(1)Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada (semestra) sākumu. Eiropadome 2016. gada 17.–18. martā atbalstīja gada izaugsmes pētījuma prioritātes. Komisija 2015. gada 26. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Francija ir norādīta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku. Eiropadome šo ieteikumu atbalstīja 2016. gada 18.–19. februārī, bet Padome to pieņēma 2016. gada 8. martā. Ņemot vērā ekonomikas un monetārajā savienībā pastāvošo ciešo saikni starp valstu ekonomikām, Francijai kā valstij, kuras valūta ir euro, ir jānodrošina, ka šis ieteikums tiek īstenots pilnīgi un laikus.

(3)Francija 2016. gada 29. aprīlī iesniedza savu 2016. gada valsts reformu programmu un 2016. gada stabilitātes programmu. Ņemot vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika novērtētas vienlaikus.

(4)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi tika aplūkoti, veicot Eiropas strukturālo un investīciju fondu programmu plānošanu 2014.–2020. gadam. Kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1303/2013 23. pantā, ja ir nepieciešams atbalsts attiecīgo Padomes ieteikumu īstenošanā, Komisija var lūgt attiecīgo dalībvalsti, lai tā pārskata savu partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosina tajos veicamus grozījumus. Komisija ir papildus sniegusi detalizētu informāciju par to, kā tā šo normu izmantos norādēs par to, kā piemērot pasākumus, kas saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti un pareizu ekonomikas pārvaldību.

(5)Francijai pašlaik tiek piemērota Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvā daļa. Kā teikts tās 2016. gada stabilitātes programmā, valdība plāno atbilstoši Padomes 2015. gada 10. marta ieteikumam līdz 2017. gadam novērst pārmērīgo budžeta deficītu. Tiek plānots, ka nominālais budžeta deficīts turpinās samazināties, 2019. gadā sasniedzot 1,2 % no IKP. Tiek plānots, ka vidēja termiņa budžeta mērķis – strukturālais deficīts 0,4 % apmērā no IKP – tiks sasniegts līdz 2018. gadam. Kā teikts stabilitātes programmā, ir sagaidāms, ka valsts parādsaistību attiecība pret IKP 2017. gadā sasniegs maksimālo apmēru – 96,5 % no IKP, bet pēc tam samazināsies, 2019. gadā sasniedzot 93,3 % no IKP. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru balstās šīs budžeta prognozes, visumā ir ticams. Tomēr nav pietiekami konkretizēti pasākumi, kas nepieciešami, lai atbalstītu plānotos budžeta deficīta mērķus 2017. gadam un nākamajiem gadiem. Balstoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka nominālais budžeta deficīts 2016. gadā sasniegs 3,4 % no IKP, kas atbilst Padomes ieteiktajam deficīta rādītājam. Attiecībā uz 2017. gadu tiek prognozēts, ka nemainītas politikas apstākļos nominālais budžeta deficīts sasniegs 3,2 % no IKP, kas rada risku, ka netiks ievērots pārmērīgā deficīta novēršanas termiņš. Tiek prognozēts, ka ieteiktais fiskālais stimuls 2016. un 2017. gadā netiks ieviests, jo Francijas īstenotā konsolidācijas stratēģija galvenokārt balstās uz ciklisko apstākļu uzlabošanu un zemu procentu likmju vides turpinātu uzturēšanu, kas ir ārpus iestāžu kontroles un tādējādi ir saistīts ar atbilstības riskiem. Balstoties uz savu stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas sagatavoto 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Francija neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tādēļ, lai līdz 2017. gadam nodrošinātu pārmērīgā deficīta ilgstošu novēršanu, būs nepieciešami papildu pasākumi.

(6)Francijas publiskā sektora izdevumu apmērs ir viens no augstākajiem Eiropas Savienībā, un kopš 2010. gada tas ir turpinājis augt. Francija ir izsludinājusi plānu – naudas līdzekļu izlietojumu publiskajā sektorā laikposmā no 2015. līdz 2017. gadam samazināt par 50 miljardiem EUR visos vispārējās valdības līmeņos, tomēr tas var būt nepietiekami, lai panāktu publiskā sektora izdevumu nozīmīgu samazinājumu. Ja tiktu konkretizēti izlietojuma samazināšanas pasākumi, vienlaikus nodrošinot, ka ietaupījumu pasākumos tiek ņemts vērā, ka inflācija ir tuvu nullei, tas palīdzētu palielināt šā plāna efektivitāti.

(7)Joprojām pastāv sarežģījumi saistībā ar plānotajiem papildu izdevumu īpatsvara samazinājumiem, jo lielu potenciālo ietaupījumu apzināšanas process nav bijis iedarbīgs, un izlietojuma pārskatīšanas rezultāti līdz šim ir bijuši pieticīgi. Mājokļu sektorā Francija izlieto gandrīz divreiz vairāk naudas līdzekļu nekā citas Eiropas valstis, turklāt bez konstatējama rezultātu uzlabojuma mājokļu tirgū. Kopējā ietekme, kāda ir centrālās valdības piešķīrumu pašvaldībām plānotās samazināšanas īstenošanai un stingrākai kontrolei pār pašvaldību izdevumiem, piemēram, ierobežojot pašvaldību administratīvo izmaksu pieaugumu, varētu saglabāt to iespējas veikt ieguldījumus. Naudas līdzekļu izlietojuma pārskatīšana varētu būt piemērots rīks, ar ko konstatēt šādus ietaupījumus. Turklāt nesenajai pašvaldību reformai ir vidēja termiņa un ilgtermiņa potenciāls palielināt sistēmas efektivitāti.

(8)Ievērības cienīgus īstermiņa ietaupījumus nevarēs panākt, ja netiks ievērojami ierobežots palielinājums sociālā nodrošinājuma līdzekļu izlietojumā, kas veido vairāk nekā pusi no vispārējās valdības izdevumiem. Īstermiņā un vidējā termiņā pensiju sistēmai joprojām varētu nākties risināt deficīta jautājumu, it īpaši nelabvēlīgos makroekonomikas apstākļos. Turklāt tiek sagaidīts, ka iepriekšējo pensiju reformu ietekmē pašreiz augstais publiskā sektora izdevumu īpatsvars pensijās tiks mazināts tikai pēc 2025. gada. Francija 2016. un 2017. gadam ir izvirzījusi vērienīgus mērķus ierobežot veselības aprūpes izdevumu pieaugumu. Šie mērķi varētu tikt papildināti ar papildu centieniem apzināt vidēja termiņa un ilgtermiņa ieguvumus efektivitātes ziņā.

(9)Ir veikti politikas pasākumi, ar kuriem paredzēts samazināt darbaspēka izmaksas un uzlabot komercsabiedrību peļņas maržas, izmantojot nodokļu atlaides 20 miljardu EUR apmērā par konkurētspēju un nodarbinātību un papildu samazinājumus darbinieka sociālajās iemaksās 10 miljardu EUR apmērā, kas plānoti atbildības un solidaritātes pakta ietvaros. Tas, kā ir strukturēti šie pasākumi, kas veido 1,5 % no IKP un veicina plaisas mazināšanu starp Franciju un eurozonas vidējo rādītāju darbaspēka izmaksu ziņā, var ierobežot to iedarbīgumu. Šo izmaksu samazināšanas pasākumu plānotās izvērtēšanas rezultāti palīdzēs pieņemt lēmumus par šo plānu turpmāko uzbūvi, lai nodrošinātu, ka šie pasākumi sasniedz savus mērķus (efektivitātes ziņā). Šo vērtējumu kontekstā īpaši interesanta šķiet ietekme uz darba samaksas veidošanos un nodarbinātību.

(10)Pašreizējā augstā bezdarba apstākļos pastāv riski, ka darbaspēka izmaksas (minimālās darba samaksas līmenī) apgrūtina mazkvalificētu personu nodarbinātību. Lai gan minimālā darba samaksa salīdzinājumā ar mediāno darba samaksu ir augsta, darbaspēka izmaksas (minimālās darba samaksas līmenī) ir samazinātas ar atbrīvojumiem no sociālajām iemaksām. Minimālās darba samaksas palielinājumi rada darba samaksas palielinājumu visām strādājošo personu kategorijām un izraisa augšupēju darba samaksas sablīvēšanu. Minimālās darba samaksas indeksācijas mehānisma dēļ pastāv mijiedarbība starp vidējās darba samaksas palielinājumiem un minimālās darba samaksas izmaiņām, kas kavē nepieciešamo darba samaksas korekciju, ar ko tiek reaģēts uz vāju ekonomikas stāvokli.

(11)Nesenās reformas darba devējiem ir radījušas tikai nelielas iespējas novirzīties no nozares mēroga vienošanās. Tas attiecas uz visiem nodarbinātības noteikumu aspektiem, tostarp darba samaksu, darba laiku, nodarbinātības un darba apstākļiem, un ierobežo komercsabiedrību iespējas darbaspēku pielāgot atbilstoši savām vajadzībām. Pašlaik nozares var liegt komercsabiedrībām katrā gadījumā atsevišķi un pēc sarunām ar sociālajiem partneriem noteikt nosacījumus, ar kādiem darba laiks varētu atšķirties no nozares mēroga vienošanās. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem, varētu veicināt izņēmumus no nozares mēroga vienošanās un vispārīgām tiesību normām par nodarbinātības noteikumiem, panākot vienošanos atsevišķas komercsabiedrības mērogā.

(12)2015. gadā bezdarba apjoms pieauga līdz 10,4 %. Bezdarbs ir augstāks jauniešu, ES neietilpstošu valstu valstspiederīgo un mazāk kvalificētu strādājošo personu vidū. Darba tirgus struktūras polarizācija palielinās: augsti kvalificētas strādājošās personas tiek pieņemtas darbā uz beztermiņa līguma pamata, savukārt nemainīgai daļai nekvalificētu darbvietu stāvoklis kļūst arvien nedrošāks. Līgumu, kuri noslēgti uz noteiktu laiku, kas īsāks par vienu mēnesi, daļa no visu jaunnoslēgto darba līgumu skaita ir palielinājusies; 2015. gadā tā bija tuvu 70 %. Tiesiskais regulējums, kas reglamentē darba līgumus, it īpaši tiesību normas par atlaišanu beztermiņa līguma gadījumā, var veicināt darba tirgus augsto segmentācijas pakāpi. Ilgstošā darba tirgus pasliktināšanās ir radījusi spriedzi attiecībā uz bezdarba pabalstu sistēmas ilgtspēju. 2016. gada februārī tika prognozēts, ka 2015. gada deficīts būs 4,5 miljardi EUR, 2016. gada deficīts – 4,2 miljardi EUR un 2017. gada deficīts – 3,5 miljardi EUR. Tas papildus palielina sistēmas parādsaistības no 25,8 miljardiem EUR 2015. gadā uz 30,0 miljardiem EUR 2016. gadā un 33,6 miljardiem EUR 2017. gadā. Pabalstu aprēķināšanas labad labprātāk tiek izvēlēti vairāki secīgi īstermiņa pilnas slodzes darba līgumi, nevis ilgtermiņa nepilnas slodzes darba līgumi, un darba devējiem tiek radīts stimuls piedāvāt īstermiņa darba līgumu, kas papildināts ar pabalstiem, kuri ir atkarīgi no nodarbinātības. Turklāt bezdarba pabalstu sistēmas iezīmes, it īpaši attiecībā uz atbilstības nosacījumiem un pabalstu degresivitāti, var vājināt stimulu atsākt strādāt.

(13)Pāreja no skolas izglītības uz darbu joprojām ir sarežģīta, un visvairāk tas ietekmēti vismazāk kvalificētos jauniešus. Apstākļos, kad pastāv dažādas reģionālās stratēģijas un sistēmas iespējas pielāgoties jaunām ekonomikas vajadzībām ir ierobežotas, arvien mazākā mērā tiek izmantota mazkvalificētu personu kategoriju iesaistīšana māceklībā. Apmācības piedāvājums bezdarbniekiem, mazāk kvalificētām strādājošām personām un MVU darbiniekiem joprojām ir nepietiekams, lai arī norisinās arodmācību reformas, tostarp attiecībā uz pārvaldību, stimuliem un konsultēšanu, un ir ieviests jauns mērķorientēts bezdarbnieku apmācības plāns. Neapmierinošā sadarbība starp dažādām profesionālajā tālākizglītībā iesaistītajām personām liedz efektīvi sadalīt resursus. Ar topošā personas aktivitāšu konta (personal activity account) palīdzību varētu no jauna līdzsvarot tās pieejamību.

(14)Francijas komercdarbības vidi joprojām raksturo vidusmēra rādītāji, it īpaši valdības ieviestā regulējuma sloga ziņā; šajā jomā Francijai starptautiskā salīdzinājumā ir vāji rezultāti. Atbilstoši plāniem notiek vienkāršošanas programma, tomēr panākumi tās īstenošanā ir nelīdzsvaroti, it īpaši pasākumos attiecībā uz komercsabiedrībām, un vairākās jomās joprojām pastāv sarežģījumi.

(15)Francijas ekonomikā salīdzinājumā ar citām dalībvalstīm ir nesamērīgi liels mazāku uzņēmumu īpatsvars, un tas ierobežo to ražīgumu. Nav sagaidāms, ka nesenās iniciatīvas par to, kā vājināt ar lielumu saistīto prasību ietekmi ievērojami ietekmēs komercsabiedrību izaugsmi, ņemot vērā šo iniciatīvu ierobežoto tvērumu vai pagaidu iedarbību. Līdz ar to sliekšņa fenomens turpinās ierobežot Francijas komercsabiedrību izaugsmi.

(16)Konkurence pakalpojumu jomā dažos sektoros ir uzlabojusies, tomēr citos sektoros, it īpaši komercpakalpojumu jomā (jo nesenās reformas nav ietekmējušas ievērojamu daļu šo pakalpojumu) un tīklu nozarēs, joprojām pastāv šķēršļi. Vairāki šķēršļi ienākšanai tirgū, regulējums un cenas (tarifi) ierobežo saimniecisko darbību reglamentētajās profesijās un kavē ražīguma pieaugumu citos sektoros, kas izmanto šos pakalpojumus. Vēl citas problēmas izriet no atļauju saņemšanas prasību ierobežojošas piemērošanas.

(17)Francija turpina atpalikt no ES dalībvalstīm, kas ir vadošas inovāciju jomā, lai gan publiskā sektora atbalsts šai jomai ir bijis dāsns. Pēdējos 15 gados publiskā sektora atbalstu inovācijām ir skārusi inflācija un nestabilitāte, un tas raisa bažas par šo shēmu vispārējo koordināciju, konsekvenci un efektivitāti. Tas īpaši ietekmē MVU.

(18)2014. gadā nodokļu attiecība pret IKP bija 45,9 %, kas bija viens no augstākajiem rādītājiem ES. Kopumā nodokļu slogs turpina palielināties, un tā sastāvs neveicina ekonomikas izaugsmi, jo tas ievērojami apgrūtina ražošanas faktorus, savukārt patēriņu – salīdzinoši maz. Uzņēmumu ienākuma nodoklis 2014. gadā sāka nedaudz samazināties, un Francija ir sākusi mazināt atšķirību no ES vidējā rādītāja vides nodokļa ziņā, tomēr ieņēmumi no PVN joprojām ir nelieli – gan attiecībā pret IKP, gan procentuāli no nodokļu kopsummas, un tā iemesli ir zemas nodokļa likmes, plaši izplatītā samazināto likmju piemērošana un liels skaits atbrīvojumu. Pašlaik norisinās komercsabiedrībām piemērojamā solidaritātes papildnodokļa pakāpeniska atcelšana, taču citi, konkrēti pasākumi, ar kuriem varētu sasniegt izsludināto mērķi – likumiskās uzņēmumu ienākuma nodokļa likmes samazināšanu līdz 28 % (2020. gadā) – vēl netiek īstenoti.

(19)Nodokļu sistēma ir ļoti sarežģīta. Joprojām pastāv liels skaits neefektīvu nodokļu, kas nes tikai nelielus vai nenes nekādus ieņēmumus, iedzīvotāju ienākuma nodokļa regulējums ir īpaši sarežģīts, un tas ir saistīts ar ievērojamām administratīvām izmaksām. Lai gan tiesību aktos par 2014.–2019. gada publisko finanšu plānošanu ir ieviesta prasība regulāri novērtēt un uzraudzīt nodokļu izdevumus, 2016. gadam prognozētais nodokļu izdevumu samazinājums (pēc vairākus gadus ilgušā palielinājuma) ir pieticīgs.

(20)Kopumā ierobežojumi privātā sektora veiktai ieguldīšanai ir mēreni; galvenie šķēršļi ir augstais regulējuma radītais slogs un augstas uzņēmumu ienākuma nodokļa likmes. Ieguldījumu vide tiktu uzlabota, ja tiktu pilnveidota komercdarbības vide, samazināti ražošanas nodokļi un vienkāršota nodokļu sistēma. Visiem pasākumiem, kas veikti, lai uzlabotu Francijas komercsabiedrību konkurētspēju izmaksu un citādā ziņā, ir potenciāls palielināt ieguldījumu apmēru un radīt stimulu komercsabiedrību ieguldījumiem pamatlīdzekļos un cilvēkkapitālā nolūkā uzlabot darba ražīgumu. Ilgtermiņa izaugsmes potenciālu ierobežo arī vājināta ieguldīšana inovācijas pasākumos.

(21)Eiropas pusgada (semestra) ietvaros Komisija ir vispusīgi izvērtējusi Francijas ekonomikas politiku un šo izvērtējumu publicējusi savā 2016. gada ziņojumā par Franciju. Tā ir arī novērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu un attiecīgos pēcpasākumus saistībā ar ieteikumiem, kuri Francijai adresēti iepriekšējos gados. Savā vērtējumā Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to, cik tās ir nozīmīgas ilgtspējīgai fiskālai un sociālekonomiskai politikai Francijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un vadlīnijām, ņemot vērā, ka ir nepieciešams pastiprināt ES vispārējo ekonomikas pārvaldību, kas panākams, sniedzot ES mēroga norādes turpmākos valsts mēroga lēmumos. Tās ieteikumi, kas sniegti Eiropas pusgada (semestra) ietvaros, ir atspoguļoti tālāk izklāstītajā 1.–5. ieteikumā.

(22)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums ir atspoguļots galvenokārt tālāk izklāstītajā 1. ieteikumā.