Eiropas Parlamenta rezolūcija par Eiropas dabas, arhitektūras un kultūras mantojuma aizsardzību lauku un salu reģionos (2006/2050(INI))



Oficiālais Vēstnesis 305 E , 14/12/2006 Lpp. 0254 - 0258



P6_TA(2006)0355 Eiropas dabas, arhitektūras un kultūras mantojuma aizsardzība lauku un salu reģionos Eiropas Parlamenta rezolūcija par Eiropas dabas, arhitektūras un kultūras mantojuma aizsardzību lauku un salu reģionos (2006/2050(INI)) Eiropas Parlaments, - ņemot vērā EK līguma 151. pantu, - ņemot vērā UNESCO 1972. gada 16. novembra Konvenciju pasaules kultūras un dabas mantojuma aizsardzībai, - ņemot vērā Eiropas Padomes 1985. gada 3. oktobra (Granadas) Konvenciju Eiropas arhitektūras mantojuma aizsardzībai, - ņemot vērā Eiropas Padomes 1992. gada 16. janvāra (Valetas) Konvenciju arheoloģiskā mantojuma aizsardzībai, - ņemot vērā Eiropas Padomes pieņemto 2000. gada 20. oktobra Eiropas Ainavu (Florences) konvenciju, - ņemot vērā Eiropas Padomes 2005. gada 27. oktobra (Faro) Pamatkonvenciju par kultūras mantojuma vērtību sabiedrībai, - ņemot vērā Parlamenta 1974. gada 13. maija rezolūciju par Eiropas kultūras mantojuma aizsardzību [1], 1982. gada 14. septembra rezolūciju par Eiropas arhitektūras un arheoloģiskā mantojuma aizsardzību [2], 1988. gada 28. oktobra rezolūciju par Kopienas arhitektūras un arheoloģiskā mantojuma saglabāšanu [3], 1993. gada 12. februāra rezolūciju par arhitektūras mantojuma saglabāšanu un kultūras vērtību aizsardzību [4], kā arī 2001. gada 16. janvāra rezolūciju par Konvencijas pasaules kultūras un dabas mantojuma aizsardzībai piemērošanu Eiropas Savienības dalībvalstīs [5], - ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 14. februāra ēmumu 508/2000/EK, ar ko izveido programmu "Kultūra 2000" [6], - ņemot vērā pēc pirmā lasījuma pieņemto Eiropas Parlamenta 2005. gada 25. oktobra nostāju nolūkā pieņemt Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. .../2006/EK, ar ko izveido programmu "Kultūra 2007" (2007—2013) [7], - ņemot vērā Reglamenta 45. pantu, - ņemot vērā Kultūras un izglītības komitejas ziņojumu (A6-0260/2006), A. tā kā kultūras mantojums ir Eiropas tautu identitātes un vēsturiskās attīstības nozīmīgākā daļa; B. tā kā termins "kultūras mantojums" ietver gan taustāmas, gan netveramas vērtības, ko pastāvīgi bagātina katras nākamās paaudzes ieguldījums kultūrā un jaunradē; C. tā kā kultūras mantojumu veido gan arhitektūras mantojums, gan dabas mantojums, ko iezīmē cilvēka dzīvesveids laikā un telpā; D. tā kā Eiropas Savienība ir apņēmusies veicināt un saglabāt kultūru daudzveidību un dzīves kvalitāti, kā arī aizsargāt vidi; E. tā kā, saglabājot kultūras mantojuma daudzveidību, tiek nodrošināts pamats turpmākai sociālajai un ekonomikas attīstībai un tādējādi stiprināta vides aizsardzība, nodarbinātības iespējas un Eiropas integrācija; F. tā kā kultūras mantojumam ir īpaša nozīme lauku rajonos, kur jūtama pamestības ietekme, samazinās iedzīvotāju skaits un vērojama ekonomiskā stagnācija, lai gan lauku rajoni veido 90 % no Eiropas teritorijas; G. tā kā Eiropas salām, īpaši mazajām, ir ļoti sekmīgi izdevies saglabāt nemainīgu savu pirmatnējo veidolu un šo salu nozīmīgajam kultūras mantojumam ir jānodrošina pienācīgs atbalsts, aizsardzība un izaugsme; H. tā kā ir svarīgi saglabāt un attīstīt ne tikai kultūras pieminekļus, bet arī citus kultūras jaunrades elementus, kuri veido un nodrošina piemērotus dzīves apstākļus mūsdienu ES iedzīvotājiem; I. tā kā Eiropas kultūras mantojums — vai tas būtu Eiropas, valsts vai vietējas nozīmes kultūras mantojums — kopumā ir Eiropas pilsoņu pamatvērtība, 1. aicina Padomi nepārprotami atzīt kultūras mantojuma sniegto ieguldījumu Eiropas integrācijā, veidojot Eiropas identitāti un pilsonību, nodrošinot ilgtspējīgu ekonomikas un sociālo attīstību, kultūru savstarpēju apmaiņu un kultūru daudzveidību; 2. aicina Komisiju, gatavojot likumdošanas priekšlikumus, attiecībā uz kultūru efektīvi īstenot EK līguma 151. panta 4. punkta visaptverošos noteikumus, izsmeļoši izvērtējot piedāvāto tiesību aktu saistību ar kultūru un kultūras mantojumu, lai nodrošinātu to veicināšanai paredzētu pasākumu iekļaušanu visās Eiropas Savienības politikas jomās; 3. uzskata, ka kultūras mantojums ir jāuztver kā vienots veselums, kam nepieciešama kopīgu aizsardzības pasākumu pieņemšana; 4. uzsver, ka integrēta pieeja kultūras, dabas un arhitektūras videi gan pilsētās, gan lauku rajonos ir priekšnoteikums ilgtspējīgai attīstībai, pieprasot īpašu uzmanību pievērst Eiropas kultūras mantojumam lauku rajonos; 5. turklāt uzsver, ka īpaša uzmanība ir jāpievērš Eiropas salu reģionu dabas un arhitektūras mantojuma aizsardzībai un veicināšanai; 6. uzskata, ka, īstenojot pasākumus lauku un salu reģionos, ir jāņem vērā šādi principi: - iedzīvotāju un vides noturīgs līdzsvars, - integrēta pieeja tradicionālajām lauksaimniecības teritorijām, - vietējo iedzīvotāju līdzdalība politikas izstrādē un īstenošanā, kā arī šo iedzīvotāju viedokļa un centrālo iestāžu pieņemto lēmumu saskaņošana, - pastāvīgs dialogs ar sabiedriskām, privātām un brīvprātīgām organizācijām, kuras aktīvi darbojas kultūras mantojuma jomā; 7. mudina Eiropas Savienību, dalībvalstis, pašvaldības, kā arī kultūras nevalstiskās organizācijas rīkoties, lai aizsargātu un restaurētu Eiropas kultūras mantojumu, īpaši mazās tradīciju kopienas, kā arī labāk informētu sabiedrību par šā mantojuma nozīmību; 8. uzskata — lai attīstītu konkrēto jomu saskaņā ar subsidiaritātes principu, ir jāņem vērā šādi faktori: - lauku iedzīvotāju kopienu mantojuma sistemātiska apsekošana, - tiesiskā regulējuma izveide, lai garantētu šīs jomas aizsardzību, iekļaujot iniciatīvas tradicionālo ēku un tradīciju kopienu saglabāšanai, kā arī pasākumus, lai nodrošinātu jaunbūvju un tām blakus esošo vēstures pieminekļu un vietējās arhitektūras saderību, - finansiālā palīdzība vietējo kultūras pieminekļu atjaunošanai un tradicionālo lauksaimniecības iemaņu turpmākai pastāvēšanai, - tradicionālo apdzīvoto vietu un tradicionālo arhitektūras veidojumu visaptveroša atjaunošana, atbilstīgi izmantojot mūsdienu materiālus un tradicionālajās būvēs iestrādājot mūsdienu armatūru tā, lai nemazinātu tām raksturīgo veidolu, - vietējās zinātības un tradicionālo arodu saglabāšana; 9. aicina dalībvalstis, kā arī reģionālās un vietējās varas iestādes vajadzības gadījumā veicināt tādu ēku nojaukšanu vai pārbūvi, kas nav saderīgas ar attiecīgās kopienas vai ēku atrašanās vietas īpašo arhitektonisko veidolu vai ar dabas vidi un blakus esošajām ēkām un mazina to vērtību; 10. aicina dalībvalstis sadarbībā ar Komisiju veicināt sava kultūras mantojuma aizsardzību un saglabāšanu, izmantojot struktūrfondus un pašreizējās LEADER +, URBAN II un INTERREG III iniciatīvas, kas nākamajā finanšu plānā (2007—2013) tiks iekļauti kohēzijas un kopējās lauksaimniecības politikas jaunajos finanšu instrumentos; 11. aicina dalībvalstis paturēt prātā, ka finanšu veicināšanas stratēģijā ir jāiekļauj centrālo un vietējo varas iestāžu, kā arī citu iestāžu un institūciju saskaņota rīcība (neaizmirstot, ka vairums no sarakstā iekļautā ir ar reliģiju saistīts kultūras mantojums), cenšoties aizsargāt un uzlabot attiecīgo apvidu dabas un kultūras vidi; 12. uzskata, ka Eiropas dabas, arhitektūras un kultūras mantojums var sniegt ievērojamu labumu, lauku reģionos uz salās attīstot alternatīvus tūrisma veidus, piemēram, kultūras, pastaigu, ekoloģisko vai jūras tūrismu; uzsver nepieciešamību veicināt politikas, kas ļautu visiem Eiropas pilsoņiem gūt labumu no alternatīvā tūrisma; 13. aicina dalībvalstis veicināt un atbalstīt ilgtspējīga alternatīvā tūrisma attīstību, ar Kopienas finanšu instrumentu, piemēram, Eiropas Reģionālās attīstības fonda, Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai, Eiropas Zivsaimniecības fonda u. c., palīdzību dodot priekšroku mazajām tradīciju kopienām; 14. aicina Komisiju, īstenojot Kopienas pašreizējās programmas, piemēram, Konkurētspējas un inovāciju pamatprogrammu, veicināt pasākumus amatniecības, lietišķās mākslas un jo īpaši tādas profesionālās darbības atbalstam, kurai draud izzušana un kas nepieciešama arhitektūras mantojuma pienācīgai atjaunošanai un saglabāšanai; 15. aicina Komisiju un dalībvalstis veicināt speciālistu apmācību platību izmantošanas un apsaimniekošanas, arhitektūras, būvju restaurācijas un saistīto darbību jomā, lai saglabātu kultūras mantojuma savdabību, pielāgojot to mūsdienu vajadzībām; turklāt pieprasa veikt pasākumus, lai uzlabotu amatnieku un tradicionālo materiālu piegādātāju apmācību, kā arī apmācības metožu izvēlei, tai skaitā metožu pastāvīgai izmantošanai; 16. aicina Komisiju, īstenojot Septīto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem (2007—2013), atbalstīt centienus izveidot jaunus darbarīkus, tehniskus paņēmienus un metodes kultūras mantojuma saglabāšanai; 17. aicina Komisiju un dalībvalstis nepiešķirt Kopienas finansējumu projektiem, kuru rezultātā nenovēršami tiks iznīcinātas mūsu kultūras mantojuma vērtības; 18. aicina Komisiju, īstenojot Kopienas pašreizējās programmas, pieņemt pasākumus, kas veicina lielāku pieejamību un sekmē mazo uzņēmumu, tradicionālo amatu un arodu, kā arī vietējo tradīciju un ieražu pastāvēšanu, lai ar liela mēroga kampaņas palīdzību popularizētu dalībvalstu ciemus un kopienas, šādi sniedzot izšķirošu ieguldījumu vietējās ekonomikas attīstībā un novēršot iedzīvotāju masveida aizplūšanu uz pilsētām; 19. aicina Komisiju, rīkojot starptautiskas konferences un sanāksmes, veicināt pieredzes nodošanu un apmaiņu šajā jomā; 20. aicina Komisiju, galvenokārt pamatojoties uz programmu "Kultūra" (2007—2013), nodrošināt dažādu dalībvalstu sadarbības partneriem iespēju īstenot daudzgadu programmas, lai popularizētu labi saglabātas tradīciju kopienas, kurās iedzīvotāju skaits nepārsniedz, teiksim, 1000 cilvēku; 21. uzskata, ka šāda rīcība ļaus organizēt kultūras pasākumus, lai attīstītu šo kopienu kultūras mantojumu, ilgtermiņā stiprinot tradīciju kopienu savstarpējo sadarbību Eiropā un nodrošinot tām iespēju attīstīt savu īpašo vietējo kultūru līdz ar Eiropai nozīmīgām īpašībām; 22. vēlas, lai nākotnē turpinās pasākumu īstenošana mazo, tradīciju kopienu atbalstam, tāpat kā tas notiek kultūras galvaspilsētu gadījumā; 23. uzskata, ka "Europa Nostra" iedibinātā "Eiropas Savienības kultūras mantojuma balva" ir vērtīga iniciatīva, kas jāīsteno arī turpmāk; uzskata, ka šai sakarā un plašākā kontekstā ir jāiedibina jauna balvu kategorija par labāko kopumā atjaunoto tradīciju kopienu, lai mudinātu kopienas, kurām izdevies pilnībā vai daļēji saglabāt savu pirmatnējo veidolu, vēl intensīvāk strādāt šajā virzienā; 24. atzinīgi vērtē nesen Padomes ietvaros izteikto priekšlikumu sastādīt Eiropas mantojuma sarakstu un aicina Komisiju atbalstīt šo priekšlikumu; uzskata, ka šai kontekstā īpaša nozīme ir jāpiešķir lauku un salu reģionu vietējam kultūras mantojumam, ņemot vērā arī kultūras mantojuma nemateriālos aspektus; uzskata, ka arī kandidātvalstis ir jāaicina piedalīties šīs iniciatīvas īstenošanā; 25. aicina Padomi un Komisiju popularizēt "Eiropas Kultūras mantojuma gadu", lai labāk informētu Eiropas sabiedrību par to, cik svarīgi ir īstenot sabiedrības kultūras mantojuma veicināšanai vajadzīgos pasākumus; 26. aicina Komisiju un dalībvalstis sadarboties ar Eiropas Padomi, lai arī turpmāk popularizētu tradīciju kopienas, kā arī arhitektūras mantojumu lauku un salu reģionos, īstenojot "Eiropas kultūras mantojuma dienu" iniciatīvu, un lai labāk informētu Eiropas sabiedrību par vietējo arhitektūras pieminekļu vērtību; 27. aicina Padomi, Komisiju un dalībvalstis ņemt vērā Eiropas Padomes un UNESCO daudzās konvencijas par dabas, arhitektūras un kultūras mantojuma aizsardzību, kā arī stiprināt to sadarbību ar šīm organizācijām saskaņā ar EK līguma 151. panta 3. punktu; 28. uzdod tā priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un parlamentiem, kā arī Eiropas Padomei. [1] OV C 62, 30.5.1974., 5. lpp. [2] OV C 267, 11.10.1982., 25. lpp. [3] OV C 309, 5.12.1988., 423. lpp. [4] OV C 72, 15.3.1993., 160. lpp. [5] OV C 262, 18.9.2001., 48. lpp. [6] OV L 63, 10.3.2000., 1. lpp. [7] Pieņemtie teksti, P6_TA(2005)0397. --------------------------------------------------