EIROPAS KOMISIJA Briselē, 2.8.2021 SWD(2021) 162 final/3 This document corrects document SWD(2021)162 final/2 of 2.7.2021.



The heading of table 6 on page 38 has been correctly formatted KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS “Latvijas atveseļošanas un noturības plāna analīze” Pavaddokuments dokumentam Priekšlikums

PADOMES ĪSTENOŠANAS LĒMUMS

par Latvijas atveseļošanas un noturības plāna novērtējuma apstiprināšanu {COM(2021) 340 final}



Saturs 1. Kopsavilkums 2 2. Problēmjautājumi atveseļošanas un noturības kontekstā: situācijas apskats 6 2.1. Makroekonomiskais stāvoklis un perspektīva kopš 2020. gada ziņojuma par valsti 6 2.2. Problēmjautājumi, kas saistīti ar ilgtspējīgu izaugsmi, kohēziju, noturību un nākamās paaudzes rīcībpolitiku 8 2.3. Ar zaļo un digitālo pārkārtošanos saistītie problēmjautājumi 13 2.3.1. Zaļā dimensija 13 2.3.2. Digitālā dimensija 16 3. Plāna mērķi, struktūra un pārvaldība 19 3.1. Plāna vispārīgā stratēģija 19 3.2. Plāna īstenošanas aspekti 22 4. Atveseļošanas un noturības plāna kopsavilkums 25 4.1. Visaptveroša un pienācīgi sabalansēta reakcija uz ekonomisko un sociālo situāciju 25 4.2. Saikne ar valstij adresētajiem ieteikumiem un Eiropas pusgadu 31 4.3. Izaugsmes potenciāls, darbvietu radīšana, ekonomiskā, institucionālā un sociālā noturība, Eiropas sociālo tiesību pīlārs, krīzes ietekmes mazināšana un sociāli teritoriālā kohēzija un konverģence 39 4.4. Princips “nenodarīt būtisku kaitējumu” 46 4.5. Zaļā pārkārtošanās 48 4.6. Digitālā pārkārtošanās 50 4.7. Plāna paliekošā ietekme 53

4.8. Atskaites punkti, mērķrādītāji, uzraudzība un īstenošana 56 4.9. Izmaksas 59 4.10. Kontroles un revīzija 60 4.11. Saskanīgums 63

1.Kopsavilkums Latvijas ekonomika Covid-19 krīzi izturēja samērā labi – aso lejupslīdi atsvēra spēcīga atveseļošanās. Taču ilgtspējīgas izaugsmes panākšana būs sarežģītāka. Ar Covid-19 pandēmiju saistīto ierobežojumu dēļ Latvijas IKP 2020. gadā samazinājās par 3,6 %. Pēc sākotnējā satricinājuma 2020. gada otrajā ceturksnī ekonomika gada otrajā pusē strauji atguvās. 2021. gada pirmajā ceturksnī ekonomika atkal piedzīvoja lejupslīdi sakarā ar pandēmijas otrā viļņa ierobežošanas pasākumiem, tomēr paredzams, kā šī lejupslīde būs bijusi īslaicīga. Gaidāms, ka 2021. gada otrajā pusē ierobežošanas pasākumi tiks lielā mērā atcelti, tādējādi palīdzot ekonomikai atgūties un izaugsmei kopumā šajā gadā sasniedzot 3,5 %. Paredzams, ka 2022. gadā šī tendence turpināsies un IKP pieaugums sasniegs 5,6 %, pateicoties dinamiskam privātajam patēriņam un investīcijām. Vidējā termiņā Latvijas izaugsmes perspektīvas būs atkarīgas no tās spējas novērst pirms krīzes novēroto darbaspēka piedāvājuma krišanās tendenci. Nodarbinātības kritums 2020. gadā tika mazināts ar ieviestajām dīkstāves pabalstu shēmām, kas stimulēja uzņēmumus paturēt darbiniekus. Nodarbināto skaits 2020. gadā samazinājās par 2,3 %, bezdarba līmenim sasniedzot 8,3 % salīdzinājumā ar 6,3 % 2019. gadā. Turklāt gaidāms, ka nodarbinātības atgūšanās nedaudz atpaliks no IKP pieauguma, bezdarba līmenim izteiktāk samazinoties tikai 2022. gadā. Krīze ir nesamērīgi skārusi zema atalgojuma saņēmējus, kas strādā pakalpojumu nozarē, un tādējādi ir vēl vairāk palielinājušās jau esošās ienākumu līmeņa un sociālās aizsardzības adekvātuma atšķirības. Pirmajā pandēmijas vilnī valdība ātri reaģēja ar atbalstu darbiniekiem un uzņēmumiem, taču otrajā vilnī bija vērojama neliela kavēšanās. Kolīdz krīze sākās, Latvija strauji piedāvāja atbalstu krīzes skartajiem uzņēmumiem un cilvēkiem un atvēlēja papildu resursus veselības aprūpes nozarei. Rezultātā valdības budžeta deficīts 2020. gadā pieauga līdz 4,5 %, un ir paredzams, ka 2021. gadā tas sasniegs 7,3 %. Savukārt 2022. gadā līdz ar atbalsta pasākumu izbeigšanu gaidāms, ka budžeta deficīts strauji samazināsies. Prognozēts, ka valsts parāds līdz 2022. gada beigām salīdzinājumā ar 2019. gadu būs pieaudzis par gandrīz 10 procentpunktiem. Latvija savu atveseļošanas un noturības plānu iesniedza 2021. gada 30. aprīlī. Latvijas plānā ir seši komponenti, kas aptver visdažādākās rīcībpolitikas un ir vērsti uz valsts galveno problēmjautājumu risināšanu ar sabalansētu reformu un investīciju kopumu. Galvenās investīciju jomas ir divējādā pārkārtošanās, veselības aprūpes infrastruktūra, sociālā un reģionālā infrastruktūra, kā arī pētniecība un inovācija. Pasākumi ietver tiešās investīcijas publiskajā infrastruktūrā, spējās un procesos, kā arī vērienīgas atbalsta programmas privātajām investīcijām divējādās pārkārtošanās un inovācijas jomā. Investīcijas tiks papildinātas ar reformām, kas tām ļaus efektīvāk sasniegt izvirzītos mērķus un palīdzēs piesaistīt privātās investīcijas un tādējādi panākt spēcīgāku ietekmi. Papildus tam Latvijas plānā ir paredzētas dažas savrupas reformas ar mērķi risināt problēmjautājumus jomās, kas uzsvērtas valstij adresētajos ieteikumos, proti, nodokļu administrācijas, tiesu sistēmas, publiskās pārvaldes spēju un publiskā iepirkuma jomās. Latvija ir pieprasījusi 1,826 miljardu EUR piešķīrumu, bet nav prasījusi aizdevumus. Plānā ir ietverti pasākumi, kas vērsti uz visiem galvenajiem problēmjautājumiem, un uzskatāms, ka tas nodrošina pienācīgu reakciju uz ekonomisko un sociālo situāciju un, kā paredzams, stiprinās Latvijas izaugsmes potenciālu. Jaunākajos valstij adresētajos ieteikumos apzinātos problēmjautājumus var iedalīt sešās plaši iezīmētās rīcībpolitikas jomās: fiskālā un finanšu joma, sociālā iekļautība un prasmes, produktivitātes pieaugums un konverģence, publiskās pārvaldes pārskatatbildība un efektivitāte, kā arī divējādā pārkārtošanās. Latvijas plāns palīdzēs efektīvi risināt ievērojamu tai adresētajos ieteikumos norādīto problēmu daļu. Tā kā plāns palīdzēs efektīvi risināt Latvijas galvenos ekonomiskos un sociālos problēmjautājumus, kas norādīti tai adresētajos ieteikumos, tas ir uzskatāms par visaptverošu un pienācīgi sabalansētu reakciju uz ekonomisko un sociālo situāciju un pienācīgi nosedz visus sešus ANM regulas 3. pantā minētos pīlārus. Plānā ir ierosinātas būtiskas reformas veselības, sociālās iekļaušanas, augstākās izglītības un prasmju jomā. Plāna vērienīgākie pasākumi ir tie, kas attiecas uz augstākās izglītības iestāžu pārvaldības un finansēšanas reformu, vispusīgas cilvēkresursu stratēģijas sagatavošanu veselības aprūpes jomā un minimālo ienākumu pabalstu ikgadējas indeksācijas ieviešanu. Gaidāms, ka šie pasākumi radīs paliekošu ietekmi un būtiski sekmēs attiecīgo problēmu risināšanu augstākās izglītības, veselības un sociālās iekļaušanas jomā. Paredzams, ka investīcijas zaļajā un digitālajā infrastruktūrā un reģionālajā attīstībā, kā arī vērienīgas uzņēmumu investīciju atbalsta shēmas stiprinās Latvijas izaugsmes potenciālu vidējā termiņā un ilgtermiņā. Investīcijas Rīgas transporta sistēmā un saistītās reformas, kā gaidāms, sekmēs pilsētas konkurētspēju un spēju piesaistīt investīcijas un talantus. Pasākumi, kas paredzēti privāto investīciju veicināšanai vēja enerģijā, palīdzēs sasniegt mērķrādītājus atjaunojamo energoresursu enerģijas jomā un kļūt par konkurētspējīgu mazoglekļa ekonomiku. Uzņēmumu investīciju atbalsta shēmas palīdzēs Latvijai ātrāk palielināt eksportspēju un produktivitātes pieaugumu. Gaidāms, ka investīcijas nomaļo reģionu mājokļos un infrastruktūrā stiprinās Latvijas mazāk attīstīto reģionu izaugsmes iespējas. Visi kopā šie pasākumi ļaus risināt Latvijas jau ilgāku laiku aktuālos problēmjautājumus: zemos izdevumus inovācijai, moderno tehnoloģiju vāju izmantojumu, kā arī ievērojamas reģionālās atšķirības. Latvijas atveseļošanas un noturības plāns atbilst principam “nenodarīt būtisku kaitējumu”. Novērtējums veikts, ievērojot metodiku, kas noteikta Komisijas Tehniskajos norādījumos par principa “nenodarīt būtisku kaitējumu” piemērošanu saskaņā ar Atveseļošanas un noturības mehānisma regulu (2021/C 58/01), un attiecīgos sešus vidiskos mērķus. Tur, kur tas vajadzīgs, atbilstība principam “nenodarīt būtisku kaitējumu” nodrošināta, paredzot atskaites punktus. Latvijas problēmjautājumi klimata jomā tiks risināti ar reformām un investīcijām tīrā transportā, energoefektivitātē un klimatadaptācijā, kā arī ar reformām, kas veicina investīcijas atjaunojamo energoresursu enerģijā. Latvijas galvenie problēmjautājumi klimatiskās pārkārtošanās jomā ir tas, kā mazināt augošo transporta un ēku enerģijas patēriņu, kā arī turpināt palielināt atjaunojamo energoresursu enerģijas īpatsvaru kopējā enerģijas patēriņā. Gaidāms, ka Rīgas metropoles transporta sistēmas zaļināšana palīdzēs palielināt atjaunojamo energoresursu enerģijas īpatsvaru un mazināt enerģijas patēriņu un siltumnīcefekta gāzu emisijas transporta nozarē, padarot sabiedrisko transportu pievilcīgāku braucieniem uz darbu un atpakaļ. Investīcijas publisko un dzīvojamo ēku energoefektivitātē palīdzēs sasniegt Latvijas 2030. gada energoefektivitātes mērķrādītāju. Investīcijas elektrotīklā, kuru mērķis ir veicināt pašražošanas attīstību un elektrouzlādes infrastruktūras izvēršanu blīvi apdzīvotās teritorijās, palīdzēs veicināt atjaunojamo energoresursu enerģijas izmantošanu gan mājokļu, gan transporta nozarē. Latvija ir izvirzījusi arī mērķi novērst šķēršļus privātajām investīcijām vēja enerģijā, kam būs būtiska nozīme valsts spējā sasniegt 2030. gada atjaunojamo energoresursu mērķrādītāju. Turklāt ir paredzēts atbalsta instruments uzņēmumiem, ar kuru varēs atbalstīt dažādas zaļās investīcijas, piemēram, atjaunojamo energoresursu enerģijā, energoefektivitātē un zaļajā pētniecībā un izstrādē. Visbeidzot, gaidāms, ka Rīgas transporta sistēmas zaļināšana un investīcijas jaunā muitas kontroles punktā uzlabos gaisa kvalitāti, tādējādi palīdzot sasniegt vidiskos mērķus. Kopumā Latvijas plānā ar klimatu saistītām investīcijām ir atvēlēti 37,6 % no pieejamā finansējuma. Latvijas plānā ir paredzēti risinājumi tās galvenajiem problēmjautājumiem digitālajā jomā, pie kuriem pieder vājas prasmes, nepietiekama savienojamība laukos un zems uzņēmumu digitalizācijas līmenis. Vājas pamata digitālās prasmes darbspējas vecuma iedzīvotāju vidū, nepietiekams digitālo risinājumu izmantojums uzņēmumos, kā arī IKT speciālistu trūkums ir Latvijas galvenie problēmjautājumi digitālajā jomā, kas negatīvi ietekmē darbaspēka pieejamību, konkurētspēju, uzņēmumu digitalizāciju, valdības e-pakalpojumu izmantojumu un digitālo inovāciju. Šajā jomā ir plānotas būtiskas reformas un investīcijas, lai izpildītu Latvijai šajā jomā adresētos ieteikumus. Digitālo mērķu sasniegšanai paredzēto pasākumu izdevumi atbilst 21 % no plāna kopējā piešķīruma. Plānā ir paredzētas apjomīgas investīcijas pamata un padziļinātajās digitālajās prasmēs, kas sekmētu Latvijas digitālo pārkārtošanos. Latvijas plānā ir iekļauti arī pasākumi attiecībā uz publiskās pārvaldes digitālo modernizāciju un tās pakalpojumu digitālo pārveidi, ieskaitot centralizētus publiskos risinājumus. Problēmu risināšanai Latvija ir arī paredzējusi atbalstu uzņēmumu digitalizācijai, jo īpaši attiecībā uz MVU un pētniecību un izstrādi, kā arī plāno radīt nepieciešamo satvaru Latvijas dalībai Eiropas digitālās inovācijas centru tīklā. Plānā ir paredzēti pasākumi ļoti ātrdarbīgas platjoslas tīklu izvēršanai, kas palīdzēs uzlabot digitālo infrastruktūru. Paredzams, ka investīcijām cilvēkkapitālā, digitālajās spējās, pētniecības un inovācijas spējās un sabiedriskajā transportā būs vislielākā ietekme uz ekonomikas ilgtermiņa potenciālu. Latvijas plānā ir paredzētas investīcijas un reformas, kas vērstas uz prasmju uzlabošanu. Šo pasākumu nozīmīgumu izceļ augsti kvalificēto un attiecīgi mazkvalificēto bezdarba līmeņa lielās atšķirības. Turklāt periodiski ir vērojama kvalificēta darbaspēka trūkuma un ierobežota darbaspēka piedāvājuma tendence, kuru vēl saasina iedzīvotāju skaita samazināšanās un emigrācija. Strukturāli uzlabojot prasmju struktūru, būtu iespējams sekmēt digitālo risinājumu plašāku izmantojumu, pakalpojumus un eksportu un stimulēt reģionālo attīstību. Turklāt investīcijas publiskās IT infrastruktūras modernizācijā, atbalsts uzņēmumu digitalizācijai, kā arī investīcijas 5G tehnoloģijās radītu sinerģijas efektu, kas palīdzēs palielināt digitālo risinājumu izmantošanas potenciālu. Atbalsts privātajām investīcijām pētniecībā un izstrādē ir vērsts uz ilgtspējīgu inovācijas sistēmu izveidi, kas ilgtermiņā palielinātu Latvijas inovācijas spējas. Visbeidzot, sabiedriskā transporta sistēmas pārvaldības reforma, kas attiecas uz Rīgas metropoles areālu, kā arī attiecīgās investīcijas palīdzēs uzlabot sabiedriskā transporta pievilcību un panākt, ka sabiedriskais transports nosedz lielāku daļu mobilitātes vajadzību. Ja šie pasākumi tiks sekmīgi īstenoti, tie palielinās Latvijas izaugsmes potenciālu un uzlabos ekonomisko un sociālo noturību vidējā termiņā un veicinās zaļo un digitālo pārkārtošanos. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām kopumā bija adekvāta un ļaus palielināt ieinteresēto personu atbildības apziņu un veicinās pasākumu paliekošo ietekmi. Latvijas sniegtās aplēses par atveseļošanas un noturības plāna kopējām izmaksām ir zināmā mērā pamatotas un kopumā ticamas. Latvija ir sniegusi individuālas izmaksu aplēses par visām plānā paredzētajām investīcijām. Izmaksu tāmes pārsvarā ir detalizētas un pienācīgi pamatotas. Aplēses balstās uz salīdzinājumu ar līdzīgām iepriekš veiktām investīcijām un uz tirgus un cenu analīzi. Kaut arī Latvijas iesniegtās izmaksu aplēses nav neatkarīgi validētas, šo aplēšu un attiecīgo apliecinošo dokumentu novērtējumā secināts, ka lielākā daļa izmaksu ir pienācīgi pamatotas un saprātīgas. Summas, kuras ierosināts finansēt, ir uzskatāmas par adekvātām, un var konstatēt, ka izmaksu aplēses ir zināmā mērā ticamas. Attiecībā uz pasākumu vairākumu uzskatāms, ka izmaksas ir lielā mērā ticamas, tas ir, prasītās summas ir skalas zemākajā vai vidējā diapazonā salīdzinājumā ar līdzīgu reformu vai investīciju izmaksām, taču attiecībā uz nedaudziem pasākumiem uzskatāms, ka to lēsto izmaksu ticamība ir zema. Visbeidzot, atzīts, ka atveseļošanas un noturības plāna lēstās izmaksas ir atbilstīgas izmaksu lietderības principam un samērīgas ar paredzamo ekonomisko un sociālo ietekmi valsts mērogā. Attiecībā uz katru komponentu sniegta skaidra informācija par papildu investīcijām no citiem ES līdzekļiem. Projekti, kuri tiek finansēti no citiem ES avotiem, ir laika un tvēruma ziņā norobežoti no ANP projektiem. Turklāt Latvija ir ieviesusi kārtību nolūkā novērst dubultu ES finansējumu. Atveseļošanas un noturības plānā ir ierosināta adekvāta kārtība nolūkā nodrošināt plāna efektīvu uzraudzību un īstenošanu, tai skaitā attiecībā uz paredzēto grafiku un ierosinātajiem atskaites punktiem, mērķrādītājiem un saistītajiem rādītājiem. Plāna uzraudzība būs Finanšu ministrijas pārziņā, savukārt par plāna īstenošanu būs atbildīgas nozaru ministrijas. Atskaites punkti un mērķrādītāji ir reālistiski un atbilstīgi, taču ne visos gadījumos ir norādīti uzraudzības mehānismi. Noteiktie mērķrādītāji un atskaites punkti ir pienācīgi, taču attiecībā uz investīcijām infrastruktūrā un uzņēmumu investīciju atbalsta shēmām tiem ir tendence nosvērties uz perioda beigām. Atveseļošanas un noturības plānā ierosinātā kontroles sistēma un pasākumi balstās uz pienācīgiem procesiem un struktūrām, kas tiek izmantoti kohēzijas politikas ietvaros. Plānā ir skaidri norādīts, kas atbild par iekšējās kontroles uzdevumu veikšanu. Funkcijas ir pienācīgi nodalītas, un kārtība, kādā tiks vākti un publiskoti dati par galasaņēmējiem, ir adekvāta.

Latvijas atveseļošanas un noturības plāns ir konsekvents, ar saskanīgām, savstarpēji pastiprinošām reformām un investīcijām un sinerģiju starp dažādajiem komponentiem. Atveseļošanas un noturības plānā ir ietverti saskanīgi reformu un publisko investīciju projektu īstenošanas pasākumi. Plāna seši komponenti, pa kuriem strukturētas investīcijas un reformas, labi raksturo tematisko piederību un savstarpējās saiknes. Saskanīgums ir nodrošināts gan katrā komponentā, jo reformām ir paredzētas attiecīgas investīcijas, gan dažādo plāna komponentu starpā. Latvijas ANP ietvertie komponenti veido reformu un investīciju vienotu veselumu ar pamatuzdevumu veicināt produktivitāti, mazināt nevienlīdzību, kā arī veicināt klimatisko pārkārtošanos un digitālo pārveidi. Visi seši komponenti ir savstarpēji pastiprinoši un mērķu ziņā saskanīgi. 1. tabula. Kopsavilkums par plāna novērtējumu atbilstoši ANM kritērijiem 1)

Reakci-jas sabalan-sētība 2)

Padomes ieteikumi 3)

Izaug-sme, darbvie-tas u. c. 4)

NBK 5)

Zaļie mērķrā-dītāji 6)

Digitālie mērķrā-dītāji 7)

Palieko-ša ietekme 8)

Atskai-tes punkti un mērķrā-dītāji 9)

Izmaksas 10)

Kontro-les sistēmas 11)

Saskanī-gums A A A A A A A A B A A



2.Problēmjautājumi atveseļošanas un noturības kontekstā: situācijas apskats 2.1.Makroekonomiskais stāvoklis un perspektīva kopš 2020. gada ziņojuma par valsti Makroekonomiskais stāvoklis kopš 2020. gada ziņojuma par valsti Latvijas ekonomika 2020. gadā Covid-19 krīzes ietekmē saruka par 3,6 %. 2020. gada pirmajos divos ceturkšņos bija vērojams būtisks izlaides kritums ierobežojumu dēļ. Trešajā ceturksnī ekonomika piedzīvoja spēcīgu izaugsmi, taču gada beigās tā sāka palēnināties sakarā ar ierobežojumu atkalieviešanu pandēmijas otrā viļņa dēļ. Visvairāk samazinājās mājsaimniecību patēriņš un eksports, jo patērētāji palika mājās un ceļošanas ierobežojumi apgrūtināja pakalpojumu eksportu. Investīcijas bija labākā stāvoklī, nekā sākotnēji gaidīts: tās turējās 2019. gada līmenī, lielā mērā pateicoties tam, ka pandēmijas pirmajā vilnī būvniecības nozare turpināja darbību. Nodarbinātība saruka mazāk nekā IKP, pateicoties dīkstāves pabalstu shēmām. Vidējais bezdarba līmenis 2020. gadā salīdzinājumā ar 2019. gadu palielinājās par 1,8 procentpunktiem. Gada pirmajā pusē bezdarba līmenis ievērojami paaugstinājās, bet vasarā un rudens sākumā nedaudz pazeminājās. Tomēr līdz ar pandēmijas otro vilni pazemināšanās beidzās un decembrī bezdarba līmenis atkal sāka augt. Lielākā daļa zaudēto darbvietu bija ierobežojošo pasākumu vistiešāk skartajās nozarēs: viesmīlības, ēdināšanas, transporta un citu pakalpojumu nozarēs. Turklāt galvenie darba zaudētāji bija zema atalgojuma saņēmēji. Rezultātā algu pieaugums salīdzinājumā ar pirmskrīzes tempu palēninājās tikai nedaudz, proti, pieaugums 2020. gadā bija 5,3 %. Lēsts, ka ārkārtas pasākumi ienākumu aizsardzībai Covid-19 krīzes laikā kopā ar jau esošo nodokļu un pabalstu sistēmu ļāva absorbēt aptuveni 78 % no satricinājuma ietekmes uz mājsaimniecību ienākumiem, un gandrīz pusi no šiem 78 % nodrošināja dīkstāves pabalstu shēmas. Pirms Covid-19 krīzes sociālie apstākļi uzlabojās līdz ar darba tirgus situācijas uzlabošanos, taču krīzes ietekmē nevienlīdzība, visticamāk, kļūs vēl izteiktāka. Kopš 2011. gada, kad nabadzības līmenis bija visaugstākais, tas ir manāmi samazinājies – to cilvēku īpatsvars, kuri dzīvo nabadzībā, ir sarucis par vairāk nekā 10 procentpunktiem. Tas lielā mērā skaidrojams ar darba tirgus situācijas pastāvīgu uzlabošanos. Turpretī nevienlīdzība pēdējo 10 gadu laikā principā nav mazinājusies. Nabadzības vai sociālās atstumtības riskam pakļauto personu īpatsvars no 28,4 % 2018. gadā nedaudz samazinājās līdz 27,3 % 2019. gadā, taču joprojām bija viens no augstākajiem ES. Makroekonomiskā perspektīva Saskaņā ar Latvijas atveseļošanas un noturības plānā (ANP) aprakstīto makroekonomikas scenāriju IKP 2021. gadā pieaugs par 3 %. Scenārijā ir pieņemts, ka ar pandēmiju saistītie ierobežojumi gada otrajā pusē tiks atcelti, un līdz ar to pieaugs privātais patēriņš un eksports. Attiecībā uz 2022. gadu scenārijā paredzēts, ka IKP pieaugums sasniegs 4,5 %, investīcijām kļūstot par galveno izaugsmes virzītājspēku. Paredzēts, ka pēc tam izaugsme stabilizēsies aptuveni 2,8 % apmērā. Salīdzinājumā ar Latvijas valdības makroekonomikas scenāriju Komisijas prognozes ir nedaudz optimistiskāka gan attiecībā uz 2021., gan 2022. gadu, kas skaidrojams ar 2021. gadā paredzēto valdības atbalsta pasākumu novērtējuma atšķirībām un 2022. gadā gaidāmo ES finansēto investīciju ieplūšanu. Latvijas prognozes tika sagatavotas februāra sākumā, kad vēl nebija izziņota daļa 2021. gadā paredzēto atbalsta pasākumu un bija mazāk skaidrības par ANM investīciju un citu ES finansēto investīciju grafiku. Saskaņā ar Komisijas prognozēm inflācija, kas 2020. gadā bija tuvu nullei, atsāksies un 2021. gadā sasniegs 1,7 %, bet 2022. gadā – 2,0 %. Gaidāms, ka nodarbinātības līmenis attīstīsies līdzīgi kā ekonomikas izaugsme. Paredzams, ka bezdarba līmenis 2021. gada beigu daļā samazināsies, pateicoties darbvietu pieaugumam gada otrajā pusē, kad, kā gaidāms, lielākā daļa pakalpojumu sniedzēju, uz kuriem attiecās ar pandēmiju saistītie ierobežojumi, atsāks darboties. Saskaņā ar prognozēm bezdarba līmenis 2022. gadā turpinās rukt, samazinoties līdz 6,9 %. Gaidāms, ka rūkošais piedāvājums darba tirgū radīs lielāku spiedienu uz algu pieaugumu, kas 2021. gadā, visticamāk, būs pieticīgs. Budžeta deficīts 2020. gadā pieauga līdz 4,5 % no IKP, un ir paredzams, ka 2021. gadā tas pieaugs līdz 7,3 % no IKP, bet 2022. gadā strauji samazināsies. Valdības budžeta deficīts pieauga no 0,6 % no IKP 2019. gadā līdz 4,5 % no IKP 2020. gadā. Šis krasais pieaugums izriet no nodokļu ieņēmumu krituma, ko noteica patēriņa un darbvietu skaita samazināšanās, un mājsaimniecībām un uzņēmumiem paredzēto pagaidu atbalsta pasākumu ietekmes. Prognozēts, ka 2021. gadā valdības budžeta deficīts turpinās augt, sasniedzot gandrīz 7,25 % no IKP pagaidu atbalsta pasākumu dēļ, un tikai 2022. gadā saruks līdz 2 %. Valdības parāda attiecība pret IKP pieauga no 37 % 2019. gadā līdz gandrīz 43,5 % 2020. gadā. Paredzams, ka 2021. gadā parāda attiecība pret IKP sasniegs aptuveni 47 %, bet 2022. gadā samazināsies, pateicoties mazākam fiskālajam deficītam un lielākam IKP. 2020. gada parāda atmaksājamības pārskatā prognozēts, ka parāds maksimumu sasniegs 2026. gadā, kad tas būs nedaudz zem 50 % no IKP, un tad atsāks samazināties. Tādējādi secināms, ka 2021. gada sākumā Latvijas fiskālās politikas trajektorija vērtējama kā ilgtspējīga. Galvenais makroekonomikas scenāriju ietekmējošais negatīvais risks, kā uzskatāms, ir aizkavēšanās Covid-19 vakcinācijas stratēģijas īstenošanā. Latvijas plānā ietvertajā makroekonomikas scenārijā pieņemts, ka tiks sasniegts valdības mērķis līdz vasaras beigām vakcinēt 70 % pieaugušo iedzīvotāju, tādējādi ļaujot līdz tam laikam atgriezties pie praktiski neierobežotas saimnieciskās darbības. Tomēr ir iespējams, ka vakcīnu pieejamībā un vakcinācijas apmēros varētu būt aizķeršanās, kas attiecīgi aizkavētu ierobežojumu atcelšanu. Savukārt pozitīvāku iznākumu varētu noteikt tas, ka Latvijas scenārijā nav ņemti vērā visi 2021. gada atbalsta pasākumi un tā prognozes attiecībā uz ES finansētajām investīcijām 2022. gadā ir izteikti piesardzīgas.

2. tabula. Makroekonomikas faktisko un prognozēto rādītāju salīdzinājums

2.2.Problēmjautājumi, kas saistīti ar ilgtspējīgu izaugsmi, kohēziju, noturību un nākamās paaudzes rīcībpolitiku Pārdomāta, ilgtspējīga un iekļaujoša izaugsme Spēcīgi ekonomiskie un fiskālie pamatfaktori ir ļāvuši Latvijai sniegt nepieciešamo atbalstu ekonomikai, taču ir kļuvuši aktuālāki problēmjautājumi, kas saistīti ar neaizsargāto grupu sociālo drošību. Covid-19 pandēmija ir nopietni ietekmējusi saimniecisko darbību un uzņēmēju noskaņojumu. Valdība strauji reaģēja uz Covid-19 krīzes radītajām problēmām, pieņemot atbalsta pasākumu paketi ar mērķi nodrošināt uzņēmumiem nepieciešamo likviditāti un ienākumu atbalstu mājsaimniecībām. Atbalsts, kas 2020. gadā tika darīts pieejams uzņēmumiem un iedzīvotājiem, sasniedza 1,3 miljardus EUR jeb 4,5 % no IKP. Galu galā piešķirtais atbalsts tomēr bija mazāks, nekā sākotnēji gaidīts. Tas daļēji skaidrojams ar stingrajiem atbilstības nosacījumiem un salīdzinoši lielo aplokšņu algu īpatsvaru krīzes vissmagāk skartajās grupās. Šī pieredze izgaismoja savstarpēji saistītās ēnu ekonomikas un sociālās drošības tīklu problēmas. Latvijas galvenais ekonomikas mērķis joprojām ir nodrošināt ienākumu pastāvīgu tuvināšanos ES vidējam rādītājam. 2020. gadā Latvijas ienākums uz vienu iedzīvotāju samazinājās par 3 % salīdzinājumā ar 2019. gadu, taču, raugoties piecu gadu periodā, tas ir pieaudzis par 12 %. Neraugoties uz to, 2019. gadā tas bija tikai 69 % apmērā no ES vidējās vērtības pirktspējas līmeņa izteiksmē. Ienākumu līmeņa atšķirība salīdzinājumā ar bagātākajām ES valstīm aizvien ir spēcīgs emigrācijas virzītājspēks. Līdz ar to galvenais problēmjautājums, kuram Latvijai ir jāpievēršas, lai uzlabotu iedzīvotāju dzīves līmeni, ir konverģences turpināšana. Tomēr šo konverģences turpināšanu potenciāli apdraud vairākas strukturālās problēmas. Pirmkārt, valsts iedzīvotāju skaita samazināšanās negatīvi ietekmē sociālo sistēmu ilgtspēju, sašaurina iekšzemes tirgu un palielina infrastruktūras izmaksas uz vienu iedzīvotāju. Otrkārt, augstais ēnu ekonomikas īpatsvars kavē godīgu konkurenci, vājina attiecīgo darbinieku sociālo aizsardzību un palielina arodriskus. Tas ir arī viens no galvenajiem iemesliem vājam kreditēšanas pieaugumam. Bez tam iekšējo darbaspēka mobilitāti kavē izmaksu ziņā pieejamu mājokļu trūkums. Visbeidzot, Latvijas sniegums inovācijas jomā ir samērā zems un stagnē. Latvijas fiskālais stāvoklis ir labs un ilgtspējīgs, bet joprojām ir problēmas ar vāju nodokļu saistību izpildi un nepietiekamiem resursiem kritiski svarīgiem publiskajiem pakalpojumiem. Spēcīga izaugsme un piesardzīga fiskālā politika ir palīdzējušas Latvijai noturēt valsts parādu atmaksājamā līmenī – 2020. gada beigās tas bija 43,5 %. Arī Latvijas pensiju un veselības aprūpes sistēmu ilgtspēja nerada ilgtermiņa fiskālās problēmas. Turpretī Latvijas nodokļu ieņēmumi attiecībā pret IKP ir vieni no mazākajiem ES, tādējādi ierobežojot šo ieņēmumu iespējas nodrošināt pārdali, lai uzlabotu tādus kritiski svarīgus publiskos pakalpojumus kā veselības aprūpe un sociālā palīdzība. Turklāt Latvijā jau ilgu laiku pastāv problēma ar vāju nodokļu saistību izpildi, kuras pamatā ir nedeklarēti darījumi, aplokšņu algas, nedeklarēti ienākumi un krāpšana nodokļu jomā. Pastāv grūtības nodrošināt, ka izaugsme nāk par labu visām sabiedrības daļām. Nevienlīdzība joprojām ir liela, un nomaļie reģioni atpaliek no Rīgas reģiona. Iedzīvotāju skaita pretēji vērstā dinamika – augošs iedzīvotāju skaits Rīgas metropoles areālā un strauji rūkošais iedzīvotāju skaits citur Latvijā – rada problēmas nodrošināt pakalpojumu kvalitatīvu sniegšanu visos reģionos, kā arī publiskās pārvaldes kvalitāti pašvaldību līmenī. Latvijas darbaspēka apjoms samazinās, un nodarbinātības apstākļi atšķiras atkarībā no reģiona un no prasmju līmeņa. Pastāv kvalificētu darbinieku trūkums, jo īpaši STEM (zinātne, tehnoloģija, inženierzinātnes, matemātika) nozarēs. Tajā pašā laikā mazkvalificētiem vai gados vecākiem darba ņēmējiem, etniskajām minoritātēm un tiem, kas dzīvo tālāk no reģionālajiem centriem, ir mazāk iespēju darba tirgū. Tā kā Valsts nodarbinātības dienestā reģistrējas tikai neliela daļa bezdarbnieku, daudziem no tiem nav iespējams piedāvāt prasmju pilnveides, pārkvalificēšanās un darba meklēšanas pasākumus. Lai mazinātu Covid-19 krīzes ietekmi, jāpastiprina un jāpielāgo aktīvo darba tirgus pasākumu īstenošana un struktūra. Darba iespējas koncentrējas pilsētās, savukārt darbaspēka mobilitāti kavē izmaksu ziņā pieejamu mājokļu trūkums un ierobežots sabiedriskā transporta piedāvājums. Turklāt sociālo partneru spējas joprojām ir ierobežotas, tādējādi tiem nav daudz iespēju stiprināt iespēju vienlīdzību, nodrošināt darbvietas visiem un īstenot Eiropas sociālo tiesību pīlāru. Pētniecības un inovācijas jomā Latvijā joprojām ir daudz neizmantotu iespēju attīstīt potenciālu sekmēt ekonomikas diversifikāciju un konkurētspēju. Pētniecības un izstrādes intensitātes rādītājs ir 0,64 % no IKP, kas nozīmē, ka pētniecības un izstrādes sistēma ir mazāk pievilcīga pētniekiem tās nepietiekamā finansējuma dēļ. Cilvēkkapitāla nelīdzsvarotība, par ko liecina pētniecības un izstrādes darbinieku un prasmju trūkums privātajā un publiskajā sektorā, ir būtiska Latvijas pētniecības un inovācijas sistēmas vājā vieta. Galvenās problēmas joprojām ir saiknes starp pētniecību un rūpniecību un rūpniecības nozares iekšienē. Neraugoties uz neseno progresu saistībā ar tehnoloģiski orientētu jaunuzņēmumu sistēmas izveidi, Latvija atpaliek no citām ES dalībvalstīm jaunuzņēmumu un MVU inovācijas spēju ziņā. Sociālā un teritoriālā kohēzija Reģionu ekonomiskās un sociālās atšķirības joprojām ir vienas no lielākajām ES. Rīgā IKP uz vienu iedzīvotāju 2018. gadā sasniedza 91 % no ES vidējā rādītāja, savukārt Latgalē tas bija tikai 25 %. Iedzīvotāju skaits dabisko izmaiņu un migrācijas dēļ samazinās visos Latvijas reģionos (NUTS3 līmenī), izņemot Pierīgas reģionu, kur tas pieaug. Latgalē ir valstī visaugstākais bezdarba līmenis, lielākais nabadzības risks, zemākās algas un mazākā ekonomiskā aktivitāte, kā arī visstraujāk samazinās iedzīvotāju skaits. Publisko pakalpojumu kvalitāte Latvijas reģionos ievērojami atšķiras. Veselības aprūpes un sociālo darbinieku trūkums ārpus Rīgas ierobežo piekļuvi kvalitatīvai aprūpei. Mazākās lauku skolās joprojām ir problēmas ar iekļaujošas un kvalitatīvas izglītības nodrošināšanu visiem. Mājokļu nodrošinājums ar ērtībām laukos ir sliktāks nekā pilsētās. Dažos reģionos ārpus Rīgas metropoles areāla vēl aizvien ir problēmas ar tādu komunālo pakalpojumu nodrošinājumu kā kanalizācija un ūdensapgāde. Autoceļu tīkla kvalitāte ir zema, un sabiedriskā transporta piedāvājums ir nepietiekams. Latvija 2020. gadā apstiprināja administratīvi teritoriālo reformu, kuras rezultātā tiek būtiski samazināts pašvaldību skaits. Tās mērķis ir konsolidēt pašvaldību administratīvās spējas, uzlabojot to pakalpojumus un pārvaldību un panākot labāku plānošanu un izmaksu ietaupījumus. Tomēr pašvaldībām būs vajadzīgas reformas un investīcijas, lai varētu nodrošināt kvalitatīvu publisko pakalpojumu pieejamību visiem, ieskaitot tos, kuri dzīvo tālāk no jaunajiem administratīvajiem centriem. Latvijā ir aizkavējusies TEN-T parasto dzelzceļu pamattīkla izveides pabeigšana. Galvenā TEN-T koridora dzelzceļa infrastruktūra (Rail Baltica dzelzceļa koridors, kas savieno Baltijas valstis ar Eiropas standartplatuma sliežu ceļu tīklu) vēl nav gatava, bet ir sākta tās izbūve. Tikai 14 % dzelzceļa līniju ir elektrificētas. Prognozētais starptautisko dzelzceļa kravu pārvadājumu sarukums liks pāriet no kravu pārvadājumiem uz pasažieru pārvadājumu pakalpojumiem. Ir jāattīsta multimodālie punkti, kuros nodrošinātas pārsēšanās iespējas starp Rail Baltica un valsts un reģionālajiem transporta tīkliem. Veselība un ekonomikas, sociālā un institucionālā noturība Vāji rezultāti veselības jomā ir saistīti ar neatbilstošu dzīvesveidu un resursu trūkumu veselības aprūpes sistēmā. To ietekme uz iedzīvotāju veselību negatīvi ietekmē arī darbaspēka piedāvājumu un Latvijas izaugsmes potenciālu. Daudzas no šīs nozares problēmām – darbaspēka trūkums, nespēja laikus piekļūt izmaksu ziņā pieejamai veselības un ilgtermiņa aprūpei un ierobežota slimību profilakse – ir saistītas ar zemu publiskā finansējuma līmeni. Latvija 2019. gadā veselības aprūpei tērēja aptuveni 3,7 % no IKP, kas ir otrais zemākais rādītājs ES. Valsts finansēto veselības aprūpes pakalpojumu pieejamību ierobežo kvotu sistēma un veselības aprūpes darbinieku trūkums, kā rezultāts ir augsts neapmierināto vajadzību līmenis un liels personīgo maksājumu īpatsvars. Turklāt pakalpojumu kvalitātes un efektivitātes līmenis ir nevienmērīgs, un pakalpojumi vairāk koncentrējas uz stacionāro aprūpi (kura ir dārgāka), bet mazāk uz mājas aprūpi un vietējā līmeņa pakalpojumiem. Lai gan intensīvās terapijas kapacitāte Covid-19 pandēmijas laikā tika palielināta, Latvijas veselības aprūpes sistēma tik un tā ir bijusi pakļauta milzīgam spiedienam. Relatīvā nabadzība Latvijā joprojām ir liela un turpina augt, savukārt izdevumi sociālajai aizsardzībai ir zemi. Vājais sociālās sistēmas finansējuma līmenis ir galvenais ienākumu nevienlīdzību noteicošais faktors. Ienākumu sadalījums Latvijā ir nevienlīdzīgāks nekā caurmērā ES. Lai gan tirgus ienākumu nevienlīdzības rādītājs ir tuvu vidējam lielumam, ienākumu pārdale ar nodokļiem un sociālajiem pārvedumiem ir viena no zemākajām ES. Vājais sociālās sistēmas finansējuma līmenis ir netieši saistīts ar salīdzinoši mazajiem nodokļu ieņēmumiem attiecībā pret IKP, kas ierobežo sociālo programmu finansējumam pieejamo summu. Seniori, bezdarbnieki un personas ar invaliditāti ir vissmagāk skartās grupas. Neraugoties uz neseno palielinājumu 2021. gadā, garantētais minimālie ienākums joprojām ir ievērojami zem nabadzības sliekšņa, un tam nav skaidri noteikta indeksācijas mehānisma. Rezultātā ir liels nabadzības vai sociālās atstumtības riskam pakļauto personu īpatsvars un liela nabadzības plaisa. Ienākumu nevienlīdzība iet rokrokā ar nevienlīdzīgu piekļuvi veselības aprūpei, kas ir ievērojami grūtāka grupām ar zemiem ienākumiem, kuras nevar atļauties privāto veselības aprūpi. Ir grūtības ar pienācīgu mājokļu pieejamību, īpaši grupām ar zemiem ienākumiem. Ir augsts to cilvēku īpatsvars, kuri dzīvo sliktos sadzīves apstākļos. Sociālo mājokļu piedāvājums ir mazs, un tajos bieži ir slikti apstākļi, turklāt ir garas rindas. Izmaksu ziņā pieejamu mājokļu trūkums ir viens no galvenajiem šķēršļiem darbaspēka mobilitātei un reģionālajai attīstībai. Vēl nav izstrādāta visaptveroša mājokļu stratēģija, nedz arī stratēģijas, kā vērsties pret bezpajumtniecību un atstumtību mājokļa jomā. Latvijā kopumā ir labvēlīga uzņēmējdarbības vide, tomēr dažās jomās problēma ir dārgas administratīvās procedūras un juridiskā nenoteiktība. Latvija pēc Pasaules Bankas Doing Business indeksa ierindojas 19. vietā, kas atspoguļo uzņēmumu dibināšanas procesa ātrumu, atvērtību tirdzniecībai un pienācīgu tiesisko regulējumu. Būtiski veicinošie faktori šajā ziņā ir uzņēmumu reģistrācijas e-pakalpojums un “nulles birokrātijas” un “konsultē vispirms” pieeju ieviešana publiskajā pārvaldē. Latvija ir arī ieguldījusi darbu jaunuzņēmumu satvara uzlabošanā, nodrošinot dažāda veida atbalstu, tai skaitā finansiālo, īpašu nodokļu režīmu jaunuzņēmumiem, jaunuzņēmēju vīzu programmu, akcelerācijas fondus un inkubācijas atbalstu. Pateicoties tam, jaunuzņēmumu skaits kopš 2012. gada ir četrkāršojies, 2020. gadā sasniedzot 450 darbojošos jaunuzņēmumus, kas piesaistījuši investīcijas 303 miljonu EUR apmērā. Tajā pašā laikā būvniecības un vēja enerģijas nozares saskaras ar ievērojamiem investīciju kavēkļiem, kas saistīti ar ilgām administratīvajām procedūrām un juridisko nenoteiktību. Būvatļaujas un citu ar būvniecību saistīto atļauju saņemšana ir ilgstošs un dārgs process, it īpaši Rīgā. Tas ir viens no galvenajiem faktoriem, kas kavē investīcijas ēkās. Turklāt attiecībā uz investīcijām sauszemes vēja enerģijā pastāv juridiskā nenoteiktība saistībā ar pašvaldību kompetenci projektu galīgā apstiprinājuma sniegšanā. Pat pēc tam, kad sekmīgi pabeigts izvērsts un ilgs ietekmes uz vidi novērtējums, projekts tik un tā var tikt noraidīts, nenorādot pamatotu iemeslu. Turklāt arī pašvaldību lēmumu pārsūdzēšanas process ir ilgs. Pašvaldību lēmumus bieži ietekmē vietējo iedzīvotāju pretestība pret vēja enerģijas projektiem. Vēja enerģijas izmantošanu varētu veicināt taisnīgs peļņas sadales mehānisms, no kura gūtu labumu vietējie iedzīvotāji. Šobrīd tāds nepastāv, bet to varētu apsvērt. Šā riska dēļ investīcijas sauszemes vēja enerģijā Latvijā ir bijušas niecīgas. Visbeidzot, uzņēmumu investīcijas prasmju attīstīšanā kavē administratīvie un nodokļu šķēršļi. Galvenās publiskās pārvaldes jomas, kurās ir nepilnības, ir nodokļu administrācija, tiesībaizsardzība un tiesu vara un publiskais iepirkums. Vadoties pēc aplēsēm, nesaņemtais PVN Latvijā pēdējos gados ir ievērojami samazinājies, un 2019. gadā kļuva zemāks par ES vidējo rādītāju.

Savukārt citi rādītāji liecina, ka ēnu ekonomikas īpatsvars joprojām ir liels, un lēsts, ka 2018.–2019. gadā tas pieauga. Lielais ēnu ekonomikas apmērs ir daļēji skaidrojams ar efektivitātes trūkumu nodokļu administrācijā, kurai ir valsts mērogā jāpielāgo organizācija, darbības prakse un informācijas apmaiņa, lai varētu efektīvāk apkarot izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un krāpšanu nodokļu jomā. Kopumā Latvijas sniegums publiskā iepirkuma jomā ir apmierinošs. Latvijas galvenās grūtības ir rādītāji, kas attiecas uz procedūrām, kurās ir tikai viens piedāvājuma iesniedzējs (32 %), un sarunu procedūrām bez uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus (8 %). Tas nozīmē, ka ir mazāka konkurence un tādējādi pasūtītājiem ir mazāk iespēju iegūt labāku kvalitātes un cenas attiecību. Dažos gadījumos publiskā iepirkuma procedūrās saņemto piedāvājumu mazais skaits var būt skaidrojams ar to, ka tirgū ir maz piegādātāju. Tas var būt saistīts arī ar to, kā ir formulētas tehniskās specifikācijas un kāda ir pasūtītāju izpratne par konkurences nozīmi. Turklāt pasūtītājiem bieži nav vajadzīgās kapacitātes apjomīgu un sarežģītu iepirkuma projektu efektīvai sagatavošanai un īstenošanai. Nākamās paaudzes, bērnu un jauniešu rīcībpolitika, tostarp izglītība un prasmes

Būtisks Latvijas problēmjautājums izglītības jomā ir līdzīga izglītības kvalitātes līmeņa nodrošināšana visās skolās un reģionos. Iekļaujošas un kvalitatīvas izglītības pieejamība joprojām ir atkarīga no dzīvesvietas, un lielākas pilsētu skolas pārspēj mazākas lauku skolas (avots: jaunākais PISA ziņojums). Latvija ir sākusi konsolidēt skolu tīklu, kas ir liels un neefektīvs, taču virzība ir lēna un līdz ar to aizkavē kvalitātes un efektivitātes palielināšanu. Profesionālajā izglītībā un apmācībā ir mazāk audzēkņu nekā vispārējā izglītībā, un vēl nav ieviesta absolventu gaitu apzināšana. Ir problēmas ar jaunu mācībspēku piesaistīšanu, un it īpaši zinātņu un matemātikas priekšmetos sāk aizvien vairāk trūkt skolotāju. Covid-19 ierobežojumi turklāt izgaismoja digitālo un sociālo nevienlīdzību (datortehnikas un interneta savienojuma pieejamība), kuras dēļ piekļuve tālmācībai ir nevienmērīga. Galvenais Latvijas problēmjautājums augstākās izglītības jomā nepieciešamība mazināt augstākās izglītības sistēmas sadrumstalotību, kas nelabvēlīgi ietekmē kvalitāti un konkurētspēju. Neefektīvs augstākās izglītības pārvaldības modelis apvienojumā ar to, ka finansējums nav atkarīgs no snieguma, mazina zinātnisko izcilību un publiskā sektora zinātniskās bāzes pievilcību uzņēmumiem un starptautiskajiem partneriem. Pašlaik tiek īstenotas reformas augstākās izglītības iestāžu pārvaldībā kopumā un konkrēti attiecībā uz akadēmiskajām karjerām. Šīs reformas varētu uzlabot augstākās izglītības stratēģisko statusu un akadēmisko konkurenci. Esošie plāni mazināt studiju programmu sadrumstalotību būtu jāīsteno apņēmīgāk. Joprojām pastāv prasmju trūkums darba tirgū. Darbaspēka digitālo prasmju zemais līmenis – sociālo rezultātu pārskatā vērtēts kā “kritisks” – ierobežo digitālo tehnoloģiju izmantošanu uzņēmumos un inovācijas potenciālu. Dalība pieaugušo izglītībā ir zema, jo īpaši mazkvalificētu personu vidū. Joprojām aktuāls problēmjautājums ir prasmju sistēmas pārvaldības, tai skaitā plānošanas, stiprināšana, un kvalitatīvas pieaugušo izglītības nodrošināšana visiem, jo īpaši neaizsargātām grupām. 2.3.Ar zaļo un digitālo pārkārtošanos saistītie problēmjautājumi 2.3.1. Zaļā dimensija Vismaz 37 % no atveseļošanas un noturības plānā paredzētajiem izdevumiem būtu jābūt saistītiem ar zaļo dimensiju. Paredzēts, ka plānā ietvertie pasākumi palīdzēs sasniegt klimatneitralitāti un 2030. gadam noteiktos enerģētikas un klimata mērķrādītājus, kas atspoguļoti Nacionālajā enerģētikas un klimata plānā. Tiem vajadzētu arī palīdzēt sasniegt vides mērķrādītājus attiecībā uz atkritumiem, ūdeni, piesārņojuma kontroli, ilgtspējīgu mobilitāti, bioloģiskās daudzveidības aizsardzību un atjaunošanu, jūras un ūdens resursiem un atbalstīt pāreju uz ilgtspējīgām pārtikas sistēmām, kā arī attiecīgā gadījumā uz aprites ekonomiku, gādājot, lai neviens netiktu atstāts iepakaļ. To var panākt, nodrošinot darbaspēkam pietiekamas zaļās prasmes un sniedzot atbalstu ilgtspējīgai inovācijai un konkurētspējai. Latvijas galvenie problēmjautājumi enerģētikas un klimata rīcībpolitikas jomā ir transporta un ēku enerģijas patēriņa samazināšana un atjaunojamo energoresursu enerģijas jaudu palielināšana. Latvijas siltumnīcefekta gāzu emisijas uz vienu iedzīvotāju ir vienas no zemākajām ES. Tas ir tāpēc, ka tās enerģijas patēriņš uz vienu iedzīvotāju ir mazāks nekā vidēji ES un atjaunojamo energoresursu enerģijas īpatsvars ir viens no augstākajiem ES. Lielākas problēmas Latvijai savukārt ir ar to, kā samazināt ETS neaptvertās emisijas, kuras palielinās transporta un ēku augošā enerģijas patēriņa dēļ. Līdz ar to, lai sasniegtu 2030. gada mērķrādītāju attiecībā uz siltumnīcefekta gāzu emisijām, Latvijai būs jāpanāk, ka tiek apstādināta transporta un ēku enerģijas patēriņa un attiecīgi emisiju pieauguma tendence. Tai būtu arī jāturpina atjaunojamo energoresursu īpatsvara palielināšana, ko tā līdz šim ir sekmīgi paveikusi siltumapgādes un elektroenerģijas ražošanas jomā, pateicoties plašam biomasas koģenerācijas staciju izmantojumam. Raugoties nākotnē, ilgtspējīgas biomasas plašāka izmantojuma iespējas būs ierobežotas, tāpēc Latvijai, lai rastu ilgtermiņa risinājumus, nāksies izmantot vēja un saules enerģijas potenciālu. Latvijai arī jāpalielina reciklēšanas rādītāji un jāveicina aprites ekonomika un lauksaimniecības un mežsaimniecības prakses ilgtspēja. Atjaunojamo energoresursu enerģija Latvija 2020. gada atjaunojamo energoresursu mērķrādītāju, kas bija 40 %, sasniedza jau 2019. gadā. Latvija 2030. gadam ir izvirzījusi enerģijas bruto galapatēriņam atjaunojamo energoresursu mērķrādītāju 50 % apmērā, tomēr ir risks to nesasniegt, ja nepaātrināsies atjaunojamo energoresursu, īpaši vēja enerģijas, apguve. Tāpēc Latvijai būtu lietderīgi ieviest rīcībpolitikas un pasākumus atjaunojamo energoresursu apguves paātrināšanai. Lai palielinātu vēja enerģijas izmantojumu, kas ir būtisks faktors Latvijas plānos par 2030. gadam izvirzītā atjaunojamo energoresursu enerģijas devuma sasniegšanu, jāmazina juridiskā nenoteiktība un investīciju risks, ar ko saskaras sauszemes vējparku attīstītāji. Tāpat ir svarīgi darīt pieejamu maz izmaksājošu ilgtermiņa finansējumu zaļajām investīcijām, tai skaitā investīcijām atjaunojamajos energoresursos. Latvijai ir jāizstrādā labvēlīgs satvars, kas biomasas vietā mudinātu izmantot citus vietējos atjaunojamos energoresursus, tas ir, apkārtējās vides siltumu un ģeotermālo, vēja un saules enerģiju, tai skaitā sekmējot atjaunojamo energoresursu enerģijas pašpatēriņu un atjaunojamo energoresursu enerģijas kopienas un iedzīvotāju energokopienas. Transporta jomā Latvija plāno panākt, ka 2030. gadā 7 % enerģijas būs no atjaunojamajiem energoresursiem. No tā 3,5 % tā plāno sasniegt ar modernajām biodegvielām, kā arī palielinot dzelzceļa elektrifikāciju un sekmējot elektromobilitāti. Latvijai jāsniedz pietiekamas garantijas, ka moderno biodegvielu ražošanā tiek ievērots Direktīvas (ES) 2018/2001 IX pielikums. Būtu vēlamas konkrētākas rīcībpolitikas, kas vērstas uz atjaunojamo energoresursu dažādošanu un izmantojuma palielināšanu transporta jomā. Energoefektivitāte Lai Latvija varētu sasniegt 2030. gada energoefektivitātes mērķrādītāju, ir jāapstādina augošā enerģijas patēriņa tendence. Lielākais enerģijas patēriņa pieaugums ir vērojams transporta un ēku sektorā. Galvenais veids, kā varētu ierobežot transporta enerģijas patēriņa pieaugumu, ir stimulēt pāreju no vieglajiem automobiļiem uz sabiedrisko transportu, jo īpaši Rīgas metropoles areālā, kur notiek vairāk nekā puse no visiem braucieniem uz darbu un atpakaļ. Lai sasniegtu 2030. gada energoefektivitātes mērķrādītāju, Latvijā būtu jāpaātrina ēku renovācija. Ar pašreizējiem renovācijas plāniem tiks panākti būtiski mazāki enerģijas ietaupījumi, nekā nepieciešams 2030. gada nacionālā devuma sasniegšanai. Lai paātrinātu renovāciju (atbilstoši Renovācijas viļņa iniciatīvai), būtu: i) jāizvērš pašreizējās atbalsta programmas, ii) jāsamazina ēku renovācijas administratīvās izmaksas, tai skaitā standartizējot un apvienojot projektus, iii) jāpalielina maz izmaksājoša ilgtermiņa finansējuma un privātā kapitāla pieejamība, lai samazinātu privāto ēku renovācijas publiskās izmaksas. Būtu jāveicina energoefektivitātes pasākumi apvienojumā ar atjaunojamo energoresursu risinājumiem un, izstrādājot atbalsta pasākumus, pienācīga uzmanība jāpievērš enerģētiskās nabadzības problēmai. Renovācijas pasākumiem ar mērķi līdz 2050. gadam dekarbonizēt Latvijas ēku fondu pamatā būtu jāliek ilgtermiņa renovācijas stratēģija (kāda prasīta Direktīvā par ēku energoefektivitāti). Aprites ekonomika Latvijas sniegums pārejā uz aprites ekonomiku uzlabojas. 2019. gadā Latvijas sadzīves atkritumu reciklēšanas rādītājs (ieskaitot kompostēšanu) bija pieaudzis līdz 41% salīdzinājumā ar 25 % 2016. gadā . Savukārt aprites materiālu izmantojuma īpatsvars, kas 2019. gadā bija 4,7 %, ir zemāks nekā ES-27 vidējais rādītājs 11,9 %. Latvija veic pasākumus, lai panāktu pilnīgāku aprites ekonomiku. Tomēr tā atpaliek virzībā uz atkalizmantošanas un reciklēšanas mērķrādītājiem, jo stimulu trūkums pašvaldībām, jo īpaši Rīgā, kavē investīcijas dalītajā savākšanā. Turklāt varētu uzlabot datu kvalitāti par atkritumu savākšanu. Latvijai nāktu par labu palielināt atkritumu, tai skaitā bioatkritumu, reciklēšanu un dalīto savākšanu. Zemes izmantojums Laikā no 1990. gada līdz 2018. gadam lauksaimniecības radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas Latvijā samazinājās, taču pēdējo gadu dati un prognozes atkal uzrāda augošu tendenci. Lai arī Latvijas lauksaimniecība rada mazāk siltumnīcefekta gāzu emisiju nekā vidēji ES, Latvijas kopējo lauksaimniecības radīto emisiju īpatsvars ir salīdzinoši liels, un jo īpaši tas attiecas uz lauksaimniecības augsnēm. Vienlaikus ir būtiski samazinājusies siltumnīcefekta gāzu emisiju kopējā neto piesaiste ZIZIMM (zemes izmantojums, zemes izmantojuma maiņa un mežsaimniecība) sektoros, galvenokārt intensīvākas meža un kūdras izstrādes dēļ. Meži aizņem 54,9 % no valsts teritorijas. Latvija varētu koncentrēties uz šādām darbībām: i) sekmēt mežu ilgtspējīgu apsaimniekošanu un ilgtspējīgas biomasas efektīvu izmantošanu, ii) palielināt mežu daudzfunkcionalitāti, iii) veicināt mežu aizsardzību, iv) atjaunot meža ekosistēmas. Bioloģiskā daudzveidība

Latvijas ekonomikas izaugsme pēdējās desmitgadēs ir pastiprinājusi spiedienu uz vidi un bioloģisko daudzveidību. Spiedienu galvenokārt rada lauksaimniecības, rūpniecības un pilsētu piesārņojums un zemes izmantojuma maiņa. Jaunākajā saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 17. pantu iesniegtajā ziņojumā par dzīvotņu un sugu saglabāšanās stāvokli norādīts, ka labvēlīgs saglabāšanās stāvoklis ir mazāk nekā 10 % aizsargājamo dzīvotņu un mazāk nekā 40 % sugu. Šo situāciju varētu palīdzēt risināt saglabāšanas mērķu un pasākumu noteikšana nolūkā noturēt vai panākt labvēlīgu saglabāšanās stāvokli kopienas nozīmes sugām un dzīvotnēm un bioloģiskās daudzveidības saglabāšanas un ilgtspējīga izmantojuma integrēšana citās jomās, jo īpaši mežsaimniecības, lauksaimniecības, zivsaimniecības un tūrisma nozarēs. Gaisa kvalitāte Pasākumi ar mērķi samazināt gaisa piesārņojumu un emisijas, īpaši transporta un lauksaimniecības jomā, un uzlabota ēku energoefektivitāte palīdzētu Latvijai īstenot valsts gaisa piesārņojuma ierobežošanas programmu un izpildīt 2020. gada saistības attiecībā uz slāpekļa oksīdu (NOx) un amonjaka (NH3) emisiju samazināšanu saskaņā ar Valstu emisiju samazināšanas saistību (NEC) direktīvu ((ES) 2016/2284). Nākamajā tabulā sniegts pārskats par Latvijas mērķiem, mērķrādītājiem un devumiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. decembra Regulu (ES) 2018/1999 par enerģētikas savienības un rīcības klimata politikas jomā pārvaldību. 3. tabula. Latvijas mērķrādītāji un devumi enerģētikas un klimata jomā Nacionālie mērķrādītāji un devumi Jaunākie pieejamie dati 2020. g. 2030. g. 2030. gada ieceru vērienīguma vērtējums Saistošs mērķrādītājs attiecībā uz siltumnīcefekta gāzu emisijām salīdzinājumā ar 2005. gadu atbilstoši Kopīgo centienu regulai (%) 8 +17 –6 Kā KCR Nacionālie mērķrādītāji un devumi attiecībā uz atjaunojamo energoresursu enerģiju: atjaunojamo energoresursu enerģijas īpatsvars bruto enerģijas galapatēriņā (%) 40 % 40 % 50 % Adekvāts (50 % izriet no AER formulas) Nacionālais devums energoefektivitātē: Primārās enerģijas patēriņš (Mtoe) 4,6 5,4 4,1 Pieticīgs Enerģijas galapatēriņš (Mtoe) 4,1 4,5 3,6 Pieticīgs Elektrotīklu starpsavienotības līmenis (%) 50 % 10 % 60 % N. p. Avots: Assessment of the final national energy and climate plan of Latvia, SWD (2020) 926 final. 2.3.2. Digitālā dimensija Atveseļošanas un noturības plānam būtu jāveicina digitālā pārkārtošanās, un vismaz 20 % no finanšu piešķīruma jāatvēl digitālo mērķu sasniegšanai. Plānā paredzētajiem pasākumiem būtu cita starpā jāveicina ekonomikas un sociālā sektora (tai skaitā publiskās pārvaldes, publisko pakalpojumu un tieslietu un veselības aprūpes sistēmu) digitālā pārveide. Ar plānā ietvertajiem pasākumiem būtu jātiecas uzlabot ne tikai konkurētspēju, bet arī uzņēmumu un publiskā sektora dalībnieku noturību, elastību un drošību, vienlaikus nodrošinot iekļautību. Latvija pēc Eiropas Komisijas Digitālās ekonomikas un sabiedrības indeksa (DESI) 2020. gadā ierindojās 18. vietā. Tas ir par trim vietām zemāk nekā 2019. gada DESI, un progress ir lēnāks nekā citās ES dalībvalstīs. Avots: 2020. gada DESI ziņojums. Piezīme. ES (grafikā – “EU”) agregētie rādītāji ir 2020. gada DESI ziņojuma dati par ES-28. Latvija ir izcilnieču vidū platjoslas pārklājuma un izmantojuma ziņā un ir labi sagatavojusies 5G izvēršanai, tomēr joprojām ir problēmas ar ātra un uzticama interneta pieejamību laukos. Valsts galvenās stiprās puses ir ļoti labs ātrdarbīgās platjoslas pārklājums (nākamās paaudzes piekļuve (NGA)) (93 % pretstatā ES vidējam rādītājam 86 %) un teju pilnīgs vidējais 4G pārklājums (99 % pretstatā ES vidējam rādītājam 96 %). 2018. gadā Latvija parakstīja saprašanās memorandu ar Igauniju un Lietuvu par Via Baltica 5G koridoru. Šai iniciatīvai 2020. gadā pievienojās arī Polija. Latvijai ir arī ļoti labs sniegums ļoti augstas veiktspējas tīklu (VHCN) ziņā – to pārklājums ir gandrīz 90 %, kas krietni pārsniedz ES vidējo rādītāju (49,6 %). Fiksētās platjoslas pārklājums Latvijā ir aptuveni 95 %, tomēr tas ir nevienmērīgs un laukos – 80 %. Joprojām ir problēmas ar ātra un uzticama interneta pieejamību laukos, ko jo īpaši izgaismoja lauku reģionu grūtības tālmācības organizēšanā Covid-19 pandēmijas laikā. Laukos ir veiktas apjomīgas investīcijas vidējās jūdzes pieslēgumos, taču trūkst privāto investīciju pēdējās jūdzes pieslēgumos, jo šīs investīcijas ir komerciāli neizdevīgas. Tāpēc ir vajadzīgi publiskie līdzekļi, ar kuriem nodrošināt ātru internetu laukos. Tāpat ir vajadzīgas regulatīvās izmaiņas un investīcijas nolūkā samazināt 5G infrastruktūras izvēršanas administratīvās izmaksas un nodrošināt satīklotas un automatizētas mobilitātes attīstīšanu. Latvijas zemais digitālo prasmju līmenis bremzē tās digitālo pārveidi. Latvija krietni atpaliek no ES vidējā lieluma visos cilvēkkapitāla rādītājos, un ES valstu vidū tā ierindojas 24. vietā. 2019. gadā 57 % Latvijas iedzīvotāju nebija digitālo pamatprasmju, un tajā bija Eiropas Savienībā mazākais IKT speciālistu īpatsvars attiecībā pret darbinieku kopskaitu. Digitālo prasmju trūkums ir būtisks šķērslis plašākam digitālo risinājumu izmantojumam privātajā sektorā. Gandrīz pusei Latvijas uzņēmumu ir grūtības aizpildīt digitālo speciālistu amata vietas. Latvija uzrāda spēcīgu sniegumu digitālo publisko pakalpojumu jomā – pēc DESI tā ierindojas 5. vietā. E-pārvaldes lietotāju skaits turpina augt, un ir vēl vairāk uzlabojies tiešsaistes publisko pakalpojumu nodrošinājums. Valdība ir pieņēmusi Pakalpojumu vides pilnveides plānu 2020.–2023. gadam, kura mērķis ir sekmēt proaktīvu pakalpojumu sniegšanu, uz lietotājiem orientētu, dzīves situācijās balstītu pieeju, koordinētu un integrētu pieeju pakalpojumu izstrādē, pārrobežu pakalpojumus un principus “digitāls pēc noklusējuma” un “primāri digitāls”. Kopumā plāns turpina sekmēt IKT izmantošanu par rīku zināšanās balstītas ekonomikas veidošanai un dzīves vispārējās kvalitātes uzlabošanai. Tajā pašā laikā tikai 14 % uzņēmumu ir augstu digitalizēti – pēc DESI Latvija ES dalībvalstu vidū ierindojas 23. vietā. Latvijas uzņēmumi ierobežoti izmanto mākoņpakalpojumus un lielos datus. Turklāt tie mazāk nekā citu ES valstu uzņēmumi nodarbojas ar e-komerciju – tikai 11 % Latvijas MVU tirgojas tiešsaistē (salīdzinājumā ar vidēji 18 % ES) un MVU apgrozījums no e-komercijas (5 %) ir vairāk nekā uz pusi mazāks nekā caurmērā ES (11 %). Neraugoties uz pēdējā laika sekmēm, Latvijas uzņēmumi no citu dalībvalstu uzņēmumiem atpaliek arī tādās jomās kā elektroniskā informācijas apmaiņa, sociālo mediju izmantojums un pārrobežu tirdzniecība. 1. ielaidums. progress virzībā uz ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) sasniegšanu Ilgtspējīgas attīstības mērķi un gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģijas četras dimensijas

Šajā ielaidumā sniegts pārskats par Latvijas sniegumu virzībā uz IAM sasaistē ar gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģijas četrām dimensijām (zaļā pārkārtošanās, taisnīgums, digitālā pārkārtošanās un produktivitāte un makroekonomikas stabilitāte), norādot iespējamās jomas, kurās ANM mērķiem atbilstīgas investīcijas un reformas varētu paātrināt IAM sasniegšanu. Zaļā pārkārtošanās. Latvija ir sasniegusi salīdzinoši lielu atjaunojamo energoresursu enerģijas īpatsvaru elektroenerģijā un apkurē, bet, lai sasniegtu ilgtermiņa klimata mērķus, būs nepieciešamas ievērojamas investīcijas vēja un saules enerģijā un jāveicina atjaunojamo energoresursu izmantojums transporta jomā. Latvijas sniegums energoefektivitātes jomā ir bijis pieticīgāks, un, lai sasniegtu valsts energoefektivitātes mērķus, būs būtiski jāinvestē transporta un ēku sektorā. Latvija atpaliek resursefektivitātes ziņā, un aprites materiālu izmantojuma īpatsvars ir zemāks par ES vidējo rādītāju. Taisnīgums. Pateicoties augstākam nodarbinātības līmenim, nabadzība pēdējā desmitgadē ir ievērojami samazinājusies, tomēr ienākumu nevienlīdzība Latvijā joprojām ir liela. Šī lielā ienākumu nevienlīdzība ir galvenokārt skaidrojama ar vājo sociālās drošības tīklu. Visneaizsargātākās grupas ir seniori, bezdarbnieki un personas ar invaliditāti un ģimenes ar trim vai vairāk bērniem. Digitālā pārkārtošanās un produktivitāte. Latvija pēdējo divu desmitgažu laikā ir panākusi ievērojamu produktivitātes pieaugumu, un paredzams, ka šī tendence turpināsies. Tomēr vidējā termiņā produktivitātes pieaugumu apdraud iedzīvotāju skaita samazināšanās, vājš sniegums inovācijas jomā un pieticīgās privātās investīcijas. Latvijā ir pasaules klases digitālā savienotība un visumā plaši pieejami publiskie digitālie pakalpojumi, tomēr iedzīvotāju digitālās prasmes un digitālo risinājumu izmantojums uzņēmumos ir zemā līmenī. Makroekonomikas stabilitāte. Latvija ir īstenojusi piesardzīgu fiskālo politiku, un valsts parāds, kas ir 43,5 % apmērā no IKP, ir atmaksājamā līmenī. Tās tekošais konts ir līdzsvarā, un mājokļu cenas un kreditēšanas pieaugums ir zemā līmenī. Savukārt darbaspēka izmaksas pēdējos gados strauji aug, radot zināmas bažas par valsts cenu konkurētspēju. 3.Plāna mērķi, struktūra un pārvaldība 3.1.Plāna vispārīgā stratēģija Latvijas atveseļošanas un noturības plāna mērķi ir atbalstīt atveseļošanos no Covid-19 pandēmijas, sekmēt ilgtspējīgu izaugsmi un darbvietu radīšanu, balstoties uz lielāku produktivitāti un eksportu, un stimulēt Latvijas ekonomisko konverģenci, līdztekus veicinot divējādo pārkārtošanos. Plāna pamatā ir prioritātes, kas noteiktas Nacionālajā attīstības plānā 2021.–2027. gadam, Nacionālajās industriālās politikas pamatnostādnēs 2021.–2027. gadam, Latvijas Viedās specializācijas stratēģijā, “Stratēģijā Latvijai Covid-19 krīzes radīto seku mazināšanai” un nacionālajā enerģētikas un klimata plānā (NEKP). Latvijas plānā turklāt ir ņemtas vērā nozaru attīstības stratēģijas, kopīgās ES līmeņa prioritātes, Latvijas starptautiskās saistības un jau ilgāku laiku aktuālie problēmjautājumi sociālās un ekonomiskās konverģences jomā. Latvijas plānā paredzēts panākt, ka pēc izkļūšanas no Covid-19 krīzes ekonomika būs spēcīgāka un noturīgāka nekā pirms krīzes. Saskaņā ar plānu Latvijas paredzētajā izejas stratēģijā ir trīs posmi: stabilizācija (2020. gads), pārorientēšanās (2021.–2022. gads) un augšana (no 2023. gada). Īstermiņa finansiālajai stabilizēšanai tika izmantoti budžeta līdzekļi un instrumenti reaģēšanai uz krīzi, savukārt ekonomikas pārorientēšanai un izaugsmes atsākšanai vidējā termiņā ir paredzēts ir izmantot plāna līdzekļus. Paredzēts, ka pārorientēšanās posmā plāns palīdzēs radīt jaunas iespējas uzņēmumiem, atbalstot inovāciju, digitālo pārveidi, mūžizglītību un prasmju pilnveidi un īstenojot strukturālas pārmaiņas ekonomikā un mērķorientētu publiskā sektora iejaukšanos. Augšanas posmā plāns, kā gaidāms, palīdzēs īstenot ekonomikas transformāciju, sekmējot eksportu, stimulējot produktivitāti, veicinot digitālo pāreju un automatizāciju un atbalstot strauji augošus uzņēmumus, nozares un inovācijas sistēmas. Latvijas plānā (ar neatmaksājamu atbalstu 1 826 000 000 EUR apmērā) ir seši komponenti: zaļā pārkārtošanās, digitālā pārkārtošanās, nevienlīdzības mazināšana, veselības aprūpe, produktivitāte un tiesiskums. Šie komponenti kopumā atbilst ANM sešiem pīlāriem. Visos komponentos ir paredzēti gan reformu, gan investīciju pasākumi. Tomēr investīcijām zināmā mērā ir atvēlēta lielāka loma nekā reformām. Visos plāna komponentos kopā ir 85 pasākumi, kuru vidū ir 24 reformu pasākumi un 61 investīciju pasākums. 4. tabula. Latvijas ANP komponenti un attiecīgās izmaksas Komponents Izmaksas (milj. EUR) 1. Zaļā pārkārtošanās (ilgtspējīgs transports, energoefektivitāte, atjaunojamo energoresursu enerģija, elektrotīklu dekarbonizācija, klimatadaptācija) 676,2 2. Digitālā pārkārtošanās (publiskā un privātā sektora digitalizācija, e-pārvaldes pakalpojumi, datu pārvaldība, digitālās prasmes, 5G un pēdējās jūdzes pieslēgumi) 365,3 3. Nevienlīdzības mazināšana (autoceļu remonts, skolu infrastruktūra, izmaksu ziņā pieejami mājokļi, industriālie parki, sociālie pakalpojumi, ilgtermiņa aprūpe, prasmju pilnveide) 370,0 4. Veselības aprūpe (slimnīcas un ambulatorās aprūpes infrastruktūra, cilvēkresursi, noturība, sabiedrības veselība) 181,5 5. Produktivitāte (inovācijas pārvaldība, privāto investīciju veicināšana pētniecībā un izstrādē, augstākās izglītības un zinātnes pārvaldība, karjera pētniecībā) 196,0 6. Tiesiskums (ekonomiskās noziedzības apkarošana, apmācība tieslietu nozarē, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršana, publiskā pārvalde, iepirkums) 37,0 Zaļā pārkārtošanās. Zaļās pārkārtošanās komponents ir plāna apjomīgākais komponents, kuram paredzēti 676,2 miljoni EUR jeb 37,6 % no plāna kopējā piešķīruma. Šā komponenta mērķis ir risināt tādas Latvijas Nacionālajā enerģētikas un klimata plānā apzinātās problēmas kā ēku energoefektivitāte, transporta radītās emisijas, atjaunojamo energoresursu izmantošana un elektroenerģijas dekarbonizācija. Šajā komponentā ir ietvertas divas galvenās reformas: kopēja multimodālā transporta tīkla izveide Rīgas metropoles areālā un ugunsdzēsības un glābšanas dienestu pārstrukturēšana. Cita reforma, kas vērsta uz vēja enerģijas lielāka izmantojuma stimulēšanu ar labāku tiesisko regulējumu, labākām attiecībām ar vietējiem iedzīvotājiem un mazāku juridisko nenoteiktību investoriem, ir saistīta ar elektrotīklu modernizāciju ar mērķi padarīt to piemērotu decentralizētai elektroenerģijas ražošanai un elektrouzlādes infrastruktūrai. Šajā komponentā 46 % investīciju būs vērstas uz daudzdzīvokļu, centrālās valdības, vēsturisko un pašvaldību ēku un uzņēmumu energoefektivitāti, bet 43 % – ilgtspējīgu transporta sistēmu Rīgas metropoles areālā. Lielrīgas teritorijā plānots elektrificēt 81 km dzelzceļa līniju, iepirkt 7 jaunus ar elektriskajiem akumulatoriem darbināmus vilcienus un 21 mazemisiju autobusus un tramvajus un ierīkot 60 km velojoslu. Turklāt paredzētās investīcijas ļaus Valsts ugunsdzēsības un glābšanas dienestam izbūvēt 8 jaunus tipveida depo un palīdzēs īstenot 29 polderu un aizsargdambju projektus, kas samazinās plūdu riskus 59 000 ha platībā. Rezultātā Latvija plāno samazināt CO2 emisijas par 36 241 t, bet primārās enerģijas patēriņu – par 49 814 MWh gadā. Digitālā pārkārtošanās. Ar 383,8 miljoniem EUR jeb 21 % no plāna kopējā piešķīruma digitālais komponents (365,3 miljoni EUR) un atsevišķi pasākumi tiesiskuma un nevienlīdzības mazināšanas komponentos palīdzēs risināt Latvijas problēmjautājumus, kas izriet no Digitālās ekonomikas un sabiedrības indeksa (DESI), īpaši tādus kā digitālo prasmju zemais līmenis, zems digitālo risinājumu izmantojums uzņēmumos un trūkstoša pēdējās jūdzes pieslēgumu infrastruktūra. Šis komponents ir vērsts arī uz e-pārvaldes, sistēmu sadarbspējas un datu pārvaldības uzlabošanu un IKT atbalsta infrastruktūras un e-pakalpojumu attīstīšanu. Komponents ietver 7 reformas, tai skaitā IKT attīstības centralizētu plānošanu, publisko IT sistēmu, platformu un infrastruktūras konsolidēšanu, datu pārvaldības uzlabošanu, pilna cikla atbalstu uzņēmumu digitalizācijai, vispārīgo un digitālo prasmju nodrošināšanu, kā arī kopīgus platjoslas infrastruktūras standartus (5G un pēdējās jūdzes pieslēgumiem). Šajā komponentā 35 % investīciju būs vērstas uz digitalizāciju publiskajā sektorā, 34 % – privātajā sektorā un 26 % – digitālajām prasmēm. Saskaņā ar plānu Latvija plāno modernizēt 11 e-pārvaldes risinājumus, izveidot 15 centralizētas platformas/sistēmas, izvietot 10 sistēmas nacionālajā federētajā mākonī, palīdzēt digitalizēt vairāk nekā 7000 uzņēmumus, uzlabot 54 500 cilvēku, 62 900 publiskā sektora darbinieku un 3000 uzņēmumu digitālās prasmes, izglītot 1000 augsta līmeņa IKT speciālistus un nodrošināt skolām 26 620 digitālā aprīkojuma vienību, lai visiem skolēniem būtu pieejamas IKT. Plānā turklāt paredzēts nodrošināt 100 % platjoslas savienojamību Via Baltica trasē un platjoslas pēdējās jūdzes pieslēgumus 1500 mājokļiem, uzņēmumiem un sociālekonomiskajiem virzītājspēkiem. Vismaz digitālās pamatprasmes apguvušo iedzīvotāju īpatsvaram no 43 % 2020. gadā būtu jāpalielinās līdz 54 % 2026. gadā. Nevienlīdzības mazināšana. Šim komponentam ir paredzēti 370 miljoni EUR jeb 20 % no plāna kopējā piešķīruma, un ar to paredzēts risināt Latvijas teritoriālo un sociālo atšķirību problēmu. Šā komponenta mērķis ir mazināt nevienlīdzību, radot vairāk darbvietu reģionos, uzlabojot reģionu savienotību un piekļuvi pakalpojumiem, nodrošinot vairāk izmaksu ziņā pieejamu mājokļu, uzlabojot skolu infrastruktūru, palīdzot darbiniekiem un bezdarbniekiem pilnveidot prasmes un pārkvalificēties, stiprinot sociālās drošības tīklu, uzlabojot publisko un privāto ēku piekļūstamību personām ar invaliditāti un izbūvējot ilgtermiņa aprūpes iestādes senioriem. Komponents ietver divas reformas: administratīvi teritoriālās reformas turpināšana un minimālo ienākumu reforma, kas paredz minimālo ienākumu līmeni noteikt 20 % apmērā no valsts ienākumu mediānas un ieviest ikgadēju indeksāciju. Šajā komponentā 70 % investīciju ir vērstas uz teritoriālajām atšķirībām, bet 30 % – uz sociālo nevienlīdzību. Saskaņā ar plānu Latvijā tiks atjaunoti un pārbūvēti 210 km reģionālo autoceļu, izbūvēti 4 reģionu industriālie centri, modernizēta 20 skolu infrastruktūra, iepirkti 15 mazemisiju skolas autobusi, apmācīti 1300 pašvaldību darbinieki, nodrošināti 700 izmaksu ziņā pieejami mājokļi, pilnveidotas 20 450 darba meklētāju prasmes, nodrošināta piekļūstamība 259 personu ar invaliditāti mājokļiem un 63 publisko iestāžu ēkām un izbūvētas ilgtermiņa aprūpes pakalpojumu sniegšanas vietas 852 senioriem. Plānotajās investīcijās būtu jāņem vērā reģionālās un vietējās attīstības stratēģijas, tādējādi nodrošinot integrētu pieeju un investīciju ilgtspēju. Veselības aprūpe. Šim komponentam ir paredzēti 181,5 miljoni EUR jeb 10 % no plāna kopējā piešķīruma, un ar to paredzēts uzlabot Latvijas veselības aprūpes sistēmas piekļūstamību, efektivitāti un noturību, kam Covid-19 pandēmija bija liels pārbaudījums. Komponentā ir trīs plašas reformu jomas: veidot uz cilvēku centrētu, integrētu un noturīgu veselības aprūpes sistēmu, izstrādājot veselības aprūpes infrastruktūras investīciju stratēģiju, ieteikumus attiecībā uz integrētu un epidemioloģiski drošu aprūpi un ārstniecības vadlīnijas onkoloģijas jomā, piedaloties Eiropas Genoma projektā un pilnveidojot digitālo stratēģiju veselības jomā; palielināt cilvēkresursus un pilnveidot prasmes, kā arī izstrādāt cilvēkresursu stratēģiju (tai skaitā apzinot prasmes); stiprināt veselības aprūpes sistēmas efektivitāti, pārvaldību un ilgtspēju, lai varētu efektīvāk nodrošināt un novērtēt pakalpojumus, un izmēģināt jaunus pakalpojumu sniegšanas modeļus. Šajā komponentā 82 % investīciju ir vērstas uz infrastruktūras uzlabošanu 3 klīniskajās universitātes slimnīcās Rīgā, 7 reģionālajās slimnīcās un 40 ambulatorās aprūpes iestādēs. Produktivitāte. Šim komponentam ir paredzēti 196 miljoni EUR jeb 11 % no plāna kopējā piešķīruma, un ar to paredzēts risināt pētniecības un inovācijas problēmjautājumus, kas norādīti Eiropas pusgada ietvaros, piemēram, privātā sektora investīciju zemo līmeni pētniecībā un izstrādē (2019. gadā uzņēmumu izdevumi šajā jomā bija 0,18 % no IKP un kopējās investīcijas – 0,64 % no IKP) un pētniecības un inovācijas sistēmas sadrumstalotību. Šajā komponentā ir ietvertas divas galvenās reformas: uzlabot inovācijas pārvaldību, ieviešot sistēmisku pieeju un pilna cikla atbalstu inovācijas kopām, un turpināt augstākās izglītības un zinātnes pārvaldības reformu, konsolidējot augstākās izglītības iestādes un nodrošinot atbalstu pētniecības un akadēmiskajām karjerām. Šajā komponentā 58 % investīciju ir vērstas uz atbalstu pētniecības un izstrādes stimulēšanai privātajā sektorā, bet 42 % – konsolidēšanu, akadēmiskajām karjerām un pētnieku stipendijām. Pateicoties šīm investīcijām, tiks izveidotas un atbalstītas 5 inovācijas kopas, 4–6 universitātes, kuras gatavas apvienoties, saņems konsolidācijas dotācijas, 315 studenti saņems doktorantūras un pēcdoktorantūras stipendijas un 90 pētnieki saņems stipendijas pētniecības darbam. Tiesiskums. Šis ir mazākais komponents, kuram paredzēti 37 miljoni EUR jeb 2 % no plāna kopējā piešķīruma, un tas ir vērsts uz tādu jau ilgāku laiku aktuālu problēmjautājumu risināšanu kā ekonomiskās noziedzības (tai skaitā izvairīšanās no nodokļu maksāšanas) apkarošana, publiskās pārvaldes efektivitāte un profesionalitāte publiskā iepirkuma jomā. Šajā komponentā ir paredzētas 8 reformas: analīzes un datu pārvaldības uzlabošana nodokļu un muitas pārvaldēs; attēlu attālinātas analīzes attīstīšana; nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un citu ekonomisko noziegumu apkarošanā izmantoto izmeklēšanas un tiesvedības procedūru modernizācija; amatpersonu apmācība; publiskā iepirkuma līgumu reģistra izveide; konkurences vides pilnveidošana; profesionalizācijas stratēģijas izstrāde iepirkuma jomā; iepirkumu uzraudzības IT un analītiskās kapacitātes stiprināšana. Šajā komponentā paredzēti arī dažādi investīciju projekti: muitas tehniskā aprīkojuma iepirkums, Justīcijas skola, NVO spēju pilnveide, vairāk nekā 16 000 ierēdņu apmācība ētikas, integritātes un korupcijas apkarošanas jautājumos un vairāk nekā 20 000 ierēdņu apmācība līderības, pārmaiņu vadības, stratēģiskās plānošanas un saistīto iemaņu jomā.

3.2.Plāna īstenošanas aspekti Ir nodrošināta saskaņotība ar citām programmām, tai skaitā valsts reformu programmu. Latvijas plāns kopumā ir saskanīgs ar valsts reformu programmu, nacionālo enerģētikas un klimata plānu, nacionālo taisnīgas pārkārtošanās plānu (notiek sarunas), partnerības nolīgumu (notiek sarunas) un darbības programmām (notiek sarunas). Plānā ir sniegtas atbilstošas norādes attiecībā uz dažādo finansējuma programmu nošķīrumu un papildināmību. Kopumā Latvija plāno ANM finansējumu izmantot vispirms, bet citas finansējuma programmas pēc tam, jo ANM ir darbības ilguma ziņā ierobežots instruments. Tomēr dažās jomās, pie kurām pieder sociālie mājokļi, deinstitucionalizācija, jaunieši, izglītības saturs, MVU sākotnējais publiskais piedāvājums un dažas citas, Latvija ir apzināti nolēmusi neizmantot ANM, bet gan kohēzijas politikas instrumentus, ņemot vērā pasākumu tematiku. Latvijai paredzētais ANM piešķīrums gan ir apjomīgs attiecībā pret valsts IKP, taču nav tāds attiecībā pret problēmjautājumu apmēru, īpaši zaļās pārkārtošanās un sociālās rīcībpolitikas jomā. Tādējādi ANM nodrošinās papildu līdzekļus esošajām atbalsta shēmām, kas tiek finansētas kohēzijas politikas ietvaros, piemēram, daudzdzīvokļu ēku energoefektivitātes palielināšanai un palīdzībai uzņēmumiem zaļās pārkārtošanās procesā. Plāns, kopumā ņemot, sabalsojas ar jaunākajā eurozonai adresētajā ieteikumā norādītajām problēmām un prioritātēm. Padomes ieteikuma projektā par eurozonas ekonomikas politiku eurozonas dalībvalstīm ir ieteikts rīkoties, tai skaitā izmantojot savus atveseļošanas un noturības plānus, lai cita starpā nodrošinātu tādas rīcībpolitikas, ar kurām tiek atbalstīta atveseļošana, tai skaitā stiprinot veselības aprūpes sistēmas tvērumu, adekvātumu un ilgtspēju. ANP palīdzēs sasniegt 1. eurozonai adresēto ieteikumu, jo tā 4. komponentā “Veselības aprūpe” ir paredzētas reformas un investīcijas, kas atbalstīs integrētu un uz cilvēku centrētu veselības aprūpi, palielinās veselības aprūpes iestāžu spējas pielāgoties krīzes situācijām un palīdzēs mazināt veselības aprūpes darbaspēka trūkumu, savukārt 3. komponents “Nevienlīdzības mazināšana” palielinās minimālo ienākumu atbalsta sistēmas adekvātumu. Minētajā Padomes ieteikumā eurozonas dalībvalstīm cita starpā tika ieteikts arī turpināt palielināt konverģenci, noturību un ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi, tai skaitā nodrošinot efektīvu aktīvo darba tirgus politiku un atbalstot profesionālas pārmaiņas, jo īpaši virzībā uz zaļo un digitālo ekonomiku, kā arī uzlabot publiskās pārvaldes darbību. Plāna 1. un 2. komponentā ir paredzētas reformas un investīcijas, kas sekmēs pielāgošanos klimata pārmaiņām un mitigāciju un attiecīgi digitālo pārkārtošanos, savukārt 3. komponentā “Nevienlīdzības mazināšana” ir ietverti pasākumi ar mērķi palielināt dalību darba tirgū. Plāna 6. komponentā ir paredzētas būtiskas reformas, kas ļaus uzlabot publiskās pārvaldes darbību, piemēram, nodokļu administrācijas efektivitātes palielināšana, prasmju stiprināšana tiesu sistēmā, publiskās pārvaldes modernizācija un publiskā iepirkuma kvalitātes un efektivitātes palielināšana. Plānā ir skaidri aprakstīts, kāda būs tā īstenošanas administratīvā organizācija. Latvijas Finanšu ministrija, kas ir kohēzijas politikas programmu vadošā iestāde, uzņemsies arī ANM koordināciju valsts mērogā. Lai nodrošinātu plāna īstenošanu un uzraudzību, Finanšu ministrija sadarbosies ar nozaru ministrijām, Valsts kanceleju un Centrālo finanšu un līgumu aģentūru. Plāna īstenošanas struktūra balstīsies uz pašreizējo kohēzijas politikas satvaru. Ministru kabinets 2020. gada 18. augustā pieņēma lēmumu par to, ka ANM īstenošanas process tiks nodrošināts, izmantojot ES 2014.–2020. gada fondu īstenošanai ieviesto pārvaldības un kontroles sistēmu. Pamatojoties uz šo lēmumu un ANM regulu, līdz 2021. gada beigām tiks pieņemti Ministru kabineta noteikumi par ANM īstenošanu. Tajos Ministru kabinets noteiks atveseļošanas un noturības plāna īstenošanas un uzraudzības kārtību un IT sistēmas “KPVIS” izmantošanas kārtību. Latvija plāno īstenot dažādus pasākumus, lai galveno investīciju īstenošanā veicinātu dzimumu līdztiesību un iespēju vienlīdzību. Attiecībā uz dzimumu līdztiesību un iespēju vienlīdzību plānā ir aprakstīti aktuālie valsts problēmjautājumi, kas saistīti galvenokārt ar dzimumu līdztiesību un personu ar invaliditāti vajadzībām, un paskaidrots, ar kurām investīcijām paredzēts atrisināt apzinātos problēmjautājumus. Šie problēmjautājumi ilustrēti ar statistikas datiem dalījumā pa dzimumiem. Aprakstā pieminētas arī likumdošanas un pasākumu iniciatīvas, ar kurām paredzēts papildināt plānā iekļautās reformas un investīcijas, tādējādi palīdzot risināt apzinātos problēmjautājumus līdztiesības un vienlīdzības jomā. Par ANP notika dažādas sabiedriskās diskusijas un apspriešanas attiecībā uz plāna galvenajiem elementiem. Laikā no 2020. gada decembra līdz 2021. gada martam tika organizētas vairākas tematiskas sabiedriskās apspriešanas, kurās varēja piedalīties pilsoniskās sabiedrības organizācijas, sociālie partneri, vietējās iestādes un citas ieinteresētās personas. Turklāt sociālo partneru, uzņēmumu organizāciju, pašvaldību un citu ieinteresēto personu pārstāvji piedalījās plāna sagatavošanas sarunu procesā starp Komisiju un Latvijas iestādēm. Partneru ierosinājumi attiecībā uz plāna projektu ir publiski pieejami – tie tika publicēti kopā ar plāna projektu. Laikā no 2021. gada 8. februāra līdz 9. martam ieinteresētās personas varēja paust savu viedokli un iesniegt komentārus, piedaloties plāna projekta sabiedriskajā apspriešanā. Ieinteresēto personu iesaisti īstenošanā ir plānots nodrošināt, izmantojot kohēzijas politikas atbalsta īstenošanai ieviesto pārvaldības un kontroles sistēmu, kurā ieinteresēto personu pārstāvji piedalās ES fondu uzraudzības komitejā. Katrā komponentā ir ietverts provizoriskais drošības pašnovērtējums un uzskaitīti pasākumi, kuriem ir drošības dimensija. Īstenošanas gaitā Latvija pievērsīs uzmanību šo pasākumu kiberdrošības un citiem digitālās drošības aspektiem. Kopumā investīcijas palīdzēs stiprināt digitālo drošību. Tomēr drošības pašnovērtējuma izklāsts ir drīzāk vispārīgs, un tajā nav detalizēti izskaidrots, kādi kontroles pasākumi tiks izmantoti risku mazināšanai. Plāna īstenošanas gaitā būs cieši jāuzrauga drošības pašnovērtējumā minētie stratēģiskie pasākumi. Latvijas ANP ir iekļauti turpmāk minētie pārrobežu projekti. ·Via Baltica 5G koridors. Latvija plāno veikt vairākus pasākumus, kas atbilst ES digitālās suverenitātes centieniem, tai skaitā investīcijas Via Baltica 5G koridorā, kas nāks par labu savienojamībai Eiropas līmenī. Latvija attiecībā uz šā koridora izveidi ir parakstījusi saprašanās memorandu ar Igauniju, Lietuvu un Poliju. ·Baltijas valstu kravu rentgena iekārtu attēlu apmaiņas sistēma (BAXE). Reformu un investīciju virziena “Ēnu ekonomikas mazināšana godīgas uzņēmējdarbības veicināšanai” ietvaros plānotās investīcijas ļaus paplašināt Baltijas valstu kravu rentgena iekārtu attēlu apmaiņas sistēma (BAXE), savienojot vienoto rentgena iekārtu attēlu apmaiņas sistēmu visās trijās Baltijas valstīs. ·Latvija ir apzinājusi potenciālās saiknes ar vairākām Eiropas transnacionālo projektu iniciatīvām, tai skaitā tādām, kuru darbības ir paredzēts līdzfinansēt no programmas “Digitālā Eiropa”, piemēram, Latvijas federētā mākoņa izveidi un nacionālās datu koplietošanas platformas izveides sasaisti ar Eiropas vienoto datu infrastruktūru un pakalpojumiem, kā arī savienotas publiskās pārvaldes prioritāti, Eiropas digitālās inovācijas centriem, Eiropas Genoma projektu u. c. ·Projekts GoLatvia. Eiropas Savienības iniciatīvā “Vismaz miljons genomu”, kurā piedalās 23 Eiropas valstis, tiks pilnveidota Latvijas iedzīvotāju genomu datubāze. Ir sniegts vispārīgs ieskats Latvijas plānos komunikācijai par ANP. Komunikācijas stratēģijas mērķi atbilst ANM regulai – stratēģija ir vērsta uz informētības palielināšanu par ANP devumu Latvijas un Eiropas atveseļošanās procesā un divējādā pārkārtošanā. Ar ANP saistītā komunikācija turklāt tiks integrēta vispārīgajā stratēģijā komunikācijai par ES fondiem ar ES fondu Komunikācijas vadības darba grupas palīdzību. Latvija ir plānojusi uzrunāt trīs galvenās mērķgrupas, atbilstoši ANP ģeogrāfiskajam un tematiskajam tvērumam: specifiskās mērķauditorijas (potenciālie projektu iesniedzēji un finansējuma saņēmēji, faktiskie labuma guvēji ANP projektu īstenošanā, sociālie partneri un NVO), korporatīvās (iekšējās) mērķgrupas un sabiedrība kopumā. Tiks izmantots plašs komunikācijas kanālu klāsts, kas visām minētajām mērķgrupām nodrošinās objektīvu un izsmeļošu informāciju. Jauna vienotā ES fondu vietne (plānots izstrādāt 2021. gadā) nodrošinās tiešu piekļuvi visiem informācijas un komunikācijas materiāliem. Komunikācijas kanālu vidū turklāt būs informatīvie pasākumi (semināri, konferences, apmācības, preses konferences), vides reklāma, drukātie materiāli, kā arī sociālie mediji, atbilstoši sasniedzamajai mērķauditorijai. Paredzams, ka Latvija nodrošinās visiem šiem pasākumiem nepieciešamo finansējumu. Plānā ir paredzēti vairāki ar Eiropas Komisiju koordinēti komunikācijas pasākumi, tai skaitā preses relīzes, ieraksti sociālajos medijos un iespējami pasākumi ar EK komisāru un Eiropas Parlamenta deputātu dalību. Šie pasākumi būtu vērsti uz tādām svarīgām jomām kā Rīgas metropoles areāla transporta sistēmas zaļināšana, publisko, dzīvojamo un vēsturisko ēku energoefektivitātes uzlabošana, pielāgošanās klimata pārmaiņām, publiskās pārvaldes digitālā pārveide, MVU digitalizācija un inovācija, visu līmeņu digitālās prasmes, nevienlīdzības mazināšana un veselības aprūpes infrastruktūras stiprināšana. Pasākumiem, kas tiks finansēti no Atveseļošanas un noturības mehānisma, ir pilnībā piemērojami valsts atbalsta noteikumi. Eiropas Savienības līdzekļi, kas tiek nodrošināti ar dalībvalstu iestāžu starpniecību un pie kuriem pieder arī ANM līdzekļi, kļūst par valsts resursiem un var būt uzskatāmi par valsts atbalstu, ja ir izpildīti visi pārējie LESD 107. panta 1. punktā noteiktie kritēriji. Attiecīgi valsts atbalsta klātbūtnes gadījumā par šiem pasākumiem ir jāpaziņo Komisijai, kurai tie ir jāapstiprina, iekams dalībvalsts var piešķirt atbalstu, izņemot, ja šie pasākumi ietilpst pastāvoša atbalsta shēmā vai atbilst piemērojamajiem nosacījumiem, kas paredzēti grupu atbrīvojuma regulā, jo īpaši Vispārējā grupu atbrīvojuma regulā, ar ko noteiktas atbalsta kategorijas atzīst par saderīgām ar iekšējo tirgu, piemērojot Līguma 107. un 108. pantu. Ja pasākumi ietver valsts atbalstu un par to ir jāpaziņo, dalībvalstij ir pienākums paziņot Komisijai par šiem atbalsta pasākumiem pirms atbalsta piešķiršanas, kā paredzēts LESD 108. panta 3. punktā. Jāatzīmē, ka Latvijas atveseļošanas un noturības plānā sniegtā analīze attiecībā uz valsts atbalstu nevar tikt uzskatīta par valsts atbalsta paziņojumu. Ja Latvija uzskata, ka konkrēts pasākums, kas iekļauts atveseļošanas un noturības plānā, ietver de minimis atbalstu vai no paziņošanas prasības atbrīvotu atbalstu, Latvijas pienākums ir nodrošināt pilnīgu atbilstību piemērojamajiem noteikumiem. 4.Atveseļošanas un noturības plāna kopsavilkums

4.1.Visaptveroša un pienācīgi sabalansēta reakcija uz ekonomisko un sociālo situāciju Plānā ir paredzēts sabalansēts reformu un investīciju kopums, kas vērsts uz to, lai atrisinātu valsts galvenos problēmjautājumus, stimulētu atveseļošanos no Covid-19 krīzes un liktu pamatus valsts ilgtermiņa izaugsmei. Plānā ir ietverti 85 pasākumi (21 reforma un 64 investīcijas), kas strukturēti pa valsts galvenajiem problēmjautājumiem un ES nozīmes rīcībpolitikas jomām, un tie sabalansēti aptver visus sešus ANM pīlārus. Latvijas plānā ir seši komponenti: zaļā pārkārtošanās, digitālā pārkārtošanās, nevienlīdzības mazināšana, veselība, produktivitāte un tiesiskums. Šo komponentu mērķi savstarpēji papildina cits citu, un paredzētās reformas kāpinās attiecīgo investīciju ietekmi, konkrēti, palīdzot viest strukturālas pārmaiņas un palielinot privātā sektora dalību un finansējumu. Tomēr plāns ir vairāk vērsts uz investīcijām nekā uz reformām. Savu valsts reformu programmu Latvija iesniedza 2021. gada 14. aprīlī. Valsts reformu programmā sniegtā informācija šajā dienestu darba dokumentā ir skatīta un vērtēta līdztekus atveseļošanas un noturības plānam. Kopumā plāns ir sabalansēts un ir vērsts uz Latvijas galvenajiem problēmjautājumiem, kas ir divējādā pārkārtošanās, sociālā iekļautība, tai skaitā veselības aprūpe, sociālās drošības tīkls, reģionālās atšķirības, prasmes, tai skaitā digitālās prasmes, pieaugušo izglītība un augstākā izglītība, produktivitāte, tai skaitā pētniecība un inovācija un atbalsts uzņēmumu investīcijām, un administratīvās spējas, tai skaitā nodokļu administrācijā, publiskajā iepirkumā un tiesu sistēmā. Secināms, ka visu sešu pīlāru savstarpējais samērs ir apmierinošs. Latvijas plāna komponentu atbilstība sešiem ANM pīlāriem ir apkopota 5. tabulā. Turklāt zaļajā un digitālajā pīlārā ir ievērotas piešķīruma mērķvērtības. 5. tabula. Latvijas ANP komponentu atbilstība sešiem ANM pīlāriem Zaļā pārkārtošanās Digitālā pārkārtošanās Pārdomāta, ilgtspējīga un iekļaujoša izaugsme Sociālā un teritoriālā kohēzija Veselība un ekonomikas, sociālā un institucionālā noturība Rīcībpolitikas nākamajai paaudzei 1. Zaļā pārkārtošanās ● ● 2. Digitālā pārkārtošanās ● ● ● 3. Nevienlīdzība ○ ● ● 4. Veselība ● ● 5. Produktivitāte ● ● 6. Tiesiskums ○ ● Apzīmējumi: “●” – komponentā paredzētās investīcijas un reformas pienācīgi nosedz attiecīgo pīlāru; “○” – komponents daļēji nosedz attiecīgo pīlāru. 1. pīlārs: zaļā pārkārtošanās Plāns ar tā galveno komponentu “zaļā pārkārtošanās” pienācīgi nosedz 1. pīlāru. Pasākumi, kas paredzēti 1. komponentā “zaļā pārkārtošanās”, tiešā veidā nosedz 1. pīlāru. Šā komponenta mērķis ir atbalstīt pārkārtošanos uz klimatneitralitāti, un tajā paredzēts: uzlabot publiskā un privātā sektora ēku energoefektivitāti, atbalstīt uzņēmumus to energoefektivitātes uzlabošanā, palielināt atjaunojamo energoresursu enerģijas ražošanu un izmantošanu, zaļināt Rīgas metropoles areāla transporta sistēmu (tai skaitā attīstīt multimodālos savienojumus ar Rail Baltica un riteņbraukšanas infrastruktūru), atbalstīt, ka tiek palielināta elektroenerģijas ražošana no atjaunojamiem energoresursiem, un modernizēt elektroenerģijas pārvades un sadales tīklus (viedtīkli), dodot ieguldījumu arī Baltijas elektroenerģijas tīklu sinhronizēšanā ar Eiropas kontinentālo elektrotīklu. Latvijas atveseļošanas un noturības plānā īpašs uzsvars ir likts uz ilgtspējīgu mobilitāti. To atspoguļo pasākums 1.1.1. “Rīgas transporta reforma”. Nolūkā veicināt zaļo pārkārtošanos un siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu Rīgā šis pasākums paredz investīciju programmu sabiedriskā transporta dekarbonizācijai un uzlabošanai. Uzsvars ir likts uz dzelzceļa risinājumiem (dzelzceļa elektrifikācija 81 km garumā) un bezemisiju elektromobilitāti (4 zemās grīdas tramvaju, 17 elektroautobusu un 7 elektroautobusu uzlādes staciju iegāde un veloceļu izbūve). Plānā ir arī spēcīga sadaļa attiecībā uz energoefektivitātes uzlabošanu (1.2. apakškomponents). Konkrēti, šajā apakškomponentā ir ietverti energoefektivitātes pasākumi attiecībā uz daudzdzīvokļu mājām (1.2.1.1.), uzņēmumiem (1.2.1.2.), pašvaldību ēkām un infrastruktūru (1.2.1.3.), kā arī valsts sektora ēkām, tai skaitā vēsturiskajām ēkām (1.2.1.4.). Visvairāk līdzekļu paredzēts uzņēmumiem. Visbeidzot, papildus energoefektivitātes pasākumiem šajā apakškomponentā ietilpst pasākums ar mērķi atbalstīt elektroenerģijas pārvades un sadales tīklu modernizāciju un elektroenerģijas ražošanu no atjaunojamiem energoresursiem (1.2.1.5.). Plānā ir arī sadaļa attiecībā uz pielāgošanos klimata pārmaiņām (1.3. apakškomponents). Šajā apakškomponentā ir ietverts ugunsgrēku novēršanas pasākums – paredzēts vispārējās reformas ietvaros izbūvēt jaunus, gandrīz nulles enerģijas patēriņa katastrofu pārvaldības centrus (skatīt skaidrojumu pie 1.3.1.1.i. “Glābšanas dienestu kapacitātes stiprināšana”). Apakškomponentā ietverti arī plūdu risku mazināšanas pasākumi, kas paredz polderu sūkņu staciju, aizsargdambju un upju regulēto posmu atjaunošanu. Tie palīdzēs sasniegt klimatadaptācijas mērķi. Šie pasākumi veicinās zaļo pārkārtošanos un palīdzēs uzlabot energoefektivitāti. Atbilstoši plāna kvantitatīvajam novērtējumam saskaņā ar Regulas (ES) 2021/241 VI pielikumā noteikto klimatrīcības apsekošanas metodiku attiecībā uz klimata mērķrādītāju paredzēti 37,6 % no kopējā piešķīruma, līdz ar to ir ievērots 37 % minimums. 2. pīlārs: digitālā pārkārtošanās Plāns pienācīgi nosedz 2. pīlāru: “digitālo pārkārtošanos” tiešā veidā sekmē trīs komponenti. Pasākumi, kas paredzēti 2. komponentā “digitālā pārkārtošanās”, tiešā veidā palīdz nosegt 2. pīlāru. Šis komponents ir vērsts uz galvenajām problēmām digitālajā jomā: pamata un padziļināto digitālo prasmju trūkumu un uzņēmumu zemo digitalizācijas līmeni. Komponents nosedz visus digitālās pārveides aspektus: publisko un privāto sektoru, prasmes un savienojamību. Ar plānotajiem pasākumiem paredzēts izveidot nepieciešamo infrastruktūru, attīstīt spējas un prasmes, palielināt efektivitāti, uzlabot publiskās pārvaldes digitālos procesus un datu pārvaldību, sniegt atbalstu uzņēmumu digitalizācijai un uzlabot savienotību. Ievērojams atbalsts paredzēts digitālo prasmju palielināšanai, kam būs būtiska ilgtermiņa ietekme uz digitālo pārveidi. Šā pīlāra mērķu sasniegšanu veicinās arī uzņēmumu digitalizāciju un savienotību sekmējošie pasākumi. Arī daži 6. komponenta (tiesiskums) un 3. komponenta (nevienlīdzības mazināšana) pasākumi gan veicinās 2. pīlāra mērķu sasniegšanu, gan gūs labumu no tā. Šie pasākumi attiecas uz bezdarbnieku, darba meklētāju un bezdarba riskam pakļauto personu iesaisti darba tirgū (3.1.2.5.i.) un tehnisko un analītisko risinājumu modernizāciju nolūkā nodrošināt tiesiskumu, tai skaitā izmantojot mākslīgā intelekta risinājumus (6.1.1.1.i., 6.1.1.2.i., 6.1.1.3i., 6.1.2.1.i.). Tāpat digitālo pārveidi sekmēs arī iepirkuma un nodokļu reformas papildinošie digitalizācijas pasākumi.

Atbilstoši plāna kvantitatīvajam novērtējumam saskaņā ar Regulas (ES) 2021/241 VII pielikumā noteikto digitālās izsekojamības metodiku attiecībā uz digitālo mērķrādītāju paredzēts 21 % no kopējā piešķīruma, ko tiešā veidā palīdz nodrošināt 3 no 6 komponentiem, līdz ar to ir ievērots 20 % minimums. 3. pīlārs: pārdomāta, ilgtspējīga un iekļaujoša izaugsme, tostarp ekonomiskā kohēzija, darbvietas, ražīgums, konkurētspēja, pētniecība, izstrāde un inovācija, un labi funkcionējošs iekšējais tirgus ar spēcīgiem MVU Plāns pienācīgi nosedz 3. pīlāru: tā mērķu sasniegšanu sekmē trīs komponenti. 3. pīlāra mērķu sasniegšanu visvairāk sekmē plāna zaļās un digitālās pārkārtošanās un produktivitātes komponenti (t. i., 1., 2. un 5. komponents). Galvenie pasākumi, kas veicinās 3. pīlāra mērķu sasniegšanu, ir Rīgas metropoles areāla transporta sistēmas zaļināšana, digitālo pakalpojumu ekonomikas attīstīšana, investīcijas pamata un padziļinātajās digitālajās prasmēs, investīcijas 5G infrastruktūrā automatizētās mobilitātes attīstīšanai un atbalsta programmas dotāciju veidā tādās jomās kā uzņēmumu investīcijas energoefektivitātē, atjaunojamo energoresursu enerģijas ražošana un izmantošana un digitālie risinājumi, kā arī inovācija. Paredzams, ka šie pasākumi palīdzēs uzlabot valsts konkurētspēju, noturību, produktivitāti un inovācijas spējas, kā arī darbaspēka pieejamību. Turklāt paredzams, ka uzņēmumu atbalsta shēmas galvenokārt dos labumu MVU. Tāpat gaidāms, ka vērienīgā augstākās izglītības iestāžu reforma ļaus uzlabot augstākā izglītības kvalitāti un universitāšu pētniecisko izlaidi. Paredzams, ka pasākumi nolūkā samazināt ēnu ekonomiku un pasākumi, kas vērsti uz sacensību publiskā iepirkuma konkursos, palīdzēs nodrošināt vienlīdzīgus konkurences apstākļus. Visbeidzot, investīcijas izmaksu ziņā pieejamos mājokļos, rūpniecības infrastruktūrā un nomaļo reģionu autoceļos palīdzēs atbalstīt teritoriāli iekļaujošu izaugsmi. 4. pīlārs: sociālā un teritoriālā kohēzija Plāns pienācīgi nosedz 4. pīlāru: tā mērķu sasniegšanu sekmē trīs komponenti. Plāna nevienlīdzības mazināšanas un veselības aprūpes komponentos (t. i., 3. un 4. komponentā) ir paredzēti pasākumi, kuru mērķis ir uzlabot sociālo iekļautību un novērst reģionālās atšķirības. Plāna galvenie pasākumi sociālo problēmu risināšanai ir minimālo ienākumu pabalstu ikgadējas indeksācijas ieviešana, kā arī investīcijas sociālajā infrastruktūrā un pakalpojumos (3. komponentā). Investīcijas un reformas, kuru mērķis ir uzlabot veselības aprūpes pakalpojumu pieejamību (4. komponentā), stiprinās iekļaujošu veselības aprūpes nodrošināšanu. Visbeidzot, vērienīga administratīvi teritoriālā reforma (3. komponentā), kas tika pieņemta 2020. gadā, ir izejas punkts Latvijas plāna pasākumiem ar mērķi radīt nomaļajiem reģioniem labākas izaugsmes iespējas un iedzīvotājiem nodrošināt kvalitatīvākus vietējos publiskos pakalpojumus. Gaidāms, ka investīcijas un reformas sociālās iekļautības un veselības aprūpes jomā stiprinās sociālo kohēziju un sociālo aizsardzību. Minimālo ienākumu pabalstu indeksācijas ieviešana nodrošinās, ka tie ik gadu tiks koriģēti atbilstoši algu mediānas pieaugumam, tādējādi gādājot par to apmēra adekvātumu. Līdzšinējā sistēmā minimālo ienākumu pabalstu indeksācija notika visai neprognozējami, kā rezultātā šie pabalsti reālā izteiksmē pēdējo 8 gadu laikā pat saruka. Paredzams, ka šis pasākums palielinās iztikas līdzekļus visneaizsargātākajām sabiedrības grupām un tādējādi veicinās Latvijas sociālo kohēziju. Apvienojumā ar to, ka no 2021. gada sāk ieviest minimālo ienākumu pabalstu palielināšanu no aptuveni 10 % līdz 20 % no ienākumu mediānas, gaidāms, ka šie pasākumi uzlabos Latvijas sniegumu sociālo rezultātu pārskatā, kurā ienākumu nevienlīdzība un sociālo pārvedumu ietekme līdz šim ir bijušas Latvijas galvenās problēmas. Turklāt gaidāms, ka investīcijas veselības infrastruktūrā apvienojumā ar reformu, kas vērsta uz papildu cilvēkresursu piesaistīšanu šajā nozarē, uzlabos veselības aprūpes pieejamību, kuras trūkums ir galvenokārt skāris personas ar maziem ienākumiem un nomaļajos apgabalos dzīvojošos. Mazāk attīstīto reģionu attīstību veicinās Latvijas administratīvi teritoriālā reforma apvienojumā ar investīcijām izmaksu ziņā pieejamos mājokļos, rūpniecības infrastruktūrā, skolās un reģionālo autoceļu atjaunošanā. Valstī pastāv izteiktas ienākumu līmeņa atšķirības – Rīgā un tās apkārtnē ir aptuveni divreiz augstāks ienākumu līmenis nekā citur. nomaļajos reģionos veidojas apburtais loks: no vienas puses, darbaspēks emigrē un samazinās darba iespējas, no otras puses, samazinās būtiskāko publisko pakalpojumu nodrošināšanai nepieciešami resursi. Plānā ir minēta nesen apstiprinātā administratīvi teritoriālā reforma, kuras rezultātā pašvaldību skaits saruks no 119 līdz 42 un ar kuru iecerēts pašvaldības padarīt stiprākas un spējīgākas nodrošināt kvalitatīvus publiskos pakalpojumus un veikt nodarbinātības iespēju palielināšanai nepieciešamās investīcijas. Ņemot šo reformu par izejas punktu, Latvija tās plānā ir iekļāvusi pasākumus, kas uzlabotu publiskos pakalpojumus un to pieejamību, veicot investīcijas autoceļos, slimnīcās, skolās un dažos sociālās infrastruktūras objektos. Plānā ir paredzētas arī investīcijas izmaksu ziņā pieejamos mājokļos un rūpniecības infrastruktūrā. Investīcijām izmaksu ziņā pieejamos mājokļos vajadzētu palīdzēt veicināt darbaspēka piedāvājumu nomaļo reģionu uzņēmumos. Šo piedāvājumu pašlaik mazina mājokļu trūkums tur, kur ir labākās darba iespējas. Investīcijas rūpniecības infrastruktūrā ir vērstas uz privāto investoru piesaistīšanu šiem reģioniem. Visi kopā šie pasākumi veido vērā ņemamu veselumu un palīdzēs radīt labākas izaugsmes iespējas nomaļajos reģionos, tādējādi mazinot reģionālās atšķirības. 5. pīlārs: veselība un ekonomiskā, sociālā un institucionālā noturība ar mērķi cita starpā palielināt gatavību krīzēm un reaģēšanas spējas krīzes situācijās Plāns pienācīgi nosedz 5. pīlāru: tā mērķu sasniegšanu tiešā veidā sekmē divi komponenti. Paredzams, ka veselības komponentā (4. komponents) paredzēto pasākumu rezultātā uzlabosies Latvijas veselības aprūpes sistēmas noturība. Tā kā veselības nozare Covid-19 pandēmijas laikā bija pakļauta ļoti lielam spiedienam, ar stratēģiskām investīcijām tiktu uzlabota tās noturība un mazināta neaizsargātība pret satricinājumiem. ANP paredzētās reformas un saistītās investīcijas ir vērstas uz infrastruktūras un organizatorisko procesu modernizāciju ar mērķi palielināt veselības aprūpes sistēmas noturību un sagatavotību epidemioloģiskām krīzēm. Ar vienu no reformām tiks ieviestas integrētās aprūpes un epidemioloģiskās sagatavotības vadlīnijas, savukārt saistītās investīcijas nepieciešamajā infrastruktūrā trijās universitātēs un septiņās reģionālajās slimnīcās ļaus uzlabot integrētās veselības aprūpes pakalpojumu sniegšanu un palielinās veselības aprūpes iestāžu spējas pielāgoties krīzes situācijām. Ar labāku plānošanu, jaunu atalgojuma modeli un ārstniecības personu labāku apmācību tiks nodrošināta pozitīvāka cilvēkresursu tendence. Ja šie pasākumi tiks finansēti ilgtermiņā, minētajām reformām būs ilgtermiņa ietekme. Publiskās pārvaldes institucionālā noturība tiks stiprināta ar tiesiskuma komponentā (6. komponents) paredzētajām reformām un investīcijām. Plāns papildina plašāku publiskās pārvaldes modernizācijas reformu plānu, kas ļaus uzlabot institucionālo noturību un reaģēšanu krīzes situācijās. Pasākumu mērķi ir stiprināt rīcībpolitiku izstrādes, īstenošanas un izvērtēšanas spējas, palielināt publiskās pārvaldes pārredzamību un integritāti, piesaistīt nepieciešamos cilvēkresursus, centralizēt publiskās pārvaldes atbalsta funkcijas un uzlabot digitālo pakalpojumu sniegšanu. Kopā ar šo reformu ir paredzētas investīcijas publiskās pārvaldes profesionalizācijā, apmācībā par horizontālajām rīcībpolitikām un publiskā sektora inovācijas spēju stiprināšanā. Šīs darbības palīdzēs stiprināt publiskās pārvaldes spējas un noturību, tādējādi uzlabojot reaģēšanu krīzes situācijās un rīcībpolitiku izstrādāšanu un īstenošanu. Papildus tam 6. pīlāra mērķus palīdzēs sasniegt arī NVO stiprināšanas pasākumi (6.3.1.4.), uzlabojot sociāli neaizsargāto grupu pārstāvību dialogā ar publisko pārvaldi. 6. pīlārs: rīcībpolitikas nākamajai paaudzei, bērniem un jauniešiem, piemēram, attiecībā uz izglītību un prasmēm Plāns plaši nosedz 6. pīlāru: tā mērķu sasniegšanu sekmē trīs komponenti. 6. pīlāra mērķus sasniegt pirmām kārtām palīdzēs rīcībpolitikas, kas vērstas uz kvalitatīvas izglītības nodrošināšanu visās skolās un reģionos (3. komponents). Nevienlīdzības mazināšanas komponents veicinās vispārējās izglītības iestāžu tīkla efektivitāti un tādējādi ļaus nodrošināt vienlīdzīgāku piekļuvi kvalitatīvai izglītībai un mazināt plaisu starp pilsētām un laukiem. Skolēnu mobilitāti skolu tīkla optimizēšanas kontekstā nodrošinās pašvaldību vajadzībām iepirktie bezemisiju transportlīdzekļi. Digitālajā komponentā ir ietverts pilotprojekts “datoru bibliotēku” izveidei, kura mērķis ir ne tikai nodrošināt piekļuvi tehnoloģijām, bet arī izstrādāt satvaru tālmācības nodrošināšanai katrā pašvaldībā un ikvienam skolēnam.

Šā pīlāra mērķus sasniegt palīdzēs arī produktivitātes komponentā (5. komponents) paredzētie pasākumi augstākās izglītības jomā. Paredzams, ka augstākās izglītības iestāžu pārvaldības un finansēšanas visaptverošā reforma uzlabos šo iestāžu efektivitāti un kvalitāti un sekmēs izcilību un augstākās izglītības starptautisko konkurētspēju. Gaidāms, ka strukturālās izmaiņas uzlabos studiju programmu kvalitāti un dos studentiem iespēju apgūt darba tirgū vajadzīgās prasmes. Visbeidzot, 6. pīlāra mērķus sasniegt palīdzēs arī divos komponentos (2. un 3. komponentā) ietvertie pasākumi ar mērķi nodrošināt cilvēkiem darba tirgū vajadzīgās prasmes. 2. komponentā “Digitālā pārkārtošanās” ir paredzētas reformas ar mērķi izveidot ilgtspējīgu un sociāli atbildīgu pieaugušo izglītības sistēmu un uzlabot prasmju pārvaldības satvaru. Ir paredzēts izstrādāt jaunas pieejas pieaugušo izglītības procesa organizēšanai un jo īpaši izmēģināt individuālo mācību kontu (IMK) pieeju indivīda vajadzībās balstītas pieaugušo izglītības nodrošināšanai un prasmju fondu pieeju uzņēmumu un nozaru vajadzībās balstītai pieaugušo izglītībai. Ir plānotas investīcijas sabiedrības, tai skaitā jauniešu, digitālo prasmju apguvei. Savukārt 3. komponentā “Nevienlīdzības mazināšana” pie investīcijām aktīvajā darba tirgus politikā ir ietverti arī bezdarbnieku pārkvalificēšanās un prasmju pilnveides pasākumi. Ņemot vērā visas Latvijas paredzētās reformas un investīcijas, tās atveseļošanas un noturības plāns ir lielā mērā uzskatāms par visaptverošu un pienācīgi sabalansētu reakciju uz ekonomisko un sociālo situāciju un tādējādi sniedz pienācīgu ieguldījumu visos sešos pīlāros, kas minēti ANM regulas 3. pantā, ievērojot Latvijas konkrētās problēmas un finanšu piešķīrumu. Tādējādi attiecībā uz ANM regulas V pielikumā noteikto 2.1. novērtējuma kritēriju būtu piešķirams A reitings. 4.2.Saikne ar valstij adresētajiem ieteikumiem un Eiropas pusgadu Latvijas plāna seši komponenti aptver daudz Latvijas galveno problēmjautājumu. Latvijas plānā ir ietverti pasākumi, kas dažādā mērā aptver visas sešas problēmjautājumu jomas, kuras izriet no 2019. un 2020. gadā Latvijai adresētajiem ieteikumiem (turpmāk “LAI”): fiskālie jautājumi, cilvēkkapitāls, publiskā pārvalde, produktivitāte un divējādā pārkārtošanās. Plānā ir paredzēts plašs savstarpēji pastiprinošu reformu un investīciju kopums, kas palīdzēs efektīvi atrisināt ievērojamu to ekonomisko un sociālo problēmu daļu, kas minētas konkrēti Latvijai adresētajos ieteikumos. Gaidāms, ka šie pasākumi ilgtspējīgā veidā vairos ekonomikas izaugsmes potenciālu. Uzskatāms, ka ieteikumi attiecībā uz tūlītējiem fiskālās politikas pasākumiem reaģēšanai uz pandēmiju neietilpst Latvijas plāna tvērumā, kaut gan var atzīmēt, ka Latvija kopumā ir adekvāti un pietiekami reaģējusi uz tūlītējo vajadzību 2020. un 2021. gadā atbalstīt ekonomiku, izmantojot fiskālus līdzekļus, atbilstoši vispārējās izņēmuma klauzulas noteikumiem. Turklāt ieteikums sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķi 2020. gadā vairs nav aktuāls, jo attiecīgais budžeta periods ir beidzies un pandēmijas izraisītās krīzes dēļ 2020. gada martā tika iedarbināta Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējā izņēmuma klauzula. Fiskālie jautājumi Pasākumi ir vērsti uz saistību izpildes uzlabošanu un ēnu ekonomikas samazināšanu (2019. g. 1. LAI). Latvijā jau ilgu laiku pastāv problēma ar vāju nodokļu saistību izpildi, kuras pamatā ir nedeklarēti darījumi, nedeklarēti ienākumi un krāpšana nodokļu jomā. Tiesiskuma komponenta 6.1. reformu un investīciju virzienā “Ēnu ekonomikas mazināšana godīgas uzņēmējdarbības veicināšanai” paredzēts mazināt ēnu ekonomiku un uzlabot nodokļu iekasēšanu, kam ir saikne ar 2019. gada LAI attiecībā uz nodokļu saistību izpildes uzlabošanu. Tiks pieņemts “Valsts iestāžu darba plāns ēnu ekonomikas ierobežošanai 2021.–2022. gadā”, kas pievērsīsies nereģistrētai un nelikumīgai saimnieciskajai darbībai, nedeklarētajai nodarbinātībai, krāpšanai nodokļu jomā un citiem jautājumiem. Ar investīcijām tiks stiprināta analīze un datu pārvaldība nodokļu un muitas jomā. Plāns nepievēršas LAI, kurā aicināts samazināt zema atalgojuma saņēmējiem piemērojamos nodokļus, novirzot tos uz citiem avotiem (2019. g. 1. LAI). Tiks veikti papildu pasākumi, lai stiprinātu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas satvaru (2019. g. 1. LAI un 2020. g. 4. LAI). Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas sistēma tika pārstrādāta 2018. gadā. Konkrētāk, Latvija aizliedza apkalpot nerezidentu čaulas uzņēmumus un grozīja vairākus tiesību aktus. Tika stiprinātas galveno uzraudzības, finanšu ziņu vākšanas un tiesībaizsardzības iestāžu spējas un pilnvaras. Ir ievērojami pastiprināta finanšu iestāžu uzraudzība. Tomēr līdz šim reformas galvenokārt ir bijušas vērstas uz finanšu sektoru. Mazāk uzmanības ir pievērsts iekšzemes izcelsmes nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijai, kas galvenokārt notiek ārpus banku sektora, piemēram, iegādājoties nekustamo īpašumu, automašīnas vai citas likvīdas vērtslietas. Turklāt policijas spējām nav veltīts tik daudz uzmanības, cik prasītu šī konkrētā joma. Plānā ir paredzēts turpināt darbu pie nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršan