/* COM/2010/0675 galīgā redakcija */ KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1921/2006, kas attiecas uz statistikas datu sniegšanu par dalībvalstīs izkrautajiem zvejniecības produktiem, īstenošanu





[pic] | EIROPAS KOMISIJA | Briselē, 18.11.2010 COM(2010) 675 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par Eiro pas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1921/2006, kas attiecas uz statistikas datu sniegšanu par dalībvalstīs izkrautajiem zvejniecības produktiem, īstenošanu KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par Eiro pas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Regulas (EK) Nr. 1921/2006, kas attiecas uz statistikas datu sniegšanu par dalībvalstīs izkrautajiem zvejniecības produktiem, īstenošanu IEVADS (DARBīBAS JOMA, PRIEKšVēSTURE, VALSTU TIESīBU AKTI) Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1921/2006, kas attiecas uz statistikas datu sniegšanu par dalībvalstīs izkrautajiem zvejniecības produktiem[1] (turpmāk “regula par izkraušanu”), 10. panta noteikumiem “Komisija līdz 2010. gada 19. janvārim un pēc tam reizi trīs gados iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei izvērtējuma ziņojumu par statistikas datiem, kas apkopoti saskaņā ar šo regulu, un jo īpaši par to atbilstību un kvalitāti. Ziņojumā analizē arī datu savākšanai un apstrādei izveidotās sistēmas rentabilitāti un norāda labāko praksi, kas ļauj samazināt dalībvalstu darba apjomu un paaugstināt statistikas datu lietderību un kvalitāti.” Šajā ziņojumā atspoguļoti dalībvalstu, kandidātvalstu, EBTA valstu un Komisijas gūtie rezultāti, īstenojot šīs regulas noteikumus. Regulā par izkraušanu paredzēts, ka ik gadu jāiesniedz dati par Eiropas un EBTA valstu kuģu izkrauto zvejniecības produktu svaru un vidējo cenu dalībvalstīs. Vairākos aspektos šajā regulā ir vērojams uzlabojums salīdzinājumā ar iepriekšējo tiesību aktu. Tajā prasīta papildu informācija par produktiem un to paredzēto izmantošanu, kā arī sīka informācija par kuģa valstspiederību. Turklāt ar regulu par izkraušanu tiek samazināts dalībvalstu informācijas sniegšanas slogs, jo dati jāsniedz ik gadu, nevis ik mēnesi, turklāt tagad jāsniedz sīka informācija tikai par ES un EBTA valstu kuģu izkraušanām. Zvejniecības nozare Eiropas Savienības dalībvalstīs ir ļoti atšķirīga zvejas apgabalu, zvejoto zivju sugu un zvejas flotes sastāva ziņā (tostarp kuģu lieluma un zvejas metožu ziņā). Datu vākšanā izmantotās metodes atspoguļo nozares daudzveidību, tāpēc ir sarežģīti salīdzināt situāciju dažādās dalībvalstīs. Vairākums vajadzīgo datu, lai sagatavotu izkraušanas ziņojumus saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1921/2006, tiek vākti atbilstoši tiesību aktiem par zvejniecības kontroli, īpaši Padomes Regulu (EEK) Nr. 2847/93[2] (“kontroles regula”). Tajā paredzēts, ka kvotu uzraudzībai un regulas izpildes vajadzībām jāiesniedz zvejas žurnāli, izkraušanas deklarācijas un pārdošanas kvītis, un pārņemšanas deklarācijas. Eiropas Revīzijas palātas ziņojumā 2007. gadā[3] tika uzsvērtas problēmas ar datu ticamību un pilnīgumu. Atbildot uz to, Padome 2009. gada 20. novembrī pieņēma jaunu kontroles regulu[4]. Tajā ir iekļauti noteikumi, kas ļauj komandas kapteiņiem iesniegt vairāk datu elektroniski, turklāt tajā paredzēti noteikumi, lai dalībvalstis varētu veikt automatizētu kontrolpārbaudi, un stingrāki noteikumi par zivju pārdošanu. Būs vajadzīgs laiks, lai īstenotu daudzus jaunos regulas noteikumus, tomēr vairākas dalībvalstis jau informē par sistēmu pārmaiņām atbilstoši prasībām. APTVēRUMS UN SATURS Datu vākšana Dalībvalstu ģeogrāfiskā un saimniecības struktūru daudzveidība ievērojami ietekmē datu vākšanas veidu. Piemēram, Īrija un Apvienotā Karaliste, kurās ir salīdzinoši gara krasta līnija un daudzas potenciālas izkraušanas ostas, izmanto decentralizētu datu vākšanu, ko veic ar attiecīgo zvejniecības inspekciju starpniecību. Datus ievada ostu pārvaldēs un augšupielādē centrālajā datu bāzē. Turpretī Dānijā datu vākšana notiek centralizētāk. Dažas dalībvalstis, tostarp Apvienotā Karaliste, Vācija un Spānija, sniedz informāciju, ka sākotnēji dati tiek savākti un pēc tam sadalīti pa reģionu un decentralizētajām administrācijām. Tiem, kuriem ir atļauts pārdot zivis, jāiesniedz[5] pārdošanas kvīts tām kompetentajām iestādēm, kuru teritorijā tiek veikta pirmā pārdošana. Daudzas dalībvalstis īpaši sniedza informāciju par pirmās pārdošanas kontrolēm, kuras šīs dalībvalstis ir ieviesušas. Tostarp ir Dānija un arī Apvienotā Karaliste, kur kopš 2005. gada ir izveidota sistēma, lai reģistrētu pircējus un pārdevējus, kas saņēmuši atļaujas, un noteiktu atļautos tirgus. Par ārpuskvotu sugām cenu informāciju sniedz vairumtirgotāji, turklāt šādā veidā aptver 50 procentu no ārpuskvotu izkraušanām. Dažas dalībvalstis, piemēram, Beļģija, atļauj nelielu zivju daudzumu kontrolētos apstākļos pārdot tieši iedzīvotājiem, savukārt citas dalībvalstis ziņo par svara robežvērtības piemērošanu, piemēram, tirdzniecībai, kuras apjoms nepārsniedz 50 kg. Beļģijā šādas tirdzniecības datus joprojām reģistrē Ostendes izsolē. Citos gadījumos veic pārdošanas aplēses. Turklāt Padomes Regulā (EK) Nr. 1966/2006[6] paredzēts, ka dalībvalstīs jāreģistrē tie, kas ir atbildīgi par zvejniecības produktu pirmo pārdošanu, un tie, kuru gada apgrozījums ir vairāk par EUR 400 000 (EUR 200 000 saskaņā ar jauno kontroles regulu), un jānosūta elektroniskas pārdošanas kvītis un pārņemšanas deklarācijas valstu iestādēm. Turklāt šajā regulā paredzēts, ka jāizveido elektroniska pārdošanas kvīšu centrāle. Ja izveidota elektroniska datu iesniegšana, tā palielina datu vākšanas ātrumu un informācijas sniegšanas precizitāti. Dalībvalstis sniedz informāciju par dažādām izkraušanas aptvēruma pakāpēm, ja izmanto elektroniskus kanālus. Piemēram, Dānijā informācija par izkraušanām lielākoties tiek sniegta elektroniski, turklāt dati par dažām sugām tiek gandrīz pilnībā nodrošināti elektroniski. Datu avoti Zvejas žurnāli, pārdošanas kvītis un izkraušanas deklarācijas ir svarīgākie administratīvie zvejas un izkraušanas datu avoti. Saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 2847/93 to kuģu kapteiņiem, kuru kuģi kopumā ir garāki par 10 m, par savām darbībām ir jāaizpilda zvejas žurnāli (izņemot gadījumu, ja tie ir izbraukuši no ostas uz laikposmu, kas ir mazāks par 24 stundām). Turklāt Regulā (EEK) Nr. 2847/93 paredzēts, ka kuģu kapteiņiem 48 stundu laikā pēc izkraušanas jāiesniedz izkraušanas deklarācija attiecīgajām iestādēm. Zvejas žurnāli ir ES standarta formātā, kas dažos gadījumos pielāgoti (piemēram, Somijā), lai panāktu atbilstību nozares raksturam. Zvejas žurnāli ir līdzeklis, lai darbību laikā reģistrētu datus, un tajos jānorāda tikai nozvejas dzīvsvara aplēses. Tie visvairāk noder, lai sadalītu nozveju pa zvejas apgabaliem, aprēķinātu zvejas intensitāti un veiktu kontrolpārbaudi. Precīzāku informāciju iegūst no izkraušanas deklarācijām, kuras sagatavo katra brauciena beigās un kurās atspoguļo katras zivju sugas (bieži tikai tās sugas, uz kurām attiecas zvejas kvotas vai citi Eiropas tiesību akti) daudzumu izkrautā svara veidā. Pārdošanas kvītis tiek iesniegtas iestādēm, kuras atbild par zivju pirmo pārdošanu (kuģa aģents vai izsoles iestādes). Tajās ir informācija par katras izkrautās zivju sugas daudzumu, formu, kādā tās tiek piedāvātas, un katra produkta vērtību līdz ar informāciju par kuģi, kas veic izkraušanu. Šī informācija var aprobežoties tikai ar informāciju par tām zivju sugām, uz kurām attiecas zvejas kvotas, lai gan dažas dalībvalstis, piemēram, Vācija, informē, ka pārdošanas kvītīs atspoguļo informāciju par visām sugām. Vairākums dalībvalstu informē, ka, izmantojot alternatīvus vai papildu datu avotus, tās sniedz informāciju par piekrastes floti, lielākoties par kuģiem, kuru garums nepārsniedz 10 m (8 m Zviedrijā un 12 m Igaunijā). Piemēram, Somijā to kuģu kapteiņiem, kuri nepārsniedz 10 m, ir jāaizpilda mēneša zvejas žurnāli, kuros atspoguļotas to darbības, savukārt Dānijā tie var būt atbrīvoti no pienākuma aizpildīt zvejas žurnālus, ja ir iesnieguši parakstītu “deklarāciju par zvejas apgabalu” un apliecinājuši, ka tie zvejo saskaņā ar šo deklarāciju. Apvienotajā Karalistē gliemju zvejošanu reģistrē, izmantojot mēneša žurnālus, kuri jāaizpilda kā nosacījums, lai saņemtu licenci, savukārt Dānija izmanto izlases veida apsekojumu, lai novērtētu lielās rūpnieciskās zvejas piezveju. Statistisko skaitīšanu un apsekojumus plašāk izmanto valstīs, kuras zvejo Vidusjūrā un Melnajā jūrā un kurās piekrastes zvejniecībai ir samērā liels īpatsvars zvejas darbībās. Grieķijā un Itālijā izmanto gandrīz vienīgi statistikas datu avotus, savukārt citas Vidusjūras reģiona valstis vairāk paļaujas uz administratīviem avotiem. Francija darbības Vidusjūrā uzrauga ar apsekojuma starpniecību, turpretī darbības Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā atspoguļo, izmantojot administratīvus avotus. Itālijā, kur statistikas apsekojumi ir primārais datu avots, izmantojot zvejas žurnālu datus, sniedz tikai nelielu informācijas daļu par zilajām tunzivīm. Darbību vieta nav vienīgais rādītājs, vai tiek izmantots administratīvs avots vai apsekojums. Mazās Vidusjūras salu valstis Malta un Kipra rīkojas tāpat kā valstis, kuru flote zvejo Atlantijas okeānā, turklāt administratīvie avoti tiek izmantoti informācijai par flotes kuģiem, kuri pārsniedz 10 m, savukārt izlases veida apsekojumi, lai vāktu datus par piekrastes flotes kuģiem, kuru garums nepārsniedz 10 m. Dažas dalībvalstis, tostarp Slovēnija, informē, ka tās joprojām izstrādā noteikumus un procedūras saistībā ar pirmo pārdošanas punktu un pārdošanas kvīšu un izkraušanas deklarāciju izmantošanu datu vākšanā. Datu vākšanas sistēmas dalībvalstīs un EBTA valstīs Beļģija ― Beļģijas kuģi zvejo tikai Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā (27. apgabals), lielākoties Ziemeļjūrā (IVb un IVc) un Lamanša kanāla austrumu daļā (VIId). Datu avoti ir administratīvi (zvejas žurnāli, izkraušanas deklarācijas un pārdošanas kvītis). Pirmā pārdošana notiek, izmantojot trīs galvenās izsoles (Zēbrigē, Ostendē un Nivportā), izņemot mazus kuģus, kuri var pārdot nozvejoto iedzīvotājiem Ostendē. Pārdošanas kvītis izkraušanas dienā iesniedz Jūras zvejniecības dienestam ( Dienst Zeevisserj ). Bulgārija ― Bulgārijas kuģi zvejo Vidusjūrā un Melnajā jūrā (37. apgabals), galvenokārt 37.4.2. apakšapgabalā. Datu avoti ir administratīvi (zvejas žurnāli, izkraušanas deklarācijas un pārdošanas kvītis), ko iesniedz Valsts Zivsaimniecības un akvakultūras aģentūrai ( NAFA ). NAFA pieprasa, lai pirmās pārdošanas kvītis tiktu nosūtītas 48 stundu laikā pēc izkraušanas. Plānots, ka atbilstoši Kopienas tiesību aktiem tiks ieviesta elektroniska pārdošanas kvīšu nosūtīšana. Dānija ― datu avoti ir administratīvi (zvejas žurnāli, izkraušanas deklarācijas un pārdošanas kvītis), un datus centralizēti vāc Dānijas Zivsaimniecības direktorāts ( DDF ). Dānijā nekomerciāli zvejnieki nedrīkst veikt pirmo zivju pārdošanu, un visiem pirmajiem pircējiem jābūt reģistrētiem DDF un elektroniski vai papīra formā jāiesniedz DDF pārdošanas kvītis. Aptuveni 90 % pārdošanas kvīšu tiek iesniegts elektroniski. Vācija ― Vācijas kuģi zvejo Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu un ziemeļrietumu daļā, Vidusatlantijas austrumu daļā un Klusā okeāna dienvidaustrumu daļā (27., 21., 34. un 87. apgabals). Datu avoti ir administratīvi (zvejas žurnāli, izkraušanas deklarācijas un pārdošanas kvītis). Tos iesniedz Federālajai Lauksaimniecības un pārtikas iestādei, izmantojot ražotāju organizācijas (RO) un pavalstu iestādes. Igaunija ― Igaunijas kuģi zvejo Atlantijas okeāna ziemeļrietumu daļā (21. apgabals) un ziemeļaustrumu daļā (27 ― Baltijas jūra) un 05 (iekšējie ūdeņi). Datu avoti ir administratīvi (zvejas žurnāli, izkraušanas deklarācijas, pārdošanas kvītis, pārkraušanas un transporta dokumenti). Ja kuģa kopējais garums nepārsniedz 12 m, jāaizpilda piekrastes zvejas žurnāls, kā noteikts Igaunijas tiesību aktos. Igaunija pieprasa divreiz mēnesī iesniegt papīra formāta dokumentus, ja datus sniedz elektroniski. Paredzēts, ka pirmie zivju pircēji elektroniski iesniedz iestādēm (Zemkopības ministrijai par komerciālo zvejniecību) pārdošanas kvītis, un to darīt nolēmuši arī vairāki privāti uzņēmumi. Īrija ― Īrijas kuģi zvejo Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā (27. apgabals). Datu avoti ir administratīvi (zvejas žurnāli, izkraušanas deklarācijas, pārdošanas kvītis un gliemju zvejnieku dokumenti). Datus Īrijas Jūras zvejniecības aizsardzības iestāde vāc ostās. Īrija informē, ka veic ievērojamas vākšanas sistēmu pārmaiņas, lai atvieglotu elektronisku datu vākšanu, kas paredzēta Eiropas Savienības tiesību aktos. Grieķija ― Grieķijas kuģi zvejo Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā, Vidusatlantijas austrumu daļā un Vidusjūrā (27., 34. un 37. apgabals) un iegūst informāciju, izmantojot statistikas apsekojumus. “Aizjūras” zvejniecībai piemēro skaitīšanas apsekojumu, savukārt 37. apgabalam “atklāta jūra” un piekrastes zvejniecībai ― izlases veida apsekojumu. Apsekojumus veic Grieķijas Valsts statistikas dienests. Grieķija veic pilnīgu skaitīšanu attiecībā uz to kuģu “aizjūras zvejniecību”, kuri zvejo ar Grieķijas karogu. Atklātās jūras zvejniecības datos un piekrastes zvejniecības datos konstatēta liela kļūda saistībā ar informācijas nesniegšanu (50 %); lai aprēķinātu novirzi, tiek izmantota izlases metode. Spānija ― Spānijā ir liela un daudzveidīga zvejniecības nozare, un dažādas iestādes ir atbildīgas par datu sniegšanu un kvalitāti. Vispirms datu vākšanu veic reģionu iestādes, pēc tam tos apkopo centralizēti. Noteikti septiņi atšķirīgi administratīvi datu avoti, kurus izmanto izkraušanas datu apkopošanai, tostarp zvejas žurnāli, pārdošanas kvītis, nodošanas deklarācijas, izkraušanas deklarācijas un zivju ražotāju organizāciju (RO) informācija. Dažādie avoti ir iekļauti datubāzē gan attiecībā uz nozveju, gan izkraušanu. Izkraušanas aptvērums, izmantojot šos avotus, tiek uzskatīts par izsmeļošu. Francija ― primāro atbildību par datu iesniegšanu un datu kvalitāti ir uzņēmies Zivsaimniecības un akvakultūras birojs ( BSPA ), kas ietilpst Pārtikas, zemkopības un zivsaimniecības ministrijā ( MAAP ). Datus par nozīmīgo tropu tunzivju zvejniecību Pētniecības un attīstības institūts sniedz Jūras zvejas un akvakultūras direkcijai ( Direction des Pêches Maritimes et de l'Aquaculture ( DPMA )). Francijas kuģi lielākoties zvejo Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā, Vidusjūrā un Indijas okeānā. Labu aptvērumu par zvejniecību Atlantijas okeānā nodrošina administratīvi avoti (zvejas žurnāli, izkraušanas deklarācijas un pārdošanas kvītis). Tajos apgabalos, kur uz administratīvajiem datiem var paļauties mazāk, īpaši tas attiecas Vidusjūru, šos avotus papildina izlases veida apsekojumi. Francija ir veikusi ievērojamas investīcijas zvejniecības datu vākšanas sistēmas modernizēšanā un pilnveidošanā. Itālija ― Itālijas kuģi zvejo Vidusjūrā, Vidusatlantijas austrumu daļā un Indijas okeāna rietumu daļā (37., 34. un 51. apgabals). Itālijā veic izlases veida apsekojumu par 37. apgabalu un skaitīšanu par citiem apgabaliem. Zvejas žurnālus izmanto, lai vāktu datus tikai par zilo tunzivju nozveju; to veic Zemkopības, pārtikas un mežsaimniecības politikas ministrija. VSI, ISTAT , vāc datus par 34. un 51. apgabalu un IREPA ― par 37. apgabalu. ISTAT koordinē informācijas sniegšanu Eurostat . Itālijai ir daudz mazu kuģu (ar kopējo garumu mazāk par 12 m). Aptuveni 99 % kuģu zvejo piekrastes ūdeņos pie Itālijas pussalas. Aptuveni divas trešdaļas no tiem izmanto mazus kuģus un pasīvus zvejas rīkus[7]. Datu vākšana notiek, izmantojot izlases veida apsekojumu ar vairākiem mainīgajiem lielumiem un populāciju, kas grupēta apgabalu, kuģa lieluma un zvejas rīku dalījumā. Apsekojuma metodika ierobežo izlases kļūdas 3,5 procentu pielaides apmērā. Tiek atzīts, ka atbilžu trūkuma dēļ rodas kļūdas, un to ņem vērā, izraugoties izlasi. Nedaudzu kuģu (aptuveni 20), kas zvejo 34. un 51. apgabalā, atbildīgās personas aizpilda anketu. Kipra ― administratīvos datus (zvejas žurnālus) Zvejniecības inspekcija vāc par kuģiem, kuru kopējais garums ir 10 m un vairāk. Par grunts traļu floti veic papildinošu ikmēneša apsekojumu, savukārt par piekrastes zvejniecības floti veic izlases veida apsekojumu (kuģi, kuru kopējais garums nepārsniedz 10 m). Apsekojumā par piekrastes zvejniecības floti izmanto nejauši izraudzītu izlasi, un tas aptver 15―20 procentus no sektora. Apsekojuma dalībniekiem jāaizpilda ikdienas nozvejas/izkraušanas ziņojums. Par zvejniecības datu vākšanu un ziņojumu apkopošanu atbild Zemkopības, dabas resursu un vides ministrijas Zivsaimniecības un jūras pētniecības departaments. Latvija ― Latvijas kuģi zvejo Atlantijas okeānā (27., 21. un 34. apgabals). Primārā atbildība par datu nosūtīšanu uzticēta Zemkopības ministrijas Zivsaimniecības departamentam, savukārt citas aģentūras, tostarp Vides ministrijas Jūras un iekšējo ūdeņu pārvalde un Latvijas Zivju resursu aģentūra (Zemkopības ministrijā), atbild par datu vākšanu. Datu avoti ir administratīvi ― zvejas žurnāli, pārdošanas kvītis un izkraušanas deklarācijas. Latvijā noteikts, ka zivju pircēji centrāli reģistrējas un katru gadu veic sertificēšanu. Noteikts, ka zivju pircēji iesniedz elektroniskas (pēc tam papīra formātā) pārdošanas kvītis 48 stundu laikā pēc tam, kad veikta pārdošana. Lietuva ― Lietuva zvejo Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu un ziemeļrietumu daļā, Vidusatlantijas austrumu daļā un Klusā okeāna dienvidu daļā. Zemkopības ministrijas Zivsaimniecības departaments atbild par datu vākšanu un apstrādi. Primārie datu avoti ir zvejas žurnāli un izkraušanas deklarācijas. Lietuva ziņo, ka tajā izveidota automatizēta sistēma, lai apstrādātu un validētu nozvejas un izkraušanas datus. Malta ― Resursu un lauku lietu ministrijas Maltas Zivsaimniecības zinātņu centrs ir atbildīgs par datu vākšanu, kurus Valsts statistikas birojs (Lauksaimniecības un zivsaimniecības statistikas nodaļa) nosūta Eurostat . Maltas kuģi zvejo Vidusjūrā (37. apgabals, 15. apakšapgabals). Malta kā datu avotus par kuģiem, kuri pārsniedz 10 m, izmanto zvejas žurnālus un pārdošanas kvītis. Stratificētu izlases veida apsekojumu veic sešās ostās Gozo un Maltas salās. Ir noteikts tāds izlases lielums, lai lēstu kopējos zvejniecības rezultātus ar 95 % ticamību. Nīderlande ― Nīderlandes kuģi zvejo Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā, Vidusatlantijas austrumu daļā un Klusā okeāna dienvidaustrumu daļā (27., 34. un 87. apgabals). Datu avoti ir administratīvi (zvejas žurnāli, izkraušanas deklarācijas, pārkraušanas un transporta dokumenti un pārdošanas kvītis). Datus vāc Zemkopības, dabas aizsardzības un pārtikas kvalitātes ministrija ( Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Voedsekwaliteit ), savukārt Centrālais statistikas birojs tos nosūta Eurostat . Nīderlande piemēro noteikumus, kuri reglamentē zivju tirdzniecību ar ražotāju organizāciju starpniecību, izmantojot atļautas tirdzniecības vietas. Elektroniskas pārdošanas kvītis tiek nosūtītas 48 stundu laikā pēc pārdošanas. Polija ― saskaņā ar sniegtajām ziņām zvejas žurnāli un pārdošanas kvītis ir galvenais informācijas avots. Zemkopības un lauku attīstības ministrijas Zivsaimniecības departaments atbild par datu vākšanu un nosūtīšanu. Portugāle ― Portugāles Zivsaimniecības un akvakultūras ģenerāldirektorāts atbild par statistikas datu iesniegšanu Eurostat . Portugālē ir liela un daudzveidīga valsts flote, kas atšķiras atkarībā no dažādajiem zvejas rajoniem. Flotē dominē mazas, atvērta tipa koka laivas, ar kurām nodarbojas ar neprofesionālu zvejniecību. Galvenie zvejas apgabali ir Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu un ziemeļrietumu daļa un centrālaustrumu daļa. Nozīmīga ir arī zvejniecība ar āķu jedām Atlantijas un Indijas okeānā, zvejojot zobenzivis (arī zilās haizivis Indijas okeānā). Datus lielākoties iegūst no zvejas žurnāliem, izkraušanas deklarācijām un pārdošanas kvītīm. Svaigas vai atvēsinātas zivis jāpārdod reglamentētos tirgos, un informācija, kas par tām ir pieejama pārdošanas kvītīs, ir pilnīga. Jūrā apstrādāto zivju vidējās cenas iegūst no izkraušanas deklarācijām. Rumānija ― Rumānija zvejo Melnās jūras ekskluzīvajā ekonomikas zonā (37. apgabals). Datu avoti ir administratīvi, zvejas žurnāli, pārdošanas kvītis un transporta dokumenti. Dokumentus vāc Valsts zivsaimniecības un akvakultūras aģentūras ( NAFA ) reģionālie inspektori. NAFA tos vāc, lai sniegtu informāciju Eurostat . Slovēnija ― par datu vākšanu un nosūtīšanu atbild Slovēnijas Zemkopības, zivsaimniecības un pārtikas ministrijas Zivsaimniecības pētniecības institūts un Slovēnijas Republikas statistikas birojs. Slovēnijas kuģi zvejo Adrijas jūras ziemeļu daļas zvejas vietās (37. apgabals). Datu avoti par apjomiem ir administratīvi (zvejas žurnāli). Visos kuģos jāaizpilda zvejas žurnāli, tāpēc flotes nozvejas aptvērums ir pilnīgs, izņemot mazu zivju daudzumu izkraušanas (mazāk par 50 kg), kuras patlaban netiek reģistrētas. Notiek sistēmu izstrāde, lai izstrādātu noteikumus par pirmās pārdošanas vietu un vāktu informāciju no pārdošanas kvītīm. Cenu informāciju vāc, izmantojot ikmēneša statistikas apsekojumu par uzņēmumiem, kas aptver 50 % no kopējā izkraušanas daudzuma. Somija ― primārā atbildība par zvejniecības datu iesniegšanu un kvalitāti uzticēta Somijas Medību dzīvnieku un zivsaimniecības pētniecības institūtam. Reģistrus uztur Zemkopības un mežsaimniecības ministrija. Somijas kuģi zvejo tikai Baltijas jūrā. Datu avots tostarp ir pārveidots ES zvejas žurnāls attiecībā uz kuģiem, kuri pārsniedz 10 m. Tajā reģistrēta arī detalizēta informācija par pārkraušanām, zivju pircējiem un izbrāķētajām zivīm. Izmanto ikmēneša veidlapu par piekrastes zvejniecību, lai reģistrētu kuģu, kuru kopējais garums nepārsniedz 10 m, zveju (izņemot par lašiem, par kuriem jāaizpilda atšķirīga veidlapa). Pirmā tādu zivju sugu pārdošana, uz kurām attiecas kvotas, ir noteikta tiesību aktos, turklāt pēc izkraušanas 48 stundu laikā obligāti jāiesniedz paziņojumi. Informāciju par tādu zivju sugu pārdošanu, kurām nepiemēro kvotas, papildina ar apsekojumu par lielākajiem zivju vairumtirdzniecības uzņēmumiem. Zviedrija ― atbildība par datu vākšanu un nosūtīšanu uzticēta Zviedrijas Zivsaimniecības padomei. Datu avoti ir administratīvi, tostarp zvejas žurnāli, pārdošanas kvītis, izkraušanas deklarācijas un par piekrastes floti ― mēneša (vai pat dienas) žurnāli. Pārdošanas kvītis vāc centralizēti, elektroniski vai papīra formā, un piekrastes zvejnieki var iesniegt piekrastes žurnālus elektroniski, izmantojot drošu tīmekļa saskarni. Apvienotā Karaliste ― vissvarīgākā nozveja ir Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā (27. apgabals). Turklāt Apvienotajā Karalistē ir liela piekrastes zvejas flote, kas lielākoties zvejo zivju sugas, uz kurām neattiecas kvotas, taču nozvejā ir arī ievērojams dažu tādu zivju resursu īpatsvars, uz kurām attiecas kvotas. Apvienotajā Karalistē ir arī maza tālbraucēju kuģu flote, kas reģistrēta AK, taču tā atrodas un darbojas ārvalstīs. Par datu vākšanu ir atbildīgas Anglijas, Skotijas, Velsas un Ziemeļīrijas zvejas inspekcijas. Vides, pārtikas un lauku lietu departamenta ( DEFRA ) Jūras un zivsaimniecības aģentūra datus apkopo un nosūta Eurostat. Par kuģiem, kuri pārsniedz 10 m garumu, datus iegūst no administratīviem datu avotiem (zvejas žurnāli, pārdošanas kvītis un izkraušanas deklarācijas). Par kuģiem, kuri nepārsniedz 10 m garumu, brīvprātīgi iesniedz zvejas žurnālus un izkraušanas deklarācijas, savukārt pārdošanas kvītis tiek prasītas saskaņā ar noteikumiem par zivju pirmo pārdošanu. Šie avoti nodrošina pilnīgu lielākās daļas zvejniecības darbību skaitīšanu. Papildu informāciju par gliemjiem sniedz, izmantojot darbību žurnālus, kuru aizpildīšana ir nosacījums, lai saņemtu atļauju zvejot gliemjus. Islande ― Islandes kuģi lielākoties zvejo Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļas ūdeņos un mazākā mērā arī Atlantijas okeāna ziemeļrietumu un dienvidu daļā. Islandes nozvejas un izkraušanas statistikas apkopošanas metodika būtiski neatšķiras salīdzinājumā ar ES dalībvalstīm. Datus iegūst no zvejas žurnāliem. Islandē arī paredzēti stingri noteikumi par zivju pirmo pārdošanu, un visas izkraušanas jāveic izraudzītās ostās un nozvejotais jānosver uz sertificētiem svariem. Gan pircēji, gan zivju apstrādātāji iesniedz ziņojumus. Islandes Zivsaimniecības direktorāts atbild par datu vākšanu, savukārt Islandes Statistikas iestāde ― par nosūtīšanu Eurostat . Abām organizācijām ir vieni un tie paši datu avoti, taču atšķirības var rasties, ja Zivsaimniecības direktorāts sniedz datus tieši, jo tos iegūst no datubāzes, kura vēlāk tiek pārskatīta. Norvēģija ― Norvēģijas kuģi zvejo Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā (27. apgabals), ziemeļrietumu daļā (21. apgabals) un Ziemeļu Ledus okeānā (48. apgabals). Norvēģijas Zivsaimniecības direktorāts atbild par zvejniecības datu vākšanu. Datu avoti ir administratīvi, un tajos ietilpst zvejas žurnāli, izkraušanas deklarācijas un pārdošanas kvītis. Zvejas žurnālu dati tiek reģistrēti Zivsaimniecības direktorātā, un tajos lielākoties ietilpst traleru, tostarp tādu kuģu dati, kuri zvejo ārpus ICES apgabala. Datus no izkraušanas deklarācijām un pārdošanas kvītīm vāc, izmantojot sešas dažādas tirdzniecības organizācijas, un regulāri elektroniski nosūta Zivsaimniecības direktorātam. Saskaņā ar Norvēģijas likumu zvejnieku tirdzniecības organizācijām vienīgajām ir tiesības uz visām Norvēģijas zvejnieku veiktajām zivju pirmajām pārdošanām. Pārdošanas kvīts ietver datus gan par Norvēģijas kuģu iekšzemes izkraušanām, gan izkraušanām ārvalstu ostās, kā arī par ārvalstu kuģu izkraušanām Norvēģijā. Kā paredzēts Norvēģijas noteikumos, katrā pārdošanas kvītī ir informācija par sugām, produkta veidu, zvejas apgabalu, daudzumu un vērtību utt. Statistikas vajadzībām tiek sniegta papildu informācija, piemēram, par svaigumu. Datu kvalitāte Informācijas vākšanas metodika par noteikumu izpildi, kontroli un statistikas vajadzībām dalībvalstīs ir diezgan saskaņota. Statistikas ticamība ir atkarīga no zvejnieku iesniegtās dokumentācijas uzticamības un precizitātes un dalībvalstu iestāžu kvalitātes kontrolēm. Dalībvalstis izmanto dažādus mehānismus, lai uzraudzītu zvejniecību, tostarp uzraudzību ar gaisa kuģu palīdzību, zvejniecības aizsardzības kuģus, satelītnovērošanu (attiecībā uz kuģiem, kuru kopējais garums pārsniedz 15 metrus) un zvejas kuģu pārbaudes uz vietas. Šo informāciju izmanto, lai pārbaudītu zvejas žurnālos, pārdošanas kvītīs un izkraušanas deklarācijās sniegto informāciju. Daudzas dalībvalstis jau ziņo, ka izmanto elektroniskas metodes, lai veiktu šīs kontrolpārbaudes. Dažādie datu avoti tiek pārbaudīti arī attiecībā uz ierakstu kvalitāti, nodrošinot, ka informācija ir savstarpēji saskanīga un novērstas galvenās kļūdas, tostarp formatēšanas kļūdas un nepareizu sugu, apgabalu un cenu norādīšana. Kā iepriekš teikts, dažādi galvenie datu avoti tiek savstarpēji pārbaudīti, lai noteiktu to saskanīgumu, bieži pārbaudes veicot elektroniski. Turklāt dažas dalībvalstis, tostarp Apvienotā Karaliste, informē, ka tām ir darba vienošanās ar citam dalībvalstīm, kurās to kuģi izkrauj zivis, lai savstarpēji apmainītos ar datiem un veiktu kontrolpārbaudes, īpaši lai uzraudzītu kvotu ievērošanu. No dažādajiem avotiem iegūst visaptverošus datus, un lielākā daļa dalībvalstu informē, ka aptvērums ir pilnīgs. Lielākajā daļā valstu, kur kā datu avotus izmanto administratīvus datu avotus (zvejas žurnālus, izkraušanas deklarācijas un pārdošanas kvītis), tie nodrošina pilnīgu skaitīšanu un netiek izmantota statistikas izlases metode. Zviedrijā zvejas žurnāli jau iepriekš ir reģistrēti konkrētiem kuģiem, un tas saskaņā ar ziņām nodrošina lielu atdevi. Datu aptvēruma trūkumus novērš, izmantojot statistikas apsekojumus, kas var attiekties uz visām zvejas darbībām vai daļu no tām. Pieņemti stingri noteikumi par pārdošanas kvīšu, zvejas žurnālu un izkraušanas deklarāciju iesniegšanas termiņiem, un lielākajā daļā gadījumu, kad izkraušana tiek veikta attiecīgās dalībvalsts teritorijā, tie tiek ievēroti. Dažos gadījumos, piemēram, ja datus sniedz elektroniski, tie tiek katru dienu atjaunināti. Dalībvalstis bieži ziņo par problēmām ar tādu kuģu pārdošanas kvīšu iesniegšanas kavējumiem, kuri ir izkrāvuši zivis citā dalībvalstī vai trešās valstīs. Šādi kavējumi var būt pat daži mēneši. Šī problēma tieši neskar ziņojumus saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1921/2006, ko piemēro izkraušanām dalībvalsts pašas teritorijā, tomēr tā ietekmē saistīto noteikumos paredzēto nozvejas ziņojumu kvalitāti, īpaši īstermiņa aspektā, jo neprecīzāka zvejas žurnāla informācija tiek aizstāta tikai tad, kad ir pieejamas pārdošanas kvītis. Kavējumi ar datu iesniegšanu var radīt atšķirības starp būtībā identisku informāciju, ko nosūta Eurostat un citiem Komisijas dienestiem (ĢD MARE ), lai uzraudzītu kvotu ievērošanu. Dalībvalstis cenšas pabeigt uzskaiti iespējami ātri pēc zvejas gada beigām, un datubāzes ir pieejamas korekcijām, tomēr kopumā sešu mēnešu laikā pēc pārskata gada beigām tikai nedaudz reižu tiek veikta būtiska datu atjaunināšana. Nīderlande informē par īpašu problēmu ar informāciju, kas rodas, ja zivis tiek sagatavotas un sasaldētas uz kuģa un pirmā pārdošana tiek reģistrēta, produkciju izvedot no valsts kā eksporta preci. Šajā gadījumā, līdz ir pieejami reālie dati, sniedz informāciju par vidējo cenu. Praksē tas attiecas uz lielāko daļu Nīderlandes nozvejas apjoma dalījumā, galvenokārt ietverot pelaģiskās sugas (makreles, siļķes un putasu utt.). Citas dalībvalstis informē par līdzīgām problēmām, ja zivis netiek uzreiz pārdotas un tiek iesniegtas aplēses, kurās izmanto datus par tādu pašu vai līdzīgu sugu zivju pārdošanu. Dalībvalstis informē arī par problēmām ar dažādiem izkrautā svara pārrēķina koeficientiem dzīvsvarā, ko piemēro dažādās dalībvalstīs. Atkal jāuzsver, ka šī problēma tieši neattiecas uz ziņojumiem saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1921/2006, kurā prasīts norādīt produktu svaru nevis dzīvsvaru. Tomēr tā ir bijusi īpaša problēma dalībvalstu kvotu ievērošanas uzraudzībā un saistībā ar citām ziņu sniegšanas vajadzībām. Šīs problēmas lielā mērā ir novērstas ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 409/2009[8], kurā noteikti kopējā izkrautā svara un dzīvsvara pārrēķina koeficienti attiecībā uz daudzām sugām un produktiem. Dalībvalstis norādīja arī uz problēmu ar sugu noteikšanu. Tika veiktas vairākas iniciatīvas, lai to novērstu, tostarp zvejnieku rīcībā nodeva identifikācijas tabulas. Lielākajā daļā gadījumu tas attiecas uz sugām, kurām nepiemēro kvotas, vai tādām sugām, kuru nozveja ir neliela vai neregulāra. Pat ja sugas ir noteiktas, tās var norādīt ar ģenerisku kodu, piemēram, ja sistēmā vēl nav iekļauts precīzs kods. Dalībvalstis var pārskatīt šos datus un to arī dara, kā arī problēmu gadījumā veic korekcijas. Dānija norāda, ka vajadzības gadījumā organizē kampaņas zvejniekiem par konkrētām informācijas sniegšanas problēmām. DATU IZMANTOšANA (DATU IZPLATīšANA) Dalībvalstu ziņojumi bez maksas pieejami visiem lietotājiem, kuriem ir piekļuve internetam, Eurostat izplatīšanas datubāzē. Galvenie šīs statistikas lietotāji ir ĢD MARE (kopējās zivsaimniecības politikas vajadzībām) un arī Starptautiskā Jūras pētniecības padome ( ICES ), kas izmanto Eurostat datus, lai sagatavotu ieteikumus ĢD MARE attiecībā uz zvejniecību Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā. GALVENIE KONSTATēJUMI ― REZULTāTU ANALīZE Kopsavilkuma rezultāti ir iekļauti šā ziņojuma pielikumā. Kopumā izkraušanu daudzums un vērtība lielākajā daļā dalībvalstu 2007. gadā samazinājās attiecīgi par aptuveni 11 % un 17 % (skatīt 1. tabulu) Lielākais kritums 2007. gadā tika reģistrēts Nīderlandē (308 tūkst. tonnu), Vācijā (83 tūkst. tonnu) un Dānijā (79 tūkst. tonnu). Dalībvalstīs vislielākā izkraušanas vērtība tika reģistrēta Spānijā, Itālijā, Apvienotajā Karalistē un Francijā (skatīt pielikuma 1. un 2. diagrammu). Tomēr apjoma izteiksmē Dānijā reģistrēja vislielāko apjomu. Tas veidojies, pateicoties Dānijas rūpnieciskās zvejniecības lielajai salīdzinoši mazas vērtības pelaģisko zivju nozvejai. Gan Norvēģija, gan Islande reģistrēja lielākus izkraušanas apjomus nekā pārējās dalībvalstis; atkal lielākoties tika izkrautas tikai divas pelaģiskās sugas (attiecīgi 43 % un 63 % ). Kopumā ES desmit visvairāk zvejotās sugas zvejas apjoma ziņā bija pelaģiskās sugas (siļķes, brētliņas, putasu un tūbītes utt.) (skatīt pielikuma 2. tabulu), savukārt bentālo zivju suga bija tikai viena. Tomēr pelaģiskajām sugām, kuras bija nozvejotas lielākā apjomā, ir ievērojami mazāka vērtība par bentālajām sugām. Omāri (Norvēģijas omāri) ir suga, kurai 2008. gadā bija vislielākā kopējā vērtība; nākamās četras sugas ar vislielāko vērtību ir bentālās sugas. Dažas dalībvalstis sniedza informāciju par ievērojamiem izkrautiem apjomiem ar ģenerisko sugu kodiem. Īrijā, Grieķijā un Itālijā tie veidoja vairāk nekā 5 % no izkraušanām. Spānijā bija reģistrēts liels apjoms ar ģeneriskiem kodiem, tomēr tas veidoja mazu īpatsvaru (mazāk par 2 %) no izkraušanām, par kurām tika sniegta informācija. Visticamāk tas liecina par Spānijas zvejniecības nozares daudzveidību. Arī Itālijā un Grieķijā ģenerisko kodu izmantošana var liecināt par izkraušanu daudzveidību, tomēr tā var būt arī datu vākšanas metožu rezultāts un liecināt par to, ka liela daļa flotes ir neprofesionāla. SECINāJUMI UN IETEIKUMI 1. Vairākums dalībvalstu sniedza detalizētu informāciju par metodiku, aprakstot izmantotos datu avotus un kvalitātes pārbaudes. Lielākā daļa Eurostat nosūtīto datu tiek vākta, izmantojot kontroles un noteikumu izpildes vajadzībām ieviestos mehānismus. Datu precizitātes un kvalitātes nodrošināšanā Eurostat galvenokārt paļaujas uz zvejniekiem un uz valstu iestādēm. 2. Dalībvalstis neinformē, ka būtu īpašas tādas informācijas vākšanas metodikas atšķirības, kura tiek sniegta Komisijas dienestiem (ĢD MARE un Eurostat ). Datu atkārtota izmantošana statistikas vajadzībām nodrošina, ka zvejniecības nozarei rodas tikai mazs papildu izmaksu slogs. Lai samazinātu to dalībvalstu slogu, kas sniedz ziņojumus Eiropas Komisijai, ir izveidota arvien ciešāka ĢD MARE un Eurostat sadarbība, kopīgi izstrādājot informācijas tehnoloģijas risinājumus datu vākšanas un izplatīšanas jomā. 3. Precīza sugu, īpaši maz izplatītu sugu, norādīšana, joprojām ir problēma tāpat kā ģenerisku kodu izmantošana sugām. Patlaban Eurostat ievieš jaunu automātisku datu validēšanas sistēmu, kas palīdzēs novērst šo problēmu. Jāturpina izmeklēšana, lai noskaidrotu, kāpēc dažas dalībvalstis reģistrējušas ievērojamu zivju daudzumu ar ģeneriskajiem kodiem. 4. Dažādie administratīvie datu avoti tiek savstarpēji pārbaudīti, lai noteiktu to saskanīgumu. Ja integrēti izmanto datu avotus, tie sniedz visaptverošu un saskanīgu pārskatu par zvejniecību. Vēl lielāku pārliecību par datu kvalitāti nodrošina uzraudzības pasākumos veiktās savstarpējās pārbaudes. Arvien vairāk datu vākšanā izmantotās elektroniskās metodes uzlabojušas gan informācijas savlaicīgumu, gan precizitāti. Daudzās dalībvalstīs tiek veikts darbs, lai īstenotu mainīgajām Eiropas prasībām atbilstošas sistēmas. 5. Dalībvalstu darba slodzi samazina ziņojumu sniegšanas biežuma samazināšana. Dati joprojām ir vērtīgs informācijas avots, lai veidotu politiku un pārvaldītu tirgus KZP sistēmā. PIELIKUMS ZVEJNIECĪBAS PRODUKTU IZKRAUŠANA ES UN EBTA VALSTĪS 1. tabula [pic] * Lietuvas 2008. gada rādītāji tiek pārskatīti. Daudzums norādīts kā produkta svars. 1. diagramma Kopējā izkraušanas vērtība 2008. gadā ― ES un EBTA valstis [pic] 2. diagramma Kopējais izkraušanas apjoms 2008. gadā ― ES un EBTA valstis [pic] 2. tabula 10 sugas ar vislielāko apjomu un vērtību (ES) 2008. gadā [pic] [1] OV L 403, 30.12.2006., 1. lpp. [2] Padomes 1993. gada 12. oktobra Regula (EEK) Nr. 2847/1993, ar kuru izveido kontroles sistēmu, kas piemērojama kopējai zivsaimniecības politikai. OV L 261, 20.10.1993., 1. lpp. [3] Īpašais ziņojums Nr. 7/2007 par Kopienas zivju resursu saglabāšanas noteikumu kontroles, pārbaužu un sodu sistēmu. [4] Padomes 2009. gada 20. novembra Regula (EEK) Nr. 1224/2009, ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem, un groza Regulas (EK) Nr. 847/96, (EK) Nr. 2371/2002, (EK) Nr. 811/2004, (EK) Nr. 768/2005, (EK) Nr. 2115/2005, (EK) Nr. 2166/2005, (EK) Nr. 388/2006, (EK) Nr. 509/2007, (EK) Nr. 676/2007, (EK) Nr. 1098/2007, (EK) Nr. 1300/2008 un (EK) Nr. 1342/2008, un atceļ Regulas (EEK) Nr. 2847/93, (EK) Nr. 1627/94 un (EK) Nr. 1966/2006. OV L 343, 22.12.2009., 1. lpp. [5] Padomes Regulas (EEK) Nr. 2847/93 9. pants. [6] Padomes 2006. gada 21. decembra Regula (EK) Nr. 1966/2006 par zvejas darbību elektronisku reģistrēšanu un ziņošanu un par attālās uzrādes līdzekļiem. OV L 409, 30.12.2006., 1. lpp. [7] Zvejas rīkus parasti klasificē divās galvenajās kategorijās ― pasīvajos un aktīvajos. Šī klasifikācija pamatojas uz mērķsugu salīdzinošo uzvedību un zvejas rīku. Zivju zveja ar pasīvajiem rīkiem parasti balstīta uz mērķsugu pārvietošanos rīka virzienā (piemēram, murds), savukārt zveja ar aktīviem rīkiem parasti balstīta uz mērķsugu ķeršanu (piemēram, traļi, dragas). [8] Komisijas 2009. gada 18. maija Regula (EK) Nr. 409/2009, ar ko nosaka Kopienas pārrēķina koeficientus un sagatavošanas veidu kodus, kuri izmantojami apstrādātu zivju svara pārrēķināšanai zivju dzīvsvarā, un groza Komisijas Regulu (EEK) Nr. 2807/83. OV L 123, 19.5.2009., 78. lpp.