Inspekciju biežuma ziņā situācija dalībvalstīs ir nevienāda (5. tabula, 4. attēls). Piemēram, Malta ziņo, ka 2013. gadā veiktas vidēji 84 inspekcijas uz 100 izkrāvumiem, bet Francija ziņo, ka tai šis vidējais rādītājs ir 0,2. No dalībvalstīm, kuras iepriekš jau ir izdevušas īpašās zvejas atļaujas haizivju apstrādei uz kuģa, Lietuva un Igaunija nav ziņojušas ne par kādām zvejas kuģu inspekcijām.

Ziņots, ka 2013. gadā veiktas vairāk nekā 4400 inspekcijas un četros gadījumos konstatēti pārkāpumi. Kipra ziņoja par zilās haizivs liemeni bez spurām, kas atrasts uz kuģa, Francija — par haizivs spuru atdalīšanu uz Venecuēlas kuģa, Spānija — par haizivs spuru atdalīšanu uz Portugāles kuģa, bet Apvienotā Karaliste — par jūrā notikušu ādas novilkšanu divām haizivīm.

Spānija iesniedza papildu informāciju par regulas radīto finansiālo ietekmi uz Spānijas floti, kas zvejo ar āķu jedām4. Analizējuši par attiecīgajiem flotes segmentiem paziņotās izmaksas, kas saistītas ar pielāgošanos grozītās regulas prasībām, Komisijas dienesti norāda, ka (kuģu skaita un nodarbinātās apkalpes ziņā) lielākais flotes segments darbību var turpināt ar samērīgu peļņas daļu. Segmentos, kas jau patlaban darbojas ar zaudējumiem, pielāgošanās izmaksas var saasināt esošās finansiālās problēmas.

3.Starptautiskās norises

Lai uzlabotu haizivju saglabāšanu un lai veicinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus Savienības flotēm, spuru neatdalīšanas politiku Komisija gan agrāk ir atbalstījusi, gan tagad atbalsta dažādās reģionālajās zvejniecības pārvaldības organizācijās un struktūrās, piemēram, Ziemeļaustrumu Atlantijas zvejniecības komisijā (NEAFC), un attiecīgos starptautiskajos forumos.

ES ir arī viena no galvenajiem atbalstītājiem ANO Ģenerālās asamblejas Rezolūcijai par ilgtspējīgu zvejniecību, kurā valstis aicinātas veikt tūlītējus un saskaņotus pasākumus, kas vajadzīgi, lai labāk īstenotu un ievērotu spēkā esošos RZPO vai citus pasākumus, kuri reglamentē haizivju zvejniecību un haizivju nejaušu nozveju.

4.Secinājumi

Regulas paredzētos ziņojumus dalībvalstis nav iesniegušas pilnā apjomā: tikai 14 no 23 piekrastes dalībvalstīm iesniedza pilnīgus regulas īstenošanas ziņojumus gan par 2013. gadu, gan par 2014. gadu, bet trīs piekrastes dalībvalstis, neraugoties uz daudzkārtējiem Komisijas atgādinājumiem, ziņojumus nav iesniegušas vispār. Tomēr visas dalībvalstis, kuras kādreiz jau ir izdevušas īpašās zvejas atļaujas veikt haizivju apstrādi uz kuģa, ir iesniegušas vismaz vienu ziņojumu par regulas īstenošanu. Datus dalībvalstis ir paziņojušas dažādā detalizācijas pakāpē un formātā.

Kaut arī iegūtie dati ir nepilnīgi, no ziņojumiem tomēr var izdarīt dažus secinājumus. Iesniegtie ziņojumi liecina par to, ka lielā apjomā haizivis zvejo galvenokārt no divu dalībvalstu kuģiem. Pārkāpumu skaits, kas konstatēti to dalībvalstu veiktajās inspekcijās, kuras Komisijai ir sniegušas prasītos datus (tai skaitā divas galvenās zvejotājas dalībvalstis), šķiet ļoti mazs.

Komisijai nav svešas vienā no dalībvalstu ziņojumiem paustās bažas (iepriekš notikušās sabiedriskās apspriešanas laikā līdzīgi izteicās arī vairākas [citas] dalībvalstis un ieinteresētas personas), proti, ka regulas īstenošana attiecīgajiem kuģiem sarežģī liemeņu manipulēšanu un rada papildu izmaksas. Komisija turpinās sekot līdzi situācijai un ekonomiskajām sekām. Šādas grūtības zināmā mērā var novērst ar esošajiem instrumentiem, tostarp ar EJZF instrumentiem, kas ļautu rast praktiskus risinājumus. Turklāt Komisija uzskata, ka ir svarīgi turpināt aktīvi veicināt spuru neatdalīšanas politiku starptautiskā līmenī, tā ievērojot Padomes lūgumu palielināt starptautisko atbalstu, kas sekmētu taisnīgākus konkurences nosacījumus, pat ja ES priekšlikumi nav pieņemti.