LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 54/15

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Priekšlikums Padomes regulai par valsts atbalstu nekonkurētspējīgu ogļraktuvju slēgšanas atvieglošanai”

(pašiniciatīvas atzinums)

(2011/C 54/03)

Galvenais ziņotājs: PEZZINI kgs

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja saskaņā ar Reglamenta 29. panta 2. punktu 2010. gada 21. oktobrī nolēma izstrādāt pašiniciatīvas atzinumu par tematu

“Priekšlikums Padomes regulai par valsts atbalstu nekonkurētspējīgu ogļraktuvju slēgšanas atvieglošanai”.

Komitejas Birojs 2010. gada 20. oktobrī uzdeva Rūpniecības pārmaiņu konsultatīvajai komisijai (CCMI) sagatavot Komitejas atzinumu par šo jautājumu.

Ņemot vērā jautājuma steidzamību, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 467. plenārajā sesijā, kas notika 2010. gada 8. un 9. decembrī (8. decembra sēdē), iecēla Pezzini kgu par galveno ziņotāju un ar 158 balsīm par, 8 balsīm pret un 5 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi.

1.1. EESK uzskata, ka vajadzīgs pasākumu kopums, kas veicinātu ilgtspējīga enerģijas ražošanas modeļa izveidi un sniegtu nozarei drošu un stabilu satvaru, iekļaujot tajā apgādes drošības principam atbilstošu enerģētikas plānošanu, sociālo, teritoriālo un vides aizsardzības aspektu vērā ņemšanu un ceļvedi 2020.–2050. gadam.

1.2. EESK iesaka pašreiz ogļrūpniecības nozarei piemērojamās regulas (Padomes Regula (EK) Nr. 1407/2002 (2002. gada 23. jūlijs) par valsts atbalstu ogļu rūpniecībai) darbības termiņu pagarināt par tikpat ilgu laiku, neuzliekot papildu slogu ES budžetam un neizvirzot kategorisku prasību raktuves slēgt, bet pieļaujot atbalsta piešķiršanu ieguldījumiem un novatoriskām tīru ogļu tehnoloģijām (“clean coal”), augsti kvalificēta personāla izglītošanai stratēģiski svarīgo izejvielu nozarē un aicina grozīt priekšlikumu tā, lai tas “atvieglotu ogļraktuvju pārstrukturēšanu par konkurētspējīgām raktuvēm”, un prasa Kopienas stratēģiskas rezerves konsolidāciju.

1.3. EESK aicina termiņa vidusposmā izvērtēt šādus jautājumus: tīru ogļu tehnoloģijas konkurētspēja salīdzinājumā ar citiem Eiropas Savienības vietējiem resursiem 2020. gada perspektīvā, citiem vietējiem enerģijas avotiem piešķirtais atbalsts, ogļu izmantojuma veicināšana pasaules tirgos, degizrakteņu kurināmā cenu svārstības starptautiskā līmenī, Eiropas vietējo resursu pievienotā vērtība, kā arī elektrostaciju pārveides un slēgto ogļraktuvju sanācijas izmaksas.

1.4. Komiteja uzskata, ka minētā pārbaude 2014. gadā būtu jāveic, stingri ievērojot Lisabonas līguma noteikumus par jauno ES enerģētikas politiku (194. pants) un saskaņā ar ES stratēģiju par energoapgādes drošību un piekļuvi izejvielām, kā arī atbilstīgi ES politikai citās jomās, it īpaši rūpniecībā, tirdzniecībā, pētniecībā un jauninājumos.

1.5. Komiteja aicina 2015. gadā iesniegt Eiropas Parlamentam, Padomei un pašai EESK termiņa vidusposma ziņojumu, kurā izvērtēta Eiropas ogļrūpniecības konkurētspēja pēc pašreizējās krīzes ārkārtas apstākļu pārvarēšanas, ņemot vērā iepriekš minētos aspektus un attiecīgos termiņus un izklāstot panākumus stratēģiskajā, ekonomikas, tehnoloģijas, sociālajā, vides aizsardzības un atkarības no importētiem energoresursiem mazināšanas jomā.

1.6. EESK atgādina, ka ES ir līdere videi nekaitīgas energoresursu izmantošanas tehnoloģiju pētniecības un attīstības jomā, jo īpaši attiecībā uz CO2 uztveršanas un uzglabāšanas tehnoloģijām, tīru ogļu tehnoloģijām, enerģijas poliģenerāciju no oglēm un elektrības ražošanu saistībā ar integrētiem, nulles līmeņa emisiju (1) risinājumiem — visas šīs jomas ir ES Septītās pamatprogrammas pētniecībai un tehnoloģiju attīstībai (2007–2013) neatņemama sastāvdaļa.

1.7. EESK uzsver, ka Eiropas iekšējā tirgū nav konkurences izkropļojumu, jo — kā Komisija pati to ir norādījusi — dalībvalstu savstarpējā ogļu tirdzniecība notiek nelielos apmēros, arī tāpēc, ka katras elektrostacijas iekārtas ir pielāgotas konkrētam ogļu veidam.

1.8. EESK uzsver, ka Regula (EK) Nr. 1407/2002 par valsts atbalstu ogļu rūpniecībai patlaban ir īpaši aktuāla, it īpaši tāpēc, ka:

— “nevienlīdzīgā konkurence starp Kopienas oglēm un ievestajām oglēm ir piespiedusi veikt ievērojamus pārstrukturēšanas pasākumus ogļu rūpniecībā, kā arī lielu ražošanas samazināšanu pēdējās desmitgadēs;

— Kopiena ir kļuvusi aizvien vairāk atkarīga no ārējiem primārās enerģijas avotiem;

— politiskā situācija pasaulē ģeopolitiskā un drošības riska novērtējumam enerģijas nozarē nosaka pavisam jaunu dimensiju un drošas apgādes jēdzienam piešķir plašāku nozīmi.”

1.9. Visu minēto iemeslu dēļ un ņemot vērā energoresursu stratēģisko nozīmi, EESK iesaka efektīvā veidā pāriet uz jaunu, ilgtspējīgu Eiropas enerģētikas modeli, kas ietver dažādus enerģijas veidus, iekļaujot visus enerģijas avotus, piesārņojošu emisiju samazinošas tehnoloģijas un izpildāmu īstenošanas grafiku, kā arī ievieš un saglabā faktorus, kas samazina minētā modeļa atkarību no ārējiem resursiem.

1.10. Attiecībā uz energoefektivitāti, klimata pārmaiņu novēršanu, kā arī CO2 un citu piesārņojošu vielu emisiju mazināšanu, Komiteja uzsver, ka ir svarīgi demokrātiskā un iekļaujošā veidā panākt konsensu; tāpēc tā uzstājīgi mudina Eiropas Savienības ekonomiskās un sociālās kohēzijas politikas ietvaros visos līmeņos pastiprināt un labāk strukturēt ogļu rūpniecības nozares sociālo dialogu, jo, ņemot vērā globālo krīzi, darbības pārtraukšana ogļu ražošanas reģionos nozīmētu vairāk nekā 300 000 darbavietu zaudēšanu dažās specifiskās teritorijās.

2. Ievads.

2.1. ES pašreizējais ogļu (2) ražošanas apjoms ir aptuveni 288 miljoni tonnu ogļu ekvivalenta, no kā 122 miljoni tonnu ir akmeņogles. Ogles izmanto galvenokārt elektrības, siltuma un tērauda ražošanai un citiem rūpnieciskiem procesiem. Lielākās ogļu ražotājas Eiropas Savienībā ir Polija un Vācija.

2.2. Akmeņogles ražo desmit dalībvalstīs, no kurām sešas piešķir vismaz viena veida valsts atbalstu — visvairāk Vācija un Spānija, mazākā apmērā arī Ungārija, Polija, Rumānija un Slovākija (Slovēnijā atbalstu saņem vienīgi jau slēgtās raktuves).

2.3. Eiropas Ogļu un tērauda kopienas dibināšanas līgumā (1951) bija iekļauti skaidri noteikumi par to, vai ir pieļaujams, ka valstis piešķir atbalstu ogļu un tērauda rūpniecības uzņēmumiem: “Turpmāk norādītais [tiek] atzīts par nesaderīgu ar ogļu un tērauda kopējo tirgu un (.) saskaņā ar šo Līgumu Kopienā [tiek] aizliegts: (.) subsīdijas vai palīdzība, kuras (.) jebkādā veidā piešķir valsts.” Aizliegums dalībvalstīm piešķirt uzņēmumiem jebkāda veida atbalstu, kā tas noteikts 4. panta c) punktā, loģiski izrietēja no tā, ka kopējā tirgū atcēla visus valstu protekcionisma pasākumus.

2.4. Taču drīz pēc kopējā tirgus izveides kļuva skaidrs, ka Eiropas energoapgādi nodrošināt nebūs iespējams. Lai atļautu dažus Kopienas atbalsta veidus, piemēroja 95. pantu par neparedzētiem apstākļiem pēc līguma parakstīšanas. Minētajā pantā ir pieļauta Kopienas intervence, ja tā ir vajadzīga, lai sasniegtu vienu vai vairākus līguma mērķus.

2.5. Pēc EOTK līguma darbības beigām Padome 2002. gada 23. jūlijā pieņēma Regulu (EK) Nr. 1407/2002 par valsts atbalstu ogļu rūpniecībai, kura ir spēkā līdz 2010. gada 31. decembrim. No 2003. gada līdz 2008. gadam nozares atbalstam apstiprināja vairāk nekā 26 miljardus EUR.

2.6. Komiteja ir paudusi viedokli par šo atbalsta shēmu (3), piekrītot EOTK konsultatīvās komitejas uzskatam, ka regulā, kuras mērķis ir uzlabot energoapgādes drošību un nodrošināt stabilu primārās enerģijas avotu bāzi, vienlaikus nevar arī izvirzīt prasību “pastāvīgi samazināt” jebkāda veida atbalstu, ko piešķir ogļu rūpniecībai.

2.7. Komiteja atzinīgi novērtēja to, ka “dalībvalstīm atļauts saglabāt stabilu minimālo vietējo akmeņogļu ražošanas apjomu, kas sniegs iespēju izmantot nozīmīgā apmēra iegulas”. Tas nozīmēja saglabāt darbībai nepieciešamo infrastruktūru, pievērst pastiprinātu uzmanību delikātajam jautājumam par drošību un veselības aizsardzību darba vietā, kā arī augsti kvalificētam personālam un tehniskajām zināšanām, un veikt konkrētus pasākumus.

2.8. Komiteja arī uzsver, ka šai specifiskajai nozarei jāpievērš uzmanība, jo tā ir saistīta ar vietējām stratēģiskajām izejvielām, tā aktīvi jāatbalsta, lai padarītu Eiropu pievilcīgāku investoriem un darba devējiem, veicinātu uzņēmumu konkurētspēju un sociālo kohēziju, sekmētu pētniecību un inovāciju un, visbeidzot, atbalstītu jaunu iemaņu ieviešanu un izplatību, kā arī cilvēkresursu apmācību. (4)

2.9. Komiteja arī atzīmēja, ka Komisijai jāpievērš lielāka uzmanība tādam valsts atbalstam, kas ievērojami ietekmē tirdzniecību, nevis jātērē līdzekļi, analizējot daudzus, galvenokārt vietējas ietekmes gadījumus, un ka tai būtu jāprecizē, ko ietver jēdziens “vietēja ietekme” un kā to interpretēt (5).

2.10. Komiteja arī ir norādījusi, ka Eiropas un pasaules energoapgāde pašlaik pamatojas uz fosilajiem kurināmajiem — oglēm (6), naftu un dabasgāzi. Šie kurināmie nākamajos gadu desmitos būs tikpat nozīmīgi un nepieciešami (7).

2.11. Ja vairāk izmantotu Eiropas ogļu iegulas, būtu iespējams mazināt minēto atkarību. Tiek lēsts, ka no 3 400 miljardiem tonnu naftas vienību līdz šim ir iegūti tikai 3 %. (.) Ogļu, naftas un dabasgāzes avotu un krājumu paredzamā pieejamība pasaules mērogā būs atkarīga no vairākiem faktoriem (ekonomiskās izaugsmes, izpētes un tehnoloģijas attīstības). Resursu pietiek vēl vairākām desmitgadēm (ogļu — varbūt pat gadsimtiem) (.). (7)

2.12. Kopīgā pētniecības centra prognozēs 2030.–2050. gadam (8) ir norādīts, ka arī 21. gadsimtā oglēm būs nozīmīga loma, lai apmierinātu pieprasījumu pēc enerģijas. Tā kā arvien vairāk uzmanības tiek pievērsts siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanai, daudz līdzekļu jāiegulda videi nekaitīgu tehnoloģiju pētniecībā un izstrādē ogļu izmantošanas jomā un nerimtīgi jāuzlabo CO2 uztveršanas un uzglabāšanas tehnoloģiju efektivitāte. Pasaules mērogā ogles arī turpmāk būs nozīmīgs enerģijas avots, no kura apmierinās vairāk nekā 20 % no kopējā pieprasījuma pēc enerģijas.

2.13. Kā Komiteja to jau ir norādījusi (9), tā kā uzlabosies ogļu izmantošanas konkurētspēja elektroenerģijas ražošanas jomā, tad pēc nelielas lejupslīdes, ap 2015. gadu atkal gaidāms ogļu patēriņa kāpums. Šīs attīstības gaitas pamatā būs dabasgāzes cenas palielināšanās un tas, ka paredzama progresīvas tehnoloģijas izstrāde elektroenerģijas ieguvei no oglēm.

2.14. Pasaulē galvenie ražotāji ir Ķīna, ASV, Indija, Austrālija un Krievija; Ķīna saražo 2 761 miljonus tonnu gadā (47 % no pasaules kopējā apjoma), ASV — 1 006 miljonus tonnu (17 %) un Krievija — 247 miljonus tonnu (4 %). ES importē 180 miljonus tonnu akmeņogļu gadā, galvenokārt no Krievijas (30 %), Kolumbijas (17,8 %), Dienvidāfrikas (15,9 %) un ASV (12,8 %) (10).

3. Priekšlikums.

3.1. Tā kā drīz beigsies darbības termiņš Regulai (EK) Nr. 1407/2002 (2002. gada 23. jūlijs) par valsts atbalstu ogļu rūpniecībai, Komisija nesen nāca klajā ar šādiem sešiem risinājumiem:

— 1. risinājums: neierosināt īpaši šai nozarei paredzētu jaunu tiesību instrumentu, kas piemērojams pēc Ogļu regulas termiņa beigām, bet piemērot vispārīgos valsts atbalsta noteikumus;

— 2. risinājums: pieņemt pamatnostādnes, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, kas līdzinātos kuģubūves un tērauda rūpniecības nozarēs pieņemtajām pamatnostādnēm (atbalsts, lai segtu ogļraktuvju uzņēmumu maksājumus darbiniekiem, kas atlaisti vai priekšlaicīgi pensionējas raktuvju slēgšanas dēļ, un lai segtu minēto darbinieku konsultēšanas un profesionālās pārkvalificēšanās un objektu slēgšanas izmaksas);

— 3. risinājums: pieņemt regulu, kas paredzētu laikā ierobežotu atbalstu darbībai (slēgšanas atbalstu) vai darbības atbalstu, kura apjoms tiek pastāvīgi samazināts, ja raktuvju un rūpnīcu darbības apjomu pakāpeniski samazina saskaņā ar labi izstrādātu raktuvju slēgšanas plānu;

— 4. risinājums: pieņemt regulu, kas paredzētu atbalstu neparedzētu izdevumu segšanai (pārņemtās sociālās un vides aizsardzības saistības), kas saistīti ar ogļraktuvju slēgšanu;

— 5. risinājums: pamatojoties uz LESD 107. panta 3. punkta e) apakšpunktu, pieņemt regulu, kurā noteikts, ka dalībvalstis drīkst piešķirt gan slēgšanas atbalstu, gan atbalstu neparedzētu izdevumu segšanai;

— 6. risinājums: pašreiz spēkā esošās “Ogļu rūpniecības regulas” darbības termiņu pagarināt vēl par desmit gadiem, t.i., līdz 2020. gada beigām, nepieprasot raktuvju slēgšanu un iekļaujot iespēju piešķirt investīcijas.

3.2. Atbilstīgi 5. risinājumam Komisija ir nolēmusi ierosināt jaunu Padomes regulu, ar kuru piešķirs dalībvalstīm papildu instrumentu, kas mazinātu raktuvju slēgšanas sociālās un reģionālās sekas un veicinātu Eiropas reģionu sociālo kohēziju.

Lai veicinātu uzņēmumu konkurētspēju un sociālo kohēziju, sekmētu pētniecību un inovāciju un atbalstītu jaunu zināšanu ieviešanu un izplatīšanu, kā arī cilvēkresursu apmācību, papildus vispārīgajos valsts atbalsta noteikumos paredzētajām iespējām Komisijas priekšlikums pieļauj deklarēt divus akmeņogļu rūpniecības atbalsta veidus par saderīgiem ar iekšējo tirgu — slēgšanas atbalstu un atbalstu neparedzētu izdevumu segšanai.

3.3.1. Konkrēti, ogļraktuvju darbībai piešķirtajam atbalstam būtu jāatbilst šādiem noteikumiem:

— attiecībā uz konkurētnespējīgām ogļraktuvēm, kas darbojās 2009. gada 31. decembrī, jāizstrādā detalizēts plāns par to pilnīgu slēgšanu līdz 2014. gada 1. oktobrim;

— laika gaitā atbalsts būtiski jāsamazina, t.i., ik pēc 15 mēnešu laikposma atbalsts jāsamazina par 33 %;

— ja raktuvi neslēdz līdz noteiktajam datumam, viss piešķirtais atbalsts jāatmaksā;

— dalībvalstīm jāiesniedz pasākumu plāns, kura mērķis ir samazināt ogļu izmantošanas ietekmi uz vidi.

3.3.2. Atbalsts neparedzētiem izdevumiem ir paredzēts, lai segtu neplānotas objekta pārstrukturēšanas un ekspluatācijas izbeigšanas izmaksas, kas nav tieši saistītas ar pašreizējo ražošanu, kā arī lai segtu raktuvju slēgšanas rezultātā pārņemtās sociālās un vides aizsardzības saistības, ar noteikumu, ja tās rodas, slēdzot ogļu ražotnes.

4. Vispārīgas piezīmes.

4.1. Komiteja izsaka nožēlu, ka Padome nav lūgusi tās viedokli, it īpaši, ņemot vērā kompetences jomas, kādas ir Rūpniecības pārmaiņu konsultatīvajai komisijai (CCMI), kura pārņēma Eiropas Ogļu un tērauda kopienas konsultatīvās komitejas funkcijas un ir iekļauta Komitejā kā pastāvīga struktūrvienība.

4.1. Vispirms EESK izmanto savas tiesības sniegt viedokli šajā jautājumā, kas ES rūpniecības pārmaiņu jomā ir ļoti svarīgs, jo EOTK konsultatīvā komiteja attiecībā uz Regulu (EK) Nr. 1407/2002 jau norādīja, ka mērķi uzlabot energoapgādes drošību un nodrošināt stabilu primārās enerģijas bāzi nevar apvienot ar prasību “pastāvīgi samazināt ogļu rūpniecībai jebkāda veida piešķirto atbalstu”.

4.3. EESK vērš uzmanību uz to, ka Eiropadome 2009. gada 19. un 20. martā apstiprināja Komisijas 2008. gada 13. novembrī pieņemto otro Stratēģisko enerģētikas pārskatu, kurā uzsvērts, ka “galvenā vērība jāvelta (.) labākai ES iekšienē saražoto enerģijas resursu izmantošanai” un ka “ES vislabākā veidā jāizmanto savi enerģijas resursi, tostarp atjaunojamie energoresursi, fosilais kurināmais un — valstīs, kas to izvēlēsies, — kodolenerģija”.

4.4. Komiteja arī uzsver, ka viens no Sestās vides rīcības programmas (2002–2012) mērķiem ir “[atbalstīt] pāreju uz atjaunojamiem resursiem un izrakteņu kurināmo ar zemāku oglekļa saturu enerģijas ražošanai” un ka pašreiz spēkā esošās Regulas par valsts atbalstu ogļu rūpniecībai 1. pantā paredzēta “nepieciešamība kā piesardzības pasākumu saglabāt minimālu daudzumu vietējās ogļu ražošanas, lai nodrošinātu rezerves resursu apguvi”.

4.5. Visbeidzot EESK vērš uzmanību uz to, ka arī Eiropas līmeņa pētījumos, kurus veicis Kopējā pētniecības centra Enerģētikas institūts (Petena), ir norādīts, ka arī 21. gadsimtā akmeņogles noteikti izmantos kā avotu, lai apmierinātu pieprasījumu pēc enerģijas.

4.6. Komiteja atzinīgi vērtē Komisijas ierosinātos pasākumus tiktāl, ciktāl tie pietiekamā apmērā palīdzēs uzlabot nozares uzņēmumu konkurētspēju un ciktāl tie neizriet vienīgi no apsvēruma par konkurētspējas trūkumu (11), bet gan saskaņā ar vienotiem pamatprincipiem palīdz sasniegt šādus mērķus:

— saglabāt pietiekamu vietējo enerģijas avotu apjomu, lai sekmētu apgādes drošību un samazinātu atkarību no importētiem energoresursiem;

— saglabāt Eiropas vadošo pozīciju progresīvu kalnrūpniecības tehnoloģiju, kā arī tīru ogļu un CO2 uztveršanas un uzglabāšanas tehnoloģiju jomā (CO2 uztveršanas un uzglabāšanas tehnoloģiju būs iespējams plašāk pielietot tikai pēc 2020. gada un arī vienīgi tad, ja vajadzīgā pētniecība un izstrāde tiks veikta laicīgi un tai būs labi rezultāti);

— novērst tirgus darbības trūkumus attiecībā uz ieguldījumiem pētniecībā, jauninājumos un pārstrukturēšanā, lai Eiropas ogļu rūpniecības uzņēmumi varētu ieviest jaunas tirgus tehnoloģijas par zemākām cenām un kļūt konkurētspējīgāki;

— ņemt vērā sociālos un vides aizsardzības mērķus, veicinot labklājības vairošanu, nodarbinātību un attīstību tajos reģionos, kuros galvenās vai vienīgās nozares ir kalnrūpniecība, ieguves rūpniecība un saistītās nozares;

— attiecināt uz nozari “vietējās ietekmes” jēdzienu, jo Kopienas iekšējā tirdzniecība maz ietekmē vai vispār neietekmē nozares darbību un tāpēc tā būtiski neietekmē tirdzniecību, kā arī tāpēc, ka pašreizējā atbalsta sistēma nav izraisījusi būtiskus tirdzniecības kropļojumus;

— 0pavērt iespējas elektrostaciju modernizācijai un nodrošināt nozares valsts līmeņa (12) pārstrukturēšanas termiņu un procedūru ievērošanu, atbalstot ogļu rūpniecības apgabalu un kalnrūpniecības un minerālu resursu konsultāciju centru sadarbības tīklus, kā arī sadarbības tīklus augsti kvalificētu vadītāju apmācībai;

— saglabāt koncepciju par vietēji saražotu ogļu minimālajām stratēģiskajām rezervēm, lai izpildītu valsts sektora universālā pakalpojuma saistības nodrošināt energoapgādes drošību, kā tas paredzēts LESD 106. pantā (bijušajā EKDL 86. pantā);

— nodrošināt profesionālās orientācijas, apmācības un pārkvalificēšanās pakalpojumus konkurētnespējīgu raktuvju strādniekiem un speciālistiem, kā arī atbalstīt priekšlaicīgu pensionēšanos ogļu rūpniecībā un saistītajās nozarēs;

— attīstīt un atbalstīt Eiropas kalnrūpniecības nozares sociālo dialogu un rīkot Berlīnes forumam par fosilo kurināmo līdzīgus, sadarbības tīklu veidā strukturētus tehniskos forumus;

— atbalstīt labākās prakses piemēru izplatīšanu un pieredzes apmaiņu, it īpaši par tehniskajiem un vides aizsardzības jautājumiem gan, lai modernas ogļu ražošanas metodes un to pielietojumu padarītu konkurētspējīgu un ilgtspējīgu, gan, lai pamudinātu sākt to objektu pārstrukturēšanu, pārveidi un slēgšanu (kā arī sanāciju (13)), kuros šādi pasākumi nav konkurētspējīgi.

4.7. Komiteja uzskata, ka Komisijas norādītais termiņš ir pārāk īss un neatbilst nozares attīstības vajadzībām. Līdzīgi kā pašreizējais periods ietver 2002.–2010. gadu, arī nākamo periodu būtu piemērotāk noteikt 2011.–2018. gadam, jo tas ļautu konstatēt, vai, ņemot vērā tirgus tehnoloģiju attīstību lētas CO2 uztveršanas un uzglabāšanas, tīru ogļu un kalnrūpniecības paņēmienu aspektā, nozares uzņēmumi ir konkurētspējīgi.

4.8. EESK arī uzskata, ka paredzētā degresivitāte ir pārāk strauja un tās piemērošanas laika periodi pārāk īsi, lai atgūtu konkurētspēju un veiktu jauninājumus ražošanas (tīru ogļu un CO2 uztveršanas un uzglabāšanas) jomā. Turklāt atbalstam drīzāk vajadzētu apbalvot uzņēmumus, kas uzlabo savu konkurētspēju, nevis tos sodīt (kā tas ir priekšlikumā).

4.9. Attiecībā uz importēto un vietējo ražojumu konkurences izkropļojumiem: iespējams, vispirms būtu precīzāk un ar lielāku pārredzamību jāpārbauda eksportētāju valstu atbalsta sistēmas, pirms izteikt ierosinājumu tāpēc ierobežot Kopienas sistēmu. Komiteja arī uzskata, ka, parakstot nolīgumus ar trešām valstīm, būtu uzmanīgāk un konsekventāk jāpārbauda, vai tajos ir iekļauta prasība ievērot attiecīgās ILO sociālās normas, lai izvairītos no raktuvju darbinieku ekspluatēšanas un nodrošinātu darbiniekiem optimālu drošību un aizsardzību pret bieži vien nāvējošajiem nelaimes gadījumiem, kas notiek pasaules lielajās raktuvēs.

4.10. Visbeidzot Komiteja uzskata: lai ogļu rūpniecības un elektrības ražošanas nozaru turpmākā darbība būtu veiksmīga, ļoti svarīgi ir sniegt Eiropas uzņēmumiem un dalībvalstīm skaidru, proaktīvu ietvaru par horizontālo atbalstu, ko varētu izmantot sociālajiem un vides aizsardzības mērķiem, kā arī pētniecībai un izstrādei, inovācijai, apmācībai un profesionālo prasmju apgūšanai nozarē.

Briselē, 2010. gada 8. decembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Staffan NILSSON

(1) Sk. “Zero emissions platform” — programma Eiropas Tehnoloģiju platforma par nulles emisiju līmeņa fosilo kurināmo — īstenošanas plāns 2010.–2012. gadam (www.zeroemissionsplatform.eu/ccs-technology/capture.html); informāciju prezidentvalsts Beļģijas 2010. gada 15. un 16. novembra konferenci par Eiropas energotehnoloģiju stratēģisko plānu (SET plāns), Eiropas Tehnoloģiju platforma par nulles emisiju līmeni, (http://setis.ec.europa.eu/technologies/Zero-emission-fossil).

(2) Šajā atzinumā jēdziens “ogles” lietots saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1407/2002 2. pantā minēto definīciju un ietver antracītu, brūnogles un akmeņogles.

(3) OV C 48, 21.2.2002., 49. lpp.

(4) OV C 65, 17.3.2006., 1. lpp.

(5) Sk. 2. zemsvītras piezīmi.

(6) Antracīts, brūnogles un akmeņogles.

(7) OV C 28, 3.2.2006., 5. lpp.

(8) “Coal of the Future (Supply Prospects for Thermal Coal by 2030–2050)”, Kopīgā pētniecības centra ģenerāldirektorāta Enerģētikas institūts, Petena, Nīderlande, 2007. gada februārī.

(9) Sk. 8. zemsvītras piezīmi.

(10) ASV joprojām aktīvi iesaistās ogļu elektrostaciju finansēšanā gan savā valstī, gan ārzemēs, kas ir pretrunā prezidenta Obamas solījumam G20 sanāksmē pakāpeniski samazināt fosilā kurināmā nozarei piešķirtās subsīdijas.

(11) Šajā saistībā un kā tas norādīts visos Komisijas dokumentos par enerģētikas politiku — tostarp SET plānā, Enerģētikas stratēģijā (2011–2020) un citos —, jāņem vērā vairāki šādi parametri: citu Eiropas Savienības vietējo resursu konkurētspēja 2020. gada perspektīvā, citiem vietējiem enerģijas avotiem piešķirtais atbalsts, ogļu izmantojuma veicināšana pasaules tirgos, fosilo kurināmo cenas svārstības starptautiskā līmenī, Eiropas vietējo resursu pievienotā vērtība energoapgādes drošības ziņā, jo īpaši starptautisku krīžu un saspīlējuma gadījumā; kā arī jāapsver ogļu elektrostaciju pārveides un slēgto ogļraktuvju sanācijas izmaksas.

(12) Sk., piemēram, Vācijas ogļraktuvju plānu līdz 2018. gadam.

(13) Angliski “decommissioning”.