Vēlētāju aktivitātes līmeni paaugstināja gan Eiropas jaunie vēlētāji, gan pirmreizējie vēlētāji. Šajā grupā aktivitāte ievērojami palielinājās un pārsniedza aktivitātes pieaugumu citās vecuma grupās. Jaunākajā vecuma kategorijā 42 % aptaujāto atbildēja, ka ir balsojuši, salīdzinājumā ar tikai 28 % 2014. gadā. Tas ir liels pieaugums. Palielinājums bija ievērojams arī vecuma grupā no 25 līdz 39 gadiem (no 35 % 2014. gadā līdz 47 % 2019. gadā). Tomēr gados vecāku vēlētāju aktivitāte joprojām pārsniedz gados jaunāku vēlētāju aktivitāti (52 % un 54 % attiecīgi 40–54 gadu un 55+ gadu vecuma grupā).

-plašajām atbildēm, kas Komisijas aptaujā tika saņemtas no dalībvalstīm, Eiropas un valstu politiskajām partijām, valstu datu aizsardzības iestādēm un IT platformām;

Pirms vēlēšanām Komisija publicēja pasākumu kopumu (“vēlēšanu pasākumu kopums”) ar mērķi risināt minētās problēmas, palīdzot nodrošināt brīvas un taisnīgas vēlēšanas. Minētais kopums veicināja visaptverošu pieeju un savstarpēju atbalstu kompetento iestāžu vidū, un to atbalstīja vēlēšanu tīklu izveide valsts un Eiropas līmenī. Tā pamatā bija ilgstošs darbs ar dalībvalstīm vēlēšanu kontekstā, un tajā izteikts aicinājums uzlabot politisko kampaņu pārredzamību, labāk paskaidrota datu aizsardzības prasību piemērošana vēlēšanu kontekstā, veicināta kompetento iestāžu veikta pārraudzība un aizsardzība pret kiberdraudiem, kā arī lielāka informētība un gatavība risināt tiešsaistes vides problēmas.

Cambridge Analytica skandāls atklāja šīs attīstības tumšo pusi. Tā ietvaros kļuva zināms par iejaukšanos vēlēšanās, izmantojot tiešsaistes sociālos tīklus, lai maldinātu pilsoņus un ietekmētu debates un vēlētāju izvēli, slēpjot un sagrozot svarīgu informāciju, piemēram, par paziņojumu izcelsmi un politisko mērķi, to avotiem un to finansējumu.

Eiropas Parlamenta vēlēšanas ir viens no lielākajiem demokrātiskajiem procesiem pasaulē. 2019. gada maijā Eiropas Savienības pilsoņi tieši ievēlēja 751 Eiropas Parlamenta deputātu no vairāk nekā 15 000 deputātu kandidātu un Eiropā tika reģistrēti vairāk nekā 250 miljoni balsojumu.

Arvien lielāka pilsoņu grupa, kam ir tiesības balsot un kandidēt Eiropas Parlamenta vēlēšanās, ir “mobilie ES pilsoņi” — pilsoņi, kuri devušies dzīvot, strādāt vai mācīties uz citu dalībvalsti. Tiek lēsts, ka no vairāk nekā 17 miljoniem mobilo ES pilsoņu Eiropas Savienībā gandrīz 14 miljoni bija tiesīgi balsot (vairāk nekā 3 % no kopējā balsstiesīgo iedzīvotāju skaita) Eiropas Parlamenta vēlēšanās, kas rīkotas citā dalībvalstī.

ES tiesības mobilajiem ES pilsoņiem paredz tiešas tiesības balsot un kandidēt Eiropas Parlamenta vēlēšanās dzīvesvietas dalībvalstī, tomēr tiesības balsot un kandidēt valstspiederības dalībvalstī viņiem var piešķirt arī saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem (pat ja viņi dzīvo ārvalstīs). Tādā gadījumā viņi tāpat kā visi pārējie pilsoņi drīkst balsot tikai vienu reizi, un līdz ar to viņiem jāizvēlas, vai viņi balsos dzīvesvietas vai valstspiederības dalībvalstī.

Savas vēlēšanu tiesības izmantoja salīdzinoši neliels mobilo ES pilsoņu skaits un parasti izcelsmes valstī. Pirms vēlēšanām pilsoņi norādīja, ka viņi dotu priekšroku izmantot savas ES tiesības un balsot par sarakstiem pastāvīgās dzīvesvietas valstī. Tomēr četras reizes vairāk cilvēku reģistrējās balsošanai par valstspiederības valsts sarakstiem, ja bija tāda iespēja. Tas nozīmē, ka izvēles iespējas ir svarīgas, lai nodrošinātu augstu līdzdalību.

Kandidējošo mobilo ES pilsoņu skaits samazinājās no 170 kandidējošiem mobilajiem pilsoņiem 2014. gadā līdz 168kandidātiem 2019. gadā (18 dalībvalstīs). Tika ievēlēti pieci kandidāti: trīs Francijā un divi Apvienotajā Karalistē.

Joprojām ir problēmas attiecībā uz mobilo ES pilsoņu līdzdalību, piemēram, saistībā ar reģistrāciju vēlētāju sarakstā. Problēmas var rasties arī nepietiekamu attālinātās balsošanas iespēju un to pārvaldības dēļ, piemēram, pārāk vēlu nosūtītas administratīvās vēstules, apgrūtinošas procedūras balsošanai pa pastu, nepietiekams balsošanas kabīņu un darbinieku skaits konsulātos.

2019. gada vēlēšanās palielinājās sieviešu līdzdalība un pārstāvība salīdzinājumā ar iepriekšējām vēlēšanām. Dzimumu nelīdztiesība vēlētāju aktivitātē samazinājās no 4 % 2014. gadā līdz 3 % 2019. gadā. Palielinājās arī sieviešu skaits Eiropas Parlamentā — no 37 % līdz 39,4 %. Tomēr joprojām pastāv ievērojamas atšķirības starp dalībvalstīm un ir jāpārvar daudzas problēmas, lai nodrošinātu dzimumu paritāti. Tālāk redzamajā tabulā ir salīdzināts kandidējušo sieviešu īpatsvars un ievēlēto sieviešu īpatsvars.

Daudzas dalībvalstis īstenoja pasākumus, lai uzlabotu sieviešu līdzdalību vēlēšanās. Tie cita starpā bija šādi: politiskajām partijām paredzētā valsts finansējuma piešķiršana sieviešu politiskās līdzdalības veicināšanai (piemēram, Īrijā), kvotu sistēmas kandidātu sarakstiem vai vispārējā pienākuma ieviešana politiskajām partijām izveidot dzimumlīdzsvarotus kandidātu sarakstus (piemēram, Rumānijā).

Etnisko minoritāšu pārstāvjiem iekļaušana kandidātu sarakstos, reģistrācija vēlēšanām vai citu vēlēšanu procedūru veikšana var būt sarežģītāka nekā citiem iedzīvotājiem. Vēlētājiem, kuri pieder pie noteiktām kopienām, piemēram, pie romu kopienas, ir lielāka iespējamība saskarties ar grūtībām piekļūt vēlētāju reģistrācijas procedūrām.

Tas daļēji skaidrojams ar to, ka šai iedzīvotāju grupai nav dokumentu, zināšanu par procedūras noteikumiem, kas jāievēro, lai balsotu (piemēram, kā iesniegt derīgu dzīvesvietas apliecinājumu), un netiek sniegts atbalsts administratīvajā procesā. Etnisko minoritāšu pārstāvji veido 5 % no Eiropas Parlamenta deputātiem un 10 % no visiem iedzīvotājiem.

ES pilsoņi ar invaliditāti saskaras ar līdzīgām grūtībām, piedaloties vēlēšanās. Viņi arī saskaras ar papildu šķēršļiem tiesību izmantošanai, piemēram, nepietiekamas pieejamības ziņā. Visas ES dalībvalstis, kā arī ES, ir ratificējušas ANO Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesībām (UNCRPD). Saskaņā ar nesen publicēto Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas ziņojumu tiek lēsts, ka 800 000 ES pilsoņu no 16 dalībvalstīm varētu būt atņemtas tiesības piedalīties vēlēšanās, jo valstu noteikumos un organizatoriskajos pasākumos nav pietiekami ņemtas vērā viņu konkrētās vajadzības. Personas ar invaliditāti joprojām ir nepietiekami pārstāvētas ievēlēto Eiropas Parlamentu deputātu vidū.

Komisija sanāksmēs ar dalībvalstīm uzlabo informētību par personu ar invaliditāti tiesībām un pienākumiem UNCRPD. Tā rīkoja īpaši veltītas diskusijas par šo jautājumu, demonstrēja pieejamas balsošanas iekārtas un kopumā atbalstīja labas prakses apmaiņu. ES arī finansē personu ar invaliditāti organizācijas ES līmenī, lai uzlabotu informētību un aizstāvētu to tiesības, un lai uzlabotu to dalīborganizāciju spējas.

Dalībvalstis īsteno dažādus praktiskus pasākumus, lai palīdzētu piedalīties dažādām pilsoņu grupām. Komisija ir veicinājusi šādas prakses apmaiņu kopš 2014. gada vēlēšanām, cita starpā augsta līmeņa pasākumā par vēlēšanu jautājumiem 2018. gada aprīlī. Komisijas 2018. gada pamattiesību kolokvijā, kas veltīts demokrātijai Eiropā, notika plaša informācijas apmaiņa par praksi attiecībā uz plašas līdzdalības un pārstāvības veicināšanu kā nosacījumu iekļaujošai demokrātiskai sabiedrībai.

Dati par citu nepietiekami pārstāvētu grupu dalību vēlēšanās joprojām ir ierobežoti, un tos apkopo tikai dažas dalībvalstis.

Programmas “Tiesības, vienlīdzība un pilsonība” ietvaros Komisija atbalstīja nepietiekami pārstāvētu ES pilsoņu līdzdalību. No 2014. līdz 2020. gadam programma nodrošināja 20 miljonus euro, lai finansētu iniciatīvas ar mērķi veicināt un uzlabot to tiesību izmantošanu, kas izriet no Savienības pilsonības. Šie līdzekļi ietver pasākumu dotācijas 8,5 miljonu euro apmērā, kuru ietvaros finansējumu līdz šim saņēmuši vairāk nekā 20 projekti. Tie cita starpā bija šādi projekti:

·instrumenti, kas veicina ES pilsoņu informētību par viņu politiskajām tiesībām piedalīties Eiropas Parlamenta vēlēšanās un par attiecīgajām procedūrām,

·labas prakses vadlīnijas dalībvalstu iestādēs, lai sniegtu atbalstu ES pilsoņiem balsstiesību izmantošanā,

·vairāku valodu rīki, kas nodrošina informāciju par politiskajām programmām, kuras vēlēšanu kampaņā atbalstījušas politiskās partijas , un

·mērķtiecīgas iniciatīvas, kas īstenotas, lai veicinātu nepietiekami pārstāvētu grupu līdzdalību.