KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Rīcības plāns par to, kā samazināt zvejas rīkos netīši sagūstīto jūrasputnu skaitu /* COM/2012/0665 final */





KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Rīcības plāns par to, kā samazināt zvejas rīkos netīši sagūstīto jūrasputnu skaitu 1. IEVADS Zvejniecībā saskare ar jūrasputniem notiek bieži un ir plaši izplatīta, tomēr netīši sagūstīto putnu mirstība ir tik augsta, ka nopietni apdraud daudzas jūrasputnu populācijas un mazina zvejas darbību ražīgumu un rentabilitāti. Pašreizējie pārvaldības pasākumi par jūrasputnu aizsardzību ir izkliedēti dažādos zivsaimniecības un vides tiesību aktos, kā arī vairākās starptautiskās konvencijās un nolīgumos. Izņemot dažus atsevišķus gadījumus ārējos ūdeņos, šiem pasākumiem tomēr nav bijis gaidītās ietekmes netīši sagūstīto jūrasputnu skaita samazināšanā. Šajā paziņojumā izklāstītā rīcības plāna (ES-RP) mērķis ir izveidot pārvaldības sistēmu, lai zvejas darbību laikā netīši sagūstīto jūrasputnu skaitu samazinātu tiktāl, cik tas ir praktiski iespējams. Šāds mērķis ir saskaņā ar reformētās kopējās zivsaimniecības politikas (KZP) mērķiem par virzību uz ekosistēmās balstītu pārvaldību, kas aptver visus ekosistēmas elementus, tostarp jūrasputnus. Tas atbilst arī Starptautiskajam rīcības plānam (SRP) par āķu jedu zvejniecībās netīši sagūstīto jūrasputnu skaita samazināšanu[1], kuru 1999. gadā pieņēma ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) Zivsaimniecības komiteja (COFI). 2. Jūrasputnu netīša sagūstīšana un tās apjoma samazināšana ICES 2008. gada ieteikumos[2] (atjaunināti 2009. un 2010. gadā[3]) norādīts, ka datu par jūrasputnu sugu izplatību, neaizsargātības pakāpi, saglabāšanās stāvokli kopumā un netīšas sagūstīšanas apjomiem ir pārāk maz. Tas neļauj pienācīgi izvērtēt zvejniecības ietekmi uz šīm sugām un parāda monitoringa un sistemātiskas ziņošanas prasību trūkumu attiecībā uz jūrasputnu netīšu sagūstīšanu zvejas rīkos. Tomēr pat pieejamie dati liecina, ka ES zvejniecībās vairākos apgabalos jūrasputnu mirstības rādītāji ir būtiski. Nesenie novērtējumi3 rāda, ka ES zvejas flotes ik gadu ES ūdeņos zvejas rīkos netīši sagūsta apmēram 200 000 jūrasputnu, kamēr Birdlife International ziņo[4], ka āķu jedu zvejniecībās pasaules mērogā ik gadu tiek sagūstīts vismaz 160 000 un, iespējams, pat 320 000 jūrasputnu. Vismaz 49 sugas (25 sugas ES ūdeņos un 24 sugas ūdeņos, kas nav ES ūdeņi) ir klasificētas kā tādas, kuru saglabāšanās stāvoklis pasaules vai vietējo populāciju mērogā izraisa bažas. Pieejamie dati turklāt rāda, ka jūrasputniem bīstamākie zvejas rīki ir āķu jedas[5] un stacionārie zvejas rīki[6], kaut gan ir ziņas par netīšas sagūstīšanas gadījumiem arī traļu[7] un riņķvadu[8] zvejniecībās. 2.1. Āķu jedas ICES ziņo, ka vismaz 20 jūrasputnu sugu ES ūdeņos ir saskarē ar āķu jedu zvejniecībām — tās galvenokārt ir Vidusjūras pelaģisko un bentopelaģisko zivju zvejniecības un Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļas (Gran Sol) bentopelaģisko zivju zvejniecības —, bet kopumā ICES atzīmē3, ka jūrasputnu netīša sagūstīšana ES sastopama gandrīz visās āķu jedu zvejniecībās. Īpaši jāatzīmē četras sugas, kuru saglabāšanās stāvoklis ir slikts, bet sagūstīšanas gadījumu biežums āķu jedās salīdzinājumā ar šo putnu populācijām vērtējams kā vidēji liels vai liels. Baleāru vētrasputnu IUCN ir klasificējusi kā "kritiski apdraudētu" sugu, un tas nozīmē, ka sugas iznīkšanas risks savvaļā ir ļoti augsts. Trīs citas sugas, proti, tumšais vētrasputns, Vidusjūras vētrasputns un Oduāna kaija, klasificētas kā "gandrīz apdraudētas"; tas nozīmē, ka pasaules mērogā šo sugu populācijas samazināšanās ātrums ir vidēji straujš. Vēl piecas sugas minētas Putnu direktīvā[9] kā tādas, kuru saglabāšanās stāvoklis nav labvēlīgs un lokālu populāciju samazināšanās rezultātā prasa "īpašu saglabāšanas pasākumu" veikšanu. Šīs sugas ir dzeltenknābja vētrasputns un melngalvas kaija Vidusjūras reģionā un trīspirkstu kaija, svilpējalks un parastais vētrasputns Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā[10]. Attiecībā uz visām šīm sugām tiek ziņots par ievērojamu netīšas sagūstīšanas gadījumu skaitu2,10. Arī vairākām citām sugām — Vidusjūras kaijai Vidusjūras reģionā un ķildei, lielajam vētrasputnam un ziemeļu sullai Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā — netīšas sagūstīšanas gadījumu skaits ir liels, un ICES ziņo, ka tieši tas dod pamatu bažām, lai gan citādi šo sugu populācijas ir salīdzinoši stabilas2,3. 2.2. Stacionārie zvejas rīki Stacionārie zvejas rīki, tostarp žaunu tīkli, iepinējtīkli un vairāksienu tīkli, tiek plaši izmantoti ES ūdeņos. Stacionāro zvejas rīku zvejniecības parasti ir sezonālas, un saskarē ar tām nonāk daudzas sugas, bet vislielākā iespējamība tikt sagūstītām zvejas rīkos ir piekrastes sugām, kuras barojas uz grunts vai nirstot seklumā, lai vertikālajā ūdens slānī medītu barības dzīvniekus. Daudzas zvejas vietas Baltijas jūrā un Ziemeļjūrā ir arī nozīmīgas jūrasputnu barošanās, atpūtas, spalvu mešanas un pārziemošanas vietas, un putni tajās uzturas tikai ziemā, kamēr nav atsākusies vairošanās sezona. Tas nozīmē, ka nejaušas sagūstīšanas ietekme uz jūrasputnu populācijām ir tiešā veidā atkarīga no tā, cik lielā mērā sakrīt darbībā esošu stacionāro zvejas rīku un attiecīgo sugu jūrasputnu atrašanās vienuviet. Informācija, kas pieejama par jūrasputnu nejaušu sagūstīšanu stacionārajos zvejas rīkos, nav pietiekami pilnīga, lai ļautu adekvāti novērtēt tās ietekmi uz jūrasputnu populācijām ES mērogā. Nesenā zinātniskajā pārskatā[11] par jūrasputnu netīšas sagūstīšanas gadījumiem Baltijas jūrā un Ziemeļjūrā (galvenokārt tās austrumu daļā) novērtēts, ka šādu gadījumu kopskaits gadā var skart 90 000–200 000 jūrasputnu (lielākoties gārgales, dūkurus, gauras, nirējpīles, alkus un jūraskraukļus), kuri šajā reģionā ik gadu iet bojā stacionāro zvejas rīku zvejniecībās. Vairākas no šādi apdraudētajām sugām reģionā ir reti sastopamas un starptautiski aizsargājamas. Stellera pūkpīli IUCN klasificējusi kā "apdraudētu", un tā ir iekļauta ES Putnu direktīvas I pielikumā, tāpat kā brūnkakla gārgale, melnkakla gārgale, ragainais dūkuris un mazā gaura. Putnu direktīvā minētas vēl vairākas citas sugas, ko apvienība Birdlife International novērtējusi kā "Eiropā nozīmīgas sugas"10. Arī citos apgabalos ārpus Baltijas jūras un Ziemeļjūras ir vairākas stacionāro zvejas rīku zvejniecības, kurās zvejas izraisītā jūrasputnu mirstība tiek uzskatīta par problemātisku. Spānijas ziemeļrietumos ICES IX apakšapgabalā novērota augsta cekulaino jūraskraukļu un Ibērijas tievknābja kairu mirstība3, bet par Vidusjūru pieejamā informācija vedina domāt, ka stacionārie zvejas rīki apdraud cekulainā jūraskraukļa pasugas un vairākas vētrasputnu sugas3. 2.3. Citi zvejas rīki Attiecībā uz tādiem zvejas rīkiem kā traļi un riņķvadi ticamu novērtējumu par netīšas sagūstīšanas apjomiem ES ūdeņos ir maz. Ir viens pētījums, kurā novērtēts, ka pelaģisko traļu zvejniecībās ūdeņos uz ziemeļiem un ziemeļaustrumiem no Skotijas varētu būt notverts aptuveni 780 ziemeļu sullu3, un vairākkārt ir atstāstīti nejaušas sagūstīšanas gadījumi traļu zvejniecībās. Vairojas pierādījumi par to, ka riņķvados var tikt netīši sagūstīts ievērojams daudzums, piemēram, vētrasputnu. Rakstiskā aptaujā, ko 2008./2009. gadā veica Portugāles ostās, atklājās, ka šajā reģionā Baleāru vētrasputnu netīša sagūstīšana lielākajā daļā gadījumu (45 %) notiek ar riņķvadiem, nevis ar citiem zvejas rīkiem, piemēram, āķu jedām un stacionārajiem zvejas rīkiem3. 2.4. Netīšas sagūstīšanas gadījumi ārpus ES ūdeņiem Ārējos ūdeņos āķu jedas un traļi ir tie, ar kuriem saistīts visvairāk nejaušas sagūstīšanas gadījumu, un tas plašās aprindās izraisa bažas par ilgtermiņā iespējamo ekoloģisko ietekmi uz jūrasputnu populācijām. Tiek lēsts, ka patlaban no 61 sugas, kas ir saskarē ar zvejniecībām, gandrīz pusei draud izmiršana, tostarp 17 albatrosu sugām visā pasaulē (ik gadu šādi iet bojā aptuveni 100 000 albatrosu)4. Līdzīgs apdraudējums skar vēl 7 vētrasputnu un lielo vētrasputnu sugas, kas minētas Albatrosu un vētrasputnu saglabāšanas nolīgumā (ACAP)[12]. Nozīmīgs izņēmums ir Antarktika, kurā šīs problēmas vispusīgs izvērtējums, ko ik gadu veic CCAMLR[13], liecina, ka pēc pasākumu ieviešanas netīšas sagūstīšanas gadījumu skaits ir samazinājies par vairāk nekā 99 %. Vairākās citās āķu jedu zvejniecībās, kaut arī ir notikuši uzlabojumi un ievērojami samazinājies NNN zvejas gadījumu skaits, ir liecības par to, ka netīšas sagūstīšanas apjomi joprojām ir neilgtspējīgā līmenī. Apsveicami ir nesenie ICCAT[14] un IOTC[15] ieteikumi, kas pastiprina esošos ietekmes mazināšanas pasākumus tunzivju zvejā ar āķu jedām, un tie būtu jāpārņem arī citām reģionālajām zvejniecības pārvaldības organizācijām (RZPO). Gan dienvidu, gan ziemeļu puslodē aizvien biežāk tiek ziņots par jūrasputnu mirstību traļu zvejniecībās. Piemēram, 2004.–2005. gada dati no heka zvejniecībām Dienvidāfrikā rāda, ka ik gadu netīši tiek sagūstīts aptuveni 18 000 jūrasputnu3. Par jūrasputnu netīšas sagūstīšanas apjomiem citās, piemēram, riņķvadu, zvejniecībās ārējos ūdeņos datu nav. 2.5. Ietekmes mazināšanas pasākumi Ir izstrādāta vesela virkne ietekmes mazināšanas pasākumu. Vairāki no tiem ir izrādījušies ļoti iedarbīgi. Tie var būt īpaši jeb saistīti ar konkrētu zvejas metodi un vispārēji jeb tādi, ko piemēro daudziem zvejas rīkiem. Visvairāk pasākumu izstrādāts, lai samazinātu netīšas sagūstīšanas gadījumu skaitu āķu jedu zvejniecībās, un šos pasākumus var iedalīt četrās galvenajās kategorijās: (1) izvairīšanās zvejot apgabalos un/vai laikposmos, kad saskare ar jūrasputniem būtu visvairāk varbūtīga un intensīva (zvejas rīku ievietošana nakts laikā, teritoriālu un sezonālu zvejas liegumu noteikšana); (2) putniem ierobežota piekļūšana āķiem ar ēsmu (āķu jedas ar gremdēm un zvejas rīku ievietošana no sānu borta); (3) putnu atbaidīšana no āķiem ar ēsmu (ar zvejas rīkam piekārtām sloksnēm (karekļiem) vai ar skaņu); (4) uz āķa uzspraustās ēsmas pievilcīguma vai saredzamības mazināšana (zivju atkritumu izmešana un mākslīgā ēsma). Pētījumi[16] liecina, ka āķu jedu zvejniecībās šie pasākumi ļauj samazināt: tiešās izmaksas, jo jūrasputni nenolasa ēsmu; jūrasputnu nodarīto kaitējumu nozvejas kvalitātei; jūrasputnu izraisītos zvejas rīku bojājumus. Pastāv arī netiešs izmaksu ietaupījums, jo samazinās tās nozvejas apjoms, kas tiek zaudēta tāpēc, ka jūrasputni "izmanto" āķus ar ēsmu, kuri citādi būtu devuši nozveju. Ietekmes mazināšanas pasākumu, kas būtu pārbaudīti stacionāro zvejas rīku zvejniecībās, ir mazāk. Ir ierosinātas un praksē pārbaudītas divas metodes, lai jūrasputnus brīdinātu par stacionārajiem zvejas rīkiem un tādējādi izvairītos no sadursmes[17]. Viena metode ir palielināt zvejas rīka saredzamību (vizuāls brīdinājums), un otra metode ir pievienot zvejas rīkiem akustiskās atbaidīšanas ierīces (skaņas eholotes). Saskari ar stacionārajiem zvejas rīkiem var samazināt arī tādā veidā, ka tos izvieto dziļumā, kas pārsniedz jūrasputnu ieniršanas dziļumu. Neviena no šīm metodēm patlaban netiek plaši izmantota. Piekārto slokšņu rindas, kas pārņemtas no āķu jedu zvejniecībām, pareizajā apvienojumā ar zivju atkritumu izmešanu, ko veic zvejas rīku izvietošanas un izcelšanas laikā, ir izrādījušās iedarbīgas, lai reāli samazinātu saskari ar jūrasputniem un to mirstību traļu zvejniecībās. Grūtāk ir novērst jūrasputnu sapīšanos traļu linumā, bet CCAMLR ir pierādīts, ka jūrasputnu mirstību, ko izraisa to sapīšanās tīklos, var gandrīz pilnībā novērst ar tādiem vienkāršiem pasākumiem kā tīklu nosiešana[18]. 2.6. Politiskais konteksts 2.6.1. Kopējā zivsaimniecības politika Šis ES-RP ir saskaņots ar KZP vispārējo mērķi[19], kurš norāda uz nepieciešamību līdz minimumam samazināt zvejas darbību ietekmi uz jūras ekosistēmām (tostarp uz jūrasputniem) un zvejniecību pārvaldībā pakāpeniski ieviest ekosistēmās balstītu pieeju. Pašreizējās KZP reformas[20] satvarā Komisija ir atkārtoti apstiprinājusi šo apņemšanos, un tās sasniegšanā izmantos turpmāk minētos reformu paketes elementus. · Jauna, reģionalizēta pieeja tehniskajiem pasākumiem, kas ļaus ietekmes mazināšanas pasākumus pielāgot konkrētās zvejniecības īpatnībām. Šīs pieejas izstrādāšanai būs vajadzīgs zināms laiks, un tās galīgais saturs ir atkarīgs no reformas rezultāta, bet tai vajadzētu būt ieviestai līdz 2016. gadam. Tikmēr — attiecīgā gadījumā un atkarībā no steidzamības pakāpes — daudzgadu pārvaldības plānos varēs izmantot jau pieejamos un praksē pārbaudītos ietekmes mazināšanas pasākumus. · 2014. gadā plānots ieviest jauno ES daudzgadu datu vākšanas programmu (DCMAP). Patlaban norisinās diskusija par to, vai šajā programmā būtu jāiekļauj arī citu ekosistēmas sastāvdaļu, tostarp jūrasputnu, monitorings. Vēl nav saņemti ekspertu atzinumi un nav veikts šādas paplašinātas datu vākšanas programmas izmaksu novērtējums. Tomēr, lai sekmīgi risinātu jautājumu par jūrasputnu netīšu sagūstīšanu, sistemātiska datu vākšana un paziņošana ir noteikti nepieciešama. · Jauno pasākumu īstenošanas finansiālais pamats ir pašreizējais Eiropas Zivsaimniecības fonds (EZF) un jaunais Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonds (EJZF)[21]. Jauno EJZF plānots ieviest 2014. gadā, un no tā varēs saņemt atbalstu ietekmes mazināšanas pasākumu un demonstrējumu projektu izstrādei un izmantošanai, kā arī alternatīvu monitoringa tehnoloģiju, piemēram, CCTV, testēšanai. · Nesenajā paziņojumā par KZP ārējo dimensiju[22] paustā Komisijas apņemšanās ieņemt proaktīvāku nostāju RZPO un censties labot pašreizējo situāciju saistībā ar saglabāšanas un pārvaldības pasākumu nepietiekamu ievērošanu. 2.6.2. Tiesību akti vides jomā ES-RP pamatojas uz vairākiem ES tiesību aktu kopuma dokumentiem vides jomā, proti, Putnu direktīvu9, Biotopu direktīvu[23] un Jūras stratēģijas pamatdirektīvu (MSFD)[24]. Pilnīga šo direktīvu īstenošana ir daļa no ES reakcijas uz tās saistībām saskaņā ar ANO Konvenciju par bioloģisko daudzveidību[25], un to pastiprina ES valstu vadītāju apņemšanās "līdz 2010. gadam apturēt bioloģiskās daudzveidības samazināšanos [ES]"; tā ir atkārtoti uzsvērta ES bioloģiskās daudzveidības stratēģijā 2020. gadam[26]. Galvenais Putnu direktīvas pasākums ir vispārēja visu savvaļas putnu aizsardzības shēma, kas aizliedz izdarīt noteiktu veidu darbības, tostarp (runājot par tām, kas vistiešāk attiecas uz zivsaimniecību) jebkādā veidā apzināti nonāvēt vai sagūstīt putnus[27]. Ar Putnu un Biotopu direktīvu turklāt ir izveidots Natura 2000 aizsargājamo teritoriju tīkls, kas ietver teritorijas, kuras saskaņā ar kādu no šīm direktīvām noteiktas par īpaši aizsargājamām teritorijām vai īpaši aizsargājamām dabas teritorijām. 2011. gada februārī jūras apgabalos saskaņā ar Putnu direktīvu bija noteiktas 936 īpaši aizsargājamas teritorijas 122 000 km² platībā. MSFD mērķis ir savstarpēji saskaņot dažādās rīcībpolitikas jomas un veicināt vides jautājumu integrēšanu citās rīcībpolitikās, piemēram, KZP. Saskaņā ar MSFD jūrasputnu aizsardzība tiek atzīta par prasību, kuras izpilde veicina laba vides stāvokļa (LVS) sasniegšanu. Tās īstenošana ir juridiska prasība, ko paredz LESD, un saskaņā ar šo direktīvu tiek nepārprotami prasīti īpaši jūrasputnu aizsardzības pasākumi. MSFD un arī ES-RP sakarībā jautājums par jūrasputnu netīšu sagūstīšanu turklāt ir skarts reģionālajās jūras konvencijās par jūras vides aizsardzību, konkrēti OSPAR[28], HELCOM[29] un Barselonas konvencijā[30]. 2.6.2.1. Ārējā politika Ārējos ūdeņos galveno nozīmi jūrasputnu saglabāšanā un pārvaldībā joprojām saglabā RZPO, jo to tiešais pienākums saskaņā ar ANO Zivju krājumu nolīgumu (UNFSA)[31] ir samazināt jūrasputnu netīšas sagūstīšanas gadījumu skaitu savās zvejniecībās. Līdz šim vairums RZPO ir pieņēmušas tāda vai citāda veida ietekmes mazināšanas pasākumus, kuru mērķis ir novērst jūrasputnu mirstību āķu jedu zvejniecībās. Būdama Līgumslēdzēja puse daudzās RZPO, ES ir uzņēmusies pienākumu īstenot šos pasākumus. ES turklāt ir uzņēmusies virkni pienākumu saistībā ar ilgtspējīgas attīstības principiem un citus pienākumus, kas konkrētāk attiecas uz kopīgo okeāna resursu kopēju pārvaldību, tostarp tādu sugu pārvaldību, kuru saglabāšanās ir apdraudēta un uz kurām tāpēc attiecas šis ES-RP. Minētos pienākumus paredz: – ANO Jūras tiesību konvencija (UNCLOS)[32], – ANO Konvencija par bioloģisko daudzveidību (CBD)[33], – Konvencija par migrējošo savvaļas dzīvnieku sugu aizsardzību (zināma arī kā CMS jeb Bonnas konvencija)[34]. CMS paspārnē ir noslēgts Albatrosu un vētrasputnu saglabāšanas nolīgums (ACAP)[35]. Tas ir juridiski saistošs starptautisks nolīgums, kura mērķis ir panākt un saglabāt albatrosiem un vētrasputniem un lielajiem vētrasputniem labvēlīgu saglabāšanās stāvokli, novēršot apdraudējumus uz sauszemes un jūrā; netīšu sagūstīšanu pamatoti uzskata par galveno šīs sugu grupas apdraudējumu. 3. ES rīcības plāns ES-RP mērķis ir samazināt un, ja iespējams, izskaust jūrasputnu netīšu sagūstīšanu. Prioritārās darbības būs vērstas uz īpatņiem, kas ir piederīgi vismaz tām 49 jūrasputnu sugām, kuras apdraud ES kuģi, kas darbojas ES ūdeņos un ūdeņos, kas nav ES ūdeņi, kā arī trešo valstu kuģi, kas darbojas ES ūdeņos. Attiecībā uz citiem jūrasputniem, kuru populācijas ir stabilas, taču netīšas sagūstīšanas apjomi — tādi, ka ir pamats satraukumam, vispirms būtu jāsamazina sagūstīšanas apjomi un vēlāk šī parādība jāizskauž pavisam. Papildus noteikti šādi konkrēti mērķi: (1) identificēt un novērst to pašreizējo pārvaldības pasākumu trūkumus un nepilnības, kurus īsteno ES ūdeņos un ūdeņos, kas nav ES ūdeņi; (2) vākt un apkopot datus, kas nepieciešami, lai noteiktu, kādu un cik lielu apdraudējumu jūrasputnu netīša sagūstīšana rada to sugu populācijām, kas atzītas par tādām, kuru saglabāšanās stāvoklis rada bažas; (3) īstenojot atbilstīgus ietekmes mazināšanas pasākumus, samazināt no saglabāšanās viedokļa apdraudēto sugu jūrasputnu netīšas sagūstīšanas gadījumu skaitu tiktāl, lai šo sugu populācijas vairs nebūtu apdraudētas; (4) risināt situāciju, kuru raksturo zvejnieku nevēlēšanās atzīt to, ka jūrasputnu netīša sagūstīšana būtu uzskatāma par problēmu, un stimula neesība zvejniekiem īstenot ietekmes mazināšanas pasākumus; (5) novērst atlikušās grūtības ar pašreizējiem ietekmes mazināšanas pasākumiem, kurus izmanto āķu jedu zvejniecībās, un risināt ar reālu ietekmes mazināšanas pasākumu trūkumu saistīto situāciju citus zvejas rīkus izmantojošajās zvejniecībās, jo īpaši stacionāro zvejas rīkus zvejniecībās. 3.1. Darbības joma un struktūra ES-RP izmantota adaptīvas pārvaldības pieeja, iesakot darbības apgabalos un zvejniecībās, kurās ir konstatēti netīšas sagūstīšanas gadījumi. Tas dod pamatu, uz kura veidot skaidru un visaptverošu priekšstatu par jūrasputnu netīšas sagūstīšanas apjomiem ES zvejniecībās, un noteikt, kāda rīcība vajadzīga, lai ieviestu ietekmes mazināšanas un pārvaldības pasākumus, kuri nodrošinās saskaņotu un iedarbīgu pieeju problēmas mazināšanai. ES-RP darbības joma aptver visus ES kuģus, kas darbojas Savienības ūdeņos, un ES karoga kuģus, kas darbojas ārējos ūdeņos. ES ūdeņos ar ES-RP paredzētajām darbībām tiks atbalstīta plašāka zvejniecības pārvaldības pasākumu īstenošana īpaši aizsargājamās teritorijās, kas izveidotas saskaņā ar Putnu direktīvu (4. pants). Dalībvalstis tiks iedrošinātas pieņemt līdzīgus pasākumus piemērošanai "putniem nozīmīgo teritoriju" (PNT) tīklā[36]. Apgabalos, kuriem raksturīga iezīme ir jūrasputni un kuros to netīša sagūstīšana apdraud jūrasputnu labvēlīgo saglabāšanās stāvokli, spējai pierādīt to, ka zvejā tiek izmantoti jūrasputniem labvēlīgi zvejas rīki, vajadzētu kļūt par zvejas iespēju saņemšanas priekšnoteikumu. Lai attiecībā uz jūrasputniem nodrošinātu saskaņotu pieeju iekšējā un ārējā ES zivsaimniecības politikā, Savienība tieksies attiecīgajās starptautiskajās struktūrās stiprināt šos pasākumus, veicinot to pieņemamību zvejniekiem, iestrādājot netīšas sagūstīšanas monitoringu novērotāju programmās (ja tas vēl nav izdarīts) un izplatot paraugpraksi trešo valstu flotēs. Šā uzdevuma izpildē svarīga nozīme ir Tāljūras flotes reģionālajai konsultatīvajai padomei (LDRAC). 3.2. Problēmas definēšana Viens no lielākajiem izaicinājumiem ES-RP īstenošanā ir noteikt, vai un kur vispār pastāv jūrasputnu netīšas sagūstīšanas problēma. Visdrošākais patlaban pieejamās informācijas avots, lai identificētu zvejniecības, kurās steidzami vajadzīgi pasākumi, jo pagaidām tie ir nepietiekami, ir IUCN saraksti un saskaņā ar Putnu direktīvu sniegtie ziņojumi. Tomēr tie neļauj precīzi un reāli novērtēt jūrasputnu populāciju lielumu un netīšas sagūstīšanas ietekmi uz tām. Tas nozīmē, ka vairumā zvejniecību skaidru un precīzu pārvaldības mērķu izvirzīšana ir problemātiska. FAO starptautiskajā rīcības plānā par jūrasputniem1 jūrasputnu netīšas sagūstīšanas "problēma" vispārīgā nozīmē nav definēta, taču ir ieteikts to novērtēt pēc šādiem kritērijiem: (a) netīšās sagūstīšanas apjoma nozīmīgums (proporcionālā vai skaitliskā izteiksmē); (b) netīši sagūstīto putnu sugas un to saglabāšanās stāvoklis; (c) kur un kad zvejas piepūli izmanto, klātesot jūrasputniem, un (d) jūrasputnu populāciju tendences, ko varētu ietekmēt šo putnu netīša sagūstīšana. Novērtējuma pamatā vajadzētu būt visiem pieejamajiem datiem, tostarp jūrā darbojošos novērotāju savāktajiem datiem par netīšas sagūstīšanas gadījumiem, datiem par jūrasputniem, kā arī ar jūrasputniem saistītiem atstāstiem, kuri varētu būt pirmās pazīmes, kas liecina par nopietnākas problēmas veidošanos. Novērotāju programmas ir labākais datu avots, bet nav reāli izveidot īpašas jūrasputnu netīšas sagūstīšanas programmas ES zvejniecībām, varbūt izņemot vienīgi trešo valstu ūdeņos, kur tā jau ir obligāta prasība. Tāpēc jāizstrādā citas pieejas un kritēriji, ko izmantot "problēmas" definēšanai. Viens no ES-RP rīcības punktiem paredz Komisijai lūgt attiecīgo zinātnisko iestādi atjaunināt esošo informāciju un izpētīt iespējamos kritērijus un to, vai problēmas definēšanā un pārvaldības mērķu noteikšanā var izmantot bioloģiskos indikatorus (piemēram, PBR[37] vai BPUE[38]). 3.3. Pētniecība, apmācība, izglītība un informētības palielināšana FAO paraugprakses tehniskajās vadlīnijās[39] ir uzsvērta pētniecības nozīmība, jo īpaši ietekmes mazināšanas pasākumu (tie ir jebkura rīcības plāna daļa) izstrādes jomā. Šādai pētniecībai būtu jāveicina inovācija sadarbībā ar zvejniecības jomu, zinātniekiem, vides aizsardzības NVO un resursu izmantojuma vadītājiem. Tai jābalstās uz stabila zinātniska pamata, bet jāapsver arī tas, kā iegūtos rezultātus vislabāk pārvērst ietekmes mazināšanas pasākumos. FAO uzsver arī nepieciešamību veidot izglītības un apmācības programmas, lai palielinātu zvejnieku, zvejniecības pārstāvošo organizāciju un citu attiecīgo aprindu informētību par nepieciešamību pievērsties jūrasputnu netīšās sagūstīšanas problēmai. ES līmenī ļoti svarīga nozīme šo programmu izstrādē ir reģionālajām konsultatīvajām padomēm, kamēr starptautiskajā līmenī ES atbalstīs tādu informācijas un izglītības programmu veidošanu un pilnīgošanu, kuru mērķauditorija ir zvejnieki prioritārajos jūrasputnu netīšas sagūstīšanas apgabalos. Pētniecības, apmācības, izglītības un informētības palielināšanas pasākumi visi ir neatņemama ES-RP sastāvdaļa. 3.4. ES-RP paredzētā rīcība I pielikumā kopā ar katru izvirzīto konkrēto mērķi ir nosauktas ES-RP paredzētās darbības, atbildīgie par katru darbību un norādīts izpildes grafiks. 3.5. Ziņošana un izpildes novērtēšana ES-RP paredzēts, ka dalībvalstīm reizi divos gados jāziņo Komisijai par novērotajiem jūrasputnu netīšas sagūstīšanas gadījumiem atkarībā no zvejniecības un izmantotā zvejas rīka, par veiktajiem ietekmes mazināšanas pasākumiem un par šo pasākumu iedarbīgumu. Komisija sadarbībā ar attiecīgo zinātnisko iestādi izstrādās ziņošanas standartformātu, lai dalībvalstīm atvieglotu informācijas sniegšanu Komisijai, turklāt šo formātu varēs izmantot, lai uzlabotu datu pieejamību plašai sabiedrībai. Pamatojoties uz šiem ziņojumiem, Komisija pēc ziņošanas otrās kārtas veiks ES-RP starpposma novērtējumu un sagatavos paziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par šā rīcības plāna īstenošanu. Šajā procesā pēc vajadzības tiks pieaicinātas attiecīgas zinātniskās iestādes. Konkrēti ICES būtu jānovērtē attiecīgo sugu populācijas lielums un netīšās sagūstīšanas apjomi. Šādus populāciju datus ICES regulāri izskata jūrasputnu ekoloģijas darba grupā (WGSE). Tas ļautu iegūt populāciju datus, ko izmantot salīdzinājumam ar netīšas sagūstīšanas apjomiem, un novērtēt problēmas apmēru katrai atsevišķai sugai un zvejniecībai. Komisija pēc ziņošanas ceturtās kārtas (t. i., pēc astoņiem īstenošanas gadiem) veiks ES-RP pilnīgu pārskatīšanu un plānu attiecīgi atjauninās. Šī pārskatīšana notiktu tajā pašā laikā, kad saskaņā ar MSFD līdz 2020. gadam jūras ekosistēmās jāsasniedz labs vides stāvoklis. Saskaņā ar Putnu direktīvas 12. pantu dalībvalstīm reizi trijos gados jāziņo par to valsts tiesību aktu izpildi, kas pieņemti saskaņā ar minēto direktīvu. Kad dalībvalstis vērtēs rīcības plāna iedarbīgumu, vajadzības gadījumā tās varētu izmantot šos ziņojumus kā datu avotu, piemēram, jūrasputnu populāciju lieluma novērtēšanā. 4. SECINĀJUMI ES-RP ietver tādus savstarpēji ļoti atšķirīgus elementus kā ieteicamo rīcību, esošo noteikumu stingrības pastiprināšanu un konkrētu elementu iekļaušanu turpmākajās regulās. Dažus pasākumus var īstenot Savienības līmenī, kamēr citi jāveic dalībvalstīm vai jāapstiprina RZPO. ES-RP turklāt paredzēta gan konkrēta rīcība, ko var īstenot tūlīt, gan pasākumi, kurus izpilda ilgākā laika posmā, pamatojoties uz pieejamajiem faktiem un zinātniskajiem ieteikumiem. Tāpēc ES-RP īstenošanas grafiks būs atkarīgs no visu ieinteresēto personu veikuma. Komisija iesniedz šo ES-RP Padomei un Parlamentam, un mudina to apstiprināt pilnībā. I pielikums ES-RP darbību saraksts 1. konkrētais mērķis: identificēt un novērst to pašreizējo pārvaldības pasākumu trūkumus un nepilnības, ko īsteno ES ūdeņos un ūdeņos, kas nav ES ūdeņi Darbība || Atbildīgais || Termiņš Izpētīt, kādus kritērijus varētu izmantot jūrasputnu netīšas sagūstīšanas problēmas definēšanai || Komisija kopā ar attiecīgo zinātnisko iestādi || 2013. gada 1. ceturksnis Turpināt ĪAT tīkla veidošanu, tostarp izmantojot PNT, lai noteiktu jauniekļaujamās teritorijas || Dalībvalstis, Komisija || Notiek nepārtraukti Turpināt zvejniecības pārvaldības pasākumu izstrādi un īstenošanu, lai aizsargātu jūrasputnus saskaņā ar Putnu direktīvu noteiktajās ĪAT, citās aizsargājamās jūras teritorijās, tostarp tajās, kas izveidotas aizjūras zemēs un teritorijās, kā arī PNT, un vajadzības gadījumā paplašināt tās || Dalībvalstis, Komisija || Notiek nepārtraukti Pārskatīt pašreizējos RZPO noteiktos monitoringa un ietekmes mazināšanas pasākumus jūrasputnu aizsardzībai un novērtēt to izpildi || Dalībvalstis, Komisija, RZPO, LDRAC || Notiek nepārtraukti Tieši un ar FAO starpniecību mudināt RZPO izstrādāt pašām savus nacionālos/reģionālos rīcības plānus saskaņā ar FAO paraugprakses tehniskajām vadlīnijām || Komisija, RZPO || Notiek nepārtraukti Iespēju robežās nodrošināt, ka ietekmes mazināšanas pasākumus, kurus veic ES kuģi, kas zvejo trešo valstu ūdeņos, veic arī trešo valstu karoga kuģi, kas pieder dalībvalstī darbojošamies īpašniekam vai operatoram vai ko kontrolē šāds īpašnieks vai operators || Komisija, dalībvalstis, RZPO, LDRAC || Notiek nepārtraukti Ierosināt īpašu ieteikumu Piekrastes valstu nolīgumā, lai trešo valstu kuģi, kas darbojas ES ūdeņos, veiktu ietekmes mazināšanas pasākumus un ziņotu par jūrasputnu netīšas sagūstīšanas gadījumiem || Komisija || Vēlākais līdz 2013. gada beigām 2. konkrētais mērķis: vākt datus, kas nepieciešami, lai noteiktu jūrasputnu netīšas sagūstīšanas apjomus, jo īpaši zvejniecībās un apgabalos tādos ES ūdeņos un ūdeņos, kas nav ES ūdeņi, par kuriem informācijas ir maz, tā nav pierādāma un/vai tās nav nemaz Darbība || Atbildīgais || Termiņš Pārskatīt pieejamos datus par jūrasputnu netīšu sagūstīšanu, validēt informācijas avotus un noteikt zvejniecības, vajadzības gadījumā veikt turpinājuma pasākumus un sīkāku izpēti || Dalībvalstis, Komisija kopā ar attiecīgo zinātnisko iestādi || Vēlākais līdz 2013. gada beigām Izmantot piesardzīgu pieeju, ja informācijas par jūrasputnu netīšu sagūstīšanu trūkst vai ja tā ir nekonkrēta, un rūpīgāk uzraudzīt zvejniecības, kuras pieder pie šīs kategorijas (īstermiņā jānodrošina novērotāju klātbūtne vismaz 10 % gadījumu) || Dalībvalstis || Atkarībā no sākotnējā novērtējuma Nodrošināt, ka novērotāji, kurus parastajā kārtībā izvieto uz kuģiem, kas darbojas ārējos ūdeņos, precīzi reģistrē jūrasputnu netīšas sagūstīšanas gadījumus || Dalībvalstis, RZPO || Notiek nepārtraukti Nodrošināt, ka novērotāju savāktos datus iesniedz attiecīgās RZPO sekretariātam un Komisijai, lai šādi atvieglotu novērotāju programmā savākto datu analīzi || Dalībvalstis, RZPO, Komisija || Notiek nepārtraukti Izstrādāt ziņošanas standartformātu, lai brīvprātīgi reģistrētu jūrasputnu netīšas sagūstīšanas gadījumus, un turēt datubāzi par jūrasputnu netīšas sagūstīšanas gadījumiem ES zvejniecībās, pamatojoties uz dalībvalstu sniegto informāciju || Komisija kopā ar ICES || 2012. gada beigas Apsvērt iespēju iekļaut jūrasputnu monitoringu jaunajā datu vākšanas sistēmā || Komisija || 2014. gada sākums 3. konkrētais mērķis: īstenot ietekmes mazināšanas pasākumus, ja ir informācija par jūrasputnu netīšas sagūstīšanas gadījumiem Darbība || Atbildīgais || Termiņš Īstenot āķu jedu zvejniecībās pārbaudītus ietekmes mazināšanas pasākumus Gran Sol, Vidusjūras reģionā un ūdeņos, kas nav ES ūdeņi (kur tas vēl nav obligāti). Šajās zvejniecībās izmantot vismaz divus no šādiem ietekmes mazināšanas pasākumiem: – zvejas rīku izvietošana nakts laikā ar minimālu klāja apgaismojumu, – putnu atbaidīšanas auklas (karekļu virtenes), – virvju noslogošana. Ietekmes mazināšanas pasākumiem jāatbilst minimālajiem tehniskajiem standartiem, kā noteikts Birdlife International un ACAP vadlīnijās[40] || Komisija, dalībvalstis, RZPO || Vēlākais līdz 2013. gada beigām Veicināt ietekmes mazināšanas pasākumu pieņemšanu starptautiskā līmenī, ja tas vajadzīgs un vēl nav izdarīts || Komisija || Notiek nepārtraukti Novērtēt un īstenot ietekmes mazināšanas pasākumus stacionāro zvejas rīku zvejniecībās Baltijas jūrā un Ziemeļjūras austrumu un rietumu daļā, kur jūrasputnu netīšas sagūstīšanas gadījumi ir labi dokumentēti || Dalībvalstis || Vēlākais līdz 2013. gada beigām Ieteikt uz visiem kuģiem izmantot zivju atkritumus un izmetumus saskaņā ar labākās prakses vadlīnijām[41] || Dalībvalstis || Vēlākais līdz 2013. gada beigām Pamatojoties uz RZPO darbības pārskatiem, iesniegt priekšlikumus par ietekmes papildu mazināšanas pasākumiem un labāku monitoringu RZPO satvarā || Komisija, dalībvalstis, RZPO, LDRAC || Notiek nepārtraukti Ierosināt attiecīgu ietekmes mazināšanas pasākumu iekļaušanu tehnisko pasākumu regulā, kas tiek izstrādāta saistībā ar KZP reformu, kā arī nodrošināt konkrētu pasākumu iekļaušanu daudzgadu plānos, attiecīgā gadījumā un atkarībā no steidzamības pakāpes nosakot tos par prioritāti || Komisija || No 2016. gada pēc jaunas tehnisko pasākumu regulas pieņemšanas un daudzgadu plānu izstrādes Mudināt dalībvalstis transponēt ES-RP valsts tiesību aktos || Komisija, dalībvalstis || Vēlākais līdz 2013. gada beigām Nodrošināt pietiekamus līdzekļus, jo īpaši līdzfinansējumu EZF un jaunā EJZF līdzekļu apguvei, lai izstrādātu, testētu un ieviestu ietekmes mazināšanas pasākumus || Dalībvalstis || EZF: tūlīt. EJZF: vēlākais līdz 2014. gada beigām 4. konkrētais mērķis: nodrošināt zvejniekiem izglītību un apmācību par ietekmes mazināšanas pasākumu veikšanu un to lietderību un par netīši sagūstītu jūrasputnu sugu noteikšanu ziņošanas vajadzībām Darbība || Atbildīgais || Termiņš Organizēt seminārus, lai informētu ieinteresētās personas par ES-RP || Komisija || 2013. gada 1. ceturksnis Veicināt ietekmes mazināšanas pasākumu pieņemšanu, lai samazinātu jūrasputnu netīšu sagūstīšanu, un palīdzēt zvejniekiem un zvejas novērotājiem adresētu mācību programmu izstrādē, jūrasputnu sugu noteicēju un citu noderīgu materiālu sagatavošanā un izplatīšanā || Dalībvalstis, NVO, RKP || Notiek nepārtraukti Nodrošināt pietiekamus līdzekļus, jo īpaši līdzfinansējumu EZF un jaunā EJZF līdzekļu apguvei, lai īstenotu izglītības un informētības palielināšanas pasākumus || Dalībvalstis || Notiek nepārtraukti Turpināt apmācības, izglītības un informētības palielināšanas pasākumus kuģiem, kas darbojas ārējos ūdeņos || NVO, RZPO || Notiek nepārtraukti Paplašināt informētību veicinošo pasākumu adresātu loku, piedāvājot tos citām ieinteresētajām personām un plašai sabiedrībai || Komisija, NVO || Notiek nepārtraukti 5. konkrētais mērķis: rosināt pētniecību par praktiskiem un iedarbīgiem visu to zvejas rīku ietekmes mazināšanas pasākumiem, kas ietekmē jūrasputnus Darbība || Atbildīgais || Termiņš Rosināt pētniecību, izmantojot ES finansējuma programmas (piemēram, Septīto pamatprogrammu, LIFE), lai izstrādātu praktiskus un iedarbīgus ietekmes mazināšanas pasākumus un novērtētu šo pasākumu efektivitāti un uzlabotu esošās tehnoloģijas un praksi. Īstermiņā uzsvars jāliek uz ietekmes mazināšanas pasākumu izstrādi stacionāro zvejas rīku zvejniecībām || Komisija, dalībvalstis, RKP, NVO || Notiek nepārtraukti Turpināt pētniecību par alternatīvu zvejas rīku izstrādi, lai pārvarētu zvejas radīto kaitīgo ietekmi uz ĪAT un lai attiecīgi atvieglotu piekļuvi zvejas iespējām || Dalībvalstis, RKP, NVO || Notiek nepārtraukti Ja jūrasputnu netīšas sagūstīšanas monitorings tiek iekļauts ES daudzgadu datu vākšanas programmā 2014.–2020. gadam, novērtēt, kā jaunās elektroniskās monitoringa tehnoloģijas varētu tikt izmantotas jūrasputnu netīšas sagūstīšanas monitoringā, un vajadzības gadījumā nodrošināt to ieviešanu || Dalībvalstis, RKP, NVO || 2014. gads Nodrošināt pietiekamus līdzekļus, jo īpaši līdzfinansējumu EZF un jaunā EJZF līdzekļu apguvei, lai atvieglotu ietekmes mazināšanas pasākumu ieviešanu un testēšanu un arī papildu monitoringu zvejniecībās, kurās ir aizdomas par jūrasputnu netīšu sagūstīšanu || Dalībvalstis || EZF: tūlīt. EJZF: vēlākais līdz 2014. gada beigām II pielikums Attiecīgo jūrasputnu sugu nosaukumi latīņu valodā Baleāru vētrasputns || Puffinus mauretanicus Tumšais vētrasputns || Puffinus griseus Vidusjūras vētrasputns || Puffinus yelkouan Oduāna kaija || Larus audouinii Dzeltenknābja vētrasputns || Calonectris diomedea Melngalvas kaija || Larus melanocephalus Trīspirkstu kaija || Rissa tridactyla Svilpējalks || Cepphus grylle Parastais vētrasputns || Puffinus puffinus Vidusjūras kaija || Larus michahellis Ķilde || Fulmarus glacialis Lielais vētrasputns || Puffinus gravis Ziemeļu sulla || Morus bassanus Gārgaļu dzimtas sugas || Gaviidae spp. Dūkuru dzimtas sugas || Podicipedidae spp. Gauras || Merginae spp. Nirējpīles || Aythyinae spp. Alku dzimtas sugas || Alcidae spp. Jūraskraukļu dzimtas sugas || Phalacrocoracidae spp. Stellera pūkpīle || Polysticta stelleri Brūnkakla gārgale || Gavia stellata Melnkakla gārgale || Gavia arctica Ragainais dūkuris || Podiceps auritus Mazā gaura || Mergellus albellus Ibērijas tievknābja kaira || Uria aalge ibericus Cekulainais jūraskrauklis || Phalacrocorax aristotelis Albatrosu dzimtas sugas || Diomedeidae spp. Vētrasputni un lielie vētrasputni || Procellaria un Macronectes spp. [1] FAO, 1999. International Plan of Action for reducing incidental catches of seabirds in longline fisheries. Roma, FAO, 1999., 1.–11. lpp. [2] ICES Advice 2008, Book 1, 1.5.1.3. Interactions between fisheries and seabirds in EU waters [Zvejniecība un jūrasputni ES ūdeņos]. ICES, 2008. Jūrasputnu ekoloģijas darba grupas (WGSE) ziņojums, ICES CM2008/LRC:05., 99 lpp. [3] ICES, 2009. Jūrasputnu ekoloģijas darba grupas (WGSE) ziņojums, 2009. gada 23.–27. marts, Brige (Beļģija). ICES CM2009/LRC:10., 91 lpp. ICES, 2010. Jūrasputnu ekoloģijas darba grupas (WGSE) ziņojums, 2010. gada 15.–19. marts, Kopenhāgena (Dānija). ICES CM2010/SSGEF:10., 77 lpp. [4] Anderson O.R.J., Small C.J., Croxall J.P., Dunn E.K., Sullivan B.J. Yates O. and Black A. 2011. Global seabird bycatch in longline fisheries. Endangered Species Research Vol. 14:91-106. [5] Āķu jedas ir zvejas rīks, kas sastāv no virves (jedas), pie kuras piestiprinātas daudzas īsākas virves ar āķiem un ēsmu. Āķu jedas var būt nostiprinātas uz grunts vai dreifējošas. [6] Stacionārs zvejas rīks ir tāds, kura izmantošanai zvejas darbībā nav vajadzīga zvejas rīka aktīva kustība. Šādi zvejas rīki sastāv no viena vai vairākiem atsevišķiem tīkla linuma gabaliem, kas savienoti ar augšējo, apakšējo virvi un savienotājvirvi un var būt aprīkoti ar gremdējošu un peldspēju nodrošinošu aprīkojumu un navigācijas zīmēm. [7] Tralis ir zvejas rīks, ko aktīvi velk viens vai vairāki zvejas kuģi un ko veido konusa vai piramīdas formas pamatdaļa, kuru noslēdz āmis. [8] Riņķvads ir apņemošs zvejas rīks, kurš izgatavots no tīkla linuma un kuru apakšdaļā savelk ar riņķvada savilcējtrosi, kas stiepjas cauri riņķiem, kuri piestiprināti apakšējai virvei, tādējādi ļaujot savilkt un noslēgt tīkla linumu. [9] Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīva 2009/147/EK par savvaļas putnu aizsardzību. [10] http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/studies/indez_en.htm. [11] Žydelis, R., Bellebaum, J., Österblom, H., Vetemaa, M., Schirmeister, B., Stipniece, A., Dagys, M., van Eerden, M. and Garthe, S. 2009. Bycatch in gillnet fisheries- An overlooked threat to waterbird populations. Biological Conservation, 142: 1269-1281. [12] ACAP 2009. Novērtējumi par sugām: pieejami www.acap.aq/acap-species. [13] Antarktikas ūdeņu dzīvo resursu saglabāšanas komisija. [14] Starptautiskā Atlantijas tunzivju saglabāšanas komisija. [15] Indijas okeāna tunzivju komisija. [16] http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/studies/indez_en.htm. [17] Melvin, E.F., Parrish, J.K. and Conquest, L.L. 1999. Novel tools to reduce seabird bycatch in coastal gillnet fisheries. Cons. Biol. 13: 1386-1397. [18] Sullivan, B. J., Clark, J. Reid, K, Reid E (2009). Development of effective mitigation to reduce seabird mortality in the icefish (Champsocephalus gunnar) trawl fishery in Subarea 48.3. WG-IMAF-09-15. CCAMLR, Hobart, Australia. [19] OV L 358, 31.12.2002., 59. lpp. [20] COM(2011) 425. [21] COM(2011) 804. [22] COM(2011) 424. [23] OV L 206, 22.7.1992., 7.–50. lpp. [24] OV L 164, 25.6.2008., 19.–40. lpp. [25] OV L 309, 13.12.1993., 1. lpp. [26] COM(2011) 244. [27] Ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas spriedumu Lietā C-221/04 (71. punkts). [28] http://www.ospar.org/. [29] http://www.helcom.fi/. [30] http://www.unepmap.org/index.php?module=content2&catid=001001004. [31] http://www.tuna-org.org/Documents/TRFMO2/19%20ANNEX%205.11%20ENG.pdf. [32] OV L 179, 23.6.1998., 3.–134. lpp. [33] OV L 309, 13.12.1993., 1. lpp. [34] http://www.cms.int/about/intro.htm. [35] https://www.acap.aq/. [36] Birdlife International (2011). Faktu lapas par putniem nozīmīgām teritorijām: http://www.birdlife.org. [37] PBR ir maksimālais skaits dzīvnieku/putnu, izņemot dabīgo mirstību, kuru var atņemt no populācijas, vienlaikus ļaujot attiecīgajam krājumam sasniegt vai uzturēt optimālu ilgtspējīgu populāciju lielumu. [38] BPUE ir putnu nejaušas sagūstīšanas biežums uz zvejas piepūles vienību. [39] FAO 2008. Ziņojums pēc apspriešanās ar ekspertiem par paraugprakses tehniskajām vadlīnijām starptautisko un nacionālo rīcības plānu sagatavošanā par jūrasputniem. Bergena, Norvēģija, 2008. gada 2.–5. septembris, 46 lpp. [40] http://www.rspb.org.uk/ourwork/policy/marine/international/advocacy/mitigationfactsheets.aspx. [41] http://www.birdlife.org/seabirds/downloads/FS_13_Trawl_fisheries_warp_strike_final.pdf.