par to, lai Savienības vārdā parakstītu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Ziemeļmaķedonijas Republiku par operacionālām darbībām, ko Ziemeļmaķedonijas Republikā veic Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra

PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Viens no Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras (“Aģentūra”) uzdevumiem ir sadarboties ar trešām valstīm attiecībā uz jomām, uz kurām attiecas Eiropas Robežu un krasta apsardzes regula (Regula (ES) 2019/1896), “tostarp veicot robežu pārvaldības vienību iespējamu operacionālo izvietošanu trešās valstīs”. Konkrēti, Aģentūrai, kas ir daļa no Eiropas Robežu un krasta apsardzes, ir jānodrošina Eiropas integrēta robežu pārvaldība, kuras viens no komponentiem ir sadarbība ar trešām valstīm jomās, uz kurām attiecas Eiropas Robežu un krasta apsardzes regula, jo īpaši koncentrējoties uz kaimiņos esošām trešām valstīm un neatbilstīgas migrācijas izcelsmes vai tranzīta valstīm. Aģentūra, ciktāl tas vajadzīgs tās uzdevumu izpildei, var sadarboties ar trešo valstu iestādēm, kas ir kompetentas jautājumos, uz kuriem attiecas regula, un var veikt darbības saistībā ar Eiropas robežu integrēto pārvaldību kādas trešās valsts teritorijā, ja minētā trešā valsts tam piekrīt.

Saskaņā ar Regulas (ES) 2019/1896 73. panta 3. punktu apstākļos, kuros no Eiropas Robežu un krasta apsardzes pastāvīgā korpusa nepieciešama robežu pārvaldības vienību izvietošana trešā valstī, kur vienību dalībnieki īstenos izpildpilnvaras, Savienība noslēdz ar attiecīgo trešo valsti statusa nolīgumu. Šādam statusa nolīgumam vajadzētu būt balstītam uz paraugu, ko Komisija izstrādājusi saskaņā ar tās pašas regulas 76. panta 1. punktu. Komisija šo paraugu pieņēma 2021. gada 21. decembrī.

Eiropas migrācijas un bēgļu krīzes kulminācijas laikā simtiem tūkstošu patvēruma meklētāju un migrantu ieradās Eiropas Savienībā caur Rietumbalkāniem, un Ziemeļmaķedonijas Republika (“Ziemeļmaķedonija”) atradās uz viena no galvenajiem neatbilstīgās jauktās migrācijas maršrutiem galvenokārt virzienā no Grieķijas uz Serbiju. Lai gan Eiropas Savienībā ieceļojušo personu skaits kopš tā laika ir samazinājies, tomēr migrācijas maršruts caur Ziemeļmaķedoniju joprojām tiek plaši izmantots. Oficiālais neatbilstīgas ieceļošanas gadījumu skaits Ziemeļmaķedonijā 2021. gadā sasniedza 20 874. Cilvēki, kas neatbilstīgi pārvietojas, vēl aizvien ir cilvēku kontrabandā iesaistīto organizētās noziedzības grupējumu mērķis. Šie cilvēki visā maršrutā ir pakļauti cilvēktiesību pārkāpumu riskam. 2021. gadā dzīvību zaudēja pieci migranti, pārvietojoties valsts iekšienē.

Eiropas Komisija 2017. gadā sāka sarunas ar Ziemeļmaķedoniju par statusa nolīgumu, pamatojoties uz iepriekšējo Eiropas Robežu un krasta apsardzes regulu (Regula (ES) 2016/1624). Sarunas tika sekmīgi pabeigtas, un 2018. gada 18. jūlijā Komisija un Ziemeļmaķedonija parafēja statusa nolīguma projektu. Taču statusa nolīgums netika tūlīt pat parakstīts, un 2019. gadā iepriekš minētā regula tika atcelta un aizstāta ar Regulu (ES) 2019/1896.

Komisija 2022. gada 29. jūlijā saņēma Padomes atļauju sākt sarunas ar Ziemeļmaķedoniju par nolīgumu par operacionālajām darbībām, ko Ziemeļmaķedonijā veic Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra. Eiropas Komisija Eiropas Savienības vārdā un Ziemeļmaķedonija 2022. gada 25. augustā rīkoja sarunas par nolīgumu. Komisija uzskata, ka Padomes sarunu norādēs izvirzītie mērķi ir sasniegti un nolīgums ir Savienībai pieņemams.

Pievienotais priekšlikums Padomes lēmumam ir juridiskais pamats, lai parakstītu Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Ziemeļmaķedonijas Republiku par operacionālām darbībām, ko Ziemeļmaķedonijas Republikā veic Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra.

Situācija Šengenas asociētajās valstīs

Ar šo priekšlikumu pilnveido Šengenas acquis ārējo robežu pārvaldības jomā. Tomēr Savienībai nav pilnvaru noslēgt statusa nolīgumu ar Ziemeļmaķedoniju tādā veidā, ka tas būtu saistošs Norvēģijai, Islandei, Šveicei un Lihtenšteinai. Lai nodrošinātu, ka robežsargiem un citiem attiecīgajiem darbiniekiem, kurus minētās valstis nosūta uz Ziemeļmaķedoniju, ir tāds pats statuss, kāds paredzēts gaidāmajā statusa nolīgumā, statusa nolīgumam pievienotajās kopīgajās deklarācijās būtu jānorāda, ka ir vēlams starp Ziemeļmaķedoniju un katru no šīm asociētajām valstīm noslēgt līdzīgus nolīgumus. Šis lēmums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK; tādēļ Īrija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā un Īrijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro. Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā lēmuma pieņemšanā un Dānijai šis lēmums nav saistošs un nav jāpiemēro.

•Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

Kontroles pastiprināšana pie Ziemeļmaķedonijas robežām pozitīvi ietekmēs Savienības ārējo robežu pārvaldību, kā arī pašas Ziemeļmaķedonijas robežu pārvaldību. Statusa nolīguma noslēgšana būtu saistīta ar plašākiem sadarbības mērķiem un prioritātēm, kas izklāstītas Eiropas Savienības Stabilizācijas un asociācijas nolīgumā ar Ziemeļmaķedoniju.

Statusa nolīguma noslēgšana varētu arī atbalstīt plašākus Eiropas Savienības centienus un saistības vēl vairāk attīstīt spējas, lai sniegtu ieguldījumu krīzes situāciju pārvarēšanā un veicinātu konverģenci ārlietu un drošības jautājumos starp Savienību un Ziemeļmaķedoniju.

2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

•Juridiskais pamats

Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir LESD 77. panta 2. punkta b) un d) apakšpunkts un 79. panta 2. punkta c) apakšpunkts saistībā ar LESD 218. panta 5. punktu.

Eiropas Savienības kompetence noslēgt statusa nolīgumu ir skaidri paredzēta Regulas (ES) 2019/1896 73. panta 3. punktā, kurā noteikts, ka “[a]pstākļos, kuros no pastāvīgā korpusa nepieciešama robežu pārvaldības vienību izvietošana trešā valstī, kur vienību dalībnieki īstenos izpildpilnvaras, Savienība [...] noslēdz ar attiecīgo trešo valsti statusa nolīgumu”.