KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI

Septītais Komisijas ziņojums par to, kā darbojas tradicionālo pašu resursu pārbaudes kārtība (2010.‒2012. gadā) (Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 18. panta 5. punkts)

1. Ievads

Komisija regulāri izstrādā ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par to, kā darbojas tradicionālo pašu resursu (TPR) pārbaudes kārtība[1]. TPR pārbaudes pamatā ir Padomes 2007. gada 7. jūnija Lēmums Nr. 2007/436/EK, Euratom[2], Padomes 2000. gada 22. maija Regula Nr. 1150/2000[3] un Padomes 1999. gada 10. maija Regula Nr. 1026/1999[4]. || Tradicionālie pašu resursi (TPR): muitas un lauksaim­niecības nodokļi, kurus uzliek produktu importam no trešām valstīm, kā arī cukura nodevas. Laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam pieejamo TPR summa bija vairāk nekā 48,8 miljardi euro (neto). ||

Šis ir septītais šāda veida ziņojums. Tajā ir atspoguļota un analizēta TPR pārbaudes kārtības darbība laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam. Tajā sniegts pārskats par Komisijas pārbaudēm šajā laikposmā, novērtēti īstenotie pasākumi un izdarīti secinājumi[5]. Ziņojumā izklāstīti arī ar šīm pārbaudēm saistītie turpmākie pasākumi, jo īpaši finanšu, tiesiskajā un regulatīvajā jomā.

Šā ziņojuma 1. pielikumā aprakstīti pārbaudes mērķi un tas, kā pārbaudes kārtība darbojas ES līmenī.

2. Komisijas pārbaudes 2010.‒2012. gadā

Komisijas pārbaudes uz vietas balstās uz sīki izstrādātu metodoloģiju, kuras mērķis ir pārbaudīt, vai procedūras atbilst ES standartiem. Šīs pārbaudes tiek plānotas kā daļa no pārbaužu gada programmas, kas aptver, pamatojoties uz risku analīzi, vairākus tematus, par kuriem pārbaude jāveic vienā vai vairākās dalībvalstīs. Pārbaudes tiek veiktas, izmantojot standartizētas procedūras un pielāgotus revīzijas rīkus, t. i., anketas, kuras tiek iepriekš nosūtītas dalībvalstīm, un pārbaudes punktu sarakstus, kurus izmanto uz vietas. Tas nepieciešams, lai nodrošinātu, ka visās dalībvalstīs pārbaudes tiek veiktas un pārbaužu ziņojumi tiek izstrādāti saskanīgi.

2.1. Galvenie pārbaužu rezultāti

Laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam Komisija veica 94 pārbaudes saskaņā ar 18. pantu Regulā Nr. 1150/2000[6]. Sešas no šīm pārbaudēm tika veiktas saskaņā ar Apvienotās revīzijas kārtību[7]. Tika izdarīti 372 konstatējumi; 120 gadījumos tiem bija tieša finansiāla ietekme (32,2 %) un 125 konstatējumiem bija regulatīva ietekme (33,6 %). Komisija ir veikusi attiecīgus pasākumus, lai novērstu atklāto konstatējumu finansiālās sekas. || 94 pārbaudēs tika izdarīti 372 konstatējumi. Apvienotās revīzijas pieeja: īpaši apvienotas pārbaudes veidi, kuru ietvaros dalībvalsts iekšējie revīzijas dienesti veic revīziju saskaņā ar Komisijas apstiprināto metodoloģiju.

2.1.1. Pārbaudes saistībā ar muitas jautājumiem

Pārbaudes pasākumi attiecībā uz valsts muitas pārbaudes stratēģiju 2010. gadā turpinājās tajās dalībvalstīs, kurās tie nebija veikti pirms tam. To mērķis bija pārbaudīt, vai dalībvalstis attiecībā uz TPR ir ieviesušas vispārīgu, efektīvu un lietderīgu muitas pārbaudes stratēģiju, kā arī struktūras un procedūras, kas ļautu, balstoties uz risku analīzi, aizsargāt Eiropas Savienības finanšu intereses, īstenojot reālas muitas pārbaudes. Bija jānovērš gan atmuitošanas, gan pēcmuitošanas pārbaužu laikā konstatētie trūkumi un jāveic pasākumi, lai uzlabotu muitas pārbaužu lietderīgumu. Budžeta ģenerāldirektorāts izstrādāja tematisku ziņojumu par muitas kontroles stratēģiju dalībvalstīs un 2011. gada 7. jūlijā iesniedza to dalībvalstīm Komitejā par pašu resursiem (ACOR), bet 2011. gada 30. jūnijā — Muitas politikas grupai (MPG)[8]. 2009. un 2010. gadā veikto pārbaužu rezultāti liecināja, ka kopumā dalībvalstis ir centušās izstrādāt muitas kontroles stratēģijas, kuras atbilstu tiesību aktu prasībām un nodrošinātu ES finanšu interešu aizsardzību. Tomēr dalībvalstis tika informētas par 163 konstatējumiem, tostarp saistībā ar atbilstības jautājumiem un prasībām uzlabot kontroles procedūras. Lielākā daļa konstatējumos ievēroto nepilnību ir novērsta vai tiek novērsta, kas nozīmē, ka dalībvalstis ir apņēmušās uzlabot savas muitas kontroles sistēmas.

Attiecībā uz antidempinga un kompensācijas maksājumu iekasēšanu 2010., 2011. un 2012. gada pārbaudes liecināja, ka vairumā dalībvalstu šo nodokļu iekasēšana un attiecīgā kontroles stratēģija atbilda ES tiesību aktiem un vajadzībai nodrošināt atbilstošu ES finanšu interešu aizsardzību. Tomēr dažās dalībvalstīs tika atklāti trūkumi attiecībā uz to pagaidu maksājumu uzskaiti, kuri kļuva par galīgajiem maksājumiem, un attiecībā uz riska analīzi. Komisija lūdza attiecīgās dalībvalstis nekavējoties labot situāciju.

Vietējās atmuitošanas procedūras pārbaudēs 2011. gadā atklājās lieli trūkumi šīs procedūras pārvaldībā un kontrolē. Šīs pārbaudes tika veiktas to konstatējumu rezultātā, kurus Komisija un Eiropas Revīzijas palāta izdarīja iepriekšējos gados un kuri bija paredzēti, lai novērtētu atbilstību ES tiesību aktiem un noteiktu, vai ES finanšu intereses tiek atbilstoši aizsargātas. Budžeta ģenerāldirektorāts šai sakarā izstrādāja tematisku ziņojumu un iesniedza to ACOR 2012. gada 6. decembrī un MPG 2012. gada 12. decembrī. Tajā tika norādīts, ka dalībvalstis ir centušās ieviest elektroniskos paziņojumus un muitas deklarācijas, kā arī atkārtoti novērtēt vecās atļaujas un pielāgot tās jaunajām tiesību aktu prasībām. Šis process palīdzēja novērst daudzus no iepriekš identificētajiem konstatējumiem. Tomēr dažiem jautājumiem joprojām jāpievērš īpaša uzmanība. Pārbaudēs, kas 2011. gadā tika veiktas četrās dalībvalstīs attiecībā uz saistošo izziņu par tarifu (BTI), atklājās, ka kopumā atbilstības līmenis ES tiesību aktiem ir augsts. Galvenie trūkumi tika konstatēti attiecībā uz TPR pēcmuitošanas piedziņu BTI atcelšanas gadījumā un attiecībā uz to, ka nav izstrādāta kontroles stratēģija, lai pārbaudītu labvēlības periodu izmantošanu. Pārbaudes attiecībā uz ES tranzītu, kas 2012. gadā tika veiktas 21 dalībvalstī, tika pamatotas ar to, ka 2006. gadā par šo pašu tematu veiktajās pārbaudēs tika konstatēti daudzi trūkumi un ka šajā jomā ir konstatēts liels krāpšanas gadījumu skaits. Komisija konstatēja, ka lielākajā daļā dalībvalstu situācija bija uzlabojusies, īpaši attiecībā uz to tranzītoperāciju uzraudzību (tostarp finanšu uzraudzību), kuras nav pabeigtas noteiktajos termiņos. Tika konstatēti trūkumi attiecībā uz to garantiju aprēķinu, kuras ir saistītas ar tranzīta pārvadājumiem, kā arī attiecībā uz tranzīta deklarāciju saturu un vairākām tranzīta pārvadājumu un pilnvaroto nosūtītāju un saņēmēju pārbaudēm. Šai sakarā Budžeta ģenerāldirektorāts gatavo tematisku ziņojumu, kas jāiesniedz ACOR 2013. gada 5. decembrī. || Vietējās atmuitošanas procedūra: procedūra, kas ļauj preces deklarēt, neiesniedzot visus nepieciešamos datus un dokumentus un/vai neuzrādot preces muitas iestādē. Šādos gadījumos situācija ir jāregulē. BTI: rakstiska informācija, ko muitas iestādes izdod par preču klasifikāciju kombinē­tajā nomenklatūrā vai no tās atvasinātā nomenklatūrā, piemēram, TARIC. Labvēlības periods: papla­šināts spēku zaudējušas BTI izmantošanas periods, ko muitas iestādes ir piešķīrušas saskaņā ar noteiktiem nosacī­jumiem. ES tranzīts: procedūra, kas ļauj veikt trešo valstu preču pārvadājumus starp diviem punktiem ES teritorijā, ne­maksājot nodokļus un nodevas. Nepabeigts tranzīts: tranzīta pārvadājumi, par kuriem nav pierādīts, ka preces nav sa­sniegušas galamērķi. Šādā gadījumā nodokļi un maksā­jumi ir jāatgūst.

2.1.2. Pārbaudes saistībā ar grāmatvedības jautājumiem

Atsevišķas grāmatvedības pārvaldība joprojām ir Komisijas pārbaužu uzmanības lokā visās dalībvalstīs[9]. Šāda grāmatvedība ir vērtīgs informācijas avots par to, kā pārvaldes veic savus pienākumus attiecībā uz TPR pārvaldību (iemaksājamo summu noteikšana, galvojumu pārvaldība, piedziņas uzraudzība, atcelšana, neatgūstamu parādu norakstīšana). Laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam šajā jomā veiktajās pārbaudēs apstiprinājās, ka lielākā daļa kļūdu ir individuāla rakstura un sistemātiskas kļūdas ir sastopamas reti. Dalībvalstis uzņēmās atbildību par finansiālajām sekām, kas izrietēja no minētajiem konstatējumiem. Komisijas pārbaudēs apstiprinājās, ka kopējā situācija uzlabojas, pateicoties Komisijas pārbaužu radītajam spiedienam un arī tam, ka lielākajā daļā dalībvalstu ir ieviesti datorizēti muitas un/vai grāmatvedības rīki, kas dod iespēju samazināt individuālu kļūdu rašanās risku. Septiņās dalībvalstīs veica vispārīgākus pārbaudes pasākumus, lai novērtētu TPR iekasēšanas sistēmas. Pārbaužu konstatējumi ļāva izdarīt vispārīgu secinājumu, ka dalībvalstis ir ieviesušas atbilstošas iekasēšanas sistēmas, lai gan atklājās vairākas strukturālas un individuālas kļūdas. Īpaša uzmanība tika pievērsta TPR sistēmai Beļģijā, jo radās šaubas par Beļģijas automātisko atmuitošanas un grāmatvedības procedūru ticamību un tādējādi arī par to TPR summu pareizību, kuras Beļģija pārskaitīja ES budžetā. Ņemot vērā šīs šaubas, Budžeta ģenerāldirektors ietvēra atrunu 2011. un 2012. gada darbības pārskatos iekļautajās ticamības deklarācijās. Komisija veica vairākas pārbaudes uz vietas un pieprasīja rīcību, tostarp iekšējās kontroles uzlabošanu un grāmatvedības sistēmas pilna apjoma ārējo revīziju. Beļģijas iestādes akceptēja Komisijas nostāju, un tika pasūtīta plaša ārēja revīzija, kuras īstenošana sākās 2013. gada 17. janvārī. Šī revīzija ir jāpabeidz 2013. gadā, un tās rezultāti tiks pārskatīti pirms ģenerāldirektora atrunas iespējamās atcelšanas. Vairāki īpaši pārbaudes pasākumi tika veikti arī tāpēc, lai pārbaudītu, kā dalībvalstis risina jautājumu par neatgūstamām TPR summām. Tika atklāti lieli trūkumi (summas, par kurām saņemts nepamatots atbrīvojums, Komisijai nepaziņotās summas u. c.). Dažu trūkumu rezultātā bija radušās finansiālas sekas. || Dalībvalstis iegrāmato TPR vienā no diviem šādiem kontiem: - parastais konts atgūtajām vai garantētajām summām (šīs summas tiek iemaksātas ES budžetā); - atsevišķais konts neatgū­tajām summām vai garan­tētajām summām, kas ir apstrīdētas. TPR iekasēšanas sistēma: visu dalībvalstīs ieviesto sistēmu un procedūru ko­pums, kas nodrošina, ka TPR tiek noteikti, iegrāma­toti, piedzīti un iemaksāti. Neatgūstama summa tiek izņemta no atsevišķā konta. Šī summa ir jānodod Komisijas rīcībā (jāiemaksā), izņemot summas, kuras netiek atgūtas force majeure apstākļu dēļ vai citu tādu iemeslu dēļ, kuros nevar vainot dalībvalsti (atbrī­vojums).

2.2. Turpmākā darbība pēc Komisijas pārbaudes pasākumiem

2.2.1. Regulējuma aspekti

Ja pārbaužu laikā valstu noteikumos vai administratīvajos aktos tiek konstatēti trūkumi vai nepilnības, šīs dalībvalstis tiek aicinātas veikt nepieciešamos pasākumus, tai skaitā likum­došanas vai regulatīvus pasākumus, lai panāktu atbilstību ES prasībām. Šādas korekcijas ir svarīgs Komisijas pārbaužu rezultāts. Turklāt atklātie konstatējumi ir būtisks informācijas avots par problēmām, ar kādām dalībvalstis saskaras, piemērojot muitas tiesību aktus, un par šo problēmu ietekmi uz TPR.

2.2.2. Strīdu rezultāti

Atsevišķi tiesiskā regulējuma aspekti rada dalībvalstu un Komisijas nesaprašanos, un tad vienīgā iespēja ir uzsākt pārkāpumu procedūru (Līguma par Eiropas Savienības darbību 258. pants). 2012. gada 31. decembrī dažādos pārkāpuma procedūras posmos tika izskatītas divas lietas.

Laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam Komisijas ierosināto pārkāpuma procedūru rezultātā Tiesa ir pasludinājusi virkni nozīmīgu spriedumu. Vajadzības gadījumā attiecīgajām dalīb­valstīm bija jāuzņemas atbildība par finansiālajām sekām. Attiecībā uz dažiem no šiem spriedumiem finansiālās sekas joprojām tiek novērtētas vai tiek novērstas.

Ar 2010. gada 17. jūnija[10], 2010. gada 1. jūlija[11] un 2011. gada 7. aprīļa[12] spriedumu Tiesa apstiprināja Komisijas nostāju attiecībā uz sekām, kādas bija novēlotai nesamaksāto muitas nodokļu iegrā­matošanai lietās par pēcmuitošanas piedziņu, kā arī attiecībā uz sekām, kādas rodas gadījumos, ja eksportētājas trešās valsts iestādes informē, ka uz eksportētajām precēm neattiecas preferenciāls režīms un ka pārvadājuma sertifikāti ir izsniegti nepareizi. Ar 2011. gada 17. marta spriedumu[13] Tiesa apstiprināja Komisijas nostāju, ka attiecīgās muitas iestādes neievēro ES muitas tiesību aktus, sistemātiski pieņemot muitas deklarācijas svaigu banānu laišanai brīvā apritē, lai gan muitas iestādes zināja vai tām būtu bijis jāzina, ka deklarēto banānu svars neatbilst to faktiskajam svaram. Šādā situācijā dalībvalstij jākompensē TPR zaudējums. Ar 2010. gada 8. jūlija spriedumu[14] Tiesa apstiprināja Komisijas nostāju un konstatējumu, ka gadījumā, ja muitas ierēdņu nelikumīgas uzvedības dēļ (savlaicīgi) netiek noteikts vai iekasēts TPR, par šo trūkumu jāvaino dalībvalsts, kurā strādā attiecīgie muitas ierēdņi. Šādā situācijā dalībvalstij jākompensē TPR zaudējums un procenti par maksājuma kavējumu jāsāk uzskaitīt no datuma, kurā TPR bija jānodod Komisijas rīcībā, ja tie bija pareizi noteikti attiecībā uz muitas parāda rašanos. || Iegrāmatošana: nodokļu summu iegrāmatošana muitas grāmatvedības reģistros. Preferenciāls režīms: pre­ferenciālu tarifu pasākumi nolīgumos, kas noslēgti ar ES vai kurus tā pieņēmusi vienpusēji attiecībā uz saņēmējas valsts izcelsmes precēm. Pārvadājumu sertifikāts: dokumentāls izcelsmes pierādījums. Nodošana rīcībā: faktiskais maksājums Komisijai.

2.2.3. Finansiālie aspekti

Pārskata periodā no 2010. līdz 2012. gadam Komisijai kopumā kā papildu iemaksājamās summas tika samaksāti vairāk nekā 249 miljoni euro[15], pamatojoties uz pārbaudes ziņojumos iekļautajiem apsvērumiem, kā arī uz citiem Komisijas pārbaudes pasākumiem, Revīzijas palātas pārbaudēs veiktajiem konstatējumiem un Tiesas lēmumiem par TPR pārkāpuma procedūrām[16].

Procenti par maksājuma kavējumu tika iekasēti arī par kavējumiem, kuri saistīti ar TPR nodošanu Komisijas rīcībā. Dalībvalstu samaksātie procenti par maksājuma kavējumu pārsniedza 484,5 miljonus euro[17].

2.3. Komisijas pasākumi TPR piedziņas uzlabošanai

Līdztekus pārbaudēm uz vietas dalībvalstīs, Komisijas rīcībā ir vairāki citi TPR piedziņas uzraudzības līdzekļi. Šo līdzekļu atbilstīga izmantošana efektīvi uzlabo piedziņas procesu.

2.3.1. Neatgūstamu, norakstītu iemaksājamo summu pārbaude

Dalībvalstīm jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodotu TPR ES rīcībā, izņemot gadījumus, kad to piedziņa izrādās neiespējama force majeure apstākļu dēļ vai citu tādu iemeslu dēļ, kuros dalībvalstis nevar vainot (Regulas Nr. 1150/2000 17. panta 2. punkts). Saskaņā ar ES noteikumiem tikai Komisija var atbrīvot dalībvalsti no pienākuma nodot ES rīcībā neatgūstamu summu, kas pārsniedz EUR 50 000. Attiecībā uz summām, kas nepārsniedz šo slieksni, dalībvalstis pašas lemj, vai ir izpildīti nosacījumi atbrīvojuma saņemšanai (neskarot Komisijas pārbaudes uz vietas). Lai palīdzētu dalībvalstīm pieņemt lēmumu, ACOR locekļiem ir nosūtīts dokuments (kopsavilkums), kurā sniegts pārskats par veidu, kā Komisija novērtēja, vai laikposmā no 1992. līdz 2012. gadam tika izpildīti atbrīvojuma piešķiršanas nosacījumi. Visi pieprasījumi par atbrīvošanu no pienākuma nodot ES rīcībā neatgūstamu iemaksājamo summu tiek nosūtīti Komisijai, izmantojot daudzvalodu datubāzi WOMIS (Norakstīšanas pārvaldības un infor­mācijas sistēma), kas sāka darboties 2010. gada 1. janvārī. Šis rīks tika izstrādāts, lai dalībvalstu pieprasījumu pārvaldība notiktu efektīvi un droši. || Pieprasījums par atbrīvo­jumu no pienākuma nodot ES rīcībā neatgūstamu iemaksājamo summu pēc tās norakstīšanas: proce­dūra, ar kuras palīdzību Komisija var pārbaudīt, vai parāda neatgūšanā ir vainojama dalībvalsts. Pieprasījuma noraidījuma gadījumā summa jāiemaksā Komisijai. Komisija pārbauda pazi­ņoto gadījumu, lai novēr­tētu, cik uzcītīgi valsts ir veikusi piedziņas darbības.

Laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam tika nosūtīti 424 pieprasījumi par atbrīvojumu, kuru bruto summa pārsniedz 114 miljonus euro. Atbildot uz šajā periodā pārbaudītajiem piepra­sījumiem (izskatīšanā esošās lietas un jauni pieprasījumi), Komisija piešķīra 395 atbrīvojumus par summu, kas pārsniedz 153 miljonus euro. No otras puses, atbrīvojums tika atteikts 268 pieprasījumiem par summu, kas pārsniedz 90 miljonus euro (bruto summa), kura attiecīgajām dalībvalstīm jānodod ES rīcībā. Saistībā ar vienu trešdaļu no pārbaudītajiem pieprasījumiem Komisijai bija jālūdz papildu informācija.

2.3.2. Rīcība attiecībā uz noteikšanas kļūdām, kuru rezultātā tiek zaudēti TPR

Ar 2005. gada 15. novembra spriedumu[18] Tiesa apstiprināja Komisijas viedokli un atzina, ka dalībvalstu pienākums noteikt ES tiesības uz TPR (un pēc tos nodot ES rīcībā) rodas, līdzko tiek izpildītas muitas noteikumos paredzētās prasības. Tādējādi faktiska noteikšana nav nepieciešama. Tā kā dalībvalstis tiek atbrīvotas no pienākuma nodot TPR ES rīcībā tikai force majeure gadījumā vai, ja summu nevar piedzīt citu tādu iemeslu dēļ, kuros dalībvalsti nevar vainot, dalībvalstīm ir jāuzņemas atbildība par savu kļūdu finansiālajām sekām.

Pamatojoties uz šo judikatūru, Komisija laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam pārbaudīja dalībvalstu administratīvās kļūdas, kuras skar Savienības finanšu intereses (veicot pārbaudes uz vietas, izskatot ziņojumus par valstu atmaksu vai lēmumus par atbrīvojumu, kuru pamatā ir administratīva kļūda u. c.). Šo pārbaužu rezultātā Komisija laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam lūdza dalībvalstīm nodot ES rīcībā gandrīz 88 miljonus euro (bruto summa).

Saskaņā ar iepriekš 2.2.2. iedaļā minēto 2010. gada 8. jūlija spriedumu procenti par maksājuma kavējumu ir jāaprēķina no datuma, kurā summa bija jānodod ES rīcībā, ja nebūtu notikusi administratīva kļūda.

2.3.3. OWNRES datubāze

Saskaņā ar Regulu Nr. 1150/2000 dalībvalstīm jāsniedz Komisijai informācija par krāpšanas gadījumiem un pārkāpumiem, ja attiecīgās iemaksājamās summas pārsniedz EUR 10 000. Šī informācija tiek paziņota, izmantojot datubāzi OWNRES.

Pateicoties šai datubāzei, Komisijas rīcībā ir vajadzīgā informācija, lai uzraudzītu piedziņu un sagatavotu pārbaudes uz vietas. Turklāt paziņotos datus dažādu analīžu veikšanai izmanto arī Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF).

2.4. Uzraudzības pasākumi attiecībā uz pievienošanās valstīm

Lai sagatavotu Horvātijas pievienošanos, Komisija 2010., 2011. un 2012. gadā apmeklēja šo valsti un veica īpašu TPR uzraudzību. Šie uzraudzības apmeklējumi, kā arī īstenotās grāmatvedības simulācijas deva Komisijai pienācīgu pārliecību par Horvātijas administratīvo spēju piemērot acquis TPR jomā.

3. Pārbaudes kārtības novērtējums

Tāpat kā iepriekšējos gados, arī laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam izdarītie konstatējumi apstiprina, ka TPR pārbaužu veikšana ir Komisijas interesēs. Eiropas Revīzijas palāta savos gada ziņojumos ir atzinusi, ka šī kārtība ir efektīva.

Pārbaužu finansiālā ietekme ir skaidri redzama, taču tas nav vienīgais pārbaužu veikšanas iemesls. Galvenais dažādu pārbaužu mērķis ir nodrošināt, ka ES budžets tiek pienācīgi finansēts, saņemot TPR. Visa no dalībvalstīm savāktā informācija liecina, ka pārbaudes var uzlabot arī atbilstību ES tiesību aktiem un pat tādā mērā ietekmēt tiesību aktu uzlabošanas procesu, ka labāk tiek aizsargātas ES finanšu intereses.

Berlīnē 2011. gada 27. un 28. oktobrī notika seminārs par TPR pārbaudēm, lai ar dalībvalstīm apspriestu to, kā TPR pārbaudes darbojas un kā tās var attīstīt nākotnē. Pamatojoties uz izdarītajiem secinājumiem, tika veikti pasākumi, lai uzlabotu pārbaužu sagatavošanu (piem., saistībā ar darba kārtību, anketas aizpildīšanu pirms pārbaudes, pārbaudes punktu saraksta iesniegšanu). Turklāt tagad, sagatavojot gada pārbaužu programmu, dalībvalstis tiek aicinātas ierosināt pārbaužu tematus. Visbeidzot, tika nolemts rīkoties, lai dalībvalstis pastiprināti veiktu pārbaudes/revīzijas tajās TPR jomās, ar kurām Komisija var būt saistīta saskaņā ar Regulas Nr. 1150/2000 18. panta 2. punktu. Tāpēc 2012. gadā saskaņā ar muitas 2013. gada rīcības programmas koncepciju tika izveidota projekta grupa, kurā ir pārstāvētas 13 dalībvalstis. Sagaidāms, ka grupa izstrādās ieteikumus kopīgiem mērķiem un revīzijas rīkus muitas pārvalžu iekšējās revīzijas dienestiem (vai TPR pārbaudes dienestiem), lai pastiprinātu dalībvalstu atbildību, veicot TPR pārbaudes patstāvīgi. Grupas secinājumi un ieteikumi ir jāiesniedz visiem ACOR locekļiem līdz 2013. gada beigām.

4. Secinājums

Laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam sasniegtie rezultāti liecina, ka Komisijas veiktās TPR pārbaudes un sistemātiska uzraudzība saistībā ar konstatētajiem trūkumiem ir nepieciešama. Šo atzinumu apstiprina tas, ka ir uzlabojusies atbilstība ES noteikumiem, kā arī pozitīvā finansiālā ietekme, jo ES budžeta rīcībā tika nodota papildu neto summa aptuveni 733,5 miljonu euro apmērā. Minētās pārbaudes darbības nodrošina vienlīdzīgu attieksmi pret dalībvalstīm gan attiecībā uz muitas un grāmatvedības noteikumu piemērošanu, gan ES finanšu interešu aizsardzību.

Tāpēc Komisija plāno:

· turpināt darboties, veicot pārbaudes uz vietas;

· turpināt stiprināt piedziņas pasākumu uzraudzību dalībvalstīs;

· turpināt uzraudzīt valstis, kas pievienojas;

· stiprināt dalībvalstu spēju un gatavību veikt TPR pārbaudes patstāvīgi.

[1] Regulas Nr. 1150/2000 18. panta 5. punkts.

[2] OV L 163, 23.6.2007., 17. lpp.

[3] OV L 130, 31.5.2000., 1.‒9. lpp., kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2009. gada 26. janvāra Regulu Nr. 105/2009 (OV L 36, 5.2.2009., 1. lpp.).

[4] OV L 126, 20.5.1999., 1. lpp.

[5] Ziņojums attiecas uz pārbaudēm, ko veikušas ES iestādes (Komisija un Revīzijas palāta). Tas neaptver pārbaudes, ko veikušas dalībvalstis un kuru rezultāti tiek izklāstīti gada ziņojumā, kas tiek izstrādāts saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 325. pantu.

[6] Skatīt 2. pielikumā pārbaužu tematu sadalījumu pa dalībvalstīm.

[7] Pārbaudes Dānijā, Nīderlandē un Austrijā. Nīderlande no 2012. gada pārtrauca piedalīties.

[8] Valstu muitas pārvalžu ģenerāldirektori ir šīs MPG locekļi.

[9] Visos pārbaudes apmeklējumos līdz ar galveno tematu tiek iekļauts arī šis temats.

[10] Spriedums lietā C-423/08.

[11] Spriedums lietā C-442/08.

[12] Spriedums lietā C-405/09

[13] Spriedums lietā C-23/10.

[14] Spriedums lietā C-334/08.

[15] Tostarp 103 miljoni euro saistībā ar Tiesas 2009. gada 15. decembra Lēmuma par militārā aprīkojuma importu pārbaudi, kas minēta sestajā ziņojumā par TPR kārtību (COM(2010) 219).

[16] Šajā skaitlī nav ietvertas summas, kas pieprasītas dalībvalstīm, bet vēl nav nodotas Komisijas rīcībā.

[17] Tostarp vairāk kā 302 miljoni euro ir saistīti ar Tiesas 2009. gada 15. decembra Lēmuma par militārā aprīkojuma importu pārbaudi.

[18] Spriedums lietā C 392/02.

PIELIKUMI

KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI

Septītais Komisijas ziņojums par to, kā darbojas tradicionālo pašu resursu pārbaudes kārtība (2010.‒2012. gadā) (Padomes 2000. gada 22. maija Regulas (EK, Euratom) Nr. 1150/2000 18. panta 5. punkts)

1. PIELIKUMS

1. Pārbaužu mērķis

Tradicionālo pašu resursu (TPR) iekasēšanas pārbaudēm ir trīs konkrēti mērķi:

· saglabāt godīgus konkurences nosacījumus ekonomikas dalībniekiem, neatkarīgi no tā, kurā vietā ES notiek preču atmuitošana. Komisijai jānodrošina, ka ES noteikumi tiek piemēroti vienādi, lai nepareizas darbības rezultātā netiktu kropļota konkurence;

· uzlabot stāvokli piedziņas jomā. Komisijai jāpārbauda, vai dalībvalstis, iekasējot TPR, pilda savus pienākumus. Mērķis ir nodrošināt ne tikai to, ka dalībvalstis pilda savus pienākumus attiecībā uz ES budžetu, bet arī to, ka finansiālais slogs starp dalībvalstīm tiek pareizi sadalīts;

· informēt budžeta iestādi. Lai veiktu vajadzīgos situācijas labošanas pasākumus un pēc tam ziņotu budžeta iestādei, Komisija, ņemot vērā pārbaudēs gūtos konstatējumus, var spriest par dalībvalsts efektivitāti un cītību saistībā ar TPR iekasēšanu.

2. Pārbaudes sistēmas darbība ES līmenī TPR iekasēšanas pienākums ir deleģēts dalībvalstīm. Tās uzņemas atbildību par sistēmas īstenošanu un iekasēšanas izmaksu segšanai drīkst paturēt 25 % no visām TPR summām, kuras jānodod Komisijas rīcībā[1]. Dalībvalstīm pārbaudes ir jāveic pašām un jāziņo par to Komisijai. Tomēr šīs valstu līmenī veiktās pārbaudes nenozīmē, ka Komisijai nav jāīsteno savas pilnvaras šajā jomā. Lai uzraudzītu TPR iekasēšanas sistēmu, Komisija drīkst veikt dažāda veida pārbaudes — noteikumu pārbaudes, dokumentu pārbaudes un pārbaudes uz vietas. Komisijai ir jāreaģē uz Revīzijas palātas gada ziņojumā ietvertajiem apsvērumiem, īpašiem ziņojumiem vai vēstulēm par provizoriskiem konstatējumiem, kā arī uz Eiropas Parlamenta pieprasījumiem budžeta izpildes apstiprinājuma procedūras laikā. Komisija nodrošina, ka dalībvalstis pareizi piemēro ES noteikumus, un ziņo budžeta iestādei. || Pārbaužu veidi: Noteikumu pārbaudes: dalībvalstu to noteikumu pārbaudes, kuri attiecas uz TPR iekasēšanas sistēmu. Dokumentu pārbaudes: dalībvalstu grāmatvedības atskaišu un visu veidu grā­matvedības dokumentu un lietu analīze, tostarp pie­prasījumu par atbrīvojumu no pienākuma nodot ES rīcībā neatgūstamu iemak­sājamo summu analīze. Pārbaudes uz vietas: valstu sistēmu un to pamatā esošo dokumentu pārbaude, lai noteiktu to atbilstību ES tiesību aktiem gan no grā­matvedības, gan no muitas viedokļa. Šādas pārbaudes tiek veiktas kopā ar attie­cīgo dalībvalsti vai auto­nomi.

2. PIELIKUMS

Pārbaudes temats || Apmeklētās dalībvalstis (2010.‒2012. gadā)

Muitas kontroles stratēģija || BE, BG, DK, AT, RO

Atmaksu un atsevišķi iegrāmatotu lietu pārbaude || 1 pārbaude DK, CY, LU, MT, AT; 2 pārbaudes EE, NL; 3 pārbaudes BG, CZ, IE, LV, LT, HU, PL, PT, RO, SI, SK, FI, SE; 4 pārbaudes EL, ES; 5 pārbaudes BE, DE, IT; 6 pārbaudes FR, UK

Neatgūstamu parādu pārvaldība || BE, DE, IE, EL, ES, FR, IT, PT, FI, SE, UK

Parasto un atsevišķo kontu pārvaldība || BE, DE (2 pārbaudes), IE, FR, IT, NL, UK

To preču pārbaude, uz kurām attiecas antidempinga un kompensācijas maksājumi, un šo maksājumu iekasēšana || Visas dalībvalstis, izņemot LU, NL, RO.

Ievešana pārstrādei || NL

Vietējā muitošanas procedūra || Visas dalībvalstis, izņemot BG, EE, EL, CY, MT, PT.

Saistoša izziņa par tarifu || BE, DE, FR, UK

Iekšējās revīzijas funkcija || EL

Nodokļu atmaksa/atbrīvojumi un neatgūšana || DK, NL, AT

ES tranzīts || Visas dalībvalstis, izņemot DK, IE, CY, LU, MT, AT.

[1] Eiropadomē 2013. gada 8. februārī tika panākta vienošanās, ka no 2014. gada 1. janvāra dalībvalstis iekasēšanas izmaksu segšanai paturēs 20 % no visām iekasētajām summām.