Eiropas Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei par Kopienas rīcību saistībā ar vaļu medībām /* COM/2007/0823 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 19.12.2007 COM(2007) 823 galīgā redakcija EIROPAS KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par Kopienas rīcību saistībā ar vaļu medībām EIROPAS KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par Kopienas rīcību saistībā ar vaļu medībām Ievads Pārmērīgu vaļu medību un vides degradācijas dēļ ir ievērojami samazinājušās daudzu vaļu sugu populācijas. Vaļu krājumu saglabāšanas un pārvaldības starptautiskos centienus, ko īsteno Starptautiskā Vaļu medību komisija ( IWC ), kavē bezgalīgie strīdi starp vaļu medību atbalstītājām un noliedzējām valstīm. Līdz šim Eiropas Savienība nav spējusi likt lietā tās politisko ietekmi IWC , galvenokārt tāpēc, ka nav formulēta koordinēta un saskaņota Kopienas nostāja. Komisija ir izvērtējusi pašreizējo stāvokli saistībā ar vaļu aizsardzību ES un pasaulē, un ar šo paziņojumu tā vēlas uzsvērt, ka ES jārīkojas kā vienotam un ietekmīgam spēkam starptautiskās vaļu medību politikas arēnā. ES jāpatur prātā mērķis — nodrošināt, ka tiek izveidots un pienācīgi piemērots efektīvs starptautisks regulējums vaļu aizsardzībai. STARPTAUTISKā VAļU MEDīBU KOMISIJA Pamatinformācija 1. Vaļi, delfīni un cūkdelfīni pieder pie Cetacea kārtas. Ir 13 „lielo vaļu” sugas — zilais valis ( Balaenoptera musculus ) , finvalis ( Balaenoptera physalus) , kuprvalis ( Megaptera novaeangliae) , polārais valis ( Balaena mysticetus) , kašalots ( Physeter macrocephalus) , minkvaļi ( Balaenoptera acutorostrata, B. bonaerensis) u.c. — un vēl 68 mazāku vaļu un delfīnu sugas. Vaļi, lielākoties lielie vaļi, jau kopš viduslaikiem ir medīti Eiropā, ziemeļu okeānos, vēlāk arī Amerikā un citos pasaules reģionos, tostarp Antarktikas reģionā. Daudzviet pasaulē vaļu gaļu izmantoja pārtikā, citi svarīgi no vaļiem iegūti produkti bija tā saucamās vaļu ūsas un jo sevišķi trāns un tauki, ko izmantoja kā degvielu un mašīnu eļļošanai. Vaļu ieguve kulmināciju sasniedza 20. gadsimta piecdesmitajos un sešdesmitajos gados, kad ik gadus nomedīja desmitiem tūkstošu vaļu. Šīs pārmērīgās izmantošanas dēļ pagājušā gadsimta vidū daudzas populācijas ievērojami samazinājās. Vaļus apdraud arī vides degradācija, tostarp klimata pārmaiņas, un piezveja zivsaimniecībā. 2. Starptautiskā Vaļu medību komisija ( IWC ) ir starptautiska organizācija, kuras kompetencē ir vaļu krājumu saglabāšana un pārvaldība. Tā izveidota ar Starptautisko Konvenciju vaļu medību regulēšanai (Konvencija), kas parakstīta Vašingtonā 1946. gada 2. decembrī. Tolaik vaļu medību nozare paplašinājās un attīstījās, un Konvencijas mērķis bija „ nodrošināt vaļu krājumu pienācīgu saglabāšanu un tādā veidā dot iespējas vaļu medību nozarei plānveidīgi attīstīties ”. 3. IWC dalībnieces var būt tikai valdības, kas pievienojušās Konvencijai. Pēdējos gados Konvencijas Pušu skaits ir strauji audzis; Konvencijai pievienojušās 77 valstis, no kurām 20[1] ir ES dalībvalstis. Eiropas Komisija nemitīgi mudinājusi dalībvalstis, kas vēl nav Konvencijas Puses, pievienoties Konvencijai. 4. Eiropas Kopienai IWC ir novērotāja statuss. Komisija 1992. gadā pieņēma priekšlikumu uzsākt sarunas par Kopienas pievienošanos Konvencijai[2]. Tomēr Padome kopš šā priekšlikuma pieņemšanas vēl nekādi nav rīkojusies. 5. IWC ir jāpārskata un pēc vajadzības jāpārstrādā pasākumi, kas noteikti Konvencijas sarakstā, kurš reglamentē vaļu medību norisi visā pasaulē. Saraksts ir pievienots Konvencijai, ir neatņemama Konvencijas daļa un tātad saistošs Pusēm. Praksē tas nozīmē, ka Konvencijā paredzēts vispārīgs regulējums, savukārt sarakstā izklāstīti sīki noteikumi par vaļu medībām saistībā ar vaļu resursu saglabāšanu un izmantošanu. Ar sarakstā minētajiem pasākumiem citstarp paredz dažu vaļu sugu pilnīgu aizsardzību, nosaka konkrētas teritorijas kā vaļu rezervātus, nosaka medījamo vaļu skaitu un lielumu, medību sezonu, koordinē zinātnisko pētniecību (tostarp par vides problēmām) un datu apkopošanu. Grozījumus sarakstā var pieņemt ar trīs ceturtdaļu Pušu balsu vairākumu, un tie stājas spēkā 90 dienu laikā attiecībā uz visām Pusēm, kas pret tiem neiebilst. Saskaņā ar šādu procedūru saraksts tika grozīts IWC sanāksmē 1982. gadā — tam pievienoja jaunu punktu, lai ieviestu vaļu komerciālo medību moratoriju. 6. IWC sanāk reizi gadā. 2006. un 2007. gadā sanāksmes notika attiecīgi Sentkitsā un Nevisā un Ankoridžā, Aļaskā. 7. Pēc aicinājuma 1972. gadā ANO Stokholmas konferencē par cilvēkvidi IWC 1982. gadā pieņēma vaļu komerciālo medību moratoriju, kas ir spēkā kopš 1985. gada. Pieņemot šo pasākumu, IWC ņēma vērā to, cik nenoteikti ir zinātniskie dati par vaļu krājumiem un cik sarežģīti ir vajadzīgos datus iegūt[3]. 8. Viens no svarīgākajiem jautājumiem, ko pēdējos gados regulāri apspriež IWC sanāksmēs, ir par to, vai vaļu krājumi ir pietiekami atjaunojušies, lai varētu kontrolēti atcelt vaļu medīšanas moratoriju. 9. Tas, ka jāizstrādā jauni pārvaldības uzdevumi un procedūras, tika atzīts, aizsākoties IWC apspriedēm par vaļu komerciālo medību turpmāko pārvaldību pēc medību moratorija stāšanās spēkā. Tāpēc tika uzsākts darbs pie pārskatītās pārvaldības procedūras (PPP). PPP noteiktu ieguves ierobežojumus, pamatojoties uz zinātniskiem datiem par vaļu populācijām. Lai gan procedūra pieņemta jau 1994. gadā, to vēl nepiemēro, jo vēl jāstrādā pie pārskatītās pārvaldības shēmas (PPS). PPS mērķis būs nodrošināt IWC noteikumu ievērošanu, un tā ietvertu dažādus kontroles pasākumus. Uzmanība ir pievērsta tādiem jautājumiem kā starptautiskie novērotāji uz kuģiem, pārbaudes, lai apkarotu nelikumīgas vaļu medības, par kurām netiek ziņots, atbilstības nodrošināšanas pasākumi, kontroles pasākumu izmaksu sadale, iespējas atcelt moratoriju saskaņā ar konkrētiem nosacījumiem (piemēram, paredzēt, ka ieguve var notikt tikai ekskluzīvajās ekonomikas zonās), dzīvnieku labturības apsvērumi un starptautiska kontrole pār vaļu medībām zinātniskiem nolūkiem. Tomēr darbs pie PPS bijis pilns grūtību un pretrunu, un līdz šim nav gūti nekādi konkrēti rezultāti. IWC 2006. gada plenārsēdē pirmo reizi atzīts, ka sarunas par PPS nonākušas pilnīgā strupceļā. Ilgtermiņā IWC nākotne lielā mērā atkarīga no tā, vai izdosies rast risinājumu problēmām, kas apspriestas PPS kontekstā. Moratorija izņēmumi 10. Vaļu komerciālo medību moratorijs neattiecas uz iezemiešu piekoptajām vaļu medībām, kas saskaņā ar pašreizējo IWC regulējumu ir atļautas Dānijā (tikai Grenlandē, finvaļi un minkvaļi), Krievijas Federācijā (tikai Sibīrijā, pelēkie vaļi), Sentvinsentā un Grenadīnās (kuprvaļi) un ASV (tikai Aļaskā, polārie vaļi, un reizēm Vašingtonas štatā, pelēkie vaļi). Jau no paša sākuma IWC atzina, ka iezemiešu piekoptās vaļu medības iztikas nolūkā atšķiras no vaļu komerciālajām medībām. Valstu valdību pienākums ir sniegt Starptautiskajai Vaļu medību komisijai ziņas par šo valstu tautu kulturālajām un iztikas vajadzībām. Starptautiskā Vaļu medību komisija nosaka ieguves ierobežojumus to vaļu krājumiem, kurus iezemieši medī iztikas nolūkā. Ierobežojumus nosaka uz pieciem gadiem, pamatojoties uz zinātniskiem ieteikumiem. 11. Konvencijā paredzēts, ka Puses var iesniegt iebildumus[4] pret saistošiem lēmumiem, piemēram, medību moratoriju. Norvēģijai un Īslandei moratorijs nav saistošs, jo tās ir iesniegušas iebildumu/atrunu un turpina medīt vaļus pēc saviem ieskatiem. 12. Tāpat Konvencijā paredzēts, ka Puses var medīt vaļus bez īpaša IWC apstiprinājuma saskaņā ar valstu iestāžu izsniegtām speciālām atļaujām medīt vaļus „zinātniskas izpētes nolūkos”. Tiesības izsniegt šādas atļaujas ir paredzētas 1946. gada Konvencijas VIII pantā[5]. Lai gan Pusēm priekšlikumi ir jāiesniedz pārskatīšanai, saskaņā ar Konvenciju ikviena Puse pati pieņem galīgo lēmumu par to, vai izsniegt speciālu atļauju. Šīs tiesības ir primāras attiecībā pret visiem citiem Komisijas noteikumiem, tostarp noteikumiem par moratoriju un rezervātiem. Ir liecības, ka dažās valstīs ne visus nogalinātos vaļus izmanto tikai zinātniskiem nolūkiem. Izrādās, ka Japāna (un zināmā mērā arī Īslande) īsteno „zinātniskas programmas”, lielākoties Antarktikā, un tad realizē vaļu gaļu savos tirgos. Plaši piemēroto izņēmumu dēļ moratorijs praktiski nav ietekmējis Japānas, Norvēģijas un Īslandes vaļu medību politiku. Jaunākās tendences vaļu komerciālajās medībās 13. Neraugoties uz „vaļu komerciālo medību” moratoriju, joprojām turpinās plašas vaļu komerciālās medības, pamatojoties uz iepriekš aprakstītajiem izņēmumiem. Kopš spēkā stājies vaļu komerciālo medību moratorijs (1985./86. gada sezona), vairāk nekā 29 000 vaļu nogalināti saskaņā ar dažādiem izņēmumiem, un ikgadējais nomedīto dzīvnieku apjoms ir palielinājies. Tajās četrās valstīs, kurās piemēro izņēmumu par iezemiešu piekoptām vaļu medībām iztikas nolūkā, kopā nomedīts mazāk vaļu[6]. Saskaņā ar IWC paziņoto informāciju no 1985. līdz 2005. gadam, pamatojoties uz šo izņēmumu, kopā nomedīti 6788 vaļi. Lēš, ka Norvēģijā 2005./2006. gada sezonā nomedīti 639 minkvaļi, un pašlaik Norvēģija apsver iespēju nākamajos gados ievērojami palielināt ieguvi. Japāna kopš 1987. gada ik gadus izsniegusi atļaujas medībām zinātniskiem nolūkiem. 2007. gadā atļaujas skāra aptuveni 850 Antarktikas minkvaļus ( Balaenoptera bonaerensis ), 10 finvaļus, 220 mazos joslvaļus ( Balaenoptera acutorostrata) , 50 Braida vaļus ( Balaenoptera edeni, B. brydei ), 100 seivaļus ( Balaenoptera borealis ) un 10 kašalotus ( Physeter macrocephalus) . Īslande 2003. gadā atsāka vaļu medības zinātniskā nolūkā, bet 2006. gadā — vaļu komerciālās medības[7]. Kopš Īslandes pētniecības programmas uzsākšanas 2003. gadā pavisam nomedīts 161 mazais joslvalis. Turklāt 2006. gadā Īslande paziņoja, ka komerciālā nolūkā tiks nomedīti 9 finvaļi[8] un 30 mazie joslvaļi. 14. Tā kā IWC uzticēts divējāds uzdevums — vaļu medību pārvaldība un vaļu saglabāšana —, gadu gaitā nozīmīgākās vaļu medību atbalstītājas un noliedzējas valstis ieņēmušas diametrāli pretēju nostāju. Šis strupceļš apdraud starptautisko sadarbību un kavē visu vaļu sugu reālu aizsardzību. Vaļu medību atbalstītājas valstis aktīvi mudinājušas līdzīgi domājošās valstis pievienoties Konvencijai, lai panāktu balsu vairākumu un varētu atcelt vaļu komerciālo medību moratoriju. 2006. gada gadskārtējā sanāksmē, kas notika Sentkitsā un Nevisā, šīm valstīm izdevās panākt nelielu vairākumu; rezultātā tika pieņemta deklaratīva rezolūcija par „ilgtspējīgu vaļu izmantošanu”. Šo terminu lielā mērā lieto saistībā ar izmantošanu patēriņam vai vaļu komerciālajām medībām. Šī deklarācija radīja nopietnas bažas, un Komisija ierosināja Padomē diskusiju[9] par šo jautājumu, kā arī aicināja visas dalībvalstis pievienoties IWC . 15. Turklāt Japāna jau vairākus gadus ierosinājusi pieņemt lēmumus, lai varētu veikt dažu sugu vaļu maza mēroga piekrastes medības[10]. Šādi priekšlikumi, kuru mērķis ir grozīt saistošo sarakstu, nav guvuši vajadzīgo atbalstu[11]. Šāds grozījums būtu līdzvērtīgs vaļu komerciālo medību daļējai atsākšanai[12] un pavērtu ceļu jaunām sarunām par kvotām. VAļU AIZSARDZīBA SASKAņā AR KOPIENAS TIESīBU AKTIEM 16. Saskaņā ar EK līguma 174. panta 1. punktu viens no Kopienas vides politikas mērķiem ir starptautiskā līmenī veicināt pasākumus, kas risina reģionu vai pasaules mēroga vides problēmas. Tas nozīmē, ka mērķis ir sugu, tostarp vaļu, saglabāšana visā pasaulē. 17. Tāpēc Eiropas Kopiena ir apņēmusies saglabāt vaļu un citu vaļveidīgo resursus un ir pieņēmusi tiesību aktus par vidi, ar kuriem nodrošina augstu aizsardzības līmeni Kopienas vides politikas kontekstā. 18. Biotopu direktīvas[13] IV pielikumā ir iekļauti visi vaļveidīgie. Visas vaļu sugas tiek rūpīgi sargātas no tīšas to traucēšanas, medīšanas vai nogalināšanas Kopienas ūdeņos. Ar direktīvu aizliedz savvaļā sagūstītu īpatņu turēšanu, pārvadāšanu, pārdošanu vai apmaiņu. Šis tiesību akts turklāt aizliedz atsākt vaļu komerciālās medības no jebkura krājuma, kas pilnībā vai daļēji atrodas Kopienas ūdeņos. Tā kā vaļu krājumi migrē, ir skaidrs, ka Biotopu direktīvas mērķus iespējams pilnībā sasniegt tikai tad, ja pastāv līdzvērtīgs starptautiskais regulējums. 19. Regula, ar kuru Eiropas Kopienā piemēro Konvenciju par starptautisko tirdzniecību ar apdraudētajām savvaļas dzīvnieku un augu sugām ( CITES ), aizliedz vaļveidīgo introducēšanu Kopienā, ja to veic galvenokārt komerciālā nolūkā[14]. Šo stingro aizsardzību vēl pastiprinās nesen pieņemtā EK Jūras vides stratēģija[15] un ierosinātā Jūras vides direktīva[16], kas, domājams, stiprinās vaļu aizsardzību Kopienā, jo paredz sasniegt vispārējo mērķi — Kopienas jūrās saglabāt labu vides stāvokli. Tātad Kopienas vides politikas augstākais mērķis saistībā ar vaļiem ir nodrošināt to visstingrāko aizsardzību. Iepriekš minētie tiesību akti vides jomā nodrošina visaugstākā līmeņa aizsardzību, jo ir panākta visaptveroša noteikumu saskaņotība. Turklāt saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku (KZP) Kopienas ekskluzīvā kompetencē ir jūras bioloģisko resursu saglabāšana[17]. Tā kā vaļveidīgie ir „dzīvi dzīvnieki”, tie ietilpst EK līguma I pielikuma darbības jomā un uz tiem attiecas EK līguma 33. līdz 38. pants[18]. Padomes Regulā par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku[19] sacīts, ka KZP darbības joma attiecas arī uz ūdeņu dzīvo resursu un akvakultūras saglabāšanu, apsaimniekošanu un izmantošanu. Pamatojoties uz iepriekš minēto, Kopiena ir noslēgusi zivsaimniecības nolīgumus, kas daļēji vai pilnībā attiecas uz jūras zīdītājiem[20]. Līdzīgā kārtā vaļveidīgajiem veltīti sekundārie tiesību akti, kas pieņemti saskaņā ar KZP ar mērķi izpildīt starptautiskās saistības, kuras ES uzņēmusies atbilstīgi zivsaimniecības nolīgumiem, un risināt jautājumus, kas saistīti ar vaļu aizsardzību atklātā jūrā[21]. 20. Saskaņā ar EK līguma 6. pantu, nosakot un īstenojot KZP, tajā ir paredzētas vides aizsardzības prasības. Labs piemērs šādai pieejai ir Regula (EK) Nr. 1967/2006, kas attiecas uz Vidusjūras zvejas resursu ilgtspējīgas izmantošanas pārvaldības pasākumiem. Runājot par vaļveidīgajiem, ar šo regulu uz Vidusjūras atklātajiem ūdeņiem tiek attiecināta stingra aizsardzība, kas saskaņā ar Biotopu direktīvu tiek piemērota Kopienas ūdeņiem[22]. 21. Eiropas Kopienas pieņemto tiesību aktu mērķis ir nodrošināt vaļiem visstingrāko aizsardzību. Tiem nebūs gaidīto rezultātu, ja Kopiena vienoti nerīkosies starptautiskā līmenī, lai nodrošinātu, ka tiek izveidots arī efektīvs starptautisks regulējums vaļu aizsardzībai. 22. Pašlaik, kad nav ne stratēģiskas pieejas, ne vienota viedokļa par vaļu medībām, ES ir jāizmanto tās politiskā un ekonomiskā ietekme, lai dotu pretsparu galveno vaļu medību valstu ietekmei uz citu valstu (sevišķi Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna (ĀKK) valstu) vaļu medību un zivsaimniecības politiku. Piemēram, Kopienas nostāja dotu iespēju jautājumu par vaļu medībām iekļaut to sanāksmju dienaskārtībā, kas regulāri tiek organizētas daudzpusējā līmenī (piemēram, saistībā ar vispārējo preferenču sistēmu (VPS) vai Kotonū nolīgumu) vai divpusējā līmenī (piemēram, ar Komisijas delegāciju starpniecību). 23. Tāpat ES varētu ciešāk sadarboties ar Norvēģiju un Īslandi, divām kaimiņvalstīm, kas turpina medīt vaļus Kopienas ūdeņu tuvumā[23], lai mēģinātu ietekmēt to politiku saistībā ar vaļiem. Ja situācija nemainīsies, tas varētu ietekmēt vaļu krājumus, kas aizsargāti ar Biotopu direktīvu. Kopienas rīcība sekmētu arī Atlantijas vaļu krājumu aizsardzību, par ko tiek plaši diskutēts IWC . Tas papildinātu ilgstošās un izšķirīgās diskusijas Dienvidu puslodes sakarībā (Japānas pētniecības programma Antarktikā, ierosinātais Dienvidatlantijas rezervāts u.c.). 24. Lai šos jautājumus atrisinātu pēc iespējas efektīvāk, ir jāformulē ES nostāja. ES nostājas trūkums tādā nozīmīgā vides forumā kā IWC , kas nodarbojas ar jautājumiem, kuri ir Kopienas kompetencē, ir kļūme, kas jānovērš. 25. Nesen pieņemtajā Eiropas Savienības jūrniecības politikā[24] atzīts, ka vienotajai pieejai Eiropas jūrniecības lietām ir jāatspoguļojas ES saziņā ar starptautiskām organizācijām. Tāpēc, lai ar jūrniecību, tostarp arī vaļiem, saistītos jautājumus varētu atrisināt pēc iespējas efektīvāk, Komisija strādās pie tā, lai veicinātu Eiropas interešu koordināciju un ES nostājas saskaņotību nozīmīgākajos starptautiskajos forumos. 26. Saskaņā ar principu par vienotu ārējo pārstāvību ir ļoti būtiski, lai dalībvalstis nākamajām IWC sanāksmēm sagatavotos, Padomē vienojoties par ES nostāju. Tā kā Komisijai ir novērotāja statuss, kas pēc būtības ierobežo tās iespējas, un ievērojot lojālas sadarbības principu, kas atspoguļots EK līguma 10. pantā, šo nostāju pauž dalībvalstis, kas IWC darbojas kopīgi un Kopienas interesēs[25]. Tāpat ir svarīgi, lai tās 7 dalībvalstis, kas vēl nav IWC Puses, paātrinātu pievienošanās procedūru. Tas ļautu nostiprināt nelielo vairākumu, ko IWC 2007. gada sanāksmē izdevās atgūt valstīm, kas neatbalsta vaļu medības. SECINāJUMS 27. IWC aizliegums medīt vaļus komerciāliem nolūkiem, lai nodrošinātu vaļu krājumu atjaunošanos, atbilst Kopienas politikas mērķiem. Tomēr, lai gan Kopienā aizsardzība ir visaptveroša, to nevar sacīt par aizsardzību starptautiskā līmenī. 28. Aizliegums netiek reāli piemērots, jo pastāv atrunas un iebildumi, kā arī nav izveidots pienācīgs regulējums vaļu medībām zinātniskos nolūkos, kam faktiski nepiemēro nekādu pienācīgu starptautisku pārvaldības regulējumu. Tas ir pretrunā ar vaļu komerciālo medību moratorija nolūku[26]. 29. Ikvienam ilglaicīgam risinājumam saistībā ar vaļu medībām principā ir jāattiecas uz it visām vaļu medībām, kas noris atbilstīgi dažādām Konvencijas sadaļām, — komerciālām medībām, medībām zinātniskos nolūkos, medībām, ko veic, pamatojoties uz iebildumu (Norvēģija) vai atrunu (Īslande), kā arī iezemiešu piekoptajām vaļu medībām iztikas nolūkā. Jāpievēršas tādiem jautājumiem kā sevišķi stingrs kontroles režīms, monitorings un ziņošana u.c. 30. Tādējādi Kopienas visaptverošais un ilglaicīgais mērķis ir nodrošināt efektīvu starptautisko regulējumu vaļu aizsardzībai. Tāpēc Kopienai jāatbalsta sadarbības stiprināšana Starptautiskajā Vaļu medību komisijā un tās darba efektivitātes uzlabošana. Balstoties uz dalībvalstu nenovērtējamo pieredzi, tai jāizvērtē līdz šim paveiktais PPP un PPS izveides jomā, kā arī iepriekšējie priekšlikumi plaisas pārvarēšanai starp Konvencijas Pusēm, lai palīdzētu rast izeju no strupceļa IWC . 31. Tikai darbojoties kopā un formulējot Kopienas nostāju, ES dalībvalstīm būs izredzes panākt, ka tiek radīts un piemērots atbilstīgs un stingrs starptautiskais regulējums vaļu aizsardzībai. Tādēļ Komisija ierosina Padomei pieņemt attiecīgu lēmumu. [1] Apvienotā Karaliste, Austrija, Beļģija, Čehija, Dānija, Francija, Grieķija, Itālija, Īrija, Kipra, Luksemburga, Nīderlande, Portugāle, Slovākija, Slovēnija, Somija, Spānija, Ungārija, Vācija, Zviedrija. [2] Komisijas paziņojums Padomei par vaļu saglabāšanu, darbojoties IWC (COM(92)316). Pielikumā ietverts lēmuma projekts, ar kuru Komisijai atļauj Kopienas vārdā veikt sarunas par protokolu, ar kuru groza Starptautisko Konvenciju vaļu medību regulēšanai, lai tai varētu pievienoties EK. [3] Sarakstā teikts: „10(e) punkts. „Neskarot citus 10. punkta noteikumus, 1986. gada piekrastes medību sezonā, 1985./86. gada pelaģisko medību sezonā un turpmāk atļautais ieguves apjoms attiecībā uz vaļu nogalināšanu komerciāliem nolūkiem ir nulle. Šo noteikumu pastāvīgi pārskata, pamatojoties uz labāko pieejamo zinātnisko informāciju, un ne vēlāk kā līdz 1990. gadam Komisija visaptveroši izvērtē šā lēmuma ietekmi uz vaļu krājumiem un apsver šā noteikuma grozīšanu un citu ieguves ierobežojumu ieviešanu.”” [4] Iebilduma procedūra (Konvencijas V panta 3. punkts) izpelnījusies asu kritiku, jo padarot IWC „bezzobainu”, tomēr, iespējams, bez tās Konvencija nekad netiktu parakstīta. Turklāt, ja valdībām nebūtu šādu tiesību, tās vēl aizvien varētu izstāties no Konvencijas un līdz ar to tām nebūtu saistoši nekādi noteikumi. [5] VIII pants, 1.–3. punkts. „Neatkarīgi no tā, kas noteikts šajā konvencijā, jebkura līgumslēdzēja valdība var piešķirt savas valsts pilsoņiem speciālu atļauju medīt, iegūt un apstrādāt vaļus zinātniskas izpētes nolūkos, attiecinot uz tiem ierobežojumus, kas saistīti ar noķerto vaļu skaitu, un citus nosacījumus, kurus līgumslēdzēja valdība uzskata par vajadzīgiem, un vaļu medības, iegūšana un apstrāde saskaņā ar šā panta noteikumiem nav šīs konvencijas darbības jomā. Katrai līgumslēdzējai valdībai nekavējoties ir jāpaziņo Komisijai par visām šādām atļaujām, kuras tā izsniegusi. Katra līgumslēdzēja valdība var jebkurā brīdī atsaukt šādu speciālu atļauju, kuru tā izsniegusi. 2. Katru vali, kas noķerts saskaņā ar šādu speciālu atļauju, var apstrādāt, cik tas ir iespējams, un rezultātus izvērtē saskaņā ar tās valdības norādījumiem, kura piešķīrusi šādu atļauju. 3. Katra līgumslēdzēja valdība, cik drīz vien iespējams un ne ilgāk kā viena gada laikā, nodod tai iestādei, kuru var būt norādījusi Komisija, visu šai valdībai pieejamo zinātnisko informāciju par vaļiem un vaļu medībām, tostarp arī saskaņā ar šā panta 1. punktu un IV pantu veikto pētījumu rezultātus.” [6] Kvotas 2008.–2012. gadam skatīt IWC 59. sanāksmes priekšsēdētāja ziņojumā: http://www.IWCoffice.org [7] Īslande izstājās no IWC 1992. gadā, apgalvojot, ka moratorijs vairs nav vajadzīgs, tomēr 2002. gadā atkal pievienojās IWC ar atrunu attiecībā uz moratoriju. Dokumentā par tās pievienošanos IWC Īslande paziņoja, ka tā neatsāks vaļu komerciālās medības līdz 2006. gadam. [8] Finvaļi klasificēti kā „apdraudēta suga” IUCN apdraudēto sugu sarkanajā grāmatā. [9] Diskusija Vides padomē 2007. gada 20. februārī un Pastāvīgo pārstāvju komitejā 2007. gada 28. martā un 2. maijā. [10] Skatīt, piemēram, 2006. un 2007. gada IWC protokolus. [11] Lai pieņemtu grozījumus sarakstā, ir vajadzīgs trīs ceturtdaļu Pušu atbalsts (Konvencijas III panta 2. punkts). [12] To bieži uzsvērušas citas Puses, piemēram, Austrālija (2006. gada protokols) un Apvienotā Karaliste (runa 2007. gadā). [13] Direktīva 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību, OV L 206, 22.7.1992., 7. lpp. [14] Regula (EK) Nr. 338/97 par savvaļas dzīvnieku un augu sugu aizsardzību, reglamentējot to tirdzniecību, OV L 61 3.3.1997., 1. lpp. Arī Padomes Regulā (EEK) Nr. 348/81 par kopīgiem noteikumiem vaļu un pārējo vaļveidīgo importēšanai sarakstā iekļautos produktus ļauts ievest tikai tad, ja tos neizmanto komerciāliem nolūkiem. [15] Komisijas Paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam: Jūras vides aizsardzības un saglabāšanas tematiskā stratēģija (COM(2005) 504, galīgā redakcija). [16] Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai jūras vides politikas jomā (Jūras vides stratēģijas direktīva) COM(2005) 505, galīgā redakcija. [17] Skatīt, piemēram, lietu C-141/78 [1979] ECR 2923, 6. punkts, un lietu C-804/79, [1981] ECR 1045, 17. punkts. [18] Skatīt EK līguma 32. panta 3. punktu. [19] Padomes Regula (EK) Nr. 2371/2002., OV L 358, 31.12.2002., 59. lpp. [20] Skatīt, piemēram, Padomes Lēmumu 2005/938/EK par to, ka Eiropas Kopienas vārdā apstiprina Nolīgumu par Starptautisko Delfīnu saglabāšanas programmu, OV L 348, 30.12.2005., 26. lpp. [21] Skatīt Padomes Regulu (EK) Nr. 973/2001, ar ko nosaka konkrētus tehniskus pasākumus tālmigrējošu sugu noteiktu krājumu saglabāšanai, OV L 137, 19.5.2001., 1. lpp., un Padomes Regulu (EK) Nr. 1936/2001, ar ko nosaka kontroles pasākumus, kuri piemērojami tālu migrējošu zivju noteiktu krājumu zvejai, OV L 263, 3.10.2001., 1. lpp. [22] OV L 36, 8.2.2007., 6. lpp. Skatīt 9. apsvērumu un 3. panta 1. punktu par aizsargātajām sugām saistībā ar 1. panta 1. punktu par darbības jomu (regula attiecas uz Vidusjūras atklātajiem ūdeņiem, kuros nepiemēro Biotopu direktīvu). [23] Norvēģija un Īslande izveidojušas reģionālu organizāciju zīdītāju pārvaldībai (Ziemeļatlantijas jūras zīdītāju komisija). Biotopu direktīva nav ietverta Eiropas Ekonomikas zonas Līguma pielikumā par vidi. [24] COM (2007) 575. [25] Apvienotās lietas 3,4 un 6/76 Kramer, 42. un 45. punkts, Tiesas 1993. gada 19. marta atzinums 2/91, 37. punkts, lieta C-266/03, Komisija pret Luksemburgu, 57. un 58. punkts, un lieta C-433/03, Komisija pret Vāciju, 63.un 64. punkts. [26] Kā uzsvērušas vairākas Puses, sakarības starp visa veida vaļu medībām apliecina Japānas priekšlikums, ko tā iesniedza 2007. gada IWC sanāksmē, ar kuru saskaņā tā samazinātu vaļu medīšanu „zinātniskiem mērķiem”, ja tiktu pieņemts tās ierosinātais grozījums par neliela apjoma medībām piekrastes ūdeņos. Citas valstis uzskata, ka zinātniskajā pētniecībā jāizmanto metodes, kas nav letālas.