EIROPAS KOMISIJA Briselē, 15.12.2017 COM(2017) 720 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Starpposma pārskatīšanas ziņojums par ārējās finansēšanas instrumentiem {SWD(2017) 463 final}

{SWD(2017) 600 final}

{SWD(2017) 601 final}

{SWD(2017) 602 final}

{SWD(2017) 604 final}

{SWD(2017) 605 final}

{SWD(2017) 606 final}

{SWD(2017) 607 final}

{SWD(2017) 608 final}

{SWD(2017) 609 final}



Satura rādītājs Kopsavilkums 1. Ievads Mērķis Darbības joma 2. Pamatinformācija 3. Finanšu sadalījums 4. Mērķu sasniegšana Mērķu atbilstība Efektivitāte Lietderīgums Ārējās finansēšanas instrumentu iekšējā saskaņotība, ārējā saskaņotība, papildināmība un savstarpējā sinerģija Pievienotā vērtība Sviras efekts Vienkāršošanas iespējas Ieguldījums konsekventā ES ārējā darbībā Ieguldījums ES prioritātēs gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei Ilgtermiņa ietekme 5. Secinājumi

Pielikumi Akronīmu saraksts



Kopsavilkums Šis ziņojums sagatavots, pamatojoties uz 2014. gada 11. marta Regulu (ES) Nr. 236/2014, ar ko paredz kopīgus noteikumus un procedūras, lai īstenotu Savienības instrumentus ārējās darbības finansēšanai (“Kopējā īstenošana regula”), un kur noteikts, ka ir jāsniedz starpposma pārskatīšanas ziņojums par vairākiem ārējās finansēšanas instrumentiem (“instrumenti”). Šajā ziņojumā ir novērtēts, vai minētie instrumenti joprojām atbilst paredzētajam mērķim, lai nodrošinātu ES palīdzības efektīvu īstenošanu. Tas tiks izmantots, lai pieņemtu lēmumus par to darbību veidu atjaunošanu, grozīšanu vai apturēšanu, kuras īstenotas saskaņā ar šo instrumentu kopumu. Ziņojumā ir analizēts, vai mērķi ir sasniegti, īpaši pievēršoties rezultātiem, to efektivitātei, pievienotajai vērtībai, vienkāršošanas iespējām, iekšējai un ārējai saskaņotībai, tostarp papildināmībai un sinerģijai, visu mērķu atbilstības nepārtrauktībai, to ieguldījumam konsekventā ES ārējā rīcībā un — attiecīgā gadījumā — ES prioritātēs gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei, kā arī sasniegtajam sviras efektam. Ziņojuma sagatavošanā izmantoti konstatējumi no 10 Komisijas dienestu darba dokumentiem, kuros sniegts izvērtējums (viens dokuments par katru ārējās finansēšanas instrumentu) un kuri pievienoti šim ziņojumam. Komisijas dienestu darba dokumentu pamatā ir 10 ārēji izvērtējumi par instrumentu izmantošanu 2016. un 2017. gadā un visaptverošs ziņojums (“saskaņotības ziņojums”), kurā apkopotas gūtās atziņas un galvenie vēstījumi no minēto instrumentu kopuma. Komisijas dienestu darba dokumenti, kuros sniegts izvērtējums, liecina, ka pašlaik instrumenti kopumā atbilst paredzētajam mērķim un ir vērojamas pozitīvas tendences attiecībā uz instrumentu mērķiem. Tas nozīmē, ka nav vajadzības pieņemt tiesību aktu grozījumus vai deleģētus aktus, lai grozītu instrumentus. Kopš instrumentu pieņemšanas starptautiskais un ES politikas satvars ir mainījies, jo tika pieņemta Ilgtspējīga attīstības programma 2030. gadam, Eiropas Savienības globālā ārpolitikas un drošības politikas stratēģija un jaunais Eiropas Konsenss attīstības jomā. Tomēr, tā kā instrumentu mērķi ir plaši, partnervalstu vajadzības un pasaules un ES prioritātes ir aptvertas vispusīgi, bez būtiskiem trūkumiem. Turklāt pirmajos to īstenošanas gados tie daļēji ir nodrošinājuši ES iespēju reaģēt uz jaunām krīzēm un vajadzībām. Tomēr ierobežoto resursu un finanšu elastīguma dēļ apvienojumā ar daudzkārtējām krīzēm finanšu instrumenti ir sasnieguši savas robežas. Izvērtējuma galvenie konstatējumi liecina par vajadzību pielāgot instrumentu īstenošanas veidu, jo īpaši veikt stratēģiskāku un vispusīgāku plānošanu un nodrošināt saskaņotu mijiedarbību funkcionālā līmenī atjaunotajā starptautiskajā kontekstā. Nākotnes perspektīvā nākamās paaudzes instrumentos būs jāņem vērā finansiālā elastīguma un citu veidu elastīguma līmenis, kas vajadzīgs ārējai darbībai, lai reaģētu uz ES problēmām visas pasaules kontekstā.

1. Ievads

Mērķis Šis ziņojums sagatavots, pamatojoties uz Kopējās īstenošanas regulas 17. pantu, kurā noteikts, ka līdz 2017. gada beigām ir jāsniedz starpposma pārskatīšanas ziņojums par ES ārējās finansēšanas instrumentiem (“instrumenti”). Šajā ziņojumā ir novērtēts, vai minētie instrumenti joprojām atbilst paredzētajam mērķim, lai nodrošinātu ES palīdzības efektīvu īstenošanu. Tas tiks izmantots, lai pieņemtu lēmumus par to darbību veidu atjaunošanu, grozīšanu vai apturēšanu, kuras īstenotas saskaņā ar instrumentiem. Darbības joma Kopējā īstenošanas regula attiecas uz šādiem instrumentiem: ·attīstības sadarbības instrumentu; ·Eiropas Demokrātijas un cilvēktiesību instrumentu; ·Eiropas kaimiņattiecību instrumentu; ·Stabilitātes un miera veicināšanas instrumentu; ·Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu un ·Partnerības instrumentu sadarbībai ar trešām valstīm. Citi instrumenti, kas atbilst Kopējā īstenošanas regulā noteiktajām prasībām un tāpēc ir iekļauti šajā ziņojumā, ir šādi: ·Instruments sadarbībai kodoldrošības jomā un ·Grenlandes lēmums. Tā kā šajā ziņojumā sniegts pārskats par instrumentiem, tas attiecas arī uz 11. Eiropas Attīstības fondu (EAF). Regulā par 11. EAF ir norāde par darbību izvērtēšanu, kas jāveic līdz 2018. gada beigām. Darbību izvērtēšana ir līdzīga Kopējā īstenošanas regulā paredzētajai starpposma pārskatīšanai. Lēmums par aizjūras zemju un teritoriju asociāciju bija iekļauts 11. EAF darbību izvērtējumā. Tāpēc šis starpposma pārskatīšanas ziņojums aptver deviņus instrumentus, kā arī Kopējās īstenošanas regulas pārskatu. Atbilstoši Kopējās īstenošanas regulas prasībām šis ziņojums attiecas uz laikposmu no 2014. gada 1. janvāra līdz 2017. gada 30. jūnijam. Ziņojumā ir analizēta katra iepriekšminētā instrumenta mērķu sasniegšana, īpaši pievēršoties to rezultātiem, efektivitātei, pievienotajai vērtībai, vienkāršošanas iespējām, iekšējai un ārējai saskaņotībai, tostarp papildināmībai un sinerģijai starp instrumentiem, visu mērķu atbilstības nepārtrauktībai, to ieguldījumam konsekventā ES ārējā rīcībā un — attiecīgā gadījumā — ES prioritātēs gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei, kā arī sviras efektam, kas sasniegts ar fondiem.

Lai papildinātu šo ziņojumu, 2016. un 2017. gadā tika veikti vairāki ārēji izvērtējumi par visiem instrumentiem. Arī ar šo ziņojumu saistītie Komisijas dienestu darba dokumenti, kuros sniegts izvērtējums, ir izstrādāti, lielā mērā pamatojoties uz minētajiem ārējiem izvērtējumiem. 2. Pamatinformācija ES joprojām ir pasaulē lielākā ārējās palīdzības nodrošinātāja. Tā sniedz palīdzību, lai mazinātu nabadzību, veicinātu un popularizētu pasaules un ES intereses un pamatvērtības (piemēram, demokrātiju, cilvēktiesības, mieru, stabilitāti, solidaritāti un labklājību) un atbalstītu globālo sabiedrisko labumu aizsardzību. Šie instrumenti veido būtisku daļu no daudzgadu finanšu shēmas (DFS) 2014.–2020. gadam IV izdevumu kategorijas “Globālā Eiropa”. Sākotnējā kopējā summa IV izdevumu kategorijai bija EUR 66,2 miljardi (t. i., 6 % no DFS). To ES budžeta instrumentu kopējā vērtība, uz kuriem attiecas šis ziņojums, ir EUR 51,8 miljardi. Turklāt piešķīrums 11. EAF, kas nav iekļauts ES budžetā, ir EUR 30,5 miljardi. 1. tabula. Galvenie IV izdevumu kategorijas instrumenti un EAF Instrumenti Summas, milj. EUR 1.Pirmspievienošanās palīdzības instruments (IPA II) 12 138,63 2.Eiropas kaimiņattiecību instruments (EKI) 16 496,26 3.Attīstības sadarbības instruments (ASI) 19 947,59 4.Partnerības instruments (PI) 958,53 5.Eiropas Demokrātijas un cilvēktiesību instruments (EIDHR) 1306,56 6.Stabilitātes un miera veicināšanas instruments (IcSP) 2365,85 7.Instruments sadarbībai kodoldrošības jomā (INSC) 325 321 8.Grenlandes lēmums (GL) 217,8 Kopējā ārpolitika un drošības politika (KĀDP) 2121,24 Makrofinansiālā palīdzība (MP) 294 843 Garantiju fonds ārējai darbībai 1627,67 Humānā palīdzība 82 909,02 ES civilās aizsardzības mehānisms 122 827 Iniciatīva “ES palīdzības brīvprātīgie” (EUAV) 126,02 Eiropas Fonds ilgtspējīgai attīstībai (EFIA) 350 4. rezerve -672 572 9.11. Eiropas Attīstības fonds, ietverot Lēmumu par aizjūras zemēm un teritorijām 30 506,00 10.Kopējā īstenošanas regula (nav finanšu instruments, bet regula dažu iepriekšminēto instrumentu īstenošanai) N/P Lielākā daļa instrumentu kopš to izveides ir bijusi pakļauta finansiālam spiedienam šādu iemeslu dēļ: ·krīžu skaita pieaugums; ·nestabilitāte kaimiņvalstīs un aiz to robežām; ·terorisma draudi; ·neierasti lielas bēgļu plūsmas un ·straujš neatbilstīgas migrācijas un cilvēku tirdzniecības pieaugums. Lai uzlabotu ES spēju reaģēt uz jaunām grūtībām, bija jāizveido inovatīvi un ad hoc mehānismi, piemēram, trasta fondi un Bēgļu atbalsta mehānisms Turcijā. Arī nesen pieņemtais Eiropas Fonds ilgtspējīgai attīstībai (2017. gada septembrī) tika izveidots, lai palielinātu saistību īpatsvaru. Šie instrumenti, kas pieņemti 2014. gada sākumā, tika izstrādāti tik pietiekami plaši, lai pielāgotos jaunajam politikas satvaram. To veicinošā ietekme tika pārbaudīta, jo dažos pēdējos iezīmējās robežas starp ārpolitikas un attīstības politikas virzieniem un palielinājās iekšējās politikas un ārpolitikas savstarpējās saiknes nozīmīgums. Tomēr netika uzskatīts par vajadzīgu ierosināt grozījumus kopš instrumentu ieviešanas, izņemot, lai aptvertu jaunas darbības spēju veidošanā drošībai un attīstībai atbilstoši Stabilitātes un miera veicināšanas instrumentam. 3. Finanšu sadalījums

Kā to paredz Kopējā īstenošanas regula, pielikumos pievienotajās tabulās ir norādīta apkopota informācija par visu finansējumu, uz kuru attiecas šā ziņojuma darbības joma, — izdevumi norādīti pa valstīm un reģioniem un par katru instrumentu, papildus norādītas iemaksas trasta fondos un ārējos piešķirtos ieņēmumus. 4. Mērķu sasniegšana Instrumentiem ir atšķirīgi vispārējie mērķi. EFI Galvenais mērķis ASI Mazināt un ilgtermiņā izskaust nabadzību jaunattīstības valstīs, kas nesaņem finansējumu no EAF, EKI vai IPA. Sniegt tematisku atbalstu attiecībā uz globāliem sabiedriskiem labumiem un problēmām (GSLP), kas saistītas ar attīstību, un pilsoniskās sabiedrības organizācijām un vietējām pašvaldībām (PSO/VP) partnervalstīs. Atbalstīt stratēģisko partnerību starp Āfriku un ES. EKI Turpināt virzību uz kopīgas labklājības un labu kaimiņattiecību telpu, kas aptver ES un 16 valstis un teritorijas. IPA II Atbalstīt astoņus palīdzības saņēmējus to reformu pieņemšanā un īstenošanā, kas vajadzīgas dalībai ES. 11. EAF Mazināt un ilgtermiņā izskaust nabadzību Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīs. Nodrošināt aizjūras zemju un teritoriju ilgtspējīgu attīstību. PI Virzīt un popularizēt ES un savstarpējās intereses un atbalstīt partnerību un alianšu veidošanu, lai pievērstos globālām problēmām un ES iekšējās politikas ārējiem aspektiem. EIDHR Atbalstīt demokrātiju un uzlabot cilvēktiesību, pamatbrīvību un demokrātijas ievērošanu trešās valstīs. IcSP Nodrošināt krīzes reaģēšanas un konfliktu novēršanas mehānismus, atbalstīt miera veidošanu un novērst globālus un starpreģionālus, kā arī iespējamus apdraudējumus. INSC Veicināt augstu kodoldrošības un pretradiācijas aizsardzības līmeni un lietderīgu un efektīvu drošības pasākumu piemērošanu kodolmateriāliem trešās valstīs. Grenlande Saglabāt ciešās un ilgstošās saiknes starp Grenlandi, ES un Dāniju, vienlaikus veicinot Grenlandes ilgtspējīgu attīstību. Komisijas dienestu darba dokumenti liecina, kuros sniegts izvērtējums, liecina, ka ir vērojamas pozitīvas tendences attiecībā uz šiem mērķiem. Piemēram, lielākajā daļā valstu, kurās darbojas 11. EAF un ASI ģeogrāfiskās programmas, ir gūti panākumi nabadzības mazināšanā un tautas un ekonomikas attīstībā pēdējo 10 gadu laikā. Rietumbalkānos IPA II palīdzība ir veicinājusi reformu īstenošanu galvenajās jomās — tādās kā tiesu vara, korupcijas apkarošana, valsts pārvalde un sociālā iekļaušana — un atbalstījusi pakāpenisko saskaņošanu ar ES tiesību aktiem un standartiem. Kaimiņattiecību jomā EKI palīdzība ir sniegusi redzamus rezultātus dažādās jomās, piemēram, reģionālajā attīstībā, lauksaimniecībā, darba tirgū, robežu pārvaldībā un migrācijā. Vienlaikus instrumenti (EKI, ko papildina IcSP) ir apliecinājuši spēju reaģēt uz jaunām vajadzībām un krīzes situācijām. INSC ir paaugstinājis kodoldrošuma līmeni, piemēram, atbalstot pasākumus, kas tiek veikti atbilstīgi vispārējam rīcības plānam sadarbībai ar Irānu, un ieviešot stresa testus kodolelektrostacijām dažādās valstīs. PI ir efektīvi ietekmējis politikas norises partnervalstīs atbilstoši ES interesēm un palīdzējis attīstīt savstarpējas attiecības ar trešām valstīm, papildinot plašākās tematiskās darbības, ko finansē atbilstoši ASI, jo īpaši programmu “Globālie sabiedriskie labumi un problēmas”. Tomēr jānorāda, ka ir grūtības mērķu sasniegšanas novērtēšanā. Tā kā šis ir starpposma pārskatīšanas ziņojums un vairākus instrumentus tikai nesen sāka ieviest (pēc stratēģijas dokumentu izstrādes), šobrīd ir pāragri novērtēt augsta līmeņa (un ilgtermiņa) mērķu sasniegšanu. Lai šo problēmu mazinātu, ārējos novērtējumos arī tika apkopoti dati no iepriekšējiem instrumentiem. Tomēr ir jāņem vērā arī citi ierobežojumi mērķu sasniegšanas novērtēšanā. Bieži ES atbalsts var tikt uzskatīts tikai par veicinošu faktoru rezultātu sasniegšanā. Piemēram, nabadzības izskaušana ir ļoti vērienīgs mērķis. ES partnervalstu attīstību un citus mērķus ietekmē daudzi faktori — gan iekšēji, gan ārēji. Svarīga nozīme ir citiem būtiskiem ārējo attiecību dalībniekiem, kā arī privāto līdzekļu devēju, tostarp fondu, pieaugošajam skaitam. Turklāt partnervalstis ir tās, kurām ir jāpieņem un jāīsteno vajadzīgās reformas un politika, ko atbalsta instrumenti. Mērķu atbilstība Komisijas dienestu darba dokumentos, kuros sniegts izvērtējums, ir apstiprināts, ka instrumentu mērķi lielākoties bija atbilstoši politikas prioritātēm laikā, kad tie tika noteikti.

Salīdzinājumā ar DFS 2007.–2013. gadam ir būtiski uzlabojusies stratēģiskā atbilstība, jo jaunajās regulās bija iestrādātas iepriekš gūtās atziņas: ·globālā mēroga apstiprinājums (IcSP, PI); ·ES interešu veicināšana pasaulē (PI); ·lielākas uzmanības pievēršana konfliktu novēršanai (IcSP); ·jauni kopēji plānošanas principi (ASI, EAF); ·lielāka diferencēšana (ASI, EKI, IPA); ·mērķtiecīgāka pievēršanās jomu pieejām (IPA); ·skaidrāks konkrētu mērķu formulējums (EIDHR); ·uzlabota konsekvence un papildināmība starp IcSP un ģeogrāfiskajiem sadarbības instrumentiem un ar CFSP darbībām; ·vērienīgāki mērķi attiecībā uz Grenlandes partnerību (GL) un ·īstenošanas procedūru saskaņošana (CIR). Turklāt ārējos izvērtējumos ir uzsvērta tematisko instrumentu stratēģiskā atbilstība, jo īpaši to spēja vajadzības gadījumā darboties bez partnervalsts skaidras piekrišanas, piemēram, iesaistoties reaģēšanā uz krīzi, cilvēktiesību aizstāvībā un demokratizācijā, kad apkārtējie apstākļi pasliktinās, un veicinot ES idejas un globālās darbības sabiedrisko labumu jomā, tostarp klimata pārmaiņu jomā. Ar plašu, veicinošu instrumentu kopumu ir izdevies aptvert ES prioritātes bez būtiskiem trūkumiem, izņemot spēju veidošanu drošības un attīstības atbalstam (CBSD). Tomēr attiecībā uz instrumentu plānošanu (ja plānošana ir piemērojama) un īstenošanu šis potenciāls ne vienmēr tika maksimāli izmantots. Dažās valstīs darbības šajos instrumentos tika stratēģiski apvienotas, savukārt citās iespēja tās stratēģiski apvienot ne vienmēr tika izmantota.

Būtiska instrumentu atbilstības priekšrocība ir tajos integrētais elastīgums. Elastīgums, lai reaģētu uz neparedzētiem notikumiem, ir vajadzīgs dažādos līmeņos: i) īstermiņa reaģēšanai uz krīzi; ii) elastīgums plānošanas un īstenošanas metožu izvēlei; iii) finanšu elastīgumā ar rezervju fondiem un pārdali instrumentos un starp instrumentiem; iv) elastīgumā daudzgadu plānošanā ar iespēju pielāgot plānošanas ilgumu faktiskajai situācijai un ātri pārvirzīt finansējumu būtisku izmaiņu gadījumā, un v) Kopējā īstenošanas regulā paredzētu īpašu pasākumu izmantošanai. Komisijas dienestu darba dokumentos, kuros sniegts izvērtējums, tika konstatēts, ka instrumenti, ņemot vērā to veicinošo iedabu un pietiekami plašos mērķus, palīdz ES reaģēt uz jaunām krīzēm un uz savām un partnervalstu jaunajām vajadzībām un politikas mērķiem. Tomēr spēja pārdalīt finanšu resursus tika pilnīgi izsmelta, kad ES kaimiņvalstīs sākās jaunas krīzes. Mērķiezīmētie iekšējie resursi un līdzekļi nebija pietiekami, lai pārvaldītu krīzes. Tāpēc DFS starpposma pārskatīšanā IV izdevumu kategorija bija jāpalielina, un ES bija jāizveido dažādi ar krīzēm saistīti trasta fondi un koordinācijas mehānismi, piemēram, Bēgļu atbalsta mehānisms Turcijā (FRiT). Ar trasta fondu un FRiT starpniecību ES spēja salīdzinoši ātri reaģēt uz krīzēm un piesaistīt papildu līdzekļus no ES dalībvalstīm un citiem līdzekļu devējiem, pat ja dalībvalstu iemaksas bija mazākas, nekā gaidīts. Reaģētspēja arī bija jāveicina, izmantojot īpašus pasākumus, uz kuriem neattiecas parastie plānošanas lēmumi. Ir pāragri izdarīt secinājumus par to, vai visi instrumenti ir pienācīgi strukturēti, lai pilnīgi īstenotu ES globālo ārpolitikas un drošības politikas stratēģiju un jauno Eiropas Konsensu attīstības jomā, kurā galvenā uzmanība pievērsta starptautiski saskaņoto ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) īstenošanai. Tomēr pastāv acīmredzama saskaņotība starp IAM un vairāku instrumentu mērķiem. Kopumā var secināt, ka prioritātes un intervences jomas, kas noteiktas regulās attiecībā uz 11. EAF, EIDHR, EKI, ASI, IPA II, IcSP un PI, joprojām ir atbilstošas un aptver pašreizējās vajadzības un prioritātes. Tas nozīmē, ka pašlaik grozījumi regulās nav vajadzīgi. Tomēr nākotnē, strukturējot instrumentus, būs jāņem vērā DFS starpposma pārskatīšanā gūtās atziņas, proti, ka finanšu elastīgums ir ierobežots un pašreizējā struktūra ir sarežģīta, jo traucē uzlabot papildināmību, kā arī novērst trūkumus drošības jomā. Efektivitāte Daudzās partnervalstīs un jomās, uz kurām attiecas instrumenti, pēdējos gados ir novēroti panākumi. Jaunākajos gada ziņojumos par ES instrumentu īstenošanu attiecībā uz ārēju darbību finansēšanu ir izklāstīti vairāki pozitīvi piemēri par visiem attiecīgajiem mērķiem, lai gan dažkārt tie īstenoti sarežģītos apstākļos (piemēram, kaimiņattiecību instrumenta un Subsahāras Āfrikas instrumenta gadījumā). Piemēram: ·valsts pārvaldes reforma Gruzijā;

·nabadzības samazinājums par 90 % Vjetnamā pēdējo 10 gadu laikā; ·situācijas stabilizēšana Kolumbijā pēc miera nolīguma (ar īstermiņa un ilgtermiņa darbībām) un ·atbalsts kodolelektrostacijas darbinieku apmācībai Ukrainā, lai uzlabotu drošību. Tomēr instrumentu vispārējo efektivitāti to mērķu sasniegšanā ir grūti novērtēt — daļēji tāpēc, ka ir sarežģīti noteikt attiecīgas uzraudzības un izvērtēšanas sistēmas instrumentu līmenī. Turklāt vairākus rezultātus var novērtēt tikai valstu un/vai jomu līmenī un nevar apkopot instrumentu līmenī — iemesls tam daļēji ir iesaistīto valstu un tēmu dažādība. Pāris gadījumos (piemēram, EAF un ASI) augsta līmeņa rādītāji, kas saistīti ar tūkstošgades attīstības mērķiem (līdz 2015. gadam) un ilgtspējīgas attīstības mērķiem (kopš 2015. gada), bija iekļauti juridiskajā pamatā un tiek izmantoti globālā progresa novērtēšanai, bet i) tie nav tieši piedēvējami instrumentu darbībām; ii) tos ietekmē daudzi ārēji faktori (piemēram, valdības politika, citu līdzekļu devēju intervence un starptautiskais konteksts), un iii) tos nevar izmantot, lai novērtētu instrumentu iezīmes, piemēram, elastīgumu. Kopš instrumentu izveides Komisija ir ieguldījusi pūliņus un uzlabojusi ziņošanu par projektu un programmu rezultātiem, piemēram, 2015. gadā ieviešot ES starptautiskās sadarbības un attīstības rezultātu satvaru, kura saistībā pirmais ziņojums par atlasītiem rezultātiem tika sagatavots 2016. gada jūlijā. Citi, līdzīgi darbības satvari ar stratēģiskiem un darbības rādītājiem ir izstrādāti īpaši IPA II un PI vajadzībām. Lai gan ir šādi uzlabojumi, ir jāiegulda vairāk pūļu instrumentu līmenī, lai nodrošinātu, ka ir skaidra uzraudzības un izvērtēšanas sistēma, kas izskaidro, kā ES novērtēs izmaiņas. Pieejamo īstenošanas noteikumu klāstam vienmēr ir būtiska nozīme attiecībā uz instrumentu efektivitāti. Kopējā īstenošanas regulā ieviestie vienkāršojumi, piemēram, iespēja piešķirt vairāklīmeņu dotācijas vai piešķirt dotācijas struktūrām bez juridiskas personas statusa, ir nostiprinājušas EIDHR efektivitāti. Izmantojot izņēmumu sniegtās priekšrocības, reaģēšana uz krīzēm atbilstīgi IcSP var būt tikpat ātra kā humānās palīdzības sniegšana. Budžeta atbalsta kārtības ieviešanai un saistītajam politikas dialogam atbilstīgi IPA II ir bijusi būtiska nozīme politikas dialoga uzlabošanā, atbalstot reālu reformu un stabilizācijas programmu virzību saņēmējvalstīs. Tas īpaši ir attiecināms uz Rietumbalkāniem, kur šāda kārtība tika ieviesta pirmo reizi. Līdzīgi Grenlandē, pateicoties budžeta atbalsta kārtībai, tika nostiprinātas publiskās finanšu pārvaldības sistēmas un uzlabota valsts pārvaldes spēja plānot un īstenot politiku. Tomēr ieinteresētās personas joprojām uzskata ES procedūras (kas izriet no Finanšu regulas) par ilgstošām un apgrūtinošām. ES prioritāšu integrēšanas ziņā būtiski panākumi ir vērojami dažās programmās klimata pārmaiņu un vides jomās. Tomēr vēl joprojām ir daudz darāmā, lai šīs jomas integrētu visās nozarēs, ņemot vērā problēmu apjomu. Cilvēktiesību jautājumu, tostarp dzimumu līdztiesības un sieviešu iespēju veicināšanas, integrēšana joprojām notiek, lai gan pētījums par ES Dzimumu līdztiesības plāna II īstenošanu liecina par dažām pozitīvām tendencēm, jo īpaši attiecībā uz IcSP. Kopumā ārējie izvērtējumi ir liecinājuši, ka partnervalstu valdību intereses trūkums vai nevēlēšanās strādāt, lai atbalstītu cilvēktiesības, bieži vien rada būtisku problēmu īstenošanā. Lietderīgums Administratīvo izdevumu līmenis liecina, ka attiecīgie instrumentu budžeti tiek pārvaldīti lietderīgi.

Kaut arī vispārējā organizatoriskā kārtība var būt lietderīga, dažas ieinteresētās personas uzskata, ka instrumentu īstenošana dažos gadījumos ir administratīvi apgrūtinoša. Dažas ieinteresētās personas uzskata, ka Komisija pārlieku pievēršas procesam, nevis politikas mērķiem un rezultātiem. Tādas prasības kā dažādu politikas virzienu integrēšana un starptautisko saistību, piemēram, līdzdalības un partnerības, izpilde ietver smagnējus procesus. Citas regulas (piemēram, Komiteju procedūras regula) palielina instrumentu īstenošanas sarežģītību un ilgumu. Salīdzinājumā ar 2007.–2013. gada DFS ieguvumi efektivitātes ziņā bija nelieli, piemēram, samazinot ASI tematisko programmu skaitu no piecām līdz divām programmām, lai gan programmā “Globālie sabiedriskie labumi un problēmas” joprojām vērojams elastīguma trūkums, jo tika izveidotas piecas atšķirīgas budžeta pozīcijas. Daži efektivitātes ieguvumi no vienkāršošanas procesiem (piemēram, izmantojot valsts stratēģijas ES valstu stratēģiju vietā un paredzot iespēju kopīgas plānošanas dokumentus aizstāt ar daudzgadu indikatīvām programmām, ja ir izpildīti kvalitātes kritēriji) tika ieviesti attiecībā uz ASI, EAF, EKI un IPA II plānošanas procesiem. Ģeogrāfisko instrumentu jomā ir ieviests ilgs plānošanas process, lai aizsargātu līdzdalības un partnerības principus. EAF gadījumā procedūras var ietvert arī tādu valsts/reģionālu kredītrīkotāju iesaistīšanu, kuru funkcija bieži tiek uzskatīta par efektivitāti un lietderību mazinošu, jo īpaši reģionālā līmenī. Bieži sniegtais skaidrojums ir saistīts ar spēju problēmām, lai gan regulāri tiek nodrošināts atbalsts spēju veidošanai. Kopējās īstenošanas regulas ieviešana bija 2014.–2020. gada DFS jauna, vienkāršojoša iezīme attiecībā uz ES budžeta instrumentiem, uz kuriem attiecas šis ziņojums, un tā lielā mērā ir atkārtota 11. EAF īstenošanas regulā. Ārējos izvērtējumos ir norādīts uz efektivitātes ieguvumiem — lai gan nelieliem —, kuri panākti, pateicoties Kopējai īstenošanas regulai, proti, noteikumu saskaņošanai un ārējās finansēšanas instrumentu interpretācijas atšķirību mazināšanai. Piemēram, attiecībā uz EIDHR (konkrētos gadījumos), un jo īpaši IcSP finansējuma tieša piešķiršana, paātrina īstenošanu krīzes vai steidzamības situācijās. Ārējās finansēšanas instrumentu iekšējā saskaņotība, ārējā saskaņotība, papildināmība un savstarpējā sinerģija Katram ārējās finansēšanas instrumentam ir sava īpaša darbības joma, kas atkarīga vai nu no problēmām pēc būtības, kuru risināšanai tas paredzēts (IDHR, INSC, IcSP, un PI ir iespējams piemērot visā pasaulē), vai arī no ģeogrāfiskā tvēruma (ASI, EAF, EKI, GL un IPA II, ko papildina īpašas tēmas). Šādi trīs instrumenti ir acīmredzami paredzēti, lai ar to atšķirīgo īstenošanas kārtību papildinātu citus instrumentus: 1) EIDHR (neatkarīgas un elastīgas darbības); 2) IcSP (ātrai reaģēšanai ar īstermiņa un ilgtermiņa darbībām) un 3) PI (ES un/vai savstarpēju interešu darbības, ko nav iespējams finansēt atbilstoši ASI, EKI vai IPA II). Instrumentu iekšējā saskaņotība lielākoties ir apmierinoša, pateicoties pārskatītiem ģeogrāfiskās plānošanas norādījumiem, mērķorientācijai uz jomām, atbilstošiem lēmumu pieņemšanas procesiem un uzlabotām kvalitātes pārskatīšanas sistēmām. Tomēr var novērot būtiskas atšķirības ES delegāciju līmenī.

Komisijas dienestu darba dokumentos, kuros sniegts izvērtējums, ir norādīti daži instrumentu savstarpējās papildināmības piemēri. Piemēram, EIDHR un PI atbalsta konkrētas darbības, ko citi ģeogrāfiskie instrumenti nevar finansēt, piemēram, tiešu sadarbību ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām cilvēktiesību jautājumos vai sadarbību ar rūpnieciski attīstītām valstīm. Tika arī konstatēts, ka pastāv faktiska sinerģija starp IcSP (ar tā spēju nodrošināt īstermiņa reaģēšanu bez plānošanas) un ģeogrāfiskajiem instrumentiem, lai gan efektīvai pārraudzībai traucē procedūru elastīguma trūkums lielākajai daļai citu instrumentu, kam ir ilgi plānošanas periodi. Tomēr vispārējo saskaņotību starp instrumentiem var vēl vairāk uzlabot, jo īpaši racionalizējot instrumentus, lai tiktu mazinātas robežas starp ģeogrāfiskiem (11. EAF, EKI,ASI un IPA II) un tematiskiem instrumentiem/programmām (tematiskām programmām, kas integrētas ASI, IcSP un PI), jo gan vienus, gan otrus var izmantot ietekmes panākšanai vienās un tajās pašās jomās. Ģeogrāfisko instrumentu īpašās darbības jomas dēļ ir sarežģīti veidot stratēģisku un saskaņotu sadarbību ar dažām partnervalstīm. Trīs ģeogrāfiskos instrumentus (EAF, ASI un EKI) izmanto, lai sadarbotos ar Āfriku, un sadarbību kontinentālā līmenī finansē gan no ASI (Panāfrikas programmā), gan — nedaudz mazākā apjomā — no 11. EAF (iekšējā AĀK programmā). Turklāt ir pierādījies, ka ir grūti veidot saiknes starp reģioniem, jo, piemēram, uz ES attiecībām ar Karību jūras reģionu un Latīņameriku attiecas gan ASI, gan EAF. Politikas saskaņotība attīstībai ir kļuvusi intensīvāka. Analīze par tirdzniecības politikas atbalstu attīstībai reģionālā sadarbībā liecina, ka arvien lielāka uzmanība tiek pievērsta saiknei starp tirdzniecību un attīstību. Lielāka politiskā vērība pievērsta arī saiknēm starp drošību, attīstību un humāno palīdzību. Attiecībā uz ģeogrāfiskajiem instrumentiem (ASI, EKI un 11. EAF), ciktāl runa ir par saskaņotību starp partnervalstu un ES prioritātēm, dažos ārējos izvērtējumos ir minētas tendences plānošanas laikā izmantot galvenokārt ES vadītas programmas. Tas noticis neatkarīgi no tā, ka tika organizētas plašas apspriešanās ar ieinteresētajām personām plānošanas un projektu īstenošanas laikā un — jo īpaši EAF gadījumā — daudzgadu plānošanas dokumentu un ikgadējo darbību kopīga parakstīšana. Šim acīmredzamajam kompromisam starp ES interesēm / starptautiskām vērtībām un partnerības principiem būtu jābūt redzamam vispārēji saskaņotās 2030. gada programmas / IAM jaunajā politikas kontekstā. Pievienotā vērtība ES instrumentu pievienoto vērtību veido vairāku faktoru apvienojums: i) ES kompetence vai zinātība; ii) tas, ka ES pēc būtības ir pārvalstiska struktūra, kā arī ar to potenciāli saistītā relatīvā neitralitāte, politiskā ietekme un sviras efekts; iii) dažu instrumentu ģeogrāfiskais tvērums, tostarp to darbība arī nestabilā vidē, kurā attīstības partneru skaits ir mazāks, un ievērojamais pieejamo līdzekļu apjoms; iv) instrumentu un finansēšanas kārtības tvērums (piemēram, budžeta atbalsts, dotācijas, netiešā pārvaldība, finansējuma apvienošanas mehānismi un ātra lēmumu pieņemšana reaģēšanai uz krīzēm) un v) ES spēja uzņemties vadību kopīgu darbību veikšanā (t. i., kopīgā plānošanā un kopīgā īstenošanā), jo īpaši ar dalībvalstīm. Papildu faktori ir fakts, ka instrumentus var izmantot intervencei dažādos līmeņos (t. i., valsts, reģionālā, kontinentālā), līdzekļu paredzamība (jo īpaši attiecībā uz EAF, kam nepiemēro ES budžeta gada pārskata principu), uzsvars uz reģionālo sadarbību un ES unikālais stāvoklis, lai ar IPA starpniecību sagatavotu kandidātvalstis dalībai ES.

Specializētākajiem instrumentiem ir īpaša pievienotā vērtība, kas saistīta ar to darbības jomu. Kā piemēru var minēt IcSP ātrumu, elastīgumu un spēju pielāgoties mainīgai videi, kā arī tā izmantošanu zonās, kurās nav citu dalībnieku, un EIDHR darbības, ko var veikt sensitīvās cilvēktiesību situācijās bez vajadzības saņemt partnervalstu valdību piekrišanu. Sviras efekts Attiecībā uz instrumentiem ir paredzēti nosacījumi, lai varētu nostiprināt politikas dialogu valstu līmenī, jo īpaši tad, ja programmas tiek īstenotas ar budžeta atbalsta starpniecību. PI nodrošina pamatu politikas dialogiem/partnerībām ar trešām valstīm, atbalstot īpašus sadarbības pasākumus (pamatojoties uz abpusēju interesi), kas palīdz veicināt ES intereses un radīt unikālu politisko ietekmi. Būtisku sviras efektu rada arī ES delegācijas, kas pilda līdzekļu devēju koordinatora funkcijas, tādējādi veicinot papildināmību un saskaņotību starp dažādiem ES dalībniekiem un palielinot ES pamanāmību. Tas īpaši attiecas uz gadījumiem, kad ir sākti kopīgas plānošanas procesi. Specializēti instrumenti tiek iesaistīti arī mērķtiecīgā politikas dialogā, piemēram, ar INSC vai EIDHR starpniecību notiek piedalīšanās vēlēšanu novērošanā. IcSP ir veicinājis ietekmi ES politikas dialogā, palielinot līdzekļu devēju līdzekļu lietojumu konfliktjutīgā veidā. Izvērtējumos arī norādīts, ka ir daži trūkumi politiskajā ietekmē, ko īsteno, lai uzlabotu politikas dialogu par cilvēktiesībām un pamatvērtībām. Minētie trūkumi bija īpaši saistīti ar liberāli demokrātiskā attīstības modeļa atzīšanas samazināšanos, oficiālās attīstības palīdzības nozīmes samazināšanos un jaunu dalībnieku parādīšanos. Instrumentu finansiālās sviras ietekme ir pamatoti augsta, galvenokārt pateicoties finansējuma apvienošanas mehānismiem (t. i., attiecībā uz ASI, EAF, EKI un IPA). Finansiālo sviru ir radījusi arī trasta fondu izveide, pat ja tas ne vienmēr ir noticis gaidītajā līmenī. Vienkāršošanas iespējas Lai uzlabotu instrumentu darbības rādītājus, būtiska nozīme ir izmaksu ziņā lietderīgiem un efektīviem īstenošanas mehānismiem. Komisija ir sākusi vienkāršošanas procesu, pārskatot daudzgadu plānošanas pamatnostādnes un ikgadējās lēmumu pieņemšanas procedūras. Tomēr ieinteresētās personas joprojām uzskatīja, ka visi instrumenti kopumā, un jo īpaši daži instrumenti, ir sarežģīti, administratīvi apgrūtinoši un ka tiem trūkst finansiālā elastīguma. Sīki izstrādāts budžeta sadalījums, kas ietverts ASI attiecībā uz ģeogrāfiskām un tematiskām programmām, vēl vairāk palielina šā instrumenta sarežģītību un neelastīgumu, sarežģījot iespējas pārcelt līdzekļus starp mērķiem un mainīt prioritātes instrumenta ietvaros, jo īpaši ārkārtas un krīžu situācijās. Pirms 2014.–2020. gada DFS katram instrumentam bija piemērojami savi īstenošanas noteikumi, kā rezultātā atšķīrās to īstenošana, kas aptvēra 2007.–2013. gada DFS. Kopējā īstenošanas regula, kam lielā mērā ir pielāgota EAF īstenošanas regula, sniedza ieguldījumu vienkāršošanas programmā tādējādi, ka tā novērsa interpretācijas atšķirības un problēmas. Kopš 2014. gada nepārtrauktie vienkāršošanas centieni ārējās attiecībās ir bijuši vērsti uz nevajadzīgu slogu likvidēšanu, elastīguma palielināšanu un sarežģītības mazināšanu ārējiem partneriem īstenošanas līmenī. Ir plānoti arī citi vienkāršojumi, bet vispirms ir vajadzīgi grozījumi Padomes un Eiropas Parlamenta Finanšu regulā , ko Komisija ierosinājusi pārskatīt. Ieguldījums konsekventā ES ārējā darbībā ES nodrošina eiropiešiem drošību un labklājību, aktīvi iesaistoties pasaules norisēs, lai veicinātu savas intereses un atbalstītu demokrātijas, tiesiskuma un cilvēktiesību aizsardzības vērtības. ES ārējās darbības politika cita starpā ietver starptautiskas saistības, piemēram, programmu 2030. gadam un Parīzes nolīgumu par klimata pārmaiņām, kā arī ES globālo ārpolitikas un drošības politikas stratēģiju, jauno Eiropas Konsensu attīstības jomā, atjaunoto ES un Āfrikas partnerību, pārskatīto Eiropas kaimiņattiecību politiku, paplašināšanās politiku un konsensu par humāno palīdzību, kas visas kopā nodrošina vajadzīgo satvaru, lai ES sasniegtu savus mērķus.

Lai sasniegtu šos mērķus, ES ārpolitikas rīkkopā ir ietvertas darbības attīstības sadarbības, diplomātijas, miera, drošības un aizstāvības jomā, ekonomiskā sadarbība, paplašināšanās, humānā palīdzība un civilā aizsardzība, kaimiņattiecību uzlabošana, makrofinansiālā palīdzība, partnerība globālo problēmu risināšanā un tirdzniecībā. Instrumenti šajā rīkkopā nodrošina vairāk nekā trīs ceturtdaļas pieejamā finansējuma pašreizējā DFS, un tie ir veicinājuši ES ārējo darbību kopš 2014. gada, kā minēts Komisijas dienestu darba dokumentos, kuros sniegts izvērtējums. Turklāt, lai uzlabotu ES efektivitāti stabilitātes, drošības un ilgtspējīgas attīstības atbalstīšanā partnervalstīs, Komisija pieņēma priekšlikumu grozīt IcSP regulu. Ar regulas grozīšanu tiek novērsts identificētais trūkums ES spējā sniegt atbalstu ES partneriem spēju veidošanai drošības sektorā, un tā sniegtu ES iespēju skaidri definētos un izņēmuma apstākļos atbalstīt militārus dalībniekus. Izmantojot kopīgu plānošanu ar dalībvalstīm un citiem līdzekļu devējiem, ES atbilde uz partnervalstu attīstību ir kļuvusi saskaņotāka un redzamāka. Īpašā izvērtējumā, kas publicēts 2017. martā, tika konstatēts, ka ir gūti panākumi kopīgā plānošanā ar dalībvalstīm, tādējādi apliecinot, ka šāda plānošana, lai gan vēl ir agrīnā attīstības posmā, ir vērtīga ES un tās dalībvalstīm. Lielāka uzmanība būtu jāpievērš problēmām, kas saistītas ar partnervalstu līdzdalību procesā un rezultātu sasniegšanu. Attiecībā uz pilsonisko sabiedrību partnervalstīs, lai gan ģeogrāfiskie instrumenti sadarbojas galvenokārt ar to iestādēm, pastāvīgi notiek arī instrumentu sadarbība ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām, lai nostiprinātu organizāciju spēju un stiprinātu pilsonisko sabiedrību, kas spēj veicināt reformas un likt valdībām atbildēt par saviem lēmumiem. Daži instrumenti un programmas, piemēram, EIDHR un ASI PSO/VP, ir galvenokārt paredzēti, lai atbalstītu pilsonisko sabiedrību. Ciešā savstarpējā saikne starp iekšējo un ārējo politiku ir acīmredzama, piemēram, migrācijas krīzes gadījumā, kad bija vajadzīga koordinācija un papildināmība starp instrumentiem. Ciktāl iespējams, ES iekšējās politikas prioritātes tika saskaņoti un konsekventi integrētas ārējās darbībās, lai aizsargātu ES intereses un veicinātu savstarpējās interesēs esošus risinājumus, kā arī tika izmantots ieguvums, kas radīts, specializēti vēršot PI uz saikni starp iekšējo un ārējo politiku. Lai pienācīgi pievērstos ārējām interesēm un sasniegtu globālos mērķus, tika pastiprināta sadarbība starp ES iekšējiem un ārējiem dienestiem, lai nodrošinātu pieeju saskaņotību un izvairītos no dublēšanās un pārklāšanās. Lai nostiprinātu saskaņotību, nodrošinātu, ka ES darbības ir savstarpēji pastiprinošas, un izvairītos no pretrunīgām pieejām, ārējiem dienestiem ir vajadzīgs pilnīgāks priekšstats par darbībām, kas notiek ārpus ES, jo īpaši par globālām problēmām, piemēram, klimata pārmaiņām, bioloģisko daudzveidību vai terorisma apkarošanu. Pašreizējie daudzie plānošanas dokumenti, kas attiecas uz konkrētu valsti/reģionu/kontinentu, sarežģī iespēju gūt skaidru vispārējo priekšstatu par ārējām darbībām. Ieguldījums ES prioritātēs gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei Gudra, ilgtspējīga un integrējoša izaugsme ir ES ārējās palīdzības pamats. Instrumenti sniedz ieguldījumu gudrā izaugsmē, atbalstot ar tirdzniecību saistītus projektus un kolektīvu pieeju izstrādi klimata pārmaiņu un vides jomā. Atbilstoši Pārmaiņu programmai, kuras mērķis ir būtiski palielināt ES ārējās palīdzības ietekmi un efektivitāti, ES palīdzība valstu līmenī ir jāorientē uz trim vai mazāk mērķa sektoriem lielākajā daļā partnervalstu. ES atbalsts kopš tā laika ir bijis vairāk vērsts uz abām Pārmaiņu programmas prioritārajām jomām, no kurām viena ir integrējoša un ilgtspējīga izaugsme cilvēku attīstībai. IPA II ir skaidrs mērķis uzlabot tā saņēmējvalstu ekonomisko un sociālo attīstību, lai sasniegtu mērķus, kas noteikti stratēģijā gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei “Eiropa 2020”. Attīstības instrumenti ir mērķtiecīgi vērsti uz gudru, ilgtspējīgu un integrējošu izaugsmi, kā atspoguļots dažādajās gada rīcības programmās noteiktajās darbībās. Ieguldījumu šajās ES prioritātēs sniedz arī PI, kā arī Grenlandes lēmums. Viens no PI īpašajiem mērķiem ir stratēģijas “Eiropa 2020” starptautiskās dimensijas veicināšana visos tās aspektos (piemēram, attiecībā uz darbvietām, izaugsmi un ieguldījumiem, MVU).

Kopš 2008. gada Komisija ir veidojusi finansējuma apvienošanas mehānismus dažādos pasaules reģionos, kā rezultātā ir palielināts ieguldījumu īpatsvars, lai veicinātu ilgtspējīgu ekonomikas attīstību. Šīs finansējuma apvienošanas darbības ir aptvērušas dažādas intervences jomas (infrastruktūras projektus, finansējumu mikrouzņēmumiem un maziem un vidējiem uzņēmumiem u. c.), un to radītā pievienotā vērtība ir dažāda atkarībā no konkrētā papildināmības mērķa, ko ar šādām darbībām paredzēts sasniegt, kā arī no ekonomikas apstākļiem konkrētajā valstī, kurā tiek veiktas darbības (piemēram, makroekonomiskās sistēmas, veicinošas darījumdarbības vides, ieguldījumu vides). Ilgtermiņa ietekme Ārējos izvērtējumos ir uzsvērts, ka pastāv acīmredzamas grūtības instrumentu ilgtermiņa ietekmes novērtēšanā to īstenošanas termiņa vidusposmā, jo dažos no tiem tikai nesen sāka īstenot ievērojamu skaitu projektu un programmu, un daudzos gadījumos atsauces parametri vēl nav noteikti. Tomēr dažos vērtējumos ir bijis iespējams pievērsties panākumiem, kas gūti iepriekšējos instrumentos un liecina par pozitīvām galveno rādītāju tendencēm. Piemēram, ASI atbalstīja 50 valsts un reģionālu klimata stratēģiju izstrādi pēdējos gados; kaimiņattiecību instrumenta valstīs un neatkarīgi no sarežģītiem apstākļiem (piemēram, pasaules ekonomikas krīzes, reģionālām krīzēm, pilsoņu kariem, terorismu un migrācijas krīzes) dažās valstīs ir bijis vērojams ievērojams progress konkrētās pārvaldības jomās (piemēram, Gruzijā valsts pārvaldes jomā). Attiecībā uz PI termiņa vidusposma izvērtējumā ir secināts, ka piesaistītais atbalsts sāk sasniegt paredzēto ietekmi. Panākumi, vērtējot pēc instrumentos ietvertā pašreizējā mērķu kopuma, ir atkarīgi no dažādiem ārējiem faktoriem, kas ir ārpus instrumentu kontroles, piemēram, no valsts līdzdalības, politiskās gribas un valsts administratīvās spējas. Bezdarbības vai novēlotas rīcības sekas ārējās attiecībās būtu graujošas, ja palielinātos nestabilitāte, konflikti un karš, jo īpaši ES kaimiņvalstīs, radot iespējamu blakusietekmi uz pašu ES. 5. Secinājumi Jāsecina, ka pašreizējais instrumentu kopums joprojām ir atbilstīgs un bijis pietiekami veicinošs. Tāpēc šobrīd nav vajadzības tos grozīt, pieņemot tiesību aktu priekšlikumus vai deleģētus aktus. Tomēr ar šo ziņojumu saistītajos Komisijas dienestu darba dokumentos ir norādīts uz dažiem aspektiem, kam nākotnē jāpievērš uzmanība, lai uzlabotu ES ārējās darbības īstenošanu un gūtu atziņas nākamajai instrumentu paaudzei. Dažādajos ārējos izvērtējumos iztirzātie jautājumi tiks ņemti vērā atlikušajā instrumentu īstenošanas termiņā un nākamās paaudzes instrumentu sagatavošanā. Konkrētāk: ·programma 2030. gadam ļoti svarīga, jo tajā ir izvirzīti vērienīgi universāli ilgtspējīgas attīstības mērķi, un tās pamatā ir vairāku ieinteresēto personu partnerības, uzsverot ar atbalstu nesaistītu programmu nozīmīgumu un savstarpējo saikni starp mērķiem, tostarp saistību starp drošību un attīstību. Ilgtspējīgas attīstības mērķi ir konsekventi un saskaņoti jāņem vērā ES ārējā darbībā. Atbilstoši programmai 2030. gadam globālā stratēģija un jaunais Eiropas Konsenss attīstības jomā paredz jaunu ES ārējās darbības vīziju. ·Attiecībā uz instrumentiem galvenā nozīme ir pamatvērtību un cilvēktiesību veicināšanai, bet ārējos izvērtējumos ir norādīts uz pieaugošām grūtībām šīs programmas veicināšanā un virzīšanā, kā arī uz pilsoniskās sabiedrības organizāciju telpas sarukumu daudzās valstīs. Tas apgrūtina ES darbu šajās svarīgajās dimensijās un norāda uz citu iespējamu saspīlējumu starp dažiem ES ārējās darbības pamatelementiem un partnerības un līdzdalības principiem. ·Pašreizējos daudzo krīžu un konfliktu apstākļos ES daudzgadu finanšu shēmai ir jāspēj ātri pielāgoties mainīgām prioritātēm un neparedzētiem notikumiem un ātri sniegt tūlītējus rezultātus . Turklāt instrumentiem ir jābūt pietiekami elastīgiem finansiālā un citādā ziņā, lai ar ārējo darbību varētu reaģēt uz daudzajām problēmām, kas ES jārisina pasaules mērogā. Šis elastīgums jāuzlabo dažādos līmeņos. Tas nozīmē, ka jāsāk ar budžetu, kurā jāiekļauj lielākas rezerves, un jāturpina ar daudzgadu plānošanu un intensīvāku vienkāršošanu īstenošanas līmenī, lai palielinātu lietderīgumu un efektivitāti.

·Atkārtoti jānovērtē līdzsvars starp ilgtermiņa saistībām atbalstīt reformas partnervalstīs un īstermiņa darbībām. Tas norāda uz saspīlējumu starp paredzamību, kas saistīta ar palīdzības efektivitātes saistībām, un ES ārējās palīdzības elastīgumu. ·Kopumā ir jāapsver nākotnes mērķu vērienīgums attiecībā uz mieru un drošību ārējās darbībās. Pamatojoties uz neseno pieredzi, arī turpmāk būs vajadzīga spēja ātri un elastīgi reaģēt uz krīzēm. ·Lai gan ir pieradījumi par instrumentu savstarpējo saskaņotību, to var uzlabot, racionalizējot instrumentu skaitu. Tas palīdzētu nodrošināt labāku mijiedarbību funkcionālā līmenī, jo īpaši starp ģeogrāfiskajiem un tematiskajiem instrumentiem un programmām, ko var izmantot intervencei vienās un tajās pašās jomās. ·Lai gan kopumā ES prioritāšu integrēšana ir bijusi sekmīga, piemēram, klimata pārmaiņu un vides aizsardzības jomā, tā atsevišķos gadījumos ir izrādījusies problemātiska, jo īpaši partnervalstu neatsaucības dēļ un iespējama saspīlējuma dēļ starp ES programmas virzīšanu, piemēram, attiecībā uz rīcības veicināšanu, lai pievērstos globālām problēmām un sabiedriskajiem labumiem, vai attiecībā uz migrāciju un drošību, un līdzdalības un partnerības principiem. ·Ir skaidrāk jāformulē saikne starp iekšējās politikas un ārpolitikas mērķiem. Būs jāizstrādā alternatīvas pieejas šai sadarbībai, pamatojoties uz pieredzi, kas gūta saistībā ar ASI programmu “Globālie sabiedriskie labumi un problēmas” un PI, kurš ir globāla mēroga instruments. ·ASI piemērotais valstu izslēgšanas princips apzināti ierobežoja ES spēju divpusēji sadarboties ar valstīm ar vidēji augstiem ienākumiem. ES ir jāsadarbojas ar visām valstīm, tostarp jaunattīstības valstīm, kas progresējušas vairāk, un stratēģiskiem partneriem, saskaņā ar programmu 2030. gadam un Eiropas Konsensu attīstības jomā. ·Būs jānostiprina potenciāls sadarbībai ar ES dalībvalstīm, jo īpaši ar kopīgas plānošanas starpniecību. Tomēr šim nolūkam būs vajadzīgas gan partnervalstu valdību, gan dažu dalībvalstu lielākas saistības konkrētās valstīs. Pielikumi 1. tabula. Izdevumi pa saņēmējvalstīm un reģioniem un par katru instrumentu, EUR

2. tabula. Iemaksas Bēgļu atbalsta mehānismā Turcijā,000 EUR 3. tabula. Iemaksas trasta fondos (ieguldītāju iemaksas, milj. EUR)