LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 80/8

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

2014/C 80/05

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (2)

“CEBULARZ LUBELSKI”

EK Nr.: PL-PGI-0005-01092-07.02.2013

AĢIN ( X ) ACVN ( )

1. Nosaukums

“Cebularz lubelski”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Polija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

2.4. grupa. Maize, mīklas izstrādājumi, kūkas, konditorejas izstrādājumi, cepumi un citi maizes un konditorejas izstrādājumi

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1)

“Cebularz lubelski” jeb Ļubļinas sīpolrausis ir apaļš aptuveni 1,5 cm biezs rausis 5–25 cm diametrā, izgatavots no augstākā labuma kviešu miltu mīklas, kurai pievienots divreiz vairāk cukura un margarīna vai sviesta nekā parastai kviešu miltu mīklai. Rauša virspusē ir pildījums no rupji sagrieztiem sīpoliem, kas samaisīti ar magoņu sēklām, sāli un augu eļļu. Pildījums ir zeltainā krāsā, un tam piemīt ceptiem sīpoliem raksturīgā garša un smarža. Rausi apņem 0,5–1,5 cm plata mīklas maliņa. Malai ir kraukšķīga garoza gaiši dzeltenā līdz gaiši brūnganā krāsā. Mīkstums ir gaišs, maigs un nedaudz valgs. Pildījums piešķir rauša mīkstumam svaigi ceptiem sīpoliem piemītošo aromātu. Ja Ļubļinas sīpolrausi “cebularz lubelski” cep uz pārkaisītas plāts, rauša apakšā var būt redzamas kviešu klijas.

“Cebularz lubelski” ir jāpatērē 48 stundu laikā pēc izcepšanas.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Mīkla

— pārtikas rūpniecībā izmantojami kviešu milti (bez organiskiem un neorganiskiem piemaisījumiem, krišanas skaitlis ne mazāks par 220, lipekļa saturs ne zemāks par 25 %) – 100 kg,

— cukurs – 2 kg,

— margarīns vai sviests – 3 kg,

— raugs – 4 kg,

— ūdens – 50 l,

— sāls – 1 kg.

Pildījums

— sīpoli – 30 kg,

— augu eļļa – 1 l (rapšu eļļa, saulespuķu eļļa vai minēto eļļu maisījums),

— magoņu sēklas – 3 kg,

— sāls – 1,5 kg.

3.4. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā jāveic visi ražošanas posmi:

— pildījuma gatavošana,

— mīklas gatavošana,

— mīklas dalīšana,

— raušu veidošana,

— cepšana.

3.5. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.

Ļubļinas sīpolraušus “cebularze lubelskie” var pārdot neiepakotus.

Tikai atdzisušus Ļubļinas sīpolraušus drīkst iepakot individuālā iesaiņojumā. Ja izstrādājumu iepako, pirms tas ir atdzisis, palielinās mitruma saturs un izstrādājums strauji zaudē kraukšķīgumu.

3.6. Īpaši noteikumi marķēšanai

Ja izmanto iepakojumu, Ļubļinas sīpolrauša “cebularz lubelski” marķējumā jāiekļauj aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes simbols.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija

Ļubļinas vojevodiste atbilstīgi tās administratīvajām robežām.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika

Maizes izstrādājumu cepšanas tradīciju pirmsākumi Ļubļinā meklējami jau Viduslaikos, un Ļubļinas sīpolrausis “cebularz lubelski” un šā īpašā izstrādājuma receptes, kas nodotas no paaudzes paaudzei, rakstu avotos pirmo reizi minētas XIX gadsimtā. Ļubļinas sīpolraušus sākotnēji cepa ebreji, kuri dzīvoja Ļubļinas vecpilsētā. Tā kā izejvielas bija lētas un recepte vienkārša, laika gaitā tā izplatījās visā Ļubļinas apkaimē. Šim reģionam daudzus gadsimtus raksturīgs bija tas, ka tajā saskārās dažādas maizes izstrādājumu cepšanas tradīcijas un maiznieki, kuri pārstāvēja dažādas kultūras, viens no otra aizguva receptes un dažu izejvielu izmantošanas veidus. Tā cita starpā radās tradīcija cept Ļubļinas sīpolraušus, kurus ļoti iecienīja patērētāji un kuri drīz vien bija nesaraujami saistīti ar Ļubļinas apkaimi.

No Ļubļinas iedzīvotāju atmiņām par laiku starp pasaules kariem (1919–1939) zināms, ka Ļubļinas sīpolrauši “cebularze lubelskie” bija ļoti plaši izplatīti, un tos cepa visās daudzajās ebreju maiznīcās. Tos varēja nopirkt arī no ielu tirgotājiem, kuri plecos uzliktos grozos iznēsāja preci. Vecākie Ļubļinas iedzīvotāji atceras, ka pirms kara šie maizes izstrādājumi bija plaši pieejami, un to patīkamā smarža, delikātā garša un zemā cena bija tik kārdinoša, ka tiem nebija vajadzīga nekāda reklāma.

Cilvēki, kas saistīti ar maiznieka arodu, to vidū arī īpašnieks, kas pirmais atvēra savu maiznīcu pēc Otrā pasaules kara, ir labākais avots, no kura smelties informāciju par Ļubļinas sīpolraušiem “cebularze lubelskie”. Minētajā maiznīcā nu strādā jau trešā maiznieku paaudze. Kā atceras tās īpašnieks, kad kara laikā izpostītā maiznīca atkal atsāka darbu, piedāvājums tajā bija ierobežots, bet Ļubļinas sīpolrauši bija viens no izstrādājumiem, kuru varēja iegādāties pirmajiem pēckara Ziemassvētkiem.

Ļubļinas reģionam raksturīga ļoti labi attīstīta maizes ražošanas nozare. Daudzas maiznīcas ir ģimenes uzņēmumi, kurus pārņem arvien nākamā maiznieku paaudze. Tādā veidā zināšanas un pieredze tiek dabiski nodotas pēctečiem. Turklāt topošajiem maizniekiem Ļubļinas vojevodistē jāapgūst Ļubļinas sīpolraušu “cebularze lubelskie” gatavošanas prasme, kas ir viens no profesionālās izglītības pamatelementiem, un šāda prasība raksturīga tikai šim reģionam.

Tā kā reģiona iedzīvotāji pārtika galvenokārt no vienkāršiem ēdieniem, kuru gatavošanā izmantoja visplašāk pieejamos lauksaimniecības produktus, proti, labību, sīpolus, eļļas augu (rapšu, linu) un magoņu sēklas, Ļubļinas sīpolrauši “cebularze lubelskie” ieņēma svarīgu vietu iedzīvotāju uzturā.

5.2. Produkta specifika

Ļubļinas sīpolrauši “cebularze lubelskie” no citiem maizes izstrādājumiem, kurus gatavo to ražošanas reģionā, atšķiras ar šādām iezīmēm:

— tos gatavo no augstākā labuma kviešu miltu mīklas,

— izstrādājumus veido ar rokām,

— tiem ir apaļa forma,

— brūnganajai maliņai ir kraukšķīga garoza,

— sīpolu pildījums netiek iepriekš termiski apstrādāts un satur magoņu sēklas,

— tiem ir gaišs, maigs, nedaudz valgs un aromātisks mīkstums.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN).

Ļubļinas sīpolraušu saikne ar reģionu balstās uz produkta specifiku, kas aprakstīta 5.2. punktā, un tā reputāciju.

Nosaukums “cebularz lubelski” norāda uz to, ka pildījumā izmanto sīpolus (cebula – sīpols). Pirms Otrā pasaules kara sīpolraušus cepa ebreji, kas dzīvoja Ļubļinā, Kazimierz Dolny un Zamość pilsētā. Pēc kara recepte strauji izplatījās visā Ļubļinas apkaimē. Pateicoties ģeogrāfiskā apgabala specifikai, izveidojās Ļubļinas sīpolrauši “cebularz lubelski” – izstrādājums ar unikālām īpašībām. Šis specifiskais izstrādājums radās cita starpā tāpēc, ka tika savstarpēji aizgūtas maizes izstrādājumu cepšanas tradīcijas.

Ļubļinas sīpolraušu specifiskās īpašības sakņojas to ciešajā saiknē ar ražošanas apgabalu, un šī saikne jo īpaši balstās uz vietējo maiznieku zinātību. Tā cita starpā izpaužas īpašajā veidā, kā tiek gatavoti Ļubļinas sīpolrauši “cebularze lubelskie”, piemēram, tiek atlasīti sīpoli ar maigu, saldu garšu, liktas lietā īpašas prasmes, gatavojot pildījumu bez iepriekšējas termiskas apstrādes, un ievērots pareizais ilgums un apstākļi, kas vajadzīgi izstrādājuma nobriešanai. Ļoti būtiska ir arī prasme pagatavot mīklu no augstākā labuma kviešu miltiem, saglabājot pareizu sastāvdaļu attiecību, kas ir ļoti svarīgi, kā arī ar rokām veidot sīpolraušus un vienmērīgi uzklāt pildījumu visai mīklas virsmai, lai izstrādājumam veidotos brūngana mīklas maliņa. Pieminēšanas vērts ir arī fakts, ka Ļubļinas sīpolraušu “cebularze lubelskie” ražošanas metode nekad nav izplatījusies aiz Ļubļinas reģiona robežām.

Patērētāji ir ļoti iecienījuši Ļubļinas sīpolraušus “cebularze lubelskie”, kuri tiek pasniegti visos maiznieku saietos, konkursos, svētkos, kā arī Polijas un ārvalstu gadatirgos, piemēram, Ļubļinas un Radawiec Duży ciemata ražas svētkos, maizes svētkos Ļubļinas brīvdabas muzejā, Eiropas reģionālo produktu gadatirgū Zakopanē, Starptautiskajā maizes gadatirgū Javorā, izstādē “Polagra–Food” Poznaņā, dabiskai pārtikai veltītajā pasākumā “Natura Food” Lodzā, Starptautiskajā pārtikas izstādē “Food&Taste” Frankfurtē pie Oderas. Visos minētajos un citos līdzīgos pasākumos ir bijusi iespēja iegādāties un nogaršot Ļubļinas sīpolraušus “cebularze lubelskie”. Tāpēc tie ir kļuvuši par vienu no galvenajiem Ļubļinas vojevodistes reklāmas elementiem. Turklāt Ļubļinas sīpolrausis “cebularz lubelski” vienmēr ir pārstāvēts konkursos, kuros tiek meklēts labākais Ļubļinas reģiona kulinārijas izstrādājums. Viens no svarīgākajiem valsts mēroga konkursiem ir “Nasze Kulinarne Dziedzictwo – Smaki Regionów” (Mūsu kulinārās kultūras mantojums – reģionu garšas), kuru organizē Polijas reģionālo un vietējo produktu kamera. Turklāt Ļubļinas sīpolrauša “cebularz lubelski” cepšana ir viens no galvenajiem uzdevumiem maiznieku konkursā, ko katru gadu Ļubļinas maizes svētkos organizē Polijas Republikas Maiznieku apvienības Ļubļinas reģionālā nodaļa un Ļubļinas Pārtikas ražotāju ģilde.

Ļubļinas sīpolrausi “cebularz lubelski” pasniedz arī daudzos saietos un pasākumos, kurus organizē Ļubļinas vojevodiste, tādos kā ģimenes pikniki (piemēram, Czerniejów pilsētā), Pirmais Ļubļinas Zbigņevu saiets (Pierwszy Lubelski Zjazd Zbyszków), maiznieču tikšanās, kuru organizē Ļubļinas Amatniecības un rūpniecības kamera.

Ļubļinas sīpolrauši “cebularze lubelskie” ir iekļauti Ļubļinas reģiona kulinārijas kartē, kura tapusi pēc vietējā laikraksta “Dziennik Wschodni” redakcijas un Ļubļinas vojevodistes iestāžu kopīgas ierosmes. Šā projekta mērķis bija iepazīstināt ar reģiona virtuvi, kurā jūtama daudzu kultūru ietekme.

Ļubļinas sīpolrauša “cebularz lubelski” reputācija un lielā nozīme vietējai sabiedrībai ir izskaidrojama arī ar to, ka šis izstrādājums bieži tiek minēts plašsaziņas līdzekļos, televīzijas un radio raidījumos, avīžu rakstos un publikācijās:

— “Cebularz jest lubelski”, Maiznieku un konditoru apkārtraksts “Przegląd Piekarski i Cukierniczy”, 2007. gada septembra numurs,

— “Lubelski cebularz – historia regionalna”, Ļubļinas amatniecības un rūpniecības kameras biļetens, 2010. gada maijs/jūnijs,

— “Jak cebularz, to tylko lubelski”, laikraksts “Kurier Lubelski”, 2010. gada 20. augusta un 2010. gada 10. septembra numurs,

— “Cebularz super star”, laikraksts “Dziennik Wschodni”, 2011. gada 26. marta numurs.

Vairāki raksti par šo tematu publicēti arī internetā.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 (3) 5. panta 7. punkts)

http://www.minrol.gov.pl/pol/Jakosc-zywnosci/Produkty-regionalne-i-tradycyjne/Zlozone-wnioski-o-rejestracje-Produkty-regionalne-i-tradycyjne/OGLOSZENIE-MINISTRA-ROLNICTWA-I-ROZWOJU-WSI-z-dnia-7-wrzesnia-2012-roku

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.

(2) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp. Aizstāta ar Regulu (ES) Nr. 1151/2012.

(3) Skat. 2. atsauci.