4.3

Pamatojoties uz iepriekš minēto pētījumu par jūras nozaru izaugsmi (skatīt 1.5. punktu) un turpmāk minētajiem aspektiem, paziņojumā izvērtēts, kāda varētu būt piecu prioritāro jomu turpmākā attīstības dinamika un pamatnostādnes, īpašu uzmanību pievēršot inovācijai un jaunu darba vietu radīšanai. 4.3.1 Jūras un piekrastes tūrisms – nozare, kurā ir vislielākais bruto pievienotās vērtības un nodarbinātības potenciāls – nodrošina darbavietas 2,35 miljoniem personu jeb 1,1 % nodarbināto Eiropas Savienībā; vairāk nekā 90 % šīs nozares uzņēmumu nodarbina mazāk nekā 10 personas. Līdz 2020. gadam gaidāma izaugsme 2-3 % apmērā, bet no 2010. līdz 2020. gadam kruīzu tūrisma nozarē vien varētu radīt 100 000 papildu darba vietu. Eiropas Kruīzu padome lēš, ka jahtu tūrisma nozarē gaidāmais pieaugums varētu būt 2–3 % gadā (8). 4.3.2 Jūras vēja enerģija 2011. gadā veidoja 10 % no uzstādītās jaudas, nozare tieši vai netieši nodarbināja 35 000 personu visā Eiropā; tajā ieguldīti EUR 2,4 miljardi gadā, bet kopējā jauda ap 3,8 GW. Saskaņā ar dalībvalstu nacionālajiem rīcības plāniem atjaunojamo energoresursu jomā 2020. gadā no vēja ģeneratoriem plānots iegūt 494,6 TWh elektroenerģijas, turklāt 133,3 TWh no šā daudzuma būs iegūti jūrā. Attiecīgās nodarbinātības perspektīvas ir šādas: 170 000 darba vietas līdz 2020. gadam un 300 000 līdz 2030. gadam. Daudzsološas perspektīvas saistītas ar darbības jomām, kuras pašlaik vēl ir attīstības sākumstadijā, piemēram, enerģijas ražošana no paisuma un bēguma straumēm, papildinot to ar viļņu enerģiju; šajās jomās dažas dalībvalstis jau veikušas apjomīgus ieguldījumus. 4.3.3 Jūras nozaru izaugsmes pētījuma vajadzībām jūras nozaru pārstāvji aprēķinājuši, ka turpmāko 10 gadu laikā kopējais gada apgrozījums jūras minerālu ieguves jomā varētu palielināties praktiski no nulles līdz EUR 5 miljardiem, bet līdz 2030. gadam — līdz EUR 10 miljardiem. Pasaules mērogā, iespējams, 2020. gadā 5 % no tādiem minerāliem kā kobalts, varš un cinks varētu tikt iegūts no okeāna dzīlēm, un līdz 2030. gadam minētā proporcija varētu palielināties līdz 10 %. PTO dati (PRESS/628, 2011. gada 7. aprīlis) liecina, ka laikā no 2000. līdz 2010. gadam daudzu ar enerģijas ražošanu nesaistītu izejvielu cenas ik gadu pieauga par aptuveni 15 %; galvenais iemesls tam bija pieprasījuma pieaugums jaunietekmes valstīs. Taču, ja neskaita smiltis un granti, jūras derīgo izrakteņu izmantošana un iegūšana ir sākusies pavisam nesen un notiek tikai ūdeņos, kas nav dziļi. 4.3.4 Akvakultūras produkcijas kopējais apjoms Eiropas Savienībā 2010. gadā bija nedaudz mazāks par 1,3 miljoniem tonnu un aptuveni 3,2 miljardu EUR vērtībā, un nodrošināja 80 000 darba vietas. Vairāk nekā 90 % ES akvakultūras uzņēmumu ir MVU. Saskaņā ar FAO ziņojumu “The State of World Fisheries and Aquaculture” [Zivsaimniecības un akvakultūras stāvoklis pasaulē] akvakultūras izaugsme pasaules mērogā ir 6,6 % gadā, un laikposmā no 2002. gada līdz 2009. gadam ražošanas apjoms tajā pieauga no 40 miljoniem līdz 53 miljoniem tonnu; tas nozīmē, ka akvakultūra ir dzīvnieku izcelsmes pārtikas ražošanas nozare ar visstraujāko izaugsmi. Pasaulē pieprasījums palielinās, savukārt Eiropā ražošanas apjomi saglabājas nemainīgi un, lai apmierinātu zivju produkcijas pieprasījumu Eiropas Savienībā, 60–65 % no piegādātās produkcijas kopapjoma tiek importēti. Akvakultūras nozares attīstības sekmēšanas nolūkā Komiteja mudina Komisiju pārskatīt šīs nozares finansēšanas politiku, kurā laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam subsīdijas aizstātas ar tiešiem maksājumiem. 4.3.5 Jaunā jūras biotehnoloģijas nozare patlaban Eiropā nodrošina niecīgu procentuālo daļu no darbavietām, un tās bruto pievienotā vērtība ir aptuveni EUR 0,8 miljardi. Sagaidāms, ka tuvākajā laikā šī joma ieņems atsevišķu tirgus nišu, kas orientēta uz produktiem ar augstu pievienoto vērtību izmantošanai veselības aprūpes, kosmētikas un rūpniecisko biomateriālu nozarē. Līdz 2020. gadam tā varētu pāraugt vidēja lieluma tirgū, produkcijas klāstu papildinot ar metabolītiem un primārajiem savienojumiem (taukiem, cukuriem, polimēriem, olbaltumvielām), ko izmantotu kā izejvielas pārtikas, lopbarības un ķīmiskajā rūpniecībā. Ilgtermiņā, ja tehnoloģijas attīstība to ļaus, jūras biotehnoloģija varētu kļūt par augstvērtīgas, specializētas produkcijas piegādātāju lielos apjomos.