Turklāt Grieķijā vēl aizvien ir ievērojams neatbilstīgo migrantu un patvēruma meklētāju skaits (50 000 līdz 60 000, no kuriem 16 000 atrodas salās). Karstie punkti un nometnes Grieķijā joprojām ir pārpildīti, kam par iemeslu ir nepietiekams progress pieteikumu apstrādē, kā arī minēto personu pārcelšanā un atgriešanā, un, balsoties uz iepriekšējo pieredzi, saglabājas šo neatbilstīgo migrantu sekundārās kustības risks uz citām dalībvalstīm. Turklāt situācija Rietumbalkānos vēl aizvien ir nestabila, piemēram, Serbijā pašlaik uzturas 7000 migrantu. No tā izriet, ka situācija kopumā saglabājas trausla, un joprojām ir vajadzīgas papildu pūles, lai turpinātu samazināt šo migrantu skaitu. Tādējādi joprojām pastāv ar migrāciju saistīto ārkārtas apstākļu sekas, kas rada nopietnus draudus sabiedriskajai kārtībai un iekšējai drošībai un apdraud visas Šengenas zonas vispārējo darbību.

Tālākā virzība

Neraugoties uz sasniegto būtisko progresu, pilnībā nav izpildīti nosacījumi, kas izklāstīti ceļvedī „Atpakaļceļš uz Šengenu” nolūkā atcelt visas kontroles pie iekšējām robežām un atgriezties pie Šengenas zonas normālas darbības.

Konkrēti – to migrantu skaits, kuri vēl aizvien ir Grieķijā, šajā posmā joprojām varētu būt pamats bažām un attaisnot atbilstošu pasākumu saglabāšanu. Situācija gar Rietumbalkānu maršrutu saglabājas nestabila, un dalībvalstis, ko visvairāk skārusi neatbilstīgo migrantu sekundārā kustība no Grieķijas, joprojām ir pakļautas riskam saistībā ar neatbilstīgo kustību.

Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra ir izveidota rekordīsā laikā, un pašlaik tiek strauji izvērsta tās darbība, tostarp nolūkā no 2017. gada februāra palīdzēt Grieķijai pie tās ārējās ziemeļu robežas. Attīstās arī sadarbība starp Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūru un trešām valstīm – Komisija ir iesniegusi Padomei lūgumu piešķirt sarunu pilnvaras par statusa nolīgumu, kas noslēdzams ar divām kaimiņos esošām trešām valstīm (Serbiju un bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku). Šis Eiropas Robežu un krasta apsardzes darbības izvēršanas process turpinās, un ir vajadzīgi papildu centieni.

Turklāt spēkā esošo Dublinas noteikumu piemērošana Grieķijā tiks pakāpeniski atjaunota tikai no marta vidus, un jāpieliek lielākas pūles, lai nodrošinātu, ka Grieķija pilnībā piedalās šajā sistēmā saskaņā ar Komisijas ieteikumiem – neatkarīgi no pašreiz noritošā darba šo noteikumu uzlabošanā. Papildus tam arī ārkārtas pārcelšanas shēmām, kas izveidotas jau kopš 2015. gada septembra, jāturpina sniegt konkrētus rezultātus pārcelto personu skaita ziņā. Visbeidzot, jāturpina palielināt to atgriezto personu skaitu, kurām nav tiesību uzturēties Eiropas Savienībā.

Tā kā minētie elementi norāda uz ārkārtas apstākļu turpmāku pastāvēšanu, Komisija uzskata par pamatotu atļaut Austrijai, Vācijai, Dānijai, Zviedrijai un Norvēģijai uz samērīgu laikposmu pagarināt iekšējo robežu pašreizējo kontroli kā ārkārtas pasākumu. Pamatojoties uz šajā posmā pieejamajiem faktiem, pagarinājumam nevajadzētu pārsniegt trīs mēnešus. Komisija turpinās sadarboties ar šīm dalībvalstīm, lai pakāpeniski atceltu iekšējo robežu pagaidu kontroli.

Priekšlikuma darbības joma

Tām piecām dalībvalstīm, kas pašlaik veic iekšējo robežu pagaidu kontroli saskaņā ar Padomes 2016. gada 11. novembra ieteikumu, vajadzētu atļaut turpināt to darīt trīs mēnešus, piemērojot stingrus nosacījumus.

Tomēr, ņemot vērā pakāpenisku situācijas stabilizēšanos un mērķi pakāpeniski atcelt iekšējo robežu pagaidu kontroli, attiecīgajām dalībvalstīm vispirms būtu jāapsver, vai citi pasākumi, jo īpaši policijas pārbaudes robežas tuvumā, kuras tiek veiktas tādā veidā, kas atbilst Šengenas Robežu kodeksa 23. pantam, var pietiekami novērst apzinātos apdraudējumus, un jāievieš efektīvas robežpārbaudes pie attiecīgajām iekšējām robežām tikai kā galējs līdzeklis. Attiecīgi tām dalībvalstīm, kuras izvēlas saglabāt iekšējo robežu kontroli saskaņā ar šo ieteikumu, pirms šīs izvēles izdarīšanas vajadzētu pārbaudīt visus pieejamos robežkontrolei alternatīvos pasākumus. Par šīs pārbaudes rezultātiem šīm dalībvalstīm savā paziņojumā par iekšējo robežu kontroles saglabāšanu būtu jāziņo pārējām dalībvalstīm, Eiropas Parlamentam un Komisijai.

Attiecībā uz šo ieteikumu paliek spēkā 2016. gada 11. novembra ieteikumā izklāstītās prasības par to, ka attiecīgās dalībvalstis katru nedēļu pārskata kontroļu nepieciešamību, biežumu, vietu un laiku, kā arī par kontroļu pielāgošanu novērstā apdraudējuma līmenim un – attiecīgos gadījumos – to pakāpenisku atcelšanu. Attiecīgajām dalībvalstīm arī turpmāk vajadzētu regulāri apspriesties ar konkrēto(-ajām) dalībvalsti(-īm), lai nodrošinātu, ka iekšējo robežu kontrole tiek veikta tikai pie tām iekšējās robežas daļām, kur to uzskata par nepieciešamu un samērīgu saskaņā ar Šengenas Robežu kodeksu.

Ar Padomes 2016. gada 11. novembra ieteikumu ieviestais pienākums sniegt detalizētus ziņojumus tiks piemērots arī turpmāk. Šā ieteikuma katra īstenošanas mēneša beigās attiecīgajām dalībvalstīm būtu nekavējoties jāziņo Komisijai par veikto kontroļu rezultātiem un – vajadzības gadījumā – par šādu kontroļu turpināšanas nepieciešamības izvērtējumu. Šajā ziņojumā būtu vismaz jānorāda kopējais pārbaudīto personu skaits, kopējais ieceļošanas atteikumu skaits pēc šīm pārbaudēm, kopējais pārbaužu rezultātā pieņemto atgriešanas lēmumu skaits un kopējais to patvēruma pieteikumu skaits, kuri saņemti pie iekšējām robežām, kur tika veiktas pārbaudes.

Komisija cieši uzraudzīs ieteikuma piemērošanu un situāciju uz vietas.