LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 176/21

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

(2016/C 176/08)

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

APSTIPRINĀŠANAS PIETEIKUMS ATTIECĪBĀ UZ PRODUKTA SPECIFIKĀCIJAS GROZĪJUMU, KAS NAV MAZNOZĪMĪGS, AIZSARGĀTA CILMES VIETAS NOSAUKUMA/AIZSARGĀTAS ĢEOGRĀFISKĀS IZCELSMES NORĀDES GADĪJUMĀ

Grozījuma apstiprināšanas pieteikums saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta pirmo daļu

MAROILLES/MAROLLES

ES Nr.: FR-PDO-0217-01378 – 28.9.2015.

ACVN ( X ) AĢIN ( )

1. Pieteikuma iesniedzēja grupa un tās likumīgās intereses

Syndicat du Maroilles 148, avenue du Général de Gaulle 02 260 La Capelle FRANCE Tālr. +33 323975757 fakss +33 323975758 E-pasts: sfam@uriane.com

Ražotājgrupu veido piensaimnieki, saimniecību siernieki, pārstrādātāji un Maroilles/Marolles nogatavinātāji. Tai ir likumīgas tiesības ierosināt grozījumu pieteikumu.

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Produkta specifikācijas punkts, uz kuru attiecas grozījums vai grozījumi

— ☐ Produkta nosaukums — ☒ Produkta apraksts — ☐ Ģeogrāfiskais apgabals — ☒ Izcelsmes apliecinājums — ☒ Ražošanas metode — ☐ Saikne — ☒ Marķēšana — ☒ Cits: kontroles struktūru kontaktinformācija, valsts prasības

4. Grozījuma vai grozījumu veids

— ☒ Ar reģistrētu ACVN vai AĢIN apzīmēta produkta specifikācijas grozījums, kuru nevar uzskatīt par maznozīmīgu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta trešo daļu. — ☐ Ar reģistrētu ACVN vai AĢIN apzīmēta produkta specifikācijas grozījums, kuru nevar uzskatīt par maznozīmīgu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta trešo daļu, ja vienots dokuments (vai tā ekvivalents) attiecībā uz produktu nav publicēts.

5. Grozījums vai grozījumi

Nodaļa “Produkta apraksts”

Šajā nodaļā norādīts izejvielas veids (vienīgi govs piens), jo tika uzskatīts, ka tas ir produkta apraksta elements. Šis elements tātad no nodaļas “Ražošanas metode” pārvietots uz nodaļu “Produkta apraksts”.

Raksturlielumi aprakstīti pilnīgāk, lai produkts būtu labāk identificējams.

— Produkta izskats: iespējami nelieli ieplakumi, uz virsas redzami nogatavināšanas veidņu līstīšu nospiedumi.

— Mizas izskats: viendabīgas krāsas un samērā mitra.

— Centrtieces vērsuma nogatavināšanas process (no āra uz iekšu).

— Siera masas izskats: svītroti apzīmējumi “krēmīga un taukaina” un “viendabīga”, jo tiem ir maz izteikts specifiskums un tie ir neprecīzi. Norādīti pieļaujamie krāsu toņi (masa var būt baltā krāsā līdz krēmkrāsā). Masā var būt mehāniskas vai fermentatīvas izcelsmes atveres; pēc taustes masa ir elastīga, bet ar skaidri iezīmējušos stingrāku viduci, kas, nogatavināšanas laikam paildzinoties, kļūst elastīgāks.

— Organoleptiskie kritēriji: izteikta smarža, kas atgādina pagrabu, mitrus ķieģeļus un meža zemsedzi, jūtams viegls amonjaka aromāts un nedaudz sāļa, pienu atgādinoša garša, masa skābena ar nelielu rūgtenumu, piemīt sarecināta piena garšas nianses (pēc minimālā nogatavināšanas perioda beigām), kā arī lazdu riekstu un ķiploku nianses. Pēc ilgākas nogatavināšanas garša kļūst stiprāka un tipiska.

Precizēti analītiskie kritēriji (taukvielas un sausna): taukvielu īpatsvars izteikts gramos uz 100 gramiem produkta pēc pilnīgas izžāvēšanas (procentuālā satura vietā), un norādīts sausnas īpatsvars: 100 gramu siera Maroilles/Marolles satur vismaz 50 gramu sausnas. Precizēts arī tas, ka 100 gramu siera Maroilles/Marolles satur vismaz 22,5 gramus taukvielu.

Tā kā nogatavināšanas ilgums atšķiras no tā, kādā un cik lielā formā siers gatavots, uzskatīts, ka šis ilgums arī ir produkta apraksta elements. Šie elementi tātad no nodaļas “Ražošanas metode” pārvietoti uz nodaļu “Produkta apraksts”. Turklāt labota kļūda, kas bija radusies tāda valsts tiesību akta teksta pārrakstīšanas dēļ, kurš bija saistīts ar iepriekšējo reģistrēto specifikāciju (šī kļūda tomēr nebija kopsavilkuma lapā un pat ne reģistrētās specifikācijas kopsavilkumā): Maroilles/Marolles nogatavināšanas minimālais ilgums ir nevis četras nedēļas, bet gan piecas nedēļas jeb 35 dienas. Turklāt, ja siers pagatavots Mignon (“Vidējā kvadrāta”) un Quart (“Mazā kvadrāta”) formā, tā nogatavināšanas ilgums pagarināts par septiņām dienām – līdz ar to nogatavināšana ilgst attiecīgi 28 dienas un 21 dienu, tādējādi pielāgojot šo ilgumu pastāvošajām ieražām. Šādi nogatavināšanas ilgumi ļauj labāk izpausties produkta organoleptiskajām īpašībām un aromāta nianšu dažādībai.

Lai padarītu skaidrāku siera dažādo lielumu formu aprakstu, katra tā forma līdztekus veidņu iekšējiem izmēriem ir noteikta, norādot arī sausnas kopējo svaru, kā arī nogatavināšanas ilgumu (kas lielākas precizitātes labad ir aprēķināts, skaitot no himozīna recinātāja pievienošanas dienas, un izteikts dienu skaitā, tādējādi aizstājot agrāk norādīto nedēļu skaitu):

— Maroilles/Marolles: 360 gramu, 35 dienas,

— Maroilles/Marolles ar papildapzīmējumu Sorbais: 270 gramu, 28 dienas,

— Maroilles/Marolles ar papildapzīmējumu Mignon: 180 gramu, 28 dienas,

— Maroilles/Marolles ar papildapzīmējumu Quart: 90 gramu, 21 diena.

Turklāt, lai pārbaudes padarītu objektīvākas, siera formu izmērus turpmāk izsaka kā veidņu iekšējos izmērus. Tam ir savs pamats, jo siera deformācijas dēļ siera formu izmēru pārbaude varēja izrādīties neprecīza.

Nodaļa “Pierādījumi par produkta izcelsmi ģeogrāfiskajā apgabalā”

Precizēti uzņēmējiem pildāmie paziņošanas pienākumi. Šie grozījumi ir saistīti ar valsts tiesību aktu un tiesiskā regulējuma attīstību. Konkrēti ir paredzēta uzņēmēju identifikācija, lai tie saņemtu apstiprinājumu, ar kuru tiek atzīta to spēja izpildīt produkta specifikācijas prasības, kā arī paziņojumi, kas vajadzīgi to produktu pazīšanai un uzraudzībai un kontrolei, kurus paredzēts tirgot ar cilmes vietas nosaukumu.

Nodaļa “Ražošanas metodes apraksts”

Piena ražošana – Slaucamo govju ēdināšana

Definēts termins “slaucamās govis” (laktācijas periodā esošās un cietstāvošās govis). Šīs definīcijas mērķis ir skaidri noteikt, uz kādiem dzīvniekiem attiecas specifikācijā turpmāk lietotais termins “slaucamās govis”, lai novērstu jaukšanu un atvieglotu pārbaudes.

— Ganības

Nosakot, ka ikgadējais minimālais ganīšanās ilgums ir 170 dienas, apstiprināta galvenā nozīme, kāda ir ganībām kā centrālajai asij saiknē ar ģeogrāfisko apgabalu.

Minimālā katrai slaucamajai govij pieejamā zālāju platība ir 30 āru, no kuriem vismaz 15 ārus veido noganāmās platības, bet pārējie 15 papildu āri atbilst vai nu noganāmajai platībai, vai izēdināmās zaļbarības audzēšanai. Šādas prasības attiecībā uz platību ļauj nodrošināt to, ka slaucamo govju barības devā ir ievērojama daļa zāles, un ņem vērā saimniecību zemesgabalu parcelāciju un ganāmpulku lielumu, jo pieejamās platības ne vienmēr ir tik pietiekami plašas, lai sasniegtu noteiktos 30 ārus katrai slaucamajai govij.

Lai ņemtu vērā pļavu botāniskās dažādības ietekmi un produkta aromāta nianšu dažādību, apstiprināts to ģeogrāfiskā apgabala saimniecību zemju mežainums, kuras ražo pienu, kas paredzēts siera Maroilles/Marolles ražošanai:

— uz hektāra galvenās lopbarības platības jābūt 90 metriem lineāra dzīvžoga, kas noteikts par tādu, kurš veidots lielākoties no lapkokiem. Dzīvžogiem ir sava nozīme pļavu saglabāšanā, jo tie izolē zālājus, pasargājot tos no krasām temperatūras svārstībām, uzturēdami mitrumu un veicinādami botānisko dažādību, kas ietekmē piena kvalitāti. Ja ir dzīvžogi, tad slaucamajām govīm ir arī kur patverties no vēja un saules,

— lai garantētu, ka vismaz divas trešdaļas no galvenās lopbarības platības veido pastāvīgās vai pagaidu pļavas, noteikts, ka attiecībai starp pastāvīgā zālāja platību un pagaidu pļavu summu un galveno lopbarības platību ir jābūt vismaz 0,65. Tā kā valsts noteiktā iebildumu iesniegšanas perioda laikā daži uzņēmēji, ievērojot Regulas (ES) Nr. 1151/2012 15.4. panta noteikumus, ir iesnieguši iebildumu pret kādu no šiem noteikumiem (15 āri noganāmās platības katrai slaucamajai govij, 90 metru lineārā dzīvžoga uz hektāru, minimālā attiecība 0,65), uz viņiem tiek attiecināts pārejas periods, kas beidzas 2020. gada 30. jūnijā.

— Slaucamo govju barības deva

Lai nodrošinātu, ka izēdināmajā barībā ir pietiekami daudz zāles, noteikts, ka ganību periodā barības devā zāle (kas aprēķināta kā rupjās lopbarības sausna) veido vidēji vismaz 65 %, taču tās īpatsvars nekad nav mazāks par 25 %. Precizēts, ka šo daļu var veidot noganāmā zāle, zaļbarības veidā izēdināmā zāle vai uzglabātas zāles veidā izdalītā barība, kurā ir vairāk nekā 35 % sausnas.

Sniegts atļautās rupjās lopbarības saraksts. Tā atbilst lopbarībai, ko šajā ģeogrāfiskajā apgabalā tradicionāli izmanto un kas veido vismaz 60 % no ikdienas kopējās barības devas.

Izēdināmo koncentrēto barības līdzekļu apjoms ir ierobežots līdz 1 800 kg sausnas katrai slaucamajai govij gadā. Specifikācijā ietilpst šādiem barības līdzekļiem atļauto sastāvdaļu saraksts.

— Barības autonomija

Lai stiprinātu saikni ar ģeogrāfisko apgabalu, noteikts, ka vismaz 80 % tās rupjās lopbarības sausnas, kuru slaucamā govs patērē gadā, ir jābūt iegūtiem ģeogrāfiskajā apgabalā.

Siera ražošana

Šī daļa ir krietni papildināta, lai raksturotu Maroilles/Marolles tehnoloģiskos posmus. Tās mērķis ir sīkāk aprakstīt praksi, kas saistīta ar nozares dalībnieku amatprasmi, vienlaikus skaidri nosakot mērķus, lai garantētu, ka produktam piemīt raksturīgās īpatnības.

— Pārstrādei izmantotais piens

Lai nepieļautu nekādu citu piena apstrādi, norādīti atļautie izmantošanas un apstrādes veidi: svaigs piens, karsēts vai pasterizēts piens. Atļauti ir vienīgi termiskās apstrādes veidi.

Ievērojot tradicionālo gatavošanas metodi un it īpaši siera mizas krāsas iegūšanu ar Brevibacterium linens (oranžsarkanā pigmenta veidotāja baktērija), jebkādas krāsvielas ir aizliegtas. Precizēts arī, ka piena nokrejošanas posms ir atļauts, bet proteīnu homogenizācija ir aizliegta: piena sastāva izlīdzināšanu var veikt vienīgi ar nokrejošanu.

— Piena pārstrāde

Lai ierobežotu piena kvalitātes pazemināšanos, noteikts, ka laikposms starp visagrāko slaukumu un siera gatavošanas sākumu, kas atbilst fermentu pievienošanas brīdim, ir 72 stundas.

Tehnoloģiskie posmi pirms himozīna recinātāja pievienošanas aprakstīti, ievērojot pašreizējās ieražas: piena iepriekšēja paskābināšana ar pārsvarā mezofilu pienskābes baktēriju palīdzību un iespēja pievienot pienam specifisku nogatavināšanas mikrofloru.

Noteiktas ar himozīna recinātāja pievienošanu sasniedzamo parametru vērtības (skābums 18–24 °D, piena temperatūra 32–38 °C), jo tās ļauj aprakstīt produkta gatavošanas tehnoloģiskos posmus.

Precizēts himozīna recinātāja veids. To iegūst no teļa kuņģa glumenieka, un līdz ar to augu vai mikrobioloģiskas izcelsmes recinātāji ir aizliegti. Noteiktas arī izmantojamās devas: 18–30 ml uz 100 l piena, kur recinātāja ekstraktā ir 520 g/l himozīna.

Svītroti vārdi “piena recekli sadala, bet nemazgā” un aizstāti ar precīzāku izteiksmi:

— vārds “nemazgā” aizstāts ar norādi par aizliegumu, izmantojot tehnisku terminu, – “laktozes koncentrācijas pazemināšana ir aizliegta”,

— vārds “sadala” aizstāts ar terminu “recekļa sagraizīšana kubveida gabaliņos”, tādējādi precīzāk aprakstot paņēmienu, ko lieto nozares dalībnieki, ievērojot attiecīgo zinātību. Norādīts arī, ka šī recekļa sagraizīšana notiek “pirms ievietošanas veidnē”.

Svītrots termins “dabiska”, kas apzīmē notecināšanu, un aizstāts ar precīzāku izteiksmi: “notecina veidnē (..)”. Minimālais starplaiks starp ievietošanu veidnē un izņemšanu no tās ir 16 stundas, kuru laikā masa apvēršama vismaz 3 reizes, un to veic telpā, kur temperatūra nav zemāka par 16 °C. Šie mērķlielumi atbilst pašreizējām notecināšanas ieražām.

Labāk aprakstīts arī sālīšanas posms:

— svītroti vārdi “sauss sāls” un aizstāti ar piemērotākiem vārdiem – “ar sauso sālīšanu”, tādējādi aprakstot sālīšanas paņēmienu, nevis sāls veidu,

— reģistrētā specifikācijas redakcija varēja likt domāt, ka sālīšanas posmā bija divi etapi vai ka nozares dalībnieki izmantoja dažādas metodes, proti: “ar sauso sālīšanu, ar sauso sālīšanu un sālījumā vai vienīgi sālījumā”.

Lai papildinātu pirms nogatavināšanas izmantojamo tehnisko paņēmienu aprakstu, noteikts nosusināšanas/rauga un pelējuma sēņu kultūru pievienošanas posma ilgums pirms ievietošanas nogatavināšanas pagrabā: vismaz 48 stundas. Saskaņā ar ieražām precizēts, ka šo posmu veic telpā, kas izraudzīta, lai veiksmīgi norisētu šis pirmais virsas atskābināšanas etaps, uzaudzējot rauga un pelējuma sēņu kultūras, un tas nosaka to, cik izdevies būs otrais nogatavināšanas etaps, kura laikā attīstās oranžsarkano pigmentu veidojošās baktēriju kultūras.

Nogatavināšana

Lai skaidri aprakstītu nogatavināšanas nosacījumus, kas veicina produkta specifiskuma nodrošināšanu:

— norādīti nogatavināšanas pagrabu iekšējās apdares materiāli: ķieģeļi bez apmetuma, neapstrādāti akmeņi vai higiēniski nekaitīgi materiāli,

— nogatavināšanas nosacījumi noteikti saskaņā ar pastāvošajām ieražām: gaisa mitrums vismaz 90 %, temperatūra 9–16 °C,

— aprakstīti sieru kopšanas pasākumi: vismaz viena sukāšanas reize, tad – atkarībā no produkta īpašību veidošanās – sukāšana un/vai mazgāšana ar sālītu šķīdumu, kam ir vai nav pievienotas virsas mikroorganismu kultūras, kuru sastāvu pārsvarā veido Brevibacterium linens. Svītrots noteikums “Mizu vairākas reizes mazgā sālītā ūdenī”, jo virsas kopšanas pasākumi aprakstīti precīzāk.

Svītrots noteikums “Nogatavināšana ilgst atkarībā no siera formas lieluma: vismaz divas nedēļas – mazo formu sieram – līdz vismaz četrām nedēļām”, jo visu lielumu siera formu nogatavināšanas ilgums ir noteikts 2. punktā “Produkta apraksts”.

Svītrots noteikums “Šīs nogatavināšanas laikā pieņemtais oranžais izskats ir iegūts, izmantojot vienīgi dabiskus sarkana pigmenta radošus mikroorganismus”, jo punktā “Siera gatavošana – Pārstrādē izmantotais piens” precizēts, ka krāsvielas ir aizliegtas, turklāt norādīta “dabisko sarkana pigmenta radošo mikroorganismu” suga (“Brevibacterium linens”).

Nodaļa “Marķēšana”

Svītrota atsauce uz INAO logotipu un aizstāta ar noteikumu par to, ka obligāti piestiprināms Eiropas Savienības ACVN simbols.

Precizēts, ka neatkarīgi no tiesību aktu norādēm, kas piemērojamas visiem sieriem, jebkādu apzīmējumu vai citu norāžu lietošana līdzās cilmes vietas nosaukumam ir aizliegta, izņemot tirdzniecības zīmes vai papildu norādes, kuras izmantojamas, ievērojot nodaļā “Produkta apraksts” paredzētos nosacījumus.

Nodaļa “Citas jomas”

Atsauces attiecībā uz pārbaužu struktūru: atjaunināti oficiālo struktūru nosaukumi un kontaktinformācija.

Valsts prasības: Ņemot vērā iepriekš minēto valsts reformu cilmes vietas nosaukumu kontroles sistēmā, ir pievienota tabula, kurā uzskaitīti galvenie parametri, kas jāpārbauda kontroles gaitā, un to izvērtēšanas metode.

VIENOTS DOKUMENTS

MAROILLES/MAROLLES

ES Nr.: FR-PDO-0217-01378 – 28.9.2015.

ACVN ( X ) AĢIN ( )

1. Nosaukums

Maroilles/Marolles

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.3. grupa. Siers

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

Maroilles/Marolles ir siers, ko gatavo vienīgi no govs piena; tam ir mīksta masa un mazgāta viendabīgas sarkani oranžas krāsas miza; pēc formas tas atgādina kvadrātu, un tam var būt nelieli ieplakumi. Abās siera formu pusēs redzami veidņu līstīšu nospiedumi. Siera masa ir baltā krāsā līdz krēmkrāsā, un tajā ir mehāniskas vai fermentatīvas dabas atveres; siera masa pēc taustes ir elastīga.

Pēc formas siers Maroilles/Marolles ir kvadrāts, kura malas ir 12,5–13 cm garumā (pēc veidņu iekšējiem izmēriem), taču tā formu lielums atšķiras atkarībā no attiecīgajiem papildapzīmējumiem – Sorbais: 12–12,5 cm; Mignon: 11–11,5 cm, un Quart: 8–8,5 cm.

Minimālais nogatavināšanas ilgums, skaitot no himozīna recinātāja pievienošanas dienas, ir:

— sieram Maroilles/Marolles – 35 dienas,

— sieram Maroilles/Marolles ar papildapzīmējumu Sorbais un sieram Maroilles/Marolles ar papildapzīmējumu Mignon – 28 dienas,

— sieram Maroilles/Marolles ar papildapzīmējumu Quart – 21 diena.

Sierā ir vismaz 45 g taukvielu uz 100 g produkta pēc pilnīgas izžāvēšanas un vismaz 50 g sausnas uz 100 g siera jeb 100 g sierā ir 22,5 g taukvielu.

Maroilles/Marolles piemīt izteikta smarža, kas atgādina pagrabu, mitrus ķieģeļus un meža zemsegu, jūtams viegls amonjaka aromāts un nedaudz sāļa, pienu atgādinoša garša, masa skābena ar nelielu rūgtenumu, piemīt sarecināta piena garšas nianses (pēc minimālā nogatavināšanas perioda beigām), kā arī lazdu riekstu un ķiploku nianses. Pēc ilgākas nogatavināšanas garša kļūst stiprāka un tipiska.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Slaucamās govis uzturas ganībās vismaz 170 dienas gadā, un katras govs rīcībā ir vismaz 30 āru platības, no kuriem vismaz 15 āru ir noganāma platība; papildbarībā govīm var izēdināt novāktu zāli.

Ganību periodā zāles daļa govju barībā vidēji veido vismaz 65 % rupjās lopbarības sausnas. Gadā zāles daļa ikdienas barības devā nedrīkst būt mazāka par 25 % rupjās lopbarības sausnas.

Izēdināmo koncentrēto barības līdzekļu apjoms ir ierobežots līdz 1 800 kg sausnas katrai slaucamajai govij gadā.

Vismaz 80 % rupjās lopbarības sausnas ir iegūti ģeogrāfiskajā apgabalā. Ja saimniecība audzē attiecīgas kultūras, tad ģeogrāfiskajā apgabalā var būt iegūtas arī citas izejvielas, kas paredzētas slaucamo govju ēdināšanai. Tomēr ģeogrāfiskā apgabala samērā nelielā apjoma dēļ un ņemot vērā to, ka saimniecības visas šīs izejvielas neražo, netiek prasīts, lai barības koncentrātu izcelsme būtu ģeogrāfiskajā apgabalā. Tā kā aplēsts, ka katra slaucamā govs gadā patērē 7 000 kg sausnas, no kuriem 1 800 kg veido barības koncentrāti, ģeogrāfiskā apgabala izcelsmes barības līdzekļu proporcija sasniedz vismaz 59 %.

3.4. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Piena ražošana, siera gatavošana un nogatavināšana jāveic vienotā dokumenta 4. punktā aprakstītajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

—

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Maroilles/Marolles marķējumā ietilpst cilmes vietas nosaukuma apzīmējums, kas uzrakstīts ar burtiem, kuru izmērs ir vismaz divas trešdaļas no vislielākajiem uz marķējuma lietotajiem burtiem, un Eiropas Savienības ACVN simbols.

Papildapzīmējumiem vajadzības gadījumā jābūt cilmes vietas nosaukuma apzīmējuma tuvumā.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Nord departamentā: Aibes, Anor, Aulnoye-Aymeries, Avesnelles, Avesnes-sur-Helpe, Bachant, Baives, Bas-Lieu, Bazuel, Beaufort, Beaurepaire-sur-Sambre, Beaurieux, Bérelles, Berlaimont, Beugnies, Boulogne-sur-Helpe, Bousignies-sur-Roc, Cartignies, Catillon-sur-Sambre, Choisies, Clairfayts, Cousolre, Damousies, Dimechaux, Dimont, Dompierre-sur-Helpe, Dourlers, Eccles, Eclaibes, Ecuélin, Eppe-Sauvage, Étroeungt, Felleries, Féron, Flaumont-, Floursies, Floyon, Fontaine-au-Bois, Fourmies, Glageon, Grand-Fayt, Haut-Lieu, Hecq, Hestrud, La Groise, Landrecies, Larouillies, Le Favril, Leval, Lez-Fontaine, Limont-Fontaine, Liessies, Locquignol, Marbaix, Maroilles, Monceau-Saint-Waast, Moustier-en-Fagne, Noyelles-Sur-Sambre, Obrechies, Ohain, Ors, Petit-Fayt, Pommereuil, Pont-sur-Sambre, Preux-aux-Bois, Prisches, Quievelon, Rainsars, Ramousies, Rejet-de-Beaulieu, Robersart, Solre-le-Château, Solrinnes, Trélon, Saint-Aubin, Sains-du-Nord, Saint-Hilaire-sur-Helpe, Saint-Rémy-Chaussée, Sars-Poteries, Sassegnies, Sémeries, Semousies, Taisnières-en-Thiérache, Wallers-en-Fagne, Wattignies-la-Victoire, Waudrechies, Wignehies un Willies pašvaldības teritorija;

Aisne departamentā: Any-Martin-Rieux, Archon, Aubenton, Autreppes, Bancigny, Barzy-en-Thiérache, Beaumé, Bergues-sur-Sambre, Besmont, Brunehamel, Boué, Bucilly, Buire, Burelles, Buironfosse, Braye-en-Thiérache, Chigny, Clairfontaine, Coingt, Cuiry-lès-Iviers, Crupilly, Dagny-Lambercy, Dohis, Dorengt, Englancourt, Effry, Éparcy, Erloy, Esquéhéries, Étréaupont, Etreux, Fesmy-le-Sart, Flavigny-le-Grand-et-Beaurain, Fontaine-lès-Vervins, Fontenelle, Froidestrées, Gercy, Gergny, Grandrieux, Gronard, Guise, Harcigny, Hary, Haution, Hirson, Houry, Iron, Iviers, Jeantes, La Bouteille, La Capelle, La Flamengrie, La Hérie, Laigny, Landouzy-la-Cour, Landouzy-la-Ville, La Neuville-lès-Dorengt, La-Vallée-au-Blé, Lavaqueresse, Lemé, Le-Nouvion-en-Thiérache, Lerzy, Les Autels, Leschelles, Le-Sourd, Leuze, Logny-lès-Aubenton, Lugny, Luzoir, Malzy, Marly-Gomont, Martigny, Monceau-sur-Oise, Mondrepuis, Mont-Saint-Jean, Morgny-en-Tiérache, Nampcelles-la-Cour, Neuve-Maison, Ohis, Oisy, Origny-en-Thiérache, Papleux, Parfondeval, Plomion, Prisces, Proizy, Résigny, Rocquigny, Rogny, Romery, Sommeron, Sorbais, Saint-Algis, Saint-Clément, Saint-Michel, Thenailles, Vervins, Villers-lès-Guise Voulpaix, Watigny, Wiège-Faty un Wimy pašvaldības teritorija.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Ģeogrāfiskā apgabala specifika

Siera Maroilles/Marolles ražošanas ģeogrāfiskais apgabals atbilst Tjerašas (Thiérache) dabas reģionam, kas atrodas (Nord departamenta) Avesnes apriņķa dienvidos un (Aisne departamenta) Vervins apriņķa ziemeļos. Apgabala ainava ir ļoti savdabīga, tie ir īsti kokiem apaugušu pakalnu ieskauti lauki starp Ziemeļu līdzenumu un Pikardijas krīta plakankalni. Tjerašas identitāte ir cieši saistīta ar dzīvžogu šķērsotiem zālājiem.

Tjerašai raksturīgi vidēji augsti reljefa pacēlumi ar īsām un stāvām nogāzēm, kas apaugušas ar pļavām un kokaugiem (it īpaši ošiem un dižskābaržiem), un bagātīgi nokrišņi (vairāk nekā 900 mm gadā). Noskaidrots, ka šeit sastopamās ģeoloģiskās formācijas ir Cenomana stāva merģelis un mālains lesveida smilšmāls; tie ir cilmieži, kas saglabā salīdzinoši pastāvīgu temperatūru un mitrumu. No šīm mālainajām, treknajām un ūdensnecaurlaidīgajām augsnēm ir tikuši ņemti floras paraugi, kas liecina par bagātīgu un dažādu floru.

Tā kā Tjeraša ir plaši pavērta rietumu vējiem, kas nes bagātīgus nokrišņus, tur valda mitrums, jo vairāk tāpēc, ka tās augsnes ir ūdensnecaurlaidīgas, un tas veicina zāles augšanu. Tomēr šī augšana nav pastāvīga, un tādējādi novāktās zāles ražas apjoms nav regulārs.

Kopš 1930. gada Valsts piena rūpniecības kongresā Albert Ledant vērš uzmanību uz “Tjerašas dabas savdabīgumu un it īpaši uz tās augsnes cilmiežiem un mitro klimatu, kura pastāvīgumu nodrošina nozīmīgie meži, visur sastopamajiem zālaugiem, daudzajām dzīvnieku patveršanās vietām, ko veido dzīvžogi [..]”.

Cilvēkfaktoru ziņā Maroilles/Marolles izcelsme nenoliedzami ir saistīta ar VII gadsimtā dibināto Saint-Humbert de Maroilles abatiju, kuras īpašumi atradās lielākoties pašreizējo apriņķu Avesnes un Vervins teritorijā.

XIX gadsimtā Tjerašā aizsākās lopkopības attīstība un uz zālaugu platībām balstītas tautsaimniecības attīstība, kuras raksturīga iezīme bija laukaugu kultūrām atvēlēto zemju pārvēršana par ganībām, ko daļēji apjož dzīvžogi. Tā kā pļavās novāktā siena piegāde bija neregulāra, “zālaudzētāji” ((“herbagers”) – Tjerašas lauksaimnieku apzīmējums) izlīdzējās ar citu veidu lopbarību, ko audzēja apvidū (izmantoja salmus un vēlāk arī kukurūzu), kā arī ar lopbarību, ko ieguva no vietējās lauksaimniecības un pārtikas rūpniecības blakusproduktiem: piemēram, alus drabiņām, endīviju saknēm, biešu mīkstumiem. Šodien to slaucamo govju audzēšanas sistēma, kuru piens paredzēts Maroilles/Marolles ražošanai, joprojām atbilst šīm raksturīgajām iezīmēm.

Sākotnēji Maroilles/Marolles gatavoja vienīgi saimniecībā uz vietas. Saimniecībās bija ierīkoti ķieģeļu, reizēm arī zilganā akmens, pagrabi, kas bija mitri, vērsti dienvidrietumu virzienā, vēdināti un ar mēreniem apstākļiem. Šie apstākļi bija labvēlīgi oranžsarkanā pigmenta radošo baktēriju attīstībai uz saimniecībā gatavotā siera. Sākot ar XIX gadsimta beigām, nogatavinātāji, kas iepērk vietējos tirgos vai saimniecībās sieru, kad tas vēl ir balts, nogatavina to paši savos pagrabos. Mūsdienās šādi vides apstākļi pagrabos vai nu pastāv joprojām, vai arī tiek mākslīgi radīti modernākās iekārtās. Nogatavinātāji pastāvīgi un rūpīgi kopj sierus, sukā tos un/vai mazgā (ar vairāk vai mazāk sālītu ūdeni, kurā ir attiecīgas mikroorganismu kultūras vai kurā tādu nav) atkarībā no sieros notiekošajām pārmaiņām, lai paātrinātu vajadzīgo mikroorganismu ieviešanos un to izdalīto fermentu vairošanu un lai nepieļautu, ka uz virsas saglabājas pelējums (galvenokārt zilais).

Produkta specifika

Maroilles/Marolles ir mazgātas mizas siers ar mīkstu un fermentētu masu, pēc formas tas atgādina kvadrātu ar 12,5–13 cm garām malām. To var piedāvāt arī mazākās formās: Sorbais, Mignon vai Quart.

Sieram Maroilles/Marolles ir raksturīga:

— viendabīga oranžsarkana miza,

— pēc taustes elastīga masa,

— samērā stipra un raksturīga smarža ar viegli izteiktu amonjaka niansi,

— nedaudz sāļa, pienu atgādinoša garša, masa skābena ar nelielu rūgtenumu, piemīt sarecināta piena garšas nianses (pēc minimālā nogatavināšanas perioda beigām), kā arī lazdu riekstu un ķiploku nianses. Nogatavināšanu paildzinot, šīs īpašības kļūst izteiktākas un tipiskākas.

Saikne

Ar ģeogrāfiskā apgabala dabas vides raksturīgākajiem elementiem var izskaidrot ne tikai ganību zelmeņa saglabāšanos arī vasaras periodā, bet arī augsnes vājo izturību pret noslodzi dažos periodos un zālāja noganīšanas grūtības. Regulārie un bagātīgie nokrišņi nozīmē arī grūtības novākt un iekonservēt zāli. Neraugoties uz šādiem šķēršļiem, Tjeraša ir un paliek piensaimniecībai veltīts reģions. Citi vietējie lopbarības ražotāji nodrošina govīm barību periodos, kad zāle nav pieejama vai tās nav pietiekamā daudzumā. Kokiem apaugušu pakalnu ieskautie lauki ir ļoti labi piemēroti lopbarības ražošanai un ganību lopkopībai. Dzīvžogi pasargā no krasām temperatūras svārstībām un ļauj saglabāt mitrumu. Turklāt tiem ir sava nozīme pļavu botāniskajā dažādībā, un tātad tie ietekmē arī siera kvalitāti.

Siera Maroilles/Marolles raksturīgā kvadrātveida forma ir tradicionālo kvadrāta formas veidņu rezultāts, jo tās gatavoja no ģeogrāfiskā apgabala koku (dižskābaržu, ošu u. c.) cietās koksnes, kas nav tik viegli lokāma pretstatā to sugu koksnei, ko izmanto citos sierniecības reģionos, kur attīstījās apaļas formas rituļu veida siera ražošana.

Ģeogrāfiskā apgabala mitrais klimats, kas nogatavošanas pagrabos ļauj saglabāt īpašu vidi, apvienojumā ar nogatavinātāju amatprasmi sieru aprūpē veicina viendabīgas oranžsarkanas mizas iegūšanu, kura veidojas sarkanā pigmenta radošo baktēriju dēļ un nosaka Maroilles/Marolles raksturīgo garšas un smaržas īpašību attīstību.

Tādējādi Maroilles/Marolles ir īsts siers, kas saistīts ar vietējo apvidu, kā par to liecina Šatotjerī (Château-Thierry) pirmās instances tiesa, sava 1955. gada 17. jūlija sprieduma pamatojumā norādot, ka: “[..] šajā reģionā ražotā siera vērtības veidotāji ir svaigpiens, reģiona savdabīgā vietējā mikroflora un pazemē ierīkotie nogatavošanas pagrabi, kur valda īpaši apstākļi; šie faktori dara to, ka sieram ir neatkārtojams izskats un garša, ko citā reģionā iegūt nav iespējams.”

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(šīs regulas 6. panta 1. punkta otrā daļa)

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-d2d8b040-611d-4631-94ed-6dc1141858c6/telechargement

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.