Lauksaimniecības un zivsaimniecības padomes ārkārtas sanāksmē 2015. gada 7. septembrī Komisija, ņemot vērā sarežģīto tirgus situāciju, ierosināja pietuvināt Piensaimniecības paketes ziņojuma sagatavošanas termiņu, to pārceļot no sākotnēji plānotā 2018. gada uz 2016. gadu.

Govs piena nozarē atzīto 259 RO ikgadējā pārdodamā produkcija veido aptuveni 13 % no kopējām ES piena piegādēm 2015. gadā un 37 % no kopējām ES piena piegādēm ārpus kooperatīviem. Galvenie iemesli tam, kāpēc RO neiesaistās vairāk biedru, ir šādi:

Līdz 2015. gada beigām 11 dalībvalstīs kopā bija atzītas 260 “Piensaimniecības paketes” noteikumiem atbilstošas RO, no kurām vairums atrodas trīs dalībvalstīs – Vācijā, Francijā un Itālijā. Tikai viena no minētajām RO darbojas aitas piena nozarē. Pašlaik katrā dalībvalstī spēkā esošie kritēriji, kas jāizpilda, lai RO tiktu atzīta, un atzīto RO skaits ir norādīts šā ziņojuma pielikuma A tabulā.

dažās no ES 13 dalībvalstīm lauksaimnieki, kas no kooperatīvās ražošanas sistēmām, kuras pastāvēja pirms 1992. gada, ir pārgājuši uz privātiem uzņēmumiem, varētu nevēlēties atkal iesaistīties kolektīvās struktūrās. Tika ziņots arī par vispārīgākām bailēm zaudēt autonomiju;

Visām “Piensaimniecības paketes” ietvaros atzītajām RO tika lūgts aizpildīt aptauju, lai uzzinātu, kādi ir bijuši organizāciju izveides iemesli, un lai saprastu, ko RO biedri iegūst no dalības RO un kādi ir šīs dalības trūkumi. Aptaujas anketa tika sagatavota RO valstu valodās, un to aizpildīja 63 RO.

Sešas dalībvalstis norādīja, ka svaigpiena piegādes 2014. un 2015. gadā veiktas kolektīvo sarunu rezultātā noslēgtu līgumu ietvaros. Apjomi, par kuriem tika panākta vienošanās kolektīvās sarunās, veidoja 25 % no to kopējām piena piegādēm 2015. gadā un aptuveni 13 % no kopējām ES svaigpiena piegādēm.

No dalībvalstīm, kurās nav atzītu RO, Dānija, Somija, Nīderlande, Zviedrija, Austrija, Īrija, Slovēnija un Polija neredz šim instrumentam nekādu potenciālu, jo kooperatīvu struktūra (Polijā – ražotāju grupas) nozarē jau nodrošina labu organizāciju. Lietuva RO neesību un to ierobežoto potenciālu skaidro ar nepietiekamo nozares organizāciju. Savukārt Igaunijas un Latvijas lauksaimnieku pārstāvji RO potenciālu vērtē pozitīvi.

Vairums respondentu uzskata, ka to dalībvalstī ir iespējas veidot vairāk RO (tikai 11 atbildēja noliedzoši). Kā galvenie iemesli tam, ka RO potenciāls vēl nav pilnībā īstenots, tika minēta nepietiekama organizācija nozarē, veiksmes stāstu trūkums un tas, ka lauksaimnieki zināmā mērā nevēlas cits ar citu sadarboties (tas saistīts arī ar to, ka lauksaimnieki labāk vēlas sazināties ar pircējiem tieši).

pienācīgs RO lielums. RO ir jāsasniedz noteikts minimālais lielums, lai tām būtu reāls spēks sarunās. Tai pašā laikā pārāk lielām jaunizveidotām RO pastāv risks, ka to darbība būs neefektīva. Vācija un Francija ir tās dalībvalstis, kurās ir visvairāk atzīto RO un vislielākā daļa no kolektīvās sarunās norunātā apjoma. Šajās valstīs ražotāju organizācijās iesaistīto lauksaimnieku vidējais skaits ir attiecīgi aptuveni 100 un 250. Šķiet, ka pirmajā posmā ir vēlams veidot tāda lieluma RO, kas būtu viegli vadāmas un kas pakāpeniski pārveidotos par lielākām struktūrām, piemēram, ROA, nevis milzīgas RO ar 1000–2000 biedriem un mazu darbības jaudu;

Minētā procentuālā daļa Vācijā ir saglabājusies diezgan stabila, jo jaunu RO izveides iespējas ir gandrīz izsmeltas un tāpēc izmaiņas galvenokārt ir saistītas ar piena piegāžu kopējā apjoma izmaiņām valstī. Īpatsvars 2015. gadā salīdzinājumā ar 2014. gadu bija nedaudz samazinājies, taču ROA nozīme ir aizvien lielāka: divas no četrām atzītajām ROA ziņoja par kolektīvām sarunām 2015. gadā, kurās vienojās par kopējo apjomu 5,5 miljoni tonnu (42 % no kolektīvās sarunās norunātā kopējā apjoma).

Vienīgā atzītā aitas piena RO Spānijā norādīja, ka 2014. un 2015. gadā kopīgās sarunās panākta vienošanās par attiecīgi aptuveni 71 000 tonnu un 46 000 tonnu (gandrīz 100 % no tās pārdodamās produkcijas). Piegādātais apjoms samazinājies tāpēc, ka krities RO biedru skaits (no 729 līdz 548). Turklāt Spānijā 2015. gadā viena RO zaudēja atzītas RO statusu un izveidojās arī viena jauna RO, kas gan ir ievērojami mazāka.

Vairumā RO, kas aizpildīja aptauju (73 %), kolektīvo sarunu rezultāts RO biedriem ir saistošs. Tikai 9 no 63 respondentiem norādīja, ka RO biedri risina sarunas par piena piegādēm / piegādā daļu piena ārpus attiecīgās RO. Līgumus noslēdz vai nu lauksaimnieki, vai arī RO lauksaimnieku vārdā (pēdējais minētais variants ir izplatītāks (gandrīz 60 % gadījumu)).

3.4. Siera šķirņu ar ACVN/AĢIN piegādes regulēšana (150. pants)

Noteikumus par siera ar ACVN/AĢIN piegādes pārvaldību ir pieņēmušas divas dalībvalstis – Francija attiecībā uz Comté, Beaufort, Reblochon un Gruyère un Itālija attiecībā uz Asiago, Grana Padano, Parmigiano Reggiano un Pecorino Romano. Attiecīgie paziņojumi ir publicēti Piensaimniecības paketes tīmekļa vietnē.

Abas dalībvalstis uzskata, ka ar šo instrumentu var iedarbīgi panākt pienācīgu piedāvājuma pielāgojumu pieprasījumam, cenu stabilizāciju un ražošanas aizsardzību mazāk attīstītos reģionos.

3.5. Starpnozaru organizācijas (SO) (157. panta 3. punkts)

Piena nozarē ir atzītas 10 SO piecās dalībvalstīs: Francijā (kopā 6; četras no tām ir reģionālas), Spānijā, Ungārijā, Nīderlandē un Portugālē. Ungārijas SO darbojas visos trīs piegādes ķēdes posmos, sākot no ražošanas un beidzot ar mazumtirdzniecību, bet pārējās SO ir iesaistīti tikai ražotāji un nozares pārstāvji (Nīderlandē tirdzniecības organizācija ir SO partnere, un tās pārstāvji piedalās SO valdē padomdevēju statusā).

Visas piecas minētās dalībvalstis uzskata, ka to SO apmierinoši pilda savu uzdevumu rast kompromisu starp piegādes ķēdē iesaistīto dažādo personu interesēm.

No tām dalībvalstīm, kurās nav nevienas atzītas SO, Itālija, Slovēnija, Polija, Grieķija, Rumānija, Horvātija, Beļģija un – mazāk – Latvija redz iespējas izveidot šādas struktūras. Pārējās dalībvalstīs šis instruments netiek izmantots galvenokārt tāpēc, ka tajās ir labi attīstīts kooperatīvu modelis vai ekonomikas dalībnieki neizrāda par to īpašu interesi.

Regulas (ES) Nr. 1308/2013 210. pantā ir paredzēti atzītu SO nolīgumi un saskaņotas darbības, kam pie noteiktiem nosacījumiem nepiemēro LESD 101. panta 1. punktu.

Regulas (ES) Nr. 1308/2013 164. pantā ir noteiktas prasības noteikumu piemērošanas paplašināšanas mehānismam, kura izmantošanu var ierosināt SO. Saskaņā ar šiem noteikumiem Francija 2015. un 2016. gadā iesniedza četrus paziņojumus par biedru finansiālajām iemaksām, ar kurām tiktu finansētas reģionālu SO veiktas vispārējas nozīmes kopīgas darbības piena nozarē.