KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS CENTRĀLAJAI BANKAI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI, REĢIONU KOMITEJAI UN EIROPAS INVESTĪCIJU BANKAI par brīdināšanas mehānisma ziņojumu 2013, kas sagatavots saskaņā ar Regulas par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību, 3. un 4. pantu /* COM/2012/0751 final */





1. Ievads Ilgstoša makroekonomiska nelīdzsvarotība, kuras rezultāts ir lieli un noturīgi ārējie deficīti un pārpalikumi, pastāvīga konkurētspējas mazināšanās un parādsaistību pieaugums, ir daži no būtiskākajiem pašreizējās ekonomiskās krīzes cēloņiem, un to pašreizējā novēršana un korekcija veido ekonomikas vidi. Tie joprojām rada makroekonomiskas problēmas attiecīgajām dalībvalstīm un izraisa blakusefektus, kas palielina draudus euro zonai. 2011. gada decembrī stājās spēkā tā sauktā sešu tiesību aktu pakete, tostarp divas regulas, ar ko izveido makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanas procedūru (MNNP)[1]. Nelīdzsvarotības uzraudzība saskaņā ar MNNP ir daļa no “Eiropas pusgada”, kas paredz integrētu un progresīvu pieeju makroekonomiskajai uzraudzībai. MNNP pirmoreiz pilnībā ieviesa 2012. gadā. Par MNNP aizsākumu uzskatāms 2012. gada 14. februāris, kad Komisija publicēja pirmo brīdināšanas mehānisma ziņojumu[2]. 2012. gada 30. maijā tika publicēts padziļināts pārskats par 12 dalībvalstīm[3], un tajā tika secināts, ka aplūkotajās 12 dalībvalstīs pastāv makroekonomiska nelīdzsvarotība. Atbilstošas politiskas atbildes uz konstatētajām neatbilstībām bija iekļautas katrai konkrētai valstij adresētā ieteikumu paketē, ko Eiropas pusgada ietvaros jūlijā izdevusi Padome[4]. Šis ir otrais brīdināšanas mehānisma ziņojums, ar ko uzsāk MNNP 2013. gada Eiropas pusgadam. Ar brīdināšanas mehānisma ziņojuma palīdzību Komisija nosaka dalībvalstis, kurās vērojamā notikumu attīstība pēc tās uzskatiem liek veikt padziļinātu analīzi, lai noteiktu, vai pastāv vai draud rasties nelīdzsvarotība. Jāuzsver, ka nevis brīdināšanas mehānisma ziņojumā, bet pēc tā publicētajā padziļinātajā pārskatā ir sīki analizēti novēroto tendenču virzītājspēki[5]. Pamatojoties uz padziļinātiem pārskatiem, Komisija lems par to, vai pastāv nelīdzsvarotība vai pārmērīga nelīdzsvarotība, un sniegs politikas ieteikumus. Šajā MNNP otrajā kārtā tiks iekļauti iepriekšējā cikla konstatējumi un ņemts vērā, ka ekonomikas nosacījumi kopumā nav uzlabojušies. Padziļinātus pārskatus paredzēts publicēt pavasarī, pirms maija „Eiropas pusgada” paketes. Brīdināšanas mehānisma ziņojuma pamatā ir rādītāju kopsavilkums. Novērtējums par nelīdzsvarotības iespējamo esību vai nelīdzsvarotības risku dalībvalstīs neizriet no mehāniskas pārskata rādītāju piemērošanas. Rādītāju kopsavilkums ir papildināts ar jaunu informāciju un rādītājiem, pienācīgi ņemot vērā valsts konkrētos apstākļus un iestādes un ņemot vērā arī 2012. gada maija padziļinātā pārskata secinājumus. Kas attiecas uz rādītāju kopsavilkuma koncepciju, rādītājs, kas saistīts ar finanšu nozari, tika pievienots sākotnējam desmit rādītāju kopumam, lai reaģētu uz Padomes un Eiropas Parlamenta aicinājumu vairāk ņemt vērā finanšu nozari. 1. pielikumā sniegti papildu paskaidrojumi un pamatinformācija par šāgada rādītāju kopsavilkumu. 2. sadaļā sniegti daži horizontāli un tematiski komentāri rādītāju kopsavilkuma lasījumam. 3. sadaļā rādītāju kopsavilkums sniegts pa valstīm. 4. sadaļā izdarīti secinājumi. 2. Progress līdzsvara atjaunošanā un nelīdzsvarotības korekcija ES ekonomika joprojām saskaras ar nozīmīgām problēmām, kas jārisina, lai novērstu ārējo un iekšējo nelīdzsvarotību, kura kumulējusies pirmskrīzes periodā. Vairākas dalībvalstis saskaras ar aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanas slogu gan privātajā, gan publiskajā sektorā. Šis slogs atspoguļo tādas uzkrātas finanšu nelīdzsvarotības novēršanu, kura ir saistīta ar iepriekšējiem neilgtspējīgiem izdevumiem un parāda līmeņiem. Vienlaicīga aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšana ir slogs izaugsmei, jo tēriņi ir samazināti un ienākumi tiek novirzīti parāda atmaksai, bet ārējā deficīta novēršanai, kas jāveic pilnībā un pastāvīgi, vajadzīgi turpmāki relatīvās konkurētspējas uzlabojumi, tostarp attiecībā uz izmaksu samazināšanu un ražīguma palielināšanu. Sagaidāms, ka kumulētās iekšējās un ārējās nelīdzsvarotības korekcija būs ilgstošs process, kas ietekmēs ekonomikas vidi vairākus turpmākos gadus un strukturēs uzraudzību saskaņā ar MNNP. Pašreizējie izaugsmes nosacījumi, tostarp perspektīvas nākamajam gadam, ir ievērojami vājāki nekā prognozēts, sagatavojot iepriekšējo brīdināšanas mehānisma ziņojumu šā gada sākumā, taču progress līdzsvara atjaunošanā pavērs ceļu uz izaugsmi un konverģenci. Ir pozitīvas pazīmes, kas liecina par to, ka līdzsvara atjaunošana ES ekonomikā virzās uz priekšu, kā to apliecina Komisijas jaunākās prognozes. Šķiet, reformas pūliņiem ir rezultāti, un ne tikai programmas valstīs. Tekošā konta deficīts samazinās valstīs ar lielāko ārējo nelīdzsvarotību, un to veicina konkurētspējas palielināšanās. Tomēr joprojām ir nepieciešamas ievērojamas korekcijas dažās valstīs, kurās ir liels tekošā konta deficīts, un korekcijas ir jāpapildina, īstenojot produktivitāti veicinošas strukturālās reformas, par kurām panākta vienošanās saistībā ar ekonomikas korekcijas programmām un ieteikumiem atsevišķām valstīm. Turpmāku euro zonas (un ES iekšējā) līdzsvara atjaunošanu varētu sekmēt dinamisks iekšzemes pieprasījums un atalgojuma pārmaiņas valstīs, kurām ir pārpalikums. Saistībā ar dažādām jomām, uz kurām attiecas rādītāju kopsavilkuma rezultāti, var izteikt šādus konkrētākus apsvērumus. · Euro zonā (un ES) pašlaik norisinās līdzsvara atjaunošana tekošo kontu pozīcijās. Līdz šim tas galvenokārt bijis vārīgās tautsaimniecībās veiktās korekcijas rezultāts, lai gan attīstība dalībvalstīs, kurās ir liels tekošo kontu pārpalikums, arī veicina līdzsvara atjaunošanu euro zonā (un ES). Valstis, kurām ir deficīts, pieredzējušas eksporta pieaugumu, kas saistīts ar konkurētspējas palielināšanos un līdzekļu pārdali uz eksportu orientētajām nozarēm, taču tās pieredzējušas arī spēcīgu iekšzemes pieprasījuma un importa konsolidāciju. Lai gan šīm izmaiņām piemīt gan cikliskas, gan strukturālas iezīmes, šķiet, vairākumā valstu dominē strukturālās korekcijas. Līdztekus korekcijām dalībvalstīs, kurās ir liels tekošo kontu deficīts, vairākās dalībvalstīs, kurām ir pārpalikums, ārējā bilance samazinājusies, tomēr nedaudz lēnāk. Iekšzemes pieprasījuma īpatsvara pieaugums to valstu saimnieciskajā darbībā, kurām ir pārpalikums, un samērā dinamiskais algu pieaugums liecina, ka turpmākajos gados var pieaugt to valstu ieguldījums līdzsvara atgūšanā, kurām ir pārpalikums. · Tomēr tekošā konta deficīta ārējā korekcija vēl nav pietiekama, lai nodrošinātu ilgtspējīgu un pienācīgu ārējā parāda stāvokli. Vairākumam dalībvalstu ir (negatīvi) starptautisko investīciju bilances saldo, kas pārsniedz indikatīvo robežvērtību. Tomēr dažādās valstīs atšķiras rādītāji, par cik starptautisko investīciju bilances saldo pārsniedz robežvērtību, sākot no vidējas novirzes (CZ, EE, LT, PL, SI un SK, un RO) un beidzot ar būtisku novirzi (BG, ES, CY, LV un HU, kā arī IE, EL un PT). Iedzīšanas procesā esošo ekonomiku neto ārējais parāds parasti ir zemākā līmenī nekā starptautisko investīciju bilances saldo, un tas atspoguļo ārvalstu tiešo ieguldījumu lielo nozīmi (BG, CZ, SK, LT un LV). Daudzos gadījumos tas, ka negatīvie posteņi turpināja palielināties vai samazināties, ir galvenokārt izskaidrojams ar vērtējuma izmaiņām (ES un CY, kā arī EL un PT), jo īpaši saistībā ar tādu iekšzemē izdotu vērtspapīru tirgus vērtības zudumu, kas pieder ārvalstniekiem. · Eksporta rezultāti ir nedaudz uzlabojušies, lai gan samazinājies pieprasījums pasaules mērogā. Izņemot iedzīšanas procesā esošās dalībvalstis (EE, MT, SK, BG, LV, LT, PL un RO), pēdējos piecos gados vairākums dalībvalstu ir zaudējušas eksporta tirgus daļas tādā apmērā, kas krietni pārsniedz indikatīvo robežvērtību. Ilgākā laika posmā šie zaudējumi daļēji atspoguļo ES mēroga tendences pasaules kontekstā un ir jāaplūko pasaules tirdzniecības paplašināšanās kontekstā. Tomēr tirgus daļu zaudēšanas temps bieži vien ir lēnāks salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu. · Cenu un ārpuscenu konkurētspējas attīstība ir devusi pozitīvu ieguldījumu ārējās nelīdzsvarotības samazināšanā. Atlabšana cenu un ārpuscenu konkurētspējas jomā ir ārkārtīgi svarīga korekcijas procesam tautsaimniecībās, kam ir liels tekošā konta deficīts. Ir jau veiktas daudzas strukturālas reformas. Lai gan to reformu ietekme, kas veiktas attiecībā uz galvenajiem makroekonomiskajiem rādītājiem, parasti ir pamanāma tikai pēc laika, būtiskas darba tirgus reformas jau sākušas izpausties kā ievērojami konkurētspējas uzlabojumi vairākās dalībvalstīs. Tendenču pārmaiņas attiecībā uz relatīvajām vienības darbaspēka izmaksām un reālajiem efektīvajiem valūtas kursiem jau ir nepārprotami labvēlīgi ietekmējušas konkurētspējas uzlabošanu vairākās dalībvalstīs. Rādītāju kopsavilkumā vienības darbaspēka izmaksu rādītājs (nominālās izmaiņas 2009.–2011. gadā) pārsniedz robežvērtību tikai četrās dalībvalstīs (BG, LU, RO, FI) salīdzinājumā ar divkāršu valstu skaitu iepriekšējā ziņojumā, atspoguļojot lejupvērstu spiedienu uz algu pieaugumu pēdējos pāris gados. · Līdz šim ieguvumi attiecībā uz cenu konkurētspēju lielākoties notikuši dalībvalstīs ar lielu nelīdzsvarotību, kuru izraisījis intensīvs tirgus spiediens. Kopš 2010. gada nominālais vienības darbaspēka izmaksu pieauguma koeficients euro zonas perifērijā bija zemāks par attiecīgo pieauguma koeficientu tajās nozīmīgākajās ekonomikās, kurām ir pārpalikums. Vienības darbaspēka izmaksu samazinājums neaizsargātākās valstīs attiecībā pret lielākajām euro zonas valstīm izriet no ražīguma palielināšanās un konkurences spiediena, darbvietu likvidēšanas, kas pašlaik pārsniedz darbvietu izveidi pēdējos gados, un nominālā atalgojuma samazinājuma vairākās nozarēs. · Privātā sektora parādsaistību problēmas joprojām pastāv daudzās dalībvalstīs. Pārmērīgu aizņemto līdzekļu atmaksa privātajā sektorā, tostarp uzņēmumos un mājsaimniecībās, sākās laikposmā pēc finanšu krīzes. Privātā sektora parāds pārsniedz indikatīvo robežvērtību (160 % no IKP) vairākumā dalībvalstu (AT, BE, CY, DK, FI, FR, HU, LU, MT, NL, ES, SE un UK, kā arī IE un PT). Nozaru līmenī uzņēmumu parādsaistības dažās valstīs ir īpaši lielas (vairāk nekā 120 procentu no IKP BE, BG, CY, MT, ES un SE, kā arī IE un PT). Citos gadījumos, piemēram, SI un ES, uz būvniecības uzņēmumiem attiecas ievērojama daļa nefinanšu sabiedrību parādu un turpmāka mājokļu tirgus korekcija var izraisīt nedrošo aizdevumu un samazinātas vērtības aktīvu pieaugumu šajā nozarē. Attiecībā uz mājsaimniecībām ir saskatāmas parādsaistību problēmas vairākās dalībvalstīs (CY, DK, NL, ES, SE un UK, kā arī IE un PT), un tās galvenokārt ir saistītas ar mājokļu tirgus pirmskrīzes uzplaukumu. Negatīvie riski attiecībā uz mājsaimniecību bilanci un patēriņu ir saistīti ar iespējamām turpmākām korekcijām mājokļu tirgū. · Aizdevumu izsniegšana privātajam sektoram joprojām ir vāja un privātās kredītu plūsmas ir nenozīmīgas. 2011. gadā kredīta pieauguma rādītāji kopumā bija zemāki par robežvērtību, kas ir izskaidrojams gan ar kredīta piedāvājuma, gan pieprasījuma faktoriem. No vienas puses, bankas samazināja bilances un palielināja to nodrošinājumu. Patiešām, finanšu nozares saistības 2011. gadā kopumā pieauga tikai mēreni. Pašreizējās strukturālās un likviditātes problēmas finanšu sektorā ietekmēja arī kredītu piedāvājumu. No otras puses, ekonomiskās izaugsmes izredžu pasliktinājums kopā ar lielu nenoteiktību ir kavējuši pieprasījumu, jo īpaši valstīs ar lielākajām korekcijas vajadzībām. · Sarežģītas nozaru savstarpējās saites starp publisko, privāto un banku nozari bieži pievienojas situācijas pamatā esošajai nelīdzsvarotībai. Spēcīga valstu tendenciozitāte attiecībās starp finanšu nozari un iekšzemes valdību lielā mērā izraisa banku pakļautību valdībai ar valsts obligāciju starpniecību. Turklāt augsts valsts obligāciju ienesīgums ar banku nozares starpniecību var ietekmēt arī uzņēmumus, tādējādi negatīvi ietekmējot to finansēšanas nosacījumus. Tāpēc finansēšanas izmaksas gan publiskajā, gan privātajā sektorā dalībvalstīs kļuvušas aizvien atšķirīgākas, kas izpaužas finanšu sadrumstalotībā pāri valstu robežām. Valsts parāda krīze ir izraisījusi noguldījumu aizplūšanu no atsevišķām neaizsargātām valstīm un radījusi papildu finansēšanas un likviditātes problēmas to privātajā sektorā. Mazo un vidējo uzņēmumu risku tas šajā ziņā ietekmē vairāk, jo tie lielā mērā paļaujas uz bankas kredītu. Šajā kontekstā privātā sektora parādsaistību spiediens rada pat lielākas bažas, ja tas notiek paralēli publiskajā sektorā notiekošajam un nepieciešamajam parādsaistību samazināšanas procesam (BE, ES, HU un IT, kā arī IE, EL un PT). · Mājokļu tirgi joprojām atrodas korekcijas režīmā ar dažādu ietekmi atkarā no būvniecības sektora dinamikas. Patiešām, gandrīz visas dalībvalstis piedzīvojušas negatīvus mājokļu faktisko cenu pieauguma rādītājus 2011. gadā, taču īpašs izņēmums šajā ziņā ir Baltijas valstis, kas atgūstas no iepriekšējām „mājokļu burbuļu plīšanas” epizodēm. Līdz ar to nevienā valstī mājokļu cenu pieaugums nepārsniedza indikatīvo robežvērtību. Šī korekcija ir paātrinājusies dažās valstīs, kurām jau bija raksturīga būtiska mājokļu cenu krišanās (CY, ES un IE) saistībā ar krasu ekonomiskās situācijas pasliktināšanos. Tas dažos gadījumos ir izraisījis nepieciešamo aktivitātes samazināšanos būvniecības nozarēs, taču radījis arī lielāku bezdarbu un banku bilances pasliktināšanos (SI, ES un IE). Nevar izslēgt turpmāku lejupvērstu korekciju (DK, NL, UK), ja tiks ieviesti stingrāki kreditēšanas nosacījumi un saglabāsies ekonomiskā nenoteiktība. · Pašreiz notiekošā nelīdzsvarotības korekcija ir nepieciešama, taču īstermiņā tā dārgi izmaksā un ir bijusi par pamatu augstākam bezdarba līmenim. Korekcija tiek īstenota, tomēr turpmākais ceļš uz pilnīgu un noturīgu līdzsvara atjaunošanu vēl joprojām ir garš. Atalgojuma noteikšanas mehānismu reformas jau ir parādījušas savu efektivitāti cenu konkurētspējas uzlabošanā. Augsts vai pieaugošs bezdarba līmenis vairākās dalībvalstīs sarukuša kopējā pieprasījuma kontekstā pavēršas pret darba tirgus korekcijas procesu, kas vēl joprojām nav noslēdzies. Vāja ekonomiskā aktivitāte un – dažos gadījumos – tādu nozīmīgu nozaru kā būvniecība (SI, ES un IE) darbības sašaurināšanās ir korekcijas procesa daļa, kas izraisa resursu pāreju no starptautiski netirgojamu produktu sektora uz starptautiski tirgojamu produktu sektoru un izdevumu pārvietošanu uz iekšzemē ražotām precēm. Izdevumu pārmaiņu vadība nolūkā atjaunot izaugsmi, darbvietu izveidi un ārējo korekciju ir ļoti atkarīga no noturīgiem strukturālo reformu veikšanas centieniem gan darba, gan produktu tirgū, kā arī no centienu pastiprināšanas finanšu regulējuma ieviešanā. Tas ir jo īpaši svarīgi saistībā ar augstu iekšējo aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanas slogu. 3. Komentāri par valstu specifiku rādītāju kopsavilkumā Turpmākie komentāri neattiecas uz dalībvalstīm, uz kurām attiecas uzraudzība saskaņā ar ekonomikas korekcijas programmām, ko atbalsta ar oficiālu finansējumu. Šīs dalībvalstis ir Grieķija, Īrija un Portugāle euro zonā un Rumānija ārpus euro zonas[6]. Beļģija. Komisija 2012. gada maijā secināja, ka Beļģija saskārās ar makroekonomisko nelīdzsvarotību, jo īpaši attiecībā uz tendencēm saistībā ar ārējo konkurētspēju un parādsaistībām. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā vairāki rādītāji pārsniedz indikatīvās robežvērtības, konkrētāk, tie, kas attiecas uz izmaiņām eksporta tirgus daļās; bruto privātā sektora parāda un vispārējās valdības parāda līmeni. Kas attiecas uz ārējiem faktoriem, Beļģija turpināja zaudēt eksporta tirgus daļas lēnākā tempā. Pastāvīgie eksporta tirgus daļu zaudējumi ir saistīti ar preču bilances pasliktināšanos kopš 2003. gada, ko daļēji kompensēja straujais pieaugums pakalpojumu bilancē. Sagaidāms, ka tekošā konta stāvoklis turpmākajos gados saglabāsies tuvu līdzsvaram. Svarīgs faktors, kas izskaidro eksporta tirgus daļas samazināšanos, ir pasliktināšanās attiecībā uz izmaksu konkurētspēju, kas saistīta, inter alia, ar lielāku kumulēto vienības darbaspēka izmaksu pieaugumu salīdzinājumā ar euro zonas vidējo rādītāju. Sagaidāms, ka šī tendence saglabāsies. Kas attiecas uz iekšējo nelīdzsvarotību, privātā sektora parādu rādītājs krietni pārsniedz robežvērtību, lai gan lielā mērā to izraisa uzņēmumu iekšējie aizdevumi. Kredīti samērā strauji pieauga 2011. gadā, bet pēdējā laikā samazinājās gan sakarā ar pieprasījuma samazināšanos, gan stingrākiem kredītnosacījumiem uzņēmumiem. Valdības parāda līmenis ir augsts, un tas paaugstinās tāpēc, ka iepriekšējos gados uzkrājušies lieli deficīti un notikušas intervences finanšu nozarē. Mājokļu cenas pirms krīzes strauji pieauga, un ir jāturpina pētīt korekcijas iespēja, tostarp, kā šāda korekcija varētu ietekmēt ar hipotēku saistītu mājsaimniecību parādu noturību. Parāda attiecība pret pašu kapitālu finanšu nozarē 2011. gadā palielinājās zaudējumu dēļ šajā nozarē. Kopumā Komisija, ņemot vērā arī nelīdzsvarotības konstatēšanu maijā, uzskata, ka ir lietderīgi turpināt analizēt nelīdzsvarotības saglabāšanos vai tās novēršanu. Bulgārija. Komisija 2012. gada maijā secināja, ka Bulgārija saskārās ar makroekonomisko nelīdzsvarotību, jo īpaši attiecībā uz tendencēm saistībā ar ārējām parādsaistībām, aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanu korporatīvajā sektorā un darba tirgus korekcijas procesu. Atjauninātajā datu apkopojumā daži rādītāji pārsniedz indikatīvo robežvērtību, konkrētāk, attiecībā uz starptautisko investīciju bilances saldo un vienības darbaspēka izmaksām, savukārt privātā sektora parāda rādītājs tagad ir zemāks par robežvērtību. Kas attiecas uz ārējiem faktoriem, tekošā konta bilance strauji uzlabojās: tā sasniedza līdzsvara stāvokli 2011. gadā, un tiek lēsts, ka prognozē aplūkotajā laikposmā tā saglabāsies zemāka par robežvērtību. Lai gan panākti uzlabojumi, kas izpaužas kā straujas korekcijas tekošā konta bilancē, sagaidāms, ka prognozē aplūkotajā nākotnē negatīvais starptautisko investīciju bilances saldo joprojām ievērojami pārsniegs indikatīvo robežvērtību un attiecīgi būs neaizsargātības faktors. Tomēr šis rādītājs ir jāinterpretē saistībā ar ļoti lielu ārvalstu tiešo ieguldījumu apmēru, kas ievērojami pazemina neto ārējo parādu. Pirmkārt, 2011. gadā ārvalstu tiešo ieguldījumu pieplūdums saglabājās zems, un paredzams, ka tā nesenais pieaugums saglabāsies mērenā līmenī, lai gan ārvalstu tiešo ieguldījumu krājumi ir augsti. Otrkārt, Bulgārija sasniedza eksporta tirgus daļu pieaugumu, vienlaicīgi saglabājot ražīguma palielināšanos un reālā efektīvā valūtas kursa pazemināšanos un neseno nelielo vienības darbaspēka izmaksu palielināšanos, lai gan šis rādītājs joprojām pārsniedz robežvērtību, un nākotnē ir sagaidāms atalgojuma pieaugums un relatīvi augstas vienības darbaspēka izmaksas. Pēc agrāk notikušā mājokļu cenu straujā krituma mājokļu tirgū turpinās lejupvērsta korekcija. Kreditēšanas nosacījumi saglabājas stabili, paredzot aizdevumu pieaugumu, lai gan augstais ieņēmumus nenesošo aizdevumu līmenis varētu kļūt par aizdevumu bremzētāju. Lai gan strauji samazinājušies aizņēmumi (2011. gada dati liecina par strauju kritumu īstermiņa aizdevumu jomā nefinanšu sabiedrībām), privātajam sektoram tādā ekonomikā, kura cenšas panākt pārējās ES valstis, joprojām ir salīdzinoši lielas parādsaistības, galvenokārt ņemot vērā pārrobežu starpuzņēmumu aizdevumus nefinanšu sabiedrībām. Kopš ārējās nelīdzsvarotības korekcija ir daļēji notikusi ar iekšzemes pieprasījuma, tostarp ieguldījumu, sašaurināšanu, pastāv risks, ka ekonomika tiks nobloķēta zemā izaugsmes gaitā, tādējādi padarot sarežģītāku parāda līmeņa, tostarp starptautisko investīciju bilances saldo, samazināšanu. Bažas par valsts ilgtermiņa potenciālo izaugsmi sakņojas arī darba tirgus trūkumos, kas ir atspoguļoti vājos darba tirgus rādītājos ar negatīvu pieaugumu, pieaugošu bezdarba līmeni un augstu strukturālo bezdarbu. Kopumā Komisija, ņemot vērā arī nelīdzsvarotības konstatēšanu maijā, uzskata, ka ir lietderīgi turpināt analizēt nelīdzsvarotības saglabāšanos vai tās novēršanu. Čehija. Iepriekšējā MNNP kārtā Čehija netika noteikta kā valsts, kura saskārusies ar nelīdzsvarotību. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā starptautisko investīciju bilances saldo ir mazāks par indikatīvo robežvērtību. Starptautisko investīciju bilances saldo samazinājās noturīga, taču mērena tekošā konta bilances deficīta dēļ aptuveni 3 procentu apmērā no IKP pēdējo trīs gadu laikā. Cēlonis tam ir galvenokārt dividenžu plūsma no ārvalstu tiešo ieguldījumu lielā uzkrājuma. Kopumā ārējās neaizsargātības risks ir ierobežots, jo bruto ārējā parāda pasīvu vērtība ir salīdzinoši zema. Tirdzniecības bilance 2011. gadā uzrādīja stabilu pārpalikumu, bet eksporta tirgus daļu pieaugums ir pakāpeniski samazinājies, atspoguļojot to, ka samazinās ārvalstu tiešo ieguldījumu daļa pilnīgi jaunos projektos. Tajā pašā laikā sagaidāms, ka samazināsies arī importa pieaugums. Tā kā iekšzemes pieprasījums joprojām ir vājš, un tiek prognozēts, ka tekošā konta deficīts nākamajos gados turpinās uzlaboties, paredzams, ka tas veicinās starptautisko investīciju bilances saldo stabilizāciju aptuveni pašreizējā līmenī. Pretēji vērtības pieauguma tendencei, kas bija vērojama pirms pasaules finanšu krīzes, reālais efektīvais valūtas kurss kopš 2009. gada ir diezgan stabils. Kapitāla ieplūde Čehijā norisinājās līdztekus ievērojamam atalgojuma pieaugumam visās ekonomikas nozarēs, lai gan ražīgums pieauga galvenokārt starptautiski tirgojamo produktu sektorā. Kaut arī kopumā nominālā vienības darbaspēka izmaksu izaugsme samazinājās līdz gandrīz 3 % pēdējo trīs gadu laikā, un ir paredzams, ka tuvākajā nākotnē tā saglabāsies zema, starptautiski netirgojamo produktu sektora kumulatīvā ražīguma atšķirības var negatīvi ietekmēt tautsaimniecības konkurētspēju: pirmkārt, starptautiski netirgojamo produktu sektors nodrošina izejvielas citām nozarēm, tādējādi tieši ietekmējot to konkurētspēju; un, otrkārt, augstāks algu pieaugums starptautiski netirgojamo produktu sektorā var kavēt darbaspēka novirzīšanu uz rūpniecības uzņēmumiem, kas ir orientēti uz eksportu un kam ir lielākas ražīguma pieauguma iespējas. Līdztekus mājokļu faktisko cenu samazinājumam notiek korekcija būvniecības nozarē un nekustamā īpašuma nozarē, kuru izaugsmi bija veicinājuši samērā viegli aizdevumu nosacījumi pirms krīzes; šo nozaru pievienotajā vērtībā bankas aizdevumu daļa 2005.–2008. gadā bija divkāršojusies. Banku sektors, kur dominē ārvalstu bankas, Čehijā saglabājies stabils, un mērens privātā un publiskā sektora parādsaistību līmenis novērsis jebkādas negatīvas mijiedarbības izveidošanos. Kopumā Komisija šajā posmā neveiks papildu padziļinātu analīzi saistībā ar MNNP. Dānija. Komisija 2012. gada maijā secināja, ka Dānija saskārās ar makroekonomisko nelīdzsvarotību, jo īpaši attiecībā uz tendencēm saistībā ar ārējo konkurētspēju un mājsaimniecību parādsaistībām. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā daži rādītāji pārsniedz indikatīvo robežvērtību, konkrētāk, tie, kas attiecas uz izmaiņām eksporta tirgus daļās un uz privātā sektora parādu. Eksporta tirgus daļu zaudējumi joprojām ievērojami pārsniedz robežvērtību, un 2011. gadā tie bija tikpat lieli kā 2010. gadā. 2012. gada maija padziļinātajā pārskatā secināts, ka Dānijas konkurētspēja un vājais sniegums preču eksporta jomā bija saistīts ar vienības darbaspēka izmaksu pieaugumu salīdzinājumā ar galvenajiem konkurentiem. Tomēr izmaksu konkurētspēja, ko mēra ar procentu izmaiņu nominālajās vienības darbaspēka izmaksās trīs gadu laikā, ir uzlabojusies un ir zemāka par robežvērtību. Prognozes liecina, ka nākamajos gados joprojām saglabāsies vāji izteikts vienības darbaspēka izmaksu pieaugums. Reālā efektīvā valūtas kursa procentuālās izmaiņas triju gadu laikā arī liecina par vērtības samazināšanos kopš 2009. gada, un ir sagaidāms, ka tas turpināsies nākamajos gados. Lai gan ir uzlabojusies cenu konkurētspēja, noturīgā tirgus daļu samazināšanās var nozīmēt, ka tā vēl nav pietiekama, lai atjaunotu kumulatīvos konkurētspējas zudumus, kas notika iepriekšējā desmitgadē. Tomēr tekošā konta pārpalikumi turpināja palielināties, ko veicināja jo īpaši preču un pakalpojumu tirdzniecības bilance – daļēji naftas un gāzes eksporta dēļ, kas gūst labumu no naftas cenu pieauguma, taču arī ienākumu pieplūduma dēļ no ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem ārzemēs. Tomēr, tā kā tekošā konta bilance daļēji atspoguļo ievērojamos uzkrājumus privātajā sektorā, ir sagaidāms, ka turpmākajos gados tā samazināsies, jo iekšzemes pieprasījums pakāpeniski atlabs. Privātā sektora parāda attiecība saglabājas krietni virs robežvērtības. Lai gan jāatzīst, ka tā ir samazinājusies otro gadu pēc kārtas, daļēji atspoguļojot mājsaimniecību parāda attiecības samazināšanos, taču joprojām ir viena no lielākajām. Izmaiņas mājokļu tirgos ir veicinājušas mājsaimniecību parāda palielināšanos augstāk par ilgtspējīgu līmeni, kas potenciāli saasina riskus finanšu un ekonomikas stabilitātei. Lai gan risks finanšu stabilitātei var būt samērā zems, riski ekonomikas stabilitātei šķiet nepārprotami lielāki. Patiešām, pārmērīgas mājokļu cenu svārstības un liels mājsaimniecību parāds, kas veicināja lielas privātā patēriņa svārstības, tagad ierobežo ekonomikas atlabšanas spēju, jo mājsaimniecībām nepieciešams turpmāk samazināt aizņemto līdzekļu īpatsvaru. Pēc stabilizācijas 2010. gadā mājokļu faktiskās cenas 2011. gadā atkal samazinājās. Lai gan tās tagad ir neapšaubāmi tuvas to ilgtermiņa tendencēm, stingru kreditēšanas nosacījumu un zemo algu pieaugumu vidē tirgus joprojām ir nestabils, izraisot turpmākas lejupvērstas korekcijas risku, ņemot vērā ekonomisko situāciju. Kopumā Komisija, ņemot vērā arī nelīdzsvarotības konstatēšanu maijā, atzīst par lietderīgu turpināt analizēt nelīdzsvarotības saglabāšanos vai tās novēršanu. Vācija. Iepriekšējā MNNP kārtā Vācija netika noteikta kā valsts, kurā vērojama nelīdzsvarotība. Atjauninātajā rādītāju kosavilkumā pāris rādītāji pārsniedz indikatīvo robežvērtību, konkrētāk, tie, kas attiecas uz izmaiņām eksporta tirgus daļās un uz vispārējās valdības parāda attiecību. Kas attiecas uz ārējiem faktoriem, eksporta tirgus daļu zaudējumi saglabājušies augstāki par indikatīvo robežvērtību, atspoguļojot 2010. gadā reģistrētos zaudējumus, kas mazākā mērā turpinājās 2011. gadā. Šie zaudējumi kopumā šķiet mēreni un ir atbilstoši pašlaik notiekošajiem tekošā konta pārpalikumu samazinājumiem. Tāpat kā iepriekšējā brīdināšanas mehānisma ziņojumā, tekošā konta pārpalikuma rādītājs 2011. gadā ir tieši zem robežvērtības. Tekošā konta pārpalikuma samazinājumu, kas ir līdzsvara atjaunošanas procesa daļa, dažos iepriekšējos gados ir veicinājis jo īpaši tirdzniecības bilances pārpalikuma samazinājums salīdzinājumā ar pārējo euro zonu. Raugoties nākotnē, jaunākās prognozes liecina, ka 2012.–2014. gadā pakāpeniski samazināsies tekošā konta pārpalikums, jo privātais patēriņš un ieguldījumi atgūst dinamiku. Turklāt vienības darbaspēka izmaksas pēdējos gados ir palielinājušās, un ir sagaidāms, ka nākamajos gados tās turpinās palielināties vairāk nekā vidēji euro zonā, un tam pamatā būs joprojām stabils darba tirgus. Lai gan darbaspēka izmaksas pieaug, reālais efektīvais valūtas kurss turpina pazemināties, jo uzņēmumiem ir ierobežotas iespējas pārnest uz klientiem izmaksas saistībā ar augstāku atalgojumu. Kas attiecas uz iekšzemes situāciju, paredzams, ka valsts parādam būs tendence no 2013. gada pakāpeniski samazināties, un Vācija progresē virzībā uz atbilstību parāda samazināšanas rādītājiem Stabilitātes un izaugsmes paktā (SIP). Privātā sektora parādsaistības un kreditēšanas aktivitāte ir mērenas. Mājokļu cenas ir pieaugušas mēreni, izņemot dažas pilsētu zonas, kur to pieaugums ir nozīmīgāks. Raugoties nākotnē, paredzams, ka ieguldījumi mājokļos ievērojami pieaugs. Kopumā Komisija šajā posmā neveiks papildu padziļinātu analīzi saistībā ar MNNP. Igaunija. Iepriekšējā MNNP kārtā Igaunija netika noteikta kā valsts, kurā vērojama nelīdzsvarotība. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā pāris rādītāji ir zemāki par indikatīvo robežvērtību, konkrētāk, starptautisko investīciju bilances saldo un bezdarba līmenis. Trešais rādītājs, privātā sektora parāds, tagad ir krietni zemāks par robežvērtību (133 % 2011. gadā). Kas attiecas uz ārējiem faktoriem, ir pabeigta lielākā daļa ļoti kraso korekciju attiecībā uz lielo ārējo nelīdzsvarotību, kas uzkrāta 2005.–2007. gadā. 2011. gadā tekošā konta stāvokli joprojām raksturoja ievērojams pārpalikums, un sagaidāms, ka tas varētu saglabāties tuvu līdzsvaram vidējā termiņā, un to veicinās eksporta tirgus daļu pieaugums. Lai gan negatīvais starptautisko investīciju bilances saldo joprojām ievērojami pārsniedz robežvērtības līmeni, tas strauji uzlabojas, kas atspoguļo ilgstošu tekošā konta pārpalikumu un pastāvīgi augošā nominālā IKP saucēja efektu. Turklāt puse no neto ārējām saistībām sastāv no ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem, kas palīdz samazināt ārējos ar likviditāti saistītos riskus; neto ārējais parāds ir tikai 6 % no IKP. Lai gan privātā sektora parādsaistības joprojām ir augstas, tās ir ievērojami pazeminājušās 2010.–2011. gadā, ko veicinājusi uzsāktā aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšana un IKP pieaugums. Tāpēc, lai gan privātā sektora parādsaistību samazināšanās tuvākajā laikā var apstāties, sagaidāms, ka privātā sektora parādsaistības 2012. gadā būs samazinājušās vēl vairāk. Tomēr relatīvi augstais privātā parāda līmenis var veidot papildu nastu izaugsmei vidējā termiņā. Bezdarba līmenis sasniedza augstāko rādītāju – gandrīz 20 procentus – 2010. gada pirmajā ceturksnī, taču strauji samazinājās līdz 10,2 procentiem 2012. gada otrajā ceturksnī. Paredzams, ka tas turpinās samazināties, lai gan lēnāk, atspoguļojot prasmju neatbilstības atkārtošanos un mērenāku produkcijas apjoma pieaugumu. Kopumā Komisija šajā posmā neveiks papildu padziļinātu analīzi saistībā ar MNNP. Spānija. Komisija 2012. gada maijā secināja, ka Spānija saskārās ar ļoti lielu nelīdzsvarotību, jo īpaši attiecībā uz norisēm saistībā ar ārējo situāciju, privātā sektora parāda līmeni, kā arī finanšu nozari. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā vairāki rādītāji pārsniedz indikatīvās robežvērtības, konkrētāk, tie, kas attiecas uz tekošā konta deficītu, eksporta tirgus daļām, starptautisko investīciju bilances saldo, privātā sektora parādu, vispārējās valdības parādu un bezdarba līmeni. Kas attiecas uz ārējiem faktoriem, situācija tekošā konta deficīta jomā ir uzlabojusies saistībā ar atlabšanu eksporta darbībā un iekšzemes pieprasījuma kritumu. Šis rādītājs joprojām pārsniedz robežvērtību, taču sagaidāms, ka tekošā konta bilancē tiks panākts līdzsvars turpmākajos gados. Vienības darbaspēka izmaksu samazināšana un reālā efektīvā valūtas kursa likmes neliela samazināšana palīdz atgūt daļu no konkurētspējas zuduma, kas uzkrājies ekonomikas uzplaukuma ciklā. Tas ļāva samazināt eksporta tirgus daļu zaudējumus, lai gan šis rādītājs joprojām pārsniedz slieksni. Sagaidāms, ka vienības darbaspēka izmaksas šogad turpinās samazināties, un izaugsme turpmākajos gados būs zema. Lai gan plūsmu korekcijas turpinās, ārējo saistību uzkrājumi joprojām ir ievērojami, kas atspoguļojas lielā negatīvā starptautisko investīciju bilances saldo un neto ārējā parādā. Tas ir īpašs iemesls bažām, jo Spānijas ekonomika ir pakļauta likviditātes riskam. Kopā ar strauji augošu valdības parādu lielas privātā sektora parādsaistības izraisa ievērojamu aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanas slogu. Aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšana privātajā sektorā sākās 2011. gadā un turpinās, tādējādi ar zemu iekšzemes pieprasījumu kavējot ekonomikas atlabšanu. Banku sektors pēc mājokļu un būvniecības „burbuļiem” un negatīvās mijiedarbības ar publiskajām finansēm joprojām ir nestabils. Nepilnības banku sektorā tika risinātas atbilstīgi finanšu nozares stabilizācijas programmai, kas paredz oficiālu finansējumu Spānijas banku restrukturizācijai un rekapitalizācijai. Neatkarīgi no vienības darbaspēka izmaksu samazināšanās darba tirgu pasliktināja rekordaugsts un pieaugošs bezdarbs, kas krietni pārsniedz robežvērtību, un pastāvīga darbavietu destrukcija. Tas rada papildu draudus pašreizējai stabilizācijai, ietekmējot aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanu, kā arī negatīvi ietekmējot budžeta konsolidācijas centienus. Kopumā Komisija uzskata par lietderīgu, ņemot vērā arī ļoti nopietnas nelīdzsvarotības konstatēšanu maijā, turpināt izskatīt jautājumu par riskiem un progresu nelīdzsvarotības novēršanā, izmantojot padziļinātu analīzi. Francija. Komisija 2012. gada maijā secināja, ka Francija saskārās ar nopietnu nelīdzsvarotību, jo īpaši attiecībā uz attīstības tendencēm, kas saistītas ar eksporta darbību un konkurētspēju. Atjauninātajā rezultātu kopsavilkumā virkne rādītāju pārsniedz indikatīvās robežvērtības, konkrētāk, tās, kas attiecas uz eksporta tirgus daļām, vispārējās valdības parādu un šogad arī privātā sektora parādu. Kas attiecas uz ārējiem faktoriem, Francija turpināja zaudēt eksporta tirgus daļas, taču lēnākā tempā, un rādītājs ir krietni augstāks par robežvērtību. Paredzams, ka zaudējumi turpināsies, ja vien netiks uzsākta izšķiroša politiska darbība. Šie zaudējumi atspoguļojas pakāpeniskā tirdzniecības bilances pasliktinājumā, kā arī tekošā konta bilancē un negatīvā starptautisko investīciju bilances saldo, kaut arī pēdējie divi joprojām ir zemāki par attiecīgajām indikatīvajām robežvērtībām. Šī attīstība ir saistīta gan ar cenu konkurētspējas, gan ārpuscenu konkurētspējas pastāvīgu pasliktināšanos. Vienības darbaspēka izmaksu rādītājs ir zemāks par robežvērtību, bet, neskatoties uz nesen veiktajiem pasākumiem darba nodokļu sloga samazināšanai, sagaidāms, ka nākotnē vienības darbaspēka izmaksu pieaugums būs tuvu euro zonas vidējam rādītājam īstermiņā, kas nozīmē, ka tuvākajā nākotnē nebūs relatīvu ieguvumu. Francijas uzņēmumu rentabilitātes samazinājums, kas 2011. gadā sasniedzis vēsturē zemāko līmeni, ir slogs to ieguldījumu potenciālam, kā arī jaunrades spējai, un tas nelabvēlīgi ietekmē to ārpuscenu konkurētspēju. Turklāt uzņēmumu zemā rentabilitāte apgrūtina to spēju samazināt saistību un aktīvu īpatsvaru un tādēļ arī veicina kopumā augstas privātā sektora parādsaistības, kas tagad pārsniedz indikatīvo robežvērtību. Bezdarba līmenis ir paaugstinājies, un paredzams, ka tas pārsniegs robežvērtību turpmākajos gados. Mājsaimniecību parāds joprojām ir samērā zems, bet mājokļu cenas palielinājās arī pirms krīzes un 2011. gadā; korekcijas iespējas un sekas mājokļu tirgū jāpēta sīkāk. Privātā parāda palielinājums jo īpaši rada bažas saistībā ar joprojām pieaugošajām vispārējās valdības parādsaistībām, kas tagad ir gandrīz 90 % no IKP. Kopumā Komisija uzskata par lietderīgu, ņemot vērā arī nopietnas nelīdzsvarotības konstatēšanu maijā, turpināt izskatīt jautājumu par riskiem un progresu nelīdzsvarotības novēršanā, izmantojot padziļinātu analīzi. Itālija. Komisija 2012. gada maijā secināja, ka Itālija saskārās ar nopietnu nelīdzsvarotību, jo īpaši attiecībā uz norisēm saistībā ar eksporta darbību, konkurētspēju un lielā valsts parāda ietekmi. Atjauninātajā rādītāju kosavilkumā pāris rādītāji pārsniedz indikatīvo robežvērtību, konkrētāk, tie, kas attiecas uz eksporta tirgus daļu zaudējumiem un vispārējās valdības parādu. Jo īpaši kopš euro ieviešanas ir veidojies cenu un ārpuscenu konkurētspējas zudums, un tas atspoguļojas arī ievērojamos eksporta tirgus daļu zaudējumos, kas krietni pārsniedz robežvērtību. Itālijas tekošā konta deficīts tomēr samazinās, un paredzams, ka tirdzniecības bilancē 2012. gadā tiks sasniegts pārpalikums. Tas izskaidrojams galvenokārt ar straujo importa kritumu, ņemot vērā vājo iekšzemes pieprasījumu pašreizējās recesijas apstākļos, bet arī ar pozitīvu eksporta bilanci, jo īpaši attiecībā uz eksportu partneriem ārpus Eiropas Savienības. Vājais ražīguma pieaugums joprojām ir galvenais šķērslis noturīgiem Itālijas konkurētspējas uzlabojumiem un ekonomikas izaugsmes perspektīvām. Nesen pieņemtajām strukturālajām reformām, kuru mērķis ir veicināt tirgus konkurenci, novērst darba tirgus segmentāciju, padarīt nodokļu sistēmu izaugsmei labvēlīgāku un uzlabot uzņēmējdarbības vidi, vajadzētu palīdzēt atjaunot ražīguma pieaugumu vidējā termiņā. Turklāt atalgojuma izmaiņas joprojām neatbilst ražīguma pieaugumam. Sagaidāms, ka nominālās vienības darbaspēka izmaksas turpmākajos gados palielināsies līdz tādam līmenim, kas ir tuvu euro zonas vidējam līmenim. Lielais valsts parāds joprojām ir ievērojams slogs Itālijas ekonomikai, īpaši ņemot vērā lēnās izaugsmes izredzes. Lai gan zemi izaugsmes rādītāji padara grūtāku uzdevumu sasniegt un uzturēt lielu primāro pārpalikumu, kas nepieciešams, lai valdības parāda attiecība pret IKP turpmāk stabili samazinātos, pašreizējais un sagaidāmais ievērojamais nodokļu slogs, kas ir nepieciešams augsto parādu apkalpošanai, kavē iekšzemes pieprasījumu un saimniecisko darbību. Turklāt saistībā ar finanšu tirgu, kas ir sadrumstalots pa valstu robežām, samērā augstas procentu likmes, kas saistītas ar valsts riska prēmijām, ietekmē privātā sektora finansēšanas nosacījumus un saasina finansēšanas problēmas vietējā banku nozarē. Pozitīvs aspekts ir tas, ka privātā sektora parādsaistības Itālijā joprojām ir samērā ierobežotas. Jo īpaši Itālijas mājsaimniecību finanšu stāvoklis ir diezgan stabils, lai gan to ietaupījumu attiecībai ir tendence pazemināties vairāk nekā divdesmit gadu. Kopumā Komisija uzskata par lietderīgu, ņemot vērā arī nopietnas nelīdzsvarotības konstatēšanu maijā, turpināt izskatīt jautājumu par riskiem un progresu nelīdzsvarotības novēršanā, izmantojot padziļinātu analīzi. Kipra. Komisija 2012. gada maijā secināja, ka Kipra saskārās ar ļoti liela nelīdzsvarotību, jo īpaši attiecībā uz norisēm saistībā ar ārējo situāciju, publiskajām finansēm un finanšu nozari. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā vairāki rādītāji pārsniedz indikatīvās robežvērtības, konkrētāk, tie, kas attiecas uz tekošā konta deficītu, starptautisko investīciju bilances saldo, eksporta tirgus daļām, privātā sektora kredītu plūsmu, privātā sektora parādu un vispārējās valdības parādu. Kas attiecas uz ārējiem faktoriem, tekošā konta bilances rādītājs joprojām pārsniedz negatīvo robežlīmeni, lai gan nesen sakarā ar vietējā pieprasījuma sarukšanu ievērojami samazinājās imports. Paredzams, ka eksporta tirgus daļu zaudējumus jo īpaši noteiks preču bilance, kura joprojām uzrāda lejupslīdes tendenci, lai gan Kiprā joprojām ir pārpalikumi pakalpojumu tirdzniecības jomā. Tiek prognozēts, ka kopumā tekošā konta deficīts nākamajos gados samazināsies. Cenu un ārpuscenu konkurētspējas zudums nesen ir samazinājušies, publiskā sektora algu iesaldēšana veicināja algu mērenību privātajā sektorā un uz eksportu orientētās nozarēs. Tomēr strukturālās reformas noturīgu uzlabojumu panākšanai konkurētspējas jomā nav veiktas. Līdztekus tam negatīvais starptautisko investīciju bilances saldo strauji pasliktinās, kas raisa bažas par valsts ārējās bilances ilgtspēju. Starptautisko investīciju bilances saldo pasliktināšanās pamatā ir tekošā konta deficīta palielināšanās, taču tas paliktinās arī saistībā ar vērtību izmaiņu radītiem zaudējumiem banku aktīviem ārzemēs. Kas attiecas uz iekšējiem faktoriem, privātais sektors ar tā lielajām parādsaistībām turpināja samazināt lielo parādu. Uz to arī norāda ievērojamais privātā sektora kreditoru plūsmas indikatora samazinājums salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu. Tas, ka kredīta rādītājs joprojām ir augstāks par robežvērtību, galvenokārt saistīts ar pašlaik notiekošo aizdevumu pārskatīšanu, jo pārskatītie aizdevumi tiek uzskatīti par jaunām plūsmām, nevis jauna kredīta piešķiršanu. Mājsaimniecību parāda līmeni līdzsvaro nozīmīgi aktīvi, bet to ir ietekmējusi nepārtraukta gan reālo, gan nominālo mājokļu cenu samazināšanās. Publiskais parāds arī pārsniedz Līgumā noteikto robežvērtību un strauji pieaug. Tajā pašā laikā Kiprā nesen ir strauji pieaudzis bezdarbs un, domājams, pieaugs arī turpmāk, kas liecina par to, ka līdztekus cikliskiem faktoriem pastāv strukturālas problēmas. Jebkāda turpmāka negatīva ietekme no Kipras banku nozares pakļautības Grieķijai un ekonomiskās darbības turpmāka pasliktināšanās vēl vairāk saasinās riskus un padarīs grūtāku strukturālu korekciju. Situāciju vēl vairāk pasliktina negatīvā mijiedarbība starp mājokļu un finanšu nozares attīstību un valdības finansēm. Kipras finanšu sektors ir to vidū, kur ir lielākie aizņemtie līdzekļi visā ES. Pēc oficiāla finansēšanas lūguma 2012. gada 25. jūnijā Kipra pašlaik risina sarunas par ekonomikas politikas programmu, kas paredzēta tās finanšu, fiskālo un strukturālo problēmu risināšanai. Kopumā Komisija uzskata par lietderīgu, ņemot vērā arī ļoti nopietnas nelīdzsvarotības konstatēšanu maijā, turpināt izskatīt jautājumu par riskiem un progresu nelīdzsvarotības novēršanā, izmantojot padziļinātu analīzi. Latvija. Iepriekšējā MNNP kārtā Latvija netika noteikta kā valsts, kurā vērojama nelīdzsvarotība. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā pāris rādītāji pārsniedz attiecīgo indikatīvo robežvērtību, konkrētāk, starptautisko investīciju bilances saldo un bezdarba līmenis. Pēc ārējās nelīdzsvarotības uzkrāšanās un smagas piezemēšanās 2008.–2009. gadā ir ievērojami uzlabojusies ārējā konkurētspēja iekšējās pielāgošanās procesa gaitā, kas ietvēra algu un darbinieku skaita samazināšanu, fiskālo konsolidāciju, aizņēmumu samazināšanos privātajā sektorā un virkni izaugsmei nepieciešamu strukturālo reformu. Pēc tam, kad 2011.–2012. gadā notika atgriešanās pie augstiem izaugsmes rādītājiem, tekošā konta bilancē atkal vērojams mērens deficīts, un sagaidāms, ka turpmākajos gados tas saglabāsies. Valsts neto pasīvi, kas novērtēti ar starptautisko investīciju bilances saldo, joprojām saglabā lejupvērstu tendenci, lai gan no relatīvi augsta līmeņa. Lielu negatīvo starptautisko investīciju bilances saldo lielā mērā izskaidro neto ārvalstu tiešo ieguldījumu uzkrāšanās (aptuveni puse no starptautisko investīciju bilances saldo), savukārt ārējā parāda daļa strauji samazinās. Pēc veiksmīgas maksājumu bilances palīdzības programmas pabeigšanas 2012. gada sākumā peļņa par valdības parādu ir pakāpeniski samazinājusies, kas vēl vairāk veicina valsts ārējās bilances risku samazināšanos. Kas attiecas uz iekšējiem rādītājiem, valsts parāds ir stabilizējies nedaudz virs 40 % no IKP, bet mājokļu cenu un kredītu izaugsme pamazām atgūstas no krasās korekcijas krīzes laikā. Lai gan ekonomikas atveseļojas, mājokļu cenas saglabājas ievērojami zemākas par to līmeni, kāds bija pirms krīzes 2005.–2007. gadā, bet nozīmīga atgūšanās novērojama vienīgi jaunu ēku būvniecības segmentā. Finanšu nozarē komercdarbības kreditēšana attiecībā uz nesen apstiprinātiem kredītiem tagad ir nostabilizējusies mājsaimniecību sektorā un nedaudz palielinājusies uzņēmumu segmentā. Privātā parāda attiecība pret IKP pastāvīgi samazinājās līdz 125% no IKP 2011. gadā, taču strauji pieauga privātie ieguldījumi, ko sekmēja liela uzņēmumu peļņa. Bezdarba līmenis aizvien ir krietni augstāks nekā vidēji ES un indikatīvā robežvērtība, taču tagad tas pakāpeniski samazinās, un gaidāms, ka tas joprojām samazināsies arī turpmākajos gados, ko veicinās atlabšana un aktīva darba tirgus politika. Zemais darba piedāvājumu koeficients neliecina par būtiskiem strukturāliem trūkumiem darba tirgū, savukārt gan nodarbinātības, gan dalības rādītāji aizvien pieaug. Kopumā Komisija šajā posmā neveiks papildu padziļinātu analīzi saistībā ar MNNP. Lietuva. Iepriekšējā MNNP kārtā Lietuva netika noteikta kā valsts, kurā vērojama nelīdzsvarotība. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā pāris rādītāji ir zemāki par indikatīvo robežvērtību, konkrētāk, starptautisko investīciju bilances saldo un bezdarba līmenis. Lietuva ir turpinājusi eksporta tirgus daļu iegūšanu, jo ievērojami zemāku atalgojuma izmaksu dēļ samazinājies reālais efektīvais valūtas kurss. Vienības darbaspēka izmaksas samazinājās, taču sagaidāms, ka turpmākajos gados tās pakāpeniski pieaugs. Lai gan tekošā konta rādītājs ir tuvu nullei, spēcīgs vietējais pieprasījums veicināja importu, un negatīva tirdzniecības bilance samazināja tekošā konta bilanci līdz deficītam gandrīz 4 % apmērā no IKP 2011. gadā, un to lielākoties sedza ar ES budžetu saistītie pārvedumi un ārvalstu tiešie ieguldījumi. Savukārt dati līdz 2012. gada septembrim liecina, ka tekošā konta deficīts ticis samazināts un sagaidāma tā stabilizēšanās. Starptautisko investīciju bilances saldo ir uzlabojies, tomēr joprojām ir negatīvs un pārsniedz indikatīvo robežvērtību. Neto ārējais parāds, kurā ir ņemta vērā finansējuma stabilitāte no ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem, ir daudz mazāks. Turklāt publiskā sektora parāds saglabājas mērenā līmenī un privātais sektors turpināja samazināt parādsaistības; vietējo kredītu pieaugums bija negatīvs attiecībā uz mājsaimniecībām, bet tas sasniedza nelielu pozitīvu rādītāju attiecībā uz nefinanšu sabiedrībām un valdību. Pēc ievērojamas korekcijas iepriekšējos gados mājokļu cenas reālā izteiksmē ir stabilas. Tomēr bezdarbs joprojām rada bažas, un sagaidāms, ka bezdarba līmenis turpmākajos gados joprojām būs mērāms divciparu skaitļiem, lai gan kopš 2011. gada tas samazinājās un joprojām turpina samazināties. Kopumā Komisija šajā posmā neveiks papildu padziļinātu analīzi saistībā ar MNNP. Luksemburga. Makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanas procedūras (MNNP) iepriekšējā kārtā netika konstatēts, ka Luksemburgā pastāv nelīdzsvarotība. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā vairāki rādītāji, proti, tekošā konta pārpalikums, nominālās vienības darbaspēka izmaksas, privātā sektora parāds, kā arī eksporta tirgus daļu rādītājs, pārsniedz indikatīvās robežvērtības. Runājot par ārējo pozīciju, sagaidāms, ka turpmākajos gados samazināsies lielais tekošā konta pārpalikums, kas pārsniedz indikatīvo robežvērtību. Šķiet, ka tas nav saistīts ar pārlieku pieticīgu iekšzemes pieprasījumu, bet gan galvenokārt ar ekonomiskās aktivitātes ļoti lielo koncentrāciju Luksemburgā. Jo īpaši tas attiecas uz finanšu sektoru, ko piesaista kopumā labvēlīga vide (tostarp nodokļu sistēma). Lai gan ir maz ticams, ka tekošā konta pārpalikums Luksemburgai vai tās partneriem radīs nevēlamu nelīdzsvarotību, tas slēpj pastāvīgu preču tirdzniecības bilances deficītu, kas atspoguļo vispārējā eksporta tirgus daļu zaudējumu. Vienlaikus Luksemburga turpina iegūt eksporta tirgus daļas pakalpojumu jomā. Šķiet, ka preču tirdzniecības vājo rādītāju iemesls ir nominālo vienības darbaspēka izmaksu pieaugums. Nominālās vienības darbaspēka izmaksas kopš 2000. gada ir pieaugušas ievērojami straujāk nekā euro zonā un vairāk nekā piecas reizes straujāk kā Vācijā. Turklāt sagaidāms, ka turpmākajos gados vienības darbaspēka izmaksas pieaugs straujāk nekā vidēji euro zonā, neraugoties uz valdības nesen pieņemtiem pasākumiem attiecībā uz algām. Privātā sektora augstās parādsaistības galvenokārt skaidrojamas ar apjomīgiem aizdevumu un aizņēmumu darījumiem starptautiskās nefinanšu sabiedrībās nevis privātā sektora pārmērīgām parādsaistībām. Mājsaimniecību parāda līmenis salīdzinoši nav pārāk augsts, un tas ir galvenokārt saistīts ar hipotekārajiem kredītiem. Lai gan pēdējā desmitgadē ir bijis vērojams spēcīgs kumulatīvs mājokļu cenu pieaugums, pieauguma temps patlaban samazinās un galvenokārt atspoguļo sakarību starp lielu pieprasījumu un ierobežotu piedāvājumu. Kaut arī kopumā finanšu sektorā vērojama stabilitāte, šķiet, ka finanšu krīze ir nedaudz ietekmējusi tā izaugsmes potenciālu. Ņemot vērā tā apjomīgumu salīdzinājumā ar ekonomiku kopumā, rodas jautājums par mazāk dinamiskā nodarbinātības sektora ietekmi un publiskā sektora finanšu ilgtspējību. Kopumā Komisija šajā posmā neveiks papildu padziļinātu analīzi saistībā ar MNNP. Ungārija. 2012. gada maijā Komisija secināja, ka Ungārijā valda spēcīga nelīdzsvarotība, jo īpaši saistībā ar starptautisko investīciju bilances saldo izmaiņām un liela valsts parāda radīto ietekmi. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā attiecīgās indikatīvās robežvērtības pārsniedz vairāki rādītāji, kas tās pārsniedza arī iepriekšējā gadā, proti, starptautisko investīciju bilances saldo un valsts parāds, kā arī šogad tiem pievienojies bezdarba līmeņa rādītājs un privātā sektora parāda rādītājs, kuri nedaudz pārsniedz robežvērtības. Ārējā nelīdzsvarotība ir samazināta, jo tekošajā kontā jau trešo gadu pēc kārtas reģistrēts pārpalikums, un starptautisko investīciju bilances saldo nemitīgi uzlabojas, lai gan tas joprojām ievērojami pārsniedz robežvērtību. Sagaidāms, ka tā tas turpināsies arī turpmākajos pāris gados. Pārpalikumu tekošajā kontā radīja galvenokārt iekšzemes pieprasījuma kritums, jo eksporta konkurētspēja būtiski nav mainījusies. Pēc izteiktas lejupslīdes 2009. gada recesijas laikā ražošanas faktoru ienākuma deficīts ir atsācis pieaugt, lai gan tas joprojām saglabājas zemākā līmenī nekā pirms krīzes. Abas minētās tendences liecina, ka ārējā korekcija ir daļēji cikliska. Aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšana privātajā sektorā ir nepieciešama nelīdzsvarotības koriģēšanai, jo īpaši mājsaimniecību sektorā. Lai gan samazināšana ir veikta, korporatīvo kredītu straujais kritums, ņemot vērā arī politisko nenoteiktību un papildu slogu finanšu sektoram, ir veicinājis līdz šim nepieredzēti zemas ieguldījumu likmes, kas, savukārt, ir mazinājušas valsts izaugsmes potenciālu. Paredzams, ka 2012. gadā ieguldījumi turpinās samazināties, un prognozēts, ka tie stabilizēsies tikai turpmākajos gados. Valsts parāds, kas nedaudz samazinās, bet joprojām ir ievērojams, apvienojumā ar politikas pasākumiem, kas negatīvi ietekmē uzņēmējdarbības vidi, nozīmē, ka pieaug nestabilitāte, ko atspoguļo arī salīdzinoši augstās finansēšanas izmaksas gan publiskajam, gan privātajam sektoram. Bezdarba līmenis, šķiet, nav tik satraucošs, kā rāda dati, ja ņem vērā, ka tas galvenokārt atspoguļo augstāku līdzdalības līmeni, nodarbinātībai atgriežoties pirmskrīzes līmenī. 2011. gada novembrī valdība oficiāli lūdza uzsākt sarunas par finansiālo palīdzību piesardzības pasākumu veidā. Tomēr minētās sarunas nav ievērojami pavirzījušās uz priekšu. Kopumā Komisija uzskata, ka, ņemot vērā arī nopietnas nelīdzsvarotības konstatēšanu maijā, ir lietderīgi turpināt saistīto risku un virzības uz nelīdzsvarotības novēršanu izpēti, izmantojot padziļinātu analīzi. Malta. Makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanas procedūras (MNNP) iepriekšējā kārtā netika konstatēts, ka Maltā pastāv nelīdzsvarotība. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā vairāki rādītāji, proti, privātā sektora parāds, tekošā konta bilance un valsts parāds, pārsniedz attiecīgās indikatīvās vērtības. Privātā sektora parādsaistības pārsniedz 200 % no IKP, galvenokārt atspoguļojot kredītu lielu pieaugumu nefinanšu sabiedrībām ekonomiskā uzplaukuma gadu laikā. Tomēr nešķiet, ka patlaban saistību īpatsvars privātajā sektorā būtu pārmērīgs, ņemot vērā, ka mājsaimniecībām un sabiedrībām ir ievērojami finanšu aktīvi un ka to parāda termiņu struktūra ir salīdzinoši labvēlīga, proti, aptuveni divas trešdaļas jāatmaksā ilgtermiņā. Pēdējā desmitgadē tekošajā kontā ir bijuši ievērojami deficīti, tomēr jaunākie notikumi norāda uz to, ka ir sākusies korekcija, kas atspoguļojas arī eksporta tirgus daļās. Šādas korekcijas iemesls ir lielāki ietaupījumi un mazāk strauja vienības darbaspēka izmaksu palielināšanās. Sagaidāms, ka turpmākajos gados saglabāsies neliels tekošā konta pārpalikums un ka vienības darbaspēka izmaksas pieaugs aptuveni tikpat strauji kā vidēji euro zonā. Maltas ārējo pozīciju labvēlīgi ietekmē tās ārējo kreditoru neto pozīcija un pozitīvs starptautisko investīciju bilances saldo. Tomēr, neraugoties uz iepriekš minēto, uzkrājumu lielā apjoma dēļ uzmanīgi jāuzrauga, vai nelabvēlīgi notikumi nevar izraisīt to nestabilitāti. Finanšu sektors ir ļoti liels salīdzinājumā ar iekšzemes ekonomiku, un kopējās saistības 2011. gadā bija gandrīz 900 % no IKP. Pēdējos desmit gados finanšu saistību pieauguma temps ir vairākas reizes pārsniedzis indikatīvo robežvērtību, tāpēc kopējais pieaugums 2011. gadā ievērojami pārsniedz euro zonas vidējo vērtību. Negatīvas mijiedarbības riski, šķiet, ir ierobežoti, jo ievērojama šādu ienākošo plūsmu daļa ir bijusi uz starptautisko tirgu orientētās bankas, kuras ļoti maz ietekmē iekšzemes ekonomika. Tomēr pašreizējā situācijā, kad ekonomiskie apstākļi pasliktinās, ir rūpīgi jāuzrauga Maltas banku sistēma, jo tā ir ļoti iesaistīta īpašumu tirgū, kurš pēdējā desmitgadē ir piedzīvojis ļoti dinamisku cenu pieaugumu ar tam sekojošu salīdzinoši nelielu korekciju un zema līmeņa noteikumiem attiecībā uz aizdevumu vērtības zudumiem. Kopumā Komisija uzskata, ka ir lietderīgi sīkāk izpētīt riskus, veicot padziļinātu analīzi, nolūkā novērtēt, vai pastāv nelīdzsvarotība. Nīderlande. Makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanas procedūras (MNNP) iepriekšējā kārtā netika konstatēts, ka Nīderlandē pastāv nelīdzsvarotība. Tomēr, kā izklāstīts Komisijas jaunākajās prognozēs, kopš iepriekšējās kārtas ir pasliktinājušās izaugsmes perspektīvas saistībā ar iekšzemes pieprasījumu. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā vairāki rādītāji, proti, tekošā konta pārpalikums, eksporta tirgus daļas, privātā sektora parāds un vispārējās valdības parāds, pārsniedz attiecīgās indikatīvās robežvērtības. Runājot par ārējo pozīciju, Nīderlandes nemainīgi lielos tekošā konta pārpalikumus, kas ievērojami pārsniedz indikatīvo robežvērtību, galvenokārt rada tirdzniecības bilance, tostarp pozitīvs gāzes neto eksports. Pārpalikumi aizvien vairāk ir saistāmi arī ar pieaugošu pārpalikumu pakalpojumu tirdzniecības jomā un pieaugošiem ienākumiem no ārējiem tiešiem ieguldījumiem, lai gan Nīderlandes eksporta tirgus daļa ir samazinājusies zem indikatīvās robežvērtības. Tas jo īpaši atspoguļo pozitīvo tendenci attiecībā uz ārvalstīs gūtiem ienākumiem, palielinot nefinanšu sabiedrību ietaupījumus. Reaģējot uz šīm tendencēm, Nīderlandes starptautisko investīciju bilances saldo pēdējos gados ir ievērojami uzlabojies. Domājot par nākotni, pieejamās prognozes liecina, ka tekošā konta pārpalikums turpinās palielināties, sasniedzot gandrīz 10 % no IKP. Vietējā ražojuma preču un pakalpojumu konkurētspējas vidēji lielo samazinājumu pārsvarā ir kompensējis reeksportēšanas dinamisms. Kopējais eksporta tirgus daļu zaudējums ir bijis neliels. Vienības darbaspēka izmaksu rādītājs ir zem robežvērtības, un paredzams, ka īstermiņā vienības darbaspēka izmaksas pieaugs tāpat kā euro zonas vidējais rādītājs. Ekonomikas attīstības riski Nīderlandē galvenokārt ir saistīti ar mājokļu tirgu un privāto mājsaimniecību augstajām parādsaistībām. Šā iemesla dēļ privātā sektora parādsaistību rādītājs ievērojami pārsniedz indikatīvo robežvērtību. Lai gan mājsaimniecībām ir spēcīga finanšu aktīvu neto pozīcija, parāda–aktīvu attiecība turpina pieaugt, un tas rada risku mājsaimniecību bilancēm. Privāto mājsaimniecību lielo hipotekāro parādu salīdzinājumā ar to izmantojamajiem ienākumiem galvenokārt ir radījuši nodokļu stimuli, kuri daudzu gadu garumā ir veicinājuši lielu hipotekāro kredītu ņemšanu, un novatoriski finanšu risinājumi, kas ļauj vieglāk saņemt kredītu. Tas ir izraisījis mājokļu cenu kāpumu. Tomēr kopš krīzes sākuma mājokļu cenas krītas. Šis kritums pastiprinājās pagājušajā gadā, un, visticamāk, turpināsies vēl kādu laiku. Lai gan jaunā valdība ir vienojusies par reformu veikšanu, paredzams, ka prognozes saistībā ar mājokļu tirgu saglabāsies negatīvas tik ilgi, kamēr saglabāsies ekonomisko izredžu neskaidrība. Tam ir ietekme uz reālo ekonomiku caur labklājību un uzticēšanos, kā arī – netieši – uz finanšu sektoru, un tas nozīmē, ka saistītie riski būtu rūpīgi jāuzrauga. Kopumā Komisija uzskata, ka ir lietderīgi turpināt iesaistīto risku pētīšanu, izmantojot padziļinātu analīzi, nolūkā novērtēt, vai pastāv nelīdzsvarotība. Austrija. Makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanas procedūras (MNNP) iepriekšējā kārtā netika konstatēts, ka Austrijā pastāv nelīdzsvarotība. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā vairāki rādītāji, proti, eksporta tirgus daļu izmaiņas, privātā sektora parāds un vispārējās valdības parāds, pārsniedz attiecīgās indikatīvās robežvērtības. Austrijas globālā eksporta tirgus daļas laikposmā no 2006. līdz 2011. gadam samazinājās par 11½ %, tomēr, šķiet, 2011. gadā tirgus daļu zaudēšana ir apstājusies. Reālā efektīvā valūtas kursa rādītājs un vienības darbaspēka izmaksu rādītājs neliecina, ka būtu kādas problēmas ar cenu un izmaksu konkurētspēju, un sagaidāms, ka vienības darbaspēka izmaksas laikposmā no 2012. līdz 2014. gadam saglabāsies ievērojami zem indikatīvās robežvērtības. Austrija ir saglabājusi stabilu pozīciju absolūtās produktivitātes izteiksmē (IKP, izmantojot pirktspējas līmeni uz katru nodarbināto personu), kā arī eksporta uz katru nodarbināto personu izteiksmē. Tomēr 2010.–2011. gadā diezgan negaidīti samazinājās tekošā konta pārpalikums, jo eksporta līmenis joprojām nesasniedza pirmskrīzes eksporta līmeni. Tas liek būt piesardzīgiem un nevērtēt situāciju pārāk optimistiski un var liecināt par nepieciešamību uzlabot Austrijas ekonomikas inovācijas un diversifikācijas spējas. Lūkojoties nākotnē, sagaidāms, ka pārpalikums saglabāsies stabilā līmenī, jo pakāpeniski no jauna nostiprinās neto eksports. Vispārējās valdības parāds joprojām ir paaugstinātā līmenī, proti, 72,3 % no IKP. Lai gan šķiet, ka pārmērīgais deficīts tiek novērsts, kā plānots, nav prognozēts, ka parāda attiecība samazināsies pirms 2014. gada, un šā mērķa sasniegšanai būs vajadzīgi ilgstoši fiskālie pasākumi. Nacionalizēto banku restrukturizācijas process ierobežo negatīvas mijiedarbības risku starp valdību un finanšu sektoru, tomēr joprojām pastāv zināms risks, ka minētais process kavēsies. Privātā sektora parādsaistības 2010. gadā nedaudz pārsniedza indikatīvo robežvērtību pēc tam, kad vairāku gadu garumā bija uzkrājušās korporatīvās saistības. 2011. gadā finanšu saistības gan mājsaimniecībās, gan uzņēmumos pieauga lēnāk nekā IKP. Privātā sektora kredītu pieaugums 2011. gada laikā un arī 2012. gadā mazinājās, jo uzņēmumi un mājsaimniecības aizņēmās nedaudz. No vienas puses, sabiedrības uzkrāja pietiekami daudz pašu kapitāla; no otras puses, ir mazinājušies ieguldījumi un patērētāju pieprasījums. Tāpēc parādsaistību attiecība 2011. gadā bija 160,7 % no IKP, proti, tikai nedaudz virs robežvērtības, un paredzams, ka tā turpinās lēnām samazināties, jo pieprasījums pēc kredītiem joprojām ir neliels. Arī vispārējās valdības parāds pārsniedz robežvērību. Kopumā Komisija šajā posmā neveiks papildu padziļinātu analīzi saistībā ar MNNP. Polija. Makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanas procedūras (MNNP) iepriekšējā kārtā netika konstatēts, ka Polijā pastāv nelīdzsvarotība. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā divi rādītāji, proti, tekošā konta bilance un starptautisko investīciju bilances saldo, pārsniedz attiecīgās robežvērtības. Tekošā konta deficīts, kas nedaudz pārsniedz robežvērtību, galvenokārt ir ticis finansēts ar salīdzinoši stabiliem ārējiem tiešajiem ieguldījumiem un ES līdzekļu ienākošajām plūsmām, kas atbalsta uz eksportu orientētas ražošanas paplašināšanos un modernas transporta infrastruktūras tīkla attīstīšanu. Turklāt sagaidāms, ka tekošā konta deficīts tuvākajā nākotnē pamazām saruks vāja iekšzemes pieprasījuma dēļ, kas izraisa importa mazināšanos un cenu konkurences paaugstināšanos. Lai gan starptautisko investīciju bilances saldo pārsniedz robežvērtību, neto ārējais parāds ir mazāks. Tomēr riska avots varētu izrādīties pieaugoša valsts atkarība no ārējā parāda turētājiem. 2006.–2008. gadā bija vērojams neliels cenu konkurētspējas kritums, ko radīja nominālā valūtas kursa vērtības palielinājums, bet kopš 2009. gada tendence ir nedaudz mainījusies, jo pieaugusī globālā vēlme neuzņemties risku pastiprināja svārstīgumu un izraisīja Polijas zlota vērtības mazināšanos. Neraugoties uz minēto kritumu, Polijai izdevās panākt lielu eksporta tirgus daļu pieaugumu, kas tagad samazinās, un ierobežot nominālo vienības darbaspēka izmaksu pieaugumu, kurš, paredzams, mazināsies vēl vairāk, pasliktinoties situācijai darba tirgū. Privātā sektora parāda īpatsvars IKP saglabājas vidējā līmenī, lai gan 2006.–2009. gadā ievērojami pieauga kredīti. Iepriekš ievērojama daļa no jauniem aizdevumiem, jo īpaši hipotekārie kredīti, tika izsniegti ārvalstu valūtā, kas palielināja banku un mājsaimniecību sektora stabilitātes risku, jo īpaši nesenajā paaugstināta svārstīguma un valūtas vērtības mazināšanās periodā. Tomēr kopumā kreditēšanas pieaugums ievērojami palēninājās, un 2010.–2012. gadā strauji samazinājās ārvalstu valūtā izsniegtu jaunu aizdevumu skaits. Mājokļu cenas kopš 2008. gada ir nepārtraukti, tomēr ne pārāk strauji, samazinājušās, un šāda samazinājuma ietekme uz finanšu sektoru ir bijusi pārvarama. Ienākumus nenesošu aizdevumu galvenais avots ir korporatīvais sektors un patēriņa kredīti. Kopumā Komisija šajā posmā neveiks papildu padziļinātu analīzi saistībā ar MNNP. Slovēnija. 2012. gada maijā Komisija secināja, ka Slovēnijā pastāv nopietna makroekonomiska nelīdzsvarotība, jo īpaši saistībā ar situāciju, kas skar aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanu korporatīvajā sektorā, banku stabilitāti un zināmā mērā arī ārējo konkurētspēju. Kopš šā gada maija Slovēnijā ir pavirzījusies uz priekšu banku rekapitalizācija un fiskālā konsolidācija, tomēr situācija joprojām ir nestabila. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā divi rādītāji, proti, starptautisko investīciju bilances saldo, kā arī, sākot ar šo gadu, eksporta tirgus daļu izmaiņas, pārsniedz attiecīgās indikatīvās robežvērtības. Runājot par ārējo pozīciju, neto starptautisko ieguldījumu postenis joprojām pārsniedz indikatīvo robežvērtību, taču atrodas tuvu tai. Ja nenotiks nekādas lielas vērtības izmaiņas, prognozētais tekošā konta pārpalikuma pieaugums varētu šo nelīdzsvarotību samazināt. Vienības darbaspēka izmaksu rādītājs vairs nepārsniedz indikatīvo robežvērtību, ko sekmējusi nominālo algu nemainīga stabilitāte apvienojumā ar darbaspēka produktivitātes pieaugumu, un sagaidāms, ka šī tendence saglabāsies. Vienlaikus rādītājs, kas raksturo eksporta tirgus daļu zaudējumu, ir nedaudz palielinājies un atrodas tieši virs robežvērtības. Tomēr situācija Slovēnijā ir nestabilāka, nekā to rāda rādītāji, jo ievērojamu risku rada banku sistēma un grūtības saistībā ar notiekošo aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanas procesu, kas pilnībā neatspoguļojas finanšu sektora saistību jaunā rādītāja vērtības nelielajā samazinājumā. No būvniecības nozares salīdzinājumā ar pirmskrīzes laiku ir atlikusi tikai neliela daļa, tomēr mājokļu augstās cenas un nelielais darījumu apjoms liecina, ka mājokļu tirgus vēl nav atguvies. Tas var nozīmēt iespējamas turpmākas korekcijas, jo īpaši attiecībā uz nodrošinājuma vērtēšanu. Nefinanšu sabiedrībām joprojām ir pārmērīgs saistību īpatsvars, un problēmaizdevumi šajos segmentos turpina apgrūtināt banku sektoru. Paaugstināta valsts finansējuma situācijas kontekstā nepārtraukts bažu avots ir reformu faktiskas īstenošanas grūtības. Kopumā Komisija, ņemot vērā arī nopietnas nelīdzsvarotības konstatēšanu maijā, uzskata, ka ir lietderīgi turpināt saistīto risku un virzības uz nelīdzsvarotības novēršanu izpēti, izmantojot padziļinātu analīzi. Slovākija. Makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanas procedūras (MNNP) iepriekšējā kārtā netika konstatēts, ka Slovākijā pastāv nelīdzsvarotība. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā divi rādītāji, proti, starptautisko investīciju bilances saldo un bezdarba līmenis, pārsniedz indikatīvās robežvērtības. 2011. gadā starptautisko investīciju bilances saldo nedaudz uzlabojās, tomēr vairākums ārējo saistību ir ar parādu nesaistīti instrumenti (jo īpaši ārējie tiešie ieguldījumi, kuri galvenokārt bijuši vērsti uz nozarēm, kas orientējas uz eksportu). Tekošā konta bilances stabilitāti kopš 2009. gada ir veicinājusi preču un pakalpojumu bilanču pozīcijas uzlabošanās un aizvien pieaugoša ienākumu aizplūde. Pateicoties spēcīgam ražošanas eksporta pieaugumam, sagaidāms, ka, sākot ar 2012. gadu, tirdzniecības bilance un tekošā konta stāvoklis uzlabosies. Reālā efektīvā valūtas kursa rādītāja un nominālo vienības darbaspēka izmaksu rādītāja vērtība pašlaik atrodas zem attiecīgajām robežvērtībām, jo pamazam mazinās ietekme, ko radīja nominālās vērtības ievērojams pieaugums pirms euro ieviešanas un recesijas izraisītais produktivitātes kritums 2009. gadā. Tā kā sagaidāms, ka bezdarbs turpmākajos gados saglabāsies ievērojami augstākā līmenī, nekā tas bija pirms krīzes, prognozēts, ka attiecīgi arī algu radītais spiediens nebūs liels. Samērā labvēlīga konkurētspējas rādītāju attīstība atspoguļojas arī notiekošajā darbaspēka produktivitātes un eksporta tirgus daļu pieaugumā. Banku sektors, kurā dominē ārvalstu bankas, izvairījās no aizdevumu daudzuma spēcīga pieauguma, kas pasargāja Slovākiju no pārmērīga kredītu pieauguma un palīdzēja saglabāt valsts un privātā sektora parādsaistības salīdzinoši noturīgā līmenī. Tomēr pēdējos gados valsts parāda attiecība ir būtiski pieaugusi. Bezdarba līmenis, kas ievērojami pārsniedz robežvērtību, joprojām ir viena no neatliekamākajām strukturālajām problēmām, kas novājina iekšzemes ekonomiku. Bezdarba saglabāšanās augstā līmenī atspoguļo uzlabojumu trūkumu darba tirgū kopš krīzes sākuma un to, ka ekonomiskās izaugsmes un nodarbinātības jomā starp reģioniem saglabājas lielas atšķirības. Kopumā Komisija šajā posmā neveiks papildu padziļinātu analīzi saistībā ar MNNP. Somija. 2012. gada maijā Komisija secināja, ka Somijā pastāv makroekonomiska nelīdzsvarotība, jo īpaši saistībā ar notikumiem konkurētspējas jomā. Vairāki rādītāju kopsavilkuma rādītāji, proti, eksporta tirgus daļu izmaiņas, nominālās vienības darbaspēka izmaksas, privātā sektora parāds un finanšu sektora saistību pieauguma temps, pārsniedz indikatīvās robežvērtības. Ārējā sektorā saglabājas konkurētspējas problēmas, jo Somija turpina zaudēt svarīgas eksporta tirgus daļas, tomēr tas notiek nedaudz lēnākā tempā salīdzinājumā ar straujo kritumu 2009.–2010. gadā. Līdz 2009. gadam Somija piedzīvoja nelielus eksporta tirgus daļu zaudējumus, bet dažos gados bija vērojami arī nelieli ieguvumi. 2009.–2010. gadā tika piedzīvoti lieli zaudējumi, un tie turpinājās arī 2011. gadā, gan ne tik strauji. Somijas eksporta tirgus daļu samazināšanās daļēji atspoguļo problēmas, kas saistītas ar ārpuscenu konkurences faktoriem, un eksporta samazināšanos elektronikas nozarē. Šādu attīstību ir papildinājušas pieaugošas nominālās vienības darbaspēka izmaksas un pakāpeniska virzība no pārpalikuma tekošajā kontā uz nelielu deficītu 2011. gadā. Prognozēts, ka vienības darbaspēka izmaksas turpinās pieaugt straujāk, nekā pieaug euro zonas vidējais rādītājs, un paredzams, ka tekošā konta deficīts saglabāsies un nedaudz palielināsies. Kas attiecas uz iekšējo sektoru, šķiet, ka ekonomikā valda lielāks līdzsvars nekā iepriekšējā gadā: privātā sektora (nefinanšu sabiedrību) parādsaistības samazinās, tomēr vēl joprojām pārsniedz robežvērtību. Nefinanšu sabiedrību sektorā ir sākusies aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšana, un sagaidāms, ka mājsaimniecībās aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšana sāksies 2013. gadā. Tikmēr mājokļu faktiskās cenas, kas 2010. gadā pieauga un pārsniedza indikatīvo robežvērtību, 2011. gadā nedaudz samazinājās atbilstoši iepriekšējā padziļinātajā pārskatā paustajam vērtējumam, ka mājokļu tirgus pārkaršanas risks ir neliels. Finanšu sektors saglabājas spēcīgs ar stabilām maksātspējas pozīcijām, lai gan varētu tikt uzlabota likviditāte. Finanšu sektora finanšu saistības ir pieaugušas, bet pieauguma temps lielā mērā skaidrojams ar vienas finanšu iestādes lēmumu centralizēt savus atvasinātos instrumentus Somijas meitasuzņēmumā. Kopumā Komisija, ņemot vērā arī maijā konstatēto nelīdzsvarotību, atzīst par lietderīgu turpināt analizēt nelīdzsvarotības saglabāšanos vai tās novēršanu. Zviedrija. 2012. gada maijā Komisija secināja, ka Zviedrijā pastāv makroekonomiska nelīdzsvarotība, jo īpaši saistībā ar notikumiem privātā sektora parādsaistību un mājokļu tirgus jomā. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā vairāki rādītāji pārsniedz indikatīvās robežvērtības, proti, tekošā konta pārpalikums, eksporta tirgus daļu izmaiņas un privātā sektora parāds. Tekošā konta pārpalikumam kopš 2007. gada ir tendence samazināties, un sagaidāms, ka vidējā termiņā tas samazināsies vēl vairāk. Lielie pārpalikumi ir saistīti ar vērienīgajiem fiskālajiem noteikumiem un mājsaimniecību lielajiem, ar pensijām saistītajiem uzkrājumiem nevis politikas pasākumiem, kas mākslīgi slāpētu iekšzemes pieprasījumu. Ievērojamie eksporta tirgus daļu zaudējumi 2005.–2009. gadā manāmi samazinājās 2010.–2011. gadā. Šķiet, ka minēto zaudējumu iemesls nav nelabvēlīga iekšzemes cenu un izmaksu attīstība, jo cenas un vienības darbaspēka izmaksas ir pieaugušas lēnāk nekā Zviedrijas galvenajiem tirdzniecības partneriem. Tāpat kā citu dalībvalstu gadījumā zaudējumi drīzāk atspoguļo ekonomiski strauji attīstošos valstu integrāciju globālajā tirgū. Sagaidāms, ka turpmāk vienības darbaspēka izmaksas pieaugs vidēji strauji. Iekšējā sektorā uzmanība jāpievērš privāto parādsaistību augstajam līmenim, kas ievērojami pārsniedz robežvērtību. Korporatīvās parādsaistības 2009.–2011. gadā nedaudz izlīdzinājās, tomēr joprojām saglabājas augstā līmenī, pat neņemot vērā starpuzņēmumu aizdevumus. Neraugoties uz dažiem mazinošiem faktoriem, mājsaimniecību parādsaistību līmenis nozīmē paaugstinātu risku makroekonomikas stabilitātei, jo tas padara mājsaimniecību bilances jutīgākas pret negatīviem satricinājumiem. Lai gan mājokļu cenas 2011. un 2012. gadā stabilizējās un padziļinātajā pārskatā netika konstatētas nekādas ievērojamas mājokļu cenu novirzes, iepriekšējais mājokļu cenu pieaugums nozīmē, ka jāievēro piesardzība. Mājokļu tirgos joprojām vērojama nelīdzsvarotas attīstības tendence, kas skaidrojama ar politikas pasākumiem, kuriem ir tendence radīt cenu paaugstinājuma spiedienu un kuri veicina mājsaimniecību parāda uzkrāšanos. Neraugoties uz privātā sektora parāda augsto līmeni, banku risku ierobežo to augstā kapitalizācija un likviditātes buferi, laba uzņēmumu un mājsaimniecību parādu apkalpošanas spēja un ilgstošs periods ar ļoti zemu saistību nepildīšanas līmeni. No otras puses, privātā sektora parāda augstais līmenis rada Zviedrijas bankām lielāku apdraudējumu tad, ja zūd investoru uzticēšanās gadījumā, ja notiek lielāks mājokļu cenu kritums. Īsā līdz vidējā termiņā sagaidāms, ka privātā sektora parāda attiecība pret IKP un nominālās mājokļu cenas kopumā saglabāsies pašreizējā līmenī, ņemot vērā mājsaimniecību un uzņēmumu kredītu izsniegšanas samazināšanos un politikas pasākumus mājokļu tirgū. Kopumā Komisija, ņemot vērā arī maijā konstatēto nelīdzsvarotību, atzīst par lietderīgu turpināt analizēt nelīdzsvarotības saglabāšanos vai tās novēršanu. Apvienotā Karaliste. 2012. gada maijā Komisija secināja, ka Apvienotajā Karalistē pastāv makroekonomiska nelīdzsvarotība, jo īpaši saistībā ar situāciju, kas skar mājsaimniecību parādsaistības, mājokļu tirgu un zināmā mērā arī ārējo konkurētspēju. Atjauninātajā rādītāju kopsavilkumā vairāki rādītāji, proti, eksporta tirgus daļu izmaiņas, vispārējās valdības parāds un privātā sektora parāds, pārsniedz attiecīgās indikatīvās robežvērtības. Kas attiecas uz ārējo sektoru, 2007.­–2008. gadā tika zaudētas lielas eksporta tirgus daļas, tāpēc attiecīgais rādītājs krietni pārsniedza robežvērtību. Tomēr 2011. gadā situācija kopumā bija stabila. Tekošā konta deficīts 2011. gadā bija 1,9 % no IKP, kas palīdzēja rādītājam nepārsniegt robežvērtību. Tomēr, paredzams, ka tekošā konta bilance 2012. gadā pasliktināsies. Tas saistīts ar 2012. gada tirdzniecības neto rezultātu, kas bija sliktāks, nekā paredzēts, kas, savukārt, skaidrojams ar vāju ārējo pieprasījumu un pārsteidzoši sekmīgu importu. Tomēr sagaidāms, ka turpmākajos gados deficīts samazināsies, jo ekonomika turpina lēnām virzīties uz neto eksportu līdzsvaru, lai gan saglabājas ievērojams preču tirdzniecības deficīts. Apvienotajai Karalistei joprojām jārisina svarīgi strukturāli jautājumi, lai uzlabotu tirdzniecības rādītājus. Tā ir, piemēram, nepieciešamība vairot produktivitāti un preču ražošanas nozares ārpuscenu konkurenci, saglabājot pakalpojumu eksporta pirmskrīzes dinamiskumu un turpinot pārorientēt eksportu uz ātri augošiem tirgiem. Apvienotās Karalistes ārējā pozīcija ir nedaudz negatīva, tomēr ilgtspējīga, un starptautisko investīciju bilances saldo 2011. gadā uzlabojās. Kas attiecas uz iekšējo dimensiju, mājsaimniecības turpināja pakāpeniski samazināt aizņemto līdzekļu īpatsvaru, jo aktivitāte mājokļu tirgū bija pieticīga, un privātā sektora kreditēšana joprojām saglabājās ārkārtīgi zemā līmenī. Tomēr privātā sektora parāds joprojām ievērojami pārsniedz rādītāja robežvērtību. Aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšana var zaudēt tempu, ja ekonomika atgūsies, jo mājokļu ierobežota pieejamība nozīmē, ka mājokļu cenas, visticamāk, joprojām saglabāsies augstā līmenī vidējā termiņā, un hipotekārais parāds varētu atkal palielināties, kad uzlabosies kreditēšanas nosacījumi. Savukārt, ja mājokļu cenas strauji kristos, tas varētu ietekmēt patērētāju tēriņus un radīt risku aizdevējiem. Joprojām bažas rada augstais un pieaugošais valsts parāda līmenis, un, lai gan prognozēts, ka valsts deficīts pakāpeniski mazināsies, fiskālās konsolidācijas progress ir palēninājies vājas ekonomiskās izaugsmes kontekstā. Bilances korekciju turpināšana finanšu sektorā, kuru raksturo viens no lielākajiem saistību īpatsvariem ES, nozīmē, ka nav sagaidāms, ka banku saistības strauji palielināsies, lai gan kredītu sliktā pieejamība, savukārt, bremzē ekonomikas izaugsmi un tādējādi arī panākumus fiskālās konsolidācijas jomā. Kopumā Komisija, ņemot vērā arī maijā konstatēto nelīdzsvarotību, atzīst par lietderīgu turpināt analizēt nelīdzsvarotības saglabāšanos vai tās novēršanu. 4. Secinājumi Makroekonomiskā nelīdzsvarotība, piemēram, liels un noturīgs ārējais deficīts un pārpalikums, konkurētspējas samazināšanās un privātā un publiskā sektora parādsaistību palielināšanās ir veicinājusi krīzes padziļināšanos. Otro reizi makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanas procedūra tiek īstenota apstākļos, kad turpinās finanšu saspīlējums, nenoteiktība un zemas izaugsmes izredzes. Nelīdzsvarotības novēršana veido ekonomikas ainu. Dalībvalstis turpina veikt pasākumus, lai pielāgotos krīzes ietekmei, bet atšķiras katras atsevišķas valsts problēmu un blakusefektu jomas un intensitāte. Kā skaidrots Komisijas gada izaugsmes pētījumā[7], papildus nepieciešamībai koriģēt būtisku nelīdzsvarotību, kas izveidojusies iepriekšējos gados, Savienībai un dalībvalstīm nākas risināt arī tādas savstarpēji saistītas problēmas kā vāja izaugsme un augsts bezdarba līmenis, valsts finanšu ilgtspējas nodrošināšana un finanšu sistēmas stabilitātes atjaunošana. Arī labi funkcionējošs vienotais tirgus palīdz uzlabot izaugsmes potenciālu un novērst nelīdzsvarotību[8]. Daudzās dalībvalstīs patlaban notiek korekcijas, lai novērstu makroekonomisko nelīdzsvarotību, – jo īpaši tajās valstīs, kam ir bijis liels ārējais deficīts un liela nelīdzsvarotība mājsaimniecību un/vai uzņēmumu bilancēs un publiskajā sektorā. Šis process vēl nebūt nav beidzies, un rezultātā vairākās dalībvalstīs ir vērojams būtisks bezdarba līmeņa pieaugums un ekonomiskās aktivitātes līmeņa pazemināšanās. Iepriekšējā kārtā Komisija konstatēja, ka padziļināta analīze jāveic divpadsmit dalībvalstīm[9], un visos šajos gadījumos tika apstiprināta nelīdzsvarotības esība saskaņā ar MNNP preventīvo daļu. Izmantotā plašā pieeja tika piemērota tāpēc, ka pagājušajā gadā pirmā reizi tika piemērota uzraudzība saskaņā ar šo procedūru, un tāpēc tajā bija jāņem vērā arī iepriekšējās nelīdzsvarotības korekcijas. Dažās dalībvalstīs ir jākoriģē gan iekšējā, gan ārējā uzkrātā nelīdzsvarotība. Tām būs jāsamazina lieli kopējie parādsaistību apjomi un jāatgūst konkurētspēja, lai uzlabotu izaugsmes iespējas un eksporta darbības rezultātus. Padziļināta analīze palīdzēs novērtēt faktorus, kas ietekmē darba ražīgumu, konkurētspēju un tirdzniecības attīstību, kā arī uzkrāto parādsaistību līmeņa ietekmi un saistītās nelīdzsvarotības līmeni vairākās dalībvalstīs. Dažās valstīs ātra pielāgošanās notiek daļēji ekonomiskās iedzīšanas radīto seku ietekmē, un šāda attīstība arī jāpārbauda sīkāk. Ņemot vērā 2012. gada maija secinājumus par makroekonomiskās nelīdzsvarotības pastāvēšanu un atjaunināto rādītāju kopsavilkumu, Komisija uzskata, ka ir sīkāk jāanalizē, kā attīstās nelīdzsvarotības uzkrāšanās un novēršana un ar to saistītie riski 14 dalībvalstīs: Beļģijā, Bulgārijā, Dānijā, Spānijā, Francijā, Itālijā, Kiprā, Ungārijā, Maltā, Nīderlandē, Slovēnijā, Somijā, Zviedrijā un Apvienotajā Karalistē. Valstīm, kas patlaban īsteno ar Komisiju apspriestu reformu programmu un kuras patlaban tiek atbalstītas ar ārēju finanšu palīdzību, jau tiek veikta pastiprināta ekonomikas pārraudzība, tāpēc to ekonomiskā situācija un politikas pasākumi netiek analizēti MNNP. Tas attiecas uz Grieķiju, Īriju, Portugāli un Rumāniju. Minētajām 14 dalībvalstīm, attiecībā uz kurām Komisija paredzējusi uzsākt padziļinātu analīzi, ir dažādas problēmas un potenciālie riski, tostarp ārpusvalsts ietekme. Padziļinātās analīzes palīdzēs novērtēt attiecīgos riskus, to, kurās no šīm dalībvalstīm pastāv nelīdzsvarotība vai pārmērīga nelīdzsvarotība, un panākumus nelīdzsvarotības novēršanā. Daudzpusējas uzraudzības ietvaros un saskaņā ar regulas 3. panta 5. punktu Komisija aicina Padomi un Euro grupu apspriest šo ziņojumu. Komisija gaidīs arī atsauksmes no Eiropas Parlamenta un citām ieinteresētajām personām. Ņemot vērā šo apspriešanu rezultātus, Komisija uzsāks sagatavošanos padziļinātiem pārskatiem attiecīgajās dalībvalstīs. 1. pielikums. Brīdināšanas mehānisma rādītāju kopsavilkuma definīcijas un attīstība Makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanas procedūras (MNNP) rādītāju kopsavilkumu sagatavo un publisko Komisija saskaņā ar Regulas Nr. 1176/2011 4. pantu. 2012. gada februārī brīdināšanas mehānisma ziņojuma rādītāju kopsavilkums sastāvēja no desmit rādītājiem, kas aptvēra uzraudzības jomu saskaņā ar regulas 4. panta 3. punktu[10]. Saskaņā ar iepriekš panākto vienošanos šajā gadā rādītāju kopsavilkums ir papildināts ar vienpadsmito rādītāju, kas raksturo finanšu sektora saistību pieauguma tempu[11]. Pārējo desmit rādītāju definīcijas ir palikušas nemainīgas. Lai gan jau pirmais MNNP rādītāju kopsavilkums ļāva saskatīt vairākas finansiālas problēmas (piemēram, privātā sektora kredītplūsma, privātā sektora parāds un publiskā sektora parāds), Eiropas Parlaments[12] un Padome[13] atbalstīja Komisijas nodomu pirms MNNP otrās kārtas papildināt rādītāju kopsavilkumu ar papildu rādītāju nolūkā labāk konstatēt savstarpējo saistību starp reālo ekonomiku un finanšu sektoru[14]. Arī ESRK sniedza komentārus un viedokli par rādītāju kopsavilkuma sākotnējo izkārtojumu, kā arī par plāniem ieviest papildu rādītāju finanšu sektoram[15]. Rādītāju kopsavilkuma mērķis ir ļaut agrīni konstatēt nelīdzsvarotību. Šajā nolūkā rādītāji tiek izraudzīti, ņemot vērā ārējās un iekšējās nelīdzsvarotības visbūtiskākos aspektus, proti, jo īpaši ietverot datus par tekošā konta bilanci, starptautisko investīciju bilances saldo, reālajiem efektīvajiem valūtas kursiem, eksporta tirgus daļām, kā arī par aktīvu cenām, tostarp mājokļiem, publiskā un privātā sektora parādsaistībām, kreditēšanas pieaugumu un bezdarbu. Indikatīvās robežvērtības tika noteiktas piesardzīgi, lai izvairītos no pārāk daudziem "viltus trauksmes" gadījumiem, tomēr tās nav noteiktas arī tik stingri, lai problēmas varētu tikt konstatētas tikai tad, kad tās jau ir samilzušas[16]. Rādītāju kopsavilkuma rādītāju definīcijas ir iekļautas A1. tabulā. A2. tabulā ir iekļautas atjauninātā rādītāju kopsavilkuma rādītāju vērtības un attiecīgās indikatīvās robežvērtības. Rādītāju vērtības iepriekšējiem gadiem ir iekļautas pievienotajā statistikas pielikumā[17]. Iekrāsotie laukumi attiecas uz gadījumiem, kad rādītāja vērtība pārsniedz indikatīvo robežvērtību. Šīs robežvērtības visām valstīm ir vienādas (izņemot rādītājus par reālo efektīvo valūtas kursu un vienības darbaspēka izmaksām, kuru gadījumā notiek diferenciācija starp euro zonas valstīm un euro zonā neietilpstošām valstīm). Jāievēro, ka novērtējumā ņemti vērā arī visjaunākie dati, kā arī ekonomikas perspektīvas saskaņā ar 2012. gada 7. novembrī publicēto Komisijas rudens prognozi[18]. Nelīdzsvarotības novērtējums jeb precīzāk – novērtējums, vai konkrētās dalībvalsts situācija norāda, ka nepieciešama sīkāka pārbaude, izmantojot padziļinātu pārskatīšanu, – neizriet no rādītāju kopsavilkuma rādītāju un saistīto robežvērtību mehāniskas piemērošanas. Šāds Komisijas veikts novērtējums ir rezultāts rādītāju kopsavilkuma izpētei no ekonomiskā viedokļa, papildinot to ar papildu informāciju un rādītājiem un attiecīgi ņemot vērā konkrētās valsts apstākļus un iestādes, kā arī ņemot vērā 2012. gada maija padziļinātā pārskata secinājumus. Saskaņā ar regulu tiek ņemti vērā papildu rādītāji, proti, tie, kas iekļauti A3. tabulā. Šajos papildu rādītājos ietilpst arī ar vispārējo makroekonomisko situāciju saistīti aspekti (tostarp ekonomiskā aktivitāte un ieguldījumi), nominālā un reālā konverģence euro zonā un ārpus tās, tostarp tirdzniecības darbības papildu aspekti un sīkāki dati par ārējām saistībām, tostarp ārējiem tiešajiem ieguldījumiem un neto ārējo parādu. Tie atspoguļo arī nelīdzsvarotības rašanās potenciālu un ekonomikas pielāgošanās spējas, piemēram, attiecībā uz darba ražīgumu. Papildu rādītāju komplektā tagad ir ietverts arī papildu rādītājs, kas raksturo finanšu sektora saistību īpatsvaru, kam vajadzētu palīdzēt interpretēt jauno rādītāju, kas raksturo finanšu sektora saistību pieauguma tempu. Rādītāju kopsavilkums ir vienkāršs un pārskatāms instruments, kam jādarbojas kā filtram, kas palīdz novirzīt uzraudzību vajadzīgajā virzienā, īstenojot MNNP, un tādam tam vajadzētu būt arī turpmāk. Šajā kontekstā svarīga ir ilgtermiņa stabilitāte. Patlaban Komisija neuzskata, ka rādītāju kopsavilkums būtu jāpapildina ar jauniem rādītājiem. Neraugoties uz iepriekš minēto, Komisija ir apņēmusies uzlabot rādītāju kopsavilkuma kvalitāti. Šajā nolūkā Komisija turpinās tehniskā līmenī sadarboties ar dalībvalstīm, ECB un ESRK. Rezultātā var tikt koriģētas rādītāju kopsavilkuma mainīgo lielumu definīcijas. Turklāt Komisija (Eurostat) ir apņēmusies nodrošināt drošu un juridiski saistošu kvalitātes nodrošinājuma procedūru rādītāju kopsavilkuma statistikai un citiem ar MNNP saistītiem datiem[19]. A1. tabula. Rādītāju kopsavilkuma rādītāji un indikatīvās robežvērtības || Ārējā nelīdzsvarotība un konkurētspēja || Iekšējā nelīdzsvarotība Rādītājs || Tekošā konta bilances vidējais rādītājs par 3 gadiem, % no IKP || Starptautisko investīciju bilances saldo, % no IKP || Reālā efektīvā valūtas kursa ar SPCI deflatoriem procentuālās izmaiņas (3 gadu laikā) salīdzinājumā ar 35 industriālajām valstīm (a) || Eksporta tirgus daļu procentuālās izmaiņas (5 gadu laikā) || Nominālo vienības darbaspēka izmaksu procentuālās izmaiņas (3 gadu laikā) (b) || Mājokļu samazināto cenu procentuālās izmaiņas gadā (c) || Privātā sektora kredītu plūsma, % no IKP (d), (e) || Bezdarba līmenis, 3 gadu vidējais rādītājs || Privātā sektora parāds, % no IKP (d), (e) || Vispārējās valdības parāds, % no IKP (f) || Finanšu sektora kopējās saistības, procentuālās izmaiņas gadā, nekonsolidēti dati Datu avots || Maksājumu bilances statistika, EUROSTAT || Maksājumu bilances statistika, EUROSTAT || ECFIN ģenerāldirektorāta cenu un izmaksu konkurētspējas rādītāju datu bāze || Maksājumu bilances statistika, EUROSTAT || Nacionālie konti, EUROSTAT || EUROSTAT || Nacionālie konti, EUROSTAT || Darbaspēka apsekojums, EUROSTAT || Nacionālie konti, EUROSTAT || Pārmērīga deficīta novēršanas procedūra – Līguma definīcija, EUROSTAT || Nacionālie konti, EUROSTAT Indikatīvās robežvērtības || -4/+6 % apakšējā kvartile (izmanto kā atsauci arī augšējai robežvērtībai) || -35 % apakšējā kvartile || +/-5 % euro zonai +/-11 % valstīm, kas neietilpst euro zonā; apakšējā un augšējā kvartile euro zonai -/+ standartnovirze euro zonai || -6 % apakšējā kvartile || +9 % euro zonai +12 % valstīm, kas neietilpst euro zonā augšējā kvartile euro zonai 3 % || +6 % augšējā kvartile || +15 % augšējā kvartile || +10 % || 160 % augšējā kvartile || +60 % || 16,5 % Laikposms robežvērtību aprēķināšanai || 1970-2007 || Pirmais gads, par kuru ir pieejami dati (1990. gadu vidus)-2007. g. || 1995-2007 || 1995-2007 || 1995-2007 || Pirmais gads, par kuru pieejami dati –2007. g. || 1995-2007 || 1994-2007 || 1994-2007 || || 1991-2007 Daži papildu rādītāji, kas izmantojami ekonomiskajā analīzē || Neto aizdevumi/-aizņēmumi salīdzinājumā ar citām pasaules valstīm (kapitāla bilances saldo + tekošā konta bilances saldo % no IKP) || Neto ārējais parāds % no IKP || Reālais efektīvais valūtas kurss salīdzinājumā ar pārējo euro zonu || Eksporta tirgus daļas, balstoties uz preču apjomiem; darba ražīgums; kopējā faktoru ražīguma pieauguma tendence || Nominālās vienības darbaspēka izmaksas (izmaiņas 1, 5, 10 gadu laikā); vienības darbaspēka efektīvās izmaksas salīdzinājumā ar pārējo euro zonu || Reālās mājokļu cenas (kumulatīvas, 3 gadu laikā); nominālais mājokļu cenu indekss; pievienotā vērtība mājokļu celtniecībā || Izmaiņas privātā sektora parādā || || Privātā sektora parāds, pamatojoties uz konsolidētiem datiem || || Parādsaistību attiecība pret pašu kapitālu Piezīmes. a) attiecībā uz ES tirdzniecības partneriem izmanto SPCI, bet attiecībā uz tirdzniecības partneriem ārpus ES deflatora pamatā ir PCI, kas pēc metodoloģijas ir tuvs SPCI; b) indekss, kas rāda nominālā atalgojuma uz vienu nodarbināto attiecību pret reālo IKP uz vienu nodarbināto; c) izmaiņas mājokļu cenās attiecībā pret EUROSTAT patēriņa deflatoru; d) privātais sektors ir definēts kā nefinanšu sabiedrības, mājsaimniecības un mājsaimniecības apkalpojošās bezpeļņas organizācijas; e) summa, ko veido aizdevumi un vērtspapīri, kas nav akcijas, saistības – nekonsolidēti dati; f) valsts finanšu ilgtspējība netiks vērtēta MNNP kontekstā, jo uz šo jautājumu jau attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakts. Tomēr šis rādītājs ir iekļauts rādītāju kopsavilkumā, jo publiskā sektora parāds palielina valsts kopējās parādsaistības un tādējādi arī valsts nestabilitāti kopumā. A2. tabula. PROVIZORISKS MNNP rādītāju kopsavilkums ar 2011. gada vērtībām || Ārējā nelīdzsvarotība un konkurētspēja || Iekšējā nelīdzsvarotība 2011. gads || Tekošā konta bilances vidējais rādītājs par 3 gadiem, % no IKP || Starptautisko investīciju bilances saldo, % no IKP || Reālā efektīvā valūtas kursa ar SPCI deflatoriem procentuālās izmaiņas (3 gadu laikā) || Eksporta tirgus daļas procentuālās izmaiņas (5 gadu laikā) || Nominālo vienības darbaspēka izmaksu procentuālās izmaiņas (3 gadu laikā) || Mājokļu samazināto cenu procentuālās izmaiņas gadā || Privātā sektora kredītu plūsma, % no IKP || Privātā sektora parāds, % no IKP || Vispārējās valdības parāds, % no IKP || Bezdarba līmeņa 3 gadu vidējais rādītājs || Finanšu sektora kopējās saistības, procentuālās izmaiņas gadā, nekonsolidēti dati Robežvērtības || -4/+6 % || -35 % || ±5 % & ±11 % || -6% || +9 % & +12 % || +6 % || 15 % || 160 % || 60 % || 10 % || 16,5 % BE || -0,3 || 65,7 || -0,5 || -10,2 || 6,2 || -0,1 || 11,6 || 236 || 98 || 7,8 || 4,7 BG || -3,4 || -85,6 || 3,1 || 17,2 || 20,3 || -9,0 || -6,7 || 146 || 16 || 9,4 || 5,6 CZ || -3,0 || -49,3 || 0,3 || 8,4 || 3,3 || 0,0 || 2,5 || 78 || 41 || 6,9 || 3,8 DK || 5,0 || 24,5 || -1,7 || -16,9 || 4,7 || -4,9 || -2,2 || 238 || 47 || 7,0 || 4,7 DE || 5,9 || 32,6 || -3,9 || -8,4 || 5,9 || 1,4 || 4,8 || 128 || 81 || 6,9 || 2,1 EE || 2,8 || -57,8 || 0,8 || 11,1 || -6,2 || 3,3 || 6,8 || 133 || 6 || 14,4 || -4,4 IE || 0,0 || -96,0 || -9,1 || -12,2 || -12,8 || -15,2 || 4,0 || 310 || 106 || 13,3 || -0,6 EL || -10,4 || -86,1 || 3,1 || -18,7 || 4,1 || -5,1 || -5,5 || 125 || 171 || 13,2 || -3,4 ES || -4,3 || -91,7 || -1,3 || -7,6 || -2,1 || -10,0 || -4,1 || 218 || 69 || 19,9 || 3,7 FR || -1,6 || -15,9 || -3,2 || -11,2 || 6,0 || 3,8 || 4,0 || 160 || 86 || 9,6 || 7,3 IT || -2,9 || -20,6 || -2,1 || -18,4 || 4,4 || -2,0 || 2,6 || 129 || 121 || 8,2 || 3,8 CY || -8,4 || -71,3 || -0,9 || -16,4 || 8,8 || -8,5 || 16,1 || 288 || 71 || 6,6 || -0,2 LV || 3,1 || -73,3 || -0,6 || 23,6 || -15,0 || 4,9 || -2,5 || 125 || 42 || 18,1 || -4,5 LT || 0,0 || -52,6 || 3,6 || 25,2 || -8,4 || 2,4 || -0,8 || 70 || 39 || 15,6 || 8,9 LU || 7,5 || 107,8 || 0,8 || -10,1 || 12,5 || 1,5 || 2,5 || 326 || 18 || 4,8 || 11,3 HU || 0,6 || -105,9 || -3,3 || -2,8 || 3,7 || -4,1 || 6,4 || 167 || 81 || 10,7 || -2,6 MT || -4,3 || 5,7 || -3,0 || 11,7 || 5,8 || -2,3 || 2,2 || 210 || 71 || 6,8 || 1,4 NL || 7,5 || 35,5 || -1,6 || -8,2 || 5,8 || -4,0 || 0,7 || 225 || 66 || 4,2 || 7,2 AT || 2,2 || -2,3 || -1,0 || -12,7 || 5,9 || -8,0 || 4,1 || 161 || 72 || 4,4 || -0,3 PL || -4,6 || -63,5 || -10,9 || 12,8 || 4,3 || -5,7 || 7,1 || 80 || 56 || 9,2 || 4,4 PT || -9,1 || -105,0 || -1,9 || -9,5 || 0,9 || -3,6 || -3,2 || 249 || 108 || 11,9 || -0,7 RO || -4,3 || -62,5 || -2,4 || 22,8 || 12,9 || -18,9 || 1,8 || 72 || 33 || 7,2 || 4,3 SI || -0,4 || -41,2 || -0,3 || -6,1 || 8,3 || 1,0 || 1,9 || 128 || 47 || 7,1 || -1,3 SK || -2,1 || -64,4 || 4,3 || 20,9 || 4,4 || -5,6 || 3,3 || 76 || 43 || 13,4 || 1,2 FI || 0,6 || 13,1 || -1,3 || -22,9 || 9,1 || -0,3 || 4,6 || 179 || 49 || 8,1 || 30,8 SE || 6,6 || -8,3 || 3,9 || -11,6 || 1,2 || 1,0 || 6,3 || 232 || 38 || 8,1 || 3,6 UK || -2,2 || -17,3 || -7,1 || -24,2 || 8,1 || -5,4 || 1,0 || 205 || 85 || 7,8 || 8,5 Piezīme. Datu iesniegšanas termiņš ir 2012. gada 1. novembris. 3A. tabula. MNNP rādītāju kopsavilkuma ekonomiskajā analīzē izmantotie papildu rādītāji, 2011. gads || Reālā IKP procentuālais pieaugums gadā || Bruto pamatkapitāla veidošana, % no IKP || Bruto iekšzemes izdevumi pētniecībai un izstrādei, % no IKP || Tekošā konta bilance, % no IKP, maksājumu bilances dati || Tekošā konta bilance, % no IKP, maksājumu bilances dati || Neto ārējais parāds, % no IKP || Ienākošo ārvalstu tiešo ieguldījumu plūsmas, % no IKP || Energoproduktu neto tirdzniecības bilance, % no IKP || Reālā efektīvā valūtas kursa procentuālās izmaiņas (3 gadu laikā) salīdzinājumā ar euro zonu (17) || Eksporta tirgus daļu (pēc apjoma) procentuālās izmaiņas gadā || Darba ražīguma procentuālais pieaugums gadā || Nodarbinātības līmeņa procentuālais pieaugums gadā || Nominālo vienības darbaspēka izmaksu procentuālās izmaiņas (10 gados) || Vienības darbaspēka efektīvo izmaksu procentuālās izmaiņas salīdzinājumā ar pārējo euro zonu (17) || Nominālo mājokļu cenu procentuālās izmaiņas (3 gados) || Mājokļu celtniecība, % no IKP || Privātā sektora parāds, % no IKP, konsolidētie dati || Finanšu sektora saistību īpatsvars (parāda attiecība pret pašu kapitālu) Gads || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 BE || 1,8 || 20,7 || 2,0 || -1,4 || -1,7 || -127,6 || 20,1 || -3,7 || 1,4 || -1,6 || 0,4 || 1,3 || 20,3 || 3,7 || 5,1 || neattiecas || 143 || 641 BG || 1,7 || 20,9 || 0,6 || 0,3 || 1,6 || 33,9 || 4,5 || -0,6 || || 5,2 || 6,1 || -4,2 || 69,5 || || -32,4 || neattiecas || 136 || 414 CZ || 1,9 || 23,9 || 1,8 || -2,8 || -2,5 || 1,1 || 2,5 || -1,4 || 5,2 || 1,6 || 0,6 || 23,2 || -5,0 || 3,8 || 73 || 624 DK || 0,8 || 17,2 || 3,1 || 5,6 || 5,9 || 18,0 || 3,8 || 0,7 || 1,2 || 1,2 || -0,5 || 29,3 || -11,9 || 4,7 || 238 || 377 DE || 3,0 || 18,1 || 2,8 || 5,7 || 5,7 || -2,9 || 1,1 || -19,8 || -0,9 || 2,5 || 1,6 || 1,4 || 5,5 || -14,1 || 5,4 || 5,6 || 109 || 524 EE || 8,3 || 21,7 || 2,4 || 2,1 || 6,3 || 6,5 || 1,2 || neattiecas || 3,2 || 25,7 || 1,2 || 6,7 || 64,4 || 44,8 || -28,0 || 3,5 || 132 || 373 IE || 1,4 || 10,1 || 1,7 || 1,1 || 1,0 || -339,2 || 5,2 || neattiecas || -6,5 || -1,7 || 3,6 || -2,1 || 15,4 || 0,1 || -38,7 || 2,6 || 281 || 158 EL || -7,1 || 15,1 || neattiecas || -9,9 || -8,6 || -98,0 || 0,4 || -2,7 || 4,6 || -6,0 || -1,6 || -5,6 || 31,1 || 11,5 || -3,5 || 4,7 || 125 || 2728 ES || 0,4 || 21,1 || 1,3 || -3,5 || -3,0 || 93,5 || 2,0 || -8,5 || 0,4 || 3,2 || 2,2 || -1,6 || 25,3 || 4,3 || -15,3 || 6,4 || 204 || 941 FR || 1,7 || 20,1 || 2,3 || -2,0 || -2,0 || 36,1 || 1,5 || -12,7 || -0,4 || -0,8 || 1,2 || 0,5 || 22,3 || 5,1 || 3,5 || 6,1 || 139 || 461 IT || 0,4 || 19,6 || 1,3 || -3,1 || -3,0 || 49,0 || 1,6 || -13,9 || 0,9 || -0,2 || 0,3 || 0,3 || 28,3 || 11,1 || 0,4 || 5,5 || 126 || 1172 CY || 0,5 || 16,3 || 0,5 || -4,7 || -4,5 || 37,9 || 5,5 || neattiecas || 0,7 || -2,3 || 0,0 || 0,4 || 34,6 || 12,4 || -16,7 || 5,0 || 281 || 2539 LV || 5,5 || 21,3 || 0,7 || -2,2 || 0,0 || 46,4 || 5,1 || -0,2 || || 6,8 || 14,8 || -8,4 || 94,4 || || -38,7 || 1,5 || 118 || 704 LT || 5,9 || 17,8 || 0,9 || -3,7 || -1,3 || 32,3 || 3,4 || -0,5 || 7,9 || 3,8 || 2,0 || 33,6 || -30,8 || 1,8 || 67 || 633 LU || 1,7 || 19,0 || 1,4 || 7,1 || 6,8 || -3022,2 || 645,3 || neattiecas || 2,0 || -2,2 || -1,2 || 2,6 || 35,7 || 14,0 || 6,5 || 3,4 || 267 || 50 HU || 1,6 || 17,9 || 1,2 || 0,9 || 3,3 || 52,6 || 3,7 || -1,4 || || 2,7 || 1,2 || 0,8 || 44,3 || || -8,5 || 1,8 || 147 || 562 MT || 1,9 || 14,8 || 0,7 || -0,3 || 0,7 || -158,3 || 4,7 || 0,0 || 1,8 || -4,8 || -0,5 || 2,5 || 23,7 || 7,0 || -4,6 || 2,5 || 169 || 362 NL || 1,0 || 17,7 || 2,0 || 9,7 || 9,7 || 36,8 || 1,6 || -4,6 || 0,0 || -1,9 || 0,5 || 0,6 || 20,0 || 3,2 || -7,5 || 4,9 || 224 || 231 AT || 2,7 || 21,4 || 2,8 || 0,6 || 0,4 || 24,4 || 3,5 || -2,8 || 1,2 || 0,9 || 1,3 || 1,7 || 13,2 || -1,6 || -2,9 || 4,4 || 146 || 378 PL || 4,3 || 20,3 || 0,8 || -4,9 || -2,9 || 35,8 || 3,7 || neattiecas || || 1,5 || 3,3 || 1,1 || 5,7 || || -7,6 || 2,6 || 77 || 377 PT || -1,7 || 18,1 || neattiecas || -6,5 || -5,3 || 83,4 || 4,4 || neattiecas || -0,5 || 2,7 || -0,1 || -1,9 || 19,4 || 1,4 || 2,0 || 3,4 || 223 || 542 RO || 2,5 || 24,6 || 0,5 || -4,4 || -3,9 || 38,0 || 1,3 || -0,7 || || 4,1 || 2,0 || -1,3 || 154,9 || || -39,5 || neattiecas || 71 || 662 SI || 0,6 || 18,5 || 2,5 || 0,0 || -0,3 || 37,5 || 2,0 || -0,5 || 0,4 || 1,0 || 2,2 || -1,4 || 38,9 || 21,0 || -6,8 || 3,0 || 116 || 639 SK || 3,2 || 23,1 || 0,7 || 0,1 || 1,3 || 21,7 || 2,2 || -1,0 || 5,0 || 5,0 || 1,4 || 1,5 || 28,8 || 12,6 || -17,8 || 2,3 || 76 || 1079 FI || 2,7 || 19,6 || 3,8 || -1,6 || -1,5 || 30,9 || 1,0 || -1,4 || 2,2 || -6,6 || 1,6 || 1,1 || 21,9 || 3,8 || 11,1 || 6,8 || 153 || 616 SE || 3,9 || 18,4 || 3,4 || 6,4 || 6,3 || 62,4 || 2,7 || -1,6 || || 0,6 || 1,6 || 2,2 || 8,1 || || 13,8 || 3,7 || 216 || 305 UK || 0,9 || 14,2 || 1,8 || -1,9 || -1,7 || 45,2 || 2,3 || -2,2 || -1,2 || 0,4 || 0,5 || 26,2 || -2,0 || 3,2 || neattiecas || 1187 Piezīme. Datu iesniegšanas termiņš ir 2012. gada 1. novembris. Avots. EUROSTAT , izņemot mājokļu samazinātās cenas (Eurostat dati, ECB papildinājums), eksporta tirgus daļas pēc apjoma (SVF pasaules ekonomikas attīstības perspektīvas), reālo efektīvo valūtas kursu ar SPCI deflatoriem (ECFIN ĢD), vienības darbaspēka izmaksas attiecībā pret euro zonu (ECFIN ĢD). [1] Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1176/2011 un 1174/2011 (OV L 306, 23.11.2011, attiecīgi 25. un 8. lpp.). [2] COM(2012) 68 final, 14.2.2012. [3] Šīs dalībvalstis bija Beļģija, Bulgārija, Dānija, Spānija, Francija, Itālija, Kipra, Ungārija, Slovēnija, Somija, Zviedrija un Apvienotā Karaliste (skatīt European Economy-Occasional Papers, 99 līdz 110, un Komisijas paziņojumu „Rīcība stabilitātei, izaugsmei un nodarbinātībai”, COM(2012) 299 final, 30.5.2012). [4] Padomes 2012. gada 10. jūlija Ieteikumi (2012/C 219/01 līdz 27) (OV C 219, 24.7.2012). [5] Dalībvalstis un Komisija Ekonomikas politikas komitejas ietvaros ir uzsākušas darbu analīzes sistēmas un rīku stiprināšanai nelīdzsvarotības analīzei. Tas ietver, piemēram, jautājumus, kas saistīti ar mājokļiem, parādsaistībām un ārējo pozīciju novērtējumu. [6] Šī pieeja, kas ļauj izvairīties no procedūru un ziņošanas pienākumu dublēšanās, atbilst Komisijas priekšlikumam regulai par to, kā stiprināt ekonomikas un budžeta uzraudzību dalībvalstīs, kurām ir vai kuras apdraud lielas grūtības, kas saistītas ar to finansiālo stabilitāti euro zonā – COM(2011) 819 galīgā redakcija, 23.11.2011. –, kas ir daļa no „divpakas”. Detalizētu izklāstu par ekonomisko situāciju un progresu makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanā skatīt jaunākajos atbilstības ziņojumos: European Economy – Occasional Papers, 94 (Grieķija), 115 (Īrija), 116 (Rumānija) un 117 (Portugāle). Spānija šajā ziņojumā ir aplūkota kā valsts, kas gūst labumu no oficiālā finansējuma banku rekapitalizācijai; skatīt „finanšu sektora stabilizācijas programma Spānijai”, European Economy – Occasional Papers, 118. Šajā sakarībā ir aplūkota arī Ungārija un Kipra. Ungārija 2011. gada novembrī oficiāli pieprasījusi sarunas, kuru rezultātā saņemtu finansiālo palīdzību piesardzības pasākumu veidā. Tomēr šajās sarunās nav panākts būtisks progress. Kipra prasījusi oficiālu finansējumu 2012. gada 25. jūnijā, un pašlaik notiek sarunas par programmu. [7] COM (2012) 750, 28.11.2012. [8] Šajā nolūkā ir bez kavēšanās jāveic svarīgākie pasākumi, kas ietverti I un II Vienotā tirgus aktā, un valstu līmenī jāpalielina reformu centieni, kā izklāstīts Paziņojumā par gada pārskatu par vienotā tirgus integrāciju, COM(2012) 752, 28.11.2012. [9] Šīs dalībvalstis bija Beļģija, Bulgārija, Dānija, Spānija, Francija, Itālija, Kipra, Ungārija, Slovēnija, Somija, Zviedrija un Apvienotā Karaliste. [10] Sk. arī “Scoreboard for the Surveillance of Macroeconomic Imbalances”, European Economy – Occasional Papers, 92. [11] Sk. pievienoto dokumentu “MNNP rādītāju kopsavilkuma aizpildīšana: finanšu sektora rādītājs”, Komisijas dienestu darba dokuments (2012) 389. [12] Eiropas Parlamenta 2011. gada 15. decembra rezolūcijas 9. punkts: “Eiropas Parlaments (…) pieņem zināšanai Komisijas plānus līdz 2012. gada beigām un laicīgi pirms nākamā Eiropas pusgada sākuma izstrādāt jaunu rādītāju un ar tiem saistītu robežvērtību kopumu finanšu nozarei.” [13] ECOFIN padomes 2011. gada 8. novembra secinājumu 9. punkts: “(…) Komisija tiek arī lūgta līdz 2012. gada beigām un saskaņā ar Regulu iesniegt ieteikumus par rādītāju saistībā ar finanšu nozari, lai to varētu iekļaut 2013. gada Eiropas pusgadā.” [14] Regulas (ES) Nr. 1176/2011 4. panta 3. punkta a) apakšpunktā noteikts, ka rādītāju kopsavilkumā inter alia iekļauj rādītājus šādu problēmu identificēšanai: “iekšējā nelīdzsvarotība, tostarp nelīdzsvarotība, ko var izraisīt valsts un privātā sektora parāds, izmaiņas finanšu un aktīvu tirgos, tostarp nekustamā īpašuma tirgū; (…)” [15] “Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas viedokļi par plānotajiem rezultātu apkopojuma rādītājiem, kas attiecas uz finanšu tirgus stabilitāti”, pieejams http://www.esrb.europa.eu/pub/html/index.en.html. [16] Rezultātu apkopojuma robežvērtības ir saglabātas iepriekšējā BMZ līmenī. Jaunā rādītāja robežvērtība ir noteikta kā trešā kvartile no pieejamās izplatības. Šī statistiskā pieeja ir tāda pati, kādu izmanto citiem rādītājiem (izņemot publiskā sektora parāda rādītāju). [17] Sk. pievienoto dokumentu “Brīdināšanas mehānisma ziņojuma statistikas pielikums”, Komisijas dienestu darba dokuments (2012) 421; sk. arī 2012. gada 28. novembra Eurostat ziņu izlaidumu. [18] European Economy, 8/2012. [19] 2012. gada laikā Komisija (Eurostat) ir strādājusi pie vairākiem ar statistiku saistītiem jautājumiem, kas tika konstatēti MNNP pirmajā kārtā, jo īpaši privātā sektora parāda un kredīplūsmu statistikas. Attiecībā uz īpašam nolūkam dibinātām sabiedrībām Eurostat veica misijas vairākās dalībvalstīs, lai vāktu sīkus datus un informāciju par statistikas avotiem un izmantotajām metodēm. Attiecībā uz uzņēmumu iekšējo kreditēšanu darbu veica ECB privātā sektora parāda apakšgrupa. Informācija, kas iegūta,veicot šo darbu, palīdzēs strādāt divām uzdevumgrupām, kas