EIROPAS KOMISIJA Briselē, 14.6.2018 COM(2018) 460 final 2018/0243(COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA, ar ko izveido Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu

{SEC(2018) 310 final}

{SWD(2018) 337 final}



PASKAIDROJUMA RAKSTS 1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS •Pamatojums un mērķi Šis priekšlikums ir sagatavots saistībā ar daudzgadu finanšu shēmu (DFS) 2021.–2027. gadam, kā izklāstīts Komisijas paziņojumā Eiropas Parlamentam, Eiropadomei, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Mūsdienīgs budžets Savienībai, kas aizsargā, dod iespējas un aizstāv. Daudzgadu finanšu shēma 2021.–2027. gadam”. Paziņojumā noteiktas galvenās prioritātes un vispārējā budžeta struktūra ES ārējās darbības programmām izdevumu kategorijā “Kaimiņattiecības un pasaule”, tostarp Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumenta izveide. Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumenta mērķis ir nodrošināt un veicināt Savienības vērtības un intereses pasaulē, lai sasniegtu tās ārējās darbības mērķus un principus, kā noteikts Līguma par Eiropas Savienību (LES) 3. panta 5. punktā, 8. un 21. pantā. Ar ārējo darbību risināmās problēmas pēdējo gadu laikā ir palielinājušās. Pasauli tagad raksturo arvien lielāka nestabilitāte, ko rada vairākas krīzes ES kaimiņvalstīs un citviet. Reģionālie konflikti, terorisms, ekonomiskā nevienlīdzība un pieaugošais migrācijas spiediens – tie visi ir daļa no šīs jaunās realitātes, ko vēl vairāk sarežģī iedzīvotāju skaita pieaugums, klimata pārmaiņas un vides degradācija. Tajā pašā laikā, kaut arī pasaulē ir samazinājies nabadzības līmenis, to cilvēku skaits, kuri dzīvo nabadzībā, joprojām ir nopietna problēma, tostarp jaunietekmes ekonomikās. Kaut arī daži partneri ir panākuši ievērojamu progresu, citi joprojām ir iestiguši nestabilā situācijā. Daudzgadu finanšu shēmā 2014.–2020. gadam izdevumu kategorijā “Globāla Eiropa” līdzāspastāv vairāki finansēšanas instrumenti, vairumam no kuriem termiņš beigsies 2020. gada 31. decembrī. To mērķi ES ārējās darbības plašāko mērķu ietvaros ir dažādi, tostarp: –nabadzības mazināšana un ilgtspējīga attīstība (Regula (ES) Nr. 233/2014, ar ko izveido finanšu instrumentu sadarbībai attīstības jomā), –Savienības stratēģisko interešu veicināšana (Regula (ES) Nr. 234/2014, ar ko izveido Partnerības instrumentu), –palīdzība Savienības kaimiņvalstīm (Regula (ES) Nr. 232/2014, ar ko izveido Eiropas kaimiņattiecību instrumentu), –cilvēktiesību aizsardzība (Regula (ES) Nr. 235/2014, ar ko izveido Eiropas instrumentu demokrātijai un cilvēktiesībām visā pasaulē), –reaģēšanas krīzes situācijā, konfliktu novēršanas un miera veidošanas darbības partnervalstīs (Regula (ES) Nr. 230/2014, ar ko izveido stabilitātes un miera veicināšanas instrumentu), –augsta kodoldrošības līmeņa veicināšana (Regula (Euratom) Nr. 237/2014, ar ko izveido Instrumentu sadarbībai kodoldrošības jomā), –atbalsts finansiālās situācijas stabilitātes atjaunošanai, vienlaikus mudinot veikt ekonomikas korekciju reformas (makrofinansiālā palīdzība), –atbalsts maziem un vidējiem uzņēmumiem konkrētās trešās valstīs un sociālās un ekonomiskās infrastruktūras attīstībai un atbalsts projektiem saistībā ar klimata pārmaiņām (Lēmums (ES) 2018/412, ar kuru groza Lēmumu Nr. 466/2014/ES par ārējo aizdevumu mandātu), –Garantiju fonds ārējai darbībai (Regula (EK/Euratom) Nr. 480/2009) un –Eiropas Fonds ilgtspējīgai attīstībai, tā garantija un garantiju fonds (Regula (ES) 2017/1601). Kopējā īstenošanas regula (Regula (ES) 236/2014), ar ko paredz kopīgus noteikumus un procedūras, lai īstenotu ES instrumentus ārējās darbības finansēšanai, arī drīz zaudēs spēku. 11. Eiropas Attīstības fonds, kaut arī patlaban finansēts ārpus ES budžeta, ir viens no galvenajiem ārējās finansēšanas instrumentiem, kura termiņš beidzas 2020. gada beigās. Tā mērķis ir nodrošināt sadarbību ar Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīm, Kotonū partnerattiecību nolīguma līgumslēdzējām pusēm un aizjūras zemēm un teritorijām.

Saskaņā ar paziņojumu “Jauna un moderna Eiropas Savienības daudzgadu finanšu shēma, kura efektīvi īsteno tās prioritātes pēc 2020. gada” un atbilstīgi secinājumiem ietekmes novērtējumā, kas pievienots šai regulai, visi iepriekš minētie instrumenti būtu jāapvieno vienā plašā instrumentā, izņemot makrofinansiālās palīdzības dotācijas un daļu no Instrumenta sadarbībai kodoldrošības jomā. Nesenie pārskati un novērtējumi par ārējiem instrumentiem ir apliecinājuši to pievienoto vērtību un nozīmību. Tomēr tajos ir uzsvērtas arī uzlabojumu iespējas, jo īpaši vajadzība vienkāršot darba metodes un dot iespēju ES ar lielāku elastību reaģēt uz neparedzētiem apstākļiem. Gūtā pieredze kopā ar pieaugošajām problēmām ir mudinājušas Komisiju modificēt ārējās finansēšanas instrumentu arhitektūru un iekļaut darbības, ko patlaban budžetā finansē no Eiropas Attīstības fonda. Ar šo priekšlikumu ES arī turpmāk spēs uzņemties aktīvu lomu cita starpā cilvēktiesību, stabilizācijas, attīstības, drošības sekmēšanā, neatbilstīgās migrācijas pamatcēloņu apkarošanā, tirdzniecībā, cīņā pret klimata pārmaiņām un vides aizsardzībā. Taču tā spēs to paveikt vispusīgāk, vienlaikus nodrošinot lielāku elastību pārvietot resursus tur, kur tie ir vajadzīgi, mainoties starptautiskajam kontekstam. Šajā priekšlikumā ir paredzēts, ka tas būs piemērojams no 2021. gada 1. janvāra, un tas tiek iesniegts 27 dalībvalstu Savienībai atbilstoši Eiropadomes 2017. gada 29. martā saņemtajam Apvienotās Karalistes paziņojumam par nodomu izstāties no Eiropas Savienības un Euratom, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību 50. pantu. •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā Šis priekšlikums nodrošina veicinošu satvaru, ar kura palīdzību var īstenot ārējās darbības politiku un starptautiskās saistības. Starptautiskās saistības ietver Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam, Parīzes nolīgumu par klimata pārmaiņām, Adisabebas rīcības programmu, Sendai ietvarprogrammu katastrofu riska mazināšanai (2015.–2030. gadam) un ANO Drošības padomes Rezolūciju 2282 (2016) par miera uzturēšanu. Eiropas Savienībā politikas satvarā papildus citiem politikas dokumentiem ietilpst Līgumu noteikumi par ārējo darbību, kas ir sīkāk izklāstīti ES globālajā ārpolitikas un drošības politikas stratēģijā, jaunajā Eiropas Konsensā attīstības jomā, atjaunotajā ES un Āfrikas partnerībā un pārskatītajā Eiropas kaimiņattiecību politikā. Regula arī būs satvars pašreizējā Kotonū nolīguma pēctecei partnerībai, ar ko izveido asociāciju un partnerību starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna grupas valstīm un Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm. •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām Īstenojot šo regulu, tiks nodrošināta politikas saskaņotība attīstībai un konsekvence ar citām ārējās darbības jomām un citām attiecīgajām ES politikas jomām. Kā atspoguļots programmā 2030. gadam, tas nozīmē, ka jāņem vērā, kā ilgtspējīgu attīstību ietekmē visas politikas stratēģijas visos līmeņos – valstīs, Eiropas Savienībā, citās valstīs un pasaulē. Turklāt būtu jātiecas panākt sinerģiju ar darbībām citu ES programmu ietvaros, lai maksimāli izmantotu apvienoto intervenču ietekmi. Mijiedarbībai un papildināmībai ar šādām programmām vajadzētu ļaut uzlabot Savienības ietekmi. Darbībām, kas finansētas saskaņā ar šo priekšlikumu, vajadzētu būt saskaņotām ar tām darbībām, kas tiek veiktas saskaņā ar Pirmspievienošanās instrumentu III, Lēmumu par aizjūras zemēm un teritorijām, Eiropas instrumentu sadarbībai kodoldrošības jomā, lai papildinātu Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu, pamatojoties uz Euratom līgumu, kopējo ārpolitiku un drošības politiku un nesen ierosināto Eiropas Miera nodrošināšanas fondu, kurš tiek finansēts ārpus ES budžeta. Humānā palīdzība, kā paredzēts Līguma par Eiropas Savienības darbību 214. pantā, netiks finansēta saskaņā ar šo priekšlikumu; humānās palīdzības darbības turpinās finansēt, pamatojoties uz Humānās palīdzības regulu. Ārējās darbības garantija, ko finansē saskaņā ar šo regulu un IPA III, segs arī finansējumu makrofinansiālajai palīdzībai, ar ko risina maksājumu bilances krīzes attiecīgās valstīs. Ārējās darbības garantijas finansējumam makrofinansiālajai palīdzībai jābūt samērīgam, lai risinātu šo valstu politiskās problēmas un ekonomisko nestabilitāti, kā atsauces punktu izmantojot kopējo aizdevumu apjomu, par ko vienošanās panākta daudzgadu finanšu shēmas 2014.–2020. gadam starpposma pārskatā. Šim neplānojamajam atbalstam vajadzētu papildināt citus palīdzības veidus, kas paredzēti šajā regulā. Šajā regulā paredzētais finansējums arī būtu jāizmanto tādu darbību finansēšanai, kas saistītas ar mācību mobilitāti uz/no trešām valstīm vai šo valstu starpā Erasmus programmas ietvaros, kā arī ar sadarbību un politikas dialogu ar šīm valstīm, izglītībā un kultūrā veidā, kas ir saskaņā ar Erasmus regulu un Radošās Eiropas regulu. 2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE •Juridiskais pamats Šā priekšlikuma pamatā ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 209., 212. un 322. pants. Komisija to iesniedz saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. pantā paredzēto procedūru. Līguma par Eiropas Savienības darbību Piektās daļas III sadaļas 1. un 2. nodaļā ir noteikts tiesiskais regulējums sadarbībai ar partnervalstīm un reģioniem. •Subsidiaritāte ES ir unikāla iespēja sniegt ārēju palīdzību vairāku iemeslu dēļ. Tās pārnacionālas struktūras statuss dod politisku ietekmi un no tās izrietošu līdzekli mērķa sasniegšanai. ES ir panākusi globālu klātbūtni ar tās delegāciju palīdzību, kas nodrošina plašu informācijas tīklu par norisēm, kuras ietekmē valstis visā pasaulē. ES ir arī dalībniece vairumā daudzpusējo procesu, kuru mērķis ir risināt globālas problēmas. Tas ļauj ES būt pastāvīgi informētai par jaunām vajadzībām un problēmām, un tādējādi attiecīgi pārdalīt resursus. Papildināmība starp ES darbību un darbībām, ko īsteno dalībvalstis, arvien pieaug. Tas uzlabo dialogu un sadarbību ar partnervalstīm, kas tiek arvien vairāk virzīta, izmantojot kopējo plānošanu ar dalībvalstīm. ES arī spēj papildināt dalībvalstu darbības attiecībā uz potenciāli bīstamu situāciju risināšanu vai īpaši dārgu intervenču gadījumā. Dažās jomās, kurās dalībvalstis aktīvi nedarbojas, ES joprojām ir galvenā un dažreiz vienīgā dalībniece, kas iesaistās. Tas, piemēram, notiek tādās sensitīvās situācijās kā cilvēktiesību aizsardzība un vēlēšanu novērošanas misijas. ES ir iespēja izveidot dialogu un sadarbību ar starptautiskām un reģionālām organizācijām, piemēram, ar ĀKK valstu grupu un Āfrikas Savienību. ES var dot pievienoto vērtību, balstoties uz to resursu apmēru, kuri tiek novirzīti ar tās instrumentu palīdzību, tās salīdzinoši elastīgajiem pārvaldības modeļiem un resursu paredzamību daudzgadu finanšu shēmas laikposmā.

ES ir ievērojama pieredze noteiktās jomās, kas izriet no pašas Eiropas vēstures (piemēram, reģionālās integrācijas un pārejas uz demokrātiju jomā) un no sekmīgi īstenotas politikas (piemēram, pieredze pārtikas nodrošinājuma jomā, kas iegūta ar kopējās lauksaimniecības politikas un kopējās zivsaimniecības politikas starpniecību, kā arī pieredze vienotā tirgus tehnisko standartu jomā). Tai ir atzīta starptautiska reputācija kā konfliktu novēršanas un miera nodrošināšanas dalībniecei un kā brīvu vēlēšanu un cilvēktiesību aktīvai atbalstītājai. •Proporcionalitāte Atbilstīgi proporcionalitātes principam ierosinātajā regulā paredzēts vienīgi tas, kas nepieciešams tās mērķu sasniegšanai. •Juridiskā instrumenta izvēle Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 209. un 212. pantu, kuros noteikta parastā likumdošanas procedūra, kas izmantojama pasākumu pieņemšanai, lai īstenotu sadarbību ar trešām valstīm, priekšlikums veidots regulas formā, nodrošinot, ka tā tiek piemērota vienoti, uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama. 3.RETROSPEKTĪVO IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI •Retrospektīvie izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaude Starpposma pārskatīšanas ziņojumā, ko Komisija pieņēma par 10 no ārējās finansēšanas instrumentiem, ex post novērtējuma ziņojumos par makrofinansiālo palīdzību un starpposma ziņojumā par Eiropas Investīciju bankas ārējo aizdevumu mandātu secināts, ka ārējās finansēšanas instrumenti kopumā atbilda mērķim un ka veidojās pozitīvas tendences attiecībā uz mērķu sasniegšanu. Ziņojumi liecina, ka ārējās finansēšanas instrumentiem ir nepieciešams vairāk resursu, jo to finansiālo iespēju robežas jau ir sasniegtas. Instrumenti politikas īstenošanai nosaka darbības jomu, mērķus un procedūras. Starpposma pārskatīšanas ziņojumā ir parādīts, ka to veicinošais raksturs ļauj tiem aptvert lielāko daļu ES ārējās darbības vajadzību un mērķu. Tiem nāktu par labu labāks atspoguļojums par vairākām norisēm, piemēram: jauno politikas satvaru, tostarp programmas 2030. gadam vispārējo tvērumu, migrācijas/bēgļu krīzi, kā arī iekšpolitikas ārēju projekciju. Turklāt lielāka uzmanība ir jāvelta saiknēm starp attīstību un drošību un vispārējo vērienīguma līmeni miera un drošības jomā ārējā darbībā. Izslēgšanas principa ieviešana dažos instrumentos (t. i., Attīstības sadarbības instruments) radīja plaisu ES spējā divpusēji sadarboties ar valstīm ar vidēji augstiem ienākumiem. Tā kā dažās situācijās šajās valstīs var būt nepieciešamība pēc šāda atbalsta (piem., situācijās pēc krīzes), tika konstatēts, ka ES būtu jārod novatoriski sadarbības veidi, kā paredzēts jaunajā Eiropas Konsensā attīstības jomā, ar attīstītākām jaunattīstības valstīm un stratēģiskajiem partneriem saskaņā ar programmas 2030. gadam vispārējo tvērumu. Instrumentu pamatā ir pamatvērtību un cilvēktiesību veicināšana. Taču šīs programmas veicināšanā un virzīšanā uz priekšu dažās valstīs radās sarežģījumi, un tika konstatēts, ka daudzās valstīs pilsoniskās sabiedrības organizācijām atvēlētā telpa sarūk. Tas apgrūtina darbu pie šiem jautājumiem un uzsver spriedzi starp cilvēktiesību programmas veicināšanu un partneru pašu prioritārajām interesēm. Pašreizējā daudzu krīžu un konfliktu kontekstā ES ir jāspēj ātri reaģēt uz mainīgiem notikumiem. Tomēr attiecībā uz dažiem instrumentiem spēju reaģēt kavēja finansiālās elastības trūkums. Parādoties tādām jaunām prioritātēm kā migrācijas/bēgļu krīze, radās problēmas pārdalīt līdzekļus instrumentu ietvaros saskaņā ar budžetu, jo lielas summas bija piesaistītas ilgtermiņa programmām, kas neļāva nodrošināt pietiekamu rezervi. Kā konstatēts starpposma pārskatīšanas ziņojumā, ir jāuzlabo elastība. Starp instrumenta sastāvdaļām, dažādiem instrumentiem un attiecībā uz līdzekļu devējiem ir nepieciešama konsekvence. Kopumā starpposma pārskatīšanas ziņojumā atzīmēti dažādi konstatējumi par saskaņotību. Attiecībā uz saskaņotību instrumentu ietvaros konstatējumi bija apmierinoši. Instrumentu starpā pastāvēja zināms konsekvences līmenis, taču programmu lielā skaita dēļ dažkārt notika darbību pārklāšanās, jo īpaši sarežģītā sadarbībā ar attīstītākām jaunattīstības valstīm. Turklāt mijiedarbības starp ģeogrāfisko un tematisko pieeju rezultātā dažkārt veidojās nekonsekventa rīcība valstu līmenī. Atsauksmes no ES delegācijām liecināja, ka tām bija grūti pārvaldīt un izmantot papildināmību un radīt sinerģiju instrumentu starpā. Kopumā tika uzskatīts, ka ES zaudē iespējas veidot koordinētas stratēģijas attiecīgā valstī/reģionā. Konsekvences ziņā ar dalībvalstīm pārskatīšanā tika konstatēts, ka kopējo plānošanu ir iespējams vēl vairāk nostiprināt. Tomēr tam konkrētos gadījumos būtu nepieciešama lielāka apņemšanās gan no partnervalstu valdību puses, gan no dalībvalstu puses. Starpposma pārskatīšanas ziņojumā norādīts uz pozitīvām tendencēm, kas veidojas attiecībā uz rezultātu sasniegšanu. Tomēr tika konstatētas grūtības panākumu izmērīšanā. Bieži vien informācija par instrumentos minētajām uzraudzības sistēmām bija ierobežota. Trūka datu (tostarp bāzes līniju), lai izmērītu, vai instrumenti varēs sasniegt dažus no to mērķiem (jo īpaši augsta līmeņa mērķus), un izpratnes par to, ka mērķu sasniegšanu ietekmē daudzi ārēji faktori (piem., partnervalsts politika un citi līdzekļu devēji). Attiecībā uz ES prioritāšu integrēšanu tika konstatēts ievērojams progress visos pastāvošajos instrumentos klimata pārmaiņu jomās, kamēr lielāks darbs jāiegulda citu vides problēmu, piemēram, bioloģiskās daudzveidības zuduma un dabas resursu izsīkšanas, apmēra mazināšanā. Cilvēktiesību, tostarp dzimumu līdztiesības un iespēju nodrošināšanas sievietēm, integrēšana tika vairumā gadījumu uzskatīta par “jautājumu, kas tiek risināts”, partnervalstu valdībām dažkārt izrādot intereses trūkumu šajās jomās vai pretestību tām. Kaut arī vispārējie organizācijas darbības rādītāji tika atzīti par efektīviem, daži dalībnieki uzskatīja, ka atsevišķu instrumentu īstenošana rada administratīvu slogu. Sviras efekta ziņā Ārējo investīciju plāns ir spējis piesaistīt ievērojamas privātās investīcijas dzīvotspējīgiem darījumdarbības priekšlikumiem, kas izstrādāti, lai reaģētu uz ilgtspējīgas attīstības vajadzībām, piesaistot ierobežotus valsts līdzekļus. Eiropas Fonda ilgtspējīgai attīstībai garantija palīdz palielināt investīcijas, kas nepieciešamas partnervalstīs, tostarp augsta riska jomās un nozarēs, un ir vērojams daudzsološs sākums. Eiropas Fondam ilgtspējīgai attīstībai plus (EFIA+) un Ārējās darbības garantijai būtu jāturpina pilnveidot šī pozitīvā pieredze. •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

Izstrādājot novērtējuma dokumentus, kas tika izmantoti starpposma pārskatīšanas ziņojumā, tika rīkotas trīs veidu apspriešanās ar ieinteresētajām personām. Vērtētāji veica aptuveni vienu tūkstoti strukturētu vai daļēji strukturētu interviju ar ES ierēdņiem un ES iestāžu, dalībvalstu un partnervalstu pārstāvjiem. Tika rīkoti vairāki tehniskie darbsemināri, lai iepazīstinātu ar novērtējumu projektiem un tos apspriestu ar dalībniekiem no Eiropas Parlamenta, Padomes darba grupām, dalībvalstu komitejām un pilsoniskās sabiedrības organizācijām un vietējām iestādēm. 2017. gadā tika rīkota sabiedriska apspriešanās. Tās mērķis bija apkopot ieinteresēto personu atsauksmes par konstatējumiem, kas izriet no instrumentu izvērtējumiem, un par turpmākiem ārējās finansēšanas instrumentiem pēc 2020. gada. Turpmāk apkopotas ieinteresēto personu, ar kurām notika apspriešanās, galvenās atziņas. Elastība. Ieinteresētās personas vienojās, ka jaunajiem finansēšanas instrumentiem vajadzētu būt elastīgākiem, reaģējot uz neparedzamām problēmām un krīzēm. Proti, tās uzsvēra vajadzību atvieglot līdzekļu novirzīšanu no reģiona uz reģionu un starp atbalsta veidiem. Taču tika uzsvērts arī tas, ka lielāku elastību nedrīkstētu panākt uz mazākas paredzamības, vājākas valstu atbildības un mazākas koncentrācijas uz ilgtermiņa attīstības mērķu sasniegšanu rēķina. Lai nodrošinātu elastību un paredzamību, daži respondenti atbalstīja pietiekamu rezervju izveidi. Saskaņotība. Ieinteresētās personas uzskatīja par nepieciešamu nodrošināt lielāku konsekvenci starp ES iekšpolitiku un ārpolitiku un starp pašiem ārējiem instrumentiem. Dažas personas uzsvēra vajadzību nostiprināt papildināmību un sinerģiju starp ģeogrāfiskajiem un tematiskajiem instrumentiem. Citas ieinteresētās personas apgalvoja, ka ilgtspējīgas attīstības mērķi sniedz vispiemērotāko pamatu konsekvences palielināšanai starp iekšpolitiku un ārpolitiku. Lielākā daļa ieteica ES uzņemties vadošo lomu papildināmības uzlabošanā starp dažādām ieinteresētajām personām gan ES, gan ārpus tās. Daži respondenti uzsvēra pārklāšanās risku, kas nozīmē, ka vieni un tie paši politikas mērķi tiek finansēti, izmantojot vairākus instrumentus. Respondenti arī aicināja skaidri nošķirt instrumentus, vienlaikus uzsverot vajadzību nodrošināt, ka ģeogrāfiskās un tematiskās programmas izmanto starpnozaru sinerģiju un saiknes starp programmām. Papildināmība. Attiecībā uz nākotnes instrumentu struktūru ieinteresētās personas vienojās, ka ģeogrāfisko un tematisko programmu apvienošana dod pozitīvus rezultātus. Tās uzsvēra, ka ģeogrāfiski strukturētu instrumentu vērtība slēpjas to spējā īpaši pielāgotā veidā risināt partnervalstu konkrētās vajadzības. Tas ir izšķiroši svarīgi, ņemot vērā problēmu un vajadzību dažādību šajās valstīs. Ieinteresētās personas atzinīgi novērtēja globālas, mērķtiecīgas intervences, ko piedāvā tādi instrumenti kā partnerības instruments un stabilitātes un miera veicināšanas instruments. Vienkāršošana. ES tika stingri mudināta vēl vairāk vienkāršot instrumentu vispārējo uzbūvi. ES būtu arī jāturpina centieni vienkāršot apgrūtinošās administratīvās un finansiālās procedūras. Pilsoniskā sabiedrība un vietējās iestādes uzsvēra, ka patlaban spēkā esošās procedūras un noteikumi būtiski ietekmē to spēju vairāk iesaistīties attīstības sadarbībā. Sviras efekts. Ieinteresētās personas piekrita, ka novatoriskiem finansēšanas instrumentiem var būt nozīmīga loma publiskā un privātā finansējuma piesaistīšanā ES ārējai palīdzībai. Pozitīvie konstatējumi attiecībā uz šādu instrumentu sviras efektu un finansiālo papildināmību nesenajā novērtējumā par apvienošanas darbībām tiek uzskatīti par daudzsološiem. Taču pilsoniskās sabiedrības respondenti pauda bažas, ka privātā sektora prioritātes ņem virsroku pār nabadzības mazināšanas mērķiem partnervalstīs. Šajā priekšlikumā ir ņemta vērā lielākā daļa ieinteresēto personu izteikto bažu. •Ārējie eksperti Starpposma pārskatīšanas ziņojums un saistītie dienestu darba dokumenti lielākoties bija balstīti uz neatkarīgu novērtējuma ziņojumu kopumu, kas veikti laikposmā starp 2016. un 2017. gadu (viens novērtējums katram instrumentam). Tajā pašā laikā neatkarīgs ziņojums tika sagatavots arī par ārējās darbības instrumentu kopumu, kas aplūkoti starpposma pārskatīšanas ziņojumā, izdarot no tiem būtiskus secinājumus un atziņas. Papildus šiem jaunākajiem ziņojumiem ESAO Attīstības palīdzības komitejas veiktās ES attīstības sadarbības salīdzinošās izvērtēšanas 2012. gadā rezultātā tika sniegti ieteikumi attiecībā uz ES ārējās finansēšanas instrumentu struktūru, noteikumiem un procedūrām. Piemēram, ESAO aicināja ES vēl vairāk vienkāršot un modernizēt sadarbību, samazinot budžeta posteņu skaitu, saskaņojot Attīstības sadarbības instrumenta un Eiropas Attīstības fonda noteikumus, racionalizējot apstiprināšanas procedūras un palielinot saskaņotību starp reģionālajām un tematiskajām programmām. ES tika lūgts rīkoties efektīvāk, savlaicīgāk un elastīgāk gan programmu līmenī, gan visa instrumentu kopuma līmenī. Elastība jo īpaši bija nepieciešama nestabilitātes un krīzes situācijās, kur ESAO saskatīja ievērojamas iespējas veikt uzlabojumus. •Ietekmes novērtējums Komisija 2018. gadā veica ietekmes novērtējumu, kas aptvēra ārējās darbības izdevumu kategoriju “Globālā Eiropa” daudzgadu finanšu shēmā 2014.–2020. gadam, koncentrējoties uz nozīmīgajām izmaiņām, kuras ierosinātas attiecībā uz ārējo darbību, to skaitā vairāku instrumentu racionalizēšanu vienā plašā instrumentā un no Eiropas Attīstības fonda patlaban finansēto darbību integrēšanu ES budžetā. Analīzē tika secināts, ka priekšrocības, ko sniedz attīstības darbību finansēšanas no Eiropas Attīstības fonda ārpus ES budžeta neturpināšana, pārsniegtu trūkumus, kamēr vien būtu iespējams izpildīt noteiktus priekšnosacījumus. Tie ietvēra: –ārējai darbībai piešķirtā summa nedrīkstētu būt mazāka par EAF un pārējo finansēšanas instrumentu kopsummu; –EAF elastības iespējas būtu pēc iespējas jāpārceļ uz ES budžetu, un –militārās operācijas, ko finansē saskaņā ar Eiropas Attīstības fonda Āfrikas Miera nodrošināšanas fondu, būtu jāturpina, izmantojot citu ārpusbudžeta mehānismu – Eiropas Miera nodrošināšanas fondu, kas ir atsevišķa priekšlikuma priekšmets. Ietekmes novērtējumā arī tika secināts, ka vienā instrumentā varētu apvienot lielāko daļu instrumentu, izņemot tos, kas ir īpaši specifiski, piemēram, humānā palīdzība ar tās neitralitātes principu, proti: Kopējo īstenošanas regulu, Attīstības sadarbības instrumentu, Eiropas Attīstības fondu, Eiropas Fondu ilgtspējīgai attīstībai, Ārējo aizdevumu mandātu, Eiropas kaimiņattiecību instrumentu, Eiropas instrumentu demokrātijai un cilvēktiesībām, Garantiju fondu, stabilitātes un miera veicināšanas instrumentu un partnerības instrumentu. Tie instrumenti, kuri būtu jāsaglabā nošķirti, ir: pirmspievienošanās palīdzības instruments; humānā palīdzība; kopējās ārpolitikas un drošības politikas budžets; aizjūras zemes un teritorijas, tostarp Grenlande; ES Civilās aizsardzības mehānisms; ES palīdzības brīvprātīgo shēma; atbalsts Kipras turku kopienai; Rezerve palīdzībai ārkārtas gadījumos; un jaunais Eiropas Miera nodrošināšanas fonds.

Kā to norādīja Komisija un pamatoja partneru atsauksmes atklātās sabiedriskās apspriešanas laikā, ārējo finansēšanas instrumentu pašreizējā struktūra ir pārāk sarežģīta. Vairāku instrumentu apvienošana vienā plašā instrumentā dotu iespēju racionalizēt to pārvaldības un pārraudzības sistēmas un tādējādi samazināt administratīvo slogu visām ieinteresētajām personām. Vienkāršāka pārraudzības sistēma dotu attiecīgajām iestādēm labāku, vispusīgāku skatījumu uz ES ārējiem izdevumiem. Plašs instruments nodrošinātu ģeogrāfiski un tematiski vispusīgāku pieeju, atvieglojot dažādu politikas virzienu īstenošanu pārreģionālā, daudznozaru un globālā veidā. ES veicinātu saskaņotu reakciju un sinerģiju, likvidējot tematisku un ģeogrāfisku izolāciju. Pārklāšanās tiktu likvidēta, jo īpaši tā pārklāšanās, kas pastāv starp pašreizējo Partnerības instrumentu un Attīstības sadarbības instrumentu attiecībā uz inovatīvu sadarbību ar attīstītākām jaunattīstības valstīm un starp ģeogrāfiskajām un tematiskajām programmām (t. i., Eiropas Attīstības fonda ģeogrāfiskajām programmām un Attīstības sadarbības instrumenta tematiskajām programmām). Regulējuma kontroles padome 2018. gada 25. aprīlī izskatīja ietekmes novērtējumu un sniedza pozitīvu atzinumu ar atrunām ar nosacījumu, ka novērtējums jāpielāgo, lai integrētu padomes ieteikumus par konkrētiem aspektiem. Rezultātā novērtējums tika pārskatīts, lai: –sniegtu vairāk informācijas par jaunā instrumenta pārvaldības struktūru, tostarp informāciju par lēmumu pieņemšanas procedūrām; –sīkāk izskaidrotu vairākus finansēšanas jautājumus, tostarp finansējuma bāzes līniju, līdzekļu norobežošanu reģioniem un tematiskām jomām, un dalībvalstu iemaksu skalu Eiropas Attīstības fondā, un –lai plašāk izskaidrotu, kā būtu jādarbojas turpmākām uzraudzības un vērtēšanas sistēmām. Padomes atzinums un saistītie labojumi, kas veikti ietekmes novērtējumā, sīkāk aprakstīti ietekmes novērtējuma 1. pielikumā. •Vienkāršošana Komisijas prioritāte visā daudzgadu finanšu shēmā ir vienkāršot tās regulatīvo vidi. Vairāku instrumentu apvienošana vienā plašā instrumentā dos iespēju racionalizēt pārvaldības un pārraudzības sistēmas un tādējādi samazināt administratīvo slogu ES iestādēm un dalībvalstīm. Tā vietā, lai pievērstos vairākiem plānošanas procesiem, diskusijas vairāk koncentrētos uz politiskajiem mērķiem un sadarbību ar ārējiem partneriem. Turklāt darbības, kas saņem kumulatīvu finansējumu no dažādām Savienības programmām, revidē tikai vienreiz, aptverot visas iesaistītās programmas un attiecīgos tām piemērojamos noteikumus. Vienkāršošana nenozīmē, ka būs mazāk kontroles vai atbildības. Tiktu pilnībā saglabāts līdzsvars iestāžu starpā. Drīzāk, iekļaujot darbības, kas patlaban tiek finansētas no Eiropas Attīstības fonda, ES budžetā, Eiropas Parlamenta budžeta un kontroles pilnvaras tiktu paplašinātas. Kas attiecas uz noteikumu saskaņošanu, noteikumu iekļaušana no Kopējās īstenošanas regulas jaunajam instrumentam dos saskanīgu principu kopumu visās tā sastāvdaļās un padarīs to vieglāk saprotamu partneriem un izpildītājiem. •Pamattiesības ES pamatā ir stingra apņēmība sekmēt un aizstāvēt pamattiesības, cilvēktiesības, demokrātiju un tiesiskumu. Tā aktīvi atbalsta šīs tiesības un principus savā teritorijā, kā arī iesaistoties attiecībās ar trešām valstīm. Šī regula aizstāj spēkā esošo Eiropas instrumentu demokrātijai un cilvēktiesībām un atbalsta intervences cilvēktiesību, pamatbrīvību un demokrātijas jomā trešās valstīs. Šis priekšlikums ir arī izstrādāts, lai atbalstītu pilsonisko sabiedrību kā efektīvu spēku politisko reformu un cilvēktiesību aizsardzībai. 4.IETEKME UZ BUDŽETU Eiropas Komisija savā 2018. gada 2. maija paziņojumā ierosināja Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentam 2021.–2027. gadam piešķirt 89 200 000 000 EUR (faktiskajās cenās). 5.CITI ELEMENTI •Ierosinātās regulas ieguldījums Savienības apņēmībā cīnīties pret klimata pārmaiņām

Parīzes nolīgumā ietverto saistību un Apvienoto Nāciju Organizācijas ilgtspējīgas attīstības mērķu ietvaros šai regulai būtu jāpalīdz integrēt rīcību klimata politikas jomā Savienības politikas jomās. Klimata pārmaiņu apkarošana ir viens no lielākajiem izaicinājumiem, ar ko pasaule saskaras un attiecībā uz kuru vajadzība pēc valsts un starptautiska līmeņa intervences rīcības ir steidzama. Šajā kontekstā Savienības mērķis ir veltīt vismaz 25 % no tās budžeta klimata pārmaiņu apkarošanai. Lai palīdzētu īstenot šo mērķi, paredzams, ka darbības saskaņā ar šo regulu veltīs 25 % no tās kopējā finansējuma klimata jomas mērķiem. •Īstenošanas plāni un uzraudzības, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība Komisija regulāri uzraudzīs savas darbības un pārskatīs progresu, kas panākts ceļā uz rezultātu sasniegšanu. Saskaņā ar 22. un 23. punktu 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā, kurā visas trīs iestādes apstiprināja, ka spēkā esošo tiesību aktu un politikas izvērtēšanai būtu jāveido pamats ietekmes novērtējumiem par turpmākās rīcības iespējām, Komisija veiks starpposma un nobeiguma izvērtējumu. Izvērtējumos tiks vērtēta Instrumenta ietekme uz vietas, pamatojoties uz attiecīgajiem rādītājiem un mērķiem un analīzi par to, kādā mērā Instrumentu var uzskatīt par nozīmīgu, efektīvu, lietderīgu un ar pietiekami lielu ES pievienoto vērtību un saskanīgu ar citām ES politikas jomām. Izvērtējumos tiks iekļauta gūtā pieredze, lai noteiktu problēmas vai iespējas turpmāk uzlabot darbības vai to rezultātus un palīdzētu maksimāli izmantot rezultātu ietekmi. Izvērtējumu secinājumi, kas tiks papildināti ar apsvērumiem, tiks paziņoti Eiropas Parlamentam un Padomei. Progress tiks uzraudzīts, balstoties uz rādītājiem, kas saskaņoti ar priekšlikuma mērķiem. Sākot ar 2022. gadu, Komisija Eiropas Parlamentam un Padomei nosūtīs ikgadēju ziņojumu par šīs regulas mērķu sasniegšanu. Izvērtēšanu veiks laikus, lai tās rezultātus varētu ņemt vērā lēmumu pieņemšanas procesā. Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instruments būtu jāizvērtē, tiklīdz ir pieejama pietiekama informācija par tā darbību. •Ģeogrāfiskais tvērums un trešo valstu līdzdalība Ierosinātās regulas ģeogrāfiskais tvērums ir visa pasaule. Šā iemesla dēļ dažādi dalībnieki no dalībvalstīm un no valstīm ārpus Savienības var piekļūt tās līdzekļiem un/vai kļūt par partneriem to īstenošanā. Attiecībā uz ārpus Savienības esošiem līdzekļu saņēmējiem struktūras no jaunattīstības valstīm un teritorijām, kas ir galvenās labuma guvējas no šīs regulas, ir tiesīgas saņemt Savienības finansējumu. Citas trešās valstis arī var būt tiesīgas, ņemot vērā šā priekšlikuma 24. pantā paredzētos nosacījumus, kas atbilst Savienības starptautiskajām saistībām attiecībā uz atbalsta efektivitāti, jo īpaši ESAO atsaistīšanas ieteikumam un Nairobi Augsta līmeņa forumam 2016. gadā. 24. pantā noteikts, ka parasti struktūras no attīstītajām trešām valstīm var būt līdzekļu saņēmējas saskaņā ar šo regulu tikai uz piekļuves savstarpīguma pamata attiecībā uz viņu pašu attīstības palīdzību, kas atzīts ar Komisijas lēmumu. Stabilitātes un miera veicināšanas un cilvēktiesību un demokrātijas programmas, kā arī ātrās reaģēšanas darbības, ir atvērtas struktūrām no visām valstīm tāpēc, ka Savienība ir ieinteresēta nodrošināt visplašāko iespējamo piedāvājumu, ņemot vērā minēto darbību globālo darbības jomu, sarežģītos apstākļus, kuros palīdzība tiek sniegta, un vajadzību pēc ātras rīcības. Starptautiskās organizācijas arī ir tiesīgas piedalīties. Attiecībā uz partneru izvēli ārpus Savienības Komisija var arī izlemt sadarboties ar starptautiskām organizācijām, partnervalstīm vai struktūrām no citām trešām valstīm saskaņā ar netiešo pārvaldību konkrētas darbības īstenošanai, ja tas ir Savienības interesēs un šādas darbības mērķu interesēs, un tam piemēro Finanšu regulas noteikumus un nosacījumus. Šādai izvēlei būtu vajadzīgs Komisijas lēmums. Turklāt dalībvalstis un trešās valstis var veikt iemaksas Ārējās darbības garantijā un tādējādi to struktūras varētu kļūt par potenciāli tiesīgām kolēģēm garantijas īstenošanā. Attiecībā uz trešām valstīm, kas nav Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu līgumslēdzējas puses, šīm iemaksām ir nepieciešams iepriekšējs Komisijas apstiprinājums. Šādu iemaksu veikšanas nosacījumi būtu jāatspoguļo nolīgumā starp Komisiju un trešo valsti. •Sīkāks konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums I SADAĻA. VISPĀRĪGI NOTEIKUMI Priekšmets – 1. pants definē ar regulu izveidoto instrumentu, kas ir viens no ES programmām ārējai darbībai. Definīcijas – 2. pantā ir iekļautas regulā izmantotās pamatterminoloģijas definīcijas. Mērķi – 3. pantā izklāstīts instrumenta vispārējais mērķis, kas piemērojams visiem instrumenta pīlāriem, kā arī konkrētie mērķi. Darbības joma un struktūra – 4. pantā aprakstīti instrumenta dažādie komponenti: ģeogrāfiskais, tematiskais un ātrās reaģēšanas. Tajā noteikta katra komponenta ģeogrāfiskā un materiālā piemērošanas joma un izskaidrota saistība starp komponentiem.

Ģeogrāfisko komponentu veido ģeogrāfiskās programmas Eiropas kaimiņvalstīm, Subsahāras Āfrikai, Āzijai un Klusā okeāna reģionam, kā arī Ziemeļamerikai, Dienvidamerikai un Karību jūras reģionam. Kaimiņvalstu zonas valstis ir uzskaitītas I pielikumā; saraksts kalpo par pamatu to valstu noteikšanai, kas atrodas blakus teritorijās. Citas valstis ietilpst standarta ģeogrāfiskajās zonās. Ģeogrāfisko programmu materiālā piemērošanas joma ar sadarbības jomām ir izklāstīta II pielikumā. Tematiskais komponents ir vērsts uz globālām problēmām, jo sevišķi ar īpašām, tematiskām programmām cilvēktiesību un demokrātijas, pilsoniskās sabiedrības organizāciju, stabilitātes un miera, kā arī globālo problēmu jomās, kuras aptver tādus jautājumus kā veselība, izglītība un apmācība, sievietes un bērni, pienācīgas kvalitātes nodarbinātība un sociālā aizsardzība, kultūra, migrācija, vide un klimata pārmaiņas, ilgtspējīga enerģija, ilgtspējīga un iekļaujoša izaugsme, privātais sektors un vietējās iestādes. Šīs programmas papildina ģeogrāfiskās programmas, un tām ir pasaules mērogs. Tematisko programmu materiālā piemērošanas joma, jo īpaši intervences jomas, ir izklāstīta III pielikumā. Ātrās reaģēšanas komponents ir veltīts ātras reaģēšanas kapacitātei krīžu pārvarēšanā, konfliktu novēršanā un miera veidošanā; izturētspējas stiprināšanai un humānās palīdzības un attīstības darbību savstarpējai sasaistei; un ārpolitikas darbību vajadzībām un prioritātēm. Arī šim komponentam ir pasaules mērogs. Intervences jomas ir definētas IV pielikumā. Šā komponenta ietvaros plānošana nav vajadzīga; īstenošana notiek, tieši pieņemot ārkārtas palīdzības pasākumus, rīcības plānus un individuālus pasākumus. Saskaņotība, konsekvence un papildināmība – 5. pantā izskaidrota saistība starp šo instrumentu un citiem instrumentiem ārējās darbības ietvaros, kā arī tā saiknes un konsekvence ar iekšējām ES programmām. Budžets – 6. pants attiecas uz instrumenta kopējo finansējumu, un tajā sniegts detalizēts sadalījums pēc ģeogrāfiskās zonas, tematiskajām programmām un ātrās reaģēšanas darbībām. Tajā arī minēta “rezerve jaunām problēmām un prioritātēm”, kas var palielināt pantā minētās summas. Politikas satvars – 7. pants attiecas uz vispārējo politikas satvaru instrumenta īstenošanai. Spēkā esošie nolīgumi, stratēģijas, secinājumi, rezolūcijas un citi līdzīgi dokumenti nosaka politiku, kas būtu instrumenta īstenošanas pamatā. Vispārējie principi – 8. pantā uzskaitīti vairāki principi, kas piemērojami visam instrumentam, piemēram, demokrātija, tiesiskums un cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošana, uz tiesībām balstīta pieeja, sadarbība, dialogs, partnerība, attīstības efektivitāte, klimata pārmaiņu, vides aizsardzības un dzimumu līdztiesības integrēšana. Minētajā pantā arī uzsvērta sadarbība ar dalībvalstīm. Ir iekļauts pienākums informēt un uzturēt regulāru apmaiņu ar Eiropas Parlamentu, kas ļautu Komisijai un Eiropas Parlamentam rīkot regulāras diskusijas par politiku un instrumenta īstenošanu. Militāro dalībnieku spēju veidošana attīstības un drošības atbalstam attīstības nolūkā – 9. panta mērķis ir norobežot ar drošību saistītās darbības, kuras var atbalstīt, izmantojot šo Instrumentu, no darbībām, kuras nevar finansēt no ES budžeta. II SADAĻA. INSTRUMENTA ĪSTENOŠANA II sadaļā apkopotas nodaļas saistībā ar instrumenta īstenošanu, kas ietver daudzgadu plānošanu.

I nodaļa – Plānošana (10.–15. pants) – aptver dažādos noteikumus par daudzgadu plānošanu, jo īpaši vispārējo pieeju, konkrētus principus ģeogrāfiskajām programmām, plānošanas dokumentu saturu ģeogrāfiskajām un tematiskajām programmām, kā arī procedūru to pieņemšanai. 15. pantā noteikts, kā darbojas rezerve jaunām problēmām un prioritātēm. II nodaļa – Īpaši noteikumi attiecībā uz kaimiņvalstīm (16.–18. pants) – ietver konkrētus noteikumus attiecībā uz kaimiņvalstu zonu, jo īpaši par piešķiršanas kritērijiem, uz darbības rādītājiem balstīto pieeju un pārrobežu sadarbību. III nodaļa – Rīcības plāni, pasākumi un īstenošanas metodes (19.–25. pants) –ietver noteikumus, kas papildina Finanšu regulu ārējās darbības īpatnību dēļ. 25. pantā ietverti noteikumi, kas nepieciešami EAF elastības iespēju pārcelšanai. IV nodaļā – EFIA+, budžeta garantijas un finansiālā palīdzība trešām valstīm (26.–30. pants) – apvienoti un aizstāti spēkā esošie noteikumi par Eiropas Fondu ilgtspējīgai attīstībai, Ārējo aizdevumu mandātu un Garantiju fondu ārējai darbībai. V nodaļa – Uzraudzība, ziņošana un novērtēšana (31. un 32. pants) – ietver noteikumus par rādītājiem un rezultātu sistēmām, kas izmantotas ārējās darbības uzraudzībā un novērtēšanā, kā arī par gada ziņojumu, starpposma un galīgajiem novērtēšanas ziņojumiem. III SADAĻA. NOBEIGUMA NOTEIKUMI III sadaļa (33.–41. pants) lielākoties saskan ar iekšpolitikas programmu noteikumiem attiecībā uz institucionāliem jautājumiem, informāciju, komunikāciju un publicitāti, atcelšanu un stāšanos spēkā. Ir iekļauta atkāpe attiecībā uz redzamību, klauzula par Eiropas Ārējās darbības dienestu un noteikumi par tādas valsts vai teritorijas dalību, uz kuru neattiecas regula. Šīs sadaļas 34. pants aptver pilnvaru deleģēšanu attiecībā uz uzkrājumu likmi (pilnvaru deleģējums ietverts 26. panta 3. punktā), sadarbības un intervenču jomas II pielikumā, III pielikumā un IV pielikumā (pilnvaru deleģējums ietverts 4. panta 6. punktā), Eiropas Fonda ilgtspējīgai attīstībai+ darbību prioritārās jomas un fonda pārvaldību V un VI pielikumā (pilnvaru deleģējums ietverts 27. panta 9. punktā); rādītāji VII pielikumā un uzraudzības un novērtēšanas sistēmas izveide (pilnvaru deleģējums ietverts 31. panta 9. punktā). Cits jautājums pēc būtības attiecas uz komiteju procedūru: ar 35. pantu tiek izveidota “Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības” komiteja saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 182/2011. Minētā komiteja atbild par atzinuma sniegšanu par daudzgadu plānošanas dokumentiem un ikgadējām darba programmām (rīcības plāni un pasākumi). Priekšlikumam ir septiņi pielikumi: – I pielikums – Kaimiņvalstu zonas valstu un teritoriju saraksts – II pielikums – Ģeogrāfisko programmu sadarbības jomas – III pielikums – Tematisko programmu intervences jomas – IV pielikums – Ātrās reaģēšanas darbību intervences jomas

– V pielikums – Eiropas Fonda ilgtspējīgai attīstībai + operāciju prioritārās jomas – VI pielikums – Eiropas Fonda ilgtspējīgai attīstībai + pārvaldība – VII pielikums – Galveno darbības rādītāju saraksts 2018/0243 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA, ar ko izveido Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu

EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 209., 212. pantu un 322. panta 1. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu, ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu, ņemot vērā Revīzijas palātas atzinumu, saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1)Programmas “Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instruments” (“Instruments”) mērķim vajadzētu būt nodrošināt un veicināt Savienības vērtības un intereses pasaulē, lai sasniegtu Savienības ārējās darbības mērķus un principus, kā noteikts Līguma par Eiropas Savienību 3. panta 5. punktā, 8. un 21. pantā. (2)Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 21. pantu Savienība tiecas nodrošināt konsekvenci savas ārējās darbības dažādās jomās, kā arī šo jomu un pārējās politikas savstarpēju konsekvenci, un tiecas sasniegt augstu sadarbības līmeni visās starptautisko attiecību jomās. Plašajam to darbību klāstam, kuras šīs regulas dēļ ir iespējams veikt, būtu jāsekmē minētajā Līguma pantā noteiktie mērķi. (3)Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 8. pantu Savienība veido īpašas attiecības ar kaimiņvalstīm, lai izveidotu labklājības un labu kaimiņattiecību telpu, kuras pamatā ir Savienības vērtības un kuru raksturo ciešas un mierīgas, uz sadarbību balstītas attiecības. Šai regulai vajadzētu palīdzēt sasniegt šādu mērķi. (4)Savienības politikas attīstības sadarbības jomā galvenais mērķis, kā noteikts Līguma par Eiropas Savienības darbību 208. pantā, ir nabadzības mazināšana un ilgākā laika posmā – tās izskaušana. Savienības politika attīstības sadarbības jomā palīdz sasniegt arī Savienības ārējās darbības mērķus, jo īpaši tos, kas paredzēti Līguma par Eiropas Savienību 21. panta 2. punkta d) apakšpunktā, proti, veicināt jaunattīstības valstu ilgtspējīgu ekonomisku, sociālu un vides attīstību, lai sasniegtu galveno mērķi – izskaustu nabadzību.

(5)Savienība nodrošina politikas saskaņotību attīstības jomā, kā to paredz Līguma par Eiropas Savienības darbību 208. pants. Savienībai būtu jāņem vērā attīstības sadarbības mērķi tajās politikas jomās, kuras, visticamāk, ietekmēs jaunattīstības valstis, kas būs izšķiroši svarīgs elements stratēģijā ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanai, kuri noteikti ANO 2015. gada septembrī pieņemtajā Ilgtspējīgas attīstības programmā 2030. gadam (“programma 2030. gadam”). Lai nodrošinātu politikas saskaņotību ilgtspējīgai attīstībai, kā noteikts programmā 2030. gadam, ir jāņem vērā tas, kā ilgtspējīgu attīstību ietekmē visas politikas stratēģijas visos līmeņos – valstīs, Savienībā, citās valstīs un pasaulē. (6)Instruments paredz darbības minēto mērķu un ārējās darbības politikas atbalstam un pilnveido darbības, kas iepriekš atbalstītas saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 233/2014; 11. Eiropas Attīstības fonda (EAF) Iekšējais nolīgums un īstenošanas regula; Regula (ES) Nr. 232/2014; Regula (ES) Nr. 230/2014; Regula (ES) Nr. 235/2014; Regula (ES) Nr. 234/2014; Regula (Euratom) Nr. 237/2014; Regula (ES) Nr. 236/2014; Lēmums Nr. 466/2014/ES; Regula (EK, Euratom) Nr. 480/2009 un Regula (ES) 2017/1601. (7)Darbības globālais konteksts ir tādas pasaules kārtības panākšana, kas ir balstīta uz noteikumiem, kuras galvenais princips ir multilaterālisms un kuras centrā ir Apvienoto Nāciju Organizācija. Programma 2030. gadam kopā ar Parīzes nolīgumu par klimata pārmaiņām un Adisabebas rīcības programmu ir starptautiskās kopienas atbilde uz globālajām problēmām un tendencēm saistībā ar ilgtspējīgu attīstību. Programma 2030. gadam, kuras centrālā ass ir ilgtspējīgas attīstības mērķi, ir pārveidojošs satvars, kura mērķis ir izskaust nabadzību un panākt ilgtspējīgu attīstību visā pasaulē. Tās darbības joma ir universāla un tā sniedz visaptverošu kopīgu rīcības satvaru, kas attiecas uz Savienību, tās dalībvalstīm un tās partneriem. Tajā ir līdzsvarota ilgtspējīgas attīstības ekonomiskā, sociālā un vides dimensija, atzīstot svarīgās savstarpējās saiknes starp tās mērķiem un uzdevumiem. Programmas 2030. gadam mērķis ir nevienu nepamest novārtā. Programmas 2030. gadam īstenošana tiks cieši koordinēta ar citām Savienības nozīmīgām starptautiskajām saistībām. Darbībās, kas veiktas saskaņā ar šo regulu, īpaša uzmanība būtu jāvelta savstarpējām saiknēm ilgtspējīgas attīstības mērķu starpā un integrētām darbībām, kas var radīt papildu ieguvumus un īstenot vairākus mērķus saskaņotā veidā. (8)Šīs regulas īstenošanā būtu jāvadās saskaņā ar piecām prioritātēm, kas noteiktas Globālajā Eiropas Savienības ārpolitikas un drošības politikas stratēģijā (“Globālā stratēģija”), ar kuru tika iepazīstināts 2016. gada 19. jūnijā un kura atspoguļo Savienības redzējumu un satvaru vienotai un atbildīgai ārējai sadarbībai partnerībā ar citiem, lai sekmētu Savienības vērtības un intereses. Savienībai būtu jāuzlabo partnerības, jāveicina politikas dialogs un kolektīvi risinājumi globāliem problēmjautājumiem. Tās darbībai būtu jāatbalsta Savienības intereses un vērtības visos aspektos, tostarp miera saglabāšanā, konfliktu novēršanā, starptautiskās drošības nostiprināšanā, neatbilstīgās migrācijas pamatcēloņu apkarošanā un palīdzības sniegšanā iedzīvotājiem, valstīm un reģioniem, kuri saskaras ar dabas vai cilvēku izraisītām katastrofām, tirdzniecības politikas atbalstīšanā, ekonomikas diplomātijā un ekonomiskajā sadarbībā, kā arī digitālu risinājumu un tehnoloģiju veicināšanā un Savienības politikas jomu starptautiskās dimensijas sekmēšanā. Veicinot savas intereses, Savienībai būtu jāievēro un jāsekmē augstu sociālo un vides standartu, tiesiskuma, starptautisko tiesību un cilvēktiesību ievērošanas principi. (9)Jaunais Eiropas Konsenss attīstības jomā (“konsenss”), kas tika parakstīts 2017. gada 7. jūnijā, nodrošina satvaru Savienības un tās dalībvalstu kopīgai pieejam attīstības sadarbībai, lai īstenotu programmu 2030. gadam un Adisabebas rīcības programmu. Attīstības sadarbības politikas centrā ir nabadzības izskaušana, vēršanās pret diskrimināciju un nevienlīdzību, principa “nevienu neatstāt novārtā” īstenošana un izturētspējas stiprināšana. (10)Lai īstenotu jauno starptautisko satvaru, kas izveidots ar programmu 2030. gadam, globālo stratēģiju un konsensu, šīs regulas mērķim vajadzētu būt palielināt Savienības ārējās darbības saskaņotību un nodrošināt efektivitāti, koncentrējot savus centienus racionalizētā instrumentā ar nolūku uzlabot dažādās ārējās darbības politikas īstenošanu. (11)Saskaņā ar globālo stratēģiju un Sendai ietvarprogrammu katastrofu riska mazināšanai (2015.–2030. gads), kas pieņemta 2015. gada 18. martā, būtu jāatzīst vajadzība pāriet no reaģēšanas krīzes situācijā un krīzes ierobežošanas uz strukturētāku ilgtermiņa pieeju, kas efektīvāk risina nestabilitātes, dabas un cilvēku radītu katastrofu un ieilgušu krīžu situācijas. Ir vajadzīgs lielāks uzsvars un kolektīvas pieejas attiecībā uz riska samazināšanu, novēršanu, mazināšanu un sagatavotību; un papildu centieni ir vajadzīgi, lai uzlabotu ātru reakciju un noturīgu atlabšanu. Tādējādi šai regulai būtu jāpalīdz stiprināt izturētspēju un sasaistīt humāno palīdzību un pasākumus attīstības jomā, izmantojot ātrās reaģēšanas darbības. (12)Saskaņā ar Savienības starptautiskajām saistībām attīstības efektivitātes jomā, kas tika pieņemtas Pusanā 2011. gadā un atjauninātas Nairobi Augsta līmeņa forumā 2016. gadā, un par kurām tika atgādināts konsensā, Savienības attīstības sadarbībā būtu jāpiemēro attīstības efektivitātes principi, proti, jaunattīstības valstu atbildība par attīstības prioritātēm, koncentrācija uz rezultātiem, iekļaujošas attīstības partnerības, kā arī pārredzamība un pārskatatbildība. (13)Saskaņā ar ilgtspējīgas attīstības mērķiem šai regulai būtu jāveicina pastiprināta uzraudzība un ziņošana, koncentrējoties uz rezultātiem, atspoguļojot izlaidi, iznākumu un ietekmi partnervalstīs, kuras izmanto Savienības ārējo finansiālo palīdzību. Proti, atbilstīgi konsensā pieņemtajam ar darbībām saskaņā ar šo Regulu ir paredzēts ieguldīt 20 % no oficiālās attīstības palīdzības, kas tiek finansēta saskaņā ar šo regulu, sociālajā iekļaušanā un cilvēces attīstībā, tostarp dzimumu līdztiesībā un iespēju nodrošināšanā sievietēm. (14)Ja vien tas ir iespējams un ir lietderīgi, Savienības ārējās darbības rezultāti būtu jāuzrauga un jāizvērtē, pamatojoties uz iepriekš noteiktiem, pārredzamiem un konkrētai valstij paredzētiem un izmērāmiem rādītājiem, kas ir pielāgoti Instrumenta specifikai un mērķiem un, vēlams, balstīti uz partnervalsts rezultātu ietvaru. (15)Šai regulai būtu jāsekmē Savienības kopīgais mērķis kā oficiālo attīstības palīdzību nodrošināt 0,7 % no nacionālā kopienākuma programmas 2030. gadam grafika ietvaros. Šajā saistībā vismaz 92 % no finansējuma saskaņā ar šo regulu būtu jāiegulda darbībās, kas izstrādātas tā, lai tiktu ievēroti oficiālās attīstības palīdzības kritēriji, kurus noteikusi Ekonomiskās Sadarbības un attīstības organizācijas Attīstības palīdzības komiteja. (16)Lai nodrošinātu, ka resursi tiek sniegti tur, kur vajadzības ir vislielākās, jo īpaši vismazāk attīstītajām valstīm un valstīm nestabilitātes un konflikta situācijā, šai regulai būtu jāsekmē kopējais mērķis – panākt to, ka 0,2 % no Savienības nacionālā kopienākuma tiek novirzīti vismazāk attīstītajām valstīm programmas 2030. gadam grafika ietvaros. (17)Šai regulai būtu jāatspoguļo nepieciešamība koncentrēties uz stratēģiskajām prioritātēm gan ģeogrāfiski – Eiropas kaimiņvalstīm un Āfriku, kā arī valstīm, kas ir nestabilas un kuru vajadzības ir vislielākās, gan tematiski – drošību, migrāciju, klimata pārmaiņām un cilvēktiesībām. (18)Šai regulai būtu jāatbalsta Eiropas kaimiņattiecību politikas īstenošana, kas pārskatīta 2015. gadā, un reģionālās sadarbības satvaru, piemēram, pārrobežu sadarbības un attiecīgo makroreģionālo un jūras baseinu stratēģiju un politikas virzienu ārējo aspektu īstenošana. Visas minētās iniciatīvas nodrošina politisko satvaru attiecību padziļināšanai ar partnervalstīm un starp tām, pamatojoties uz savstarpējas pārskatatbildības, kopīgas atbildības un pienākuma principiem. (19)Eiropas kaimiņattiecību politika, kas pārskatīta 2015. gadā, kā Savienības galvenās politiskās prioritātes tiecas stabilizēt kaimiņvalstis un nostiprināt izturētspēju, jo īpaši, stimulējot ekonomikas attīstību. Lai sasniegtu savu mērķi, pārskatītā Eiropas kaimiņattiecību politika koncentrējas uz četrām prioritārām jomām: labu pārvaldību, demokrātiju, tiesiskumu un cilvēktiesībām ar īpašu uzsvaru uz lielāku sadarbību ar pilsonisko sabiedrību; ekonomikas attīstību; drošību; migrāciju un mobilitāti, tostarp neatbilstīgās migrācijas un iedzīvotāju piespiedu pārvietošanas pamatcēloņu risināšanu. Diferenciācija un uzlabota savstarpēja atbildība ir Eiropas kaimiņattiecību politikas raksturīga iezīme, kas atzīst dažādus iesaistīšanās līmeņus un atspoguļo katras valsts intereses attiecībā uz tās partnerības ar Savienību būtību un koncentrāciju. (20)Šai regulai būtu jāatbalsta modernizēta asociācijas nolīguma ar Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu (ĀKK) grupas valstīm īstenošana un jāļauj ES un tās ĀKK partnerēm vairāk attīstīt spēcīgas alianses attiecībā uz nozīmīgām globālām problēmām. Proti, šai regulai būtu jāatbalsta Savienības un Āfrikas Savienības stabilās sadarbības turpināšana atbilstīgi Āfrikas un ES kopējai stratēģijai un par pamatu jāizmanto topošais ES un ĀKK nolīgums laikposmam pēc 2020. gada, tostarp izmantojot kontinentālu pieeju attiecībā uz Āfriku. (21)Savienībai būtu jācenšas maksimāli efektīvi izmantot pieejamos resursus, lai optimizētu tās ārējās darbības ietekmi. Tas būtu jāsasniedz, izmantojot saskaņotību un papildināmību starp Savienības ārējās finansēšanas instrumentiem, jo īpaši Pirmspievienošanās instrumentu III, Humānās palīdzības instrumentu, Lēmumu par aizjūras zemēm un teritorijām, Eiropas instrumentu sadarbībai kodoldrošības jomā, lai papildinātu Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu, pamatojoties uz Euratom līgumu, kopējo ārpolitiku un drošības politiku un nesen ierosināto Eiropas Miera nodrošināšanas fondu, kurš tiek finansēts ārpus ES budžeta, kā arī veidojot sinerģiju ar citiem Savienības politikas virzieniem un programmām. Tas attiecīgā gadījumā ietver saskaņotību un papildināmību ar makrofinansiālo palīdzību. Lai maksimāli palielinātu apvienoto intervenču ietekmi nolūkā panākt kopīgu mērķi, šai regulai būtu jāļauj kombinēt finansējumu ar citām Savienības programmām, ciktāl iemaksas nesedz vienas un tās pašas izmaksas. (22)Šajā regulā paredzētais finansējums būtu jāizmanto, lai finansētu darbības Erasmus starptautiskās dimensijas ietvaros, kuru īstenošana būtu jāveic saskaņā ar Erasmus regulu. (23)Galvenā pieeja attiecībā uz darbībām, ko finansē saskaņā ar šo regulu, būtu jāīsteno, izmantojot ģeogrāfiskās programmas, lai maksimāli palielinātu Savienības palīdzības ietekmi un pietuvinātu Savienības darbību partnervalstīm un iedzīvotājiem. Šī vispārējā pieeja būtu attiecīgā gadījumā jāpapildina ar tematiskām programmām un ātrās reaģēšanas darbībām. (24)Atbilstīgi konsensam Savienībai un tās dalībvalstīm būtu jāuzlabo to kopīgā plānošana, lai palielinātu to kolektīvo ietekmi, apkopojot to resursus un spējas. Kopīgās plānošanas pamatā vajadzētu būt partnervalstu iesaistei, apropriējumam un atbildībai. Savienībai un tās dalībvalstīm būtu jātiecas atbalstīt partnervalstis, visos attiecīgajos gadījumos veicot kopīgu īstenošanu.

(25)Lai gan demokrātija un cilvēktiesības, tostarp dzimumu līdztiesība un iespēju nodrošināšana sievietēm, būtu jāatspoguļo visā šīs regulas īstenošanas gaitā, Savienības palīdzībai saskaņā ar tematiskajām programmām cilvēktiesību, demokrātijas un pilsoniskās sabiedrības organizāciju jomās vajadzētu būt īpašai papildinošai un papildu lomai, pateicoties tās globālajam raksturam un rīcības neatkarībai no attiecīgo trešo valstu valdību un publisko iestāžu piekrišanas. (26)Pilsoniskās sabiedrības organizācijām būtu jāpieņem plašs dalībnieku loks ar dažādām lomām un pilnvarām, kas ietver visus nevalstiskās, bezpeļņas struktūras, bezpartejiskas un nevardarbīgas struktūras, ar kuru starpniecību cilvēki organizējas, lai censtos sasniegt kopīgus mērķus un ideālus, vai tie būtu politiski, kultūras, sociāli, vai ekonomiski. Darbojoties vietējā, valsts, reģionālā un starptautiskā mērogā, tās ietver pilsētu un lauku, formālas un neformālas organizācijas. (27)Ar šo regulu nosaka finansējumu šim Instrumentam, kas ir Eiropas Parlamenta un Padomes galvenā atsauces summa ikgadējās budžeta procedūras laikā Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2013. gada 2. decembra Iestāžu nolīguma par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību 17. punkta nozīmē. (28)Ņemot vērā to, cik svarīgi ir cīnīties pret klimata pārmaiņām atbilstīgi Savienības saistībām īstenot Parīzes nolīgumu un Apvienoto Nāciju Organizācijas ilgtspējīgas attīstības mērķus, šai regulai vajadzētu palīdzēt Savienības politikā integrēt rīcību klimata jomā un sasniegt vispārēju mērķi, proti, 25 % no Savienības budžeta izdevumiem, kas paredzēti klimata mērķu sasniegšanai. Paredzams, ka darbības saskaņā ar šo regulu sekmēs mērķi novirzīt 25 % no tās kopējā finansējuma klimata jomas mērķiem. Attiecīgās darbības tiks noteiktas šīs regulas īstenošanas gaitā, un kopējais ieguldījums no šīs regulas būtu jāiekļauj attiecīgajos izvērtējumos un pārskatīšanas procesos. (29)Ir būtiski vēl vairāk palielināt sadarbību ar partnervalstīm migrācijas jomā, izmantojot priekšrocības, ko sniedz labi pārvaldīta un atbilstīga migrācija, un efektīvi risinot neatbilstīgas migrācijas jautājumu. Šādai sadarbībai būtu jāpalīdz nodrošināt piekļuve starptautiskajai aizsardzībai, risināt neatbilstīgās migrācijas pamatcēloņus, uzlabot robežu pārvaldību un veikt pasākumus cīņā pret neatbilstīgo migrāciju, cilvēku tirdzniecību un migrantu kontrabandu, un vajadzības gadījumā strādāt pie atgriešanas, atpakaļuzņemšanas un reintegrācijas, pamatojoties uz savstarpēju pārskatatbildību un pilnībā ievērojot humanitārās un cilvēktiesību saistības. Tādējādi trešo valstu efektīvai sadarbībai ar Savienību šajā jomā vajadzētu būt šīs regulas vispārējo principu neatņemamai sastāvdaļai. Lai nodrošinātu, ka attīstības palīdzība atbalsta partnervalstis efektīvākā migrācijas pārvaldīšanā, ir svarīga lielāka saskaņotība starp migrācijas un attīstības sadarbības politiku. Šai regulai būtu jāsekmē koordinēta, holistiska un strukturēta pieeja migrācijai, maksimāli palielinot sinerģiju un izmantojot vajadzīgos ietekmes līdzekļus. (30)Šai regulai būtu jādod Savienībai iespēja reaģēt uz problēmām, vajadzībām un iespējām saistībā ar migrāciju, papildinot Savienības migrācijas politiku. Lai sekmētu šo mērķi un neskarot neparedzētus apstākļus, 10 % no tās finansējuma ir paredzēts veltīt neatbilstīgas migrācijas un piespiedu pārvietošanas pamatcēloņu risināšanai un migrācijas vadības un pārvaldības atbalstīšanai, tostarp bēgļu un migrantu tiesību aizsardzībai šīs regulas mērķu ietvaros. (31)Uz šo regulu būtu jāattiecina horizontālie finanšu noteikumi, kurus pieņēmis Eiropas Parlaments un Padome, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 322. pantu. Šie noteikumi ir paredzēti Finanšu regulā un jo īpaši nosaka procedūru budžeta izveidei un izpildei, izmantojot dotācijas, iepirkumu, godalgas, netiešu pārvaldību, finansiālo palīdzību, budžeta atbalstu, trasta fondus, finanšu instrumentus un budžeta garantijas, un paredz pārbaudes par finanšu dalībnieku atbildību. Noteikumi, kas pieņemti, pamatojoties uz LESD 322. pantu, attiecas arī uz Savienības budžeta aizsardzību vispārēju trūkumu gadījumā saistībā ar tiesiskumu dalībvalstīs un trešās valstīs, jo tiesiskuma ievērošana ir būtiska pareizai finanšu pārvaldībai un efektīvam ES finansējumam. (32)Finansēšanas veidi un īstenošanas metodes saskaņā ar šo regulu būtu jāizvēlas, pamatojoties uz to spēju sasniegt konkrētos darbību mērķus un sasniegt rezultātus, jo īpaši ņemot vērā kontroles izmaksas, administratīvo slogu un sagaidāmo neatbilstības risku. Būtu arī jāapsver vienreizēju maksājumu, vienotas likmes un vienības izmaksu izmantošana, kā arī finansējums, kas nav saistīts ar izmaksām, kā minēts Finanšu regulas 125. panta 1. punktā. (33)Jaunajam Eiropas Fondam ilgtspējīgai attīstībai plus (“EFIA+”), par pamatu izmantojot savu sekmīgo priekšteci – EFIA, būtu jāveido integrēta finanšu pakete, kas nodrošina finansēšanas spējas dotāciju, budžeta garantiju un finanšu instrumentu veidā visā pasaulē. EFIA+ būtu jāatbalsta Ārējo investīciju plāns un jākombinē apvienošanas darbības un budžeta garantijas operācijas, kuras sedz Ārējās darbības garantija, tostarp tās operācijas, kuras sedz valsts riskus, kas saistīti ar aizdevumu operācijām, kuras iepriekš veiktas saskaņā ar ārējo aizdevumu mandātu Eiropas Investīciju bankai. Ņemot vērā Eiropas Investīciju bankas lomu saskaņā ar Līgumiem un tās pieredzi pēdējo pārdesmit gadu laikā Savienības politikas atbalstīšanā, Eiropas Investīciju bankai būtu arī turpmāk jābūt Komisijas dabiskajai partnerei operāciju īstenošanā saskaņā ar Ārējās darbības garantiju. (34)EFIA+ mērķim vajadzētu būt saskaņā ar attiecīgiem indikatīvās plānošanas dokumentiem atbalstīt investīcijas kā palīdzības veidu ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanā, sekmējot ilgtspējīgu un iekļaujošu ekonomisko un sociālo attīstību un veicinot sociālekonomisko izturētspēju partnervalstīs ar īpašu uzsvaru uz nabadzības izskaušanu, ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi, pienācīgu darbvietu radīšanu, ekonomiskajām iespējām, prasmēm un uzņēmējdarbību, sociālekonomiskajām nozarēm, mikrouzņēmumiem, maziem un vidējiem uzņēmumiem, kā arī konkrētu neatbilstīgās migrācijas sociālekonomisko pamatcēloņu risināšanu. Īpaša uzmanība būtu jāvelta valstīm, kas identificētas kā valstis, kuras skar nestabilitāte vai konflikts, vismazāk attīstītajām valstīm un lielu parādu apgrūtinātām nabadzīgām valstīm. (35)EFIA+ būtu maksimāli jāpalielina finansējuma papildvērtība, jārisina problēmas saistībā ar tirgus nepilnībām un neoptimālu situāciju investīciju jomā, jānodrošina inovatīvi produkti un jāpiesaista privātā sektora līdzekļi. Privātā sektora iesaistīšanai Savienības sadarbībā ar partnervalstīm, izmantojot EFIA+, būtu jānodrošina izmērāma papildu ietekme uz attīstību, neizkropļojot tirgu, un tai vajadzētu būt izmaksu ziņā efektīvai un tādai, kas balstās uz savstarpēju pārskatatbildību un riska un izmaksu dalīšanu. EFIA+ būtu jādarbojas kā vienas pieturas aģentūrai, kas saņem finansēšanas priekšlikumus no finanšu iestādēm un publiskiem vai privātiem ieguldītājiem un sniedz visdažādāko finansiālo atbalstu atbilstīgām investīcijām. (36)Ārējās darbības garantija būtu jāizveido, pilnveidojot pastāvošo EFIA garantiju un Garantiju fondu ārējai darbībai. Ārējās darbības garantijai būtu jāatbalsta EFIA+ darbības, uz ko attiecas budžeta garantijas, makrofinansiālā palīdzība un aizdevumi trešām valstīm, pamatojoties uz Padomes Lēmumu 77/270/Euratom. Šīs darbības būtu jāatbalsta ar apropriācijām saskaņā ar šo regulu kopā ar apropriācijām saskaņā ar Regulu (ES) Nr. .../... (IPA III) un Regulu (ES) Nr. .../... (EINS), kam vajadzētu segt arī uzkrājumu likmi un saistības, kas izriet no makrofinansiālās palīdzības aizdevumiem un aizdevumiem trešām valstīm, kuras minētas attiecīgi EINS regulas 10. panta 2. punktā. Finansējot EFIA+ darbības, prioritāte būtu jāpiešķir to darbību finansēšanai, kurām ir būtiska ietekme uz darbvietu radīšanu un kuru izmaksu un ieguvumu attiecība veicina investīciju ilgtspēju. Darbības, kas tiek atbalstītas ar Ārējās darbības garantiju, būtu pēc vajadzības un saskaņā ar labāka regulējuma prasībām jāpapildina ar vidisko, finansiālo un sociālo aspektu padziļinātu ex ante izvērtējumu. Ārējās darbības garantija nebūtu jāizmanto sabiedrisko pamatpakalpojumu sniegšanai, par ko joprojām ir atbildīga valdība. (37)Lai paredzētu elastību, palielinātu pievilcību privātajam sektoram un maksimāli palielinātu investīciju ietekmi, attiecībā uz atbilstīgajiem partneriem būtu jāparedz atkāpe no noteikumiem, kas saistīti ar Savienības budžeta izpildes metodēm, kuras noteiktas Finanšu regulā. Minētie atbilstīgie partneri varētu būt arī tādas struktūras, kurām nav uzticēta publiskā un privātā sektora partnerības īstenošana, un struktūras, kuru darbību reglamentē partnervalsts privāttiesības. (38)Lai palielinātu Ārējās darbības garantijas ietekmi, būtu jāparedz iespēja Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu dalībvalstīm un līgumslēdzējām pusēm veikt iemaksas skaidras naudas vai garantijas veidā. Iemaksa garantijas veidā nedrīkstētu pārsniegt 50 % no Savienības garantētās darbību summas. Finanšu saistības, kas izriet no šīs garantijas, nebūtu jāuzkrāj, un kopējam uzkrājumu fondam būtu jānodrošina likviditātes rezerve. (39)Ārējās darbības bieži tiek īstenotas ārkārtīgi nestabilā vidē, kas prasa pastāvīgu un ātru pielāgošanos Savienības partneru mainīgajām vajadzībām un cilvēktiesību, demokrātijas un labas pārvaldības, drošības un stabilitātes, klimata pārmaiņu un vides, okeānu globālajām problēmām, kā arī migrācijas krīzei un tās pamatcēloņiem. Paredzamības principa saskaņošana ar nepieciešamību ātri reaģēt uz jaunām vajadzībām attiecīgi nozīmē, ka jāpielāgo programmu finansiālā īstenošana. Lai palielinātu ES spēju reaģēt uz neparedzētām vajadzībām, pamatojoties uz Eiropas Attīstības fonda (EAF) sekmīgo pieredzi, rezervei jaunām problēmām un prioritātēm būtu jāatstāj nepiešķirtu līdzekļu summa. Šī summa būtu jāmobilizē saskaņā ar šajā regulā noteiktajām procedūrām. (40)Tādējādi, ievērojot principu, ka Savienības budžets tiek noteikts katru gadu, šajā regulā būtu jāsaglabā iespēja piemērot elastību, kas jau atļauta Finanšu regulā attiecībā uz citiem politikas virzieniem, proti, līdzekļu pārnešanu un pieejamību citām saistībām, lai nodrošinātu Savienības līdzekļu lietderīgu izmantojumu gan Savienības iedzīvotāju, gan partnervalstu labā, līdz ar to pēc iespējas optimālāk izmantojot pieejamos Savienības līdzekļus Savienības ārējās darbības intervencēm. (41)Saskaņā ar Padomes Lēmuma .../... (AZT) 83. pantu fiziskām personām un tiesību subjektiem no aizjūras zemēm un teritorijām vajadzētu būt tiesīgiem saņemt finansējumu saskaņā ar šo regulu, ņemot vērā tās noteikumus un mērķus un iespējamos režīmus, kas piemērojami dalībvalstī, ar kuru attiecīgā aizjūras zeme vai teritorija ir saistīta. Turklāt kopīgu interešu jomās būtu jāveicina sadarbība starp partnervalstīm un aizjūras zemēm un teritorijām, kā arī Savienības tālākiem reģioniem saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 349. pantu. (42)Lai stiprinātu partnervalstu atbildību par saviem attīstības procesiem un ārējās palīdzības ilgtspēju, Savienībai būtu attiecīgos gadījumos jāveicina pašas partnervalsts iestāžu, sistēmu un procedūru izmantošana visos sadarbības projekta cikla aspektos. (43)Gada vai daudzgadu rīcības plāni un pasākumi, kas minēti 19. pantā, ir darba programmas saskaņā ar Finanšu regulu. Gada vai daudzgadu rīcības plānus veido vienā dokumentā apkopotu pasākumu kopums. (44)Saskaņā ar Finanšu regulu, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES, Euratom) Nr. 883/2013, Padomes Regulu (EK, Euratom) Nr. 2988/95, Padomes Regulu (Euratom, EK) Nr. 2185/96 un Padomes Regulu (ES) 2017/1939 Savienības finanšu intereses jāaizsargā, piemērojot efektīvus un samērīgus pasākumus, tostarp pārkāpumu un krāpšanas gadījumu novēršanu, konstatēšanu, labošanu un izmeklēšanu, zaudēto, kļūdaini izmaksāto vai nepareizi izmantoto līdzekļu atgūšanu un — vajadzības gadījumā — administratīvus un finansiālus sodus. Konkrētāk, saskaņā ar Regulu (ES, Euratom) Nr. 883/2013 un Regulu (Euratom, EK) Nr. 2185/96 Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) var veikt administratīvo izmeklēšanu, tostarp pārbaudes un apskates uz vietas, lai noteiktu, vai ir notikusi krāpšana, korupcija vai jebkāda cita nelikumīga darbība, kas ietekmē Savienības finanšu intereses. Saskaņā ar Regulu (ES) 2017/1939 Eiropas Prokuratūra var izmeklēt un ierosināt kriminālvajāšanu par krāpšanu un citiem noziedzīgiem nodarījumiem, kas skar Savienības finanšu intereses, kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) 2017/1371. Saskaņā ar Finanšu regulu jebkurai personai vai subjektam, kas saņem Savienības līdzekļus, pilnībā jāsadarbojas Savienības finanšu interešu aizsardzībā, jāpiešķir Komisijai, OLAF un Eiropas Revīzijas palātai nepieciešamās tiesības un piekļuve un jānodrošina, ka līdzvērtīgas tiesības piešķir Savienības līdzekļu apgūšanā iesaistītās trešās personas; šā iemesla dēļ nolīgumos ar trešām valstīm un teritorijām un ar starptautiskām organizācijām un jebkādos līgumos vai nolīgumos, kas izriet no šīs regulas īstenošanas, būtu jāiekļauj noteikumi, kas nepārprotami pilnvaro Komisiju, Revīzijas palātu un OLAF veikt šādas revīzijas, pārbaudes un apskates uz vietas atbilstīgi to attiecīgajai kompetencei un nodrošina, ka visas Savienības līdzekļu apgūšanā iesaistītās trešās personas piešķir līdzvērtīgas tiesības.

(45)Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus šīs regulas attiecīgo noteikumu īstenošanai, īstenošanas pilnvaras būtu jāpiešķir Komisijai. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011. (46)Lai papildinātu vai grozītu šīs regulas nebūtiskos elementus, pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu būtu jādeleģē Komisijai attiecībā uz 26. panta 3. punktā noteiktajām uzkrājumu likmēm, II, III un IV pielikumā uzskaitītajām sadarbības un intervenču jomām, V pielikumā uzskaitītajām EFIA+ darbību prioritārajām jomām, VI pielikumā minēto EFIA+ pārvaldību, pārskatīt vai papildināt VII pielikumā minētos darbības rādītājus, ja tas tiek uzskatīts par vajadzīgu, un papildināt šo regulu ar noteikumiem par uzraudzības un novērtēšanas sistēmas izveidi. (47)Saskaņā ar 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīguma par labāku likumdošanas procesu 22. un 23. punktu šo programmu ir nepieciešams izvērtēt, pamatojoties uz informāciju, kas ievākta, izpildot noteiktas uzraudzības prasības, vienlaikus neradot pārmērīgu regulējumu un administratīvo slogu, jo īpaši dalībvalstīm. Šajās prasībās vajadzības gadījumā var iekļaut izmērāmus rādītājus, ko izmantot, izvērtējot programmas ietekmi uz vietas. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī, un lai minētās apspriešanās tiktu rīkotas saskaņā ar principiem, kas noteikti 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu. Jo īpaši, lai deleģēto aktu sagatavošanā nodrošinātu vienādu dalību, Eiropas Parlaments un Padome visus dokumentus saņem vienlaicīgi ar dalībvalstu ekspertiem, un minēto iestāžu ekspertiem ir sistemātiska piekļuve Komisijas ekspertu grupu sanāksmēm, kurās notiek deleģēto aktu sagatavošana. (48)Atsauces uz Savienības instrumentiem Padomes Lēmuma 2010/427/ES 9. pantā, kuras aizstāj ar šo regulu, būtu lasāmas kā atsauces uz šo regulu, un Komisijai būtu jānodrošina, ka šī regula tiek īstenota saskaņā ar EĀDD lomu, kas paredzēta minētajā lēmumā. (49)Iecerētajās darbībās, kā paredzēts šeit, būtu stingri jāievēro nosacījumi un procedūras, kas noteikti ar Savienības ierobežojošajiem pasākumiem, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. I SADAĻA

VISPĀRĪGI NOTEIKUMI 1. pants

Priekšmets Ar šo regulu tiek izveidota programma “Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instruments” (“Instruments”). Regulā ir izklāstīti Instrumenta mērķi, budžets laikposmam no 2021. gada līdz 2027. gadam, Savienības finansējuma veidi un šāda finansējuma sniegšanas noteikumi. Ar to tiek izveidots arī Eiropas Fonds ilgtspējīgai attīstībai plus (“EFIA+”) un Ārējās darbības garantija. 2. pants

Definīcijas Šajā regulā piemēro šādas definīcijas: (1)“valsts programma” ir indikatīva programma, kas aptver vienu valsti; (2)“daudzvalstu programma” ir indikatīva programma, kas aptver vairāk nekā vienu valsti; (3)“pārrobežu sadarbība” ir sadarbība starp vienu vai vairākām dalībvalstīm un vienu vai vairākām trešām valstīm un teritorijām gar Savienības ārējām robežām; (4)“reģionālā programma” ir indikatīva daudzvalstu programma, kas aptver vairāk nekā vienu trešo valsti tajā pašā ģeogrāfiskajā apgabalā, kā noteikts 4. panta 2. punktā; (5)“pārreģionālā programma” ir indikatīva daudzvalstu programma, kas aptver vairāk nekā vienu trešo valsti no dažādiem apgabaliem, kā noteikts šīs regulas 4. panta 2. punktā;

(6)“tiesību subjekts” ir jebkura fiziska persona vai juridiska persona, kas izveidota saskaņā ar valsts, Savienības vai starptautiskajiem tiesību aktiem un kas minētajos aktos par tādu ir atzīta, un kam ir juridiskās personas statuss, un kas, rīkodamās savā vārdā, var īstenot tiesības, un kam var būt saistoši pienākumi, vai jebkurš subjekts bez juridiskas personas statusa saskaņā ar Finanšu regulas 197. panta 2. punkta c) apakšpunktu; (7)“investīciju logs” ir mērķa joma EFIA+ garantijas atbalstam investīciju portfeļiem konkrētos reģionos, valstīs vai nozarēs; (8)“iemaksu veicējs” ir dalībvalsts, starptautiska finanšu iestāde vai dalībvalsts publiska iestāde, publiska aģentūra vai citas struktūras, kas kopējā uzkrājumu fondā veic iemaksu skaidras naudas vai garantiju veidā. 3. pants

Mērķi 1.Šīs regulas vispārējais mērķis ir nodrošināt un veicināt Savienības vērtības un intereses pasaulē, lai sasniegtu Savienības ārējās darbības mērķus un principus, kā noteikts Līguma par Eiropas Savienību 3. panta 5. punktā, 8. un 21. pantā. 2.Saskaņā ar 1. punktu šīs regulas konkrētie mērķi ir šādi: (a)atbalstīt un veicināt dialogu un sadarbību ar trešām valstīm un reģioniem kaimiņvalstīs, Subsahāras Āfrikā, Āzijā un Klusā okeāna reģionā, kā arī Ziemeļamerikā, Dienvidamerikā un Karību jūras reģionā; (b)globālā līmenī konsolidēt un atbalstīt demokrātiju, tiesiskumu un cilvēktiesības, atbalstīt pilsoniskās sabiedrības organizācijas, veicināt stabilitāti un mieru un risināt citas globālās problēmas, to skaitā migrāciju un mobilitāti; (c)ātri reaģēt uz: krīzes, nestabilitātes un konflikta situācijām; izturētspējas problēmām un humānās palīdzības un pasākumu attīstības jomā sasaisti; un ārpolitikas vajadzības un prioritātes. Šo mērķu īstenošanu vērtē, izmantojot attiecīgus rādītājus, kā minēts 31. pantā. 3.Vismaz 92 % no izdevumiem saskaņā ar šo regulu atbilst oficiālās attīstības palīdzības kritērijiem, kurus noteikusi Ekonomiskās Sadarbības un attīstības organizācijas Attīstības palīdzības komiteja. 4. pants

Darbības joma un struktūra 1.Šajā regulā noteikto Savienības finansējumu īsteno, izmantojot: (a)ģeogrāfiskās programmas; (b)tematiskās programmas; (c)ātrās reaģēšanas darbības. 2.Ģeogrāfiskās programmas aptver valstu un daudzvalstu sadarbību šādās jomās: (a)kaimiņvalstis;

(b)Subsahāras Āfrika; (c)Āzija un Klusā okeāna reģions; (d)Ziemeļamerika, Dienvidamerika un Karību jūras reģions. Ģeogrāfiskās programmas var aptvert visas trešās valstis, izņemot kandidātvalstis un potenciālās kandidātvalstis, kā definēts Regulā (ES) Nr. .../.... (IPA) un aizjūras zemes un teritorijas, kā definēts Padomes Lēmumā .../...(ES). Ģeogrāfiskās programmas kaimiņvalstu zonā var aptvert jebkuru valsti, kas minēta I pielikumā. Lai panāktu 3. pantā noteiktos mērķus, ģeogrāfisko programmu pamatā ir II pielikumā uzskaitītās sadarbības jomas. 3.Tematiskās programmas aptver darbības, kas saistītas ar ilgtspējīgas attīstības mērķu īstenošanu globālā līmenī, šādās jomās: (a)cilvēktiesības un demokrātija, (b)pilsoniskās sabiedrības organizācijas, (c)stabilitāte un miers, (d)globālās problēmas. Tematiskās programmas var aptvert visas trešās valstis, kā arī aizjūras zemes un teritorijas, kā definēts Padomes Lēmumā .../.../ES. Lai panāktu 3. pantā noteiktos mērķus, tematisko programmu pamatā ir III pielikumā uzskaitītās intervences jomas. 4.Ātrās reaģēšanas darbības dod iespēju rīkoties agrīnā posmā, lai: (a)sekmētu stabilitāti un konfliktu novēršanu ārkārtas situācijās, iespējamas krīzes, krīzes un pēckrīzes situācijās; (b)sekmētu valstu, sabiedrību, kopienu un indivīdu izturētspēju un humānās palīdzības un pasākumu attīstības jomā sasaisti; (c)risinātu ārpolitikas vajadzības un prioritātes. Ātrās reaģēšanas darbības var aptvert visas trešās valstis, kā arī aizjūras zemes un teritorijas, kā definēts Padomes Lēmumā .../.../ES. Lai panāktu 3. pantā noteiktos mērķus, ātrās reaģēšanas darbību pamatā ir IV pielikumā uzskaitītās intervences jomas. 5.Darbības saskaņā ar šo regulu tiek galvenokārt īstenotas, izmantojot ģeogrāfiskās programmas.

Darbības, kuras īsteno ar tematisko programmu palīdzību, papildina darbības, kuras finansē ģeogrāfisko programmu ietvaros, un atbalsta globālas un pārreģionālas iniciatīvas starptautiski saskaņotu mērķu – jo īpaši ilgtspējīgas attīstības mērķu – sasniegšanai, vispārējo sabiedrisko labumu aizsargāšanai vai globālo problēmu risināšanai. Darbības tematisko programmu ietvaros var arī veikt tad, ja nav nevienas ģeogrāfiskās programmas vai ja tā ir apturēta, vai ja nav vienošanās ar attiecīgo partnervalsti par konkrēto darbību, vai ja darbību nevar adekvāti veikt, izmantojot ģeogrāfiskās programmas. Ātrās reaģēšanas darbības papildina ģeogrāfiskās un tematiskās programmas. Šīs darbības ir izstrādātas un īstenotas tā, lai attiecīgā gadījumā būtu iespējams nodrošināt to turpināmību ģeogrāfisko vai tematisko programmu ietvaros. 6.Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 34. pantu, lai papildinātu vai grozītu II, III un IV pielikumu. 5. pants

Saskaņotība, konsekvence un papildināmība 1.Īstenojot šo regulu, nodrošina konsekvenci, sinerģiju un papildināmību ar citām Savienības ārējās darbības jomām, ar citiem attiecīgajiem Savienības politikas virzieniem un programmām, kā arī politikas saskaņotību attīstībai. 2.Darbības, uz kurām attiecas Padomes Regulas (EK) Nr. 1257/96 darbības joma, netiek finansētas saskaņā ar šo regulu. 3.Attiecīgos gadījumos citas Savienības programmas var finansēt darbības, kas noteiktas saskaņā ar šo regulu, ar nosacījumu, ka iemaksas nesedz vienas un tās pašas izmaksas Ar šo regulu var arī finansēt pasākumus, kas izveidoti citu Savienības programmu ietvaros, ar nosacījumu, ka iemaksas nesedz vienas un tās pašas izmaksas. Šādos gadījumos darba programmā, kas aptver minētās darbības, nosaka, kurš noteikumu kopums ir piemērojams. 6. pants

Budžets 1.Finansējums šīs regulas īstenošanai no 2021. līdz 2027. gadam ir 89 200 miljoni EUR (faktiskajās cenās). 2.Šā panta 1. punktā minēto finansējumu veido: (a)68 000 miljoni EUR ģeogrāfiskajām programmām: –kaimiņvalstis – vismaz 22 000 miljoni EUR, –Subsahāras Āfrika –vismaz 32 000 miljoni EUR, –Āzija un Klusā okeāna reģions – 10 000 miljoni EUR, –Ziemeļamerika, Dienvidamerika un Karību jūras reģions – 4 000 miljoni EUR, (b)7 000 miljoni EUR tematiskajām programmām: –cilvēktiesības un demokrātija – 1 500 miljoni EUR, –pilsoniskās sabiedrības organizācijas – 1 500 miljoni EUR,

–stabilitātes un miera veicināšana – 1 000 miljoni EUR, –globālās problēmas – 3 000 miljoni EUR, (c)4 000 miljoni EUR ātrās reaģēšanas darbībām. 3.Rezerve jaunām problēmām un prioritātēm 10 200 miljonu EUR apmērā palielina 2. punktā minētās summas saskaņā ar 15. pantu. 4.Finansējums, kas minēts 2. punkta a) apakšpunktā, atbilst vismaz 75 % no finansējuma, kas minēts 1. punktā. 7. pants

Politikas satvars Šīs regulas īstenošanas vispārējo politikas satvaru veido asociācijas nolīgumi, partnerības un sadarbības nolīgumi, daudzpusēji nolīgumi un citi nolīgumi, ar kuriem izveido juridiski saistošas attiecības ar partnervalstīm, kā arī Eiropadomes secinājumi un Padomes secinājumi, samitu deklarācijas vai secinājumi, kas pieņemti augsta līmeņa sanāksmēs ar partnervalstīm, attiecīgās Eiropas Parlamenta rezolūcijas, Komisijas paziņojumi vai Komisijas un Savienības Augstā pārstāvja ārlietās un drošības politikas jautājumos kopīgie paziņojumi. 8. pants

Vispārējie principi 1.Savienība cenšas veicināt, attīstīt un nostiprināt demokrātijas, tiesiskuma, cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanas principus, kas ir tās pamatā, risinot dialogu un sadarbojoties ar partnervalstīm un reģioniem. 2.Piemēro uz tiesībām balstītu pieeju, kas aptver visas cilvēktiesības – vai tās būtu pilsoniskās un politiskās, vai ekonomiskās, sociālās un kultūras tiesības –, lai integrētu cilvēktiesību principus, atbalstītu tiesību subjektus savu tiesību īstenošanā ar uzsvaru uz nabadzīgākām un neaizsargātākām grupām un lai palīdzētu partnervalstīm īstenot to starptautiskās saistības cilvēktiesību jomā. Šī regula veicina dzimumu līdztiesību un iespēju nodrošināšanu sievietēm. 3.Pēc vajadzības Savienība atbalsta to, ka tiek īstenota divpusēja, reģionāla un daudzpusēja sadarbība un dialogs, partnerības nolīgumi un trīspusēja sadarbība. Savienība sekmē daudzpusēju un uz noteikumiem balstītu pieeju vispārējam sabiedriskajam labumam un problēmām un šajā ziņā sadarbojas ar dalībvalstīm, partnervalstīm, starptautiskajām organizācijām un citiem līdzekļu devējiem. Savienība veicina sadarbību ar starptautiskām organizācijām un citiem līdzekļu devējiem. Attiecībās ar partnervalstīm ņem vērā to rezultātus saistību, starptautisko nolīgumu un līgumattiecību ar Savienību īstenošanā. 4.Sadarbība starp Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un partnervalstīm, no otras puses, ir balstīta uz attīstības efektivitātes principiem un attiecīgos gadījumos sekmē tos, proti: partnervalstu atbildību par attīstības prioritātēm, orientēšanos uz rezultātiem, iekļaujošām attīstības partnerībām, pārredzamību un savstarpēju pārskatatbildību. Savienība veicina efektīvu un lietderīgu resursu mobilizāciju un izmantojumu. Atbilstīgi iekļaujošas partnerības principam vajadzības gadījumā Komisija nodrošina, ka ar attiecīgajām partnervalstu ieinteresētajām personām, to skaitā pilsoniskās sabiedrības organizācijām un vietējām pārvaldes iestādēm, notiek pienācīga apspriešanās un tām ir savlaicīgi nodrošināta piekļuve attiecīgajai informācijai, tādējādi ļaujot tām būt nozīmīgām programmu plānošanas, īstenošanas un ar to saistītos uzraudzības procesos. Saskaņā ar atbildības principu Komisija attiecīgā gadījumā dod priekšroku partnervalstu sistēmu izmantošanai programmu īstenošanā. 5.Lai sekmētu darbības savstarpēju papildināmību un lietderību, Savienība un dalībvalstis koordinē savu politiku un savstarpēji apspriež palīdzības programmas, tostarp starptautiskās organizācijās un starptautiskās konferencēs.

6.Programmas un darbības saskaņā ar šo Regulu integrē klimata pārmaiņas, vides aizsardzību un dzimumu līdztiesību un pievēršas savstarpējām saiknēm starp ilgtspējīgas attīstības mērķiem, lai veicinātu integrētas darbības, kas saskaņotā veidā rada papildu ieguvumus un izpilda vairākus mērķus. Šīs programmas un darbības ir balstītas uz risku un neaizsargātības analīzi, integrē izturētspējas pieeju un ņem vērā konfliktus. To pamatā ir princips “nevienu neatstāt novārtā”. 7.Kopā ar partneriem tiek īstenota koordinētāka, holistiskāka un strukturētāka pieeja migrācijai, un regulāri izvērtēta tās efektivitāte. 8.Komisija informē un uztur regulāru viedokļu apmaiņu ar Eiropas Parlamentu. 9. pants

Militāro dalībnieku spēju veidošana attīstības un drošības atbalstam attīstības nolūkā 1.Atbilstīgi Līguma par Eiropas Savienību 41. panta 2. punktam, Savienības saskaņā ar šo regulu sniegto finansējumu neizmanto tam, lai finansētu ieroču vai munīcijas iepirkumu vai darbības, kuras skar militārus vai aizsardzības aspektus. 2.Lai veicinātu ilgtspējīgu attīstību, kuras priekšnoteikums ir stabilu, miermīlīgu un iekļaujošu sabiedrību izveide, šajā regulā paredzēto Savienības palīdzību var izmantot plašākas drošības nozares reformas kontekstā vai partnervalstu militāro dalībnieku spēju veidošanai 4. punktā noteiktajos izņēmuma gadījumos, lai īstenotu attīstības darbības un darbības, kuru mērķis ir drošība attīstības nolūkā. 3.Palīdzība, ko sniedz, ievērojot šo pantu, jo īpaši var aptvert spēju veidošanas programmu īstenošanu attīstības un drošības atbalstam attīstības nolūkā, tostarp apmācību, mentorēšanu un konsultācijas, kā arī nodrošināšanu ar aprīkojumu, infrastruktūras uzlabojumiem un ar minēto palīdzību tieši saistītu pakalpojumu sniegšanu. 4.Palīdzību, ievērojot šo pantu, sniedz tikai tad, ja: (a)prasības nevar izpildīt, izmantojot nemilitārus dalībniekus, lai pienācīgi sasniegtu šajā regulā noteiktos Savienības mērķus, un pastāv draudi funkcionējošu valsts iestāžu pastāvēšanai vai cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzībai, un valsts iestādes vairs nespēj tikt galā ar šiem draudiem; un (b)attiecīgās partnervalsts un Savienības starpā pastāv vienprātība par to, ka militārie dalībnieki ir elements, kam ir būtiska nozīme ilgtspējīgai attīstībai būtisku nosacījumu saglabāšanā, izveidē vai atjaunošanā, tostarp krīzēs un nestabilās vai destabilizētās situācijās un apstākļos. 5.Savienības palīdzību, ievērojot šo pantu, neizmanto, lai finansētu militāro dalībnieku spēju veidošanu tādiem mērķiem, kas nav attīstības darbības un darbības, kuru mērķis ir drošība attīstības nolūkā. Jo īpaši to neizmanto tālab, lai finansētu: (a)periodiskus militārus tēriņus; (b)ieroču un munīcijas vai cita nāvējoša spēka pielietošanai paredzēta aprīkojuma iepirkumu; (c)apmācību, kas ir konkrēti paredzēta bruņoto spēku kaujas spēju veicināšanai. 6.Kad Komisija izstrādā un īsteno pasākumus, ievērojot šo pantu, tā veicina partnervalsts līdzatbildību. Tā arī izstrādā vajadzīgos elementus un paraugpraksi, kas ir priekšnoteikums tam, lai nodrošinātu ilgtspēju vidējā termiņā un ilgtermiņā, un veicina tiesiskumu un starptautisko tiesību principus. 7.Komisija izveido atbilstīgas riska novērtējuma, pārraudzības un novērtēšanas procedūras attiecībā uz pasākumiem, kurus īsteno, ievērojot šo pantu. II SADAĻA

ŠĪŠ REGULAS ĪSTENOŠANA I nodaļa

Plānošana

10. pants

Vispārējā plānošanas pieeja 1.Sadarbību un intervences saskaņā ar šo regulu plāno, izņemot 4. panta 4. punktā minētās ātrās reaģēšanas darbības. 2.Pamatojoties uz 7. pantu, plānošana saskaņā ar šo regulu ir balstīta uz turpmāk minēto: (a)atbilstīgi šajā regulā noteiktajam vispārējam nolūkam un darbības jomai, mērķiem un principiem plānošanas dokumenti nodrošina saskaņotu satvaru sadarbībai starp Savienību un partnervalstīm vai reģioniem; (b)gan plānošanas procesa sākumposmā, gan visā tā gaitā Savienība un dalībvalstis savstarpēji apspriežas, lai sekmētu sadarbības pasākumu saskaņotību, papildināmību un konsekvenci. Kopīga plānošana ir vēlamā pieeja attiecībā uz valsts plānošanu. Kopīga plānošana vajadzības gadījumā ir pieejama citiem līdzekļu devējiem; (c)Savienība apspriežas arī ar citiem līdzekļu devējiem un dalībniekiem, tostarp vajadzības gadījumā ar pilsoniskās sabiedrības un vietējo iestāžu pārstāvjiem; (d)Cilvēktiesību un demokrātijas un Pilsoniskās sabiedrības tematiskās programmas, kas minētas 4. panta 3. punkta a) un b) apakšpunktā, sniedz palīdzību neatkarīgi no attiecīgo trešo valstu valdību un citu publisko pārvaldes iestāžu piekrišanas. Šīs tematiskās programmas galvenokārt atbalsta pilsoniskās sabiedrības organizācijas. 11. pants

Plānošanas principi ģeogrāfiskajām programmām 1.Ģeogrāfisko programmu plānošanas pamatā ir šādi principi: (a)neskarot 4. punktu, darbības pēc iespējas tiek balstītas uz dialogu starp Savienību, dalībvalstīm un attiecīgajām partnervalstīm, tostarp valsts un vietējām iestādēm, un tajā iesaista pilsonisko sabiedrību, valsts un vietējos parlamentus, un citas ieinteresētās personas, lai pastiprinātu to atbildību par procesu un tās mudinātu atbalstīt valstu attīstības stratēģijas; (b)attiecīgā gadījumā plānošanas periodu sinhronizē ar partnervalstu stratēģijas cikliem; (c)plānošanā var paredzēt sadarbības pasākumus, ko finansē no dažādiem piešķīrumiem, kas uzskaitīti 6. panta 2. punktā, un no citām Savienības programmām atbilstīgi to pamataktiem. 2.Ģeogrāfisko programmu plānošana nodrošina konkrētu, pielāgotu satvaru sadarbībai, kā pamatā ir: (a)partneru vajadzības, kas noteiktas, balstoties uz īpašiem kritērijiem un ņemot vērā iedzīvotāju skaitu, nabadzību, nevienlīdzību, cilvēces attīstību, ekonomisko un vidisko neaizsargātību, kā arī valsts un sabiedrības izturētspēju; (b)partneru spējas radīt finanšu līdzekļus un piekļūt tiem, un to absorbcijas spējas; (c)partneru saistības un darbības rezultāti, pamatojoties uz tādiem kritērijiem kā politiskās reformas, ekonomikas un sociālā attīstība; (d)Savienības finansējuma potenciālā ietekme partnervalstīs un reģionos; (e) partneru spējas un apņemšanās veicināt kopīgas intereses un vērtības, un atbalstīt kopējus mērķus un daudzpusējas alianses, kā arī Savienības prioritāšu virzīšana. 3.Līdzekļu piešķiršanā priekšroka tiek dota valstīm, kam tā visvairāk vajadzīga, īpaši vismazāk attīstītajām valstīm, valstīm ar zemiem ienākumiem, valstīm krīzes, pēckrīzes, nestabilā un neaizsargātā situācijā, tostarp mazām jaunattīstības salu valstīm.

4.Sadarbība ar industrializētām valstīm koncentrējas uz Savienības un savstarpējo interešu veicināšanu. 5.Ģeogrāfisko programmu plānošanas dokumenti ir balstīti uz rezultātiem un vajadzības gadījumā ņem vērā starptautiski saskaņotus mērķus un rādītājus, jo īpaši tos, kas noteikti attiecībā uz ilgtspējīgas attīstības mērķiem, kā arī valsts līmeņa rezultātu sistēmas, lai izvērtētu un informētu par Savienības ieguldījumu rezultātos izlaides, iznākumu un ietekmes līmenī. 6.Izstrādājot plānošanas dokumentus valstīm un reģioniem krīzes vai pēckrīzes, nestabilā un neaizsargātā situācijā, pienācīgi ņem vērā attiecīgo valstu vai reģionu īpašās vajadzības un apstākļus. Ja partnervalstis vai reģioni ir tieši iesaistīti krīzes, pēckrīzes vai nestabilā situācijā, vai tos ietekmē krīzes, pēckrīzes vai nestabila situācija, īpašu uzsvaru liek uz visu attiecīgo dalībnieku savstarpējās koordinācijas uzlabošanu, lai sekmētu pāreju no ārkārtas situācijas uz attīstības posmu. 7.Šī regula sekmē darbības, kas noteiktas saskaņā ar Regulu (ES) Nr. .../... (Erasmus). Saskaņā ar šo regulu izstrādā vienotu plānošanas dokumentu septiņiem gadiem, ieskaitot līdzekļus no Regulas (ES) Nr. .../... (IPA III). Uz minētā finansējuma izmantošanu attiecas Regula (ES) Nr. .../... (Erasmus). 12. pants

Plānošanas dokumenti ģeogrāfiskajām programmām 1.Attiecībā uz ģeogrāfiskajām programmām šīs regulas īstenošanu veic, izmantojot daudzgadu valsts un daudzvalstu indikatīvās programmas. 2.Daudzgadu indikatīvajās programmās nosaka prioritārās jomas, kas izvēlētas Savienības finansējumam, konkrētos mērķus, paredzamos rezultātus, skaidrus un konkrētus darbības rādītājus un indikatīvos finanšu piešķīrumus gan kopumā, gan katrai prioritārajai jomai. 3.Daudzgadu indikatīvās programmas tiek veidotas, pamatojoties uz: (a) valsts vai reģionālu stratēģiju, kas izstrādāta kā attīstības plāns, vai līdzīgu dokumentu, kuru kā attiecīgās daudzgadu indikatīvās programmas pamatu ir apstiprinājusi Komisija, laikā, kad pieņemts minētais dokuments; (b) pamatdokumentu, ar ko nosaka Savienības politiku attiecībā uz konkrēto partneri vai partneriem, tostarp Savienības un dalībvalstu kopīgu dokumentu; (c) Savienības un konkrētā partnera vai partneru kopīgu dokumentu, kurā noteiktas kopējās prioritātes. 4.Lai palielinātu Savienības kolektīvās sadarbības ietekmi, kopīgs plānošanas dokuments pēc iespējas aizstāj Savienības un dalībvalstu plānošanas dokumentus. Kopīgs plānošanas dokuments var aizstāt Savienības daudzgadu indikatīvo programmu ar nosacījumu, ka tas atbilst 10. un 11. pantam, ietver šā panta 2. punktā minētos elementus un paredz darba sadali starp Savienību un dalībvalstīm. 13. pants

Plānošanas dokumenti tematiskajām programmām 1.Attiecībā uz tematiskajām programmām šīs regulas īstenošanu veic, izmantojot daudzgadu indikatīvās programmas. 2.Tematisko programmu daudzgadu indikatīvajās programmās nosaka Savienības stratēģiju, Savienības finansējumam atlasītās prioritātes, konkrētus mērķus, paredzamos rezultātus, skaidrus un konkrētus darbības rādītājus, starptautisko situāciju un galveno partneru darbības attiecīgajam tematam. Vajadzības gadījumā paredz līdzekļus un intervences prioritātes līdzdalībai globālās iniciatīvās. Daudzgadu indikatīvajās programmās tematiskajām programmām paredz indikatīvo finanšu piešķīrumu gan kopumā, gan katrai sadarbības jomai un katrai prioritātei. Indikatīvo finanšu piešķīrumu var norādīt diapazona veidā.

14. pants

Daudzgadu indikatīvo programmu pieņemšana un grozīšana 1.Komisija pieņem 12. un 13. pantā minētās daudzgadu indikatīvās programmas, izmantojot īstenošanas aktus. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar pārbaudes procedūru, kas minēta 35. panta 2. punktā. Šī procedūra tiek piemērota arī pārskatīšanai, kas minēta šā panta 3., 4. un 5. punktā un kuras rezultātā var ievērojami mainīt daudzgadu indikatīvās programmas saturu. 2.Pieņemot 12. pantā minētos kopīgos daudzgadu plānošanas dokumentus, Komisijas lēmums attiecas tikai uz Savienības ieguldījumu kopīgajā daudzgadu plānošanas dokumentā. 3.Ģeogrāfisko programmu daudzgadu indikatīvās programmas var vajadzības gadījumā pārskatīt efektīvas īstenošanas nolūkā, jo īpaši, ja pastāv būtiski grozījumi 7. pantā minētajā politikas satvarā vai pēc krīzes vai pēckrīzes situācijā. 4.Tematisko programmu daudzgadu indikatīvās programmas var vajadzības gadījumā pārskatīt efektīvas īstenošanas nolūkā, jo īpaši, ja pastāv būtiski grozījumi 7. pantā minētajā politikas satvarā. 5.Pienācīgi pamatotu, nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ, piemēram, krīzes gadījumā vai demokrātijas, tiesiskuma, cilvēktiesību vai pamatbrīvību tieša apdraudējuma gadījumā Komisija drīkst grozīt šīs regulas 12. un 13. pantā minētās daudzgadu indikatīvās programmas, izmantojot īstenošanas aktus, kas pieņemti atbilstīgi 35. panta 4. punktā minētajai steidzamības procedūrai. 15. pants

Rezerve jaunām problēmām un prioritātēm 1.Regulas 6. panta 3. punktā minēto summu izmanto cita starpā: (a)lai nodrošinātu Savienības atbilstīgu reakciju neparedzētu apstākļu gadījumā; (b)lai risinātu jaunas vajadzības vai jaunas problēmas, piemēram, tādas, kas rodas pie Savienības vai tās kaimiņvalstu robežām saistībā ar krīzes un pēckrīzes situācijām vai migrācijas spiedienu; (c)lai sekmētu jaunas Savienības virzītas vai starptautiskas iniciatīvas vai prioritātes. 2.Par šo līdzekļu izmantojumu lemj saskaņā ar 14. un 21. pantā noteiktajām procedūrām. II nodaļa

Īpaši noteikumi attiecībā uz kaimiņvalstīm 16. pants

Plānošanas dokumenti un piešķiršanas kritēriji 1.Partnervalstīm, kas uzskaitītas I pielikumā, prioritārās jomas Savienības finansējuma saņemšanai galvenokārt atlasa no tām jomām, kas iekļautas 12. panta 3. punkta c) apakšpunktā minētajos dokumentos, saskaņā ar II pielikumā paredzētajām kaimiņattiecību zonas sadarbības jomām. 2.Atkāpjoties no 11. panta 2. punkta, Savienības atbalstu ģeogrāfisko programmu ietvaros kaimiņvalstu zonā diferencē gan pēc veida, gan pēc summām, ņemot vērā turpmāk minētos elementus, kas atspoguļo partnervalsts: (a)vajadzības, par kurām spriež pēc tādiem rādītājiem kā iedzīvotāju skaits un attīstības līmenis;

(b)apņemšanos īstenot politisko, ekonomisko un sociālo reformu mērķus, par kuriem ir panākta kopīga vienošanās, un progresu šo mērķu īstenošanā; (c)apņemšanos veidot patiesu un ilgtspējīgu demokrātiju, un panākumus šā mērķa īstenošanā; (d)partnerību ar Savienību, tostarp šīs partnerības mērķu vērienīgumu; (e)absorbcijas spēju un Savienības atbalsta saskaņā ar šo regulu potenciālo ietekmi. 3.Atbalstu, kas minēts 2. punktā, atspoguļo 12. pantā minētajos plānošanas dokumentos. 17. pants

Uz darbības rādītājiem balstīta pieeja 1.Indikatīvi 10 % no finansējuma, kas paredzēts 4. panta 2. punkta a) apakšpunktā, lai papildinātu 12. pantā minētos valstu finanšu piešķīrumus, piešķir I pielikumā uzskaitītajām partnervalstīm nolūkā īstenot uz darbības rādītājiem balstīto pieeju. Lēmumus par piešķīrumiem, kas balstīti uz darbības rādītājiem, pieņem, pamatojoties uz minēto partnervalstu virzību ceļā uz demokrātiju, cilvēktiesībām, tiesiskumu, sadarbību migrācijas jomā, ekonomikas pārvaldību un reformām. Partnervalstu progresu izvērtē katru gadu. 2.Šī uz darbības rādītājiem balstītā pieeja neattiecas uz atbalstu, ko piešķir pilsoniskai sabiedrībai, cilvēku savstarpējo kontaktu veicināšanai, tostarp vietējo iestāžu sadarbībai, stāvokļa uzlabošanai cilvēktiesību jomā vai atbalsta pasākumiem krīzes gadījumā. Demokrātijas, cilvēktiesību vai tiesiskuma stāvokļa nopietnas vai ilgstošas pasliktināšanās gadījumā atbalstu šīm darbībām var palielināt. 18. pants

Pārrobežu sadarbība 1.Pārrobežu sadarbība, kas definēta 2. panta 3. punktā, aptver sadarbību attiecībā uz kaimiņu zemes robežām, starptautisko sadarbību lielākās starptautiskās teritorijās, sadarbību jūrlietās ap jūras baseiniem, kā arī starpreģionālo sadarbību. 2.Kaimiņattiecību zona sekmē 1. punktā minētās pārrobežu sadarbības programmas, ko līdzfinansē no Eiropas Reģionālās attīstības fonda ETS Regulas ietvaros. Līdz 4 % no finansējuma kaimiņvalstu zonai indikatīvi piešķir minēto programmu atbalstam. 3.Iemaksas pārrobežu sadarbības programmās nosaka un izmanto saskaņā ar ETS regulas 10. panta 3. punktu. 4.Savienības līdzfinansējuma likme nepārsniedz 90 % no pārrobežu sadarbības programmas attiecināmajiem izdevumiem. Tehniskās palīdzības līdzfinansējuma likme ir 100 %. 5.Priekšfinansējumu pārrobežu sadarbības programmām nosaka darba programmā saskaņā ar iesaistīto trešo valstu un teritoriju vajadzībām, un tas var pārsniegt ETS regulas 49. pantā minēto procentuālo daļu. 6.Daudzgadu indikatīvo stratēģijas dokumentu pārrobežu sadarbībai, kurā paredzēti šīs regulas 12. panta 2. punktā minētie elementi, pieņem saskaņā ar ETS regulas 10. panta 1. punktu. 7.Ja pārrobežu sadarbības programmas tiek pārtrauktas saskaņā ar ETS regulas 12. pantu, atbalstu no kaimiņvalstu zonas finansējuma pārtrauktajai programmai, kas joprojām pieejams, var izmantot tam, lai finansētu jebkuru citu pasākumu saskaņā ar kaimiņvalstu zonas jomu. III nodaļa

Rīcības plāni, pasākumi un īstenošanas metodes

19. pants

Rīcības plāni un pasākumi 1.Komisija pieņem gada vai daudzgadu rīcības plānus vai pasākumus. Pasākumi var būt atsevišķu pasākumu, īpašu pasākumu, atbalsta pasākumu vai ārkārtas palīdzības pasākumu veidā. Rīcības plāni un pasākumi katrai darbībai nosaka mērķus, ko tiecas sasniegt, iecerētos rezultātus un galvenos pasākumus, īstenošanas metodes, budžetu un jebkādus saistītus atbalsta izdevumus. 2.Rīcības plānu pamatā ir plānošanas dokumenti, izņemot gadījumos, kas minēti 3. un 4. punktā. Vajadzības gadījumā darbību var pieņemt kā atsevišķu pasākumu pirms vai pēc rīcības plānu pieņemšanas. Individuālu pasākumu pamatā ir plānošanas dokumenti, izņemot gadījumos, kas minēti 3. punktā, un citos pienācīgi pamatotos gadījumos. Neparedzētu vajadzību vai apstākļu gadījumos un ja finansējums no piemērotākiem avotiem nav iespējams, Komisija var pieņemt īpašus pasākumus, kas nav paredzēti plānošanas dokumentos. 3.Ātrās reaģēšanas darbību, kas minētas 4. panta 4. punkta b) un c) apakšpunktā, īstenošanai var izmantot gada vai daudzgadu rīcības plānus un individuālus pasākumus. 4.Komisija var pieņemt ārkārtas palīdzības pasākumus ātrās reaģēšanas darbībām, kā minēts 4. panta 4. punkta a) apakšpunktā. Ārkārtas palīdzības pasākuma maksimālais ilgums var būt 18 mēneši, un to var pagarināt vēl divas reizes uz laiku līdz sešiem mēnešiem (maksimāli līdz kopējam ilgumam – 30 mēneši), ja to īstenošanu kavē objektīvi un neparedzēti šķēršļi, ar noteikumu, ka nepalielinās pasākuma veikšanai paredzēto līdzekļu apjoms. Ilgstošas krīzes un konflikta gadījumā Komisija var pieņemt otru ārkārtas palīdzības pasākumu, kura ilgums var būt līdz 18 mēnešiem. Pienācīgi pamatotos gadījumos var pieņemt papildu pasākumus, ja ir svarīga Savienības darbības nepārtrauktība un to nevar nodrošināt ar citiem līdzekļiem. 20. pants

Atbalsta pasākumi 1.Savienības finansējums var segt atbalsta izdevumus, kuri paredzēti Instrumenta īstenošanai un tā mērķu sasniegšanai, tostarp attiecībā uz administratīvo atbalstu, kas saistīts ar īstenošanai vajadzīgajiem sagatavošanas, turpmākiem, uzraudzības, kontroles, revīzijas un novērtēšanas pasākumiem, kā arī izdevumus, kuri galvenajai mītnei un Savienības delegācijām rodas, nodrošinot administratīvo atbalstu, kas vajadzīgs programmai, un saskaņā ar šo regulu finansēto operāciju, tostarp informācijas un komunikācijas darbību, kā arī korporatīvo informācijas tehnoloģijas sistēmu, pārvaldībai. 2.Ja atbalsta izdevumi nav iekļauti rīcības plānos vai pasākumos, kas minēti 21. pantā, Komisija attiecīgā gadījumā pieņem atbalsta pasākumus. Savienības finansējums atbalsta pasākumu ietvaros var segt: (a)pētījumus, sanāksmes, informāciju, izpratnes veidošanu, apmācību, gūtās pieredzes un paraugprakses sagatavošanu un apmaiņu ar to, publicēšanas pasākumus un citus administratīvās vai tehniskās palīdzības izdevumus, kas vajadzīgi darbību plānošanai un pārvaldībai, tostarp atalgotiem ārējiem ekspertiem; (b)pētniecības un inovācijas darbības un pētījumus par attiecīgiem jautājumiem un to izplatīšanu; (c)izdevumus saistībā ar informācijas un komunikācijas darbību nodrošināšanu, tostarp komunikācijas stratēģiju un korporatīvās komunikācijas, un Savienības politisko prioritāšu redzamības izstrādi. 21. pants

Rīcības plānu un pasākumu pieņemšana 1.Rīcības plānus un pasākumus pieņem, izmantojot īstenošanas aktus, kas pieņemti saskaņā ar 35. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru. 2.Šā panta 1. punktā minētā procedūra nav jāpiemēro:

(a)rīcības plāniem, individuāliem pasākumiem un atbalsta pasākumiem, kuriem Savienības finansējums nepārsniedz 10 miljonus EUR; (b)īpašiem pasākumiem, kā arī rīcības plāniem un pasākumiem, kas pieņemti