KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS IETEKMES NOVĒRTĒJUMA KOPSAVILKUMS Ietekmes novērtējuma kopsavilkums /* SWD/2013/0496 final */





1. Ievads Pēdējos divdesmit gados stažēšanās ir kļuvusi par svarīgu atspēriena punktu jauniešu ienākšanai darba tirgū[1]. Lai gan stažēšanos darba tirgū izmanto arvien biežāk, tās popularitāte palielinās arī bažas par mācību saturu un darba apstākļiem. Lai efektīvi uzlabotu piekļuvi nodarbinātībai, ir jānodrošina kvalitatīvs mācību saturs, atbilstoši darba apstākļi un stažēšanos nedrīkst izmantot esošo darbvietu aizvietošanai par zemām izmaksām. Pēc atkārtotiem Eiropas Parlamenta[2] un Eiropadomes[3] aicinājumiem Komisija pagājušajā gadā sāka apspriedes ar sociālajiem partneriem un paziņoja, ka līdz 2012. gada beigām sagatavos stažēšanās kvalitātes sistēmas (SKS) priekšlikumu.[4] Šā ietekmes novērtējuma mērķis ir noteikt un analizēt, kuras politikas iespējas varētu uzlabot stažēšanās kvalitāti, proti, nosakot labākās prakses standartus un samazinot neatbilstošu stažēšanos. Šā ietekmes novērtējuma pamatā ir analītiskais dokuments, ko Komisija iesniedza 2012. gada decembrī pēc apspriešanās ar sociālajiem partneriem[5] par SKS. Tajā ir iekļauta jauna informācija par stažēšanās gadījumu skaitu un kvalitāti, un tajā ir sniegti jauni fakti par to, ka zemas kvalitātes gadījumā stažieriem ir mazākas nodarbinātības perspektīvas. Šajā ietekmes novērtējumā ir sniegti priekšlikumi attiecībā uz SKS, lai efektīvi uzlabotu stažieru nodarbinātību. Jaunu priekšlikumu pārredzamības jomā mērķis ir palīdzēt jauniešiem atšķirt kvalitatīvu un neatbilstošu stažēšanos. 2. Apspriešanās un ieinteresēto personu viedokļi par galvenajām problēmām, kas saistītas ar stažēšanos Sabiedriskā apspriešanās Komisija apspriedās ar daudzām ieinteresētajām personām par problēmām, kas saistītas ar stažēšanos, un par iespējamiem risinājumiem. Šo apspriešanos rezultāti ir plaši aprakstīti iepriekš minētajā analītiskajā dokumentā. Sabiedriskajās apspriešanās, kas notika 2012. gadā, arodbiedrības, NVO, jauniešu organizācijas, izglītības iestādes un daudzi atsevišķi respondenti kopumā atbalstīja Komisijas iniciatīvu. Darba devēju organizācijas, tirdzniecības palātas un dalībvalstis kopumā atbalstīja minēto iniciatīvu, tomēr tās vairākkārt norādīja, ka sistēmai ir jābūt pietiekami elastīgai, lai ņemtu vērā atšķirības dalībvalstīs. Attiecībā uz elementiem, kas būtu jāiekļauj SKS, lielākā daļa respondentu atbalstīja Komisijas veikto analīzi (stažēšanās līgumi, skaidri mērķi un saturs, stažēšanās laiks, atbilstīgs sociālais nodrošinājums/atlīdzība utt.). Uzņēmumi un dažas darba devēju organizācijas uzskatīja, ka atlīdzības un sociālās aizsardzības jautājumi neietilpst ES kompetencē. Apspriešanās ar sociālajiem partneriem No 2012. gada oktobra līdz 2013. gada februārim notika divu posmu apspriešanās ar sociālajiem partneriem par SKS. ES sociālie partneri nesāka sarunas par iespējamo līgumu saskaņā ar LESD 154. pantu, tāpēc Komisija nolēma iesniegt atsevišķu iniciatīvu, ņemot vērā viedokļus, kas tika izteikti apspriešanās posmā. Eiropas sociālo partneru rīcības pamatprincipos jauniešu nodarbinātības jomā (2013. gada jūnijs) ir minēta Komisijas iecere sagatavot priekšlikumu Padomes ieteikumam par Eiropas SKS. Pēc apspriešanās ar MVU, kas ar UEAPME starpniecību notika 2012. gadā, no 2013. gada marta līdz jūnijam tika veikta MVU aptauja, lai noskaidrotu, kāda ir stažēšanās kvalitāte MVU (no darba devēja viedokļa) un kādas ir iespējamo SKS pasākumu atbilstības nodrošināšanas izmaksas. 3. Problēmas izklāsts 3.1. Regulējums Pētījumā par stažēšanos ir minēts tiesiskais regulējums stažēšanās jomā un norādīts, ka tas būtiski atšķiras dalībvalstīs un atkarībā no stažēšanās veida. No vienas puses, Francijā ar likumu reglamentē visus stažēšanās veidus, bet dažās valstīs, piemēram, Bulgārijā un Apvienotajā Karalistē, nav spēkā speciāls tiesiskais regulējums stažieriem. Mazāk nekā pusē dalībvalstu ir spēkā noteikumi par stažēšanās ilgumu, atlīdzību vai sociālo aizsardzību. 11 dalībvalstīs joprojām pastāv juridiski un administratīvi šķēršļi stažieriem no citām dalībvalstīm, un tas kavē starptautiskās stažēšanās attīstību. Vispārīgi runājot, joprojām nav pieņemti starptautiski noteikti standarti par stažēšanās principiem, kas raksturo kvalitatīvu stažēšanos. 3.2. Problēmas izklāsts Sabiedriskajā apspriešanā un pētījumā par stažēšanos tika norādītas vairākas problēmas, kas pašlaik ietekmē stažēšanos ES. Ir divas galvenās problēmas saistībā ar iespējamiem pasākumiem ES līmenī: nepietiekami kvalitatīvs mācību saturs un neapmierinoši darba apstākļi: 1) mācību satura kvalitātes problēma ir saistīta ar sūdzībām, ka stažieriem liek veikt mazāk svarīgu darbu, nevis nodrošina jēgpilnas praktiskās mācības. Runa nav tikai par ētiku — ja pārāk bieži stažēšanās laikā nodrošina nenozīmīgas mācības, var pasliktināties stažēšanās reputācija un tāpēc var netikt atvieglota jauniešu pāreja no mācībām uz darbu; 2) darba apstākļu problēma ir saistīta ar sūdzībām, piemēram, par ilgu darbalaiku, to, ka nav nodrošināta veselības aizsardzība un aizsardzība pret drošības riskiem vai arodriskiem, kā arī par neskaidriem piemērojamiem tiesību un normatīvajiem aktiem, nevienlīdzīgu attieksmi utt. Šīs analīzes saistībā par neatbilstošu stažēšanos uzskata tādu stažēšanos, kuras mācību saturs vai darba apstākļi ir neapmierinoši. Papildus divām minētajām problēmām ieinteresētās personas uzsvēra, ka bieži stažēšanās ir neapmaksāta vai par noteikto kompensāciju nevar nodrošināt stažiera iztikas minimumu. Tas rada problēmu saistībā ar vienlīdzīgu piekļuvi.[6] Turklāt tas, ka stažēšanās arvien biežāk ir neapmaksāta, var veicināt to, ka darba tirgū darba devēji apmaksātus darbiniekus aizstāj ar stažieriem.[7] Saskaņā ar subsidiaritātes principu problēmu saistībā ar samaksu vai kompensāciju nevar risināt ES līmenī. Tomēr lielāka pārredzamība uzlabotu darba tirgus efektivitāti. Nav sūdzību par to, ka valsts līmenī maz izmanto stažēšanos, tomēr ir maz starptautiskās stažēšanās gadījumu. Tā ir svarīga neizmantota iespēja, lai ar mobilitātes palīdzību samazinātu jauniešu bezdarbu, jo starptautiskā stažēšanās var būt būtisks stimuls tam, lai meklētu darbu ārzemēs, un daudzas vakances nevar tikt aizpildītas vietējā darba tirgū. Cik izplatītas ir kvalitātes problēmas? Eirobarometra aptaujā piedalījās 13 000 respondentu ES un Horvātijā, un viņi dalījās pieredzē saistībā ar stažēšanos. Izmantojot aptaujas rezultātus, pētījuma par stažēšanos galvenos kvalitātes elementus varēja izteikt skaitliski. Saskaņā ar aptaujas rezultātiem vairumā gadījumu stažēšanās kvalitāte bija atbilstoša, tomēr diezgan daudzos gadījumos kvalitāte bija neatbilstoša. Proti, 18 % gadījumu stažēšanās mācību satura kvalitāte bija neatbilstoša, bet vienā no četriem gadījumiem darba apstākļi (izņemot samaksu) bija nesalīdzināmi sliktāki nekā pamatdarbiniekiem attiecībā uz darbalaiku, atvaļinājumu utt. Kopumā 30 % gadījumu tika konstatētas nepilnības saistībā ar stažēšanās mācību saturu vai darba apstākļiem. Daudzos gadījumos tika konstatētas abas minētās ar stažēšanos saistītās nepilnības.[8] Starptautiskā stažēšanās ir izmantota tikai 9 % gadījumu. Neskaidrības par darba apstākļiem citās valstīs būtiski kavē starptautiskās stažēšanās tirgus attīstību: saskaņā ar Eirobarometra aptaujas datiem 38 % no tiem respondentiem, kuri nestažējās ārzemēs, bet kuri to vēlējās, norādīja, ka galvenais šķērslis bija informācijas trūkums. Veicot Eirobarometra aptaujas rezultātu ekonometrisko analīzi, tika konstatēts, ka tiem, kuru stažēšanās bija neatbilstoša, ir daudz mazāka iespēja pēc stažēšanās atrast darbu. Stažēšanās kvalitāte ir tieši saistīta ar labākām iespējām noslēgt darba līgumu organizācijā, kurā notika stažēšanās, un ar mazāku bezdarba risku nākotnē. Saskaņā ar iegūtajiem datiem pastāv saistība starp stažēšanās kvalitāti un vēlmi stažieri pieņemt darbā. Kvalitatīvāku stažēšanos parasti nodrošina uzņēmējorganizācijas, kas meklē darbiniekus. Tas izskaidro arī ciešo saistību starp kvalitāti un samaksu — samaksa ir apliecinājums tam, ka uzņēmējorganizācija ir ieinteresēta ieguldīt vairāk. 3.3. Problēmas cēloņi Neatbilstošas stažēšanās cēloņi ir saistīti gan ar stažēšanās piedāvājumu, gan pieprasījumu. Uzņēmējorganizācija, kas piedāvā stažēšanos, var nodrošināt neatbilstošu stažēšanos, ja tā nezina, kā nodrošināt kvalitatīvu stažēšanos (netīša nekvalitatīva stažēšanās); citā gadījumā neatbilstoša stažēšanās var tikt nodrošināta apzināti un saskaņā ar speciālu peļņas palielināšanas stratēģiju. Problēmas cēloņi ir atšķirīgi. Attiecībā uz netīši nekvalitatīvu stažēšanos MVU testu rezultāti skaidri norāda, ka MVU neizmanto pētījumā par stažēšanos minētos kvalitātes elementus, tomēr lielāka daļa šo uzņēmumu uzskata, ka tos nebūtu grūti ieviest. Nav iespējams precīzi noteikt, cik gadījumos neatbilstoša stažēšanās ir neapzināta, tomēr saskaņā ar MVU testa rezultātiem aptuveni 20–35 % stažēšanās mācību saturs ir neatbilstošs. Galvenais iemesls, kāpēc kandidāti izmanto neatbilstošu stažēšanos ir pārredzamības trūkums (informācijas asimetrija). Pirms stažēšanās sākuma ir grūti novērtēt stažēšanās kvalitāti, un, kad stažēšanās ir sākusies, stažierim nav nedz iespēju, nedz motivācijas sūdzēties. Tādējādi stažēšanās tirgu var raksturot kā līdzsvarotu, kurā daļa stažēšanās gadījumu ir neatbilstošas. 4. Juridiskais pamats un subsidiaritāte Juridiskais pamats Šīs iniciatīvas juridiskais pamats ir LESD 153. pants, kas paredz, ka Savienība atbalsta un papildina dalībvalstu pasākumus, cita starpā darba apstākļu, sociālā nodrošinājuma un darba ņēmēju sociālās aizsardzības jomā, kā arī to personu integrācijas jomā, kas ir izolētas no darba tirgus, un sociālās atstumtības apkarošanas jomā. Subsidiaritāte ES līmeņa risinājumam standartizācijas jomā ir vairākas priekšrocības: · pirmkārt, kvalitātes pamatnostādnes, kas pieņemtas vai ierosinātas dažādās iestādes dažādās valstīs, ir diezgan līdzīgas. Galvenās atšķirības ir atlīdzība un noteikti obligātie vai saistošie elementi, piemēram, vairāku secīgu stažēšanos ierobežošana, ko parasti nevar brīvi izvēlēties. Tas nozīmē, ka nav būtiskas vajadzības kvalitātes standartus pielāgot vietējiem apstākļiem; · otrkārt, pieņemot ES līmeņa risinājumu, varētu uzlabot stažieru mobilitāti. Jaunieši labprātāk stažētos citā valstī, ja būtu skaidrāka standarta prakse vai noteikumi; · treškārt, pieredze liecina, ka, ņemot vērā saskaņošana nepilnības, starptautiski atzītus kvalitātes standartus būtu vieglāk definēt, ja pārvalstiskās iestādes tos saskaņotu un sniegtu atbalstu. Tas ir jādara ES līmenī, jo starptautisku kvalitātes standartu neplānota izstrāde notiek ļoti lēni vai nenotiek vispār. Dalībvalstis varētu pieņemt neatkarīgus pasākumus, lai uzlabotu stažēšanās kvalitāti. Tomēr praksē dalībvalstis vairākkārt aicināja Komisiju pieņemt SKS (piemēram, skatīt trīs pēdējos Eiropadomes secinājumus: 2012. gada decembrī, 2013. gada februārī un 2013. gada jūnijā). Pašlaik ir spēkā atšķirīgs regulējums, tāpēc ir jāvienojas par stažēšanās definīciju un tās standartu minimumu. Tas palīdzētu veidot dalībvalstu politiku un regulējumu. Tādējādi ES varētu palīdzēt dalībvalstīm īstenot stratēģijas „Eiropa 2020” nodarbinātības politikas 8. pamatnostādni, jo īpaši īstenot „programmas, lai palīdzētu tiem, kas nesen beiguši skolu, atrast pirmo darbu vai tālākas izglītības vai apmācības iespējas, tostarp izmantojot stažēšanos, kā arī strauji jāreaģē, kad jaunieši kļūst par bezdarbniekiem”. Tādējādi tiktu atrisināts galvenais šķērslis pārrobežu mobilitātei — informācijas trūkums, kas saistīts ar ļoti sadrumstalotu regulējumu, — un, ņemot vērā Padomes ieteikumu, varētu uzlabot ERASMUS+ sniegto atbalstu. 5. Politikas mērķi Vispārējie mērķi iniciatīvām šajā jomā ir šādi: 1) uzlabot stažēšanās kvalitāti, lai stažēšanās vēl vairāk atvieglotu pāreju no mācībām un darbu; 2) samazināt neatbilstības Eiropas darba tirgū, veicinot starptautiskās stažēšanās attīstību. Lai sasniegtu šos vispārējos mērķus, ir noteikti šādi konkrēti mērķi: 1) veicināt kvalitatīvu stažēšanos; 2) novērst neatbilstošu stažēšanos, vienlaikus nepalielinot atbilstības nodrošināšanas izmaksas uzņēmējorganizācijām; 3) uzlabot informētību par starptautisko stažēšanos un veicināt starptautiskās stažēšanās pieejamību. Darbības mērķi ir šādi: 1) izveidot sistēmu/standartus/pamatnostādnes, ko dalībvalstis, uzņēmējorganizācijas, sociālie partneri un citas struktūras var izmantot, lai īstenotu pasākumus, kuru mērķis ir veicināt kvalitatīvas stažēšanās un starptautiskas stažēšanās attīstību; 2) nodrošināt to, lai minētā sistēma/standarti vai pamatnostādnes tiktu efektīvi īstenoti ES politikas instrumentos, jo īpaši attiecībā uz iniciatīvu par jauniešu nodarbinātību, Eiropas pusgadu un ES finanšu programmām. 6. Politikas saskaņotība un ieguldījums stratēģijas „Eiropa 2020” mērķu sasniegšanā 2010. gadā izdotajā stratēģijas „Eiropa 2020” pamatiniciatīvā „Jaunatne kustībā” noteikts, ka Komisija ierosinās stažēšanās kvalitātes sistēmu. To apliecina „Jaunatnes iespēju iniciatīva”, ko īstenoja 2011. gadā, un nodarbinātības veicināšanas pasākumu kopums, kā arī jauniešu nodarbinātības veicināšanas pasākumu kopums, ko pieņēma 2012. gadā. Kvalitatīva stažēšanās ir arī iniciatīvas par garantiju jauniešiem sastāvdaļa, un tāpēc kvalitatīva stažēšanās ir viens no galvenajiem mērķiem 2013. gada iniciatīvā par jauniešu nodarbinātību. Pamatnostādnes stažēšanās jomā ir īpaši svarīgas valstīs, kurām ir neliela pieredze sadarbības veidošanā ar uzņēmumiem. SKS palīdzēs Komisijai uzraudzīt minēto ieteikumu īstenošanu un vajadzības gadījumā ieteikt dalībvalstīm turpmākus pasākumus. Turklāt standartizēts risinājums ES līmenī palīdzēs paplašināt EURES mācekļu prakses un stažēšanās jomā, kā noteikts Eiropadomes 2012. gada jūnija secinājumos Nr. 28/29. Kvalitātes prasības stažēšanās jomā ir nepieciešamas arī tāpēc, lai nodrošinātu to stažēšanās efektivitāti, kuras piedāvātas iniciatīvas par garantiju jauniešiem ietvaros (skatīt Padomes 2013. gada 22. aprīļa ieteikumus). 7. Politikas iespējas 1. tabula. Pārskats par iespējām Iespējas kārtas numurs || Nosaukums || Veids || Īss apraksts 0 || Pamatiespēja || - || Politika netiek mainīta. 1 || Informācijas tīmekļa vietne || Informācija || Informācijas tīmekļa vietnes izveide stažieriem, kurā tiks apkopoti visi tiesību akti un stažēšanās veidi dalībvalstīs. 2 || Brīvprātīga kvalitātes zīme || Informācija || Stažēšanās kvalitātes zīme, kuras izmantošana ir pilnīgi brīvprātīga. 3.a || Padomes ieteikums par pamata stažēšanās kvalitātes sistēmu (pamata SKS) || Norādījumi || Stažēšanās līgums, ko noslēdz starp stažieri un uzņēmējorganizāciju. Līgumā ir jānorāda informācija par mērķiem, mācību saturu un uzraudzību, ilgumu, atalgojumu vai kompensāciju un sociālo nodrošinājumu. 3.b || Padomes ieteikums par īpaši pārredzamu SKS (SKS + pārredzamība) || Norādījumi || Vakances aprakstā jānorāda informācija par samaksu/kompensāciju + pārredzamības noteikumi par darbā pieņemšanas politiku neapmaksātas stažēšanās gadījumā. 4 || Direktīva par SKS + īpaša pārredzamība || Regulējums || Tas pats, kas minēts 3.b punktā, tikai direktīvas veidā. 8. Ietekmes novērtējums 8.1. 0. iespēja — pamatiespēja Ņemot vērā pašreizējo situāciju, starptautisku vai ES līmeņa kvalitātes standartu neplānota izstrāde virzās uz priekšu ļoti lēni. Ir maz dalībvalstu iniciatīvu, un uzņēmumi tikai daļēji ir pieņēmuši spēkā esošo Eiropas Stažēšanās un mācekļu vietu kvalitātes hartu, lai gan to sagatavoja jauniešu organizācijas sadarbībā ar Eiropas Jaunatnes forumu. Ja netiks pieņemtas jaunas valsts vai plašākā līmenī atzītas starptautiskas iniciatīvas, lai uzlabotu stažēšanās kvalitāti, visticamāk, krīzes rezultātā neatbilstošu stažēšanās vietu skaits palielināsies vai, labākajā gadījumā, paliks nemainīgs. 8.2. 1. iespēja — informācijas tīmekļa vietne 1. iespēja paredz izveidot informācijas tīmekļa vietni, kurā tiks sniegta pilnīga, precīza un regulāri atjaunināta informācija par piemērojamo regulējumu visās dalībvalstīs attiecībā uz visiem stažēšanās veidiem. Šajā tīmekļa vietnē, ko var izvietot EURES portālā, būs norādītas attiecīgo dalībvalstu iestāžu saites. Tādējādi tiks atrisināts viens informācijas trūkuma problēmas aspekts, t. i., vispārējas informācijas trūkums par spēkā esošiem valstu tiesību aktiem. Tomēr šajā tīmekļa vietnē netiks sniegta informācija par atsevišķu stažēšanās vietu kvalitāti vai reāliem pasākumiem, kā uzņēmējorganizācijas var uzlabot stažēšanās kvalitāti. Tāpēc šīs iespējas ietekme uz stažēšanās kvalitāti ir pozitīva, tomēr nepietiekama, jo ir pierādīts, ka labāka informētība par tiesībām minimāli ietekmē stažēšanās efektivitāti vietējā līmenī. Šī iespēja var vairāk veicināt starptautisko stažēšanos, jo parasti ir grūtāk sameklēt informāciju par citām valstīm. Kopumā šo iespēju var izmantot kā papildu iespēju citiem risinājumiem, nevis atsevišķi. Lai gan šīs iespējas lietderība un efektivitāte ir ierobežota (jo tā, visticamāk, nesamazinās atšķirību starp neatbilstošu un kvalitatīvu stažēšanos), tā atbilst mērķim mobilitātes jomā. 8.3. 2. iespēja — brīvprātīga kvalitātes zīme 2. iespēja paredz ES līmenī ieviest kvalitātes zīmi, kas apliecina, ka uzņēmējorganizācijas, kuras brīvprātīgi piesakās šai zīmei, atbilst noteiktiem kvalitātes standartiem. Dažādās valstīs un nozarēs kvalitātes zīmes piešķiršanas kritēriji var būtiski atšķirties; alternatīva — noteikt līdzīgus vai vienādus kritērijus visā ES. Kvalitātes principus varētu izstrādāt sadarbībā ar sociālajiem partneriem, nosakot standartu minimumu attiecībā uz stažēšanās veidu, mācību saturu un ilgumu. Ja uzņēmējorganizācijas brīvprātīgi apņemas ievērot attiecīgos principus, tās var tikt uzskatītas, piemēram, par „godīgām pret stažieriem”. Attiecībā uz kvalitātes zīmi var arī noteikt saistības atalgojuma un sociālā nodrošinājuma jomā. Šis neregulatīvais risinājums var iedrošināt uzņēmējorganizācijas un tām palīdzēt, nosakot atsauci uz kvalitātes standartiem, un, tā kā šī kvalitātes zīme ir brīvprātīga, uzņēmējorganizācijām radītais saskaņas slogs būtu pieņemams. Turklāt šī iespēja var veicināt pārrobežu stažēšanos. Galvenā šīs iespējas nepilnība ir tā, ka zīmes saņemšanai pieteiksies tikai nedaudzas organizācijas, jo pašreizējais stažēšanās pieprasījums pārsniedz piedāvājumu. Pašreizējās kvalitātes zīmes tiek izmantotas ļoti maz: Itālijā tikai daži desmiti uzņēmumu ir pieteikušies „OK” kategorijas zīmei, un tas nozīmē, ka attiecība ir aptuveni 1 pret 10 000. Citās valstīs situācija ir līdzīga; tas nozīmē, ka šī iespēja ir neefektīva. Kopumā šī iespēja var veicināt starptautiskās stažēšanās attīstību, tomēr tā, visticamāk, nesamazinās atšķirību starp neatbilstošu un kvalitatīvu stažēšanos. Tomēr šo iespēju var uzskatīt par efektīvu, ņemot vērā tās salīdzinoši nelielās izmaksas. 8.4. 3. iespēja — Padomes ieteikums par stažēšanās kvalitātes sistēmas ieviešanu Šā pasākuma pamatā ir Komisijas priekšlikums dalībvalstīm transponēt Padomes ieteikumu par stažēšanās kvalitātes sistēmu (SKS) valsts līmenī un/vai valsts tiesību sistēmā. Šis ieteikums paredz aicināt dalībvalstis nodrošināt to, lai obligāti tiktu noslēgts rakstisks stažēšanās līgums, lai gan pašlaik daudzās dalībvalstīs tas nav obligāti. Šajā līgumā ir jāiekļauj vairāki vienkārši stažēšanās kvalitāti veicinoši elementi, piemēram, mācību mērķi, darbaudzinātājs, darba apstākļi utt. Ar šo risinājumu ir saistīti divi apakšrisinājumi. Saskaņā ar 3.a iespēju Padomes ieteikums attiecas tikai uz pamata kvalitātes norādījumiem. Saskaņā ar 3.b iespēju SKS pastiprina, iekļaujot papildu pārredzamības norādījumus, kas palīdzēs uzlabot stažēšanās kvalitāti un/vai samazinās neatbilstošu stažēšanos. 8.4.1. 3.a iespēja — Padomes ieteikums par pamata stažēšanās kvalitātes sistēmas ieviešanu Saskaņā ar SKS abām pusēm ir jānoslēdz rakstisks stažēšanās līgums. Iekļautie elementi ir kompromiss, ņemot vērā tos, kas ir iekļauti vairākās dažādu struktūru jaunajās iniciatīvās. 1. ierāmējums. Galvenie kvalitātes elementi, kas noteikti pētījumā par stažēšanos Pētījumā par stažēšanos tika izvērtēta situācija visās 27 ES dalībvalstīs un attiecībā uz visiem stažēšanās veidiem, lai apkopotu labākās prakses piemērus, sākot ar principu, ka stažēšanās kvalitātei ir jābūt tādai, lai stažieri papildus teorētiskajām studijām varētu apgūt praktiskas darba tirgū nepieciešamās iemaņas, lai veicinātu stažieru nodarbinātību. Kvalitatīvu stažēšanos raksturo vairāki principi. Viens no pamatprincipiem ir tas, ka obligāti tiek noslēgts stažēšanās līgums. Kvalitatīvas stažēšanās pamatā ir jābūt līgumam, kas noslēgts starp stažieri un uzņēmējorganizāciju (t. i., uzņēmumu, publisku struktūru utt.). Šajā saistībā ir jānorāda, ka saskaņā ar 2013. gada Eirobarometra aptaujas par stažēšanos ziņojumu tikai 62 % stažieru noslēdza rakstisku līgumu.[9] Stažēšanās līgumā ir jāiekļauj turpmāk minētie elementi, kas saskaņā ar pētījuma rezultātiem ir vissvarīgākie. • Mērķi, saturs un uzraudzība. Stažēšanās laikā ir jādod stažieriem iespēja apgūt praktiskas iemaņas papildus viņa/viņas teorētiskajām mācībām. Saskaņā ar pētījuma norādījumiem mācību satura atbilstību nodrošina, uzņēmējorganizācijā katram stažierim piešķirot personisku vadītāju vai darbaudzinātāju. Vadītāja pienākums ir stažierim sniegt norādījumus uzticēto uzdevumu veikšanai, pārraudzīt darbu un izskaidrot vispārējos darba procesus un metodes. Vadītājam ir jāizvērtē stažiera veikums, sniedzot īsu galīgo vērtējumu, ko var noformēt rakstiskā veidā kā ieteikuma vēstuli (garums: 1–2 lappuses). • Ilgums. „Atvērtā tirgus” stažēšanās parasti nepārsniedz sešus mēnešus. Tomēr šis ieteikums neattiecas uz tām obligātām pēcdiploma profesionālām mācībām ārstiem, juristiem, skolotājiem un citu līdzīgu profesiju pārstāvjiem, kuras ir spēkā daudzās dalībvalstīs un kuras ir ilgākas un stingrāk reglamentētas.[10] • Darba apstākļi. Līgumā ir jānorāda darbalaiks un tiesības uz brīvdienām, kā arī jāiekļauj noteikumi par slimības atvaļinājumu. • Atlīdzība / izmaksu kompensācija. Ja uzņēmējorganizācija un stažieris gūst abpusēju labumu attiecībā uz zināšanu nodošanu un mācīšanos, tad šāda stažēšanās var būt neapmaksāta. Tāpēc kvalitātes pamatnostādnēs ir tikai noteikts tas, ka rakstiskā stažēšanās līgumā skaidri jānorāda, vai tiek (ja tiek) sniegta kompensācija vai atlīdzība. • Noteikumi par sociālo nodrošinājumu. Sociālās apdrošināšanas noteikumiem, kas attiecas uz stažieriem, ir jābūt skaidriem visām iesaistītajām pusēm, jo īpaši attiecībā uz veselības apdrošināšanas nodrošinājumu un apdrošināšanu pret negadījumiem darbavietā. Lielākajā daļā dalībvalstu valsts vai izglītības iestāde nodrošina studentiem sociālo apdrošināšanu, un stažējoties viņi ir apdrošināti pret veselības apdraudējumiem un negadījumiem. Tomēr nav skaidri noteikumi gadījumā, kad stažieris vairs nav students. Ja stažēšanās notiek uz darba līguma pamata, darba devējam un darba ņēmējam ir jāpilda apdrošināšanas pienākumi, kā tas noteikts attiecīgās valsts darba tiesībās. Cita iespēja ir līgumā paredzēt apdrošināšanas shēmas, ko apmaksā uzņēmējorganizācija vai stažieris. Avots: Pētījums par stažēšanos, 127. lpp. (Eiropas Komisija, 2012. gads). Šīs iespējas izmantošana ir saistīta ar risku, ka daži darba devēji var turpmāk nenodrošināt stažēšanos, ja viņi saprot, ka viņu nodrošinātā stažēšanās nav pietiekami kvalitatīva. Viņi var uzskatīt, ka daži kvalitātes sistēmas elementi (piemēram, prasība norādīt mācību saturu) radītu pārāk lielas stažēšanās izmaksas. Tomēr minētā iespējamā negatīvā ietekme — ņemot vērā to, ka īstenošanas izmaksas ir pieņemamas, — ir drīzāk teorētiska, nevis faktiska, un jebkurā gadījumā šo zaudējumu var līdzsvarot stažēšanās kvalitātes uzlabojumi (skaidri noteikumi stažēšanās kvalitātes jomā varētu veicināt to, ka darba devēji uzlabo stažēšanās kvalitāti). Vēl viens svarīgs aspekts ir ietekme uz neatbilstošu stažēšanos, ņemot vērā problēmas saistībā ar noteikumu ieviešanu. Turklāt regulatīvi risinājumi, visticamāk, būs mazāk efektīvi dalībvalstīs, kurās izmanto vājākus īstenošanas mehānismus, un parasti tieši šajās valstīs visvairāk ir nepieciešami uzlabojumi. Kopumā kvalitātes sistēma, ko ir paredzēts ieviest Eiropas un valstu līmenī, visticamāk, vidēji ilgā termiņā uzlabotu stažēšanās kvalitāti un pārredzamību. SKS ir samērīgs pasākums ES līmenī, kas var palīdzēt sasniegt noteikto mērķi. Efektivitātes jomā SKS pamatiespēja varētu veicināt starptautiskās stažēšanās attīstību, tomēr tā, visticamāk, nesamazinās atšķirību starp neatbilstošu un kvalitatīvu stažēšanos. Ņemot vērā efektivitāti, atbilstības nodrošināšanas izmaksas ir nelielas un tās ar laiku samazināsies. Jāņem vērā tas, ka nevienmērīga īstenošana var būt nesavienojama ar mērķi mobilitātes jomā. 8.4.2. 3.b iespēja — Padomes ieteikums par pārredzamākas stažēšanās kvalitātes sistēmas ieviešanu Šī iespēja paredz SKS noteikt stingrākas prasības pārredzamības jomā. Stažēšanās vakances aprakstā ir jānorāda tas, vai tiek (ja tiek) nodrošināta samaksa par stažēšanos, un, ja samaksa tiek nodrošināta, ir jānorāda atlīdzības vai kompensācijas apmērs. Turklāt uzņēmējorganizācijām, kuras piedāvā neapmaksātu stažēšanos, noslēdzot stažēšanās līgumu, ir jāinformē par darbinieku pieņemšanas darbā politiku; proti, pēc stažēšanās ir jānorāda tas, cik stažieriem tika piedāvāts noslēgt līgumu par apmaksātu darbu.[11] [12] Šīs iespējas mērķis ir uzlabot stažēšanās tirgus darbību, uzlabojot pārredzamību. Dažreiz uzņēmējorganizācijas piesaista potenciālos kandidātus ar vilinošiem stažēšanās piedāvājumiem, bet ar atlīdzību saistītu informāciju atklāj tikai atlases procedūras beigās, kad kandidāts jau ir veltījis daudz pūļu, lai viņš tiktu pieņemts, un ir psiholoģiski neērtā situācijā, lai pārrunātu zemo samaksu vai no tās atteiktos. Saskaņā ar Eirobarometra aptaujas rezultātiem tā tas ir vairumā gadījumu (46 % gadījumu, salīdzinot ar 42 % gadījumu, kad bija sniegta precīza informācija par kompensāciju). Šis risinājums ir vienkāršs, un ar to nav saistītas gandrīz nekādas atbilstības nodrošināšanas izmaksas attiecībā uz likumīgu stažēšanos, un tas ļauj novērst neatbilstošu stažēšanos. Paredzams, ka šim risinājumam būs jūtama ietekme. Paredzams, ka lielākā daļa uzņēmumu atbalstīs priekšlikumu vakances aprakstā norādīt informāciju par atlīdzību, jo MVU testā to atbalstīja gandrīz 90 % respondentu. Tā kā prasība nodrošināt darbinieku darbā pieņemšanas politikas pārredzamību ir jauna, to varētu atbalstīt mazāk uzņēmējorganizāciju, bet šīs iespējas atbilstības nodrošināšanas izmaksas ir nelielas. Šī iespēja ir efektīva, jo paredzams, ka tai būs jūtama ietekme. Šī iespēja ir efektīva arī tāpēc, ka tā neparedz gandrīz nekādas atbilstības nodrošināšanas izmaksas attiecībā uz likumīgu stažēšanos. 8.5. 4. iespēja — direktīva par stažēšanās kvalitātes sistēmas ieviešanu Satura ziņā šī iespēja ir tāda pati kā 3.b iespēja, t. i., Komisijas priekšlikums par stažēšanās pārredzamas kvalitātes sistēmas ieviešanu, tomēr atšķirībā no 3.b iespējas to ir paredzēts pieņemt kā direktīvu saskaņā ar LESD 153. panta 2. punkta b) apakšpunktu. Risinājums pieņemt direktīvu ir efektīvs, jo paredzams, ka tam būs jūtama ietekme. Turklāt tas neparedz gandrīz nekādas atbilstības nodrošināšanas izmaksas attiecībā uz likumīgu stažēšanos un ļauj novērst neatbilstošu stažēšanos. Ieviešot noteikumus ES līmenī, būs vieglāk nodrošināt atbilstību mērķim mobilitātes jomā. Tomēr neatkarīgi no minētajām priekšrocībām šī iespēja nav tik samērīga, cik Padomes ieteikums. Izvēloties starp Padomes ieteikumu un direktīvu, ir jāizvērtē saistīto lēmumu relatīvā nozīme viszemākajā līmenī, kā arī mobilitātes nozīme vienotā tirgus iespēju pilnīgai izmantošanai, lai samazinātu jauniešu bezdarbu, kā arī ir jānodrošina līdzsvars starp vajadzību pasākumus pieņemt ātri un priekšrocībām saistībā ar pasākumu visaptverošu un vienlaicīgu pieņemšanu visā ES. Tomēr nav vajadzības pilnīgi saskaņot dažādu valstu tiesību aktus stažēšanās jomā. Tāpēc vislabākā iespēja ir Padomes ieteikums, un direktīvu var pieņemt vēlāk, ja Padomes ieteikums būs nepietiekams, lai mobilizētu dalībvalstis rīkoties. 9. Uzraudzība Lielākais izaicinājums, uzraugot paredzēto iespēju ietekmi uz stažēšanās tirgus attīstību, ir tas, ka nav pieejama atbilstoša statistika stažēšanās jomā. Nodarbinātības ģenerāldirektorāts jau veica administratīvus pasākumus, lai risinātu šo problēmu, un Eurostat darbaspēka apsekojumā iekļāva stažēšanās moduli. Tomēr vajadzīgā informācija var būt pieejama tikai aptuveni pēc trim gadiem. Tikmēr uzraudzības nolūkā noteiktu laiku pēc tam, kad būs pieņemti jaunie noteikumi stažēšanās jomā, varētu organizēt jaunu Eirobarometra aptauju. 2013. gada Eirobarometra aptauja par stažēšanos ir labs pamats jaunai uzraudzības aptaujai, jo tajā var iegūt precīzu informāciju par stažēšanās kvalitāti. Tomēr, lai novērtētu ietekmi uz nodarbinātību, ir jāveic ilgtermiņa apsekojums. Iespēja veikt šādu apsekojumu būtu jāpārrunā ar Eurostat, kad stažēšanās modulis būs pilnīgāk iekļauts darbaspēka apsekojumā. Pēc Padomes ieteikuma vai direktīvas pieņemšanas Komisijas dienestiem būs arī jāuzrauga jaunā regulējuma ieviešana dalībvalstīs. Turklāt, lai uzraudzītu Padomes ieteikuma par stažēšanos īstenošanu, varētu izmantot arī Eiropas pusgada koordinācijas mehānismus un iniciatīvas par garantiju jauniešiem īstenošanas mehānismus. [1] Saskaņā ar 2013. gada Eirobarometra aptauju (Eirobarometra zibensaptauja Nr. 378) vismaz 74 % respondentu izmantoja stažēšanos, nevis mācekļa praksi; vismaz 77 % gadījumu to izmantoja biežāk nekā studentu darbu un 43 % gadījumu — biežāk bija izmantojuši kādu no šīm iespējām nekā nebija. Avots: Komisijas izstrādātais Eirobarometra B izdevums; atbildes uz 1. jautājumu, 1. lpp. [2] EP 2009/2221(INI), 14.6.2010. [3] EK 2012. gada decembra, 2013. gada februāra un 2013. gada jūnija secinājumi. [4] SWD(2012)407 final, Brisele, 5.12.2012. [5] SWD(2012)407 final, Brisele, 5.12.2012. [6] Saskaņā Apvienotās Karalistes Zema atalgojuma kontroles komisijas ziņojumu par minimālo algu valstī (2011. gads) stažēšanās arvien biežāk ir priekšnoteikums nodarbinātībai. [7] Apvienotās Karalistes Zema atalgojuma kontroles komisijas 2013. gada ziņojumā ir teikts, ka „bieži par darbu netiek maksāta minimālā atlīdzība”. [8] Attiecībā uz zemu samaksu vai neapmaksātu stažēšanos aptuveni pusē gadījumu stažēšanās ir neapmaksāta un 25 % gadījumu par noteikto kompensāciju nevar nodrošināt iztikas minimumu. [9] Eirobarometra zibensaptauja Nr. 378; 2.1.3. sadaļa, 36. lpp. [10] Šis ieteikums neattiecas arī uz tā dēvētajām „stažēšanās programmām” darbinieku pieņemšanai darbā vadības augstākajos līmeņos. [11] Lai vienkāršotu procedūru un citu iemeslu dēļ, šis noteikums ir spēkā tikai tajos gadījumos, kad darbinieku pieņem darbā tajā pašā vietā, kur notika stažēšanās. [12] Jāņem vērā tas, ka, tāpat kā citos gadījumos, tas neattiecas uz skolas, universitātes un citas mācību iestādes organizētu stažēšanos pirms mācību iestādes beigšanas.