·padarīt konkrētus trešo valstu uzņēmumu pakalpojumus, produktus un darbības pieņemamas no ES regulējuma viedokļa un tādējādi veicināt to pieejamību ES tirgū,

·tā saskaņo finanšu stabilitātes un ieguldītāju aizsardzības nepieciešamību ES, no vienas puses, ar priekšrocībām, ko sniedz atvērta un globāli integrēta ES finanšu tirgus uzturēšana, no otras puses,

ES līdzvērtības sistēma ir uzlabota vairākos tiesību aktos, par ko nesen ir vienojušies ES likumdevēji, — tie attiecas uz Eiropas uzraudzības iestādēm, Eiropas tirgus infrastruktūru un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo režīmu. Šie uzlabojumi ir uzsvēruši to, ka līdzvērtībai un izrietošajiem lēmumiem par uzraudzību jābūt atkarīgiem no riska, precīzi jāataino vērtējamās trešās valsts regulatīvais un uzraudzības režīms un jāņem vērā trešās valsts darbību ietekme uz ES tirgiem. Šie uzlabojumi arī skaidri paredz, ka trešai valstij pastāvīgi ir jānodrošina atbilstība kritērijiem un nosacījumiem, saskaņā ar kuriem ir pieņemts lēmums par līdzvērtību.

Praktiski ES var noteikt, ka trešās valsts regulatīvais vai uzraudzības režīms ir līdzvērtīgs attiecīgajam ES režīmam, un tas ļauj iestādēm ES paļauties uz to, ka uzraudzītās struktūras izpilda līdzvērtīgus noteikumus attiecīgajā trešā valstī. Šī pieeja ietver Komisijas lēmumu pieņemšanas procesus, pirms kuriem tiek veikts novērtējums, pamatojoties uz ES tiesību aktos noteiktiem kritērijiem. Jau no paša sākuma tā ietver arī dialogu ar vērtējamo trešo valstu iestādēm.

Ņemot vērā finanšu tirgu globālo raksturu, ES izskata to, kā tās iekšzemes finanšu pakalpojumu regulējumā ir iekļautas pārrobežu darbības un pakļautība riskiem trešās valstīs un to, kā minētais regulējums mijiedarbojas ar citiem regulatīvajiem režīmiem. Vienlaikus ES pārrauga un vajadzības gadījumā dinamiski reaģē uz norisēm ārējā regulējumā un uzraudzībā (proti, divpusējas sadarbības / savstarpējas uzticēšanās uzlabošanos vai pasliktināšanos), kas var ietekmēt plašāku regulatīvo vidi tirgus dalībniekiem, kuri darbojas ES. Tādā veidā ES cenšas uzturēt noturīgu un efektīvu uzraudzības sistēmu, kas risina ar pārrobežu darbību saistītus riskus, ciktāl tie ietekmē ES finanšu stabilitāti, tirgus integritāti, ieguldītāju aizsardzību un vienlīdzīgus konkurences apstākļus iekšējā tirgū. Tas nozīmē vismaz centienus novērst pretrunīgas prasības un samazināt regulējuma arbitrāžas iespējas.

Komisija uzskata, ka ir ļoti svarīgi samērīgi ņemt vērā riskus, kas saistīti ar vērtējamajiem trešo valstu regulējumiem. Pārbaudāmās jurisdikcijas var radīt dažādus riskus ES finanšu tirgiem atkarībā citstarp no vērtējamā tirgus savstarpējās saistības ar ES finanšu tirgiem un tāpēc arī no attiecīgās trešās valsts tirgu daļas. Orientēšanās uz risku šajā procesā parasti nozīmē, ka lielas ietekmes trešās valstis, attiecībā uz kuru līdzvērtību pieņemto lēmumu tirgus dalībnieki, visticamāk, izmantos intensīvi, būs saistītas ar būtiskāku risku kopumu, kas Komisijai jāņem vērā, vērtējot līdzvērtības kritērijus un izmantojot savu rīcības brīvību. Ja šādu trešo valstu līdzvērtības novērtējumā pieļautas nepilnības vai trūkumi, tiem, visticamāk, būs negatīva ietekme uz finanšu stabilitāti vai tirgus integritāti ES.

Lēmums par līdzvērtību ir vienpusējs un diskrecionārs ES akts, ko veic un noslēdz Komisija saskaņā ar Savienības prioritātēm un ES finanšu tirgu interesēm. Lēmumi par līdzvērtību netiek gatavoti un pieņemti nošķirti: Komisija principā vienmēr mēģina izveidot efektīvu tehnisko dialogu ar iesaistītajām pusēm, lai lēmumu pamatā esošie tehniskie novērtējumi būtu pamatoti un precīzi, un attiecīgā gadījumā tā iesaista Eiropas uzraudzības iestādes. Trešo valstu iestādes tiek aicinātas atbalstīt faktu vākšanu par to, kā to tiesiskais un uzraudzības regulējums sniedz rezultātus, kā tas noteikts attiecīgajā ES regulējumā.

Lai gan lēmumi par līdzvērtību ir vienpusēji un diskrecionāri ES akti, tie sniedz priekšrocības gan ES, gan partneriem trešās valstīs. Šā savstarpēji izdevīgā rezultāta pamatā ir vienlīdzīga un godīga attieksme pret ES dalībniekiem, kuri darbojas trešās valstīs un kuriem piemēro vietējos noteikumus un uzraudzību. Šajā saistībā dažu kategoriju lēmumi par līdzvērtību tiek pieņemti pēc rūpīga izvērtējuma par to, kāda ir trešās valsts attieksme pret ES tiesisko regulējumu, ES iestāžu veikto uzraudzības darbu un ES tirgus dalībnieku klātbūtni vietējā tirgū. Vairākos gadījumos ES līdzvērtības regulējuma struktūra mudina rast savstarpēji izdevīgus risinājumus ar trešām valstīm, piemēram, īstenojot sadarbības pasākumus uzraudzības jomā. Nākotnē, pieņemot lēmumus par attiecīgas trešās valsts regulējuma līdzvērtību, Komisija turpinās apsvērt un attiecīgā gadījumā apspriest ar trešām valstīm to, kāds ir to prudenciālais režīms attiecībā uz tirgus dalībniekiem no ES.

Izmantojot šo pieeju, Komisija nosaka ES finanšu sistēmas apdraudējumus, kas varētu rasties, palielinoties konkrēta trešās valsts regulējuma ietekmei. Tā jo īpaši aplūko riskus, pārbaudot trešo valstu atbilstību līdzvērtības kritēriju kopumam, piemērojot kritērijus proporcionāli konstatētajiem riskiem. Tehniskajā novērtējumā — kurā vajadzības gadījumā var būt ietverti atbilstoši papildu kritēriji — var iesaistīties Eiropas uzraudzības iestāde (EUI), proti, Eiropas Banku iestāde (EBI), Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde (EVTI) un Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestāde (EAAPI), vai attiecīgā gadījumā citas ES līmeņa struktūras, piemēram, Eiropas Revīzijas pārraudzības struktūru komiteja (CEAOB).

Trešo valstu regulējumu līdzvērtības novērtējumos tiek aplūkoti trešās valsts regulējuma un uzraudzības rezultāti, vienlaikus ņemot vērā ar trešās valsts finanšu sistēmu saistītos riskus. Trešo valstu režīmiem nav jābūt identiskiem ES regulējumam, bet tiem ir pilnīgi jāsniedz šajā regulējumā noteiktie rezultāti. Šajā saistībā, izmantojot uz risku orientētu pieeju, Komisija var apsvērt konkrētus vērtējamo trešo valstu jautājumus, piemēram, to, ka ES uzņēmumi lielā mērā ir atkarīgi no tirgus dalībniekiem, kas tiek regulēti un uzraudzīti vērtējamajā trešā valstī. Proporcionāla kritēriju piemērošana var izraisīt to, ka ES sagaida no valstīm ar lielu ietekmi stingrākas garantijas, ka tās spēj sniegt nepieciešamo rezultātu. Šie elementi kopā veicina efektīvu un drošu līdzvērtības sistēmu, kas no ES puses atbalsta pārrobežu darbību finanšu tirgos.

Īstenojot savu rīcības brīvību, Komisija var pieņemt lēmumu attiecīgā gadījumā oficiāli pieņemt, apturēt vai atcelt lēmumu par līdzvērtību. Atkarībā no apstākļiem šāds lēmums var stāties spēkā pēc iespējama pārejas perioda, kas attiecināms uz visu lēmumu vai tā daļām. Ja lēmumu atceļ, līdzvērtību var atjaunot vēlāk, ja un kad ir izpildīti visi vajadzīgie nosacījumi. Komisija var arī noteikt līdzvērtību uz konkrētu laiku vai arī paredzēt nosacījumus vai ierobežojumus attiecībā uz lēmumiem par līdzvērtību. Piemēram, tā var noteikt daļēju trešās valsts sistēmas līdzvērtību vai visas tās sistēmas līdzvērtību attiecībā uz konkrētām ietvertajām struktūrām, produktiem vai pakalpojumiem, vai to kategorijām, vai tikai attiecībā uz dažām kompetentajām iestādēm. Komisija var pieņemt lēmumu izmantot šādu elastību, jo īpaši, ja kādi trešās valsts līdzvērtības novērtējuma aspekti nesniedz pastāvīgi apmierinošu rezultātu, kad ir vajadzīga papildu pieredze, lai novērtētu, kā attītās ES un trešās valsts uzraudzības iestāžu sadarbība, vai ja ir sagaidāms, ka jauns režīms trešā valstī pilnībā sniegs vajadzīgos rezultātus. Papildus novērtējumam par to, vai ir izpildīti ES finanšu pakalpojumu tiesību aktos noteiktie līdzvērtības kritēriji, Komisija ņems vērā efektīvu sadarbību ar trešās valsts jurisdikciju visās citās ES politikas jomās, kā noteikts 2. sadaļā.

Trešās valstis var paust vēlēšanos tikt novērtētām, un Komisija to pienācīgi ņems vērā. Jānorāda, ka līdzvērtības noteikšanas pilnvarojums nepiešķir trešām valstīm tiesības uz to, ka to sistēma tiek novērtēta vai atzīta par līdzvērtīgu pat tad, ja šīs trešās valstis var pierādīt, ka to sistēmas izpilda attiecīgos kritērijus. Lai gan daudzos gadījumos ES ievēro starptautiskos standartus un svarīgs faktors būs tas, vai trešā valsts ievēro starptautiskos standartus, tas nenozīmē, ka Komisija automātiski atzīs šo valsti par līdzvērtīgu ES konkrētā jomā.

5.Kopš 2018. gada janvāra pieņemtie lēmumi par līdzvērtību

Kopš 2018. gada janvāra Komisija ir pieņēmusi lēmumus par līdzvērtību Regulas par Eiropas tirgus infrastruktūru darbības jomā attiecībā uz maržu prasībām (Japāna), Kapitāla prasību regulas darbības jomā (Argentīna), Finanšu instrumentu tirgu regulas darbības jomā attiecībā uz atvasināto instrumentu tirdzniecības pienākumu (Singapūra), ES Etalonu regulas darbības jomā (Singapūra un Austrālija), Regulas par Eiropas tirgus infrastruktūru darbības jomā attiecībā uz centrālajiem darījumu partneriem un Vērtspapīru norēķinu un centrālo depozitāriju regulas darbības jomā attiecībā uz centrālajiem vērtspapīru depozitārijiem (abi attiecas uz Apvienoto Karalisti gadījumā, ja netiek panākta vienošanās par Brexit). Komisija ir veikusi arī sabiedrisku apspriešanu attiecībā uz lēmumu par līdzvērtību saskaņā ar Obligātās revīzijas direktīvu (Ķīna). Lēmums par līdzvērtību Finanšu instrumentu tirgu regulas darbības jomā attiecībā uz akciju tirdzniecības pienākumu (Šveice) tika pieņemts 2018. gada decembrī, un tas zaudēja spēku 2019. gada 30. jūnijā. Visbeidzot, Kredītreitingu aģentūru regulas darbības jomā (deviņas trešās valstis)Komisija, no vienas puses, pagarināja dažus spēkā esošus lēmumus, kas attiecas uz konkrētām trešām valstīm, un, no otras puses, pirmo reizi atcēla spēkā esošus lēmumus par dažām trešām valstīm. Dažas jurisdikcijas vairs neizpildīja ES Kredītreitingu aģentūru regulā noteiktos standartus pēc 2013. gadā veiktajiem grozījumiem un nolēma neveikt vajadzīgās tiesību aktu korekcijas, ņemot vērā aptveramo darbību apmēru. Komisija tieši informēja attiecīgās jurisdikcijas par savu nodomu atcelt to līdzvērtības režīmu un piedāvāja attiecīgajām trešo valstu iestādēm iespēju situāciju labot. Tas parāda, ka, pamatojoties uz pārraudzību, šādi lēmumi var tikt pārskatīti, tostarp pamatotos gadījumos atcelti (skatīt pielikumā sīkāku informāciju un faktorus, kas mudināja pieņemt šādus lēmumus).

6.Līdzvērtības pārraudzība un pārskatīšana

Lēmumu par līdzvērtību pārraudzība

Vadošo finanšu centru tiesiskā un uzraudzības regulējuma pastāvīga attīstība un mainīgā situācija tirgos nozīmē to, ka fakti un pieņēmumi, ar ko tika pamatoti sākotnēji pieņemtie lēmumi par līdzvērtību, var vairs neatbilst patiesajai situācijai. Paļaušanās uz novecojušu līdzvērtības konstatējumu var radīt jaunus ES finanšu sistēmas apdraudējumus.

Komisijai un Eiropas uzraudzības iestādēm ir jānodrošina pienācīga līdzvērtības pārraudzība, sadarbojoties saskaņā ar saviem attiecīgajiem pilnvarojumiem. Kā liecina jaunākie grozījumi līdzvērtības režīmos, Eiropas uzraudzības iestādes ir spējīgas iesaistīties un vadīt īpašas pārraudzības darbības (ņemot vērā regulējuma izmaiņas trešā valstī un tās uzraudzības vēsturi, ES un trešās valsts uzraugu sadarbību). Piemēram, Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestāde veica situācijas novērtējumu uz vietas Bermudu Salās, lai pārraudzītu, kā tiek īstenots lēmums par līdzvērtību apdrošināšanas jomā. Efektīva pārraudzība ir iespējama vienīgi tad, ja ir īstenoti labi sadarbības mehānismi starp Komisiju un Eiropas uzraudzības iestādēm, no vienas puses, un trešās valsts iestādēm un uzraudzības iestādēm, no otras puses. Šajā nolūkā ir svarīgi regulatīvi dialogi un forumi ar trešām valstīm.

Līdzvērtības pārraudzība ietver tehnisku darbu, ko veic, lai pārbaudītu spēkā esoša lēmuma par līdzvērtību ietekmi. Cita starpā Komisijai ir rūpīgi jāpārbauda, vai lēmums par līdzvērtību:

·aizvien atbilst ES mērķiem, attiecībā uz kuriem tas tika pieņemts; tas var būt atkarīgs, piemēram, no izmaiņām trešās valsts tiesiskajā regulējumā;

·var radīt jaunus finanšu stabilitātes, tirgus integritātes vai ieguldītāju aizsardzības apdraudējumus un vai sabiedrību darbības vai pakalpojumi, uz kuriem attiecas lēmums, nav pretrunā ES finanšu pakalpojumu iekšējā tirgus integritātei un saglabā vienlīdzīgus konkurences apstākļus ES;

·attiecīgā gadījumā ir pakļauts ietekmei, ko rada trešās valsts iekļaušana nodokļu jurisdikciju, kas nesadarbojas, ES sarakstā vai tādu augsta riska trešo valstu sarakstā, kuru nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas / terorisma finansēšanas novēršanas režīmos ir stratēģiskas nepilnības.

Pārraudzība uzlabo izpratni par pārmaiņām tirgū un regulējumā — tiek novērtēts tas, kā trešās valsts vai ES finanšu iestādes izmanto lēmumu par līdzvērtību, un pārbaudīta trešās valsts uzraudzības prakse. Tādējādi pārraudzības rezultāti tiek izmantoti lēmuma par līdzvērtību iespējamā pārskatīšanā. Pārskatīšanu jo īpaši var veikt, reaģējot uz kādu būtisku konstatējumu, kas izdarīts, veicot pārraudzību. Šajā saistībā efektīva pārraudzība ļauj agri noteikt un attiecīgi novērst iespējamas būtiskas atšķirības, tādējādi mazinot iespējamas atsaukšanas risku. Tāpēc tā būtu jāuztver kā lietderīgs līdzeklis stabilitātes nodrošināšanai līdzvērtības režīmos, nevis kā šajos režīmos pastāvošas neskaidrības avots.

Lēmumu par līdzvērtību pārskatīšana

Līdzvērtības pārskatīšana ietver strukturētāku un stingrāk definētu analīzi. Šāda pārskatīšana notiek atbilstoši ES tiesību aktos paredzētajām tiesībām Komisijai noteikt līdzvērtību vai īpašam Komisijas pilnvarojumam pašā lēmumā par līdzvērtību. Būtībā, veicot pārskatīšanu, tiek analizēti visi līdzvērtības kritēriji un konkrēti lēmumā par līdzvērtību iekļautie nosacījumi, lai pārliecinātos, ka tie aizvien tiek ievēroti (piemēram, pēc tam, kad konkrētajā nozarē ir mainījies ES regulējums). To var veikt ad hoc vai regulāri, un pēc tās Komisija var vienpusēji atsaukt līdzvērtības atzinumu. Tā ietver rūpīgu dialogu ar attiecīgās trešās valsts iestādēm, kas aizvien var pierādīt, ka to režīms sniedz attiecīgajā ES regulējumā paredzētos rezultātus.

Turpmākajos mēnešos Komisija cieši sadarbosies ar Eiropas uzraudzības iestādēm, lai izvērstu sadarbību pārraudzības jomā, saskaņā ar to attiecīgo pilnvarojumu un izmaiņām, ko izraisīja iepriekš minētie nesen spēkā stājušies tiesību aktu uzlabojumi.

7.Prioritāšu izklāsts 2019. un 2020. gadam