LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 303/16

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2011/C 303/12

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

KOPSAVILKUMS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“KALOCSAI FŰSZERPAPRIKA-ŐRLEMÉNY”

EK Nr.: HU-PDO-0005-0393-21.10.2004

ACVN ( X ) AĢIN ( )

Šis kopsavilkums nosaka galvenos produkta specifikācijas elementus informācijas nolūkā.

1. Atbildīgais departaments dalībvalstī:

Nosaukums: Vidékfejlesztési Minisztérium (lauku attīstības ministrija) – Élelmiszer-feldolgozási Főosztály (pārtikas pārstrādes nodaļa) Adrese: Budapest Kossuth Lajos tér 11. 1055 MAGYARORSZÁG/HUNGARY Tālr. +36 13014419 Fakss +36 13014808 E-pasts: Eniko.Zobor@vm.gov.hu; eefo@fvm.gov.hu

2. Grupa:

Nosaukums: Kalocsai Fűszerpaprika-őrlemény védelméért polgári jogi társaság (civiltiesību asociācija “Kalocsai Fűszerpaprika-őrlemény” aizsardzībai) Juridiskā adrese: Kalocsa Kossuth Lajos u. 15. 6300 MAGYARORSZÁG/HUNGARY Pasta adrese: Kalocsa Alkotmány u. 49. 6300 MAGYARORSZÁG/HUNGARY Tālr. +36 78462555 Fakss +36 78462211 E-pasts: paprikart@mail.externet.hu Sastāvs: Ražotāji/pārstrādātāji ( X ) citi ( )

3. Produkta veids:

1.8. grupa. Citi Līguma I pielikumā minētie produkti (garšvielas u. c.).

4. Specifikācija:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 4. panta 2. punkta prasību kopsavilkums)

4.1. Nosaukums:

“Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény”

4.2. Apraksts:

“Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény” ir paprika, kas ražota, samaļot kaltētus paprikas auga (Capsicum annuum L. var. longum DC.) augļus, kurus audzē Kalocsa reģionā no valsts atzītu šķirņu apstiprinātām sēklām.

“Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény” ražošanai ir izmantojamas šķirnes ar šādiem nosaukumiem: “Delikát”, “Favorit”, “Folklór”, “Jubileum”, “Kaldóm”, “Kalmár”, “Kalocsai 50”, “Kalocsai 801”, “Kalocsai merevszárú 622”, “Kalocsai V-2”, “Kalorez”, “Kalóz”, “Remény”, “Rubinvörös”, “Szegedi-178”, “Szegedi 20”, “Szegedi 80”.

“Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény” galvenās īpašības:

Organoleptiskās īpašības:

— izskats: viendabīgs, vienmērīgs malums,

— krāsa: samtaini tumšsarkana.,

— smarža: patīkama, sīva, tai piemīt ēstgribu veicinošs aromāts, kas atgādina grauzdētu karamelizētu sēklu smaržu,

— garša: saldena, augļaina, harmoniski apvieno piecas garšas (saldu, skābu, sāļu, rūgtu, asu) un nav sīva, tai ir šķirnei raksturīgs kapsaicīna saturs.

Sīvā šķirne pastiprina un padara intensīvāku šo saskaņu starp garšu, smaržu un aromātu. Sīvumu nosaka kapsaicīna saturs. Ja kapsaicīna saturs ir starp 30 un 200 mg/kg, paprika ir mēreni sīva, ja tas ir no 200 līdz 500 mg/kg, tā ir sīva un, ja tas pārsniedz 500 mg/kg, tā ir asa.

Fizikāli ķīmiskās īpašības:

— Daļiņu lielums – maluma smalkums: līdz 0,5 mm

— Analītiskās īpašības: Pigmenta kopējais saturs kvalitātes kontroles laikā, salīdzinot ar sausnu, minimums g/kg 2,6 vai ASTA vērtība kvalitātes kontroles laikā, minimums 85 Maksimālais mitruma saturs, % (m/m) 11,0 Maksimālais smilšu piemaisījums, salīdzinot ar sausnu, maksimums % (m/m) 0,5

— Paprikas pulveris nedrīkst saturēt pārtikas piedevas. Sagatavošanas pārdošanai laikā tiek pievienots dzeramais ūdens.

4.3. Ģeogrāfiskais apgabals:

Ražošanas apgabalu, kurā noris maltās paprikas ar aizsargāto nosaukumu “Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény” ražošana, veido Kalocsa ražošanas teritorija, kurā ietilpst 119 Bács-Kiskun meģes apdzīvotas vietas, 35 Tolna meģes apdzīvotas vietas, 26 Jász-Nagykun-Szolnok meģes apdzīvotas vietas, 4 Fejér meģes apdzīvotas vietas, pa vienai apdzīvotai vietai no Baranya un Csongrád meģes. Pilns šo apdzīvoto vietu saraksts ir aplūkojams specifikācijā.

“Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény” ražošanai un iepakošanai ir jānotiek specifikācijā norādīto apdzīvoto vietu administratīvajās robežās.

4.4. Izcelsmes apliecinājums:

Visam “Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény” ražošanas procesam ir jānotiek stingros ražošanas un kontroles apstākļos, ar kvalitātes vadības sistēmu, kas ietver arī sēklu un dokumentos norādīto izejvielu (saldo piparu) izcelsmes pārbaudi. Tādēļ produkta ceļš, sākot no izejvielām līdz galaproduktam, ir pārbaudāms un izsekojams.

Priekšrakstu ievērošanu kontrolē lauksaimniecības nozares iestādes kompetentie reģionālie biroji.

4.5. Ražošanas metode:

Rudenī pirms zemes apstrādes tiek veikta kūtsmēslu vai, ja to nav, neorganiskā mēslojuma iestrādāšana.

No aizzīmogotiem iepakojumiem ņemto sēklu sēšana uz lauka augsnē, kuras temperatūra ir vismaz 12 °C, notiek no marta beigām līdz maija sākumam, bet jaunie dēsti, kuri kopš marta audzēti aukstā vai siltā siltumnīcā, tiek izstādīti, sākot no maija vidus.

Pirms dēstu izstādīšanas vai sēšanas augsne tiek rūpīgi sagatavota paprikas dēstu vai sēklu uzņemšanai: šie darbi ir augsnes sacietējušās apakškārtas uzvēršana, kukuržņu drupināšana, augsnes irdināšana, un tad augsnes virsa tiek nolīdzināta.

Kad augļi ir ienākušies, tie tiek novākti ar rokām vai ar kombainu, vēlāk, pēc identifikācijas un kvalitātes novērtējuma, tos novieto glabāšanai atkarībā no pārbaudes rezultātiem, lai nogatavināšanās notiktu dabiskos apstākļos.

Nogatavināšanās laikā (no 10 līdz 40 dienām) produkti ir jāglabā koka kastēs, tvertnēs vai sasieti pīnēs (atsevišķās partijās), lai glabāšanas laikā pēc iespējas palielinātu pigmentāciju un novērstu jebkādus bojājumus un piesārņošanās iespējas.

Pēc pagaidu glabāšanas un nogatavināšanās produkts tiek lēni un līdzīgi dabiskajiem apstākļiem kaltēts pielāgotās kaltēs vai zem klajas debess, līdz mitruma saturs ir mazāks par 10 %, tad uz tā piestiprina identifikācijas etiķetes. Lēna kaltēšana uz virsmas garantē 80 °C maksimālo temperatūru. Tā ir maksimālā temperatūra, kurā ūdens iztvaikošana no paprikas vēl atbilst dabiskajiem apstākļiem. Tādā veidā tiek nodrošināts, ka nezūd paprikas dabiskā garša un smarža, kas saglabājas līdz malšanai.

Pēc kaltēšanas identificētais produkts tiek glabāts vēsās noliktavās, pasargāts no gaismas un parazītiem.

Pēc īslaicīgas uzglabāšanas noliktavā kaltētā paprika tiek sakapāta un samalta temperatūrā, kas nav augstāka par 80 °C. Malšanas laikā paprikas sēklās esošā eļļa izplatās pa sēklu virsu, aizsargājot papriku no nevēlamiem sadalīšanās procesiem. Malšanai izmanto dzirnakmeņus, dzirnavas ar diviem cilindriem, drupinātājus ar veseriem un cita veida dzirnavas, kas darbojas pēc trieciena principa. Malšanas laikā izmantotā gaisa kvalitātei ir jābūt tādai, lai malšanas temperatūra nekad nepārsniegtu 80 °C. Kaltētā paprika ir jāmaļ kopā ar sēklām, kuru daudzums ir proporcionāls to dabiskajam daudzumam papriku pākstīs. Malšanas beigās paprika ir jāsagatavo pārdošanai tādā veidā, lai mitruma saturs būtu no 8 % līdz 11 %, pievienojot pārbaudītu dabisko ūdeni.

Paprikas pulveri var laist tirgū pēc tam, kad veikta homogenizācija, ja vajadzīgs, sasmalcinot dīgļus, sagatavošana pārdošanai un atbilstoša marķēšana, kā arī etiķešu piestiprināšana.

Iepriekš minētā nogatavināšanās, malšana un sagatavošana pārdošanai ir noteicošās darbības, lai produktam būtu attiecīga kvalitāte, kuru var garantēt vienīgi tad, ja tas tiek nekavējoties iesaiņots, lai nemainītos sagatavošanas laikā panāktais precīzi noteiktais mitruma saturs. Šo darbību sarežģītības dēļ ir vajadzīgas prasmes, kuras pastāv vienīgi minētajā ģeogrāfiskajā apgabalā. Tādēļ, lai garantētu produkta izcelsmi, kā arī, lai garantētu tā kvalitāti, visiem “Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény” ražošanas posmiem, tas ir, izejvielu ražošanai, pārstrādei un iepakošanai, ir jānotiek 4.3. punktā minētajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

4.6. Saikne:

“Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény” – garšviela ar nostabilizējušos reputāciju – ir augs, kas Ungārijā un Kalocsa reģionā ir pazīstams jau 500 gadu, tiek audzēts jau 300 gadu, tirgots jau 150 gadu un eksportēts ar prečzīmi jau 100 gadu.

Jau 18. gadsimta pirmajās desmitgadēs vairākas Kalosca reģiona kopienas nodarbojās ar paprikas audzēšanu. Tāpat ir zināms, ka kopš 19. gadsimta sākuma paprikas audzēšana uzplauka lielākajā daļā reģiona ciematu. Pirmā paprikas kalte tika uzcelta 1880. gadā.

Papriku sāka tirgot 19. gadsimtā, kad to bija novērtējuši citi attālākie reģioni.

20. gadsimta sākumā Ungārijas papriku jau tirgoja ievērojamos daudzumos. Brīvā tirgus sistēmā, kas tad jau bija pilnā plaukumā, ražošanu, pārstrādi, malšanu un tirdzniecību neierobežoja nekādi valsts intervences pasākumi vai tiesību akti. Tirgus, kurā Ungārijas produkti rada dabisko noietu, bija Austroungārijas impērijas teritorija. Paprikas audzēšanai sagatavotās platības saskaņā ar kadastru aizņēma 4 000 līdz 6 000 akru, jo 1901. gadā eksports bija sasniedzis 600 tonnu gadā.

Kalocsa 1917. gadā tika izveidota paprikas ķīmiskās analīzes eksperimentālā stacija (Vegykísérleti és Paprikakísérleti Állomás). Jaunā iestāde tiecās ne tikai uzlabot produkta kvalitāti un apkarot aizvien pieaugošos centienus viltot produktu, bet arī palielināt paprikas ražošanas apjomus, pateicoties ekspertu veiktajai selekcionēšanai un lietderīgajiem padomiem, ko sniedza ražotājiem. Kalocsa eksperimentālajā stacijā tika selekcionētas “cēlās” un saldās paprikas šķirnes.

Ministrijas dekrēts, kas reglamentē paprikas kvalitāti (Lauksaimniecības ministrijas dekrēts Nr. 83.000/1922), tika oficiāli publicēts 1922. gadā, un tā radās pirmais paprikas kvalifikācijas kodekss. Pamatnoteikumi Nr. 1890/1934 M.E pasludināja Kalocsa reģionu par “slēgtu zonu”. Kopš tā brīža, lai varētu ražot papriku, bija jāsaņem licence.

Pēc Otrā pasaules kara paprikas audzēšanai tika izmantota 4 000 līdz 5 000 hektāru plaša teritorija. Ekonomiskās rosības un aizvien pieaugošā eksporta dēļ nācās jau esošajiem lauksaimniecības apgabaliem pievienot jaunas zemes. Pagājušā gadsimta 50. gados paprikas ražošanas apgabals jau pletās aptuveni 6 000 līdz 7 000 hektāru platībā. Pagājušā gadsimta 60 gados veidojās ražotāju kooperatīvi, kuri turpināja audzēt papriku jau izveidotajās zonās. Paprikas pulveri ražo no Kalocsa reģionā audzētu šķirņu paprikas, kuru selekcija veikta, lai iegūtu nokarenus un iegarenus augļus,. Pateicoties nerimstošam selekcionāru darbam ko veic jau simts gadu, šīs šķirnes ir nevainojami pielāgojušās reģiona augsnei un klimatam, saglabājot savu ģenētisko mantojumu, jo, selekcionējot augus, tiek izmantota paprikas populācija, kurai piemīt oriģinālā garša, smarža un krāsa, kas šajā reģionā tiek izkoptas jau gadsimtu. Pēc malšanas paprikas pulveris uz vienu nakti tika novietots vēsā telpā, kur tas no gaisa varēja uzsūkt nepieciešamo mitruma daudzumu. Mūsdienu tehnoloģija, kuru izmanto paprikas sagatavošanai pārdošanai, ir balstīta uz šo tradicionālo metodi, saskaņā ar kuru paprikas pārstrādi veica zemnieki.

Turklāt Kalocsa izveidē par paprikas ražošanas reģionu būtiska nozīme ir arī vietējai zinātībai, augsnes īpašībām un klimata apstākļiem.

“Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény” audzēšana galvenokārt notiek apgabalā starp Donavu un Donavas ielejas galveno kanālu, un plešas Tisas (Tisza) aluviālo sanesu līdzenuma virzienā. Attiecīgā teritorija atrodas ražošanas reģiona centrālajā apgabalā starp Donavas un Tisas gultnēm, galvenokārt uz Donavas aluviālo sanesu zemēm. Tam seko Dunaföldvár smilšu sēklis un reģions, kas atrodas starp Donavu un Tisu, un Nord-Bácska reģiona dzeltenzemes uzkalns. Apgabalā starp Donavu un Tisu raksturīgas purvainas pļavas vai tām līdzīgas zemes platības, kuras austrumu virzienā, apkārtnes centrālajā zonā, nomaina melnzemes līdzenumi. Reģiona austrumu robežai ir raksturīgas solončaku augsnes ar paaugstinātu sāls saturu. Tā kā papriku audzē, galvenokārt dēstus izstādot laukā, ir svarīgi, lai jau no dīgšanas sākuma temperatūra būtu augstāka, un reģiona augsne to nodrošina, jo tā strauji sasilst. Paprika ir jutīga pret augsnes pH (nevainojami tā attīstās vāji bāziskā vidē, kuras pH ir no 7,2 līdz 8,2), un tai vajadzīgs, lai barības vielas būtu viegli uzņemamā veidā, tādēļ ideālas tai ir vidēji blīvas, strauji sasilstošas, pH ziņā vāji bāziskas vai neitrālas augsnes.

Tā kā aluviālo sanesu zemēm, kas veidojušās uz Donavas un Tisas sēkļiem, ir ļoti līdzīgas ģeoloģiskās īpašības, galvenais izejvielu ražošanas reģions 20. gadsimta septiņdesmitajos gados attīstījās (ar Kalocsa šķirnēm un tehnoloģiju) Szolnok (Mezőhék) mikroreģionā.

Kalocsa reģionā vidējā temperatūra veģetācijas periodā ir no 17,5 līdz 18 °C. Lai gan saules spīdēšanas ilgums – paprikas kvalitātes noteicošais faktors – reģiona klimatiskajos apstākļos veģetācijas periodā var sasniegt 1 500 stundu, paprika nekad nevarētu tur ienākties tā, kā valstīs, kurās ir spēcīga saules gaisma; tādēļ ražas novākšanas laikā paprikas pākstīs joprojām ir atlicis cukurs. Košā krāsa, kas raksturīga “Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény”, un saldenā augļainuma piegarša atspoguļo garšu harmoniju (saldo, skābo, sāļo, rūgto un aso), kas rodas no kondensācijas reakcijas starp daļu šo cukuru un pākstīs esošajiem proteīniem, kā arī no cukura karamelizēšanās kaltēšanas un malšanas laikā un no sēklās esošās eļļas.

Tāpat ir būtiski tas, ka šajā reģionā pavasara beigu un rudens sākuma salnu iespējamība ir vismazākā; tas nodrošina paprikas audzēšanai tik ļoti nepieciešamo vidi, kur paprika ir pasargāta no sala.

Ungārijas patentu birojs izcelsmes vietas nosaukumu ir reģistrējis 1998. gada 30. novembrī (ar numuru 26), savukārt Pasaules intelektuālā īpašuma organizācijas Starptautiskais birojs saskaņā ar Lisabonas vienošanos to ir reģistrējis starptautiskajā Cilmes vietu nosaukumu reģistrā 1969. gada 6. maijā ar numuru 501.

4.7. Pārbaudes struktūra:

Nosaukums: Mezőgazdasági Szakigazgatási Hivatal Központ, Élelmiszer- és Takarmánybiztonsági Igazgatóság Adrese: Budapest Mester u. 81. 1095 MAGYARORSZÁG/HUNGARY Tālr. +36 4563012 E-pasts: etbi@mgszh.gov.hu

Kā arī aprakstā minētie Mezőgazdasági Szakigazgatási Hivatalnak reģionālie biroji.

4.8. Marķējums:

—

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.