Grozīts priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva par vienādas attieksmes pret vīriešiem un sievietēm principa īstenošanu nodarbinātības un nodarbošanās jautājumos (pārstrādāta versija) (iesniegusi Komisija saskaņā ar EK Līguma 250. panta 2. punktu) /* COM/2005/0380 galīgā redakcija - COD 2004/0084 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 25.8.2005 COM(2005) 380 galīgā redakcija 2004/0084 (COD) Grozīts priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA par vienādas attieksmes pret vīriešiem un sievietēm principa īstenošanu nodarbinātības un nodarbošanās jautājumos (pārstrādāta versija) (iesniegusi Komisija saskaņā ar EK Līguma 250. panta 2. punktu) 2004/0084 (COD) Grozīts priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA par vienādas attieksmes pret vīriešiem un sievietēm principa īstenošanu nodarbinātības un nodarbošanās jautājumos (pārstrādāta versija) 1. Vispārēja informācija Komisija 2004. gada 21. aprīlī pieņēma priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par vienādas attieksmes pret vīriešiem un sievietēm principa īstenošanu nodarbinātības un nodarbošanās jautājumos (pārstrādāta versija)[1]. Konkrētais juridiskais pamats ir EK Līguma 141. panta 3. punkts, kas nosaka koplēmuma procedūras piemērošanu. Priekšlikuma mērķis ir veicināt juridisku noteiktību un skaidrību vienādas attieksmes pret vīriešiem un sievietēm principa īstenošanā nodarbinātības un nodarbošanās jomā, apvienojot vienā dokumentā galvenos šajā jomā esošos noteikumus, kā arī zināmus elementus saistībā ar iedibināto EK Tiesas judikatūru. Šāda Kopienas acquis vienkāršošana atvieglinās Kopienas tiesību aktu pieejamību un lasāmību gan praktizējošiem juristiem, gan sabiedrībai, un tādējādi tā ir nozīmīgs solis darbā pie tiesību aktu labākas izstrādes. Šajā priekšlikumā vienā saskaņotā tiesību aktā apvienotas šādas sešas pastāvošas direktīvas par vienādu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm nodarbinātības jomā: - Direktīva 75/117 par vienādu atalgojumu; - Direktīva 76/207, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2002/73, par vienlīdzīgu attieksmi attiecībā uz darba iespējām, profesionālo izglītību un paaugstināšanu amatā, kā arī darba nosacījumiem; - Direktīva 86/378, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 96/97 par vienādu attieksmi sociālā arodnodrošinājuma shēmās; - Direktīva 97/80 par pierādīšanas pienākumu diskriminācijas gadījumos, kas pamatojas uz dzimumu. Šis priekšlikums nenozīmē tikai apvienošanu. Ir ieviesti arī daži nozīmīgi grozījumi. Šīs izmaiņas iezīmē piesardzīgu pieeju Kopienas tiesību aktu atjaunināšanai un modernizēšanai. Piemēram, dokumentā iekļauta iedibināta EK Tiesas judikatūra ar mērķi izskaidrot galvenos vienādas attieksmes tiesību jēdzienus. Turklāt dažu horizontālo noteikumu, kas ietverti visnesenākajās direktīvās, piemēram, par pierādīšanas pienākumu, darbības joma tagad skaidri attiecas arī uz sociālā arodnodrošinājuma shēmām. Praksē Tiesas judikatūra šo noteikumu darbības jomu jau ir paplašinājusi, attiecinot tos arī uz sociālā arodnodrošinājuma shēmu galvenajiem elementiem. Tādējādi priekšlikuma galvenais mērķis šajā jomā ir precizēt juridisko situāciju. Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja savā 2004. gada decembra sanāksmē sniedza atzinumu par šo priekšlikumu[2]. Eiropas Parlaments 2005. gada 6. jūlija plenārsēdē pieņēma 98 grozījumus Komisijas priekšlikumam (grozījumu numerācija ir līdz 108, bet 10 grozījumi Eiropas Parlamentā tika atcelti, aizstāti ar citiem grozījumiem vai noraidīti). 2. Grozījumu izskatīšana Komisija pilnībā, ar pārformulējumu vai pēc būtības pieņem šādus grozījumus: 1., 2., 4., 6., 8., 9., 11., 14.–23., 25.–28., 31.–35., 37.–43., 45., 47.–52., 54., 55.–62., 64.–66., 68.–70., 74., 75., 77.–80., 82., 83., 85., 87., 88.–93., 101. un 106.–108. Komisija daļēji pieņem šādus grozījumus: 5., 24., 71.–73., 76., 81., 84. un 102.–105. Tā nevar pieņemt šādus grozījumus: 3., 12., 13., 29., 30., 36., 53., 63., 67., 86. un 100. 2.1. Grozījumi, ko Komisija pieņem vai pieņem pēc būtības 2.1.1. 27., 28., 33., 37., 39., 41.–43., 48.–52., 57.–60., 62., 64.–66., 68., 74., 75., 78.–80., 82., 85., 87., 89.–93. grozījums Ar šiem grozījumiem pantiem pievieno virsrakstus un maina III daļas 1. nodaļas virsrakstu, lai atvieglotu direktīvas lasāmību. Tas ir pilnīgi pieņemami, un pārformulēt nepieciešams vien dažus nosaukumus. 8. pants jānosauc „Diskriminācijas piemēri” , lai būtu precīzāk un īsāk, kā arī lai būtu saskaņā ar visā direktīvā lietotajiem formulējumiem, 9. pants — „Īstenošana attiecībā uz pašnodarbinātām personām” , bet 10. pantam jābūt „Pagarinājuma iespēja attiecībā uz pašnodarbinātām personām” . Labākai saprotamībai 15. pants jānosauc „Atgriešanās no maternitātes atvaļinājuma” , bet 20. pants — „Noteikumu par pierādīšanas pienākumu darbības joma” . Visbeidzot, tiem pantiem, kuriem to nav izdarījis Eiropas Parlaments, jāpievieno nosaukumi, t.i., 5.a pantam ( „Darbības joma attiecībā uz personām” ), 28.a pantam ( „Saistība ar citiem Kopienu un valstu noteikumiem” ) un 30. pantam ( „Informācijas izplatīšana” ). 2.1.2. 1. grozījums Šā grozījuma nolūks ir izvairīties no iespējamiem pārpratumiem par to, ka jau ir paredzēti turpmāki grozījumi ārpus šā dokumenta pārstrādes procesa. Grozījums ir pieņemams, ja tas tiek pārformulēts tā, ka paskaidrojums tiek papildināts, norādot tajā pašā teikumā, ka „turpmākus grozījumus veic” nevis „turpmāki grozījumi jāveic” . 2.1.3. 2. un 32. grozījums Direktīvas 2002/73 4. apsvēruma pārņemšana 2. apsvēruma beigās, citējot Līguma noteikumus par dzimumu līdztiesību, kā arī jēdziena „vienāda attieksme” aizstāšana ar jēdzienu „vienlīdzība” un atsauce uz EK Tiesas judikatūru ir pieņemama piedāvātajā redakcijā. Jaunais formulējums minētā apsvēruma pēdējā teikumā un 2. pantā ir paredzēts, lai uzsvērtu, ka šajā direktīvā ir direktīva nozīmē mazāk labvēlīgu attieksmi dzimtes maiņas dēļ un aizliedz to. Komisija atbalsta ierosinājumu pievērst uzmanību faktam, ka transseksuāļu diskriminācija ir diskriminācija dzimuma dēļ, kas aizliegta ar direktīvu atbilstīgi EK Tiesas judikatūrai. Tomēr jāņem vērā, ka pretēji citiem diskriminācijas gadījumiem, kad tas notiek dzimuma dēļ, šeit netiek salīdzināti viena dzimuma pārstāvji ar otra dzimuma pārstāvjiem. Šis diskriminācijas veids ne vienmēr precīzi iekļaujas vispārējos noteikumos attiecībā uz diskrimināciju dzimuma dēļ. Tas rada īpašas problēmas, kam var būt vajadzīgi īpaši risinājumi. Jo īpaši, jāšaubās, vai 2. grozījuma formulējums, kas attiecas uz personām, kam „ tiek veikta dzimtes maiņa”, pienācīgi risinātu tieši transseksuāļu diskriminācijas problēmu. Tajā netiek ņemts vērā fakts, ka dažos gadījumos nevar būt nekādas diskriminācijas, kamēr netiek izpildīti nosacījumi jaunā dzimuma atzīšanai un ka citos gadījumos personai varētu nemaz nav jābūt uzsākušai dzimtes maiņu, bet nelabvēlīga attieksme, kas balstīta tikai uz paziņojumu par šādu nolūku, jāuzskata par diskrimināciju dzimuma dēļ. Tādējādi 32. grozījuma kontekstā nav vienlīdz skaidrs, kā tas ir citos diskriminācijas dzimuma dēļ gadījumos: kas tad faktiski veido diskrimināciju, īpaši tajos gadījumos, kuri saistīti ar dzimtes maiņas atzīšanu. Šādu iemeslu dēļ šo divu grozījumu vietā, kurus Komisija var pieņemt pēc būtības, vēlams pēc pašreizējā 2. apsvēruma iekļaut atsevišķu apsvērumu, kas ir īpaši paredzēts šim jautājumam un kur tiek paskaidrots, ka transseksuāļu diskriminācija ietilpst šīs direktīvas darbības jomā. Tas piešķir šim jautājumam lielāku nozīmi, nekā tas būtu tad, ja garam un ļoti vispārīgam apsvērumam tiktu pievienots viens teikums. Tādējādi arī iespējams izvairīties no iespējamas neskaidrības, kas varētu rasties no grozījumā un pantā lietotajiem iepriekš aprakstītajiem formulējumiem. Jaunais apsvērums, kurā citēts EK Tiesas nolēmums P v S lietā (lieta nr. 13/94), ir šāds: „Tiesa ir nolēmusi, ka principu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm, nevar piemērot tikai un vienīgi, lai aizliegtu diskrimināciju tā dēļ, ka persona ir viena vai otra dzimuma persona. Ņemot vērā tā mērķi un to tiesību raksturu, ko šis princips garantē, tas piemērojams arī diskriminācijai dēļ personas dzimtes maiņas”. 2.1.4. 4. grozījums Šis grozījums paredzēts, lai paskaidrotu formulējumu un īpaši uzsvērtu to, ka ir aizliegta uzmākšanās un seksuāla uzmākšanās, par ko piemērojamas preventīvas un proporcionālas sankcijas. Tas ir pieņemams, ja tiek svītrots vārds „tiesās” pašās apsvēruma beigās, jo sankcijas ne vienmēr uzliek tiesas, bet par to piemērošanu var būt atbildīgas, piemēram, administratīvas iestādes. 2.1.5. 6. grozījums Šā grozījuma mērķis ir tuvināt šo apsvērumu Direktīvas 2002/73 16. grozījuma formulējumam, lai uzsvērtu milzīgo nozīmi, kāda ir EK Tiesai, interpretējot vienāda atalgojuma principu. Komisija var pieņemt šo grozījumu, ja to formulē šādi, atbilstošāk attiecīgajam mērķim: „Princips, ka par vienādu vai vienādi vērtīgu darbu saņem vienādu atalgojumu, kas noteikts Līguma 141. pantā un ko pastāvīgi apstiprina EK Tiesa, ir principa, kurš paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm, nozīmīgs aspekts, kā arī neatņemama acquis communautaire un Tiesas judikatūras par diskrimināciju dzimuma dēļ sastāvdaļa. Tādēļ jāpieņem turpmāki noteikumi tā īstenošanai”. 2.1.6. 8. grozījums Grozījumā precīzi apkopota EK Tiesas judikatūra attiecībā uz kritērijiem, lai novērtētu, vai darbs ir vienādi vērtīgs, un tas palīdz paskaidrot direktīvas mērķus. Tādēļ Komisijai tas ir pieņemams. 2.1.7. 9. un 38. grozījums Ar šiem grozījumiem tiek svītrota atsauce uz jēdzienu „viens avots”, no kura saskaņā ar EK Tiesas skaidrojumiem ceļas atalgojuma atšķirība, un tas tiek darīts pamatojoties uz to, ka konkrētie nolēmumi attiecās uz īpašiem apstākļiem, kurus nevar vispārināt, un ka Tiesa, pretēji formulējumam priekšlikumā, ir izmantojusi šo jēdzienu tikai kā negatīvu kritēriju, lai izslēgtu vienāda atalgojuma principa piemērošanu, ja nav viena avota. Komisija ir pārliecināta, ka sākotnējais priekšlikums precīzi apkopo iedibināto judikatūru, bet tā var pieņemt abus grozījumus piedāvātajā redakcijā, pamatojoties uz apsvērumu, ka Tiesa nākotnē turpinās piemērot un precizēt savu judikatūru šajā jomā neatkarīgi no tā, vai šis aspekts direktīvā ir skaidri minēts. Pieņemams ir arī jaunais formulējums, kur vispārīgais jēdziens „diskriminācija” aizstāts ar precīzāku atsauci uz „tiešu un netiešu” diskrimināciju. 2.1.8. 11. grozījums Šā grozījuma mērķis ir saglabāt apsvērumā paskaidrojošos piemērus pieņemamiem nevienlīdzīgiem pabalstu līmeņiem noteiktu iemaksu shēmās, ko finansē ar kapitāla uzkrāšanos, kā tas šobrīd paredzēts Direktīvas 96/97 pielikumā. Šādas izmaiņas veicina to, ka tiesību akti sarežģītajā sociālā arodnodrošinājuma jomā kļūst pārredzamāki un saprotamāki, un tādēļ tās ir pieņemamas, ja tiek nepārprotami parādīts, ka norādītie ir tikai piemēri, sākumā pievienojot vārdu „piemēram" ( „Piemēram, kā liecina…” ). 2.1.9. 14. un 15. grozījums Šo grozījumu mērķis ir no jauna iekļaut Direktīvas 96/97 5. apsvērumu un Direktīvas 2002/73 7. apsvērumu. Šīs izmaiņas uzlabo direktīvas skaidrību, un tādēļ ir Komisijai pieņemamas. 2.1.10. 16. grozījums Šis grozījums, ar kuru tiek pārņemts Direktīvas 2002/73 15. apsvērums, ir pieņemams principā, bet tajā jāizdara divi nelieli labojumi, lai tā formulējums būtu saskaņā ar Direktīvas 2002/73 formulējumu. Jāsvītro vārds „dalībvalstis” , un angļu valodas versijā vārds „objective” jāaizstāj ar vārdu „object” . 2.1.11. 17. grozījums Grozījuma pirmajā daļā pārņemti fragmenti no EK Līguma 141. panta 4. punkta, kas ir pieņemami, ja Līgums tiek citēts precīzi, minot pilnīgu vienlīdzību praksē „darbā” , nevis „ darba nosacījumos” , kas ir šaurāks jēdziens. Ar jauno pēdējo teikumu tiek pārņemts Direktīvas 2002/73 14. apsvēruma teksts, ko var pieņemt piedāvātajā redakcijā. 2.1.12. 18. grozījums Pirmā grozījuma daļa, kur norādīts, ka EK Tiesa ir uzskatījusi grūtniecības un maternitātes aizsardzības pasākumus par līdzekli, kā sasniegt patiesu dzimumu līdztiesību, ir saskaņā ar EK Tiesas judikatūru un ir pieņemami. Tomēr līdzīgi kā pārējā apsvēruma daļā, kas pievēršas vienlīdzīgas attieksmes principam, īpaši nenorādot, ka direktīva attiecas uz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm, jāsvītro vārds „dzimumu” un jānorāda vienkārši uz „patiesu vienlīdzību” . Izmaiņas pēdējā teikumā piedāvātajā redakcijā nav pieņemamas, jo bērna kopšanas atvaļinājums nav saistīts ar īpašo sieviešu bioloģiskā stāvokļa aizsardzību un maternitātes aizsardzības pasākumiem, kas pēc definīcijas var attiekties tikai uz sievietēm. Bērna kopšanas atvaļinājumu var izmantot arī vīrieši. Paskaidrojums, ka šī direktīva neskar direktīvu par bērna kopšanas atvaļinājumu, ir pieņemams, bet tas jāpievieno kā atsevišķs pēdējais teikums šādi: „Šī direktīva arī neskar Padomes 1996. gada 3. jūnija Direktīvu 96/34/EK par pamatnolīgumu attiecībā uz bērna kopšanas atvaļinājumu” . 2.1.13. 19. grozījums Šā grozījuma mērķis ir pārņemt Direktīvas 2002/73 12. apsvēruma beigu daļas tekstu, kas faktiski atkārto 15. panta 2. punkta tekstu. Tas veicina direktīvā izmantoto formulējumu skaidrību un konsekvenci. Tas ir pieņemams piedāvātajā redakcijā. 2.1.14. 20. un 21. grozījums 20. grozījumā atkārtots Direktīvas 2002/73 13. apsvērums par juridiskās situācijas izskaidrojumu attiecībā uz paternitātes atvaļinājumu, bet ar 21. grozījumu tiek iekļauts jauns apsvērums, kas būtībā attiecina tos pašus apstākļus arī uz adopcijas atvaļinājumu. Komisija var pēc būtības pieņemt abus grozījumus, kas ir savstarpēji cieši saistīti, jo 16. pantā vienuviet iekļauti gan noteikumi par paternitātes atvaļinājumu, gan par adopcijas atvaļinājumu. Lai izvairītos no apgrūtinošas atkārtošanās, vienkāršotu tekstu un precizētu formulējumus attiecībā uz adopcijām, abi apsvērumi jāapvieno, pievienojot šādu tekstu 19.a apsvēruma beigās, vienlaikus svītrojot tā pašreizējo pēdējo teikumu: „Līdzīgi apsvērumi attiecas uz to, kā dalībvalstīs sievietēm un vīriešiem piešķir individuālas un tālāk nenododamas tiesības uz atvaļinājumu pēc bērna adopcijas. Šajā kontekstā ir būtiski uzsvērt, ka dalībvalstu ziņā ir noteikt to, vai piešķirt šādas tiesības uz tēva atvaļinājumu sakarā ar bērna dzimšanu un/vai adopcijas atvaļinājumu, kā arī noteikt visus nosacījumus, izņemot atlaišanu no darba un atgriešanos darbā, kuri ir ārpus šīs direktīvas darbības jomas.” 2.1.15. 22. grozījums Šajā grozījumā ietverta paskaidrojoša papildu norāde uz to, ka iestādes, kas izmeklē apsvērumā minētos iespējamos diskriminācijas gadījumus, ir „valsts” iestādes, un tas ir saskaņā ar atsauci uz „valsts” iestādēm, kas jau ir nākamajā teikumā. Komisijai tas ir pieņemami. 2.1.16. 23. grozījums Šis grozījums pārņem Direktīvas 2002/73 17. apsvēruma otrā teikuma tekstu. Ar to tiek ievieš svarīgu paskaidrojumu, kas nav noprotams no saistītā 25. panta, ka darbiniekiem, kuri aizstāv šīs direktīvas aizsargāto personu vai tās labā sniedz liecības, jānodrošina līdzvērtīga aizsardzība pret nelabvēlīgu attieksmi. Tādēļ tas ir pieņemams piedāvātajā redakcijā. 2.1.17. 25. grozījums Šā grozījuma mērķis ir ieviest jaunu apsvērumu, kas pilnīgi pareizi izceļ, cik svarīgi ir apkopot, analizēt un publicēt pēc dzimtes dalītus datus, lai labāk izprastu vienlīdzīgas attieksmes jautājumus. Tādējādi to var pieņemt bez jebkādām izmaiņām. 2.1.18. 26. grozījums Šajā jaunajā grozījumā dalībvalstis un sociālie partneri tiek aicināti darīt vairāk, lai veicinātu informētību par nevienādu atalgojumu un attieksmes maiņu ar mērķi dot jaunu impulsu cīņai pret darba samaksas atšķirību starp dzimumiem ne tikai ar tiesību aktiem. Komisija var tam piekrist un pieņemt šo grozījumu piedāvātajā redakcijā. 2.1.19. 31. grozījums Šā grozījuma mērķis ir pārcelt paskaidrojumu, ka mazāk labvēlīga attieksme pret sievieti saistībā ar grūtniecību vai dzemdību atvaļinājumu ir diskriminācija dzimuma dēļ, no 15. panta uz vietu, kur tas būtu kā elements diskriminācijas definīcijā. Tādējādi tas ir pieņemami, ja tiek attiecīgi svītrots 15. panta 1. punkts, ko nav veicis Eiropas Parlaments. 2.1.20. 34. un 40. grozījums Ar šiem grozījumiem 3. panta 1. punkta teksts tiek pārvietots no horizontālo noteikumu iedaļas atpakaļ uz nodaļu par sociālā arodnodrošinājuma shēmām, no kurienes tas arī nācis (Direktīva 96/97). Šis pārvietojums ir pieņemams, jo šo noteikumu formulējums ir pielāgots konkrētajai arodnodrošinājuma shēmu jomai un ārpus tās nesniedz pievienoto vērtību. Nevienā citā direktīvā par vienādu attieksmi nav ietverti noteikumi par darbības jomu attiecībā uz personām un nav ziņots par kādām problēmām šajā jautājumā — tas liecina, ka šāds paskaidrojums acīmredzot citur nav nepieciešams. Tāpat kā citur, jaunajam 5.a pantam nepieciešams virsraksts ( „Darbības joma attiecībā uz personām” ). Tomēr ņemot vērā 3. panta 1. punkta svītrošanu, atlikušais 2. un 3. punkts, kas ir tipiski punkti ar tekstu „neskarot…”, paši par sevi direktīvā nav tik nozīmīgi, un tie jāpārceļ uz vispārējiem horizontālajiem noteikumiem direktīvas beigu daļā, kur parasti šādus punktus iekļauj. Jaunais 28.a pants ir piemērota vieta šādiem noteikumiem (skat. 2.2.5 . punktu zemāk). 2.1.21. 35. un 56. grozījums Ar šiem grozījumiem priekšlikuma 14. panta teksts tiek pārcelts no nodaļas par darba iespējām u.t.t. uz horizontāli piemērojamo jauno 3.a pantu ar nosaukumu „Pozitīvā rīcība” . Izņemot stingrāka formulējuma lietojumu, tie ir saskaņā gan ar EK Līguma 141. panta 4. punktu, kas attiecas uz darbu kopumā, gan ar salīdzināmajām vienādas attieksmes un pret diskrimināciju vērstajām Direktīvām 2004/113, 2000/43 un 2000/78, kurās ietverti horizontālie noteikumi par pozitīvo rīcību. Tādēļ Komisija šīs izmaiņas var pieņemt, ja formulējums nav tik stingrs. 2.1.22. 45. un 47. grozījums Šo grozījumu mērķis ir svītrot atsauci uz i) apakšpunktu 8. panta 1. punkta d) un k) apakšpunktā. Tādējādi tiek labota tehniska kļūda sākotnējā priekšlikumā. Pēc Direktīvas 96/97 vecā 6. panta 1. punkta i) apakšpunkta sadalīšanas divos apakšpunktos, kas tagad ir pārstrādātā priekšlikuma 8. panta 1. punkta i) un j) apakšpunkts, i) apakšpunkts vairs nepieļauj atkāpes no vienādas attieksmes principa, un tādēļ uz to vairs nevar atsaukties kā uz izņēmumu 8. panta 1. punkta d) un k) apakšpunkta kontekstā. Tādējādi grozījumi ir pieņemami piedāvātajā redakcijā. 2.1.23. 54. grozījums Principā ir pieņemams šā grozījuma mērķis ar atsauci uz Līguma 141. pantu skaidri apliecināt, ka šajā direktīvā un EK Līgumā nav lietoti dažādi atalgojuma jēdzieni un ka tādēļ dokumenta pārstrādāšana nenozīmēs nekādas izmaiņas vienāda atalgojuma principā un nepadarīs par spēkā neesošu EK Tiesas judikatūru vai kādas tās daļas šajā jomā. Tomēr tādā gadījumā papildu atsauce uz „šo direktīvu” kļūst lieka un diezgan maldinoša, tādēļ tā jāsvītro. Teksts jāformulē šādi: „…kā arī atalgojums, kā tas paredzēts Līguma 141. pantā”. 2.1.24. 55. grozījums Šis grozījums kopā ar 88. grozījumu (skat. 2.1.29. punktu zemāk) ir paredzēts, lai uz 31. pantu pārceltu to teksta daļu, kura uzliek dalībvalstīm pienākumu paziņot novērtējumu tādiem izņēmumiem, kas piemēroti principam par vienādu attieksmi pret dzimumiem, kur tas notiek patiesas un noteicošas profesionālās prasības dēļ. Šāds pārvietojums ir pamatots, jo 31. pantā galvenokārt runāts par dalībvalstu periodiskiem ziņojumiem par direktīvas īstenošanu. Tādēļ tas ir pilnīgi pieņemams. 2.1.25. 61. grozījums Grozījuma mērķis ir svītrot atsauci uz iespējamu vēršanos citās kompetentās iestādēs pirms tiesas un/vai administratīvām procedūrām. Tas arī papildus samierināšanas jēdzienam, kas tekstā jau bija, ievieš starpniecības un arbitrāžas jēdzienus kā vēl citus veidus strīdu atrisināšanai mierīgā ceļā. Komisija principā var atbalstīt nodomu precizēt tekstu un atbrīvoties no liekvārdības, ja tekstu formulē citādi. Svītrotie vārdi „pēc iespējamas vēršanās citās kompetentās iestādēs” sākotnēji bija elements, kas garantē piekļuvi izskatīšanai tiesā („…celt prasību tiesā, iespējams, pēc tam, kad tās vērsušās citās kompetentās iestādēs”) Direktīvās 76/207, 79/7 un 86/378. Šī atsauce pēc tam tika aizstāta ar vispārīgāku formulējumu, kas izmantots Direktīvās 2000/43, 2000/78, 2002/73 un 2004/113 un “lai panāktu šajā direktīvā paredzēto pienākumu izpildi” garantē “pieejamas tiesas un/vai administratīvās procedūras, to skaitā samierināšanas procedūras gadījumos, kad dalībvalstis tās uzskata par lietderīgām”. Šādu divu pieeju apvienojums ir lieks, tādēļ ir pamats svītrot vienu no šiem elementiem. Tomēr atsauce uz tiesas un/vai administratīvām procedūrām diemžēl ir formulēta tā, ka tai ir tendence radīt nepareizu iespaidu, ka dalībvalstīm ir izvēle starp to, vai nodrošināt piekļuvi vienai, otrai vai abām šīm procedūrām, un tādējādi tas varētu ierobežot izskatīšanu tiesā, pamatojoties uz to, ka iespējams uzsākt administratīvu sūdzības izskatīšanas procedūru. Tādēļ šis neskaidrais formulējums jāsvītro, saglabājot precīzāko formulējumu, kas tika svītrots ar grozījumu. Turklāt, sīkāk iztirzājot dažādos veidus, kā panākt strīda risinājumu mierīgā ceļā, netiek sniegta nekāda pievienotā vērtība. Tas arī nozīmētu ieviest nevajadzīgu nesakritību ar citām direktīvām šajā jomā. Tā pārveidotais teksts ir skan šādi: „Lai panāktu šajā direktīvā paredzēto pienākumu izpildi, dalībvalstis gādā, lai pēc iespējamas vēršanās citās kompetentās iestādēs, kā arī izmantojot samierināšanas procedūras, ja dalībvalstis tās uzskata par lietderīgām, ir pieejamas tiesas procedūras…” 2.1.26. 69. un 70. grozījums Šie grozījumi paplašina atsauci uz darbavietu, lai ietvertu arī jautājumus saistībā ar darba iespējām, profesionālo izglītību un paaugstināšanu amatā. Ar tiem arī tiek pievienota atsauce uz izpēti, balstoties uz datiem, kas dalīti pēc dzimtes. Šis te pēdējais elements atkal pasvītro salīdzināmu pēc dzimtes dalītu datu nozīmi, precizējot esošo pētniecības jēdzienu kā vienu no iespējamajām sociālo partneru darbībām, kas dalībvalstīm jāveicina. Tas pieņemams piedāvātajā redakcijā. Paplašinātā atsauce uz darbavietu ir pieņemama, ja to formulē šādi, uzlabojot teikuma neskaidro struktūru: „…novērojot piemēroto praksi darbavietā, darba iespējās, profesionālajā izglītībā un paaugstināšanā amatā, kā arī novērojot koplīgumus…” 2.1.27. 77. grozījums Pēc būtības ir pieņemams nolūks precizēt atsauci uz „shēmām” — jēdzienu, kas bija pietiekami precīzs Direktīvā 96/97, kura attiecās vienīgi uz sociālā arodnodrošinājuma shēmām, bet kas ir nedaudz neskaidrs šajā plašākajā direktīvā — tomēr piedāvātais teksts ir lieks un, iespējams, rada neskaidrību, jo „sociālā arodnodrošinājuma shēmām” un „sociālā nodrošinājuma shēmām” ir identiska nozīme šā apakšpunkta kontekstā, kurš attiecas tikai un vienīgi uz sociālā arodnodrošinājuma shēmām. Teksts formulējams šādi: „sociālā arodnodrošinājuma shēmas, kas ietver…” . 2.1.28. 83. grozījums Šo grozījumu, ar ko ievieš standarta klauzulu par iespēju dalībvalstīm pārsniegt obligātos direktīvā noteiktos standartus, var pieņemt piedāvātajā redakcijā, tomēr tad jāmaina abu rindkopu secība, lai saglabātu saskaņu ar visām pārējām salīdzināmajām vienādas attieksmes un pret diskrimināciju vērstajām direktīvām. Tas nozīmē, ka, piemēram, dalībvalstis var pārsniegt obligātos standartus, kas noteikti attiecībā uz pierādīšanas pienākumu. 2.1.29. 88. grozījums Var atbalstīt to, ka pienākums paziņot novērtējumu tādiem izņēmumiem, kas piemēroti principam par vienādu attieksmi pret dzimumiem, kur tas notiek patiesas un noteicošas profesionālās prasības dēļ, tiek pārcelts no 13. panta uz 31. pantu (skat. 2.1.24. punktu iepriekš). Principā ir pieņemams arī saskaņā ar ierosinājumu šim atsevišķajam pārskatīšanas elementam noteikt tādu pašu ritmu kā vispārējam ziņošanas mehānismam atbilstīgi 31. panta 2. punktam. Lai šo integrāciju parādītu skaidrāk un izvairītos no pārklāšanās, 31. panta 2.a punkta pēdējie divi teikumi jāpārformulē šādi: „Tās paziņo Komisijai šā novērtējuma rezultātus savos ziņojumos atbilstīgi 2. punktam. Komisija šo aspektu ietver ziņojumos, kas jāpieņem un jāpublicē atbilstīgi 2. punktam. 2.1.30. 101. grozījums Šā grozījuma nolūks ir iekļaut politisku vēršanos pie dalībvalstīm un sociālajiem partneriem atbilstīgi aicinājumiem dot jaunu impulsu vienāda atalgojuma un bērna kopšanas atvaļinājuma, kā arī aprūpes iestāžu pieejamības jautājumu risināšanai. Komisija var piekrist šai iniciatīvai un pilnībā pieņem grozījumu. 2.1.31. 106. grozījums Šā grozījuma mērķis ir iekļaut jaunu rindkopu, lai skaidri parādītu, ka tāpat kā citās pārstrādātās versijās transponēšanas pienākums attiecas tikai uz tiem noteikumiem, kas nozīmē ievērojamas izmaiņas salīdzinājumā ar iepriekšējām direktīvām. Komisija to var pieņemt, ja formulējums tiek grozīts atbilstīgi 29. apsvērumam. 2.1.32. 107. grozījums Jaunais ar šo grozījumu ierosinātais apvērums kopā ar svītroto 33. panta 1. punkta atsauci uz atbilstības tabulām, ko ierosina ar 105. grozījumu (skat. 2.2.6. punktu tālāk), precīzi atspoguļo juridisko situāciju atbilstīgi iestāžu nolīgumam par tiesību aktu labāku izstrādi, kurā dalībvalstis tiek mudinātas iesniegt atbilstības tabulas ar transponēšanas tiesību aktiem, bet tām tas nav juridiski saistošs pienākums. Tādēļ Komisijai tas ir pieņemams. 2.1.33. 108. grozījums Ar šo grozījumu tiek ierobežots formulējums šai teksta daļai par EK Tiesas judikatūras integrēšanu, attiecinot to tikai uz kritēriju, ko Tiesa minējusi kā vienīgo izšķirošo visos savos nolēmumos šajā lietā. Svītrotais teksts varētu būt noderīgs jau izlemtajās lietās, bet to var uzskatīt par pārāk ierobežojošu dažos aspektos, īpaši saistībā ar pensijas aprēķināšanu pēc pēdējās algas. Grozījums saglabā Tiesas judikatūras būtību, pieprasot, lai pabalstus izmaksātu saistībā ar darba attiecībām, tomēr atstāj Tiesai pietiekami daudz manevra iespējas kritēriju turpmākai attīstīšanai, ja tas būtu vajadzīgs. Tādēļ tas ir pieņemams piedāvātajā redakcijā. 2.2. Grozījumi, kas Komisijai ir daļēji pieņemami 2.2.1. 5. grozījums Skaidrojums apsvēruma beigās, ka uzmākšanās iespējama arī saistībā ar darba iespējām, profesionālo izglītību un paaugstināšanu amatā, ir saskaņā ar vairākiem citiem Komisijas pieņemtajiem grozījumiem (piemēram, 2.1.26. punktu). Tomēr nav pieņemams tas, ka etnisko mazākumtautību sievietes tiek izceltas kā īpaši neaizsargāta iedzīvotāju grupa. Lai gan šis bez šaubām ir iespējams daudzkārtējas diskriminācijas variants, atsauce uz šo grupu kā tādu nesniedz nekādu pievienoto vērtību un liek jautāt, kādēļ nav minētas citas daudzkārtējas diskriminācijas situācijas. 2.2.2. 24. grozījums Jaunais pēdējais teikums par kompensācijas maksimālā apjoma iepriekšējas noteikšanas ārkārtēju pieļaujamību ir pieņemams, jo tas saskaņo apsvēruma tekstu ar atbilstošā 18. panta tekstu un EK Tiesas judikatūru. Tiek noraidīts jaunais formulējums par saistību starp kompensāciju un sankcijām. Šajā priekšlikumā tiek jaukta kompensācija (ko upurim piešķir individuāli) ar sankcijām (dalībvalstu veiktā atturēšana un sodīšana par diskrimināciju). Abi šie jautājumi tekstā skatīti divās dažādās vietās (18. un 26. pants). Būtu maldinoši radīt iespaidu — kā tas notiek ar piedāvāto grozījumu — ka kompensācija pati par sevi nav obligāta un ka dalībvalstīm ir iespēja izvēlēties, vai tās vēlas vai nevēlas garantēt pilnīgu kompensāciju par zaudējumiem. 18. pants tām šādu izvēli neatstāj. 2.2.3. 71., 72., 73., 81. un 102. grozījums Šiem grozījumiem ir kopīgs mērķis pārvērst dalībvalstu pienākumu veicināt dažus pasākumus, kas jāveic vai nu sociālajiem partneriem (veicināt sieviešu un vīriešu vienlīdzību, slēgt nolīgumus, ar kuriem nosaka pret diskrimināciju vērstus noteikumus), vai darba devējiem (plānota un sistemātiska vienlīdzības veicināšana, diskriminācijas novēršana), pienākumā nodrošināt šādu pasākumu veikšanu. Šādām izmaiņām nevar piekrist, jo tas nozīmē ievērojamas būtiskas izmaiņas, kuras pārsniedz to, ko iespējams veikt dokumenta pārstrādes ietvaros. Turklāt visi attiecīgie noteikumi ir nesen ieviesti ar Direktīvu 2002/73, kas stājas spēkā 2005. gada oktobrī, un ir jādod iespēja tos piemērot praksē, pirms režīms tiek izmainīts. Attiecībā uz sociālajiem partneriem šie grozījumi nav saskaņā ar sociālo partneru autonomijas pamatprincipu. Tādēļ nav pieņemami vārdi „nodrošināt, lai” 71., 72. un 81. grozījumā, un vārdi „ir jāveic” 73. grozījumā. Tikai attiecībā uz 73. grozījumu šīm konkrētajām izmaiņām var daļēji piekrist, ciktāl formulējums tiek pieskaņots blakus esošajām teksta daļām. Tādēļ 22. panta 4. punktam jābūt šādam: „Šim nolūkam darba devējus mudina…” „Šādā informācijā būtu jāiekļauj…” Pārējais 22. panta 4. punkta otrās daļas jaunais teksts, ko ievieš ar 73. grozījumu, ir pieņemams; tas sniedz sīkākas ziņas un precizē informāciju, ko būtu vēlams sniegt, bet kas nav obligāta. Attiecībā uz 71. grozījumu pievienotā atsauce uz elastīga darba grafika veicināšanu ir pieņemama kā nozīmīga joma, kurā sociālie partneri tiek mudināti rīkoties. Attiecībā uz 72. grozījumu atsauces paplašināšana uz darbavietu ir pieņemama principā, tomēr tā jāformulē tāpat kā citās līdzīgajās vietās (skat., piemēram, 2.1.26. un 2.2.1. punktu), t.i., „darbavietā, darba iespējās, profesionālajā izglītībā un paaugstināšanā amatā” . Jaunais pēdējais teikums, kas uzliek pienākumu dalībvalstīm veikt informatīvas kampaņas, tiek noraidīts, jo šāda jauna prasība pārsniedz pārstrādāta dokumenta jomu un turklāt ir arī ārpus šā noteikuma konteksta. Var piekrist jēdziena „efektīvs” lietošanai 81. un 102. grozījumā, kā arī paplašinātajai atsauce uz darbavietu, ja to pārformulē tāpat, kā iepriekš minēts attiecībā uz 72. grozījumu ( „darbavietā, darba iespējās, profesionālajā izglītībā un paaugstināšanā amatā” ). 2.2.4. 76. grozījums Jaunā teksta daļa, kas ietver atsauci uz „individuālu un kolektīvu” , ir pieņemama, jo tā veicina formulējuma skaidrību un vienkāršo tekstu. Plaša atsauce uz individuāliem un kolektīviem līgumiem nozīmē, ka vairs nav nepieciešama atsauce uz dažiem citiem elementiem sākotnējā tekstā, kurus šī atsauce skaidri aptver un kurus tādēļ var svītrot. Atsauce uz „darbu pilnā slodzē vai pusslodzē” un „amata nosaukumiem” nav noderīga kā saraksts ar tādiem likumīgiem veidiem, kas var būt par pamatu diskriminācijai, un tādēļ tā nav pieņemama. Noraidāms arī ir vārdu „vai var būt” svītrojums 24. panta b) punkta beigās. Ierosinātais formulējums nav saskaņā ar iedibinātajiem formulējumiem iepriekšējās vai paralēlajās direktīvās (2002/73, 2000/43, 2000/78). Atšķirība starp vārdiem „ir” un „var būt” ir tāda, ka dažus noteikumus var paziņot par spēkā neesošiem ex officio , kamēr saistībā ar citiem iniciatīva jāuzņemas sūdzības iesniedzējam. Individuālu līgumu noteikumi, ar ko tiek pārkāpts vienādas attieksmes princips, nonāks tiesās vai citās iestādēs tikai tad, ja diskriminācijas upuris iesniegs prasību vai uzsāks tiesas procesu. Ir pietiekami (un faktiski tas ir vienīgais reālais scenārijs) dot iedzīvotājiem iespēju ( „var būt” ) padarīt šos noteikumus par spēkā neesošiem. Grozījums uzliktu dalībvalstīm neizpildāmu pienākumu pēc savas iniciatīvas atklāt un paziņot par spēkā neesošiem visus diskriminējošos noteikumus, tostarp visos individuālajos līgumos. Ņemot vērā iepriekš minēto, 24. panta b) punktam jābūt šādam: „pasludina vai var pasludināt par spēkā neesošiem, vai groza noteikumus, kas ir pretrunā ar vienlīdzīgas attieksmes principu individuālos līgumos vai koplīgumos, uzņēmumu iekšējos noteikumos vai noteikumos, kas reglamentē neatkarīgās profesijas un darba ņēmēju un darba devēju organizācijas, vai citus noteikumus;” 2.2.5. 84. grozījums Komisija nevar pieņemt jauno bērna kopšanas atvaļinājuma direktīvas pārskatīšanas klauzulu 2. punktā. Šādas izmaiņas nozīmētu ievērojamas pārmaiņas bērna kopšanas atvaļinājuma direktīvā, kas nav daļa no šā pārstrādes procesa un kurā ir citi noteikumi par pārskatīšanu. Tas arī radītu grūtības attiecībā uz sociālo partneru īpašo lomu pārskata procedūrā atbilstīgi Līguma 138. un 139. pantam. Šo jauno noteikumu 1. punkts daļēji pārceļ priekšlikuma 3. panta 3. punktu uz horizontālajiem noteikumiem direktīvas beigās, kur šādi ir tipiski punkti ar tekstu „neskarot…” parasti atrodas. Komisija principā var pieņemt šādu pārcelšanu, tomēr tā attiecina šādus apsvērumus arī uz 3. panta 2. un 3. punktu, kas vairs nepelna tik nozīmīgu vietu direktīvā, svītrojot 3. panta 1. punktu (skat. 2.1.20. punktu iepriekš). Ņemot vērā iepriekš minēto, 28.a pantam jābūt šādam: „Saistība ar Kopienas un valstu noteikumiem 1. Šī direktīva neskar noteikumus, kas attiecas uz sieviešu aizsardzību, jo īpaši attiecībā uz grūtniecību un maternitāti. 2. Šī direktīva neskar Direktīvas 96/34/EK un Direktīvas 92/85/EEK noteikumus.” 2.2.6. 103., 104. un 105. grozījums Šajos grozījumos noteikti termiņi transponēšanai, informācijas paziņošanai, kas dalībvalstīm jāsniedz Komisijai, lai tā varētu sastādīt ziņojumu, un direktīvas darbības pārskatīšanai. Šie termiņi jāizskata kopā, jo tie ir savstarpēji cieši saistīti un nozīmē atsevišķus soļus transponēšanas un pārskata mehānismā. Ir pieņemami noteikt transponēšanas termiņu divi gadi (105. grozījums), ņemot vērā nelielo skaitu izmaiņu, kas jātransponē pārstrādes rezultātā. Tomēr nav pietiekami dot tikai vēl vienu gadu laika dalībvalstīm ziņot par direktīvas piemērošanu. Tik īsā laika posmā nebūs iespējams apkopot praktisko pieredzi, kāda nepieciešama tāda ziņojuma sastādīšanai, lai tas dotu nozīmīgu ieguldījumu; tādēļ ziņojumu iesniegšana jāpārceļ vēl par vienu gadu vēlāk. Tādējādi 31. panta 1. punktam (103. grozījums) jābūt „Pēc četru gadu termiņa beigām kopš šīs direktīvas stāšanās spēkā…” , un attiecīgi jāpagarina arī laika posms līdz 32. pantā minētajai pārskatīšanai (104. grozījums) ( „Pēc sešu gadu termiņa beigām kopš šīs direktīvas stāšanās spēkā…” ). Attiecībā uz minēto noteikumu formulējumu jāņem vērā, ka konkrētus datumus ievietos pēc direktīvas oficiālās pieņemšanas. Lai uz to skaidri norādītu, pantos datuma vieta jāatstāj tukša (piemēram, 103. grozījumā „Dalībvalstis līdz … paziņo…” ), pievienojot attiecīgu zemsvītras piezīmi „divus/četrus/sešus gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā” . Eiropas Parlamenta 105. grozījumā pieņemtais teksts svītro atsauci uz atbilstības tabulām no 33. panta 1. punkta, to skaidri nenorādot tekstā, jo nav skaidri pārņemts sākotnējā priekšlikuma teksts. Komisija var pieņemt šīs izmaiņas saistībā ar jauna 31. apsvēruma ieviešanu (skat. 2.1.32. punktu iepriekš). 2.3. Grozījumi, kas Komisijai nav pieņemami 2.3.1. 3. grozījums Šā grozījuma nolūks ir pievienot tiesības uz bērna kopšanas atvaļinājumu apsvērumam, kurā minēti Eiropas Savienības Pamattiesību hartas noteikumi par dzimumu līdztiesību (21. un 23. pants). Papildus tam, ka ierosinātais papildteksts atsaucas uz jautājumu, uz kuru šī direktīva neattiecas, tas nav īstajā vietā apsvērumā, kas tikai pārfrāzē būtiskus Pamattiesību hartas noteikumus. Minētajos pantos nav nekādas atsauces uz bērna kopšanas atvaļinājumu, tādēļ nevajadzētu radīt šādu nepareizu iespaidu. Tādēļ grozījums nav pieņemams. 2.3.2. 12., 13. un 100. grozījums 12. un 13. apsvēruma mērķis ir saskaņot noteikumus attiecībā uz informāciju par aktuārfaktoru, kas pamatojas uz dzimumu, izmantošanu sociālā arodnodrošinājuma shēmās ar tiem noteikumiem, kuri pieņemti attiecībā uz privātiem apdrošināšanas līgumiem Direktīvā 2004/113. Tomēr juridiskā situācija par šādu faktoru pieļaujamību abās šajās jomās nav vienāda. Pretēji Direktīvai 2004/113 (kura ļauj izmantot aktuārfaktorus, kas pamatojas uz dzimumu, tikai tad, ja pastāv atbilstīgi un precīzi statistikas dati, kuri jāapkopo, jāpublicē un regulāri jāatjaunina), galvenajā daļā nav saistību, kas atbilst šiem apsvērumiem. Grozījumi ar mērķi ieviest tādu pašu režīmu vai pat tieši aizliegt aktuārfaktoru, kas pamatojas uz dzimumu, izmantošanu tika noraidīti Eiropas Parlamentā. Tādēļ šiem attiecīgajiem apsvērumiem nav nekādas jēgas. Tas pats sakāms par 100. grozījumu, kurā atzīts, kāda vērtība ir Direktīvas 2004/113 noteikumiem par datu izmantošanu, bet kurš nav saistīts ar šīs direktīvas saturu. Tādējādi šie grozījumi nav pieņemami. 2.3.3. 29. grozījums Nav pieņemami apsvērumi, kādēļ svītrota atsauce uz neverbālu rīcību seksuālās uzmākšanās definīcijā, tas ir, ka nav atšķirības starp neverbālu un fizisku rīcību. Fizisku rīcību var interpretēt kā rīcību, kur notiek fizisks kontakts, kas neietver, piemēram, žestus. Pašreizējā definīcija ir pieņemta sarunās ar Eiropas Parlamentu par Direktīvu 2002/73 un ir saskaņā ar definīciju Direktīvā 2004/113, tādēļ tā jāsaglabā. 2.3.4. 30. grozījums Šis grozījums, kura mērķis ir no jauna ieviest jēdziena „paaugstināšana amatā” definīciju, nav pieņemams. Šā jēdziena interpretācija nav sagādājusi nekādas grūtības. Grozījums ir lieks un nesniedz nekādu pievienoto vērtību, lai definētu jēdzienus, kas ir saprotami paši par sevi, kā, piemēram, šo jēdzienu, un citas jomas, kam piemēro Direktīvu 76/207 un kur definīcija jau pastāv vai ir ierosināta ( „darba iespējas” , „profesionālā izglītība” un „darba nosacījumi” ). 2.3.5. 36. grozījums Grozījuma mērķis ir pārvērst iespēju veikt pozitīvās rīcības pasākumus, kā noteikts EK Līguma 141. panta 4. punktā, dalībvalstu pienākumā, un tas arī pievieno konkrētus piemērus par jomām, kur šie pasākumi veicami, kā arī jaunu formulējumu, kas aizstāj atsauci uz „darbu” . EK Līguma 141. panta 4. punktā skaidri noteikts, ka pozitīvās rīcības pasākumi ir pieļaujami, bet nav obligāti. Ja primārajās tiesībās dalībvalstīm dota diskrecionāra vara, sekundārie tiesību akti, kas pamatojas uz to pašu pantu, nevar uzlikt pienākumus, kuri pārsniedz Līgumā noteikto. Šāda tālejoša būtiska pārmaiņa arī pārsniedz to, ko var veikt dokumenta pārstrādes procesa ietvaros. Attiecībā uz atsaucēm uz bērnu aprūpi šās direktīvas piemērošanas joma, kas nepārsniedz nodarbinātību un nodarbošanos, izslēdz bērnu aprūpes jomu, izņemot tos nedaudzos gadījumus, kad darba devējs piedāvā bērnu aprūpes iespējas. Pat tad pieejamas bērnu aprūpes un citu apgādājamo aprūpes veicināšana nav uzskatāma par pozitīvās rīcības pasākumu saskaņā ar 141. panta 4. punktu, ciktāl viena dzimuma personām netiek dota īpaša priekšroka. Šādu izmaiņu saglabāšana nozīmētu radīt iespējamu neskaidrību attiecībā uz pozitīvās rīcības nozīmi. Attiecībā uz jauno formulējumu beigās nav ieteicams ieviest jaunu terminoloģiju pantā, kas tikai norāda uz Līgumu, kurā izmantots cits formulējums. Pretēji jēdzienam „darbavieta” , kas vairākās vietās direktīvā papildināts (skat. 2.1.26. un 2.2.1. punktu), 141. panta 4. punkta atsauce uz „darbu” ir pietiekami plaša, lai tai nebūtu vajadzīgs turpmāks skaidrojums. Tādējādi sākotnējā priekšlikuma 14. panta formulējums jāpārvieto uz jaunu 3.a pantu (skat. 2.1.21. punktu iepriekš) bez kādām formulējuma izmaiņām. 2.3.6. 53. grozījums Ar šo grozījumu tiek pievienots jauns formulējums ar mērķi padarīt precīzāku aprakstu par darbības jomu vienādas attieksmes principam attiecībā uz darba iespējām un paaugstināšanu amatā. Jaunajai terminoloģijai nav nekādas pievienotās vērtības; tā radītu pārklāšanos, kā arī pārāk sarežģītu un neskaidru formulējumu. Tādēļ Komisijai tas nav pieņemams. 2.3.7. 63. grozījums Ar šo grozījumu noteikumos par kompensāciju un nodarījuma atlīdzināšanu no jauna tiek ieviests jēdziens „aizsardzības līdzekļi” un pievienots teksts, ka šiem aizsardzības līdzekļiem jābūt pieejamiem „ja netiek pildītas ar šo direktīvu uzliktās saistības” . Jaunais teksts neko nepievieno un ir diezgan neskaidrs un nevajadzīgs. Atsauce uz šo noteikumu, kas jāpiemēro, ja netiek pildīti direktīvas noteikumi, nav vajadzīga, jo tekstā jau ir minēta kompensācija par zaudējumiem, kuri radušies „sakarā ar diskrimināciju dzimuma dēļ” . Jēdziena „aizsardzības līdzekļi” lietošana un atsauce uz kompensāciju un nodarījuma atlīdzināšanu kā šādu aizsardzības līdzekļu piemēriem radītu nepareizu iespaidu, ka dalībvalstis var ieviest citus aizsardzības līdzekļus vēl bez kompensācijas un nodarījuma atlīdzināšanas, lai gan tie ir obligāti. Problēmu var salīdzināt ar to, kas sīkāk izklāstīta attiecībā uz 24. grozījumu (skat. 2.2.2. punktu iepriekš). 2.3.8. 67. grozījums Šā grozījuma mērķis ir līdztiesības jomas struktūru uzdevumiem pievienot datu apmaiņu ar Eiropas struktūrām, piemēram, ar Dzimumu līdztiesības institūtu. Nav ieteicams atsaukties uz Eiropas Dzimumu līdztiesības institūtu, kurš ir vienīgā atbilstošā struktūra, kas nāk prātā, jo šis institūts vēl nepastāv un šobrīd tā galīgais veidols vēl nav skaidrs. 2.3.9. 86. grozījums Atsauces uz „darbavietu” paplašināšana, kam var piekrist vairākos citos grozījumos (skat., piemēram, 2.1.26. un 2.2.1. punktu ), nav pieņemama attiecībā uz 30. pantu. Šajā konkrētajā kontekstā darbavieta ir minēta kā vieta, kur jābūt pieejamiem valstu tiesību aktiem, ar kuriem direktīvu transponē, lai informētu darba ņēmējus par viņu tiesībām. Darba iespējas, profesionālā izglītība un paaugstināšana amatā nav tādi elementi, ko var izvietot telpā, un tajos nevar izplatīt informāciju. 3. Secinājums Saskaņā ar EK Līguma 250. panta 2. punktu Komisija groza savu priekšlikumu atbilstoši iepriekš minētajam. [1] KOM (2004) 279 galīgais. [2] OV C 157, 28.6.2005., 83. lpp.