Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu Komitejai - Ceļā uz visaptverošu Eiropas starptautisko ieguldījumu politiku /* COM/2010/0343 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOMISIJA | Briselē, 7.7.2010 COM(2010)343 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Ceļā uz visaptverošu Eiropas starptautisko ieguldījumu politiku KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Ceļā uz visaptverošu Eiropas starptautisko ieguldījumu politiku Ieguldījumi iezīmē jaunu kopējās tirdzniecības politikas robežu. Lisabonas līgums paredz, ka Savienība veicina tiešo ārvalstu ieguldījumu ierobežojumu pakāpenisku atcelšanu. Līgums piešķir Savienībai ekskluzīvu kompetenci šajā jomā[1]. Šajā paziņojumā meklēti risinājumi, kā Savienība varētu izvērst starptautisko ieguldījumu politiku, kas palielinātu ES konkurētspēju un tādējādi tuvotos mērķim panākt gudru, ilgtspējīgu un integrējošu izaugsmi, kā noteikts ES stratēģijā “Eiropa 2020”[2]. Šajā paziņojumā aplūkoti svarīgākie ES ieguldījumu politikas virzieni nākotnei, kā arī galvenie parametri tūlītējai rīcībai šajā jomā. Vienlaikus ar šo dokumentu Komisija ir pieņēmusi priekšlikumu regulai, ar ko nosaka pārejas pasākumus ieguldījumu nolīgumiem starp dalībvalstīm un trešām valstīm[3]. Regulas mērķis ir nodrošināt tiesisko noteiktību kā ES, tā ārvalstu ieguldītājiem, kas darbojas saskaņā ar minēto nolīgumu noteikumiem. Ierosinātā regula un šis paziņojums ir vienīgi pirmais solis Eiropas starptautisko ieguldījumu politikas izstrādē, kura būs pakāpeniska un mērķtiecīga un kurā tiks ņemta vērā reakcija uz šo paziņojumu. DEFINīCIJA, IETEKME UN JAUNāKāS TENDENCES Parasti uzskata, ka tiešie ārvalstu ieguldījumi (TĀI) ietver visus ārvalstu ieguldījumus, kuri tiek izmantoti, lai izveidotu ilgstošas un tiešas saites ar uzņēmumu, kuram darīts pieejams kapitāls, lai veiktu saimniecisko darbību[4]. Ja tiek ieguldīts akcijās, šā mērķa labad akcionārs ar akcijām var reāli piedalīties uzņēmuma vadībā vai ietekmēt tā lēmumus[5]. Ar ārvalstu ieguldījumiem ir citādi, jo tie nav saistīti ar vēlmi ietekmēt uzņēmuma vadību un lēmumus. Šādus ieguldījumus, kam bieži vien ir īstermiņa un dažkārt spekulatīvs raksturs, kopā vispārīgi dēvē par “portfeļa ieguldījumiem”[6]. Globalizācijas laikmetā noticis straujš kapitāla aprites pieaugums, tostarp jo īpaši TĀI. TĀI plūsmas, kas vienlaikus ir globalizācijas cēlonis un sekas, 2007. gadā pirms ieguldījumus skāra globālās ekonomikas un finanšu problēmas, sasniedza rekordlielu apmēru, proti, gandrīz 1500 miljardus euro[7]. TĀI ir svarīgs ražīguma pieauguma avots, un gan iekšzemē, gan ārvalstīs tiem ir izšķirīga nozīme uzņēmējdarbības un nodarbinātības veidošanā un organizēšanā. Izmantojot TĀI, uzņēmumi veido globālās piegādes ķēdes, kas ietilpst modernajā starptautiskajā ekonomikā. Inovācija transporta un informācijas tehnoloģiju jomā savukārt veicinājusi tirdzniecību un globalizāciju to uzņēmumu saimnieciskajā darbībā, kuri neietilpst lielās korporācijās. Ieguldījumi un tirdzniecība mūslaikos ir savstarpēji atkarīgi un viens otru papildina. Pašlaik aptuveni puse pasaules tirdzniecības notiek starp starptautisku uzņēmumu meitasuzņēmumiem, kas tirgojas ar preču starpproduktiem un starppakalpojumiem. Attiecība starp TĀI un ekonomikas izaugsmi un labklājību ir sarežģīta, tomēr to līdzsvaro iekšupējo un ārupējo ieguldījumu pozitīvā ietekme uz izaugsmi un nodarbinātību Eiropas Savienībā un ārpus tās, tostarp jaunattīstības valstīs. Eiropas Savienībā ārupējie ieguldījumi lielā mērā pozitīvi ietekmē Eiropas uzņēmumu konkurētspēju, konkrēti, panākot lielāku ražīgumu. Pārskatot pašreizējo stāvokli TĀI un nodarbinātības pētniecības jomā, pretēji dažkārt paustam viedoklim tomēr nav konstatēts, ka ārupējiem ieguldījumiem kopumā būtu kāda izmērāma negatīva ietekme[8]. Kaut arī kopumā bilance ir pozitīva, tomēr konkrētās nozarēs, ģeogrāfiskā teritorijā un/vai atsevišķos gadījumos noteikti varētu būt arī negatīva ietekme. Kopumā Eiropas Savienībā iekšupējie TĀI izteikti ir saistīti ar ieguvumiem, konkrēti, ārvalstu ieguldījumi palīdzējuši radīt darba vietas, optimizēt resursu sadali, panākt tehnoloģiju un prasmju pārnesi, palielināt konkurenci un veicināt tirdzniecību. Tas izskaidro, kāpēc dalībvalstis, līdzīgi kā citas valstis visā pasaulē, veltī daudz spēku, lai piesaistītu ārvalstu ieguldījumus. Pašlaik ES ir pasaulē vadošā TĀI saņēmēja un devēja. Cita starpā ieguldījumu jomā Eiropas Savienība, būdama “tirgus līdere”, gūst no atvērtības pārējai pasaulei. Lai gan TĀI krājumi un plūsmas pašlaik lielā mērā koncentrējas rūpnieciski attīstītajās valstīs, gan kā ieguldītājas, gan kā ieguldījumu saņēmējas ļoti aktīvas kļuvušas strauji augošās tirgus ekonomikas, cita starpā izmantojot tādus valsts sponsorētus ieguldījumus kā valsts ieguldījumu fondus, kuros ietilpst ne vien vairāk aktīvu, bet kuri arī dažādojuši ieguldījumu politiku salīdzinājumā ar situāciju iepriekš[9]. Šī tendence kļuvusi izteiktāka pašreizējā pasaules ekonomikas problēmu laikā, kad ieguldījumi strauji augošajās ekonomikās un no tām palielinājušies vai arī samazinājušies mazāk krasi nekā plūsmas starp rūpnieciski attīstītajām valstīm. Globālajās TĀI plūsmās (kā iekšupējās, tā ārupējās) tas kopumā izraisījis strauji augošo ekonomiku relatīvās daļas pieaugumu. Tādējādi, lai piesaistītu un veicinātu ieguldījumus no visām pasaules daļām un uz tām, ES globālajā konkurencē nevar atļauties otršķirīgu lomu. IEGULDīJUMI — JAUNA KOPēJāS TIRDZNIECīBAS POLITIKAS ROBEžA Ar ieguldījumiem saistītus lēmumus pirmām kārtām virza tirgus apsvērumi, t. i., gaidāmie ieguvumi no ieguldījumiem. Tomēr šos lēmumus lielā mēra ietekmē ekonomiskā, politiskā un juridiskā vide konkrētajā ekonomikā. Ieguldītājus saista stabila, veselīga un paredzama vide. Kopēja starptautisko ieguldījumu politika nav vienīgais faktors, kas nosaka iekšupējās un ārupējās TĀI plūsmas. Tomēr tā kalpo pamatmērķim nodrošināt ieguldītājiem spēju darboties atvērtā, pienācīgi un taisnīgi regulētā uzņēmējdarbības vidē gan uzņēmējvalstī, gan pāri tās robežām. Šajā ziņā, izstrādājot politiku, joprojām kā kritēriju vajadzētu saglabāt atvērtību ieguldījumiem. ES arī turpmāk būs ieguldījumiem atvērta vide, kas labprāt uzņems ārvalstu ieguldītājus un viņu devumu Eiropas ekonomikai un sabiedrībai kopumā. Vienlaikus Savienībai jāpanāk, lai ES ieguldītāji ārvalstīs varētu darboties vidē, kurā valda taisnīgi konkurences nosacījumi, tādējādi pakāpeniski atceļot ieguldījumiem noteiktos ierobežojumus un nodrošinot vienotus un optimālus apstākļus ieguldījumiem. Tāpēc ieguldījumu jomā vajadzīga aktīvāka pieeja ES attiecībām ar trešo personu partneriem, veicinot divvirzienu plūsmas. Pašlaik jau ir tapušas vairākas svarīgas iestrādes un situācijas pētījumi, ieskaitot vērienīgo analītisko darbu, ko veikušas tādas starptautiskas organizācijas kā ESAO un UNCTAD . Tie ir kopējās starptautiskās ieguldījumu politikas pamats. a) Ieguldījumu politikas pamatelementi Dalībvalstu ieguldījumu politiku pēdējos 50 gados vislabāk raksturo tā saukto divpusējo ieguldījumu līgumu (DIL) skaits, kurus tās noslēgušas ar trešām valstīm. Vācija bija pirmā valsts pasaulē, kas noslēdza DIL (tas notika 1959. gadā), un daudzas pasaules valstis, tostarp visas dalībvalstis, izņemot vienu, sekoja tās priekšzīmei[10]. Dalībvalstīs pašlaik darbojas kopumā gandrīz 1200 nolīgumu, kas aptver visus ieguldījumu veidus, tā ir aptuveni puse no patlaban pasaulē spēkā esošajiem ieguldījumu nolīgumiem[11]. Šā paziņojuma pielikumā iekļauts pārskats par DIL, ko noslēgušas dalībvalstis. Slēdzot DIL, dalībvalstis meklējušas un ieguvušas konkrētas garantijas no trešām valstīm par to attieksmi pret dalībvalstu ieguldītājiem un ieguldījumiem, piemēram, apņemšanos nepieļaut netaisnīgu un diskriminējošu attieksmi vai sniegt garantiju, ka atsavināšanas gadījumā tiks saņemta drīza, pienācīga un reāla kompensācija. Šīs ieguldījumu aizsardzības garantijas ir svarīgs elements, kas veido uzticību tam, ka tiks panākta pareizu ar ieguldījumiem saistītu lēmumu pieņemšanai vajadzīgā tiesiskā noteiktība. Tādējādi šādi ieguldījumu nolīgumi uzskatāmi par efektīvu līdzekli, kas veicina un piesaista ieguldījumus, jo īpaši valstīs, kurās pašu iestādes un ekonomikas politika netiek uzskatīta par tādu, kas varētu pienācīgi sniegt šādas garantijas. Tomēr ne visas dalībvalstis ir noslēgušas šādus nolīgumus, un ne visi nolīgumi nodrošina vienlīdz augstus standartus. Tādēļ ES uzņēmumiem, kas iegulda ārvalstīs, jāsaskaras ar netaisnīgiem konkurences nosacījumiem atkarībā no tā, vai tos saskaņā ar konkrētas dalībvalsts noslēgtu DIL uzskata par rezidentiem. Vēl viena dalībvalstu nolīgumu iezīme ir tāda, ka attieksme pret ieguldītājiem ir tikai divējāda: “ienācēji” vai “nostiprinājušies”. Tādējādi dalībvalstu DIL neparedz konkrētas saistības attiecībā uz ienākšanas nosacījumiem ne no trešām valstīm attiecībā uz ārupējiem ieguldījumiem, ko veic dalībvalstu uzņēmumi, ne arī otrā virzienā. ES līmenī slēdzot daudzpusējos un divpusējos nolīgumus par piekļuvi ieguldījumu tirgum un ieguldījumu liberalizāciju, Eiropas Savienība ir sākusi pakāpeniski aizpildīt plaisu starp “ienācējiem” un “tiem, kas ir nostiprinājušies”. Visiem ES ieguldītājiem tādējādi uzlabojušies piekļuves apstākļi tirgum, konkrēti, nodrošināta nediskriminējoša attieksme pret ieguldītājiem, tiem ienākot trešo valstu tirgū[12]. b) Ceļā uz kopēju starptautisko ieguldījumu politiku Visaptverošai kopējai starptautisko ieguldījumu politikai jāmēģina labāk risināt ieguldītāju vajadzības no plānošanas līdz peļņas gūšanas posmam vai no pirmsnostiprināšanās līdz nostiprināšanās posmam. Tādējādi mūsu tirdzniecības politikai jātiecas integrēt ieguldījumu liberalizāciju un ieguldījumu aizsardzību. Pētījumi apliecina, ka ieguldījumu pamatnoteikumi vispārējos tirdzniecības nolīgumos ietekmē tirdzniecību un TĀI plūsmas dziļāk vai ka, kombinējot ieguldījumu pamatnoteikumus un noteikumus, kas liberalizē citas ekonomikas daļas, kopā vairāk ietekmē tirdzniecību un ieguldījums[13]. Starptautisko ieguldījumu politiku, kas virzīta uz atbalstu Eiropas uzņēmumu konkurētspējai, vislabāk veicinās sadarbība un sarunas Savienības līmenī[14]. Efektivitātes labad trešo valstu garantijām attiecībā uz ieguldījumu nosacījumiem vajadzētu būt saistošām saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem. Tādējādi, ar trešām valstīm vedot sarunas par ieguldījumiem, kuras var balstīties uz vairāk nekā 1100 DIL, kas pašlaik ir spēkā, ES spēs paplašināt, precīzāk noteikt un aizsargāt konkurētspējīgo vidi, kura pašlaik pieejama visiem ES ieguldītājiem. Ilgtermiņā mums jāsasniedz situācija, kurā ieguldītājiem no ES un trešām valstīm nebūs jāpaļaujas uz DIL, ko noslēgusi kāda dalībvalsts reālai ieguldījumu aizsardzībai. Ieguldījumu politiku bieži vien papildina dalībvalstu un zemāku pārvaldes līmeņu centieni veicināt ieguldījumus. Iestādes konkurences apstākļos veicina kā iekšupējos, tā ārupējos ieguldījumus savā jurisdikcijā un no tās, tāpat kā tirdzniecības vai eksporta veicināšanas jomā. Tās parasti izmanto dažādus instrumentus, sākot ar ieguldījumu stimuliem un beidzot ar palīdzību un atbalsta shēmām. Kaut arī Savienība ir atbildīga par to, lai tiktu veicināts Eiropas modelis un vienotais tirgus kā ārvalstu ieguldītāju[15] galamērķis, nešķiet ne iespējams, ne vēlams aizstāt dalībvalstu veiktos ieguldījumu veicināšanas pasākumus, ciktāl tie atbilst kopējai tirdzniecības politikai un paliek saderīgi ar ES tiesību aktiem. ES IEGULDīJUMU SARUNU PROGRAMMA Tāpat kā visās Eiropas politikas veidošanas jomās Savienības rīcībai būtu jāpanāk labāki rezultāti nekā panākušas vai varētu panākt dalībvalstis atsevišķi. Tādējādi Savienības nākotnes rīcībai šajā jomā jāiedvesmojas un jāvadās pēc labākajiem pieejamajiem standartiem tā, lai visiem ES ieguldītājiem nodrošinātu taisnīgus un kvalitatīvus konkurences noteikumus. Tomēr modelis, kas derētu visiem, attiecībā uz ieguldījumu nolīgumiem ar trešām valstīm nebūtu ne iespējams, ne vēlams. Savienībai būs jāņem vērā katru konkrēto sarunu konteksts. Konkrētajās ieguldījumu sarunās, cita starpā nosakot standartus, Savienībai būtu jāvadās pēc ieinteresēto personu interesēm savā pusē, kā arī mūsu partneru attīstības līmeņa. Tāpat jāņem vērā arī to spēkā esošo nolīgumu raksturs, ko dalībvalstis noslēgušas ar kādu trešo valsti. Lielākajai daļai DIL, ko pēdējā laikā noslēgušas dalībvalstis, ir līdzīga struktūra un saturs, tomēr ir arī dažas atšķirības. No tām var būt atkarīgi arī mērķi, kas sasniedzami konkrēto sarunu kontekstā. Komisija nākotnes ieguldījumu nolīgumu jomā piedāvā šādus vispārīgus principus un parametrus. Tie izstrādājami un iedzīvināmi sarunu ieteikumos, kas izstrādājami katrai valstij atsevišķi un ko Komisija iesniegs pēc šā paziņojuma. a) Partnervalstu atlases kritēriji TĀI pašlaik lielā mērā koncentrēti valstīs ar attīstītu ekonomiku. Tas atspoguļo šo valstu ekonomisko nozīmīgumu, ko raksturo IKP, taču arī norāda, ka ārvalstu ieguldītājiem, kuri dominē dažos no šiem tirgiem, tur ir kopumā labvēlīgi apstākļi. Faktiskās tirdzniecības un ieguldījumu plūsmas pašas par sevi ir svarīgi faktori, kas jāņem vērā, nosakot ES prioritātes ieguldījumu sarunās. Savienībai būtu jāvirzās pa tādu ceļu, kas būtu vēlams Savienības ieguldītājiem, liberalizējot ieguldījumu plūsmas un tādējādi paverot ceļu uz ārvalstīm. Pašlaik situācijā, kad pieaug konkurence, īpašas iespējas piedāvā tirgi, kam raksturīga ievērojama ekonomiskā izaugsme vai izaugsmes izredzes. Svarīgi, lai ES ieguldītājiem būtu pieejami šie tirgi un pārmaiņu situācijā, kurā šīs ekonomikas varētu nonākt, būtu pieejamas pietiekamas garantijas, ka attieksme pret tiem būs taisnīga un paredzama. Politiskā, institucionālā un ekonomiskā vide mūsu partnervalstīs cita starpā noteiks arī ES intereses ieguldījumu sarunās. Tas, cik stipri ieguldītājus aizsargās uzņēmējvalsts vai starptautiska šķīrējtiesa izšķirs to, kuras tiks atzītas par prioritārām valstīm ES ieguldījumu sarunās. Konkrēti, mūsu partneru spējas un iedibinātā prakse tiesiskuma uzturēšanā, veidojot noteiktu un veselīgu vidi ieguldītājiem, ir svarīgākie noteicošie faktori, lai novērtētu ieguldījumu aizsardzības sarunu kvalitāti. Izredzes integrēt ieguldījumus kopējā tirdzniecības politikā īstermiņā radīsies pašreizējās tirdzniecības sarunās, kurās Savienība līdz šim ir koncentrējusies tikai uz ieguldītāju piekļuvi tirgum[16]. Noslēgt jaunākās paaudzes konkurences virzītos brīvās tirdzniecības nolīgumus (BTN) ir rosinājis tieši mērķis atraisīt svarīgu augošu pasaules tirgu potenciālu ES tirdzniecībai un ieguldījumiem. Savienība ir ieinteresēta paplašināt sarunu jomu, pilnībā aptverot ieguldījumu jomu. Dažos gadījumos mēs varētu arī atsaukties uz pieprasījumu, ko izteikuši paši sarunu partneri. ES un Kanādas sarunās par visaptveroša ekonomikas un tirdzniecības nolīguma noslēgšanu mūsu partneris izteicis interesi noslēgt nolīgumu, kas aptvertu ieguldījumu aizsardzību. Citas iesāktās sarunas, kurās būtu jāizvērtē ieguldījumu aizsardzība, ietver ES un Indijas sarunas par vispārēju tirdzniecības un ieguldījumu nolīgumu, ES un Singapūras sarunas par brīvās tirdzniecības nolīgumu un ES un Mercosur valstu tirdzniecības sarunas. Īsā līdz vidējā termiņā Savienībai būtu jāizvērtē, kādos apstākļos būtu vēlams slēgt atsevišķus ieguldījumu nolīgumus. Ķīna , kur liela daļa ieguldījumu, arī no ES, tiek veikti jaunās nozarēs, varētu būt viena no valstīm, ar ko noslēgt atsevišķu ieguldījumu nolīgumu, kuram vajadzētu aptvert visus aktīvu veidus, tostarp intelektuālā īpašuma tiesības. Komisija izvērtēs, vai ir vēlams un iespējams noslēgt šādu ieguldījumu līgumu ar Ķīnu, un sniegs ziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam. Arī ar Krieviju saistītas īpašas iespējas un problēmas Eiropas ieguldītājiem. Dziļāk jāizvērtē un jāapspriež sarunas ar Krieviju par ieguldījumiem, ieskaitot ieguldījumu aizsardzību, piemēram, saistībā ar tādu visaptverošu nolīgumu kas aizstātu partnerības un sadarbības nolīgumu. Ja visaptverošs, plaša mēroga ieguldījumu līgums ar kādu valsti vai valstu kopu pārredzamā nākotnē izrādās neiespējams vai neieteicams, risinājums varētu būt nozares nolīgumu slēgšana, kuru vēlamību, iespējamību un paredzamo ietekmi izvērtēs papildus. Nozaru sarunās jāņem vērā šajā paziņojumā izklāstītie principi, un tām arī turpmāk jāatbilst pavērsieniem kopējā ieguldījumu politikā. Tāpat ilgtermiņā varētu izvērtēt daudzpusējas iniciatīvas iespējamību. b) Tiešo ārvalstu ieguldījumu papildu ietekme Ieguldītāju intereses lielākoties saistītas ar savu aktīvu izveidošanu un pārvaldīšanu ārzemēs, taču šādi tiešie ieguldījumi vienmēr izraisīs papildu pārnešanu, piemēram, peļņas repatriāciju. Svarīgi, ka kopēja starptautisko ieguldījumu politika ne vien nodrošina pašu tiešo ieguldījumu veikšanu, proti, ārvalstu uzņēmuma iegādi vai dibināšanu, bet arī nodrošina un aizsargā visas darbības, kas papildina ieguldījumu un ļauj to realizēt: maksājumus, nemateriālos aktīvus, piemēram, intelektuālā īpašuma tiesības u. c. Šajā ziņā, izstrādājot ieguldījumu politiku, jāņem vērā Līguma nodaļa par kapitālu un maksājumiem (LESD 63.−66. pants), kas paredz, ka principā ir aizliegti visi maksājumu un kapitāla aprites ierobežojumi, arī attiecībā uz tiešajiem un portfeļa ieguldījumiem kā dalībvalstu starpā, tā dalībvalstu un trešo valstu starpā. Minētajā nodaļā nav norādīta iespēja slēgt starptautiskus nolīgumus par ieguldījumiem, tostarp portfeļa ieguldījumiem. Tomēr, ciktāl starptautiskie nolīgumi par ieguldījumiem ietekmē nodaļā par kapitālu un maksājumiem ietverto kopējo noteikumu jomu, jāizmanto Savienības ekskluzīvā kompetence slēgt nolīgumus šajā jomā[17]. c) Ieguldījumu aizsardzības standartu noteikšana Galvenais jautājums skar pamatnoteikumus, ko Savienība centīsies ieviest tirdzniecības un ieguldījumu nolīgumos. Patlaban sarunās par ieguldījumiem Savienība lielākoties paļaujas uz vispārējās tirdzniecības sistēmas pamatelementu — nediskriminācijas principu. Nediskrimināciju parasti īsteno, izmantojot divus pamatstandartus – “vislielākās labvēlības režīmu” un “valsts režīmu”, kuri abi gan ir relatīvi, jo paredz salīdzināt piešķirto režīmu, balstoties uz izcelsmi, nevis noteikt režīma absolūto standartu. Tādējādi to būtība tiek noteikta, balstoties uz režīmu, ko valsts noteikusi ārvalstu ieguldītājiem un ieguldījumiem un saviem ieguldītājiem un ieguldījumiem. Nediskriminācijai arī turpmāk jābūt ES ieguldījumu sarunu galvenajam elementam, taču divpusējos ieguldījumu līgumos tiek izmantoti vēl citi standarti, piemēram, “taisnīga un vienlīdzīga attieksme” pēc nostiprināšanās un pilnīgas “drošības un aizsardzības” režīms. Izmantojot šos standartus, nav jāsalīdzina režīms, kas piemērojams līdzīgiem ieguldījumiem. Turklāt vairāki dalībvalstu DIL paredz aizsargāt līgumtiesības, ko ieguldījumu saņēmējvalsts piešķir ieguldītājam (“jumta klauzula”). Šādus standartus parasti izmanto dalībvalstu divpusējos ieguldījumu līgumos, un citu starpā tiem ir liela nozīme, ES līmenī veicinot sarunas par ieguldījumu nolīgumiem. Svarīgi dalībvalstu paraugprakses elementi ir klauzulas, ar kurām tiek izvirzīti konkrēti nosacījumi uzņēmējvalstu atsavināšanas tiesību izmantošanai. Lai gan no LESD 345. panta izriet, ka līgums neietekmē dalībvalsts tiesības izlemt, vai konkrētais aktīvs pieder publiskai vai privātai personai, Tiesas judikatūra liecina, ka tas nebūt neatbrīvo atsavināšanas pasākumus no līguma pamatnoteikumu, tostarp noteikumu par tiesībām veikt uzņēmējdarbību un brīvu kapitāla apriti, piemērošanas[18]. Tādējādi atsavināšanas pasākumiem ES jābūt nediskriminējošiem[19] un proporcionāliem, lai sasniegtu to likumīgo mērķi, piemēram, paredzot atbilstošu kompensāciju[20]. Tāpēc Savienībai turpmākajos ieguldījumu vai tirdzniecības nolīgumos jāiekļauj precīzas klauzulas, kurās tas tiek aptverts. Jānodrošina skaidri noteikts līdzsvars starp dažādajām interesēm, tādām kā ieguldītāju aizsardzība pret nelikumīgu atsavināšanu vai katras puses tiesības regulēt publiskās intereses. Tāpat tajos jāiekļauj ES klauzulas, kas nodrošina, ka ieguldītāji var brīvi pārnest kapitāla un maksāšanas līdzekļus. Visbeidzot jāatgādina, ka Savienības tirdzniecības un ieguldījumu politikai jāatbilst veidam, kādā ES un tās dalībvalstis regulē saimniecisko darbību gan Savienībā, gan pāri tās robežām. Ieguldījumu nolīgumiem jābūt saderīgiem ar pārējiem Savienības un tās dalībvalstu politikas virzieniem, tostarp ar politiku vides aizsardzības, pienācīga darba, veselības un drošības darba vietā, patērētāju aizsardzības, kultūras daudzveidības, attīstības un konkurences jomā. Ar ieguldījumu politikas palīdzību Savienība un tās dalībvalstis arī turpmāk varēs pieņemt un izpildīt pasākumus, kas vajadzīgi sabiedriskās politikas mērķu sasniegšanai. Izstrādājot kopēju ieguldījumu politiku, plašāk jāievēro arī Savienības ārējās darbības mērķi un principi, tostarp jāveicina tiesiskums, cilvēktiesības un ilgtspējīga attīstība (LESD 205. pants un LES 21. pants). Šajā ziņā svarīgs dokuments, kas palīdz radīt līdzsvaru starp ieguldītāju tiesībām un pienākumiem, ir ESAO Pamatnostādnes daudznacionāliem uzņēmumiem, kuras patlaban tiek atjauninātas. d) Ieguldījumu saistību izpilde Savienības galvenais mērķis ir nodrošināt, lai ieguldījumu noteikumi tiktu faktiski īstenoti. Pēdējos gados Savienība arvien biežāk pievērsusies tam, lai nodrošinātu, ka kopējās tirdzniecības politikas jomā apspriestie nolīgumi var tikt un tiek efektīvi īstenoti, vajadzības gadījumā izmantojot saistošo strīdu izšķiršanu. Savienība visos jaunākajos brīvās tirdzniecības nolīgumos ir iekļāvusi efektīvu strīdu izšķiršanas sistēmu, kas ir noderīga attiecībās starp valstīm. Šāda sistēma nākotnē aptvers ES tirdzniecības un ieguldījumu nolīgumos paredzētos ieguldījumu noteikumus. Lai nodrošinātu ieguldījumu noteikumu faktisku izpildi, ieguldījumu nolīgumos ir paredzēta strīdu izšķiršana starp ieguldītāju un valsti, kas ļauj ieguldītājam celt prasību pret valsti tieši attiecīgajā starptautiskajā strīdu izšķiršanas iestādē[21]. Strīdu izšķiršana starp ieguldītāju un valsti kā galvenais elements, ko Savienība manto no dalībvalstu DIL, ir svarīgs process, jo, veicot ieguldījumus, tiek veidotas ilgtermiņa attiecības ar uzņēmējvalsti, ko ar ieguldījumiem saistītu problēmu gadījumā nevar tik viegli pārvietot uz citu tirgu. Tā kā ieguldītāja un valsts savstarpējo attiecību regulēšana ir vispāratzīta iezīme ieguldījumu nolīgumos, ja tās nebūtu, tas mazinātu ieguldītāju interesi un padarītu uzņēmēju ekonomiku mazāk pievilcīgu, salīdzinot ar citām. Šo iemeslu dēļ turpmākajos ES nolīgumos, kuros paredzēta ieguldījumu aizsardzība, jāiekļauj arī strīdu izšķiršana starp ieguldītāju un valsti. Tas rada zināmas grūtības – gan tādēļ, ka strīdu izšķiršana starp ieguldītāju un valsti ir jautājums, kurš līdz šim vēl nav aplūkots starptautiskajās ekonomikas tiesībās, gan tādēļ, ka Savienības dalība šajā jomā vēsturiski nav bijusi ievērojama. Pašreizējie risinājumi zināmā mērā nav īsti pielāgoti tam, ka šai procesā iesaistās Savienība. Tā, piemēram, Konvenciju par ieguldījumu strīdu izšķiršanu starp valstīm un citu valstu piederīgajiem (ICSID konvencija) var parakstīt un ratificēt Pasaules Bankas dalībvalstis vai Starptautiskās Tiesas Statūtu puse. Eiropas Savienība nav pieskaitāma nevienai no tām. Aplūkojot mehānismus strīdu izšķiršanai starp ieguldītāju un valsti, Savienībai par pamatu jāņem dalībvalstīs pieņemtā prakse, lai iegūtu prasībām atbilstošus mehānismus strīdu izšķiršanai starp ieguldītāju un valsti. Galvenie uzdevumi ir šādi. - - Pārredzamība strīdu izšķiršanā starp ieguldītāju un valsti. Ievērojot saistības, ko ES ir uzņēmusies PTO, Eiropas Savienībai jānodrošina, ka strīdu izšķiršana starp ieguldītāju un valsti tiek veikta pārredzami (ieskaitot strīdu izšķiršanas pieprasījumu, iesniedzamo paskaidrojumu, amicus curiae izklāstu sagatavošanu, atklātās uzklausīšanas un lēmumu publicēšanu). - Strīdu un interpretējošo skaidrojumu atdalīšana. Galvenie jautājumi ir konsekvence un prognozējamība, bet arī jāapsver, vai gadījumos, kad atbilstoši konkrētam nolīgumam varētu būt daudz prasījumu, nebūtu lietderīgi izmantot kvazipastāvīgus šķīrējtiesnešus, kā tas ierasts ar ES brīvās tirdzniecības nolīgumiem saistītajā praksē, un/vai apelācijas mehānismus. - Strīdu izšķiršanai piemērojamie noteikumi . Komisija ar ieinteresētajām personām apspriedīs iespēju Eiropas Savienībai pievienoties ICSID konvencijai, ievērojot, ka šādā gadījumā var rasties vajadzība grozīt ICSID konvenciju[22]. e) Starptautiskā atbildība Jautājums par starptautisko atbildību starp ES un tās dalībvalstīm ES ieguldījumu nolīgumos jāaplūko, ņemot vērā Komisijas mērķi izstrādāt ES līmeņa starptautisko ieguldījumu politiku. Eiropas Savienība, ko pārstāv Komisija, aizstāvēs visas darbības, ko veiks ES iestādes. Ņemot vērā ekskluzīvo ārējo kompetenci, Komisija uzskata, ka Eiropas Savienība arī būs vienīgā, kas nodrošinās aizstāvību saistībā ar pasākumiem, ko veikusi dalībvalsts un kas ietekmē trešo valstu valstspiederīgo vai uzņēmumu veiktos ieguldījumus, kurus skar attiecīgā nolīguma darbības joma. Izstrādājot jaunu starptautisko ieguldījumu politiku, Komisija risinās šo jautājumu, jo īpaši jautājumu par finansiālo kompensāciju, izmantojot pieejamajos instrumentus, tostarp, iespējams, jaunus tiesību aktus. SECINāJUMS Ar Lisabonas līgumu Eiropas Savienībai piešķirot ekskluzīvu kompetenci ārvalstu tiešo ieguldījumu jomā, TĀI tiek integrēti kopējā tirdzniecības politikā. Tas ES ļauj vēlreiz apliecināt apņemšanos radīt atvērtu ieguldījumu vidi, kas ir ļoti būtiska tās labklājībai, un arī turpmāk veicināt ieguldījumus — gan tiešos ieguldījumus, gan portfeļa ieguldījumus —, kas ir arī līdzeklis ekonomikas attīstībai. Līdz šim Savienība un tās dalībvalstis darbojās atsevišķi ceļā uz kopīgo mērķi radīt ieguldītājiem juridisku noteiktību un stabilu, prognozējamu, taisnīgu un atbilstoši regulētu vidi uzņēmējdarbības veikšanai. Kamēr dalībvalstis galveno uzmanību pievērsa visu veidu ieguldījumu veicināšanai un aizsardzībai, Komisija izstrādāja programmu tirgus piekļuves liberalizācijai tiešo ieguldījumu jomā. Šajā ziņā skaidri nodalot darbības ieguldījumu jomā un papildinot tās, ieguldījumu nolīgumi veido diezgan lielu un skaidri nodalītu lauku. Lai nodrošinātu ārējo konkurētspēju, vienādu attieksmi pret visiem ES ieguldītājiem un maksimālu ietekmi sarunās, kopējā starptautisko ieguldījumu politikā jāiekļauj visi ieguldījumu veidi un jo īpaši arī ieguldījumu aizsardzības joma. Savienībai jāņem vērā pieejamā paraugprakse, lai nodrošinātu, ka nevienam ES ieguldītājam nav sliktāki nosacījumi kā tad, ja tas darbotos atbilstoši dalībvalstu DIL. Lai gan ieguldījumu aizsardzība un liberalizācija kļūst par kopējās starptautisko ieguldījumu politikas pamatelementiem, dalībvalstīm vēl aizvien būs daudz darāmā, lai īstenotu ieguldījumu veicināšanas politiku, kas papildinās un būs saderīga ar kopējo starptautisko ieguldījumu politiku. Īstenojot kopējo politiku, Savienībai un tās dalībvalstīm būs vairāk jāsadarbojas un jāsaskaņo sava rīcība. Sarunās par ieguldījumiem, kuras parasti notiek plašāku tirdzniecības sarunu ietvaros, ES centīsies panākt, lai tās partneri apņemtos garantēt un aizsargāt brīvu plūsmu visa veida ieguldījumiem. Vēl viens risinājums ir organizēt atsevišķas sarunas par ieguldījumiem. Īsā laika posmā Komisija centīsies pielāgot sarunu norādes tā, lai nozīmīgu interešu gadījumos vai tad, ja pieprasījumi jau ir noformulēti, sarunu darbības joma tiktu attiecināta uz vairākām valstīm, ar kurām tirdzniecības sarunas jau ir sāktas. Izstrādājot šādu sarunu principus un kritērijus, tiks ņemta vērā dalībvalstu paraugprakse, taču jau šajā paziņojumā iezīmējas aprises un standarti, kas Savienībai jāievēro starptautiskajās sarunās par ieguldījumiem. Atbilstoši iepriekš izklāstītajam ierosinātā regula par pārejas pasākumiem attiecībā uz ieguldījumu nolīgumiem starp dalībvalstīm un trešām valstīm un šis paziņojums ir tikai pirmais solis Eiropas starptautisko ieguldījumu politikas izstrādē, kura būs pakāpeniska un mērķtiecīga un kurā ņems vērā arī reakcija uz šo paziņojumu. Pielikums. Pārskats par divpusējiem ieguldījumu līgumiem, kurus noslēgušas dalībvalstis [pic] Piezīme. Informācija, kas bija Komisijas dienestu rīcībā 2010. gada 15. jūnijā. [1] Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 206. pantā paredzēts, ka Savienība, nodibinot muitas savienību saskaņā ar 28. līdz 32. pantu, vispārēju interešu labā veicina starptautiskās tirdzniecības un tiešo ārvalstu ieguldījumu ierobežojumu pakāpenisku atcelšanu, kā arī muitas un citu šķēršļu mazināšanu. 207. pantā paredzēts, ka tiešie ārvalstu ieguldījumi ir viena no jomām, uz kurām attiecas Savienības kopējā tirdzniecības politika. Saskaņā ar LESD 3. panta 1. punktu kopējā tirdzniecības politika ir ekskluzīvās kompetences joma. [2] Komisijas paziņojums “EIROPA 2020 — Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei”, COM(2010) 2020, 3.3.2010. [3] Komisijas priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko nosaka pārejas pasākumus divpusējiem ieguldījumu nolīgumiem starp dalībvalstīm un trešām valstīm. [4] Termins “tiešie ieguldījumi” lietots EK līguma nodaļā par kapitāla apriti un maksājumiem un tagad — LESD līguma 63.−66. pantā. Šajā kontekstā to interpretējusi Tiesa, ņemot vērā nomenklatūru, kura pievienota pielikumā 1988. gada 24. jūnija Direktīvai 88/361/EEK par Līguma 67. panta īstenošanu (OV L 178, 8.7.1988., 5.−18. lpp.) un kura savukārt ir lielā mērā balstīta uz plaši pieņemtām SVF un ESDO definīcijām. Sk., piem., 2006. gada 12. decembra spriedumu lietā C-446/04 Test Claimants in the FII Group Litigation , Krājums I-11753. lpp., 181. punktu. Sk. arī 2007. gada 24. maija spriedumu lietā C-157/05 Holböck , Krājums, I-4051. lpp., 34. punktu; 2007. gada 23. oktobra spriedumu lietā C-112/05 Komisija pret Vāciju , Krājums, I-8995. lpp., 18. punktu; 2007. gada 18. decembra spriedumu lietā C-101/05 Skatterverket pret A , 46. punktu; 2008. gada 20. maija spriedumu lietā C-194/06 Orange European Smallcap Fund , 100. punktu; 2008. gada 14. februāra spriedumu lietā C-274/05 Komisija pret Spāniju , 18. punktu, un 2009. gada 26. marta spriedumu lietā C-326/07 Komisija pret Itāliju , 35. punktu. [5] Sk., piem., 2006. gada 12. decembra spriedumu lietā C-446/04 Test Claimants in the FII Group Litigation , Krājums I-11753. lpp., 182. punktu; 2007. gada 24. maija spriedumu lietā C-157/05 Holböck , Krājums, I-4051. lpp., 35. punktu; 2007. gada 23. oktobra spriedumu lietā C-112/05 Komisija pret Vāciju , Krājums, I-8995. lpp., 18. punktu; 2008. gada 20. maija spriedumu lietā C-194/06 Orange European Smallcap Fund , 101. punktu, un 2009. gada 26. marta spriedumu lietā C-326/07 Komisija pret Itāliju , 35. punktu. [6] Eiropas Savienības Tiesa jēdzienu “portfeļa ieguldījumi” raksturojusi kā “vērtspapīru iegūšana kapitāla tirgū, kas realizēta vienīgi ar nodomu veikt kapitāla ieguldīšanu, bez nodoma ietekmēt uzņēmuma vadību”. Sk. 2008. gada 26. septembra spriedumu apvienotajās lietās C-282/4 un C-283/04 Komisija pret Nīderlandi , Krājums, I-9141, 19. punktu. [7] Apvienoto Nāciju Organizācijas Tirdzniecības un attīstības konferences (UNCTAD) 2009. gada Pasaules ieguldījumu ziņojums. [8] 2010 Impact of EU outward FDI, Copenhagen Economics . [9] Komisija savu pieeju valsts ieguldījumu fondiem paudusi 2008. gadā. Sk. COM(2008) 115, 27.2.2008. [10] 1959. gada Vācijas un Pakistānas Islama Republikas Divpusējais ieguldījumu līgums. Vienīgā ES dalībvalsts, kurai nav divpusēja ieguldījumu līguma ar trešo valsti, ir Īrija. [11] Apvienoto Nāciju Organizācijas Tirdzniecības un attīstības konferences (UNCTAD) 2009. gada Pasaules ieguldījumu ziņojums, 32. punkts. UNCTAD ziņo, ka kopumā noslēgti 2676 DIL, bet šajā skaitā ietverti ES iekšējie DIL, proti, ES dalībvalstu savstarpējie DIL. [12] Daudzpusējā līmenī pamats saistībām sniegt pakalpojumus komerciālā klātbūtnē ir Vispārējā vienošanās par pakalpojumu tirdzniecību ( GATS ) (“komerciālā klātbūtne” GATS I pantā definēta kā “3. režīms”). Divpusējā līmenī Savienība ir pabeigusi sarunas ar Koreju par brīvās tirdzniecības nolīgumu, kurā ietverti noteikumi par piekļuvi tirgum ieguldītājiem un uzņēmumiem. [13] OECD (2006), Analysis of the economic impact of investment provision in regional trade agreements, OECD Trade Policy Working Paper No. 36, 11.7.2006 . [14] Jāņem vērā, ka saskaņā ar LESD 207. panta 2. punktu Savienībai ir ekskluzīva kompetence autonomi veikt likumdošanas funkciju attiecībā uz TĀI, tāpat citās kopējās tirdzniecības politikas jomās, piemēram, importa un eksporta regulācijā. [15] Komisijas paziņojums “Vienots tirgus 21. gadsimta Eiropā”, COM(2007) 725. [16] Vēl viens juridisks arguments, lai ieguldījumu saistības iekļautu tirdzniecības nolīgumos, saistīts ar to, tirdzniecības nolīgumi, kas atbilst attiecīgajiem PTO noteikumiem par ekonomikas integrāciju, uz to neattiecas PTO pienākums noteikt vislielākās labvēlības režīmu, kurš paredz PTO loceklēm tūlīt un bez nosacījumiem paplašināt vislielākās labvēlības režīmu, attiecinot to uz pārējām organizācijas loceklēm. Citiem vārdiem, tikai tad, ja preferenciālu attieksmi piedāvā tirdzniecības līgumā, piemēram, attiecībā uz piekļuvi ieguldījumu tirgum, tā var arī palikt preferenciāla. Tas vissvarīgāk ir TĀI pakalpojumu nozarēs, ja vien Vispārējā vienošanās par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) aplūko pakalpojumu sniegšanu komerciālā klātbūtnē, kas lielākoties ir TĀI. [17] 3. panta 2. punktā Līgumā par Eiropas Savienības darbību noteikts: “Savienības ekskluzīvā kompetencē ir arī noslēgt starptautisku līgumu, ja tā slēgšana ir paredzēta Savienības leģislatīvajā aktā vai ja tas ir nepieciešams, lai ļautu Savienībai īstenot tās iekšējo kompetenci, vai tiktāl, ciktāl līguma slēgšana ietekmē Savienības kopīgos noteikumus vai maina to darbības jomu.” [18] Sk., piem., 2003. gada 23. februāra spriedumu lietā C-452/01 Ospelt [2003], Recueil I-9743, 24. punktu; 1999. gada 1. jūnija spriedumu lietā C-302/97 Konle [1999], Recueil I-3099, 38. punktu, un 1984. gada 6. novembra spriedumu lietā C-182/83 Fearon , Recueil [1984], 3677. lpp., 7. punktu. [19] EKT 1984. gada 6. novembra spriedums lietā C-182/83, Fearon , Recueil [1984], 3677. lpp. [20] EBTA tiesas 2007. gada 26. jūnija spriedums lietā E-2/06 EFTA uzraudzības iestāde pret Norvēģiju, 79. punkts; ES Pamattiesību hartas 17. panta 1. punkts. [21] Strīdu izšķiršana starp ieguldītāju un valsti ir paredzēta arī Enerģētikas hartas nolīgumā, kurā ES ir nolīguma puse. [22] Eiropas Kopienas ir sekmīgi vienojušās par vairāku starptautisko nolīgumu grozīšanu un ir pievienojušās vairākiem starptautiskiem nolīgumiem/starptautiskām organizācijām, nesen, piemēram, Pasaules Muitas organizācijai.