KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI

ES attiecības ar Andoras Firstisti, Monako Firstisti un Sanmarīno Republiku. Iespējas šo valstu dalībai iekšējā tirgū

SATURS

1........... IEVADS........................................................................................................................ 3

2........... IESPĒJU ANALĪZE...................................................................................................... 4

2.1........ Pirmā iespēja — dalība EEZ........................................................................................... 4

2.1.1..... Novērtējums................................................................................................................... 4

2.1.2..... Teritorijas ziņā mazo valstu nostāja.................................................................................. 4

2.2........ Otrā iespēja — viens vai vairāki asociācijas pamatnolīgumi.............................................. 4

2.2.1..... Novērtējums................................................................................................................... 4

2.2.2..... Teritorijas ziņā mazo valstu nostāja.................................................................................. 5

2.2.3..... Vai slēgt vienu vai vairākus nolīgumus?............................................................................ 5

2.2.4..... Horizontālie un institucionālie jautājumi............................................................................ 5

3........... PIESKAŅOŠANA ACQUIS UN ADMINISTRATĪVĀ SPĒJA................................... 6

4........... EKONOMIKAS NOVĒRTĒJUMS.............................................................................. 7

5........... SECINĀJUMI UN IETEIKUMI................................................................................... 8

5.1........ Turpmākie pasākumi....................................................................................................... 8

5.2........ Galvenie principi............................................................................................................. 9

5.2.1..... Kopīgas vērtības............................................................................................................. 9

5.2.2..... Iekšējā tirgus principi...................................................................................................... 9

5.2.3..... Īpatnības........................................................................................................................ 9

5.2.4..... Pašreizējie notikumi...................................................................................................... 10

1. IEVADS

Komisija 2012. gada 20. novembrī pieņēma Paziņojumu[1] par ES attiecību stiprināšanu ar Andoras Firstisti, Monako Firstisti un Sanmarīno Republiku, un pievienoto Komisijas dienestu darba dokumentu[2] par šķēršļiem, kas ierobežo šo valstu piekļuvi ES iekšējam tirgum un sadarbību citās jomās. Paziņojumā aprakstītas pašreizējās ciešās attiecības starp ES un šīm trim teritorijas ziņā mazajām Eiropas valstīm. Novērtējumā tika norādīts, ka pastāv ievērojams šo attiecību attīstības potenciāls savstarpēja labuma gūšanai.

Jo īpaši pašreizējās ekonomikas un finanšu krīzes kontekstā tika uzsvērts, ka ciešākas ekonomiskās saiknes varētu veicināt ilgtspējīgu ekonomikas atveseļošanos Eiropā un stratēģijas “Eiropa 2020” mērķu sasniegšanu, tostarp lielāku nodarbinātību, tirdzniecību un investīcijas ES reģionos, kas robežojas ar šīm valstīm. Svarīgi, ka nobeigumā tika noteiktas piecas iespējas mazo valstu dalībai iekšējā tirgū.

Padome 2012. gada 20. decembra secinājumos[3] atzinīgi vērtēja Paziņojumu un uzskatīja, ka divas visdzīvotspējīgākās iespējas varētu būt šādas:

i) šo teritorijas ziņā mazo valstu dalība Eiropas Ekonomikas zonā (EEZ); un

ii) sarunas par vienu vai vairākiem asociācijas pamatnolīgumiem ar šīm valstīm, “lai dotu tām piekļuvi ES iekšējam tirgum, to atbalsta pasākumiem un horizontālai politikai, un tostarp iestāžu mehānismiem, kas izstrādāti, par paraugu ņemot Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu”.

Turklāt Padome atsaucās uz vajadzību “nodrošināt iekšējā tirgus viendabīgumu un labu darbību, vienlaikus ņemot vērā šo trīs valstu īpatnības”, kā arī uz to, “cik svarīgi ir izstrādāt visām trim valstīm saskaņotu pieeju”.

Tāpēc Padome aicināja Komisiju un Augsto pārstāvi (vajadzības gadījumā) turpināt analizēt šīs divas iespējas un jo īpaši:

– “sākot ar 2013. gada pirmo pusgadu, rīkot apspriedes ar Andoras, Monako un Sanmarīno valdībām un citām attiecīgām pusēm, lai apzinātu šo abu iespēju izpildāmību un atbalsta apjomu, jo īpaši ņemot vērā paziņojumā minētos institucionālos nosacījumus”; un

– “līdz 2013. gada beigām iesniegt Padomei ziņojumu, tostarp šo iespēju ietekmes un galveno institucionālo, politisko un ekonomisko seku analīzi, kā arī ieteikumus par turpmākiem pasākumiem”.

Šis ziņojums ir atbilde uz Padomes aicinājumu. Tas ir izstrādāts, apspriežoties ar minētajām teritorijas ziņā mazajām valstīm un EEZ Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācijas (EBTA) valstīm[4]. Tajā ir ietverta informācija, kas tika savākta Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) un Komisijas dienestu apmeklējuma laikā Andorā, Monako un Sanmarīno 2013. gada martā un tika papildināta ar atbildēm, kuras valstis sniedza uz sīki izstrādātas anketas jautājumiem par savu administratīvo un likumdošanas spēju.

2. IESPĒJU ANALĪZE

2.1. Pirmā iespēja — dalība EEZ

2.1.1. Novērtējums

Šī iespēja paredz teritorijas ziņā mazo valstu dalību Eiropas Ekonomikas zonā (EEZ) uz tādiem pašiem noteikumiem, kādus piemēro pašreizējām EEZ EBTA valstīm[5]. EEZ galvenā priekšrocība ir pārbaudīta līgumtiesiskā regulējuma un institucionālās struktūras (tostarp EEZ EBTA iestāžu — sekretariāta, uzraudzības iestādes un tiesas) izmantošana. Tomēr sākotnēji mazajām valstīm ir jākļūst par Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācijas (EBTA) loceklēm, saņemot visu EBTA locekļu vienprātīgu atbalstu[6], lai pēc tam pievienotos EEZ līgumam[7]. Pašlaik teritorijas ziņā mazās valstis nav iesniegušas pieteikumu dalībai EBTA. Tāpēc EBTA valstis arī nav izteikušas formālu viedokli par šādas iespējas izmantošanu.

Šī iespēja var ietvert dažus papildu trūkumus, ņemot vērā to, ka EEZ EBTA valstu rīcības pamatā ir kopēja nostāja kopīgajās EEZ iestādēs[8]. Ja mazās valstis piedalītos EEZ, šādas nostājas panākšana varētu kļūt sarežģītāka, jo būtu jāsaskaņo sešu, nevis triju valstu nostāja, kā tas ir pašreiz. Tas varētu saasināt problēmas, ar kurām ES un tās EEZ EBTA partneri saskaras jau tagad, nodrošinot savlaicīgu EEZ lēmumu pieņemšanu. Turklāt mazajām valstīm būtu jāpievienojas EBTA tirdzniecības nolīgumiem ar trešām valstīm.

2.1.2. Teritorijas ziņā mazo valstu nostāja

Andora ir paudusi gatavību apsvērt dalību EEZ, ja dalības pamatā ir stabils institucionāls regulējums un tiks ņemts vērā Andoras īpašais stāvoklis. Arī Sanmarīno ir gatava apsvērt šo iespēju. Monako ir izslēgusi šo risinājumu, jo to būtu sarežģīti pielāgot valsts īpašajiem apstākļiem.

2.2. Otrā iespēja — viens vai vairāki asociācijas pamatnolīgumi

2.2.1. Novērtējums

Otrā iespēja paredz sarunas par vienu vai vairākiem asociācijas pamatnolīgumiem starp ES un mazajām valstīm. Tādējādi varētu nodrošināt ne tikai mazo valstu dalību iekšējā tirgū, bet vajadzības gadījumā varētu paredzēt sadarbību arī citās jomās (tiesiskums un iekšlietas, lauksaimniecība, zivsaimniecība, reģionālā politika un ārpolitika). Atšķirībā no pirmās iespējas tas notiktu atsevišķi no EEZ un EEZ EBTA valstu atbalsts nebūtu nepieciešams. Vēl viena šīs iespējas priekšrocība ir elastīgums, jo asociācijas nolīgumus varētu pieskaņot īpašajām ES un mazo valstu vajadzībām. Visbeidzot, būtu iespējams izstrādāt atbilstošu institucionālu regulējumu, uz kuru balstītos šādi nolīgumi (skatīt turpmāk).

2.2.2. Teritorijas ziņā mazo valstu nostāja

Andora ir paudusi gatavību apsvērt iespēju noslēgt asociācijas nolīgumu, ja tā pamatā būtu stabils institucionāls regulējums un pilnībā tiktu ņemts vērā Andoras īpašais stāvoklis. Monako un Sanmarīno arī ir gatavas apsvērt šo iespēju, ja tiek pilnībā ņemtas vērā to īpatnības. Andora un Sanmarīno ir gatavas apsvērt iespēju noslēgt daudzpusēju asociācijas nolīgumu, kurā piedalītos visas trīs mazās valstis. Monako nav izslēgusi šo iespēju, bet dotu priekšroku divpusējam nolīgumam ar ES, kurš būtu pielāgots tās īpašajam stāvoklim un kurā tiktu ņemtas vērā tās ciešās saiknes ar Franciju.

2.2.3. Vai slēgt vienu vai vairākus nolīgumus?

Komisijas sākotnējā novērtējumā noteikts, ka triju atsevišķu nolīgumu vietā priekšroka būtu jādod vienotam daudzpusējam nolīgumam starp ES un trim mazajām valstīm, jo trīs atsevišķi nolīgumi rada sarežģītības un nevajadzīgas diferenciācijas draudus. Daudzpusējā nolīgumā varētu ietvert vienotu sistēmu, kas sastāvētu no galvenajiem principiem un institucionāliem noteikumiem, bet joprojām būtu pietiekami elastīga, lai ņemtu vērā katras valsts unikālos apstākļus. To varētu panākt, ietverot atsevišķus, katrai valstij paredzētus noteikumus vai nu nolīguma pamattekstā, vai protokolu veidā. Vienotais nolīgums pēc valstu pieprasījuma varētu attiekties arī uz valstu savstarpējām attiecībām. Tomēr šis jautājums vēl būtu jāapspriež ar mazo valstu valdībām, lai rastu pareizo risinājumu.

2.2.4. Horizontālie un institucionālie jautājumi

Iepriekš minētajā paziņojumā tika dotas atsauces uz vairākiem horizontāliem un institucionāliem jautājumiem, lai nodrošinātu iekšējā tirgus viendabīgumu un juridisko noteiktību ekonomikas dalībniekiem un iedzīvotājiem. Jebkurā(-os) nolīgumā(-os), kas tiktu noslēgts(-i) ar mazajām valstīm, būtu jānodrošina:

(a) nolīguma(-u) dinamiska pielāgošana acquis izmaiņām;

(b) nolīguma(-u) viendabīga interpretācija;

(c) neatkarīgs uzraudzības mehānisms un tiesas izpildmehānisms;

(d) strīdu izšķiršanas sistēma.

Attiecībā uz a) apakšpunktu par dinamisku pielāgošanu asociācijas nolīgumā varētu izmantot EEZ modeli[9], piemēram, mazās valstis kopumā uzņemtos pienākumu piemērot acquis tajās jomās, uz kurām attiecas nolīgums. Tas attiektos uz suverenitātes garantijām, ņemot vērā valstu attiecīgās konstitucionālās procedūras. Lēmumu pieņemšanai kopīgajās iestādēs būtu jābūt pēc iespējas efektīvākai, lai ļautu nolīgumu ātri pielāgot acquis. Būtu jāizveido mehānisms mazo valstu informēšanai par notikumiem, īpaši par ierosinātajām acquis izmaiņām, ar kura palīdzību mazās valstis arī varētu darīt zināmu savu viedokli par tiem tiesību aktu projektiem, kuri uz tām attiecas. Tomēr tām nebūtu jāpiešķir oficiālas lēmumu pieņemšanas tiesības (kas bieži tiek sauktas par “lēmuma veidošanu” EEZ kontekstā).

EEZ kontekstā EBTA sekretariātam ir svarīga nozīme to jauno ES tiesību aktu novērtēšanā, kuri attiecas uz EEZ, un to iespējamo tiesību aktu saraksta veidošanā, kuri jāiekļauj EEZ nolīgumā. Būtu jāizpēta, kā sekretariāts un Andora, Monako un Sanmarīno var apmainīties ar informāciju, un, iespējams, jauna iestāde šai nolūkā nemaz nav jāveido. Tāpēc EEZ EBTA valstīm, mazajām valstīm un EBTA sekretariātam ir jāapspriežas.

Attiecībā uz b) apakšpunktā minēto viendabīgu nolīgumu interpretāciju un c) apakšpunktā minēto neatkarīgu uzraudzības mehānismu un tiesas izpildmehānismu būtu jārod risinājumi, kas garantētu viendabīgumu un labu iekšējā tirgus darbību. Kā viens no risinājumiem varētu būt šo lomu uzticēšana attiecīgi Komisijai un ES Tiesai, tādējādi izvairoties no vajadzības veidot jaunas iestādes. Varētu paredzēt norīkotas dalībvalsts iesaistīšanu, lai palīdzētu Komisijai veikt uzraudzību, ja tiktu saņemts atbalsts no visām attiecīgajām pusēm.

Būtu jāizveido efektīva un godīga strīdu izšķiršanas sistēma, kā minēts d) apakšpunktā. Visbeidzot, nolīgumā būtu jānosaka, cik lielā mērā un saskaņā ar kādiem nosacījumiem to ES aģentūru lēmumi, kurām ir izpildiestādes pilnvaras, būtu tieši piemērojami mazajās valstīs.

3. PIESKAŅOŠANA ACQUIS UN ADMINISTRATĪVĀ SPĒJA

Tā kā mazās valstis nav ES dalībvalstis, pašlaik to pienākums nav pieskaņot savu tiesisko regulējumu un administratīvo spēju acquis, ja vien šīs prasības nav ietvertas nolīgumos, kurus tās ir noslēgušas ar ES. Piemēram, monetārajos nolīgumos, kurus visas trīs valstis ir noslēgušas ar ES par to, ka euro ir šo valstu oficiālā valūta, paredzēts pārņemt lielus acquis segmentus cita starpā attiecībā uz finanšu pakalpojumiem, noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanu un viltošanas novēršanu.

Tomēr mazo valstu pieskaņošanās attiecīgajam acquis un piemērota spēja, lai to īstenotu un izpildītu, ir būtiski priekšnoteikumi šo valstu dalībai iekšējā tirgū. Šajā ziņā Padome 2012. gada 20. decembra secinājumos norādīja uz “Andoras, Monako un Sanmarīno centieniem”. Padome mudināja tās arī turpmāk “turpināt centienus, lai vēl vairāk uzlabotu savu tiesību aktu saskaņu ar ES iekšējā tirgus acquis un stiprinātu savu administratīvo spēju ar mērķi veicināt turpmāku attiecīgu ES acquis īstenošanu”[10].

Kopumā mazo valstu tiesību aktus var raksturot kā daļēji vai ierobežoti pieskaņotus, izņemot nelielu to apakšnozaru skaitu, attiecībā uz kurām tie ir pilnībā vai lielākoties pieskaņoti. Jomas, kurās, vispārīgi runājot, attiecīgais tiesiskais regulējums ir daļēji pieskaņots, ir brīva preču un finanšu pakalpojumu aprite. Vairākās jomās (piem., brīva kapitāla aprite un publiskais iepirkums) tiesību aktus var raksturot kā ierobežoti vai daļēji pieskaņotus, bet attiecībā uz citām jomām, tostarp intelektuālā īpašuma tiesībām, konkurences politiku un informācijas sabiedrību un plašsaziņas līdzekļiem, ir notikusi tikai ierobežota pieskaņošana. Tiesību aktu pieskaņošana vides un klimata pārmaiņu jomā ir ļoti ierobežota.

Mazajās valstīs darbojas valsts pārvaldes iestādes, kas risina jautājumus saistībā ar lielāko daļu no jomām, kuras aptver iekšējais tirgus. Taču, lai izpildītu kritērijus dalībai iekšējā tirgū, tām būtu jānodrošina atbilstoša administratīvā spēja vairākās jomās. Andorā, kur ir aptuveni 76 000 iedzīvotāju, ir ap 5800 valsts pārvaldes darbinieku. Monako ir aptuveni 36 300 iedzīvotāju un apmēram 3500 no tiem strādā valsts administrācijā. Sanmarīno dzīvo aptuveni 32 400 iedzīvotāju, valsts sektorā ir nodarbināti apmēram 4065 darbinieki, tostarp 2297 strādā valsts administrācijā un 1048 Sociālā nodrošinājuma institūtā. Šie skaitļi sniedz vispārēju ieskatu par cilvēkresursiem, kas pieejami minētajās trijās valstīs. Tomēr acquis īstenošanas administratīvā spēja jāvērtē, ņemot vērā arī citus kritērijus, piemēram, organizatorisko efektivitāti, tehnisko kompetenci, kā arī cilvēkresursus un finanšu resursus, kas piešķirti uzdevumu uzraudzībai un izpildei.

4. EKONOMIKAS NOVĒRTĒJUMS

No makroekonomikas perspektīvas iespējamā ietekme, kuru radītu triju mazo valstu dalība ES iekšējā tirgū, attiecībā uz ES ekonomiku kopumā būtu neliela. Mazās valstis, kurās kopā dzīvo aptuveni 145 000 iedzīvotāju un kuru kopējais iekšzemes kopprodukts (IKP) ir 8 miljardi euro, veido 0,03 % no ES kopējā iedzīvotāju skaita (508 miljoni) un 0,07 % no ES IKP (13 triljoni euro). Šāda milzīga apjoma un mēroga atšķirība norāda, cik grūti ir ekstrapolēt izmērāmu ekonomisko ietekmi. Turpmākajā analīzē galvenā uzmanība ir pievērsta ES. Ja šīs valstis piedalītos iekšējā tirgū, ietekme uz to tautsaimniecību, visticamāk, būtu relatīvi daudz nozīmīgāka, nekā uz ES ekonomiku.

Vispārēji runājot, mazo valstu tautsaimniecībām ir raksturīga spēcīga savstarpējā atkarība no kaimiņvalstīm, ar kurām tām tradicionāli ir bijušas un joprojām ir visciešākās attiecības. Šo triju valstu ekonomika ievērojami atšķiras.

Andoras ekonomikas pamatā ir tūrisms, kā arī finanšu un mazumtirdzniecības pakalpojumi (aptuveni 9 miljoni apmeklētāju gadā, kas veido ap 80 % no IKP). Sanmarīno tūrisma nozares daļa ir mazāka un ekonomika ir diversificētāka (piem., rūpniecība veido aptuveni 40 % no IKP). Monako ekonomikas pamatā galvenokārt ir pakalpojumi (tostarp finanšu pakalpojumi un tūrisms) un vieglā rūpniecība ar augstu pievienoto vērtību (8 % no IKP, 9 % no nodarbinātības).

Finanšu pakalpojumi veido attiecīgi Andorā 16 % no IKP, Monako 15 % no IKP un Sanmarīno 11 % no IKP. Tādējādi šai nozarei ir ievērojama nozīme šo valstu tautsaimniecībā, lai gan tā nav dominējošā nozare. Uzraudzību veic valsts uzraudzības iestāde Andorā (INAF) un Sanmarīno (Centrālā Banka), bet Monako šis uzdevums ir nodots Francijas pārraudzības iestādei Autorité de Contrôle Prudentiel (ACP). Monetārajos nolīgumos, kurus visas trīs valstis ir noslēgušas ar ES, paredzēts pienākums pakāpeniski līdz 2017. gadam pārņemt ES acquis banku un noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas jomā.

Taču mazajās valstīs nenotiek darbība visās finanšu pakalpojumu jomās. Piemēram, nevienā no trim valstīm nav vērtspapīru tirgu. Vēl viena īpatnība ir tāda, ka Sanmarīno nav ārvalstu īpašumā esošu banku. No sešām Andoras bankām viena ir ES uzņēmuma filiāle. Monako visas bankas ir ārvalstu grupu nodaļas vai filiāles (galvenokārt no ES vai Šveices).

Andoras un Sanmarīno ekonomikas stāvoklis kopš ekonomikas krīzes sākuma ir ievērojami pasliktinājies. Sanmarīno laikposmā no 2008. gada līdz 2011. gadam IKP samazinājās par 25 %. Andorā tai pašā laikposmā pazeminājums bija 15,2 %. Monako pēc IKP samazinājuma 2009. gadā 11,2 % apmērā, 2010. gadā tas atkal palielinājās (par 3,2 %) un 2011. gadā gandrīz sasniedza 2008. gada līmeni (pieaugums par 8,0 %). Krīze ir viens no faktoriem, kas mudināja Andoru, kā arī (mazākā mērā) Sanmarīno un Monako, pielāgot un/vai pārskatīt attiecīgos ekonomikas modeļus. Tā rezultātā tagad šīs valstis demonstrē lielāku gatavību nodibināt ciešākas ekonomiskas attiecības ar ES.

Neraugoties uz ekonomikas krīzi, bezdarba līmenis visās trijās valstīs joprojām ir ļoti zems (Sanmarīno ir visaugstākais bezdarba līmenis no visām trim valstīm — 5,3 %). To var izskaidrot ar diviem faktoriem.

Visās trijās valstīs ir ievērojams “buferis”, kuru rada ienākošie sezonālie / pagaidu darba ņēmēji un pārrobežu darba ņēmēji (kas dzīvo tuvējos reģionos kaimiņvalstīs), kuri darba zaudēšanas gadījumā neparādās valsts bezdarba līmeņa rādītājos.

Otrs faktors ir visu triju valstu darba tirgus spēcīgā aizsardzība, jo priekšroka tiek dota valstspiederīgajiem vai iedzīvotājiem, un tas, ka daudzu darbību veikšanai un/vai uzņēmumiem jāsaņem iestāžu atļauja.

Ja šo triju tautsaimniecību stāvoklis ir labs, mazo valstu nodarbinātības piedāvājuma labvēlīgā ietekme ir jūtama arī tālu aiz to robežām – blakusesošajās ES dalībvalstīs. No 50 000 Monako darba ņēmējiem gandrīz 40 000 dzīvo kaimiņvalstīs — Francijā vai Itālijā; Andorā 1600 darba ņēmēji (no 36 000) katru dienu ierodas no kaimiņvalstīm — Spānijas vai Francijas; un Sanmarīno uzņēmumi nodarbina 5500 pārrobežu darba ņēmējus no Itālijas (no kopumā 20 500 darba ņēmējiem Sanmarīno).

Aptuvenā ārvalstnieku daļa — galvenokārt ES pilsoņi —, kas dzīvo šajās trijās valstīs, ir 18,5 % Sanmarīno (t. i., 6000 no 32 400 iedzīvotājiem), 55 % Andorā (t. i., 42 000 no 76 000 iedzīvotājiem) un 80 % Monako (t. i., 29 000 no 36 300 iedzīvotājiem).

Var pieņemt, ka daudzās no trijās valstīs radītajām darbavietām, ja tās piedalītos iekšējā tirgū, strādātu darba ņēmēji, kas nav valstspiederīgie (galvenokārt ES pilsoņi), jo darba devējiem pieejamais vietējais darbaspēka kopums ir ierobežots. Tādējādi iespējamo ietekmi darbavietu radīšanas ziņā uz ES varētu noteikt, ņemot vērā “iedzīvotāju noplūdi” uz kaimiņu reģioniem, kā arī valstī radītās darbavietas, kurās varētu strādāt ES iedzīvotāji.

Lielākā no trim valstīm iedzīvotāju ziņā, Andora, atrodas starp strukturāli nabadzīgākajām teritorijām, tāpēc ieguvēji varētu būt kaimiņvalsts Spānijas Lérida province vai Francijas Pyrénées-Orientales un Ariège departamenti. Taču šo ietekmi pašlaik nav iespējams izteikt precīzos skaitļos.

Kopš 2007. gada ES tirdzniecības bilancē ar Sanmarīno ir pārpalikums (183 miljoni euro 2011. gadā). Kopumā ES imports un eksports ar Sanmarīno 2011. gadā veidoja 325,5 miljonus euro. Tajā pašā periodā ES tirdzniecības bilancē ar Andoru arī bija pārpalikums (1105 miljoni euro 2011. gadā). Kopumā ES imports un eksports ar Andoru 2011. gadā veidoja 1158 miljonus euro. ES tirdzniecību ar Monako ir grūti novērtēt, jo to galvenokārt veica caur Franciju (un tāpēc to nevar izteikt skaitļos atsevišķi). Pašlaik 95 % no Sanmarīno eksporta nonāk Itālijā, bet lielākā daļa Andoras eksporta — Spānijā. Ja šīs trīs valstis piedalītos iekšējā tirgū, nav paredzams, ka ES eksports uz tām varētu ievērojami palielināties, cita starpā ņemot vērā esošās muitas savienības starp ES un attiecīgi Andoru un Sanmarīno, no vienas puses, un Monako, kas ietilpst ES muitas teritorijā, no otras puses.

Tāpēc, ņemot vērā triju attiecīgo valstu iedzīvotāju skaitu un IKP, stiprākām ekonomiskām saiknēm būtu tikai neliela ietekme uz ES ekonomiku kopumā. Tomēr reģionālā un vietējā līmenī labvēlīgā ietekme varētu būt ievērojamāka, īpaši ES reģionos, kuri atrodas šo valstu kaimiņos, un īpaši attiecībā uz darbaspēka tirgu un no tā izrietošo pozitīvo rezonanses efektu.

5. SECINĀJUMI UN IETEIKUMI

5.1. Turpmākie pasākumi

Komisija ir gatava veidot ciešākas attiecības ar Andoras Firstisti, Monako Firstisti un Sanmarīno Republiku, jo īpaši saistībā ar to dalību ES iekšējā tirgū. Kā uzsvērts 2012. gada novembra paziņojumā, šāda dalība varētu dot ieguvumus abām pusēm, tostarp likvidējot pārrobežu saimnieciskās darbības šķēršļus. Lai identificētu risinājumus, kas piešķirtu šīm valstīm piekļuvi ES iekšējam tirgum, ja tās izpildītu paziņojumā paredzētos kritērijus, Komisija ir izvērtējusi abas iespējas, kuras Padome izvēlējās 2012. gada decembra secinājumos: i) šo valstu dalība EEZ; ii) sarunas par vienu vai vairākiem asociācijas pamatnolīgumiem ar šīm valstīm.

Ņemot vērā iepriekš minētos principus, Komisija uzskata, ka sarunas par (vienu vai vairākiem) asociācijas nolīgumu(-iem) ir dzīvotspējīgākā no abām iespējām. Svarīgi, ka šāda(-u) nolīguma(-u) darbības jomu un saturu varētu pielāgot ES prasībām, kā arī katras mazās valsts īpatnībām un unikālajiem apstākļiem. Ja būtu savstarpēja interese, šāda(-u) nolīguma(-u) darbības joma varētu ietvert arī citas, ar iekšējo tirgu nesaistītas jomas. Turklāt nolīgumā būtu arī jānosaka saistība ar tādiem esošajiem nolīgumiem kā muitas savienības nolīgums ar Andoru, muitas un sadarbības nolīgums ar Sanmarīno un nolīgumi starp ES un trim mazajām valstīm par tādu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem, kas gūti kā procentu maksājumi par uzkrājumiem (pašlaik notiek sarunas par pēdējo minēto nolīgumu grozīšanu). Turpretī mazo valstu dalība EEZ pašlaik netiek uzskatīta par dzīvotspējīgu iespēju 2.1. iedaļā minēto politisko un institucionālo iemeslu dēļ.

Komisija iesaka izvēlēties iespēju par asociācijas pamatnolīguma noslēgšanu kā pamatu, lai stiprinātu ES attiecības ar Andoru, Monako un Sanmarīno, ņemot vērā turpmāk noteiktos principus. Nolīgumā(-os) vajadzības gadījumā vai nu dokumenta pamattekstā, vai pievienotajos protokolos būtu jāietver attiecīgi noteikumi, kas izstrādāti, ņemot vērā katras valsts īpašo stāvokli.

5.2. Galvenie principi

Sarunu par asociācijas nolīgumu(-iem) pamatā jābūt šādiem principiem.

5.2.1. Kopīgas vērtības

Saskaņā ar ES vispārējo praksi attiecībās ar trešām valstīm visos nolīgumos ar mazajām valstīm jāietver atsauce uz pušu kopīgajām vērtībām un apņemšanos tās pildīt. Jo īpaši nolīgumā(-os) varētu ietvert atsauci uz 2. pantu Līgumā par Eiropas Savienību (LES) [11].

5.2.2. Iekšējā tirgus principi

Kā noteikts iepriekš minētajā paziņojumā, lai iekšējais tirgus darbotos pareizi, liela nozīme ir kopīgiem noteikumiem un to pilnīgai izpildei. Padome 2012. gada 20. decembra secinājumos uzsvēra, ka jānodrošina iekšējā tirgus viendabīgums un laba darbība.

5.2.3. Īpatnības

Padomes 2012. gada decembra secinājumos norādīts, ka Komisijai, analizējot abas iespējas, jāņem vērā mazo valstu īpatnības. Tās cita starpā ir šo valstu mazie izmēri teritorijas ziņā un nelielais iedzīvotāju skaits, ciešās saiknes ar kaimiņvalstīm, kā arī politiskās un ekonomiskās iezīmes. Ir svarīgi atgādināt arī, ka Līguma par Eiropas Savienību 8. pantā norādīts, ka ES “veido īpašas attiecības ar kaimiņvalstīm, lai izveidotu labklājības un labu kaimiņattiecību telpu, kuras pamatā ir Savienības vērtības un kuru raksturo ciešas un mierīgas, uz sadarbību balstītas attiecības”. Trešajā Deklarācijā attiecībā uz Līguma par Eiropas Savienību 8. pantu norādīts, ka “Savienība ņems vērā teritorijas ziņā mazo valstu īpašo stāvokli, kurām ar Savienību ir īpašas ciešas attiecības”.

5.2.4. Pašreizējie notikumi

Ir svarīgi, ka ES saglabā saskaņotu pieeju savām attiecībām ar partneriem kaimiņvalstīs. Visos nolīgumos ar mazajām valstīm jāņem vērā turpmākie notikumi šajās attiecībās. Jo īpaši ņemot vērā, ka sadarbībai muitas un nodokļu jomā ir labvēlīga ietekme uz iekšējā tirgus labu darbību, ES būtu jāapsver, vai tās pieeja horizontāliem un institucionāliem jautājumiem, kā uzsvērts iepriekš, būtu jāpaplašina uz nolīgumiem šajā jomā, tostarp uz protokoliem, kuri izstrādāti pašreizējo sarunu rezultātā ar mazajām valstīm par grozījumiem ES nolīgumos par nodokļu uzlikšanu uzkrājumiem.

[1] Komisijas Paziņojums par ES attiecībām ar Andoras Firstisti, Monako Firstisti un Sanmarīno Republiku. Iespējamie risinājumi ciešākai integrācijai ar ES (COM(2012) 680 galīgā redakcija/2), Brisele 20.11.2012.

[2] Komisijas dienestu darba dokuments, kas pievienots Komisijas Paziņojumam par ES attiecībām ar Andoras Firstisti, Monako Firstisti un Sanmarīno Republiku. Šķēršļi, kas ierobežo Andoras, Monako un Sanmarīno piekļuvi ES iekšējam tirgum un sadarbību citās jomās (SWD(2012) 388 galīgā redakcija), Brisele 20.11.2012.

[3] Padomes secinājumi par ES attiecībām ar Andoras Firstisti, Monako Firstisti un Sanmarīno Republiku, 20.12.2012, kas pieņemti 3213. sanāksmē “Transports, telekomunikācijas un enerģētika”.

[4] Norvēģija, Islande un Lihtenšteina.

[5] Norvēģija, Islande un Lihtenšteina.

[6] Šveice, Norvēģija, Islande un Lihtenšteina.

[7] EEZ līguma 128. pants.

[8] EEZ līguma 90. un 93. pants.

[9] EEZ līguma 102. pants.

[10] Padomes secinājumi par ES attiecībām ar Andoras Firstisti, Monako Firstisti un Sanmarīno Republiku, 20.12.2012, kas pieņemti 3213. sanāksmē “Transports, telekomunikācijas un enerģētika”.

[11] “Savienība ir dibināta, pamatojoties uz vērtībām, kas respektē cilvēka cieņu, brīvību, demokrātiju, vienlīdzību, tiesiskumu un cilvēktiesības, tostarp minoritāšu tiesības. Šīs vērtības dalībvalstīm ir kopīgas sabiedrībā, kur valda plurālisms, tolerance, taisnīgums, solidaritāte un kur nav diskriminācijas, kā arī valda sieviešu un vīriešu līdztiesība.”