Komisijas ziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam - Pilnīgs ziņojums par Garantiju fonda darbību {SEC(2006) 1460} /* COM/2006/0695 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 16.11.2006 COM(2006) 695 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM Pilnīgs ziņojums par Garantiju fonda darbību{SEC(2006) 1460} SATURS 1. Ievads 2 2. Fonda darbība un galvenās izmaiņas laikposmā no 2003. līdz 2006. gadam 2 2.1. No fonda līdzekļiem finansētās operācijas 2 2.1.1. EIB sniegto garantiju galvenās īpatnības 3 2.1.2. Makrofinansiālā palīdzība un Euratom operācijas, kuras sedz no fondalīdzekļiem 3 2.2. Fonda nodrošināšana 3 3. Fonda izaugsme un darbības rādītāji laikposmā no 2003. līdz 2006. gadam 4 3.1. Savienības budžeta aizsardzība pret pieprasījumiem saistību nepildīšanasrezultātā 4 3.2. Fonda aktīvu izmaiņas 4 3.3. Budžeta disciplīna 5 4. Garantiju fonda parametri 5 4.1. Apgūšanas spēja 6 4.2. Galveni parametri 6 4.3. Kopienas garantiju noteikumi attiecībā uz EIB (jaunais finanšu plānojums2007.–2013. gadam) 6 5. Jaunais nodrošināšanas mehānisms 7 5.1. Priekšvēsture 7 5.2. Jaunā nodrošināšanas mehānisma pamatprincipi 7 6. Perspektīvas 9 6.1. Nākamā paplašināšanās kārta 9 6.2. Jaunās EIB ārējo aizdevumu pilnvaras 9 6.3. Pārskats par iestāžu vienošanos fonda aktīvu pārvaldībai 9 7. Secinājums 10 1. IEVADS Ar Padomes 1994. gada 31. oktobra Regulu (EK, Euratom ) Nr. 2728/94 (fonda regula) tika izveidots Garantiju fonds ārējai darbībai (tālāk šajā tekstā – „fonds”), lai varētu atmaksāt līdzekļus Kopienas kreditoriem gadījumā, ja Kopienas piešķirtā vai garantētā aizdevuma saņēmējs nepilda saistības. Atbilstīgi fonda regulas[1] 9. pantam pirmais pārskats par fonda darbību tika sastādīts 1998. gadā. Komisija izstrādāja priekšlikumu, lai grozītu fonda regulu. Saskaņā ar 1999. gada 25. maija Regulu Nr. 1149/1999[2], ar kuru cita starpā tika grozīts fonda regulas 9. pants, ir jāsagatavo arī divi turpmāki pilnīgi ziņojumi par fonda darbību gan uz to brīdi , kad … noslēdz pirmo līgumu par pievienošanos, gan pirms 2006. gada 31. decembra, t.i., pašreizējā finanšu plāna laikposma (2000.–2006.g.) beigās, un tas attiecas uz šo ziņojumu. Pēc tam, kad 2003. gada 19. aprīlī desmit valstis parakstīja līgumu par pievienošanos, 2003. gada oktobrī tika pieņemts otrais pilnīgais ziņojums par fonda darbību[3] . Kopā ar Komisijas dienestu darba dokumentu (“pielikums”)[4], kurā iekļauti grafiskie zīmējumi, tabulas un papildu materiāli, šis ziņojums uzskatāms par pilnīgu. 2. FONDA DARBīBA UN GALVENāS IZMAIņAS LAIKPOSMā NO 2003. LīDZ 2006. GADAM 2.1. No fonda līdzekļiem finansētās operācijas Garantiju fondu 1994. izveidoja, lai ierobežotu ietekmi uz budžetu, atbildot uz garantiju pieprasījumiem saistībā ar Kopienu budžeta aizdevuma operācijām trešās valstīs, kā arī – lai radītu instrumentu budžeta disciplīnas nodrošināšanai. No fonda līdzekļiem finansētās aizdevuma operācijas attiecas uz trim dažādiem instrumentiem, kuros izmanto priekšrocības, ko sniedz garantijas no Kopienu budžeta: Eiropas Investīciju bankas (EIB) garantijas ārējiem aizdevumiem, Euratom ārējie aizdevumi un ES makrofinansiālās palīdzības ( MFA ) aizdevumi trešām valstīm. Fonds sedz aizdevumu riskus un aizdevumu garantijas trešām valstīm . Pēc 2003. gada pilnīgā ziņojuma Komisija izstrādāja priekšlikumu grozīt fonda regulu, lai ņemtu vērā turpmāko Eiropas Savienības paplašināšanos. Ar Padomes 2004. gada 22. decembra Regulu (EK, Euratom ) Nr. No 2273/2004[5] otro reizi tika grozīta fonda regula. Šie grozījumi paredz, ka gadījumā, ja trešās valstis kļūst par dalībvalstīm, attiecīgā aizdevuma garantiju, ko sedz no fonda līdzekļiem, atceļ, un šīs garantijas sedz tieši no Eiropas Savienības budžeta. Piemērojot šo regulu 2005. gada sākumā, Kopienas budžetā tika atgriezta summa aptuveni 339 miljonu euro apmērā saistībā ar paplašināšanās izdevumiem, un attiecīgi samazinājās fonda līdzekļu apjoms. Līdz 2005. gada beigām fonds ir sedzis garantēto aizdevumu summu 13 680 miljardu euro apmērā, no kuras 13 554 miljardi euro ir nenomaksātie procenti un 126 miljoni euro ir uzkrātie procenti; fonda aktīvi minētajā laikā bija 1324 miljardi euro (skatīt 1. grafisko zīmējumu pielikumā). 2.1.1. EIB sniegto garantiju galvenās īpatnības Lielākā daļa ar fonda līdzekļiem segto operāciju ir aizdevumu garantijas par EIB aizdevumiem trešām valstīm[6]. Gadījumā, kad garantētā aizdevuma saņēmējs neveic maksājumu noteiktajā termiņā, EIB pieprasa Komisijai nomaksāt summas, kuras debitors, kurš nepilda saistības, ir parādā saskaņā ar attiecīgo garantijas līgumu. Ja EIB līdztekus Kopienas garantijai ir vēl cits valsts vai privātais galvotājs, bankas pienākums ir aktivizēt attiecīgo trešo pušu garantijas, pirms tā iesniedz pieprasījumu par ES garantiju. Kopienas garantija attiecas uz visiem kredīta riskiem saistībā ar garantēto aizdevuma operāciju trešās valstīs, ja vien nav paredzēta riska dalīšana, jo šādā gadījumā Kopienas garantija attiecas tikai uz iespējamiem īpašiem politiskiem riskiem, bet EIB uzņemas nepolitiska rakstura risku un tā seku mīkstināšanu. 2.1.2. Makrofinansiālā palīdzība un Euratom operācijas, kuras sedz no fonda līdzekļiem Šāda veida operācijās, kuras sedz no fonda līdzekļiem, Kopienas aizņemas no finanšu tirgus un veic ieņēmumu tālākaizdošanu (tā dēvētās "back-to-back" darbības) trešām valstīm ( MFA ) vai uzņēmumiem ( Euratom ). Aizdevumu atmaksas termiņus plāno tā, lai tie atbilstu Kopienu aizņēmumu atmaksai. Ja aizdevuma saņēmējs atmaksas termiņu nokavē, Komisijai ir jāiegulda savi līdzekļi, lai noteiktajā termiņā aizņēmumu atmaksātu. Ja kavējums pārsniedz trīs mēnešus pēc noteiktā termiņa, Komisija novēlotā maksājuma segšanai izmanto fonda līdzekļus. 2.2. Fonda nodrošināšana Fondu nodrošina, Eiropas Savienības pamatbudžetā paredzot „rezerves aizdevumiem un aizdevumu garantijām ārpuskopienas valstīm un šajās valstīs”. Finanšu plānā 2000.–2006. gadam ir noteikta rezervēm paredzētā gada summa, un tās apmērs ir 200 miljoni euro 1999. gada cenās. Nodrošinājuma bāze atšķiras atkarībā no piemērotās garantijas likmes. Visus Euratom un MFA aizdevumus garantē pēc 100 % likmes, t.i., šo nodrošinājuma likmi piemēro aizdevuma kopējai summai. Vispārīgie maksimālie ierobežojumi EIB piešķirtajām aizdevumu garantijām ir dažādi, tie atkarīgi no attiecīgā aizdevumu portfeļa. Katrā portfelī atsevišķus EIB aizdevumus de facto garantē par 100 %, līdz sasniedz vispārējo griestu līmeni[7]. Lai noteiktu summu, kuru nodrošina fondā, vispirms kopējo aizdevumu summu palielina par attiecīgajiem garantijas procentiem. Tad šādā aprēķinā iegūto rezultātu reizina ar nodrošinājuma likmi, kas šobrīd ir 9 %. Vienošanās par jauno finanšu plānojumu 2007.–2013. gadam nozīmē fonda finansējuma avota maiņu, pārejot no pašreizējās ad hoc 6. pozīcijā paredzētās budžeta norobežotās rezerves uz finansēšanu, izmantojot budžeta posteni (obligātie izdevumi) budžeta 4. pozīcijā. Tās ir būtiskas izmaiņas procesā, lai piešķirtu fondam nepieciešamos budžeta līdzekļus[8]. Lai fondu nodrošinātu, finanšu plānojumā, par ko panākta vienošanās un kas ir jauno finanšu piešķīrumu pamatā, ikgadējā summa 200 miljonu euro apmērā pašreizējās cenās, tas ir, 1,4 miljardi euro laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam. 3. FONDA IZAUGSME UN DARBīBAS RāDīTāJI LAIKPOSMā NO 2003. LīDZ 2006. GADAM[9] 3.1. Savienības budžeta aizsardzība pret pieprasījumiem saistību nepildīšanas rezultātā [pic]Kopš darbības pirmsākumiem 1994. gadā fonds ir efektīvi pildījis galveno tā izveides mērķi, novēršot budžeta izpildes traucējumus, kas rastos saistību nepildīšanas rezultātā aizdevumu operācijās, kuras garantētas no Eiropas Savienības budžeta. Otrais grafiskais zīmējums pielikumā ilustrē, kā fonds spējis amortizēt pieprasījumu pēc Kopienas garantijām ietekmi. Ja nebūtu fonda, Kopienas vairākās situācijās būtu bijušas spiestas izmantot budžeta līdzekļus, lai veiktu maksājumus pēc garantiju aktivēšanas, un tam būtu bijusi nepieciešama apropriējumu pārvietošana budžeta izpildes gaitā. Kopš 2003. gada fondā ir bijuši četri pieprasījumi kopā par 9,2 miljoniem euro ― tie visi bijuši saistīti ar garantijām, kas piešķirtas EIB par aizdevumiem Argentīnas Republikai (skatīt 1. tabulu pielikumā, kurā detalizēti atspoguļota fonda līdzekļu plūsma). Laikposmā no 2003. līdz 2005. gadam fonds no Argentīnas Republikas ir atguvis visu kapitālu un nesamaksātos procentus. Fondam vēl jāatgūst nesamaksātie soda procenti 1,4 miljonu ASV dolāru apmērā (līdzvērtīgā summa euro – 1,2 miljoni). Tomēr būtu kļūdaini pieņemt, ka pēdējā laikā vērojamais fonda zemais zaudējumu apmērs saistību nepildīšanas rezultātā nozīmē, ka ir samazinājies fonda risks. Pagātnē (1995. gadā) gada zaudējumu apmērs bija sasniedzis pat 303 miljonus euro. Šobrīd augstākais individuālais risks vienai valstij ir 1,8 miljardu euro un, piemēram, pilsoņu kara situācijā fondam iesniegtie pieprasījumi varētu būtiski palielināties, kā liecina pieredze ar bijušo Dienvidslāvijas Federatīvo Republiku. 3.2. Fonda aktīvu izmaiņas Otrais grafiskais zīmējums pielikumā ilustrē, kā fonda apjoms kopš 2001. gada ir krities pēc augstākā punkta, proti, 1,8 miljardi euro, sasniegšanas. Līdztekus izmaiņām garantēto aizdevumu tīrajā summā jaunām aizdevumu operācijām un vecu aizdevumu dzēšanai, fonda apjoma sarukumu galvenokārt radījusi desmit jauno dalībvalstu pievienošanās ES 2004. gada 1. maijā. Līdz ar nodrošināšanu, izmantojot budžeta rezerves, otrs fonda būtiskākais ienākumu avots ir nopelnītie procenti no aktīviem, kuru EIB pārvalda Komisijas pārraudzībā. Nopelnītie procenti no fonda aktīviem laikā no 2003. gada ir kļuvuši līdzvērtīgi fonda apjomam. Cits iemesls šādas tendences attīstībai bijis vispārējais tirgus procentu likmju kritums. Fonda kopējie aktīvi 2005. gada beigās bija 1299,4 miljonu euro (tirgus vērtība, bez uzkrātajiem procentiem). No šīs summas 75,8 % tika ieguldīti obligācijās, 24,1 % – depozītos un 0,1 % tika saglabāts tekošajā kontā. Nopelnītie procenti 2005. gadā sasniedza 51,6 miljonus euro. Fonda tīrie ieņēmumi no investīcijām, tas ir, nopelnītie procenti mīnus atlīdzība EIB un citas izmaksas bija 50,7 miljoni euro. Kā vēl viena būtiska norise jāmin Komisijas lēmums 2005. gadā iesniegt tās finanšu pārskatus atbilstoši principiem, kas aizgūti no starptautiskajiem publiskā sektora uzskaites standartiem IPSAS . Šāda lēmuma ietekme, kuras rezultātā palielināsies fonda portfeļa novērtējuma nepastāvība, ir paskaidrota pielikuma 1. papildmateriālā. 3.3. Budžeta disciplīna Fonda nodrošinājumam paredzētie līdzekļi no rezervēm līdztekus fonda noteikumiem ir ierobežojuši jauno aizdevumu/garantiju kapacitāti aptuveni 3 miljardi euro gadā (atkarībā no garantiju likmes) finanšu plāna laikposmā no 2000. līdz 2006. gadam (skatīt 2. tabulu pielikumā). Principā, kad vien tiek pieņemts lēmums par jaunu aizdevumu vai aizdevuma garantijām, šā aizdevuma vai garantijas kapitāla summas noteikta daļa ir jānodrošina no rezervēm. Tādējādi nodrošinājuma likme līdz ar summu no rezervēm nosaka vispārīgo iespējamā aizdevuma vai garantēšanas summu. No 2007. gada šāda rezerve tiks atcelta, līdz ar to mehānisms tā pašreizējā formā vairs nepastāvēs. Tomēr budžeta disciplīna tiks uzturēta, izmantojot citus mehānismus. Tiks saglabāti būtiski budžeta disciplīnas elementi, lai nodrošinātu, ka garantētie aizdevumi attīstītās pilnībā atbilstoši Padomes un Eiropas Parlamenta nosacījumiem: - EIB vairākgadu ārējo aizdevumu pilnvaras laikposmā no 2007. gada līdz 2013. gadam tiks ierobežotas (šis Padomes Lēmums atspoguļo aptuveni 90 % no kopējā aizdevumu apjoma), - uz makrofinansiālās palīdzības aizdevumiem attieksies atsevišķi Padomes lēmumi, un - Euratom aizdevumu maksimālais apmērs ir 4 miljoni EUR, no kuriem 85 % jau ir izmantoti. Atlikusī daļa ir aptuveni 600 miljoni euro. 4. GARANTIJU FONDA PARAMETRI Viens no šā ziņojuma uzdevumiem ir pārskatīt fonda darbības atbilstību un tā parametrus laika gaitā un nepieciešamības gadījumā ierosināt uzlabojumus. Attiecībā uz fonda darbību ir secināts, ka nodrošināšanas mehānismu varētu uzlabot, un Komisija 2005. gada aprīlī iesniedza attiecīgu likumdošanas priekšlikumu (skatīt 5. sadaļu). Šajā sadaļā izteikts secinājums, ka nav pamatojuma fonda parametru izmaiņām. Tomēr, tā kā vēl nav pieņemts Komisijas priekšlikums par jaunām EIB ārējo aizdevumu pilnvarām un jaunu nodrošinājumu mehānismu, turklāt ļoti iespējams, ka tajos būs grozījumi, Komisija grasās iesniegt jaunu pilnīgu ziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam. Ziņojumu pabeigs vēlākais 2010. gadā vai agrāk, ja būs nepieciešams, lai attiecīgā gadījumā mainītu attiecīgos fonda parametrus. Tad pēc lēmuma pieņemšanas par nodrošinājuma mehānismu, ņemot vērā gūto pieredzi un jaunās EIB pilnvaras, tiktu pārskatīti fonda parametri . 4.1. Apgūšanas spēja Fonda spēja apgūt Komisijas ( MFA un Euratom ), kā arī EIB plānotās/lēstās garantiju operācijas ir svarīgs indikators, vērtējot fonda parametru atbilstīgumu. Laikā no 2002. līdz 2006. gadam (skatīt 2. tabulu pielikumā) fonda apgūšanas kapacitāte bija pietiekama, lai veiktu plānotās un paredzamās aizdevuma operācijas. Tāpēc šobrīd nav nepieciešamības nekavējoties mainīt fonda parametrus. 4.2. Galveni parametri Ceļā uz stabilu fonda termiņa vidusposma attīstību, svarīgākais no tā parametriem, kas būtu jāanalizē, ir mērķa likme. Nodrošinājuma likme un EIB garantiju likme zaudēs to svarīgumu, tiklīdz būs pieņemts priekšlikums par jauno nodrošināšanas mehānismu, jo tikai mērķa likmes piemērošana nenomaksātajai summai noteiks fondam nepieciešamo summu. Komisijas dienesti uzskata, ka pašreizējā mērķa likme, t.i., attiecība starp fonda aktīvu vērtību un kopējo nenomaksāto garantēto aizdevumu summu 9 % līmenī ir savienojama ar pašreizējo fonda riska profilu. Tā kā pārredzamā nākotnes periodā jaunās EIB ārējās pilnvaras visticamāk nemainīs fonda riska profilu pašreizējo aizdevumu nastas dēļ, nav pamata ierosināt izmaiņas attiecībā uz šo parametru. 4.3. Kopienas garantiju noteikumi attiecībā uz EIB (jaunais finanšu plānojums 2007.–2013. gadam) Garantiju seguma likme EIB ārējo aizdevumu pilnvarām ietekmē fonda nodrošinājuma vajadzības tikai saskaņā ar šobrīd spēkā esošajiem nodrošinājuma noteikumiem. Tiklīdz tiks pieņemts jauns fonda nodrošināšanas mehānisms, šis parametrs vairs neietekmēs fonda nodrošināšanas līmeni. Turklāt, ņemot vērā pagātnē novēroto zemo saistību neizpildes likmi un papildu drošību trešo pušu garantijām, paredzēt garantiju segumu 65 % līmenī no EIB aizdevumu portfeļa šķiet pietiekami apdomīgi. Turklāt, kā redzams pielikuma 3. tabulā, gada riska seguma attiecība nedaudz pasliktināsies laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam. Ņemot vērā šos faktus, šobrīd nešķiet piemēroti ierosināt izmaiņas attiecībā uz seguma likmi. Tāpat ir jāpiemin, ka Komisijas ierosinājumā par jaunām EIB ārējo aizdevumu pilnvarām ir paredzēts palielināt EIB sniegtās garantijas, iekļaujot gan EIB piešķirtos aizdevumus, gan EIB garantijas citām finanšu iestādēm. Turklāt Komisijas priekšlikumā ir precizēts garantijas segums attiecībā uz uz neatkarīgiem vai politiskiem riskiem. Šādu izmaiņu ietekmi uz vispārējo fonda riska profilu var novērtēt nākamajā pilnīgajā ziņojumā, kuru plānots laist klajā vēlākais 2010. gadā. 5. JAUNAIS NODROšINāšANAS MEHāNISMS 5.1. Priekšvēsture Komisija 2005. gada aprīlī pieņēma priekšlikumu[10] (skatīt 2. papildu materiālu pielikumā, kur atrodams detalizēts priekšlikuma izklāsts) par fonda nodrošināšanas mehānismu, t.i., noteikumiem, kas paredz, ka fonda aktīvi ir līdzvērtīgi fonda paredzētajam apjomam. Ierosinātais grozījums atbilst tām vajadzībām, kas izklāstītas otrajā pilnīgajā ziņojumā par fonda darbību 2003. gadā. Šā ziņojuma sastādīšanas beigu posmā minētais priekšlikums joprojām tika apspriests Padomē, vienlaikus par to jau bija izteikts labvēlīgs Eiropas Parlamenta[11] un Eiropas Revīziju Palātas atzinums[12]. Jaunā nodrošināšanas mehānisma izveides pamatā ir divi iemesli. Pirmkārt, pieredze liecina, ka pašreizējie noteikumi bieži ir izraisījuši līdzekļu pārmērīgu uzkrāšanos fondā un līdz ar to budžeta līdzekļi netiek izmantoti pietiekami optimāli. Šīs problēmas pamatā galvenokārt ir neprecīzie prognožu skaitļi par EIB parakstītajiem aizdevumiem nodrošināšanas procesā. Turklāt, piemērojot pašreizējos noteikumus, gada laikā tiek veikti vairāki pārskaitījumi uz fondu un no tā, un šāda situācija rada nevajadzīgas administratīvas procedūras, kurās tiek iesaistīta ne tikai Komisija, bet arī budžeta lēmējinstitūcija, turklāt „uz pilnu slodzi”. Otrkārt, kā jau minēts iepriekš, no iestāžu nolīguma izriet, ka pēc 2007. gada 1. janvāra ir jābūt citam budžeta avotam fonda nodrošināšanai, proti, notiks pāreja no īpašajām rezervēm uz finansēšanu, izmantojot budžeta posteni 4. pozīcijā. Pašreizējais nodrošināšanas mehānisms nav savienojams ar šo jauno budžeta situāciju. Saglabājot pašreizējo nodrošināšanas mehānismu, tiktu traucēta budžeta plānošana un caurskatāmība (skatīt 3. papildu materiālu pielikumā). Turklāt būtu ļoti grūti vai pat neiespējami nodrošināt fondu atbilstīgi fonda regulas noteikumiem, ja gada beigās tiktu pieņemts iepriekš neparedzēts – un līdz ar to budžetā neieplānots – lēmums par MFA aizdevumiem. Šādā situācijā, kad fonda budžeta postenī nav kredītu, ievērojami tiktu apgrūtināta vai kļūtu neiespējama līdzekļu atrašana, lai nodrošinātu nepieciešamās apropriācijas fonda budžeta postenī ― līdz ar to Kopiena nevarētu sniegt prasīto palīdzību. Tāpat ir jāņem vērā, ka ar pašreizējo nodrošināšanas mehānismu un apzinoties, ka laikposmam no 2007. līdz 2013. gadam 1,4 miljardi euro ir paredzēti fonda nodrošinājumam, maksimālais EIB ārējā aizdevuma pilnvaru apjoms būtu tikai 17 miljardi euro (pieņemot, ka nerodas ar saistību neizpildi saistīti zaudējumi un ka ar Euratom un MFA saistītie aizdevumi ir 4,5 miljardu euro apmērā; detalizētāka informācija atrodama pielikuma 4. tabulā). 5.2. Jaunā nodrošināšanas mehānisma pamatprincipi[13] Ierosinātā jaunā mehānisma pamatā ir neatmaksāto un garantēto aizdevumu apjoma finansēšana, t.i. faktiskās neto izmaksas (izmaksas mīnus amortizācija mīnus anulēšana). Tā arī ir lielākā atšķirība salīdzinājumā ar pašreizējo sistēmu, saskaņā ar kuru nodrošinājuma pamatā ir parakstītie aizdevumi neatkarīgi no faktiskajām izmaksām, jo aizdevumu izmaksa var notikt vairākus gadus. Pretēji pašreizējai sistēmai, kad tiek veikti vairāki ikgada pārskaitījumi no fonda un budžeta līdzekļiem, jaunajā nodrošināšanas sistēmā būs nepieciešams tikai viens ikgadējais pārskaitījums. Vienreizējā ikgadējā pārskaitījuma summu veidos starpība starp fonda paredzēto apjomu gada beigās un fonda aktīvu vērtību gada beigās. Nākamā gada sākumā attiecīgā nodrošinājuma summa tiks paredzēta budžeta plānošanas procesā un ierakstīta nākamā gada budžetā, kad summu faktiski izmaksās. Fonda zaudējumi saistību neizpildes gadījumā tiktu tieši pārņemti, palielinot nodrošinājuma vajadzības. Lai saglabātu fonda galveno mērķi, proti, pildīt Kopienas budžeta „amortizatora” funkcijas, priekšlikumā par jaunu nodrošināšanas mehānismu ir ieviests tā dēvētais izlīdzināšanas mehānisms, ar kuru ikgadējās summas ierobežo līdz maksimālajai summai 100 miljoni euro gadā. Tas nozīmē, ka zaudējumi, kas pārsniedz noteiktos griestus, tiks atmaksāti fondā vairāku gadu laikā. Lai izvairītos no situācijas, kuras iespējamība gan ir maz ticama, tomēr, ja rodas vairāki lieli zaudējumi un fonda līdzekļu apjoms nokrītas zem kritiski pieļaujamā 50 % no paredzētā līmeņa, ir paredzēts, ka šādā gadījumā ievēro regulatīvo normu, kas paredz, ka Komisija budžeta iestādei iesniedz ziņojumu par ārkārtas pasākumiem, lai papildinātu fondu. Nobeigumā var piebilst, ka būtiskākās priekšrocības priekšlikumā par jaunu nodrošināšanas mehānismu ir šādas: - uzlabota budžeta līdzekļu izmantošana un ikgadējo pārskaitījumu skaits starp Savienības budžetu un fondu samazināts līdz vienam pārskaitījumam, - tiek paredzēts nodrošinājums, pamatojoties uz konstatēto neto izmaksu variācijām, tādējādi radot lielāku caurskatāmību un uzlabojot precizitāti budžeta plānošanā. Bez tam jāatceras, ka šis priekšlikums uzskatāms par tehnisku uzlabojumu un ar to nemaina fonda principu, ka tā aktīvu vērtībai jābūt līdzvērtīgai ar paredzēto apjomu (9 %, ko palielina par kopējo garantēto nenomaksāto aizdevumu summu). Jaunais nodrošināšanas mehānisms būs daudz stingrāks, lai caurskatāmā veidā saglabātu saikni starp garantētajiem aizdevumiem un fonda aktīviem. Vispārējās budžeta vajadzības nākamajā finanšu plānojumā atbilstoši jaunajam mehānismam saglabāsies ievērojami zemākā līmenī nekā pašreizējā mehānismā. Tomēr „šoka” momenti, piemēram, ievērojami pieprasījumi fondā, līdzekļu aizplūde jaunu dalībvalstu pievienošanās gadījumā vai ar IPSAS grāmatvedības standartiem saistītas vērtības svārstības fonda aktīvos, tieši ietekmēs fonda nodrošinājuma vajadzības. Rezultātā kā cena par uzlabotu mehānismu būs vērojama nodrošinājuma vajadzību augstākā nepastāvība, kas būs jāapgūst ar budžeta līdzekļiem. 6. PERSPEKTīVAS 6.1. Nākamā paplašināšanās kārta 2007. gadā divas jaunas dalībvalstis kļūs par pilntiesīgām Eiropas Savienības loceklēm, un fonda regula nosaka, ka gadījumā, ja trešās valstis kļūst par dalībvalstīm, attiecīgais garantētais aizdevums, ko sedz no fonda līdzekļiem, tiek atcelts, un šīs garantijas sedz no Eiropas Savienības budžeta līdzekļiem. Tāpēc tiek lēsts, ka 2007. gada sākumā aptuveni 260 miljonu euro liela summa[14], kas saistīta ar pievienošanās procesu, tiks atgriezta Eiropas Savienības budžetā no fonda aktīviem, tādējādi samazinot fonda līdzekļus. 6.2. Jaunās EIB ārējo aizdevumu pilnvaras Pieņemot, ka tiks pieņemts Komisijas priekšlikums[15] par jaunām EIB aizdevumu pilnvarām par 33 miljardiem euro laikposmam no 2007. līdz 2013. gadam, jaunajam nodrošināšanas mehānismam, pamatojoties uz teorētisku datu aprēķiniem, normālā situācijā būtu vajadzīgi mazāk nekā 1,4 miljardi euro nominālā izteiksmē, kas paredzēti finanšu plānojumā šim laikposmam. Pat ja notiktu maz ticamais un rastos vairāki lieli zaudējumi pēc attiecīgiem pieprasījumiem fondā un/vai nevēlamas fonda aktīvu vērtības izmaiņas, ar šo summu pietiktu (skatīt 5. tabulu pielikumā sīkākai informācijai). 6.3. Pārskats par iestāžu vienošanos fonda aktīvu pārvaldībai Saskaņā ar fonda regulu, EIB pārvalda fonda aktīvus Komisijas vārdā un tās pārraudzībā. Pieredze liecina, ka banka vienmēr šo uzdevumu ir pildījusi nevainojami. Tomēr, analizējot izmaksas, ir radušies jautājumi par to, vai fonda aktīvu pārvaldība būtu jāveic EIB vai Komisijai. 2003. gadā Eiropas Parlamenta aptaujas anketas ( CoCoBu ) par 2002. gada budžeta izpildes kārtību, rezultāti liecina, ka Komisijas dienesti varētu pārvaldīt portfeli un izmaksas būtu zemākas, tāpēc šis aspekts ir jāapsver, lai Komisija varētu pārņemt fonda aktīvu pārvaldību. Turklāt Eiropas Revīziju palāta (ERP) vairākkārt ir skārusi jautājumu par pārvaldības izmaksu pamatotību, ja EIB nodarbojas ar fonda aktīvu pārvaldību. Līdztekus šīm izmaksām rodas arī ievērojamas papildu izmaksas Komisijas dienestiem, kas iegulda būtiskus cilvēkresursus, lai izveidotu un uzraudzītu investīciju stratēģiju un pienācīgu likviditātes pārvaldību[16]. Faktiski Komisijas dienestiem pašiem ir nepieciešamie līdzekļi un ievērojama pieredze, lai nodarbotos ar aktīvu pārvaldību. Piemēram, EOTK portfelis apjoma un struktūras ziņā ir gandrīz identisks fonda aktīviem, un to pārvalda Komisijas dienesti. Komisijas dienestu darbības fonda pārvaldīšanā tiek pilnībā revidētas, kontrolētas ar riska pārvaldības instrumentiem un atbilstoši labai banku praksei. Tāpēc Komisija izvērtē, vai tai pašai nevajadzētu pārņemt fonda pārvaldību. Tiklīdz šāds novērtējums tiks pabeigs, Komisija apsvērs iespēju izteikt priekšlikumu, lai grozītu fonda regulas 6. pantu. 7. SECINāJUMS Kopš 1994. gada fonds apmierinoši ir veicis tā galveno uzdevumu – pildīt Kopienas budžeta „amortizatora” funkciju. Ja tiks pieņemts jaunais Komisijas priekšlikums, uzlabosies budžeta efektivitāte. Šobrīd nav nepieciešams cits likumdošanas priekšlikums. Tomēr vēlākais 2010. gadā vai agrāk, ja nepieciešams, tiks pabeigts jauns pilnīgs ziņojums, lai attiecīgi mainītu nepieciešamos fonda parametrus. [1] Parlaments un Padome regulāri saņem detalizētu informāciju par visiem jautājumiem, kas saistīti ar fondu. Fonda pārvaldību analizē gada ziņojumā (skatīt pēdējo ziņojumu COM(2006)366 un tā pielikumu SEC(2006)891).Reizi pusgadā tiek publicēts ziņojums budžeta lēmējinstitūcijai par garantijām, uz ko attiecas vispārējais budžeta stāvoklis (skatīt pēdējo ziņojumu COM(2006)452 un tā pielikumu SEC(2006)1071). [2] Regulas (EK) Nr. 1149/1999 1. panta 4. punkts. [3] COM(2003) 604, 13.10.2003. [4] [SEC(2006) [.…] [5] OV L 396, 31.12.2004., 28. lpp. [6] 90% no kopējās garantētās summas, kas vēl nav nomaksāta 31.12.2005. [7] Šobrīd garantijas likme EIB ārējo aizdevumu pilnvarām ir 65 %. Ir ierosināts šādu likmi pieņemt arī attiecībā uz jaunajām EIB ārējo aizdevumu pilnvarām. Pagātnē un attiecībā uz īpašām pilnvarām šī likme ir bijusi dažāda (attiecīgi – 100%, 75%, 70%). [8] Ar iestāžu nolīgumu ( IIA ), kas pieņemts 17.05.2006 (OV C 139, 14.6.2006., 1. lpp.) ir mainīts budžeta avots fonda nodrošināšanai. 5. sadaļā ir apskatīta ietekme, ko rada šīs izmaiņas, un iekļauti attiecīgi Komisijas ierosinājumi jaunam nodrošināšanas mehānismam. [9] Jaunākie pieejamie galīgie dati attiecas uz 2005. gada 31. decembri. Visi skaitļi par 2006. gadu šajā ziņojumā un tā pielikumos ir aplēses, ja vien nav norādīts citādi. [10] COM(2005) 130, 5.4.2005. [11] SP (2006) 1094 OD 17.3.2006. [12] Atzinums Nr. 9/2005 (OV C 313, 9.12.2005., 6. lpp.) [13] Detalizētāka informācija ir pielikumā, 3. papildu materiālā [14] Galīgie skaitļi būs zināmi tikai šā gada beigās. [15] COM(2006)323, SEC(2006)789 un 790, 22.6.2006. [16] Piemēram, Komisijas dienestiem ir atbilstoša informācija par Euratom, MFA aizdevumu plūsmu un par ārkārtas plūsmām, kas rodas tādos gadījumos kā paplašināšanās, uzraudzība un attiecības ar ECA .