Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Nodokļi digitalizētajā ekonomikā”

(pašiniciatīvas atzinums)

(2019/C 353/04)

Ziņotājs: Krister ANDERSSON

Juridiskais pamats Reglamenta 32. panta 2. punkts Pašiniciatīvas atzinums Pilnsapulces lēmums 15.2.2018. Atbildīgā specializētā nodaļa Ekonomikas un monetārās savienības, ekonomiskās un sociālās kohēzijas specializētā nodaļa Pieņemts specializētās nodaļas sanāksmē 2.7.2019. Pieņemts plenārsesijā 17.7.2019. Plenārsesija Nr. 545 Balsojuma rezultāts (par/pret/atturas) 167/7/7

1. Secinājumi un ieteikumi

1.1. EESK uzskata, ka ekonomikas digitalizācija paver ļoti plašas iespējas un ka ES digitalizācijas programma ir nozīmīga Eiropas Savienības politikai. Tā kā digitalizācija joprojām ir svarīgs globālās ekonomikas izaugsmes virzītājspēks, EESK uzskata, ka nodokļu politikai, kas attiecas uz digitalizēto ekonomiku, būtu jācenšas veicināt, nevis kavēt ekonomikas izaugsmi un pārrobežu tirdzniecību un ieguldījumus.

1.2. EESK uzsver, ka nodokļu sistēmās ir pienācīgi jāņem vērā jauni uzņēmējdarbības modeļi. Taisnīgas nodokļu sistēmas principi – konsekvence, paredzamība, neitralitāte – publiskajām iestādēm, uzņēmumiem un patērētājiem ir tikpat svarīgi kā līdz šim.

1.3. Tāpēc komiteja atbalsta Komisijas mērķi arī turpmāk vērsties pret nodokļu agresīvu plānošanu uzņēmumos un nepārredzamību dalībvalstīs, lai panāktu vienlīdzīgu attieksmi pret uzņēmumiem un uzlabotu Eiropas konkurētspēju.

1.4. EESK ir visnotaļ pārliecināta, ka ekonomikas digitalizācijas apstākļos grozījumi noteikumos par nodokļu uzlikšanas tiesību sadalījumu starp valstīm ir jākoordinē globālā līmenī, lai, nodrošinot atbilstīgu globālo pārvaldību un globālus noteikumus, varētu labāk izmantot globalizācijas sniegtos ieguvumus. Tāpēc EESK atzinīgi vērtē Komisijas, dalībvalstu un ESAO/G20 ciešo sadarbību, kuras mērķis ir atbalstīt centienus rast starptautisku risinājumu, kas ierobežos starptautisko dubultas nodokļu uzlikšanas risku. Taču, ja starptautisku risinājumu neizdodas rast, Eiropas Savienībai jāapsver iespēja rīkoties vienpusēji.

1.5. EESK iesaka, ka dalībvalstīm, kas veido savas nacionālās sistēmas, būtu rūpīgi jāmeklē visefektīvākie risinājumi, lai izvairītos no papildu sarežģījumiem un izmaksām, kuras varētu rasties gan nodokļu iestādēm, gan uzņēmumiem.

1.6. EESK mudina Komisiju un dalībvalstis rūpīgi apsvērt visas iespējas, kā gadījumos, kad pārdošanas darījumi noslēdzas kādā dalībvalstī, neatkarīgi no uzņēmuma atrašanās vietas novērst nepietiekamu nodokļu uzlikšanu digitālajiem pakalpojumiem. Visi pakalpojumi, kas tiek sniegti Eiropas patērētāju izmantotajās platformās, būtu jāiekļauj PVN sistēmā, jo tas ir būtisks aspekts nodokļu jautājuma risināšanā. Jānorāda, ka digitālo sakaru klienti, piemēram, Facebook u. c., minētajiem pakalpojumiem piekļūst bez acīmredzamas maksas, un tas liek uzdot jautājumu, kā pamatoti piemērot PVN.

1.7. Varētu izmantot piešķīruma koeficientu, kas ierosināts saistībā ar kopējo konsolidēto uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi (KKUINB) ar tās trim faktoriem, un sākumā šo koeficientu piemērot atlikušās peļņas sadalei, ja tā ir metode, par kuru panākta vienošanās ESAO. EESK atbalsta šādu pieeju.

1.8. EESK tomēr uzskata, ka resursi, kas iztērēti pētniecībai un izstrādei, ir svarīgi nemateriālo aktīvu attīstībai, un ka valstij, kurā notiek šādas darbības, par tām būtu jāsaņem atlīdzība. Tāpēc EESK iesaka, ka atlikušās peļņas sadalē būtu jāpiemēro formula, kas sastāv no četriem, nevis trim faktoriem, kuri iekļauti KKUINB formulā. EESK pilnībā piekrīt viedoklim, ka starptautisko nodokļu uzlikšanas tiesību aprēķināšana ir sarežģīta. Vienlaikus jāatzīmē, ka nodokļu uzlikšanas tiesību sadalījumam starp valstīm ir jābūt pieņemamam un taisnīgam.

1.9. EESK iesaka: ja pašreizējā transfertcenu noteikšanas sistēmā neizdodas panākt starptautisko nodokļu uzlikšanas tiesību pārdali, atlikušo peļņu no nemateriālajiem aktīviem sadalīt, piemērojot formulu, kas sastāv no četriem faktoriem.

1.10. Tā kā tirgi ārpus Eiropas pieaug, it īpaši tādās valstīs kā Ķīna, Indija un Brazīlija, nodokļu uzlikšanas tiesību piešķiršana attiecībā uz visu uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi vai pat visu atlikušo peļņu varētu radīt būtiskus ieņēmumu zaudējumus daudzās dalībvalstīs un grūtības Eiropas valstu sociālo mērķu sasniegšanā.

1.11. EESK uzskata, ka uzņēmumu peļņas nodokļa pārdalē ir jāpanāk samērīgs līdzsvars starp neto eksportētājvalstīm un neto importētājvalstīm, lai neapdraudētu valstu iespējas sasniegt savus sociālos un ar vides aizsardzību saistītos mērķus.

1.12. Būtu jāvienojas par tādiem grozījumiem starptautiskajos noteikumos par nodokļu uzlikšanas tiesību sadalījumu starp valstīm, kuri būtu izdevīgi visām dalībvalstīm un pozitīvi ietekmētu vienoto tirgu.

2. Vispārīga informācija

2.1. Pašreizējās uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēmas, kas tiek izmantotas pasaulē, un nodokļu bāzes samazināšanas un peļņas novirzīšanas ( Base Erosion Profit Shifting – BEPS ) centieni ir balstīti uz uzņēmumu peļņas novērtējumu, kas ņem vērā vietu, kur ar saimniecisko darbību tiek gūta peļņa un tiek radīta vērtība. Tomēr ekonomikas digitalizācija raisa jautājumu par to, kur peļņa tiek radīta un kā tā tiek sadalīta. Vispārīgi runājot, jānorāda, ka digitālos pakalpojumus var sniegt attālināti bez fiziskas klātbūtnes tur, kur notiek patēriņš.

2.2. BEPS projekta starptautiskajā nodokļu sistēmā jau tiek veikta būtiska pārveide ar mērķi veikt daudzas izmaiņas uzņēmumu aplikšanā ar nodokļiem BEPS projekts tika uzsākts, lai novērstu uz nodokļu bāzes samazināšanu un peļņas novirzīšanu vērstas darbības, nevis lai mainītu esošos starptautiskos standartus attiecībā uz to, kā valstīm tiek piešķirtas tiesības uzlikt nodokļus pārrobežu ienākumiem Pēcprojekta starptautiskajā nodokļu sistēmā jau tiek veikta būtiska pārveide ar mērķi veikt daudzas izmaiņas uzņēmumu aplikšanā ar nodokļiem ( 1 ) projekts tika uzsākts, lai novērstu uz nodokļu bāzes samazināšanu un peļņas novirzīšanu vērstas darbības, nevis lai mainītu esošos starptautiskos standartus attiecībā uz to, kā valstīm tiek piešķirtas tiesības uzlikt nodokļus pārrobežu ienākumiem ( 2 )

2.3. BEPS 1. pasākuma uzmanības centrā bija digitālās ekonomikas radītās problēmas Inclusive Framework on BEPS ) 2018. gadā publicēja starpposma ziņojumu 1. pasākuma uzmanības centrā bija digitālās ekonomikas radītās problēmas ( 3 ) . Tā kā netika panākta vienprātība par to, kā aplikt ar nodokli šos jaunos uzņēmējdarbības modeļus, ESAO/G20 iekļaujošais satvars par nodokļu bāzes samazināšanu un peļņas novirzīšanu () 2018. gadā publicēja starpposma ziņojumu ( 4 ) . Minētajā ziņojumā izklāstīts iekļaujošajā satvarā saskaņotais darba virziens digitalizācijas un starptautisko nodokļu noteikumu jomā līdz 2020. gadam. Ziņojumā aprakstīts, kā digitalizācija skar arī citas nodokļu sistēmas jomas, sniedzot nodokļu iestādēm jaunus instrumentus, kas dod iespēju uzlabot nodokļu maksātājiem sniegtos pakalpojumos, paaugstināt nodokļu iekasēšanas efektivitāti un atklāt izvairīšanos no nodokļu maksāšanas.

2.4. Addressing the Tax Challenges of the Digitalisation of the Economy ” (Digitālās ekonomikas radīto nodokļu jomas problēmu risināšana) ESAO 2019. gada 13. gada februārī publicēja sabiedriskās apspriešanās dokumentu “” (Digitālās ekonomikas radīto nodokļu jomas problēmu risināšana) ( 5 ) . Tajā ir izklāstīti pārskatītie peļņas sadales noteikumi un piesaistes noteikšanas noteikumi, kā arī priekšlikums, kura mērķis ir globālā mērogā vērsties pret nodokļu bāzes samazināšanu.

2.5. ESAO/iekļaujošā satvara galīgais ziņojums ir sagaidāms 2020. gadā. Tomēr ASV un Francijas finanšu ministri norādīja, ka vēlas paātrināt ESAO sarunas, lai rastu risinājumu jau 2019. gadā ( 6 ) . ASV iesniedza priekšlikumu, kurā galvenā uzmanība ir vērsta uz to, lai ļautu tirgus jurisdikcijām aplikt ar nodokļiem peļņu no tirgvedības nemateriālajiem aktīviem, kas izmantoti minētajā jurisdikcijā, pat tad, ja ieguldījumi šo tirgvedības nemateriālo aktīvu izveidē ir veikti citā valstī. Vācija un Francija arī nākušas klajā ar priekšlikumu par uzņēmumu ienākuma nodokļa minimālo likmi. Šis EESK atzinums ir ieguldījums notiekošajās debatēs.

2.6. Eiropas Komisija jau 2014. gadā nāca klajā ar ziņojumu par nodokļiem digitālajā ekonomikā ( 7 ) . Augsta līmeņa ekspertu grupa jautājumos par nodokļiem digitālajā ekonomikā secināja, ka digitālās tehnoloģijas Eiropai paver ļoti plašas iespējas. Eiropa var uzlabot savas izaugsmes un nodarbinātības perspektīvas, ja tā izveidos digitālo vienoto tirgu un atraisīs Eiropas vienotā tirgus potenciālu. Ekspertu grupa plaši apsprieda principus, pēc kuriem vajadzētu vadīties starptautiskajā nodokļu uzlikšanā.

2.7. Minētie principi ir svarīgi arī šim atzinumam. Ekspertu grupa secināja, ka digitālajiem uzņēmumiem nevajadzētu piemērot īpašu nodokļu režīmu. Vispārējie noteikumi būtu jāpiemēro vai jāpielāgo tā, lai attieksme pret “digitālajiem” uzņēmumiem būtu tāda pati kā pret citiem uzņēmumiem.

2.8. Paziņojumā “Laiks izveidot modernu, taisnīgu un efektīvu nodokļu standartu digitālajai ekonomikai”, ko publicēja 2018. gada 21. martā, Komisija informēja par tās ierosināto tiesību aktu kopumu, kura mērķis ir saskaņoti reformēt ES uzņēmumu nodokļu noteikumus attiecībā uz digitālajām darbībām. Kopumu veido divas Padomes direktīvas, ko papildina nesaistošs ieteikums par uzņēmumu ienākuma nodokļiem nozīmīgas digitālas klātbūtnes gadījumā.

2.9. EESK 2018. gada jūlijā pieņēma atzinumu par Komisijas priekšlikumiem – “Digitālās ekonomikas jomā starptautisku uzņēmumu gūtās peļņas aplikšana ar nodokli” ( 8 ) . Komitejas atzinumā tika uzsvērta apgrozījuma nodokļu negatīvā ietekme un nepieciešamība panākt starptautisku vienprātību.

3. Vispārīgas piezīmes

3.1. EESK uzskata, ka ekonomikas digitalizācija paver ļoti plašas iespējas un ka ES digitalizācijas programma ir nozīmīgs Eiropas Savienības politikas pasākums. Tā kā digitalizācija joprojām ir svarīgs globālās ekonomikas izaugsmes virzītājspēks, EESK uzskata, ka nodokļu politikai attiecībā uz digitalizēto ekonomiku būtu jācenšas veicināt, nevis kavēt ekonomikas izaugsmi un pārrobežu tirdzniecību un ieguldījumus.

3.2. Internets dod uzņēmumiem iespēju izvērst darbību pasaules tirgos bez būtiskas fiziskas klātbūtnes – īpatnība, kas pirmām kārtām mazajiem uzņēmumiem palīdz eksportēt līdz šim vēl nepieredzētā apmērā. Saistībā ar digitalizāciju bieži arvien lielāka nozīme ir nemateriālajiem aktīviem, piemēram, intelektuālajam īpašumam un datiem.

3.3. EESK uzsver, ka nodokļu sistēmās ir pienācīgi jāņem vērā jauni uzņēmējdarbības modeļi. Taisnīgas nodokļu sistēmas principi – konsekvence, paredzamība, neitralitāte – publiskajām iestādēm, uzņēmumiem un patērētājiem ir tikpat svarīgi kā līdz šim.

3.4. EESK uzskata, ka uzņēmumu peļņas nodokļu jomā ļoti svarīgi ir vienlīdzīgi konkurences apstākļi. Pēdējos gados esam pārliecinājušies, ka atsevišķi uzņēmumi ir spējuši izmantot konkrētus nodokļu noteikumus dažās dalībvalstīs, lai samazinātu savu faktisko nodokļu likmi gandrīz līdz nullei. Šādu iznākumu ir veicinājis pārredzamības trūkums. Dažos gadījumos runa ir par starptautiskiem uzņēmumiem, kas darbojas digitālo pakalpojumu jomā.

3.5. Tāpēc komiteja atbalsta Komisijas mērķi arī turpmāk vērsties pret nodokļu agresīvu plānošanu uzņēmumos (gan digitālos, gan parastos uzņēmumos) un nepārredzamību dažās dalībvalstīs, lai panāktu vienlīdzīgu attieksmi pret uzņēmumiem un uzlabotu Eiropas konkurētspēju.

3.6. EESK ir visnotaļ pārliecināta, ka grozījumi noteikumos par nodokļu uzlikšanas tiesību sadalījumu starp valstīm ir jākoordinē globālā līmenī, lai, nodrošinot atbilstīgu globālo pārvaldību un globālus noteikumus, varētu labāk izmantot globalizācijas sniegtos ieguvumus. Tāpēc EESK atzinīgi vērtē Komisijas, dalībvalstu un ESAO/G20 ciešo sadarbību, kas vērsta uz starptautiska risinājuma rašanu. Taču, ja starptautisku risinājumu neizdodas rast, Eiropas Savienībai jāapsver iespēja rīkoties vienpusēji.

3.7. EESK uzskata, ka dalībvalstīm, kas veido savas nacionālās sistēmas, būtu rūpīgi jāmeklē visefektīvākie risinājumi, lai izvairītos no papildu sarežģījumiem un izmaksām, kuras varētu rasties gan nodokļu iestādēm, gan uzņēmumiem.

3.8. EESK norāda, ka digitālās tehnoloģijas varētu arī izraisīt radikālas pārmaiņas atbilstības un izpētes darbā. ESAO 2018. gada ziņojumā ( 9 ) norādīts, kā digitalizācija jau tagad rada trīskāršu pozitīvu ietekmi uz nodokļu administrāciju, paaugstinot nodokļu saistību izpildes efektivitāti, uzlabojot nodokļu maksātājiem sniegtos pakalpojumus un samazinot nodokļu saistību izpildes radīto slogu.

3.9. Tā kā nodokļu iestādēm pieejams vairāk trešo personu datu, tās var automatizēt ziņošanu, ietaupot abām pusēm laiku un līdzekļus, un šos datus var arī izmantot, lai novērstu nepietiekamu ziņošanu, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un krāpšanu. Vairāku nodokļu administrāciju ieviestā datu reģistrēšanas programmatūra, kas transakcijas brīdī atzīmē pārdošanas datus, kurus var tiešā veidā iesniegt nodokļu iestādēm, dažās valstīs jau ir ievērojami palielinājusi pievienotās vērtības nodokļa (PVN) ieņēmumus.

3.10. EESK uzsver, ka, nosakot uzliekamo nodokļu faktisko līmeni digitālajā nozarē, ir jāņem vērā nodokļu kodeksu grozījumi, kas tiek veikti, pašlaik īstenojot noteikumus attiecībā uz nodokļu bāzes samazināšanu un peļņas novirzīšanu ( BEPS ), jo tādā veidā Eiropas Savienībā varētu patiešām palielināties to ienākumu apjoms, kur tiek uzlikts nodoklis.

4. Iespējamā turpmākā virzība?

4.1. Ne visās pasaules valstīs tiek uzlikts pievienotās vērtības nodoklis. Tomēr visās Eiropas Savienības valstīs tas tiek piemērots. Principā viss pakalpojumu un preču patēriņš būtu jāapliek ar PVN, ja vien tas nepārprotami nav izslēgts no nodokļa bāzes. PVN ieņēmumi veido ES budžeta pašu resursus, un EESK uzskata, ka ir svarīgi nodokļu bāzē iekļaut digitālos pakalpojumus.

4.2. EESK mudina Komisiju un dalībvalstis rūpīgi apsvērt visas iespējas, kā gadījumos, kad pārdošanas darījumi noslēdzas kādā dalībvalstī, neatkarīgi no uzņēmuma atrašanās vietas novērst nodokļu nepietiekamu uzlikšanu digitālajiem pakalpojumiem. Visi pakalpojumi, kas tiek sniegti ar Eiropas klientu izmantotajās platformās, būtu jāiekļauj PVN sistēmā. Jānorāda, ka digitālo sakaru klienti, piemēram, Facebook u. c., minētajiem pakalpojumiem piekļūst bez acīmredzamas maksas, un tas liek uzdot jautājumu, kā pamatoti piemērot PVN.

4.3. EESK norāda, ka pašlaik pasaulē darbojas uzņēmumu ienākuma nodokļu sistēmas, kuru pamatā ir tās uzņēmumu peļņas novērtējums, kas attiecināma uz katru konkrēto jurisdikciju. Nodokļu uzlikšanā būtu jāvadās no tā, kur vērtība tiek radīta. Tā kā grūti ir noteikt, kurā vērtības radīšanas ķēdes posmā rodas peļņa, ir jāformulē universāli principi, kas dod iespēju novērtēt, kur vērtība tiek radīta. ESAO veikusi vispusīgu darbu un izstrādājusi šādus noteikumus, formulējot nodokļu uzlikšanas principus un definīcijas attiecībā uz to, kā noteikt preču un pakalpojumu cenas (transfertcenu noteikšanas noteikumi) uzņēmumu grupas uzņēmumiem.

4.4. BEPS ) nolīgumu EESK uzskata, ka, mainoties darījumdarbības modeļiem, ik pa laikam ir jāpārskata starptautiskie nodokļu noteikumi. Pašreizējos noteikumus pavisam nesen pārskatīja saistībā ar nodokļu bāzes samazināšanas un peļņas novirzīšanas () nolīgumu ( 10 ) . Pašlaik tiek ieviesti jaunie noteikumi un definīcijas. Paredzams, ka tie būtiski ierobežos agresīvas nodokļu plānošanas un nodokļu bāzes samazināšanas iespējas.

4.5. Atlikusī peļņa (vai zaudējumi) jo īpaši var rasties, ja tirgvedības vai produkta nemateriālie aktīvi rada ārpuskārtas peļņu. Klientu sarakstu vai apkopoto datu izmantošana, piemēram, var radīt atlikušo peļņu. Šī koncepcija nekādā ziņā nav jauna, un to varētu izmantot ne tikai peļņas sadalīšanai starp saistītām pusēm, bet arī nodokļu tiesību sadalei starp valstīm. Tomēr būs jādomā radoši un jāapsver iespēja piešķirt nodokļu uzlikšanas tiesības atbilstoši vērtības radīšanai pat tad, ja attiecīgajā valstī nav fiziskas pastāvīgas darījumdarbības vietas. Tas arī ir viens no ESAO pūliņu virzieniem.

4.6. EESK norāda, ka debatēs par tā saukto digitālo uzņēmumu aplikšanu ar nodokļiem runa nav galvenokārt par uzņēmumu nodokļu bāzes samazināšanu un peļņas novirzīšanu, bet gan par nodokļu uzlikšanas tiesību sadalījumu starp valstīm.

4.7. Atlikušo peļņu (vai zaudējumus) var raksturot kā peļņu (vai zaudējumus), ko reģistrē, kad katra puse ir saņēmusi atlīdzību par savu ierasto ieguldījumu tādā veidā, kas atbilst nesaistītu pušu darījuma principam ( 11 ) . Šajā saistībā vispirms būtu jāveic pienācīgs tirgus novērtējums par konstatētajiem riskiem, ražošanas faktoru radīto vērtību un veiktajām funkcijām.

4.8. Pārdošana parasti nav izšķirošais faktors, kas nosaka peļņas sadali starp uzņēmumiem, kuri iesaistīti darījumā. Tomēr, ja tiek izmantoti spēkā esošie starptautiskie noteikumi – par peļņas attiecināšanu uz katru uzņēmumu, pamatojoties uz ESAO transfertcenu noteikšanas pamatnostādnēm,– atlikušo peļņu var attiecināt uz valstīm, kurās ir veiktas funkcijas. Viena šāda funkcija varētu būt “pārdošana”.

4.9. Varētu izmantot piešķīruma koeficientu, kas ierosināts saistībā ar kopējo konsolidēto uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi (KKUINB) ar tās trim faktoriem ( 12 ) , un piemērot šo koeficientu atlikušās peļņas sadalei ( 13 )

4.10. Tomēr jānorāda, ka resursi, kas iztērēti pētniecībai un izstrādei, ir svarīgi nemateriālo aktīvu attīstībai, un ka valstij, kurā notiek šādas darbības, par tām būtu jāsaņem atlīdzība ( 14 ) . Tāpēc būtu jāizmanto formula, kas sastāv no četriem, nevis trim faktoriem, kas iekļauti KKUINB formulā.

4.11. EESK iesaka: ja pašreizējā transfertcenu noteikšanas sistēmā neizdodas panākt starptautisko nodokļu uzlikšanas tiesību pārdali, atlikusī peļņa no nemateriālajiem aktīviem būtu jāsadala, piemērojot formulu, kas sastāv no četriem faktoriem.

4.12. Ja atlikusī peļņa ir 30 (no grupas kopējās peļņas 100) un ja produkcija ir vienādi sadalīta vērtības radīšanas ziņā A un B valstīs, tad šīs valstis katra apliek ar nodokļiem 35 ( 15 ) . Tā kā produktu pārdod vienādā daudzumā arī valstī C, atlikusī peļņa tiktu sadalīta starp A, B un C. Valstis A un B saņemtu papildu nodokļa bāzi 13 3/4 apmērā, savukārt C būtu tiesības uz nodokli 2 1/2 ( 16 )

4.13. EESK pilnībā piekrīt viedoklim, ka starp valstīm sadalāmo starptautisko nodokļu uzlikšanas tiesību aprēķināšana ir sarežģīta. Šajā procesā valstīm būtu jāaprēķina atlikusī peļņa un jāvienojas par tās lielumu. Būtu arī jāzina, cik liels ir katrs no četriem piešķīruma koeficienta faktoriem. Pielāgotas KKUINB formulas izmantošanu varētu uzskatīt par soli ceļā uz to, lai gūtu atbalstu KKUINB ieviešanai.

4.14. KKUINB formula ļautu uzņēmumu ienākuma nodokļa uzlikšanas tiesības piešķirt valstīm, kurās netiek veikta inovācija, nav ražošanas vai risku un netiek pildītas funkcijas. Tas vien, ka pārdošana notiek kādā valstī, bez jebkādas citas darbības šajā valstī, tad veidotu nodokļa bāzi. Tas nozīmē būtiskas izmaiņas spēkā esošajos noteikumos. Tomēr saskaņā ar KKUINB formulu, kas attiecas tikai uz atlikušo un nevis visu peļņu, tiktu atzītas eksportētāju valstu leģitīmās tiesības paturēt daļu no nodokļu uzlikšanas tiesībām. Uzņēmējdarbības un inovācijas radītā vērtība var būt par pamatu nodokļu atvieglojumiem, kad radušās pētniecības un izstrādes izmaksas, un, kad uzņēmums kļūst rentabls, tā pati valsts saņemtu nodokļu ieņēmumus.

4.15. Ja netiks panākta ESAO vienošanās, EESK uzskata, ka jaunajai Komisijai būtu jāiesniedz jauns priekšlikums par to, kā šādus uzņēmumus Eiropas Savienībā aplikt ar nodokli, pamatojoties uz to rīcībā jau esošajiem datiem, piemēram, uz kopējo reklāmas laiku klientu savienojuma laikā utt.

4.16. Tā kā tirgi ārpus Eiropas pieaug, it īpaši tādās valstīs kā Ķīna, Indija un Brazīlija, nodokļu uzlikšanas tiesību piešķiršana attiecībā uz visu uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi vai pat visu atlikušo peļņu ( 17 ) varētu radīt būtiskus ieņēmumu zaudējumus daudzās dalībvalstīs un grūtības Eiropas valstu sociālo mērķu sasniegšanā.

4.17. Copenhagen Economics pētījumu neto eksportētājvalstis varētu zaudēt ievērojamus uzņēmumu ienākuma nodokļa ieņēmumus, ja daļa no peļņas tiek aplikta ar nodokli tur, kur tiek pārdotas preces un sniegti pakalpojumi Saskaņā arpētījumu neto eksportētājvalstis varētu zaudēt ievērojamus uzņēmumu ienākuma nodokļa ieņēmumus, ja daļa no peļņas tiek aplikta ar nodokli tur, kur tiek pārdotas preces un sniegti pakalpojumi ( 18 ) . Konservatīva aplēse liecina, ka 18–21 % no pašreizējās uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzes Ziemeļvalstīs 2017. gadā veidoja ārvalstu atlikusī peļņa. Tiek lēsts, ka Vācijā šī daļa ir 17 %. Ja tiek ieviesta tirgvedības nemateriālā pieeja, lielākā daļa no šiem uzņēmuma nodokļu ieņēmumiem tiktu piešķirta citām valstīm.

4.18. EESK uzskata, ka ir jāpanāk samērīgs līdzsvars starp uzņēmumu peļņas nodokļa pārdali starp neto eksportētājvalstīm un neto importētājvalstīm.

4.19. Ja Eiropas uzņēmumus pirmām kārtām apliktu ar nodokli tur, kur tie pārdod savus produktus, tie varētu arī strukturēt savas saimnieciskās darbības tādējādi, ka izmaksas tiek radītas tajā pašā valstī, kurā notiek pārdošana. Šis process varētu izraisīt ieguldījumu un darbvietu pārvirzi uz tādām lielām patēriņa valstīm kā Ķīna un Indija, radot turpmākus ieņēmumu zaudējumus dalībvalstīs. No šādas tendences būtu jāizvairās, nodrošinot Eiropas konkurētspēju.

4.20. EESK uzsver nepieciešamību pēc globālas vienošanās un īstenošanas attiecībā uz jebkuru jaunu režīmu vai noteikumiem par nodokļu uzlikšanas tiesību sadali starp valstīm. Minēto nosacījumu trūkums radītu dubultu aplikšanu ar nodokļiem, tādējādi samazinot ieguldījumus un darbvietu skaitu.

Briselē 2019. gada 17. jūlijā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Luca JAHIER

(1) ESAO. BEPS 2015. gada galīgie ziņojumi.

(2) Komisija norādījusi, ka Eiropas Savienībā uzņēmumu peļņas novirzīšana un uzņēmumu veiktā nodokļu bāzes samazināšana sasniedz 50–70 miljardus EUR, kas ir mazāk nekā 0,4 % no Eiropas Savienības IKP. SWD(2018) 81 final.

(3) ESAO. BEPS Addressing the Tax Challenges of the Digital Economy, Action 1: 2014 Deliverable.

(4) ESAO. Tax Challenges Arising from Digitalisation: Interim Report 2018 – Inclusive Framework on BEPS, OECD/G20 BEPS Project (OECD Publishing 16 Mar. 2018); OECD.

(5) Sabiedriskās apspriešanas dokuments “Addressing the Tax Challenges of the Digitalisation of the Economy” (Digitālās ekonomikas radīto nodokļu jomas problēmu risināšana), ESAO.

(6) “US and France accelerate plans to make global tech groups pay tax. Finance ministers agree on need for international minimum corporation tax level”, Financial Times, 2019. gada 28. februāris.

(7) Komisijas ekspertu grupa jautājumos par nodokļiem digitālajā ekonomikā, 28.05.2014. Grupu vadīja bijušais Portugāles finanšu ministrs Vítor Gaspar, un tajā darbojās seši eksperti no visas Eiropas ar dažādu pieredzi un īpašām zināšanām saistībā ar šo tematu.

(8) Skatīt EESK atzinumu “Digitālās ekonomikas jomā starptautisku uzņēmumu gūtās peļņas aplikšana ar nodokli” (OV C 367, 10.10.2018., 73. lpp.).

(9) Tax Challenges Arising from Digitalisation – Interim Report 2018.

(10) ESAO, 2015. gads.

(11) Ar definīciju iespējams iepazīties šeit: “Transfer pricing in the EU context”.

(12) Padomes direktīva par kopējo uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi (COM(2016) 0685 final – C8-0472/2016 – 2016/0337(CNS)). “Šo trīs faktoru izvēle izriet no nepieciešamības atspoguļot gan ražošanas stāvokli (piedāvājuma puse, ko mēra ar aktīviem un/vai darbaspēka izmaksām), gan pieprasījuma stāvokli (pārdošanas apjoms uz galamērķi), lai pareizi aprakstītu saimniecisko darbību. Pārdošanu vērtē par vienu trešdaļu, darbaspēka izmaksas – par vienu sesto daļu, darbinieku skaitu – par vienu sesto daļu, un aktīvus – par vienu trešdaļu. Svērumu summa ir vienāda ar vienu, t. i., 100 % no KKUINB tiek sadalīti pa dalībvalstīm. Dalībvalstis tad var piemērot savas uzņēmumu ienākuma nodokļa likmes attiecībā uz savām attiecīgajām nodokļu bāzes daļām.” SWD(2016) 341 final.

(13) Jānorāda, ka uzņēmumi, kam ir sociāli mērķi, piemēram, noteikti kooperatīvi, kuri ir saistīti ar vietējo kopienu, radīto vērtību sadala tiešāk, un ka tāpēc piešķīruma koeficients, iespējams, tiem nav tieši piemērojams.

(14) Ja valstis, kas nodrošina labu infrastruktūru un ievērojamus stimulus pētniecībai un izstrādei, nesaņems taisnīgu daļu no uzņēmumu ienākuma nodokļa ieņēmumiem, šo valstu motivācija radīt ieguldījumiem labvēlīgu vidi samazināsies vai izzudīs pavisam.

(15) “Parastā” peļņa būtu 70.

(16) Pēc nesaistītu pušu darījuma cenas atlīdzības atlikusī peļņa ir 30. Ja ar KKUINB saistīto priekšlikumu papildinām ar pētniecības un izstrādes faktoru (R), piešķīruma koeficentu veidotu šādi faktori: kapitāls (K), darbaspēks (L), pārdošana (S) un jau minētais R, un tiem būtu vienāds svars (katram 1/4). Ar 3 valstīm ir 12 komponenti, kas jāņem vērā. Tomēr valstī C ir tikai viens komponents, proti, pārdošana. Pārējie 11 komponenti ir vienādi sadalīti starp A un B, t. i., 5 1/2 katrai (5,5/12 * 30) = 13 3/4. Valsts C nodokļa bāze ir (1/12 * 30) = 2 1/2. Valstīm A un B papildu nodokļa bāze ir 13 3/4, ko veido 3 3/4 par K, 3 3/4 par L un 3 3/4 par R (kopā 7 1/2 par K, 7 1/2 par L un 7 1/2 par R) un 2 1/2 katrai par S. Kopējais piešķīrums par S arī ir 7 1/2.

(17) Ja visa nodokļa bāze būtu balstīta tikai uz pārdošanu, iepriekš minētajā piemērā valstij C tiktu piešķirta nodokļu bāze 25 apmērā. Ja, pamatojoties uz pārdošanas komponentu, tiktu attiecināta tikai atlikusī peļņa, ekvivalentā nodokļa bāze valstij C būtu 7,5.

(18) Future Taxation of Company profits – What to do with Intangibles? by Sigurd Næss-Schmidt, Palle Sørensen, Benjamin Barner Christiansen, Vincenzo Zurzolo, Charlotta Zienau, Jonas Juul Henriksen and Joshua Brown, Copenhagen Economics, 2019. gada 19. februāris.