PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

Šveices Konfederācija (turpmāk “Šveice”) 2011. gada 7. marta vēstulē izteica ieinteresētību asociētas valsts statusā.

Ir pamats uzskatīt, ka Šveice atbilst iesaistīšanās kritērijiem, kuri izklāstīti attiecīgi 7. pantā priekšlikumā Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido Pētniecības un inovācijas pamatprogrammu 2014.−2020. gadam “Apvārsnis 2020” un 5. pantā priekšlikumā Padomes regulai par Eiropas Atomenerģijas kopienas pētniecības un mācību programmu 2014.−2018. gadam, kas papildina pētniecības un inovācijas pamatprogrammu “Apvārsnis 2020”.

Kopš 2004. gada Šveice kā asociēta valsts ir iesaistījusies ES zinātnes un tehnoloģijas attīstības pamatprogrammās. Šveices iesaistīšanās ES pamatprogrammās ir devusi labumu ES, jo tā ir sekmējusi Eiropas Savienības un Šveices tiesību subjektu sadarbību pētniecībā, jo īpaši informācijas un komunikācijas tehnoloģiju, veselības un nanozinātņu jomā. Turklāt Šveice ir partneris, kas aktīvi darbojas un dod finansiālu ieguldījumu 185. panta iniciatīvās. Šveice, kurai ir ļoti labas laboratorijas un institūti kodolskaldīšanas un kodolsintēzes jomā, tiek uzskatīta par izcilu un izdevīgā pozīcijā esošu partneri Euratom pētniecībā.

Kopš neilga laika Šveice ir iesaistījusies Eiropas Kopienas Septītajā pamatprogrammā pētniecībai, tehnoloģijas attīstībai un demonstrējumu pasākumiem (2007. līdz 2013. gads), pamatojoties uz Nolīgumu par sadarbību zinātnes un tehnoloģiju jomā starp Eiropas Kopienu un Eiropas Atomenerģijas kopienu, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses.

Šveice ir vienīgā trešā valsts, kas ir iesaistījusies visā Euratom pētniecības programmā. Euratom pamatprogrammu kodolsintēzes tematiskajā jomā tā ir iesaistījusies jau kopš 1979. gada, pamatojoties uz 1978. gada sadarbības nolīgumu starp Eiropas Atomenerģijas kopienu un Šveices Konfederāciju vadāmas termokodolsintēzes un plazmas fizikas jomā. Šis nolīgums atbilstīgi tā 19. panta 2. punktam tiek automātiski pagarināts saskaņā ar ikvienu vēlāku lēmumu par programmu, ko pieņēmusi Euratom.

Šveices iesaistīšanos kodolskaldīšanai paredzētajā Euratom pamatprogrammas daļā un ar kodolenerģiju saistītajos Kopīgā pētniecības centra pasākumos pārvalda, pamatojoties uz Nolīgumu par zinātnisko un tehnoloģisko sadarbību starp Eiropas Atomenerģijas kopienu, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, ar kuru Šveices Konfederāciju kā asociētu valsti iesaista Eiropas Atomenerģijas kopienas pamatprogrammā kodolpētniecības un mācību pasākumiem (2012−2013), kurš stājās spēkā 2012. gada 12. decembrī un būs piemērojams līdz 2013. gada 31. decembrim.

Jaunajam nolīgumam starp Eiropas Savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu, no vienas puses, un Šveici, no otras puses, būtu jāiekļauj vienā sistēmā un vispusīgi jāregulē noteikumi un nosacījumi par Šveices iesaistīšanos programmā “Apvārsnis 2020” un Euratom pētniecības un mācību programmā, kas papildina programmu “Apvārsnis 2020”, un par Šveices dalību ITER projektā 2014.−2020. gadā. Tātad tam būtu jāaizstāj 1978. gada sadarbības nolīgums kodolsintēzes jomā un jāturpina tā darbība. Tam ir vairāki iemesli.

Pašreizējā sistēma, ko veido vairāki nolīgumi, ar kuriem Šveici kā asociētu valsti iesaista ES un Euratom pamatprogrammās, ir nepārredzama. Šveices iesaistīšanās Euratom pamatprogrammā, uz kuru attiecas divi dažādi nolīgumi, iespējams, varētu radīt situāciju, kurā Šveice būtu iesaistīta tikai daļā no Euratom pamatprogrammas.

Terminoloģija, kas lietota 1978. gada sadarbības nolīgumā kodolsintēzes jomā, ir novecojusi un vairs neatbilst finansēšanas instrumentiem, kurus Komisija ierosinājusi priekšlikumā Padomes regulai par Eiropas Atomenerģijas kopienas pētniecības un mācību programmu 2014.−2018. gadam, kas papildina programmu “Apvārsnis 2020”.

Saskaņā ar Sadarbības nolīgumu kodolsintēzes jomā, aprēķinot finansiālo ieguldījumu Euratom programmā paredzētajos kodolsintēzes pasākumos, Šveicei piemēro formulu, kas ir izdevīgāka nekā formula, kuru piemēro pārējai Euratom programmai vai ES pamatprogrammai. Šāda preferenciāla formula ir noteikta EEZ EBTA valstīm attiecībā uz to iesaistīšanos ES pamatprogrammā saskaņā ar Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu. Šveice ir izvēlējusies nebūt par Eiropas Ekonomikas zonas locekli. Formula, ko piemēro Šveices ieguldījumiem saskaņā ar Sadarbības nolīgumu kodolsintēzes jomā, nekad nav pārskatīta, jo minētais nolīgums tiek automātiski pagarināts attiecībā uz katru nākamo Euratom pamatprogrammu. Būtu atkārtoti jāapspriež noteikumi un nosacījumi par Šveices iesaistīšanos saskaņā ar Sadarbības nolīgumu kodolsintēzes jomā.

Tāpēc skaidrības un vienkāršošanas labad Šveices iesaistīšanos ES un Euratom pamatprogrammās un ITER projektā ir vēlams reglamentēt ar vienu visaptverošu nolīgumu.

Papildus tam, ka tiktu noteikta viena formula/mehānisms, kā aprēķināms Šveices finansiālais ieguldījums attiecīgajās programmās un ITER, sarunas par jaunu nolīgumu paver iespēju ieviest jaunu mehānismu, kas ļautu pārskatīt nolīgumu pēc trim tā īstenošanas gadiem, cita starpā atkārtoti novērtējot finansiālo ieguldījumu programmās. Ir izvirzīts mērķis šādu pārbaudes klauzulu turpmāk iekļaut attiecībā uz visām trešām valstīm, kas iesaistītas pamatprogrammās.

Jaunais nolīgums netiks noslēgts, iekams nebūs pieņemta programma “Apvārsnis 2020”, Euratom pētniecības un mācību programma, kas papildina programmu “Apvārsnis 2020”, un lēmums par ITER projekta finansēšanu 2014.−2020. gadā. Jaunajā nolīgumā būtu jāparedz iespēja to provizoriski piemērot no 2014. gada 1. janvāra.

Tomēr no šīm sarunām izrietošā nākamā nolīguma parakstīšana būs atkarīga no tā, vai patlaban notiekošajās diskusijās par dažādiem neatrisinātiem jautājumiem ES un Šveices vispārējās attiecībās tiks panākts apmierinošs iznākums, jo īpaši no tā, vai Šveice parakstīs Sadarbības nolīgumu attiecībā uz GNSS (globāla navigācijas satelītu sistēma). Turklāt jaunajā nolīgumā būtu jāparedz tā automātiska izbeigšana gadījumā, ja tiek izbeigts ES un Šveices Nolīgums par personu brīvu pārvietošanos un ja Šveice sešu mēnešu laikā pēc Šveices iekšējo procedūru pabeigšanas neizdod paziņojumu, kas vajadzīgs, lai spēkā stātos protokols par ES un Šveices Nolīguma par personu brīvu pārvietošanos attiecināšanu uz Horvātiju.

Lai gan ES un Šveices attiecībās ir arī citi jautājumi, automātiska izbeigšana ir saistīta ar Nolīgumu par personu brīvu pārvietošanos un protokolu par tā attiecināšanu uz Horvātiju, tāpēc ka šim nolīgumam ir vistiešākā un pamatīgākā ietekme uz ES dalībvalstu pilsoņu dzīvi.

2.PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI

Ieteikums Padomes lēmumam pamatojas uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 218. panta 3. un 4. punktu un Euratom līguma 101. pantu.