ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.1.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK) atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu regulai un to uzskata par pirmo būtisko darbu, kas veikts, lai veicinātu taisnīgumu un pārredzamību komerciālajiem lietotājiem paredzētos tiešsaistes starpniecības pakalpojumos. Konkrēti, EESK uzskata, ka šis priekšlikums ir ļoti svarīgs, jo ar to pirmo reizi tiek regulētas starpuzņēmumu ( B2B ) darījumu attiecības e-komercijas jomā, un iesaka to nekavējoties apstiprināt, lai novērstu acīmredzamo regulējuma trūkumu.
3.5.

Lai gan dalībvalstis ir atbildīgas par direktīvu precīzu un savlaicīgu transponēšanu, Eiropas Komisijas kā Līgumu ievērošanas uzraudzītājas uzdevums ir nodrošināt to pienācīgu īstenošanu valstu līmenī. Šai “kopīgajai atbildībai” jābūt skaidri redzamai jau likumdošanas procesa sākumā – sekmīga īstenošana ir atkarīga no ikviena jauna ES tiesību akta skaidra, pārredzama un visaptveroša ietekmes novērtējuma, no priekšlikuma saprotama un vienkārši uztverama izklāsta, kā arī no reālistiskiem īstenošanas grafikiem.
4.2.

Ir svarīgi, lai šī shēma būtu pieejama visām bankām un lai tās varētu to efektīvi izmantot. Šajā saistībā Komiteja atzinīgi vērtē to, ka īpaša uzmanība ir pievērsta grūtībām un problēmām, ar kurām var saskarties mazākās bankas, kad tās vēlēsies emitēt segtās obligācijas. Komiteja uzskata, ka ir svarīgi, lai šī iespēja tiktu pilnībā izmantota. Nenovirzoties no vispārēji piemērojamiem noteikumiem, varētu apsvērt, piemēram, kādas administratīvās prasības un citus pienākumus varētu pielāgot mazākām bankām.
1.2.

EESK atzinīgi vērtē to, ka ir apsvērta mazu, jaunu un novatorisku uzņēmumu finansēšana. Kolektīvā finansēšana ir nozīmīga daļa to finansējuma kāpnēs, it brīdī, kad tie no jaunuzņēmuma posma pāriet paplašināšanās posmā un tradicionāla finansēšana ne vienmēr ir pieejama. Vienlaikus tiek radītas jaunas un labākas iespējas ieguldītājiem.
4.4.5.

EESK ņem vērā 17. pantā paredzēto aizsardzību pret atlaišanu no darba un ar to saistīto pierādīšanas pienākumu. Priekšlikuma 17. panta 1. punktā noteikts, ka dalībvalstīm ir jāaizliedz atlaist vai līdzvērtīgi rīkoties un jebkādā veidā gatavoties atlaist darba ņēmējus, pamatojoties uz to, ka viņi ir izmantojuši tiesības, kas paredzētas šajā direktīvā. Apvienojumā ar 17. panta 2. punktu, kurā noteikts, ka darba ņēmēji, kuri uzskata, ka ir atlaisti šajā direktīvā paredzēto tiesību izmantošanas dēļ, var pieprasīt, lai darba devējs atlaišanu pienācīgi pamato, tas ir lietderīgs līdzeklis, lai izmantotu no šīs direktīvas izrietošās tiesības. Priekšlikuma 17. panta 3. punktā paredzētā pieeja (darba devējam ir jāpierāda, ka atlaišana notikusi uz cita pamata, nevis darbinieka diskriminēšanas dēļ) ir solis pareizajā virzienā, bet pastāv zināmas bažas par juridisko pamatu, kas būtu jāprecizē. Būtu skaidri jānorāda, ka atlaišana vai līdzīgi pasākumi ir spēkā neesoši, ja to cēlonis ir tas, ka darba ņēmēji ir izmantojuši savas tiesības saskaņā ar šo direktīvu.
2.4.

Eiropas Savienības Tiesa 2013. gadā nolēma (lieta C 509/11 ÖBB-Personenverkehr ), ka pašlaik spēkā esošais regulas 17. pants neļauj dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumus atbrīvot no pienākuma maksāt kompensāciju pasažieriem par force majeure izraisītu kavējumu. Šajā ziņā dzelzceļa pārvadājumi atšķiras no citiem pārvadājumu veidiem.
3.13.

Vides un klimata politikas prasības, it īpaši Parīzes nolīgums par klimata pārmaiņu ierobežošanu ietekmē visus uzņēmumus. Mazoglekļa ekonomikā un aprites ekonomikā rodas daudz jaunu uzņēmējdarbības iespēju. ES centieni kļūt par līderi šajās jomās var palīdzēt Eiropas rūpniecībai pasaules tirgos. Energoietilpīgās un resursietilpīgās nozarēs it īpaši ir jāveic būtiskas tehnoloģiskas pārmaiņas, kam jāsniedz apņēmīgs politisks atbalsts, lai izvairītos no ieguldījumu aizplūšanas un oglekļa emisiju pārvirzes. Ražošanas un transporta atteikšanās no fosilo enerģijas avotu izmantošanas ievērojami palielinās pieprasījumu pēc elektroenerģijas par konkurētspējīgām cenām.
4.6.

Nav īstenots faktiskais vienkāršošanas potenciāls ar IT risinājumu izstrādes palīdzību. Ne visi SVVA dalībnieki ir bijuši iesaistīti IT rīku izstrādes procesā, un tas ir radījis grūtības izmantot šīs sistēmas. Izstrādājot SVVA īstenošanai paredzētus IT rīkus, jāuzticas vietējo rīcības grupu praktiskajām zināšanām. Pārvaldības iestāžu izstrādātajām IT platformām jāatbilst visu SVVA dalībnieku vajadzībām. Vietējām rīcības grupām ir jāpiešķir elastīgas un atvērtas platformas, kas ļauj īstenot vietējās attīstības stratēģijas atbilstoši attiecīgās teritorijas īpatnībām. Jāizvairās no standartizācijas.
3.1.

Piemēram, funkcionalitātes ekonomika aizstāj preces pārdošanu ar preces izmantošanas pārdošanu. Individuālais patērētājs vairs neiegādājas transportlīdzekli, bet gan mobilitātes pakalpojumu ar pakalpojuma sniedzēja starpniecību. Ilgtspējas aspektā pāreja no īpašuma uz lietojumu principā ļauj: stimulēt piegādātājus optimizēt produktu apkopi, paildzināt to izmantošanas laiku vai pat veidot ekodizainu un tos pārstrādāt; apvienot vienas un tās pašas preces izmantošanu starp vairākiem patērētājiem, tādējādi intensīvāk izmantojot jau saražotās un reizēm nepietiekami izmantotās preces; par piekļuvi šādām precēm piedāvāt cenas, kas ir zemākas par to iegādes cenu.
8.1.

Ir pagājuši trīs gadi no brīža, kad Komisijas priekšsēdētājs Ž. K. Junkers pirmo reizi paziņoja, ka vēlas, lai ES sasniegtu “sociālo AAA reitingu” (19). Ž. K. Junkera vadītā Komisija savas iniciatīvas sāka samērā vēlu, un tai bija vajadzīgs ilgs laiks, lai apspriestos par ESTP (viens gads). Vēl vairāk laika pagāja pēc tam, kad sākās debates par Eiropas nākotni, turklāt bez jebkādiem praktiskiem Komisijas ieteikumiem par to, kā rīkoties. Eiropas Parlamenta vēlēšanas notiks 2019. gadā, un arī Komisijai būs jauns sastāvs. Daudzi uzskata, ka šis laika paradokss – no vienas puses, lai pirms 2019. gada stabilizētu EMS un Eiropas sociālo modeli(-ļus), laika kļūst arvien mazāk, un, no otras puses, mēģinājums iegūt laiku pirms lielajām vēlēšanām, kas notiks 2017. gada rudenī, – diemžēl neļauj Eiropas Savienībai “ieiet atpakaļ sliedēs”.
4.4.6.

Sociālās ekonomikas uzņēmumiem jābūt iespējai izmantot nodokļu telpu, kas ļautu tiem pilnībā izvērst ekonomisko potenciālu, vienlaikus ņemot vērā to vides un sociālos mērķus atbilstoši brīvas konkurences principiem vienlīdzīgos apstākļos. To var panākt, paredzot šādus dažādus pasākumus: — kartēt dažādus esošos nodokļu stimulus, kas saistīti ar sociālās ekonomikas uzņēmumu finansēšanu, lai izplatītu labāko praksi, — veicināt sociālo inovāciju, izmantojot: — nodokļu atlaides par zemākas atdeves ziedojumiem vai ieguldījumiem sociālajās inovācijās, kas atbilst sabiedrības prioritātēm, — atmaksājamas nodokļu atlaides pētniecībā un izstrādē bezpeļņas uzņēmumiem ar mērķi ieviest no sociālā aspekta vērtīgas inovācijas un uzlabot personalizēto un vietējo pakalpojumu produktivitāti.
1.2.

EESK piekrīt, ka ir pamats augošajām bažām par to, ka, palielinoties okeānu noslodzei, ir vajadzīga labāka to pārvaldība un aizsardzība. Gadsimtiem ilgi pasaules okeāni tika uzskatīti vienkārši par pārāk lieliem, lai tos varētu ietekmēt jebkāda rīcība, taču aizvien intensīvāka cilvēku darbība ir novedusi pie okeānu apdraudējuma. Pasaules okeāni saskaras ar tādām problēmām kā neilgtspējīga zveja, nepietiekama aizsardzība, tūrisms, intensīva satiksme, piesārņojums un tādas klimata pārmaiņu radītas sekas kā jūras līmeņa celšanās un sugu izplatības izmaiņas. Pašreizējais starptautiskās okeānu pārvaldības satvars nespēj nodrošināt okeānu un to resursu ilgtspējīgu pārvaldību. Ir jārīkojas steidzami.
4.11.

EESK uzskata, ka priekšlikumā izraudzītā pieeja biodegvielām ir pārāk neelastīga. Respektējot mērķi neapdraudēt pārtikas ražošanu, svarīgi ir arī nodrošināt pieejamo resursu optimālu izmantošanu. Tādēļ EESK joprojām uzskata, ka būtu jāveicina attīstība to biodegvielu jomā, ko neražo no lauksaimniecības produktiem vai kuru ražošanā netiek izmantota zeme, kas vajadzīga pārtikas ražošanai, bet kuru ražo no citiem avotiem, piemēram, no produktu atliekām, blakusproduktiem un atkritumiem, tostarp no mežistrādes atlikumiem (skatīt EESK atzinumu “Transporta dekarbonizācija”) (5). EESK arī uzsver: ja tiek īstenoti pakāpeniskas pārtraukšanas pasākumi, nav pieļaujama aktīvu zaudēšana.
3.2.

Eiropas Komisijas mērķi attiecībā uz pirmo 5G tīklu ieviešanu līdz 2018. gada beigām, bet pēc tam – komerciālo 5G pakalpojumu sniegšanas uzsākšanu Eiropā līdz 2020. gada beigām ir galvenokārt atkarīgi no to projektu rezultātiem, kas īstenoti 5G-PPP ietvaros izpētes posma laikā. To vidū jāmin izšķiroši svarīgais projekts 5GXCrosshaul, kura mērķis ir datu pārraides nolūkā integrēt fronthaul tīklus (5G bezvadu tīklus) un atvilces maršrutēšanas (backhaul) tīklus (tīklus, kas sastāv galvenokārt no optiskās šķiedras). Būs vajadzīgi arī lielas jaudas komutatori, heterogēni pārvada posmi, procesori mākonī (mini datu centri) un viena vai vairāku interneta pakalpojumu sniedzēju pamattīklu klātbūtnes punkti. 2. un 3. darbība. Komisija sadarbosies ar dalībvalstīm, lai (līdz 2016. gada beigām) sastādītu provizorisku sākotnējo frekvenču joslu sarakstu pirmo 5G pakalpojumu ieviešanai un lai (līdz 2017. gada beigām) vienotos par frekvenču joslu pilnu paketi, kas jāharmonizē komerciālu 5G tīklu izvēršanas sākumam Eiropā.
2.2.

Daļu no 1. pīlāra īstenos, izveidojot Eiropas Fondu ilgtspējīgai attīstībai (EFIA). EFIA galvenais uzdevums būs nodrošināt integrētu finanšu paketi, lai finansētu ieguldījumus Āfrikas reģionos un kaimiņvalstīs. EFIA sastāvēs no reģionālām ieguldījumu platformām, kurās būs apvienots finansējums no esošajiem ieguldījumu apvienošanas mehānismiem, no vienas puses, un EFIA garantija, no otras puses. Tas darbosies kā “vienas pieturas aģentūra”, kas saņems finansējuma priekšlikumus no finanšu iestādēm un valsts vai privātiem ieguldītājiem un nodrošinās plaša klāsta finanšu atbalstu atbilstīgiem ieguldījumiem.
1.1.

Decentralizētas digitālās ekonomikas attīstības sākumposma scenārijs liecina, ka nozīmīga daļa jauno savstarpējo ekonomisko sakaru būs cieši saistīta ar sociālajām attiecībām un piesaistīta kopienām. Līdz ar to mainīsies priekšstats par to, kas ir uzņēmējdarbība vai algots darbs, virzoties uz mērķi demokratizēt veidu, kādā mēs ražojam, patērējam, pārvaldām un risinām sociālās problēmas. Turklāt nekādā gadījumā nedrīkst pieļaut nestabilas darba attiecības un nodokļu apiešanu, kā arī pievienotās vērtības masveida pārvirzīšanu no rūpniecības nozares dalībniekiem uz privātu digitālo platformu īpašniekiem (1).
1.9.

Lai īstenotu mērķus, kas izvirzīti integrētā Eiropas Savienības politikā attiecībā uz Arktiku, ir vajadzīga to valstu piekrišana un atbalsts, kuras nav un nekad nebūs ES dalībvalstis. Dažas no tām ir pasaules lielvaras, kuru ekonomiskie un stratēģiskie mērķi ne vienmēr atbilst ES mērķiem. Tāpēc Arktikas reģionam paredzētās politikas panākumi un konkrētie rezultāti būs atkarīgi no ES diplomātiskās prasmes, spējas panākt, ka šie mērķi kļūst par transversālu uzdevumu ES diplomātiskajā darbībā jomās, kuras neaprobežojas ar Arktiku stricto sensu, kā arī no spējas panākt citu valstu nostājas tuvināšanos ES nostājai. Starptautiskajai sadarbībai ir un būs izšķiroša nozīme jebkurā politikā attiecībā uz Arktiku.
3.2.

ES izpildstruktūra, pamatojoties uz LESD 33. pantu, jo īpaši ierosināja: — garo sarakstu ar pārkāpumiem, par kuriem piemērojamas sankcijas, iedalīt trijās makrokategorijās: sodāmi nodarījumi gadījumos, kuros atbildība iestājas neatkarīgi no vainas (jēdziens, kas pielīdzināms objektīvajai atbildībai) vainas vai nolaidības gadījumā, vai krāpšanas gadījumos, — sankciju skalu, ko veido “efektīvas, samērīgas un preventīvas” sankcijas attiecībā uz katru kategoriju saskaņā ar kritērijiem, kas noteikti Eiropas Savienības Tiesas judikatūrā (5), — piemērojamo sankciju klāstu no 1 līdz 30 % apmērā no preču vērtības vai pēc vienotas likmes, ja pārkāpums attiecas uz noteiktiem statusiem vai atļaujām, — lai novērstu atšķirības laika ierobežojumiem attiecībā uz sankciju piemērošanu, noteikt četru gadu noilguma termiņu no dienas, kurā izdarīts muitas noteikumu pārkāpums, vai, ja pārkāpums turpinās vai izdarīts atkārtoti, no dienas, kurā tas ir izbeigts, — ieviest administratīvās lietvedības apturēšanas mehānismus gadījumos, kuros uzsākts kriminālprocess par tiem pašiem faktiem, — veicināt sadarbību un informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm.
5.2.2.

Transporta jomā var minēt Blablacar, Umcoche, Liftshare un Karzoo – lietojumprogrammas, kurās var reģistrēties privāto transportlīdzekļu īpašnieki, lai piedāvātu brīvās vietas savā automašīnā kādam braucienam (automobiļu koplietojums). Dažas no minētajām lietojumprogrammām atļauj dalīt transporta izmaksas, bet neviena neļauj saņemt maksu peļņas nolūkā. Savukārt Uber piemērs ir atšķirīgs no iepriekšminētajiem, jo tas vienlaikus piedāvā privāto automobiļu koplietošanu, proti, UberPop, kas ir aizliegta gandrīz visā ES teritorijā, un dod iespēju pieprasīt transporta pakalpojumus, ko nodrošina profesionāli transportlīdzekļu vadītāji, konkrēti, Uberblack un UberX, kas līdzīgi tradicionālajiem taksometru pakalpojumiem. Nav skaidrs, kādā kategorijā to vajadzētu iekļaut, un uzņēmuma uzņēmējdarbības modelis nav pietiekami pārredzams; tiesu iestādes jau ir apspriedušas jautājumu par to, vai Uber autovadītāji ir šā uzņēmuma algoti darbinieki (2). Uber piedāvājums ir izraisījis protesta akcijas, kas dažkārt bijušas vardarbīgas, un pret Uber ir ierosināta tiesvedība gandrīz visās Eiropas valstīs. Apvienotā Karaliste un Igaunija ir vienīgās ES valstis, kurās izstrādāti tiesību akti, ar kuriem paredzēts legalizēt šos pakalpojumus, gaidot Eiropas Savienības Tiesas (EST) atbildi uz prejudiciāliem jautājumiem, ko tai iesniedza viena Barselonas tiesa un viena Briseles tiesa, lai noskaidrotu to būtību (3).
2.3.

Komisijas priekšlikums (6) sagatavots tāpēc, ka migrācijas problēmas Vidusjūras centrālajos un austrumu reģionos ir saasinājušās. Saskaņā ar Frontex sniegto informāciju migrācijas ceļi Vidusjūras centrālajos un austrumu reģionos, kā arī Rietumbalkānos no 2015. gada 1. janvāra līdz 30. augustam bija galvenie maršruti nelikumīgai ieceļošanai Eiropas Savienībā un šos maršrutus izmantojuši 99 % personu, kas nelikumīgi šķērsojušas ES robežu. Frontex atklāj arī to, ka 2015. gadā vairāk nekā 30 % no visiem nelikumīgas robežšķērsošanas gadījumiem konstatēti Rietumbalkānu maršrutā. Tā ir aptuveni 500 000 patvēruma meklētāju plūsma, un tā ir radījusi milzīgu spiedienu uz ES pierobežas dalībvalstīm (7). Lielākā daļa no tiem, kuri ierodas pa Vidusjūras centrālā reģiona migrācijas maršrutu, ir migranti no Sīrijas un Eritrejas, kuru patvēruma atzīšanas rādītājs saskaņā ar Eurostat datiem pārsniedz 75 %. Tāpat arī lielākā daļa migrantu, kas ierodas pa Vidusjūras austrumu reģiona un Rietumbalkānu maršrutu, nāk no Sīrijas un Afganistānas. Tas atbilst Apvienoto Nāciju Organizācijas Narkotiku un noziedzības novēršanas biroja (UNODC) secinājumam, ka vairāk nekā 80 % personu, kas šogad Eiropā ieradās pa jūru, ir ieceļojušas no pasaules desmit lielākajām bēgļu izcelsmes valstīm (8).
1.5.

Cenu signāli ir svarīgi, jo pašreizējās sistēmas pārveidei būs nepieciešami lieli ieguldījumi. Tā kā pašlaik biržas cenas ir 30 vai 40 EUR/MWh, ieguldījumi nav refinansējami neatkarīgi no tā, vai tie ir veikti elektroenerģijas ražošanas jaudā vai uzkrāšanas tehnoloģijā. Šādas biržas cenas ir iespējamas tikai tāpēc, ka citstarp liela daļa elektroenerģijas tirgū nonāk no amortizētām elektrostacijām un tiek maksātas subsīdijas par elektroenerģiju, kas iegūta no oglēm, kodolenerģijas un atjaunojamiem energoresursiem. Tātad pašreizējās biržas cenas pat neatspoguļo patieso izmaksu struktūru. Subsīdiju un pārmērīga regulējuma dēļ elektroenerģijas biržas cenas rada izkropļotu priekšstatu par elektroenerģijas faktiskajām izmaksām. Lai piesaistītu esošās sistēmas pārbūvei nepieciešamās lielās investīcijas, pareizos signālus var panākt tikai ar reālistiskām un pārredzamām cenām.
2.1.

Eiropas Komisija 2015. gada 18. martā nāca klajā ar trijiem dokumentiem (2), kuri attiecas uz to pasākumu īstenošanu, kas paredzēti rīcības plānā, kura mērķis ir pastiprināt cīņu pret krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas (3). Pirmais no šiem dokumentiem COM(2015) 135 final ir priekšlikums Padomes direktīvai, ar ko groza Direktīvu 2011/16/ES par administratīvu sadarbību nodokļu jomā. Otrais – paziņojums COM(2015) 136 final, kas iezīmē nodokļu pārredzamības jomā panākto progresu, kā arī Komisijas pasākumus, kas iecerēti tā palielināšanai. Trešais dokuments COM(2015) 129 final ir priekšlikums Padomes direktīvai, ar ko atceļ Direktīvu 2003/48/EK (direktīvu par tādu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem, kas gūti kā procentu maksājumi par uzkrājumiem, sauktu par uzkrājumu direktīvu).
4.6.3.

Tradicionālais riska kapitāls ir balstīts uz ātru peļņu no ieguldījumiem, un to parasti nodrošina ar ietekmi, kuru panāk, izmantojot īpašumtiesības. Sociālajā ekonomikā to panākt ir īpaši grūti, un tas ir pretrunā sociālās ekonomikas uzņēmumu darbības modeļiem un darbībām. Tāpēc šajā kontekstā būtiski ir nodrošināt garantiju shēmas un līdzieguldījuma mehānismus, lai sadalītu atbildību un risku. Izstrādājot shēmas sākotnējā finansēšanas “riska” mazināšanai, būtu jāpārskata balstīšanās uz jau esošajiem labas prakses piemēriem tādā jomā kā garantiju shēmas (tās bieži vien tiek finansētas no publiskajiem līdzekļiem).
1.1.

Regulas (EK) Nr. 726/2004 (1) grozījumi ir daļa no regulu kopuma, ar ko paredzēts ieviest jaunu Eiropas regulējumu attiecībā uz veterinārajām zālēm. Iepriekš minētajā regulā svītrotas norādes uz veterinārajām zālēm un tādā veidā noteikumi par veterinārajām zālēm pilnībā nodalīti no noteikumiem par cilvēkiem paredzētajām zālēm. Atšķirīgo pamatnosacījumu dēļ šāda rīcība ir lietderīga, un Komiteja to atbalsta. EESK uzskata, ka ierosinātie minētās regulas grozījumi ir pamatoti. Komitejai nav konkrētu priekšlikumu grozījumiem minētājā priekšlikumā, un tā uzskata, ka tādi arī nav vajadzīgi. EESK iesaka atbalstīt šo regulas projekta redakciju.
3.2.

Novērtējot, kā emisijas, kas rodas lauksaimniecībā un LULUCF, būtu iekļaujamas satvarā laikposmam līdz 2030. gadam, ir būtiski ņemt vērā gan lauksaimniecības un mežsaimniecības nozīmi saistībā ar lielajiem oglekļa krājumiem augsnē, gan šo nozaru ieguldījumu bioenerģijas ražošanā, kas būtiski mazina ES atkarību no importētas enerģijas. Lauksaimniecība rada aptuveni 10 % no kopējā SEG emisijas apjoma 28 ES dalībvalstīs un 18 % no emisijas apjoma ETS neaptvertajā sektorā, ko reglamentē ar Kopīgo centienu lēmumu. Tomēr jāatzīst, ka kopš 1990. gada ES lauksaimniecībā panākts CO2 ekvivalenta samazinājums aptuveni par 18 % salīdzinājumā ar ES kopējo samazinājumu 17 % apmērā šajā pašā laikposmā. Vienlaikus ir palielinājies lauksaimnieciskās ražošanas apjoms.
2.3.

Digitālas sabiedrības, īpaši, digitālas pārvaldības, priekšrocības, ir kļuvušas redzamas – dati ir kļuvuši ātrāk pieejami vai dažos gadījumos ir kļuvusi vienkāršāka to atkalizmantošana, jo autortiesību īpašnieki ir atļāvuši tos izmantot bez ierobežojumiem (atvērtie dati, definīciju skatīt http://theodi.org/guides/what-open-data). Tur, kur dati ir pieejami, var noteikt sadarbspējas standartus: t. i., lai vienkāršotu apmaiņu ar datiem un to atkalizmantošanu. To var sekmēt, datus padarot mašīnlasāmus (atsakoties no to nobloķēšanas īpašniekprogrammatūras formātā, piemēram, PDF) vai nosakot kopējus standartus datu iesniegšanai un vākšanai (piemēram, iXBRL uzņēmumu atskaitēm; skatīt http://en.wikipedia.org/wiki/XBRL). Turklāt, ņemot vērā atzinuma mērķus, jāatzīmē, ka daudzi dati, ko ievāc publiskās pārvaldes iestādes, ir personīga un privāta rakstura (skatīt attēlu). Tas ir svarīgi, jo jautājums par personas datiem ietekmē sabiedrības izpratni par sadarbspēju. 1. attēls: lielie dati, atvērtie dati un personas dati
2.2.

No vienas puses, tiek ierosināts nodrošināt, ka Apvienošanās regula aptver visus iespējamos konkurencei un līdz ar to patērētājiem radīta kaitējuma veidus, kurus izraisa koncentrācija vai uzņēmumu pārstrukturēšana, tostarp tādus, kas izriet no mazākuma līdzdalības (bez izšķirošas ietekmes jeb kontroles) iegādes.
3.2.

Ņemot vērā jaunus mobilitātes veidus, to tehnoloģiju izmaiņas, kuras izmanto datu apmaiņā par brīvām darbvietām, daudzos un dažādos darbā pieņemšanas kanālus, kurus izmanto darba meklētāji un darba devēji, darba tirgus starpnieku nozīmes palielināšanos, kā arī to, ka aizvien pieaug to darba ņēmēju skaits, kuri pauž stingru apņemšanos doties strādāt uz ārvalstīm, EURES darbībā ir vajadzīgas steidzama un visaptveroša reforma.
4.11.

Eiropas un valstu augstākās izglītības iestāžu, uzņēmumu un citu sabiedrības jomu stratēģiju saskaņa internacionalizācijas jomā ir ļoti svarīga, jo no tās ir atkarīga veiksmīga vispārējā augstākās izglītības internacionalizācija. No šāda viedokļa ir jāveic pāreja no starptautiskiem pasākumiem nozaru līmenī uz internacionalizācijas stratēģiju institucionālā līmenī, un šī pāreja ir jāstimulē.
4.3.

Komiteja pauž atbalstu priekšlikumam ieviest standartizētu PVN deklarāciju, kurai būtu vienāda standarta veidlapa visām dalībvalstīm. Tāpēc EESK ierosina, ka standarta PVN deklarācijā jābūt divām daļām un ka dalībvalstis lemtu par to, vai izmantot tikai obligāto daļu saskaņā ar priekšlikuma direktīvai 250. pantu vai arī prasīt aizpildīt izvēlētos datus saskaņā ar 251. pantu. Tajā pašā laikā ir svarīgi, lai nodokļu iestādes varētu pieprasīt papildu informāciju gadījumos, kad šī informācija palīdzēs efektīvāk apkarot izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un krāpšanu. Iespēja par iepriekš noteiktu ierobežotu periodu pieprasīt papildu informāciju būtu balstīta uz pieteikumu, kas iesniegts īpaši šim nolūkam izveidotai Komisijas komitejai. EESK uzskata, ka šai informācijai vajadzētu būt vienai no standartizētās PVN deklarācijas sastāvdaļām, lai attiecībā uz obligāto daļu (250. pants) un fakultatīvo daļu (251. pants) būtu izmantojama standarta veidlapa pat tad, ja izņēmuma gadījumā tiek pieprasīta papildu informācija no nodokļa maksātājiem.
3.5

Lai šīs darbības finansētu, pārskatītajos farmakovigilances tiesību aktos paredzēts iekasēt maksu no tirdzniecības atļauju turētājiem. Šī maksa saistīta ar farmakovigilances darbībām, kas veiktas ES līmenī, jo īpaši saistībā ar novērtēšanas procedūrām, ko lieto visā Eiropas Savienībā. Viena no šīm procedūrām ir zinātniskais novērtējums, ko veic referenti no dalībvalstu kompetentajām iestādēm. Tātad, šī maksa nav paredzēta valstu kompetento iestāžu valstu līmenī veikto farmakovigilances darbību izmaksu segšanai. Dalībvalstis var attiecīgi turpināt maksas iekasēšanu par valstu līmenī veiktajām darbībām, tomēr minētajai maksai nebūtu jāpārklājas ar maksu, kas paredzēta šajā atzinumā aplūkotā tiesību akta projektā.
2.5

Lai gan internets tagad tiek plaši izmantots, publiskais e-iepirkums vēl ir tikai aizmetņa stadijā. Komisija ierosina to noteikt par obligāti ieviešamu līdz 2016. gada vidum. Pagaidām piedāvājumu elektroniskās iesniegšanas ieviešana nav sasniegusi plašus apmērus (tās līmenis ir aptuveni 10 %), un lielākajā daļā dalībvalstu piedāvājumu elektroniska iesniegšana ir fakultatīva. Vienīgais izņēmums ir Portugāle, kura to ir noteikusi par obligātu sākot no noteikta līmeņa. Elektroniskie rēķini jau ir ieviesti dažās dalībvalstīs sākot no noteikta līmeņa, bet saskaņā ar aplēsēm tikai 12 % uzņēmumu izmanto elektroniskos līdzekļus, lai publiskajām iestādēm nosūtītu rēķinus vai lai tos saņemtu.
2.9

Katru gadu atbilstoši pieejamajam finansējumam un noteiktajām prioritātēm tiks precizētas digitālo pakalpojumu infrastruktūras, kuras paredzēts izvērst. Ņemot vērā ES budžetu, publiskais finansējums būs jāpiešķir no citiem avotiem, nevis no EISI, un jo īpaši no valstu līdzekļiem, Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESI fondiem). Ar EISI būs iespējams finansēt tikai dažus platjoslas projektus, taču tas sekmēs resursu, piemēram, ESI fondu, efektīvu sadali, izmantojot darbības programmām paredzēto finansējumu. Šādi piešķīrumi būs atsevišķi nodalīti izmantošanai attiecīgajā dalībvalstī. Attiecībā uz platjoslu priekšlikumā ir noteikti vienīgi mehānismi struktūrfondu līdzekļu piešķiršanai.