Eiropas Komisijas paziņojums Padomei - Novērtējums par saikni starp SJO Honkongas konvenciju par drošu un videi nekaitīgu kuģu pārstrādi, Bāzeles konvenciju un ES regulu par atkritumu sūtījumiem /* COM/2010/0088 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOMISIJA | Briselē, 12.3.2010 COM(2010)88 galīgā redakcija EIROPAS KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI Novērtējums par saikni starp SJO Honkongas konvenciju par drošu un videi nekaitīgu kuģu pārstrādi, Bāzeles konvenciju un ES regulu par atkritumu sūtījumiem EIROPAS KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI Novērtējums par saikni starp SJO Honkongas konvenciju par drošu un videi nekaitīgu kuģu pārstrādi, Bāzeles konvenciju un ES regulu par atkritumu sūtījumiem 1. Ievads Kad Komisija bija nākusi klajā ar paziņojumu "ES stratēģija par kuģu labāku demontāžu"[1], Padome 2009. gada 21. oktobrī aicināja Komisiju izvērtēt saikni starp SJO Honkongas konvenciju par drošu un videi nekaitīgu kuģu pārstrādi ("Honkongas konvencija"), ANO Bāzeles konvenciju un ES Atkritumu sūtījumu regulu[2] un līdz 2010. gadam ziņot par to Padomei, kā arī vajadzības gadījumā iesniegt tiesību aktu priekšlikumus, kas saskanīgi ar Bāzeles konvencijas Līgumslēdzēju pušu konferences attiecīgajiem lēmumiem un ar Honkongas konvenciju. Šajā paziņojumā Komisija, atsaukdamās uz Padomes secinājumos pausto aicinājumu, izvērtē saikni starp šiem trim juridiskajiem instrumentiem, ievērojot, ka ir svarīgi nodrošināt dažādu tiesību aktu noteikumu papildināmību un saskaņotību attiecībā uz kuģu pārstrādi. Padomes secinājumos arī minēts, ka pašlaik starptautiskā mērogā izvērtē Bāzeles konvencijā un Honkongas konvencijā noteikto kontroles un noteikumu izpildes līmeni. Ņemot vērā šādus lēmumus, otrajā posmā Komisija var apsvērt attiecīgus tiesību aktu priekšlikumus, tostarp pasākumus Honkongas konvencijas īstenošanai. Pirms sagatavot priekšlikumus jauniem vai grozītiem ES tiesību aktiem, ir jāizvērtē ietekme uz vidi, ekonomiku un sabiedrību[3]. 2. Dažādo tiesību aktu darbības joma, mērķis un piemērojamība 2.1 Honkongas konvencija Honkongas konvenciju pieņēma 2009. gada 15. maijā, un pašlaik to var parakstīt un ratificēt valstis, kas ir SJO dalībvalstis. Par šīs konvencijas Pusi nevar kļūt ES, bet gan tikai tās dalībvalstis. 2.1.1 Mērķi Honkongas konvencija ir ievērojams starptautiskās sabiedrības sasniegums. Tajā paredzēta pieeja "no šūpuļa līdz kapam" — kontroles un noteikumu izpildes sistēma, kas darbojas visā kuģa dzīves ciklā, sākot ar projektēšanu, būvi un ekspluatāciju un beidzot ar pārstrādi. Konvencijā noteikts obligāto prasību līmenis pasaules mērogā, lai nodrošinātu kuģu drošu, videi nekaitīgu, racionālu un efektīvu pārstrādi. Konvencijas mērķis ir paaugstināt standartus kuģu pārstrādes nozarē, un to plānots sasniegt ar šādiem līdzekļiem: kuģu apsekošana un sertificēšana, kuģu pārstrādes rūpnīcu apstiprināšana, īpašas prasības, piemēram, kuģu īpašniekiem ir pienākums sagatavot uz kuģiem esošo bīstamo materiālu inventarizācijas sarakstu, pārstrādes rūpnīcām — izveidot kuģu pārstrādes plānu, bet karoga valstīm — veikt galīgo apsekojumu, lai izdotu starptautisku sertifikātu "Gatavs pārstrādei". Svarīgs konvencijas elements ir ierobežojumi, kas attiecas uz bīstamu materiālu izmantošanu kuģubūvē. 2.1.2 Darbības joma: uz kādiem kuģiem attiecas Honkongas konvencija? Honkongas konvencija attiecas uz lielāko daļu privāto un komerciālo kuģu, gan ar dažiem izņēmumiem[4]. Konvencija neattiecas uz maziem kuģiem (kuģiem, kuru bruto tilpība nepārsniedz 500 GT), kara kuģiem, kara flotes palīgkuģiem vai citiem valstij piederošiem vai valsts ekspluatētiem kuģiem, ko izmanto tikai nekomerciālām vajadzībām, vai uz iekšzemes pārvadājumu kuģiem. Tomēr šajā konvencijā paredzēts, ka arī šādu kuģu ekspluatācijai ir jāatbilst konvencijas noteikumiem, ciktāl tas ir saprātīgi un praktiski iespējams. Konvencija attiecas uz nolietotiem kuģiem, "uz kuriem vairs nav aprīkojuma vai kurus velk", lai gan tajā nav minēti "atkritumi" vai "bīstami atkritumi". 2.1.3 Darbības joma: uz kādiem objektiem attiecas Honkongas konvencija? Honkongas konvencija attiecas uz kuģu pārstrādes rūpnīcām, kuras definētas kā "noteikta teritorija, kas ir vieta, laukums vai iekārta, ko izmanto kuģu pārstrādei"[5]. Kuģu pārstrāde ir kuģu demontāža, lai atgūtu detaļas un materiālus otrreizējai pārstrādei un izmantošanai, tostarp detaļu un materiālu glabāšana un apstrāde uz vietas pārstrādes objektā. Netiek ietvertas pagaidu operācijas, tālāka apstrāde, atkritumu apglabāšana vai apsaimniekošana citos objektos[6]. 2.1.4 Piemērojamība Katra Puse nodrošina, ka kuģi, kas peld ar tās karogu vai kurus ekspluatē tās pakļautībā, tiek apsekoti un sertificēti saskaņā ar Honkongas konvenciju[7]. Kuģa īpašniekam laikus un rakstveidā ir jāpaziņo kuģa karoga valsts administrācijai par nodomu kuģi pārstrādāt, lai administrācija varētu sagatavoties apsekojumam un sertificēšanai[8]. Kuģu pārstrādes rūpnīcas, kas darbojas kādas Puses jurisdikcijā, atbilst visām konvencijas prasībām un ir apstiprinātas saskaņā ar konvenciju. Kuģu pārstrādes rūpnīcām ir jāsagatavo kuģu pārstrādes rūpnīcas plāns. Konvencijā ir ietverti noteikumi par informācijas apmaiņu Pušu starpā, kuģu inspicēšanu un pārkāpumiem. Pārstrādes rūpnīcu darbs organizējams tā, lai nepieļautu kaitīgu ietekmi uz cilvēka veselību un vidi un lai nodrošinātu drošu un videi nekaitīgu bīstamo materiālu apsaimniekošanu, gatavību ārkārtas situācijām un reaģēšanu ārkārtas situācijās, un darbinieku drošību un apmācību. Rūpnīcās iedibina un izmanto procedūras, kurās ievērotas konkrētas vadlīnijas, ko sagatavos SJO. Tiks izstrādātas vismaz sešas vadlīniju kopas, lai nodrošinātu, ka konvenciju reāli īsteno un izpilda visā pasaulē[9]. Pirmo vadlīniju kopu par bīstamo materiālu uzskaiti pieņēma 2009. gada 17. jūlijā[10]. Drošas un videi nekaitīgas kuģu pārstrādes vadlīniju sagatavošana jau tuvojas noslēgumam. 2.1.5 Izpilde Puses aizliedz jelkādus konvencijas pārkāpumus to jurisdikcijā un nosaka pienācīgas bardzības sankcijas, lai atturētu no konvencijas pārkāpumiem, lai kur tie notiktu. Puses sadarbojas pārkāpumu atklāšanā un konvencijas piemērošanā. Kuģi, kas atrodas kādas citas Puses ostā vai jūras piekrastes zonas terminālī, var inspicēt, lai noskaidrotu, vai tas atbilst Konvencijas noteikumiem. Šādas inspekcijas aprobežojas ar pārbaudi, vai uz kuģa ir attiecīgie sertifikāti; ja tie ir derīgi, tos uzskata par pieņemamiem. Rūpīgāku inspekciju var veikt tikai tad, ja to lūgusi cita Puse, kam ir pietiekami pierādījumi. Dara visu iespējamo, lai nepieļautu kuģa nepamatotu aizturēšanu vai aizkavēšanu. Pretējā gadījumā kuģim ir tiesības saņemt kompensāciju par visiem ciestajiem zaudējumiem vai kaitējumu. Ja atklāts, ka kuģis ir pārkāpis konvenciju, Puse, kas veic inspekciju, var īstenot pasākumus, lai kuģi brīdinātu, aizturētu vai izraidītu, vai nepieļautu tā atrašanos Puses ostās. Šādā gadījumā Puse nekavējoties informē attiecīgā kuģa karoga valsts administrāciju un SJO. Katra Puse izveido mehānismu, lai nodrošinātu tās pārstrādes rūpnīcu atbilstību prasībām, tostarp ievieš un reāli izmanto inspicēšanas, monitoringa un izpildes noteikumus un pilnvaras ierasties rūpnīcā un ņemt paraugus. Šādi pasākumi var būt, piemēram, audita programmas[11]. Ja kāda cita Puse ir iesniegusi pamatotu izmeklēšanas pieprasījumu, otrai Pusei ir jāveic izmeklēšana uz kuģa vai kuģu pārstrādes rūpnīcā un jāsagatavo ziņojums[12]. Ziņojumu nosūta Pusei, kura to pieprasījusi, iekļaujot informāciju par veiktajiem vai veicamajiem pasākumiem, ja tādi ir, un SJO, lai tā varētu attiecīgi rīkoties. Pašlaik ir grūti pilnībā izvērtēt, kādu kontroles un noteikumu izpildes līmeni kopumā izdosies panākt ar Honkongas konvenciju. Iecerētā kontroles un noteikumu izpildes sistēma ir pielāgota jūrlietu specifikai, taču faktiskie panākumi būs atkarīgi no ekonomiskajiem apstākļiem un no tā, cik centīgi valstis īstenos reglamentējošus un noteikumu izpildes pasākumus. 2.2 Bāzeles konvencija ANO Bāzeles konvenciju par kontroli pār kaitīgo atkritumu robežšķērsojošo transportēšanu un to aizvākšanu pieņēma 1989. gadā. Bāzeles konvencijas Puses ir gan visas ES dalībvalstis, gan Eiropas Savienība. 2.2.1 Mērķi Bāzeles konvenciju pieņēma kā instrumentu, lai galvenokārt reglamentētu bīstamo atkritumu starptautisko apriti. Konvencijas virsmērķis ir cilvēka veselības un vides aizsardzība pret kaitīgo ietekmi, ko var izraisīt bīstamo atkritumu radīšana, apsaimniekošana, pārrobežu pārvadājumi un apglabāšana. 2.2.2 Darbības joma: uz kādiem kuģiem attiecas Bāzeles konvencija? Konvencija attiecas uz bīstamajiem atkritumiem un dažu citu veidu atkritumiem (jauktie sadzīves atkritumi un sadzīves atkritumu sadedzināšanas procesa atliekas), kā arī uz atkritumiem, kas valstu tiesību aktos definēti kā bīstamie atkritumi. Šī konvencija sasaucas ar kuģu demontāžas jautājumu, jo kuģis, ko nodod sadalīšanai, parasti satur bīstamus materiālus, tāpēc to var uzskatīt par bīstamo atkritumu sūtījumu. Patiešām, saskaņā ar šo konvenciju kuģi var uzskatīt par atkritumiem, lai gan tajā pašā laikā saskaņā ar citiem starptautiskiem noteikumiem to definē kā kuģi[13]. Tas nozīmē, ka Bāzeles konvencija attiecas uz visiem kuģiem, kas uzskatāmi par „atkritumiem” saskaņā ar šo konvenciju. Nevienam kuģa tipam nepiemēro nekādus izņēmumus. 2.2.3 Darbības joma: uz kādiem objektiem attiecas Bāzeles konvencija? Bāzeles konvencija attiecas uz visa veida objektiem, ko izmanto dažādos atkritumu apsaimniekošanas cikla posmos: atkritumu savākšanā, pārvadāšanā, pārstrādē, reģenerācijā un apglabāšanā, tostarp apglabāšanas vietu apsaimniekošanā[14]. 2.2.4 Piemērojamība „Atkritumi” Bāzeles konvencijas nozīmē ir vielas vai priekšmeti, kas apglabāti, ko paredzēts apglabāt vai kas ir jāapglabā saskaņā ar valstu tiesību aktu noteikumiem[15]. Pušu galvenie pienākumi ir samazināt bīstamo atkritumu rašanos un pārrobežu apriti un nodrošināt, ka ir pieejami pienācīgi atkritumu poligoni[16]. Ar konvenciju ir izveidota kontroles sistēma, kuras pamatā ir iepriekš norunātas piekrišanas procedūra. Tā attiecas uz bīstamo atkritumu pārrobežu pārvadājumiem Pušu starpā un paredz, ka pirms bīstamo atkritumu pārvadāšanas ir vajadzīga eksportējošās, importējošās un, attiecīgā gadījumā, tranzīta valsts rakstveida atļauja, līgums starp eksportētāju un atkritumu apglabātāju un, iespējams, apdrošināšana, ķīla vai cita garantija. Galvenais mērķis ir videi nekaitīgas bīstamo atkritumu apsaimniekošanas princips, kas jāievēro visiem atkritumu reģenerācijas vai apglabāšanas objektiem[17]. Kuģu pārstrādes rūpnīcas jāapstiprina saskaņā ar Konvencijā iedibinātajiem videi nekaitīgas apsaimniekošanas principiem, kam sīkāk izstrādātas vairākas tehniskas vadlīnijas. Kā noteikts Bāzeles konvencijas tehniskajās vadlīnijās par kuģu demontāžu, kuģu "izvilkšana krastā" uzskatāma par nepieļaujamu paņēmienu, jo ir noteikts, ka visiem kuģa demontāžas procesa posmiem ir jānorit uz necaurlaidīga seguma, lai kuģis būtu pilnībā norobežots no demontāžas virsmas[18]. Bīstamo atkritumu vai citu atkritumu nelikumīga pārvadāšana ir kriminālnoziegums, un ikvienai Pusei ir jāveic pienācīgi tiesiski, administratīvi un citi pasākumi, lai īstenotu un izpildītu konvencijas noteikumus[19]. Konvencijas kontroles sistēmā ietilpst tādi elementi kā dažu Pušu noteikti būtiski importa aizliegumi, pienākums ik gadu iesniegt ziņojumu un sniegt informāciju, strīdu atrisināšanas procedūra. Ar Bāzeles konvencijas "Aizlieguma grozījumu", ko pieņēma 1995. gadā, ir aizliegti jebkādi bīstamo atkritumu pārvadājumi no ESAO, ES un Lihtenšteinas uz citām valstīm[20]. Grozījums vēl nav stājies spēkā, lai gan ES tas tiek piemērots. 2.2.5 Izpilde Nelikumīgi pārvadājumi novēršami ar valsts/iekšējiem tiesību aktiem, Pušu sadarbību un Bāzeles konvencijas sekretariāta informēšanu[21]. Ar Konvencijas īstenošanas un ievērošanas veicināšanas mehānismu[22] veicina konvencijas īstenošanu un ievērošanu. Mehānismu pārvalda komiteja, kurā darbojas 15 locekļi. Šis process noris bez konfrontācijas, ir pārredzams un nesaistošs. Lai gan Bāzeles konvencijas noteikumu izpildes sistēma samērā labi funkcionē attiecībā uz lielāko daļu bīstamo atkritumu, to piemēro salīdzinoši nedaudziem nolietotiem kuģiem, turklāt to ir grūti izpildīt attiecībā uz lielāko daļu pasaules tirdzniecības flotes. Izmantojot šo sistēmu, praksē īpaši sarežģīti ir konstatēt, kura valsts ir "eksporta valsts" Bāzeles konvencijas nozīmē brīdī, kad kuģis kļūst par atkritumiem. 2.3 ES Atkritumu sūtījumu regula 2.3.1 Mērķi ES Atkritumu sūtījumu regulas mērķis ir nodrošināt vides aizsardzību atkritumu pārvadāšanas laikā[23]. Ar to ES līmenī tiek īstenota gan Bāzeles konvencija, gan Bāzeles konvencijas Aizlieguma grozījums, ar ko ir aizliegts jebkāda veida atkritumu (bīstamu un nebīstamu) eksports uz valstīm, kas nav EBTA valstis, lai tur tos apglabātu. Nav pieļauti nekādi izņēmumi. Visi atkritumi, kurus sūta gan no ES uz trešām valstīm, gan no trešām valstīm uz ES, gan ES teritorijā, jāapsaimnieko tā, lai ne sūtīšanas laikā, ne atkritumu reģenerācijas un apglabāšanas laikā netiktu apdraudēta ne cilvēka veselība, ne vide. Jāievēro prasības, kas noteiktas ES Atkritumu pamatdirektīvā un citos ES tiesību aktos, piemēram, par darbinieku drošību un veselību vai par konkrētu materiālu, kā azbests, apsaimniekošanu[24]. 2.3.2 Darbības joma: uz kādiem kuģiem attiecas ES Atkritumu sūtījumu regula? Regula attiecas uz visiem kuģiem, kas uzskatāmi par "atkritumiem" saskaņā ar ES Atkritumu pamatdirektīvu, t.i., uz kuģiem, ko īpašnieks nodod vai vēlas nodot atkritumos vai ko tam ir pienākums nodot atkritumos[25]. 2.3.3 Darbības joma: uz kādiem objektiem attiecas ES tiesību akti? ES tiesību akti par atkritumiem attiecas uz atkritumu apsaimniekošanu (tostarp pagaidu operācijām) visos apsaimniekošanas posmos un visos apsaimniekošanas objektos visā sūtīšanas periodā. 2.3.4 Piemērojamība Ja nolietots kuģis satur regulas V pielikumā uzskaitītās bīstamās vielas (piemēram, azbestu vai polihlorbifenilus), kā nereti arī ir, uz to attiecas eksporta aizliegums. Ir atļauts "nebīstamu" nolietotu kuģu eksports uz apsaimniekošanas objektiem, kuros atkritumu apsaimniekošana notiek videi nebīstamā veidā[26]. Pārstrādes objektu ekspluatācijai galamērķa valstī jānotiek saskaņā ar cilvēka veselības un vides aizsardzības standartiem, kas kopumā atbilst Eiropas Savienībā iedibinātajiem standartiem. 2.3.5 Izpilde Regula ir tieši piemērojama dalībvalstīs. Dalībvalstīm ir jāveic visi vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu regulas izpildi, tostarp jānosaka iedarbīgi, samērīgi un atturoši sodi. Cita starpā dalībvalstīm jāparedz uzņēmumu inspicēšana saskaņā ar Atkritumu pamatdirektīvu un izlases veida pārbaudes attiecībā uz atkritumu sūtījumiem vai ar tiem saistīto reģenerāciju vai apglabāšanu. Turklāt dalībvalstis sadarbojas, lai sekmētu nelikumīgu sūtījumu novēršanu un atklāšanu. Dalībvalstis ieceļ kompetento iestādi vai iestādes, kas atbildīga par šīs regulas īstenošanu, un norāda tos pastāvīgos darbiniekus un kontaktpunktus, kuri ir atbildīgi par sadarbību un fiziskajām pārbaudēm[27]. Praksē regula ir grūti izpildāma, ja kuģis kļūst par atkritumiem ārpus Eiropas ūdeņiem, lai gan valstu tiesas ir pieņēmušas dažus lēmumus šajā jomā[28]. Turklāt pēdējā laikā novērots, ka dažas dalībvalstu iestādes nav pārliecinātas par to, kad un kā piemērot atkritumu sūtījumu noteikumus kuģiem, par kuriem ir aizdomas, ka tie ir nolietoti. 3. Minēto trīs instrumentu darbības jomas, mērķu un piemērojamības salīdzinājums ES Atkritumu sūtījumu regula un Bāzeles konvencija jau ir spēkā Eiropas līmenī. Bāzeles konvencijai pašlaik pievienojušās 172 puses (turklāt teju visas dalībvalstis), bet ne ASV. Gan kuģu karoga valstu, gan kuģu pārstrādes valstu vēlme ratificēt Honkongas konvenciju būs atkarīga no politiskiem, juridiskiem un ekonomiskiem stimuliem pievienoties konvencijai. Karoga valstis varētu vēlēties pievienoties šai konvencijai, jo tā paredz skaidru un salīdzinoši vienkāršu noteikumu sistēmu, kas atbilstu sabiedrības prasībām pēc drošas un videi nekaitīgas kuģu pārstrādes un tajā pašā laikā neradītu lieku slogu kuģu īpašniekiem un valstu pārvaldei. Kuģu pārstrādes valstis varētu atbalstīt konvenciju, ja taps skaidrs, ka vairums kuģu īpašnieku sūtīs kuģus pārstrādei tikai uz tādām rūpnīcām, kas atbilst jaunajiem noteikumiem, un ja izmaksas, ko prasa uzlabojumi pārstrādes nozarē, atsvērs ekonomiskie ieguvumi. Lai konvencija stātos spēkā, tā jāratificē tiklab karoga valstīm, kā pārstrādes valstīm. Honkongas konvencija aptver visu kuģa dzīves ciklu un attiecas uz kuģiem, kuru bruto tilpība ir vienāda ar vai lielāka par 500 GT (izņemot karakuģus vai valstij piederošus kuģus), sākot ar to būvi un beidzot ar to videi nekaitīgu pārstrādi. ES Atkritumu sūtījumu regula un Bāzeles konvencija attiecas uz visu veidu kuģiem, kas kļuvuši par atkritumiem un kurus nosūta pāri robežām uz videi nekaitīgi apsaimniekotiem objektiem. Honkongas konvencija neparedz nekādus ģeogrāfiskus ierobežojumus eksportam, ja pārstrādes rūpnīcas ir apstiprinātas un atrodas Honkongas konvencijas Puses teritorijā. Tās noteikumi attiecas gan uz karoga valstīm, kurās kuģi reģistrēti, gan uz pārstrādes valstīm. ES Atkritumu sūtījumu regulā ir paredzēti zināmi ģeogrāfiski ierobežojumi, jo ir aizliegts eksports uz noteiktām valstīm. Arī Bāzeles konvencijā un ES Atkritumu sūtījumu regulā paredzēts, ka pārstrādes rūpnīcas jāapstiprina. Šo tiesību aktu noteikumi attiecas uz eksporta valstīm, importa valstīm un, attiecīgā gadījumā, uz tranzīta valstīm. Visi trīs dokumenti attiecas uz demontāžu ar nolūku reģenerēt materiālus un detaļas atkārtotai apstrādei un izmantošanai. Tomēr pēcākā detaļu un materiālu apstrāde un pārstrāde, piemēram, turpmākie reģenerācijas un pārstrādes procesi un apglabāšanas operācijas, ir aplūkoti tikai Bāzeles konvencijā un ES Atkritumu sūtījumu regulā. Atkritumu sūtījumu regulā šis jautājums iztirzāts sevišķi sīki, jo tā attiecas uz uzņēmumiem, kur notiek gan pagaidu operācijas, gan galīgā reģenerācija un apglabāšana. Bāzeles konvencijas un ES Atkritumu sūtījumu regulas kontroles sistēmas, kuru pamatā ir iepriekš norunātas piekrišanas procedūra un eksporta aizliegums, ir veidotas, lai nodrošinātu nolietotu kuģu apsaimniekošanu videi nekaitīgā veidā, kā norādīts spēkā esošajās vadlīnijās saskaņā ar Bāzeles konvenciju. ES Atkritumu sūtījumu regula ir vēl stingrāka — ar to ne tikai ievieš Bāzeles konvencijas Aizlieguma grozījumu, bet arī aizliedz jelkādu bīstamo atkritumu eksportu uz valstīm, kas nav ESAO locekles. Honkongas konvencija paredz, ka Pusēm ir jāpieņem vajadzīgie tiesību akti, noteikumi un standarti, lai nodrošinātu, ka pārstrādes rūpnīcu projektēšana, būvniecība un ekspluatācija ir droša un videi nekaitīga. Drošas un videi nekaitīgas kuģu pārstrādes vadlīniju sagatavošana jau tuvojas noslēgumam. Tajās paredzētās tehniskās prasības Pusēm būs jāņem vērā, īstenojot Honkongas konvenciju. Tiks izstrādātas arī kuģu pārstrādes rūpnīcu apstiprināšanas vadlīnijas. Saskaņā ar Honkongas konvenciju kuģu demontāža, tos izvelkot krastā, ir diskutējams jautājums, līdz SJO pieņems noteiktas vadlīnijas. Saskaņā ar Bāzeles konvencijas tehniskajām vadlīnijām un ES Atkritumu pārstrādes regulu "izvilkšana krastā" ir nepieļaujama demontāžas metode, un šajos dokumentos ir nepārprotami noteikts, ka visiem kuģa demontāžas procesa posmiem ir jānorit uz necaurlaidīga seguma, lai nodrošinātu pilnīgu kuģa norobežošanu no demontāžas virsmas. Runājot par piemērošanu, jāteic, ka saskaņā ar Bāzeles konvenciju un ES Atkritumu sūtījumu regulu izveidotā bīstamo atkritumu pārrobežu sūtījumu kontroles sistēma ir stingra un darbojas samērā labi attiecībā uz vairumu bīstamo atkritumu, taču attiecībā uz nolietotiem kuģiem tā praksē ir grūti īstenojama. Honkongas konvencijas mehānismu iedarbīgums praksē būs atkarīgs no dažādiem faktoriem, piemēram, pārstrādes valsts rūpnīcu apstiprināšanas politikas, iespējamās trešo pušu iesaistīšanas kuģu pārstrādes rūpnīcu monitoringā un auditā, ostas valsts kontroles prakses un tā, vai ir pietiekami spēcīgi stimuli ievērot šīs jaunās konvencijas noteikumus. 4. Turpmākie pasākumi Starptautiskā līmenī — saskaņā ar procedūru[29] ir jāizvērtē, vai ar Honkongas konvenciju tiek izveidots tāds kontroles un noteikumu izpildes līmenis, kas ir līdzvērtīgs Bāzeles konvencijā noteiktajam. Bāzeles konvencijas Atklātās darba grupas septītā sanāksme notiks no 2010. gadā no 10. līdz 15. maijam. Darba grupa ir aicināta provizoriski izvērtēt, vai ar Honkongas konvenciju pašreizējā redakcijā tiek izveidots tāds kontroles un noteikumu izpildes līmenis, kas ir pilnībā līdzvērtīgs Bāzeles konvencijā noteiktajam, pēc tam, kad būs izstrādāti šādam novērtējumam vajadzīgie kritēriji. Novērtējuma rezultātus paziņos Bāzeles konvencijas Līgumslēdzēju pušu konferences desmitajā sesijā, kas notiks 2011. gada oktobrī, lai pēc vajadzības tos izskatītu un rīkotos. Gaidāms, ka pēc novērtējuma pabeigšanas Bāzeles konvencijas Līgumslēdzējas puses pieņems lēmumu, vai šajā konvencijā būtu izdarāmi kādi grozījumi. ES līmenī — ES būtu jāpiedalās šajās starptautiskajās apspriedēs par līdzvērtīgu kontroles līmeni un vajadzības gadījumā jāveic attiecīgi pasākumi. Dalībvalstīm tiek stingri ieteikts prioritārā kārtā ratificēt Honkongas konvenciju, lai panāktu, ka tā pēc iespējas drīzāk stājas spēkā, un lai veidotu bāzi reālām un patiesām pārmaiņām šajā jomā. Jebkurā gadījumā jāievēro, ka dalībvalstīm ir jāpilda juridiskās saistības, kas noteiktas Bāzeles konvencijā un ES Atkritumu sūtījumu regulā. SJO konvencija | Bāzeles konvencija | ES Atkritumu sūtījumu regula | Darbības joma: kuģi | Visi nolietotie, privātie kuģi, izņemot dažus mazus kuģus (bruto tonnāža < 500 t), kara kuģus un citus valstij piederošus kuģus | Visi nolietotie kuģi | Visi nolietotie kuģi | Darbības joma: objekti | Pirmā demontāžas un pārstrādes vieta, taču ne pagaidu objekti vai iekārtas, kur notiek tālākā pārstrāde un atkritumu apglabāšana. | Visi objekti, kuros veic dažādas atkritumu apsaimniekošanas darbības, tostarp savākšanu, transportu, pagaidu un galīgo reģenerāciju un apglabāšanu. | Visi objekti, kuros veic dažādas atkritumu apsaimniekošanas darbības, tostarp savākšanu, transportu, pagaidu un galīgo reģenerāciju un apglabāšanu. Skaidri noteikts, ka iekļautas ir arī pagaidu operācijas. | Mērķi un piemērojamība | Kontrole pār kuģiem visā dzīves ciklā, sākot ar projektēšanu un būvi un beidzot ar ekspluatāciju un pārstrādi. Tomēr īpašās prasības par apstiprināšanu un bīstamo atkritumu videi nekaitīgu apsaimniekošanu nav skaidras, līdz tiks pieņemtas SJO norādes, kas pašlaik tiek izstrādātas. | Iepriekš norunātas piekrišanas procedūra. Videi nekaitīgas atkritumu apsaimniekošanas princips attiecas uz visiem objektiem, kuros reģenerē vai apglabā atkritumus; princips ir definēts vadlīnijās, tostarp attiecībā uz kuģu demontāžu. Bāzeles vadlīnijās par videi nekaitīgu kuģu demontāžu "izvilkšana krastā” nav atzīta par pieņemamu metodi (noteikts, ka jābūt necaurlaidīgam segumam, lai pilnībā norobežotu kuģi). | Iepriekš norunātas piekrišanas procedūra. Tiek īstenots „Bāzeles aizliegums”, ar ko aizliedz bīstamo atkritumu eksportu no ESAO valstīm uz jebkādiem objektiem valstīs, kas nav ESAO locekles. Nav atļauts nebīstamo atkritumu eksports uz objektiem, kuros netiek ievēroti videi nekaitīgas apsaimniekošanas principi. ES regulā ir skaidra norāde uz Bāzeles konvencijas tehniskajām vadlīnijām par videi nekaitīgu apsaimniekošanu. | [1] COM(2008) 767 galīgā redakcija. [2] Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Regula (EK) Nr. 1013/2006 par atkritumu sūtījumiem, OV L 190, 12.7.2006., 1. lpp. [3] SEC(2009) 92. [4] 2. panta 7. punkts un 3. pants. [5] 2. panta 11. punkts. [6] 2. panta 10. punkts. [7] 5. pants. [8] 24. noteikums. [9] Sk. 2009. gada 15. maija Diplomātiskajā konferencē pieņemto 4. rezolūciju. [10] Rezolūcija MEPC.179 (59). [11] Noteikums Nr. 15. [12] 9. pants. [13] Sk. 2002. gada lēmumu VII/26. [14] 2. panta 1. punkts un IV pielikums. [15] 2. panta 1. punkts. [16] 4. pants. [17] 2. pants. [18] Sk. 2002. gadā pieņemto lēmumu VI/24. [19] 4. panta 3. un 4. punkts. [20] Sk. 1995. gadā pieņemto lēmumu III/1. [21] 19. pants. [22] Sk. 2002. gadā pieņemto lēmumu VI/12. [23] Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Regula (EK) Nr. 1013/2006 par atkritumu sūtījumiem, OV L 190, 12.7.2006., 1. lpp., jo īpaši tās 1. un 42. apsvērums. [24] 49. panta 1. punkts. [25] Direktīva 2008/98/EK par atkritumiem, OV L 312, 22.11.2008., 3. lpp. [26] 2. panta 8. punkts un 49. pants. . [27] 50. pants. [28] Sk. Paziņojumu "ES stratēģija par kuģu labāku demontāžu", COM (2008) 767, galīgā redakcija. [29] Sk. 2008. gadā pieņemto lēmumu IX/30.