Eiropas Reģionu komitejas atzinums “Jaunie ES noteikumi par valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos”

(2022/C 301/10)

Ziņotājs: Guido MILANA (PSE/IT), Olevano Romano komūnas padomes loceklis

IETEIKUMI POLITIKAS JOMĀ

EIROPAS REĢIONU KOMITEJA

1. atzinīgi vērtē Eiropas Komisijas nesen pieņemtos jaunos priekšlikumus par valsts atbalsta piešķiršanu lauksaimniecībai, kurus piemēros no 2023. gada 1. janvāra;

2. atgādina, ka Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punktā noteikts, ka valsts atbalsts, ko piešķir uzņēmumiem un kas var radīt konkurences izkropļojumus starp dalībvalstīm, nav saderīgs ar iekšējo tirgu, taču minētais pants vienlaikus ievieš dažas atkāpes;

3. atgādina, ka attiecībā uz lauksaimniecību, mežsaimniecību un lauku apvidiem Komisija vērtē šāda izkropļojuma esamību, balstot savu analīzi uz Pamatnostādnēm par valsts atbalsta piešķiršanu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos, un ka šīs pamatnostādnes aptver 2014.–2022. gada plānošanas periodu;

4. uzsver, ka saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1305/2013 ( 1 ) par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai 81. pantu finansējums pasākumiem, kas nav iekļauti LESD I pielikumā, jānodrošina, izmantojot valsts atbalsta noteikumus;

5. uzsver, ka abu minēto tekstu saskaņošana nodrošina, ka valsts atbalsta noteikumu spēkā esamības ilgums ir tāds pats kā lauku attīstības noteikumu darbības ilgums;

6. pieņem zināšanai, ka šajā nolūkā Komisija 2019. gadā sāka apspriešanos un ka šīs apspriešanās rezultāti ir izklāstīti darba dokumentā SWD(2021) 107 final ( 2 )

7. atgādina, ka tikmēr Parlaments un ES Padome ir pieņēmuši jaunās KLP regulas, īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2021/2115 ( 3 ) , kurā, ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu par jauno kopējo lauksaimniecības politiku (KLP), ietverti noteikumi par atbalstu stratēģiskajiem plāniem;

8. uzsver, ka jaunie priekšlikumi par valsts atbalsta piešķiršanu turpmāk jāizstrādā atbilstīgi jaunajai KLP un tā jāņem vērā;

9. uzsver, ka lauksaimniecības uzņēmumiem būs jāīsteno zaļā kursa stratēģijas, it īpaši Biodaudzveidības stratēģija un stratēģija “No lauka līdz galdam”;

10. norāda, ka ir svarīgi atbalstīt lauksaimniecības un mežsaimniecības uzņēmumus zaļās pārkārtošanās procesā, sevišķi mazākus uzņēmumus, kas atrodas teritoriju stratēģiskajās zonās un lielākoties īsteno teritorijas aizsardzības un saglabāšanas funkciju;

11. mudina Komisiju attiecībā uz importu noteikt saistošus Eiropas ražošanas standartus un savstarpīguma vai spoguļklauzulas atbilstīgi prasībām, ko piemēro ES ražotājiem;

12. aicina Komisiju palielināt robežkontroļu skaitu un īstenot tādas procedūras kā importēto produktu aukstumapstrāde;

13. atgādina, ka Eiropas Reģionu komiteja par abām stratēģijām jau ir izteikusies atzinumā “Bioloģiskā daudzveidība pilsētās un reģionos laikposmā pēc 2020. gada. ANO Konvencijas par bioloģisko daudzveidību Pušu konferences 15. sesija un ES Biodaudzveidības stratēģija 2030. gadam” ( 4 ) un atzinumā “No lauka līdz galdam: vietējā un reģionālā dimensija” ( 5 )

14. uzsver, ka vietējās pašvaldības pilda nozīmīgu lomu dažu procedūru noteikšanā un pārvaldībā saistībā ar noteiktiem atbalsta veidiem, it īpaši ar lauksaimniecības riska pārvaldību saistītā atbalsta maksājumiem;

15. atgādina, ka reģioni, provinces un vietējās pašvaldības ne tikai piedalās nacionālo stratēģisko plānu izstrādē atbilstīgi Regulai (ES) 2021/2115, bet arī ir lauku attīstības atbalsta pasākumu lbumguvējas un palīdz definēt iniciatīvā LEADER paredzēto augšupējo pieeju;

16. konstatē, ka no 2014. līdz 2019. gadam lauksaimniecības nozarē piešķirtais valsts atbalsts Eiropas līmenī ir samazinājies no 7,6 miljardiem uz 6 miljardiem, tomēr Covid-19 pandēmijas laikā tas palielinājās;

17. uzsver, ka lauksaimniecības uzņēmumi un lauksaimniecības, mežsaimniecības un pārtikas nozare minētajā laikposmā ne uz brīdi nav pārtraukuši ražošanu, nodrošinot apgādes drošību, kā noteikts LESD 39. pantā;

18. uzsver, ka karš starp Krieviju un Ukrainu ir izraisījis nestabilitāti izejvielu un pārtikas piegādes tirgū;

19. uzsver lomu, kura šajā saistībā būtu jāpilda kopējai lauksaimniecības politikai pašapgādes un pārtikas nodrošinājuma jomā;

20. atgādina, ka šāda apgāde bija iespējama arī tāpēc, ka uzņēmumi varēja saņemt atbalstu, ko Komisija bija noteikusi kā ad hoc , reaģējot uz Covid-19 izraisīto ekonomikas krīzi;

21. turklāt norāda, ka lielākā daļa valsts atbalsta veidu, izņemot īpašo atbalstu saistībā ar Covid krīzi, lielākoties tika piešķirta lauku attīstības plānu ietvaros un it īpaši pasākumiem, kas neietilpst Līguma I pielikuma mērķos (lauksaimniecības produkti);

22. konstatē, ka procedūra valsts atbalsta iekļaušanai lauku attīstības programmās izrādījās sarežģīta;

23. norāda: lai arī Regula (ES) Nr. 1305/2013 par atbalstu lauku attīstībai no ELFLA ir ļoti līdzīga Pamatnostādnēm par valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos 2014.–2020. gadam, lauku attīstības pasākumi ne vienmēr ir pilnībā atbilstoši valsts atbalsta noteikumiem;

24. pieņem zināšanai, ka Komisijas uzsāktajā apspriešanā tika atklāts, ka daži spēkā esošo valsts atbalsta noteikumu aspekti tagad ir novecojuši;

25. uzsver, ka viens no pamatmērķiem joprojām ir nodrošināt visiem Eiropas Savienības uzņēmumiem vienlīdzīgus konkurences apstākļus;

26. konstatē, ka daži pasākumi ir jāturpina un jāpielāgo, īpaši attiecībā uz riska pārvaldību;

27. norāda, ka mežsaimniecības nozarē atbalsts galvenokārt ticis izmantots lauku attīstības pasākumiem un ka, ņemot vērā mežu nozīmīgo lomu, būs jāatvieglo atbalsta sniegšanas kārtība;

28. uzskata, ka lauksaimniecības un mežsaimniecības uzņēmumiem ir jāsaņem atbalsts zaļās pārkārtošanās procesā, it īpaši mikrouzņēmumiem, vietējām mazām lauku saimniecībām un īsām pārtikas piegādes ķēdēm, kas, ņemot vērā pārtikas cenu un ražošanas izmaksu, piemēram, enerģijas un mēslojuma cenu pieaugumu, kuru vēl vairāk ietekmējis karš Ukrainā, saviem spēkiem ar šīm sekām nespētu tikt galā; šajā saistībā atzinīgi vērtē Eiropas Komisijas paziņojumu “Pārtikas nodrošinājuma garantēšana un pārtikas sistēmu noturības stiprināšana”;

29. ierosina vienādot kritērijus, kas attiecas uz informēšanas un publicēšanas prasībām, it īpaši attiecībā uz termiņiem, kad jāpaziņo par atbalsta shēmām, uz kurām attiecas grupu atbrīvojuma regulas;

30. uzsver, ka tikko pieņemtās KLP reformas pamatā ir subsidiaritātes princips un tādēļ ir svarīgi, lai šis princips tiktu ievērots arī valsts atbalsta noteikumos, vienlaikus neapdraudot konkurenci starp dažādu dalībvalstu lauksaimniekiem;

31. uzskata, ka ir svarīgi šo subsidiaritātes principu saglabāt, it īpaši attiecībā uz pašvaldību lomu; tās ir vistuvāk reģionālajām struktūrām, kurām ir būtiska loma vietēja līmeņa pasākumu pārvaldībā.

Tādēļ Komiteja ierosina:

Vienkāršošana

32. neuzlikt dalībvalstīm par pienākumu katru gadu nosūtīt paziņojumus par notikumiem, kurus var pielīdzināt dabas katastrofām, dzīvnieku vai augu slimībām vai kaitēkļu invāzijai, jo, ja tos par tādiem atzinušas valsts iestādes, par tiem vairs nav papildus jāpaziņo arī Komisijai;

33. neuzlikt dalībvalstīm par pienākumu publicēt informāciju par individuālajiem atbalsta saņēmējiem, kuriem lauksaimnieciskajai ražošanai piešķirtais atbalsts nepārsniedz 75 000 EUR un lauksaimniecības produktu pārstrādei un tirdzniecībai piešķirtais atbalsts nepārsniedz 500 000 EUR;

34. nesarežģīt procedūras, kas saistītas ar paziņotā atbalsta kopīgā novērtējuma daļu;

35. paredzēt iespēju piešķirt ieguldījumu atbalstu, izmantojot Lauksaimniecības grupu atbrīvojuma regulu (LGAR) ( 6 ) , pat vienas nozares produktiem, it īpaši tad, ja ar šādu atbalstu ir paredzēts kompensēt dabas katastrofām pielīdzināmu notikumu sekas vai kaitējumu, ko nodarījušas dzīvnieku vai augu slimības vai kaitīgie organismi;

36. paredzēt “viena lodziņa” pieeju attiecībā uz valsts atbalsta paziņošanu Regulā (ES) 2021/2115 minētajos valstu stratēģiskajos plānos;

37. ņemot vērā lielās atšķirības starp lauksaimniecības nozari un citām nozarēm, noteikt lex specialis , ar ko de minimis regulu piemērot lauksaimniecībā. Īpaši aicinām triju gadu laikā paaugstināt de minimis atbalsta griestus līdz 50 000 EUR un noteikt summu (piem., 1 000 EUR), par kuru zemāks atbalsts jāatbrīvo no de minimis regulas piemērošanas (ļoti neliela apmēra atbalsts);

38. grozīt de minimis regulu attiecībā uz lauksaimniecības nozari tā, lai to vienkāršotu, galvenais, atcelt kontroli pār prasību par vienu uzņēmumu;

39. atstāt grūtībās nonākuša uzņēmuma definīciju dalībvalstu pārziņā;

40. vienkāršot administratīvās procedūras attiecībā uz atbalstu vietējām pašvaldībām, it īpaši, ja tās ir valsts atbalsta saņēmējas. RK pirmām kārtām prasa, lai tās netiek pielīdzinātas lieliem uzņēmumiem;

41. noteikt vienkāršākas procedūras vietējām un reģionālajām pašvaldībām, lai tās pirmām kārtām varētu pārvaldīt vietējās un reģionālās vajadzības un ārkārtas situācijas;

42. vienkāršot procedūras valsts atbalsta piešķiršanai reklāmas un noieta veicināšanas kampaņām, it īpaši par atbalstu NEuzskatīt vispārējus veicināšanas pasākumus institucionālā līmenī, kuri nav saistīti ar konkrētiem zīmoliem un nemudina patērētājus iegādāties kādu produktu;

43. vienkāršotas izmaksas šobrīd tiek uzskatītas par saderīgām ar valsts atbalsta noteikumiem tikai kontekstā ar atbalstu pasākumiem, kas saņem līdzfinansējumu no ES avotiem. RK aicina nodrošināt iespēju izmantot vienkāršotu izmaksu variantus neatkarīgi no Eiropas līdzfinansējuma. Šķiet, ka nav pamatota iemesla arī turpmāk attiecināmo izmaksu aprēķināšanai paredzēt dažādas metodes atkarībā no atbalsta shēmas finansējuma avota;

Zaļināšana

44. atbalstīt lauksaimniecības un mežsaimniecības uzņēmumus, īpaši mikrouzņēmumus, zaļās pārkārtošanās procesā;

45. nodrošināt pietiekamu elastību valsts atbalsta noteikumu piemērošanā tādu krīžu gadījumā kādas ir izveidojušās, piemēram, Covid-19 pandēmijas un Ukrainā notiekošā kara rezultātā, un šajā nolūkā paredzēt piemērotus un pamatotus atbalsta griestus, kas lauksaimniekiem dotu iespēju turpināt pārtikas preču ražošanu un patērētājiem – iegādāties produktus par taisnīgām patēriņa cenām, kā arī vienkāršot atbalsta ieviešanas un piešķiršanas procedūras, vienlaikus samazinot administratīvās procedūras, īpaši tās, kuras skar galasaņēmējus;

46. vienkāršot dažas valsts atbalsta piešķiršanas procedūras, kuras attiecas uz ieguldījumiem atjaunojamo energoresursu ražošanā, it īpaši attiecībā uz stimula apjomu:

47. ieviest augstākas ieguldījumu likmes tiem lauksaimniecības MVU, kuri iegulda zaļajā pārkārtošanā;

48. izveidot ad hoc atbalstu oglekļsaistīgas lauksaimniecības pasākumiem, lai lauksaimniekus atalgotu par šo nozīmīgo darbu;

49. uzskata, ka lauksaimniecības uzņēmumu sadrumstalotība ir negatīvs faktors, kas samazina spēju noturēties tirgū un sākt lauksaimniecībā nepieciešamo zaļo pārkārtošanos;

Teritoriālā kohēzija

50. uzskata, ka ir noteikti vajadzīga jauna MVU jēdziena definīcija lauksaimniecības nozarē un jāpārskata Regulas (ES) Nr. 702/2014 I pielikuma 2. panta 3. punktā minētā mikrouzņēmumu definīcija, lai, ņemot vērā nozares īpatnības, radītu mikrouzņēmuma ad hoc definīciju lauksaimniecības nozarei, tādēļ ierosina definēt jaunu lauksaimniecības mikrouzņēmuma tipoloģiju;

51. atbalstīt mazos un vidējos lauksaimniecības un mežsaimniecības uzņēmumus kalnu un iekšzemes apgabalos, kā arī tālākajos reģionos, lai tie varētu pildīt teritorijas aizsardzības un saglabāšanas funkciju;

52. piešķirt stimulus par dzīvotņu saglabāšanu un aizsardzību tiem mazajiem un vidējiem lauksaimniecības uzņēmumiem, kas atbilst 50. punktā noteiktajiem parametriem un kas atrodas kalnu, iekšzemes vai mazāk labvēlīgos apgabalos, kurus dalībvalstis norādījušas savos nacionālajos stratēģiskajos plānos;

53. prasa arī nodrošināt uzņēmumiem, kas atrodas augstkalnu apgabalos, iespēju iegādāties zemi par summu, kas pārsniedz 10 % no kopējiem attiecināmajiem izdevumiem attiecīgajai darbībai, kā noteikts Regulas (ES) 2021/2115 73. panta 3. punkta c) apakšpunktā, ar mērķi veikt zemes konsolidāciju, kas nepieciešama, lai uzturētu uzņēmuma ekonomisko aktivitāti un ļautu tam pildīt attiecīgās teritorijas aizsardzības un saglabāšanas funkciju;

54. atļaut mežsaimniecības nozarei izmantot atbrīvojumu no paziņošanas prasības arī ārpus nacionālo stratēģisko plānu pasākumiem;

55. tāpat attiecībā uz mežsaimniecības nozari noteikt, ka infrastruktūras pasākumi nav automātiski uzskatāmi par atbalstu, ja tie saistīti ar neienesīgām investīcijām;

56. grozīt pašreizējos riska pārvaldības noteikumus un it īpaši samazināt kaitējuma robežvērtību līdz 20 % tādu notikumu definēšanai, kurus var pielīdzināt dabas katastrofai, kā paredzēts Regulā (ES) 2021/2115;

57. paredzēt kompensācijas robežvērtības palielinājumu subsidētai apdrošināšanai un citiem riska pārvaldības instrumentiem, kas paredzēti Regulas (ES) 2021/2115 76. pantā; šai robežvērtībai jābūt saderīgai ar pašreizējo apdrošināšanas izmaksu saglabāšanu lauksaimniecības uzņēmumiem;

58. atbrīvot no paziņošanas pienākuma atbalstu, kas saistīts ar aizsargājamu dzīvnieku nodarītā kaitējuma kompensēšanu;

59. paredzēt iespēju šāda kaitējuma gadījumā nodrošināt kompensāciju par ienākumu zaudējumu, kā tas jau noteikts attiecībā uz kaitējumu, kura dēļ tiek zaudēti ražošanas rīki;

60. noteikt, ka papildus aizsargājamu dzīvnieku nodarītajam kaitējumam ir iespēja paredzēt kompensāciju arī par citiem dzīvniekiem, atstājot šādu dzīvnieku definīciju valsts, reģionālo un vietējo iestāžu pārziņā, jo to sastopamība dažādās valstīs atšķiras;

61. NEUZSKATĪT par atbalstu institucionāla līmeņa noieta veicināšanas kampaņas, kas neatsaucas uz konkrētiem zīmoliem;

62. būtu jāsniedz pienācīgs atbalsts ar lauksaimniecisko darbību nesaistītas uzņēmējdarbības sākšanai lauku apvidos. Attiecīgā atbalsta robežvērtībai jābūt līdzvērtīgai tai robežvērtībai, kas paredzēta lauksaimniecības jaunuzņēmuma dibināšanai (100 000 EUR). Nav iemesla atšķirīgai attieksmei, kas nelabvēlīgi ietekmē diversifikāciju nelauksaimnieciskos uzņēmumos, īpaši tāpēc, ka runa ir par ļoti nelielām summām;

63. lai palīdzētu MVU, kas piedalās sabiedrības virzītas vietējās attīstības (SVVA) projektos vai darba grupu projektos, aicina — paplašināt piemērošanas jomu, tajā ietverot arī vietējās pašvaldības, vietējās rīcības grupas, universitātes un citas struktūras neatkarīgi no to lieluma, jo šie projekti, kuros iesaistās daudzas un dažādas kopīgi strādājošas struktūras, ir ļoti daudzveidīgi, — palielināt vienam projektam paredzētā ierobežotā atbalsta kopējo summu līdz 300 000 EUR sabiedrības virzītas vietējās attīstības projektiem un līdz 500 000 EUR EIP darbības grupu projektiem.

Briselē, 2022. gada 28. aprīlī Eiropas Reģionu komitejas priekšsēdētājs Apostolos TZITZIKOSTAS

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1305/2013 (2013. gada 17. decembris) par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 (OV L 347, 20.12.2013., 487. lpp.).

(2) Sk. Commission Staff Working Document: Evaluation of the instruments applicable to State aid in the agricultural and forestry sectors and in rural areas.

(3) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/2115 (2021. gada 2. decembris), ar ko izveido noteikumus par atbalstu stratēģiskajiem plāniem, kuri dalībvalstīm jāizstrādā saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku (KLP stratēģiskie plāni) un kurus finansē no Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA), un ar ko atceļ Regulas (ES) Nr. 1305/2013 un (ES) Nr. 1307/2013 (OV L 435, 6.12.2021., 1. lpp.).

(4) OV C 440, 18.12.2020., 20. lpp.

(5) OV C 37, 2.2.2021., 22. lpp.

(6) Komisijas Regula (ES) Nr. 702/2014 (2014. gada 25. jūnijs), ar kuru konkrētas atbalsta kategorijas lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē un lauku apvidos atzīst par saderīgām ar iekšējo tirgu, piemērojot Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. un 108. pantu (OV L 193, 1.7.2014., 1. lpp.).