Priekšlikums Padomes direktīva par savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar nodokļiem, nodevām un citiem pasākumiem /* COM/2009/0028 galīgā redakcija - CNS 2009/0007 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 2.2.2009 COM(2009)28 galīgā redakcija 2009/0007 (CNS) Priekšlikums PADOMES DIREKTĪVA par savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar nodokļiem, nodevām un citiem pasākumiem PASKAIDROJUMA RAKSTS PRIEKšLIKUMA KONTEKSTS | 110 | Priekšlikuma pamatojums un mērķi Pasākumus savstarpējas palīdzības sniegšanai prasījumu piedziņā pirmoreiz noteica Padomes 1976. gada 15. marta Direktīvā 1976/308/EEK, kas kodificēta ar Padomes 2008. gada 26. maija Direktīvu 2008/55/EK par savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar noteiktiem maksājumiem, nodokļiem un citiem pasākumiem. Tomēr šis instruments izrādījies nepietiekams, lai atbilstu iekšējā tirgus prasībām, jo pēdējos 30 gados tas ir mainījies. Kā liecina Eiropas Kopienu Tiesas prakse, efektīva sadarbības un piedziņas sistēma nodokļu jomā izrādījusies viens no iekšējā tirgus stūrakmeņiem, jo tā ļauj un mudina dalībvalstis atcelt diskriminējošos aizsargpasākumus pārrobežu darījumos, ko tās pieņēmušas, baidoties par izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu zaudējumiem. Dalībvalstis vairākkārtīgi izteikušas nožēlu par to rīcībā saskaņā ar Direktīvu 1976/308/EEK esošo juridisko pasākumu nepietiekamību (lēnums, būtiskas atšķirības, koordinācijas trūkums, nepārredzamība). Tāpēc pašlaik šķiet nepieciešams sagatavot noteikumus uzlabotai palīdzības sistēmai piedziņas jomā iekšējā tirgū, kas garantēs ātru, efektīvu un vienotu kārtību palīdzības sniegšanai piedziņas jomā dalībvalstīs. | 120 | Vispārīgais konteksts Valstu noteikumi par piedziņu ir piemērojami tikai valstu teritorijās. Administratīvās iestādes pašas nespēj pašas piedzīt nodokļus ārpus to attiecīgās dalībvalsts teritorijas. Vienlaikus pieaug personu un kapitāla mobilitāte, un krāpnieki izmanto iestāžu kompetences teritoriālo ierobežojumu priekšrocības, lai organizētu maksātnespēju valstīs, kurās tiem ir nodokļu parādi. EK līguma noteikumi par brīvu pārvietošanos apgrūtina dalībvalstu iespējas pieprasīt garantijas, ka to teritorijā maksājamie nodokļi tiks samaksāti. Tāpēc dalībvalstis arvien biežāk lūdz palīdzību piedziņas jomā citām dalībvalstīm. (Dalībvalstis 2003. gadā saņēma 3 355 palīdzības pieprasījumus, bet 2007. gadā – jau 11 794 pieprasījumus). Tomēr faktiski piedzītās summas ir tikai aptuveni 5 % no summām, kuru piedziņā lūgta palīdzība. Šādos apstākļos, kad nemitīgi pieaug nepieciešamība pēc palīdzības piedziņā, bet pagaidām sasniegti vāji rezultāti, noteikti jāveic piedziņas savstarpējās palīdzības darbības radikāla reforma. Lai nodokļu amatpersonas varētu apstrādāt pieaugošo pieprasījumu skaitu, jāpieņem jauni noteikumi, kas ir vieglāk piemērojami, un jāatvieglo palīdzības instrumentu lietošana praksē. Lai palielinātu piedzīto summu attiecību, jāmaina palīdzības pieprasījumu nosacījumi un jāizstrādā informācijas spontānas apmaiņas sistēma. Šāda reforma ir īpaši svarīga, lai apkarotu ar PVN saistītu krāpšanu, kuras apmēri rada ievērojamus normālu konkurences apstākļu kropļojumus iekšējā tirgū un lielā mērā ietekmē dalībvalstu un Kopienas budžetu. Direktīvas 2000/65/EK sekas – iespējas pieprasīt pārstāvja iecelšanu PVN jomā atcelšana un krāpšanas pieaugums PVN jomā (jo īpaši tā saucamais „krāpšanas karuselis”) – radījušas situāciju, kurā 57,50 % no visiem piedziņas pieprasījumiem ir saistīti ar PVN prasījumiem (situācija 2007. gadā). Vienlaikus jauno tiesību aktu darbības jomas ierosinātā paplašināšana, ietverot visus nodokļus un nodevas, kā arī prasījumus par zaudējumiem, ko izraisījusi nodokļu un nodevu nemaksāšana, nozīmē arī to, ka vajadzīga jauna dalībvalstu sasvstarpējās palīdzības organizācija piedziņas jomā. | 130 | Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā Spēkā esošo tiesību aktu pamatā ir 1976. gada 15. marta Direktīva 1976/308/EEK, kas kodificēta ar 2008. gada 26. maija Direktīvu 2008/55/EK par savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar noteiktiem maksājumiem, nodokļiem un citiem pasākumiem. Spēkā esošo tiesību aktu darbības joma ir ierobežota. Spēkā esošie tiesību akti nenodrošina vienotus izpildes vai piesardzības pasākumu instrumentus. Pašreizējās problēmas, kas saistītas ar citās dalībvalstīs izdoto dokumentu atzīšanu un tulkošanu, ir būtisks pašreizējo palīdzības noteikumu neefektivitātes cēlonis. Turklāt saskaņā ar pašreizējiem noteikumiem savstarpējās palīdzības pieprasījumi pakļauti stingriem nosacījumiem, kas negatīvi ietekmē piedziņu. | 141 | Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiem Neattiecas. | APSPRIEšANāS AR IEINTERESēTAJāM PERSONāM UN IETEKMES NOVēRTēJUMS | Apspriešanās ar ieinteresētajām personām | 211 | Apspriešanās metodes, galvenās mērķnozares un vispārīgs respondentu raksturojums Apspriešanās ar dalībvalstīm notika, veicot aptauju un organizējot pārrunas Piedziņas komitejā. | 212 | Atbilžu kopsavilkums un tas, kā tās ņemtas vērā Kopumā dalībvalstis uzskata, ka pašreizējā palīdzība piedziņas jomā jāuzlabo un jānostiprina. Tika ierosināts paplašināt EK tiesību aktu darbības jomu, lai izvairītos no tā, ka nodokļu administrācijām jāizmanto dažādi nolīgumi, kā arī palielināt palīdzības pieprasīšanas iespējas un atvieglot savstarpējās palīdzības izmantošanu. Šie ierosinājumi ņemti vērā, sagatavojot priekšlikumu. | Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana | 229 | Ārējo ekspertu atzinums nebija vajadzīgs. | 230 | Ietekmes novērtējums Šā priekšlikuma ietekmes novērtējums nav veikts. Tiesību akts vajadzīgs, lai atrisinātu problēmas, ko rada valstu iestāžu kompetences teritoriālie ierobežojumi piedziņas jomā. Otra aplūkotā iespēja bija veikt spēkā esošās direktīvas grozījumus. Tomēr, ņemot vērā ierosinātās reformas apmērus un ietekmi, to neuzskatīja par atbilstošu. | PRIEKšLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI | 305 | Ierosināto pasākumu kopsavilkums Komisija ierosina jaunu Padomes direktīvu par savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar nodokļiem, nodevām un citiem pasākumiem. Piedziņas savstarpējās palīdzības darbības joma būtu jāpaplašina, ietverot citus nodokļus un nodevas, kas pašlaik nav ietverti, jo jebkura veida nodokļa vai nodevas nemaksāšana ietekmē iekšējā tirgus pienācīgu darbību. Darbības jomā būtu jāietver arī sociālās apdrošināšanas obligātās iemaksas. Jāpieņem vienoti dokumenti, kas ļauj izmantot izpildes vai piesardzības pasākumus, lai izvairītos no problēmām ar citās dalībvalstīs izdoto dokumentu atzīšanu un tulkošanu. Tā paša iemesla dēļ arī ir lietderīgi pieņemt standarta veidlapu ar šiem prasījumiem saistīto dokumentu paziņošanai citas dalībvalsts teritorijā. Lai iegūtu piedziņai svarīgu informāciju, valstu amatpersonām būtu jābūt kompetentām darboties citu dalībvalstu teritorijā un būtu jāizstrādā informācijas spontānas apmaiņas sistēma. Lai uzlabotu sekmīgas piedziņas izredzes, vismaz noteiktos apstākļos būtu jāmazina palīdzības pieprasīšanas nosacījumu stingrība. Kopēju pieprasījuma veidlapu pieņemšana arī atvieglotu palīdzības sniegšanu. Pārējās pārmaiņas arī vērstas uz palīdzības sniegšanas atvieglošanu praksē un tiesību aktu piemērošanas atvieglošanu. | 310 | Juridiskais pamats EK līguma 93. un 94. pants. | 320 | Subsidiaritātes princips Subsidiaritātes princips ir spēkā, ciktāl priekšlikums nav Kopienas ekskluzīvā kompetencē. | Dalībvalstis nevar pietiekami sasniegt priekšlikuma mērķus šādu iemeslu dēļ. | 321 | Dalībvalstis atsevišķi nevar pietiekami sasniegt priekšlikuma mērķus šādu iemeslu dēļ: lai izveidotu efektīvu piedziņas palīdzības sistēmu, jāpieņem kopēji noteikumi un vienoti dokumenti. Turklāt, kā to apstiprina daudzi Komisijas dokumenti, nodokļu krāpšanas apkarošanai vajadzīga rīcība ES līmenī. | 323 | Šo iestāžu savstarpējās palīdzības pamatā piedziņas jomā varētu būt arī divpusēji vai daudzpusēji nolīgumi. Šādus noteikumus parasti paredz nolīgumos par nodokļu dubulto neuzlikšanu. Tomēr to darbības joma parasti skar tikai ienākuma nodokļus, bet palīdzība piedziņas jomā būtu jāsniedz arī saistībā ar citiem nodokļiem un nodevām. Turklāt dalībvalstu atsevišķa rīcība nav pietiekama, lai cīnītos ar starptautisko krāpšanu nodokļu jomā. | Kopienas rīcība spēs labāk sasniegt priekšlikuma mērķus šādu iemeslu dēļ. | 324 | Kopienas rīcība būs efektīvāka, jo tiks pieņemts saistošu ES noteikumu visaptverošs kopums, kas attieksies uz visiem nodokļu un citu nodevu veidiem. Vienādu dokumentu un veidlapu, nosacījumu un metožu piemērošana, sniedzot savstarpējo palīdzību piedziņā saistībā ar visiem šiem nodokļiem un nodevām, atvieglos iestāžu darbu un uzlabos palīdzības rezultātus. | 325 | Attiecīgās iestādes varēs vieglāk un drīzāk reaģēt uz pieprasījumiem un ātrāk apmainīties ar būtisku informāciju. Tām būs lielākas iespējas piemērot piedziņas vai piesardzības pasākumus. | 327 | EK tiesību akti par savstarpējo palīdzību piedziņas jomā aplūko attiecības starp valstu iestādēm. Tomēr priekšlikums neietekmē dalībvalstu kompetenci noteikt izpildes un piesardzības pasākumus, kas pieejami saskaņā ar dalībvalsts iekšējiem tiesību aktiem. | Tāpēc priekšlikums ir saskaņā subsidiaritātes principu. | Proporcionalitātes princips Priekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu šādu iemeslu dēļ. | 331 | Jau pieņemot kopīgus noteikumus savstarpējas palīdzības sniegšanai piedziņas jomā saistībā ar visiem nodokļu veidiem, palīdzības sniegšana tiek ievērojami vienkāršota. Kopīgu noteikumu pieņemšana attiecībā uz nosacījumiem, palīdzības metodēm, nepieciešamo piedziņas vai piesardzības pasākumu dokumentu formātu un pieprasījuma veidlapām vajadzīga, lai atvieglotu ikdienas administratīvo praksi. Dalībvalstis saglabā visu atbildību par piedziņas vai piesardzības pasākumu noteikšanu to valsts tiesību aktos. | 332 | Ierosinātā rīcība nepalielinās Kopienas, valstu valdību, reģionālo un vietējo iestāžu, uzņēmēju un iedzīvotāju finansiālo un administratīvo slogu, bet gluži otrādi – racionalizēs pieejamos resursus un samazinās izmaksas. | Juridisko instrumentu izvēle | 341 | Ierosinātais juridiskais instruments: direktīva. | 342 | Citi instrumenti nebūtu piemēroti šādu iemeslu dēļ. Tiesību akts vajadzīgs, lai nodrošinātu juridisko pamatu dažādu dalībvalstu administratīvo iestāžu savstarpējai palīdzībai piedziņas jomā. Paredzēts, ka ierosinātā direktīva aizstās spēkā esošo Direktīvu 2008/55/EK. Jaunie elementi, piemēram, pienākums spontāni paziņot noteiktu informāciju (5. pants), iespēja pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts amatpersonām būt klāt administratīvajā izmeklēšanā, kas tiek veikta pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts teritorijā, un tajā aktīvi piedalīties, izmantojot pārbaudes pilnvaras, kādas piešķirtas pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts amatpersonām (6. pants), vienotas standarta veidlapas pieņemšana dokumentu paziņošanai (8. pants), vienota izpildes pasākumu dokumenta (11. pants) un vienota piesardzības pasākumu dokumenta (15. panta 3. punkts) pieņemšana, minimālās iekasējamo izmaksu summas noteikšana (19. pants), kopīgas standarta pieprasījuma veidlapas (20. pants), valstu tiesību akti, kas būs jāpiemēro, pildot palīdzības pieprasījumu saistībā ar nodokli vai nodevu, ja pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī nav līdzīga maksājuma (22. pants), nepārprotami pārsniedz noteikumus, ko būtu iespējams izveidot, izmantojot tikai valstu tiesību aktus. | IETEKME UZ BUDžETU | 409 | Priekšlikums neietekmē Kopienas budžetu. | PAPILDU INFORMāCIJA | 510 | Vienkāršošana | 511 | Priekšlikums nodrošina tiesību aktu vienkāršošanu, valsts iestāžu (ES un dalībvalstu) administratīvās kārtības vienkāršošanu. | 512 | Tiesību akti tiek vienkāršoti, jo ierosinātais tiesību akts satur kopīgus pasākumus, kas ir viegli interpretējami un piemērojami. Turklāt šīs direktīvas ietekmē dalībvalstīm vairs nevajadzēs slēgt citus divpusējus vai daudzpusējus nolīgumus piedziņas palīdzības organizēšanai. | 513 | Administratīvās iestādes varēs izmantot kopīgus līdzekļus un dokumentus iepriekš noteiktā organizatoriskā struktūrā (piemēram, vienots izpildes vai piesardzības pasākumu dokuments, ko nevajadzēs reorganizēt vai aizstāt pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī; standarta pieprasījuma veidlapas; standarta veidlapa dokumentu paziņošanai; standarta veidlapu automātiska tulkošana; elektroniskā saziņa; digitālu dokumentu vispārēja pieņemšana; noteiktas minimālās izmaksas). Tas atvieglos šo iestāžu darbu. ES tiesību aktu darbības jomas paplašināšana nozīmēs to, ka administratīvajām iestādēm nevajadzēs piemērot dažādus tiesību aktu kopumus, kam katram ir savi noteikumi un nosacījumi atkarībā no prasījuma veida, saistībā ar kuru tiek prasīta piedziņas palīdzība. | 520 | Spēkā esošo tiesību aktu atcelšana Ar priekšlikuma pieņemšanu atcels spēkā esošu tiesību aktu. | 570 | Sīkāks priekšlikuma skaidrojums Tiesību akta I nodaļā izklāstīti vispārīgie noteikumi, skaidrojot tiesību akta priekšmetu (1. pants), darbības jomu (2. pants) un noteikumus, kas attiecas uz organizāciju (3. pants). Attiecībā uz darbības jomu direktīva skar visus nodokļus un nodevas, ko iekasē dalībvalsts vai ko iekasē tās vārdā vai EK vārdā, kā arī nodokļus un nodevas, ko iekasē dalībvalstu teritoriālās vai administratīvās apakšvienības vai ko iekasē šo apakšvienību vārdā, un sociālās apdrošināšanas obligātās iemaksas. Tiesību akta II nodaļa veltīta informācijas apmaiņai. Papildus pašreizējai informācijas pieprasīšanas iespējai (4. pants) dalībvalstīm būs jāveic spontāna informācijas apmaiņa (5. pants). Turklāt pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts amatpersonas varēs atrasties pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts administratīvajos birojos vai ar tādām pašām pilnvarām, kādas ir pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts amatpersonām, aktīvi piedalīties administratīvajā izmeklēšanā, kas veikta pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts teritorijā (6. pants). Tiesību akta III nodaļa veltīta palīdzībai saistībā ar dokumentu paziņošanu (7.–8. pants). Paziņošanas procedūra tiks vienkāršota. Apstiprināta arī citu paziņošanas metožu likumība. Tiesību akta IV nodaļa attiecas uz piedziņas vai piesardzības pasākumiem. Pieprasījuma veikšanas nosacījumi tiks atviegloti. Pieredze rāda, ka, jo vecāks prasījums, jo mazākas piedziņas izredzes. Noteiktos apstākļos piedziņas pieprasījumus varēs nosūtīt agrīnā posmā (10. pants). Vienota dokumenta pieņemšana izpildei pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī (11. pants) atcels vajadzību atzīt, papildināt, aizstāt vai tulkot valstu dokumentus. Saistībā ar piesardzības pasākumiem direktīva aplūkos arī situācijas, kad par prasījumu vēl nav attiecīga dokumenta, kas ļauj uzsākt izpildi pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī (15. pants). Tam vajadzētu arī palīdzēt izvairīties no situācijām, kad krāpnieki pirms izpildes dokumenta sagatavošanas organizē maksātnespēju. Vienota dokumenta pieņemšana, kas ļauj veikt piesardzības pasākumus pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, kalpotu par pamatu šādai rīcībai, un atkal nebūs jāatzīst, jāpapildina, jāaizstāj vai jātulko valstu dokumenti. Turklāt direktīvā iekļauti sīki izstrādāti noteikumi par to, kā aprēķināt piecu gadu periodu, kurā ir pienākums nodrošināt piedziņas palīdzību (17. pants). Veikta noilguma perioda apturēšanas vai pārtraukšanas kārtības reforma, lai atvieglotu tā piemērošanu un garantētu labākas piedziņas izredzes (18. pants). Garantētais iekasējamo izmaksu minimums, ja persona brīvprātīgi nemaksā pieprasīto summu, varētu kļūt par stimulu pieprasījuma saņēmējai dalībvalstij veltīt pietiekamus resursus piedziņas palīdzības sniegšanai (19. pants). Tiesību akta V nodaļā izklāstīti daži vispārīgi noteikumi, kas reglamentē visus palīdzības pieprasījumu veidus. Tie saistīti ar standarta veidlapu izmantošanu, elektronisko saziņu (20. pants), valodu lietojumu (21. pants), tiesību aktiem, kas piemērojami pieprasījuma izpildē (22. pants), un dokumentu un informācijas izpaušanu (23. pants). Tiesību akta VI nodaļā izklāstīti nobeiguma noteikumi. Gadījumos, kad piemēro šo direktīvu, dalībvalstīm nav jāizmanto citi savstarpējās palīdzības pasākumi (24. pants). Šīs nodaļas noteikumi skar arī Piedziņas komiteju (25. pants), īstenošanas noteikumus (26. pants), novērtējumu (27. pants), transponēšanu (28. pants), spēkā esošās direktīvas atcelšanu (29. pants) un šīs direktīvas stāšanos spēkā (30. pants). | (Explanatory memorandum validated - 12 600 characters - complying with DGT norm.) | 2009/0007 (CNS) Priekšlikums PADOMES DIREKTĪVA par savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar nodokļiem, nodevām un citiem pasākumiem EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 93. un 94. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[1], ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[2], ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[3], tā kā: (1) Jāaizsargā Kopienas un valstu finanšu intereses, lai nodrošinātu iekšējā tirgus konkurētspēju un fiskālo neitralitāti. (2) Pasākumus savstarpējas palīdzības sniegšanai prasījumu piedziņā pirmoreiz noteica Padomes 1976. gada 15. marta Direktīvā 1976/308/EEK par savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar noteiktiem maksājumiem, nodevām, nodokļiem un citiem pasākumiem. Minētā direktīva un to grozošie tiesību akti tika kodificēti ar Padomes 2008. gada 26. maija Direktīvu 2008/55/EK par savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar noteiktiem maksājumiem, nodokļiem un citiem pasākumiem[4]. Tomēr, lai gan šie pasākumi, tuvinot piemērojamos valstu noteikumus, bijuši pirmais solis ceļā uz uzlabotām piedziņas procedūrām Kopienā, tie izrādījušies nepietiekami, lai atbilstu iekšējā tirgus prasībām, jo tas pēdējos 30 gados ir mainījies. Kā apliecina Eiropas Kopienu Tiesas prakse, efektīva sadarbība un piedziņas sistēma nodokļu jomā izrādījusies viens no iekšējā tirgus stūrakmeņiem, jo tā ļauj un mudina dalībvalstis atcelt diskriminējošos aizsargpasākumus pārrobežu darījumos, ko tās pieņēmušas, baidoties par izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu zaudējumiem. (3) Lai varētu apstrādāt pieaugošo palīdzības pieprasījumu skaitu un nodrošināt labākus rezultātus, jāuzlabo piedziņas palīdzības efektivitāte un jāveicina tās īstenošana praksē. Tāpēc skaidri jānosaka noteikumi, saskaņā ar kuriem dalībvalstu kompetentajām iestādēm jāsniedz palīdzība, kā arī visu attiecīgo iesaistīto personu tiesības un pienākumi. (4) Šai direktīvai nebūtu jāietekmē dalībvalstu kompetence noteikt piedziņas pasākumus, kas pieejami atbilstoši to iekšējiem tiesību aktiem. Tomēr jānodrošina, lai nedz valstu tiesību aktu atšķirības, nedz koordinācijas trūkums starp kompetentajām iestādēm neapdraudētu šajā direktīvā noteiktās savstarpējās palīdzības sistēmas nevainojamu darbību. (5) Lai labāk aizsargātu dalībvalstu finanšu intereses un iekšējā tirgus neitralitāti, jāpaplašina savstarpējās palīdzības darbības joma prasījumu piedziņā saistībā ar nodokļiem un nodevām, uz ko neattiecas Direktīva 2008/55/EK. Jebkura veida nodokļa vai nodevas nemaksāšana tiešām var radīt normālu konkurences apstākļu izkropļojumus. Turklāt šāda darbības jomas paplašināšana atbilst arī citu starptautiskās piedziņas palīdzības instrumentu attīstībai. Noteikumi par piedziņas palīdzību būtu jāpiemēro arī sociālās apdrošināšanas obligāto iemaksu piedziņā un prasījumiem, ko rada dažādi pasākumi, kas ir daļa no Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai pilnīgās vai daļējās finansēšanas sistēmas. Tie būtu jāpiemēro arī procentu maksājumu, administratīvo sodu un soda naudu piedziņā, izņemot krimināla rakstura sodus, kā arī to izmaksu piedziņā, kas radušās saistībā ar prasījumiem, kuri ietilpst šīs direktīvas darbības jomā. (6) Savstarpējai palīdzībai būtu jāizpaužas tādējādi, ka, no vienas puses, pieprasījuma saņēmējai iestādei būtu jāsniedz pieprasījuma iesniedzējai iestādei informācija, kas tai vajadzīga tās dalībvalstī radušos prasījumu piedziņā, un jāpaziņo parādniekam par visiem dokumentiem saistībā ar šādiem prasījumiem, kuri radušies pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī, un, no otras puses, pēc pieprasījuma iesniedzējas iestādes lūguma tai būtu jāveic to prasījumu piedziņa, kas radušies pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī, vai arī jāveic piesardzības pasākumi, lai garantētu šo prasījumu piedziņu. (7) Pieņemot vienotu dokumentu, kas izmantojams izpildes pasākumos, un vienotu dokumentu, kas ļauj veikt piesardzības pasākumus pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, kā arī pieņemot vienotu standarta veidlapu paziņošanai par dokumentiem un lēmumiem saistībā ar prasījumu, vajadzētu tikt atrisinātām problēmām ar citā dalībvalstī izdoto dokumentu atzīšanu un tulkošanu, kas pašlaik ir būtisks pašreizējo palīdzības noteikumu neefektivitātes cēlonis. (8) Informācijas apmaiņu piedziņas nolūkā vairs nebūtu jāveic tikai, pamatojoties uz pieprasījuma iesniedzējas iestādes pieprasījumu. Būtu jānotiek spontānai informācijas apmaiņai par konkrētu nodokļu atmaksu, un nodokļu amatpersonām būtu jābūt iespējai atrasties citas dalībvalsts administratīvajos birojos un aktīvi piedalīties administratīvajā izmeklēšanā, vai arī veikt vienlaicīgas pārbaudes. Būtu jāpieņem arī noteikums par tiešāku informācijas apmaiņu starp dienestiem, lai paātrinātu palīdzības sniegšanu un uzlabotu tās efektivitāti. (9) Ņemot vērā arvien lielāko mobilitāti iekšējā tirgū un Līguma vai citu tiesību aktu noteiktos ierobežojumus attiecībā uz garantijām, ko var prasīt no nodokļu maksātājiem, kas nav dibināti attiecīgās valsts teritorijā, būtu jāpaplašina iespējas pieprasīt piedziņas vai piesardzības pasākumu veikšanu citā dalībvalstī. Tā kā prasījuma vecums ir svarīgs faktors, dalībvalstīm būtu jābūt iespējai iesniegt savstarpējas palīdzības pieprasījumu, ja paredzams, ka piedziņu iespējams veikt ātrāk un efektīvāk pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, pat ja vietējie piedziņas līdzekļi vēl nav pilnībā izmantoti. (10) Vispārējs pienākums iesniegt pieprasījumus un dokumentus digitālā formātā, izmantojot elektronisko tīklu, un precīzi noteikumi par pieprasījumu un dokumentu tulkošanu ļautu dalībvalstīm ātrāk un vieglāk apstrādāt pieprasījumus. (11) Laikā, kad tiek veikta piedziņas procedūra pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, attiecīgā persona var apstrīdēt prasījumu, pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts iestāžu paziņojumu vai dokumentu, kas ļauj veikt izpildi. Šādos gadījumos būtu jānosaka, ka attiecīgajai personai jāvēršas ar prasību pie pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts kompetentās iestādes un ka, ja vien pieprasījuma iesniedzēja iestāde neprasa ko citu, pieprasījuma saņēmējai iestādei jāaptur visas tās sāktās izpildes darbības līdz iepriekšminētās kompetentās iestādes lēmuma pieņemšanai. (12) Lai veicinātu dalībvalstis veltīt pietiekamus resursus citu dalībvalstu prasījumu piedziņai, pieprasījuma saņēmējai dalībvalstij būtu jābūt iespējai piedzīt no parādnieka ar piedziņu saistītās izmaksas. Fiksētas maksas noteikšanas iespējai būtu jāveicina pieprasījuma saņēmējas iestādes veikto piedziņas pasākumu efektivitātes uzlabošana. (13) Izpildot palīdzības pieprasījumu, pieprasījuma saņēmējai iestādei principā būtu jāizmanto pilnvaras, kas noteiktas tās valsts tiesību aktos, kurus piemēro prasījumiem attiecībā uz to pašu vai, ja tāda nav, līdzīgu nodokli vai nodevu. Ja nav līdzīga nodokļa vai nodevas, pieprasījuma saņēmējai iestādei būtu jāizmanto pilnvaras, kas noteiktas atbilstoši tās dalībvalsts tiesību aktiem, kuri attiecas uz prasījumiem saistībā ar iedzīvotāju ienākuma nodokli. Valsts tiesību akti šādi būtu jāizmanto arī attiecībā uz priekšrocībām, ko piešķir prasījumiem, kas radušies pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī. (14) Attiecībā uz noilguma jautājumiem jāvienkāršo spēkā esošie noteikumi, nodrošinot, ka noilguma periodu apturēšanu vai pārtraukšanu kopumā nosaka atbilstoši pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī spēkā esošajiem tiesību aktiem, izņemot gadījumus, kad noilguma perioda apturēšana vai pārtraukšana saskaņā ar attiecīgajā valstī spēkā esošajiem tiesību aktiem nav iespējama. (15) Būtu jānosaka, ka dokumentus un informāciju, ko nodod, sniedzot savstarpējo palīdzību, var izmantot citiem nolūkiem, ciktāl to atļauj tās dalībvalsts tiesību akti, kura saņēmusi šos dokumentus un informāciju. (16) Lai izvairītos no sarežģītības un atvieglotu amatpersonu darbu saistībā ar palīdzību piedziņā, dalībvalstu savstarpējā palīdzība piedziņas veikšanā saistībā ar prasījumiem, kas ir šīs direktīvas darbības jomā, būtu jābalsta tikai uz šo direktīvu, nevis uz citiem divpusējiem vai daudzpusējiem nolīgumiem. (17) Pasākumi, kas vajadzīgi šīs direktīvas īstenošanai, būtu jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību[5]. (18) Tā kā veicamās rīcības mērķi, proti, vienotas sistēmas izveidi piedziņas palīdzības sniegšanai iekšējā tirgū, dalībvalstis nevar pietiekami labi sasniegt un vajadzīgās vienotības, efektivitātes un lietderības iemeslu dēļ šo mērķi tāpēc var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai. (19) Šī direktīva respektē pamattiesības un ievēro principus, kas jo īpaši atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. I NODAļA VISPāRīGIE NOTEIKUMI 1. pants Priekšmets Šī direktīva nosaka noteikumus, saskaņā ar kuriem dalībvalstu kompetentās administratīvās iestādes sniedz palīdzību piedziņā katrā dalībvalstī saistībā ar 2. pantā minētajiem prasījumiem, kas radušies citā dalībvalstī. 2. pants Darbības joma 1. Šo direktīvu piemēro prasījumiem saistībā ar visiem nodokļiem un visu veidu nodevām, ko iekasē dalībvalsts vai ko iekasē dalībvalsts vai Kopienas vārdā. 2. Šo direktīvu piemēro prasījumiem, kas saistīti ar: a) visiem nodokļiem un nodevām, ko iekasē dalībvalstu teritoriālās vai administratīvās apakšvienības, tostarp pašvaldības, vai ko iekasē šo apakšvienību vārdā; b) sociālās apdrošināšanas obligātajām iemaksām, kas jāsaņem dalībvalstij, dalībvalsts apakšvienībai vai sociālās apdrošināšanas iestādēm, kas izveidotas saskaņā ar publiskām tiesībām; c) nodokļu atmaksām, intervences un citiem pasākumiem, kas ir daļa no Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) pilnīgā vai daļējā finansējuma sistēmas, tostarp summām, kas iekasējamas saistībā ar šīm darbībām; d) maksājumiem un citām nodevām, kuras paredzētas saskaņā ar kopējo tirgus organizāciju cukura nozarē. 3. Šo direktīvu piemēro visiem prasījumiem, kas saistīti ar: a) sodiem un soda naudām saistībā ar prasījumiem, kuru piedziņā atbilstoši 1. un 2. punktam iespējams lūgt savstarpēju palīdzību un ko noteikušas administratīvās iestādes, kas kompetentas iekasēt attiecīgos nodokļus vai nodevas; b) procentu maksājumiem un izmaksām saistībā ar prasījumiem, kuru piedziņā atbilstoši 1. un 2. punktam iespējams lūgt savstarpēju palīdzību. 3. pants Organizācija 1. Dalībvalstis izraugās iestādes (turpmāk „kompetentās iestādes”), kuru vārdā tieši vai saskaņā ar deleģējumu jāpiemēro šī direktīva. 2. Katra dalībvalsts izraugās vienu centrālo koordinācijas biroju (turpmāk „centrālais koordinācijas birojs”), kuram uztic galveno atbildību par kontaktiem ar citām dalībvalstīm un Komisiju savstarpējās palīdzības jomā, uz ko attiecas šī direktīva. 3. Katra dalībvalsts var izraudzīties koordinācijas birojus, kas atbild par kontaktiem ar citām dalībvalstīm savstarpējās palīdzības jomā saistībā ar vienu vai vairākiem konkrētiem 2. pantā minētajiem nodokļu un nodevu veidiem vai kategorijām. 4. Katra dalībvalsts var izraudzīties par koordinācijas departamentiem birojus, kas nav centrālais koordinācijas birojs vai koordinācijas biroji. Koordinācijas departamenti pieprasa vai sniedz savstarpēju palīdzību saskaņā ar šo direktīvu attiecībā uz īpašu teritoriālo kompetenci vai specializētu darbības atbildību. 5. Katra dalībvalsts informē pārējās dalībvalstis un Komisiju par tās centrālo koordinācijas biroju un koordinācijas birojiem vai koordinācijas departamentiem, ko tā izraudzījusies. 6. Ja koordinācijas birojs vai koordinācijas departaments sūta vai saņem palīdzības pieprasījumu vai atbildi uz šādu pieprasījumu vai ja tas sūta amatpersonas uz citu dalībvalsti vai uzņem amatpersonas no citas dalībvalsts saskaņā ar 6. pantu, tas informē savas dalībvalsts centrālo koordinācijas biroju atbilstoši šī centrālā koordinācijas biroja noteiktajai kārtībai. II NODAļA INFORMāCIJAS APMAIņA 4. PANTS Informācijas pieprasījums 1. Pēc dalībvalsts centrālā koordinācijas biroja, koordinācijas biroja vai koordinācijas departamenta (turpmāk „pieprasījuma iesniedzēja iestāde”) pieprasījuma dalībvalsts, kurai pieprasījums adresēts, centrālais koordinācijas birojs, koordinācijas birojs vai koordinācijas departaments (turpmāk „pieprasījuma saņēmēja iestāde”) sniedz visu informāciju, kas varētu būt svarīga pieprasījuma iesniedzējai iestādei, veicot tās prasījumu piedziņu saskaņā ar 2. pantu. Lai sniegtu šo informāciju, pieprasījuma saņēmēja iestāde nodrošina tās ieguvei nepieciešamās administratīvās izmeklēšanas veikšanu. 2. Pieprasījuma saņēmējai iestādei nav pienākuma sniegt informāciju: a) ko tā nevarētu iegūt līdzīgu prasījumu piedziņai, kas radušies dalībvalstī, kurā tā atrodas (turpmāk „pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts”); b) kas atklātu kādu komercnoslēpumu, rūpniecisku vai profesionālu noslēpumu; c) kuras izpaušana varētu kaitēt pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts drošībai vai būt pretrunā ar attiecīgās valsts politiku. 3. Pieprasījuma saņēmēja iestāde informē pieprasījuma iesniedzēju iestādi par informācijas pieprasījuma noraidījuma iemesliem. 5. pants Spontāna informācijas apmaiņa Centrālie koordinācijas biroji veic informācijas apmaiņu par nodokļu, izņemot pievienotās vērtības nodokli, atmaksām, ko veic valsts nodokļu iestādes, ja šīs atmaksas saistītas ar personām, kas dibinātas citā dalībvalstī, un attiecas uz summām, kas pārsniedz EUR 10 000. 6. pants Atrašanās administratīvajos birojos un piedalīšanās administratīvā izmeklēšanā 1. Saskaņā ar pieprasījuma iesniedzējas iestādes un pieprasījuma saņēmējas iestādes vienošanos un, ievērojot pieprasījuma saņēmējas iestādes noteikto kārtību, lai saņemtu 4. panta 1. punktā minēto informāciju, pieprasījuma iesniedzējas iestādes pilnvarotas amatpersonas var atrasties birojos, kuros pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts administratīvās iestādes veic savus pienākumus. Ja pieprasītā informācija ir dokumentos, kuriem pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts amatpersonām ir piekļuve, tās dalībvalsts amatpersonas, kurā atrodas pieprasījuma iesniedzēja iestāde (turpmāk „pieprasījuma iesniedzēja dalībvalsts”), saņem šādu dokumentu kopijas. 2. Saskaņā ar pieprasījuma iesniedzējas iestādes un pieprasījuma saņēmējas iestādes vienošanos un, ievērojot pieprasījuma saņēmējas iestādes noteikto kārtību, lai saņemtu 4. panta 1. punktā minēto informāciju, pieprasījuma iesniedzējas iestādes pilnvarotas amatpersonas var piedalīties administratīvā izmeklēšanā, kuru veic pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts teritorijā. Ja pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts amatpersonas piedalās administratīvā izmeklēšanā saskaņā ar šā punkta pirmo daļu, tās drīkst izmantot pārbaužu veikšanas pilnvaras, kādas piešķirtas pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts amatpersonām, ja tās izmanto šīs pilnvaras atbilstoši pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts normatīvajiem un administratīvajiem aktiem. Ja persona, attiecībā uz kuru veic izmeklēšanu, jebkādā veidā atsakās respektēt pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts amatpersonu veiktos pārbaudes pasākumus, tad pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts to uzskata par atteikumu pakļauties savas valsts amatpersonām. 3. Pieprasījuma iesniedzējas iestādes pilnvarotām amatpersonām, kuras izmanto 1. un 2. punktā piedāvātās iespējas, vienmēr jāspēj uzrādīt rakstisku pilnvarojumu, kas apliecina to identitāti un oficiālo statusu. III NODAļA PALīDZīBA DOKUMENTU PAZIņOšANā 7. PANTS Pieprasījums paziņot par noteiktiem dokumentiem saistībā ar prasījumiem 1. Pēc pieprasījuma iesniedzējas iestādes lūguma pieprasījuma saņēmēja iestāde paziņo adresātam par visiem, tostarp juridiska rakstura, dokumentiem un lēmumiem, ko sagatavojusi pieprasījuma iesniedzēja dalībvalsts un kas attiecas uz 2. pantā minēto prasījumu vai tā piedziņu. 2. Pieprasījuma saņēmēja iestāde nekavējoties informē pieprasījuma iesniedzēju iestādi par pasākumiem, kas veikti, atbildot uz pieprasījumu par paziņošanu, un konkrētāk par datumu, kurā dokuments vai lēmums paziņots adresātam. 8. pants Paziņošanas līdzekļi 1. Pieprasījuma saņēmēja iestāde nodrošina, lai paziņošana pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī notiktu vienā no šādiem veidiem: a) ar paziņojumu, kas veikts saskaņā ar pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī spēkā esošajiem normatīvajiem aktiem un administratīvo praksi; b) ierakstītā vēstulē vai elektroniski nosūtot standarta veidlapu, kam pievienots pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts sagatavotais dokuments vai lēmums; izmanto standarta veidlapu, kuras paraugs pievienots I pielikumā. Standarta veidlapu, kas minēta b) apakšpunktā, pārtulko pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts oficiālajā valodā vai vienā no oficiālajām valodām. Tomēr pievienotā dokumenta vai lēmuma tulkojums pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts oficiālajā valodā nav nepieciešams. 2. Šā panta 1. punkta noteikumi neierobežo citu paziņošanas veidu piemērošanu, ko saskaņā ar pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī spēkā esošajiem noteikumiem izmanto šīs dalībvalsts kompetentā iestāde. Pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī izveidota kompetentā iestāde var ierakstītā vēstulē vai elektroniski tieši paziņot par dokumentu personai citas dalībvalsts teritorijā. IV NODAļA PIEDZIņA VAI PIESARDZīBAS PASāKUMI 9. PANTS Piedziņas pieprasījums 1. Pēc pieprasījuma iesniedzējas iestādes lūguma pieprasījuma saņēmēja iestāde veic to prasījumu piedziņu, uz kuriem attiecas dokuments, kas atļauj izpildi pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī. 2. Tiklīdz pieprasījuma iesniedzēja iestāde uzzina jebkādu būtisku informāciju, kas saistīta ar jautājumu, uz kura pamata ir iesniegts pieprasījums veikt piedziņu, tā šo informāciju nosūta pieprasījuma saņēmējai iestādei. 10. pants Piedziņas pieprasījumu reglamentējošie nosacījumi 1. Pieprasījuma iesniedzēja iestāde nevar iesniegt piedziņas pieprasījumu, ja un kamēr prasījums un/vai dokuments, kas atļauj tā izpildi pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī, ir apstrīdēts šajā dalībvalstī, izņemot gadījumus, kad piemēro 13. panta 4. punkta trešo daļu. 2. Pirms pieprasījuma iesniedzēja iestāde iesniedz piedziņas pieprasījumu, jāpiemēro tās dalībvalstī pieejamās atbilstošās piedziņas procedūras, izņemot šādās situācijās: a) ja paredzams, ka šīs procedūras nenodrošinās visu prasījuma apmaksu; b) ja pieprasījuma iesniedzējai iestādei ir konkrēta informācija, kas liek domāt, ka piedziņu iespējams panākt tikai pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī vai ka to šajā valstī var izdarīt ātrāk un efektīvāk; šādā gadījumā pieprasījumam jābūt pienācīgi pamatotam; c) ja prasījums radies Padomes Direktīvas 2006/112/EK 205. panta piemērošanas rezultātā un nodokļu maksātājs, kuram ir solidāra atbildība par PVN parādu, nodibinājis savu uzņēmumu pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī un tam nav nodibināts uzņēmums pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī. 11. pants Dokuments, kas atļauj izpildi pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, un citi pavaddokumenti 1. Piedziņas pieprasījumam pievieno vienotu dokumentu, kas atļauj izpildi pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, un izmanto II pielikumā noteikto standarta veidlapu. Šis vienotais dokuments, kas atļauj izpildi pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, kalpo par pamatu piedziņai un piesardzības pasākumiem, kurus veic pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī. Tam nav nepieciešama atzīšana, papildināšana vai aizstāšana šajā dalībvalstī. 2. Vienotajam dokumentam, kas atļauj izpildi pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, pievieno sākotnējo dokumentu, kas atļauj izpildi un sagatavots, lai atļautu izpildes pasākumus pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī, un saistīts ar prasījumu, par kuru tiek prasīta palīdzība piedziņā. Šim sākotnējam dokumentam nav nepieciešama atzīšana, papildināšana vai aizstāšana pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī. To piedziņas un piesardzības pasākumu likumību, kuri pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī veikti, pamatojoties uz vienoto dokumentu, kas atļauj izpildi minētajā valstī, neietekmē tas, ka pievienotais sākotnējais dokuments, kas atļauj izpildi pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī, nav pārtulkots pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts oficiālajā valodā. 3. Pieprasījumam veikt prasījuma piedziņu var pievienot citus dokumentus, kas saistīti ar prasījumu un izdoti pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī. 12. pants Piedziņas pieprasījuma izpilde 1. Veicot piedziņu pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, jebkurš prasījums, saistībā ar kuru iesniegts piedziņas pieprasījums, jāapstrādā tā, it kā tas būtu pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts prasījums, ja vien šajā direktīvā nav noteikts citādi. Pieprasījuma saņēmēja dalībvalsts piedzen prasījumu savas valsts valūtā. 2. Pieprasījuma saņēmēja iestāde nekavējoties informē pieprasījuma iesniedzēju iestādi par darbībām, ko tā veikusi saistībā ar piedziņas pieprasījumu. 3. Pieprasījuma iesniedzējai dalībvalstij pārskaita visu pieprasījuma saņēmējas iestādes piedzīto prasījuma summu. 4. Pieprasījuma saņēmēja iestāde iekasē kavējuma procentus, sākot no dienas, kurā saņemts piedziņas pieprasījums, ciktāl to atļauj pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī spēkā esošie normatīvie un administratīvie akti. Arī šos procentu maksājumus pārskaita pieprasījuma iesniedzējai dalībvalstij. 5. Ja to pieļauj pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī spēkā esošie normatīvie un administratīvie akti un pēc apspriešanās ar pieprasījuma iesniedzēju iestādi, pieprasījuma saņēmēja iestāde var piešķirt parādniekam laiku samaksai vai atļaut samaksu pa daļām. Jebkādus procentu maksājumus, ko par šādu papildu laiku iekasē pieprasījuma saņēmēja iestāde, arī pārskaita pieprasījuma iesniedzējai dalībvalstij. 13. pants Strīdi 1. Strīdus par prasījumu, sākotnējo dokumentu, kas atļauj izpildi pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī, vai vienoto dokumentu, kas atļauj izpildi pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, un strīdus par pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts kompetentās iestādes veiktās paziņošanas likumību risina pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts kompetentās institūcijas. Ja prasījuma piedziņas procedūras laikā prasījumu, sākotnējo dokumentu, kas atļauj izpildi pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī, vai vienoto dokumentu, kas atļauj izpildi pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, apstrīd kāda ieinteresētā persona, pieprasījuma saņēmēja iestāde šo personu informē, ka personai jāvēršas ar prasību pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts kompetentajā institūcijā saskaņā ar šajā dalībvalstī spēkā esošajiem tiesību aktiem. 2. Strīdus par pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī veiktajiem izpildes pasākumiem vai par pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes veiktās paziņošanas likumību risina šīs dalībvalsts kompetentā institūcija saskaņā ar tās spēkā esošajiem normatīvajiem aktiem. 3. Ja pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts kompetentajā institūcijā saņemta 1. punktā minētā prasība, pieprasījuma iesniedzēja iestāde par to informē pieprasījuma saņēmēju iestādi un norāda prasījuma summu, kas netiek apstrīdēta. 4. Tiklīdz pieprasījuma saņēmēja iestāde vai nu no pieprasījuma iesniedzējas iestādes, vai no ieinteresētās personas ir saņēmusi 3. punktā minēto informāciju, tā aptur izpildes procedūru attiecībā uz prasījuma apstrīdēto daļu, kamēr šajā jautājumā kompetentā institūcija pieņem lēmumu, ja vien pieprasījuma iesniedzēja iestāde nepieprasa ko citu saskaņā ar šā punkta trešo daļu. Ja pieprasījuma saņēmēja iestāde to uzskata par nepieciešamu, un neierobežojot 15. pantu, šī iestāde var veikt piesardzības pasākumus, lai garantētu prasījuma piedziņu, ciktāl to atļauj iestādes dalībvalstī spēkā esošie normatīvie akti. Saskaņā ar savā dalībvalstī spēkā esošajiem normatīvajiem aktiem un administratīvo praksi pieprasījuma iesniedzēja iestāde var lūgt pieprasījuma saņēmēju iestādi veikt apstrīdētā prasījuma vai prasījuma apstrīdētās daļas piedziņu, ciktāl to atļauj pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī spēkā esošie attiecīgie normatīvie akti un administratīvā prakse. Šādiem pieprasījumiem jābūt pamatotiem. Ja apstrīdēšanas rezultāti vēlāk ir par labu parādniekam, pieprasījuma iesniedzēja iestāde atbild par piedzīto summu atlīdzināšanu, ietverot visas izmaksājamās kompensācijas, saskaņā ar pieprasījuma saņēmējas iestādes dalībvalstī spēkā esošajiem tiesību aktiem. 14. pants Piedziņas palīdzības pieprasījuma grozījumi 1. Pieprasījuma iesniedzēja iestāde nekavējoties informē pieprasījuma saņēmēju iestādi par turpmākiem grozījumiem tās piedziņas pieprasījumā vai par tā atsaukšanu, norādot grozījumu vai atsaukšanas iemeslus. 2. Ja pieprasījuma grozījumu iemesls ir 13. panta 1. punktā minētās kompetentās institūcijas lēmums, pieprasījuma iesniedzēja iestāde nosūta pārstrādāto dokumentu, kas atļauj izpildi pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī. Pieprasījuma saņēmēja iestāde tad turpina veikt piedziņas pasākumus, pamatojoties uz pārstrādāto dokumentu. Saistībā ar pārstrādāto dokumentu piemēro 11. un 13. pantu. 15. pants Pieprasījums veikt piesardzības pasākumus 1. Pēc pieprasījuma iesniedzējas iestādes lūguma pieprasījuma saņēmēja iestāde veic piesardzības pasākumus, lai nodrošinātu prasījuma piedziņu. 2. Ja pieprasījums attiecas uz prasījumu, kas ir apstrīdēts vai par kuru vēl nav sagatavots dokuments, kas atļauj izpildi pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī, pieprasījuma iesniedzēja iestāde var pieprasīt piesardzības pasākumu veikšanu tikai tad, ja šādi pasākumi ir iespējami saskaņā ar tās dalībvalstī spēkā esošajiem normatīvajiem aktiem un administratīvo praksi. Šādos gadījumos pieprasījumam jābūt pamatotam, izņemot gadījumus, kad pieprasījumu iesniedz dalībvalstij, kas šādu nosacījumu nenosaka savstarpējās piedziņas palīdzības sniegšanas pasākumos ar vienu vai vairākām trešām valstīm. 3. Piesardzības pasākumu pieprasījumam pievieno vienotu dokumentu, kas atļauj veikt piesardzības pasākumus pieprasījuma saņēmējas iestādes dalībvalstī, un izmanto III pielikumā noteikto standarta veidlapu. Šis vienotais dokuments, kas atļauj veikt piesardzības pasākumus pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, kalpo par pamatu piesardzības pasākumiem, ko veic pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī. Tam nav nepieciešana atzīšana, papildināšana vai aizstāšana šajā dalībvalstī. Vienotajam dokumentam, kas atļauj veikt piesardzības pasākumus pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, pievieno sākotnējo dokumentu, kas atļauj veikt piesardzības pasākumus un kas sagatavots, lai atļautu veikt piesardzības pasākumus pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī, un kas saistīts ar prasījumu, par kuru tiek pieprasīta savstarpēja palīdzība. Šim sākotnējam dokumentam nav nepieciešana atzīšana, papildināšana vai aizstāšana pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī. To piesardzības pasākumu likumību, kas pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī veikti, pamatojoties uz vienoto instrumentu, kas atļauj veikt piesardzības pasākumus minētajā valstī, neietekmē tas, ka pievienotais sākotnējais dokuments, kas atļauj veikt piesardzības pasākumus pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī, nav pārtulkots pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts oficiālajā valodā. 4. Pieprasījumam veikt piesardzības pasākumus var pievienot citus dokumentus, kas saistīti ar prasījumu un izdoti pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī. 16. pants Noteikumi, kas reglamentē pieprasījumu veikt piesardzības pasākumus Lai īstenotu 15. panta noteikumus, 9. panta 2. punktu, 12. panta 1. un 2. punktu, 13., 14. un 17. pantu piemēro mutatis mutandis . 17. pants Pieprasījuma saņēmējas iestādes pienākumu ierobežojumi 1. Pieprasījuma saņēmējai iestādei nav pienākuma sniegt 9.–15. pantā minēto palīdzību, ja parādnieka situācijas dēļ prasījuma piedziņa izraisītu nopietnas ekonomiskās vai sociālās grūtības pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, ciktāl šādus izņēmumus attiecībā uz valsts vietējiem prasījumiem atļauj šajā dalībvalstī spēkā esošie normatīvie akti un administratīvā prakse. 2. Pieprasījuma saņēmējai iestādei nav pienākuma sniegt 4. un 6.–15. pantā minēto palīdzību, ja sākotnējais palīdzības pieprasījums saskaņā ar 4., 6., 7., 9. vai 15. pantu veikts attiecībā uz prasījumiem, kas vecāki par pieciem gadiem, rēķinot no prasījuma apmaksas termiņa pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī līdz sākotnējā palīdzības pieprasījuma dienai. Tomēr gadījumos, kad ir apstrīdēts prasījums vai sākotnējais dokuments, kas atļauj izpildi pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī, uzskata, ka piecu gadu periods sākas no brīža, kad pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī ir noteikts, ka prasījumu vai dokumentu, kas atļauj izpildi, vairs nedrīkst apstrīdēt. Turklāt gadījumos, kad pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts kompetentās iestādes pagarinājušas maksājuma termiņu, uzskata, ka piecu gadu periods sākas no brīža, kad beidzies maksājuma termiņš. 3. Pieprasījuma saņēmēja iestāde informē pieprasījuma iesniedzēju iestādi par palīdzības pieprasījuma noraidījuma iemesliem. 18. pants Jautājumi par noilgumu 1. Jautājumus, kas attiecas uz noilgumu, reglamentē tikai pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī spēkā esošie tiesību akti. 2. Kas attiecas uz noilguma apturēšanu vai pārtraukšanu, uzskata, ka jebkuriem pasākumiem, ko prasījumu piedziņā veic pieprasījuma saņēmēja iestāde vai kas veikti tās vārdā saskaņā ar palīdzības pieprasījumu un kuru sekas saskaņā ar pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī spēkā esošajiem tiesību aktiem ir noilguma apturēšana vai pārtraukšana, ir tādas pašas sekas pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī, ja noilguma apturēšana vai pārtraukšana ir iespējama saskaņā ar pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī spēkā esošajiem tiesību aktiem. Ja noilguma apturēšana vai pārtraukšana nav iespējama saskaņā ar pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī spēkā esošajiem tiesību aktiem, uzskata, ka jebkuri pasākumi, ko prasījumu piedziņā veic pieprasījuma saņēmēja iestāde vai kas veikti tās vārdā saskaņā ar palīdzības pieprasījumu un kas gadījumā, ja tos savā dalībvalstī būtu veikusi pieprasījuma iesniedzēja iestāde vai arī tie būtu veikti šīs iestādes vārdā, būtu apturējuši vai pārtraukuši noilgumu saskaņā ar pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī spēkā esošajiem tiesību aktiem, ir veikti pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī attiecībā uz sekām. Pirmā un otrā daļa neietekmē pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts kompetento iestāžu tiesības veikt pasākumus, lai apturētu vai pārtrauktu noilgumu saskaņā ar šajā dalībvalstī spēkā esošajiem tiesību aktiem. 3. Pieprasījuma iesniedzēja iestāde un pieprasījuma saņēmēja iestāde nekavējoties informē viena otru par darbībām, kas aptur vai pārtrauc noilgumu prasījumam, saistībā ar kuru pieprasīts veikt piedziņu vai piesardzības pasākumus, vai par darbībām, kam varētu būt tādas sekas. 19. pants Izmaksas 1. Pieprasījuma saņēmēja iestāde no attiecīgās personas piedzen izmaksas, kas tai radušās saistībā ar piedziņu, un patur tās savā rīcībā. Šīs izmaksas tiek iekasētas saskaņā ar pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts normatīvajiem aktiem. 2. Ja attiecīgā persona nesamaksā pieprasīto summu termiņā, ko tam noteikusi pieprasījuma saņēmēja iestāde vai kas noteikts tās vārdā, pieprasījuma saņēmēja iestāde var tā vietā, lai turpinātu izmaksu piedziņu atbilstoši 1. punktam, iekasēt šādas noteiktas izmaksas: a) EUR 100, ja maksājums veikts tikai pēc tam, kad izsūtīts vismaz viens administratīvais atgādinājums; b) EUR 200, ja pieprasījuma saņēmēja iestāde veikusi citus administratīvos pasākumus vai šādi pasākumi veikti tās vārdā; c) EUR 500, ja pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī veikti citi izpildes pasākumi. Attiecīgā persona var apstrīdēt šādu noteiktu izmaksu piemērošanu pieprasījuma saņēmējā iestādē un jebkurā institūcijā, kas ir kompetenta izskatīt prasības, kuras iesniegtas pret pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī veiktajiem piedziņas pasākumiem. Jebkurā gadījumā šīs noteiktās izmaksas nav piemērojamas, ja 13. panta 1. un 2. punktā minētā kompetentā institūcija pieņēmusi lēmumu, ka piedziņas pasākumi ir nepamatoti saistībā ar prasījuma būtību, sākotnējā dokumenta, kas atļauj izpildi pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī, vai vienotā dokumenta, kas atļauj izpildi pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, likumību vai paziņojuma vai izpildes pasākumu pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī likumību. 3. Savstarpējās palīdzības pieprasījumā ietvertā prasījuma piedziņa, tostarp pamatsummas, procentu, sankciju, naudas sodu un izmaksu parādu piedziņa, uzskatāma par prioritāru salīdzinājumā ar tādu izmaksu piedziņu, kas radušās pieprasījuma saņēmējai iestādei vai kas radušās tās vārdā. 4. Dalībvalstis atsakās no savstarpējām prasībām attiecībā uz to izmaksu atlīdzināšanu, kas radušās, sniedzot šajā direktīvā paredzēto savstarpējo palīdzību. Tomēr, ja piedziņa rada konkrētu problēmu, ir saistīta ar ļoti lielām izmaksām vai attiecas uz organizēto noziedzību, pieprasījuma iesniedzēja un pieprasījuma saņēmēja iestāde drīkst vienoties par attiecīgajam gadījumam īpašu atlīdzināšanas kārtību. 5. Neskarot 4. punkta noteikumus, pieprasījuma iesniedzēja dalībvalsts saglabā pienākumu atlīdzināt pieprasījuma saņēmējai dalībvalstij visas izmaksas un zaudējumus, kas radušies saistībā ar darbībām, kas atzītas par nepamatotām attiecībā uz prasījuma būtību vai pieprasījuma iesniedzējas iestādes izdota dokumenta, kas atļauj izpildi un/vai piesardzības pasākumus, likumību. V NODAļA VISPāRīGIE NOTEIKUMI, KAS REGLAMENTē VISU VEIDU PALīDZīBAS PIEPRASīJUMUS 20. PANTS Standarta veidlapas un saziņas līdzekļi 1. Informācijas pieprasījumi saskaņā ar 4. panta 1. punktu, pieprasījumi par paziņošanu saskaņā ar 7. panta 1. punktu, piedziņas pieprasījumi saskaņā ar 9. panta 1. punktu vai pieprasījumi veikt piesardzības pasākumus saskaņā ar 15. panta 1. punktu pēc iespējas sūtāmi elektroniski, izmantojot standarta veidlapu. Šīs veidlapas pēc iespējas izmantojamas arī turpmākā saziņā saistībā ar pieprasījumu. Arī vienotais dokuments, kas atļauj veikt izpildi vai piesardzības pasākumus pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, un sākotnējais dokuments, kas atļauj veikt izpildi vai piesardzības pasākumus pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī, kā arī citi 11. un 15. pantā minētie dokumenti pēc iespējas sūtāmi elektroniski. Attiecīgā gadījumā standarta veidlapām var pievienot ziņojumus, pārskatus un jebkādus citus dokumentus papīra vai digitālā formātā vai to apstiprinātas kopijas un izrakstus no tiem, kas arī pēc iespējas sūtāmi elektroniski. Standarta veidlapas un elektroniskā saziņa izmantojama arī, veicot spontānu informācijas apmaiņu saskaņā ar 5. pantu. 2. Šā panta 1. punkta noteikumus nepiemēro informācijai un dokumentiem, kas iegūti, atrodoties citas dalībvalsts administratīvajos birojos vai piedaloties administratīvā izmeklēšanā citā dalībvalstī saskaņā ar 6. pantu. 3. Ja saziņa nenotiek elektroniski vai izmantojot standarta veidlapas, tas neietekmē iegūtās informācijas vai palīdzības pieprasījuma izpildei veikto pasākumu likumību. 21. pants Valodu lietojums 1. Palīdzības pieprasījums un vienotais dokuments, kas atļauj veikt izpildi vai piesardzības pasākumus pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, nosūtāms vai pārtulkojams pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts oficiālajā valodā vai vienā no tās oficiālajām valodām. Tomēr tas, ka atsevišķas pieprasījuma daļas rakstītas valodā, kas nav pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts oficiālā valoda vai viena no tās oficiālajām valodām, saskaņā ar divpusēju vienošanos starp kompetentajām iestādēm neietekmē pieprasījumu likumību. 2. Sākotnējā dokumenta, kas atļauj veikt izpildi vai piesardzības pasākumus pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī, tulkojums pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts oficiālajā valodā nav vajadzīgs, ne dokumentu nododot pieprasījuma saņēmējai iestādei, ne attiecīgajai personai. 3. Dokumentus, par kuriem nepieciešams paziņot saskaņā ar 7. pantu, var nosūtīt pieprasījuma saņēmējai iestādei pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts oficiālajā valodā. Ja paziņojumu attiecīgajai personai veic saskaņā ar 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, šo dokumentu tulkojums pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts oficiālajā valodā nav nepieciešams. 4. Ja pieprasījumam pievienoti dokumenti, kas nav 1., 2. un 3. punktā minētie dokumenti, pieprasījuma saņēmēja iestāde var pēc vajadzības pieprasījuma iesniedzējai iestādei pieprasīt šādu dokumentu tulkojumu pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts oficiālajā valodā vai vienā no tās oficiālajām valodām, vai kādā citā valodā, par kuru panākta kompetento iestāžu divpusēja vienošanās. 22. pants Pieprasījuma izpildē piemērojamie tiesību akti 1. Veicot palīdzības pieprasījuma izpildi saistībā ar prasījumu, kas ir šīs direktīvas darbības jomā, pieprasījuma saņēmēja iestāde izmanto pilnvaras, kas saskaņā ar tās dalībvalsts normatīvajiem un administratīvajiem aktiem piemērojamas prasījumiem attiecībā uz to pašu vai, ja tāda nav, līdzīgu nodokli vai nodevu, ja vien šajā direktīvā nav noteikta citāda kārtība. Ja pieprasījuma saņēmēja iestāde uzskata, ka tās teritorijā nav noteikti tādi paši vai līdzīgi nodokļi vai nodevas, tā izmanto pilnvaras, kas saskaņā ar tās dalībvalsts normatīvajiem un administratīvajiem aktiem piemērojamas prasījumiem attiecībā uz iedzīvotāju ienākuma nodokli, ja vien šajā direktīvā nav noteikta citāda kārtība. 2. Attiecībā uz priekšrocībām, ko piešķir prasījumiem, kas radušies pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī, piemēro 1. punkta noteikumus. 23. pants Informācijas un dokumentu nodošana 1. Informāciju un dokumentus, ko pieprasījuma iesniedzēja vai pieprasījuma saņēmēja iestāde saņēmusi saskaņā ar šo direktīvu, drīkst nodot citām tās pašas dalībvalsts iestādēm, ja to pieļauj attiecīgās dalībvalsts tiesību akti, pat ja informāciju varētu izmantot citiem mērķiem, kas nav 2. pantā minēto prasījumu piedziņa. 2. Ja pieprasījuma iesniedzēja vai pieprasījuma saņēmēja iestāde uzskata, ka informācija vai dokumenti, ko tā saņēmusi saskaņā ar šo direktīvu, varētu noderēt kādai trešai dalībvalstij, tā var šo informāciju vai dokumentus nosūtīt minētajai valstij. 3. Informāciju un dokumentus vai to apstiprinātas kopijas, vai izrakstus no tiem, ko pieprasījuma iesniedzēja vai pieprasījuma saņēmēja iestāde ieguvusi saskaņā ar šo direktīvu, visas tās pašas dalībvalsts iestādes var lūgt vai izmantot kā pierādījumus ar tādiem pašiem noteikumiem, kā līdzīgu informāciju un dokumentus, kas iegūti minētajā valstī. VI NODAļA NOBEIGUMA NOTEIKUMI 24. PANTS Citu palīdzības nolīgumu piemērošana Gadījumos, kuros piemēro šo direktīvu, dalībvalstis attiecībā uz palīdzības pieprasījumiem citām dalībvalstīm nepiemēro citus divpusējus vai daudzpusējus nolīgumus vai vienošanās. 25. pants Komiteja 1. Komisijai palīdz Piedziņas komiteja. 2. Ja ir atsauce uz šo punktu, tad piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu. Lēmuma 1999/468/EK 5. panta 6. punktā noteiktais termiņš ir trīs mēneši. 26. pants Īstenošanas noteikumi 1. Saskaņā ar 25. panta 2. punktā minēto kārtību Komisija pieņem sīki izstrādātus noteikumus 3. panta, 4. panta 1. punkta, 5. un 7. panta, 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta, 9. panta, 11. panta 1. punkta, 12. panta 2. punkta, 14. panta, 15. panta 1. un 3. punkta, 16. panta un 20. panta 1. punkta īstenošanai. Šajos noteikumos paredz vismaz: a) nosacījumus attiecībā uz 3. panta 2., 3. un 4. punktā minēto centrālā koordinācijas biroja, citu koordinācijas biroju un koordinācijas departamentu izraudzīšanos un organizāciju; b) atļautos iestāžu saziņas līdzekļus; c) šīs direktīvas 4. panta 1. punkta, 5. un 7. panta, 9. panta 1. punkta un 15. panta 1. punkta nolūkiem izmantojamo standarta veidlapu saturu un formātu; d) noteikumus par piedzenamo summu konvertēšanu un to pārskaitīšanu. 2. Komisija saskaņā ar 25. panta 2. punktā noteikto kārtību var pieņemt sīki izstrādātus noteikumus: a) šīs direktīvas 6. panta īstenošanai; b) nosakot minimālo prasījuma summu, par kuru var iesniegt palīdzības pieprasījumu. Noteikumos saskaņā ar pirmās daļas b) apakšpunktu var paredzēt, ka palīdzības sniegšana to prasījumu piedziņā, kas ir mazāki par noteikto minimumu, nav obligāta un uz to attiecas konkrēti nosacījumi, jo īpaši saistībā ar piedzīto summu sadali starp pieprasījuma saņēmēju un pieprasījuma iesniedzēju dalībvalstī, atkāpjoties no 12. panta 3. punkta noteikumiem. 3. Saskaņā ar 25. panta 2. punktā minēto kārtību Komisija var veikt I, II un III pielikumā noteikto standarta veidlapu grozījumus. 27. pants Ziņojumu sniegšana Ik gadu vēlākais līdz 31. martam katra dalībvalsts Komisiju informē par: a) informācijas pieprasījumu, paziņošanas pieprasījumu un piedziņas vai piesardzības pasākumu pieprasījumu skaitu, ko tā katru gadu sūta katrai pieprasījuma saņēmējai dalībvalstij un ko tā saņem no katras pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts; b) prasījumu summu, par kuru prasīta palīdzība piedziņas veikšanā, un piedzītās summas; c) citu informāciju, kas var noderēt, vērtējot savstarpējās palīdzības sniegšanu saskaņā ar šo direktīvu. Ik pēc pieciem gadiem Komisija ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par saskaņā ar šo direktīvu izveidoto pasākumu darbību. 28. pants Transponēšana 1. Dalībvalstis vēlākais līdz 2009. gada 31. decembrim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto noteikumu tekstus, kā arī minēto noteikumu un šīs direktīvas atbilstības tabulu. Tās piemēro minētos noteikumus no 2010. 1. gada janvāra. Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce. 2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. 29. pants Direktīvas 2008/55/EK atcelšana Direktīva 2008/55/EK tiek atcelta no 2010. gada 1. janvāra. Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu. 30. pants Stāšanās spēkā Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . 31. pants Adresāti Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Briselē, Padomes vārdā – priekšsēdētājs I PIELIKUMS VIENOTAIS DOKUMENTS DOKUMENTU VAI LĒMUMU PAZIŅOŠANAI SASKAŅĀ AR DIREKTĪVAS (EK) NR. …/… 8. PANTA 1. PUNKTU EK dalībvalsts, kurā izdots šis dokuments: … | Direktīvas (EK) Nr. …/… par savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar nodokļiem, nodevām un citiem pasākumiem 7. panta 1. punktā noteikts: „Pēc pieprasījuma iesniedzējas iestādes lūguma pieprasījuma saņēmēja iestāde paziņo adresātam par visiem, tostarp juridiska rakstura, dokumentiem un lēmumiem, ko sagatavojusi pieprasījuma iesniedzēja dalībvalsts un kas attiecas uz 2. pantā minēto prasījumu vai tā piedziņu." Tās pašas direktīvas 8. panta 1. punktā noteikts: "Pieprasījuma saņēmēja iestāde nodrošina, lai paziņošana pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī notiktu vienā no šādiem veidiem: (..) b) ierakstītā vēstulē vai elektroniski nosūtot standarta veidlapu, kam pievienots pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts sagatavotais dokuments vai lēmums." Atbilstoši iepriekšminētajiem noteikumiem šā dokumenta nosūtīšana ierakstītā vēstulē vai elektroniski uzskatāma par tam pievienotā(-o) dokumenta(-u) un/vai lēmuma(-u) paziņošanu. | A | ŠĀ PAZIŅOJUMA MĒRĶIS | Šā paziņojuma mērķis ir: informēt adresātu par pievienoto(-ajiem) dokumentu(-iem) un/vai lēmumu(-iem). apstiprināt adresātam tā pienākumu samaksāt B4. punktā minētās summas. Šis maksājums jāveic: līdz 20GGMMDD nekavējoties. Adresāta uzmanība tiek vērsta uz to, ka nemaksāšanas gadījumā pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts iestādes var veikt izpildes un/vai piesardzības pasākumus, lai nodrošinātu prasījuma piedziņu. Tādā gadījumā var tikt piemērota noteikta administratīvā maksa atbilstoši Direktīvai (EK) Nr. …/… pārtraukt noilgumu attiecībā uz pievienotajā(-ajos) dokumentā(-os) un/vai lēmumā(-os) minēto(-ajiem) prasījumu(-iem). | B | PIEVIENOTĀ DOKUMENTA(-U) UN/VAI LĒMUMA(-U) APRAKSTS | 1. | Sagatavošanas datums:20GGMMDD – Atsauces numurs: … Nodokļa summas novērtējums Nodokļu iestāžu lēmums pēc administratīvās apelācijas Cits administratīvs lēmums vai dokuments Tiesas nosaukums spriedums/rīkojums Cits tiesas dokuments | 2. | Attiecīgais nodoklis: … | 3. | Attiecīgā prasījuma raksturs muitas nodoklis pievienotās vērtības nodoklis akcīzes nodoklis ienākuma vai kapitāla nodoklis nodoklis par apdrošināšanas prēmijām cits nodoklis vai nodeva, ko uzlikusi dalībvalsts vai kas uzlikts tās vārdā nodoklis vai nodeva, ko uzlikusi dalībvalsts teritoriālā vai administratīvā apakšvienība, tostarp pašvaldība, vai kas uzlikts šīs apakšvienības vārdā sociālās apdrošināšanas obligātās iemaksas, kas maksājamas dalībvalstij, tās apakšvienībai vai sociālās apdrošināšanas iestādēm, kas izveidotas saskaņā ar publiskajām tiesībām nodokļu atmaksas, intervences un citi pasākumi, kas ir daļa no Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) pilnīgā vai daļējā finansējuma sistēmas, tostarp summas, kas iekasējamas saistībā ar šiem pasākumiem maksājumi un citas nodevas, kuras paredzētas saskaņā ar kopējo tirgus organizāciju cukura nozarē | 4. | Attiecīgā prasījuma summa Pamatsumma: Administratīvās sankcijas un soda naudas: Procentu maksājumi līdz 20GGMMDD: Izmaksas līdz 20GGMMDD: Kopsumma: | C | BIROJS, KAS ATBILD PAR PIEVIENOTO(-AJIEM) DOKUMENTU(-IEM) UN/VAI LĒMUMU(-IEM) | 1. | Nosaukums: | 2. | Iela un numurs: | 3. | Pasta indekss un pilsēta: | 4. | Tālruņa numurs: | 5. | E-pasts: | D | BIROJS, KUR IEGŪSTAMA PAPILDU INFORMĀCIJA PAR PAZIŅOTO(-AJIEM) DOKUMENTU(-IEM) UN/VAI LĒMUMU(-IEM) VAI IESPĒJĀM APSTRĪDĒT MAKSĀJUMA PIENĀKUMU (ja atšķiras no C sadaļā minētā biroja) | 1. | Nosaukums: | 2. | Iela un numurs: | 3. | Pasta indekss un pilsēta: | 4. | Tālruņa numurs: | 5. | E-pasts: | II PIELIKUMS VIENOTAIS DOKUMENTS, KAS ATĻAUJ VEIKT PRASĪJUMU IZPILDI, UZ KO ATTIECAS DIREKTĪVA (EK) NR. …/… EK dalībvalsts, kurā izdots šis dokuments: … Saskaņā ar Direktīvas (EK) Nr. .../…. 11. pantu šis dokuments ir instruments, kas atļauj veikt izpildi un/vai piesardzības pasākumus katrā EK dalībvalstī, ja to pieprasa tās dalībvalsts pieprasījuma iesniedzēja iestāde, kurā šis dokuments izdots. | A | PRASĪJUMA APRAKSTS | 1. | Nodoklis: … | 2. | Prasījuma raksturs muitas nodoklis pievienotās vērtības nodoklis akcīzes nodoklis ienākuma vai kapitāla nodoklis nodoklis par apdrošināšanas prēmijām cits nodoklis vai nodeva, ko uzlikusi dalībvalsts vai kas uzlikts tās vārdā nodoklis vai nodeva, ko uzlikusi dalībvalsts teritoriālā vai administratīvā apakšvienība, tostarp pašvaldība, vai kas uzlikts šīs apakšvienības vārdā sociālās apdrošināšanas obligātās iemaksas, kas maksājamas dalībvalstij, tās apakšvienībai vai sociālās apdrošināšanas iestādēm, kas izveidotas saskaņā ar publiskajām tiesībām nodokļu atmaksas, intervences un citi pasākumi, kas ir daļa no Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) pilnīgā vai daļējā finansējuma sistēmas, tostarp summas, kas iekasējamas saistībā ar šiem pasākumiem maksājumi un citas nodevas, kuras paredzētas saskaņā ar kopējo tirgus organizāciju cukura nozarē | 3. | Prasījuma atsauces numurs: … | 4. | Prasījuma periods: kalendārais gads: … periods: 20GGMMDD – 20GGMMDD (gads–mēnesis-diena) | 5. | Prasījuma novērtējuma datums: … Izpildi atļaujošā dokumenta datums: … Datums, kurā parādniekam nosūtīts paziņojums: … Maksājuma termiņš: … | 6. | Prasījuma summa Pamatsumma: Administratīvās sankcijas un soda naudas: Procentu maksājumi līdz 20GGMMDD: Izmaksas līdz 20GGMMDD: Kopsumma: | B | PARĀDNIEKA DATI | 1. | Vārds/nosaukums: … | 2. | PVN reģistrācijas numurs: … Nodokļu maksātāja numurs: Cits identifikācijas numurs: | 3. | Iela un numurs: | 4. | Pārējie adreses dati: | 5. | Pasta indekss un pilsēta: | 6. | Valsts: | C | BIROJS, KAS ATBILD PAR PRASĪJUMA NOVĒRTĒJUMU | 1. | Nosaukums: | 2. | Iela un numurs: | 3. | Pasta indekss un pilsēta: | 4. | Tālruņa numurs: | 5. | E-pasts: | D | BIROJS, KUR IEGŪSTAMA PAPILDU INFORMĀCIJA PAR PRASĪJUMU UN/VAI IESPĒJĀM APSTRĪDĒT MAKSĀJUMA PIENĀKUMU (ja atšķiras no C sadaļā minētā biroja) | 1. | Nosaukums: | 2. | Iela un numurs: | 3. | Pasta indekss un pilsēta: | 4. | Tālruņa numurs: | 5. | E-pasts: | III PIELIKUMS VIENOTAIS DOKUMENTS, KAS ATĻAUJ VEIKT PIESARDZĪBAS PASĀKUMUS, LAI NODROŠINĀTU PRASĪJUMU PIEDZIŅU, UZ KO ATTIECAS DIREKTĪVA (EK) NR. …/… EK dalībvalsts, kurā izdots šis dokuments: … Saskaņā ar Direktīvas (EK) Nr. .../…. 15. panta 3. punktu šis dokuments ir instruments, kas atļauj veikt piesardzības pasākumus katrā EK dalībvalstī, ja to pieprasa tās dalībvalsts pieprasījuma iesniedzēja iestāde, kurā šis dokuments izdots. | A | APRAKSTS ATTIECĪBĀ UZ PRASĪJUMU, KURA PIEDZIŅA JĀNODROŠINA | 1. | Nodoklis: … | 2. | Prasījuma raksturs muitas nodoklis pievienotās vērtības nodoklis akcīzes nodoklis ienākuma vai kapitāla nodoklis nodoklis par apdrošināšanas prēmijām cits nodoklis vai nodeva, ko uzlikusi dalībvalsts vai kas uzlikts tās vārdā nodoklis vai nodeva, ko uzlikusi dalībvalsts teritoriālā vai administratīvā apakšvienība, tostarp pašvaldība, vai kas uzlikts šīs apakšvienības vārdā sociālās apdrošināšanas obligātās iemaksas, kas maksājamas dalībvalstij, tās apakšvienībai vai sociālās apdrošināšanas iestādēm, kas izveidotas saskaņā ar publiskajām tiesībām nodokļu atmaksas, intervences un citi pasākumi, kas ir daļa no Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) pilnīgā vai daļējā finansējuma sistēmas, tostarp summas, kas iekasējamas saistībā ar šiem pasākumiem maksājumi un citas nodevas, kuras paredzētas saskaņā ar kopējo tirgus organizāciju cukura nozarē | NOSTIPRINĀTIEM PRASĪJUMIEM | PAGAIDĀM NENOSTIPRINĀTIEM PRASĪJUMIEM | 3.a | Prasījuma atsauces numurs: … | 3.b | Atsauce uz dokumentu, kas atļauj veikt piesardzības pasākumus: Tiesas nosaukums spriedums/rīkojums, kas izdots 20GGMMDD ar atsauces numuru … 20GGMMDD administratīvais lēmums/dokuments ar atsauces numuru … | 4.a | Prasījuma periods: kalendārais gads: … periods: 20GGMMDD – 20GGMMDD | 4.b | Pagaidām nenostiprinātā prasījuma periods: kalendārais gads: … periods: 20GGMMDD – 20GGMMDD | 5.a | Prasījuma novērtējuma datums: … Izpildi atļaujošā dokumenta datums: … Datums, kurā parādniekam nosūtīts paziņojums: … Maksājuma termiņš: … | 5.b | Pamatojums, kāpēc pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts iestādēm jāveic piesardzības pasākumi: attiecīgās personas maksātnespēja (maksātnespējas risks) pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī attiecīgās personas (domātas) līdzdalības risks nodokļu krāpšanā vai izvairīšanās no nodokļu maksāšanas risks, ka attiecīgā persona varētu veikt darbības, lai aizkavētu piedziņu piesardzības pasākumus iespējams veikt tikai pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī vai arī tos tur iespējams veikt ātrāk un efektīvāk | 6. | Summa, par kuru pieprasīti piesardzības pasākumi Pamatsumma: Administratīvās sankcijas un soda naudas: Procentu maksājumi līdz 20GGMMDD: Izmaksas līdz 20GGMMDD: Kopsumma: | B | (NĀKOTNES) PARĀDNIEKA DATI | 1. | Vārds/nosaukums: … | 2. | PVN reģistrācijas numurs: … Nodokļu maksātāja numurs: Cits identifikācijas numurs: | 3. | Iela un numurs: | 4. | Pārējie adreses dati: | 5. | Pasta indekss un pilsēta: | 6. | Valsts: | C | BIROJS, KAS ATBILD PAR PRASĪJUMA NOVĒRTĒJUMU | 1. | Nosaukums: | 2. | Iela un numurs: | 3. | Pasta indekss un pilsēta: | 4. | Tālruņa numurs: | 5. | E-pasts: | D | BIROJS, KUR IEGŪSTAMA PAPILDU INFORMĀCIJA PAR PRASĪJUMU UN/VAI IESPĒJĀM APSTRĪDĒT NOSACĪJUMUS, KAS ATTAISNO PIESARDZĪBAS PASĀKUMUS (ja atšķiras no C sadaļā minētā biroja) | 1. | Nosaukums: | 2. | Iela un numurs: | 3. | Pasta indekss un pilsēta: | 4. | Tālruņa numurs: | 5. | E-pasts: | [1] OV C, , . lpp. [2] OV C, , . lpp. [3] OV C, , . lpp. [4] OV L 150, 10.6.2008., 28. lpp. [5] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.