Eiropas Parlamenta rezolūcija par 2004. gadā panākto progresu brīvības, drošības un tiesiskuma telpas (BDTT) izveidē (ES līguma 2. un 39. panti)



Oficiālais Vēstnesis 124 E , 15/05/2006 Lpp. 0398 - 0404



P6_TA(2005)0227 Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa Eiropas Parlamenta rezolūcija par 2004. gadā panākto progresu brīvības, drošības un tiesiskuma telpas (BDTT) izveidē (ES līguma 2. un 39. panti) Eiropas Parlaments, - ņemot vērā Reglamenta 108. panta 5. punktu, A. ņemot vērā nesenās 2004. gada 11. marta [1] un 2004. gada 14. oktobra [2] rezolūcijas, kurās jau ir sniegts kopsavilkums par Tamperes programmas īstenošanu un formulēti pirmie ieteikumi Eiropadomei, kas pēc tam 2004. gada 5. novembrī pieņēma Hāgas programmu, nosakot pamatnostādnes brīvības, drošības un tiesiskuma telpai (BDTT) turpmākos piecos gados, B. ņemot vērā 2005. gada 11. aprīļa debates un Padomes un Komisijas sniegtās atbildes uz mutiskiem jautājumiem (B6-0164/2005 un B6-0165/2005), C. apzinoties, ka pagājušajā gadā, izņemot koplēmuma procedūras attiecināšanu uz dažiem no pasākumiem, kas saistīti ar nelegālās imigrācijas jautājumiem, nav bijis vērojams vēlamais progress BDTT izveidē, neskatoties uz ievērojamu attīstību citās Kopienas darbības jomās un pat valdību savstarpējā sadarbībā aizsardzības un drošības politikas jomā, D. tā kā šī pieaugošā strupceļa situācija pastāv arī Eiropadomē, kurai 2004. gadā trīs reizes bija jāatzīst grūtības Eiropas Savienības lēmumu īstenošanā, proti, attiecībā uz policijas un tiesu iestāžu sadarbību krimināllietās un it īpaši cīņā pret terorismu un starptautisko noziedzību, E. norūpējies par to, ka, neskatoties uz atkārtotiem aicinājumiem, pašlaik vēl deviņām vecajām un sešām jaunajām dalībvalstīm ir jāratificē 2000. gada 29. maija Konvencija par Eiropas Savienības dalībvalstu savstarpēju palīdzību krimināllietās, un ka vienpadsmit valstis vēl nav apstiprinājušas 2003. gada 27. novembra protokolu pie Eiropola Konvencijas, F. norūpējies par dalībvalstu kavēšanos un grūtībām Eiropas apcietināšanas ordera ieviešanā, kā arī par izrādīto nedrošību saistībā ar iniciatīvām par tiesu iestāžu palīdzību vai starpniecību civillietās, ko dažas dalībvalstis vēlas attiecināt tikai uz pārrobežu gadījumiem, kas liecina par uzticības trūkumu, kurš raksturo dalībvalstu attiecības, G. apzinoties, ka, lai izkļūtu no šī strupceļa, dažas dalībvalstis ārpuslīguma ietvaros ir attīstījušas sadarbības formas ar tādām institūcijām kā "G5"darba grupu, vai tādām, kas ir "gandrīz kā lemttiesīgas", piemēram, ar FATF (Finanšu darba grupa) cīņai pret nelegāli iegūtu naudas līdzekļu legalizēšanu, ar "Dublinas darba grupu" narkotiku apkarošanai, ar "Bernes darba grupu" informācijas apmaiņai, ar visām institūcijām, kas nepakļaujas demokrātijas kontrolei; pārliecināts, ja attīstība ir vēlama un izdevīga, tai ir jākļūst par "pastiprinātas sadarbības" veidu (kā tas ir noteikts "Šengenas+ iniciatīvā"); H. pārliecināts, ka visi šie fakti ietekmē Eiropas Savienības politikas uzticamību un tās darbības leitimitāti brīdī, kad jāsaskaras ar liela mēroga uzdevumiem gan saistībā ar migrācijas politiku, gan robežu kontroli vai brīvību veicināšanu, vai cīņu pret starptautisko noziedzību un terorismu, un ka ir obligāti steidzami jāatsāk vienotas telpas veidošana un jāpastiprina savstarpējā uzticība starp 25 dalībvalstīm, un jāsagatavo kandidātvalstu pievienošanās; Demokrātijas deficīta nekavējoša samazināšana un vienāda tiesiskā regulējuma veicināšana brīvības, drošības un tiesiskuma telpā 1. atkārto savu aicinājumu Padomei izveidot vienādu tiesisko regulējumu politikai, kas saistīta ar BDTT, un steidzami pārvietot tiesu iestāžu un policijas sadarbību Kopienas darbības jomā, piemērojot ES līguma 42. pantu, un turklāt saskaņā ar EK līguma 67. pantu attiecināt kvalificētu balsu vairākumu Padomē un koplēmuma procedūru uz visām politikas jomām, kas saistītas ar BDTT; 2. pievērš Padomes uzmanību uz to, ka saglabāt pašreizējo situāciju laikā, kad tiek gaidīta Konstitucionālā līguma ratifikācija, nozīmē ne tikai padziļināt pašreizējo demokrātijas deficītu, bet tas var arī padarīt neiespējamus 25 dalībvalstu kopīgus lēmumus un praktiski nepārbaudāmu to īstenošanu (kā tas izriet no novērtējuma, ko Eiropadome pati veikusi); 3. tāpēc aicina Komisiju līdz 2005. gada septembrim saskaņā ar ES līguma 42. pantu sagatavot lēmuma priekšlikumu, paredzot, ka uz 29. pantā minētajām darbībām jomās attiecas EK līguma IV sadaļa, vienlaikus nosakot kvalificēta balsu vairākuma procedūras izmantošanu to pieņemšanai; pieprasa Padomei pieņemt jaunu lēmumu saskaņā ar EK līguma 67. pantu, lai veiktu pāreju uz koplēmuma procedūru attiecībā uz IV sadaļā paredzētajiem Kopienas pasākumiem, kā arī attiecībā uz Tiesas pilnvaru ierobežojumu atcelšanu; 4. aicina Padomi pēc iespējas ātrāk grozīt tās Reglamentu, lai atklātu visus sagatavošanā esošos likumdošanas aktus, ieskaitot juridiskos atzinumus, kas sagatavoti šajā kontekstā, ko atkārtoti pieprasījis Eiropas Parlaments un arī lietās C-52/05 P un C-39/05 P, kā arī dalībvalstu ieņemtās nostājas, un apspriest un publiski pārrunāt ar BDTT saistītos jautājumus; prasa kompetentajai komitejai pārbaudīt, vai iejaukšanās šajās lietās būtu atbilstoša rīcība, lai nodrošinātu pārredzamību, ieviešot pasākumus, kas skar Eiropas pilsoņiem; 5. vērš Padomes uzmanību uz vajadzību katru brīvības, drošības un tiesiskuma telpas īstenošanas attīstības posmu realizēt uzticamas sadarbības rezultātā ar Eiropas Parlamentu un ievērojot demokrātijas principu, saskaņā ar kuru Eiropas Parlamentam ir jāpievienojas Eiropas tiesību aktu sagatavošanas darbu sākumā un nevis beigās, kad politiskā vienošanās jau panākta; 6. ierosina Komisijai ieviest procedūru, kas paredz regulāri informēt Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komiteju par BDTT telpas ārējiem aspektiem, it īpaši par sarunām par nolīgumiem, kā arī par politisko dialogu ar trešajām valstīm un starptautiskajām organizācijām; pieprasa Komisijai pabeigt pilotprojektu "TRANS-TI", kas ļautu regulāri sekot notikumiem un dokumentiem saistībā ar likumdošanas procedūrām, kas attiecas uz BDTT, ja tikai šī informācija un dokumenti būtu pieejami iestāžu reistros; aicina valstu parlamentus pievienoties šim pilotprojektam, nodrošinot tiešsaistē piekļuvi sagatavošanās darbiem katrai likumdošanas procedūrai, kas attiecas uz ES tiesību aktu pieņemšanu vai pārņemšanu saistībā ar BDTT; 7. aicina dalībvalstis iepriekš neizlemt par Eiropas Kopienas un Eiropas Savienības kompetenci jautājumā par starptautiskajiem līgumiem un pasteigties ieviest starptautiskajās konvencijās "savienojuma" klauzulas, kas ļautu Eiropas Savienībai un Kopienai pievienoties šīm konvencijām, vai vismaz "atvienojuma" klauzulas, kas varētu aizsargāt Savienības attiecības starp dalībvalstīm jomās, kas minētas konvencijās; 8. iedrošina visas Eiropas Savienības iestādes uzturēt atklātu, caurskatāmu un pastāvīgu dialogu ar reprezentatīvām asociācijām un pilsonisko sabiedrību, kā arī veicināt un atvieglot pilsoņu līdzdalību sabiedriskajā dzīvē; pieprasa Komisijai, tiklīdz iespējams, iesniegt priekšlikumu konkrētu pasākumu veikšanai šajā virzienā; Brīvība, drošība, tiesiskums un solidaritāte 9. uzskata, ka pasākumiem saistībā ar BDTT attīstību ir jāiekļaujas Kopienas darbības jomā ne tikai no juridiskā, bet arī no to politisko mērķu viedokļa, kas jāsasniedz, dalībvalstīm un pilsoņiem solidarizējoties; tālab uzskata, ka Tieslietu un iekšlietu padomei ir jāpadara sava darbība atvērtāka un jāapspriežas, it īpaši ar: - Attīstības padomi, Vispārējo lietu padomi un Sociālo lietu padomi, definējot imigrācijas, integrācijas un atpakaļuzņemšanas politiku, - Budžeta un vispārīgo lietu padomi, definējot finansiālās solidaritātes pasākumus gan saistībā ar robežkontroles un patvēruma politikas sistēmas īstenošanu un atpakaļuzņemšanas politiku, gan tās infrastruktūras un resursu īstenošanu, kas vajadzīga civilajai aizsardzībai, katastrofu un teroristu uzbrukumu novēršanai; Pamattiesību integrēta veicināšana 10. atkārto savu pārliecību, ka brīvības, drošības un tiesiskuma telpas īstenošana prasa vēl ciešāku saistību starp Eiropas un valstu iestādēm, lai sasniegtu visaugstāko pamattiesību aizsardzības līmeni gan indivīdu interesēs, gan tāpēc, lai nepieļautu jebkādu kavēšanos vai atteikšanos pārņemt veiktos pasākumus; šajā sakarā ierosina: - katram jaunam likumdošanas priekšlikumam, it īpaši par BDTT, pievienot pamatotu novērtējumu par ietekmi uz pamattiesībām; bez tam aicina par pamattiesībām atbildīgo komisāru darba grupu periodiski informēt Pilsoņu brīvību komiteju par savām darbībām un nodrošināt attiecīgo darbību pienācīgu koordināciju; - Parlamentam ir tādas pašas tiesības, kā Padomei, Komisijai pieņemot Kopienas un Eiropas Savienības tiesību aktu ieviešanas pasākumus, jo šie akti varētu ietekmēt pamattiesības, kā tas bieži notiek BDTT jomā; - nākamajās Parlamenta ikgadējās debatēs par BDTT veikt arī novērtējumu par pamattiesību aizsardzību Savienībā, pamatojoties uz īpašiem tematiskiem ziņojumiem, ko šajā sakarā, no vienas puses, sniedz Komisija ziņojumā, kas paredzēts EK līguma 212. pantā, un, no otras puses, Pamattiesību aentūra, kā ieteikts Parlamenta 2005. gada 26. maija rezolūcijā par pamattiesību veicināšanu un aizsardzību — dalībvalstu un Eiropas iestāžu, tostarp Pamattiesību aentūras, loma [3]; 11. uzskata sekojošus pasākumus par steidzamiem pamattiesību veicināšanā: - attiecīgu pasākumu pieņemšana, lai veicinātu minoritāšu integrāciju un cīnītos pret jebkāda veida diskrimināciju (EK līguma 13. pants), tostarp pamatlēmuma par rasismu un ksenofobiju pieņemšana pēc atkārtotas apspriešanās ar Parlamentu, - programmas par justīcijas kvalitāti Eiropā izstrādāšana, vienojoties ar dalībvalstīm un ņemot vērā Parlamenta 2005. gada 22. februāra ieteikumu Padomei par kriminālās justīcijas kvalitāti un tiesību aktu saskaņošanu krimināltiesību jomā dalībvalstīs [4], - kopīgu pasākumu pieņemšana par Eiropas tiesu pieejamību civillietās un krimināllietās (izvairoties no dubultstandartiem pārrobežu lietās), - tiesvedības garantiju pastiprināšanu procesa laikā; aicina Padomi steidzami pieņemt pamatlēmumu šajā jautājumā, ņemot vērā Parlamenta atzinumu; aicina Komisiju līdz 2005. gadam iesniegt likumdošanas priekšlikumus paredzētajos jautājumos par * savstarpējo atzīšanu pirmstiesas posmā, * kontroles pasākumiem, neradot brīvības atņemšanu, * "ne bis in idem in absentia" principu, * taisnīgu izturēšanos pierādījumu iegūšanā un izmantošanā, * tiesībām, kas izriet no nevainīguma prezumpcijas; - solidaritātes pasākumu pieņemšanu attiecībā uz cietušajiem, it īpaši, ja runa ir par bērniem; - Eiropas Policijas ētikas kodeksa [5] oficiālu atjaunošana ES, kuru jau 2004. gada 28. oktobrī neoficiāli apstiprināja Tieslietu un iekšlietu padome [6], un Eiropas Policijas akadēmijas (CEPOL) nozīmes pastiprināšana. Definēt ES un tās dalībvalstu konkrētus mērķus 12. aicina Komisiju iesniegt nākamajai Eiropadomei Hāgas programmas īstenošanas programmu, kas: - norāda konkrētus mērķus, kas īstenojami nākamajos piecos gados, vienojoties ar dalībvalstīm jautājumā par noziedzības samazināšanu, personu aizsardzību un brīvību stiprināšanu, - paredz pārskatāmu Eiropas un valsts līmeņa uzraudzības mehānismu šo mērķu īstenošanai un iespējamo darbības traucējumu adekvātu analīzi; Tieslietas 13. atgādina, ka tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās balstās uz tiesu iestāžu un pilsoņu un pašu iestāžu savstarpēju uzticību un abpusējas atzīšanas principa; šie mērķi tiks sasniegti pateicoties kopīgu noteikumu izstrādei un informācijas labākai apmaiņai starp minētajām pusēm, kā arī tiesnešu apmācībai Eiropas jautājumos; šajā jomā svarīgi stiprināt Eurojust, lai izveidotu Eiropas prokurora biroju; 14. vēlas progresa turpinājumu tiesu iestāžu sadarbība civillietās, it īpaši imenes tiesību un komerctiesību jomā; Migrācijas, patvēruma un robežu šķērsošanas politika 15. pieprasa Komisijai līdz 2006. gada beigām izvirzīt priekšlikumu pārraudzības mehānismam, kas papildinātu esošo Šengenas novērtējuma mehānismu; 16. pieprasa reālu Eiropas patvēruma un imigrācijas politiku, kas būtu godīga, taisnīga un ievērotu migrantu pamattiesības; 17. noraida patvēruma un imigrācijas politikas eksternalizāciju un imigrācijas nometņu un portālu veidošanu ārpus Eiropas Savienības; 18. aicina Komisiju un Padomi nodrošināt, lai Tieslietu un iekšlietu (TI) padomes nesen apstiprinātajā ES un Lībijas paplašinātās sadarbības līgumā nebūtu paredzēta kolektīva izraidīšana uz vietām, kur notiek rupji cilvēktiesību pārkāpumi vai arī administratīvs apcietinājums šādās vietās, kā arī saskaņā ar Ženēvas Konvenciju atzīst Lībijas patvēruma meklētāju tiesības; 19. atgādina par kopējās imigrācijas politikas nepieciešamību, kas neaprobežojas tikai ar cīņu pret nelegālo imigrāciju; neatlaidīgi pieprasa legālas imigrācijas politikas īstenošanu; 20. atgādina, ka Eiropas migrācijas politika ir jāpievieno Eiropas integrācijas politikai, kas citu vidū nodrošina regulāru integrāciju darba tirgū, tiesības uz izglītību un mācībām, sociālo un veselības aizsardzības dienestu pieejamību, imigrantu līdzdalību sociālajā, kultūras un politiskajā dzīvē; 21. pieņem zināšanai Komisijas Zaļo grāmatu par Eiropas Savienības pieeju ekonomiskās migrācijas pārvaldībai (KOM(2004)0811); atgādina, ka ekonomiskajai imigrācijai Eiropā nav jāaprobežojas ar Eiropas darba tirgus vajadzībām, bet tai ir jāņem vērā visi migrācijas veidi, tostarp imenes atkalapvienošanās; ļoti vēlas, lai Eiropas ekonomiskā imigrācija būtu balstīta uz tiesību aktu saskaņošanas par migrantu uzņemšanu Eiropas Savienībā un būtu līdzeklis cīņai pret diskrimināciju darba tirgū; 22. pieprasa Eiropas Savienībai un tās dalībvalstīm ratificēt Apvienoto Nāciju Organizācijas konvenciju par strādnieku migrantu un viņu imenes locekļu tiesībām, un SDO konvencijas 97 un 143 par strādniekiem migrantiem; pieprasa Komisijai savos lēmumos un pamatlēmumos vēlreiz izskatīt visus noteikumus Starptautiskajā konvencijā par strādnieku migrantu un viņu imenes locekļu tiesībām, ko 1990. gada 18. decembrī pieņēma Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālasambleja; 23. ir ļoti noraizējies par Eiropas Savienības atgriešanās politiku, it īpaši par kopīgiem lidojumiem imigrantu izraidīšanai; atgādina, ka atpakaļuzņemšanas nolīgumiem ar trešajām valstīm ir jābūt balstītiem uz patiesu dialogu un jāņem vērā šo valstu vajadzības; šis dialogs sekmēs politisko sadarbību un kopīgu attīstību, lai risinātu migrācijas cēloņus; 24. lūdz Komisiju pārliecināties, ka personas, kurām ir nepieciešama aizsardzība, pilnīgi droši varēs sasniegt Savienību, ka viņu prasības tiks izskatītas piemērotā veidā un ka tiks rūpīgi ievērotas starptautiskās cilvēktiesības un bēgļu tiesības, un it īpaši neapspiešanas principu; 25. atgādina Komisijai, Līgumu sargs, tās uzdevumu rūpēties par Eiropas Savienības patvēruma tiesību ievērošanu, saskaņā ar ES līguma 6. pantu un EK līguma 63. pantu, ņemot vērā nesenos masu izraidīšanas gadījumus, kas met ēnu pār šīm dalībvalstīm attiecībā uz to pienākumu pildīšanu atbilstoši ES tiesībām; 26. atgādina par Kopienas imigrācijas un patvēruma politikas nepieciešamību balstīties uz legālu imigrācijas kanālu atklāšanu un kopīgu standartu definīciju imigrantu un patvēruma pieprasījuma iesniedzēju tiesību aizsardzībai visā Eiropas Savienībā, kā tas ir noteikts Tamperes Eiropadomē 1999. gadā un apstiprināts Hāgas programmā; 27. vēlreiz apstiprina savas iespējas, kas attiecas uz vismazākā kopsaucēja panākšanu Padomes direktīvas projektam par patvēruma procedūrām un pieprasa dalībvalstīm bez kavēšanās uzsākt Direktīvas 2004/83/EK [7] pārņemšanu; Organizētās noziedzības un terorisma apkarošana 28. atkārto savu pārliecību, ka Eiropas Savienības iekšējās drošības politikai vajadzīga ne tikai savstarpēja uzticība, bet arī kopējo mērķu, atbilstošu līdzekļu, tiesiskā regulējuma un pilsoņu garantiju izveidošana; šajā sakarā ar nožēlu konstatē, ka: - pirmkārt, vēl joprojām nav reālas Eiropas iekšējās drošības stratēija, kas noteiktu konkrētus mērķus, atbildību par izpildi, gaidāmos rezultātus un objektīvus kritērijus izpildes novērtējumam; - otrkārt, neskatoties uz Eiropas līmenī sasniedzamo mērķu neskaidrību, dalībvalstis, gluži pretēji, pieprasa veikt vispārējus pasākumus attiecībā uz datu vākšanu un to pieejamību neatkarīgi no tā, vai tie ir operatīvi dati (piemērojot datu pieejamības principu) vai dati, kas saistīti ar cilvēku ikdienas aktivitātēm (ceļojumi, sakari). 29. tā kā no Padomes nav saņemta informācija par šo jautājumu, nolemj uzdot kompetentai Parlamenta komitejai pārbaudīt, kādi stratēiski un operatīvi pasākumi pašlaik tiek veikti Eiropas līmenī, lai apkarotu terorismu un organizēto noziedzību; tādēļ Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejai līdz 2005. gada beigām jāuzklausa: - SITCEN un Eiropas Komisijas tieslietu, brīvības un drošības ğenerāldirektorāta vadošās amatpersonas, kas ir atbildīgas par organizētās noziedzības apkarošanas politiku; - Eiropola, Eurojust un Eiropas Krāpšanas apkarošanas biroja (OLAF) vadošās amatpersonas, lai pārbaudītu pašreizējo sadarbības stāvokli starp dalībvalstīm un Eiropas organizācijām, kā arī šīs sadarbības iespējamo attīstību; - Interpola vadītāju, lai pārbaudītu pašreizējo stāvokli un nākotnes sadarbību starp Interpolu un dalībvalstīm, ES un tās aentūrām vai informācijas sistēmas apmaiņu; - valstu tiesu un policijas iestādes, lai pārbaudītu reālo sadarbības apjomu starp dalībvalstīm, starp dalībvalstīm un ES un tās aentūrām (datu apmaiņa, kopīgas darba grupas, divpusēji nolīgumi); - valstu parlamentu pārstāvjus, kas ir atbildīgi par iepriekš minētajiem jautājumiem. 30. aicina Komisiju: - iesniegt Eiropola Kopienas juridisko pamatu, pirms stājas spēkā Konstitucionālais līgums, un paredzēt Eiropola un Eirojust attīstības sadarbības formas un šo divu organizāciju kontroles veidus, ko tās pārņēmušas no Eiropas Parlamenta un valstu parlamentiem, - iesniegt juridisko pamatu Eiropas sarakstam par tiem indivīdiem, grupām un aktivitātēm, kam piemēro ierobežojošus pasākumus terorisma apkarošanai, kā arī to indivīdu sarakstu, kas var būt bīstami sabiedriskajai kārtībai (Šengenas Konvencijas 96. un 99. panti); Vispārējās uzraudzības politika, proporcionalitātes prasības un datu aizsardzība 31. atbalsta Eiropadomes pieeju racionālā veidā pārvaldīt informāciju, kas ir Eiropas Savienības un dalībvalstu rīcībā; tomēr atgādina, ka visas šīs datorsistēmas, kas apstrādā Savienības drošības politikai iespējami svarīgu informāciju, tika izstrādātas konkrētiem mērķiem, un ievērojot proporcionalitātes principus, kas demokrātiskā sabiedrībā var attaisnot to lietošanas ierobežojumus datu aizsardzības dēļ; 32. norāda, ka šie ierobežojumi nevar tikt vienkārši atlikti malā, izvirzot jaunus imperatīvus cīņai pret terorismu un organizēto noziedzību, bet tā vietā jāpanāk iepriekšēja vienošanās par sasniedzamajiem mērķiem un tā rezultātā informāciju, kas ir svarīga apstiprināto uzdevumu izpildīšanā, nepieciešams nodefinēt un nodot kompetento iestāžu rīcībā uz atbilstīgu laika posmu; atkārto aicinājumu pāriet no sistēmas "pull" uz sistēmu "push" datu nodošanai ASV iestādēm, un saglāba lielākas rezerves attiecībā uz Eiropas PNR sistēmas izveidi, kura būtu Eiropola atbildībā, kā paredzēts Komisijas paziņojumā par reiğstrēto aviopasažieru datu (PNR) nodošanu: globāla ES pieeja (KOM(2003)0826), pieprasa Komisijai un Padomei ņemt vērā 2004. gada 31. marta Parlamenta rezolūciju par PNR [8] pārrunu laikā ar trešajām valstīm vai starptautiskām organizācijām, it īpaši ar Starptautisko civilās aviācijas organizāciju (ICAO); 33. brīdina Padomi par riskiem, ko rada informācijas sistēmu savietojamība; 34. atkārto aicinājumu definēt vienotus kritērijus jautājumā par datu aizsardzību drošības jomā, ņemot par pamatu Eiropadomes un Eiropas datu aizsardzības iestāžu konferences norādītos principus [9], un atkārto aicinājumu par kopīgas iestādes izveidošanu kā daļu no tiesu iestāžu un policijas sadarbības, iesaistot valstu un Eiropas iestādes, kā arī Eiropolu, Eurojust, SIS un SID; uzskata, ka šīs iestādes uzdevums būtu pārbaudīt Eiropas iestāžu atbilstību aizsardzības standartiem un palīdzēt šīm iestādēm likumdošanas darbā; 35. atgādina nepieciešamību pastiprināt ceļojumu dokumentu drošību; tomēr, izvēlētais tehniskais risinājums ir nozīmīgs, jo tikai tādā veidā varēs garantēt biometrijas izmantošanas efektivitāti un datu fizisko aizsardzību, it īpaši pret nelicencētu piekļuvi; galvenais, lai vienlaicīgi tiktu saglabātas tehnoloijas specifikācijas, izmantojot risinājumus, kas labi raksturo izmaksu efektivitāti, un lai tās būtu drošas datu vākšanā, apstrādē, glabāšanā un izmantošanā; norāda, ka būs nelietderīgi, ja Eiropas Savienība steigsies pieņemt priekšlaicīgu risinājumu, kas izrādīsies nepiemērots; 36. atgādina, ka saskaņā ar 29. pantu izveidotā darba grupa un Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs uzskata, ka valstu iniciatīvas par datu apmaiņu, kuras tika iztirzātas 2004. gada aprīlī, nav pilnībā saskaņotas ar Eiropas Cilvēktiesību tiesu un Eiropas Savienības pamattiesību hartu; 37. akcentē, ka, lai izvairītos no nesamērīgi liela daudzuma pieprasījumiem, izmaksas par savākto datu analīzi jāsedz iestādei, kas iesniegušas pieprasījumu; 38. vēlreiz diskutē par pārredzamības un publisko debašu trūkumu šāda veida tehnoloijas izvēlē un sarunās gan ar Starptautiskās civilās aviācijas organizācijas tehniskajām grupām, gan ar ASV administrāciju. Atgādina savu nostāju par "augstfrekvences identifikācijas" mikroprocesoru izmantošanu Eiropas pilsoņu pasēs un aicina Komisiju veikt šo tehnoloiju padziļinātu pārbaudi, pirms tā nosaka to obligātu izmantošanu simtos miljonu dokumentu; 39. uzdod tā priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Eiropadomei un dalībvalstu valdībām un parlamentiem. [1] OV C 102 E, 28.4.2004., 819. lpp. [2] Pieņemtie teksti, P6_TA(2004)0022. [3] Pieņemtie teksti, P6_TA(2005)0208. [4] Pieņemtie teksti, P6_TA(2005)0031. [5] Eiropas policijas ētikas kodekss, Ieteikums REC (2001) 10, ko 2001. gada 19. septembrī pieņēma Padomes ministru komiteja. [6] Eiropas Savienības Padome, Padomes secinājumu projekts attiecībā uz policijas darbinieku profesionāliem standartiem saistībā ar starptautisko policijas sadarbību, Briselē, 2004. gada 28. oktobrī, 11977/2/04. [7] OV L 304, 30.9.2004., 12. lpp. [8] OV C 103 E, 29.4.2004., 665. lpp. [9] Pieņemtie teksti, 7.6.2005., P6_TA(2005)0223. --------------------------------------------------