Priekšlikums Padomes lēmums saskaņā ar Līguma 122. panta 2. punktu par vienotās valūtas ieviešanu Slovēnijā 2007. gada 1. janvārī /* COM/2006/0225 galīgā redakcija - CNS 2006/0077 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 16.5.2006 COM(2006) 225 galīgā redakcija 2006/0077 (CNS) Priekšlikums PADOMES LĒMUMS saskaņā ar Līguma 122. panta 2. punktu par vienotās valūtas ieviešanu Slovēnijā 2007. gada 1. janvārī (iesniegusi Komisija) PASKAIDROJUMA RAKSTS Komisijas priekšlikums Padomes lēmumam saskaņā ar 122. panta 2. punktu Padome 1998. gada 3. maijā lēma, ka Beļģija, Vācija, Spānija, Francija, Īrija, Itālija, Luksemburga, Nīderlande, Portugāle, Austrija un Somija ir izpildījušas nosacījumus vienotās valūtas ieviešanai 1999. gada 1. janvārī. Dānija un Apvienotā Karaliste izmantoja iespēju nepievienoties, tāpēc Padome šīs valstis nevērtēja. Grieķiju un Zviedriju Padome atzina par dalībvalstīm ar izņēmuma statusu. 2000. gada 19. jūnijā Padome lēma, ka Grieķija ir izpildījusi nosacījumus, lai ieviestu euro 2001. gada 1. janvārī. 2004. gada 1. maijā Čehija, Igaunija, Kipra, Latvija, Lietuva, Ungārija, Malta, Polija, Slovēnija un Slovākija pievienojās Eiropas Savienībai. Saskaņā ar Pievienošanās akta 4. pantu, šīs valstis ir dalībvalstis ar izņēmuma statusu. Līguma 122. panta 2. punktā noteikta izņēmuma statusa atcelšanas kārtība. Šīs procedūras ir jāuzsāk vismaz reizi divos gados vai pēc dalībvalsts ar izņēmuma statusu pieprasījuma. Saskaņā ar šīm procedūrām Komisijai un Eiropas Centrālajai bankai atbilstoši 121. panta 1. punktam ir jāziņo Padomei par to, kādu progresu ir sasniegušas dalībvalstis ar izņēmuma statusu, īstenojot savus pienākumus attiecībā uz ekonomikas un monetāro savienību. Ņemot vērā savu, kā arī ECB ziņojumu, Komisija var iesniegt Padomei priekšlikumu Padomes lēmumam atcelt to dalībvalstu izņēmuma statusu, kas ir izpildījušas nepieciešamos nosacījumus. Tā kā pēdējie ziņojumi par vienotās valūtas ieviešanai izvirzīto nosacījumu izpildi tika iesniegti 2004. gada oktobrī, dalībvalstis ar izņēmuma statusu tiek pakļautas atkārtotai pārbaudei 2006. gadā. Komisija un ECB 2006. gada sākumā piekrita 2006. gada oktobrī sagatavot izsmeļošu ziņojumu, novērtējot visu dalībvalstu ar izņēmuma statusu progresu konverģences nodrošināšanā. 2. martā Slovēnija iesniedza pieprasījumu, lai konverģences novērtējums tiktu veikts ātrāk, līdz ar to atvēlot valstij pietiekami daudz laika pēdējiem euro ieviešanai 2007. gada 1. janvārī nepieciešamajiem sagatavošanās darbiem, ja izņēmuma statuss tiktu atcelts. Atbildot uz šo pieprasījumu, Komisija un ECB sagatavoja konverģences ziņojumus par Slovēniju. Komisijas konverģences ziņojumu par Slovēniju kolēģija pieņēma 2006. gada 16. maijā. ECB savu ziņojumu pieņēma 15. maijā. Ziņojumos ir analizēta katras dalībvalsts valsts tiesību aktu, ieskaitot tās nacionālās centrālās bankas statūtu, atbilstība Līguma 108. un 109. pantam, kā arī ECBS statūtiem. Tāpat ziņojumos ir pārbaudīts, cik lielā mērā ir sasniegta ilgtspējīga konverģence, katrā dalībvalstī izpildot konverģences kritērijus un ņemot vērā vairākus citus 121. panta 1. punkta pēdējā daļā minētos faktorus. Savā konverģences ziņojumā Komisija secināja, ka Slovēnijā ir sasniegta ievērojama un ilgtspējīga konverģence. Ņemot vērā savu, kā arī ECB ziņojumu, Komisija ir pieņēmusi pievienoto priekšlikumu Padomes lēmumam par Slovēnijas izņēmuma statusa atcelšanu no 2007. gada 1. janvāra. 2006/0077 (CNS) Priekšlikums PADOMES LĒMUMS saskaņā ar Līguma 122. panta 2. punktu par vienotās valūtas ieviešanu Slovēnijā 2007. gada 1. janvārī EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 122. panta 2. punktu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Komisijas ziņojumu[1], ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas ziņojumu[2], ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu, ņemot vērā Padomes apspriedi, kurā piedalījās valstu vai valdību vadītāji, tā kā: (1) Ekonomikas un monetārās savienības ( EMU ) trešais posms sākās 1999. gada 1. janvārī. Padome 1998. gada 3. maijā sanāksmē Briselē, kurā piedalījās valstu vai valdību vadītāji, lēma, ka Beļģija, Vācija, Spānija, Francija, Īrija, Itālija, Luksemburga, Nīderlande, Austrija, Portugāle un Somija ir izpildījušas nepieciešamos nosacījumus, lai 1999. gada 1. janvārī ieviestu vienoto valūtu[3]. (2) Padome 2000. gada 19. jūnijā nolēma, ka Grieķija ir izpildījusi nepieciešamos nosacījumus, lai 2001. gada 1. janvārī ieviestu vienoto valūtu[4]. (3) Saskaņā ar 1. punktu Līgumam pievienotajā Protokolā par dažiem noteikumiem attiecībā uz Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti Apvienotā Karaliste informēja Padomi, ka tā nav iecerējusi 1999. gada 1. janvārī iekļauties EMU trešajā posmā. Šis paziņojums nav mainīts. Saskaņā ar 1. punktu Līgumam pievienotajā Protokolā par dažiem noteikumiem attiecībā uz Dāniju un saskaņā ar lēmumu, ko valstu vai valdību vadītāji pieņēma Edinburgā 1992. gada decembrī, Dānija ir informējusi Padomi par savu nodomu nepiedalīties EMU trešajā posmā. Dānija nav pieprasījusi, lai tiktu uzsākta Līguma 122. panta 2. punktā minētā procedūra. (4) Saskaņā ar Lēmumu 1998/317/EK Zviedrijai ir noteikts izņēmuma statuss atbilstoši Līguma 122. pantam. Saskaņā ar Pievienošanās akta[5] 4. pantu Čehijai, Igaunijai, Kiprai, Latvijai, Lietuvai, Ungārijai, Maltai, Polijai, Slovēnijai un Slovākijai ir izņēmuma statuss atbilstoši Līguma 122. pantam. (5) Eiropas Centrālā banka (ECB) tika dibināta 1998. gada 1. jūlijā. Eiropas monetārā sistēma tika aizstāta ar valūtas maiņas mehānismu, kura izveide tika saskaņota Eiropas Padomes 1997. gada 16. jūnija Rezolūcijā par valūtas maiņas mehānisma izveidi ekonomikas un monetārās savienības trešajā posmā[6]. Kārtība, kādā ekonomikas un monetārās savienības trešajā posmā īstenojams valūtas maiņas mehānisms ( ERM II ), tika formulēta ECB un to dalībvalstu nacionālo centrālo banku, kas neatrodas euro zonā, 1998. gada 1. septembra nolīgumā, ar ko nosaka valūtas maiņas mehānisma procedūras ekonomikas un monetārās savienības trešajā posmā[7]. (6) Līguma 122. panta 2. punktā noteikta kārtība, kādā tiek atcelts attiecīgo dalībvalstu izņēmuma statuss. Saskaņā ar šo pantu vismaz reizi divos gados vai arī pēc dalībvalsts ar izņēmuma statusu pieprasījuma Komisija un ECB sniedz ziņojumu Padomei Līguma 121. panta 1. punktā noteiktajā kārtībā. 2006. gada 2. martā Slovēnija iesniedza oficiālu pieprasījumu veikt konverģences novērtējumu. (7) Dalībvalstu tiesību aktus, ieskaitot nacionālo centrālo banku statūtus, pēc vajadzības jāpielāgo tā, lai tiktu nodrošināta atbilstība Līguma 108. un 109. pantam un ESCB statūtiem. Komisijas un ECB ziņojumos sniegts detalizēts novērtējums par Slovēnijas tiesību aktu atbilstību Līguma 108. un 109. pantam, kā arī ESCB statūtiem. (8) Saskaņā ar 1. pantu Protokolā par konverģences kritērijiem atbilstīgi Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 121. pantam cenu stabilitātes kritērijs, kas minēts Līguma 121. panta 1. punkta pirmajā ievilkumā, nozīmē to, ka dalībvalstī ir noturīga cenu stabilitāte un inflācijas vidējais rādītājs viena gada laikā pirms pārbaudes neatšķiras par vairāk kā 1,5 procentu punktiem no lielākais trīs dalībvalstīm ar labākajiem rādītājiem cenu stabilitātes ziņā. Lai izvērtētu atbilstību cenu stabilitātes kritērijiem, inflācija tiks mērīta, izmantojot saskaņotus patēriņa cenu indeksus ( HICP ), kas ir definēti Padomes Regulā (EK) Nr. 2494/95[8]. Lai izvērtētu cenu stabilitāti, dalībvalsts inflācija tiek vērtēta, nosakot izmaiņas 12 mēneša indeksu vidējā aritmētiskajā attiecībā pret iepriekšējā perioda 12 mēneša vidējo aritmētisko, rezultātu izsakot procentos. Viena gada periodā līdz 2006. martam trīs dalībvalstis ar labākajiem rādītājiem cenu stabilitātes ziņā bija Zviedrija, Somija un Polija, kurās inflācijas līmenis bija attiecīgi 0,9%, 1,0% un 1,5%. Komisijas un ECB ziņojumos figurēja atsauces vērtība, kuru aprēķināja, triju dalībvalstu ar labākajiem rādītājiem cenu stabilitātes ziņā inflācijas līmeņu vidējā aritmētiskā rezultātam pievienojot 1,5 procentpunktus. Tādējādi atsauces vērtība viena gada periodā līdz 2006. gada martam bija 2,6 %. (9) Saskaņā ar 2. pantu Protokolā par konverģences kritērijiem atbilstīgi Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 121. pantam valsts budžeta stāvoklis, kas minēts Līguma 121. panta 1. punkta otrajā ievilkumā, nozīmē, ka pārbaudes brīdī dalībvalsts nav pakļauta Padomes lēmumam saskaņā ar Līguma 104. panta 6. punktu par pārmērīga deficīta eksistenci. (10) Saskaņā ar 3. pantu Protokolā par konverģences kritērijiem atbilstīgi Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 121. pantam kritērijs dalībai Eiropas monetārās sistēmas valūtas maiņas mehānismā, kas minēts Līguma 121. panta 1. punkta trešajā ievilkumā, nozīmē, ka dalībvalsts ir respektējusi Eiropas monetārās sistēmas valūtas maiņas mehānisma ( ERM ) paredzēto normālo svārstību intervālu un vismaz divus gadus pirms pārbaudes nav izjutusi būtiskas problēmas. Īpaši svarīgi ir tas, lai dalībvalsts šajā periodā pēc savas iniciatīvas nebūtu devalvējusi savas valūtas divpusējo centrālo kursu attiecībā pret jebkuras citas dalībvalsts valūtu. Kopš 1999. gada 1. janvāra ERM II nodrošina shēmu valūtas maiņas kritērija izpildes izvērtēšanai. Vērtējot šā kritērija izpildi savos ziņojumos, Komisija un ECB ir analizējusi divu gadu periodu, kas beidzās 2006. gada aprīlī. (11) Saskaņā ar 4. pantu Protokolā par konverģences kritērijiem atbilstīgi Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 121. pantam procentu likmju konverģences kritērijs, kas minēts Līguma 121. panta 1. punkta ceturtajā ievilkumā, nozīmē to, ka vienu gadu līdz pārbaudes brīdim dalībvalstī ir bijusi vidējā nominālā ilgtermiņa procentu likme, kas neatšķiras vairāk par 2 procentu punktiem no lielākais trīs dalībvalstīm ar labākajiem rādītājiem cenu stabilitātes ziņā. Lai izvērtētu procentu likmju konverģenci, salīdzināšanai tika izmantotas 10 gadu valdības standarta obligāciju procentu likmes. Lai izvērtētu atbilstību procentu likmju kritērijam, Komisijas un ECB ziņojumos izmantoja atsauces vērtību, ko aprēķināja kā vidējo aritmētisko no nominālajām ilgtermiņa procentu likmēm trijās valstīs ar labākajiem rādītājiem cenu stabilitātes ziņā, rezultātam pievienojot divus procentu punktus. Ņemot to vērā, viena gada atsauces vērtība līdz 2006. gada martam bija 5,9%. (12) Saskaņā ar 5. pantu Protokolā par konverģences kritērijiem atbilstīgi Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 121. pantam atbilstības izvērtēšanai izmantojamos datus nodrošina Komisija. Komisija nodrošināja datus, lai sagatavotu šo priekšlikumu. Komisija sagatavoja budžeta datus pēc dalībvalstu ziņojumu iesniegšanas 2006. gada 1. aprīlī saskaņā ar Padomes 1993. gada 22. novembra Regulu (EK) Nr. 3605/93 par to, kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienoto Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru[9]. (13) Ņemot vērā Komisijas un ECB ziņojumus par Slovēnijas sekmēm, pildot savas saistības attiecībā uz ekonomikas un monetāro savienību, Komisija secina, ka Slovēnijas valsts tiesību akti, ieskaitot nacionālās centrālās bankas statūtus, atbilst Līguma 108. un 109. pantam, kā arī ESCB statūtiem. Attiecībā uz to, kā Slovēnija ir izpildījusi Līguma 122. panta 1. punkta četros ievilkumos minētos konverģences kritērijus, - vidējais inflācijas līmenis Slovēnijā 12 mēnešu periodā līdz 2006. gada martam bija 2,3%, tas ir mazāk par atsauces vērtību, un tas tāds saglabāsies arī turpmākajos mēnešos; - uz Slovēniju neattiecas Padomes lēmums par pārmērīgu valsts budžeta deficītu; - Slovēnija piedalās ERM II kopš 2004. gada 28. jūnija; 2 gadu laikā līdz 2006. gada aprīlim Slovēnijas tolārs (SIT) nav ticis pakļauts būtiskiem satricinājumiem un Slovēnija nav pēc savas iniciatīvas devalvējusi SIT divpusējo centrālo kursu attiecībā pret euro; - 12 mēnešu periodā līdz 2006. gada martam ilgtermiņa procentu likmes Slovēnijā bija vidēji 3,8%, tātad zemākas par atsauces vērtību. Ņemot vērā šos kritērijus, Slovēnija ir sasniegusi augstu ilgtspējīgas konverģences līmeni. Līdz ar to Slovēnija atbilst vienotās valūtas ieviešanai nepieciešamajiem nosacījumiem. (14) Padome ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma nolemj, kura no dalībvalstīm ar izņēmuma statusu atbilst vienotās valūtas ieviešanai nepieciešamajiem nosacījumiem un atceļ attiecīgo dalībvalstu izņēmuma statusu, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU 1. pants Slovēnija atbilst vienotās valūtas ieviešanai nepieciešamajiem nosacījumiem. Pievienošanas akta 4. pantā minētais Slovēnijas izņēmuma statuss tiek atcelts no 2007. gada 1. janvāra. 2. pants Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm. 3. pants Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . […] Padomes vārdā– priekšsēdētājs [pic][pic][pic] [1] COM(2006) 224, 16.5.2006. [2] Pieņemts 2006. gada 15. maijā. [3] Padomes 1998. gada 3. maija Lēmums 1998/317/EK (OV L 139, 11.5.1998., 30. lpp.). [4] Padomes 2000. gada 19. jūnija Lēmums 2000/427/EK (OV L 167, 7.7.2000., 19. lpp.). [5] OV L 236, 23.9.2003., 33. lpp. [6] OV C 236, 2.8.1997., 5. lpp. [7] OV C 345, 13.11.1998., 6. lpp., grozījumi izdarīti ar 2000. gada 14. septembra nolīgumu (OV C 362, 16.12.2000., 11. lpp.). [8] Padomes 1995. gada 23. oktobra Regula (EK) Nr. 2494/95 par saskaņotajiem patēriņa cenu indeksiem (OV L 257, 27.10.1995., 1. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.). [9] OV L 332, 31.12.1993., 7. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2103/2005 (OV L 337, 22.12.2005., 1. lpp.).