Īpašais ziņojums Nr. 17/2013 “ES finansējums klimata jomā kā daļa no ārējā atbalsta”





SAĪSINĀJUMI ASI : attīstības sadarbības instruments ĀKK : Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstis COP : Līgumslēdzēju pušu konference [Conference of Parties] DIPECHO : Humānās palīdzības un civilās aizsardzības ģenerāldirektorāta katastrofu sagatavotības programma [Disaster Preparedness Programme of ECHO] DRR : katastrofu riska mazināšana [Disaster Risk Reduction] EAF : Eiropas Attīstības fonds EĀDD : Eiropas Ārējās darbības dienests EKPI : Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instruments ENRTP : tematiskā programma vides aizsardzībai un dabas resursu, tostarp enerģijas, ilgtspējīgai apsaimniekošanai [Thematic Programme for Environment and Sustainable Management of Natural Resources including Energy] ESAO : Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija ETS : emisijas kvotu tirdzniecības sistēma FCPF : Mežu oglekļa dioksīda emisiju samazināšanas partnerības fonds [Forest Carbon Partnership Facility] FLEGT : Programma meža tiesību aktu ieviešanai, pārvaldībai un tirdzniecībai [Forest Law Enforcement, Governance and Trade Programme] GCCA : Pasaules klimata pārmaiņu alianse [Global Climate Change Alliance] GCF : Klimata pārmaiņu mazināšanas fonds [Green Climate Fund] GEEREF : Pasaules energoefektivitātes un atjaunojamās enerģijas fonds [Global Energy Efficiency and Renewable Energy Fund] GEF : Pasaules vides fonds [Global Environment Facility] GFDRR : Pasaules instruments katastrofu mazināšanai un dzīves atjaunošanai [Global Facility for Disaster Reduction and Recovery] ĢD ECHO : Humānās palīdzības un civilās aizsardzības ģenerāldirektorāts MSJV : mazo salu jaunattīstības valstis NVO : nevalstiska organizācija REDD : mežu izciršanas un mežu degradācijas izraisīto emisiju samazināšana [Reducing Emissions from Deforestation and Forest Degradation] SVF : Starptautiskais Valūtas fonds UNDP : Apvienoto Nāciju Organizācijas Attīstības programma UNEP : Apvienoto Nāciju Organizācijas Vides programma UNFCCC : Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējā konvencija par klimata pārmaiņām [United Nations Framework Convention on Climate Change] USD : ASV dolārs VAV : vismazāk attīstītās valstis VZP : vērtēšana, ziņojumi un pārbaudes KOPSAVILKUMS I. Klimata pārmaiņas ir viens no lielākajiem vides, sociālajiem un ekonomiskajiem draudiem planētai. Klimata pārmaiņu dēļ miljoniem cilvēku jaunattīstības valstīs varētu atkal nonākt nabadzībā, un ir apdraudēta ekonomikas attīstība un tūkstošgades mērķu sasniegšana. Attīstītās valstis ir apsolījušas palielināt atbalstu, kuru tās sniedz jaunattīstības valstīm, lai palīdzētu to centienos pielāgoties klimata pārmaiņām un mazināt to sekas. ES kopā ar tās dalībvalstīm ir lielākais ieguldītājs klimata jomas finansējumā jaunattīstības valstīm. II. Palāta revidēja, kā ES sniedz finansējumu klimata jomā jaunattīstības valstīs. Revidenti pārbaudīja, vai Komisija ir labi pārvaldījusi ar klimatu saistītos izdevumus no ES budžeta un Eiropas Attīstības fonda. Palāta pārbaudīja arī, vai Komisija ir gādājusi par to, lai klimata jomas finansējums jaunattīstības valstīs būtu labi koordinēts, un vai šī koordinēšana ir bijusi pienācīga. III. Attiecībā uz to, kā Komisija pārvaldījusi no ES budžeta un EAF finansēto ar klimatu saistīto atbalstu, jāsecina, ka Komisija ir strādājusi labi. Saskaņā ar politisko apņemšanos Komisija aizvien palielināja ar klimatu saistītos izdevumus no ES budžeta un EAF. Tā pievērsa galveno uzmanību vajadzīgajām prioritātēm un pielāgoja programmas atsevišķu partnervalstu apstākļiem. IV. Tomēr Komisija un dalībvalstis savā starpā pienācīgi nekoordinēja klimata jomas finansēšanu jaunattīstības valstīs. Dažos jautājumos Komisija nav pietiekami uzņēmusies vadību, savukārt dalībvalstis nav pietiekami atsaukušās dažām Komisijas iniciatīvām. Turpmāk daudz vairāk jāstrādā, lai ES un dalībvalstu sagatavotās valstu programmas cita citu papildinātu. Komisija un dalībvalstis nav vienojušās par to, kā īstenot apņemšanos līdz 2020. gadam palielināt finansējumu klimata jomā. Vēl nav ieviesta pietiekami pamatīga uzraudzības, ziņojumu un pārbaužu sistēma, kura sniegtu visaptverošu un ticamu informāciju par Komisijas un dalībvalstu ar klimatu saistītajiem izdevumiem un kura ļautu uzraudzīt, kā tiek pildītas apņemšanās. Nav skaidrs, kādā mērā ir ievēroti "tūlītējā finansējuma" solījumi. Nekas nav darīts, lai klimata jomas finansēšana nebūtu tik sadrumstalota. Komisijai un dalībvalstīm daudz vairāk jākoordinē darbs korupcijas novēršanas un apkarošanas laukā. V. Palāta secina, ka Komisija ir labi pārvaldījusi ES ar klimatu saistītos izdevumus no ES budžeta un EAF. Tomēr, lai ES starptautiskā ietekme būtu lielāka, Komisijai un dalībvalstīm savā starpā daudz labāk jākoordinē klimata jomas finansēšana jaunattīstības valstīs. VI. Palāta iesaka a) Komisijai - ierosināt "ceļvedi" klimata jomas finansējuma palielināšanai, lai tuvinātos Kopenhāgenas vienošanās 2020. gada mērķiem, - pasūtīt neatkarīgu Pasaules klimata pārmaiņu alianses novērtējumu; b) Komisijai un Eiropas Ārējās darbības dienestam (EĀDD) - ziņot, kādā mērā attīstības atbalsta ietvaros tiek īstenots mērķis laikā no 2014. līdz 2020. gadam tērēt 20 % ES budžeta un EAF ar klimatu saistītām darbībām; c) Komisijai un dalībvalstīm, - balstoties uz Monitoringa mehānisma regulu, vienoties par kopējiem standartiem, pēc kuriem uzraudzīt un pārbaudīt klimata jomas finansējumu jaunattīstības valstīs un sagatavot ziņojumus, - pastiprināt sadarbību, lai īstenotu ES Rīcības kodeksu attiecībā uz darba dalīšanu klimata jomas finansēšanā. IEVADS KLIMATA PĀRMAIŅU PROBLĒMAS 1. Ir plaši atzīts, ka cilvēka darbība aizvien negatīvāk ietekmē Zemes klimatu, jo cilvēki dedzina fosilo kurināmo, izcērt mežus un intensīvi audzē mājlopus. Vidējā temperatūra visā pasaulē ceļas, un arvien biežāk gadās tādas milzīgas dabas katastrofas kā orkāni, plūdi un sausumi. Klimata pārmaiņas tieši ietekmē cilvēku veselību, dzīvi un iztikas avotus, kā arī netieši ietekmē nodrošinājumu ar pārtiku un uz dabas resursiem balstītu tautsaimniecību dzīvotspēju. 2. Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējā konvencija par klimata pārmaiņām (UNFCCC) atzīst, ka klimata pārmaiņas "varētu apdraudēt ilgtspējīgu attīstību, palielināt nabadzību un aizkavēt tūkstošgades attīstības mērķu sasniegšanu vai pat neļaut šos mērķus sasniegt vispār [1]". Klimata pārmaiņas skar daudzas jaunattīstības valstis, kurām bieži pietrūkst resursu, lai pretotos pieaugošajam apdraudējumam ūdenim, enerģijai, augsnei, mežiem, mitrājiem, dzīvajai dabai un zivju krājumiem, no kā tieši ir atkarīgi viņu iztikas avoti. STARPTAUTISKĀ DARBA KĀRTĪBA ATTIECĪBĀ UZ KLIMATA PĀRMAIŅĀM UN FINANSĒJUMU KLIMATA JOMĀ 3. Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējā konvencija par klimata pārmaiņām (UNFCCC) ir pasaules mēroga forums saskaņotai starptautiskai rīcībai ar mērķi mazināt klimata pārmaiņas un pielāgoties to sekām. Viens no galvenajiem UNFCCC principiem ir "kopēja, bet diferencēta atbildība", proti, attīstītajām valstīm jāuzņemas vadošā loma cīņā pret klimata pārmaiņām un jāatbalsta jaunattīstības valstu centieni pielāgoties klimata pārmaiņām un mazināt to sekas, jo jaunattīstības valstis vismazāk veicinājušas siltumnīcefekta gāzu uzkrāšanos atmosfērā, bet visvairāk no tā cietīs. Citiem vārdiem, jāmaksā piesārņotājam. 4. Kopš 1995. gada UNFCCC līgumslēdzējas puses reizi gadā tiekas, lai novērtētu, kas panākts darbā pret klimata pārmaiņām. Šīs tikšanās ir pazīstamas ar saīsinājumu COP [Conferences of Parties] jeb līgumslēdzēju pušu konferences. Nesenākās COP notika Dohā 2012. gada novembrī (18. COP) un Varšavā 2013. gada novembrī (19. COP). 5. Kopenhāgenā 2009. gadā rīkotajā 15. COP attīstītās valstis vienojās (Kopenhāgenas vienošanās) brīvprātīgi sniegt "jaunu un papildu finansējumu", lai atbalstītu jaunattīstības valstu centienus risināt klimata pārmaiņu radītās problēmas, konkrēti, atbalstot seku mazināšanu, pielāgošanos un tehnoloģijas attīstību un nodošanu, kā arī darbības spēju veidošanas pasākumus. Vienošanās cita starpā paredzēja a) īstermiņa apņemšanos sniegt "tūlītēju finansējumu" — apmēram 30 miljardus ASV dolāru 2010.–2012. gadā. Tūlītējā finansējuma mērķis bija palīdzēt jaunattīstības valstīm nekavējoties veikt steidzamas darbības, lai risinātu klimata pārmaiņu izraisītās problēmas, un radīt šīm valstīm iespējas absorbēt vairāk finansējuma ilgtermiņā, b) ilgāka termiņa apņemšanos palielināt klimata jomas finansējumu tā, lai tas 2020. gadā sasniegtu ikgadēju finansējumu 100 miljardu ASV dolāru apmērā, turklāt no plaša klāsta finansēšanas avotu: publiskā un privātā, divpusējā un daudzpusējā, tostarp no inovatīviem finansēšanas avotiem. 6. Kankunā 2010. gadā rīkotajā 16. COP, ņemot par pamatu Kopenhāgenas vienošanos, nolēma izveidot pasaules mēroga Klimata pārmaiņu mazināšanas fondu, caur kuru virzīt lielāko daļu šīs jomas finansējuma. 16. COP apstiprināja iepriekšējo apņemšanos, ka attiecībā uz visneaizsargātākajām jaunattīstības valstīm prioritāte ir sniegt finansējumu, lai palīdzētu tām pielāgoties klimata pārmaiņām, ar visneaizsargātākajām valstīm saprotot vismazāk attīstītās valstis, mazo salu jaunattīstības valstis un Āfriku (sk. I pielikumu). ES POLITIKA ATTIECĪBĀ UZ FINANSĒJUMU KLIMATA JOMĀ KĀ DAĻU NO ĀRĒJĀ ATBALSTA 7. Aizsākumi ES klimata pārmaiņu politikai jaunattīstības valstīs meklējami 2003. gadā [2]. Kopš tā laika politika atjaunināta tā, lai iekļautu un uzsvērtu atsevišķas jomas, proti, pielāgošanos [3] (2004. g.), katastrofu riska mazināšanu [4] (2009. g.) un atbalstu spēju veidošanai un tehnoloģijas nodošanai ilgtspējīgajās lauksaimniecības un enerģētikas nozarēs, ietverot pielāgošanos klimata pārmaiņām un to seku mazināšanas stratēģijas [5] (2011. g.). 8. Klimata pārmaiņas ir svarīga ES ārpolitikas prioritāte. Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) un Komisijas 2011. gadā kopīgi izstrādātajā dokumentā brīdināts, ka klimata pārmaiņas ļoti ietekmē drošību. Šajā dokumentā atzīts, ka Augstais pārstāvis, Komisija un EĀDD, sadarbojoties ar dalībvalstīm, varētu uzņemties svarīgu lomu klimata diplomātijā, un pausts aicinājums kopīgi plānot atbalstu, kura mērķis būtu maksimāli veicināt sinerģiju un novērst dublēšanos [6]. Padome 2003. gadā izveidoja ES Zaļās diplomātijas tīklu un aicināja izstrādāt "aktīvāku un mērķtiecīgāku ES klimata diplomātijas darba kārtību, kas paredzētu maksimāli pastiprināt mūsu kopējos centienus un skaļāk izskanēt ES starptautiskajai balsij klimata jautājumos" [7]. 9. Attīstības palīdzības koordinēšana ir Eiropas Savienībai un tās dalībvalstīm kopīgs darbs. Līguma par Eiropas Savienības darbību 210. pantā noteikts, ka šā darba mērķis ir "sekmēt darbību savstarpēju papildināšanos un efektivitāti" un ka Komisija šā mērķa sasniegšanai "var nākt klajā ar lietišķiem ierosinājumiem" [8]. Koordinācijas panākšanai Komisija parakstīja Parīzes deklarāciju par palīdzības efektivitāti (2005. g.), savukārt Padome pieņēma Eiropas Konsensu attīstības jomā (2006. g.): ES un dalībvalstis apņēmās veicināt labāku donoru koordināciju un papildināmību un apzinājās, ka tām jāuzņemas vadošā loma Parīzes deklarācijas īstenošanā. Komisija un dalībvalstis 2008. gadā nāca klajā ar ES darba dalīšanas operatīvo iniciatīvu, kuras nolūks bija uzlabot atbalsta efektivitāti ar ES rīcības kodeksu attiecībā uz darba dalīšanu [9]. ES UN DALĪBVALSTU FINANSĒJUMS KLIMATA JOMĀ KĀ DAĻA NO ĀRĒJĀ ATBALSTA 10. ES un tās dalībvalstis apņēmās piešķirt 7,2 miljardus EUR (10 miljardus ASV dolāru) tūlītējā finansējuma iniciatīvai (sk. 5. punktu), līdzsvaroti finansējot gan pielāgošanās, gan seku mazināšanas pasākumus, kā to paredz Kankunas nolīgums. Komisijas finansējuma daļa 2010.–2012. gadā veidoja 150 miljonus EUR no kopējā apsolītā finansējuma. 11. Kopenhāgenas vienošanās ilgāka termiņa apņemšanās bija 2020. gadā panākt ikgadēju finansējumu 100 miljardu ASV dolāru apmērā, bet netika precizēts, kādu daļu no šīs summas jāiegulda katrai atsevišķai attīstītajai valstij. Komisija lēš, ka ES un dalībvalstu ieguldījums no šīs visai pasaulei izvirzītās summas būs 29 līdz 38 % (t. i., 22 līdz 29 miljardi EUR) [10]. 12. Komisijas finansējums klimata jomā ir daļa no ārējā atbalsta, ko sniedz no ES budžeta un Eiropas attīstības fondiem (EAF). EuropeAid 2003.–2012. gadā uzņēmās saistības par apmēram 4650 miljoniem EUR finansējuma klimata jomā, un Humānās palīdzības un civilās aizsardzības ģenerāldirektorāts uzņēmās saistības par 155 miljoniem EUR, lai finansētu sagatavošanos ar klimatu saistītām katastrofām. Sīkāk sk. II pielikumu. 13. Finansējumu klimata jomā piešķir gan ar tematiskajām programmām [11], gan ar ģeogrāfiskajām programmām. Komisija finansē klimata jomu galvenokārt ar divpusējām partnervalstu un reģionālo organizāciju programmām. Finansēšanas kanāli grafiski attēloti III pielikumā. 14. Atbalsts pielāgošanās pasākumiem mērķēts uz to, lai vairotu partnervalstu spēju pretoties klimata pārmaiņu nelabvēlīgajai ietekmei. Programmu galvenie uzdevumi ir aizsargāt infrastruktūru, rūpniecību un lauksaimniecību pret mainīgām laikapstākļu tendencēm un jūras līmeņa celšanos, kā arī ieguldīt līdzekļus ūdenssaimniecībā un sausumizturīgos kultūraugos. Atbalsts seku mazināšanas pasākumiem mērķēts uz to, lai visā pasaulē paātrinātu pāreju uz ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni. Programmu galvenie uzdevumi ir attīstīt tīru energotehnoloģiju, vairot energoefektivitāti un samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas, ilgtspējīgi apsaimniekojot un aizsargājot mežus un oglekļa krājumus. REVĪZIJAS TVĒRUMS UN PIEEJA 15. Šajā revīzijā pārbaudīja, kā ES finansē klimata jomu jaunattīstības valstīs. Revīzijas ziņojumā aplūkoti divi galvenie jautājumi. a) Vai Komisija ir labi pārvaldījusi ar klimatu saistīto atbalstu, ko finansē no ES budžeta un EAF? b) Vai Komisija ir attiecīgi rīkojusies, lai finansējums klimata jomā jaunattīstības valstīs būtu koordinēts ar dalībvalstīm, un vai koordinācija bijusi pienācīga? 16. Revīzijas tvērumā ietilpa Komisijas klimata jomas finansējuma iniciatīvas, kuras aizsāktas 2007.–2013. gadā un kuru ietekme sniedzas līdz pat 2020. gadam. Revidenti izskatīja dokumentus, administratīvi pārbaudīja sešpadsmit valstīs un divos reģionos īstenotās programmas, rīkoja tikšanās un uz vietas apmeklēja četras valstis: Bangladešu, Indonēziju, Tanzāniju un Ugandu. Revīzijas kritēriji un revīzijas pierādījumu vākšanas metodes plašāk aprakstītas IV pielikumā. APSVĒRUMI KOMISIJA LABI PĀRVALDĪJA AR KLIMATU SAISTĪTO ATBALSTU, KO FINANSĒ NO ES BUDŽETA UN EIROPAS ATTĪSTĪBAS FONDA (EAF) 17. Šajā iedaļā aplūkots, vai finanšu resursi, ko Komisija piešķīra klimata pārmaiņu problēmu risināšanai, a) pienācīgi sasaucās ar politisko apņemšanos un b) bija pielāgoti partnervalstu un reģionu apstākļiem. KOMISIJA PIEŠĶĪRA LIELĀKU PRIORITĀTI FINANSĒJUMAM KLIMATA JOMĀ 18. Revīzijas tvērumā ietilpstošajos desmit gados (līdz 2012. gadam) Komisija pakāpeniski palielināja jaunattīstības valstīm paredzētos ar klimatu saistītos izdevumus no ES vispārējā budžeta un EAF (sk. 1. attēlu), ieskaitot papildu finansējumu 155 miljonu EUR apmērā saskaņā ar tūlītējā finansējuma iniciatīvu. 2007.–2013. gada plānošanas periodā līdz 2012. gada beigām ar klimatu saistītām programmām bija piešķirti apmēram 3,7 miljardi EUR jeb apmēram 8 % ko kopējā ES budžeta un EAF attīstības finansējuma (sk. II pielikuma1. tabulu). 19. Attiecībā uz 2014.–2020. gadu Eiropadome [12] ir vēlējusi 20 % no kopējiem ES izdevumiem izlietot ar klimatu saistītām darbībām, un tas atspoguļo ES stratēģisko prioritāti risināt klimata pārmaiņas. Šis 20 % mērķis ir iestrādāts 2014.–2020. gadam sagatavotajā attīstības sadarbības instrumenta (ASI) regulas projektā [13], kā arī 11. EAF plānošanas norādījumos [14]. Ja pieņem, ka 20 % mērķi piemērotu visam ārējam atbalstam, tad šis rādītājs atbilstu 11,6 miljardiem EUR klimata pārmaiņām no ārējā atbalsta naudas, kas ir trīsreiz vairāk nekā 2007.–2013. gadā piešķirtā summa. 20. Šīs politiskās apņemšanās īstenošana Komisijai, Eiropas Ārējās darbības dienestam (EĀDD) un partnervalstīm prasīs ievērojamus pūliņus. Turklāt sarunās ar ES delegācijām četrās apmeklētajās valstīs atklājās, ka ne visas valstis līdzīgā mērā ņem vērā vajadzību nākotnes plānos iestrādāt klimata pārmaiņu mērķus: Bangladešā delegācijai nebija plānu pastiprināt klimata pārmaiņu jautājumus sadarbības stratēģijā un programmās, turpretim Ugandai un Tanzānijai tādi plāni tā bija [15]. 1. ATTĒLS EuropeAid klimata jomas finansējuma saistības 2003.–2012. gadā +++++ TIFF +++++ Avots: Eiropas Komisija. KOMISIJA PIELĀGOJA FINANSĒJUMU KLIMATA JOMĀ PARTNERVALSTU APSTĀKĻIEM 21. Komisijas 2007.–2013. gada plānošanas vadlīnijās bija noteikts, ka jāsagatavo klimata pārmaiņu radītā riska un iespēju analīze katrai partnervalstij [16]. ES delegācijas 2009. gadā saņēma no Komisijas vadlīnijas par to, kā klimata pārmaiņas ņemt vērā atsevišķās nozarēs [17]. 22. Kā minēts 6. punktā, Kopenhāgenas vienošanās un 16. COP Kankunā uzsvēra, ka jāpiešķir prioritāte pasākumiem, kuru mērķis ir pielāgošanās klimata pārmaiņām, īpaši vismazāk attīstītajās valstīs, mazo salu jaunattīstības valstīs un Āfrikas valstīs [18]. Padome apstiprināja šīs prioritātes, tomēr nenoteica skaitļos izsakāmus mērķus [19]. Lai vai kā, Komisijas finansējums klimata jomā šīs prioritātes atspoguļo. 23. Laikā no 2003. līdz 2012. gadam pielāgošanās finansējums bija mazliet mazāk nekā puse no Komisijas klimata jomai piešķirtā finansējuma (sk. 2. attēlu), un kopš 2010. gada tā īpatsvars bijis augstāks. Visā minētajā laikposmā puse no pielāgošanās finansējuma saskaņā ar valstu programmām [20] bija atvēlēta pielāgošanās pasākumiem vismazāk attīstītajās valstīs, mazo salu jaunattīstības valstīs un Āfrikas valstīs (sk. II pielikuma4. tabulu). 2. ATTĒLS Aplēse par pielāgošanās un seku mazināšanas pasākumu īpatsvaru EuropeAid piešķirtajā finansējumā klimata jomā +++++ TIFF +++++ Avots: Eiropas Komisija. Palāta šo īpatsvaru aplēsa, tieši attiecinot procentus pret kopsummu (sk. II pielikuma 3. tabulu). 24. Sešpadsmit revidēto valstu un divu revidēto reģionu paraugā Palāta konstatēja, ka Komisija pienācīgi ņēma vērā klimata pārmaiņu prioritātes, kas lielākajai daļai šo partnervalstu un reģionu bija izvirzītas Komisijas 2007.–2013. gada plānošanas dokumentos [21]: a) Komisija pievērsa īpašu uzmanību klimata pārmaiņām trīspadsmit valstīs un Āzijas reģionā, kur to risināja vai nu kā atsevišķu sadarbības stratēģijas prioritāru nozari [22], vai arī kā daļu no citas prioritāras nozares saistībā ar vidi, dabas resursu apsaimniekošanu, lauku attīstību vai pat tirdzniecību un ieguldījumiem [23]; b) piecās valstīs [24] 2007.–2013. gada programmu starpposma pārskatīšanas iznākumā tika pieņemti lēmumi pastiprināt ar klimata pārmaiņām saistīto atbalstu, pievienojot jaunas intervences jomas vai palielinot piešķirtā finansējuma apjomu. 25. No sešpadsmit paraugā iekļautajām valstīm Palāta sīkākai analīzei izraudzījās astoņas valstis un divus reģionus [25] un novērtēja, vai Komisijas ar klimatu saistītie intervences pasākumi risināja pašu partnervalstu apzinātās prioritātes. Palāta konstatēja, ka programmas bija pienācīgi mērķtiecīgas. KOMISIJA UN DALĪBVALSTIS PIETIEKAMI NEKOORDINĒJA DARBĪBAS, KURU MĒRĶIS IR PALĪDZĒT JAUNATTĪSTĪBAS VALSTĪM REAĢĒT UZ KLIMATA PĀRMAIŅĀM 26. Līguma par Eiropas Savienības darbību 210. pantā paredzēts, ka Komisijai jāpanāk optimāla Savienības un dalībvalstu sadarbība. Klimata pārmaiņas ir svarīga ES ārpolitikas prioritāte, un Komisija ir parakstījusi Parīzes deklarāciju par palīdzības efektivitāti (sk. 8. un 9. punktu). 27. Šajā iedaļā novērtēta attīstība, kas panākta vairākās jomās, lai nodrošinātu, ka ES un dalībvalstu darbības patiešām cita citu papildina un ir efektīvas. Galvenie aplūkotie jautājumi ir šādi: a) vai Komisija koordinēja valstu programmas ar dalībvalstu izstrādātajām programmām; b) vai Komisija gādāja par koordināciju ar dalībvalstīm tā, lai būtu ievērotas starptautiskās saistības ilgtermiņā palielināt finansējumu klimata jomā saskaņā ar 2009. gada Kopenhāgenas vienošanos; c) kas sasniegts attiecībā uz uzraudzību, pārbaudēm un ziņojumiem par apsolīto un izmaksāto finansējumu klimata jomā; d) kādā mērā minētajās jomās sasniegtais ļauj pārbaudīt un analizēt ES un dalībvalstu tūlītējā finansējuma ieguldījumu; e) vai ES ir veicinājusi to mehānismu vienkāršošanu, ar kuriem sniedz finansējumu klimata jomā, t. i., vai ir novērsta sadrumstalotība. ES UN DALĪBVALSTĪM IR LABĀK JĀKOORDINĒ VALSTU PROGRAMMAS 28. Padomes secinājumos jau gadiem uzsvērta nepieciešamība ES un dalībvalstīm koordinēt ārējo atbalstu [26]. Saskaņā ar Parīzes deklarāciju un Eiropas konsensu attīstības jomā atbalsts jākoncentrē jomās, kurās donoram ir salīdzinoša priekšrocība. 29. Komisija un EĀDD uzskata, ka par darba dalīšanu un salīdzinošām priekšrocībām var runāt tikai partnervalstu līmenī vai konkrētā kontekstā. Tiek sagaidīts, ka darba dalīšanu pēta ES delegācijas. Konkrēta analīze nav veikta: par salīdzinošu priekšrocību parasti uzskata donora spēju pievērsties klimata pārmaiņām vienā izvēlētā nozarē, bet neņem vērā cilvēkresursus reģionālā vai centrālā līmenī. Komisija un dalībvalstis neapmainās ar informāciju par piešķīrumiem, ko katra valsts saņem atbilstoši klimata jomas finansējuma iniciatīvām, lai gan tādējādi būtu iespējams apzināt valstis, kurās ir ievērojama pārklāšanās ("izredzētās valstis") vai gluži otrādi — darbības iztrūkums ("bāriņvalstis") donoru darbības ziņā un/vai atbalsta piešķīrumu apjoma ziņā. ES Rīcības kodeksā ir ieteikta papildināmība un darba dalīšana attīstības politikā [27]. 30. Operatīvās iniciatīvas trešajā uzraudzības un progresa pārskatziņojumā (sk. 9. punktu) secināts, ka rezultāti ir neviendabīgi [28]. Tika uzsākta izmēģinājuma programma, kurā iesaistījās dažu valstu (tostarp Bangladešas) ES delegācijas un dalībvalstu vēstniecības, bet rezultāti nebija apmierinoši ne donoru, ne partnervalstu dēļ [29]. Palātas konstatējumi sakrīt ar ESAO Attīstības palīdzības komitejas secinājumiem, kas izdarīti Eiropas Savienības profesionālapskatē (2012. g.), proti, tehnisku un politisku šķēršļu kombinācijas dēļ ES iestādes nav panākušas kopīgajā plānošanā iecerēto [30]. 31. Efektīva darba dalīšana un donoru darbību papildināmība ir atkarīga no vairākiem faktoriem, no kuriem var uzskaitīt šādus: donoru vēlme sadarboties atbalsta efektivitātes jautājumos un cīņa pret korupciju; valsts iestāžu vēlme sadarboties; izstrādāta valsts klimata stratēģija. Šie faktori sīkāk aplūkoti 33.–39. punktā. 32. Palātas apmeklētajās četrās valstīs klimata pārmaiņu jomā donoru koordinācijas kvalitāte bija dažāda. Koordinācija bija kvalitatīvāka Bangladešā, Tanzānijā un Ugandā, mazāk kvalitatīva Indonēzijā, bet Palāta konstatēja, ka ES delegācijas varētu pastiprināt ES donoru koordināciju visās četrās valstīs. 1. izcēlumā sniegts nepietiekamas koordinācijas piemērs, ko Palāta konstatēja revīzijas apmeklējumā Bangladešā. 1. IZCĒLUMS NEKOORDINĒTU PROGRAMMU PIEMĒRS (BANGLADEŠA) Bainparā gandrīz vienlaicīgi īstenoja divas ūdensapgādes programmas. Vienu no tām, kuru finansēja UNICEF, Apvienotā Karaliste un Oxfam, pabeidza 2011. gadā. Otru, kuru finansēja ES un Apvienotā Karaliste kā daļu no Visaptverošās katastrofu pārvaldības programmas un ar Vācijas attīstības aģentūras starpniecību [31], pabeidza 2012. gadā. Tā kā koordinācija nebija pienācīga, netika apsvērta iespēja apvienot vairāku donoru atbalstu vienā programmā un tādējādi piemērot rentablāku pieeju. 33. Četrās revīzijā apmeklētajās valstīs donoru vēlme koordinēt darbības ievērojami atšķiras: a) Bangladešā, Tanzānijā un Ugandā finansējumu klimata jomā apspriež tematiskās darba grupās, bet programmu īstenošana ne vienmēr ir labi koordinēta (sk. 32. punktu) [32]. ES dalībvalstu diplomātisko pārstāvniecību vadītāji Bangladešā apšaubīja, vai iespējama kopīga plānošana, kā noteikts Padomes secinājumos [33]; b) Indonēzijā donori savstarpēji konkurē, un nav skaidra valdības atbildība par klimata pārmaiņām. Papildu problēmas rada vēl citi faktori: valsts lielums, bagātie dabas resursi un finanšu spēja, kas pievilina daudzus donorus [34], bet katras valsts donoriem ir sava atšķirīga darba kārtība. Dažas donorvalstis kļuvušas par "dabiskiem līderiem", jo to ieguldījums ir ļoti iespaidīgs [35]. 34. Tāpat kā citi ārējā atbalsta veidi, arī klimata jomas finansējums ir pakļauts korupcijai [36]. Bangladešā, Indonēzijā, Tanzānijā un Ugandā šī problēma ir liela [37]. Donoru sadarbība ir ļoti svarīga korupcijas riska mazināšanai. 35. Ugandā 2009. gadā starptautiskie donori uzsāka kopīgu pretkorupcijas iniciatīvu. Pēc tam, kad 2012. gadā Ugandas valsts revidents atklāja, ka pazudusi donoru nauda miljoniem ASV dolāru vērtībā, vairāki donori apturēja atbalstu Ugandai, tostarp Komisija un dalībvalstis. Tanzānijā norisinājās augsta līmeņa dialogs par korupciju forumā "Kopējā budžeta atbalsta partnerība". 36. Bangladešā, kuras korupciju kāds liels donors sarunā ar Palātu nosauca par "kliedzošu", ir izveidoti divi ieguldījumu fondi: valdība ir izveidojusi Bangladešas klimata pārmaiņu ieguldījumu fondu, savukārt starptautiskie donori, tostarp ES, ir izveidojuši Bangladešas klimata pārmaiņu izturībspējas veicināšanas fondu. Šo fondu mērķis ir ierobežot fiduciāro risku. Indonēzijā vairākums donoru, arī ES, nepiedalās vāji pārvaldītajā Indonēzijas klimata pārmaiņu ieguldījumu fondā. 37. Tomēr Bangladešā un Indonēzijā nav izveidots institucionalizēts dialogs, kas līdzinātos Ugandā un Tanzānijā ieviestajam dialogam, un arī Komisija neko tādu nav ierosinājusi. Donoriem šajās valstīs vairāk jākoordinē cīņa pret korupciju [38]. 38. Atbalsta efektivitāte ir lielā mērā atkarīga no valsts valdības vēlēšanās uzņemties svarīgu lomu donoru koordinācijas un darba dalīšanas veicināšanā. Četrās revīzijā apmeklētajās valstīs aina bija dažāda: a) Bangladešas valdība aktīvi piedalās attīstības partneru grupās un tām pakārtotajās darba grupās. Bangladeša bija pirmā valsts pasaule, kura pēc Parīzes deklarācijas un Akras rīcības programmas pieņemšanas publicēja Kopīgo sadarbības stratēģiju, kas veicināja donoru programmu papildināmību [39]; b) Ugandas un Tanzānijas valdības piedalās ar attīstības partneriem kopīgās tematiskās darba grupās, bet daži ministri dod priekšroku divpusējiem kontaktiem tā, lai varētu izmantot attīstības partneru iespējamās viedokļu atšķirības; c) Indonēzijā par klimata pārmaiņu jautājumu koordinēšanu atbild vairākas struktūras [40], un donoriem nav skaidrs, kā darbojas koordinācijas pārskatatbildība. 39. Vienota un skaidra nacionālā klimata stratēģija var sekmēt atbalsta ieguvumu pārņemšanu no valsts puses un atvieglot donoru koordināciju. Bangladeša ir labas prakses piemērs, bet Indonēzijas stratēģijas un rīcībpolitika palikusi vairāk ieceru un deklarāciju līmenī. Tomēr ar stratēģiju vien nepietiek labāku rezultātu panākšanai [41]. Palāta konstatēja, ka visās četrās apmeklētajās valstīs valdība pienācīgi nenoteica prioritātes, un tas vājināja klimata pārmaiņu stratēģijas un rīcības plānus. KOMISIJA UN DALĪBVALSTIS NAV VIENOJUŠĀS PAR TO, KĀ PALIELINĀT ILGTERMIŅA FINANSĒJUMU KLIMATA JOMĀ 40. Komisija pēc Kopenhāgenas vienošanās sāka nopietnāk pārdomāt, kā palielināt ES un dalībvalstu kopējo finansējumu klimata jomā, un konkrēti, tā apzināja iespējamos inovatīvos finansēšanas avotus, kuri ļautu izpildīt apņemšanos par līdzekļu apmēru 2020. gadā (sk. 5. un 11. punktu) [42]. Šie avoti varētu būt ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas izsoļu ieņēmumi, oglekļa dioksīda emisiju maksas starptautiskajā aviācijā un jūras satiksmē, jauns oglekļa dioksīda emisiju tirgus mehānisms, finanšu sektora nodeva, klimata jomas finansēšana ar daudzpusēju un citu attīstības banku starpniecību. 41. Komisija ir nākusi klajā ar vairākām iniciatīvām, kuru mērķis ir sadarbībā ar dalībvalstīm piesaistīt šos potenciālos inovatīvos finansējuma avotus. Dažas iniciatīvas ir bijušas sekmīgākas, citas mazāk sekmīgas (sk. V pielikumu), bet joprojām nav atrisināti nopietni aspekti: a) lai izpildītu Kopenhāgenas vienošanos, klimata jomas finansējuma lielākajai daļai ir jābūt privātam finansējumam. Tomēr pasaulē nav vienprātības par to, ko uzskatīt par privātu finansējumu [43]. Lai gan Padome ir vairākkārt pieņēmusi attiecīgus secinājumus [44] un Komisija ir ierosinājusi vairākas iniciatīvas [45], Komisija un dalībvalstis nav pieņēmušas vienotu nostāju; b) lai gan Padome ir apņēmusies "strādāt, lai (..) apzinātu veidu, kā palielināt klimata jomas finansējumu laikposmā no 2013. gada līdz 2020. gadam" [46], Komisija vēl nav ierosinājusi ceļvedi šajā jomā. Vēl nav nolemts, cik daudz finansējuma varētu piešķirt jaunattīstības valstīm un kādām jābūt katras dalībvalsts iemaksām. VĒL NAV IEVIESTA EFEKTĪVA UZRAUDZĪBAS, ZIŅOJUMU UN PĀRBAUŽU SISTĒMA 42. Efektīva uzraudzības, ziņojumu un pārbaužu sistēma var veicināt publisko un privāto līdzekļu efektīvu izmantošanu. Labi izstrādāta ziņojumu sagatavošanas kārtība ir ļoti svarīga donorvalstu un saņēmējvalstu savstarpējas uzticības radīšanai, jo tādējādi tiek nostiprināta pārskatatbildība, ticamība un pārredzamība. 43. 2013. gada jūnijā stājās spēkā mehānisms siltumnīcefekta gāzu emisiju pārraudzībai un ziņošanai [47]. Šā mehānisma ieviešana sekoja nesen pirms tam — 2013. gada februārī — ieviestajai UNFCCC sistēmai, ar kuru paredzēja ziņojumu sagatavošanu reizi divos gados [48]. Mehānisms siltumnīcefekta gāzu emisiju pārraudzībai un ziņošanai ir spēcīgāks nekā UNFCCC ziņojumu sagatavošanas sistēma tādā ziņā, ka saskaņā ar to dalībvalstīm jāziņo par emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā gūto ieņēmumu izmantošanu klimata jomas finansēšanai, kā arī par visu publisko (t. i., ne privāto) finansējumu klimata jomā jaunattīstības valstīm. 44. Tiesa, ir panākta vienošanās par vienotu ziņojumu formātu, toties nav vienošanās par vienotiem standartiem un definīcijām. Tāpēc jaunais mehānisms joprojām nenodrošina pietiekamu datu salīdzināmību. Galvenie vēl neatrisinātie jautājumi — atšķirīgas valstu definīcijas "jaunam un papildu finansējumam", Rio politikas rādītāju piemērošana un solījumu pretstatā reālo maksājumu nošķiršana —, var ietekmēt apjomu, par kādu faktiski palielināsies starptautiskais finansējums klimata jomā. "JAUNS UN PAPILDU FINANSĒJUMS" 45. 2009. gada Kopenhāgenas vienošanās uzsvēra vajadzību pēc "jauna un papildu finansējuma", bet to nedefinēja. Eiropas Parlaments ir aicinājis piešķirt ES resursus pielāgošanās un seku mazināšanas pasākumiem papildus attīstības palīdzības jomā izvirzītajam oficiālās attīstības palīdzības mērķim: 0,7 % no NKP [49]. Līdz šīm nav formulēta vienota "jauna un papildu finansējuma" definīcija, un donori (tostarp atsevišķas dalībvalstis) piemēro dažādas pieejas [50]. 46. Komisija 2010. gada jūnijā ierosināja piemērot vienotu pieeju "jauna un papildu finansējuma" definēšanai, taču dažas dalībvalstis tam nepiekrita. Komisijas 2011. gadā veiktajā dalībvalstu aptaujā atklājās, ka tiek izmantotas daudzas un dažādas definīcijas. Palāta var apstiprināt, ka četrās revidētajās dalībvalstīs [51] izmantoja ļoti atšķirīgas pieejas jēdziena "jauns un papildu finansējums" interpretācijai (sk. VI pielikumu). 47. Reizēm, kad dalībvalstis ziņo par apjomīgām tūlītējā finansējuma iemaksām, izrādās, ka tās ietver jau agrāk uzņemtas saistības [52]. Dažas dalībvalstis (piemēram, Beļģija, Spānija un Zviedrija) uzskata, ka Pasaules vides fonda finansēšana ir daļa no tūlītējā finansējuma saistību izpildes, citas dalībvalstis (piemēram, Francija, Somija un Apvienotā Karaliste) Pasaules vides fonda finansēšanu ieskaita kā tūlītējo finansējumu tikai daļēji, bet Dānija un Vācija to vispār par tādu neuzskata [53]. RIO POLITIKAS RĀDĪTĀJI 48. Klimata pārmaiņas parasti ir elements, kas integrēts atbalsta programmās, ar kurām risina arī citus attīstības mērķus [54]. Tāpēc ne vienmēr ir viegli objektīvi izdalīt ar klimata pārmaiņām saistītās programmas: visplašāk pieņemtā pieeja klimata pārmaiņu izdevumu noteikšanai ir ESAO Attīstības palīdzības komitejas Rio politikas rādītāju metodoloģija [55]. 49. Kaut arī gandrīz visu ES tūlītējo finansējumu sniedz dalībvalstis, kuru pienākums ir izmantot Rio politikas rādītājus savos ziņojumos ESAO Attīstības palīdzības komitejai [56], tomēr Komisija un dalībvalstis nav vienojušās par kopējiem parametriem, pēc kuriem izteikt skaitļos klimata jomas finansējuma komponenti ar Rio politikas rādītājiem vērtētajās programmās. Tā rezultātā, lai gan Komisija izmanto pati savu Rio rādītāju klasifikāciju, tai nav pilnīga priekšstata par dalībvalstu praksi, un tāpēc tā nevar zināt, vai ziņotie dati ir salīdzināmi un vai kopsummas veidojošie elementi ir izsekojami un sakrīt. SOLĪJUMI PRETSTATĀ REĀLAJIEM MAKSĀJUMIEM 50. Kopenhāgenas vienošanās nenorādīja, ko reāli nozīmē donoru apņemšanās piesaistīt finansējumu klimata jomā. Tāpēc donori (tostarp dalībvalstis) ziņojumos tūlītējā finansējuma summas norāda, pamatojoties uz solījumiem (piešķīrumiem), nevis uz faktiskajiem naudas pārskaitījumiem (maksājumiem). Šī problēma neskar tikai ES vien [57]. Daudzos šajā jomā izveidotajos daudzpusējos fondos, ar kuru starpniecību Komisija un dalībvalstis novirza finansējumu klimata jomā, saskaņoti neziņo par līdzekļu izmaksāšanu. ESAO 2013. gada maija dokumentā norāda uz neskaidrību ar terminu "mobilizēt" starptautisko klimata jomas finansējumu un uz sekām, kādas šī neskaidrība varētu radīt uzticamības un pārredzamības aspektos [58]. 51. Palāta, pamatojoties uz revidentu veikto analīzi par tūlītējo finansējumu, lēš, ka 2013. gada vidū Komisija bija uzņēmusies saistības 155 miljonu EUR apmērā un izmaksājusi 38 miljonus EUR. NAV SKAIDRS, KĀDĀ MĒRĀ IR IEVĒROTI "TŪLĪTĒJĀ FINANSĒJUMA" SOLĪJUMI 52. ES un dalībvalstis katru gadu ziņoja UNFCCC par iemaksām par katru no tūlītējā finansējuma iniciatīvas trīs gadiem. Komisija apkopoja datus par Komisijas un dalībvalstu iemaksām. Pēc tam Padome katru ziņojumu pieņēma, un ES prezidentūra un Komisija to kopīgi iesniedza UNFCCC. 53. Galīgajā ziņojumā [59], kas iesniegts UNFCCC 2013. gada 29. maijā, apgalvots, ka ES un dalībvalstis 2010.–2012. gadā mobilizējušas 7,34 miljardus EUR. Tas ir vairāk nekā kopējā 2009. gadā ieplānotā summa, kas bija 7,2 miljardi EUR (sk. 3. attēlu). Padome secināja, ka kopumā apņemšanās ir ievērota. 54. Izmantojot intervences pasākumu saraksta sīkākos datus, Palātai neizdevās iegūt tādu pašu summu — 7,34 miljardus EUR59. Pēc Palātas aprēķiniem intervences pasākumu kopsumma ir apmēram 5,48 miljardi EUR, tātad par 1,86 miljardiem EUR mazāka (t. i., par 25 % mazāka nekā deklarētā kopsumma). Komisija nepārbaudīja dalībvalstu sniegtās informācijas precizitāti un nespēj paskaidrot atšķirības. 55. Ņemot vērā minēto summas nesakritību un faktu, ka klimata jomas izdevumu nodalīšanai no cita veida izdevumiem nav vienotas definīcijas un metodes, nav skaidrs, kādā mērā ES un dalībvalstis ir ievērojušas apņemšanos piešķirt tūlītējo finansējumu. 3. ATTĒLS DONORU APSOLĪTAIS TŪLĪTĒJAIS FINANSĒJUMS (miljonos EUR [60]) +++++ TIFF +++++ 1Attīstītās valstis apņēmās piešķirt 31,2 miljardus USD. Šī summa ir izteikta eiro, izmantojot to pašu maiņas kursu, ko ES un dalībvalstis ir izmantojušas, lai izteiktu eiro savu apņemšanos 10 miljardu USD apmērā (sanāk minētie 7,2 miljardi EUR). KOMISIJA UN DALĪBVALSTIS KOPĪGI NERĪKOJĀS, LAI MAZINĀTU KLIMATA JOMAS FINANSĒJUMA SADRUMSTALOTĪBU 56. Pēdējos gados visā pasaulē strauji izveidots daudz ar klimata pārmaiņām saistītu fondu. Finansēšanas mehānismu pārpilnība ir novedusi pie ļoti sadrumstalotas sistēmas, kas rada ievērojamas koordinācijas, īpašumtiesību un pārskatatbildības problēmas. 57. Apvienoto Nāciju Organizācijas Attīstības programmas (UNDP) aplēse liecina, ka pastāv vairāk nekā 50 starptautiski publiski fondi, 45 oglekļa dioksīda emisiju tirgi un 6000 privāti kapitālfondi, no kuriem nāk finansējums klimata jomā [61], un katram no tiem ir sava pārvaldības struktūra. Pasaules Banka atzīmē, ka šāda sadrumstalotība varētu mazināt klimata jomas finansējuma vispārējo efektivitāti [62]. Parīzes deklarācijā [63] rakstīts: donoriem jācenšas piemērot vienotas un vienkāršotas procedūras, lai izvairītos no dublēšanās un samazinātu darījumu izmaksas; un arī ESAO brīdina, ka skaidrāk jādefinē daudzpusējo fondu attiecīgie uzdevumi, jāpanāk labāka koordinācija vai daži fondi jākonsolidē [64]. 58. Komisija un dalībvalstis izmanto gan divpusējus, gan daudzpusējus kanālus, caur kuriem izmaksā finansējumu klimata jomā. 2010. gadā bija izmantoti ne mazāk kā 22 daudzpusējie kanāli [65]. 59. Komisija, izstrādājot programmas, neuzskatīja par prioritāti samazināt klimata jomas finansējuma sadrumstalotību. Tā arī neapsprieda šo jautājumu ar dalībvalstīm. 60. Komisija ierosināja izveidot Pasaules klimata pārmaiņu aliansi (GCCA) kā "ES atbildi uz klimata pārmaiņu attīstības dimensiju" [66]. Padome apstiprināja šo priekšlikumu 2007. gada novembrī, bet piebilda, ka optimāli jāizmanto gan ES, gan pasaules līmenī jau pastāvošie mehānismi, un uzsvēra, ka GCCA tikai papildina jau ieviestos procesus un sistēmas [67]. Līdzekļus GCCA ir iemaksājušas tikai piecas dalībvalstis (un iemaksas lielākoties ir mazas) [68]. Komisija vairākkārt ir mudinājusi līdzdarboties aktīvāk, bet tai nav izdevies iegūt plašāku atbalstu savai parauginiciatīvai no pašas ES puses. 61. GCCA nav integrēta ne dalībvalstu darbā, ne Komisijas plānošanas darbā. Komisija ir pūlējusies pārliecināt dalībvalstis par iniciatīvas pievienoto vērtību. Tā kā dalībvalstis sākumā piekrita Komisijas priekšlikumam izveidot GCCA, bet vēlāk to atbalstīja negribīgi, tad, protams, GCCA faktiskie sasniegumi nebūt neatbilst sākotnējām iecerēm. 62. Pēc GCCA izveides 2007. un 2008. gadā Komisija pieņēma 2009. gada secinājumus par klimata pārmaiņām un attīstību, ar kuriem saskaņā pielāgošanās pasākumiem vairs nevajadzētu radīt vertikālus fondus, savukārt 2010. gadā pēc 16. COP Kankunas vienošanās izveidoja Klimata pārmaiņu mazināšanas fondu (GCF). Tomēr Komisija, ņemot vērā minētos notikumus, atkārtoti neizvērtēja, vai vērts saglabāt GCCA. Arī dalībvalstis neizrāda vēlmi apvienot vai slēgt nacionālos klimata fondus vai tiekties pēc to lielākas sinerģijas, lai samazinātu darījumu izmaksas un administratīvo slogu jaunattīstības valstīm. 63. Klimata pārmaiņu mazināšanas fondu (GCF) izveidoja ar mērķi veicināt Kopenhāgenas vienošanās mērķu sasniegšanu, lai starptautiskais finansējums klimata jomā 2020. gadā sasniegtu ikgadēju summu 100 miljardu USD apmērā. GCF darbības uzsākšanu sagatavoja Pagaidu komiteja. Dažas dalībvalstis izdarīja kopīgas iemaksas (piemēram, Dānija un Nīderlande), bet Komisija un citas dalībvalstis (piemēram, Vācija un Apvienotā Karaliste) maksāja atsevišķi. ES un dalībvalstis nerīkojās kopīgi. 64. GCF Valde ir atbildīga par finansēšanas lēmumiem, tostarp par finansējuma sniegšanas kārtību. Kad 2012. gada maijā notika attīstīto valstu pārstāvju iecelšana Valdē, septiņas no divpadsmit vietām piešķīra dalībvalstīm. Lai gan Padome atbalstīja vienas vietas piešķiršanu Komisijai kā ES pārstāvei [69], dalībvalstis tam nepiekrita [70]. Komisija ir ES galvenā sarunvede COP sanāksmēs, un tās kompetencē ietilpst koordinācijas veicināšana saskaņā ar Līgumu un Eiropas konsensu attīstības jomā, bet tā nav lūgta pie sarunu galda lielākajā fondā, ar kuru risina klimata pārmaiņas. SECINĀJUMI UN IETEIKUMI 65. Palāta secina, ka Komisija ir labi pārvaldījusi ES ar klimatu saistītos izdevumus no ES budžeta un EAF. Tomēr, lai ES starptautiskā ietekme būtu pēc iespējas lielāka, ievērojami jāuzlabo Komisijas un dalībvalstu savstarpējā koordinācija saistībā ar jaunattīstības valstīm piešķirto finansējumu klimata jomā. 66. Tātad Komisija ir labi pārvaldījusi ar klimatu saistīto atbalstu, ko finansē no ES budžeta un EAF. Saskaņā ar politisko apņemšanos tā kopš 2007. gada ir pakāpeniski palielinājusi ar klimatu saistītos izdevumus un 2014.–2020. gadā ir iecerējusi finansējumu palielināt daudz vairāk (sk. 18.–20. punktu). Komisija pievērsa galveno uzmanību pienācīgām pasaules mēroga prioritātēm un pielāgoja programmas atsevišķu partnervalstu apstākļiem (sk. 21.–25. punktu). 67. Komisija un dalībvalstis savstarpēji pietiekami nekoordinē klimata jomas finansējumu jaunattīstības valstīs. Dažos jautājumos Komisija nav pietiekami uzņēmusies vadību, savukārt dalībvalstis nav pietiekami atsaukušās dažām Komisijas iniciatīvām. Lai gan revidētajā laikposmā Komisijas un dalībvalstu savstarpējā koordinācija daļēji uzlabojās, turpmāk daudz vairāk jāstrādā, lai ES un dalībvalstu sagatavotās valstu programmas cita citu papildinātu un lai novērstu un apkarotu korupciju (sk. 28.–39. punktu). Vairākos svarīgos jautājumos nav izveidojusies kopēja nostāja un prakse: ES un dalībvalstis nav vienojušās par to, kā īstenot apņemšanos līdz 2020. gadam palielināt klimata jomas finansējumu; nav vienotas definīcijas jēdzieniem "jauns un papildu finansējums" un "privātie līdzekļi"; vienādi nepiemēro Rio politikas rādītājus, pēc kuriem no citām tēmām atdalīt ar klimatu saistītās programmas (sk. 40. un 41. punktu). 68. Vēl nav ieviesta pietiekami pamatīga uzraudzības, ziņojumu un pārbaužu sistēma, kura sniegtu visaptverošu un ticamu informāciju par Komisijas un dalībvalstu ar klimatu saistītajiem izdevumiem un ar kuras palīdzību būtu iespējams uzraudzīt, kā tiek pildītas apņemšanās klimata jomā (sk. 42.–51. punktu), un nav skaidrs, kādā mērā ir ievēroti "tūlītējā finansējuma" solījumi (sk. 52.–55. punktu). Nekas nav darīts, lai samazinātu klimata jomas finansējuma sīku sazarošanos, un tas apdraud finansējuma produktivitāti un pārskatatbildību, kā arī rada atbalsta sadrumstalotības risku (sk. 56.–64. punktu). 69. Palāta ir formulējusi turpmāk uzskaitītos ieteikumus. 1. IETEIKUMS Komisijai jāierosina un jāiesniedz Padomei ceļvedis, kas ļautu palielināt finansējumu klimata jomā tā, lai 2020. gadā būtu sasniegts ar Kopenhāgenas vienošanos izvirzītais mērķis, tostarp jādefinē jēdziens "privātais finansējums". 2. IETEIKUMS Lai uzlabotu ES klimata jomas finansējuma pārredzamību un pārskatatbildību, Komisijai un dalībvalstīm, balstoties uz Monitoringa mehānisma regulu, jāvienojas par kopējiem uzraudzības, ziņojumu un pārbaužu standartiem, it īpaši attiecībā uz jēdzienu "jauns un papildu finansējums", Rio politikas rādītāju piemērošanu un ziņošanu par klimata jomas finansējuma izmaksāšanu. 3. IETEIKUMS Komisijai un Eiropas Ārējās darbības dienestam jāziņo par apmēru, kādā attīstības palīdzības jomā tiek īstenots ES mērķis laikā no 2014. līdz 2020. gadam 20 % ES budžeta un EAF atvēlēt ar klimatu saistītām darbībām. Tostarp jāprecizē, par kādām summām ir uzņemtas saistības un kādas summas ir izmaksātas. 4. IETEIKUMS Komisijai jāpasūta Pasaules klimata pārmaiņu alianses neatkarīgs novērtējums, kas ietvertu analīzi par to, kāpēc vairākums dalībvalstis nevēlas to līdzfinansēt. 5. IETEIKUMS Komisijai un dalībvalstīm vairāk jāsadarbojas, klimata jomas finansējumam piemērojot ES Rīcības kodeksu attiecībā uz darba dalīšanu, īpaši jāapmainās ar informāciju par katras valsts piešķīrumiem, jāizvērš kopīga plānošana un kopā jānovērš un jāapkaro korupcija, kas apdraud finansējumu klimata jomā. Šo ziņojumu 2013. gada 10. decembra sēdē Luksemburgā pieņēma Revīzijas palātas III apakšpalāta, kuru vada Revīzijas palātas loceklis Karel PINXTEN. Revīzijas palātas vārdā — +++++ TIFF +++++ priekšsēdētājs Vítor Manuel da Silva Caldeira [1] UNFCCC: Climate Change: Impacts, vulnerabilities and adaptation in developing countries [UNFCCC. Klimata pārmaiņas. Ietekme, neaizsargātība un pielāgošanās jaunattīstības valstīs], 2007. g., 42. lpp. angļu val. redakcijā. [2] COM(2003) 85 galīgā redakcija, 11.3.2003. [3] Padomes 2004. gada 24. novembra secinājumi Nr. 15164/04 par klimata pārmaiņām attīstības sadarbības kontekstā (http://consilium.europa.eu) [4] COM(2009) 84 galīgā redakcija, 23.2.2009. [5] COM(2011) 637 galīgā redakcija, 13.10.2011. [6] http://eeas.europa.eu/environment/docs/2011_joint_paper_euclimate_diplomacy_en.pdf [7] http://consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/EN/foraff/ 137587.pdf [8] 210. panta 1. punkts: "Lai sekmētu darbību savstarpēju papildināšanos un efektivitāti, Savienība un dalībvalstis koordinē savu politiku, kas paredz sadarbību attīstības jomā, un savstarpēji apspriež atbalsta programmas arī starptautiskās organizācijās un starptautiskās konferencēs. Tās var īstenot kopīgu rīcību. Vajadzības gadījumā dalībvalstis palīdz īstenot Savienības atbalsta programmas." 210. panta 2. punkts: "Komisija var nākt klajā ar lietišķiem ierosinājumiem, lai veicinātu šā panta 1. punktā minēto koordināciju." [9] Eiropas Savienības Padomes 2007. gada 15. maija dokuments Nr. 9558/07. [10] SEC(2011) 487 galīgā redakcija, 8.4.2011., 18. lpp. (http://ec.europa.eu/economy_finance/articles/financial_operations/pdf/sec_2011_487_final_en.pdf). [11] Galvenokārt, tematiskā programma vides aizsardzībai un dabas resursu, tostarp enerģijas, ilgtspējīgai apsaimniekošanai un tematiskā programma nodrošinātībai ar pārtiku. [12] Eiropadomes 2013. gada 7. un 8. februāra secinājumi par daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam (EUCO 37/13), 10. punkts: "(..) Rīcības mērķiem klimata jomā 2014.–2020. gadā veltīs vismaz 20 % ES izdevumu (..)". [13] COM(2011) 840 galīgā redakcija, 7.12.2011. [14] Instructions for the programming of the 11th EDF and the DCI 2014–2020 [“11. EAF un ASI 2014.–2020. gada plānošanas norādījumi”], EĀDD un Eiropas Komisija, 15.5.2012. (sk. 2. zemsvītras piezīmi 3. lpp. angļu val. redakcijā). [15] Indonēzija ir viena no tām 19 jaunietekmes ekonomikas valstīm, uz ko attieksies jaunveidotais partnerības instruments, un tāpēc, sākot no 2014. gada, tā vairs nevarēs pretendēt uz divpusēju atbalstu saskaņā ar ASI. [16] Valsts vides profili un reģionālie vides profili. [17] Bija izstrādātas vadlīnijas par vides un klimata pārmaiņu jautājumu iekļaušanu attīstības palīdzības jomā, kā arī vadlīnijas astoņām intervences nozarēm: veselība, infrastruktūra, lauksaimniecība un lauku attīstība, energoapgāde, izglītība, ūdensapgāde un sanitārija, tirdzniecība un ieguldījumi, cieto atkritumu saimniecība. [18] http://unfccc.int/cooperation_support/financial_mechanism/fast_start_ finance/items/ 5646.php [19] Padomes 2009. gada 1. decembra secinājumi Nr. 15265/1/09 REV1, 2010. gada 12. maija secinājumi Nr. 9437/1/10 REV1, 2010. gada 14. oktobra secinājumi Nr. 14957/10 un 2011. gada 10. oktobra secinājumi Nr. 15353/11 (http://consilium.europa.eu). [20] Komisijas datos nav iespējams no reģionālajām programmām izdalīt vismazāk attīstīto valstu, mazo salu jaunattīstības valstu un Āfrikas valstu īpatsvaru. [21] Sk. IV pielikumu. [22] Ķīna, Ukraina un Āzijas reģionālais plāns. [23] Bangladeša, Bolīvija, Brazīlija, Etiopija, Gajāna, Indonēzija, Mali, Maroka un Uganda. [24] Indonēzija, Bolīvija, Ķīna, Ukraina un Maroka. [25] Bangladeša, Etiopija, Indonēzija, Maurīcija, Nikaragva, Tanzānija, Ukraina un Uganda; Austrumāfrika un Āzijas reģioni. [26] Sk., piemēram, Padomes 2010. gada 14. oktobra secinājumus "Gatavošanās Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām (UNFCCC) līgumslēdzēju pušu konferences sešpadsmitajai sesijai (COP 16) un Kioto Protokola līgumslēdzēju pušu sanāksmes sestajai sesijai (Kankuna, 2010. gada 29. novembris–10. decembris)". [27] Sk. ES Rīcības kodeksu attiecībā uz papildināmību un darba dalīšanu attīstības politikā, http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/07/st09/st09558.en07.pdf Sk. arī Ārlietu padomes 2012. gada 14. maija 3166. sanāksmes secinājumus. [28] SEC(2011) 502 galīgā redakcija, 19.4.2011., 5. pielikums. [29] Tostarp: vāja partnervalsts darbības spēja vai interese; pienācīgu pārvaldības noteikumu trūkums; valstī ir grūti apstākļi; pastāv citi koordinācijas mehānismi; nepietiekami sinhronizētas donoru darba kārtības vai plānošanas cikli; dažu donoru darbība nav pārredzama; spēcīgas divpusējās intereses; reizēm ES nepārprotami ir vienīgais galvenais donors. [30] http://www.oecd.org/dac/peer-reviews/50155818.pdf (22. lpp.). [31] Deutsche Gesellschaft für Technische Zusammenarbeit. [32] Piemēram, Ugandā Pasaules Banka ir iecerējusi finansēt jaunu ūdensapgādes un sanitārijas programmu, kaut arī jau tiek īstenota viena programma, ko līdzfinansē citi donori, tostarp ES, un tā darbojas labi. [33] Padomes 2011. gada 14. novembra secinājumi Nr. 16773/11. [34] ES delegācija Indonēzijā apgalvoja, ka šajā valstī darbojas kādi 50 donori. [35] Piemēram, ES oficiālā attīstības palīdzība Indonēzijai 2009. un 2010. gadā bija apmēram 109 miljoni ASV dolāru, bet Japāna piešķīra 1505 miljonus ASV dolāru (USD), Francija — 326 miljonus USD, ASV — 269 miljonus USD un Vācija — 172 miljonus USD. (Avots: http://www.oecd.org/dac/stats/IDN.gif) [36] Transparency International 2011. gada ziņojums par korupciju pasaulē: klimata pārmaiņas. [37] Visas četras valstis ieņem zemas vietas pēc Transparency International korupcijas uztveres indeksa: no 176 valstīm un teritorijām Tanzānija ir 102. vietā, Indonēzija — 118. vietā, Uganda — 130. vietā un Bangladeša — 144. vietā (avots: http://cpi.transparency.org/cpi2012/results/). [38] Palāta jau vairākkārt agrāk ir norādījusi, ka Komisijai, sniedzot ārējo atbalstu, ir jāpievērš lielāka uzmanība korupcijas riskam. Sk., piemēram, Īpašo ziņojumu Nr. 11/2010 "Kā Komisija pārvalda vispārējā budžeta atbalstu ĀKK, Latīņamerikas un Āzijas valstīs" un Īpašo ziņojumu Nr. 4/2013 "ES sadarbība ar Ēģipti pārvaldības jomā" (http://eca.europa.eu). [39] Diemžēl Kopīgā sadarbības stratēģija 2011. gadā tika atlikta pēc tam, kad bija radušās aizdomas par korupciju vienā no lielajām Pasaules Bankas finansētajām programmām. [40] Tostarp Bappenas (Valsts attīstības plānošanas ministrija), Klimata pārmaiņu valsts padome un REDD uzdevumgrupa. [41] Tā, kopš 2007. gada Indonēzijā ir izstrādāti vairāki valsts rīcības plāni un ceļveži klimata pārmaiņu jautājumos, bet donoru koordinācija nav veicināta. [42] SEC(2010) 409 galīgā redakcija, 1.4.2010., un SEC(2011) 487 galīgā redakcija, 8.4.2011. [43] Sk. "Comparing Definitions and Methods to Estimate Mobilised Climate Finance" [“Definīciju un metožu salīdzinājums, kas vajadzīgs mobilizētā klimata jomas finansējuma aplēsei”], ESAO, 2013. gada maijs. [44] Sk. Ekonomikas un finanšu padomes 2012. gada 15. maija 3167. sanāksmes secinājumus un Ekonomikas un finanšu padomes 2012. gada 13. novembra 3198. sanāksmes secinājumus. [45] 2011. gada augustā Komisija veica dalībvalstu aptauju par privātā klimata jomas finansējuma definīciju un lomu, bet atbildēja mazāk nekā puse dalībvalstu (un EIB). Notiek diskusijas Padomes darba grupā un ekspertu grupās. Tas ir pozitīvi, ka dalībvalstis ir dalījušās pieredzē par privātā finansējuma mobilizēšanu, taču vienošanās vēl nav panākta. [46] Ekonomikas un finanšu padomes 2011. gada 17. maija 3088. sanāksmes preses relīze un Ekonomikas un finanšu padomes 2011. gada 4. oktobra 3115. sanāksmes secinājumi par klimata jomas finansējumu. [47] Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 21. maija Regula (ES) Nr. 525/2013 par mehānismu siltumnīcefekta gāzu emisiju pārraudzībai un ziņošanai un citas informācijas ziņošanai valstu un Savienības līmenī saistībā ar klimata pārmaiņām un par Lēmuma Nr. 280/2004/EK atcelšanu (OV L 165, 18.6.2013., 13. lpp.). [48] http://unfccc.int/resource/docs/2012/cop18/eng/ 08a03.pdf [49] Eiropas Parlamenta rezolūcija par klimata pārmaiņu konferenci Durbanā, P7 TA(2011)0504 ( 16.11.2011.). [50] EU Accountability Report 2011 on Financing for Development: Review of progress of the EU and its Member States [ES pārskatatbildības 2011. gada ziņojums par attīstības finansējumu. Pārskats par ES un tās dalībvalstu progresu], 44. lpp. angļu val. redakcijā. (http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=SEC:2011:0500:FIN:EN:PDF). Sk. arī, piemēram, ESAO ziņojumu "Development Perspectives for a Post-2012 Climate Financing Architecture" [“Klimata jomas finansējuma "arhitektūras" attīstības perspektīvas pēc 2012. gada”], 8. lpp. angļu val. redakcijā. [51] Vācija, Francija, Itālija un Apvienotā Karaliste. Palāta revīzijai izraudzījās šīs četras dalībvalstis, jo tās piešķīra lielākās summas saskaņā ar ES tūlītējā finansējuma iniciatīvu. [52] Piemēram, ES tūlītējā finansējuma programmu sarakstā ir uzrādītas dalībvalstu iemaksas Tīru tehnoloģiju fondā, Eksperimentālajā programmā klimata pārmaiņu izturībspējas veicināšanai un Pasaules vides fondā. Tomēr šo fondu pilnvarnieku ziņojumos šāds palielināts finansējums neuzrādās. [53] J. Brown, M. Stadelmann, L. Hörnlein, Fast-start finance to address climate change: what we know at the mid-point [“Klimata pārmaiņu risināšana ar tūlītējo finansējumu. Starpposma novērtējums”], Aizjūras attīstības institūts, 2011. g. [54] Tie var būt attīstības mērķi lauksaimniecības, enerģētikas, izglītības u. c. nozarēs. [55] Kopš 2007. gada Rio politikas rādītāji ir obligāti ESAO Attīstības palīdzības komitejas locekļiem, tā ka šie rādītāji ir kļuvuši par visplašāk pieņemto metodoloģiju. [56] Četrpadsmit dalībvalstis nav ESAO Attīstības palīdzības komitejas locekles: Bulgārija, Horvātija, Čehija, Igaunija, Kipra, Latvija, Lietuva, Luksemburga, Ungārija, Malta, Polija, Rumānija, Slovēnija un Slovākija. [57] Laikā no 2003. līdz 2011. gadam pasaulē klimata jomā bija apsolīti 30,88 miljardi USD, izdošanai apstiprināti — 9,34 miljardi USD, izmaksāti — 1,92 miljardi USD. Avots: "The Atlas of Climate Change" [“Klimata pārmaiņu atlass”], Dow & Downing, 2011. g.; skaitļi pārbaudīti pēc www.ClimateFundsUpdate.org [58] ESAO Klimata pārmaiņu ekspertu grupas 2013. gada maija dokumentā nr. 2013(2) rakstīts: "Nav skaidrības ne par jēdzienu "mobilizēts" klimata jomas finansējums, ne par veidu, kādā izstrādāt pienācīgas vadlīnijas par novērtēšanu, ziņošanu un pārbaudēm, un šim skaidrības trūkumam ir nozīmīgas politiskās sekas UNFCCC kontekstā, jo skaidrība ir vajadzīga kā uzticības un pārredzamības nodrošināšanai, tā arī savstarpējās pārskatatbildības uzlabošanai". [59] Katrs ziņojums ir balstīts uz apkopotajiem dati, un pielikumā ir dots Komisijas un dalībvalstu atbalstīto atsevišķo darbību sīkāks saraksts (intervences pasākumu saraksts). Taču intervences pasākumu sarakstā nav ietverta atsevišķo darbību kopsumma. (http://ec.europa.eu/clima/policies/finance/international/faststart/documentation_en.htm). [60] 2014. gadā tas pārtaps par Eiropas kaimiņattiecību instrumentu. [61] UNDP "Blending Climate Finance through National Climate Funds" ["Klimata jomas finansējuma optimizēšana, veidojot nacionālus klimata fondus", 2011. g., 6. lpp. angļu val. redakcijā. Daudzpusējo finansēšanas mehānismu analīzi sk. ESAO dokumentā "Development Perspectives for a Post-2010 Climate Financing Architecture", (http://www.oecd.org/dataoecd/ 47/52/47115936.pdf). [62] Pasaules Bankas "Ziņojums par pasaules attīstību 2010. gadā. Attīstība un klimata pārmaiņas", 2009. g. [63] ESAO Parīzes deklarācija par palīdzības efektivitāti, 2005. g., 6. lpp. angļu val. redakcijā. [64] ESAO "Development Perspectives for a Post-2012 Climate Financing Architecture" [“Klimata jomas finansējuma "arhitektūras" attīstības perspektīvas pēc 2012. gada”], 2011. g., 23. lpp. angļu val. redakcijā. [65] ES tūlītējā finansējuma ziņojums Kankunai, Padomes dokuments Nr. 15889/10. [66] Komisijas dienestu darba dokuments "Implementation Framework of the Global Climate Change Alliance" [“Pasaules klimata pārmaiņu alianses īstenošanas sistēma”] 2008. g., 4. lpp. angļu val. redakcijā. [67] Sk. Vispārējo lietu un ārējo attiecību padomes 2007. gada 20. novembra secinājumus (http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/07/st15/st15103.en07.pdf). [68] GCCA iemaksas veido ES budžets (166 miljoni EUR), EAF (40 miljoni EUR) un šādu dalībvalstu iemaksas: Īrija (31 miljons EUR), Zviedrija (5,1 miljons EUR), Igaunija (0,8 miljoni EUR), Kipra (0,6 miljoni EUR) un Čehija (0,2 miljoni EUR). [69] Ekonomikas un finanšu padomes 2012. gada. 15. maija 3167. sanāksme. [70] Krievijas Federācija un Savienotās Valstis bija pret ES pārstāvja iecelšanu Valdē, kā argumentu minot, ka tas nozīmētu dažu dalībvalstu dubultu pārstāvniecību. -------------------------------------------------- I PIELIKUMS VISMAZĀK ATTĪSTĪTĀS VALSTIS, MAZO SALU JAUNATTĪSTĪBAS VALSTIS UN ĀFRIKA +++++ TIFF +++++ 1 Tikai ANO dalībvalstis. Avoti: http://www.un.org/special-rep/ohrlls/ohrlls/allcountries-regions.pdf http://en.wikipedia.org/wiki/List_of_sovereign_states_and_dependent_territories_in_Africa -------------------------------------------------- II PIELIKUMS EUROPEAID 2003.–2012. GADA FINANSĒJUMS KLIMATA JOMĀ Komisija sniedz finansējumu klimata jomā kā daļu no ārējā atbalsta no vairākiem avotiem, galvenie no tiem ir a) Eiropas Attīstības fonds (EAF) — galvenais attīstības sadarbības instruments, kas aptver Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstis un aizjūras zemes un teritorijas, b) attīstības sadarbības instruments, kas aptver Latīņameriku, Āziju un Centrālāziju, Tuvos Austrumus un Dienvidāfrikas Republiku, kā arī tematiskās programmas, c) Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instruments (ENPI) [1], kas aptver šā instrumenta valstis [2] un Krieviju; d) humānā palīdzība pēc dabas katastrofām, piemēram, pēc plūdiem Pakistānā vai cunami Indijas okeānā. Laikā no 2003. līdz 2012. gadam EuropeAid pārvaldīja saistības, kas uzņemtas par finansējumu klimata jomā kā daļu no ārējā atbalsta, apmēram 4650 miljonu EUR apmērā. Šīs summas sīkāks sadalījums ir dots turpmāk pievienotajās tabulās. 1. TABULA.EUROPEAIDKLIMATA JOMAS FINANSĒJUMA IEDALĪJUMS PĒC FINANSĒŠANAS INSTRUMENTA, 2003.–2012. GADS Piezīme. Noapaļošanas dēļ saskaitāmo summa var nesakrist ar uzrādīto kopsummu. (miljonos EUR) | Gads | ASI | EKPI | EAF | Kopā | 2003 | 82 | 5 | 33 | 120 | 2004 | 247 | 27 | 26 | 300 | 2005 | 118 | 5 | 74 | 196 | 2006 | 147 | 20 | 94 | 261 | 2007 | 125 | 162 | 205 | 492 | 2008 | 283 | 63 | 56 | 402 | 2009 | 269 | 39 | 436 | 745 | 2010 | 267 | 163 | 245 | 675 | 2011 | 337 | 123 | 166 | 626 | 2012 | 341 | 258 | 234 | 833 | Kopā | 2216 | 864 | 1570 | 4650 | 2. TABULA. EUROPEAID KLIMATA JOMAS FINANSĒJUMA IEDALĪJUMS PĒC ĢEOGRĀFISKĀ APGABALA (miljonos EUR) | Gads | Āfrika | Āzija | Latīņ-amerika | Karību jūras reģions | Austrum-eiropa un Krievija | Vidusjūras reģions un Tuvie Austrumi | Klusā okeāna reģions | Jaukti reģioni | Kopā | 2003 | 22 | 22 | 31 | 17 | 5 | — | 4 | 19 | 120 | 2004 | 24 | 82 | 152 | 3 | 4 | 22 | 7 | 6 | 300 | 2005 | 88 | 41 | 27 | 1 | 5 | — | 15 | 20 | 196 | 2006 | 103 | 25 | 67 | 10 | 15 | 7 | 6 | 28 | 261 | 2007 | 118 | 18 | 14 | 62 | 101 | 86 | 19 | 74 | 492 | 2008 | 98 | 85 | 13 | 0 | 114 | 41 | 3 | 47 | 402 | 2009 | 117 | 55 | 45 | 32 | 1 | 48 | 27 | 419 | 745 | 2010 | 204 | 104 | 32 | 9 | 45 | 126 | 32 | 123 | 675 | 2011 | 186 | 101 | 28 | 28 | 72 | 47 | 4 | 160 | 626 | 2012 | 236 | 100 | 96 | 26 | 98 | 160 | 27 | 90 | 833 | Kopā | 1197 | 633 | 504 | 189 | 460 | 537 | 145 | 986 | 4650 | 3. TABULA. EUROPEAID JAUNATTĪSTĪBAS VALSTĪM PIEŠĶIRTĀ KLIMATA JOMAS FINANSĒJUMA ORIENTĒJOŠS IEDALĪJUMS PIELĀGOŠANĀS UN SEKU MAZINĀŠANAS PASĀKUMOS Piezīme. Noapaļošanas dēļ saskaitāmo summa var nesakrist ar uzrādīto kopsummu. Avots:EuropeAid datubāze. (miljonos EUR) | Gads | Pielāgošanās | Seku mazināšana | Kopā [9999] | Summa | % | Summa | % | Summa | 2003 | 68 | 41 % | 100 | 59 % | 120 | 2004 | 205 | 41 % | 289 | 59 % | 300 | 2005 | 117 | 42 % | 160 | 58 % | 196 | 2006 | 117 | 33 % | 233 | 67 % | 261 | 2007 | 279 | 39 % | 433 | 61 % | 492 | 2008 | 103 | 21 % | 388 | 79 % | 402 | 2009 | 269 | 31 % | 588 | 69 % | 745 | 2010 | 424 | 54 % | 366 | 46 % | 675 | 2011 | 401 | 45 % | 490 | 55 % | 626 | 2012 | 621 | 50 % | 618 | 50 % | 833 | Kopā | 2603 | 42 % | 3664 | 58 % | 4650 | 4. TABULA. VALSTU PROGRAMMĀM PIEŠĶIRTĀ EUROPEAID KLIMATA JOMAS FINANSĒJUMA IEDALĪJUMS PĒC VALSTĪM (VISMAZĀK ATTĪSTĪTĀS VALSTIS (VAV), MAZO SALU JAUNATTĪSTĪBAS VALSTIS (MSJV) UN ĀFRIKA) Piezīme. Noapaļošanas dēļ saskaitāmo summa var nesakrist ar uzrādīto kopsummu. Avots:EuropeAid datubāze. (miljonos EUR) | Gads | Visi pielāgošanās pasākumi | Viss klimata pārmaiņu apkarošanas finansējums | VAV, MSJV, Āfrikas valstis | Citas valstis | Kopā | VAV, MSJV, Āfrikas valstis | Citas valstis | Kopā [8888] | Summa | % | Summa | % | Summa | Summa | % | Summa | % | Summa | 2003 | 15 | 38 % | 24 | 62 % | 39 | 24 | 32 % | 51 | 68 % | 75 | 2004 | 13 | 7 % | 175 | 93 % | 188 | 27 | 10 % | 235 | 90 % | 262 | 2005 | 50 | 78 % | 14 | 22 % | 64 | 64 | 71 % | 26 | 29 % | 90 | 2006 | 40 | 56 % | 32 | 44 % | 72 | 66 | 52 % | 62 | 48 % | 128 | 2007 | 69 | 67 % | 34 | 33 % | 104 | 160 | 65 % | 87 | 35 % | 247 | 2008 | 41 | 60 % | 28 | 40 % | 69 | 97 | 33 % | 195 | 67 % | 291 | 2009 | 93 | 93 % | 6 | 7 % | 99 | 179 | 87 % | 26 | 13 % | 206 | 2010 | 142 | 58 % | 105 | 42 % | 248 | 148 | 40 % | 225 | 60 % | 373 | 2011 | 87 | 67 % | 42 | 33 % | 129 | 127 | 57 % | 94 | 43 % | 221 | 2012 | 149 | 69 % | 68 | 31 % | 217 | 162 | 56 % | 125 | 44 % | 287 | Kopā | 701 | 57 % | 529 | 43 % | 1230 | 1054 | 48 % | 1125 | 52 % | 2179 | [1] Pazīstams arī ar nosaukumu EuropeAid. [2] Alžīrija, Armēnija, Azerbaidžāna, Baltkrievija, Ēģipte, Gruzija, Izraēla, Jordānija, Libāna, Lībija, Moldova, Maroka, Okupētās Palestīniešu Teritorijas, Sīrija, Tunisija un Ukraina. [9999] Dažus intervences pasākumus var uzskatīt gan par pielāgošanās, gan par seku mazināšanas pasākumiem, tāpēc aile "Kopā" nav pirmo aiļu saskaitījums. [8888] Dažus intervences pasākumus var uzskatīt gan par pielāgošanās, gan par seku mazināšanas pasākumiem, tāpēc aile "Kopā" nav pirmo aiļu saskaitījums. -------------------------------------------------- III PIELIKUMS ES 2007.–2013. GADA KLIMATA JOMAS FINANSĒJUMA PLŪSMA UZ JAUNATTĪSTĪBAS VALSTĪM +++++ TIFF +++++ -------------------------------------------------- IV PIELIKUMS REVĪZIJAS METODES UN PIERĀDĪJUMU VĀKŠANA Šajā pielikumā īsumā strukturēta revīzijas pieeja. PRIEKŠIZPĒTE 1. Pirms revīzijas tika veikta priekšizpēte, kurā uzdevums bija noteikt ar ES finansējumu klimata jomā saistīto galveno risku. Izpētes darbu veidoja dokumentu izskatīšana un sarunas ar Komisijas, EĀDD, NVO un Padomes Sekretariāta darbiniekiem, kuri strādā ar jaunattīstības valstīm piešķirtā klimata jomas finansējuma galvenajiem jautājumiem. SARUNAS 2. Revidenti rīkoja sarunas ar 17 Komisijas departamentu administratīvo un/vai finanšu struktūrvienību vadītājiem un par konkrētām valstīm atbildīgiem referentiem, kā arī ar sešu nevalstisko organizāciju vecākajiem darbiniekiem. Izraudzījās tos Komisijas departamentus, kuri atbild par revīzijas tvēruma jomās ietilpstošiem jautājumiem, savukārt NVO izraudzījās tā, lai iegūtu ārējus viedokļus no citām personām, kas iesaistītas klimata jomas finansēšanā. No Komisijas: Attīstības un sadarbības ģenerāldirektorāts (DEVCO [1]) C direkcija — Ilgtspējīga izaugsme un attīstība Klimata politikas ģenerāldirektorāts (CLIMA) A direkcija — Starptautiskā un klimata stratēģija B direkcija — Eiropas un starptautiskie oglekļa dioksīda tirgi C direkcija — Pielāgošanās racionalizācija un zemas oglekļa emisijas tehnoloģija Humānās palīdzības un civilās aizsardzības ģenerāldirektorāts (ECHO) A direkcijas 4. nodaļa — Tematiskā politika B direkcijas 5. nodaļa — Āzija, Latīņamerika, Karību jūras reģions un Klusā okeāna valstis C direkcijas 2. nodaļa — Budžets, ārējā revīzija un informātika Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts (ECFIN) ĢD ECFIN D direkcijas 4. nodaļa — Globalizācija, tirdzniecība, attīstība No Eiropas Ārējās darbības dienesta: I direkcija — Horizontālie jautājumi; Āzija un Klusā okeāna valstis I.B.1. direkcija — Ķīna, Honkonga, Makao, Taivāna, Mongolija V.A.4. direkcija — Mercosur valstis VI.B1. direkcija — Pasaules mēroga jautājumi un terorisma apkarošana A direkcija — Finanses un uzņēmējdarbības atbalsts No Eiropas Investīciju bankas: Projektu direkcija — Vides, klimata un sociālo lietu birojs Direkcija darbībām ārpus Eiropas Savienības un kandidātvalstīm Finanšu kontroles direkcija No Padomes Sekretariāta: E direkcijas 1.B nodaļa — Klimata pārmaiņas, koordinācija un horizontālie jautājumi No nevalstiskajām organizācijām: Oxfam International (Brisele) un Oxfam biroji Bangladešā un Ugandā CAN Europe un CAN Tanzania (Tanzānijas pilsoniskās sabiedrības forums klimata pārmaiņu jautājumos un saistībā ar klimata rīcības tīklu [Climate Action Network jeb CAN]) Pasaules dabas fonds (WWF) (Briseles biroji) Concern Worldwide (Bangladeša) Shushilan (Bangladeša) Pasaules agromežsaimniecības centrs (World Agroforestry Centre) (Indonēzija) APTAUJA 3. Četrām ES dalībvalstīm izsūtīja rakstisku aptauju, kuras mērķis bija iegūt informāciju un uzzināt šo dalībvalstu viedokļus. VALSTU UN REĢIONU ATLASE 4. Dokumentu pārbaudei atlasīja 16 valstis un divus reģionus. Atlases kritēriji bija: koordinācija: valstis, kurās bija pietiekami daudz donoru, lai varētu novērtēt darba dalīšanu; klimata jomas finansējuma apjoms: valstis, kuras kopš 2002. gada no Komisijas ir saņēmušas ievērojami lielu finansējumu klimata jomā; attīstības parametri un neaizsargātība pret klimata pārmaiņām: dažādu apstākļu valstu grupas, tostarp vismazāk attīstītās valstis, mazo salu jaunattīstības valstis un tā dēvētās BRICS valstis [2], un viena valsts, kas saņem lielu finansējumu klimata jomā, lai gan tai ir samērā augsts tautas attīstības indekss; ģeogrāfiskais sadalījums — valstis dažādās ģeogrāfiskajās zonās: Āfrika, Āzija, Klusā okeāna valstis, Latīņamerika un Eiropas kaimiņvalstis. 5. Pēc uzskaitītajiem kritērijiem revīzijai atlasīja šādas valstis: Bangladeša, Bolīvija, Brazīlija, Centrālāfrikas Republika, Ķīna, Etiopija, Gajāna, Indonēzija, Mali, Maroka, Maurīcija, Nikaragva, Tanzānija, Uganda, Ukraina un Vanuatu. 6. Analīzei izraudzītie reģioni bija Austrumāfrika un Āzija, jo šie reģioni no Komisijas saņēma visvairāk klimata jomas finansējuma. PARAUGA ATLASE 7. Lai pārbaudītu Rio politikas rādītāju piemērošanu saskaņā ar Komisijas tūlītējā finansējuma iniciatīvu, revidenti analizēja nejauši atlasītu desmit programmu (no 19 programmām) paraugu. 8. To, kā Komisija izvēlējās finansēšanas kanālus, pārbaudīja nejauši atlasītām 20 ar klimatu saistītām programmām (pārbaudīja gan divpusējus, gan daudzpusējus finansēšanas kanālus). ČETRU PARTNERVALSTU APMEKLĒJUMS 9. No 16 valstīm apmeklēja četras (Bangladešu, Indonēziju, Tanzāniju un Ugandu), jo tās saņēma lielu finansējumu un reprezentēja dažāda veida klimata pārmaiņu ietekmi un vajadzības. 10. Revīzijas apmeklējumu laikā no 2013. gada 13. līdz 25. janvārim revidentu grupa iztaujāja ES delegāciju darbiniekus, attiecīgo valsts iestāžu pārstāvjus, galvenos attīstības partnerus (ES un ārpus ES) un nevalstisko organizāciju un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjus. Dažas programmas izraudzījās apmeklēšanai uz vietas. +++++ TIFF +++++ [1] Pazīstams arī ar nosaukumu EuropeAid [2] Brazīlija, Krievija, Indija, Ķīna un Dienvidāfrika. -------------------------------------------------- V PIELIKUMS GALVENI POTENCIĀLIE IEŅĒMUMU AVOTI, KURUS KOMISIJA APZINĀJUSI, LAI PALIELINĀTU FINANSĒJUMU KLIMATA JOMĀ Avots: SEC(2011) 487 galīgā redakcija un SEC(2010) 409 galīgā redakcija. Ieņēmumu veids | Apraksts | Līdz šim sasniegtais | Ikgadējo ieņēmu aplēse | ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas (ETS) izsoļu ieņēmumi | — ES ETS ir viena no modernākajām līdz šim izstrādātajām tirgū balstītajām shēmām [1], un tas ir apjomīgākais skaitļos viegli izsakāmais avots, kam par pamatu ir oglekļa dioksīda emisiju izcenojums. — ES ETS ieviesa 2005. gadā, un 2013. gada 1. janvārī sākās šīs sistēmas III fāze, kurā izsoles kļuvušas par CO2 kvotu piešķiršanas standarta metodi. — Paredzamais stāvoklis 2020. gadā būtu tāds, ka ik gadu tiktu pārdots un dalībvalstu ieņēmumu kasēs nonāktu gandrīz viens miljards ES kvotu. — Kopš 2012. gada 1. janvāra ES ETS ir iekļauti arī ieņēmumi no aviācijas kvotu izsolēm. | 2013. gada 1. janvārī sākās ETS trešā fāze. Ir noteikts, ka dalībvalstīm vismaz 50 % no kvotu izsoļu ieņēmumiem ir jāpiešķir ar klimata pārmaiņām saistīto mērķu sasniegšanai, tostarp jaunattīstības valstīs. Saskaņā ar Komisijas aplēsēm no šā ieņēmumu avota katru gadu varētu iegūt 20 miljardus EUR. Taču ticama aplēse vēl nav iespējama, jo iniciatīva ir jauna, pēdējā laikā krītas oglekļa dioksīda cenas un Eiropas Parlaments ir noraidījis Komisijas priekšlikumu stabilizēt cenu līmeni. | 20–30 miljardi EUR | Maksa par oglekļa dioksīda emisijām starptautiskajā jūras un aviācijas satiksmē | — Starptautiskajām aviācijas un jūras satiksmes emisijām nosaka maksu (nodokli), tādējādi tiecoties samazināt kaitīgos izmešus. — Maksas noteikšana par emisiju negatīvo ietekmi ļauj labot tirgus nepilnību un rada piemērotus un rentablus stimulus emisiju turpmākai samazināšanai. | Aviācijas lidojumiem piemērojamā soda nauda par oglekļa dioksīda emisijām ir iestrādāta ES tiesību aktos kopš 2008. gada [2], un tā stājās spēkā 2013. gadā. Pret to skaļi iebilda valstis ārpus ES, īpaši ASV un Ķīna, kuras apšaubīja šīs rīcības likumību. 2012. gada novembrī pēc tam, kad Starptautiskā Civilās aviācijas organizācija (ICAO) pauda nolūku meklēt kopēju risinājumu, ES nolēma uz vienu gadu atlikt ES ETS piemērošanu starptautiskajai gaisa satiksmei, kamēr ICAO paspārnē tiek gatavota visaptveroša vienošanās. Ja pasaules mēroga vienošanās netiks panākta, ES plānoto soda naudu ieviesīs no jauna. Katra dalībvalsts varēs izlemt, kā izmantot ieņēmumus no šīs aviācijas shēmas. Jūras satiksmē ar oglekļa dioksīda emisiju maksas noteikšanu klājies lēnāk. Komisija 2013. gada jūnijā ierosināja pasākumus ar mērķi no 2018. gada iekļaut jūras transporta emisijas ETS tvērumā, ja iespējams, Starptautiskās Jūrniecības organizācijas pakļautībā. Līdz šīm nav pieņemts lēmums par jūrniecības shēmas ieņēmumu izmantošanu, tātad nav skaidrības par to, kādas summas varētu tikt paredzētas klimata pārmaiņu apkarošanas finansēšanai jaunattīstības valstīs. | Līdz 24 miljardiem USD [3] | Jauns oglekļa dioksīda emisiju tirgus mehānisms | — Tas ir mehānisms siltumnīcefekta gāzu samazināšanai, ar kuru iespējams maksāt par emisijām citviet. — Oglekļa dioksīda tirgus jau darbojas un rada ievērojamu finanšu plūsmu uz jaunattīstības valstīm ar Ekoloģiski tīras attīstības mehānisma starpniecību. Iecere ir ieviest jaunu un tālejošāku oglekļa dioksīda tirgus mehānismu, kas balstītos uz skaidru CO2 izcenojumu un kas būtu jauns publisko ieņēmumu avots, īpaši ekonomiski spēcīgākajās jaunattīstības valstīs un starptautiski konkurētspējīgās nozarēs. | 2012. gada novembrī Komisija publicēja pētījumu par jaunā oglekļa dioksīda emisiju tirgus mehānisma izstrādes alternatīvām, par kurām panākta vienošanās UNFCCC un kuras paredzēja apspriest Dohas konferencē (18. COP 2012. gada novembrī), kā arī darba dokumentu par REDD+ rezultātos balstītā finansējuma palielināšanu. | — | Finanšu sektora nodoklis | — Tiek apsvērti vairāki finanšu sektora nodokļa varianti (piem., darījumu nodokļi, akcentējot vai neakcentējot valūtas maiņas darījumu tirdzniecību), un dažas dalībvalstis dažus no šiem variantiem jau īsteno. | Eiropas Komisija 2011. gada 28. septembrī iesniedza priekšlikumu Padomes direktīvai par saskaņotu finanšu darījumu nodokli Eiropas Savienībā. Padome šo priekšlikumu nepieņēma, un 2013. gada 22. janvārī vienpadsmit dalībvalstis lūdza Komisijai izstrādāt jaunu priekšlikumu par nodokļa piemērošanu akciju, obligāciju un atvasināto finanšu instrumentu tirdzniecībai saskaņā ar "ciešākas sadarbības" procedūru. Komisija bija sagatavojusi jauno priekšlikumu 2013. gada 14. februārī. Ar šo nodokli paredzēts iegūt 30 līdz 35 miljardus EUR gadā, bet nav ziņu par to, vai ar šo nodokli gūtos ieņēmumus piešķirs jaunattīstības valstu vajadzībām [4]. | 30–35 miljardi EUR | Privātā finansējuma palielināšana | — Paredzēts piesaistīt privāto finansējumu no attīstītajām valstīm, lai ar to papildinātu vietējo privāto finansējumu jaunattīstības valstīs. — Privāto finansējumu varētu piesaistīt, ja vispārējā uzņēmējdarbības vide tiktu padarīta pievilcīgāka vietējiem un starptautiskajiem ieguldījumiem. — Ieguldījumu riska un ienesīguma profilu varētu uzlabot arī procentu likmju subsidēšana. — Publiskā un privātā sektora partnerība ļautu izlīdzināt finansēšanas izmaksas un risku. — Garantiju sniegšana sekmētu aizdevumus klimata projektiem. — Tehniskā palīdzība ļautu dalīties ar informāciju par projektiem un veikt sagatavošanās darbu privāto ieguldītāju intereses izraisīšanai. | Pagaidām nav starptautiski pieņemtas pieejas, pēc kuras uzraudzīt un uzskaitīt tīros ieguvumus no privātā sektora starptautiskās finansējuma plūsmas klimata darbībām jaunattīstības valstīs. Padome 2012. gada maijā un novembrī lūdza Komisiju un dalībvalstis vienoties par kopēju " privātā finansējuma klimata jomā" definīciju. Ekonomikas politikas komitejas un Ekonomikas un finanšu komitejas darbinieki informē, ka viena no apakšgrupām klimata darba grupā (Starptautisku vides jautājumu darba grupā) ir brīvprātīgi pieteikusies izpētīt jēdzienu "privātais finansējums", bet darbs tikko sācies. Tāpēc vēl nav iespējams aplēst ne potenciālos ieņēmumiem no šā avota, ne šo ieņēmumu īpatsvaru, ko varētu piešķirt klimata jomas finansējumam jaunattīstības valstīs. | — | Klimata jomas finansēšana ar daudzpusēju un citu attīstības banku starpniecību | — Katalizators no publiskiem un privātiem avotiem piesaistītu līdzekļu novirzīšanai svarīgos ieguldījumu projektos. — Daudzpusējas un citas attīstības bankas ietver šādas iestādes: Eiropas Investīciju banka (EIB) un tādas lielākas divpusējas finanšu iestādes kā Francijas Agence Française de Développement (AFD), Vācijas Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW) un Ziemeļu vides finanšu korporācija (NEFCO). | Komisija un ES dalībvalstis ir izveidojušas septiņus ES reģionālos ieguldījumu mehānismus [5], kas aptver visas valstis ES ārējās sadarbības jomā un visas darbības nozares. Ar šiem mehānismiem dotācijas no ES budžeta un dalībvalstu iemaksas apvieno ar papildu resursiem, kuri nav dotācijas (kapitālfondiem, garantijām, aizdevumiem u. c.) un kuri galvenokārt nāk no EIB un citām attīstības bankām. Komisija 2010. gada novembrī paziņoja, ka visos septiņos ES reģionālo ieguldījumu mehānismos tiek izveidoti "klimata pārmaiņu logi", kuru mērķis ir veicināt jaunattīstības valstu programmas, ar kurām pielāgojas klimata pārmaiņu sekām un iegulda zemas oglekļa emisijas nākotnē [6]. EIB pārvaldītajiem ieguldījumu mehānismiem nav izvirzīti mērķi saistībā ar klimata jomas finansējuma palielināšanu jaunattīstības valstīm. Turklāt vēl ir par agru spriest par tendencēm attiecībā uz klimata jomas finansējumu no ieguldījumu mehānismiem, jo "klimata pārmaiņu logus" izveidoja tikai 2010. gada beigās un vairāki ieguldījumu mehānismi izveidoti pavisam nesen. | n/a | [1] Sk. pētījumus, ko sagatavojusi ESAO (http://www.oecd.org/environment/cc/39725657.pdf) un NVO (http://www.mcc-berlin.net/fileadmin/data/pdf/ Publikationen/Tuerk_Sterk_Haites_Mehling_Flachsland_Kimura_Betz_Jotzo_2009_Linking_Emissions_Trading_Schemes.pdf). [2] Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 19. novembra Direktīva 2008/101/EK, ar ko groza Direktīvu 2003/87/EK, lai aviācijas darbības iekļautu Kopienas siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā (OV L 8, 13.1.2009., 3. lpp.). [3] Pamatojoties uz 2010. gada 5. novembra ziņojumu, ko sagatavojusi ANO ģenerālsekretāra Augsta līmeņa padomdevēju grupa klimata jomas finansējuma jautājumos. [4] http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/other_taxes/financial_sector/. [5] ES un Āfrikas Infrastruktūras ieguldījumu fonds (ITF, izveidots 2007. g.), Kaimiņattiecību politikas ieguldījumu mehānisms (NIF, izveidots 2008. g.), Rietumbalkānu ieguldījumu sistēma (WBIF, izveidota 2010. g.), Latīņamerikas ieguldījumu mehānisms (LAIF, izveidots 2010. g.), Vidusāzijas ieguldījumu mehānisms (IFCA, izveidots 2010. g.), Karību ieguldījumu mehānisms (CIF, izveidots 2012. g.), Āzijas ieguldījumu mehānisms (AIF, izveidots 2012. g.) un Klusā okeāna reģiona ieguldījumu mehānisms (IFP, izveidots 2012. g.). [6] Sk. Komisijas 2010. gada 29. novembra preses relīzi (http://europa.eu/rapid/press-release_IP-10-1621_en.htm): "Ar šo iniciatīvu uzlabosies arī ziņojumu sagatavošana par ES finansējumu klimata jomā un tā pārredzamība". -------------------------------------------------- VI PIELIKUMS KOMISIJAS UN ČETRU REVĪZIJAI ATLASĪTO ES DALĪBVALSTU DEFINĪCIJAS JĒDZIENAM "JAUNS UN PAPILDU FINANSĒJUMS" Avoti: 1) ES dalībvalstu aptauja par 2011. pārskatatbildības ziņojumu (http://ec.europa.eu/europeaid/how/accountability/eu-annual-accountability-reports/country_answers_en.htm). 2) Ziņojums Has the EU kept its Fast-start Climate Finance promises? [“Vai ES ir pildījusi klimata jomas tūlītējā finansējuma solījumus”], 2010. g. maijs, CAN Europe and others. 3) Informācija no tīmekļa vietnes, kuru izveidojusi Nīderlandes Vides un telpiskās plānošanas ministrija (www.faststartfinance.org/home). 4) Eiropas Parlamenta ES ārpolitikas ģenerāldirektorāta pētījums Briefing on Climate Change Financing: The concept of additionality in the light of the Commission proposal for a development cooperation instrument (DCI) for 2014-2020 ["Klimata jomas finansējuma stāvoklis: "papildu finansējuma" jēdziens, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu par 2014.–2020. gada attīstības sadarbības instrumentu"], 2012. g. jūnijs. | Tūlītējā finansējuma ziņojumos izmantotā definīcija | Eiropas Komisija | — Jauns finansējums: finansējums, ko piešķir papildus tam ar klimatu saistīto darbību atbalstam, par kuru jau panākta vienošanās (1,2,4). — Papildu finansējums: finansējums, kas ietilpst nepiešķirtajā rezervē, kura paredzēta ārējo ES budžeta izdevumu maksimālā apjoma ietvaros, un tātad to neatvelk no ieplānotā attīstības finansējuma vai ar to neaizstāj ieplānoto finansējumu (tā ir papildu nauda tam finansējumam, kas sākotnēji ieplānots attīstības sadarbībai un klimata darbībām 2010.–2012. gadā) (1,4). | Vācija | — Jauns finansējums: finansējums no inovatīviem avotiem (piem., emisiju piešķirto kvotu izsoles ES emisiju kvotu tirdzniecības sistēmā (1). — Papildu finansējums: finansējums, ko piešķir papildus tam ar klimatu saistītajam finansējumam, ko piešķīra atsauces gadā (2009. gadā) (1,2,4). | Francija | — Attīstības un klimata pārmaiņu finansējuma integrācija, mērķapjomi vai papildināmība nav norādīta (4). — Daļa no Francijas pastiprinātās apņemšanās finansēt klimata jomu; daļēji skaitās kā valsts oficiālā attīstības palīdzība (2,4). | Itālija | — Netiek sniegta precīza informācija (vairāku definīciju kombinācija, piem., papildus noteiktā atsauces gadā paredzētajam ar klimatu saistītajam finansējumam un/vai papildus vidējam ikgadējam ar klimatu saistītam finansējumam noteiktā atsauces laikposmā) (1,4). | Apvienotā Karaliste (AK) | — Saistības no AK pieaugošā oficiālās attīstības palīdzības budžeta, kuru plānots līdz 2013. gadam palielināt līdz 0,7 % no nacionālā kopienākuma (1,4). | --------------------------------------------------