PASKAIDROJUMA RAKSTS

1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

Nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai Savienībā reglamentē Padomes Direktīva 2003/96/EK([1]) (turpmāk — "Enerģijas nodokļu direktīva" vai "direktīva").

Saskaņā ar minētās direktīvas 19. panta 1. punktu un papildus 5., 15. un 17. pantā paredzētajiem noteikumiem Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu var atļaut jebkurai dalībvalstij ieviest turpmākus atbrīvojumus no nodokļa vai nodokļa samazinājumus īpašu politikas apsvērumu dēļ.

Šā priekšlikuma mērķis ir atļaut Vācijai piemērot samazinātu nodokļa likmi elektroenerģijai, kas tiek tieši piegādāta ostā noenkurotiem kuģiem (turpmāk — "krasta elektroenerģija"). Šis atbrīvojums ir paredzēts, lai veicinātu ekonomisko ieinteresētību krasta elektroenerģijas izmantošanā, kas samazinātu gaisa piesārņojumu ostas pilsētās.

Lūgums un tā vispārīgais konteksts

Padome 2011. gada 12. jūlijā pieņēma Īstenošanas lēmumu 2011/445/ES, ar kuru saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu Vācijai atļauj piemērot samazinātu nodokļa likmi elektroenerģijai, kas tiek tieši piegādāta ostā noenkurotiem kuģiem ("krasta elektroenerģija")([2]). Minētais lēmums zaudē spēku 2014. gada 16. jūlijā.

Vācijas iestādes 2014. gada 26. februāra vēstulē lūdza jaunu atļaujas lēmumu, kas ļautu Vācijai arī turpmāk piemērot nodokļa samazinājumu. Vācija ir pieprasījusi samazinājuma piešķiršanu uz sešiem gadiem.

Pieprasot šo pasākumu, Vācija vēlas radīt stimulu krasta elektroenerģijas izmantošanai, kura tiek uzskatīta par mazāku piesārņojumu radošu alternatīvu, salīdzinot ar elektroenerģijas ražošanu uz ostā noenkurotiem kuģiem. Ja pasākums netiks atļauts, krasta elektroenerģija būs jāapliek ar elektroenerģijas nodokli vispārējās valsts likmes apmērā, proti, EUR 20,50 par MWh.

No otras puses, Enerģijas nodokļu direktīvas 14. panta 1. punkta c) apakšpunktā dalībvalstīm noteikts pienākums atbrīvot no aplikšanas ar nodokli energoproduktus, kurus paredzēts lietot par degvielu kuģošanai ES ūdeņos. Minētais atbrīvojums attiecas arī uz energoproduktiem, kurus izmanto elektroenerģijas ražošanai uz ostā noenkurotiem kuģiem. Dalībvalstis nodokli var nepiemērot arī energoproduktiem, ko izmanto par degvielu kuģošanai pa iekšējiem ūdensceļiem, saskaņā ar minētās direktīvas 15. panta 1. punkta f) apakšpunktu, kurš attiecas arī uz elektroenerģijas ražošanu uz kuģa. Tādējādi lielākajā daļā gadījumu uz Enerģijas nodokļu direktīvu balstītā nodokļu sistēma neietekmē elektroenerģijas ražošanas izmaksas uz ostā noenkurotiem kuģiem, pat ja šāda ražošana varētu nelabvēlīgi ietekmēt veselību un vidi, pasliktinot gaisa kvalitāti un palielinot trokšņa līmeni ostās.

Vācija vēlētos krasta elektroenerģijai arī turpmāk piemērot samazināto likmi EUR 0,5 par MWh, tādējādi ievērojot minimālo elektroenerģijas nodokļa likmi, kas noteikta Direktīvā 2003/96/EK. Samazināto elektroenerģijas nodokļa likmi attiecina uz visām krasta elektroenerģijas piegādēm ES ūdeņos, kā arī iekšzemes ūdensceļos, izņemot privātus izpriecu kuģus. Atbilstoši Vācijas aprēķiniem attiecībā uz triju gadu periodu, kurā piemēroja pasākumu, gada vidējais nodokļu izdevumu apjoms bija aptuveni EUR 2,2 miljoni. Atbilstoši federālās valdības veiktajām aplēsēm nākamo sešu gadu laikā paredzams šā hipotētiskā budžeta izdevumu posteņa pakāpenisks pieaugums līdz EUR 3‑4 miljoniem gadā.

Samazinot nodokli, Vācija vēlas arī turpmāk nodrošināt stimulu kuģu operatoriem krasta elektroenerģijas izmantošanai, lai samazinātu piesārņojumu, ko emisijas rada atmosfērā, noenkuroto kuģu radīto troksni, kā arī CO2 emisijas. Samazinātas nodokļa likmes piemērošana uzlabotu krasta elektroenerģijas konkurētspēju salīdzinājumā ar flotes degvielas izmantošanu uz kuģa, uz ko attiecas pilnīgs atbrīvojums no nodokļa.

Vācijas iestādes informēja Komisiju, ka pašlaik no visām Vācijas ostām vienīgi Lībekas ostai ir attiecīgi objekti, lai nodrošinātu krasta elektroenerģiju ar palielinātu elektrisko slodzi. Bez krastā izvietotiem objektiem ostai ir arī “peldošas elektrostacijas” jeb peldošas instalācijas siltuma un elektroenerģijas ražošanai, darbināmas ar sašķidrinātu dabasgāzi. Hamburgas ostā 2014. gada maijā plānota nekustamu krasta elektroenerģijas objektu izbūve, tostarp paredzēts ar krasta elektroenerģijas objektiem aprīkot divus kruīza kuģu termināļus Altonas terminālī. Peldošās elektrostacijas ir plānots nodrošināt arī HafenCity terminālī.

Attiecībā uz iekšzemes ostām krasta elektroenerģijas objekti tajās ir plašāk izplatīti un ir plānots tos pilnveidot.

Vācija uzskata, ka šis pasākums atbilst Komisijas Ieteikumam 2006/339/EK([3]) par krasta elektroenerģijas pieslēguma izmantošanas veicināšanu kuģiem, kas piestājuši Kopienas ostās un Komisijas paziņojumam "Stratēģiskie mērķi un rekomendācijas ES jūras transporta politikai 2018. gada perspektīvā"([4]). Šajā sakarībā tika norādīts, ka no 2011. gada jūnija dalībvalstīm ir beznosacījumu pienākums ievērot gaisa kvalitātes standartus attiecībā uz konkrētiem piesārņotājiem, piemēram, cietajām daļiņām([5]). Šis pienākums dalībvalstīm paredz rast risinājumu tādām problēmām kā emisijas no kuģiem, kuri noenkuroti ostās, kurās pastāv šādas problēmas, un ir domājams, ka ostās, kurās ir šādas problēmas, tiks veicināta krasta elektroenerģijas izmantošana kā viens posms vispārējās gaisa kvalitātes stratēģijā.

Vācijas iestāžu argumenti saistībā ar pasākuma ietekmi uz iekšējo tirgu

Vācijas iestādes apgalvo, ka pasākums neietekmētu iekšējā tirgus pareizu darbību un neizraisītu konkurences kropļošanu. Vācija pieļauj nodokļa priekšrocību piemērot gan kā samazinātu nodokļa likmi, ko iekasē par piegādēm, gan kā nodokļu atmaksu. Ja piemēro samazināto likmi par piegādēm, elektroenerģijas piegādātājs varētu nodokļa priekšrocību nenodot tālāk vai tikai daļēji nodot tālāk galapatērētājam, proti, kuģa operatoram. Tomēr saskaņā ar Vācijas iestāžu informāciju parasti nodokļa priekšrocības nonāk līdz galapatērētājam. Tomēr pat tajos gadījumos, kad nodokļa samazinājums tiek pilnībā nodots kuģu operatoriem, kuri saņem krasta elektroenerģiju ar mazāko piemērojamo nodokļa likmi, kas paredzēta Direktīvā 2003/96/EK, tiem nerodas labvēlīgāka ekonomiskā situācija salīdzinājumā ar operatoriem, kuri ražo paši savu elektroenerģiju uz kuģa, jo uz kuģa ražota elektroenerģija ir pilnībā atbrīvota no nodokļa. Vācijas iestādes uzskata, ka uz kuģa ražotas elektroenerģijas aizstāšana ar krasta elektroenerģiju, kurai piemērota minimālā nodokļa likme, kopumā neradītu priekšrocības izmaksu ziņā.

Vācijas iestādes informēja Komisiju, ka tām šobrīd nav informācijas par to, cik daudzi kuģu operatori izmanto krasta elektroenerģijas objektus, un pasākuma piemērošanas īsā perioda dēļ tās nevar sniegt pilnu novērtējumu par krasta elektroenerģijas izmantošanas tendencēm. Pamatojoties uz pieejamo informāciju, tās uzskata, ka it īpaši pieaugusi krasta elektroenerģijas izmantošana kuģos, kuri noenkuroti iekšzemes ūdensceļu ostās.

Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā

Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, un jo īpaši tās 14. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 15. panta 1. punkta f) apakšpunkts.

Pasākuma novērtējums saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu

Īpaši politikas apsvērumi

Direktīvas 19. panta 1. punkta pirmā daļa skan šādi:

"Papildus iepriekšējos pantos, jo īpaši 5., 15. un 17. pantā noteiktajiem noteikumiem, Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu var atļaut jebkurai dalībvalstij ieviest turpmākus atbrīvojumus vai samazinājumus īpašu politikas apsvērumu interesēs."

Ar šo nodokļa samazinājumu Vācijas iestādes mēģina sasniegt mērķi popularizēt videi draudzīgāku veidu, kā noenkurotie kuģi var iegūt vajadzīgo elektroenerģiju, lai tādējādi uzlabotu vietējo gaisa kvalitāti. Vācija minēja, ka Komisija ir ieteikusi izmantot krasta elektroenerģiju kā alternatīvu uz kuģa ražotai elektroenerģijai un tādējādi atzinusi tās priekšrocības vides jomā([6]). Nepiemērojot pasākumu, noenkurotiem kuģiem piegādātā elektroenerģija Vācijā būtu jāapliek ar nodokli EUR 20,50 apmērā par MWh. Pieprasītais samazinājums rada papildu stimulu šīs tehnoloģijas izmantošanai EUR 20 apmērā par MWh un tādējādi atbilst norādītajam politikas mērķim.

Turklāt Komisija norāda, ka būtisks šķērslis plašākai krasta elektroenerģijas izmantošanai ir tas, ka gandrīz nemaz nav pieejama nepieciešamā krasta infrastruktūra ostās, un tādēļ politikas mērķa sasniegšanai attiecībā uz konkrēto nodokļu atbrīvojumu būtu nepieciešamas tādas papildu iniciatīvas, kuras konkrēti risina šādas infrastruktūras izbūvi. Saskaņā ar Vācijas iestāžu sniegto informāciju jūras kuģu apkalpošanai nepieciešami objekti, kas spēj nodrošināt augstu elektrisko slodzi, un pašlaik šādi objekti ir pieejami vienīgi Lībekas ostā. Objektu izbūve plānota Hamburgas ostā. Krasta elektroenerģijas objekti lielākā skaitā ir pieejami iekšzemes ūdensceļu ostās, kur kuģiem parasti ir mazākas elektriskās slodzes prasības.

Attiecībā uz politikas mērķa veidu Komisija norāda, ka krasta elektroenerģijas izmantošanas veicināšana ir kopējs politikas mērķis, kuru vajadzētu īstenot visā Savienībā. Tas ir skaidri norādīts Komisijas paziņojumā “Integrēta Eiropas Savienības jūrniecības politika”([7]) un tam pievienotajā Komisijas dienestu darba dokumentā([8]). Pasākums ir saskaņā ar Komisijas priekšlikumu Direktīvai par alternatīvo degvielu infrastruktūras ieviešanu, kurā apskatīts jautājums par krasta elektroenerģijas objektu ierīkošanu ostās, ja tas ir izmaksu ziņā efektīvi un sniedz ieguvumus vides jomā([9]).

Priekšlikumā par Enerģijas nodokļu direktīvas pārskatīšanu Komisija ierosināja atbrīvot no enerģijas nodokļiem krasta elektroenerģiju, ar kuru nodrošina kuģus, kas noenkuroti ostā([10]). Tomēr Padome Komisijas priekšlikumu vēl nav pieņēmusi. Tikmēr uzņēmējiem Vācijā un Vācijas iestādēm būtu jānodrošina juridiskā noteiktība attiecībā uz nodokļu pasākumiem, ko piemēro, lai veicinātu krasta elektroenerģijas izmantošanu. Pašlaik vienīgā iespēja ieviest labvēlīgu nodokļu režīmu attiecībā uz krasta elektroenerģiju ir paredzēta 19. pantā. Tomēr tā mērķis ir reaģēt uz pašā direktīvā neminētiem īpašiem apstākļiem atsevišķās dalībvalstīs. Pirms par politikas mērķi veicināt krasta elektroenerģijas izmantošanu ir lēmusi Padome Direktīvas 2003/96/EK pārskatīšanas kontekstā, atkāpi uz 19. panta pamata minētā mērķa sasniegšanai var piemērot tikai kā pārejas pasākumu.

Atbilstība pārējiem ES mērķiem un politikas virzieniem

Pieprasītais pasākums attiecas galvenokārt uz ES vides aizsardzības politiku. Ciktāl ar tā palīdzību būs iespējams samazināt flotes degvielas izmantošanu uz ostās noenkurotiem kuģiem, pasākums dos ieguldījumu vietējās gaisa kvalitātes uzlabošanā. Pasākums varētu arī zināmā mērā izraisīt CO2 emisiju samazinājumu, lai gan šīs ietekmes mērogs būs atkarīgs no kuģiem piegādātās elektroenerģijas avota([11]). Lai ilustrētu vides problēmas mērogu, Vācija par piemēru min Lībekas-Travemindes ostu, kurā 90 % no sēra dioksīda emisijām un aptuveni 80 % no slāpekļa oksīda emisijām rada kuģi. Vācijas iestādes, pamatojoties uz elektroenerģijas patēriņu 5584 MWh gadā, min šādu salīdzinājumu starp aplēsto emisiju apjomu gadā, ko Lībekas ostā rada krasta elektroenerģijas izmantošana un flotes gāzeļļas, kura atbilst ES sēra direktīvā([12]) noteiktajam sēra satura ierobežojumam, izmantošana elektroenerģijas ražošanai uz kuģa:

|| NOx || SO2 || CO2

Zaļā hidroelektroenerģija || 0,078 t || 0,056 t || 0 t

Flotes gāzeļļa || 3,571 t || 6,026 t || 4251,9 t

Aplēses, ko sagatavojušas Hamburgas ostas iestādes, liecina, ka plānotā krasta elektroenerģijas objektu izmantošana salīdzinājumā ar flotes gāzeļļas izmantošanu Altonas terminālī samazinātu NOx gada emisiju apjomu par 39 t jeb par 74%, SO2 gada emisiju apjomu par 1,1 t jeb 62 % un cieto daļiņu gada emisiju apjomu par aptuveni 0,5 t jeb 5 %. Darbinot minētos objektus ar parasto Vācijas elektroenerģijas resursu struktūru, CO2 emisijas samazinājums būtu par aptuveni 1050 t jeb 19 % gadā. Plānotās elektroenerģijas no atjaunojamiem resursiem piegādes varētu izraisīt daudz lielāku CO2 emisiju samazinājumu — par 3354 t gadā atkarībā no elektroenerģijas ražošanas objektu veiktspējas. Ja elektroenerģiju kruīza kuģiem HafenCity terminālī piegādātu no peldošām elektrostacijām, kas darbināmas ar sašķidrināto dabasgāzi, NOx gaisu piesārņojošo vielu emisijas samazinātos par 51 t jeb 73 %. Atņemot 5t NOx gada emisiju apjomu, ko rada elektrostacijas, kopējais emisiju samazinājums ir 46 t gadā. SOx emisijām vajadzētu samazināties par 1,5 t jeb 58 % un cieto daļiņu emisijām — par 0,7 t jeb 48 % gadā, turklāt bez papildu emisijām no peldošajām elektrostacijām. Ja flotes gāzeļļas vietā izmantotu sašķidrinātu dabasgāzi, CO2 emisiju apjomam vajadzētu samazināties par 1824 t jeb 26 % gadā. Aplēsēs ir ņemtas vērā atlikušās emisijas, ko rada papildu apkures katls (siltuma nodrošināšanai uz kuģa). Šeit jāatceras, ka viens no galvenajiem iemesliem krasta elektroenerģijas nelabvēlīgajai konkurētspējas situācijai ir tāds, ka alternatīva, proti, uz jūras ostās noenkurotiem kuģiem saražotā elektroenerģija, ir pilnībā atbrīvota no nodokļa. No nodokļa ir atbrīvota ne tikai flotes degviela, kas izmantota elektroenerģijas ražošanai, kā noteikts Direktīvas 2003/96/EK 14. panta 1. punkta a) apakšpunktā, bet arī tā elektroenerģija, kas saražota uz kuģa (skat. Direktīvas 2003/96/EK 14. panta 1. punkta c) apakšpunktu). Lai gan pēdējo minēto atbrīvojumu grūti savienot ar Savienības mērķiem vides aizsardzības jomā, tam pamatā ir praktiski apsvērumi. Lai apliktu ar nodokļiem uz kuģa saražoto elektroenerģiju, būtu nepieciešama kuģa īpašnieka (kas bieži vien reģistrēts trešā valstī) vai operatora deklarācija par patērētās elektroenerģijas apjomu. Šādā deklarācijā būtu jāiekļauj aplēse par to, kāda daļa elektroenerģijas patērēta tās dalībvalsts teritoriālajos ūdeņos, kurā maksājams nodoklis. Nepieciešamība iesniegt šādas deklarācijas katrā valstī, uz kuru teritoriālajiem ūdeņiem tas attiecas, kuģu īpašniekiem radītu milzīgu administratīvo slogu. Ņemot vērā šos apstākļus, ir pamatoti neradīt nelabvēlīgu situāciju mazāku piesārņojumu radošajai alternatīvai, proti, krasta elektroenerģijas izmantošanai un ļaut Vācijai piemērot samazinātu nodokļa likmi.

Attiecībā uz elektroenerģiju, kas patērēta uz iekšzemes ūdensceļu ostās noenkurotiem kuģiem, un pretēji tai situācijai, kas ir jūras ostās, dalībvalstis var izvēlēties, vai piemērot nodokļa atbrīvojumu uz kuģa saražotai elektroenerģijai (15. panta 1. punkta f) apakšpunkts). Tādējādi dalībvalstīm nav juridisku šķēršļu vienlīdzīgai attieksmei pret krasta elektroenerģiju un iekšzemes ūdensceļu ostās uz kuģiem saražotu elektroenerģiju. Taču 15. panta 1. punkta f) apakšpunktā noteiktās izvēles tiesības neaplikt ar nodokli elektroenerģiju, kas saražota uz kuģa, izskaidrojamas ar likumdevēja praktiskajiem apsvērumiem un ir cieši saistītas ar brīvprātīgi piemērojamajām nodokļa priekšrocībām saistībā ar kuģošanu iekšzemes ūdensceļos. Lielākā daļa dalībvalstu, tostarp Vācija, ir izlēmušas neaplikt ar nodokli degvielu, kas izmantojama šiem mērķiem. Attiecībā uz Reinu un tās pietekām nodokļa atbrīvojums ir turklāt noteikts starptautiskā nolīgumā([13]), ko Vācija ir ratificējusi. Turklāt elektroenerģijas ražošanai uz kuģa izmantoto degvielas resursu atsevišķa aplikšana ar nodokli arī ir uzskatāma par nepraktisku([14]), jo tā nozīmētu vismaz to, ka jānošķir degviela, kuru izmanto elektroenerģijas ražošanai, no degvielas, ko izmanto kuģošanai. Visbeidzot, lai nolemtu, vai jūras kuģniecībai piemērojamo nodokļa atbrīvojumu attiecināt arī uz degvielu, kas tiek izmantota, lai kuģotu pa iekšējiem ūdensceļiem, dalībvalstis ņems vērā vairākus aspektus, tostarp valstu transporta politikas plašākos mērķus, piemēram, vides aizsardzības apsvērumus, kas var noteikt to izvēli neaplikt ar nodokli šiem mērķiem paredzēto degvielu.

Tādēļ šajā posmā ir pamatoti saglabāt Vācijai iespēju piemērot atbrīvojumu krasta elektroenerģijai arī iekšzemes ūdensceļu ostās.

Iekšējais tirgus un godīga konkurence

No iekšējā tirgus un godīgas konkurences viedokļa pieprasītais pasākums tikai samazinātu pašreizējo flotes degvielas nodokļa atbrīvojuma izraisīto nevienlīdzību nodokļu jomā starp diviem konkurējošiem elektroenerģijas avotiem, kas pieejami noenkurotiem kuģiem, proti, starp elektroenerģiju, kas saražota uz kuģa, un krasta elektroenerģiju.

Kas attiecas uz konkurenci starp kuģu operatoriem, vispirms jāatgādina, ka saskaņā ar Komisijai pieejamo informāciju pašlaik nav daudz tādu kuģu, kuri izmanto krasta elektroenerģiju komerciālos nolūkos. Otrkārt, pat ja pasākums sniegtu kuģniecības uzņēmumiem priekšrocības tādā ziņā, ka tie būtu spējīgi iegādāties elektroenerģiju par zemākām izmaksām salīdzinājumā ar uzņēmumiem, kas darbojas citās nozarēs, nav domājams, ka pārbaudāmais pasākums būtiski izmainīs konkurētspējas apstākļus kuģniecības nozarē. Lai gan precīzas izmaksu prognozes lielā mērā atkarīgas no naftas cenu izmaiņām, un tādēļ prognozēšana ir sarežģīta, pieejamā informācija([15]) un Vācijas iesniegtie dati liecina, ka kopumā pat pilnīgs nodokļu atbrīvojums vairumā gadījumu nesamazinātu krasta elektroenerģijas darbības izmaksas zem tā līmeņa, kas atbilst uz kuģa saražotas elektroenerģijas izmaksām, un tādējādi salīdzinājumā ar elektroenerģijas ražošanu uz kuģa neradītu būtisku konkurētspējas priekšrocību tiem kuģu operatoriem, kas izmanto krasta elektroenerģiju. Konkrētajā gadījumā būtisks tāda veida kropļojums kā aprakstīts iepriekš vēl jo mazāk ir sagaidāms tādēļ, ka Vācija ievēros Direktīvā 2003/96/EK noteikto minimālo nodokļa likmi.

Kas attiecas uz konkurenci starp ostām, tādā situācijā, kurā, kā minēts iepriekš, neraugoties uz nodokļa samazinājumu nav paredzams, ka krasta elektroenerģijas izmantošana vismaz īstermiņā kļūs ekonomiski vieglāk īstenojama nekā elektroenerģijas ražošana uz kuģa, nav arī domājams, ka šis nodokļa samazinājums krasta elektroenerģijai ievērojami izkropļos konkurenci starp ostām, rosinot kuģus mainīt kursu atkarībā no šādas elektroenerģijas pieejamības. Vācijas iestādes norāda, ka krasta elektroenerģijas izmantošana ir ierobežota ne tikai ostas objektu trūkuma vai augstāku izmaksu dēļ, bet arī tādēļ, ka trūkst starptautisku tehnisko standartu attiecībā uz kuģu pieslēgumu energotīklam.

Visbeidzot, jānorāda, ka laikposms, kurā ierosināts atļaut samazinātas nodokļa likmes piemērošanu, lielā mērā atspoguļo Komisijas priekšlikumā ierosināto 8 gadu nodokļu atbrīvojumu krasta elektroenerģijai.

Pasākuma piemērošanas laiks un ES enerģijas nodokļu sistēma

Principā jebkuram atbrīvojuma piemērošanas laikposmam ir jābūt pietiekami ilgam, lai neatturētu ostu operatorus no vajadzīgo ieguldījumu veikšanas. Šajā konkrētajā gadījumā pasākuma piemērošanas termiņš tiktu pagarināts un nodokļa samazinājuma apjoms palielināts ar Komisijas priekšlikumu par Enerģijas nodokļu direktīvas pārskatīšanu, kas paredz obligātu atbrīvojumu krasta elektroenerģijai astoņus gadus pēc tā stāšanās spēkā. Tomēr minētā atkāpe nedrīkstētu apdraudēt spēkā esošā tiesiskā regulējuma tālāku attīstību un būtu jāņem vērā, ka Padome, iespējams, pieņems tiesību aktu, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu par grozījumiem Enerģijas nodokļu direktīvā. Šajā situācijā šķiet piemērotāk piešķirt prasīto atļauju uz direktīvā atļauto maksimālo sešu gadu periodu, taču atļauja zaudēs spēku, ja pirms šā sešu gadu perioda beigām stāsies spēkā vispārīgi noteikumi šajā jomā. Šāds laika periods nodrošinās juridisko noteiktību kuģu un ostu operatoriem, kuriem ir jāplāno savi ieguldījumi krasta elektroenerģijas objektos vai kuģa aprīkojumā. Tas arī Vācijas iestādēm ļaus iegūt lielāku datu apjomu pasākuma turpmākai novērtēšanai.

Noteikumi par valsts atbalstu

Vācijas iestāžu plānotā nodokļa likme EUR 0,5 apmērā par MWh atbilst minimālajam nodokļa apmēram, kas noteikts Direktīvas 2003/96/EK 10. pantā. Tādējādi pasākums atbilst vienam no Komisijas Regulas (ES) Nr. 651/2014/ES([16]) 44. panta noteikumiem, kas paredz nosacījumus, saskaņā ar kuriem šāds pasākums ir atbrīvots no valsts atbalsta paziņošanas prasības. Tomēr šajā posmā nevar noteikt, vai visi regulā paredzētie noteikumi ir izpildīti, un Padomes Īstenošanas lēmuma priekšlikums neliedz Komisijai pieprasīt, lai Vācija ievērotu valsts atbalsta noteikumus.

2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMS

Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

Šā priekšlikuma pamatā ir Vācijas lūgums, un tas attiecas vienīgi uz šo dalībvalsti.

Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

Neatkarīgu ekspertu atzinums nebija vajadzīgs.

Ietekmes novērtējums

Šis priekšlikums attiecas uz atļaujas piešķiršanu atsevišķai dalībvalstij pēc tās lūguma.

3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI

Subsidiaritātes princips

Netiešo nodokļu uzlikšana, kas minēta LESD 113. pantā, pati par sevi nav ekskluzīvā Eiropas Savienības kompetencē LESD 3. panta nozīmē.

Tomēr dalībvalstu kompetences šajā jomā stingri nosaka un ierobežo esošie ES tiesību akti. Saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu vienīgi Padome ir tiesīga atļaut dalībvalstij ieviest turpmākus atbrīvojumus vai samazinājumus minētā noteikuma nozīmē. Dalībvalstis nevar aizstāt Padomi.

Tādējādi šajā priekšlikumā ir ievērots subsidiaritātes princips.

Proporcionalitātes princips

Šajā priekšlikumā ir ievērots proporcionalitātes princips. Nodokļa samazinājums nepārsniedz konkrētā mērķa sasniegšanai vajadzīgo (skat. apsvērumus par iedaļu "Iekšējais tirgus un godīga konkurence").

Juridisko instrumentu izvēle

Ierosinātais juridiskais instruments: Padomes Lēmums.

Direktīvas 2003/96 19. pants paredz tikai šāda veida pasākumu.

4. IETEKME UZ BUDŽETU

Minētais pasākums Savienībai nerada finansiālu un administratīvu slogu. Tādējādi priekšlikums neietekmē Savienības budžetu.

2014/0247 (NLE)

Priekšlikums

PADOMES ĪSTENOŠANAS LĒMUMS,

ar kuru saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu Vācijai atļauj piemērot samazinātu nodokļa likmi elektroenerģijai, kas tiek tieši piegādāta ostā noenkurotiem kuģiem

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

ņemot vērā Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvu 2003/96/EK, ar ko pārkārto Kopienas energoproduktu un elektroenerģijas nodokļu sistēmu([17]), un jo īpaši tās 19. pantu,

ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

tā kā:

(1) Ar Padomes Īstenošanas lēmumu 2011/445/ES Vācijai saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu atļāva līdz 2014. gada 16. jūlijam piemērot samazinātu nodokļa likmi elektroenerģijai, kas tiek tieši piegādāta ostā noenkurotiem kuģiem ("krasta elektroenerģija").

(2) Vācija 2014. gada 26. februāra vēstulē lūdza atļauju turpināt piemērot krasta elektroenerģijai samazinātu elektroenerģijas nodokļa likmi saskaņā ar Direktīvas 2003/96/EK 19. pantu.

(3) Ar paredzamo nodokļa samazinājumu Vācija plāno arī turpmāk veicināt plašāku krasta elektroenerģijas izmantošanu kā videi nekaitīgāku elektroenerģijas iegūšanas veidu ostās noenkurotiem kuģiem salīdzinājumā ar flotes degvielas izmantošanu uz kuģiem.

(4) Tā kā krasta elektroenerģijas izmantošana nerada tādas gaisu piesārņojošu vielu emisijas, kas saistītas ar flotes degvielas izmantošanu uz noenkurotiem kuģiem, tā veicina vietējā gaisa kvalitātes uzlabošanos ostas pilsētās. Tāpēc ir paredzams, ka pasākums veicinās Savienības vides aizsardzības, veselības aizsardzības un klimata politikas mērķu sasniegšanu.

(5) Atļauja Vācijai piemērot samazinātu elektroenerģijas nodokļa likmi krasta elektroenerģijai nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai veicinātu plašāku krasta elektroenerģijas izmantošanu, jo elektroenerģijas ražošana uz kuģa vairumā gadījumu joprojām būs konkurētspējīgākā alternatīva. Tā paša iemesla dēļ un arī tādēļ, ka šīs tehnoloģijas izplatība tirgū pagaidām ir visai neliela, šis pasākums tā darbības laikā nevarētu radīt ievērojamus konkurences izkropļojumus, tādējādi tam nebūs negatīvas ietekmes uz iekšējā tirgus pareizu darbību.

(6) No Direktīvas 2003/96/EK 19. panta 2. punkta secināms, ka katrai saskaņā ar minēto noteikumu piešķirtajai atļaujai ir jābūt stingri ierobežotai laikā. Ņemot vērā to, ka laikam jābūt pietiekami ilgam, lai varētu veikt pienācīgu pasākuma novērtēšanu, kā arī nepieciešamību neapdraudēt pašreizējā tiesiskā regulējuma tālāku attīstību, ir lietderīgi prasīto atļauju piešķirt uz sešu gadu periodu, taču tā zaudēs spēku, ja pirms šā sešu gadu perioda beigām šajā jomā sāks piemērot vispārīgus noteikumus.

(7) Lai nodrošinātu juridisko noteiktību ostu un kuģu operatoriem un izvairītos no tādas iespējamas administratīva sloga palielināšanas elektroenerģijas izplatītājiem un otrreizējiem izplatītājiem, ko varētu izraisīt izmaiņas akcīzes nodokļa likmē, ko iekasē par krasta elektroenerģiju, būtu jānodrošina, ka Vācija bez pārtraukuma var piemērot spēkā esošo īpašo nodokļu samazinājumu, uz kuru attiecas šis lēmums. Tādēļ prasītā atļauja būtu jāpiešķir no 2014. gada 17. jūlija, lai to varētu piemērot uzreiz pēc tam, kad beidzas iepriekšējā, saskaņā ar Padomes Īstenošanas lēmumu 2011/445/ES noteiktā regulējuma darbības termiņš.

(8) Šis lēmums neskar Savienības noteikumu par valsts atbalstu piemērošanu,

IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

1. pants

Ar šo Vācijai atļauj piemērot samazinātu elektroenerģijas nodokļa likmi elektroenerģijai, kura tiek tieši piegādāta krastā noenkurotiem kuģiem, kas nav privāti izpriecu kuģi, (krasta elektroenerģija) ar nosacījumu, ka tiek ievērotas Direktīvas 2003/96/EK 10. pantā noteiktās minimālās nodokļa likmes.

2. pants

Šis lēmums stājas spēkā tā paziņošanas dienā.

To piemēro no 2014. gada 17. jūlija.

Tas zaudē spēku 2020. gada 16. jūlijā.

Taču, ja Padome, rīkojoties saskaņā ar LESD 113. pantu, nosaka vispārīgus noteikumus par nodokļa priekšrocībām krasta elektroenerģijai, šis lēmums zaudē spēku dienā, kurā stājas spēkā šie vispārīgie noteikumi.

3. pants

Šis lēmums ir adresēts Vācijas Federatīvajai Republikai.

Briselē,

Padomes vārdā –

priekšsēdētājs

([1]) Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp.).

([2]) OV L 191, 22.7.2011., 22. lpp.

([3]) Komisijas 2006. gada 8. maija Ieteikums 2006/339/EK par krasta elektroenerģijas pieslēguma izmantošanas veicināšanu kuģiem, kas piestājuši Kopienas ostās (OV L 125, 12.5.2006.).

([4]) COM(2009) 8 galīgā redakcija , 2009. gada 21. janvāris.

([5]) Skat. Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 21. maija Direktīvu 2008/50/EK par gaisa kvalitāti un tīrāku gaisu Eiropai (OV L 152, 11.6.2008.).

([6]) Sal. iepriekš 3. zemsvītras piezīmi.

([7]) COM(2007) 575 galīgā redakcija , 2007. gada 10. oktobris.

([8]) SEC(2007) 1278 final , 2007. gada 10. oktobris.

([9]) COM(2013) 18 final, 2013. gada 24. janvāris.

([10]) COM(2011) 169 final , 2011. gada 13. aprīlis.

([11]) Agrāka Komisijas aplēse liecina, ka pāreja uz krasta elektroenerģiju vidēji izraisīs CO2 emisiju samazinājumu par 50 %, sal. 2. zemsvītras piezīmē. Tomēr attiecīgā pasākuma ietekme var ievērojami atšķirties no šī vidējā rādītāja, jo tas lielā mērā atkarīgs no CO 2 emisiju intensitātes attiecīgajā tirgus jomā un papildu elektroenerģijas pieprasījuma precīza laika.

([12]) Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīva 1999/32/EK par sēra satura samazināšanu noteiktu veidu šķidrajā kurināmajā un ar kuru groza Direktīvu 93/12/EEK (OV L 121, (11.5.1999. 13.-18. lpp.).

([13]) Cf. article 1 of the Agreement of 16 May 1952 between the Rhine riparian States and Belgium on the customs and fiscal treatment of gasoil used as a ship's supply in the navigation of the Rhine (Bundesgesetzblatt 1953, part II, p. 531).

([14]) Sal. Direktīvas 2003/96/EK 21. panta 5. punkta trešo daļu.

([15]) Cf. European Commission Directorate General Environment, Service Contract Ship Emissions: Assignment, Abatement and Market-based Instruments, Task 2a – Shore-Side Electricity, August 2005, http://ec.europa.eu/environment/air/pdf/task2_shoreside.pdf. Ir veikta izmaksu analīze trim ostām: Gēteborgai (Zviedrija), Džūno un Longbīčai (ASV).

([16]) Komisijas 2014. gada 17. jūnija Regula (EK) Nr. 651/2014, ar ko noteiktas atbalsta kategorijas atzīst par saderīgām ar iekšējo tirgu, piemērojot Līguma 107. un 108. pantu (OV L 187, 26.6.2014., 1. lpp.).

([17]) OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp.