Reaģējot uz jaunajiem drošības apdraudējumiem, lielākā daļa dalībvalstu 2022. gadā paziņo par būtisku aizsardzības budžeta palielinājumu, dažos gadījumos pat pārsniedzot 2 % no to IKP, turpinot augšupejošu tendenci, kas sākās pirms dažiem gadiem. Kopumā 2020. gadā dalībvalstis aizsardzībai iztērēja vairāk nekā 200 miljardus EUR, un tiek lēsts, ka 2021. gadā to izdevumi kopumā ir palielinājušies līdz 220 miljardiem EUR. Tomēr šīs nesenās tendences seko ilgākam laikposmam, kurā pēc ekonomikas un finanšu krīzes 2007.–2008. gadā aizsardzības izdevumi tikuši ievērojami samazināti; no 183 miljardiem EUR 2008. gadā tie samazinājās līdz 159 miljardiem EUR 2014. gadā, tikai 2018.–2019. gadā atgūstoties līdz pirmskrīzes līmenim (sk. diagrammu turpmāk). Salīdzinājumā ar 2008. gada izdevumu līmeni laikposmā no 2009. līdz 2018. gadam dalībvalstu veiktie samazinājumi kopumā sasniedz investīciju nepietiekamību aptuveni 160 miljardu EUR apmērā.

ES valstu vai to valdību vadītāji, tiekoties Versaļā 11. martā, apņēmās “stiprināt Eiropas aizsardzības spējas”, ņemot vērā Krievijas militāro agresiju pret Ukrainu. Tikšanās laikā tika nolemts 1) palielināt aizsardzības izdevumus; 2) pastiprināt sadarbību, izmantojot kopīgus projektus; 3) novērst nepietiekamību un sasniegt mērķus attiecībā uz spējām; 4) veicināt inovāciju, tostarp izmantojot civilās/militārās sinerģijas, un 5) stiprināt un attīstīt mūsu aizsardzības rūpniecību, tostarp MVU. Turklāt tie aicināja “Komisiju, koordinējot to ar Eiropas Aizsardzības aģentūru, līdz maija vidum nākt klajā ar analīzi par aizsardzības investīciju nepietiekamību un ierosināt visas turpmākās iniciatīvas, kas vajadzīgas, lai stiprinātu Eiropas aizsardzības rūpniecisko un tehnoloģisko bāzi”. Šis uzdevums tika iekļauts arī Stratēģiskajā drošības un aizsardzības kompasā, ko Padome pieņēma un Eiropadome apstiprināja 2022. gada martā.

Turklāt pēdējās desmitgades laikā ASV un — kas ir satraucošāk — Krievija ir palielinājušas savus aizsardzības budžetus daudz lielākā apmērā nekā Eiropa. Ir pārsteidzoši, ka Ķīna tajā pašā laikposmā palielināja savu budžetu vēl vairāk. No 1999. līdz 2021. gadam ES kopējie aizsardzības izdevumi palielinājās par 19,7 %, salīdzinot ar 65,7 % ASV, 292 % Krievijā un 592 % Ķīnā. Šajos aprēķinos pat nav ņemts vērā, ka attiecībā uz Ķīnu un Krieviju aizsardzības izdevumi ir būtiskā mērā par zemu novērtēti, jo to budžeta pirktspēja ir augstāka, salīdzinot ar to, kādu iespaidu rada uz valūtas maiņas kursu balstīta konvertācija. Pamatojoties uz pirktspējas paritāti, tiek lēsts, ka Krievijas un Ķīnas aizsardzības budžets 2021. gadā bija attiecīgi 178 miljardi USD un 332 miljardi USD. Turklāt ASV, Ķīnas un Krievijas aizsardzības izdevumos investīciju daļa ir ievērojami lielāka nekā ES dalībvalstīm.

Lai gan dalībvalstīm nav juridiski saistoša mērķa attiecībā uz atsevišķu valstu aizsardzības izdevumu līmeni, lielākā daļa no tām NATO un/vai pastāvīgās strukturētās sadarbības (PESCO) ietvaros ir vienojušās par mērķi palielināt savus aizsardzības izdevumus. Indikatīvi — ja visas dalībvalstis no 2006. līdz 2020. gadam aizsardzības jomā būtu iztērējušas 2 % no IKP un no tā 20 % paredzējušas iztērēt investīcijās, tā rezultātā aizsardzībai būtu iztērēti papildus aptuveni 1100 miljardi EUR, no kuriem investīcijās būtu iztērēti aptuveni 270 miljardi EUR.

Turklāt Eiropas aizsardzības izdevumu rezultātā laika gaitā ir samazinājusies efektivitāte un ražošanas izlaide salīdzinājumā ar mūsu sabiedrotajiem un mūsu konkurentiem. Tiek lēsts, ka dalībvalstu sadarbības trūkums aizsardzības jomā izmaksā desmitiem miljardu euro gadā. Neraugoties uz palielinātajiem Eiropas aizsardzības izdevumiem 2020. gadā, tika sasniegts jauns zemākais rādītājs, proti, tikai 11 % no investīcijām tika iztērētas sadarbībai, — tas ir daudz mazāk par slieksni 35 % apmērā, par ko dalībvalstis vienojušās EAA satvarā un kas noteikts PESCO, — pretstatā 89 %, kas iztērēti valsts līmenī. Sadarbības trūkums ir novedis pie nelietderīgas dublēšanās un tāda paša veida aizsardzības sistēmu skaita palielināšanās ES. Turklāt, lai gan dalībvalstu kopējie izdevumi pētniecībai un tehnoloģijām aizsardzības jomā 2020. gadā sasniedza 2,5 miljardus EUR, tie ir tikai 1,2 % no to kopējiem aizsardzības izdevumiem, kas ir daudz mazāk par 2 % slieksni, par kuru panākta vienošanās EAA satvarā un kurš PESCO ietvaros ir noteikts kā ciešākas kopīgās saistības.

3.Aizsardzības rūpniecības nepilnības

Eiropas aizsardzības rūpniecisko bāzi veido plašs galveno darbuzņēmēju, vidējas kapitalizācijas uzņēmumu un mazo un vidējo uzņēmumu kopums, kuri izstrādā un ražo lielāko daļu progresīvo tehnoloģiju un aizsardzības spēju, kas dalībvalstu bruņotajiem spēkiem ir vajadzīgas un ko tie varētu iepirkt. Kopumā aplēstais ES aizsardzības nozares gada apgrozījums ir gandrīz 84 miljardi EUR, kas tiešā veidā atbalsta vairāk nekā 196 000 augsti kvalificētu darbvietu un netiešā veidā — vairāk nekā 315 000 darbvietu.

Neraugoties uz nozares vispārējo konkurētspēju, pastāv grūtības un nepilnības. Aizsardzības nozares uzņēmumiem joprojām ir uz valsti orientēta struktūra, kas gūst labumu no ciešām saiknēm ar valstu valdībām. Šī tirgus struktūra apvienojumā ar zemiem investīciju izdevumiem ir novedusi pie tā, ka mazos tirgos darbojas vairāki valsts līmeņa dalībnieki, kā rezultātā tiek ražoti nelieli apjomi. Vairāki konsolidācijas pasākumi valstu un Eiropas līmenī ir bijuši mazāki par ASV rūpniecības konsolidāciju.

Tāpēc EDTIB joprojām ir ļoti sadrumstalots, jo īpaši ārpus aeronautikas un raķešu nozares. Tas ievērojami samazina tā spēju uzlabot konkurētspēju, apvienojot resursus pētniecībā un izstrādē un veidojot apjomradītus ietaupījumus ražošanā. Turklāt pastāv atkarība no dažām svarīgām aizsardzības iekārtām, kurām EDTIB nepiedāvā vietējos risinājumus.

Grūtību pamatcēloņi attiecībā uz EDTIB ir minētā investīciju nepietiekamība dalībvalstīs un sadrumstalotie izdevumi, kā arī tas, ka ļoti nozīmīga dalībvalstu izdevumu daļa netiek investēta EDTIB pat tad, ja ir pieejams ES ražots produkts. Indikatīvi — tiek lēsts, ka laikposmā no 2007. līdz 2016. gadam vairāk nekā 60 % no Eiropas aizsardzības iepirkumu budžeta tika izlietoti importam no trešām valstīm, līdz ar to saskaroties ar trešo valstu kontrolēm vai ierobežojumiem.

Augstas intensitātes konflikta atgriešanās un teritoriālā apdraudējuma palielinājuma dēļ ir jāpārveido ES aizsardzības rūpniecības ekosistēma, lai vajadzības gadījumā nodrošinātu piegādes drošību un ražošanas spēju paplašināšanu vai palielinātu gatavību. Turklāt attiecībā uz revolucionārām tehnoloģijām, kurām ir potenciāls radikāli mainīt nākotnes kaujas lauku (piemēram, mākslīga intelekta, kvantu tehnoloģijām) un nākotnes ekipējumu, minētie pamatcēloņi var ilgtermiņā ietekmēt EDTIB konkurētspēju un tā spēju attīstīt progresīvas spējas (piemēram, hiperskaņas sistēmas, kopdarbīgo karadarbību).

4.Spēju nepilnības

Stratēģiskajā kompasā tika noteikts, ka ES vispārējais mērķis ir turpināt attīstīt “pilnīgu tādu spēku spektru, kuri ir dinamiski un mobili, sadarbspējīgi, tehnoloģiski attīstīti, energoefektīvi un noturīgi”. Tajā arī tika atgādināts par jau konstatētajām nepietiekamajām kritiskajām spējām, kas ir nepieciešamas, lai Savienība varētu veikt visus Līgumā noteiktos kopējās drošības un aizsardzības politikas (KDAP) uzdevumus, jo īpaši tos, kuri ir augstākas intensitātes spektrā. Šīs nepietiekamības ir iekļautas prioritātēs, ko dalībvalstis noteikušas 2018. gada Spēju attīstības plānā, kas tiks pārskatīts, ņemot vērā Stratēģisko kompasu un joprojām būs nozīmīgs atskaites punkts ES aizsardzības iniciatīvu saskaņotībai.

Lai īstenotu šīs prioritātes, EAF sniedz finansiālu atbalstu stratēģisko veicinātāju un galveno spēju attīstībai, savukārt dalībvalstis to īstenošanas nolūkos arī sadarbojas 60 projektos PESCO ietvaros.

Komisija un Eiropas Aizsardzības aģentūra (EAA) ir analizējušas aizsardzības investīciju nepietiekamību. Šajā sakarā EAA ir iesniegusi dalībvalstīm analīzi par investīciju nepietiekamību, kas jānovērš īstermiņā, vidējā termiņā un ilgtermiņā, saskaņā ar trim darbību virzieniem: 1) būt gataviem (palielināt gatavību, tostarp papildinājumu, kas saistīts ar atbalstu Ukrainai); 2) palielināt esošos spēkus un spējas un 3) stiprināt un modernizēt spējas, pamatojoties uz ES saskaņotajām spēju prioritātēm un CARD sniegto informāciju (skatīt pielikumu).

Ņemot vērā paaugstināto drošības apdraudējumu un pamatojoties uz Komisijas un EAA koordinēto analīzi, Komisija un Augstais pārstāvis ierosina koncentrēties uz šādiem steidzamākajiem spēju trūkumiem, kurus Eiropas aizsardzības nozare var novērst:

1.papildināt krājumus — nodrošināt bruņoto spēku gatavību cīņai un koordinēt konkurējošās valstu prasības, izvairoties no strauja cenu kāpuma un nodrošinot, ka visvairāk apdraudētajām valstīm ir pieejamas vajadzīgās spējas;

2.aizstāt — izmantojot Eiropas risinājumus (piemēram, kaujas pamattanki, kaujas bruņumašīnas, kājnieku bruņumašīnas, bruņutransportieri, smagā artilērija u. c.), pakāpeniski atteikties no esošajām, no Padomju Savienības laika mantotajām sistēmām, kas joprojām tiek izmantotas ES bruņotajos spēkos, to īstenojot kā daļu no plašākiem centieniem palielināt esošās spējas un atbalstīt sadarbspēju un uzlabot piegādes drošību;

3.pastiprināt — stiprināt vairāku līmeņu gaisa un raķešu aizsardzības sistēmas dalībvalstīs, sākot ar vidēja darbības attāluma sistēmām visvairāk apdraudētajās dalībvalstīs. Jaunajā drošības situācijā ļoti būtiska problēma ir apdzīvoto teritoriju, militāro spēku un/vai kritiskās infrastruktūras aizsardzība pret gaisa un raķešu draudiem.

Papildus šiem neatliekami risināmajiem spēju trūkumiem Komisija un Augstais pārstāvis ierosina strādāt pie šādām stratēģiskām vidēja termiņa un ilgtermiņa spējām, lai uzlabotu Eiropas aizsardzības spējas, saskaroties ar pastāvīgiem draudiem:

·gaisa telpa — vidēja augstuma Eurodrone (MALE RPAS), — kas ir daļa no PESCO un EAF projektiem, — izstrādes un darbības uzsākšanas nozīme ir palielinājusies. Īstermiņā un vidējā termiņā prioritātes ir uzlabot un paplašināt spējas veikt degvielas uzpildi lidojumā un esošās gaisa kuģu flotes, izveidot vairāku līmeņu pretgaisa aizsardzību, kas spēj nodrošināt integrētu pārvaldību, kā arī izstrādāt un iepirkt pretdronu spējas un vidēja lieluma, militārām vajadzībām pielāgotus bezpilota lidaparātus. Vidējā termiņā un ilgtermiņā vēl viena joma, kurā dalībvalstis plāno veikt jaunas investīcijas un kurā koordinēta pieeja palīdzētu optimizēt resursus, arī lai izstrādātu nākamās paaudzes sistēmas, ir piekļuves ierobežošanas un teritorijas bloķēšanas sistēmu modernizācija, kā arī daudzfunkcionālu kaujas gaisa kuģu flotes modernizācija Savienībā;

·sauszemes telpa — ņemot vērā to, ka Eiropā atgriezies plaša mēroga, augstas intensitātes karš, daudzām dalībvalstīm ir steidzami jāmodernizē un jāpaplašina kaujas pamattanku un kaujas bruņumašīnu, kā arī nākamās paaudzes sistēmu inventārs. Sauszemes kaujas spēju stiprināšanā būtu jāietver kaujas atbalsts, jo īpaši plašs prettanku un artilērijas sistēmu klāsts, uzsvaru liekot uz precīzu triecienu un pretartilērijas spējām;