EIROPAS KOMISIJA Briselē, 18.10.2018 COM(2018) 698 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par Regulas (EK) Nr. 561/2006, ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, un Direktīvas 2002/15/EK par darba laika organizēšanu personām, kas ir autotransporta apkalpes locekļi, īstenošanu 2015.-2016. gadā {SWD(2018) 439 final}



I.Ievads Šajā ziņojumā ir sniegts pārskats par to, kā dalībvalstis īstenoja ES sociālos noteikumus autotransporta jomā laikposmā no 2015. gada 1. janvāra līdz 2016. gada 31. decembrim. Ziņojumā arī ir norādītas galvenās problēmas, kas radušās saistībā ar to attiecīgo tiesību normu izpildes panākšanu un piemērošanu, kuras ir paredzētas šādos četros tiesību aktos: 1) Regula (EK) Nr. 561/2006 (dēvēta arī par Braukšanas laika regulu), ar ko nosaka minimālās prasības attiecībā uz ikdienas un iknedēļas braukšanas laikposmiem, pārtraukumiem un ikdienas un iknedēļas atpūtas laikposmiem; 2) Direktīva 2002/15/EK (dēvēta arī par Autotransporta nozares darba laika direktīvu), kurā ir izklāstīti noteikumi par darba laika organizēšanu personām, kas ir autotransporta apkalpes locekļi. Tajā ir noteiktas prasības par maksimālo iknedēļas darba laiku, minimālajiem darba pārtraukumiem un darbu naktī. Direktīvu piemēro autovadītājiem, uz kuriem attiecas Braukšanas laika regulas darbības joma; 3) Direktīva 2006/22/EK (dēvēta arī par Izpildes panākšanas direktīvu), ar ko nosaka minimālo apmēru pārbaudēm uz ceļiem un autotransporta uzņēmumu telpās, lai pārliecinātos par Braukšanas laika regulas noteikumu ievērošanu; 4) Regula (ES) Nr. 165/2014 (dēvēta arī par Tahogrāfu regulu), kurā ir noteiktas prasības par tahogrāfu uzstādīšanu un izmantošanu transportlīdzekļos, uz kuriem attiecas Braukšanas laika direktīvas darbības joma. Šajā ziņojumā, kas ir sagatavots, pamatojoties uz Braukšanas laika regulas 17. pantu un Autotransporta nozares darba laika direktīvas 13. pantu , ir izmantoti kvantitatīvie un kvalitatīvie dati par pārbaudēm uz ceļiem un uzņēmumu telpās, kā arī dati par konstatētajiem pārkāpumiem. Ziņojumā arī ir norādīts, kā ir izmantoti Regulas (EK) Nr. 561/2006 13. pantā paredzētie izņēmumi. Visbeidzot, tajā ir iekļauta kvalitatīvā informācija par Autotransporta nozares darba laika direktīvas īstenošanu. Šo Komisijas ziņojumu papildina Komisijas dienestu darba dokuments, kurā ir sniegta papildu informācija par sodiem, dalībvalstu sadarbību, izpildes panākšanas iestāžu komentāri un sīkāki statistikas dati. Ziņojumam ir četras iedaļas: I iedaļā ir sniegts apkopojums par valstu iesniegto datu kvalitāti un to laika periodiem. II iedaļā ir analizēti valstu dati par pārbaudēm un pārkāpumiem, savukārt III iedaļā ir aprakstīta Direktīvas 2002/15/EK īstenošana dalībvalstīs. Visbeidzot, IV iedaļā ir izklāstīti šā ziņojuma galvenie secinājumi. Datu iesniegšana Valstu ziņojumi par Direktīvas 2002/15/EK un Regulas (EK) Nr. 561/2006 noteikumu īstenošanu ir jāiesniedz, izmantojot pārskatīto standarta ziņojuma veidlapu, kas ir noteikta Komisijas 2017. gada 30. marta Īstenošanas lēmumā . Datus ir iesniegušas visas dalībvalstis, lai gan daudzas to izdarīja novēloti. Turpina uzlaboties ar Regulu (EK) Nr. 561/2006 saistīto datu kvalitāte. Gandrīz visas dalībvalstis iesniedza prasīto detalizēto statistikas datu izklāstu par atbilstības pārbaudēm, ko veic uz ceļiem un uzņēmumu telpās. Tomēr būtu nepieciešami pilnvērtīgāki dati par sodiem, starptautisko sadarbību, valstu tiesību aktu izmaiņām un izdarītajiem secinājumiem. Dalībvalstis arī informēja Komisiju par valstu noteiktajiem izņēmumiem attiecībā uz transportlīdzekļu vadīšanas laikposmu, pārtraukumu un atpūtas laikposmu noteikumu piemērošanu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 561/2006 13. pantu. Atjauninātais izņēmumu saraksts ir iekļauts pievienotajā dokumentā un ir pieejams Komisijas tīmekļa vietnē . Saistībā ar informāciju par Autotransporta nozares darba laika direktīvas īstenošanu jānorāda, ka ne visas dalībvalstis ir iesniegušas šo informāciju un tikai dažas dalībvalstis iesniedza statistikas datus par pārbaudēm un to rezultātiem . Daudzas dalībvalstis paskaidroja, ka attiecīgā informācija nav sniegta tāpēc, ka pārskata periodā izmaiņas to tiesību aktos netika veiktas. Kopumā dalībvalstis iesniedza ļoti maz atjauninātu kvantitatīvo datu, un tas apgrūtināja situācijas izvērtēšanu. Tādēļ, lai ziņojums atbilstu Braukšanas laika regulas 17. pantā izklāstītajām prasībām, Komisija uzstāj, ka attiecībā uz nākamo pārskata periodu dalībvalstīm ir jāiesniedz daudz izvērstāki kvalitatīvie un kvantitatīvie dati par Direktīvas 2002/15/EK īstenošanu un tās izpildes panākšanu. II. Regulas (EK) Nr. 561/2006 īstenošana Eiropas Savienībā 1.Pārbaudes Direktīvas 2006/22/EK 2. pantā dalībvalstīm ir noteikts pienākums ieviest atbilstīgu un regulāru pārbaužu sistēmu, lai gan uz ceļiem, gan uzņēmumu telpās nodrošinātu visu transporta kategoriju pārbaudes. Katru gadu būtu plaši jāpārbauda raksturīgās grupas, kurās pārstāvēti apkalpes locekļi, transportlīdzekļu vadītāji, transporta uzņēmumi un transportlīdzekļi. Šajā pantā ir arī noteikts, ka minimālais pārbaužu skaits aptver vismaz 3 % dienu, ko strādā to transportlīdzekļu vadītāji , uz kuriem attiecas Regula (EK) Nr. 561/2006. No Komisijai iesniegtajiem valstu datiem ir redzams, ka kopējais ES pārbaudīto darba dienu skaits samazinājās par aptuveni 12,8 %, tātad pārbaudīto darba dienu skaits ir sarucis no 151 miljona līdz 131,7 miljoniem. Tas ir straujāks kritums, salīdzinot ar samazinājumu 4,8 % apmērā starp iepriekšējiem pārskata periodiem, proti, 2011. un 2012. gadu, kā arī 2013. un 2014. gadu. Tomēr, aplūkojot valstu datus, šķiet, ka šo samazinājumu galvenokārt var izskaidrot ar pārbaudīto darba dienu skaita sarukumu trīs dalībvalstīs . Sīkāka informācija ir sniegta pievienotajā ziņojumā. Kā redzams 1. attēlā, vidējais ES kopējais pārbaudīto darba dienu rādītājs ir 6,3 % (2013. un 2014. gada pārskata periodā tas bija 7 %), kas divas reizes pārsniedz direktīvā noteikto rādītāju. Vairums dalībvalstu ir pārbaudījušas lielāku darba dienu skaitu nekā direktīvā noteiktais minimālais skaits. Tomēr trīs dalībvalstis, proti, Grieķija, Nīderlande un Malta, nav ievērojušas noteikto 3 % slieksni. Maltas un Nīderlandes rādītāji ir nedaudz zem direktīvā noteiktā sliekšņa, taču Grieķijas paziņotais pārbaudīto nostrādāto dienu skaits ir ievērojami zemāks par noteikto minimālo skaitu, turklāt, salīdzinot ar iepriekšējiem gadiem, tas turpina samazināties. Komisija arī turpmāk sekos norisēm šajās dalībvalstīs un, sākot ar pašiem smagākajiem gadījumiem, veiks pasākumus, lai nodrošinātu pareizu Direktīvas 2006/22/EK piemērošanu. Direktīvas 2006/22/EK 2. pantā ir noteikts darba dienu īpatsvars, kas jāpārbauda uz ceļiem un uzņēmumu telpās — attiecīgi 30 % un 50 %. Jāuzsver, ka šo attiecību aprēķina, pamatojoties uz izpildes panākšanas iestāžu faktiski veikto pārbaužu skaitu, nevis uz minimālo pārbaudāmo darba dienu skaitu. Tikai sešas no dalībvalstīm, kuras ir ievērojušas minimālo slieksni, ievēroja arī prasīto uz ceļiem un telpās veicamo pārbaužu attiecību. Vidēji 74 % no pārbaudītajām darba dienām tika pārbaudītas uz ceļiem, bet 26 % darba dienu tika pārbaudītas inspekciju laikā telpās. Tas liecina par telpās veikto pārbaužu skaita nelielu pieaugumu, salīdzinot ar pagājušo gadu, kad šo pārbaužu īpatsvars bija 23 %. Kā jau uzsvērts iepriekšējā ziņojumā, Īrijas uz ceļiem veikto pārbaužu skaita rādītājs bija zem noteiktās 30 % robežvērtības, proti, šo pārbaužu īpatsvars bija tikai 7 %. Sīkāka informācija par telpās un uz ceļiem veikto pārbaužu rādītājiem dalībvalstīs ir sniegta 2. attēlā.

1.1. Pārbaudes uz ceļiem Pavisam Eiropas Savienībā uz ceļiem tika pārbaudīti 8 162 703 transportlīdzekļi un 5 846 011 autovadītāji. Šo divu skaitļu lielo atšķirību var izskaidrot ar Vācijas un Somijas iesniegtajiem nepilnīgajiem datiem, kuros ir iekļauta tikai daļa no kopējā uz ceļiem pārbaudīto autovadītāju skaita. Salīdzinot ar iepriekšējo ziņojumu par 2013. un 2014. gadu, pārbaudīto transportlīdzekļu skaits ir palielinājies par 24 %. Galvenokārt tas ir skaidrojams ar Vācijas un Somijas paziņotā pārbaudīto transportlīdzekļu skaita ievērojamo pieaugumu salīdzinājumā ar iepriekšējo pārskata periodu . Salīdzinot ar 2013. un 2014. gada periodu, pārbaudīto autovadītāju skaits samazinājās par 22 %. Tomēr lielā mērā to var izskaidrot ar Vācijas norādīto pārbaudīto autovadītāju skaita būtisko kritumu laikposmā starp 2013. un 2014. gada pārskata periodu un 2015. un 2016. gada pārskata periodu, kā arī ar summāro ietekmi, ko rada mazāki rādītāja kritumi dažās citās dalībvalstīs . Dati par transportlīdzekļu reģistrācijas valsti liecina, ka 63 % no ES pārbaudītajiem transportlīdzekļiem bija tās dalībvalsts transportlīdzekļi, kurā tika veikta pārbaude, 32 % bija citu ES dalībvalstu transportlīdzekļi, bet 6 % bija trešās valstīs reģistrēti transportlīdzekļi . Kopumā lielākā daļa uz ceļiem pārbaudīto transportlīdzekļu (91 % no kopējā skaita) bija kravas automobiļi un tikai 9 % bija pasažieru transportlīdzekļi. Sīkāka informācija ir pieejama pievienotā dokumenta 4. sadaļā22. 2015. un 2016. gadā 72 % uz ceļiem pārbaudīto transportlīdzekļu bija aprīkoti ar digitālo tahogrāfu. Tāpēc nav nepieciešams paaugstināt pārbaužu slieksni no 3 % uz 4 %, jo tas būtu jādara tikai tad, ja 90 % pārbaudīto transportlīdzekļu būtu aprīkoti ar digitālo tahogrāfu . 1. attēls. Dalībvalstīs pārbaudīto darba dienu procentuālais īpatsvars 2. attēls. Uz ceļiem un uzņēmumu telpās veikto pārbaužu īpatsvars, pamatojoties uz dalībvalstu pārbaudīto darba dienu skaitu 1.2. Pārbaudes uzņēmumu telpās 2015. un 2016. gada pārskata periodā pavisam tika pārbaudīti 146 967 autotransporta uzņēmumi — šis rādītājs ir līdzīgs 2013. un 2014. gada perioda rezultātam . Uzņēmumu telpās veiktajās pārbaudēs tika pārbaudīti aptuveni 34,8 miljoni darba dienu. Salīdzinājumā ar iepriekšējo ziņojumu tas ir neliels pieaugums 1 % apmērā. Kopumā 2015. un 2016. gadā dalībvalstis pārbaudīja aptuveni 663 000 autovadītāju — par 12 % mazāk nekā 2013. un 2014. gada periodā. 2. Pārkāpumi Gandrīz visas dalībvalstis iesniedza datus par konstatētajiem pārkāpumiem, taču ne visas ir sniegušas informāciju par pārkāpumu veidiem. Kopumā tika paziņots par aptuveni 3,46 miljoniem pārkāpumu — salīdzinot ar iepriekšējā ziņojuma rādītāju (3,3 miljoni) tas ir pieaudzis par 6 %. Nelielo pieaugumu var izskaidrot ar to, ka pirmoreiz datus par konstatētajiem pārkāpumiem iesniedza Latvija, un tie skaitliski gandrīz izlīdzina atšķirību ar iepriekšējā ziņojumā norādīto skaitu. Savukārt telpās veikto pārbaužu laikā konstatēto pārkāpumu skaits palielinājās par 19 %, bet uz ceļiem veikto pārbaužu laikā konstatēto pārkāpumu skaits samazinājās par 3 %. Salīdzinājumā ar iepriekšējo ziņojumu uz ceļiem īstenoto pārbaužu laikā konstatēto pārkāpumu īpatsvars samazinājās no 63 % līdz 58 % no kopējā atklāto pārkāpumu skaita. Pārkāpumu veidu attiecība saglabājās līdzīga, un radās vien dažas izmaiņas. Ziņojuma 3. attēlā ir redzama 2015. un 2016. gada periodā konstatēto pārkāpumu attiecība sadalījumā pēc pārkāpto noteikumu veida. Salīdzinot ar iepriekšējo ziņojumu, pārkāpumi, kas saistīti ar pārtraukumiem un transportlīdzekļa vadīšanas laiku, samazinājās attiecīgi no 23 % līdz 21 % un no 16 % līdz 13 %, savukārt ar reģistrētajiem vadīšanas laika datiem saistīto pārkāpumu skaits palielinājās no 17 % līdz 24 %. No visiem Eiropas Savienībā konstatētajiem pārkāpumiem pārbaudēs uz ceļiem un uzņēmumu telpās 24 % pārkāpumu bija saistīti ar atpūtas laikposmiem (iepriekšējā ziņojumā — 25 %), 11 % ar reģistrācijas kontrolierīcēm (iepriekšējā ziņojumā — 10 %) un 7 % ar reģistrēto datu par citiem darbiem neesamību/pieejamību (iepriekšējā ziņojumā — 8 %). Aplūkojot 4. attēlā atainotās izmaiņas kopš 2007. gada, ir redzams, ka pakāpeniski ir samazinājies ar pārtraukumiem un transportlīdzekļa vadīšanas laiku saistīto pārkāpumu skaits. Ir pastāvīgi palielinājies ar reģistrētajiem vadīšanas laika datiem saistīto konstatēto pārkāpumu skaits — no 14 % līdz 24 %, savukārt pārējo pārkāpumu veidu īpatsvars aplūkotajos pārskata gados saglabājās augsts. Vidējais pārkāpumu rādītājs, ko aprēķina, pamatojoties uz 100 darba dienām, kas pārbaudītas uz ceļiem un uzņēmumu telpās, ir palielinājies no 2,17 (2013. un 2014. gada periodā) līdz 2,6. Uzņēmumu telpās konstatēto pārkāpumu rādītājs joprojām ir divas reizes augstāks nekā pārbaudēs uz ceļiem, un tas liecina, ka telpās veiktās pārbaudes ir ievērojami efektīvākas nekā ad hoc pārbaudes uz ceļiem. 3. attēls. Uz ceļiem un uzņēmumu telpās konstatēto pārkāpumu kategorijas 2015. un 2016. gadā 4. attēls. Uz ceļiem un uzņēmumu telpās konstatēto pārkāpumu kategorijas pēdējos 10 gados

2.1. Pārbaudēs uz ceļiem konstatētie pārkāpumi 2015. un 2016. gada periodā pārbaudēs uz ceļiem tika konstatēti aptuveni 2 miljoni pārkāpumu — salīdzinājumā ar iepriekšējo pārskata periodu šis rādītājs ir pieaudzis par aptuveni 3 %. ES vidējais pārbaudēs uz ceļiem konstatēto pārkāpumu rādītājs ir 2,17 uz katrām 100 pārbaudītajām darba dienām, kas ir neliels pieaugums, salīdzinot ar 1,77 pārkāpumiem iepriekšējā ziņojumā. Tika konstatēts, ka 58 % no visiem pārkāpumiem izdarīja pašmāju autovadītāji. 2.2. Uzņēmumu telpās konstatētie pārkāpumi Uzņēmumu telpās tika konstatēti aptuveni 1,48 miljoni pārkāpumu, un salīdzinājumā ar iepriekšējo ziņojumu šis rādītājs ir palielinājies par 21 %. Vidējais pārkāpumu rādītājs uz 100 pārbaudītām darba dienām ir 4,19 — salīdzinājumā ar vidējo rādītāju, proti, 3,54, iepriekšējā 2013. un 2014. gada pārskata periodā tas ir pieaudzis par 18 %. Šo pieaugumu varētu daļēji izskaidrot ar augsto pārkāpumu rādītāju, ko savā ziņojumā pirmo reizi ir norādījusi Latvija . Agrāk pārkāpumu rādītājam bija tendence samazināties, proti, no 8,65 (2009. un 2010. gada periodā) un no 5,29 (2011. un 2012. gada periodā). Vidējais uzņēmumu telpās konstatēto pārkāpumu rādītājs uz vienu uzņēmumu ir gandrīz trīskāršojies no 12,77 līdz 36,57. Tas skaidrojams galvenokārt ar to, ka šis ir pirmais pārskata periods, par kuru Komisija ir saņēmusi attiecīgo informāciju no visām dalībvalstīm . 2.3. Izpildes panākšanas inspektoru skaits un tahogrāfu datu analizēšanas ierīces 2015. un 2016. gada pārskata periodā visā ES pārbaudēs bija iesaistīti 61 503 inspektori. Salīdzinājumā ar 2013. un 2014. gada periodu to skaits ir saglabājies stabils. Eiropas Savienībā 2015. un 2016. gada pārskata periodā 23 725 inspektori tika apmācīti digitālo tahogrāfu datu analizēšanā. Salīdzinājumā ar 2013. un 2014. gada periodu šis skaits ir samazinājies par 5,7 %. Samazinājuma tendences ir vērojamas arī attiecībā uz inspektoriem piešķirto tahogrāfu analizēšanas ierīču skaitu — salīdzinājumā ar iepriekšējo ziņojumu to skaits ir sarucis par 5,5 %, turklāt, salīdzinot 2013. un 2014. gada periodu un 2011. un 2012. gada periodu, samazinājums bija 8 %. 4. Dalībvalstu sadarbība Atbilstīgi Direktīvas 2006/22/EK 5. pantam dalībvalstu pienākums ir gadā veikt vismaz sešas tādas pārbaudes uz ceļiem, kas ir saskaņotas ar vismaz vienu citu dalībvalsti. Četras dalībvalstis nav iesniegušas informāciju par saskaņoto pārbaužu skaitu. No dalībvalstīm, kuras iesniedza informāciju, 15 valstis bija veikušas prasīto saskaņoto pārbaužu skaitu gadā. Valstu sniegtie dati par kopīgajiem izpildes panākšanas pasākumiem ir ļoti līdzīgi 2013. un 2014. gada pārskata perioda ziņojumā norādītajiem datiem. Dalībvalstu sadarbība pārsvarā izpaužas kā sadarbība ar kaimiņvalstīm. Turklāt līdzīgi kā iepriekšējā pārskata periodā nedaudz mazāk kā puse dalībvalstu norādīja, ka saskaņotie pasākumi norisinās Euro Contrôle Route (ECR) satvarā. Vairākas dalībvalstis paziņoja, ka ECR tām ir palīdzējis informācijas apmaiņā par izpildes panākšanas paraugpraksi, jaunajām tehnoloģijām, kā arī datu apmaiņā. Dažas dalībvalstis arīdzan piebilda, ka aktīvi piedalās tādu pieredzes apmaiņas pasākumu rīkošanā kā semināri, meistarklases un divpusējas pārbaudes uz ceļiem. Dalībvalstu sadarbībai saskaņotu pārbaužu, kopīgu mācību iniciatīvu vai pieredzes un informācijas apmaiņas veidā ir būtiska nozīme tādu sociālās jomas tiesību aktu mērķu sasniegšanā autotransporta nozarē kā vienlīdzīgu konkurences apstākļu uzlabošana, ceļu satiksmes drošība un darba apstākļu saskaņošana. Tāpēc Eiropas Komisija kā daļu no 2017. gada maijā pieņemtās pirmās mobilitātes paketes ir sagatavojusi tiesību akta priekšlikumu, lai veicinātu un pastiprinātu dalībvalstu sadarbību un savstarpējo palīdzību, kā arī nodrošinātu spēkā esošo noteikumu efektīvāku un konsekventāku izpildi . Turklāt 2018. gadā Komisija pieņēma priekšlikumu izveidot Eiropas Darba iestādi, kuras galvenais darbības mērķis būtu nodrošināt taisnīgu darbaspēka pārvietošanos iekšējā tirgū . Viens no šīs iestādes galvenajiem uzdevumiem būtu atbalstīt dalībvalstu sadarbību pārrobežu izpildes panākšanas jomā, kā arī veicināt kopīgas inspekcijas, tostarp autotransporta nozarei piemērojamo ES sociālo noteikumu jomā. Praksē šī iestāde sniegtu valstu iestādēm operatīvo un tehnisko atbalstu tādās jomās kā informācijas apmaiņa, ikdienas sadarbības procedūru izstrāde un palīdzība dalībvalstīm kopīgu inspekciju veikšanā. III. Ar Autotransporta nozares darba laika direktīvas (Direktīva 2002/15/EK) īstenošanu saistīto datu analīze 1.Ievads Šajā nodaļā ir aplūkots, kā dalībvalstis 2015. un 2016. gada pārskata periodā īstenoja Direktīvu 2002/15/EK, ko dēvē arī par Autotransporta nozares darba laika direktīvu.

Atbilstīgi šīs direktīvas 13. pantam dalībvalstīm ir pienākums reizi divos gados iesniegt Komisijai ziņojumu par direktīvas īstenošanu, uzrādot darba devēju un darba ņēmēju valsts līmenī paustos viedokļus. 2.Direktīvas 2002/15/EK darbības joma Šī direktīva paredz noteikumus, kas inter alia reglamentē pienācīgus darba laika pārtraukumus, maksimālo iknedēļas darba laiku un darbu naktīs. Tās noteikumi papildina Regulā (EK) Nr. 561/2006 paredzētos noteikumus par transportlīdzekļa vadīšanas laiku, pārtraukumiem un atpūtas laikposmiem. Tā kā šajā direktīvā ir paredzēti konkrēti noteikumi par darba laiku, kas ir raksturīgs tieši autotransporta nozarei, to uzskata par lex specialis vispārīgajai Direktīvai 2003/88/EK par darba laiku, kurā ir noteiktas pamata prasības attiecībā uz darba ņēmēju darba laika organizāciju visās nozarēs. Turklāt Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 31. pantā ir iekļauti noteikumi par darba laiku un darba apstākļiem, kuri ir jāievēro, īstenojot ES tiesības. Vairāki vispārīgās Darba laika direktīvas noteikumi par pamataizsardzību, tostarp noteikumi par ikgadējo atvaļinājumu un bezmaksas veselības pārbaudi nakts darba ņēmējiem, ir piemērojami arī autotransporta apkalpes locekļiem. 3.Valstu ziņojumu iesniegšana un kvalitāte Attiecībā uz iepriekšējo pārskata periodu dalībvalstīm tika nosūtīta Komisijas izstrādāta vienotā ziņošanas veidlapa, lai atvieglotu ziņošanu un samazinātu administratīvo slogu. Piecas dalībvalstis neiesniedza informāciju par Direktīvas 2002/15/EK īstenošanu. Pārējo dalībvalstu iesniegtās informācijas kvalitāte ievērojami atšķīrās, turklāt daudzas dalībvalstis iesniedza trūcīgu un nepilnīgu informāciju . Dažas dalībvalstis paskaidroja, ka laikā starp abiem pārskata periodiem tajās nav notikušas nekādas izmaiņas. Neskatoties uz to, daudzu dalībvalstu ziņojumos trūkst jaunāko statistikas datu par kontroles pasākumiem un pārkāpumiem. Vispilnīgāk sagatavotajos ziņojumos parasti ir iekļauta informācija par iestāžu struktūru, īstenošanas problēmām un daži kvantitatīvie dati. Tomēr daudzo nepilnīgo ziņojumu dēļ šīs analīzes rezultātus nevar uzskatīt par tādiem, kas atspoguļo stāvokli visā Eiropas Savienībā. No dalībvalstīm tiek gaidīts, ka attiecībā uz nākamo pārskata periodu tās strādās cītīgāk un par Direktīvas 2002/15/EK īstenošanu sniegs tādu informāciju, kas dos iespēju veikt visaptverošāku izvērtējumu. Komisija var nolemt sākt tiesvedību pret dalībvalstīm, kuras neievēro pienākumu sniegt Komisijas Lēmumā, ar ko izveido ziņošanas veidlapu , noteikto informāciju.