LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 308/19

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

(2008/C 308/08)

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

REGULA (EK) Nr. 510/2006

“NOCCIOLA ROMANA”

EK Nr.: IT-PDO-0005-0573-28.11.2006.

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1. Nosaukums

“Nocciola Romana”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Itālija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids (III pielikums)

1.6. grupa. Svaigi vai pārstrādāti augļi, dārzeņi un labība

3.2. Tā produkta apraksts, kuru apzīmē ar 1. punktā minēto nosaukumu

Ar nosaukumu “Nocciola Romana” apzīmē augļus, kas iegūti no Corylus avellana [parastā lazda] sugas “Tonda Gentile Romana” un “Nocchione” kultūršķirņu augiem un — ja vajadzīgs — no tām selekcionētu šķirņu kultūraugiem; minēto šķirņu īpatsvaram saimniecībā jābūt vismaz 90 %. Ir pieļaujams šķirņu “Tonda di Giffoni” un “Barrettona” piejaukums, taču tas nedrīkst pārsniegt 10 %. “Nocciola Romana” raksturīgās īpašības ir šādas.

“Tonda gentile romana”: rieksts čaulā ir iegareni ovāls ar viegli nosmailotu galotnīti; tas ir 14 līdz 25 mm garš; čaula [koksnainais augļapvalks] ir vidēji bieza, tipiskajā lazdas riekstu dzeltenīgi brūnajā krāsā, ar mērenu spīdumu; pie rieksta galotnītes čaulu klāj retināti pūkaini matiņi, čaulā skaidri saskatāmas ribiņas; rieksta kodols vidēji liels vai mazs, mainīgā iegareni ovālā formā, tā krāsa līdzīga čaulas krāsai, bieži vien tas klāts ar brahisklereīdu šķiedrām, kodola virsma rievaina, rievojums vairāk vai mazāk saskatāms, iegareni ovālā forma nav tik regulāra kā riekstam čaulā; perisperma vidēji bieza, grauzdējot tā pilnībā nenolobās; kodols pēc konsistences kompakts un kraukšķīgs; kodola garša un aromāts ļoti smalks un paliekošs.

“Nocchione”: rieksts čaulā ieapaļš vai plati eliptisks; tas ir 14 līdz 25 mm garš; čaula bieza, gaišā lazdas riekstu krāsā, svītraina, tās apmatojums neliels; kodols vidējs vai mazs, mēreni vai stipri klāts ar brahisklereīdu šķiedrām; perisperma grauzdējot vidēji labi nolobāma; gan garša, gan aromāts ļoti smalks un paliekošs. No abu šķirņu riekstiem pēc čaulas nolobīšanas no rieksta iegūst 28 līdz 50 % kodolu. Riekstu kodoli nedrīkst ost vai garšot pēc sastāvējušās eļļas, tie nedrīkst būt iepelējuši vai ar aplapojuma paliekām. Ēdot kodoliem jābūt kraukšķīgiem, proti, tiem jāsadrūp jau ar pirmo kodienu, taču tie nedrīkst būt pārāk trausli, kodoliem pēc konsistences jābūt kompaktiem, tajos nedrīkst būt izveidojušies tukšumi. Šīs raksturīgās īpašības riekstiem jāsaglabā arī pēc to iekonservēšanas.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

—

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem)

—

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Ražas novākšanas, uzglabāšanas, riekstu šķirošanas un kalibrēšanas darbības jāveic ražošanas apgabalā.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u.c.

Produktu “Nocciola Romana” laižot tirdzniecībā un iesaiņojot, jāievēro šāda kārtība:

ja produkts ir ar čaulu, tad to iesaiņo maisiņos vai džutas un rafijas iesaiņojumos, kas pielāgoti attiecīgajiem tirdzniecības apstākļiem, iesverot pa 25, 50, 250 vai 500 gramiem vai 1, 5, 10, 25, 50, 500, 800 vai 1 000 kilogramiem;

ja čaula nolobīta, tad produktu iesaiņo džutas, rafijas iesaiņojumos, Combivac vai Combivac–alumīnija maisiņos un piemērotās kartona kastēs vai konteineros pa 10, 15, 20, 25, 50, 100, 150, 250 vai 500 gramiem un 1, 2, 4, 5, 10, 25, 50, 500, 800 vai 1 000 kilogramiem.

3.7. Īpaši marķēšanas noteikumi

Iesaiņojumi, konteineri un maisi jāaizzīmogo tā, lai, nepārplēšot zīmogu, to saturu nevarētu izņemt. Uz iesaiņojuma ar vienāda izmēra drukātiem burtiem jānorāda apzīmējumi “NOCCIOLA ROMANA” un “DENOMINAZIONE DI ORIGINE PROTETTA”, kā arī dati, kas vajadzīgi iesaiņotāja uzņēmuma nosaukuma un adreses identificēšanai, iesaiņoto riekstu ražošanas gads, sākotnējais bruto un neto svars un logotips. Nekādu citu nosaukumu vai apzīmējumu lietot nav atļauts.

Nosaukuma logotips izskatās šādi: tam ir apļa forma, apļa pamatkrāsa ir salmu dzeltena, aplim ir kastaņbrūna apmale, apļa augšpusē ir pusaplī izliekts melnas krāsas uzraksts “Nocciola Romana”, bet apakšpusē — lokveida uzraksts melniem burtiem “Denominazione Origine Protetta”, virs kura novietotas trīs vēdeklī izkārtotas zaļas lapas ar galotni augšpusē, lapu kontūras iezīmētas melnā krāsā, virs lapām attēlots kastaņkrāsas rieksts ar melnām kontūrām, rieksta pamatne ir gaiši kastaņbrūnā krāsā un rieksta vidū salmu dzeltenā krāsā iezīmēta pāvestu Viterbo pils. Produktus, kuru pagatavošanā izmanto ACVN “Nocciola Romana” arī pēc apstrādes un pārstrādes, var laist tirdzniecībā iepakojumos, uz kuriem ir atsauce uz minēto nosaukumu, blakus nenorādot Kopienas logotipu, taču ar nosacījumu, ka

apstiprinātais aizsargāta cilmes vietas nosaukuma produkts ir vienīgā atbilstīgās produktu grupas sastāvdaļa;

aizsargātā cilmes vietas nosaukuma produkta lietotāji saņēmuši atļauju no ACVN “Nocciola Romana” aizsardzības apvienības, kurai produkcijas aizsardzības uzdevumu veikšanu uzticējusi Lauksaimniecības un mežsaimniecības ministrija saskaņā ar valsts tiesību aktiem (likuma Nr. 526/99 14. pants un dekrēts 297/2004). Šī apvienība arī reģistrē šos lietotājus īpašos reģistros un uzrauga pareizu aizsargātā cilmes vietas nosaukuma izmantošanu. Ja atzīta apvienība nepastāv, iepriekš minētos uzdevumus veic Lauksaimniecības un mežsaimniecības ministrija kā valsts iestāde, kas atbildīga par Regulas (EK) Nr. 510/2006 īstenošanu.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija

“Nocciola Romana” ražošanas, novākšanas, uzglabāšanas, čaulas nolobīšanas, šķirošanas un kalibrēšanas apgabalā ietilpst šādas Viterbo un Romas provinces pašvaldību teritorijas:

a) Viterbo provincē — Barbarano Romano, Bassano in Teverina, Bassano Romano, Blera, Bomarzo, Calcata, Canepina, Capranica, Caprarola, Carbognano, Castel Sant'Elia un Civita Castellana; Corchiano, Fabrica di Roma, Faleria, Gallese, Monterosi, Nepi, Oriolo Romano, Orte, Ronciglione, Soriano nel Cimino, Sutri, Vallerano, Vasanello, Vejano, Vetralla, Vignanello, Villa San Giovanni in Tuscia, Vitorchiano un Viterbo.

b) Romas provincē: Bracciano, Canale Monterano, Manziana, Rignano Flaminio, Sant'Oreste un Trevignano.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika

“Nocciola Romana” ražošanas apgabalam raksturīgi lazdu riekstiem ļoti labvēlīgi augsnes un klimatiskie apstākļi, jo Cimini kalnu un Sabatini kalnu zemei ir vulkāniski veidojusies irdena šūnakmens augsne, kas bagāta minerālvielām, un tai raksturīgi tādi magmatiskie ieži kā leicīts un trahīts, kā arī neviendabīgi drupu nogulumu ieži. Augsnes tur ir dziļas un vieglas, tajās maz kalcija un fosfora, bet tās bagātas ar kāliju un mikroelementiem; augsnes reakcija parasti ir skāba un/vai vāji skāba. Attiecībā uz klimatiskajiem apstākļiem 3. pantā minētajam apgabalam raksturīgās temperatūras svārstības ir šādas: minimālā temperatūra ir 4 līdz 6 °C un maksimālā — 22 līdz 23 °C, gada nokrišņu daudzums — 900 līdz 1 200 mm. Mērenajai ziemai ir svarīga nozīme, jo lazdas zied janvārī un februārī, kad ziedēšanas veiksmīgu norisi var apdraudēt aukstums.

5.2. Produkta specifika

Raksturīgās īpatnības, kas “Nocciola Romana” dara par unikālu un īpašu produktu, ir tā kraukšķīgums un kompaktā konsistence, kā arī tas, ka šo riekstu kodolos neveidojas tukšumi. Ēdot šie tik kraukšķīgie riekstu kodoli sadrūp jau ar pirmo kodienu, taču nav pārāk trausli; šo īpašību tie saglabā gan svaigā, gan arī konservētā veidā.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN)

“Nocciola Romana” īpašības cieši saistītas ar ražošanas apgabala vidi. Šīs sugas augi mīl galvenokārt irdenas augsnes ar neitrālu vai skābu reakciju, kurās aktīvā kaļķakmens saturs nepārsniedz 8 %; gada vidējā temperatūra šajā apgabalā ir 10 līdz 16 °C un gada vidējais nokrišņu daudzums — 800 mm; tāds ir vides faktoru apvienojums, kas raksturīgs “Nocciola Romana” ražošanas apgabalam.

Dabas faktoru vidū ļoti svarīga nozīme ir augsnes apstākļiem, it īpaši tās mineraloģiskajam sastāvam. Augsnes vulkāniskā izcelsme, lielais kālija un mikroelementu daudzums stipri ietekmē lazdas augļu kvalitatīvās un organoleptiskās īpašības un tātad arī to kraukšķīgumu.

Šā lauksaimniecības produkta kvalitāti nosaka arī ražošanas un uzglabāšanas paņēmieni. Gadu gaitā tie attīstījušies, lielāku vērību piešķirot riekstu kvalitātei, nevis to ražas apjomam. Pašreiz lietotie ražošanas paņēmieni ievēro kaitēkļu kompleksas apkarošanas principus un vērsti uz to, lai iegūtu produktu ar minimāliem parazītu bojājumiem, kā arī drošu no uztura viedokļa — bez nogulsnējumiem un dabīgajiem toksīniem.

Laika gaitā mainījies arī riekstu ražas novākšanas paņēmiens, gādājot par to, lai visā ražošanas ciklā ieguldītās pūles neizrādītos veltas.

Tā kā nogatavojušos riekstus uzlasa no zemes, tad, ilgstoši atstājot tos uz zemes, tie var pilnībā zaudēt īpašības, kuras tos dara par produktu, kas drošs lietošanai pārtikā; pēdējo gadu laikā ražotāji veltījuši ne mazums pūļu, lai, izstrādājot riekstu ievākšanas paņēmienus vairākkārtējai pārstaigāšanai, līdz minimumam saīsinātu laiku, kad rieksti paliek uz zemes.

Nepārtraukti pilnveidojās arī pirmapstrādes un uzglabāšanas paņēmieni. Notikusi pāreja no žāvēšanas paņēmieniem, izmantojot saules siltumu (nebija retums redzēt plašās platībās izvietotus riekstus žāvējamies saulē saimniecību klajumos un laukumos), uz tādiem, kuros izmanto saimniecību un/vai kooperatīvu žāvēšanas iekārtas; čaulas izlieto par kurināmo un produktu uzglabā noliktavās un/vai silosos ar kontrolējamu temperatūru, bet izlobītus riekstus — dzesēšanas kamerās.

Lazdu audzēšana kultūrā attiecīgajā ģeogrāfiskajā apgabalā aizsākusies “[…] aptuveni 1412. gadā, bet pirms tam lazdas augušas pamežā kā krūmāji, un mežos, jo īpaši kastaņu mežos, lazdu audzes sastopamas vēl šodien. (Martinelli, “Carbognano illustra” [“Karboņāro ainavas”])”. Šķiet, ka 1513. gadā “Nocchie” [lazdu riekstu nosaukums tautas sarunvalodā] bagātinājuši pāvesta Leo X ēdienkarti (Clementi, “Storia del Carnevale Romano” [“Romiešu karnevāla vēsture”]). 1870. gada kadastrā jau ierakstīti daži desmiti hektāru lazdu biržu ar nosaukumu “Bosco di Nocchie” [“Riekstu mežs”]. 1946. gadā lazdām apstādītās platības specializētai audzēšanai sasniedza 2 463 ha, bet jauktai audzēšanai — 1 300 ha. Pašreiz lazdu platības apgabalā aizņem vairāk nekā 16 000 hektāru, un riekstu audzēšanā tur iesaistīti vismaz 3 500 darbinieki.

Pacietīgajam, neatlaidīgajam un prasmīgajam cilvēka darbam šajos gadsimtos ir bijusi nozīmīga vieta šīs kultūras audzēšanas tradīciju saglabāšanā, par to liecina arī liels skaits ik gadu svinēto zemnieku svētku, kā arī daudzie ēdieni, ko tradicionāli gatavo no lazdu riekstiem: spezzatino di coniglio in umido (truša gaļas sautējums), tozzetti, cazzotti, ciambelle (kliņģera veids), ossetti da morto, mostaccioli (riekstu kūkas), amaretti (rūgto mandeļu kūkas, pasniedz ar tēju), brutti–buoni, duri–morbidi, meringhe (bezē kūkas ar putukrējuma pildījumu), crucchi di Vignanello, morette. Viss iepriekš sacītais liecina par to, ka lazdu audzēšana šeit ir tradicionāla nodarbošanās un vietējā ekonomikā tā ir nozīmīga.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

Valdība ir uzsākusi valsts iebildumu procedūru, aizsargātā cilmes vietas nosaukuma “Nocciola Romana” atzīšanas pieteikumu 2006. gada 8. februārī publicējot Gazzetta Ufficiale della Repubblica Italiana [Itālijas Republikas oficiālais vēstnesis] 32. numurā. Ražošanas specifikācijas konsolidētais teksts ir pieejams šādā tīmekļa vietnē:

http://www.politicheagricole.it/NR/rdonlyres/er7i7w5jzndci2dha45yirip72ysqfhgcjyvsidwnxunmilg6znjv2mx2vtnskdxzgiwr7cc45634w2uvvw3rj64bvc/20061130_Disciplinare_esameUE_nocciola_romana.pdf

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.