1.Ievads

Enerģijas taupīšana, t. i., enerģijas patēriņa samazināšana, izmantojot cenu signālus, energoefektivitātes pasākumus vai brīvprātīgus centienus, bieži vien var būt lētākais, drošākais un tīrākais veids, kā samazināt mūsu atkarību no fosilo degvielu importa no Krievijas. Turklāt mazāks enerģijas patēriņš veicina energoapgādes drošību, mazina vajadzību pēc uzkrāšanas un ir pamats pārejai uz tīru enerģiju.

Brīvprātīgi samazinot nevajadzīgu enerģijas patēriņu un straujāk ieviešot energoefektivitātes pasākumus, mazināsies arī gāzes un naftas deficīts gadījumā, ja tiks pārtrauktas gāzes un naftas plūsmas no Krievijas. Tādējādi tas ir izšķirošs elements, kas palīdzētu stabilizēt tirgus un novērst turpmāku cenu svārstīgumu. Vidējā termiņā un ilgtermiņā enerģijas ietaupījumi veicinātu enerģijas cenu pazemināšanos, palīdzētu efektīvi reaģēt uz pēkšņu cenu kāpumu un piegāžu deficītu.

Enerģijas taupīšana tieši samazina rēķinus par enerģiju un padara mūsu ekonomiku noturīgāku. No fosilām degvielām iegūtas enerģijas augstās cenas jau tagad kaitē mājsaimniecībām un visām industriālajām nozarēm, sākot ar pakalpojumu sektoru un ražošanu un beidzot ar lauksaimniecību un transportu. Tāpēc enerģētiski nabadzīgām, mazaizsargātām mājsaimniecībām, mikrouzņēmumiem, maziem un vidējiem uzņēmumiem un energoietilpīgām nozarēm nākas pieņemt grūtus lēmumus par atteikšanos no enerģijas izmantošanas. Enerģijas cenu kāpumsietekmē arī uzņēmumu relatīvo konkurētspēju, un tam var būt domino efekts uz nodarbinātību un ienākumiem.

Pērn paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” un Eiropas zaļā kursa īstenošanas ietvaros Komisija ierosināja nospraust vērienīgākus energoefektivitātes mērķrādītājus, kas sasniedzami līdz šīs desmitgades beigām. Lai gan priekšlikuma galvenais mērķis bija atbalstīt ES ekonomikas dekarbonizāciju, tas nestu arī citus būtiskus ieguvumus, piemēram, vairotu enerģētisko drošību un mazinātu SEG emisijas, gaisa piesārņojumu un dabas resursu izsīkšanu.

Visas paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” pilnīga īstenošana līdz 2030. gadam samazinātu gāzes patēriņu par 30 % jeb 100 mljrd. m³. Vairāk nekā trešdaļu no šī samazinājuma varētu panākt, ja tiktu sasniegts ES energoefektivitātes mērķrādītājs, kas izvirzīts Energoefektivitātes direktīvas (EED) pārstrādātās redakcijas priekšlikumā. Mērķrādītājs tiktu sasniegts, īstenojot attiecīgos energoefektivitātes politikas priekšlikumus, piemēram, pārstrādāto EED, pārstrādāto Ēku energoefektivitātes direktīvu (ĒEED), ekodizaina un energomarķējuma tiesību aktus, kā arī citus rīcībpolitikas instrumentus, kam ir ietekme uz enerģijas patēriņu, piemēram, CO2 emisiju standartus jauniem transportlīdzekļiem, ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu (ETS) un ierosināto jauno ETS ēkām un autotransportam.

Īstenojot šo rīcībpolitiku, tiktu panākts strukturāls energopatēriņa samazinājums. Pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā šīm pārmaiņām būtu jānotiek vēl straujāk, lai palielinātu ES noturību un enerģētisko neatkarību.

Tajā pašā laikā salīdzinoši ātrus un ievērojamus enerģijas ietaupījumus var dot brīvprātīgas darbības. Jaunākajā IPCC ziņojumā uzsvērts, ka izmaiņas mūsu dzīvesveidā un paradumos var palīdzēt ievērojami samazināt enerģijas patēriņu. Pazemināt temperatūru telpās, braukt ekonomiskāk, pāriet uz sabiedrisko transportu un aktīvo mobilitāti, efektīvāk izmantot sadzīves tehniku un gaisa kondicionēšanu un izslēgt apgaismojumu — tas viss var dot ievērojamus ietaupījumus īstermiņā.

Tāpēc šajā ES Energotaupības plānā izmantotā pieeja ir vērsta divos virzienos:

(1)panākt tūlītējus enerģijas ietaupījumus, pateicoties brīvprātīgām darbībām, un

(2)paātrināt un stiprināt strukturālus vidēja termiņa un ilgtermiņa energoefektivitātes pasākumus.

Abas pieejas būs jāatbalsta ar efektīvu finansiālo satvaru un pārvaldības struktūru.

2.Tūlītēji enerģijas ietaupījumi, pateicoties brīvprātīgām darbībām

Ņemot vērā pašreizējo ģeopolitisko un tirgus situāciju, mēs nevaram atļauties gaidīt, līdz būs ieviesti nozīmīgi strukturālie energoefektivitātes pasākumi. Ir ļoti svarīgi meklēt tūlītējas izdevības samazināt enerģijas patēriņu pašreizējās krīzes laikā. Tuvākajā laikā šādas izdevības lielākoties nestu brīvprātīga izvēle, bet ir arī tādi brīvprātīgie pasākumi, kas, ja ar tiem izdotos pašos pamatos panākt ieradumu maiņu, nestu augļus arī vidējā termiņā un ilgtermiņā.

Šādos brīvprātīgos pasākumos vajadzētu pirmām kārtām koncentrēties uz jomām, kur iespējams visvairāk samazināt gāzes un naftas patēriņu. Dabasgāzei vislielākā nozīme ir apsildē, proti, aptuveni 42 % no telpu apsildei izmantotās enerģijas mājokļu un mājsaimniecību sektorā iegūst no dabasgāzes. Otrajā vietā no apsildē izmantotajām fosilajām degvielām ir nafta (14 %), bet trešajā — ogles (aptuveni 3 %). Fosilo degvielu izmantošana transportā atbilst 288 milj. t. naftas ekvivalenta gadā, citiem vārdiem sakot, ar tām apmierina 93 % no vajadzībām transporta sektorā. Gaisa transports un kuģniecība gandrīz pilnībā ir atkarīgi no fosilajām degvielām, un 93 % no autotransportā un 23 % no dzelzceļa transportā patērētās enerģijas nāk no fosilajām degvielām. Aptuveni 25 % no braucieniem ar vieglajiem automobiļiem notiek apdzīvotās vietās.

Tas nozīmē, ka nozīmīgākie sektori, kur īstermiņā iespējams panākt ietaupījumus, ir apsilde mājsaimniecību un pakalpojumu sektorā un transports un mobilitāte, kā arī zināms papildu potenciāls pastāv rūpniecības sektoros. Īpaši svarīgi ir pasākumi, kas ļauj nekavējoties samazināt gāzes patēriņu, jo viss, ko izdodas ietaupīt pašlaik, palīdzēs piepildīt krātuves un tādējādi samazināt piegādes riskus ziemas sezonā. Tajā pašā laikā ir svarīgi arī taupīt elektroenerģiju, jo gāzi, naftu un ogles izmanto arī elektroenerģijas ražošanā. Lielākais naftas patēriņa samazinājums, visticamāk, būs panākams, samazinot personīgo automobiļu izmantošanu un lidojumus, kā arī uzlabojot kravas automobiļu braukšanas efektivitāti.

Šāda izvēle var samazināt pieprasījumu pēc enerģijas, kas savukārt var palīdzēt samazināt fosilo degvielu importu un izvairīties no nopietnāka deficīta un līdz ar to arī ierobežojumu piemērošanas ar visām no tā izrietošajām ekonomiskajām un sociālajām sekām.

Protams, pašreizējās augstās tirgus cenas jau tagad ir pārmaiņu dzinulis, jo mājsaimniecības un uzņēmumi meklē veidus, kā ierobežot enerģijas rēķinu pieaugumu. Tomēr šādi tirgus spēku virzīti ietaupījumi dažādu iemeslu dēļ var nebūt pietiekami. Iesaistītajiem, iespējams, nav informācijas par labākajiem taupīšanas paņēmieniem. Lai sasniegtu vislabākos rezultātus, var būt nepieciešama koordinācija. Ne vienmēr tiek garantēts arī taisnīgums un solidaritāte: turīgākajiem ne vienmēr ir nepieciešamība mainīt ieradumus, turpretī citi, jo īpaši visneaizsargātākie, var būt spiesti spert sāpīgus soļus. Visbeidzot, tirgus cenas ne vienmēr stimulēs no REPowerEU mērķu viedokļa piemērotus pūliņus.

Tāpēc izmantojamos atbalsta pasākumus pēc to veida var iedalīt šādi: