Saskaņā ar nolīguma 28. pantu un iepriekšminēto Lēmumu MC-1/1 katrai Pusei ir viena balss. Tomēr Savienība, būdama reģionāla ekonomiskās integrācijas organizācija, izmanto tiesības par savā kompetencē esošajiem jautājumiem balsot ar tādu balsu skaitu, kas ir līdzvērtīgs to Savienības dalībvalstu skaitam, kuras ir nolīguma puses. Savienība savas balsstiesības neizmanto, ja savas balsstiesības izmanto kāda no tās dalībvalstīm, un otrādi.

Nolīgums ir galvenais starptautiskais tiesiskais satvars, kas vērsts uz cilvēka veselības un vides aizsardzību no dzīvsudraba un dzīvsudraba savienojumu antropogēnajām emisijām un noplūdēm gaisā, ūdenī un zemē. Tas aptver visu dzīvsudraba aprites ciklu no primārās dzīvsudraba ieguves līdz dzīvsudraba atkritumu likvidēšanai.

Savienības 2020. gada marta pienesumā, kas nosūtīts saskaņā ar Lēmumu MC-3/1, norādīti vairāki citi dzīvsudrabu saturoši produkti, kuriem ir pieejamas realizējamas un labvēlīgas bezdzīvsudraba alternatīvas. To vidū ir produkti, kurus jau patlaban aizliegts laist iekšējā tirgū un importēt/, piemēram, saskaņā ar Direktīvu 2011/65/ES (RoHS) un Regulu (EK) Nr. 1907/2006 (REACH), bet kurus pagaidām vēl drīkst ražot un eksportēt.

A pielikuma pārskatīšana globālā mērogā piedāvā vairākas iespējas konkurences apstākļus visā pasaulē padarīt godīgākus un samazināt turpmāku dzīvsudraba izmantošanu un ar to saistīto piesārņojumu, un proti:

(1)samazināt plaisu starp spēkā esošajiem, progresīvākajiem Savienības tiesību aktiem un nolīgumu, A pielikuma I daļā iekļaujot produktus, kas jau ir minēti Savienības Dzīvsudraba regulas II pielikumā;

(2)nolīguma A pielikuma I daļā iekļaut produktus, kurus saskaņā ar Savienības Dzīvsudraba regulu vēl nav aizliegts ražot un eksportēt, bet vai nu nedrīkst laist Savienības tirgū, vai arī attiecībā uz tiem turpinās likumdošana ar mērķi Savienības līmenī noteikt līdzīgu aizliegumu. Ja Puses izvēlētos vienu vai vairākus produktus pievienot nolīguma A pielikuma II daļā, t. i., nenosakot konkrētu izmantošanas beigu termiņu, Savienība šādu rīcībpolitisko risinājumu joprojām uzskatītu par iespēju samazināt plaisu starp nolīgumu un Savienības tiesību aktiem, ja attiecībā uz tādiem produktiem tiktu noteikti skaidri dzīvsudraba izmantošanu reglamentējoši pasākumi.

Ja Pušu konferences ceturtajā sanāksmē Puses par šādiem papildinājumiem vienosies un ja Savienība tos atbalstīs, Komisija saskaņā ar Dzīvsudraba regulas 20. pantu pieņems deleģēto aktu, kura mērķis ir saskaņot regulas II pielikumu ar grozīto nolīguma A pielikumu.

Tādējādi nostāja, kas Savienības vārdā jāieņem Pušu konferences ceturtajā sanāksmē, izpaužas kā atbalsts tādu tiesību aktu pieņemšanai, kuru mērķis ir paplašināt nolīguma A pielikuma piemērošanas jomu, attiecinot to arī uz dzīvsudrabu saturošiem produktiem, kurus saskaņā ar Savienības Dzīvsudraba regulas II pielikumu jau patlaban ir aizliegts ražot un tirgot vai kurus jau patlaban ir aizliegts laist Savienības tirgū, vai attiecībā uz kuriem turpinās likumdošana ar mērķi Savienības līmenī noteikt līdzīgu aizliegumu un kuriem ir ekonomiski un tehniski realizējamas un vides un cilvēka veselībai labvēlīgas bezdzīvsudraba alternatīvas.

Nolīguma B pielikums, ar ko nosaka to dzīvsudraba procesu sarakstu, kuriem noteikts izmantošanas beigu termiņš vai kuriem piemēro dzīvsudraba izmantošanas prasības, un šā pielikuma pārskatīšana

Savienības vārdā ieņemamās nostājas pamatā ir turpmāk minētie elementi.

Ar Savienības tiesību aktiem, konkrēti, ar Dzīvsudraba regulas 7. panta 1. un 3. punktu un III pielikumu, nolīguma 5. panta 2. un 3. punkts un B pielikums ir transponēts stingrākā veidā.

Pirmkārt, nolīguma B pielikumā minēti pieci konkrēti dzīvsudraba procesi (hlora-sārmu, acetaldehīda, VCM, alkoholātu un poliuretāna ražošana), bet Dzīvsudraba regulas III pielikumā ir visaptverošs noteikums, kas pēc noteiktiem izmantošanas beigu termiņiem Savienībā aizliedz dzīvsudraba vai dzīvsudraba savienojumu izmantošanu visos ražošanas procesos (dzīvsudrabu izmantot par katalizatoru aizliegts no 2018. gada 1. janvāra, bet par elektrodu – no 2022. gada 1. janvāra). Tādējādi šā aizlieguma piemērošanas joma Savienības tiesību aktos nav ierobežota.

Otrkārt, lai gan Dzīvsudraba regulas III pielikumā noteiktas vairākas atkāpes attiecībā uz VCM, alkoholātu un poliuretāna ražošanas beigu termiņu, salīdzinājumā ar nolīguma B pielikumu šie noteikumi ir stingrāki. Piemēram, dzīvsudraba izmantošanu par elektrodu hlora-sārmu ražošanā Dzīvsudraba regula aizliedz no 2017. gada 11. decembra, bet nolīgumā par izmantošanas beigu termiņu noteikts 2025. gads. Turklāt dzīvsudraba izmantošanu par katalizatoru poliuretāna ražošanā Dzīvsudraba regula aizliedz no 2018. gada 1. janvāra, VCM ražošanā no 2022. gada 1. janvāra un par elektrodu spirta ražošanā no 2028. gada 1. janvāra, bet nolīgumā noteikts tikai dzīvsudraba izmantošanas ierobežojums un precizēts, ka Puses vai nu tiecas šo izmantošanu pārtraukt līdz 2027. gada 16. augustam (poliuretāns), vai arī šādu izmantošanu izbeidz piecus gadus pēc tam, kad Pušu konference atzinusi, ka bezdzīvsudraba alternatīvas ir kļuvušas tehniski un ekonomiski realizējamas (VCM un alkoholāti). Dzīvsudraba regulā noteikts, ka tad, ja alkoholātu ražošanā izmanto dzīvsudraba elektrodus, pašreizējās ražošanas jaudas līdz izmantošanas beigu termiņam (2028. gada 1. janvāris) nedrīkst palielināt, bet nolīgumā nav paredzēts ne šāds iesaldēšanas pienākums attiecībā uz kādu no trijiem dzīvsudraba procesiem (VCM, poliuretāns un alkoholāti), ne saistošs izmantošanas beigu termiņš.