Priekšlikums Padomes regula, ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu ievērošanu {SEK(2008) 2760} {SEK(2008) 2761} /* COM/2008/0721 galīgā redakcija - CNS 2008/0216 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 14.11.2008 COM(2008) 721 galīgā redakcija 2008/0216 (CNS) Priekšlikums PADOMES REGULA, ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu ievērošanu {SEK(2008) 2760} {SEK(2008) 2761} (iesniegusi Komisija) PASKAIDROJUMA RAKSTS I. Priekšlikuma konteksts Vispārīgais konteksts Kopējās zivsaimniecības politikas (KZP) pamatuzdevums ir limitēt un kontrolēt nozvejas apjomus, nosakot kopējo pieļaujamo nozveju (KPN) un valstu kvotas saistībā ar tehniskajiem noteikumiem un zvejas piepūles shēmām. Eiropas zivsaimniecības kontroles politika ir KZP uzmanības centrā, jo tās uzticamība ir atkarīga no minētās kontroles politikas efektīvas piemērošanas. Neraugoties uz zināmiem panākumiem, kontroles sistēmai joprojām piemīt būtiskas nepilnības, uz kurām norādījusi gan Eiropas Komisija[1], gan Eiropas Revīzijas palāta[2]. Pašreizējā kontroles sistēma ir neefektīva, dārga un sarežģīta, un tā nedod vēlamos rezultātus. Ja nesekmīgā kontroles politika turpināsies, tas būtiski ietekmēs zvejas resursu, zvejniecības un no zvejas atkarīgo reģionu nākotni. Tālab Komisija ierosina pamatīgi reformēt kontroles sistēmu, kas ir KZP pamatā. Šāda ierosme ir Komisijas galvenā prioritāte zivsaimniecības jomā 2008. gadā. Priekšlikuma pamatojums un mērķi Ņemot vērā kontroles politikas reformas globālo un integrēto pieeju, kas pievēršas katram KZP aspektam, tai ne tikai jāuzlabo kontroles kapacitāte un zvejas resursu pārvaldība un jānodrošina vienlīdzīgi konkurences apstākļi Eiropas Savienībā, bet arī jārada pozitīva strukturālā ietekme uz zvejniecību un tirgu, un tādējādi jāapkaro noteikumu neievērošanas radītās ekonomiskās, vides un sociālās sekas. Konkrētāk, priekšlikuma mērķi ir šādi. Jauna, kopīga pieeja kontrolei un inspekcijai Saskaņotu inspekcijas procedūru un augstāku standartu ieviešanai ir jānodrošina kontroles politikas vienāda īstenošana dalībvalstīs, vienlaikus ņemot vērā un respektējot dažādo flotu atšķirības un raksturīgās īpašības. Noteikumu ievērošanas kultūra Mērķis ir ietekmēt visu to ieinteresēto personu rīcību, kas ir iesaistītas pilnā zvejas darbību ciklā (zvejošana, apstrāde, izplatīšana un tirdzniecība), tā, lai KZP politikas un noteikumu ievērošana tiktu panākta ne tikai uzraudzības un kontroles rezultātā, bet veidotos arī vispārēja noteikumu ievērošanas kultūra, saskaņā ar kuru katra nozares daļa dod savu artavu noteikumiem atbilstīgās darbībās un tiek atjaunota KZP noteikumu leģitimitāte. KZP noteikumu efektīva piemērošana Mērķis ir stiprināt Komisijas pārvaldības pilnvaras un spēju iejaukties proporcionāli noteikumu neievērošanas pakāpei dalībvalstī. Tiks skaidri noteikti Komisijas un dalībvalstu pienākumi, lai novērstu pārklāšanos un nodrošinātu to, ka Komisija nenovirzās no savas pamatdarbības, proti, kontrolēt un verificēt KZP noteikumu izpildi dalībvalstīs. Pašreizējā “mikrolēmumu” sistēma būtu pakāpeniski jāaizstāj ar pieeju, kuras pamatā ir makropārvaldība. Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā Kontroles politikas pamats ir noteikts Padomes Regulā (EEK) Nr. 2847/93 (turpmāk “Kontroles regula”[3]) un V nodaļā Padomes Regulā (EK) Nr. 2371/2002 (turpmāk “Pamatregula” [4]). Kontroles regula ir grozīta divpadsmit reizes. Sarežģītību, ko radījuši daudzie grozījumi Kontroles regulā, vēl vairāk saasina tas, ka daudzi kontroles noteikumi ir ietverti vairākās citās atsevišķās regulās. Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiem Īstenojot priekšlikumu, varēs sasniegt KZP vispārējo mērķi, proti, panākt ūdeņu dzīvo resursu ilgtspējīgu izmantošanu. Tā kā priekšlikums pievēršas dabas resursu aizsardzībai, tas palīdzēs arī īstenot ilgtspējīgas attīstības stratēģiju, par ko Eiropadome vienojās 2006. gada jūnijā. Turklāt tas ir saskaņā ar mērķiem, kas noteikti 2002. gada Pasaules augstākā līmeņa sanāksmē par ilgtspējīgu attīstību attiecībā uz zvejniecības pārvaldību[5], un ar principu “censties panākt okeānu labāku pārvaldību”, kas ir pamatā pašreizējām sarunām par Kopienas jūrniecības politiku nākotnē. Turklāt kontroles reformas vispārējais mērķis ir atspoguļots četrās galvenajās jomās, ko Komisija identificējusi kā jomas, kurās ir iespējams uzlabot Kopienas tiesību aktu piemērošanu[6]. II. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām un ietekmes novērtējums Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Apspriešanās metodes, galvenās mērķnozares un vispārīgs respondentu raksturojums Sagatavojot šo priekšlikumu, notika vairākas apspriešanās ar dalībvalstīm (ministru un ekspertu līmenī) un ar nozares pārstāvjiem, padomdevējām institūcijām un visām citām ieinteresētajām aprindām. Papildu stimuls darbam pie šā priekšlikuma tika dots, izveidojot Dienestu vadības grupu vispārējās pieejas analīzei un darba grupas konkrētos jautājumos. 1. Dalībvalstis - Komisija sagatavoja neoficiālu dokumentu, kurā izklāstīja galvenos aspektus attiecībā uz ierosināto reformu. To apsprieda zivsaimniecības ministru neformālā sanāksmē 2008. gada 18. februārī. Iepriekšējā tikšanās ar dalībvalstu zivsaimniecības nozares amatpersonām bija notikusi 2008. gada 15. janvārī. 2008. gada 1. februārī notika tikšanās ar dalībvalstu zivsaimniecības kontroles speciālistiem, lai iepazīstinātu viņus ar reformas mērķiem. - MARE ĢD izveidoja dalībvalstu ekspertu darba grupu, lai izstrādātu saskaņotas inspekcijas procedūras un kontroles standartus. - Londonā, Madridē un Kopenhāgenā cita pēc citas notika trīs sanāksmes, kurās tikās elektroniskās ziņošanas sistēmas (EZS) tehniskie eksperti. Tās veicinās moderno tehnoloģiju labāku izmantošanu atbilstīgi jaunajai kontroles regulai. - Saistībā ar reformu ir parakstīti saprašanās memorandi ar dalībvalstīm (Grieķiju, Itāliju, Poliju, Spāniju un Zviedriju). Tie iezīmē pieejas maiņu, jo tajos noteikti precīzi kritēriji zivsaimniecības kontroles sistēmas uzlabošanai attiecīgajās dalībvalstīs. 2. Ieinteresēto personu padomdevējas struktūras un plašāka sabiedrība - 2008. gada 10. aprīlī tika organizēts vienas dienas seminārs ar pārstāvjiem no reģionālajām konsultatīvajām padomēm un Zvejniecības un akvakultūras padomdevējas komitejas, lai uzzinātu viņu viedokļus par plānoto KZP kontroles politikas reformu. - Zivju populācijas izsekojamības projekta un DTU Aqua satvarā MARE ĢD piedalījās arī semināros par izsekojamību, kas būs reformas neatņemama sastāvdaļa. MARE ĢD un Kopīgais pētniecības centrs Briselē 2008. gada 17. jūnijā organizēja darbsemināru par šo tematu. - Ar reformu 2008. gada 18. septembra sanāksmē iepazīstināja augsta līmeņa neatkarīgu ieinteresēto personu grupu ar administratīvo slogu saistītiem jautājumiem. Priekšsēdētājs apgalvoja, ka grupa ļoti atzinīgi vērtē MARE ĢD doto izklāstu un pilnībā atbalsta ierosināto reformu, ņemot vērā paredzēto administratīvā sloga samazinājumu nozarei. - Laikā no 2008. gada februāra līdz maijam notika plašas sabiedriskās apspriešanas, pamatojoties uz Komisijas dienestu darba dokumentu, kas publicēts Komisijas tīmekļa vietnē. MARE ĢD sagatavotajā apspriešanās dokumentā bija ietverta īsa problēmas analīze, pievēršoties deviņām iespējamām rīcības jomām, kas norādītas iepriekš minētajā neoficiālajā dokumentā. Atbilžu kopsavilkums un tas, kā tās ņemtas vērā Komisijas ierosinājumi saņēma pozitīvas atsauksmes no apspriešanās procesa dalībniekiem. Gandrīz visās atbildēs bija uzsvērts, ka ir lietderīgi pastiprināt Kopienas rīcību šajā jomā. No plaša ieinteresēto personu loka tika saņemtas divdesmit piecas atbildes. Visas atbildes tika publicētas Komisijas oficiālajā tīmekļa vietnē ar norādi uz to autoriem un izcelsmi[7]. Apspriešanās dalībnieki plaši atbalstīja Komisijas ierosmi un tās galvenos mērķus. Visi vienbalsīgi piekrita, ka ir vajadzīga kontroles sistēmas reforma. Daudzi dalībnieki uzsvēra, ka reformas galvenajam mērķim jābūt noteikumu ievērošanas kultūrai. Proti, visas ieinteresētās personas atbalstīja saskaņotu administratīvo sankciju ieviešanu, noteikumu vienkāršošanu un racionalizāciju un sadarbības un palīdzības stiprināšanu. NVO un valsts iestādes īpaši atbalstīja reformu kā efektīvu instrumentu no videi nekaitīgas un ilgtspējīgas zivsaimniecības viedokļa. Visi piekrita, ka jāizstrādā jauna pieeja inspekcijai un kontrolei EK līmenī, nodrošinot vienlīdzīgus konkurences apstākļus un veicinot ciešāku sadarbību starp Komisiju, zivsaimniecības kontroles iestādēm dalībvalstīs un uzņēmējiem visā ražošanas ķēdē. Dalībnieki vienojās, ka kontroles aģentūrai jāuztic svarīgāka un konstruktīvāka loma darba koordinēšanā un mācību organizēšanā. NVO atbalstīja domu, ka Komisijai jānodrošina vairāk instrumentu, lai tā varētu laikus iejaukties, turpretim nozares pārstāvjus interesēja, kam — nozarei vai dalībvalstīm — būs jāsedz izmaksas, kas saistītas ar pasākumiem, kuri vērsti pret dalībvalstīm, un EK atbalsta izmaksas apturēšanu. Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Zinātnes nozares un specializācijas jomas Lai pamatotu dažus argumentus šajā ziņojumā, Komisija izmantoja neatkarīgu ekspertu palīdzību. Ekspertus lūdza noteikt iespējamo pozitīvo un negatīvo ietekmi, kāda būtu ierosinātajām politikas iespējām, tostarp kompromisus konkurējošu mērķu sasniegšanā, lai varētu pieņemt pamatotus politiskus lēmumus. Galvenās organizācijas un eksperti, no kuriem pieprasīja atzinumus Starp Komisiju un neatkarīgo konsultantu MRAG tika noslēgts īpašs līgums (pamatlīguma ietvaros: FISH/2006/09, Pētījumi KZP un jūrlietu jomā, 4. daļa. Ietekmes novērtējuma pētījumi saistībā ar KZP). Saņemto un izmantoto atzinumu kopsavilkums - Kā liecina orientējošā kvalitatīvā un kvantitatīvā analīze, lai gan daži no ierosinātajiem pasākumiem ir nozīmīgāki nekā citi, tomēr visas paketes īstenošana kopumā, izmantojot saistošu, nevis brīvprātīgu instrumentu, kas līdzinās, piemēram, FAO atbildīgas zivsaimniecības vadības kodeksam, šķiet, būs efektīvāks līdzeklis, lai sasniegtu augstu noteikumu ievērošanas pakāpi. - Ja ierosinātos pasākumus īsteno ar saistošu regulu un ja dalībvalstis piemēro šo regulu un spēkā esošos daudzgadu atjaunošanas plānus, tad papildu neto ieguvums, kas nozarei rastos atjaunotu un labāk aizsargātu krājumu rezultātā, 10 gadu laikā varētu būt 10 miljardi euro. Līdz ar šādiem ekonomiskiem ieguvumiem varētu palielināties arī nodarbinātība, proti, rasties līdz pat 4000 jaunu darbavietu visās apakšnozarēs. Izšķirošais jautājums ir tas, kā zivju produkcijas pieaugums veicinās jaunu darbavietu veidošanos attiecīgajās nozarēs un reģionos. - Cik lielā mērā jaunās regulas īstenošana dos minētos ieguvumus, būs atkarīgs no tā, kā izdosies pāriet no galvenokārt jūrā veiktas kontroles uz rentablākām operācijām uz sauszemes; tam sākotnēji būs vajadzīgi lielāki ieguldījumi kontroles procedūru izstrādē, nevis kontroles līdzekļos. Tomēr neto ieguvumiem būtu jārodas ātri, attiecīgajām izmaksām pakāpeniski samazinoties divos vai trīs gados pēc sistēmas ieviešanas, kad būs izveidojusies noteikumu ievērošanas kultūra. - Tā kā kontroles pasākumi kļūst lietderīgāki un efektivitāte palielinās, efektivitātes ieguvumus var nodot tālāk uzņēmējiem, jo palielinās zvejas rentabilitāte un peļņas daļa, kas pieejama apkalpei un citiem darbiniekiem. Ekspertu atzinumu publiskošanai izmantotie līdzekļi Pētījums būs pieejams MARE ĢD tīmekļa vietnē. Ietekmes novērtējums Komisija veica priekšlikuma ietekmes novērtējumu, kura rezultātā tika sagatavots ziņojums, kas būs pieejams MARE ĢD tīmekļa vietnē. Ziņojumā tika aplūkotas šādas iespējas. - 1. iespēja. Politika nemainās. Turpina īstenot pašreizējo politiku un galveno uzmanību pievērst spēkā esošā regulējuma īstenošanai un noteikumu izpildei. 1. apakšiespēja. Politika nemainās, tiek saglabāts pašreizējais stāvoklis. Šī apakšiespēja balstās uz pieņēmumu, ka pašreizējā kontroles politika ir pietiekama, lai nodrošinātu noteikumu ievērošanu un KZP mērķu sasniegšanu, un ka galvenā problēma ir tā, ka dalībvalstis pilnībā neizpilda spēkā esošās normatīvās prasības. Īpaša uzmanība būtu jāpievērš spēkā esošo tiesību aktu labākai īstenošanai. 2. apakšiespēja. Spēkā esošā regulējuma īstenošana un prasību izpilde, izmantojot īstenošanas regulas. Šī ir alternatīva iespējai vienkārši turpināt pašreizējo stāvokli; īstenojot šo apakšiespēju, varētu pieņemt trūkstošos īstenošanas noteikumus, lai nodrošinātu pilnu tehnisko noteikumu kopumu, kas būtu pamats visaptverošai kontroles sistēmai. “Rīkojoties kā parasti”, jau tā sarežģītais noteikumu mudžeklis tiktu nekoordinēti papildināts ar jauniem noteikumiem, neizstrādājot jaunu pieeju kontrolei un inspekcijai. Līdzās Komisijas nepietiekamajai spējai rīkoties arī turpmāk saglabātos valsts tiesību sistēmās valdošā iecietība pret pārkāpumiem, juridisku vai procedurālu iemeslu dēļ pēc pārkāpumiem veiktie turpmākie pasākumi būtu neapmierinoši un būtu pieejama vien nepilnīga informācija par sankcijām un iepriekšējiem noteikumu neievērošanas gadījumiem. - 2. iespēja. Kontroles regulas pārstrādāšana un rīcības kodeksa izstrāde Pieeja, kas apvieno konsolidētu tiesisko regulējumu ar vadības instrumentu, piemēram, “rīcības kodeksu”, zināmā mērā palīdzētu uzlabot pašreizējo kontroles sistēmu. Pēc vienpusējas rīcības vienā vai vairākos flotes segmentos dažas zvejniecības varētu atgūties, bet kopumā šī pieeja nemainītu pašreizējo noteikumu saturu un nepievienotu nevienu jaunu juridisku instrumentu, kā arī būtu pārāk atkarīga no to brīvprātīgas īstenošanas dalībvalstīs. - 3. iespēja. Regulējošs instruments jaunas saistošas regulas veidā Trešā novērtējamā iespēja bija īstenot reformu paketi, izmantojot regulējošu dokumentu, kas būtu saistošs Kopienas līmenī. Šīs pieejas pamatā ir vienlīdzīgu konkurences apstākļu radīšana Eiropas Savienībā. Tā nodrošinātu KZP noteikumu vienādu piemērošanu visā ES un nediskriminējošu attieksmi pret visiem zvejniekiem. Lielākas Komisijas inspektoru pilnvaras neļautu dalībvalstīm noslēpt nepilnības KZP noteikumu īstenošanā. - 4. iespēja. KZP kontroles politikas centralizācija ES līmenī un Komisijas un Kopienas Zivsaimniecības kontroles aģentūras (KZKA) kompetences palielināšana Saskaņā ar šo iespēju Komisija un kontroles aģentūra apvienotu dalībvalstu inspekcijas resursus un izstrādātu vispārpieņemtus standartus, kuru ilgtermiņa mērķis ir izveidot Eiropas krasta apsardzes sistēmu. Tomēr no šīs iespējas jau pašā sākumā nācās atteikties, jo uzdevumu pārdalīšana starp Komisiju un dalībvalstīm pārsniegtu Līgumā paredzētās iespējas. Politiski nav ticams, ka dalībvalstis piekristu pēkšņi atteikties no varas par labu pārvalstiskai organizācijai. Turklāt šāda iespēja ietvertu ievērojamu budžeta izdevumu pieaugumu, ko Komisija nespētu segt. III. Priekšlikuma juridiskie aspekti Priekšlikuma saturs Priekšlikuma pamatideja ir tā, ka efektīvai kontroles politikai jābūt globālai un integrētai un jāaptver visi problēmas aspekti “no tīkla līdz galdam”. Jauna, kopīga pieeja kontrolei un inspekcijai Lai gan nedrīkst ignorēt to, cik lielā mērā zvejas kuģi izpilda tehniskos pasākumus, lielāka uzmanība ir jāpievērš visaptverošai nozveju uzraudzībai. Šajā sakarā ir jāpanāk: - standartizētas, koordinētas inspekcijas darbības un procedūras visos “ķēdes posmos” (jūrā, ostā, pārvadāšanas un tirdzniecības laikā), - vispārēji standarti konkrētiem kontroles pasākumiem, kas piemērojami atjaunošanas un daudzgadu plāniem, aizsargājamām jūras teritorijām un izmetumiem, - visaptverošas izsekojamības sistēmas ieviešana, - moderno tehnoloģiju pilnīga izmantošana un efektīvas datu validācijas sistēmas, lai veiktu sistemātiskas un visaptverošas visu attiecīgo datu kontrolpārbaudes, - stratēģiska plānošana, taktiska mērķu izvirzīšana un paraugu ņemšanas stratēģija, - informācijas izmantošana, kas ļauj noteikt riskus un racionalizēt kontroli. Noteikumu ievērošanas kultūra Šajā sakarībā galvenā uzmanība jāpievērš šādiem aspektiem: - tiesiskā regulējuma vienkāršošana un racionalizācija, - saskaņotu preventīvu sankciju ieviešana, - soda punktu sistēmas ieviešana par pārkāpumiem, ko izdarījuši kapteiņi, operatori vai zvejas licences beneficiāri, - noteikumu izpildes pasākumi un ar tiem saistītās sankcijas, - uzlabota sadarbība starp dalībvalstīm un ar Komisiju, tostarp Kopienas Zivsaimniecības kontroles aģentūras (KZKA) pilnvaru paplašināšana, - modernizēta datu nosūtīšana un informācijas apmaiņa gan starp dalībvalstīm, gan ar Komisiju vai KZKA, izmantojot drošas tīmekļa vietnes. KZP noteikumu faktiska piemērošana Lai nodrošinātu KZP noteikumu faktisku piemērošanu, jāpastiprina Komisijas spējas iejaukties proporcionāli noteikumu neievērošanas pakāpei dalībvalstīs. Vienlaikus jāpastiprina Komisijas pārvaldības spēja. Priekšlikumā ietverti šādi aspekti: - Komisijas inspektoru pilnvaru pārskatīšana, - dalībvalstu rīcības plāni, lai vajadzības gadījumā uzlabotu to īstenošanu, - Komisijas pilnvaras koriģēt dalībvalstu nozvejas datus, - zvejas liegumu noteikšana pēc Komisijas ierosmes, - lielāka Komisijas elastība, veicot kvotu atvilkumus vājas kvotu pārvaldības gadījumos, - finansiāli pasākumi sliktas pārvaldības gadījumos. Juridiskais pamats EK līguma 37. pants. Subsidiaritātes princips Priekšlikums ir Kopienas ekskluzīvā kompetencē. Tāpēc subsidiaritātes principu nepiemēro. Proporcionalitātes princips Priekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu šādu iemeslu dēļ. Pašreizējo KZP kontroles sistēmas nepilnību risināšanai vajadzīgi pasākumi, kas ir proporcionāli mērogam un pielāgoti attiecīgo darbību būtībai. Saskaņā ar definīciju ūdeņu dzīvo resursu ilgtspējīga izmantošana ir joma, kas jāregulē Kopienas līmenī un ko nevar pārvaldīt ar nesaistītiem pasākumiem valstu līmenī. Ierosinot jaunu regulējumu KZP darbību kontrolei, Komisija atsaucas uz ieinteresēto personu un dalībvalstu lūgumiem radīt vienlīdzīgus konkurences apstākļus ES mērogā. Saskaņotu inspekcijas un kontroles procedūru noteikšana būtībā ir jautājums, kas jārisina ES līmenī. Juridisko instrumentu izvēle Ierosinātais juridiskais instruments: regula. Citi instrumenti nebūtu piemēroti šādu iemeslu dēļ. KZP ir Kopienas ekskluzīvā kompetencē. Kopienas līmenī pieņemtajiem noteikumiem jābūt vienādiem un saistošiem, lai novērstu dažādu standartu līdzāspastāvēšanu dalībvalstīs. Tāpēc ir pamatoti pieņemt regulu. IV. Ietekme uz budžetu Priekšlikums neietekmē Kopienas budžetu. V. Papildu informācija Vienkāršošana Priekšlikuma pieņemšanas rezultātā tiks vienkāršoti attiecīgie tiesību akti, kā arī uzlabota kontroles sistēma. Gadu gaitā pašreizējā KZP kontroles politikā ir nākuši klāt aizvien jauni noteikumi, kas iekļauti dažādās regulās, turklāt dažās no tām noteikumi pārklājas. Viens priekšlikuma mērķis ir padarīt skaidrākus piemērojamos kontroles noteikumus. Tomēr kontrole acīmredzami joprojām ir sarežģīts jautājums, un ir jāatrod līdzsvars starp vajadzīgajiem pienākumiem, kuri jāsaglabā, un vajadzību precizēt un samazināt administratīvo slogu iestādēm un privātajam sektoram. Šajā kontekstā vienkāršošanai ir vairāki aspekti. - Ar sistēmu tiek izveidots vienots vērienīgs regulējums, kurā noteikti principi, kas reglamentē visus kontroles aspektus, savukārt sīki izstrādāti tehniskie noteikumi tiek atstāti īstenošanas regulu ziņā. - Ar sistēmu tiek izveidots vienots regulējums, ko piemēro Kopienas uzņēmējiem un valsts iestādēm, standartizējot noteikumus par inspekciju un kontroli (tostarp saskaņotu sankciju ieviešanu), tādējādi veicinot vienlīdzīgu konkurences apstākļu radīšanu Eiropas Savienībā. Spēkā esošo tiesību aktu atcelšana Priekšlikuma pieņemšanas rezultātā spēkā esošie tiesību akti tiks atcelti. Pārbaude, pārskatīšana un turpināmība Priekšlikumā ir ietverta pārbaudes klauzula. 2008/0216 (CNS) Priekšlikums PADOMES REGULA, ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu ievērošanu EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 37. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu, ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu, apspriedusies ar Eiropas datu aizsardzības uzraudzītāju, tā kā: (1) Kopējās zivsaimniecības politikas mērķis, kas izklāstīts Padomes 2002. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku[8], ir panākt ūdeņu dzīvo resursu izmantošanu, kas nodrošina ilgtspējīgus ekonomiskos, vides un sociālos apstākļus. (2) Ņemot vērā to, ka kopējās zivsaimniecības politikas sekmes ir atkarīgas no efektīvas kontroles sistēmas ieviešanas, šajā regulā paredzēto pasākumu mērķis ir izveidot Kopienas sistēmu inspekcijai, uzraudzībai, kontrolei, pārraudzībai un noteikumu izpildei, piemērojot globālu un integrētu pieeju, lai nodrošinātu visu kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu ievērošanu nolūkā panākt ūdeņu dzīvo resursu ilgtspējīgu izmantošanu, aptverot visus politikas aspektus. (3) Kā liecina pieredze, kas gūta, piemērojot Padomes 1993. gada 12. oktobra Regulu (EEK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai[9], pašreizējā kontroles sistēma vairs nav pietiekama, lai nodrošinātu kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu ievērošanu. (4) Kontroles noteikumi patlaban ir ietverti daudzos juridiskajos dokumentos, kas savstarpēji pārklājas un ir sarežģīti. Dalībvalstis nepilnīgi īsteno dažas kontroles sistēmas daļas, un rezultātā pasākumi, ko veic, reaģējot uz kopējās zivsaimniecības politikas pārkāpumiem, ir nepietiekami un atšķirīgi, un tiek apgrūtināta vienlīdzīgu konkurences apstākļu radīšana zvejniekiem visā Kopienā. Tāpēc pašreizējais režīms un visi tajā ietvertie pienākumi ir jākonsolidē, jāracionalizē un jāvienkāršo, jo īpaši samazinot divkārša regulējuma un administratīvo slogu. (5) Ņemot vērā jūras ūdeņu dzīvo resursu noplicināšanas mērogu, Eiropas Kopienai ir būtiski pieņemt vajadzīgos pasākumus, lai uzņēmēju vidū nostiprinātu kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu ievērošanas kultūru, kā arī atbilstību mērķiem, kas izklāstīti 2002. gada Pasaules augstākā līmeņa sanāksmē par ilgtspējīgu attīstību, kā arī Eiropadomes ilgtspējīgas attīstības stratēģijā. Lai sasniegtu šo mērķi, jāintensificē, jāsaskaņo un jāpastiprina inspekcijas, uzraudzības, kontroles, pārraudzības un prasību izpildes noteikumi, kuri jāievēro, veicot saglabāšanas un resursu pārvaldības pasākumus, strukturālos pasākumus un kopīgās tirgus organizācijas pasākumus. Turklāt jānosaka minimālās sankcijas par konkrētiem smagiem pārkāpumiem, kā arī jāizveido soda punktu sistēma par noteikumu neievērošanu. (6) Ir skaidrāk jānosaka atbildības sadalījums starp dalībvalstīm, Komisiju un Kopienas Zivsaimniecības kontroles aģentūru. Kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu ievērošanas kontrolei pirmkārt un galvenokārt jābūt dalībvalstu atbildībai. Komisijai no savas puses jānodrošina, lai dalībvalstis vienotā veidā visā Kopienā pildītu kopējās zivsaimniecības politikas noteikumus. Šajā nolūkā pašreizējā “mikrolēmumu” sistēma pakāpeniski jāaizstāj ar pieeju, kuras pamatā ir makropārvaldība. (7) Zvejas resursu pārvaldība Kopienas līmenī galvenokārt pamatojas uz kopējo pieļaujamo nozveju (KPN), kvotām, zvejas piepūles režīmiem un tehniskajiem pasākumiem. Jāveic attiecīgi priekšdarbi, lai nodrošinātu to, ka dalībvalstis pieņem vajadzīgos pasākumus minēto pārvaldības pasākumu efektīvai īstenošanai. (8) Dalībvalstu iestādēm jāspēj uzraudzīt izkrāvumus to ostās. Šajā nolūkā jāparedz prasība, ka zvejas kuģiem iepriekš jāpaziņo šīm iestādēm par nodomu izkraut to ostās. (9) Izkraušanas laikā ir jāveic kuģu zvejas žurnālos esošās informācijas verifikācija. Tāpēc attiecībā uz personām, kuras iesaistītas zivju un zvejas produktu izkraušanā un tirdzniecībā, jāparedz prasība deklarēt daudzumus, kas izkrauti, pārkrauti citā kuģī, piedāvāti pārdošanai vai nopirkti. (10) Maziem zvejas kuģiem, kuru garums nepārsniedz 10 metrus, pienākums kārtot zvejas žurnālu vai aizpildīt deklarāciju būtu nesamērīgs slogs salīdzinājumā ar to zvejas jaudu. Lai nodrošinātu šādiem kuģiem piemērotu kontroli, dalībvalstīm to darbības jāuzrauga, īstenojot paraugu ņemšanas plānu. (11) Lai nodrošinātu Kopienas noteikto saglabāšanas un tirdzniecības pasākumu izpildi, jāievieš prasība, ka visiem Kopienā pārvadātajiem zvejas produktiem jābūt pievienotam pārvadājuma dokumentam, kurā norādīts produktu veids, izcelsme un svars. (12) Dalībvalstīm jāveic savu kuģu darbību uzraudzība gan Kopienas ūdeņos, gan ārpus tiem. Lai veicinātu efektīvu uzraudzību, jāparedz pienākums Kopienas zvejas kuģu kapteiņiem kārtot zvejas žurnālu un iesniegt izkraušanas un citā kuģī pārkraušanas deklarācijas. (13) Ja pārkraušana citā kuģī notiek jūrā, karoga valstis vai piekrastes valstis neveic pienācīgu kontroli, tādējādi operatoriem paveras iespējas pārvadāt nelikumīgu nozveju. Lai uzlabotu kontroli, citā kuģī pārkraušanas darbības Kopienas ūdeņos jāatļauj veikt tikai apstiprinātās ostās. (14) Ja KPN un kvotu pārvaldību papildina zvejas piepūles režīms, jāievieš pasākumi, lai nodrošinātu minētā režīma pienācīgu īstenošanu. (15) Lai izveidotu visaptverošu kontroles režīmu, šim režīmam jāattiecas uz visiem ražošanas un tirdzniecības ķēdes posmiem. Tam jāietver saskaņota izsekojamības sistēma, kas papildina noteikumus, kuri paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regulā (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu[10], kā arī pastiprināta ražotāju organizāciju kontrole. Režīmam jāaizsargā arī patērētāju intereses, katrā tirdzniecības posmā sniedzot informāciju par komercnosaukumu, ražošanas metodi un nozvejas apgabalu, kā noteikts 2001. gada 22. oktobra Regulā (EK) Nr. 2065/2001, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai Padomes Regulu (EK) Nr. 104/2000 piemērotu attiecībā uz patērētāju informēšanu par zivsaimniecības un akvakultūras produktiem[11]. Tam jānodrošina ražotāju organizāciju uzraudzība saskaņā ar Komisijas 2000. gada 15. novembra Regulu (EK) Nr. 2508/2000, kas nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 104/2000 piemērošanai attiecībā uz darbības programmām zivsaimniecības sektorā[12]. (16) Ņemot vērā Kopienas zvejas flotei noteiktās zvejas jaudas prasības, kas paredzētas Regulas (EK) Nr. 2371/2002 13. pantā, Padomes 2004. gada 30. marta Regulā (EK) Nr. 639/2004 par Kopienas attālākajos reģionos reģistrēto zvejas flošu pārvaldību[13], Komisijas 12. augusta Regulā (EK) Nr. 1438/2003, ar ko paredz īstenošanas noteikumus attiecībā uz Kopienas flotes politiku, kura noteikta Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 III nodaļā[14], un Komisijas 2004. gada 9. decembra Regulā (EK) Nr. 2104/2004, ar ko nosaka piemērošanas kārtību Padomes Regulai (EK) Nr. 639/2004 par Kopienas attālākajos reģionos reģistrēto zvejas flošu pārvaldību[15], ir jāievieš instrumenti flotes zvejas jaudas kontrolei, kurai jāietver arī dzinēja jaudas un zvejas rīku izmantošanas uzraudzība. (17) Īpašajā režīmā daudzgadu plāniem, aizsargājamām jūras teritorijām un izmetumiem jāpiemēro skaidri, īpaši pielāgoti kontroles pasākumi. Jāprecizē procedūra, kas jāievēro, konkrētās zvejas vietās nosakot un atceļot zvejas liegumu reāllaikā. (18) Jāievieš jauna, kopēja pieeja kontrolei, kas ietvertu nozveju visaptverošu uzraudzību, kuras nolūks ir nodrošināt vienlīdzīgus konkurences apstākļus zvejas nozarē un kurā ir ņemtas vērā atšķirības starp dažādiem flotes segmentiem; šajā nolūkā ir jāizstrādā kopīgi kritēriji zivsaimniecības kontroles ieviešanai un jo īpaši standartizētas un koordinētas procedūras inspekcijai jūrā, uz sauszemes un visos tirdzniecības ķēdes posmos. Kā daļa no jaunās pieejas skaidri jānosaka attiecīgā dalībvalstu, Komisijas un Kopienas Zivsaimniecības kontroles aģentūras atbildība. (19) Kontroles darbību un metožu pamatā jābūt riska pārvaldībai, kurā sistemātiski un visaptveroši izmanto kontrolpārbaudes procedūras. (20) Lai konsekventi un efektīvi sauktu pie atbildības par pārkāpumiem, jāparedz noteikums, kas ļautu Komisijas inspektoru, Kopienas inspektoru un dalībvalstu amatpersonu sagatavotos inspekcijas un pārraudzības ziņojumus izmantot tāpat kā valsts amatpersonu ziņojumus. (21) Jāpastiprina sadarbība un darba koordinācija starp dalībvalstīm, ar Komisiju un Kopienas Zivsaimniecības kontroles aģentūru, lai veicinātu kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu ievērošanu, jo īpaši apmainoties ar valstu inspektoriem un stiprinot Kopienas inspektoru nozīmi un pilnvaras. (22) Kuģu satelītnovērošanas sistēmas ( VMS ) dati ir vērtīgs zinātnisko ieteikumu avots. Tāpēc detalizēti un apkopoti dati jādara pieejami galalietotājiem, kā noteikts 2. panta i) punktā Padomes 2008. gada 25. februāra Regulā (EK) Nr. 199/2008 par Kopienas sistēmas izveidi datu vākšanai, pārvaldībai un izmantošanai zivsaimniecības nozarē un par atbalstu zinātniskā padoma izstrādei saistībā ar kopējo zivsaimniecības politiku[16]. (23) Pilnībā jāizmanto modernās tehnoloģijas, jo tās ļauj ātri un rentabli veikt efektīvu uzraudzību un sistemātiskas un automatizētas kontrolpārbaudes, atvieglo administratīvās procedūras gan valsts iestādēm, gan uzņēmējiem un tādējādi dod iespēju laikus veikt riska analīzi un globāli izvērtēt visu attiecīgo kontroles informāciju. Tādā veidā kontroles sistēma ļautu dalībvalstīm apvienot dažādus kontroles instrumentus, lai garantētu visefektīvāko kontroles metožu izmantošanu. (24) Jāizveido integrēts kuģošanas pārraudzības tīkls starp pārraudzības, uzraudzības, identifikācijas un izsekošanas sistēmām, ko izmanto šādām vajadzībām: jūras satiksmes drošība un kuģošanas drošība, jūras vides aizsardzība, zvejniecības kontrole, robežkontrole, vispārējā tiesību aktu ievērošana un tirdzniecības atvieglojumi. Šādam tīklam jānodrošina iespēja pastāvīgi darīt pieejamu informāciju par darbībām jūrniecības jomā, lai atbalstītu laicīgu lēmumu pieņemšanas procesu. Tas savukārt ļautu pārraudzības darbībās iesaistītajām valsts iestādēm sniegt efektīvākus un rentablākus pakalpojumus. Tādēļ automātiskās identifikācijas sistēmas, kuģu satelītnovērošanas sistēmas, kuras minētas Komisijas 2003. gada 18. decembra Regulā (EK) Nr. 2244/2003, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus attiecībā uz kuģu satelītnovērošanas sistēmām[17], un kuģu pamanīšanas sistēmas dati, kuri savākti saskaņā ar šo regulu, jāpārraida un jāizmanto citām valsts iestādēm, kas iesaistītas iepriekš minētajās pārraudzības darbībās. (25) Kopienas valstspiederīgie jāattur no kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu pārkāpumiem. Ievērojot to, ka rīcība, ko veic pēc minēto noteikumu pārkāpumiem, dažādās dalībvalstīs ir ļoti atšķirīga un tādējādi tiek radīta diskriminācija un negodīgi konkurences noteikumi zvejniekiem, un ņemot vērā to, ka preventīvu, samērīgu un faktisku sankciju neesība dažās dalībvalstīs mazina kontroles efektivitāti, ir lietderīgi ieviest saskaņotas administratīvas sankcijas apvienojumā ar soda punktu sistēmu, lai nodrošinātu patiesi preventīvu soda līdzekli. (26) Lielais skaits smago kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu pārkāpumu, kas izdarīti Kopienas ūdeņos vai ko pieļāvuši Kopienas uzņēmēji, ir ļoti noturīgs; tas lielā mērā saistīts ar neatturošajiem sodiem, kuri dalībvalstu tiesību aktos noteikti attiecībā uz smagiem minēto noteikumu pārkāpumiem. Šo trūkumu vēl vairāk saasina tas, ka sodi dažādās dalībvalstīs atšķiras; tas mudina nelikumīgos uzņēmējus darboties to dalībvalstu ūdeņos vai teritorijā, kurās sodi ir vismazākie. Tāpēc ir lietderīgi saskaņot minimālos un maksimālos sodus, kuri noteikti par smagiem kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu pārkāpumiem, ņemot vērā to zvejas produktu vērtību, kas iegūti smagā pārkāpuma rezultātā, ikvienu pārkāpuma atkārtojumu un kaitējumu, kas nodarīts attiecīgajiem zvejas resursiem un jūras videi. Jānosaka arī tūlītēji noteikumu izpildes pasākumi un papildu pasākumi. (27) Lai nodrošinātu kopējās zivsaimniecības politikas mērķu sasniegšanu, Komisijai jāspēj veikt efektīvus korektīvus pasākumus; šajā nolūkā ir jāpastiprina Komisijas pārvaldības spēja un tās spēja iejaukties proporcionāli noteikumu neievērošanas pakāpei dalībvalstī. Jāpiešķir Komisijai pilnvaras veikt inspekcijas neatkarīgi un bez iepriekšēja brīdinājuma, lai verificētu dalībvalstu kompetento iestāžu veiktās kontroles darbības. (28) Jāparedz atbilstīgi līdzekļi, lai rīkotos gadījumos, kad karoga, ostas, piekrastes vai tirdzniecības valstis nepilda pienākumus, kas tām uzlikti ar EK un starptautiskajiem tiesību aktiem, un lai garantētu to, ka dalībvalstis veic piemērotus pasākumus, lai nodrošinātu, ka to zvejas kuģi vai valstspiederīgie ievēro KZP un kontroles noteikumus; šādu līdzekļu vidū jābūt iespējai gadījumos, kad dalībvalstis pienācīgi neizpilda KZP noteikumus, apturēt vai samazināt finansiālo atbalstu atbilstīgi Padomes 2006. gada 27. jūlija Regulai (EK) Nr. 1198/2006 par Eiropas Zivsaimniecības fondu[18] un Padomes 2006. gada 22. maija Regulai (EK) Nr. 861/2006, ar ko nosaka Kopienas finanšu pasākumus kopējās zivsaimniecības politikas īstenošanai un jūras tiesību jomā[19]. (29) Jāpiešķir Komisijai pilnvaras noteikt zvejas liegumu, ja dalībvalsts kvota vai KPN ir pilnībā apgūta. Lai nodrošinātu to, ka dalībvalstis sasniedz kopējās zivsaimniecības politikas mērķus, Komisijai jābūt pilnvarotai arī veikt kvotu atvilkumus un atteikt kvotu pārcelšanu vai kvotu apmaiņu. (30) Komisijai vai tās norīkotai struktūrai jābūt iespējai tieši piekļūt dalībvalstu zvejas datiem, lai dotu tai iespēju verificēt, ka dalībvalstis ievēro savus pienākumus, un iejaukties, ja tiek konstatētas neatbilstības. (31) Kopienas Zivsaimniecības kontroles aģentūras pilnvaras jāpielāgo un jāpaplašina, lai tās attiektos arī uz revīzijām, valsts kontroles sistēmu inspekcijām, operatīvās sadarbības organizēšanu, palīdzību dalībvalstīm un iespēju izveidot ārkārtas vienības, ja tiek konstatēts nopietns kopējās zivsaimniecības politikas apdraudējums. (32) Šī regula nedrīkst ietekmēt valsts kontroles noteikumus, kas ietilpst šīs regulas darbības jomā, bet ir plašāki par tās obligātajiem noteikumiem, ja vien šādi valsts noteikumi ir saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem. (33) Ņemot vērā to, ka Padomes 2008. gada 29. septembra Regulā (EK) Nr. 1005/2008, ar ko izveido Kopienas sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju[20], dalībvalstīm ir paredzēts pienākums veikt atbilstīgus pasākumus, lai nodrošinātu efektīvu cīņu pret visu NNN zveju un ar to saistītajām darbībām, un ņemot vērā to, ka Padomes xx xx xx Regulā (EK) Nr. …/2008 par atļaujām Kopienas zvejas kuģiem veikt zvejas darbības ārpus Kopienas ūdeņiem un trešo valstu kuģiem piekļūt Kopienas ūdeņiem[21], ir paredzēti noteikumi par atļaujām Kopienas zvejas kuģiem iesaistīties zvejas darbībās ārpus Kopienas ūdeņiem un noteikumi par atļaujām trešo valstu zvejas kuģiem iesaistīties zvejas darbībās Kopienas ūdeņos, šai regulai jāpapildina minētās regulas un jānodrošina tas, ka nepastāv diskriminācija starp Kopienas un trešo valstu valstspiederīgajiem. (34) Šīs regulas īstenošanai vajadzīgie pasākumi jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību[22]. Visiem pasākumiem, kurus Komisija pieņem šīs regulas īstenošanai, jābūt saskaņā ar proporcionalitātes principu. (35) Tomēr ir jāuztic Padomei uzdevums lemt par pienākumu izmantot elektroniskās uzraudzības ierīces un līdzekļus izsekojamības nodrošināšanai, piemēram, ģenētisko analīzi un citas zivsaimniecības kontroles tehnoloģijas. Tā kā šādas tehnoloģijas nozīmē izmaksas valsts kontroles iestādēm un attiecīgajai nozarei, ir lietderīgi, ka Padome patur tiesības šādā specifiskā gadījumā tieši izmantot īstenošanas pilnvaras. Tā kā Padome pieņem lēmumu par daudzgadu plānu ieviešanu, Padomei šajā kontekstā ir lietderīgi pieņemt lēmumu arī par dzīvsvara robežapjomu, kurš piemērojams sugām, uz ko attiecas minētie daudzgadu plāni, un, kuru pārsniedzot, kuģim būs pienākums izkraut nozvejas apstiprinātā ostā. Tā kā Padome pieņem ikgadējo KPN un kvotu regulu, tai šajā sakarībā ir lietderīgi arī paredzēt piezvejas robežlielumu zvejas liegumu noteikšanai reāllaikā. (36) Jāgarantē to datu konfidencialitāte, kas savākti un ar kuriem veikta apmaiņa saskaņā ar šo regulu. Šādi dati dažreiz būs personas dati saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvu 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti. Lai panāktu tiesisko noteiktību un pārredzamību un nodrošinātu pamattiesību aizsardzību, jo īpaši tiesības aizsargāt fizisko personu privātumu, ir vajadzīgi skaidri personas datu apstrādes noteikumi. (37) Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti ir paredzēta personas datu brīvas aprites nodrošināšanai iekšējā tirgū. To piemēro personas datu apstrādei, ko dalībvalstis veic, piemērojot šo regulu. (38) Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti reglamentē personas datu apstrādi, ko veic Komisija, piemērojot šo regulu. (39) Saskaņā ar proporcionalitātes principu galvenā mērķa sasniegšanai, proti, kopējās zivsaimniecības politikas faktiskas īstenošanas nodrošināšanai, ir vajadzīgi un lietderīgi izveidot visaptverošu un vienveidīgu kontroles sistēmu. Šajā regulā nav paredzēts vairāk par to, kas nepieciešams, lai sasniegtu vēlamos mērķus, saskaņā ar Līguma 5. panta trešo daļu. (40) Lai saskaņotu Kopienas tiesību aktus ar šo regulu, ir jāgroza šādas regulas: - Padomes 2002. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 2371/2000; - Padomes 2005. gada 26. aprīļa Regula (EK) Nr. 768/2005, ar ko izveido Kopienas Zivsaimniecības kontroles aģentūru un groza Regulu (EEK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai[23]; - Padomes 2004. gada 26. februāra Regula (EK) Nr. 423/2004, ar ko nosaka mencu krājumu atjaunošanas pasākumus[24]; - Padomes 2004. gada 21. aprīļa Regula (EK) Nr. 811/2004, ar ko nosaka pasākumus ziemeļu heka krājumu atjaunošanai[25]; - Padomes Regula (EK) Nr. 2166/2005, ar ko nosaka Dienvidu heka un Norvēģijas omāra krājumu atjaunošanas pasākumus Kantabrijas jūrā un Ibērijas pussalas rietumu piekrastē un groza Regulu (EK) Nr. 850/98 par zvejas resursu saglabāšanu, izmantojot tehniskos līdzekļus jūras organismu mazuļu aizsardzībai[26]; - Padomes 2005. gada 20. decembra Regula (EK) Nr. 2115/2005, ar ko izveido Grenlandes paltusa resursu atjaunošanas plānu Ziemeļrietumu Atlantijas zvejniecības organizācijas darbības jomā[27]; - Padomes 2006. gada 23. februāra Regula (EK) Nr. 388/2006, ar ko izveido daudzgadu plānu jūrasmēles krājumu ilgtspējīgai izmantošanai Biskajas līcī[28]; - Padomes 2007. gada 7. maija Regula (EK) Nr. 509/2007, ar ko izveido daudzgadu plānu jūrasmēļu krājumu ilgtspējīgai izmantošanai Lamanša jūras šauruma rietumu daļā[29]; - Padomes 2007. gada 11. jūnija Regula (EK) Nr. 676/2007, ar ko izveido daudzgadu plānu zivsaimniecībām, kas izmanto jūras zeltplekstes un jūrasmēles krājumus Ziemeļjūrā[30]; - Padomes 2007. gada 18. septembra Regula (EK) Nr. 1098/2007, ar ko izveido daudzgadu plānu Baltijas jūras mencu krājumiem un zvejniecībām, kas šos krājumus izmanto, groza Regulu (EEK) Nr. 2847/93 un atceļ Regulu (EK) Nr. 779/97[31]; - Padomes 1996. gada 6. maija Regula (EK) Nr. 847/96, kas ievieš papildu nosacījumus ikgadējai kopējās pieļaujamās nozvejas (KPN) un kvotu pārvaldei[32]. (41) Tā kā ar šo regulu izveido jaunu, visaptverošu kontroles režīmu, ir jāatceļ 1993. gada 12. oktobra Regula (EK) Nr. 2847/93, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai, un Padomes 1994. gada 27. jūnija Regula (EK) Nr. 1627/94, kas paredz vispārīgus noteikumus attiecībā uz īpašām zvejas atļaujām, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. I SADAĻA VISPĀRĪGIE NOTEIKUMI 1 . pants Priekšmets Ar šo regulu izveido Kopienas sistēmu kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu kontrolei, uzraudzībai, pārraudzībai, inspekcijai un izpildei (turpmāk “Kopienas kontroles sistēma”). 2 . pants Darbības joma Šo regulu piemēro visām darbībām, kuras veic dalībvalstu teritorijā vai Kopienas ūdeņos vai kuras veic Kopienas zvejas kuģi, vai, neskarot karoga valsts primāro atbildību, dalībvalstu valstspiederīgie, un kuras ir saistītas ar: a) ūdeņu dzīvo resursu saglabāšanu, pārvaldību un izmantošanu; b) akvakultūru; c) zvejas un akvakultūras produktu apstrādi, pārvadāšanu un tirdzniecību. 3 . pants Saistība ar starptautiskajiem un valstu noteikumiem 1. Šo regulu piemēro, neskarot īpašos noteikumus, kas ietverti starp Kopienu un trešām valstīm noslēgtos nolīgumos zivsaimniecības nozarē vai ko piemēro reģionālās zvejniecības pārvaldības organizācijas (RZPO), vai ko paredz līdzīgas vienošanās, kurās Kopiena ir līgumslēdzēja puse vai sadarbības partnere, kas nav līgumslēdzēja puse. 2. Šo regulu piemēro, neskarot visus tos valsts veiktos kontroles pasākumus, kuru tvērums ir plašāks par prasību minimumu, ja tie atbilst Kopienas tiesību aktiem un ir saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku. Pēc Komisijas pieprasījuma dalībvalstis paziņo šādus kontroles pasākumus. 4 . pants Definīcijas Šajā regulā piemēro definīcijas, kas izklāstītas Regulā (EK) Nr. 2371/2002. Piemēro arī šādas definīcijas: (1) “zvejas darbība” ir zivju meklēšana, zvejas rīku ievietošana, nostiprināšana un pacelšana, nozvejas izcelšana uz kuģa, pārkraušana citā kuģī, paturēšana uz kuģa, apstrāde uz kuģa, zivju un zvejas produktu pārvietošana un ievietošana sprostos; (2) “kopējās zivsaimniecības politikas noteikumi” ir Kopienas tiesību akti par ūdeņu dzīvo resursu saglabāšanu, pārvaldību un izmantošanu, par akvakultūru un par zvejas un akvakultūras produktu apstrādi, pārvadāšanu un tirdzniecību; (3) “darbības, uz ko attiecas kopējā zivsaimniecības politika” ir ūdeņu dzīvo resursu saglabāšana, pārvaldība un izmantošana, akvakultūra un zvejas un akvakultūras produktu apstrāde, pārvadāšana un tirdzniecība; (4) “kontrole” ir uzraudzība, pārraudzība, inspekcija un noteikumu izpilde; (5) “inspekcija” ir ikviena pārbaude uz vietas, ko veic inspektori, lai novērtētu piemērojamo kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu ievērošanu, un ko atzīmē inspekcijas ziņojumā; (6) “amatpersona” ir persona, ko valsts iestāde, Komisija vai Kopienas Zivsaimniecības kontroles aģentūra ir pilnvarojusi veikt inspekciju; (7) “zvejas licence” ir oficiāls dokuments, kas atbilstīgi valsts tiesību aktiem dod tā turētājam tiesības izmantot konkrētu zvejas jaudu ūdeņu dzīvo resursu komerciālai izmantošanai. Tajā ir paredzēts prasību minimums attiecībā uz Kopienas zvejas kuģa identifikāciju, tehniskajiem parametriem un aprīkojumu; (8) “zvejas atļauja” ir zvejas atļauja, kas izdota Kopienas zvejas kuģim papildus tā zvejas licencei un kas dod tam tiesības vispār veikt zvejas darbības Kopienas ūdeņos un/vai konkrētas zvejas darbības noteiktā laikposmā, konkrētā apgabalā vai konkrētā zvejniecībā, ievērojot īpašus nosacījumus; (9) “automātiskās identifikācijas sistēma” ir autonoma un nepārtraukta kuģošanas drošības un kuģu satiksmes apraides sistēma, kas nodrošina kuģiem iespēju ar citiem tuvumā esošiem kuģiem un iestādēm krastā elektroniski apmainīties ar kuģa datiem, tostarp ar identifikācijas, atrašanās vietas, kursa un ātruma datiem; (10) “aizsargājama jūras teritorija” ir ikviens apgabals, kas ir izveidots ar tiesību aktiem, starptautisku vienošanos vai kādu citu efektīvu pasākumu, lai kopumā vai daļēji aizsargātu teritoriāli ierobežotu vidi; (11) “zvejas uzraudzības centrs” ir operatīvais centrs, ko izveidojusi karoga dalībvalsts un kam ir tehniskā kapacitāte no attāluma uzraudzīt zvejas kuģus, vākt, uzglabāt, validēt no dažādām sakaru sistēmām saņemtus datus un veikt šādu datu kontrolpārbaudi, un šo informāciju darīt pieejamu attiecīgi karoga valsts inspekcijas dienestiem vai piekrastes valstij; (12) “pārkraušana citā kuģī” ir visu uz kuģa esošo zvejas vai akvakultūras produktu vai to daļas izkraušana uz cita kuģa; (13) “risks” ir iespējamība, ka var atgadīties notikums, kura rezultātā tiek pārkāpti kopējās zivsaimniecības politikas noteikumi; (14) “riska pārvaldība” ir sistemātiska risku identifikācija un visu to pasākumu izpilde, kas vajadzīgi, lai ierobežotu šo risku īstenošanos. Tas ietver tādas darbības kā datu un informācijas vākšana, risku analīze un novērtēšana, rīcības sagatavošana un veikšana, kā arī procesa un tā rezultātu regulāra uzraudzība un pārskatīšana, pamatojoties uz starptautiskiem, Kopienas un valsts informācijas avotiem un stratēģijām; (15) “uzņēmējs” ir fiziska vai juridiska persona, kas ir vadītājs vai īpašnieks uzņēmumam, kurā veic jebkuru no darbībām, kas saistītas ar jebkuru posmu zvejas un akvakultūras produktu ražošanā, apstrādē, tirdzniecībā, izplatīšanā un mazumtirdzniecībā; (16) “partija” ir konkrētas sugas zvejas produktu daudzums, kas ir apstrādāts vienā un tajā pašā veidā un var būt iegūts vienā un tajā pašā zvejas vietā un viena un tā paša kuģa darbību vai vienu un to pašu akvakultūras darbību rezultātā; (17) “apstrāde” ir process, kura gaitā sagatavo produktu. Tas ietver tīrīšanu, filetēšanu, iesaldēšanu ledū, iesaiņošanu, konservēšanu, saldēšanu, kūpināšanu, sālīšanu, vārīšanu, marinēšanu, vītināšanu vai zivju sagatavošanu tirgum jebkurā citā veidā; (18) “mazumtirdzniecība” ir ūdeņu dzīvo resursu produktu pārvietošana un/vai apstrāde un to uzglabāšana tirdzniecības vietā vai piegāde galapatērētājam, un tā ietver izplatīšanas vietas, sabiedrisko ēdināšanu, uzņēmumu ēdnīcas, kopgaldus, restorānus un līdzīgus ēdināšanas pakalpojumu uzņēmumus, veikalus, lielveikalu izplatīšanas centrus un vairumtirdzniecības punktus; (19) “aģentūra” ir Kopienas Zivsaimniecības kontroles aģentūra, kas minēta Padomes 2005. gada 26. aprīļa Regulā (EK) Nr. 768/2005; (20) “integrētais kuģošanas pārraudzības tīkls” ir pārraudzības, uzraudzības, identifikācijas un izsekošanas sistēmu tīkls, ko izmanto šādos nolūkos: jūras satiksmes drošība un kuģošanas drošība, jūras vides aizsardzība, zvejas kontrole, robežkontrole, tirdzniecības atvieglojumi un vispārējā tiesību aktu ievērošana; (21) “kuģu satelītnovērošanas sistēmas dati” ir zvejas kuģa identifikācijas, ģeogrāfiskās atrašanās vietas, datuma, laika, kursa un ātruma dati, kurus uz zvejas kuģiem uzstādītas satelītnovērošanas iekārtas pārraida karoga valsts zvejas uzraudzības centram; (22) “kuģu pamanīšanas sistēmas dati” ir dati, kas iegūti no attēliem, kuri uztverti no attāluma, un ko savākuši zvejas uzraudzības centri, un kas sniedz pārskatu par kuģu atrašanos konkrētā jūras apgabalā; (23) “daudzgadu plāni” ir atjaunošanas plāni, kas minēti Regulas (EK) Nr. 2371/2002 5. pantā, pārvaldības plāni, kas minēti Regulas (EK) Nr. 2371/2002 6. pantā, kā arī citi Kopienas noteikumi, kas pieņemti, pamatojoties uz EK līguma 37. pantu, un kas uz vairākiem gadiem paredz konkrētus pārvaldības pasākumus konkrētiem zivju krājumiem; (24) “piekrastes valsts” ir valsts, kuras suverenitātē vai jurisdikcijā esošajos ūdeņos vai kuras ostās notiek darbība. II SADAĻA VISPĀRĪGIE PRINCIPI 5 . pants Vispārīgie principi 1. Dalībvalstis kontrolē darbības, ko kopējās zivsaimniecības politikas darbības jomā fiziska vai juridiska persona veic attiecīgo dalībvalstu teritorijā un to suverenitātē vai jurisdikcijā esošos ūdeņos, jo īpaši šādas darbības: zvejošana, pārkraušana citā kuģī, zivju pārvietošana uz sprostiem vai akvakultūras objektiem, tostarp nobarošanas audzētavām, zvejas produktu izkraušana, importēšana, pārvadāšana, tirdzniecība un uzglabāšana. 2. Dalībvalstis kontrolē arī piekļuvi ūdeņiem un resursiem un kontrolē darbības ārpus Kopienas ūdeņiem, ko veic Kopienas zvejas kuģi, kuri peld ar to karogu, un, neskarot karoga dalībvalsts primāro atbildību, to valstspiederīgie. 3. Dalībvalstis pieņem attiecīgus pasākumus, iedala piemērotus finansiālos resursus, cilvēkresursus un tehniskos resursus un izveido visas administratīvās un tehniskās struktūras, kas vajadzīgas, lai nodrošinātu kopējās zivsaimniecības politikas darbības jomā veikto darbību inspekciju, uzraudzību, pārraudzību un noteikumu izpildi. Tās kompetentajām iestādēm un amatpersonām dara pieejamus visus piemērotos līdzekļus, kuri tām dod iespēju pildīt savus uzdevumus. 4. Katra dalībvalsts nodrošina to, ka kontrole, inspekcija, uzraudzība, pārraudzība un noteikumu izpilde tiek veikta, nepieļaujot diskrimināciju attiecībā uz inspicēšanai izvēlētajiem sektoriem, kuģiem vai personām un pamatojoties uz riska pārvaldību. 5. Katrā dalībvalstī ir viena iestāde, kas koordinē visu valsts kontroles iestāžu kontroles darbības. Tā ir atbildīga arī par to, lai tiktu koordinēta ar zvejas darbībām saistītas informācijas vākšana un verificēšana, par ziņošanu Komisijai, citām dalībvalstīm un trešām valstīm un par sadarbību ar tām. 6. Padomes Regulā (EK) Nr. 1198/2006 paredzēto Eiropas Zivsaimniecības fonda ieguldījumu un Kopienas finansiālo ieguldījumu Padomes Regulas (EK) Nr. 861/2006 8. panta a) punktā minētajos pasākumos izmaksā ar nosacījumu, ka dalībvalstis ir izpildījušas pienākumu nodrošināt to, ka tiek ievēroti un izpildīti kopējā zivsaimniecības politikā paredzētie saglabāšanas, kontroles, inspekcijas un prasību izpildes noteikumi, kas saistīti ar finansētajiem pasākumiem vai ietekmē to efektivitāti, un šajā nolūkā izveidot un uzturēt efektīvu inspekcijas, uzraudzības, pārraudzības un noteikumu izpildes režīmu. 7. Komisija un dalībvalstis saskaņā ar to attiecīgajiem pienākumiem nodrošina šīs regulas mērķu īstenošanu Kopienas finansiālās palīdzības pārvaldības un kontroles jomā. III SADAĻA VISPĀRĪGIE NOSACĪJUMI ATTIECĪBĀ UZ PIEKĻUVI ŪDEŅIEM UN RESURSIEM 6 . pants Zvejas licence 1. Kopienas zvejas kuģi ūdeņu dzīvo resursu komerciālai izmantošanai var izmantot tikai tad, ja tam ir derīga zvejas licence. 2. Kopienas zvejas kuģiem zvejas licences izdod un pārvalda karoga dalībvalsts. Tā nodrošina to, ka zvejas licencē ietvertā informācija ir pareiza un atbilst tai, kas norādīta Regulas (EK) Nr. 2371/2002 15. pantā minētajā Kopienas zvejas flotes reģistrā. 3. Karoga dalībvalsts uz laiku aptur zvejas licenci kuģim, kuram minētā dalībvalsts noteikusi īslaicīgu lietošanas aizliegumu un kura zvejas atļauja ir apturēta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1005/2008 45. panta 1. punkta d) apakšpunktu. 4. Karoga dalībvalsts anulē zvejas licenci kuģim, uz kuru attiecas jaudas koriģēšanas pasākums, kas minēts Regulas (EK) Nr. 2371/2002 11. panta 3. punktā, vai kura zvejas atļauja ir anulēta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1005/2008 45. panta 1. punkta d) apakšpunktu. 7 . pants Zvejas atļauja 1. Kopienas zvejas kuģim, kas darbojas Kopienas ūdeņos, ir atļauts veikt zvejas darbības tikai tad, ja tam ir derīga zvejas atļauja, ko izdevušas karoga dalībvalsts kompetentās iestādes. Kopienas zvejas kuģim, kas darbojas Kopienas ūdeņos, ir atļauts veikt konkrētas zvejas darbības tikai tad, ja tās ir norādītas derīgajā zvejas atļaujā, ja uz zvejniecībām vai zvejas zonām attiecas: a) zvejas piepūles režīms; b) daudzgadu plāns; c) aizsargājama jūras teritorija; d) pakāpeniskas izmetumu samazināšanas shēma; e) izpētes zveja; f) zvejas darbības ar grunts zvejas rīkiem apgabalos, kas ir reģionālas zvejniecības pārvaldības organizācijas pārziņā; g) citi Kopienas tiesību aktos noteikti gadījumi. 2. Ja dalībvalstī ir izveidota īpaša valsts zvejas atļauju shēma, dalībvalsts pēc Komisijas pieprasījuma nosūta tai atļauju pieteikumos ietvertās informācijas kopsavilkumu un attiecīgos kopējos skaitliskos datus par zvejas piepūli. 3. Ja karoga dalībvalsts ir pieņēmusi valsts noteikumus, lai izveidotu valsts zvejas atļauju shēmu tai pieejamo zvejas iespēju iedalīšanai atsevišķiem kuģiem, dalībvalsts pēc Komisijas pieprasījuma nosūta tai informāciju par kuģiem, kam atļauts iesaistīties zvejas darbībā konkrētā zvejniecībā. 4. Zvejas atļauju neizdod, ja attiecīgajam kuģim nav zvejas licences, kas saņemta saskaņā ar 6. pantu, vai ja tā zvejas licence ir apturēta vai anulēta. Zvejas atļauja automātiski kļūst nederīga, ja kuģa attiecīgā zvejas licence ir anulēta. To aptur, ja zvejas licence ir apturēta uz laiku. 5. Zvejas licenču un zvejas atļauju formātu un izdošanas procedūru pieņem saskaņā ar 111. pantā minēto procedūru. 8 . pants Zvejas rīku marķēšana 1. Kuģa kapteinis ievēro nosacījumus un ierobežojumus, kas attiecas uz kuģu un to zvejas rīku marķēšanu un identifikāciju. 2. Sīki izstrādātus noteikumus kuģu un to zvejas rīku marķēšanai un identifikācijai nosaka saskaņā ar 111. pantā minēto procedūru. 9 . pants Kuģu satelītnovērošanas sistēma 1. Dalībvalstīs darbojas kuģu satelītnovērošanas sistēma, lai efektīvi uzraudzītu ar to karogu peldošo zvejas kuģu zvejas darbības (neatkarīgi no kuģa atrašanās vietas) un zvejas darbības dalībvalstu ūdeņos. Dalībvalstis nodrošina šo datu pareizības regulāru uzraudzību un ātri rīkojas ikreiz, kad konstatē, ka dati ir nepareizi. 2. Uz zvejas kuģa, kura lielākais garums pārsniedz 10 metrus, uzstāda pilnībā funkcionējošu ierīci, kas ļauj automātiski noteikt kuģa atrašanās vietu un identificēt to ar kuģu satelītnovērošanas sistēmas palīdzību, regulāros intervālos pārraidot atrašanās vietas datus. Turklāt tā ļauj karoga dalībvalsts zvejas uzraudzības centram iegūt datus par zvejas kuģi. Kuģiem, kuru garums pārsniedz 10 metrus, bet lielākais garums nepārsniedz 15 metrus, šo punktu piemēro no 2012. gada 1. janvāra. 3. Ja zvejas kuģis atrodas citas dalībvalsts ūdeņos, karoga dalībvalsts kuģu satelītnovērošanas sistēmas datus par minēto kuģi dara pieejamus, automātiski tos pārraidot piekrastes dalībvalstu zvejas uzraudzības centram. Kuģu satelītnovērošanas sistēmas datus pēc pieprasījuma dara pieejamus arī tai dalībvalstij, kuras ostās zvejas kuģis, visticamāk, izkraus nozvejas vai kuras ūdeņos zvejas kuģis, visticamāk, turpinās zvejas darbības. 4. Ja Kopienas zvejas kuģis darbojas trešās valsts ūdeņos vai tāljūras apgabalos, kur zvejas resursus pārvalda starptautiska organizācija, un ja tas ir paredzēts nolīgumā ar minēto trešo valsti vai piemērojamos minētās starptautiskās organizācijas noteikumos, minētos datus dara pieejamus arī attiecīgajai valstij vai organizācijai. 5. Dalībvalstis detalizētus un apkopotus datu dara pieejamus galalietotājiem, kas minēti Padomes Regulas (EK) Nr. 199/2008[33] 2. panta i) punktā, lai sekmētu zinātnisko analīzi, ievērojot minētās regulas 18. pantā paredzētos nosacījumus. 6. Kopienas kuģus, kuru lielākais garums nepārsniedz 15 metrus, var atbrīvot no prasības par aprīkošanu ar kuģu satelītnovērošanas sistēmu, ja tie: a) darbojas tikai karoga dalībvalsts teritoriālajos ūdeņos vai b) nekad nepavada jūrā ilgāk par 24 stundām, skaitot no jūrā iziešanas brīža līdz atgriešanās brīdim ostā. 7. Uz trešo valstu zvejas kuģiem, kuri darbojas Kopienas ūdeņos, uzstāda pilnībā funkcionējošu ierīci, kas ļauj automātiski noteikt minētā kuģa atrašanās vietu un identificēt to ar kuģu satelītnovērošanas sistēmas palīdzību, regulāros intervālos pārraidot atrašanās vietas datus tāpat, kā to dara Kopienas zvejas kuģu kapteiņi. 8. Dalībvalstīs tiek izveidoti un darbojas zvejas uzraudzības centri, kas uzrauga zvejas darbības un zvejas piepūli. Konkrētas dalībvalsts zvejas uzraudzības centri uzrauga zvejas kuģus, kuri peld ar tās karogu, neatkarīgi no tā, kādos ūdeņos tie darbojas vai kurā ostā atrodas, kā arī Kopienas zvejas kuģus, kuri peld ar citu dalībvalstu karogu, un trešo valstu zvejas kuģus, kuriem piemēro prasību par kuģu satelītnovērošanas sistēmu un kuri darbojas konkrētās dalībvalsts suverenitātē vai jurisdikcijā esošos ūdeņos. 9. Katra karoga dalībvalsts norīko kompetentās iestādes, kas atbild par zvejas uzraudzības centriem, un veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka tās zvejas uzraudzības centriem ir pienācīgi personālresursi un ka tie ir aprīkoti ar datortehniku un programmatūru, kas ļauj veikt automātisku datu apstrādi un elektronisku datu pārraidi. Dalībvalstis nodrošina dublēšanas un atjaunošanas procedūras sistēmas kļūmes gadījumā. Dalībvalstīm var būt kopīgi zvejas uzraudzības centri. 10. Sīki izstrādātus noteikumus šā panta piemērošanai pieņem saskaņā ar 111. pantā minēto procedūru. 10 . pants Automātiskās identifikācijas sistēma 1. Zvejas kuģim, kura lielākais garums pārsniedz 15 metrus, jābūt aprīkotam ar automātiskās identifikācijas sistēmu, ko uztur darbībā un kas atbilst veiktspējas standartiem, ko Starptautiskā Jūrniecības organizācija izstrādājusi atbilstīgi 1974. gada SOLAS konvencijas aktuālās redakcijas V nodaļas 2.4.5. iedaļas 19. noteikumam. 2. Dalībvalstis izmanto automātiskās identifikācijas sistēmas datus, lai veiktu kontrolpārbaudi ar citiem pieejamiem datiem saskaņā ar 102. un 103. pantu. Šādā nolūkā dalībvalstis nodrošina to, ka automātiskās identifikācijas sistēmas dati par zvejas kuģiem, kas peld ar to karogu, ir pieejami to valsts zivsaimniecības kontroles iestādēm. Dalībvalstis nodrošina minēto datu pareizības regulāru uzraudzību un ātri rīkojas ikreiz, kad konstatē, ka dati ir nepareizi. 11 . pants Kuģu pamanīšanas sistēma 1. Lai novērtētu zvejas kuģu klātbūtni apgabalā, dalībvalstis izmanto kuģu pamanīšanas sistēmu, kas atrašanās vietas datus, kuri iegūti no attēliem, kas uztverti no attāluma un kas nosūtīti no satelītiem vai citām līdzvērtīgām sistēmām, ļauj tām salīdzināt ar datiem, ko saņēmusi kuģu satelītnovērošanas sistēma vai automātiskās identifikācijas sistēma. Dalībvalstis nodrošina, ka to zvejas uzraudzības centriem ir tehniskā kapacitāte kuģu pamanīšanas sistēmas izmantošanai. 2. Komisija var pieprasīt dalībvalstij izmantot kuģu pamanīšanas sistēmu konkrētai zvejniecībai un konkrētā laikā. 12 . pants Pārraudzības darbību datu pārraidīšana Kuģu satelītnovērošanas sistēmas, automātiskās identifikācijas sistēmas un kuģu pamanīšanas sistēmas datus, kas savākti saskaņā ar šo regulu, var pārraidīt Komisijas aģentūrām un citām dalībvalstu iestādēm, kas iesaistītas pārraudzības darbībās šādos nolūkos: jūras satiksmes drošība un kuģošanas drošība, robežkontrole, jūras vides aizsardzība un vispārējā tiesībaizsardzība. 13 . pants Jaunās tehnoloģijas 1. Padome, pamatojoties uz Līguma 37. pantu, var pieņemt lēmumu par pienākumu izmantot elektroniskas uzraudzības ierīces un līdzekļus izsekojamības nodrošināšanai, piemēram, ģenētisko analīzi. Lai novērtētu izmantojamo tehnoloģiju, dalībvalstis sadarbībā ar Komisiju vai tās norīkotu struktūru līdz 2013. gada 1. jūnijam īsteno izmēģinājuma projektus par līdzekļiem izsekojamības nodrošināšanai, piemēram, ģenētisko analīzi. 2. Padome, pamatojoties uz Līguma 37. pantu, pieņem lēmumu par citu jaunu zivsaimniecības kontroles tehnoloģiju ieviešanu, ja šādas tehnoloģijas rentabli nodrošina kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu labāku ievērošanu. IV SADAĻA ZVEJAS UZRAUDZĪBA I nodaļa Zvejas iespēju izmantošanas uzraudzība 1. IEDAļA VISPāRīGIE NOTEIKUMI 14 . pants Zvejas žurnāls 1. Neskarot īpašus noteikumus, kapteiņi Kopienas zvejas kuģiem, kuru lielākais garums pārsniedz 10 metrus, kārto zvejas žurnālu, kurā reģistrē kuģu darbības un jo īpaši ieraksta visus nozvejotos un uz kuģa paturētos katras sugas īpatņu daudzumus, kas pārsniedz 15 kg dzīvsvara ekvivalenta, datumu un attiecīgo ģeogrāfisko apgabalu, kurā šīs nozvejas iegūtas, norādot apakšapgabalu un rajonu vai apakšrajonu vai, attiecīgā gadījumā, statistisko taisnstūri, kurā piemēro nozvejas limitus atbilstīgi Kopienas tiesību aktiem, un izmantotos zvejas rīkus. Zvejas žurnālā reģistrē arī jūrā izmesto katras sugas īpatņu daudzumus. Par zvejas žurnālā reģistrēto datu pareizību atbild kapteinis. 2. Zvejniecībās, kam noteikts zvejas piepūles režīms, Kopienas zvejas kuģu kapteiņi apgabalā pavadīto laiku reģistrē un zvejas žurnālos uzskaita šādi: a) attiecībā uz velkamiem zvejas rīkiem: i) ieiešana ostā un iziešana no tās, ii) katra ieiešana jūras apgabalos, kuros piemēro īpašus noteikumus par piekļuvi ūdeņiem un resursiem, un katra iziešana no šādiem apgabaliem, iii) uz kuģa paturētā nozveja (pa sugām dzīvsvara kilogramos) laikā, kad kuģis izgāja no minētā apgabala, vai laikā, kad tas iegāja minētajā apgabalā esošā ostā; b) attiecībā uz stacionāriem zvejas rīkiem: i) ieiešana ostā un iziešana no tās, ii) katra ieiešana jūras apgabalos, kuros piemēro īpašus noteikumus par piekļuvi ūdeņiem un resursiem, un katra iziešana no šādiem apgabaliem, iii) datums un laiks, kad minētajos apgabalos tika ievietoti un atkārtoti ievietoti stacionāri zvejas rīki, iv) datums un laiks, kad tika pabeigtas zvejas darbības ar stacionāriem zvejas rīkiem, v) uz kuģa paturētā nozveja (pa sugām dzīvsvara kilogramos) laikā, kad kuģis izgāja no minētā apgabala, vai laikā, kad tas iegāja minētajā apgabalā esošā ostā. 3. Zvejas žurnālā reģistrētais uz kuģa paturēto zivju daudzums (kilogramos) drīkst būt aprēķināts ar pielaidi līdz 5 % 4. Lai pārrēķinātu uzglabātu vai apstrādātu zivju svaru zivju dzīvsvarā, Kopienas zvejas kuģu kapteiņi izmanto pārrēķina koeficientu, kas noteikts saskaņā ar 111. pantā minēto procedūru. 5. To trešo valstu zvejas kuģu kapteiņi, kas darbojas Kopienas ūdeņos, šajā pantā minēto informāciju reģistrē tādā pašā veidā kā Kopienas zvejas kuģu kapteiņi. 6. Sīki izstrādātus noteikumus šā panta piemērošanai pieņem saskaņā ar 111. pantā minēto procedūru. 15 . pants Zvejas žurnāla datu elektroniskā reģistrēšana un pārraidīšana 1. Kapteinis Kopienas zvejas kuģim, kura lielākais garums pārsniedz 10 metrus, elektroniski reģistrē zvejas žurnāla informāciju un vismaz reizi dienā elektroniski nosūta to karoga dalībvalsts kompetentajai iestādei. 2. Kopienas zvejas kuģiem, kuru garums pārsniedz 15 metrus, bet lielākais garums nepārsniedz 24 metrus, 1. punktu piemēro no 2011. gada 1. jūlija, un Kopienas zvejas kuģiem, kuru garums pārsniedz 10 metrus, bet lielākais garums nepārsniedz 15 metrus, — no 2012. gada 1. janvāra. Kopienas kuģus, kuru lielākais garums nepārsniedz 15 metrus, var atbrīvot no 1. punkta prasībām, ja tie: a) darbojas tikai karoga dalībvalsts teritoriālajos ūdeņos vai b) nekad nepavada jūrā ilgāk par 24 stundām, skaitot no jūrā iziešanas brīža līdz atgriešanās brīdim ostā. 16 . pants Kuģi, kas ir atbrīvoti no prasības kārtot zvejas žurnālu 1. Katra dalībvalsts, izmantojot paraugu ņemšanas sistēmu, uzrauga to zvejas kuģu darbības, kas ir atbrīvoti no 14. pantā minētajām prasībām, lai nodrošinātu, ka minētie kuģi ievēro kopējās zivsaimniecības politikas noteikumus. 2. Tādēļ katra dalībvalsts sagatavo paraugu ņemšanas plānu, pamatojoties uz metodiku, ko Komisija pieņēmusi saskaņā ar 111. pantā minēto procedūru, un katru gadu līdz 31. janvārim nosūta to Komisijai, norādot, kādas metodes izmantotas šā plāna izstrādē. Paraugu ņemšanas plāniem jābūt pēc iespējas nemainīgiem laikā un standartizētiem reģionos. 17 . pants Iepriekšējs paziņojums 1. Neskarot īpašus noteikumus, kas ietverti daudzgadu plānos, Kopienas zvejas kuģu kapteiņi vai viņu pārstāvji vismaz 4 stundas pirms paredzamā ostā ierašanās laika paziņo turpmāk norādīto informāciju tās dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kuras ostu vai izkraušanas vietu tie vēlas izmantot, ja vien kompetentās iestādes nav devušas atļauju agrākai ienākšanai ostā: a) kuģa identifikācija; b) apstiprinātās galamērķa ostas nosaukums un ostā ieiešanas nolūks, piemēram, izkraušana, pārkraušana citā kuģī, pakalpojumu izmantošana; c) zvejas atļauja vai, attiecīgā gadījumā, atļauja palīdzēt zvejas darbībās vai pārkraut citā kuģī zvejas produktus; d) zvejas reisa datumi un apgabali, kuros gūtas nozvejas; e) paredzamais ostā ierašanās datums un laiks; f) uz kuģa paturētie daudzumi pa sugām, arī tad, ja nozvejas apjoms ir nulle; g) katras sugas daudzumi, kas jāizkrauj vai jāpārkrauj citā kuģī. 2. Kopienas zvejas kuģa kapteinis vai viņa pārstāvis, kas elektroniski reģistrē zvejas žurnāla informāciju atbilstīgi 15. pantam, elektroniski nosūta karoga dalībvalsts kompetentajai iestādei 1. punktā minēto iepriekšējo paziņojumu. 14. pantā minēto zvejas žurnāla informāciju un šā panta 1. punktā minēto iepriekšējo paziņojumu var nosūtīt vienā pārraidē, ja tiek pārraidīta vajadzīgā informācija par katru no tiem. 3. Ja Kopienas zvejas kuģis plāno ieiet citas dalībvalsts, nevis karoga dalībvalsts, ostā, un ir elektroniski nosūtījis 1. punktā minēto iepriekšējo paziņojumu, karoga dalībvalsts kompetentās iestādes tūlīt pēc saņemšanas elektroniski nosūta 1. punktā minēto iepriekšējo paziņojumu piekrastes dalībvalsts kompetentajām iestādēm. 4. Komisija, ievērojot 111. pantā minēto procedūru, var uz ierobežotu, bet pagarināmu laikposmu atbrīvot konkrētu kategoriju zvejas kuģus no 1. punktā minētā pienākuma vai paredzēt citu paziņošanas periodu, inter alia ņemot vērā zvejas produktu veidu, attālumu starp zvejas vietām, izkraušanas vietām un ostām, kurās attiecīgie kuģi reģistrēti. 18 . pants Pārkraušana citā kuģī Jūrā veikt pārkraušanu citā kuģī Kopienas ūdeņos ir aizliegts. To drīkst veikt tikai ar attiecīgu atļauju dalībvalstu ostās, kas apstiprinātas šim nolūkam, ievērojot šajā regulā paredzētos nosacījumus. 19 . pants Citā kuģī pārkraušanas deklarācija 1. Gan pārkrāvējkuģa, gan saņēmējkuģa kapteiņi vai viņu pārstāvji pēc iespējas drīzāk un ne vēlāk kā 24 stundas pēc pārkraušanas iesniedz citā kuģī pārkraušanas deklarāciju: a) savai karoga dalībvalstij un, b) ja pārkraušana citā kuģī notikusi citas dalībvalsts ostā, attiecīgās ostas dalībvalsts kompetentajām iestādēm. 2. Citā kuģī pārkraušanas deklarāciju, ja iespējams, iesniedz elektroniski. Ja izmanto elektroniskus līdzekļus, citā kuģī pārkraušanas deklarāciju iesniedz tikai karoga dalībvalstij, pat ja pārkraušana notiek citas dalībvalsts ostā. Karoga dalībvalsts tūlīt pēc saņemšanas pārsūta citā kuģī pārkraušanas deklarācijas attiecīgajai ostas dalībvalstij. 3. Citā kuģī pārkraušanas deklarācijā norāda citā kuģī pārkrauto zvejas produktu daudzumu pa sugām, katras nozvejas datumu un vietu, iesaistīto kuģu vārdus un citā kuģī pārkraušanas un galamērķa ostas. Par šādu deklarāciju pareizību atbild abu iesaistīto kuģu kapteiņi. 4. Komisija, ievērojot 111. pantā minēto procedūru, var uz ierobežotu, bet pagarināmu laikposmu atbrīvot konkrētu kategoriju zvejas kuģus no 1. punktā minētā pienākuma vai paredzēt citu paziņošanas periodu, inter alia ņemot vērā zvejas produktu veidu, attālumu starp zvejas vietām, izkraušanas vietām un ostām, kurās konkrētie kuģi reģistrēti. 5. Citā kuģī pārkraušanas procedūras un veidlapas izstrādā saskaņā ar 111. pantā minēto procedūru. 20 . pants Atļauja izkraut un pārkraut citā kuģī 1. Kopienas zvejas kuģiem piešķir atļauju izkraut vai pārkraut citā kuģī tikai tad, ja 17. pantā minētā informācija ir pilnīga. 2. Izkraušanu nesāk, pirms to nav atļāvušas attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes. 3. Lai saņemtu atļauju sākt izkraušanas vai citā kuģī pārkraušanas darbības ostā, vispirms jābūt pārbaudītam iesniegtās informācijas pilnīgumam, kā noteikts 1. punktā, un attiecīgā gadījumā jābūt pabeigtai inspekcijai. 4. Izdodot izkraušanas atļauju, kompetentās iestādes piešķir izkraušanai unikālu izkraušanas numuru ( ULN ) un informē par to kuģa kapteini. Ja izkraušanu pārtrauc, tās atsākšanai ir vajadzīga atļauja. 21 . pants Izkraušanas deklarācija 1. Kapteinis atbild par izkraušanas deklarācijas pareizību un norāda tajā vismaz katras izkrautās sugas daudzumus, kā noteikts 14. pantā, apgabalu un datumu, kurā veikta nozveja. 2. Neskarot īpašus noteikumus, kas ietverti daudzgadu plānos, tāda Kopienas zvejas kuģa kapteinis vai viņa pārstāvis, kura lielākais garums pārsniedz 10 metrus, 2 stundās pēc izkraušanas beigām izkraušanas deklarācijas datus elektroniski nosūta karoga dalībvalsts kompetentajām iestādēm. 3. Ja Kopienas zvejas kuģis izkrauj savas nozvejas dalībvalstī, kas nav karoga dalībvalsts, tad karoga dalībvalsts kompetentās iestādes tūlīt pēc izkraušanas deklarācijas datu saņemšanas elektroniski nosūta minētos datus tās dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kur nozveja tika izkrauta. 4. Kopienas zvejas kuģiem, kuru garums pārsniedz 15 metrus, bet lielākais garums nepārsniedz 24 metrus, 2. punktu piemēro no 2011. gada 1. jūlija, un Kopienas zvejas kuģiem, kuru garums pārsniedz 10 metrus, bet lielākais garums nepārsniedz 15 metrus, — no 2012. gada 1. janvāra. Kopienas kuģus, kuru lielākais garums nepārsniedz 15 metrus, var atbrīvot no 2. punkta piemērošanas, ja tie: a) darbojas tikai karoga dalībvalsts teritoriālajos ūdeņos vai b) nekad nepavada jūrā ilgāk par 24 stundām, skaitot no jūrā iziešanas brīža līdz atgriešanās brīdim ostā. 5. Par kuģiem, kas atbrīvoti no 2. punktā noteiktās prasības, kapteinis vai viņa pārstāvis pēc izkraušanas reģistrē un pēc iespējas drīzāk un ne vēlāk kā 24 stundas pēc izkraušanas iesniedz izkraušanas deklarāciju tās dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kur notika izkraušana. 6. Izkraušanas deklarācijas procedūras un veidlapas nosaka saskaņā ar 111. pantā minēto procedūru. 22 . pants Kuģi, kas atbrīvoti no prasības par izkraušanas deklarāciju 1. Katra dalībvalsts, izmantojot paraugu ņemšanas sistēmu, uzrauga to zvejas kuģu darbības, kas ir atbrīvoti no 21. panta 1. un 2. punktā minētajām prasībām iesniegt izkraušanas deklarāciju, lai nodrošinātu to, ka šie kuģi ievēro kopējās zivsaimniecības politikas noteikumus. 2. Tādēļ katra dalībvalsts sagatavo paraugu ņemšanas plānu, pamatojoties uz metodiku, ko Komisija pieņēmusi saskaņā ar 111. pantā minēto procedūru, un katru gadu līdz 31. janvārim nosūta to Komisijai, norādot, kādas metodes izmantotas šā plāna izstrādē. Paraugu ņemšanas plāniem jābūt pēc iespējas nemainīgiem laikā un standartizētiem reģionos. 2. IEDAļA DALīBVALSTU VEIKTA DATU REģISTRēšANA UN APMAIņA 23 . pants Nozveju un zvejas piepūles reģistrēšana 1. Katra dalībvalsts visus attiecīgos datus par zvejas iespējām, kas minēti šajā nodaļā, reģistrē gan nozveju, gan zvejas piepūles izteiksmē, un glabā minēto datu oriģinālus trīs gadus vai ilgāk atbilstīgi valsts noteikumiem. 2. Katru mēnesi līdz 15. datumam katra dalībvalsts datorizēti paziņo Komisijai vai tās norīkotai struktūrai visus 1. punktā minētos atjauninātos datus, kas reģistrēti iepriekšējā mēnesī. 3. Visas nozvejas, kuras Kopienas zvejas kuģi nozvejojuši no krājuma vai krājumu grupas, kam noteiktas kvotas, atskaita no karoga dalībvalsts kvotas par katru attiecīgo krājumu vai krājumu grupu neatkarīgi no izkraušanas vietas. 24 . pants Datu apmaiņa 1. Neskarot 23. pantu, izkraušanas dalībvalstis pēc citas dalībvalsts pieprasījuma elektroniski paziņo tai datus par zvejas produktu izkraušanu, tirdzniecību, pārkraušanu citā kuģī vai pārvadāšanu, ko tās ostās vai tās suverenitātē vai jurisdikcijā esošos ūdeņos veikuši zvejas kuģi, kuri peld ar pieprasītājas dalībvalsts karogu. 2. Šajā informācijā ietver vismaz konkrētā kuģa vārdu un ārējās identifikācijas zīmi, zivju daudzumus (pa krājumiem vai krājumu grupām), ko minētais kuģis izkrāvis, pārdevis vai pārkrāvis citā kuģī, kā arī izkraušanas, tirdzniecības, citā kuģī pārkraušanas vai pārvadāšanas datumu un vietu. Minēto informāciju pārraida četrās darbdienās pēc dalībvalsts pieprasījuma datuma, ja vien attiecīgās dalībvalstis nav vienojušās citādi. 3. Dalībvalsts, kurā notika izkraušana, tirdzniecība, pārkraušana citā kuģī vai pārvadāšana, pēc Komisijas pieprasījuma elektroniski nosūta tai minēto informāciju vienlaikus ar paziņojumu kuģa karoga dalībvalstij. 25 . pants Dati par zvejas iespēju pilnīgu izmantošanu 1. Dalībvalsts nekavējoties informē Komisiju, ja konstatē, ka: a) kuģi, kuri peld ar dalībvalsts karogu, ar nozvejām no krājuma vai krājumu grupas, kam noteiktas kvotas, minētās kvotas ir apguvuši 80 % apmērā, vai b) ir īstenoti 80 % maksimāli pieļaujamās zvejas piepūles, kas noteikta zvejas apgabalam un piemērojama visiem zvejas kuģiem, kuri peld ar dalībvalsts karogu, vai to daļai. 2. Šādā gadījumā dalībvalsts pēc Komisijas pieprasījuma sniedz tai sīkāku informāciju, nekā paredzēts 23. pantā, kā arī sniedz to biežāk. 3. IEDAļA ZVEJAS LIEGUMU NOTEIKšANA 26 . pants Zvejas liegumu noteikšana, ko veic dalībvalstis 1. Katra dalībvalsts nosaka dienu, no kuras: a) uzskata, ka kuģi, kuri peld ar dalībvalsts karogu, ar nozvejām no krājuma vai krājumu grupas, kam noteiktas kvotas, ir pilnībā apguvuši minētās kvotas, vai b) uzskata, ka ir pilnībā īstenota maksimāli pieļaujamā zvejas piepūle, kas noteikta zvejas apgabalam un piemērojama visiem zvejas kuģiem, kuri peld ar dalībvalsts karogu, vai to daļai. 2. No 1. punktā minētās dienas attiecīgā dalībvalsts aizliedz kuģiem, kuri peld ar tās karogu, zvejot no minētā krājuma vai krājumu grupas, kā arī paturēt uz kuģa, pārkraut citā kuģī un izkraut zivis, kas iegūtas pēc minētās dienas, un pieņem lēmumu par dienu, līdz kurai atļauts pārkraut citā kuģī un izkraut nozvejas vai iesniegt par tām galīgās deklarācijas. 3. Attiecīgā dalībvalsts publisko 2. punktā minēto lēmumu un tūlīt paziņo to Komisijai un pārējām dalībvalstīm. To publicē Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša C sērijā. No dienas, kad attiecīgā dalībvalsts ir publiskojusi šādu lēmumu, dalībvalstis nodrošina to, ka kuģi, kas peld ar attiecīgās dalībvalsts karogu, to ūdeņos un to teritorijā nepatur uz kuģa, neizkrauj, neievieto sprostos vai nepārkrauj citā kuģī šādas zivis. 4. Komisija, izmantojot elektroniskus līdzekļus, nodrošina dalībvalstu piekļuvi paziņojumiem, kas saņemti atbilstīgi šim pantam. 27 . pants Zvejas liegumu noteikšana, ko veic Komisija 1. Ja Komisija konstatē, ka dalībvalsts nav ievērojusi pienākumu paziņot ikmēneša datus par zvejas iespējām, kā paredzēts 23 . panta 2. punktā, tā var noteikt dienu, kurā minētās dalībvalsts zvejas iespējas uzskata par izmantotām 80 % apmērā, un aptuveno dienu, kurā zvejas iespējas uzskata par pilnībā izmantotām. 2. Ja Komisija uz 26. pantā minētās informācijas pamata vai pēc savas ierosmes konstatē, ka Kopienai vai dalībvalstij pieejamās zvejas iespējas var uzskatīt par pilnībā izmantotām, tā informē par to attiecīgās dalībvalstis un aizliedz zvejas darbības attiecībā uz konkrēto apgabalu, zvejas rīku, krājumu, krājumu grupu vai konkrētajās zvejas darbībās iesaistīto floti. 28 . pants Korektīvi pasākumi 1. Ja Komisija ir apturējusi zveju, jo ir aizdomas par dalībvalstij, dalībvalstu grupai vai Kopienai pieejamo zvejas iespēju pilnīgu izmantojumu, un tiek konstatēts, ka dalībvalsts faktiski nav pilnībā izmantojusi savas zvejas iespējas, piemēro turpmākos šā panta punktus. 2. Ja netiek novērsts kaitējums, kas nodarīts dalībvalstij, kurai aizliedza zvejot, pirms tās zvejas iespējas bija pilnībā izmantotas, saskaņā ar 111. pantā minēto procedūru pieņem pasākumus ar mērķi attiecīgi labot nodarīto kaitējumu. Šādi pasākumi var ietvert atvilkumus no ikvienas tādas dalībvalsts zvejas iespējām, kura ir pārsniegusi zvejas iespējas, lai tādējādi atvilktos daudzumus attiecīgi iedalītu dalībvalstīm, kuru zvejas darbības tika apturētas, pirms to zvejas iespējas bija pilnībā izmantotas. 3. Šādus atvilkumus un attiecīgus iedalījumus veic, galvenokārt ņemot vērā sugas un zonas, attiecībā uz kurām bija noteiktas zvejas iespējas. Tos var veikt gadā, kurā nodarīts kaitējums, vai nākamajā gadā vai gados. 4. Sīki izstrādātus noteikumus šā panta piemērošanai un jo īpaši attiecīgo daudzumu noteikšanai pieņem saskaņā ar 111. pantā minēto procedūru. II nodaļa Flotes pārvaldības uzraudzība 1. IEDAļA ZVEJAS JAUDA 29 . pants Zvejas jauda 1. Dalībvalstis ir atbildīgas par vajadzīgo pārbaužu veikšanu, lai nodrošinātu to, ka kopējā zvejas jauda, kas atbilst dalībvalsts izdotajām zvejas licencēm, GT un kW izteiksmē nekad nav lielāka par maksimāli pieļaujamo zvejas jaudu, kas konkrētajai dalībvalstij noteikta saskaņā ar: a) Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 13. pantu; b) Padomes 2004. gada 30. marta Regulu (EK) Nr. 639/2004[34]; c) Komisijas 2003. gada 12. augusta Regulu (EK) Nr. 1438/2003[35]; d) Komisijas 2004. gada 9. decembra Regulu (EK) Nr. 2104/2004[36]. 2. Saskaņā ar 111. pantā minēto procedūru var pieņemt sīki izstrādātus noteikumus šā panta piemērošanai, jo īpaši attiecībā uz: a) zvejas kuģu reģistrāciju; b) zvejas kuģu dzinēja jaudas verifikāciju; c) zvejas kuģu tilpības verifikāciju; d) zvejas rīka veida, numura un parametru verifikāciju. 3. Dalībvalstis 110. pantā minētajā ziņojumā informē Komisiju par izmantotajām pārbaudes metodēm un norāda to struktūru nosaukumus un adreses, kuras ir atbildīgas par 2. punktā minētās verifikācijas veikšanu. 2. IEDAļA. DZINēJA JAUDA 30 . pants Dzinēja jaudas uzraudzība 1. Zveja ir atļauta tikai ar tādiem zvejas kuģiem, kas aprīkoti ar dzinējiem, kuru jauda nepārsniedz dzinēja sertifikātā norādīto jaudu. 2. Ir aizliegts pārveidot dzinēju, lai palielinātu tā jaudu, pārsniedzot dzinēja sertifikātā norādīto maksimālo jaudu. 3. Ir aizliegts izmantot jaunus vai rezerves dzinējus, ko nav oficiāli apstiprinājusi attiecīgā dalībvalsts. 4. Dalībvalstis nodrošina to, ka netiek pārsniegta sertifikātā norādītā dzinēja jauda. Dalībvalstis 110. pantā minētajā ziņojumā informē Komisiju par kontroles pasākumiem, ko tās veikušas, lai nodrošinātu, ka dzinēja jauda netiek pārsniegta. 31 . pants Dzinēja jaudas sertifikācija 1. Dalībvalstu iestādes oficiāli apstiprina jaunus dzinējus, rezerves dzinējus un tehniski modificētus dzinējus, apliecinot, ka tie nevar radīt lielāku jaudu par dzinēja sertifikātā norādīto. Šādus apstiprinājumus izdod tikai tad, ja dzinējs nevar radīt jaudu, kas lielāka par norādīto. 2. Dalībvalstu iestādes dzinēja jaudas sertifikāciju var uzticēt klasifikācijas sabiedrībām, dzinēju ražotājiem vai citiem uzņēmējiem, kam ir vajadzīgā lietpratība dzinēju jaudas tehniskai pārbaudei. Minētās klasifikācijas sabiedrības, ražotāji vai citi uzņēmēji sertificē dzinējus, to, ka tie nevar radīt lielāku jaudu par dzinēja sertifikātā norādīto, apliecinot tikai tad, ja dzinēja veiktspēju nav iespējams palielināt, pārsniedzot sertificēto jaudu. 32 . pants Dzinēja jaudas kontrolpārbaude 1. Dalībvalstis veic datu kontrolpārbaudi, lai verificētu dzinēja jaudas atbilstību visai informācijai, kas administrācijai pieejama par kuģa tehniskajiem parametriem. Jo īpaši tās verificē informāciju, kas ietverta: a) kuģu satelītnovērošanas sistēmas reģistros; b) zvejas žurnālā; c) starptautiskajā dzinēju radītā gaisa piesārņojuma novēršanas sertifikātā ( Engine International Air Pollution Prevention — EIAPP ), kas par dzinēju izdots saskaņā ar MARPOL 73/78 konvencijas VI pielikuma noteikumiem; d) klases sertifikātā, ko izdevusi organizācija, kura pilnvarota veikt kuģu inspekcijas un apsekojumus Direktīvas 94/57/EK nozīmē; e) sertifikātā par kuģa izmēģinājumu jūrā; f) Kopienas zvejas flotes reģistrā; g) citos dokumentos, kas sniedz attiecīgu informāciju par kuģa dzinēja jaudu vai ar to saistītiem tehniskajiem parametriem. 2. Ja pazīmes liecina, ka zvejas kuģa dzinēja jauda ir lielāka, nekā norādīts tā zvejas licencē, dalībvalstis fiziski verificē dzinēja jaudu. III nodaļa Daudzgadu plānu uzraudzība 33 . pants Ostā veikta pārkraušana Kopienas zvejas kuģi, kas iesaistīti zvejas darbībās zvejniecībās, uz ko attiecas daudzgadu plāns, nepārvieto savu nozveju uz jebkuru citu kuģi vai transportlīdzekli, iepriekš neizkraujot savas nozvejas, lai tās nosvērtu izsoļu namā vai citas dalībvalstu pilnvarotas struktūras telpās. 34 . pants Apstiprinātās ostas 1. Padome, pieņemot daudzgadu plānu, var lemt par maksimālo apjomu, kurš piemērojams daudzgadu plānā ietverto sugu dzīvsvaram un kuru pārsniedzot kuģim pieprasa izkraut nozveju apstiprinātā ostā. 2. Ja jāizkrauj zivju daudzums, kas pārsniedz 1. punktā minēto maksimālo apjomu, Kopienas zvejas kuģa kapteinis nodrošina to, ka šādu izkraušanu veic tikai apstiprinātā ostā Kopienā. Ja daudzgadu plānu piemēro reģionālās zvejniecības pārvaldības organizācijas, izkraušanu var veikt attiecīgās organizācijas līgumslēdzējas puses ostā. 3. Katra dalībvalsts apstiprina ostas, kurās notiek 2. punktā minētā izkraušana. 4. Lai ostu noteiktu par apstiprināto ostu, jābūt izpildītiem šādiem nosacījumiem: a) ierobežoti izkraušanas laiki; b) ierobežotas izkraušanas vietas; c) pilna inspekcija izkraušanas laikā un visās izkraušanas vietās; d) daudzgadu plānā ietverto sugu vidējam izkrautajam daudzumam pēc svara jābūt vismaz 5 % no ostā izkrautā kopējā daudzuma. Atsauces periods šāda vidējā daudzuma aprēķināšanai ir trīs iepriekšējie gadi. 35 . pants Atjaunošanas plānos ietvertu sugu atsevišķa uzglabāšana 1. Jebkādu daudzgadu plānā ietvertas sugas īpatņu daudzumu ir aizliegts paturēt uz Kopienas zvejas kuģa vienā kastē kopā ar kādu citu zvejas produktu. 2. Kastes ar daudzgadu plānā ietvertu sugu īpatņiem pienācīgi marķē ar etiķeti, kurā norādīts daudzgadu plānā ietvertās sugas FAO kods, un tās uzglabā kravas tilpnē atsevišķi no citām kastēm. 36 . pants Nacionālās kontroles programmas 1. Dalībvalstis izstrādā nacionālās kontroles programmas, kas piemērojamas katram daudzgadu plānam. 2. Saskaņā ar I pielikumu dalībvalstis nosaka konkrētus inspekcijas mērķapjomus. Šos mērķapjomus regulāri pārskata pēc tam, kad ir izvērtēti gūtie rezultāti. Inspekcijas mērķapjomi tiek pakāpeniski palielināti, līdz ir sasniegti I pielikumā noteiktie mērķapjomi. IV nodaļa Tehnisko pasākumu uzraudzība 1. IEDAļA ZVEJAS RīKU IZMANTOšANA 37 . pants Zvejas rīki 1. Visiem zvejniecībā izmantotajiem zvejas rīkiem jāatbilst tehniskajām specifikācijām, kas konkrētajai zvejniecībai noteiktas kopējās zivsaimniecības politikas noteikumos. 2. Zvejniecībās, kurās darbojoties ir atļauts turēt uz kuģa vairāk nekā divu veidu zvejas rīkus, neizmantotos zvejas rīkus uzglabā tā, lai tie nebūtu gatavi tūlītējai lietošanai, saskaņā ar šādiem nosacījumiem: a) zvejas rīkus, atsvarus un līdzīgu aprīkojumu atvieno no traļu durvīm, vilkšanas un tralēšanas kabeļiem un veijeriem; b) droši nostiprina zvejas rīkus, kas ir uz klāja vai virs tā; c) āķu jedas uzglabā uz apakšējiem klājiem. 38 . pants Nozvejas sastāvs 1. Ja nozvejas, kas paturētas uz jebkura Kopienas zvejas kuģa, viena reisa laikā ir iegūtas ar zvejas rīkiem, kuriem ir dažāds minimālais linuma acs izmērs, sugu sastāvu aprēķina katrai nozvejas daļai, kas iegūta atšķirīgos apstākļos. Tādēļ visas izmaiņas, kas attiecas uz iepriekš izmantoto linuma acs izmēru, kā arī nozvejas sastāvu uz kuģa jebkurā šādu izmaiņu laikā, ieraksta zvejas žurnālā un izkraušanas deklarācijā. 3. Īpašos gadījumos saskaņā ar 111. pantā minēto procedūru var pieņemt sīki izstrādātus noteikumus par pienākumu turēt uz kuģa apstrādātu produktu uzglabāšanas plānu (pa sugām), kurā norādīts, kurā kravas tilpnes vietā tie novietoti. 2. IEDAĻA AIZSARGāJAMO JūRAS TERITORIJU UZRAUDZīBA 39 . pants Kuģu satelītnovērošanas sistēma 1. Nosakot aizsargājamu jūras teritoriju, koordinātas un attiecīgās loksodromas, kas ierobežo ģeogrāfisko daudzstūri, kā arī kuģa atrašanās vietas, nosaka saskaņā ar piemērojamo standartu. 2. Kopienas zvejas kuģu zvejas darbības zvejas zonās, kurās noteikta aizsargājama jūras teritorija, uzrauga piekrastes valsts zvejas uzraudzības centrs, kam jābūt sistēmai, lai pamanītu un reģistrētu kuģu ieiešanu aizsargājamā jūras teritorijā, tās šķērsošanu tranzītā un iziešanu no tās. 3. Piekrastes valsts zvejas uzraudzības centrā jābūt izveidotai trauksmes sistēmai, kas var automātiski pamanīt kuģus, kuri ieiet aizsargājamā jūras teritorijā. Arī uz kuģa jābūt trauksmes sistēmai, lai brīdinātu kuģa kapteini, ja viņš grasās ieiet aizsargājamā jūras teritorijā. 4. Dalībvalstis izveido trauksmes sistēmu, kas ziņo, kad kuģis ieiet kontroles drošības zonā ap aizsargājamām teritorijām. 5. Atkāpjoties no Komisijas 2003. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 2244/2003 8. panta 2. punkta, datu pārraides biežums ir vismaz reizi 15 minūtēs, ja kuģis ir iegājis kontroles drošības zonā, un tiek nodrošināta pārraide reāllaikā, ja kuģis ir iegājis aizsargājamā jūras teritorijā. 40 . pants Tranzīts caur aizsargājamu jūras teritoriju 1. Visiem zvejas kuģiem ir atļauts tranzītā šķērsot aizsargājamu jūras teritoriju, ja tiek ievēroti šādi nosacījumi: a) visi zvejas rīki, kas atrodas uz kuģa, tranzīta laikā ir droši nostiprināti un uzglabāti; b) ātrums tranzīta laikā ir ne mazāk kā 6 mezgli. 2. Kopienas zvejas kuģu kapteiņi, kuri grasās tranzītā šķērsot aizsargājamu jūras teritoriju, tranzīta ziņojumā nosūta karoga dalībvalsts un piekrastes dalībvalsts iestādēm šādus datus: a) kuģa vārds, ārējās identifikācijas zīme, radio izsaukuma signāls un kuģa kapteiņa vārds, uzvārds; b) tā kuģa ģeogrāfiskās atrašanās vietas koordinātas, uz ko attiecas paziņojums; c) datums un laiks katrreiz, kad kuģis ieiet aizsargājamā jūras teritorijā; d) datums un laiks katrreiz, kad kuģis iziet no aizsargājamas jūras teritorijas. 3. IEDAļA IZMETUMU SAMAZINāšANAS UZRAUDZīBA 41 . pants Izmetumu reģistrācija 1. Zvejas kuģa kapteinis reģistrē visus izmetumus, kuru apjoms pārsniedz 15 kg dzīvsvara ekvivalenta, un šo informāciju, ja iespējams, elektroniski paziņo savām kompetentajām iestādēm. 2. Dalībvalstis izveido īpašu shēmu, lai uzraudzītu zvejas kuģus, kuri peld ar to karogu un kuriem ir zvejas atļauja, uz ko attiecas izmetumu pakāpeniskas samazināšanas shēma. 42 . pants Zvejas žurnāla pārbaudes Attiecībā uz kuģiem, kas aprīkoti ar kuģu satelītnovērošanas sistēmu, dalībvalstis sistemātiski verificē, vai zvejas uzraudzības centrā saņemtā informācija atbilst darbībām, kas reģistrētas zvejas žurnālā, izmantojot kuģu satelītnovērošanas sistēmas datus un novērotāju sniegtos datus, ja tādi pieejami. Šādas kontrolpārbaudes reģistrē datorlasāmā formātā un glabā trīs gadus. 4. IEDAļA ZVEJAS LIEGUMU NOTEIKšANA REāLLAIKā 43 . pants Vispārīgie noteikumi 1. Kad sasniegts piezvejas robežlielums, attiecīgajā apgabalā saskaņā ar šīs iedaļas noteikumiem uz laiku nosaka zvejas liegumu. Šādu liegumu reāllaikā nosaka uz konkrētu laiku, kas nepārsniedz 10 dienas. 2. Piezvejas robežlielumu aprēķina kā katras sugas dzīvsvara procentuālo daļu no kopējās nozvejas vienā zvejas rīku pacēlumā vai, ja reāllaikā noteiktā zvejas lieguma mērķis ir aizsargāt konkrētu sugu mazuļus, — kā konkrētas sugas mazuļu skaita procentuālo daļu no kopējā konkrētās sugas īpatņu skaita attiecīgajā zvejas rīku pacēlumā. 44 . pants Zvejas lieguma noteikšana reāllaikā, ko veic dalībvalstis 1. Ja piekrastes dalībvalsts zvejniecības aizsardzības kuģis vai zvejniecības aizsardzības kuģis, kas piedalās kopīgā operācijā saskaņā ar kopīgas izmantošanas plānu, konstatē, ka ir sasniegts piezvejas robežlielums, tas tūlīt informē piekrastes dalībvalsts kompetentās iestādes. 2. Ja piezveju apjoms jebkurā zvejas rīku pacēlumā pārsniedz piezvejas robežlielumu, zvejas kuģis pirms zvejas turpināšanas maina zvejas apgabalu, pārvietojoties vismaz par piecām jūras jūdzēm no jebkuras iepriekšējās zvejas darbības vietas, kā arī tūlīt informē piekrastes dalībvalsts kompetentās iestādes. Ja vismaz trim zvejas kuģiem ir nācies atstāt zvejas apgabalu pārsniegta piezvejas robežlieluma dēļ, piekrastes dalībvalsts no minētajiem kuģiem saņemto informāciju izmanto, lai noteiktu zvejas liegumu reāllaikā. 3. Pamatojoties uz informāciju, kas saņemta saskaņā ar 1. vai 2. punktu, piekrastes dalībvalsts pieņem lēmumu konkrētajā apgabalā noteikt zvejas liegumu reāllaikā. Tā tūlīt informē Komisiju, visas dalībvalstis un trešās valstis, kuru kuģiem atļauts darboties konkrētajā apgabalā, ka ir noteikts zvejas liegums reāllaikā. Zvejas darbības šādā apgabalā ir aizliegtas saskaņā ar lēmumu, ar ko nosaka zvejas liegumu reāllaikā. 45 . pants Zvejas lieguma noteikšana reāllaikā, ko veic Komisija 1. Pamatojoties uz saņemto informāciju, kas liecina, ka ir sasniegts piezvejas robežlielums, Komisija var noteikt apgabalu, kurā uz laiku noteikts liegums, ja piekrastes dalībvalsts pati nav noteikusi šādu liegumu. 2. Komisija tūlīt informē visas dalībvalstis un trešās valstis, kuru kuģi darbojas minētajā apgabalā, un tūlīt savā oficiālajā tīmekļa vietnē publisko karti ar tā apgabala koordinātām, kurā uz laiku noteikts liegums, norādot lieguma ilgumu un nosacījumus, kas reglamentē zvejniecības konkrētā lieguma teritorijā. 46 . pants Zvejas darbību atsākšana apgabalā, kurā uz laiku noteikts zvejas liegums 1. Vismaz 60 stundas pēc tam, kad konkrētajā apgabalā noteikts liegums, ierobežots skaits kuģu, uz kuriem ir zinātniskais novērotājs, piekrastes dalībvalsts inspekcijas dienestu kontrolē sāk izmēģinājuma zvejas darbības, lai verificētu piezveju apjomu. 2. Ja 1. punktā minētajās darbībās netiek sasniegts vairāk par 60 % piezvejas robežlieluma, piekrastes dalībvalsts atceļ reāllaikā noteiktos zvejas liegumus. Piekrastes dalībvalsts informē Komisiju, visas attiecīgās dalībvalstis un trešās valstis, kuru kuģiem ir licences darboties attiecīgajā zonā, ka reāllaikā noteiktais zvejas liegums ir atcelts. 3. Ja zvejas liegumu reāllaikā noteikusi Komisija saskaņā ar 45. pantu, piekrastes dalībvalsts tūlīt informē Komisiju par 1. punktā minēto izmēģinājuma zvejas darbību rezultātiem. Komisija attiecīgā gadījumā pēc informācijas pārbaudes, ko veic Zivsaimniecības zinātnisko, tehnisko un ekonomisko jautājumu komiteja (ZZTEK), atceļ reāllaikā noteikto zvejas liegumu, ja 1. punktā minētajās darbībās netiek sasniegts vairāk par 60 % piezvejas robežlieluma. Tā informē visas attiecīgās dalībvalstis un trešās valstis, kuru kuģiem ir licences darboties attiecīgajā zonā, ka reāllaikā noteiktais zvejas liegums ir atcelts. V nodaļa Atpūtas zvejas uzraudzība 47 . pants Atpūtas zveja 1. Atpūtas zveja, ko no daudzgadu plānā ietverta krājuma ar kuģi veic Kopienas ūdeņos, ir atļauta tikai tad, ja minētajam kuģim ir karoga dalībvalsts izdota atļauja. 2. Karoga dalībvalsts reģistrē nozvejas, kas atpūtas zvejā iegūtas no daudzgadu plānā ietverta krājuma. 3. Daudzgadu plānā ietvertu sugu nozvejas, kas iegūtas atpūtas zvejā, atskaita no attiecīgajām karoga dalībvalsts kvotām. Attiecīgās dalībvalstis nosaka to daļu no šādām kvotām, ko var apgūt tikai atpūtas zvejā. 4. Atpūtas zvejā iegūtu nozveju tirdzniecība ir aizliegta, izņemot gadījumus, kad to dara labdarības nolūkos. V SADAĻA TIRDZNIECĪBAS UZRAUDZĪBA I nodaļa Vispārīgie noteikumi 48 . pants Tirdzniecības uzraudzības principi 1. Katra dalībvalsts ir atbildīga par to, lai tās teritorijā visos zvejas un akvakultūras produktu tirdzniecības posmos no pirmās pārdošanas līdz mazumtirdzniecībai, ieskaitot pārvadāšanu, tiktu uzraudzīta kopējās zivsaimniecības politikas noteikumu piemērošana. 2. Visām zvejas un akvakultūras produktu partijām jābūt izsekojamām, un uzņēmējiem jābūt iespējai identificēt partiju izcelsmi un galamērķi no nozvejošanas vai ieguves brīža līdz galapatērētājam. 3. Ja kādai konkrētai sugai ir noteikts minimālais izmērs, uzņēmējiem, kuri ir atbildīgi par pārdošanu, glabāšanu vai pārvadāšanu, jāspēj pierādīt produktu ģeogrāfisko izcelsmi, kas izteikta ar norādi uz apakšapgabalu, rajonu vai apakšrajonu vai, attiecīgā gadījumā, statistisko taisnstūri, kurā piemēro nozvejas limitus atbilstīgi Kopienas tiesību aktiem. 4. Dalībvalstis nodrošina to, ka visi nozvejotie vai iegūtie zvejas un akvakultūras produkti tiek sadalīti partijās. 49 . pants Kopīgi tirdzniecības standarti 1. Dalībvalstis nodrošina to, ka produktus, kam piemēro kopīgus tirdzniecības standartus, izliek pārdošanai, piedāvā pārdošanai, pārdod vai kā citādi laiž tirgū tikai tad, ja tie atbilst minētajiem standartiem. 2. Produktiem, ko izņem no tirgus saskaņā ar Padomes 1999. gada 17. decembra Regulu (EK) Nr. 104/2000, jāatbilst kopīgiem tirdzniecības standartiem, jo īpaši svaiguma kategorijām. 3. Uzņēmējiem, kas ir atbildīgi par zvejas produktu partiju pārdošanu, glabāšanu vai pārvadāšanu, jāspēj pierādīt, ka produkti visos posmos atbilst tirdzniecības standartiem. 50 . pants Izsekojamība 1. Neskarot Regulu (EK) Nr. 178/2002[37] un valsts tiesību aktus, dalībvalstis nodrošina, ka to uzņēmēji ievieš sistēmas un procedūras, kas ļauj paziņot kompetentajai iestādei informāciju par zvejas un akvakultūras produktu izcelsmi. 2. Prasību minimums attiecībā uz informāciju par visām zvejas un akvakultūras produktu partijām, lai izsekotu to izcelsmi, ir šāds: a) katras partijas identifikācijas numurs; b) katras sugas komercnosaukums un zinātniskais nosaukums; c) dzīvsvars kilogramos; d) nozvejas un/vai ieguves datums; e) ražošanas vienība (zvejas kuģu vārds, akvakultūras objekts); f) piegādātāju vārds un uzvārds vai nosaukums un adrese; g) zvejas rīks. 3. Veic katras partijas īpašu iezīmēšanu un/vai marķēšanu, lai norādītu 2. punktā minēto informāciju. 51 . pants Informācija patērētājiem Dalībvalstis nodrošina to, ka katrā attiecīgās sugas tirdzniecības posmā ir pieejama informācija, kas paredzēta 8. pantā 2001. gada 22. oktobra Regulā (EK) Nr. 2065/2001, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus, lai Padomes Regulu (EK) Nr. 104/2000 piemērotu attiecībā uz patērētāju informēšanu par zivsaimniecības un akvakultūras produktiem. Nozvejas apgabalu, kas minēts Regulas (EK) Nr. 2065/2001 8. pantā, norāda kā apakšapgabalu un rajonu vai apakšrajonu vai, attiecīgā gadījumā, statistisko taisnstūri, kurā piemēro nozvejas limitus atbilstīgi Kopienas tiesību aktiem. II nodaļa Darbības pēc izkraušanas 52 . pants Pirmā pārdošana izsoļu namos 1. Dalībvalstis nodrošina to, ka pirmoreiz laižot tirgū visus daudzumus, uz ko attiecas nozvejas vai zvejas piepūles limiti, tos izsoļu namā pārdod un/vai reģistrē reģistrētiem pircējiem. 2. Citus zvejas produktus pārdod tikai izsoļu namā vai dalībvalstu pilnvarotām struktūrām vai personām. 3. Pircēju, kurš iegādājas zvejas produktus no zvejas kuģa pirmajā pārdošanā, reģistrē tās dalībvalsts iestādēs, kurā notiek pirmā pārdošana. Reģistrācijas nolūkā katru pircēju identificē atbilstīgi viņa PVN maksātāja numuram valsts datubāzē. 53 . pants Zvejas un akvakultūras produktu svēršana 1. Visi reģistrētie pircēji, kas iegādājas zvejas un akvakultūras produktus, nodrošina to, ka visas saņemtās partijas tiek nosvērtas uz kompetento iestāžu apstiprinātiem svariem. Svēršanu veic pirms zivju šķirošanas, apstrādes, glabāšanas noliktavā un pārvešanas no izkraušanas vietas vai atkārtotas pārdošanas. 2. Svēršanā iegūto svaru rādījumu izmanto, aizpildot izkraušanas deklarācijas, pārdošanas zīmes un pārņemšanas deklarācijas. 3. Atkāpjoties no 1. punkta, dalībvalstis var atļaut svērt svaigas zivis pēc to pārvešanas no izkraušanas vietas, ja minētās zivis nevarēja nosvērt pēc izkraušanas un ja tās ir pārvestas uz galamērķi dalībvalsts teritorijā, kas atrodas ne tālāk kā 20 kilometrus no izkraušanas vietas. 4. Dalībvalsts kompetentās iestādes var pieprasīt, lai jebkuru zivju daudzumu, kas pirmoreiz izkrauts šajā dalībvalstī, amatpersonu klātbūtnē nosver, pirms to no izkraušanas vietas pārved uz citurieni. 54 . pants Pārdošanas zīmes 1. Reģistrēti pircēji, reģistrēti izsoļu nami vai citas struktūras vai personas, kas ir atbildīgas par dalībvalstī izkrauto zvejas produktu pirmo laišanu tirgū, 2 stundās pēc pirmās pārdošanas elektroniski nosūta pārdošanas zīmi tās dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kurā notiek pirmā pārdošana. Ja šī dalībvalsts nav tā kuģa karoga valsts, kurš izkrāva zivis, tā nodrošina to, ka pēc attiecīgās informācijas saņemšanas karoga dalībvalsts kompetentajām iestādēm tiek nosūtīta pārdošanas zīmes kopija. Par pārdošanas zīmes pareizību atbild minētie pircēji, izsoļu nami, struktūras vai personas. 2. Ja zvejas produktu pirmā laišana tirgū nenotiek dalībvalstī, kurā produktus izkrāva, dalībvalsts, kas ir atbildīga par pirmās laišanas tirgū uzraudzību, nodrošina to, ka pārdošanas zīmes kopija 2 stundās pēc pārdošanas zīmes saņemšanas tiek iesniegta iestādēm, kas ir atbildīgas par attiecīgo produktu izkraušanas uzraudzību, kā arī kuģa karoga dalībvalsts iestādēm. 3. Ja pārdošanas zīme neatbilst faktūrrēķinam vai līdzvērtīgam dokumentam, dalībvalsts pieņem vajadzīgos noteikumus, lai nodrošinātu to, ka cena bez nodokļa par preču piegādi pircējam ir identiska faktūrrēķinā norādītajai. 55 . pants Pārdošanas zīmju saturs Pārdošanas zīmēs, kas minētas 54. pantā, ir ietverti vismaz šādi dati: a) attiecīgos produktus izkrāvušā zvejas kuģa numurs Kopienas flotes reģistrā un vārds; b) izkraušanas osta un datums; c) kuģa īpašnieka vai kapteiņa vārds un uzvārds un pārdevēja vārds un uzvārds, ja pārdevējs nav kuģa īpašnieks vai kapteinis; d) pircēja vārds un uzvārds vai nosaukums un PVN maksātāja numurs; e) katras sugas attiecīgais nosaukums vai FAO burtu kods un ģeogrāfiskais izcelsmes apgabals, ko izsaka ar norādi uz apakšapgabalu un rajonu vai apakšrajonu, kurā piemēro nozvejas limitus atbilstīgi Kopienas tiesību aktiem; f) visām sugām, uz ko attiecas tirdzniecības standarti, — individuālais izmērs vai svars, šķira, sagatavošanas veids un svaigums (pēc vajadzības); g) attiecīgā gadījumā no tirgus izņemto produktu paredzētais lietojums (pārnesums, izmantošana dzīvnieku barībā, miltu ražošana dzīvnieku barībai, ēsmai vai nepārtikas vajadzībām); h) pārdošanas vieta un datums; i) ja iespējams, faktūrrēķina numurs un datums un, attiecīgā gadījumā, pirkuma līguma numurs un datums; j) attiecīgā gadījumā, norāde uz 58. pantā minēto pārvadājuma dokumentu. 56 . pants Atbrīvojums no prasībām par pārdošanas zīmēm 1. Komisija saskaņā ar 111. pantā minēto procedūru var piešķirt atbrīvojumu no pienākuma iesniegt kompetentajām iestādēm vai citām dalībvalsts pilnvarotām struktūrām pārdošanas zīmi par zvejas produktiem, kas izkrauti no konkrētu kategoriju Kopienas zvejas kuģiem, kuru lielākais garums nepārsniedz 10 metrus, vai par izkrautu zvejas produktu daudzumiem, kuru svars nepārsniedz 50 kg dzīvsvara ekvivalenta (pa sugām). Šādus atbrīvojumus var piešķirt tikai tajos gadījumos, kad attiecīgā dalībvalsts ir izveidojusi pieņemamu paraugu ņemšanas sistēmu saskaņā ar 16. un 22. pantu. 2. Pircēju, kas iegādājas produktus, kuru apjoms nepārsniedz 15 kg un kurus pēc tam nelaiž tirgū, bet izmanto tikai privātam patēriņam, atbrīvo no 54. un 55. panta prasībām. 57 . pants Pārņemšanas deklarācija 1. Neskarot īpašus noteikumus, kas ietverti daudzgadu plānos, ja produkti vēlākā posmā ir paredzēti pārdošanai, pārņemšanas deklarāciju pēc iespējas drīzāk un ne vēlāk kā 2 stundas pēc izkraušanas beigām, ja iespējams, elektroniski iesniedz kompetentajām iestādēm vai citām tās dalībvalsts struktūrām, kurā notiek pārņemšana. Par pārņemšanas deklarācijas iesniegšanu un tās pareizību atbild šīs deklarācijas turētājs. 2. Pārņemšanas deklarācijā, kas minēta 1. punktā, norāda vismaz šādu informāciju: a) produktus izkrāvušā zvejas kuģa numurs Kopienas flotes reģistrā un vārds; b) kuģa īpašnieka vai kapteiņa vārds un uzvārds; c) katras sugas attiecīgais nosaukums vai FAO burtu kods un izcelsmes ģeogrāfiskais apgabals, ko izsaka ar norādi uz apakšapgabalu un rajonu vai apakšrajonu, vai, attiecīgā gadījumā, uz statistisko taisnstūri, kurā piemēro nozvejas limitus atbilstīgi Kopienas tiesību aktiem; d) katras sugas īpatņu svars pa produkta sagatavošanas veidiem; e) izkraušanas osta un datums; f) tā uzņēmuma nosaukums un adrese, kurā uzglabā produktus; g) attiecīgā gadījumā, norāde uz 58. pantā minēto pārvadājuma dokumentu. 58 . pants Pārvadājuma dokuments 1. Zvejas produktiem, kuri izkrauti Kopienā neapstrādāti vai pēc apstrādes uz kuģa un kurus pārved uz vietu, kas nav izkraušanas vieta, līdz pirmajai pārdošanai pievieno pārvadātāja sagatavotu dokumentu. Pārvadātājs, ja iespējams, elektroniski 24 stundās pēc produktu iekraušanas iesniedz pārvadājuma dokumentu tās dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kuras teritorijā notika izkraušana. 2. Ja produktus pārved uz dalībvalsti, kas nav izkraušanas dalībvalsts, pārvadātājs 24 stundās pēc zvejas produktu iekraušanas nosūta pārvadājuma dokumenta kopiju