Pamatojoties uz Itālijas sniegto informāciju, ir skaidrs, ka pieprasījuma pagarināt atkāpes pasākuma termiņu mērķis ir atbrīvot mazos uzņēmumus no daudzām PVN saistībām, kas izriet no parastā PVN režīma, kā arī samazināt nodokļu administrācijas slogu saistībā ar nodokļu iekasēšanu un revīzijas veikšanu mazos uzņēmumos. Tas nodokļu administrācijai ļautu vairāk pievērsties lielāku nodokļu maksātāju kontrolēšanai. Tādējādi atkāpes pasākums atbilst mērķiem, kuri noteikti PVN direktīvas 395. panta 1. punkta pirmajā daļā, saskaņā ar kuru dalībvalstis nolūkā vienkāršot PVN iekasēšanas procedūru var ieviest īpašus pasākumus, ar ko atkāpjas no tās noteikumiem. Šajā sakarā tiek atgādināts, ka šis pasākums nodokļa maksātājiem ir un paliks fakultatīvs un viņi var izvēlēties parasto PVN režīmu.

Itālija nekad nav izmantojusi Padomes Direktīvas 67/228/EEK 14. pantā paredzēto iespēju. 2007. gadā tā lūdza atļauju atkāpties no 285. panta pirmās daļas, atbrīvojot no PVN tos nodokļa maksātājus, kuru gada apgrozījums nav lielāks par 30 000 EUR. Šī lūguma iemesls bija Itālijas ekonomikas struktūra, ko galvenokārt veido mikrouzņēmumi ar pavisam nelielu skaitu darbinieku, kā arī Itālijas vēlme vienkāršot PVN saistības mazajiem uzņēmumiem un atvieglot PVN iekasēšanu valsts nodokļu administrācijai. Ar Padomes Lēmumu 2008/737/EK atkāpes pasākumu atļāva piemērot līdz 2010. gada 31. decembrim. Pasākumam bija fakultatīvs raksturs, un mazie uzņēmumi varēja izvēlēties parasto PVN režīmu.

Vēstulē, kas Komisijā reģistrēta 2019. gada 26. jūlijā, Itālija prasīja atļauju līdz 2022. gada 31. decembrim saskaņā ar PVN direktīvas 285. pantu turpināt atbrīvot no PVN maksāšanas tos nodokļa maksātājus, kuru gada apgrozījums ir mazāks par noteiktu robežvērtību, palielināt šo robežvērtību no 65 000 EUR līdz 100 000 EUR un vienlaikus attiecīgajiem nodokļa maksātājiem piemērot obligātu elektronisko rēķinu sagatavošanas shēmu, kā arī palielināt brīvprātīgo organizācijām piemērojamo robežvērtību līdz 130 000 EUR.

Saskaņā ar 395. panta 1. punktu Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (“PVN direktīva”) Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu jebkurai dalībvalstij var atļaut piemērot īpašus pasākumus, ar kuriem atkāpjas no minētās direktīvas noteikumiem, nolūkā vienkāršot PVN iekasēšanas procedūru vai nepieļaut noteiktu veidu nodokļa nemaksāšanu vai izvairīšanos no nodokļa maksāšanas.

Ņemot vērā iepriekš minēto un to, ka ES tiesiskais regulējums un faktiskā situācija nav mainījusies, pieprasītais atkāpes pasākuma termiņa pagarinājums šķiet pamatots. Tāpēc tiek ierosināts apstiprināt šo Itālijas pieprasījumu.

Parasti atkāpes piešķir uz noteiktu laiku, lai varētu izvērtēt, vai atkāpes pasākums aizvien ir lietderīgs un efektīvs. Turklāt, kā jau iepriekš minēts, nesen tika pārskatīti PVN direktīvas 281.–294. panta noteikumi par īpašu režīmu mazajiem uzņēmumiem. Jaunajā direktīvā par vienkāršākiem PVN noteikumiem maziem uzņēmumiem dalībvalstīm tiek prasīts vēlākais līdz 2024. gada 31. decembrim pieņemt un publicēt normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu jaunos noteikumus. Dalībvalstīm šie valsts noteikumi būs jāpiemēro no 2025. gada 1. janvāra.

Tādēļ ir lietderīgi atļaut Itālijai piemērot atkāpes pasākumu līdz 2024. gada 31. decembrim. Tomēr Komisija lēmumu, ar ko atļauj atkāpes pasākumu, pieņems pēc Padomes Īstenošanas lēmuma (ES) 2016/1988 termiņa beigām (t. i., pēc 2019. gada 31. decembra), tāpēc ar šo priekšlikumu nevar pagarināt termiņu atkāpes pasākumam, kas atļauts ar minēto lēmumu.

•Atbilstība spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

Atkāpes pasākums ir saskaņā ar pamatdomu jaunajā 2020. gada 18. februārī pieņemtajā direktīvā, ar ko groza PVN direktīvas 281.–294. pantu par īpašo režīmu mazajiem uzņēmumiem un kas izriet no rīcības plāna PVN jomā, un tā mērķis ir izveidot modernu un vienkāršotu režīmu šiem uzņēmumiem. Jo īpaši tā mērķis ir samazināt PVN saistību izpildes izmaksas un konkurences izkropļojumus gan valstī, gan ES līmenī, mazināt robežvērtības negatīvo ietekmi un atvieglot uzņēmumiem saistību izpildi un nodokļu administrācijai – uzraudzības veikšanu. Turklāt 65 000 EUR robežvērtība ir atbilstīga jaunajai direktīvai, jo saskaņā ar to dalībvalstis var noteikt gada apgrozījuma robežvērtību atbrīvojumam no PVN, kura nepārsniedz 85 000 EUR (vai līdzvērtīgu summu valsts valūtā).

Citām dalībvalstīm ir piešķirtas līdzīgas atkāpes ar mērķi atbrīvot no PVN nodokļa tos nodokļa maksātājus, kuru gada apgrozījums ir mazāks par noteiktu robežvērtību, kā tas paredzēts PVN direktīvas 285. pantā. Maltai noteiktā robežvērtība ir 20 000 EUR, Nīderlandei – 25 000 EUR, Luksemburgai – 35 000 EUR, Polijai, Igaunijai un Latvijai noteiktā robežvērtība ir 40 000 EUR, Horvātijai un Lietuvai – 45 000 EUR, Ungārijai – 48 000 EUR, Slovēnijai – 50 000 EUR un Rumānijai – 88 500 EUR.

Kā jau minēts, atkāpēm no PVN direktīvas vienmēr vajadzētu būt ar noteiktu beigu termiņu, lai varētu novērtēt to ietekmi. Atkāpes pasākuma termiņa pagarinājums līdz 2024. gada 31. decembrim, kā to lūdza Itālija, ir saskaņots ar prasībām jaunajā direktīvā par vienkāršākiem PVN noteikumiem maziem un vidējiem uzņēmumiem. Minētajā direktīvā ir paredzēts, ka dalībvalstīm valsts noteikumi, kuri tām ir jāpieņem, lai izpildītu direktīvas prasības, būs jāpiemēro no 2025. gada 1. janvāra.

Tādējādi ierosinātais pasākums atbilst spēkā esošajiem PVN direktīvas noteikumiem.

Atbilstība pārējiem Savienības politikas virzieniem

Komisija savās gada darba programmās pastāvīgi ir uzsvērusi vajadzību pēc vienkāršākiem noteikumiem mazajiem uzņēmumiem. Šajā sakarā Komisijas 2020. gada darba programmā ir minēta “īpaša MVU stratēģija, kas atvieglos mazo un vidējo uzņēmumu darbību, tās izvēršanu un paplašināšanos”. Ciktāl tas attiecas uz fiskālajiem noteikumiem, atkāpes pasākums atbilst šādiem mērķiem. Pasākums jo īpaši atbilst Komisijas 2017. gada darba programmai, kura īpaši pievēršas PVN un kurā norādīts, ka mazajiem uzņēmumiem ir liels PVN saistību izpildes administratīvais slogs un ka tehniski jauninājumi rada jaunas problēmas efektīvai nodokļu iekasēšanai, un kurā ir uzsvērta nepieciešamība vienkāršot PVN mazajiem uzņēmumiem. Tāpat pasākums ir saskaņā ar 2015. gada vienotā tirgus stratēģiju, kurā Komisija ir paredzējusi palīdzēt maziem un vidējiem uzņēmumiem augt, cita starpā, samazinot administratīvo slogu, kas tiem liedz pilnībā izmantot vienotā tirgus priekšrocības. Tas atbilst arī pamatdomai Komisijas 2013. gada paziņojumā “Rīcības plāns uzņēmējdarbības jomā 2020. gadam – Uzņēmējdarbības gara atdzīvināšana Eiropā”, kurā uzsvērta nepieciešamība vienkāršot tiesību aktus nodokļu jomā mazajiem uzņēmumiem. Visbeidzot, šis pasākums ir saskaņā ar ES rīcībpolitiku attiecībā uz maziem un vidējiem uzņēmumiem, kas izklāstīta 2016. gada paziņojumā par jaunuzņēmumiem un 2008. gada paziņojumā “Vispirms domāt par mazākajiem” – “Eiropas Mazās uzņēmējdarbības akts”, kurā dalībvalstis tiek aicinātas tiesiskā regulējuma izstrādē ņemt vērā MVU īpatnības un vienkāršot spēkā esošo regulējumu. 2. JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

•Juridiskais pamats

Vienīgais iespējamais juridiskais pamats ir PVN direktīvas 395. pants.

•Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)