KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS, IETEKMES NOVĒRTĒJUMA KOPSAVILKUMS Pavaddokuments dokumentam Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par Eiropas Vistrūcīgāko personu atbalstīšanas fondu /* SWD/2012/0351 final */





1. Ievads un procedurālie jautājumi Stratēģijā “Eiropa 2020” Eiropas Savienība ir izvirzījusi mērķi par vismaz 20 miljoniem samazināt to cilvēku skaitu, kurus apdraud nabadzības vai sociālās atstumtības risks. Tomēr daudzās dalībvalstīs nabadzība un sociālā atstumtība arvien pieaug un raisa bažas par sociālajām sekām katram cilvēkam atsevišķi un sabiedrībai kopumā. Dalībvalstu vēlme un spēja atbalstīt tos, kuri mūsu sabiedrībā ir atstumto lomā, daudzos gadījumos ir samazinājusies, kaut arī vajadzība pēc šāda atbalsta aizvien pieaug. Bieži izskan apgalvojumi, ka par šādu notikumu gaitu ir (līdz-)atbildīgi Eiropas līmenī pieņemti lēmumi. Lai lietderīgi izmantotu toreizējo lauksaimniecības pārprodukciju, 1987. gadā tika izveidota ES pārtikas izdalīšanas programma vistrūcīgākajām personām (VTP programma). Gaidāmais intervences krājumu trūkums vai vismaz lielā neprognozējamība attiecībā uz laikposmu no 2011. līdz 2020. gadam ir atņēmis VTP programmai sākotnējo pamatojumu, un no 2013. gada beigām tā vairs netiks turpināta. Tomēr materiālā palīdzība vistrūcīgākajām personām joprojām ir vajadzīga. Priekšlikumā par nākamo daudzgadu finanšu shēmu Komisija to ņēmusi vērā un atvēlējusi EUR 2,5 miljardu budžetu. Galvenais Savienības instruments nodarbināmības atbalstam, cīņai pret nabadzību un sociālās iekļautības veicināšanai ir un paliks Eiropas Sociālais fonds (ESF). Juridiskā analīze liecina, ka nepieciešams atsevišķs instruments, jo ESF tiesiskajā pamatā (LESD 162. pants) prasīta pietiekami cieša saikne starp atbalstītajām darbībām un nodarbinātību vai mobilitāti. Šajā ietekmes novērtējumā tiek apskatīta virkne intervences pasākumu, kuri varētu saņemt Eiropas Vistrūcīgāko personu atbalstīšanas fonda (FEAD) atbalstu. 2. Apspriešanās Diskusijas Padomē un Eiropas Parlamentā, ar pilsonisko sabiedrību un vietējām iestādēm par pašreizējām palīdzības formām VTP programmas ietvaros ir sniegušas vērtīgu ieskatu un idejas nākotnei. Pēc Vispārējās tiesas 2011. gada 13. aprīļa nolēmuma ierosinātais būtiskais finansējuma samazinājums, ko 2012. gadā sniedz VTP shēmas ietvaros, izraisīja plašu negatīvu reakciju. Daudzi uzsvēra atbalsta svarīgumu un lūdza shēmu turpināt pieaugošu vajadzību laikā. Lielas labdarības un pilsoniskās sabiedrības organizācijas, kas pārstāv pārtikas bankas, kā arī organizācijas, kas strādā ar bērniem un bezpajumtniekiem, ir atkārtoti paudušas, ka nepieciešams turpināt atbalstu arī pēc 2013. gada, un ir sazinājušās ar dalībvalstu pārstāvjiem kā arī ar Eiropadomes priekšsēdētāju. Palīdzības turpināšanu atbalsta arī vietējās iestādes. Lai apspriestos, tika sasauktas divas sanāksmes ar jumta organizāciju apvienību, kas pārstāv ne tikai saņēmējinstitūcijas, bet arī faktiskos galīgos saņēmējus. Kopumā organizācijas atzinīgi vērtēja iespējamo instrumenta darbības jomas paplašināšanu, ietverot tajā ne tikai pārtikas palīdzību un uz cilvēku orientētas pieejas ideju, taču asociācijas pauda nožēlu par samazināto budžetu. Dalībvalstu viedokļi par šādu instrumentu ir dalītas: septiņas dalībvalstis apgalvo, ka pārtikas atbalsts ir sociālās politikas jautājums un atrodas valsts kompetencē. Citas dalībvalstis uzstājīgi atbalstīja shēmu, argumentējot ar sociāliem un politiskiem mērķiem. Trīspadsmit dalībvalstis 2011. gada decembrī publicēja paziņojumu, kurā prasīja turpināt VTP programmu pēc 2013. gada. Eiropas Parlaments atkārtoti un visās politiskajās grupās ir paudis spēcīgu atbalstu programmas turpināšanai. Vienpadsmit jumta organizācijas 2011. gada decembrī rakstiski vērsās pie komisāra un nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektora, aicinot izstrādāt ES bezpajumtniecības novēršanas stratēģiju. Vismaz puse no visām dalībvalstīm savās reformu programmās 2012. gadam minējušas bezpajumtniecību kā sociālās iekļautības politikas problēmu. Turklāt Eiropas Parlaments vispirms rakstiskā deklarācijā (2010) un tad rezolūcijā (2011) aicināja izstrādāt ES bezpajumtniecības novēršanas stratēģiju. Izaugsmes un nodarbinātības paktā, ko 2012. gada 29. jūnijā pieņēmusi Eiropadome, norādīts, ka “īstenojot konkrētām valstīm adresētos ieteikumus, dalībvalstis īpašu uzmanību pievērsīs šādiem aspektiem: [..] risināt bezdarba problēmu un efektīvi pievērsties krīzes sociālajām sekām [.. un] īstenot efektīvu rīcībpolitiku, lai mazinātu nabadzību un sniegtu atbalstu neaizsargātām iedzīvotāju grupām”. 3. Problēmas noteikšana Tā kā tiek ierosināts jauns instruments, ir būtiski raudzīties uz arvien spēkā esošo VTP programmu, kas ir vienīgā Eiropas Savienības programma, kura patlaban tiešā veidā sasniedz vistrūcīgākos cilvēkus ES. VTP programmas mērķis nekad nav bijis pilnībā atrisināt pārtikas trūkumu. Tomēr daudzējādā ziņā VTP programma ir galvenais pārtikas palīdzības avots. Apspriežu gaitā ar jumta organizācijām tās uzsvēra, ka ar VTP programmas palīdzību nodrošinātā Eiropas atbalsta prognozējamība ir būtiska to darbības sastāvdaļa. VTP programmas pārtraukšana, to neizstājot ar citu, apdraud šo acquis, un to var uztvert kā norādi uz Eiropas Savienības ieinteresētības trūkumu samilzušu sociālo jautājumu risināšanā. Pastāv ievērojams sviras efekts, jo lielāko resursu daļu pārtikas palīdzības izplatīšanā un daļu pašas pārtikas palīdzības nodrošina iesaistītās labdarības organizācijas. Kopējo mobilizēto resursu koeficients VTP programmas ieguldījumā ir aptuveni 3. Pastāv neskaidrība par to, cik lielu mērķauditorijas daļu aptver programma un kāda ir tās ietekme. Tomēr saņēmējinstitūcijas uzskata esošo atvērto pieeju mērķgrupu noteikšanai par piemērotu. Turklāt sīki izstrādāti kritēriji uzliktu lielāku administratīvo slogu un palielinātu palīdzības izmaksas, jo būtu jāpārbauda atbilsme kritērijiem. Astoņi procenti jeb aptuveni 40 miljoni Eiropas iedzīvotāju dzīvo dziļas materiālās nenodrošinātības apstākļos un nevar atļauties vairākas Eiropā par cilvēka cienīgai dzīvei nepieciešamām uzskatītas lietas. Nabadzība un sociālā atstumtība nav vienādi izplatīta visā ES. Kopumā šīs problēmas ir aktuālākas austrumu un dienvidu dalībvalstīs. Papildus jau esošās nabadzības līmeņa un sociālās atstumtības pieaugumam ekonomikas krīze ir mazinājusi arī daudzu dalībvalstu spēju saglabāt sociālos izdevumus un ieguldījumus tādā līmenī, kas ir pietiekams, lai mainītu šo negatīvo tendenci. Gaidāms, ka laikposmā no 2009. līdz 2012. gadam sociālā nodrošinājuma pabalsti natūrā lielākajā daļā dalībvalstu samazināsies atbilstoši IKP. Sociālās aizsardzības pabalstiem skaidrā naudā būtu jāsamazinās atbilstoši IKP vismaz pusē dalībvalstu. Nespēja piekļūt pienācīgas pārtikas kvalitātei pietiekamā daudzumā 2010. gadā skāra 8,7 % Eiropas iedzīvotāju. Pārtikas trūkuma skartu cilvēku skaits stabili samazinājās līdz 2009. gadam, kad tas atkal sāka pieaugt. Dalībvalstu, kā arī reģionālo un vietējo iestāžu sniegtais sociālais atbalsts gandrīz nekad nav koncentrēts tieši uz piekļuvi pārtikai, izņemot subsīdijas skolu ēdnīcām vai maltītes, ko piegādā uz mājām vecāka gada gājuma cilvēkiem vai invalīdiem. Sevišķi smaga materiālās nenodrošinātības izpausme ir bezpajumtniecība. Lai gan bezpajumtniecības apmērus ir grūti novērtēt skaitļos un dati būtu jāuzlabo, tomēr bezpajumtniecības aplēses rāda, ka 2009.–2010. gadā Eiropā 4,1 miljons cilvēku bija bez pajumtes. Bezpajumtniecība arvien pieaug. Vēl vairāk satrauc tas, ka par bezpajumtniekiem aizvien vairāk kļūst jauni cilvēki, proti, ģimenes ar bērniem, jaunieši un cilvēki no migrantu vides. Lai arī pastāv atšķirīgi NVO un valsts pakalpojumu sniedzēju uzdevumi attiecībā uz palīdzību bezpajumtniekiem Eiropā, visplašāk izplatītākais modelis ir tāds, kurā galvenā atbildība par šādu pakalpojumu īstenošanu un vadīšanu gulstas uz vietējām iestādēm un NVO ir galvenās pakalpojumu sniedzējas, kas lielu daļu finansējuma saņem no vietējām pašvaldībām. Koncentrējoties uz notikumu gaitu visās dalībvalstīs, nabadzības un sociālās atstumtības risks dažādās vecuma grupās liecina, ka krīze bieži vien pārmērīgi ir skārusi bērnus un gados jaunus pieaugušos. Eiropas Savienībā 5,9 % mājsaimniecību nevar atļauties saviem bērniem jaunu apģērbu un 4,5 % pat nav divu pāru pienācīgu apavu (ieskaitot visiem laika apstākļiem piemērotu apavu pāri). Minētie procenti atbilst aptuveni 6 miljoniem bērnu. Bērniem, kas cieš no materiālās nenodrošinātības, ir mazāk iespēju nekā viņu vienaudžiem būt sekmīgiem mācībās, būt veseliem un pieaugot pilnībā izmantotu savu potenciālu. NVO un pilsoniskās sabiedrības organizācijas dažādos veidos atbalsta bērnus, nodrošinot plašāku palīdzību nekā īpašām bērnu vajadzībām un veselības stāvoklim piemērotas pārtikas sniegšana vien. Palīdzība, piemēram, var būt saistīta ar apģērbu, atpūtu un izklaidi (piekļuve kurām daudziem nelabvēlīgos apstākļos nonākušiem bērniem arvien sagādā grūtības, taču ir būtiska viņu attīstībai) vai vecāku atbalsts (piemēram, informēšana, konsultācijas, dažkārt apvienojot šos pasākumus ar spēlēm, kurās iesaistīti bērni). ES rīcība balstās uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 174. pantu, kurā paredzēta Savienības darbība, lai "veicinātu tās vispārēju harmonisku attīstību", un 175. pantu, kurā paredzēti noteikumi īpašai rīcībai ārpus Sociālā fonda kompetences. Ņemot vērā nabadzības un sociālās atstumtības līmeni un raksturu Savienībā, ko vēl vairāk pasliktinājusi ekonomikas krīze, kā arī neskaidrību par visu dalībvalstu spēju saglabāt sociālos izdevumus un ieguldījumus tādā līmenī, kas garantētu sociālās kohēzijas turpmāku nepasliktināšanos un stratēģijas “Eiropa 2020” mērķu un uzdevumu izpildi, ir nepieciešama ES mēroga rīcība. 4. Mērķi Eiropas Vistrūcīgāko personu atbalstīšanas fonda (FEAD) vispārīgais mērķis ir veicināt, lai tiktu sasniegts stratēģijas “Eiropa 2020” mērķis samazināt nabadzību, tādējādi uzlabojot sociālo kohēziju Eiropas Savienībā. Konkrētie mērķi ir atvieglot vissmagākās nabadzības izpausmes Eiropas Savienībā un palīdzēt koordinēt centienus, un izstrādāt un ieviest instrumentus, kas veicina vistrūcīgāko personu sociālo iekļautību. Tā kā instruments tiks īstenots ar dalītu pārvaldību, ideālā gadījumā darbības mērķu noteikšanā būtu jāņem vērā atsevišķo darbības programmu ex-ante novērtējumus. Šie uzdevumi vēl jāveic. Eiropas līmenī darbības mērķi, par kuriem uzraudzības sistēmai būs jāsniedz nemainīgi dati Eiropas mērogā, ir: 1. palīdzēt trūkumā nonākušajiem ar pirmās nepieciešamības precēm; 2. panākt, lai multiplikācijas efekts būtu vismaz 2. Multiplikācijas efekts ir lēsts kā kopējo mobilizēto resursu attiecība pret ES sniegtajiem resursiem. 5. Politikas varianti Visos apspriestajos variantos īstenošana notiktu ar dalītu pārvaldību, ko īstenotu darbības programmās. Tās ierosina dalībvalstis, apstiprina Komisija, un tās ilgst septiņus gadus. Komisija veic informācijas starpniecības un uzraudzības funkcijas. Faktisko īstenošanu veic vadošās iestādes. Atkarībā no programmām vadošās iestādes vai nu organizē centralizētu izdalāmo materiālās palīdzības preču iepirkumu, vai atstāj iepirkšanu pašu saņēmējinstitūciju ziņā. Apspriestie varianti neatšķiras attiecībā uz resursu piešķiršanu dalībvalstīm. Galvenais jautājums ir jaunā instrumenta darbības joma. Varianti piedāvā diapazonu no instrumenta pēc pašreizējās VTP programmas pārtikas palīdzības izdalīšanai (1.variants) līdz pamatīgākai pārveidei. Ja tiktu izvēlēts pārtikas atbalsts (2. variants) programma varētu finansēt dažādus pasākumus vai pakalpojumus, kas tiešā veidā saistīti ar pārtikas palīdzības piegādi. Izmantojot plašas darbības jomas risinājumu (3. variants), pārtikas palīdzība vairs nebūtu vienīgais elements, bet būtu iespējami arī citi materiālā atbalsta veidi un citi atbilstoši papildpasākumi. Tie varētu būt saistīti ar bezpajumtniecību un bērnu nabadzību – divām sociālajai iekļautībai būtiskām jomām, kurās krīzes ietekmē vērojama skaidra tendence pasliktināties. Līdz šim minētās jomas nav risinātas ar citu Kopienas instrumentu, piemēram ESF, palīdzību. Papildpasākumi, kas tiešā veidā saistīti ar sniegto materiālo atbalstu, vēl vairāk stiprinātu integrētas pieejas nabadzības mazināšanai un cīņai pret sociālo atstumtību saskaņā ar Eiropas platformu cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību. VTP programmas pamatā bija saprātīga lauksaimniecības pārprodukcijas izmantošana. Intervences krājumu izmantošana turpmākajā analīzē vairs netiek apskatīta šādu tehnisku iemeslu dēļ: (i) intervences krājumu izmantošana samazina budžeta pārredzamību un mudina rīkoties saskaņā ar prognozēm par šo lauksaimniecības preču turpmāko cenu attīstību programmā, kuras mērķis ir atbalsta sniegšana vistrūcīgākajām personām Eiropas Savienībā; (ii) regulējums, kurā paredzēta intervences krājumu izmantošana, noteikti ir sarežģītāks un (iii) prognozes liecina, ka nākotnē gaidāmā intervences krājumu (ņemot vērā visus aspektus) trūkuma dēļ šāda iespēja neradīsies. Neraugoties uz to, būtu pamatoti paredzēt izvēles iespēju. Dažādu variantu ietekme ir izklāstīta un salīdzināta tālāk redzamajā tabulā. Tādējādi darbības mērķis palīdzēt trūkumā esošajiem cilvēkiem ar pirmās nepieciešamības precēm ir tieši atspoguļots atbalstīto cilvēku skaitā, kā arī tajā, vai faktiski tiek risinātas visneatliekamākās vajadzības. Multiplikācijas efekta vismaz 2 ietekmes darbības mērķis ir izteikts ar jautājumu par to, vai piedāvātie varianti spēj mobilizēt resursus un vai vispārējās administratīvās prasības ir pamatotas. Ietekme uz sociālo iekļautību un uz nodarbinātību un darba tirgu lielā mērā attiecas uz vispārējo mērķi. To uzskata par pārāk vērienīgu, kaut arī tas veido spēcīgu tiešu vai pat izmērāmu saikni starp instrumentiem un minēto ietekmi. 1. tabula. Paredzamā ietekme. || 0 variants – finansējumu nepiešķir || 1. variants – tikai pārtikas palīdzība (bāze) || 2. variants – pārtikas atbalsts || 3. variants – plaša darbības joma Atbalstīto cilvēku skaits || - Programmas nav – nav atbalstīto cilvēku || 0 Tiešā ietekme lēsta 2,1 miljons/gadā || - Tiešā ietekme lēsta 1,96 miljoni/gadā. Mazliet mazāk par bāzi, jo daži no pieejamajiem resursiem tiek tērēti papildpasākumiem. || 0 Tiešā ietekme lēsta 2,13 miljoni/gadā Sasniedzot vistrūcīgākos (vislielākā pievienotā vērtība) || - || 0 || 0 || + Uzlabotā elastība ļauj piemērotāk risināt katras DV/ reģiona vajadzības Ietekme uz sociālo iekļautību || - || 0 Tiek risināta viena nopietna nenodrošinātības problēma (pārtikas trūkums), nav garantijas, ka tā ir neatliekamākā vajadzība || + Tā pati mērķgrupa, taču efektīvāks piedāvājums || ++ Piemērotāka neatliekamāko vajadzību risināšana varētu uzlabot sociālo iekļautību Nodarbinātība un darba tirgus || ?? 0 varianta ietekme uz nodarbinātību un darba tirgu ir atkarīga no naudas izlietojuma. Ja šai shēmai paredzētā nauda nonāktu ESF, iespējams, būtu neitrāla vai pozitīva ietekme uz nodarbinātību un darba tirgu. || 0 || + Pārtikas palīdzības un citu aktivizēšanas pasākumu kombinēšana, kas sekotu atbalsta ķēdei, varētu efektīvāk izraisīt nodarbinātību. || + Salīdzinājumā ar 2. variantu daži dalībnieki var tikt vēl vairāk attālināti no darba tirgus (piemēram, bērni). Tomēr to varētu atsvērt lielāks elastīgums vietējo situāciju risināšanā. Kopējā sociālā ietekme || ? Tas atkarīgs no resursu sadalījuma citām programmām, bet droši vien, salīdzinājumā ar bāzi tā kopumā varētu būt negatīva. || 0 || + || ++ Resursu mobilizācija || - Līdz ar programmas pārtraukšanu tiktu apgrūtināti brīvprātīgi ieguldījumi. || 0 || + || ++ Administratīvā sarežģītība un pārredzamība. || + Programmas nav – nav administrācijas (neņemot vērā, ka bez programmas šiem cilvēkiem vēl būtu vajadzīgs atbalsts, ko būs grūtāk organizēt). || 0 || - Tā kā 2. variants atbilst plašākai darbības jomai, tajā atspoguļota pieaugoša pārvaldes sarežģītība. Pieaug arī iespējamā pārklāšanās ar citām shēmām, piemēram, ESF. || -- Tie paši apsvērumi, kas attiecas uz 2. variantu, taču ar lielāku sarežģītību, jo pasākumu diapazons ir vēl plašāks, vismaz tad, ja programma strādā vairāk nekā vienā virzienā. Kopējā ekonomiskā ietekme || ? Ļoti atkarīga no jautājuma, kā citādi šie cilvēki saņemtu atbalstu. || 0 || + || ++ Ietekme uz vidi || - || 0 || + || + Paskaidrojums: bāze 0; - sliktāk nekā bāze; + labāk nekā bāze; -- sliktāk nekā -; ++ labāk nekā + Balstoties uz pieredzi, kas gūta no līdzšinējās atbalsta programmas, iespējams prognozēt, ka šī programma ļaus katru gadu palīdzēt aptuveni 2 miljoniem cilvēku atkarībā no apspriestajiem variantiem. Tas atbilst aptuveni 5 % iedzīvotāju, kas dzīvo dziļas materiālās nenodrošinātības apstākļos. Tomēr patiesais pārklājums varētu būt vismaz divreiz lielāks, jo šajā aplēsē nav ņemta vērā citu resursu mobilizācija no valsts un privātiem avotiem. Tie bieži vien vairāk kā divkāršo kopējos pieejamos resursus. Turklāt dziļā materiālā nenodrošinātībā esošas personas var uzskatīt tikai par ļoti vispārīgu mērķauditorijas raksturojumu. To izmanto tikai tad, ja trūkst labāka. Tikai daļa tiešām kvalificējas palīdzības saņemšanai saskaņā ar jebkuru no apspriestajiem variantiem. Sagaidāms, ka FEAD sociālā ietekme sniegsies tālāk. Platformas izveide, ap kuru darbinieki varēs apmainīties ar informāciju un pieredzi, sniegs ievērojamu labumu daudzām ieinteresētajām personām attiecībā uz procesiem. Uz pierādījumiem balstītā un uz vidēju līdz ilgu termiņu orientēta FEAD īstenošana, izmantojot darbības programmas, arī veicinās dialogu starp dažādām ieinteresēto personu grupām un nākotnē atbalstīs stratēģisku pieeju. Piegādes mehānismu uzlabojumiem (jo īpaši vienkāršojot un samazinot administratīvo slogu) būtu jānodrošina procesa ietekmes nemainīgs nozīmīgums. FEAD būs praktiska dialoga nodrošināšanas instruments starp Eiropas prioritātēm un sociālās kohēzijas politikas novirzieniem. FEAD ietekme uz vidi tiek pamatā saistīta ar preču izplatīšanu un atkritumu samazināšanu. Oglekļa dioksīda emisiju samazināšanas skaitļi norāda uz diapazonu no 0,5 līdz 1,0 t CO2 samazinājumu uz tonnu pārtikas. Kopumā iespējams secināt, ka pārtikas palīdzībai ir pozitīva ietekme uz vidi salīdzinājumā ar situāciju, kurā pārtikas palīdzība netiek sniegti. 1. variants (tikai pārtikas palīdzība) līdz 3. variants (plaša darbības joma) atbilst pārtikas palīdzības apjoma samazināšanai un tādējādi arī oglekļa dioksīda emisiju samazināšanai (no 573 000 uz 400 000 t). Organizējot pasākumus pret pārtikas izšķiešanu un veicinot pārstrādi saskaņā ar instrumentu, 2. un 3. variants daļēji vai kopumā var kompensēt šo ietekmi. Lai arī ierobežota, oglekļa dioksīda emisiju samazināšana nav niecīga. Priekšroka tiek dota 3. variantam, pamatojoties uz to, ka tas ļaus dalībvalstīm labāk pielāgot intervenci savām vajadzībām. Papildpasākumiem būtu jānodrošina arī lielāka sasniegto rezultātu ilgtspēja. 6. Uzraudzība un novērtēšana Programma tiks īstenota ar dalītas pārvaldības palīdzību. Konkrēti palīdzības sniegšanas virzieni un saikne ar esošajiem sociālā palīdzības instrumentiem dažādās valstīs būtiski atšķirsies. Turklāt faktisko atbalstu saņemošas iestādes lielā mērā paļaujas uz brīvprātīgo darbu un ziedojumiem. Tādēļ pēc iespējas jāvairās no smagu ziņošanas pienākumu uzkraušanas šādām iestādēm. Šīm organizācijām par savu darbu tāpat būs jāinformē ne tikai Komisija, bet arī citi sponsori un brīvprātīgie, lai uzturētu viņu motivāciju. Nosakot ierobežotu darbības pamatvirzienu skaitu, par katru no šiem virzieniem katru gadu būtu jāspēj ziņot ar dažiem kopīgiem ieguldījuma un iznākuma rādītājiem. Šādu pamata ikgadēju ziņošanu vismaz divreiz īstenošanas posmā papildinās strukturēti apsekojumi. Apsekojumu mērķi būs: 1. sniegt ieskatu saņēmēju sabiedrības struktūrā; 2. ieguldījumu natūrā, kas nav preces, nozīmīguma izvērtēšana; 3. datu vākšana par sniegtās palīdzības tūlītēju ietekmi uz palīdzību saņēmušajām personām. Minētie apsekojumi veidos pamatu darbības programmu efektivitātes, iedarbīguma un ietekmes novērtēšanai.