[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |

Briselē, 23.1.2007

SEC(2007) 66 galīgā redakcija

Ieteikums

PADOMES ATZINUMS

par atjaunināto Francijas stabilitātes programmu 2006.-2010. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97

(Iesniegusi Komisija)

PASKAIDROJUMA RAKSTS

Vispārējs pamatojums

Stabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai un ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbavietu radīšanu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.

Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Francijas pirmā stabilitātes programma tika iesniegta 1999. gada janvārī. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 1999. gada 15. martā sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekšminētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.

Atjauninātās programmas novērtējuma pamatojums

Komisija ir pārbaudījusi pēdējo Francijas stabilitātes programmas atjauninājumu, kas iesniegts 2006. gada 6. decembrī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to.

Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek izvērtēta atjauninātās stabilitātes programmas budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopoti

1. saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo 10 gadu laikā;

2. visjaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu) un

3. Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu.

Jaunākie saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji

Kā liecina iepriekšējās desmitgades pieredze, Francijas ekonomikas cikla virzība līdzinās euro zonas dinamikai; neatpaliek arī pieauguma līmenis. Tomēr pēdējā desmitgadē bezdarba līmenis Francijā bija vidēji 10 %, par vienu procentu punktu pārsniedzot vidējo bezdarba rādītāju euro zonā. Kaut arī pēdējā laikā novērota bezdarba līmeņa samazināšanās tendence (no 12,1 % 1997. gadā līdz 9 %), tas vēl aizvien ir salīdzinoši augsts. Diezgan stabilo Francijas ekonomikas izaugsmi lielā mērā veicināja vietējais pieprasījums un jo īpaši privātais patēriņš, pateicoties tam, ka palielinājās mājsaimniecību pirktspēja. Tautsaimniecības pieprasījuma pusi pozitīvi ietekmēja labvēlīgi politikas pasākumi, taču tas arī izraisīja ievērojamu fiskālo nelīdzsvarotību. Pateicoties 2004. gadā aizsāktajiem konsolidācijas centieniem, 2005. gadā izdevās deficītu samazināt līdz apmēram, kas mazāks par Līgumā noteikto atsauces vērtību — 3 %; tas ļāva 2007. gada janvārī atcelt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Tomēr ir vajadzīga tālāka konsolidācija, lai uzlabotu valsts finanšu ilglaicīgo ilgtspējību un izveidotu budžeta rezervi ekonomiskās lejupslīdes laikam. Ja izdotos palielināt gados vecāku ļaužu nodarbinātību vairāk, nekā plānots, tas sekmētu IKP pieaugumu un mazinātu spiedienu uz valsts finansēm. Tādējādi Francijas tautsaimniecības piedzīvotās grūtības ir saistītas ar ilgtspējību un efektivitāti.

Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmu

Padome 2006. gada 24. martā pieņēma atzinumu par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu laikposmam no 2005. gada līdz 2009. gadam, paziņojot, ka tā „apsveic parāda samazināšanai piešķirto prioritāti Francijas stabilitātes programmā, bet atzīmē, ka pastāv riski saistībā ar budžeta mērķu sasniegšanu un valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību”. Tā aicināja Franciju „nodrošināt nepieciešamo strukturālo pielāgošanu, lai 2006. gadā ticamā un ilgtspējīgā veidā samazinātu valsts budžeta deficītu zem 3 % no IKP, veikt nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu plānoto fiskālo konsolidāciju attiecībā uz vidējā termiņa mērķi un uzlabotu ilglaicīgo ilgtspējību, un pastiprināt izdevumu noteikumu uzraudzību un ieviešanu, kuri definēti valsts pārvaldes apakšsektoriem, lai nodrošinātu vērienīgo daudzgadu izdevumu maksimālo robežu ievērošanu.”

Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu

Īstenošanas ziņojums par Francijas valsts reformu programmu, kas paredzēta saskaņā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, tika iesniegts 2006. gada 5. oktobrī. Francijas valsts reformu programmā kā galvenās prioritātes minēti šādi uzdevumi: radīt nepieciešamos nosacījumus spēcīgai ekonomiskai izaugsmei, samazināt bezdarbu un palielināt nodarbinātību, un veidot uz zinātnes atziņām balstītu ekonomiku.

Komisijas novērtējums (kas pieņemts kā daļa no tās ikgadējā progresa ziņojuma 2006. gada decembrī [2] ) liecina, ka Francija gūst sekmes, īstenojot valsts reformu programmu. Labvēlīgas makroekonomiskās attīstības kontekstā Francija centusies panākt fiskālo konsolidāciju, vienlaikus mēģinot palielināt potenciālo izaugsmi, jo īpaši uzņemoties jaunas saistības pētniecības un inovāciju jomā. Darba tirgus rezultāti vēl aizvien ir viduvēji.

Ņemot vērā apzinātās stiprās puses un vājās vietas, Francijai tika ieteikts veikt pasākumus šādās jomās: valsts finanšu ilglaicīga ilgtspējība; konkurence gāzes, elektroenerģijas un dzelzceļa kravas pārvadājumu tirgū, kā arī darba drošība un mūžizglītība.

Galvenie novērtējumā aplūkotie jautājumi Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā, novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem: vai saimnieciskās prognozes programmas pamatā ir reālistiskas; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šīs korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi attiecīgajā ekonomikas ciklā; izvērtējot korekcijas, kas vērstas uz VTM sasniegšanu — vai korekcijas tiek veiktas ekonomiskā uzplaukuma laikā, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu (atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), par 0,5 % no IKP, kas ir kritērijs, lai tā sasniegtu savu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgāko strukturālo reformu īstenošana, kas ilgākā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī potenciālo pieaugumu) un tādējādi pārbaudāmi ietekmējot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3 % no IKP un ka programmas periodā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu reālistiskumu novērtē, balstoties uz Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz iespējamā produkcijas apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējot tiek pārbaudīta arī parāda attiecības dinamika un stāvoklis attiecībā uz valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra Paziņojumā izklāstīta pieeja ilglaicīgas ilgtspējības novērtēšanai[3]; integrācijas pakāpe valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju, kura vērsta izaugsmei un nodarbinātībai; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija Pavadvēstulē Eiropas Padomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstība rīcības kodeksam[4], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |

- Ieteikums

PADOMES ATZINUMS

par atjaunināto Francijas stabilitātes programmu 2006.-2010. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/9

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,

ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu [5] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,

ņemot vērā Komisijas ieteikumu,

apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,

IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.

4. Padome [2007. gada 27. februārī] izskatīja atjaunināto Francijas stabilitātes programmu laikposmam no 2006. gada līdz 2010. gadam.

5. Programmā paredzēti divi atšķirīgi makroekonomikas un budžeta prognožu scenāriji: „pieticīgs” scenārijs un „labvēlīgs” scenārijs. Izvērtējot budžeta prognozes, par atsauces scenāriju uzskatāms „pieticīgais” scenārijs, kas atbilst Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozēm. Šis scenārijs, kas novērtēts, ņemot vērā patlaban pieejamo informāciju, šķiet balstīts uz ticamiem pieņēmumiem par pieaugumu, kaut arī zināmā mērā ir pārāk optimistisks attiecībā uz 2006. gadu. Scenārijā paredzēts, ka programmas periodā IKP pieaugums būs 2¼ % gadā. Arī programmas prognozes par inflāciju šķiet reālistiskas.

6. Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē lēsts, ka 2006. gadā valsts budžeta deficīts ir 2,7 % no IKP, salīdzinot ar iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājumā 2006. gadam paredzēto mērķi — 2,9 % no IKP (un 2005. gada deficītu 2,9 % no IKP). Kaut arī pieņēmumi par IKP pieaugumu šajā atjauninājumā ir tādi paši kā iepriekšējā, proti, 2 % līdz 2,5 % robežās, šajā atjauninājumā pieauguma struktūrā lielāka nozīme ir nodokļu pieaugumam, jo tā pamatā ir apsvērumi par lielāku privāto patēriņu. Pieņēmums par gaidāmo deficīta samazināšanos balstās uz šādiem apsvērumiem: a) straujāks IKP pieaugums (no 1,2 % līdz aptuveni 2 %), kas palielinās ieņēmumus (aptuveni 5 miljardi euro, t.i., apmēram 0,3 procentu punkti no IKP), un b) izdevumu palēnināšanās.

7. Programma ir daļa no Francijas iestāžu visaptverošās valsts stratēģijas parāda samazināšanai un ir uzskatāma par daudzgadēju parāda samazināšanas plānu, kura mērķis ir līdz 2010. gadam novērst jelkādu deficītu un panākt, ka parāds nepārsniedz 60 % no IKP. Tajā paredzēta pastāvīga kopējā deficīta samazināšanās (vislielākais samazinājums gan paredzēts programmas pēdējos gados) — no 2,7 % no IKP 2006. gadā (2,5 % 2007. gadā) līdz 0 % no IKP 2010. gadā, proti, plānots kopējais samazinājums par 2,7 procentu punktiem no IKP. Primārais deficīts, kas 2006. gadā ir 0,1 % no IKP, sākot no 2007. gada pārtaps par pārpalikumu un 2010. gadā sasniegs 2,5 % no IKP. Plānotās fiskālās konsolidācijas pamatā ir izdevumu faktori: tā balstās uz daudzgadējiem mērķiem, kas noteikti attiecībā uz valsts izdevumu palielinājumu, un paredz, ka attiecīgajā periodā (primāro) izdevumu un IKP attiecība jāsamazina par gandrīz 3 procentu punktiem no IKP. Salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu jaunais atjauninājums visumā apstiprina plānotās fiskālās korekcijas, neraugoties uz to, ka kopumā makroekonomiskais scenārijs nav mainījies.

8. Tiek plānots, ka strukturālā bilance (t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko aprēķina atbilstīgi kopīgi saskaņotai metodoloģijai, 2006. gadā uzlabosies: ja 2010. gadā būs vērojams deficīts aptuveni 2½ % apmērā no IKP, tad programmas perioda beigās (2011. gadā) bilancē jau būs pārpalikums — aptuveni ¼ % no IKP. Tāpat kā iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājumā attiecībā uz programmā minēto budžeta stāvokli noteiktais vidēja termiņa mērķis (VTM) ir strukturālā izteiksmē līdzsvarots stāvoklis, ko programmā plānots sasniegt līdz 2010. gadam. Tā kā vidējā termiņa mērķis ir augstāks par minimālo kritēriju (noteiktais deficīts apmēram 1½ % no IKP), to sasniedzot, tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga deficīta rašanos. Šis VTM iekļaujas robežās, kas noteiktas euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un pienācīgi atspoguļo parāda attiecību un vidējo potenciālā produkcijas apjoma pieaugumu ilgtermiņā.

9. Kopumā programmā iekļautie budžeta prognožu riski šķiet līdzsvaroti attiecībā uz tuvākajiem gadiem (līdz 2008. gadam), taču programmas pēdējos gados budžeta rezultāti var būt sliktāki, nekā prognozēts programmā. Kas attiecas uz tuvāko laiku, korekciju pamatā galvenokārt ir stingrāka izdevumu kontrole valsts līmenī, kā arī nesen pieņemtā konstitutīvā likuma par valsts budžetu[6] pakāpeniska īstenošana un modernizācijas audita rezultāti, un korekcijas uzskatāmas par reālistiskām, kaut arī riska faktors ir izdevumu tendences pašvaldībās. Savukārt pēdējos programmas gados paredzētas ļoti lielas korekcijas, kas liek šaubīties par iespējām tās pilnībā izpildīt. Patiešām, lai gan pieredze liecina, ka līdz šim valsts līmenī izdevumu ierobežojumi ir ievēroti, paredzētie samazinājumi ir tik lieli, ka to izpildei būtu vajadzīgas kādas reformas, kas programmā nav aplūkotas. Vispārīgāk runājot, par lielāku risku liek domāt gan līdzšinējā pieredze saistībā ar kopējo valsts izdevumu maksimālā apjoma ierobežošanu (kas ir Francijas budžeta konsolidācijas stratēģijas galvenais elements), gan izpildes mehānismu trūkums un tas, ka nav noteikumu par izdevumiem attiecībā uz dažiem valsts pārvaldes apakšsektoriem, jo īpaši pašvaldībām.

10. Ņemot vērā šo riska novērtējumu, budžeta stāvoklis programmā var izrādīties neadekvāts, lai nodrošinātu vidējā termiņa mērķa sasniegšanu līdz 2010. gadam, kā paredzēts programmā. Taču šķiet, ka budžeta stāvoklis nodrošina pietiekamu drošības rezervi pret budžeta deficīta robežvērtības (3 % no IKP) pārkāpšanu parastu makroekonomisko svārstību rezultātā programmas beigu posmā, visticamāk, no 2009. gada. Izņemot 2007. gadu, korekciju temps attiecībā uz programmā norādīto VTM kopumā atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam, kurā noteikts, ka euro zonas un VKM II dalībvalstīm strukturālās bilances gada uzlabojuma kritērijs ir 0,5 % no IKP un ka korekcijai jābūt lielākai ekonomiskā uzplaukuma laikā un tā varētu būt mazāka ekonomikas lejupslīdes periodā. Kaut arī Francija pavisam nesen novērsusi pārmērīgo deficītu, 2007. gadā paredzētā korekcija nav lielāka par 0,3 procentu punktiem no IKP, lai gan ekonomisko situāciju nevar uzskatīt par nelabvēlīgu un nodokļu elastīgums drīzāk liecina par ekonomikas uzplaukumu.

11. Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds 2006. gadā ir sasniedzis 64,6 % no IKP, kas ir vairāk par Līgumā noteikto atsauces vērtību — 60 % no IKP. Programmā paredzēts, ka parāda un IKP attiecība samazināsies par 6½ procentu punktiem visā programmas periodā. Parāda attiecības attīstība varētu būt nelabvēlīgāka, nekā prognozēts programmas pēdējiem gadiem, ņemot vērā (1) iepriekš minētos riskus, kas apdraud budžeta mērķu sasniegšanu, un (2) neskaidrības par to, kā izdosies īstenot plānoto nestratēģisko aktīvu pārdošanu, kuri ir lielāki nekā caurmērā iepriekš. Neraugoties uz šiem riskiem, šķiet, ka parāda attiecība programmas periodā samazinās pietiekami.

12. Novecošanās ilglaicīgā ietekme uz budžetu Francijā ir nedaudz mazāka nekā vidēji ES, un pensiju izdevumu pieaugums zināmā mērā ir mazāks nekā daudzās citās valstīs, pateicoties jau ieviestajām pensiju reformām. Sākotnējais budžeta stāvoklis, kaut arī labāks nekā 2005. gadā, vēl aizvien apdraud valsts finanšu ilgtspējību, pat neņemot vērā sabiedrības novecošanās ilglaicīgo ietekmi uz budžetu. Turklāt pašreizējais kopējā parāda līmenis pārsniedz Līguma atsauces vērtību. Turpmāka budžeta konsolidācija palīdzētu mazināt apdraudējumu valsts finanšu ilgtspējībai, kam par labu nāktu arī pensiju reformas pozitīvās ietekmes saglabāšana un, iespējams, palielināšana. Kopumā šķiet, ka Francijas valsts finanšu ilgtspējību apdraud vidēji liels risks.

13. Stabilitātes programmā ietverts kvalitatīvais novērtējums par Francijas 2006. gada oktobra valsts reformu programmas kopējo ietekmi atbilstīgi vidēja termiņa fiskālajai stratēģijai. Tomēr tajā nav sniegta sistemātiska informācija par budžeta izmaksām vai ietaupījumiem saistībā ar galvenajām reformām, kas paredzētas valsts reformu programmā, kaut arī šķiet, ka budžeta prognozēs ņemta vērā valsts reformu programmā izklāstīto darbību ietekme uz valsts finansēm. Stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā, liekas, atbilst valsts reformu programmā iekļautajām darbībām.

14. Programmas budžeta stratēģija valsts finanšu jomā kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs laika posmam no 2005. līdz 2008. gadam.

15. Kas attiecas uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādītas rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmām, programmā vērojami daži trūkumi attiecībā uz obligātajiem un fakultatīvajiem datiem[7].

Kopumā var secināt, ka pēc pārmērīga deficīta novēršanas un ņemot vērā ievērojamo ieņēmumu pieaugumu, programmā prioritāra nozīme piešķirta parāda samazināšanai un tiek plānots tuvināties VTM, veicot uz izdevumiem balstītas korekcijas, kas gan paredzētas programmas pēdējos gados. Budžeta mērķu sasniegšana ir apdraudēta, jo īpaši programmas beigu posmā.

Ņemot vērā iepriekš minēto novērtējumu, Francija tiek aicināta:

i) izmantot labvēlīgās izaugsmes perspektīvas un pozitīvo bāzes efektu (kas izveidojies tāpēc, ka 2006. gada rezultāti bija labāki, nekā plānots), lai korekcijas VTM sasniegšanai īstenotu agrāk, jo īpaši 2007. gadā; tādējādi perioda beigās būtu iespējams sasniegt VTM un samazināt parāda līmeni, kā arī uzlabot valsts finanšu ilglaicīgo ilgtspējību;

ii) pastiprināt izdevumu noteikumu uzraudzību un ieviešanu visos valsts pārvaldes apakšsektoros, lai panāktu, ka tiek ievēroti vērienīgie ikgadējo izdevumu samazināšanas mērķi.

Budžeta attīstības un prognožu salīdzinājums

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |

Reālais IKP (% izmaiņas) | SP 2006. g. dec. | 1,2 | 2,0-2,5 | 2,0-2,5 | 2 ¼ | 2 ¼ | 2 ¼ |

COM 2006. g. nov. | 1,2 | 2,2 | 2,3 | 2,1 | n.d. | n.d. |

SP 2006. g. janv. | 1,5-2,0 | 2,0-2,5 | 2 ¼ | 2 ¼ | 2 ¼ | n.d. |

SPCI inflācija (%) | SP 2006. g. dec. | 1,9 | 2,0 | 1,9 | 1 ¾ | 1 ¾ | 1 ¾ |

COM 2006. g. nov. | 1,9 | 2,0 | 1,8 | 1,9 | n.d. | n.d. |

SP 2006. g. janv. | 1,9 | 1,8 | 1 ¾ | 1 ¾ | 1 ¾ | n.d. |

Ražošanas apjoma starpība (% no iespējamā IKP) | SP 2006. g. dec. 1 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0.4 | -0.3 |

COM 2006. g. nov. 5 | -0,8 | -0,8 | -0,7 | -0,9 | n.d. | n.d. |

SP 2006. g. janv. 1 | -0,5 | -0,4 | -0,6 | -0,8 | -0.9 | n.d. |

Valsts budžeta bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | -2,9 | -2,7 | -2,5 | -1,8 | -0.9 | 0.0 |

COM 2006. g. nov. | -2,9 | -2,7 | -2,6 | -2,2 | n.d. | n.d. |

SP 2006. g. janv. | -3,0 | -2,9 | -2,6 | -1,9 | -1.0 | n.d. |

Primārā bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | -0,2 | -0,1 | 0,1 | 0,7 | 1.7 | 2.5 |

COM 2006. g. nov. | -0,2 | -0,1 | 0,0 | 0,4 | n.d. | n.d. |

SP 2006. g. janv. | -0,3 | -0,3 | 0,0 | 0,6 | 1.6 | n.d. |

Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec. 1 | -2,5 | -2,4 | -2,2 | -1,6 | -0.7 | 0.2 |

COM 2006. g. nov. | -2,5 | -2,3 | -2,3 | -1,8 | n.d. | n.d. |

SP 2006. g. janv. 1 | -2,8 | -2,7 | -2,3 | -1,5 | -0.6 | n.d. |

Strukturālā bilance2 (% no IKP) | SP 2006., dec. 3 | -3,0 | -2,5 | -2,2 | -1,6 | -0.7 | 0.2 |

COM 2006. g. nov. 4 | -3,1 | -2,6 | -2,3 | -1,8 | n.d. | n.d. |

SP 2006. g. janv. | -3,3 | -2,9 | -2,3 | -1,5 | -0,6 | n.d. |

Valsts kopējais parāds (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | 66,6 | 64,6 | 63,6 | 62,6 | 60,7 | 58,0 |

COM 2006. g. nov. | 66,6 | 64,7 | 63,9 | 63,3 | n.d. | n.d. |

SP 2006. g. janv. | 65,8 | 66,0 | 65,6 | 64,6 | 62,8 | n.d. |

Piezīmes. |

1Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. |

² Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. |

3Vienreizējie un citi pagaidu pasākumi no programmas (0,5 % no IKP 2005. gadā , 0,1 % no IKP 2006. gadā un 0 % pēc tam, visi samazina deficītu). |

4Dati no Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozes par vienreizējiem un citiem pagaidu pasākumiem (0,6 % no IKP 2005. gadā, 0,2 % 2006. un 0 % pēc tam, visi samazina deficītu). |

5Pamatojoties uz attiecīgi 2,0 %, 2,2 %, 2,2 % un 2,3 % lēsto potenciālo pieaugumu 2005. – 2008. gada periodā. |

Avoti: |

Stabilitātes programma (SP), Komisijas dienestu 2006. gada rudens ekonomiskās prognozes (COM); Komisijas dienestu aprēķini. |

[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šādā tīmekļa vietnē:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunotās stratēģijas īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.

[3] Komisijas Paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574 galīgā redakcija, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.), „The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy Nr. 4/2006.

[4] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par stabilitātes un konverģences programmu formātu un saturu”, ko ECOFIN padome atbalstīja 2005. gada 11. oktobrī.

[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Jaunais konstitutīvais likums par valsts budžetu ( LOLF ) pirmo reizi tika īstenots 2006. gadā; tā mērķis ir valsts izdevumu pārvaldības caurskatāmības un efektivitātes uzlabošana.

[7] Konkrēti, nav sniegti dati par kolektīvo patēriņu un īstermiņa un ilgtermiņa procentu likmēm (laika posmam no 2008. līdz 2010. gadam).