PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Covid-19 pandēmija līdz šim ir izplatījusies visā pasaulē. Vairāk nekā 2 miljoni cilvēku ir inficēti, un gandrīz 140 000 cilvēku, kuriem apstiprināta infekcija, ir miruši no tās (saskaņā ar PVO 17. aprīļa datiem). Sākotnējā rīcība ir vērsta uz dzīvību glābšanu visā pasaulē, veicot dažādus pasākumus, lai ierobežotu vīrusa izplatīšanos un stiprinātu veselības aprūpes sistēmas. Daudzi no šiem pasākumiem ir apturējuši sabiedrību un ekonomiku, taču nevar būt kompromisa starp dzīvību un darbvietu glābšanu. Gluži pretēji – kontroles pār vīrusu nodrošināšana ir ilgtspējīgas attīstības priekšnoteikums neatkarīgi no tā, vai tā ir ekonomiska vai sociāla attīstība.

Ātri tiek ieviesti arī pasākumi krīzes ekonomisko seko ierobežošanai. Neraugoties uz šiem pasākumiem, līdz ar ietekmi, ko rada globālā recesija un nopietnā spriedze finanšu tirgos, lielāko daļu, ja ne visus, paplašināšanās un kaimiņreģiona partnerus šogad skars recesija. Lai gan šīs krīzes cēlonis ir kopīgs visiem partneriem, tās ilgums un smagums var atšķirties, atspoguļojot to ekonomikas struktūru, kā arī to spēju veikt efektīvus pretpasākumus. Līdz ar tirdzniecības sabrukumu un pieaugošu tendenci izvairīties no riskiem attiecībā uz jaunietekmes tirgiem kopumā recesija izraisa to maksājumu bilances (MB) akūtu spriedzi. Atkarībā no vīrusa izplatības, kā arī no tā ekonomiskajām sekām pastāv arī skaidrs un nenovēršams risks sociālajai stabilitātei un drošībai ar iespējamu blakusietekmi reģionā un ārpus tā.

Ņemot vērā iepriekš minēto, Eiropas Komisija ierosina izmantot makrofinansiālo palīdzību (MFP), lai saistībā ar Covid-19 krīzi atbalstītu desmit kaimiņreģiona partnerus.

MFP ir daļa no ES instrumentu kopuma reaģēšanai uz ārējām krīzēm. To izmanto, lai rastu risinājumus MB krīzes situācijās kopā ar SVF vienošanos par izmaksu veikšanu, uz ko attiecas saskaņota ekonomikas reformu programma. Šajā ārkārtas situācijā Komisija ierosina MFP programmas arī partneriem, kuri no SVF saņem ārkārtas finansējumu, ko var piešķirt bez iepriekšējām darbībām un/vai nosacījumiem, piemēram, izmantojot ātrās finansēšanas instrumentu (RFI). Tādējādi šīs “krīzes MFP” ilgums būs īsāks (12 mēneši 2,5 gadu vietā) un ietvers tikai divas izmaksas. Pirmā izmaksa tiks veikta pēc iespējas ātrāk pēc MFP lēmuma pieņemšanas un attiecīgās vienošanās par saprašanās memorandu ar katru saņēmēju. Otrā izmaksa tiks veikta pēc tam, kad būs izpildīti nosacījumi, kas tiks sīki izklāstīti saprašanās memorandos. Kā jebkurai MFP šie nosacījumi ir specifiski katram partnerim nolūkā nodrošināt, ka MFP instrumenta satvarā tie ir pilnībā piemēroti, lai veicinātu makroekonomikas stabilitāti, vienlaikus uzlabojot vispārējo makroekonomikas pārvaldību, stiprinot ekonomikas pārvaldību un pārredzamību un uzlabojot nosacījumus atjaunotai ilgtspējīgai izaugsmei. Turklāt tie būs jāformulē tādā veidā, kas ļauj tos īstenot, ņemot vērā īsāku laikposmu un pašreizējās pandēmijas apstākļus.

Eiropas Komisija Eiropas Parlamentam un Padomei iesniedz priekšlikumu piešķirt MFP desmit partneriem par kopējo summu 3 miljardu EUR apmērā. Palīdzība tiktu sniegta vidēja termiņa aizdevumu veidā.

Ierosinātā ES MFP ir paredzēta, lai palīdzētu partneriem segt daļu no to steidzamajām ārējā finansējuma vajadzībām saistībā ar pašlaik īstenotajām SVF programmām, tādējādi samazinot to ekonomikas īstermiņa maksājumu bilances neaizsargātību saistībā ar Covid-19 krīzi. Ierosinātā palīdzība atbalstītu ārējo stabilizāciju un tādējādi nodrošinātu iestādēm politikas telpu īstenot pasākumus, lai novērstu Covid-19 krīzes ekonomiskās sekas, vienlaikus arī mudinot īstenot reformas, kuru mērķis ir uzlabot makroekonomikas pārvaldību, ekonomikas pārvaldību un pārredzamību, un nosacījumus atjaunotai ilgtspējīgai izaugsmei.

Ierosinātā MFP atbilst ES paplašināšanās un kaimiņattiecību stratēģijai. Tā būtu signāls reģiona partneriem, ka ES ir gatava tos atbalstīt šīs bezprecedenta krīzes laikā. Šajā kontekstā Komisija uzskata, ka ir ievēroti politiskie un ekonomiskie priekšnosacījumi MFP darbībai atbilstoši ierosinātajai summai un veidam.

Ierosinātā MFP attiecas uz Albānijas Republiku, Bosniju un Hercegovinu, Gruziju, Jordānijas Hāšimītu Karalisti, Kosovu, Moldovas Republiku, Melnkalni, Ziemeļmaķedonijas Republiku, Tunisijas Republiku un Ukrainu. Tomēr situācija joprojām attīstās, un Covid-19 krīze kļūst arvien sarežģītāka arī citās valstīs. MFP joprojām ir pieejama arī citām valstīm, kuras ir tiesīgas saņemt atbalstu maksājumu bilances problēmu gadījumā, kas var rasties vēlāk. Komisija sāks arī apspriedi par MFP instrumenta piemērošanas jomu un to, kā tas mijiedarbojas ar citiem ES ārpolitikas virzieniem.

MFP apmērs balstās uz partneru atlikušo ārējā finansējuma vajadzību provizorisku aplēsi, un tajā tiek ņemta vērā to spēja finansēt sevi ar pašu resursiem, jo īpaši izmantojot to rīcībā esošās starptautiskās rezerves, kā arī SVF un Pasaules Bankas sniegtos līdzekļus. Palīdzības apmēra noteikšanā ņem vērā arī vajadzību nodrošināt taisnīgu sloga sadali starp ES un citiem līdzekļu devējiem, kā arī citu ES ārējās finansēšanas instrumentu līdzšinējo izmantošanu un ES vispārējās iesaistes pievienoto vērtību.

Paplašināšanās partneri

Albānija ir īpaši neaizsargāta pret pandēmijas ekonomiskajām sekām sakarā ar tās ciešajām ekonomiskajām attiecībām ar dažām īpaši skartajām ES dalībvalstīm, tūrisma nozīmi un tās lielajām refinansēšanas vajadzībām. Situāciju pasliktina veselības nozares ierobežotās spējas un postījumi, ko radīja 2019. gada novembra zemestrīce, kas jau absorbēja ierobežoto pieejamo fiskālo telpu. Neraugoties uz to, valdība ātri pieņēma politikas atbalsta pasākumus aptuveni 2 % apmērā no IKP par labu skartajiem uzņēmumiem un mājsaimniecībām, kā arī veselības nozarei. Saskaņā ar pārskatīto budžetu fiskālais deficīts sasniegs 4 % no IKP, un valsts parāds 2020. gadā varētu palielināties līdz vairāk nekā 69 % no IKP, lai gan tas šķiet optimistiski. Starptautiskās iestādes prognozē, ka reālais IKP šogad samazināsies par aptuveni 5 %. Papildus fiskālajam deficītam valdībai ir jārefinansē ārējā parāda amortizācija 545 miljonu EUR apmērā (3,8 % no IKP). Sākotnēji bija plānots to daļēji segt, emitējot 500-600 miljonu EUR euroobligāciju, taču pašreizējos apstākļos tik lielas summas izvietošana tirgū šķiet ļoti nenoteikta. Finansējuma deficīts pēc RFI atbalsta no SVF, Pasaules Bankas aizdevumiem un dotācijām no ES Pirmspievienošanās palīdzības instrumenta (IPA) varētu sasniegt 2,5 % no IKP jeb aptuveni 350 miljonus EUR. Šajā kontekstā MFP 180 miljonu EUR apmērā ir pamatota.

Bosnijā un Hercegovinā Covid-19 pandēmijas uzliesmojums krasi saasināja jau notiekošo ekonomikas lejupslīdi, jo īpaši ietekmējot transportu un tūrismu, kā arī darba ņēmēju naudas pārvedumus, kas veido aptuveni 5 % no IKP un nodrošina svarīgu dzīvības artēriju, jo īpaši mājsaimniecībām ar zemiem ienākumiem. Jaunākās prognozes par 2020. gadu paredz, ka ekonomiskā aktivitāte samazināsies par aptuveni 10 %, un strauji pieaugs bezdarbs. Neraugoties uz diezgan stabiliem fiskālajiem nominālajiem rādītājiem, valsts spēja īsā laikā radīt nepieciešamo fiskālo telpu ir ļoti ierobežota. Bosnijas iestādes jau ir lūgušas no SVF ārkārtas finansējumu līdz 330 miljoniem EUR (gandrīz 2 % no IKP). Ekonomikas lejupslīdes rezultātā ievērojami samazināsies ieņēmumi un strauji palielināsies pārskaitījumu apjoms, kā rezultātā ievērojami palielināsies finansējuma vajadzības. Pašreizējās aplēses liecina par atlikušo finansējuma deficītu aptuveni 500 miljonu EUR apmērā (2,8 % no IKP) 2020. gadā pēc SVF (līdz 330 miljoniem EUR, gandrīz 2 % no IKP) un Pasaules Bankas (aptuveni 20 miljoni EUR jeb 0,1 % no IKP) iemaksām. Valsts zemā kredītreitinga dēļ piekļuve starptautiskajiem finanšu tirgiem ir ļoti ierobežota, savukārt valsts finanšu tirgi ir pārāk sekundāri, lai apmierinātu šīs atlikušās finansējuma vajadzības. Šajā kontekstā MFP 250 miljonu EUR apmērā ir pamatota.

Covid-19 pandēmijas uzliesmojums un ar to saistītā norobežošana būtiski ietekmē Kosovas ekonomiku, jo ir traucēta tirdzniecība un finanšu plūsmas. Pārvedumi, kas veido vairāk nekā 10 % no IKP, finansē ievērojamu privātā patēriņa daļu, savukārt pakalpojumu eksports uz diasporu (galvenokārt tūrisms) mazina ļoti lielu preču tirdzniecības deficītu (vairāk nekā 40 % no IKP). Vēl viena Kosovas ekonomikas neaizsargātība ir nestabilais privātais sektors, kurā dominē mikrouzņēmumi ar ierobežotām likviditātes rezervēm. Ņemot vērā iepriekš minēto, reālais IKP 2020. gadā samazināsies par aptuveni 5 %. Neraugoties uz diezgan stabiliem fiskālajiem nominālajiem rādītājiem 2019. gadā, fiskālā telpa ir ļoti ierobežota. Kosovai nav piekļuves starptautiskajiem finanšu tirgiem (kredītreitinga neesības dēļ), gandrīz divas trešdaļas tās kopējā parāda tur šaura ieguldītāju bāze Kosovas Pensiju drošības trasta fondā un centrālajā bankā, kas veido attiecīgi aptuveni 38 % un 23 % no kopējā parāda. Krass publisko ieņēmumu kritums apvienojumā ar lieliem pamatmaksājumiem un pasākumiem reaģēšanai uz krīzi rada akūtu likviditātes risku. SVF lēš, ka laikposmā no aprīļa līdz jūnijam budžeta ieņēmumi ik gadu samazināsies par 50-60 %, kaut arī pagaidu valdība apstiprināja ārkārtas pasākumu kopumu 180 miljonu EUR apmērā. Paredzams, ka valdības atlikums bankā, kas jau ir samazinājies zem likumā noteiktajiem 4,5 % no IKP, 2020. gadā turpinās samazināties līdz 2,5 % no IKP. Kosova ir lūgusi un SVF Valde pēc tam 10. aprīlī apstiprināja SVF ārkārtas likviditātes palīdzību 51,6 miljonu EUR apmērā ar RFI starpniecību. Saskaņā ar pašreizējām prognozēm atlikušais finansējuma deficīts tiek lēsts aptuveni 210 miljonu EUR apmērā. Šajā kontekstā MFP 100 miljonu EUR apmērā ir pamatota.

Melnkalne ir īpaši pakļauta pandēmijas ekonomiskajām sekām, jo tā ļoti lielā mērā paļaujas uz tūrisma nozari, kā arī tai ir lielas ārējā finansējuma vajadzības. Melnkalnē 2020. gadā ir dziļa recesija, un starptautiskās iestādes prognozē reālu ekonomikas sarukumu līdz pat 9 % apmērā. Tūrisms, kas ir viena no visvairāk skartajām nozarēm, veido vairāk nekā 20 % no IKP un ir galvenais ārvalstu valūtas, nodarbinātības un fiskālo ieņēmumu avots. Tomēr koronavīrusa izplatības ierobežošanas pasākumi apturēja tūrismu un ceļošanu laikā, kad šīm darbībām sākās karstā sezona. Neraugoties uz ierobežoto fiskālo telpu, valdība ātri pieņēma politikas atbalsta pasākumus aptuveni 2 % apmērā no IKP, lai palīdzētu ekonomikai pārvarēt pandēmijas sekas. Pasākumi jo īpaši attiecas uz atliktiem nodokļu maksājumiem un sociālajām iemaksām , moratoriju aizdevumu atmaksai un nomas maksājumiem par valstij piederoša īpašuma nomu, kā arī uzņēmumiem un darba ņēmējiem paredzētām subsīdijām. Finanšu ministrijas provizoriskās aplēses paredz, ka 2020. gadā fiskālais deficīts palielināsies līdz vairāk nekā 7 % no IKP un valsts parāds palielināsies vēl par 2,6 procentpunktiem līdz 82 % no IKP, kas ir augstākais rādītājs reģionā. Finansējuma deficīts pēc SVF un Pasaules Bankas aizdevumiem un ES dotācijām varētu sasniegt aptuveni 120 miljonus EUR. Šajā kontekstā MFP 60 miljonu EUR apmērā ir pamatota.

Ziemeļmaķedonijā ekonomika ir būtiski traucēta, jo paplašināti sociālās ierobežošanas pasākumi nopietni ietekmē ražošanas apjomu un nodarbinātību, un ir spēcīgi ietekmēta ārējās tirdzniecības darbība. Pašreizējās prognozes liecina, ka reālais IKP 2020. gadā samazināsies par aptuveni 4 %. Valdība ir laikus veikusi plašus pasākumus, lai aprīlī un maijā atbalstītu MVU likviditāti un nodarbinātību visvairāk skartajās nozarēs. Tomēr fiskālā telpa nolūkā pielāgoties krīzes sociālekonomiskajām sekām ir ierobežota. Labākajā gadījumā valdība paredz ieņēmumu samazinājumu par 20 % 2020. gadā salīdzinājumā ar sākotnējo budžetu un plāno pārdalīt izdevumus, nepalielinot maksimālo apjomu. Pamatojoties uz 2019. gada IKP, tas nozīmētu deficītu aptuveni 8 % apmērā. Paredzams, ka ievērojami samazināsies privātie pārskaitījumi no ārvalstīm, tajā skaitā darba ņēmēju naudas pārvedumi, kā arī ārvalstu tiešo ieguldījumu ieplūde, tādējādi samazinot rezervju segumu. Turklāt 2020.–2021. gadā valdībai, kā arī publiskiem uzņēmumiem ir īpaši lielas iekšējās un ārējās refinansēšanas vajadzības, kuru kopsumma ir 1,65 miljardi EUR (aptuveni 7,3 % no 2019. gada IKP katrā no abiem gadiem). Tas ietver 500 miljonu EUR 2014. gada euroobligāciju, daļas no 2015. gada euroobligācijas un Pasaules Bankas 2013. gadā piešķirtās politikā balstītās garantijas amortizāciju, kā arī valsts autoceļu publiskā uzņēmuma, kura uzdevums ir ieviest galveno autotransporta infrastruktūru, lielu ārvalstu komercaizdevumu atmaksu. Valdība no SVF ar RFI starpniecību ir lūgusi palīdzību, kas sasniedz 177 miljonus EUR, kā arī aizdevumu no Pasaules Bankas. Saskaņā ar pašreizējām aplēsēm pēc SVF, Pasaules Bankas un ES dotāciju finansējuma saglabāsies finansējuma deficīts aptuveni 330 miljonu EUR apmērā. Šajā kontekstā MFP 160 miljonu EUR apmērā ir pamatota.

Austrumu kaimiņreģions