Priekšlikuma mērķis ir samazināt liekās izmaksas, ko uzņēmumiem rada ilgtspējas ziņojumi, un ļaut tiem efektīvi apmierināt augošo pieprasījumu pēc ilgtspējas informācijas. Tas radīs skaidrību un noteiktību par to, kāda ilgtspējas informācija jāpaziņo, un arī sagatavotājiem būs vieglāk iegūt ziņojumu sniegšanai vajadzīgo informāciju no saviem darījumdarbības partneriem (piegādātājiem, klientiem un ieguldījumus saņemošajiem uzņēmumiem). Tam vajadzētu samazināt arī to ilgtspējas informācijas pieprasījumu skaitu, ko uzņēmumi saņem papildus informācijai, kuru tie publicē savos gada pārskatos.

Pašreizējā situācija ir problemātiska arī uzņēmumiem, kuriem jāsniedz ziņojumi. Pašreizējo prasību nekonkrētība un spēkā esošo privāto standartu un sistēmu lielais skaits mazina uzņēmumu iespējas uzzināt, kāda tieši informācija tiem būtu jāsniedz. Tiem bieži vien arī pašiem rodas grūtības iegūt sev nepieciešamo informāciju no piegādātājiem, klientiem un ieguldījumus saņemošajiem uzņēmumiem. Daudzi uzņēmumi saņem no ieinteresētajām personām pieprasījumus pēc ilgtspējas informācijas, lai papildinātu to informāciju, kas tiek sniegta, izpildot pašreizējās tiesību aktu prasības. Tas viss uzņēmumiem rada liekas izmaksas.

Tādēļ uzņēmumu sniegtā ilgtspējas informācija arvien vairāk nesakrīt ar šīs informācijas plānoto lietotāju vajadzībām. No vienas puses, tas nozīmē, ka ieguldītāji, pieņemot lēmumus par ieguldījumiem, nespēj pietiekami ņemt vērā ar ilgtspēju saistītos riskus. Tas savukārt var radīt sistēmiskus apdraudējumus finanšu stabilitātei. No otras puses, šī nesakritība nozīmē, ka ieguldītāji nevar novirzīt finanšu resursus uzņēmumiem ar ilgtspējīgiem darījumdarbības modeļiem un darbībām. Tas savukārt apdraud Eiropas zaļā kursa mērķu sasniegšanu. Tas arī mazina ieinteresēto personu iespējas prasīt, lai uzņēmumi uzņemas atbildību par savu ietekmi uz cilvēkiem un vidi, radot pārskatatbildības deficītu, kas var apdraudēt sociālās tirgus ekonomikas efektīvu darbību.

Pēdējos gados lietotāju informācijas vajadzības ir būtiski palielinājušās, un šī tendence gandrīz noteikti turpināsies. Tam ir vairāki iemesli. Viens iemesls ir pieaugošā ieguldītāju izpratne par to, ka ilgtspējas jautājumi var apdraudēt uzņēmumu finanšu rādītājus. Otrs iemesls ir augošais ieguldījumu produktu tirgus, kas nepārprotami cenšas ievērot noteiktus ilgtspējas standartus vai sasniegt noteiktus ilgtspējas mērķus. Vēl viens iemesls ir regulējums, tostarp Ilgtspējas finanšu informācijas atklāšanas regula un Taksonomijas regula. Abas šīs regulas paredz, ka aktīvu pārvaldītājiem un finanšu konsultantiem ir jāprasa no ieguldījumus saņemošajiem uzņēmumiem plašāka ilgtspējas informācija. Visbeidzot, Covid-19 pandēmija, visticamāk, vēl vairāk paātrinās augošo pieprasījumu pēc uzņēmumu ilgtspējas informācijas, piemēram, attiecībā uz darbinieku neaizsargātību un piegādes ķēžu noturību.

Saskaņā ar Komisijas Rīcības plānu ilgtspējīgas izaugsmes finansēšanai ES ir veikusi vairākus pasākumus, lai nodrošinātu, ka finanšu sektoram ir nozīmīgi uzdevumi Eiropas zaļā kursa mērķu sasniegšanā. Lai sekmīgi īstenotu Eiropas zaļo kursu un Rīcības plānu ilgtspējīgas izaugsmes finansēšanai, ir svarīgi iegūt labākus datus no uzņēmumiem par tos apdraudošajiem ilgtspējas riskiem un par pašu uzņēmumu ietekmi uz cilvēkiem un vidi. Paaugstinot uzņēmumu pārskatatbildību un pārredzamību attiecībā uz to ietekmi uz cilvēkiem un vidi, šis priekšlikums var arī palīdzēt stiprināt attiecības starp uzņēmējiem un sabiedrību. Tas arī radīs iespējas uzņēmumiem, ieguldītājiem, pilsoniskajai sabiedrībai un citām ieinteresētajām personām radikāli uzlabot ilgtspējas informācijas paziņošanas un izmantošanas veidu, pateicoties digitālajām tehnoloģijām. 2019. gada decembrī secinājumos par kapitāla tirgu savienību Padome uzsvēra, cik svarīga ir uzticama, salīdzināma un relevanta informācija par ilgtspējas riskiem, iespējām un ietekmi, un aicināja Komisiju apsvērt iespēju izstrādāt Eiropas nefinanšu ziņojumu sniegšanas standartu.

Eiropas zaļajā kursā un tā 2020. gada darba programmā Eiropas Komisija apņēmās ierosināt Nefinanšu ziņojumu sniegšanas direktīvas pārskatīšanu. Eiropas zaļā kursa mērķis ir līdz 2050. gadam pārveidot ES par mūsdienīgu, resursu ziņā efektīvu un konkurētspējīgu ekonomiku bez siltumnīcefekta gāzu neto emisijām. Tas atsaistīs ekonomikas izaugsmi no resursu izmantošanas un nodrošinās, ka visi ES reģioni un iedzīvotāji ir daļa no sociāli taisnīgas pārkārtošanās uz ilgtspējīgu ekonomikas sistēmu. Tā mērķis ir arī aizsargāt, saglabāt un stiprināt ES dabas kapitālu un aizsargāt iedzīvotāju veselību un labbūtību no vidiskiem apdraudējumiem un ietekmes. NFRD pārskatīšana veicinās mērķi veidot tādu ekonomiku, kas darbojas cilvēku labā. Tā stiprinās ES sociālo tirgus ekonomiku, palīdzot nodrošināt tās gatavību nākotnei un to, ka šī ekonomika veicina stabilitāti, darbvietas, izaugsmi un ieguldījumus. Šie mērķi ir īpaši svarīgi, ņemot vērā Covid-19 pandēmijas radīto sociālekonomisko kaitējumu un nepieciešamību pēc ilgtspējīgas, iekļaujošas un taisnīgas atveseļošanas.

NFRD ieviesa prasību uzņēmumiem ziņot gan par to, kā ilgtspējas jautājumi ietekmē to veiktspēju, stāvokli un attīstību (virzienā “no ārpuses uz iekšpusi”), gan par to ietekmi uz cilvēkiem un vidi (virzienā “no iekšpuses uz ārpusi”). To bieži sauc par “dubulto būtiskumu”.

NFRD attiecas uz lielām sabiedriskas nozīmes struktūrām, kurās vidējais darbinieku skaits pārsniedz 500, un uz sabiedriskas nozīmes struktūrām, kas ir mātesuzņēmumi lielām grupām, kurās vidējais darbinieku skaits konsolidēti pārsniedz 500. NFRD atbrīvo meitasuzņēmumus no ziņojumu sniegšanas pienākumiem, ja to mātesuzņēmums iesniedz ziņojumu par visu grupu, tostarp meitasuzņēmumiem. NFRD ziņojumu sniegšanas prasības attiecas uz aptuveni 11 700 uzņēmumiem.

Šā priekšlikuma mērķis ir nodrošināt, lai uzņēmumiem noteiktās ziņojumu sniegšanas prasības atbilstu taksonomijai. Tas galvenokārt tiks panākts, izmantojot ierosinātos ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartus. Tajos tiks ņemti vērā rādītāji, kas uzņēmumiem jāatklāj par to, cik lielā mērā to darbība ir vides ziņā ilgtspējīga saskaņā ar taksonomiju, kā arī rūpīgās pārbaudes kritēriji un taksonomijas “būtiska kaitējuma nenodarīšanas” robežlielumi.

Taksonomijas regula izveido klasifikācijas sistēmu vides ziņā ilgtspējīgām saimnieciskām darbībām ar mērķi palielināt ilgtspējīgus ieguldījumus un apkarot “ilgtspējīgu” finanšu produktu zaļmaldināšanu. Tā prasa, lai uzņēmumi, uz kuriem attiecas NFRD, atklātu dažus rādītājus par to, cik lielā mērā to darbība ir vides ziņā ilgtspējīga saskaņā ar taksonomiju. Šie informācijas atklāšanas pienākumi tiks noteikti ar atsevišķu Komisijas deleģēto aktu. Minētie rādītāji papildina informāciju, kas uzņēmumiem jāatklāj saskaņā ar NFRD kā tādu, un uzņēmumiem tie būs jāpaziņo kopā ar citu ilgtspējas informāciju, kuru pieprasa NFRD.

SFDR nosaka to, kā finanšu tirgus dalībniekiem (tostarp aktīvu pārvaldītājiem un finanšu konsultantiem) jāatklāj ilgtspējas informācija gala ieguldītājiem un aktīvu īpašniekiem. Lai spētu izpildīt SFDR prasības un līdz ar to rezultātā apmierināt arī galaieguldītāju, tostarp privātpersonu un mājsaimniecību, vajadzības, finanšu tirgus dalībniekiem ir vajadzīga atbilstoša informācija no ieguldījumus saņemošajiem uzņēmumiem. Tādēļ šā priekšlikuma mērķis ir nodrošināt, lai ieguldījumus saņemošie uzņēmumi paziņotu informāciju, kas finanšu tirgus dalībniekiem nepieciešama, lai tie varētu izpildīt savas SFDR ziņojumu sniegšanas prasības.

Ir ieviestas vairākas svarīgas starptautiskas iniciatīvas. To mērķis ir palīdzēt nodrošināt ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartu konverģenci un saskaņotību visā pasaulē. ES pilnībā atbalsta šo mērķi. No šādas konverģences un saskaņotības labumu gūs ES uzņēmumi un ieguldītāji, kas darbojas visā pasaulē. Komisija atbalsta G20 un G7 valstu, Finanšu stabilitātes padomes un citu personu iniciatīvas panākt starptautisku apņemšanos izstrādāt globālo ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartu pamatkritērijus, pamatojoties uz darbu, ko veic klimatiskās finanšu informācijas izpaušanas darba grupa. Šajā kontekstā īpaši aktuāli ir Starptautisko finanšu pārskatu standartu fonda priekšlikumi izveidot jaunu Ilgtspējas standartu padomi, tāpat kā darbs, kuru jau paveikušas iepriekš izveidotās iniciatīvas, tostarp Globālās ziņošanas iniciatīva (GRI), Ilgtspējas grāmatvedības standartu padome (SASB), Starptautiskā integrēto pārskatu padome (IIRC), Klimata informācijas atklāšanas standartu padome (CDSB) un CDP (bijušais Oglekļa informācijas atklāšanas projekts). Šā priekšlikuma mērķis ir balstīties uz starptautiskajām ilgtspējas ziņojumu sniegšanas iniciatīvām un atbalstīt tās. ES ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standarti būtu jāizstrādā konstruktīvā divvirzienu sadarbībā ar vadošajām starptautiskajām iniciatīvām, un tiem pēc iespējas būtu jāatbilst šīm iniciatīvām, vienlaikus ņemot vērā Eiropas īpatnības.

–Konkrētai mērķauditorijai paredzēta apspriešana tiešsaistē ar uzņēmumiem, uz kuriem attiecas NFRD, no 2019. gada decembra līdz 2020. gada martam — Komisijas uzdevumā to īstenoja ārējie konsultanti (CEPS).

Lietotāju ieguvums būs vieglāka piekļuve salīdzināmai, relevantai un ticamai ilgtspējas informācijai no lielāka uzņēmumu skaita. Tas savukārt samazinās ieguldījumu riskus finanšu sistēmā, palielinās finanšu plūsmas uz uzņēmumiem, kas pozitīvi ietekmē cilvēkus un vidi, un uzlabos uzņēmumu pārskatatbildību. Tas nodrošinās noguldītājiem un ieguldītājiem, kuri vēlas ieguldīt ilgtspējīgi, iespēju to izdarīt. Ierosinātā izvēles iespēja nodrošinātu, ka aptuveni 49 000 uzņēmumu paziņo ilgtspējas informāciju (aptverot 75 % apgrozījuma visās sabiedrībās ar ierobežotu atbildību), salīdzinot ar pašreizējiem 11 600 uzņēmumu (kas aptver 47 % apgrozījuma visās sabiedrībās ar ierobežotu atbildību), uz kuriem attiecas NFRD. Visiem lielajiem uzņēmumiem un visiem tiem uzņēmumiem, kas iekļauti ES regulēto tirgu biržas sarakstos (izņemot biržas sarakstos iekļautos mikrouzņēmumus), būtu jāpiemēro ES ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standarti un jāpieprasa paziņotās informācijas nodrošinājumi. Salīdzinājumam — pašlaik tikai aptuveni 20 % lielo uzņēmumu pilnībā piemēro visus ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartus un tikai 30 % pieprasa kāda veida nodrošinājumu. Ierosinātajai izvēles iespējai netieši būs pozitīva ietekme uz pamattiesību ievērošanu, kā arī uz cilvēkiem un vidi, jo stingrākas ziņojumu sniegšanas prasības var ietekmēt korporatīvo uzvedību, to uzlabojot.

Tomēr atklātā sabiedriskā apspriešana par NFRD pārskatīšanu parādīja, ka ļoti spēcīgs ir atbalsts obligātajiem ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartiem (vairāk nekā 80 % no visiem respondentiem, tostarp 81 % respondentu, kuri bija uzņēmumi, kas sagatavo ilgtspējas ziņojumus, vai pārstāvēja tos). Daudzas ieinteresētās personas uzsvēra, ka ES, izstrādājot ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartus, būtu jābalstās uz starptautiskajām standartu noteikšanas iniciatīvām un jāievēro to prasības. Ieinteresētās personas arī uzsvēra nepieciešamību precizēt ziņojumu sniegšanas pienākumu saskaņā ar dubultā būtiskuma perspektīvu.

Priekšlikums ievēro pamattiesības, kas nostiprinātas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, un atbilst tajā noteiktajiem principiem. Tam būs netieša pozitīva ietekme uz pamattiesībām, ņemot vērā to, ka stingrākas ziņojumu sniegšanas prasības var ietekmēt korporatīvo uzvedību, uzlabojot to. Tam būtu jāpalīdz labāk informēt uzņēmumus par pamattiesībām un pozitīvi jāietekmē veids, kā tie identificē un pārvalda pašreizējo un iespējamo nelabvēlīgo ietekmi uz pamattiesībām. Tam arī būtu jāpalielina kapitāla plūsmas uz uzņēmumiem, kuri ievēro pamattiesības, un kopumā jāpadara uzņēmumi atbildīgāki par radīto ietekmi uz pamattiesībām.

Šis priekšlikums neprasa, lai citi MVU sniegtu ilgtspējas informāciju. Tomēr biržas sarakstos neiekļauti MVU var nolemt brīvprātīgi izmantot ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartus, kurus Komisija pieņems kā deleģētos aktus, lai ziņojumus varētu sniegt biržas sarakstos iekļauti MVU. To mērķis ir ļaut ikvienam MVU rentablā veidā paziņot informāciju, atbildot uz daudzajiem informācijas pieprasījumiem, kurus tie saņem no citiem uzņēmumiem, ar kuriem sadarbojas, piemēram, no bankām, apdrošināšanas sabiedrībām un lielajiem korporatīvajiem klientiem, un palīdzēt noteikt ietvarus tai informācijai, ko uzņēmumi var pamatoti vēlēties saņemt no MVU savā vērtību ķēdē. Šādiem standartiem arī būtu jāpalīdz MVU piesaistīt papildu ieguldījumus un finansējumu, kā arī pilnībā piedalīties un sekmēt pārkārtošanos uz ilgtspējīgu ekonomiku, kas paredzēta Eiropas zaļajā kursā. MVU standarti noteiks atskaites punktu uzņēmumiem, uz kuriem attiecas Korporatīvo ilgtspējas ziņojumu sniegšanas direktīva saistībā ar ilgtspējas informācijas līmeni, ko viņi var pamatoti pieprasīt no MVU piegādātājiem un klientiem savās vērtību ķēdēs.

Vēlamās izvēles iespējas kopējās aplēstās izmaksas sagatavotajiem sasniedz 1,200 miljonus EUR kā vienreizējās izmaksas un 3,600 miljonus EUR kā regulārās ikgadējās izmaksas. Turklāt sagatavotājiem radīsies izmaksas, izpildot Taksonomijas regulas 8. pantā noteiktās ziņojumu sniegšanas prasības. Ja ES nedarīs neko, ir gaidāms, ka sagatavotāju izmaksas jebkurā gadījumā ievērojami palielināsies, jo palielināsies lietotāju nekoordinēto informācijas pieprasījumu skaits, nebūs vienprātības par to, kāda tieši informācija uzņēmumiem būtu jāsniedz, lai apmierinātu lietotāju vajadzības, un radīsies pastāvīgas grūtības iegūt ilgtspējas informāciju, kas sagatavotājiem vajadzīga no piegādātājiem, klientiem un ieguldījumus saņemošajiem uzņēmumiem, lai viņi paši varētu sniegt savus ziņojumus. Pietiekami detalizētu datu nepieejamība neļauj aprēķināt izmaksas, kas sagatavotājiem rastos, ja nebūtu jauno noteikumu. Tomēr tiek lēsts, ka standartu izmantošana ļautu katram uzņēmumam ietaupīt 24 200–41 700 EUR gadā (aptuveni 280–490 miljonus EUR gadā pašreizējiem uzņēmumiem, uz ko attiecas NFRD, un 1,200–2,000 miljonus EUR gadā vēlamajā izvēlē), ja standarti pilnībā atcels nepieciešamību iesniegt papildu informācijas pieprasījumus sagatavotājiem.

Ar 1. panta 11. punktu tiek grozīts Grāmatvedības direktīvas 49. pants, paredzot nosacījumus, kā pilnvarot Komisiju pieņemt deleģētos aktus par ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartiem, kas minēti jaunajā 19.b pantā. Tas prasa, lai Komisija, izstrādājot šos aktus, ņem vērā Eiropas Finanšu pārskatu padomdevējas grupas (EFRAG) tehniskos ieteikumus, ja tie ir sagatavoti pienācīgā un pareizā procesā, ar sabiedrības uzraudzību un pārredzamā veidā, izmantojot attiecīgo ieinteresēto personu pieredzi, un ja tiem ir pievienota izmaksu un ieguvumu analīze, kas Komisijai atvieglos standartu pieņemšanu. Šis punkts arī prasa, lai Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde (EVTI) pirms standartu pieņemšanas sniedz atzinumu par EFRAG sniegtajiem tehniskajiem ieteikumiem. Šo atzinumu sniedz divu mēnešu laikā no dienas, kad saņemts Komisijas pieprasījums. Tas ir pietiekams termiņš, jo EVTI tiks iesaistīta EFRAG darbā un tādēļ tā tiks iepazīstināta ar EFRAG tehnisko ieteikumu saturu pirms to iesniegšanas Komisijai. Komisijai pirms standartu pieņemšanas ir jāapspriežas arī ar dalībvalstu ekspertu grupu ilgtspējīga finansējuma jautājumos, Eiropas Banku iestādi (EBI), Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestādi (EAAPI), Eiropas Vides aģentūru (EVA), Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūru (FRA), Eiropas Centrālo banku, Eiropas Revīzijas pārraudzības struktūru komiteju un Ilgtspējīga finansējuma platformu. Ja kāda no šīm struktūrām nolemj iesniegt atzinumu, tas jāizdara divu mēnešu laikā no dienas, kad Komisija ir apspriedusies ar šo struktūru.

Ar 1. panta 8. punktu tiek grozīts Grāmatvedības direktīvas 30. pants, lai to saskaņotu ar jaunajām ilgtspējas ziņojumu sniegšanas prasībām. Pirmkārt, tas tiek grozīts, pieprasot dalībvalstīm nodrošināt, ka 12 mēnešu laikā pēc bilances datuma uzņēmumi publicē savus pienācīgi apstiprinātos gada finanšu pārskatus un vadības ziņojumus elektroniskā formātā, kas paredzēts jaunajā 19.d pantā. Otrkārt, tas tiek grozīts, nosakot, ka gadījumā, ja atzinumu par ilgtspējas ziņojumu sniegšanu sniedz neatkarīgs nodrošināšanas pakalpojumu sniedzējs, kas nav obligātais revidents, šo atzinumu publicē kopā ar gada finanšu pārskatiem un vadības ziņojumu. Visbeidzot, tas tiek grozīts, pieprasot dalībvalstīm nodrošināt, lai vadības ziņojumi, kas satur ilgtspējas ziņojumus, uzreiz pēc publicēšanas būtu pieejami attiecīgajam oficiāli izraudzītajam mehānismam, kas minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2004/109/EK (Pārredzamības direktīva). Tajā tiek norādīts, ka gadījumos, kad uzņēmumi, kas sagatavo ilgtspējas ziņojumus, nav iekļauti ES regulēto tirgu biržas sarakstos, attiecīgajam oficiāli izraudzītajam mehānismam vajadzētu būt vienam no oficiāli izraudzītajiem mehānismiem dalībvalstī, kurā atrodas attiecīgā uzņēmuma juridiskā adrese. Tas ir nepieciešams, lai uzņēmumu atklāto ilgtspējas informāciju iekļautu Eiropas vienotajā piekļuves punktā, kas tiks izveidots, kā paziņots Kapitāla tirgu savienības rīcības plāna 1. pasākumā.

Ar 1. panta 6. punktu tiek grozīts Grāmatvedības direktīvas 23. pants, precizējot, ka atbrīvojuma režīms attiecībā uz konsolidētajiem finanšu pārskatiem un konsolidētajiem vadības ziņojumiem darbojas neatkarīgi no režīma, kas paredz atbrīvojumus attiecībā uz konsolidēto ilgtspējas ziņojumu sniegšanu. Tas nozīmē, ka uzņēmumu var atbrīvot no konsolidēto finanšu pārskatu sniegšanas prasībām, bet ne no konsolidēto ilgtspējas ziņojumu sniegšanas prasībām. Tā notiek gadījumos, kad uzņēmuma galvenais mātesuzņēmums gatavo konsolidētos finanšu pārskatus un konsolidētos vadības ziņojumus saskaņā ar ES tiesību aktiem vai citām līdzvērtīgām prasībām, ja tā ir valsts ārpus ES, bet negatavo konsolidētos ilgtspējas ziņojumus saskaņā ar ES tiesību aktiem vai citām līdzvērtīgām prasībām, ja tā ir valsts ārpus ES.

–Tajā noteikts, ka atbrīvotajiem meitasuzņēmumiem ir jāpublicē mātesuzņēmuma konsolidētais vadības ziņojums, kas sniegts grupas līmenī, un savā juridiskās personas (individuālajā) vadības ziņojumā jāiekļauj atsauce uz to, ka attiecīgais uzņēmums ir atbrīvots no direktīvas prasībām.

–Tas paskaidro dubultā būtiskuma principu, novēršot neskaidrības par to, ka uzņēmumiem būtu jāpaziņo informācija, kas nepieciešama, lai izprastu, kā tos ietekmē ilgtspējas jautājumi, un informācija, kas vajadzīga, lai izprastu to ietekmi uz cilvēkiem un vidi.

Ar 3. panta 12. punktu tiek iekļauts 26.a pants, uzdodot dalībvalstīm prasīt, lai revidenti pilda ilgtspējas ziņojumu sniegšanas nodrošināšanas pienākumus saskaņā ar Komisijas pieņemtajiem nodrošināšanas standartiem, un piemērot valsts nodrošināšanas standartus, procedūras vai prasības, ja vien Komisija nav pieņēmusi nodrošināšanas standartu, kas attiecas uz to pašu priekšmetu. Tas pilnvaro Komisiju ar deleģētajiem aktiem pieņemt nodrošināšanas standartus, lai izveidotu procedūras, kuras revidents īsteno nolūkā izdarīt secinājumus par ilgtspējas ziņojumu sniegšanas nodrošināšanu, tostarp par uzdevumu plānošanu, riska ņemšanu vērā un reakciju uz riskiem, un par to, kāda veida secinājumi ir iekļaujami revīzijas ziņojumā. Tas arī prasa, lai revidenti pamatotu savu atzinumu par ilgtspējas ziņojumu sniegšanu ar pamatotu nodrošinājuma garantiju, ja Komisija izmanto iespēju pieņemt pamatotas nodrošināšanas standartus.

Ar 3. panta 2. punktu Revīzijas direktīvas 2. pantā tiek grozītas un iekļautas dažas definīcijas, kas vajadzīgas priekšlikumam. Ar to groza “obligātā revidenta” un “revīzijas uzņēmuma” definīcijas, lai attiecīgā gadījumā ņemtu vērā viņu potenciālo darbu ilgtspējas ziņojumu sniegšanas nodrošināšanā. Ar to arī ievieš un definē terminus “ilgtspējas ziņojumu sniegšanas nodrošināšana” un “ilgtspējas ziņojumu sniegšana”.

Ar 2. panta 3. punktu tiek grozīts Pārredzamības direktīvas 23. panta 4. punkts, pilnvarojot Komisiju pieņemt pasākumus, ar kuriem izveido mehānismu, ar ko nosaka līdzvērtīgumu tiem ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartiem, kurus izmanto emitenti ārpus ES, un lai pieņemtu nepieciešamos lēmumus par šādu līdzvērtīgumu. Visi lēmumi par to ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartu līdzvērtīgumu, kurus izmanto emitenti ārpus ES, būs neatkarīgi no lēmumiem par finanšu pārskatu sniegšanas standartu līdzvērtīgumu.

Ar 2. panta 2. punktu tiek grozīts Pārredzamības direktīvas 4. pants, lai ņemtu vērā ilgtspējas ziņojumu sniegšanas iekļaušanu regulētajā informācijā, kas jāsagatavo un jāpublicē saskaņā ar tās noteikumiem. Pirmkārt, tas tiek grozīts, pieprasot, lai gada finanšu pārskatā tiktu iekļauti to cilvēku apliecinājumi, kuri emitenta organizācijā ir atbildīgi par finanšu pārskatu sniegšanu, — proti, ka pēc viņu rīcībā esošās informācijas vadības ziņojums ir sagatavots saskaņā ar ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartiem, kā prasīts Direktīvā 2013/34/ES, ja attiecināms. Prasība par ilgtspējas ziņojumu iekļaušanu vadības ziņojumā, kas izriet no grozījumiem, kuri veikti ar šo direktīvu, novērš nepieciešamību grozīt Direktīvas 2004/109/EK 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu. Otrkārt, atsauces uz Grāmatvedības direktīvas un Direktīvas 2006/43/EK (Revīzijas direktīva) noteikumiem tiek atjauninātas attiecībā uz prasību veikt finanšu pārskatu revīziju saskaņā ar Grāmatvedības direktīvas 34. panta 1. punktu un norādīt, vai revidents vai revīzijas uzņēmums ir konstatējis būtiskas kļūdas vadības ziņojumā, un attiecībā uz prasību atklāt revīzijas ziņojuma informāciju, tostarp atzinumu par ilgtspējas ziņojumu sniegšanas nodrošināšanu. Visbeidzot, atsauces uz Grāmatvedības direktīvas noteikumiem attiecībā uz vadības ziņojuma sagatavošanu tiek atjauninātas un grozītas, pieprasot ilgtspējas ziņojumu sniegšanu. Šie grozījumi ļauj paplašināt ilgtspējas ziņojumu sniegšanas prasības, attiecinot tās arī uz uzņēmumiem, kas iekļauti ES regulēto tirgu biržas sarakstos, izņemot mikrouzņēmumus, tostarp ārpus ES esošus emitentus. Tie arī precizē juridiskās pilnvaras, kas ir valstu kompetentajām iestādēm attiecībā uz ilgtspējas ziņojumu sniegšanas uzraudzību.

Ar 4. panta 2. punktu tiek grozīts 14. pants, paredzot, ka obligātajiem revidentiem un revīzijas uzņēmumiem katru gadu jāinformē attiecīgā kompetentā iestāde par to, kuri ieņēmumi no tiem ieņēmumiem, kas gūti, sniedzot ar revīziju nesaistītus pakalpojumus, ir radušies, nodrošinot ilgtspējas ziņojumu sniegšanu.

(18)Ņemot vērā ar ilgtspēju saistīto risku pieaugošo nozīmi un to, ka regulētos tirgos biržas sarakstos iekļautie mazie un vidējie uzņēmumi (MVU) veido ievērojamu daļu no visiem šajos sarakstos iekļautajiem uzņēmumiem Savienībā, un lai nodrošinātu ieguldītāju aizsardzību, ir lietderīgi pieprasīt, lai arī šie MVU atklātu informāciju par ilgtspējas jautājumiem. Šīs prasības ieviešana palīdzēs nodrošināt, ka finanšu tirgus dalībnieki savos ieguldījumu portfeļos varēs iekļaut mazākus biržas sarakstos iekļautus uzņēmumus, pamatojoties uz to, ka tie paziņo finanšu tirgus dalībniekiem nepieciešamo ilgtspējas informāciju. Tādēļ tā palīdzēs aizsargāt un uzlabot mazāku biržas sarakstos iekļautu uzņēmumu piekļuvi finanšu kapitālam un izvairīties no šādu uzņēmumu diskriminācijas no finanšu tirgus dalībnieku puses. Šīs prasības ieviešana ir nepieciešama arī tādēļ, lai nodrošinātu, ka finanšu tirgus dalībniekiem ir informācija, kas nepieciešama no ieguldījumus saņemošajiem uzņēmumiem, un lai viņi varētu izpildīt Regulā (ES) 2019/2088 noteiktās prasības attiecībā uz ilgtspējas informācijas atklāšanu. Regulētos tirgos biržas sarakstos iekļautiem MVU tomēr būtu jānodrošina pietiekami daudz laika, lai sagatavotos piemērot prasību par ilgtspējas informācijas sniegšanu, ņemot vērā to mazo izmēru un ierobežotākos resursus, kā arī ņemot vērā Covid-19 pandēmijas radītos sarežģītos ekonomiskos apstākļus. Tiem arī būtu jāparedz iespēja sniegt šos ziņojumus saskaņā ar standartiem, kas ir samērīgi ar MVU spējām un resursiem. Biržas sarakstos neiekļautie MVU arī var brīvprātīgi izlemt piemērot šos samērīgos standartus. MVU standarti noteiks atskaites punktu uzņēmumiem, uz kuriem attiecas direktīva, saistībā ar ilgtspējas informācijas līmeni, ko viņi var pamatoti pieprasīt no MVU piegādātājiem un klientiem savās vērtību ķēdēs.

(16)Prasība, ka arī lieliem biržas sarakstos neiekļautiem uzņēmumiem būtu jāatklāj informācija par ilgtspējas jautājumiem, galvenokārt izriet no bažām par šādu uzņēmumu ietekmi un pārskatatbildību, tostarp vērtību ķēdēs. Šajā aspektā visiem lielajiem uzņēmumiem būtu jāpiemēro vienādas prasības publiskot ilgtspējas informāciju. Turklāt arī finanšu tirgus dalībniekiem ir nepieciešama minētā informācija no lielajiem biržas sarakstos neiekļautajiem uzņēmumiem.

(11)Ziņojumā par Nefinanšu ziņojumu sniegšanas direktīvas (Direktīva 2014/95/ES) pārskatīšanas klauzulu un to papildinošajā korporatīvo ziņojumu atbilstības pārbaudē tika konstatētas problēmas saistībā ar minētās direktīvas efektivitāti. Ir nozīmīgi pierādījumi tam, ka daudzi uzņēmumi neizpauž būtisku informāciju par visām galvenajām ar ilgtspēju saistītajām tēmām. Ziņojumā kā būtiska problēma tika norādīta arī ilgtspējas informācijas ierobežotā salīdzināmība un ticamība. Turklāt daudziem uzņēmumiem, no kuriem lietotājiem ir nepieciešama ilgtspējas informācija, nav pienākuma paziņot šādu informāciju.

(9)Pēdējos gados ir ļoti būtiski pieaudzis pieprasījums pēc korporatīvās ilgtspējas informācijas, jo īpaši ieguldītāju aprindās. Minēto pieprasījuma pieaugumu nosaka uzņēmumu risku mainīgais raksturs un ieguldītāju pieaugošā izpratne par šo risku finansiālajām sekām. Tas jo īpaši attiecas uz finanšu riskiem, kas saistīti ar klimatu. Tāpat pieaug izpratne par riskiem uzņēmumiem un ieguldījumiem, ko rada citas vides problēmas, kā arī sociālie jautājumi, tostarp veselības jomā. Ilgtspējas informācijas pieprasījuma pieaugumu veicina arī tādu ieguldījumu produktu apjoma pieaugums, kuri nepārprotami cenšas izpildīt noteiktus ilgtspējas standartus vai sasniegt noteiktus ilgtspējas mērķus. Daļēji šis pieaugums loģiski izriet no iepriekš pieņemtajiem Savienības tiesību aktiem, jo īpaši no Regulas (ES) 2019/2088 un Regulas (ES) 2020/852. Tāpat daļēji šis pieaugums būtu noticis jebkurā gadījumā, pateicoties strauji mainīgajai iedzīvotāju informētībai, patērētāju vēlmēm un tirgus praksei. Covid-19 pandēmija vēl vairāk paātrinās lietotāju informācijas vajadzību pieaugumu, jo īpaši tāpēc, ka tā ir atklājusi darbinieku un uzņēmumu vērtību ķēžu neaizsargātību. Informācija par ietekmi uz vidi ir relevanta arī saistībā ar turpmāko pandēmiju mazināšanu, jo cilvēka izraisītie ekosistēmu traucējumi arvien biežāk tiek saistīti ar slimību rašanos un izplatīšanos.

(8)Galvenie labuma guvēji no labākas ilgtspējas ziņojumu sniegšanas, ko veic uzņēmumi, ir individuāli iedzīvotāji un noguldītāji. Noguldītājiem, kuri vēlas ieguldīt ilgtspējīgi, būs iespēja to darīt, savukārt iedzīvotājiem kopumā vajadzētu gūt labumu no stabilas, ilgtspējīgas un iekļaujošas ekonomikas sistēmas. Lai saņemtu šos ieguvumus, ilgtspējas informācijai, kas tiek atklāta uzņēmumu gada pārskatos, vispirms ir jāsasniedz divas primārās grupas (“lietotāji”). Pirmā lietotāju grupa sastāv no ieguldītājiem, tostarp aktīvu pārvaldītājiem, kuri vēlas labāk izprast riskus un iespējas, ko ilgtspējas jautājumi rada viņu ieguldījumiem, un šo ieguldījumu ietekmi uz cilvēkiem un vidi. Otro lietotāju grupu veido organizācijas, tostarp nevalstiskās organizācijas un sociālie partneri, kas vēlas atvieglot uzņēmumu saukšanu pie atbildības par ietekmi uz cilvēkiem un vidi. Arī citas ieinteresētās personas var izmantot ilgtspējas informāciju, kas tiek atklāta gada pārskatos. Uzņēmumu darījumdarbības partneri, tostarp klienti, var izmantot šo informāciju, lai izprastu ilgtspējas riskus un ietekmi un, ja nepieciešams, ziņotu par to savās vērtību ķēdēs. Politikas veidotāji un vides aģentūras var izmantot šo informāciju, jo īpaši apkopotā veidā, lai uzraudzītu vides un sociālās tendences, veicinātu vides kontu izveidi un informētu publiskās politikas izstrādātājus. Tikai daži iedzīvotāji un patērētāji tiešā veidā meklē uzņēmuma ziņojumus, taču viņi šo informāciju var izmantot arī netieši, piemēram, izskatot finanšu konsultantu vai nevalstisko organizāciju ieteikumus vai atzinumus. Daudzi ieguldītāji un aktīvu pārvaldītāji ilgtspējas informāciju iegādājas no trešo personu datu pakalpojumu sniedzējiem, kuri vāc informāciju no dažādiem avotiem, tostarp no publiski pieejamiem korporatīvajiem ziņojumiem.

(2)Komisija paziņojumā “Rīcības plāns: ilgtspējīgas izaugsmes finansēšana” paredzēja pasākumus šādu mērķu sasniegšanai — pārorientēt kapitāla plūsmas uz ilgtspējīgiem ieguldījumiem, lai nodrošinātu ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi, pārvaldīt finanšu riskus, kas izriet no klimata pārmaiņām, resursu noplicināšanas, vides degradācijas un sociālajām problēmām, kā arī veicināt pārredzamību un ilgtermiņa skatījumu finanšu un ekonomikas darbībā. Relevantas, salīdzināmas un ticamas uzņēmumu ilgtspējas informācijas atklāšana ir šo mērķu sasniegšanas priekšnoteikums. Eiropas Parlaments un Padome, īstenojot Rīcības plānu ilgtspējīgas izaugsmes finansēšanai, pieņēma vairākus leģislatīvos aktus. Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/2088 nosaka, kā finanšu tirgus dalībnieki un finanšu konsultanti atklāj ilgtspējas informāciju galaieguldītājiem un aktīvu īpašniekiem. Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/852 izveido vides ziņā ilgtspējīgu saimniecisko darbību klasifikācijas sistēmu ar mērķi palielināt ilgtspējīgus ieguldījumus un apkarot tādu finanšu produktu zaļmaldināšanu, par kuriem nepamatoti apgalvo, ka tie ir ilgtspējīgi. Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/2089, ko papildina Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2020/1816, (ES) 2020/1817 un (ES) 2020/1818, ievieš vidiskās, sociālās un pārvaldības (ESG) informācijas atklāšanas prasības etalonu administratoriem un minimālos standartus, kas paredzēti, lai izstrādātu ES klimata pārejas etalonus un ES Parīzes nolīgumam pielāgotos etalonus. Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 575/2013 ir noteikts, ka lielām iestādēm, kas ir emitējušas vērtspapīrus, kuri ir atļauti tirdzniecībai regulētā tirgū, ir jāsniedz informācija par ESG riskiem, sākot no 2022. gada 28. jūnija. Jaunais ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālais regulējums, kas noteikts ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2019/2033 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2019/2034, satur noteikumus par ESG risku dimensijas ieviešanu kompetento iestāžu īstenotajā uzraudzības pārbaudes un novērtēšanas procesā (SREP), un tajā ir iekļautas tādas ESG risku informācijas atklāšanas prasības ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kas piemērojamas no 2022. gada 26. decembra. Komisija savā Darba programmā 2021. gadam ir iekļāvusi arī priekšlikumu par Eiropas zaļo obligāciju standartu, turpinot to, kas paredzēts Rīcības plānā ilgtspējīgas izaugsmes finansēšanai.

(1)Paziņojumā par Eiropas zaļo kursu, kas tika pieņemts 2019. gada 11. decembrī, Eiropas Komisija apņēmās pārskatīt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/34/ES noteikumus par nefinanšu ziņojumu sniegšanu. Eiropas zaļais kurss ir Eiropas Savienības jaunā izaugsmes stratēģija. Tā mērķis ir līdz 2050. gadam pārveidot ES par mūsdienīgu, resursu ziņā efektīvu un konkurētspējīgu ekonomiku bez siltumnīcefekta gāzu neto emisijām. Tā mērķis ir arī aizsargāt, saglabāt un stiprināt Savienības dabas kapitālu un aizsargāt iedzīvotāju veselību un labbūtību no vidiskiem apdraudējumiem un ietekmes. Eiropas zaļā kursa mērķis ir atsaistīt ekonomikas izaugsmi no resursu izmantošanas un nodrošināt, ka visi ES reģioni un iedzīvotāji ir daļa no sociāli taisnīgas pārkārtošanās uz ilgtspējīgu ekonomikas sistēmu. Tas sekmēs mērķi izveidot tādu ekonomiku, kas strādā cilvēku labā, nostiprinot ES sociālo tirgus ekonomiku, palīdzot nodrošināt tās gatavību nākotnei un to, ka šī ekonomika veicina stabilitāti, darbvietas, izaugsmi un ieguldījumus. Šie mērķi ir īpaši svarīgi, ņemot vērā Covid-19 pandēmijas radīto sociālekonomisko kaitējumu un nepieciešamību pēc ilgtspējīgas, iekļaujošas un taisnīgas atveseļošanas. Eiropas Komisija 2020. gada 4. marta priekšlikumā par Eiropas Klimata aktu ierosināja padarīt mērķi sasniegt klimatneitralitāti līdz 2050. gadam par Savienībā saistošu.

(20)Ar Direktīvas 2004/109/EK 23. panta 4. punkta pirmās daļas i) apakšpunktu un 23. panta 4. punkta ceturto daļu Komisija tiek pilnvarota pieņemt pasākumus, ar kuriem izveido mehānismu, ar ko nosaka tās informācijas līdzvērtīgumu, kuru prasa saskaņā ar direktīvu, un attiecīgi izveido vispārīgus līdzvērtīguma kritērijus attiecībā uz grāmatvedības standartiem. Direktīvas 2004/109/EK 23. panta 4. punkta trešā daļa arī pilnvaro Komisiju pieņemt vajadzīgos lēmumus attiecībā uz to grāmatvedības standartu līdzvērtīgumu, ko izmanto trešo valstu emitenti. Lai atspoguļotu ilgtspējas prasību iekļaušanu Direktīvā 2004/109/EK, Komisija būtu jāpilnvaro izveidot mehānismu, ar ko nosaka to ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartu līdzvērtīgumu, kurus piemēro trešo valstu vērtspapīru emitenti. Tā paša iemesla dēļ Komisija arī būtu jāpilnvaro pieņemt vajadzīgos lēmumus par to ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartu līdzvērtīgumu, kurus izmanto trešo valstu emitenti. Šie grozījumi nodrošinās saskanīgus līdzvērtīguma režīmus attiecībā uz ilgtspējas ziņojumu sniegšanas pienākumiem un finanšu pārskatu sniegšanas pienākumiem saistībā ar gada finanšu pārskatu.

(21)Direktīvas 2013/34/ES 19.a panta 3. punkts un 29.a panta 3. punkts šobrīd atbrīvo visus meitasuzņēmumus no pienākuma paziņot nefinanšu informāciju, ja šie uzņēmumi un to meitasuzņēmumi ir iekļauti mātesuzņēmuma konsolidētajā vadības ziņojumā, ar nosacījumu, ka tajā ir ietverta nepieciešamā nefinanšu informācija. Tomēr ir jānodrošina, ka ilgtspējas informācija ir viegli pieejama lietotājiem, un jānodrošina pārredzamība par to, kurš ir tas atbrīvotā meitasuzņēmuma mātesuzņēmums, kas sniedz ziņojumus konsolidētā līmenī. Tādēļ šiem meitasuzņēmumiem ir jāprasa publicēt mātesuzņēmuma konsolidēto vadības ziņojumu un savā vadības ziņojumā iekļaut norādi par to, ka tie ir atbrīvoti no ilgtspējas informācijas sniegšanas. Minētais atbrīvojums būtu jāpiemēro arī tad, ja mātesuzņēmums, kas sniedz ziņojumu konsolidētā līmenī, ir trešās valsts uzņēmums, kas paziņo ilgtspējas informāciju saskaņā ar šīs direktīvas prasībām vai tādā veidā, kas ir līdzvērtīgs ES ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartiem.

(22)Ar Direktīvas 2013/34/ES 23. pantu mātesuzņēmumi tiek atbrīvoti no pienākuma sagatavot konsolidētus finanšu pārskatus un konsolidētu vadības ziņojumu, ja šie uzņēmumi ir tāda cita mātesuzņēmuma meitasuzņēmumi, kas ievēro šo pienākumu. Tomēr būtu jāprecizē, ka atbrīvojuma režīms attiecībā uz konsolidētajiem finanšu pārskatiem un konsolidētajiem vadības ziņojumiem darbojas neatkarīgi no atbrīvojumu režīma attiecībā uz konsolidēto ilgtspējas ziņojumu sniegšanu. Tādējādi uzņēmums var būt atbrīvots no pienākuma sniegt konsolidētus finanšu pārskatus, bet nebūt atbrīvots no pienākuma sniegt konsolidētus ilgtspējas ziņojumus, ja tā galvenais mātesuzņēmums sagatavo konsolidētos finanšu pārskatus un konsolidētos vadības ziņojumus saskaņā ar Savienības tiesību aktiem vai saskaņā ar citām līdzvērtīgām prasībām, ja šis uzņēmums veic uzņēmējdarbību trešā valstī, bet negatavo konsolidētos ilgtspējas ziņojumus saskaņā ar ES tiesību aktiem vai saskaņā ar citām līdzvērtīgām prasībām, ja šis uzņēmums veic uzņēmējdarbību trešā valstī.

(23)Kredītiestādēm un apdrošināšanas sabiedrībām ir svarīga nozīme, pārkārtojoties uz pilnībā ilgtspējīgu un iekļaujošu ekonomikas un finanšu sistēmu saskaņā ar Eiropas zaļo kursu. Tām var būt liela pozitīva vai negatīva ietekme, īstenojot kreditēšanas, ieguldīšanas un sākotnējās izvietošanas darbības. Tādēļ kredītiestādēm un apdrošināšanas sabiedrībām, izņemot tās, kurām jāievēro Direktīva 2013/34/ES, tostarp kooperatīviem un savstarpējas apdrošināšanas tipa uzņēmumiem, būtu jāpiemēro ilgtspējas ziņojumu sniegšanas prasības ar nosacījumu, ka tie atbilst noteiktiem lieluma kritērijiem. Tādējādi minētās informācijas lietotāji varēs novērtēt gan uzņēmumu ietekmi uz sabiedrību un vidi, gan riskus, ko rada ilgtspējas jautājumi, ar kuriem šie uzņēmumi var saskarties. Lai nodrošinātu atbilstību ziņojumu sniegšanas prasībām, kas noteiktas Padomes Direktīvā 86/635/EEK par banku un citu finanšu iestāžu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem, ilgtspējas ziņojumus sniedzošās dalībvalstis var izvēlēties nepiemērot ilgtspējas ziņojumu sniegšanas prasības kredītiestādēm, kas minētas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/36/ES 2. panta 5. punktā.

(24)Sarakstam ar ilgtspējas jautājumiem, par kuriem uzņēmumiem jāziņo, vajadzētu būt pēc iespējas saskaņotam ar ilgtspējas faktoru definīciju, kas noteikta Regulā (ES) 2019/2088. Šim sarakstam būtu jāatbilst arī pašu lietotāju un uzņēmumu vajadzībām un vēlmēm; lietotāji un uzņēmumi bieži lieto terminus “vide”, “sociāls” un “pārvaldība”, lai izteiktu kategorijās trīs galvenos ilgtspējas jautājumus. Regulā (ES) 2019/2088 sniegtajā ilgtspējas faktoru sarakstā pārvaldības jautājumi nav skaidri iekļauti. Tādēļ ilgtspējas jautājumu definīcijai Direktīvā 2013/34/ES būtu jābalstās uz ilgtspējas faktoru definīciju, kas sniegta Regulā (ES) 2019/2088, bet būtu jāiekļauj pārvaldības jautājumi.

(25)Direktīvas 2013/34/ES 19.a un 29.a pantā tiek prasīts paziņot ne tikai informāciju, ciktāl tas ir nepieciešams, lai izprastu uzņēmuma attīstību, rezultātus vai stāvokli, bet arī informāciju, kas vajadzīga, lai izprastu uzņēmuma darbības ietekmi uz vides, sociālajiem un darbinieku jautājumiem, kā arī uz cilvēktiesību ievērošanas, korupcijas apkarošanas un kukuļošanas jautājumiem. Tādēļ šajos pantos uzņēmumiem tiek prasīts ziņot gan par to, kā dažādi ilgtspējas jautājumi ietekmē uzņēmumu, gan par uzņēmuma darbības ietekmi uz cilvēkiem un vidi. To dēvē par dubultā būtiskuma perspektīvu, kurā riski uzņēmumam un uzņēmuma ietekme katrs atspoguļo vienu būtiskuma perspektīvu. Korporatīvās ziņojumu sniegšanas atbilstības pārbaude liecina, ka šīs abas perspektīvas bieži vien netiek labi izprastas vai piemērotas. Tādēļ jāprecizē, ka uzņēmumiem būtu jāizvērtē katra būtiskuma perspektīva atsevišķi un būtu jāatklāj informācija, kas ir būtiska no abām perspektīvām, kā arī informācija, kas ir būtiska tikai no vienas perspektīvas.

(26)Direktīvas 2013/34/ES 19.a panta 1. punkts un 29.a panta 1. punkts pieprasa uzņēmumiem atklāt informāciju par piecām ziņojumu sniegšanas jomām — darījumdarbības modelis, rīcībpolitikas (tostarp veiktie pienācīgas rūpības procesi), minēto rīcībpolitiku rezultāti, riski un riska pārvaldība, kā arī darījumdarbībai relevantie rezultātu pamatrādītāji. Direktīvas 2013/34/ES 19.a panta 1. punktā nav skaidru atsauču uz citām ziņojumu sniegšanas jomām, kuras informācijas lietotāji uzskata par relevantām, un dažas no tām ir saskaņotas ar starptautiskajā regulējumā norādīto atklājamo informāciju, tostarp ar ieteikumiem, ko sniegusi klimatiskās finanšu informācijas izpaušanas darba grupa. Informācijas atklāšanas prasības būtu jāprecizē pietiekami detalizēti, lai nodrošinātu, ka uzņēmumi paziņo informāciju par savu noturību pret riskiem, kas saistīti ar ilgtspējas jautājumiem. Papildus tām ziņošanas jomām, kas norādītas Direktīvas 2013/34/ES 19.a panta 1. punktā un 29.a panta 1. punktā, uzņēmumiem tādējādi būtu jāprasa atklāt informāciju par darījumdarbības stratēģiju un darījumdarbības modeļa un stratēģijas noturību pret riskiem, kas saistīti ar ilgtspējas jautājumiem, kā arī jebkurus iespējamos plānus, kuri nodrošinātu, ka darījumdarbības modelis un stratēģija ir saderīgi ar pārkārtošanos uz ilgtspējīgu un klimatneitrālu ekonomiku; vai un kā šo uzņēmumu darījumdarbības modelis un stratēģija ņem vērā ieinteresēto personu intereses; jebkuras uzņēmuma iespējas, kas izriet no ilgtspējas jautājumiem; kā notiek to darījumdarbības stratēģijas aspektu īstenošana, kuri ietekmē ilgtspējas jautājumus vai kurus ietekmē ilgtspējas jautājumi; jebkurus uzņēmuma izvirzītos ilgtspējas mērķrādītājus un to sasniegšanā paveikto; valdes un vadības pienākumus ilgtspējas jautājumos; galveno pašreizējo un iespējamo nelabvēlīgo ietekmi, kas saistīta ar uzņēmuma darbību; un kā uzņēmums ir identificējis informāciju, kuru paziņo. Ja tiek prasīta tādas informācijas atklāšana kā mērķrādītāji un to sasniegšanā paveiktais, vairs nav nepieciešams atsevišķi pieprasīt atklāt informāciju par rīcībpolitikas rezultātiem.

(27)Lai nodrošinātu atbilstību starptautiskajiem instrumentiem, piemēram, ANO Vadošos principus darījumdarbībai un cilvēktiesībām un ESAO Pienācīgas rūpības pamatnostādnēm atbildīgai darījumdarbībai, pienācīgas rūpības informācijas atklāšanas prasības būtu jāprecizē sīkāk, nekā tas ir noteikts Direktīvas 2013/34/ES 19.a panta 1. punkta b) apakšpunktā un 29.a panta 1. punkta b) apakšpunktā. Pienācīga rūpība ir process, ko uzņēmumi veic, lai identificētu, novērstu, mazinātu un labotu galveno pašreizējo un iespējamo nelabvēlīgo ietekmi, kas saistīta ar to darbību, un šis process parāda, kā uzņēmumi novērš minēto nelabvēlīgo ietekmi. Ietekme, kas saistīta ar uzņēmuma darbību, ir ietekme, kuru uzņēmums rada tiešā veidā, ietekme, kurā uzņēmums piedalās, un ietekme, kas kādā citādā veidā ir saistīta ar uzņēmuma vērtību ķēdi. Pienācīgas rūpības process attiecas uz visu uzņēmuma vērtību ķēdi, tostarp tā paša darbību, produktiem un pakalpojumiem, darījumdarbības attiecībām un piegādes ķēdēm. Saskaņā ar ANO Vadošajiem principiem darījumdarbībai un cilvēktiesībām pašreizējā vai iespējamā nelabvēlīgā ietekme jāuzskata par galveno, ja tā ir viena no lielākajām ar uzņēmuma darbību saistītajām ietekmēm, pamatojoties uz ietekmes uz cilvēku vai vidi būtiskumu; to cilvēku skaitu, kuri tiek vai var tikt ietekmēti, vai videi nodarītā kaitējuma apmēru; to, cik viegli kaitējumu var novērst, atjaunojot vidi vai ietekmēto cilvēku agrāko stāvokli.

(28)Direktīva 2013/34/ES neprasa atklāt informāciju par nemateriālajiem aktīviem, izņemot bilancē atzītos nemateriālos aktīvus. Ir plaši atzīts, ka informācija par nemateriālajiem aktīviem un citiem nemateriāliem faktoriem, tostarp iekšēji radītiem nemateriālajiem aktīviem, tiek sniegta pārāk maz, tādējādi kavējot pienācīgu uzņēmuma attīstības, darbības rezultātu un stāvokļa novērtēšanu un ieguldījumu uzraudzību. Lai ieguldītāji varētu labāk izprast tādu pieaugošo atšķirību starp daudzu uzņēmumu grāmatvedības uzskaites vērtību un to tirgus novērtējumu, kas vērojama daudzās ekonomikas nozarēs, būtu jāpieprasa atbilstīga ziņojumu sniegšana par nemateriālajiem aktīviem. Tādēļ uzņēmumiem ir jāpieprasa atklāt informāciju par nemateriālajiem aktīviem, izņemot bilancē atzītos nemateriālos aktīvus, tostarp par intelektuālo kapitālu, cilvēkkapitālu, ieskaitot prasmju attīstību, un par sociālo un attiecību kapitālu, tostarp reputācijas kapitālu. Informācijā par nemateriālajiem aktīviem būtu jāietver arī informācija, kas saistīta ar pētniecību un izstrādi.

(29)Direktīvas 2013/34/ES 19.a panta 1. punktā un 29.a panta 1. punktā nav norādīts, vai paziņojamai informācijai jābūt uz nākotni vērstai vai par iepriekšējiem rezultātiem. Pašlaik pietrūkst uz nākotni vērstas informācijas, ko īpaši augstu vērtē ilgtspējas informācijas lietotāji. Tādēļ Direktīvas 2013/34/ES 19.a un 29.a pantā būtu jāprecizē, ka sniegtajā ilgtspējas informācijā jāiekļauj uz nākotni vērsta un retrospektīva informācija, kā arī kvalitatīva un kvantitatīva informācija. Sniegtajā ilgtspējas informācijā būtu jāņem vērā arī īstermiņa, vidēja termiņa un ilgtermiņa perspektīvas un attiecīgi jāietver informācija par visu uzņēmuma vērtību ķēdi, tostarp tā paša darbību, produktiem un pakalpojumiem, darījumdarbības attiecībām un piegādes ķēdi. Informācijā par visu uzņēmuma vērtību ķēdi jāietver informācija, kas saistīta ar tā vērtību ķēdi ES, un informācija, kas attiecas uz trešām valstīm, ja uzņēmuma vērtību ķēde sniedzas ārpus ES.

(30)Direktīvas 2013/34/ES 19.a panta 1. punktā un 29.a panta 1. punktā uzņēmumiem tiek prasīts nefinanšu ziņojumos iekļaut atsauces un papildu skaidrojumus par summām, kas uzrādītas gada finanšu pārskatos. Tomēr šajos pantos uzņēmumiem netiek prasīts atsaukties uz citu informāciju vadības ziņojumā vai pievienot šai informācijai papildu skaidrojumus. Tādējādi pašlaik nav konsekvences starp sniegto nefinanšu informāciju un pārējo informāciju, kas atklāta vadības ziņojumā. Līdz ar to ir jānosaka skaidras prasības šajā jomā.

(31)Direktīvas 2013/34/ES 19.a panta 1. punktā un 29.a panta 1. punktā ir noteikts, ka uzņēmumiem jāsniedz skaidrs un argumentēts skaidrojums par rīcībpolitikas neīstenošanu attiecībā uz vienu vai vairākiem no minētajiem jautājumiem, ja uzņēmums to nav īstenojis. Atšķirīgā attieksme pret informācijas atklāšanu par dažādām rīcībpolitikām, kāda uzņēmumiem var izveidoties salīdzinājumā ar citām šajos pantos iekļautajām ziņošanas jomām, ir radījusi neskaidrības ziņojošajiem uzņēmumiem un nav palīdzējusi uzlabot paziņotās informācijas kvalitāti. Tādēļ nav nepieciešams direktīvā saglabāt šo atšķirīgo attieksmi pret rīcībpolitikām. Standartos tiks noteikts, kāda informācija ir jāatklāj par katru no 19.a un 29.a pantā minētajām ziņošanas jomām.

(32)Uzņēmumi, uz kuriem attiecas Direktīvas 2013/34/ES 19.a panta 1. punkts un 29.a panta 1. punkts, var izmantot valsts, Savienības vai starptautisko ziņojumu sniegšanas sistēmu, un tādā gadījumā tiem jānorāda, kura sistēma ir izmantota. Tomēr Direktīva 2013/34/ES neuzliek uzņēmumiem pienākumu izmantot kopīgu ziņojumu sniegšanas sistēmu vai standartu, un tā neliedz uzņēmumiem izvēli vispār neizmantot nevienu ziņojumu sniegšanas sistēmu vai standartu. Kā prasīts Direktīvas 2014/95/ES 2. pantā, Komisija 2017. gadā publicēja nesaistošas pamatnostādnes uzņēmumiem, uz kuriem attiecas minētā direktīva. 2019. gadā Komisija publicēja papildu pamatnostādnes par to, kā paziņot ar klimatu saistītu informāciju. Pamatnostādnēs par klimata ziņojumiem tika iekļauti skaidri ieteikumi, ko sniedza klimatiskās finanšu informācijas izpaušanas darba grupa. Pieejamie pierādījumi liecina, ka šīm nesaistošajām pamatnostādnēm nebija būtiskas ietekmes uz to uzņēmumu nefinanšu ziņojumu kvalitāti, kas sniegti saskaņā ar Direktīvas 2013/34/ES 19.a un 29.a pantu. Pamatnostādņu brīvprātīgais raksturs nozīmē, ka uzņēmumi var izvēlēties, vai tās piemērot. Tādēļ pamatnostādnes pašas par sevi nevar nodrošināt dažādu uzņēmumu atklātās informācijas salīdzināmību vai visas tādas informācijas atklāšanu, kuru lietotāji uzskata par relevantu. Tādēļ ir nepieciešami obligāti kopīgi ziņojumu sniegšanas standarti, kas nodrošinātu informācijas salīdzināmību un visas relevantās informācijas atklāšanu. Pamatojoties uz dubultā būtiskuma principu, standartiem būtu jāattiecas uz visu informāciju, kas lietotājiem ir būtiska. Kopīgi ziņojumu sniegšanas standarti ir nepieciešami arī tādēļ, lai veicinātu ilgtspējas ziņojumu sniegšanas revīziju un digitalizāciju un atvieglotu tās uzraudzību un izpildes panākšanu. Obligātu kopīgu ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartu izstrāde ir nepieciešama, lai panāktu situāciju, kurā ilgtspējas informācijai ir tāds statuss, kas salīdzināms ar finanšu informācijas statusu.

(33)Neviens esošais standarts vai sistēma pati par sevi neapmierina Savienības vajadzības pēc detalizētiem ilgtspējas ziņojumiem. Informācijai, kas prasīta Direktīvā 2013/34/ES, jāietver informācija, kas relevanta katrai būtiskuma perspektīvai, tai jāaptver visi ilgtspējas jautājumi, turklāt vajadzības gadījumā tā jāsaskaņo ar citiem pienākumiem, kas paredzēti Savienības tiesību aktos attiecībā uz ilgtspējas informācijas atklāšanu, tostarp pienākumiem, kas noteikti Regulā (ES) 2020/852 un Regulā (ES) 2019/2088. Turklāt obligātajiem ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartiem, ko piemēros Savienības uzņēmumiem, jābūt samērīgiem ar vērienīgumu, ko paredz Eiropas zaļā kursa mērķi un Savienības klimatneitralitātes mērķis 2050. gadam. Tādēļ ir jāpilnvaro Komisija pieņemt Savienības ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartus, nodrošinot to ātru pieņemšanu un ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartu satura atbilstību Savienības vajadzībām.

(34)Eiropas Finanšu pārskatu padomdevēja grupa (EFRAG) ir bezpeļņas apvienība, kas izveidota saskaņā ar Beļģijas tiesību aktiem un kalpo sabiedrības interesēm, sniedzot Komisijai konsultācijas par starptautisko finanšu pārskatu sniegšanas standartu apstiprināšanu. EFRAG ir ieguvusi augstu novērtējumu kā Eiropas kompetences centrs korporatīvās ziņojumu sniegšanas jomā, un tai ir labas iespējas veicināt koordināciju starp Eiropas ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartiem un starptautiskajām iniciatīvām, kuru mērķis ir izstrādāt standartus, kas ir saskanīgi visā pasaulē. EFRAG izveidotā daudzu ieinteresēto personu darba grupa 2021. gada martā publicēja ieteikumus iespējamai ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartu izstrādei Eiropas Savienībā. Šajos ieteikumos ir iekļauti priekšlikumi, kā izstrādāt saskanīgu un visaptverošu ziņojumu sniegšanas standartu kopumu, kas aptvers visus ilgtspējas jautājumus no dubultā būtiskuma perspektīvas. Šajos ieteikumos ir iekļauti arī detalizēti norādījumi minēto standartu izstrādei un priekšlikumi, kā savstarpēji stiprināt sadarbību starp globālajām standartu noteikšanas iniciatīvām un Eiropas Savienības standartu noteikšanas iniciatīvām. EFRAG priekšsēdētājs 2021. gada martā publicēja ieteikumus par iespējamām izmaiņām EFRAG pārvaldībā, ja tai uzdotu izstrādāt tehniskus ieteikumus par ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartiem. Šie ieteikumi paredz jauna ilgtspējas ziņojumu sniegšanas pīlāra izveidi EFRAG ietvaros, vienlaikus būtiski nemainot esošo finanšu pārskatu sniegšanas pīlāru. Pieņemot ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartus, Komisijai būtu jāņem vērā tehniskie ieteikumi, kurus izstrādās EFRAG. Lai nodrošinātu augstas kvalitātes standartus, kas veicina Eiropas sabiedrības labumu un atbilst uzņēmumu un paziņotās informācijas lietotāju vajadzībām, EFRAG tehniskie ieteikumi būtu jāizstrādā, paredzot pienācīgu procedūru, sabiedrības uzraudzību un pārredzamību, kā arī izmaksu un ieguvumu analīzi, un tie būtu jāizstrādā, izmantojot attiecīgo ieinteresēto personu zinātību. Lai nodrošinātu, ka Savienības ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartos tiek ņemts vērā Savienības dalībvalstu viedoklis, pirms šo standartu pieņemšanas Komisijai būtu jāapspriežas ar dalībvalstu ekspertu grupu ilgtspējīga finansējuma jautājumos, kas minēta Regulas (ES) 2020/852 24. pantā, par EFRAG tehniskajiem ieteikumiem. Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādei (EVTI) ir liela nozīme regulatīvo tehnisko standartu izstrādē saskaņā ar Regulu (ES) 2019/2088, un šiem regulatīvajiem tehniskajiem standartiem jābūt saskaņotiem ar ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartiem. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1095/2010 EVTI ir arī liela nozīme uzraudzības konverģences veicināšanā, ieviešot korporatīvo ziņojumu sniegšanu, ko īsteno tie emitenti, kuru vērtspapīri ir iekļauti ES regulēto tirgu biržas sarakstos un kuriem būs jāizmanto minētie ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standarti. Tādēļ EVTI būtu jāprasa sniegt atzinumu par EFRAG tehniskajiem ieteikumiem. Šis atzinums būtu jāsniedz divu mēnešu laikā no dienas, kad saņemts Komisijas pieprasījums. Turklāt Komisijai būtu jāapspriežas ar Eiropas Banku iestādi, Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestādi, Eiropas Vides aģentūru, Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūru, Eiropas Centrālo banku, Eiropas Revīzijas pārraudzības struktūru komiteju un Ilgtspējīga finansējuma platformu, lai nodrošinātu, ka ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standarti ir saskanīgi ar attiecīgo Savienības politiku un tiesību aktiem. Ja kāda no šīm struktūrām nolemj iesniegt atzinumu, tas jāizdara divu mēnešu laikā no dienas, kad Komisija ir apspriedusies ar šo struktūru.

(35)Ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartiem vajadzētu būt saskaņotiem ar citiem Savienības tiesību aktiem. Šie standarti jo īpaši būtu jāsaskaņo ar Regulā (ES) 2019/2088 noteiktajām informācijas atklāšanas prasībām, un tajos būtu jāņem vērā pamatrādītāji un metodika, kas izklāstīta dažādos deleģētajos aktos, kuri pieņemti saskaņā ar Regulu (ES) 2020/852, informācijas atklāšanas prasības, kas piemērojamas etalonu administratoriem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2016/1011, ES klimata pārejas etalonu un Parīzes nolīgumam pielāgoto ES etalonu izstrādes minimālie standarti, kā arī jebkurš darbs, ko veikusi Eiropas Banku iestāde, īstenojot Regulas (ES) Nr. 575/2013 III pīlāra informācijas atklāšanas prasības. Standartos būtu jāņem vērā Savienības tiesību akti vides jomā, tostarp Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/87/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1221/2009, kā arī tajos būtu jāņem vērā Komisijas Ieteikums 2013/179/ES, tā pielikumi un atjauninājumi. Būtu jāņem vērā arī citi attiecīgi Savienības tiesību akti, tostarp Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2010/75/ES, kā arī Savienības tiesību aktos uzņēmumiem noteiktās prasības attiecībā uz direktoru pienākumiem un pienācīgu rūpību.

(36)Ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartos būtu jāņem vērā Komisijas Pamatnostādnes par nefinansiālās informācijas sniegšanu un Komisijas Pamatnostādnes par klimatiskās informācijas sniegšanu. Tajos būtu jāņem vērā arī citas Direktīvā 2013/34/ES noteiktās ziņojumu sniegšanas prasības, kas nav tieši saistītas ar ilgtspēju; tas vajadzīgs, lai sniegtu paziņotās informācijas lietotājiem labāku izpratni par uzņēmuma attīstību, darbības rezultātiem, stāvokli un ietekmi, maksimāli palielinot saikni starp ilgtspējas informāciju un citu informāciju, kas paziņota saskaņā ar Direktīvu 2013/34/ES.

(37)Ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartiem vajadzētu būt samērīgiem, un tiem nebūtu jārada nevajadzīgs administratīvais slogs uzņēmumiem, kuriem šie standarti jāizmanto. Lai samazinātu traucējumus uzņēmumiem, kuri jau sniedz ilgtspējas informāciju, ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartos vajadzības gadījumā būtu jāņem vērā spēkā esošie ilgtspējas ziņojumu sniegšanas un grāmatvedības uzskaites standarti un sistēmas. Tostarp jāmin Globālās ziņošanas iniciatīva, Ilgtspējas grāmatvedības standartu padome, Starptautiskā integrēto pārskatu padome, Starptautisko grāmatvedības standartu padome, klimatiskās finanšu informācijas izpaušanas darba grupa, Oglekļa informācijas atklāšanas standartu padome un CDP (bijušais Oglekļa informācijas atklāšanas projekts). Eiropas Savienības standartos būtu jāņem vērā visi ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standarti, kas izstrādāti Starptautisko finanšu pārskatu standartu fonda aizgādībā. Lai novērstu nevajadzīgu regulējuma sadrumstalotību, kas var negatīvi ietekmēt uzņēmumus, kuri darbojas visā pasaulē, Eiropas standartiem būtu jāveicina ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartu konverģences process pasaules līmenī.

(38)Paziņojumā par Eiropas zaļo kursu Eiropas Komisija apņēmās atbalstīt uzņēmumus un citas ieinteresētās personas, izstrādājot standartizētas dabas kapitāla uzskaites prakses Savienībā un starptautiskā mērogā, lai nodrošinātu atbilstošu vides risku pārvaldību un to mazināšanas iespējas, kā arī lai samazinātu saistītās darījumu izmaksas. Pārredzamības projekts, kas tiek atbalstīts LIFE programmas ietvaros, izstrādā pirmo dabas kapitāla uzskaites metodiku, kas padarīs esošās metodes vieglāk salīdzināmas un pārredzamākas, vienlaikus pazeminot robežlielumu uzņēmumiem, lai tie varētu pieņemt un izmantot sistēmas, kas atbalsta uz nākotni vērstu darījumdarbību. Dabas kapitāla protokols arī ir svarīgs atskaites punkts šajā jomā. Kaut arī dabas kapitāla uzskaites metodes galvenokārt palīdz stiprināt iekšējos vadības lēmumus, tās būtu pienācīgi jāņem vērā, nosakot ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartus. Dažas dabas kapitāla uzskaites metodikas tiecas izteikt naudas vērtībā uzņēmuma darbības ietekmi uz vidi, un tas lietotājiem var palīdzēt labāk izprast šo ietekmi. Tādēļ būtu lietderīgi ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartos iekļaut arī ilgtspējas ietekmes monetāros rādītājus, ja tas tiek atzīts par nepieciešamu.

(39)Ilgtspējas ziņojumu sniegšanas standartos būtu jāņem vērā arī starptautiski atzītie principi un satvari par atbildīgu darījumdarbību, korporatīvo sociālo atbildību un ilgtspējīgu attīstību, tostarp ANO ilgtspējīgas attīstības mērķi, ANO Vadošie principi darījumdarbībai un cilvēktiesībām, ESAO Vadlīnijas daudznacionāliem uzņēmumiem, ESAO Pienācīgas rūpības pamatnostādnes atbildīgai darījumdarbībai un ar tām saistītās nozaru vadlīnijas, ANO Globālais līgums, Starptautiskās Darba organizācijas Trīspusējā par principiem attiecībā uz daudznacionāliem uzņēmumiem un sociālo politiku, sociālās atbildības standarts ISO 26000 un ANO atbildīgu ieguldījumu principi.