(1)noteiktās politikas jomās (nodokļi, finanšu pakalpojumi, cilvēku veselības un drošības aizsardzība, dzīvnieku vai augu aizsardzība vai galīgi daudzpusējās aizsardzības pasākumi); (2)ja pamataktā paredzēts, ka īstenošanas akta projektu nevar pieņemt, ja nav sniegts atzinums (tā dēvētā “klauzula par atzinuma nesniegšanu”); (3)ja komitejas locekļi ar vienkāršu balsu vairākumu iebilst pret akta projektu. Šādos gadījumos Komisija īstenošanas aktu iesniedz pārsūdzības komitejai, kuras sastāvā arī ir dalībvalstu pārstāvji, tomēr augstākā līmenī. Ja pārsūdzības komiteja atkārtoti netiek sniegts atzinums, Komisija var pieņemt projektu. Tas nozīmē, ka šādos gadījumos, kad pārbaudes procedūras beigās netiek sniegts atzinums, Komisijai ir rīcības brīvība, lai izlemtu, vai pieņemt īstenošanas akta projektu. Šī Komisijas rīcības brīvība atzinuma nesniegšanas gadījumā tika ieviesta ar Regulu (ES) Nr. 182/2011. Pirms 2011. gada, ja komitejā netika sniegts atzinums un Padome nereaģēja, Komisijai nebija citas izvēles kā pieņemt īstenošanas akta projektu. Tika ieviesta lielāka elastība, lai Komisija varētu pārskatīt īstenošanas akta projektu, apsvērt, vai tas būtu jāpieņem vai nē, vai iesniegt komitejai grozītu projektu, ņemot vērā inter alia dalībvalstu paustās nostājas komitejā. Tas ir uzsvērts arī Regulas (ES) Nr. 182/2011 14. apsvērumā, kurā noteikts, ka “apspriežot jautājumu par citu īstenošanas aktu projektu pieņemšanu īpaši jutīgās jomās, it sevišķi nodokļu, patērētāju veselības, pārtikas nekaitīguma un vides aizsardzības jomā, Komisija, lai rastu līdzsvarotu risinājumu, pēc iespējas darbosies tā, lai nepieļautu, ka tās nostāja ir pretrunā jebkādai dominējošai nostājai pret īstenošanas akta piemērotību, kura var rasties pārsūdzības komitejā”. Tomēr šis elastīgums neatbrīvo Komisiju no tās pienākuma pieņemt lēmumu tādos gadījumos, kas, piemēram, saistīti ar lūgumiem piešķirt atļaujas produktu vai vielu laišanai tirgū. Tā kā ražotājam, kurš iesniedzis pieteikumu atļaujas saņemšanai, ir tiesības saņemt lēmumu par šo pieprasījumu, Komisijai ir pienākums pieņemt lēmumu saprātīgā termiņā. Saskaņā ar iepriekšējo komiteju procedūru Vispārējā tiesa uzskatīja, ka Komisija nav rīkojusies, ja tā atturējās īstenot atļauju izsniegšanas procedūru pēc “atzinuma nesniegšanas” balsojuma komitejā.

Kopumā no 1726 atzinumiem, ko komitejas sniegušas 2015. gadā, divi bija negatīvi atzinumi un 36 atzinuma nesniegšanas gadījumi, kas veido aptuveni 2 % no kopējā skaita. 10 no tiem tika iesniegti pārsūdzības komitejai, kas arī nesniedza atzinumu. Laikposmā no 2011. gada līdz 2015. gadam 36 no 40 lietām, kas iesniegtas pārsūdzības komitejai, tika apstiprināts “atzinuma nesniegšanas” balsojums. Lai gan tas attiecas uz kopumā nelielu skaitu lietu, šīs situācijas rodas ļoti sensitīvās jomās. Tādējādi pārsūdzības komiteja nav palīdzējusi panākt dalībvalstu skaidru nostāju, un līdz šim tai ir bijusi maza pievienotā vērtība. Tāpēc Komisija uzskata, ka ir jāmaina pārsūdzības komiteju reglamentējošie noteikumi, lai tā varētu pilnībā īstenot savu lomu.

•Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

Ierosinātie Regulas (ES) Nr. 182/2011 grozījumi ir mērķtiecīgi un ierobežoti, un tie attiecas uz izņēmuma gadījumiem pārsūdzības komitejas līmenī. Tā kā ar šo regulu ieviestā sistēma kopumā ir apliecinājusi savu lietderību, Komisija uzskata, ka ir svarīgi turpmāk šo sistēmu saglabāt neskartu.

•Saskanība ar citām ES politikas jomām

Šis priekšlikums saskan ar Komisijas priekšlikumu attiecībā uz ģenētiski modificētu pārtiku un barību. Lai gan arī šis priekšlikums tika daļēji pamatots ar atzinuma nesniegšanas rezultātu šajā jomā, tajā ierosinātā pieeja ir atļaut dalībvalstīm ierobežot vai aizliegt ģenētiski modificētas pārtikas un barības lietošanu savā teritorijā. Tas attiecas uz īpašo situāciju šajā nozarē un neattiecas uz lēmumu pieņemšanas procesu kā tādu. Pašreizējā priekšlikumā īstenotā pieeja attiecas uz pašiem procedūras noteikumiem neatkarīgi no nozares. Tādējādi šīs abas pieejas papildina viena otru.

Tāpat arī šis priekšlikums saskan ar divām ierosinātajām regulām, ar ko vairākus tiesību aktu, kuros paredzēta regulatīvās kontroles procedūras izmantošana, pielāgo Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. un 291. pantam saskaņā ar saistībām, kas pieņemtas Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu. Šajās ierosinātajās regulās nav paredzētas nekādas izmaiņas attiecībā uz pašām lēmumu pieņemšanas procedūrām, bet to mērķis ir saskaņot pašreizējās pilnvaras ar deleģēto aktu un dažos gadījumos – ar īstenošanas aktu pieņemšanas pilnvarām.

2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

•Juridiskais pamats

Šā priekšlikuma pamatā ir LESD 291. panta 3. punkts, kas ir Regulas (ES) Nr. 182/2011 juridiskais pamats, kuru ar šo priekšlikumu paredz grozīt.

•Subsidiaritāte

Saskaņā ar LESD 291. panta 3. punktu Savienībai ir ekskluzīva kompetence noteikt normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu.

•Proporcionalitāte

Ierosinātie grozījumi stingri aprobežojas ar to, kas nepieciešams, lai risinātu šo jautājumu, un tie nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu izvirzītos mērķus. Tie ietver tikai izmaiņas pārsūdzības komitejas līmenī.

3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI