Eiropas Parlamenta 2007. gada 23. maija rezolūcija par ekonomikas partnerattiecību nolīgumiem (2005/2246(INI))



Oficiālais Vēstnesis 102 E , 24/04/2008 Lpp. 0301 - 0309



P6_TA(2007)0204 Ekonomisko partnerattiecību nolīgumi Eiropas Parlamenta 2007. gada 23. maija rezolūcija par ekonomikas partnerattiecību nolīgumiem (2005/2246(INI)) Eiropas Parlaments, - ņemot vērā tā 2001. gada 13. decembra rezolūciju par PTO sanāksmi Katarā [1], 2003. gada 25. septembra rezolūciju par piekto PTO Ministru konferenci Kankūnā [2], 2005. gada 12. maija rezolūciju par Dohas sarunu kārtas izvērtējumu pēc PTO Vispārējās padomes 2004. gada 1. augusta lēmuma [3], 2005. gada 6. jūlija rezolūciju par vispasaules aicinājumu: nabadzības atstāšana pagātnē [4], 2005. gada 1. decembra rezolūciju par gatavošanos sestajai PTO Ministru konferencei Honkongā [5], 2006. gada 23. marta rezolūciju par ekonomikas partnerības nolīgumu (EPN) ietekmi uz attīstību [6], 2006. gada 4. aprīļa rezolūciju par Dohas sarunu kārtas izvērtējumu pēc PTO Ministru konferences Honkongā [7], 2006. gada 1. jūnija rezolūciju par tirdzniecību un nabadzību: tirdzniecības politiku izstrāde, lai nodrošinātu tirdzniecības maksimālu ieguldījumu nabadzības mazināšanā [8], un 2006. gada 7. septembra rezolūciju par Dohas Attīstības programmas (DAP) sarunu apturēšanu [9], - ņemot vērā 2006. gada 23. novembrī Barbadosā pieņemto ĀKK un ES Apvienotās parlamentārās asamblejas rezolūciju par ekonomikas partnerattiecību nolīgumu (EPN) slēgšanai veltītā sarunu procesa pārskatīšanu, - ņemot vērā ĀKK un ES Apvienotās parlamentārās asamblejas 2002. gada 21. martā vienprātīgi pieņemto Keiptaunas deklarāciju, pieprasot izveidot kritērijus attīstības salīdzinošai novērtēšanai, kas izmantojami, lai vērtētu ĀKK un ES tirdzniecības sarunu norisi un rezultātus, - ņemot vērā 2006. gada 2. decembrī Ženēvā pieņemto gadskārtējās Parlamentārās konferences 2006. gada sesijas deklarāciju par PTO, - ņemot vērā tā 2005. gada 9. marta nostāju par priekšlikumu Padomes regulai par vispārējo tarifa preferenču sistēmas piemērošanu [10], - ņemot vērā Padomes 2005. gada 27. jūnija Regulu (EK) Nr. 980/2005 par vispārējo tarifa preferenču sistēmas piemērošanu [11], - ņemot vērā 2000. gada 23. jūnijā Kotonū noslēgto Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses (Kotonū nolīgums), - ņemot vērā Vispārējo lietu un ārējo attiecību padomes 2006. gada 10.— 11. aprīļa un 2006. gada 16.— 17. oktobra sanāksmes secinājumus, kā arī Eiropadomes 2006. gada 15.— 16. jūnija sanāksmes secinājumus, - ņemot vērā Padomes un dalībvalstu valdību pārstāvju, kas tikās Padomē, Eiropas Parlamentā un Komisijā 2005. gada 20. decembrī parakstīto vienoto paziņojumu par Eiropas Savienības attīstības politiku "Eiropas konsenss" [12] (Eiropas konsenss attīstības jomā), - ņemot vērā Komisijas dienestu darba dokumentu "EPN sarunu tirdzniecības un attīstības aspekti" (SEC(2005)1459), - ņemot vērā Vispārējo vienošanos par tarifiem un tirdzniecību (VVTT), jo īpaši tās XXIV pantu, - ņemot vērā 2001. gada 14. novembrī Dohā pieņemto ceturtās PTO Ministru konferences deklarāciju, - ņemot vērā PTO Ģenerālpadomes 2004. gada 1. augustā pieņemto lēmumu, - ņemot vērā 2005. gada 18. decembrī Honkongā pieņemto sestās PTO Ministru konferences Ministru deklarāciju, - ņemot vērā PTO Ģenerālpadomes 2006. gada 10. oktobrī pieņemto ziņojumu un ieteikumus, ko sagatavoja Atbalsta tirdzniecībai darba grupa, - ņemot vērā Sazerlenda kunga ziņojumu par PTO nākotni, - ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas 2000. gada 8. septembra Tūkstošgades deklarāciju, kurā noteikti tūkstošgades attīstības mērķi kā kritēriji, ko starptautiskā sabiedrība ir izstrādājusi, lai izskaustu nabadzību, - ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas 2005. gada Pasaules augstākā līmeņa sanāksmes rezultātus, - ņemot vērā ANO Tūkstošgades projekta darba grupas profesora Jeffrey Sachs vadībā sagatavoto ziņojumu "Ieguldījums attīstībā: praktisks plāns Tūkstošgades attīstības mērķu sasniegšanai", - ņemot vērā astoņu ietekmīgāko rūpnieciski attīstīto valstu vadītāju 2005. gada 8. jūlijā Glenīglsā pieņemto kopīgo paziņojumu, - ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Tirdzniecības un attīstības konferences (UNCTAD) ziņojumu "Vismazāk attīstītās valstis 2006. gadā: ražošanas jaudu attīstīšana", - ņemot vērā ANO Āfrikas ekonomikas komisijas 2004. gada ziņojumu par Āfrikas ekonomiku "Āfrikas tirdzniecības potenciāla atraisīšana", - ņemot vērā 2002. gada 27. jūnijā Puntakanā (Dominikānas Republika) ĀKK Ministru padomes pieņemtās ĀKK pamatnostādnes sarunām par ekonomikas partnerattiecību nolīgumu slēgšanu un 2002. gada 19. jūlijā Nadi (Fidži) ĀKK valstu un valdību vadītāju trešajā augstākā līmeņa sanāksmē pieņemto lēmumu par EPN sarunām un līdzdalību starptautiskajā tirdzniecībā, - ņemot vērā 2004. gada 23. un 24. jūnijā Maputu (Mozambika) ĀKK valstu un valdību vadītāju ceturtajā augstākā līmeņa sanāksmē pieņemto deklarāciju attiecībā uz ekonomikas attīstības dimensiju, - ņemot vērā 2005. gada 21.— 22. jūnijā Briselē ĀKK Ministru padomes 81. sesijā pieņemto deklarāciju, - ņemot vērā 2006. gada 28.— 31. maijā Portmorsbi (Papua-Jaungvineja) ĀKK Ministru padomes 83. sesijā pieņemto lēmumu Nr. 2/LXXXIII/06, - ņemot vērā 2006. gada 8. decembrī Hartumā (Sudāna) ĀKK valstu un valdību vadītāju piektajā augstākā līmeņa sanāksmē pieņemto deklarāciju, - ņemot vērā Reglamenta 45. pantu, - ņemot vērā Starptautiskās tirdzniecības komitejas ziņojumu (A6-0084/2007), A. tā kā ES un ĀKK valstu pašreizējās tirdzniecības attiecības, kas nodrošina ĀKK valstīm atvieglotu piekļuvi ES tirgiem, ir pretrunā Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) noteikumiem; B. tā kā Kotonū nolīgumā ir noteikts, ka Puses vienojas izveidot jaunu, ar PTO noteikumiem saderīgu tirdzniecības režīmu, pakāpeniski likvidējot šķēršļus valstu savstarpējai tirdzniecībai un sekmējot sadarbību visās ar tirdzniecību un attīstību saistītajās jomās; C. tā kā sešos reģionos sarunu procesa norise nav vienmērīga, tādējādi radot bažas, ka līdz 2007. gada beigām visos reģionos sarunas nebūs noslēgušās; D. tā kā vairums pauž satraukumu par to, ka sarunu process nav pavirzījies tik tālu, cik tam uz šo brīdi būtu vajadzējis progresēt šajā sarunu posmā; E. tā kā galvenais kavēšanās iemesls ir tas, ka abas puses nav spējušas savlaicīgi iesniegt priekšlikumus un atbildēt uz tiem; F. tā kā vēl viena oficiāla PTO atbrīvojuma piešķiršana būtu politiski dārga un grūti īstenojama rīcība; G. tā kā daudzās ĀKK valstīs informācija par EPN sarunu procesu un līdzdalība tajā valsts līmenī ir satraucoši zema; H. tā kā EPN sarunu norisi vēl vairāk sarežģī tas, ka strupceļā ir nonākušas sarunas PTO par DAP; I. tā kā abas puses piekrīt, ka EPN centrālais elements ir "attīstības dimensija", taču sarunu dalībniekiem līdz šim nav izdevies formulēt šā jēdziena vienotu definīciju; J. tā kā tas ir būtiski, ka EPN būtu jāsekmē ĀKK valstu ilgtspējīga sociālā un ekonomikas attīstība, kā arī būtu jāpalīdz šajās valstīs samazināt nabadzību; K. tā kā aizvien vairāk globalizētajā pasaulē atvieglojumu samazinājums ir neizbēgams; L. tā kā EBA ("Viss, izņemot ieročus") iniciatīvai vēl nav izdevies nodrošināt vērā ņemamu pieaugumu vismazāk attīstīto valstu (VAV) eksporta apjomiem uz ES; tā kā tas, iespējams, liecina, ka tarifu un kvotu ierobežojumu atcelšana vien nepadara nabadzīgās valstis konkurētspējīgākas; M. tā kā lielākam savstarpīgumam ES un ĀKK valstu attiecībās vajadzētu veicināt ĀKK valstu konkurētspēju, taču savstarpīgums, visticamāk, kaitēs konkurēt nespējīgām nozarēm, lauksaimniecības nozarei, kur praktiski nav īstenots ne modernizācijas, ne darbību dažādošanas process, un nestabilas ekonomikas valstīm; N. tā kā EPN struktūrā ne vienmēr ir atspoguļoti pašreizējie pasākumi ekonomikas reģionālās integrācijas jomā, un tas ir pretrunā prioritārajam mērķim konsolidēt reģionālo integrāciju ĀKK valstīs; O. tā kā lauksaimniecība ir attīstības dzinējspēks vairumam ĀKK valstu un, lai EPN kļūtu par instrumentiem attīstības nodrošināšanai, ar šo nolīgumu palīdzību ir jārisina ĀKK valstu lauksaimniecības nozarei aktuālas problēmas; P. tā kā faktisku reģionālu tirgu izveide ir svarīga EPN īstenošanai; tā kā faktiska reģionālā integrācija ir nozīmīga ĀKK valstu sociālajai un ekonomikas attīstībai, kā to paredz Kotonū nolīgums; Q. tā kā EPN iecerēto reģiona iekšējās tirdzniecības pieaugumu kavē reģiona vāja starpreģionu infrastruktūra, kā arī daudzi un dažādi ar tarifiem nesaistīti šķēršļi tirdzniecībai; R. tā kā reģionālajām sagatavošanās darba grupām nav izdevies izpildīt savu uzdevumu, kā rezultātā ir aizkavējusies sarunu norise un tiek apšaubīta ar EPN saistītu uzraudzības mehānismu turpmāka efektivitāte; S. tā kā analītisku datu attiecībā uz ĀKK valstu ekonomiku nepietiekamības dēļ ir grūti pilnībā veikt EPN ietekmes novērtējumu; T. tā kā papildus uzlabotiem tirdzniecības noteikumiem ir jāpalielina atbalsts ar tirdzniecību saistītai palīdzībai; U. tā kā atbalsta tirdzniecībai mērķis ir uzturēt jaunattīstības valstu spējas izmantot priekšrocības, ko sniedz jaunas tirdzniecības iespējas; V. tā kā ir jāatrisina jautājums par regulēšanas izmaksām, kas saistītas ar gatavošanos EPN noteiktajai liberalizācijai un šīs liberalizācijas īstenošanu; W. tā kā saskaņā ar Kotonū nolīguma 37. panta 4. punktu ir jāveic visām valstīm plānotā režīma formāla un visaptveroša pārbaude, lai nodrošinātu, ka sagatavošanas darbiem vai sarunām nav vajadzīgs papildu laiks; tā kā pārbaudes rezultātā kritiski jāizvērtē pašreiz notiekošās EPN sarunas, 1. uzskata, ka EPN ir jāveido kā līdzekļi attīstības nodrošināšanai un ka tiem jāveicina straujāka ekonomikas izaugsme, reģionālā integrācija un nabadzības samazināšana; 2. atkārtoti pauž pārliecību, ka atbilstīgi sagatavoti EPN ir iespēja piešķirt jaunu spēku ĀKK un ES valstu tirdzniecības attiecībām, sekmēt ĀKK valstu ekonomikas dažādošanu un reģionālo integrāciju, kā arī samazināt nabadzību ĀKK valstīs; 3. aicina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt attīstības politikas saskanību; uzsver, ka paziņojumā "Eiropas konsenss attīstības jomā" (paziņojums par attīstības politiku (DPS)) un jo īpaši tā 36. punktā ir sniegti norādījumi EPN sarunu dalībniekiem; šai ziņā mudina Komisiju ievērot asimetrijas un elastīguma principus; 4. uzskata, ka ir svarīgi ĀKK valstu valdībām un ES pilnībā uzņemties atbildību, kas nepieciešama, lai nodrošinātu ĀKK valstu tiesības uz attīstību un labklājību; mudina ĀKK valdības īstenot labas pārvaldības noteikumus, cita starpā izmantojot saskaņā ar "Atbalsts tirdzniecībai" sniegto tehnisko palīdzību; 5. atgādina, ka EPN sarunu noslēgumā nevienai no ĀKK valstīm tirdzniecības attiecību jomā pēc 2007. gada, salīdzinot ar pašreizējo režīmu, nevajadzētu būt neizdevīgākā stāvoklī; 6. pauž bažas par to, ka sarunas noris lēni un ka tāpēc trūkst reāla progresa, jo vēl jāapspriež un jāvienojas par daudziem būtiskiem jautājumiem; 7. mudina sarunu dalībniekus nestrādāt pārmērīga spiediena apstākļos vai nepieņemt lēmumus steigā šādās sarežģītās un ļoti svarīgās sarunās; mudina Eiropas Komisiju izrādīt lielāku pieļāvību, risinot ĀKK valstis interesējošus jautājumus; 8. aicina Komisiju neizdarīt pārmērīgu spiedienu un gadījumā, ja līdz 2008. gada 1. janvārim sarunas nav noslēgušās, rīkoties PTO līmenī, cenšoties nodrošināt, lai līdz brīdim, kad tiek panākta galīgā vienošanās, netiek pārtrauktas pašreizējās eksporta plūsmas no ĀKK valstīm uz ES; 9. pieprasa nodrošināt sarunu norises un satura lielāku pārredzamību; pieprasa, lai visas puses nodrošina apspriešanos ar parlamentu deputātiem un citām ieinteresētajām personām ĀKK un ES valstīs par EPN sarunām, lai nodrošinātu EPN atbilstīgu īstenošanu; 10. aicina Komisiju darīt visu iespējamo, lai noslēgtu sarunas par DAP un nodrošinātu, ka vienošanās par liberalizāciju veicina attīstību nabadzīgajās valstīs; 11. ir pārliecināts, ka EPN jābūt vienošanās par DAP papildinājumam, nevis alternatīvai, un ka attīstībai labvēlīgs EPN sarunu noslēgums varētu būt pirmais solis ceļā uz daudzpusēju nolīgumu, kura galvenais mērķis ir attīstības nodrošināšana; 12. atzīst, ka atvieglota pieeja tirgum nav bijis pats par sevi pietiekams līdzeklis, lai rosinātu ĀKK valstu attīstību, un apgalvo, ka ir jāveic papildu pasākumi šī mērķa sasniegšanai, lai veicinātu minēto valstu konkurētspēju; 13. pieprasa, lai atšķirībā no EBA, ekonomikas partnerattiecību nolīgumos ĀKK valstīm tiek nodrošināta no muitas nodokļiem un kvotām pilnībā brīva pieeja tirgum, kā arī vienkāršoti, liberalizēti un elastīgāki izcelsmes noteikumi, ņemot vērā ES un ĀKK valstu atšķirīgo rūpniecības attīstības līmeni, kā arī atšķirīgo attīstības līmeni ĀKK valstu vidū; 14. pieprasa, lai liberalizācijas procesa temps, grafiks un darbības apjoms ir pakāpenisks un elastīgs, ļaujot nodrošināt ĀKK valstu reģionālo integrāciju un konkurētspēju, un lai attīstības mērķiem, piemēram, nelabvēlīgas sociālās ietekmes novēršanai, tiek noteikta prioritāte jo īpaši attiecībā uz sievietēm; 15. pieprasa, lai EPN sarunās pilnībā tiek ņemts vērā ES dalībvalstu aizjūras reģionu un teritoriju, sevišķi EK Līguma 299. panta 2. punktā minēto attālāko reģionu, īpašais stāvoklis; 16. mudina ĀKK valstis rast risinājumu problēmai, ko rada vienlaicīga dalība vairākās reģionālās grupās; 17. pieprasa, lai sarunu dalībnieki izstrādā stratēģiju ĀKK valstu konkurētspējas dažādošanai, modernizēšanai un palielināšanai — īpaši lauksaimniecībā —, šādi neaprobežojoties ar piekļuvi tirgum; 18. atzīst, ka ir būtiski izveidot praktiski īstenojamus aizsardzības mehānismus, kas ļauj ĀKK valstu reģioniem neitralizēt pieaugošu importu no ES, sevišķi lauksaimniecības produktu gadījumā; 19. šajā sakarā aicina ES sekmēt godīgu tirdzniecību, kas ir līdzeklis, lai uzlabotu sīkražotāju un sociāli atstumtu ražotāju, kā arī trūcīgo darba ņēmēju stāvokli; 20. atgādina sarunu dalībniekiem, ka, uzlabojot ĀKK valstu lauksaimniecības nozares konkurētspējas stratēģijas, pienācīgi jāņem vērā nodrošinātība ar pārtiku; 21. uzsver, ka ir būtiski garantēt, lai ĀKK valstis saglabā tiesības savā tirgū nodrošināt paaugstināta riska ražojumu aizsardzību; 22. atzīst, ka ilgtspējīgas ietekmes novērtējumam (IIN) nav izdevies vērā ņemami ietekmēt sarunas, un aicina Komisiju precizēt un pārskatīt saikni starp IIN un nostāju sarunās, lai sniegtu ieinteresētajām personām iespēju tikt uzklausītām; 23. pieprasa izveidot atbilstīgu un pārredzamu uzraudzības mehānismu — skaidri nosakot tā uzdevumu un ietekmi, — gan reģiona, gan valsts līmenī, lai sekotu EPN ietekmei, pieaugot ĀKK valstu tiesībām un paplašinoties pārrunām ar ieinteresētajām personām; 24. aicina Padomi un Komisiju precizēt to, cik lielā apjomā EPN "attīstības dimensijas" finansējums būs pieejams ārpus desmitā Eiropas Attīstības fonda (EAF); 25. atzinīgi vērtē Vispārējo lietu un ārējo attiecību padomes 2006. gada 16. oktobra secinājumus, saskaņā ar kuriem "būtiska daļa Kopienas un dalībvalstu saistību līdz 2010. gadam palielināt ar tirdzniecību saistīto palīdzību līdz 2 miljardiem euro ir jāuzņemas attiecībā pret ĀKK valstīm", tomēr pauž nožēlu, ka ne visa šī nauda "papildinās EAF resursus", kā arī mudina Komisiju un dalībvalstis precizēt konkrētus šo saistību noteikumus, lai garantētu, ka šī palīdzība nav atkarīga no EPN sarunu rezultāta, un strādāt, lai būtiski palielinātu saskaņā ar "Atbalstu tirdzniecībai" pieejamo summu, pieaugot ĀKK valstu pieprasījumam; 26. atbalsta Padomes aicinājumu Komisijai un dalībvalstīm "kā tūlītēju prioritāti" atbalstīt "uz EPN attiecināmo reformu saistību īstenošanu", un pieprasa līdz EPN sarunu noslēgumam formulēt konkrētas saistības, kas ir sīki izstrādātas, izteiktas skaitļos un attiecas tieši uz EPN, ietverot gan ar tirdzniecību saistīto palīdzību, gan ar EPN īstenošanu saistītās regulēšanas izmaksas; 27. pieprasa, lai EPN sniegtais atbalsts tiek saskaņots un saistīts ar uzlabotu integrēto pieeju daudzpusējam atbalstam tirdzniecībai; 28. uzstāj, ka atbilstīgi Parīzē pieņemtajiem palīdzības efektivitātes nodrošināšanas principiem, palīdzībai ir jābūt vienam no pasākumiem, kurus īsteno pēc pieprasījuma, un tāpēc aicina, lai ĀKK valstis, vajadzības gadījumā ar ES attiecīgu palīdzību, iesniedz sīki izstrādātus, skaitļos izteiktus priekšlikumus tam, kādā veidā un kādam nolūkam ir vajadzīgi ar EPN saistīti papildu līdzekļi, jo īpaši attiecībā uz reglamentējošiem noteikumiem, aizsardzības pasākumiem, tirdzniecības veicināšanu, atbalstu starptautisko sanitāro un fitosanitāro (SPS) un intelektuālā īpašuma jomas (IP) standartu izpildei, kā arī attiecībā uz EPN uzraudzības mehānisma struktūru; 29. prasa Komisijai, vajadzības gadījumā, ĀKK valstīm sniegt papildus tehnisko atbalstu tirdzniecības sarunu vešanai; 30. aicina Komisiju pēc pieprasījuma sniegt palīdzību ĀKK valstīm, kuras nolemj īstenot finanšu reformas programmas; 31. atzīmē, ka daudzās ĀKK valstīs ir niecīgs ieņēmumu iekasēšanas apjoms, un pieprasa sniegt papildu atbalstu nodokļu sistēmas reformām un pasākumiem nodokļu nemaksāšanas novēršanai, īstenojot stratēģiju, kuras mērķis ir pēc iespējas mazināt no tarifiem gūto ieņēmumu zaudējuma radīto ietekmi; turklāt pauž satraukumu par aizvien mazāk iekasētu muitas nodokļu ietekmi uz ĀKK valstu budžetu, kā rezultātā iespējama valsts izdevumu samazināšana tādās pamata nozarēs kā izglītība vai veselības aprūpe; aicina ES palīdzēt izveidot kompensāciju mehānismus, kas nepieciešami, lai novērstu šāda veida sekas; 32. atgādina, ka ĀKK valstis bieži ir ļoti lielā mērā atkarīgas no pirmās nepieciešamības preču pieejamības, un aicina ES izveidot efektīvākus līdzekļus ražošanas pārstrukturēšanas un dažādošanas atbalstam, kā arī pārstrādes uzņēmumu un MVU attīstībai ĀKK valstīs; 33. saprot ĀKK valstu nevēlēšanos īstenot divpusējas sarunas par tā saucamajiem Singapūras jautājumiem, kas svītroti no daudzpusējo sarunu darba kārtības, un atzīst, ka ĀKK valstu reģionālajām grupām ir tiesības lemt par to, cik attīstības nodrošināšanai ir izdevīga jebkura vienošanās šajos jautājumos, Atgādina, ka 77 nabadzīgās valstis iebilda pret sarunu par Singapūras jautājumiem iekļaušanu Dohas attīstības programmā; 34. uzskata, ka atbilstoši strukturēti nolīgumi par ieguldījumiem, konkurenci un valsts iepirkumu līdz ar uzticamu normatīvo vidi varētu sekmēt kopīgo labas pārvaldības un pārredzamības mērķu sasniegšanu, veidojot apstākļus, kam jāveicina plašāka valsts un privātā sektora partnerība, īpaši saistībā ar pamata infrastruktūras attīstību; 35. pauž vilšanos, ka līdz šim nav pietiekami izmantota pārskatīšanas rezultātā sniegtā iespēja iesaistīt parlamentu deputātus un citas ieinteresētās personas; uzskata, ka galveno ieinteresēto personu un pilsoniskās sabiedrības pārstāvju iesaistīšana piešķirtu šim procesam izšķirošu praktisko un pragmatisko dimensiju; 36. atzīst ārvalstu uzņēmumu un ieguldītāju pienākumus sociālajā un vides jomā pret kopienām un sabiedrībām, kurās tie iegulda līdzekļus; uzskata, ka ir jāiedrošina un jāveicina cilvēku tieša saskarsme uzņēmējdarbības un ieguldījumu jomā, lai nodrošinātu maksimālu plašākas liberalizācijas rezultātā gūtu sociālo un saimniecisko labumu; 37. mudina Komisiju un ĀKK valstis izmantot EPN pārskatīšanu kā iespēju atklāti pārrunāt šķēršļus, kuri neļauj pabeigt sarunas, un iesniegt sīki izstrādātus priekšlikumus šo šķēršļu pārvarēšanai; 38. atgādina vairākos forumos ĀKK valstu izteikto prasību izskatīt EPN alternatīvus risinājumus, taču atzīmē, ka ĀKK valstis nav iesniegušas oficiālas prasības saskaņā ar Kotonū nolīguma 37. panta 6. punktu; 39. saskaņā ar Kotonū nolīguma 37. panta 6. punktu prasa Komisijai gadījumā, ja ĀKK valstis, kas nav vismazāk attīstītās valstis, nav gatavas slēgt EPN, izvērtēt iespējas piedāvāt šīm valstīm to pašreizējai situācijai un PTO noteikumiem atbilstošu alternatīvu regulējumu tirdzniecībai; 40. aicina Komisiju sagatavot priekšlikumus uz attīstību vērstiem alternatīviem risinājumiem, kas atšķirībā no EBA iniciatīvas un īpaši stimulējošas vienošanās ilgtspējīgai attīstībai un labai pārvaldībai (VSP+) piedāvā ko vairāk par pieeju tirgum; 41. aicina Komisiju EPN tirdzniecības sarunās veicināt sociālos standartus un pienācīgas kvalitātes darbu; 42. aicina Komisiju precizēt, kā lēmums neslēgt EPN ietekmēs attiecīgās valstis atbalsta tirdzniecības un ar EPN saistītā atbalsta jomā; 43. aicina Komisiju un Padomi vienkāršot un samazināt EAF prasību birokrātisko slogu, kā arī uzlabot ĀKK valstīs apmācības par EAF, lai nodrošinātu pašreizējo resursu maksimālu izmantošanu; 44. atgādina, ka, īstenojot divpusējas sarunas par pakalpojumu tirdzniecību, jāatturas no spiediena izdarīšanas uz ĀKK valstīm, lai tās piedāvātu liberalizēt kādu no valsts pamata pakalpojumiem, ka jārespektē valstu tiesības brīvi regulēt valsts pakalpojumus, un aicina abas puses atzīt, ka stabili reglamentējošie noteikumi ir liberalizācijas procesa būtiska sastāvdaļa; 45. pieprasa, lai Eiropas Savienība neiekļauj EPN noteikumus par intelektuālā īpašuma tiesībām, jo tie veido papildu šķērsli pirmās nepieciešamības medikamentu pieejamībai un EPN sistēmas izmantošanai, lai palīdzētu ĀKK valstīm īstenot rīcības brīvību kā noteikts Doha deklarācijā; norāda, ka, pamatojoties uz Dohas 2001. gada deklarāciju par TRIPS līgumu un sabiedrības veselību, norāda, ka, pamatojoties uz Dohas 2001. gada deklarāciju par TRIPS līgumu un sabiedrības veselību, ES ir apņēmusies dot priekšroku sabiedrības veselībai attiecībā pret savām tirdzniecības interesēm; 46. uzsver, ka EPO reģionālajam aspektam ir būtiska nozīme, lai veicinātu tirdzniecību ne tikai starp ziemeļu un dienvidu valstīm, bet arī dienvidu valstu savstarpējo tirdzniecību; uzskata, ka Eiropas valstis šim jautājumam nav veltījušas pietiekamu uzmanību un ka, iespējams, krietni svarīgāk ir nodrošināt pienācīgu reģiona iekšējo integrāciju nekā sākt īstenot starpreģionu integrācijas programmu; 47. pieprasa izveidot ar EPN saistītu strīdu izšķiršanas sistēmu, kas ir pietiekami vienkārša un rentabla, lai nodrošinātu savlaicīgu rīcību līgumslēdzēju pienākumu neizpildes gadījumā; 48. pieprasa sagatavot atbilstošus priekšlikumus, lai risinātu jautājumus, kas uztrauc ĀKK valstis saistībā ar darbaspēka pārrobežu kustībai piemērojamiem VVPT noteikumiem (IV režīmu); 49. iesaka Komisijai nodrošināt, lai starptautiskā programma pienācīgas kvalitātes nodarbinātībai un darba pamatstandartu īstenošana kļūst par tirdzniecības sarunu un stratēģisko partnerattiecību pastāvīgiem elementiem; aicina Komisiju nodrošināt, lai tiek īstenots Kotonū nolīguma 50. pants, kurā ietverts īpašs noteikums par tirdzniecību un darba standartiem un kurā apstiprināta iesaistīto pušu apņemšanās īstenot darba pamatstandartus; 50. atzīst, ka augsti ES fitosanitārie un citi veselības aizsardzības un vides standarti var kavēt eksportu no ĀKK valstīm, jo īpaši lauksaimniecības preču eksportu, un aicina Komisiju un dalībvalstis palīdzēt ĀKK valstīm izstrādāt atbilstošas programmas, lai savlaicīgi sasniegtu šos standartus; 51. aicina Komisiju uzņemties iniciatīvu un mobilizēt starptautisku atbalstu Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (VVTT) XXIV panta pārskatīšanai vai precizēšanai attiecībā uz brīvās tirdzniecības nolīgumiem, ko noslēgušas valstis ar atšķirīgu attīstības līmeni; 52. aicina Komisiju sarunu laikā un pēc to noslēguma sistemātiski analizēt EPN sociālo ietekmi uz neaizsargātākajām sabiedrības grupām, tai skaitā uz ĀKK valstu jauniešiem un sievietēm; 53. atzīst parlamentārās uzraudzības nozīmi, kas veicina labu pārvaldību, atbildību un pārredzamību; 54. pieprasa katra partnerības nolīguma ietvaros izveidot apvienoto parlamentāro tirdzniecības un attīstības komiteju, kura strādātu sadarbībā ar ES un ĀKK Apvienoto parlamentāro asambleju, lai publiski uzraudzītu un pārskatīti EPN īstenošanas ietekmi uz tirdzniecību un attīstību un izveidotu mehānismus, kas nodrošina pārskatatbildību un attiektos uz problēmām saistībā ar EPN gan reģionālajā, gan visā ĀKK līmenī; 55. mudina Komisiju regulāri apspriesties ar ĀKK valstu parlamentiem, lai sekmētu procesa kontroli un turklāt iesaka, ka Apvienotās parlamentārās asamblejas attiecīgajai komitejai, kā arī ES un ĀKK valstu parlamentu deputātiem plenārsēdēs būtu regulāri jāveic pārraudzība; 56. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, ES dalībvalstu un ĀKK valstu valdībām, ĀKK un ES valstu Padomei, kā arī ĀKK un ES Apvienotajai parlamentārajai asamblejai. [1] OV C 177 E, 25.7.2002., 290. lpp. [2] OV C 77 E, 26.3.2004., 393. lpp. [3] OV C 92 E, 20.4.2006., 397. lpp. [4] OV C 157 E, 6.7.2006., 397. lpp. [5] OV C 285 E, 22.11.2006., 126. lpp. [6] OV C 292 E, 1.12.2006., 121. lpp. [7] OV C 293 E, 2.12.2006., 155. lpp. [8] OV C 298 E, 8.12.2006., 261. lpp. [9] OV C 305 E, 14.12.2006., 244. lpp. [10] OV C 320 E, 15.12.2005., 145. lpp. [11] OV L 169, 30.6.2005., 1. lpp. [12] OV C 46, 24.2.2006., 1. lpp. --------------------------------------------------