Īpašais ziņojums Nr. 18/2009 - EAF atbalsta efektivitāte reģionālās ekonomikas integrācijai Austrumāfrikā un Rietumāfrikā





Akronīmi EAC : Austrumāfrikas Kopiena ASECNA : Āfrikas un Madagaskaras gaisa satiksmes drošības aģentūra ĀKK : Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstis COMESA : Austrumāfrikas un Dienvidāfrikas kopējais tirgus EAF : Eiropas Attīstības fonds ECOWAS : Rietumāfrikas valstu Ekonomikas kopiena IAS : Iekšējās revīzijas dienests IGAD : Starpvaldību attīstības iestāde IOC : Indijas okeāna komisija IRCC : Reģionālās koordinācijas komiteja RISM : Reģionālās integrācijas atbalsta mehānisms RISP : Reģionālās integrācijas atbalsta programma SADC : Dienvidāfrikas attīstības kopiena UEMOA : Rietumāfrikas Ekonomiskā un monetārā savienība UNIDO : Apvienoto Nāciju Organizācijas Rūpniecības attīstības organizācija Kopsavilkums I. Reģionālā integrācija ir process, kurā kaimiņvalstis sadarbojas, lai vairotu politisko stabilitāti un sekmētu ekonomikas attīstību reģionā. Lielākos un vairāk saskaņotos tirgos brīva preču, pakalpojumu, kapitāla un cilvēku aprite ļauj veikt apjomradītus resursu ietaupījumus un veicina tirdzniecību un investīcijas. Tāpēc jaunattīstības valstu reģionālā ekonomikas integrācija ir ekonomikas izaugsmes instruments un ļauj samazināt nabadzību. II. Palātas veiktās revīzijas mērķis bija izvērtēt, vai EAF atbalsts reģionālajai ekonomikas integrācijai Austrumāfrikā un Rietumāfrikā ir bijis efektīvs. Revīzijā pārbaudīja Komisijas īstenoto pieeju reģionālajai ekonomikas integrācijai, kā arī revidēja to, kā Komisija pārvaldīja sniegto atbalstu, un izskatīja revīzijai atlasītu atsevišķu projektu parauga rezultātus. III. Reģionālās ekonomikas integrācija turpinās abos reģionos, jo valstis slēdz nolīgumus par reģionālajiem mērķiem un politiku tirdzniecības un transporta nozarē. Tomēr valstis šos nolīgumus pilda gausi, un nevienā no abiem reģioniem vēl nepastāv brīva preču, pakalpojumu, kapitāla un cilvēku aprite. IV. EAF atbalsts reģionālajai ekonomikas integrācijai kopumā ir vērtējams līdz šim kā tikai daļēji efektīvs, un tā ietekmi mazina vairāki faktori. Tā kā pastāv daudzas reģionālās organizācijas, kuru mandāti un dalībnieki bieži vien pārklājas un pieejamie darbības resursi ir nepilnvērtīgi, ir izveidojusies sarežģīta iestāžu sistēma. Turklāt nepilnības ir arī Komisijas pieejā reģionālās ekonomikas integrācijas programmām un to pārvaldībai. V. Komisijas pieeja atbalstam reģionālās ekonomikas integrācijai Austrumāfrikā un Rietumāfrikā atbilst šo reģionu un valstu vajadzībām panākt lielāku ekonomikas izaugsmi, lai samazinātu nabadzību. Tomēr stratēģijas un intervences reģionālā un valstu līmenī lielākoties tiek izstrādātas un īstenotas nesaistīti, pietiekamu uzmanību nepievēršot tam, ka tās varētu cita citu papildināt, izņemot — zināmā mērā — pasākumus transporta nozarē. VI. Komisijas pārstāvniecībām nav ne pienācīgu vadlīniju, ne pietiekamu resursu, lai sagatavotu, īstenotu un koordinētu reģionālus pasākumus un atskaitītos par tiem. Arī reģionālo organizāciju līmenī koordinācija ir nepilnvērtīga un nav uzraudzības sistēmas, kas ļautu cieši novērot reģionālās ekonomikas integrācijas gaitu katrā atsevišķā valstī kopumā. VII. Jau sasniegtos vai vēl sasniedzamos rezultātus bija grūti izvērtēt, jo mērķi bija slikti definēti un atskaites un uzraudzība bija nepilnvērtīgas; turklāt vairāki lieli projekti vēl ir īstenošanas procesā, un to galīgie rezultāti vēl nav zināmi. Sagaidāms, ka labākajā gadījumā šo projektu rezultāti kopumā būs tikai daļēji apmierinoši. VIII. Palātas galvenie ieteikumi Komisijai ir šādi: - atbalstu reģionālai sadarbībai turpmāk sniegt tikai tad, ja agrīnā posmā vienojas par to, kā panākt konkrētā reģiona dažādo reģionālo organizāciju konverģenci iepriekš noteiktā termiņā, kā arī ja vienojas, ka valsts pārvaldes struktūras vairāk piedalīsies reģionālajā integrācijā; - sākot ar 2010. gada EAF stratēģiju vidusposma pārskatu, labāk saskaņot reģionālās un valstu stratēģijas; - pārbaudīt, vai desmitā EAF finanšu piešķīrumi reģionālajām programmām nav pārāk lieli; - saistībā ar EK pārstāvniecību īstenoto reģionālo programmu pārvaldību noteikt šo pārstāvniecību pienākumus, izveidot piemērotu koordinācijas mehānismu un pārskatīt pārstāvniecību cilvēkresursus. Ievads Politikas pamats 1. Atbilstoši Kotonū nolīgumam Eiropas Kopienas un Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna (ĀKK) valstu sadarbības mērķis ir nabadzības samazināšana un galu galā tās izskaušana, noturīga attīstība un ĀKK valstu pakāpeniska integrācija pasaules ekonomikā [1]. Reģionālā ekonomikas integrācija daudzām valstīm un jo īpaši mazām valstīm var būt svarīgs solis virzībā uz šo mērķu sasniegšanu. Šīs integrācijas galvenie mērķi ir radīt vai vairot politisko stabilitāti un sekmēt ekonomikas attīstību reģionā. Liels un saskaņots tirgus sekmē brīvu preču, pakalpojumu, kapitāla un cilvēku apriti, kas veicina apjomradītus ietaupījumus un sekmē tirdzniecību un investīcijas. Reģionālā ekonomikas integrācija (turpmāk tekstā — "reģionālā integrācija") palīdz sekmēt ekonomikas izaugsmi un tādējādi var mazināt nabadzību [2]. 2. Pat pirms Kotonū nolīguma 1995. gada paziņojumā [3] Komisija bija definējusi tās atbalstu reģionālajai integrācijai jaunattīstības valstīs, tā bija izklāstījusi koncepciju un formulējusi trīs galvenās jomas attīstības sadarbības atbalstam: resursu papildināšana un iestāžu darbības uzlabošana reģionālā un valsts līmenī, tiešs atbalsts privātajam sektoram, palīdzot apgūt reģionālās integrācijas radītās iespējas, un budžeta atbalsts, lai palīdzētu segt ekonomikas liberalizācijas un reformu pārejas posma izdevumus. 3. Eiropas Kopienas 2000. gada attīstības politikā [4] bija atlasīts neliels skaits prioritāro jomu Kopienas attīstības sadarbības pasākumiem, tostarp tirdzniecība un attīstība, reģionālā integrācija un sadarbība. 2005. gadā atjauninātajā EK attīstības politikā ("Eiropas konsenss par attīstību") [5] atkārtoti ir uzsvērta tirdzniecības un reģionālās integrācijas nozīme, un tās ir sasaistītas kopā un izraudzītas par vienu no Kopienas darbības prioritārajām jomām. 4. Komisija atjaunināja savu reģionālās integrācijas politiku, jo īpaši saistībā ar ĀKK valstīm, 2008. gada paziņojumā (sk. 2. zemsvītras piezīmi), kurā apstiprināja uzskatu, ka reģionālā integrācija ir svarīga, lai kāpinātu ekonomikas izaugsmi un mazinātu nabadzību. Tā konstatēja arī vairākas ilgtermiņā risināmas problēmas reģionālās integrācijas jomā, tostarp nepietiekamus iestāžu resursus un ieinteresētības trūkumu valsts un reģionālā līmenī, kā arī vajadzību uzlabot ekonomikas integrācijas nolīgumu izpildi un vienkāršot integrācijas programmas, kuras pārklājas un nav saskanīgas, nepietiekamu ekonomikas dažādošanu valstu tautsaimniecībā un neefektīvu savstarpējo savienojumu infrastruktūru. Šajā paziņojumā bija ierosināts reģionālās ekonomikas integrācijā novirzīt ES atbalstu galvenokārt uz šādām prioritārām jomām: reģionālo iestāžu darbības stiprināšana, reģionālu integrēto tirgu izveide, komercdarbības attīstības atbalsts un reģionālo infrastruktūras tīklu savienošana. +++++ TIFF +++++ Avots: Eiropas Revīzijas palāta. EAF atbalsts reģionālai integrācijai 5. EK atbalsta ĀAK valstu attīstības pasākumus no Eiropas Attīstības fondiem un piešķir finansējumu katras valsts nacionālajām programmām un reģionālajām programmām, kuras attiecas uz vairākām vai visām konkrētā reģiona valstīm un kuras sauc par iekšējām ĀKK valstu programmām, jo tās paredzētas daudzām vai visām ĀKK valstīm. Sākot ar devīto EAF (2002.–2007. gads), reģionālās programmas ir kļuvušas par galveno reģionālās integrācijas atbalsta instrumentu. Vairākas reģionālās organizācijas, kuras ir izveidojušas dažādas ĀKK valstu grupas, lai panāktu reģionālo ekonomikas integrāciju, ir kļuvušas par Komisijas galvenajiem partneriem šo reģionālo programmu sagatavošanā un īstenošanā. Reģionālajām programmām no devītā EAF sākotnēji rezervēja 1000 miljonus EUR. Pēc dažādo programmu galīgās pārskatīšanas reģionālajām programmām kopumā atvēlēja 904 miljonus EUR, no kuriem 70 % bija piešķirti reģionālajām ekonomikas integrācijas intervencēm [6]. Ar desmito EAF kopējais līdzekļu piešķīrums reģionālajām programmām ir palielināts līdz 1783 miljoniem EUR, un 75 % no šā finansējuma ir atvēlēti reģionālajai ekonomikas integrācijai. Katram reģionam piešķirtās summas ir norādītas 1. tabulā. 1. tabula Finanšu piešķīrumi reģionālām programmām ((miljonos EUR) | Reģions | 8. EAF (1996.–2001. g.) | 9. EAF (2002.–2007. g.) | 10. EAF (2008.–2013. g.) | Kopā | REI [1001] | Kopā | REI | Kopā | REI | Austrumāfrika [1002] | 219 | 154 | 289 | 203 | 645 | 548 | Rietumāfrika | 226 | 143 | 253 | 200 | 597 | 418 | Starpsumma | 445 | 297 | 542 | 403 | 1242 | 966 | Dienvidāfrikas Attīstības kopiena (SADC) | 121 | 81 | 147 | 95 | 116 | 93 | Centrālāfrika | 91 | 60 | 64 | 29 | 165 | 97 | Karību jūras reģions | 90 | 40 | 111 | 89 | 165 | 140 | Klusā okeāna reģions | 35 | – | 40 | 15 | 95 | 45 | Kopā | 782 | 478 | 904 | 631 | 1783 | 1341 | Reģionālo programmu pārvaldība 6. Pirms devītā EAF Komisija un attiecīgā reģiona valstis vienojās par reģionālajām programmām, un reģionālie projekti bieži vien nodrošināja papildu finansējumu valstu īstenotajiem pasākumiem, piemēram, ceļu būvei, nevis atbalstīja skaidri izstrādātu reģionālo politiku. 7. Tomēr Kotonū nolīgums lika jaunu uzsvaru uz reģionālajām programmām kā galveno instrumentu, ar kuru atbalstīt reģiona ekonomisko integrāciju, un paredzēja, ka Komisija un pienācīgi pilnvarotās reģionālās organizācijas sagatavos un vienosies par katra reģiona daudzgadu atbalsta stratēģiju un provizoriskajām programmām saskaņā ar šādiem noteikumiem [7]: - attiecīgās ĀKK valstis lemj par ģeogrāfisko reģionu noteikšanu; - reģionālajām programmām, cik vien iespējams, ir jāatbilst to reģionālo organizāciju programmām, kuru darbības uzdevums ir ekonomikas integrācija; - ja vairāku reģionālo organizāciju dalībvalstis pārklājas, reģionālajai integrācijas programmai jāatbilst šo organizāciju apvienotajai dalībai. 8. Iepriekš minēto noteikumu rezultātā reģionālajā plānošanā saistībā ar devīto un desmito EAF izstrādāja stratēģijas un provizoriskās programmas sešiem dažādiem reģioniem, kuri kopumā ietver visas ĀAK valstis, proti, četriem reģioniem Āfrikā, vienam — Klusā okeāna reģionā un vienam — Karību jūras reģionā. Vairākos Āfrikas reģionos darbojas vairākas reģionālas organizācijas, kuru uzdevums ir ekonomikas integrācija, un tās aptver dažādas jomas, kuras reizēm pārklājas. Tāpēc divos lielākajos reģionos, proti, Austrumāfrikā un Rietumāfrikā, Komisijai ir jāstrādā, piemēram, ar četrām Austrumāfrikas un divām Rietumāfrikas reģionālajām organizācijām, kuras visas ir pienācīgi pilnvarotas organizācijas, lai sagatavotu, parakstītu un īstenotu reģionālo stratēģiju, konkrētā reģiona stratēģiju un provizorisko programmu. Reģionālā provizoriskā programma paredz pirmo līdzekļu piešķīrumu reģionam un attiecīgajam periodam nozīmīgākajās atbalsta jomās. Katrai atsevišķai intervencei izvēlas piemērotāko reģionālo organizāciju, kuru ieceļ par reģionālo kredītrīkotāju, kurš ciešā sadarbībā ar Komisiju atbild par intervences pasākumu sagatavošanu un īstenošanu. Austrumāfrikas reģions 9. Austrumāfrikas reģionu pašreizējā sastāvā izveidoja, kad parakstīja devītā EAF reģionālās stratēģijas dokumentu un reģionālo provizorisko programmu [8]. Daudzos aspektos šis reģions ir neviendabīgs un atšķirīgs, jo tajā ietilpst dažāda lieluma valstis to platības un iedzīvotāju skaita ziņā, un šīm valstīm ir dažāda ģeogrāfiskā atrašanās vieta, attīstības līmenis un politiskā stabilitāte. No devītā EAF finansēja reģionālo programmu, kura aptvēra 21 valsti, bet no desmitā EAF finansētā programma aptvēra 17 valstis, jo četras valstis izstājās no iesaistītajām reģionālajām organizācijām. 10. Šajā reģionā darbojas četras reģionālās organizācijas, kuras aptver dažādus apakšreģionus, un to uzdevums ir reģionālā integrācija. Šīs organizācijas pazīst pēc to akronīmiem: COMESA, EAC, IGAD un IOC [9]. Šo organizāciju pastāvēšana norāda uz to, ka šo organizāciju ģeogrāfiskā pārstāvība un dalībnieki, kā arī darbības uzdevumi un politikas mērķi ievērojami pārklājas (sk. I un II pielikumu). COMESA un EAC galvenokārt cenšas panākt reģionālo ekonomikas integrāciju, EAC ir izveidojusi muitas savienību, savukārt COMESA joprojām darbojas, lai pārveidotu brīvās tirdzniecības zonu par muitas savienību. IGAD darbības uzdevumā arī ietverta reģionālā ekonomikas integrācija, taču galveno uzmanību tā pievērš strīdu risināšanai un pārtikas drošības jautājumiem. Indijas okeāna komisijas mandāts ir ekonomiskā un tirdzniecības sadarbība, nevis reģionālā ekonomikas integrācija, un tā galveno uzmanību pievērš reģionālajai sadarbībai dabas resursu apsaimniekošanā (zivsaimniecībā). Tomēr IOC piedalās devītā un desmitā EAF reģionālās provizoriskās programmas plānošanā un īstenošanā Austrumāfrikas reģionam. 11. Dalības pārklāšanās rada ievērojamas problēmas, jo dažas dalībvalstis ietilpst divās dažādās tirdzniecības zonās (COMESA un EAC). Turklāt Dienvidāfrikas reģionālās organizācijas — Dienvidāfrikas Attīstības kopienas (SADC) [10] —, kuras mērķis ir izveidot arī tās dalībnieku muitas savienību, dalībnieki pārklājas, kā arī pastāv neatbilstības dalībnieku struktūrā. Savukārt dalība vairāk nekā vienā muitas savienībā nav tehniski iespējama. Šāda valstu dalības un organizāciju mandātu pārklāšanās rada sarežģītu organizatorisko struktūru. Šie faktori un pašreizējā šo organizāciju darbības vājā koordinācija (sk. 39.–43. punktu) rada lielas problēmas Komisijai, jo īpaši saistībā ar intervences pasākumu sagatavošanu un īstenošanu reģionālās ekonomikas integrācijas jomā. Rietumāfrikas reģions 12. Šajā reģionā ir divas pilnvarotas reģionālās organizācijas, proti, Rietumāfrikas valstu Ekonomikas kopiena (ECOWAS) un Rietumāfrikas Ekonomiskā un monetārā savienība (UEMOA). Reģionālā programma ietver abu šo organizāciju dalībvalstis. Mauritānija ir šā reģiona vienīgā valsts, kura nav dalībvalsts nevienā no šīm divām organizācijām un arī piedalās EAF reģionālā sadarbībā ECOWAS ietvaros. 13. Lai gan ekonomikas integrācija šajā reģionā varētu šķist vieglāk panākama, jo tajā ir mazāk apakšreģionu nekā Austrumāfrikā, arī šajā reģionā ir ievērojami izaicinājumi. UEMOA ir kopējas valūtas un muitas savienības priekšrocība, savukārt ECOWAS ir daudz mazāk progresējusi šajā ziņā, bet ECOWAS ir vairāk dalībvalstu un tāpēc tai ir loģiskāka reģionālās integrācijas struktūra ilgtermiņā, un tā ir galvenais atsauces avots Ekonomikas partnerības nolīgumā, kurš jānoslēdz ar EK [11]. Abas organizācijas ir atzinušas vajadzību pēc šo divu reģionu un organizāciju konverģences, un ir vienojušās strādāt šā ilgtermiņa mērķa virzienā atbilstoši "mainīgās ģeometrijas un atšķirīgā tempa pieejai". Tajā pašā laikā, lai virzītu šo reģionālās integrācijas procesu pēc iespējas efektīvāk un produktīvāk, abu organizāciju darbība ir ievērojami jākoordinē gan savā starpā, gan darbā ar Eiropas Komisiju. Revīzijas tvērums un pieeja 14. Ņemot vērā aizvien augošo interesi un arvien lielāko EAF atbalstu reģionālajai ekonomikas integrācijai, Palāta nolēma veikt šīs jomas revīziju. Revīziju plānoja tā, lai Komisija varētu izmantot iegūtos rezultātus, veicot desmitā EAF īstenošanas vidusposma pārskatīšanu, kura paredzēta 2010. gadā. 15. Revīzijas nolūks bija noteikt, vai Eiropas Attīstības fonda (EAF) atbalsts reģionālajai ekonomikas integrācijai ir bijis efektīvs. Revīzijā aplūkoja turpmāk minētos jautājumus. a) Vai Komisijai ir atbilstīga un saskanīga pieeja reģionālai integrācijai? b) Vai Komisija ir labi pārvaldījusi atbalstu reģionālajai integrācijai? c) Vai Komisijas atsevišķie projekti reģionālās integrācijas atbalstam ir sasnieguši mērķus? 16. Attiecībā uz ģeogrāfisko tvērumu jāmin, ka Palātas veiktajā revīzijā galvenā uzmanība bija pievērsta divām lielākajām no sešām esošajām reģionālajām programmām, proti, Austrumāfrikas un Rietumāfrikas programmām (sk. 1. tabulu), kuras kopumā aptver krietni vairāk nekā 50 % no kopējiem reģionālajām programmām atvēlētajiem līdzekļiem. 17. Revīzijā a) izskatīja attiecīgos dokumentus par EK attīstības politiku reģionālās integrācijas jomā; b) pārbaudīja Komisijas reģionālās stratēģijas dokumentus [12] devītajam un desmitajam EAF attiecīgajiem diviem reģioniem, kā arī valstu stratēģijas dokumentus [13] apmeklētajās valstīs; c) abos reģionos veica revīzijas apmeklējumus uz vietas — kopumā apmeklēja deviņas valstis, kā arī attiecīgo reģionālo organizāciju centrālos birojos [14]; d) pārbaudīja 18 reģionālos projektus, kuri ietver visus devītā EAF un lielāko daļu astotā EAF projektus reģionālās integrācijas, tirdzniecības un transporta jomā ar kopējo finanšu piešķīrumu gandrīz 450 miljoni EUR [15]. Šīs pārbaudes apjoms aprobežojās ar izvērtējumu par projektu rezultātu faktisko vai iespējamo sasniegšanu, bet netika caurlūkota šo projektu rezultātu ilgtermiņa ietekme. Pārbaudīto projektu saraksts sniegts III pielikumā; e) izskatīja novērtējumus par Komisijas reģionālo stratēģiju Austrumāfrikai un Rietumāfrikai, lai izvērtētu tajos pausto secinājumu ticamību un Komisijas plānotos vai veiktos pēcpārbaudes pasākumus, kā arī caurlūkoja reģionālo projektu finanšu pārvaldības iekšējo revīziju, jo īpaši Dienvidāfrikas reģionā [16]. Apsvērumi Vai komisijai ir adekvāta un saskanīga pieeja reģionālai sadarbībai? 18. Lai atbildētu uz šo jautājumu, Palāta pārbaudīja, vai šajos divos reģionos Komisijas reģionālā sadarbības stratēģija bija saskaņota ar reģionu prioritātēm un papildināja Komisijas noteiktās sadarbības stratēģijas katrai konkrētajai valstij. Atsevišķos reģionālajos projektos Palāta pārbaudīja, vai tie risināja prioritārās vajadzības gan reģiona, gan valsts līmenī. Komisijas reģionālā sadarbības stratēģija ir atbilstīga, taču tā vāji papildina valstu sadarbības stratēģijas un, nosakot finansējumu, nav ņemtas vērā absorbcijas spējas 19. Reģionālās stratēģijas dokumentos devītajam un desmitajam EAF Komisija sniedz precīzu analīzi par sekmēm un problēmām reģionālās integrācijas jomā. Šī analīze ir pamatā lēmumam abiem reģioniem atvēlēt EAF finanšu piešķīrumus ekonomikas integrācijai un tirdzniecībai un iekļaut arī transporta nozari, vai arī to noteikt kā otru nozīmīgāko nozari. Tomēr desmitā EAF reģionālās stratēģijas dokumentos un Komisijas 2008. gada paziņojumā (sk. 2. zemsvītras piezīmi) sniegtajā pamatojumā reģionālās programmas finansējuma dubultošanai desmitajam EAF līdz 1783 miljoniem EUR ir minēts, ka šāds līdzekļu piešķīrums liecina par sapratni starp ES un ĀKK valstīm attiecībā uz reģionālās integrācijas nozīmi attīstībā. Ņemot vērā šo organizāciju līdzšinējo spēju apgūt līdzekļus, reģionālajām organizācijām būs grūti efektīvi un produktīvi izmantot tik lielu līdzekļu piešķīrumu (sk. 44.–49. punktu). 20. Komisijas reģionālās stratēģijas ir saskaņotas ar galveno reģionālo organizāciju stratēģijām un mērķiem — vairot ekonomikas izaugsmi un samazināt nabadzību, īstenojot ciešāku reģionālo ekonomikas integrāciju un atbalstot izveidoto brīvās tirdzniecības zonu un muitas savienību īstenošanu un konsolidāciju, kā arī novēršot piedāvājuma ierobežojumus infrastruktūras jomā. 21. Komisija ir īstenojusi piemērotu pieeju, sniedzot atbalstu reģionālo organizāciju darbības pilnveidošanai, lai palielinātu to spēju izstrādāt un īstenot reģionālo politiku. Komisijas stratēģijā, kas paredz katrā reģionā atbalstīt vienu kopēju reģionālo provizorisko programmu, kura ietver vairākas reģionālās organizācijas, ņemta vērā pašreizējā sarežģītā organizatoriskā struktūra reģionālo organizāciju lielā skaita un to mandātu pārklāšanās dēļ (sk. 10.–13. punktu). Vēl viens mērķis ir stiprināt šo organizāciju sadarbību un konverģenci, tomēr reģionālās stratēģijas dokumentos nav norādītas prioritārās vajadzības stiprināt iestāžu darbības resursus atsevišķās valstīs, lai tās aktīvi piedalītos reģionālās integrācijas politikas sagatavošanā un īstenošanā. 22. Reģionālajā stratēģijā galvenā uzmanība veltīta transporta nozarei, un tas saskan ar Kopējo Āfrikas un ES stratēģiju [17], kurā teikts, ka Āfrikai un ES jācenšas palielināt transporta tīklu savienojamību, ieguldot līdzekļus un uzlabojot infrastruktūru Āfrikas ceļu transporta koridoros, lai atbalstītu valsts attīstību ar ekonomikas izaugsmi un tirdzniecības attīstību. Mērķis ir atbalstīt reģionālās transporta politikas izstrādi un īstenošanu un noteikt prioritāti valstu transporta politikas saskaņošanai (piemēram, maksimālās ass slodzes standartizācija smago kravu transportlīdzekļiem) un transporta pārvadājumu veicināšanai reģionālajos koridoros (piemēram, kopīgi būvētas un pārvaldītas robežšķērsošanas vietas, nelikumīgu pārbaužu novēršana). 23. Komisijas sadarbības stratēģijas ar konkrētajām valstīm saskaņā ar devīto un desmito EAF atbilst valstu attīstības stratēģijām, kuras ir izklāstītas valstu stratēģijas dokumentos par nabadzības samazināšanu. Visu šo valsts stratēģiju mērķis ir panākt lielāku ekonomikas izaugsmi, kuru uzskata par nepieciešamu priekšnosacījumu nabadzības samazināšanai. Tomēr daudzos gadījumos valstu stratēģijās nav izvērtēts, kā tām vajadzētu līdzdarboties vai papildināt reģionālās integrācijas programmas. 24. Lielākajā daļā Palātas pārbaudīto valstu Komisijas sadarbības stratēģu galvenā uzmanība veltīta budžeta atbalstam. Tam ir jāvairo makroekonomiskā stabilitāte, kas ir svarīgs priekšnosacījums valstu makroekonomikas politikas konverģences, ekonomikas izaugsmes un reģiona tirdzniecības attīstības stiprināšanai un tādējādi arī reģiona integrācijai kopumā. 25. Transportu uzskata par nozīmīgāko nozari lielākajā daļā Palātas pārbaudīto valstu, un tas var potenciāli sekmēt reģionālo integrāciju. Devītā EAF valsts programmās, lai gan reģionālo transporta koridoru uzlabošana ir vairākkārt minēta, lielākā daļa Palātas pārbaudīto ceļa programmu dažādās valstīs galvenā uzmanība ir pievērsta iekšzemes savstarpējo savienojumu uzlabošanai. Desmitā EAF valsts stratēģijās ir ievērojami mainījies uzsvars, jo tagad prioritāte ir piešķirta reģionālo savstarpējo savienojumu sekmēšanai, lai atvieglotu un paplašinātu reģionālo tirdzniecību. 26. Devītā EAF valsts stratēģijas citās jomās, izņemot transportu, reģionālajai integrācijai ir pievērsta dažāda, bet kopumā nepietiekama uzmanība. Nav norādījumu par to, kā Komisijas atbalstam un politikas dialogam valsts līmenī vajadzētu sekmēt reģionālo integrāciju, kā arī nav skaidri izteiktas sasaistes vai papildināmības ar reģionālās intervences pasākumiem, piemēram, attiecībā uz vajadzību sniegt organizatorisku atbalstu valsts pārvaldes iestādēm saistībā ar reģionālo tiesību aktu transponēšanu vai piemērošanu vai arī privātā sektora konkurētspējas nostiprināšanai. Lai gan vairākumā gadījumu Palātas revidēto desmitā EAF valstu stratēģijas ietver noteikumus par mazāk svarīgu atbalstu tādās jomās kā tirdzniecība, reģionālā integrācija vai ekonomiskās partnerības nolīgumu īstenošana, tajos nav izklāstītas risināmās prioritārās vajadzības. 27. Palātas konstatējumi saskan ar Komisijas pasūtīto abu reģionu novērtējumu rezultātiem. Šajos novērtējumos, kuri attiecās uz astoto un devīto EAF, bija secināts, ka papildināmība bijusi nepietiekama, jo nebija pietiekami koordinēta dialoga starp Komisiju, reģionālajām organizācijām un konkrētajām valstīm par īstenojamo politiku gan reģionālo, gan valsts programmu līmenī. Reģionālie projekti ir atbilstīgi, taču tie nepietiekami risina reģionālās integrācijas vajadzības valsts līmenī 28. Devītā EAF Austrumāfrikas un Rietumāfrikas reģionālās programmas ietver plašus reģionālās integrācijas projektus [18], kuri risina lielāko daļu reģionālās integrācijas jautājumu. To galvenā uzmanība ir pievērsta iestāžu darbības resursu palielināšanai, tirdzniecības politikas regulējuma izstrādei, ekonomiskās partnerības nolīgumu sarunām un izpildei un finansiālo kompensāciju mehānismiem, lai kompensētu budžeta ieņēmumu zudumu muitas tarifu samazināšanas dēļ. Transporta nozares projektos galvenā uzmanība ir pievērsta transportpārvadājumu atvieglošanai, jo atbalstu transporta infrastruktūrai finansē no valstu programmām. 29. RISP projektam Austrumāfrikā, piemēram, ir deviņas "rezultātu jomas": sākot ar brīvās tirdzniecības zonu un muitas savienību nolīgumu izpildi un beidzot ar statistikas datu saskaņošanu, monetārās, fiskālās un nodokļu politikas saskaņošanu un transporta un komunikāciju stratēģijas un prioritāro investīciju plāna sagatavošanu. Ekonomikas integrācijas un tirdzniecības projektam Rietumāfrikā ir četras galvenās komponentes, proti, vienota tirgus izveide, makroekonomiskā stabilitāte un konverģence, iestāžu resursu uzlabošana un ražošanas nozaru konkurētspējas vairošana. Visi šie pasākumi ir atbilstīgi reģionālo organizāciju sagatavotajai integrācijas programmai, proti, COMESA un EAC Austrumāfrikā un ECOWAS un UEMOA Rietumāfrikā [19]. 30. RISM projekts Austrumāfrikā ir lielākā finanšu intervence šajā reģionā, kurai EAF ir atvēlējis 78 miljonus EUR. Šīs intervences mērķis ir palīdzēt šā reģiona valstīm veikt fiskālos pielāgojumus, kad tās liberalizē savus tarifus pret citām dalībvalstīm, kuras pievienojas brīvajai tirdzniecības zonai vai muitas savienībai. Dažas no valstīm šis projekts neinteresēja galvenokārt tāpēc, ka tas nav mērķēts uz šo valstu prioritātēm. Revīzijas laikā šajā projektā līdzekļi nebija izmaksāti. 31. Visiem pārbaudītajiem reģionālajiem projektiem ir skaidra reģionālā dimensija, un tie ietver pasākumus reģionālā līmenī. Tomēr Komisija, reģionālās organizācijas un konkrētās valstis nav pievērsušas pietiekamu uzmanību un sniegušas vajadzīgo atbalstu pēcpārbaudes pasākumiem valstu līmenī, jo īpaši saistībā ar tiesību aktu transponēšanu un piemērošanu un reģionālās politikas īstenošanu (sk. 1. izcēlumu). 1. izcēlums Reģionālo un valsts pasākumu nepietiekama sasaiste Austrumāfrikā Reģionālās integrācijas atbalsta programmu uzsāka 2005. gada jūlijā, un tās mērķis ir pilnveidot reģionālo organizāciju un to dalībvalstu darbību saistībā ar politikas izstrādi, reģionālās integrācijas, daudzpusējas un reģionālās tirdzniecības un ar tirdzniecību saistīto jomu īstenošanu un uzraudzību. Saskaņā ar programmas 5. rezultātu jomu: uzlabot reģionālās politikas saskaņošanu valstu līmenī, projekts ir paredzēts, lai atbalstītu dalībvalstu "vietējās attīstības un tirdzniecības politikas forumu" (vai līdzīgu valsts darba grupu), kura mērķis ir virzīt, koordinēt un uzraudzīt valsts reģionālās integrācijas centienus, kā arī integrēšanos pasaules ekonomikā. Tomēr 2008. gadā bija tikai četras valstis (Burundi, Etiopija, Malāvija un Seišela salas), kuras pietiekami aktīvi piedalījās Tirdzniecības politikas forumā un kuras varēja iesniegt darba plānu šajā jomā. Cita starpā, šajā projektā atbalsts bija sniegts tikai Etiopijai. Rietumāfrikā ECOWAS kontaktpunkti ir visu dalībvalstu pārvaldes iestādēs. Tie atbild par palīdzību ECOWAS valstīm saistībā ar reģionālo lēmumu transponēšanu, taču galvenā reģionālās integrācijas projekta pārvaldībā šo kontaktpunktu ieguldījums nav pietiekami ņemts vērā, jo tie nav pārstāvēti projekta koordinācijas komitejā. To darbības resursi ir ļoti ierobežoti, un līdz šim tie ir galvenokārt darbojušies kā ECOWAS informācijas un kontaktpunkti dalībvalstīs. Projektā ir atzīta vajadzība pēc ECOWAS kontaktpunktu darbības resursu stiprināšanas, taču tam ir atvēlēti nepietiekami finanšu līdzekļi. Projekta 2008. gada darba plānā bija atvēlēti EUR 45000 (EUR 3000 katram kontaktpunktam) resursu pilnveidošanas plāna izstrādei, kura revīzijas laikā vēl joprojām norisinājās. 2009. gada darba plānā ir paredzēti tikai EUR 98000 (EUR 6500 katram kontaktpunktam) resursu pilnveidošanas plāna īstenošanai. Vai komisijai ir izdevies labi pārvaldīt reģionālo integrāciju? 32. Izskatot šo jautājumu, Palāta pārbaudīja, vai Komisija sniedza pienācīgas vadlīnijas, mehānismus un cilvēkresursus, lai sekmētu EK pārstāvniecību darbu, kas saistīts ar reģionālās intervences plānošanu, īstenošanu un uzraudzību, kā arī pārbaudīja, vai Komisija bija nodrošinājusi to, lai reģionālās organizācijas izveidotu piemērotus koordinācijas un uzraudzības mehānismus, kā arī to, vai reģionālie projekti tika īstenoti plānotajos termiņos. Pārstāvniecībām nav vadlīniju un resursu, lai pārvaldītu reģionālās programmas 33. Tā kā valstu stratēģijas dokumentus sagatavo, pamatojoties uz Komisijas un konkrētās valsts pārrunām, reģionālās stratēģijas dokumenti Austrumāfrikas reģionā attiecas ne mazāk kā uz četrām reģionālajām organizācijām (COMESA, EAC, IGAD un IOC), kas pārstāv 17 valstu valdības, un divām reģionālajām organizācijām Rietumāfrikas reģionā (ECOWAS, UEMOA), kas pārstāv 16 valstu valdības. Savukārt no Komisijas puses katrā no šiem reģioniem ir iesaistīts gandrīz tāds pats skaits EK pārstāvniecību. Reģionālajos projektos pasākumus galvenokārt īsteno reģionālajā līmenī, proti, viena vai vairākas reģionālās organizācijas, taču daži pasākumi noris konkrētu reģiona valstu līmenī. Piemēram, lai izveidotu muitas savienību, vispirms reģionālā līmenī jāpanāk vienošanās par kopējiem ārējiem tarifiem, taču to piemērošanā ir jāiesaista un jāizglīto visi muitas dienesti līdzdalības valstīs. Tā kā šajā procesā ir tik daudz dažādu dalībnieku, reģionālajai stratēģijai nepieciešama cieša pasākumu koordinācija. 34. Komisija nav izstrādājusi procedūras vai vadlīnijas par to, kā sagatavot un īstenot reģionālās stratēģijas un intervences pasākumus. Piemērotu vadlīniju trūkums nozīmē, ka a) nav skaidri formulēti vai uzdoti konkrēti uzdevumi un pienākumi reģiona dažādajām EK pārstāvniecībām, proti tām, kuras atbild un kuras neatbild par attiecībām ar kādu no reģionālajām organizācijām; b) neviena konkrēta EK pārstāvniecība neatbild par reģiona provizorisko programmu un nekoordinē to; c) nav izveidota plaša koordinācijas sistēma, kura aptvertu visas EK pārstāvniecības konkrētajā reģionā. 35. Desmitā EAF reģionālās stratēģijas dokumenti un provizoriskās programmas ir sagatavotas lielākoties atbilstoši vadlīnijām par valsts stratēģijas dokumentu izstrādi. Reģionālās plānošanas jomā tika dotas īpašas plānošanas vadlīnijas, kuras aptvēra dokumentu saturu un formātu, taču ne to sagatavošanu. Tajās nebija ņemtas vērā arī valstu un reģionālo stratēģiju ievērojamās atšķirības. Koordinācijas un noteiktu pienākumu trūkums ir viens no galvenajiem iemesliem, kādēļ reģionālās un valsts programmas nepapildina cita citu (sk. 20.–31. punktu). 36. Attiecība uz projektu īstenošanu katra EK pārstāvniecība tikai uzrauga attiecīgās valsts valdības vai arī tajā izveidotās reģionālās organizācijas īstenotos pasākumus un ziņo par tiem (sk. 2. izcēlumu). Turklāt pārstāvniecību atskaitēs galvenā uzmanība ir pievērsta projektu finansiālajai īstenošanai, un tās sniedz maz informācijas vai vispār nesniedz informāciju par projekta īstenošanas gaitu vai problēmām. Rezultātā Komisijas centrālajiem dienestiem nav kopskata par stāvokli, un tāpēc tie nevar pietiekami uzraudzīt un koordinēt reģionālos projektus. Turklāt vispārēja kopskata trūkums par reģionālo projektu gaitu traucē Komisijas dienestiem savlaicīgi reaģēt uz projektu īstenošanas problēmām (sk. 40.–46 punktu). 37. EK pārstāvniecības Burkinafaso, Nigērijā, Tanzānijā un Zambijā atbild gan par attiecību uzturēšanu ar šajās valstīs izveidotajām reģionālajām organizācijām, gan par reģionālās programmas un valstu programmu abu daļu pārvaldību. Palāta pārbaudīja, vai šajās reģionālajās EK pārstāvniecībās ir piešķirti papildu cilvēkresursi reģionālās programmas pārvaldībai. Tā kā pārstāvniecības darba slodzi nosaka dažādi faktori [20], pārstāvniecībai pārvaldāmais finanšu piešķīrums ir svarīgs tās cilvēkresursiem, jo īpaši darbības, finanšu un nolīgumu slēgšanas jautājumos. Tomēr Palāta konstatēja, ka cilvēkresursi neatbilda pārstāvniecību plašajiem pienākumiem, kuros ietilpa gan reģionālo, gan valsts pasākumu pārvaldība, un atklāja, ka desmitā EAF reģionālo piešķīrumu dubultošanas iespējama ietekme vēl nav skatīta. 2. izcēlums Komisija sagatavo nepietiekamas atskaites un veic nepilnvērtīgu uzraudzību Pienākumu fragmentāciju var novērot kārtībā, kuru EK pārstāvniecības piemēro, lai sagatavotu atskaites Eiropas Komisijas centrālajiem dienestiem par reģionālajiem pasākumiem pusgada ārējās palīdzības pārvaldības pārskatos. Rietumāfrikā ne EK pārstāvniecībai Abudžā, kura atbild par sadarbību ar ECOWAS, ne arī EK pārstāvniecībai Vagadugu, kura atbild par sadarbību ar UEMOA, nav pilnīga pārskata par to, kā tiek īstenoti divi galvenie reģionālie projekti — "Atbalsts reģionālajai integrācijai un tirdzniecībai" un "Transporta pārvadājumu veicināšana" —, kuru ietvaros īsteno pasākumus visās vai daudzās šā reģiona valstīs. Praksē katra no šīm abām pārstāvniecībām sagatavo atskaites Komisijas centrālajiem dienestiem par tiem pasākumiem, par kuriem atbild vietējā reģionālā organizācija. Turklāt, tā kā EK pārstāvniecības oficiāli neatbild par reģionālajiem projektiem nevienā citā valstī, tās negatavo atskaites par tiem pasākumiem, kuri valstī iespējams īstenoti šo projektu ietvaros [21]. Līdzīgs stāvoklis izveidojies Austrumāfrikā, kur reģionālā organizācija COMESA (galvenais birojs atrodas Zambijā) tikai formāli atbild par galvenajiem reģionālās integrācijas projektiem (RISP/RISM), taču daļa šo projektu pasākumu attiecas uz EAC integrācijas programmu, un tos īsteno EAC (galvenais birojs atrodas Tanzānijā), savukārt daļa šo pasākumu principā attiecas uz Austrumāfrikas reģiona valstīm. Ne EK pārstāvniecībai Zambijā kā galvenajai kontaktpersonai ar COMESA, ne arī citām EK pārstāvniecībām nav pilnīga pārskata par šo projektu norisi, un tikai četras pārstāvniecības tajās valstīs, kurās atrodas reģionālo organizāciju centrālie biroji, iesniedz atskaites Komisijas centrālajiem dienestiem par pasākumiem, par kuriem atbild to vietējās reģionālās organizācijas. 38. Palātas apsvērumi par to, ka reģionā dažādo pārstāvniecību darbs nav koordinēts, saskan ar Komisijas pasūtītajos novērtējumos izklāstītajiem konstatējumiem. Novērtējuma ziņojumā par Rietumāfriku atzīmēts, ka Komisija nav efektīvi izmantojusi tās pārstāvniecību tīklu, lai komplementāri un saskaņoti pārvaldītu intervences reģionālajā un valstu līmenī. Šajā novērtējumā arī secināts, ka koordinācijas mehānisma trūkuma dēļ sadalītā atbalsta pārvaldība Abudžā un Vagadugu radīja problēmas un pastiprināja iespaidu par to, ka reģionu veido divi faktiski neatkarīgi apakšreģioni. Komisijas novērtējumā par Austrumāfriku norādīts, ka nebija mehānismu, kuri nodrošinātu saskaņotu politikas dialogu starp pārstāvniecībām, kas atbildēja par iesaistītajām reģionālajām organizācijām, reģionālajām organizācijām un pārstāvniecībām, kuru kompetencē bija valsts līmeņa jautājumi. Novērtējumā arī teikts, ka "faktiskā koordinācija ir vāja (..), jo reģionālo organizāciju līmenī nav kopējas uzraudzības sistēmas, un par reģionālajiem un valsts līmeņa jautājumiem atbildīgo EK pārstāvniecību savstarpējā komunikācija ir nepietiekama". Revīzijas laikā Palāta neatrada pierādījumus tam, ka Komisija būtu attiecīgi rīkojusies, lai reaģētu uz novērtējumā formulētajiem konstatējumiem. Reģionālo organizāciju īstenotā vispārējā koordinācija, atskaišu sagatavošana un uzraudzība ir nepienācīga 39. Abos reģionos reģionālās organizācijas ir izveidojušas mehānismus, lai atbalstītu to darbības koordinēšanu un uzraudzītu programmu īstenošanu. 2003. gadā četras reģionālās organizācijas Austrumāfrikā izveidoja Reģionālo koordinācijas komiteju (RKK), kuras sekretariāta darbību pašlaik atbalsta viens no EAF projektiem ("Atbalsts RKK sekretariātam" ["Support to Secretariat of IRCC"]). Rietumāfrikā 2004. gadā ECOWAS un UEMOA izveidoja apvienoto tehnisko sekretariātu. Arī šīs struktūras darbību atbalsta viens no EAF projektiem ("Reģionālās indikatīvās programmas (RIP)uzraudzības mehānisms"). 40. Visas iesaistītās personas uzskata, ka IRCC ir viens no galvenajiem reģionālo organizāciju darbības koordinācijas instrumentiem, un palīdz nodrošināt dažādu atsevišķo projektu un apstiprinātās reģionālās stratēģijas saskaņotību. Tomēr līdz šim IRCC nav nodrošinājis vispārējas uzraudzības un vērtēšanas sistēmas izveidi visai reģionālajai provizoriskajai programmai. Praksē IRCC uzrauga reģionālo projektu finansiālo īstenošanu, taču ne šo programmu virzību uz iepriekš noteikto mērķu sasniegšanu un to pienesumu kopējā reģionālajā integrācijā. IRCC projekta vidusposma novērtējumu veica 2005. gadā, un cita starpā ieteica izveidot kopīgu uzraudzības un vērtēšanas sistēmu un finanšu priekšlikumu kvalitātes pārbaudes sistēmu, lai uzlabotu valstu un reģionālo provizorisko programmu koordinēšanu. Tomēr reģionālās organizācijas un Komisija ir gausi pielāgojušas projektu, jo šie ieteikumi tiks ņemti vērā tikai jaunajos bāzes uzdevumos projektu paplašināšanas posmā desmitajā EAF, kas sāks darbību 2009. gadā. 41. Rietumāfrikā kopējais tehniskais sekretariāts var kļūt par svarīgu reģionālo organizāciju koordinācijas instrumentu, kurš varētu nodrošināt dažādu atsevišķo projektu un apstiprināto reģionu stratēģijas saskaņotību. Līdz šim šo uzdevumu efektīva izpilde tam nav izdevusies ierobežoto cilvēkresursu un autoritātes trūkuma dēļ. RIP uzraudzības mehānisma projekta sagatavotajos darbības pārskatos ir minētas arī tādas problēmas kā darbinieku trūkums un nepieejami uzraudzības dati, jo nav savlaicīgu progresa ziņojumu par projektiem. Šīs problēmas, kas minētas arī Reģionālās provizoriskās programmas koordinācijas komitejai, kurā pārstāvēta arī Komisija, norāda uz abu reģionālo organizāciju (ECOWAS un UEMOA) un Komisijas nesekmīgajiem centieniem novērst elementārus pārvaldības trūkumus, kuri bija jau zināmi un minēti atskaitēs 2007. gadā un kuri kavē reģionālās provizoriskās programmas efektīvu uzraudzību un koordināciju Rietumāfrikā. 42. Palāta konstatēja, ka gandrīz 40 % pārbaudīto projektu reģionālo organizāciju vai atsevišķu projektu vadības grupu sagatavotās atskaites bija nepilnvērtīgas un dažos gadījumos novēlotas. Rietumāfrikā četros astotā EAF pabeigtajos projektos neveica vidusposma pārskatīšanu, kuru parasti veic visiem projektiem, un tikai vienam projektam veica galīgo izvērtēšanu, savukārt pārskatīšanu septiņiem pašreizējiem projektiem atlika uz vēlāku laiku, jo to uzsākšana aizkavējās un projekta īstenošana nebija pienācīga. Pastāv risks, ka pēdējiem minētajiem projektiem vidussposma pārskatīšanu veiks vai nu pārāk vēlu, lai varētu īstenot tās ieteikumus, vai neveiks vispār. Nepietiekamas atskaites rada grūtības vai pat neļauj izvērtēt un izdarīt secinājumus par projektu efektivitāti (sk. 5. izcēlumu). 43. Lai gan reģionālās organizācijas pašas atbild par abām koordinācijas komitejām (IRCC un RIP koordinācijas komiteju), Komisija par to darbību atbild un tās ietekmē netieši, jo sniedz finansiālo un tehnisko atbalstu divos iepriekš minētos projektos, kā arī ir pārstāvēta šajās komitejās. Tāpēc Komisija ir bijusi informēta par trūkumiem uzraudzības un koordinācijas sistēmās abos reģionos, taču tās ietekme un atbalsts līdz šim ir bijis nepietiekams, lai atrisinātu šīs problēmas. Reģionālo projektu īstenošana ir sarežģīta un gausa 44. Palāta pārbaudīja, vai 18 atlasītās reģionālās intervences īstenoja atbilstoši plānotajam grafikam un vai iemaksu nolīgumi sekmēja reģionālo projektu īstenošanu. 45. Tā kā projektu uzsākšana pēc ilgstošas sagatavošanās aizkavējās un/vai projektu īstenošana bija gausa, 11 (8 pabeigtiem un 3 pašreizējiem projektiem) no 18 pārbaudītajiem projektiem bija jāpagarina termiņš. To sekmēja arī reģionālo projektu sarežģītība, reģionālo organizāciju nepietiekamie darbības resursi un dažkārt valsts iestāžu un citu ieinteresēto personu, piemēram, pilsoniskās sabiedrības, nepiedalīšanās projektā. Tā kā Komisija pārvērtēja reģionālo organizāciju pārvaldības un līdzekļu apgūšanas iespējas, formulētie projektu mērķi bija pārāk vērienīgi, pasākumu klāsts pārāk plašs un projektu budžets pārāk liels (sk. 3. izcēlumu). 3. izcēlums Reģionālais projekts ir sarežģīts un gauss No devītā EAF reģionālajai integrācijai Rietumāfrikā galvenais atvēlētais atbalsts tiek novirzīts uz vienu lielu projektu, kuram piešķirti EUR 105 miljoni. Šo sarežģīto projektu sāka 2007. gadā, un par tā īstenošanu ar turpmāk minēto finanšu instrumentu palīdzību atbild divas reģionālās organizācijas (ECOWAS un UEMOA): iemaksu nolīgums, noslēgts ar katru no abām reģionālajām organizācijām (vērtība ir attiecīgi 44,8 un 31,6 miljoni EUR); galvenā uzmanība ir veltīta kopējam tirgum, makroekonomiskajai stabilitātei un resursu pilnveidošanai reģionālajās organizācijās un to dalībvalstīs; finansēšanas nolīgums (28,6 miljoni EUR ); galvenā uzmanība pievērsta privātā sektora konkurētspējas uzlabošanai un nevalstisko organizāciju resursu uzlabošanai, parakstīts ar UEMOA, kura darbojas abu organizāciju vārdā; finansēšanas nolīguma privātā sektora komponentei ir trīs apakškomponentes: 1) kvalitātes programma, kuru īsteno iemaksu nolīguma ietvaros ar UNIDO (15 miljoni EUR); 2) "Komerctiesību saskaņošana" (4 miljoni EUR) un 3) "Zivsaimniecības tiesiskā regulējuma saskaņošana" (5 miljoni EUR), kas jāīsteno UEMOA, sagatavojot programmu aplēses un pildot tiešā darba pasākumus, bet kas ir deleģētas valsts kredītrīkotājiem dalībvalstīs; "nevalstisko organizāciju resursu pilnveidošanas" komponenti (2,6 miljoni EUR) īsteno ECOWAS ar dotācijas nolīgumiem pēc priekšlikumu konkursa organizēšanas. Piecpadsmit dažādo komponenšu īstenošana ir bijusi ļoti lēna galvenokārt tāpēc, ka abām reģionālajām organizācijām ir nelieli darbības resursi. 2009. gada sākumā gandrīz divus gadus pēc īstenošanas, iemaksu nolīgums bija izpildīts 4 % apmērā [22]. Komisijas maksājumi par finansēšanas nolīgumu, kuru parakstīja 2006. gadā, sasniedza aptuveni 20 % no budžeta, bet 2009. gada janvārī, kad bija jābūt parakstītiem visiem līgumiem, vairāk nekā 5 miljoni EUR jeb 17 % no finansēšanas nolīguma budžeta vēl nebija piešķirti un būtībā ir uzskatāmi par zudušiem šim projektam. 46. Palātas apsvērumi apstiprina Komisijas Iekšējās revīzijas dienesta reģionālo programmu finanšu pārvaldības ziņojumā formulētos apsvērumus (sk. 16. zemsvītras piezīmi), kur galvenā uzmanība ir veltīta Dienvidāfrikas reģionam attiecībā uz ĀAK valstīm. Tas konstatēja, ka reģionālo projektu plānošana un izstrāde ir sarežģīta un ietver vairākus dalībniekus, kas līdz ar to ierobežotajiem resursiem radīja ievērojamas darbības grūtības īstenotājorganizācijām un EK pārstāvniecībām un paildzināja projektu uzsākšanu un ievērojami aizkavēja to īstenošanu. 47. Lai uzlabotu projektu produktivitāti un efektivitāti un palielinātu reģionālo organizāciju līdzdalību, Komisija nolēma piemērot kopējas pārvaldības režīmu galvenajos devītā EAF reģionālajos projektos. Kopēja pārvaldība ir galvenā īstenošanas metode, kura sadarbībai ar starptautiskām organizācijām ir paredzēta Finanšu regulā [23]. Tās galvenā ir iezīme ir tāda, ka konkrētai organizācijai ir ļauts izmantot savas uzskaites, iekšējās kontroles, revīzijas un iepirkuma procedūras, ja četru pīlāru ex ante novērtējums apstiprina, ka šādas procedūras atbilst starptautiskiem standartiem. Pēc pozitīva novērtējuma saņemšanas Komisija var sniegt finanšu atbalstu konkrētajai organizācijai atbilstoši Kotonū nolīgumam. 48. Komisija parakstīja iemaksu nolīgumus ar UEMOA un ECOWAS, lai īstenotu ievērojamu daļu devītā EAF reģionālās programmas, neskatoties uz to, ka četru pīlāru novērtējumā iegūtais secinājums bija negatīvs. Rezultātā Komisijai vajadzēja iekļaut īpašus nosacījumus par finanšu, iepirkuma un ārējās revīzijas procedūrām, lai atsvērtu organizāciju sistēmās un procedūrās konstatētās nepilnības. Tā vietā, lai stiprinātu līdzdalību, šis pagaidu risinājums radīja UEMOA neapmierinātību, jo tā uzskatīja, ka šie nosacījumi ir pretrunā iemaksu nolīguma mērķim. Paredzētā efektivitātes palielināšanās arī nav notikusi, jo attiecīgajām pārstāvniecībām joprojām nav pienākuma cieši uzraudzīt finansiālo izpildi, ņemot vērā, ka organizācijām nav pietiekamu finanšu pārvaldības resursu. Praksē pašreizējo devītā EAF programmu īstenošana Rietumāfrikā ir bijusi ļoti lēna (sk. 3. izcēlumu), un tuvākajā nākotnē palielināta atbalsta līdzekļu apgūšanas iespējas saglabājas nelielas. Ņemot vērā iepriekš minēto, līdzekļu dubultošana reģionālai sadarbībai no desmitā EAF var vēl vairāk padziļināt šajā reģionā pastāvošās projektu īstenošanas problēmas. 49. Austrumāfrikā līdz šim pozitīvi novērtēti vienas reģionālās organizācijas (COMESA) finanšu pārvaldības resursi, un Komisija ir izmantojusi iemaksu nolīgumu, lai novirzītu atbalstu diviem galvenajiem devītā EAF reģionālās integrācijas projektiem (RISP/RISM). Tomēr šajos projektos dažus pasākumus īstenos cita reģionālā organizācija (EAC), jo sekretariāta darbības resursi joprojām ir nepilnvērtīgi un četru pīlāru novērtējums bija negatīvs. Atkal tika panākta vienošanās par pagaidu risinājumu, saskaņā ar kuru EAC bija jāpārvalda RISP līdzekļi atbilstoši COMESA procedūrām. Tomēr saskaņā ar COMESA iekšējās revīzijas ziņojumiem praksē EAC faktiski piemēro savas procedūras, kuras Komisija vēl nav apstiprinājusi. Vai komisijas atsevišķie projekti reģionālās integrācijas atbalstam ir sasnieguši mērķus? 50. Palāta pārbaudīja reģionālo projektu paraugu, lai izvērtētu, kādā mērā gūto vai vēl gūstamo rezultātu ziņā ir sasniegti to mērķi. Attiecībā uz īstenošanas procesā esošajiem projektiem novērtējumā ir ņemta vērā šo projektu pašreizējā īstenošanas stadija un gaita. Projektu efektivitāti vērtēja kā apmierinošu, ja projekti ir sekmīgi vai, iespējams, būs sekmīgi sasnieguši noteiktos rezultātus, savukārt to vērtēja kā daļēji apmierinošu, ja projektos bija dažas problēmas un to rezultāti ir sasniegti vai, iespējams, tiks sasniegti tikai daļēji; projektu efektivitāti vērtēja kā neapmierinošu, ja tajos bija ievērojamas problēmas un ir sasniegti vai tiks sasniegti tikai daži no plānotajiem rezultātiem. Projektu saraksts un to attiecīgais novērtējums ir iekļauts III pielikumā. Projektu efektivitāti ir grūti novērtēt, taču lielākoties tā ir ierobežota 51. Bieži vien finansēšanas nolīgumos mērķi un prognozētie rezultāti nav skaidri formulēti un ar tiem saistītie projektu gaitas rādītāji nav labi definēti. Šādos gadījumos ir grūti objektīvi novērtēt, vai prognozētie rezultāti ir sasniegti. 52. Turklāt pieciem projektiem, kuri jau bija pabeigti vai arī norisinājās ilgāku laiku, Palāta nevarēja izvērtēt rezultātus tāpēc, ka nebija pienācīgu progresa ziņojumu un/vai vajadzīgo uzraudzības un novērtējuma ziņojumu, lai gan plānotie pasākumi bija kopumā veikti un prognozētie rezultāti sasniegti (sk. 4. izcēlumu). 4. izcēlums Efektivitāti nav iespējams novērtēt Austrumāfrikā reģionālās integrācijas programmas (II posms) mērķis bija stiprināt reģionālās integrācijas politikas izstrādi, palielinot analītiskos un informatīvos resursus COMESA sekretariātā. Palāta atklāja, ka par šo projektu nav sagatavotas ik pēc sešiem mēnešiem iesniedzamās atskaites par projekta norisi, bet tā vietā par šo projektu gada darba plānos tikai sniegta informācija par iepriekšējā gadā īstenotajiem pasākumiem. Projektam nebija izveidota koordinācijas komiteja, kurai vajadzēja periodiski izvērtēt sekmes. Neskaitot vidusposma ziņojumu, nebija veikti ārējās uzraudzības apmeklējumi, kā arī nebija veikts neatkarīgs novērtēšanas apmeklējums projekta beigās, lai gan tas bija atrunāts finanšu nolīgumā. Projekta loģiskajā pamatojumā izklāstītie rādītāji uzskatāmi par pārāk neskaidriem, lai varētu veikt ticamu un izvērstu vērtējumu par projekta efektivitāti saistībā ar katru no prognozētajiem rezultātiem. 53. Sešos projektos, tostarp abu reģionu galvenajos reģionālās integrācijas projektos [24], Palāta novērtēja to efektivitāti kā neapmierinošu. Visi šie projekti ir devītā EAF projekti, kuru īstenošana revīzijas laikā joprojām turpinājās. Ņemot vērā šo projektu plašo tvērumu un mērķus, lēno īstenošanas gaitu un gauso līdzekļu izmaksāšanu, ļoti iespējams, ka atlikušajā laikā lielākā daļa pašreizējo projektu nevarēs sasniegt prognozētos rezultātus (sk. 5. izcēlumu). 5. izcēlums Neapmierinoši projekta rezultāti Palāta konstatēja, ka 2008. gada beigās reģionālās integrācijas atbalsta projektā Austrumāfrikā (paredzēts pabeigt līdz 2010. gada vidum) bija sasniegti tikai trīs no septiņiem iemaksu nolīgumā atrunātajiem starpposma mērķiem. Īpaši jāatzīmē, ka valsts iestādes nav panākušas atbilstošus reģionālās politikas rezultātus, un tas apdraud projekta kopējo efektivitāti. Rietumāfrikā transporta pārvadājumu projekta (64 miljoni EUR) mērķis ir uzlabot reģionālos transporta pakalpojumus un jo īpaši izveidot kopējas robežšķērsošanas vietas galvenajos reģionālajos transporta koridoros. Projekta īstenošana ir ievērojami kavējusies tā uzsākšanas posmā un pēc trīs tā īstenošanas gadiem kā galvenais sasniegums minama pabeigtā detalizētā izpēte par to, kā varētu darboties šīs kopējās robežšķērsošanas vietas. Lai varētu turpmāk izstrādāt un pēc tam arī uzbūvēt kopējās robežšķērsošanas vietas, Komisijai bija jāformulē atruna, kas ir zināma kā "D+3" noteikums, atbilstoši kuram ar projektu saistītie līgumi ir jāparaksta ne vēlāk kā trīs gados pēc projekta finanšu saistību apstiprināšanas. Pat pēc divu gadu termiņa pagarinājuma saņemšanas abām reģionālajām organizācijām (ECOWAS un UEMOA) ir jāpaveic grūts uzdevums — jāpabeidz būvdarbi un jāizstrādā izvērsta un saskaņota kārtība attiecīgo valstu efektīvai sadarbībai robežšķērsošanas vietās. 54. Pārējos septiņos projektos rezultāti, šķiet, ir sasniegti vai arī tie tiks sasniegti, taču pabeigtajiem projektiem vajadzīgs papildu atbalsts, un to galvenokārt sniedz vai plāno sniegt dažādos pašreizējos projektos (sk. 6. izcēlumu). 55. Divos Komisijas pasūtītajos novērtējumos galvenā uzmanība ir pievērsta Komisijas reģionālo stratēģiju un nozīmīgāko nozaru izvēles atbilstīgumam un saskaņotībai, nevis konkrēto projektu rezultatīvajiem rādītājiem. Rietumāfrikas reģionālajā novērtējumā teikts, ka lielākā daļa devītā EAF reģionālo projektu ir īstenota pārāk nesen, lai varētu izvērtēt to efektivitāti. Tomēr tajā norādīts, ka trūkst labi definētu prognozēto rezultātu un bāzes atsauces datu, un tāpēc ir grūti noteikt EAF projektu ietekmi. 6. izcēlums Daļēji apmierinoši projekta rezultāti Rietumāfrikā PARI projekta ("Atbalsta programma reģionālai integrācijai WAEMU zonā") mērķis bija atbalstīt UEMOA un tās dalībvalstis, lai uzlabotu juridisko un administratīvo regulējumu, izveidotu reģionālo tirgu un konsolidētu makroekonomisko bāzi. Lai gan šā projekta mērķi un saistītie rādītāji bija formulēti diezgan vispārīgi, galavērtējumā bija norādīts, ka reģionālās integrācijas process ir uzlabojies. Īpaši jāatzīmē, ka muitas savienības darbību regulējošie tiesību akti un kopienas iekšējās tirdzniecības liberalizācija, kuru panāca UEAMOA, bija kvalitatīvi un tos ieviesa vairāku dalībvalstu tiesību sistēmās. Tomēr preču, cilvēku, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite un tiesības veikt uzņēmējdarbību joprojām ne tuvu nav panāktas. Tāpat arī UEMOA daudzpusējā makroekonomikas uzraudzības mehānisma darbība ir uzlabojusies, taču tā vēl nav nodrošinājusi lielāku UEMOA zonas valstu ekonomikas konverģenci, kas bija tā galvenais mērķis. Šīs pašas jomas ir ietvertas pašreizējā Ekonomikas integrācijas un tirdzniecības projektā. Secinājumi un ieteikumi EAF atbalsts reģionālai ekonomikas integrācijai austrumāfrikā un rietumāfrikā līdz šim ir bijis tikai daļēji efektīvs 56. Reģionālā integrācija norisinās abos reģionos: valstis slēdz nolīgumus par reģionālajiem mērķiem un politiku tirdzniecības un transporta nozarēs, piemēram, par brīvās tirdzniecības zonu un muitas savienību izveidi, reģionālo transporta koridoru izveidi atbilstoši saskaņotiem noteikumiem un bez nevajadzīgām pārbaudēm. Šajā procesā EAF ir sniedzis ievērojamu tehnisko un finansiālo atbalstu. Tomēr valstis gausi pilda noslēgtos nolīgumus, un brīva preču, pakalpojumu, kapitāla un cilvēku aprite reāli nepastāv nevienā no šiem abiem reģioniem. 57. EAF atbalsts reģionālajai ekonomikas integrācijai līdz šim ir bijis tikai daļēji efektīvs vairāku iemeslu dēļ. Dažus no šiem iemesliem Komisija nevar kontrolēt tieši, tomēr var tos ietekmēt ar sniegto atbalstu un politisku dialogu. Abos reģionos darbojas vairākas reģionālās organizācijas, kuru uzdevumi un dalībvalstis pārklājas. Turklāt, kaut gan Komisija sniedz atbalstu iestāžu resursu pilnveidošanai, visām reģionālajām organizācijām — lai gan dažādā mērā — trūkst iestāžu resursu visos projekta cikla posmos, sākot ar plānošanu un sagatavošanās darbiem projektu īstenošanai un beidzot ar atskaišu sagatavošanu un finanšu pārvaldību. Turklāt, ņemot vērā daudzas citas akūtas problēmas katras valsts līmenī, dalībvalstis ne vienmēr nosaka reģionālo integrāciju kā svarīgu prioritāti politikas mērķos. EAF atbalsta efektivitāti mazina arī citi faktori saistībā ar Komisijas īstenoto pieeju un pārvaldību (sk. 58.–60. punktu). 1. ieteikums Komisijai jāturpina sniegt atbalstu reģionālai integrācijai ar nosacījumu, ka agrīnā posmā tiek panākta vienošanās par to, kā nodrošināt katra reģiona dažādo reģionālo organizāciju nepieciešamo konverģenci iepriekš noteiktā termiņā un kā panākt, lai valsts iestādes aktīvāk piedalītos reģionālajā integrācijā. Komisijas pieeja reģionālai integrācijai ir atbilstīga, taču saskaņotība nav pietiekami nodrošināta un, nosakot finansējumu, nav ņemtas vērā absorbcijas spējas 58. Komisijas pieeja reģionālās integrācijas atbalstam Austrumāfrikā un Rietumāfrikā ir atbilstīga šo reģionu un attiecīgo valstu vajadzībām pēc lielākas ekonomikas izaugsmes, lai samazinātu nabadzību, kas ir viens no kopīgajiem mērķiem Komisijas reģionālajās un valstu stratēģijās un intervencēs. Tomēr saskaņotība nav pietiekami nodrošināta, jo stratēģijas un intervences divos līmeņos lielākoties ir izstrādātas un tiek īstenotas neatkarīgi cita no citas, nepietiekami ņemot vērā iespēju, ka tās varētu būt savstarpēji papildinošas, izņemot — zināmā mērā — transporta nozari. Turklāt, dubultojot finanšu piešķīrumu reģionālajām programmām no desmitā EAF, nav ņemtas vērā reģionālo organizāciju absorbcijas spējas (sk. 19.–31. punktu). 2. ieteikums Sākot ar desmitā EAF vidusposma izvērtēšanu 2010. gadā un turpmāk, Komisijai jāuzlabo reģionālās stratēģijas un valstu stratēģiju saskaņotība un jānodrošina reģionālās integrācijas iekļaušana visos atbalsta pasākumos valstu līmenī, kā arī jācenšas panākt divu dažādu līmeņu atbalsta pasākumu sistemātiskāku papildināmību. 3. ieteikums Desmitā EAF vidusposma izvērtēšanas laikā Komisijai jāpārbauda, vai finanšu piešķīrums reģionālajām programmām nav pārāk liels. Komisija nepienācīgi pārvalda tās atbalstu reģionālajai integrācijai 59. Komisijas veiktajā reģionālo programmu pārvaldībā trūka īpašu pārvaldības un koordinācijas instrumentu, kas ļautu pienācīgi sagatavot, īstenot un koordinēt reģionālos pasākumus un atskaitīties par tiem. Reģionā dažādo EK pārstāvniecību uzdevumi un pienākumi nav skaidri noteikti, nav arī izveidots šo pārstāvniecību darbības koordinācijas mehānisms. Cilvēkresursi neatbilst to pārstāvniecību plašajiem pienākumiem, kuras atbild arī par reģionālo un valsts pasākumu pārvaldību. Reģionālajās organizācijas koordinācija arī ir nepietiekama un nav izveidota uzraudzības sistēma, kuru izmantotu, lai sekotu līdzi reģionālās integrācijas kopējai gaitai konkrētajās valstīs. Gadījumos, kad īstenotājiestāžu darbības resursi ir nepilnvērtīgi, iemaksu nolīgumi nav paātrinājuši projektu īstenošanu (sk. 33.–49. punktu). 4. ieteikums Reģionālo programmu pārvaldībā Komisijai - skaidri jānosaka dažādo EK pārstāvniecību pienākumi attiecīgajos reģionos; - jāizveido piemērots EK pārstāvniecību darbības koordinācijas mehānisms reģionā; - jāpārskata resursi, kuri atvēlēti EK pārstāvniecībām, lai plānotu un īstenotu reģionālās programmas; - iemaksu nolīgumi darbā ar reģionālajām organizācijām jāizmanto tikai tajos gadījumos, kad finanšu pārvaldība atbilst starptautiskajiem standartiem. 5. ieteikums Komisijai vairāk jācenšas palīdzēt reģionālajām organizācijām, lai - uzlabotu to darbības savstarpējo koordināciju un sadarbību ar dalībvalstīm; - izveidotu uzraudzības sistēmas, kuras atbalstīs programmu īstenošanu un sniegs izsmeļošu informāciju par reģionālās integrācijas gaitu kopumā, tostarp par katras valsts integrācijas virzību. Atsevišķiem reģionālās integrācijas atbalsta projektiem, iespējams, būs kopumā neapmierinoši rezultāti 60. Palātai bija grūti un dažkārt neiespējami izvērtēt atsevišķu intervences pasākumu efektivitāti, jo to mērķi bieži vien nav labi formulēti un nereti trūkst vajadzīgās informācijas tādēļ, ka atskaites par projektiem un to uzraudzība un novērtēšana netiek veikta pietiekami kvalitatīvi un bieži. Jaunākajiem īstenošanas procesā esošajiem projektiem galvenokārt ir plašs tvērums un vērienīgi mērķi, tomēr to īstenošana ir līdz šim bijusi gausa. Pārbaudīto 18 reģionālo projektu pašreizējie vai iespējamie rezultāti labākajā gadījumā ir vai būs tikai daļēji apmierinoši (sk. 51.–54. punktu). 6. ieteikums Komisijai - jāformulē projektu mērķi tā, lai tie būtu konkrēti, izmērāmi, sasniedzami, atbilstīgi un īstenojami noteiktā termiņā (jeb SMART mērķi); - vairāk uzmanības jāvelta regulārai un kvalitatīvai atskaišu sagatavošanai par gūtajām sekmēm, kā arī projektu rezultātu sistemātiskai uzraudzībai un izvērtēšanai. Šo ziņojumu Revīzijas palāta pieņēma 2009. gada 19. novembra sēdē Luksemburgā. Revīzijas palātas vārdā — +++++ TIFF +++++ priekšsēdētājs Vítor Manuel da Silva Caldeira [1] ĀKK un EK partnerības nolīgums, parakstīts 2000. gada 23. jūnijā un pārskatīts 2005. gada 25. jūnijā (turpmāk tekstā — "Kotonū nolīgums"), 3. daļa, I sadaļa: Attīstības stratēģijas, 19. pants. [2] Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai: Reģionālā integrācija, lai nodrošinātu attīstību ĀKK valstīs, COM(2008) 604, galīgā redakcija, 6.10.2008. Sk. arī Komisijas darba dokumentu, kas pievienots Paziņojumam "Reģionālā integrācija, lai nodrošinātu attīstību ĀKK valstīs", SEC(2008) 2539, 1.10.2008. [3] Komisijas paziņojums par Eiropas Kopienas atbalstu jaunattīstības valstu centieniem nodrošināt reģionālo ekonomisko integrāciju, COM(95) 219, 16.6.1995. [4] Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam par Eiropas Kopienas attīstības politiku, COM(2000) 212, galīgā redakcija, 26.4.2000. [5] Padomes un dalībvalstu valdību pārstāvju, kuri tiekas Padomē, Eiropas Parlamentā un Komisijā, kopīgā deklarācija "Eiropas konsenss par attīstību", 2005. gada 22. novembris. [6] Komisijas provizoriskās programmas iedala kopējos piešķīrumus līdzekļu atvēlējumos divām vai trim galvenajām atbalsta jomām, kuras sauc arī par "nozīmīgākajām nozarēm". Sniegtajos datos reģionālai ekonomikas integrācijai atvēlētais reģionālo programmu īpatsvars ir aprēķināts, saskaitot nozīmīgākajām nozarēm ("reģionālā integrācija un tirdzniecība" vai "reģionālā ekonomikas integrācija" un "transports un komunikācijas" vai "transporta savstarpējie savienojumi") atvēlētās summas. Desmitā EAF reģionālajās programmās "transports" vairs nav izšķirts kā atsevišķa nozīmīga nozare, taču tas ir ietverts galvenajā nozīmīgajā nozarē "ekonomikas integrācija". [1001] Reģionāla ekonomikas integrācija. [1002] Komisijas oficiālais nosaukums šim reģionam ir "Austrumāfrika, Dienvidāfrika un Indijas okeāns", bet šajā ziņojumā to sauc par "Austrumāfriku". [7] Kotonū nolīgums, IV pielikums "Īstenošanas un vadības procedūras", 2. nodaļa "Plānošana un sagatavošana (reģionāla)". [8] Līdz astotajam EAF šo reģionu aptvēra divas provizoriskās programmas, viena no tām bija Austrumāfrikai un Dienvidāfrikai, bet otra — Indijas okeāna reģionam, taču atbilstoši Kotonū nolīgumā izklāstītajiem principiem tās aizvietoja ar vienu stratēģiju un provizorisko programmu lielākam reģionam. [9] COMESA — Austrumāfrikas un Dienvidāfrikas kopējais tirgus,EAC — Austrumāfrikas Kopiena,IGAD — Starpvalstu attīstības iestāde,IOC — Indijas okeāna komisija. [10] Piemēram, Tanzānija piedalās Austrumāfrikas reģionālā programmā kā EAC dalībvalsts, taču tā nav COMESA dalībvalsts, bet ir SADC dalībvalsts. [11] Ekonomiskās partnerības nolīgumi būs ĀKK valstu vai šo valstu grupu un ES jauni tirdzniecības nolīgumi, kuru mērķis ir aizstāt pirms Kotonū nolīguma Lomes konvencijās nolīgto vienpusējo tirdzniecības preferenču sistēmu. [12] Komisijā šos dokumentus sauc par reģionālās stratēģijas dokumentu un reģionālo provizorisko programmu. [13] Komisijā šos dokumentus sauc par valsts stratēģijas dokumentu un valsts provizorisko programmu. [14] Austrumāfrikā revidenti apmeklēja Keniju, Malāviju, Ruandu, Tanzāniju, Zambiju un reģionālās organizācijas — Austrumāfrikas un Dienvidāfrikas kopējais tirgus (COMESA) un Austrumāfrikas Kopiena (EAC). Rietumāfrikā apmeklēja Burkinafaso, Ganu, Nigēriju un Senegālu un reģionālās organizācijas — ECOWAS un UEMOA. Austrumāfrikā reģionālajā sadarbībā ir iesaistītas vēl divas citas organizācijas (Starpvaldību attīstības iestāde un Indijas okeāna komisija), taču tām nav lielas nozīmes ekonomiskās integrācijas jomā, un revīzijas laikā tās neapmeklēja. [15] 12 projektus finansēja no devītā EAF un sešus projektus finansēja no astotā EAF. Revīzijas laikā neīstenoja nevienu no desmitā EAF finansētu projektu. [16] Novērtējums par Eiropas Komisijas reģionālo stratēģiju Rietumāfrikā, kopsavilkuma ziņojums, 2008. gada maijs; Novērtējums par Komisijas atbalstu Austrumāfrikas un Dienvidāfrikas un Indijas okeāna reģionam, galīgais ziņojums 2008. gada decembris; IAS revīzijas ziņojums, 2008. gada jūlijs (Komisijas iekšējais dokuments). [17] "Āfrikas un ES stratēģiskā partnerība: kopējā Āfrikas un ES stratēģija", pieņemta ES un Āfrikas augstākā līmeņa sanāksmē, Lisabona, 2007. gada decembris. [18] Austrumāfrikā tā ietver Reģionālās integrācijas atbalsta programmu (RISP) kopā ar Reģionālās integrācijas atbalsta mehānismu (RISM); Rietumāfrikā tā ietver projektu "Atbalsts reģionālajai integrācijai Rietumāfrikā" kopā ar projektu "Ekonomikas integrācija un tirdzniecība". [19] Reģionālo organizāciju pilnie nosaukumi sniegti akronīmu tabulā pēc satura rādītāja, kā arī 14. zemsvītras piezīmē. [20] Piemēram, budžeta atbalsts EK pārstāvniecībai var nozīmēt citādu darba slodzi nekā atbalsts projektam, jo budžeta atbalsts dažādās valstīs var atšķirties, vai arī papildus ierastajiem līdzekļu piešķīrumiem no EAF pārstāvniecības attiecīgajos reģionos var atbildēt arī par vairākiem projektiem, kurus finansē no ES vispārējā budžeta horizontālajām budžeta pozīcijām. [21] Izņēmums ir reģionālais projekts "Appui au programme de formation de l’ASECNA" [atbalsts ASECNA mācību programmai], par kuru atbild EK pārstāvniecības gan Senegālā, gan Nigērā. [22] Atskaitot maksājumos, kas veikti atbilstoši finansiālo kompensāciju mehānismam par budžeta ieņēmumu zudumu muitas tarifu samazinājuma dēļ. [23] 2003. gada 27. marta Finanšu regula, ko piemēro 9. EAF, 16. pants (OV L 83, 1.4.2003., 1. lpp.); Padomes 2008. gada 18. februāra Regula (EK) Nr. 215/2008 par Finanšu regulu, ko piemēro 10. EAF, 29. pants (OV L 78, 19.3.2008., 1. lpp.). [24] Austrumāfrikā tas attiecas uz - Reģionālās integrācijas atbalsta programma (RISP); - Reģionālās integrācijas atbalsta mehānisms (RISM);Rietumāfrikā tas attiecas uz - Ekonomikas integrācija un tirdzniecība; - Atbalsts reģionālajai integrācijai Rietumāfrikā. -------------------------------------------------- I PIELIKUMS AUSTRUMĀFRIKAS UN DIENVIDĀFRIKAS REĢIONĀLĀS EKONOMIKAS INTEGRĀCIJAS NOLĪGUMU STRUKTŪRA +++++ TIFF +++++ COMESA: Austrumāfrikas un Dienvidāfrikas kopējais tirgus EAC: Austrumāfrikas Kopiena IGAD: Starpvaldību attīstības iestāde IOC: Indijas okeāna komisija SACU: Dienvidāfrikas Muitas savienība SADC: Dienvidāfrikas Attīstības kopiena Avots: Austrumāfrikas un Dienvidāfrikas un Indijas okeāna reģions. Eiropas Kopiena: Reģionālās stratēģijas dokuments un Reģionālā provizoriskā programma 2002.–2007. gadam, 6. pielikums. -------------------------------------------------- II PIELIKUMS GALVENĀS REĢIONĀLĀS ORGANIZĀCIJAS AUSTRUMĀFRIKĀ UN RIETUMĀFRIKĀ Galvenās reģionālās organizācijas | Ekonomiskās kopienas veids | Aptvertās integrācijas un sadarbības jomas | Spēkā stāšanās datums | Dalībvalstis | Īpašais mērķis | Austrumāfrikas un Dienvidāfrikas kopējais tirgus (COMESA) | brīvās tirdzniecības zona | preces, pakalpojumi, investīcijas, migrācija | 1994. gada 8. decembris | Burundi, Komoru salas, Kongo Demokrātiskā Republika, Džibuti, Ēģipte, Eritreja, Etiopija, Kenija, Madagaskara, Malāvija, Maurīcija, Ruanda, Seišela salas, Sudāna, Svazilenda, Uganda, Zambija, Zimbabve. | kopējais tirgus | Austrumāfrikas Kopiena (EAC) | muitas savienība | preces, pakalpojumi, investīcijas, migrācija | 2000. gada 7. jūlijs | Kenija, Tanzānija, Uganda, Ruanda, Burundi. | pilnvērtīga ekonomiskā savienība | Starpvaldību attīstības iestāde (IGAD) | brīvās tirdzniecības zona | preces, pakalpojumi, investīcijas, migrācija | 1996. gada 25. novembris | Džibuti, Eritreja, Etiopija, Kenija, Somālija, Sudāna, Uganda. | pilnvērtīga ekonomiskā savienība | Indijas okeāna komisija (IOC) | | sadarbība diplomātijas, ekonomikas un tirdzniecības, dabas resursu un vides aizsardzības jomās | 1984. gads | Komoru salas, Madagaskara, Maurīcija, Reinjona (Francija), Seišela salas. | sk. COMESA | Rietumāfrikas valstu Ekonomikas kopiena (ECOWAS) | brīvās tirdzniecības zona | preces, pakalpojumi, investīcijas, migrācija | 1993. gada 24. jūlijs | Benina, Burkinafaso, Kaboverde, Kotdivuāra, Gambija, Gana, Gvineja, Gvineja-Bisava, Libērija, Mali, Nigēra, Nigērija, Senegāla, Sjerraleone, Togo. | pilnvērtīga ekonomiskā savienība | Rietumāfrikas Ekonomiskā un monetārā savienība (UEMOA) | muitas savienība | saskaņotas komerctiesības, īstenota makroekonomikas politikas konverģence | 1994. gada 10. janvāris | Benina, Burkinafaso, Kotdivuāra, Gvineja-Bisava, Mali, Nigēra, Senegāla, Togo. | pilnvērtīga ekonomiskā savienība | -------------------------------------------------- III PIELIKUMS PĀRBAUDĪTO PROJEKTU SARAKSTS Atsauce | Projekta nosaukums | Summa [1] | Novērtējums | AUSTRUMĀFRIKA | 9 ACP RSA 03 | Support to Secretariat of IRCC (Atbalsts IRCC sekretariātam) | 9,7 | daļēji apmierinoši | 9 ACP RSA 08 | Trade Negotiations Facility (Tirdzniecības sarunu programma) | 2,0 | nevar novērtēt | 9 ACP RSA 16 | Regional Information and Communication Technologies Support Programme (Reģionālā informācijas un komunikāciju tehnoloģiju atbalsta programma) | 21,0 | daļēji apmierinoši | 9 ACP RSA 19 | Regional Integration Support Programme (Reģionālās integrācijas atbalsta programma) | 33,5 | neapmierinoši | 9 ACP RSA 25/26 | Regional Integration Support Mechanism (Reģionālās integrācijas atbalsta mehānisms ) | 78,0 | neapmierinoši | 8 ACP ROR 01 | Regional Harmonisation of Customs and Trade Statistics Systems (Muitas un tirdzniecības statistikas sistēmu reģionāla saskaņošana) | 13,6 | daļēji apmierinoši | 8 ACP ROR 02 | Regional Integration Programme Phase II (Reģionālās integrācijas programmas II posms) | 9,5 | nevar novērtēt | | AUSTRUMĀFRIKĀ KOPĀ | 167,2 | | RIETUMĀFRIKA | 9 ACP ROC 16 | Economic Integration and Trade (Ekonomiskā integrācija un tirdzniecība) | 76,4 | neapmierinoši | 9 ACP ROC 15 | Support for Regional Integration in West Africa (Atbalsts reģionālai integrācijai Rietumāfrikā) | 28,6 | neapmierinoši | 9 ACP ROC 14 | Facilitation des Transports (Transporta veicināšana) | 63,8 | neapmierinoši | 9 ACP ROC 10 | RIP Monitoring Mechanism (RIP uzraudzības mehānisms) | 6,0 | neapmierinoši | 9 ACP ROC 09 | Appui à l'intégration régionale et aux négociations de l'Accord de Partenariat Économique entre la CE et la région de l'Afrique de l'Ouest (Atbalsts reģionālai integrācijai un EK un Rietumāfrikas ekonomiskās partnerības līguma slēgšanas sarunām) | 7,0 | nevar novērtēt | 9 ACP ROC 08 | Appui technique à la CEDEAO pour la facilitation des transports en Afrique de l'Ouest (Tehniskais atbalsts CEDEAO transporta veicināšanai Rietumāfrikā) | 2,0 | daļēji apmierinoši | 9 ACP ROC 01 | Appui au programme de formation de l'ASECNA (Atbalsts ASECNA mācību programmai) | 14,2 | nevar novērtēt | 8 ACP ROC 44 | ECOWAS Statistical Development Programme (ECOWAS statistikas attīstības programma) | 2,0 | daļēji apmierinoši | 8 ACP ROC 33 | ECOWAS Capacity Building Programme for Regional Integration (ECOWAS resursu pilnveidošanas programma reģionālai integrācijai) | 1,9 | nevar novērtēt | 8 ACP ROC 31 | PARI II - Secteur privé (PARI II – privātais sektors) | 15,0 | daļēji apmierinoši | 8 ACP ROC 21 | PARI II | 65,0 | daļēji apmierinoši | | RIETUMĀFRIKĀ KOPĀ | 281,9 | | PAVISAM KOPĀ | | 449,1 | | [1] Finansēšanas/iemaksu veikšanas nolīgums + Riders (miljonos EUR). --------------------------------------------------