Oficiālais Vēstnesis 140 E , 09/06/2005 Lpp. 0153 - 0157



P6_TA(2004)0012 Humanitārā situācija Sudānā Eiropas Parlamenta Rezolūcija par Dārfūras reģionu Sudānā Eiropas Parlaments, - ņemot vērā 2000. gada 23. jūnijā Kotonū parakstīto ĀKK un EK Partnerattiecību nolīgumu [1], - ņemot vērā 1998. gada 30. jūnijā pieņemto Sudānas Republikas konstitūciju, - ņemot vērā 1966. gada 16. decembrī pieņemto Starptautisko paktu par pilsoņtiesībām un politiskajām tiesībām, ko Sudānas Republika ratificēja 1986. gada 18. jūnijā, - ņemot vērā 1966. gada 16. decembrī pieņemto Starptautisko paktu par ekonomikas, sociālajām un kultūras tiesībām, ko Sudānas Republika ratificēja 1986. gada 18. jūnijā, - ņemot vērā 1989. gada 20. novembrī pieņemto Konvenciju par bērnu tiesībām, ko Sudānas Republika ratificēja 1990. gada 2. septembrī, - ņemot vērā 1965. gada 21. decembrī pieņemto Starptautisko konvenciju par visa veida rasu diskriminācijas izskaušanu, ko Sudānas Republika ratificēja 1977. gada 20. aprīlī, - ņemot vērā 1981. gada 27. jūnijā pieņemto Āfrikas Cilvēktiesību hartu, ko Sudānas Republika ratificēja 1986. gada 18. februārī, - ņemot vērā 1948. gada 9. decembrī pieņemto Konvenciju par genocīda novēršanu un sodīšanu, - ņemot vērā 2003. gada 12. septembrī pieņemtos Starptautiskās krimināltiesas Romas Statūtus, - ņemot vērā ANO Drošības padomes 2004. gada 11. jūnijā pieņemto rezolūciju Nr.1547 (2004) un 2004. gada 30. jūlijā pieņemto rezolūciju Nr.1556 (2004) par ģenerālsekretāra ziņojumu par Sudānu un 2003. gada 26. augustā pieņemto rezolūciju Nr.1502 (2003) par ANO personāla, asociētā personāla un humānās palīdzības personāla aizsardzību konfliktu zonās, - ņemot vērā Dārfūras rīcības plānu, par kuru 2004. gada 5. augustā vienojās ANO un Sudānas Republikas valdība, - ņemot vērā ANO ģenerālsekretāra 2004. gada 1. septembra ziņojumu, - ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr.131/2004 ( 2004. gada 26. janvāris) par dažiem ierobežojošiem pasākumiem attiecībā uz Sudānu [2], - ņemot vērā 2004. gada 26. maijā parakstīto Sudānas Republikas valdības un Sudānas Tautas atbrīvošanas kustības/armijas (SPLM/A) protokolu, - ņemot vērā Ndžamenā Čadā 2004. gada 8. aprīlī parakstīto Humāno uguns pārtraukšanas nolīgumu, kā arī Nolīgumu par uguns pārtraukšanas komisijas izveidošanas un novērotāju izvietošanas kārtību Dārfūrā, par kuru 2004. gada 28. maijā vienojās Adisabebā Āfrikas Savienības pārziņā, - ņemot vērā Reglamenta 103. panta 2. punktu, A. tā kā Parlaments nosūtīja delegāciju uz Hartūmu un Dārfūras reģionu Sudānā, kā arī uz Abeši Čadā no 2004. gada 2. līdz 7. septembrim, B. tā kā Dārfūras reģionam ilgstoši ir bijusi raksturīga atpalicība, kā arī ekonomikas un politiskā atstumtība, C. tā kā Dārfūrā 2003. gada februārī Sudānas Atbrīvošanas armijas (SLM/A) un Kustības par taisnīgumu un vienlīdzību (JEM) vadībā sākās revolūcija pret valdību un valdība uz to reaģēja, apbruņojot civiliedzīvotājus no dažām nomadu ciltīm un veicot gaisa uzlidojumus, tā kā cīņu, tajā skaitā uzbrukumu civiliedzīvotājiem un nekontrolējamas bombardēšanas rezultātā tika nogalināti vairāk nekā 30000 cilvēku, turklāt vairāk nekā 1 miljons iedzīvotāju bija spiesti mainīt dzīvesvietu Sudānas valsts iekšienē, savukārt, vairāk nekā 200000 bēgļu ieradās Čadā, D. tā kā ir bijušas sūdzības par to, ka Eritrejas valdība palīdzējusi SLA un JEM apmācībā un apbruņošanā, E. tā kā, neskatoties uz 2004. gada 8. aprīlī parakstīto nolīgumu par uguns pārtraukšanu, Sudānas Republikas valdība turpināja atbalstīt miliciju un tā sauktos "tautas aizsardzības spēkus", ignorējot to, ka tie nogalina civiliedzīvotājus, izmanto seksuālu vardarbību pret sievietēm, laupa un kopumā uzvedas vardarbīgi, F. tā kā valdības spēki, pārkāpjot nolīgumu par uguns pārtraukšanu, turpināja izmantot tādas lidmašīnas kā, piemēram, raķešu helikopterus un Antonov un MIG tipa lidaparātus, lai atbalstītu milicijas cīņas uz zemes un terorizētu civiliedzīvotājus ciemos un valsts iekšienē pārvietoto personu nometnēs, veicot zemus lidojumus un pat apšaudot iedzīvotājus; tā kā Parlamenta delegācija bija lieciniece divu helikopteru raķešu nesenas apšaudes sekām uz zemes netālu no Galabas ciema Ziemeļdārfūrā SLM/A kontrolētajā teritorijā, G. tā kā EP delegācijas Čadā sastaptie bēgļi un valsts iekšienē pārvietotās personas teica, ka viņi visi pieder ciltīm, kas nav arābu ciltis, un šo novērojumu apstiprināja uz vietas strādājošo starptautisko nevalstisko organizāciju ziņojumi, H. tā kā saskaņā ar Konvencijas par genocīdu II pantu genocīds definēts kā jebkuras turpmāk minētās darbības, ko veic nolūkā daļēji vai pilnīgi iznīcināt nacionālu, etnisku, rasu vai reliģisku grupu, un šīs darbības ir šādas: grupas locekļu nogalināšana; miesas bojājumu vai garīga kaitējuma nodarīšana grupas locekļiem; apzināta grupas turēšana tādos dzīves apstākļos, kādos grupu daļēji vai pilnīgi fiziski iznīcina; tādu pasākumu pieņemšana, kas kavē dzimstību grupā; bērnu pārvešana no attiecīgās grupas uz citu ar varu, I. tā kā Sudānas Republikas valdība attaisno militāro spēku pārvietošanu un to pastiprinātu izvietošanu, apgalvojot, ka ANO rīcības plāns ļauj tai izveidot "drošības zonas", bet faktiski šo militāro spēku pārvietošana ir Uguns pārtraukšanas nolīguma pārkāpums, J. tā kā Sudānas Republikas valdība nesen ieveda valstī MIG tipa lidmašīnas un tai ir pārmērīgi augstas militāro darbību izmaksas, tādējādi kaitējot ieguldījumiem sociālās jomas pakalpojumos un humānajā palīdzībā, K. tā kā EP delegācijas un Uguns pārtraukšanas komisijas sanāksmēs atklāja, ka nepieciešams ievērojami palielināt uguns pārtraukšanas novērotāju skaitu, nevis novērotāju militāro apsardzi, L. tā kā ES ir mobilizējusi finanšu līdzekļus humānajai palīdzībai, politiskajam procesam un novērotāju misijai Dārfūrā kopā līdz 287,8 miljoniem euro: 107 miljonus euro no Kopienas līdzekļiem un 180,8 miljonus euro divpusējās dalībvalstu iemaksās, M. tā kā Āfrikas Savienība ir darbojusies ļoti konstruktīvi, mēģinot izbeigt konfliktu un panākt uguns pārtraukšanas nolīguma un humanitāro jautājumu nolīguma parakstīšanu, N. tā kā atbalsta pieejamība valdības kontrolētajās teritorijās parasti uzlabojas, īpaši tad, ja novērš lielu skaitu administratīvo šķēršļu, tomēr lielai daļai Dārfūras iedzīvotāju, īpaši nemiernieku pārņemtajās teritorijās humānās palīdzības sniedzēji nevar piekļūt nedrošās situācijas, garantiju trūkuma, loģistikas iespēju trūkuma un lielo lietusgāžu dēļ, O. tā kā EP delegācijas Čadā satiktie bēgļi un valsts iekšienē pārvietotās personas neuzticas Sudānas varas iestādēm un baidās atgriezties, ja viņiem negarantē drošību, P. tā kā tradicionālās metodes cilšu konfliktu risināšanai nav atbilstīgas, ņemot vērā Dārfūrā pastrādātās zvērības, Q. tā kā vietējo cilšu tradicionālās metodes vairs neizmanto, kā tas bija agrāk, tādējādi kavējot konfliktu atrisināšanu, jo Sudānas valdība šo metožu vietā liek lietā patvaļu, R. tā kā Sudānas valdības izgudrotās procedūras pret sievietēm Dārfūrā, kas ir seksuālas vardarbības upuri, nav pieņemamas; 1. nosoda Sudānas valdību par tās apzināto atbalstu uzbrukumiem atsevišķu kopienu civiliedzīvotājiem Dārfūrā, gan ciematos, gan vēlāk arī pārvietoto personu centros, tostarp slepkavībām, seksuālas vardarbības izmantošanai pret sievietēm, laupīšanai un vispārējai mocīšanai; 2. uzskata, ka Sudānas valdības darbam jau vairākus gadu desmitus bijis raksturīgs pastāvīgs nesaimnieciskums, atpalicība un atsevišķu kopienu un reģionu ekonomiskā un politiskā atstumtība, un ka šī situācija tāpat kā pašreizējā režīma nedemokrātiskums ir Dārfūras konflikta pamatā; 3. aicina panākt politisku, nevis militāru risinājumu kā vienīgo konflikta izbeigšanas veidu; 4. tādēļ aicina Sudānas valdību, SLM/A un JEM aktīvāk iesaistīties Abudžas (Nigērijā) miera procesā Āfrikas Savienības pārziņā, kā arī stingri ievērot Uguns pārtraukšanas nolīgumu; 5. vērš uzmanību uz Naivašas (Kenijā) miera procesa politisko nozīmi Sudānas valdības un SPLM/A konflikta izbeigšanā, kas ir visilgākais konflikts Āfrikā, prasījis gandrīz divu miljonu cilvēku dzīvību un kura laikā pārvietoti četri miljoni cilvēku; tādēļ pieprasa Sudānas valdībai rīkoties, lai pabeigtu miera līgumu, pamatojoties uz jau gūtajiem ievērojamajiem panākumiem; 6. aicina saskaņot Abudžas un Naivašas procesus, lai rezultātā starptautiskās Kopienas pārziņā pieņemtu vispārēju nolīgumu, kas nodrošinātu demokrātiju, kā arī varas un resursu sadali visā Sudānā; 7. apsveic Komisiju un Padomi, ka tāsirbijušasgalvenāsstarptautiskajosrīcībaspasākumos Dārfūras krīzes atrisināšanai, īpaši Uguns pārtraukšanas nolīguma sarunās, piedaloties Āfrikas Savienības vadītajā uguns pārtraukšanas uzraudzības misijā, sniedzot humāno palīdzību un attīstot politisko procesu konflikta atrisināšanai; 8. uzsver nepieciešamību nekavējoties piešķirt ES finansējumu humānās palīdzības operācijām un Āfrikas Savienībai; 9. apsveic Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāra īpašā pārstāvja Sudānā iecelšanu, lai uzraudzītu situāciju Dārfūrā, kā noteikts Parlamenta 2004. gada 31. marta rezolūcijā par situāciju Sudānā [3]; 10. 2004. gada aicina ANO un Āfrikas Savienību labāk saskaņot plānus, lai izvairītos no tā, ka tā saukto "drošības zonu" izveide ar ANO rīcības plānu varētu dot sankcijas valdības karaspēka pārvietošanai, tādējādi apdraudot Uguns pārtraukšanas nolīgumu; un uzskata, ka jebkura karaspēka pārvietošana vienmēr tiks uzlūkota kā Uguns pārtraukšanas nolīguma pārkāpšana; 11. aicina Apvienoto Nāciju Organizāciju nodrošināt to, ka turpmāku plānu vai pasākumu plānošanā attiecībā uz Dārfūru notiek apspriedes ar visām konflikta pusēm, tostarp SLM/A un JEM, kā arī nodrošināt apspriedes un saskaņošanu ar Uguns pārtraukšanas komisiju; 12. aicina ievērojami palielināt uguns pārtraukšanas novērotāju skaitu, lai vispirms veicinātu Āfrikas Savienības Uguns pārtraukšanas komisijas uzraudzības iespējas; 13. aicina Padomi un Komisiju pastiprināt Āfrikas Savienības militāro un civilo personālu Adisabebā un tā sadarbības personālu Hartūmā, kā arī plānošanas virsnieku vervēšanu un mācības un komandķēdes uzlabošanu; 14. aicina Sudānas valdību nekavējoties atstādināt no lidojumiem visus militāros lidaparātus; 15. aicina Sudānas valdību nekavējoties atbrīvot visus, kas ieslodzīti uzskatu dēļ, tostarp tos opozīcijas dalībniekus un cilvēktiesību aktīvistus, kas norādīti Eiropas Parlamenta delegācijas vēstulē iekšlietu ministram; 16. pieprasa Sudānas varas iestādēm izbeigt nesodīšanu un nekavējoties saukt tiesas priekšā to, kas vainīgi tādos noziegumos pret cilvēci, kara noziegumos un cilvēktiesību pārkāpšanā, ko var pielīdzināt genocīdam; uzskata, ka starptautiskajai sabiedrībai būs jārod ceļš, kā nodot tiesai vainīgos, tostarp pašreizējā Sudānas režīma atbildīgos, ja Sudāna neizmantos savu suverēno jurisdikciju; aicina Padomi un dalībvalstis lūgt ANO Drošības padomi izmantot tās izskatīšanas tiesības saskaņā ar Romas Starptautiskās krimināltiesas statūtu 13. panta b) daļu; 17. aicina Sudānas valdību atcelt Krimināllikuma 48. pantu un nodrošināt, ka izvarotās sievietes var saņemt ārstēšanu pirms ziņošanas par izvarošanas gadījumu vai pēc tās, kā arī nodrošināt, ka tiks darīts viss, lai apmācītu policiju jautājumos par seksuālu vardarbību un vardarbību dzimuma dēļ; 18. aicina ANO Drošības padomi apsvērt vispārējā ieroču embargo piemērošanu Sudānai, kā arī citu plānotu sankciju piemērošanu tiem, kas ir vainīgi milzīgā skaitā cilvēktiesību pārkāpumu un citās zvērībās, un nodrošināt, ka šādas sankcijas nevairos Sudānas iedzīvotāju ciešanas; 19. aicina Sudānas valdību pieņemt to, ka UNHCHR palielina cilvēktiesību novērotāju skaitu; 20. aicina Sudānas valdību pieņemt starptautiskas cilvēktiesību komisijas izveidošanu, kura var neatkarīgi izvērtēt Dārfūras reģionā no 2003. gada aprīļa pastrādātos noziegumus; 21. aicina apsvērt starptautiskas policijas izveidošanu, lai palielinātu apdraudēto civiliedzīvotāju aizsardzību un drošību, kā arī lai sniegtu padomu un atbalstu Sudānas policijai un civiliedzīvotājos atjaunotu uzticēšanos un drošības sajūtu; 22. aicina Sudānas valdību paātrināt vīzu izsniegšanu humānās palīdzības sniedzējiem, kas dodas uz Hartūmu un vēl tālāk; 23. nosoda SLA izdarīto sešu humānās palīdzības sniedzēju nolaupīšanu posmā no 2004. gada 28. augusta līdz 6. septembrim un aicina visus attiecīgā reģiona bruņotos grupējumus pārtraukt uzbrukumus humānās palīdzības sniedzējiem un ļaut viņiem veikt savu darbu, nebaidoties no draudiem; 24. apsveic UNHCR un Čadas valdības vienošanos par policijas izvietošanu ap bēgļu nometnēm Čadā, lai garantētu drošību; 25. aicina ES dalībvalstis atturēties no divpusēja spiediena uz Āfrikas Savienību, jo divpusēji palīdzības piedāvājumi, lai arī labi domāti, tomēr samazina jau tā nelielās iespējas, kas Āfrikas Savienībai ir, un palielina jau tā esošo spiedienu; 26. aicina ES dalībvalstis saskaņot palīdzības piedāvājumus Āfrikas Savienībai, nevis izdarīt divpusēju spiedienu uz Āfrikas Savienību, lai samazinātu birokrātisko slogu uz Āfrikas Savienību šādā saspringtā laikā; 27. aicina visas konfliktā iesaistītās puses atturēties no tādu karavīru vervēšanas un izmantošanas, kas ir jaunāki par 18 gadiem, kā arī aicina Sudānas varas iestādes aizsargāt bēgļu bērnus, īpaši nepilngadīgos bez pavadības, kā noteikts attiecīgajās Konvencijās; 28. aicina Čadas, Lībijas un Centrālāfrikas Republikas valdības stingrāk kontrolēt tirdzniecību ar kājnieku ieročiem attiecīgajā reģionā; 29. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Sudānas valdībai, Āfrikas Savienībai, dalībvalstu, Amerikas Savienoto Valstu, Norvēģijas, Čadas, Lībijas, Eritrejas, Ēģiptes un Ķīnas valdībām, ANO ģenerālsekretāram, kā arī ĀKK un ES Apvienotās parlamentārās asamblejas un ĀKK Padomes līdzpriekšsēdētājiem. [1] OV L 21, 28.01.2004., 1. lpp. [2] OV L 21, 28.01.2004., 1. lpp. [3] P5_TA(2004)0225. --------------------------------------------------