Ieteikums Padomes ieteikumam izteikt iepriekšēju brīdinājumu Itālijai, lai nepieļautu pārmērīga budžeta deficīta veidošanos (Komisija iesniegusi saskaņā ar EK Līguma 99. panta 4. punktu) /* SEC/2004/0485 galīgā redakcija */





Ieteikums PADOMES IETEIKUMAM izteikt iepriekšēju brīdinājumu Itālijai, lai nepieļautu pārmērīga budžeta deficīta veidošanos (Komisija iesniegusi saskaņā ar EK Līguma 99. panta 4. punktu) PASKAIDROJUMA RAKSTS Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budzeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināsanu [1] ir ietverta ieprieksējas brīdināsanas sistēma, saskaņā ar kuru Padome laicīgi brīdina dalībvalsti par nepieciesamību izdarīt budzeta labojumus, lai novērstu pārmērīga valsts budzeta deficīta veidosanos. Regulas 6. panta 2. punktā ir izklāstīts, kā ieprieksēja brīdinājuma sistēmu piemēro dalībvalstīs, kurās ir vienota valūta. Padome regulāri uzrauga stabilitātes programmu īstenosanu, jo īpasi, lai konstatētu esosas vai sagaidāmas ievērojamas atkāpes no valsts budzeta bilances vidēja termiņa mērķa, vai korekcijas, lai so mērķi sasniegtu, kā noteikts programmā. Ja Padome konstatē ievērojamas atkāpes, tā ar nolūku izteikt ieprieksēju brīdinājumu, lai novērstu pārmērīga budzeta deficīta veidosanos, vērsas pie attiecīgās dalībvalsts ar ieteikumu veikt vajadzīgos koriģējosos pasākumus. Šo ieprieksējo brīdinājumu izsaka saskaņā ar Līguma 99. panta 4. punktu, un tā pamatā ir Komisijas ieteikums. [1] OV L 209, 2.8.1997. Pieņemot lēmumu iedarbināt ieprieksēja brīdinājuma mehānismu, Komisija [2] apsver sādus elementus: budzeta novirzes apmēru, proti, to, cik lielā mērā dalībvalsts budzeta stāvoklis atsķiras no stabilitātes vai konverģences programmās nospraustajiem mērķiem; budzeta novirzes iemeslu, proti, vai atkāpe no faktiskās bilances mērķa ir vai nav izskaidrojama tikai ar cikliskiem faktoriem; pārmērīga deficīta risku, proti, vai nepastāv risks pārkāpt atsauces vērtību 3% apmērā no IKP. [2] KOM(2002) 668 galīgā versija, 2002. gada 27. novembris. Deficīta mērķi un rezultāti Itālijas stabilitātes programmas 2002. gada precizētā redakcija, kas tika iesniegta Komisijai 2002. gada 20. novembrī, attiecās uz laika posmu no 2002. gada līdz 2006. gadam. Tajā bija paredzēts, ka 2003. gadā vispārējais valsts budzeta deficīts būs 1,5% apmērā no IKP, pieņemot, ka faktiskais IKP pieaugs par 2,3%, un 2004. gadā vispārējais valsts budzeta deficīts būs 0,6% no IKP, pieņemot, ka faktiskais IKP pieaugums būs 2,9%. Tam sekoja vairākas precizētas redakcijas (izklāstītas tālāk dotajā tabulā), kuru pamatā bija neparedzēti sliktā 2002. gada budzeta izpilde, precizētās ekonomikas izaugsmes prognozes un pārskatītie budzeta mērķi. Oficiālajā prognozē, kas tika iesniegta 2003. gada septembrī līdz ar budzetu, plānotais deficīts 2003. gadam bija noteikts 2,5% apmērā no IKP, ar faktisko IKP pieaugumu 0,5% apmērā. Deficīts 2004. gadam bija noteikts 2,2% apmērā no IKP, pieņemot, ka faktiskais IKP pieaugums būs 1,9%. Šie skaitļi 2003. un 2004. gadam tika apstiprināti stabilitātes programmas precizētajā redakcijā, kas tika iesniegta 2003. gada 1. decembrī. >TABELPOSITION> Secīgā ekonomiskās izaugsmes pārskatīsana samazināsanas nolūkā un budzeta deficīta pārskatīsana palielināsanas nolūkā atspoguļo modeli, kas uzsvērts Komisijas dienestu izdarītajā stabilitātes programmu tehniskajā novērtējumā [3] un Padomes viedokļos par tām pasām programmām. [4] Budzeta plānu pamatā regulāri bija vērojamas pārlieku optimistiskas izaugsmes prognozes, jo īpasi attiecībā uz izaugsmes rādītājiem vidējā termiņā. Tā rezultātā budzeta rādītāji procentos no IKP bija sliktāki nekā bija plānots gan nominālā, gan cikliski koriģētā izteiksmē, pat nepiemērojot izvērstus diskrecionārus pasākumus finansu gadā. Faktiskā IKP secīgas korekcijas pazemināja iespējamo rezultātu līmeni. [5] Atklājās, ka tam, kas saskaņā ar oficiālo prognozi būtu atzīts kā cikliska budzeta pasliktināsanās, ir strukturāls raksturs. Lai gan jebkurā izaugsmes prognozē pēc būtības ir iespējamas kļūdas un vairums prognozu sastādītāju neparedzēja pasreizējo ciklisko ekonomikas palēninājumu, optimisma līmenis un uzstājība Itālijas oficiālo izaugsmes prognozēs neatbilst saprātīgai fiskālajai stratēģijai. [3] Stabilitātes programmas 2002. un 2003. gada precizēto redakciju novērtējumi ir lasāmi adresē http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/cswd_en.htm. [4] OV C 26 , 4.2.2003.; OV C 51, 26.2.2002.; OV C 77, 9.3.2001. [5] Pamatojoties uz Padomes 2002. gada 12. jūlijā pieņemto metodi iespējamo produktivitātes rādītāju un produktivitātes rādītāju atsķirības aprēķināsanai. Atkāpes no budzeta mērķa 2003. gadā Saskaņā ar 2004. gada 1. marta ziņojumu par valsts budzeta deficīta un parādu līmeņiem (EDP paziņojumu) faktiskais IKP pieaugums bija 0,3% un deficīts bija 2,4% apmērā no IKP, proti, par 0,9 procentu punktiem augstāks nekā sākotnējais deficīta mērķis, neraugoties uz vienreizējiem pasākumiem, kuru ietekmi vērtē kā 2 procentu punktus no IKP. Bez vienreizējiem pasākumiem deficīts pārsniegtu 4Ŋ % no IKP. [6] [6] ,Vienreizēji pasākumi" ir pasākumi, kuru rezultātā notiek īslaicīga (un līdz ar to - pilnībā atgriezeniska) budzeta bilances pasliktināsanās vai uzlabosanās. Būtiskā pazīme ir ievērojama, pārejosa un redzama ietekme uz valsts pārskatiem, kas atsver jebkādu iespējamu paliekosu ietekmi, ko rada sāds pasākums. Jo īpasi, lai gan nevar izslēgt to, ka nodokļu amnestijas var radīt pastāvīgi plasāku nodokļu bāzi un līdz ar to nebūs tikai vienreizējs pasākums, sīs ietekmes sekas gadā, kad ir uzkrājusies ieņēmumi no nodokļu amnestijas, var noteikti kvalificēt kā pagaidu. Novirzes 2003. gadā, salīdzinot ar 2002. gada stabilitātes programmas precizēto redakciju, ir radusās sakarā ar sākotnējo izdevumu un IKP attiecību, kas bija augstāka, nekā plānots, 1,7 procentu punktu apmērā, ieskaitot ieņēmumu iztrūkumu no nekustamā īpasuma pārdosanas par apmēram 0,4 procentu punktiem no IKP. [7] Papildu iztrūkumu, salīdzinot ar plānoto, kas radies sakarā ar pārlieku optimistisku ekonomiskās izaugsmes nodokļu daļas novērtējumu, pilnībā kompensēja straujie ieņēmumi no nodokļu amnestijas. Kopējā novirze no sākotnējās budzeta bilances, salīdzinot ar 2002. gada stabilitātes programmas precizēto redakciju, sasniedza 1,6% no IKP, apstiprinot sākotnējās bilances lejupslīdes tendenci pēc 20. gs. 90. gadu beigās reģistrētā augstā pārpalikuma līmeņa. Pateicoties zemākajiem procentu maksājumiem, nekā tika oficiāli plānots, 0,7% apmērā no IKP, kopējais budzeta pārtēriņs bija, kā norādīts ieprieks, 0,9% no IKP. [7] Saskaņā ar Eiropas nacionālo kontu sistēmu (ESA95) nekustamā īpasuma pārdosanu uzskaita kā bruto ieguldījumu pamatkapitālā. Pamatojoties uz vispārīgi pieņemtu metodi iespējamā produktivitātes rādītāja un produktivitātes rādītāja atsķirības aprēķināsanai, Komisijas 2004. gada pavasara prognozē cikliski koriģētais deficīts 2003. gadam ir noteikts 1,9% apmērā, kas ir par 0,3 procentu punktiem labāk, nekā ieprieksēja gadā. Šis rezultāts tika sasniegts, pateicoties vienreizējiem pasākumiem, kurus, kā minēts ieprieks, aprēķināja virs 2 procentu punktiem no IKP, kas pārsniedz 2002. gada rādītāju, kurs ir apmēram 1,5 procentu punkti. Atkāpes no budzeta mērķa 2004. gadā Saskaņā ar Komisijas 2004. gada pavasara prognozi sagaidāms, ka 2004. gadā faktiskais IKP pieaugums būs 1,2%, un, ja netiks veikti papildu pasākumi, vispārējais valsts budzeta deficīts tiek plānots 3,2% apmērā no IKP, kas tādējādi pārsniedz Līgumā noteikto atsauces vērtību. Lai gan vienreizējie pasākumi, kuru apjoms ir apmēram viens procentu punkts no IKP, samazinās, salīdzinot ar 2003. gadu, tie joprojām ir būtiski. Līdz ar to bez vienreizējiem pasākumiem paredzamais deficīts paliktu aptuveni 4Ŋ % apmērā no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2004. gada pavasara prognozi, 2004. gadā novirze sasniedz 1,0 procentu punktu attiecībā pret pārskatīto mērķi 2,2% apmērā no IKP, kas bija noteikts 2003. gada stabilitātes programmas precizētajā redakcijā, un 2,6 procentu punktus attiecībā pret plānoto 0,6% deficītu, kas bija noteikts 2002. gada stabilitātes programmas precizētajā redakcijā. Komisijas 2004. gada pavasara prognozē ir plānots, ka cikliski koriģētais budzeta deficīts, salīdzinot ar 2003. gadu, pieaugs par 0,7 procentu punktiem, sasniedzot 2,6% no IKP, kas būtu stipri virs līmeņa, kurs nodrosina drosības rezervi, lai nepārkāptu atsauces vērtību 3% apmērā no IKP. Atsķirību starp Komisijas 2004. gada pavasara deficīta prognozi 3,2% apmērā no IKP un pārskatīto oficiālo mērķi 2,2% apmērā no IKP, kas noteikts 2003. gada stabilitātes programmas precizētajā redakcijā, rada sādi elementi, kas ņemti vērā Komisijas 2004. gada pavasara prognozē: i) sliktāki 2003. gada budzeta rādītāji, neņemot vērā vienreizējo pasākumu ietekmi; ii) zemāka ekonomiskā izaugsme 2004. gadā; iii) augstāks kompensācijas pieaugums uz vienu strādājoso valsts sektorā, pamatojoties uz pēdējām tendencēm līgumattiecību jomā; iv) piesardzīgāks, tomēr optimistisks valstij piederosā nekustamā īpasuma pārdosanas novērtējums; un v) neatkarīgi no oficiālās prognozes tiek uzskatīts, ka ANAS, aģentūra, kuras uzdevums ir veikt ieguldījumus valsts ceļu tīklā un to uzturēt, joprojām pieder valsts sektoram. [8] Tomēr Komisijas 2004. gada pavasara prognozē ir ietvertas oficiālās aplēses vairāku pasākumu ietekmei uz budzetu (nodokļu amnestijas nosacījumu paplasināsana, attiecinot to uz zemākas vērtības norādīsanu deklarācijās par ieprieksējām nodokļu saistībām, amnestija attiecībā zonu noteikumu pārkāpumiem un nodokļu nomaksas shēma). [8] ANAS tika pārveidota par akciju sabiedrību 2002. gadā. 2002. un 2003. gadā Istat un Statistikas birojs uzskatīja, ka tā neatbilst prasībām, lai to klasificētu ārpus centrālās valdības sektora, jo īpasi tādēļ, ka pārdosanas apjoms aptver vismaz 50% no razosanas izmaksām (ieskaitot nekustamā īpasuma amortizāciju), kā saprotams no Eiropas nacionālo kontu sistēmas (ESA95). ,Valsts parāda pret IKP" attiecības lēna samazināsanās Bazas rada joprojām augstā attiecība ,kopējais valsts parāds pret IKP". 2002. gada stabilitātes programmas precizētajā redakcijā tika plānots samazināt so attiecību par 9,5 procentu punktiem laikposmā no 2001.gada beigām līdz 2004. gada beigām, lai sasniegtu 100,4 % no IKP. 2003. gada stabilitātes programmas precizētajā redakcijā oficiāli plānotā ,parāda pret IKP" attiecība 2004. gada beigās bija pārskatīta un noteikta 105 % apmērā no IKP. 2004. gada martā tika ziņots, ka 2003.gada beigās parāds ir sastādījis 106,2 % no IKP. [9] Ja nebūtu veikti ārkārtas pasākumi, piemēram, Banca d'Italia parāda konversija 2002. gadā un valstij piederoso daļu ENEL, ENI un Poste SpA pārdosana, kā arī Cassa Depositi e Prestiti (bijusī valsts noguldījumu un aizdevumu banka) pārveidosana par akciju sabiedrību 2003. gadā, parādu attiecība kops 2001.gada tikpat kā nebūtu samazinājusies. 2004. gadā Komisijas 2004. gada pavasara prognozē ir norādīti 106 % no IKP, kas faktiski ir ieprieksējā gadā līmenis, neraugoties uz ieņēmumiem no privatizācijas 1 % apmērā no IKP (kā norādīts 2003. gada stabilitātes programmas precizētajā redakcijā). [9] Papildus parastajai parāda un GDP rādītāju pārskatīsanai pēc 2004. gada 1. marta EDP paziņojuma tika pārskatīta virkne kopējā valsts parāda rādītāju 1999. gadā, iekļaujot datus par pasta depozītiem (norēķinu kontiem), kas nebija iekļauti. Pēc tam rādītājus vēlreiz pārskatīja, pievienojot konsolidācijas posteņus. Parāda samazināsanas procesu palēnināja: i) atkārtotas novirzes no budzeta bilances, ii) tas, ka nominālais IKP pieaugums bija mazāks par plānoto - 0,5 % 2002.-2003. gadā -, kas bija saistīts ar optimistiskajiem pieņēmumiem par reālo IKP pieaugumu, bet ko daļēji kompensēja IKP deflatora pieaugums, kas pārsniedza plānoto; un iii) attiecībā uz krājumu plūsmas korekciju, pastāvīgs skaidras naudas aizņēmumu pārsniegums (fabbisogno di cassa delle amministrazioni pubbliche - deficīta rādītājs, kura pamatā ir skaidras naudas plūsmas un kas ietver darījumus ar finansu līdzekļiem, bet neietver ieņēmumus no privatizācijas), salīdzinot ar deficītu, kas noteikts saskaņā ar Māstrihtas definīciju (uz uzkrāto izdevumu bāzes, neietverot finansu darījumus). Sasaiste starp fabbisogno un Māstrihtas definēto deficītu nav pārredzama. Atsķirība starp abām kopsummām izriet no: i) pastāvīgās un neizskaidrojamās atsķirības starp skaidras naudas kontu un uzkrāto izdevumu kontu, kam laika gaitā vajadzētu izlīdzināties, ņemot vērā so kopsummu īpatnības, ii) finansu darījumiem un iii) statistiskajām korekcijām. Fabbisogno uzkrātais pārsniegums, salīdzinot ar Māstrihtas deficīta definīciju, kas sastāda aptuveni 8 procentu punktus no IKP, ietekmē parādu attiecības samazināsanu kops 1999. gada. Raugoties nākotnē, valsts finansu noturīgumu apdraud vairāki faktori. Pirmkārt, pēdējos gados nepārtraukti ir samazinājies primārais pārpalikums un 2003. gadā tas sastādīja 2,9% no IKP, kas pēc Komisijas dienestu aprēķiniem atbilst primārajam pārpalikumam 3,4 % apmērā, ieviesot korekcijas sakarā ar ekonomikas ciklisko attīstību; sagaidāms, ka abi rādītāji turpinās pasliktināties 2004. gadā (2004. gada pavasara prognozes). Kā norādīts Komisijas dienestu veiktajā 2003. gada atjauninātās stabilitātes programmas tehniskajā novērtējumā un atzīts pasā programmā, minētais apjoms ilgtermiņā nenodrosina valsts finansu noturīgumu, ņemot vērā sabiedrības novecosanas ietekmi uz budzetu. [10] Otrkārt, beidzas to prieksrocību ietekme, kas izrietēja no sarūkosas netiesās parāda procentu likmes, kura saistīta ar Māstrihtas konverģences procesu: gandrīz ir izsmeltas iespējas gūt labumu no agrāk emitētu obligāciju ar augstāku procentu likmi refinansēsanas, emitējot jaunas obligācijas ar daudz zemākām procentu likmēm. Faktiski pastāv risks, ka parāda procenti atkal var pieaugt, jo iespējams, ka varētu pieaugt tirgus procentu likmes, kas pēdējos gados ir bijusas īpasi zemas. Turklāt parāda samazināsanu nākotnē ietekmēs arī produktivitātes potenciāla zemais pieaugums, kur nevar gaidīt būtisku uzlabojumu, ja vien Itālija enerģiski neīsteno strukturālās reformas saskaņā ar Lisabonas programmas mērķiem. Visbeidzot, papildu sķērslis parāda samazināsanai ir atsķirība starp skaidras naudas un uzkrāto izdevumu kontiem. [10] Itālijas atjauninātās 2003. gada Stabilitātes programmas novērtējums (2003-2007), ECFIN/18/04-EN (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/country/commwd/it/com_it20032004.pdf). Secinājumi saistībā ar politiku Komisija uzskata, ka Komisijas 2004. gada pavasara prognoze norāda uz: 1) būtisku 2004. gada budzeta stāvokļa neatbilstību viena procentu punkta apmērā, salīdzinot ar plānoto deficītu 2003. gada atjauninātajā stabilitātes programmā (2,2% no IKP), kas savukārt tika palielināts, salīdzinot ar plānotajiem 0,6% no IKP 2002. gada atjauninātajā stabilitātes programmā; 2) to, ka būtisko novirzi no pasākumiem, ko veic, lai vidējā termiņā budzeta stāvoklis pietuvotos līdzsvaram vai pārpalikumam, lielākoties var izskaidrot ar IKP pieauguma samazināsanos, ko ieprieks atkārtoti novērtēja optimistiskāk, kā liecina vairākkārtēji Padomes atzinumi par atjauninātajām stabilitātes programmām; 3) to, ka novirze ir vērojama, neraugoties uz būtiska apjoma vienreizējiem pasākumiem viena procentu punkta apmērā no IKP; 4) to, ka, neveicot papildu koriģējosus pasākumus, paredzamais deficīts 2004. gadā pārsniegs Līgumā noteikto atsauces vērtību 3 % apmērā; 5) to, ka paredzamā budzeta bilance, kurā veiktas korekcijas, ņemot vērā ekonomikas ciklisko attīstību, būtiski pārsniedz 1,5 % no IKP, kas nodrosina rezervi, lai netiktu pārsniegta atsauces vērtība 3 % apmērā no IKP; 6) to, ka 2005.gadā novirze no pasākumiem, kas ir paredzēti budzeta līdzsvara vai pārpalikuma sasniegsanai vidējā termiņā, vēl vairāk var palielināties, ņemot vērā vienreizējo pasākumu plānoto pakāpenisko izbeigsanu - pamatojoties uz spēkā esosajiem tiesību aktiem, Komisija prognozē deficītu 4 % apmērā no IKP ekonomikas atveseļosanās apstākļos; un 7) to, ka ir apdraudēta arī parāda samazināsana, neraugoties uz nozīmīgajiem privatizācijas plāniem 1,1 % apmērā no IKP. Līdz ar to Itālijas gadījumā ir jāaktivizē ieprieksēja brīdinājuma sistēma. Ņemot vērā ieprieks minēto, Itālijas iestādēm ir jāveic papildu pasākumi, lai nodrosinātu to, ka kopējais valsts budzeta deficīts nepārsniedz atsauces vērtību - 3% no IKP. Labi izplānota un gada laikā veicama korekcija, ja tā ir ticamas daudzgadu programmas pirmais solis, varētu pozitīvi ietekmēt uzticību un tādējādi palīdzēt kompensēt negatīvu īstermiņa ietekmi uz pieprasījumu. Ar minētās korekcijas palīdzību ir būtiski jāsamazina un jāpārstrukturē izdevumi, kas ļautu veikt plānoto nodokļu sloga samazināsanu, un ir jāpaātrina attiecības ,parāds pret IKP" samazināsana. Tas ilgtermiņā veicinātu potenciālo izaugsmi. Tālab ir ieteicams īstenot pastāvīgus papildu pasākumus vismaz 7 miljardu eiro apmērā (0,5% no IKP), kas, pamatojoties uz Komisijas pavasara prognozi 2004. gadam, kavētu budzeta stāvokļa pasliktināsanos 2004. gadā, ņemot vērā ekonomikas cikliskās izmaiņas. Tam ir jānodrosina pietiekami līdzekļi, lai panāktu budzeta samazināsanu līdz atsauces vērtībai - 3 % no IKP, ņemot vērā arī iespējamo risku, ka ar vienreizējiem pasākumiem nevarēs nodrosināt summas, kas prognozētas Komisijas pavasara prognozē 2004. gadam, kura lielākoties atspoguļo oficiālo prognozi. Turpmākajos gados Itālijai jācensas nodrosināt ikgadēju uzlabojumu vismaz 0,5 % apmērā no IKP, ņemot vērā ekonomikas cikliskās izmaiņas, kamēr sasniedz budzeta stāvokli, kas ir tuvu līdzsvaram vai pārpalikumam, un ir jāturpina vienreizēju pasākumu pakāpeniska izbeigsana, kā paredzēts 2003. gada atjauninātajā stabilitātes programmā. Šajā kontekstā, ņemot vērā valdības mērķi pakāpeniski samazināt nodokļu slogu, ir svarīgi ierobezot kārtējos primāros izdevumus, vienlaikus uzlabojot to kvalitāti un sastāvu, lai nepieļautu lielāku deficītu, kas varētu rasties nekompensētas nodokļu samazināsanas dēļ. Lai maksimalizētu fiskālās konsolidācijas prieksrocības vidējā termiņā, valdībai arī ir jāpievērs uzmanība izdevumu kvalitātei un sastāvam. Pamatojoties uz so novērtējumu, Komisija ir pieņēmusi pievienoto ieteikumu Padomes ieteikumam izteikt Itālijai ieprieksēju brīdinājumu un iesniedz to Padomei lēmuma pieņemsanai. Komisija uzskata, ka atklātības un pārredzamības labad Padomes ieprieksējais brīdinājums ir jāpublisko, un Komisija arī ir pieņēmusi Padomes lēmuma priekslikumu sajā sakarā atbilstīgi Līguma 99. panta 4. punkta noteikumiem. Ieteikums PADOMES IETEIKUMAM izteikt ieprieksēju brīdinājumu Itālijai, lai nepieļautu pārmērīga budzeta deficīta veidosanos EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināsanas līgumu un jo īpasi tā 99. panta 4. punktu, ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budzeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināsanu [11], un jo īpasi tā 6. panta 2. punktu, [11] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. ņemot vērā Komisijas ieteikumu, tā kā (1) Ar 6. panta 2. punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97, kas ir daļa no Stabilitātes un izaugsmes pakta, ir izveidota ieprieksēja brīdinājuma sistēmu, ar kuras palīdzību savlaicīgi brīdina dalībvalsti par to, ka nepieciesams koriģēt budzetu, lai nepieļautu pārmērīga valsts budzeta deficīta veidosanos. Ieprieksējs brīdinājums ir jāsniedz, ja Padome konstatē būtisku un faktisku vai paredzamu dalībvalsts budzeta stāvokļa novirzi no plānota budzeta vidējā termiņā vai no sā mērķa sasniegsanas korekcijas pasākuma, kas ietverts dalībvalsts budzeta bilances stabilitātes programmā; (2) lemjot par ieprieksēja brīdinājuma mehānisma izmantosanu, jāapsver sādi jautājumi: cik liela ir novirze no budzeta, proti, cik lielā mērā dalībvalsts budzeta stāvoklis atsķiras no stabilitātes vai konverģences programmās noteiktajiem mērķiem; kāds ir iemesls novirzei no budzeta, proti, vai faktiskās bilances atsķirību no mērķa bilances var izskaidrot vienīgi ar ekonomikas cikliskās attīstības faktoriem; pārmērīga deficīta risks, proti, vai pastāv risks, ka tiks pārsniegta atsauces vērtība 3% no IKP; (3) Rezolūcijā par Stabilitātes un izaugsmes paktu, ko pieņēma Amsterdamā 1997. gada 17. jūnijā [12], Eiropadome aicināja visas iesaistītās puses stingri un savlaicīgi pildīt Stabilitātes un izaugsmes paktu; [12] OV C 236, 2.8.1997., 1. lpp. (4) 2003. gada atjauninātajā Itālijas stabilitātes programmā, par ko Padome sniedza atzinumu 2004. gada 10. februārī [13], Itālijas iestādes paredzēja, ka 2004. gadā vispārējais valsts budzeta deficīts pieaugs līdz 2,2 % no IKP, salīdzinot ar 0,6 % no IKP 2002. gada atjauninātajā stabilitātes programmā; [13] OV C 43, 19.2.2004., 1.-2. lpp. (5) Komisijas pavasara prognozē par 2004. gadu ir paredzēts, ka Itālijas vispārējais valsts budzeta deficīts 2004. gadā ir 3,2% no IKP, kas par 2,6 procentu punktiem pārsniedz 2002. gada stabilitātes programmas precizētajā redakcijā noteikto mērķi un par 1,0 procentu punktiem pārsniedz 2003. gada stabilitātes programmas precizētajā redakcijā noteikto mērķi. Ja par atsauces vērtību izmanto sākotnējo mērķi - 0,6 % no IKP -, vienīgi nelielu daļu no prognozētās novirzes 2,6 procentu punktu apmērā var izskaidrot ar ekonomikas cikliskās attīstības izmaiņām, ko izsaka kā produktivitātes rādītāju atsķirību. Ja atsauce ir pārskatītais mērķis - 2,2 % no IKP -, prognozētā novirze 1,0 procentu punktu apmērā nav saistīta ar ekonomikas ciklisko attīstību, jo paredzamā produktivitātes rādītāju atsķirība praktiski paliek nemainīga. Tas, ka valdības fiskālās korekcijas stratēģijā īpasi nozīmīga vieta ir atvēlēta pārejas pasākumiem, slēpj vēl lielāku minētās budzeta pozīcijas pasliktināsanos, kas atspoguļo kārtējo primāro izdevumu koriģēsanas trūkumu; (6) budzeta deficīta atkārtota pārskatīsana, to palielinot, galvenokārt atspoguļo modeli, kas jau ir minēts Komisijas dienestu veiktajā atjaunināto stabilitātes programmu tehniskajā novērtējumā [14] un Padomes atzinumos par tām pasām programmām [15]. Budzeta plāni atkārtoti tika gatavoti, pamatojoties uz pārlieku optimistiskiem pieņēmumiem par gaidāmo izaugsmi, kā rezultātā pēc tam budzeta rādītāji, izteikti procentos no IKP, izrādījās sliktāki par plānotajiem - gan nominālā izteiksmē, gan ar korekcijām, kurās ņemtas vērā ekonomikas cikliskās izmaiņas - pat bez papildu izvērstiem diskrecionāriem pasākumiem fiskālajā gadā. Kaut arī izaugsmes prognozēs var ieviesties kļūdas un vairums prognozētāju negaidīja, ka pasreizējā lēnā ekonomikas izaugsme ieilgs, pastāvīgais lielais optimisms Itālijas oficiālajās izaugsmes prognozēs nav saderīgs ar piesardzīgu fiskālo stratēģiju; [14] http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/cswd_en.htm. [15] OV C 26, 4.2.2003.; OV C 51, 26.2.2002.; OV C 77, 9.3.2001. (7) atkārtotu novirzu dēļ Itālijas budzeta stāvoklis 2004. gadā ir tālu no līdzsvara gan nominālā izteiksmē, gan ar korekcijām, kurās ņemtas vērā ekonomikas cikliskās izmaiņas. Konkrētāk, Komisijas 2004. gada pavasara prognozē minētais deficīts 2004. gadā pārsniedz 3 % no IKP, kas ir Līgumā noteiktā deficīta atsauces vērtība. Turklāt paredzams, ka 2005.gadā novirze no pasākumiem, kas 2003. gada stabilitātes programmā ir paredzēti budzeta līdzsvara vai pārpalikuma sasniegsanai, vēl vairāk padziļināsies. Pamatojoties uz spēkā esosajiem tiesību aktiem, Komisijas pavasara prognoze 2004. gadam paredz, ka 2005. gadā deficīts sasniegs 4 % no IKP, ņemot vērā gaidāmo saimnieciskās darbības atveseļosanos; (8) joprojām lielā attiecība ,parāds pret IKP" un sīs attiecības ļoti lēnā samazināsanās Itālijā vairo bazas par valsts finansēm. Papildus atkārtotām novirzēm no plānotās budzeta izpildes, parāda samazināsanas palēnināsanos ietekmēja arī pastāvosā skaidras naudas un uzkrāto izdevumu kontu atsķirība, kam laika gaitā vajadzētu izlīdzināties, ņemot vērā so summu īpatnības. Uzkrātais fabbisogno di cassa delle amministrazioni pubbliche (deficīta rādītājs, kura pamatā ir skaidras naudas plūsmas un kas ietver darījumus ar finansu līdzekļiem, bet neietver ieņēmumus no privatizācijas) pārsniegums, salīdzinot ar Māstrihtas deficīta definīciju, un kas sastāda aptuveni 8 procentu punktus no IKP, ietekmē parādu attiecības samazināsanu kops 1999. gada. Raugoties nākotnē, Komisija uzskata, ka būtiski paaugstināta parādu attiecība apdraud valsts finansu noturīgumu ilgtermiņā, ņemot vērā iedzīvotāju novecosanas ietekmi uz budzetu nākotnē, primārā pārpalikuma eroziju, neaizsargātību pret negatīvām, pēksņām procentu likmju izmaiņām (zinot, ka iespējas samazināt netiesās parādu procentu likmes tagad ir lielākoties izsmeltas), kā arī Itālijas ekonomikas produktivitātes potenciāla zemo pieaugumu; (9) lai atspoguļotu valsts parāda dinamiku pēdējos gados un vidējā termiņā, Itālijai ir ieteicams sniegt informāciju par faktoriem, kas nav tīrie aizņēmumi, bet kas ietekmē parāda apjoma izmaiņas, piemēram, dazādi finansu darījumi (konkrētāk, piesķirto aizdevumu un iegādāto kapitāla daļu palielinājumi, so kopsummu sastāvs, kā arī minēto palielinājumu avoti) un starpība starp valsts deficītu, kas aprēķināts, pamatojoties uz skaidras naudas rādītājiem, un valsts deficītu, kas aprēķināts, pamatojoties uz uzkrātajiem izdevumiem; (10) prognozētās valsts finansu izmaiņas 2004. gadā veido būtisku novirzi no plāniem, kas izklāstīti 2003. gada atjauninātajā stabilitātes programmā, un no korekcijas pasākumiem, ko veic, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi - budzeta stāvokli, kas tuvinās līdzsvaram vai pārpalikumam. 2004. gadā prognozētā būtiskā novirze vēl vairāk kavēs izpildīt apņemsanos vidējā termiņā sasniegt stāvokli, kas ir tuvu līdzsvaram; (11) labi izplānota un gada laikā veicama korekcija, ja tā ir ticamas daudzgadu programmas pirmais solis, varētu pozitīvi ietekmēt uzticību un tādējādi palīdzēt kompensēt negatīvu īstermiņa ietekmi uz pieprasījumu. Ar minētās korekcijas palīdzību ir būtiski jāsamazina un jāpārstrukturē izdevumi, kas ļautu veikt plānoto nodokļu sloga samazināsanu, un ir jāpaātrina attiecības "parāds pret IKP" samazināsana. Tas ilgtermiņā veicinātu potenciālo izaugsmi; (12) ņemot vērā ieprieksminēto, 2004. gadā būtu ieteicams veikt pastāvīgus papildu korekcijas pasākumus kalendāra gada laikā vismaz 7 miljardu eiro apmērā (0,5% no IKP), kas, pamatojoties uz Komisijas pavasara prognozi 2004. gadam, kavētu budzeta stāvokļa pasliktināsanos 2004. gadā, ņemot vērā ekonomikas cikliskās izmaiņas. Tādējādi tiktu novērsts risks, ka kopējais valsts budzeta deficīts 2004. gadā varētu pārsniegt atsauces vērtību - 3 % no IKP, ņemot vērā arī risku, ka ar vienreizējiem pasākumiem nevarēs nodrosināt summas, kas prognozētas Komisijas pavasara prognozē 2004. gadam, kura lielākoties atspoguļo oficiālo prognozi. Turpmākajos gados Itālijai jācensas nodrosināt ikgadēju uzlabojumu vismaz 0,5 % apmērā no IKP, ņemot vērā ekonomikas cikliskās izmaiņas, kamēr tiek sasniegts budzeta stāvoklis, kas ir tuvu līdzsvaram vai pārpalikumam, un ir jāturpina vienreizēju pasākumu pakāpeniska izbeigsana, kā paredzēts 2003. gada stabilitātes programmas precizētajā redakcijā; (13) pamatojoties uz Komisijas veikto novērtējumu, Padome konstatējusi būtisku novirzi Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 6. panta 2. punkta nozīmē; (14) Itālijai ir vajadzīgs ieprieksējs brīdinājums, lai nepieļautu pārmērīga budzeta deficīta veidosanos, IESAKA TURPMĀK IZKLĀSTĪTO. 1. Itālijas iestādēm ir jāveic visi atbilstīgie pasākumi, lai nodrosinātu to, ka kopējais valsts budzeta deficīts 2004. gadā nepārsniedz 3% no IKP - atsauces vērtību, kas noteikta Līgumā. Tālab pastāvīgu pasākumu veiksana, kas atbilstu vismaz 0,5 procentu punktiem no GDP 2004. gadā, ne tikai samazinātu risku pārsniegt 3 % no IKP, bet arī veicinātu fiskālās konsolidācijas atsāksanu. 2. Turpmākajos gados Itālijai jācensas nodrosināt ikgadēju uzlabojumu vismaz 0,5 % apmērā no IKP, ņemot vērā ekonomikas cikliskās izmaiņas, kamēr sasniedz budzeta stāvokli, kas ir tuvu līdzsvaram vai pārpalikumam, un ir jāturpina vienreizēju pasākumu pakāpeniska izbeigsana, kā paredzēts 2003. gada atjauninātajā stabilitātes programmā. Ņemot vērā valdības mērķi pakāpeniski samazināt nodokļu slogu, ir svarīgi ierobezot kārtējos primāros izdevumus, vienlaikus uzlabojot to kvalitāti un sastāvu, lai nepieļautu lielāku deficītu, kas varētu rasties nekompensētas nodokļu samazināsanas dēļ. Tas veicinātu noturīgu fiskālo konsolidāciju un potenciālo izaugsmi. 3. Itālijai jāveic pasākumi, lai paātrinātu parādu samazināsanu. Līdz jūlija sākumam Itālijai arī ir jāsagatavo ziņojums par valsts parāda dinamiku pēdējos gados un vidējā termiņā, īpasi pievērsot uzmanību citiem faktoriem, kas nav tīrie aizņēmumi, bet kas rada parāda apjoma izmaiņas. Šis ieteikums ir adresēts Itālijas Republikai. Briselē, [...] Padomes vārdā -- priekssēdētājs [...]