[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |

Briselē, 2.2.2005

SEC(2005) 145 galīgā redakcija

Ieteikums

PADOMES ATZINUMS

saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktu par atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu 2004. – 2008. gadam

(iesniegusi Komisija)

PASKAIDROJUMA RAKSTS

Padomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] nosaka, ka iesaistītajām dalībvalstīm, t.i., tām dalībvalstīm, kas pieņēmušas vienoto valūtu, līdz 1999. gada 1. martam jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes programmas. Saskaņā ar šās regulas 5. pantu Padomei bija jāpārbauda katra stabilitātes programma, balstoties uz novērtējumiem, ko sagatavojusi Komisija un saskaņā ar Līguma 114. pantu izveidotā komiteja (Ekonomikas un finanšu komiteja). Saņēmusi Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, Padome pēc programmas pārbaudīšanas sniedza atzinumu. Saskaņā ar šo regulu dalībvalstīm katru gadu jāiesniedz savu stabilitātes programmu atjauninājumi, kurus saskaņā ar tiem pašiem procedūru noteikumiem var izskatīt arī Padome.

2002. gada 19. novembrī Komisija uzsāka pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru attiecībā uz Vāciju, un 2003. gada 21. janvārī Padome nolēma, ka Vācijā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts. Vienlaikus Padome Vācijai ieteica novērst pārmērīgu budžeta deficītu ne vēlāk kā līdz 2004. gada beigām. Ņemot vērā Padomes 2003. gada 25. novembra secinājumus un Eiropas Kopienu Tiesas 2004. gada 13. jūlija spriedumu, Komisija savā 2004. gada 14. decembra paziņojumā[2], kas adresēts Padomei, secināja, ka 2005. gads uzskatāms par atbilstošu termiņu pārmērīga budžeta deficīta novēršanai. Komisija arī secināja, ka Vācijas veiktie pasākumi kopumā ir atbilstīgi pārmērīga budžeta deficīta novēršanai līdz 2005. gadam un ka tobrīd nebija vajadzīgi turpmāki pasākumi saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Tomēr Komisija piebilda, ka gadījumā, ja vēlākā posmā netiks īstenoti paredzētie novēršanas pasākumi, tai būs jāiesaka Padomei pastiprināt budžeta uzraudzību un veikt vajadzīgos pasākumus saskaņā ar Līgumu un Stabilitātes un izaugsmes paktu. Šo pozīciju apstiprināja Ekonomikas un finanšu padomes prezidentūras 2005. gada 18. janvāra secinājumi. Vācija no jauna apliecināja savu apņemšanos veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai 2005. gadā samazinātu deficītu līdz līmenim, kas nepārsniedz 3% no IKP, un saglabātu to mazāku par 3% 2006. gadā.

Savu pirmo stabilitātes programmu, kas attiecas uz 1998.–2002. gadu, Vācija iesniedza 1999. gada 4. janvārī, un Padome to novērtēja 1999. gada 15. martā[3]. Katru gadu tika iesniegti atjauninājumi. Jaunāko savas stabilitātes programmas atjauninājumu Vācija iesniedza 2004. gada 1. decembrī. Komisijas dienesti ir veikuši šā atjauninājuma tehnisko analīzi, ņemot vērā Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomisko prognožu rezultātus un ņemot vērā rīcības kodeksu[4], kopīgi pieņemto metodoloģiju potenciālā kopprodukta un cikliski koriģēto atlikumu novērtēšanai, ieteikumus ekonomikas politikas vispārīgajās pamatnostādnēs 2003. – 2005. gadam un principus, kas paredzēti Komisijas 2002. gada 27. novembra paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam par budžeta politikas koordinācijas stiprināšanu[5]. Šī analīze pamato šādu novērtējumu.

- 2004. gada 1. decembrī Vācijas valdība apstiprināja Vācijas stabilitātes programmas atjauninājumu. Tas attiecas uz laiku no 2004. gada līdz 2008. gadam. Programmā kopumā ievērotas datu prasības, kas izvirzītas „rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”. Trūkumi attiecas uz: (i) informāciju par ārējiem pieņēmumiem; (ii) nesalīdzināmu datu apvienošanu (politikas rezultāti dažreiz ir salīdzināti ar lasītājam nezināmu bāzes līmeni un dažreiz ar 2004. gadu kā salīdzināmo gadu); (iii) to, ka būtiskie dati sniegti noapaļotos skaitļos. Tomēr novērojami uzlabojumi attiecībā uz sīkāku informāciju, piemēram, makroekonomiskā scenārija un budžeta prognožu daļā EKS 95 izmantota kā konsekventa statistiskā sistēma.

- Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir programmas pamatā, prognozēts, ka IKP pieaugums salīdzināmajās cenās 2005. gadā būs 1,7% – praktiski bez pārmaiņām salīdzinājumā ar 2004. gadā paredzēto pieaugumu par 1,8%. Šie skaitļi ir koriģēti, ņemot vērā būtiskus kalendāra faktorus, un liecina par pieauguma paātrinājumu par ¾ procentu punkta 2005. gadā. Sagaidāms, ka pēdējo triju programmas gadu laikā pieaugums saglabāsies nemainīgs 2% gadā. Saskaņā ar Komisijas dienestu aprēķiniem, programmas skaitļiem piemērojot kopīgi pieņemto metodoloģiju, IKP pieaugums salīdzināmajās cenās būtu nedaudz augstāks nekā potenciālais pieaugums, kas tiek prognozēts vidēji 1½% apjomā laika posmā no 2004. līdz 2008. gadam. Tomēr faktiskā un potenciālā ražošanas apjoma starpība līdz 2008. gadam saglabājas negatīva. Attiecībā uz 2005. gadu Komisijas dienestu prognozes ir nedaudz nelabvēlīgākas nekā programmas aplēses, un kopš Komisijas dienestu rudens prognozes ir pieauguši lejupslīdes riski. Kaut arī uz atjauninājumā ietverto IKP pieauguma salīdzināmajās cenās prognozi 2005. gadam attiecināmi daži lejupslīdes riski, attiecībā uz pārējiem gadiem prognozes šķiet ticamas. Tomēr IKP deflators, kas ir prognozes pamatā, šķiet diezgan augsts, un tas var liecināt par nodokļu ieņēmumu pārāk augstu novērtēšanu programmas perioda beigās.

- Tāpat kā iepriekšējos atjauninājumos, vidēja termiņa budžeta stratēģijas mērķis ir līdzsvars starp strukturālajām reformām, budžeta konsolidāciju un ciklisko stabilizāciju. Programmas mērķis ir 2005. gadā sasniegt kopējo valsts budžeta deficītu, kas mazāks nekā 3% no IKP, un nodrošināt nepārtrauktu samazinājumu turpmākajos gados. Tiek prognozēts, ka deficītu samazinās no 3,7% no IKP 2004. gadā līdz 2,9% no IKP 2005. gadā un ka pēc tam to stabili samazinās par ½ procentu punkta no IKP gadā, kamēr 2008. gadā deficīts būs 1½% no IKP. Salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu šis atjauninājums ietver gandrīz tādu pašu korekcijas virzību, kaut arī ar viena gada novirzi, pamatojoties uz nedaudz vājāku izaugsmes scenāriju. Tiek prognozēts, ka primārais atlikums svārstīsies – no deficīta ½% apjomā no IKP 2004. gadā līdz pārpalikumam 2% apjomā no IKP 2008. gadā. Saskaņā ar Komisijas dienestu aprēķiniem, kas balstīti uz programmas prognozēm un kopīgi pieņemto metodoloģiju, uzlabosies arī cikliski koriģētais atlikums – par 0,6 procentu punktiem 2005. gadā, bet tikai par 0,3 procentu punktiem gan 2007. gadā, gan 2008. gadā, sasniedzot -1,3% no IKP 2008. gadā. Tādējādi līdz programmas pēdējam gadam netiks sasniegts līdzsvaram tuvs budžeta stāvoklis.

- Spriežot pēc esošās informācijas, pasākumiem, par kuriem Vācijas varas iestādes paziņoja 2004. gada novembrī, būtu jābūt pietiekamiem, lai 2005. gadā samazinātu deficītu līdz 2,9% no IKP salīdzinājumā ar Komisijas dienestu 2004. gada oktobrī prognozēto deficītu 3,4% apjomā. Tomēr uz to attiecas divi galvenie riski. Pirmkārt, pieaugums var būt zemāks nekā gaidīts. Otrkārt, izdevumi sociālajiem pārvedumiem var būt augstāki citu iemeslu, nevis negaidīti zema pieauguma dēļ. Arī vissvarīgākais vienreizējais deficīta samazināšanas pasākums joprojām pakļauts Eiropas Kopienu Statistikas biroja lēmumam. Turpmākajos gados pēc 2005. gada budžeta situācija joprojām būs apdraudēta, kaut arī kopējais valsts budžeta deficīts, visticamāk, saglabāsies mazāks nekā 3% no IKP. Šķiet, ka programmas atjauninājumā noteiktā budžeta nostādne nav pietiekama, lai nodrošinātu, ka tiek sasniegts Stabilitātes un izaugsmes pakta vidēja termiņa mērķis – līdzsvaram tuvs budžeta stāvoklis vai budžeta pārpalikums. Ņemot vērā cikliski koriģētā atlikuma uzlabojumu par mazāk nekā 0,5 procentu punkti programmas perioda beigās, atjauninājumā prognozētā korekcija ir diezgan maza, neraugoties uz nozīmīgu strukturālu reformu īstenošanu, kas varētu samazināt izdevumus vidējā termiņā. Turklāt budžeta korekcijas virzība šķiet diezgan optimistiska programmas perioda beigās, jo īpaši attiecībā uz gaidāmo sociālās nodrošināšanas sistēmas pārpalikumu. Arī nodokļu ieņēmumu aplēses ir diezgan labvēlīgas, sākot ar 2006. gadu. Jāņem vērā, ka vienreizējie pasākumi, kas veikti 2004. gada novembrī, lai 2005. gadā sasniegtu deficītu, kas mazāks par 3% no IKP, zināmā mērā vājina budžeta stāvokli programmas perioda beigās un laikā pēc tam. Tāpat, ņemot vērā šo riska novērtējumu, šķiet, ka programmas nostādne attiecībā uz budžetu nenodrošina pietiekamu drošības rezervi, lai līdz 2008. gadam normālu makroekonomisku svārstību rezultātā netiktu pārkāpts 3% no IKP deficīta slieksnis.

- Prognozēts, ka visā programmas periodā parāda attiecība pret IKP būs virs 60% no IKP. Laika posmā no 2001. līdz 2004. gadam tas ir pieaudzis par 6 procentu punktiem līdz 65½% no IKP, un tiek prognozēts, ka līdz 2008. gadam tas samazināsies līdz 65% no IKP. Uz prognozēto parāda virzību attiecas tie paši riski, kas uz deficīta attiecību: jebkādas novirzes attiecībā uz pēdējo aizkavētu parāda attiecības samazināšanu no 2007. gada.

- Atjauninājums sniedz pārskatu par svarīgākajām strukturālajām reformām, kas īstenotas darba tirgū kā daļa no Programmas 2010 paketes un valsts pensiju un veselības aprūpes sistēmās. Šīs reformas ir galvenais iemesls monetāro pārvedumu kritumam par 2% no IKP un valdības galapatēriņa kritumam par 1½ procenta punktu laika posmā no 2004. gada līdz 2008. gadam. 2005. gadā tiek ieviesta jauna sociālo pabalstu shēma, kas stiprina bezdarbnieku iniciatīvu meklēt darbu, tomēr nodokļu un pabalstu sistēmā pilnībā nelikvidējot bezdarba gadījumus attiecībā uz maz apmaksātu darbu. Valsts pensiju sistēmas ilgtspējība tika nostiprināta, sasaistot pensijas un ieguldījuma apmēru ar demogrāfiskajām pārmaiņām. Daļēji tika stiprinātas vēlākas pensionēšanās iniciatīvas, un tika uzlabota papildu pensijas shēmu pārnesamība. Reformas veselības aprūpes nozarē radīja ievērojamu izdevumu samazinājumu 2004. gadā. Tomēr tās tikai daļēji samazinās izdevumu slogu nākotnē.

- Šķiet, ka no valsts finanšu ilgtermiņa stabilitātes viedokļa, kuru nozīmīgs elements ir prognozētās budžeta izmaksas, kas saistītas ar iedzīvotāju novecošanu, Vācija ir salīdzinoši labvēlīgā stāvoklī. Tomēr ilgtermiņa stabilitāte ir ļoti atkarīga no tā, vai vidējā termiņā tiks sasniegta plānotā budžeta konsolidācija. Tiesību aktos jau iestrādātās strukturālās reformas, jo īpaši pensiju reforma, iespējams, samazinās novecošanās ietekmi uz budžetu. Tomēr notiekošo reformu atvieglinošā ietekme uz budžetu ir diezgan nenoteikta, un atjauninājumā pieļauts, ka ir vajadzīgi turpmāki pasākumi, lai īpaši ierobežotu ar veselības aprūpi saistītos izdevumus.

- Kopumā 2004. gada atjauninājumā izklāstītā ekonomikas politika daļēji saskan ar valsts specifikai atbilstīgajām ekonomikas politikas vispārīgajām pamatnostādnēm valsts finanšu jomā. Konkrēti 2004. gadā netika samazināts cikliski koriģētais deficīts. Plānotās cikliski koriģētā atlikuma vidēja termiņa korekcijas, sākot no 2007. gada, ir mazākas nekā ½ procenta punkta no IKP un turklāt ir pakļautas riskiem. Tas programmas aptvertajā periodā neļaus sasniegt līdzsvaram tuvu budžeta stāvokli. Tas notiek neraugoties uz to, ka Vācija ir īstenojusi būtiskas strukturālas reformas, jo īpaši attiecībā uz darba tirgu un pensiju sistēmām, kas uzlabojušas valsts pozīciju cīņā ar sabiedrības novecošanās sekām. Joprojām ir svarīgi, lai Vācija gūtu panākumus virzībā uz lielāku faktisko un potenciālo izaugsmi, mobilizējot tās nepietiekami izmantotās darbaspēka rezerves.

- Ņemot vērā iepriekš izklāstīto novērtējumu, Vācijai būtu lietderīgi: (i) veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu pārmērīgā deficīta novēršanu 2005. gadā; (ii) īstenot tādas budžeta korekcijas gados, kas seko 2005. gadam, kuras ļaus sasniegt līdzsvaram tuvu budžeta stāvokli līdz programmas perioda beigām; un (iii) turpināt īstenot strukturālās reformas, lai turpmāk uzlabotu ilgtermiņa valsts finanšu stāvokļa stabilitāti, jo īpaši attiecībā uz veselības aprūpes sistēmu.

* * *

Balstoties uz šo novērtējumu, Komisija ir pieņēmusi pievienoto ieteikumu Padomes Atzinumam par atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu un nosūta to Padomei.

Ieteikums

PADOMES ATZINUMS

saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktu par atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu 2004. – 2008. gadam

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,

ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu,[6] un jo īpaši tās 5. panta 3. daļu,

ņemot vērā Komisijas ieteikumu,

apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,

IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.

1. Padome 2005. gada 17. februārī pārbaudīja atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu laikam no 2004. līdz 2008. gadam. Programmā kopumā ievērotas datu prasības, kas i zvirzītas pārstrādātajā „rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”. Programmā izmantoti galvenokārt noapaļoti skaitļi, apvienoti nesalīdzināmi dati un sniegta nepietiekama informācija par ārējiem pieņēmumiem. Šai sakarā Padome aicina Vāciju panākt atbilstību datiem izvirzītajām prasībām.

2. Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir programmas pamatā, prognozēts, ka IKP pieaugums salīdzināmajās cenās 2005. gadā būs 1,7% – praktiski bez pārmaiņām salīdzinājumā ar 2004. gadā paredzēto pieaugumu par 1,8%. Šie skaitļi ir koriģēti, ņemot vērā būtiskus kalendāra faktorus, un liecina par pieauguma paātrinājumu par ¾ procentu punkta 2005. gadā. Sagaidāms, ka pēdējo triju programmas gadu laikā pieaugums saglabāsies nemainīgs 2% gadā. No pašreizējās perspektīvas raugoties, šis scenārijs šķiet ticams, kaut arī 2005. gada pieauguma prognoze šķiet diezgan labvēlīga. Programmas prognozes par inflāciju uzskatāmas par paaugstinātām.

3. 2003. gada 21. janvārī Padome nolēma, ka Vācijā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts, un ieteica to novērst ne vēlāk kā līdz 2004. gadam. Tomēr to iemeslu dēļ, kuri sīki izklāstīti Komisijas paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam „par stāvokli Vācijā un Francijā saistībā ar to pienākumu saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, ievērojot Eiropas Kopienu Tiesas spriedumu”, kas pieņemts 2004. gada 14. decembra[7], Komisija secināja, ka 2005. gads būtu jāuzskata par atbilstošu termiņu pārmērīga budžeta deficīta novēršanai, jo Padomes 2003. gada novembra secinājumi bija radījuši tiesiskas sekas, līdz tās anulēja Tiesa. Saskaņā ar šo paziņojumu programmas budžeta stratēģijas galvenais mērķis ir līdz 2005. gadam sasniegt deficītu, kas būtu mazāks nekā 3% no IKP. Programmas mērķis ir arī nepārtraukts kopējā valsts budžeta deficīta samazinājums turpmākajos gados. Paredzēts, ka katru gadu no 2005. gada deficīts stabili samazināsies par ½ procentu punkta no IKP, 2008. gadā sasniedzot noapaļotu līmeni 1½% no IKP. Saskaņā ar Komisijas aprēķiniem, kas balstīti uz programmas prognozēm un kopīgi pieņemto metodoloģiju, no 2005. gada cikliski koriģētais deficīts samazinātos tikai par nedaudz mazāk kā ½ procentu punkta gadā, 2008. gadā sasniedzot aptuveni 1% no IKP. Tāpat kā iepriekšējos atjauninājumos, vidēja termiņa budžeta stratēģijas mērķis ir līdzsvars starp strukturālajām reformām, budžeta konsolidāciju un ciklisko stabilizāciju.

4. Pamatojoties uz esošo informāciju, pasākumiem, par kuriem Vācijas varas iestādes paziņoja 2004. gada novembrī, jābūt pietiekamiem, lai 2005. gadā samazinātu deficītu līdz 2,9% no IKP salīdzinājumā ar Komisijas dienestu 2004. gada oktobrī prognozēto deficītu 3,4% apjomā. Budžeta situācija joprojām būs apdraudēta. Lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu, efektīvi un pilnībā jāīsteno visi paredzētie pasākumi, kā arī papildu pasākumi gadījumā, ja negatīvas pārmaiņas apdraudētu mērķi 2005. gadā sasniegt budžeta deficītu, kas mazāks par 3% no IKP. Gados, kas seko 2005. gadam, budžeta rezultāti varētu būt sliktāki nekā prognozēts programmā, kaut arī kopējais valsts budžeta deficīts, iespējams, saglabāsies zemāks nekā 3% no IKP. Ņemot vērā cikliski koriģētā atlikuma uzlabojumu par mazāk nekā 0,5 procentu punkti programmas perioda beigās, atjauninājumā prognozētā korekcija ir diezgan maza, neraugoties uz nozīmīgu strukturālu reformu īstenošanu, kas vidējā termiņā varētu samazināt izdevumus. Turklāt budžeta korekcijas virzība šķiet diezgan optimistiska programmas beigās. Turklāt vienreizējie pasākumi, par kuriem paziņots 2004. gada novembrī, lai 2005. gadā deficītu samazinātu zem 3% no IKP, zināmā mērā vājina budžeta stāvokli programmas perioda beigās un pēc tam.

5. Ņemot vērā šo riska novērtējumu, šķiet, ka programmas nostādne attiecībā uz budžetu nenodrošina pietiekamu drošības rezervi, lai līdz 2008. gadam normālu makroekonomisku svārstību rezultātā netiktu pārkāpts 3% no IKP deficīta slieksnis; tā arī nenodrošina, ka visā programmas periodā tiks sasniegts Stabilitātes un izaugsmes pakta vidēja termiņa mērķis – līdzsvaram tuvs budžeta stāvoklis vai budžeta pārpalikums.

6. Pēc aplēsēm parāda attiecība 2004. gadā sasniedza 65½% no IKP, kas ir vairāk nekā Līgumā ierakstītā salīdzināmā vērtība 60% no IKP. Programmā prognozēts, ka parāda attiecība pieaugs līdz 66% 2005. un 2006. gadā un, sākot ar 2007. gadu, samazināsies līdz 65% no IKP 2008. gadā. Tomēr parāda attiecības attīstība, šķiet, būs mazāk labvēlīga nekā prognozēts, ņemot vērā iepriekš minētos riskus, kas apdraud budžeta mērķus.

7. Šķiet, ka, neraugoties uz iespaidīgajām prognozētajām budžeta izmaksām saistībā ar iedzīvotāju novecošanos, no valsts finanšu ilgtermiņa stabilitātes viedokļa Vācija ir salīdzinoši labvēlīgā stāvoklī. Tomēr ilgtermiņa stabilitāte ir ļoti atkarīga no tā, vai vidējā termiņā tiks sasniegta plānotā budžeta konsolidācija. Tiesību aktos jau iestrādātās Programmas 2010 strukturālās reformas, jo īpaši pensiju reforma, iespējams, samazinās novecošanās ietekmi uz budžetu, kaut arī notiekošo reformu ietekme uz izdevumu samazināšanu ir diezgan nenoteikta, jo īpaši veselības aprūpes jomā.

8. 2004. gada atjauninājumā izklāstītā ekonomikas politika daļēji saskan ar valsts specifikai atbilstīgajām ekonomikas politikas vispārīgajām pamatnostādnēm valsts finanšu jomā. Konkrēti 2004. gadā netika samazināts cikliski koriģētais deficīts. Turklāt plānotās cikliski koriģētā atlikuma vidēja termiņa korekcijas, sākot no 2007. gada, ir mazākas nekā ½ procentu punkta no IKP un turklāt ir pakļautas riskiem. Tas programmas aptvertajā periodā neļaus sasniegt līdzsvaram tuvu budžeta stāvokli. Tas notiek par spīti tam, ka Vācija ir īstenojusi būtiskas strukturālas reformas, jo īpaši attiecībā uz darba tirgu un pensiju sistēmām, kas uzlaboja valsts pozīciju cīņā ar sabiedrības novecošanas sekām. Joprojām ir svarīgi, lai Vācija gūtu panākumus virzībā uz lielāku faktisko un potenciālo izaugsmi, mobilizējot tās nepietiekami izmantotās darbaspēka rezerves.

* * *

Ņemot vērā iepriekš izklāstīto novērtējumu, Padome uzskata, ka Vācijai ir:

(i) jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu pārmērīgā deficīta novēršanu 2005. gadā;

(ii) jāīsteno budžeta korekcijas gados, kas seko 2005. gadam, kas ļaus sasniegt līdzsvaram tuvu budžeta stāvokli līdz programmas perioda beigām; un

(iii) jāturpina īstenot strukturālās reformas, lai turpmāk uzlabotu ilgtermiņa valsts finanšu stāvokļa stabilitāti, jo īpaši attiecībā uz veselības aprūpes sistēmu.

Tabula: Nozīmīgāko makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums

2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |

Reālais IKP (izmaiņas % ) | SP 2004. g. dec. | 1,8 | 1,7 | 1 ¾ | 2 | 2 |

KOM 2004. g. okt. | 1,9 | 1,5 | 1,7 | -- | -- |

SP 2004. g. janv. | 1,7 | 2 ¼ | 2 ¼ | 2 ¼ | -- |

SPCI inflācija (%) | SP 2004. g. dec. | -- | -- | -- | -- | -- |

KOM 2004. g. okt. | 1,7 | 1,3 | 1,1 | -- | -- |

SP 2004. g. janv. | -- | -- | -- | -- | -- |

Valsts bilance (% no IKP) | SP 2004. g. dec. | -3 ¾ | -2,9 | -2 ½ | -2 | -1 ½ |

KOM 2004. g. okt. | -3,9 | -2,9 | -2,6 | -- | -- |

SP 2004.g. janv. | -3 ¼ | -2 ½ | -2 | -1 ½ | -- |

Primārā bilance (% no IKP) | SP 2004. g. dec. | - ½ | 0 | ½ | 1 ½ | 2 |

KOM 2004. g. okt. | -0,8 | 0,2 | 0,5 | -- | -- |

SP 2004. g. janv. | - ¼ | ½ | 1 | 1 ½ | -- |

Cikliski koriģētais atlikums (% no IKP) | SP 2004. g. dec.1 | -3,0 | -2,4 | -1,9 | -1,6 | -1,3 |

KOM 2004. g. okt. | -3,4 | -2,4 | -2,1 | -- | -- |

SP 2004. g. janv.1 | -2,5 | -2,1 | -1,6 | -1,4 | -- |

Bruto valsts parāds (% no IKP) | SP 2004. g. dec. | 65 ½ | 66 | 66 | 65 ½ | 65 |

KOM 2004. g. okt. | 65,9 | 66,7 | 67,1 | -- | -- |

SP 2004. g. janv. | 65 | 65 ½ | 65 ½ | 65 | -- |

Piezīme: 1 Komisijas dienestu aprēķini, pamatojoties uz programmā atrodamo informāciju. Avoti: Stabilitātes programma (SP); Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomikas prognozes (KOM), kas koriģētas, lai iekļautu novembrī iesniegto papildu budžeta paketi, gk. Komisijas paziņojums Padomei: „Stāvoklis Vācijā un Francijā saistībā ar to pienākumu saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, ievērojot Eiropas Kopienu Tiesas spriedumu”, 2004. gada 14. decembris, KOM (2004) 813; Komisijas dienestu aprēķini. |

[1] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, uz kuriem norādīts šajā tekstā, atrodami tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.

[2] KOM(2004) 813, 2004.14.12.

[3] OV C124, 5.5.1999.

[4] Ekonomikas un finanšu komitejas pārskatītais atzinums par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu, apstiprinājusi Ekonomikas un finanšu padome 2001.10.7.

[5] KOM(2002) 668, 27.11.2002.

[6] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, uz kuriem norādīts šajā tekstā, atrodami tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.

[7] KOM(2004) 813, 2004.14.12.