EIROPAS KOMISIJA Briselē, 30.6.2021 COM(2021) 346 final 2021/0170(COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par ražojumu vispārēju drošumu, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1025/2012 un atceļ Padomes Direktīvu 87/357/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/95/EK





(Dokuments attiecas uz EEZ) {SEC(2021) 280 final} - {SWD(2021) 168 final} - {SWD(2021) 169 final}



SATURS PASKAIDROJUMA RAKSTS 3 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS3 •Priekšlikuma pamatojums un mērķi3 •Saskanība ar citām ES politikas jomām5 2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE6 •Juridiskais pamats6 •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)7 •Proporcionalitāte8 •Juridiskā instrumenta izvēle8 3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANOS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI8 •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes8 •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām9 •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana11 •Ietekmes novērtējums11 •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana13 •Pamattiesības14 4.IETEKME UZ BUDŽETU15 5.CITI ELEMENTI15

•Īstenošanas plāni un pārraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība15 •Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums15 EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par ražojumu vispārēju drošumu, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1025/2012 un atceļ Padomes Direktīvu 87/357/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/95/EK I NODAĻA 32 Vispārīgie noteikumi 32 II NODAĻA 35 Drošuma prasības 35 III NODAĻA 37 Uzņēmēju pienākumi 37 1. iedaļa 37 2. iedaļa 43 IV NODAĻA 44 Tiešsaistes tirdzniecības vietas 44 V NODAĻA 46 Tirgus uzraudzība un īstenošana 46 VI NODAĻA 47 Safety Gate ātrās brīdināšanas sistēma 47 VII NODAĻA 48 Komisijas loma un izpildes koordinācija 48 VIII NODAĻA 51

Tiesības uz informāciju un tiesiskās aizsardzības līdzekļi 51 IX NODAĻA 53 Starptautiskā sadarbība 53 X NODAĻA 54 Finanšu noteikumi 54 XI NODAĻA 57 Nobeiguma noteikumi 57 TIESĪBU AKTA PRIEKŠLIKUMA FINANŠU PĀRSKATS 62 PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS •Priekšlikuma pamatojums un mērķi Šis priekšlikums regulai par patēriņa preču drošumu ir saskaņā ar jauno Patērētāju tiesību aizsardzības programmu 2020. gadam, un tā mērķis ir: i) atjaunināt un modernizēt nepārtikas patēriņa preču drošuma vispārējo regulējumu; ii) saglabāt tā nozīmi, ko tas pilda kā patērētāju drošības tīkls; iii) pielāgot noteikumus problēmām, ko rada jaunās tehnoloģijas un pārdošana tiešsaistē, un iv) nodrošināt vienlīdzīgus konkurences apstākļus uzņēmumiem. Lai gan ar priekšlikumu aizstās Direktīvu 2001/95/EK par produktu vispārēju drošību (“PVDD”), to turpinās piemērot ražotām nepārtikas patēriņa precēm. Ierosinātā regula nodrošinās arī PVDD nepārtrauktību, proti: i) pieprasot, lai patēriņa preces būtu drošas; ii) nosakot konkrētus pienākumus uzņēmējiem un iii) ietverot noteikumus par standartu izstrādi vispārējā drošuma prasības īstenošanas vajadzībām. Tā arī saskaņo tirgus uzraudzības noteikumus ražojumiem, uz kuriem neattiecas ES saskaņošanas tiesību akti (“nesaskaņoti ražojumi”), ar tiem noteikumiem, kurus piemēro ražojumiem, uz kuriem attiecas ES saskaņošanas tiesību aktu darbības joma (“saskaņotie ražojumi”), kā noteikts Regulā (ES) 2019/1020. Tāpēc ierosinātās regulas mērķis ir gan atjaunināt noteikumus, kas pašlaik izklāstīti Direktīvā 2001/95/EK, lai nodrošinātu drošības tīklu attiecībā uz visiem ražojumiem, gan arī paralēli nodrošināt, ka regulējums sniedz lielāku saskaņotību starp saskaņotajiem un nesaskaņotajiem ražojumiem. Jau 2011. gadā Vienotā tirgus aktā PVDD un Regulas (EK) Nr. 765/2008 pārskatīšana tika noteikta kā pamatdarbības, kas tiecas “uzlabot ES apritē esošo produktu drošumu, ieviešot saskaņotākus produktu drošuma un tirgus uzraudzības noteikumus, kā arī pilnveidojot šo noteikumu izpildi”. Šāda pārskatīšana tika ierosināta 2013. gadā paketē, kas ietvēra abu juridisko instrumentu pārskatīšanu, lai ieviestu vienotu tiesisko regulējumu attiecībā uz saskaņotiem un nesaskaņotiem ražojumiem. Tika uzskatīts, ka pārklājoties tirgus uzraudzības noteikumiem un uzņēmēju pienākumiem, kas noteikti dažādos Savienības tiesību aktos (PVDD, Regulā (EK) Nr. 765/2008 un nozaru Savienības mēroga saskaņošanas tiesību aktos), ir radusies situācija, kurā uzņēmēji un valstu iestādes nespēj precīzi orientēties, un ir mazināta Savienības tirgus uzraudzības efektivitāte. Ierosinātais tiesību aktu kopums tika apturēts sarunās par tā pieņemšanu un atsaukts. Komisija tikmēr 2017. gadā pēc 2015. gada paziņojuma “Vienotā tirgus pilnīgošana – plašākas iespējas cilvēkiem un uzņēmējdarbībai” — kā daļu no preču tiesību aktu kopuma, t. i., iniciatīvu kopuma, kas paredzētas, lai nodrošinātu labāku vienotā preču tirgus darbību, — pieņēma priekšlikumu pārskatīt Regulu (EK) Nr. 765/2008, lai stiprinātu ražojumu atbilstību un ES saskaņošanas tiesību aktu par ražojumiem izpildi. Tā rezultātā 2019. gadā tika pieņemta Regula (ES) 2019/1020. • Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā Regula (ES) 2019/1020 Regulā (ES) 2019/1020 ir paredzēti noteikumi un procedūras attiecībā uz atbilstību ES saskaņošanas tiesību aktiem par ražojumiem un to izpildi. Priekšlikuma mērķis ir nodrošināt labāku sadarbību starp valstu tirgus uzraudzības iestādēm. Minētajā nolūkā mērķis ir precizēt to savstarpējās palīdzības mehānisma procedūras, un attiecībā uz dažām ražojumu kategorijām ārpussavienības ražotājiem tiks noteikta prasība iecelt fizisku vai juridisku personu, kas atbild par atbilstības informāciju. Priekšlikums attiecas uz tādu nepārtikas preču (“rūpniecības preču”) tirgus uzraudzību, kuru laišanai vienotajā tirgū piemēro ES saskaņošanas tiesību aktus. Izņemot VII nodaļu, tas ir piemērojams tikai saskaņotiem ražojumiem. Lai nodrošinātu saskaņotu un nesaskaņotu ražojumu regulējuma saskaņotību un konsekvenci, šajā priekšlikumā pārņem un pielāgo vairākus Regulas (ES) 2019/1020 noteikumus, piemēram, IV, V un VI nodaļu par tirgus uzraudzību un 4. pantu. Lēmums Nr. 768/2008/EK Lēmumā Nr. 768/2008/EK ir noteikti kopīgi principi un procedūras, kas jāievēro ES tiesību aktos, saskaņojot ražojumu tirdzniecības nosacījumus ES un EEZ. Tas ietver atsauces noteikumus, kas jāiekļauj ikreiz, kad tiek pārskatīti tiesību akti attiecībā uz ražojumiem. Tādējādi tas ir paraugs turpmākiem saskaņošanas tiesību aktiem attiecībā uz ražojumiem. Lai nodrošinātu saskaņotību starp tiesību aktiem par saskaņotiem un nesaskaņotiem ražojumiem, šajā priekšlikumā ir pārņemti daži Lēmuma Nr. 768/2008/EK noteikumi, piemēram, par izsekojamības prasībām un uzņēmēju pienākumiem.

Regula (ES) Nr. 1025/2012 Regula (ES) Nr. 1025/2012 nodrošina juridisko pamatu Eiropas standartu izmantošanai attiecībā uz ražojumiem un pakalpojumiem, IKT tehnisko specifikāciju identificēšanai un Eiropas standartizācijas procesa finansēšanai. Tajā arī noteikts pienākums Eiropas standartizācijas organizācijām (CEN, CENELEC, ETSI) un valstu standartizācijas iestādēm saistībā ar pārredzamību un dalību. Lai nodrošinātu saskaņotību ar vispārējo standartizācijas regulējumu, kā paredzēts Regulā (ES) Nr. 1025/2012, šajā priekšlikumā ir paredzēti vairāki grozījumi Regulā (ES) Nr. 1025/2012, lai to pielāgotu ierosinātās regulas konkrētajiem raksturlielumiem, it īpaši faktam, ka šī regula prasa pieņemt īpašas drošuma prasības, un faktam, ka saskaņā ar šo regulu pieņemtos standartus nevar pielīdzināt saskaņotajiem standartiem, un tāpēc tie ir norādīti kā “Eiropas standarti”. Direktīva (ES) 2019/771 Ar Direktīvu (ES) 2019/771 ievieš noteikumus par preču atbilstību, tiesiskās aizsardzības līdzekļiem neatbilstības gadījumā un par to, kā izmantot minētos tiesiskās aizsardzības līdzekļus. Priekšlikumā ir paredzēti tiesiskās aizsardzības līdzekļi, it īpaši saistībā ar bīstamiem ražojumiem, kas ir atsaukti no tirgus. Šī konkrētā situācija pamato daļēji atšķirīgu un vieglāk aktivējamu noteikumu kopumu, it īpaši tāpēc, ka patērētājam nav jāpierāda ražojuma neatbilstība. Šie noteikumi ir piemērojami tikai tad, ja ražojumi tiek atsaukti. Tāpēc tie negroza Direktīvu (ES) 2019/771, bet tikai pievieno papildu aizsardzību atsaukšanas gadījumā. Regula (ES) 2019/881 Ar Kiberdrošības aktu ievieš Eiropas mēroga kiberdrošības sertifikācijas satvaru IKT produktiem, pakalpojumiem un procesiem. Tomēr tajā nav iekļautas minimālās juridiskās prasības saistībā ar kiberdrošību attiecībā uz IKT produktiem. Šajā priekšlikumā ir precizēts, ka saskaņā ar ierosināto regulu uz kiberdrošības riskiem, kas ietekmē patērētāju drošību, attiecas drošības koncepcija. •Saskanība ar citām ES politikas jomām Šādām pašreizējām vai plānotajām ES līmeņa iniciatīvām ir svarīga nozīme ražojumu drošuma jomā: Digitālo pakalpojumu tiesību akta (DPTA), ko Komisija pieņēma 2020. gada 15. decembrī, mērķis ir reglamentēt starpniecības pakalpojumu sniedzēju, t. sk. tiešsaistes platformu, piemēram, sociālo plašsaziņas līdzekļu un tiešsaistes tirdzniecības vietu, pienākumus attiecībā uz nelikumīgu saturu, precēm vai pakalpojumiem, kurus piedāvā to lietotāji. Minētajā priekšlikumā ir noteikti vairāki uzticamības pārbaudes pienākumi tiešsaistes platformām, kas attiecas uz ierosināto regulu, t. sk. tirgotāju izsekojamības principa ieviešana un pienākums saskarnes strukturēšanā ņemt vērā ražojumu drošuma noteikumus (22. pants). DPTA aptver visu veidu nelikumīgu saturu, kā tas noteikts valsts vai ES tiesību aktos, t. sk. bīstamu ražojumu pārdošanu tiešsaistē. Tā kā DPTA ir vispārēji piemērojams likumdošanas instruments, tajā nav iekļauti īpaši noteikumi par šāda veida saturu. DPTA arī nosaka paziņošanas un rīcības procedūras satvaru (14. pants). Ierosinātajā regulā ir precizēti konkrēti pienākumi tiešsaistes tirdzniecības vietām ražojumu drošuma jomā. Tiesību akta priekšlikumā mākslīgā intelekta jomā (MI) ir paredzēti saskaņoti noteikumi par mākslīgā intelekta sistēmu laišanu tirgū, nodošanu ekspluatācijā un izmantošanu ES. Noteikumiem ir jānodrošina augsts sabiedrības interešu aizsardzības līmenis, it īpaši attiecībā uz veselību un drošību, kā arī cilvēku pamattiesībām un brīvībām. Tajā ir noteiktas īpašas prasības, kas jāievēro augsta riska MI sistēmām, un noteikti pienākumi šādu sistēmu nodrošinātājiem un lietotājiem. Šajā priekšlikumā ir ņemti vērā šie nosacījumi un nodrošināts drošības tīkls attiecībā uz ražojumiem un riskiem patērētāju veselībai un drošībai, kas neietilpst priekšlikuma MI jomā tvērumā. 2020. gada oktobrī pieņemtā ķimikāliju stratēģija norāda uz to, ka jau tā plaši izplatītā ķimikāliju izmantošana, t. sk. patēriņa precēs, palielināsies un ka ir jāaizliedz viskaitīgākās ķimikālijas patēriņa precēs, lai nodrošinātu to drošumu. REACH regulā ir ieviests pienākums nozarei novērtēt un pārvaldīt ķimikāliju radītos riskus un sniegt to lietotājiem atbilstošu drošības informāciju. Tajā arī paredzēti ierobežojumi, lai aizsargātu cilvēku veselību un vidi pret nepieļaujamu risku, ko rada ķimikālijas. Šajā priekšlikumā ir joprojām paredzēts drošības tīkls attiecībā uz ķimikāliju radītiem riskiem ražojumos, uz kuriem neattiecas īpaši tiesību akti. Aprites ekonomikas rīcības plāna, kas tika pieņemts 2020. gada martā, mērķis ir samazināt atkritumu daudzumu, izmantojot atkārtotu izmantošanu, remontēšanu, pārražošanu un kvalitatīvu reciklēšanu, — it īpaši attiecībā uz otrreizējām izejvielām, kurās var būt klātesošas bīstamas vielas, — un tajā noteikts, ka ražojumu drošums ir jāņem vērā kā galvenais mērķis. Šajā priekšlikumā ir atzīts, ka gadījumos, kad uzņēmēji vai iestādes saskaras ar korektīvu pasākumu izvēli, priekšroka būtu jādod visilgtspējīgākajai darbībai (t. i., darbībai ar vismazāko ietekmi uz vidi), ar nosacījumu, ka tās rezultātā netiek panākts zemāks drošuma līmenis. 2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE •Juridiskais pamats Ierosinātās regulas juridiskais pamats ir LESD 114. pants, ņemot vērā 169. pantu. Tās mērķis ir nodrošināt ražojumu drošumu un uzlabot iekšējā tirgus darbību. Vienlaikus tās mērķis ir nodrošināt augstu patērētāju tiesību aizsardzības līmeni, veicinot Eiropas patērētāju veselības un drošības aizsardzību un veicinot viņu tiesības uz informāciju. •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā) Ar priekšlikumu saskaņo prasību par ražojumu vispārējo drošumu ES. Dalībvalstis, rīkojoties vienas pašas, nespēj pietiekami labi nodrošināt ražojumu drošumu vienotajā tirgū šādu iemeslu dēļ.

–Ražojumi atrodas brīvā apritē visā vienotajā tirgū. Ja kādā valstī tiek identificēts kāds bīstams ražojums, ļoti iespējams, ka tādu pašu ražojumu iespējams atrast arī citās dalībvalstīs, it īpaši tāpēc, ka strauji pieaug pārdošana tiešsaistē. –Atšķirīgi noteikumi par ražojumu drošumu valsts līmenī var radīt nevienlīdzīgas izmaksas uzņēmumiem, kas rodas, lai nodrošinātu atbilstību tiesību aktiem ražojumu drošuma jomā, un tādējādi tie var izkropļot vienlīdzīgus konkurences apstākļus iekšējā tirgū. –Lai nodrošinātu augstu patērētāju tiesību aizsardzības līmeni, ES jāveicina patērētāju veselības un drošības aizsardzība. Dažādās valstīs pastāvot atšķirīgiem noteikumiem, patērētāji netiks aizsargāti pret bīstamiem ražojumiem vienādi visā ES. –Lai tirgus uzraudzība būtu efektīva, tai jābūt vienotai visā ES. Ja tirgus uzraudzība dažās ES daļās ir “maigāka”, tiek radītas nepilnības. Tās apdraud sabiedrības intereses, rada negodīgus tirdzniecības apstākļus un veicina izdevīgākas jurisdikcijas izvēli. ES līmeņa rīcībai attiecībā uz nesaskaņotu ražojumu drošumu ir šāda pievienotā vērtība. –Kopīgi noteikumi un standarti attiecībā uz ražojumu drošumu ES līmenī nozīmē, ka uzņēmumiem vairs nav jāievēro atšķirīgi valstu noteikumi. Tas rada ieguvumus, kas izpaužas kā izmaksu ietaupījumi, mazāks administratīvais slogs un mazāk sarežģīts tiesiskais regulējums uzņēmumiem. Tas arī nodrošina preču brīvu apriti ES un ļauj dalībvalstīm ciešāk sadarboties. –Kopīgi ES noteikumi ļauj gūt apjomradītus ietaupījumus tirgus uzraudzībā, kas ir īpaši svarīgi, strauji attīstoties pārdošanai tiešsaistē, kura pastiprina pārrobežu tirdzniecību un tiešo importu no valstīm ārpus ES. Tirgus uzraudzības izmaksas tiek dalītas, veicot arī kopīgas tirgus uzraudzības darbības un informācijas apmaiņu starp ES valstīm. –ES līmeņa rīcība uzlabos vienotā tirgus darbību. Kopīgi ražojumu drošuma un tirgus uzraudzības noteikumi visā ES nodrošinās vienlīdzīgāku attieksmi pret uzņēmumiem, un tāpēc būs mazāka iespēja, ka tie kropļo vienlīdzīgus konkurences apstākļus ES vienotajā tirgū. –ES rīcība nodrošina ātrāku un efektīvāku informācijas apriti, it īpaši ar Safety Gate/RAPEX sistēmas palīdzību, tādējādi nodrošinot ātru rīcību attiecībā uz bīstamiem ražojumiem visā ES un vienlīdzīgus konkurences apstākļus. –Saskaņā ar PVDD izveidotais kopīgo noteikumu kopums starptautiskā līmenī ir arī devis iespēju ES kļūt spēcīgākai dalībniecei augsta drošības līmeņa veicināšanā gan divpusējā, gan daudzpusējā līmenī, tādējādi pievēršoties arvien pieaugošai preču apritei no trešām valstīm, kas norisinās, izmantojot pārdošanu tiešsaistē. •Proporcionalitāte Ar šo priekšlikumu nodrošina, no vienas puses, līdzsvaru starp ES valstu regulatīvo autonomiju, nosakot tādu patērētāju tiesību aizsardzības un tirgus uzraudzības līmeni, kādu tās uzskata par nepieciešamu, un, no otras puses, nepieciešamību risināt ražojumu drošuma jautājumus, kas jārisina centralizēti. Kā uzsvērts ietekmes novērtējuma 7. nodaļā, joprojām pastāv būtiskas problēmas, jo ES tirgū ir daudz nedrošu patēriņa preču. Ar šo priekšlikumu saistītās izmaksas un regulatīvais slogs ir pēc iespējas ierobežots. Tiek lēsts, ka pirmajā šīs regulas īstenošanas gadā kopējās izmaksas uzņēmumiem ES27 būs 0,02 % no ES uzņēmumu apgrozījuma nesaskaņotu ražojumu ražošanā, vairumtirdzniecībā un mazumtirdzniecībā. Šajā priekšlikumā iekļautie pasākumi nepārsniedz to, kas nepieciešams, lai atrisinātu konstatētās problēmas un sasniegtu izvirzītos mērķus. Komisijai un dalībvalstīm prognozētās izmaksas tiek uzskatītas par pieņemamām, un tās kompensēs uzņēmumu gūtie ietaupījumi, kā arī uzņēmumu, patērētāju un dalībvalstu ieguvumi. •Juridiskā instrumenta izvēle Regula ir vienīgais instruments, kas ir piemērots, lai sasniegtu mērķi uzlabot ES tiesību aktu par ražojumu drošumu izpildi un ievērošanu, nodrošinot saskaņotību tās tiesiskā regulējuma īstenošanā. Direktīva pietiekami labi nesasniegtu mērķus, jo pēc tās transponēšanas joprojām pastāvētu jurisdikcijas ierobežojumi un iespējami jurisdikciju konflikti. Izvēle par labu regulai, nevis direktīvai, arī ļauj labāk sasniegt mērķi nodrošināt saskaņotību ar tiesisko regulējumu, kāds pastāv saskaņoto ražojumu tirgus uzraudzībā, gadījumā, ja piemērojamais juridiskais instruments arī ir regula (Regula (ES) 2019/1020). Visbeidzot, šāda izvēle vēl vairāk samazinās regulatīvo slogu, konsekventi piemērojot ražojumu drošuma noteikumus visā ES. 3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANOS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes Šis regulas priekšlikums balstās uz Produktu vispārējas drošības direktīvas novērtējumu, kas veikts kā secīgs izvērtējums, un priekšlikumam pievienoto ietekmes novērtējumu. PVDD ir divējāds mērķis. Tās mērķis ir uzlabot vienotā tirgus darbību, ieviešot vienotu tiesisko regulējumu, lai novērstu atšķirības starp dalībvalstīm, kas varētu rasties, nepastāvot ES tiesību aktiem. Vienlaikus ar PVDD ir paredzēts panākt augstu patērētāju aizsardzības līmeni, ieviešot ražojumu vispārējā drošuma prasību un citus pasākumus. Abi mērķi ir savstarpēji saistīti: PVDD paredzētā saskaņotā drošuma prasība attiecībā uz patēriņa precēm novērš atšķirības, kas varētu radīt šķēršļus tirdzniecībai un izkropļot vienlīdzīgus konkurences apstākļus vienotajā tirgū. Izvērtējumā tika secināts, ka PVDD loma, ko tā pilda kā patērētāju drošības un vienotā tirgus darbības stūrakmens, ir neapstrīdama. Tās mērķi joprojām ir pilnībā aktuāli, un nevar noliegt tās ES pievienoto vērtību. PVDD loma, ko tā pilda kā drošības tīkls, joprojām ir būtiska patērētāju tiesību aizsardzībai, jo tā sniedz juridisku pamatu, kura mērķis ir nodrošināt, ka bīstami ražojumi nenonāk patērētāju rokās. Saskaņā ar PVDD izveidotā ātrās brīdināšanas sistēma bīstamu nepārtikas preču jomā ir izrādījusies veiksmīga. Tomēr izvērtējumā ir atklājušies vairāki faktori, kas liek apšaubīt to, cik lielā mērā daži no PVDD noteikumiem joprojām veicina tās mērķu pienācīgu sasniegšanu. Pirmkārt, e-komercijas pieaugums ir samazinājis PVDD efektivitāti. PVDD attiecas uz visām patēriņa precēm neatkarīgi no tā, vai tās pārdod veikalos, kuri ierīkoti reālās ēkās, vai tiešsaistē. Tomēr tas, ka PVDD nav skaidru noteikumu, kas paredzēti, lai pievērstos tiešsaistes pārdošanas īpatnībām, it īpaši saistībā ar jaunu dalībnieku parādīšanos tiešsaistes piegādes ķēdē, ir negatīvi ietekmējis ES patērētāju drošību un vienlīdzīgus konkurences apstākļus ES uzņēmumiem, kas ievēro attiecīgos noteikumus. Jauno tehnoloģiju straujā attīstība rada arī jautājumus par dažu PVDD galveno koncepciju darbības jomu. Dažu jaunu risku parādīšanās saistībā ar savienojamību, direktīvas piemērojamību programmatūras atjauninājumiem un lejupielādi, kā arī ar MI darbināmu ražojumu funkciju attīstība, rada jautājumu, vai PVDD ir pietiekami skaidra, lai nodrošinātu juridisko noteiktību uzņēmumiem un patērētāju aizsardzību.

Izvērtējumā arī konstatēts, ka ES tiesiskajā regulējumā trūkst iekšējās saskaņotības, jo pastāv divi dažādi noteikumu kopumi par tirgus uzraudzību attiecībā uz saskaņotiem un nesaskaņotiem ražojumiem. Visbeidzot, no izvērtējuma izriet, ka daži noteikumi būtu jāprecizē, lai uzlabotu PVDD efektivitāti. Jo īpaši ir vajadzīgas izmaiņas tiesību aktos vai turpmākas darbības, lai uzlabotu ražojumu atsaukšanas efektivitāti. Ir vajadzīgs arī mehānisms domstarpību izšķiršanai starp dalībvalstīm saistībā ar riska novērtējumiem. Saskaņā ar direktīvu noteiktā izsekojamības sistēma un tirgus uzraudzības iestāžu resursu ierobežojumi rada grūtības efektīvi kontrolēt ražojumu drošumu, un tādēļ tās ir jārisina, lai nodrošinātu pienācīgu patērētāju aizsardzību un vienotā tirgus darbību. Turklāt dalībvalstis pašlaik saskaņoti neīsteno Pārtikas imitāciju direktīvu (PID), tāpēc ir vajadzīgs risinājums, lai novērstu šo problēmu. •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Sagatavojot šo priekšlikumu, Komisija apspriedās ar ieinteresētajām personām, rīkojot sabiedrisko apspriešanu par sākotnējo ietekmes novērtējumu un ceļvedi, atklātu sabiedrisko apspriešanu (ASA), ieinteresēto personu darbseminārus, kā arī ad hoc ieguldījumus un mērķtiecīgas apspriešanās ar dalībvalstīm un citām ieinteresētajām personām. Apspriešanos rezultāti ir iekļauti ietekmes novērtējumā un atspoguļoti šajā priekšlikumā. Galvenie apspriešanos gaitā izvirzītie jautājumi ir šādi. Drošības tīkla saglabāšana — kopumā visas ieinteresēto personu grupas atzina, ka PVDD ir noderīgs tiesību akts un tās drošības tīkla princips būtu jāsaglabā. Tomēr liela daļa respondentu norādīja, ka pašreizējos ES drošuma noteikumus attiecībā uz nepārtikas patēriņa precēm, uz kurām attiecas PVDD, konkrētās jomās varētu uzlabot, lai tie labāk aizsargātu patērētājus (71 % atbilžu ASA). Jauno tehnoloģiju radīto problēmu risināšana — lai gan visas ieinteresētās personas atzina, ka jaunās tehnoloģijas rada daudz problēmu, tās ierosināja atšķirīgas pieejas to risināšanai. Apspriešanos gaitā patērētāju pārstāvji un vairākas dalībvalstu iestādes pauda atbalstu drošuma definīcijas paplašināšanai, iekļaujot tajā (kiber)drošības aspektus, kas ietekmē drošumu. Tomēr, apspriežoties par ceļvedi/sākotnējo ietekmes novērtējumu, uz tehnoloģijām orientēti uzņēmumi nevēlējās PVDD iekļaut jaunās tehnoloģijas un ar tām saistītos jaunos riskus. Viņi dotu priekšroku tam, lai PVDD paliktu tehnoloģiski neitrāla un lai ar jaunajām tehnoloģijām saistītie riski būtu ietverti citos, specifiskākos tiesību aktos. Tomēr regulas priekšlikumā šādi aspekti ir iekļauti, lai nodrošinātu, ka jauno tehnoloģiju radītie riski ir ietverti drošības tīkla darbības jomā gadījumā, ja uz tiem neattiecas specifiskāki ES tiesību akti. To drošuma jautājumu risināšana, kas saistīti ar tiešsaistē pārdotiem ražojumiem — apspriešanos gaitā ne reizi vien tika izvirzīts jautājums par ražojumiem, kas no valstīm ārpus ES nāk tiešā ceļā vai ar tiešsaistes platformu starpniecību. Uzņēmumi un uzņēmumu pārstāvji uzsvēra, cik svarīgi ir nodrošināt vienlīdzīgus konkurences apstākļus, un norādīja, ka pašlaik daudzi ES mazumtirgotāji cieš trešo valstu uzņēmēju īstenotas negodīgas konkurences rezultātā. Dalībvalstu iestādes uzsvēra, ka ir grūti kontrolēt ražojumus, kas ražoti trešās valstīs, un veikt izpildes panākšanas darbības pret uzņēmējiem valstīs ārpus ES. Ieinteresēto personu viedokļi par tiešsaistes tirdzniecības vietu pienākumiem atšķiras, proti: –tiešsaistes tirdzniecības vietas, kas sniedza atsauksmes par ceļvedi, norādīja, ka tās piekristu, ka daži pienākumi saskaņā ar pašreizējām brīvprātīgām saistībām ražojumu drošuma jomā ir saistoši, bet neatbalsta papildu pienākumus. Mazumtirgotāji apgalvoja, ka tiešsaistes tirdzniecības vietām ir būtiska nozīme piegādes ķēdē, un tāpēc tām būtu jāuzņemas attiecīgi pienākumi. –Patērētāju pārstāvji un dalībvalstu iestādes atbalstīja atbildības pastiprināšanu visā piegādes ķēdē. Tirgus uzraudzības noteikumu un izpildes uzlabošana — attiecībā uz tirgus uzraudzību un noteikumu izpildi visu kategoriju ieinteresētās personas atbalstīja tirgus uzraudzības noteikumu saskaņošanu attiecībā uz saskaņotiem un nesaskaņotiem ražojumiem. Šis viedoklis ir iekļauts priekšlikumā. Attiecībā uz atbildīgās personas jēdziena ieviešanu pārskatītajā PVDD lielākā daļa ASA respondentu uzskatīja, ka ražojumi, uz kuriem attiecas PVDD, būtu jālaiž ES tirgū tikai tad, ja ES ir iedibināts uzņēmējs, kas atbild par ražojumu drošumu (atbalsta 70 % respondentu). Standartizācijas procesa pārskatīšana — lielākā daļa ieinteresēto personu atbalstīja standartizācijas procesa vienkāršošanu attiecībā uz jaunu standartu izstrādi saskaņā ar PVDD un tagad saskaņā ar šo regulu. Šis viedoklis ir iekļauts šajā priekšlikumā. Pārtikas imitāciju iekļaušana pārskatītās PVDD darbības jomā — lielākā daļa ieinteresēto personu atbalstīja tiesību aktu par pārtikas imitācijām iekļaušanu pārskatītajā PVDD. Lielākā daļa ASA respondentu norādīja, ka ražojumi, kuri atgādina pārtiku, būtu jāiekļauj ražojumu vispārējā drošuma juridiskajā instrumentā (atbalsta 69 % respondentu). Apspriešanās gaitā par sākotnējo ietekmes novērtējumu respondenti atbalstīja šā elementa iekļaušanu ražojumu drošuma riska novērtējumā. Šī pieeja ir iekļauta priekšlikumā. Netika pausts atbalsts pilnīgam pārtikas imitāciju aizliegumam. Ražojumu atsaukšanas regulējuma pilnveidošana — ieinteresētās personas atkārtoti uzsvēra, cik izšķiroši svarīgi ir, kad vien iespējams, tieši sazināties ar skartajiem patērētājiem gadījumā, ja ražojums tiek atsaukts, piemēram, tāpēc, ka ražojums ticis reģistrēts, iegādāts tiešsaistē vai iegādāts, izmantojot klienta karti. Vairākas ieinteresētās personas minēja, ka patērētājiem (reģistrējot ražojumu vai piesakoties lojalitātes programmā) vajadzētu būt iespējai izvēlēties saņemt paziņojumus tikai par drošumu. Pastāvēja plaša vienprātība par to, ka dažiem svarīgiem elementiem un pamatnoteikumiem, kas piemērojami attiecība uz visiem atsaukšanas paziņojumiem, vajadzētu būt standartizētiem un obligātiem, kas arī tiek ierosināts regulā. Vairākas ieinteresētās personas minēja nepieciešamību padarīt atsaukšanu patērētājiem mazāk apgrūtinošu un pievilcīgāku. Izsekojamības uzlabošana visā piegādes ķēdē — lielākā daļa ieinteresēto personu piekrita, ka PVDD būtu jāstiprina ražojumu izsekojamības sistēma (atbalsta 82 % ASA respondentu). Turklāt tika uzsvērta arī tiešsaistes tirdzniecības vietu loma ražojumu izsekojamības uzlabošanā, respondentiem īpaši apgalvojot, ka tirdzniecības vietām pirms ražojuma iekļaušanas sortimentā būtu jāpārbauda, vai ir pieejama izsekojamības informācija. Cīņa pret viltotiem ražojumiem — zīmolu īpašnieku organizācijas uzsvēra, ka PVDD būtu jāgroza, lai apkarotu viltotus nedrošus ražojumus. Šis jautājums tika pienācīgi ņemts vērā, bet šajā priekšlikumā netika iekļauts, jo viltotu ražojumu problēma jau tiek risināta ES tiesību aktos, un nedroši ražojumi ir iekļauti PVDD un šajā priekšlikumā neatkarīgi no to autentiskuma. Lai gan viltoti ražojumi var radīt drošuma riskus, attiecīgā ražojuma drošums ir jāanalizē, pamatojoties uz riska novērtējumu. •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Šā priekšlikuma sagatavošanas pasākumi balstās uz ekspertu padomiem un virkni pētījumu. Lai atbalstītu izvērtēšanu un ietekmes novērtējuma veikšanu, tas ietver pētījumus, kuros galvenā uzmanība pievērsta PVDD īstenošanai, kā arī ražojumu atsaukšanas efektivitātei. Komisija arī apkopoja zinātību un viedokļus, izmantojot mērķtiecīgas apspriešanās un iesaisti, t. sk. virkni darbsemināru, konferences, intervijas ar ekspertiem un iestādēm, kā arī atzinumu, ko sagatavojusi patērētāju drošības tīkla apakšgrupa mākslīgā intelekta, savienoto produktu un citu jaunu ražojumu drošuma problēmu jautājumos. Komisija rīkoja vairākas divpusējas sanāksmes un analizēja patērētāju organizāciju, nozares pārstāvju un akadēmisko aprindu ad hoc nostājas dokumentus. •Ietekmes novērtējums Šo priekšlikumu papildina ietekmes novērtējums (SWD(2021) 169, SWD(2021) 168). Ietekmes novērtējumu rūpīgi pārbaudīja Regulējuma kontroles padome, un par to tika sniegts pozitīvs atzinums (SEC280 (Regulējuma kontroles padomes atzinums)

Saistībā ar šo iniciatīvu Komisija izskatīja vairākas politikas alternatīvas, kas izklāstītas ietekmes novērtējuma ziņojumā. Analizēto politikas alternatīvu klāsts ietvēra gan neleģislatīvas, gan leģislatīvas darbības, lai sasniegtu dažādus konkrētus mērķus, kas izklāstīti ziņojumā, proti, šādas: i) nodrošināt, ka ES tiesiskais regulējums paredz vispārēja drošuma noteikumus attiecībā uz visām patēriņa precēm un riskiem, t. sk. ražojumiem un riskiem, kas saistīti ar jaunajām tehnoloģijām; ii) risināt ražojumu drošuma problēmas tiešsaistes pārdošanas kanālos; iii) padarīt ražojumu atsaukšanu efektīvāku un iedarbīgāku, lai nedroši ražojumi nenonāktu pie patērētājiem; iv) uzlabot tirgus uzraudzību un nodrošināt noteikumu labāku saskaņošanu attiecībā uz saskaņotām un nesaskaņotām patēriņa precēm, un, visbeidzot, v) risināt drošuma jautājumus saistībā ar pārtikas imitācijām. Tika izvērtēti vairāki risinājumi. Pirmkārt, Komisija apsvēra, kā tā varētu reaģēt uz konkrētajiem mērķiem, nepārskatot PVDD (1. risinājums). Tika apsvērti vairāki neleģislatīvi pasākumi, it īpaši: i) izdot vadlīnijas par PVDD piemērojamību jaunām tehnoloģijām un par atsaukšanu un ii) izpētīt iespēju paplašināt brīvprātīgos pasākumus atbilstīgi saistībām ražojumu drošuma jomā attiecībā uz pārdošanu tiešsaistē. Tomēr dažādās apspriešanās parādīja, ka šādi juridiski nesaistoši pasākumi neatrisinātu konstatētos trūkumus. Lai sasniegtu konkrētos mērķus, Komisija apsvēra vairākus leģislatīvus risinājumus — PVDD mērķtiecīga leģislatīva pārskatīšana (2. risinājums), uzmanības centrā izvirzot ierobežotu skaitu izmaiņu, un PVDD pilnīga pārskatīšana, ierosinot visaptverošu rīcību attiecībā uz visiem mērķiem (3. risinājums). Ietekmes novērtējums liecina, ka 3. risinājums, kas ir vērienīgāks nekā 2. risinājums, arī labāk novērš konstatētos trūkumus un labāk atbilst konkrētajiem sasniedzamajiem mērķiem, vienlaikus joprojām saglabājot ierobežotu ekonomisko ietekmi. 4. risinājumā tika apsvērta tirgus uzraudzības instrumentu pilnīga integrēšana, kā ierosināts 2013. gada ražojumu drošuma un tirgus uzraudzības tiesību aktu kopumā, lai analizētu, vai šis risinājums joprojām derīgs, ņemot vērā nesen pieņemto Regulu (ES) 2019/1020. Ietekmes novērtējums parādīja, ka 4. risinājums, — lai gan pēc būtības līdzīgs 3. risinājumam, — varētu radīt lielākas izmaksas ES uzņēmumiem. Tāpēc Komisija izvēlējās 3. risinājumu (pilnīga PVDD pārskatīšana, t. sk. veicot izmaiņas regulā) kā labāko politikas izvēli šim priekšlikumam, jo tas vislabāk atbilst politikas mērķiem, vienlaikus ierobežojot izmaksas uzņēmumiem un tirgus uzraudzības iestādēm. Tika apsvērti arī dažādi risinājumi attiecībā uz pārtikas imitāciju drošumu. Tie bija: i) saglabāt atsevišķu regulējumu attiecībā uz šiem ražojumiem saskaņā ar atsevišķu direktīvu (ar ko pārskata Direktīvu 87/357/EEK); ii) integrēt konkrētus spēkā esošās Direktīvas 87/357/EEK noteikumus jaunajā PVDD, izveidojot īpašu tiesisko regulējumu; iii) atcelt mērķorientētus noteikumus par pārtikas imitācijām un to vietā izmantot vispārīgus noteikumus, lai nodrošinātu šādu ražojumu drošumu, pamatojoties uz riska novērtējumu katrā atsevišķā gadījumā. Attiecībā uz pirmajiem diviem risinājumiem Komisija arī apsvēra iespēju izstrādāt vadlīnijas, lai atrisinātu jautājumu par atšķirīgu interpretāciju dalībvalstīs; tomēr apspriešanās ar dalībvalstīm parādīja, ka atšķirības Pārtikas imitāciju direktīvas interpretācijā ir tik lielas, ka ir nepieciešama noteikumu juridiska pārskatīšana, lai nodrošinātu tās vienādu piemērošanu. Komisija izvēlējās vislabāko politikas risinājumu, atsakoties no īpaša regulējuma pārtikas imitācijām un novērtējot to drošumu saskaņā ar tādiem pašiem riska novērtēšanas principiem kā attiecībā uz citām nesaskaņotām patēriņa precēm (veicot konkrētā ražojuma riska novērtējumu, tiks ņemts vērā pārtikas imitācijas aspekts). Vēlamais risinājums ietver: a) paredzams, ka precizējums par to, kā šie tiesību akti attiektos uz riskiem, ko rada jaunās tehnoloģijas un pārdošana tiešsaistē, b) noteikumi, kas uzlabo ražojumu atsaukšanas efektivitāti, c) salāgošana ar saskaņotiem tirgus uzraudzības noteikumiem un lielākas uzņēmēju un tiešsaistes tirdzniecības vietu atbildības nodrošināšana saistībā ar ražojumu drošumu, d) standartizācijas procedūru vienkāršošana un e) Pārtikas imitāciju direktīvas noteikumu integrēšana radīs šādu ietekmi. Attiecībā uz ekonomisko ietekmi paredzams, ka vēlamais risinājums sniegs būtiskus ieguvumus patērētājiem un sabiedrībai. Aplēsts, ka kaitējums patērētājiem samazinātos par aptuveni 1 miljardu EUR pirmajā vēlamā risinājuma īstenošanas gadā un par aptuveni 5,5 miljardiem EUR nākamajā desmitgadē. Šim risinājumam arī būtu jāsamazina kaitējums patērētājiem, kas saistīts ar neefektīvu atsaukšanu, par vairāk nekā 400 miljoniem EUR gadā. Turklāt, samazinot nedrošu ražojumu skaitu, ierosinātajiem pasākumiem būtu arī jāsamazina pašreizējais kaitējums, ko ES patērētājiem un sabiedrībai rada novēršami ar ražojumiem saistīti negadījumi (šobrīd aplēsts, ka tie ir 11,5 miljardi EUR gadā) un pašreizējās veselības aprūpes izmaksas par traumām, kas saistītas ar ražojumiem (pašreizējā aplēse ir 6,7 miljardi EUR gadā). Precīzu ietekmi nebija iespējams izteikt skaitļos, jo nebija datu par traumām, kas ļautu novērtēt tendences. Tiek lēsts, ka izmaksu ietaupījums, kas radīsies, samazinot atšķirības valstu īstenošanas praksē un juridisko sadrumstalotību, būs 59 miljoni EUR gadā uzņēmumiem un 0,7 miljoni EUR gadā tirgus uzraudzības iestādēm. Kopējās izmaksas uzņēmumiem ES (uzņēmumiem, kas nodarbojas ar nesaskaņotu ražojumu ražošanu, vairumtirdzniecību un mazumtirdzniecību) tiek lēstas 196,6 miljonu EUR apmērā, kas atbilst 0,02 % no to apgrozījuma pirmajā īstenošanas gadā. Turpmākajos gados regulārās izmaksas ES uzņēmumiem būtu 177,8 miljoni EUR. Šīs izmaksas ir saistītas ar aizvien lielākiem uzņēmumu pienākumiem galvenokārt attiecībā uz pārdošanu tiešsaistē, jauno tehnoloģiju produktu pārdošanu un nedrošu ražojumu atsaukšanu, kā arī ar tirgus uzraudzības noteikumu salāgošanu ar noteikumiem par saskaņotajiem ražojumiem. Saskaņā ar šo priekšlikumu tirgus uzraudzības iestādēm dalībvalstīs kopumā rastos regulāras papildu izmaksas aptuveni 6,7 miljonu EUR apmērā gadā, jo tām būtu lielākas pilnvaras nedrošu ražojumu tirgus uzraudzībā, un tikai samērā mērenas vienreizējas pielāgošanās un īstenošanas izmaksas. •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana Ar šo priekšlikumu paredzēts pārskatīt divus spēkā likumdošanas instrumentus: Produktu vispārējās drošības direktīvu un Pārtikas imitāciju direktīvu. Lai vienkāršotu tiesību aktus, Komisija ierosina atcelt Pārtikas imitāciju direktīvu un novērtēt pārtikas imitāciju drošumu saskaņā ar pašreizējo priekšlikumu jaunai ražojumu vispārējā drošuma regulai. Komisija arī noteica vairākas jomas, kurās varētu samazināt administratīvo slogu un ar to saistītās izmaksas. Pirmkārt, šis priekšlikums samazinātu regulatīvās izmaksas un slogu uzņēmumiem, jo juridiski saistoši precizējumi un regulas kā instrumenta izvēle samazinās regulatīvo nenoteiktību un salīdzinājumā ar pašreizējo PVDD nodrošinās ražojumu drošuma jomā pieņemto tiesību aktu vienādāku īstenošanu. Turklāt vispārējo tirgus uzraudzības un drošuma prasību salāgošana attiecībā uz saskaņotiem un nesaskaņotiem ražojumiem samazinās īstenošanas atšķirības un uzlabos piegādes ķēdes izsekojamību. Izmaksas samazināsies visiem uzņēmumiem un jo īpaši 42 % uzņēmumu, kuri ziņoja par papildu izmaksām, kas saistītas ar PVDD nevienmērīgu īstenošanu. Tiek lēsts, ka izmaksu ietaupījumi uzņēmumiem, kas radīsies saskaņotākas īstenošanas rezultātā, būs aptuveni 59 miljoni EUR gadā (attiecīgi 34 miljoni EUR, ko ietaupīs ES MVU, un 26 miljoni EUR, ko ietaupīs ES lielie uzņēmumi). Otrkārt, šis priekšlikums ļaus dalībvalstīm uzlabot tirgus uzraudzības un izpildes efektivitāti. Tas ir saistīts ar tirgus uzraudzības noteikumu salāgošanu starp saskaņotiem un nesaskaņotiem ražojumiem, saskaņotākām izpildes pilnvarām, lielāku atturošo ietekmi un jaunu arbitrāžas mehānismu. Tāpēc šis priekšlikums samazina izmaksas visām tirgus uzraudzības iestādēm dalībvalstīs un it īpaši 16 % no tām, kuras ziņoja par saistītajām papildu izmaksām sakarā ar atšķirīgo tiesisko regulējumu attiecībā uz saskaņotiem un nesaskaņotiem ražojumiem. Tiek lēsts, ka visā ES dalībvalstīm radīsies šādu izmaksu ietaupījumi 0,7 miljonu EUR apmērā gadā. Visbeidzot, ierosinātā standartizācijas procesa vienkāršošana samazinās administratīvo slogu dalībvalstīm un Komisijai. Šāda standartizācijas ES procesa racionalizēšana paātrinās standartizācijas darbu un tādējādi palielinās juridisko noteiktību un palīdzēs uzņēmumiem panākt atbilstību ražojumu vispārējā drošuma prasībām. Šis priekšlikums neatbrīvo mikrouzņēmumus un MVU no noteiktajiem pienākumiem. Ražojumu drošuma jomā pieņemtie ES tiesību akti neļauj MVU piemērot “vieglākus” režīmus, jo visām patēriņa precēm neatkarīgi no to piegādes ķēdes īpašībām jābūt drošām, lai sasniegtu vispārējo mērķi — ražojumu drošumu un patērētāju tiesību aizsardzību. Komisija lēš, ka šā priekšlikuma kopējās atbilstības nodrošināšanas izmaksas ES MVU pirmajā īstenošanas gadā būs 111,1 miljons EUR (vienreizējās un regulārās izmaksas). Turpmākajos gados regulārās izmaksas ES MVU būtu 100 miljoni EUR. Aplēstais ietaupījums, ko radītu mazākas valstu īstenošanas atšķirības un mazāka juridiskā sadrumstalotība, ES MVU būtu 34 miljoni EUR. Šim priekšlikumam būs praktiska ietekme gan uz uzņēmējiem, kas iesaistīti tādu ražojumu apritē, uz kuriem attiecas PVDD, gan uz tirgus uzraudzības iestādēm dalībvalstīs. Uzņēmumiem būs jāievēro papildu prasības attiecībā uz izsekojamību un pārredzamību. Uzņēmumiem, kas faktiski ir laiduši tirgū nedrošus ražojumus, piemēros papildu prasības par atsaukšanu. Tiešsaistes tirdzniecības vietām būs arī jānodrošina, ka tās ir izveidojušas iekšējus mehānismus, lai izpildītu savus jaunos pienākumus saistībā ar ražojumu drošumu. Turklāt uzņēmumiem, kas vienotajā tirgū pārdod ražojumus no valstīm ārpus ES, būs jāizveido kārtība, lai nodrošinātu, ka attiecībā uz ES pārdotajiem ražojumiem ir noteikts atbildīgais uzņēmējs. Dalībvalstu tirgus uzraudzības iestādēm varētu būt vajadzīgi papildu resursi, lai tiktu galā ar tirgus uzraudzības pienākumu paplašināšanu un jaunajām pilnvarām, kas tām tiktu piešķirtas. Piemēram, jaunie tirgus uzraudzības tiešsaistes rīki paplašina valstu iestāžu iespējas un var prasīt papildu resursus un prasmes. Tomēr, tā kā šīs jaunās pilnvaras lielā mērā ir salāgotas ar spēkā esošajiem tirgus uzraudzības noteikumiem, ko saskaņā ar Regulu (ES) 2019/1020 piemēro saskaņotiem ražojumiem, tirgus uzraudzības iestādes bieži vien tās labi zina, it īpaši tajās dalībvalstīs, kurās vienas un tās pašas valsts tirgus uzraudzības iestādes jau rīkojas attiecībā gan uz saskaņotiem, gan uz nesaskaņotiem ražojumiem. Tāpēc praktiskā ietekme uz dalībvalstīm drīzāk ir labāka sinerģija un esošo struktūru un resursu labāka izmantošana nekā jaunas papildu vajadzības. Paredzams, ka jauno tehnoloģiju radīto risku (piemēram, kiberdrošības risku, kas ietekmē drošumu) plašāka izplatība palielinās vajadzību pēc profesionāliem darbiniekiem un ārējiem ekspertiem dalībvalstīs, lai pārbaudītu jauno tehnoloģiju produktu drošumu. Visvairāk skartās darījumdarbības nozares būtu pārdošana tiešsaistē un dažas jauno tehnoloģiju ražošanas nozares. Tomēr, pateicoties saskaņotām ES prasībām, tam nevajadzētu būtiski ietekmēt to konkurētspēju. Šis priekšlikums efektīvi darbojas gan digitālajā, gan fiziskajā pasaulē, un tajā ir ņemta vērā digitālā attīstība, it īpaši tiešsaistes pārdošanas un jauno tehnoloģiju produktu attīstība. Viens no galvenajiem šā priekšlikuma mērķiem ir digitālo problēmjautājumu risināšana ražojumu drošuma jomā. Tas uzlabo tiešsaistes pārdošanas tirgus uzraudzības noteikumus un nosaka pienākumus attiecībā uz ražojumu drošumu tiešsaistes tirdzniecības vietām un tiešsaistes mazumtirgotājiem, lai uzlabotu tiešsaistē pārdoto ražojumu drošumu. Šis priekšlikums pievēršas arī jauniem drošības riskiem, ko rada jaunās tehnoloģijas, un precizē ražojumu drošuma noteikumu piemērošanu lietojumprogrammām. Šis priekšlikums pilnībā atbilst ES digitālajai politikai un it īpaši priekšlikumam par digitālo pakalpojumu tiesību aktu un likumdošanas darbam mākslīgā intelekta un lietu interneta jomā. Šo iniciatīvu atbalsta pastāvošie IKT risinājumi, proti, ES ātrās brīdināšanas sistēma bīstamu nepārtikas preču jomā (“Safety gate”) un ar to saistītā Business Gateway. •Pamattiesības

Šā priekšlikuma mērķis ir stiprināt Eiropas patērētāju veselības un drošības aizsardzību un veicināt viņu tiesības uz informāciju. Paredzams, ka, pateicoties skaidrākiem pienākumiem un labākai ražojumu drošuma prasību izpildei, šim priekšlikumam būs pozitīva ietekme uz patērētāju tiesību aizsardzību un vides aizsardzību un tas nodrošinās augstāku šādas aizsardzības līmeni saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 37. un 38. pantu. Priekšlikumā ir noteiktas papildu prasības uzņēmumiem, kas ir nepieciešamas, lai īstenotu vispārējās ES intereses palielināt patērētāju tiesību aizsardzību. Tiek lēsts, ka ar atbilstības nodrošināšanu saistītās izmaksas ir salīdzinoši zemas salīdzinājumā ar uzņēmumu apgrozījumu. Šīs prasības kā tādas neietekmē darījumdarbības brīvību un tās proporcionalitāti saskaņā ar Hartas 52. pantu. 4.IETEKME UZ BUDŽETU Ierosinātajā regulā noteikts, ka Komisijai jāatbalsta un jāatvieglo tirgus uzraudzības iestāžu sadarbība, t. sk. koordinētas tirgus uzraudzības darbības, jaunais arbitrāžas mehānisms un salīdzinošā izvērtēšana. Turklāt šis priekšlikums ļauj uzlabot sadarbību un informācijas apmaiņu ar ES starptautiskajiem partneriem ražojumu drošuma jomā. Visbeidzot, šis priekšlikums paredz pieņemt īstenošanas aktus un deleģētos aktus (saistībā ar izsekojamību un atsaukšanu) un nodrošināt iespējamu lielāku standartizāciju, izmantojot vienkāršotu standartizācijas procedūru. Tas radīs papildu darba slodzi Komisijai, kas tiek lēsta kā četri papildu pilnslodzes ierēdņi (trīs administratori un viens asistents). Šie resursi tiks iegūti, pārdalot un pārkārtojot pašreizējo darbinieku darba pienākumus. Komisija finansēs arī elektroniskās saskarnes, proti, Safety Gate tīmekļa lapu, Safety Gate portālu (kurā sniedz paziņojumus par bīstamiem ražojumiem) un Safety Business Gateway, kas no uzņēmējiem vāc tirgus uzraudzības iestādēm paredzētos paziņojumus. Papildu izmaksas saistībā ar šīm koordinēšanas darbībām un elektroniskajām saskarnēm var segt no vienotā tirgus programmas saskaņā ar pašreizējo daudzgadu finanšu shēmu 2021.–2027. gadam. Līdzīgas finansēšanas iespējas var arī iekļaut turpmākajās programmās saskaņā ar turpmākajām daudzgadu finanšu shēmām. Sīkāka informācija sniegta šā priekšlikuma pielikumā iekļautajā finanšu pārskatā. 5.CITI ELEMENTI •Īstenošanas plāni un pārraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība Priekšlikuma īstenošanu papildinās pārraudzība, kura balstīsies uz iepriekš noteiktiem snieguma pamatrādītājiem. Komisija veic pētījumu, lai noteiktu vienotu īstenojamu un atbilstīgu snieguma rādītāju kopumu ražojumu drošuma jomā, par ko jāvienojas ar dalībvalstīm. Tiek ierosināts, ka papildus regulārai pārraudzībai un ziņošanai piecus gadus pēc tam, kad dalībvalstis būs īstenojušas šo likumdošanas pasākumu, izvērtēt šā likumdošanas pasākuma lietderību, efektivitāti, būtiskumu, saskaņotību un ES pievienoto vērtību. Komisija atbalstīs priekšlikuma īstenošanu ar koordinējošām darbībām gan saistībā ar patērētāju drošības tīklu (turpmāki īstenošanas pasākumi, apmaiņa ar paraugpraksi starp dalībvalstīm u. c.), gan koordinētām tirgus uzraudzības darbībām (CASP). •Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums Ierosināta regula sastāv no 11 nodaļām, kurās ir 47 panti. I nodaļa. Vispārīgie noteikumi Šajā nodaļā ir izklāstīta ierosinātās regulas darbības joma un tajā izmantotie galvenie termini. Tā nodrošina “drošības tīklu” visiem ražojumiem, kas ietilpst tās piemērošanas jomā, nosakot prasības, kas paredzētas, lai nodrošinātu patēriņa preču drošumu un tādējādi arī patērētāju drošību. Tajā paredzēti noteikumi par šīs regulas piemērošanu attiecībā uz nesaskaņotiem tiesību aktiem. Ar to atjaunina Direktīvā 2001/95/EK izmantotās definīcijas, it īpaši, lai ņemtu vērā ražojuma definīcijas atšķirīgo darbības jomu, un ievieš īpašu “tiešsaistes tirdzniecības vietas” definīciju. II nodaļa. Drošuma prasības Ar to ievieš vispārējā drošuma prasību, apstiprina ES Oficiālajā Vēstnesī publicēto standartu nozīmi, jo tie nodrošina drošuma prezumpciju, un atjaunina ražojumu drošuma novērtēšanas aspektus, lai pēc Direktīvas 87/357/EEK atcelšanas riska izvērtēšanā ņemtu vērā pārtikas imitācijas. Jauni aspekti ražojumu drošuma novērtēšanai ietver arī iespējamos riskus, kas saistīti ar ražojumiem, kuru pamatā ir jaunas tehnoloģijas. III nodaļa. Uzņēmēju pienākumi 1. iedaļa Šajā iedaļā ir izklāstīti uzņēmēju pienākumi, izņemot tos uzņēmējus, uz kuriem attiecas Regulas (ES) 2019/1020 darbības joma. Nolūks ir izvairīties no tā, ka šajā nodaļā ietvertie pienākumi varētu būt pretrunā līdzīgiem pienākumiem, kas ietverti saskaņotajos tiesību aktos. Papildus vispārīgākiem uzņēmēju pienākumiem nodrošināt ražojumu drošumu, tajā ievieš būtiskas pārveidošanas jēdzienu, kuru gadījumā atbildību par ražojuma drošumu uzņemas persona, kas veic pārveidošanu. Turklāt tajā paplašina atbildīgās personas jēdzienu, kas ietverts Regulas (ES) 2019/1020 4. pantā, attiecinot to arī uz nesaskaņotiem ražojumiem. Tas ir nepieciešams priekšnosacījums, lai ražojumus darītu pieejamus tirgū, nolūkā risināt jautājumus, kas saistīti ar tiešu importu no trešām valstīm. Šajā nodaļā arī ir ietverti pamatnoteikumi par izsekojamību, kas galvenokārt pārņemti no Lēmuma Nr. 768/2008/EK, un iespēja attiecībā uz ražojumiem, kuri var radīt nopietnu risku cilvēku veselībai un drošībai, pieņemt stingrāku izsekojamības sistēmu, kas jāpieņem ar deleģēto aktu.

2. iedaļa Šajā iedaļā ir ietverti uzņēmēju pienākumi, kas piemērojami arī uzņēmējiem, uz kuriem attiecas Regulas (ES) 2019/1020 darbības joma. Tie ir pienākumi, kuriem nav atbilstības saskaņotajās nozarēs, un tāpēc to piemērojamība arī šajā nozarē neradītu pretrunas. Tas attiecas uz uzņēmēju pienākumu tālpārdošanas gadījumā un gadījumos, kad noticis negadījums ar ražojumu. IV nodaļa. Tiešsaistes tirdzniecības vietas Šajā nodaļā aplūkota tiešsaistes tirdzniecības vietu loma un noteikti tām piemērojamie konkrētie pienākumi. V nodaļa. Tirgus uzraudzība un īstenošana Šajā nodaļā ir pilnībā pārņemtas un pielāgotas Regulas (ES) 2019/1020 par tirgus uzraudzību IV, V un VI nodaļas. Mērķis ir pēc iespējas izveidot vienotu režīmu gan saskaņotiem, gan nesaskaņotiem ražojumiem. VI nodaļa. Safety Gate ātrās brīdināšanas sistēma Šajā nodaļā ir noteikts informācijas apmaiņas princips bīstama ražojuma gadījumā un RAPEX sistēmas nosaukums mainīts uz Safety Gate, vienlaikus saglabājot tos pašus sistēmas raksturlielumus. Priekšlikumā ir noteikti konkrētāki termiņi. Ir padarīta skaidrāka saikne starp Safety Gate un tirgus uzraudzības informācijas un saziņas sistēmu (ICSMS); nodaļā arī precizēts, ka dalībvalstu iestādes var nolemt uzticēt centrālā sadarbības koordinatora uzdevumu Safety Gate valsts kontaktpunktam. VII nodaļa. Komisijas loma un izpildes koordinācija Šajā nodaļā ir paredzēta iespēja Komisijai pieņemt pasākumus, izmantojot īstenošanas aktus, ja pastāv nopietns risks, ko nevar apmierinoši novērst ar attiecīgās(-o) dalībvalsts(-u) veiktajiem pasākumiem vai ar jebkādu citu procedūru saskaņā ar ES tiesību aktiem. Šāda iespēja PVDD jau pastāv — ierosinātajā regulā precizē tās piemērošanas jomu. Regulas V nodaļā ir ieviests arī brīvprātīgs arbitrāžas mehānisms, saskaņā ar kuru dalībvalstis var iesniegt Komisijai jautājumus par tāda riska noteikšanu vai līmeni, kas saistīts ar ražojumu, ja riska novērtējumi ir atšķirīgi. Tas ļaus ES līmenī veikt vienotākus pasākumus pret bīstamiem ražojumiem. VIII nodaļa. Tiesības uz informāciju un tiesiskās aizsardzības līdzekļi Šajā nodaļā ir izklāstīti noteikumi par patērētāju informēšanu. Tajā ir apstiprināts Komisijas un dalībvalstu pienākums darīt patērētājiem pieejamu informāciju par ražojumu radītajiem riskiem veselībai un drošībai. Tajā noteikts arī dalībvalstu pienākums dot patērētājiem iespēju iesniegt sūdzības kompetentajām valsts iestādēm. Tajā apstiprina un vēl vairāk paplašina jau izveidotā Safety Gate tīmekļa portāla darbības jomu, pievienojot jaunu iedaļu, kurā patērētāji var iepazīties ar brīdinājumiem un uzņēmēju tieši izplatīto informāciju par atsauktajiem ražojumiem. Attiecībā uz atsaukšanu jaunie noteikumi cenšas uzlabot tās efektivitāti, tādējādi nodrošinot pilnīgāku un plašāku informācijas sniegšanu patērētājiem, kā arī uzlabotu patērētājiem pieejamo tiesiskās aizsardzības līdzekļu sistēmu. IX nodaļa. Starptautiskā sadarbība Šī nodaļa nodrošina juridisko pamatu, lai Komisija varētu izveidot sadarbības formas, kas nepieciešamas, lai uzlabotu ražojumu drošumu. Tās ietver kopīgas izpildes panākšanas darbības, tehnisko atbalstu, amatpersonu apmaiņu un informācijas apmaiņu par bīstamiem ražojumiem un it īpaši Safety Gate ietvertās informācijas apmaiņu. Šajā sakarībā noteikumi ļauj pilntiesīgi piedalīties Safety Gate vai apmainīties ar atlasītu informāciju. X nodaļa. Finanšu noteikumi Ierosinātā regula paredz, ka Komisija finansē darbības visos jautājumos, kas ietilpst tās piemērošanas jomā. Ierosinātā regula ietver vispārējus noteikumus par ES finanšu interešu aizsardzību. XI nodaļa. Nobeiguma noteikumi Šajā nodaļā jo īpaši paredzēta sankciju sistēma — atzīstot, ka sankciju noteikšana ir valstu kompetencē, tajā ir noteikts sankciju pamatprincips, it īpaši sankciju noteikšanas kritēriji, pārkāpumu veidi, par kuriem nosakāmas sankcijas, maksimālo robežvērtību kritēriji, kā arī iespēja piemērot periodiskus soda maksājumus. 2021/0170 (COD)

Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par ražojumu vispārēju drošumu, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1025/2012 un atceļ Padomes Direktīvu 87/357/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/95/EK





(Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas dalībvalstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu, saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1)Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2001/95/EK ir noteikta prasība, ka patēriņa precēm jābūt drošām un ka dalībvalstu tirgus uzraudzības iestādēm jāveic darbības attiecībā uz bīstamiem ražojumiem, kā arī šajā nolūkā jāapmainās ar informāciju, izmantojot Savienības ātrās ziņošanas sistēmu RAPEX. (2)Direktīva 2001/95/EK ir jāpārskata un jāatjaunina, ņemot vērā norises saistībā ar jaunajām tehnoloģijām un pārdošanu tiešsaistē, lai nodrošinātu saskanību ar izmaiņām Savienības saskaņošanas tiesību aktos un standartizācijas tiesību aktos, lai nodrošinātu ražojumu labāku atsaukšanas procesu, kā arī lai nodrošinātu skaidrāku regulējumu attiecībā uz pārtikas imitācijām, ko līdz šim reglamentēja Padomes Direktīva 87/357/EEK. Skaidrības labad Direktīva 2001/95/EK, kā arī Direktīva 87/357/EEK būtu jāatceļ un jāaizstāj ar šo regulu. (3)Regula ir piemērots juridisks instruments, jo ar to paredz skaidrus un sīki izstrādātus noteikumus, līdz ar to šo tiesību aktu nav iespējams atšķirīgi transponēt dalībvalstīs. Izvēle par labu regulai, nevis direktīvai, arī ļauj labāk sasniegt mērķi nodrošināt saskaņotību ar tirgus uzraudzības tiesisko regulējumu attiecībā uz ražojumiem, uz kuriem attiecas Savienības saskaņošanas tiesību aktu darbības joma, kā izklāstīts Regulā (ES) 2019/1020, kur piemērojamais juridiskais instruments ir arī tāda paša veida juridiskais instruments, proti, Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/1020. Visbeidzot, šāda izvēle vēl vairāk samazinās regulatīvo slogu, konsekventi piemērojot ražojumu drošuma noteikumus visā Savienībā. (4)Šā instrumenta mērķis ir veicināt Līguma 169. pantā minēto mērķu sasniegšanu. Jo īpaši tā mērķim vajadzētu būt nodrošināt patērētāju veselību un drošību un iekšējā tirgus darbību attiecībā uz patērētājiem paredzētiem ražojumiem. (5)Šīs regulas mērķim vajadzētu būt patērētāju un viņu drošības aizsardzībai kā vienam no ES tiesiskā regulējuma pamatprincipiem, kas nostiprināts ES Pamattiesību hartā. Bīstamiem ražojumiem var būt ļoti negatīva ietekme uz patērētājiem un iedzīvotājiem. Visiem patērētājiem, arī visneaizsargātākajiem, piemēram, bērniem, vecāka gadagājuma cilvēkiem vai personām ar invaliditāti, ir tiesības uz drošiem ražojumiem. Patērētāju rīcībā vajadzētu būt pietiekamiem līdzekļiem, lai īstenotu šādas tiesības, un dalībvalstu rīcībā — atbilstīgiem instrumentiem un pasākumiem, lai īstenotu šo regulu. (6)Neraugoties uz to, ka ir izstrādāti nozarēm specifiski Savienības saskaņošanas tiesību akti, kas vērsti uz konkrētu ražojumu vai ražojumu kategoriju drošuma aspektiem, ir praktiski neiespējami pieņemt Savienības tiesību aktus attiecībā uz visām patēriņa precēm, kuras jau ir vai var tikt izstrādātas. Tāpēc joprojām ir vajadzība pēc horizontāla tiesiskā regulējuma, lai novērstu nepilnības un nodrošinātu patērētāju tiesību aizsardzību, kas citādi nav nodrošināta, un it īpaši lai panāktu augstu līmeni patērētāju drošības un veselības aizsardzībā, kā prasīts Līguma 114. un 169. pantā. (7)Vienlaikus attiecībā uz ražojumiem, uz kuriem attiecas nozarēm specifiski Savienības saskaņošanas tiesību akti, būtu skaidri jānosaka šīs regulas dažādo daļu piemērošanas joma, lai izvairītos no noteikumu pārklāšanās un neskaidra tiesiskā regulējuma. (8)Lai gan daži noteikumi, piemēram, lielākoties attiecībā uz uzņēmēju pienākumiem, nebūtu jāpiemēro ražojumiem, uz kuriem attiecas Savienības saskaņošanas tiesību akti, jo uz tiem jau attiecas šādi tiesību akti, būtu jāpiemēro vairāki citi noteikumi, lai papildinātu Savienības saskaņošanas tiesību aktus. Jo īpaši ražojumu vispārējā drošuma prasība un saistītie noteikumi būtu jāpiemēro patēriņa precēm, uz kurām attiecas Savienības saskaņošanas tiesību akti, ja minētie tiesību akti neattiecas uz konkrētiem risku veidiem. Šīs regulas noteikumi par tiešsaistes tirdzniecības vietu pienākumiem, uzņēmēju pienākumiem negadījumu gadījumā, patērētāju tiesībām uz informāciju, kā arī patēriņa preču atsaukšanu būtu jāpiemēro ražojumiem, uz kuriem attiecas Savienības saskaņošanas tiesību akti, ja šādos tiesību aktos nav īpašu noteikumu ar tādu pašu mērķi. Kā minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2019/1020 20. pantā, līdzīgi RAPEX jau tiek izmantota Savienības saskaņošanas tiesību aktu nolūkos, tāpēc šajā regulā ietvertajiem noteikumiem, kas reglamentē Safety Gate un tās darbību, vajadzētu būt piemērojamiem Savienības saskaņošanas tiesību aktiem. (9)Regulas (ES) 2019/1020 VII nodaļas noteikumi, ar ko paredz noteikumus par Savienības tirgū ievesto ražojumu kontroli, jau ir tieši piemērojami ražojumiem, uz kuriem attiecas šī regula, un šīs regulas nolūks nav grozīt šādus noteikumus. Šo noteikumu stabilitāte ir īpaši svarīga, ņemot vērā to, ka par šīm kontrolēm atbildīgās iestādes (kuras gandrīz visās dalībvalstīs ir muitas dienesti) tās veic, pamatojoties uz riska analīzi, kā minēts Regulas (ES) Nr. 952/2013 (Savienības Muitas kodekss) 46. un 47. pantā, īstenošanas tiesību aktiem un attiecīgajiem norādījumiem. Šī uz risku balstītā pieeja ir ļoti svarīga muitas kontrolei, ņemot vērā ievērojamo preču apjomu, ko ieved muitas teritorijā un izved no tās, un tās rezultātā atkarībā no noteiktajām prioritātēm tiek piemēroti konkrēti kontroles pasākumi. Tas, ka regula nekādā veidā negroza Regulas (ES) 2019/1020 VII nodaļu, kurā tieši atsaucas uz muitas jomas tiesību aktos noteikto uz risku balstīto pieeju, praksē nozīmē, ka iestādēm, kas atbild par Savienības tirgū ievesto ražojumu kontroli (t. sk. muitas dienestiem), būtu jāveic tikai to ražojumu kontrole, kuri rada vislielāko risku, atkarībā no riska iespējamības un ietekmes, tādējādi nodrošinot savu darbību efektivitāti un lietderību, kā arī savu spēju aizsardzību veikt šādas kontroles.

(10)Lai nodrošinātu ražojumu drošumu un patērētāju drošību, piesardzības princips ir pamatprincips, un tādēļ tas būtu pienācīgi jāņem vērā visiem attiecīgajiem dalībniekiem, piemērojot šīs regulas noteikumus. (11)Ņemot vērā arī veselības jēdzienam noteikto plašo darbības jomu, piemērojot šo regulu, būtu jāņem vērā ražojuma radītais vides apdraudējums, jo tas var arī radīt risku patērētāju veselībai un drošībai. (12)Šī regula būtu jāattiecina uz ražojumiem, kas izstrādāti vienīgi profesionālai lietošanai, taču vēlāk nokļuvuši patēriņa tirgū, jo tie saprātīgi paredzamos apstākļos varētu radīt risku patērētāju veselībai un drošībai. (13)Savienības tiesību akti par pārtiku, barību un saistītām jomām veido īpašu sistēmu, kas nodrošina to aptverto ražojumu drošumu. Tāpēc pārtika un barība būtu jāizslēdz no šīs regulas darbības jomas, izņemot pārtikas kontaktmateriālus un izstrādājumus, ciktāl tie attiecas uz riskiem, uz kuriem neattiecas Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1935/2004 vai citi pārtikas nozarei specifiski tiesību akti, kas attiecas tikai uz ķīmiskiem un bioloģiskiem riskiem, kas saistīti ar pārtiku. (14)Pirms zāļu laišanas tirgū veic to novērtējumu, kurš ietver īpašu riska un ieguvumu analīzi. Tādēļ tās nebūtu jāiekļauj šīs regulas darbības jomā. (15)Regulas (ES) 2018/1139 2. panta 3. punkta d) apakšpunktā minētie gaisa kuģi, ņemot vērā to ierobežoto risku civilās aviācijas drošumam, ir pakļauti dalībvalstu regulatīvajai kontrolei. Tādēļ tie nebūtu jāiekļauj šīs regulas darbības jomā. (16)Šajā regulā noteiktās prasības būtu jāpiemēro attiecībā uz lietotiem apģērbiem vai ražojumiem, kas tiek remontēti, atjaunoti vai reciklēti un kas komercdarbības gaitā atgriežas piegādes ķēdē, izņemot tos ražojumus, attiecībā uz kuriem patērētājs nevar pamatoti sagaidīt, ka tie atbilst jaunākajiem drošuma standartiem, piemēram, senlietas vai ražojumus, kas tiek piedāvāti kā remontējami vai atjaunojami. (17)Direktīva 87/357/EEZ par patēriņa precēm, kuras nav pārtikas produkti, taču atgādina pārtikas produktus, un kuras viegli var sajaukt ar pārtikas produktiem, kā rezultātā patērētāji, it īpaši bērni, var paņemt tās mutē, sūkāt vai norīt, un tas varētu izraisīt, piemēram, smakšanu, saindēšanos vai gremošanas trakta perforāciju vai aizsprostošanos, ir izraisījusi pretrunīgu interpretāciju. Turklāt tā tika pieņemta laikā, kad patēriņa preču drošuma tiesiskā regulējuma darbības joma bija ļoti ierobežota. Šo iemeslu dēļ Direktīva 87/357/EEK būtu jāatceļ. (18)Šai regulai nebūtu jāattiecas uz pakalpojumiem. Lai nodrošinātu patērētāju veselības un drošības aizsardzību, šīs regulas darbības jomā būtu jāiekļauj ražojumi, kurus piegādā vai dara pieejamus patērētajiem saistībā ar pakalpojumu sniegšanu, t. sk. ražojumi, kuri pakalpojuma sniegšanas laikā tieši iedarbojas uz patērētājiem. No šīs regulas darbības jomas būtu jāizslēdz iekārtas, ar kurām vai kurās patērētāji pārvietojas un kuras ekspluatē pakalpojuma sniedzējs, jo tās jāaplūko saistībā ar sniegtā pakalpojuma drošumu. (19)Priekšmeti, kas ir saistīti ar citiem priekšmetiem, vai neiegulti priekšmeti, kuri ietekmē cita priekšmeta darbības veidu, var radīt risku ražojuma drošumam. Šis aspekts būtu pienācīgi jāņem vērā kā iespējams risks. Savienojumiem un savstarpējai saistībai, kas kādam priekšmetam varētu būt ar ārējiem priekšmetiem, nevajadzētu apdraudēt tā drošumu. (20)Jaunās tehnoloģijas arī rada jaunus riskus patērētāju veselībai un drošībai vai maina veidu, kādā esošie riski varētu materializēties, piemēram, ārēja iejaukšanās, kas uzlauž ražojumu vai maina tā raksturlielumus. (21)Pasaules Veselības organizācija veselību definē kā pilnīgas fiziskas, garīgas un sociālas labklājības stāvokli, nevis vienkārši kā stāvokli, kad cilvēks nejūtas slims vai novārdzis. Šī definīcija norāda uz to, ka jaunu tehnoloģiju attīstība var radīt jaunus riskus patērētāju veselībai, piemēram, psiholoģisko risku, attīstības riskus, it īpaši bērniem, garīgās veselības risku, depresiju, bezmiegu vai smadzeņu darbības izmaiņas. (22)Specifiskus kiberdrošības riskus, kas ietekmē patērētāju drošību, kā arī protokolus un sertifikācijas jautājumus var risināt ar nozaru tiesību aktu palīdzību. Tomēr gadījumā, ja nozaru tiesību aktos ir nepilnības, būtu jānodrošina, ka attiecīgie uzņēmēji un valstu iestādes, izstrādājot un novērtējot ražojumus, ņem vērā riskus, kas saistīti ar jaunajām tehnoloģijām, lai nodrošinātu, ka ražojumā ieviestās izmaiņas neapdraud tā drošumu. (23)Ražojumu drošums būtu jānovērtē, ņemot vērā visus attiecīgos aspektus, it īpaši to raksturlielumus un noformējumu, kā arī to patērētāju kategoriju, it īpaši bērnu, vecāka gadagājuma cilvēku un personu ar invaliditāti, specifiskās vajadzības un riskus, kuri varētu lietot ražojumus. Tāpēc, ja ir vajadzīga konkrēta informācija, lai ražojumus padarītu drošus konkrētai personu kategorijai, ražojumu drošuma novērtējumā būtu jāņem vērā arī šīs informācijas esība un tās pieejamība. Ražojumu drošums būtu jānovērtē, ņemot vērā nepieciešamību nodrošināt ražojuma drošumu visā tā kalpošanas laikā. (24)Lai nodrošinātu augstu patērētāju veselības un drošības aizsardzības līmeni, uzņēmējiem atkarībā no viņu uzdevumiem piegādes ķēdē vajadzētu būt pienākumiem attiecībā uz ražojuma drošumu. Visiem uzņēmējiem, kas iesaistīti piegādes un izplatīšanas ķēdē, būtu jāveic atbilstīgi pasākumi, lai nodrošinātu, ka tie dara pieejamus tirgū tikai tādus ražojumus, kas ir droši un atbilst šai regulai. Ir jāparedz skaidra un samērīga pienākumu sadale atbilstīgi katra uzņēmēja uzdevumiem piegādes un izplatīšanas procesā. (25)Šīs regulas darbības jomā būtu jāiekļauj arī tālpārdošana, t. sk. pārdošana tiešsaistē. Pārdošana tiešsaistē ir nepārtraukti un vienmērīgi pieaugusi, radot jaunus darījumdarbības modeļus un jaunus tirgus dalībniekus, piemēram, tiešsaistes tirdzniecības vietas. (26)Tiešsaistes tirdzniecības vietām ir būtiska nozīme piegādes ķēdē, kas ļauj uzņēmējiem sasniegt nenosakāmu patērētāju skaitu, un tādējādi arī ražojumu drošuma sistēmā. (27)Ņemot vērā tiešsaistes tirdzniecības vietu svarīgo lomu, ko tās pilda kā ražojumu tirdzniecības starpnieki starp tirgotājiem un patērētājiem, šādiem dalībniekiem vajadzētu būt lielākai atbildībai, lai apturētu bīstamu ražojumu pārdošanu tiešsaistē. Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/31/EK nodrošina vispārēju e-komercijas regulējumu un nosaka konkrētus pienākumus tiešsaistes platformām. Regula [.../...] par digitālo pakalpojumu vienoto tirgu (digitālo pakalpojumu tiesību akts), ar ko groza Direktīvu 2000/31/EK, reglamentē starpniecības pakalpojumu sniedzēju tiešsaistē atbildību un pārskatatbildību attiecībā uz nelikumīgu saturu, t. sk. nedrošiem ražojumiem. Minēto regulu piemēro, neskarot noteikumus, kas paredzēti Savienības tiesību aktos par patērētāju tiesību aizsardzību un ražojumu drošumu. Attiecīgi, pamatojoties uz minētajā regulā paredzēto horizontālo tiesisko regulējumu, saskaņā ar minētās regulas [1. panta 5. punkta h) apakšpunktu] būtu jāievieš īpašas prasības, kas ir būtiskas, lai efektīvi novērst bīstamu ražojumu pārdošanu tiešsaistē. (28)Produktu drošuma solījums, kas parakstīts 2018. gadā un kam kopš tā laika pievienojušās vairākas tirdzniecības vietas, paredz vairākas brīvprātīgas saistības ražojumu drošuma jomā. Produktu drošuma solījums ir apliecinājis savu loģisko pamatojumu, uzlabojot patērētāju aizsardzību pret bīstamiem ražojumiem, ko pārdod tiešsaistē. Tomēr tā brīvprātības princips un ierobežotais skaits tiešsaistes tirdzniecības vietu, kuras tajā brīvprātīgi iesaistījušās, mazina tā efektivitāti un nevar nodrošināt vienlīdzīgus konkurences apstākļus. (29)Saskaņā ar šajā regulā noteiktajiem konkrētajiem pienākumiem tiešsaistes tirdzniecības vietām būtu jārīkojas ar pienācīgu rūpību attiecībā uz saturu, kas mitināts to tiešsaistes saskarnēs un kas attiecas uz ražojumu drošumu. Attiecīgi visām tiešsaistes tirdzniecības vietām būtu jānosaka uzticamības pārbaudes pienākumi attiecībā uz saturu, kas mitināts to tiešsaistes saskarnēs un kas attiecas uz ražojumu drošumu.

(30)Turklāt efektīvas tirgus uzraudzības nolūkā tiešsaistes tirdzniecības vietām būtu jāreģistrējas Safety Gate portālā un šajā pašā portālā jānorāda informācija par vienotajiem kontaktpunktiem, lai atvieglotu informācijas sniegšanu par ražojumu drošumu. Vienotais kontaktpunkts saskaņā ar šo regulu varētu būt tas pats, kas noteikts saskaņā ar Regulas (ES) .../... [digitālo pakalpojumu tiesību akta] [10. pantu], neapdraudot mērķi ātri un konkrēti risināt ar ražojumu drošumu saistītus jautājumus. (31)Lai varētu izpildīt savus pienākumus saskaņā ar šo regulu, it īpaši attiecībā uz publisko iestāžu rīkojumu savlaicīgu un efektīvu izpildi, citu trešo personu paziņojumu apstrādi un sadarbību ar tirgus uzraudzības iestādēm saistībā ar korektīviem pasākumiem pēc pieprasījuma, tiešsaistes tirdzniecības vietām vajadzētu būt iekšējam mehānismam ar ražojumu drošumu saistītu jautājumu risināšanai. (32)Pienākumiem, kas šajā regulā noteikti tiešsaistes tirdzniecības vietām, nevajadzētu nozīmēt vispārēju pienākumu pārraudzīt informāciju, kuru tās nosūta vai uzglabā, vai aktīvi meklēt faktus vai apstākļus, kas norāda uz nelikumīgām darbībām, piemēram, bīstamu ražojumu pārdošanu tiešsaistē. Tomēr, lai gūtu labumu, ko sniedz atbrīvojums attiecībā uz mitināšanas pakalpojumiem saskaņā ar Direktīvu par elektronisko tirdzniecību un [digitālo pakalpojumu tiesību aktu], tiešsaistes tirdzniecības vietām no savām tiešsaistes saskarnēm būtu ātri jāizņem saturs, kurā ir atsauce uz bīstamiem ražojumiem, tiklīdz tās saņem faktiskas ziņas vai — zaudējumu atlīdzināšanas prasību gadījumā — tiek informētas par nelikumīgu saturu, it īpaši gadījumos, kad tiešsaistes tirdzniecības vieta ir informēta par faktiem vai apstākļiem, uz kuru pamata rūpīgam uzņēmējam būtu bijis jākonstatē attiecīgais pārkāpums. Tiešsaistes tirdzniecības vietām šajā regulā noteiktajos papildu termiņos būtu jāapstrādā paziņojumi par saturu, kuros ir atsauce uz nedrošiem ražojumiem un kuri saņemti saskaņā ar Regulas (ES) .../... [digitālo pakalpojumu akta] [14. pantu]. (33)Regulas (ES) 2019/1020 14. panta 4. punktā tirgus uzraudzības iestādēm ir piešķirtas pilnvaras gadījumos, kad nav pieejami citi efektīvi līdzekļi, lai novērstu nopietnu risku, pieprasīt izņemt no tiešsaistes saskarnes saturu, kurā ir atsauce uz saistītajiem ražojumiem, vai pieprasīt, lai tiktu ievietots skaidrs brīdinājums tiešajiem lietotājiem, ko viņi ierauga, kad piekļūst tiešsaistes saskarnei. Pilnvaras, kas tirgus uzraudzības iestādēm uzticētas ar Regulas (ES) 2019/1020 14. panta 4. punktu, būtu jāpiemēro arī šajā regulā. Lai nodrošinātu efektīvu tirgus uzraudzību saskaņā ar šo regulu un izvairītos no tā, ka Savienības tirgū ir pieejami bīstami ražojumi, šīs pilnvaras būtu jāpiemēro visos nepieciešamajos un samērīgajos gadījumos, kā arī attiecībā uz ražojumiem, kas rada risku, kura līmenis ir mazāks par nopietnu. Ir svarīgi, lai tiešsaistes tirdzniecības vietas šādus pieprasījumus izpildītu steidzamības kārtā. Tāpēc šajā sakarībā ar šo regulu ievieš saistošus termiņus, neskarot iespēju pašā rīkojumā noteikt īsāku termiņu. Šīs pilnvaras būtu jāīsteno saskaņā ar digitālo pakalpojumu tiesību akta [8. pantu]. (34)Pat tad, ja informācija no Safety Gate nesatur precīzu vienotu resursu vietrādi (URL) un vajadzības gadījumā papildu informāciju, kas ļauj identificēt attiecīgo nelikumīgo saturu, tiešsaistes tirdzniecības vietām tomēr būtu jāņem vērā nosūtītā informācija, piemēram, ražojumu identifikatori, ja tādi ir, un cita izsekojamības informācija saistībā ar pasākumiem, kurus tirdzniecības vietas pieņēmušas pēc savas iniciatīvas, lai attiecīgā gadījumā atklātu, identificētu, dzēstu vai liegtu piekļuvi bīstamiem ražojumiem, kas piedāvāti to tirdzniecības vietā. (35)Regulas (ES) .../... [digitālo pakalpojumu tiesību akta] [19. panta] nolūkos un attiecībā uz tiešsaistē pārdoto ražojumu drošumu digitālo pakalpojumu koordinatoram jo īpaši patērētāju organizācijas un patērētāju interešu pārstāvības apvienības pēc to pieprasījuma būtu jāuzskata par uzticamiem signalizētājiem, ja ir izpildīti minētajā pantā izklāstītie nosacījumi. (36)Ražojumu izsekojamība ir būtiska efektīvai tirgus uzraudzībai attiecībā uz bīstamiem ražojumiem un korektīviem pasākumiem. Patērētāji būtu arī jāaizsargā pret bīstamiem ražojumiem vienādā veidā gan bezsaistes, gan tiešsaistes pārdošanas kanālos, tai skaitā viņiem iegādājoties ražojumus tiešsaistes tirdzniecības vietās. Pamatojoties uz Regulas (ES) .../... [digitālo pakalpojumu tiesību akta] noteikumiem par tirgotāju izsekojamību, tiešsaistes tirdzniecības vietām nevajadzētu pieļaut iekļaušanu sortimentā to platformās, izņemot gadījumus, kad tirgotājs sniedz visu informāciju, kas saistīta ar ražojumu drošumu un izsekojamību, kā izklāstīts šajā regulā. Šāda informācija būtu jāizvieto kopā ar ražojumu sarakstu, lai patērētāji varētu saņemt to pašu informāciju, kas darīta pieejama tiešsaistē un bezsaistē. Tomēr tiešsaistes tirdzniecības vietai nevajadzētu būt atbildīgai par informācijas pilnīguma, pareizības un precizitātes pārbaudi, jo pienākums nodrošināt ražojumu izsekojamību paliek tirgotāja ziņā. (37)Ir svarīgi arī, ka tiešsaistes tirdzniecības vietas ražojumu drošuma jautājumos cieši sadarbojas ar tirgus uzraudzības iestādēm, tiesībaizsardzības iestādēm un attiecīgajiem uzņēmējiem. Regulas (ES) 2019/1020 7. panta 2. punktā attiecībā uz ražojumiem, uz kuriem attiecas minētā regula, informācijas sabiedrības pakalpojumu sniedzējiem ir noteikts pienākums sadarboties ar tirgus uzraudzības iestādēm, un tāpēc tas būtu jāattiecina uz visām patēriņa precēm. Piemēram, tirgus uzraudzības iestādes pastāvīgi pilnveido tehnoloģiskos rīkus, ko tās izmanto tiešsaistes tirgus uzraudzībā, lai identificētu bīstamos ražojumus, kurus pārdod tiešsaistē. Lai šie rīki darbotos, tiešsaistes tirdzniecības vietām būtu jānodrošina piekļuve savām saskarnēm. Turklāt, lai nodrošinātu ražojumu drošumu, tirgus uzraudzības iestādēm var nākties norasmot datus no tiešsaistes tirdzniecības vietām. (38)Tiešā pārdošana, ko veic ārpus Savienības iedibinātie uzņēmēji, izmantojot tiešsaistes kanālus, kavē tirgus uzraudzības iestāžu darbu, tām cenšoties apturēt bīstamu ražojumu pārdošanu Savienībā, jo daudzos gadījumos uzņēmēji var nebūt iedibināti Savienībā un tiem var nebūt arī oficiāla pārstāvja Savienībā. Tāpēc ir jānodrošina, ka tirgus uzraudzības iestādēm ir pienācīgas pilnvaras un līdzekļi, lai efektīvi cīnītos pret bīstamu ražojumu pārdošanu tiešsaistē. Lai nodrošinātu efektīvu šīs regulas īstenošanu, Regulas (ES) 2019/1020 4. panta 1., 2. un 3. punktā noteiktie pienākumi būtu jāattiecina arī uz ražojumiem, kas nav ietverti Savienības saskaņošanas aktu tvērumā, lai nodrošinātu, ka Savienībā ir iedibināts atbildīgais uzņēmējs, kuram uzticēti uzdevumi attiecībā uz šādiem ražojumiem un kurš tirgus uzraudzības iestādēm būtu kontaktpersona un savlaicīgi veiktu konkrētus uzdevumus. (39)Lai atvieglotu pārbaudes visā piegādes ķēdē, uz ražojuma būtu jānorāda tā uzņēmēja kontaktinformācija, kas iedibināts Savienībā un ir atbildīgs par ražojumiem, uz kuriem attiecas šīs regulas darbības joma. (40)Ja uzņēmēji vai tirgus uzraudzības iestādes saskaras ar dažādu korektīvo pasākumu izvēli, priekšroka dodama visilgtspējīgākajai rīcībai, kuras rezultātā rodas vismazākā ietekme uz vidi, piemēram, ražojuma remontam, ar nosacījumu, ka tas nepazemina drošuma līmeni. (41)Ikviens uzņēmējs, kurš vai nu laiž tirgū kādu ražojumu ar savu nosaukumu, vārdu vai preču zīmi, vai izmaina ražojumu tā, ka izmaiņas varētu ietekmēt atbilstību šīs regulas prasībām, būtu jāuzskata par ražotāju, un viņam būtu jāuzņemas ražotāja pienākumi. (42)Pašiem uzņēmējiem būtu jāievieš iekšējas atbilstības procedūras, ar kuru palīdzību uzņēmēji iekšēji nodrošina savu pienākumu efektīvu un ātru izpildi, kā arī nosacījumi savlaicīgai reaģēšanai bīstama ražojuma gadījumā. (43)Darot ražojumus pieejamus tirgū, uzņēmējiem attiecīgā piedāvājuma ietvaros būtu jāsniedz minimālā informācija par ražojumu drošumu un izsekojamību. Tam nebūtu jāskar informācijas prasības, kas noteiktas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2011/83/ES, piemēram, par preču galvenajām īpašībām tādā mērā, cik tas ir piemēroti informācijas nesējam un precēm. (44)Ja ir nodrošināta ražojuma identifikācija un ražojumu izsekojamība visā piegādes ķēdē, ir vieglāk identificēt uzņēmējus un veikt iedarbīgus korektīvos pasākumus pret bīstamiem ražojumiem, piemēram, konkrētu ražojumu atsaukšanu. Tādējādi ražojumu identifikācija un izsekojamība garantē to, ka patērētāji un uzņēmēji saņem precīzu informāciju par bīstamiem ražojumiem, un tas veicina uzticēšanos tirgū un novērš nevajadzīgus tirdzniecības pārtraukumus. Tāpēc uz ražojumiem vajadzētu būt informācijai, kas ļauj identificēt ražojumu, ražotāju un attiecīgā gadījumā importētāju. Šādas izsekojamības prasības varētu padarīt stingrākas attiecībā uz dažiem ražojumu veidiem. Ražotājiem būtu arī jāizstrādā tehniskā dokumentācija par saviem ražojumiem, kurā būtu jāiekļauj informācija, kas vajadzīga, lai pierādītu, ka viņu ražojums ir drošs. (45)Ražojumu, uz kuriem attiecas Savienības saskaņošanas tiesību akti, tirgus uzraudzības tiesiskajam regulējumam, kas izklāstīts Regulā (ES) 2019/1020, un ražojumu, uz kuriem attiecas šī regula, tirgus uzraudzības tiesiskajam regulējumam vajadzētu būt pēc iespējas labāk saskaņotam. Tāpēc attiecībā uz tirgus uzraudzības darbībām, pienākumiem, pilnvarām, pasākumiem un sadarbību starp tirgus uzraudzības iestādēm ir jānovērš plaisa starp abiem noteikumu kopumiem. Šajā nolūkā Regulas (ES) 2019/1020 10.–16. pants, 18. un 19. pants un 21.–24. pants būtu jāpiemēro arī ražojumiem, uz kuriem attiecas šī regula. (46)Lai saglabātu tirgus uzraudzības tiesiskā regulējuma saskaņotību un vienlaikus nodrošinātu efektīvu sadarbību starp šajā regulā paredzēto par ražojumu drošumu atbildīgo dalībvalstu iestāžu Eiropas tīklu (“patērētāju drošības tīkls”) un Savienības produktu atbilstības tīklu, kura mērķis ir strukturēta koordinācija un sadarbība starp dalībvalstu izpildiestādēm un Komisiju, kā paredzēts Regulā (ES) 2019/1020, ir nepieciešams patērētāju drošības tīklu iesaistīt Savienības produktu atbilstības tīkla darbībās, kas minētas Regulas (ES) 2019/1020 11., 12., 13. un 21. pantā. (47)Valstu iestādēm būtu jādod iespēja papildināt tradicionālās tirgus uzraudzības darbības, kas vērstas uz ražojumu drošumu, ar tirgus uzraudzības darbībām, galveno uzmanību pievēršot iekšējām atbilstības procedūrām, kuras uzņēmēji izveidojuši, lai nodrošinātu ražojumu drošumu. Tirgus uzraudzības iestādēm vajadzētu būt iespējai pieprasīt ražotājam identificēt, kuri citi ražojumi, kas ražoti, izmantojot tādu pašu procedūru, vai kas satur tādas pašas sastāvdaļas, kuras uzskata par tādām, kas rada risku, vai kuras ir tās pašas produkcijas partijas daļa, ir pakļauti tādam pašam riskam. (48)Informācijas apmaiņa starp dalībvalstīm un Komisiju par šīs regulas īstenošanu būtu jānosaka, pamatojoties uz iznākuma rādītājiem, kas ļautu izmērīt un salīdzināt dalībvalstu efektivitāti ražojumu drošuma jomā Savienība pieņemto tiesību aktu īstenošanā. (49)Jābūt efektīvai, ātrai un precīzai informācijas apmaiņai par bīstamiem ražojumiem.

(50)Savu rezultativitāti un efektivitāti ir apliecinājusi Savienības ātrās ziņošanas sistēma (RAPEX). Tā dod iespēju korektīvos pasākumus saistībā ar ražojumiem, kas rada risku, veikt visas Savienības, ne tikai vienas dalībvalsts teritorijā. Tomēr ir lietderīgi mainīt lietoto saīsināto nosaukumu no RAPEX uz Safety Gate, lai panāktu lielāku skaidrību un labāk sasniegtu patērētājus. Safety Gate ietver agrīnās brīdināšanas sistēmu par bīstamām nepārtikas precēm, ar kuras palīdzību valstu iestādes un Komisija var apmainīties ar informāciju par šādiem ražojumiem, tīmekļa portālu sabiedrības informēšanai (Safety Gate portālu) un saskarni, kas ļauj uzņēmumiem izpildīt savu pienākumu informēt iestādes un patērētājus par bīstamiem ražojumiem (Safety Business Gateway). (51)Dalībvalstīm Safety Gate sistēmā būtu jāpaziņo gan obligātie, gan brīvprātīgie korektīvie pasākumi, ar kuriem novērš, ierobežo vai izvirza īpašus nosacījumus iespējamai ražojuma tirdzniecībai, jo pastāv nopietns risks patērētāju veselībai un drošībai, vai — Regulā (ES) 2019/1020 aptverto produktu gadījumā — arī citām attiecīgām sabiedrības interesēm. (52)Saskaņā ar Regulas (ES) 2019/1020 34. pantu dalībvalstu iestādēm ar šajā pantā minētās informācijas un saziņas sistēmas starpniecību ir jāpaziņo par pasākumiem, kas pieņemti attiecībā uz ražojumiem, uz kuriem attiecas minētā regula un kuri rada mazāku nekā nopietnu risku, savukārt korektīvie pasākumi, kas pieņemti attiecībā uz ražojumiem, uz kuriem attiecas šī regula un kuri rada mazāku nekā nopietnu risku, būtu jāpaziņo Safety Gate. Dalībvalstīm un Komisijai būtu jādara sabiedrībai pieejama informācija par ražojumu radīto risku patērētāju veselībai un drošībai. Patērētājiem un uzņēmumiem ir lietderīgi, ka visa informācija par korektīvajiem pasākumiem, kas pieņemti attiecībā uz ražojumiem, kuri rada risku, ir ietverta Safety Gate, ļaujot attiecīgu informāciju par bīstamiem ražojumiem darīt pieejamu sabiedrībai, izmantojot portālu Safety Gate. Tāpēc dalībvalstis tiek mudinātas Safety Gate sistēmā ziņot par visiem korektīvajiem pasākumiem attiecībā uz ražojumiem, kas rada risku patērētāju veselībai un drošībai. (53)Ja informācija ir jāpaziņo informācijas un saziņas sistēmā saskaņā ar Regulu (ES) 2019/1020, šādus paziņojumus var nosūtīt tieši Safety Gate vai ģenerēt no tirgus uzraudzības informācijas un saziņas sistēmas, kas paredzēta Regulas (ES) 2019/1020 34. pantā. Šajā nolūkā Komisijai būtu jāuztur un jāpilnveido saskarne, kas izveidota informācijas pārsūtīšanai starp informācijas un saziņas sistēmu un Safety Gate, lai novērstu datu dubultu ievadīšanu un atvieglotu šādu pārsūtīšanu. (54)Komisijai būtu jāuztur un jāpilnveido Safety Business Gateway tīmekļa portāls, lai uzņēmēji varētu pildīt savus pienākumus informēt tirgus uzraudzības iestādes un patērētājus par bīstamiem ražojumiem, ko tie laiduši vai darījuši pieejamus tirgū. Šis rīks arī ļauj uzņēmējiem informēt tirgus uzraudzības iestādes par negadījumiem, ko izraisījuši ražojumi, kurus tie laiduši vai darījuši pieejamus tirgū. Tam būtu jānodrošina ātra un efektīva informācijas apmaiņa starp uzņēmējiem un valstu iestādēm un jāatvieglo uzņēmēju rīcībā esošās informācijas nodošana patērētājiem. (55)Var būt gadījumi, kad nopietna riska novēršana ir nepieciešama Savienības līmenī, ja risku nevar apmierinoši novērst ar attiecīgās dalībvalsts veiktajiem pasākumiem vai jebkuru citu procedūru saskaņā ar Savienības tiesību aktiem. Tas jo īpaši varētu attiekties uz jauniem riskiem vai tādiem, kas ietekmē neaizsargātus patērētājus. Šā iemesla dēļ Komisija var pieņemt pasākumus vai nu pēc savas iniciatīvas, vai pēc dalībvalstu pieprasījuma. Šādi pasākumi būtu jāpielāgo situācijas nopietnībai un steidzamībai. Turklāt ir jāparedz atbilstošs mehānisms, ar kura palīdzību Komisija varētu pieņemt nekavējoties piemērojamus pagaidu pasākumus. (56)Ar ražojumu saistītā riska un tā līmeņa noteikšanas pamatā ir attiecīgo dalībnieku veikts riska novērtējums. Dalībvalstis, veicot riska novērtējumu, var iegūt atšķirīgus rezultātus attiecībā uz riska klātbūtni vai tā līmeni. Tas varētu apdraudēt vienotā tirgus pareizu darbību un vienlīdzīgus konkurences apstākļus gan patērētājiem, gan uzņēmējiem. Tādēļ dalībvalstīm būtu brīvprātīgi jādara pieejams arbitrāžas mehānisms, kas ļautu Komisijai sniegt atzinumu par strīdīgo jautājumu. (57)Patērētāju drošības tīkls uzlabo sadarbību starp dalībvalstīm ražojumu drošuma prasību izpildes jomā. Tas jo īpaši atvieglo informācijas apmaiņas darbības, kopīgu tirgus uzraudzības darbību organizēšanu, apmaiņu ar zināšanām un paraugpraksi. Patērētāju drošības tīklam vajadzētu būt pienācīgi pārstāvētam un tam būtu jāpiedalās Regulā (ES) 2019/1020 paredzētajās Savienības produktu atbilstības tīkla koordinācijas un sadarbības darbībās, ja to efektivitātes nodrošināšanai ir nepieciešams koordinēt tās darbības, uz kurām attiecas abu regulu darbības joma. (58)Tirgus uzraudzības iestādes var veikt kopīgas darbības ar citām iestādēm vai organizācijām, kas pārstāv uzņēmējus vai tiešos lietotājus, lai veicinātu ražojumu drošumu un identificētu bīstamus ražojumus, t. sk. tos, kurus piedāvā pārdošanai tiešsaistē. To darot, tirgus uzraudzības iestādēm un Komisijai attiecīgā gadījumā būtu jānodrošina, ka ražojumu un ražotāju izvēle, kā arī veiktās darbības nerada situāciju, kas varētu izkropļot konkurenci vai ietekmēt pušu objektivitāti, neatkarību un neitralitāti. (59)Vienlaicīgi veiktas koordinētas kontroles darbības (“kontrolreidi”) ir īpašas izpildes darbības, kas var vēl vairāk uzlabot ražojumu drošumu. Jo īpaši kontrolreidi būtu jāveic gadījumos, kad tirgus tendences, patērētāju sūdzības vai citas pazīmes liecina par bieži konstatētu nopietnu risku, ko rada konkrētas ražojumu kategorijas. (60)Safety Gate portāla Safety Gate publiskā saskarne ļauj plašai sabiedrībai, t. sk. patērētājiem, uzņēmējiem un tiešsaistes tirdzniecības vietām, saņemt informāciju par korektīvajiem pasākumiem, kas veikti pret bīstamiem ražojumiem, kuri atrodas Savienības tirgū. Atsevišķa sadaļa Safety Gate portālā ļauj patērētājiem informēt Komisiju par ražojumiem, kas tirgū rada risku patērētāju veselībai un drošībai. Attiecīgā gadījumā Komisijai būtu jāveic atbilstīgi turpmāki pasākumi, it īpaši nosūtot šādu informāciju attiecīgajām valstu iestādēm. (61)Informāciju par ražojumu drošumu darot pieejamu sabiedrībai, Līguma 339. pantā minētais dienesta noslēpums jāsargā saderīgi ar vajadzību nodrošināt tirgus uzraudzības un aizsardzības pasākumu efektivitāti. (62)Ja ražojums, kas jau tiek pārdots patērētājiem, izrādās bīstams, var būt nepieciešams atsaukt to, lai aizsargātu patērētājus ES. Patērētāji, iespējams, nezina, ka viņiem pieder atsaukts ražojums. Tāpēc, lai palielinātu atsaukšanas efektivitāti, ir svarīgi labāk sasniegt attiecīgos patērētājus. Tieša saziņa ir visefektīvākā metode, kā palielināt patērētāju informētību par atsaukšanu un mudināt uz rīcību. Tas ir arī vēlamais saziņas kanāls starp visām patērētāju grupām. Lai nodrošinātu patērētāju drošību ir svarīgi, lai patērētāji tiktu ātri un uzticamā veidā informēti. Tāpēc uzņēmējiem būtu jāizmanto to rīcībā esošie klientu dati, lai informētu patērētājus par atsaukšanu un drošuma brīdinājumiem saistībā ar iegādātajiem ražojumiem. Tādēļ ir nepieciešams juridisks pienākums pieprasīt uzņēmējiem izmantot visus to rīcībā esošos klientu datus, lai informētu patērētājus par atsaukšanu un drošuma brīdinājumiem. Šajā sakarībā uzņēmēji nodrošinās, ka pastāvošās klientu lojalitātes programmās un ražojumu reģistrācijas sistēmās, ar kuru palīdzību patērētāji tiek aicināti pēc ražojuma iegādes brīvprātīgi paziņot ražotājam attiecīgu informāciju, piemēram, savu vārdu un uzvārdu, kontaktinformāciju, ražojuma modeli vai sērijas numuru, pastāv iespēja tieši sazināties ar klientiem gadījumā, ja tiek saņemts brīdinājums par atsaukšanu vai drošumu, kas viņus skar. (63)Trešdaļa patērētāju turpina izmantot bīstamus ražojumus, neraugoties uz to, ka ir saņemts atsaukšanas paziņojums, it īpaši tāpēc, ka atsaukšanas paziņojumi ir sagatavoti sarežģītā veidā vai iespējamais risks tajos tiek samazināts līdz minimumam. Tāpēc atsaukšanas paziņojumam vajadzētu būt skaidram, pārredzamam un tajā skaidri jāapraksta riski, izvairoties no jebkādiem terminiem, izteicieniem vai citiem elementiem, kas var mazināt patērētāju izpratni par risku. Patērētājiem arī vajadzētu būt iespējai vajadzības gadījumā, izmantojot bezmaksas tālruņa numuru vai citu interaktīvu instrumentu, saņemt plašāku informāciju. (64)Lai mudinātu patērētājus reaģēt uz ražojumu atsaukšanu, ir svarīgi, lai no patērētājiem prasītā rīcība būtu pēc iespējas vienkārša un piedāvātie tiesiskās aizsardzības līdzekļi būtu efektīvi, bezmaksas un savlaicīgi. Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2019/771 paredz patērētājiem līgumiskos tiesiskās aizsardzības līdzekļus tādas preču neatbilstības gadījumā, kas pastāvēja piegādes brīdī un kļuva redzami atbildības laikposmā. Par atsaukšanu atbildīgajam uzņēmējam būtu jānodrošina patērētājam līdzīgi tiesiskās aizsardzības līdzekļi. (65)Lai veicinātu šajā regulā noteiktās vispārējā drošuma prasības efektīvu un saskanīgu piemērošanu, ir svarīgi Eiropas standartus, kas aptver konkrētus ražojumus un riskus, izmantot tādā veidā, ka ražojumu, kas atbilst šādam Eiropas standartam, uz kuru publicēta atsauce Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, uzskata par atbilstošu minētajai prasībai. (66)Ja Komisija konstatē, ka ir vajadzīgs Eiropas standarts, kas nodrošina konkrētu ražojumu atbilstību šajā regulā noteiktajai vispārējā drošuma prasībai, tai būtu jāpiemēro attiecīgie noteikumi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1025/2012 par Eiropas standartizāciju, lai pieprasītu vienai vai vairākām Eiropas standartizācijas organizācijām vai nu izstrādāt, vai norādīt piemērotu standartu, kas garantē, ka tam atbilstoši ražojumi ir uzskatāmi par drošiem. (67)Daži Regulas (ES) Nr. 1025/2012 noteikumi būtu jāgroza, lai ņemtu vērā šīs regulas specifiku un it īpaši nepieciešamību definēt īpašās drošuma prasības saskaņā ar šo regulu pirms pieprasījuma iesniegšanas Eiropas standartizācijas organizācijai. (68)Līdz ar Regulas (ES) Nr. 1025/2012 pielāgošanu būtu jāievieš īpaša procedūra īpašu drošuma prasību pieņemšanai ar šajā regulā paredzētas specializētas komitejas palīdzību. (69)Eiropas standartiem, uz kuriem publicētas atsauces saskaņā ar Direktīvu 2001/95/EK, arī turpmāk būtu jānodrošina pieņēmums par atbilstību vispārējā drošuma prasībai, kas izklāstīta šajā regulā. Standartizācijas pilnvaras, kuras Komisija izdevusi saskaņā ar Direktīvu 2001/95/EK, būtu jāuzskata par standartizācijas pieprasījumiem, kas izdoti saskaņā ar šo regulu.

(70)Savienībai vajadzētu būt iespējai sadarboties un apmainīties ar informāciju par ražojumu drošumu ar trešo valstu regulatīvajām iestādēm vai starptautiskām organizācijām saskaņā ar nolīgumiem, kas noslēgti starp Komisiju un trešām valstīm vai starptautiskām organizācijām. Šādā sadarbībā un informācijas apmaiņā būtu jāievēro Savienības konfidencialitātes un persondatu aizsardzības noteikumi. (71)Lai uzņēmējiem un tiešsaistes tirdzniecības vietām būtu ievērojama atturoša ietekme un tādējādi novērstu bīstamu ražojumu laišanu tirgū, sankcijām būtu jāatbilst pārkāpuma veidam, uzņēmēja vai tiešsaistes tirdzniecības vietas iespējamām priekšrocībām un patērētājam nodarītā kaitējuma veidam un smagumam. Turklāt ir svarīgs viendabīgs sankciju līmenis, lai nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus, izvairoties no tā, ka uzņēmēji vai tiešsaistes tirdzniecības vietas koncentrē savu darbību teritorijās, kurās sankciju līmenis ir zemāks. (72)Piemērojot sankcijas, būtu pienācīgi jāņem vērā attiecīgā pārkāpuma būtība, smagums un ilgums. Sankciju piemērošanai vajadzētu būt samērīgai, un tai būtu jāatbilst Savienības un valstu tiesību aktiem, arī piemērojamām procesuālajām garantijām un Pamattiesību hartas principiem. (73)Lai veicinātu konsekventāku sankciju piemērošanu, būtu jāiekļauj vienoti neizsmeļoši un indikatīvi kritēriji sankciju piemērošanai. Minētajos kritērijos būtu jāiekļauj pārkāpuma ilgums vai ietekme ierobežotā laikā, kā arī tā būtība un smagums, it īpaši patērētājam radītā riska līmenis. Viena un tā paša noteikumu pārkāpēja atkārtoti izdarīts pārkāpums liecina par tendenci izdarīt šādus pārkāpumus un tāpēc ir nozīmīgs rādītājs attiecībā uz pārkāpuma smagumu, un attiecīgi liecina par nepieciešamību palielināt sankciju apmēru, lai efektīvi panāktu atturošo iedarbību. Ja ir pieejami attiecīgie dati, būtu jāņem vērā pārkāpuma dēļ gūtie finansiālie labumi vai novērstie zaudējumi. Būtu jāņem vērā arī citi pastiprinoši vai mīkstinoši faktori, kas attiecas uz lietas apstākļiem. (74)Lai nodrošinātu lielāku konsekvenci, būtu jāiekļauj saraksts ar tādu pārkāpumu veidiem, par kuriem būtu jāpiemēro sankcijas. (75)Sankciju atturošā ietekme būtu jāpastiprina, paredzot iespēju publicēt informāciju par dalībvalstu piemērotajām sankcijām. Ja šīs sankcijas tiek piemērotas fiziskām personām vai ietver persondatus, tās var publicēt veidā, kas atbilst datu aizsardzības prasībām, kuras noteiktas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) 2016/679 un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) 2018/1725. Gada ziņojumam par dalībvalstu piemērotajām sankcijām būtu jāveicina vienlīdzīgi konkurences apstākļi un jānovērš atkārtoti pārkāpumi. Juridiskās noteiktības labad un saskaņā ar proporcionalitātes principu būtu jāprecizē, kādās situācijās publicēšanai nebūtu jānotiek. Attiecībā uz fiziskām personām persondati būtu jāpublicē tikai izņēmuma gadījumos, ko pamato pārkāpuma smagums, piemēram, ja uzņēmējam, kura nosaukumā norādīta fiziska persona, ir piemērota sankcija un ja šāds uzņēmējs atkārtoti nav ievērojis ražojuma vispārējā drošuma prasību. (76)Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras pieņemt īpašas drošuma prasības, noteikt iznākuma rādītājus, pamatojoties uz kuriem dalībvalstīm ir jāpaziņo dati par šīs regulas īstenošanu, pieņemt kārtību un procedūras apmaiņai ar informāciju par Safety Gate paziņotajiem pasākumiem un kritērijus riska līmeņa novērtēšanai, pieņemt pasākumus attiecībā uz ražojumiem, kas rada nopietnu risku, pieņemt kārtību, kādā patērētāji var nosūtīt informāciju Safety Gate portālā, noteikt prasības, kā ražojumu reģistrēt atsaukšanas nolūkā, un pieņemt atsaukšanas paziņojuma veidni. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011. (77)Komisijai būtu jāpieņem īstenošanas akti, kas jāpiemēro nekavējoties, ja pienācīgi pamatotos gadījumos saistībā ar patērētāju veselību un drošību tas vajadzīgs nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ. (78)Lai saglabātu augstu patērētāju veselības un drošības līmeni, būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma 290. pantu attiecībā uz tādu ražojumu identificēšanu un izsekojamību, kas var nopietni apdraudēt veselību un drošumu. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī, un lai minētās apspriešanās tiktu rīkotas saskaņā ar principiem, kas noteikti 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu. Jo īpaši, lai deleģēto aktu sagatavošanā nodrošinātu vienādu dalību, Eiropas Parlaments un Padome visus dokumentus saņem vienlaicīgi ar dalībvalstu ekspertiem, un minēto iestāžu ekspertiem ir sistemātiska piekļuve Komisijas ekspertu grupu sanāksmēm, kurās notiek deleģēto aktu sagatavošana. (79)Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķus, proti, nodrošināt pastāvīgu un augstu patērētāju veselības un drošības aizsardzības līmeni, vienlaikus saglabājot vienotā tirgus vienotību, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, jo ir nepieciešams, lai dalībvalstu kompetentās iestādes iesaistītos augsta līmeņa sadarbībā un saskaņotā rīcībā, kā arī ir nepieciešams mehānisms ātrai un efektīvai informācijas apmaiņai par bīstamiem ražojumiem Savienībā, bet problēmas Savienības mēroga būtības dēļ šos mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai. (80)Jebkādai persondatu apstrādei šīs regulas nolūkā būtu jānotiek saskaņā ar Regulu (ES) 2016/679 un (ES) 2018/1725. Kad patērētāji ziņo par ražojumu Safety Gate, glabā tikai tos persondatus, kas vajadzīgi, lai ziņotu par bīstamo ražojumu, un ne ilgāk kā piecus gadus pēc šādu datu ievadīšanas. Ražotājiem un importētājiem patērētāju sūdzību reģistrs būtu jāuztur tikai tik ilgi, cik tas ir nepieciešams šīs regulas mērķiem. Ražotājiem un importētājiem, ja tie ir fiziskas personas, būtu jāatklāj savs vārds un uzvārds, lai nodrošinātu, ka patērētājs var identificēt ražojumu tā izsekojamības nolūkā. (81)Saskaņā ar Regulas (ES) 2018/1725 42. pantu ir notikusi apspriešanās ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju, kas XXXX. gada XX sniedza atzinumu, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. I NODAĻA Vispārīgie noteikumi 1. pants Priekšmets Šajā regulā ir izklāstīti pamatnoteikumi par to patēriņa preču drošumu, kas laistas vai darītas pieejamas tirgū. 2. pants Darbības joma

1.Šo regulu piemēro 3. panta 1. punktā definētajiem ražojumiem, ko laiž tirgū vai dara pieejamus tirgū, ciktāl Savienības tiesību noteikumos, kuri reglamentē attiecīgo ražojumu drošumu, nav konkrētu noteikumu ar tādu pašu mērķi. Ja uz ražojumiem attiecas konkrētas drošuma prasības, kas paredzētas Savienības tiesību aktos, tad šī regula ir spēkā tikai attiecībā uz tiem aspektiem un riskiem vai risku kategorijām, ko minētās prasības neaptver. Jo īpaši attiecībā uz ražojumiem, uz kuriem attiecas konkrētas prasības, kas noteiktas Savienības saskaņošanas tiesību aktos, kā definēts 3. panta 25. punktā, (a)II nodaļu nepiemēro attiecībā uz riskiem vai risku kategorijām, uz ko attiecas Savienības saskaņošanas tiesību akti; (b)nepiemēro III nodaļas 1. iedaļu, V un VII nodaļu, IX–XI nodaļu. 2.Šo regulu nepiemēro: (a)cilvēkiem paredzētām zālēm vai veterinārām zālēm; (b)pārtikai; (c)barībai; (d)dzīviem augiem un dzīvniekiem, ģenētiski modificētiem organismiem un ģenētiski modificētiem mikroorganismiem, kuru izmantošana ir ierobežota, kā arī augu un dzīvnieku produktiem, kas tieši saistīti ar to turpmāku pavairošanu; (e)dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātiem produktiem; (f)augu aizsardzības līdzekļiem; (g)iekārtām, ar kurām vai kurās patērētāji pārvietojas un kuras pakalpojuma sniedzējs ekspluatē saistībā ar patērētājiem sniegtu pakalpojumu; (h)Regulas (ES) 2018/1139 2. panta 3. punkta d) apakšpunktā minētajiem gaisa kuģiem; (i)senlietām. 3.Šī regula attiecas uz ražojumiem, kas laisti vai darīti pieejami tirgū, neatkarīgi no tā, vai tie ir jauni, lietoti, remontēti vai atjaunoti. To nepiemēro ražojumiem, kuri pirms lietošanas ir jāremontē vai jāatjauno, ja šos ražojumus dara pieejamus tirgū kā tādus. 4.Šī regula neskar noteikumus, kas paredzēti Savienības tiesību aktos par patērētāju tiesību aizsardzību un ražojumu drošumu. 5.Šo regulu piemēro, pienācīgi ņemot vērā piesardzības principu. 3. pants Definīcijas

Šajā regulā piemēro šādas definīcijas: 1.“ražojums” ir jebkurš priekšmets, kas ir vai nav savstarpēji saistīts ar citiem priekšmetiem un ko piegādā vai dara pieejamu par atlīdzību vai bez tās, veicot komercdarbību, arī saistībā ar pakalpojuma sniegšanu, un kas ir paredzēts patērētājiem vai ko saprātīgi paredzamos apstākļos var izmantot patērētāji, pat ja tas nav paredzēts patērētājiem; 2. “drošs ražojums” ir jebkurš ražojums, kas parastos vai saprātīgi paredzamos lietošanas vai nepareizas lietošanas apstākļos, arī faktiskajā lietošanas laikā, nerada nekādu risku vai rada tikai minimālus riskus, kuri ir saderīgi ar ražojuma lietošanu un kurus uzskata par pieņemamiem un saderīgiem ar augstu patērētāju veselības un drošības aizsardzības līmeni; 3.“bīstams ražojums” ir jebkurš ražojums, kas neatbilst “droša ražojuma” definīcijai; 4.“risks” ir varbūtības, ka radīsies apdraudējums, kurš izraisīs kaitējumu, un minētā kaitējuma bīstamības pakāpes kombinācija; 5.“nopietns risks” ir risks, saistībā ar kuru, pamatojoties uz riska novērtējumu un ņemot vērā ražojuma parasto un paredzamo izmantošanu, varbūtības, ka radīsies apdraudējums, kas izraisīs kaitējumu, un minētā kaitējuma bīstamības pakāpes kombinācija ir uzskatāma par tādu, kur vajadzīga ātra tirgus uzraudzības iestāžu iejaukšanās, arī gadījumos, kad riska ietekme nav tūlītēja; 6.“darīt pieejamu tirgū” nozīmē par maksu vai bez maksas piegādāt ražojumu izplatīšanai, patēriņam vai izmantošanai Savienības tirgū, veicot komercdarbību; 7.“laist tirgū” nozīmē ražojumu pirmo reizi darīt pieejamu Savienības tirgū; 8. “ražotājs” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas ražo kādu produktu vai pasūtījusi šā produkta izveidi vai ražošanu un tirgo produktu ar savu nosaukumu, vārdu vai preču zīmi; 9.“pilnvarotais pārstāvis” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas iedibināts Savienībā un ir saņēmis rakstisku ražotāja pilnvarojumu attiecībā uz konkrētiem uzdevumiem rīkoties tā vārdā; 10.“importētājs” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas iedibināts Savienībā un kas Savienības tirgū laiž kādas trešās valsts ražojumu; 11.“izplatītājs” ir jebkura tāda fiziska vai juridiska persona piegādes ķēdē, kas nav ražotājs vai importētājs un kas ražojumu dara pieejamu tirgū; 12.“izpildes pakalpojumu sniedzējs” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas, veicot komercdarbību, sniedz vismaz divus no šādiem pakalpojumiem: glabāšana noliktavā, iesaiņošana, adresēšana un nosūtīšana, izņemot pasta pakalpojumus, kuri definēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/67/EK 2. panta 1. punktā, paku piegādes pakalpojumus, kas definēti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2018/644 2. panta 2. punktā, un jebkādus citus pasta pakalpojumus vai kravas transporta pakalpojumus; 13.“uzņēmējs” ir ražotājs, pilnvarotais pārstāvis, importētājs, izplatītājs, izpildes pakalpojumu sniedzējs vai jebkura cita fiziska vai juridiska persona, kurai ir pienākumi saistībā ar produktu ražošanu vai to, lai ražojumus darītu pieejamus tirgū, saskaņā ar šo regulu; 14.“tiešsaistes tirdzniecības vieta” ir starpniecības pakalpojumu sniedzējs, kurš izmanto programmatūru, arī tīmekļa vietni, tīmekļa vietnes daļu vai lietotni, ko uztur tirgotājs vai kas tiek uzturēta tirgotāja vārdā un kas ļauj patērētājiem noslēgt distances līgumus ar citiem tirgotājiem vai patērētājiem par to ražojumu pārdošanu, uz kuriem attiecas šī regula; 15.“tiešsaistes saskarne” ir jebkura programmatūra, arī tīmekļa vietne, tīmekļa vietnes daļa vai lietotne, ko uztur uzņēmējs vai kas tiek uzturēta uzņēmēja vārdā un ko izmanto, lai tiešajiem lietotājiem sniegtu piekļuvi uzņēmēja produktiem; 16.“tiešais lietotājs” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kas pastāvīgi dzīvo vai veic darījumdarbību Savienībā un kam ražojums bijis darīts pieejams vai nu kā patērētājam, ārpus tā komercdarbības, darījumdarbības, amatnieciskās darbības vai profesijas, vai arī kā profesionālam tiešajam lietotājam tā rūpnieciskajā vai profesionālajā darbībā; 17.“Eiropas standarts” ir Eiropas standarts, kā definēts Regulas (ES) Nr. 1025/2012 2. panta 1. punkta b) apakšpunktā; 18.“starptautisks standarts” ir starptautisks standarts, kā definēts Regulas (ES) Nr. 1025/2012 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā; 19.“valsts standarts” ir valsts standarts, kā definēts Regulas (ES) Nr. 1025/2012 2. panta 1. punkta d) apakšpunktā;

20.“Eiropas standartizācijas organizācija” ir Eiropas standartizācijas organizācija, kas uzskaitīta Regulas (ES) Nr. 1025/2012 I pielikumā; 21.“tirgus uzraudzība” ir tirgus uzraudzības iestāžu veiktās darbības un pasākumi, lai nodrošinātu ražojumu atbilstību šajā regulā noteiktajām prasībām; 22.“tirgus uzraudzības iestāde” ir iestāde, ko dalībvalsts saskaņā ar Regulas (ES) 2019/1020 10. pantu ir izraudzījusies par iestādi, kura ir atbildīga par tirgus uzraudzības organizēšanu un veikšanu minētās dalībvalsts teritorijā; 23.“atsaukšana” ir jebkāds pasākums ar mērķi saņemt atpakaļ ražojumu, kas jau darīts pieejams patērētājam; 24.“izņemšana” ir jebkāds pasākums, kura mērķis ir novērst, ka ražojums no piegādes ķēdes tiek darīts pieejams tirgū; 25.“Savienības saskaņošanas tiesību akti” ir Savienības tiesību akti, kas uzskaitīti Regulas (ES) 2019/1020 I pielikumā, un jebkuri citi Savienības tiesību akti, ar kuriem saskaņo to ražojumu tirdzniecības nosacījumus, uz kuriem attiecas minētā regula. 4. pants Tālpārdošana 1.Ražojumus, ko piedāvā pārdošanai tiešsaistē vai izmantojot citus tālpārdošanas veidus, uzskata par darītiem pieejamiem tirgū, ja piedāvājums ir vērsts uz patērētājiem Savienībā. Piedāvājumu pārdošanai uzskata par vērstu uz patērētājiem Savienībā, ja attiecīgais uzņēmējs jebkādā veidā vērš savu darbību uz vienu vai vairākām dalībvalstīm. 2.Lai noteiktu, vai piedāv