Komisijas ziņojums par to, kā 2003.–2004. gadā īstenota Regula (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu (Komisijas 23. ziņojums par sociālās jomas tiesību aktu īstenošanu attiecībā uz autotransportu) {SEC(2007) 1359} /* COM/2007/0622 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 12.10.2007 COM(2007) 622 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS par to, kā 2003.–2004. gadā īstenota Regula (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu (Komisijas 23. ziņojums par sociālās jomas tiesību aktu īstenošanu attiecībā uz autotransportu) {SEC(2007) 1359} KOMISIJAS ZIŅOJUMS par to, kā 2003.–2004. gadā īstenota Regula (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu(Komisijas 23. ziņojums par sociālās jomas tiesību aktu īstenoša nu attiecībā uz autotransportu) KOPSAVILKUMS Šis ziņojums ir sestais Komisijas ziņojums par to, kā tiek īstenota Padomes Regula (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu. Šī regula attiecas uz maksimālo transportlīdzekļa vadīšanas laiku un minimālo pārtraukuma un atpūtas laikposmu profesionāliem transportlīdzekļu vadītājiem, kā arī uz pārbaudes procedūrām. Atbilstīgi pievienotajai direktīvai[1] dalībvalstīm jānodrošina, ka vismaz 1 % no visām kravas automobiļu un autobusu profesionālo vadītāju nostrādātajām dienām veic pārbaudes transporta uzņēmumu telpās vai uz ceļa. Lai Eiropas Komisija varētu sagatavot ziņojumu par regulas noteikumu piemērošanu, dalībvalstīm reizi divos gados jāiesniedz vajadzīgā informācija, izmantojot standarta veidlapu. Šis ziņojums ir sagatavots, apkopojot un izanalizējot dalībvalstu iesniegtos datus par 2003.–2004. gadā veiktajām pārbaudēm un izpildes pasākumiem saistībā ar Regulas (EEK) Nr. 3820/85 noteikumiem. Līdztekus būtiskiem nozares statistikas datiem un galvenajām attīstības tendencēm šajā ziņojumā izklāstīts arī dalībvalstu viedoklis par regulas īstenošanu. Neraugoties uz regulā noteikto ziņošanas pienākumu, dažas dalībvalstis neiesniedza vajadzīgo informāciju savlaicīgi un dažas neiesniedza datus vajadzīgajā formātā. Viena valsts iesniedza datus tikai pēc pārkāpumu tiesvedības uzsākšanas. Visi šie apstākļi aizkavēja Komisiju sagatavot šo divgadu ziņojumu. Lai neaizkavētu nākamā ziņojuma sagatavošanu, ir ļoti svarīgi, lai dalībvalstu ziņojumus par 2005.–2006. gadu Komisija saņemtu līdz 2007. gada 30. septembrim. Tajos pirmo reizi būs jābūt iekļautai informācijai par Darba laika direktīvas 2002/15/EK īstenošanu, kā noteikts minētās direktīvas 13. panta 1. punktā. Tas Komisijai ļaus izstrādāt visaptverošu ziņojumu, kurā ietverta visa būtiskā informācija par sociālo noteikumu īstenošanu autotransporta jomā. Izanalizējot saņemtos datus, jākonstatē, ka piecās dalībvalstīs (Beļģijā, Vācijā, Francijā, Luksemburgā un Austrijā) pārbaudīto darba dienu skaits ir palielinājies. Pārējās dalībvalstīs pārbaudīto darba dienu skaits ir samazinājies, tomēr vēl aizvien pārsniedz prasīto obligāto līmeni*. Pārbaudīto darba dienu vidējais kopskaits (datus par savas valsts un citu valstu transportlīdzekļu vadītājiem kopā ņemot) 2003.–2004. gadā samazinājās līdz aptuveni 2,3 miljoniem salīdzinājumā ar vidēji 2,6 miljoniem pārbaudīto darba dienu iepriekšējā pārskata periodā. Visas dalībvalstis, izņemot Zviedriju un Portugāli, pārsniedza pārbaužu pamatstandartu, kas ir 1 % no profesionālo transportlīdzekļu vadītāju darba dienām, bet Vācija, Spānija, Francija, Luksemburga un Malta pārsniedza 2 %. Norvēģija un Šveice arī nepārprotami pārsniedza 2 %. Kopējais reģistrēto pārkāpumu skaits vairākās dalībvalstīs ir arvien palielinājies, pie kam dažās no tām šis pieaugums ir bijis būtisks. Pārkāpumu skaits attiecībā uz pārtraukuma un atpūtas laikposmiem kopumā ir palielinājies, bet attiecībā uz transportlīdzekļa vadīšanas laiku – samazinājies. Atklāto pārkāpumu vidējais kopskaits nav daudz mainījies. Uz katrām 100 pārbaudītajām darba dienām Eiropas izpildes iestādes atklājušas vidēji 2,8 pārkāpumus, kas ir gandrīz tikpat kā 2001.–2002. gadā. Tomēr ir lielas atšķirības starp dalībvalstīm – dažās atklāto pārkāpumu rādītājs pārsniedz 5, bet citās tas ir mazāks par 1. Situācijai vajadzētu ievērojami uzlaboties, jo ir pieņemti jaunie tiesību akti par transportlīdzekļa vadīšanas laiku un atpūtas laikposmiem autotransporta jomā[2], kuri daļēji stājās spēkā 2006. gada 1. maijā un daļēji – 2007. gada 11. aprīlī. Šie jaunie noteikumi ir drošs pamats gan nozares dalībniekiem, gan tiesību aktu īstenošanas nodrošinātājiem. Tajos paredzēta mērķtiecīga pieeja, kas balstīta uz riska novērtējumu, ir pastiprināta dalībvalstu sadarbība un Komisijai ir piešķirtas izpildes pilnvaras, kas jāīsteno ar regulatīvās komitejas palīdzību. Tagad visa uzmanība jāpievērš uzlaboto sociālo noteikumu kopuma efektīvai un saskaņotai īstenošanai. 1. IEVADS Šis ziņojums aptver divu gadu laikposmu no 2003. līdz 2004. gadam un balstās uz informāciju, ko dalībvalstis iesniegušas, izmantojot standarta veidlapu, kura ieviesta saskaņā ar Komisijas 1993. gada 22. februāra lēmumu[3]. Datu iesniegšanai Komisijā visas dalībvalstis izmantoja standarta veidlapu. To atbildes lielākoties bija pilnīgas, tomēr vēl arvien netika sniegtas vienveidīgi, un daži iesniegtie dati bija fragmentāri vai nepietiekami dažos aspektos. Atbildes tika iesniegtas ar aizkavēšanos. Viena valsts iesniedza ziņojumu tikai pēc pārkāpumu procedūras uzsākšanas. Dažu dalībvalstu iesniegtie dati nebija pilnīgi. Tas ir aizkavējis ziņojuma sagatavošanu un ierobežojis iespēju veikt agrīnu un efektīvu statistikas salīdzināšanu. Dalībvalstīm, kuras Eiropas Savienībai pievienojās 2004. gadā, vēl nebija jāiesniedz ziņojumi par 2003.–2004. gadu. Tomēr Ungārija iesniedza ziņojumu par visu laikposmu, un Malta ziņoja par laikposmu no pievienošanās dienas līdz pārskata perioda beigām, proti, no 2004. gada 1. maija līdz 2004. gada 31. decembrim. Arī Norvēģija un Šveice iesniedza ziņojumu Komisijai. 2. KOPSAVILKUMA TABULAS 2.1. Pārbaužu kopsavilkums Pārbaudīto dienu faktiskā skaita un pārbaudāmo darba dienu obligātā skaita attiecība. - a - | - b - | - c - | - d - | - e - | Dalībvalsts | Pārbaudāmo darba dienu obligātais skaits | Pārbaudīto darba dienu skaits (valstspiederīgie) | Pārbaudīto darba dienu skaits (citu valstu valstspiederīgie) | Pārbaudīto darba dienu kopējais skaits | Pārbaudīto darba dienu skaita un pārbaudāmo dienu obligātā skaita attiecība (d/a) | Austrija | 464 904 | 611 790 | 299 277 | 911 067 | 1,96 | Beļģija[4] | 726 000 | 1 028 094 | 200 642 | 1 228 736 | 1,69 | Dānija | 220 000 | 284 954 | 28 624 | 313 578 | 1,43 | Somija | 297 000 | 340 885 | 39 801 | 380 686 | 1,28 | Francija | 2 505 000 | 6 143 979 | 1 215 203 | 7 359 182 | 2,94 | Vācija | 2 987 237 | 8 325 897 | 6 787 877 | 15 113 774 | 5,06 | Grieķija | 10 705 | 54 211 | 5 155 | 59 366 | (5,55)[5] | Ungārija | 560 002 | 669 819 | 148 155 | 817 974 | 1,46 | Īrija | 721 524 | 852 167 | 9 248 | 861 415 | 1,19 | Itālija | 2 818 497 | 5 121 603 | 194 565 | 5 316 168 | 1,89 | Luksemburga | 49 455 | 166 382 | 31 204 | 197 586 | 4,00 | Nīderlande | 544 212 | 498 801 | 64 248 | 563 049 | 1,03 | Malta[6] | 128 | 795 | 16 | 811 | 6,34 | Portugāle[7] | 585 077 | 123 864 | 866 | 124 760 | 0,21 | Spānija | 2 169 600 | 4 093 346 | 419 854 | 4 513 200 | 2,08 | Zviedrija | 484 000 | 398 733 | 75 862 | 474 595 | 0,98 | Apvienotā Karaliste | 2 203 049 | 3 586 801 | 236 706 | 3 823 507 | 1,74 | Norvēģija | 320 000 | 873 778 | 94 788 | 968 566 | 3,03 | Šveice[8] | 204 397 | 846 000 | 158 073 | 1 004 073 | 4,91 | 2.2. Pārkāpumu kopsavilkums Reģistrēto pārkāpumu skaits: Regulas (EEK) Nr. 3820/85 6., 7., 8. un 14. pants Pārskats pa dalībvalstīm Dalībvalsts | Pasažieru pārvadājumi | Preču pārvadājumi | Kopā | 6 | Transportlīdzekļa vadīšanas laikposms | 313 782 | 7 | Pārtraukumi | 431 039 | 8 | Atpūtas laikposmi | 435 849 | 14 | Kustības saraksts un darba žurnāls | 4 725 | Kopā | 1 185 395 | * Dati par Zviedriju un Grieķiju nebija pieejami un tādējādi nav iekļauti tabulā. 3. ATTIECīBAS UN SADARBīBA STARP DALīBVALSTīM Vairākas dalībvalstis veica dažas saskaņotas pārbaudes un sadarbojās saistībā ar izpildes pasākumu īstenošanu. Zviedrijas kontroles iestādes veica pārbaudes kopā ar kontroles iestādēm citās Ziemeļvalstīs (Dānijā, Somijā un Norvēģijā). Austrija ziņoja par saskaņotām pārbaudēm kopā ar Vācijas amatpersonām Kundlas apkārtnē (Tirolē). Austrija atļāva Vācijas policijai pārbaudīt transportlīdzekļus uz ceļa Austrijā, un Vācijas policisti strādāja kopā ar to Austrijas kolēģiem. Apvienotā Karaliste ziņoja par pārbaudēm, kas veiktas kopā ar citām izpildes iestādēm, galvenokārt pievēršoties satiksmei starptautiskajos braucienos, un par vienu Eiropas mēroga pārbaudi, kas bija īpaši vērsta uz transportlīdzekļiem, ar kuriem pārvadā bīstamās kravas. 4. PIEZīMES UN SECINāJUMI 4.1. Dalībvalstu priekšlikumi Dažus iepriekšējā pārskata periodā iesniegtus priekšlikumus apspriedīs padomdevējā komitejā, kas izveidota saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 3821/85 18. pantu. Pašreizējā pārskata periodā dalībvalstis neiesniedza papildu priekšlikumus. 4.2. Piezīmes Spēkā esošie tiesību akti ir bijuši kopīgs Kopienas standarts autotransporta nozares dalībniekiem maksimālā transportlīdzekļu vadīšanas laika, kā arī pārtraukumu un atpūtas laikposmu noteikšanai. To īstenošanai dalībvalstīs ir būtiska nozīme, lai veicinātu ceļu satiksmes drošību un godīgu konkurenci, kā arī lai uzlabotu transportlīdzekļu vadītāju darba apstākļus. Lai gan regula ir saistoša nu jau vairāk nekā 20 gadus, dalībvalstīm vēl arvien ir atšķirīgi viedokļi par to, kā šis tiesību akts interpretējams un izpildāms. Katrā dalībvalstī pārbaudes veic ar atšķirīgu intensitāti un biežumu, un bieži vien to dara dažādas iestādes, kas rīkojas saskaņā ar atšķirīgām prioritātēm un atsevišķiem valsts noteikumiem. Bieži vien daži dalībvalstu sniegtie dati nav saskanīgi, un tāpēc var būt diezgan grūti tos precīzi salīdzināt. Lai risinātu šīs problēmas, 2006. gadā tika ieviesti jauni pasākumi. Tika noteikts, ka digitālajam tahogrāfam obligāti ir jābūt visos jaunos transportlīdzekļos visās dalībvalstīs, un 2007. gada aprīlī stājās spēkā Regulas (EEK) Nr. 3820/85[14] un tās Īstenošanas direktīvas 88/599/EEK[15] pārskatītās versijas. Galvenās izmaiņas, kas ar regulu un ar direktīvu ieviestas attiecībā uz izpildi, ir šādas. - Lai palīdzētu Komisijai nodrošināt noteikumu saskaņotu interpretāciju un piemērošanu, ir izveidota jauna komiteja, kurā ir dalībvalstu izpildes iestāžu pārstāvji. - Sankciju ekstrateritorialitāte ļauj inspektoram, veicot pārbaudi uz ceļa, piemērot sankcijas par pārkāpumu neatkarīgi no tā, kur pārkāpums veikts. - Katrai dalībvalstij jānosaka kopēja sankciju sistēma. - Dalībvalstīm jāizveido kopīgas apmācību programmas par paraugpraksi. - Pastiprināta sadarbība: kopīgi pārbaudes pasākumi; kopīgas apmaiņas programmas dalībvalstu inspektoriem apmācību nolūkā; informācijas apmaiņa par pārkāpumu veicējiem–nerezidentiem. Turklāt 2005. gada 23. martā beidzās transponēšanas termiņš Direktīvai 2002/15/EK par darba laika organizēšanu personām, kas ir autotransporta apkalpes locekļi. Situācijas uzlabojumiem šo jaunu pasākumu rezultātā vajadzētu būt atspoguļotiem nākamajos ziņojumos. 4.2.1. Datu iesniegšana Dažas dalībvalstis neiesniedza informāciju savlaicīgi, tādējādi traucējot Komisijai izveidot visaptverošu datu apkopojumu un aizkavējot ziņojuma pabeigšanu. Iesniedzot rādītājus neatbilstīgi standartam vai datus, kas nav pilnīgi, turklāt tiek traucēta arī visaptveroša salīdzinājuma veikšana starp valstīm. Grieķija neiesniedza datus par pārkāpumiem, turklāt paziņotais tādu transportlīdzekļu skaits, uz kuriem attiecas Regula (EEK) Nr. 3820/85, šķiet ļoti neliels, kā rezultātā pārbaudāmo darba dienu obligātais skaits arī ir neliels, un veikto pārbaužu attiecība acīmredzami ir ļoti augsta[16]. Portugāle iesniedza ziņojumu tikai pēc pārkāpumu procedūras uzsākšanas, pie tam šajā ziņojumā nebija datu par obligāti veicamo pārbaužu aprēķinu. Norvēģija un Šveice izmantoja standarta pārskata veidlapu, tomēr to iesniegtie dati nebija pilnīgi. 4.2.2. Pārbaudes Salīdzinājumā ar iepriekšējo pārskata periodu (2001.–2002. gads) piecās dalībvalstīs, proti, Austrijā, Beļģijā, Francijā, Vācijā un Luksemburgā, veikto pārbaužu skaits ir palielinājies. Vairākumā dalībvalstu ir pārsniegts pamatstandarts, kas ir pārbaudīt 1 % darba dienu. Vismazāk pārbaužu veikts Portugālē, Zviedrijā un Nīderlandē. Zviedrija (0,98 %) nav sasniegusi vajadzīgo rādītāju – pārbaudīt 1 % darba dienu –, un Nīderlande to pārsniegusi tikai nedaudz (1,03 %). Portugāles veikums – pārbaudīts tikai 0,21 % darba dienu – ievērojami atpalika no obligātajām prasībām. Vācija, Grieķija, Francija un Spānija atkal pārsniedza 2 % rādītāju, un arī Luksemburga šoreiz pārsniegusi 2 % rādītāju. Četrās no valstīm, kurās pārbaudīto darba dienu procentuālā attiecība salīdzinājumā ar iepriekšējo pārskata periodu ir samazinājusies, šis samazinājums ir ievērojams un sasniedz aptuveni 0,3 procentu punktus. Šīs valstis ir Zviedrija, Apvienotā Karaliste, Spānija un Īrija. Portugāles statistikas dati samazinājušies gandrīz par 1 % (no 1,11 % līdz 0,21 %). 4.2.3. Pārkāpumi Vairākums dalībvalstu iesniedza pietiekamus datus par pārkāpumiem attiecīgajā laikposmā. Grieķija neiesniedza datus. Pēc Apvienotās Karalistes iesniegtajiem datiem ir sarežģīti sadalīt skaitļus starp pārkāpumiem attiecībā uz transportlīdzekļa vadīšanas laikposmiem, atpūtas laikposmiem un pārtraukumiem. Zviedrija nav iedalījusi pārkāpumu veidus atbilstīgi dažādiem regulas pantiem. Analizējot datus, redzams, ka pārkāpumu kopējais skaits pārskata periodā ir palielinājies dažās dalībvalstīs, piem., Apvienotajā Karalistē, Beļģijā, Dānijā, Itālijā, Īrijā, Somijā un Spānijā. Ar to ir saistīts fakts, ka Austrijā, Beļģijā, Dānijā, Francijā, Grieķijā, Itālijā, Luksemburgā, Somijā un Vācijā pārbaudīto darba dienu kopējais skaits ir palielinājies, bet Apvienotajā Karalistē, Īrijā, Nīderlandē, Spānijā un Zviedrijā pārbaudīto darba dienu kopējais skaits ir samazinājies. Lai gan vairākas dalībvalstis ziņoja par palielinājumu, visā ES atklāto pārkāpumu kopējais skaits ir tikai nedaudz palielinājies, un tas pats bija vērojams arī iepriekšējā ziņojumā. 2001.–2002. gadā reģistrēti pavisam 1 183 379 pārkāpumi, un 2003.–2004. gadā kopējais skaits ir 1 185 395 pārkāpumi. Salīdzinājumā ar iepriekšējo pārskata periodu ir palielinājies atklāto pārkāpumu skaits attiecībā uz pārtraukumiem un atpūtas laikposmiem, bet citu pārkāpumu skaits ir samazinājies. Lai gan puse dalībvalstu ziņoja par to, ka palielinājies 6. panta (transportlīdzekļa vadīšanas laikposmi) noteikumu pārkāpumu skaits, tomēr kopējais pārkāpumu skaits attiecībā uz transportlīdzekļa vadīšanas laikposmiem ir samazinājies. Kopējais pārkāpumu skaits saistībā ar 7. pantu (pārtraukumi) palielinājies par 29 %, un šo pārkāpumu skaits ir samazinājies vienīgi Spānijā, Luksemburgā un Nīderlandē. Pārkāpumu skaits saistībā ar 8. pantu (atpūtas laikposmi) ir palielinājies nedaudz. Ievērojami samazinājies to pārkāpumu skaits, kas atklāti saistībā ar 14. pantu par kustības sarakstu un darba žurnālu. Atklāto pārkāpumu kopējā skaita attiecība pret pārbaudīto darba dienu kopējo skaitu liecina par to, ka dalībvalstu panākumi, vēršoties pret potenciālajiem pārkāpējiem, vēl arvien ir ļoti dažādi. 2003.–2004. gadā Austrija, Vācija un Somija guva vislielākos panākumus ar vidēji attiecīgi 5,1, 5,0 un 4,26 atklātiem pārkāpumiem uz 100 pārbaudītajām darba dienām attiecīgajā laikposmā. Dažās valstīs atklāti vairāk nekā 2 pārkāpumi (Dānijā un Itālijā) uz 100 pārbaudītajām darba dienām vai vairāk nekā 1 pārkāpums (Francijā, Īrijā, Nīderlandē, Ungārijā, Apvienotajā Karalistē, Portugālē) uz 100 pārbaudītajām darba dienām, bet pārējās dalībvalstis šo rādītāju nav sasniegušas. Atklāto pārkāpumu vidējais rādītājs ir gandrīz tāds pats kā iepriekšējā pārskata periodā, t.i., atklāti 2,8 pārkāpumi uz 100 pārbaudītajām darba dienām. 4.2.4. Padomes Regulas (EEK) Nr. 3820/85 un (EEK) Nr. 3821/85 interpretācija Eiropas Kopienu Tiesas nolēmumos Savā 2003. gada 16. janvāra nolēmumā ( Libor Cipra un Vlastimil Kvasnicka pret Bezirkshauptmannschaft Mistelbach ), C-439/2001, Tiesa noteica, ka gadījumā, ja transportlīdzekli vada vairāk nekā viens vadītājs, Padomes Regulas (EEK) Nr. 3820/85 8. panta 2. punktu piemēro kā lex specialis , kas prevalē pār minētā panta 1. punktu. Tādējādi šos noteikumus nepiemēro kumulatīvi, un transportlīdzekļa vadītāja ikdienas atpūtas laikposms ir 30 stundu laikā. To pašu interpretāciju piemēro arī Eiropas Nolīguma par transportlīdzekļu apkalpju darbu starptautiskajos autopārvadājumos ( AETR ) 8. panta 1. un 2. punktam. Turklāt Tiesa nolēma, ka prasības par atpūtas laikposmiem, ko piemēro apkalpēm, kurās ir viens transportlīdzekļa vadītājs, un apkalpēm, kurās ir vismaz divi transportlīdzekļa vadītāji, ir pietiekami skaidri saprotamas pēc Regulas (EEK) Nr. 3820/85 8. panta 1. un 2. punkta formulējuma un tā konteksta un mērķiem. Savā 2005. gada 17. marta nolēmumā (kriminālprocess pret Annic Andréa Raemdonck un Raemdonck-Janssens BVBA ), C-128/2004, Tiesa noteica, ka termins "materiāli vai aprīkojums" Padomes Regulas (EEK) Nr. 3820/85 13. panta 1. punkta g) apakšpunktā (Padomes Regulas (EEK) Nr. 3821/85 3. panta 2. punktā noteiktās atbrīvojumu shēmas kontekstā), jāsaprot tā, ka tas attiecas ne tikai uz rīkiem un instrumentiem, bet arī uz precēm, piemēram, celtniecības materiāliem un kabeļiem, kas vajadzīgas, lai veiktu ar transportlīdzekļa vadītāja pamatpienākumu izpildi saistītu darbu. Tiesa arī atgādināja, ka izņēmumu piemēro vienīgi tad, ja transportlīdzekļa vadīšana nav vadītāja pamatpienākums. Turklāt attiecīgie materiāli vai aprīkojums transportlīdzekļa vadītājam jāizmanto darba gaitā. Tāpēc abi šie nosacījumi ir saistīti ar transportlīdzekļa vadītāja, nevis attiecīgā uzņēmuma darbībām. 4.2.5. Digitālais tahogrāfs Komisijas 2002. gada 13. jūnija Regulas (EK) Nr. 1360/2002, ar kuru septīto reizi tehnikas attīstībai pielāgo Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 par reģistrācijas kontrolierīcēm, ko izmanto autotransportā, 1.B pielikumā ir tehniskā specifikācija digitālajam tahogrāfam, kas ieviests ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98. No 2006. gada 1. maija digitālajam tahogrāfam obligāti ir jābūt visos jaunos transportlīdzekļos visās dalībvalstīs[17]. Digitālā tahogrāfa ieviešanas galvenais mērķis bija saskaņot Transportlīdzekļu vadīšanas laika regulas īstenošanu, kā arī vienādot un uzlabot izpildes praksi visās dalībvalstīs. Digitālais tahogrāfs ir iemesls, kādēļ izpildes iestādēm nākas modernizēt noteikumu izpildes nodrošināšanas un pārkāpēju sodīšanas veidus. Komisija piešķīra finansiālu atbalstu projektam, kura mērķis bija veicināt sadarbību starp dalībvalstīm, lai izstrādātu kopīgus īstenošanas plānus, apmainītos ar informāciju un rastu saskaņotus un iedarbīgus risinājumus ar īstenošanu saistītiem jautājumiem. Tika uzsākta mērķtiecīga darbība, lai atbalstītu digitālā tahogrāfa ieviešanu desmit dalībvalstīs, kuras Eiropas Savienībai pievienojās 2004. gadā. Kopš 2006. gada 16. jūnija noteikumi par digitālo tahogrāfu ir spēkā arī Eiropas Nolīgumā par transportlīdzekļu apkalpju darbu starptautiskajos autopārvadājumos ( AETR ), bet AETR līgumslēdzējām pusēm, kas nav ES dalībvalstis, ir noteikts pārejas periods līdz 2010. gada 16. jūnijam. Tādējādi digitālais tahogrāfs kļūs obligāts visās Eiropas trešās valstīs, kas robežojas ar Eiropas Ekonomikas zonu. 4.2.6. Padomes Regulas (EEK) Nr. 3820/85 atcelšana Jaunā Regula (EK) Nr. 561/2006[18] stājās spēkā 2007. gada 11. aprīlī, bez tam jau agrāk – 2006. gada 1. maijā – spēkā stājās minētie noteikumi par digitālo tahogrāfu. Ar jauno regulu precizē un atjaunina jau 20 gadus spēkā esošos tiesību aktus. Tās mērķis ir dalībvalstīs uzlabot ceļu satiksmes drošību un transportlīdzekļu vadītāju darba apstākļus un veicināt godīgu konkurenci. Līdz ar labākiem sociālajiem un drošības apstākļiem jaunie pasākumi nodrošina arī stingru un saskaņotu minēto noteikumu īstenošanu. Ar regulu pastiprina noteikumus par darba devēja atbildību un sagatavo pamatu kopējām sankcijām par nopietniem pārkāpumiem. Lai veicinātu apņemšanos īstenot regulu un nodrošinātu šā procesa nepārtrauktību, 2007. gada 24. maijā izveidoja padomdevēju komiteju. 4.2.7. Direktīvas 88/599/EEK atcelšana Jaunā Direktīva 2006/22/EK[19] stājās spēkā 2006. gada 1. maijā. Dalībvalstīm līdz 2007. gada 1. aprīlim minētā direktīva bija jātransponē valsts tiesību aktos. Obligāti veicamo pārbaužu apjomu ar jauno direktīvu pakāpeniski palielina no 1 % līdz 3 % profesionālo transportlīdzekļu vadītāju nostrādāto darba dienu 2010. gadā. No šīs kopējās procentuālās attiecības obligātā procentuālā daļa, kas atvēlēta pārbaudēm uz ceļa, ir palielināta no 15 % līdz 30 %, un procentuālā daļa, kas atvēlēta pārbaudēm uzņēmuma telpās – no 25 % līdz 50 %. Lai uzlabotu pārbaužu kvalitāti, direktīvā paredzēts katrā dalībvalstī izveidot koordinējošu īstenošanas struktūru, attiecīgi apgādāt pārbaudes īstenojošo personālu ar savstarpēji savietojama aprīkojuma pamatsarakstu un nodrošināt piemērotu ceļa infrastruktūru, izveidojot pietiekami daudz automobiļu stāvvietu vai tehniskās apkopes staciju pārbaužu veikšanai. Sadarbību starp dalībvalstu izpildes iestādēm nodrošina, palielinot saskaņotu darbību apjomu, uzlabojot informācijas apmaiņu ar elektronisko tīklu palīdzību un izveidojot regulatīvo komiteju, kas izskaidro direktīvas īstenošanas procesu. Dalībvalstis izraugās struktūru, kas īsteno sadarbību Kopienas mērogā un ir pārstāvēta šajā komitejā. Regulatīvo komiteju izveidoja 2006. gada 9. oktobrī. Tās sanāksme notika 2007. gada 19. janvārī, un sanāksmē apstiprināja vienotu slimības atvaļinājuma veidlapu, ar ko aizstāj 27 dažādus valstu veidlapu paraugus un tādējādi sekmīgi mazina administratīvo slogu. Komisija šo paraugu pieņēma ar 2007. gada 12. aprīļa Lēmumu par veidlapu saistībā ar sociālās jomas tiesību aktiem, kas attiecas uz darbībām autotransporta jomā. 4.2.8. Tiesību akti par darba laiku autotransporta nozarē – Direktīva 2002/15/EK Direktīvu 2002/15/EK[20] bija jātransponē valstu tiesību aktos līdz 2005. gada 23. martam. Tomēr ir dalībvalstis, kas vēl aizvien nav pilnībā transponējušas direktīvas noteikumus un attiecībā uz kurām tagad ir uzsākta pārkāpumu tiesvedība. Komisija ir pārliecināta, ka direktīva, kad to īstenos visās dalībvalstīs, veicinās autotransporta apkalpes locekļu sociālo apstākļu, kā arī ceļu satiksmes drošības uzlabošanos. Nākamajā pārskatā par 2005.–2006. gadu tiks aplūkota arī Direktīvas 2002/15/EK īstenošana. 4.2.9. Secinājumi Noteikumu par transportlīdzekļa vadīšanas laiku un pārtraukuma un atpūtas laikposmiem efektīva piemērošana ir visu interesēs. Komisija aicina visas dalībvalstis palielināt pārbaužu daudzumu un paaugstināt to kvalitāti, kā arī veikt saskaņotas pārbaudes un sadarbības iniciatīvas, veicinot informācijas un personāla apmaiņu. Šīs darbības palīdzēs paplašināt īstenošanas pasākumus un veicinās regulas noteikumu saskaņotu un uzlabotu īstenošanu. Nākamais obligātais ziņojums būs par 2005.–2006. gadu. Tas būs pēdējais ziņojums saistībā ar "vecajiem" tiesību aktiem. Tai pašā laikā tas būs pirmais ziņojums, kuram pievienos vienlaicīgu Apvienoto Nāciju Organizācijas Eiropas Ekonomikas komisijas ziņojumu par to, kā īstenots Eiropas Nolīgums par transportlīdzekļu apkalpju darbu starptautiskajos autopārvadājumos ( AETR ). Turklāt tas būs pirmais ziņojums, kurā tiks aplūkota Darba laika direktīvas īstenošana 2005.–2006. gadā. Tāpēc ir jo īpaši svarīgi, lai dalībvalstu ziņojumi tiktu iesniegti savlaicīgi, kā noteikts regulā, un būtu vajadzīgajā vienotajā formātā. Bez tam tajā pašā termiņā būs jāiesniedz informācija par Direktīvas 2002/15/EK īstenošanu. Komisija atzīmē, ka gandrīz visas dalībvalstis ir veikušas pārbaudes obligātajā apjomā, kas ir 1 % no profesionālo transportlīdzekļu vadītāju nostrādātajām dienām. Ir svarīgi, lai izpildes iestādes censtos palielināt pārbaužu daudzumu, kam no 2008. gada 1. janvāra būs jābūt 2 % no darba dienu kopējā skaita. Rezultāti vēl arvien raisa bažas, jo vidējais pārkāpumu skaits laika gaitā nav mazinājies. Tirgū, kurā valda ļoti liela konkurence un kurā uzņēmumi ir spiesti samazināt izdevumus līdz minimumam, jārīkojas, lai uzlabotu atbilstību šiem būtiskajiem noteikumiem. Komisija ir pārliecināta, ka jaunie tiesību akti labvēlīgi ietekmēs šo jomu. Komisija arī norāda, ka nozares pārstāvji tiecas panākt, lai jaunos darba laika noteikumus piemērotu un izpildītu vienoti un taisnīgi visā ES, nepieļaujot konkurences traucējumus. Tikai ar lielākiem dalībvalstu centieniem un iesaistīšanos izpildes pasākumos varēs sekmēt Kopienas sociālo normu rūpīgāku ievērošanu autotransporta nozarē. Paturot to prātā, Komisija turpinās pārraudzīt norises šajā jomā, lai nodrošinātu sociālo tiesību aktu saskaņotu īstenošanu, veicinātu paraugpraksi un uzlabotu izpildes līmeni un efektivitāti. [1] OV L 325, 29.11.1988., 5. lpp. [2] Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regula (EK) Nr. 561/2006, ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 (OV L 102, 11.4.2006., 1. lpp.), un Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīva 2006/22/EK par minimālajiem nosacījumiem Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 īstenošanai saistībā ar sociālās jomas tiesību aktiem attiecībā uz darbībām autotransporta jomā un par Padomes Direktīvas 88/599/EEK atcelšanu (OV L 102, 11.4.2006., 35. lpp.). [3] OV L 72, 25.3.1993., 33. lpp. [4] Šajos skaitļos nav iekļauti dati par pārbaudēm, ko veica sociālo lietu inspektori un policija, jo šie dati nebija attiecīgi sadalīti. [5] No Grieķijas saņemtajos datos norādīts īpaši neliels skaits transportlīdzekļu, uz ko attiecas Regula (EEK) Nr. 3820/85; tāpēc pārbaudāmo darba dienu kopējais obligātais skaits, kas iegūts, reizinot minēto transportlīdzekļu kopējo skaitu ar transportlīdzekļa vadītāja nostrādāto dienu skaitu, arī ir īpaši neliels. Kamēr šie dati tiek rūpīgāk pārbaudīti, aritmētiski aprēķinātā izpildes attiecība netiks ņemta vērā. [6] Ziņots par laika posmu no 2004. gada 1. maija līdz 2004. gada 31. decembrim. [7] No Portugāles saņemtajā ziņojumā nebija datu par obligāti veicamo pārbaužu aprēķinu; tāpēc pārbaudāmo darba dienu obligātais skaits ir ņemts no iepriekšējā ziņojuma. [8] Ziņots par 2004. gadu. [9] Dati par policijas un sociālo lietu inspektoru reģistrētajiem pārkāpumiem tabulā nav iekļauti, jo tie nebija attiecīgi sadalīti. [10] Francija datus nav sadalījusi datos par tās valstspiederīgajiem un citu valstu valstspiederīgajiem, bet gan datos par rezidentiem un nerezidentiem. Datos nav iekļauts sīkāks sadalījums par pārkāpumiem pasažieru un preču pārvadājumos, bet ir sniegti dati par pārkāpumiem, kas reģistrēti uz ceļa un uzņēmuma telpās. [11] Dalībvalsts šos datus nesniedza. [12] Īrija ziņoja tikai par tās valstspiederīgo un citu dalībvalstu valstspiederīgo izdarītajiem pārkāpumiem. [13] Šveice ziņoja tikai kopējo skaitu. [14] OV L 370, 31.12.1985., 1. lpp. [15] OV L 325, 29.11.1988., 5. lpp. [16] Sk. 5. zemsvītras piezīmi. [17] Regulas (EK) Nr. 561/2006 29. pants. [18] OV L 102, 11.4.2006., 1. lpp. [19] OV L 102, 11.4.2006., 35. lpp. [20] OV L 80, 23.3.2002., 35. lpp.