LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 57/6

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

2013/C 57/06

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 51. pantam (1).

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (2)

“POPERINGSE HOPSCHEUTEN”/“POPERINGSE HOPPESCHEUTEN”

EK Nr.: BE-PGI-0005-0968-22.02.2012

AĢIN ( X ) ACVN ( )

1. Nosaukums:

“Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Beļģija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids:

1.6. grupa. Svaigi vai pārstrādāti augļi, dārzeņi un labība

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

“Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” ir dzinumi, kas lēnām aug apiņu auga (Humulus lupulus) apakšzemes daļā. Kad tie ir pilnībā izauguši, to diametrs ir 3 līdz 5 mm un garums 4 līdz 8 cm. “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” vienmēr ir glītā baltā krāsā, attīrīti no zemes paliekām un slimību un kaitēkļu neskarti. Tiem ir stingra struktūra, un tie ir kraukšķīgi (nav šķiedraini, nav arī pārkoksnējušos audu). Tāpēc tie viegli lūst, nesaplūksnājoties galos. Uz šiem apiņu dzinumiem ir redzamas mezglu vietas (atšķirībā, piemēram, no sojas dzinumiem).

“Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” garša ir ļoti specifiska – vislabāk tā raksturojama kā “tipiska riekstu garša” ar cigoriņu piegaršu. Salīdzinājums, lai arī grūti izdarāms, ir piemērots veids, kā aprakstīt to organoleptiskās īpašības. “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” garša atgādina portulaku vai resnus sojas dzinumus, vai arī melnsaknes krēmīgo riekstu garšu. Garša ir svaiga un ļoti dabiska.

“Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” sastāv pārsvarā no proteīniem, tajos nav tauku, un to kaloriju saturs ir praktiski nulle. Turklāt “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” ir bagāti ar mikroelementiem un vitamīniem, jo īpaši B grupas vitamīniem.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem):

—

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

—

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Konkrētajā ģeogrāfiskajā apgabalā ir jānotiek šādiem “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” ražošanas posmiem: apiņu augu pārsegšanai ar zemi, atvašu nogriešanai, uz kurām aug “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten”, un dzinumu novākšanai. Tas vienlīdz attiecas gan uz atklātā laukā, gan apsildītās siltumnīcās audzētiem augiem.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

Lai garantētu to autentiskumu un saikni ar konkrēto apgabalu, “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” šķirošanai, iepakošanai un marķēšanai jānoris noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā. Tiklīdz “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” ir iepakoti, tos var brīvi tirgot parastajos tirdzniecības kanālos ārpus ģeogrāfiskā apgabala.

Iepakošanai ģeogrāfiskajā apgabalā ir jānotiek tāpēc, lai nodrošinātu izcelsmi, izsekojamību, kvalitāti un reputāciju. “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” kvalitātes garantēšanai ir nepieciešama iepakošana noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā – tādējādi posms starp ražas novākšanu (uz lauka vai siltumnīcās konkrētajā ģeogrāfiskajā apgabalā) un iepakošanu ir ļoti īss, un tas nāk par labu kvalitātei, jo lieka pārcilāšana un pārāk daudz darbību negatīvi ietekmē “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” kvalitāti – tas ir trausls produkts un viegli bojājas.

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

Patērēšanai pārtikā paredzētajam produktam jābūt pievienotai šādai informācijai:

etiķetēm, uz kurām ir norādīts:

— nosaukums “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten”, audzētāja uzvārds vai nosaukums un individuāls identifikācijas numurs,

— norāde saistībā ar produkta izsekojamības nodrošināšanu, par ko atbild ražotājs, konsultējoties ar pieteikuma iesniedzēju grupu,

— Eiropas Savienības AĢIN simbols.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

Ražošanas apgabalā ietilpst Poperinges pilsēta (bez pilsētas centra arī šādas pilsētas daļas: Krombeke, Proven, Reningelst, Roesbrugge-Haringe un Watou), kaimiņpilsēta Īpera (Ieper) (bez pilsētas centra arī šādas pilsētas daļas: Boezinge, Brielen, Dikkebus, Elverdinge, Hollebeke, Sint-Jan, Vlamertinge, Voormezele, Zillebeke un Zuidschote) un blakus esošā Vleteren pašvaldība (tostarp Westvleteren, Oostvleteren un Woesten).

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

Aizsargātā ģeogrāfiskās izcelsmes norāde “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” ir balstīta uz šā produkta reputāciju un ražošanas tradīciju Poperinges apkārtnē.

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

Ir vairāki iemesli tam, kāpēc “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” tiek audzēti Poperinges apkārtnē.

Pirmais iemesls ir vietējās augsnes un klimatisko apstākļu ideālā piemērotība. Poperingē sastopamais augsnes tips ir mēreni mitra smilšmāla augsne, kuras B horizonts ir izteikti plankumains, ar sadrumstalotu struktūru. Dziļākie augsnes slāņi ir blīvāki, un tas nodrošina straujāku augsnes drenāžu.

Laba, dziļa smilšmāla augsne ar šādu drenāžu un labu kaļķu saturu ir ideāli piemērota apiņu audzēšanai. Tajā jābūt pietiekami daudz mitruma, kuru augi uzņem no augsnes dziļākajiem slāņiem.

Poperinges apkārtnē, tāpat kā pārējā Rietumflandrijā, valda mērens jūras klimats ar sausām ziemām un siltām, mitrām vasarām. Jūras tuvuma dēļ temperatūras ir mērenas. Gada vidējais nokrišņu daudzums ir 825 mm. Šāds klimats ir labvēlīgs “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” audzēšanai.

Turklāt šā apgabala lauksaimnieki gadu desmitu laikā ir ieguvuši plašas īpašās zināšanas “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” audzēšanā.

Lauksaimnieki apiņu dzinumu audzēšanai un to novākšanai izmanto divas metodes. Viena no tām ir sensenā un tradicionālā metode audzēt apiņu dēstus laukā – uz šo metodi vēl joprojām paļaujas visos apiņu audzēšanas reģionos, tostarp Poperinges reģionā. Tomēr 1983. gadā zinātniska pētījuma rezultātā apiņu dzinumus sāka audzēt arī apsildītās siltumnīcās. Šo otro ekskluzīvo audzēšanas metodi izmanto tikai Poperinges reģionā, kur viena trešdaļa “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” tiek audzēti apsildītās siltumnīcās un divas trešdaļas – lauka platībās. Šo abu audzēšanas sistēmu kombinācija ir specifiska konkrētajam ģeogrāfiskajam apgabalam. “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” novākšana ir ļoti darbietilpīga un jāveic ārkārtīgi uzmanīgi un rūpīgi, lai nesavainotu trauslos apiņu dzinumus. “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” audzētājiem ir plašas šim nolūkam vajadzīgās zināšanas un prasme.

1983. gadā tika nodibināta “Baltā apiņa brālība” (De Witte Ranke), kas savu nosaukumu ieguva, pateicoties tobrīd plaši izplatītajai apiņu šķirnei. Šīs brālības mērķis bija un vēl joprojām ir pārstāvēt visa Westhoek reģiona, bet jo īpaši Poperinges un “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” intereses.

5.2. Produkta specifika:

Plašajā “dzinumu” klāstā “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” ir ļoti īpašs produkts, pirmkārt, jau tā īpašās struktūras dēļ. Uzturā tiek izmantota tikai apiņu dzinuma 5 līdz 8 cm garā augšējā kraukšķīgā daļa, kuru nolauž pie otrā mezgla.

Turklāt “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” ir ļoti specifiska garša, kura nav vienkārši aprakstāma. Visprecīzāk tā raksturojama kā “tipiska krēmīga riekstu garša” ar cigoriņu piegaršu. Šī īpašā garša ir ļoti svaiga un dabiska, kas daļēji ir konkrētajam ģeogrāfiskajam apgabalam raksturīgās augsnes un klimata rezultāts.

Tā kā “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” ir tipisks sezonāla rakstura produkts, kuru var novākt tikai no decembra beigām līdz aprīļa beigām, tas ir pieejams ne visu gadu, bet tikai noteiktā un ierobežotā tā periodā.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

Aldaru valstī Beļģijā apiņi bija svarīgs kultūraugs. Viduslaikos alus bija populāra alternatīva ne īpaši tīrajam ūdenim. Sākot no 13. gadsimta, apiņus izmantoja alus darītavās, un tie izkonkurēja slepeno maisījumu no rūgtām un aromātiskām zālītēm – tā saukto gruut. Šo kultūraugu Poperingē sāka audzēt, aizstājot vadmalas ražošanu. Kā stāsta vēsture, 15. gadsimtā Jānis Bezbailīgais (Jan zonder Vrees) esot mudinājis Poperinges iedzīvotājus, kuri bija zaudējuši tiesības izgatavot vadmalu, sākt audzēt apiņus.

Poperinges reģions savas augsnes struktūras un klimata dēļ ir ārkārtīgi piemērots apiņu audzēšanai. Un tā Poperinges reģions kopā ar Asse-Aalst kļuva par Eiropas apiņu klēti.

Viens no svarīgākajiem posmiem apiņu audzēšanā ir lieko dzinumu noņemšana. Katram augam atstāj divus vai trīs dzinumus, kas izaug par jaunām stīgām, uz kurām var augt apiņu rogas.

Lai gan apiņu dzinumi sākotnēji bija apiņu rogu ieguves blakusprodukts, agrā pavasarī, kad svaigi dārzeņi vēl bija maz pieejami, tie bija gaidīta delikatese.

Ziņas par to, ka “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” tikuši izmantoti kā svaigi dārzeņi, rodamas jau 16. gadsimta rakstos – tiem tika piedēvētas pat ārstnieciskas īpašības.

Tā, piemēram, 1554. gadā ārsts Rembert Dodoens rakstīja, ka “apiņu dzinumus izmanto pārtikā un tie palīdz uzlabot garšu”. Dodoens piedēvēja “Poperingse hopscheuten” arī ārstnieciskas īpašības. “Spēks un iedarbība”. Apiņu jaunos dzinumus vai asnus izmanto uzturā; lai gan tie vairāk palīdz uzlabot garšu, nekā sniedz ķermenim barības vielas – tiem ir ļoti maza uzturvērtība –, tie labvēlīgi ietekmē zarnu traktu, jo veicina urīna rašanos un izvadīšanu un nedaudz atvieglo zarnu iztīrīšanos, kā arī stiprina kuņģi.

1581. gadā speciālists ārstniecības augu jomā un dziednieks Matthias de Lobel (25) publicēja savu Krudtboeck (“Augu grāmatu”), kurā viņš norāda uz parašu ēst sakņu dzinumus kā dārzeņus:

“Vienkāršā tauta salātu vietā lieto gan savvaļas, gan kultivēto apiņu jaunos dzinumus, kas parādās tikai marta beigās vai aprīlī. Tiem ir burvīga cigoriņu garša, un tie ir diezgan silti.”

Vēlākos periodos rakstiskas atsauces uz “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” sastopamas aizvien biežāk. Gadsimtu un gadu gaitā šajā ģeogrāfiskajā apgabalā ir uzkrātas tādas zināšanas par “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” audzēšanu un izmantošanu, ka var uzskatīt, ka audzētājiem šajā reģionā ir specifiskas tehniskas zināšanas un dažādas tādas iemaņas, kādas nepazīst citos reģionos (piemēram, audzēšana siltumnīcās).

Tas, ka daudzos (senos) rakstos ir atrodamas norādes uz “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” un šo reģionu, arī uzskatāms par pierādījumu, ka tiem ir radusies reputācija, kas tieši saistāma ar konkrēto produktu, audzētāju izmantotajām metodēm un konkrēto ģeogrāfisko apgabalu. To, ka turpinās ieguldījumi “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten”, pierāda fakts, ka vēl joprojām tiek veikti zinātniski pētījumi par šā auga dažādu šķirņu audzēšanas metodēm. Kopš 19. gadsimta beigām vairāki Poperinges reģiona restorāni piedāvā ēdienus, kuros izmantoti “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten”. Daži restorāni šo produktu iekļauj pat katrā ēdienā. “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” reputācija ir acīmredzama ņemot vērā arī daudzos grāmatās un presē publicētos rakstus par to, kā vietējie restorāni izmanto šos dzinumus. Presē “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” regulāri tiek dēvēti par “Poperinges balto zeltu”.

“Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” izmantojums kulinārijā ir ļoti daudzveidīgs. Kulinārijai veltītie preses izdevumi ik sezonu lielu uzmanību pievērš “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten”, kas tiek uzskatīti par patiesu delikatesi, un gan internetā, gan dažādās pavārgrāmatās atrodamas daudzas specifiskas receptes, kurās izmantoti šie dzinumi.

Ik pavasari “Baltā apiņa brālība” sadarbībā ar Poperinges pilsētu organizē apiņu dzinumu festivālu, kura uzmanības centrā ir “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten”. Labākie Poperinges reģiona restorāni piedāvā īpašu ēdienkarti ar ēdieniem, kuros izmantoti “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten”. Turklāt dažādi audzētāji rīko savu uzņēmumu atvērto durvju dienas, dodot patērētājiem iespēju klātienē iepazīties ar “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” audzēšanu. 2008. gadā par godu savas pastāvēšanas 25 gadu jubilejai brālība publicēja īpaši “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten” veltītu grāmatu.

To, ka ik gadu gan restorāni, gan patērētāji nepacietīgi gaida pirmos “Poperingse hopscheuten”/“Poperingse hoppescheuten”, var novērot ik decembri, kad notiek jauno dārzeņu pārdošana un Beļģijas un ārvalstu pircēji vienmēr ir gatavi maksāt augstu cenu par pirmajiem apiņu dzinumiem.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

http://lv.vlaanderen.be/nlapps/data/docattachments/dossier%20met%20bijlagen.pdf vai

http://www.vlaanderen.be/landbouw — beleid — kwaliteitssystemen — Europese kwaliteitssystemen — vlaamse dossiers

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.

(2) OV L 93, 31.3.2006.,12. lpp. Aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 21. novembra Regulu (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām.