-2014. gadā 14 dalībvalstis nolēma Eiropas Aizsardzības aģentūras ietvaros sākt īpašu projektu, kura mērķis ir multimodāls ES transporta mezgls. Šīs dalībvalstis bija konstatējušas nepieciešamību labāk koordinēt militāro pārvietošanos. Multimodālu transporta mezglu (M2TH) tīkls tiek veidots, lai veicinātu karaspēka vienību ātru pārvietošanos, tādā nolūkā izmantojot saskaņotus noteikumus, procedūras un procesus, kā arī Eiropā apvienojot un kopīgi izmantojot resursus un infrastruktūru. Šā projekta pamatā ir centrāla pārvietošanās koordinācija un fiziska atrašanās vietu tīkla un sniedzamo pakalpojumu noteikšana. To visu īsteno ES tiesību aktu un valstu likumu ietvaros, izmantojot vienkāršotas un saskaņotas procedūras. Citas dalībvalstis ir izrādījušas interesi pievienoties šim projektam.

Šobrīd jau vairākas iniciatīvas palīdz uzlabot militāro mobilitāti Eiropas Savienībā. Transporta infrastruktūra tradicionāli ir bijusi būtisks jebkuras aizsardzības sistēmas komponents, jo īpaši nodrošinot maršrutus militāro piegāžu veikšanai un karaspēka vienību pārvietošanai. Gadu gaitā ES ir izveidojusi vērienīgu transporta infrastruktūras politiku. Šī joma sniedz nozīmīgu iespēju uzlabot aizsardzības jautājumu un pašreizējo Savienības politiku saskaņotību un sinerģiju, tādējādi izmantojot ES pievienoto vērtību, samazinot lieku dublēšanos un veicinot publisko līdzekļu efektīvāku izmantošanu un izvairoties no nepietiekamiem ieguldījumiem ilgtermiņā.

Lai arī lielākā daļa pasākumu ir un būs dalībvalstu kompetencē, ir veidi, kā ES var palīdzēt. Tāpēc šā kopīgā paziņojuma mērķis ir izklāstīt, kā ES strādās, tostarp arī pašreizējās politikas ietvaros, lai veicinātu un palīdzētu uzlabot militāro mobilitāti – sākot no ikdienas vajadzībām līdz militāro spēku un resursu stratēģiskai izvēršanai – sinerģijā ar nemilitārām darbībām, netraucējot infrastruktūras izmantošanu civiliem mērķiem vai izvairoties no nevajadzīgām neērtībām.

Militārā personāla un aprīkojuma ātru pārvietošanu Eiropas Savienībā šobrīd kavē vairāki fiziski, juridiski un regulatīvi šķēršļi, piemēram, infrastruktūra nav piemērota militāro transportlīdzekļu svaram, apgrūtinošas muitas un citas procedūras. Kā liecina nesenās lielās militārās mācībās gūtā pieredze, šādi šķēršļi var radīt kavējumus, traucējumus, lielākas izmaksas un lielāku neaizsargātību. Sakarā ar bruņoto spēku un aprīkojuma īpašo statusu militārajai mobilitātei juridiski saistoši ir dažādi valstu lēmumi un ES noteikumi, kas nosaka, vai pārvietošanās valstī un starptautiskā mērogā ir iespējama. Iesaistītas var būt dažādas politikas jomas (iekšlietas, tieslietas, ekonomika un finanses, darbaspēks, transports, aizsardzība, muita, vide, veselība). Šajā jomā standartus un procedūras savām dalībvalstīm nodrošina arī NATO. Jautājumu loks ir plašs: sākot no muitas jautājumiem līdz prasībām par personu un militārā aprīkojuma, tostarp bīstamo kravu, drošu transportēšanu; atbildības aspekti, tostarp tiesību akti vides jomā; sākot no personāla fiziskās un tiesiskās aizsardzības līdz attiecīgās transporta infrastruktūras pieejamībai un atbilstībai. Ņemot vērā tiesisko regulējumu un fiziskos aspektus, bruņotajiem spēkiem bieži vien ir grūtības reaģēt tik ātri, cik var būt nepieciešams. Tādēļ ir svarīgi izvērtēt pasākumus, kas jāveic, lai procesus uzlabotu, pilnībā respektējot dalībvalstu suverenitāti un ņemot vērā ES Līgumus un tiesību aktus.

Pieņemt lēmumu par to, vai citas valsts karaspēka vienības drīkst ienākt tās teritorijā, ir pilnīga attiecīgās dalībvalsts suverenitāte. Tomēr, lai nodrošinātu gatavību krīzes situācijām, cita starpā ar militāro mācību palīdzību, un spētu uz tām reaģēt, ir nepieciešams nodrošināt, ka minētos lēmumus var pieņemt ātri un ka tad, kad šie lēmumi ir pieņemti, karaspēka vienības un aprīkojums var pārvietoties ātri un netraucēti. Turklāt dažu dalībvalstu drošības un aizsardzības politikai ir īpašas iezīmes, kuras jāņem vērā.

Eiropas iedzīvotāju drošība ir Savienības prioritāte, un iedzīvotāji sagaida, ka ES tos aizsargās. ES ir sākusi īstenot dažādas iniciatīvas, kas ļauj eiropiešiem uzņemties lielāku atbildību par savu drošību. 2016. gada ES ārpolitikas un drošības politikas globālajā stratēģijā aicināts izveidot efektīvāku, reaģētspējīgāku un saliedētāku Savienību, kas, veicinot mieru un garantējot iedzīvotāju un tās teritorijas drošību, spēj sasniegt kopējus ES mērķus un prioritātes. Lai arī turpmāk palīdzētu apmierināt Eiropas pašreizējās un nākotnes vajadzības, Eiropas Aizsardzības rīcības plānā Komisijai tika uzdots sadarboties ar citiem attiecīgajiem ES rīcībspēkiem nolūkā uzlabot aizsardzības jautājumu un citu Savienības politikas virzienu ar ES pievienoto vērtību saskaņotību un sinerģiju. Eiropadome ir atzinusi, ka drošības un aizsardzības jomā ir panākts ievērojams progress. 2017. gada jūnija pārdomu dokumentā par Eiropas aizsardzības nākotni ir noteikta ES rīcības dinamika aizsardzības jomā. Priekšsēdētājs Junkers savā 2017. gada 13. septembra runā par stāvokli Savienībā uzsvēra nepieciešamību līdz 2025. gadam izveidot pilnvērtīgu Eiropas aizsardzības savienību. Katra no šīm iniciatīvām kalpo vienam mērķim – izveidot tādu Savienību, kas aizsargā.

-ar atbalstu saistītas prasības uzņēmējām dalībvalstīm (degviela, izmitināšana, loģistikas atbalsts, tehniskā apkope un remonts, iepirkumi, veselības un medicīniskā aprūpe u. c.),

-militāro spēku atbildība un to statuss,

Veicot visas turpmākās ES darbības, būtu jāņem vērā notiekošie projekti un jācenšas panākt sinerģija un saskaņotība, izvairoties no liekas dublēšanās vai pretrunām.

Tiek īstenotas arī daudznacionālas iniciatīvas, ar kurām cenšas samazināt ierobežojumus militārajai mobilitātei un rast jaunus veidus esošo šķēršļu novēršanai. Daži rīcībspēki ir labi zināmi un augsti profesionālā līmenī jau atbalsta dažādas darbības, piemēram, Eiropas Pārvietošanās koordinācijas centrs (MCCE) – daudznacionāla organizācija, kas organizē multimodālos pārvadājumu risinājumus, Eiropas Gaisa transporta pavēlniecība, kas cita starpā veic gaisa pārvadājumu plānošanu un dod uzdevumus to veikšanai, un Atēnu Daudznacionālais jūras pārvadājumu koordinācijas centrs, kas katram misijas pieprasījumam nosaka piemērotos transportlīdzekļus. Ir arī citas daudznacionālas iniciatīvas, kas tiek aktīvi īstenotas šajā jomā.

4. Darbības virzienu noteikšana

Pamatojoties uz vajadzībām un prasībām, kas dalībvalstīm sīkāk jāizvērtē, un ņemot vērā pašreizējo darbu, varēja noteikt dažādus darbības virzienus nepilnību novēršanai.

Lai novērstu pastāvīgas nepilnības un veicinātu labāku koordināciju un pastiprinātu sinerģiju visu ieinteresēto personu starpā, Eiropas Aizsardzības aģentūrā nesen tika izveidota ekspertu ad hoc darba grupa. Tās mērķi ir identificēt šķēršļus un traucēkļus militārā personāla un līdzekļu pārrobežu un tranzīta kustībai pa zemi, apzināt iniciatīvas un nepilnības, identificēt attiecīgos rīcībspēkus ES un valstu līmenī un izstrādāt rīcības plānu ar īpašiem uzdevumiem un atbildībām, tostarp ceļvedi ar termiņiem. Principi, kas jāievēro, cita starpā ir dublēšanās nepieļaušana un visu attiecīgo ieinteresēto personu iekļaušana.

Lai gan šo darbu veikšanai būs nepieciešami dažādu rīcībspēku centieni dažādos līmeņos, ir jomas, kurās ES varētu piedāvāt iespējamus risinājumus saskaņā ar Līgumiem un veidot sinerģiju, balstoties uz gadu gaitā galvenokārt civiliem mērķiem izstrādātām rīcībpolitikām un projektiem. Šīm jomām piemēro tiesību aktus, procedūras un investīciju instrumentus, kas būtu jāpielāgo, tostarp arī ES līmenī, lai tos padarītu piemērotus militārām vajadzībām.

·Infrastruktūra. Lai nodrošinātu faktisku pārvietošanos, ir nepieciešama cieša ES dalībvalstu savstarpējā koordinācija. Šim nolūkam nepieciešama vienprātība attiecībā uz izmantojamo infrastruktūru. Sakarā ar pašas infrastruktūras kvalitāti un atšķirīgiem standartiem pārvietošanās pieprasījumu iesniegšana ir ļoti laikietilpīga. Tas var radīt negaidītus traucējumus pārvietošanās laikā.

Tāpēc būs nepieciešams novērtēt esošo infrastruktūru un noteikt infrastruktūras standartus, kuros ņemtas vērā arī militārās prasības. Šāda analīze ļautu ES izstrādāt infrastruktūras standartu, kurā attiecībā uz multimodālajiem pārvadājumiem ir integrēts militārais profils. Tas varētu attiekties gan uz jaunas infrastruktūras izveidi, gan arī uz esošās infrastruktūras uzlabošanu. Ir jāizveido cieša sasaiste ar Savienības ilgtermiņa ieguldījumiem infrastruktūrā, jo šī darba virziena finansiālā ietekme vēl nav noteikta.

ES transporta infrastruktūras piemērs Eiropas transporta tīklu (TEN-T) veido visaptverošais tīkls, kurš nodrošina visu ES reģionu pieejamību un kuru paredzēts pabeigt līdz 2050. gadam, un pamattīkls, kura stratēģiski visnozīmīgākās daļas paredzēts pabeigt 2030. gadā. TEN-T tīkls ietver ostas, lidostas, dzelzceļus, autoceļus un iekšzemes ūdensceļus. Lai atvieglotu galveno pamattīkla daļu pabeigšanu, ir izveidoti deviņi multimodālie pamattīkla koridori. Ir svarīgi vispirms kā pirmo svarīgo soli veikt tīkla iespējamā divējādā lietojuma analīzi un noteikt tās jomas, kuras pārklājas, un tās, kurās ir nepilnības. TEN-T politikā visiem infrastruktūras komponentiem, jo īpaši pamattīklam, ar tehniskajām prasībām ir noteikti augsti un vienoti standarti. Tajās ir atspoguļots pārsvarā civils infrastruktūras izmantojums. Dažus no šiem koridoriem varēja izvēlēties par iespējamiem izmēģinājuma analīzes objektiem. TEN-T politikas pamatā ir arī interaktīva ģeogrāfiskās un tehniskās informācijas sistēma (TENtec), kurā ir kartes un cita informācija par TEN-T vienotajiem standartiem. Lai izmantotu iespējamo sinerģiju, šīs datubāzes ietvaros varētu uzlabot sadarbību ar attiecīgajām aizsardzības jomas ieinteresētajām personām. Eiropas infrastruktūras savienošanas instruments ir stratēģisks ES ieguldījumu instruments TEN-T īstenošanai. Šis instruments ir izrādījies ļoti efektīvs, lai ātri mobilizētu ES transporta infrastruktūras uzlabošanai paredzētus ieguldījumus un lai koncentrētos uz projektiem, kas rada augstu ES pievienoto vērtību. Šis instruments nepārprotami koncentrējas uz civilajiem pārrobežu projektiem un trūkstošajiem savienojumiem, tostarp uz nepieciešamajām sadarbspējas sistēmām, piemēram, tādām, kas paredzētas gaisa un dzelzceļa satiksmes vadībai, un inovācijām, kā arī uz ieguldījumiem ostās, lidostās un to savienojumos ar iekšzemi, lai nodrošinātu tīkla multimodālu darbību. Šie aspekti ir būtiski, lai nodrošinātu militāro spēku preventīvo klātbūtni. Labas kvalitātes infrastruktūrai nepieciešami pietiekami ieguldījumi un uzturēšana, jo īpaši lai gan civiliem, gan militāriem mērķiem nodrošinātu atbilstošus un nevainojamus multimodālus savienojumus. Lai gan minētais instruments koncentrējas vienīgi uz civilām transporta prioritātēm, ir acīmredzami piemēri, kur papildu ieguldījumi varētu dot būtisku ieguvumu militāro mērķu sasniegšanā, piemēram, pārrobežu projekti, kritiskā infrastruktūra un galvenie infrastruktūras komponenti. Tāpēc attiecībā gan uz civilo, gan uz militāro infrastruktūru ir obligāti nepieciešams ne tikai palielināt budžetus, ja nepieciešams, bet arī noteikt iespējamo sinerģiju un divējādo lietojumu. Instrumentu varētu stiprināt, lai līdz 2030. gadam izveidotu TEN-T pamattīklu un līdz 2025. gadam – Eiropas Aizsardzības savienību.

·Attiecīgo regulatīvo un procedurālo jautājumu risināšana

-Muita. Jaunajos ES muitas tiesību aktos, ko piemēro no 2016. gada maija, prasīts, lai visas muitas formalitātes principā būtu pilnībā elektroniskas. Lai vienkāršotu un saskaņotu muitas formalitātes, kas nepieciešamas militārās pārvietošanās veikšanai Savienībā, tiek analizēti konstatētie ar muitu saistītie jautājumi nolūkā izveidot muitas procedūras, kas labāk atbilst šādas pārvietošanās īpašajām vajadzībām. Visos ierosinātajos muitas tiesiskā regulējuma grozījumos īpaši ņems vērā attiecīgo esošo praksi, piemēra, NATO 302. formu.

-Bīstamās kravas. ES tiesību akti par bīstamo kravu pārvadājumiem šobrīd nav piemērojami militārajam transportam. Ja militārie transportlīdzekļi atbilst šiem tiesību aktiem, tiem vajadzētu būtu tādām pat priekšrocībām kā civilajiem transportlīdzekļiem. Tas atvieglotu karaspēka vienību un militārā aprīkojuma pārvietošanos.

-Valstu procedūras. Ņemot vērā to, ka militārā mobilitāte lielā mērā ir atkarīga no dalībvalstu nacionālajām prasībām, procedūrām un prakses, būtu jāizvērtē iespēja apmainīties ar informāciju, lai labāk izprastu, kādos gadījumos būtu iespējams izmantot kopīgus noteikumus un tie nodrošinātu labāku saskaņotību. Piemēram, varētu apsvērt tādas vienotas procedūras izstrādi, kas visām ES dalībvalstīm nodrošinātu militāro mobilitāti. Par pamatu ir izmantojams lielais darbs, kas paveikts Eiropas Aizsardzības aģentūras projektu ietvaros. ES darbības varētu veicināt vai atbalstīt dalībvalstis šajā procesā, ja tās to lūgtu.

·Hibrīddraudi. Ņemot vērā kopīgo regulējumu hibrīddraudu apkarošanai, tika noteiktas vairākas darbības Eiropas kritiskās infrastruktūras, piemēram, transporta infrastruktūras, noturībai pret hibrīddraudiem. Šo darbu turpinās un pastiprinās – cita starpā arī notiekošās ES un NATO sadarbības hibrīddraudu apkarošanā ietvaros –, lai nodrošinātu tās infrastruktūras noturību, kas ir stratēģiski svarīga militārās mobilitātes uzlabošanai ES.

Būtu jāizpēta arī citu jomu ES tiesību akti, lai noteiktu to iespējamo saikni ar militāro mobilitāti.