PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

Šis lēmums attiecas uz Eiropas Savienības Solidaritātes fonda ("Fonds") izmantošanu EUR 1 651 834 apmērā pēc zemestrīces Grieķijā. Visa summa tiks finansēta, daļēji izmantojot EUR 50 000 000 saistību un maksājumu apropriācijās, kas jau ir iekļautas 2016. gada budžetā, un tāpēc budžeta grozījums nav vajadzīgs.

2.INFORMĀCIJA UN NOSACĪJUMI

Komisija 2016. gada 5. februārī saņēma pieteikumu par Fonda finansiālo palīdzību saistībā ar katastrofu Grieķijā (zemestrīci, kura skāra Jonijas salu reģionu, un jo īpaši Lefkada un Kefalonijas salas), kas notika 2015. gada 17. novembrī. Komisijas dienesti ir rūpīgi izvērtējuši šo pieteikumu saskaņā ar Padomes 2002. gada 11. novembra Regulu (EK) Nr. 2012/2002, ar ko izveido Eiropas Savienības Solidaritātes fondu (turpmāk „Regula”), un jo īpaši tās 2., 3. un 4. pantu. Šī izvērtējuma svarīgākie elementi ir izklāstīti turpmāk tekstā.

(1)Grieķija 2016. gada 5. februārī iesniedza tās pieteikumu Fonda finansiālā ieguldījuma saņemšanai noteikto 12 nedēļu laikā pēc 2015. gada 17. novembrī (Lefkada salā) reģistrētajiem postījumiem. Pieteikums tika iesniegts, balstoties uz kritēriju „reģionāla dabas katastrofa” saskaņā ar regulas 2. panta 3. punktu. Pēc Komisijas pieprasījuma, atjauninātā informācija tika iesniegta 2016. gada 9. martā.

(2)Iesniedzot pieteikumu, Grieķija no Fonda lūdza avansa maksājumu par paredzamajiem ieguldījumiem. Pēc pieteikumu sākotnējās izvērtēšanas, Komisija secināja, ka ir izpildīti Regulas 4.a pantā noteiktie nosacījumi.

(3)Ar Komisijas 2016. gada 18. marta Lēmumu C(2016) 1772 tika piešķirts avanss EUR 164 798 apmērā, kas ir 10% no Fonda paredzamā finansiālā ieguldījuma.

(4)Grieķijas iestādes sākotnēji lēsa, ka kopējie tiešie zaudējumi ir EUR 65 919 000. Grieķijas iestādes 2016. gada 9. martā iesniedza atjauninātu pieteikumu, palielinot kopējo tiešo zaudējumu apmēru līdz EUR 66 073 345. Atjauninātā zaudējumu summa veido 2,1% no attiecīgā Jonijas salu NUTS 2 reģiona kopējā IKP (EUR 3 137 miljoni, pamatojoties uz 2014. gada Eurostat datiem EL62) un tādējādi pārsniedz noteikto 1,5% robežvērtību reģionālajam IKP, kas ir noteikta Regulā, lai to varētu uzskatīt par reģionālu dabas katastrofu.

(5)Kopējie tiešie zaudējumi ir pamats Fonda finansiālā ieguldījuma summas noteikšanai. Finansiālo palīdzību var izmantot tikai un vienīgi būtiskiem Regulas 3. pantā uzskaitītajiem avārijas un atjaunošanas darbiem.

(6)Attiecībā uz šīs katastrofas ietekmi un sekām tika ziņots, ka 2015. gada 17. novembra rītā Lefkadu satricināja katastrofāla zemestrīču sērija, sasniedzot stiprumu 6,1 magnitūdas pēc Rihtera skalas. Postījumu tika reģistrēti arī Itakas un Kefalonijas ziemeļu daļā. Zemestrīcei sekoja vairāki spēcīgi sekundārie apakšzemes grūdieni. Divi cilvēki zaudēja dzīvību un astoņi tika ievainoti. Pēc seismologu sniegtās informācijas, zemestrīce nobīdīja Lefkada salu par 36 cm uz dienvidiem. Nekavējoties tika aktivizēts Grieķijas civilās aizsardzības operāciju centrs, un skartajiem iedzīvotājiem tika nodrošināti pagaidu mājokļi, pajumte un pārtika. Zemestrīce nodarīja postījumus 120 mājokļu vienībām, no kurām 20 tika pasludinātas par dzīvošanai nepiemērotām. Turklāt, tika ziņots par apjomīgiem rajonu un pašvaldību infrastruktūras tīklu, privāto un publisko ēku (ieskaitot vietējās slimnīcas) un citu infrastruktūras (ostu, bioloģisko tīklu), kā arī kultūras vietu (pamatā baznīcu) postījumiem. Salas ziemeļu daļā zemes nogruvumi apraka un izpostīja vienu no tūristu iecienītākajām pludmalēm.

(7)Grieķijas iestādes ir aprēķinājušas būtisku avārijas darbu attiecināmās izmaksas, kas paredzētas regulas 3. panta 2. punktā, EUR 52 374 miljonu apmērā, sadalot tās pa darbu veidiem. Izmaksu lielākā daļa vairāk nekā EUR 38 miljonu apmērā attiecas uz transporta nozari. Otrā lielākā izmaksu daļa vairāk nekā EUR 7 miljonu apmērā attiecas uz kultūras mantojuma aizsardzību.

(8)Skartais reģions ir „mazāk attīstīts reģions” saskaņā ar Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (2014.–2020. gads). Grieķijas iestādes nav ziņojušas Komisijai par savu nodomu pārvietot līdzekļus no ESI fondu programmas, lai izmantotu tos atjaunošanas darbiem.

(9)Attiecībā uz Savienības tiesību aktu īstenošanu par katastrofu riska novēršanu un pārvaldību pašlaik nenotiek neviena pienākumu neizpildes procedūra. Grieķija, kas ir viena no seismiski aktīvākajām valstīm Eiropā, ir centusies radīt dabas katastrofu risku novēršanas un pārvaldības sistēmu. Pirmā Grieķijas Zemestrīču regula (EAK-2000) stājās spēkā 1959. gadā un tā ir vairākas reizes mainīta. Regula tika papildināta ar jaunu seismisko riska zonu karti 2003. gadā. Zemestrīču plānošanas un aizsardzības organizācija (OASP) saskaņā ar publisko tiesību normām ir juridiska persona, ko pārvalda Infrastruktūras, transporta un tīklu ministrija, un kuras mērķis ir samazināt zemestrīču postošo ietekmi.

(10)Pieteikuma iesniegšanas laikā Grieķijai netika piemērota pienākumu neizpildes procedūra saistībā ar Savienības tiesības aktiem par katastrofas veidu.

(11)Grieķijas iestādes apstiprināja, ka attiecināmajām izmaksām nav apdrošināšanas seguma.

3.IETEKME UZ BUDŽETU

Ar Padomes 2013. gada 2. decembra Regulu (ES, EURATOM) Nr. 1311/2013, ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam, un jo īpaši tās 10. pantu, ir atļauts izmantot Eiropas Savienības Solidaritātes fondu ("Fonds") ar ikgadējo maksimālo apjomu EUR 500 000 000 apmērā (2011. gada cenās), pārsniedzot finanšu shēmas attiecīgajām izdevumu kategorijām noteiktos maksimālos apjomus. Fonda pieejamības nosacījumi ir sīki izklāstīti Padomes Regulā (EK) Nr. 2012/2002, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. maija Regulu (ES) Nr. 661/2014, ar ko izveido Eiropas Savienības Solidaritātes fondu. Fonda izmantošanas kārtība ir izklāstīta Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīguma par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību 11. punktā.

Tā kā solidaritāte bija galvenais pamatojums Fonda izveidei, Komisija uzskata, ka Fonda atbalstam vajadzētu būt progresīvam. Tas nozīmē, ka atbilstoši iepriekšējai praksei zaudējumu daļa, kas pārsniedz „lielai dabas katastrofai” noteikto robežvērtību Fonda izmantošanai (t. i., 0,6 % no NKI jeb EUR 3 miljardus 2011. gada cenās, ņemot vērā to summu, kura ir mazākā), rada pamatojumu lielākai atbalsta intensitātei nekā zaudējumi līdz šai robežvērtībai. Agrāk piemērotā likme, ko izmantoja, lai noteiktu piešķīrumus lielām dabas katastrofām, ir 2,5 % no kopējiem tiešajiem zaudējumiem, kas ir zem fonda izmantošanas robežvērtības, un 6 % – tai zaudējumu daļai, kura ir virs minētās robežvērtības. Reģionālu dabas katastrofu gadījumā un attiecībā uz katastrofām, kas atzītas saskaņā ar „kaimiņvalsts” noteikumu, likme ir 2,5 %.