[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 24.3.2009 COM(2009) 138 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par Komisijas Regulas (EK) Nr. 358/2003 par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu dažām līgumu, lēmumu un saskaņotu darbību kategorijām apdrošināšanas nozarē darbību {SEC(2009) 364} 1. IEVADS UN PĀRSKATĪŠANAS PAMATINFORMĀCIJA 1. Ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 358/2003[1] (Apdrošināšanas grupu atbrīvojuma regula jeb GAR) EK līguma (Līguma)[2] 81. panta 3. punktu piemēro dažām līgumu, lēmumu un saskaņotu darbību kategorijām apdrošināšanas nozarē. Eiropas Komisijai (Komisijai) vēlākais sešus gadus pēc GAR stāšanās spēkā[3] ir jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojums par GAR darbību[4]. 2. GAR darbība beigsies 2010. gada 31. martā. Komisija 2008. gadā pārskatīja GAR darbību pēdējo sešu gadu laikā, pamatojoties uz sabiedriskās apspriešanas dokumentu un speciāli izstrādātām anketām, kas tika nosūtītas konkrētām iesaistītajām personām[5]. Pārskatīšanu veica sadarbībā ar Eiropas Konkurences tīklu (EKT). Šajā ziņojumā ir izklāstīti pārskatīšanas konstatējumi un Komisijas priekšlikumi GAR grozījumiem. Tam ir pievienots garāks un detalizētāks Komisijas darba dokuments, abi dokumenti ir publicēti Konkurences ģenerāldirektorāta tīmekļa vietnē. 3. Jāatzīmē, ka ziņojumā ir ietverti tikai Komisijas provizoriskie viedokļi par Regulas (EK) Nr. 358/2003 darbību un tas nesatur nekādus galīgus lēmumus par pārskatīšanas rezultātiem. Ziņojums ir viens no posmiem visaptverošā apspriešanas procesā, kurā lūgtas piedalīties visas ieinteresētās personas. 4. Kopš 2004. gada 1. maija uz apdrošināšanas nozari (tāpat kā uz vairākumu citu nozaru) attiecas vispārēji piemērojami noteikumi, kas izklāstīti Padomes 2002. gada 16. decembra Regulā (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā (Regula 1/2003). Regulā 1/2003 noteikts, ka 81. panta 3. punkta nosacījumiem atbilstošie līgumi[6] nav aizliegti un par tiem nav vajadzīgs iepriekšējs lēmums. Uzņēmumiem un apvienībām tagad pašām ir jāizvērtē, vai to līgumi ir saderīgi ar 81. pantu. Pašreiz tikai dažas nozares izmanto nozarei paredzētas GAR priekšrocības, vairākās nozarēs (piemēram, jūras un gaisa transporta nozarē) attiecīgās GAR netika atjaunotas. 2. PĀRSKATĪŠANAS GALVENIE KONSTATĒJUMI UN ANALĪZE 5. Komisijas analīzē par GAR iespējamo atjaunošanu ir skatīti 3 galvenie jautājumi saistībā ar katru no četrām līgumu kategorijām, kurām saskaņā ar GAR ir piešķirts atbrīvojums: a) vai apdrošināšanas nozares uzņēmējdarbības riski vai citas nozares īpatnības padara to „īpašu” un atšķirīgu no citām nozarēm un vai tā rezultātā ir vajadzīga apdrošinātāju ciešāka sadarbība; b) ja tā, vai šī vajadzība pēc ciešākas sadarbības prasa tiesisku instrumentu (tādu kā GAR) tās aizsardzībai vai vienkāršošanai; kā arī c) ja atbilde ir apstiprinoša, kāds būtu piemērotākais tiesiskais instruments (t.i., vai piemērotākais instruments būtu pašreizējā GAR, daļēji atjaunota GAR, atjaunota GAR ar grozījumiem vai pamatnostādnes). 2.1 Kopīgi aprēķini, tabulas un pētījumi 6. Ar noteikumu, ka ir izpildīti konkrēti nosacījumi, ar GAR 1. panta a) apakšpunktu ir noteikts atbrīvojums līgumiem par kopīgu izstrādi un izplatīšanu attiecībā uz i) noteikta pagātnes riska apdrošināšanas vidējo izmaksu aprēķiniem un ii) aprēķiniem saistībā ar apdrošināšanu, kurā ir kapitalizācijas aspekts, mirstības tabulām un tabulām, kas parāda slimību, negadījumu un invaliditātes biežumu („tabulas”). GAR 1. panta b) apakšpunktā ir noteikts atbrīvojums (saistīts ar konkrētu nosacījumu ievērošanu) kopīgi veiktajiem pētījumiem par vispārēju ārēju apstākļu iespējamo ietekmi uz ieinteresētajām sabiedrībām, ja šo pētījumu priekšmets ir vai nu atlīdzības pieprasījumu biežums vai apjoms nākotnē attiecībā uz doto risku vai riska kategoriju, vai dažādu ieguldījumu veidu ienesīgums, un atbrīvojums šādu pētījumu rezultātu izplatīšanai. 7. Brīdī, kad tiek notiek vienošanās par cenu un tiek apstiprināts riska segums, apdrošināšanas produktu cenas vēl nav zināmas. Riska aprēķins ir izšķirošais jautājums cenu noteikšanā visiem apdrošināšanas produktiem, šis faktors padara šo nozari atšķirīgu no citām nozarēm, tostarp no banku darbības. Tāpēc riska cenas tehniskajiem aprēķiniem izšķiroši svarīga ir piekļuve statistikas datiem par pagātni. Tādējādi, pamatojoties uz Komisijas rīcībā esošo informāciju, var pieņemt, ka sadarbība šajā jomā ir raksturīga apdrošināšanas nozarei un tā ir nepieciešama riska cenu noteikšanai. 8. Līgumi, kas palielina to apdrošinātāju skaitu, kas potenciāli spēj segt konkrēto risku, parasti uzlabo piekļuvi tirgum un palielina konkurenci. Apstāklis, ka apdrošinātājiem ir atļauts sadarboties riska seguma aprēķinu jomā, varētu darīt iespējamu mazu un vidēju uzņēmumu ienākšanu tirgū. Lielākā daļa respondentu pievērsa uzmanību tam, ka nozarē ir nepieciešama sadarbība šajā jautājumā, un saistīja šo nepieciešamību ar GAR pastāvēšanu. 9. Daudzi apdrošinātāji, kā arī dažas uzraudzības iestādes un viena riska pārvaldības federācija argumentēja, ka bez GAR apdrošinātāji vairs nesadarbosies tādos jautājumos kā kopēji aprēķini, tabulas un pētījumi vai arī liegs piekļuvi maziem apdrošinātājiem vai ārzemju apdrošinātājiem sadarbības rezultātiem. Vairākiem lieliem apdrošināšanas uzņēmumiem (kas, kā uzskata apdrošinātāju asociācijas, varētu apkopot attiecīgo informāciju vieni paši vai varbūt iesaistot vienu vai divus citus lielus apdrošinātājus) varētu nebūt stimula sadarboties. GAR ir noteikta prasība, ka apdrošināšanas sabiedrībām, kas piedalās šāda veida sadarbībā, ir jādara pieejama citām apdrošināšanas sabiedrībām apkopotā informācija uz nediskriminējošiem noteikumiem. Tika apgalvots, ka, neatjaunojot GAR, apdrošinātāji varētu sadarboties, lai maziem apdrošināšanas uzņēmumiem un ārzemju apdrošinātājiem liegtu piekļuvi apkopotajai informācijai un tādējādi sašaurinātu tirgu. Maziem apdrošinātājiem / ārzemju apdrošinātājiem tas būtu neizdevīgi, jo tiktu novērsta vai kavēta viņu ienākšana tirgū. Pārskatīšanas laikā vairāki respondenti, jo īpaši mazi un vidēji apdrošināšanas uzņēmumi, teica, ka viņi nevarētu ienākt tirgū, neizmantojot piekļuvi datiem, kas tiek vienkāršota ar šo atbrīvojumu. Šķiet, ka arī jaunākajos tirgos piekļuve datiem ir īpaši svarīga, lai palīdzētu jaunienācējiem pareizi novērtēt risku. 10. Daži respondenti atzīmēja, ka pastāv alternatīvas horizontālai sadarbībai: apdrošinātāji varētu palielināt pētniecības un izstrādes jomā nodarbināto skaitu, lai analizētu tirgu, vai arī valdības/sabiedriskās organizācijas varētu apkopot un publicēt datus. Tomēr šķiet, ka fakti liecina par to, ka pirmā iespēja nav efektīvs veids šā mērķa sasniegšanai un otrās iespējas īstenošana ir atkarīga no valsts iestādēm, kurām tā varētu nebūt prioritāte. 11. Komisija uzskata, ka tādējādi pastāv pamatoti iemesli, lai aizsargātu un vienkāršotu sadarbību šajā jomā, un pašreizējā GAR efektīvi pilda šo uzdevumu. Turklāt šajā posmā šķiet, ka vajadzētu izvairīties no riska (pat ja tas ir neliels), ka šāda konkurenci veicinoša sadarbība varētu mazināties. Komisija vēl nav izlēmusi, vai tā grozīs pašreizējā atbrīvojuma struktūru vai formulējumu, un, ja tā izlems, ka atjaunošana ir nepieciešama, būs jāpieņem lēmums par pilnīgu vai daļēju atjaunošanu. Tas būs atkarīgs no informācijas, ko Komisija varētu saņemt turpmāk, un no visu datu un informācijas rūpīgas un specifiskas analīzes. 2.2 Standarta apdrošināšanas polises nosacījumi 12. Ar GAR ir noteikts atbrīvojums (saistīts ar konkrētu nosacījumu ievērošanu) apdrošināšanas polises nesaistošu standarta noteikumu (SN) kopīgai izstrādei un izplatīšanai tiešajā apdrošināšanā un atbrīvojums nesaistošiem modeļiem peļņas atainošanai. 13. Pārskatīšanas laikā vairāki apdrošinātāji un apdrošināšanas sabiedrības apgalvoja, ka sadarbība, lai izstrādātu SN, nodrošina to, ka apdrošinātāju izmaksas un līdz ar to no klientiem iekasētās prēmijas paliek zemas. Tie apgalvoja, ka bez GAR apdrošinātāju izmaksas paaugstinātos, jo būtu vajadzīgas lielākas pūles, lai vienotos par polišu formulējumu, īpaši tāpēc, ka nebūtu noteikts sākuma punkts. 14. Komisija piekrīt, ka daudzos gadījumos SN var pozitīvi ietekmēt konkurenci un būt izdevīgi patērētājiem. Tomēr regulas pārskatīšanā galvenais jautājums ir tas, vai šī līgumu kategorija ir raksturīga apdrošināšanas nozarei. Šķiet, ka atbilde uz šo jautājumu ir tāda, ka tehniski vai juridiski sarežģīti līgumi strauji mainīgā tiesiskā vidē ir raksturīgi vairākām nozarēm. SN izmanto vairākās nozarēs, uz kurām neattiecas GAR. Piemēram, banku nozarē, kurai Komisijas dienesti arī nosūtīja anketas, vairākās dalībvalstīs bankas ir vienojušās par SN attiecībā uz tādiem pakalpojumiem kā naudas pārvedumi, karšu izsniegšana, naudas automātu izmantošana, kontu noteikumi, kredītlīgumi un maksājumi. Turklāt banku nozares pārstāvji apgalvoja, ka līguma nosacījumu noteikšanai nav vajadzīgs tiesisks regulējums (tāds kā GAR) un šāda regulējuma neesamība nav radījusi bankām jūtamas grūtības. 15. Daži respondenti pārskata sagatavošanas laikā apgalvoja, ka, neatjaunot regulu, rastos juridiska nenoteiktība, kuras rezultātā mazinātos sadarbība, jo pastāvētu risks, ka to var apstrīdēt Komisija vai valstu konkurences iestādes. Šis arguments tika papildināts ar to, ka, neatjaunojot regulu, būtu vajadzīgi atsevišķi novērtējumi, kas būtu laikietilpīgi un dārgi, jo īpaši maziem apdrošinātājiem, kuri izmaksas uzliktu apdrošinājuma ņēmējiem. Tomēr pat pie pašreizējās kārtības ir vajadzīgs rūpīgs juridisks novērtējums par SN atbilstību GAR. Turklāt dažās valstīs šie standarta polišu nosacījumi ir noteikti ar tiesisku regulējumu, tādējādi mazinot vajadzību sadarboties. Jāpapildina, ka dažos gadījumos valstu regulatīvās iestādes (piemēram, FSA Apvienotajā Karalistē) rosina tirgus dalībniekus panākt līgumu noteiktību un pauda nostāju, ka tās iejauksies ar jauniem noteikumiem, ja tirgus attīstība nebūs apmierinoša. Daudzu valstu asociācijām kādu laiku ir bijusi vadošā loma SN noteikšanā, kas vēl jo vairāk apstiprina viedokli, ka maz ticama ir SN prakses neturpināšana, ja GAR nebūs spēkā, jo īpaši ņemot vērā Komisijas uzskatu, ka daudzos gadījumos SN izmantošana nenozīmēs 81. panta 1. punkta prasību pārkāpšanu vai 81. panta 3. punktā noteikto atbrīvojuma kritēriju neizpildīšanu. 16. Jāsecina, ka sadarbība saistībā ar SN nav īpaši raksturīga apdrošināšanas nozares īpatnība un tai nav vajadzīga nozarei paredzēta GAR. Nepastāv arī būtisks risks, ka SN sadarbība mazināsies vai beigs pastāvēt, ja GAR netiks atjaunota. Tomēr, ja regula netiks atjaunota, Komisija varētu paredzēt turpmākas vadlīnijas. 2.3 Kopējs segums dažu veidu riskiem (apvienības) 17. Ar GAR ir noteikts atbrīvojums[7] gan to kopapdrošināšanas (tiešajā apdrošināšanā un pārapdrošināšanā) apvienību izveidei un darbībai, kas sedz jaunus riskus[8], gan to apvienību darbībai, kas sedz jau pastāvošos riskus, ja ir izpildīti konkrēti nosacījumi. GAR pamatojas uz pieņēmumu, ka šādas apvienības var radīt konkurences ierobežojumus un tāpēc būtu piemēroti noteikt apstākļus (tirgus daļas sliekšņi[9] un citi nosacījumi[10]), kādos šādas grupas varētu izmantot 81. panta 3. punktā paredzēto atbrīvojumu. 18. Komisijas piekrīt apspriešanas respondentiem, ka riska dalīšana ir būtiski svarīga dažu veidu riskiem (piemēram, riskiem, kas saistīti ar kodolenerģiju, terorismu vai vides apdraudējumu), kuru apdrošināšanu atsevišķas sabiedrības uzņemas nelabprāt vai arī konkrēto risku atsevišķa sabiedrība nespēj apdrošināt pilnībā; tikai ar riska dalīšanu ir iespējams panākt visu šāda veida risku segumu. Tas ir iemesls, kāpēc apdrošināšanas nozare atšķiras no citām nozarēm un kāpēc tajā ir vajadzīga ciešāka sadarbība. Sagatavojot pārskatu, Komisija nonāca pie vairākiem secinājumiem par to, vai šādam sadarbības veidam ir vajadzīgs īpašs juridisks instruments, piemēram, GAR. 19. Pirmkārt, ir vajadzīga konsekvence tirgus daļu aprēķināšanā, ko šobrīd veic, ņemot vērā tos apdrošināšanas produktus, ko apvienības ietvaros ir parakstījuši tās dalībnieki vai kas ir parakstīti viņu vārdā. Tas nozīmē, ka netiek ņemts vērā apgrozījums, ko dalībnieki attiecīgajā tirgū iegūst no darbības, kas nav saistīta ar kopadrošināšanas vai koppārapdrošināšanas apvienību, un tas neatbilst citiem vispārīgajiem un nozaru konkurences noteikumiem par horizontālās sadarbības novērtēšanu. Ja apdrošināšanas nozarē tirgus daļu aprēķiniem tiek piemēroti no citām nozarēm atšķirīgi noteikumi, apdrošināšanas nozarei būs izdevīgāki nosacījumi. Šobrīd nav konstatējami nekādi iemesli, kāpēc salīdzinājumā ar citām nozarēm apdrošināšanai būtu jāpiemēro izdevīgāki nosacījumi. Ja atbrīvojums tiks atjaunots, šis apstāklis jāņem vērā. 20. Otrkārt, uz daudzām kopapdrošināšanas un koppārapdrošināšanas apvienībām, kas šobrīd darbojas tirgū, GAR vairāku iemeslu dēļ neattiecas, un GAR atjaunošanai vai neatjaunošanai nevajadzētu ietekmēt to juridisko novērtējumu. Dažām apvienībām nav vajadzīga GAR, kas tām veidotu „drošības zonu”, jo attiecībā uz tām vispār nepastāv aizdomas par konkurences ierobežojumiem. Apvienības var uzskatīt par tādām, kas neierobežo konkurenci, neatkarīgi no to tirgus daļas apmēra, ja vien apvienošanās ir vajadzīga, lai tās dalībnieki varētu piedāvāt tos apdrošināšanas veidus, ko nevar piedāvāt viena atsevišķa apdrošināšanas sabiedrība. Pārskatīšanas laikā saņemtās atbildes parādīja, ka daudzas apvienības savā juridiskajā analīzē nav ņēmušas vērā šo iespēju un kļūdaini argumentē, ka GAR tām ir vajadzīga tiesiskajai noteiktībai, kaut arī faktiski regulas darbības joma uz tām visdrīzāk neattieksies. Citas apvienības, ko var aizstāt ar diviem vai vairākiem apdrošināšanas uzņēmumiem un kas var radīt bažas par konkurenci, arī var būt ārpus GAR darbības jomas, taču citu iemeslu dēļ: to tirgus daļas sliekšņi pārsniedz GAR noteiktos, un/vai tās neatbilst visiem GAR 8. punktā minētajiem nosacījumiem. Tomēr GAR neatjaunošana var ietekmēt dažas apvienības, kas nepārsniedz tirgus daļas sliekšņus un atbilst citiem GAR nosacījumiem. 21. Treškārt, daudzi apdrošinātāji nepareizi izmanto apvienību atbrīvojumu kā vispārēju atbrīvojumu, neveicot rūpīgu juridisku novērtējumu apvienības saderībai ar GAR. Piemēram, ir nepieciešams precīzi definēt konkrēto produktu un ģeogrāfisko tirgu, jo tirgus definīcija ir priekšnosacījums tam, lai novērtētu atbilstību tirgus daļas sliekšņiem[11]. Apspriešanas laikā saņemtās atbildes norāda uz augstu nenoteiktības pakāpi saistībā ar konkrēto tirgu definīciju. Kaut arī daudzi respondenti uzsvēra, ka GAR būtu jāprecizē jēdziens „konkrētais tirgus”, ne GAR, ne citos juridiskajos instrumentos nav definēts konkrētais tirgus, un šis jautājums ir atsevišķi jāizvērtē apvienībām. Komisijas Paziņojumu par konkrētā tirgus definīciju[12] līdz ar attiecīgiem Komisijas lēmumiem un atbalsta vēstulēm apdrošināšanas nozarē var izmantot kā vadlīnijas, lai apvienības varētu noteikt konkrētos tirgus, kuros tās darbojas. 22. Tādējādi Komisija uzskata, ka apvienības ir apdrošināšanas nozarei raksturīga īpatnība, turklāt šajā jomā pastāv zināms risks, ka sadarbība vairs nepastāvēs, ja GAR netiks atjaunota. Kaut arī sadarbības nepastāvēšanas risks varētu būt neliels, Komisija uzskata, ka GAR noteiktā atbrīvojuma saglabāšana apvienībām varētu būt pamatota. Tomēr, ja Komisija atjaunos šo atbrīvojumu, nodaļa par apvienībām tiks ievērojami pārstrādāta, lai panāktu saskaņotību ar citiem vispārējiem un nozaru tiesību aktiem un ņemtu vērā pārskatīšanas laikā izteiktos apsvērumus. Komisija arī savā paziņojumā uzsvērs, ka katrā atsevišķā gadījumā ir vajadzīgs rūpīgs individuāls juridisks pašnovērtējums. 2.4 Drošības ierīces 23. GAR ir skatītas i) drošības ierīču tehniskās specifikācijas, noteikumi vai prakses kodeksi un procedūras, lai novērtētu un apstiprinātu to atbilstību šiem standartiem; kā arī ii) drošības ierīču uzstādīšanas un apkopes tehniskās specifikācijas, noteikumi, prakses kodeksi un procedūras, lai novērtētu un apstiprinātu to uzņēmumu atbilstību šādām specifikācijām, noteikumiem vai prakses kodeksiem, kas drošības ierīces uzstāda un veic to apkopi. Šos līgumus GAR regulē tiktāl, ciktāl nepastāv ES līmeņa harmonizācija un ir nodrošināts, ka tie atbilst GAR 9. pantā minētajiem nosacījumiem. 24. Tāpat kā pārskatīšanas respondenti, Komisija uzskata, ka apdrošināšanas nozarē attiecībā uz sadarbību drošības ierīču jomā pastāv interešu kopība, jo apdrošinātāji aktīvi meklē veidus, kā palīdzēt klientiem mazināt pakļautību segtajiem riskiem. Tomēr līgumi par drošības ierīču un to uzstādīšanas tehniskajām specifikācijām ietilpst vispārīgākā jomā – standartu noteikšanā, kas nav piemītoša tikai apdrošināšanas nozarei. Tāpēc Komisijai ir šaubas par to, vai šīs sadarbības veicināšanai ir vajadzīga GAR. 25. Pirmkārt, Komisija apsvēra iespēju, ka drošības ierīču ražotāji un uzņēmumi, kas sniedz uzstādīšanas un apkopes pakalpojumus, neizpilda apdrošinātāju kopīgi noteiktās tehniskās specifikācijas un atbilstības novērtējumus, un tādējādi tiek izslēgti no tirgus, jo patērētāji, lietojot šādus produktus, nevar saņemt apdrošināšanu. Dažas atbildes apstiprināja šīs bažas, kas tika konstatētas jau uzņēmējdarbības apdrošināšanas nozares aptaujā. Lai patērētāji varētu saņemt apdrošināšanu, tiem ir jāizpilda noteiktas prasības un jāpierāda, ka tie lieto apstiprinātas drošības ierīces, lai panāktu pieņemamu riska novēršanas līmeni, kā to noteikušas apdrošinātāju asociācijas. Grūtības rodas tajos gadījumos, kad klienti vēlas pāriet pie tādiem drošības ierīču piegādātājiem, kas neievēro standartus. Šķiet arī, ka ar GAR tiek veicināta Eiropas iekšējo nozares standartu de facto pieņemšana, kas var radīt šķēršļus preču un pakalpojumu brīvai apritei. Vairākumā dalībvalstu apdrošināšanas sabiedrības, kas parasti ir apvienojušās savas valsts asociācijās, akceptē tikai reģionālo vai nacionālo „apstiprināto” piegādātāju veikto uzstādīšanu un pakalpojumus, un „apstiprināto” ierīču izmantošanu. Turklāt vairākkārtējas testēšanas un sertifikācijas augstās izmaksas ir nopietns šķērslis jaunu un inovatīvu produktu pārdošanai ES tirgū. 26. Kaut arī Līguma noteikumus par preču brīvu apriti nepiemēro privātiem uzņēmumiem un to apvienībām, līgumi, kuru mērķis vai ietekme ir kopējā tirgus sadalīšana atbilstoši valstu robežām, saskaņā ar iedibināto judikatūru dažos gadījumos ir uzskatīti par tādiem, kas vērsti pret konkurenci un neatbilstošiem 81. panta 1. punktam. Turklāt EK līguma 39. panta (darba ņēmēju pārvietošanās brīvība), 43. panta (brīvība veikt uzņēmējdarbību) un 49. panta (pakalpojumu sniegšanas brīvība) noteikumi ir saistoši ne tikai dalībvalstīm, bet arī privātām struktūrām[13]. Dalībvalstu īstenotā ierobežojumu atcelšana attiecībā uz personu brīvu pārvietošanos varētu būt neefektīva, ja valstu barjeru atcelšana tiktu neitralizēta ar šķēršļiem, ko rada apvienības vai organizācijas, kas nav publisko tiesību subjekti[14]. 27. Otrkārt, atlikusī darbības joma iespējamiem līgumiem, kas noslēgti saskaņā ar GAR, ir ievērojami samazinājusies vai zudusi, jo saskaņotība ES līmenī šobrīd ir ļoti plaša un turpina pieaugt. Piemēram, ES Oficiālajā Vēstnesī jau ir publicēti aptuveni 90 ES saskaņotie standarti (vai tehniskās specifikācijas) par ugunsgrēka signalizācijas un uguns detektorsistēmām, kā arī stacionārām ugunsdzēsības sistēmām, un šobrīd tiek izstrādāti vismaz 30 ES saskaņotie standarti būvniecības preču kategorijām. 28. Treškārt, Komisija vienmēr ir aizstāvējusi viedokli, ka standartu noteikšanas procesam ir jābūt atvērtam visiem ieinteresētajiem nozares pārstāvjiem un rezultāti jādara pieejami godīgā, pamatotā un nediskriminējošā veidā[15]. Pārskats parādīja, ka daudzos gadījumos apdrošinātāji, vienojoties par standartiem vai pārskatot tos, neiesaista attiecīgos ražotājus vai pakalpojumu sniedzējus. Iespējams, ka šis pārredzamības trūkums ir cieši saistīts ar konkrētu ražotāju sekojošo de facto izstumšanu no tirgus. 29. Jāsecina, ka līgumi par drošības ierīcēm nav apdrošināšanas nozarei raksturīga īpatnība, turklāt tie rada bažas gan par konkurenci, gan par ES iekšējā tirgus attīstību. Tāpēc Komisija atbalsta viedokli, ka šī GAR daļa nav jāatjauno. Tomēr apdrošinātāji saviem līgumiem par drošības ierīcēm varēs izmantot vadlīnijas par Līguma 81. panta piemērojamību, ko sniedz šobrīd pārstrādāto Horizontālo pamatnostādņu[16] nodaļa par vispārējo standartizāciju. 3. SECINĀJUMI UN PRIEKŠLIKUMI 30. Iepriekš sniegtā analīze rāda, ka visas līgumu kategorijas, kurām šobrīd piemēro GAR, nav raksturīgas tieši apdrošināšanas nozarei. Nešķiet, ka SN ir nozarei raksturīga īpatnība, jo šādas vienošanās pastāv arī citās nozarē, jo īpaši banku nozarē, un tās neizmanto GAR. Arī līgumi par drošības ierīcēm un uzstādīšanu nešķiet raksturīgi tikai apdrošināšanas nozarei, jo uz tiem attiecas standartu noteikšanas vispārīgā joma, kurai pašreiz piemēro Horizontālās pamatnostādnes. 31. Attiecībā uz līgumiem par SN un drošības ierīcēm vairāki respondenti apgalvoja, ka, neatjaunojot GAR, sadarbība starp apdrošinātājiem ievērojami samazināsies, jo uzņēmumu gatavība uzņemties juridiskos riskos, sadarbojoties bez GAR, būs krietni mazāka vai tādas nebūs vispār. Tiek argumentēts, ka sadarbības samazināšanās vai tās pārtraukšana savukārt radīs problēmas gan konkurences aspektā (tirgū ienāks mazāk uzņēmumu), gan arī būs neizdevīga patērētājiem (augstākas cenas un mazāka izvēle). Ja sadarbība jomās, kurās ir noteikts atbrīvojums, ir tik svarīga apdrošināšanas nozarei, Komisija varētu sagaidīt, ka vajadzībai sadarboties būs prioritāte attiecībā pret GAR noteiktas „drošības zonas” nepieciešamību. Šāda prakse ir vērojama, piemēram, attiecībā uz līgumiem par prasību izskatīšanu un palielinātu risku reģistriem, abās jomās apdrošinātāji sadarbojas, kaut arī tām nepiemēro grupu atbrīvojumu. Tādējādi, ja, neatjaunot regulu, sadarbība tirgū mazināsies, maz ticams, ka tās būs regulas neatjaunošanas tiešas sekas. 32. Jāatzīmē, ka GAR piedāvātā tiesiskā noteiktība nav absolūta un par „drošības zonu” (81. panta 3. punkta kodifikācija) uzskatāma tikai tad, ja ir izpildīti GAR nosacījumi. Šķiet, ka daudzi apdrošinātāji paļaujas uz tiesisko noteiktību, ko sniedz GAR vienkārša esība, un neveic rūpīgu juridisku novērtējumu saderībai ar GAR nosacījumiem, kā tas ir prasīts. Turklāt daudzi apdrošinātāji kļūdaini uzskata, ka GAR ir tiem piemērojama, nepievērš vajadzīgo uzmanību GAR prasītajam novērtējumam un pārvērtē pašnovērtējumu, kas būtu vajadzīgs, ja GAR netiktu atjaunota. 33. Ja GAR netiks atjaunota attiecībā uz divām ierosinātajām līgumu kategorijām (standarta polišu nosacījumi un drošības ierīces), tas nenozīmē, ka līgumi, uz kuriem iepriekš attiecās GAR, kļūs nelikumīgi. Gluži pretēji, juridiskais novērtējums, ko pašreiz veic saskaņā ar GAR, būs jāveic atbilstīgi 81. panta 1. punktam un 81. panta 3. punktam apvienojumā ar Pamatnostādnēm Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanai un/vai Horizontālajām pamatnostādnēm, kā tas šobrīd notiek lielākajā daļā nozaru. Lielākā daļa kritēriju, kas izmantoti šajā GAR, būs spēkā attiecībā uz 81. panta 3. punkta piemērošanu, un Komisija to apstiprinās paziņojumā, kas tiks publicēts gadījumā, ja kāds no pašreizējiem atbrīvojumiem vairs netiks atjaunots. Visbeidzot, pozitīvā ietekme, ko rada šie līgumi un ko pārskatīšanas laikā uzsvēra respondenti, katrā atsevišķā gadījumā jāizskata 81. panta 1. punkta un, ja vajadzīgs, 81. panta 3. punkta kontekstā. 34. Šobrīd Komisija uzskata, ka ar GAR jāturpina veicināt divi sadarbības veidi, kas ir raksturīgi apdrošināšanas nozarei, t.i., līgumi par kopējiem aprēķiniem, tabulām un pētījumiem un līgumi par kopapdrošināšanas un koppārapdrošināšanas apvienībām. Attiecībā uz pirmo līgumu veidu Komisija vēl nav izlēmusi, vai tā grozīs pašreizējā atbrīvojuma struktūru vai formulējumu, un, ja tā izlems, ka atjaunošana ir nepieciešama, vai regula jāatjauno pilnībā vai daļēji. Tas būs atkarīgs no informācijas, ko Komisija varētu saņemt turpmāk, un no visu datu un informācijas rūpīgas un specifiskas analīzes. Šobrīd šķiet, ka attiecībā uz otro līguma veidu ir jāizvairās no iespējas, ka šāda konkurenci veicinoša sadarbība varētu mazināties, pat ja risks, ka šajās jomās sadarbība varētu neturpināties, ir neliels. 35. Lai Komisijai pirms lēmuma pieņemšanas par GAR daļu iespējamo atjaunošanu būtu iespēja uzklausīt nozares pārstāvju un ieinteresēto personu galīgo viedokļu izklāstu, tā organizēs publisku pasākumu 2009. gada 2. jūnijā. [1] Komisijas 2003. gada 27. februāra Regula (EK) Nr. 358/2003 par Līguma 81. panta 3. punkta piemērošanu dažām līgumu, lēmumu un saskaņotu darbību kategorijām apdrošināšanas nozarē (OV L 53, 28.2.2003.). [2] Visas šā dokumenta atsauces uz 81. pantu ir atsauces uz EK līguma 81. pantu. [3] 2003. gada 1. aprīlī. [4] Šī prasība ir noteikta ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1534/91 8. pantu. [5] Konkurences ģenerāldirektorāts uzsāka trīs mēnešus ilgu apspriešanu 2008. gada aprīlī, lai visām ieinteresētajām personām būtu pietiekami daudz laika iesniegt informāciju. Pēc apspriešanas beigām Komisija izsūtīja vēl sīkāk izstrādātas anketas tām ieinteresēto personu kategorijām, no kurām tā gribēja iegūt papildu informāciju – maziem apdrošināšanas uzņēmumiem, apdrošinātāju apvienībām un drošības ierīču ražotāju federācijām/apvienībām. [6] Visur, kur šajā dokumentā ir minēts termins „līgums”, ar to saprot līgumus, lēmumus un saskaņotas darbības. [7] Trīs gadus no grupas pirmās izveidošanas dienas, neatkarīgi no grupai piederošās tirgus daļas lieluma. [8] Definēti GAR 2. panta 7. punktā. [9] 7. pants 2. punkta a) un b) apakšpunkts: vairāk nekā 20 % no attiecīgā tirgus, ja tās ir kopapdrošināšanas grupas, un vairāk nekā 25 % no attiecīgā tirgus, ja tās ir koppārapdrošināšanas grupas. [10] GAR 8. pants. [11] Tika izteiktas bažas arī par jēdziena „jauni riski” definīciju. [12] OV C 372, 9.12.1997., 5. lpp. [13] Lieta C-415/93, Bosman [1995] ECR I-4921, 83. un 84. punkts; C-281/98, Angonese [2000] ECR I-4139, 32. punkts; Lieta 36/74, Walrave and Koch [1974] ECR 1405. [14] Lieta C-309/99, Wouters v.Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten [2002] ECR I-1577; C-411/98; Ferlini v. CHL [2000] ECR I-8081, 50. punkts. [15] Komisijas 2001. gada 6. janvāra Paziņojums: Pamatnostādnes par EK Līguma 81.panta piemērojamību horizontāliem sadarbības nolīgumiem (OV C 3, 6.1.2001.); Komisijas Paziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei par Eiropas standartizācijas nozīmi Eiropas politikā un tiesību aktos, 18.10.2004. [16] Komisijas 2001. gada 6. janvāra Paziņojums: Pamatnostādnes par EK Līguma 81.panta piemērojamību horizontāliem sadarbības nolīgumiem (OV C 3, 6.1.2001.);