par to, lai Eiropas Savienības vārdā noslēgtu Eiropas Padomes Konvenciju pret manipulācijām ar sporta sacensībām attiecībā uz lietām, kas nav saistītas ar materiālajām krimināltiesībām un tiesu iestāžu sadarbību krimināllietās

PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

Par vienu no lielākajiem draudiem mūsdienu sportā tiek uzskatīta spēļu rezultātu sarunāšana. Tā grauj tādas vērtības sportā kā godīgums, spēlēšana pēc noteikumiem un savstarpēja cieņa. Spēļu rezultātu sarunāšana draud atsvešināt līdzjutējus no organizētā sporta. Turklāt tajā bieži iesaistīti organizēti noziedzīgi tīkli, kas darbojas pasaules mērogā. Šī problēma patlaban ir kļuvusi par vienu no publisko iestāžu, sporta kustības un tiesībaizsardzības iestāžu prioritātēm visā pasaulē. Lai reaģētu uz šīm problēmām, Eiropas Padome aicināja Eiropas Kultūras konvencijas dalībniekus 2012. gada vasarā uzsākt sarunas par Eiropas Padomes Konvenciju pret manipulācijām ar sporta rezultātiem. Sarunas sākās 2012. gada oktobrī, kad notika Eiropas Padomes dokumentu izstrādes grupas pirmā sanāksme.

2012. gada 13. novembrī Komisija pieņēma "Ieteikumu Padomes lēmumam, ar ko Eiropas Komisiju pilnvaro ES vārdā piedalīties sarunās par Eiropas Padomes starptautisku konvenciju pret manipulācijām ar sporta rezultātiem". Komisijas ieteikums 2012. gada 15. novembrī tika nosūtīts Padomes Sporta jautājumu darba grupai. Pēc diskusijām Padomes darba grupā Padome sadalīja Padomes lēmuma projektu divos lēmumos, ņemot vērā Padomes pievienoto materiālo juridisko pamatu, tostarp juridisko pamatu, kas izriet no LESD V sadaļas 3. daļas. Vienu lēmumu par jautājumiem, kas saistīti ar derībām un sportu, Padome pieņēma 2013. gada 10. jūnijā. Otru lēmumu Padome pieņēma 2013. gada 23. septembrī, un tas attiecās uz jautājumiem, kas saistīti ar sadarbību krimināllietās un policijas sadarbību.

2014. gada 9. jūlijā Eiropas Padomes ministru vietnieki pieņēma Konvenciju pret manipulācijām ar sporta sacensībām. 2014. gada 18. septembrī Eiropas Padomes par sportu atbildīgo ministru konferencē Konvencija tika darīta pieejama parakstīšanai. Saskaņā ar Konvencijas 32. panta 1. punktu tā ir pieejama parakstīšanai Eiropas Savienībai. Kopš tā laika vairākas puses, tostarp daudzas dalībvalstis, ir parakstījušas Konvenciju.

Komisija 2015. gada 2. martā iesniedza Padomei priekšlikumus Padomes lēmumiem par šīs Konvencijas parakstīšanu Savienības vārdā; (i) priekšlikumu Padomes lēmumam par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Eiropas Padomes Konvenciju pret manipulācijām ar sporta sacensībām attiecībā uz lietām, kas saistītas ar materiālajām krimināltiesībām un tiesu iestāžu sadarbību krimināllietās {COM(2015)86 final}, pamatojoties uz LESD 82. panta 1. punktu un 83. panta 1. punktu; un (ii) priekšlikumu Padomes lēmumam par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Eiropas Padomes Konvenciju pret manipulācijām ar sporta sacensībām attiecībā uz lietām, kas nav saistītas ar materiālajām krimināltiesībām un tiesu iestāžu sadarbību krimināllietās {COM(2015)84 final}, pamatojoties uz LESD 114. un 165. pantu. Šo Komisijas priekšlikumu paskaidrojuma rakstā tika iekļauti sīki izstrādāta Konvencijas kompetences analīze. Komisijas priekšlikums pēdējo reizi tika apspriests Pastāvīgo pārstāvju komitejā 2015. gada 11. un 20. novembrī. Šajā sanāksmē prezidentvalsts secināja, ka tā neturpinās darbu pie šīs lietas, līdz brīdim, kad tiks saņemta piekrišana no visām delegācijām.

Ņemot vērā iepriekš minēto, Savienība vēl nav parakstījusi Konvenciju. Komisija uzskata, ka šīs Konvencijas parakstīšanai būtu jābūt daļai no Savienības centieniem piedalīties cīņā pret spēļu rezultātu sarunāšanu kopā ar citiem instrumentiem, piemēram, gaidāmo Komisijas iniciatīvu attiecībā uz spēļu rezultātu sarunāšanu saistībā ar derībām saskaņā ar Komisijas 2012. gada paziņojumu par tiešsaistes azartspēlēm, ES ekspertu grupas darbu attiecībā uz spēļu rezultātu sarunāšanu un sagatavošanas darbībām un projektiem, kas veltīti spēļu rezultātu sarunāšanai.

Šis priekšlikums attiecas uz juridisko instrumentu, ar ko noslēdz nolīgumu.

2. NOLĪGUMS

Saskaņā ar Konvencijas 1. pantu tās mērķis ir “apkarot manipulācijas ar sporta sacensībām, lai aizsargātu godīgumu sportā un sporta ētiku, ievērojot sporta autonomijas principu”. Konvencijas galvenais uzdevums šī mērķa sasniegšanai ir “aizsargāt godīgumu sportā un sporta ētiku”. Tas tiek panākts, veicot vairākus pasākumus, kuru mērķis ir novērst, atklāt un sodīt manipulācijas ar sporta sacensībām. Ņemot vērā šo mērķi, Konvencijā tiek arī veicināta starptautiskā sadarbība un izveidots uzraudzības mehānisms, lai nodrošinātu Konvencijā paredzēto noteikumu ievērošanu.

Tādējādi Konvencijā ietverta daudzšķautņaina pieeja, kas paredzēta, lai novērstu manipulācijas ar sporta sacensībām. Attiecīgi pieņemamie pasākumi atšķiras pēc būtības un skar dažādas tiesību aktu jomas, saglabājot novēršanas aspekta prevalējošo lomu. Citas attiecīgās tiesību jomas ir materiālo krimināltiesību joma, tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās, datu aizsardzība, kā arī noteikumi par derību slēgšanu.

Vairums novēršanas noteikumu iekļauti Konvencijas II un III nodaļā, III nodaļā izklāstot vairākus noteikumus informācijas apmaiņas atvieglošanai starp visām ieinteresētajām personām.

Pasākumi saistībā ar derību pakalpojumiem var skart iekšējā tirgus brīvības attiecībā uz tiesībām veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvību, ciktāl derību operatori veic saimniecisko darbību. Attiecībā uz 3. panta 5. punkta a) apakšpunktu un jo īpaši 11. pantu jēdziena “nelikumīgas sporta derības” definīcija attiecas uz jebkādām sporta derībām, kuru veids vai operators nav atļauts saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem tās Puses jurisdikcijā, kurā atrodas azarta spēļu spēlētājs. Termins “piemērojamie tiesību akti” ietver ES tiesību aktus. Tas nozīmē, ka visas tiesības, kas piešķirtas ar ES tiesību aktiem, arī ir jāņem vērā, un dalībvalstu tiesību aktiem ir jābūt saskaņā ar ES tiesību aktiem, jo īpaši ar iekšējā tirgus noteikumiem.

Savukārt no 9. līdz 11. pantam paredzēti pasākumi, ar kuriem varētu panākt konkrētu tiesību aktu saskaņošanas līmeni. Piemēram, Konvencijas 9. pantā ir ierosināts orientējošs saraksts ar pasākumiem, ko varētu piemērot attiecīgā derības reglamentējošā iestāde “vajadzības gadījumā”, lai apkarotu manipulācijas ar sporta sacensībām saistībā ar sporta derībām. Konvencijas 10. panta 1. punktā ir noteikts, ka „Puses veic tādus leģislatīvus vai citus pasākumus, kas var būt vajadzīgi, lai novērstu interešu konfliktus un iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu, ko veic fiziskas vai juridiskas personas, kas iesaistītas sporta derību produktu nodrošināšanā (..)” (izcēlums pievienots). Konvencijas 10. panta 3. punkta nolūks ir noteikt pienākumu ziņot, nosakot, ka: "Puses pieņem tādus leģislatīvus vai citus pasākumus, kas var būt vajadzīgi, lai sporta derību operatoriem uzliktu pienākumu bez kavēšanās ziņot derības reglamentējošajai iestādei (..) par nestandarta vai aizdomīgu derību noslēgšanu” (izcēlums pievienots). Visbeidzot Konvencijas 11. pants par nelikumīgām sporta derībām sniedz Pusēm vēl lielāku rīcības brīvību. Tajā noteikts, ka "(..) Puses meklē vispiemērotāko veidu nelikumīgu sporta derību operatoru apkarošanai un apsver pieņemt pasākumus saskaņā ar attiecīgajā jurisdikcijā piemērojamajām likuma normām, (..)".

Tas liecina, ka Konvencijas 9. pants, 10. panta 1. un 3. punkts veido pamatu iespējamai saskaņošanai atbilstīgi LESD 114. pantam, ciktāl derību operatori veic saimniecisko darbību. 11. pantā, kurā ietverts vēl brīvāks formulējums, joprojām paredzēta zināma tādu noteikumu tuvināšana, uz kuriem var attiekties arī LESD 114. pants par iekšējā tirgus izveidi un darbību.

Turklāt Konvencijas 11. pants var ietekmēt arī pakalpojumus, kas sniegti no kādas trešās valsts. Uz konkrētiem pasākumiem, kas attiecas uz tiešu “piekļuvi” šādiem pakalpojumiem, attiektos Savienības kopējās tirdzniecības politika atbilstoši LESD 207. pantam.

IV nodaļa attiecas uz krimināltiesībām un sadarbību attiecībā uz izpildi (15.-18. pants). Konvencijas 15. pants neparedz vispārēju apsūdzību celšanu pret manipulācijām ar sporta sacensībām, bet tikai pret atsevišķiem tās veidiem (ja rīcība saistīta ar korupciju, spaidiem vai krāpšanu). 16. pants attiecas uz nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu. Savienības līmenī to regulē ar Padomes Pamatlēmumu 2001/500/TI, kā arī ar Direktīvu 2014/42/ES. Konvencijas 16. panta 3. punkts ir ES kompetencē, un uz to attiecas LESD 114. pants; Direktīva 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai. V nodaļā par jurisdikciju, kriminālprocesu un izpildes pasākumiem un VI nodaļā par sankcijām un pasākumiem ir ietverti noteikumi, kas papildina materiālo krimināltiesību noteikumus, kas ietverti Konvencijas 15. – 18. pantā. Konvencijas 19. pants (jurisdikcija) ir palīgnoteikums krimināltiesību noteikumu noteikšanā. Konvencijas 20., 21. un 25. pants (izmeklēšanas pasākumi, aizsardzības pasākumi, izņemšana un konfiskācija) ir kriminālprocesuāli pasākumi, uz kuriem var attiekties LESD 82. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkts).

VII nodaļa attiecas uz starptautisko sadarbību tieslietās un citos jautājumos. Ir svarīgi norādīt, ka Konvencija nesatur nekādu tiesisko regulējumu, kas varētu aizstāt spēkā esošos noteikumus, un tādējādi tā neskar instrumentus, kas jau pastāv attiecībā uz savstarpējo palīdzību krimināllietās un attiecībā uz izdošanu. Šajā sakarā Eiropas līmenī ir visaptverošs instrumentu kopums, kas paredzēts, lai atvieglotu tiesu iestāžu sadarbību krimināllietās, kas varētu attiekties uz spēļu rezultātu sarunāšanas citu modi operandi vai uz krimināli sodāmu spēļu rezultātu sarunāšanu kā uz jaunu pārkāpumu dalībvalstu iekšējā tiesiskajā kārtībā. Uz to attiektos Konvencijas 26. pants.

Secinājumi