Komisijas ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei - Kopienu finanšu interešu aizsardzība – Krāpšanas apkarošana – 2007. gada ziņojums [SEC(2008)2300] [SEC(2008)2301] /* COM/2008/0475 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 22.7.2008 COM(2008) 475 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Kopienu finanšu interešu aizsardzība – Krāpšanas apkarošana – 2007. gada ziņojums [SEC(2008)2300] [SEC(2008)2301] SATURS Ievads… 4 1. Krāpšanas apkarošanas rezultāti: statistika par krāpšanu un citiem pārkāpumiem 5 1.1. Dalībvalstu un Komisijas dienestu paziņotā statistika par krāpšanu un citiem pārkāpumiem 2007. gadā. 5 1.1.1. Tradicionālie pašu resursi 8 1.1.2. Lauksaimniecības izdevumi (ELVGF un ELFLA) 8 1.1.3. Strukturālie pasākumi 9 1.1.4. Pirmspievienošanās fondi 10 1.1.5. Statistika par Komisijas tieši pārvaldītajiem izdevumiem 11 1.2. Statistika par OLAF darbību 12 2. Galvenie notikumi 2007. gadā 12 2.1. Veikums muitas jomā 12 2.1.1. Savstarpēja palīdzība pirmajā pilārā 12 2.1.2. Trešā pīlāra konvencijas un konkrēti valstu pasākumi 13 2.2. Kontrabandas un cigarešu viltošanas apkarošana 14 2.3. Pārkāpumi un aizdomas par krāpšanu „tiešo izdevumu” jomā 15 2.4. Jauna pieeja aizsardzībai pret krāpšanu 15 2.5. Euro aizsardzība pret viltošanu 15 2.6. Hercule II programma 16 2.7. Citi 2007. gadā veiktie pasākumi Kopienu finanšu interešu aizsardzībai 17 3. Pārbaudes, lai atklātu krāpšanu un citus pārkāpumus 18 3.1. Pārbaudes struktūrfondu jomā 18 3.1.1. Kontroles struktūras uzlabošana 19 3.1.2. Dalībvalstu veiktās vadības kontroles Eiropas Reģionālās attīstības fonda jomā 20 3.2. Kontroles sistēma lauksaimniecības jomā 21 3.3. Tradicionālo pašu resursu kontrole 22 3.4. Regulas ( Euratom , EK) Nr. 2185/96 kontroles un pārbaudes uz vietas 23 4. Noilguma termiņš, kas piemērojams procedūrām un lēmumiem attiecībā uz pārkāpumiem 24 4.1. Pārkāpuma procedūrai piemērojamais noilguma termiņš 25 4.2. Noilguma termiņš, lai īstenotu lēmumu par administratīvās soda noteikšanu 25 4.3. Noilguma termiņš, lai īstenotu lēmumu par administratīvā pasākuma noteikšanu (atgūšana) 25 5. Atgūšana 26 5.1. Lauksaimniecība 26 5.2. Struktūrfondi 27 5.3. Pašu resursi 28 5.4. Tiešie izdevumi 28 5.5. Atgūšana pēc OLAF lietas 29 IEVADS Kopienu finanšu interešu aizsardzība un krāpšanas apkarošana ir joma, kurā atbildība ir sadalīta Kopienas un dalībvalstu starpā. Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm katru gadu sagatavo ziņojumu, kurā izklāstīta statistika un aplūkoti jaunie pasākumi, kas veikti, lai izpildītu EK līguma 280. pantā paredzētās saistības. Šo ziņojumu adresē Eiropas Parlamentam un Padomei un to publicē[1]. Ziņojuma pirmajā punktā ir apkopoti statistikas rezultāti par dalībvalstu paziņotajiem pārkāpumu gadījumiem jomās, kurās dalībvalstis īsteno budžetu (lauksaimniecības politika, struktūrfondi un pirmspievienošanās fondi, proti, 80% no budžeta), un par Kopienas pašu resursu iekasēšanu. Tāpat ir sniegts novērtējums par pārkāpumiem, kas radušies Komisijas tieši pārvaldīto izdevumu jomā, un ieskats Eiropas Krāpšanas apkarošanas biroja ( OLAF ) operatīvajā darbībā. Šī statistika ir jālasa un jāizmanto ar lielu piesardzību: paziņots pārkāpums lielākajā daļā gadījumu nav iespējama krāpšana (kas ir tīši veikta darbība). Paziņotas aizdomas par pārkāpumu obligāti nenozīmē ar tiesas lēmumu apstiprinātu krāpšanu. Visi iesniegtie pārkāpumi pašreiz tiek izskatīti un attiecībā uz tiem tiek veikta dažāda veida uzraudzība, kā tas sīkāk izklāstīts 3. un 5. punktā. Šajā ziņojumā sniegtie skaitļi ir orientējoši, provizoriski un nav galīgi. Piesardzības labad norādītās summas bieži vien aptver konkrētās darbības kopumu pirms tiek precīzi noteikta daļa, uz kuru attiecas pārkāpums. Dalībvalstīm ir pienākums paziņot pārkāpumus, taču dalībvalstu paziņoto pārkāpumu atbilstības pakāpes ir dažādas. Tieši dalībvalstis principā nosaka paziņoto pārkāpumu starpā tos, attiecībā uz kuriem ir aizdomas par krāpšanu. Tikai dalībvalstu iestāžu veiktās tiesiskās procedūras beigās, bieži vien pēc ievērojama laika posma, tiek noteikts, vai tā ir, vai nav krāpšana, un kāda ir krāpšanas patiesā finansiālā ietekme. Komisija ir atkarīga no dalībvalstu sniegtās informācijas (kura nav obligāta), lai kādu gadījumu galīgi klasificētu kā krāpšanu. Ziņojuma otrajā punktā ir izklāstīti 2007. gada galvenie notikumi gan krāpšanas un citu pārkāpumu novēršanas, gan apkarošanas jomā. Trešais punkts attiecas uz kontrolēm, kas paredzētas, lai noteiktu krāpšanu un citus pārkāpumus , un tajā liela daļa veltīta kontrolēm struktūrfondu jomā un jo īpaši pārvaldes kontrolēm. Ceturtajā punktā izklāstīti noilguma termiņi, kas piemērojami procedūrām saistībā ar pārkāpumiem un noilguma termiņi, kas piemērojami lēmuma, kurā noteikts administratīvais pasākums vai sods, izpildei. Šie divi punkti izskatīti, jo īpaši ņemot vērā atbildes, ko aptaujā sniegušas dalībvalstis. Piektajā punktā , uz kuru attiecas tāda paša veida atruna kā uz 1. punktu, izklāstīti 2007. gadā veiktie atgūšanas pasākumi visās budžeta jomās. Ziņojumam pievienoti divi Komisijas dienestu darba dokumenti[2]. KRāPšANAS APKAROšANAS REZULTāTI: STATISTIKA PAR KRāPšANU UN CITIEM PāRKāPUMIEM Dalībvalstu un Komisijas dienestu paziņotā statistika par krāpšanu un citiem pārkāpumiem 2007. gadā. Jomās, kurās dalībvalstis izpilda budžetu, un Kopienas pašu resursu iekasēšanā Kopienas tiesību akti paredz dalībvalstīm pienākumu ziņot par aizdomām par krāpšanu un citiem konstatētajiem pārkāpumiem. Apkopoto informāciju izmanto analīzei un turpmākai pārbaudei. Tā ļauj labāk zināt pārkāpumu ietekmi uz Kopienas budžetu. Ir svarīgi izšķirt krāpšanu un citus pārkāpumus. Pārkāpums nozīmē Kopienas tiesību normas pārkāpumu, ko rada kāda saimnieciskās darbības subjekta rīcība vai nolaidība, kas var vai varētu kaitēt Kopienu finanšu interesēm[3]. Krāpšana ir tīši izdarīts pārkāpums, kas ir noziedzīgs nodarījums[4]. Dalībvalstis starp paziņotajiem pārkāpumiem nosaka tos, attiecībā uz kuriem ir aizdomas par krāpšanu. Krāpšanas reālo finansiālo ietekmi var izmērīt tikai pēc tiesas procesa beigām. Komisijas dienestu dokumentā „Pārkāpumu statistikas analīze”[5] ir padziļināti analizēta dalībvalstu paziņotā informācija, un pirmo reizi šajā dokumentā ir ietverta statistika par Komisijas dienestu atklāto krāpšanu un citiem pārkāpumiem tiešas centralizētas pārvaldības budžeta jomās. Secinājumi par dalībvalstu paziņotajiem pārkāpumiem - Paziņoto pārkāpumu skaits ir samazinājies visās jomās, izņemot struktūrpasākumu jomā. - Pārkāpumu aplēstā finansiālā ietekme ir palielinājusies visās nozarēs. Pašu resursu un lauksaimniecības jomā šis palielinājums daļēji attiecas uz iepriekšējos gados notikušajiem vai atklātajiem pārkāpumiem, kas paziņoti tikai 2007. gadā. Izdevumu jomā jauno dalībvalstu pievienošanās un nesenā maksājumu palielināšanās šajās valstīs daļēji izskaidro palielināšanos. Finansiālā ietekme, kas izteikta kā budžeta procentuālā daļa, saglabājas relatīvi stabila. Vairāki pārkāpumi, kuru finansiālā ietekme novērtēta kā liela, tika atklāti jauno desmit dalībvalstu pirmspievienošanās fondu plānošanas perioda slēgšanas laikā. - Gadījumu, kad ir aizdomas par krāpšanu, aplēstā ietekme saglabājas stabila attiecībā uz izdevumiem un ir nedaudz samazinājusies attiecībā uz pašu resursiem. Atgādinām, ka šeit runa ir par paziņotām aizdomām par krāpšanu un nevis par tiesā apstiprinātiem gadījumiem un ka reālo finansiālo ietekmi pēc atgūšanas un finanšu korekcijas var norādīt tikai tiesiskās un administratīvās procedūras beigās. - Lai gan lielākā daļa pārkāpumu ir paziņota Komisijai paredzētajā termiņā, tomēr vēl ir jāpieliek pūles: vidējais paziņošanas termiņš lauksaimniecības jomā ir 1,2 gadi, struktūrpasākumu jomā – 0,9 gadi. Dažas dalībvalstis ļoti bieži paziņo ar lielu novēlošanos. Lai veiktu efektīvu pārraudzību, ir nepieciešama ātra paziņošana. - Palielinās to dalībvalstu daļa, kuras paziņo elektroniski, un jo īpaši izmantojot Komisijas lauksaimniecības un struktūrpasākumu jomā piedāvātos elektroniskos moduļus AFIS/ECR [6]. Moduļu izmantošana vienkāršo datu apstrādi un uzlabo to kvalitāti un salīdzināmību. Dažas dalībvalstis turpina paziņo uz papīra vai elektroniski, neizmantojot ECR moduļus. - Pateicoties valstu iestāžu centieniem (pamatnostādnes, mācības darbiniekiem, kuri ir atbildīgi par paziņošanu) un pieaugošai ECR moduļu izmantošanai, paziņojumu kvalitāte turpināja uzlaboties visās jomās. Tādējādi ir iespējama labāka pārraudzība, un tiek atvieglota datu stratēģiskā analīze. Dažām dalībvalstīm vēl ir jāpieliek pūles, jo īpaši attiecībā uz pārkāpumu veidu klasifikāciju. 1. tabula. Pārkāpumu skaits un summas 2007. gadā Joma | Paziņoto pārkāpumu skaits | Kopējā aplēstā finansiālā ietekme, tajā skaitā aizdomas par krāpšanu (miljonos euro) | Tikai aizdomu par krāpšanu aplēstā finansiālā ietekme (miljonos euro) | 2006[7] | 2007 | 2006 | 2007 | 2006 | 2007 | Lauksaimniecība (ELVGF Garantiju nodaļa) | 3 249 | 1 548 | 87 | 155 | 29,8 (~0,06 % no piešķirtajiem fondiem) | 44,8 (~0,1 % no piešķirtajiem fondiem) | Struktūrfondi un Kohēzijas fonds | 3 216 | 3 832 | 703 | 828 | 157,56 (~0,41 % no piešķirtajiem fondiem) | 141 (~0,31 % no piešķirtajiem fondiem) | Pirmspievienošanās fondi | 395 | 332 | 14 | 32 | 1,57 (~0,03 % no piešķirtajiem fondiem) | 5 (~0,38 % no piešķirtajiem fondiem) | Tiešie izdevumi | - | 411 | - | 33 | - | 18,1 (~0,17% no piešķirtajiem fondiem[8]) | Kopējie izdevumi | 6 860 | 6 123 | 804 | 1 048 | 188,93 (~0,2% no izdevumu summas četrās jomās) | 208,9 (~0,22 % no izdevumu summas četrās jomās) | Pašu resursi[9] | 5 705 | 5 321 | 353 | 377 | 134,39 (~0,94 % no pašu resursu kopsummas) | 106,57 (~0,62 % no pašu resursu kopsummas[10]) | Tradicionālie pašu resursi Paziņoto pārkāpuma gadījumu skaits ir samazinājies par 7% (5705 gadījumi 2006. gadā, salīdzinot ar 5321 gadījumu 2007. gadā). Aplēstā summa (377 miljoni euro) ir palielinājusies par vairāk nekā 6%. Aizdomas par krāpšanu attiecas uz aptuveni 23% no paziņotajiem pārkāpuma gadījumiem, kuru finansiālā ietekme tiek lēsta 106,57 miljonu euro apmērā, t.i., apmēram 0,62% no pašu resursu kopsummas 2007. gadā (salīdzinot ar 134,39 miljoniem euro, apmēram 0,94% 2006. gadā). Atgādinām, ka šeit runa ir par paziņotām aizdomām par krāpšanu un nevis par tiesā apstiprinātiem gadījumiem un ka reālā finansiālā ietekme vēl nav noteikta. Tāpat kā iepriekšējos gados visvairāk bija skartas elektronikas un miltivides preces, jo īpaši televizori un monitori. Visbiežākie pārkāpumi bija slikta ražojuma klasifikācija un kļūdains izcelsmes apraksts. Otrs visvairāk skartais produkts bija tabaka. Komisija turpina pievērst īpašu uzmanību šīm nozarēm. Dārzeņu nozarē ( jo īpaši ķiploku) vērojams palielinājums, kā arī apavu, automašīnu un motociklu detaļu, apģērbu nozarē, savukārt gaļas, dzelzs un tērauda izstrādājumu, graudaugu nozarē ir vērojams samazinājums. Veicot datu analīzi, ir jāņem vērā, ka pārkāpuma atklāšanas un Komisijai paziņošanas datums ne vienmēr atbilst tā izdarīšanas datumam. 1. diagramma: Paziņoto pārkāpumu skaits un aplēstā finansiālā ietekme – tradicionālie pašu resursi – 2003. – 2007. gads [pic] Lauksaimniecības izdevumi (ELVGF un ELFLA) Paziņoto pārkāpumu skaits ir samazinājies par 53 % (1548 gadījumi, salīdzinot ar 3249 gadījumiem 2006. gadā). Šis lielais samazinājums bija paredzams, un tas radās tāpēc, ka sākot ar 2007. gada 1. janvāri tiek piemērota Komisijas 2006. gada regula[11], kurā tika palielināta robežvērtība no 4000 euro uz 10 000 euro, kuru pārsniedzot dalībvalstīm ir jāpaziņo Komisijai pārkāpumi. Attiecīgā summa (155 miljoni euro, apmēram 0,33 % no kopējām apropriācijām lauksaimniecības jomā) ir palielinājusies par 44 %. Palielinājums daļēji attiecas uz gadījumiem, kuriem ir liela finansiālā ietekme un kas notikuši vai atklāti iepriekšējos gados, bet paziņoti tikai 2007. gadā. Aizdomas par krāpšanu attiecas uz aptuveni 10 % no paziņotajiem pārkāpuma gadījumiem, kuru finansiālā ietekme tiek lēsta 44,8 miljonu euro apmērā, t.i., 0,1 % no 2007. gada apropriāciju kopsummas (salīdzinot ar 29,8 miljoniem euro, apmēram 0,06 % 2006. gadā). Atgādinām, ka šeit runa ir par paziņotām aizdomām par krāpšanu un nevis par tiesā apstiprinātiem gadījumiem un ka reālā finansiālā ietekme vēl nav noteikta. Vislielākās summas attiecas uz piena un piena produktu, augļu un dārzeņu, cukura un lauku attīstības nozarēm. Uz šīm četrām nozarēm kopā attiecas apmēram 77 % no pārkāpumu kopsummas. 2. diagramma: Paziņoto pārkāpumu skaits un aplēstā finansiālā ietekme – lauksaimniecības izdevumi – 2003. – 2007. gads [pic] Strukturālie pasākumi Paziņoto pārkāpumu skaits attiecībā uz struktūrfondiem un Kohēzijas fondu ir palielinājies par 19,2 % (3832 gadījumi, salīdzinot ar 3216 gadījumiem 2006. gadā). Aplēstā finansiālā ietekme (828 miljoni euro jeb gandrīz 1,83 % no saistību apropriācijām) ir palielinājusies par 17,7 %. Aizdomas par krāpšanu atbilst aptuveni 12,4 % no paziņotajiem pārkāpuma gadījumiem, kuru finansiālā ietekme tiek lēsta 141 miljona euro apmērā, t.i., apmēram 0,31 % no saistību apropriāciju kopsummas (salīdzinot ar 157,56 miljoniem euro jeb 0,41 % 2006. gadā). Atgādinām, ka šeit runa ir par paziņotām aizdomām par krāpšanu un nevis par tiesā apstiprinātiem gadījumiem un ka reālā finansiālā ietekme vēl nav noteikta. Tāpat kā iepriekšējos gados vislielākais pārkāpumu skaits tika paziņots attiecībā uz ERAF[12] un ESF[13] (aptuveni 83 % no pārkāpumiem). 76 % no pārkāpumiem attiecās uz projektiem vai darbībām, kas īstenotas 1. un 2. mērķa reģionos. 3. diagramma: Paziņoto pārkāpumu skaits un aplēstā finansiālā ietekme – strukturālie pasākumi – 2003. – 2007. gads [pic] Pirmspievienošanās fondi Ar PHARE , SAPARD un ISPA fondiem saistīto pārkāpumu skaits ir samazinājies par 13 % (332 salīdzinājumā ar 395 gadījumiem 2006. gadā). Iespējamā finansiālā ietekme no 14 miljoniem euro 2006. gadā ir palielinājusies līdz 32 miljoniem euro 2007. gadā (apmēram 1,92 % no atbilstīgās kopsummas). Aizdomas par krāpšanu atbilst apmēram 15,5 % no 2007. gadā paziņotajām pārkāpumu summām, kuru finansiālā ietekme lēsta 5 miljonu euro apmērā, t.i., apmēram 0,38 % no gada kopējā budžeta. Atgādinām, ka šeit runa ir par paziņotām aizdomām par krāpšanu un nevis par tiesā apstiprinātiem gadījumiem un ka reālā finansiālā ietekme vēl nav noteikta. Katrā pirmspievienošanās fondā visbiežāk notikušo pārkāpumu veids ir „neatbilstīgi izdevumi”. 4. diagramma: Paziņoto pārkāpumu skaits un aplēstā finansiālā ietekme – pirmspievienošanās fondi – 2003. – 2007. gads [pic] Statistika par Komisijas tieši pārvaldītajiem izdevumiem Šis ir pirmais posms, kas paredz šajā ziņojumā iekļaut Komisijas tieši pārvaldītā budžeta jomas. Tā kā 2008. gadā ir ieviesta sistēma (skatīt 2.3. punktu), kas ļaus kvalificēt pārkāpumu gadījumus un aizdomas par krāpšanu, bija nepieciešams ierobežot analīzes segumu par 2007. gada laikposmu. Izklāstītie dati izskatāmi ar ļoti lielu piesardzību un nevis kā krāpšanas un pārkāpumu līmeņa empīriski pierādījumi. Šajā jomā iespējamo pārkāpumu skaits bija 411. Iespējamā finansiālā ietekme bija 33 miljonu euro apmērā, no kuriem 18,1 miljons euro atbilst 136 paziņoto aizdomu par krāpšanu gadījumiem. Ārējo darbību nozarē paziņotā pārkāpumu summa bija 19,1 miljons euro un iekšpolitikas jomā – 13,9 miljoni euro. Attiecībā uz 2000. – 2006. gada finanšu plānu iespējamās krāpšanas gadījumu lēstā finansiālā ietekme ir 0,17 % no visiem līgumiem, ko Komisija noslēgusi tieši. Statistika par OLAF darbību Pamatojoties uz saņemtās informācijas sākotnējo novērtējumu, OLAF var pieņemt lēmumu uzsākt četrus lietu veidus: iekšējās izmeklēšanas, ārējās izmeklēšanas, koordinēšanas lietas vai palīdzība krimināllietā. Uzsākto lietu skaits katru gadu ir stabils (210 lietas 2007. gadā salīdzinājumā ar 194 - 2006. gadā un 216 lietām 2005. gadā). Kopš 2004. gada paša OLAF uzsākto izmeklēšanas lietu (iekšējās izmeklēšanas un ārējās izmeklēšanas) skaits sasniedza, tad pārsniedza to lietu skaitu, kuras OLAF uzsācis, lai sniegtu palīdzību vai koordinēšanu valstu iestādēm (koordinēšanas lietas un palīdzība krimināllietā). Kopš 2005. gada paša OLAF izmeklēšanas veido apmēram 75 % no kopējā uzsākto lietu skaita. Pašreiz izskatīšanā esošo lietu skaits ir samazinājies (408 – 2007. gada beigās salīdzinājumā ar 431 lietu 2006. gada beigās un 452 lietām 2005. gada beigās), un to jo īpaši ir ietekmējuši OLAF centieni izskatīt iekavētās vecās lietas. 2. tabula: Lietas, kurās 2007 gada 31. decembrī notika izmeklēšana, un to finansiālā ietekme Nozare | 2007. gada 31. decembrī notiekošās izmeklēšanas | Novērtētā finansiālā ietekme (miljonos euro) | Muita/PVN | 76 | 781,3 | Lauksaimniecība | 50 | 108,8 | Struktūrfondi | 48 | 172,4 | Tiešie izdevumi | 140 | 206,7 | Iekšējās izmeklēšanas | 94 | 289,6 | Kopā | 408 | 1 558,8 | Lai iegūtu sīkāku informāciju un salīdzinājumu ar iepriekšējiem gadiem, skatīt OLAF ziņojumu[14]. GALVENIE NOTIKUMI 2007. GADā Veikums muitas jomā Savstarpēja palīdzība pirmajā pilārā Pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu[15], Padome izdarīja grozījumus regulā par uzraudzību, ko eksporta laikā veic lauksaimniecības produktiem[16], lai dalībvalstīm, kuras veic riska analīzi atbilstīgi Kopienas tiesību aktiem, varētu izvēlēties piemērot kontroles normu minimumu valsts līmenī nevis eksporta muitas iestāžu līmenī, lai valsts teritorijā labāk sadalītu muitas dienestu kontroles darbības. Parlamenta un Padomes regula par skaidras naudas kontroli, kuru ieved Kopienas teritorijā vai izved no tās[17], stājās spēkā 2007. gada jūnijā. Regulā ir atsauce uz Regulas (EK) Nr. 515/97[18] noteikumiem attiecībā uz savstarpēju palīdzību un paredzēta informācijas nodošana Komisijai, ja rodas aizdomas par to, ka skaidras naudas summas ir saistītas ar krāpšanu vai kādu citu nelikumīgu darbību, kas varētu skart Kopienas finanšu intereses. Komisijas priekšlikums[19], ar ko izdara grozījumus regulā par savstarpēju palīdzību muitas un lauksaimniecības jomā[20], 2007. gadā ir pavirzījies uz priekšu likumdošanas procesā. Eiropas Parlaments to apstiprināja pirmajā lasījumā 2008. gada februārī, vienlaicīgi veicot dažus grozījumus. Tiesību akts paredz muitas lietu identifikācijas datu bāzes ( FIDE ) juridisko satvaru un Eiropas centrālās datu bāzes izveidi. Muitas lietu identifikācijas datu bāzei jāļauj valstu un Kopienas ( OLAF ) operatīvajam iestādēm identificēt dienestus, kuri jau ir veikuši izmeklēšanu attiecībā uz to pašu personu(-ām) vai uzņēmumu(-iem). Datu bāzes uzdevums ir analīzes nolūkos apkopot datus, ko parasti izmanto starptautiskājā tirdzniecībā[21]. Priekšlikuma galīgā pieņemšana paredzēta 2008. gada laikā. Divi priekšlikumi[22], kas izriet no Lisabonas stratēģijas, paredz modernizēt muitas procedūras. Līdz ar jaunā muitas kodeksa stāšanos spēkā elektroniskās deklarācijas izmantošana pakāpeniski kļūs vispārīgāka un e-muitas projekta ietvaros dati, kas tiks saņemti no valstu muitas informātikas sistēmām kļūs arvien saderīgāki, pateicoties centrālajai platformai. Šīs reformas palīdzēs samazināt operāciju izmaksas, veicinās ātrāku piekļuvi datiem un ļaus veikt riska analīzi Eiropas līmenī. Trešā pīlāra konvencijas un konkrēti valstu pasākumi Malta 2007. gadā pievienojās konvencijai par starptautisku palīdzību un sadarbību starp muitas iestādēm („Neapoles II Konvencija”)[23]. Konvencija ir ratificēta un ir spēkā visās dalībvalstīs, izņemot Itāliju, bet tā ir piemērojama jau 22 dalībvalstīs[24]. Malta ir ratificējusi konvenciju par informātikas izmantošanu muitas jomā[25]. Konvenciju, ar kuru izveido Muitas informācijas sistēmu ( SID ) un kas ir stājusies spēkā 2005. gada beigās, šobrīd ir ratificējušas visas dalībvalstis. Pēc tam kad to bija ratificējušas Zviedrija un Somija, protokols, ar ko groza konvenciju par informātikas izmantošanu muitas jomā[26], varēja stāties spēkā. Latvija protokolam pievienojās 2007. gadā. [27]. Ar protokolu izveido iepriekš minēto muitas lietu identifikācijas datu bāzi ( FIDE ). Rumānija un Bulgārija pievienojās abām iepriekš minētajām konvencijām un protokolam brīdī, kad tās pievienojās Eiropas Savienībai[28]. Beļģija ir parakstījusi divpusējus sadarbības nolīgumus ar vairākām trešām valstīm. Kontrabandas apsūdzība tika grozīta un precizēta Ungārijas krimināllietu kodeksā. Somija ziņoja par nopietnu reorganizāciju muitas dienestos, kuras mērķis ir uzlabot riska pārvaldību. Īrijā tādos pašos nolūkos tika ieviesta jauna datorizēta sistēma. Kontrabandas un cigarešu viltošanas apkarošana Eiropas Kopiena un desmit dalībvalstis[29] 2004. gadā noslēdza sadarbības nolīgumu ar Philip Morris International ( PMI ). No nolīguma parakstīšanas brīža līdz 2007. gada beigām PMI ir pārskaitījis 575 miljonus ASV dolāru (apmēram 364,5 miljonus euro). Kopš tā laika šim nolīgumam ir pievienojušās 16 dalībvalstis[30], un tas paredz apmēram 1250 miljonu ASV dolāru pārskaitījumu 12 gadu laikposmā, ko varētu izmantot kontrabandas un cigarešu viltošanas apkarošanai. Eiropas Komisija un 26 dalībvalstis[31] 2007. gada decembrī parakstīja sadarbības nolīgumu ar Japan Tobacco International ( JTI ). Nolīgumā, kura ilgums ir 15 gadi, paredzēts 400 miljonu ASV dolāru pārskaitījums (apmēram 253,6 miljoni euro), ko varētu izmantot kontrabandas un cigarešu viltošanas apkarošanai. Abu nolīgumu galveno elementu vidū ir ilgtermiņa mehānisms PMI un JTI cigarešu kontrabandas novēršanai Eiropas tirgū. Sadarbojoties ar OLAF un dalībvalstīm, nolīgumos paredzēta pārbaudes un izsekojamības procedūru īstenošana, lai varētu noteikt brīdi, kad autentiskās cigaretes ( PMI un JTI markas) ir novirzītas no likumīgās piegādes ķēdes, lai nokļūtu kontrabandistu rokās. Hercule II programmas jaunajā daļā attiecībā uz cigarešu kontrabandas un viltošanas apkarošanu (skatīt 2.6. punktu) 2007. gadā paredzēts līdzfinansējums no Kopienas budžeta skenera iekārtu, kas atvieglotu kontrabandas cigarešu atklāšanu, iegādei, kuras kopējā summa ir lēsta vairāk nekā 5 miljonu euro apmērā. Programma turpina finansēt mācību pasākumus, specializēto tehnisko aprīkojuma iepirkumu un tehnisko atbalstu nelikumīgo darbību uzraudzībai šajā jomā. Komisija ( OLAF un SANCO ) aktīvi piedalījās sarunu sagatavošanā par protokolu attiecībā uz PVO pamatkonvenciju par tabakas kontroli[32]. Šis protokols jo īpaši attieksies uz tabakas izstrādājumu nelikumīgas tirdzniecības apkarošanu. OLAF darbinieks ir ievēlēts par starpvaldību sarunu struktūras, kura risina sarunas par protokolu, priekšsēdētāju. Pārkāpumi un aizdomas par krāpšanu „tiešo izdevumu” jomā Līdz šim gadam dati par atklātajiem pārkāpumiem un aizdomām par krāpšanu, kā arī par veiktajām korekcijām tika apkopoti tikai attiecībā uz dalītas pārvaldības izdevumiem. Lai to novērstu un lai labāk apzinātu pārkāpumus un aizdomas par krāpšanu šajā ziņojumā, Komisijas dienesti turpmāk iereģistrēs Komisijas uzskaites sistēmā ( ABAC ) vairāk informācijas par konstatējumiem un veiktajam korekcijām. Lai sniegtu sākotnējo analīzi jau šogad, Komisijas dienesti ir identificējuši atklāto pārkāpumu gadījumus un aizdomas par krāpšanu budžeta jomās, uz kurām attiecas tiešā centralizētā pārvaldība. Jauna pieeja aizsardzībai pret krāpšanu Komisija 2001. gadā pieņēma lēmumu[33] izveidot novēršanas mehānismu aizsardzībai pret krāpšanu („ fraud-proofing ”), lai tiesību akti un līgumu vadība būtu aizsargātāka pret krāpšanu. Kopš 2002. gada ir noteiktas jaunas likumdošanas iniciatīvas un jauni juridiskie pamati attiecībā uz Kopienas finansējumu (piemēram, līgumu modeļi), kuros izteikta īpaša vajadzība uzraudzīt Kopienas finanšu interešu aizsardzību. Šie projekti tika analizēti, pētot to izturību pret krāpšanu, un tie tika uzlaboti katru reizi, kad tas bija nepieciešams[34]. Komisija 2007. gada decembrī ieviesa jaunu pieeju aizsardzībai pret krāpšanu[35], kuras pamatā ir OLAF izmeklēšanas darbību rezultātu izpēte. Operatīvā pieredze tiks izmantota, ņemot vērā strukturētu un piemērotu pamatu, un tiks sniegta citiem Komisijas dienestiem, kā arī citām Eiropas Savienības iestādēm un struktūrvienībām. Šīs jaunās pieejas mērķis ir noteikt vājos punktus ne tikai tiesību aktu priekšlikumos, bet arī ES tiesību aktu piemērošanā un vadības un kontroles sistēmās. Jaunā politika, ko pagaidām piemēro tiešo izdevumu jomā, uzlabos krāpšanas novēršanu, izmantojot pieejamos datus (izmeklēšanu, revīzijas rezultātus, analīzes utt.) Euro aizsardzība pret viltošanu Padomes regulas priekšlikumā[36] paredzēts stiprināt aizsardzību pret viltošanu, attiecīgajās iestādēs ieviešot pienākumu pārbaudīt banknošu un monētu autentiskumu pirms to laišanas apgrozībā. Priekšlikums cita starpā paredz atļaut veikt viltotas naudas pārvadājumus starp kompetentajām valstu iestādēm, kā arī ES iestādēm un struktūrām, lai atvieglotu autentiskuma pārbaudes. Komisija ziņojumā ir sniegusi kopsavilkumu par kriminālsodiem un citām sankcijām, ko dalībvalstis pieņēmušas, lai aizsargātos pret naudas viltošanu[37], atbilstīgi Padomes 2000. gada pamatlēmumam[38]. Redzams, ka veiktie pasākumi vispārēji atbilst efektivitātes un rezultativitātes pakāpei, kas pieprasīta minētajā pamatlēmumā, ciktāl paredzētie kriminālsodi un sankcijas ir ieviestas dalībvalstu tiesību aktos. Komisija operatīvajā ziņā, izmantojot saistībā ar „ Pericles ” programmu[39] veiktos pasākumus, ir turpinājusi savu atbalstu sadarbībai starp valstu, Eiropas Savienības un starptautiskajām iestādēm, kuras atbild par euro viltošanas apkarošanu. Tika izmantoti vairāk nekā 80 % no " Pericles " budžeta 2007. gadā, tika uzsākti divpadsmit projekti, no kuriem septiņus ierosināja dalībvalstis, un piecus ierosināja Komisija ( OLAF ). Lielākajai daļai šo projektu, kas paredzēti dalībvalstu un kandidātvalstu ekspertiem, bija pedagoģisks mērķis (mācību sesiju organizēšana, pasākumi, lai iepazīstinātu ar viltojuma noteikšanas metodēm utt.). „ Pericles ” organizēja divus liela mēroga seminārus, kuros piedalījās dalībvalstu, Latīņamerikas valstu un Karību jūras reģiona valstu pārstāvji, lai stiprinātu sadarbību ar trešām valstīm euro viltošanas apkarošanas jomā. Apmēram 211 000 euro monētu tika izņemtas no apgrozības 2007. gadā. Šis skaitlis ir palielinājies apmēram par 29 % salīdzinājumā ar 2006. gadu, galvenokārt pateicoties intensīvākai sadarbībai ar dalībvalstu kompetentajām iestādēm. Hercule II programma Hercule programma tika izveidota, lai veicinātu darbības, kas saistītas ar Kopienu finanšu interešu aizsardzību[40]. Eiropas Parlaments un Padome 2007. gadā nolēma to pagarināt uz laikposmu no 2007. gada līdz 2013. gadam[41]. Šīs programmas budžets tika palielināts par 6 miljoniem euro gadā, lai tajā iekļautu jaunu daļu, kas ļaus finansēt mācību pasākumus un iekārtu iegādi cigarešu kontrabandas apkarošanai. 2007. gada budžets 13,574 miljonu euro apmērā ļāva līdzfinansēt 15 projektus mācību jomā, 21 projektu tehniskās palīdzības jomā un 10 pasākumus juridiskās pētniecības jomā. Starp šiem projektiem ir pasākumi starptautiskā līmenī, piemēram, konferences, lai atvieglotu teorētiskas vai operatīvas informācijas apmaiņu, kā arī individuāls atbalsts dažām valsts iestādēm, piemēram, iepērkot iekārtas, kas atvieglo kontrabandas noteikšanu, vai tehniskā palīdzība, kas saistīta ar īpašu izmeklēšanu. Citi 2007. gadā veiktie pasākumi Kopienu finanšu interešu aizsardzībai Eiropas pārredzamības iniciatīvā [42] ir ierosināts sistemātiski publiskot Kopienas budžeta līdzekļu saņēmēju sarakstu, lai kāds arī būtu līdzekļu pārvaldības veids. Pēc tam, kad šis pienākums 2006. gadā tika iekļauts Finanšu regulā[43] un Komisijas regulā, ko piemēro struktūrfondiem un Kohēzijas fondam[44], ar divām[45] 2007. gada regulām ir ieviests pienākums dalībvalstīm publicēt lauksaimniecības fondu un Eiropas Zivsaimniecības fonda līdzekļu saņēmēju sarakstu, kā arī summas, ko viņi saņem. Pēc paziņojuma par Eiropas koordinētu stratēģiju, lai uzlabotu cīņu pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas[46], un pamatojoties uz ES Ministru padomes 2007. gada jūnija pieprasījumu, Komisija pieņēma paziņojumu, kas ietver pamatelementus, lai apkarotu krāpšanu PVN jomā , jo īpaši „karuseļa veida” krāpšanu[47]. Sniedzot savu ieguldījumu šim ziņojumam, vairākas dalībvalstis paziņoja, ka valsts līmenī ir veikušas pasākumus, lai labāk cīnītos pret krāpšanu PVN jomā[48]. Slovēnija 2007. gadā ratificēja Konvenciju par Kopienas finanšu interešu aizsardzību [49] un tās protokolus[50]. Rumānija un Bulgārija tiem pievienojās automātiski brīdī, kad tās pievienojās Eiropas Savienībai[51]. Komisija aicina dalībvalstis, kuras nav ratificējušas konvenciju un/vai tās protokolus, to izdarīt tuvākajā laikā[52]. Komisijas dienesti 2007. gadā parakstīja administratīvas sadarbības vienošanās ar trešo valstu kompetentajām iestādēm[53] krāpšanas apkarošanas, korupcijas jomā un jebkuras citas nelikumīgas darbības jomā, kas varētu ietekmēt Kopienas vai līgumslēdzējas trešās valsts finanšu intereses. Lai noslēgtu līdzīgus nolīgumus, Komisija turpina sarunas ar citām trešām valstīm, kuras saņem Eiropas finansiālu palīdzību. Slovākija pieņēma valsts stratēģiju Kopienu finanšu interešu aizsardzībai , kurā paredzēti pasākumi turpmākajos gados attiecīgajās jomās. Rumānijas kriminālkodeksā un citos saistītos likumos tika izdarīti grozījumi, lai iekļautu kriminālatbildību juridiskajām personām. Itālijā komiteja, kura atbild par Kopienas krāpšanas apkarošanu, ir saņēmusi uzdevumu koordinēt visas krāpšanas un citu pārkāpumu apkarošanas darbības nodokļu, lauksaimniecības un struktūrfondu nozarēs. Zviedrija ir stiprinājusi iekšējās kontroles sistēmu, ko piemēro valsts un Eiropas fondiem. Maltas un Rumānijas tiesību aktos ieviestas jaunas administratīvās sankcijas , ko piemēro noteiktiem smagiem pārkāpumiem. Latvija palielināja kriminālsodus , ko piemēro par pārkāpumiem, kas skar Kopienas līdzekļus un kas veikti organizētā grupā. Vairākas dalībvalstis ziņoja, ka ir pieņemtas vai atjauninātas rokasgrāmatas vai norādījumi, kas paredz saskaņot pārkāpumu apstrādi un paziņošanu [54]. Igaunijā visi pārkāpumu gadījumi, attiecībā uz kuriem ir atrasts galīgais risinājums, ir publicēti Finanšu ministrijas tīmekļa vietnē. Beļģijā un Francijā ir grozīts korupcijai piemērojamās krimināltiesības, lai panāktu atbilstību Eiropas un starptautiskajām konvencijām šajā jomā. Slovākijā ir izveidota starpdienestu grupa valsts korupcijas apkarošanas programmas aktualizēšanai. Portugālē vairāku izmeklēšanas iestāžu īstenotā kopīgā iniciatīva korupcijas apkarošanai tika pabeigta, publicējot ziņojumu 2007. gadā. Beļģija un Kipra veica pasākumus, lai uzlabotu cīņu pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju . Rumānijā, lai atgūtu līdzekļus , parādi Eiropas Kopienām turpmāk ir pielīdzināti nodokļu parādiem. PāRBAUDES, LAI ATKLāTU KRāPšANU UN CITUS PāRKāPUMUS Kopienas pašu resursu iekasēšanas jomā un jomās, kurās dalībvalstis izpilda budžetu, atbildība par kontrolēm, kas paredz atklāt krāpšanu un citus pārkāpumus, ir dalīta starp dalībvalstu iestādēm un Kopienas iestādēm. Šajā nodaļā ir īsi izklāstīta šo pārbaužu norise un rezultāti. Pārbaudes struktūrfondu jomā Lai dotu jaunu stimulu Eiropas fondu finanšu pārvaldības uzlabošanai, jo īpaši to fondu, kurus pārvalda dalībvalstis, un ņemot vērā Revīzijas palātas Atzinumu Nr. 2/2004 par „vienotas revīzijas” modeli[55], Komisija 2006. gada janvārī pieņēma rīcības plānu integrētas iekšējās kontroles struktūras ieviešanai[56]. Stratēģiskais mērķis ir saņemt no Revīzijas palātas pozitīvu ticamības deklarāciju. Kontroles struktūras uzlabošana Jaunie noteikumi, ko piemēro struktūrizdevumiem[57] sākot ar plānošanas periodu 2007. – 2013. gadam, vienkāršo un precizē noteiktus piešķiršanas procedūras un līdzekļu maksāšanas aspektus. Tie paredz ieinteresēto dalībnieku, jo īpaši potenciālo saņēmēju, labāku informēšanu par piemērojamiem tiesību aktiem. Iekšējās kontroles sistēmas ir precīzāk definētas. Katrai operatīvajai programmai dalībvalstis ieceļ pārvaldības iestādi , kura ir atbildīga par labu programmas izpildi, kā arī par pārvaldes kontrolēm. Dalībvalstis ieceļ arī sertifikācijas iestādi ("maksājuma iestāde” noteikumos, kas piemērojami laikposmam no 2000. līdz 2006. gadam), kura ir atbildīga par apstiprinātu izdevumu dokumentu un maksājumu pieprasījumu nodošanu Komisijai. Tā ir arī atbildīga par atklāto pārkāpumu (tostarp krāpšanas) uzraudzības nodrošināšanu un regulāru atskaišu sniegšanu Komisijai. Dalībvalstis ieceļ revīzijas iestādi („winding-up body” laikposmam no 2000. līdz 2006. gadam). Noteikumi, kas regulē darbību kontroli un revīziju, ko veic revīzijas iestāde, ir saskaņoti jaunajam plānošanas periodam, un ir pastiprināta informācijas apmaiņa ar Komisiju. Turpmāk revīzijas iestādei ir jāiesniedz Komisijai revīzijas stratēģija darbības programmai, par kuru tā ir atbildīga. Revīzijas iestāde iesniedz Komisijai gada ziņojumu , kurā apkopoti tās revīziju rezultāti. Attiecībā uz jauno plānošanas periodu šis ziņojums jāsagatavo, pamatojoties uz vienotu modeli, un tajā obligāti jāiekļauj norāde par atklāto kļūdu likmi. Otrs liels panākums ir saistīts ar pienākumu revīzijas iestādēm sniegt katru gadu atzinumu , kurā norādīts, vai pārvaldes un kontroles sistēmas darbojas efektīvi, vai tās sniedz pamatotu pārliecību, ka izdevumu dokumenti ir pareizi un pakārtotie darījumi likumīgi un pareizi. Dalībvalstīm turpmāk ir pienākums sagatavot paziņoto izdevumu kopuma un visu veikto revīziju gada kopsavilkumus [58]. Tas attiecas arī uz plānošanas periodu no 2000. līdz 2006. gadam. Gandrīz visas dalībvalstis 2008. gada aprīļa beigās bija sagatavojušas gada kopsavilkumus, kas bija atbilstīgi vai lielā mērā atbilstīgi minimālajiem pieprasītajiem nosacījumiem. Komisija veica pasākumus, lai uzsāktu tiesvedību pret vienu dalībvalsti. Komisija, savukārt, ieviesa dalībvalstu vadības un kontroles sistēmu atbilstības novērtēšanas procedūru saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1083/2006 71. pantu. Tā izskata un apstiprina revīzijas stratēģijas, ko sagatavojušas dalībvalstu revīzijas iestādes. Pamatojoties uz savām kontrolēm un revīzijām un dalībvalstu iesniegto informāciju, Komisija veic novērtējumu ticamībai, ko piedāvā dalībvalstīs esošās sistēmas, kas norādīta katra kompetentā ģenerāldirektorāta gada darbības pārskatā un |Komisijas kopsavilkuma ziņojumā. Šis novērtējums balstās uz saskaņotiem likumības un pareizuma rādītājiem. Komisijai ir tiesības pārtraukt vai apturēt maksājumus. Tā var arī veikt finanšu korekcijas. Dalībvalstu veiktās vadības kontroles Eiropas Reģionālās attīstības fonda jomā Šajā punktā sniegtā informācija balstīta tikai uz informāciju, ko dalībvalstis sniegušas, atbildot uz anketas jautājumiem[59], un attiecas tikai uz Eiropas Reģionālās attīstības fondu. Anketā tika lūgta informācija par 2007. gadā pastāvošajām kontroles sistēmām un statistika par 2005. gadā veiktajām kontrolēm. Lielākā daļa pārkāpumu nenovēršami rodas galīgā saņēmēja līmenī. Pārvaldes iestādes veic „vadības” vai „pirmā līmeņa” kontroles, lai atklātu pārkāpumus procedūras agrīnā stadijā. Šīs kontroles obligāti ietver dokumentācijas administratīvo pārbaudi attiecībā uz katru saņēmēja iesniegto atlīdzinājuma pieprasījumu un pārbaudes uz vietas. Liela daļa dalībvalstu norādīja, ka dokumentācijas administratīvajās pārbaudēs sistemātiski tiek veikta visu dokumentu, kas saistīti ar projektiem un izdevumu deklarācijām, padziļināta kontrole. Visās dalībvalstīs padziļinātā kontrole attiecas uz izdevumu atbilstību. Apmēram pusē dalībvalstu iestādes sistemātiski pārbauda arī pamatojošo dokumentu pietiekamību; trešdaļā dalībvalstu iestādes kontrolē, vai līdzfinansētais darbs vai pakalpojums ir patiešām veikts. Pārbaudēs uz vietas par 2005. gadu kontrolētā budžeta procentuālā attiecība dažādās dalībvalstīs ir ļoti atšķirīga, tā pat atšķiras starp programmām. Ja likme bija mazāka nekā 100%, dalībvalstis apvienoja reprezentatīvas vai nejaušas paraugu atlases metodes ar riska analīzi, lai orientētu kontroles. 2005. gadā pārbaudes uz vietas visbiežāk veica starpniekstruktūras. Piecās dalībvalstīs pārvaldes iestādes pašas veica šīs kontroles lielā daļā gadījumu. Tikai vienā dalībvalstī liela mērā kontroles uz vietas tiek eksternalizētas. Visas dalībvalstis norādīja, ka par katru projektu veiktās kontroles lietas un atklātie pārkāpumi tie arhivēti programmas pārraudzības datu bāzē . Tomēr maz bija dalībvalstu, kuras varēja paziņot ticamu statistiku par 2005. gadā veikto kontroļu rezultātiem . Tas liek domāt, ka šies dati nav centralizēti. Pamatojoties uz saņemto statistiku, visbiežāk atklāti pārkāpumi saistībā ar izdevumu atbilstību, pamatojošu dokumentu neesamība vai nepilnība un horizontālo noteikumu vai konvencijas noteikumu neievērošana. Galvenokārt pārkāpumi tika atklāti dokumentācijas administratīvajās pārbaudēs, bet pārbaudēs uz vietas atklāto pārkāpumu proporcija joprojām ir liela (no 20 % līdz 50 %). Pārkāpumu atklāšana agrīnajā posmā un tuvu saņēmējiem veicina vienkāršu un efektīvu pasākumu pieņemšanu, piemēram, pieprasīt trūkstošos dokumentus vai neattiecināmu izdevumu gadījumā atsaukt piešķirtos līdzekļus un tos piešķirt citiem projektiem. Tiklīdz ir atklāts pārkāpums, dalībvalstīm ir jānodrošina turpmākā rīcība. Dažreiz dalībvalstis to dara, izmantojot integrētas datorsistēmas. Ja pārkāpums pārsniedz noteiktu robežvērtību, tas tiek paziņots Komisijai ( OLAF ). Dalībvalstis uzskata, ka pārkāpumu galvenie iemesli ir nepietiekama skaidrība atbilstības noteikumos, pietiekamu vadlīniju trūkums un cilvēkresursu trūkums. Dažas norāda arī bankrotu, pārfinansēšanas risku vai kriminālsodāmu rīcību. Nesen veiktie kontroles sistēmas uzlabojumi paredz jo īpaši samazināt to saņemēju skaitu, kuri tīšām vai netīšām iesniedz kļūdainus pieprasījumus (vismaz neattiecināmus izdevumus), un samazināt kompetento iestāžu kļūdu risku. Kontroles sistēma lauksaimniecības jomā Valsts iestāžu veiktās kontroles. Kopējās lauksaimniecības politikā un atbilstīgi dalītas pārvaldības principam dalībvalstis ir atbildīgas par subsīdiju maksāšanu galīgajiem saņēmējiem, izmantojot dalībvalstu akreditētās maksājumu aģentūras [60]. Pirms maksājuma tām jo īpaši ir jāpārbauda pieprasījumu attiecināmība un atbilstība Kopienas noteikumiem. Katrai atbalsta shēmai attiecīgās nozaru regulas nosaka sīki izklāstītus noteikumus kontrolēm, ko veic maksājumu aģentūras vai deleģētās struktūrvienības, kas rīkojas to kontrolē. Pirms maksājuma veikšanas tiek veiktas administratīvās pārbaudes par katru atbalsta pieprasījumu. Pārbaudes uz vietas veic paraugu izlases veidā, kas parasti aptver 5 līdz 10 %, bet tas var sasniegt vai tam ir jāsasniedz līdz 100 %, ņemot vērā risku attiecīgajā nozarē. Galvenā kontroles sistēma ir integrētā administrācijas un kontroles sistēma (IAKS). Tā aptver visus tiešos maksājumus lauksaimniekiem. IAKS ietver datorizētu datu bāzi, lauksaimnieku, lauksaimniecības zemes gabalu un dzīvnieku, ja maksājumi saistīti ar dzīvniekiem, identifikācijas sistēmu, tiesību uz maksājumu identifikācijas un reģistrācijas sistēmu un atbalsta pieprasījumus. Eiropas Revīzijas palāta ir vairākkārtēji apstiprinājusi, ka ja IAKS tiek pareizi izmantota, tā veido efektīvu kontroles sistēmu, lai ierobežotu nelikumīgu izdevumu risku. Papildu pārbaudes pēc maksājuma veikšanas saņēmējam ir jāveic attiecībā uz atbalstu shēmām, ko nesedz IAKS, piemēram, produktu uzglabāšana vai eksporta kompensācijas. Katra finašu gada beigās sertifikācijas iestāde izsniedz sertifikātu, kas apliecina tās pamatotu pārliecību par Komisijai iesniegtās uzskaites pilnīgumu, precīzumu un patiesumu, un apliecina, ka iekšējās kontroles procedūras ir veiktas apmierinoši. Dalībvalstīm ir jānosūta Komisijai katras maksājumu aģentūras gada finanšu pārskati, pievienojot atzinumu par pārskatu ticamību , ko parakstījis maksājumu aģentūras direktors. Atzinumā par pārskatu ticamību var iekļaut rezerves, kurās jānorāda, kādu finansiālo ietekmi tās var radīt. Šajā gadījumā atzinumā par pārskatu ticamību ir jāiekļauj piemērots rīcības plāns identificēto trūkumu risināšanai, kā arī tā īstenošanai nepieciešamie termiņi. Atzinumā jāparedz pārvaldes un kontroles sistēmu efektīva uzraudzība uz vietas visa gada garumā. Sākot ar 2007. gadu[61] dalībvalstīm un vairāk nekā vienai maksājumu aģentūrai ir jāizstrādā gada kopsavilkums ( kopsavilkuma ziņojums ), kas ietver atzinumus par pārskatu ticamību un sertifikācijas iestāžu sertifikātus finanšu gada beigās. Tas papildus atzinumam par pārskatu ticamību un sertifikācijai paredz stiprināt dalībvalstu un Komisijas atbildības ķēdi. Komisijas veiktās kontroles. Komisija, pirmkārt, kontrolē maksājumu aģentūru pārskatu pilnīgumu, precīzumu un patiesīgumu (grāmatojumu noskaidrošana) un, otrkārt, galvenokārt veicot pārbaudes uz vietas, pārbauda, vai dalībvalstis izdevumus ir veikušas atbilstīgi Kopienas noteikumiem. Ja Kopienas tiesību akti nav ievēroti, Komisija attieciegos izdevumus izslēdz no Kopienas finansējuma (finanšu korekcijas). Šis mehānisms, ko sauc par „atbilstības pārbaudi”, gadu gaitā ir bijis ļoti efektīvs instruments Kopienu finanšu interešu aizsardzībai. Atbilstības pārbaude pasargā Kopienas budžetu no izdevumiem, kuriem nevajadzēja tai rasties. Šis mehānisms neparedz galīgajiem saņēmējiem ieskaitītu nepareizu maksājumu atgūšanu, par kuru atbilstīgi dalītas pārvaldības principam ir atbildīgas vienīgi dalībvalstis. Tas paredz dalībvalstu īstenoto kontroles un pārvaldības sistēmu izskatīšanu un Kopienas tiesību aktiem neatbilstīgu izdevumu atgūšanu no valstu pārvaldes iestādēm. Lēmums par finanšu korekcijām tiek pieņemts, ņemot vērā pārkāpuma veidu un smagumu, kā arī Kopienai radīto finanšu kaitējumu. To summu aprēķina, pamatojoties uz reāli radītajiem zaudējumiem vai pamatojoties uz ekstrapolāciju. Ja tas nav iespējams, piemēro vienotas likmes aprēķinu, kurā ņem vērā trūkumu nopietnību, lai atspoguļotu Kopienai radīto finanšu risku. Komisija 2007. gadā no ELVGF un ELFLA finansējuma izslēdza aptuveni 686,6 miljonus euro[62], jo tie nebija atbilstīgi Kopienas tiesību aktiem. Ja atbilstības pārbaudes procedūru rezultātā konstatē vai var konstatēt nepareizi veiktus maksājumus, dalībvalstīm ir jāveic to pēcpārbaude ar piedziņas darbību palīdzību, kas vērstas pret galīgajiem saņēmējiem. Tomēr pat tad, ja tas nav iespējams, jo finanšu korekcija attiecas tikai uz trūkumiem dalībvalsts pārvaldības un kontroles sistēmā, korekcija ir nozīmīgs līdzeklis, lai uzlabotu šīs sistēmas darbību un tādējādi novērstu vai atklātu un atgūtu galīgajiem saņēmējiem nepareizi veiktus maksājumus. Tāpēc atbilstības pārbaude veicina darījumu likumīgumu un pareizību šo galīgo saņēmēju līmenī. Tradicionālo pašu resursu kontrole Dalībvalstis ir atbildīgas par tradicionālo pašu resursu atgūšanu, par uzskaiti un nepieciešamo kontroļu un izmeklēšanu veikšanu[63]. „Grāmatvedības uzskaitē A” dalībvalstīm jāreģistrē samaksātie un/vai garantētie muitas parādi, un „grāmatvedības uzskaitē B” jāreģistrē neatgūtie un negarantētie (vai garantētie, bet apstrīdētie) parādi. „Grāmatvedības uzskaitē B” reģistrētie parādi lielākoties ir krāpšanas vai atklāto pārkāpumu rezultāts. Primārajās valstu kontrolēs (gan fiziskās pārbaudes, gan dokumentācijas pārbaudes) un valsts kontrolēs pēc grāmatojumu noskaidrošanas tiek atklāta lielākā daļa krāpšanu un citu pārkāpumu (80 % 2006. un 2007. gadā). Komisija uzrauga tradicionālo pašu resursu sistēmas pareizu darbību. Tā rūpējas par to, lai tradicionālie pašu resursi būtu pieejami paredzētaja laikā, un nosaka kavējuma procentus nepildīšanas gadījumā. Kontroles metodes ietver: kontroles uz vietas dalībvalstīs, nolīgumus par kopīgajām revīzijām[64], sākotnējo apsvērumu konstatējumu pārraudzību (bijušās nozares vēstules) un Revīzijas palātas gada ziņojumus, kā arī īpaša pārraudzība gadījumos, kad tiek saņemta informācija no citiem Komisijas dienestiem (piemēram, OLAF informācija par individuāliem gadījumiem, kuriem ir ievērojama finansiālā ietekme un kuru risināšanā nepieciešama savstarpēja palīdzība). Budžeta ĢD 2007. gadā 32 pārbaudēs atklāja 114 trūkumus tradicionālo pašu resursu jomā. Tāpat kā iepriekšējos gados tikai neliels trūkumu skaits bija uzskatāms par pārkāpumiem (2007. gadā nav uzsākta neviena jauna lieta, šobrīd izskatīšanā ir 31 lieta), jo tie tiek regulāri apspriesti divpusējās sarunās ar dalībvalstīm un iesniegti pašu resursu konsultatīvajai komitejai. Gada ziņojumus un Revīzijas palātas sākotnējo apsvērumu konstatējumos raksturoto trūkumu uzraudzības ietvaros Budžeta ĢD 2007. gadā ir saņēmis 20 jaunas vēstules ar apsvērumiem. Kontroļu rezultāti nav pretrunā ar vispārējo situāciju attiecībā uz ES budžeta finansēšanu ar tradicionālajiem pašu resursiem, kura ir ātra un atbilstoša termiņiem. Kopumā dalībvalstis ievēro Kopienas tiesību aktus šajā jomā. Regulas ( Euratom , EK) Nr. 2185/96[65] kontroles un pārbaudes uz vietas Ar Regulu ( Euratom , EK) Nr. 2185/96 Komisijai ir piešķirtas pilnvaras veikt kontroles un pārbaudes uz vietas dalībvalstīs un trešās valstīs atbilstīgi spēkā esošajiem sadarbības nolīgumiem. Kopš 1999. gada 1. jūnija šo kompetenci īsteno OLAF[66]. Kontroles un pārbaudes uz vietas komersantu telpās ir raksturīgas darbības ārējā izmeklēšanā, t.i., administratīvā izmeklēšana, ko OLAF veic ārpus Kopienas iestādēm, organizācijām un struktūrvienībām, lai apkarotu jebkuru nelikumīgu darbību, kas varētu skart Eiropas Savienības finanšu intereses. OLAF piemēro Regulu 2185/96 saskaņā ar vademecum[67] , kas pieņemts 1997. gada oktobrī un kas šobrīd tiek atjaunināts, vadlīnijām. OLAF 2007. gadā veica kopā 74 kontroles uz vietas Regulas 2185/96 izpratnē (salīdzinot ar 72 kontrolēm, kas veiktas 2006. gadā), proti: - 25 kontroles lauksaimniecības jomā; - 26 kontroles struktūrpolitikas jomā; - 21 kontroli tiešo izdevumu un ārējās palīdzības jomā; - 2 kontroles, kas saistītas ar iekšējām izmeklēšanām. Visas kontroles uz vietas notika ES teritorijā, izņemot vienu kontroli uz vietas, kas notika trešajā valstī ārējās palīdzības jomā. Pieredze ir parādījusi, ka kontroles uz vietas gan kvantitatīvā, gan kvalitatīvā ziņā ir ļoti svarīgs instruments ārējo izmeklēšanu veikšanā. Tomēr darbības rezultāts lielā mērā ir atkarīgs no sadarbības ar valstu iestādēm efektivitātes. Šajā saistībā OLAF pašreiz sagatavo jaunu ziņojumu par Regulas 2185/96 īstenošanu, izklāstot labo praksi katrā kontroles uz vietas posmā. Ziņojums būtu jāpieņem 2008. gadā kopā ar vade-mecum jauno versiju. NOILGUMA TERMIņš, KAS PIEMēROJAMS PROCEDūRāM UN LēMUMIEM ATTIECīBā UZ PāRKāPUMIEM Dalībvalstis ir atbildīgas par procedūru veikšanu attiecībā uz pārkāpumu izdarītājiem dalītās pārvaldības un tradicionālo pašu resursu jomās. Tās ir arī atbildīgas par šo procedūru rezultātā noteikto iespējamo sankciju un administratīvo pasākumu piemērošanu. Noilguma termiņš nodrošina juridisko drošību. Tomēr, ja ir pagājis noilguma periods, vairs nevar veikt procedūru attiecībā uz pārkāpumu, noteikto sankciju vairs nevar piemērot. Lai aizsargātu Kopienu finanšu intereses, Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 3. pantā paredzēti minimālo noilguma termiņu ilgums. Dalībvalstis var paredzēt garākus termiņus. Lai zinātu, kādi ir valstu tiesību akti, kas paredz garākus termiņus nekā minimālie termiņi, un kādi ir piemērojamie termiņi lietās, kuras neregulē Kopienas tiesību akti, Komisija lūdza dalībvalstis atbildēt uz anketā uzdotajiem jautājumiem. Turpmāk tekstā ir sniegts atbilžu kopsavilkums. Analīze tika veikta tikai par administratīvajām procedūrām[68]. Komisijas tieši pārvaldīto izdevumu jomā piemēro Finanšu regulas 73.a pantā paredzēto piecu gadu noilguma termiņu, kas izskaidrots Īstenošanas kārtības[69] 85.b pantā. Šis ziņojums neattiecas uz šo jomu. Pārkāpuma procedūrai piemērojamais noilguma termiņš „Normāls” noilguma termiņš Regulas 2988/95 3. panta 1. punktā paredzēts četru gadu noilguma termiņš no pārkāpuma izdarīšanas brīža, lai veiktu procedūru[70]. Eiropas nozaru noteikumos var paredzēt īsāku termiņu, kas nevar būt mazāks nekā trīs gadi. Šie termiņi ir tieši piemērojami valstu tiesību aktos, ja valstu noteikumi neparedz ilgākus termiņus. 21 dalībvalsts paredz ilgākus termiņus nekā Kopienas tiesībās paredzētie. Galvenokārt šie termiņi ir no 5 līdz 10 gadiem; izņēmuma kārtā tie var būt 12, pat 20 gadi. Regulā 2988/95 paredzēts, ka noilguma termiņu pārtrauc kompetento iestāžu lēmumi, kas attiecas uz pārkāpumu izmeklēšanu vai iztiesāšanu un kuri konkrētajām personām darīti zināmi. Turklāt dažu valstu tiesību aktos par pārtraukšanas iemeslu tiek uzskatītas arī sarunas ar iespējamo debitoru par norēķināšanās procedūru. „Absolūts” noilguma termiņš. Regulā 2988/95 paredzēts, ka, neraugoties uz pārtraukumiem, noilgums iestājas, ja ir pagājis „absolūtā” noilguma termiņš, kas ir divreiz ilgāks par „normālu” noilguma termiņu, un kompetentā iestāde nav uzlikusi sodu, izņemot gadījumus, kad pārtraukuma pamatā ir krimināllieta, kas uzsākta pret attiecīgo personu par tām pašām darbībām. Deviņas dalībvalstis specifiskās jomās paredz ilgākus „absolūtos” termiņus. Visbiežāk tie ir 10 gadu termiņi, izņemot vienu gadījumu, kad termiņš ir 20 gadi. Noilguma termiņš, lai īstenotu lēmumu par administratīvās soda noteikšanu Regulā 2988/95 paredzēts, ka administratīvā soda lēmuma izpildes termiņš ir trīs gadi [71]. 15 dalībvalstis ir norādījušas, ka paredz ilgākus termiņus – no 4 līdz 10 gadiem – pēc administratīvā soda lēmuma pieņemšanas. Visbiežāk tas ir 5 gadu termiņš. Parasti šis termiņš sākas no lēmuma pieņemšanas dienas, bet dažās valstīs tās sākas no nākamā gada 1. janvāra, pēc lēmuma paziņošanas vai pēc lēmumā paredzētā maksājuma termiņa beigām. Pārtraukuma iemesli ir tādi paši, ko parasti piemēro procedūrām. Noilguma termiņš, lai īstenotu lēmumu par administratīvā pasākuma noteikšanu (atgūšana) Eiropas tiesību aktos nav paredzēts noilguma termiņš, lai īstenotu lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar valsts tiesību procedūru un kas nosaka administratīvo pasākumu. Tomēr šim termiņam ir liela nozīme atgūšanas procedūru veiksmīgā norisē. Varētu šķist loģiski, ka 27 dalībvalstis savos tiesību aktos paredzētu šos termiņus, bet tikai 21 dalībvalsts norādīja valstu noteikumus, kuri dalībvalstu starpā tomēr ievērojami atšķiras, jo termiņi var būt no 3 līdz 10 gadiem, pat 20 gadiem. Termiņa sākuma brīdis un pātraukšanas iemesli ir līdzīgi tiem, kas paredzēti saistībā ar noilguma termiņu, lai īstenotu lēmumu par administratīvā soda noteikšanu. ATGūšANA Ja uz budžeta izpildi attiecas dalītā pārvaldība un attiecībā uz tradicionālajiem pašu resursiem, atbildība par līdzekļu atgūšanu no gala saņēmējiem ir pirmkārt dalībvalstīm. Komisijas dienestu līmenī deleģētie kredītrīkotāji (ĢD) ir atbildīgi par finanšu uzraudzību. OLAF piedalās tikai finanšu uzraudzības darbībās, kas tieši saistītas ar operatīvo darbību. Tomēr attiecībā uz struktūrfondiem OLAF piedalās, pārejas laikā pakāpeniski pārtraucot savu darbību šajā jomā, to pārkāpumu uzraudzībā, kas saistīti ar plānošanas periodu 1994. – 1999. gadam un ko paziņojušas dalībvalstis[72]. Jauna elektroniska saskarne nodrošinās tiešu saiti starp katra deleģētā kredītrīkotāja datu bāzi un pārkāpumu paziņošanas reģistru ( ECR ). Lauksaimniecība Ar Regulas (EK) Nr. 1290/2005 32. pantu ir ieviests jauns mehānisms nepamatoti veiktu maksājumu noskaidrošanai. Ja dalībvalsts līdzekļus neatgūst četros gados pēc pirmās administratīvās vai tiesas konstatācijas vai gadījumos, kad atgūšanai veic tiesvedību attiecīgas valsts tiesā, — astoņos gados pēc tās, - 50 % no neatgūšanas finansiālajām sekām sedz attiecīgā dalībvalsts ELVGF un ELFLA ikgadējo grāmatojumu noskaidrošanas ietvaros. Dažos dalībvalstu nolaidības gadījumos tai var noteikt visas summas maksājumu. Šo mehānismu pirmo reizi piemēroja ar Komisijas 2007. gada aprīļa lēmumu[73], ar kuru tika noskaidroti visi iepriekšējie neatgūtie līdzekļi par laikposmu pirms 2003. vai 1999. gada (lietas, kurām ir attiecīgi 4 vai 8 gadi), kuri 131,7 miljonu euro apmērā bija jāatlīdzina dalībvalstīm. Vēl 100 miljoni euro ir vai tiks uzlikti maksāt dalībvalstīm ar turpmākiem Komisijas lēmumiem, noskaidrojot grāmatojumus par 2006. finanšu gadu; tie tika atdalīti 2007. gada aprīlī. Attiecībā uz 2007. finanšu gadu dalībvalstis ir paziņojušas finanšu informāciju par AGRI ĢD atgūšanas procedūrām. Pamatojoties uz 2008. gada 11. aprīlī noteikto finanšu situāciju, dalībvalstis 2007. finanšu gada laikā ir atguvušas 154,3 miljonus euro, un finansu gada beigās vēl atgūstamā summa bija 1,438 miljardi euro. 2003. vai 1999. gada neatgūto līdzekļu lietu finansiālās sekas tika noteiktas 2008. gada aprīļa[74] grāmatojumu noskaidrošanas lēmumā, un saskaņā ar „50 – 50” noteikumu, kas minēts iepriekš, dalībvalstīm jāsedz 137,6 miljoni euro. Turklāt 165 miljoni euro būs jāsedz no Kopienas budžeta par lietām, kas 2007. finanšu gadā paziņotas par neatgūstamām. Pēc tam, kad dalībvalstīm noteikta pirmo 50% segšana no budžeta, tām ir jāturpina valsts procedūras nepamatoti veikto maksājumu atgūšanai no saņēmējiem un tad 50% no reāli atgūtajiem līdzekļiem ir jāiemaksā Kopienas budžetā. Struktūrfondi Struktūrfondu jomā dalībvalstis arī nodrošina to, ka no saņēmējiem tiek atgūti līdzekļi, kas pārkāpumu vai krāpšanas rezultātā tika nepareizi izmaksāti. Komisijas līmenī šo summu atgūšanu var veikt, samazinot vai atceļot finanšu līdzdalību. Programmas, ko līdzfinansē no struktūrfondiem, ir daudzgadīgas, un programmu darbības pamatā ir starpposma maksājumi. Nepareizi izmaksātu līdzekļu atgūšana var tikt veikta pirms programmas slēgšanas vai pēc tās. Plānošanas posmā no 1994. līdz 1999. gadam Komisijai iesniedzamā galīgo maksājuma pieprasījuma termiņš bija 2003. gada 31. marts. Šajā laika posmā Kopiena līdzfinansēja apmēram 1000 programmas par kopējo summu aptuveni 159 miljardu euro apmērā[75]. Komisijas kredītrīkotāju un pārvaldības dienesti, piedaloties OLAF , nodrošina administratīvo un finanšu uzraudzību šo programmu slēgšanai. Par plānošanas periodu no 1994. līdz 1999. gadam dalībvalstis ir paziņojušas 11 647 pārkāpumu gadījumus (74 gadījumi 2007. gadā), kas atbilst aplēstai finansiālai vērtībai 1,52 miljardu euro[76] apmērā no Kopienas ieguldījuma (68 miljoni euro 2007. gadā). No šiem pārkāpumiem Komisija pilnībā slēdza 5 686 gadījumus; Summa 630 miljonu apmērā tika ņemta vērā galīgā maksājumā vai atcelta pēc slēgšanas, vai atlīdzināta Kopienas budžetā. Dalībvalstis norādīja, ka administratīvās un tiesvedības procedūras valsts līmenī ir pabeigtas 1610 gadījumos ar 101 miljona euro finanšu ietekmi par to pašu laikposmu. Komisijas dienesti ir uzsākuši saskaņošanas darbus, lai slēgtu šīs lietas. Turklāt Komisija 2007. gadā pieņēma lēmumu par finansiālajām sekām, ko piemēro ELVGF Virzības nodaļas finansētajiem izdevumiem, 27 paziņojumiem, kuriem attiecīgās dalībvalstis bija prasījušas, lai neatgūstamās summas tiktu segtas no Kopienas budžeta. Par plānošanas periodu no 2000. līdz 2006. gadam dalībvalstis līdz šim ir paziņojušas 12 161 pārkāpuma gadījumu (3428 gadījumi 2007. gadā), kas atbilst aplēstai finansiālai vērtībai 1,79 miljardu euro apmērā no Kopienas ieguldījuma (630 miljoni euro 2007. gadā). Dalībvalstis norādīja Komisijai, ka 4471 lietās valsts līmenī veiktas administratīvās un/vai tiesas procedūras un ka ir atgūti apmēram 509 miljoni euro. Finanšu korekciju kopējā summa par plānošanas periodiem no 1994. līdz 1999. gadam un no 2000. līdz 2006. gadam bija attiecīgi 2141 miljons euro (176 miljoni 2007. gadā) un 1569 miljoni euro (220 miljoni euro 2007. gadā). Šīs finanšu korekcijas seko Komisijas un Revīzijas palātas revīzijām, OLAF izmeklēšanām un 1994.–1999. gada programmu slēgšanas procedūrai. Tas ietver oficiālus lēmumus veikt finanšu korekcijas pēc pārkāpuma atklāšanas, saistību atbrīvojumu, slēdzot programmas, jo dalībvalsts nav deklarējusi pietiekamu apjomu atbilstīgu izdevumu, un tādu summu atmaksu, kas atgūtas pēc tiesas procesu pabeigšanas, kuri vēl nebija noslēgušies programmu slēgšanas brīdī[77]. Lielākā daļa summu, kas ņemtas vērā pēc pārkāpuma paziņošanas Komisijai, ir iekļautas šajās finanšu korekcijās. Tomēr daži pārkāpumi ir paziņoti, bet atskaitījumi veikti pirms maksājuma, līdz ar to nav iekļauti finanšu korekcijās. Pašu resursi Dalībvalstīm ir jāatgūst konstatētās summas, kā arī tās summas, ko dalībvalstis reģistrē dalītajā datu bāzē OWNRES . 2007. gadā atklāto pārkāpumu rezultātā atgūstamā summa ir apmēram 377 miljoni euro. Ir iespējams, ka konstatēto summu nevar atgūt pilnībā, neraugoties uz dalībvalstu centieniem. Konstatētās summas var mainīties atkarībā no papildu informācijas vai tiesu procedūrām, vai arī parāds var tikt paziņots par neatgūstamu parādnieka finansiālo problēmu dēļ. Šobrīd 2007. gadā izdarīto pārkāpumu atgūšanas likme ir 40 % (apmēram 150 miljoni euro)[78]. Tā ir laba sākuma situācija: 2006. gada kopējā atgūšanas likme, kas paziņota pagājušā gada ziņojumā, bija 32 %, un kopš tā laika ta ir sasniegusi 40 %. Pēdējo 10 gadu laikā atgūšanas likme ir svārstījusies starp 40 un 55 %. Ja kādai dalībvalstij nav jāsedz konstatēta parāda neatgūšana, dalībvalsts var prasīt neatgūstamās summas svītrojumu. 2007. gadā Komisija noraidīja dažu dalībvalstu lūgumu pēc šāda svītrojuma 16 lietās, kas atbilda apmēram 28 miljoniem euro, jo tā uzskatīja, ka dalībvalstis bija vainīgas līdzekļu neatgūšanā. Savukārt dažas dalībvalstis ir maksājušas Komisijai vairāk nekā 20 miljonus euro, pamatojoties uz finanšu atbildības principu, jo nav konstatējušas muitas parādus, kas tām bija jākonstatē. Tiešie izdevumi Jomās, kurās līdzekļus iestādes pārvalda tieši, nepamatoti samaksāto summu atgūšanu veic iestādes tieši bez dalībvalstu iesaistīšanās. Finanšu regulā un tās Istenošanas kārtībā paredzēti dažādi atgūšanas procedūras posmi: - parāda paredzēšana un konstatēšana no kredītrīkotāja puses (pārliecinoties par tā raksturu - neapšaubāms, skaidras naudas un nomaksājams), - rīkojuma par līdzekļu atgūšanu uzrakstīšana (kredītrīkotāja instrukcijas grāmatvedībai uzsākt līdzekļu atgūšanu), kam seko debitoram adresēts rēķins, un - grāmatvedības veikta līdzekļu atgūšana, ja iespējams, grāmatvedis uzsāk līdzekļu atgūšanu ar kompensācijas palīdzību no visiem debitoriem, kam ir neapšaubāms, skaidras naudas un nomaksājams parāds attiecībā pret Kopienām. Ja pēc tam, kad nosūtīta atgādinājuma vēstule un vēstule ar oficiālu brīdinājumu, debitors nav nokārtojis savu parādu, un ja grāmatvedība nav varējusi atgūt parādu kompensācijas veidā, vai, izmantojot debitora iesniegtu bankas garantiju, kredītrīkotājs bez kavēšanās nosaka parāda atgūšanai izmantojamo piespiedu līdzekļu atgūšanas veidu. Ir divi iespējamie viens otru izslēdzošie veidi, lai iegūtu izpildrakstu: - lēmuma pieņemšana, par izpildraksta izdošanu saskaņā ar EK līguma 256. pantu (šajā gadījumā noformē parāda konstatāciju lēmuma veidā, kas veido izpildrakstu), - izpildraksta iegūšana tiesiskā ceļā valstu vai Kopienu tiesās. Tas ietver arī civilprasību krimināllietas procedūras ietvaros tiesās, kas to atļauj. Lietās, attiecībā uz kurām ir izdoti atgūšanas rīkojumi par 2007. finanšu gadu, pilnīga vai daļēja atgūšana ir jau ziņota 226 paziņotajos gadījumos. Komisijas dienesti ir atguvuši 3,7 miljonus euro. Nelikumīgās summas pilnībā tika atgūtas 184 lietās un 223 citās lietās šī summa vēl ir jānosaka. Vēl ir jāatgūst summa 10,7 miljonu euro apmērā, kas attiecas uz 204 lietām. Atgūšana pēc OLAF lietas Ja OLAF lietas galīgajā ziņojumā secināts, ka ir iespējams, ka dažas summas ir nelikumīgi izmaksātas līdzekļu saņēmējam vai ka tās nav iekasētas, lai gan tās bija jāiekasē, atbildīgajām iestādēm, parasti dalībvalstu vai attiecīgās trešās valsts varas iestādēm ir jāuzsāk šo summu atgūšana. OLAF seko līdzi šo atgūšanas procedūru norisei. OLAF 2007. gadā ir formāli slēdzis finansiālo uzraudzību par vairāk nekā 203 miljoniem euro. 197,67 miljoni euro tika atgūti struktūrfondu jomā pēc tam, kad tika slēgtas 53 lietas, no kurām 35 piederēja „vecajām” lietām. Šī summa bija redzama Komisijas iepriekšējo finanšu gadu grāmatojumos. Lielas summas tika atgūtas arī 2007. gadā saistībā ar vēl neslēgtām lietām. [1] Iepriekšējo gadu ziņojumi: http://ec.europa.eu/anti_fraud/reports/anti-fraud_en.html. [2] SEC(2008)2300 un SEC(2008)2301. [3] 1. panta 2. punkts 1995. gada 18. decembra Regulā (EK, Euratom) par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, OV L 312, 23.12.1995. [4] 1. panta 1. punkta a) apakšpunkts 1995. gada 26. jūlija Konvencijā par Kopienu finanšu interešu aizsardzību, OV C 316, 27.11.1995. [5] SEC(2008)2300. [6] Anti Fraud Information System/External Communications Registry. [7] Dažās nozarēs skaitļi ir atjaunināti kopš 2006. gada ziņojuma. [8] Aprēķins aptver visu 2000. – 2006. gada finanšu plāna laikposmu. [9] Muitas nodevas un lauksaimniecības nodevas. [10] Šie procenti ir aprēķināti, pamatojoties uz 2007. gada vispārējā budžeta tradicionālo pašu resursu novērtējumu, nevis pamatojoties uz uzskaiti. [11] 2006. gada 14. decembra Regula (EK) Nr. 1848/2006 par pārkāpumiem un par tādu summu atgūšanu, kas nepareizi izmaksātas saistībā ar kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu un informācijas sistēmas organizēšanu šajā jomā, kā arī par Regulas (EEK) Nr. 595/91 atcelšanu, OV L 355, 15.12.2006. [12] Eiropas Reģionālās attīstības fonds [13] Eiropas Sociālais fonds. [14] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html. [15] COM(2007) 489. [16] Padomes Regula (EK) Nr. 14/2008, ar ko groza Regulu (EKK) Nr. 386/90, OV L 8, 11.1.2008. [17] Regula (EK) Nr. 1889/2005, OV L 309, 25.11.2005. [18] OV L 82, 22.3.1997. [19] COM(2006) 866. [20] Iepriekš minētā Regula (EK) Nr. 515/97. [21] Piemēram, konteineru kustība. [22] Šos priekšlikumus pieņēma 2008. gadā: Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļā Regula (EK) Nr. 450/2008, ar ko izveido Kopienas Muitas kodeksu (Modernizētais muitas kodekss), OV L 145, 4.6.2008., un Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Lēmums Nr. 70/2008/EK par elektronisku muitas un tirdzniecības vidi, OV L 23, 23.1.2008. [23] 1997. gada 18. decembra konvencija, OV C 24, 23.1.1998. [24] Saskaņā ar konvencijas 32. panta 4. punktā paredzētajām deklarācijām. [25] 1995. gada 26. jūlija konvencija, OV C 316, 27.11.1995. [26] 2003. gada 8. maija protokols, OV C 139, 13.6.2003. [27] Apvienotā karaliste un Malta protokolu ratificēja 2008. gada 15. janvārī. Austrija, Beļģija, Grieķija, Itālija, Īrija un Portugāle nav to ratificējušas. [28] Padomes 2007. gada 6. decembra Lēmums 2008/39/TI, OV L 9, 12.1.2008., un Padomes 2007. gada 8. novembra Lēmums 2007/764/EK, OV L 307, 24.11.2007. [29] BE, DE, EL, ES, FR, IT, LU, NL, PT un FI. [30] Apvienotā Karaliste nav šā nolīguma līgumslēdzēja puse. [31] Apvienotā Karaliste nav šā nolīguma līgumslēdzēja puse. [32] 2003. gada 21.maija Dokuments OMS WHA 56.1, stājies spēkā 2005. gada 27. februārī. [33] Komisijas paziņojums SEC(2001)2029, galīgā redakcija. [34] Par aizsardzības pret krāpšanu mehānisma īstenošanas rezultātiem laikposmā no 2002. līdz 2007. gadam sagatavots detalizēts ziņojums, SEC(2007)1676, galīgā redakcija. [35] COM(2007) 806, galīgā redakcija. [36] Priekšlikums Padomes regulai, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1338/2001, COM(2007) 525, galīgā redakcija. [37] Trešais Komisijas ziņojums saskaņā ar 11. pantu Padomes 2000. gada 29. maija Pamatlēmumā, COM(2007) 524, galīgā redakcija. [38] Pamatlēmums 2000/383/TI, OV L 140., 14.6.2000. [39] Padomes 2001. gada 17. decembra lēmums, OV L 339, 21.12.2001.). [40] http://ec.europa/anti-fraud/programmes/index_fr.html. [41] Lēmums Nr. 878/2007/EK, OV L 193, 25.7.2007. [42] COM(2007) 127. [43] Padomes 2002. gada 25. jūnija Finanšu regula (EK, Euratom ) Nr. 1605/2002, OV L 248, 16.9.2002., kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2006. gada 13. decembra Regulu (EK, Euratom ) Nr. 1995/2006, OV L 390, 30.12.2006.). [44] Komisijas 2006. gada 8. decembra Regula (EK) Nr. 1828/2006, OV L 371, 27.12.2006. [45] Padomes 2007. gada 26. novembra Regula (EK) Nr. 1437/2007, OV L 181, 3.8.2007.; Komisijas 2007. gada 26. marta Regula (EK) Nr. 498/2007, OV L 12010.5.2007. [46] COM(2006) 254. [47] COM(2007) 758. [48] BE, CZ, HU, MT un RO. [49] Iepriekš norādīta. [50] 1996. gada 27. septembra Pirmais protokols, OV C 313, 23.10.1996. 1996. gada 29. novembra protokols par to, kā Konvencijau interpretē ar Eiropas Kopienu Tiesas prejudiciālu nolēmumu palīdzību, OV C 151, 20.5.1997. 1997. gada 19. jūnija Otrais protokols, OV C 221, 19.7.1997. [51] Padomes2007. gada 6. decembra Lēmums 2008/40/TI, OV L 9., 12.1.2008. [52] Līdz šodienai CZ, HU, MT un PL nav ratificējušas ne Konvenciju, ne tās protokolus. EE nav ratificējusi protokolu par to, kā Konvenciju interpretē EK Tiesa. IT nav ratificējusi Otro protokolu un līdz ar to kavē tā stāšanos spēkā. Komisija Otrajā ziņojumā par Konvencijas un tās protokolu īstenošanu (COM(2008) 77 galīgā redakcija) ir arī konstatējusi nepilnības dažu noteikumu transponēšanā septiņās dalībvalstīs. Komisija individuāli kontaktēsies ar šīm dalībvalstīm, lai pabeigtu transponēšanu. [53] Marokas valsts iestādes ( šis nolīgums ietver arī muitas jomu), Džibutijas, Kongo Brazivilas, Senegālas, Argentīnas valsts iestādes un Āfrikas valsts vispārējo pārbaužu forums (FIGE). [54] DE, IT un SK. [55] OV C 107, 30.4.2004. [56] COM(2006) 9 un SEC(2006) 49. Ar integrētu kontroles struktūru ir jāsaprot pietiekamas papildu uzraudzības un kontroles sistēmas, lai būtu pietiekama pārliecība, ka risks kļūdīties ir pienācīgi pārvaldīts visos darbību līmeņos. Komisija 2008. gada beigās publicēs paziņojumu par kontroles izmaksām un ieguvumiem attiecībā uz nenovērstajiem riskiem. Par citiem aspektiem, skatīt pirmo ziņojumu (COM(2007)86) un galīgo ziņojumu par rīcības plāna īstenošanu (COM(2008)110). [57] Padomes 2006. gada 11. jūlija Regula (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu; Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1080/2006 par Eiropas Reģionālās attīstības fondu; Komisijas 2006. gada 8. decembra Regula (EK) Nr. 1828/2006 kas paredz noteikumus par to, kā īstenot Regulu (EK) Nr. 1083/2006 un Regulu (EK) Nr. 1080/2006. Līdzīgus noteikumus piemēro zivsaimniecības nozarē, Regula (EK) Nr. 1198/2006, OV L 223, 15.8.2006. [58] Finanšu regulas 53.b panta 3. punkts. [59] Šī informācija nav savstarpēji pārbaudīta ar datiem, kas ir Komisijas Regionālās politikas ĢD rīcībā. Atbilžu kopums ir publicēts dokumentā SEC(2008)2301 [60] Regula (EK) Nr. 1290/2005, OV L 209, 11.8.2005. [61] Regula (EK) Nr. 885/2006, OV L 171, 23.6.2006. [62] Lēmumi 2007/243/EK, OV L 106, 24.4.2007., 2007/247/EK, OV L 261, 6.10.2007.,un 2008/68/EK, OV L 18, 23.1.2008. [63] Padomes Regula (EK, Euratom ) Nr. 1150/2000, OV L 130, 31.5.2000. [64] Nolīgumi par kopīgajām revīzijām attiecas uz Austriju, Dāniju un Nīderlandi. Šīs dalībvalstis revīziju veic pašas par tematu, kas izvēlēts, vienojoties ar Budžeta ĢD, kurš pēc tam novērtēšanas vizītes laikā pārbauda procedūru un revīzijas rezultātus. [65] Padomes Regula (EK, Euratom ) Nr. 2185/96, OV L 292, 15.11.1996. [66] Regula (EK) Nr. 1073/1999 un Regula ( Euratom ) Nr. 1074/1999, OV L 136, 31.5.1999. [67] UCLAF/12/SEC(97)9989. [68] Dažas dalībvalstis skaidri norādīja, ka civillietu procedūras noteikumus piemēro arī administratīvai procedūrai. Tikai civiltiesību noteikumi ir ņemti vērā šajās lietās. [69] Komisijas 2002. gada 23. decembra Regula (EK, EURATOM ) Nr. 2342/2002, OV L 357, 31.12.2002. [70] Procedūras ir administratīvās vai tiesiskās procedūras, kas uzsāktas, lai atklātu un konstatētu pārkāpumus. [71] Tas attiecas uz minētās regulas 5. pantā noteikto sodu piemērošanu. [72] Paziņojums C(2007)5709 par pienākumu dalījumu Komisijā attiecībā uz pārkāpumu finanšu uzraudzību. [73] Lēmums 2007/327/EK, OV L 122, 11.5.2007. [74] Lēmums Nr. 2008/396/EK, OV L 139, 29.5.2008. [75] Šī informācija attiecas uz daudzgadīgām programmām. Ne struktūrfondu, ne Kohēzijas fonda tieši finansētie projekti norādītajā summā nav ietverti. [76] Informācija par situāciju ECR datu bāzē 15.4.2008. [77] Šajās summās nav ietvertas finanšu korekcijas, kas nedod iemeslu līdzekļu atgūšanai, piemēram, finanšu korekcijas, kas veiktas laikā, kad dalībvalsts konstatēja pārkāpumu vai pieņēma Komisijas piedāvāto finanšu korekciju un nelikumīgā summa tika iedalīta citam projektam. [78] Izmantotie skaitļi ir aprēķināti, pamatojoties uz 2008. gada 9. martā pieejamajiem datiem.