PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Priekšlikums Padomes ieteikumam “Tilts uz darbvietām — Garantijas jauniešiem pastiprināšana” ir atbilde uz Komisijas priekšsēdētājas Urzulas fon der Leienas politisko apņemšanos, un par to tika minēts 2020. gada 14. janvāra paziņojumā “ Spēcīga sociālā Eiropa taisnīgai pārejai ”. Tas patlaban būtiski palīdz īstenot Eiropas sociālo tiesību pīlāru, nostiprinot 4. principu “Aktīvs atbalsts nodarbinātībai”. Tas ir viens no Komisijas ierosinātajiem pasākumiem jauniešu nodarbinātības veicināšanai, kas izklāstīti paziņojumā “Jauniešu nodarbinātības atbalsts – tilts uz darbvietām nākamajai paaudzei”.

Padomes ieteikums par Garantijas jauniešiem izveidi tika pieņemts 2013. gadā, reaģējot uz pēdējo ekonomikas krīzi un tās izraisīto ļoti augsto (15 līdz 24 gadus veco) jauniešu bezdarba līmeni, kas ES sasniedza 24,4 % un dažās valstīs pārsniedza 50 %. Papildus tam, ka jaunieši bija bez darba, 6,5 miljoni jauniešu (vecumā no 15 līdz 24 gadiem) nestrādāja, nemācījās vai neapguva arodu (“nenodarbinātie jaunieši” jeb “NEET”).

Septiņus gadus pēc darbības uzsākšanas Garantija jauniešiem ir kļuvusi par realitāti visā ES, tomēr problēmas aizvien pastāv. Katru gadu vairāk nekā 3,5 miljoni jauniešu saņem Garantijas jauniešiem darba, tālākizglītības, mācekļa prakses vai stažēšanās piedāvājumu. Jaunatnes nodarbinātības iniciatīva 2014.–2020. gadam (ar ES kopējo ieguldījumu gandrīz 9 miljardu EUR apmērā), ko papildina Eiropas Sociālā fonda (ESF) ieguldījums, ir bijusi galvenais ES finanšu resurss Garantijas jauniešiem īstenošanas atbalstam. Būtiski samazinājās jauniešu bezdarba līmenis un nenodarbināto jauniešu īpatsvars. Pirms Covid-19 krīzes (15 līdz 24 gadus vecu) jauniešu bezdarba līmenis bija samazinājies līdz vidēji 14,9 %, salīdzinot ar tā maksimālo 24,4 % līmeni 2013. gadā. Makroekonomiskās situācijas uzlabošanai noteikti ir bijusi nozīme, taču nesen veiktais pētījums liecina, ka Garantija jauniešiem apvienojumā ar Eiropas finansējumu ir radījusi iespējas jauniešiem un aizsākusi strukturālas reformas dalībvalstu nodarbinātības dienestos un izglītības sistēmās.

Tomēr Covid-19 pandēmija un tās ietekme uz ekonomiku apdraudēs šo pozitīvo attīstību. Komisijas 2020. gada pavasara ekonomikas prognozē norādīts, ka 2020. gadā ES ekonomika saruks par 7,4 %, kas būs dziļākā lejupslīde tās vēsturē, un jauniešiem, kas šajā laikā ienāks darba tirgū, būs grūtāk atrast savu pirmo darbu. Iepriekšējās krīzes liecina, ka jaunieši patiešām cieš visvairāk. Parasti viņus pirmos atlaiž no darba. Viņi biežāk tiek nodarbināti ēnu ekonomikā vai nestandarta nodarbinātības veidos, ar mazu sociālo aizsardzību vai bez tās. Viņi ir pārmērīgi pārstāvēti pandēmijas izpostītajās nozarēs (piemēram, tūrisma, izmitināšanas, sezonāla lauksaimniecības darba, vairumtirdzniecības un mazumtirdzniecības nozarē, kur arī sievietes ir pārmērīgi pārstāvētas), kur ne vienmēr iespējams tāldarbs. Turklāt daži no viņiem joprojām cieš no iepriekšējās ekonomikas lejupslīdes un tagad saskaras ar risku, ka viņus atkal skars pasaules ekonomikas krīze.

Tāpēc tieši pašlaik ir svarīgi pastiprināt Garantiju jauniešiem, lai palīdzētu mazināt Covid-19 krīzes ietekmi un nepieļautu vēl vienas jauniešu bezdarba krīzes rašanos Priekšlikums balstās uz pieredzi un atziņām, kas gūtas, septiņus gadus īstenojot 2013. gada Garantiju jauniešiem, un tajā ņemtas vērā pārmaiņas darba tirgū, kā arī divkāršā digitālā un zaļā pārkārtošanās.

Viena no gūtajām atziņām ir tāda, ka Garantijai jauniešiem ir jāiesaista plašāka mērķa grupa un jākļūst iekļaujošākai. Apkopotie ES rezultāti liecina, ka kopumā Garantijas jauniešiem shēmās vēl nav iesaistīti vairums jauniešu, kuri kļūst par nenodarbinātiem jauniešiem, un daudziem no šajās shēmās reģistrētajiem jauniešiem ir nepieciešams vairāk laika nekā paredzētie četri mēneši, lai sāktu īstenot piedāvājumu. Pārāk daudziem joprojām ir grūtības nodrošināt iztiku vai pārvarēt nodarbināmības šķēršļus. Daudziem jauniešiem — bieži no nelabvēlīgas sociālekonomiskās vides — nav piekļuves kvalitatīvai izglītībai un apmācībai vai arī viņi saskaras ar šķēršļiem pārejā no skolas uz darba dzīvi. Nodarbinātības līmeņa pieaugums nav vienmērīgi sadalīts starp dalībvalstīm un reģioniem, un dažas jauniešu grupas atrodas nesamērīgi neizdevīgā stāvoklī (piemēram, tie, kuri ir mazkvalificēti, dzīvo lauku vai attālos apgabalos, jaunieši ar invaliditāti, jaunieši no migrantu ģimenēm vai rasu un etniskajām minoritātēm, piemēram, romi).

Līdz 2020. gada sākumam jauniešu bezdarbnieku īpatsvars vidēji samazinājās, tomēr vairumā dalībvalstu neaktīvo jauniešu īpatsvars saglabājās stabils vai pat palielinājās. Atšķirībā no jauniešiem bezdarbniekiem neaktīvie jaunieši pat nemeklē darbu, piemēram, slimības dēļ vai tāpēc, ka pastāv šķēršļi jauniešiem ar invaliditāti, viņu bērnu vai atkarīgu pieaugušo aprūpes pienākumu vai citu personisku vai ģimenes pienākumu dēļ.

Šo gadu laikā sieviešu un vīriešu īpatsvars starp nenodarbinātajiem jauniešiem ir nedaudz palielinājies. Vidēji visā ES 2013. gadā šī atšķirība bija 3,2 procentpunkti, un līdz 2019. gadam tā sasniedza 3,8 procentpunktus. Neaktivitāte ir biežāk sastopama nenodarbināto jauno sieviešu vidū. Tāpēc tiks pastiprināts dzimumu aspekts. Īpašas informētības vairošanas un komunikācijas kampaņas var novērst jauniešu vidū populāros dzimumu stereotipus un mudināt jaunas sievietes izvēlēties plašākus izglītības ceļus un profesijas. Jaunajām sievietēm var sniegt atbalstu ar konsultācijām, ievirzi un mentorēšanu, pārliecinoties, ka viņas apzinās ne tikai savu potenciālu, bet arī saprot savas tiesības. Tas ietver aizstāvību un dzimumu stereotipu novēršanu izglītības un karjeras izvēlē. Šajā saistībā sagatavošanas posmā notiek arī nosūtīšana pie partneriem, kuri sniedz sociālos pakalpojumus, piemēram, bērnu aprūpi, veselības aprūpi un psiholoģisko atbalstu.

Jauniešu ar invaliditāti nodarbinātības līmenis ir daudz zemāks nekā jauniešu bez invaliditātes nodarbinātības līmenis, un pieaug nodarbinātības atšķirības salīdzinājumā ar jauniešiem bez invaliditātes. Iekļaujoša izglītība un apmācība, piekļuves un pieņemamu izmitināšanas iespēju nodrošināšana, kā arī ar invaliditāti saistīto stereotipu kliedēšana darbavietā var palielināt jauniešu ar invaliditāti dalību darba tirgū.

Eiropas demogrāfija mainās. Daudzos Eiropas lauku apgabalos iedzīvotāju skaits samazinās novecošanas dēļ. Dubultā pārkārtošanās var sniegt iespējas, tomēr tas nenotiks automātiski, un ar tām vien var būt par maz, lai novērstu plaisu starp lauku jauniešiem un viņu līdzbiedriem pilsētās. Jauniešiem, kas dzīvo lauku un/vai attālos apgabalos, jo īpaši tiem, kuri jau atrodas neizdevīgā stāvoklī citās jomās, būs nepieciešams mērķorientēts atbalsts, bez tam šajos apgabalos būtu jāuzlabo infrastruktūra un pakalpojumu pieejamība. Šie pasākumi nodrošinās iespējas minētajos apgabalos un palīdzēs izvairīties no intelektuālā darbaspēka aizplūšanas un turpmākas iedzīvotāju skaita samazināšanās. Savukārt jaunieši, kuri dzīvo nelabvēlīgos pilsētu rajonos, joprojām saskaras ar īpašiem šķēršļiem viņu integrācijai darba tirgū.

Turklāt darba pasaule mainās. Pašreizējās norises, piemēram, ražošanas un pakalpojumu automatizācija un digitalizācija, turpina pārveidot darba tirgus. Cilvēki arvien biežāk maina darbu, un daudzi jaunieši pāriet no nodarbinātības uz bezdarbu vai neaktivitāti vai ir nodarbināti nedrošās nestandarta nodarbinātības formās. Konkrētāk, pārāk liels jauniešu īpatsvars ir nestandarta darbos, piemēram, platformas darbos vai “gabaldarbos”, kuros var nebūt atbilstoša sociālā aizsardzība. Turklāt jauniešiem ir lielāks risks nekā citiem zaudēt darbu automatizācijas dēļ, jo zemākā līmeņa darbos parasti ir lielāks automatizējamo uzdevumu īpatsvars.

Turklāt vērienīgā dubultā pārkārtošanās uz digitālāku un zaļāku ekonomiku sniegs jaunas iespējas, jo, visticamāk, tieši šādās nozarēs tiks veidotas darbvietas. Tomēr, lai to sasniegtu, jauniešiem vajadzīgas pareizās prasmes, kas ļaus viņiem pielāgoties mainīgajām darba prasībām. Paredzams, ka papildus vispārīgajām prasmēm, piemēram, uzņēmējdarbības un karjeras vadības prasmēm, arvien svarīgākas kļūs digitālās prasmes un tādas prasmes, kas vajadzīgas zaļās pārkārtošanās procesam. Tagad veikti ieguldījumi jauno eiropiešu cilvēkkapitālā palīdzēs nākotnes prasībām atbilstošai Eiropas sociālā tirgus ekonomikai: aktīvs, novatorisks un kvalificēts darbaspēks ir priekšnoteikums arī Eiropas konkurētspējai pasaules mērogā.

Ņemot to vērā, šā priekšlikuma mērķis ir pārskatīt politikas satvaru, lai labāk atbalstītu jauniešu nodarbināmību un izvairītos no vēl vienas jauniešu bezdarba krīzes. Lai sasniegtu šos mērķus, priekšlikums:

·nodrošina, ka visi jaunieši, kas jaunāki par 30 gadiem, četru mēnešu laikā pēc darba zaudēšanas vai formālās izglītības iegūšanas saņem kvalitatīvu darba, tālākizglītības, mācekļa prakses vai stažēšanās piedāvājumu. Šis Garantijas jauniešiem vērienīgais pamatmērķis ir saglabāts, savukārt vecuma grupa ir paplašināta, iekļaujot tajā jauniešus vecumā no 25 līdz 29 gadiem;

·tas parāda, ka pārejai no skolas uz darba dzīvi un ilgtspējīgai integrācijai darba tirgū ir nepieciešams ilgāks laiks, jo mainās darba raksturs un pieprasītās prasmes. Priekšlikums arī atbilst pašreizējai valstu praksei: jauniešiem paredzētie pasākumi un programmas parasti ir pieejamas jauniešiem līdz 29 gadu vecumam, un vairumā dalībvalstu 25 līdz 29 gadus veci jaunieši jau ir iekļauti mērķa grupā. Tāpat tajā atzīts, ka Covid-19 pandēmijas izraisītās ekonomikas lejupslīdes dēļ liela daļa 25 līdz 29 gadus vecu cilvēku var palikt bez darba un viņiem nepieciešams atbalsts;

·iekļauta atšķirība starp īslaicīgi nenodarbinātiem jauniešiem (kuriem bieži vien ir augstākā izglītība, dažkārt darba pieredze, iespējams, viņi atlaisti Covid-19 pandēmijas dēļ vai tikai tagad krīzes laikā ienāk darba tirgū pēc izglītības iegūšanas) un ilgstoši nenodarbinātiem jauniešiem (bieži no neaizsargātām grupām ar zemu izglītības līmeni un kuriem nepieciešami papildu centieni). Tas ļauj piemērot individualizētāku un mērķorientētāku pieeju abām grupām, jo​ pēdējai, visticamāk, būs nepieciešams lielāks atbalsts;