[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 22.7.2009 COM(2009) 379 galīgā redakcija 2009/0113 (CNS) Priekšlikums PADOMES IETEIKUMS par pasākumiem, lai cīnītos pret neirodeģeneratīvajām slimībām un jo īpaši Alcheimera slimību, kopīgi plānojot pētniecības darbības {SEC(2009) 1039} PASKAIDROJUMA RAKSTS KOPSAVILKUMS Komisija ierosina ES dalībvalstīm veikt stratēģiskāku izpētes un izstrādes sadarbību, lai risinātu būtiskas sabiedrības problēmas. Viens līdzeklis šā mērķa sasniegšanai ir “kopīgas plānošanas” pieeja. Saskaņā ar šo pieeju dalībvalstis dažādos sastāvos brīvprātīgi iesaistās stratēģisku pētniecības programmu plānošanā, izstrādē un īstenošanā. Par šā eksperimentālā projekta tematu tika ierosināts izraudzīties neirodeģeneratīvās slimības un jo īpaši Alcheimera slimību. Tiek lēsts, ka no Alcheimera slimības un radniecīgām slimībām Eiropā patlaban cieš aptuveni 7,3 miljoni cilvēku, un sagaidāms, ka līdz 2020. gadam šis skaits divkāršosies. Domājams, ka Alcheimera slimība radīs smagu un arvien pieaugošu slogu veselības aprūpes sistēmām Eiropā, turklāt šeit ir runa arī par neoficiālo un ilgtermiņa aprūpi. Ņemot vērā sabiedrības novecošanu, Eiropas Savienībā kopumā, kā arī konkrēti saskaņā ar Septīto pamatprogrammu pētniecības, tehnoloģiju attīstības un demonstrējumu pasākumiem neirodeģeneratīvo slimību pētniecībai tiek piesaistīti ievērojami finanšu līdzekļi un cilvēkresursi. Tomēr pagaidām nav rasts efektīvs ārstēšanas veids, kas spētu palēnināt vai apturēt smadzeņu darbības pasliktināšanos. Agrīna diagnosticēšana ir praktiski neiespējama, un, tā kā ārstēšana bieži vien tiek uzsākta par vēlu, iespējas mazināt slimības ietekmi ir ierobežotas. Lai veiksmīgi cīnītos pret neirodeģeneratīvajām slimībām un jo īpaši Alcheimera slimību, ļoti būtiski ir veikt mērķtiecīgu izpēti šo slimību profilakses, diagnosticēšanas un ārstēšanas jomā. Pētniecības darbu koordinēšana Eiropā nodrošinātu pievienoto vērtību un labākus rezultātus un ļautu izstrādāt precīzākus instrumentus un efektīvākus ārstēšanas veidus. 2008. gada septembrī un decembrī Padome pieņēma secinājumus, kuros ieteica uzsākt kopīgu Eiropas iniciatīvu šajā jomā un piemērot kopīgas plānošanas pieeju. Tā aicināja Komisiju iesniegt priekšlikumu Padomes ieteikumam, lai šo eksperimentālo iniciatīvu varētu uzsākt 2009. gadā. Tāpēc šajā ieteikumā dalībvalstis tiek aicinātas vienoties par kopīgu koncepciju par to, kā sadarbība pētniecības jomā un tās koordinēšana Eiropas mērogā spēj palīdzēt mums izprast, atklāt, novērst un apkarot neirodeģeneratīvās slimības, jo īpaši Alcheimera slimību, un izstrādāt stratēģisku pētniecības programmu, nosakot vidēja līdz ilgtermiņa vajadzības un mērķus pētījumu veikšanai. Tostarp jāpieņem īstenošanas plāns, kurā noteiktas prioritātes, paredzēti būtiskākie atskaites punkti un izpildes termiņi. Dalībvalstis varētu veikt informācijas apmaiņu par valsts programmām, izpētes darbu un veselības aprūpes sistēmām, apzināt jomas, kurās vēlams veikt koordinēšanu, publicēt kopīgus konkursus vai apvienot resursus, veicināt starpdisciplīnu un starpnozaru mobilitāti un apmācības un meklēt iespējas pētniecības infrastruktūru kopīgai izmantošanai un pētniecības centru sadarbības tīklu veidošanai. Turklāt ieteikumā dalībvalstis tiek aicinātas sadarboties ar Komisiju, lai noskaidrotu, ar kādiem pasākumiem Komisija, izmantojot esošo instrumentu sniegtās iespējas, varētu palīdzēt dalībvalstīm izstrādāt un īstenot kopīgu pētniecības programmu vai veicināt kopīgu plānošanu šajā jomā. 1. CEĻĀ UZ KOPĪGU PLĀNOŠANU Vēl nesen galvenie instrumenti sadarbības veicināšanai zinātnes un tehnoloģiju jomā Eiropā bija starptautiskās sadarbības pētniecības projekti un tīkli. 2008. gadā Komisija ierosināja piemērot jaunu “kopīgas plānošanas” pieeju lielām kopīgām Eiropas mēroga sabiedriskas pētniecības iniciatīvām[1]. Kopīgās plānošanas pieeja ir paredzēta Lisabonas stratēģijā; tas ir process, kurā dalībvalstis brīvprātīgi apņemas plānot, izstrādāt un īstenot kopīgu stratēģisku pētniecības programmu, kas balstīta uz kopīgu redzējumu par to, kā risināmas būtiskas sabiedrības problēmas, kuras dalībvalstis nespēj risināt katra atsevišķi. 2008. gada septembrī Padome atzina to, kādas problēmas rada neirodeģeneratīvās slimības, ņemot vērā Eiropas sabiedrības novecošanu, un uzsvēra nepieciešamību izprast, diagnosticēt, novērst un apkarot pamatmehānismus, kas izraisa šīs slimības un jo īpaši Alcheimera slimību. Padomes secinājumos tika ieteikts uzsākt Eiropas iniciatīvu neirodeģeneratīvo slimību un jo īpaši Alcheimera slimības apkarošanai, iesaistot tajā dalībvalstis, Komisiju un citas ieinteresētās aprindas[2]. 2008. gada decembrī Padome pieņēma secinājumus, kuros atzina vajadzību pēc eksperimentālas kopīgas plānošanas iniciatīvas, kas vērsta uz neirodeģeneratīvo slimību un jo īpaši Alcheimera slimības apkarošanu, un aicināja Komisiju iesniegt priekšlikumu Padomes ieteikumam 2009. gadā pēc iespējas drīzāk sagatavot šo eksperimentālo iniciatīvu darbībai[3]. Sadarbojoties neformālā darba grupā, kuru izveidoja Francijas prezidentūras laikā, dalībvalstis uzsāka sarunas par to, kā vislabāk izstrādāt eksperimentālo kopīgas plānošanas iniciatīvu neirodeģeneratīvo slimību, jo īpaši Alcheimera slimības apkarošanai. Šīs diskusijas rezultātā 2008. gada decembrī desmit dalībvalstis un viena 7. Pamatprogrammā asociēta valsts vienojās par nodoma deklarāciju. Tajā uzsvērta dalībvalstu gatavība stāties pretī problēmai, izveidojot pamatu vienotai koncepcijai šajā jomā, apzinot pētniecības jomas, kurās Eiropa varētu sniegt ieguldījumu, un aprakstot pārvaldības pagaidu struktūru. Saskaņā ar kopīgas plānošanas augsta līmeņa darba grupas prezentācijā sniegto informāciju patlaban pārstāvji no 20 valstīm strādā, lai noteiktu šīs eksperimentālās iniciatīvas pārvaldības struktūras kompetences ietvarus. Kāpēc vajadzīga kopīga plānošana? Neirodeģeneratīvās slimības un jo īpaši Alcheimera slimību dalībvalstis Francijas prezidentūras laikā 2008. gadā atzina par jomu, kurā pastāv augstas sabiedrības prasības un kurā kopīga iniciatīva, izmantojot kopīgas plānošanas pieeju, spētu uzlabot situāciju salīdzinājumā ar pašreizējiem sadrumstalotajiem pasākumiem Eiropas Pētniecības telpā. Pastāv reāla un steidzama nepieciešamība apvienot un koordinēt šajā jomā Eiropā veiktos fundamentālo pētījumu, klīniskās izpētes un sociālās pētniecības centienus. Tā kā lielākā daļa pētījumu par neirodeģeneratīvajām slimībām vēl ir pirmsklīniskās izpētes stadijā, valsts finansētiem pētījumiem būs liela nozīme jaunu būtisku atklājumu gūšanā tādās jomās kā bioloģiskie rādītāji, jaunu kritēriju un metožu izstrāde profilaksei un diagnosticēšanai un jaunu terapijas veidu pārbaudīšana vērienīgos klīniskos izmēģinājumos. Tas palielinās Eiropas iespējas izprast, diagnosticēt, novērst un apkarot pamatmehānismus, kas izraisa šīs slimības un jo īpaši Alcheimera slimību, un nodrošināt labāku aprūpi cilvēkiem, kas sirgst ar šīm slimībām. Tas savukārt mazinātu finansiālo slogu, ko rada tik liels slimnieku skaits. 2. CĪŅA PRET NEIRODEĢENERATĪVAJĀM SLIMĪBĀM, JO ĪPAŠI ALCHEIMERA SLIMĪBU Svarīgs sabiedrības veselības jautājums Eiropā Neirodeģeneratīvo slimību sporādiskiem vai pārmantotas saslimšanas gadījumiem raksturīga progresējoša nervu sistēmas disfunkcija, kuru bieži vien asociē ar skartās centrālās vai perifērās nervu sistēmas struktūru atrofiju. Tie veido heterogēnu grupu, kurā ietilpst ar novecošanu saistītas, hroniskas slimības ar dažādu etioloģiju. Visizplatītākā neirodeģeneratīvā slimība ir Alcheimera slimība, kura ir cēlonis 50-70 % no visiem demences gadījumiem; tai seko Parkinsona slimība[4]. 2006. gadā no demences cieta 7,3 miljoni Eiropas iedzīvotāju 27 dalībvalstīs[5]. Valstīs ar augstu ienākumu līmeni Alcheimera slimība ir ceturtais izplatītākais slimību radīto apgrūtinājumu iemesls. Palielinoties eiropiešu vidējam dzīves ilgumam, slimnieku skaits dramatiski pieaugs, un saskaņā ar pašreizējām prognozēm tas ES-27 valstīs ik pēc divdesmit gadiem būs divkāršojies[6]. Eiropas sabiedrība tik tiešām noveco — vairumā Eiropas valstu personas, kuru vecums pārsniedz 80 gadus, veido visātrāk pieaugošo grupu. 70 % gadījumu to pacientu vecums, kuriem diagnosticēta Alcheimera slimība, ir 75 gadi un vairāk. Tāpēc sagaidāms, ka demence turpmākajās desmitgadēs būs viena no galvenajām veselības aprūpes sistēmu problēmām, runājot arī par neoficiālo un ilgtermiņa aprūpi. Alcheimera slimība un tai radniecīgās slimības ir nedziedināmas, bet saslimušie, to stāvoklim pakāpeniski pasliktinoties, var nodzīvot vēl 7-12 gadus pēc sākotnējās diagnozes noteikšanas. Slimība izpaužas, pakāpeniski pavājinoties dažādām smadzeņu funkcijām, tostarp atmiņai, loģiskajai domāšanai, saziņas spējām un ikdienas darbību veikšanai nepieciešamajām spējām. Alcheimera slimība ir briesmīga diagnoze pašiem pacientiem, bet uzveļ smagu nastu arī uz viņu radinieku pleciem. Pacienta piederīgie, kas viņu aprūpē, bieži vien arī paši jau ir veci un nespēcīgi, ātri padodas depresijai un fiziskām slimībām, un viņu dzīves kvalitāte ir samazinājusies. Tādējādi Alcheimera slimība izmaksā ārkārtīgi dārgi visai sabiedrībai — saskaņā ar gadagrāmatu “Demence Eiropā” (2008. gads) kopējās tiešās un neoficiālās aprūpes izmaksas saistībā ar Alcheimera slimību un citām demenci izraisošām slimībām ES-27 valstīs 2005. gadā bija 130 miljardi euro, un 56 % no izmaksām bija saistītas ar neoficiālo aprūpi[7]. Vajadzīgi būtiski centieni pētniecības jomā Cēloņi, kas izraisa Alcheimera slimību un radniecīgas slimības, vēl nav visai daudz izpētīti, bet ir zināms, ka visas šīs slimības rada strukturālas un ķīmiskas izmaiņas smadzenēs un izraisa smadzeņu audu atmiršanu. Pagaidām Alcheimera slimībai nav atrasta ārstēšanas metode, kas spētu palēnināt vai apturēt smadzeņu šūnu noārdīšanos[8]. Patlaban izmantotās terapijas joprojām ir ļoti ierobežotas un pārsvarā drīzāk cenšas mazināt simptomus, nekā dziedē. Lai gan dažu pēdējo gadu laikā mūsu zināšanas par šīs slimības mehānismu ir būtiski uzlabojušās, mēs vēl joprojām esam tālu no tā, lai izprastu visu kopainu, un nav domājams, ka tuvākajā laikā tiks rastas terapijas, kas spētu palēnināt vai apturēt slimības progresēšanu. Turklāt slimību parasti diagnosticē pārāk vēlu, lai varētu optimāli izmantot jau pieejamās ārstēšanas iespējas. Lai gan ir novēroti daži ģenētiski, ar uzvedību, sirds un asinsrites sistēmu un ar uzturu saistīti riska faktori, vēl ir nepieciešams veikt ilgtermiņa profilakses pētījumus, lai redzētu, vai iespējams samazināt Alcheimera slimības izplatību. Turklāt vēl ir padziļināti jāizpēta arī iespējamā saistība starp vides kairinātājiem un neirodeģeneratīvajām slimībām, tostarp Alcheimera slimību. Bažas izraisa galvenokārt fakts, ka saskaņā ar pieejamajiem epidemioloģiskajiem datiem Alcheimera slimību Eiropas Savienībā vēl joprojām diagnosticē ne visos faktiskās saslimšanas gadījumos[9]. Patlaban tikai aptuveni vienai trešdaļai cilvēku, kas sirgst ar šo slimību, kādā no slimības stadijām uzstāda oficiālu diagnozi. Kad tas notiek, bieži vien jau ir par vēlu, lai slimnieks spētu pieņemt lēmumus. Tāpēc cīņā pret neirodeģeneratīvajām slimībām un jo īpaši Alcheimera slimību mēs nespēsim uzvarēt, kamēr nebūsim mobilizējuši pētniecības centienus visā attiecīgajā spektrā — sākot no profilakses un diagnosticēšanas līdz pat ārstēšanai. Turpmākie pētījumi būtu jāveic citstarp šādās prioritārās jomās: profilakse, bioloģiskie rādītāji, tostarp ģenētiskā uzņēmība, attēlveidošanas tehnoloģijas, agrīnas diagnosticēšanas metodes, izmantojot daudzdisciplīnu pieeju, diagnosticēšanas kritēriju un metožu standartizēšana, apjomīgas datubāzes, ko varētu izmantot sociāliem pētījumiem, kā arī ārstēšanas stratēģijas un klīniski pētījumi par jauniem ķīmiskiem un bioloģiskiem preparātiem, vakcīnām vai jaunām tehnoloģijām. Joma, kas kļūst arvien prioritārāka pētniecības finansēšanai Eiropā Patlaban dalībvalstīs veiktie pasākumi Alcheimera slimība un radniecīgas slimības ir visām dalībvalstīm kopīga problēma, jo demenci izraisošu slimību izplatības procentuālie rādītāji visās valstīs ir diezgan līdzīgi. Turklāt tās rada īpašas grūtības mūsdienu veselības aprūpes sistēmām. Bieži vien piedāvātie pakalpojumi nav pielāgoti faktiskajām vajadzībām; trūkst arī vajadzīgās kapacitātes, nepārtrauktības un zināšanu. Ņemot vērā neirodeģeneratīvo slimību un jo īpaši Alcheimera slimības izplatības prognozēto palielināšanos un ar to saistītās Eiropā veselības aprūpes sistēmu problēmas vidējā un ilgtermiņā, vairums Eiropas valstu ir sākušas apzināties nepieciešamību izstrādāt visaptverošas specifiskas stratēģijas Alcheimera slimības un radniecīgu slimību apkarošanai. Daudzās valstīs pētījumi par Alcheimera slimību arvien vairāk kļūst par prioritāro pētniecības jomu. Vairākas valstis ir pieņēmušas valsts plānu vai gatavojas to pieņemt. 2008. gadā Francija noteica neirodeģeneratīvo slimību un jo īpaši Alcheimera slimību par prioritāru tematu un pieņēma šai jomai veltītu valsts plānu, kura budžets ir 1,6 miljardi euro[10]. Anglija 2008. gadā uzsāka iniciatīvu, kas veltīta valsts stratēģijai saistībā ar demenci izraisošām slimībām, veselībai mūža garumā un labklājībai[11], un pirmajos divos gados piešķīra tai 150 miljonus mārciņu, kā arī nāca klajā ar Medicīnisko pētījumu padomes 2008. gada stratēģisku pārskatu par neirodeģenerāciju[12]; arī Skotija 2008. gadā uzsāka iniciatīvu “Demence ― valsts prioritāte”[13]. Norvēģija pieņēma 2015. gada valsts plānu saistībā ar demences jautājumiem[14], kurš aptver piecas galvenās stratēģijas aprūpes problēmu risināšanai nākotnē. Neirodeģeneratīvo slimību, tostarp Alcheimera slimības, diagnosticēšana 2008. gadā tika noteikta par vienu no sešām Vācijas Federālās izglītības un pētniecības ministrijas prioritārajām jomām[15]. Turklāt Bonnā tika nodibināts Vācijas Helmholtz neirodeģeneratīvo slimību centrs, kura gada budžets ir 50 miljoni euro. Zviedrijā 2005. gadā tika izveidots „ Swedish Brain Power Network “ — valsts projekts, kurā sadarbojas seši dibinātāji un kuram piecu gadu laikposmam piešķirti 100 miljoni kronu. Šā sadarbības tīkla mērķis ir uzlabot situāciju neirodeģeneratīvo slimību agrīnas diagnosticēšanas, ārstēšanas un pacientu aprūpes jomā[16]. Īrijā pētījumiem par slimībām, kas saistītas ar novecošanu, un par slimnieku aprūpi piešķirti gandrīz 100 miljoni euro[17]. Nīderlande[18] un Itālija jau gadiem ilgi finansē vērienīgus grupu pētījumus šajā jomā, gūstot apjomīgus pētījumu datus. Itālijas Veselības ministrija par pētījumu prioritāti ir noteikusi pētījumus saistībā ar Alcheimera slimību[19]. Spānija ir izveidojusi vairākus konsolidētus valsts tīklus biomedicīnas izpētei neirodeģeneratīvo slimību un garīgās veselības jomā[20]. Patlaban Eiropas Savienības mērogā veiktie pasākumi Pētniecība neirodeģeneratīvo slimību un jo īpaši Alcheimera slimības jomā piesaista aizvien lielāku uzmanību Eiropas mērogā. Saskaņā ar 6. Pamatprogrammu 28 pētniecības sadarbības projektiem šajā jomā tika piešķirti 136 miljoni euro. No tiem 40 miljoni euro bija paredzēti uz pierādījumiem balstītiem Alcheimera slimības pētījumiem[21]. Saskaņā ar 6. Pamatprogrammu ERA-NET projektu ERA-AGE [22] un NEURON [23] ietvaros tika radīti instrumenti, lai novērstu to, ka atsevišķu valstu veiktās pētniecības darbības neirodeģeneratīvo slimību, tostarp Alcheimera slimības jomā ir tikai fragmentāras, un lai uzlabotu to koordinēšanu. NEURON projektā piedalās 12 dalībvalstis, un tā ietvaros 2008. gadā tika izsludināts pirmais kopīgais uzaicinājums iesniegt priekšlikumus. Tiek atbalstīti 12 projekti, un kopējā finansējuma summa ir 10 miljoni euro[24]. Centieni šajā jomā ir tikuši vēl pastiprināti 7. Pamatprogrammas (2007.-2013. gads) temata „veselība” ietvaros, un jo īpaši tas attiecas uz smadzeņu pētniecību un „Eiropas iedzīvotājiem sniegtās veselības aprūpes optimizēšanu”. Patlaban viena trešdaļa 2008.-2009. gadā smadzeņu pētniecībai pieejamo līdzekļu ir piešķirti neirodeģeneratīvo slimību pētniecībai. Šajā jomā finansējums kopā 94 miljonu euro apmērā piešķirts 24 pētniecības sadarbības projektiem; no šīs summas 24 miljoni euro paredzēti pētniecībai Alcheimera slimības un radniecīgu slimību jomā. Vēl 8 miljoni euro paredzēti pētniecības sadarbībai, kas orientēta uz dažādiem aspektiem saistībā ar vecāka gadagājuma cilvēku ilgtermiņa aprūpes organizēšanu, nodrošināšanu un kvalitāti Eiropā. Arī Baltajā grāmatā „Kopā par veselību — stratēģiska pieeja ES 2008.-2013. gadā”[25], kurā izstrādāta ES veselības stratēģija, par svarīgu mērķi, ņemot vērā sabiedrības novecošanu, ir atzīta izpratnes veicināšana par neirodeģeneratīvajām slimībām, piemēram, Alcheimera slimību. Saskaņā ar Sabiedrības veselības programmu (2003.-2008. gadam) tika uzsākti ES pasākumi saistībā ar informāciju par Alcheimera slimību un radniecīgām slimībām. 2006. līdz 2008. gada projekta EuroCoDe ( European Collaboration on Dementia — Eiropas sadarbība saistībā ar demenci izraisošām slimībām)[26], ko atbalsta Sabiedrības veselības programmas (2003.-2008. gadam) ietvaros un koordinē Alzheimer Europe , mērķi ir šādi: i) vienoties par demences izplatības rādītājiem, ii) izstrādāt vadlīnijas diagnosticēšanai, terapijai un nefarmakoloģiskai ārstēšanai, iii) izstrādāt profilakses stratēģijas, iv) veikt analīzi par sociālekonomiskajām izmaksām, kas saistītas ar Alcheimera slimību, un sociālā atbalsta sistēmu uzskaiti. Projekta EuroCoDe ietvaros Alzheimer Europe publicēja gadagrāmatas “Demence Eiropā” 2006., 2007. un 2008. gadam[27], sniedzot tajās visaptverošu pārskatu par pašreizējo situāciju Eiropas Savienībā saistībā ar Alcheimera slimību un citām demenci izraisošām slimībām. 2008. gadā pieņemtais Eiropas pakts par garīgo veselību un labklājību ir orientēts uz četriem prioritārajiem tematiem — pašnāvību un depresijas profilakse, garīgā veselība jauniešu vidū un izglītības sistēmā, garīgā veselība darbavietās un vecāka gadagājuma cilvēku garīgā veselība[28]. Turklāt ES atbalsta Eiropas Alcheimera slimības konsorciju ( EADC ) [29] — tas ir sadarbības tīkls Eiropas izcilības centriem , kas darbojas Alcheimera slimības jomā. Šie centri, atvieglojot pētniecību visas Eiropas mērogā, palīdz palielināt zinātnisku pamatizpratni par Alcheimera slimības primārajiem un sekundārajiem simptomiem un izstrādāt metodes to profilaksei, palēnināšanai vai mazināšanai. Saskaņā ar ES veselības stratēģijā noteiktajām prioritātēm un 2008. gada decembrī veselības ministru pieņemtajiem Padomes secinājumiem par sabiedrības veselības stratēģijām, lai apkarotu ar novecošanu saistītas neirodeģeneratīvās slimības un jo īpaši Alcheimera slimību, 2009. gada jūlijā paredzēts pieņemt Komisijas paziņojumu par Eiropas iniciatīvu saistībā ar Alcheimera slimību un citām demences formām. Tajā būs norādīts, ka, ņemot vērā Eiropas sabiedrības novecošanu, šīs slimības uzskatāmas par prioritāru darbības jomu, un būs pievērsta uzmanība šo slimību iespējamai ietekmei uz veselības un sociālās aizsardzības sistēmu finansiālo ilgtspējību. Labākas koordinēšanas sniegtās priekšrocības Neirodeģeneratīvo slimību un jo īpaši Alcheimera slimības radītā sloga mazināšana ir svarīga Eiropas sabiedrības problēma, jo 16 % Eiropas iedzīvotāju ir 65 un vairāk gadu un sagaidāms, ka turpmāko 25 gadu laikā šīs grupas procentuālā daļa divkāršosies, ja pašreizējās demogrāfiskās tendences saglabāsies un netiks rasti risinājumi to mainīšanai. Smadzeņu pētniecības jomā tiek veikti nozīmīgi pasākumi gan atsevišķu dalībvalstu, gan visas Eiropas mērogā. 2005. gadā kopējās ar smadzeņu pētniecību saistītās izmaksas Eiropā bija aptuveni 4,1 miljards euro. No tiem 855 miljoni euro tika saņemti no publiskā sektora; tostarp saskaņā ar ES pamatprogrammu tika piešķirti 94 miljoni euro un konkrēti neirodeģeneratīvo slimību izpētei — 105 miljoni euro. Tomēr situācija saistībā ar atbalstu neirodeģeneratīvo slimību pētniecībai Eiropā ir sarežģīta, un to nosaka galvenokārt atšķirības dažādu dalībvalstu finansēšanas sistēmās, pētniecības politiskajās koncepcijās un organizatoriskajās struktūrās, kā arī atšķirības dažādu organizāciju un valstu veikto neirodeģeneratīvo slimību pētniecības izdevumu struktūrā. Valstu veikto pasākumu Eiropas mēroga koordinēšana šajā jomā vēl ir tālu no pilnības. Tādu situāciju rada šādi galvenie faktori. - Šķēršļi starp pētījumu disciplīnām un jomām un nepietiekama saistība starp pētniecības darbībām. Zināšanas, kas mums vajadzīgas, lai palielinātu izpratni par problēmu un iespējamajiem risinājumiem, ir jāgūst ne vien no plaša un daudzveidīga disciplīnu un ieinteresēto aprindu klāsta, bet arī no dažādām Eiropas valstīm. - Būtisks trūkums ir tas, ka trūkst saiknes starp pamata, klīnisko un sabiedrības veselības aprūpi un sociālajiem pētījumiem. Tādējādi pašreizējā klīniskajā praksē un aprūpes organizēšanā un sniegšanā tiek izmantota tikai daļa no esošajām vai jauniegūtajām pamatzināšanām. - Fakts, ka šo darbību veikšana pārsvarā notiek atsevišķu valstu mērogā, palielina to sadrumstalotību un ierobežo iespējas ES mērogā apmainīties ar informāciju par labāko praksi diagnosticēšanas, ārstēšanas un profilakses jomā. Tādējādi, neraugoties uz apjomīgajiem finanšu līdzekļiem un ievērojamo pasākumu klāstu, ko veic atsevišķas dalībvalstis, tie nav pietiekami saskaņoti un koordinēti. Lai novērstu nepilnības mūsu zināšanās un rīcībā, ir vajadzīga makro līmeņa pieeja. Piemēram, būtu lietderīgi noteikt labāko praksi Alcheimera slimības un radniecīgu slimību agrīnā diagnosticēšanā, kā arī esošo terapijas veidu izmantošanā. Tas vislabāk panākams, veicot zināšanu apmaiņu un kopīgus pasākumus. Šim nolūkam, protams, būs nepieciešamas saskaņotas datubāzes ar genomu informāciju, paraugu un audu bankas. Lai izstrādātu un apstiprinātu jaunas profilakses metodes un terapijas un novērtētu esošo metožu efektivitāti, būs nepieciešami vērienīgi pārrobežu sadarbībā veikti klīniskie pētījumi, jo, lai iegūtu pārliecinošus rezultātus, ir vajadzīgs ļoti liels pacientu skaits ar (vairāk vai mazāk) atšķirīgu ģenētisko fonu. Tāpat būs jāizveido un jāintegrē apjomīga informācija par iedzīvotāju grupām, datubāzes un reģistri, lai mēs spētu pilnībā izprast ģenētikas, uztura, uzvedības un citu riska faktoru nozīmi saistībā ar šo slimību rašanos, kā arī izstrādāt profilakses stratēģijas. Zināšanas par to, kā dažādi Eiropā sastopami apstākļi ir saistīti ar šiem riska faktoriem, un šo zināšanu izmantošana varētu sniegt mums priekšrocības, mēģinot labāk izprast šo slimību. Lai visā Eiropā izplatītu informāciju par labāko praksi un nodrošinātu optimālu klīnisko aprūpi, ārkārtīgi būtiski būs standartizēt diagnosticēšanas kritērijus un novērtēšanas metodes. Kopīgi pasākumi sniegtu mums iespēju iegūt iemaņu, zināšanu un finanšu līdzekļu kritisko masu, veicinātu starpdisciplīnu pieeju un pietuvinātu mūs šo slimību izraisīto medicīniska un sociāla rakstura problēmu risinājumiem. Mērķtiecīgi orientēta kopīgas plānošanas darbība šajā politiski un sociāli ļoti problemātiskajā jomā visu Eiropas iedzīvotāju labā varētu būt balstīta uz esošajām struktūrām un programmām un ļaut izvairīties no darba, pasākumu un līdzekļu nevajadzīgas dublēšanās. Turklāt tā palīdzētu ES izstrādāt saskaņotu pieeju starptautiskā sadarbībā ar trešām valstīm, kurām ir līdzīgs demogrāfiskais profils un kuras saskaras ar tādām pašām problēmām, jo īpaši ar 7. Pamatprogrammas asociētajām valstīm, balstoties uz tādām iniciatīvām kā Eiropas Alcheimera slimības neiroattēlu iniciatīva, ko atbalsta ASV Veselības institūts[30]. Ieteikumā dalībvalstis tiek aicinātas arī sadarboties ar Komisiju, apzinot pasākumus, ar kādiem Komisija varētu palīdzēt dalībvalstīm izstrādāt un īstenot kopīgu pētniecības programmu. Turklāt Komisija var veikt jebkādus citus pasākumus, lai veicinātu kopīgu plānošanu šajā jomā, piemēram, ad hoc papildu pasākumus eksperimentālas kopīgās plānošanas iniciatīvas atbalstam. Šādu pasākumu ietvaros varētu nodrošināt atbalstu pārvaldības struktūrai un stratēģiskas pētniecības programmas izveidei, sniegt datus un informāciju, kā arī analizēt dalībvalstu un Eiropas mēroga situāciju šajā jomā un ik gadu ziņot par šīs iniciatīvas panākumiem. Komisija var apsvērt arī iespējamos veidus, kā šajā jomā starptautiskā līmenī konsultēties un sadarboties ar augstākā līmeņa zinātniskajiem grupējumiem. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ELEMENTI Ierosināto pasākumu kopsavilkums Priekšlikumā dalībvalstis tiek aicinātas, veicot kopīgu plānošanu, izstrādāt kopīgu Eiropas mēroga koncepciju pētījumiem neirodeģeneratīvo slimību un jo īpaši Alcheimera slimības jomā. Saskaņā ar kopīgas plānošanas pieeju ieinteresētajām dalībvalstīm ir jāsadarbojas un jāvienojas par kopīgu redzējumu, kādas ir pētījumu vajadzības un iespējas šajā jomā, un pamatojoties uz to, jāizstrādā stratēģiskā pētniecības programma, nosakot tās prioritātes, būtiskākos sasniedzamos pavērsienus un izpildes termiņus, tostarp pieņemot īstenošanas plānu, kurā izklāstītas veicamās darbības, piemērojamie instrumenti un vajadzīgie līdzekļi, lai īstenotu stratēģisko pētniecības programmu un sasniegtu kopīgos mērķus. Tāpēc ir jāizveido pārvaldības struktūra, un dalībvalstis ir aicinātas noteikt tās pilnvaras. Ieteikumā dalībvalstis tiek aicinātas arī sadarboties ar Komisiju, apzinot pasākumus, ar kādiem Komisija varētu palīdzēt dalībvalstīm izstrādāt un īstenot kopīgu pētniecības programmu. Komisija var veikt arī jebkādus citus pasākumus, lai veicinātu kopīgu plānošanu šajā jomā. Juridiskais pamats Juridisko pamatu nodrošina EK līguma 165. pants. Subsidiaritātes princips Priekšlikums atbilst subsidiaritātes principam, jo dalībvalstis nevar pienācīgā mērā sasniegt priekšlikuma mērķus, tāpēc attiecīgo mērķu mēroga un seku dēļ tos labāk var sasniegt Kopienas līmenī. Galvenā priekšrocība, šādus pētniecības jautājumus risinot kopīgi Eiropas mērogā un piemērojot kopīgas plānošanas pieeju, ir tā, ka kopīga rīcība sniegtu mums iespēju iegūt iemaņu, kompetences un finanšu līdzekļu kritisko masu, atvieglojot savstarpēji papildinošu zināšanu apvienošanu un izvairoties no nevajadzīgas pasākumu dublēšanās. Kopienas līmeņa rīcība palīdzētu novērst pašreizējo pasākumu sadrumstalotību un neatbilstības un labāku izmantot arvien sarūkošos līdzekļus, šā procesa vadībai pilnībā paliekot dalībvalstu ziņā. Kopienas līmeņa ieteikumu kopums palīdzēs risināt šādas sabiedrības problēmas efektīvākā un saskaņotākā veidā. Proporcionalitātes princips Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam, jo tas nevis aizstāj, bet gan papildina un racionalizē dalībvalstu pašreizējos pasākumus cīņā pret neirodeģeneratīvajām slimībām, jo īpaši Alcheimera slimību. Ieteikumu īstenošana praksē paliek dalībvalstu ziņā. No otras puses, nepieciešamo līdzekļu un resursu kopējie apjomi, ņemot vērā Eiropas valstis skarošo problēmu apmērus un demogrāfiskās tendences, ir tik lieli, ka kopīga rīcība būs vienīgais veids, kā sasniegt vajadzīgos rezultātus, lai saglabātu sociālā nodrošinājuma sistēmas un aizsargātu plašu sabiedrības daļu labklājību. Juridisko instrumentu izvēle Padomes ieteikums. 4. PRIEKŠLIKUMA IETEKME UZ BUDŽETU Priekšlikums neietekmē Kopienas budžetu 2009/0113 (CNS) Priekšlikums PADOMES IETEIKUMS par pasākumiem, lai cīnītos pret neirodeģeneratīvajām slimībām un jo īpaši Alcheimera slimību, kopīgi plānojot pētniecības darbības EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 165. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[31], ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[32], ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[33], ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[34], tā kā: (1) Līguma 152. pantā paredzēts, ka Kopienas rīcība, kas papildina dalībvalstu politiku, ir vērsta uz to, lai uzlabotu sabiedrības veselību, veiktu cilvēku slimību profilaksi un novērstu draudus cilvēku veselībai. (2) Saskaņā ar aplēsēm to cilvēku skaits, kuri Eiropā cieš no Alcheimera slimības un radniecīgām slimībām, ir 7,3 miljoni. Pagaidām nav rasts efektīvs Alcheimera slimības ārstēšanas veids, kas ļautu palēnināt vai apturēt slimības progresēšanu, un pieejamās terapijas vēl joprojām ir ļoti ierobežotas. Alcheimera slimība ir iemesls 50-70 % no visiem demences gadījumiem, kas ir viens no galvenajiem vecāka gadagājuma cilvēku invaliditātes cēloņiem. (3) Sagaidāms, ka šie rādītāji līdz 2020. gadam dramatiski pieaugs, palielinoties vidējam dzīves ilgumam un samazinoties strādājošo skaita attiecībai pret pensionējušos cilvēku skaitu. Tas palielinās slogu uz pacientiem, viņu ģimenēm un aprūpētājiem un radīs dalībvalstu veselības aprūpes sistēmām būtiskas problēmas izmaksu un organizatoriskā ziņā. (4) Tāpēc dalībvalstis ir atzinušas nepieciešamību pieņemt īpašus valsts plānus un stratēģijas attiecībā uz Alcheimera slimību un radniecīgām slimībām, lai atvieglotu slogu sabiedrībai kopumā un veselības aprūpes sistēmām. (5) Tomēr pieaug arī apziņa, ka neirodeģeneratīvo slimību ietekme uz Eiropas sabiedrību ir tik spēcīga, ka neviena dalībvalsts nespēj šo problēmu risināt viena pati atsevišķi. Tāpēc dalībvalstīm vajadzētu koordinēt savus pasākumus, lai izstrādātu spēcīgāku, saskaņotāku un efektīvāku Eiropas mēroga pieeju šai problēmai. (6) 2008. gada 2. decembrī Konkurētspējas padomē neirodeģeneratīvās slimības atzina par jomu, kurā kopīgas plānošanas pieeja padarītu ievērojami efektīvākus dalībvalstu pašreizējos, fragmentāros centienus pētniecības jomā. Tāpēc savos secinājumos tā atzina nepieciešamību uzsākt eksperimentālu kopīgas plānošanas iniciatīvu šo slimību un jo īpaši Alcheimera slimības apkarošanai un aicināja Komisiju iesniegt priekšlikumu Padomes ieteikumam. (7) Kopīga plānošana neirodeģeneratīvo slimību izpētes jomā stimulētu prasmju, zināšanu un resursu apvienošanu, lai veicinātu izpēti šo slimību profilakses, diagnosticēšanas un ārstēšanas jomā un mazinātu to radīto slogu pacientiem un sabiedrībai. (8) Lai nodrošinātu dalībvalstu neirodeģeneratīvo slimību apkarošanas kopīgo pasākumu efektivitāti, dalībvalstīm vajadzētu izstrādāt stratēģiskas pētniecības programmas, kas balstītas uz kopīgu pieeju šo slimību profilaksei, diagnosticēšanai un ārstēšanai. (9) Lai nodrošinātu dažādu kopīgi veicamo pasākumu efektīvu pārvaldību, dalībvalstīm jāizveido kopīga pārvaldības struktūra, kuras uzdevums būtu paredzēt kopīgus nosacījumus, noteikumus un procedūras sadarbībai un koordinēšanai un uzraudzīt stratēģiskās pētniecības programmas īstenošanu. (10) Lai sasniegtu šajā ieteikumā paredzētos mērķus, dalībvalstīm jāsadarbojas ar Komisiju, lai noteiktu, ar kādām iniciatīvām Komisija varētu palīdzēt dalībvalstīm stratēģiskās pētniecības programmas izstrādē un īstenošanā. (11) Komisijai jādarbojas kā koordinatoram, veicot papildu pasākumus, lai atbalstītu šīs eksperimentālās kopīgās plānošanas iniciatīvas īstenošanu, un regulāri jāziņo padomei par paveikto šajā ziņā. Turklāt Komisijai jāturpina meklēt veidus, kā ar Kopienas finansēšanas instrumentu palīdzību vislabāk sniegt ieguldījumu stratēģiskajā pētniecības programmā un tās īstenošanas plānā, panākt sinerģiju ar dalībvalstu un citu ieinteresēto personu veiktajiem pasākumiem un izmantotajiem instrumentiem un papildināt tos. AICINA DALĪBVALSTIS. 1. Izstrādāt kopīgu koncepciju par to, kā sadarbība un koordinēšana pētniecības jomā Eiropas mērogā spēj uzlabot neirodeģeneratīvo slimību un jo īpaši Alcheimera slimības profilaksi, diagnosticēšanu un ārstēšanu. 2. Izstrādāt stratēģisku pētniecības programmu, nosakot vidēja līdz ilgtermiņa vajadzības un mērķus pētījumu veikšanai neirodeģeneratīvo slimību un jo īpaši Alcheimera slimības jomā. Stratēģiskajā pētniecības programmā jāiekļauj īstenošanas plāns, kurā noteiktas prioritātes un termiņi, kā arī īstenošanai nepieciešamie pasākumi, instrumenti un līdzekļi. 2.1. Īstenošanās plānā jāietilpst šādiem pasākumiem: 1. attiecīgo valsts programmu un pētniecības darbību noteikšana un informācijas apmaiņa par tām; 2. kopīgas plānošanas un tehnoloģiju novērtēšanas iespēju palielināšana saistībā ar pētniecību pamata un medicīniskiem pētījumiem, kā arī veselības un sociālo pakalpojumu jomā; 3. to jomu vai pētniecības darbību noteikšana, kuras pozitīvi ietekmētu koordinēšana, kopīgi uzaicinājumi iesniegt piedāvājumus, vai resursu apvienošana, — piemēram, jaunu profilakses un ārstēšanas stratēģiju izstrāde, jaunas attēlveidošanas tehnoloģijas un bioloģiskie rādītāji; 4. apmaiņa ar informācijas resursiem un paraugpraksi tādās jomās kā veselības aprūpes sistēmu salīdzināšana — arī attiecībā uz ilgtermiņa un neoficiālo aprūpi; 5. attiecīgos gadījumos — esošo pētniecības infrastruktūru kopīga izmantošana vai jaunu izstrāde tādās jomās kā saskaņoti reģistri, biobankas asins paraugu un audu glabāšanai vai dzīvnieku modeļi šo slimību pētīšanai; 6. neirodeģeneratīvo slimību pētniecības centru sadarbības tīklu veidošana tādās jomās kā klīniskie pētījumi, diagnosticēšanas kritēriju un metožu standartizēšana. 3. Izveidot kopīgu pārvaldības struktūru neirodeģeneratīvo slimību un jo īpaši Alcheimera slimības jomā. Tās uzdevumam jābūt šādam: paredzēt kopīgus nosacījumus, noteikumus un procedūras sadarbībai un koordinēšanai un uzraudzīt stratēģiskās pētniecības programmas īstenošanu. 4. Sadarboties ar Komisiju, apzinot iespējamos pasākumus, ar kādiem Komisija varētu palīdzēt dalībvalstīm izstrādāt un īstenot kopīgu pētniecības programmu. AICINA KOMISIJU. 1. Veikt ad hoc un papildu pasākumus eksperimentālās kopīgas plānošanas iniciatīvas atbalstam. Šādu pasākumu ietvaros jāsniedz atbalsts pārvaldības struktūrai un stratēģiskas pētniecības programmas izveidei, jāsniedz dati un informācija par dalībvalstu un Eiropas mēroga situāciju šajā jomā. 2. Meklēt veidus, kā ar Kopienas finansēšanas instrumentu palīdzību vislabāk sniegt ieguldījumu stratēģiskajā pētniecības programmā un tās īstenošanas plānā. 3. Apsvērt iespējamos veidus, kā šajā jomā starptautiskā līmenī konsultēties un sadarboties ar augstākā līmeņa zinātniskajiem grupējumiem. Briselē, […] Padomes vārdā — priekšsēdētājs [1] COM(2008) 468. [2] http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/08/st13/st13668.en08.pdf. [3] http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/08/st16/st16775.en08.pdf. [4] M. Flint Beal, Anthony E. Lang, Albert C. Ludolph. Neurodegenerative diseases: neurobiology, pathogenesis and therapeutics, Cambridge University Press 2005. [5] http://ec.europa.eu/health/ph_information/dissemination/echi/docs/dementia2_en.pdf . [6] Alzheimer’s disease: Scientific, medical and societal implications, Synthesis and recommendations, INSERM, 2007. [7] Alzheimer Europe (2008. g.) gadagrāmata „Demence Eiropā” [ Dementia in Europe ], 2008. gads. [8] 2009 Alzheimer’s disease facts and figures, US Alzheimer’s Association, http://www.alz.org/national/documents/report_alzfactsfigures2009.pdf. [9] Moise, P., Schwarzinger, M., Um M-Y (2004) Dementia Care in 9 OECD Countries: A comparative analysis, OECD Health Working Papers No 13, OECD, Paris. [10] Plāns cīņai pret Alcheimera slimību 2008.-2012. gadam, http://www.plan-alzheimer.gouv.fr/. [11] Living well with dementia: a National Dementia Strategy, UK Department of Health , 2008. gads. http://www.dh.gov.uk/en/SocialCare/Deliveringadultsocialcare/Olderpeople/NationalDementiaStrategy/DH_083355. [12] http://www.mrc.ac.uk/Utilities/Documentrecord/index.htm?d=MRC004898. [13] http://www.scotland.gov.uk/Topics/Health/health/mental-health/servicespolicy/DFMH/dementia. [14] vhttp://www.regjeringen.no/upload/HOD/Dokumenter%20KTA/DementiaPlan2015.pdf. [15] http://www.bmbf.de/en/10849.php. [16] http://www.swedishbrainpower.se/eng/about_us.htm. [17] http://www.hrb.ie/, http://www.tcd.ie/Neuroscience. [18] http://www.minocw.nl/english/index.html. [19] http://www.ministerosalute.it. [20] http://www.isciii.es/htdocs/index.jsp. [21] ftp://ftp.cordis.europa.eu/pub/lifescihealth/docs/major_catalogue_complet.pdf. [22] http://era-age.group.shef.ac.uk. [23] http://www.neuron-eranet.eu. [24] http://www.neuron-eranet.eu/_media/newsLetter_January09.pdf [25] COM(2007) 630 - http://ec.europa.eu/health/ph_overview/strategy/health_strategy_en.htm [26] http://ec.europa.eu/health/ph_projects/2005/action1/action1_2005_10_en.htm. [27] http://ec.europa.eu/health/ph_information/reporting/docs/2008_dementiayearbook_en.pdf [28] http://ec.europa.eu/health/ph_determinants/life_style/mental/docs/pact_en.pdf [29] http://eadc.alzheimer-europe.org/introduction.html [30] http://www.adni-info.org/index.php?option=com_frontpage&Itemid=1. [31] OV C […], […], […]. lpp. [32] OV C […], […], […]. lpp. [33] Fakultatīva apspriešanās, OV C […], […], […]. lpp. [34] Fakultatīva apspriešanās, OV C […], […], […]. lpp.