PIELIKUMS Eiropas Parlamenta un Padomes lēmuma priekšlikumam par to, lai noslēgtu Nagojas un Kualalumpuras papildprotokolu par atbildību un atlīdzināšanu, kas pievienots Kartahenas protokolam par bioloģisko drošību Nolīguma teksts NAGOJAS UN KUALALUMPURAS PAPILDPROTOKOLS PAR ATBILDĪBU UN ATLĪDZINĀŠANU, KAS PIEVIENOTS KARTAHENAS PROTOKOLAM PAR BIOLOĢISKO DROŠĪBU /* COM/2012/0236 final - NLE 2012/0120 */





PASKAIDROJUMA RAKSTS Konvencija par bioloģisko daudzveidību (KBD), kas stājās spēkā 1993. gada 29. decembrī, šobrīd ir galvenais starptautiskais instruments, ar kuru risina problēmas bioloģiskās daudzveidības jomā. Konvencijas trīs galvenie mērķi ir bioloģiskās daudzveidības saglabāšana, tās komponentu ilgtspējīga izmantošana un godīga un vienlīdzīga to ieguvumu sadale, ko gūst no ģenētisko resursu izmantošanas. Bioloģiskā drošība ir viens no Konvencijā iekļautajiem tematiem, un ir saistīta ar vajadzību aizsargāt cilvēku veselību un vidi no moderno biotehnoloģiju produktu iespējamās nelabvēlīgās ietekmes. Konvencijas par bioloģisko daudzveidību Pušu konferences (COP) otrajā sanāksmē, kas norisinājās 1995. gada novembrī, saskaņā ar KBD 19. panta 3. punktu izveidoja beztermiņa ad hoc darba grupu jautājumos par bioloģisko drošību, lai izstrādātu protokola projektu bioloģiskās drošības jomā, īpašu uzmanību pievēršot dzīvu modificētu organismu pārrobežu pārvietošanai. Laikā no 1996. gada jūlija līdz 1999. gada februārim darba grupa tikās sešas reizes. Kartahenas protokols par bioloģisko drošību, kas pievienots Konvencijai par bioloģisko daudzveidību, tika pieņemts 2000. gada 29. janvārī kā KBD papildnolīgums un stājās spēkā 2003. gada 11. septembrī. Balstoties uz piesardzības principu, šajā starptautiskajā līgumā noteikta sistēma tādu dzīvu modificēto organismu (DMO) pārvietošanai, apstrādei un izmantošanai, kas iegūti, izmantojot mūsdienu biotehnoloģijas, un kas varētu nevēlami ietekmēt bioloģiskās daudzveidības saglabāšanu un ilglaicīgu izmantošanu vai radīt risku cilvēku veselībai. Kartahenas Protokola 27. pants paredz Pušu konferencē, kura pilda Pušu sanāksmes funkcijas (COP/MOP), tās pirmajā sanāksmē uzsākt oficiālu procesu attiecībā uz starptautisku noteikumu un procedūru pienācīgu izstrādi saistībā ar atbildību un atlīdzināšanu par kaitējumu, kuru radījusi DMO pārrobežu pārvietošana, ar mērķi censties šo darbu pabeigt 4 gados (t.i. līdz 2008. gadam). COP/MOP1 laikā, kas norisinājās no 2004. gada 23. līdz 27. februārim Kualalumpurā, saistībā ar Kartahenas protokolu par bioloģisko drošību tika izveidota beztermiņa ad hoc darba grupa, kurā ir atbildības un atlīdzinājuma jautājumu juridiskie un tehniskie eksperti, lai analizētu problēmas, izstrādātu atzinumus un ierosinātu starptautiskus noteikumus un procedūras šajā jomā. COP/MOP4 laikā 2008. gada maijā Bonnā sarunās tika panākta politiska virzība, lai gan netika pabeigta apstiprināto rezultātu izstrāde. Tāpēc Puses vienojās pabeigt juridiski saistoša instrumenta izstrādi COP/MOP5 2010. gada oktobrī Nagojā (Japāna), kā arī izstrādāt pamatnostādnes civiltiesiskās atbildības jomā. Šis juridiski saistošais instruments, kura pamatā galvenokārt ir ES Direktīva par atbildību vides jomā (ELD)[1], ļautu valstu iestādēm rīkoties sabiedrības vārdā un pieprasīt operatoriem veikt korekcijas pasākumus, ja kaitējumu bioloģiskajai daudzveidībai radījuši DMO. Tas ir jaunums jo īpaši daudzās jaunattīstības valstīs. Noslēguma sarunas par juridiski saistošo instrumentu un pamatnostādnēm civiltiesiskās atbildības jomā notika „Līdzpriekšsēdētāju draugu“ (FoC) grupā, kurā piedalījās 26 no 157 Kartahenas Protokola Pusēm, kā arī citu Pušu padomdevēji. ES pārstāvjiem pie sarunu galda bija atvēlētas divas vietas. Komisija ES vārdā risināja sarunas par juridiski saistošo instrumentu, balstoties uz oficiālo pilnvarojumu, kuru Padome pieņēma 2007. gada jūnijā un kura termiņš tika pagarināts pēc COP/MOP4. Sarunu norādes vairākas reizes tika grozītas, un tās paredz, ka Komisijai jānodrošina, ka sarunu rezultāti atbilst attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem un pamatprincipiem dalībvalstu tiesību aktos par atbildību un atlīdzināšanu, un ka tie varētu tikt īstenoti ES, neieviešot vai negrozot pamatnoteikumus civiltiesiskās atbildības jomā. Nagojā organizēto noslēguma sarunu rezultātā COP/MOP5 plenārsēdē 2010. gada 15. oktobrī veiksmīgi tika pieņemts starptautisks nolīgums jeb Nagojas un Kualalumpuras papildprotokols par atbildību un kaitējuma atlīdzināšanu, kas pievienots Kartahenas protokolam par bioloģisko drošību[2]. COP/MOP5 sagatavotais lēmums, ar ko pieņem Nagojas un Kualalumpuras Papildprotokolu, aicina KBD Puses iespējami drīzāk parakstīt protokolu un attiecīgajā gadījumā deponēt ratifikācijas, akceptēšanas, apstiprināšanas vai piekļuves instrumentus. Padome 2010. gada 20. decembrī atzinīgi novērtēja Nagojas un Kualalumpuras Protokola[3] pieņemšanu, un 2011. gada 11. maijā Eiropas Savienība parakstīja Papildprotokolu. Eiropas Savienībā Kartahenas protokola noteikumi par bioloģisko drošību ir ietverti Eiropas tiesību aktos par bioloģisko drošību, kuru galvenais stūrakmens ir piesardzības princips. Nagojas un Kualalumpuras Papildprotokola noteikumi ir iekļauti Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvā 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu (ELD), kas izveido uz principu "piesārņotājs maksā" balstītu sistēmu, saskaņā ar kuru piesārņotājs atlīdzina par videi nodarīto kaitējumu. Pēc direktīvas stāšanās spēkā 2004. gada 30. aprīlī ES dalībvalstīm tika doti trīs gadi, lai direktīvu transponētu valstu tiesību aktos. Līdz 2010. gada jūlijam direktīvas transponēšanu bija pabeigusi pēdējā dalībvalsts. ELD jau bija grozīta divas reizes ar Direktīvu 2006/21/EK par ieguves rūpniecības atkritumu apsaimniekošanu un ar Direktīvu 2009/31/EK par oglekļa dioksīda ģeoloģisko uzglabāšanu un grozījumiem vairākās direktīvās. Jebkuru protokolu, kas pievienots Konvencijai par bioloģisko drošību, saskaņā ar tās 34. pantu var ratificēt, pieņemt vai apstiprināt dalībvalstis un reģionālās ekonomikas integrācijas organizācijas. Saskaņā ar Konvencijas 34. panta 3. punktu reģionālās ekonomikas integrācijas organizācijām jāpaziņo kompetences jomas, ņemot vērā jautājumus, kurus reglamentē ar attiecīgo protokolu. Lai izpildītu šo pienākumu, Komisija ir sagatavojusi deklarāciju, kas pievienota šim priekšlikumam. Saskaņā ar Tiesas konsultatīvo atzinumu[4] lēmums par noslēgšanu būtu jābalsta uz LESD 192. panta 1. punktu saistībā ar tā 218. panta 6. punkta a) apakšpunktu. Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija ierosina Padomei pilnvarot priekšsēdētāju izraudzīties personu vai personas, kam ir tiesības Savienības vārdā deponēt Nagojas un Kualalumpuras Papildprotokola apstiprināšanas dokumentu un piešķirt tam vajadzīgās pilnvaras. 2012/0120 (NLE) Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par to, lai noslēgtu Nagojas un Kualalumpuras papildprotokolu par atbildību un kaitējuma atlīdzināšanu, kas pievienots Kartahenas protokolam par bioloģisko drošību (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 192. pantu saistībā ar 218. panta 6. punkta a) apakšpunktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu[5], ņemot vērā Eiropas Parlamenta piekrišanu[6], tā kā: (1) Kartahenas Protokola par bioloģisko drošību 27. pantā paredzēts, ka Pušu konferences pirmajā sanāksmē, kas pilda Protokola Pušu sanāksmes funkcijas (COP/MOP), uzsāk procesu attiecībā uz starptautisku noteikumu un procedūru izstrādi par atbildību un kaitējuma atlīdzināšanu, kurus radījusi dzīvu modificēto organismu pārrobežu pārvietošana. (2) Padome 2007. gada jūnijā pieņēma lēmumu, ar ko Komisiju pilnvaro Savienības vārdā piedalīties sarunās par atbildību un kaitējuma atlīdzināšanu attiecībā uz jautājumiem, kas ir Savienības kompetencē, saskaņā ar vairākām sarunu norādēm. Minēto pilnvaru termiņš tika pagarināts 2008. gada oktobrī, lai aptvertu sarunu pēdējos posmus. (3) Pušu piektajā konferencē, kas pilda Protokola Pušu sanāksmes funkcijas, 2010. gada 11. oktobrī Nagojā (Japāna) ES vienprātīgi atbalstīja galīgo kompromisu par Nagojas un Kualalumpuras papildprotokolu par atbildību un kaitējuma atlīdzināšanu, ņemot vērā, ka tas atbilda apstiprinātajām ES nostājām un Komisijai adresētajām sarunu norādēm. (4) COP/MOP5 noslēguma plenārsēdē 2010. gada 15. oktobrī veiksmīgi tika pieņemts Kartahenas protokolam par bioloģisko drošību pievienotais Nagojas un Kualalumpuras papildprotokols par atbildību un kaitējuma atlīdzināšanu. (5) Padome 2010. gada 20. decembrī atzinīgi novērtēja Nagojas un Kualalumpuras Papildprotokola pieņemšanu. (6) Saskaņā ar Padomes 2011. gada 6. maija lēmumu[7] Savienība 2011. gada 11. maijā parakstīja Nagojas un Kualalumpuras papildprotokolu par atbildību un kaitējuma atlīdzināšanu, kas pievienots Kartahenas protokolam par bioloģisko drošību, ņemot vērā tā noslēgšanu vēlākā datumā. (7) Saskaņā ar 34. pantu Konvencijā par bioloģisko daudzveidību jebkurš protokols, kas papildina minēto konvenciju, ir jāratificē, jāakceptē vai jāapstiprina valstīm un reģionālās ekonomikas integrācijas organizācijām. (8) Nagojas un Kualalumpuras papildprotokols par atbildību un kaitējuma atlīdzināšanu, kas pievienots Kartahenas protokolam par bioloģisko drošību, palīdz sasniegt Savienības mērķus vides politikas jomā. Tāpēc ir lietderīgi šo protokolu iespējami drīz parakstīt Savienības vārdā. (9) Nolīgums būtu jāapstiprina Eiropas Savienības vārdā, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Ar šo Savienības vārdā tiek apstiprināts Nagojas un Kualalumpuras papildprotokols par atbildību un kaitējuma atlīdzināšanu, kas pievienots Kartahenas protokolam par bioloģisko drošību. Nolīguma teksts ir pievienots šim lēmumam. 2. pants Padomes priekšsēdētājs izraugās personu, kas ir tiesīga Eiropas Savienības vārdā veikt nolīguma 18. pantā paredzēto apstiprināšanas dokumenta deponēšanu, lai paustu Eiropas Savienības piekrišanu uzņemties šā nolīguma saistības. Apstiprināšanas dokumenta deponēšanu veic vienlaicīgi ar dalībvalstu apstiprināšanas dokumentu deponēšanu. Vienlaikus izraudzītā persona deponē šā lēmuma pielikumā minētās deklarācijas saskaņā ar Konvencijas par bioloģisko daudzveidību 34. panta 3. punktu. 3. pants Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Briselē, Padomes vārdā — priekšsēdētājs PIELIKUMS EIROPAS SAVIENĪBAS DEKLARĀCIJA SASKAŅĀ AR KONVENCIJAS PAR BIOLOĢISKO DAUDZVEIDĪBU 34. PANTA 3. PUNKTU "Eiropas Savienība paziņo, ka saskaņā ar Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 191. pantu tā ir tiesīga slēgt starptautiskus nolīgumus un veikt no tiem izrietošos pienākumus, kas palīdz sasniegt šādus mērķus: – saglabāt, aizsargāt un uzlabot vides kvalitāti, – aizsargāt cilvēku veselību, – taupīgi un racionāli izmantot dabas resursus, – starptautiskā līmenī veicināt pasākumus, kas risina reģionālas vai pasaules mēroga vides problēmas, tostarp klimata pārmaiņas. Turklāt Eiropas Savienība pieņem pasākumus Eiropas Savienības līmenī saistībā ar tiesu iestāžu sadarbību civillietās tās iekšējā tirgus pareizas darbības nodrošināšanai. Eiropas Savienība paziņo, ka tā jau ir pieņēmusi juridiskos instrumentus, kas ir saistoši tās dalībvalstīm un aptver visus jautājumus, kurus reglamentē ar šo Protokolu. [1] Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu. [2] http://bch.cbd.int/protocol/NKL_text.shtml [3] Sk. 2. punktu Padomes 2010. gada 20. decembra secinājumos “Konvencija par bioloģisko daudzveidību: Nagojas konferences (2010. gada 11.–29. oktobris) rezultāti un turpmākie pasākumi”. [4] Tiesas Atzinums 2/2000, 2001. gada 6. decembris. [5] … [6] … [7] Lēmums vēl nav publicēts. PIELIKUMS Eiropas Parlamenta un Padomes lēmuma priekšlikumam par to, lai noslēgtu Nagojas un Kualalumpuras papildprotokolu par atbildību un atlīdzināšanu, kas pievienots Kartahenas protokolam par bioloģisko drošību Nolīguma teksts NAGOJAS UN KUALALUMPURAS PAPILDPROTOKOLS PAR ATBILDĪBU UN ATLĪDZINĀŠANU, KAS PIEVIENOTS KARTAHENAS PROTOKOLAM PAR BIOLOĢISKO DROŠĪBU Šā papildprotokola Puses, būdamas Konvencijai par bioloģisko daudzveidību pievienotā Kartahenas protokola par bioloģisko drošību (turpmāk tekstā – Protokols) Puses; ņemot vērā Riodežaneiro Vides un attīstības deklarācijas 13. principu; atkārtoti apstiprinot piesardzības principu, kas paredzēts saskaņā ar Riodežaneiro Vides un attīstības deklarācijas 15. principu; atzīstot vajadzību veikt atbilstīgus atbildes pasākumus saskaņā ar Protokolu, ja ir nodarīts kaitējums vai pastāv pietiekami liela iespējamība, ka tiks nodarīts kaitējums; atsaucoties uz Protokola 27. pantu, ir vienojušās par turpmāko. 1. pants Mērķis Šā papildprotokola mērķis ir veicināt bioloģiskās daudzveidības saglabāšanu un ilgstošu izmantošanu, ņemot vērā iespējamo apdraudējumu cilvēku veselībai, paredzot starptautiskos noteikumus un procedūras atbildības un atlīdzināšanas jomā saistībā ar dzīviem modificētiem organismiem. 2. pants Terminu lietojums 1. Šajā papildprotokolā ir spēkā termini, kas izmantoti Konvencijas par bioloģisko daudzveidību (turpmāk tekstā – Konvencija) 2. pantā un Protokola 3. pantā. 2. Turklāt šajā papildprotokolā lietoti šādi termini: a) “Pušu konference, kas pilda Protokola pušu sanāksmes funkciju” ir Konvencijas pušu konference, kas pilda Protokola pušu sanāksmes funkciju; b) “kaitējums” ir nelabvēlīga ietekme uz bioloģiskās daudzveidības saglabāšanu un ilgstošu izmantošanu, ņemot vērā arī cilvēku veselības iespējamo apdraudējumu, kas ir: i) izmērāms vai citādi novērojams, ja vien iespējams, ņemot vērā zinātniski pamatotas un kompetentas iestādes atzītas vadlīnijas, kas ņem vērā citas cilvēka izraisītas pārmaiņas un dabiskās pārmaiņas, un ii) ir būtisks, kā izklāstīts turpmāk 3. punktā; c) “operators” ir dzīvu modificētu organismu tieši vai netieši kontrolējoša persona, kas attiecīgajā gadījumā un saskaņā ar attiecīgas valsts tiesību aktiem inter alia var būt atļaujas turētājs, persona, kura dzīvo modificēto organismu laidusi tirgū, attīstītājs, ražotājs, paziņojuma iesniedzējs, eksportētājs, importētājs, pārvadātājs vai piegādātājs; d) “atbildes pasākumi” ir pamatotas darbības, ko veic, lai i) vajadzības gadījumā novērstu, mazinātu, ierobežotu kaitējumu vai kā citādi izvairītos no tā, ii) atjaunotu bioloģisko daudzveidību, veicot darbības šādā secībā: a) bioloģiskās daudzveidības atjaunošana tādā stāvoklī, kādā tā bijusi pirms kaitējuma nodarīšanas, vai pielīdzināmā stāvoklī, un, ja kompetentā iestāde atzīst, ka tas nav iespējams, b) atjaunošana, bioloģiskās daudzveidības zudumu inter alia aizstājot ar citiem bioloģiskās daudzveidības komponentiem tādai pašai vai cita veida izmantošanai tajā pašā vai citā vietā. 3. “Būtiska” nelabvēlīga ietekme tiek noteikta, pamatojoties uz šādiem faktoriem: a) ilgtermiņa vai neatgriezeniskas izmaiņas, ar to saprotot tādas izmaiņas, kuras pieņemamā laika posmā dabiskas atjaunošanās ceļā neizzudīs; b) to kvalitatīvo vai kvantitatīvo izmaiņu lielums, kas nelabvēlīgi ietekmē bioloģiskās daudzveidības komponentus; c) bioloģiskās daudzveidības komponentu spēju samazināšanās preču un pakalpojumu nodrošināšanas ziņā; d) nelabvēlīgās ietekmes apjoms uz cilvēku veselību saistībā ar Protokolu. 3. pants Piemērošanas joma 1. Šis papildprotokols attiecas uz kaitējumu, ko nodarījuši dzīvi modificēti organismi, kuru izcelsme saistīta ar pārrobežu pārvietošanu. Minētie dzīvie modificētie organismi ir tādi organismi, kas ir a) paredzēti tiešai izmantošanai pārtikā, barībā vai pārstrādē; b) paredzēti ierobežotai izmantošanai; c) paredzēti ar nodomu veiktai izplatīšanai vidē. 2. Ar nodomu veiktas pārrobežu pārvietošanas gadījumā šis papildprotokols attiecas uz kaitējumu, kas radies 1. punktā minēto dzīvo modificēto organismu atļautas izmantošanas rezultātā. 3. Šis papildprotokols attiecas arī uz kaitējumu, kas radies bez nodoma veiktas pārrobežu pārvietošanas rezultātā, kā minēts Protokola 17. pantā, kā arī uz kaitējumu, kas radies nelikumīgas pārrobežu pārvietošanas rezultātā, kā minēts Protokola 25. pantā. 4. Šis papildprotokols attiecas uz kaitējumu, kas radies dzīvu modificētu organismu pārrobežu pārvietošanas rezultātā un kas nodarīts pēc tam, kad šis papildprotokols stājies spēkā attiecībā uz Pusi, kuras jurisdikcijā notikusi pārrobežu ievešana. 5. Šis papildprotokols attiecas uz kaitējumu, kas radies Pušu jurisdikcijā esošajās teritorijās. 6. Puses var izmantot savos tiesību aktos paredzētos kritērijus, lai vērstos pret kaitējumu, kas radies to jurisdikcijā. 7. Valsts tiesību akti, ar kuriem īsteno šo papildprotokolu, attiecas arī uz kaitējumu, kas radies dzīvu modificētu organismu pārrobežu pārvešanā no trešām valstīm. 4. pants Cēloņsakarība Starp kaitējumu un attiecīgo dzīvo modificēto organismu nosaka cēloņsakarību saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem. 5. pants Atbildes pasākumi 1. Ja nodarīts kaitējums, Puses saskaņā ar kompetentās iestādes prasībām attiecīgajam operatoram vai operatoriem pieprasa a) nekavējoties informēt kompetento iestādi; b) novērtēt kaitējumu, un c) veikt piemērotus atbildes pasākumus. 2. Kompetentā iestāde: a) nosaka, kurš operators nodarījis kaitējumu; b) novērtē kaitējumu, un c) nosaka, kādi atbildes pasākumi operatoram ir jāveic. 3. Ja attiecīgā informācija, tostarp pieejamā zinātniskā informācija vai informācija, kas pieejama Bioloģiskās drošības starpniecības centrā, liecina par to, ka ir pietiekami liela kaitējuma nodarīšanas iespējamība, ja laikus netiks veikti atbildes pasākumi, operatoram pieprasa veikt piemērotus atbildes pasākumus, lai no šāda kaitējuma izvairītos. 4. Piemērotus atbildes pasākumus var veikt kompetentā iestāde, jo īpaši tad, ja attiecīgais operators tos nav veicis. 5. Kompetentajai iestādei ir tiesības no operatora piedzīt izdevumus par kaitējuma novērtēšanu un attiecīgo atbildes pasākumu veikšanu un ar tiem saistītos izdevumus. Puses savos tiesību aktos var paredzēt gadījumus, kad operatoram nevar pieprasīt segt šos izdevums. 6. Kompetentajai iestādei, kas pieprasa operatoram veikt atbildes pasākumus, savi lēmumi ir jāpamato. Operators par šādiem lēmumiem ir jāinformē. Attiecīgās valsts tiesību aktos paredz tiesiskās aizsardzības līdzekļus, tostarp iespēju veikt attiecīgo lēmumu administratīvu pārskatīšanu vai pārskatīšanu tiesā. Kompetentā iestāde saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem operatoru informē arī par iespējamiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem. Šo tiesisko aizsardzības līdzekļu izmantošana nedrīkst kavēt kompetento iestādi veikt atbildes pasākumus atbilstīgi apstākļiem, ja vien attiecīgās valsts tiesību aktos nav paredzēts citādi. 7. Piemērojot šo pantu un nosakot konkrētos atbildes pasākumus, kas ir jāpieprasa vai jāveic kompetentajai iestādei, Puses attiecīgajā gadījumā var izvērtēt, vai atbildes pasākumi jau nav paredzēti to tiesību aktos par civiltiesisko atbildību. 8. Atbildes pasākumus veic saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem. 6. pants Atbrīvojumi 1. Puses savos tiesību aktos var paredzēt šādus atbrīvojumu gadījumus: a) nepārvarama vara un b) karadarbība vai sabiedriskās nekārtības. 2. Puses savos tiesību aktos var paredzēt tādus atbrīvojumus vai atvieglojumus, kādus tās uzskata par atbilstīgiem. 7. pants Termiņi Puses savos tiesību aktos var paredzēt a) relatīvus un/vai galīgus termiņus, tostarp darbībām saistībā ar atbildes pasākumiem, un b) tā laika posma sākumu, uz kuru attiecīgais termiņš attiecas. 8. pants Finansiālie ierobežojumi Puses savos tiesību aktos var paredzēt finansiālos ierobežojumus izdevumu atgūšanai saistībā ar atbildes pasākumiem. 9. pants Tiesības uz regresa prasījumu Šis papildprotokols neierobežo operatora tiesības uz regresa prasījumu vai kompensāciju, kas tam var būt pret citu personu. 10. pants Finansiāls nodrošinājums 1. Puses patur tiesības savos tiesību aktos paredzēt finansiālu nodrošinājumu. 2. Puses 1. punktā minētās tiesības izmanto saskaņā ar tām tiesībām un pienākumiem, kas paredzēti starptautiskajās tiesībās, ņemot vērā Protokola preambulas pēdējos trīs punktus. 3. Pirmajā sanāksmē, kurā pēc papildprotokola stāšanās spēkā sanāk Pušu konference, kas pilda Protokola pušu sanāksmes funkcijas, tā lūdz sekretariātu veikt vispusīgu izpēti, lai inter alia a) apsvērtu finansiālā nodrošinājuma mehānismu nosacījumus; b) novērtētu šādu mehānismu ekonomisko un sociālo ietekmi, kā arī ietekmi uz vidi, jo īpaši jaunattīstības valstīs, un c) identificētu attiecīgās struktūras, kas var sniegt finansiālo nodrošinājumu. 11. pants Valstu atbildība par starptautiskām prettiesiskām darbībām Šis papildprotokols neietekmē vispārējās starptautiskajās tiesībās paredzētās valstu tiesības un pienākumus saistībā ar valstu atbildību par starptautiskām prettiesiskām darbībām. 12. pants Civiltiesiskās atbildības noteikšana un saistība ar to 1. Puses savos tiesību aktos paredz noteikumus un procedūras saistībā ar kaitējuma nodarīšanu. Lai izpildītu šo pienākumu, Puses saskaņā ar šo papildprotokolu paredz atbildes pasākumus un attiecīgajā gadījumā var a) piemērot spēkā esošos valsts tiesību aktus, tostarp vispārpieņemtos noteikumus un procedūras par civiltiesisko atbildību; b) piemērot vai izstrādāt tieši šim nolūkam paredzētus civiltiesiskās atbildības noteikumus un procedūras, vai c) piemērot vai izstrādāt abu iepriekš minēto kategoriju noteikumus un procedūras. 2. Lai valsts tiesību aktos paredzētu atbilstīgus noteikumus un procedūras saistībā ar civiltiesisko atbildību par mantisku vai personisku kaitējumu, kas saistīts ar 2. panta 2. punkta b) apakšpunktā definēto kaitējumu, Puses a) turpina piemērot spēkā esošos vispārējos tiesību aktus par civiltiesisko atbildību; b) izstrādā un piemēro vai turpina piemērot tieši šim nolūkam paredzētus tiesību aktus par civiltiesisko atbildību vai c) izstrādā un piemēro vai turpina piemērot abu iepriekš minēto kategoriju tiesību aktus. 3. Izstrādājot tiesību aktus par civiltiesisko atbildību, kā paredzēts iepriekš 1. vai 2. punkta b) vai c) apakšpunktā, Puses attiecīgā gadījumā inter alia apsver šādus aspektus: a) kaitējums; b) standarta atbildība, tostarp atbildību neatkarīgi no vainas vai atbildību, pamatojoties uz vainu; c) attiecīgajā gadījumā atbildības nodošana; d) tiesības iesniegt prasību tiesā. 13. pants Novērtēšana un pārskatīšana Pušu konference, kas pilda Protokola pušu sanāksmes funkciju, piecus gadus pēc šā papildprotokola stāšanās spēkā pārskata tā efektivitāti un turpmāk dara to ik pēc pieciem gadiem, ja Puses ir iesniegušas šādai pārskatīšanai vajadzīgo informāciju. Pārskatīšanu veic saistībā ar Protokola novērtēšanu un pārskatīšanu, kā paredzēts Protokola 35. pantā, ja vien šā papildprotokola Puses nav nolēmušas citādi. Pirmajā pārskatīšanā veic 10. un 12. panta efektivitātes pārskatīšanu. 14. pants Pušu konference, kas pilda Protokola pušu sanāksmes funkciju 1. Saskaņā ar Konvencijas 32. panta 2. punktu šā papildprotokola Pušu sanāksmes funkciju pilda Pušu konference, kas pilda Protokola pušu sanāksmes funkciju. 2. Pušu konference, kas pilda Protokola pušu sanāksmes funkcijas, regulāri uzrauga šā papildprotokola īstenošanu un atbilstīgi savai kompetencei pieņem lēmumus, kas vajadzīgi, lai veicinātu tā efektīvu īstenošanu. Tā pilda funkcijas, kas tai paredzētas šajā papildprotokolā, un, mutatis mutandis, funkcijas, kas tai paredzētas ar Protokola 29. panta 4. punkta a) un f) apakšpunktu. 15. pants Sekretariāts Sekretariāts, kas izveidots saskaņā ar Konvencijas 24. pantu, pilda arī šā papildprotokola sekretariāta funkcijas. 16. pants Saistība ar Konvenciju un Protokolu 1. Šis papildprotokols papildina Protokolu, bet nemaina un negroza to. 2. Šis papildprotokols neietekmē Konvencijā un Protokolā paredzētās šā papildprotokola Pušu tiesības un pienākumus. 3. Ja vien šajā papildprotokolā nav paredzēts citādi, Konvencijas un Protokola noteikumi mutatis mutandis attiecas arī uz šo papildprotokolu. 4. Neskarot 3. punktu, šis papildprotokols neietekmē Pušu tiesības un pienākumus, kas paredzēti starptautiskajās tiesībās. 17. pants Parakstīšana Šis papildprotokols ir pieejams Protokola pusēm parakstīšanai Apvienoto Nāciju Organizācijas Galvenajā mītnē Ņujorkā no 2011. gada 7. marta līdz 2012. gada 6. martam. 18. pants Stāšanās spēkā 1. Šis papildprotokols stājas spēkā deviņdesmitajā dienā pēc dienas, kurā deponēts četrdesmitais ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās instruments, ko iesniegušas valstis vai reģionālas ekonomikas integrācijas organizācijas, kas ir Protokola puses. 2. Šis papildprotokols attiecībā uz valsti vai reģionālu ekonomikas integrācijas organizāciju, kas to ratificējusi, pieņēmusi, apstiprinājusi vai tam pievienojusies pēc 1.punktā paredzētā četrdesmitā dokumenta iesniegšanas, stājas spēkā deviņdesmitajā dienā pēc dienas, kurā šī valsts vai reģionālā ekonomikas integrācijas organizācija ir deponējusi savu ratifikācijas, pieņemšanas, apstiprināšanas vai pievienošanās instrumentu, vai dienā, kurā attiecībā uz šo valsti vai reģionālo ekonomikas integrācijas organizāciju stājas spēkā Protokols, atkarībā no tā, kurš notikums ir vēlāks. 3. Šā panta 1. un 2. punkta izpratnē instrumenti, kurus deponē kāda reģionāla ekonomikas integrācijas organizācija, nav uzskatāmi par tādiem, kas papildina šīs organizācijas dalībvalstu deponētos instrumentus. 19. pants Atrunas Attiecībā uz šo papildprotokolu atrunas netiek pieļautas. 20. pants Denonsēšana 1. Divus gadus pēc tam, kad šis papildprotokols stājies spēkā attiecībā uz kādu Pusi, attiecīgā Puse jebkurā laikā var to denonsēt, par to rakstiski paziņojot depozitāram. 2. Šāda denonsēšana stājas spēkā vienu gadu pēc dienas, kurā depozitārs saņēmis šo paziņojumu, vai arī vēlākā datumā, ko var norādīt paziņojumā par denonsēšanu. 3. Ikviena Puse, kura denonsē Protokolu saskaņā ar tā 39. pantu, tiek uzskatīta par Pusi, kas ir denonsējusi arī šo papildprotokolu. 21. pants Autentiskie teksti Šā papildprotokola oriģinālu, kura teksts angļu, arābu, franču, krievu, ķīniešu un spāņu valodā ir vienlīdz autentisks, deponē Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāram. TO APLIECINOT, attiecīgi pilnvarotās personas ir parakstījušas šo papildprotokolu. Nagojā, divi tūkstoši desmitā gada piecpadsmitajā oktobrī.