–VIII pielikumā par bīstamajiem plastmasas atkritumiem, kuri arī būtu jāpakļauj kontroles sistēmai; un

–IX pielikumā par nebīstamajiem plastmasas atkritumiem, kuri nebūtu jāpakļauj kontroles sistēmai, ja vien atkritumos nav pie kādas I pielikuma kategorijas piederīgas vielas tādā mērā, ka tā izrāda III pielikumā norādītu bīstamību.

Norvēģijas iesniegtais priekšlikums grozīt konvencijas II, VIII un IX pielikumu tika paziņots Pusēm 2018. gada 26. oktobrī. Ja priekšlikumu pieņems, nebīstamos plastmasas atkritumus, kuri atbilst pārskatītajam IX pielikuma ierakstam, varēs turpināt tirgot starp valstīm saskaņā ar tādiem pašiem konvencijas nosacījumiem kā šobrīd, bet plastmasas atkritumi, kuriem nepieciešama īpaša izvērtēšana, un bīstamie plastmasas atkritumi jaunos ierakstos attiecīgi II un VIII pielikumā būs pakļauti konvencijas kontroles sistēmai.

Konvencijas II, VIII un IX pielikuma grozījumi ES stāsies spēkā pēc to īstenošanas ar grozījumiem Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1013/2006 (2006. gada 14. jūnijs) par atkritumu sūtījumiem. Izmaiņas, kas skars pārvadātājus un iestādes eksportā no ES, būs atkarīgas no atkritumu veida un galamērķa valsts.

Dažu kategoriju jauno bīstamo plastmasas atkritumu (uzskaitītas VIII pielikumā) eksports no ES uz valstīm, kas nav ESAO valstis, būs aizliegts. Lai veiktu šādu atkritumu eksportu ESAO valstu starpā, būs jāievēro paziņošanas procedūra. Dažu II pielikumā iekļauto veidu nebīstamo plastmasas atkritumu eksports no ES uz valstīm, kas nav ESAO valstis, arī būs aizliegts, ja vien ES nenolems piemērot paziņošanas procedūru, izdarot grozījumus Regulā (EK) Nr. 1013/2006 (kura jāpārskata līdz 2020. gada beigām). Lai veiktu šādu atkritumu eksportu ESAO valstu starpā, arī būs jāievēro paziņošanas procedūra. Visbeidzot, nebīstamo veidu plastmasas atkritumus, uz kuriem attiecas konvencijas IX pielikums, varēs eksportēt bez kādas kontroles, ar noteikumu, ka tiek izpildīti zināmi nosacījumi, nodrošinot, ka tos var viegli pārstrādāt importētājā valstī.

Norvēģijas priekšlikuma automātiska īstenošana Regulā (EK) Nr. 1013/2006 paziņošanas procedūru attiecinātu arī uz Bāzeles konvencijas II vai VIII pielikuma jauniekļautajiem atkritumu sūtījumiem ES iekšienē.

Konvencijas pielikumu grozīšanas kārtību reglamentē konvencijas 17. un 18. pants. Konkrētāk, grozījums ir jāierosina kādai no pusēm un sekretariātam par to jāpaziņo visām konvencijas pusēm vismaz sešus mēnešus pirms sanāksmes, kurā to paredzēts pieņemt, t. i., līdz 2018. gada 28. oktobrim sakarā ar CoP14. Turklāt šādi grozījumi ir jāpieņem Pušu konferences sanāksmē un tie var stāties spēkā sešus mēnešus pēc dienas, kad depozitārs izdarījis paziņojumu. Paredzētais akts Pusēm kļūs saistošs saskaņā ar konvencijas 18. panta 2. punkta c) apakšpunktu, kas nosaka: “pēc sešiem mēnešiem pēc tās dienas, kad Depozitārijs izsūtījis paziņojumu, pielikums stājas spēkā visām šīs Konvencijas Pusēm vai jebkuram no atbilstošajiem protokoliem, kuri nav snieguši paziņojumus atbilstoši augstāk norādītā b) apakšpunkta nolikumiem”.

3.SAVIENĪBAS VĀRDĀ IEŅEMAMĀ NOSTĀJA

Savienībai ir jāatbalsta konvencijas pielikumu grozījumi, kas groza vai pievieno ierakstus par plastmasas atkritumiem:

–II pielikumā par nebīstamajiem plastmasas atkritumiem, kuri jāpakļauj konvencijas kontroles sistēmai;

–VIII pielikumā par bīstamajiem plastmasas atkritumiem, kuri arī ir jāpakļauj kontroles sistēmai; un

–IX pielikumā par nebīstamajiem plastmasas atkritumiem, kuri nebūtu jāpakļauj kontroles sistēmai, ja vien atkritumos nav pie kādas I pielikuma kategorijas piederīgas vielas tādā mērā, ka tā izrāda III pielikumā norādītu bīstamību.

Ja iepriekš minētos konvencijas pielikumu grozījumus neizdarīs, pastāvēs ievērojams risks, ka plastmasas atkritumi tiks eksportēti uz valstīm, kurām nav atkritumu efektīvai savākšanai un apsaimniekošanai videi drošā veidā piemērotas infrastruktūras. Paredzētais akts palīdzēs:

–uzlabot plastmasas atkritumu eksporta kontroli;

–atbalstīt plastmasas atkritumu apsaimniekošanu videi drošā veidā;

–samazināt risku, ka plastmasas atkritumi varētu nonākt vidē; un

–novērst globālo vides problēmu – jūras piedrazojumu.

2018. gada 16. janvārī pieņemtā ES stratēģija plastmasas jautājumos nosaka, ka starptautiskai rīcībai ir svarīga nozīme, lai novērstu būtiskākos okeānu plastmasas piedrazojuma cēloņus, proti, jaunattīstības un jaunietekmes valstu atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras nepietiekamību. Stratēģija plastmasas jautājumos īpaši piemin atbalsta pasākumus saskaņā ar Bāzeles konvenciju un nepieciešamību nodrošināt, lai ar plastmasu, ko sūta uz ārzemēm pārstrādei, rīkotos un to pārstrādātu tādos pašos apstākļos kā ES. Ievērojamu plastmasas atkritumu daļu ES eksportē uz trešām valstīm (3 milj. t 2016. gadā), lai gan joprojām pastāv neskaidrības par tās apstrādi, un pārrobežu problēmas aug sakarā ar starptautiskām norisēm, to starpā Ķīnas neseno lēmumu ierobežot zināmu veidu plastmasas atkritumu importu.

Konvencijas noteikumi Savienībā tiek īstenoti ar Regulu (EK) Nr. 1013/2006. Šī regula attiecas uz eksportu no Savienības un importu tajā, kā arī sūtījumiem starp dalībvalstīm (1. pants). Regula ir spēkā arī Eiropas Ekonomikas zonā (“EEZ”).