PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

·Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Klimata pārmaiņas ir ievērojama problēma, kas jārisina nekavējoties. Tāpēc Parīzes nolīguma mērķis ir temperatūras pieaugumu pasaulē ierobežot krietni zem 2 °C salīdzinājumā ar līmeni pirms rūpniecības laikmeta sākuma un tiekties temperatūras pieaugumu ierobežot līdz 1,5 °C, visās valstīs ievērojami samazinot siltumnīcefekta gāzu (SEG) emisijas.

Ņemot vērā to ievērojamo fosilā kurināmā patēriņu, nozīmīgu SEG emisiju daudzumu rada un tādējādi klimata pārmaiņas veicina globālie kuģu pārvadājumi. Aplēstais starptautiskā jūras transporta SEG emisiju apmērs ir aptuveni 2–3 % no SEG kopējām pasaules emisijām. Tas ir vairāk nekā jebkuras ES dalībvalsts emisijas. Ja kuģu pārvadājumu nozare būtu valsts, tā emisiju ziņā būtu sestajā vietā pasaulē. Tikpat ievērojama ir nozares ietekme ES līmenī — 2015. gadā 13 % no kopējām ES siltumnīcefekta gāzu emisijām veidoja transporta nozare. Taču jūras transports ir vienīgā nozare, kas nav īpaša ES emisiju samazināšanas mērķa vai īpašu mazināšanas pasākumu.

Nākotnē ar jūras pārvadājumiem saistītās tirdzniecības apmērs, visticamāk, pieaugs, un, ja strauji netiks ieviesti mazināšanas pasākumi, tas ievērojami palielinās attiecīgās SEG emisijas. Saskaņā ar Starptautiskās Jūrniecības organizācijas (SJO) veiktu pētījumu globālās kravu pārvadājumu emisijas atkarībā no turpmākās ekonomiskās un enerģētiskās attīstības līdz 2050. gadam varētu pieaugt par 50 līdz 250 %. ES līmenī jūras transporta radītās CO2 emisijas no 1990. līdz 2008. gadam pieauga par 48 %, un ir gaidāms, ka, kaut arī SJO 2011. gadā pieņēma kuģu efektivitātes standartu minimumu attiecībā uz jauniem kuģiem, salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni tās līdz 2050. gadam pieaugs par 86 %. Ja nekas netiks darīts, lai šādas emisijas mazinātu, pastāv risks vājināt Parīzes nolīguma mērķus un citās nozarēs veiktos centienus.

Ņemot vērā 2011. gada ES Balto grāmatu par transportu, ES 2013. gadā pieņēma stratēģiju pakāpeniskai jūras transporta izraisīto emisiju integrēšanai ES siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināšanas politikā. Vispirms Eiropas Parlaments un Padome 2015. gada aprīlī pieņēma Regulu (ES) 2015/757 par jūras transporta oglekļa dioksīda emisiju monitoringu, ziņošanu un verifikāciju (“ES MZV regula”), ko 2016. gadā papildināja divas deleģētās un divas īstenošanas regulas. ES MZV regula tika veidota, lai:

–vāktu robustus un pārbaudītus CO2 emisiju datus par visiem kuģiem (ar bruto tilpību virs 5000 tonnām), kas piestāj Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) ostās, tostarp par šādu kuģu CO2 emisijām ostās;

–sniegtu robustu informāciju turpmāku rīcībpolitikas veidošanas lēmumu atbalstam un rīcībpolitisko instrumentu izmantošanai, kā arī ļautu īstenot starptautiskus mērķus vai pasākumus (piem., attiecībā uz energoefektivitāti);

–attiecībā uz datiem sniegtu nepieciešamo pārredzamību, lai stimulētu jaunu tehnoloģiju un operacionālo pasākumu izplatīšanos nolūkā padarīt kuģus “zaļākus”.

Saskaņā ar ES MZV regulu kuģniecības uzņēmumiem ir jāziņo savas CO2 emisijas gadā un cita attiecīga informācija par to kuģu reisiem uz EEZ ostām un no tām, kā arī EEZ ostās. Kuģniecības uzņēmumu pienākumi sākās 2017. gadā ar monitoringa plānu sagatavošanu un iesniegšanu akreditētiem verificētājiem. Degvielas patēriņa, CO2 emisiju un energoefektivitātes monitorings tika sākts 2018. gadā, un pirmie emisiju ziņojumi ir gaidāmi 2019. gada aprīlī.

2016. gadā pēc Parīzes nolīguma stāšanās spēkā un ES MZV regulas pieņemšanas SJO Jūras vides aizsardzības komiteja (MEPC) pieņēma grozījumus MARPOL konvencijā par kuģu izraisīta piesārņojuma novēršanu, ar ko izveido tiesisko regulējumu globālai datu vākšanas sistēmai par kuģu degvieleļļas patēriņu (“globālā SJO DVS”). Detalizēta globālā SJO DVS un tās īstenošanas kārtība tika apstiprināta vēlāk ar vadlīnijām, ko pieņēma 70. MEPC 2016. gada oktobrī un 71. MEPC 2017. gada jūlijā. Saskaņā ar globālo SJO DVS monitoringa pienākumi sākas 2019. gadā un ziņošana — 2020. gadā.

Tā rezultātā no 2019. gada janvāra kuģiem, kas veic ar EEZ saistītas jūras transporta darbības, būs jāpilda monitoringa un ziņošanas prasības gan saskaņā ar ES MZV regulu, gan ar globālo SJO DVS.

Abu minēto monitoringa, ziņošanas un verifikācijas sistēmu līdzāspastāvēšana un globālais līmenis bija paredzēts ES MZV regulā. Regulas 22. pantā minēts: “Gadījumā, ja ir panākta starptautiska vienošanās par siltumnīcefekta gāzu emisiju globālu monitoringa, ziņošanas un verifikācijas sistēmu (..), Komisija šo regulu pārskata un attiecīgā gadījumā ierosina grozījumus šajā regulā, lai nodrošinātu saskaņošanu ar minēto starptautisko vienošanos.”

Tāpēc šā priekšlikuma galvenais mērķis ir grozīt ES MZV regulu, lai pienācīgi ņemtu vērā jauno globālo SJO DVS nolūkā pēc iespējas racionalizēt un samazināt administratīvo slogu uzņēmumiem un administrācijām, vienlaikus saglabājot ES MZV regulas mērķus.

·Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā rīcībpolitikas jomā

Ierosinātās izmaiņas ES MZV regulā atbilst pašreizējiem rīcībpolitiskajiem noteikumiem šajā jomā, jo tām nevajadzētu būt pretrunā ES MZV sistēmas galvenajiem mērķiem, un plašākā ziņā tās ir saskanīgas ar ES klimata rīcībpolitiku. Konkrēti, priekšlikuma mērķis ir saglabāt paredzamo ES MZV regulas labvēlīgo ietekmi attiecībā uz robustu un verificētu datu iegūšanu, informācijas ieguvi turpmāku rīcībpolitikas veidošanas lēmumu pieņemšanai un energoefektivitātes pasākumu un rīcības modeļu izplatīšanās stimulēšanu kuģu pārvadājumos.

Turklāt priekšlikumā ievērota citās ar emisiju samazināšanu saistītās ES rīcībpolitikas noteiktā pieeja, kurā siltumnīcefekta gāzu emisiju monitoringam, ziņošanai un verifikācijai ir būtiski svarīga nozīme efektīvā ES klimata rīcībpolitiku īstenošanā, piemēram, siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas ietvaros. Priekšlikums ir saskanīgs ar ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas pārredzamības noteikumiem, tostarp par trešo personu veiktu verifikāciju.

·Saskanība ar citām Savienības rīcībpolitikām