[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |

Briselē, 15.6.2005

COM(2005) 252 galīgā redakcija

KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM UN EIROPAS REVĪZIJAS PALĀTAI

par integrētas iekšējās kontroles sistēmas plānu

A. PAMATS RīCīBAI

Revīzijas palāta 2004. gada novembrī publicēja savu gada pārskatu par 2003. finanšu gadu. Revīzijas palāta 10. reizi sniedza pozitīvu apliecinājuma paziņojumu (jeb DAS ), kas pārsvarā bija pozitīvs attiecībā uz uzskaites ticamību, saistībām un pašu resursiem, bet tajā bija norādīts, ka tai nebija pietiekams nodrošinājums maksājumiem attiecībā uz visām Eiropas Savienības vispārējā budžeta daļām, izņemot administratīviem izdevumiem[1].

Pašreizējā situācija nav pieļaujama, jo nodokļu maksātājiem ir jāsaņem pietiekamas garantijas, ka Eiropas Savienības līdzekļi tiek likumīgi un pareizi pārvaldīti. Tas ir īpaši svarīgi, ņemot vērā, ka gan Parlaments, gan Padome vairākkārt izrādīja savu neapmierinātību, ka Revīzijas palāta nevar sniegt pozitīvu apliecinājuma paziņojumu — pēdējoreiz saistībā ar 2003. gada budžeta izpildes apstiprināšanas procedūru. Abas iestādes ir aicinājušas Komisiju atrisināt situāciju. Tāpēc Barozu Komisija ir uzstādījusi stratēģisku mērķi panākt pozitīvu apliecinājuma paziņojumu no Eiropas Revīzijas palātas[2]. Šis process ietver atjaunotus Komisijas pasākumus vairākās jomās. Kaut arī saskaņā ar līgumu Komisija ir vienīgā atbildīgā par budžeta izpildi, patiesībā dalībvalstis rīkojas ar 4 no 5 budžeta euro, realizējot dalīto vadību, tāpēc ir būtiski, ka dalībvalstis aktīvi piedalās šajā iniciatīvā.

Pozitīva DAS panākšana ir augsti ambiciozs mērķis un nebūtu jāgaida, lai viena gada negatīvo DAS izlabotu nākamajā gadā. Patiešām Revīzijas palāta nevar dot pozitīvu DAS, vienīgi ja tai ir pietiekamas garantijas, ka darījumi līdz individuālā saņēmēja līmenim, t.i. maksājumi, ko dalībvalstis maksā gala saņēmējam, piem., zemniekam, studentam, uzņēmumam un dažos gadījumos varas iestādei, ir likumīgi un pareizi. Tādējādi pārvaldības sistēmām un kontrolēm ir jānodrošina pietiekama garantija, ka kļūdas risks šajā līmenī ir pareizi pārvaldīts, un iekļauj atbilstoša līmeņa uz vietas veiktas pārbaudes prasītāja īpašumā.

Savā atzinumā Nr. 2/2004[3] par efektīvu kontroles sistēmu, Revīzijas palāta, akceptējot, ka ir daudzi vajadzīgie elementi un ka pēdējā laikā ir bijis būtisks progress sistēmas uzlabošanā, par atsevišķiem kontroles sistēmas aspektiem vairākās budžeta jomās izteica šādu kritiku:

Neskaidri un pretrunīgi mērķi Nav izstrādāta skaidra kontroles stratēģija, kas īsteno dažādu sistēmu vispārējus vai konkrētus mērķus. |

Koordinācijas trūkums Nav formālas prasības kontroles struktūrām koordinēt pārbaužu plānus, nedz ņemt vērā citu struktūru veiktās pārbaudes. Pārbaužu rezultātu informācija, ko sniedz dalībvalstis, dažreiz nav adekvāta vai pietiekama. |

Nav informācijas par izmaksām un ieguvumiem Dalītās vadības jomās vairums pasākumu kontroļu izmaksas rodas dalībvalstīs/saņēmējvalstīs, bet labumu gūst ES budžets. Tādējādi dalībvalstīm/saņēmējvalstīm ir zema motivācija veltīt pietiekamus resursus ES līdzekļu kontrolei. Pašreiz nav pieejama informācija par kontroles izmaksām, kas rodas dalībvalstīm vai Komisijai, vai ieguvumiem. |

Neatbilstīgs pielietojums Nejaušām pārbaudēm un riska pārbaudēm ir ļoti dažādi un savstarpēji izslēdzoši mērķi. Kad noteikumos nav pietiekami definētas lietojamās metodes, rezultātā ir apjukums un zema efektivitāte. Kontroles procedūras gan Komisijā, gan dalībvalstīs ir ļoti decentralizētas. Praksē ne vienmēr ir metožu, apmēra, termiņu, paveiktā darba kontroles u.c. atbilstība. Rezultātā pārbaužu kvalitāte ir ļoti dažāda. Neatkarīgas pārbaudes netiek prasītas visās budžeta jomās, bet gadījumos, kad tās tiek prasītas, tad dažreiz pārbaudēm ir neadekvāti darba uzdevumi, un revidentu izvēlē ne vienmēr ir standarta procedūras. Sodi par nepamatotiem pieprasījumiem ir paredzēti tikai lauksaimniecībā un iekšējās politikās. |

- Visi punkti neattiecas uz visām budžeta jomām un dažos gadījumos ir vajadzīgi novērtējumi.

Revīzijas palāta piedāvāja savu padomu par elementiem, ko tā uzskata par obligātiem efektīvai kontroles sistēmai, kurā Komisija varētu, izņemot tieši pārvaldītos izdevumus, veikt galvenokārt uzraudzības lomu, un tad pārbaudes uz vietas centrālā, Kopienas līmenī būtu mazāk vajadzīgas:

- „kopējie principi un standarti … [ir] jāpielieto visos vadības līmeņos iestādēs un tieši tāpat dalībvalstīs” (57. punkts);

- iekšējām pārbaudēm „jānodrošina pietiekamas” (ne absolūtas) „garantijas par darījumu likumību un pareizumu, un atbilstību ekonomikas un efektivitātes principiem.” (57. punkts);

- „kontroles izmaksām jābūt proporcionālām ieguvumiem gan naudas, gan politikas ziņā.” (57. punkts);

- „sistēmai ir jābalstās uz loģiskās ķēdes struktūru, kad pārbaudes tiek veiktas, reģistrētas un ziņotas, izmantojot kopēju standartu, ļaujot visiem dalībniekiem paļauties uz tām” (57. punkts).

Komisija kopumā piekrīt Revīzijas palātas rekomendācijām un faktiski ir veikusi uzlabojumus saskaņā ar šīm prasībām. Tā apstiprina, ka virzība uz „pozitīvu” apliecinājuma paziņojumu ir veids, kā Revīzijas palātai nodrošināt pierādījumus, ka pārraudzības sistēmas un kontroles darbojas, un kļūdas risks ir pietiekami ierobežots. Ja būtu skaidri redzams, ka kontroles sistēma, kādu tā iesaka, ir ieviesta un efektīvi darbojas, Revīzijas palātai būtu pamats tai vajadzīgām garantijām.

Vairums dalībvalstu ir parādījušas, ka ir atvērtas Revīzijas palātas priekšlikumiem par integrēto kontroles sistēmu un par vienotās revīzijas modeli.

Padome savās rekomendācijās par 2003. gada apstiprināšanu norādīja, ka „tā pievienojas Revīzijas palātas apsvērumiem attiecībā uz tālākiem kontroles sistēmas uzbūves uzlabojumiem, nosakot skaidrus un sistemātiskus mērķus un atbildību. Saistībā ar šo Padome ar lielu ieinteresētību uzrauga Revīzijas palātas priekšlikumu par Kopienas iekšējās kontroles sistēmas attīstību, kā norādīts tās atzinumā par vienotas revīzijas modeli.” Tā nolēma, „ka pārsvarā nevienu nozari nevajadzētu izslēgt no šīs metodes un aicina Komisiju, kur iespējams, uzņemties atbilstošas iniciatīvas. Saistībā ar šo Padome uzsver, cik svarīgi ir pielietot, un kur iespējams uzlabot, kopējus standartus finanšu kontrolei un iekšējai revīzijai.”

Eiropas Parlaments savu politisko analīzi par jautājumu sniedza rezolūcijā par 2003. gada apstiprināšanu no 15. punkta līdz 80. punktam un 75. punktā aicināja Padomi sadarboties ar Parlamentu un Komisiju, lai visaptverošas kontroles un revīzijas sistēmas izveidošanai piešķirtu tai vajadzīgo prioritāti un politisko impulsu.

Komisija kopumā piekrīt gan Parlamenta, gan Padomes rekomendācijām. Tā turpinās attīstību pamatojoties uz sasniegumiem administratīvajā reformā, lai uzlabotu integrēto kontroles sistēmu.

B. Komisijas rīcība

Komisija konstatē nepilnības, kas pēc tās domām ir starp kontroles sistēmu katrā budžeta izdevumu jomā un vispārējiem principiem, ko Revīzijas palāta ir definējusi savā atzinumā Nr. 2/2004 ar īpašu uzsvaru uz kontrolēm, kas ierobežo riskus attiecībā uz pamatā esošo darījumu likumību un pareizumu. Tā piedāvās rīcību, lai novērtu katru nepilnību, laika grafiku šo rīcību izpildei un apspriedīs to ar Revīzijas palātu, Padomi un Parlamentu.

Rīcība no vienas puses iekļaus pašreizējo tiesību aktu vājo vietu noteikšanu un paredzētos uzlabojumus, un no otras puses — rīcību, lai īstenotu adekvātu kontroles sistēmu saskaņā ar esošiem tiesību aktiem. Rīcība ietvers arī reglamentējošo noteikumu 2007. – 2013. izvērtējumu atbilstībai Revīzijas palātas ieteikumiem.

Pirmkārt, lai nodrošinātu kārtību savā iekšienē, Komisija kontroles sistēmai nosaka nepieciešamos uzlabojumus attiecībā uz budžeta vadību un centralizēti pārvaldītiem līdzekļiem , kur vien tas nesakrīt ar Revīzijas palātas mērķiem. Pasākumi šo nepilnību novēršanai paredz:

- nodrošināt, ka ģenerāldirektoru gada darbības pārskatos ir sniegti skaidri pamatojumi pārliecībai par pamatā esošiem darījumiem, pievienojot atbilstošus indikatorus, un ka garantijas apliecinājums ietver pārskatu daļu, par kuru tie ir atbildīgi, un cik vien iespējams uzskaita rezervju ietekmi;

- nodrošināt, ka grāmatvedis paraksta Komisijas pārskatus, apstiprinot, ka viņš ir veicis pārbaudes, ko viņš uzskata par vajadzīgām un ir pārliecinājies, ka pārskati ir sagatavoti saskaņā ar grāmatvedības noteikumiem, metodēm un uzskaites sistēmām, kas izveidotas viņa vadībā Komisijas pārskatiem, ka viņš ir veicis korekcijas, kas ir vajadzīgas, lai patiesi un godīgi atspoguļotu Finanšu regulas 136. pantam atbilstošu uzskaiti, un tāpēc tie ir ticami. Saistībā ar šo ir piedāvāts Finanšu regulas 61. panta grozījums kā daļa no regulas grozījumiem, kas pieņemti 2005. gada 3. maijā;

- nodrošināt visos ģenerāldirektorātos resursu direktora skaidru pienākumu noteikšanu saistībā ar tā atbalstu ģenerāldirektoram ikdienas finansējuma un kontroles jautājumos, un attiecībā uz gada darbības pārskatu un tam pievienoto deklarāciju;

- Komisijas paveiktā darba pārbaudes ziņojumu turpmāka pilnveidošana, lai Revīzijas palātai būtu iespēja novērtēt pasākumus, kas paveikti īstenojot tās agrākos ieteikumus.

- pastiprināt gada kopsavilkuma pārskata lomu Komisijas līmeņa vadības izvērtēšanā, kurā novērtē situāciju dienestos un norāda galvenos saistītos jautājumus;

- izpētīt iespējas vairāk vienkāršot EK līdzekļu pārvaldību un nodrošināt, ka kontroles prasības ir proporcionālas riskiem;

- ieviešot vienotu metodiku riska novērtēšanai, jo īpaši, lai dotu uzskaites pamatā esošu darījumu kļūdas riska vadības garantijas;

- sagatavot dienestiem stratēģiju pamatnostādnes pārbaudēm uz vietas attiecībā uz katru izdevumu grupu, iekļaujot uzraudzības sistēmu un kontroļu izvērtēšanas metodiku, atlases izmērus un metodes noteikšanu, kļūdu iespaida uz EK budžetu un pieļaujamā riska līmeņa novērtēšanu;

- formulēt kļūdu kategorijas, noteikt pārbaudēs uz vietas konstatēto kļūdu lielumu, pamatojoties uz salīdzināmiem paraugiem un ziņojot par to gada darbības pārskatos kopā ar veiktajiem un/vai plānotajiem labošanas pasākumiem;

- nodrošināt, ka piešķirto resursu ex-ante un ex-post pārbaudes ir pietiekamas, lai sniegtu atbilstošu līdzsvaru starp pārbaužu izmaksām un ieguvumiem.

Ja Komisija piešķir pilnvaras izpildaģentūrai izpildīt Kopienas programmu vai projektu, veicot centralizētu vadību, tā var pieņemt darbā nepieciešamo skaitu darbinieku ar vajadzīgo pieredzi, lai nodrošinātu atbilstīgas pārbaudes. Šīm aģentūrām ir tādas iekšējās kontroles prasības, kas ir identiskas spēkā esošām prasībām Komisijā, ļaujot Komisijai veikt pilnīgu uzraudzību. Tām var veikt neatkarīgu ikgadēju revīziju.

Nav nepieciešami jauni tiesību akti, lai īstenotu šo rīcības plānu, bet ir ierosināti grozījumi esošai Finanšu regulai un tās izpildes noteikumiem, kas var palīdzēt Komisijas iniciatīvām šajā jomā. Daži nozaru noteikumi arī var būt jāgroza. Kad tiek formulētas jaunas politikas, ir jānosaka to izpildes laikā pieļaujamais riska līmenis un jāsaskaņo ar likumdevēja iestādi.

Otrkārt, Komisija strādās ar dalībvalstīm, lai uzlabotu dalītās vadības līdzekļu kontroli. Tā atzīst savu atbildību budžeta izpildē kā noteikts Līguma 274. pantā: „ […]Komisija saskaņā ar asignējumu apjomu uzņemas atbildību par budžeta izpildi, ievērojot pareizas finanšu vadības principus. Dalībvalstis sadarbojas ar Komisiju, lai nodrošinātu to, ka asignējumus izmanto saskaņā ar pareizas finanšu vadības principiem.”

Attiecībā uz noteiktu daļu dalītas vadības budžeta Komisijai nav iespējams sasniegt pozitīvu DAS , ja vien dalībvalstis, izpildot savus pienākumus saskaņā ar Līguma 274. un 280. pantu, nodrošina Komisiju ar pietiekamām garantijām par to izpildītiem darījumiem. Ir jābūt skaidriem noteikumiem, kas nosaka kā šīs garantijas ir jādod. Piedāvātajā kontroles sistēmā jāiekļauj iniciatīvas un, ja nepieciešams, piespiedu pasākumi.

Pasākumi šo nepilnību novēršanai paredz:

- Komisijas iesāktā darba turpināšanu, lai vienkāršotu atbalsta shēmas, kuras finansē no ELVGF Garantiju nodaļas, un lai uzlabotu noteikumus attiecībā uz primārā līmeņa kontrolēm tirgus pasākumiem ārpus Integrētās administrācijas un kontroles sistēmas (IAKS) un Ģeogrāfiskās informācijas sistēmas (ĢIS) darbības loka;

- pārbaudīt reglamentējošos noteikumus no 2007. gada līdz 2013. gadam un, ja nepieciešams, pielāgot tos, lai iekļautu noteikumus, kuri saskaņā ar novēršamo trūkumu novērtējumu ir nepieciešami, lai pilnveidotu integrētas kontroles sistēmu, pievēršoties Revīzijas palātas uzskatiem un ņemot vērā Parlamenta prasītos elementus[4] (gada pārbaudes katrai maksāšanas iestādei, ex-ante atbilstības deklarācijas[5] un ex-post garantijas apliecinājumus dalībvalsts līmenī, pieeju revidentu pārskatiem un kontroles struktūrām, sankcijas attiecībā uz prasītājiem, kas ir proporcionālas, bet preventīvas, un ziņošanu par kļūdu līmeni, kas iespaido EK līdzekļus un par sistemātiskiem trūkumiem);

- uzlabot sadarbības pasākumus saskaņā ar „vienotās revīzijas” metodi un pilnveidot esošās vadlīnijas par revīzijas metožu kopējiem principiem un standartiem, galvenās kontroles un stratēģijas pārbaudēm uz vietas, iekļaujot uzraudzības sistēmu un kontroļu izvērtēšanu, atlases izmērus un metodes noteikšanu, un kļūdu iespaida uz EK budžetu novērtēšanu;

- iesniegt 2005. gada oktobrī sākotnējo ziņojumu, kurā analizētas iespējas noslēgt protokolu ar dalībvalstīm, kurā to vadošās iestādes (Parlaments iesaka Finanšu ministru) deklarē pirms ikgadējā maksājuma, ka atbilstīgas kontroles sistēmas darbojas, kuras Komisijas atbildības vajadzībām spēj sniegt adekvātu apliecinājumu.

Ja dalībvalsts nevar atbilstīgi novērst kļūdu iespējamību, Komisija aizsargās EK budžetu, stingri piemērojot spēkā esošos noteikumus maksājumu apturēšanai un finanšu korekcijām.

Tiklīdz būs panākta vienošanās par integrētu kontroles sistēmu, Komisija kopīgi ar dalībvalstīm analizēs iespēju panākt lielāku efektivitāti revīzijas darbā, ieviešot vienotās revīzijas modeli [6].

Ja līdzekļus pārvalda ar netiešu centralizēto vadību, decentralizēto vadību vai kopīgo vadību , tiks ieviesti iepriekšminētie principi, pielāgojot tos attiecīgajai situācijai. Konkrēti, pasākumi ietvers:

- ex-ante atbilstības deklarācijas un ikgadējos ex-post garantijas apliecinājumus dalībvalstu līmenī attiecība uz līdzekļiem, ko pārvalda valsts aģentūras;

- vajadzības gadījumā, starpniekorganizāciju uzraudzības un kontroles palielināšanu.

Lielākā daļa darījumos konstatētie pārkāpumi ir kļūdas, nevis krāpšana. Darbs tiks veiks ciešā sadarbībā ar OLAF , lai skaidri noteiktu šos gadījumus.

C. DALīBVALSTU RīCīBA

Eiropas Parlaments savā 2003. gada budžeta izpildes apstiprinājuma ziņojumā aicina dalībvalstis pārskatīt finanšu kontroles sistēmas un novērst nepilnības. Lai nodrošinātu, ka dalībvalstis risina pastāvošās problēmas ES līdzekļu pārvaldībā, Parlamenta rezolūcijā par 2003. gada budžeta apstiprinājumu ( Wynn ziņojums) ierosināts, ka katras dalībvalsts vadošā iestāde (piem., Finanšu ministrija) katru gadu paziņo, ka kontroles sistēmas darbojas. Komisija ir aicināta sagatavot ziņojumu, lai analizētu iespējas vienoties par protokolu šajā jomā ar dalībvalstīm. Parlaments uzstāj, ka ar Komisijas centralizētām pārbaudēm vien nevar atrisināt problēmas. Tādēļ dalībvalstis ir jāmudina pārvaldīt ES līdzekļus kā „pašu līdzekļus”.

Patlaban nekas neliecina, ka spēkā esošajās regulās paredzēto pārbaužu līmenis būtu jāpalielina, lai gan šāda iespēja nav izslēgta. Pirmkārt, dalībvalstis ir aicinātas nodrošināt Kopienas tiesību aktos paredzētās kontroles sistēmas ieviešanu, attiecīgo resursu piešķiršanas efektīvu darbību, lai mazinātu kļūdu iespēju pamatā esošajos darījumos.

Saistībā ar finanšu korekcijām pārbaudes, kas jāveic dalībvalstīm atbilstīgi ELVGF Garantiju nodaļai, pārsvarā ir ieviestas, taču ir vajadzīgi turpmāki uzlabojumi, piemēram, integrētā administrēšanas un kontroles sistēma (IAKS) Grieķijā un ex-post pārbaudes un savstarpējā palīdzība starp muitas iestādēm saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 4045/89.

Dalībvalstīm, jo īpaši attiecībā uz struktūrfondiem, vēl jāapliecina, ka ieviestās pārbaudes ir efektīvas kļūdu iespējamības samazināšanā. Ņemot vērā uz finansējumu pretendējošo projektu un atbalsta shēmu, kā arī īstenošanas iestāžu daudzveidību, Kopienas tiesību aktos un Kopienas vadlīnijās nav iespējams noteikt precīzus uzraudzības un kontroles noteikumus. Dalībvalstīm visās programmās ir jānodrošina pilnīga pastāvošo noteikumu ievērošana:

- primārās pārbaudes (pārbaudes par sniegtā pakalpojuma patiesīgumu un par pieprasītajiem izdevumiem) ir vai nu izsmeļošas vai pietiekamas attiecībā uz pārbaužu izdevumiem un priekšrocībām[7];

- ir atbilstoša riska analīze;

- kļūdu skaits pārbaudītajos dokumentos ir novērtēts un paziņots;

- nopietniem pārkāpumiem tiek piemērotas proporcionālas, bet preventīvas sankcijas;

- īstenotāja iestāde un vadošā iestāde atbilstoši uzrauga primārās pārbaudes;

- visos nepieciešamības gadījumos tiek veikti korektīvi pasākumi;

- maksātājai iestādei ir līdzekļi un resursi, lai iegūtu tai vajadzīgo apliecinājumu no Komisijas pieprasīto summu apstiprināšanai.

Dalībvalstīm jārīkojas, ņemot vērā Komisijas sniegtās vadlīnijas, kā minēts iepriekš, un jānodrošina konsekvence starp dažādu atbalsta programmu pārbaudēm, kā arī pārbaužu atbilstība vajadzīgajiem standartiem.

Ir jāpanāk, ka pārbaudes dalībvalstu līmenī[8] ir efektīvas visā struktūrfondu plānošanas periodā. „Uzticēšanās līgumā”, ko ierosina Komisija, vienkārši noteikta revīzijas stratēģija noteikumos paredzētajām pārbaudēm, kopā ar ikgadējiem ziņojumiem par to attīstības gaidu un secinājumiem par sistēmas darbību. Dalībvalstīm ir jāpanāk, lai to pārbaudes iestādes piemērotu šādu revīzijas stratēģiju un attiecīgi ziņotu par tās īstenošanu, sākot no šā plānošanas perioda.

Dalībvalstīm jānodrošina, ka uzraudzības un kontroles sistēmu būtiskās nepilnības un kļūdas, kas ir konstatētas katrā kontroles sistēmas līmenī, tiek noteiktas un paziņotas, norādot to ietekmi uz Kopienas līdzekļiem, un ka tiek veikti atbilstoši korektīvi pasākumi, ja tie ir pamatoti no izmaksu un ieguvumu viedokļa.

Lai Komisija un līdz ar to arī Revīzijas palāta varētu gūt apliecinājumu no dalībvalstīm par pārbaudēm, ko veic visa budžeta gada garumā, un par līdzekļiem, kurus pārvalda kopīgi no 2006. gada , dalībvalstīm ir:

- jānodrošina ikgadējās ex-ante atbilstības deklarācijas un ikgadējie ex-post garantijas apliecinājumi augstākajā dalībvalstu līmenī (Finanšu ministru līmenī saskaņā ar Parlamenta ierosinājumu);

- jāatbalsta iepriekšminētais, pieprasot katrai atbildīgajai iestādei darbības līmenī (piemēram, pilnvarotajam maksātajam, maksātāja iestādei un vadošajai iestādei) iesniegt līdzīgus ikgadējus paziņojumus un deklarācijas, kas apliecinātas ar neatkarīgu revidentu atzinumiem;

- jālūdz augstākajām revīzijas iestādēm vai organizācijām, kas sniedz revīzijas palīdzību dalībvalsts līmenī, pārraudzīt EK līdzekļu kontroles sistēmas un ziņot par nepilnībām to struktūrā un praktiskajā darbībā.

- jālūdz augstākajām revīzijas iestādēm vai citām neatkarīgām revīzijas iestādēm veikt ex-post garantijas apliecinājumu revīziju un par tās rezultātiem ziņot valsts parlamentam.

Jāpieprasa, lai dalībvalstis uzņemtos atbildību par valsts aģentūru pārbaudēm un veiktu līdzīgas darbības, ja līdzekļus pārvalda saskaņā ar netiešu centralizētu vadību.

Turklāt ir atzīts, ka pašreizējais budžeta apstiprināšanas procesa termiņš nenodrošina Komisijai pietiekamu laiku, lai apspriestu Revīzijas palātas atzinumus un ieteikumus un atbildētu uz tiem pēc būtības. Līdzīgi, pašreizējam Komisijas ziņojumam par dalībvalstu atbildēm[9] Padomē veltīta tikai neliela uzmanība, un tam ir ļoti maza loma budžeta apstiprinājuma procedūrā vai ieteikumu turpmākajā kontrolē. Tādēļ, apspriedusies ar visām iesaistītajām iestādēm, Komisija ir gatava apsvērt izmaiņas Finanšu regulas 145. pantā, lai atliktu galīgo termiņu lēmuma par budžeta apstiprināšanu, kā to pieprasa Parlaments[10]. Budžeta apstiprinājuma procedūrai atvēlētā laika pagarinājums palīdzētu atvieglot Padomes un dalībvalstu iesaistīšanos, kas ir galvenais mērķis plānā par integrētu kontroles sistēmu.

Dalībvalstīm būs jāsniedz atzinumi arī par citiem Revīzijas palātas un Eiropas Parlamenta uzdotiem jautājumiem:

- cik lielā mērā var noteikt EK līdzekļu kontroles izmaksas un vai šīs izmaksas būtu jāsedz no EK budžeta;

- cik lielā mērā var ieviest „vienotās revīzijas” metodi, kas paredz kopīgu principu un standartu pieņemšanu, ir jākoordinē darba programmas un katrai kontroles iestādei jānodrošina pieeja citu veiktā darba rezultātiem;

- cik lielā mērā var palielināt valstu augstāko revīzijas iestāžu lomu, sistemātiskāk sniedzot datus Eiropas Revīzijas palātai par valstu revīzijas ziņojumiem par ES līdzekļu izmantošanu.

D. Revīzijas palātas loma

Revīzijas palāta pēdējos gados ir izstrādājusi DAS metodiku. Tajā tagad ietilpst četri elementi: 1) uzraudzības sistēmu un pārbaužu izvērtējums, 2) darījumu pārbaude, 3) ikgadējo darbības pārskatu un ģenerāldirektora deklarāciju analīze, 4) vajadzības gadījumā citu revidentu darba pārbaude. Komisija, kā arī Parlaments un Padome, atbalsta šo pieeju. Komisija ir pieņēmusi zināšanai, ka Revīzijas palāta savā 2005. gada darba programmā ir norādījusi, ka tā turpinās „ DAS metodikas izstrādi, ņemot vērā jaunos parametrus”, ar mērķi „labāk pielāgot to DAS lietotāju vajadzībām”.

Komisijas un Revīzijas palātas 2005. gada 16. martā notikušās sanāksmes beigās Huberts Vēbers [ Hubert Weber ], Revīzijas palātas priekšsēdētājs, teica: „Revīzijas palātas mērķis ir palielināt tās veiktā revīzijas darba ietekmi un efektivitāti, ieviešot pieeju, kuras galvenais nolūks ir uzlabot rezultātus, nevis koncentrēties uz kļūdu uzskaiti. Lai palīdzētu Komisijai veikt tās uzdevumu turpmāk uzlabot ES budžeta uzraudzības un kontroles sistēmas visos līmeņos, Revīzijas palāta plāno turpmāk attīstīt DAS metodi. Tas ļauj Revīzijas palātai vēl labāk novērtēt panākto un vēl precīzāk norādīt, kurās jomās ir vajadzīgi uzlabojumi”.

Paziņojumā ir aprakstīti paredzētie pasākumi, lai ieviestu integrētu kontroles sistēmu. Darba dokumentā tiks aprakstīts kontroles sistēmas stāvoklis 2004. gadā un pasākumi, kurus Komisija uzskata par vajadzīgiem, lai sasniegtu mērķus, kas nosprausti Revīzijas palātas atzinumā Nr. 2/2004, tostarp mērķus, kas jau ir noteikti 2007. - 2013. gada periodam.

E. SECINāJUMI UN PRIEKšLIKUMI

Lai gan visas iestādes vēlas pozitīvu DAS attiecībā uz budžeta izpildi, Komisijai un dalībvalstīm kopā jāpanāk, lai Revīzijas palāta varētu pārliecināties par progresu virzienā uz pareizu kļūdu riska pārvaldību. Tas nenotiks pēkšņi, un nav paredzams, ka viena gada negatīvais DAS izlabosies nākamajā gadā. Tomēr niansēts pozitīvs DAS efektīvi palīdzētu Komisijai un dalībvalstīm veikt pieaugošus uzlabojumus virzienā uz pozitīvu DAS .

Komisija ir reālistiska un sagaida arī rūpīgas un kritiskas Revīzijas palātas revidentu pārbaudes un tās padomus kā no neatkarīga vērotāja par visu sagatavošanas darbu.

Ar šo paziņojumu Komisija paredz uzsākt procesu, kas līdz 2005. gada novembrim veicinās kopēju izpratni starp Komisiju, Parlamentu (kā pārskata apstiprināšanas iestādi) un Padomi par to kā uzlabot pašreizējo iekšējās kontroles sistēmu, lai Komisija varētu sagādāt Revīzijas palātai pietiekamas garantijas par darījumu likumību un pareizumu. Pielikumā ir pievienots tālākā plāna grafika pārskats.

Ir ierosināts, ka Komisija ievēro iestādes, kas atbrīvo no atbildības par budžeta izpildi, ieteikumus un dod rīkojumus saviem dienestiem:

- noteikt novēršamos trūkumus un ierosināt rīcības plānus, lai pilnveidotu kontroles sistēmas, uz kurām Revīzijas palāta var pamatot vajadzīgo apliecinājumu;

- uzsākt apspriešanu ar attiecīgām Padomes komitejām un 2005. gada oktobrī iesniegt sākotnējo ziņojumu, iesakot pamatu kopējai sapratnei ar dalībvalstīm par integrētas iekšējās kontroles sistēmu;

- pārbaudīt reglamentējošos noteikumus no 2007. gada līdz 2013. gadam un, ja nepieciešams, ierosināt grozījumus, lai iekļautu noteikumus, kuri saskaņā ar novēršamo trūkumu novērtējumu ir nepieciešami, lai pilnveidotu integrētas kontroles sistēmu.

Paralēli ir ierosināts, ka Padomes prezidējošā valsts organizē Augstākā līmeņa trīspusējās sarunas starp iestādēm ar mērķi apspriest un vienoties par pašreizējo priekšlikumu saistītiem jautājumiem, precizējot kopējo izpratni par to, kā veidot adekvātu un atbilstīgu Kopienas integrēto kontroles sistēmu, kā arī par vajadzīgajiem pasākumiem, lai to īstenotu. Šāda vienošanās ir jānoformē kā iestāžu nolīgums, kas parakstīts politiskā līmenī.

Komisija sagaida Eiropas Revīzijas palātas atzinumu par iestāžu nolīgumā paredzētajiem pasākumiem un arī tās viedokli par to, ka šie pasākumi, ja pareizi īstenoti, ir pietiekams pamats Revīzijas palātas pamatojumam par darījumu likumību un pareizumu, jo īpaši attiecībā uz daudzgadu kontroles sistēmā iekļautajos pasākumos atrasto kļūdu novērtējumu.

Annex

The following timetable is envisaged for the further process:

June 2005 | The Commission adopts the Communication on a roadmap to an integrated internal control framework, and completes (supervised by DG Budget) its assessment of the gaps between its present control frameworks and that recommended by the Court, and its proposals for action. |

July 2005 | First discussions among the Parliament, the Council and the Commission. The Council establishes a high-level panel of experts. |

July to September 2005 | Discussion by each service of its gap analysis and action plan with the Court of Auditors. |

October 2005 | Conference on the DAS organised by COCOBU. Initial report proposing the basis for a common understanding. Common understanding among the Parliament, the Council and the Commission on the internal control framework. |

November 2005 | The Commission adopts the Communication on a roadmap to an integrated internal control framework (action plan). This Communication will present the common understanding on the gap assessment and actions to be taken in order to achieve a fully integrated control framework for both centralised management and shared management. The aim is to make it possible for the Commission to provide the Court of Auditors with reasonable assurance as to the legality and regularity of transactions. Interinstutional agreement with Parliament and Council on the steps needed to achieve an integrated control framework. |

2006 - | Implementation of the action plan. |

[1] Gada pārskatā par 2003. finanšu gadu Revīzijas palāta ir ierakstījusi atrunu par dažādiem debitoriem attiecībā uz uzskaites ticamību. Tā uzskata, ka uzskaites pamatā esošie darījumi ir likumīgi un pareizi attiecībā uz ieņēmumiem, saistībām un administratīviem izdevumiem. Tas ir kvalificēts atzinums par uzskaites pamatā esošiem darījumiem attiecībā uz lauksaimniecību, strukturāliem pasākumiem, iekšējām politikām, ārējiem darījumiem un pirmspievienošanās atbalstu.

[2] Salīdz. ar Komisijas paziņojumu Stratēģiskie mērķi 2005.-2009. gadam, Eiropa 2010: Partnerība Eiropas atjaunošanai, labklājībai, solidaritātei un drošībai - KOM(2005) 12, 26.1.2005.

[3] Eiropas Kopienu Revīzijas palātas atzinumu Nr. 2/2004 par „vienotās revīzijas” modeli (un priekšlikumu par Kopienas iekšējās kontroles sistēmu) - OV C107, 30.4.2004.

[4] Lauksaimniecības nozarē, piemēram, ex-post garantijas apliecinājumu, ko sniedz dalībvalstu pilnvaroto maksātāju iestāžu vadītāji, Padome jau ir apstiprinājusi kā daļu no līguma par jauno pamatregulu par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu.

[5] Kurā katras dalībvalsts vadošā iestāde (piem., Finanšu ministrija) katru gadu paziņo, ka atbilstīgas kontroles sistēmas darbojas.

[6] Efektīva pārbaužu ķēde, kas darbojas saskaņā ar kopējiem standartiem katrā līmenī, ņemot vērā citu paveikto darbu. Skatīt Revīzijas palātas atzinumu Nr. 2/2004 39. punktu.

[7] Regulas (EK) Nr. 438/2001 4. pants

[8] Regulas (EK) Nr. 438/2001 10. un 15. pants.

[9] Finanšu regulas 143. panta 6. punktā ir noteikts, ka Komisija iesniedz dalībvalstu atbilžu apkopojumu līdz nākamā gada 15. februārim pēc Revīzijas palātas gada pārskata publicēšanas.

[10] Saistītie jautājumi ietver datumu pārklāšanos ar Parlamenta vēlēšanu kampaņu un budžeta apstiprināšanas lēmuma datuma pārcelšanas ietekmi uz sekojošo apstiprināšanas procedūru.