebūtu tiem jāpiešķir neierobežota rīcības brīvība. Tāpēc šajā direktīvā būtu jānosaka, cik lielā mērā sākotnējā līgumā var paredzēt izmaiņas. (57) Novērtējums ir parādījis, ka dalībvalstis konsekventi un sistemātiski neuzrauga publiskā iepirkuma noteikumu īstenošanu un darbību. Tas negatīvi ietekmē minētajās direktīvās paredzēto noteikumu pareizu īstenošanu, un šāda negatīva ietekme rada būtiskas izmaksas un nenoteiktību. Vairākas dalībvalstis ir norīkojušas valsts centrālo struktūru publiskā iepirkuma jautājumu risināšanai, taču dalībvalstīs būtiski atšķiras šādām struktūrām uzticētās funkcijas. Skaidrāki, konsekventāki un autoritatīvāki uzraudzības un kontroles mehānismi paplašinātu zināšanas par iepirkuma noteikumu darbību, uzlabotu tiesisko noteiktību uzņēmumiem un līgumslēdzējiem un veicinātu vienlīdzīgu konkurences apstākļu izveidi. Šādi mehānismi varētu būt instrumenti problēmu konstatēšanai un agrīnai risināšanai, jo īpaši attiecībā uz Savienības līdzfinansētiem projektiem, un strukturālu nepilnību noteikšanai. Ir īpaši svarīgi koordinēt šādus mehānismus, lai nodrošinātu publiskā iepirkuma politikas konsekventu piemērošanu, kontroli un uzraudzību, kā arī iepirkuma politikas rezultātu sistēmisku novērtēšanu visā Savienībā. (58) Dalībvalstīm būtu jānorīko vienota valsts iestāde, kas ir atbildīga par publiskā iepirkuma uzraudzību, īstenošanu un kontroli. Šādai centrālai struktūrai būtu jābūt piekļuvei tiešai un savlaicīgai informācijai, it sevišķi saistībā ar dažādām problēmām, kas skar publiskā iepirkuma tiesību aktu īstenošanu. Tai būtu jāspēj sniegt tūlītēju atgriezenisko saiti par politikas darbību un iespējamajiem trūkumiem valstu tiesību aktos un praksē un veicināt risinājumu ātru noteikšanu. Lai efektīvi cīnītos pret korupciju un krāpšanu, šai centrālai struktūrai un sabiedrībai kopumā būtu jābūt iespējai iepazīties ar noslēgto līgumu tekstu. Tāpēc līgumi ar augstu vērtību turpmāk būtu jāsūta pārraudzības struktūrai, nodrošinot iespēju ieinteresētajām pusēm piekļūt šiem dokumentiem, ja nav apdraudētas likumīgas publiskās vai privātās intereses. (59) Iespējams, ne visiem līgumslēdzējiem ir iekšējā zinātība, lai risinātu saimnieciski vai tehniski sarežģītus līgumus. Šajā sakarībā atbilstīgs profesionālais atbalsts būtu iedarbīgs uzraudzības un kontroles darbības papildinošs elements. No vienas puses, šo mērķi var sasniegt ar zināšanu apmaiņas instrumentiem (zināšanu centri), kas līgumslēdzējiem nodrošina tehnisko palīdzību; no otras puses, uzņēmumam, jo īpaši MVU, būtu jāgūst labums no administratīvās palīdzības, it sevišķi kad tas piedalās pārrobežu iepirkuma procedūrās. (60) Uzraudzības, pārraudzības un atbalsta struktūras vai mehānismi jau darbojas valstu līmenī, un tos, protams, var izmantot, lai nodrošinātu publiskā iepirkuma uzraudzību, īstenošanu un kontroli un lai līgumslēdzējiem un ekonomikas dalībniekiem nodrošinātu vajadzīgo atbalstu. (61) Ir vajadzīga efektīva sadarbība, lai nodrošinātu konsekventas konsultācijas un praksi visās dalībvalstīs un Savienībā. Uzraudzības, īstenošanas, kontroles un tehniskās palīdzības nodrošināšanai norīkotajām struktūrām būtu jābūt iespējai apmainīties ar informāciju un sadarboties; tādā pašā sakarībā katras dalībvalsts norīkotajai valsts iestādei būtu jādarbojas kā noteicošajam kontaktpunktam saziņai ar Komisijas dienestiem, lai nodrošinātu datu apkopošanu, informācijas apmaiņu un Savienības publiskā iepirkuma tiesību aktu īstenošanas uzraudzību. (62) Lai ņemtu vērā straujo tehnisko, ekonomisko un regulatīvo attīstību, Komisija būtu jāpilnvaro pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu attiecībā uz vairākiem šīs direktīvas nebūtiskiem elementiem. Faktiski, tā kā ir jānodrošina atbilstība starptautiskiem nolīgumiem, Komisija būtu jāpilnvaro grozīt robežvērtību aprēķināšanas metožu tehniskās procedūras, kā arī periodiski pārskatīt pašas robežvērtības; ir iespējamas regulatīvas izmaiņas atsaucēs uz CPV nomenklatūru ES līmenī, un šīs izmaiņas ir jāatspoguļo šīs direktīvas tekstā; elektroniskās saņemšanas ierīču tehniskie dati un raksturlielumi būtu jāatjaunina atbilstīgi tehnoloģijas attīstībai un administratīvajām vajadzībām; Komisija arī jāpilnvaro izstrādāt dažus obligātus tehniskos standartus attiecībā uz elektronisko saziņu, lai nodrošinātu tehnisko formātu, procesu un ziņu nosūtīšanas sadarbspēju tādu iepirkuma procedūru ietvaros, kuras īsteno, izmantojot elektroniskos saziņas līdzekļus, ņemot vērā tehnoloģijas attīstību un administratīvās vajadzības; Komisija būtu arī jāpilnvaro pielāgot paziņojumos iekļaujamās obligātās informācijas saturu, lai atspoguļotu administratīvās vajadzības un regulatīvās izmaiņas gan valstu, gan ES līmenī; saraksts ar Savienības tiesību aktiem, kuros paredzētas kopējas metodikas aprites cikla izmaksu aprēķināšanai, kā minēts 77. panta 3. punktā; 70. un 79. pantā minētais saraksts ar starptautiskajām konvencijām sociālajā un vides jomā un 27. panta 3. punktā minētais saraksts ar Savienības tiesību aktiem, kuru īstenošana pamato pieņēmumu par brīvu piekļuvi attiecīgajam tirgum, kā arī 4. panta 4. punktā minētais II pielikums, kas ietver tiesību aktu sarakstu, kuri jāņem vērā, novērtējot īpašu vai ekskluzīvu tiesību esību, būtu ātri jāpielāgo, lai ietvertu pasākumus, kas pieņemti konkrētās nozarēs. Lai nodrošinātu šo vajadzību, Komisija būtu jāpilnvaro atjaunināt šos sarakstus. (63) Ir īpaši svarīgi, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ar ekspertiem. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina, ka attiecīgos dokumentus laikus un attiecīgā kārtībā nosūta vienlaicīgi Eiropas Parlamentam un Padomei. (64) Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus šīs direktīvas īstenošanai saistībā ar IX pielikumā minēto datu nosūtīšanas un publicēšanas procedūru, paziņojumu sagatavošanas un nosūtīšanas procedūrām, paziņojumu publicēšanas standarta veidlapām, kā arī procesu un ziņojumu nosūtīšanas standartiem un kopēju paraugu, ko izmantos pārraudzības struktūras īstenošanas un statistikas ziņojumu sagatavošanai, būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras. Minētās pilnvaras būtu jāīsteno saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu[35]. Lai pieņemtu minētos īstenošanas aktus, būtu jāizmanto konsultēšanās procedūra, jo tie nerada nedz finansiālu ietekmi, nedz ietekmē no šīs direktīvas izrietošo saistību būtību un darbības jomu. Gluži pretēji — minētajiem aktiem ir raksturīgs tikai administratīvs mērķis, un tie atvieglo direktīvā paredzēto noteikumu piemērošanu. Turklāt lēmumi par to, vai konkrēta darbība ir tieši pakļauta konkurencei tirgos, kam ir brīva piekļuve, būtu jāpieņem saskaņā ar nosacījumiem, kuri nodrošina šā noteikuma īstenošanas vienādus nosacījumus. Tāpēc būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras arī attiecībā uz procedūras īstenošanas sīki izstrādātiem noteikumiem, kā paredzēts saskaņā ar 28. pantu, lai noteiktu, vai 27. pants ir piemērojams, kā arī attiecībā uz pašiem lēmumiem. Šīs pilnvaras būtu jāīsteno saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu[36]. Lai pieņemtu minētos īstenošanas aktus, būtu jāizmanto konsultēšanās procedūra. (65) Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķi — proti, dalībvalstu tiesību aktu, noteikumu un administratīvo noteikumu koordinēšana, piemērojot konkrētas publiskā iepirkuma procedūras, — nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs un ka tāpēc to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar proporcionalitātes principu, kā noteikts šīs direktīvas attiecīgajā pantā, šī direktīva nepārsniedz minētā mērķa sasniegšanai vajadzīgās darbības. (66) Tādēļ Direktīva 2004/17/EK būtu jāatceļ. (67) Saskaņā ar dalībvalstu un Komisijas [datums] kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošajiem dokumentiem dalībvalstis ir apņēmušās pamatotos gadījumos iesniegt paziņojumu par transponēšanas pasākumiem kopā ar vienu vai vairākiem dokumentiem, kas skaidro savstarpējo saikni starp direktīvas elementiem un valstu pieņemto transponēšanas instrumentu atbilstošajām daļām. Attiecībā uz šo direktīvu likumdevējs šādu dokumentu nosūtīšanu uzskata par pamatotu, IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU. I SADAĻA. DARBĪBAS JOMA, DEFINĪCIJAS UN VISPĀRĪGIE PRINCIPI I NODAĻA. Priekšmets un definīcijas 1. pants. Priekšmets un darbības joma 2. pants. Definīcijas 3. pants. Jaukts iepirkums un iepirkums, kas attiecas uz vairākām darbībām II NODAĻA. Darbības joma attiecībā uz personām. Attiecīgo darbību un subjektu definīcija 1. IEDAĻA. SUBJEKTI 4. pants. Līgumslēdzēji 2. IEDAĻA. DARBĪBAS 5. pants. Gāze un siltums 6. pants. Elektroapgāde 7. pants. Ūdens 8. pants. Transporta pakalpojumi 9. pants. Ostas un lidostas 10. pants. Pasta pakalpojumi 11. pants. Naftas un gāzes ieguve, kā arī akmeņogļu vai cita veida cietā kurināmā izpēte vai ieguve III NODAĻA. Materiālā piemērošanas joma 1. IEDAĻA. ROBEŽVĒRTĪBAS 12. pants. Robežvērtības 13. pants. Iepirkuma paredzamās vērtības aprēķināšanas metodes 14. pants. Robežvērtību pārskatīšana 2. IEDAĻA. PIEMĒROŠANAS IZŅĒMUMI UN METU KONKURSI 1. apakšiedaļa. Izņēmumi, kas attiecināmi uz visiem līgumslēdzējiem, un īpaši izņēmumi ūdensapgādes un enerģētikas nozarē 15. pants. Līgumu slēgšanas tiesības, kas piešķirtas ar nolūku līguma priekšmetu pārdot tālāk vai iznomāt trešām personām 16. pants. Līgumi un metu konkursi, kuru slēgšanas tiesības piešķirtas vai kuri organizēti tādu darbību īstenošanai, kas nav ietvertas šajā direktīvā, vai šādu darbību īstenošanai trešā valstī 17. pants. Aizsardzība un drošība 18. pants. Līgumi un metu konkursi, kuru slēgšanas tiesības piešķirtas un kuri organizēti saskaņā ar starptautiskajiem noteikumiem 19. pants. Īpaši izņēmumi attiecībā uz pakalpojumu līgumiem 20. pants. Līgumu slēgšanas tiesības, ko piešķīruši konkrēti līgumslēdzēji ūdens iepirkšanai un enerģijas vai kurināmā piegādei, lai ražotu enerģiju 2. apakšiedaļa. Īpašas attiecības (kontrolēti subjekti, sadarbība, saistīti uzņēmumi un kopuzņēmumi) 21. pants. Publiskā sektora iestāžu attiecības 22. pants. Līguma slēgšanas tiesības, kas piešķirtas saistītam uzņēmumam 23. pants. Līguma slēgšanas tiesības, kas piešķirtas kopuzņēmumam vai līgumslēdzējam, kurš ir kopuzņēmuma daļa 24. pants. Informācijas paziņošana 3. apakšiedaļa. Īpašas situācijas 25. pants. Pētniecības un izstrādes pakalpojumi 26. pants. Līgumi, uz kuriem attiecas īpašs režīms 4. apakšiedaļa. Konkurencei tieši pakļautas darbības 27. pants. Konkurencei tieši pakļautas darbības un ar tām saistītie procedurālie noteikumi 28. pants. Procedūra 27. panta piemērojamības noteikšanai IV NODAĻA. Vispārīgi principi 29. pants. Iepirkuma principi 30. pants. Ekonomikas dalībnieki 31. pants. Priviliģēto tiesību līgumi 32. pants. Konfidencialitāte 33. pants. Noteikumi attiecībā uz saziņu 34. pants. Vispārējs pienākums izmantot elektroniskos saziņas līdzekļus 35. pants. Nomenklatūras 36. pants. Interešu konflikti 37. pants. Nelikumīga rīcība II SADAĻA. NOTEIKUMI, KO PIEMĒRO LĪGUMIEM I NODAĻA. Procedūras 38. pants. Nosacījumi, kas saistīti ar Nolīgumu par valsts iepirkumu un citiem starptautiskiem nolīgumiem 39. pants. Procedūru izvēle 40. pants. Atklāta procedūra 41. pants. Slēgta procedūra 42. pants. Sarunu procedūra ar iepirkuma iepriekšēju izsludināšanu 43. pants. Inovācijas partnerība 44. pants. Sarunu procedūra bez iepirkuma iepriekšējas izsludināšanas II NODAĻA. Elektroniskā un apvienotā iepirkuma paņēmieni un instrumenti 45. pants. Vispārīgās vienošanās 46. pants. Dinamiskās iepirkumu sistēmas 47. pants. Elektroniskās izsoles 48. pants. Elektroniskie katalogi 49. pants. Centralizētās iegādes darbības un centralizēto iepirkumu struktūras 50. pants. Iegādes palīgdarbības 51. pants. Neregulārs kopējais iepirkums 52. pants. Kopējais iepirkums starp līgumslēdzējiem no dažādām dalībvalstīm III NODAĻA. Procedūras norise 1. IEDAĻA SAGATAVOŠANA 53. pants. Iepriekšējas apspriešanās ar tirgus dalībniekiem 54. pants. Tehniskās specifikācijas 55. pants. Marķējumi 56. pants. Testa ziņojumi, sertifikācija un citi pierādījumi 57. pants. Tehnisko specifikāciju paziņošana 58. pants. Piedāvājumu varianti 59. pants. Līgumu sadalīšana daļās 60. pants. Termiņu noteikšana 2. IEDAĻA. PUBLICĒŠANA UN PĀRREDZAMĪBA 61. pants. Periodiski informatīvi paziņojumi 62. pants. Paziņojumi par kvalifikācijas sistēmu 63. pants. Paziņojumi par līgumu 64. pants. Paziņojumi par līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu 65. pants. Paziņojumu publicēšanas veidlapas un veids 66. pants. Publicēšana attiecīgajā valstī 67. pants. Iepirkuma procedūras dokumentu elektroniskā pieejamība 68. pants. Uzaicinājumi iesniegt piedāvājumu, piedalīties sarunās vai apstiprināt ieinteresētību 69. pants. Informācija kvalifikācijas pieprasītājiem, kandidātiem un pretendentiem 3. IEDAĻA. Dalībnieku atlase un līgumu slēgšanas tiesību piešķiršana 70. pants. Vispārēji principi 1. apakšiedaļa. Kvalifikācija un kvalifikācijas atlase 71. pants. Kvalifikācijas sistēmas 72. pants. Kvalifikācijas atlases kritēriji 73. pants. Paļaušanās uz citu subjektu spējām 74. pants. [Direktīvā 2004/18/EK] paredzēto izslēgšanas iemeslu un atlases kritēriju izmantošana 75. pants. Kvalitātes nodrošināšanas standarti un vides vadības standarti 2. apakšiedaļa. Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana 76. pants. Līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriji 77. pants. Aprites cikla izmaksas 78. pants. Piešķiršanas ierobežojumi 79. pants. Nepamatoti lēti piedāvājumi IV NODAĻA. Līgumu izpilde 80. pants. Līgumu izpildes nosacījumi 81. pants. Apakšuzņēmēji 82. pants. Līgumu grozījumi to darbības laikā 83. pants. Līgumu izbeigšana III SADAĻA. ĪPAŠI IEPIRKUMA REŽĪMI I NODAĻA. Sociālie un citi īpaši pakalpojumi 84. pants. Sociālo un citu īpašu pakalpojumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršana 85. pants. Paziņojumu publicēšana 86. pants. Līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas principi II NODAĻA. Metu konkursu noteikumi 87. pants. Vispārīgie noteikumi 88. pants. Darbības joma 89. pants. Paziņojumi 90. pants. Noteikumi par metu konkursu organizēšanu, dalībnieku atlasi un žūriju 91. pants. Žūrijas lēmumi IV SADAĻA. PĀRVALDĪBA 92. pants. Izpilde 93. pants. Publiskā pārraudzība 94. pants. Atsevišķi ziņojumi par līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrām 95. pants. Valstu ziņošana 96. pants. Palīdzība līgumslēdzējiem un uzņēmumiem 97. pants. Administratīvā sadarbība V SADAĻA. DELEĢĒTĀS PILNVARAS, ĪSTENOŠANAS PILNVARAS UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI 98. pants. Deleģēšanas īstenošana 99. pants. Steidzamības procedūra 100. pants. Komiteju procedūra 101. pants. Transponēšana 102. pants. Atcelšana 103. pants. Pārskatīšana 104. pants. Stāšanās spēkā 105. pants. Adresāti PIELIKUMI I PIELIKUMS. 2. panta 8. punkta a) apakšpunktā minēto darbību saraksts II PIELIKUMS. 4. panta 2. punktā minēto Savienības tiesību aktu saraksts III PIELIKUMS. 27. panta 3. punktā minēto Savienības tiesību aktu saraksts IV PIELIKUMS. Prasības, kas attiecas uz piedāvājumu, dalības pieteikumu, kvalifikācijas pieteikumu, kā arī konkursu plānu un projektu elektroniskās saņemšanas ierīcēm V PIELIKUMS. 38. pantā minēto starptautisko nolīgumu saraksts VI PIELIKUMS A DAĻA. Informācija, kas jāiekļauj periodiskajā informatīvajā paziņojumā (kā minēts 61. pantā) VI PIELIKUMS B DAĻA. Informācija, kas jāiekļauj paziņojumos par periodiska informatīvā paziņojuma publicēšanu pircēja profilā, kurus neizmanto iepirkuma izsludināšanai (kā minēts 61. panta 1. punktā) VII PIELIKUMS. Informācija, kas jāiekļauj elektronisko izsoļu specifikācijas (47. panta 4. punkts) VIII PIELIKUMS. Dažu tehnisko specifikāciju definīcijas IX PIELIKUMS. Norādījumi par publicēšanu X PIELIKUMS. Informācija, kas jāiekļauj paziņojumā par kvalifikācijas sistēmu (kā minēts 39. panta 2. punkta b) apakšpunktā un 62. pantā) XI PIELIKUMS. Informācija, kas jāiekļauj paziņojumos par līgumu (kā minēts 63. pantā) XII PIELIKUMS. Informācija, kas jāiekļauj paziņojumā par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu (kā minēts 64. pantā) XIII PIELIKUMS. Uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu, piedalīties sarunās vai apstiprināt ieinteresētību (68. pants) saturs XIV PIELIKUMS. Saraksts ar starptautiskām konvencijām sociālajā un vides jomā, kas minētas 70. un 79. pantā XV PIELIKUMS. 77. panta 3. punktā minēto ES tiesību aktu saraksts XVI PIELIKUMS. Informācija, kas jāiekļauj paziņojumos par līguma grozījumiem tā darbības laikā (kā minēts 82. panta 6. punktā) XVII PIELIKUMS. 84. pantā minētie pakalpojumi XVIII PIELIKUMS. Informācija, kas jāiekļauj paziņojumos par līgumiem, kuri attiecas uz sociālajiem un citiem īpašiem pakalpojumiem (kā minēts 85. pantā) XIX PIELIKUMS. Informācija, kas jāiekļauj paziņojumā par metu konkursu (kā paredzēts 89. panta 1. punktā) XX PIELIKUMS. Informācija, kas jāiekļauj paziņojumā par metu konkursu rezultātiem (kā minēts 89. panta 1. punktā) XXI PIELIKUMS. Atbilstības tabula I SADAĻA DARBĪBAS JOMA, DEFINĪCIJAS UN VISPĀRĪGIE PRINCIPI I NODAĻA Priekšmets un definīcijas 1. pants Priekšmets un darbības joma 1. Šajā direktīvā ir paredzēti noteikumi par līgumslēdzēju, kā noteikts 4. pantā, rīkoto iepirkumu procedūrām attiecībā uz līgumiem, kā arī metu konkursiem, kuru aprēķinātā vērtība nav mazāka par 12. pantā noteiktajām robežvērtībām. 2. Saskaņā ar šo direktīvu iepirkums ir viena vai vairāku līgumslēdzēju īstenota būvdarbu, piegāžu vai pakalpojumu iegāde vai cita veida iegūšana ar nosacījumu, ka šie būvdarbi, piegādes vai pakalpojumi ir paredzēti, lai veiktu kādu no 5.–11. pantā minētajām darbībām. Būvdarbu, piegāžu un/vai pakalpojumu kopums, pat ja tas ir iegādāts saskaņā ar dažādiem līgumiem, ir viens iepirkums šīs direktīvas nozīmē, ja līgumi ir daļa no viena vienota projekta. 2. pants Definīcijas Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas: (1) „līgumslēdzējas iestādes” ir valsts, reģionālās vai vietējās iestādes, publisko tiesību subjekti, vienas vai vairāku šādu iestāžu vai vienas vai vairāku publisko tiesību subjektu veidotas apvienības; (2) „reģionālās iestādes” ir visas to administratīvo vienību iestādes, kas ietilpst NUTS 1 un NUTS 2, kā minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1059/2003[37]; (3) „vietējās iestādes” ir visas to administratīvo vienību iestādes, kas ietilpst NUTS 3, un mazāku administratīvo vienību iestādes, kā minēts Regulā (EK) Nr. 1059/2003; (4) „publisko tiesību subjekts” ir jebkura struktūra, kurai piemīt visi turpmāk minētie raksturlielumi: a) tā ir nodibināta konkrētam mērķim apmierināt vispārējas vajadzības, kurām nav rūpnieciska vai komerciāla rakstura; minētajā nolūkā subjektam, kas darbojas normālos tirgus apstākļos ar mērķi gūt peļņu un uzņemas ar savas darbības rezultātā radušos