Kopīga uzraudzība, krīzes pārvaldība un noguldījumu apdrošināšana ļaus panākt finanšu dziļāku integrāciju, kuras pamatā ir stabila finanšu sistēma. Tas pastiprinās finanšu stabilitāti gan dalībvalstīs, kas piedalās banku savienībā, gan Eiropas Savienībā kopumā. Galu galā stabilāks banku sektors nozīmēs arī lielākas finansējuma iespējas uzņēmumiem neatkarīgi no to lieluma un vairāk darbvietu un lielākas izaugsmes iespējas Eiropas iedzīvotājiem. Dziļāka finanšu integrācija ir arī veids, kā nodrošināt plašākas iespējas izvēlēties pakalpojumus par zemākām cenām. Lai Eiropas iedzīvotājiem nodrošinātu taustāmus ieguvumus no integrācijas, kā tas izklāstīts rīcības plānā par patēriņa finanšu pakalpojumiem, Komisija arī apsver ierosināt izdarīt grozījumus regulā par pārrobežu maksājumiem, lai samazinātu maksu par pārrobežu banku operācijām visās Eiropas Savienības valūtās.

Šis ir jautājums, attiecībā uz kuru Eiropas Savienībā ir vērojams plašs atbalsts un vienprātība. Gan Padome 2016. gada jūnija secinājumos par ceļvedi banku savienības izveides pabeigšanai (turpmāk “Padomes 2016. gada ceļvedis”), gan Eiropas Parlaments 2016. gada martā izdotajā ikgada ziņojumā par banku savienību no jauna apliecināja to, cik svarīga ir banku savienības izveides pabeigšana.

Līdzšinējā pieredze liecina, ka pabeigtās banku savienības daļas funkcionē labi. Pašlaik Komisija publicē savu pirmo pārskatu par vienoto uzraudzības mehānismu, kas liecina, ka šā mehānisma ieviešana kopumā ir bijusi sekmīga. Ir izveidots un darbojas arī vienotais noregulējuma mehānisms, ar kura palīdzību ir sekmīgi atrisināta pirmā banku noregulējuma lieta, neradot nekādas izmaksas nodokļu maksātājiem. Tas liecina par to, ka jaunā sistēma ir spējīga risināt banku noregulējuma lietas efektīvi un ļoti īsā laikā, vienlaikus nodrošinot dažādas krīzes pārvaldības iespējas, kas paredzētas tiesiskajā regulējumā. Tā ļauj ņemt vērā konkrēto situāciju atsevišķās bankās, un tas ir jo īpaši svarīgi, ņemot vērā, ka Eiropas Savienības banku sektora daļās joprojām pastāv būtiskas pārmantojuma problēmas un ne visi banku savienības elementi ir ieviesti pilnā mērā.

Nesenās lietās gūtā pieredze palīdzēs visiem iesaistītajiem dalībniekiem vēl vairāk uzlabot Eiropas Savienības noteikumu piemērošanas praksi un sistēmas darbību. Tas attiecas, piemēram, uz veidiem, kā praktiski notiek sadarbība un informācijas apmaiņa starp visām Eiropas un valstu struktūrām, kas iesaistītas agrīnā intervencē un noregulējumā, uz procedūrām lēmuma pieņemšanai par to, vai kāda banka nonāk grūtībās vai, iespējams, nonāks grūtībās, kā arī uz aktīvu kvalitātes pārskatu izmantošanu, lai konstatētu, vai ir izpildīti piesardzīgas rekapitalizācijas nosacījumi. Bažas rada arī tas, ka strauji uzkrājas attiecīgās rekapitalizējamās saistības (kā minimuma prasība pašu kapitālam un atbilstīgajām saistībām (Minimum Requirement for own funds and Eligible Liabilities — MREL), kurām ir izšķirīga nozīme, lai sekmētu dzīvotnespējīgu, grūtībās nonākušu banku noregulējumu, un kuras pašreizējos tirgus apstākļos varētu uzkrāties vēl vairāk. Uzlabojumi attiecas arī uz veidu, kā nodrošināt to, lai vajadzīgā likviditāte ir pieejama pirms noregulējuma, tā laikā un pēc tam un lai pēdējā gadījumā tiktu piemēroti piemērotākie noregulējuma instrumenti pat tad, ja grūtībās nonākušai bankai nav tūlītēja privāta pircēja. Svarīgāk ir tas, ka pašreizējā pieredze ar banku savienības regulējumu liecina arī par to, cik svarīgi ir nodrošināt, lai finanšu instrumentus, kas varētu ciest zaudējumus banku krīzē, turētu un zaudējumus segtu privātie ieguldītāji, kas ir pietiekami informēti, lai izprastu attiecīgos riskus.

Lai gan attiecīgie dalībnieki var īstermiņā panākt vairākus praktiskus uzlabojumus, citus jautājumus var pilnīgi atrisināt tikai tad, ja ir ieviesti visi saskaņotie banku savienības elementi un ir pabeigta banku savienības izveide.

Šajā saistībā viens no neatrisinātajiem jautājumiem joprojām ir vienota Eiropas noguldījumu apdrošināšanas sistēma (ENAS). Banku savienībā visiem noguldītājiem būtu nodrošināms vienāds aizsardzības līmenis. Šādā veidā Eiropas noguldījumu apdrošināšanas sistēma varētu stiprināt banku sektora stabilitāti, nodrošinot spēcīgu un vienotu apdrošināšanas segumu visiem šiem noguldītājiem neatkarīgi no to ģeogrāfiskās atrašanās vietas banku savienībā.

Banku savienībai joprojām nav arī efektīva kopējā atbalsta mehānisma. Šāda vienotā noregulējuma fonda atbalsta mehānisma izveide tika saskaņota ar dalībvalstīm jau gandrīz pirms četriem gadiem, proti, 2013. gadā. Jāpanāk, ka tas sāk darboties jau tagad, lai banku savienībā stiprinātu banku noregulējuma sistēmas vispārējo ticamību. Ir svarīgi, lai Vienotās noregulējuma valdes veiktās darbības nodrošinātu absolūtu visu attiecīgo personu uzticību, ja ir jāsasniedz visi noregulējuma galvenie mērķi saistībā ar finanšu stabilitātes saglabāšanu un nodokļu maksātāju izmaksu mazināšanu. Citu noregulējuma instrumentu piemērošanai (t. i., iekšējai rekapitalizācijai, vienotā noregulējuma fonda pieejamībai) un piekļuvei kopīgam atbalsta mehānismam, kas izmantojams kā galējais līdzeklis, būtu jāpalīdz nodrošināt šāda uzticība. Tas ietvertu, piemēram, kopīga finansējuma izmantošanu apvienojumā ar Eiropas Centrālās bankas instrumentiem, lai konkrētā situācijā segtu likviditātes deficītu un iegūtu vairāk laika labākā bankas pircēja meklēšanai.

Vienlaikus — kā uzsvēra priekšsēdētājs Ž. K. Junkers 2017. gada 13. septembra runā par stāvokli Savienībā —, lai gan ir gūti būtiski panākumi, bankās ir jāturpina darbs pie turpmākas riska mazināšanas un riska pārvaldības uzlabošanas. Banku savienība var funkcionēt tikai tad, ja riska mazināšana un riska dalīšana notiek saistīti. Eiropas Parlamentā un Padomē tiek apspriestas vairākas iniciatīvas, kas paredzētas šā mērķa sasniegšanai. Komisija 2016. gada novembrī pieņēma vispusīgu tiesību aktu kopumu par riska mazināšanas pasākumiem, lai vēl vairāk nostiprinātu to Eiropas Savienības banku noturību, kas steidzamības kārtā tiek apspriestas Eiropas Parlamentā un Padomē.

Lai gan riska mazināšanā ir gūti panākumi, banku savienība joprojām ir jauns veidojums. Daudzi riski, kas tagad vērojami banku bilancēs, uzkrājās pirms banku savienības izveides, kad uzraudzība un noregulējums bija tikai valstu pārziņā. Ja Eiropas Savienība vēlas ātri pabeigt banku savienības izveidi, šīs pārmantojuma problēmas ir pienācīgi jārisina. Viena no problēmām, kas joprojām pastāv, ir saistīta ar to, ka atsevišķās banku sektora daļās ir noteikti jāturpina nesenā tendence samazināt ienākumus nenesošo aizdevumu (INA) lielo skaitu. Tirgus spēku un regulatīvo pasākumu ietekmē ir izdarītas ļoti daudzas lietas, kas jau ir nodrošinājušas rezultātus. Tomēr dažu Eiropas banku konkurētspēja un spēja nodrošināt aizdevumus ekonomikai ir apgrūtināta. Komisija turpinās atbalstīt šo procesu, pieņemot vēl citus pasākumus, kas mazina ienākumus nenesošo aizdevumu skaitu. Turklāt Eiropas banku sistēmā jāturpina mazināt riskus, vēl vairāk mazinot saikni starp bankām un to “mītnes valsti”, jo tas jau no paša sākuma ir bijis viens no galvenajiem banku savienības mērķiem. Tas, ka tagad lielāku un sistēmiski nozīmīgu banku uzraudzība un noregulējums netiek vairs veikti valsts līmenī, bet gan centralizēti, līdz ar to palīdzot bankām ģeogrāfiski dažādot to ieguldījumus valsts obligācijās, varētu vēl vairāk mazināt saikni starp bankām un attiecīgo valsti un tādējādi palielināt pārrobežu riska dalīšanu privātajā sektorā. Lai gan banku savienība palīdz uzlabot finanšu stabilitāti, ir paredzams, ka tā nodrošinās arī ekonomiskus ieguvumus, īstenojot plašāku Eiropas banku sektora integrāciju un ģeogrāfiski dažādojot aktīvu izvietojumu. Lai to panāktu, Komisija turpinās darbu pie banku savienības nostiprināšanas ar mērķi atzīt to par vienotu jurisdikciju.

Komisijas 2015. gada paziņojumā “Ceļā uz banku savienības izveides pabeigšanu” (turpmāk “Komisijas 2015. gada paziņojums”) un Padomes 2016. gada ceļvedī ir noteikti galvenie pasākumi, bet Komisija, vajadzības gadījumā, ir izklāstījusi 2015. un 2016. gada tiesību aktu priekšlikumus. Tagad ir pienācis laiks, kad Eiropas Parlamentam un dalībvalstīm ir jāuzņemas politiska atbildība un jāvienojas par tiesību aktiem, kas vajadzīgi, lai līdz 2019. gadam pabeigtu banku savienības izveidi.

Ja politiskā grafika dēļ nākamajā gadā Eiropas Savienības līderi kopīgi nerīkosies un neizvirzīs tālejošus mērķus, pastāv reāls risks, ka Eiropas Savienībai vēl vairākus gadus nebūs izredžu pabeigt banku savienības izveidi, kā arī pietiekamā apmērā realizēt plānus attiecībā uz riska mazināšanas un riska dalīšanas procesu pabeigšanu. Pašreizējais impulss — kā norādīts priekšsēdētāja Ž. K. Junkera runā par stāvokli Savienībā — ir jāizmanto, lai to nepieļautu. Lai ekonomiskajā un monetārajā savienībā ar privāto kanālu starpniecību stiprinātu spēju mazināt satricinājumu sekas, Eiropas Savienībai jāatrod visām pusēm izdevīgs līdzsvars, izvirzot tālejošus mērķus gan attiecībā uz riska mazināšanu, gan riska dalīšanu.

Šajā paziņojumā ir izklāstīts vērienīgs, bet reālistisks plāns par to, kā var panākt vienošanos par banku savienības izveides pabeigšanu, pamatojoties uz spēkā esošajām Padomes saistībām. Pamatojoties uz jau gūtajiem būtiskajiem panākumiem, vajadzīgie pasākumi banku savienības izveides pabeigšanai ir jāsaskaņo līdz 2018. gada beigām, lai gan pilnīgi visu konkrēto elementu piemērošana prasīs vairāk laika un var tikt īstenota pakāpeniski.

Komisija 2017. gada decembrī nāks klajā ar vispusīgu pasākumu kopumu, kas paredzēts ekonomiskās un monetārās savienības stiprināšanai. Kā izklāstīts šajā paziņojumā, neatņemama šo pasākumu daļa ir cieša apņemšanās un izlēmīga rīcība saistībā ar banku savienības izveides pabeigšanu.

2. Riska mazināšana, izmantojot 2016. gada novembrī ierosināto banku sektora tiesību aktu kopumu

Padomes 2016. gada ceļvedis Statuss Nākamie pasākumi a.Ierosināt grozījumus tiesiskajā regulējumā, lai īstenotu kopējās zaudējumu absorbcijas spējas (Total Loss Absorbing Capacity — TLAC) standartu un pārskatītu minimuma prasības pašu kapitālam un atbilstīgajām saistībām. Padome centīsies nodrošināt saskanīgus noteikumus un pienācīgas summas rekapitalizācijas rezervēm, kas visām kredītiestādēm, kurām iekšēja rekapitalizācija būs validēta noregulējuma stratēģija, dod ieguldījumu efektīvā un kārtīgā noregulējuma procesā saskaņā ar Banku atveseļošanas un noregulējuma direktīvu (Bank Recovery and Resolution Directive — BRRD). b.Iesniegt priekšlikumu kopējai pieejai attiecībā uz banku kreditoru hierarhiju, lai noregulējuma gadījumā uzlabotu juridisko noteiktību. c.Kopējās pārskatīšanas pasākuma ietvaros ierosināt grozījumus Kapitāla prasību direktīvā / Kapitāla prasību regulā IV, kā rezultātā: I.tiktu saskaņotas vai sīkāk precizētas dalībvalstīm piešķirtās iespējas un rīcības brīvība, kas arī varētu palīdzēt sasniegt finanšu tirgu sadrumstalotības mazināšanas mērķi; II.ii) tiktu īstenotas un pabeigtas atlikušās Bāzeles reformas, tostarp ieviests sviras rādītājs, kas, iespējams, sistēmiskas nozīmes bankām tiktu noteikts par 3 % augstāks, un tiktu ieviests neto stabila finansējuma rādītājs. Pašlaik tiek apspriests tiesību akta priekšlikums, kurā ietverti visi Padomes 2016. gada ceļvedī norādītie pasākumi. Papildus šim tiesību akta priekšlikumam attiecībā uz Kapitāla prasību direktīvā / Kapitāla prasību regulā paredzētajām iespējām un valstīm piešķirto rīcības brīvību Eiropas Centrālā banka ir apņēmusies veikt vispusīgu pasākumu saistībā ar to saskaņošanu. Vēlākais līdz 2018. gada vidum panākt vienošanos starp līdztiesīgiem likumdevējiem par tiesību akta priekšlikumu.

Komisijas 2016. gada novembrī ierosinātais banku sektora tiesību aktu kopums ļaus sasniegt daudzus mērķus, kas noteikti Padomes 2016. gada ceļvedī, lai ievērojami mazinātu riskus banku sektorā. Šis tiesību aktu kopums, ko pašlaik apspriež Eiropas Parlamentā un Padomē, pamatojas uz spēkā esošajiem Eiropas Savienības noteikumiem, kas regulē banku darbību, un ar to tiek pabeigta pēckrīzes regulējuma programmas izveide, garantējot, ka šis tiesiskais regulējums novērš neatrisinātās problēmas attiecībā uz finanšu stabilitāti, vienlaikus nodrošinot to, ka bankas var turpināt atbalstīt reālo ekonomiku. Komisijas priekšlikumi stiprinās Eiropas Savienības noteikumus, ar ko paredz, ka bankām jāizveido saistību rezerves, kuras vajadzības gadījumā var iekšēji rekapitalizēt, ieviešot Finanšu stabilitātes padomes sagatavoto kopējās zaudējumu absorbcijas spējas standartu un integrējot to spēkā esošajos noteikumos par minimuma prasību pašu kapitālam un atbilstīgajām saistībām, kā arī paredzot saskaņotus noteikumus tiem gadījumiem, ja parāda instrumenti, kas piemēroti, lai izpildītu prasības par rezervēm saistībā ar kopējo zaudējumu absorbcijas spēju / minimuma prasību pašu kapitālam un atbilstīgajām saistībām, atrodas bankas kreditoru hierarhijā. Nesenā pieredze vēlreiz ir apliecinājusi, cik svarīgi ir tas, ka bankas tur atbilstīgas saistību rezerves, kuras var iekšēji rekapitalizēt un kuras ir tādu ieguldītāju turējumā, kam ir atbilstīgas zināšanas par attiecīgajiem riskiem, lai pārvaldītu krīzes, neietekmējot finanšu stabilitāti un neliekot nodokļa maksātājiem būt pirmajiem, kas sedz izdevumus. Pamatojoties uz neseno pieredzi, vienlīdz svarīgi ir Komisijas priekšlikumi, kuros paredzēti arī saskaņoti noteikumi par to, kā piemērot moratorija instrumentus, ko uzraudzītāji un noregulējuma iestādes izmanto banku stabilizācijai. Turklāt Komisijas ierosinātajos grozījumos paredzēts saskaņot atalgojuma noteikumus, kuri atzīti par tādiem, kas kopumā palīdz ierobežot pārmērīgu riska uzņemšanos un veicināt labāku atalgojuma un darba snieguma saskaņu, tādējādi uzlabojot finanšu stabilitāti.

Visbeidzot, banku sektora tiesību aktu kopumā ir ierosināts īstenot virkni starptautisko standartu, tostarp, ieviest sviras rādītāju un neto stabila finansējuma rādītāju (NSFR), un Komisija joprojām ir apņēmusies starptautiskā līmenī cieši sadarboties banku regulējuma jautājumos, kā arī īstenot saskaņotos standartus un uzmanīgi sekot to īstenošanai citās jurisdikcijās.

Komisija apzinās, ka tās priekšlikumi par to, lai ļautu uzraudzītājiem atkāpties no dažām atsevišķām prasībām, kas izvirzītas pārrobežu grupu meitasuzņēmumiem — kas ir loģisks banku savienības un vienotā tirgus solis —, vairākās dalībvalstīs ir radījuši ievērojamas bažas. Komisija ir gatava iesaistīties konstruktīvās diskusijās par šo jautājumu, lai veicinātu tāda risinājuma atrašanu, kas saglabās šā priekšlikuma priekšrocības, vienlaikus ņemot vērā nepieciešamību pienācīgi saglabāt pieņemamu līdzsvaru starp izcelsmes valsts un uzņēmējvalsts interesēm.

Lai nodrošinātu strauju progresu un vienotos par tiesību aktu pēc iespējas drīzāku pieņemšanu, Eiropas Parlaments un Padome ir aicināti saglabāt šā tiesību aktu kopuma skaidri definēto piemērošanas jomu. Vēl neatrisinātos jautājumus, kas neietilpst tiesību aktu kopuma piemērošanas jomā, varētu aplūkot turpmākajos tiesību aktu pārskatos, tiklīdz būs pabeigtas pašreizējās sarunas par banku sektora 2016. gada tiesību aktu kopumu.