LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 253/6

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2010/C 253/04

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“KARP ZATORSKI”

EK Nr.: PL-PDO-005-0401-26.04.2007

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1. Nosaukums:

“Karp zatorski”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Polija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids:

1.7. grupa. Svaigas zivis, gliemji un vēžveidīgie un to izstrādājumi.

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

“Karp zatorski” (Cyprinus carpio) ir hibrīds, kas izaudzēts, krustojot Zatoras (Zator) tīrās līnijas karpu ar Ungārijas, Dienvidslāvijas, Golišas (Gołysz) un Izraēlas (Dor-70) tīro līniju karpām. “Karp zatorski” ir dzīvas zivis, ko pārdod svaigā, nepārstrādātā veidā. “Karp zatorski” audzē vienīgi zemē izraktos zivju dīķos saskaņā ar Zatorā lietoto metodi, kuras pamatā ir divgadīgas audzēšanas sistēma.

Ārējais izskats:

— tirdzniecībā piedāvājamo karpu svars– no 1 100 g līdz 1 800 g,

— krāsa– karpa ir olīvkrāsā vai zilganā olīvkrāsā,

— zvīņojums– sudrabotas zvīņas, kas izvietotas bultveidīgi, gar sāniem kā lampasi vai seglveidīgi.

Zatoras karpas gaļas ķīmiskais sastāvs:

— sausna– 22,50 %,

— koppelni– 1,23 %,

— olbaltumvielas– 19,25 %,

— koptauki– 1,55 %.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem):

—

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

Zivju barība galvenokārt ir dīķos izaugusī dabiskā barība. Pateicoties attiecīgā apgabala zivju dīķu produktivitātei, zivju ēdināšanas pamatā ir dabiskas izcelsmes barība, kas izaugusi dīķos. Visos audzēšanas posmos karpām izēdina papildu barību uz graudaugu bāzes (kvieši, mieži, tritikāle, kukurūza), kura 70 % apjomā iegūta 4. punktā noteiktajā apgabalā un kurai, pateicoties augsnes un klimatiskajām īpašībām, piemīt augsta barības vērtība, un kura atbilst augstām sanitāri higiēniskajām prasībām. Iepērkot graudus karpu barībai, īpaša uzmanība tiek veltīta to kvalitātei un mitruma saturam, kas nedrīkst pārsniegt 11 %. Iepirkt barību, kuras izcelsme ir ārpus “Karp zatorski” karpu audzēšanas apgabala, pieļaujams tikai tad, ja 4. punktā noteiktajā apgabalā izaudzētās barības piedāvājums ir nepietiekams. “Karp zatorski” audzēšanai neizmanto nekādus mākslīgus barības līdzekļus un barības piedevas.

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Visiem “Karp zatorski” audzēšanas posmiem jānotiek 4. punktā noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā. Zivis, kas izaudzētas, krustojot Zatoras tīrās līnijas karpu ar Ungārijas, Dienvidslāvijas, Golišas un Izraēlas (Dor-70) tīro līniju karpām, ir ātraudzīgākas, izturīgākas pret slimībām, tām ir augstvērtīgāka gaļa un tās ir īpaši labi piemērotas dabiskajiem apstākļiem, kas valda 4. punktā noteiktajā apgabalā. Viss ražošanas cikls pilnībā pamatojas uz Zatoras audzēšanas metodi, kas no citām atšķiras ar saīsinātu karpas audzēšanas ciklu, kurš nepārsniedz divus gadus. “Karp zatorski” audzēšanas ciklu veido 5 posmi.

1. Nārstošana

Nārstošanai izvēlas īpatņus ar vislabākajām īpašībām. Karpas nārsto dabiskos zemes nārsta dīķos. Pieļaujams arī nārstošanu veikt mākslīgi inkubatoros. Tādā veidā izšķīlušies kurkuļi tiek ielaisti zivju mazuļu dīķos, apejot vasaras mazuļu audzēšanas dīķus.

2. Zivju mazuļu audzēšana

No nārsta dīķiem saķertos kurkuļus pārvieto uz dīķiem, kuros audzē vasaras mazuļus. Šajos dīķos jāuztur liels zivju mazuļu blīvums. Šis blīvums var būt līdz 200 tūkstošiem kurkuļu uz hektāra. Vasaras mazuļus ņem ārā, kad tie sasnieguši 2 līdz 4 g lielu svaru.

3. Rudens mazuļu audzēšana un ziemošana

Jūlijā zivju mazuļu audzēšanas dīķus piepilda ar vasaras mazuļiem, bet dažos gadījumos – ar kurkuļiem, kas saķerti nārsta dīķos. Mazuļu dīķos zivīm izēdina 3.4. punktā minēto barību uz labības bāzes. Iesākumā barību tām izēdina smalku miltu veidā, bet pēc tam, zivīm augot, dod arvien rupjāk samaltu barību. Līdz septembra beigām zivis baro trīs reizes nedēļā. Pirmās sezonas beigās katram zivju īpatnim jāsver no 60 līdz 150 g. Rudens mazuļus pārvieto uz zivju mazuļu pārziemošanas dīķiem. Ir svarīgi uzraudzīt zivju dīķus katru dienu.

4. Dīķu piepildīšana ar patēriņam paredzētajām zivīm

Pavasarī karpas izņem no mazuļu dīķiem un ielaiž tās patēriņam paredzēto zivju dīķos. No maija līdz septembrim zivis baro saskaņā ar noteiktu plānu. Visintensīvāk tās baro jūnijā, jūlijā un augustā. Karpas ķer oktobrī. Zivis izņem un pārvieto uz īpašiem transportēšanas baseiniem. Pēc pārvešanas zivis šķiro pēc lieluma, pēc tam sver un transportē uz zivju baseiniem. Zivju baseini ir 1,7 līdz 2,0 m dziļi dīķi, tie ir atbrīvoti no ūdensaugiem un nodrošināti ar labu ūdens un skābekļa padevi. Pateicoties tam, “Karp zatorski” karpām nav dūņu smakas.

5. Karpu izņemšana no zivju baseiniem

Decembrī (neilgi pirms svētkiem) zivis izņem no zivju baseiniem un tad “Karp zatorski” aiztransportē uz pārdošanas punktiem, kur zivis ievieto īpašos baseinos, kas bagātināti ar skābekli.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

—

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

Nosaukumu “Karp zatorski” izmanto dzīvo zivju pārdošanas vajadzībām; tāpēc arī zivju vairumpiegādē transporta cisternās ar mehāniskiem transportlīdzekļiem nosaukumam jābūt uz rēķiniem, piegādes kvītīm un pavadzīmēm, un to var norādīt arī uz transporta cisternām vai mehāniskā transportlīdzekļa. Mazumtirdzniecības punktos zivis ievieto īpašos baseinos, kas bagātināti ar skābekli. Šie baseini identificējami ar saredzamiem uzrakstiem “Karp zatorski”.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

“Karp zatorski” audzē 3 pagastu teritorijā, kuri atrodas Mazpolijas vojevodistes rietumdaļā. Šie pagasti ir Zatora (Zator) un Pžecišova (Przeciszów) Osvencimas (Oświęcim) apriņķī, kā arī Spitkovice (Spytkowice) Vadovices (Wadowice) apriņķī. Šā apgabala platība ir 134 km2, turklāt vairumu produkcijas iegūst Zatoras pagasta teritorijā.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

Dabas faktori

Virszemes ūdeņi

Raksturīga “Karp zatorski” ražošanas apgabala īpašība ir biezais ūdensteču tīkls: upju tīklu papildina biezs meliorācijas kanālu tīkls, kā arī kanāli, pa kuriem pievada ūdeni dažādajiem dīķiem. Zivju dīķi aizņem aptuveni 22 % Zatoras pagasta platības. Tas nozīmē augstu dabisko produktivitāti, proti, lielu biomasas pieaugumu. Karpu dīķos šajā apgabalā ir liels daudzums dabiskās zivju barības: zooplanktons, fitoplanktons, kā arī bentoss. Tā kā 4. punktā noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā ir liels daudzums ūdenstilpņu, tad šis apgabals nodēvēts par “Karpu ieleju”.

Gruntsūdeņi

“Karp zatorski” ražošanas apgabals izvietots Piekarpatu hidroģeoloģiskajā reģionā. Gruntsūdens līmenis atrodas 5 līdz 10 m zem zemes virsas. Ūdens slāņa vidējais biezums saskaņā ar aplēsēm ir 4,8 m, bet infiltrācijas ātrums – 244 mm/24 h. Šiem ūdeņiem piemīt laba kvalitāte (atbilst Ib kvalitātes klasei).

Klimats

“Karp zatorski” ražošanas apgabals atrodas Centrāleiropas klimatiskajā zonā Karpatu klimatiskā reģiona zemākajā daļā, kur valda siltāks klimats. Tur ir kontinentālā un jūras klimata ietekmes krustpunkts. Klimata veidu ietekmē arī kaimiņapgabalos esošo kalnu tuvums. Veģetācijas periods (kad diennakts vidējā temperatūra ir virs 5 °C) ilgst 224 dienas, augu intensīvas veģetācijas periods (kad diennakts vidējā temperatūra ir virs 10 °C) – no aprīļa beigām līdz oktobra vidum, bet bezsalnu perioda vidējais ilgums ir 172 dienas.

Augsnes

“Karp zatorski” ražošanas apgabalā ir liela augsnes veidu dažādība: brūnaugsnes un izskalotās podzolaugsnes, aluviālo sanesu augsnes, māla augsnes, melnzemes, kā arī kūdras un purva augsnes.

Aizsargātie lauku apgabali

Apgabalam, kurā audzē “Karp zatorski”, jo īpaši raksturīgs tīrs gaiss, kā arī liela reti sastopamas faunas un floras dažādība. Šīs lielās dabas vides bagātības rosināja Vispolijas Putnu aizsardzības biedrību (Ogólnopolskie Towarzystwo Ochrony Ptaków), pamatojoties uz Birdlife International izstrādātajiem kritērijiem, ieteikt iekļaut šo apgabalu – Lejasskavas ielejas (Doliny Dolnej Skawy (PL 125)) – Natura 2000 sistēmā kā īpaši aizsargātu apgabalu Ekoloģiskā tīkla ietvaros. Šai sistēmai ir būtiska nozīme Eiropas Savienības dabas rezervātu aizsardzībā.

Cilvēkfaktori

Zvejniecība un karpu audzēšana Zatorā aizsākusies jau XI un XII gadsimta mijā. Kopš tā laika šeit attīstījusies zivsaimniecība un pēc tam zivju audzēšana dīķos. Tas ir visvecākais šāda veida centrs reģionā. Dīķsaimniecības attīstību veicināja blīvs ūdensteču tīkls (upes: Sola (Soła), Skava (Skwa) un Augšvisla (górna Wisła)), augsnes īpašības, kas labvēlīgas četru galveno veidu labības audzēšanai, kura ir karpu barības avots, mērens klimats un iespēja transportēt zivis pa upes ceļu līdz Krakovai un tās apkārtnei. Dīķi ir ierīkoti kreļļu virknes veidā gar upēm. Dīķi piepildās un iztukšojas saskaņā ar gravitācijas spēku iedarbību, tie var izžūt. Zivsaimniecība strauji attīstījās pēc Pirmā pasaules kara beigām. Atjaunoti kara laikā iznīcinātie dīķi, ieviestas jaunas tehnoloģijas, kā arī tiesiski reglamentēta zivju mazumtirdzniecība – Krakovā atvērts pirmais zivju veikals. 1946. gadā valsts īpašumu pārvaldību Zatorā pārņem Jageloņa universitāte, tiek nodibināts Lopkopības institūts, kurā noritēja darbs karpu noderīgo īpašību uzlabošanā.

Ģeogrāfiskajā apgabalā, kas aprakstīts 4. punktā, tika audzētas vietējās līnijas karpas, kura no 1955. gada tika saglabāta kā inbredlīnija un nekad nebija tikusi audzēta tirdzniecībai. Vietējie karpu audzētāji un zinātnieki, pateicoties novērojumiem, izpētei un pieredzei, ieguva Zatoras vietējās tīrās līnijas karpu krustojumus ar citām karpu līnijām, kas vislabāk pielāgojušās šajā apgabalā valdošajiem apstākļiem. No 1946. gada pakāpeniski ieviesa Zatoras metodi karpu audzēšanā pēc divgadīgas sistēmas, kas pirmajā audzēšanas gadā ļauj palielināt zivju svara pieaugumu no 60 līdz 150 g ar 86 % izdzīvošanas rādītāju. Šī metode, kuras pamatā ir reģiona ūdenstilpņu bagātīgā dabīgā barības bāze, ļāva samazināt karpu audzēšanas ciklu līdz diviem gadiem. Tādējādi šī metode ļauj iegūt karpas ar 1 100 g līdz 1 800 g lielu svaru, ko nodrošina zivju lielais augšanas potenciāls otrajā audzēšanas gadā. Lielākā daļa ar “Karp zatorski” audzēšanu saistīto darbību tiek veiktas ar rokām, tādēļ svarīga ir cilvēku zinātība un pieredze. Gadu gaitā uzkrājot pieredzi, karpu audzētāji apgūst iemaņas pildīt dažādus ražošanas procesa uzdevumus, piemēram, samazināt audzējamo zivju blīvumu, izraugoties audzēšanai labākos īpatņus no 200 tūkstošiem kurkuļu uz vienu hektāru zivju baseina platības; tas ļauj samazināt slimību izplatīšanās iespējas, ierobežot produkcijas zudumus un optimizēt dabiskās barības izmantošanu. Liela nozīme ir arī prasmei izbarojamās labības putraimu lielumu un daudzumu pielāgot zivju svaram.

5.2. Produkta specifika:

“Karp zatorski” raksturīgās īpašības, kad dara to par specifisku produktu, ir šādas:

— drukns ķermenis,

— barības izmantojamības koeficients (izlietotie barības līdzekļi/dzīvsvara pieaugums) – 2,2–2,4,

— ātraudzība,

— gaļas iznākums – 61–64 %,

— kondīcijas koeficients (Fultona koeficients) – 3,9–5,0,

— gaļai nav dūņu smakas, tai ir svaiga zivju smarža un izsmalcināta garša,

— koeficients piebarošanai ar labību – 5,

— izdzīvotība – 86 %,

— pretošanās pakāpe slimībām – augstāka par vidējo.

Lai iegūtu šādu produktu, vajadzīgi divi audzēšanas gadi.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

“Karp zatorski” sevišķā kvalitāte cieši saistīta ar 4. punktā noteiktā ģeogrāfiskā apgabala dabisko vidi. “Karp zatorski” sevišķās īpašības atkarīgas ne tikai no dabas vides, bet arī no vietējām turēšanas un audzēšanas tradīcijām. Iegūt karpas ar 5.2. punktā aprakstītajām specifiskajām īpašībām ļāva tikai šo dažādo faktoru mijiedarbība.

Dabas faktori, kas aprakstīti 5.1 punktā, veicina augstas kvalitātes dabiskās barības nodrošināšanu zivju dīķos. Turklāt audzēšanas apgabala augsnes un klimatiskie apstākļi ir labvēlīgi četru pamatveidu labības audzēšanai. Īpaši dīķu augstās produktivitātes dēļ karpu izdzīvošana atkarīga no dabīgās barības, iztiekot bez mākslīgas barības vai barības piedevām. Pateicoties dīķu augstajai produktivitātei, kas ļauj atteikties no viegli fermentējamās mākslīgās ogļūdeņražus saturošās barības, slimību izraisošu patogēnu parādīšanās ir ierobežota. Tas ietekmē “Karp zatorski” veselību, kā arī produkta sevišķās organoleptiskās īpašības, galvenokārt svaigas zivs smaržu un zivju izsmalcināto garšu. Iepriekš minētās ģeogrāfiskā apgabala īpašības izšķirīgā veidā nosaka arī tādu zivju iegūšanu, kam piemīt augsts barības izmantojamības koeficients un liels ēdamās daļas saturs, par ko liecina 5.2. punktā norādītais kondīcijas koeficients. “Karp zatorski” produkcija ir cieši saistīta ar šo karpu izcelsmes vietu, kas pazīstama ar dabisku ūdensavotu un ūdenstilpņu tuvumu: upes un to pietekas nodrošina dīķsaimniecības ar tām vajadzīgo ūdeni pietiekamā daudzumā. Reljefa veidojumi darīja iespējamu lielu un funkcionālu dīķu tīkla izveidi. Zeme, kurā ierīkoti dīķi, un klimatiskie apstākļi, jo īpaši ilgais veģetācijas periods, kā arī labas kvalitātes dabiskās barības pārpilnība tieši ietekmē dīķu dabisko produktivitāti (tas ir zivju produkcijas daudzums, ko var iegūt no viena hektāra zivju dīķu platības bez piebarošanas), kas sasniedz 150 līdz 300 kg/ha.

“Karp zatorski” sevišķās īpašības atkarīgas ne tikai no dabas vides, ar kuru tās nesaraujami saistītas, bet arī no vietējām turēšanas un audzēšanas tradīcijām. Vietējie zivju audzētāji un zinātnes darbinieki, izmantojot novērojumu rezultātus, veicot izpēti un uzkrājot pieredzi, selekcijas ceļā izaudzējuši karpas, kas vislabāk pielāgotas šajā apgabalā valdošajiem apstākļiem. Tādā veidā izaudzēta “Karp zatorski” tīrā līnija, kas krustota ar Ungārijas, Dienvidslāvijas, Golišas un Izraēlas (Dor-70) tīro līniju karpām. Šādi iegūtie krustojumi izceļas ar labām produktivitātes īpašībām – tām ir augsta izdzīvotība un laba barības izmantojamība, tādējādi neprasot lielu barības patēriņu. Heterozes efekta dēļ karpas ir ātraudzīgas, izturīgākas pret slimībām, tām ir liels gaļas iznākums un tās ir ļoti labi pielāgotas vietējiem dabas apstākļiem. Zatoras audzēšanas metodes izmantošana, pielāgojot to 4. punktā noteiktā apgabala vides apstākļiem, nodrošina tāda produkta ieguvi, kam piemīt 5.2. punktā aprakstītās īpašības. Audzēšanas cikla samazināšana līdz diviem gadiem ļāva iegūt karpas ar nelielu vecumu, labām garšas īpašībām, izcilām organoleptiskajām īpašībām un ar liesāku gaļu nekā zivīm, ko piedāvā pārdošanā lielākā vecumā, jo tās izaudzētas ilgākā ražošanas ciklā. Zatoras karpu nelielais vecums nosaka to izsmalcināto garšu, ar kuru “Karp zatorski” atšķiras no karpām, kas izaudzētas citos ģeogrāfiskajos apgabalos. Tas ietekmē arī gaļas kvalitāti un tās organoleptiskās īpašības, ko patērētāji augstu vērtē. “Karp zatorski” īpašības atzinīgi vērtē patērētāji, kā to liecina šīs karpas cena, kas par 10–15 % pārsniedz cenu, par kādu pārdod cita ģeogrāfiskā apgabala izcelsmes karpas.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 5. panta 7. punkts)

http://www.minrol.gov.pl/index.php?/pol/Jakosc-zywnosci/Produkty-regionalne-i-tradycyjne/Wnioski-przeslane-do-UE-od-kwietnia-2006-roku

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.