Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA par publisko iepirkumu /* COM/2011/0896 galīgā redakcija - 2011/0438 (COD) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. Priekšlikuma konteksts · Priekšlikuma pamatojums un mērķi Stratēģijas „Eiropa 2020” gudrai, ilgtspējīgai un iekļaujošai izaugsmei [COM(2010) 2020] pamatā ir trīs cieši saistītas un savstarpēji papildinošas prioritātes: uz zināšanām un inovāciju balstītas ekonomikas attīstība; tādas ekonomikas veicināšana, kas rada zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni, taupīgi izmanto resursus un ir konkurētspējīga; tādas ekonomikas sekmēšana, kurā ir augsts nodarbinātības līmenis un kura nodrošina sociālo un teritoriālo kohēziju. Stratēģijā „Eiropa 2020” publiskajam iepirkumam ir svarīga nozīme, jo tas ir viens no tirgus instrumentiem, kas izmantojams šo mērķu sasniegšanai, uzlabojot uzņēmējdarbības vidi un inovācijas nosacījumus uzņēmumiem, kā arī mudinot plašāk izmantot videi nekaitīgu publisko iepirkumu, lai atbalstītu pāreju uz ekonomiku, kurā taupīgi izmanto resursus un rada zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni. Stratēģijā „Eiropa 2020” arī vienlaikus uzsvērts, ka publiskā iepirkuma politikai ir jānodrošina pēc iespējas efektīvāka publiskā sektora līdzekļu izmantošana un ka iepirkuma tirgiem jābūt pieejamiem Savienības mērogā. Ņemot vērā šos uzdevumus, ir jāpārskata un jāmodernizē spēkā esošie tiesību akti publiskā iepirkuma jomā, lai tie būtu labāk piemēroti pašreizējam politikas, sociālajam un ekonomikas kontekstam. Komisija 2011. gada 13. aprīļa paziņojumā „Akts par vienoto tirgu. Divpadsmit mehānismi, kā veicināt izaugsmi un vairot uzticēšanos” starp savām divpadsmit svarīgākajām prioritārajām darbībām, kas ES iestādēm jāpieņem pirms 2012. gada beigām, ietvēra pārskatītu un modernizētu publiskā iepirkuma tiesisko regulējumu, lai līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu padarītu elastīgāku un ļautu labāk izmantot publiskus līgumus citu politikas virzienu atbalstam. Šim priekšlikumam ir divi papildu mērķi: · palielināt publiskā sektora izdevumu efektivitāti, lai nodrošinātu labākos iespējamos iepirkuma rezultātus naudas vērtības izteiksmē; tas it sevišķi nozīmē spēkā esošo publiskā iepirkuma noteikumu vienkāršošanu un elastības palielināšanu; racionalizētu, efektīvāku procedūru rezultātā ieguvēji būs visi ekonomikas dalībnieki, un tās atvieglos gan MVU, gan pārrobežu pretendentu līdzdalību; · ļaut iepirkumu rīkotājiem labāk izmantot publisko iepirkumu, lai atbalstītu kopējus sabiedriski nozīmīgus mērķus, piemēram, vides aizsardzību, lielāku resursu efektivitāti un energoefektivitāti, cīņu pret klimata pārmaiņām, inovācijas, nodarbinātības un sociālās iekļautības veicināšanu, kā arī labāko iespējamo nosacījumu nodrošināšanu kvalitatīvu sociālo pakalpojumu sniegšanai. · Vispārīgais konteksts Publiskajam iepirkumam ir nozīmīga ietekme uz Eiropas Savienības ekonomikas rādītājiem kopumā. Eiropā publiskā sektora iestādes precēm, būvdarbiem un pakalpojumiem tērē aptuveni 18 % no IKP. Ņemot vērā iepirkumu apjomu, publisko iepirkumu var izmantot kā iedarbīgu mehānismu tāda vienotā tirgus izveidei, kas veicina gudru, ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi. Pašlaik spēkā esošās publiskā iepirkuma direktīvas, proti, Direktīva 2004/17/EK[1] un Direktīva 2004/18/EK[2], ir panāktas ilgstošā attīstībā, kas aizsākās 1971. gadā, kad tika pieņemta Direktīva 71/305/EEK. Garantējot pārredzamu un nediskriminējošu procedūru izmantošanu, šo direktīvu mērķis ir galvenokārt nodrošināt to, lai vienotā tirgus ekonomikas dalībnieki konkurencē par publiskiem līgumiem varētu pilnībā izmantot pamatbrīvības. Vispusīgs ekonomikas novērtējums ir parādījis, ka publiskā iepirkuma direktīvas ir lielā mērā sasniegušas savus mērķus. Tās ir nodrošinājušas lielāku pārredzamību un augstāku konkurences līmeni, vienlaikus nodrošinot izmērāmus ietaupījumus zemāku cenu rezultātā. Ieinteresētās personas tomēr ir pieprasījušas pārskatīt publiskā iepirkuma direktīvas, lai vienkāršotu noteikumus, palielinātu to lietderību un efektivitāti, kā arī lai tās labāk piemērotu pašreizējam politiskajam, sociālajam un ekonomikas kontekstam. Racionalizētu, efektīvāku procedūru ieviešana palielinās elastību līgumslēdzējām iestādēm, nodrošinās labumu visiem ekonomikas dalībniekiem, kā arī atvieglos MVU un pārrobežu pretendentu līdzdalību. Uzlaboti publiskā iepirkuma noteikumi arī ļaus līgumslēdzējām iestādēm labāk izmantot publisko iepirkumu, lai atbalstītu kopējus sabiedriski nozīmīgus mērķus, piemēram, vides aizsardzību, lielāku resursu efektivitāti un energoefektivitāti, klimata pārmaiņu apkarošanu, inovācijas un sociālās iekļaušanas veicināšanu, kā arī labāko iespējamo nosacījumu nodrošināšanu kvalitatīvu sociālo pakalpojumu sniegšanai. Šos virzienus apstiprināja, īstenojot apspriešanos ar ieinteresētajām personām, kuru Komisija organizēja 2011. gada pavasarī un kurā vairākums ieinteresēto personu atbalstīja priekšlikumu pārskatīt publiskā iepirkuma direktīvas, lai tās labāk pielāgotu jaunajām problēmām, ar ko saskaras gan publisko iepirkumu rīkotāji, gan ekonomikas dalībnieki. · Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā Kopā ar ierosināto jauno sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju iepirkumu direktīvu priekšlikums aizstās Direktīvu 2004/17/EK un Direktīvu 2004/18/EK, kas veido Eiropas Savienības publiskā iepirkuma tiesiskā regulējuma svarīgākos elementus. Direktīvu papildinās šādi minētā tiesiskā regulējuma elementi: · Direktīva 2009/81/EK[3], kurā paredzēti konkrēti noteikumi sensitīvam iepirkumam aizsardzības un drošības jomā, · Direktīva 89/665/EEK[4], kurā paredzēti kopēji standarti valstu pārskatīšanas procedūrām, lai nodrošinātu ātru un efektīvu tiesiskās aizsardzības līdzekļu pieejamību visās ES valstīs gadījumos, kad pretendenti uzskata, ka līgumu slēgšanas tiesības ir piešķirtas negodīgi. · Atbilstība pārējiem Savienības politikas virzieniem un mērķiem Ar šo iniciatīvu īsteno stratēģiju „Eiropa 2020” gudrai, ilgtspējīgai un iekļaujošai izaugsmei [COM(2010) 2020] un stratēģijas „Eiropa 2020” pamatiniciatīvas „Digitālā programma Eiropai” [COM(2010) 245], „Inovācijas savienība” [COM(2010) 546], „Integrēta rūpniecības politika globalizācijas laikmetam” [COM(2010) 614], „Enerģētika 2020” [COM(2010) 639] un „Resursu ziņā efektīva Eiropa” [COM(2011) 21]. Tā arī īsteno Vienotā tirgus aktu [COM(2011) 206], it sevišķi tā divpadsmito pamatdarbību, proti, „pārskatīts un modernizēts publisko iepirkumu regulatīvais satvars”. Tā ir Komisijas 2011. gada darba programmā iekļauta stratēģiskā iniciatīva. 2. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām un ietekmes novērtējums · Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Apspriešanās metodes, galvenās mērķnozares un vispārīgs respondentu raksturojums Komisija 2011. gada 27. janvārī publicēja Zaļo grāmatu par ES publiskā iepirkuma politikas modernizāciju „Virzība uz efektīvāku Eiropas iepirkuma tirgu”[5], sākot plašu sabiedrisko apspriešanu par tiesību aktu izmaiņu variantiem, lai līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu padarītu vieglāku un elastīgāku, kā arī lai ļautu labāk izmantot publiskus līgumus citu politikas virzienu atbalstam. Zaļās grāmatas mērķis bija apzināt vairākas svarīgas jomas, kuras varētu reformēt, un iegūt ieinteresēto personu viedokļus par tiesību aktu izmaiņu konkrētiem variantiem. Starp aplūkotajiem jautājumiem bija nepieciešamība vienkāršot procedūras un padarīt tās elastīgākas, publiskā iepirkuma stratēģiska izmantošana, lai veicinātu citu politikas mērķu sasniegšanu, MVU piekļuves uzlabošana publiskiem līgumiem un favorītisma, korupcijas un interešu konfliktu apkarošana. Sabiedriskā apspriešana tika pabeigta 2011. gada 18. aprīlī, un tā izraisīja lielu atsaucību. Kopā tika saņemtas 623 atbildes no ļoti dažādām ieinteresēto personu grupām, tostarp no dalībvalstu centrālajām iestādēm, vietējiem un reģionālajiem publisko iepirkumu rīkotājiem un to apvienībām, uzņēmumiem, nozares apvienībām, akadēmiskām aprindām, pilsoniskās sabiedrības organizācijām (tostarp arodbiedrībām) un atsevišķiem pilsoņiem. Lielākā daļa atbilžu tika saņemta no Apvienotās Karalistes, Vācijas, Francijas. Mazāk atbilžu tika saņemts no Beļģijas, Itālijas, Nīderlandes, Austrijas, Zviedrijas, Spānijas un Dānijas. Apspriešanas rezultātus apkopoja kopsavilkuma dokumentā[6], ko iesniedza un apsprieda 2011. gada 30. jūnija publiskajā konferencē[7]. Atbilžu kopsavilkums un tas, kā tās ņemtas vērā Ļoti liela daļa ieinteresēto personu atzinīgi novērtēja Komisijas iniciatīvu pārskatīt pašreizējo publiskā iepirkuma politiku. No dažādajiem zaļajā grāmatā apspriestajiem tematiem ieinteresētās personas īpaši uzsvēra vajadzību vienkāršot procedūras un padarīt tās elastīgākas. Piemēram, acīmredzams vairākums visu ieinteresēto personu grupu atbalstīja konkursa procedūras ar sarunām plašāku izmantošanu. Spēcīgu atbalstu saņēma arī pasākumi ar pretendenta izvēli saistītā administratīvā sloga mazināšanai. Ieinteresētajām personām bija dažādi viedokļi par publiskā iepirkuma stratēģisko izmantošanu, lai sasniegtu stratēģijas „Eiropa 2020” sabiedriski nozīmīgos mērķus. Daudzas ieinteresētās personas, īpaši uzņēmumi, izrādīja vispārēju nepatiku pret publiskā iepirkuma izmantošanu citu politikas mērķu atbalstam. Citas ieinteresētās personas, it sevišķi pilsoniskās sabiedrības organizācijas, pauda spēcīgu atbalstu šādai stratēģiskai izmantošanai un atbalstīja Eiropas Savienības publiskā iepirkuma politikas principu plašas izmaiņas. · Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Papildus zaļās grāmatas apspriešanai Komisija 2010. un 2011. gadā veica vispusīgu novērtējumu attiecībā uz ES publiskā iepirkuma tiesību aktu ietekmi un efektivitāti, izmantojot plašu liecību kopumu un jaunu neatkarīgu izpēti. Pētījumos galvenokārt novērtēja iepirkuma procedūru izmaksas un efektivitāti, jautājumus par pārrobežu iepirkumu, MVU piekļuvi publiskā iepirkuma tirgiem un publiskā iepirkuma stratēģisku izmantošanu Eiropā. Novērtējuma konstatējumi nepārprotami parādīja, ka publiskā iepirkuma Direktīvas 2004/17/EK un 2004/18/EK ir palīdzējušas iedibināt pārredzamības kultūru un uz rezultātiem vērstus iepirkumus, nodrošinot ietaupījumus un iepirkuma rezultātu uzlabojumus, kas gan publisko iepirkumu rīkotājiem, gan piegādātājiem būtiski pārsniedz šo procedūru vadīšanas izmaksas. Novērtējumā arī konstatēts, ka direktīvu īstenošanas un piemērošanas atšķirību dēļ dažādās dalībvalstīs ir atšķirīgi rezultāti. Dalībvalstīs stipri atšķiras procedūru pabeigšanas laiks un publisko iepirkumu rīkotāju izmaksas. · Ietekmes novērtējums Ietekmes novērtējumā un tā kopsavilkumā ir sniegts pārskats par dažādajiem variantiem katrai no piecām pamatproblēmu grupām (administratīvā organizācija, darbības joma, procedūras, stratēģiskais iepirkums un piekļuve iepirkuma tirgiem). Pamatojoties uz dažādo variantu priekšrocību un trūkumu analīzi, tika noteikts izvēlēto variantu kopums, kam jāoptimizē sinerģija starp dažādajiem risinājumiem, kuri nodrošina ietaupījumus, jo viens darbības veids neitralizē ar citu darbības veidu saistītās izmaksas (piemēram, procedūras prasību iespējamu paaugstināšanu, ko izraisa stratēģiskās iepirkuma darbības, varētu daļēji neitralizēt ietaupījumi, kuri saistīti ar iepirkuma procedūru uzlaboto struktūru). Šie izvēlētie varianti ir šā priekšlikuma pamatā. Ietekmes novērtējuma ziņojuma projektu rūpīgi pārbaudīja Ietekmes novērtējuma padome, kas pieprasīja grozījumus it sevišķi attiecībā uz tiesiskā regulējuma konkrēto risināmo elementu noteikšanu, uz apspriesto variantu aprakstu, uz atlasīto galveno darbību izmaksu un ieguvumu dziļāku analīzi, kā arī uz ieinteresēto personu viedokļu sistēmisku integrēšanu gan problēmu noteikšanā, gan ietekmes analīzes papildināšanai. Šos uzlabojumu ieteikumus ietvēra galīgajā ziņojumā. Ietekmes novērtējuma padomes atzinumi par ziņojumu ir publicēti kopā ar šo priekšlikumu, kā arī ietekmes novērtējuma noslēguma ziņojumu un tā kopsavilkumu. 3. Priekšlikuma juridiskie aspekti · Juridiskais pamats Šā priekšlikuma pamatā ir Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 53. panta 1. punkts, 62. un 114. pants. · Subsidiaritātes princips Subsidiaritātes principu piemēro, ciktāl priekšlikums nav ES ekskluzīvā kompetencē. Dalībvalstis nevar pietiekami sasniegt priekšlikuma mērķus turpmāk aprakstītā iemesla dēļ. Ir apliecinājies, ka, lai publiskā sektora iestāžu iepirkumu jomā nodrošinātu iekšējo tirgu, svarīgs instruments ir tādu publisko iepirkumu procedūru koordinēšana, kuri pārsniedz konkrētas robežvērtības, nodrošinot ekonomikas dalībnieku efektīvu un vienlīdzīgu piekļuvi publiskiem līgumiem visā vienotajā tirgū. Pieredze, kas gūta saistībā ar Direktīvu 2004/17/EK, Direktīvu 2004/18/EK un iepriekšējo paaudžu publiskā iepirkuma direktīvām, ir parādījusi, ka Eiropas mēroga iepirkuma procedūras nodrošina pārredzamību un objektivitāti publiskā iepirkuma jomā, kas savukārt nodrošina nozīmīgus ietaupījumus un uzlabotus iepirkuma rezultātus, no kuriem labumu gūst dalībvalstu iestādes un galu galā Eiropas nodokļu maksātāji. Šo mērķi nevarētu pietiekamā mērā sasniegt ar dalībvalstu rīcību, kas neizbēgami novestu pie atšķirīgām prasībām un iespējami pretrunīgiem procedūru režīmiem, kuri palielinātu regulējuma sarežģītību un radītu nepamatotus ierobežojumus pārrobežu darbībām. Tādējādi priekšlikums ir saskaņā ar subsidiaritātes principu. · Proporcionalitātes princips Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam, jo tas nepārsniedz nepieciešamos pasākumus, lai sasniegtu mērķi nodrošināt atbilstīgu iekšējā tirgus darbību, izmantojot Eiropas mērogā koordinētu iepirkuma procedūru kopumu. Turklāt priekšlikuma pamatā ir „instrumentu kopuma” pieeja, kas dalībvalstīm nodrošina maksimālu elastību procedūru un instrumentu pielāgošanā savai konkrētajai situācijai. Salīdzinājumā ar spēkā esošajām publiskā iepirkuma direktīvām ar šo priekšlikumu tiks ievērojami samazināts administratīvais slogs, kas saistīts ar procedūras vadīšanu gan līgumslēdzējām iestādēm, gan ekonomikas dalībniekiem; ja ir paredzētas jaunas prasības (piemēram, stratēģiska iepirkuma kontekstā), tās tiks kompensētas ar ierobežojumu atcelšanu citās jomās. · Juridisko instrumentu izvēle Tā kā priekšlikuma pamatā ir LESD 53. panta 1. punkts, 62. un 114. pants, Līgums neatļautu regulas izmantošanu noteikumiem, kas attiecas gan uz preču, gan pakalpojumu iepirkumiem. Tāpēc ierosinātais juridiskais instruments ir direktīva. Ietekmes novērtējuma procesā atteicās no neleģislatīviem variantiem — sīkāk tas ir paskaidrots ietekmes novērtējumā. 4. Ietekme uz budžetu Priekšlikums neietekmē budžetu. 5. Papildu informācija · Spēkā esošo tiesību aktu atcelšana Pieņemot priekšlikumu, tiks atcelts spēkā esošs tiesību akts (Direktīva 2004/18/EEK). · Pārbaude, pārskatīšana un turpināmība Priekšlikums ietver pārskatīšanas klauzulu attiecībā uz robežvērtību lielumu ietekmi uz ekonomiku. · Transponēšanas pasākumi un skaidrojošie dokumenti Priekšlikums attiecas uz jomu, kurā Savienības tiesību aktiem ir koordinējošs nolūks, un tam ir nozīmīga ietekme uz daudzām valstu tiesību aktu jomām. Neatkarīgi no koordinācijas mērķa daudzi noteikumi ir pilnībā saskaņoti, un priekšlikums ietver lielu skaitu juridisko saistību. Dalībvalstis papildina Savienības noteikumus ar valstu papildu noteikumiem, lai visa sistēma varētu sākt darboties. Šajā sakarībā Komisija ir noteikusi vairākus faktorus, kas dalībvalstu paskaidrojumus padara nepieciešamus tāpēc, lai pareizi izprastu gan transponēšanas pasākumus, gan valsts mēroga iepirkuma regulējuma funkcionēšanu kopumā: – transponēšanas un ieviešanas pasākumi tiek pieņemti dažādos institucionālos līmeņos (valsts/federālā, reģionālā, vietējā); – papildus dažādiem regulējuma līmeņiem daudzās dalībvalstīs tiek paredzēti noteikumi atkarībā no iesaistītās nozares vai attiecīgā iepirkuma veida; – vispārīga vai specifiska rakstura administratīvi pasākumi papildina galveno tiesisko regulējumu un reizēm pārklājas ar to. Tikai dalībvalstis var paskaidrot, kā ar dažādiem pasākumiem ir transponētas Savienības direktīvas publiskā iepirkuma jomā un kā šie pasākumi mijiedarbojas ar citiem. Šo iemeslu dēļ dokumenti, kas paskaidro saistību starp dažādām šīs direktīvas daļām un valsts transponēšanas pasākumu attiecīgajām daļām, ir jāpaziņo kopā ar transponēšanas pasākumiem, jo īpaši ar atbilstības tabulām, kas ir praktisks valsts pasākumu analīzes instruments. · Eiropas Ekonomikas zona Ierosinātais tiesību akts attiecas uz EEZ jautājumu, un tāpēc tas jāattiecina uz Eiropas Ekonomikas zonu. · Sīkāks priekšlikuma skaidrojums 1) Iepirkuma procedūru vienkāršošana un elastības palielināšana Ierosinātajā direktīvā paredzēta spēkā esošo publiskā iepirkuma direktīvu procedurālā režīma vienkāršošana un elastības palielināšana. Tāpēc tā ietver turpmāk aprakstītos pasākumus. Darbības jomas paskaidrošana. Pamatjēdziens „iepirkums”, kas ir arī ierosinātās direktīvas nosaukumā, ir ieviests no jauna, lai labāk noteiktu iepirkuma tiesību aktu darbības jomu un mērķi un lai atvieglotu robežvērtību piemērošanu. Ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas judikatūru, ir pārskatītas konkrētu pamatjēdzienu definīcijas, nosakot direktīvas darbības jomu (piemēram, publisko tiesību subjekts, publiski būvdarbu un pakalpojumu līgumi, jaukti līgumi). Tajā pašā laikā priekšlikumā cenšas saglabāt turpināmību to jēdzienu un koncepciju lietošanā, kuras ir izstrādātas gadu gaitā, izmantojot Tiesas judikatūru, un ir labi zināmas praktiķiem. Šajā saistībā jāatzīmē, ka nelielas novirzes no iepriekšējo direktīvu formulējumiem un izklāsta ne vienmēr nozīmē izmaiņas pēc būtības, bet, iespējams, ieviestas tekstu vienkāršošanas nolūkos. Tiks atcelta tradicionālā nošķiršana starp tā sauktajiem prioritārajiem un neprioritārajiem pakalpojumiem („A” un „B” pakalpojumi). Novērtējuma rezultāti ir parādījuši, ka vairs nav pamatoti iepirkuma tiesību aktus pilnībā piemērot tikai ierobežotai pakalpojumu grupai. Tomēr kļuva arī skaidrs, ka parastais iepirkumu režīms nav piemērots sociālajiem pakalpojumiem, kam ir vajadzīgs īpašs noteikumu kopums (sk. turpmāk). Instrumentu kopuma pieeja. Dalībvalstu sistēmās būs noteikti divi procedūras pamatveidi — atklāta procedūra un slēgta procedūra. Turklāt dalībvalstis kā standarta procedūru vai kā no konkrētiem nosacījumiem atkarīgu procedūru var paredzēt konkursa procedūru ar sarunām, konkursa dialogu un/vai inovācijas partnerību — jauna veida procedūru inovatīvam iepirkumam (sk. turpmāk). Tāpat līgumslēdzēju iestāžu rīcībā būs sešu konkrētu iepirkuma paņēmienu un instrumentu kopums, kas paredzēts apvienotam un elektroniskam iepirkumam: vispārīgās vienošanās, dinamiskās iepirkumu sistēmas, elektroniskās izsoles, elektroniskie katalogi, centralizēto iepirkumu struktūras un kopējs iepirkums. Salīdzinājumā ar spēkā esošo direktīvu šie instrumenti ir uzlaboti un paskaidroti, lai atvieglotu e-iepirkumus. Atvieglots režīms centrālās pārvaldes iestāžu padotībā esošām līgumslēdzējām iestādēm. Saskaņā ar PTO Nolīgumu par valsts iepirkumu priekšlikumā ir paredzēts vienkāršots iepirkuma režīms, kas piemērojams visām līgumslēdzējām iestādēm, kuras atrodas zem centrālās pārvaldes līmeņa, piemēram, vietējām un reģionālajām iestādēm. Šie iepirkumu rīkotāji iepirkuma izsludināšanai var izmantot iepriekšēju informatīvu paziņojumu. Ja izmanto šo iespēju, tiem nav jāpublicē atsevišķs paziņojums par līgumu pirms iepirkuma procedūras sākšanas. Tie var arī elastīgāk noteikt dažus termiņus, savstarpēji vienojoties ar dalībniekiem. E-iepirkuma veicināšana. Elektronisko saziņas un darījumu apstrādes līdzekļu izmantošana varētu nodrošināt publisko iepirkumu rīkotājiem būtiskus ietaupījumus un uzlabotus iepirkuma rezultātus, vienlaikus mazinot resursu izšķiešanu un kļūdu skaitu. Priekšlikuma mērķis ir palīdzēt dalībvalstīm pāriet uz e-iepirkuma izmantošanu, kas piegādātājiem ļautu piedalīties tiešsaistes iepirkuma procedūrās visā iekšējā tirgū. Tāpēc ierosinātajā direktīvā ir paredzēta paziņojumu obligāta nosūtīšana elektroniskā formātā, iepirkuma procedūras dokumentu obligāta pieejamība elektroniski, kā arī ir noteikta pāreja uz pilnībā elektronisku saziņu — it sevišķi uz pieteikumu elektronisko iesniegšanu — visās iepirkuma procedūrās pārejas periodā, kas ir divi gadi. Ar priekšlikumu tiek racionalizētas un uzlabotas dinamiskās iepirkuma sistēmas un elektroniskie katalogi — pilnībā elektroniski iepirkuma instrumenti, kas ir īpaši pielāgoti centralizēto iepirkumu struktūru rīkotajiem apvienotajiem iepirkumiem. E-iepirkuma instruments dotu iespēju līgumslēdzējām iestādēm novērst, konstatēt un labot kļūdas, ko pārsvarā rada publiskā iepirkuma noteikumu nepareiza izpratne vai interpretācija. Procedūru modernizēšana. Priekšlikumā ir paredzēta elastīgāka un lietotājam ērtāka pieeja konkrētiem svarīgiem iepirkuma procedūru aspektiem. Ir samazināti termiņi dalības pieteikumu un piedāvājumu iesniegšanai, kas nodrošina ātrākus un racionālākus iepirkumus. Pretendentu atlases un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas nošķīrums, kas nereti rada kļūdas un pārpratumus, ir padarīts elastīgāks, ļaujot līgumslēdzējām iestādēm izlemt, kāda secība būtu vispraktiskākā, izskatot atbilstību līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijiem pirms atbilstības atlases kritērijiem, kā arī ļaujot kā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriju ņemt vērā līguma izpildei norīkotā personāla organizāciju un kvalitāti. Ir pārskatīti un paskaidroti kandidātu un pretendentu izslēgšanas iemesli. Līgumslēdzējām iestādēm būs tiesības izslēgt ekonomikas dalībniekus, kam ir bijuši būtiski vai pastāvīgi trūkumi iepriekšēju līgumu izpildē. Priekšlikumā ir arī paredzēta „pašattīrīšanās” iespēja: līgumslēdzējas iestādes var pieņemt kandidātus vai pretendentus, neraugoties uz to, ka pastāv izslēgšanas iemesls, ja tie ir īstenojuši atbilstīgus pasākumus jebkādas nelikumīgas rīcības seku novēršanai un efektīvi novērš neatbilstīgas rīcības turpmāku atkārtošanos. Līgumu grozījumi to darbības laikā ir kļuvuši par aizvien būtiskāku un problemātiskāku jautājumu praktiķiem. Īpašā noteikumā par līgumu grozījumiem ir ietverti risinājumi, kas izstrādāti, izmantojot judikatūru, un nodrošina pragmatisku risinājumu rīcībai neparedzētās situācijās, kurās publiskais līgums ir jāpielāgo tā darbības laikā. 2) Publiskā iepirkuma stratēģiska izmantošana, risinot jaunas problēmas Ierosinātās direktīvas pamatā ir veicinoša pieeja, kas līgumslēdzējām iestādēm nodrošina vajadzīgos instrumentus, lai sekmētu „Eiropa 2020” stratēģisko mērķu sasniegšanu, izmantojot to pirktspēju tādu preču un pakalpojumu iegādei, kuri veicina inovāciju, kuros ņemti vērā vides un klimata pārmaiņu mazināšanas apsvērumi un kuri vienlaikus uzlabo nodarbinātību, sabiedrības veselību un sociālos nosacījumus. Aprites cikla izmaksas. Priekšlikumā paredzēta iespēja publisko iepirkumu rīkotājiem pamatot savus piešķiršanas lēmumus ar iepērkamo preču, pakalpojumu vai būvdarbu aprites cikla izmaksām. Aprites cikls ietver preces vai būvdarbu, vai pakalpojuma sniegšanas visus posmus no izejvielas iegūšanas vai resursu ražošanas līdz likvidēšanai, nojaukšanai un pabeigšanai. Vērā ņemamās izmaksas ietver ne tikai tiešus monetārus izdevumus, bet arī ārējās vides izmaksas, ja tās var pārvērst naudas izteiksmē un pārbaudīt. Ja ir izstrādāta kopēja Eiropas Savienības metodika aprites cikla izmaksu aprēķināšanai, līgumslēdzējām iestādēm ir tā jāizmanto. Ražošanas process. Līgumslēdzējas iestādes tehniskajās specifikācijās un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijos var atsaukties uz visiem faktoriem, kas ir tieši saistīti ar ražošanas procesu, ja vien tie atsaucas uz tādiem ražošanas procesa aspektiem, kas ir cieši saistīti ar pirktās preces vai pakalpojuma īpašo ražošanu vai sniegšanu. Tas neietver prasības, kas nav saistītas ar iepirkumā ietverto preču, būvdarbu vai pakalpojumu ražošanas procesu, piemēram, vispārējas uzņēmuma sociālās atbildības prasības, kuras attiecas uz visu darbuzņēmēja darbību. Marķējumi. Līgumslēdzējas iestādes var pieprasīt, lai būvdarbiem, piegādēm vai pakalpojumiem tiktu izmantoti konkrēti marķējumi, kas apliecina vides, sociālos vai citus raksturlielumus, ar nosacījumu, ka tās pieņem arī līdzvērtīgus marķējumus. Tas, piemēram, attiecas uz Eiropas vai (starptautiskiem)/valstu ekomarķējumiem vai marķējumiem, kas apliecina, ka izstrādājuma ražošanā nav izmantots bērnu darbs. Attiecīgajām sertificēšanas shēmām jāattiecas uz raksturlielumiem, kas saistīti ar līguma priekšmetu, tās jāizstrādā, pamatojoties uz zinātnisku informāciju, jānosaka atklātā un pārredzamā procedūrā, kā arī tām jābūt pieejamām visām ieinteresētajām personām. Sankciju piemērošana par obligāto sociālo, darba vai vides tiesību aktu pārkāpumiem. Saskaņā ar ierosināto direktīvu līgumslēdzēja iestāde var izslēgt ekonomikas dalībniekus no procedūras, ja tas konstatē Savienības tiesību aktos paredzēto saistību pārkāpumus sociālo, darba vai vides tiesību jomā vai starptautisko darba tiesību noteikumu pārkāpumus. Turklāt līgumslēdzējām iestādēm būs pienākums noraidīt pretendentus, ja tie konstatē, ka šo pretendentu līmenis ir ārkārtīgi zems Savienības sociālo, darba vai vides tiesību aktu pārkāpumu dēļ. Sociālie pakalpojumi. Novērtējums par ES publiskā iepirkuma tiesību aktu ietekmi un iedarbīgumu parādīja, ka sociālajiem, veselības aprūpes un izglītības pakalpojumiem ir īpašas iezīmes, kuru dēļ tie nav piemēroti publisko pakalpojumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas parasto procedūru piemērošanai. Šos pakalpojumus parasti sniedz konkrētā kontekstā, kas būtiski atšķiras starp dalībvalstīm atšķirīgu administratīvo, organizatorisko un kultūras apstākļu dēļ. Šiem pakalpojumiem pēc to būtības ir ļoti ierobežota pārrobežu dimensija. Tāpēc dalībvalstīm ir būtiska rīcības brīvība, lai organizētu pakalpojumu sniedzēju izvēli. Priekšlikumā to ņem vērā, paredzot īpašu režīmu publiskiem līgumiem šo pakalpojumu jomā un nosakot augstāku robežvērtību EUR 500 000 apmērā, kā arī pieprasot ievērot tikai pārredzamības un vienlīdzīgas attieksmes pamatprincipus. Ārvalstu ekonomikas dalībniekiem piešķirto attiecīgo pakalpojumu līgumu vērtības kvantitatīva analīze ir parādījusi, ka par līgumiem, kuru vērtība ir zem šī līmeņa, parasti nav pārrobežu intereses. Inovācija. Pētniecībai un inovācijām ir svarīgākā nozīme gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes stratēģijā „Eiropa 2020”. Publisko iepirkumu rīkotājiem jānodrošina iespēja iegādāties inovatīvus produktus un pakalpojumus, kas veicina nākotnes izaugsmi un uzlabo sabiedrisko pakalpojumu efektivitāti un kvalitāti. Šim mērķim priekšlikumā ir paredzēta inovācijas partnerība — jauna īpaša procedūra jaunu, inovatīvu produktu, būvdarbu un pakalpojumu izstrādei un turpmākai iegādei ar nosacījumu, ka tos var piegādāt ar noteiktajiem rezultātu līmeņiem un par noteiktajām izmaksām. Turklāt ar priekšlikumu tiek uzlabota un vienkāršota konkursa dialoga procedūra un atvieglots pārrobežu kopējais iepirkums, kas ir svarīgs instruments inovatīviem iepirkumiem. 3) MVU un jaunizveidotu uzņēmumu labāka piekļuve tirgum Maziem un vidējiem uzņēmumiem ir liels darbvietu radīšanas, izaugsmes un inovācijas potenciāls. Ērta piekļuve iepirkumu tirgiem var viņiem palīdzēt īstenot šo potenciālu, vienlaikus ļaujot līgumslēdzējām iestādēm paplašināt savu piegādātāju bāzi, kam būs pozitīva ietekme, proti, lielāka konkurence par publiskiem līgumiem. Lai padarītu publiskos līgumus pēc iespējas pieejamākus MVU, Komisija 2008. gadā publicēja Eiropas Paraugprakses kodeksu par MVU piekļuves vienkāršošanu publiskā iepirkuma līgumiem[8]. Priekšlikumā šis dokuments ir izmantots kā pamats un ir paredzēti konkrēti pasākumi, lai novērstu šķēršļus MVU piekļuvei tirgum. Informācijas sniegšanas pienākumu vienkāršošana. Informācijas sniegšanas pienākumu vispārēja vienkāršošana nodrošinās būtiskus ieguvumus MVU. Priekšlikumā paredzēts, ka atlases vajadzībām kā prima-facie liecības ir obligāti jāpieņem pašdeklarācijas. Dokumentāru liecību faktisko nodrošināšanu atvieglos standartizēts dokuments — Eiropas iepirkuma pase, ar ko varēs apliecināt izslēgšanas iemesla neesību. Obligāts iedalījums daļās. Līgumslēdzējas iestādes tiks aicinātas sadalīt publiskos līgumus viendabīgās vai neviendabīgās daļās, lai tie būtu pieejamāki MVU. Ja tās izvēlas to nedarīt, tām būs pienākums sniegt pamatojumu. Dalības prasību ierobežojums. Lai izvairītos no nepamatotiem ierobežojumiem MVU dalībai, ierosinātajā direktīvā ir ietverts izsmeļošs saraksts ar iespējamiem nosacījumiem dalībai iepirkuma procedūrās un ir skaidri noteikts, ka šādi nosacījumi ir tikai tādi, „kuri ir atbilstīgi, lai nodrošinātu, ka kandidātam vai pretendentam ir .. iespējas un .. spējas izpildīt piešķiramo līgumu”. Apgrozījuma prasības, kas nereti ir nopietns ierobežojums MVU piekļuvei, ir nepārprotami ierobežotas, nosakot, ka šī prasība nedrīkst pārsniegt paredzamā līguma vērtības trīskāršu apmēru, izņemot pienācīgi pamatotus gadījumus. Visbeidzot, visi nosacījumi attiecībā uz ekonomikas dalībnieku grupu dalību — kas ir sevišķi svarīgs instruments MVU — ir jāpamato ar objektīviem iemesliem, un tiem jābūt samērīgiem. Tieši maksājumi apakšuzņēmējiem. Turklāt dalībvalstis var paredzēt, ka apakšuzņēmēji var pieprasīt tiešus maksājumus no līgumslēdzējas iestādes par piegādēm, būvdarbiem un pakalpojumiem, kas piegādāti galvenajam darbuzņēmējam sakarā ar līguma izpildi. Tas nodrošina apakšuzņēmējiem, kas nereti ir MVU, efektīvu veidu, kā aizsargāt savas intereses, proti, ka viņi saņems samaksu. 4) Atbilstīgas procedūras Iesaistītās finansiālās intereses un cieša valsts un privātā sektora mijiedarbība padara publisko iepirkumu par riska zonu, kurā var rasties tāda neatbilstīga uzņēmējdarbības prakse kā interešu konflikts, favorītisms un korupcija. Priekšlikums uzlabo pašreizējos aizsardzības pasākumus pret šādiem riskiem, un tajā paredzēta papildu aizsardzība. Interešu konflikti. Priekšlikumā ir īpašs noteikums attiecībā uz interešu konfliktiem, un tas aptver faktiskas vai iespējamas interešu konflikta situācijas vai gadījumus, kad ir aizdomas par interešu konfliktu, kas skar līgumslēdzējas iestādes vai iepirkuma pakalpojumu sniedzēju personālu, kurš iesaistīts procedūrā, un līgumslēdzējas iestādes vadību, kura varētu ietekmēt iepirkuma procedūras rezultātu, pat ja oficiāli nav tajā iesaistīta. Nelikumīga rīcība. Priekšlikums ietver īpašu noteikumu pret kandidātu un pretendentu nelikumīgu rīcību, piemēram, mēģinājumiem neatbilstīgi ietekmēt lēmumu pieņemšanas procesu vai vienoties ar citiem dalībniekiem, lai ietekmētu procedūras rezultātu. Šādas personas ir jāizslēdz no procedūras. Šādas nelikumīgas darbības ir pretrunā Eiropas Savienības tiesību pamatprincipiem un izraisa nopietnus konkurences izkropļojumus. Negodīgas priekšrocības. Apspriešanās ar tirgus dalībniekiem līgumslēdzējām iestādēm ir lietderīgs instruments, kā iegūt informāciju par tirgus struktūru, spēju un kapacitāti, vienlaikus informējot tirgus dalībniekus par publisko iepirkumu rīkotāju iepirkuma projektiem un prasībām. Tomēr iepriekšēja saziņa ar tirgus dalībniekiem nedrīkst nodrošināt negodīgas priekšrocības un konkurences izkropļojumus. Tāpēc priekšlikums ietver īpašu noteikumu par aizsardzības pasākumiem pret neatbilstīgu izvēli tādu dalībnieku labā, kas līgumslēdzējai iestādei ir snieguši konsultācijas vai ir bijuši iesaistīti procedūras sagatavošanā. 5) Pārvaldība Valsts pārraudzības iestādes. Novērtējums ir parādījis, ka ne visas dalībvalstis konsekventi un sistemātiski uzrauga publiskā iepirkuma noteikumu īstenošanu un darbību. Tas apdraud Eiropas Savienības tiesību aktu efektīvu un vienotu piemērošanu. Tāpēc priekšlikumā ir paredzēts, ka dalībvalstis norīko vienotu valsts iestādi, kas ir atbildīga par publiskā iepirkuma uzraudzību, īstenošanu un kontroli. Tikai vienotā iestāde ar visaptverošiem uzdevumiem nodrošinās pārskatu par galvenajiem īstenošanas sarežģījumiem un varēs ierosināt atbilstīgus strukturālu problēmu novēršanas pasākumus. Šī iestāde varēs nodrošināt tūlītēju atgriezenisko saiti par politikas darbību un par iespējamiem trūkumiem valstu tiesību aktos un praksē, tādējādi veicinot risinājumu ātru noteikšanu un iepirkuma procedūru uzlabojumus. Zināšanu centri. Daudzos gadījumos līgumslēdzēju iestāžu rīcībā nav iekšējās zinātības, lai īstenotu sarežģītus iepirkuma projektus. Administratīvu struktūru atbilstīgs un neatkarīgs profesionālais atbalsts varētu ievērojami uzlabot iepirkumu rezultātus, paplašinot zināšanu bāzi un publisko iepirkumu rīkotāju profesionalitāti, kā arī nodrošinot palīdzību uzņēmumiem, it sevišķi MVU. Tāpēc priekšlikumā dalībvalstīm ir noteikts pienākums nodrošināt atbalsta struktūras, kas piedāvā juridiskas un ekonomikas konsultācijas, norādes, apmācību un palīdzību iepirkuma procedūru sagatavošanā un īstenošanā. Valsts līmenī jau ir ieviestas atbalsta struktūras vai mehānismi, taču tie tiek organizēti ļoti atšķirīgi un attiecas uz līgumslēdzēju iestāžu atšķirīgām interešu jomām. Dalībvalstis tādējādi varēs izmantot šos mehānismus, balstīties uz to zinātību un sekmēt to pakalpojumus kā atbilstīgu un modernu instrumentu, kas var nodrošināt noderīgu atbalstu līgumslēdzējām iestādēm un ekonomikas dalībniekiem. Lai pastiprinātu cīņu pret korupciju un favorītismu, līgumslēdzējām iestādēm būs pienākums sūtīt noslēgto līgumu tekstu pārraudzības iestādei, kas tādējādi varēs izskatīt, vai šajos līgumos nav aizdomīgu shēmu, un dot ieinteresētajām personām piekļuvi šiem dokumentiem, ja vien nav apdraudētas likumīgās publiskās vai privātās intereses. Tomēr jānovērš nesamērīga administratīvā sloga radīšana; tāpēc pienākums sūtīt pilnu noslēgto līgumu tekstu jāattiecina tikai uz līgumiem ar lielu vērtību. Ierosinātās robežvērtības nodrošinātu pareizu līdzsvaru starp administratīvā sloga palielināšanu un lielākas pārredzamības nodrošināšanu: nosakot robežvērtību EUR 1 000 000 apmērā piegādes un pakalpojumu līgumiem un EUR 10 000 000 apmērā būvdarbu līgumiem, šis pienākums attiektos uz 10–20 % no visiem Oficiālajā Vēstnesī publicētajiem iepirkumiem. Nav paredzams, ka prasības attiecībā uz pārraudzības struktūrām un zināšanu centriem kopumā radīs papildu finansiālu slogu dalībvalstīm. Ja būs gaidāmas nelielas izmaksas saistībā ar pašreizējo mehānismu un struktūru darbības reorganizāciju vai pilnveidošanu, šīs izmaksas neitralizēs izmaksu samazināšanās tādos aspektos kā tiesvedība (gan līgumslēdzējām iestādēm, gan uzņēmumiem), ar līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu saistītie kavējumi, publiskā iepirkuma noteikumu nepareiza piemērošana vai iepirkuma procedūru nepareiza sagatavošana, kā arī izmaksu samazināšanās saistībā ar to, ka pašlaik konsultācijas līgumslēdzējām iestādēm tiek sniegtas sadrumstaloti un neefektīvi. Administratīvā sadarbība. Priekšlikumā ir arī paredzēta efektīva sadarbība, kas ļauj valstu pārraudzības struktūrām apmainīties ar informāciju un paraugpraksi un sadarboties ar Iekšējā tirgus informācijas sistēmas (IMI) starpniecību. 2011/0438 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA par publisko iepirkumu (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 53. panta 1. punktu, 62. pantu un 114. pantu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem[9], ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[10], ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[11], saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1) Publisko līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai, ko īsteno dalībvalstu iestādes vai ko īsteno to vārdā, ir jāatbilst Līguma par Eiropas Savienības darbību principiem un jo īpaši preču brīvas aprites principam, tiesībām veikt uzņēmējdarbību un tiesībām sniegt pakalpojumus, kā arī no tiem izrietošajiem principiem, proti, vienlīdzīgai attieksmei, nediskriminācijai, savstarpējai atzīšanai, proporcionalitātei un pārredzamībai. Tomēr attiecībā uz publiskiem līgumiem, kas pārsniedz konkrētu vērtību, būtu jāizstrādā noteikumi, kas koordinē valstu iepirkuma procedūras, lai nodrošinātu, ka šie principi tiek īstenoti praksē un ka publiskais iepirkums ir atvērts konkurencei. (2) Stratēģijā „Eiropa 2020”[12] publiskajam iepirkumam ir svarīga nozīme, jo tas ir viens no tirgus instrumentiem, kas izmantojams, lai panāktu gudru, ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi, vienlaikus nodrošinot visefektīvāko publiskā sektora līdzekļu izmantošanu. Šim nolūkam pašlaik spēkā esošie publiskā iepirkuma noteikumi, kas pieņemti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs[13], un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīvu 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru[14], ir jāpārskata un jāmodernizē, lai palielinātu publiskā sektora izdevumu efektivitāti, atvieglojot jo īpaši mazo un vidējo uzņēmumu piedalīšanos publiskajos iepirkumos, un lai dotu iespēju iepirkumu rīkotājiem labāk izmantot publisko iepirkumu kopējo sabiedrisko mērķu atbalstam. Turklāt ir nepieciešams precizēt galvenos jēdzienus, lai nodrošinātu lielāku tiesisko noteiktību un ietvertu dažus saistītās vispāratzītas Eiropas Savienības Tiesas judikatūras aspektus. (3) Arvien pieaugošās atšķirības valstu rīcības veidos nosaka nepieciešamību skaidrāk definēt iepirkuma jēdzienu. Savienības publiskā iepirkuma noteikumu mērķis nav ietvert visus valsts līdzekļu izdevumu veidus, bet gan tikai tos, kuri vērsti uz tiesībām nodrošināt attiecīgos būvdarbus, piegādes vai pakalpojumus. Iegādes jēdziens būtu jāinterpretē plaši, attiecinot to uz labuma gūšanu no attiecīgajiem būvdarbiem, piegādēm vai pakalpojumiem, kam nav vienmēr vajadzīga īpašumtiesību nodošana līgumslēdzējām iestādēm. Turklāt darbības finansēšana, kas nereti ir saistīta ar pienākumu atlīdzināt saņemtās summas, ja tās nav izmantotas paredzētajiem mērķiem, parasti neietilpst publiskā iepirkuma noteikumu darbības jomā. (4) Tāpat ir jāpaskaidro, kas ir vienots iepirkums, kura gadījumā saistībā ar šajā direktīvā noteiktajām robežvērtībām ir jāņem vērā šajā iepirkumā slēgto līgumu kopējā vērtība un tas ir jāizsludina kā viens iepirkums, kas, iespējams, sadalīts daļās. Vienota iepirkuma jēdziens ietver visas piegādes, būvdarbus un pakalpojumus, kas vajadzīgi, lai īstenotu konkrētu projektu, piemēram, būvdarbu projektu vai būvdarbu, piegāžu un/vai pakalpojumu kopumu. Uz to, ka konkrēts projekts ir vienots projekts, var norādīt līgumslēdzējas iestādes vispārējā iepriekšējā plānošana un koncepcijas izstrāde, tas, ka dažādie iegādātie elementi īsteno vienotu saimniecisku un tehnisku funkciju vai ka tie ir citādi loģiski savstarpēji saistīti, kā arī tiek veikti ierobežotā laikposmā. (5) Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 11. pantu, nosakot un īstenojot Savienības politiku un darbības, tajās jāparedz vides aizsardzības prasības, lai veicinātu ilgtspējīgu attīstību. Tādēļ šajā direktīvā precizē to, kādā veidā līgumslēdzējas iestādes var dot ieguldījumu vides aizsardzībā un ilgtspējīgas attīstības veicināšanā, vienlaikus nodrošinot iespēju ar līgumiem iegūt vislabāko rezultātu par samaksāto cenu. (6) Pat ja interešu konflikts neveicina korumpētu rīcību, faktisks vai iespējams interešu konflikts vai aizdomas par interešu konfliktu var neatbilstīgi ietekmēt publiskā iepirkuma lēmumus, tādējādi izkropļojot konkurenci un apdraudot vienlīdzīgu attieksmi pret pretendentiem. Tāpēc jāizstrādā efektīvi mehānismi, lai novērstu, konstatētu un izlabotu interešu konfliktus. (7) Iepirkuma procedūras dalībnieku nelikumīga rīcība, piemēram, mēģinājumi neatbilstīgi ietekmēt lēmumu pieņemšanas procesu vai vienoties ar citiem kandidātiem, lai ietekmētu procedūras rezultātu, var izraisīt Savienības tiesību aktu principu pārkāpumus un nopietnus konkurences izkropļojumus. Tāpēc jāpieprasa ekonomikas dalībniekiem iesniegt apliecinājumu, ka viņi nav iesaistīti šādās nelikumīgās darbībās, un viņi ir jāizslēdz, ja šāds apliecinājums izrādās nepatiess. (8) Padome ar 1994. gada 22. decembra Lēmumu 94/800/EK par daudzpusējo sarunu Urugvajas kārtā (no 1986. gada līdz 1994. gadam) panākto nolīgumu slēgšanu Eiropas Kopienas vārdā jautājumos, kas ir tās kompetencē[15], it sevišķi apstiprināja Pasaules Tirdzniecības organizācijas Nolīgumu par valsts iepirkumu (turpmāk „nolīgums”). Nolīguma mērķis ir izveidot tiesību un saistību līdzsvarotu daudzpusēju regulējumu attiecībā uz publiskiem līgumiem, lai panāktu pasaules tirdzniecības liberalizāciju un paplašināšanos. Saistībā ar līgumiem, uz kuriem attiecas šis nolīgums, kā arī citi attiecīgi starptautiskie nolīgumi, kas ir saistoši Savienībai, līgumslēdzējas iestādes šajos nolīgumos paredzētos pienākumus pilda, piemērojot šo direktīvu to trešo valstu ekonomikas dalībniekiem, kuras ir šādu nolīgumu parakstītājas. (9) Nolīgums attiecas uz līgumiem, kas pārsniedz konkrētas robežvērtības, kuras ir noteiktas nolīgumā un izteiktas kā speciālās aizņēmuma tiesības. Šajā direktīvā noteiktās robežvērtības būtu jāsaskaņo, lai nodrošinātu, ka tās atbilst nolīgumā noteikto robežvērtību ekvivalentiem EUR izteiksmē. Būtu jāparedz arī robežvērtību periodiska pārskatīšana EUR izteiksmē, lai, izmantojot matemātisku darbību, tās pielāgotu EUR vērtības iespējamām variācijām attiecībā pret speciālajām aizņēmuma tiesībām. (10) Rezultāti, kas gūti Novērtējumā par ES publiskā iepirkuma tiesību aktu ietekmi un efektivitāti[16], parādīja, ka būtu jāpārskata konkrētu pakalpojumu izslēgšana no direktīvas pilnīgas piemērošanas. Tāpēc šīs direktīvas pilnīga piemērošana ir paplašināta, ietverot vairākus pakalpojumus (piemēram, viesnīcu un juridiskos pakalpojumus, kuru jomā konstatēja īpaši augstu pārrobežu tirdzniecības īpatsvaru). (11) Citām pakalpojumu kategorijām pēc to būtības ir ļoti ierobežota pārrobežu dimensija, proti, tie ir zināmi kā cilvēkam paredzēti pakalpojumi, piemēram, konkrēti sociālie, veselības aprūpes un izglītības pakalpojumi. Šos pakalpojumus sniedz konkrētā kontekstā, kas būtiski atšķiras dažādās dalībvalstīs atšķirīgu kultūras tradīciju dēļ. Tāpēc būtu jānosaka īpašs režīms šo pakalpojumu publiskiem līgumiem ar augstāku robežvērtību EUR 500 000 apmērā. Pakalpojumi cilvēkam, kuru vērtība ir mazāka par minēto robežvērtību, parasti neinteresē citu dalībvalstu pakalpojumu sniedzējus, ja vien nav konkrētu norāžu, kas liecina par pretējo, piemēram, Savienības finansējums pārrobežu projektiem. Tādiem pakalpojumiem cilvēkam, kuru vērtība pārsniedz minēto robežvērtību, jāpiemēro Savienības mēroga pārredzamība. Ņemot vērā kultūras konteksta nozīmi un šo pakalpojumu jutīgumu, būtu jānodrošina plaša rīcības brīvība dalībvalstīm organizēt pakalpojumu sniedzēju izvēli tā, kā tās uzskata par atbilstīgu. Šīs direktīvas noteikumos ir ņemts vērā minētais obligātais nosacījums, par pienākumu uzliekot tikai pārredzamības un vienlīdzīgas attieksmes pamatprincipu ievērošanu un nodrošinot, ka pakalpojumu sniedzēju izvēlei līgumslēdzējas iestādes var piemērot īpašus kvalitātes kritērijus, piemēram, kritērijus, kas noteikti Eiropas Savienības Sociālās aizsardzības komitejas brīvprātīgajā Eiropas kvalitātes sistēmā sociālo pakalpojumu jomā[17]. Dalībvalstīm un/vai līgumslēdzējām iestādēm ir rīcības brīvība sniegt šos pakalpojumus pašām vai organizēt sociālos pakalpojumus tā, ka to sniegšana nav saistīta ar publisku līgumu slēgšanu, piemēram, finansējot šādus pakalpojumus vai piešķirot licences vai atļaujas visiem ekonomikas dalībniekiem, kas atbilst nosacījumiem, kurus iepriekš noteikusi līgumslēdzēja iestāde, nenosakot nekādus ierobežojumus vai kvotas, ar nosacījumu, ka šāda sistēma nodrošina pietiekamu izsludināšanu un atbilst pārredzamības un nediskriminācijas principiem. (12) Uz publiskiem līgumiem, kuru slēgšanas tiesības piešķir līgumslēdzējas iestādes, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarē, un kuri ietilpst šo darbību jomā, attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes [..] Direktīva [..] par iepirkumu, ko īsteno subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs[18]. Līgumi, kuru slēgšanas tiesības līgumslēdzējas iestādes piešķir saistībā ar pakalpojumiem jūras, piekrastes vai upju transporta jomā, ietilpst šīs direktīvas darbības jomā. (13) Šī direktīva ir paredzēta dalībvalstīm un neattiecas uz iepirkumiem, ko īsteno starptautiskas organizācijas savā vārdā un par saviem līdzekļiem. Tomēr ir jāpaskaidro, kādā mērā šī direktīva būtu jāpiemēro iepirkumam, ko reglamentē konkrēti starptautiskie noteikumi. (14) Pastāv būtiska tiesiskā nenoteiktība attiecībā uz to, cik lielā mērā publiskā iepirkuma noteikumiem būtu jāattiecas uz sadarbību starp publiskā sektora iestādēm. Dalībvalstis un pat līgumslēdzējas iestādes atšķirīgi interpretē attiecīgo Eiropas Savienības Tiesas judikatūru. Tāpēc jāprecizē, kuros gadījumos starp līgumslēdzējām iestādēm noslēgtajiem līgumiem nepiemēro publiskā iepirkuma noteikumus. Šāda precizējuma pamatā būtu jābūt principiem, kas noteikti attiecīgajā Tiesas judikatūrā. Tas, ka abas vienošanās puses pašas ir līgumslēdzējas iestādes, pats par sevi neizslēdz iepirkuma noteikumu piemērošanu. Tomēr publiskā iepirkuma noteikumu piemērošana nedrīkstētu kavēt publiskā sektora iestāžu rīcības brīvību izlemt, kā organizēt savu sabiedrisko pakalpojumu uzdevumu īstenošanu. Tāpēc līgumi, kuru slēgšanas tiesības piešķir kontrolētām struktūrām, vai sadarbība līgumslēdzēju iestāžu sabiedrisko pakalpojumu uzdevumu kopīgai īstenošanai, būtu jāatbrīvo no noteikumu piemērošanas, ja ir izpildīti šajā direktīvā izklāstītie nosacījumi. Šai direktīvai būtu jātiecas nodrošināt, ka neviena atbrīvota publiskā sektora iestāžu savstarpējā sadarbība nerada konkurences izkropļojumus attiecībā pret privātiem ekonomikas dalībniekiem. Tāpat līgumslēdzējas iestādes piedalīšanās procedūrā par publiska līguma slēgšanas tiesību iegūšanu pretendenta statusā nedrīkstētu radīt nekādus konkurences izkropļojumus. (15) Daudzos gadījumos ir vajadzīga papildu elastība un it sevišķi plašāka piekļuve iepirkuma procedūrām, kurās iekļautas sarunas, kā ir skaidri paredzēts nolīgumā, kurā sarunas atļautas visās procedūrās. Līgumslēdzējām iestādēm, ja vien attiecīgās dalībvalsts tiesību aktos nav noteikts citādi, būtu jābūt iespējai brīvi izmantot konkursa procedūru ar sarunām, kā paredzēts šajā direktīvā, dažādās situācijās, kad sagaidāms, ka atklātas vai slēgtas procedūras nedos apmierinošu iepirkuma iznākumu. Šī procedūra ir jāpapildina ar pienācīgiem aizsardzības pasākumiem, kas nodrošina vienlīdzīgas attieksmes un pārredzamības principu ievērošanu. Tas nodrošinās līgumslēdzējām iestādēm lielāku iespēju iegādāties būvdarbus, piegādes un pakalpojumus, kas ir ļoti labi pielāgoti to konkrētajām vajadzībām. Tajā pašā laikā tam būtu jāpalielina pārrobežu tirdzniecība, jo novērtējumā ir atklājies, ka līgumiem, kuru slēgšanas tiesības piešķirtas sarunu procedūrā ar iepriekšēju publicēšanu, ir īpaši augsta pārrobežu piedāvājumu iesniegšanas pakāpe. (16) Tādu pašu iemeslu dēļ līgumslēdzējām iestādēm būtu jābūt iespējai izmantot konkursa dialogu. Pēdējo gadu laikā šīs procedūras izmantošana ir būtiski palielinājusies līgumu vērtības izteiksmē. Šī procedūra ir bijusi lietderīga gadījumos, kad līgumslēdzējas iestādes nevar noteikt veidus, kā nodrošināt savu vajadzību apmierināšanu vai kā novērtēt, ko tirgus var piedāvāt tehnisku, finansiālu vai juridisku risinājumu veidā. Šāda situācija it sevišķi var rasties saistībā ar inovatīviem projektiem, lielu transporta infrastruktūras projektu īstenošanu, lieliem datortīkliem vai projektiem, kam vajadzīgs sarežģīts un strukturizēts finansējums. (17) Pētniecība un inovācija, tostarp ekoinovācija un sociālā inovācija, ir daži no svarīgākajiem turpmākas izaugsmes dzinuļiem un ir gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes stratēģijas „Eiropa 2020” centrālie elementi. Publiskā sektora iestādēm būtu maksimāli stratēģiski jāizmanto publiskais iepirkums, lai veicinātu inovāciju. Inovatīvu preču un pakalpojumu iegādei ir svarīga nozīme, lai uzlabotu sabiedrisko pakalpojumu efektivitāti un kvalitāti, vienlaikus risinot lielas sociālās problēmas. Šāda iegāde ļauj panākt maksimāli lietderīgu publiskā sektora līdzekļu izmantošanu, kā arī nodrošina plašākus saimnieciskus, vides un sabiedriski nozīmīgus labumus, jo tiek radītas jaunas idejas, kas īstenojas inovatīvos produktos un pakalpojumos, tādējādi veicinot ilgtspējīgu ekonomikas izaugsmi. Šai direktīvai būtu jāveicina inovācijas publiskais iepirkums un jāpalīdz dalībvalstīm sasniegt pamatiniciatīvas „Inovācijas savienība” mērķus. Tāpēc būtu jāparedz īpaša iepirkuma procedūra, kas ļauj līgumslēdzējām iestādēm izveidot ilgtermiņa inovācijas partnerību jaunu, inovatīvu produktu, pakalpojumu vai būvdarbu izstrādei un turpmākai iegādei ar nosacījumu, ka tos var piegādāt atbilstoši noteiktajiem rezultātu līmeņiem un par noteiktajām izmaksām. Partnerība būtu jāveido tā, lai tā varētu nodrošināt nepieciešamo „tirgus pieprasījumu”, kas veicina inovatīva risinājuma izstrādi, bet neizraisa tirgus noslēgšanu. (18) Ņemot vērā kaitīgo ietekmi uz konkurenci, sarunu procedūras bez paziņojuma par līgumu iepriekšējas publicēšanas būtu jāizmanto tikai ārkārtas izņēmuma apstākļos. Šāds izņēmums būtu jāattiecina tikai uz tiem gadījumiem, kad publicēšana vai nu nav iespējama nepārvaramas varas dēļ atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas pastāvošajai judikatūrai, vai uz gadījumiem, kad jau no paša sākuma ir skaidrs, ka publicēšana nenodrošinātu lielāku konkurenci, īpaši tāpēc, ka, objektīvi vērtējot, ir tikai viens ekonomikas dalībnieks, kas var veikt līguma izpildi. Tikai objektīva ekskluzivitātes situācija var pamatot sarunu procedūras izmantošanu bez publicēšanas, ja ekskluzivitātes situāciju nav radījusi līgumslēdzēja iestāde pati turpmākās iepirkuma procedūras nolūkos un ja nav atbilstīgu aizstājēju, kuru pieejamība būtu rūpīgi jāizvērtē. (19) Elektroniskie informācijas un saziņas līdzekļi var būtiski atvieglot līgumu izsludināšanu un palielināt iepirkuma procesu efektivitāti un pārredzamību. Iepirkuma procedūrās tiem būtu jākļūst par saziņas un informācijas apmaiņas standarta līdzekļiem. Elektronisko saziņas līdzekļu izmantošana arī palīdz ietaupīt laiku. Tādēļ būtu jāparedz minimālo laikposmu samazināšana elektronisko saziņas līdzekļu izmantošanas gadījumā, tomēr tas jādara ar nosacījumu, ka šie laikposmi atbilst konkrētajam informācijas nosūtīšanas veidam, kas noteikts Savienības līmenī. Turklāt elektroniskie informācijas un saziņas līdzekļi, kas ietver atbilstošas funkcijas, var dot iespēju līgumslēdzējām iestādēm novērst, konstatēt un labot kļūdas, kas rodas iepirkuma procedūru gaitā. (20) Savienības publisko iepirkumu tirgos vērojama spēcīga tendence, proti, publisko iepirkumu rīkotāji cenšas apvienot pieprasījumu, lai iegūtu apjomradītus ietaupījumus, tostarp zemākas cenas un darījuma izmaksas, un lai uzlabotu un padarītu profesionālāku iepirkuma pārvaldību. To var panākt, koncentrējot iegādes vai nu pēc iesaistīto līgumslēdzēju iestāžu skaita vai pēc apmēra un vērtības laika gaitā. Tomēr iegāžu apvienošana un centralizēšana būtu rūpīgi jāuzrauga, lai izvairītos no pirktspējas pārmērīgas koncentrācijas un slepenām norunām un saglabātu pārredzamību un konkurenci, kā arī iespējas maziem un vidējiem uzņēmumiem piekļūt tirgum. (21) Vispārīgo vienošanos instruments ir plaši izmantots, un to Eiropā uzskata par efektīvu iepirkuma metodi. Tāpēc tas lielā mērā būtu jāatstāj nemainīts. Tomēr ir jāpaskaidro daži jēdzieni, it sevišķi tas, ar kādiem nosacījumiem vispārīgā vienošanās jāizmanto līgumslēdzējām iestādēm, kas pašas nav vispārīgās vienošanās puses. (22) Ņemot vērā gūto pieredzi, ir arī jāpielāgo noteikumi, kas reglamentē dinamiskās iepirkumu sistēmas, lai ļautu līgumslēdzējām iestādēm pilnībā izmantot priekšrocības, kuras nodrošina šā instrumenta sniegtās iespējas. Sistēmas ir jāvienkāršo, proti, piemērojot tās kā slēgtas procedūras un tādējādi novēršot vajadzību pēc informatīviem piedāvājumiem, kurus atzīst par vienu no lielākajiem slogiem, kas saistīti ar šīm sistēmām. Tādējādi visiem ekonomikas dalībniekiem, kas iesniedz dalības pieteikumu un atbilst atlases kritērijiem, būtu jāļauj piedalīties iepirkuma procedūrās, kuras īsteno dinamiskajās iepirkumu sistēmās. Šī iegādes metode ļauj līgumslēdzējai iestādei apzināt īpaši plašu pretendentu loku, tādējādi nodrošinot publisko līdzekļu optimālu izmantošanu ar plašas konkurences starpniecību. (23) Turklāt nemitīgi tiek izstrādātas jaunas elektroniskās iegādes metodes, piemēram, elektroniskie katalogi. Tie palīdz palielināt konkurenci un racionalizēt publisko iepirkumu, it sevišķi ļaujot ietaupīt laiku un naudu. Tomēr būtu jāparedz konkrēti noteikumi, lai nodrošinātu, ka jaunu metožu izmantošana atbilst šīs direktīvas noteikumiem un vienlīdzīgas attieksmes, nediskriminācijas un pārredzamības principiem. Gadījumos, kad iepirkuma procedūra ir atsākta saskaņā ar vispārīgo vienošanos vai kad izmanto dinamisko iepirkumu sistēmu un ir nodrošinātas pietiekamas garantijas attiecībā uz izsekojamības, vienlīdzīgas attieksmes un prognozējamības nodrošināšanu, līgumslēdzējām iestādēm būtu jāatļauj organizēt iepirkuma procedūras attiecībā uz konkrētām iegādēm, pamatojoties uz iepriekš nosūtītiem elektroniskajiem katalogiem. Saskaņā ar elektronisko saziņas līdzekļu noteikumu prasībām līgumslēdzējām iestādēm būtu jāizvairās no nepamatotiem ierobežojumiem ekonomikas dalībnieku piekļuvei iepirkuma procedūrām, kurās piedāvājumi jāiesniedz elektronisku katalogu veidā un kurās garantē atbilstību nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes vispārējiem principiem. (24) Vairumā dalībvalstu aizvien biežāk izmanto centralizētas iegādes metodes. Centralizēto iepirkumu struktūras atbild par iepirkuma veikšanu vai publisku līgumu/vispārīgo vienošanos slēgšanas tiesību piešķiršanu citu līgumslēdzēju iestāžu uzdevumā. Ņemot vērā iepirkumu lielos apjomus, šādas metodes palīdz palielināt konkurenci un padarīt publiskos iepirkumus profesionālākus. Tāpēc būtu jāparedz Savienības definīcija attiecībā uz centralizēto iepirkumu struktūrām, kas strādā līgumslēdzējām iestādēm, neliedzot turpināt mazāk institucionalizētus un sistemātiskus kopējos iepirkumus vai iedibināto praksi, proti, tādu pakalpojumu sniedzēju izmantošanu, kas sagatavo un pārvalda iepirkuma procedūras līgumslēdzējas iestādes vārdā un par tās līdzekļiem. Būtu jāparedz arī noteikumi attiecībā uz atbildību par šajā direktīvā noteikto pienākumu ievērošanu, arī pārskatīšanas procedūru gadījumā, starp centralizēto iepirkumu struktūru un līgumslēdzējām iestādēm, kas veic savus iepirkumus no centralizēto iepirkumu struktūras vai ar tās starpniecību. Ja par iepirkuma procedūru īstenošanu atbildīga ir tikai centralizētā iepirkumu struktūra, tai jābūt arī vienīgai un tiešajai atbildīgajai par procedūru likumību. Ja līgumslēdzēja iestāde īsteno procedūras konkrētas daļas, piemēram, atsākot konkursu saskaņā ar vispārīgo vienošanos vai atsevišķu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu, pamatojoties uz dinamisko iepirkumu sistēmu, tai jāturpina būt atbildīgai par tās īstenotajiem posmiem. (25) Elektroniskie saziņas līdzekļi ir īpaši labi piemēroti, lai atbalstītu centralizētās iegādes prakses un instrumentus, jo piedāvā iespēju atkārtoti izmantot un automātiski apstrādāt datus un pēc iespējas samazināt informācijas un darījuma izmaksas. Tāpēc pirmām kārtām būtu jānosaka, ka centralizēto iepirkumu struktūrām ir obligāti jāizmanto šādi elektroniskie saziņas līdzekļi, vienlaikus veicinot prakšu konverģenci Savienībā. Papildus tam būtu jāparedz vispārējs pienākums izmantot elektroniskos saziņas līdzekļus visās iepirkuma procedūrās pēc divu gadu pārejas perioda. (26) Pašlaik gadījumos, kad publisku līgumu slēgšanas tiesības kopīgi piešķir līgumslēdzējas iestādes no dažādām dalībvalstīm, pastāv konkrēti juridiska rakstura sarežģījumi, it īpaši saistībā ar pretrunām starp valstu tiesību aktiem. Lai gan Direktīva 2004/18/EK netieši pieļāva pārrobežu kopējo publisko iepirkumu, praksē vairākas valstu tiesību sistēmas ir tieši vai netieši padarījušas pārrobežu kopējo iepirkumu par tiesiski nenoteiktu vai neiespējamu. Līgumslēdzējas iestādes no dažādām dalībvalstīm var būt ieinteresētas sadarbībā un publisku līgumu slēgšanas tiesību kopīgā piešķiršanā, lai gūtu maksimālu labumu no iekšējā tirgus potenciāla, kas nodrošina apjomradītus ietaupījumus un riska un ieguvumu dalīšanu, īpaši tāpēc, ka inovatīvi projekti ir saistīti ar lielāku risku nekā to saprātīgi var uzņemties viena līgumslēdzēja iestāde. Tāpēc, lai sekmētu sadarbību starp līgumslēdzējām iestādēm vienotajā tirgū, būtu jāparedz jauni noteikumi par pārrobežu kopējo iepirkumu, kuri nosaka piemērojamos tiesību aktus. Turklāt līgumslēdzējas iestādes no dažādām valstīm var dibināt kopējus tiesību subjektus saskaņā ar kādas valsts vai Savienības tiesību aktiem. Šādai kopējā iepirkuma formai būtu jāparedz īpaši noteikumi. (27) Tehniskajām specifikācijām, kuras izstrādā publisko iepirkumu rīkotāji, jānodrošina publiskā iepirkuma atvērtība konkurencei. Šajā nolūkā jābūt iespējai iesniegt piedāvājumus, kas atspoguļo tehnisko risinājumu daudzveidību, lai iegūtu pietiekamu konkurences līmeni. Tādēļ tehniskās specifikācijas būtu jāizstrādā tā, lai izvairītos no konkurences mākslīgas sašaurināšanas, ko izraisa prasības, kas dod priekšroku konkrētam ekonomikas dalībniekam, atspoguļojot to piegāžu, pakalpojumu vai būvdarbu svarīgākos raksturlielumus, kurus parasti piedāvā minētais ekonomikas dalībnieks. Tehniskās specifikācijas, kurās nosaka funkcionālās un darbības prasības, parasti ļauj sasniegt minēto mērķi labākā iespējamā veidā un sekmē inovāciju. Ja atsaucas uz Eiropas standartu vai — ja tāda nav — uz valsts standartu, līgumslēdzējām iestādēm ir jāapsver piedāvājumi, kuru pamatā ir līdzvērtīgi pasākumi. Lai apliecinātu līdzvērtību, pretendentiem var prasīt nodrošināt trešo personu apstiprinātas liecības, tomēr būtu jāpieļauj arī citi atbilstīgi pierādījumi, piemēram, būtu jāatļauj arī ražotāja tehniskā dokumentācija, ja attiecīgais ekonomikas dalībnieks nevar piekļūt šādiem sertifikātiem vai testu ziņojumiem vai ja viņam nav iespējas tos saņemt attiecīgajos termiņos. (28) Līgumslēdzējām iestādēm, kas vēlas iegādāties būvdarbus, piegādes vai pakalpojumus ar īpašiem vides, sociālajiem vai citiem raksturlielumiem, būtu jābūt iespējai atsaukties uz konkrētiem marķējumiem, piemēram, Eiropas ekomarķējumu, (starptautiskiem)/valstu ekomarķējumiem vai jebkuriem citiem marķējumiem ar nosacījumu, ka uz marķējumu attiecinātās prasības ir saistītas ar līguma priekšmetu, piemēram, ražojuma apraksts un tā noformējums, arī iepakojuma prasības. Turklāt ir svarīgi, lai šīs prasības tiktu izstrādātas un pieņemtas uz objektīvi pārbaudāmu kritēriju pamata, izmantojot procedūru, kurā var piedalīties tādas ieinteresētās personas kā valsts struktūras, patērētāji, ražotāji, izplatītāji un vides organizācijas, un lai marķējums būtu pieejams un iespējams visām ieinteresētajām personām. (29) Visiem iepirkumiem, ko paredzēts izmantot personām — neatkarīgi no tā, vai plašākai sabiedrībai vai līgumslēdzējas iestādes personālam — līgumslēdzējām iestādēm ir nepieciešams veidot tehniskās specifikācijas tā, lai ņemtu vērā piekļuves kritērijus personām ar invaliditāti vai projektēšanu visu lietotāju ērtībām, izņemot atbilstīgi pamatotus gadījumus. (30) Lai mudinātu mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) iesaistīšanos iepirkumu tirgū, līgumslēdzējas iestādes būtu jāaicina sadalīt līgumus daļās un būtu jānosaka tām pienākums sniegt pamatojumu, ja tās to nedara. Ja līgumi ir sadalīti daļās, līgumslēdzējas iestādes, piemēram, lai saglabātu konkurenci vai lai nodrošinātu piegādes drošību, var ierobežot to daļu skaitu, uz kurām ekonomikas dalībnieks var pretendēt; tās var arī ierobežot to daļu skaitu, ko var piešķirt vienam pretendentam. (31) Pārmērīgi augstas prasības attiecībā uz saimniecisko un finansiālo spēju nereti rada nepamatotu ierobežojumu MVU dalībai publiskajā iepirkumā. Tāpēc līgumslēdzēju iestāžu prasības attiecībā uz ekonomikas dalībnieku minimālo apgrozījumu nedrīkstētu pārsniegt paredzamo līguma vērtību trīskāršā apmērā. Tomēr pienācīgi pamatotos apstākļos var piemērot augstākas prasības. Šādi pienācīgi pamatoti apstākļi var būt saistīti ar augstiem riskiem, kas attiecas uz līguma izpildi, vai ar to, ka līguma savlaicīga un pareiza izpilde ir kritiski svarīga, jo tas, piemēram, ir obligāts priekšnoteikums citu līgumu izpildei. (32) Daudzi ekonomikas dalībnieki un jo īpaši MVU uzskata, ka to dalību publiskajā iepirkumā būtiski ierobežo administratīvie slogi, ko rada nepieciešamība nodrošināt ievērojamu skaitu sertifikātu vai citu dokumentu, kuri saistīti ar izslēgšanas un atlases kritērijiem. Šādu prasību ierobežošana, piemēram, izmantojot pašdeklarācijas, var nodrošināt būtisku vienkāršošanu gan līgumslēdzēju iestāžu, gan ekonomikas dalībnieku labā. Tomēr būtu jāpieprasa nodrošināt attiecīgās liecības tam pretendentam, kuram ir nolemts piešķirt līguma slēgšanas tiesības, un līgumslēdzējām iestādēm nebūtu jāslēdz līgumi ar pretendentiem, kas to nespēj. Papildu vienkāršojumu var panākt ar tādiem standartizētiem dokumentiem kā Eiropas iepirkuma pase, kura būtu jāatzīst visām līgumslēdzējām iestādēm un kuras izmantošana būtu jāveicina ekonomikas dalībnieku vidū, it sevišķi MVU, kam šādi dokumenti var būtiski samazināt administratīvo slogu. (33) Komisija nodrošina un pārvalda elektronisku sistēmu — e-Certis — ko valstu iestādes brīvprātīgi atjaunina un pārbauda. e-Certis mērķis ir atvieglot tādu sertifikātu un citu dokumentāru liecību apmaiņu, ko nereti pieprasa līgumslēdzējas iestādes. Līdz šim gūtā pieredze liecina, ka brīvprātīga atjaunināšana un pārbaudes nav pietiekamas, lai nodrošinātu, ka e-Certis var pilnībā izmantot savu potenciālu vienkāršot un atvieglot dokumentu apmaiņas īpaši mazo un vidējo uzņēmumu labā. Tāpēc pirmajā posmā datu uzturēšana būtu jāpadara par obligātu pienākumu; vēlāk e-Certis izmantošana tiks noteikta kā obligāta. (34) Publiski līgumi nebūtu jāpiešķir ekonomikas dalībniekiem, kas ir līdzdarbojušies noziedzīgā grupējumā vai ir atzīti par vainīgiem korupcijā, krāpšanā, kura kaitē Savienības finansiālajām interesēm, vai noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijā. Nodokļu nemaksāšana vai sociālā nodrošinājuma iemaksu neveikšana būtu jāsoda arī ar obligātu izslēgšanu Savienības līmenī. Turklāt jānodrošina iespēja līgumslēdzējām iestādēm izslēgt kandidātus vai pretendentus, kas pārkāpuši vides vai sociālās saistības, tostarp noteikumus par piekļuvi personām ar invaliditāti, vai izdarījuši citu smagu pārkāpumu saistībā ar profesionālo darbību, piemēram, konkurences noteikumu vai intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu. (35) Tomēr būtu jāpieļauj iespēja ekonomikas dalībniekiem pieņemt atbilstības pasākumus, kuru mērķis ir izlabot kāda noziedzīga nodarījuma vai pārkāpuma sekas un efektīvi novērst neatbilstīgās rīcības turpmāku atkārtošanos. Šie pasākumi it sevišķi var būt ar personālu un organizāciju saistīti pasākumi, piemēram, visu saistību saraušana ar personām vai organizācijām, kas ir iesaistītas neatbilstīgajā rīcībā, atbilstīgi personāla reorganizācijas pasākumi, ziņojumu sniegšanas un kontroles sistēmu īstenošana, iekšējās revīzijas struktūras izveide, lai uzraudzītu atbilstību, un iekšējo atbildības un kompensācijas noteikumu pieņemšana. Ja šādi pasākumi nodrošina pietiekamas garantijas, attiecīgais ekonomikas dalībnieks nebūtu jāizslēdz šo iemeslu dēļ. Ekonomikas dalībniekiem būtu jābūt iespējai pieprasīt, lai līgumslēdzējas iestādes izskatītu atbilstības pasākumus, kas veikti ar mērķi potenciāli piedalīties iepirkuma procedūrā. (36) Līgumslēdzējas iestādes var pieprasīt, lai publiska līguma izpildes laikā tiktu piemēroti vides vadības pasākumi vai shēmas. Vides vadības shēmas — neatkarīgi no tā, vai tās ir reģistrētas saskaņā ar tādiem Savienības instrumentiem kā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Regula (EK) Nr. 1221/2009 par organizāciju brīvprātīgu dalību Kopienas vides vadības un audita sistēmā (EMAS)[19], — var pierādīt, ka ekonomikas dalībniekam ir tehniskā spēja izpildīt līgumu. Ekonomikas dalībnieka apraksts par pasākumiem, kas īstenoti, lai nodrošinātu tādu pašu vides aizsardzības līmeni, būtu jāpieņem kā vides vadības reģistrācijas shēmām alternatīvs apliecinājums, ja attiecīgajam ekonomikas dalībniekam nav piekļuves šādām vides vadības reģistrācijas shēmām vai ja viņam nav iespējas tās saņemt attiecīgajos termiņos. (37) Līgumu slēgšanas tiesības būtu jāpiešķir, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, kas nodrošina atbilstību pārredzamības, nediskriminācijas un vienlīdzīgas attieksmes principiem. Šiem kritērijiem būtu jānodrošina, ka piedāvājumi tiek novērtēti efektīvas konkurences apstākļos, arī ja līgumslēdzējām iestādēm ir vajadzīgi kvalitatīvi būvdarbi, piegādes un pakalpojumi, kas ir optimāli pielāgoti to vajadzībām, piemēram, kad izvēlētie līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriji ir saistīti ar ražošanas procesu. Tādējādi būtu jānodrošina iespēja līgumslēdzējām iestādēm kā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijus pieņemt vai nu „saimnieciski visizdevīgāko piedāvājumu”, vai „zemākās izmaksas”, ņemot vērā to, ka zemāko izmaksu gadījumā tie var brīvi noteikt atbilstīgus kvalitātes standartus, izmantojot tehniskās specifikācijas vai līguma izpildes nosacījumus. (38) Ja līgumslēdzējas iestādes izvēlas piešķirt līgumu saimnieciski visizdevīgākajam piedāvājumam, tām jānosaka līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriji, uz kuru pamata tās novērtēs piedāvājumus ar mērķi noteikt, kurš piedāvājums piedāvā vislabāko rezultātu par maksājamo cenu. Šo kritēriju noteikšana ir atkarīga no līguma priekšmeta, jo šiem kritērijiem jāļauj novērtēt katrā piedāvājumā piedāvāto izpildes līmeni, ņemot vērā līguma priekšmetu, kā noteikts tehniskajās specifikācijās, un novērtēt katra piedāvājuma piedāvātā rezultāta un maksājamās cenas attiecību. Turklāt izvēlētajiem līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijiem nebūtu jānodrošina līgumslēdzējai iestādei neierobežota izvēles brīvība, tiem būtu jānodrošina efektīvas konkurences iespēja un tie būtu jāpapildina ar prasībām, kas ļauj efektīvi pārbaudīt pretendentu sniegto informāciju. (39) Ārkārtīgi svarīgi ir pilnībā izmantot publiskā iepirkuma potenciālu, lai sasniegtu ilgtspējīgas izaugsmes stratēģijas „Eiropa 2020” mērķus. Ņemot vērā nozīmīgās atšķirības starp atsevišķām nozarēm un tirgiem, tomēr nebūtu pareizi noteikt vispārējas obligātas prasības attiecībā uz iepirkumu vides, sociālajā un inovācijas jomā. Savienības likumdevēji jau ir noteikuši obligātas iepirkuma prasības, lai sasniegtu konkrētus mērķus autotransporta līdzekļu jomā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/33/EK par „tīro” un energoefektīvo autotransporta līdzekļu izmantošanas veicināšanu[20]) un biroja iekārtu jomā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Regula (EK) Nr. 106/2008 par biroja iekārtu energoefektivitātes marķēšanas programmu[21]). Turklāt ir panākta būtiska virzība aprites cikla izmaksu noteikšanas kopīgās metodikas izstrādē. Tāpēc šķiet pareizi turpināt šādā virzienā, obligātu mērķu un rezultātu noteikšanu atkarībā no konkrētā politikas virziena un apstākļiem attiecīgajā nozarē paredzot nozaru tiesību aktos un aprites cikla izmaksu noteikšanā veicinot Eiropas pieeju pilnveidošanu un piemērošanu, lai vēl vairāk stiprinātu publisko iepirkumu izmantošanu ilgtspējīgas izaugsmes atbalstam. (40) Šie nozaru pasākumi jāpapildina, veicot publiskā iepirkuma direktīvu pielāgojumus, kas līgumslēdzējām iestādēm to iepirkuma stratēģijā dotu iespēju virzīties uz stratēģijas „Eiropa 2020” mērķu sasniegšanu. Tāpēc šajā saistībā ir skaidri jānorāda, ka līgumslēdzējas iestādes var noteikt saimnieciski visizdevīgāko piedāvājumu un zemākās izmaksas, izmantojot aprites cikla izmaksu pieeju, ar noteikumu, ka izmantojamā metodika ir noteikta objektīvā un nediskriminējošā veidā un ir pieejama visām ieinteresētajām personām. Aprites cikla izmaksu jēdziens ietver visas izmaksas būvdarbu, piegāžu vai pakalpojumu aprites cikla laikā, proti, gan to iekšējas izmaksas (piemēram, izstrāde, ražošana, izmantošana, apkope un likvidēšanas izmaksas aprites cikla beigās), gan to ārējās izmaksas, ar nosacījumu, ka tās var izteikt naudas izteiksmē un uzraudzīt. Savienības līmenī jāizstrādā kopējas metodikas aprites cikla izmaksu aprēķināšanai attiecībā uz piegāžu vai pakalpojumu konkrētām kategorijām; ja šāda metodika ir izstrādāta, tās izmantošana būtu jāpadara obligāta. (41) Turklāt tehniskajās specifikācijās un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijos līgumslēdzējiem būtu jābūt iespējai atsaukties uz konkrētu ražošanas procesu, pakalpojumu sniegšanas konkrētu veidu vai konkrētu procesu jebkurā citā preces vai pakalpojuma aprites cikla posmā, ar nosacījumu, ka tie ir saistīti ar līguma priekšmetu. Lai publiskajā iepirkumā labāk integrētu sociālos apsvērumus, iepirkumu rīkotājiem var atļaut saimnieciski visizdevīgākā piedāvājuma kritērijā iekļaut raksturlielumus, kas saistīti ar to personu darba apstākļiem, kas tieši piedalās attiecīgajā ražošanas vai pakalpojuma sniegšanas procesā. Minētie raksturlielumi var attiekties tikai uz ražošanas procesā iesaistīto darbinieku veselības aizsardzību vai var būt paredzēti tam, lai veicinātu nelabvēlīgā stāvoklī nonākušu un mazaizsargātām sabiedrības grupām piederīgu personu, arī personu ar invaliditāti, sociālo integrēšanu, iesaistot tās līguma izpildē. Visiem līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritērijiem, kas ietver minētos raksturlielumus, jebkurā gadījumā jābūt tikai tādiem, kam ir tūlītēja ietekme uz darbiniekiem viņu darba vidē. Tie būtu jāpiemēro saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīvu 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā[22] un tādā veidā, kas nerada tiešu vai netiešu diskrimināciju pret ekonomikas dalībniekiem no citām dalībvalstīm vai trešām valstīm, kas ir nolīguma vai tādu brīvās tirdzniecības nolīgumu puses, kuros Savienība ir viena no pusēm. Attiecībā uz pakalpojumu līgumiem un līgumiem, kas saistīti ar būvdarbu projektēšanu, līgumslēdzējām iestādēm būtu jābūt arī iespējai kā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriju izmantot tā personāla organizāciju, kvalifikāciju un pieredzi, kas norīkots attiecīgā līguma izpildei, jo tas var ietekmēt līguma izpildes kvalitāti un rezultātā arī piedāvājuma saimniecisko vērtību. (42) Būvdarbu, piegāžu vai pakalpojumu piedāvājumi, kas šķiet nepamatoti lēti, iespējams, balstās uz tehniski, ekonomiski vai juridiski kļūdainiem pieņēmumiem vai praksi. Lai novērstu iespējamos trūkumus līguma izpildes laikā, būtu jānosaka pienākums līgumslēdzējām iestādēm pieprasīt norādītās cenas paskaidrojumu, ja piedāvājuma cenas ir būtiski zemākas par citu pretendentu pieprasītajām cenām. Ja pretendents nevar sniegt pietiekošu paskaidrojumu, līgumslēdzējai iestādei būtu jābūt tiesībām noraidīt piedāvājumu. Noraidījumam būtu jābūt obligātam gadījumos, kad līgumslēdzēja iestāde ir konstatējusi, ka nepamatoti zemā pieprasītā cena izriet no neatbilstības Savienības sociālo, darba vai vides tiesību aktu, vai starptautisko darba tiesību noteikumu jomā. (43) Līguma izpildes nosacījumi atbilst šai direktīvai, ja tie nav tieši vai netieši diskriminējoši, ir saistīti ar līguma priekšmetu un ir norādīti paziņojumā par līgumu, iepriekšējā informatīvā paziņojumā, ko izmanto iepirkuma izsludināšanai, vai iepirkuma procedūras dokumentos. To mērķis var jo īpaši būt profesionālā apmācība uz vietas, tādu cilvēku nodarbināšana, kam ir sevišķi grūti integrēties, cīņa pret bezdarbu, vides aizsardzība vai dzīvnieku labturība. Cita starpā var minēt, piemēram, līguma izpildes laikā piemērojamās prasības — pieņemt darbā ilgstošus bezdarbniekus vai īstenot bezdarbnieku vai jauniešu apmācības pasākumus, panākt atbilstību Starptautiskās Darba organizācijas (ILO) galvenajām konvencijām, pat ja šīs konvencijas nav pārņemtas valsts tiesību aktos, un pieņemt darbā lielāku skaitu mazaizsargātu personu, nekā tas prasīts valsts tiesību aktos. (44) Publiskā līguma izpildes laikā ir piemērojami spēkā esošie Savienības un valsts tiesību akti, noteikumi un koplīgumi par nodarbinātības nosacījumiem un darba drošību ar nosacījumu, ka šie noteikumi un to piemērošana atbilst Savienības tiesību aktiem. Pārrobežu situācijās, kad vienas dalībvalsts darba ņēmēji sniedz pakalpojumus citā dalībvalstī, lai izpildītu publisku līgumu, Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīvā 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā[23] ir paredzēti obligātie nosacījumi, kas uzņēmējvalstī ir jāievēro attiecībās ar norīkoto darba ņēmēju. Ja valsts tiesību aktos ir paredzēti attiecīgi noteikumi, tad minēto pienākumu nepildīšanu var uzskatīt par smagu pārkāpumu no ekonomikas dalībnieka puses, kas var novest pie ekonomikas dalībnieka izslēgšanas no dalības publiska līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā. (45) Ņemot vērā Eiropas Savienības Tiesas attiecīgo judikatūru, ir jāpaskaidro nosacījumi, kuri rada nepieciešamību pēc jaunas iepirkuma procedūras gadījumā, ja rodas grozījumi līguma izpildes laikā. Jauna iepirkuma procedūra ir vajadzīga gadījumā, ja sākotnējā līgumā tiek ieviestas būtiskas izmaiņas, it sevišķi pušu savstarpējo tiesību un saistību darbības jomā un saturā, tostarp intelektuālā īpašuma tiesību izplatīšanā. Šādas izmaiņas norāda uz pušu nodomu pārskatīt konkrētā līguma būtiskus noteikumus vai nosacījumus. Tas jo īpaši attiecas uz gadījumiem, ja grozītie nosacījumi būtu ietekmējuši procedūras rezultātu, ja būtu bijuši spēkā sākotnējās procedūras laikā. (46) Līgumslēdzējas iestādes var saskarties ar ārējiem apstākļiem, ko tās nevarēja paredzēt, piešķirot līguma slēgšanas tiesības. Šādā gadījumā ir vajadzīga zināma elastība, lai pielāgotu līgumu šiem apstākļiem, neīstenojot jaunu iepirkuma procedūru. Neparedzamo apstākļu jēdziens attiecas uz apstākļiem, ko nevarēja paredzēt, neraugoties uz to, ka līgumslēdzēja iestāde ir ar pienācīgu rūpību sagatavojusi sākotnējo iepirkuma procedūru, ņemot vērā tai pieejamos līdzekļus, konkrētā projekta iezīmes un raksturlielumus, labu praksi attiecīgajā jomā un nepieciešamību nodrošināt atbilstīgu saistību starp iepirkuma procedūras sagatavošanā izlietotajiem resursiem un tās prognozējamo vērtību. Tomēr to nevar piemērot gadījumos, kad grozījumi izraisa visa iepirkuma iezīmju izmaiņas, piemēram, aizstājot iepērkamos būvdarbus, piegādes vai pakalpojumus ar kaut ko atšķirīgu vai būtiski mainot iepirkumu, jo šādā situācijā var pieņemt hipotētisku ietekmi uz rezultātu. (47) Saskaņā ar vienlīdzīgas attieksmes un pārredzamības principiem izraudzītais pretendents nebūtu jāaizstāj ar citu ekonomikas dalībnieku, ja par līgumu netiek atkārtoti uzsākta iepirkuma procedūra. Tomēr izraudzītais pretendents, kas pilda līgumu, var saskarties ar strukturālām izmaiņām līguma izpildes laikā, piemēram, iekšēju reorganizāciju, apvienošanu un iegādi vai maksātnespēju. Šādas strukturālas izmaiņas nedrīkstētu automātiski nozīmēt, ka ir vajadzīgas jaunas iepirkuma procedūras visiem publiskiem līgumiem, ko pilda šāds uzņēmums. (48) Līgumslēdzējām iestādēm pašos atsevišķajos līgumos būtu jābūt iespējai paredzēt līguma izmaiņas, ietverot līguma pārskatīšanas klauzulas, bet šādām klauzulām nebūtu tiem jāpiešķir neierobežota rīcības brīvība. Tāpēc šajā direktīvā būtu jānosaka, cik lielā mērā sākotnējā līgumā var paredzēt izmaiņas. (49) Novērtējums ir parādījis, ka dalībvalstis konsekventi un sistemātiski neuzrauga publiskā iepirkuma noteikumu īstenošanu un darbību. Tas negatīvi ietekmē šajās direktīvās paredzēto noteikumu pareizu īstenošanu, un šāda negatīva ietekme rada būtiskas izmaksas un nenoteiktību. Vairākas dalībvalstis ir norīkojušas valsts centrālo struktūru publiskā iepirkuma jautājumu risināšanai, taču dalībvalstīs būtiski atšķiras šādām struktūrām uzticētie uzdevumi. Skaidrāki, konsekventāki un autoritatīvāki uzraudzības un kontroles mehānismi paplašinātu zināšanas par iepirkuma noteikumu darbību, uzlabotu tiesisko noteiktību uzņēmumiem un līgumslēdzējām iestādēm un veicinātu vienlīdzīgu konkurences apstākļu izveidi. Šādi mehānismi varētu būt instrumenti problēmu konstatēšanai un agrīnai risināšanai, jo īpaši attiecībā uz Savienības līdzfinansētiem projektiem, un strukturālu nepilnību noteikšanai. Ir īpaši svarīgi koordinēt šos mehānismus, lai nodrošinātu publiskā iepirkuma politikas konsekventu piemērošanu, kontroli un uzraudzību, kā arī iepirkuma politikas rezultātu sistēmisku novērtēšanu visā Savienībā. (50) Dalībvalstīm būtu jānorīko vienota valsts iestāde, kas ir atbildīga par publiskā iepirkuma uzraudzību, īstenošanu un kontroli. Šādas centrālās struktūras rīcībā būtu jābūt tiešai un savlaicīgai informācijai, it sevišķi saistībā ar dažādām problēmām, kas skar publiskā iepirkuma tiesību aktu īstenošanu. Tai būtu jāspēj sniegt tūlītēju atgriezenisko saiti par politikas darbību un iespējamajiem trūkumiem valstu tiesību aktos un praksē un veicināt risinājumu ātru noteikšanu. Lai efektīvi cīnītos pret korupciju un krāpšanu, šai centrālajai struktūrai un sabiedrībai kopumā būtu jābūt iespējai iepazīties ar noslēgto līgumu tekstu. Tāpēc līgumi ar augstu vērtību turpmāk būtu jāsūta pārraudzības struktūrai, nodrošinot iespēju ieinteresētajām personām piekļūt šiem dokumentiem, ja nav apdraudētas likumīgas publiskās vai privātās intereses. (51) Iespējams, ne visām līgumslēdzējām iestādēm ir iekšējā zinātība, lai risinātu saimnieciski vai tehniski sarežģītus līgumus. Šajā sakarībā atbilstīgs profesionālais atbalsts būtu iedarbīgs uzraudzības un kontroles darbības papildinošs elements. No vienas puses, šo mērķi var sasniegt ar zināšanu apmaiņas instrumentiem (zināšanu centri), kas līgumslēdzējām iestādēm nodrošina tehnisko palīdzību; no otras puses, uzņēmumam, jo īpaši MVU, būtu jāgūst labums no administratīvās palīdzības, it sevišķi tad, ja tas piedalās pārrobežu iepirkuma procedūrās. (52) Uzraudzības, pārraudzības un atbalsta struktūras vai mehānismi jau darbojas valstu līmenī, un tos, protams, var izmantot, lai nodrošinātu publiskā iepirkuma uzraudzību, īstenošanu un kontroli un lai līgumslēdzējām iestādēm un ekonomikas dalībniekiem nodrošinātu vajadzīgo atbalstu. (53) Ir vajadzīga efektīva sadarbība, lai nodrošinātu konsekventas konsultācijas un praksi visās dalībvalstīs un Savienībā. Uzraudzības, īstenošanas, kontroles un tehniskās palīdzības nodrošināšanai norīkotajām struktūrām būtu jābūt iespējai apmainīties ar informāciju un sadarboties; tādā pašā sakarībā katras dalībvalsts norīkotajai valsts iestādei būtu jādarbojas kā noteicošajam kontaktpunktam saziņai ar Komisijas dienestiem, lai nodrošinātu datu apkopošanu, informācijas apmaiņu un Savienības publiskā iepirkuma tiesību aktu īstenošanas uzraudzību. (54) Lai ņemtu vērā straujo tehnisko, ekonomisko un regulējuma attīstību, Komisija būtu jāpilnvaro pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu attiecībā uz vairākiem šīs direktīvas nebūtiskiem elementiem. Faktiski, tā kā ir jānodrošina atbilstība starptautiskiem nolīgumiem, Komisija būtu jāpilnvaro grozīt robežvērtību aprēķināšanas metožu tehniskās procedūras, kā arī periodiski pārskatīt pašas robežvērtības un pielāgot V un XI pielikumu; centrālo pārvaldes iestāžu saraksti mainās, jo notiek administratīvas izmaiņas valsts līmenī. Par tām informē Komisiju, kas būtu jāpilnvaro pielāgot I pielikumu; ir iespējamas regulatīvas izmaiņas atsaucēs uz CPV nomenklatūru ES līmenī, un šīs izmaiņas ir jāatspoguļo šīs direktīvas tekstā; elektroniskās saņemšanas ierīču tehniskie dati un raksturlielumi būtu jāatjaunina atbilstīgi tehnoloģijas attīstībai un administratīvajām vajadzībām; Komisija arī jāpilnvaro izstrādāt obligātus tehniskos standartus attiecībā uz elektronisko saziņu, lai nodrošinātu tehnisko formātu, procesu un ziņu nosūtīšanas sadarbspēju tādu iepirkuma procedūru ietvaros, kuras īsteno, izmantojot elektroniskos saziņas līdzekļus, ņemot vērā tehnoloģijas attīstību un administratīvās vajadzības; būtu jāgroza arī Eiropas iepirkuma pases saturs, lai atspoguļotu administratīvās vajadzības un regulējuma izmaiņas gan valstu, gan ES līmenī; saraksts ar Savienības tiesību aktiem, kuros paredzētas kopējas metodikas aprites cikla izmaksu aprēķināšanai, būtu ātri jāpielāgo, lai ietvertu pasākumus, kas pieņemti konkrētās nozarēs. Lai apmierinātu šīs vajadzības, Komisija būtu jāpilnvaro atjaunināt sarakstu ar tiesību aktiem, tostarp aprites cikla metodes. (55) Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei. (56) Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus šīs direktīvas īstenošanai saistībā ar tādu dokumentu paraugu sagatavošanu kā paziņojumu publicēšanas standarta veidlapas, Eiropas iepirkuma pases standarta veidlapa un kopējs paraugs, ko izmantos pārraudzības struktūras īstenošanas un statistikas ziņojumu sagatavošanai, būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras. Minētās pilnvaras būtu jāīsteno saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu[24]. Lai pieņemtu minētos īstenošanas aktus, būtu jāizmanto konsultēšanās procedūra, jo tie nerada nedz finansiālu ietekmi, nedz ietekmē no šīs direktīvas izrietošo saistību būtību un darbības jomu. Gluži pretēji — minētajiem aktiem ir raksturīgs tikai administratīvs mērķis, un tie atvieglo direktīvā paredzēto noteikumu piemērošanu. (57) Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķi — proti, dalībvalstu tiesību aktu, noteikumu un administratīvo noteikumu koordinēšana, piemērojot konkrētas publiskā iepirkuma procedūras, — nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs un ka tāpēc to var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar proporcionalitātes principu, kā noteikts šīs direktīvas attiecīgajā pantā, šī direktīva nepārsniedz minētā mērķa sasniegšanai vajadzīgās darbības. (58) Tādēļ Direktīva 2004/18/EK būtu jāatceļ. (59) Saskaņā ar dalībvalstu un Komisijas [datums] kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošajiem dokumentiem dalībvalstis ir apņēmušās pamatotos gadījumos iesniegt paziņojumu par transponēšanas pasākumiem kopā ar vienu vai vairākiem dokumentiem, kas skaidro savstarpējo saikni starp direktīvas elementiem un valstu pieņemto transponēšanas instrumentu atbilstošajām daļām. Attiecībā uz šo direktīvu likumdevējs šādu dokumentu nosūtīšanu uzskata par pamatotu, IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU. I SADAĻA. DARBĪBAS JOMA, DEFINĪCIJAS UN VISPĀRĪGIE PRINCIPI I NODAĻA. Darbības joma un definīcijas 1. IEDAĻA. Priekšmets un definīcijas 1. pants. Priekšmets un darbības joma 2. pants. Definīcijas 3. pants. Jaukts iepirkums 2. IEDAĻA. Robežvērtības 4. pants. Robežvērtību lielumi 5. pants. Iepirkuma paredzamās vērtības aprēķināšanas metodes 6. pants. Robežvērtību pārskatīšana 3. IEDAĻA. Izņēmumi 7. pants. Līgumi ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu jomā 8. pants. Īpaši izņēmumi elektronisko sakaru jomā 9. pants. Līgumi un metu konkursi saskaņā ar starptautiskajiem noteikumiem 10. pants. Īpaši izņēmumi attiecībā uz pakalpojumu līgumiem 11. pants. Publiskā sektora iestāžu attiecības 4. IEDAĻA. ĪPAŠAS SITUĀCIJAS 12. pants. Līgumslēdzējas iestādes subsidēti līgumi 13. pants. Pētniecības un izstrādes pakalpojumi 14. pants. Aizsardzība un drošība II NODAĻA. Vispārīgi noteikumi 15. pants. Iepirkuma principi 16. pants. Ekonomikas dalībnieki 17. pants. Priviliģēto tiesību līgumi 18. pants. Konfidencialitāte 19. pants. Noteikumi attiecībā uz saziņu 20. pants. Nomenklatūras 21. pants. Interešu konflikti 22. pants. Nelikumīga rīcība II SADAĻA. NOTEIKUMI PAR PUBLISKIEM LĪGUMIEM I NODAĻA. Procedūras 23. pants. Nosacījumi, kas saistīti ar Nolīgumu par valsts iepirkumu un citiem starptautiskiem nolīgumiem 24. pants. Procedūru izvēle 25. pants. Atklāta procedūra 26. pants. Slēgta procedūra 27. pants. Konkursa procedūra ar sarunām 28. pants. Konkursa dialogs 29. pants. Inovācijas partnerība 30. pants. Sarunu procedūra bez iepriekšējas publicēšanas II NODAĻA. Elektroniskā un apvienotā iepirkuma paņēmieni un instrumenti 31. pants. Vispārīgās vienošanās 32. pants. Dinamiskās iepirkumu sistēmas 33. pants. Elektroniskās izsoles 34. pants. Elektroniskie katalogi 35. pants. Centralizētās iegādes darbības un centralizēto iepirkumu struktūras 36. pants. Iegādes palīgdarbības 37. pants. Neregulārs kopējais iepirkums 38. pants. Kopējais iepirkums starp līgumslēdzējām iestādēm no dažādām dalībvalstīm III NODAĻA. Procedūras norise 1. IEDAĻA. SAGATAVOŠANA 39. pants. Iepriekšējas apspriešanās ar tirgus dalībniekiem 40. pants. Tehniskās specifikācijas 41. pants. Marķējumi 42. pants. Testa ziņojumi, sertifikācija un citi pierādījumi 43. pants. Piedāvājumu varianti 44. pants. Līgumu sadalīšana daļās 45. pants. Termiņu noteikšana 2. IEDAĻA. PUBLICĒŠANA UN PĀRREDZAMĪBA 46. pants. Iepriekšēji informatīvi paziņojumi 47. pants. Paziņojumi par līgumu 48. pants. Paziņojumi par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu 49. pants. Paziņojumu publicēšanas veidlapas un kārtība 50. pants. Publicēšana attiecīgajā valstī 51. pants. Iepirkuma procedūras dokumentu elektroniskā pieejamība 52. pants. Uzaicinājumi iesniegt piedāvājumu vai piedalīties dialogā; uzaicinājumi apstiprināt ieinteresētību 53. pants. Kandidātu un pretendentu informēšana 3. IEDAĻA. DALĪBNIEKU ATLASE UN LĪGUMU SLĒGŠANAS TIESĪBU PIEŠĶIRŠANA 54. pants. Vispārīgi principi 1. apakšiedaļa. Kvalifikācijas atlases kritēriji 55. pants. Izslēgšanas iemesli 56. pants. Atlases kritēriji 57. pants. Pašdeklarācijas un citi pierādījumi 58. pants. Sertifikātu tiešsaistes reģistrs (e-Certis) 59. pants. Eiropas iepirkuma pase 60. pants. Apliecinājuma dokumenti 61. pants. Kvalitātes nodrošināšanas standarti un vides vadības standarti 62. pants. Paļaušanās uz citu subjektu spējām 63. pants. Apstiprināto ekonomikas dalībnieku oficiālie saraksti un sertifikācija, ko veic publisko tiesību vai privāttiesību subjekti 2. apakšiedaļa. Kandidātu, piedāvājumu un risinājumu skaita samazināšana 64. pants. To kvalificētu kandidātu skaita samazināšana, kurus uzaicinās piedalīties 65. pants. Piedāvājumu un risinājumu skaita samazināšana 3. apakšiedaļa. Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana 66. pants. Līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas kritēriji 67. pants. Aprites cikla izmaksas 68. pants. Piešķiršanas ierobežojumi 69. pants. Nepamatoti lēti piedāvājumi IV NODAĻA. Līgumu izpilde 70. pants. Līgumu izpildes nosacījumi 71. pants. Apakšuzņēmēji 72. pants. Līgumu grozījumi to darbības laikā 73. pants. Līgumu izbeigšana III SADAĻA. ĪPAŠI IEPIRKUMA REŽĪMI I NODAĻA. Sociālie un citi īpaši pakalpojumi 74. pants. Sociālo un citu īpašu pakalpojumu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršana 75. pants. Paziņojumu publicēšana 76. pants. Līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas principi II NODAĻA. Metu konkursu noteikumi 77. pants. Vispārīgie noteikumi 78. pants. Darbības joma 79. pants. Paziņojumi 80. pants. Noteikumi par metu konkursu organizēšanu un dalībnieku atlasi 81. pants. Žūrijas sastāvs 82. pants. Žūrijas lēmumi IV SADAĻA. PĀRVALDĪBA 83. pants. Izpilde 84. pants. Publiskā pārraudzība 85. pants. Atsevišķi ziņojumi par līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrām 86. pants. Valstu ziņošana un līgumslēdzēju iestāžu saraksts 87. pants. Palīdzība līgumslēdzējām iestādēm un uzņēmumiem 88. pants. Administratīvā sadarbība V SADAĻA. DELEĢĒTĀS PILNVARAS, ĪSTENOŠANAS PILNVARAS UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI 89. pants. Deleģēšanas īstenošana 90. pants. Steidzamības procedūra 91. pants. Komiteju procedūra 92. pants. Transponēšana 93. pants. Atcelšana 94. pants. Pārskatīšana 95. pants. Stāšanās spēkā 96. pants. Adresāti PIELIKUMI I PIELIKUMS. CENTRĀLĀS PĀRVALDES IESTĀDES II PIELIKUMS. 2. PANTA 8. PUNKTA a) APAKŠPUNKTĀ MINĒTO DARBĪBU SARAKSTS III PIELIKUMS. 4. PANTA b) PUNKTĀ MINĒTO PREČU SARAKSTS ATTIECĪBĀ UZ LĪGUMIEM, KURU SLĒGŠANAS TIESĪBAS LĪGUMSLĒDZĒJAS IESTĀDES PIEŠĶĪRUŠAS AIZSARDZĪBAS JOMĀ IV PIELIKUMS. PRASĪBAS, KAS ATTIECAS UZ PIEDĀVĀJUMU, DALĪBAS PIETEIKUMU, KVALIFIKĀCIJAS PIETEIKUMU, KĀ ARĪ KONKURSU PLĀNU UN PROJEKTU ELEKTRONISKĀS SAŅEMŠANAS IERĪCĒM V PIELIKUMS. 23. PANTĀ MINĒTO STARPTAUTISKO NOLĪGUMU SARAKSTS VI PIELIKUMS. INFORMĀCIJA, KAS JĀIEKĻAUJ PAZIŅOJUMOS VII PIELIKUMS. INFORMĀCIJA, KAS JĀIEKĻAUJ ELEKTRONISKO IZSOĻU SPECIFIKĀCIJĀS (33. panta 4. punkts) VIII PIELIKUMS. DAŽU TEHNISKO SPECIFIKĀCIJU DEFINĪCIJAS IX PIELIKUMS. NORĀDĪJUMI PAR PUBLICĒŠANU X PIELIKUMS. Uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu, piedalīties dialogā vai apstiprināt ieinteresētību (52. pants) saturs XI PIELIKUMS. SARAKSTS AR STARPTAUTISKĀM KONVENCIJĀM SOCIĀLAJĀ UN VIDES JOMĀ, KAS MINĒTAS 54. PANTA 2. PUNKTĀ, 55. PANTA 3. PUNKTA a) APAKŠPUNKTĀ UN 69. PANTA 4. PUNKTĀ XII PIELIKUMS. REĢISTRI XIII PIELIKUMS. EIROPAS IEPIRKUMA PASES SATURS XIV PIELIKUMS. ATLASES KRITĒRIJU PIERĀDĪJUMI XV PIELIKUMS. 67. PANTA 4. PUNKTĀ MINĒTO TIESĪBU AKTU SARAKSTS XVI PIELIKUMS. 74. PANTĀ MINĒTIE PAKALPOJUMI XVII PIELIKUMS. ATBILSTĪBAS TABULA I SADAĻA DARBĪBAS JOMA, DEFINĪCIJAS UN VISPĀRĪGIE PRINCIPI I NODAĻA Darbības joma un definīcijas 1. iedaļa Priekšmets un definīcijas 1. pants Priekšmets un darbības joma 1. Šajā direktīvā ir paredzēti noteikumi par līgumslēdzēju iestāžu rīkoto iepirkumu procedūrām attiecībā uz publiskiem līgumiem, kā arī metu konkursiem, kuru aprēķinātā vērtība nav mazāka par 4. pantā noteiktajām robežvērtībām. 2. Saskaņā ar šo direktīvu iepirkums ir viena vai vairāku līgumslēdzēju iestāžu īstenota būvdarbu, piegāžu vai pakalpojumu iegāde vai cita veida iegūšana no šo līgumslēdzēju iestāžu izvēlētiem ekonomikas dalībniekiem — neatkarīgi no tā, vai būvdarbi, piegādes vai pakalpojumi ir paredzēti sabiedriskam mērķim vai ne. Būvdarbu, piegāžu un/vai pakalpojumu kopums, pat ja tas ir iegādāts saskaņā ar dažādiem līgumiem, ir viens iepirkums šīs direktīvas nozīmē, ja līgumi ir daļa no viena vienota projekta. 2. pants Definīcijas Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas: (1) „līgumslēdzējas iestādes” ir valsts, reģionālās vai vietējās iestādes, publisko tiesību subjekti, vienas vai vairāku šādu iestāžu vai vienas vai vairāku publisko tiesību subjektu veidotas apvienības; (2) „centrālās pārvaldes iestādes” ir I pielikumā uzskaitītās iestādes un — ja attiecīgajā valstī ir izdarīti labojumi un grozījumi — to tiesību pārņēmējas iestādes; (3) „centrālās pārvaldes iestāžu padotībā esošas iestādes” ir visas līgumslēdzējas iestādes, kas nav centrālās pārvaldes iestādes; (4) „reģionālās iestādes” ir visas to administratīvo vienību iestādes, kas ietilpst NUTS 1 un NUTS 2, kā minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1059/2003[25]; (5) „vietējās iestādes” ir visas to administratīvo vienību iestādes, kas ietilpst NUTS 3, un mazāku administratīvo vienību iestādes, kā minēts Regulā (EK) Nr. 1059/2003; (6) „publisko tiesību subjekti” ir visas struktūras, kurām piemīt visi turpmāk minētie raksturlielumi: (a) tās ir nodibinātas konkrētam mērķim apmierināt vispārējas vajadzības, kurām nav rūpnieciska vai komerciāla rakstura; minētajā nolūkā subjektam, kas darbojas normālos tirgus apstākļos ar mērķi gūt peļņu un uzņemas ar savas darbības rezultātā radušos zaudējumus, nav mērķa nodrošināt vispārējās vajadzības, kurām nav rūpnieciska vai komerciāla rakstura; (b) tām ir juridiskas personas statuss; (c) tās galvenokārt finansē valsts, reģionālās vai vietējās iestādes vai citi publisko tiesību subjekti; vai to pārvaldību uzrauga minētie subjekti; vai to vadībā, valdē vai uzraudzības padomē vairāk nekā pusi locekļu ieceļ valsts, reģionālās vai vietējās iestādes vai citi publisko tiesību subjekti; (7) „publiski līgumi” ir līgumi, kas finansiālās interesēs rakstiski noslēgti starp vienu vai vairākiem ekonomikas dalībniekiem un vienu vai vairākām līgumslēdzējām iestādēm un kuru mērķis ir būvdarbu izpilde, preču piegāde vai pakalpojumu sniegšana šīs direktīvas nozīmē; (8) „publiski būvdarbu līgumi” ir publiski līgumi, kuru priekšmets ir kāda no šādām darbībām: (a) tādu būvdarbu izpilde vai projektēšana un izpilde, kas saistīti ar kādu no darbībām saskaņā ar II pielikumu; (b) būves realizācija vai projektēšana un realizācija; (c) būves realizācija, izmantojot jebkādus līdzekļus, atbilstīgi prasībām, ko noteikusi līgumslēdzēja iestāde, kurai ir izšķiroša ietekme uz būves veidu vai projektēšanu; (9) „būve” ir vispārīgās celtniecības vai inženiertehnisko būvdarbu kopējais iznākums, kas pats par sevi spēj pildīt kādu saimniecisku vai tehnisku funkciju; (10) „publiski piegādes līgumi” ir publiski līgumi, kuru priekšmets ir preču pirkums, nomaksas pirkums, noma, noma ar izpirkuma tiesībām; publisks piegādes līgums var papildus ietvert izvietošanas un uzstādīšanas darbus; (11) „publiski pakalpojumu līgumi” ir publiski līgumi, kuru priekšmets ir tādu pakalpojumu sniegšana, kas nav minēti 8. punktā; (12) „ekonomikas dalībnieks” ir jebkura fiziska vai juridiska persona vai publisko tiesību subjekts, vai šādu personu un/vai subjektu grupa, kas tirgū piedāvā būvdarbu un/vai būves izpildi, preču piegādi vai pakalpojumu sniegšanu; (13) „pretendents” ir ekonomikas dalībnieks, kas ir iesniedzis piedāvājumu; (14) „kandidāts” ir ekonomikas dalībnieks, kas ir izteicis vēlēšanos vai ir uzaicināts piedalīties slēgtā procedūrā, konkursa procedūrā ar sarunām vai sarunu procedūrā bez iepriekšējas publicēšanas, konkursa dialogā vai inovāciju partnerībā; (15) „iepirkuma procedūras dokumenti” ir visi dokumenti, ko sagatavojusi vai uz ko atsaucas līgumslēdzēja iestāde, lai aprakstītu vai noteiktu iepirkuma vai procedūras elementus, tostarp paziņojums par līgumu, iepriekšējs informatīvs paziņojums, ja to izmanto iepirkuma izsludināšanai, tehniskās specifikācijas, aprakstošais dokuments, ierosinātie līguma nosacījumi, kandidātu un pretendentu iesniedzamo dokumentu formāti, informācija par vispārīgi piemērojamām saistībām un visi papildu dokumenti; (16) „centralizētās iegādes darbības” ir pastāvīgas darbības, kas ietver kādu no šādām darbībām: (a) līgumslēdzējām iestādēm paredzētu piegāžu un/vai pakalpojumu iegāde, (b) līgumu slēgšanas tiesību piešķiršana vai vispārīgo vienošanos slēgšana par līgumslēdzējām iestādēm paredzētiem būvdarbiem, piegādēm vai pakalpojumiem; (17) „iegādes palīgdarbības” ir darbības, kas ietver konkrēti šāda veida atbalsta sniegšanu iegādes darbībām: (a) tehniskā infrastruktūra, kas ļauj līgumslēdzējām iestādēm piešķirt tiesības slēgt publiskus līgumus vai slēgt vispārīgās vienošanās par būvdarbiem, piegādēm vai pakalpojumiem; (b) konsultācijas par publiskā iepirkuma procedūru veikšanu; (c) iepirkuma procedūru sagatavošana un pārvaldība attiecīgās līgumslēdzējas iestādes vārdā un par līgumslēdzējas iestādes līdzekļiem; (18) „centralizēto iepirkumu struktūra” ir līgumslēdzēja iestāde, kas īsteno centralizētās iegādes darbības un, iespējams iegādes palīgdarbības; (19) „iepirkuma pakalpojumu sniedzējs” ir valsts vai privāta struktūra, kas tirgū piedāvā iegādes palīgdarbības; (20) „rakstisks” vai „rakstiski” nozīmē vārdu vai ciparu kopumu, ko var izlasīt, reproducēt un pēc tam nosūtīt, ieskaitot informāciju, kas pārraidīta un saglabāta, izmantojot elektroniskos saziņas līdzekļus; (21) „elektroniskie saziņas līdzekļi” ir elektroniskais aprīkojums tādu datu apstrādei (ieskaitot datu saspiešanu) un glabāšanai, ko pārraida, pārsūta un saņem pa vadiem, pa radio, izmantojot optiskus līdzekļus vai citādus elektromagnētiskos līdzekļus; (22) „aprites cikls” ir visi secīgie un/vai savstarpēji saistītie posmi, tostarp ražošana, transportēšana, izmantošana un apkope, kuri attiecas uz visu preces lietošanas vai būvdarbu veikšanas, vai pakalpojuma sniegšanas gaitu, no izejvielu ieguves vai resursu ražošanas līdz likvidēšanai, nojaukšanai un pabeigšanai; (23) „metu konkursi” ir tādas procedūras, kas līgumslēdzējai iestādei dod iespēju iegūt plānu vai metu, kuru žūrija atlasījusi konkursā ar godalgu piešķiršanu vai bez tās, galvenokārt pilsētu un lauku plānošanas, arhitektūras un inženiertehniskās projektēšanas vai datu apstrādes jomā. 3. pants Jaukts iepirkums 1. Līgumus, kuru priekšmets ir divi vai vairāki iepirkuma veidi (būvdarbi, pakalpojumi vai piegādes), piešķir saskaņā ar noteikumiem, kas piemērojami iepirkuma veidam, kurš raksturo attiecīgā līguma galveno priekšmetu. Jauktu līgumu gadījumā, kuri ietver pakalpojumus III sadaļas I nodaļas nozīmē un citus pakalpojumus vai pakalpojumus un piegādes, galveno priekšmetu nosaka, salīdzinot attiecīgo pakalpojumu vai piegāžu vērtību. 2. Tādu līgumu gadījumā, kuru priekšmets ir iepirkums, uz ko attiecas šī direktīva, kā arī iepirkums vai citi elementi, uz kuriem neattiecas minētā direktīva vai Direktīva [ar kuru aizstāj 2004/17/EK], vai Direktīva 2009/81/EK[26], to līguma daļu, kas ietver iepirkumu, uz kuru attiecas šī direktīva, piešķir saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem. Jauktu līgumu gadījumā, kas ietver publisku līgumu un koncesiju elementus, to līguma daļu, kura ietver publisku līgumu, uz ko attiecas šī direktīva, piešķir saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem. Ja konkrētā līguma dažādās daļas nav objektīvi nošķiramas, šīs direktīvas piemērošanu nosaka, pamatojoties uz minētā līguma galveno priekšmetu. 2. iedaļa Robežvērtības 4. pants Robežvērtību lielumi Šo direktīvu piemēro iepirkumiem, kuru paredzamā vērtība bez pievienotās vērtības nodokļa (PVN) ir vienāda ar šādām robežvērtībām vai tās pārsniedz: (a) EUR 5 000 000 publiskiem būvdarbu līgumiem; (b) EUR 130 000 publiskiem piegādes un pakalpojumu līgumiem, kuru slēgšanas tiesības piešķir centrālās pārvaldes iestādes, un metu konkursos, kurus organizē minētās iestādes; ja publiskus piegādes līgumus piešķir līgumslēdzējas iestādes, kuras darbojas aizsardzības jomā, minēto robežvērtību piemēro tikai līgumiem par III pielikumā minētajām precēm; (c) EUR 200 000 publiskiem piegādes un pakalpojumu līgumiem, kuru slēgšanas tiesības piešķir centrālās pārvaldes iestāžu padotībā esošas līgumslēdzējas iestādes, un metu konkursos, kurus organizē minētās iestādes; (d) EUR 500 000 publiskiem līgumiem par sociālajiem un citiem īpašiem pakalpojumiem, kas uzskaitīti XVI pielikumā. 5. pants Iepirkuma paredzamās vērtības aprēķināšanas metodes 1. Iepirkuma paredzamās vērtības aprēķina pamatā ir kopējā izmaksājamā summa, bez PVN, ko aprēķinājusi līgumslēdzēja iestāde, ietverot visas iespējas un visus līguma pārjaunojumus. Ja līgumslēdzēja iestāde ir paredzējusi kandidātiem vai pretendentiem piešķirt godalgas vai maksājumus, tos ņem vērā, aprēķinot paredzamo vērtību. 2. Iepirkuma paredzamās vērtības aprēķinam neizvēlas metodi, kas dod iespēju izvairīties no šīs direktīvas piemērošanas. Tādēļ vienots iepirkums netiek dalīts, lai panāktu, ka tas neietilpst šīs direktīvas darbības jomā, ja vien to nepamato objektīvi iemesli. 3. Šis aprēķins ir derīgs brīdī, kad tiek nosūtīts iepirkuma izsludināšanas paziņojumus, vai — ja šāds paziņojums nav paredzēts — brīdī, kad līgumslēdzēja iestāde sāk iepirkuma procedūru, it sevišķi nosakot paredzētā iepirkuma būtiskākās iezīmes. 4. Vispārīgo vienošanos un dinamisko iepirkumu sistēmu gadījumā vērtība, kas jāņem vērā, ir visu to līgumu maksimālā paredzamā vērtība bez PVN, kuri paredzēti visā vispārīgās vienošanās vai dinamiskās iepirkumu sistēmas darbības laikā. 5. Inovācijas partnerību gadījumā vērtība, kas jāņem vērā, ir to pētniecības un izstrādes darbību maksimālā paredzamā vērtība bez PVN, kuras tiks īstenotas visos paredzētās partnerības posmos, kā arī to piegāžu, pakalpojumu vai būvdarbu maksimālā paredzamā vērtība bez PVN, kurus plānots izstrādāt paredzētās partnerības