Attiecībā uz maksājumu bilanci – tekošā konta deficīts 2014. gadā turpināja palielināties, sasniedzot 8,9 % no IKP salīdzinājumā ar 8,3 % no IKP 2013. gadā, un paredzams, ka arī 2015. gadā tas saglabāsies ilgtspējībai neatbilstoši augstā līmenī, neraugoties uz naftas cenu kritumu, vājāku vietējo ekonomisko aktivitāti un labākiem eksporta rādītājiem. Sagaidāms, ka teroristu uzbrukuma Susā negatīvā ietekme uz tūrisma nozari radīs papildu spiedienu uz tekošā konta deficītu, samazinot deficītu līdz 8,8 % no IKP. Kopš 2011. gada pavājinājusies arī privātā kapitāla ieplūde Tunisijā, veicinot maksājumu bilances problēmas. Neto ārvalstu tiešie ieguldījumi, kuru apmērs laikposmā no 2005. līdz 2010. gadam bija vidēji gandrīz 5 % no IKP, pēdējo divu gadu laikā ir sarukuši līdz mazliet vairāk nekā 2 % no IKP.

Tajā pašā laikā vispārējās valdības parāds ir turpinājis pieaugt, 2014. gadā sasniedzot 50 % no IKP, un tiek prognozēts, ka līdz 2018. gada beigām tas palielināsies līdz 61 % no IKP un tad sāks atkal samazināties. Turklāt turpmākajos divos gados ir plānots ievērojams valsts parāda dzēšanas apmēra palielinājums (no 600 miljoniem ASV dolāru 2015. gadā līdz vairāk nekā 1,4 miljardiem ASV dolāru 2017. gadā un gandrīz 1,2 miljardiem ASV dolāru 2018. gadā).

Attiecībā uz publiskā sektora finansēm Tunisija 2014. gadā sasniedza zināmu fiskālo konsolidāciju, jo strukturālā fiskālā bilance (kurā neietilpst banku rekapitalizācijas izmaksas un citi vienreizēji posteņi) ir samazinājusies no 5,1 % no IKP 2013. gadā līdz 4,2 % no IKP 2014. gadā. Tomēr sagaidāms, ka, neraugoties uz zemāku nekā prognozēts naftas cenu radītajiem izdevumu ietaupījumiem, 2015. gadā strukturālais deficīts palielināsies līdz 4,7 % no IKP — tas galvenokārt ir saistīts ar izdevumu pasākumiem, kas tika veikti pēc teroristu uzbrukumiem. 2016. gada budžeta likumā paredzēts samazināt strukturālo deficītu līdz 4,2 % no IKP, galvenokārt palielinot ieņēmumus (daļēji saistībā ar PVN ieviešanu) un samazinot izdevumus par subsīdijām (galvenokārt saistībā ar pieņēmumiem par zemāku starptautisko naftas cenu un stabilu valūtas maiņas kursu). Tomēr algu izdevumi pieaugs, kad, kā paredzēts, darbā tiks pieņemti aptuveni 15 000 papildu darbinieki (galvenokārt aizsardzības un drošības nozarēs).

Pēc tam, kad saistībā ar SVF programmu divus gadus tika novērots stabils, bet zems IKP pieaugums (2,3 % gan 2013., gan 2014. gadā), 2015. gadā prognoze tika pārskatīta un samazināta līdz 0,5 % (salīdzinājumā ar gada sākumā prognozētajiem 3 %). Tunisijas ekonomika ir piedzīvojusi spēcīgu lejupslīdi, galvenokārt 2015. gadā notikušo teroristu uzbrukumu rezultātā, kas negatīvi ietekmējuši galvenās ekonomikas nozares. Šī negatīvā ietekme uz tūrisma nozari (kas nodrošina apmēram 7 % no IKP un kurā strādā aptuveni 15 % no darbaspēka) un transporta nozari (kura arī nodrošina aptuveni 7 % no IKP, no kuriem savukārt 20 % ir atkarīgi no tūrisma ceļojumiem), kā arī uz ārvalstu ieguldītāju noskaņojumu, apvienojumā ar pārtraukumiem fosfātu ražošanas, transporta un citās nozarēs (saistībā ar darba pārtraukšanas posmiem un streikiem), veicināja minēto prognozes koriģēšanu uz leju. Tunisijas iestādes un SVF prognozē, ka tad, ja nenotiks jauni satricinājumi, 2016. gadā pieaugums, tūrisma nozarei lēnām atgūstoties un normalizējoties vietējai ražošanai, atkal palielināsies. Tomēr šis pamatscenārijs ir saistīts ar spēcīgiem lejupvērstiem riskiem.

Ierosinātais jaunais MFP pasākums palīdzētu Tunisijai segt daļu no atlikušajām ārējā finansējuma vajadzībām saistībā ar jauno SVF programmu, kuras laikposmam no 2016. līdz 2017. gadam tiek lēstas aptuveni 2,9 miljardu ASV dolāru apmērā. Makrofinansiālā palīdzība mazinātu īstermiņa maksājumu bilances un fiskālo nelīdzsvarotību ekonomikā, vienlaikus pasākumi tiktu koordinēti ar korekciju un reformu programmu, kas tiks saskaņota ar SVF un Pasaules Banku, kā arī ar reformām, par kurām gūta vienošanās atbilstoši ES budžeta atbalsta pasākumiem, jo īpaši valsts veidošanas līgumu „Atveseļošanas atbalsta programma” (Programme d’appui à la relance, PAR). Ierosinātais MFP-II ir saskaņā ar Eiropas kaimiņattiecību politikas (EKP) ievirzēm un starptautiskās kopienas centieniem, tostarp G-7 Dovilas partnerības iniciatīvu, lai palīdzētu Tunisijai šajā sarežģītajā laikā.

Oficiālo ārvalstu valūtas rezervju apjoms 2014. gada beigās bija 7,7 miljardi ASV dolāru un tādējādi atbilda gandrīz 3 mēnešu importa apjomam; salīdzinājumam — saskaņā ar SVF programmu sākotnējais mērķis bija 9,0 miljardi ASV dolāru. Starptautisko obligāciju emisija 1 miljarda ASV dolāru apmērā 2015. gada janvārī paaugstināja starptautisko rezervju līmeni, bet, tūrisma ienākumiem samazinoties pēc teroristu uzbrukumiem, līdz oktobra beigām rezerves bija samazinājušās līdz aptuveni 6,5 miljardiem ASV dolāru, kas atbilst nedaudz mazāk nekā 4 mēnešu importa apjomam. Tagad rezervju apjoms 2015. gada beigās tiek prognozēts 7,5 miljardu ASV dolāru apmērā. Tas ievērojami atpaliek no saistībā ar programmas sesto pārskatīšanu (kas tika pabeigta 2015. gada septembrī) prognozētā gada beigu apjoma 8,2 miljardiem ASV dolāru un sākotnējā programmā paredzētā rezervju mērķa — 10,1 miljarda ASV dolāru.

Ārējais parāds ir pieaudzis no 48 % no IKP 2011. gadā līdz aptuveni 56,2 % no IKP 2014. gadā, un tiek prognozēts, ka savu augstāko līmeni, 72,3 % no IKP, tas sasniegs 2018. gadā un pēc tam šī tendence pamazām mainīsies pretējā virzienā. Tunisijas valsts kredītreitingi kopš 2011. gada ir vairākkārt tikuši pazemināti; iepriekšējo reizi tas notika 2014. gadā (Moody’s — no Ba2 uz Ba3 un Standard & Poor’s — no BB uz BB-).

Tunisijā joprojām pastāv būtiskas problēmas saistībā ar strukturālajām reformām. Lai gan laikposmā no 2000. līdz 2010. gadam valstī bija vērojama relatīvi augsta ekonomiskā izaugsme uz vienu iedzīvotāju (viens no augstākajiem rādītājiem starp Tuvo Austrumu un Ziemeļāfrikas reģiona naftas produktu importētājiem), joprojām pastāv vairākas strukturālas nepilnības. Jo īpaši minama pārmērīgā atkarība no piekrastes zonā izvietotās eksporta nozares ar zemu pievienoto vērtību, kas veicina nelīdzsvarotu reģionālās ekonomiskās attīstības modeli, neelastīgs darba tirgus un neatbilstība starp prasmju piedāvājumu un pieprasījumu, kas veicina augstu bezdarba līmeni, jo īpaši jauniešu vidū. Apvienojumā ar to, ka pārredzamība un ekonomikas pārvaldība tiek uzskatītas par vājām, izaugsmes modeļa rezultāts ir netaisnīga ekonomisko labumu sadale iedzīvotāju vidū.

Kopumā reformas progress joprojām ir neliels, daļēji saistībā ar sarežģīto politisko pāreju, tomēr nesenā pozitīvā notikumu attīstība liecina par perspektīvu un valdība joprojām ir apņēmības pilna turpināt labi iesākto reformu ceļu. Lielākā daļa sagatavošanās darbu attiecībā uz dažām svarīgām reformām (jo īpaši attiecībā uz nodokļu politiku un administrēšanu, uzņēmējdarbības un investīciju vides uzlabošanu, kā arī finanšu nozares reformu) jau ir uzsākti un tiem būtu jāpaver ceļš padziļinātu reformu īstenošanai. Citu reformu (piemēram, cenu subsīdiju reformas un sociālā nodrošinājuma tīkla uzlabojumu) pilnīgai īstenošanai vēl būs nepieciešami starpposma pasākumi, stingra politiska apņemšanās un atbalsts.

Kā jau minēts, SVF valde 2013. gada 7. jūnijā apstiprināja rezerves vienošanos 1,75 miljardu ASV dolāru apmērā (400 % no Tunisijas kvotas) ar divu gadu termiņu, kuru vēlāk pagarināja līdz 2015. gada decembrim. Tunisija ir lūgusi jaunu vienošanos ar SVF, kuras termiņš, kā sagaidāms, būtu 4 gadi un kura, iespējams, tiks atbalstīta, izmantojot Paplašinātās finansēšanas mehānismu (EFF). Paredzams, ka jaunā programma, kura joprojām tiek apspriesta, apstiprināšanai SVF valdē tiks nosūtīta 2016. gada pavasarī. Kaut arī galīgā summa vēl nav noteikta, paredzams, ka tā pārsniegs pašreizējās rezerves vienošanās summu.

Pārskatītās SVF novembra prognozes liecina par ievērojamām maksājumu bilances vajadzībām laikposmam no 2016. līdz 2017. gadam — kopējais ārējā finansējuma iztrūkums tiek lēsts 5,1 miljarda ASV dolāru apmērā (2,7 miljardi ASV dolāru 2016. gadā un 2,4 miljardi ASV dolāru 2017. gadā). Šā finansējuma iztrūkuma iemesls pamatā ir trīs faktori: pastāvīgi augsts tekošā konta deficīts un nepieciešamība palielināt ārvalstu valūtas rezerves 2016. un 2017. gadā, un (jo īpaši 2017. gadā) sagaidāmās augstās parāda dzēšanas prasības. Ierosinātais jaunais makrofinansiālās palīdzības pasākums 500 miljonu euro apmērā segtu 19,2 % no prognozētā atlikušā finansējuma iztrūkuma.

Atbalstu Tunisijai pagātnē ir snieguši arī vairāki divpusējie līdzekļu devēji (jo īpaši ASV un Japāna, kā arī Alžīrija), kā arī citi daudzpusējie līdzekļu devēji (jo īpaši Pasaules Banka un Āfrikas attīstības banka), un iespējams, ka tie nodrošinās papildu finansējumu nākamajam periodam. Dažādo ES sniegto atbalsta pasākumu vidū pasākums MFP-I 300 miljonu euro apmērā, kurš tiek veiksmīgi īstenots, ievērojami palīdz īstenot būtiskas reformas un nodrošina ļoti nepieciešamo finansiālo atbalstu.

Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā

Lēmumu 534/2014/ES, ar kuru Tunisijas Republikai sniedza pirmo makrofinansiālo palīdzību 300 miljonu euro apmērā, Eiropas Parlaments un Padome pieņēma 2014. gada 15. maijā.

Atbilstība pārējiem Savienības mērķiem un politikas virzieniem

ES cenšas attīstīt ciešas attiecības ar Tunisiju un atbalstīt ekonomiskās un politiskās reformas šajā valstī. 1995. gadā Tunisija bija pirmā Vidusjūras dienvidu reģiona valsts, kas parakstīja asociācijas nolīgumu ar ES. Šis asociācijas nolīgums, kurš stājās spēkā 1998. gadā, joprojām ir divpusējās sadarbības juridiskais pamats. Divpusējās attiecības tika vēl vairāk pastiprinātas ES Eiropas kaimiņattiecību politikas (EKP) ietvaros, tostarp pieņemot piecu gadu EKP rīcības plānus, kuros tika noteikti šīs sadarbības stratēģiskie mērķi; nesenākais no šiem plāniem aptver 2013.–2017. gada laikposmu. Tunisija ir arī Savienības Vidusjūrai locekle. Būtiskas ir arī ekonomiskās saiknes ar Eiropas Savienību. 2008. gadā Tunisija pabeidza tarifu atcelšanu rūpniecības ražojumiem, tādējādi kļūstot par pirmo Vidusjūras reģiona valsti, kas noslēdza brīvās tirdzniecības nolīgumu ar ES. Tunisijas ārējā tirdzniecībā lielākais īpatsvars ir tirdzniecībai ar ES. 2014. gadā uz Eiropas Savienību attiecās 64,7 % no Tunisijas importa un 72,5 % no valsts eksporta. Turklāt Tunisija ir ievērojami atkarīga no Eiropas Savienības ārvalstu tiešo ieguldījumu un citu finanšu plūsmu, kā arī naudas pārvedumu un tūrisma plūsmu ziņā. ES un Tunisija 2015. gada oktobrī oficiāli sāka sarunas par padziļinātu un visaptverošu brīvās tirdzniecības nolīgumu ar mērķi nodrošināt Tunisijai pilnīgu piekļuvi ES vienotajam tirgum.

ES makrofinansiālā palīdzība papildinātu saskaņā ar Eiropas kaimiņattiecību instrumentu un visaptverošo programmu piešķirtās dotācijas un pamatprogrammu un jo īpaši nosacījumus, kas paredzēti PAR-IV un PAR-V budžeta atbalsta pasākumos, ko īsteno Eiropas Savienība. Atbalstot to, ka Tunisijas iestādes pieņem piemērotu makroekonomiskās politikas un strukturālo reformu satvaru, ES MFP palielinātu ES vispārējās iesaistes pievienoto vērtību, sekmējot ES vispārējās intervences efektivitāti, tai skaitā ar citu finanšu instrumentu palīdzību.

Kopš Arābu pavasara ES vairākkārt ir apliecinājusi savu apņemšanos atbalstīt Tunisiju tās ekonomisko un politisko reformu procesā. ES ir divkāršojusi savu finansiālo atbalstu dotāciju veidā, padarot to par līdz šim lielāko programmas SPRING un pamatprogrammu finansējuma saņēmēju.

Kaut arī Tunisijas virzība uz pilnvērtīgu demokrātiju nenotiek bez grūtībām un saglabājas ievērojamas neskaidrības, valsts ir spērusi ļoti nozīmīgus soļus ceļā uz politisku reformu. Turklāt par spēcīgām un arvien intensīvākām divpusējām attiecībām starp ES un Tunisiju gādā arī asociācijas nolīgums, Eiropas kaimiņattiecību politika un citas nesenās iniciatīvas.

Šajā sakarā tiek uzskatīts, ka Tunisija atbilst politiskajiem priekšnoteikumiem par makrofinansiālās palīdzības sniegšanu trešām valstīm, it īpaši attiecībā uz demokrātijas, cilvēktiesību un tiesiskuma ievērošanu, un ka tā ir valsts, ar kuru ES uztur ciešas politiskās un ekonomiskās attiecības. Eiropas Ārējās darbības dienesta sagatavots detalizēts novērtējums par atbilstību šiem politiskajiem kritērijiem makrofinansiālās palīdzības sniegšanai ir pievienots Komisijas dienestu darba dokumentam, kas pievienots priekšlikumam. Un MFP priekšlikums saskan ar ES apņemšanos atbalstīt Tunisijas ekonomiskās un politiskās pārejas procesu.

2.APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMA REZULTĀTI

Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

Makrofinansiālo palīdzību sniedz kā būtisku daļu no starptautiskā atbalsta, kas paredzēts Tunisijas ekonomikas stabilizācijai. Sagatavojot šo priekšlikumu par MFP, Komisijas dienesti ir apspriedušies ar Starptautisko Valūtas fondu un Pasaules Banku, kas jau uzsākuši plašas finansējuma programmas un gatavo jaunas. Komisija 2015. gada 10. decembrī apspriedās ar Ekonomikas un finanšu komiteju un saņēma priekšlikuma apstiprinājumu. Komisija ir arī regulāri sazinājusies ar Tunisijas iestādēm.

Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

Komisija ar neatkarīgu ekspertu palīdzību 2013. gada decembrī sagatavoja operatīvo novērtējumu, pārbaudot Tunisijas publiskā sektora finanšu aprites un administratīvo procedūru kvalitāti un ticamību. Tā rezultāti, kuri kopumā bija pozitīvi, 2014. gada janvārī tika paziņoti Tunisijas iestādēm un ES delegācijai, lai varētu turpināt darbu tajās jomās, kurās vēl nepieciešami uzlabojumi.