Piemēram, konverģence ir redzama praksē, izmantojot dažādas vērtēšanas procedūras atkarībā no darījumu veida un kategorijas, kā to skaidri apraksta dažas dalībvalstis .

Dalībvalstis ziņo, ka tās pastāvīgi pilnveido savus iekšējos procesus, lai atklātu un novērtētu konkrētos vides riskus. Ja šos riskus uzskata par nepieņemamiem vai nesamērīgiem, segums netiek nodrošināts. Ja riski tiek uzskatīti par pieņemamiem, eksporta kredīta atbalsts parasti ir nosacīts un pakļauts riska mazināšanas pasākumiem un to atbilstībai noteiktiem standartiem . Turklāt daudzās dalībvalstu politikas nostādnēs ņem vērā starptautiskos standartus un plašāku ES acquis. Atsauces uz ES mērķiem, standartiem un pamatnostādnēm ziņojumos liecina, ka tiek ņemti vērā gan ieteikuma, gan saistošo tiesību instrumenti, un noteikumu nozīme ir tikpat svarīga kā to formulējums.

Kopumā prakse un parakstīšanas standarti dalībvalstīs kļūst arvien līdzīgāki, jo Vienošanās par oficiāli atbalstītiem eksporta kredītiem aptver arvien vairāk jautājumu. Tomēr jāņem vērā šādas atšķirības, jo tās apgrūtina sniegt visaptverošu salīdzinājumu. Pirmkārt, dalībvalstis, izmantojot iepriekšējā punktā minētos vispārējos eksporta kredīta atbalsta veidus, ir izstrādājušas dažādas eksporta kredītu programmas. Turklāt, lai gan konkrētu produktu var piedāvāt vairākas EKA, ar to saistītie noteikumi un nosacījumi var būt dažādi. Otrkārt, eksporta kredītu programmas ietekme ir acīmredzami atkarīga arī no valsts ekonomikas īpatnībām un privāto finanšu tirgu jaudas.

Dalībvalstis arī jo īpaši atsaucas uz procedūrām, kas izklāstītas ESAO Ieteikumā par kopēju pieeju oficiāli atbalstītiem eksporta kredītiem un vides un sociālo jautājumu pienācīgu izpēti (Recommendation on Common Approaches for Officially Supported Export Credits and Environmental and Social Due Diligence) (“kopējā pieeja”), kas ir atzīts un vispārzināms instruments ESAO valstīs ar normatīvu ietekmi ārpus ESAO valstīm.

Ziņojumi norāda, ka daudzas dalībvalstis pārsniedz kopējā pieejā noteiktās prasības, lai vēl rūpīgāk pārbaudītu plašāku darījumu daļu . Papildus kopējai pieejai dalībvalstis salīdzina to arī ar citiem starptautiskiem standartiem. Šie standarti ietver Pasaules Bankas drošības politiku , ANO uzņēmējdarbības un cilvēktiesību pamatprincipus , ANO Globālā līguma principus , Starptautiskās Darba organizācijas Deklarāciju par pamatprincipiem un pamattiesībām darbā , Ekvatora principus , Starptautiskās Finanšu korporācijas Vides un sociālās darbības standartus un ESAO pamatnostādnes daudznacionāliem uzņēmumiem . Dažas dalībvalstis atsaucas arī uz klimata pārmaiņu iniciatīvām, tostarp atsaucoties uz ANO Vispārējo konvenciju par klimata pārmaiņām . Visbeidzot, dažas dalībvalstis norāda arī apņemšanos uzlabot un attīstīt spēkā esošos noteikumus.

c) Cita informācija, kas iekļauta gada darbības ziņojumos

Papildus informācijai, kas jau izklāstīta iepriekš 3. punkta a) un b) apakšpunktā, 21 gada darbības ziņojums liecina arī par to, ka dalībvalstis ir attīstījušas eksporta kredītu politiku plašāk saistībā ar vidi, kukuļošanas apkarošanu un ilgtspējīgu to valstu kreditēšanu, kurās ir zemi ienākumi. Svarīga, bet ne neaizstājama loma, ir trim ESAO ieteikumiem . Trīs dalībvalstis, proti, Bulgārija, Horvātija un Rumānija, kas nav ESAO dalībvalstis, piemēro šos instrumentus vai plāno to darīt. Rumānija un Horvātija piemēro kopējo pieeju un ESAO Ieteikumu par kukuļošanu, savukārt Bulgārija ir īstenojusi ESAO Ieteikumu par kukuļošanu.

Daudzas dalībvalstis norāda, ka “kopējā pieeja” tiek piemērota ārpus ESAO noteiktās darbības jomas . Kopumā šķiet, ka dalībvalstis ir noteikušas tālejošākus mērķus, apkarojot kukuļošanu un korupciju, ieviešot jaunus atbilstības pasākumus, lai pastiprinātu kukuļošanas un korupcijas apkarošanas politiku. Daudzas dalībvalstis pirms atbalsta piešķiršanas pieprasa apdrošinātajam paziņojumu par kukuļošanas novēršanu, kurā skaidri norādīts, ka kukuļošanas konstatējuma gadījumā segums tiek automātiski atzīts par spēkā neesošu. Arvien vairāk dalībvalstu uzsver arī to, ka ir svarīgi veikt uzraudzību un iesaistīties dialogā ar bankām un finanšu iestādēm par paraugprakses politiku attiecībā uz kukuļošanas apkarošanas pasākumiem.

Turklāt dalībvalstis aizvien biežāk min papildus politikas mērķus vai apsvērumus, kas papildina kopējo pieeju. Piemēram, sociālā ilgtspēja un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas novēršana . Vairākos gadījumos attiecīgās EKA pašas ir izstrādājušas attiecīgus instrumentus. Šeit par piemēru varētu minēt korporatīvās sociālās atbildības politiku , kas parasti prasa ne tikai iekšējos centienus, bet arī ciešu dialogu ar EKA klientiem.

Vides aizsardzības jomā jauna tendence ir pastiprināta pievēršanās ilgtspējai un emisiju mazināšanai. Līdzīgi kā iepriekšējos ziņojumos, daudzas dalībvalstis uzsvērušas cilvēktiesību īpašo nozīmi. Praktiski visos ziņojumos pausts atbalsts cilvēktiesību dimensijas stiprināšanai saskaņā ar jauno kopējo pieeju.

Daudzas dalībvalstis papildus kopējai pieejai ir izstrādājušas savus īpašus kukuļošanas un korupcijas apkarošanas instrumentus, piemēram, pasākumus trauksmes cēlēju aizsardzībai . Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanas pasākumi , kā arī terorisma finansēšanas novēršana tiek minēti kā prioritāte.

Šķiet, ka dalībvalstu politikas nostādnes konverģējas, ko (kā viens piemērs) apliecina arī stingra turēšanās pie Pasaules Bankas un Starptautiskā Valūtas fonda prasībām, ko daudzas dalībvalstis minējušas attiecībā uz ilgtspējīgu to valstu kreditēšanas praksi, kurās ir zemi ienākumi.

Turklāt dalībvalstis vēlas nodrošināt, ka EKA darbojas pēc iespējas pārredzami, vienlaikus ievērojot konfidencialitāti, kas var būt nepieciešams dažos komercdarījumos. Tāpat kā iepriekšējos gados dalībvalstis īpaši pievērsās šim jautājumam savos 2018. gada darbības ziņojumos .

Pamatojoties uz ziņojumiem, šķiet, ka ESAO kopējā pieeja ir integrēta dalībvalstu eksporta kredītu politikā. Turklāt šķiet, ka dalībvalstis pārsniedz kopējā pieejā noteiktās prasības, savā starpā apmainoties ar paraugpraksi un novērtēšanas metodiku. Kopējā pieeja arvien vairāk tiek uzskatīta par minimālo standartu. Daudzās jomās dalībvalstis piemēro savus papildpasākumus, lai nodrošinātu, ka eksporta kredītu atbalsts pieejams tikai tiem darījumiem, kas atbilst stingram standartu kopumam, sākot no vides un beidzot ar sociālajiem aspektiem.

d) EKA atbilstība Savienības mērķiem un saistībām

Lai uzlabotu pārredzamību ES līmenī, dalībvalstīm saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1233/2011 ir pienākums Komisijai iesniegt gada darbības ziņojumu, kurā, ievērojot valsts tiesisko regulējumu, sniegta tāda konkrēta finansiālā un darbības informācija par to eksporta kredītu jomas darbībām, kura ietver arī informāciju par to, kā tiek apzināti vides riski.

Saskaņā ar I pielikuma 3. punktu “Komisija, pamatojoties uz šo informāciju, Eiropas Parlamentam sagatavo gada pārskatu, iekļaujot novērtējumu par EKA atbilstību Savienības mērķiem un saistībām”.