par to, kā darbojas Komisijas Regula (ES) Nr. 267/2010 par Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta 3. punkta piemērošanu dažām nolīgumu, lēmumu un saskaņotu darbību kategorijām apdrošināšanas nozarē

13.Galvenie šā pārskatīšanas procesa posma secinājumi un to novērtējums ir izklāstīti turpmāk.

12.2015. gada maijā Eiropas Komisija pieņēma jaunu Labāka regulējuma pieeju ar mērķi panākt sistemātiskāku un pārredzamāku apspriešanos ar ieinteresētajām personām, labākus ietekmes novērtējumus, kā arī izmantot atziņas, kas gūtas no līdzšinējās pieredzes. Ņemot vērā, ka AGAR pārskatīšana tika sākta jau 2014. gada sākumā, procesā netika ievēroti visi jaunajās Labāka regulējuma pamatnostādnēs paredzētie pasākumi. Tomēr pārskatīšana ir veikta atklāti un pārredzami, un galvenie retrospektīvā izvērtējuma elementi ir tikuši ievēroti. Tādējādi ciešākas sadarbības vajadzības analīzē Komisija aplūkojusi tās nozīmību, savukārt GAR nepieciešamības analīzē ņemtas vērā šādas pieejas saskaņotība, iedarbīgums un efektivitāte.

8.Šā ziņojuma nolūks ir sniegt Komisijas sākotnējos secinājumus par AGAR darbību un nākotnes izredzēm šajā posmā. Tas nekādi neietekmē Komisijas galīgo lēmumu pēc ietekmes novērtējuma pabeigšanas. Ziņojums ir daļa no visaptveroša apspriešanas procesa, kurā ir aicinātas piedalīties visas ieinteresētās personas. Tas lasāms kopā ar pievienoto Komisijas dienestu darba dokumentu, kurā sīkāk izklāstīts Komisijas darbinieku viedoklis par šeit izvirzītajiem argumentiem.

7.AGAR izmantošanas un darbības oficiālā pārskatīšana tika sākta 2014. gada februārī, ar anketas palīdzību aptaujājot valstu konkurences iestādes (VKI) un pēc tam publicējot ceļvedi 2014. gada maijā. 2014. gada jūnijā notika sanāksme ar VKI. Laikposmā no 2014. gada augusta līdz novembrim norisinājās sabiedriskā apspriešana, un 2014. gada decembrī apvienībām, klientiem, starpnieku federācijām/brokeriem un savstarpējās apdrošināšanas asociācijām tika izsūtītas papildu anketas ar mērķtiecīgi izstrādātiem jautājumiem. Sākot no 2014. gada novembra, tika noturētas divpusējās sanāksmes un tālruņa konferences ar noteiktām ieinteresētajām personām, jo īpaši valstu apdrošināšanas asociācijām un apvienībām.

5.Apdrošināšanas nozare ir viena no trim nozarēm (pārējās divas ir līnijpārvadājumi un mehānisko transportlīdzekļu izplatīšana), uz kuru joprojām attiecas grupu atbrīvojuma regula (GAR). Citās nozarēs, piemēram, jūras un gaisa transporta nozarē, attiecīgās GAR nav tikušas atjaunotas. Pirmā apdrošināšanas grupu atbrīvojuma regula tika pieņemta 1992. gadā, un tā tikusi divas reizes pagarināta ar grozījumiem — 2003. un 2010. gadā. Proti, 2010. gadā Komisija samazināja atbrīvoto nolīgumu kategoriju skaitu no četrām uz pašreizējām divām, kā arī pieņēma paziņojumu, kurā izklāstītas AGAR piemērošanas norādes (AGAR paziņojums).

1.Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 101. panta 3. punktu nolīgumi uzņēmumu starpā, kas ierobežo vai izkropļo konkurenci LESD 101. panta 1. punkta nozīmē, var tikt atzīti par saderīgiem ar iekšējo tirgu, ja tie palīdz veicināt tehnisku vai saimniecisku attīstību vai uzlabot preču ražošanu vai izplatīšanu, reizē ļaujot patērētājiem baudīt pienācīgu daļu no iegūtajiem labumiem, ar nosacījumu, ka ierobežojumi nepārsniedz to, kas ir absolūti nepieciešams (samērīguma princips), un nelikvidē konkurenci būtiskā konkrētā produkta tirgus daļā.

par to, kā darbojas Komisijas Regula (ES) Nr. 267/2010 par Līguma par Eiropas Savienības darbību 101. panta 3. punkta piemērošanu dažām nolīgumu, lēmumu un saskaņotu darbību kategorijām apdrošināšanas nozarē

23.Sabiedriskās apspriešanas gaitā Komisija, lai rūpīgi izvērtētu GAR atbrīvojumu iespējamās neatjaunošanas sekas, aicināja ieinteresētās personas sniegt sīku pārskatu par potenciālām konkrētām pārmaiņām viņu uzņēmējdarbībā un skaitliski norādīt vai vismaz vērtības ziņā sarindot papildu izmaksas, kādas tām rezultātā rastos, un to galīgo ietekmi uz prēmijām. Tomēr lielākā daļa ieinteresēto personu nespēja noteikt gaidāmo neatjaunošanas ietekmi un aprobežojās ar vispārīgiem novērojumiem par mazākas savstarpējās sadarbības potenciālajām sekām.

22.Tādējādi Komisijas viedoklis šajā posmā ir šāds — abas sadarbības formas (izņemot dažādu ieguldījumu veidu ienesīguma pētījumus), uz kurām attiecas AGAR, šķiet, ir raksturīgas apdrošināšanas nozarei. Tādēļ objektīvu iemeslu pastāvēšana AGAR II un III nodaļā izklāstīto noteikumu saglabāšanai galu galā ir atkarīga no tā, vai ir nepieciešamība katru nolīgumu, lēmumu vai saskaņoto darbību kategoriju, kas raksturotas minētajās nodaļās, aizsargāt ar izņēmuma rakstura tiesību instrumentu, kāda ir GAR vai arī pietiktu ar atbilstošiem norādījumiem.

21.Tomēr kopumā šis secinājums neļauj pilnīgi noliegt to, ka ir vispārēja vajadzība pēc ciešākas sadarbības liela apjoma netradicionālu riska kategoriju nosegšanai apdrošināšanas nozarē.

19.Šajā posmā pārskatīšanas laikā savāktie pierādījumi liecina, ka apdrošinātājiem bieži ir jāsadarbojas, lai nosegtu liela apjoma netradicionālus riskus, jo īpaši attiecībā uz terorismu, kodolenerģijas ražošanu un vides aizsardzību, kur risku apjoms un izplatība apgrūtina vai pat padara neiespējamu tos apdrošināt individuāli, atšķirībā no mazāka apjoma un tradicionālākām risku kategorijām, piemēram, mehānisko transportlīdzekļu vai dzīvības apdrošināšanas, kurās apdrošinātāji parasti riskus apdrošina individuāli. Gadījumos, kad riska būtība ir tāda, ka viens apdrošinātājs nespēj nodrošināt nepieciešamo apjomu, kop(pār)apdrošināšana ļauj nosegt pietiekamu risku skaitu, tādējādi nodrošinot, ka portfeļa risku profils atbilst attiecīgās riska kategorijas kopumam.

18.AGAR 5. panta nosacījumi atbrīvo nolīgumus par apdrošināšanas sabiedrību apvienību (kopapdrošināšanas apvienību) vai apdrošināšanas un pārapdrošināšanas sabiedrību apvienību (koppārapdrošināšanas apvienību) izveidi un darbību kopīgai risku apdrošināšanai, ievērojot zināmus nosacījumus, jo īpaši noteiktas tirgus daļas nepārsniegšanu (attiecībā uz pirmo grupu — 20 %, otro — 25 %). Turklāt 6. panta nosacījumi atbrīvo kop(pār)apdrošināšanas apvienības jaunu risku nosegšanai trīs gadus no grupas pirmās izveides dienas.

16.Apmainoties ar informāciju kopīgo apkopojumu, tabulu un pētījumu veidā, apdrošinātāji var apkopot uzticamākus statistikas datus un gūt labāku izpratni par apdrošinātajiem riskiem. Šī izpratne ļauj viņiem veikt uzticamāku risku novērtējumu, rezultātā samazinot uzcenojumus un galu galā arī cenas patērētājiem. Vēsturisko statistikas datu apmaiņa tādējādi sekmē apdrošināšanas nozares efektīvu darbību. Turklāt, kopīgi veicot šādus pētījumus, apdrošinātāji labāk apzina attiecīgo risku iespējamo turpmāko attīstību. Šī argumentācija nav piemērojama kopīgi veiktiem pētījumiem par dažādu investīciju veidu rentabilitāti. Pirmkārt, uz šo kategoriju neattiecas 1991. gada pilnvarojošā regula. Turklāt investīciju rentabilitāte nav saistīta ar zināšanām par kādu apdrošinātu risku vai riska prēmiju formulu. Patiesībā alternatīvu investīciju lēmumu analīze nav piemērojama tikai apdrošināšanas nozarei — tā attiecas uz visiem uzņēmumiem neatkarīgi no nozares.

28.Komisijas horizontālajās pamatnostādnēs, kuras tika pieņemtas pēc AGAR stāšanās spēkā, ir atsevišķa nodaļa par informācijas apmaiņas nolīgumiem. Tajā izklāstītie principi ir pilnīgi piemērojami apdrošināšanas nozarē un veido labu pamatu pašnovērtējumam par apkopojumu, tabulu un pētījumu kopīgas izstrādes un izplatīšanas pieņemamību.

29.Pamatnostādnēs nepārprotami atzīts, ka “[s]alīdzinājumā ar uzņēmumu līmeņa datu apmaiņu ir daudz mazāk ticams, ka patiesi apkopotu datu, t. i., tādu datu, kas pietiekami apgrūtina individualizētas uzņēmumu līmeņa informācijas identificēšanu, apmaiņa radīs konkurenci ierobežojošas sekas”. Turklāt “[t]irgus organizāciju vai tirgus informācijas kompāniju savāktie un publicētie apkopotie dati (kā, piemēram, dati par pārdošanu, dati par jaudām vai ieguldījumu un detaļu izmaksām) var nākt par labu gan piegādātajiem, gan patērētājiem, atļaujot tiem iegūt skaidrāku izpratni par sektora ekonomisko situāciju. Šāda datu savākšana un publicēšana ļautu tirgus dalībniekiem pieņemt labāk informētus individuālos lēmumus, lai efektīvi pielāgotu savas stratēģijas tirgus apstākļiem. Kopumā, izņemot gadījumus, kad tas notiek šaurā oligopolā, apmaiņa ar apkopotiem datiem nevarētu radīt ierobežojošas sekas attiecībā uz konkurenci”.

30.Turklāt pamatnostādnēs atzīts, ka “[u]zņēmumi var darboties efektīvāk arī, apmainoties ar informāciju par patērētājiem tirgos, kur šī informācija ir asimetriska. Apmainoties ar informāciju par klientu rīcību pagātnē, piemēram, par avārijām vai kredītsaistību neizpildi, uzņēmumi motivē patērētājus ierobežot riska izpausmes. Tas ļauj arī atklāt, kuri patērētāji mazāk pakļauj sevi riskam un tāpēc ir pelnījuši zemākas cenas. Šajā ziņā informācijas apmaiņa var mazināt arī patērētāju atkarību no pakalpojumu sniedzējiem un palielināt konkurenci. Proti, informācija parasti attiecas uz konkrētām attiecībām un, ja nenotiktu informācijas apmaiņa, pārejot uz citu uzņēmumu, patērētāji zaudētu priekšrocības, ko dod šī informācija. Šādu ieguvumu piemēri atrodami banku un apdrošināšanas nozarē, kam raksturīga bieža informācijas apmaiņa par klientu saistību neizpildi un riska izpausmēm”.

31.Pamatnostādnes aizsargā šāda veida sadarbību apdrošināšanas nozarē. Šie principi atbilst AGAR principiem un atbrīvo informācijas apmaiņu apdrošinātāju starpā. Tādēļ, ja AGAR zaudētu spēku, vienalga pastāvētu līdzvērtīgas Komisijas pamatnostādnes, kas palīdzētu apdrošinātājiem pašiem novērtēt savstarpējās sadarbības pieņemamību. Šā paša iemesla dēļ atbilstības novērtējumam, ko sagatavo valstu apdrošināšanas federācijas, kuras šobrīd darbojas kā riska informācijas apkopošanas un izplatīšanas galvenie starpnieki, nevajadzētu radīt būtiskas papildizmaksas atbilstoši horizontālajām pamatnostādnēm. Saskaņā ar AGAR un Regulu Nr. 1/2003 attiecīgo federāciju un starpnieku pienākums ir nodrošināt, lai riska datu vākšana un izplatīšana apkopojumu, tabulu un pētījumu veidā atbilstu šīm materiālajām normām.

32.Raugoties no motivācijas viedokļa, šķiet ļoti zems ir arī iespējamais risks, ka attiecīgās AGAR nodaļas neatjaunošanas gadījumā samazināsies savstarpējā sadarbība kopīgu apkopojumu, tabulu un pētījumu jomā. Ja sadarbība šajā jomā apdrošināšanas nozarē ir tik nepieciešama, kā to sabiedriskās apspriešanas laikā apgalvoja apdrošināšanas sabiedrības, juridiskās noteiktības samazināšanās, atbrīvojumiem zaudējot spēku, nez vai ietekmēs būtisko nepieciešamību pēc sadarbības.

33.Tādēļ šobrīd ir jāšaubās, vai kopīgu apkopojumu, tabulu un pētījumu turpmākai pastāvēšanai ir nepieciešama GAR, jo īpaši ņemot vērā, ka ir alternatīvi vadlīniju dokumenti (tostarp paziņojums), ko vajadzības gadījumā var izmantot horizontālo pamatnostādņu attiecīgu normu papildināšanai. Secinājums ir tāds, ka Komisija uzskata, ka ir apšaubāms tas, ka ir nepieciešama īpaša GAR, lai nodrošinātu nozares pienācīgu darbību un veicinātu noteiktas informācijas apmaiņu.

Noteiktu riska veidu kopīga apdrošināšana (apvienības)

34.Ieinteresētās personas, kuras piedalījās sabiedriskajā apspriešanā (galvenokārt apdrošināšanas sabiedrības un to asociācijas), pamatā apgalvoja, ka, apvienību atbrīvojumam zaudējot spēku, mazināsies juridiskā noteiktība par apvienību sadarbības pieņemamību, kas savukārt paaugstinās atbilstības nodrošināšanas izmaksas apdrošinātājiem un rezultātā izraisīs nepamatotu piesardzību attiecībā uz noteiktu apvienību nolīgumu noslēgšanu. Tika apgalvots, ka tas varētu izraisīt prēmiju paaugstināšanos un dažos gadījumos pat pašreizējo apvienību iziršanu, jo īpaši paaugstinātu un katastrofu risku jomā, un tas nozīmētu, ka noteikti kopapdrošināšanas produkti vairs netiktu piedāvāti un tas nāktu par sliktu patērētājiem.

35.Tomēr iesaistītās ieinteresētās personas nespēja sniegt konkrētus pierādījumus, lai pamatotu šos vispārīgos apgalvojumus par iespējamām negatīvām apvienību atbrīvojuma neatjaunošanas sekām. Noteiktās anketas sadaļās respondenti tika lūgti sniegt sīkāku paskaidrojumu par uzņēmējdarbības pārmaiņām neatjaunošanas gadījumā, un tās bija paredzētas, lai skaitliski noteiktu un novērtētu ietekmi uz izmaksām un cenām; tomēr lielākā daļa respondentu uz šiem jautājumiem neatbildēja.

36.Pirms sabiedriskās apspriešanas sākšanas Komisija publicēja pētījumu par kop(pār)apdrošināšanas apvienībām un ad hoc kop(pār)apdrošināšanas nolīgumiem riska parakstīšanas tirgū. Tam pamatā bija ES-27 valstīs veiktās intervijas. Visā ES tika identificētas tikai 46 darbojošās apvienības, kas atbilst AGAR definīcijai. Pētījumā tika secināts, ka “[v]airākas apvienības ir izveidotas, lai nosegtu katastrofu riskus (kodolenerģijas, vides, terorisma), taču tās nav vienīgā šādu risku segšanas iespēja, jo dažus no šiem riskiem nosedz apdrošināšanas tirgi un citi mehānismi, piemēram, apdrošinātāji ar valsts galvojumu. Līdzās šīm lielo risku apvienībām pastāv arī citas vienošanās apdrošinātāju starpā, lai nodarbotos ar riskiem, kurus apdrošināšanas tirgus nevēlas apdrošināt, vai arī lai izmantotu tirgus nišas priekšrocības, kur apdrošinātāji apvienojas, lai nodrošinātu kapacitāti riska parakstīšanas tirgū”.

37.Identificēto apvienību skaits bija būtiski zemāks, nekā sākotnēji gaidīts. No 100 vienošanām, kuras tika uzskatītas par atbilstošām AGAR definīcijai, 39 turpmāko interviju gaitā tika izslēgtas no pētījuma jomas. Atlikusī 61 apvienība tika uzskatīta par potenciāli atbilstošu definīcijai, tomēr atklājās, ka 15 no tām vairs nedarbojas, t. i., tiek likvidētas. Tādējādi gandrīz ceturtā daļa AGAR apvienību bija nolēmušas atstāt tirgu, un tas vēl vairāk samazināja definīcijai atbilstošo apvienību skaitu.

38.Attiecībā uz apvienību atbrīvojuma izmantošanu pētījumā tika norādīts arī, ka “[u]z jautājumiem par pašnovērtējumu, attiecīgo tirgu un tirgus daļām sniegto atbilžu procents bija neapmierinošs. Dažas apvienības nebija veikušas pilnu pašnovērtējumu, jo uzskatīja, ka uz tām attiecas jaunu risku segšanas atbrīvojums, vai arī bija pārliecinātas, ka to tirgus daļa ir mazāka nekā 20 %. Kopumā izskatījās, ka zināšanas par apdrošināšanas GAR ir nevienādas, lai gan tās apvienības, kas bija veikušas stāvokļa atkārtotu novērtējumu pēc jaunās GAR izdošanas, neziņoja par izmaiņām atbilstības statusā”.

39.Pētījums atklāja arī, ka “ir neskaidrības par definīciju un neatbilstības risks starp to, kā nozare izprot apvienības, un GAR nolūkiem, kas, iespējams, norāda uz vajadzību precizēt gan pašu apvienību identificēšanu, gan definīciju gadījumos, kad izveidotas apvienībām līdzīgas vienošanās tādu pušu starpā, kas nav apdrošinātāji, jo īpaši starp starpniekiem; tas, iespējams, norāda, ka ir nepieciešams pētījums par šajā ziņojumā neietvertu jomu”.

40.Pētījumā tika arī secināts, ka “apvienību darbība ir neviendabīga un katra apvienība jānovērtē, ņemot vērā tai raksturīgos apstākļus”.

41.Pētījuma rezultāti tika apspriesti ar ieinteresētajām personām 2013. gada martā darbseminārā, kurā apstiprinājās galvenie secinājumi:

kop(pār)apdrošināšanas tirgū jau pastāv no apvienībām atšķirīgas sadarbības formas, kurām ir līdzīgas funkcijas;

tirgū vērojams skaidrības trūkums jautājumā par to, kuras no šīm formām ir uzskatāmas par kop(pār)apdrošināšanas apvienībām AGAR izpratnē un tādējādi var izmanot apvienību atbrīvojumu sniegtās priekšrocības;

ne visiem tirgus dalībniekiem ir skaidras produktu definīcijas un to tirgu ģeogrāfiskais definējums, kuros darbojas apvienības, kā arī jauno risku definīcijas saskaņā ar AGAR, un

lai gan tirgus dalībnieki uzskatīja, ka apvienības joprojām ir nepieciešamas noteiktiem riskiem, viņi atzina, ka tirgus, iespējams, virzās uz elastīgākiem un konkurencei labvēlīgākiem kop(pār)apdrošināšanas risinājumiem.

42.AGAR 5. pantā noteikts, ka apvienību nolīgumi ir atbrīvoti attiecībā uz apvienību izveidi un darbību. Komisijas lēmumu pieņemšanas praksē termini “izveide” un “darbība” (funkcionēšana) tiek nošķirti. Attiecībā uz pirmo Komisija uzskata, ka iespējamā apvienības izveides nepieciešamība nav pietiekams iemesls, lai izdarītu secinājumu, ka tā nav konkurenci kropļojoša. Pēc tam Komisija aplūko apvienības darbību un pārbauda, vai tās dalībnieku noslēgtās papildu vienošanās ir patiesi pakārtotas apvienības darbībai un tādējādi nepieciešamas tās funkcionēšanai. Vairākos gadījumos Komisija ir paudusi uzskatu, ka apvienība nevar kopumā tikt uzskatīta par saderīgu, ja tās dzīvotspēju iespējams nodrošināt arī ar mazāk ierobežojošiem darbības nosacījumiem; šis ir joprojām piemērojamais saderības standarts.