atsauksmes no dalībvalstīm tehniskās darba grupas sanāksmēs par netradicionālo fosilo kurināmo vidiskajiem aspektiem.

3.1. Ieteikuma rezultativitāte ietekmes uz vidi un ar to saistīto risku novēršanā, pārvaldībā un samazināšanā

•Ieteikumā ir ierosināts pirms ogļūdeņražu ieguves licenču izsniegšanas veikt stratēģisko vides novērtējumu (SVN) un projektiem, kuros var tikt izmantota lielpatēriņa hidropārrāvumu metode, veikt ietekmes uz vidi novērtējumu (IVN). Pēc ieteikuma pieņemšanas Apvienotā Karaliste pirms jaunu licenču izsniegšanas veica stratēģisko vides novērtējumu, ņemot vērā hidropārraušanas riskus, bet Polija turpināja izsniegt licences bez stratēģiskā vides novērtējuma. Vairākas no iesaistītajām dalībvalstīm ar likumu ir noteikušas, ka pirms darbībām, kas ietver hidropārraušanu, ir jāveic ietekmes uz vidi novērtējums, bet citas šo novērtējumu pieprasa tikai tad, ja projekts atbilst konkrētiem kritērijiem.

•Ieteikums dalībvalstis aicina pieņemt noteikumus par iespējamiem darbību ierobežojumiem. Dažās dalībvalstīs ir pieņemti noteikumi, kas attiecas konkrēti uz hidropārraušanu, piemēram, Lietuvā un Vācijā — ūdeņu aizsardzības teritorijās, savukārt citās ir pieņemti vispārīgi noteikumi, kas piemērojami plašam darbību lokam, vai tiek pieņemti noteikumi katram atsevišķam gadījumam.

•Atradņu izvēles principa piemērošanu varēja novērtēt attiecībā uz izpētes atradnēm Anglijā, Polijā un zināmā mērā arī Spānijā. Anglijā un Polijā tika veikti atradnēm specifisko risku novērtējumi. Spānijā izvērtētie sākotnējie ietekmes uz vidi novērtējumu dokumenti norāda, ka tiks veikts risku novērtējums.

•Anglijā un Dānijā raktuvju integritātes testi ir jāpārskata neatkarīgai trešai pusei. Polijā pārbaudītajās atradnēs netika atrasti pierādījumi par šādu caurskatīšanu.

•Ieteikumā ir pieprasīts veikt sākotnējā stāvokļa apsekojumu par desmit parametriem, piemēram, ūdens un gaisa kvalitāti. Šis princips nenorāda uz precīziem datiem, kas jāsavāc. Kopumā atradnēs, kurām atļaujas tika izsniegtas pēc ieteikuma pieņemšanas, lielākā daļa parametru bija ņemti vērā.

•Tika veikts vai tiek plānots monitorings, balstoties uz sākotnējā stāvokļa apsekojumā noteiktajiem parametriem. Ne visus vides monitoringa rezultātus operatori sistemātiski paziņo kompetentajām iestādēm. Lietuvā valsts tiesību aktos ir noteiktas īpašas slānekļa naftas un gāzes izpētei un ieguvei piemērojamas monitoringa prasības.

•Visaptverošs pārskats par visu ieteikuma principu piemērošanu dalībvalstīs ir sniegts pētījumā, kas papildina šo pārskatu.

3.2. Ieteikuma rezultativitāte juridiskās noteiktības un paredzamības sniegšanā kompetentajām iestādēm un operatoriem

•Ieteikums ir iecerēts kā papildinājums Savienības tiesību aktiem, kas tika izstrādāti laikā, kad lielpatēriņa hidropārrāvumu metode ES netika izmantota. Šī iedaļa galvenokārt pievēršas trim tiesību aktiem, kuri varētu būt saistoši slānekļa gāzes projektu agrīnajā stadijā un kurus dalībvalstis piemēro atšķirīgi. Detalizētāka šo un citu saistošo tiesību aktu analīze ir atrodama pētījumā, kas papildina šo pārskatu.

•Ūdens pamatdirektīva aizliedz piesārņotāju tiešu novadīšanu gruntsūdeņos. Kompetentās iestādes atšķirīgi interpretē tās piemērošanu slānekļa gāzes ieguves darbībām. Dažas no tām hidropārraušanu uzskata par darbību, kuras rezultātā var notikt piesārņotāju iepludināšana, kam būtu nepieciešami īpaši atļaujas nosacījumi, turpretim citas uzskata, ka šādi nosacījumi nav nepieciešami, jo iepludināšana nenotiktu gruntsūdeņos.

•Slānekļa gāzes izpētes vai ieguves rezultātā radušies atkritumi ietver ieguves rūpniecības atkritumus, kas ir jāpārvalda saskaņā ar Ieguves rūpniecības atkritumu direktīvu. Lai gan lielākā daļa apsekoto dalībvalstu par ieguves rūpniecības atkritumiem uzskata urbšanas atkritumus un dubļus, atšķirīgi tiek interpretēti šķidrumi, kuri parādās virszemē pēc hidropārraušanas, un pārraušanas šķidrumu atlikumi, kas paliek pazemē pēc urbuma noslēgšanas. Dažas dalībvalstis šos šķidrumus neklasificē kā ieguves rūpniecības atkritumus, bet citas klasificē. Tam ir saistība ar Ieguves rūpniecības atkritumu direktīvā pieļauto atkritumu apsaimniekošanas objektu skaitu.

•Rūpniecisko emisiju direktīvaneaptver konkrēti ieguves rūpniecību, bet projekti var ietvert darbības (piem., atkritumu sadedzināšana un glabāšana, kurināmā sadedzināšana), kas ietilpst tās darbības jomā. Dažām Rūpniecisko emisiju direktīvas darbībām ir nepieciešama atļauja, kas pamatojas uz labākajiem pieejamajiem tehniskajiem paņēmieniem (LPTP), kas aptver visas darbības šādā iekārtā. Dalībvalstu interpretācijas atšķiras par to, vai lāpā sadedzināmās gāzes ir uzskatāmas par atlikumgāzēm, ko sadedzina.

•3.3. Ieteikuma rezultativitāte reaģēšanā uz sabiedrības bažām

•Ieteikums aicina kompetentās iestādes publicēt nozīmīgu informāciju publiski pieejamā tīmekļa vietnē. Apvienotā Karaliste un Rumānija tīmeklī publicē vidisko atļauju ziņas, savukārt Lietuvā un Vācijā atļauju nosacījumi nav publiski pieejami, bet Polijā informācija pieejama nesistemātiski. Spānijā ir tiešsaistes rīks, kas nodrošina piekļuvi attiecīgajai dokumentācijai par projektiem, kas ir centrālās pārvaldes kompetencē, bet ne autonomo reģionu kompetencē esošajiem projektiem. Detalizētāka analīze ir atrodama pētījumā, kas papildina šo pārskatu.

•Runājot par to, kā tiek izplatīta informācija par ķīmiskajām vielām, ko paredzēts izmantot katra urbuma pārraušanai, pārbaudītie Anglijas, Polijas un Spānijas vides ietekmējuma novērtējuma dokumenti un vidiskie ziņojumi sniedza ziņas par orientējošo sastāvu. Anglijas, Polijas un Vācijas operatori sniedza informāciju par vielām, kas faktiski tika izmantotas pārraušanai, bet ne vienmēr atklāja visu informāciju, kas ir rekomendēta ieteikumā. Vācijā drīz būs obligāti jāpublicē informācija par hidropārraušanā izmantotajām vielām.

•Ieteikums aicina dalībvalstis pārliecināties, ka, reģistrējot vielas saskaņā ar REACH regulu, hidropārraušanā izmantoto ķīmisko vielu reģistrācijas dokumentos ir norāde uz hidropārraušanu. Meklējot REACH datubāzē reģistrētās vielas, kas ES no 2008. līdz 2014. gadam izmantotas hidropārraušanai, tika konstatēts, ka tikai dažos reģistrācijas ierakstos ir skaidra norāde uz hidropārraušanu. Minētajā periodā izmantotās vielas reģistrētas ar vispārīgākiem lietojuma nosaukumiem, piemēram, “ieguves ķīmiskās vielas” vai nav bijusi vajadzība tās reģistrēt REACH datubāzē mazas tonnāžas vai atkāpju dēļ. Lai atvieglotu informācijas meklēšanu par vielām, kas reģistrētas izmantošanai naftas un gāzes izpētei un ieguvei, 2016. gada aprīlī REACH datubāzē tika ieviesta jauna kategorija “naftas un gāzes izpētes vai ieguves produkti” (sk. arī 5.1. iedaļu).

•Eirobarometra apsekojumā tika novērtēta respondentu informētība par slānekļa gāzes projektiem viņu reģionā un to, kādas iespējamās problēmas viņi saredz šajā nozarē. No respondentiem, kas bija dzirdējuši par slānekļa gāzes projektiem, tikai neliela daļa 10 (no 12) reģionos apgalvoja, ka jūtas pietiekami informēti par šiem projektiem. Tikai atlikušajos divos reģionos Polijā pietiekami informēta jutās lielākā daļa aptaujāto iedzīvotāju. Lielākajā daļā reģionu visbiežāk minētā problēma bija gaisa un ūdens piesārņojums, taču tika minēta arī negatīvā ietekme uz citām nozarēm (piem., lauksaimniecību vai tūrismu) un riski sabiedrības veselībai.

•Komisijas pētījumā par ieteikuma piemērošanu tika veikts ieinteresēto personu apsekojums. No 19 organizācijām, kas atbildēja, 12 respondenti no visām ieinteresēto personu kategorijām (seši no naftas un gāzes nozares, viens no ūdens nozares, četri no NVO un viens no ģeoloģijas dienesta) atbildēja, ka ieteikums nav palīdzējis mazināt sabiedrības bažas, bet seši (četri no naftas un gāzes nozares, viens no ģeoloģijas dienesta un viens no NVO) atbildēja, ka tas ir palīdzējis daļēji.