Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei - Ziņojums par TLD „.eu” ieviešanu, darbību un efektivitāti /* COM/2007/0385 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 6.7.2007 COM(2007) 385 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Ziņojums par TLD „.eu” ieviešanu, darbību un efektivitāti KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Ziņojums par TLD „.eu” ieviešanu, darbību un efektivitāti(Dokuments attiecas uz EEZ) 1. PAMATOJUMS – VAJADZīBA IZVEIDOT „.EU” Interneta domēna vārdu sistēma ( domain name system , DNS) sastāv no vairākiem noteiktā secībā sakārtotiem direktorijiem, kas veido dažādu publiski pieejamu interneta resursu nosaukumus un adreses (tīmekļa vietnes, pasta serveri, vārdu serveri utt.). Domēna vārds ir lietotājdraudzīga iezīme [ label ], ko domēnu sistēma pārveido par interneta adresi (no cipariem sastāvošs identifikators), tādējādi paātrinot komunikāciju ar saistīto resursu. Pirmā līmeņa domēns (še turpmāk — TLD) ir tā domēna vārda daļa, kas identificē organizāciju (to sauc arī par reģistru), kas pārvalda noteiktu domēna vārdu saimi. Internetā pastāv divu veidu TLD: vai nu no diviem burtiem veidots ISO 3166 valsts kods, kas apzīmē TLD valsts kodu (ccTLD), piemēram, „.uk”, „.fr” vai „.jp”, vai vispārīga abreviatūra jeb vārds, piemēram, „com”, „net” vai „museum”. TLD „.eu” ir nesen ieviests Eiropas Savienības ccTLD; to ieviesa, lai sabiedriskajām un privātajām Eiropas iedzīvotāju organizācijām un uzņēmumiem izveidotu ES raksturīgu kiberidentitāti un uzticamu vidi, kas internetā uzsver to piederību Eiropai un veicina iesaistīšanos šā strauji augošā virtuālā tirgus saimnieciskajās darbībās. Lai izveidotu uzticamu vidi, ES nolēma, ka „.eu” domēna vārdiem jāpiemēro kopīgi sabiedriskās kārtības noteikumi, kas nodrošina pienācīgu izmantojumu, vienlīdzīgu piekļuvi un taisnīgu attieksmi pret personām, kuras reģistrējušas vai vēlas reģistrēt domēna vārdu. Tā kā „.eu” ir Eiropas mēroga TLD, to var izmantot papildus dalībvalstu ccTLD un vispārīgajiem TLD (gTLD), kas lielākoties pilnīgi vai daļēji atrodas ārpus ES jurisdikcijas. Tādējādi TLD „.eu” personām, kas Eiropas Savienībā reģistrē domēna vārdu, paver unikālu un vērtīgu iespēju, palielinot interneta lietotāju skaitu un izveidojot e-komercijas tirgu, jo īpaši paplašinot jau esošo DNS klāstu. Tas tiecas apmierināt ES iedzīvotāju vajadzību pēc kibertelpas, kurā, iekšējā tirgus priekšrocības attiecinot uz internetu, patērētāju un indivīdu tiesības aizsargā Eiropas mēroga noteikumi, standarti un kurā tie atrodas Eiropas Savienības tiesiskajā aizsardzībā. Šajā paziņojumā izvērtēti sagatavošanās pasākumi, kas bija vajadzīgi, lai izveidotu TLD „.eu”, un Eiropas Parlaments un Padome informēta par TLD „.eu” ieviešanu, darbību un efektivitāti, kā paredzēts 8. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 22. aprīļa Regulā (EK) Nr. 733/2002 par .eu pirmā līmeņa domēna ieviešanu[1]. 2. ĪSTENOšANA 2.1. TLD „.eu” modelis TLD „.eu” modeļa pamatā ir neatkarīga reģistra darbības vadība ikdienā, domēna vārdu tirdzniecība, izmantojot akreditētas komercaģentūras („reģistratūras”), un gala lietotāja tiesības tam piederošos domēna vārdus aizsargāt no iespējamas trešo personu ļaunprātīgas rīcības. Pirmais šā modeļa elements ir reģistrs. Komisija tās 2000. gada darba dokumentā[2] ierosināja vairākus risinājumus, no kuriem izvēlēties piemērotāko „.eu” reģistram, proti: īpašu ES iekļaujamu privātu bezpeļņas apvienību, pilnīgi privātu komercstruktūru, jau pastāvošu valsts vai Eiropas mēroga sabiedrisku vai privātu organizāciju un visbeidzot — reģistra funkciju piesaisti valsts pārvaldes iestādes kompetentajam departamentam. Diskusijā par modeli, kas būtu piemērots TLD „.eu”, noskaidrojās, ka Kopienas iestāžu ziņā jābūt tikai vispārīgiem politikas jautājumiem. Tika panākta vispārēja vienošanās, ka TLD sistēmas ieviešanai un tiešai pārvaldībai, kā arī ikdienas saziņas nodrošināšanai ar lietotājiem visvairāk piemērota ir specializēta atsevišķa organizācija. Tāpēc Padome un Parlaments nolēma TLD „.eu” pārvaldību uzticēt neatkarīgam bezpeļņas reģistram. Šajā lēmumā pārņemta pieeja, kas ne tikai Eiropā, bet arī citur pasaulē piemērota virknei veiksmīgu ccTLD. Reģistrs ar Komisiju noslēdza līgumu, kurā noteikts, ka Komisija veic uzraudzības funkcijas. Tomēr Komisija nevar pieņemt lēmumus par konkrētiem domēna vārdiem vai reģistra darbību ikdienā, Komisija nav arī reģistra pieņemto lēmumu pārsūdzības iestāde. Šīs skaidrās pienākumu[3] sadales dēļ reģistrs var pieņemt pastāvīgus lēmumus par domēna vārdu reģistrāciju, un tas atbilst neiejaukšanās, pašpārvaldes un pašreglamentācijas principiem Regulas Nr. 733/2002[4] izpratnē. Kompetences jomu dalījums nebeidzas ar reģistra neatkarību no Komisijas. Lai nodrošinātu reģistra neitralitāti attiecībā uz izskatāmajiem domēna vārdiem, „.eu” modelis paredz, ka reģistrs nepilda reģistratūras funkcijas[5]. Šī pieeja palielina konkurētspēju domēna vārdu tirgū, kur reģistratūras centīsies paplašināt piedāvājumu klāstu, lai apmierinātu gala lietotāju dažādās prasības, vienlaikus saglabājot konkurētspējīgu cenu. Pēdējais „.eu” modeļa elements ir persona, ka vēlas reģistrēt domēna vārdu. Gala lietotāja ziņā ir pārbaudīt reģistratūru piedāvājumu un izvēlēties vispiemērotāko risinājumu. Turklāt pakāpeniskas reģistrācijas sākumposmā gala lietotāja pienākums bija arī iesniegt pilnīgi un pareizi aizpildītu pieteikumu, lai nodrošinātu veiksmīgu domēna vārdu reģistrāciju, un, ja tas bija nepieciešams, aizstāvēt tā derīgumu. Jāatzīmē, ka šajā jautājumā „.eu” modelis paļaujas uz gala lietotāju apzinīgumu to tiesību aizstāvēšanas, kā arī aizsardzības procesa uzsākšanas (ja notikusi ļaunprātīga rīcība) jautājumā. 2.2. Tiesiskais regulējums Kopienas likumdevējas iestādes izstrādātā TLD „.eu” izveidošanas un ieviešanas tiesiskā regulējuma pamatā ir divi juridiskie instrumenti — Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 22. aprīļa Regula (EK) Nr. 733/2002 par .eu pirmā līmeņa domēna ieviešanu (še turpmāk — Pamatregula ) un Komisijas 2004. gada 28. aprīļa Regula (EK) Nr. 874/2004, ar ko nosaka sabiedriskās kārtības noteikumus par pirmā līmeņa domēna .eu ieviešanu un darbību, kā arī principiem, kas reglamentē reģistrāciju[6] (še turpmāk — Sabiedriskās kārtības noteikumi jeb SKN) . Šo divu instrumentu izstrādes posmu pabeidza virkne Komisijas lēmumu par reģistra izvēli un iecelšanu. Visu to juridisko tekstu saraksts, uz ko balstās TLD „.eu” izveide, atrodas Eiropas Komisijas[7] tīmekļa vietnē. Reģistrs izstrādājis virkni administratīvu noteikumu par tā darbību domēna vārdu reģistrācijas jomā. Papildu informācija par dažādiem instrumentiem, kas ietilpst tiesiskajā regulējumā, un to pieņemšanas procedūru atrodas http://ec.europa.eu/information_society/policy/doteu/index_en.htm . 3. DARBīBA 3.1. Reģistrs Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Pamatregulā[8] noteiktajiem pienākumiem Komisija publicēja uzaicinājumu, ar kuru organizācijas, kas vēlas kļūt par reģistru, aicinātas iesniegt pieteikumu[9]. Ņemot vērā pieteikumu salīdzinošās izvērtēšanas rezultātus, Komisija par TLD „.eu” reģistru[10] iecēla Eiropas Interneta domēnu reģistru ( European Registry for Internet Domains , EURID ). Kā paredzēts Pamatregulā, Komisija 2004. gada 12. oktobrī ar EURID noslēdza līgumu par pakalpojumu koncesiju[11]. EURID ir bezpeļņas organizācija, ko 2003. gada aprīlī dibinājušas organizācijas, kas Beļģijā, Itālijā un Zviedrijā pārvalda valsts pirmā līmeņa domēnus. Vēlāk par EURID dalībniekiem kļuva arī organizācijas, kas pārvalda Čehijas un Slovākijas pirmā līmeņa domēnu. EURID mītnes vieta ir Dihema [ Diegem ] (Beļģija). Komisija, ar EURID noslēdzot līgumu par TLD „.eu” pārvaldību, pilnvaroja EURID noslēgt ar ICANN vienošanos par TLD „.eu” piešķiršanu[12]. Tādējādi ICANN atzina, ka EURID ir Eiropas Savienības iecelta organizācija, kas vismaz līdz 2009. gadam pārvaldīs TLD „.eu”. Ņemot vērā šo vienošanos, 2005. gada martā „.eu” tika ievietots interneta domēna vārdu sistēmas (DNS) saknes direktorijā — faktiski tas nozīmē, ka domēna vārds pastāv kopš šā brīža. 3.2. Gala lietotāju aizsardzības pasākumi DNS uzņēmējdarbībai kopumā raksturīgs daudz tiesas prāvu, strīdu un „krāpnieciska” komercdarbības prakse. Pasaulē reģistrēto personu skaita un domēna vārdu tirgus vērtības dēļ starp reģistrētajām personām un jo īpaši starp tālākpārdevējiem radusies sīva konkurence. Tāpēc nepārsteidz fakts, ka dažas reģistrētās personas cerībā gūt ienākumus no šā pievilcīgā tirgus rīkojas ļaunprātīgi. Galvenais uzdevums ir efektīvi atpazīt ļaunprātīgu reģistrāciju un līdzīgu reģistrēto personu rīcību un attiecīgi rīkoties. Tāpēc tika izstrādāts „.eu” tiesiskais regulējums. Lai „.eu” domēnā samazinātu risku, ka kibertelpa tiks nelikumīgi aizņemta [c ybersquatting ][13], Eiropas likumdevējas iestādes izstrādāja gala lietotāju tiesības aizsargājošus instrumentus. Šim nolūkam izstrādāti trīs instrumenti: vārdu rezervācija, pakāpeniska reģistrācija un alternatīva strīdu izšķiršanas ( Alternative Dispute Resolution, ADR ) procedūra. 3.2.1. Rezervēti vai nereģistrējamie vārdi Nenoliedzami visvienkāršākais paņēmiens vārda aizsardzībai no nelikumīgas kibertelpas aizņemšanas ir nereģistrēt domēna vārdu vai rezervēt to domēna vārda likumīgā īpašnieka vajadzībām. Pamatregulā ir paredzēta to vārdu saraksta izveidošanas procedūra (pēc dalībvalsts pieprasījuma), kurus vai nu nereģistrē (5. panta 2. punkta a) apakšpunkts), vai reģistrē tikai pie otrā līmeņa domēna (5. panta 2. punkta b) apakšpunkts). Saskaņā ar Pamatdirektīvas 5. pantu Komisija var paredzēt domēna vārdu rezervāciju dalībvalsts vai Kopienas iestāžu un organizāciju vajadzībām (SKN 8. un 9. pants). Papildu informācija par domēna vārdu nereģistrāciju vai rezervāciju pieejama Komisijas tīmekļa vietnē par TLD „.eu”: http://ec.europa.eu/information_society/policy/doteu/index_en.htm. Pilns TLD „.eu” nereģistrējamo vai rezervēto vārdu saraksts atrodas „.eu” reģistra tīmekļa vietnē[14]. 3.2.2. Sākuma periods Eiropas Parlamenta un Padomes Pamatregulā noteikts, ka Sabiedriskās kārtības noteikumiem ir jānodrošina, lai ar valstu un/vai Kopienas tiesību aktu atzītu vai izveidotu pirmtiesību īpašniekiem un sabiedriskām organizācijām piešķir noteiktu laiku („sākuma periodu”), kurā to domēnu vārdi ir rezervēti tikai šiem valstu un/vai Kopienas tiesību aktu atzītiem vai izveidotiem pirmtiesību īpašniekiem un sabiedriskām organizācijām[15]. Šis pienākums paredzēts SKN IV nodaļā (10. un 14. pants), ar ko nosaka atsevišķas pamatnostādnes par to, kā rīkoties pakāpeniskas reģistrācijas sākumposmā. Reģistrs šos noteikumus papildinājis ar „sākuma periodā” spēkā esošajiem noteikumiem. Reģistrs ir guvis vērā ņemamus panākumus, pēc iespējas vienkāršojot sākuma periodā piemērojamās procedūras, turklāt reģistrs ir ņēmis vērā faktu, ka sākuma periodā risināmi ar dalībvalstu tiesību aktos noteiktajām pirmtiesībām saistīti jautājumi. Īpaša uzmanība bija jāvelta atšķirīgajām tiesību sistēmām un dažādajiem paņēmieniem, ar kuriem bija jāpierāda minēto tiesību eksistence un derīgums. Neapšaubāmi tas zināmā mērā ietekmēja piemērošanas procedūras sarežģītības pakāpi. Ja reģistrētas preču zīmes eksistences pierādīšanai vajadzīgos dokumentāros pierādījumus sagatavot ir vienkārši, tad pierādīt nereģistrētu tiesību vai — atsevišķās valstīs — uzņēmuma nosaukuma eksistenci var būt krietni sarežģītāk. Lai pieteikuma iesniedzējs saņemtu pozitīvu lēmumu, šādos gadījumos ir būtiski izvēlēties kompetentu reģistru, kas palīdz sagatavot pieteikumu. Sākuma periods bija iedalīts divos divus mēnešus ilgos posmos. Pirmajā posmā sabiedriskā organizācija vai preču zīmes īpašnieks/licenciāts pieteikumu varēja iesniegt tikai par domēna vārdu, ko veido sabiedriskas organizācijas nosaukums, sabiedriskas organizācijas un reģistrētas apvienības pārvaldītas teritorijas nosaukums vai valsts nozīmes preču zīme. Otrajā posmā pieteikumus varēja iesniegt par domēna vārdiem, kuru pamatā ir tiesības, ko neaizsargā valsts tiesību akti, piemēram, uzņēmuma nosaukumi, uzņēmumu identifikācijas zīmes, aizsargāti literāru un mākslas darbu nosaukumi, nereģistrētas preču zīmes vai komercnosaukumi. Lai novērstu ļaunprātīgu rīcību sākuma periodā, visiem pirmtiesību pieprasījumiem bija jābūt pārbaudāmiem, ņemot vērā dokumentārus pierādījumus, kas apliecina minētās tiesības saskaņā ar tās valsts tiesību aktiem, uz kuriem pamatojoties minētās tiesības pastāv[16]. Tiesību pārbaudi veica reģistra iecelti izvērtētāji (piemēram, PriceWaterhouseCoopers ). Jāatzīmē, ka TLD „.eu” vajadzībām izstrādātais tiesiskais regulējums neatkāpjas no spēkā esošajiem tiesību aktiem, un tādējādi izvērtētājam par derīgu jāatzīst visi pieteikumi, kuru pamatā ir derīga preču zīme vai cita veida pirmtiesības, ko piešķīrusi dalībvalsts. Vairākus par vienu domēna vārdu saņemtus pieteikumus izvērtēja to saņemšanas secībā. Ja pieteikuma iesniedzējs vēlējās apstrīdēt reģistra pieņemto lēmumu par domēna vārda reģistrāciju, viņš varēja vērsties vai nu vispārējas piekritības tiesā, vai izmantot konfliktu ārpustiesas risināšanas sistēmu, t.i., ADR (sk. turpmāk). Pārbaudes procedūra, kas bija jāveic kvalificētiem profesionāļiem, paredzēja, ka sākuma periodā maksai par domēna vārda reģistrāciju jābūt lielākai nekā reģistra parastas darbības laikā. Atbilstīgi pieteikumu pamatojošo pirmtiesību pārbaudes sarežģītībai summa svārstījās no 35 euro par sabiedrisku organizāciju iesniegtiem pieteikumiem līdz 45 euro par reģistrētu preču zīmju pieteikumiem un 85 euro par pieteikumiem, kas iesniegti, pamatojoties uz citām tiesībām. Reģistratūras šo maksu palielināja par peļņas normu. Gala lietotāja maksātā summa parasti atspoguļoja reģistratūras piedāvātā pakalpojuma līmeni un kvalitāti. 3.2.3. Ārpustiesas strīdu risināšanas politika Strīdu izšķiršanai par TLD „.eu” domēna vārdiem TLD „.eu” tiesiskajā regulējumā ir paredzēta alternatīva strīdu izšķiršanas procedūra. Šī sistēma nodrošina procesuālas garantijas attiecīgajām pusēm, un to piemēro, neskarot nevienu tiesvedību, ko ieinteresētā persona varētu ierosināt pret domēna vārda īpašnieku vai reģistra lēmumu. Saskaņā ar atlases procedūru[17] reģistrs 2005. gada 12. aprīlī Čehijas Republikas Ekonomikas palātas un Čehijas Republikas Lauksaimniecības palātas šķīrējtiesai, kuras mītnes vieta ir Prāga („Čehijas šķīrējtiesa”), uzticēja īstenot ADR procedūru, ja rodas strīdi par „.eu” domēna vārdu. Čehijas šķīrējtiesa 2005. gada augustā sadarbībā ar sagatavošanas grupu, kuras sastāvā bija Eiropas IP un IT speciālisti, uzsāka sabiedrisku apspriešanu par praktisku noteikumu kopumu, kas papildina SKN veidotās ADR sistēmas pamatnostādnes. Čehijas šķīrējtiesa 2005. gada novembrī publicēja noteikumu kopuma galīgo redakciju, ar ko izveidotas administratīvās procedūras ADR sūdzību iesniegšanai un pārvaldībai tās tīmekļa vietnē[18]. TLD „.eu” vajadzībām izveidotajā ADR sistēmā var apstrīdēt trešo pušu veiktu ļaunprātīgu reģistrāciju un reģistra pieņemtos lēmumus[19]. Maksu par ADR tiesvedību nosaka, izmantojot izmaksu atgūšanas principu. ADR maksa (sākot no 1850 euro) līdzinās līdzīgu šķīrējiestāžu iekasētajai maksai. Ņemot vērā pirmajā darbības gadā sasniegtos pozitīvos rezultātus, Čehijas šķīrējtiesa no 2007. gada 1. janvāra maksu samazināja par 7 %. Puses, kas ARD tiesvedības laikā izmanto e-parakstu, saņem 10 % atlaidi no ADR maksas. 4. EFEKTIVITāTE TLD sistēmas „.eu” efektivitāti raksturo divi parametri: iesniegto domēna vārdu pieteikumu skaits un reģistra reģistrācijas sistēmas darbības efektivitāte. 4.1. Iesniegto pieteikumu/reģistrēto domēna vārdu skaits Gadu pēc darbības uzsākšanas TLD „.eu” reģistrēti 2,4 miljoni „.eu” domēna vārdu, tādējādi „.eu” patlaban kļuvis par Eiropas trešo populārāko pirmā līmeņa domēna vārdu — valsts kodu — un septīto pasaulē populārāko TLD. Eiropas Savienībā pirmā līmeņa domēna vārdu „.eu” apsteidzis tikai Vācijas un Apvienotās Karalistes pirmā līmeņa valsts domēna vārds (ccTLD), savukārt pasaulē visvairāk domēna vārdu reģistrēti .com, .net, .org un .info. Turklāt tagad, kad ir beidzies pirmais reģistrācijas posms, jau reģistrētos „.eu” domēnus izmanto arvien biežāk — pretstatā to reģistrācijai piesardzības labad. Jaunākie dati par katrā valstī reģistrēto domēnu vārdu skaitu atrodami http://status.eurid.eu/. Sākuma periodā tika saņemti 346 218 pieteikumi par 245 221 domēna vārdu. Pieteikumu iesniedzēju un pieteikumos norādīto domēnu vārdu skaita starpību skaidro fakts, ka par dažiem domēna vārdiem bija iesniegti vairāki pieteikumi. No 2006. gada decembra līdz maijam reģistrēto domēna vārdu skaits mēnesī pieauga vidēji par 4,7 %, kas ir viens no lielākajiem rādītājiem šīs nozares vēsturē. Arī ikdienā arvien biežāk izmanto domēna vārdu „.eu”. Pusgada laikā no 2006. gada jūnija beigām līdz 2006. gada decembra beigām pieckārt pieaudzis reģistrā saņemto DNS pieprasījumu skaits (piemēram, cik bieži kāds atrod „.eu” tīmekļa vietni vai nosūta e-vēstuli uz „.eu” e-pasta adresi). Turklāt 2007. gada janvārī vairāk nekā 78 % visu „.eu” domēna vārdu bija piesaistīta funkcionējoša tīmekļa vietne vai e-pasta serveris. Tikai piektā daļa darbojošos tīmekļa vietņu bija starpposms (tas nozīmē, ka tās apmeklētāju automātiski pārvirzīja uz citu vietni jeb URL); šie skaitļi liecina, ka lietotāji aktīvi izmanto „.eu” domēna vārdus. Turklāt jaunākais reģistra veiktais pētījums liecina, ka Eiropā 79 % interneta lietotāju ir priekšstats par TLD un domēna vārdu jēdzienu un ka 63 % lietotāju zināja, ka pastāv domēna vārds „.eu”. 45 % interneta lietotāju zina, ka viņi kā ES rezidenti var reģistrēt „.eu” domēna vārdu, un 11 % apsver iespēju reģistrēt domēna vārdu šajā TLD. Tā kā par „.eu” izrādīta milzīga interese un reģistrēts ļoti daudz domēna vārdu, reģistram izdevies samazināt maksu par „.eu” domēna vārda izmantošanu. Kopš 2007. gada 1. janvāra no 10 euro līdz 5 euro samazināta maksa par domēna vārda reģistrēšanu un maksa par domēna vārda izmantošanas termiņa pagarināšanu uz vienu gadu. Ņemot vērā faktu, ka „.eu” reģistrs ir bezpeļņas organizācija, paredzams, ka nākotnē maksu varēs samazināt vēlreiz. Ir jāpatur prātā, ka šo maksu iekasē akreditētas „.eu” reģistratūras, kas savukārt pašas nosaka cenas, ko maksā patērētāji. Daudzas reģistratūras apvieno pakalpojumus, lai tajos iekļautu, piemēram, tīmekļa mitināšanas un e-pasta pakotni. Patlaban vismazākā maksa par „.eu” domēna vārdu ir aptuveni 15 euro, kas atbilst summai, ko parasti iekasē par citiem .com, .net, .co.uk, .de u.c. reģistrētiem domēnu vārdiem. Kopumā var secināt, ka TLD „.eu” ir panākumiem bagāts un efektīvs projekts, kas apmierina Eiropas iedzīvotāju, nozares un citu organizāciju faktisko pieprasījumu. 4.2. Reģistrācijas sistēmas sniegums Lai varētu izvērtēt reģistrācijas sistēmas sniegumu, SKN[20] paredzēts, ka pakāpeniskas reģistrācijas posma beigās jāveic neatkarīga revīzija un ka revidenti par konstatēto ziņo Komisijai. Revīzijas mērķis ir apstiprināt, ka reģistrs ir nodrošinājis taisnīgu, pareizu un pienācīgu pakāpeniskās reģistrācijas operatīvo un tehnisko vadību. Revīzijas metodoloģija paredzēja arī rūpīgu reģistra darbības izpēti sākuma periodā. Revidenti mēģināja iegūt reprezentatīvus statistikas datus un trešo pušu atzinumu (tostarp intelektuālā īpašuma ekspertu atzinumu). Tika izpētīta arī tiesvedība, ko reģistrs bija uzsācis, vēršoties pret ļaunprātīgu rīcību. Šīs tiesvedības lietas salīdzināja ar līdzīgām līdzvērtīgu reģistru pieejām. Visbeidzot revidents veica reprezentatīvas reģistrēto personu grupas apmierinātības pētījumu un konsultējās ar domēnu vārdu īpašnieku izlases grupu. Revīzijas ziņojuma konstatējumu kopsavilkums: i) sākuma periodā īstenotā tiesību pārbaude — revidenti konstatēja, ka izvērtētāju atlase un pārbaudes periodā piemērojamo noteikumu izstrāde notikusi atbilstīgi SKN norādījumiem un saskaņā ar darbam piemērotu ekonomikas (izmaksu) un darbības (veiktspējas) modeli. Šie noteikumi bija izstrādāti, lai nodrošinātu pēc iespējas vienotu apstrādi, ņemot vērā dažādās Eiropas Savienības dalībvalstu tiesību sistēmas. Ņemot vērā statistikas datus, revidenti secināja, ka nav diskriminēti nevienas dalībvalsts iedzīvotāji; ii) ļaunprātīga reģistrācija — reģistrs konsekventi īstenojis un rīkojies saskaņā ar principu „apstrāde rindas kārtībā”. Attiecībā uz dažu reģistrēto personu īstenoto „domēna adrešu uzkrāšanu”, reģistrs, ņemot vērā atlases datus un sūdzības, veicis izmeklēšanu un lauzis līgumu ar tām reģistrētajām personām, par kurām pierādīts, ka to darbība ir nepieņemama; iii) tādu reģistrēto personu reģistrācija, kam nav tiesību reģistrēt domēna vārdu, — reģistrs veica izmeklēšanu pēc fakta konstatācijas un vajadzības gadījumā anulēja domēna vārdus, kā rezultātā sabiedrība tos atkal varēja izmantot; iv) reģistrs attiecīgajā tiesā iesūdzējis vairākus simtus reģistratūru, kas reģistrā akreditējušās tikai tāpēc, lai masveidā iegūtu domēna vārdus atsevišķu domēna vārdu reģistrācijas pieteikumu iesniedzēju vajadzībām (tā saucamās „mirušās reģistratūras”); v) darbības un tehniski jautājumi — revīzijas ziņojumā iekļautie konstatējumi apstiprina EURID ieviestās sistēmas robustumu, kas slodzes un pieteikumu skaita ziņā izrādījusies piemērota gan sākuma periodā, gan pēc tam; vi) pēc 2006. gada 7. aprīļa notikušo domēna vārdu masveida reģistrāciju, piemēram, brīdī, kad pieteikumus varēja iesniegt arī plašāka sabiedrība (iepriekš noteikts reģistrācijas sākuma posms, kad arī plašāks klientu loks var reģistrēties reģistrā [ landrush ]) un tālākpārdošanai (posms, kas seko pēc landrush [ mini-landrush] ), piedzīvojuši arī citi reģistri. Šķiet, šī prakse veidojas reģistratūru tehniskā personāla prasmju un veiktspējas ietekmē. Pēc rūpīgas un plašas EURID reģistra žurnālu reprezentatīvās datu kopas izpētes revidenti neatrada pierādījumus, ka pusēm būtu sniegtas nepamatotas priekšrocības vai būtu pārkāpts princips pieteikumus apstrādāt to saņemšanas secībā, vai ka puses būtu veikušas neatļautas darbības ar datu bāzēm, vai ka būtu izdarīti labojumi žurnalēšanas sistēmā, vai ka būtu apieti EURID uzstādītie ugunsmūri; vii) nolūkā palīdzēt gala lietotājiem reģistrs izveidoja atbalsta grupu, lai jau no sākuma perioda pirmās dienas (2005. gada 7. decembra) atbildētu uz tālruņa zvaniem, e-vēstulēm, faksiem un pa pastu saņemtajām vēstulēm. Tomēr šķiet, ka atbalsta grupa līdz 2006. gada jūlijam nav reģistrējusi informācijas apmaiņu ar trešām pusēm, kam būtu bijis jāizmanto pienācīga lietotāju pieprasījumu klasificēšanas sistēma. 5. SECINāJUMI Iepriekš minētie konstatējumi, kuru avots ir revīzijas ziņojums, liecina, ka TLD „.eu” ieviešanas sākuma posmā reģistrs kopumā darbojies ļoti efektīvi un pilnīgā saskaņā ar tiesisko regulējumu. Nav pazīmju, kas norādītu, ka „.eu” radušies strīdi un problēmas būtu lielākas nekā citos, līdzīgos TLD. Panākumiem bagātam TLD, kas piesaista ļoti daudz reģistrēto personu, nenovēršami jāsaskaras ar sūdzībām par apstrīdētajiem domēna vārdiem. Ņemot vērā citu TLD strīdos gūto vairākus gadus ilgo pieredzi, bija sagaidāms noteikts sūdzību skaits. Dažus novērotājus pārsteidza, ka „.eu” ieviešana piesaistīja daudz vairāk reģistrēto personu nekā gaidīts. Daži reģistrēšanās gadījumi bija spekulatīvi un/vai preventīvi, taču vairumā gadījuma reģistrācija ritēja labticīgi. Protams, atsevišķus reģistrācijas pieteikumus iesniedza personas, kas sistēmu centās „izmantot”, lai no tās gūtu finansiālu labumu. Šāda rīcība jau bija prognozēta iepriekš. Un patiesi, laika posmā, kad Eiropas Parlaments un Padome pieņēma tiesību aktus, lielākajā daļā diskusiju par „.eu” galvenais temats bija par to, kā samazināt ļaunprātīgu rīcību. Pierādījumi liecina, ka tiesiskais regulējums un EURID īstenotie aizstāvēšanās pasākumi šajā jomā bijuši ļoti efektīvi. Līdz ar neseno sākuma posma beigšanos, ir noteikti augstāki „.eu” reģistra mērķi. Nu ir jāturpina uzlabot klientiem sniegtos pakalpojumus, piemēram, jāpieņem reģistrēto personu uzvedības kodekss. Turklāt jāturpina popularizēt domēna vārdu reģistrāciju, kā arī jānodrošina, lai iedzīvotāji, iestādes un uzņēmumi izmantotu TLD „.eu”. [1] OV L 113, 30.4.2002., 1. lpp. [2] 6. nodaļa Komisijas 2000. gada 2. februāra Darba dokumentā par interneta TLD vārda „.eu” izveidi. [3] Regulas (EK) Nr. 733/2002 2. panta a) apakšpunkts. [4] Skatīt Regulas 733/2002 9. apsvērumu. [5] Regulas (EK) Nr. 733/2002 3. panta 4. punkts. [6] OV L 162, 30.4.2004., 40. lpp. [7] http://europa.eu.int/information_society/policy/doteu/background/index_en.htm. [8] Regulas (EK) Nr. 733/2002 3. panta 1. punkta b) apakšpunkts. [9] Uzaicinājums piedalīties konkursā par tiesībām kļūt par TLD .eu reģistru (2002/C 208/08), OV C 208, 3.9.2002., 6. lpp. [10] Komisijas Lēmums par TLD „.eu” reģistra noteikšanu, OV L 128, 24.5.2003., 29. lpp. [11] Papildu informāciju par EURID meklējiet http://www.eurid.eu/content/view/12/26/lang,en/. [12] Regulas (EK) Nr. 733/2002 15. apsvērums. [13] Nelikumīga kibertelpas aizņemšana [c ybersquatting ] ir termins, ar kuru parasti saprot tādu interneta domēna vārdu reģistrāciju, par kuriem var diezgan droši apgalvot, ka tos nav paredzēts izmantot. Nelikumīgs kibertelpas aizņēmējs domēna likumīgajam īpašniekam piedāvā domēna vārdu iegādāties par augstāku cenu. [14] http://www.eurid.eu/content/view/21/38/lang,en/ [15] Regulas (EK) Nr. 733/2002 16. apsvērums. [16] SKN 14. pants. [17] Komisijas Regulas (EK) Nr. 874/2004 23. pants. [18] http://www.adr.eu/adr/adr_rules/index.php [19] Komisijas Regulas (EK) Nr. 874/2004 21. pants. [20] Komisijas Regulas (EK) Nr. 874/2004 12. panta 5. punkts.