1. IEVADS

Regula (ES) Nr. 98/2013 par sprāgstvielu prekursoru tirdzniecību un lietošanu (Regula) stājās spēkā 2013. gada 1. martā un ir piemērojama no 2014. gada 2. septembra. Tajā ir izstrādāti saskaņoti noteikumi par tādu ķīmisko vielu un maisījumu pieejamības nodrošināšanu, ievešanu, turēšanu īpašumā un lietošanu, kurus var ļaunprātīgi izmantot pašdarinātu spridzekļu nelikumīgai izgatavošanai. Regulā noteikto kontroli un ierobežojumus piemēro vielām, kas uzskaitītas pielikumos, un tās saturošiem maisījumiem un vielām.

Regulas 18. panta 1. punktā ir noteikts, ka līdz 2017. gada 2. septembrim Komisija Eiropas Parlamentam un Padomei iesniedz ziņojumu, kurā izskata jebkādas problēmas, kādas ir izraisījusi šīs regulas piemērošana, kā arī vai ir vēlams un iespējams ierosināt izmaiņas tiesību aktos, lai sistēmu padarītu vēl stingrāku un saskaņotāku. Proti, vai ir iespējams paplašināt Regulas darbības jomu, aptverot profesionālos lietotājus un iekļaujot II pielikumā neiekļautos sprāgstvielu prekursorus.

Turklāt 14. panta 2. punktā Komisijai tiek prasīts sagatavot ziņojumu par pilnvaru deleģēšanu, kas tai piešķirtas uz piecu gadu laikposmu no 2013. gada 1. marta, “vēlākais deviņus mēnešus pirms minētā piecu gadu laikposma beigām”, tas ir, līdz 2017. gada 1. jūnijam.

Šā ziņojuma mērķis ir izpildīt abos iepriekš minētajos pantos noteiktās prasības. Lai vienkāršotu ziņojuma sagatavošanu un, ņemot vērā to, ka pilnvaru deleģēšana ir rīks izmaiņu veikšanai tiesību aktos, Komisija uzskata, ka ir lietderīgi un atbilstīgi abus ziņojumus apvienot vienā. Šā ziņojuma mērķis ir arī sniegt informāciju, lai ekonomikas dalībnieki un valsts iestādes varētu uzlabot atbilstību Regulas prasībām un lai veicinātu Komisijas politikas veidošanas procesa pārredzamību.

Komisija ir sagatavojusi šo ziņojumu, pamatojoties uz apspriedēm un konsultācijām ar Pastāvīgo komiteju prekursoru jomā (SCP), Komisijas ekspertu grupu, kuras sastāvā ir ES dalībvalstu un EEZ trešo valstu kompetentās iestādes un ķīmisko vielu un mazumtirdzniecības piegādes ķēžu pārstāvji, kā arī pamatojoties uz Komisijas pašas apsvērumiem.

2. VISPĀRĪGA INFORMĀCIJA

2.1. Regulas atbilstības statuss

Uz 2017. gada 1. janvāri vairums dalībvalstu pildīja Regulas prasības:

visas dalībvalstis ir izveidojušas vienu vai vairākus valstu kontaktpunktus ziņošanai par aizdomīgiem darījumiem un būtiskiem pazušanas gadījumiem un zādzībām, precīzi norādot to tālruņa numuru un e-pasta adresi (9. panta 2. punkts);

23 dalībvalstis ir pilnīgi atbilstīgas, proti, ir izstrādājušas noteikumus par sankcijām (11. pants), regulāri izplatījušas SCP sagatavotās pamatnostādnes (9. panta 6. punkts) un attiecīgā gadījumā informējušas Komisiju par pasākumiem, ko tās veic, lai īstenotu izņēmumus saskaņā ar licencēšanas un reģistrēšanas režīmu (4. punkta 4. punkts) vai ar iepriekš esošajiem režīmiem (13. panta 4. punkts);

piecas dalībvalstis ir daļēji atbilstīgas, proti, nav izstrādājušas noteikumus par sankcijām.

Centienos nodrošināt, ka dalībvalstis pilnībā izpilda Regulas prasības, Komisija ir veikusi divpusējas sarunas ar dažām dalībvalstīm, ja ir radušās bažas par to atbilstību, un ierosinājusi tām pārkāpuma procedūras, kā arī turpinās šīs sarunas vajadzības gadījumā.

Regula attiecas uz EEZ, tāpēc tā ir piemērojama arī Islandei, Lihtenšteinai un Norvēģijai. EBTA uzraudzības iestāde (ESA) ir kompetentā iestāde, kas atbild par Regulas piemērošanas pārraudzību šajās valstīs. Norvēģija un Lihtenšteina izpilda Regulas prasības, savukārt pret Islandi ESA 2016. gada 17. novembrī iesniedza prasību EBTA tiesā par to, ka Islande nav veikusi pasākumus, kas nepieciešami, lai Regula tiktu iekļauta valsts tiesību sistēmā.

Visbeidzot, Šveicei nav saistoši šīs regulas noteikumi, tomēr tā apsver iespēju pieņemt sprāgstvielu prekursoru kontroles un ierobežošanas pasākumus valsts līmenī. Tā jau ir izveidojusi valsts kontaktpunktu ziņošanai par aizdomīgiem darījumiem un būtiskiem pazušanas gadījumiem un zādzībām.

2.2. Valstu īstenošanas pasākumi

Saskaņā ar Regulas 4. panta 1. punktu ierobežotus sprāgstvielu prekursorus (kas uzskaitīti Regulas I pielikumā) nedara pieejamus plašas sabiedrības locekļiem, plašas sabiedrības locekļi tos neieved, netur īpašumā vai nelieto. Tomēr dalībvalstis var saglabāt vai noteikt licencēšanas un/vai reģistrēšanas režīmu, ar kuru kontrolētā veidā atļauj ierobežotus sprāgstvielu prekursorus darīt pieejamus plašas sabiedrības locekļiem (4. panta 2. un 3. punkts).

Uz 2017. gada 1. janvāri 16 dalībvalstīs ir izveidots licencēšanas un/vai reģistrēšanas režīms, savukārt pārējās 12 dalībvalstis saglabā aizliegumus. Regulas līdzšinējā piemērošana liecina, ka ES līmenī nav vienprātības par to, vai ierobežotie sprāgstvielu prekursori būtu jāaizliedz vai jādara pieejami ierobežotā veidā.

To dalībvalstu vidū, kas saglabā licencēšanas režīmu, būtiski atšķiras licenču pieprasīšanas procesi, pēc kādiem kritērijiem tās tiek piešķirtas vai noraidītas, un licences derīguma ilgums un veids. Dažas dalībvalstis uzskata, ka licences pieprasījumi ir jāapmierina, ja vien nav pamatota iemesla to nedarīt, savukārt citas piemēro pretēju pieeju, noraida licences pieprasījumus, ja vien nav pamatota iemesla to piešķirt. Tādējādi piešķirto un noraidīto licenču īpatsvars katrā dalībvalstī, kas sniegusi Komisijai šo informāciju, ir ļoti atšķirīgs. Līdz šim nav zināmu gadījumu, kad dalībvalstis būtu savstarpēji atzinušas licences.