LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 212/9

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

(2015/C 212/07)

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (2)

OBERLAUSITZER BIOKARPFEN

EK Nr.: DE-PGI-0005-01070 – 13.12.2012.

AĢIN ( X ) ACVN ( )

1. Nosaukums

Oberlausitzer Biokarpfen

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Vācija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.7. grupa. Svaigas zivis, gliemji un vēžveidīgie un to izstrādājumi

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1)

Oberlausitzer Biokarpfen jeb Augšlauzicas biokarpas ir Cyprinus carpio sugas karpas, kuras lietošanai pārtikā pārdod dzīvas, nogalinātas vai apstrādātas (gabalos sagrieztas zivis, kūpinātas zivis, zivju filejas, nefasētas vai iepakojumā).

Oberlausitzer Biokarpfen ir spoguļkarpa ar tumši zaļu, pelēku vai pelēkzilu muguru, dzeltenzaļas līdz zeltainas krāsas sāniem un dzeltenīgi baltu vēderu. Muguras spuras un astes spuras ir pelēkas, astes spurai un anālajai spurai piemīt sarkanīga nokrāsa, un krūšu spuras un vēdera spuras ir dzeltenīgas vai sarkanīgas. Karpa izceļas ar spoguļkarpām raksturīgo zvīņojumu. Gar zivs muguru stiepjas vienlaidu zvīņu rinda, bet pie spuru pamatnēm un pie žaunu vāka ir atsevišķas lielas zvīņas, kas atgādina spogulīšus. Galvas garums salīdzinājumā ar citām karpām ir ļoti neliels (ķermeņa garuma attiecība pret tā augstumu ir mazāka par 3,0). Īsās galvas dēļ skaidri izceļas skausta pamatne.

Pārtikas karpas dzīvsvars ir 1 300–2 500 g, un šādu svaru tā sasniedz 3. vai 4. vasarā. Tās gaļa ir gaiša līdz viegli iesārta, blīva/stingra, maiga un liesa, tai piemīt sugai raksturīgā garša, kurā jaušama viegla riekstu nots, un aromātiska smarža.

Gaļas ķīmiskais sastāvs atbilst šādiem parametriem:

1) ūdens 75–85 %; 2) tauki 0,5–4,0 %; 3) olbaltumvielas 15–19 %; 4) koppelni 0–1,5 %.

Izmantojot kontrolētu bioloģiski audzētu papildbarību (graudus un pākšaugus), tiek iegūta tīra gaļa, kas nesatur kaitīgas atliekvielas.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

—

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem)

Zivju barība vismaz 50 masas procentu apmērā ir dabiska barība (grunts barība, zooplanktons u. c.). Piebarošanai izmanto tikai ģeogrāfiskajā apgabalā bioloģiski audzētu labību un pākšaugus (visvairāk lupīnu un/vai zirņus), kas sertificēti saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 834/2007 (3) un Komisijas Regulu (EK) Nr. 889/2008 (4), un to īpatsvars zivju barībā nepārsniedz 50 masas procentus.

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Oberlausitzer Biokarpfen ražošana notiek saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 834/2007 un Komisijas Regulas (EK) Nr. 710/2009 (5) noteikumiem, kā arī saskaņā ar akvakultūras definīciju, kas sniegta Padomes Regulā (EK) Nr. 1198/2006 (6), un katru gadu to kontrolē un sertificē valsts apstiprināta kontroles iestāde.

Karpas aug siltajos vasaras mēnešos, tāpēc to vecumu skaita vasarās. Pārtikas karpas Augšlauzicā parasti audzē trīs vasaras. Pirmajā gadā no ikriem ģeogrāfiskā apgabala teritorijā tiek izaudzēti tā sauktie vienvasaras mazuļi (K1). Pēc pārziemošanas zivju mazuļi nākamajā vasarā izaug par divgadniekiem (K2). Divgadnieki atkal pārziemo un trešajā vai ceturtajā vasarā sasniedz vēlamo svaru.

Vaislas karpas audzē paši ražotāji ģeogrāfiskajā apgabalā. Izņēmuma gadījumos sugas atsvaidzināšanai var izmantot vaislas karpas no citiem reģioniem. Tomēr pirms pirmās nārstošanas tām ģeogrāfiskajā apgabalā jābūt pavadījušām vismaz sešus mēnešus.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.

—

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai

Iepakojuma augšpusē jābūt redzamai turpmāk attēlotajai kvalitātes zīmei.

Izcelsme tiek apliecināta ar kontroles numuru, ko pieteikuma iesniedzējs izdod katram ražotājam, kā arī ar attēlā redzamo kvalitātes zīmi. Tāpēc ikvienam izstrādājumam, kas apzīmēts ar šo kvalitātes zīmi, var noteikt tā ražotāju.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija

Ģeogrāfiskajā apgabalā ietilpst visi karpu dīķi Baucenes (Bautzen) un Gerlicas (Görlitz) apriņķī (atbilstīgi 2008. gada 29. janvāra likumam par Saksijas Brīvvalsts apriņķu teritorijas pārdalīšanu, kas stājās spēkā 2008. gada 1. augustā).

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika

Augšlauzica ir karpu izplatības apgabals, kas atrodas vistālāk Vācijas austrumos, un tajā valda kontinentāls klimats. Tomēr no lielajām dīķu virsmām iztvaiko liels daudzums ūdens, un iztvaikošanas ietekmē veidojas tā sauktais pseidoatlantiskais mikroklimats. Dīķsaimniecība ir lauksaimniecības apakšnozare, kurai Augšlauzicā ir vairāk nekā 750 gadu ilgas tradīcijas. Karpu dīķi iepriekš norādītajā ģeogrāfiskajā apgabalā ir gadsimtiem senas kultūrainavas daļa.

Patlaban dīķsaimniecības platības Augšlauzicā aizņem 2 050 ha. Aptuveni 13. gadsimta vidū upēs vairs nevarēja nozvejot pietiekami daudz zivju, lai apmierinātu pieprasījumu, tāpēc Augšlauzicā sāka ierīkot dīķus zivju audzēšanai. Dabas apstākļi reģionā bija īpaši labvēlīgi, jo reljefs uz ziemeļiem no Augšlauzicas augstienes bija ļoti piemērots lielāku dīķu ierīkošanai.

Plašas teritorijas, jo īpaši Augšlauzicas ziemeļu daļā, praktiski nebija izmantojamas lauksaimniecībā, jo tajās bija nabadzīgas smilts augsnes un augsts gruntsūdens līmenis. Ne velti vietvārds Lauzica (Lausitz) ir cēlies no sorbu valodas vārda Luciza (Łužica), kas nozīmē “purvājs”. Nelielais reljefa slīpums, jo īpaši Augšlauzicas ziemeļos, augstais gruntsūdens līmenis, nabadzīgās smilts vai zāļu purvu augsnes un plašie augstmaņu īpašumi bija faktori, kuru dēļ varēja izveidoties dīķsaimniecība, kas reiz sazarojās gandrīz pa visu Augšlauzicas teritoriju un daudzviet joprojām dominē reģiona ainavā. Dīķi lielākoties tika ierīkoti zāļu purvu augsnēs.

Dīķu nolaišana ziemā un ar to saistītā mineralizācija un barības vielu izdalīšanās, kā arī ieplūstošais ūdens, kas nereti ir bagāts ar barības vielām, nosaka to, ka vairums dīķu ir eitrofi. Dīķi ar minerālgrunts dibenu, kuros ieplūst barības vielām nabadzīgi ūdeņi, ir mezotrofi. Dīķu grupām ūdens tiek pievadīts galvenokārt no lielākajām ūdenstecēm – Šprē (Spree), Kleines Šprē (Kleine Spree), Lēbavas Vaseres (Löbauer Wasser) un Švarces Šepsas (Schwarzer Schöps).

Augšlauzicas dīķu apgabalam īpaši raksturīgs tas, ka cieši līdzās atrodas pusdabiski un saimnieciskām vajadzībām pārveidoti biotopi. Īpaši nozīmīgi apgabalā ir mitrie biotopi, kas veidojas dīķu izmantošanas rezultātā; dīķiem un to piekrastes sanešu zonām ir raksturīgs dīķu gultnes augājs, peldlapu augu un iegrimušo ūdensaugu sabiedrības. Papildus jāmin avotu biotopi, pusdabisku ūdensteču un grāvju augājs, purvaiņu meži, dobumainu vecu koku audzes, mitrie krūmāji, purvi, krasta un sanešu zonas, kas atrodas tuvākajā apkārtnē, kā arī uz daudzām dīķu salām.

Zivju dīķu ierīkošanu īpaši labvēlīgi ietekmēja iedzīvotāju blīvuma pieaugums un to pievēršana kristietībai laikā no 1100. līdz 1300. gadam, kā arī aramzemes un ganību platību trūkums. Kad apgabalā dzīvojošie sorbi no pagānu ticības pārgāja kristīgajā ticībā, zivs kļuva par rituālu ēdienu, ar kuru mielojās daudzajās gavēņa dienās.

Augšlauzicā izveidojās īpaša zinātība zivju audzēšanā. Piemēram, 1875. gadā Baucenē nodibinātajā lauksaimniecības mācību iestādē zivkopība jau bija iekļauta mācību plānā. Vismaz kopš 1885. gada inspektors Kince (Kintze) Krebas muižas dīķos sekmīgi piebaroja karpas ar lupīnu.

Mūsdienās reģionālā skatījumā relatīvi mazapdzīvotajā Augšlauzicā, kuras ainavā dominē sili un dīķi, nav nozīmīgu rūpnieciska vai urbāna piesārņojuma avotu, kuru notekūdeņi kaitētu ekoloģiski vērtīgajai ainavai.

5.2. Produkta specifika

Oberlausitzer Biokarpfen izceļas ar lielu vitalitāti un labu barības izmantojumu (tās jāpiebaro ne vairāk kā 50 % apmērā), kā arī īpašu noturību pret valdošajiem klimatiskajiem apstākļiem. Karpas gadsimtu gaitā ir īpaši pielāgojušās kontinentālajam klimatam (garas, aukstas ziemas, augsta gaisa temperatūra vasarā). Oberlausitzer Biokarpfen gaļa ir ļoti kvalitatīva, gaiša līdz viegli iesārta, blīva/stingra, maiga un liesa, tai piemīt sugai raksturīgā delikātā garša, kurā jaušama viegla riekstu nots, un aromātiska smarža. No citām karpām (tauku saturs 8,7–12,7 %) Oberlausitzer Biokarpfen atšķiras galvenokārt ar izteikti nelielo tauku saturu (0,5–4 %), un šīs karpas izceļas ar savu stingrāko, blīvāko gaļu, kam piemīt delikāta, viegla riekstu garša.

Izmantojot kontrolētu bioloģiski audzētu papildbarību (graudus un pākšaugus), tiek iegūta tīra gaļa, kas nesatur kaitīgas atliekvielas.

Oberlausitzer Biokarpfen gan reģionā, gan aiz tā robežām ir labi zināmas un ļoti iecienītas bioloģisko produktu patērētāju vidū.

Izcilo garšas īpašību un ilgtspējīgās bioloģiskās audzēšanas dēļ patērētāji ir gatavi par Oberlausitzer Biokarpfen maksāt augstāku cenu nekā par tradicionāli audzētajām karpām.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN)

Oberlausitzer Biokarpfen izceļas ar īpašu kvalitāti, kas veidojusies, pateicoties ūdens kvalitātei, klimatiskajiem apstākļiem un pusdabiskajiem dīķiem ģeogrāfiskajā apgabalā, augstajam dabiskās barības īpatsvaram un sertificētai bioloģiskai audzēšanai.

Īpašie dabiskie, saimnieciskie un sociālie faktori ir labvēlīgi ietekmējuši dīķsaimniecības veidošanos un gadsimtiem seno karpu audzēšanas tradīciju Augšlauzicā. Tādā veidā iegūtās dīķsaimnieku zināšanas, izcilā ūdens kvalitāte, īpašie, ekstensīvie un ilgtspējīgie turēšanas apstākļi, jo īpaši nelielais ielaiduma blīvums, kas nepārsniedz 3 000 vienvasaras mazuļu (20–50 g) uz hektāru un 600 divgadnieku (200–500 g) uz hektāru, kā arī kontinentālā klimata būtiskā ietekme nodrošina Oberlausitzer Biokarpfen raksturīgās īpašības.

Augšlauzicas dīķos ir ļoti laba ūdens kvalitāte, un ūdens tajos ieplūst galvenokārt no Šprē, Kleines Šprē, Lēbavas Vaseres, Švarcvaseres un Švarces Šepsas ūdenstecēm. Lielā niedru un ūdensaugu īpatsvara dēļ pusdabiskajiem dīķiem piemīt augsta buferspēja, kas izlīdzina ieplūstošā ūdens kvalitātes svārstības.

Vēsturiski izveidojušos pusdabiskos dīķus (dabiska gultne), kuros ir dabiskas patvēruma vietas, ieskauj vismaz 3–5 metrus plata niedrāju josla (vismaz 80 % no krasta kopgaruma). Turklāt ieplūstošā ūdens augstā kvalitāte veicina daudzveidīgu ūdensaugu sabiedrību veidošanos pusdabiskajos dīķos. Tās savukārt darbojas kā buferi gadījumos, kad īslaicīgi mainās ieplūstošā ūdens kvalitāte. Ūdensaugu un niedrāju sugu sabiedrībās karpas ne tikai rod pietiekami daudzas patvēruma vietas, kas nodrošina mierīgu augšanas fāzi, tur atrodama arī daudzveidīga dabiskā barība, piemēram, sīkbūtnes, kas ir ļoti nozīmīgs faktors, kura ietekmē veidojas karpām raksturīgā garša. Arī mainīgais ūdens dziļums, krasta augājs un ūdensaugi nodrošina dabiskas paslēptuves, veicina dzīvnieku labsajūtu un mazina stresu.

Tā kā dīķos ir pietiekami daudz barības vielu, karpas barojas galvenokārt ar ūdeņos esošo dabisko barību (piemēram, zooplanktonu, zoobentosu).

Ģeogrāfiskā apgabala īpašā klimata, dīķu grunts un ūdens apstākļu dēļ Oberlausitzer Biokarpfen ir gaiša, blīva gaļa, kas augstā bioloģiskās barības īpatsvara (vismaz 50 %) un piebarošanā izmantotās bioloģiski audzētās labības dēļ ir īpaši stingra, maiga un liesa (0,5–4 % tauku), un tai piemīt sugai raksturīgā vieglā riekstu garša un smarža.

Minētās kvalitātes īpašības un karpu tradicionālā nozīme ģeogrāfiskā apgabala ēšanas kultūrā ir veicinājušas to, ka Oberlausitzer Biokarpfen ir kļuvušas par patērētāju iecienītu ēdienu, kura reputācija ir cieši saistīta ar reģionu.

Oberlausitzer Biokarpfen slava ir nemitīgi pieaugusi, jo, kopš patērētāji pirmoreiz iepazinušies ar šīm karpām, to lieliskā garša presē ir atspoguļota ne vienu reizi vien.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(Padomes Regulas Nr. 510/2006 (7) 5. panta 7. punkts)

http://register.dpma.de/DPMAregister/geo/detail.pdfdownload/35550

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.

(2) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp. Aizstāta ar Regulu (ES) Nr. 1151/2012.

(3) OV L 189, 20.7.2007., 1. lpp.

(4) OV L 250, 18.9.2008., 1. lpp.

(5) OV L 204, 6.8.2008., 15. lpp.

(6) OV L 223, 15.8.2006., 1. lpp.

(7) Skat. 2. zemsvītras piezīmi.