LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 227/7

Uzklausīšanas amatpersonas nobeiguma ziņojums lietā COMP/C-3/37.990 – Intel (1)

2009/C 227/06

Procedurālo jautājumu dēļ Intel ir uzskatāma par vienu no līdz šim vissarežģītākajām lietām. Konflikts starp prasītāju Advanced Micro Devices (“AMD”) un Intel Corporation (“Intel”) sniedzās tālu aiz Eiropas robežām. Tas radīja visām iesaistītajām personām un informācijas sniedzējiem neskaitāmas ar procedūru saistītas problēmas. Vairāki procedūras jautājumi, no kuriem daudzi ir sīki izklāstīti lēmuma projektā, attiecas uz uzklausīšanas amatpersonas galvenajām pilnvarām, prasot uzklausīšanas amatpersonai šajā nobeiguma ziņojumā iekļaut vērtējumu.

Pēc iepriekšējās uzklausīšanas amatpersonas Serža Dirāna (Serge Durande) aiziešanas 2007. gada 31. decembrī šo lietu pārņēma cita atbildīgā uzklausīšanas amatpersona.

No lēmuma projekta izriet šādi apsvērumi.

I. RAKSTISKĀ PROCEDŪRA

1. Iebildumu dokuments

Komisija 2007. gada 25. jūlijā pieņēma Iebildumu dokumentu. Intel 10 nedēļu laikā, proti līdz 2007. gada 11. oktobrim, vajadzēja atbildēt uz minēto Iebildumu dokumentu. Pēc pamatota Intel lūguma uzklausīšanas amatpersona šo termiņu pagarināja līdz 2008. gada 4. janvārim; savukārt šis termiņš tika pagarināts līdz 2009. gada 7. janvārim. Tas galvenokārt tika darīts tādēļ, ka tobrīd nebija atrisināts jautājums par piekļuvi lietas materiāliem, kā arī pateicoties faktam, ka Intel uzņēmējdarbības attiecīgo vidējo novēršamo izmaksu pilnīgas analīzes veikšana bija likumīga aizstāvība vis-à-vis sarežģītajiem vērtējumiem, kas iekļauti Iebildumu dokumentā un veikti ekonomiskos modeļos saistībā ar atlaidēm (2). Uzklausīšanas amatpersona secināja, ka tiesības uz aizstāvību ir jāpiešķir pilnā apmērā, kaut arī atbilstīgi lēmuma projektam nebija “obligāti” (3), ar ekonomikas novērtējuma palīdzību pierādīt, ka nosacījuma atlaides varēja radīt vai varētu radīt pret konkurenci vērstu bloķēšanu un tādējādi pārkāpumu.

Intel uz Iebildumu dokumentu atbildēja savlaicīgi.

2. Papildu iebildumu dokuments

Komisija 2008. gada 17. jūlijā pieņēma Papildu iebildumu dokumentu. Tai pat laikā šajā procedūrā Komisija attiecīgo informāciju par lietu COMP/C-3/39.493 iekļāva lietā COMP/C-3/37.990; procedūru turpināja ar lietas COMP/C-3/37.990.

Intel 8 nedēļu laikā vajadzēja atbildēt uz minēto Papildu iebildumu dokumentu. Uzklausīšanas amatpersona pēc pamatota Intel lūguma ar 2008. gada 15. septembra vēstuli pagarināja šo termiņu līdz 2008. gada 17. oktobrim; galvenokārt tas tik darīts apvienotās lietas sarežģītības dēļ, kā arī tādēļ, ka kopš 1997. gada Intel tika izteikti daudzi pārmetumi un tas prasīja papildu izmeklēšanu Intel.

Uz Papildu iebildumu dokumentu Intel neatbildēja noteiktajā pagarinātā termiņa laikā. Tā vietā Intel2008. gada 10. oktobrī vērsās pie Pirmās instances tiesas cita starpā prasot anulēt uzklausīšanas amatpersonas 2008. gada 15. septembra lēmumu par termiņa pagarināšanu un pieprasot noteikt pagaidu pasākumus (4).

Ar 2009. gada 27. janvāra rīkojumu Pirmās instances tiesas priekšsēdētājs noraidīja Intel iesniegumu par pagaidu pasākumiem, pamatojoties uz to, ka Intel galvenā prasība prima facie ir acīm redzami nepieņemama. Šajā atteikumā tika noraidīts arī Intel lūgums pagarināt 2008. gada 17. oktobra termiņu, kas tika noteikts, lai sniegtu atbildi uz 2008. gada 17. jūlija Papildu iebildumu dokumentu.

3. Faktu vēstule

Komisija 2008. gada 19. decembrī nosūtīja Intel vēstuli, vēršot Intel uzmanību uz vairākiem īpašiem pierādījumiem saistībā ar Komisijas esošajiem iebildumiem, kurus Komisija varētu iekļaut gaidāmajā galīgajā lēmumā (Faktu vēstule). Lai Intel varētu sniegt apsvērumus par šiem jautājumiem, Komisija kā termiņu nozīmēja 2009. gada 19. janvāri. Šo termiņu Konkurences ģenerāldirektorāts pagarināja līdz 2009. gada 23. janvārim. Minētā faktu vēstule būtiski nemainīja galvenos pieradījumus, ko Komisija izmantoja saviem iebildumiem pret Intel un kas ir iekļauti Iebildumu dokumentā un Papildu iebildumu dokumentā. Intel prasīja pagarinājumu, pamatojoties uz it kā nepilnīgiem lietas materiāliem (sal I.4. d)); turklāt vēl bija iesniegta prasība par mutisku uzklausīšanu saistībā ar konkrētiem dokumentiem (sal. II.2.). Uzklausīšanas amatpersona ar 2009. gada 22. janvāra vēstuli noraidīja šo lūgumu.

4. Piekļuve lietas materiāliem

a) Sagatavošanās piekļuvei lietas materiāliem. Vienošanās par neizpaušanu

Šīs lietas materiāli bija ārkārtīgi apjomīgi. Gatavojoties piekļuvei lietas materiāliem, vairāki oriģināliekārtu ražotāji noslēdza ar Intel divpusējas vienošanās par neizpaušanu; šīs vienošanās atšķiras tikai detaļās. Īpašos gadījumos dažas šīs vienošanās par neizpaušanu piešķīra uzklausīšanas amatpersonai tiesības izlemt strīdīgus jautājumus pušu starpā. Atsevišķi – attiecībā pret Komisiju – Intel daļēji atteicās no savām piekļuves tiesībām lietas materiāliem, ja šī piekļuve, ko Intel ir saņēmis no oriģināliekārtu ražotājiem, ierobežotu Intel piekļuves tiesības saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 773/2004 (5), turpretim katrs attiecīgais oriģināliekārtu ražotājs atteicās no savām tiesībām par komercnoslēpumu un citas konfidenciālas informācijas neizpaušanu saistībā ar abpusējo informācijas apmaiņu atbilstīgi vienošanās ar Intel. Uzklausīšanas amatpersona tika iesaistīta šo vienošanos par neizpaušanu izstrādē un šajā lietā atbalstīja minēto vienošanos noslēgšanu.

b) Dell-AMD vienošanās par neizpaušanu

Pirms mutiskās uzklausīšanas par Iebildumu dokumentu AMD paziņoja uzklausīšanas amatpersonai, ka tā ir noslēgusi vienošanos par neizpaušanu ar Dell, saskaņā ar kuru tai tika dota piekļuve Dell izteikumiem, kas tika izmantoti Iebildumu dokumentā. Pretēji noslēgtajām vienošanām par neizpaušanu ar Intel šāda vienošanās, ko noslēgusi puse, kurai pašai par sevi nav tiesību uz aizstāvību vai piekļuves tiesību lietas materiāliem, ir pilnīgi divpusēja un neradīja Komisijai ne tiesības, ne pienākumus. Tālab un pretēji Intel kļūdīgajai interpretācijai uzklausīšanas amatpersona arī turpmāk uzskatīja par konfidenciāliem visus Iebildumu dokumentā iekļautos Dell izteikumus, kas attiecībā uz prasītāju AMD tika uzskatīti par konfidenciāliem, lai saglabātu konfidenciālitāti attiecībā pret AMD visas administratīvās procedūras dēļ, ieskaitot mutisko uzklausīšanu.

c) Piekļuves lietas materiāliem pilnīgums

Lai gan tika noslēgtas iepriekš minētās vienošanās par neizpaušanu (skatīt I.4.a) punktu), lietas sarežģītība un tajā ietvertā daudzveidīgā konfidenciālā informācija rosināja Intel iesniegt neskaitāmus pieteikumus par piekļuvi šai lietai. Lai nodrošinātu Intel pēc iespējas visaptverošāku piekļuvi lietas materiāliem, uzklausīšanas amatpersonai vajadzēja personīgi pārbaudīt lielu daudzumu dokumentu, kas, kā apgalvoja Intel, bija nepieciešami šā uzņēmuma efektīvai aizstāvībai. Apsverot Intel argumentus, vairākas no šīm prasībām tika apmierinātas.

Intel pauda neapmierinātību, ka tam nav pilnīgas piekļuves dokumentiem par Komisijas un oriģināliekārtu ražotāju sanāksmi (6). Pēc Intel pamatota lūguma uzklausīšanas amatpersona pārbaudīja, vai par šo sanāksmi ir kāds rakstisks dokuments. Ģenerāldirektorāts paziņoja par 2006. gada 29. augustā datētu “Piezīmi pievienošanai lietā”, kas lietā tika iekļauta saskaņā ar uzklausīšanas amatpersonas 2008. gada 7. maijā pieņemto lēmumu. Vienlaikus uzklausīšanas amatpersona secināja, ka šai piezīmei ir iekšējas informācijas raksturs atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1/2003 27. panta 2. punktam un Regulas (EK) Nr. 773/2004 15. panta 2. punktam. Jautājums par to, vai šīs sanāksmes gaita būtu jāatspoguļo objektīvā protokolā vai atbilstošā pierakstā, principā ir labas administrēšanas jautājums un tālab nav jāaplūko uzklausīšanas amatpersonas nobeiguma ziņojumā.

Uzklausīšanas amatpersona uzskata, ka Intel tika nodrošināta pilnīga piekļuve lietas materiāliem.

d) Piekļuve dokumentiem, kas nav iekļauti lietas materiālos

Kā tas sīki izklāstīts lēmuma projektā (7), Intel2008. gada 4. septembra vēstulē lūdza Komisiju iegūt no AMD sarakstu un nodot to Intel; šajā sarakstā iekļauta 81 kategorija dokumentu, kas saistās ar privāto tiesvedību starp Intel un AMD Delavēras federālajā apgabaltiesā (ASV); šie dokumenti pēc Intel domām visdrīzāk varētu būt attaisnojoši. Pēc tam, 2008. gada 25. septembrīIntel pieprasīja Komisijai, ka tai “vismaz vajadzētu prasīt AMD dot piekļuvi visiem iekšējiem dokumentiem saistībā ar apsūdzībām, kas minētas gan Iebildumu dokumentā, gan arī Papildu iebildumu dokumentā.” Intel 2008. gada 17. un 29. septembra vēstulē sūdzējās uzklausīšanas amatpersonai, ka “lieta acīm redzami nav pilnīga” un Intel tiesības uz aizstāvību ir apdraudētas.

Uzklausīšanas amatpersona par šo jautājumu atbildēja 2008. gada 7. oktobra vēstulē, atsaucoties uz savām iepriekšējām vēstulēm (2008. gada 22. augusts un 2008. gada 15. septembris) un norādot, ka jautājums par to, vai lietas materiāli ir pilnīgi, atšķiras no jautājuma par to, vai ir tikusi dota pilnīga piekļuve varbūtēji nepilnīgiem lietas materiāliem. Līdz ar to arguments, ka lietas materiāli, iespējams, nav pilnīgi, nevar kalpot par pamatojumu tam, ka piekļuve lietas materiāliem (ievērojot lietas tā brīža pilnīguma pakāpi) ir nepilnīga.

Turklāt, lai gan uzklausīšanas amatpersonas pienākums saskaņā ar šā mandāta 3. apsvērumu ir veicināt procedūras objektivitāti, pārredzamību un efektivitāti, ne šis mandāts, ne jurisdikcija nepilnvaro uzklausīšanas amatpersonu sākt jebkādu izmeklēšanu ar mērķi pilnīgot par nepilnīgiem uzskatītas lietas materiālus. Tālab jautājums par to, vai attiecīgie dokumenti paši par sevi varētu būt vai nebūt nozīmīgi tiesībām uz aizstāvību, neietilpst uzklausīšanas amatpersonas kompetencē un tā nevar lemt par citas jurisdikcijas konkrētu kategoriju dokumentiem, pat ja tie ir potenciāli attaisnojoša rakstura, pietiekami precīzi un pamatoti, un/vai tie būtu jāizmeklē saistībā ar konkēto lietu. Tādējādi Intel prasība ir uzskatāma par prasību ārpus kompetences.

e) Iebildumu dokumenta un Papildu iebildumu dokumenta nekonfidenciālā versija, kas paredzēta prasītajam AMD

Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 773/2004 6. panta 1. punktu prasītajam ir tiesības saņemt Iebildumu dokumenta un Papildu iebildumu dokumenta nekonfidenciālo versiju. Šīs tiesības tiktu nopietni apdraudētas un minētā prakse būtu bezmērķīga, ja šī versija saņēmējam nebūtu saprotama.

Attiecībā uz trešo personu sniegto informāciju, ko atklāj ne tikai Iebildumu dokumenta adresātam bet arī prasītājam, ir jāatšķir informācija, ko nevar uzskatīt par konfidenciālu, no informācijas, kurai pamatoti piedēvē konfidencialitāti, bet kas tiek atklāta, lai nekonfidenciālo versiju pasniegtu saprotamā veidā. Komercnoslēpumi principā nav jāizpauž, un prasība konfidenciāli izturēties pret informāciju saistībā ar prasītāju, ja tā ir pamatota, tiek vienmēr apmierināta. Tomēr, lai galvenā apsūdzība Iebildumu dokumentā būtu saprotama, un ja šā iemesla dēļ nav iespējams izvairīties no attiecīgās informācijas atklāšanas, turklāt šī informācija saistās ar pārkāpuma pierādīšanai nepieciešamo informāciju un tā ir noteikti vajadzīga, lai saistītu prasītāju ar procedūru tādā veidā, ka tas par šo informāciju var sniegt uz informāciju pamatotus apsvērumus, šāda konfidenciālas informācijas atklāšana ir iespējama, ja uzklausīšanas amatpersona to ir apsvērusi un pamatoti novērtējusi.

Gan attiecībā uz Iebildumu dokumentu, gan arī uz Papildu iebildumu dokumentu uzklausīšanas amatpersona noraidīja Intel prasības par gandrīz pilnīgu konfidencialitāti; tai bija jāizvērtē ievērojams daudzums pamatotu un detalizētu prasību par konfidencialitātes ievērošanu gan no Intel, gan no informācijas sniedzēju puses. Ne Intel, ne citiem iesaistītajiem uzņēmumiem nebija vajadzīgas piemērot lēmumu atbilstīgi mandāta 9. pantam (sākt tā saukto “AKZO procedūru” (8).

ASV procesa laikā 2008. gada oktobrī Intel izpauda AMD visu Iebildumu dokumenta konfidenciālās versijas saturu. Intel apgalvo, ka tas noticis netīši. Intel par šo faktu informēja Komisiju 2009. gada 17. martā.

f) Trešās personas

Trīs uzņēmumi pieprasīja oficiālu līdzdalību procesā kā ieinteresētās trešās personas. Uzklausīšanas amatpersona deva atļauju Silicon Graphics Inc. (2007. gada 25. septembris), International Business Machines (“IBM”; 2007. gada 2. oktobris) un tikai pirms mutiskas uzklausīšanas Hewlett Packard Company (“HP”, 2008. gada 10. marts). Turklāt divām patērētāju organizācijām – Eiropas patērētāju organizācijai Bureau Européen des Unions des Consommateurs (“BEUC”, 2008. gada 22. februāris) un Francijas patērētāju organizācijai Union Fédérale des Consommateurs – Que Choisir (“UFC”, 2008. gada 6. marts) tika ļauts piedalīties kā ieinteresētām trešām personām pēc tam, kad tās sniedza pietiekamu pamatojumu savai īpašai ieinteresētībai un statusam. Visas minētās personas pieprasīja un saņēma Iebildumu dokumenta un Papildu iebildumu dokumenta nekonfidenciālās versijas kopsavilkumu. Neviena no trešām personām neiesniedza rakstiskus apsvērumus.

g) Pieprasītais Papildu iebildumu dokuments objektīvam attaisnojumam

Intel savā atbildē uz Iebildumu dokumentu (9) pauda viedokli, ka objektīvam attaisnojumam būtu nepieciešams Papildu iebildumu dokuments. Tomēr tikai objektīvam attaisnojumam Papildu iebildumu dokuments nav vajadzīgs. Lai gan objektīva attaisnojuma trūkums ir negatīvs nosacījums pārkāpuma konstatēšanā (10), pierādīšanas pienākums attiecas uz pusi, kas pieprasa objektīvu attaisnojumu. Tā kā Intel nepiedāvāja nevienu objektīvu attaisnojumu saistībā ar Iebildumu dokumentā minēto rīcību, ar to nodarbojās Komisija. Tālab šajā gadījumā tiesības tikt uzklausītam ir ievērotas.

II. MUTISKĀ PROCEDŪRA

1. Mutiska uzklausīšana par Iebildumu dokumentu

Uzklausīšana par Iebildumu dokumentu notika 2008. gada 11. un 12. martā. Bez Intel un AMD uz uzklausīšanu ieradās un tajā piedalījās trīs ieinteresētās trešās personas. Bez dalībvalstu pārstāvjiem šajā uzklausīšanā atbilstīgi 1999. gada administratīvai vienošanai kā novērotājs piedalījās Federālā tirdzniecības komisija (Federal Trade Commission). Turklāt uzklausīšanas amatpersona atļāva uzklausīšanā kā novērotājam piedalīties Ņujorkas štata ģenerālprokuroram (11); tas nav paredzēts vienošanās ar ASV. Intel minētai līdzdalībai deva nepārprotamu piekrišanu. Pirms līdzdalības atļaušanas ģenerālprokurors deva savu nepārprotamu piekrišanu attiecībā uz konfidencialitāti un informācijas izmantošanu.

Pamatoti izteikto lūgumu dēļ ievērot konfidencialitāti mutiskā uzklausīšana daļēji notika aiz slēgtām durvīm; tā bija nozīmīga, jo deva Intel iespēju izteikt savu viedokli par apsūdzībām un atklāt savas rīcības motivāciju (12), kā arī izteikties par ekonomikas novērtējumu. Šajā sakarā ir būtiski atzīmēt, ka uzklausīšanā Komisija nepārprotami norādīja Intel un Intel saprata, ka ekonomikas novērtējums nebija nosacījums pārkāpuma konstatēšanā.

Pamatojoties uz iepriekš minēto, uzklausīšanas amatpersonai nav nepieciešams izteikt viedokli par ekonomikas novērtējumu un secināt, ka Intel maksājumi var izraisīt vai ir izraisījuši pret konkurenci vērstu bloķēšanu (13).

2. Pieprasītā mutiskā uzklausīšana par Papildu iebildumu dokumentu un faktu vēstuli

Intel pieprasīja mutisku uzklausīšanu par a) faktu vēstules daļām un b) Papildu iebildumu dokumentu.

a) Pēc faktu vēstules saņemšanas Intel ar 2009. gada 20. janvāra vēstuli pieprasīja mutisku uzklausīšanu par konkrētiem AMD dokumentiem, kas Komisijai tika iesniegti 2008. gada 28. maijā (“AMD Delavēras dokumenti”). Uzklausīšanas amatpersona 2009. gada 22. janvārīIntel atgādināja, ka saistībā ar faktu vēstuli Intel nav tiesību prasīt mutisku uzklausīšanu un Komisijai nav pienākums šādu uzklausīšanu veikt, lai tiktu ievērotas Intel tiesības uz aizstāvību. Turklāt mutisku uzklausīšanu nevarēja veikt, tikai pamatojoties AMD Delavēras dokumentiem, jo šie dokumenti ir daļa no procedūras saistībā ar piekļuvi lietas materiāliem pēc Papildu iebildumu dokumenta, uz ko Intel jau ir bijusi iespēja atbildēt un pieprasīt mutisku uzklausīšanu, un tālab, ka mutiskas uzklausīšanas priekšmetu nosaka atbilstīgi Iebildumu dokumentā un/vai Papildu iebildumu dokumentā ietvertajām apsūdzībām, nevis to dara puse. Mutisku uzklausīšanu, kas ir veltīta tikai, lai izteiktu viedokli par izvēlētiem dokumentiem, nevarēja atļaut.

b) 2009. gada 5. februāra iesniegumā un 2009. gada 10. februāra vēstulē Intel pieprasīja mutisku uzklausīšanu par Papildu iebildumu dokumentu. Lēmumi saistībā ar mutisku uzklausīšanu, tostarp lēmums par šādas prasības apmierināšanu vai noraidīšanu, ja tā ir iesniegta pēc noteiktā termiņa, kas dots, lai atbildētu uz Iebildumu dokumentu, saskaņā ar šo mandātu ir uzklausīšanas amatpersonas kompetencē.

Uzklausīšanas amatpersona 2009. gada 17. februāra vēstulē Intel atbildēja, ka subjektīvas tiesības uz mutisku uzklausīšanu ir tikai līdz noteiktā termiņa beigām, kas dots, lai atbildētu uz Iebildumu dokumentu. Ja mutiska uzklausīšana nav pieprasīta norādītajā termiņā, tas nebūt nenozīmē, ka šāda uzklausīšana vairs nevarētu notikt. Regulas (EK) Nr. 773/2004 10. panta 2. punkts, lasot to kopā ar 12. pantu, nebūt neliedz kādai no personām pieprasīt mutisku uzklausīšanu. Minētā termiņa neievērošana nozīmēja to, ka vairs nav pienākuma nodrošināt šādu uzklausīšanu. Uzklausīšanas amatpersonai ir tiesības un pienākums rīkoties pēc saviem ieskatiem, ja tā ir saņēmusi šādu novēlotu un attiecīgi pamatotu pieprasījumu.

Termiņš atbildei uz Papildu iebildumu dokumentu netika pagarināts. Uzklausīšanas amatpersona ņēma vērā Komisijas dienestu viedokli, kas pausts 2009. gada 2. februāraIntel adresētajā vēstulē (14), saskaņā ar ko procedūras pareizai norisei mutiska uzklausīšana nav nepieciešama. Tāpat uzklausīšanas amatpersona ņēma vērā visus Intel iesniegtos argumentus par labu mutiskai uzklausīšanai, kas galvenokārt attiecās uz Intel“neierobežotajām” tiesībām piedalīties mutiskā uzklausīšanā.

Uzklausīšanas amatpersonai, rīkojoties pēc saviem ieskatiem, cita starpā ir pienākums raudzīties, lai konkurences noteikumi tiktu piemēroti efektīvi; tas ietver arī Komisijas pienākumu, pieņemot lēmumus, rīkoties pienācīgā termiņā. Lai gan ar konkurences procedūru saistītie laika ierobežojumi nedrīkst attaisnot pamattiesību tikt uzklausītam pārkāpšanu, minētajā lietā šāds konflikts neizcēlās. Šajā gadījumā Intel netika likti šķēršļi savlaicīgi sagatavot un iesniegt atbildi uz Papildu iebildumu dokumentu, pamatojoties uz tā rīcībā esošo informāciju, veicot to vismaz kā piesardzības pasākumu, vēl jo vairāk tādēļ, ka uzklausīšanas amatpersona bija piešķīrusi termiņa pagarinājumu. Intel tika piedāvāts laiks pieprasīt mutisku uzklausīšanu no dienas, kad nāca klājā Papildu iebildumu dokuments, proti, no 2008. gada jūlija līdz pagarinātā termiņa beigām, t. i., līdz 2008. gada oktobrim. Nebūtu bijis neiespējami rīkot uzklausīšanu arī pēc tam, ja Intel to būtu pieprasījis. Nekas nebūtu kavējis uzklausīšanas amatpersonu noteikt uzklausīšanas datumus tā, lai tie būtu saderīgi ar pašreizējo pieprasījumu pagaidu pasākumiem un tādējādi pilnībā tiktu ievērota Tiesas procedūra. Tādējādi, tā kā Intel visā procedūras gaitā līdz apelācijas iesniegšanai Pirmās instances tiesā parasti rīkojās ātri un noteiktajos termiņos, pilnībā izmantojot savas tiesības uz aizstāvību, procedūras turpmākā gaita būtu nopietni apdraudēta, ja konkrētajos apstākļos Intel tiktu dotas tiesības piedalīties mutiskā uzklausīšanā 2009. gada 17. februārī. Ievērojot šo un citus šīs lietas īpašos apstākļus, minētā prasība bija jānoraida.

Par 2009. gada 5. februāra rakstisko iesniegumu izskatīšanas gaitu Intel nav vērsies pie uzklausīšanas amatpersonas.

III. SECINĀJUMI

Ņemot vērā iepriekš minēto, es uzskatu, ka šajā gadījumā iesaistīto personu tiesības tikt uzklausītām ir ievērotas.

Lēmuma projektā tiek skarti vienīgi tie iebildumi, attiecībā uz kuriem Intel tika dota iespēja izteikt savu viedokli.

Karen WILLIAMS

(1) Saskaņā ar 15. un 16. pantu Komisijas 2001. gada 23. maija Lēmumā (2001/462/EK, EOTK) par uzklausīšanas amatpersonu darba uzdevumiem dažos tiesas procesos par konkurenci (OV L 162, 19.6.2001., 21. lpp.), turpmāk tekstā “pilnvara”.

(2) Salīdzināt lēmuma projekta 1045.–1156. punktu, kuros apskatīta minētā analīze, piem., 1066. punkts un turpmākie par Intel izmantoto regresijas analīzi.

(3) Skaidri norādīts lēmuma projekta 925. punktā, minēts Iebildumu dokumenta 337. punktā un Papildu iebildumu dokumenta 260. punktā.

(4) Salīdzinājumam skatīt lēmuma projekta 18. un 22. punktu, ka arī Pirmās instances tiesas priekšsēdētāja 2009. gada 27. janvāra rīkojumu lietā T-457/08 Intel Corp. pretKomisiju, vēl nav publicēts.

(5) OV L 123, 27.4.2004., 18. lpp.

(6) Sīkāk lēmuma projekta 39. un turpmākajos punktos.

(7) 71. punkts un turpmākie punkti.

(8) EKT, lieta 53/85, AKZO Chemie BV un AKZO Chemie UK Ltd pret Komisiju, [1986] ECR, 1965. lpp.

(9) 823. punkts.

(10) EKT, Lieta C-95/04 P, British Airways pret Komisiju, [2007], ECR I-2331, 69. punkts; Apvienotās lietas C-468/06 – C-478/06 Sot. Lélos kai Sia and Others [2008] vēl nav publicētas, 39. punkts, un visjaunākā lieta 52/07, Kanal 5 Ltd. [2008] vēl nav publicēta, 2009. gada 11. decembra spriedums, 47. punkts.

(11) Salīdzinājumam skatīt lēmuma projekta 35. punktu.

(12) Sal. piem., lēmuma projekta 281. un turpmākos punktus.

(13) Lēmuma projekta 1002.–1578. punkts.

(14) Skatīt lēmuma projekta 24. punktu.