LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 135/6

VALSTS ATBALSTS — DĀNIJA

Valsts atbalsts Nr. C 5/07 (ex N 469/05) — Informācijas sniegšanas prasību atvieglojumi kuģniecības uzņēmumiem, kas izvēlējušies Dānijas tonnāžas nodokļa režīmu

Uzaicinājums iesniegt apsvērumus saskaņā ar EK līguma 88. panta 2. punktu

(Dokuments attiecas uz EEZ)

(2007/C 135/06)

Ar 2007. gada 7. februāra vēstuli, kuras teksts autentiskajā valodā pievienots šim kopsavilkumam, Komisija ir paziņojusi Dānijas Karalistei par lēmumu saistībā ar minēto atbalstu uzsākt EK līguma 88. panta 2. punktā paredzēto procedūru.

Ieinteresētās personas vienu mēnesi no šā kopsavilkuma un tam pievienotās vēstules publicēšanas dienas var sūtīt apsvērumus uz šādu adresi:

European Commission Directorate-General for Energy and Transport Directorate A — Unit 4 B-1049 Brussels Fakss: (32-2) 296 41 04

Saņemtos apsvērumus darīs zināmus Dānijas Karalistei. Ja kāda ieinteresētā persona, sniedzot apsvērumus, vēlas saglabāt konfidencialitāti, tā var iesniegt attiecīgu rakstisku lūgumu, norādot iemeslus.

KOPSAVILKUMS

1. PROCEDŪRA

1. Ar 2005. gada 13. septembra vēstuli (1) Dānija ir paziņojusi Komisijai par Dānijas tonnāžas nodokļa sistēmas grozījumiem. Sākotnēji šī sistēma ir apstiprināta ar 2002. gada 12. marta lēmumu (2) (Lieta N 563/01).

2. Šie grozījumi ir reģistrēti kā paziņots atbalsts ar atsauces numuru N 469/05. Paziņotie grozījumi ir pieņemti ar 2005. gada 1. jūnija Likumu Nr. 408.

3. Ar 2005. gada 28. oktobra un 2006. gada 19. maija un 29. augusta vēstuli (3) Komisija ir aicinājusi Dānijas iestādes sniegt papildu informāciju, ko Dānijas iestādes ir sniegušas 2005. gada 22. novembra un 2006. gada 30. jūnija atbildes vēstulē (4).

2. PASĀKUMA APRAKSTS

2.1. Nosaukums

4. Informācijas sniegšanas prasību atvieglojumi kuģniecības uzņēmumiem, kas izvēlējušies tonnāžas nodokļa režīmu.

2.2. Paziņoto pasākumu apraksts

5. Ar 2005. gada 1. jūnija Likumu Nr. 408 Dānijas kuģniecības uzņēmumi, ko apliek ar Dānijas tonnāžas nodokli (5), ir atbrīvoti no pienākuma sniegt nodokļu iestādēm visu vajadzīgo informāciju par finanšu darījumiem ar ārvalstu uzņēmumiem, kas pieder pie tās pašas grupas.

6. Šādā gadījumā komercdarījumus, kuros iesaistīti divi uzņēmumi, kas pieder pie vienas grupas, pārbauda, pamatojoties uz nesaistītu pušu darījumu nosacījumiem atbilstoša darījuma principu. Šis princips paredz veikt pārbaudes, lai pārliecinātos, vai, slēdzot darījumus, asociēti uzņēmumi, kas pieder pie vienas uzņēmumu grupas, ievēro tirgus cenas. Šādas pārbaudes paredz — gan iekšējo cenu noteikšanas disciplīna, ko ESAO valstis ir aicinātas ievērot, lai novērstu izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, ja savstarpējus komercdarījumus veic asociēti uzņēmumi, kas pieder pie vienas uzņēmumu grupas un ko apliek ar nodokļiem katru savā valstī (6), — gan viens no režīmam piesaistītajiem ierobežojošajiem pasākumiem (7). Attiecīgais ierobežojošais pasākums ir aprakstīts minētā 2002. gada 12. marta lēmuma 2.11.1. iedaļā ar virsrakstu “Nesaistītu pušu darījumu nosacījumiem atbilstoša darījuma princips”, un tas paredz veikt ar tonnāžas nodokli apliekamo uzņēmumu un to asociēto uzņēmumu savstarpējo komercdarījumu pārbaudes.

7. Pienākums sniegt informāciju, kurš minēts 4. punktā un no kura paziņoto pasākumu ieviešanas gadījumā ar Dānijas tonnāžas nodokli apliekamie Dānijas kuģniecības uzņēmumi būtu atbrīvoti, neattiecas vienīgi uz uzņēmumiem, ko apliek ar tonnāžas nodokli. Nodokļu sistēmā informēšanas mērķis ir dot nodokļu iestādēm iespēju pārliecināties, ka viens no diviem uzņēmumiem, kuri pieder pie vienas uzņēmumu grupas, bet kuriem piemēro divus atšķirīgus uzņēmumu ienākuma nodokļa režīmus, nevar manipulēt ar iekšējām cenām, lai novirzītu lielāko peļņas daļu otram uzņēmumam, kas bauda labvēlīgāku nodokļu režīmu. Tādējādi iekšējo cenu pārbaudēs uzņēmumu grupās šī informācija ir būtiska, gan pārliecinoties par iekšējo cenu noteikšanas disciplīnas ievērošanu (pārrobežu darījumos), gan par konkrētā tonnāžas nodokļa režīma ierobežojošā pasākuma piemērošanu (neatkarīgi no tā, vai darījumi ir vai nav pārrobežu darījumi).

8. Dānijas iestādes uzskata, ka gadījumos, kad viens no diviem iesaistītajiem uzņēmumiem ir Dānijas jūras transporta uzņēmums, ko apliek ar Dānijas tonnāžas nodokli, bet otrs uzņēmums ir asociēts uzņēmums (meitas-, māsas- vai mātesuzņēmums), kas atrodas ārvalstīs, attiecīgais Dānijas uzņēmums nav ieinteresēts, manipulējot ar iekšējām cenām, eksportēt peļņu uz tā asociētajiem ārvalstu uzņēmumiem. Tādēļ saskaņā ar Dānijas iestāžu viedokli gadījumos, kad vienam no diviem asociētiem uzņēmumiem piemēro Dānijas tonnāžas nodokļa sistēmu, bet otru uzņēmumu apliek ar nodokļiem citā valstī, pārbaudes, ko veic Dānijas nodokļu iestādes, lai pārbaudītu iespējamu iekšējo cenu ļaunprātīgu izmantošanu, Dānijas valsts kasei nedod nekādu labumu. Saskaņā ar Dānijas iestāžu viedokli šādas pārbaudes ir vienīgi citu dalībvalstu un trešo valstu interesēs.

2.3. Spēkā esošā nodokļa režīma apraksts

9. Tonnāžas nodokļa režīms ir aprakstīts minētajā Komisijas 2002. gada 12. marta lēmumā, kas pieņemts Lietā N 563/01. Šeit sniegts īss tā raksturojums.

10. Saskaņā ar tonnāžas nodokļa sistēmu uz visām atbilstīgajām darbībām attiecināmos apliekamos ienākumus aprēķina kā kopsummu, ko veido fiksētas summas, kuras nosaka katram kuģim atsevišķi atkarībā no tonnāžas un neatkarīgi no kuģniecības uzņēmuma faktiskās peļņas, un tās ir šādas: līdz 1000 NT DKK 7 (~ EUR 0,90) par 100 NT dienā; 1001 — 10 000 NT DKK 5 (~ EUR 0,70) par 100 NT dienā; 10 001 — 25 000 NT DKK 3 (~ EUR 0,40) par 100 NT dienā; >25 000 NT DKK 2 (~ EUR 0,30) par 100 NT dienā.

11. Šādā veidā aprēķinātajiem ienākumiem piemēro parasto uzņēmumu ienākuma nodokļa likmi. Ikviena ar tonnāžas nodokli apliekamā kuģa apliekamos ienākumus aprēķina atkarībā no tā neto tonnāžas — par katrām 100 neto tonnām (NT) un par katru iesākto 24 stundu periodu neatkarīgi no tā, vai kuģis atrodas vai neatrodas ekspluatācijā.

12. Šāds režīms ir ieviests no 2002. gada 1. janvāra, un to var izvēlēties uzņēmumi, kas ir Dānijas nodokļu maksātāji (uzņēmumi, kam Dānijā ir pastāvīgā darbības vieta) un kas sniedz jūras transporta pakalpojumus. Šo sistēmu var izvēlēties arī ārvalstu uzņēmumi, kas reģistrējas Dānijā, pārvietojot uz šo valsti savu administratīvo bāzi. Šī sistēma attiecas vienīgi uz ieņēmumiem, kas gūti no jūras pārvadājumiem.

13. Tonnāžas nodokļa režīmu kuģniecības uzņēmumi izvēlas brīvprātīgi. Izvēle jāizdara līdz nodokļu deklarācijas iesniegšanai par pirmo tonnāžas nodokļa režīma izmantošanas gadu. Lēmums, ar kuru kuģniecības uzņēmumi izvēlas vai neizvēlas tonnāžas nodokļa režīmu, ir saistošs 10 gadus. Dānijā visiem kuģniecības uzņēmumiem, kas pieder pie vienas uzņēmumu grupas, attiecībā uz tonnāžas nodokļa režīma izvēli jāpieņem vienāds lēmums. Ja kuģniecības uzņēmums izvēlas tonnāžas nodokļa režīmu, šo nodokļu režīmu piemēro visiem šā uzņēmuma kuģiem un atbilstīgajām darbībām.

2.4. Ilgums

14. Ar 2006. gada 5. aprīļa vēstuli Dānijas iestādes ir apņēmušās desmit gados atkārtoti paziņot par paziņoto pasākumu, ar ko paredz informācijas sniegšanas prasību atvieglojumus kuģniecības uzņēmumiem, ko apliek ar Dānijas tonnāžas nodokli. Tādējādi var uzskatīt, ka paziņotais pasākums paliks spēkā līdz 2015. gada beigām.

2.5. Budžets

15. Režīma grozījumi finansiāli neietekmē spēkā esošo režīmu. Paredzētie grozījumi neietekmēs atsevišķus atbalstus.

2.6. Citas Dānijas jūras transportam piemērojamas valsts atbalsta shēmas

16. Ciktāl Komisijai zināms, pašlaik Dānija jūras transporta operatoru labā papildus tonnāžas nodokļa režīmam piemēro tikai vēl vienu atbalsta shēmu, ar ko paredz atbrīvot kuģu īpašniekus no ienākuma nodokļa un sociālajām iemaksām par jūrniekiem, kuri strādā uz atbilstīgiem kuģiem (8).

2.7. Dānijas iestāžu nostāja

17. Dānijas iestāžu viedoklis ir šāds: ja starptautiskajam uzņēmumam liktos vilinoši izvairīties no uzņēmumu ienākuma nodokļa maksājumiem, šajā nolūkā izmantojot komercdarījumus starp asociēto Dānijas uzņēmumu, kas ir tonnāžas nodokļa maksātājs, un kādu no tā asociētajiem ārvalstu uzņēmumiem, šāda izvairīšanās no nodokļu maksāšanas nodarītu kaitējumu nevis Dānijai, bet gan otrai iesaistītajai valstij.

18. Tādēļ sistemātiska tādu darījumu uzraudzība, kuros iesaistīti Dānijas tonnāžas nodokļa maksātāji un ar šiem uzņēmumiem iespējami asociēti uzņēmumi ārvalstīs, nav Dānijas nodokļu iestāžu interesēs, jo šāda uzraudzība Dānijas valsts kasei nevar dot nekādus iekasētus papildu ieņēmumus. Tādēļ Dānija ir ierosinājusi atbrīvot ar Dānijas tonnāžas nodokli apliekamos uzņēmumus no administratīvā sloga, kuru Dānijas iestādes uzskata par lieku.

19. Iepazīstoties ar šiem apsvērumiem, jāsecina — Dānijas iestādes netieši pauž viedokli, ka pārbaudes saistībā ar iespējamu izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, kurā iesaistīti ārvalstīs dibināti uzņēmumi, kas ir asociēti ar Dānijā dibinātiem un ar Dānijas tonnāžas nodokli apliekamiem uzņēmumiem, ir atstājamas attiecīgās ārvalsts nodokļu iestāžu ziņā. Šis pieņēmums nozīmē, ka šīs ārvalsts — dalībvalsts vai trešās valsts — nodokļu likumos ir jābūt iekšējo cenu noteikšanas noteikumiem un ka šīs ārvalsts nodokļu iestādēm šie noteikumi efektīvi jāpilda, jo īpaši attiecībā uz darījumiem ar uzņēmumiem, kas izmanto Dānijas tonnāžas nodokļa priekšrocības.

3. ATBALSTA PASTĀVĒŠANAS IEPRIEKŠĒJS NOVĒRTĒJUMS

20. Nebūs lietderīgi veikt novērtējumu, lai noteiktu, vai paziņotie pasākumi paši par sevi ir uzskatāmi par valsts atbalstu saskaņā ar EK līguma 87. panta 1. punktu, jo šie pasākumi ir jāpārbauda saistībā ar visu tonnāžas nodokļa režīmu. Tādējādi Komisijai vajadzētu pārbaudīt tonnāžas nodokļa režīmu kopumā, pieņemot, ka paziņotie pasākumi ir ieviesti.

21. Šajā izskatīšanas posmā Komisija uzskata, ka neatkarīgi no paziņotajiem pasākumiem tonnāžas nodokļa režīms ir uzskatāms par valsts atbalstu.

22. Galvenais tātad ir noteikt, vai līdz ar paredzētajiem pasākumiem nemainītos novērtējums, ko Komisija ir sniegusi minētajā 2002. gada 12. marta lēmumā, lemjot par režīma vispārējo saderību ar kopējo tirgu.

4. ŠAUBAS PAR PASĀKUMA SADERĪBU AR KOPĒJO TIRGU

4.1. Ar paziņotajiem pasākumiem saistītais ierobežojošais pasākums

23. Viens no galvenajiem nosacījumiem, kas jāievēro, lai tonnāžas nodokļa režīmus varētu uzskatīt par saderīgiem ar kopējo tirgu, ir virkne ierobežojošu pasākumu, kuru mērķis ir nodrošināt, lai ne attiecīgajā dalībvalstī, ne jebkurā citā dalībvalstī vai trešā valstī tonnāžas nodokļa režīmu nevarētu izmantot, lai netieši gūtu labumu saistībā ar darbībām, kas nav jūras pārvadājumi. Iespēja izmantot tonnāžas nodokļa priekšrocības ir skaidri minēta Jūrniecības pamatnostādnēs (9), ko piemēro atsevišķām ar jūrniecību saistītām darbībām, un šīs pamatnostādnes patiešām attiecas tikai uz jūras pārvadājumiem. Ja pēc grozījumiem tonnāžas nodokļa režīmā izrādītos, ka tonnāžas nodokļa priekšrocības, iespējams, var izmantot, lai gūtu labumu ar jūrniecību nesaistītām darbībām, tad režīma saderība kļūtu apšaubāma, kā plašāk izklāstīts arī turpmākajos apsvērumos.

24. Dānijas tonnāžas nodokļa režīmam piesaistītie ierobežojošie pasākumi ir aprakstīti minētā Komisijas 2002. gada 12. marta lēmuma 2.11. iedaļā.

25. Viens no galvenajiem ierobežojošajiem pasākumiem ir pārbaudes, lai pārliecinātos, ka komercdarījumi starp tonnāžas nodokļa maksātājiem un ar šiem uzņēmumiem iespējami asociētiem uzņēmumiem (vai ar attiecīgo uzņēmumu struktūrvienībām, kam piemēro parasto uzņēmumu ienākuma nodokli) neatkarīgi no tā, vai minētie asociētie uzņēmumi ir vietējie vai ārvalstu uzņēmumi, notiek, pamatojoties uz nesaistītu pušu darījumu nosacījumiem atbilstoša darījuma principu. Der atcerēties, ka pastāv arī citi ierobežojoši pasākumi, kas attiecas uz t.s. “blīvo kapitalizāciju” (10) vai izdevumu un ieņēmumu sadali tā, ka daļai uzņēmuma darbību piemēro tonnāžas nodokļa sistēmu, bet pārējām darbībām — parasto uzņēmumu ienākuma nodokli.

26. Visos tonnāžas nodokļa režīmos, ko Komisija ir apstiprinājusi pēdējos piecos gados (11), ir paredzēti ierobežojoši pasākumi, tostarp ar paziņotajiem pasākumiem saistītais ierobežojošais pasākums, proti, tonnāžas nodokļa maksātāju un nemaksātāju savstarpējo darījumu pārbaudes.

27. Tonnāžas nodokļa režīmi ir jāierobežo, lai nepieļautu, ka tos izmanto ar jūras pārvadājumiem nesaistītu saimniecisku darbību labā. Tādēļ Komisija dalībvalstīm parasti liek piemērot virkni ierobežojošu pasākumu, piemēram: — tādu komercdarījumu pārbaudes, kuri sniedzas ārpus ierobežojumiem, pamatojoties uz nesaistītu pušu darījumu nosacījumiem atbilstoša darījuma principu; — noteikumi par kapitālizdevumu godīgu sadali starp atbilstīgām un neatbilstīgām darbībām; — noteikumi par ieņēmumu godīgu sadali starp atbilstīgām un neatbilstīgām darbībām; — principa “visi vai neviens” piemērošana kuģniecības uzņēmumu grupām (visiem atbilstīgajiem grupas uzņēmumiem jāizvēlas tonnāžas nodokļa režīms, ja to izvēlas vismaz viens uzņēmums).

28. Šādu pasākumu mērķis cita starpā ir novērst izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, kas dotu labumu darbībām, kuras nav saistītas ar jūras pārvadājumiem. Šo pasākumu īstenošana ir svarīga, vērtējot tonnāžas nodokļa sistēmas saderību ar kopējo tirgu, jo tie palīdz nodrošināt, ka režīmu neizmanto nepamatoti, lai gūtu labumu darbībām, uz kurām neattiecas Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu jūras transporta jomā. Paši ierobežojošie pasākumi ir uzskatāmi par tonnāžas nodokļa režīma neatņemamu daļu.

29. Jo īpaši tonnāžas nodokļa režīmu ierobežojošais pasākums, kura pamatā ir nesaistītu pušu darījumu nosacījumiem atbilstoša darījuma princips, ir iekļauts Komisijas lēmumos, ar kuriem apstiprina tonnāžas nodokļa sistēmas (skatīt 26. apsvērumu), tostarp pašlaik aplūkojamo sistēmu, un tas nodrošina, ka Dānijas tonnāžas nodokļa priekšrocības var izmantot tikai ar jūras pārvadājumiem saistītām darbībām, ko veic uzņēmumi, kuri ir Dānijas nodokļu maksātāji.

4.2. Ietekme uz aplūkojamā ierobežojošā pasākuma efektivitāti

30. Der atcerēties, ka ierobežojošie pasākumi ir būtiski, lai nodrošinātu tonnāžas nodokļa režīmu norobežotību. Komisija ir pieprasījusi šādus ierobežojošus pasākumus saistībā ar visiem režīmiem, kas apstiprināti pēdējos piecos gados.

31. Jo īpaši jāatceras, ka, veicot komercdarījumus bez efektīvas ierobežojošo pasākumu īstenošanas, gan attiecīgās dalībvalsts, gan citu valstu jūras transporta nozarē neiesaistīti uzņēmumi var izmantot iespēju izvairīties no uzņēmumu ienākuma nodokļa maksāšanas, iesaistoties komercdarījumos ar asociētiem uzņēmumiem, ko saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tonnāžas nodokļa režīmu apliek ar tonnāžas nodokli.

32. Ciktāl Komisijai zināms, Dānijas iestādes, piemērojot ierobežojošo pasākumu, kura pamatā ir nesaistītu pušu darījumu nosacījumiem atbilstoša darījuma princips, arī turpmāk kā līdz šim gatavojas pārbaudīt divu asociētu uzņēmumu savstarpējos darījumus, ja viens no šiem uzņēmumiem izmanto tonnāžas nodokļa priekšrocības, bet tikai tad, ja abi uzņēmumi ir Dānijas nodokļu maksātāji.

33. Tādējādi Dānijas nodokļu iestādes turpinātu uzraudzīt un veikt pārbaudes, lai kontrolētu ar tonnāžas nodokļa maksātājiem veiktus iekšzemes darījumus, un būtu atbildīgas par šīm pārbaudēm, bet Dānijas tonnāžas nodokļa maksātāju un asociētu ārvalstu uzņēmumu savstarpēju pārrobežu darījumu pārbaude paliktu iesaistītās ārvalsts atbildībā.

34. Šajā izskatīšanas posmā Komisija tomēr apšauba, ka sākotnējais tonnāžas nodokļa režīms paliktu saderīgs ar kopējo tirgu, ja tas tiktu grozīts ar paziņotajiem pasākumiem, jo paziņotie pasākumi var vājināt minēto ierobežojošo pasākumu. Bet režīma saderības nodrošināšanā šis ierobežojošais pasākums ir būtisks (12).

35. Komisija turklāt bažījas, ka paziņotie pasākumi varētu atvieglināt izvairīšanos no nodokļu maksāšanas citās dalībvalstīs uzņēmumiem, kas ir nodokļu maksātāji šajās dalībvalstīs, jo pastāvētu mazāka iespējamība, ka Dānijas nodokļu iestādes varētu atklāt krāpnieciskus darījumus starp minētajiem uzņēmumiem un asociētiem tonnāžas nodokļa maksātājiem Dānijā, ja Dānijas nodokļu iestādes vairs sistemātiski nesaņemtu informāciju par komercdarījumiem starp Dānijas tonnāžas nodokļa maksātājiem un to asociētajiem ārvalstu uzņēmumiem.

36. Gadījumos, kad ierobežojošie pasākumi izrādās neefektīvi vai visticamāk varētu izrādīties neefektīvi, Komisija uzskata, ka tonnāžas nodokļa režīms, ļaujot gūt labumu ar jūras transportu nesaistītām darbībām, var tiktāl negatīvi ietekmēt tirdzniecības nosacījumus, ka tie nonāk pretrunā kopējām interesēm, līdz ar to šāds režīms minētajos apstākļos nav saderīgs ar kopējo tirgu.

37. Šajā gadījumā Komisija bažījas, ka, izdarot aplūkojamā ierobežojošā pasākuma grozījumus saskaņā ar paziņojumu, izveidosies situācija, kad Dānijas tonnāžas nodokļa režīms nepamatoti tiks izmantots par labu citās valstīs ar nodokļiem apliekamām darbībām, uz kurām šis režīms neattiecas, šajā nolūkā veicot darījumus ar negodīgi noteiktu cenu un iesaistot tajos Dānijā dibinātus asociētus uzņēmumus, ko apliek ar Dānijas tonnāžas nodokli.

38. Saistībā ar izklāstītajiem apsvērumiem un papildus šiem apsvērumiem Komisija vēlētos uzzināt visu dalībvalstu trešo personu viedokli par turpmākajiem jautājumiem.

39. Pirmkārt, būtu jānoskaidro, vai Dānija pēc paziņoto pasākumu ieviešanas joprojām varēs nodrošināt, ka tās nodokļu iestādes vēl arvien spēj atklāt jebkuru mēģinājumu izvairīties no nodokļu maksāšanas, kurā ir iesaistīti ārvalstu uzņēmumi, kas ir asociēti ar Dānijas kuģniecības uzņēmumiem, kuri ir tonnāžas nodokļa maksātāji, un informēt attiecīgo ārvalsti par šādiem mēģinājumiem. Ja Dānija to nevarēs nodrošināt, Komisija vēlētos uzzināt, vai būtu pareizi apgrūtināt ārvalstis, tostarp citas dalībvalstis, liekot tām pārbaudīt visus pārrobežu darījumus ar uzņēmumiem, ko apliek ar Dānijas tonnāžas nodokli (lielākoties tie visticamāk būs Dānijā dibināti uzņēmumi).

40. Otrkārt, Komisija vēlētos uzzināt, vai attiecībā uz pienākumu sniegt informāciju par likumīgu varētu atzīt nevienlīdzīgu attieksmi pret labumguvējiem, kam asociēti ir tikai vietējie tonnāžas nodokļa režīmam neatbilstīgi uzņēmumi, un labumguvējiem, kam asociēti ir tikai ārvalstu uzņēmumi. Ņemot vērā tiesu praksi Matra lietā (13), jāsecina, ka šāda nevienlīdzīga attieksme var iespaidot režīma saderību.

41. Treškārt, Komisija vēlētos uzzināt, vai turpmāk izklāstītie dalībvalstu sadarbības mehānismi būtu pietiekami lietderīgi, lai panāktu spēkā esošo tonnāžas nodokļa sistēmu labāku norobežotību: — savstarpējas palīdzības pienākums — saskaņā ar EK Līguma 10. pantu (14), pārsniedzot prasības, ko paredz iespējami divpusēji dalībvalstu nolīgumi par sadarbību nodokļu jomā, un pārsniedzot ESAO pamatnostādņu ieteikumus — attiecībā uz pārrobežu darījumiem ar uzņēmumu, kurš ir tonnāžas nodokļa maksātājs, lai nepieļautu, ka tonnāžas nodokļa režīms Kopienas mērogā nāk par labu neatbilstīgām darbībām, kuras sniedzas ārpus tonnāžas nodokļa režīma; — tonnāžas nodokļa režīma ieviesējas dalībvalsts nodokļu iestāžu pienākums sistemātiski brīdināt citu dalībvalstu kolēģus, ja rodas aizdomas, ka kādā dalībvalstī notiek nelikumīgi darījumi, kas samazina šīs dalībvalsts nodokļu ieņēmumus un nāk par labu uzņēmumam, kurš dibināts dalībvalstī, kas ieviesusi tonnāžas nodokļa režīmu, un kuram piemēro šo tonnāžas nodokli.

42. Komisija vēlētos uzklausīt visu dalībvalstu trešo personu viedokli par visiem minētajiem jautājumiem.

43. Tādēļ, lai pirms galīgā atzinuma pieņemšanas par paziņoto pasākumu saderību ar kopējo tirgu palīdzētu Komisijai noskaidrot šos jautājumus un to iespējamo ietekmi uz režīma saderību, ir vajadzīga izmeklēšanas procedūra, pamatojoties uz Valsts atbalsta procedūras regulas 4. panta 4. punktu (15).

VĒSTULES TEKSTS

“1. SAGSFORLØB 1. Ved brev af 13. september 2005 (16) anmeldte Danmark over for Kommissionen en ændring af den danske tonnageskatteordning, der oprindeligt blev godkendt ved beslutning af 12. marts 2002 (17) (sag nr. N 563/01). 2. Denne ændring blev registreret som anmeldt støtte under nr. N 469/05. Den anmeldte ændring blev indført ved lov nr. 408 af 1. juni 2005. 3. Ved breve af 28. oktober 2005, 19. maj og 29. august 2006 (18) anmodede Kommissionen de danske myndigheder om flere oplysninger, som de fremsendte i deres svar af 22. november 2005 og 30. juni 2006 (19). 2. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN 2.1. Betegnelse 4. Lempelse af oplysningspligten for rederier, der er omfattet af tonnageskatteordningen. 2.2. Beskrivelse af den anmeldte ændring af foranstaltningerne 5. Lov nr. 408 af 1. juni 2005 fritager danske rederier, der beskattes efter den danske tonnageskatteordning (20), fra deres pligt til at forsyne skattemyndighederne med alle nødvendige oplysninger om deres finansielle transaktioner med koncernforbundne udenlandske virksomheder. 6. I sådanne tilfælde foretages kontrollen af kommercielle transaktioner mellem to koncernforbundne virksomheder på basis af armslængdeprincippet. Dette princip består i at kontrollere, at de priser, der benyttes i forbindelse med transaktioner mellem koncernforbundne virksomheder, er i overensstemmelse med markedspriserne. Denne kontrol er påkrævet i henhold til både: — de regler for interne afregningspriser, som OECD-landene opfordres til anvende for at forhindre skatteunddragelse via kommercielle transaktioner mellem koncernforbundne virksomheder, der beskattes i to forskellige lande (21), og — en af de ring-fencing-foranstaltninger (22), der er knyttet til ordningen. Den pågældende foranstaltning er beskrevet i punkt 2.11.1 i førnævnte beslutning af 12. marts 2002 under overskriften »armslængdeprincippet« og består i kontrollere kommercielle transaktioner mellem et tonnagebeskattet selskab og dets koncernforbundne selskaber. 7. Den oplysningspligt, der er nævnt i punkt 4 ovenfor, og som danske tonnagebeskattede rederier vil blive fritaget for, hvis den anmeldte foranstaltning gennemføres, er ikke kun specifik for selskaber, der er omfattet af tonnageskatteordningen. I et skattesystem tjener den til at give skattemyndighederne mulighed for at tjekke, at et af to selskaber, der tilhører samme koncern, men som henhører under to forskellige selskabsskatteordninger, ikke benytter de interne afregningspriser til at overføre hovedparten af sit overskud til det andet selskab, der beskattes efter den mest fordelagtige ordning. Disse oplysninger er derfor meget vigtige for kontrollen med de interne afregningspriser i en koncern af virksomheder under såvel reglerne for interne afregningspriser (når transaktionerne er grænseoverskridende) som ring-fencing-forpligtelsen (hvad enten transaktionerne er grænseoverskridende eller ej), som er specifik for tonnageskatteordningen. 8. De danske myndigheder mener, at når et af disse to selskaber er et dansk tonnagebeskattet rederi, og det andet selskab er et i udlandet baseret koncernforbundet selskab (søster-, datter- eller moderselskab), har dette danske selskab ingen interesse i at eksportere sit overskud til sine koncernforbundne selskaber i udlandet ved at manipulere med de interne afregningspriser. Når et af de to koncernforbundne selskaber beskattes efter den danske tonnageskatteordning, og det andet beskattes i et andet land, tjener de danske skattemyndigheders undersøgelse af eventuelle misbrug via de interne afregningspriser derfor ikke, ifølge de danske myndigheder, statskassens sag. Denne kontrol er efter de danske myndigheders opfattelse kun i andre medlemsstaters og i tredjelandes interesse. 2.3. Beskrivelse af den eksisterende ordning 9. Tonnageskatteordningen er beskrevet i førnævnte beslutning vedtaget af Kommissionen den 12. marts 2002 i sag nr. N 563/01. Her følger en kort beskrivelse af ordningens hovedtræk. 10. Den skattepligtige indkomst af virksomhed omfattet af tonnageskatteordningen fastsættes for hvert skib som et fast beløb i forhold til skibets tonnage uanset rederiets faktiske driftsresultat. Den beregnes således: Til og med 1 000 NT 7 DKK (ca. 0,90 EUR) pr. 100 NT pr. døgn 1 001-10 000 NT 5 DKK (ca. 0,70 EUR) pr. 100 NT pr. døgn 10 001-25 000 NT 3 DKK (ca. 0,40 EUR) pr. 100 NT pr. døgn Over 25 000 NT 2 DKK (ca. 0,30 EUR) pr. 100 NT pr. døgn 11. Den således beregnede skattepligtige indkomst beskattes efter den almindelige selskabsskattesats. For hvert skib, der tonnagebeskattes, beregnes den skattepligtige indkomst i forhold til skibets nettotonnage, pr. 100 nettoton (NT) og pr. påbegyndt døgn, uanset om skibet er i drift eller ej. 12. Ordningen, der har været anvendt siden 1. januar 2002, er åben for selskaber, der er skattepligtige i Danmark (dvs. som har fast driftssted i Danmark), og som leverer søtransportydelser. Ordningen kan også anvendes af udenlandske selskaber, som bliver hjemmehørende i Danmark ved flytning af ledelsens sæde til landet. Kun indkomst fra rederivirksomhed kan omfattes af ordningen. 13. Deltagelse i ordningen er frivillig. Valget skal træffes senest ved rettidig indgivelse af selvangivelse for det indkomstår, hvor tonnagebeskatning første gang vil kunne vælges. Valg eller fravalg af tonnagebeskatning er bindende for rederiet i en periode på ti år. Inden for Danmarks grænser skal koncernforbundne rederier træffe samme valg, for så vidt angår anvendelse af tonnageskatteordningen. Når tonnageskatteordningen vælges, skal samtlige skibe og andre aktiviteter, som opfylder betingelserne for tonnagebeskatning, indgå i tonnageskatteordningen. 2.4. Varighed 14. Ved brev af 5. april 2006 forpligtede de danske myndigheder sig til at genanmelde foranstaltningen vedrørende lempelse af oplysningspligten for rederier omfattet af den danske tonnageskatteordning inden for ti år. Den anmeldte foranstaltning anses derfor at udløbe ved udgangen af 2015. 2.5. Budget 15. Denne ændring af ordningen får ingen budgetmæssige følger for den eksisterende ordning. Individuelle støtteforanstaltninger vil ikke blive påvirket af den påtænkte ændring. 2.6. Andre statsstøtteordninger inden for søtransportsektoren i Danmark 16. Ud over tonnageskatteordningen anvender Danmark, så vidt Kommissionen ved, på nuværende tidspunkt kun én anden ordning til fordel for virksomheder inden for søtransportsektoren, nemlig den, der fritager rederierne for betaling af skat og socialsikringsafgifter for søfolk, der arbejder om bord på skibe, der opfylder de relevante regler (23). 2.7. De danske myndigheders holdning 17. De danske myndigheder har den opfattelse, at hvis et multinationalt selskab skulle fristes til at unddrage sig selskabsskat via kommercielle transaktioner mellem et koncernforbundet dansk selskab, der er omfattet af tonnageskatteordningen, og et koncernforbundet udenlandsk selskab, vil en sådan skatteunddragelse være til skade for det andet land og ikke for Danmark. 18. Det er derfor ikke i de danske skattemyndigheders interesse at foretage en systematisk overvågning af transaktioner mellem selskaber, der er omfattet af den danske tonnageskatteordning, og deres koncernforbundne udenlandske selskaber, eftersom en sådan overvågning ikke vil resultere i ekstraindtægter for den danske statskasse. Det er grunden til, at Danmark foreslog at befri virksomheder, der er omfattet af tonnageskatteordningen, fra administrative byrder, som de set ud fra deres eget perspektiv finder unødvendige. 19. De danske myndigheder synes således implicit at mene, at ansvaret for at kontrollere en mulig skatteflugt fra et selskab, der er etableret i et andet land, til et selskab i Danmark, der er omfattet af den danske tonnageskatteordning, påhviler skattemyndighederne i det andet land. Denne formodning implicerer, at det andet land, uanset om det er en medlemsstat eller et tredjeland, har regler om interne afregningspriser i sin skattelovgivning, og at skattemyndighederne i det andet land anvender reglerne på en effektiv måde, navnlig på transaktioner med selskaber, der er omfattet af tonnageskatteordningen i Danmark. Ved brev af 13. september 2005 (24) anmeldte Danmark over for Kommissionen en ændring af den danske tonnageskatteordning. Ordningen blev oprindeligt blev godkendt ved beslutning af 12. marts 2002 (25) (sag nr. N 563/01). 20. Denne ændring blev registreret som anmeldt støtte under nr. N 469/05. Den anmeldte ændring blev indført ved lov nr. 408 af 1. juni 2005. 21. Ved breve af 28. oktober 2005, 19. maj og 29. august 2006 (26) anmodede Kommissionen de danske myndigheder om flere oplysninger, som de fremsendte i deres svar af 22. november 2005, 30. juni 2006 og 13. september 2006 (27). 3. FORELØBIG VURDERING AF, OM DER OPTRÆDER STØTTE 22. I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er »statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne«. 23. Det giver ingen mening at undersøge, om de anmeldte foranstaltninger i sig selv udgør statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, eftersom de er en del af den eksisterende tonnageskatteordning og derfor ikke kan betragtes isoleret, men må undersøges i sammenhæng med hele den tonnageskatteordning, som de medfører en ændring af. Kommissionen bør derfor undersøge hele tonnageskatteordningen i den form, den ville have haft, hvis de anmeldte foranstaltninger allerede var blevet gennemført. 24. På nuværende stadium af undersøgelsen mener Kommissionen, at den anmeldte foranstaltning ikke ændrer ved det forhold, at tonnageskatteordningen har karakter af støtte. 25. Det vigtigste spørgsmål drejer sig således om at afgøre, om de påtænkte foranstaltninger vil ændre vurderingen i Kommissionens beslutning af 12. marts 2002 med hensyn til den samlede ordnings forenelighed med fællesmarkedet. 4. TVIVL MED HENSYN TIL FORANSTALTNINGENS FORENELIGHED MED FÆLLESMARKEDET 4.1. Ring-fencing-foranstaltning berørt af de anmeldte foranstaltninger 26. En af hovedbetingelserne knyttet til erklæringen om, at tonnageskatteordningen er forenelig med fællesmarkedet, er, at der skal træffes en række ring-fencing-foranstaltninger for at sikre, at ingen andre aktiviteter end søtransport — det være sig i den pågældende medlemsstat eller i en anden medlemsstat eller et tredjeland — kan blive indirekte tilgodeset af ordningen. Retningslinjerne for statsstøtte til søtransportsektoren giver rent faktisk mulighed for at indføre en tonnageafgift (28), men disse retningslinjer gælder kun for søtransport. Hvis tonnageskatteordningen i sin ændrede form kan resultere i, at ikke-maritime aktiviteter bliver tilgodeset af tonnageafgiften, kan der opstå tvivl med hensyn til ordningens forenelighed med fællesmarkedet, jf. beskrivelsen nedenfor. 27. Ring-fencing-foranstaltningerne knyttet til den danske tonnageskatteordning er beskrevet i punkt 2.11 i Kommissionens beslutning af 12. marts 2002. 28. En af disse foranstaltninger består i, at der på basis af armslængdeprincippet skal føres kontrol med kommercielle transaktioner mellem tonnagebeskattede selskaber og deres eventuelle koncernforbundne selskaber (eller de af de pågældende selskaber, der selskabsbeskattes efter de normale regler), det være sig indenlandske eller udenlandske selskaber. Det er værd at erindre om, at der findes andre ring-fencing-foranstaltninger mod »thick capitalization« (29) eller en fordeling af omkostninger og udgifter, hvor en del af rederiets virksomhed beskattes efter tonnageskatteordningen, mens resten beskattes efter de almindelige selskabsskatteregler. 29. Alle de tonnageskatteordninger, som Kommissionen har godkendt de sidste fem år (30), herunder den her omhandlede, omfatter ring-fencing-foranstaltninger, der indebærer kontrol med transaktioner mellem tonnagebeskattede virksomheder og virksomheder, der beskattes efter de almindelige regler. 30. Tonnageskatteordninger skal være afskærmede for at undgå, at deres virkninger smitter af på økonomiske aktiviteter, der ikke har med søtransport at gøre. Til dette formål anmoder Kommissionen normalt medlemsstaterne om at træffe en række ring fencing-foranstaltninger, f.eks.: — kontrollere kommercielle transaktioner på tværs af afskærmningen på basis af på armslængde-princippet, — indføre regler om fair fordeling af kapitaludgifter mellem tonnagebeskattede aktiviteter og almindeligt beskattede aktiviteter, — indføre regler om fair fordeling af indtægter mellem tonnagebeskattede aktiviteter og almindeligt beskattede aktiviteter, — benytte alt-eller-intet-løsningen for rederikoncerner (alle dele af koncernen, der opfylder betingelserne for tonnagebeskatning, skal vælge denne ordning, når mindst en af dem opfylder betingelserne). 31. Sådanne foranstaltninger tjener til bl.a. at forhindre skatteunddragelse til fordel for aktiviteter, der ikke har forbindelse til søtransport. Gennemførelsen af disse foranstaltninger er vigtig for vurderingen af, om tonnageskatteordningen er forenelig med fællesmarkedet, da de bidrager til at sikre, at aktiviteter, der ikke er omfattet af retningslinjerne for statsstøtte til søtransportsektoren, ikke får uretmæssig fordel af ordningen. Ring-fencing-foranstaltninger skal betragtes som en integrerende del af en tonnageskatteordning. 32. Ring-fencing-foranstaltningen baseret på armslængdeprincippet indgår i Kommissionens beslutninger om godkendelse af tonnageskatteordninger (se punkt 26), inkl. den her omhandlede, og sikrer, at kun søtransportydelser, der leveres af selskaber, der er skattepligtige i Danmark, kan henføres under den danske tonnageskatteordning. 4.2. Ændret virkning af den pågældende ring-fencing-foranstaltning 33. Der erindres om, at ring-fencing-foranstaltninger er meget vigtige for at sikre, at tonnageskatteordninger er vandtætte. Kommissionen har i forbindelse med godkendelsen af alle tonnageskatteordninger de sidste fem år stillet krav om sådanne ring-fencing-foranstaltninger. 34. Uden en effektiv gennemførelse af ring-fencing-foranstaltningen vedrørende kommercielle transaktioner kan andre former for virksomhed end søtransport — det være sig i den pågældende medlemsstat selv eller i andre lande — nemlig får mulighed for at unddrage sig selskabsskat gennem kommercielle transaktioner med et koncernforbundet selskab, der beskattes efter tonnageskatteordningen i den pågældende medlemsstat. 35. Kommissionen har forstået det således, at de danske myndigheder fortsat agter at verificere transaktioner mellem to koncernforbundne selskaber med udgangspunkt i ring-fencing-foranstaltningen baseret på armslængdeprincippet, når et af dem beskattes efter tonnageskatteordningen, men kun når de begge er skattepligtige i Danmark. 36. Det betyder, at verifikationen af indenlandske transaktioner med et selskab, der beskattes efter tonnageskatteordningen, vil forblive under de danske myndigheders tilsyn og ansvar, mens det andet land vil være ansvarlig for kontrollen med grænseoverskridende transaktioner mellem et tonnagebeskattet selskab i Danmark og et udenlandsk koncernforbundet selskab. 37. Imidlertid nærer Kommissionen på nuværende stadium af undersøgelsen tvivl med hensyn til, om den oprindelige tonnageskatteordning som ændret ved de anmeldte foranstaltninger fortsat vil være forenelig med fællesmarkedet, eftersom de anmeldte foranstaltninger kan svække førnævnte ring-fencing-foranstaltning. Sidstnævnte er afgørende for ordningens forenelighed med fællesmarkedet (31). 38. Kommissionen frygter også, at de anmeldte foranstaltninger kan gøre det lettere for selskaber, der er skattepligtige i andre medlemsstater, at unddrage sig beskatning i de pågældende medlemsstater, eftersom det vil være vanskeligere for de danske skattemyndigheder at afsløre svigagtige transaktioner mellem disse selskaber og et tonnagebeskattet koncernforbundet selskab i Danmark, hvis de danske myndigheder ikke længere får regelmæssige oplysninger om transaktioner mellem danske tonnagebeskattede og deres udenlandske koncernforbundne selskaber. 39. Når ring-fencing-foranstaltninger viser sig at være virkningsløse eller kan forventes at være virkningsløse, finder Kommissionen, at tonnageskatteordningen — ved at tilgodese anden virksomhed end søtransportvirksomhed — kan fordreje konkurrencevilkårene i et omfang, der strider mod den fælles interesse, og at en sådan ordning under de omstændigheder er uforenelig med fællesmarkedet. 40. I denne sag frygter Kommissionen, at ændringen af den ring-fencing-foranstaltning, som anmeldelsen vedrører, vil føre til en situation, hvor virksomhed, der er skattepligtig i andre lande og således ikke omfattet at tonnageskatteordningen i Danmark, vil blive uretmæssigt tilgodeset af ordningen via en urimelig prissætning af transaktioner med koncernforbundne selskaber i Danmark, der beskattes efter den danske tonnageskatteordning. 41. Hvad dette angår, ønsker Kommissionen at modtage samtlige medlemsstaters kommentarer til følgende punkter. 42. For det første er det nødvendigt at få fastslået, hvordan Danmark efter gennemførelsen af de anmeldte foranstaltninger fortsat vil kunne sikre, at landets skattemyndigheder vil være i stand til at afsløre eventuelle forsøg på skatteunddragelse begået af udenlandske selskaber, der er koncernforbundne med rederier, der beskattes efter den danske tonnageskatteordning, og underrette det berørte land om dette forsøg. Hvis det ikke er tilfældet, spørger Kommissionen sig selv, om andre medlemsstater og tredjelande bør bebyrdes med at kontrollere alle grænseoverskridende transaktioner med selskaber, der beskattes efter den danske tonnageskatteordning (hvoraf de fleste sandsynligvis er selskaber registreret i Danmark). 43. For det andet spørger Kommissionen sig selv, om den uensartede behandling (med hensyn til oplysningspligt) af henholdsvis tonnagebeskattede selskaber, hvis koncernforbundne selskaber udelukkende er indenlandske selskaber, der ikke kan omfattes af tonnageskatteordningen, og tonnagebeskattede selskaber, hvis koncernforbundne selskaber udelukkende er udenlandske selskaber, kan betragtes som rimelig. Når henses til dommen i Matra-sagen (32), kan en sådan uensartet behandling meget vel få indflydelse på ordningens forenelighed med fællesmarkedet. 44. For det tredje spørger Kommissionen sig selv, om f.eks. følgende samarbejdsmekanismer aftalt mellem medlemsstater vil være bedre egnet som ring-fencing-foranstaltning i forbindelse med eksisterende tonnageskatteordninger: — en forpligtelse til, i lyset af EF-traktatens artikel 10 (33), at yde gensidig bistand, der går videre end kravene i en eventuel bilateral skattesamarbejdsaftale og videre end henstillingerne i OECD-retningslinjerne, i forbindelse med grænseoverskridende transaktioner med et tonnagebeskattet selskab med henblik på at forhindre en spillover-effekt på Fællesskabsplan fra tonnageskatteordninger til aktiviteter, der ikke kan henføres under en sådan ordning, — en forpligtelse for skattemyndighederne i en medlemsstat, der har indført en tonnageskatteordning, til systematisk at underrette deres kolleger i en anden medlemsstat, hvis de får mistanke om uregelmæssige transaktioner, der er til skade for den anden medlemsstats skatteindtægter og til fordel for et tonnagebeskattet selskab i de to medlemsstater. 5. KONKLUSION 45. Der er med henvisning til ovenstående behov for at indlede en undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 4, stk. 4, i procedureforordningen vedrørende statsstøtte (34), således at Kommissionen kan få afklaret disse punkter og deres mulige indflydelse på den ændrede ordnings forenelighed med fællesmarkedet, før den tager endelig stilling til, om de anmeldte foranstaltninger er forenelige med fællesmarkedet. 46. På basis af vurderingen i det foregående beslutter Kommissionen hermed at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 4, stk. 4 (35), i ovennævnte forordning med hensyn til den foreslåede ændring. 47. I lyset af betragtningerne ovenfor anmoder Kommissionen, i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1 (36), i ovennævnte forordning Danmark om at fremsætte bemærkninger til ovenstående punkter og til at indsende alle sådanne oplysninger, der kan bidrage til vurderingen af de påtænkte støtteforanstaltninger senest en måned efter modtagelsen af dette brev. Den anmoder de danske myndigheder om straks at fremsende en kopi af dette brev til alle potentielle støttemodtagere. 48. Kommissionen ønsker at erindre de danske myndigheder om, at EF-traktatens artikel 88, stk. 3, har opsættende virkning. Den henleder også de danske myndigheders opmærksomhed på artikel 14 i førnævnte forordning, der foreskriver, at al ulovlig støtte kan kræves tilbagebetalt fra støttemodtagerne. 49. Kommissionen gør Danmark opmærksom på, at den vil underrette interesserede parter ved at offentliggøre dette brev og et resumé heraf i Den Europæiske Unions Tidende. Den vil også underrette interesserede parter i de EFTA-lande, der har undertegnet EØS-aftalen, ved at indrykke en meddelelse i EØS-tillægget i Den Europæiske Unions Tidende og underrette EFTA-Tilsynsmyndigheden ved at fremsende en kopi af dette brev. Alle interesserede parter vil blive opfordret til at fremsætte deres bemærkninger senest en måned efter offentliggørelsen af dette brev.”

(1) Reģistrēta ar atsauces numuru TREN(2005) A/23228.

(2) Lēmuma teksts oficiālajā valodā ir pieejams šādā interneta adresē:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2001/n563-01.pdf.

Ar 2004. gada 1. decembra lēmumu (Lieta N 171/2004) Komisija ir piekritusi atbilstīgo (ar transporta pakalpojumu sniegšanu cieši saistīto un tieši saistīto) palīgpakalpojumu veidu saraksta papildināšanai, iekļaujot tajā komerciāliem nolūkiem paredzētu telpu, piemēram, veikalu vai kiosku, izīrēšanu uz kuģiem, turklāt minētās telpas ir atļauts izīrēt gan trešiem uzņēmumiem, gan patstāvīgām struktūrvienībām, kas pieder pie attiecīgā kuģniecības uzņēmuma, neatkarīgi no tā, vai šajos kioskos veicamās darbības ir vai nav uzskatāmas par atbilstīgām. Šā otrā lēmuma teksts oficiālajā valodā ir pieejams šādā interneta adresē:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2004/n171-04.pdf.

(3) Atsauces numuri: TREN (2005) D/122520, TREN (2006) D/209990 un D/ 217824.

(4) Reģistrēta ar atsauces numuru TREN (2005) A/29975.

(5) Aprakstu skatīt 2.3. iedaļā.

(6) Iekšējo cenu noteikšanas noteikumi parasti ir iekļauti ikvienas attīstītās valsts uzņēmumu ienākuma nodokļa kodeksā. ESAO iekšējo cenu noteikšanas pamatnostādnes starptautiskajiem uzņēmumiem un nodokļu administrācijām aicina ESAO valstis kontrolēt komercdarījumus, kuros ir iesaistītas starptautisko uzņēmumu struktūrvienības un to asociētie ārvalstu uzņēmumi. Šādus noteikumus var paredzēt arī, piemērojot divpusējus nolīgumus par sadarbību nodokļu jomā. Saskaņā ar iekšējo cenu noteikšanas noteikumiem ir jāpārbauda cenu atbilstība darījumos starp diviem uzņēmumiem, kas saskaņā ar minētajām ESAO pamatnostādnēm ir uzskatāmi par asociētiem. Ja nodokļu iestādēm rodas aizdomas par izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, šīm iestādēm ir tiesības regulēt minētās cenas, lai tās vairāk atbilstu tirgus cenu līmenim, un attiecīgi pārrēķināt iesaistīto uzņēmumu peļņu.

(7) Komisija ir pieprasījusi šādus ierobežojošus pasākumus saistībā ar visiem režīmiem, kas apstiprināti pēdējos piecos gados.

(8) Lieta NN 116/98, par kuru apstiprinošs Komisijas lēmums pieņemts 2002. gada 13. novembrī. Lēmuma teksts oficiālajā valodā ir pieejams šādā interneta adresē:

http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/state_aids/transports-1998/nn116-98.pdf .

(9) Komisijas paziņojums C(2004) 43. Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu jūras transporta jomā, OV C 13, 17.1.2004., 3. lpp. skatīt 3.1. punktu. Skatīt arī agrākās pamatnostādnes šajā jautājumā, OV C 205, 5.7.1997., 5. lpp.

(10) T.s. “blīvās kapitalizācijas” stratēģija nozīmē pamatkapitāla lielākās daļas attiecināšanu uz uzņēmuma daļu, kam piemēro tonnāžas nodokli, bet parādu lielākās daļas attiecināšanu uz otru uzņēmuma daļu, kam piemēro parasto uzņēmumu ienākuma nodokli, tādējādi ar nodokļiem saistītu interešu dēļ palielinot kapitālizdevumus.

(11) Jo īpaši skatīt šādus Komisijas lēmumus:

1) Apvienotās Karalistes režīms, kas apstiprināts 2000. gada 2. augustā (Lieta N 790/99);

2) Spānijas režīms, kas apstiprināts 2002. gada 27. februārī (Lieta N 736/01);

3) Dānijas režīms, kas apstiprināts 2002. gada 12. martā (Lieta N 563/01);

4) Somijas režīms, kas apstiprināts 2002. gada 16. oktobrī (Lieta N 195/02);

5) Īrijas režīms, kas apstiprināts 2002. gada 11. decembrī (Lieta N 504/02);

6) Spānijas Biskajas provincei piemērojamais režīms, kas apstiprināts 2003. gada 5. februārī (Lieta N 572/02);

7) Francijas režīms, kas apstiprināts 2003. gada 13. maijā (Lieta N 737/02);

8) Beļģijas režīms, kas apstiprināts 2003. gada 19. martā (Lieta N 433/02);

9) Itālijas režīms, kas apstiprināts 2004. gada 20. oktobrī (Lieta N 114/04).

(12) Skatīt Komisijas 2002. gada 12. marta lēmuma 3.3.5. iedaļas konkrētu daļu, kurā teikts: “Turklāt “nesaistītu pušu darījumu nosacījumiem atbilstoša darījuma princips”, “finanšu ieņēmumu/izdevumu noteikumi”, “blīvās kapitalizācijas noteikumi”, noteikumi, kas attiecas uz darbībām, kuras sniedzas ārpus ierobežojumiem, un noteikumi, ar ko regulē darījumus uzņēmumu grupā, ietver skaidras norādes par to, uz kādām darbībām var vai nevar attiecināt tonnāžas nodokļa režīmu, un līdz ar to dod skaidras norādes pārredzamai grāmatvedībai, kā prasīts “pamatnostādnēs”.”

(13) Skatīt Eiropas Kopienu Tiesas 1993. gada 15. jūnija spriedumu Lietā C-225/91, Matra pret Komisiju, un jo īpaši tā 41. punktu: “41. Šajā sakarā jāatzīmē, ka, lai gan 92. un 93. pantā paredzētā procedūra dod plašu rīcības brīvību Komisijai un ar zināmiem nosacījumiem — Padomei lemt par valsts atbalsta sistēmas saderību ar kopējā tirgus prasībām, no Līguma vispārējās shēmas ir skaidrs, ka minētās procedūras rezultāts nekad nedrīkst būt pretējs Līguma īpašajiem noteikumiem (spriedums Lietā 73/79, Komisija pret Itāliju, 1980, ECR 1533, 11. punkts). Tiesa ir arī nolēmusi, ka tie atbalsta aspekti, kas ir pretrunā ar Līguma īpašajiem noteikumiem, izņemot 92. un 93. pantu, var būt tik nesaraujami saistīti ar atbalsta mērķi, ka tos nav iespējams novērtēt atsevišķi (spriedums Lietā 74/76, Iannelli pret Meroni, 1977, ECR 557)”.

(14)

10. pants

Dalībvalstis veic gan vispārējus, gan īpašus attiecīgus pasākumus, lai nodrošinātu to pienākumu izpildi, kas izriet no šā Līguma vai ko rada Kopienas iestāžu darbība. Tās atvieglina Kopienas uzdevumu veikšanu.

Tās atturas no visiem pasākumiem, kas varētu traucēt šā Līguma mērķu sasniegšanu.

(15) Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai. OV L 83, 27.3.1999., 1. lpp.

(16) Registeret under ref. TREN(2005) A/23228.

(17) Beslutningen findes på det officielle sprog på følgende internetadresse:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2001/n563-01.pdf

Kommissionen godkendte ved beslutning af 1. december 2004 (sag nr. 171/2004) en udvidelse af listen over de former for virksomhed, der kan beskattes efter tonnageskatteordningen (dvs. dem, der foregår i nær tilknytning til eller er direkte forbundet med levering af transportydelser), til at omfatte udlejning af lokaler om bord, f.eks. forretninger og kiosker, uanset om de drives af tredjemand eller af en uafhængig part i rederiet, og uanset om de pågældende aktiviteter kan være undergivet tonnagebeskatning eller ej. Denne beslutning findes på det officielle sprog på følgende internetadresse:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2004/n171-04.pdf

(18) Ref. TREN (2005) D/122520, TREN (2006) D/209990 og D/ 217824.

(19) Registeret under ref. TREN (2005) A/29975.

(20) Beskrevet i afsnit 2.3 nedenfor.

(21) Skattelovgivningen i alle udviklede lande indeholder normalt regler om interne afregningspriser. I OECD's »Transfer Pricing Guidelines for Multinational Enterprises and for Tax Administrations« opfordres OECD-landene til at føre kontrol med kommercielle transaktioner mellem virksomheder tilhørende multinationale selskaber og deres udenlandske koncernbundne virksomheder. Sådanne regler kan også være påkrævet i bilaterale skattesamarbejdsaftaler. Ifølge reglerne om interne afregningspriser skal det kontrolleres, om der benyttes en korrekt prissætning ved transaktioner mellem to virksomheder, der er koncernforbundne som omhandlet i OECD-retningslinjerne. Skattemyndighederne har mulighed for at fastsætte priserne på et niveau, der er mere på linje med markedspriserne, hvis de nærer mistanke om skatteunddragelse, og de kan derefter genberegne den pågældende virksomheds overskud.

(22) Kommissionen har i forbindelse med godkendelsen af alle tonnageskatteordninger de sidste fem år stillet krav om sådanne ring-fencing-foranstaltninger.

(23) Sag nr. NN 116/98, godkendt ved Kommissionens beslutning af 13. november 2002. Beslutningen findes på det officielle sprog på følgende internetadresse:

http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/state_aids/transports-1998/nn116-98.pdf

(24) Registeret under ref. TREN(2005) A/23228.

(25) Beslutningen findes på det officielle sprog på følgende internetadresse:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2001/n563-01.pdf

Kommissionen godkendte ved beslutning af 1. december 2004 (sag nr. 171/2004) en udvidelse af listen over de former for virksomhed, der kan beskattes efter tonnageskatteordningen (dvs. dem, der foregår i nær tilknytning til eller er direkte forbundet med levering af transportydelser), til at omfatte udlejning af lokaler om bord, f.eks. forretninger og kiosker, uanset om de drives af tredjemand eller af en uafhængig part i rederiet, og uanset om de pågældende aktiviteter kan være undergivet tonnagebeskatning eller ej. Denne beslutning findes på det officielle sprog på følgende internetadresse:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2004/n171-04.pdf

(26) Ref. TREN (2005) D/122520, TREN (2006) D/209990 og D/217824.

(27) Ref. TREN(2005) A/29975 og TREN(2006) A/33708.

(28) Meddelelse C(2004) 43 fra Kommissionen — EU-retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren (EUT C 13 af 17.1.2004, s. 3), punkt 3.1. Se også de forrige retningslinjer herfor (EFT C 205 af 5.7.1997, s. 5).

(29) Strategien med »thick capitalization« består i at placere det meste af egenkapitalen i den tonnagebeskattede del af selskabet og det meste af gælden i den del af selskabet, der beskattes efter de normale regler, hvorved de fradragsberettigede renteudgifter forøges.

(30) Se navnlig Kommissionens beslutninger vedrørende:

1. den britiske ordning, der blev godkendt den 2. august 2000 (sag nr. N 790/99)

2. den spanske ordning, der blev godkendt den 27. februar 2002 (sag nr. N 736/01)

3. den danske ordning, der blev godkendt den 12. marts 2002 (sag nr. N 563/01)

4. den finske ordning, der blev godkendt den 16. oktober 2002 (sag nr. N 195/02)

5. den irske ordning, der blev godkendt den 11. december 2002 (sag nr. N 504/02)

6. den spanske ordning gældende for Biscayen-området, der blev godkendt den 5. februar 2003 (sag nr. N 572/02)

7. den franske ordning, der blev godkendt den 13. maj 2003 (sag nr. N 737/02)

8. den belgiske ordning, der blev godkendt den 19. marts 2003 (sag nr. N 433/02)

9. den italienske ordning, der blev godkendt den 20. oktober 2004 (sag nr. N 114/04).

(31) Se især afsnit 3.3.5 i Kommissionens beslutning af 12. marts 2002: »Desuden fremgår det klart af arms længde -princippet, bestemmelserne om finansielle indtægter og udgifter, bestemmelserne om værn mod overkapitalisering, bestemmelserne om aktiviteter, der går på tværs af afgrænsningen, og bestemmelserne om transaktioner, der udføres af koncernforbundne selskaber, hvilke aktiviteter der kan blive omfattet af tonnageskatteordningen, og ordningen indeholder dermed en klar reference til kravene i retningslinjerne til dokumentation og bogføring«.

(32) Se Domstolens dom af 15. juni 1993, sag 225/91, Matra mod Kommissionen, særlig præmis 41: »I denne henseende bemærkes, at selv om den i artikel 92 og 93 fastsatte procedure overlader et betydeligt skøn til Kommissionen og under visse betingelser til Rådet med henblik på vurderingen af, om en statsstøtteordning kan forenes med fællesmarkedets krav, følger det dog af traktatens almindelige opbygning, at denne procedure aldrig må føre til resultater, der er i strid med traktatens særlige bestemmelser (dom af 21.5.1980, sag 73/79, Kommissionen mod Italien, Sml. s. 1533, præmis 11). Domstolen har desuden fastslået, at gennemførelsesforanstaltninger til en støtte, som er i strid med andre særlige traktatbestemmelser end artikel 92 og 93, kan være så uløseligt forbundet med støttens formål, at det ikke er muligt at bedømme dem isoleret (dom af 22.3.1977, sag 74/76, Iannelli, Sml. s. 557).«

(33)

Artikel 10

Medlemsstaterne træffer alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, der følger af denne traktat, eller af retsakter foretaget af Fællesskabets institutioner. De letter Fællesskabets gennemførelse af dets opgaver. De afholder sig fra at træffe foranstaltninger, der er egnede til at bringe virkeliggørelsen af denne traktats målsætning i fare.

(34) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1).

(35) Konstaterer Kommissionen efter en foreløbig undersøgelse, at en anmeldt foranstaltning giver anledning til tvivl om, hvorvidt den er forenelig med fællesmarkedet, beslutter den at indlede proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, i det følgende benævnt »beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure«.

(36) Beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure skal sammenfatte de relevante faktiske og retlige spørgsmål, indeholde en foreløbig vurdering fra Kommissionens side med hensyn til støttekarakteren af den påtænkte foranstaltning og anføre, om der er tvivl om, hvorvidt den er forenelig med fællesmarkedet. I beslutningen skal den pågældende medlemsstat og andre interesserede parter opfordres til at fremsætte bemærkninger inden for en nærmere fastsat frist, der normalt ikke må overstige en måned. I behørigt begrundede tilfælde kan Kommissionen forlænge denne frist.