ŅEMOT VĒRĀ: 1. Lisabonas 2000. gada 23. un 24. marta Eiropadomes secinājumus, kuros uzsvērts, ka ieguldījums cilvēkos ir būtisks, lai nodrošinātu Eiropas vietu zināšanu ekonomikā, un ar kuriem dalībvalstis aicinātas veikt pasākumus, kas novērstu šķēršļus skolotāju mobilitātei un piesaistītu augsti kvalificētus skolotājus (1); 2. darba programmas “Izglītība un apmācība 2010” 1.1. mērķi, kurā uzsvērts, cik nozīmīgi ir piesaistīt un noturēt augsti kvalificētus un motivētus cilvēkus skolotāja profesijā, identificēt prasmes, kas skolotājiem vajadzīgas, lai atsauktos uz sabiedrības mainīgajām vajadzībām, nodrošināt atbilstīgus apstākļus, lai atbalstītu skolotājus gan sākotnējās apmācībās, gan kvalifikācijas celšanā, un izglītības un apmācības jomā piesaistīt un pieņemt darbā cilvēkus, kuriem ir profesionāla pieredze citās jomās (2); 3. Padomes 2002. gada 27. jūnija Rezolūciju par mūžizglītību, ar kuru dalībvalstis aicināja uzlabot to skolotāju izglītību un apmācību, kuri iesaistīti mūžizglītībā, lai viņi iegūtu zināšanu sabiedrībai nepieciešamās prasmes (3); 4. Padomes un Komisijas 2004. gada 26. februāra kopīgo starpposma ziņojumu “Par progresu, tiecoties sasniegt Lisabonas mērķus izglītības un apmācības jomā” (4), kurā prioritāte ir dota kopēju Eiropas principu izveidei attiecībā uz kompetencēm un kvalifikāciju, kas vajadzīga skolotājiem, lai tie spētu īstenot savu mainīgo lomu zināšanu sabiedrībā (5); 5. Padomes un Komisijas 2006. gada 23. februāra kopīgo starpposma ziņojumu par darba programmas “Izglītība un apmācība 2010” īstenošanu, kurā uzsvērts, – lai uzlabotu izglītības un mācību sistēmu efektivitāti, būtiski ir veikt ieguldījumus skolotāju un meistaru apmācībā un izglītības un mācību iestāžu vadības stiprināšanā (6); 6. Padomes un Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju 2006. gada 14. novembra secinājumus par efektivitāti un vienlīdzību izglītībā un apmācībā, kuros teikts, ka svarīgākie faktori, kas palīdz sasniegt augtas kvalitātes rezultātus izglītībā, ir pasniedzēju, mācību instruktoru, citu mācībspēku, kā arī profesionālās orientācijas un aprūpes dienestu motivācija, prasmes un kompetence, kā arī skolu vadības kvalitāte “un ka” mācībspēku centienus būtu jāatbalsta ar nepārtrauktu profesionālo izaugsmi; 7. Padomes un Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju 2006. gada 14. novembra secinājumus par turpmākām prioritātēm pastiprinātai Eiropas sadarbībai profesionālās izglītības un apmācības jomā, kuros uzsvērts, ka nepieciešami augsti kvalificēti skolotāji, kas īsteno nepārtrauktu profesionālo izaugsmi (7); 8. Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1720/2006/EK (2006. gada 15. novembris), ar ko izveido rīcības programmu mūžizglītības jomā, kurā iekļauts īpašs mērķis uzlabot skolotāju izglītības kvalitāti un integrēt tajā Eiropas dimensiju un kurā pausts atbalsts skolotāju un citu izglītības darbinieku mobilitātei (8); 9. Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra ieteikumu par pamatprasmēm mūžizglītībā (9), kurā izklāstītas zināšanas, prasmes un attieksmes, kuras cilvēkiem ir vajadzīgas, lai gūtu personīgo piepildījumu un nodrošinātu izaugsmi, aktīvu pilsonisku dalību, kā arī lai iekļautos sabiedrībā un darba tirgū, un kuras – ņemot vērā to vispusīgo būtību – nozīmē, ka skolotājiem jāsadarbojas ciešāk un vairāk jāstrādā grupās, kā arī jāizmanto mācīšanas pieejas, kas pārsniedz tradicionālās priekšmetu robežas; 10. Padomes secinājumus (2007. gada 25. maijs) par saskaņotu rādītāju un kritēriju sistēmu progresa uzraudzībai ceļā uz Lisabonas mērķiem izglītībā un apmācībā, kuros pausts aicinājums turpināt izstrādāt rādītājus skolotāju un mācību instruktoru profesionālai attīstībai (10); 11. Padomes un Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju 2008. gada 21. novembra secinājumus par jauniešu mobilitāti, kuros dalībvalstis aicinātas rīkoties, lai palielinātu skolotāju, instruktoru un citu izglītības darbinieku mobilitāti (11); 12. Padomes 2009. gada 12. maija secinājumus par stratēģisku sistēmu Eiropas sadarbībai izglītības un apmācības jomā (12), kuros ieteikts pakāpeniski palielināt skolotāju un mācību instruktoru mobilitāti – lai ārvalstīs pavadītus mācīšanās laikposmus padarītu par normu, nevis izņēmumu – un kuros kā viena no prioritātēm pirmajā darba ciklā noteikta vajadzība pievērsties sākotnējās izglītības kvalitātei un sākotnējās profesionālās pieredzes atbalstam darbu tikko sākušiem skolotājiem, kā arī palielināt skolotāju, instruktoru un vadības vai ievirzes darbībās iesaistītu personu pastāvīgas profesionālās izaugsmes iespēju kvalitāti; turklāt šajos secinājumos Komisija ir aicināta izvērtēt iespējas skolotāju mobilitāti iekļaut jebkādā turpmākā priekšlikumā par mobilitātes kritērijiem;