[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |

Briselē, 14.7.2008

COM(2008) 451 galīgā redakcija

KOMISIJAS ZIŅOJUMS

budžeta lēmējinstitūcijai par vispārējā budžeta garantijām Stāvoklis 2007. gada 31. decembrī {SEC(2008) 2249}

SATURS

1. Ievads un garantēto operāciju veidi 3

2. Jauns juridiskais pamats 3

3. Notikumi pēc pēdējā ziņojuma par stāvokli 2007. gada 30. jūnijā 4

4. Informācija par budžeta segtajiem riskiem 4

4.1. Riska definīcija 4

4.2. Ar dalībvalstīm saistītais risks 5

4.3. Ar trešām valstīm saistītais risks 6

4.4. Budžeta segtā riska kopsumma 7

4.5. Riska attīstība 7

5. Neizpildītās maksājumu saistības, budžeta garantiju aktivizēšana un nokavētie maksājumi 8

5.1. Maksājumi no skaidras naudas līdzekļiem 8

5.2. Maksājumi no budžeta 9

5.3. Garantiju fonda aktivizēšana ārējai darbībai 9

6. Garantiju fonds ārējai darbībai 9

6.1. Atgūtie līdzekļi 9

6.2. Aktīvi 9

6.3. Paredzētais apjoms 9

7. Risku novērtējums. To trešo valstu ekonomikas un finanšu stāvoklis, kuras gūst labumu no svarīgākajām ES aizdevuma operācijām 10

7.1. Ievads 10

7.2. Kandidātvalstis 10

7.3. Potenciālās kandidātvalstis 11

7.4. Jaunās neatkarīgās valstis 11

7.5. Citas trešās valstis 12

7.5.1. Vidusjūras valstis 12

7.5.2. Dienvidamerikas valstis 14

7.5.3. Dienvidāfrika 15

IEVADS UN GARANTēTO OPERāCIJU VEIDI

Šis ziņojums iesniegts saskaņā ar Finanšu regulas 130. pantu, kas nosaka, ka Komisija divreiz gadā sniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par budžeta garantijām un ar tām saistītajiem riskiem [1]. Ziņojumam pievienots Komisijas dienestu darba dokuments ar detalizētām tabulām un paskaidrojumiem („Pielikums”)[2].

No Eiropas Savienības budžeta („budžets”) sedz riskus, kas saistīti ar dažādām aizdevumu un garantiju operācijām, kuras var iedalīt divās kategorijās: aizdevumi, ko Eiropas Kopiena piešķir makroekonomiskiem mērķiem, t.i., finansiālas palīdzības ( MFA ) aizdevumi trešām valstīm, un aizdevumi mikroekonomiskiem mērķiem ( Euratom un, īpaši svarīgi, Eiropas Investīciju bankas (EIB) ārējās finansēšanas darījumi[3]). Šīs operācijas kopš 1994. gada sedz Garantiju fonds ārējās finansēšanas darījumiem („Fonds”)[4], ko izveidoja cita starpā, lai ierobežotu ietekmi uz budžetu, ko izraisa tie garantiju pieprasījumi aizdevumu operācijām trešās valstīs, kurus sedz no budžeta. Ja Fondā nav pietiekamu līdzekļu, izmanto budžetu.

Padomes 1994. gadā pieņemto Regulu, ar kuru nodibināja Fondu („Fonda regula”[5]), pirmo reizi grozīja 1999. gadā. Saskaņā ar Padomes regulas otro grozījumu, ko Padome pieņēma 2004. gadā, garantiju, ko sedz no Fonda līdzekļiem, atceļ, ja trešās valstis kļūst par dalībvalstīm. Aizdevumus dalībvalstīm, ko piešķīrusi vai garantējusi Kopiena, sedz tieši no budžeta.

JAUNS JURIDISKAIS PAMATS

Saskaņā ar Padomes 2006. gada lēmumu[6] piešķirt EIB atjaunotu Kopienas garantiju attiecībā uz zaudējumiem, ko var radīt ārpus Kopienas īstenotiem projektiem piešķirti aizdevumi un aizdevumu garantijas (EIB 2007. – 2013. gada ārējās pilnvaras, turpmāk tekstā „jaunās vispārējās pilnvaras”), Komisija un EIB 2007. gada augustā noslēdza Garantijas nolīgumu un Nolīgumu par līdzekļu atgūšanu,[7] kurā ir sīki izklāstīti noteikumi un procedūras attiecībā uz Kopienas garantiju un līdzekļu atgūšanu, pamatojoties uz Kopienas garantiju pieprasījumiem. Garantijas nolīgums attiecas uz EIB finansēšanas operācijām, kas veiktas pēc 2007. gada 17. aprīļa, proti, pēc datuma, kad EIB valde apstiprināja jaunās vispārējās pilnvaras.

Attiecībā uz finansiālo atbalstu makroekonomiskiem mērķiem, ko piešķir trešām valstīm, 2007. gada 10. decembrī Padome pieņēma jaunu lēmumu, ar ko piešķir makrofinansiālo palīdzību Libānai[8].

NOTIKUMI PēC PēDēJā ZIņOJUMA PAR STāVOKLI 2007. GADA 30. JūNIJā

Tika apstiprināts Padomes lēmums par MFA aizdevumu Libānai. Atbilstīgi MFA un Euratom aizdevumiem 2007. gada otrajā pusē maksājumi netika veikti.

Kā minēts 2. sadaļā, jaunais ar EIB noslēgtais Garantijas nolīgums attiecas uz finansēšanas operācijām, kas veiktas pēc 2007. gada 17. aprīļa. EIB 2007. gada 31. decembrī parakstīja finansēšanas operācijas par kopējo summu 3165 miljonu euro apmērā, no kuriem 1267 miljoni euro bija saskaņā ar vispārējām pilnvarām, kuru termiņš beidzās 2007. gada 31. jūlijā[9], un 1898 miljoni euro – saskaņā ar jaunajām vispārējām pilnvarām.

INFORMāCIJA PAR BUDžETA SEGTAJIEM RISKIEM

Riska definīcija

Budžeta riski rodas no kapitāla un procentiem, ko neatmaksā saistībā ar garantētām operācijām.

Ja neizpildīto maksājumu saistību operācijas attiecas uz trešām valstīm, tās sedz no Fonda (72 % no kopējā garantētā neatmaksātā apjoma 2007. gada 31. decembrī), bet ja iesaistītas dalībvalstis — tieši no budžeta (aizdevumi par labu dalībvalstīm vai projektu finansēšanai tajās veido atlikušos 28 % no kopējās neatmaksātās summas). Ar dalībvalstīm saistīto garantēto aizdevumu summa ir tik liela neseno paplašināšanās kārtu izdevumu dēļ. Saskaņā ar Fonda regulas 1. panta trešo daļu, tiklīdz attiecīgā valsts pievienojas Eiropas Savienībai, aizdevumu risks tiek pārnests no Fonda uz budžetu.

Šā ziņojuma nolūkā izmanto divas metodes, lai novērtētu riskus, ko sedz no budžeta (tieši vai netieši ar Fonda starpniecību).

- Aprēķina attiecīgo operāciju neatmaksātā kapitāla kopsummu noteiktā dienā, ieskaitot uzkrātos procentus. Šī metode sniedz pārskatu par budžeta risku noteiktā dienā.

- Budžeta pieeja, ko sauc par „budžeta gada risku”, pamatojas uz tādas maksimālās summas aprēķinu, kura Kopienai būtu jāizmaksā finanšu gadā, ja netiktu atmaksāti visi garantētie aizdevumi[10].

1. tabula. Kopējās segtās neatmaksātās summas 2007. gada 31. decembrī (miljonos euro) |

Neatmaksātais kapitāls | Uzkrātie procenti | Kopā | % |

Dalībvalstis* |

MFA | 253 | 2 | 255 | 1 % |

Euratom | 435 | 7 | 442 | 3 % |

EIB | 4060 | 38 | 4098 | 24 % |

Dalībvalstis* (starpsumma) | 4748 | 48 | 4795 | 28 % |

Trešās valstis |

MFA | 534 | 7 | 540 | 3 % |

Euratom | 39 | 1 | 40 | <1 % |

EIB | 11 729 | 118 | 11 848 | 69 % |

Trešās valstis (starpsumma) | 12 302 | 126 | 12 428 | 72 % |

Kopā | 17 050 | 173 | 17 223 | 100 % |

* Šo risku sedz tieši no budžeta, un tas ietver Bulgāriju un Rumāniju, kuras pievienojās ES 2007. gada 1. janvārī. |

Sīkāka informācija par šīm neatmaksātajām summām, jo īpaši attiecībā uz maksimālo apjomu, faktiski izmaksātajām summām un garantiju likmēm, ir sniegta Pielikuma A1., A2., A3. un A4. tabulā.

Ar dalībvalstīm saistītais risks

Pašreizējie ar dalībvalstīm saistītie riski ir pirmspievienošanās periodā izmaksāto aizdevumu rezultāts.

Ar dalībvalstīm saistītais budžeta risks 2008. gadā ir 769 miljoni euro, ieskaitot summas, kas attiecas uz Bulgāriju un Rumāniju, kuras pievienojās Eiropas Savienībai 2007. gada 1. janvārī. 2. tabulā ir redzams, ka pēc neatmaksāto summu apjoma šīs valstis ierindojas pirmajā un otrajā vietā.

2. tabula. Dalībvalstu secība atkarībā no budžeta maksimālā riska, kas ar tām saistīts 2008. gadā (miljonos euro) |

Vieta | Valsts | 2008. g. | % |

1 | Rumānija | 257,5 | 33,5 % |

2 | Bulgārija | 158,1 | 20,6 % |

3 | Polija | 89,0 | 11,6 % |

4 | Čehija | 88,8 | 11,5 % |

5 | Slovākija | 71,7 | 9,3 % |

6 | Ungārija | 38,2 | 5,0 % |

7 | Slovēnija | 30,4 | 4,0 % |

8 | Kipra | 15,3 | 2,0 % |

9 | Latvija | 8,0 | 1,0 % |

10 | Lietuva | 6,9 | 0,9 % |

11 | Igaunija | 4,3 | 0,6 % |

12 | Malta | 0,8 | 0,1 % |

Kopā | 768,9 | 100,0 % |

Ar dalībvalstīm saistītie riski attiecas uz aizdevumiem, kuri izsniegti visām dalībvalstīm, kas pievienojušās ES pēdējās divās paplašināšanās kārtās, un kuru atmaksas termiņš beidzas 2031. gadā.

Ar trešām valstīm saistītais risks

Fonda ar trešām valstīm saistītais maksimālais risks 2008. gadā ir 1322 miljoni euro. Tabulā ir uzskaitītas pirmās 10 valstis, kas sarindotas secībā pēc vislielākās neatmaksātās kopsummas. Ar šīm valstīm saistītās summas ir 78 % no Fonda riska 2008. gadā. Ekonomiskā situācija šajās valstīs ir analizēta un raksturota turpmāk 7. sadaļā.

3. tabula. 10 trešās valstis, ar kurām saistītais Fonda maksimālais risks 2008. gadā ir visnozīmīgākais (miljonos euro) |

Vieta | Valsts | 2008. g. | % no kopējā maksimālā riska |

1 | Turcija | 255,6 | 19,3 % |

2 | Ēģipte | 199,3 | 15,1 % |

3 | Maroka | 127,1 | 9,6 % |

4 | Tunisija | 121,9 | 9.2 % |

5 | Brazīlija | 86,1 | 6,5 % |

6 | Dienvidāfrika | 84,3 | 6,4 % |

7 | Serbija un Melnkalne[11] | 55,0 | 4,2 % |

8 | Horvātija | 38,5 | 2,9 % |

9 | Bosnija un Hercegovina | 30,0 | 2,3 % |

10 | Sīrija | 27,9 | 2,1 % |

10 valstis kopā | 1025,6 | 77,6 % |

Fonds ir sniedzis garantiju par aizdevumiem 54 valstīm ar galīgās atmaksas termiņu 2037. gadā. Sīkākas ziņas par katrai valstij aizdotajām summām ir minētas Pielikuma A2. tabulā.

Budžeta segtā riska kopsumma

Budžeta segtā riska kopsumma 2008. gadā ir 2091 miljons euro, kas ietver šajā periodā atmaksājamās summas, no kurām 37 % attiecas uz dalībvalstīm (skatīt Pielikuma A2. tabulu).

Riska attīstība

Ar dalībvalstīm saistītajam riskam nākotnē būtu jāsamazinās, jo tām izsniegtie aizdevumi no Euratom , MFA vai EIB garantētā finansējuma tiek atmaksāti (skatīt A1. grafiku Pielikuma 1.3. sadaļā).

Katram MFA aizdevumam trešām valstīm ir nepieciešams atsevišķs Padomes lēmums. Finansiālā palīdzība, ko piešķir saskaņā ar Padomes 2007. gada 10. decembra Lēmumu 2007/860/EK, ar ko piešķir makrofinansiālo palīdzību Libānai, ir 50 miljoni euro aizdevumu un 30 miljoni euro dotāciju veidā. Ir paredzēts izmaksāt aizdevuma daļu vienādos maksājumos, sākot no 2008. gada.

Maksimālais apjoms Euratom aizdevumiem dalībvalstīm vai dažām trešām valstīm, kas ir tiesīgas tos saņemt (Krievijas Federācija, Armēnija, Ukraina), ir 4 miljardi euro, no kuriem 85 % jau ir izlietoti. Atlikusī rezerve ir aptuveni 600 miljoni euro. Atbilstīgi 2004. gadā noslēgtajam nolīgumam par aizdevuma piešķiršanu Ukrainas K2R4 (EUR ekvivalents 83 miljoni ASV dolāru), no kura jau ir izmaksāti 39 miljoni euro, 2008. gadā var izmaksāt turpmākās aizdevuma daļas.

EIB iepriekšējās vispārējās pilnvaras beidzās 2007. gada 31. jūlijā. Minētajā datumā bija parakstīti nolīgumi par summu, kas atbilst 98 % no kopējā apjoma saskaņā ar šīm pilnvarām (20 060 miljoni euro, skatīt Pielikuma A5. tabulu). Saskaņā ar EIB iepriekšējām pilnvarām vēl ir jāizmaksā 7663 miljoni euro, no kuriem 93 %attiecas uz iepriekšējām vispārējām pilnvarām[12] un ir jāizmaksā 10 gados kopš pilnvaru termiņa beigām, jo šā laikposma beigās beidzas Kopienas garantijas termiņš[13].

Budžeta risku nākotnē visvairāk ietekmēs garantija, ko Kopiena nesen piešķīra EIB atbilstīgi jaunajām vispārējām pilnvarām. Kopienas garantija var segt ne vairāk kā 65 % no EIB finansēšanas operācijās izmaksāto kredītu un garantiju kopsummas, atņemot atmaksātās summas un pieskaitot visas saistītās summas; maksimālais apjoms ir 27 800 miljoni euro[14]. Saskaņā ar šīm jaunajām pilnvarām 2007. gadā tika parakstīta summa 1898 miljonu euro apmērā, no kuriem 1820 miljoni euro 2007. gada beigās vēl nebija izmaksāti.

Pielikuma 1.3. iedaļas A2. grafikā ir attēloti daži summu izmaksāšanas modeļi atbilstīgi pilnvarām, kas ir bijušas spēkā pirms jaunajām vispārējām pilnvarām, kā arī saskaņā ar jaunajām vispārējām pilnvarām, jo šīm izmaksām ir būtiska ietekme uz Fonda finansēšanu.

NEIZPILDīTāS MAKSāJUMU SAISTīBAS, BUDžETA GARANTIJU AKTIVIZēšANA UN NOKAVēTIE MAKSāJUMI

Maksājumi no skaidras naudas līdzekļiem

Komisija izmanto savus skaidras naudas līdzekļus, lai novērstu kavējumus un no tiem izrietošās izmaksas savu aizdevuma operāciju apkalpošanā, ja kāds parādnieks novēlo maksājumu Komisijai[15].

Maksājumi no budžeta

Tā kā 2007. gada otrajā pusgadā nebija reģistrēta neviena neizpildīta maksājumu saistība, netika prasītas apropriācijas saskaņā ar budžeta 01 04 01. pantu „Eiropas Kopienas garantijas aizdevumu operācijām”.

Garantiju fonda aktivizēšana ārējai darbībai

Ja kāds Kopienas piešķirta vai garantēta aizdevuma saņēmējs (trešās valstīs) novēlo maksājumu, tad vēršas Garantiju fondā, lai tas nosegtu neizpildītās maksājumu saistības trīs mēnešu laikā no dienas, kad maksājums bija jāveic[16].

Fonds 2007. gada otrajā pusgadā nebija jāizmanto.

Kopējā nokavēto maksājumu summa 2007. gada 31. decembrī, proti, soda procenti Argentīnas Republikai, sasniedza USD 1 718 493,12. Fondam no tiem joprojām ir jāatgūst USD 1 448 433,44 (EUR ekvivalents 983 923,27). Tā kā atlikuma segšanai Fondu neizmantoja, šī summa ir atmaksājama EIB. Komisija un EIB vairākkārt ir atgādinājušas Argentīnas valsts iestādēm, ka EIB neatsāks jaunu aizdevumu finansēšanu šajā valstī, līdz pilnībā nebūs nokārtoti šie nokavētie maksājumi.

GARANTIJU FONDS āRēJAI DARBīBAI

Atgūtie līdzekļi

Nekādas summas 2007. gadā netika atgūtas.

Aktīvi

Fonda neto aktīvi 2007. gada 31. decembrī bija EUR 1 026 515 043,63.

Paredzētais apjoms

Fonda līdzekļiem jābūt atbilstīgā apjomā (paredzētais apjoms), kas noteikts 9 % apmērā no neatmaksātā kapitāla saistību kopsummas, kurai pieskaitīti uzkrātie procenti. Attiecība starp Fonda resursiem (EUR 1 026 515 043,63) un neatmaksātā kapitāla saistībām[17] (EUR 12 427 584 330,13) Fonda regulas izpratnē bija 8,26 %.

Fonda līdzekļi 2007. gada beigās bija mazāki par paredzēto apjomu. Saskaņā ar jaunajiem finansēšanas noteikumiem, ko Padome pieņēma 2007. gada 30. janvārī[18], 2009. gada provizoriskajā budžeta projektā tika iekļauts 91,60 miljonu euro finansējums un 500 000,00 miljoni euro - ārējai izvērtēšanai, kas paredzēta EIB ārējo darbību pilnvaru starpposma pārskatā saskaņā ar Padomes 2006. gada 19. decembra Lēmumu 2006/1016/EK[19].

RISKU NOVēRTēJUMS. TO TREšO VALSTU EKONOMIKAS UN FINANšU STāVOKLIS, KURAS GūST LABUMU NO SVARīGāKAJāM ES AIZDEVUMA OPERāCIJāM

Ievads

Ziņojuma iepriekšējās sadaļās sniegta informācija par budžeta riska kvantitatīvajiem aspektiem. Tomēr jāizvērtē arī risku iespējamība, kas atkarīga no operācijas veida un aizņēmēja stāvokļa (skatīt 4.3. iedaļu). Tabulas ar valstu riska novērtējumu sniegtas atsevišķi Komisijas dienestu darba dokumentā. Turpmāk dots šīs analīzes kopsavilkums par tām desmit valstīm, kuras 2008. gadā rada vislielāko risku budžetam (skatīt iepriekš 4.3. iedaļu), un par valstīm, kuras tieši ietekmē Kopienas budžets.

Kandidātvalstis

Horvātijā reālā IKP (iekšzemes kopprodukts) pieaugums no 4,8 % 2006. gadā palielinājās līdz 5,6 % 2007. gadā. Pieaugumu galvenokārt izraisīja privātā un publiskā patēriņa straujāks pieaugums, ko veicināja stabils, bet arvien lēnāks aizdevumu pieaugums, vienreizēji maksājumi pensionāriem un priekšvēlēšanu izdevumi. Ieguldījumu pieaugums palēninājās no 10,9 % 2006. gadā līdz 6,5 %, atspoguļojot to, ka pakāpeniski beidzās lieli publisko ieguldījumu projekti transporta tīklā. Tajā pašā laikā privātie ieguldījumi kļuva dinamiskāki, daļēji atspoguļojot nelielus uzlabojumus uzņēmējdarbības vidē kopumā. Norēķinu konta deficīts palielinājās līdz 8,6 % no IKP salīdzinājumā ar 7,9 % iepriekšējā gadā, un tas galvenokārt bija saistīts ar deficīta pieaugumu preču tirdzniecībā, ko izraisīja lieli importa apjomi un eksporta pieauguma samazinājums ceturtajā ceturksnī. Ievērojami palielinājās ārvalstu tiešo ieguldījumu (ĀTI) tīrais pieplūdums, kas sasniedza 9,1 % no IKP, tādējādi pat vairāk nekā kompensējot norēķinu konta deficītu. Turpināja palielināties bruto ārējais parāds; tā iemesls bija uzņēmumu tiešo aizņēmumu pieaugums laikā, kad valsts un arī banku nozare samazināja savas nenokārtotās ārējās saistības. Bruto ārējā parāda attiecība no 85,5 % no IKP 2006. gada beigās 2007. gada beigās palielinājās līdz 88,9 %.

Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā 2007. gadā ievērojami palielinājās ražošanas apjoms – līdz aptuveni 5 % (reālos skaitļos) salīdzinājumā ar 4 % 2006. gadā. Būtiski pieauguma avoti bija tērauda izstrādājumu eksports un privātais patēriņš. Gada pēdējos mēnešos norēķinu konta stāvoklis pasliktinājās, 2007. gada beigās sasniedzot gandrīz 3 % no IKP. Pēc tam, kad 2006. gadā ĀTI pieplūdums, pateicoties atsevišķam privatizācijas projektam enerģētikas nozarē, bija sasniedzis gandrīz 6 % no IKP, 2007. gada beigās bruto ĀTI pieplūdums atgriezās 4,8 % līmenī no IKP. Parādu priekšlaicīga atmaksa samazināja valsts ārējo parādu līdz aptuveni 50 % no IKP.

Turcijā IKP pieaugums samazinājās no 6,9 % 2006. gadā līdz 4,5 % 2007. gadā. Lielāka inflācija un stingrāka monetārā politika, ko 2006. gada vidū īstenoja centrālā banka, samazināja vietējā pieprasījuma pieaugumu. Norēķinu konta deficīts palika nemainīgs gandrīz 6 % līmenī no IKP. Bruto ĀTI pieplūdums 2007. gadā sasniedza 3 % no IKP, un aptuveni divas trešdaļas no tiem bija finanšu nozarē. Iepriekšējā gadā valsts ārējais parāds samazinājās par aptuveni 2 procentu punktiem, līdz 2007. gada beigām sasniedzot ap 37 % no IKP. Tajā pašā laikā valsts parāds no 46 % no IKP 2006. gadā samazinājās līdz 39 %. Turcijas bankas bieži izdara starptautiskus aizņēmumus, lai finansētu vietējos aizdevumus, līdz ar to ir paredzams, ka pakāpeniski tās sajutīs ietekmi, ko izraisa kreditēšanas samazināšanās pasaules mērogā.

Potenciālās kandidātvalstis

Bosnijā un Hercegovinā reālā IKP pieaugums no 6,7 % 2006. gadā samazinājās līdz 6 % 2007. gadā. Sakarā ar tirdzniecības deficīta palielināšanos 2007. gadā norēķinu konta deficīts no 8,4 % no IKP 2006. gadā pieauga līdz 13,1 % no IKP 2007. gadā. Norēķinu konta deficītu pilnībā sedza ĀTI, jo liela mēroga privatizācija, kas notika Serbijā, kā arī salīdzinoši efektīvāki ieguldījumi jaunās nozarēs radīja ĀTI pieplūdumu līdz 13,8 % no IKP. Valsts ārējais parāds 2007. gada beigās samazinājās līdz 18,5 % no IKP, savukārt kopējais ārējais parāds tiek lēsts zem 50 % no IKP.

Serbijā reālais IKP 2007. gadā pieauga par 7,5 %. Norēķinu konta deficīts palielinājās līdz 16 % no IKP, un to izraisīja tirdzniecības deficīta pieaugums un tīro kārtējo pārskaitījumu samazināšanās. Neto ĀTI pieplūdums samazinājās līdz 5,1 % no IKP, bet ārvalstu aizņēmumi pieauga līdz 10,3 % no IKP. Kapitāla pieplūduma samazināšanās dēļ Serbijas Valsts bankas ārvalstu valūtas uzkrājumi saruka līdz 3 % no IKP. Serbijas Valsts bankas ārvalstu valūtas rezerves gada beigās bija preču un pakalpojumu 7,5 mēnešu vērtībā. Ārējais parāds saglabājās 62 % apjomā no IKP, bet publiskā un privātā sektora ārējais parāds līdz 2007. gada beigām bija attiecīgi 41 % un 21 % no IKP.

IKP aplēses Melnkalnē liecina par ekonomikas izaugsmi par 7 % 2007. gadā, ko veicināja rekordaugsts tūrisma sezonas rādītājs un mājsaimniecību rīcībā esošo ienākumu pieaugums, kuru sekmēja aizdevumu darbības straujā izvēršana. Norēķinu konta deficīts krasi pieauga līdz 44,2 % no IKP, ko izraisīja ievērojamais tirdzniecības deficīts un eksporta apjoma būtisks samazinājums. Neraugoties uz to, gada laikā ĀTI palielinājās par 56 %. Tomēr vienlaikus notika ieguldījumu aizplūšana, kā rezultātā neto ĀTI bija 23 % no IKP. Mājsaimniecību parādu pieauguma dēļ valsts parāds palielinājās līdz 32,4 % no IKP. Pretstatā tam valsts ārējais parāds gadu no gada samazinājās no 8,3 % līdz 20,3 % no IKP – pēc tam, kad, pateicoties labajiem fiskālajiem rezultātiem, pirms termiņa tika veikti vairāki maksājumi daudzpusējiem aizdevējiem.

Jaunās neatkarīgās valstis

Gruzijā 2007. gadā norēķinu konta stāvoklis vēl vairāk pasliktinājās, un tā deficīts sasniedza gandrīz 20 % no IKP, bet tirdzniecības deficīts bija aptuveni 26 % no IKP. Pēc Krievijas noteiktā embargo tirdzniecībai norit eksporta diversifikācija, tomēr eksporta apjoma kopējais pieaugums nav pietiekams, lai kompensētu importa pieprasījuma pieaugumu kopumā un dabas gāzes importa cenas pieaugumu. Tomēr norēķinu konta deficītu sedza no ārvalstu kapitāla pieplūduma, tostarp ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem, kuri 2007. gadā palielinājās līdz 1584 miljoniem euro (2006. gadā 1076 miljoni euro). Arī banku nozare ir palielinājusi aizņēmumus ārvalstu kapitāla tirgos. Ekonomiskas izaugsme 12,4 % apmērā bija stabila, un to veicināja liels aizdevumu pieaugums, privatizācija, ārvalstu tiešie ieguldījumi un strukturālas reformas. Valsts izdevumi (īpaši militārajā jomā) 2007. gadā pieauga, un fiskālais deficīts tiek lēsts 4,7 % apmērā no IKP. Tā kā deficītu finansēja no privatizācijas peļņas, nominālā izteiksmē valsts parāds bija stabils, procentuālā izteiksmē no IKP samazinoties līdz aptuveni 25 % (valsts ārējais parāds aptuveni 17 % no IKP). Ekonomiskās politikas galvenais uzdevums bija noturēt inflāciju viencipara skaitļa līmenī. Inflācija 12 mēnešos pēc 2007. gada decembra datiem bija 11 %, un patēriņa produktu starptautiskās cenas joprojām rada spiedienu uz patēriņa precēm. Standard & Poor's saglabāja Gruzijas kredītreitingu B+ līmenī, norādot uz pozitīvu perspektīvu. Fitch piešķīra Gruzijai BB- kredītreitingu, noradot uz stabilu perspektīvu 2007. gada jūlijā, kas jo īpaši atspoguļo valsts parāda sloga samazinājumu.

Ukrainā reālā IKP pieaugums 2007. gadā saglabājās 7,3 % līmenī, un to veicināja liels kreditēšanas pieaugums un reālo ienākumu palielināšanās. Norēķinu konta stāvoklis nedaudz pasliktinājās, un tā deficīts sasniedza 4,2 % no IKP. Tirdzniecības deficīts bija 5,6 % no IKP, un to veicināja liels importa pieprasījums un enerģijas importa cenu paaugstināšanās. Pateicoties augstām tērauda cenām pasaules tirgos (Ukrainas galvenā eksporta nozare, kas veido 40 % no eksporta kopējā apjoma), kopumā tirdzniecības nosacījumi Ukrainai tomēr saglabājās pozitīvi. Fiskālais deficīts saglabājās 1,5 % līmenī, stabilai ekonomikas izaugsmei veicinot valsts ieņēmumu iekasēšanu. Ukrainas ārējais parāds samazinājies līdz aptuveni 10 % no IKP, bet sakarā ar to, ka banku nozare izdarīja aizņēmumus ārējā kapitāla tirgū, kopējais ārējā parāda līmenis bija aptuveni 60 % no IKP. Inflācijas 12 mēnešu rādītājs 2007. gada beigās turpināja pieaugt, 2007. gada decembrī sasniedzot 16,6 %; to veicināja pārtikas cenas, kas ir 50 % no šā patēriņa groza rādītāja. Galvenais riska cēlonis joprojām ir nestabilā politiskā situācija, kas savu kulmināciju sasniedza parlamenta pirmstermiņa vēlēšanās 2007. gada septembrī. Nelielais parlamentārais vairākums valdībā, kurš pēc tam nāca pie varas, kā arī pastāvīgā politiskā cīņa starp galvenajiem politikas dalībniekiem neveicina vajadzīgās strukturālās reformas. Standard & Poor’s tomēr apstiprināja, ka Ukrainas ilgtermiņa kredīta reitings ir BB-, jo īpaši tādēļ, ka publiskā sektora parādsaistību apjoms ir tik mazs.

Tadžikistānas ekonomikā 2007. gadā turpinājās spēcīga izaugsme, sasniedzot pieaugumu 7,8 % apmērā no IKP. Pēc 1,7 % budžeta pārpalikuma 2006. gadā paredzams, ka 2007. gadā valsts budžetā tiks reģistrēts deficīts 14,1 % apmēra no IKP (SVF aplēses). Pateicoties sekmīgajiem divpusējiem aizdevuma nolīgumiem – galvenokārt ar Tadžikistānas lielāko kreditoru Krieviju – un parāda atvieglojumiem, ko 2006. gadā nodrošināja SVF daudzpusējā parādu atvieglojumu iniciatīva, ārējais parāds 2006. gadā sākotnēji samazinājās līdz 33,6 % no IKP, bet 2007. gadā tomēr turpināja budžeta deficīta straujā pieauguma tendenci, atkal pieaugot līdz aptuveni 41,9 % no IKP. Tirdzniecības deficīta pieaugumu tikai daļēji kompensē strauji augošais ārējo pārskaitījumu apjoms. Strauji pieauga norēķinu konta deficīts - no 3,0 % 2006. gadā līdz aptuveni 9,5 % 2007. gadā. Bruto oficiālo rezervju importa segums joprojām ir salīdzinoši zems - aptuveni divu mēnešu importa apjoms. SVF nabadzības samazināšanas un izaugsmes mehānismu sekmīgi ieviesa 2006. gadā. Valsts iestādes ir sākušas nākamā mehānisma sagatavošanu, kas, iespējams, būs politikas atbalsta programmas ietvaros (SVF politikas atbalsta instruments).

Citas trešās valstis

Vidusjūras valstis

Marokas ekonomiku 2007. gadā spēcīgi ietekmēja sausums; lauksaimniecības ražošanas apjoma krišanās izraisīja ekonomikas izaugsmes samazināšanos no 8 % 2006. gadā līdz 2,2 % 2007. gadā. Ar lauksaimniecību nesaistītā IKP stabilais pieaugums (no 5,2 % 2006. gadā līdz 5,5 % 2007. gada beigās) un diversifikācijas turpināšana palīdz stiprināt Marokas ekonomikas noturību pret triecieniem. IKP pieaugumu galvenokārt nosaka vietējais pieprasījums: privāto patēriņu veicināja algu pieaugums pilsētās, kredītu straujais pieaugums, darba tirgus pozitīvā attīstība un pārskaitījumu augstais līmenis; pēc kārtējo izdevumu pieauguma par 8 % strauji pieauga publiskais patēriņš. Ārējo vidi joprojām veido ievērojams un arvien lielāks tirdzniecības deficīts (21,0 % no IKP 2007. gadā). Pirmo reizi to pilnībā nekompensēja tūrisma ieņēmumi un pārskaitījumi 2007. gadā, un Marokas norēķinu kontā bija deficīts. Paredzams, ka 2007. gada beigās IKP pieaugums konsolidēs ārējā parāda un IKP attiecības pastāvīgo samazinājumu līdz 22 % no IKP. Tiek lēsts, ka kopējais fiskālais deficīts 2007. gadā būs ievērojami sarucis līdz 0,2 % no IKP (neskaitot ieņēmumus no privatizācijas). Inflācijas spiediens tika samazināts, un vidējā inflācija 2007. gada beigās bija 2,0 %. Par Marokas spēcīgo valūtu (MAD) liecina arī mērenais cenu pieaugums. Pašreizējais maiņas kursa režīms, ar ko MAD piesaista valūtu grozam, kurā dominē euro, pasliktināja tirdzniecības nosacījumus, jo atbilstoši EUR maiņas kursam pret USD pieauga MAD vērtība. Valsts iestādes ir nolēmušas pakāpeniski liberalizēt ārējā kapitāla kontu, kas nozīmē atteikšanos no pašreizējās piesaistes, virzību uz elastīgāku maiņas kursa režīmu un inflācijas mērķu noteikšanu.

Tunisijas ekonomikas attīstības rādītāji ir pieauguši no 5,5 % 2006. gadā līdz 6,3 % 2007. gadā, ko noteica galvenokārt rūpniecības (izņemot tekstilrūpniecību), enerģētikas, transporta un telekomunikāciju pakalpojumu nozares izaugsme. Lai gan ir vērojama lielāka ekonomikas izaugsme, bezdarba līmenis joprojām ir augsts - ap 14 %. Ievērojamai daļai bezdarbnieku ir augstākā izglītība. Valsts budžeta deficīts, neskaitot ieņēmumus no privatizācijas, stabilizējies ap 3 %. Tunisijas ekonomikas attīstību labvēlīgi ietekmēja piesardzīgā fiskālā politika līdz ar stingrāku monetāro politiku, kā rezultātā inflācija 2007. gadā saglabājās visai mērena - 3,1 %. Fiskālā disciplīna līdz ar diviem vietējo naftas cenu paaugstinājumiem palīdzēja atvieglot naftas subsīdiju fiskālo slogu. Ekonomikas attīstības tempu pieauguma un privatizācijas ieņēmumu, kurus galvenokārt izmantoja parādu amortizācijai, rezultātā valsts parāds ir samazinājies, un paredzams, ka šāda tendence turpināsies arī tuvākajā nākotnē. Parāds, kura lielākā daļa ir ārējais parāds, pašlaik joprojām pārsniedz 50 % no IKP. Pateicoties ārējā parāda ilgtermiņa struktūrai, Tunisija tomēr ir noturīga pret ārējiem satricinājumiem. Paredzams, ka sakarā ar labvēlīgu īstermiņa ekonomisko perspektīvu valsts parāds vēl vairāk samazināsies.

Ēģiptes ekonomikas izaugsmes rādītāji pieauga no 6,8 % 2006. fiskālajā gadā, sasniedzot 7,1 % rekordu 2007. fiskālajā gadā. Izaugsmes pamatā ir ieguldījumi, īpaši ārvalstu tiešie ieguldījumi, un privātais patēriņš (arī ar tūrisma palīdzību). Inflācija, kas atspoguļo gan valsts izdevumus, gan augstākas pārtikas importa cenas, 2007. fiskālajā gadā atkal pieauga līdz divciparu skaitlim. Tagad šķiet, ka augstā inflācija ir makroekonomiskās stabilitātes galvenais risks. Pozitīva iezīme bija bezdarba samazināšanās, bet tas tomēr joprojām ir salīdzinoši augsts – gandrīz 10 %. Neraugoties uz spēcīgo ekonomikas izaugsmi un (daļēji) valstij piederošo uzņēmumu pārdošanu, valsts budžeta deficīts nebūt nesamazinājās (7,7 % 2007. fiskālajā gadā salīdzinājumā ar 9,2 % 2006. fiskālajā gadā). Tādējādi bruto valsts parāds joprojām bija augsts – gandrīz 90 % no IKP. Reformas finanšu nozarē turpinās. Stabila fiskālā politika apvienojumā ar cenu stabilitāti pozitīvi ietekmēs darbavietu izveidi.

Libānas ekonomika atgūstas no 2006. gada konflikta ar Izraēlu saistībā ar pastāvīgo politisko strupceļu un atkārtotiem vardarbības uzliesmojumiem. Reālā IKP pieaugums 2007. gadā tiek lēsts 4 % apmērā, kas ir daudz labāks rezultāts nekā sākotnēji paredzētais. Neraugoties uz ASV dolāra, kam ir piesaistīta Libānas mārciņa, devalvāciju, inflācija samazinājās. Tiek lēsts, ka norēķinu konta deficīts ir palielinājies līdz 10,7 % no IKP, un tas atspoguļo atjaunošanas vajadzības. Tomēr to lielā mērā finansē no līdzekļu oficiālā pieplūduma un ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem. Fiskālais deficīts tika ierobežots, pateicoties tam, ka iekasētie ieņēmumi bija lielāki nekā plānots. Valsts parāda attiecība pret IKP nedaudz samazinājās (līdz 2007. gada beigām līdz 171 %), bet joprojām ir ļoti augsta. Valdība joprojām rod labu līdzsvaru starp atjaunošanu un sociālām vajadzībām, un grūtībām, ko rada pārmērīgi lielais valsts parāds. Fiskālā politika ir vērsta uz to, lai ierobežotu primāro deficītu, vienlaikus piešķirot vajadzīgos līdzekļus rekonstrukcijai un seku likvidēšanai. Libānas vienošanās par finansējumu ar SVF, kas tika noslēgta 2007. gada aprīlī fonda Pēckonflikta neatliekamās palīdzības ( EPCA ) programmas ietvaros, tika sekmīgi izpildīta 2008. gada sākumā.

Sīrijas ekonomikas izaugsme salīdzinājumā ar 4,4 % 2006. gadā 2007. gadā nespēja pakāpties augstāk par 3,9 %, kas lielā mērā bija saistīts ar naftas ražošanas apjoma samazināšanos un nelabvēlīgiem laika apstākļiem, kas ietekmēja labības ražu. Paredzams, ka turpmāk negatīvās tendences kompensēs pakalpojumu nozares neatlaidīga izvēršana, ko veicinās stabils tūrisma pieaugums un pieprasījuma pieaugums pēc precēm un pakalpojumiem, ko daļēji nodrošinās Irākas bēgļu lielā populācija. Lauksaimniecības nozares gaidāmā atveseļošanās veicinās arī ekonomikas izaugsmi. Inflācijas tempi 2007. gadā pieauga vidēji par 5,5 %, kas galvenokārt bija saistīts ar Irākas bēgļu klātbūtni, kā arī ar tūrisma izraisīto pieprasījumu pēc pārtikas produktiem un ar augstākām pārtikas un naftas cenām. Naftas ražošanas apjoma samazināšanās un subsīdiju izmaksu pieauguma dēļ fiskālais deficīts 2007. gadā bija 5,0 % no IKP. Neraugoties uz ieņēmumu pieaugumu telekomunikāciju nozarē un nelielām pozitīvām izmaiņām nodokļu ieņēmumu jomā, paredzams, ka 2008. gadā fiskālā situācija pasliktināsies, jo lēmums par subsīdiju atcelšanu nav pieņemts un PVN ieviešana ir atlikta līdz 2009. gadam. Tā rezultātā valsts parāds 2007. gadā pieauga līdz 37,8 % no IKP, un paredzams, ka 2008. gadā tas sasniegs 41 % no IKP. Sīrijas sliktie maksājumu rādītāji, budžeta deficīts un naftas ražošanas apjoma samazināšanās, kā arī ekonomikas reformu lēnā norise un starptautisku sankciju risks pazemina šīs valsts kredītspēju.

Dienvidamerikas valstis

Pateicoties patēriņa preču cenu pieaugumam un joprojām ļoti labvēlīgajai ekonomikas videi, Brazīlijas IKP pieaugums 2007. gadā bija 5,4 %. Ekonomikas izaugsmi galvenokārt veicināja vietējais pieprasījums, pamatkapitāla veidošanai pieaugot par divciparu skaitli (+13,4 %). Bija labi arī privātā patēriņa rādītāji - pieauguma temps 6,5 %. Tā kā bija ļoti liels vietējais pieprasījums, norēķinu konta pārpalikums no 1,3 % no IKP 2006. gadā pagājušajā gadā samazinājās līdz 0,3 %. Sakarā ar to, ka bija liels gan tiešo, gan portfeļa ieguldījumu pieplūdums, maksājumu bilancē radās 87,5 miljardu ASV dolāru pārpalikums. Tā kā 2006. gadā Brazīlija bija sekmīgi atmaksājusi SVF un Parīzes klubam visus nenokārtotos parādus, Brazīlijas ārējā parāda attiecība ievērojami samazinājās. Brazīlija arī ir uzkrājusi ārvalstu valūtas rezerves 180 miljardu ASV dolāru jeb 14 % apmērā no IKP. Tā visa rezultātā Brazīlija neapšaubāmi kļuva mazāk uzņēmīga pret ārējiem ekonomiskiem satricinājumiem nekā iepriekš.

Balstoties uz lieliem vietējiem ieguldījumiem un patēriņu, Argentīnas ekonomikā 2007. gadā turpinājās spēcīga izaugsme, IKP pieaugot par 8,7 %. Tā kā bija liels gala pieprasījums, salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu importa apjoms pieauga par 19,5 %, bet eksporta apjoms palielinājās par 7,5 %. Tā kā ĀTI pieplūdums saglabājās gandrīz 2½ % līmenī no IKP, Argentīnas ārvalstu valūtas rezerve palielinājās līdz 46,9 miljardiem ASV dolāru (18,6 % no IKP), bet kopējais ārējais parāds saruka no 51,5 % no IKP 2006. gadā līdz 45,2 % no IKP pagājušajā gadā. Tomēr stāvoklis publisko finanšu jomā 2007. gadā nedaudz pasliktinājās, jo valsts patēriņš prezidenta vēlēšanu gadā pieauga par divciparu skaitli. Tā kā valsts patēriņš atkal varētu normalizēties, tiek plānots, ka šogad Argentīnas pieauguma tempi palēnināsies un būs aptuveni 6 % no IKP. Šīs pozitīvās norises aizēno inflācijas prognožu pasliktināšanās, kas daļēji atspoguļo spēcīgo vietējo pieprasījumu un politiku, kas balstīta uz salīdzinoši zemu peso vērtību, kas tiek uzturēta mākslīgi. Argentīna ir aizkavējusi maksājumus EIB, jo nav nomaksāti soda procenti (1,7 miljoni ASV dolāru), kas uzkrājušies par aizkavētiem maksājumiem, kas valstī radās saistībā ar reģionālo autoceļu projektu. Tāpat arī Argentīna vēl nav normalizējusi attiecības ar Parīzes klubu.

Dienvidāfrika

Dienvidāfrikā reālā IKP pieaugums 2007. gadā sasniedza 5,1 %, un tajā lielu ieguldījumu deva celtniecības un finanšu nozare. Eksporta apjomi 2007. gada beigās pamatīgi pieauga, un šeit vadībā bija kalnrūpniecības produkti, kuru krājumi tika samazināti, kamēr bija augstas eksporta cenas. Reālais importa apjoms joprojām bija augsts, bet importa vidējās cenas pieauga nedaudz, atspoguļojot, piemēram, augstākas jēlnaftas cenas. Norēķinu konta deficīts 2007. gadā palielinājās līdz 7,3 % no IKP. Kapitāla neto pieplūdums bija pietiekams, lai vēl palielinātu ārvalstu valūtas rezerves attiecībā pret importu (13,5 nedēļas). Randa nominālais efektīvais maiņas kurss 2007. gadā pazeminājās par 3,5 %, bet 2008. gada pirmajos divos mēnešos pazeminājās par 13,5 % sakarā ar apsvērumiem par ekonomikas izaugsmes perspektīvām attiecībā uz eksporta apjomiem, kas izriet no elektroenerģijas deficītu. Līdztekus enerģijas un pārtikas starptautisko cenu pieaugumam tas turpināja nomākt inflācijas perspektīvas, un 2008. gada februārī PCI pieauga līdz 9,4 % gadā. Paredzams, ka inflācija augstāko rādītāju sasniegs 2008. gada pirmajā pusgadā. Norēķinu konta deficīta palielināšanās un atkarība no portfeļa ieguldījumiem samazināja aizsargspējas pret ārējiem triecieniem. Tomēr valsts spēcīgajiem fundamentālajiem faktoriem vajadzētu mazināt šo satricinājumu negatīvo ietekmi uz ekonomiku. Iekšzemes spiedienu varētu radīt enerģijas deficīts, augstais bezdarba līmenis, krasa nevienlīdzība, lielais HIV/AIDS saslimšanas gadījumu skaits un augstais noziedzības līmenis.

[1] COM(2008)2 un SEC(2008)18 kopā veido iepriekšējo ziņojumu par budžeta segtajām garantijām 2007. gada 30. jūnijā.

[2] SEC(2008)[…].

[3] Informācija par EIB pilnvarām sniegta Pielikuma A1. tabulā, un atsauces uz juridisko pamatu uzskaitītas Pielikuma A4. tabulā.

[4] Jaunākais ziņojums par Fondu ir COM(2006)695 „Pilnīgs ziņojums par Garantiju fonda darbību” un tam pievienotais Komisijas dienestu darba dokuments (SEC(2006)1460).

[5] Padomes 1994. gada 31. oktobra Regula (EK, Euratom) Nr. 2728/94, ar ko izveido Garantiju fondu ārējai darbībai, OV L 293, 12.11.1994., 1. lpp., kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 1999. gada 25. maija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1149/1999, OV L 139, 2.6.1999., 1. lpp., Padomes 2004. gada 22. decembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2273/2004, OV L 396, 31.12.2004., 28. lpp., un Padomes 2007. gada 30. janvāra Regulu (EK, Euratom) Nr. 89/2007, OV L 22, 31.1.2007., 1. lpp.

[6] Padomes 2006. gada 19. decembra Lēmums 2006/1016/EK, OV L 414, 30.12.2006., 95. lpp.

[7] C/2007/3592.

[8] Padomes 2007. gada 10. decembra Lēmums 2006/860/EK, OV L L337, 21.12.2007., 111. lpp.

[9] Lēmumu par vispārējām pilnvarām pieņēma saskaņā ar finanšu plānu 2000.-2006. gadam, skatīt Padomes 1999. gada 22. decembra Lēmumu 2000/24/EK, OV L 9, 13.1.2000., 24. lpp., ar grozījumiem (turpmāk „iepriekšējās vispārējās pilnvaras”).

[10] Šā aprēķina nolūkā pieņem, ka netiek pieprasīts neizpildītās aizdevumu saistības izpildīt pirms sākotnēji noteiktā termiņa, t.i., ņem vērā tikai tos maksājumus, kuru termiņš ir noteiktajā laikposmā (skatīt arī Pielikuma 1. sadaļu).

[11] Tagad Serbijas Republika un Melnkalnes Republika.

[12] Skatīt Pielikuma 1.3. iedaļu.

[13] Skatīt 1.06. pantu pārveidotajā un grozītajā garantijas nolīgumā, ko EK un EIB parakstīja 2005. gada 30. augustā/2. septembrī.

[14] Sadalīts starp noteikta maksimālā apjoma pamatsummu (25 800 miljoni euro) un fakultatīvām pilnvarām (2000 miljoni euro), par ko lemj Padome.

[15] Skatīt 12. pantu Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, kurā izdarīti grozījumi un ar ko īsteno Lēmumu 94/728/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu.

[16] Papildinformāciju skatīt Pielikuma 1.4.3. iedaļā.

[17] Ieskaitot uzkrātos procentus.

[18] Padomes 2007. gada 30. janvāra Regula (EK, Euratom) Nr. 89/2007, OV L 22, 31.1.2007., 1. lpp.

[19] OV L 414, 30.12.2006., 102. lpp.