Pēdējais, bet ne mazāk svarīgais fakts ir tas, ka Covid-19 krīze izraisīja oglekļa cenas būtisku īstermiņa kritumu 2020. gada martā/aprīlī. Tomēr oglekļa cenas signāls palika stabils — vidēji aptuveni 24 EUR no 2019. gada janvāra līdz 2020. gada jūnija beigām. Ieņēmumi no ETS kvotu izsolēm tikai 2019. gadā vien pārsniedza 14 miljardus EUR, savukārt 2020. gada pirmajos sešos mēnešos — 7,9 miljardus EUR. Balstoties uz dalībvalstu iesniegtajiem datiem, var secināt, ka 2019. gadā kopumā 77 % no šiem ieņēmumiem tika iztērēti (vai tos bija plānots iztērēt) konkrētiem ar klimatu un enerģiju saistītiem mērķiem (sk. 3.1.2.2. nodaļu).

Komisijas paziņojumā par 2030. gada klimata mērķrādītāja plānu tika ierosināts, raugoties uz nākamo desmitgadi, paaugstināt esošo ES mērķrādītāju — līdz 2030. gadam samazināt SEG emisijas par 40 % (salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni) — un panākt samazinājumu vismaz par 55 %. Lai sasniegtu šo vērienīgāko mērķi, Komisija līdz 2021. gada jūnijam pārbaudīs visu attiecīgo ar klimatu saistīto politiku un vajadzības gadījumā ierosinās to pārskatīt. Tiks pārskatīta arī ES ETS — kā daļa no plašāka tiesību aktu kopuma Eiropas zaļā kursa ietvaros —, tostarp, iespējams, paplašinot šo sistēmu un iekļaujot tajā jaunas nozares.

Pašlaik ES ETS darbojas 27 ES dalībvalstīs, Islandē, Lihtenšteinā un Norvēģijā, kā arī — līdz 2020. gada beigām — Apvienotajā Karalistē. No 2020. gada 1. janvāra ES ETS ir saistīta arī ar Šveices oglekļa tirgu (sk. 2.2. nodaļu). No 2021. gada ES ETS aptvers ne tikai ES un EEZ/EBTA valstis, bet arī elektroenerģijas ražošanas iekārtas Ziemeļīrijā. ES ETS regulē emisijas, ko rada gandrīz 11 000 elektrostaciju un ražošanas iekārtu, kā arī aptuveni 600 gaisa kuģu operatori, kas veic lidojumus no/uz lidostām EEZ. ES ETS aptver aptuveni 38 % no ES SEG emisijām. ES ETS trešajā posmā (2013–2020)* nozares ar stacionārām iekārtām, kuras regulē ES ETS, ir energoietilpīgās rūpniecības nozares, tostarp elektrostacijas un citas sadedzināšanas iekārtas ar nominālo ievadīto siltumjaudu >20 MW (izņemot bīstamo atkritumu vai sadzīves atkritumu iekārtas), naftas pārstrādes rūpnīcas, koksa krāsnis, dzelzs un tērauda, cementa klinkera, stikla, kaļķu, ķieģeļu, keramikas, celulozes, papīra un kartona, alumīnija, petroķīmisko produktu, amonjaka, slāpekļskābes, adipīnskābes, glioksāla un glioksālskābes ražošana, CO2 uztveršana, transportēšana pa cauruļvadiem un CO2 ģeoloģiska uzglabāšana. Kas attiecas uz aviāciju, no 2013. līdz 2016. gadam ES ETS darbības jomā bija ietverti tikai lidojumi Eiropas Ekonomikas zonā, lai saglabātu impulsu Starptautiskajai Civilās aviācijas organizācijai (ICAO) sagatavot starptautisku nolīgumu par aviācijas nozares SEG emisiju kontroli. Lai saglabātu impulsu un stimulētu ICAO Starptautiskās aviācijas oglekļa emisiju izlīdzināšanas un samazināšanas shēmas (CORSIA) darbību, 2017. gadā nosacījums par darbības jomas attiecināšanu tikai uz lidojumiem Eiropas Ekonomikas zonā tika pagarināts līdz 2023. gadam (sk. 4. nodaļu). ES ETS aptver oglekļa dioksīda (CO2) emisijas, slāpekļa oksīda (N2O) emisijas, ko rada slāpekļskābes, adipīnskābes, glioksālskābes un glioksāla ražošana, un perfluorogļūdeņražu (PFC) emisijas, ko rada alumīnija ražošana. Lai gan dalība ES ETS ir obligāta, dažās nozarēs ir iekļautas tikai iekārtas, kas ir lielākas par noteiktu robežvērtību. Turklāt iesaistītās valstis no sistēmas var izslēgt mazas iekārtas (kas emitē mazāk nekā 25 000 tonnu CO2 ekvivalenta), ja ir ieviesti alternatīvi un līdzvērtīgi pasākumi. Ceturtajā posmā (2021–2030) no ES ETS var izslēgt ļoti mazus emitētājus (kuru paziņotās emisijas pēdējos trijos gados nesasniedz 2500 tonnas CO2 ekvivalenta), ja pastāv vienkāršota monitoringa kārtība, kā izvērtēt to radīto emisiju daudzumu. Iesaistītās valstis ES ETS var iekļaut arī citas nozares un SEG emisijas (to sauc par brīvprātīgu iekļaušanu). * Informācija par ES ETS pirmo un otro posmu ir pieejama vietnē https://ec.europa.eu/clima/policies/ets/pre2013_en .

Kā liecina ziņojumi, ko iesaistītās valstis iesniegušas 2020. gadā saskaņā ar 21. pantu, 2019. gadā pavisam bija 10 569 iekārtas, uz kurām attiecas ETS un kurām bija izsniegta vajadzīgā ETS atļauja.

Emisijas no biomasas, ko izmanto ETS aptvertas iekārtas, 2019. gadā palielinājās par 4 % salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu, toties emisijas no ogļu izmantošanas samazinājās par 19 %, kas palīdzēja ievērojami samazināt elektroenerģijas ražošanas nozares emisijas — par 15 %. Kas attiecas vienīgi uz kurināmo, arī 2019. gadā — tāpat kā iepriekšējos gados — ES ETS ietvaros galvenokārt tika sadedzināts fosilais kurināmais. Tomēr 29 valstis ziņoja arī par biomasas izmantošanu 2197 iekārtās (20,8 % no visām iekārtām). Valsts, kas ziņoja par augstāko to emisiju īpatsvaru, kas saistītas ar biomasas izmantošanu, salīdzinājumā ar ETS aptvertajām emisijām, bija Lietuva: 68 %. Divas valstis (LI un MT) netika ziņojušas par jebkādu biomasas izmantošanu. Biomasas radītās kopējās emisijas 2019. gadā bija aptuveni 170 miljoni tonnu CO2 (11 % no ETS ietvaros paziņotajām emisijām); tas ir nepārprotams pieaugums, salīdzinot ar 145 miljoniem tonnu CO2 2018. gadā (8 % no ETS ietvaros paziņotajām emisijām). Turklāt 99,2 % no tām bija nulles likme . 2019. gadā pirmo reizi tika ziņots, ka ir izmantots neliels daudzums biodegvielas. Divi gaisa kuģu operatori (pa vienam no Vācijas un no Zviedrijas) ziņoja, ka tas attiecas uz 0,01 % no 2019. gada ETS aviācijas emisijām.

Attiecībā uz iekārtu kategorijām, kuras nosaka pēc emisiju daudzuma gadā , 2019. gada dati liecina, ka — tāpat kā iepriekšējos gados — 72 % iekārtu ietilpst A kategorijā, 21 % — B kategorijā un 7 % — C kategorijā. Par 6053 iekārtām tika ziņots, ka tās ir “iekārtas ar zemu emisiju līmeni” (57 % no kopskaita).

Par ES ETS darbībām, kas papildus uzskaitītas kā darbības, kuru radītās emisijas nav CO2 emisijas, ir ziņots, ka 13 valstīs (DE, FR, EL, ES, IS, IT, NL, NO, RO, SE, SI, SK un UK) ir izsniegtas atļaujas attiecībā uz primāro alumīniju un perfluorogļūdeņražiem (PFC), bet 21 valstī (visās, izņemot CY, DK, EE, IE, IS, LI, LU, LV, MT un SI) ir izsniegtas atļaujas attiecībā uz slāpekļskābes ražošanu un N2O. Par pārējām ar N2O saistītajām nozarēm — adipīnskābes ražošanu un glioksāla un glioksālskābes ražošanu — ir ziņots attiecīgi trijās (DE, FR, IT) un divās (DE, FR) valstīs. Tikai Norvēģija un Austrija paziņoja par CO2 uztveršanas un uzglabāšanas darbībām.

Tāpat kā iepriekšējā gadā, septiņas valstis (ES, FR, HR, IS, IT, SI, UK) ir izmantojušas iespēju saskaņā ar ES ETS direktīvas 27. pantu ES ETS neiekļaut mazos emitētājus . 2019. gadā ES ETS neaptvēra aptuveni 3,81 miljonus tonnu CO2 (aptuveni 0,25 % no kopējām stacionāru ES ETS iekārtu emisijām , salīdzinot ar 0,17 % gadu iepriekš).

Kā liecina saskaņā ar 21. pantu 2020. gadā iesniegtie dokumenti, astoņas valstis (BE, DK, FR, HR, HU, LI, LT, NL) — tāpat kā iepriekšējos gados — ir izmantojušas Monitoringa un ziņošanas regulas (MZR) 13. pantā definēto iespēju atļaut stacionārām iekārtām izmantot vienkāršotus monitoringa plānus gadījumos, kad risks ir zems. Attiecībā uz gaisa kuģu operatoriem, kuru radīto emisiju līmenis ir zems, par šā noteikuma izmantošanu 2019. gadā ziņoja divas valstis (BE, IS).

2019. gadā tika ziņots, ka 611 gaisa kuģu operatori izmanto monitoringa plānu (par 7 % mazāk nekā 2018. gadā). Jāatzīmē, ka 50 % (308) no ziņojumos iekļautajiem operatoriem bija komerciāli, bet atlikušie 50 % (303) — nekomerciāli . Par maziem emitentiem kvalificējās pavisam 262 operatori (43 %) (salīdzinot ar 287 (44 %) 2018. gadā).

2.2. Savienības reģistrs un Eiropas Savienības darījumu žurnāls (EUTL)

Savienības reģistrā un Eiropas Savienības darījumu žurnālā (EUTL) tiek izsekotas vispārīgo un aviācijas kvotu īpašumtiesības, reģistrējot kontos īpašumā esošos daudzumus un darījumus starp kontiem. Turklāt šīs sistēmas reģistrē stacionāru iekārtu un gaisa kuģu operatoru emisijas un ar šīm emisijām saistīto pienākumu izpildi. Abas sistēmas pārvalda un uztur Komisija, savukārt nacionālo reģistru administratori ETS iesaistītajās valstīs joprojām darbojas kā kontaktpunkts kontu turētājiem un pārstāvjiem (uzņēmumiem un fiziskām personām). Informācija par kontu un reģistru atbilstību atrodas Savienības reģistrā, savukārt EUTL automātiski pārbauda, reģistrē un atļauj visus darījumus starp kontiem, tādējādi nodrošinot, ka visi pārskaitījumi atbilst ES ETS noteikumiem. Savienības reģistrā un EUTL reģistrētie dati ir svarīgs informācijas avots dažāda veida ETS ziņojumiem, piemēram, tirgus stabilitātes rezerves pārpalikuma rādītāja aprēķināšanai (sk. 3.3. nodaļu), un Eiropas Vides aģentūras ziņojumiem. EUTL arī nodrošina ES ETS pārredzamību, publicējot* informāciju par stacionāro iekārtu un gaisa kuģu operatoru atbilstību ETS noteikumiem un par darījumiem starp kontiem. * EUTL publicētā informācija ir sniegta vietnē https://ec.europa.eu/clima/ets/.

Savienības reģistrs, EUTL, un EUTL publiskā tīmekļa vietne 2019. gadā pilnībā funkcionēja 365 dienas gadā visu diennakti, un tikai īslaicīgi — kopā aptuveni uz 7 stundām — to darbība bija pārtraukta tehnisku uzlabojumu veikšanai.

No 2019. gada 1. janvāra Komisija apturēja visus procesus saistībā ar bezmaksas kvotu iedali , izsolīšanu un starptautisko kredītu apmaiņu attiecībā uz Apvienoto Karalisti saskaņā ar aizsardzības pasākumiem ES ETS vidiskās integritātes aizsardzībai gadījumos, kad ES tiesību aktus pārtrauc piemērot attiecībā uz dalībvalsti, kas izstājas no ES. Šī apturēšana tika automātiski atcelta 2020. gada 1. februārī, kad stājās spēkā Līgums par Apvienotās Karalistes izstāšanos no ES , un nodrošināja, ka Apvienotās Karalistes iekārtas un gaisa kuģu operatori izpildīs savas atbilstības saistības attiecībā uz 2019. un 2020. gada emisijām.

Vienošanās par ES ETS sasaisti ar Šveices ETS stājās spēkā 2020. gada 1. janvārī. Lai saikne starp emisijas kvotu tirdzniecības sistēmām darbotos, puses vienojās ieviest pagaidu risinājumu abu reģistru sasaistei un kvotu pārskaitīšanai starp tiem. Pagaidu risinājums sāka darboties 2020. gada 21. septembrī.

2019. gada martā tika pieņemta Komisijas Deleģētā regula (ES) 2019/1122, ar ko tika paredzēti noteikumi par Savienības reģistra darbību 2021.–2030. gadā. Ar šo regulu ieviesto jauno noteikumu tehniskā īstenošana turpinās, un jaunās funkcijas būs pieejamas Savienības reģistrā no 2021. gada 1. janvāra.

3. OGLEKĻA TIRGUS DARBĪBA 2019. GADĀ

Šajā nodaļā ir sniegta informācija par aspektiem saistībā ar ES ETS kvotu piedāvājumu un pieprasījumu. Sadaļā par piedāvājumu ir sniegta informācija par maksimālo robežvērtību, bezmaksas kvotu iedali, izsolēm, atkāpi no prasības pilnīgi visas kvotas par elektroenerģijas un siltuma ražošanu iegūt izsoļu ceļā (10.c pants), programmu NER300 un gatavošanos saistībā ar Inovāciju fondu un Modernizācijas fondu, nodaļa par netiešo oglekļa izmaksu kompensācijas shēmām un par starptautisko kredītu izmantošanu.

Attiecībā uz pieprasījumu ir sniegta informācija par verificēto emisiju skaitu. Pēc tam ir izklāstīts tas, kā līdzsvarot dažādus kvotu piedāvājuma un pieprasījuma elementus oglekļa tirgū, izmantojot tirgus stabilitātes rezervi (TSR).

3.1. Piedāvājums: apgrozībā laistās kvotas

3.1.1. Maksimālā robežvērtība