LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 54/24

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “ES un Krievijas attiecības”

(pašiniciatīvas atzinums)

(2011/C 54/05)

Ziņotājs — VOLEŠ kgs

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 2010. gada 17. un 18. februāra plenārajā sesijā saskaņā ar Reglamenta 29. panta 2. punktu nolēma izstrādāt pašiniciatīvas atzinumu par tematu

“ES un Krievijas attiecības”.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Ārējo attiecību specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2010. gada 23. novembrī.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 467. plenārajā sesijā, kas notika 2010. gada 8. un 9. decembrī (2010. gada 9. decembra sēdē), ar 195 balsīm par un 8 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Ieteikumi.

1.1. EESK atzinīgi vērtē kopīgo deklarāciju “Partnerība modernizācijai” (PM), kuru 2010. gada 31. maijā–1. jūnijā pieņēma ES un Krievijas augstākā līmeņa sanāksmē Rostovā pie Donas un kurā pilsoniskā sabiedrība aicināta paplašināt savu līdzdalību ES un Krievijas sadarbībā, aktīvāk iesaistoties dialogā. ES un Krievijas attiecības abām pusēm ir stratēģiski svarīgas, un to pamatā jāliek savstarpēja uzticēšanās. ES un Krievijas pilsoniskajām sabiedrībām būtu aktīvāk jāsadarbojas un jāpiedalās iniciatīvas “Partnerība modernizācijai” īstenošanā. EESK ir gatava aktīvi iesaistīties šajā procesā.

1.2. Attiecībā uz kopīgajām darbības telpām EESK atbalsta pašreizējo struktūru, taču aicina vairāk iesaistīt abu pušu pilsonisko sabiedrību tās viedokļa un iniciatīvu paušanā dažādās darbības jomās.

1.3. Dialogā par ekonomikas un tirdzniecības attiecībām EESK aicina iesaistīt vairāk attiecīgo ieinteresēto personu un apsvērt iespēju izveidot ES un Krievijas uzņēmējdarbības forumu, kurā būtu pārstāvēts plašs dalībnieku spektrs.

1.4. EESK atbalsta nekavējošus centienus, lai sarunās panāktu vīzu režīma vienkāršošanu un atvieglošanu.

1.5. ES un Krievijas apspriedēs par cilvēktiesību jautājumiem būtu jāiesaista vairāk nevalstiskās jomas pārstāvju. EESK ir gatava pievienoties šim forumam.

1.6. Vajadzīgs vairāk forumu, kuros ES un Krievijas pilsoniskās sabiedrības organizācijas varētu līdzdarboties ES un Krievijas attiecību novērošanā un pārraudzīšanā. Par šādu instrumentu varētu kļūt ES un Krievijas pilsoniskās sabiedrības forums, kas būtu veidots līdzīgi Austrumu partnerības pilsoniskās sabiedrības forumam.

1.7. EESK aicina veidot vairāk tiešu personisku kontaktu un paplašināt sadarbību izglītības un kultūru dialoga jomā, lai tādējādi uzlabotu savstarpējo sapratni un uzticēšanos.

1.8. Lai ES varētu paust vienotu nostāju, izvirzot vērienīgus, taču vienlaikus reāli sasniedzamus mērķus un darbojoties ar vajadzīgo elastību, ir labāk jākoordinē dalībvalstu pozīcija attiecībā pret Krieviju.

1.9. EESK uzskata, ka Krievijas dalībai PTO ir būtiska nozīme, pilnībā atbalsta šo procesu un pauž cerību, ka to izdosies pabeigt pēc iespējas ātrāk.

1.10. Ir jāpārskata ES noteikumi par “Eiropas Demokrātijas un cilvēktiesību instrumenta” izmantošanu NVO finansiālai atbalstīšanai, jo minētie noteikumi paredz būtisku līdzfinansējuma daļu, tādējādi daudzām Krievijas NVO nav iespēju izmantot šīs dotācijas.

1.11. EESK iesaka meklēt iespējas, kā Krievijai iesaistīties lielos reģionālos projektos, kas tiktu apspriesti ar Austrumu partnerības (AP) valstīm, — sevišķi vides, sabiedrības veselības, transporta un energoefektivitātes jomā. Krievijas pilsoniskā sabiedrība būtu jāaicina piedalīties AP pilsoniskās sabiedrības foruma dažādu darba grupu sanāksmēs, kurās apspriestu šādus projektus, kas skar ES, AP un Krievijas kopīgās intereses. Būtu vēlama arī ciešāka pilsoniskās sabiedrības iesaistīšana Ziemeļu dimensijas, Baltijas jūras stratēģijas, Melnās jūras reģiona sinerģijas un citu nozīmīgu iniciatīvu īstenošanā.

1.12. EESK atkārtoti rosina gaidāmajā nolīgumā paredzēt kopīgas ES un Krievijas pilsoniskās sabiedrības struktūrvienības izveidi.

1.13. EESK ir nolēmusi izveidot ES un Krievijas attiecībām veltītu kontaktgrupu un turpinās pilnveidot sadarbību ar Krievijas Federācijas Pilsonisko palātu (KFPP), vienlaikus aicinot kopīgajos pasākumos vairāk iesaistīt arī tās pilsoniskās sabiedrības organizācijas, kuras nav pārstāvētas KFPP.

2. ES un Krievijas attiecību pašreizējais stāvoklis.

2.1. Divās pēdējās desmitgadēs ES un Krievijas attiecībās ir bijuši gan vairāki kāpumi, gan kritumi. Savstarpējās attiecības negatīvi ietekmēja 2008. gada augustā notikušais Krievijas un Gruzijas militārais konflikts un 2009. gada janvārī pieredzētais Krievijas un Ukrainas strīds par gāzi. Tomēr abas puses nav pārtraukušas centienus izkļūt no strupceļa. Galvenais šā atzinuma nolūks ir darīt zināmus EESK ieteikumus par to, kā uzlabot ES un Krievijas attiecības un kā šo mērķi var palīdzēt sasniegt ES un Krievijas pilsoniskā sabiedrība.

2.2. 2008. gada jūnijā Hantimansijskā tika paziņots par to, ka sāksies sarunas par jaunu ES un Krievijas divpusēju nolīgumu, kas aizstātu 1994. gadā noslēgto partnerības un sadarbības nolīgumu; sarunas oficiāli tika uzsāktas tā paša gada jūlijā. Pušu pieeja sarunām bija atšķirīga, jo katrai bija savs viedoklis par jaunā nolīguma būtību. ES vēlas noslēgt visaptverošu un detalizētu stratēģisku nolīgumu, savukārt Krievijas puse dod priekšroku politiskam pamatnolīgumam, kam vēlāk sekotu sīkāk izstrādāti nozaru nolīgumi tajos sektoros, kas interesē Krieviju (1).

2.3. 2010. gada novembra vidū sākās ES un Krievijas Federācijas sarunu 12. kārta, kurā attiecīgās darba grupas apspriež jautājumus, kas saistīti ar kopīgajām darbības telpām. Līdzšinējos sarunu rezultātus Eiropas Komisija vērtē ar piesardzīgu optimismu, tomēr pašreizējā posmā vēl nav iespējams prognozēt, kad sarunas par jauno nolīgumu varētu tikt pabeigtas.

2.4. Lēnais progress jaunā nolīguma apspriešanā atspoguļo abu pušu atšķirīgo viedokli par to savstarpējām attiecībām. ES atbalsta daudzpusīgu sociālu, politisku un ekonomisku modernizāciju saskaņā ar Eiropas acquis un iestāžu praksi. Krievija turpretī vēlas, lai pret to izturas kā pret suverēnu starptautisku lielvaru, kurai ir pašai sava, specifiska pieeja demokrātijai, cilvēktiesībām, ekonomiskajām un drošības interesēm (2). Lai spēlētu šo lomu, Krievija izmanto visus tai pieejamos resursus — gan dabasgāzes un naftas krājumus, kodolieroču jaudu, kosmosa programmas utt., gan savu stāvokli starptautiskajās organizācijās, piemēram, ANO Drošības padomē, Šanhajas Sadarbības organizācijā, NVS, G20 un citur. Tomēr Krievijas pašreizējo sociālekonomisko problēmu dēļ iepriekš minēto ambīciju starptautiskā projekcija ir ierobežota (3).

2.5. ES un Krievijas viedokļi būtiski atšķiras jautājumā par iespējamajām izmaiņām Eiropas drošības sistēmas uzbūvē. Krievija vēlas pārskatīt Eiropas drošības sistēmas struktūru un noslēgt jaunu Eiropas drošības paktu; tas atspoguļots ierosinājumā, ko 2008. gada jūnijā izteicis Krievijas prezidents Dmitrijs Medvedevs.

2.6. Dziļas domstarpības joprojām saglabājas arī energoapgādes drošības jomā. Krievija kā ES galvenā dabasgāzes un naftas piegādātāja grib panākt īpašu attieksmi, arī sevišķas labvēlības režīmu saviem enerģētikas uzņēmumiem un to piekļuvei ES tirgum, kā arī vēlas, lai tiktu atzīts tās īpašais statuss un intereses Baltkrievijas un Ukrainas enerģētikas sektorā (4). Krievija 2009. gada augustā izstājās no Enerģētikas hartas nolīguma (EHN). ES savukārt uzskata EHN par pamatu jebkādai turpmākai enerģētikas tirgus liberalizācijai, arī attiecībā uz tirgus atvērtību Krievijas enerģētikas uzņēmumiem. Krievijas prezidenta D. Medvedeva nesenā iniciatīva — noslēgt jaunu starptautisku energoapgādes drošības līgumu, kas aizstātu EHN, — bija adresēta G20 dalībvalstīm, nevis atsevišķi Eiropas Savienībai, lai gan ES joprojām ir galvenā Krievijas tirdzniecības partnere enerģētikas jomā.

2.7. Savas intereses Eiropas Savienībā Krievija cenšas īstenot, veidojot īpašas attiecības ar valstīm, kas tradicionāli uzskatītas par Eiropas “lielvarām”. ES dalībvalstīm ar Krieviju patiešām ir individuālas divpusējas attiecības, kas atbilst to tradīcijām un interesēm, taču ir ļoti svarīgi, lai šīs valstis vairāk censtos koordinēt savu nostāju un rīcību, formulējot vienotu ES politiku attiecībā pret Krieviju. Jaunajā Lisabonas līgumā lielāka nozīme ir piešķirta ES kopējai ārpolitikai un drošības politikai, turklāt paplašinātas ES pilnvaras energoapgādes drošības jomā.

2.8. Krievijai un ES ir domstarpības arī par Austrumu partnerību, ko Krievija uzskata par mēģinājumu paplašināt ES ietekmes sfēru. ES savukārt saskata Austrumu partnerībā līdzekli, kas dod iespēju Austrumu kaimiņvalstīs popularizēt kopīgās vērtības un standartus, kuru ieviešana palīdzētu modernizēt šo valstu ekonomiku un sociālo jomu, kā arī stiprinātu visa Eiropas kontinenta drošību un stabilitāti.

2.9. Uzlabojusies ir ES un Krievijas sadarbība ES–Krievijas–Norvēģijas–Islandes kopīgi īstenotās Ziemeļu dimensijas politikas jomā. Izdevies sasniegt reālus panākumus, īstenojot vides, sabiedrības veselības, kultūras, transporta un infrastruktūras partnerības projektus. EESK ir pastāvīgi iesaistījusies rīcībpolitikas īstenošanā, savā atzinumā par Ziemeļu dimensijas politiku uzsverot, cik svarīgi šajā procesā iesaistīt pilsonisko sabiedrību (5).

2.10. Kaut arī ir vērojamas iepriekš minētās domstarpības un grūtības, kopumā gan Krievijā, gan ES dominē vienota izpratne par divpusējo attiecību stratēģisko nozīmi. Politiskā griba uzlabot divpusējās attiecības skaidri parādīta 2010. gada 31. maijā–1. jūnijā Rostovā pie Donas notikušās ES un Krievijas augstākā līmeņa sanāksmes secinājumos, tostarp kopīgajā deklarācijā par iniciatīvu “Partnerība modernizācijai” (6).

3. Kopīgajās darbības telpās gūtā pieredze.

3.1. Galvenie secinājumi.

3.1.1. Saistībā ar kopīgajām darbības telpām organizētais institucionalizētais dialogs (7) ir intensīvākais, kādu ES jebkad īstenojusi ārpolitikā, veidojot attiecības ar trešām valstīm. Sarunās par jauno ES un Krievijas nolīgumu būtu jāņem vērā līdzšinējā pieredze, kas gūta, sadarbojoties ES un Krievijas kopīgajās darbības telpās (8), proti:

— kopīgo darbības telpu struktūra ir veiksmīgi izstrādāta institucionāla sistēma, kas ļauj uzturēt izvērstu politisko un nozaru dialogu starp ES un Krieviju, un šī sistēma ir jāsaglabā;

— lai gan ir vairāki pozitīvi piemēri, kas liecina par nozaru jautājumos panākto progresu, abu pušu sākotnējās cerības attiecībā uz kopīgajām darbības telpām piepildījušās tikai daļēji;

— lai uzlabotu dialogu un sadarbību, vajadzīga lielāka politiskā griba, savstarpēja uzticēšanās un abu pušu gatavība vienoties par nosacījumiem un vērtībām, tostarp par savstarpēji pieņemtajiem standartiem.

3.2. Kopīgā ekonomikas telpa.

3.2.1. Veidojot kopīgo ekonomikas telpu, ES mērķis bija radīt atvērtu un integrētu tirgu starp ES un Krieviju. Virzība uz šo mērķi norit lēni, un šķiet, ka brīva tirdzniecības zona šobrīd drīzāk ir tāla nākotne. Ir ļoti svarīgi, lai Krievija iestātos PTO, un EESK atzinīgi vērtē Krievijas puses vēlmi pēc iespējas drīzāk kļūt par šīs organizācijas locekli. Tomēr ar Kazahstānu un Baltkrieviju izveidotā muitas savienība radījusi jautājumu, kā tas ietekmēs Krievijas sarunas ar PTO.

3.2.2. Dialogs par kopīgo ekonomikas telpu notiek vairākos līmeņos, un tajā ietverti daudzi ekonomikas, tirdzniecības, finanšu un rūpniecības aspekti (9). EESK iesaka kopīgās ekonomikas telpas dialogā ietvert arī nodarbinātību un sociālo politiku, iesaistot sarunu procesā līdz šim vēl neiesaistītos sociālos partnerus, vienlaicīgi ņemot vērā ES ierobežoto kompetenci šajās jomās. Īpaša uzmanība būtu jāvelta sabiedrības veselības jautājumiem, tostarp sanitārajiem un fitosanitārajiem pasākumiem un patērētāju aizsardzībai.

3.2.3. ES un Krievijas rūpniecības pārstāvju apaļais galds ir institucionāls forums, kas uzņēmējiem ļauj iesaistīties kopīgajā ekonomikas telpā. Līdzās pozitīvajiem aspektiem — stingram atbalstam, ko abu pušu uzņēmēji pauž attiecībā uz lielāku ekonomikas integrāciju —, tomēr jānorāda arī, ka aktīvu darbu vēl nav sākušas vairākas darba grupas, kas izveidotas, lai sekmētu ES un Krievijas dialogu par normatīvajiem un rūpniecības jautājumiem (10), un ka politiķu un valsts administrācijas aprindās ieteikumi un ierosinājumi netiek ņemti vērā. Ja attiecīgās ieinteresētās personas aktīvāk un sistemātiskāk iesaistītos sarunu procesā, būtu vieglāk identificēt un likvidēt “mākslīgos” šķēršļus, kas traucē abpusējai tirdzniecībai un investīcijām. Lai veicinātu šo līdzdalību, vajadzīgi piemēroti instrumenti. Par tādu varētu kļūt ES un Krievijas uzņēmējdarbības forums, kurā būtu pārstāvēti galvenie ekonomikas un uzņēmējdarbības jomas dalībnieki.

3.2.4. Visām darba grupām, kas izveidotas saistībā ar kopīgo ekonomikas telpu, par galveno jautājumu jāizvirza šķēršļu likvidēšana uzņēmējdarbībā un investīciju jomā, protekcionisma novēršana, godīgas konkurences nodrošināšana, kā arī tiesību aktu un standartu saskaņošana. EESK uzskata, ka procesā vajadzīga lielāka pārskatatbildība un ka ir jāstiprina Krievijas spēja ieviest pārmaiņas gan tiesību aktos, gan praksē. Turklāt ar Lisabonas līgumu Eiropas Savienībai noteikta ekskluzīva kompetence investīciju jomā gan attiecībā uz investīciju regulējumu, gan to aizsardzību. Tāpēc jaunajā, aktualizētajā nolīgumā, kas aizstās partnerības un sadarbības nolīgumu, Eiropas Savienībai būtu jāiekļauj būtiski investīciju nosacījumi, arī par taisnīgu un vienlīdzīgu attieksmi un it īpaši par uzticamām un drošām arbitrāžas klauzulām, lai aizsargātu investoru un valsts attiecības.

3.2.5. ES finanšu instrumenti, kas paredzēti, lai atbalstītu sadarbību minētajā jomā, būtu precīzāk jāsaista ar attiecīgo politiku, un administratīvajā ziņā to izmantošanai jākļūst vienkāršākai. Jāstiprina tie procesa posmi, kas saistīti ar īstenošanu un novērtēšanu. Galvenokārt būtu jāizveido nelieliem projektiem paredzēti investīciju fondi, kuru procedūras būtu vienkāršotas, lai tādējādi līdzekļi būtu pieejami plašākām mērķgrupām un institūcijām, tostarp sievietēm uzņēmējām, MVU, sociālās ekonomikas uzņēmumiem, un šie līdzekļi jāizmanto nelieliem, bet konkrētiem un uz rezultātiem vērstiem projektiem (11). Pieejamo līdzekļu apjoma iespējamā samazināšana Krievijai būtu jākompensē ar lielāku līdzfinansējumu, tādējādi uzlabojot līdzatbildību par programmām un projektiem un nodrošinot lielāku ietekmi tajos.

3.3. Kopīgā brīvības, drošības un tiesiskuma telpa.

3.3.1. Brīvības, drošības un tiesiskuma telpa ir ļoti svarīga, jo tā ietver arī demokrātijas, cilvēktiesību ievērošanas un pamatbrīvību jautājumus. Abas puses ir ieinteresētas tādu problēmu risināšanā kā organizētā noziedzība, terorisms, narkotikas un nelegālā imigrācija.

3.3.2. Viens no galvenajiem sarunu tematiem ir vīzu un atpakaļuzņemšanas politika. EESK stingri aicina ņemt vērā pilsoniskās sabiedrības viedokli par vīzu izsniegšanas atvieglošanu uzņēmējiem, pilsoniskās sabiedrības organizācijām un studentiem, par vairākkārtējas ieceļošanas vīzu izsniegšanu pierobežas reģionu iedzīvotājiem, par vīzu nodevu samazināšanu vai atcelšanu, par ārvalstnieku reģistrāciju un tās vienkāršošanu, par noteikumu līdzsvarotu un nediskriminējošu piemērošanu darba un uzturēšanās atļauju piešķiršanā, un turklāt aicina ievērot dalībvalstu pilnvaras minētajās jomās. EESK atbalsta vīzu režīma vienkāršošanu un atvieglošanu visdrīzākajā laikā, ja tiek izpildītas tās saistības, par kurām puses abpusēji vienojušās.

3.3.3. Eiropas Savienībai jāturpina darbs, cenšoties iesaistīt arī citus nevalstiskos dalībniekus ES un Krievijas diskusijās par cilvēktiesību jautājumiem.

3.4. Kopīgā ārējās drošības telpa.

3.4.1. Ārējās drošības jomā ES un Krievijas sadarbība nav visai plaša. Ņemot vērā pozitīvo pieredzi kopīgajās Rietumbalkānu un Čadas misijās, nav šaubu, ka Eiropas Savienībai jācenšas iesaistīt Krieviju kopīgos drošības uzturēšanas pasākumos.

3.4.2. Pēc 2008. gada augustā notikušā Krievijas un Gruzijas konflikta Krievija aicināja ES būt par starpnieku konflikta izšķiršanā. Krievija joprojām nav izpildījusi visas saistības, ko paredz 2008. gada 12. augusta un 8. septembra vienošanās. Centienos nodibināt stabilitāti Gruzijā izšķiroša nozīme ir Eiropas Savienības uzraudzības misijai (EUMM). Būtiska, taču joprojām neīstenota EUMM pilnvaru daļa ir piekļuve Abhāzijai un Dienvidosetijai. Ir ārkārtīgi svarīgi, lai Krievija šai ziņā būtu gatava sadarboties.

3.4.3. Lai gan katrai no pusēm ir atšķirīgi uzskati par drošību Eiropā un pasaulē, ir jāturpina divpusējs dialogs par drošības jautājumiem un dialogs esošajās starptautiskajās institūcijās — ANO, Eiropas Padomē, EDSO, kā arī NATO un Krievijas Padomē, kuras būtu jāizmanto kā vieta diskusijām par ES un Krievijas attiecībām.

3.4.4. Veidojot attiecības ar Krieviju, ES nedrīkst izturēties nevērīgi pret savu Austrumu kaimiņvalstu interesēm, un otrādi; Eiropas Savienībai arī jāsaglabā stingrā apņemšanās veicināt pārmaiņas Austrumu partnervalstīs.

3.4.5. Vienotība svarīgākajos jautājumos (attiecībās ar Krieviju, enerģētikas politikā, attiecībās ar Austrumu partnervalstīm) stiprinās ES nostāju sarunās ar Krievijas Federāciju. Pats galvenais — lai ES sāktu paust vienotu nostāju.

3.4.6. Oficiālie kontakti ir nodibināti un tiek izmantoti, taču ES un Krievijas pilsoniskās sabiedrības organizācijas, pētniecības institūti un ideju laboratorijas sadarbojas joprojām tikai nedaudzos jautājumos. Nepietiekami plašās saskarsmes un sadarbības dēļ veidojas klišejiski priekšstati par “pretējās puses” partneru interesēm un nodomiem. Tāpēc divpusējs pilsoniskās sabiedrības dialogs palīdzētu rast jaunu pieeju tiem jautājumiem, kas dara bažas abām pusēm, piemēram, starptautiskajam terorismam un tā cēloņiem.

3.5. Kopīgā pētniecības, izglītības un kultūras telpa.

3.5.1. Kopīgā pētniecības, izglītības un kultūras telpa, kurā dominē eksakto zinātņu projekti, ir vislabākais paraugs veiksmīgai ES un Krievijas sadarbībai.

3.5.2. Par to, ka gūti panākumi, liecina abu pušu aktīvā līdzdalība, par ko var spriest gan no programmām un novirzītajiem līdzekļiem, gan no augšupējās pieejas, kad zinātnieki paši var izplānot savu darbu un izraudzīties piemērotākos tā veidus (12).

3.5.3. No otras puses, šie panākumi ir krasā kontrastā ar drīzāk ierobežoto mobilitātes līmeni izglītības jomā, kurā ir īstenoti daži apmaiņas pasākumi, piemēram, izmantojot Tempus un Erasmus Mundus programmas. Grūti ir arī iegūt sīkāku informāciju par darba grupās paveikto. Vairāk uzmanības būtu jāvelta jaunatnes kustībai un kultūru apmaiņai. Lai varētu novērtēt to, kā pētniecības projekti ietekmē zināšanu sabiedrību, pilsoniskā sabiedrība būtu aktīvāk jāiesaista arī šīs kopīgās telpas nolīgumu sarunās un šo nolīgumu izvērtēšanā.

4. Situācija Krievijas pilsoniskajā sabiedrībā.

4.1. Pieejamā informācija par Krievijas pilsoniskās sabiedrības stāvokli un par sociālo un pilsonisko dialogu (13) liecina, ka tas vēl pilnībā neatbilst Eiropas standartiem, tomēr kopš iepriekšējā mūsu veiktā ES un Krievijas attiecību izvērtējuma ir daļēji pieaugusi pilsoniskās sabiedrības nozīme un ietekme (14).

4.2. 2006. gadā dibinātā Krievijas Federācijas Pilsoniskā palāta (KFPP) kļuvusi par oficiālu struktūru, kas pārstāv Krievijas pilsonisko sabiedrību. Palātu izveidoja ar prezidenta dekrētu, un prezidents ieceļ trešo daļu tās locekļu. KFPP ir spējusi kļūt par instrumentu, ar kura palīdzību pilsoniskā sabiedrība var paust viedokli par svarīgiem jautājumiem valsts un reģionālā līmenī; daudzos reģionos ir izveidotas vietējās palātas. Palāta nāk klajā ar ieteikumiem, izsaka viedokli par tiesību aktu projektiem un analizē situāciju nozarēs un reģionos. Palāta par valdības politiku bieži pauž ļoti atklātu un kritisku nostāju (15).

4.3. Saskaņā ar KFPP publicēto ziņojumu par pilsoniskās sabiedrības stāvokli Krievijas Federācijā 2009. gadā (16) Krievijā reģistrēto bezpeļņas nevalstisko organizāciju — juridisko personu — skaits sasniedzis 670 tūkstošus. Laikā no 2004. gada līdz 2009. gadam to kopskaits sarucis par 17 %. KFPP iesaka mainīt bezpeļņas NVO klasifikāciju un izmantot ANO metodi, kurā valsts iestāžu izveidotas institūcijas netiek uzskatītas par NVO.

4.4. Pēc darbības jomām NVO sadalījums ir šāds: vairums organizāciju nodarbojas ar sociāliem jautājumiem (54 %), pārējās saistītas ar zinātni un izglītību (44 %), tiesību aizsardzību (42 %), labdarību (39 %), tūrismu un sportu (32 %), kultūru (30 %), informāciju (27 %), veselības aprūpi (22 %), vides aizsardzību (12 %), pašvaldībām (9 %), reliģiju (9 %), ekonomiku (6 %), mājokļiem (5 %) un citiem jautājumiem (5 %).

4.5. KFPP ir nodibinājusi attiecības ar ārzemju partnerorganizācijām, tostarp EESK (2008. gadā noslēgts saprašanās memorands) un kļuvusi par AICESIS locekli, turklāt 2009. gada decembrī rīkojusi AICESIS valdes sanāksmi. Kopš tā laika EESK un KFPP attiecības ir kļuvušas ciešākas, kas panākts, rīkojot kopīgus seminārus par abām pusēm svarīgiem jautājumiem un šo semināru laikā pieņemot kopīgus secinājumus (17).

4.6. Krievijas vadība sāk apzināties, ka bez pilsoniskās sabiedrības iesaistīšanas nebūs iespējams īstenot stratēģisko mērķi — Krievijas modernizāciju. Pagājušajā gadā ir pieņemti vairāki tiesību aktu grozījumi, lai uzlabotu pilsoniskās sabiedrības stāvokli un cita starpā mazinātu ierobežojumus to NVO darbā, kas finansējumu saņem no ārvalstīm.

4.7. Lai gan pakāpeniski pieaug izpratne par organizētas pilsoniskās sabiedrības nozīmi Krievijas politiskās sistēmas modernizācijā, darāmā vēl joprojām ir daudz.

4.8. Sociālo partneru valsts līmeņa sociālais dialogs norisinās Krievijas sociālo un darba attiecību regulēšanas trīspusējā komitejā. Vispārējās vienošanās tiek panāktas sarunās, kurās piedalās visas Krievijas arodbiedrības un darba devēju apvienības, kā arī valdība. Koplīgumus parasti slēdz uzņēmumos, kuros darbojas arodbiedrību pārstāvji, tomēr dažkārt domstarpības pāraug streikos. Krievija ir ratificējusi lielāko daļu SDO konvenciju, taču ir svarīgi šīs konvencijas arī pilnībā ievērot.

4.9. Darba devējus pārstāv Krievijas Rūpnieku un uzņēmēju savienība (RSPP) — neatkarīga nevalstiska organizācija. Savienība pārstāv vairāk nekā 120 reģionālas alianses un rūpnieku apvienības no nozīmīgākajām ekonomikas nozarēm, un tā aktīvi darbojas kā sociālais partneris Krievijas trīspusējā komitejā. Savienībai ir tiesības ierosināt jaunus likumprojektus, un tā pastāvīgi cenšas uzlabot pašreizējos tiesību aktus, kas saistīti ar ekonomiku un uzņēmējdarbību. Savienība cieši sadarbojas ar BusinessEurope un atbalsta Krievijas, ES un tās dalībvalstu uzņēmējdarbības attiecību uzlabošanu.

4.10. Līdzās RSPP ir arī citas uzņēmēju un darba devēju pārstāvības organizācijas, piemēram, Krievijas Federācijas Tirdzniecības un rūpniecības kamera (18), Krievijas Vadošo darbinieku apvienība, “Opora Rossii” (MVU apvienība) un citas. Tās ir pārstāvētas KFPP.

4.11. Arodbiedrību pārstāvji ir divas arodbiedrību organizācijas: Krievijas Neatkarīgo arodbiedrību federācija (FNPR) un Krievijas Darba konfederācija (KTR). Tās abas ir Starptautiskās arodbiedrību konfederācijas (ITUC) un tās Eiropas reģionālās struktūrvienības — Viseiropas reģionālās padomes (PERC) — locekles (19).

4.12. EESK pauž bažas par problēmām, ar kurām Krievijas arodbiedrības pēdējos gados saskaras aizvien vairāk. Par visasāko problēmu brīvās arodbiedrības uzskata to, ka netiek ievērotas darba ņēmēju pamattiesības — biedrošanās brīvība, tiesības uz sarunām par darba koplīgumu slēgšanu un tiesības streikot. Ir gadījumi, kad acīmredzami un neslēpti tiek izdarīts spiediens uz arodbiedrībām, to biedriem un vadītājiem nolūkā kavēt to tiesiskās darbības, un ir novērota arī diskriminācija. Valdības administrācija, kas atbild par darba attiecību likuma īstenošanu, nepietiekami garantē darba ņēmēju tiesisko aizsardzību.

4.13. Nevalstisko organizāciju spektrs ir ļoti daudzveidīgs. To darbības jomas aplūkotas 4.4. punktā. Tās cilvēktiesību aizsardzības organizācijas, kuru viedoklis nesaskan ar valdības nostāju (20), saskaras ar dažādiem kavēkļiem, spiedienu un draudiem. NVO, kas nodarbojas ar iedzīvotājus interesējošiem jautājumiem un pārstāv patērētājus, vides aizsardzības aktīvistus, jauniešus utt. (21), galvenokārt saskaras ar finansējuma problēmām. Līdztekus pilsoniskās sabiedrības organizācijām, kas darbojas federālā līmenī, ir tūkstošiem NVO, kas savu darbību izvērš reģionālā un vietējā līmenī; pret dažām no tām tiek vērsts boikots vai nelabvēlīga attieksme no vietējām pašvaldībām.

5. EESK ieteikumi ES un Krievijas attiecību uzlabošanai.

5.1. Vispārīgi ierosinājumi.

5.1.1. ES un Krievijas attiecībās noteikti ir ļoti vajadzīga savstarpēja uzticēšanās, un par tās iedibināšanu pirmām kārtām ir atbildīgi politiskie vadītāji, taču šo uzdevumu jāpalīdz veikt arī abu pušu pilsoniskajai sabiedrībai, kurai šajā ziņā jāuzņemas atbalsta funkcijas. Bez uzticēšanās faktiski nebūs iespējams turpināt progresu ES un Krievijas sarunās par jauno nolīgumu un attīstīt dialogu, sadarbojoties kopīgajās darbības telpās.

5.1.2. Gan ES un Krievijas attiecībās plašākā nozīmē, gan konkrēti četrās kopīgajās darbības telpās lielākus panākumus varētu gūt, ja ES pusei būtu kopīga nostāja, kas panākta, dalībvalstīm vienojoties, skaidrāki mērķi, reālistiskāks redzējums un lielāka elastība.

5.1.3. ES un Krievijas attiecībās vajadzīgs jauns politisks stimuls, kas abām pusēm ļautu aktivizēt sadarbību un atgūt stratēģiskās partnerības sajūtu. “Partnerības modernizācijai” darba plāns, par ko 2010. gada 1. jūnijā Rostovā pie Donas tika panākta vienošanās augstākā līmeņa sanāksmē, ES pusei būtu jāuzskata par sadarbības ierosinājumu kopumu, kas izstrādāts, domājot par nākotni. Gaidāms, ka šie ierosinājumi dos jaunu stimulu ES un Krievijas attiecībām, ņemot vērā pieredzi, kas gūta kopīgajās darbības telpās, un vienlaikus papildinās arī piedāvājumu iesaistīties Austrumu partnerībā, kurš jau izteikts sešām Austrumeiropas valstīm.

5.1.4. EESK atzinīgi vērtē to, ka “Partnerības modernizācijai” darba plānā iekļauti ne vien tehnoloģiskie un ekonomikas aspekti, bet domāts arī par cilvēku tiešo kontaktu veicināšanu un dialoga pastiprināšanu ar pilsonisko sabiedrību, tādējādi stimulējot iedzīvotāju un uzņēmumu līdzdalību. Komiteja ir pārliecināta, ka Krievijas sabiedrības modernizāciju var panākt tikai tad, ja īpašu uzmanību pievērš tādiem jautājumiem kā cilvēktiesības, demokrātija, korupcijas apkarošana, tiesiskums, plašsaziņas līdzekļu brīvība, sociālais dialogs un pilsoniskās sabiedrības plašāka līdzdalība nepieciešamo reformu sagatavošanā, īstenošanā un izvērtēšanā.

5.1.5. Lai ES atbalstu Krievijas NVO pasākumiem padarītu pieejamāku un efektīvāku, EESK iesaka apsvērt iespēju samazināt līdzfinansējuma līmeni, kas patlaban noteikts 20 % apmērā un tiek prasīts no tām Krievijas NVO, kas vēlas pieteikties atbalstam saistībā ar Eiropas Demokrātijas un cilvēktiesību iniciatīvas (EIDHR) dotāciju shēmu. Patlaban noteiktais EIDHR dotāciju līdzfinansējuma līmenis būtiski ierobežo to Krievijas NVO skaitu, kurām iespējams izmantot ES atbalstu.

5.1.6. Krievijas bažas par Austrumu partnerību nenozīmē, ka ES nevarētu rosināt un dibināt sadarbību un partnerību ar Krieviju konkrētos reģionos un reģionālos projektos, kuros ar līdzvērtīgiem nosacījumiem un konstruktīvi piedalās arī abām pusēm kopīgās kaimiņvalstis. Šajā saistībā būtu jāņem vērā EESK atzinumi par Ziemeļu dimensiju (5), Baltijas jūras stratēģiju (22), Melnās jūras reģiona sinerģiju (23), Austrumu partnerību (24) un Donavas stratēģiju. Ir svarīgi, lai mērķi, par kuriem Eiropas Savienība vienojusies ar Austrumu partnervalstīm un Krieviju, būtu pēc iespējas saskanīgāki. Lai gan nozaru dialogs ar Krievijas Federāciju, visticamāk, plašuma un vēriena ziņā atšķirsies no rīcības plāniem, par kuriem panākta vienošanās ar Austrumu partnervalstīm, tiem katrā ziņā jābūt vērstiem uz vienu un to pašu mērķi.

5.1.7. Eiropas Savienībai, Krievijai un to kopīgajām kaimiņvalstīm būtu jāizvērš vispārēji projekti tādās jomās kā enerģētikas politika, infrastruktūras attīstība, robežu pārvaldība, vides aizsardzības jautājumi un standartu tuvināšana; tas palīdzētu pārvarēt robežšķirtnes, kuras varētu rasties, īstenojot Austrumu partnerību.

5.1.8. Pilsoniskā sabiedrība jāiesaista tādu projektu izstrādē, kas skar ES, Austrumu partnerības valstu un Krievijas intereses, un Krievijas pilsoniskās sabiedrības organizācijas ir jāaicina piedalīties attiecīgajās Austrumu partnerības pilsoniskās sabiedrības foruma darba grupās, kad tās apspriež visam reģionam svarīgus jautājumus. Līdzīgs ES un Krievijas pilsoniskās sabiedrības forums varētu būt līdzeklis, ar kura palīdzību Krievijas pilsoniskās sabiedrības organizācijām iesaistīties ES un Krievijas attiecību pilnveidošanā.

5.2. EESK loma.

5.2.1. EESK un Krievijas neatkarīgās pilsoniskās sabiedrības organizācijas būtu jāaicina piedalīties ES un Krievijas konsultācijās par cilvēktiesību jautājumiem, kuras notiek kopš 2005. gada.

Lai stiprinātu Eiropas un Krievijas pilsoniskās sabiedrības sadarbību, būtu jāveic turpmāk minētie pasākumi.

5.2.2.1. EESK Ārējo attiecību specializētajā nodaļā jāizveido jauna kontaktgrupa, kura nodarbotos ar ES un Krievijas attiecībām.

5.2.2.2. Jāierosina vienā no ES un Krievijas gaidāmā nolīguma punktiem paredzēt kopīgas EESK un Krievijas pilsoniskās sabiedrības struktūrvienības izveidi. Tās galvenais mērķis būtu nodrošināt pilsoniskās sabiedrības ieguldījumu ES un Krievijas sadarbības attīstībā.

5.2.3. Ir jāturpina sadarbība ar Krievijas Federācijas Pilsonisko palātu, kā arī jāizvērš dialoga stiprināšanas pasākumi, lai šī sadarbība kļūtu pastāvīga un regulāra. Vienlaikus EESK būtu jāaicina Krievijas puse iesaistīt kopīgajā darbā arī pārstāvjus no citām pilsoniskās sabiedrības organizācijām, kuras patlaban nav pārstāvētas KFPP.

5.2.4. EESK arī turpmāk būtu jāpalīdz stiprināt Eiropas un Krievijas pilsoniskās sabiedrības sakarus, lai veicinātu Ziemeļu dimensijas politikas, Baltijas jūras stratēģijas, Melnās jūras reģiona sinerģijas un citu nozīmīgu reģionālo iniciatīvu īstenošanu.

Briselē, 2010. gada 9. decembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Staffan NILSSON

(1) 2010. gada 29. jūnijā notikusī EESK pārstāvju tikšanās ar Krievijas Federācijas premjerministra vietnieku Aleksandru Žukovu.

(2) Sk. Krievijas Federācijas valsts drošības stratēģiju laikposmam līdz 2020. gadam, kas 2009. gada 12. maijā apstiprināta ar Krievijas Federācijas prezidenta dekrētu Nr. 537.

(3) Krievijas Federācijas valsts drošības stratēģija laikposmam līdz 2020. gadam, kas 2009. gada 12. maijā apstiprināta ar Krievijas Federācijas prezidenta dekrētu Nr. 537; sk. 2. daļu “Mūsdienu pasaule un Krievija — pašreizējais stāvoklis un attīstības tendences”, 4.–8. lpp., un 9. daļu “Stratēģiskā stabilitāte un līdztiesīga stratēģiskā partnerība”, 29.–31. lpp.

(4) Sk. Krievijas enerģētikas stratēģiju laikposmam līdz 2030. gadam, kas 2009. gada 13. novembrī apstiprināta ar Krievijas Federācijas valdības dekrētu Nr. 1715-r.; sk. 9. daļu “Ārējā enerģētikas politika”, 55.–58. lpp.

(5) OV C 309, 16.12.2006., 91.–95. lpp.

(6) “Partnerība modernizācijai” ietvers šādas prioritāras darbības: paplašināt investīciju iespējas galvenajās nozarēs, kas veicina izaugsmi un inovāciju, pastiprināt un padziļināt divpusējo tirdzniecību un ekonomiskās attiecības un stimulēt mazos un vidējos uzņēmumus; sekmēt tehnisko noteikumu un standartu saskaņošanu un ievērojami paaugstināt intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzības līmeni; uzlabot transporta jomu; veicināt zemu oglekļa emisiju ilgtspējīgu ekonomiku un energoefektivitāti, kā arī starptautiskas sarunas par klimata pārmaiņu problēmas risināšanu; pastiprināt sadarbību inovācijā, pētniecībā un izstrādē, kā arī kosmosa jomā; nodrošināt līdzsvarotu attīstību, risinot jautājumus, kas saistīti ar tautsaimniecības pārstrukturēšanas reģionālo un sociālo ietekmi; nodrošināt tiesu iestāžu efektīvu darbību un pastiprināt cīņu pret korupciju; veicināt personu tiešos kontaktus; pastiprināt dialogu ar pilsonisko sabiedrību, lai tādējādi stimulētu privātpersonu un uzņēmumu līdzdalību.

(7) ES un Krievija 2003. gada maijā vienojās par jaunu strukturētu sadarbības formātu, kura uzbūvi veido četras kopīgas darbības telpas: kopīgā ekonomikas telpa, kopīgā brīvības, drošības un tiesiskuma telpa, kopīgā ārējās drošības telpa un kopīgā pētniecības, izglītības un kultūras telpa. Abas puses 2005. maijā vienojās par ceļvežu kopumu kopīgo darbības telpu izveidei un īstenošanai. Sk. arī http://ec.europa.eu/external_relations/russia/docs/commonspaces_prog_report_2009_en.pdf.

(8) Sk. “Searching for New Momentum in EU-Russia Relations. Agenda, Tools and Institutions” (“Meklējot jaunu impulsu ES un Krievijas attiecībām. Darba kārtība, instrumenti un institūcijas”), Bratislava, Slovākijas Ārpolitikas apvienības pētniecības centrs, 2009. gads.

(9) Sarunās par kopīgo ekonomikas telpu izveidotas šādas galvenās darba grupas: “Transports”., “Rūpniecības un uzņēmējdarbības politika”, “Normatīvais dialogs par rūpniecības ražojumiem”, “Kosmoss”, “Informācijas sabiedrība”, “Lauksaimniecība”, “Zivsaimniecība”, “Makroekonomikas politika”, “Finanšu pakalpojumi”, “Enerģētika”, “Iepirkums”, “Vide”, “Tirdzniecības veicināšana”, “Intelektuālā īpašuma tiesības”, “Ieguldījumi”, “Reģionu sadarbība”, “Statistika”, “Makroekonomikas un finanšu jautājumi”.

(10) Piemēram, šādas darba grupas un apakšgrupas: “Būvizstrādājumi”, “Mehānismi un elektroierīces”, “Atbilstības novērtēšana un standartizācija”, “Aerokosmiskā telpa”, “Konkurence” un “Sabiedrības veselība”.

(11) Globāla tirdzniecība, godīga tirdzniecība, godīga konkurence, tiesu iestāžu pieejamība, datu aizsardzība un privātums, ilgtspēja, energoefektivitāte, ūdensapgāde, patērētāju izglītošana, e-komercija, pārtikas politika, kolektīvās prasības, veselība, atbildība par nekvalitatīvām precēm un pakalpojumiem, finanšu jautājumi, telekomunikācijas, līgumu noteikumi utt.

(12) Darba grupas nodibinātas šādās jomās: veselības aizsardzība, pārtika, lauksaimniecība un biotehnoloģija, nanotehnoloģijas un jaunie materiāli, enerģētika, aeronautika un vide, kodola skaldīšana un kodolsintēze, informācijas un komunikācijas tehnoloģija. Sadarbībai kosmosa jomā izveidotas septiņas grupas.

(13) Ziņojums par KF pilsoniskās sabiedrības stāvokli, ko 2009. gadā publicēja KFPP (http://www.oprf.ru/documents/1151/1256/); informatīvs dokuments, ko Ārējo attiecību ĢD 2009. gada februārī sagatavoja Eiropas Parlamentam.

(14) OV C 294, 25.11.2005., 33.–37. lpp.

(15) Sk. Krievijas Federācijas Pilsoniskās palātas tīmekļa vietni un vairākus tajā publicētos dokumentus: atzinumus, kontroles ziņojumus, izmeklēšanas dokumentus utt. (http://www.oprf.ru). Svarīgākie panākumi saistībā ar valsts iestāžu darba izpēti federālā un reģionālā līmenī apkopoti sadaļā “Mēs to paveicām!” (http://www.oprf.ru/ru/press/984/).

(16) Sk. 13. zemsvītras piezīmi.

(17) Informācija par kopīgajiem semināriem un kopīgo secinājumu teksts ir pieejams tīmekļa vietnē http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.events-and-activities-eu-russia-june-2010.

(18) Krievijas Federācijas Tirdzniecības un rūpniecības kamera ir Eurochambers locekle.

(19) FNPR priekšsēdētāja pienākumus pilda pašlaik ievēlētais Viseiropas reģionālās padomes (PERC) priekšsēdētājs. Atbilstoši PERC statūtiem tās ģenerālsekretāra amatu ieņem Eiropas Arodbiedrību konfederācijas (EAK) ģenerālsekretārs.

(20) Pazīstamākās organizācijas ir Demokrātijas un cilvēktiesību attīstības centrs, Krievijas Cilvēktiesību institūts, Jauniešu kustība par cilvēktiesībām, nodibinājums “Sabiedriskais spriedums” (Public Verdict), Nodibinājums atklātuma aizsardzībai (Glasnost Protection Foundation), vēlētāju tiesību aizsardzības apvienība “Golos”, “Human Rights Watch” Krievijas nodaļa, cilvēktiesību grupa “Memorial”, rasisma monitoringa grupa “SOVA” u.c.

(21) Šādas organizācijas ir, piemēram, “Izvēles brīvība”, Autobraucēju starpreģionālā organizācija, “Greenpeace” Krievijas nodaļa, vides aizsardzības organizācija “Bellona”, Kolektīvās rīcības institūts, Kustība pret nelegālo imigrāciju, pieminekļu un vēstures liecību saglabāšanas biedrība “Pamyat”, Krievijas pareizticīgo baznīca, Krievijas un Čečenijas sadraudzības biedrība, informācijas analīzes centrs “SOVA”, Karavīru māšu komiteju savienība un Pasaules Dabas fonda Krievijas nodaļa.

(22) OV C 277, 17.11.2009., 42.–48. lpp.

(23) OV C 27, 3.2.2009., 144.–151. lpp.

(24) OV C 277, 17.11.2009., 30.–36. lpp.