Ņemot to vērā, pēc kļūšanas par Ženēvas akta dalībpusi Savienībai ir jāiesniedz saraksts, kurā uzskaitītas ES ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, kas izgūtas no ES ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistriem (jāsaskaņo ar ES dalībvalstīm), to aizsardzībai saskaņā ar Lisabonas sistēmu. Minētais saraksts jāizveido, cieši konsultējoties ar dalībvalstīm, ievērojot šo iedibināto praksi un metodiku, ko izmanto attiecībā uz dažiem no divpusējiem starptautiskajiem nolīgumiem par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, kurus ES ir noslēgusi (ņemot vērā produkcijas vērtību un eksporta vērtību, aizsardzību atbilstoši citiem nolīgumiem, kā arī pašreizēju vai potenciālu ļaunprātīgu izmantošanu attiecīgajās trešās valstīs, un līdzsvaru starp dalībvalstīm), ņemot vērā trešo valstu, kas ir Lisabonas Savienības dalībnieces, reģistrētu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu darbības jomu. Pēc Savienības pievienošanās Lisabonas Savienībai pieteikumus Savienībā aizsargātu un reģistrētu papildu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu starptautiskajai reģistrācijai varēs iesniegt pēc Komisijas iniciatīvas vai pēc dalībvalsts vai ieinteresētas ražotāju grupas pieprasījuma.

Ženēvas akta 9. pantā ir noteiktas katras dalībpuses saistības aizsargāt reģistrētus cilmes vietu nosaukumus un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes savā teritorijā un atbilstoši savai tiesību sistēmai un praksei, bet saskaņā ar šā akta nosacījumiem un ievērojot jebkuru atteikumu, izcelsmes dalībpuses atsacīšanos, atzīšanu par spēkā neesošu vai atcelšanu, kas var kļūt piemērojama attiecībā uz tās teritoriju. Ženēvas akta 6. panta 5. punkta a) apakšpunktā ir noteikts, ka reģistrētu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi katrā dalībpusē, kas nav atteikusi aizsardzību saskaņā ar 15. pantu vai kas ir nosūtījusi Pasaules Intelektuālā īpašuma organizācijas Starptautiskajam birojam paziņojumu par aizsardzības piešķiršanu saskaņā ar 18. pantu, aizsargā no minētā nosaukuma vai norādes starptautiskās reģistrācijas dienas. Lisabonas vienošanās un Lisabonas vienošanās Ženēvas akta Kopīgā reglamenta (“Kopīgais reglaments”) 9. noteikuma 1. punkta b) apakšpunktā ir noteikts, ka par atteikumu paziņo viena gada laikā no starptautiskās reģistrācijas paziņojuma saņemšanas dienas atbilstoši 6. panta 4. punktam. Ja piemēro 29. panta 4. punktu, šo termiņu var pagarināt par vēl vienu gadu.

Savienībai ir ekskluzīva kompetence noslēgt Lisabonas vienošanās Ženēvas aktu. Tas izriet no Tiesas 2017. gada 25. oktobra sprieduma lietā C-389/15, Komisija/Padome, kurā tika precizēts, ka pārskatītās Lisabonas vienošanās projekts, t. i., Ženēvas akts, pirmkārt, ir galvenokārt paredzēts, lai atvieglotu un regulētu tirdzniecību starp Eiropas Savienību un trešām valstīm, un, otrkārt, ka tas tieši un tūlītēji ietekmē šādu tirdzniecību, un tādējādi sarunas par projektu ietilpst ekskluzīvajā kompetencē, kas ar LESD 3. panta 1. punktu ir piešķirta Eiropas Savienībai kopējās tirdzniecības politikas jomā, kura aplūkota LESD 207. panta 1. punktā.

Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību (LES) 5. panta 3. punktu subsidiaritātes princips nav piemērojams jomās, kas ir ekskluzīvā ES kompetencē.

•Proporcionalitāte

Ierosinātie pasākumi nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai sasniegtu izvirzīto mērķi nodrošināt Savienībai iespēju būt Lisabonas Savienības dalībniecei tādā veidā, kas garantē ES ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu efektīvu aizsardzību.

•Instrumenta izvēle

Eiropas Parlamenta un Padomes regula ir atbilstošais tiesību instruments, lai īstenotu Eiropas Savienības dalību Lisabonas Savienībā, jo tas nodrošina abu iestāžu likumdošanas prerogatīvas.

3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

•Ex-post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes

Nav attiecināms.

•Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

Ceļvedis par ES pievienošanos Lisabonas vienošanās par cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm Ženēvas aktam tika publicēts 2017. gada 21. decembrī, un ieinteresētās personas varēja iesniegt piezīmes līdz 2018. gada 18. janvārim. Noteiktajā termiņā tika saņemtas astoņas piezīmes. Visās, izņemot vienu, būtībā tika atbalstīta šī iniciatīva un ES pievienošanās. Trijās piezīmēs bija pausts uzskats, ka ES ir jāvirza apspriešanās par nelauksaimniecisko produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu atzīšanu un aizsardzību. Divās piezīmēs bija izteikts iebildums pret saraksta izveidi, jo visām Savienības ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm ir jābūt aizsargājamām atbilstoši Ženēvas aktam.

•Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

Uzņēmuma AND International 2012. gada oktobrī veiktajā pētījumā “Value of production of agricultural products and foodstuffs, wines, aromatised wines and spirits protected by a geographical indication (GI)” [“Ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādi (ĢIN) aizsargātu lauksaimniecības un pārtikas produktu, vīnu, aromatizēto vīnu un stipro alkoholisko dzērienu produkcijas vērtība”] (http://ec.europa.eu/agriculture/external-studies/value-gi_en) tika minētas vairākas priekšrocības, ko ES politika attiecībā uz ĢIN nodrošina patērētājiem (kvalitātes nodrošināšana), ražotājiem (sistēmas atvērtība visiem ražotājiem, kas izpilda kvalitātes prasības; godīga konkurence; uzcenojums; efektīva aizsardzība), sabiedrībai kopumā (vērtīgu produktu sasaiste ar lauku apvidiem; tradīciju saglabāšana; atkārtota ražotāju un patērētāju sasaiste) un videi (tradicionālu produktu sasaiste ar ainavām un lauksaimniecības sistēmām). Izvērtējot ekonomiskos datus par katru no 2768 ĢIN, kas reģistrētas ES-27 valstīs laikposmā no 2005. līdz 2010. gadam, pētījumā tika jo īpaši secināts, ka ar ĢIN aizsargāta produkta cena ir vidēji 2,23 reizes augstāka nekā salīdzināma ar ĢIN neaizsargāta produkta cena. ES ar ĢIN aizsargāto produktu pārdošanas vērtība (visās nozarēs) 2010. gadā bija EUR 54,3 miljardi (5,7 % no pārdošanas vērtības ES pārtikas un dzērienu nozarē kopumā); aplēstā minēto produktu eksporta vērtība ir EUR 11,5 miljardi (15 % no kopējā ES pārtikas un dzērienu nozares eksporta).

•Ietekmes novērtējums

Labāka regulējuma prasībās attiecībā uz šo iniciatīvu nav noteikts, ka būtu vajadzīgs ietekmes novērtējums, īstenošanas plāns vai sabiedriska apspriešana.

Pamatnostādnēs par labāku regulējumu ir precizēts, ka ietekmes novērtējums jāveic tikai tad, kad tas ir lietderīgi, un novērtējums jāveic katrā atsevišķajā gadījumā. Ietekmes novērtējums principā nav vajadzīgs, ja Komisijai ir mazas izvēles iespējas vai izvēles nav vispār. Tas attiecas uz šo gadījumu, jo pievienošanās Lisabonas vienošanās Ženēvas aktam ir pamatota, ņemot vērā Savienības ekskluzīvo kompetenci jautājumos, uz kuriem attiecas Ženēvas akts, un tas arī būtu loģisks secinājums pēc Lisabonas sistēmas, kurā iesaistījusies ES, pārskatīšanas procesa. Šajā regulas projektā ierosinātie pasākumi ir vajadzīgi, lai nodrošinātu Ženēvas akta pienācīgu piemērošanu Eiropas Savienībā.

ES dalība dotu vairākas priekšrocības. Tas nodrošinātu, ka pašreizējās un turpmākās ĢIN, kas reģistrētas ES līmenī, bet ko attiecīgās septiņas ES dalībvalstis nav reģistrējušas Lisabonas Savienībā, var kļūt aizsargājamas Lisabonas sistēmā. ES ĢIN principā varētu iegūt ātru augsta līmeņa aizsardzību uz nenoteiktu laiku visās pašreizējās un turpmākajās Ženēvas akta dalībpusēs. Izveidotais daudzpusējais reģistrs uzlabotu Eiropas ĢIN reputāciju, pateicoties aizsardzības plašajam ģeogrāfiskajam aptvērumam atbilstoši Ženēvas aktam. Sagaidāms, ka uzlabotā ĢIN starptautiskā aizsardzība, kas iegūta ES pievienošanās rezultātā, nostiprinās un, iespējams, paplašinās ĢIN aizsardzības labvēlīgo ietekmi uz iekļaujošu izaugsmi un nodarbinātību lauksaimniecības nozarē, ražojot produktus ar augstu pievienoto vērtību, uz tirdzniecības un ieguldījumu plūsmām, uzņēmumu un jo īpaši MVU konkurētspēju, kā arī attiecībā uz iekšējā tirgus darbību un konkurenci un intelektuālā īpašuma tiesību (IĪT) aizsardzību. Lauksaimnieku un pārtikas ražotāju intelektuālā īpašuma tiesības uz to produktiem, kas aizsargāti ar ĢIN, ir neaizsargātas pret ļaunprātīgu izmantošanu un var tikt zaudētas, jo īpaši pasaules tirgos. ES pievienošanās Lisabonas sistēmai palīdzētu ieinteresētajām personām no lauku rajoniem aizsargāt pasaules līmenī to, kas ir vērtīgs vietējā līmenī, tādējādi pretojoties ierastajai globalizācijas tendencei virzīties uz vienotiem preču standartiem un lauksaimniecības produktu cenu samazināšanas spiedienam. Pašreizējā neskaidrajā politiskajā un ekonomiskajā situācijā tas būtu uzskatāms apliecinājums lauku kopienai, ka ES rīkojas, lai aizsargātu tās intereses visā pasaulē. Tā kā Ženēvas akts kopumā ir līdzvērtīgs ES tiesību aktiem par lauksaimniecības produktu ĢIN aizsardzību, nav paredzams, ka ES pievienošanās nolūkā būs jāveic nozīmīgi minēto tiesību aktu pielāgojumi pēc būtības.

No administratīvā viedokļa Ženēvas akts paredz vienotu noteikumu kopumu aizsardzības iegūšanai visās dalībpusēs un tādējādi arī vienkāršāku un efektīvāku mehānismu salīdzinājumā ar pašreizējo ES praksi reglamentēt dažādas vietējās procedūras, pieņemot divpusējus nolīgumus. No tirdzniecības politikas viedokļa tas apliecinās ES atbildīgo vadošo lomu multilaterālisma veicināšanā. Nav sagaidāms, ka ES pievienošanās radīs papildu izmaksas vai slogus ES uzņēmējiem vai ES dalībvalstīm, kas vēlas, lai to ĢIN tiktu aizsargātas Lisabonas sistēmā, salīdzinot ar līdzšinējo situāciju. Tieši pretēji — ir sagaidāms, ka pievienošanās pat samazinās šīs administratīvās izmaksas un slogus.

Uzņēmumiem ES pievienošanās neradīs papildu izmaksas vai administratīvus slogus saistībā ar pielāgošanos, atbilstības nodrošināšanu vai darījumu kārtošanu, izņemot iespējamas individuālas maksas par pārbaudi, ko var piemērot Lisabonas Savienības dalībnieces, taču tās samazināsies par summu, kuru varēs ietaupīt, pateicoties tam, ka tiek izmantota starptautiskā procedūra.

Ženēvas akts pieļauj, ka ES pievienojas kopā ar tās dalībvalstīm. Tomēr, ņemot vērā ES lauksaimniecības produktu ĢIN aizsardzības sistēmas vienotību un visaptveramību, visi cilmes vietu nosaukumi (CVN) vai ĢIN, ko minētās septiņas ES dalībvalstis ir iesniegušas aizsardzībai Lisabonas sistēmā (pašlaik aptuveni 800) un kas ir aizsargājamas atbilstoši ES tiesību aktiem, vairs nav jāaizsargā ar nacionāliem tiesību aktiem, bet ir jāaizsargā tikai ar ES tiesību aktiem. Minētais attieksies arī uz tādu ĢIN aizsardzību, kuru izcelsme ir trešās valstīs, kas ir Lisabonas Savienības dalībnieces, un kuras arī iesniedza aizsardzībai šādas trešās valstis. Tādējādi ES pievienošanās radīs ES dalībvalstīm mazāku administratīvo slogu saistībā ar to dalību Lisabonas sistēmā.