EIROPAS KOMISIJA Strasbūrā, 24.10.2017 COM(2017) 623 final KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI, REĢIONU KOMITEJAI UN EIROPAS INVESTĪCIJU BANKAI

Stiprāka un atjaunota stratēģiskā partnerība ar ES tālākajiem reģioniem {SWD(2017) 349 final}



1.Ievads Deviņi tālākie reģioni (Gvadelupa, Gviāna, Martinika, Majota, Reinjona un Senmartēna (Francija), Kanāriju salas (Spānija), Azoru salas un Madeira (Portugāle) ir ārkārtīgi liela Eiropas Savienības (ES) bagātība. Tie bagātina ES ekonomiku, kultūru un ģeogrāfiju. Tie nodrošina stratēģisku pieeju jūrai un unikālas dabas bagātības, aptverdami 80 % no ES bioloģiskās daudzveidības. Taču nomaļums, sīkā platība, neaizsargātība klimata pārmaiņu priekšā un to lielākās daļas atrašanās salās rada problēmas to attīstībai un kavē integrāciju iekšējā tirgū. Tālāko reģionu īpašais stāvoklis kopš 1999. gada ir atzīts ES Līgumos, kopš 2009. gada – Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 349. pantā, un tas tām ļauj izmantot īpašus pasākumus tādās galvenajās ES politikas jomās kā lauksaimniecība, kohēzija un konkurence. No 2014. līdz 2020. gadam Eiropas strukturālie un investīciju fondi un īpaša lauksaimniecības pasākumu shēma (POSEI regula) nodrošina tālākajiem reģioniem gandrīz EUR 13,3 miljardus, kas ir svarīgs finansiāls avots ieguldīšanai un darba radīšanai. Tajā ir divi īpaši piešķīrumi reģionālās attīstības un zivsaimniecības jomās, kuri kompensē šo reģionu īpašā stāvokļa radītās papildu izmaksas. Lai veicinātu tālāko reģionu konkurētspēju, uz tiem arī attiecas īpaši noteikumi tādās jomās kā valsts atbalsts darbībai un ieguldījumiem un nodokļi un muita. Ievērojamais publiskā sektora atbalsts no ES attīsta infrastruktūru, sniedz pakalpojumus iedzīvotājiem, dod tiem iespējas strādāt, ļauj ieguldīt izglītībā un prasmju izkopšanā un pastiprina uzņēmumu konkurētspēju. Tas arī palīdz uzlabot un dažādot lauksaimnieciskās darbības, aizsargāt vidi un risināt klimata pārmaiņu problēmas. Pievienotajā dienestu darba dokumentā ir pārskats par 2012. gada stratēģijā ierosināto pasākumu īstenojumu un detalizēta informācija par tālāko reģionu sociālekonomisko stāvokli. Lai gan gadu gaitā tālākie reģioni ir krietni attīstījušies, tie joprojām sastopas ar nopietnām problēmām, ko saasina globalizācija un klimata pārmaiņas. To attīstība ir vāra. Vairumam jāiegulda pamatinfrastruktūrā – ceļos un ūdenssaimniecības un atkritumsaimniecības objektos – un ekonomika balstās uz dažām nozarēm. To ierobežotība, ieskaitot tālumu, to uzņēmumiem, galvenokārt mazajiem un vidējiem (MVU), rada papildu izmaksas un ir šķērslis pilnīgai dalībai vienotajā tirgū. Tālāko reģionu politiskā, saimnieciskā un sociālā stāvokļa pārmaiņas pēdējos gados – bezdarba pieaugums, sevišķi jauniešu vidū, un nelikumīga migrācija un sociālas krīzes dažos no reģioniem – liek raizēties. Šajos reģionos bez darba ir 40–55 % jauniešu. Dažu tālāko reģionu attīstības, labklājības un ekonomisko un sociālo iespēju līmeņa atšķirība no kontinentālās Eiropas joprojām ir kritiska. 2017. gada septembra viesuļvētru postījumi, sevišķi Senmartēnā, jaunā gaismā parāda šo teritoriju neaizsargātību, un tagad ārkārtējiem laikapstākļiem ir tendence veidoties biežāk un biežāk. Skaidrs, ka vajadzīgs rīkoties labāk, lai tālākie reģioni varētu savā labā izmantot visu, ko dod dalība ES, un gūt labumu arī no globalizācijas. Ir vajadzīga stingrāka, reģioniem precīzāk pielāgota pieeja, kas radītu labvēlīgu augsni to attīstībai un vienādas iespējas to iedzīvotājiem. Visiem tālākajiem reģioniem gan ir pa kopīgai problēmai, taču tie cits no cita atšķiras un katram ir specifiskas vajadzības. Veidojot politiku, tas jāņem vērā. Pie tam ne jau visas tālāko reģionu problēmas risināmas ES līmenī. Par savu tālāko reģionu ekonomisko un sociālo attīstību pirmām un galvenām kārtām atbild dalībvalstis, sevišķi tādās svarīgās jomās kā veselības aprūpe un izglītība. Tālākajiem reģioniem pašiem vairāk jācenšas atraisīt iekšcilmes izaugsmes potenciālu. Tajā pašā laikā ES jānodrošina labvēlīgāka sistēma, kas maksimalizētu tādu centienu izdošanos un turpinātu ievērot tālāko reģionu intereses ES kompetences jomās, piemēram, tirdzniecībā. Šis paziņojums iepazīstina ar Komisijas jauno pieeju tālāko reģionu attīstīšanai, kas iesaista to resursus, maksimāli izmantojot jauno izaugsmes un algota darba radīšanas vektoru dotās izdevības. Pirmām kārtām tas nozīmē plašāk atzīt to specifiku un vajadzības. Vajadzīgas arī konkrētas saskaņotas darbības, kas jāveic ES un valstu līmenī, kā arī tālākajiem reģioniem pašiem (sīks darbību saraksts ir pielikumā). Tas nozīmē arī ciešāku partnerību starp šiem reģioniem, to dalībvalstīm un ES iestādēm. Jaunās pieejas pamatā ir iepriekšējās stratēģijas īstenošanā gūtā pieredze un plašs tālāko reģionu pārstāvju kopdarbs, ieskaitot 4. tālāko reģionu forumu, kas notika 2017. gada 30.–31. martā Briselē. Tā balstās uz priekšlikumiem, kurus šie reģioni iesnieguši Komisijas priekšsēdētājam, kā arī Eiropas Parlamenta un dalībvalstu veikumu. Iniciatīvas, kam ir ietekme uz budžetu, pienācīgi ievēros ikgadējā budžeta procedūru un nevar ietekmēt nākamo daudzgadu finanšu shēmu pēc 2020. gada. Jauna pārvaldība uz spēcīgas partnerības pamata Lai gan tālākie reģioni ir daļa no ES un tās vienotā tirgus, daudzos aspektos tie ir savdabīgi. Ar jauno, proaktīvo pieeju Komisija spēs labāk rēķināties ar to vajadzībām un veicināt to stāvoklim piemērotu ES politiku, nodrošinot, ka attiecīgos gadījumos Komisijas iniciatīvās konsekventi tiek ievērota to specifika. Tāpat kā daudzi šā paziņojuma priekšlikumi, tas nozīmē ES politikas pielāgošanu šo reģionu apstākļiem, bet neietekmē Eiropas Savienības tiesiskās kārtības saskanīgumu. Proti, nodrošināt līdzsvaru starp tālākajiem reģioniem kā Eiropas reģioniem ar visām attiecīgām tiesībām un pienākumiem un proaktīvi atzīt to īpašo ģeopolitisko un ekonomisko vidi. Šajā pieejā tiek ievērots 2015. gada decembra Tiesas spriedums, kur izskaidrota LESD 349. panta piemērošanas joma. Atbilstoši savām labāka regulējuma vadlīnijām un, vēl vairāk, savām teritoriālās ietekmes procedūrām Komisija vērtēs katru nozīmīgu ietekmi uz tālākajiem reģioniem, no kuras var iegūt materiālu politikas veidošanai un izstrādāt atbilstošus ietekmes mazināšanas pasākumus. Ietekmes apzināšana un analizēšana, kā arī spēkā esošo tiesību aktu ietekmes izvērtēšana tālākajos reģionos ir atkarīga no ticamiem datiem un to ieinteresēto personu iesaistes, kuras vislabāk pārzina tālāko reģionu raksturīgās īpatnības. Eirostats un valstu statistikas iestādes tādēļ aicināmas kopīgiem spēkiem uzlabot savu datu ticamību un sīkāk izstrādāt statistiku, kas patlaban nepilnīgi atspoguļo tālāko reģionu specifiku un rada rezultātu neviennozīmīgas interpretācijas briesmas. Arī ieinteresētās personas tiek mudinātas iekļauties Komisijas apspriešanos un atsauksmju sniegšanas mehānismos, paužot viedokļus un sniedzot liecības par ietekmi uz tālākajiem reģioniem.

Novērtēt ietekmi uz šiem reģioniem īpaši svarīgi ir ES starptautisko nolīgumu slēgšanā un revidēšanā. Tālāko reģionu intereses var būt īpaši jutīgas dažos tirdzniecības vai zvejas nolīgumos. Tādēļ ir būtiski visos sarunu posmos nodrošināt informāciju pastāvīgam dialogam un informācijas apmaiņu starp Komisiju, dalībvalstīm un reģioniem. Tālākie reģioni tiek aicināti visos pieejamos veidos darīt zināmas savas intereses un īpašās grūtības, piemēram, apspriešanās, ko rīko saistībā ar ietekmes novērtējumiem pie tirdzniecības sarunu sākšanas, un ilgtspējas ietekmes novērtēšanā, ko veic sarunu laikā. Papildus pastāvošajiem reģionu interešu paušanas rīkiem Komisija nodrošinās īpašu platformu, kas atvieglinās viedokļu apmaiņu ar tālākajiem reģioniem un attiecīgajām ieinteresētajām personām visos ES politikas veidošanas un īstenošanas posmos. Tā ļaus Komisijai specifisku problēmu gadījumos izvirzīt iniciatīvas šo reģionu resursu labākai izmantošanai un grūtību pārvarēšanai. Tā arī palīdzēs pārskatīt attiecīgās ES politikas efektivitāti attiecīgajās vietās, kā arī apzināt izaugsmes iespējas. Platformā tiksies Komisija, valstu un tālāko reģionu varas iestādes, kā arī attiecīgi citi iesaistīti subjekti. Papildus plašai platformai, kas apkopo visus tālākos reģionus, Komisija arī atbalstīs atsevišķus reģionus, kuriem ir specifiskas problēmas. Ja kāds tālākais reģions uzrādīs problēmas, kas risināmas attiecīgu ieinteresēto personu kopīgiem spēkiem, attiecīgā gadījumā Komisija izveidos īpašu darba grupu jautājuma risināšanai un palīdzībai ar atbilstošiem pasākumiem. Komisija apņemas: -izveidot platformu viedokļu apmaiņai par tālāko reģionu interesēm un grūtībām, kurā pulcēsies Komisija, valstu un tālāko reģionu varas iestādes un attiecīgās ieinteresētās personas, -kur nepieciešams, izveidot īpašas darba grupas atsevišķu tālāko reģionu konkrēto vajadzību apmierināšanai, -nodrošināt tālāko reģionu grūtību un interešu rūpīgu ievērošanu attiecīgā ietekmes novērtēšanā un politikas izvērtēšanā, -tirdzniecības sarunās ar trešām valstīm īpašu uzmanību turpināt pievērst tālāko reģionu paaugstināta riska produktiem; sadarboties ar dalībvalstīm, lai tālākos reģionus vairāk iesaistītu sarunās par zvejniecību. 2.Tālāko reģionu resursu attīstīšana Tālākajiem reģioniem ir unikāli resursi, kuru varētu labāk izmantot pirmrindas pētniecībā un inovācijā tādās jomās kā bioekonomika vai klimata pārmaiņas, ieskaitot siltumnīcefekta gāzu samazināšanas pasākumus, testējot mazoglekļa transporta un energotaupības risinājumus. To dabas resursi ir galvenokārt šādi: ·plaša bioloģiskā daudzveidība – aizsegs pret vētru un plūdu palielināšanos, pamats galvenajām ekonomikas nozarēm, ieskaitot tūrismu, zivsaimniecību, mežsaimniecību, lauksaimniecību un augošās nozares, kā dabas bioprodukti, biomedicīna un kosmētikas līdzekļi, ·ievērojamas ekskluzīvas ekonomikas zonas, kas dod iespējas attīstīt zilo ekonomiku un padarīt tās par svarīgiem okeāna starptautiskās pārvaldības dalībniekiem; ·atrašanās vieta un klimats, kas piemēroti darbībām tādās jomās kā kosmosa izmantošana un kosmofizika, ·tuvums trešu valstu tirgiem, kas atvieglina apmaiņu, ieskaitot tirdzniecību un ieguldījumus. Bez tam tālākajiem reģioniem ir ievērojami sabiedrības resursi: bagātīgs kultūras mantojums, kas kopā ar bioloģisko daudzveidību un dabas ainavu padara tās par pievilcīgu ceļamērķi tūristiem, Eiropas zinības, kas nodrošina stabilu pamatu to uzņēmumiem, kā arī kvalitatīvu izglītību. Šie līdzekļi jāizmanto labāk, lai radītu cilvēkiem darbu un uzņēmējdarbībai iespējas; tālākajiem reģioniem jākoncentrē pūliņi jomās, kur tiem ir relatīvas priekšrocības, kas norādītas to pārdomātas specializācijas stratēģijā, un tradicionālajās darbībās, kas ir svarīgas jaunu darba vietu radīšanā. Komisija mudina tālākos reģionus izpētīt, kādas finansējuma kombinācijas būtu piemērotas dotācijām un finansēšanas instrumentiem, kas apvienotu dažādus finansējuma avotus no valsts, reģiona un Eiropas. Lai saviem resursiem piešķirtu vērtību un optimizētu to attīstību, izmantojot jaunas izdevības, tālākajiem reģioniem būtu maksimāli jāizmanto pieejamais finansiālais atbalsts, ieskaitot Eiropas Stratēģisko investīciju fondu. Bez tam tālākajiem reģioniem būtu jāizmanto Eiropas Investīciju konsultāciju centra un Eiropas Investīciju projektu portāla dotās iespējas. Komisija apņemas: -kopā ar Eiropas Investīciju bankas grupu ieviest tālākajiem reģioniem speciālu iniciatīvu, cita starpā ar Eiropas Investīciju konsultāciju centra konsultatīvu atbalstu, kas tiem uzlabotu Eiropas Stratēģisko investīciju fonda līdzekļu pieejamību. "Zilā" ekonomika

Visu tālāko reģionu sociālekonomiskā attīstība jāveicina ilgtspējīgai zilajai ekonomikai. Pašlaik šī virzība nav vienmērīga. Darbības intensitāte katrā reģionā ir citāda, taču izaugsmes modeļi un nepilnības ir līdzīgas. Tradicionālās jūras un jūrlietu nozares, kā zvejniecība, kuģniecība, piekrastes un kruīzkuģu tūrisms, dod darbu vietējiem cilvēkiem, taču jaunās nozares, kā jūras atjaunojamie energoresursi, akvakultūra un zilā biotehnoloģija, pagaidām nav pietiekami attīstītas. Zilās ekonomikas attīstīšana prasīs stratēģisku plānošanu un ieguldījumus. Piemēram, zivsaimniecību varētu pārvaldīt tā, ka palielinās vietējo zvejnieku ienākumi, resursus tajā pašā laikā izmantojot ilgtspējīgā apmērā. Līdztekus tūristu plūsmas palielināšanai varētu veikt ūdens taupīšanas pasākumus un ar atjaunojamo enerģiju darbināmu atsāļošanas iekārtu izveidi, lai apmierinātu augošo vajadzību pēc ūdens. Jūras resursi jāizmanto zilās biotehnoloģijas attīstīšanai, izejot ārpus pašreizējām tirgus nišām; it īpaši – varētu izvērst projektus, kuros kosmētikas līdzekļu, pārtikas vai biodegvielas ražošanai izmanto aļģes. Tālākajiem reģioniem būtu jāizveido zilās ekonomikas stratēģija, lai uzlabotu sinerģiju starp publisko politiku un ieguldījumiem, un ar mikrokreditēšanu un finanšu instrumentiem (aizdevumu un garantiju fondiem) jāatvieglo finansējuma pieejamība sīkajiem komersantiem. Dalībvalstīm būtu jāpastiprina zinātnisko datu vākšana un atbalsts zivsaimniecībai un jūras zinātniskajai pētniecībai, jānosaka zvejniecības pārvaldības pasākumi, jāpēta, kur iespējams, iespēja zveju 100 jūdžu zonā atļaut tikai tālākajos reģionos reģistrētiem kuģiem. Tām arī jāpastiprina cīņa pret nelikumīgu zveju; šo jautājumu Komisija iekļaus darba kārtībā attiecīgos sadarbības un ekonomiskos nolīgumos ar trešām valstīm. Komisija apņemas: -apsvērt īpašus pasākumus (ieskaitot kompensācijas sistēmu) tālākajiem reģioniem jaunajās ES programmās, kas atbalstītu zivsaimniecības un citu zilās ekonomikas nozaru ilgtspējīgu attīstību, -attiecībā uz flotes "kapacitāti" – līdz 2018. gada beigām izvērtēt pašreizējo iekļaušanas/izslēgšanas režīmu un vajadzības gadījumā ierosināt grozījumus, -ņemt vērā tālāko reģionu īpašās vajadzības, izsludinot uzaicinājumus izteikt priekšlikumus par zilās ekonomikas atbalstīšanu no Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonda, -apsvērt atļaut valsts atbalstu jaunu kuģu būvei tālākajos reģionos, ar nosacījumiem, kas nodrošina ilgtspējīgu zvejniecību. Lauksaimniecība un lauku attīstība Lauksaimniecība un lauku attīstība ir svarīga tālāko reģionu ekonomikas daļa. Tālākajiem reģioniem domātā ES lauksaimniecības shēma POSEI un lauku attīstības programmas, kas kopā veido pusi kopējā piešķīruma tālākajiem reģioniem no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem, palīdz ilgtspējīgi modernizēt lauksaimniecisko ražošanu un uzlabot lauksaimniecības produktu pārstrādes nozares konkurētspēju. Lauku attīstības programmas savukārt atbalsta darbības, kas atjauno, saglabā un vairo bioloģisko daudzveidību lauksaimniecībā un mežsaimniecībā, un sekmē lauku apvidu ekonomisko attīstību. Tās atbalsta pētniecību un inovāciju kopā ar Eiropas inovācijas partnerībām lauksaimniecības ražīgumam un ilgtspējai. Bez tam pārskatītie ES noteikumi par valsts atbalstu, proti, Vispārējā grupu atbrīvojuma regula, kas tagad attiecas arī uz lauksaimniecību, ar jaunām ieguldīšanas iespējām ļauj šajā nozarē vieglāk piešķirt valsts atbalstu. Tālākajiem reģioniem būtu jāveicina ieguldījumi jaunās tehnoloģijās lauksaimniecības un lauku attīstības vajadzībām, kā arī jāizmanto un jāattīsta riska pārvaldības rīki (apdrošināšana pret zaudējumiem, pašpalīdzības fondi, ienākumu stabilizācija), ko paredz regula par Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA). Tiem būtu arī jāpalielina atzītu lauksaimniecības un pārtikas produktu Kopienas vai valsts kvalitātes shēmu skaits, jāmudina lauksaimnieki piedalīties tādās shēmās un jāatbalsta šo produktu patēriņa veicināšana, ES un plašākos tirgos izmantojot tālāko reģionu logotipu. Komisija apņemas: -meklēt iespējas turpināt piemērot POSEI regulu , neskarot paredzamo nākamo daudzgadu finanšu shēmu, -meklēt iespējas paturēt spēkā Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai īpašos noteikumus par tālākajiem reģioniem. Bioloģiskā daudzveidība Tālāko reģionu bioloģiskā daudzveidība ir unikāls Eiropas un pasaules mantojums. Uz tā tieši balstās vairākas tālāko reģionu ekonomikas nozares, ieskaitot tūrismu, zivsaimniecību, mežsaimniecību un lauksaimniecību. Turklāt veselīgas ekosistēmas nodrošina sabiedrībai tādus neaizstājamus labumus kā tīru gaisu un ūdeni un veicina pielāgošanos klimata pārmaiņām un to seku mazināšanu. ES kopīgā lauksaimniecības politika to atbalsta ar dažādiem ELFLA līdzfinansētiem instrumentiem, piemēram, agrovides un klimata pasākumiem un atbalstu ilgtspējīgai mežu apsaimniekošanai. Bez tam kopš 2010. gada iniciatīva BEST sekmē bioloģiskās daudzveidības saglabāšanu un ekosistēmas pakalpojumu ilgtspējīgu izmantošanu tālākajos reģionos un aizjūras zemēs un teritorijās, ar mazapjoma projektiem, kuri tiecas atraisīt vietējo potenciālu. Vairāki bioloģiskās daudzveidības projekti tālākajos reģionos kopš 2012. gada finansēti arī no finanšu instrumenta videi (LIFE). Pie tam tālākajiem reģioniem un attiecīgajām dalībvalstīm būtu jāsadarbojas ar partneriem aizjūras zemēs un teritorijās un Āfrikas, Karību jūras un Klusā okeāna valstīs, starptautiskos nolīgumos veicinot kopīgos bioloģiskās daudzveidības mērķus. Komisija apņemas:

-uz iniciatīvas BEST pieredzes pamata apsvērt bioloģiskās daudzveidības saglabāšanas un ekosistēmas pakalpojumu ilgtspējīgas izmantošanas īpašu atbalstīšanu ES jaunajās programmās, aptverot arī pielāgošanos klimata pārmaiņām tālākajos reģionos un aizjūras zemēs un teritorijās. Aprites ekonomika Aprites ekonomika ir daudzsološa izaugsmes joma, kas tālākajos reģionos atbalsta iekšcilmes attīstību. Mazajās nomaļajās teritorijās, kas atkarīgas no ievestiem resursiem, ir īpaši svarīgi paātrināt pāreju uz aprites ekonomiku. Atkritumu apsaimniekošana var būt īpaši sarežģīta, ja trūkst atkritumu apstrādes infrastruktūras un apjomradīta ietaupījuma atkritumu savākšanas, apstrādes un pārstrādes jomā. Dažos gadījumos stāvokli sarežģī iedzīvotāju skaita pieaugums un sezonālā tūrisma viļņi, kas rada daudz atkritumu. Iznākumā vairāki tālākie reģioni sūta atkritumus uz kontinentu. Aprites ekonomikas īstenošana arī dod iespējas uzņēmējdarbībai un veicina inovāciju un nodarbinātību. Tālākajos reģionos izstrādātos risinājumus var atdarināt citās teritorijās, kuras cenšas efektīvi izmantot resursus, arī salās. Dažiem tālākajiem reģioniem ir izstrādāta laba prakse un metodes, piemēram, bioatkritumu izmantošanā par kompostu Kanāriju salu publiskajos parkos, banānu molekulas izmantošanā Martinikas biokosmētikā, reversas sistēmas izveide Madeiras hidroelektrostacijā atjaunojamās enerģijas ražošanai. Dalībvalstīm un tālākajiem reģioniem ir jāanalizē aprites ekonomikas potenciāls, lai šajos reģionos radītu izaugsmi un nodarbinātību, un jānosaka prioritārie projekti, ieskaitot ilgtspējīgu tūrismu. Būtu jāuzlabo pienācīga atkritumsaimniecība, lai paplašinātu atkritumu dalītu savākšanu, attīstītu vietējo organisko atkritumu kompostēšanu, ražojumu atkalizmantošanu, remontu un pārstrādi un mudinātu mazināt atkritumu rašanos. Jāturpina uzlabot videstīgu praksi, ieskaitot bioloģisko lauksaimniecību, un dabas resursu ilgtspējīgas apsaimniekošanas metodes lauksaimniecībā un mežsaimniecībā, izmantojot kopīgās lauksaimniecības politikas instrumentus. Komisija apņemas: -LIFE 2018.–2020. gada darba programmā ierosināt projektu tēmu atkritumu jomā ar mērķi risināt tālāko reģionu atkritumsaimniecības problēmas; atbalstīt šo reģionu izmantošanu par programmas LIFE aprites ekonomikas izmēģinājuma projektu testēšanas vietu, -apsvērt iespēju Atkritumu sūtījumu regulā, ko paredzēts pārskatīt līdz 2020. gada 31. decembrim, ieviest noteikumus, kas veicinātu tālāko reģionu atkritumu sūtīšanu pārstrādei kaimiņvalstīs. Klimata pārmaiņas Tālākie reģioni ir īpaši vāji pasargāti no specifiskām klimata pārmaiņu sekām, īpaši jūras līmeņa kāpuma un ārkārtējiem laikapstākļiem, kā viesuļvētra Irma, kas izpostīja Senmartēnu. Tādās situācijās palīdzību var sniegt Eiropas Komisijas Ārkārtas reaģēšanas koordinācijas centrs, izmantojot arī ES civilās aizsardzības mehānismu. ES Solidaritātes fondam, kas sniedz atbalstu kataklizmu piemeklēto reģionu atjaunošanai, ir īpaši noteikumi par tālākajiem reģioniem, kuri ļauj finansējumu piešķirt pie zemāka kaitējuma apmēra. ES Solidaritātes fonda darbības īstenojumu tālākajos reģionos Komisija izskatīs fonda plašākā izvērtēšanā, kas pabeidzama 2018. gadā. Dalībvalstīm un tālākajiem reģioniem būtu regulāri jāatjaunina ziņas par tālāko reģionu īpašām vajadzībām, apdraudējumu un neaizsargātību, kā arī iespējamie pielāgošanās pasākumi, kas risināmi ar reģiona vai valsts pieeju pielāgošanās klimata pārmaiņām un katastrofas briesmu pārvaldības jautājumiem. Būtu jāatbalsta vingrināšanās, apmācība un paraugprakses apmaiņa ES civilās aizsardzības mehānisma ietvaros, iekaitot jomas, kas attiecas uz novēršanu un gatavību, un attiecīgā gadījumā jāsaistās ar tālāko reģionu kaimiņvalstīm. Komisija apņemas: -stiprināt tālāko reģionu dimensiju ES vides un klimata pasākumu programmā (LIFE), tālāko reģionu gatavību ārkārtējiem laikapstākļiem 2018.–2020. gada darba programmā iekļaujot kā jaunu pielāgošanās klimata pārmaiņām politikas jomu, -2019. gadā tālākajos reģionos sākt pielāgošanās klimata pārmaiņām izmēģinājuma projektu, konsultējoties ar dalībvalstīm un tālākajiem reģioniem, -tālāko reģionu specifiskās pielāgošanās problēmas iesaistīt 2013. gada ES stratēģijas pielāgošanās stratēģijas pārskatē.

Enerģētika Tālākajiem reģioniem bieži ir labāki atjaunojamie energoresursi nekā kontinentālajā Eiropā. Taču tehnisku, ekonomisku un leģislatīvu šķēršļu dēļ to potenciāls netiek pilnībā izmantots. Vairākums tālāko reģionu nav savienoti ar kontinenta energotīkliem, tāpēc to enerģijas ražošana joprojām ir atkarīga no dārgu naftas produktu importa; tiem ir vajadzīgas subsīdijas naftas produktu iegādei, citādi elektrības cenas būtu pārāk augstas. Ņemot vērā, ka tālāko reģionu energosistēmas bieži ir izolētas, tiem ir potenciāls uzņemties vadību pārejā uz tīru enerģiju, ieviešot ilgtspējīgus enerģijas risinājumus. Tālāko reģionu enerģētiskās neatkarības palielināšana radīs būtiskus ekonomiskos ieguvumus izaugsmes, konkurētspējas un vietējo darbvietu radīšanas ziņā, vienlaikus sniedzot ieguldījumu ES enerģētikas un klimata politikas mērķu sasniegšanā. 2014. gadā tālākie reģioni izveidoja enerģētikas tīklu, lai sadarbotos ilgtspējīgas enerģijas risinājumu jomā, un šo reģionu lielākā daļa testē un attīsta atjaunojamo energoresursu risinājumus. Taču ir vajadzīgi papildu centieni un investīcijas, īpaši jūras atjaunojamo energoresursu enerģijā (okeāna siltumenerģija, viļņu enerģija, atkrastes vēja enerģija) apvienojumā ar inovatīvām uzglabāšanas tehnoloģijām, palielinātas energoefektivitātes tehnoloģijām un tīra transporta risinājumiem – tam visam tālākajos reģionos ir liels potenciāls. Tālākie reģioni nenoliedzami ir galvenie kandidāti ilgtspējīgu enerģijas sistēmu testēšanai un atjaunojamo energoresursu enerģijas vietējo kopienu izveides veicināšanai. Taču tie varēs pilnībā izmantot šīs iespējas tikai tad, ja to attiecīgās dalībvalstis pielāgos savus tiesību aktus to vajadzībām. Konkrēti, valsts atbalsta noteikumi ļauj dalībvalstīm nodrošināt atbalsta shēmas atjaunojamo energoresursu enerģijas attīstībai tālākajos reģionos, ņemot vērā elektrības ražošanas reālās izmaksas, nevis valsts elektrības standartcenas. Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka to tiesību akti un shēmas atbalsta atjaunojamo energoresursu enerģijas un energoefektivitātes attīstību šajos reģionos (piemēram, izsoļu rīkošanu īpaši tālākajiem reģioniem, vietējas nodokļu shēmas, elektroenerģijas tīklu un uzglabāšanas jaudas attīstību). Valsts noteikumus par energoefektivitāti ēku sektorā, ar kuriem transponē Ēku energoefektivitātes direktīvu, var pielāgot, lai ņemtu vērā vietējos apstākļus. Turklāt tālākajiem reģioniem būtu jāuzņemas vadošā loma pārejā uz tīru enerģiju saskaņā ar iniciatīvu “Tīra enerģija ES salām”, kas ietilpst paketē “Tīru enerģiju ikvienam Eiropā”. Ar ES atbalstu tālākie reģioni arī iegulda savas energoefektivitātes uzlabošanā. Tā kā transports patērē vairāk nekā pusi tālāko reģionu primārās enerģijas, tie sāk veicināt elektromobilitāti. ES enerģētikas tiesību akti, ieskaitot dažus nesenākos priekšlikumus, dod tiem iespējas un piedāvā stimulus kļūt enerģētiski neatkarīgiem. Tālākajiem reģioniem būtu jārīko kampaņas, ar kurām jāinformē iedzīvotāji un vietējās kopienas par to, ka investīcijas atjaunojamo energoresursu enerģijā un energoefektivitātē atmaksājas. Komisija apņemas: -ar iniciatīvas “Tīra enerģija ES salām” palīdzību Eiropas Savienībā un starptautiskā mērogā izplatīt paraugpraksi, ko attīstījuši tālākie reģioni. 3.Izaugsme un darbvietu radīšana Tālākie reģioni ir pieņēmuši pārdomātas specializācijas stratēģijas, lai atbalstītu investīcijas pētniecībā un inovācijā saskaņā ar 2014.–2020. gada Eiropas Reģionālās attīstības fonda programmām. Šajās stratēģijās norādīti apzināmie resursi un daudzsološās nozares, ņemot vērā katra reģiona stiprās puses un ierobežojumus, it īpaši to uzņēmumu nelielumu, pētnieku mazo skaitu un nelielo atbalsta pakalpojumu piedāvājumu. Šīs stratēģijas ļauj tālākajiem reģioniem orientēt savas investīcijas uz galvenajām reģionālajām prioritātēm un nozarēm ar lielu potenciālu, kā arī stiprināt sadarbību starp augstskolām un pētniecības centriem, uzņēmumiem un reģionu valdībām. Tās būtu regulāri jānovērtē, iesaistot attiecīgās ieinteresētās personas, ar mērķi pārorientēt prioritātes atbilstoši tehnikas progresam un jaunu tirgu izveidei. Pētniecība un inovācija Pētniecība un inovācija, kā arī tehnoloģiju nodošana ir svarīga, lai tālākie reģioni varētu kļūt par līderiem daudzās daudzsološās nozarēs. Tālākajos reģionos atrodas pasaules līmeņa pētniecības un operāciju centri, piemēram, Astrofizikas institūts Kanāriju salās, Gviānas Kosmosa centrs, vai tiek rīkoti augsta līmeņa starptautiski pasākumi par tādām tēmām kā bioloģiskā daudzveidība . Tie veic eksperimentus ar jaunām darbībām, kas saistītas ar dzīvību okeānā, vulkanoloģiju, enerģētiku un telemedicīnu. Tālāko reģionu stāvoklis ir izdevīgs jaunu iespēju izmantošanai komerciāliem tirgiem kosmosa jomā, un tiem nevajadzētu palaist garām šādu izdevību. Tajās ietilpst augošais mikropavadoņu tirgus, kura mērķis ir apmierināt arvien lielākas vajadzības it īpaši tuvējā kosmosa video, zemās orbītas vai telesakaru jomā. Saskaņā ar 2016. gadā pieņemto Eiropas Kosmosa stratēģiju Komisija atbalstīs šo tehnoloģiju iekļūšanu tirgū, paredzot arī ar to saistītās darbības, piemēram, piekļuvi investīcijām un riska finansējumam. Tā arī atbalstīs Eiropas kosmisko nesējraķešu pieprasījuma apkopojumu programmām Galileo un Copernicus. Taču tālāko reģionu lielākās daļas dalība ES pētniecības programmās joprojām nav pietiekama, un to varētu būtiski palielināt. Lai to panāktu, ir jārīkojas vairākos līmeņos, arī iesaistoties starptautiskā sadarbībā saistībā ar šīm programmām. Pirmais solis būs īpašas koordinācijas un atbalsta darbības (ar EUR 4 miljonu budžetu) noteikšana “Apvāršņa 2020” 2018.–2020. gada darba programmā, lai uzlabotu tālāko reģionu līdzdalību ES pētniecības programmā un to pētniecības un inovācijas spēju un pārdomātas specializācijas prioritāšu pamanāmību, atzīstot šo reģionu resursu vērtību. Tai vajadzētu palīdzēt izpētīt konkrētas šo reģionu problēmas, kurām pētniecība un inovācija varētu rast risinājumus. Šī darbība ļaus apzināt tālāko reģionu spējas to kompetences jomās pētniecībā un uz šī pamata piemeklēt potenciālos Eiropas un starptautiskos partnerus, kas varētu turpināt uzlabot šīs spējas. Tā arī sniegs atbalstu tālākajiem reģioniem konsorciju izveidē, lai tie varētu sagatavot projektu priekšlikumus. Tai jādod impulss tādas nākamās ES pētniecības pamatprogrammas izstrādei, kas uzlabotu šo reģionu rezultatīvo dalību. Turklāt, lai padarītu pētniecību un inovāciju intensīvāku, tālākajiem reģioniem un to dalībvalstīm būtu jānovērtē šo reģionu ilgtermiņa ieguldījumu vajadzības. Tiem būtu arī jāizveido kontaktpunkti, kas atrastos katrā tālākajā reģionā un būtu saistīti ar valsts kontaktpunktiem, ar mērķi izplatīt informāciju par pētniecības iespējām un rīkot informētības uzlabošanas kampaņas.

Komisija apņemas: -noteikt īpašu koordinācijas un atbalsta darbību (EUR 4 miljoni) “Apvāršņa 2020” 2018.–2020. gada darba programmā, lai uzlabotu tālāko reģionu spējas piedalīties ES pētniecības pamatprogrammā, -pievērst īpašu uzmanību tālāko reģionu resursiem un specifiskām vajadzībām, izstrādājot turpmākās ES pētniecības pamatprogrammas. Nodarbinātība, izglītība un apmācība Tālākie reģioni ir to reģionu vidū, kuros ir augstākais bezdarba līmenis, īpaši jauniešiem. Komisija ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm ar Eiropas Sociālo fondu, Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvu palīdz tālāko reģionu iedzīvotājiem pielāgot savas prasmes jaunām ražošanas sistēmām un tehnoloģijām, īpaši ekonomikas digitalizācijai. Piemēram, Reinjonā otrās iespējas skolās (E2C jeb École de la 2ème chance) sadarbībā ar uzņēmumiem tiek attīstītas nelabvēlīgā situācijā esošo cilvēku prasmes, patstāvība un pašapziņa. Cenšoties sasniegt šos pašus mērķus, programma Gviānā uz gadu iesaistīja jauniešus būvdarbos projektā “Ariane” Eiropas Kosmosa centrā. Taču centieni dot izglītojamajiem un strādājošajiem atbilstīgu kvalifikāciju svarīgās nozarēs (piemēram, zilajā, zaļajā vai digitālajā ekonomikā), kas viņiem ļautu atrast darbu savā reģionā vai ārpus tā, būtu noteikti jāpastiprina. Tālākajiem reģioniem ļoti nāktu par labu izglītojamo un personāla mobilitāte izglītībā un apmācībā, īpaši ar programmas “Erasmus+” palīdzību. Eiropas Solidaritātes korpuss jauniešiem paver papildu iespējas iesaistīties un atbalstīt kopienas, vienlaikus attīstot prasmes un gūstot vērtīgu cilvēcisku un profesionālu pieredzi. Augstākās izglītības jomā Komisija turpinās veicināt pastāvošās mobilitātes un spēju veidošanas iespējas, ciešā sadarbībā ar valstu aģentūrām rīkojot mērķtiecīgas informēšanas kampaņas. Kopš programmas “Erasmus+” sākšanas tā jau ir būtiski palielinājusi finansiālo atbalstu dalībniekiem, kas brauc no tālākajiem reģioniem un uz tiem, un turpinās pielāgot šo atbalstu, sākot no 2018. gada uzaicinājumiem. Turklāt “Erasmus+” īpašie finansēšanas noteikumi tālākajiem reģioniem attieksies uz Eiropas Solidaritātes korpusu. Tas nozīmēs lielāku atbalstu ceļa izdevumiem dalībniekiem, kas brauc no tālākajiem reģioniem un uz tiem. Komisija arī izpētīs iespējas paplašināt reģionālo “Erasmus+” sadarbību attiecīgajās jomās, lai turpinātu stimulēt mobilitāti starp tālākajiem reģioniem un trešām valstīm, kas ir šo reģionu kaimiņos. Dalībvalstīm un tālākajiem reģioniem būtu jāapsver tādu shēmu (iespējams, līdzīgu Francijas Starptautiskajai stažēšanās programmai) izveide vai stiprināšana, kas ļauj uzņēmumiem uzticēt jauniem kandidātiem īslaicīgus pienākumus ārzemēs. Komisija apņemas: -stiprināt centienus “Erasmus+” – un arī programmas “Erasmus Pro”, kas paredzēta mācekļu mobilitātes veicināšanai – popularizēšanai tālākajos reģionos; palielināt esošo iespēju izmantojumu un mudināt tālākos reģionus labāk izmantot šīs mobilitātes shēmas, lai stiprinātu mācību apmaiņu starp šiem reģioniem un trešām valstīm augstākās izglītības un profesionālās izglītības jomā, -popularizēt Eiropas Solidaritātes korpusu jauniešiem tālākajos reģionos un atvieglot šo jauniešu mobilitāti, lai viņiem dotu iespējas palīdzēt cilvēkiem, kas nonākuši grūtībās, kā arī atvieglotu viņu ienākšanu vietējā darba tirgū, -pastiprināt sadarbību ar tālākajiem reģioniem, lai uzlabotu Eiropas Sociālā fonda un Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvas pieejamo resursu izmantojumu, kas veicinātu īpaši jaunatnes nodarbināmību un prasmes, – tostarp stiprinot atbalstu sekmīgiem pasākumiem, tādiem kā Service Militaire Adapté Francijas tālākajos reģionos. Konkurētspēja, uzņēmējdarbība un vienotais tirgus Tālākie reģioni, kuru tirgi ir mazi, ir ļoti atkarīgi no apmaiņām ar Eiropu un saskaras ar lielu konkurenci no saviem kaimiņiem. Taču daudzās nozarēs, piemēram, enerģētikas, biotehnoloģiju, informācijas tehnoloģiju un pakalpojumu nozarē, to zinātībai un spējām būtu jāļauj tiem konkurēt reģionālajos tirgos. Tālākajiem reģioniem vēl jāuzlabo savu uzņēmumu spēja darboties vienotajā tirgū un starptautiskā mērogā, lai varētu izmantot globalizācijas un tirdzniecības iespējas to ģeogrāfiskajos apgabalos. Komisija apņemas: -ņemt vērā tālāko reģionu uzņēmumu specifiskās vajadzības jaunās shēmās MVU atbalstam (pašlaik – programma COSME), lai uzlabotu to konkurētspēju starptautiskos tirgos, -veicināt tālāko reģionu uzņēmēju piedalīšanos un novērtēt programmas “Erasmus jaunajiem uzņēmējiem” iespējamās paplašināšanas (iekļaujot kaimiņvalstis) ietekmi, pamatojoties uz izmēģinājuma projektu, kas ļauj veikt apmaiņas starp ES un trešo valstu uzņēmējiem. Digitālā pieejamība Tālāko reģionu savienošana ar kontinentālo Eiropu, to kaimiņvalstīm un pārējo pasauli, izmantojot atbilstīgus un uzticamus elektronisko sakaru tīklus, un panākšana, ka to iedzīvotāji un uzņēmumi var gūt labumu no digitālajiem pakalpojumiem, ir svarīga to tālākai attīstībai.

Iepriekšējos gados šie reģioni ir būtiski samazinājuši digitālo plaisu – no savienojamības un interneta pakalpojumu izmantošanas līdz uzņēmumu un sabiedrisko pakalpojumu digitalizācijai –, lai gan tā joprojām ir diezgan liela lauku apvidos. Lai atbalstītu infrastruktūras izvēršanu un digitālo pakalpojumu attīstību, ir izstrādātas vērienīgas valsts un reģionālās programmas. Iedzīvotāji aktīvi izmanto jaunus digitālos pakalpojumus, piemēram, mobilo tālruņu sakarus. Taču joprojām ir problēmas, piemēram, atkarība no zemūdens kabeļiem, digitālās infrastruktūras ieviešanas papildu izmaksas, vietējo tirgu un projektu ierobežotais apmērs, kas var apgrūtināt privātās investīcijas un piekļuvi finansējumam, uzņēmumu nelielais izmērs, kas kavē to digitālo pilnveidošanu, vai grūtības saglabāt un piesaistīt digitālās prasmes. Komisijas pašreizējām iniciatīvām informācijas un komunikācijas tehnoloģiju jomā būtu jāpalīdz tālākajiem reģioniem šo problēmu risināšanā. Lai veicinātu konkurētspējīgas investīcijas augstas veiktspējas tīklos, ar Eiropas Elektronisko sakaru kodeksā ierosinātiem jauniem pasākumiem tiks atbalstīta platjoslas izvēršana. Pēc attiecīgo dalībvalstu lūguma Komisija, piemērojot vadlīnijas par valsts atbalstu platjoslai, turpinās vērtēt vietējo vai valsts līmeņa valsts atbalsta pasākumu izstrādi platjoslas izvēršanai, kas paredzēti tādu teritoriju savienošanai, kurās ir tirgus nepilnības. Eiropas platjoslas infrastruktūras savienošanas fonds, ko atbalsta Eiropas infrastruktūras savienošanas instruments un Eiropas Stratēģisko investīciju fonds, var palīdzēt arī mazākiem un riskantākiem projektiem piesaistīt tirgus ieguldījumus. Komisijas 2017. gada sākumā iniciētajam Platjoslas kompetences biroju ES tīklam būtu jāuzlabo valsts un reģionālo iestāžu pieredzes apmaiņa, arī par finansējuma avotiem. Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka šādi biroji tiek izveidoti, lai tālākajiem reģioniem palīdzētu platjoslas izvēršanā. Attiecīgajām valsts regulatīvajām iestādēm savā tirgus analīzē būtu jāturpina uzraudzīt tālāko reģionu situāciju, lai noteiktu konkurences ierobežojumus, kas pieļauj specifiskus regulatīvus pasākumus. Tā kā pašlaik 90 % darbvietu ir vajadzīgs vismaz digitālo prasmju pamatlīmenis, ir svarīgi apmācīt un pārkvalificēt darbaspēku, īpaši jauniešus, lai viņi varētu izmantot ekonomikas un sabiedrības digitalizēšanās priekšrocības. Tālākie reģioni tiek mudināti izmantot paraugpraksi, ko apkopojusi Digitālo prasmju un darbvietu koalīcija, un pievienoties “valsts koalīcijai”. Komisija apņemas: -sekmēt apmaiņu ar paraugpraksi un informāciju par platjoslas izvēršanu, izmantojot Platjoslas kompetences biroju ES tīklu. Transports Labāka mobilitāte transporta ziņā var būtiski palīdzēt mazināt transporta pieejamības trūkumu tālākajiem reģioniem, kam par iemeslu ir lielais attālums no kontinentālās Eiropas, atrašanās uz salas (lielākoties) un sarežģīts reljefs. Regulāri un uzticami savienojumi ar Eiropu un attiecīgā baseina iekšienē var veicināt izaugsmi un darbvietu radīšanu, piesaistot darījumdarbību, tūristus, pakalpojumu sniedzējus un atvieglojot apmaiņas. Tie uzlabo arī iedzīvotāju dzīves kvalitāti un ekonomiskās perspektīvas, ļaujot piekļūt augstākajai un profesionālajai izglītībai, veselības pakalpojumiem un plašākam darba tirgum. ES politika, īpaši kohēzijas politika, ir palīdzējusi tālākajiem reģioniem un to iedzīvotājiem mazināt transporta pieejamības trūkumu un tā izmaksas. Eiropas Reģionālās attīstības fonda un Kohēzijas fonda investīcijas ir ļoti palīdzējušas uzlabot transporta infrastruktūru un transportlīdzekļus. Turklāt Eiropas infrastruktūras savienošanas instruments atbalsta projektus, kas cita starpā ir saistīti ar programmu “Jūras maģistrāles” un videi draudzīgu kuģošanu. Būtiska loma ir arī konkurences politikai, ieskaitot valsts atbalsta noteikumus un noteikumus par sabiedrisko pakalpojumu saistībām. ES Vispārējās grupu atbrīvojuma regulas pārskatīšanas rezultātā tālākajiem reģioniem ir iespēja tiešā veidā finansēt un īstenot ostu un lidostu projektus, ja tie atbilst noteiktiem kritērijiem (tikai tiem projektiem, kas neatbilst šiem kritērijiem, joprojām ir vajadzīga Komisijas piekrišana). Šajos reģionos svarīgi ir uzlabot gaisa un jūras transportu, kā arī citus ūdensceļu transporta veidus, kas nodrošina tālākajiem reģioniem galveno saikni ar Eiropu un kaimiņvalstīm to baseinā. To atrašanās svarīgu kuģošanas maršrutu tuvumā, piemēram, pie Panamas kanāla vai netālu no transatlantiskajiem maršrutiem, rada iespējas kuģot un veikt pārkraušanu citā kuģī. Tālākie reģioni varētu kļūt par jūrlietu centriem savā baseinā un kalpot, piemēram, par kuģošanas maršrutu degvielas (arī sašķidrinātas dabasgāzes) uzpildes stacijām. Komisija izpētīs, kā Eiropas transporta tīkla (TEN-T) politika, ieskaitot programmu “Jūras maģistrāles”, varētu labāk apmierināt tālāko reģionu vajadzības un ņemt vērā to ģeogrāfisko novietojumu. Tālākajiem reģioniem būtu jāintegrē ES un reģionālā perspektīva savienojamības projektu izstrādē. Runājot par gaisa transportu, lidojumi starp Eiropas Ekonomikas zonu un tālākajiem reģioniem, kā arī visi lidojumi starp tālākajiem reģioniem un trešām valstīm pašlaik nav iekļauti ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā. Šīs atkāpes termiņš beidzās 2017. gada 1. janvārī, bet Komisija ierosināja tiesību akta priekšlikumu, lai paturētu to spēkā, kamēr nav beigušās starptautiskās sarunas par globāla tirgus pasākuma īstenošanas noteikumiem. Runājot par vietējo transportu, tālākajos reģionos vērojama satiksmes pārslodze pilsētās un krasta joslās un ir grūti piekļūt iekšzemes lauku apvidiem. Tiek attīstīti projekti, kuru mērķis ir padarīt transportu ilgtspējīgāku un tīrāku, un tie var kalpot par paraugpraksi citiem ES reģioniem un tālāko reģionu kaimiņvalstīm. Tālākajiem reģioniem būtu jāturpina testēt un vietējā līmenī attīstīt ilgtspējīgus mobilitātes risinājumus. Komisija apņemas: -sākt pētījumu par tālāko reģionu savienojamības vajadzībām, tostarp ES finansiālā atbalsta (no EISI, ERAF un citiem instrumentiem), tehniskā atbalsta (projektu sagatavošana un finansējuma struktūra) un regulējuma uzlabošanas un reformēšanas vajadzībām, -labāk nodrošināt tālāko reģionu vajadzības un atvieglot to dalību Eiropas transporta tīkla programmā, Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentā un turpmākajās transportam paredzētajās ES programmās; pienācīgi pamatotos gadījumos darīt iespējamas ES investīcijas ostās un lidostās tālākajos reģionos. 4.Ciešāka tālāko reģionu sadarbība ar kaimiņvalstīm un plašākā reģionā Reģionālās sadarbības veicināšana un tālāko reģionu un kaimiņvalstu, un reģionālo organizāciju saikņu padziļināšana kopš 2004. gada ir bijusi viens no ES tālāko reģionu stratēģijas pamatpīlāriem. Komisija ir veicinājusi šo sadarbību ar politiskā dialoga, teritoriālās sadarbības programmu un ekonomisko partnerattiecību nolīgumu palīdzību.