Paplašināšanās procesa pamatā ir noteikti kritēriji, kā arī taisnīgi un stingri nosacījumi. Katrs kandidāts vai potenciālais kandidāts tiek vērtēts pēc tā nopelniem. Panāktā progresa novērtējuma un trūkumu uzskaites mērķis ir šiem kandidātiem vai potenciālajiem kandidātiem sniegt stimulus un vadlīnijas vajadzīgo tālejošo reformu turpināšanā. Lai paplašināšanās izredzes kļūtu par realitāti, joprojām būtiska ir stingra apņemšanās ievērot pieeju “pamatjautājumi vispirms”. Paplašināšanās process nostiprina mieru, demokrātiju un stabilitāti Eiropā un dod Eiropas Savienībai lielākas iespējas risināt globālas problēmas. Paplašināšanās procesa pārveidojošais spēks rosina tālejošas politiskas un ekonomiskas reformas paplašināšanās procesā iesaistītajiem partneriem, dodot labumu arī Eiropas Savienībai kopumā. Virzība uz pievienošanos ir atkarīga no tā, kā katrs pieteikuma iesniedzējs ievēro Savienības vērtības, un no tā spējas veikt nepieciešamās reformas, lai pielāgotu savu politisko, institucionālo, tiesisko, administratīvo un ekonomisko sistēmu Savienības noteikumiem, standartiem, politikas nostādnēm un praksēm.

·to iestāžu stabilitāti, kas garantē demokrātiju, tiesiskumu, cilvēktiesības un cieņu pret minoritātēm un to aizsardzību;

Līguma par Eiropas Savienību 49. pantā ir noteikts, ka jebkura Eiropas valsts, kas ievēro vērtības, kas respektē cilvēka cieņu, brīvību, demokrātiju, vienlīdzību, tiesiskumu un cilvēktiesības, tostarp minoritāšu tiesības, un apņemas sekmēt šīs vērtības, var iesniegt pieteikumu, lai to uzņem Savienībā. Eiropas valsts, kas iesniegusi pieteikumu pievienoties Savienībai, var kļūt par dalībvalsti tikai tad, kad ir apliecināts, ka tā atbilst dalības kritērijiem, kas tika noteikti Eiropadomes 1993. gada jūnija sanāksmē Kopenhāgenā (“Kopenhāgenas kritēriji”), un ar noteikumu, ka Savienība spēj integrēt jauno dalībvalsti.

Šis priekšlikums paredz piemērot IPA III no 2021. gada 1. janvāra. Tas ir iesniegts Eiropas Savienības 27 dalībvalstīm. Priekšlikums ir saskaņā ar Apvienotās Karalistes paziņojumu par tās nodomu izstāties no Eiropas Savienības un Euratom, pamatojoties uz 50. pantu Līgumā par Eiropas Savienību. Paziņojumu Eiropadome saņēma 2017. gada 29. martā.

Šis priekšlikums būtu jāskata kā daļa no daudzgadu finanšu shēmas, kas izklāstīta Eiropas Komisijas paziņojumā “Mūsdienīgs budžets Savienībai, kas aizsargā, dod iespējas un aizstāv. Daudzgadu finanšu shēma 2021.-2027. gadam”. Paziņojumā ir noteiktas galvenās prioritātes un vispārīgā budžeta struktūra attiecībā uz ES ārējās darbības programmām izdevumu kategorijā “Kaimiņvalstis un pasaule”. Tas ietver Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu (IPA III).

Komisijas priekšlikumā par 2021.–2027. gada daudzgadu finanšu shēmu ir noteikts daudz vērienīgāks uzdevums attiecībā uz klimata jautājumu iekļaušanu visās ES programmās, klimata mērķu sasniegšanai kopumā paredzot atvēlēt 25 % no ES izdevumiem. IPA III devumam minētā vispārējā mērķa sasniegšanā tiks sekots, izmantojot ES klimata marķiera sistēmu atbilstīgā iedalījuma līmenī, tai skaitā izmantojot precīzākas metodikas, ja tādas būs pieejamas. Komisija turpinās reizi gadā iesniegt informāciju par saistību apropriācijām gada budžeta projekta kontekstā.

Paplašināšanās process paplašina ES iekšpolitiku, attiecinot to arī uz paplašināšanās partneriem. Cita starpā tas veicina:

Komisija vienlaikus ierosina vērienīgi racionalizēt ārējās finansēšanas instrumentus. Tomēr pirmspievienošanās instrumenta mērķi joprojām būtiski atšķiras no Savienības ārējās darbības vispārīgajiem mērķiem, jo IPA mērķis ir sagatavot partnerus un atbalstīt to pievienošanās procesu. Tāpēc ir svarīgi saglabāt īpašu instrumentu paplašināšanās politikas atbalstam, vienlaikus nodrošinot, ka tas papildina Savienības ārējās darbības vispārīgos mērķus un it īpaši Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumenta (KASSSI) mērķus.

·Rietumbalkānu stratēģijā ir norādīts iespējamais pievienošanās datums attiecībā uz vismaz dažām kandidātvalstīm ar stingru noteikumu, ka jābūt izpildītiem visiem nosacījumiem. Ir jābūt pieejamiem finanšu līdzekļiem, lai atbalstītu sagatavošanās darbus un ieguldījumus, kas nepieciešami pirmspievienošanās gados. Tā paredz arī nodrošināt pakāpenisku un vienmērīgu pāreju no pirmspievienošanās statusa uz dalībvalsts statusu. Tajā arī prasīts partneriem attīstīt vajadzīgās spējas ES fondu apgūšanai, jo īpaši lauksaimniecības un kohēzijas politikas īstenošanai.

Pirmspievienošanās palīdzības pievienotā vērtība ir arī tās izmantoto instrumentu tvērums. Twinning un TAIEX (Tehniskās palīdzības un informācijas apmaiņas instruments) iniciatīvu intensīva izmantošana sniedz IPA saņēmējiem konkrētu dalībvalstu zinātību, lai palīdzētu risināt to īpašās vajadzības. Ilgtermiņa attiecību veidošana ar līdzīgu dalībvalsts partneriestādi ir konkrēts Twinning rezultāts.

Turklāt IPA vajadzētu būt iekļautam Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumenta regulā izklāstītajā Eiropas Fondā ilgtspējīgai attīstībai plus un jāpalīdz nodrošināt ārējās darbības garantijai vajadzīgo uzkrājumu attiecībā uz I pielikumā uzskaitīto saņēmēju darbībām. Ārējās darbības garantijai, ko finansē ar šo regulu un Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu, būtu jāattiecas arī uz makrofinansiālās palīdzības sniegšanu, lai risinātu I pielikumā minēto saņēmēju un citu attiecīgo valstu maksājumu bilances krīzes. Garantijas ārējai darbībai makrofinansiālajai palīdzībai paredzētajam uzkrājumam vajadzētu būt samērīgam ar politiskajām problēmām un ekonomisko nestabilitāti, kas jārisina šajās valstīs, par atskaites punktu izmantojot gada aizdevumu apjomu, par ko panākta vienošanās daudzgadu finanšu shēmas 2014.–2020. gadam vidusposma novērtēšanā. Šim neplānojamajam atbalstam būtu jāpapildina citi palīdzības veidi, kas noteikti šajā regulā.

I pielikumā uzskaitītajiem saņēmējiem arī turpmāk būtu jāgūst labums no Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumenta tematiskajām programmām, jo īpaši cilvēktiesību atbalstam.

-Tas ievieš lielāku elastību, jo partneru piešķīrumi netiek noteikti jau no paša sākuma. IPA plānošanas satvarā būtu jāņem vērā mainīgās vajadzības, un tam būtu jānodrošina līdzsvars starp prognozējamību un uz rezultātiem balstītu finansējumu.

Apspriešanās ar ieinteresētajām personām notika plašāka mēroga apspriešanās ietvaros, kuras rezultāti tika ņemti vēra visu ārējās darbības instrumentu starpposma pārskatīšanu. Notika trīs veidu apspriešanās ar ieinteresētajām personām. Vērtētāji veica apmēram 1000 strukturētas vai daļēji strukturētas intervijas ar ES ierēdņiem un ES iestāžu, dalībvalstu un partneru pārstāvjiem. Ar dalībniekiem no Eiropas Parlamenta, Padomes darba grupām, dalībvalstu komitejām, pilsoniskās sabiedrības organizācijām un vietējām iestādēm tika rīkoti vairāki tehniski darbsemināri, lai iepazīstinātu ar novērtējuma projektiem un apspriestu tos. 2017. gada sākumā tika rīkota atklāta sabiedriskā apspriešana. Tās mērķis bija apkopot ieinteresēto personu atsauksmes par instrumentu novērtējumu konstatējumiem, kas izriet no izvērtējumiem un ārējās darbības instrumentiem laikposmam pēc 2020. gada.

Galvenās atrunas attiecās uz ierosināto Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu un jo īpaši uz tā pārvaldības struktūru, pamatojumu vairāku instrumentu apvienošanai vienā, EAF iekļaušanas ES budžetā ietekmi uz finansējumu un politiku, finansējuma bāzi, prioritāšu noteikšanu un iespējamu norobežošanu, kā arī uz uzraudzības un izvērtēšanas sistēmu. Ietekmes novērtējums tika attiecīgi grozīts, lai risinātu Regulējuma kontroles padomes norādītās problēmas. Jāatzīmē, ka neviena no Regulējuma kontroles padomes norādītajām atrunām neattiecās uz ierosināto regulu, ar ko izveido IPA III, vai tās mijiedarbību ar plašāko instrumentu.

Starpposma pārskatīšanas ziņojums (publicēts 2017. gada decembrī) un ar to saistītie dienestu darba dokumenti par ārējās darbības instrumentiem lielā mērā balstījās uz vairākiem neatkarīgiem novērtējuma ziņojumiem, kas sagatavoti 2016. –2017. gadā (par katru instrumentu, tostarp Pirmspievienošanās instrumentu, tika veikts viens novērtējums).

VII nodaļā ir izklāstīti nobeiguma un pārejas noteikumi. Jo īpaši, lai izvairītos no traucējumiem, IPA II arī turpmāk piemēros darbībām, ko finansē ar šo regulu.

III nodaļā ir izklāstīti dažādie īstenošanas posmi, sākot no IPA III plānošanas satvara izstrādes un beidzot ar gada un daudzgadu rīcības plānu un pasākumu pieņemšanu. IPA plānošanas satvarā uzmanība ir pievērsta mērķu īstenošanā panāktajiem rezultātiem, nevis piešķīrumiem partneriem. Palīdzība arī turpmāk būs vērsta uz saņēmēju konkrēto situāciju un pielāgota tai. Tomēr piekļuve finansējumam būtu jābalsta ne tikai uz taisnīgas daļas principu, bet arī uz tādiem kritērijiem kā projekta/programmas gatavība, paredzamā ietekme un progress attiecībā uz tiesiskumu, pamattiesībām un pārvaldību. Tādējādi rezultātu atalgojuma mehānisms ir integrēts kopējos piešķīrumos.

I nodaļā ir definēta instrumenta darbības joma un noteiktas definīcijas, mērķi, budžets un virkne programmām kopīgu noteikumu. Definīcijas ir saskaņotas ar Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu, un īpaša uzmanība ir pievērsta tam, lai izvairītos no dublēšanās ar Finanšu regulu. Mērķi joprojām lielā mērā ir līdzīgi tiem, kuri izvirzīti iepriekšējā IPA II, tikai tie ir strukturēti saskaņotākā veidā, lai atspoguļotu vispārējo nolūku izstrādāt uz darbības rezultātiem balstītu budžetu, kurā konkrētie mērķi ir saskaņoti ar budžeta piešķīrumiem (sadaļām). Budžets ir norādīts kā kopējā summa nolūkā saglabāt pēc iespējas lielāku elastību. Šā noteikuma izņēmums ir norāde par maksimālo izdevumu apjomu, kas paredzēts pārrobežu programmās; mērķis ir saglabāt pašreizējo izdevumu apjomu. Programmu kopīgie noteikumi sekmē vispārējā vienkāršošanas mērķa īstenošanu, skaidri norādot, kurš vienotais noteikumu kopums ir piemērojams gadījumā, kad IPA III dod ieguldījumu citās programmās.

Komisija regulāri uzraudzīs savas darbības un pārskatīs progresu, kas panākts ceļā uz rezultātu sasniegšanu. Atbilstīgi Iestāžu 2016. gada 13. aprīļa nolīguma 22. un 23. punktam, kuros visas trīs iestādes apstiprināja, ka spēkā esošo tiesību aktu un politikas izvērtēšanai būtu jāveido pamats ietekmes novērtējumiem attiecībā uz turpmākās rīcības iespējām, Komisija veiks starpposma un galīgo izvērtēšanu. Novērtējumos tiks izvērtēta instrumenta ietekme, pamatojoties uz attiecīgajiem rādītājiem un mērķiem un sīki izstrādātu analīzi par to, cik lielā mērā instrumentu var uzskatīt par būtisku, lietderīgu, efektīvu, vai tas dod pietiekamu ES pievienoto vērtību un saskan ar ES politiku citās jomās. Novērtējumos tiks ņemta vērā gūtā pieredze, lai noteiktu trūkumus/problēmas vai iespējas veikt turpmākus uzlabojumus darbībām vai to rezultātiem un palīdzētu pēc iespējas veicināt rezultātu izmantošanu/ietekmi.

ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,

ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu,

ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu,

saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru,

tā kā:

(1)Regula (ES) Nr. 231/2014 zaudēs spēku 2020. gada 31. decembrī. Lai saglabātu Savienības ārējo darbību efektivitāti, būtu jāturpina piemērot ārējās palīdzības plānošanas un sniegšanas satvaru.

(2)Pirmspievienošanās instrumenta mērķi ievērojami atšķiras no Savienības ārējās darbības vispārējiem mērķiem, jo šā instrumenta uzdevums ir sagatavot I pielikumā uzskaitītos saņēmējus turpmākai dalībai Savienībā un atbalstīt to pievienošanās procesu. Tāpēc ir svarīgi ieviest īpašu instrumentu paplašināšanās atbalstam, vienlaikus nodrošinot, ka tas papildina Savienības ārējās darbības vispārīgos mērķus un it īpaši Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumenta mērķus.

(3)Līguma par Eiropas Savienību 49. pantā ir noteikts, ka jebkura Eiropas valsts, kas ievēro vērtības, kas respektē cilvēka cieņu, brīvību, demokrātiju, vienlīdzību, tiesiskumu un cilvēktiesības, tostarp minoritāšu tiesības, un apņemas sekmēt šīs vērtības, var iesniegt pieteikumu, lai to uzņem Savienībā. Eiropas valsts, kas iesniegusi pieteikumu pievienoties Savienībai, var kļūt par dalībvalsti tikai tad, kad ir apliecināts, ka tā atbilst dalības kritērijiem, kas tika noteikti Eiropadomes 1993. gada jūnija sanāksmē Kopenhāgenā (“Kopenhāgenas kritēriji”), un ar noteikumu, ka Savienība spēj integrēt jauno dalībvalsti. Kopenhāgenas kritēriji attiecas uz to iestāžu stabilitāti, kas nodrošina demokrātiju, tiesiskumu, cilvēktiesības un minoritāšu tiesību ievērošanu un aizsardzību, uz funkcionējošas tirgus ekonomikas pastāvēšanu, kā arī uz spēju izturēt konkurences spiedienu un tirgus spēkus Savienībā un uz spēju uzņemties ne tikai Līgumos paredzētās tiesības, bet arī pienākumus, tostarp pievienoties politiskās, ekonomiskās un monetārās savienības mērķiem.

(4)Paplašināšanās procesa pamatā ir noteikti kritēriji, kā arī taisnīgi un stingri nosacījumi. Katrs saņēmējs tiek novērtētas, pamatojoties uz nopelniem. Panāktā progresa novērtējuma un trūkumu uzskaites mērķis ir I pielikumā uzskaitītajiem saņēmējiem sniegt stimulus un vadlīnijas vajadzīgo tālejošo reformu turpināšanā. Lai paplašināšanās izredzes kļūtu par realitāti, joprojām būtiska ir stingra apņemšanās ievērot principu “pamatjautājumi vispirms”. Virzība uz pievienošanos ir atkarīga no tā, kā katrs pieteikuma iesniedzējs ievēro Savienības vērtības, un no tā spējas veikt nepieciešamās reformas, lai pielāgotu savu politisko, institucionālo, tiesisko, administratīvo un ekonomisko sistēmu Savienības noteikumiem, standartiem, politikas nostādnēm un praksēm.

(5)Savienības paplašināšanās politika ir ieguldījums Eiropas mierā, drošībā un stabilitātē. Tā nodrošina plašākas ekonomiskās un tirdzniecības iespējas, kas sniedz abpusēju ieguvumu gan Savienībai, gan valstīm, kuras vēlas kļūt par tās dalībvalstīm. Potenciālās dalības Savienībā iespējai piemīt transformējoša ietekme, un tā rada pozitīvas izmaiņas demokrātijā, politikā, ekonomikā un sabiedrībā.

(6)Eiropas Komisija savā paziņojumā “Ticama paplašināšanās perspektīva Rietumbalkāniem un padziļināta ES iesaiste šajā reģionā” atkārtoti apstiprināja noteiktas, uz sasniegumiem balstītas Rietumbalkānu izredzes dalībai ES. Tas ir spēcīgs pamudinājums visam Rietumbalkānu reģionam un ES saistību apliecinājums attiecībā uz reģiona nākotni Eiropā.

(7)Palīdzībai vajadzētu tikt sniegtai saskaņā ar Savienības noslēgtajiem nolīgumiem ar I pielikumā uzskaitītajiem saņēmējiem. Atbalstam vajadzētu būt vērstam galvenokārt uz palīdzību I pielikumā uzskaitītajiem saņēmējiem stiprināt demokrātiskās iestādes un tiesiskumu, reformēt tiesu sistēmu un valsts pārvaldi, ievērot pamattiesības un veicināt dzimumu līdztiesību, iecietību, sociālo iekļaušanu un diskriminācijas novēršanu. Palīdzībai būtu arī jāatbalsta galvenie principi un tiesības, kas noteikti Eiropas sociālo tiesību pīlārā. Sniedzot palīdzību, būtu jāturpina atbalstīt minēto saņēmēju centieni sekmēt reģionālu, makroreģionālu un pārrobežu sadarbību, kā arī teritoriālo attīstību, tostarp īstenojot Savienības makroreģionālās stratēģijas. Palīdzībai būtu arī jāveicina saņēmēju ekonomiskā un sociālā attīstība un ekonomikas pārvaldība, atbalstot gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes programmu, tostarp īstenojot reģionālo attīstību, lauksaimniecības un lauku attīstību, sociālo un nodarbinātības politiku un digitālās ekonomikas un sabiedrības attīstību, kas atbilst arī pamatiniciatīvai “Digitalizācijas programma Rietumbalkāniem”.

(8)Savienībai būtu jāsniedz atbalsts pārejai uz tādu pievienošanos, kas, pamatojoties uz pieredzi, dotu ieguvumu I pielikumā uzskaitītajiem saņēmējiem. Šajā sadarbībā īpaša uzmanība būtu jāpievērš tās pieredzes apmaiņai, kuru dalībvalstis guvušas reformu procesā.

(9)Uzlabota stratēģiskā un operatīvā sadarbība drošības jomā starp Savienību un I pielikumā uzskaitītajiem saņēmējiem ir būtiska, lai efektīvi un produktīvi risinātu drošības un terorisma draudus.

(10)Ir svarīgi vēl vairāk pastiprināt sadarbību migrācijas, tostarp robežu pārvaldības, jomā, nodrošinot piekļuvi starptautiskajai aizsardzībai, apmainoties ar informāciju, stiprinot migrācijas sniegtos ieguvumus attīstībai, atvieglinot likumīgo migrāciju un darbaspēka migrāciju, pastiprinot robežkontroli un turpinot mūsu centienus cīņā pret neatbilstīgo migrāciju, cilvēku tirdzniecību un migrantu kontrabandu.

(11)Tiesiskuma stiprināšana, tostarp cīņa pret korupciju un organizēto noziedzību, un laba pārvaldība, tostarp valsts pārvaldes reforma, joprojām ir galvenie uzdevumi lielākajai daļai I pielikumā uzskaitīto saņēmēju, un minētajiem saņēmējiem tie ir būtiski, lai tuvinātos Savienībai un vēlāk pilnvērtīgi uzņemtos ES dalībvalsts pienākumus. Ņemot vērā to, ka minētajās jomās veiktās reformas noris ilgākā termiņā un ka ir jāgūst manāmi rezultāti, saskaņā ar šo regulu sniegtai finansiālajai palīdzībai iespējami īsā laikā būtu jāapmierina I pielikumā uzskaitīto saņēmēju vajadzības.

(12)Saskaņā ar līdzdalības demokrātijas principu Komisijai būtu jāsekmē parlamentārā uzraudzība katrā I pielikumā uzskaitītajā saņēmējā valstī.

(13)I pielikumā uzskaitītajiem saņēmējiem ir jābūt labāk sagatavotiem risināt globālās problēmas, piemēram, problēmas, kas saistītas ar ilgtspējīgu attīstību un klimata pārmaiņām, un jāpielāgojas Savienības centieniem risināt minētos jautājumus. Atspoguļojot to, cik svarīgi ir risināt klimata pārmaiņu problemātiku, saskaņā ar ES apņemšanos īstenot Parīzes nolīgumu un ilgtspējīgas attīstības mērķus (IAM) šai programmai vajadzētu palīdzēt rīcību klimata politikas jomā integrēt Savienības politikā un sasniegt kopējo mērķi, kurš paredz, ka 25 % no ES budžeta izdevumiem jāatbalsta klimata jomas mērķu sasniegšana. Paredzams, ka saskaņā ar šo programmu veiktās darbības 16 % no programmas kopējā finansējuma ļaus novirzīt klimata mērķu sasniegšanai. Sagatavojot un īstenojot programmu, tiks apzinātas attiecīgās darbības, un šīs programmas kopējais ieguldījums būtu jāiekļauj attiecīgajos izvērtēšanas un pārskatīšanas procesos.

(14)Saskaņā ar šo instrumentu veiktajām darbībām būtu jāatbalsta Apvienoto Nāciju Organizācijas Ilgtspējīgas attīstības programmas 2030. gadam īstenošana, kas ir universāla programma, kuru ES un tās dalībvalstis ir pilnībā apņēmušās īstenot un kuru atbalsta visi I pielikumā uzskaitītie saņēmēji.