Priekšlikums Padomes regula ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem („Vienotā TKO regula”) /* COM/2008/0489 galīgā redakcija - CNS 2008/0156 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 29.7.2008 COM(2008) 489 galīgā redakcija 2008/0156 (CNS) Priekšlikums PADOMES REGULA ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem („Vienotā TKO regula”) (iesniegusi Komisija) PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. KONTEKSTS - Priekšlikuma konteksts un mērķi: KLP jaunā tiesiskā regulējuma — vienotās tirgu kopīgas organizācijas Regulas (EK) Nr. 1234/2007 — pilnveidošana, Ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem („Vienotā TKO regula”), pārskatīja 21 spēkā esošu regulu par konkrētu nozaru tirgu kopīgu organizāciju (TKO) un apvienoja tās visaptverošā vienotā regulā, lai racionalizētu un vienkāršotu tiesisko regulējumu, nemainot politikas pamatnostādnes, tādējādi nodrošinot vienotu saskaņotu noteikumu kopumu tādās tirgus politikas klasiskajās jomās kā intervence, uzglabāšana privātās noliktavās, importa tarifu kvotas, eksporta kompensācijas, aizsardzības pasākumi, valsts atbalsts un konkurences noteikumi, kā arī datu paziņošana. Priekšlikumu par vienoto TKO regulu Komisija iesniedza 2006. gada decembrī, un tas bija sagatavots tā, lai netiktu apšaubīti gadu gaitā KLP ietvaros pieņemtie lēmumi. Priekšlikums un regula, kādu to pēc tam pieņēma Padome, tāpēc uzskatāmi par tehniskas vienkāršošanas pasākumu, pamatojoties uz tiesisko situāciju 2006. gada decembrī. Būtiskos grozījumus (galvenokārt augļu un dārzeņu, augļu un dārzeņu pārstrādes produktu un vīna nozarē) nebija iespējams ņemt vērā vienotās TKO regulas pieņemšanas brīdī. Kaut gan grozījumi augļu un dārzeņu un augļu un dārzeņu pārstrādes produktu nozarē pēc tam ir iekļauti Vienotajā TKO regulā ar 2008. gada 14. aprīļa Regulu (EK) Nr. 361/2008[1], vīna nozares reforma ir tikko pabeigta, publicējot Padomes Regulu (EK) Nr. 479/2008) par vīna tirgus kopējo organizāciju, ar ko groza Regulas (EK) Nr. 1493/1999, (EK) Nr. 1782/2003, (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 3/2008, un atceļ Regulas (EEK) Nr. 2392/86 un (EK) Nr. 1493/1999[2]. - Vispārīgais konteksts Šis priekšlikums ir būtiska sastāvdaļa Komisijas plānos racionalizēt un vienkāršot kopējo lauksaimniecības politiku (KLP). Komisijas pieejas galvenie jautājumi ir izklāstīti tās 2005. gada paziņojumā par kopējās lauksaimniecības politikas vienkāršošanu un labāku regulējumu (turpmāk tekstā — „paziņojums”)[3]. Šajā dokumentā Komisija uzsvēra, ka „mazinot birokrātiju lauku saimniecību nozarē ar pārredzamāku, vieglāk saprotamu un mazāk apgrūtinošu noteikumu palīdzību, tiks samazinātas uzņēmējdarbības izmaksas, un Eiropas pilsoņi varēs efektīvāk izmantot savus līdzekļus”. - Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā Ar šo priekšlikumu tiks atcelta vīna TKO, Regula (EK) Nr. 479/2008, un to satura būtība tiks pilnībā iekļauta vienotajā TKO regulā. - Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiem Šis priekšlikums lauksaimniecības jomā ir neatņemama sastāvdaļa vispārējā Komisijas pieejā attiecībā uz labāku regulējumu un vienkāršošanu atbilstīgi tās 2005. gada 25. oktobra paziņojumam „Kopienas Lisabonas programmas ieviešana: normatīvās vides vienkāršošanas stratēģija”[4] un kas apstiprināta 2003. gada 16. decembra Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu [5]. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMS - Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Apspriešanās ar ieinteresētajām personām notika, gatavojot vienoto TKO regulu, kuru kopumā uzskatīja par pozitīvu pasākumu, jo KLP tirgus politikas jomā piemērojamie tiesību akti padarīti pārskatāmāki un vieglāk pieejami. Papildu apspriešanās nav vajadzīga, jo ar šo priekšlikumu vienotā TKO regula tiks tikai pilnveidota, neieviešot nekādus būtiskus grozījumus. - Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Neatkarīgu ekspertu atzinums nebija vajadzīgs. - Ietekmes novērtējums Nepiemēro. Uz šo priekšlikumu neattiecas prasības par ietekmes novērtējumu, jo tas nav iekļauts Komisijas likumdošanas un darba programmā. 3. HORIZONTĀLĀS TKO JURIDISKIE ASPEKTI UN RAKSTUROJUMS - Juridiskais pamats Līguma 36. un 37. pants. - Priekšlikuma saturs Vienotajā TKO regulā vēl nav iekļauti vīna TKO galvenie aspekti, ņemot vērā, ka laikā, kad tika izteikts priekšlikums vienotajai TKO regulai, vīna TKO bija gaidāma politikas reforma. Attiecībā uz vīna nozari vienotā TKO regula, kā publicēts 2007. gada novembrī, tikai paredz pārvaldības komitejas procedūras piemērošanu. Vienotās TKO regulas 8. apsvērumā ir skaidri noteikts, ka šī nozare būs pilnībā jāiekļauj, tiklīdz būs veikta attiecīgā politikas reforma, kas ir izdarīts, publicējot Regulu (EK) Nr. 479/2008. - Subsidiaritātes princips Šā priekšlikuma mērķis ir tāds pats kā vienotajai TKO regulai, t. i., vienkāršot TKO tiesisko regulējumu, nemainot politikas pamatnostādnes. - Juridiskā instrumenta izvēle Ierosinātais juridiskais instruments: regula. Citi instrumenti nebūtu piemēroti, jo priekšlikuma mērķis ir izveidot horizontālu TKO, kas ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. 4. IETEKME UZ BUDžETU Ņemot vērā, ka priekšlikums neparedz izmaiņas pašreizējos KLP pasākumos, tas neietekmē budžetu. 5. VIENKāRšOšANA Ar šo priekšlikumu tiek pilnveidots tiesību akts, kas pats par sevi tika pieņemts, lai veiktu tehnisku vienkāršošanu. Šis priekšlikums turpinās KLP tiesiskās vides vienkāršošanas procesu, papildinot vienoto TKO regulu ar atsevišķiem noteikumiem, kas līdz šim tajā nebija iekļauti. Paredzams, ka tas ievērojami vienkāršos pašreizējos tiesību aktus. Spēkā esošu tiesību aktu atcelšana Pieņemot šo priekšlikumu, tiks atcelta viena Padomes regula. 2008/0156 (CNS) Priekšlikums PADOMES REGULA ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem („Vienotā TKO regula”) EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 36. un 37. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu, tā kā: 1. Lai vienkāršotu kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) tiesiskā regulējuma vidi, ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 („Vienotā TKO regula”)[6] atcēla un ar vienu tiesību aktu aizstāja visas regulas, ko Padome bija pieņēmusi kopš KLP ieviešanas, izveidojot lauksaimniecības produktu un produktu grupu tirgu kopējās organizācijas. 2. Atbilstoši izklāstam vienotās TKO regulas 7. apsvērumā vienkāršošanai nevajadzētu likt apšaubīt politikas lēmumus, kas gadu gaitā pieņemti KLP, un tāpēc tā neparedzēja noteikt nekādus jaunus juridiskos instrumentus un pasākumus. Tāpēc vienotā TKO regula atspoguļo politikas lēmumus, kas pieņemti līdz brīdim, kad Komisija iesniedza priekšlikumu par vienoto TKO regulu. 3. Vienlaikus ar sarunām un vienotās TKO regulas pieņemšanu Padome sāka arī vest sarunas par politikas reformu vīna nozarē, kas šobrīd ir pabeigta, pieņemot Padomes Regulas (EK) Nr. 479/2008 par vīna tirgus kopīgo organizāciju, ar ko groza Regulas (EK) Nr. 1493/1999, (EK) Nr. 1782/2003, (EK) Nr. 1290/2005, (EK) Nr. 3/2008, un atceļ Regulas (EEK) Nr. 2392/86 un (EK) Nr. 1493/1999[7]. Atbilstoši vienotās TKO regulas 8. apsvērumā skaidri noteiktajam sākotnēji vienotajā TKO regulā tika iekļauti tikai tie vīna nozares noteikumi, uz kuriem neattiecas politikas reformas, un noteikts, ka pamatnoteikumi, uz kuriem attiecas politikas grozījumi, būtu jāiekļauj vienotajā TKO regulā pēc šo grozījumu pieņemšanas. Tā kā tas ir noticis, tagad vienotajā TKO regulā būtu pilnībā iekļaujamas augļu un dārzeņu un augļu un dārzeņu pārstrādes produktu nozares, vienotajā TKO regulā iestrādājot politikas lēmumus, kas attiecībā uz šo divu nozaru produktu tirgu kopīgo organizāciju pieņemti ar Regulu (EK) Nr. 479/2008. 4. Šos noteikumus vienotajā TKO Regulā jāiestrādā, izmantojot tādu pašu pieeju, kas izmantota, pieņemot TKO Regulu, proti, neapšaubot politikas lēmumus, kas tika pieņemti, kad Padome pieņēma šos noteikumus, un neapšaubot šīs politikas lēmumu pamatojumu, kas izteikts attiecīgo regulu attiecīgajos apsvērumos. 5. Tāpēc vienotā TKO regula ir atbilstīgi jāgroza. 6. Vienotā TKO Regula ar tās 175. pantu iekļāva noteikumus attiecībā uz konkurences noteikumu piemērojamību saskaņā ar Līgumu attiecībā uz nozarēm, uz kurām attiecas vienotā TKO Regula. Šie noteikumi līdz šim bija apskatīti Padomes 2006. gada 24. jūlija Regulā (EK) Nr. 1184/2006, ar ko piemēro konkrētus konkurences noteikumus lauksaimniecības produktu ražošanai un tirdzniecībai[8]. Tāpēc vienotā TKO Regula ar tās 200. pantu pielāgoja Regulas (EC) Nr. 1184/2006 piemērošanas jomu. Ņemot vērā vīna nozares pilnīgo iekļaušanu vienotajā TKO Regulā, un minētajā regulā ietverto konkurences noteikumu attiecināšanu uz šo nozari, ir jāparedz veids, kā izslēgt vīna nozari no Regulas (EK) Nr. 1184/2006 piemērošanas jomas. 7. Lai nodrošinātu, ka pāreja no Regulas (EK) Nr. 479/2008 noteikumiem uz šajā regulā paredzētajiem netraucē kārtējo 2008./2009. vīna tirdzniecības gadu, grozījumi būtu jāpiemēro no nākamā vīna tirdzniecības gada, t.i., no 2009. gada 1 augusta, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. 1 . pants Regulu (EK) Nr. 1234/2007 groza šādi: 1) Svītro 1. panta 2. punktu. 2) Regulas 3. panta pirmajā daļā pēc c) apakšpunkta ievieto šādu apakšpunktu: „ca) no 1. augusta līdz nākamā gada 31. jūlijam vīna nozarei;”; 3) Šādi groza 55. pantu: a) virsrakstu aizstāj ar šādu tekstu: „55. pants Kvotu sistēma un ražošanas potenciāls"; b) aiz 2. punkta ievieto šādu punktu: „2a. Attiecībā uz vīna nozari, noteikumus par ražošanas potenciālu attiecībā uz nelikumīgiem stādījumiem, pārejas posma stādīšanas tiesībām, kā arī izaršanas shēmu piemēro saskaņā ar IVa iedaļā izklāstītajiem noteikumiem.”; 4) Regulas II daļas I sadaļas IV iedaļas III nodaļas virsrakstu aizstāj ar šādu tekstu: „IV IEDAĻA PROCESUĀLIE NOTEIKUMI ATTIECĪBĀ UZ CUKURA UN PIENA KVOTĀM”; 5) Regulas 85. pantā ievadvārdus aizstāj ar šādu tekstu: „Komisija pieņem sīki izstrādātus noteikumus I, II un III iedaļas īstenošanai, kas var īpaši attiekties uz:”; 6) Regulas II daļas I sadaļas III nodaļā aiz IV iedaļas iekļauj šādu IVa iedaļu: „ IVA IEDAļA RAžOšANAS POTENCIāLS VīNA NOZARē I APAKšIEDAļA NELIKUMīGI STāDīJUMI 85 .a pants Nelikumīgi stādījumi, kuri izveidoti pēc 1998. gada 31. augusta 1. Platības, kuras apstādītas ar vīnogulājiem pēc 1998. gada 31. augusta bez atbilstīgām stādīšanas tiesībām, attiecīgā gadījumā ražotāji izar, izmaksas sedzot paši. 2. Pēc izaršanas, kas veikta, ievērojot šā panta 1. punktu, vīnogas un produktus, kas saražoti no vīnogām, kuras audzētas 1. punktā minētajās platībās, drīkst laist apritē tikai destilēšanai tikai uz ražotāja rēķina. Destilēšanas produktus nedrīkst izmantot, lai gatavotu alkoholu, kura faktiskā spirta tilpumkoncentrācija ir 80 % vai mazāka. 3. Neskarot dalībvalsts iepriekš noteiktos sodus, dalībvalstis atbilstīgā gadījumā ražotājiem, kuri nepilda šo prasību veikt izaršanu, piemēro sodu, kuru iedala pēc pārkāpuma smaguma, apjoma un ilguma. 4. Pārejas aizliegums veikt jaunus stādījumus, kura termiņš beidzas 2015. gada 31. decembrī, kā noteikts 85.g panta 1. punktā, neskar šajā pantā paredzētos pienākumus. 85 .b pants Līdz 1998. gada 1. septembrim radītu nelikumīgu stādījumu obligātā legalizācija 1. Ražotāji, veicot attiecīgu maksājumu un ne vēlāk kā 2009. gada 31. decembrī, atbilstīgā gadījumā legalizē platības, kuras apstādītas ar vīnogulājiem līdz 1998. gada 1. septembrim bez atbilstīgām stādīšanas tiesībām. Neskarot procedūras, kas saistītas ar grāmatojumu noskaidrošanu, pirmo punktu nepiemēro platībām, kuras ir legalizētas, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 1493/1999 2. panta 3. punktu. 2. Šā panta 1. punktā minētā maksājuma summu nosaka dalībvalstis. Tai jābūt vismaz divas reizes lielākai nekā atbilstīgu stādīšanas tiesību vidējai vērtībai attiecīgajā reģionā. 3. Līdz šā panta 1. punktā prasītajai legalizēšanai vīnogas vai produktus, kuri ražoti no vīnogām, kas audzētas tajā pašā punktā minētajās platībās, drīkst laist apritē destilēšanai tikai uz ražotāja rēķina. Šādus produktus nedrīkst izmantot, lai ražotu alkoholu, kura faktiskā spirta koncentrācija ir 80 % vai mazāka. 4. Šā panta 1. punktā minētās platības, kuras apstādītas nelikumīgi un kuras saskaņā ar šo punktu līdz 2009. gada 31. decembrim nav legalizētas, attiecīgie ražotāji izar un izdevumus sedz paši. Dalībvalstis nosaka sodu, kuru iedala pēc pārkāpuma smaguma, apjoma un ilguma, un piemēro to ražotājiem, kuri nepilda prasību veikt izaršanu. Gaidot pirmajā daļā minēto izaršanu, 3. punktu piemēro mutatis mutandis . 5. Pārejas aizliegums veikt jaunus stādījumus, kurš beidzas 2015. gada 31. decembrī, kā noteikts 85.g panta 1. punktā, neskar šā panta 3. un 4. punktā noteiktos pienākumus. 85 .c pants Nelaišanas apritē vai destilācijas kontrole 1. Saistībā ar 85.a panta 2. punktu un 85.b panta 3. un 4. punktu dalībvalstis pieprasa pierādījumu par to, ka attiecīgie produkti nav laisti apritē, vai, ja attiecīgie produkti ir destilēti, pieprasa iesniegt līgumu par destilāciju. 2. Dalībvalstis pārbauda, vai saskaņā ar šā panta 1. punktu produkti nav apritē vai ir destilēti. Ja konstatē neatbilstības, piemēro sodu. 3. Dalībvalstis informē Komisiju par platībām, uz kurām attiecina prasību par destilāciju, un par attiecīgajiem alkohola daudzumiem. 85 .d pants Papildu pasākumi Līdz brīdim, kad šīs regulas 85.b panta 1. punktā minētās platības tiek legalizētas, un attiecībā uz 85.a panta 1. punktā minētajām platībām nevar izmantot valsts vai Kopienas atbalsta pasākumu priekšrocības. 85 .e pants Īstenošanas pasākumi Šīs apakšiedaļas īstenošanai vajadzīgos sīki izstrādātos noteikumus pieņem Komisija. Šajos noteikumos var jo īpaši iekļaut: a) sīkāku informāciju par ziņām, kuras dalībvalstis sniedz paziņojumā, tostarp informāciju par iespējamu budžeta piešķīruma samazinājumu, kā minēts Xa pielikumā, ja tiek konstatētas neatbilstības; b) sīkāku informāciju par sodiem, ko dalībvalstis piemēro, ja tiek konstatēts, ka šīs regulas 85.a, 85.b un 85.c pantā noteiktie pienākumi nav izpildīti. II APAKšIEDAļA STāDīšANAS TIESīBU PāREJAS REžīMS 85 .f pants Ilgums Šīs apakšiedaļas noteikumus piemēro līdz 2015. gada 31. decembrim. 85 .g pants Pārejas aizliegums stādīt vīnogulājus 1. Neskarot 120.a panta 1. līdz 6. punktu un īpaši tā 4. punktu, ir aizliegts stādīt vīna vīnogu šķirnes vīnogulājus, kas klasificējami saskaņā ar 120.a panta 2. punktu. 2. Ir aizliegts arī uzpotēt vīna vīnogulāju šķirnes, kas klasificējamas saskaņā ar 120.a panta 2. punktu, to vīna vīnogulāju šķirnēm, kuras nav minētas attiecīgajā pantā. 3. Neatkarīgi no 1. un 2. punkta ir atļauts veikt stādījumus un potēšanu, kā minēts attiecīgajos punktos, ja uz šīm darbībām attiecas: a) jaunās stādīšanas tiesības, kā paredzēts 85.h pantā; b) atkārtotās stādīšanas tiesības, kā paredzēts 85.i pantā; c) stādīšanas tiesības, kuras piešķir no rezervēm, kā paredzēts 85.j un 85.k pantā. 4. Šā panta 3. punktā minētās stādīšanas tiesības piešķir, mērot attiecīgo daudzumu hektāros. 5. Dalībvalstis var nolemt saglabāt savā teritorijā vai tās daļās 1. punktā minēto aizliegumu ilgākais līdz 2018. gada 31. decembrim. Tādā gadījumā attiecīgajā dalībvalstī tam atbilstīgi piemēro noteikumus, kas reglamentē stādīšanas tiesību pārejas režīmu, kā noteikts šajā apakšiedaļā, tostarp šajā pantā. 85 .h pants Jaunās stādīšanas tiesības 1. Dalībvalstis drīkst piešķirt jaunās stādīšanas tiesības ražotājiem attiecībā uz platībām, kuras: a) ir paredzētas jauniem stādījumiem, ko veic, ievērojot zemes apvienošanas pasākumus vai pasākumus, kuri attiecas uz obligātajiem pirkumiem sabiedrības interesēs un kas paredzēti saskaņā ar valsts tiesību aktiem; b) ir paredzētas eksperimentāliem mērķiem; c) ir paredzētas potzaru audzētavām, vai d) no kurām vīns vai vīna produkti paredzēti vienīgi patēriņam vīna ražotāja mājsaimniecībā. 2. Jaunās stādīšanas tiesības drīkst: a) izmantot tikai ražotājs, kuram tās piešķirtas; b) izmantot līdz otrā vīna gada beigām pēc tā gada, kurā tiesības piešķirtas; c) izmantot tikai tiem mērķiem, kuriem tās piešķirtas. 85 .i pants Atkārtotas stādīšanas tiesības 1. Dalībvalstis piešķir atkārtotās stādīšanas tiesības tiem ražotājiem, kuri izaruši ar vīnogulājiem apstādītas platības. Tomēr attiecībā uz platībām, par kurām saskaņā ar III apakšiedaļas noteikumiem ir piešķirta piemaksa par izaršanu, nevar piešķirt atkārtotās stādīšanas tiesības. 2. Dalībvalstis var piešķirt atkārtotās stādīšanas tiesības ražotājiem, kuri apņemas izart platību, kas apstādīta ar vīnogulājiem. Tādā gadījumā attiecīgās platības izaršanu veic vēlākais trešā gada beigās, pēc tam, kad ir iestādīti jaunie vīnogulāji, kuru stādīšanai tika piešķirtas atkārtotās stādīšanas tiesības. 3. Piešķirtās atkārtotās stādīšanas tiesības atbilst izartās platības ekvivalentam tīrās ražas izteiksmē. 4. Atkārtotās stādīšanas tiesības izmanto saimniecībā, kurai tās piešķirtas. Dalībvalstis vēlāk var noteikt, ka šādas atkārtotās stādīšanas tiesības drīkst izmantot tikai tajās platībās, kur vīnogulāji iepriekš ir izarti. 5. Atkāpjoties no šā panta 4. punkta, dalībvalsts var pieņemt lēmumu, ka atkārtotās stādīšanas tiesības pilnībā vai daļēji var nodot citai saimniecībai tajā pašā dalībvalstī šādos gadījumos: a) daļa saimniecības tiek nodota attiecīgajai citai saimniecībai; b) platības minētajā citā saimniecībā ir paredzētas, lai: i) ražotu vīnu ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi vai ii) kultivētu potzaru audzētavas. Dalībvalstis nodrošina, ka pirmajā punktā paredzēto atkāpju izmantošana, nerada vispārēju ražošanas potenciāla pieaugumu to teritorijā, jo īpaši, ja tiesības nodod no neapūdeņotām platībām uz apūdeņotām platībām. 6. Šā panta 1. līdz 5. punktu mutatis mutandis piemēro tādām tiesībām, kas ir līdzvērtīgas atkārtotās stādīšanas tiesībām, kuras piešķirtas saskaņā ar iepriekšējiem Kopienas vai valstu tiesību aktiem. 7. Regulas (EK) Nr. 1493/1999 4. panta 5. punktā minētās atkārtotās stādīšanas tiesības var izmantot minētajā regulā paredzētā termiņā. 85 .j pants Stādīšanas tiesību valsts un reģionālā rezerve 1. Lai uzlabotu ražošanas potenciāla pārvaldību, dalībvalstis izveido stādīšanas tiesību valsts vai reģionālo rezervi. 2. Dalībvalstis, kuras ir izveidojušas stādīšanas tiesību valsts vai reģionālo rezervi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1493/1999, šīs rezerves var saglabāt tik ilgi, kamēr tās saskaņā ar šo apakšiedaļu piemēro stādīšanas tiesību pārejas režīmu. 3. Valstu vai reģionālajā stādīšanas tiesību rezervē var iekļaut šādas tiesības, ja vien tās nav jau izmantotas paredzētajā periodā: a) jaunās stādīšanas tiesības; b) atkārtotās stādīšanas tiesības; c) stādīšanas tiesības, kuras piešķir no rezerves. 4. Ražotāji atkārtotās stādīšanas tiesības var nodot valsts vai reģionālajā rezervē. Šādas tiesību nodošanas nosacījumus, vajadzības gadījumā paredzot samaksu no valsts līdzekļiem, nosaka dalībvalstis, ņemot vērā pušu leģitīmās intereses. 5. Atkāpjoties no šā panta 1. punkta, dalībvalstis var pieņemt lēmumu neizveidot rezervju sistēmu, ja vien tās var pierādīt, ka visā attiecīgās dalībvalsts teritorijā pastāv efektīva alternatīva sistēma stādīšanas tiesību pārvaldībai. Šādā alternatīvā sistēmā vajadzības gadījumā var atkāpties no attiecīgajiem šīs apakšiedaļas noteikumiem. Šā panta pirmo apakšpunktu attiecina arī uz tām dalībvalstīm, kuras izbeidz valsts vai reģionālās rezerves sistēmas darbību atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 1493/1999. 85 .k pants Stādīšanas tiesības, kuras piešķir no rezervēm 1. Dalībvalstis var piešķirt tiesības no rezervēm: a) bez maksas ražotājiem, kuri jaunāki par 40 gadiem, kuriem piemīt atbilstīgā profesionālā prasme un kompetence, kuri pirmo reizi veido uzņēmumu un kuri ir šīs saimniecības vadītāji; b) par samaksu valsts un — attiecīgā gadījumā — reģionālajos fondos tiem ražotājiem, kuri paredz izmantot vīnogulāju stādīšanas tiesības un kuru saražotajai produkcijai ir nodrošināts noieta tirgus. Dalībvalstis paredz kritērijus, lai noteiktu b) apakšpunktā minēto summu, kura var mainīties atkarībā no plānotā galaprodukta attiecīgajā vīna dārzā, kā arī no atlikušā pārejas perioda termiņa, kurā tiek piemērots 85.g. panta 1. un 2. punktā noteiktais aizliegums veikt jaunus stādījumus. 2. Ja tiek izmantotas stādīšanas tiesības, ko piešķir no rezervēm, dalībvalstis gādā, lai: a) ar vietu, izmantotajām šķirnēm un izmantotajām kultivēšanas metodēm nodrošinātu produkcijas pielāgošanu tirgus pieprasījumam; b) attiecīgās ražas būtu tipiskas vidējās ražas reģionā, jo īpaši, ja stādīšanas tiesības neapūdeņotās platībās tiek nodotas izmantošanai apūdeņotās platībās. 3. Ja stādīšanas tiesības, kas piešķirtas no rezerves, netiek izmantotas līdz otrā vīna gada beigām pēc gada, kad tās piešķirtas, tās tiek zaudētas, un šādas tiesības atkārtoti iedala rezervē. 4. Stādīšanas tiesības, kuras iekļautas rezervē un kuras netiek piešķirtas līdz piektā vīna gada beigām pēc gada, kad tās piešķirtas, likvidē. 5. Ja dalībvalstī ir izveidota reģionālā rezerve, tad attiecīgā dalībvalsts drīkst izstrādāt noteikumus, kas ļauj nodot stādīšanas tiesības starp reģionālajām rezervēm. Ja dalībvalstī ir izveidotas gan valsts, gan reģionālās rezerves, dalībvalsts var arī atļaut nodot stādīšanas tiesības no vienas rezerves otrā. Tiesību nodošanai var piemērot samazinājuma koeficientu. 85 .l pants De minimis noteikumi Šīs apakšiedaļas noteikumus nepiemēro tajās dalībvalstīs, kur Kopienas stādīšanas tiesību režīms netika piemērots līdz 2007. gada 31. decembrim. 85 .m pants Stingrāki valstu noteikumi Dalībvalstis drīkst pieņemt stingrākus valsts noteikumus par jaunu stādīšanas tiesību vai atkārtotās stādīšanas tiesību piešķiršanu. Tās var prasīt, lai attiecīgajiem iesniegumiem un informācijai būtu pievienota papildu informācija, kura vajadzīga, lai uzraudzītu ražošanas potenciāla attīstību. 85 .n pants Īstenošanas pasākumi Šīs apakšiedaļas īstenošanai vajadzīgos sīki izstrādātos noteikumus pieņem Komisija. Šajos pasākumos var jo īpaši iekļaut: a) nosacījumus, lai novērstu pārmērīgas administratīvās izmaksas, piemērojot šajā apakšiedaļā paredzētos noteikumus ; b) vīnogulāju līdzāspastāvēšanu saskaņā ar 85.i panta 2. punktu; c) šīs regulas 85.k panta 5. punktā minētā samazinājuma koeficienta piemērošanu. III APAKšIEDAļA IZARšANAS SHēMA 85 .o pants Shēmas darbības ilgums Šīs apakšiedaļas noteikumus piemēro līdz 2010./2011. vīna gada beigām. 85 .p pants Piemērošanas joma un definīcija Šajā apakšiedaļā izklāstīti nosacījumi, kurus izpildot, vīnogulāju audzētāji saņem piemaksu par vīnogulāju izaršanu (turpmāk „izaršanas piemaksa”). 85 .q pants Atbilstības nosacījumi Izaršanas piemaksu var piešķirt tikai gadījumā, ja attiecīgā platība atbilst šādiem nosacījumiem: a) par to nav saņemts Kopienas vai valsts atbalsts pārstrukturēšanai un konversijas veida pasākumiem pēdējo 10 vīna gadu laikā pirms izaršanas pieprasījuma; b) par to nav saņemts Kopienas atbalsts kāda cita tirgus kopējās organizācijas ietvaros pēdējo piecu vīna gadu laikā pirms izaršanas pieprasījuma; c) tā ir apstrādāta; d) tā nav mazāka par 0,1 hektāru. Tomēr minimālā platība var būt 0,3 hektāri, ja attiecībā uz dažiem tās administratīvajiem reģioniem tā ir nolēmusi dalībvalsts, kuras teritorijā vidēji ar vīnogulājiem apstāda vīna ražošanas saimniecības platības, kas ir lielākas par vienu hektāru; e) tā nav apstādīta, pārkāpjot kādu no piemērojamiem Kopienas vai valsts noteikumiem; f) tā ir apstādīta ar kādu no vīna vīnogu šķirnēm, kas klasificējamas saskaņā ar 120.a panta 2. punktu. Neatkarīgi no e) apakšpunkta par platībām, kuras legalizētas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1493/1999 2. panta 3. punktu un šīs regulas 85.b panta 1. punktu, var saņemt izaršanas piemaksu. 85 .r pants Izaršanas piemaksas summa 1. Piešķiramo izaršanas piemaksas apmēru nosaka Komisija. 2. Konkrēto izaršanas piemaksas summu nosaka dalībvalsts šā panta 1. punktā minētajā apmērā, pamatojoties uz ražām, kādas vēsturiski fiksētas attiecīgajā saimniecībā. 85 .s pants Procedūra un budžets 1. Lai saņemtu izaršanas piemaksu, ieinteresētie ražotāji iesniedz pieteikumu attiecīgajā dalībvalsts iestādē ne vēlāk kā katra gada 15. septembrī. Dalībvalstis var noteikt termiņu pirms 15. septembra, ja šis termiņš ir vēlāk par 30. jūniju un ja dalībvalstis vajadzības gadījumā pienācīgi ņem vērā savu 85.u pantā noteikto atbrīvojumu piemērošanu. 2. Dalībvalstis veic saņemto pieteikumu administratīvas kontroles, apstrādā derīgos pieteikumus un ik gadu līdz 15. oktobrim paziņo Komisijai platības kopējo lielumu un summas atbilstīgi pieteikumiem, sadalot datus pēc reģiona un ražas kategorijām. 3. Šīs regulas Xd pielikumā ir noteikts shēmas maksimālais gada budžets. 4. Katru gadu līdz 15. novembrim Komisija nosaka vienotu daļu procentos, ko var piešķirt attiecībā uz paziņotajām summām, ja kopējais budžets, kuru dalībvalstis paziņo Komisijai, pārsniedz pieejamos budžeta līdzekļus, ja attiecīgos gadījumos ir ņemta vērā 85.u panta 2. un 3. punkta piemērošana. 5. Katru gadu līdz 1. februārim dalībvalstis pieņem šādus pieteikumus: a) ja Komisija nav noteikusi 4. punktā minēto procentuālo apjomu, — par platībām, par kurām kā par veselumu iesniegts atbilstīgs pieteikums, vai b) ja 4. punktā minētais procentuālais apjoms tiek piemērots, — par platības daļu, kuru aprēķina, pamatojoties uz objektīviem un nediskriminējošiem kritērijiem un saskaņā ar šādām prioritātēm: i) dalībvalstis prioritāti piešķir tiem pieteikumu iesniedzējiem, kuru pieteikums izaršanas piemaksas saņemšanai attiecas uz visu vīna dārzu; ii) dalībvalstis otro prioritāti piešķir pieteikumu iesniedzējiem, kas ir sasnieguši vismaz 55 gadu vecumu vai vecāki, ja tā paredzēts dalībvalstīs. 85 .t pants Savstarpējā atbilstība Lauksaimniekiem, kuriem konstatē, ka tie savā saimniecībā trīs gadu laikā, kopš veikts izaršanas piemaksas maksājums, nav ievērojuši likumā noteiktās pārvaldības prasības un labus lauksaimniecības un vides apstākļus, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1782/2003 3.–7. pantā, maksājuma apmēru, ja neatbilstību ir izraisījusi darbība vai nolaidība, kas tieši inkriminējamas lauksaimniekam, daļēji vai pilnīgi samazina vai anulē atkarībā no pārkāpuma smaguma, apjoma, ilguma un biežuma, un lauksaimniekam attiecīgajā gadījumā var likt atlīdzināt saskaņā ar šajos noteikumos izklāstītajiem nosacījumiem. 85 .u pants Atbrīvojumi 1. Dalībvalsts var pieņemt lēmumu noraidīt visus turpmākos pieteikumus, kuri minēti 85.s panta 1. punktā, ja kopējā izartā platība tās teritorijā sasniedz 8 % no platības, kura apstādīta ar vīnogulājiem, atbilstīgi šīs regulas Xe pielikumā minētajam. Dalībvalsts var pieņemt lēmumu noraidīt visus turpmākos pieteikumus, kuri minēti 85.s panta 1. punktā, attiecībā uz reģionu, kur kopējā izartā platība sasniedz 10 % no reģiona platības, kura apstādīta ar vīnogulājiem. 2. Komisija var pieņemt lēmumu dalībvalstī pārtraukt piemērot izaršanas shēmu, ja, ņemot vērā neizskatītos pieteikumus, izaršanas turpinājums radītu kopējo izarto platību, kas pārsniedz 15 % no dalībvalsts kopējās platības, kura apstādīta ar vīnogulājiem saskaņā ar Xe pielikumu. 3. Komisija var pieņemt lēmumu dalībvalstī pārtraukt piemērot attiecīgajam gadam paredzēto izaršanas shēmu, ja, ņemot vērā neizskatītos pieteikumus, izaršanas turpinājums radītu izarto platību, kas pārsniedz 6 % no kopējās platības, kura dalībvalstī apstādīta ar vīnogulājiem saskaņā ar Xe pielikumu tajā konkrētajā gadā, kad īsteno shēmu. 4. Dalībvalstis var noteikt, ka izaršanas shēmu neattiecina uz vīnogulāju platībām kalnos un stāvās nogāzēs atbilstīgi nosacījumiem, kurus paredz Komisija. 5. Dalībvalstis var noteikt platības, uz kurām neattiecina izaršanas shēmu, ja shēmas piemērošana nebūtu savietojama ar vides aizsardzības apsvērumiem. Ja šādu apsvērumu dēļ uz noteiktām platībām izaršanas shēmu neattiecina, to platība nedrīkst pārsniegt 3 % no kopējās platības, kura ir apstādīta ar vīnogulājiem, atbilstīgi šīs regulas Xe pielikumā minētajam. 6. Grieķija var deklarēt platības, kuras apstādītas ar vīnogulājiem Egejas salās un Grieķijas Jonijas salās, izņemot Krētu un Eiboju, uz kurām neattiecina izaršanas shēmu. 7. Šajā nodaļā izklāstīto izaršanas shēmu nepiemēro attiecībā uz Azoru salām, Madeiru un Kanāriju salām. 8. Dalībvalstis paredz, ka ražotājiem platībās, kurām atbilstīgi nosacījumiem 4. līdz 7. punktā nepiemēro izaršanas prasību vai kuras noteiktas par tādām, kurās nepiemēro uzaršanas prasību, ir dodama priekšroka attiecībā uz tādu atbalsta pasākumu izmantošanu, kas paredzēti ar šo regulu attiecībā uz vīna nozari, jo īpaši, attiecīgā gadījumā uz pārstrukturēšanas un konversijas pasākumiem saskaņā ar atbalsta programmām un lauku attīstības pasākumiem. 85 .v pants De minimis noteikumi Šīs apakšiedaļas noteikumus nepiemēro tajās dalībvalstīs, kur vīna ražošana nepārsniedz 50 000 hektolitrus vīna gadā. Produkcijas apjomu aprēķina, pamatojoties uz vidējo ražošanas daudzumu iepriekšējos piecos vīna gados. 85 .w pants Papildu atbalsts no valsts Dalībvalstis var piešķirt papildu atbalstu no valsts līdzekļiem līdztekus jau piešķirtajām izaršanas piemaksām, ja tas nepārsniedz 75 % no piemērojamās izaršanas piemaksas. 85 .x pants Īstenošanas pasākumi Šīs apakšiedaļas īstenošanai vajadzīgos sīki izstrādātos noteikumus pieņem Komisija. Šajos noteikumos var jo īpaši iekļaut: a) sīkāku informāciju par 85.q pantā minētajiem atbilstības nosacījumiem, jo īpaši par pierādījumu, ka platības ir atbilstīgi koptas 2006. un 2007. gadā; b) nosacījumus par piemaksas apjomu un līmeni atbilstīgi 85.r pantā minētajam; c) atbrīvojuma kritērijus atbilstīgi 85.u pantā minētajam; d) dalībvalstu prasības par ziņošanu attiecībā uz izaršanas shēmas īstenošanu, tostarp informāciju par sodu piemērošanu gadījumā, ja ziņojumu iesniegšana kavējas, un informāciju, kuru dalībvalstis sniedz ražotājiem par shēmas pieejamību; e) prasības par ziņojumu sniegšanu attiecībā uz papildu atbalstu no valsts; f) maksājumu termiņus.”; 7) II daļas I sadaļas IV nodaļā aiz IVA iedaļas iekļauj šādu iedaļu: “IVb IEDAĻA ATBALSTA PROGRAMMAS VīNA NOZARē I APAKšIEDAļA IEVADA NOTEIKUMI 103 .i pants Piemērošanas joma Šajā iedaļā izklāstīti noteikumi, kas reglamentē Kopienas līdzekļu piešķiršanu dalībvalstīm un to, kā dalībvalstis ar valsts atbalsta programmu (turpmāk „atbalsta programmas”) starpniecību šos līdzekļus izmanto, lai finansētu īpašus vīna nozares atbalsta pasākumus. 103 .j pants Saderība un saskaņotība 1. Atbalsta programmas ir saderīgas ar Kopienas tiesību aktiem un ir saskaņotas ar Kopienas darbībām, politiku un prioritātēm. 2. Dalībvalstis ir atbildīgas par atbalsta programmām un nodrošina, ka tās ir iekšēji saskaņotas un ka tās izstrādā un īsteno objektīvi, ņemot vērā attiecīgo ražotāju ekonomisko stāvokli un vajadzību novērst nepamatotu atšķirīgu attieksmi pret ražotājiem. Dalībvalstis ir atbildīgas par to, ka nosaka un izpilda vajadzīgās pārbaudes un sodus gadījumos, kad neievēro atbalsta programmas. 3. Atbalstu nepiešķir: a) pētniecības projektiem un pasākumiem, kas paredzēti pētniecības projektu atbalstam; b) pasākumiem, kuri ir ietverti dalībvalsts lauku attīstības programmās saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1698/2005. II APAKšIEDAļA ATBALSTA PROGRAMMU IESNIEGšANA UN SATURS 103 .k pants Atbalsta programmu iesniegšana 1. Visas Xb pielikumā minētās dalībvalstis iesniedz Komisijai piecgadu atbalsta programmas projektu, kurā iekļauti pasākumi saskaņā ar šo iedaļu. Atbalsta programmas, kuras sāka piemērot saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 479/2008 5. panta 1. punkta pirmo daļu, turpina piemērot saskaņā ar šo regulu. Atbalsta programmas pasākumi jāizstrādā tādā ģeogrāfiskajā mērogā, kādu dalībvalstis uzskata par vispiemērotāko. Pirms iesniegšanas Komisijai atbalsta programmu apspriež ar kompetentām iestādēm un organizācijām attiecīgā teritoriālajā līmenī. Katra dalībvalsts iesniedz vienu atbalsta programmas projektu, kurā var ņemt vērā reģionālās īpatnības. 2. Trīs mēnešus pēc iesniegšanas Komisijai atbalsta programmas var sākt piemērot. Tomēr, ja iesniegtā atbalsta programma neatbilst šajā iedaļā noteiktajiem nosacījumiem, Komisija par to informē dalībvalsti. Šajā gadījumā dalībvalsts iesniedz Komisijai pārskatītu atbalsta programmu. Pārskatīto atbalsta programmu var sākt piemērot divus mēnešus pēc tam, kad par to ir paziņots, ja vien joprojām nepastāv neatbilstība; neatbilstības gadījumā jāpiemēro šis apakšpunkts. 3. Dalībvalstu iesniegto atbalsta programmu grozījumiem mutatis mutandis piemēro 2. punktu. 4. 103.l pantu nepiemēro gadījumos, kad dalībvalsts vienīgais pasākums ir 103.o pantā minētās Vienotā maksājuma shēmas pārņemšana. Šādā gadījumā 188.a panta 5. un 6. punktā minētās ziņojumu sniegšanas un novērtēšanas prasības piemēro tikai attiecībā uz tā 5. punktu un tikai saistībā ar gadu, kurā notiek shēmas pārņemšana. 103.l pants Atbalsta programmu saturs Atbalsta programmās ir šādi elementi: a) sīks ierosināto pasākumu apraksts, kā arī skaitļos izteikti to mērķi; b) notikušo apspriešanos rezultāti; c) paredzamais tehniskās, ekonomiskās, sociālās ietekmes un ietekmes uz vidi novērtējums; d) īstenojamo pasākumu grafiks; e) vispārēja finanšu tabula, kurā redzami izvietojamie resursi un paredzamais indikatīvais resursu sadalījums pasākumiem saskaņā ar Xb pielikumā minēto maksimālo apjomu; f) kritēriji un kvantitatīvie rādītāji, kas izmantojami uzraudzībai un novērtējumam, kā arī pasākumi, kas jāveic, lai atbalsta programmas īstenotu pienācīgi un efektīvi; g) kompetentas iestādes un organizācijas, kas izraudzītas atbalsta programmas īstenošanai. 103.m pants Atbilstīgi pasākumi 1. Atbalsta programmās ietver vienu vai vairākus šādus pasākumus: a) vienotā maksājuma shēmas atbalsts saskaņā ar 103.o pantu; b) noieta veicināšana saskaņā ar 103.p pantu; c) vīna dārzu pārstrukturēšana un pārveidošana saskaņā ar 103.q pantu; d) priekšlaicīga ražas novākšana saskaņā ar 103.r pantu; e) kopējie fondi saskaņā ar 103.s pantu; f) ražas apdrošināšana saskaņā ar 103.t pantu; g) ieguldījumi saskaņā ar 103.u pantu; h) blakusproduktu destilācija saskaņā ar 103.v pantu; i) dzeramā alkohola destilācija saskaņā ar 103.w pantu ; j) destilācija krīzes situācijā saskaņā ar 103.x pantu; k) koncentrētas vīnogu misas lietošana saskaņā ar 103.y pantu. 2. Atbalsta programmās ietverti tikai pasākumi, kas uzskaitīti 103.o līdz 103.y pantā. 103.n pants Vispārīgi noteikumi attiecībā uz atbalsta programmām 1. Pieejamo Kopienas līdzekļu, kā arī budžeta maksimālais apmērs paredzēts Xb pielikumā. 2. Kopienas atbalsts attiecas tikai uz attaisnotajiem izdevumiem, kas radušies pēc attiecīgās 103.k panta 1. punktā minētās atbalsta programmas iesniegšanas. 3. Dalībvalstis nepiedalās to pasākumu izmaksās, ko saskaņā ar atbalsta programmām finansējusi Kopiena. 4. Atkāpjoties no 3. punkta, dalībvalstis var piešķirt valsts atbalstu saskaņā ar attiecīgajiem Kopienas noteikumiem par valsts atbalstu 103.p, 103.t un 103.u pantā minētajiem pasākumiem. Maksimālo atbalsta likmi, kas noteikta attiecīgajos Kopienas noteikumos par valsts atbalstu, piemēro vispārējam publiskam finansējumam, tostarp gan Kopienas, gan dalībvalsts līdzekļiem. III APAKšIEDAļA ĪPAšIE ATBALSTA PASāKUMI 103.o pants Vienotā maksājuma shēma un atbalsts vīnogulāju audzētājiem 1. Dalībvalstis var sniegt atbalstu vīnogulāju audzētājiem, piešķirot tiem tiesības uz maksājumu Regulas (EK) Nr. 1782/2003 III sadaļas 3. nodaļas nozīmē saskaņā ar minētās Regulas VII pielikuma O. punktu. 2. Dalībvalstis, kuras gatavojas izmantot 1. punktā minēto iespēju, paredz šādu atbalstu arī savās atbalsta programmās, tostarp ietverot attiecīgus līdzekļu pārvedumus saskaņā ar vienotā maksājuma shēmu, ieviešot izmaiņas minētajās programmās saskaņā ar 103.k panta 3. punktu. 3. Īstenojot 1. punktā minēto atbalstu: a) ietver vienotā maksājuma shēmā, un tas vairs nav pieejams vai to nevar darīt pieejamu saskaņā ar 103.k panta 3. punktu par pasākumiem, kuri uzskaitīti 103.p līdz 103.y pantā, īstenojot atbalsta programmas turpmākajos gados; b) attiecīgi samazina līdzekļus, kas pieejami par tiem pasākumiem atbalsta programmās, kuri uzskaitīti 103.p līdz 103.y pantā. 103.p pants Noieta veicināšana trešo valstu tirgos 1. Atbalsts saskaņā ar šo pantu attiecas uz Kopienas vīnu informācijas vai noieta veicināšanas pasākumiem trešās valstīs, līdz ar to uzlabojot to konkurētspēju minētajās valstīs. 2. Pasākumi, kas minēti 1. punktā, attiecas uz vīniem ar aizsargātiem cilmes vietas nosaukumiem vai aizsargātām ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm vai vīniem ar vīnogu šķirnes norādi. 3. Pasākumi, kas minēti 1. punktā, var būt tikai: a) sabiedrisko attiecību, veicināšanas vai reklāmas pasākumi, jo īpaši uzsverot Kopienas produktu priekšrocības, īpaši attiecībā uz kvalitāti, pārtikas nekaitīgumu vai nekaitīgumu videi; b) dalība starptautiski nozīmīgos pasākumos, gadatirgos vai izstādēs; c) informatīvi pasākumi, jo īpaši par Kopienas sistēmām attiecībā uz cilmes vietu nosaukumiem, ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm un bioloģisko ražošanu; d) jaunu tirgu izpēte, kas vajadzīga jaunu noieta tirgu apgūšanai; e) pētījumi, lai novērtētu noieta veicināšanas un informatīvo pasākumu rezultātus. 4. Kopienas ieguldījums noieta veicināšanas pasākumos nepārsniedz 50 % no attaisnotajiem izdevumiem. 103.q pants Vīna dārzu pārstrukturēšana un pārveidošana 1. Vīna dārzu pārstrukturēšanas un pārveidošanas pasākumu mērķis ir palielināt vīna ražotāju konkurētspēju. 2. Saskaņā ar šo pantu vīna dārzu pārstrukturēšanai un pārveidošanai atbalstu piešķir tikai tad, ja dalībvalsts iesniedz ražošanas potenciāla inventarizāciju saskaņā ar 185.a panta 3. punktu. 3. Pārstrukturēšanas un pārveidošanas atbalstā drīkst ietvert tikai vienu vai vairākus šādus pasākumus: a) šķirņu konversiju, tostarp izmantojot uzpotēšanu; b) vīna dārzu vietas maiņu; c) vīna dārzu apsaimniekošanas paņēmienu uzlabošanu. Atbalstu nepiešķir to vīna dārzu parastai atjaunošanai, kuriem beidzies dabīgais dzīves cikls. 4. Atbalstu par vīna dārzu pārstrukturēšanu un pārveidošanu var piešķirt tikai turpmāk minētajos veidos: a) kompensācija ražotājiem par ienākumu zaudējumu pasākuma ieviešanas dēļ; b) ieguldījums pārstrukturēšanas un pārveidošanas izmaksās. 5. Ar kompensāciju ražotājiem par ienākumu zaudējumu, kas minēta 4. punkta a) apakšpunktā, var segt līdz 100 % no attiecīgā zaudējuma, un to var īstenot vienā no turpmāk minētajiem veidiem: a) neatkarīgi no II daļas I sadaļas III nodaļas IVa iedaļas II apakšiedaļas, kur izklāstīts stādīšanas tiesību pārejas režīms, atļauta gan veco, gan jauno vīnogulāju līdzāspastāvēšana noteiktu laika posmu, kas nepārsniedz trīs gadus, līdz beidzas pārejas posms attiecībā uz stādīšanas tiesībām; b) finansiāla kompensācija. 6. Kopienas ieguldījums faktiskajās vīna dārzu pārstrukturēšanas un pārveidošanas izmaksās nepārsniedz 50 %. Reģionos, kas klasificēti kā konverģences reģioni saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1083/2006*, Kopienas ieguldījums pārstrukturēšanas un pārveidošanas izmaksās nepārsniedz 75 %. 103.r pants Priekšlaicīga ražas novākšana 1. Šajā pantā priekšlaicīga ražas novākšana nozīmē to, ka pilnībā iznīcina vai nolasa nenogatavojušos vīnogu ķekarus, tādējādi samazinot attiecīgās platības ražu līdz nullei. 2. Atbalstam par ražas priekšlaicīgu novākšanu jāveicina piedāvājuma un pieprasījuma līdzsvara atjaunošana Kopienas vīna tirgū, lai novērstu tirgus krīzes. 3. Atbalstu par priekšlaicīgu ražas novākšanu var piešķirt kā kompensāciju, veicot vienotas likmes maksājumu par hektāru, kura apjomu jānosaka attiecīgajai dalībvalstij. Maksājums nedrīkst pārsniegt 50 % no summas, ko veido tiešās izmaksas par vīnogu ķekaru iznīcināšanu vai nolasīšanu, un zaudējumi, kas saistīti ar vīnogu ķekaru iznīcināšanu vai nolasīšanu. 4. Attiecīgās dalībvalstis nosaka sistēmu, kuras pamatā ir objektīvi kritēriji, lai nodrošinātu, ka ražas priekšlaicīga novākšana nerada tādas kompensācijas atsevišķiem vīna ražotājiem, kas pārsniedz 3. punkta otrajā daļā minēto maksimālo apjomu. 103.s pants Kopējie fondi 1. Atbalsts kopējo fondu izveidošanai sniedz palīdzību ražotājiem, kuri grib apdrošināties pret tirgus svārstībām. 2. Atbalstu kopējo fondu izveidošanai var piešķirt kā pagaidu degresīvu atbalstu, lai segtu fondu administratīvās izmaksas. 103.t pants Ražas apdrošināšana 1. Atbalsts par ražas apdrošināšanu veicinās ražotāju ienākumu saglabāšanu, ja tos ietekmējušas dabas katastrofas, nelabvēlīgi klimatiskie apstākļi, slimības vai kaitēkļu invāzijas. 2. Atbalstu par ražas apdrošināšanu var piešķirt Kopienas finansējumā veidā, kas nedrīkst pārsniegt: a) 80 % no apdrošināšanas prēmiju izmaksām, ko ražotāji maksājuši par apdrošināšanu pret zaudējumiem, ko radījuši nelabvēlīgi klimatiskie apstākļi, ko var pielīdzināt dabas katastrofām; b) 50 % no apdrošināšanas prēmiju izmaksām, ko ražotāji maksājuši par apdrošināšanu pret i) šā punkta a) apakšpunktā minētajiem zaudējumiem un citiem zaudējumiem, ko izraisījuši nelabvēlīgi klimatiskie apstākļi, ii) zaudējumiem, ko izraisījuši dzīvniek i, augu slimības vai kaitēkļu invāzija. 3. Atbalstu par ražas apdrošināšanu var piešķirt tikai tad, ja attiecīgie apdrošinātāju maksājumi nekompensē ražotājiem vairāk par 100 % no zaudētajiem ienākumiem, ņemot vērā jebkuru kompensāciju, ko ražotāji varētu būt saņēmuši no citām ar apdrošināto risku saistītajām atbalsta shēmām. 4. Atbalsts par ražas apdrošināšanu nedrīkst radīt konkurences traucējumus apdrošināšanas tirgū. 103.u pants Ieguldījumi 1. Atbalstu var piešķirt par tādiem materiāliem vai nemateriāliem ieguldījumiem ražošanas iekārtās, vīna darītavas infrastruktūrā un vīna tirdzniecībā, kuri uzlabo uzņēmumu darbību kopumā un attiecas uz kādu no turpmāk minētajiem gadījumiem: a) XIb pielikumā minēto produktu ražošana vai tirdzniecība; b) jaunu produktu, procesu un tehnoloģiju attīstīšana, kas saistīti ar produktiem, kuri minēti XIb pielikumā. 2. Atbalstu saskaņā ar 1. punktu pēc maksimālās likmes Komisijas Ieteikuma 2003/361/EK** nozīmē sniedz tikai mikrouzņēmumiem, mazajiem un vidējiem uzņēmumiem. Attiecībā uz Azoru salām, Madeiru, Kanāriju salām un Egejas jūras nelielajām salām Padomes Regulas (EK) Nr. 1405/2006*** nozīmē un Francijas aizjūras departamentiem — maksimālajai likmei nepiemēro uzņēmumu lieluma ierobežojumu. Attiecībā uz uzņēmumiem, uz kuriem neattiecas Ieteikuma 2003/361/EK pielikuma I sadaļas 2. panta 1. punkts un kuros ir mazāk nekā 750 darbinieku, vai kuru apgrozījums ir mazāks par 200 miljoniem euro, maksimālā atbalsta intensitāti samazina uz pusi. Atbalstu nepiešķir uzņēmumiem, kam ir grūtības saskaņā ar Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai. 3. No attaisnotajiem izdevumiem izslēdz elementus, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1698/2005 71. panta 3. punkta a) līdz c) apakšpunktā. 4. Kompensējamām ieguldījumu izmaksām piemēro šādas maksimālās atbalsta likmes: a) 50 % reģionos, kurus saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1083/2006 klasificē kā konverģences reģionus; b) 40 % reģionos, kuri nav konverģences reģioni; c) 75 % attālākajos reģionos saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 247/2006****; d) 65 % Egejas jūras nelielajās salās Regulas (EK) Nr. 1405/2006 nozīmē. 5. Regulas (EK) Nr. 1698/2005 72. pantu mutatis mutandis piemēro 1. punktā minētajam atbalstam. 103.v pants Blakusproduktu destilācija 1. Atbalstu var piešķirt par brīvprātīgu vai obligātu vīndarības blakusproduktu destilāciju, ko veic saskaņā ar XVb pielikuma D punkta noteikumiem . Atbalsta apjomu nosaka tilpumkoncentrācijas % un uz hektolitru saražotā spirta. Atbalstu nemaksā par tādu spirta tilpumkoncentrāciju destilējamos blakusproduktos, kas pārsniedz 10 % no spirta tilpumkoncentrācijas izgatavotajā vīnā. 2. Maksimālos piemērojamos atbalsta līmeņus, pamatojoties uz ražas novākšanas un ražošanas izmaksām, nosaka Komisija. 3. Spirtu, ko iegūst no destilācijas, kas veikta ar 1. punktā minēto atbalstu, izmanto vienīgi rūpniecības vai enerģētikas vajadzībām, lai neradītu konkurences traucējumus. 103.w pants Dzeramā alkohola destilācija 1. Atbalstu ražotājiem par vīnu, kas destilēts dzeramajā alkoholā, var piešķirt līdz 2012. gada 31. jūlijam kā atbalstu par hektāru. 2. Attiecīgos līgumus par vīna destilāciju, kā arī attiecīgos pierādījumus par piegādi destilēšanai iesniedz pirms atbalsta piešķiršanas. 103.x pants Krīzes destilācija 1. Atbalstu var piešķirt līdz 2012. gada 31. jūlijam par brīvprātīgu vai obligātu vīna pārpalikumu destilāciju, par ko lemj dalībvalstis pamatotos krīzes gadījumos, lai samazinātu vai likvidētu pārpalikumu un vienlaikus nodrošinātu piegāžu nepārtrauktību no vienas ražas līdz nākamajai. 2. Maksimālos piemērojamos atbalsta līmeņus nosaka Komisija. 3. Alkohols, ko iegūst no destilācijas, par kuru atbalsts piešķirts saskaņā ar 1. punktu, izmanto tikai un vienīgi rūpniecības un enerģētikas vajadzībām, lai neradītu konkurences traucējumus. 4. Krīzes destilācijas pasākumiem izmantojamā pieejamā budžeta daļa nepārsniedz turpmāk minētās procentuālās daļas, kā aprēķināts, ņemot vērā vispārējos pieejamos naudas līdzekļus, kas Xb pielikumā noteikti katrai dalībvalstij attiecīgajā budžeta gadā: - 20 % 2009. gadā, - 15 % 2010. gadā, - 10 % 2011. gadā, - 5 % 2012. gadā. 5. Dalībvalstis var palielināt krīzes destilācijas pasākumam paredzētos pieejamos naudas līdzekļus, pārsniedzot 4. punktā minētās gada robežas, nodrošinot finansējumu no valsts līdzekļiem atbilstīgi turpmāk minētajām robežām (izteiktas procentos no 4. punktā norādītā attiecīgā ikgadējā maksimālā apjoma): - 5 % 2010. vīna gadā, - 10 % 2011. vīna gadā, - 15 % 2012. vīna gadā. Dalībvalstis atbilstīgā gadījumā informē Komisiju par papildinājumu no valsts līdzekļiem, kā minēts pirmajā daļā, un Komisija apstiprina darījumu pirms šādi līdzekļi ir darīti pieejami. 103.y pants Koncentrētas vīnogu misas izmantošana 1. Atbalstu vīna ražotājiem, kuri izmanto koncentrētu vīnogu misu, tostarp rektificētu koncentrētu vīnogu misu, lai palielinātu produktu dabiskā spirta satura tilpumu, var sniegt līdz 2012. gada 31. jūlijam saskaņā ar XVa pielikumā paredzētajiem noteikumiem. 2. Atbalsta apjomu nosaka par potenciālā spirta satura tilpumprocentu un par hektolitru misas, kuru izmanto bagātināšanai. 3. Maksimālo pieļaujamo atbalsta līmeni par šo pasākumu dažādos vīnogulāju audzēšanas reģionos nosaka Komisija. 103.z pants Savstarpēja atbilstība Lauksaimniekiem, par kuriem konstatē, ka tie savā saimniecībā trīs gadu laikā, kopš veikti maksājumi saskaņā ar atbalsta programmām par pārstrukturēšanu un pārveidošanu, vai gada laikā, kopš veikti maksājumi saskaņā ar atbalsta programmām par ražas priekšlaicīgu novākšanu, nav ievērojuši likumā noteiktās pārvaldības prasības un noteikumus par labiem lauksaimniecības un vides apstākļiem, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1782/2003 3. līdz 7. pantā, ja neatbilstību ir izraisījusi darbība vai nolaidība, kas tieši inkriminējamas lauksaimniekam, maksājuma apjomu daļēji vai pilnīgi samazina vai anulē atkarībā no pārkāpuma smaguma, apjoma, ilguma un biežuma, un lauksaimniekam attiecīgajā gadījumā var likt to atlīdzināt saskaņā ar šajos noteikumos izklāstītajiem nosacījumiem. IV APAKšIEDAļA PROCEDūRAS NOTEIKUMI 103 .za pants Īstenošanas pasākumi Komisija pieņem vajadzīgos pasākumus šīs iedaļas piemērošanai. Šajos noteikumos var jo īpaši paredzēt: a) atbalsta programmu noformēšanas paraugu, b) noteikumus par izmaiņām atbalsta programmās pēc to stāšanās spēkā. c) sīki izstrādātus 103.p līdz 103.y pantā paredzēto pasākumu īstenošanas noteikumus, d) nosacījumus, ar kādiem jāpaziņo un jāpublisko no Kopienas fondiem saņemtais atbalsts. _____________________ * OV L 210, 31.7.2006., 25. lpp. ** OV L 124, 20.5.2003., 36. lpp. *** OV L 265, 26.9.2006., 1. lpp. **** OV L 42, 14.2.2006., 1. lpp.”; 8) Regulas II daļas II sadaļas I nodaļas virsrakstu aizstāj ar šādu tekstu: „I nodaļa Tirdzniecības un ražošanas noteikumi”; 9) Regulas II daļas II sadaļas I nodaļas I iedaļas virsrakstu aizstāj ar šādu tekstu: „I IEDAļA TIRDZNIECīBAS NOTEIKUMI”; 10) Aiz 113.b panta iekļauj šādus pantus: „ 113.c pants Tirdzniecības noteikumi vīna kopējā tirgus darbības uzlabošanai un stabilizēšanai 1. Lai uzlabotu un stabilizētu kopējā tirgus darbību attiecībā uz vīniem, tostarp vīnogām, vīnogu misām un vīniem, no kuriem tie iegūti, ražotājas dalībvalstis, jo īpaši īstenojot lēmumus, ko pieņēmušas 123. panta 3. punktā un 125.o pantā minētās starpnozaru organizācijas, var noteikt tirdzniecības noteikumus, lai regulētu piedāvājumu. Šie noteikumi ir proporcionāli sasniedzamajam mērķim un tie: a) neattiecas uz darījumiem pēc attiecīgo produktu pirmās laišanas apgrozībā tirgū; b) neatļauj cenu noteikšanu, tostarp orientējošu vai ieteicamu cenu noteikšanu; c) neizraisa to, ka procentuāli pārāk liela ražas daļa no parasti pieejamās gada ražas tiek aizturēta; d) nedod iemeslu atteikumam izsniegt valsts un Kopienas sertifikātus, kas vajadzīgi vīna apritei un tirdzniecībai, ja šāda tirdzniecība ir saskaņā ar minētajiem noteikumiem. 2. Noteikumi, kas minēti 1. punktā, jādara zināmi uzņēmējiem, publicējot pilnu to tekstu attiecīgās dalībvalsts oficiālā izdevumā. 3. Ziņošanas pienākums, kas minēts 125.o panta 3. punktā attiecas arī uz dalībvalstu lēmumiem vai rīcību saskaņā ar šo pantu. 113.d pants Īpaši vīna tirdzniecības noteikumi 1. Vīnkopības produktu kategorijas, kas paredzētas XIb pielikumā, var izmantot Kopienā tikai tam, lai laistu tirgū produktu, kas atbilst pielikumā noteiktajiem nosacījumiem. Tomēr, neskarot 118.y panta 1. punkta a) apakšpunktu, dalībvalstis var atļaut lietot jēdzienu „vīns”, ja: a) tam salikta nosaukuma veidā pievienots augļa nosaukums, lai tirgotu produktus, kas fermentācijas procesā iegūti no citiem augļiem, nevis vīnogām, vai b) tas ir salikta nosaukuma daļa. Tiek novērsta jebkāda sajaukšanas iespējamība attiecībā uz produktiem, kas atbilst XIb pielikumā uzskaitītajām vīna kategorijām. 2. Vīnkopības produktu kategorijas, kas uzskaitītas XIb pielikumā, Komisija var mainīt saskaņā ar 195. panta 4. punktā minēto procedūru. 3. Izņemot pudelēs iepildītu vīnu, par kuru ir pierādījumi, ka iepildīšana pudelēs notikusi pirms 1971. gada 1. septembra, vīnu, kas ražots no to šķirņu vīna vīnogām, kas uzskaitītas klasifikācijā, kura izstrādāta saskaņā ar 120.a panta 2. punktu, bet neatbilst kādai XIb pielikumā minētajai kategorijai, drīkst izmantot tikai vīna ražotāju mājsaimniecības patēriņam, vīna etiķa ražošanai vai destilācijai”; 11) Regulas II daļas II sadaļas I nodaļā aiz I iedaļas iekļauj šādu Ia un Ib iedaļu: „IA IEDAļA CILMES VIETAS NOSAUKUMI, ģEOGRāFISKāS IZCELSMES NORāDES UN TRADICIONāLIE APZīMēJUMI VīNA NOZARē 118 .a pants Darbības joma 1. Noteikumus, kas attiecas uz cilmes vietas nosaukumiem, ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm un tradicionālajiem apzīmējumiem, kā izklāstīts šajā iedaļā, piemēro produktiem, kuri minēti XIb pielikuma 1., 3. līdz 6., 8., 9., 11., 15. un 16. punktā. 2. 1. punktā minēto noteikumu pamatā ir: a) likumīgo interešu aizsardzība i) patērētājiem un ii) ražotājiem; b) attiecīgo produktu kopējā tirgus vienmērīgas darbības nodrošināšana; c) kvalitatīvu produktu ražošanas sekmēšana, pieļaujot valstu kvalitātes politikas pasākumus. I APAKšIEDAļA CILMES VIETAS NOSAUKUMI UN ģEOGRāFISKāS IZCELSMES NORāDES 118 .b pants Definīcijas 1. Šajā apakšiedaļā izmanto šādas definīcijas: a) „cilmes vietas nosaukums” nozīmē reģiona, īpašas vietas vai izņēmuma gadījumos valsts nosaukumu, ko izmanto, lai aprakstītu produktu, kas minēts 118.a panta 1. punktā un kas atbilst šādām prasībām: i) tā kvalitāti un īpašības galvenokārt vai vienīgi nosaka īpašā ģeogrāfiskā vide ar tai raksturīgo dabas un cilvēka faktoru; ii) vīnogas, no kurām tas ir ražots, ir augušas tikai šajā ģeogrāfiskajā apgabalā; iii) vīns ir ražots šajā ģeogrāfiskajā apgabalā; iv) tas ir iegūts no Vitis vinifera vīnogulāju šķirnēm; b) „ģeogrāfiskās izcelsmes norāde” nozīmē norādi uz reģionu, īpašu vietu vai izņēmuma gadījumos valsti, ko izmanto, lai aprakstītu produktu, kas minēts 118.a panta 1. punktā un kas atbilst šādām prasībām: i) tam piemīt īpaša kvalitāte, reputācija vai citas īpašības, kas ir saistītas ar tā ģeogrāfisko izcelsmi, ii) vismaz 85 % vīnogu, kas izmantotas tā ražošanai, augušas tikai šajā ģeogrāfiskajā apgabalā, iii) vīns ir ražots šajā ģeogrāfiskajā apgabalā, iv) tas iegūts no Vitis vinifera šķirnes vīnogulājiem vai Vitis vinifera krustojumiem ar citām Vitis ģints sugām. 2. Daži tradicionāli lietotie apzīmējumi var būt cilmes vietas nosaukumi, ja tie a) apzīmē vīnu, b) norāda uz ģeogrāfisko nosaukumu, c) atbilst 1. punkta a) apakšpunkta i) līdz iv) punktā minētajām prasībām, d) tiem piemēro procedūru, ar kuru piešķir šajā apakšiedaļā minēto cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību. 3. Cilmes vietas nosaukumi un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, tostarp tās, kas attiecas uz ģeogrāfiskajiem apgabaliem trešās valstīs, ir tiesīgas uz aizsardzību Kopienā saskaņā ar šajā apakšiedaļā izklāstītajiem noteikumiem. 118 .c pants Aizsardzības pieteikumu saturs 1. Pieteikumos uz aizsargātiem cilmes vietas nosaukumiem vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm jāpievieno tehniskā dokumentācija, kurā norāda a) aizsargājamo nosaukumu, b) pieteikuma iesniedzēja uzvārdu/nosaukumu un adresi, c) produkta specifikāciju saskaņā ar 2. punktu, d) vienotu dokumentu, kurā apkopota 2. punktā minētā produkta specifikācija. 2. Produkta specifikācija dod ieinteresētajām pusēm iespēju pārbaudīt attiecīgos nosacījumus produkcijai ar cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi. Tajā ir vismaz šāda informācija: a) aizsargājamais nosaukums, b) vīna(-u) apraksts: i) vīniem, kuriem norādīts cilmes vietas nosaukums, vīna(-u) galveno analītisko un organoleptisko īpašību apraksts, ii) vīniem, kuriem norādīta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde, vīna(-u) galveno analītisko īpašību apraksts, kā arī organoleptisko īpašību novērtējums vai norāde, c) vajadzības gadījumā īpašās vīndarības metodes, kas izmantotas vīna(-u) ražošanā, kā arī svarīgi ierobežojumi vīna(-u) ražošanā, d) attiecīgā ģeogrāfiskā reģiona robežu noteikšana, e) maksimālā ražība no hektāra, f) norāde uz vīna vīnogu šķirni vai šķirnēm, no kā iegūts vīns, g) sīka raksturojoša informācija, kas apstiprina 118.b panta 1. punkta a) apakšpunkta i) punktā vai attiecīgā gadījumā 118.b. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) punktā minēto saistību, h) piemērojamās prasības, kas paredzētas Kopienas vai valsts noteikumos vai, ja dalībvalsts tā paredzējusi, tās organizācijas noteikumos, kas aizsargā cilmes vietas nosaukumus un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, ņemot vērā, ka šīm prasībām jābūt objektīvām, nediskriminējošām un saderīgām ar Kopienas tiesību aktiem, i) to iestāžu vai organizāciju nosaukums un adrese, kas pārbauda atbilstību produkta specifikācijai, un to īpašie uzdevumi. 118 .d pants Aizsardzības pieteikums attiecībā uz ģeogrāfisko reģionu trešā valstī 1. Ja aizsardzības pieteikums attiecas uz ģeogrāfisko reģionu trešā valstī, tajā papildus 118.c pantā paredzētajiem elementiem jābūt pierādījumam, ka attiecīgais nosaukums ir aizsargāts izcelsmes valstī. 2. Pieteikumu Komisijai nosūta vai nu pieteikuma iesniedzējs pats, vai ar attiecīgās trešās valsts iestāžu starpniecību. 3. Aizsardzības pieteikumu iesniedz vienā no Kopienas oficiālajām valodām, vai arī tam pievieno apstiprinātu tulkojumu vienā no minētajām valodām. 118 .e pants Pieteikuma iesniedzēji 1. Ieinteresēto ražotāju grupas vai izņēmuma gadījumā individuāls ražotājs var iesniegt pieteikumu cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes aizsardzībai. Citas ieinteresētās personas var piedalīties pieteikumā. 2. Ražotāji var iesniegt pieteikumu tikai to vīnu aizsardzībai, ko tie ražo. 3. Ja nosaukums apzīmē pārrobežu ģeogrāfisko reģionu vai tradicionālu nosaukumu, kas saistīts ar pārrobežu ģeogrāfisko reģionu, var iesniegt kopīgu pieteikumu. 118 .f pants Iepriekšēja procedūra dalībvalstī 1. Uz pieteikumiem Kopienas izcelsmes vīnu cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzībai saskaņā ar 118.b pantu attiecina iepriekšēju dalībvalsts procedūru saskaņā ar šo pantu. 2. Pieteikumu aizsardzībai iesniedz tajā dalībvalstī, kuras teritorijā ir cilmes vietas nosaukuma un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes izcelsme. 3. Dalībvalsts pārbauda, vai aizsardzības pieteikums atbilst šajā apakšiedaļā noteiktajiem nosacījumiem. Dalībvalsts veic procedūru, nodrošinot atbilstīgu pieteikuma publikāciju un paredzot vismaz divu mēnešu laikposmu no publikācijas dienas, kurā fiziska vai juridiska persona, kurai ir likumīgas intereses un kura veic reģistrētu uzņēmējdarbību vai dzīvo tās teritorijā, var iebilst pret ierosināto aizsardzību, iesniedzot dalībvalstī pienācīgi pamatotu paziņojumu. 4. Ja dalībvalsts uzskata, ka cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde neatbilst attiecīgajām prasībām, tostarp pastāvot iespējamībai, ka tā nav saderīga ar Kopienas tiesību aktiem vispār, tā pieteikumu noraida. 5. Ja dalībvalsts uzskata, ka attiecīgās prasības ir izpildītas, tā a) publicē vismaz internetā vienoto dokumentu un produkta specifikāciju, un b) nosūta Komisijai pieteikumu aizsardzībai, kurā norāda šādu informāciju: i) pieteikuma iesniedzēja uzvārdu/nosaukumu un adresi, ii) vienoto dokumentu, kas minēts 118.c panta 1. punkta d) apakšpunktā, iii) dalībvalsts deklarāciju par to, ka tā uzskata, ka pretendenta iesniegtais pieteikums atbilst prasītajiem nosacījumiem, iv) atsauci uz a) apakšpunktā minēto publikāciju. Šo informāciju sniedz vienā no Kopienas oficiālajām valodām, vai arī tai pievieno apstiprinātu tulkojumu vienā no minētajām valodām. 6. Dalībvalstīs līdz 2009. gada 1. augustam stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šā panta prasības. 7. Ja dalībvalstī nav valsts likumu par cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību, tā var piešķirt nosaukuma aizsardzību saskaņā ar šīs apakšiedaļas noteikumiem valsts līmenī tikai uz laiku un no dienas, kad pieteikums ir iesniegts Komisijai. Šāda valsts nodrošināta pagaidu aizsardzība zaudēs spēku dienā, kad saskaņā ar šo apakšiedaļu tiks pieņemts lēmums par reģistrāciju vai lēmums par reģistrācijas atteikumu. 118 .g pants Komisijas veiktā pārbaude 1. Komisija dara zināmu atklātībai dienu, kad jāiesniedz pieteikums cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes aizsardzībai. 2. Komisija pārbauda, vai 118.f panta 5. punktā minētie aizsardzības pieteikumi atbilst šajā apakšiedaļā noteiktajiem nosacījumiem. 3. Ja Komisija uzskata, ka šajā apakšiedaļā noteiktie nosacījumi ir izpildīti, tā Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicē vienoto dokumentu, kas minēts 118.c panta 1. punkta d) apakšpunktā, un atsauci uz produkta specifikāciju, kas minēta 118.f panta 5. punktā. Pretējā gadījumā Komisija pieņem lēmumu pieteikumu noraidīt saskaņā ar 195. panta 4. punktā minēto procedūru. 118 .h pants Iebildumu procedūra Divu mēnešu laikā no publikācijas dienas, kā paredzēts 118.g panta 3. punkta pirmajā daļā, dalībvalsts vai trešā valsts, vai fiziska vai juridiska persona, kam ir likumīgas intereses un kuras uzņēmējdarbība ir reģistrēta vai kas dzīvo dalībvalstī, izņemot dalībvalsti, kas iesniegusi pieteikumu aizsardzībai, vai trešā valstī, var iebilst pret ierosināto aizsardzību, iesniedzot Komisijā pienācīgi pamatotu paziņojumu par atbilstības noteikumiem, kas izklāstīti šajā apakšiedaļā. Fiziskas vai juridiskas personas, kuru uzņēmējdarbība ir reģistrēta trešā valstī vai kas dzīvo trešā valstī, šādu paziņojumu pirmajā punktā minētajā divu mēnešu laikā iesniedz vai nu tieši, vai ar attiecīgās trešās valsts iestāžu starpniecību. 118 .i pants Lēmums par aizsardzību Pamatojoties uz Komisijas rīcībā esošo informāciju, Komisija saskaņā ar 195. panta 4. punktā minēto procedūru pieņem lēmumu, vai piešķirt aizsardzību cilmes vietas nosaukumam vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādei, kas atbilst šajā apakšiedaļā noteiktajiem nosacījumiem vai kopumā ir saderīgi ar Kopienas tiesību aktiem, vai noraidīt pieteikumu, ja minētie nosacījumi nav ievēroti. 118 .j pants Homonīmi 1. Nosaukumu, par ko ir iesniegts pieteikums un kas ir pilnīgs vai daļējs homonīms nosaukumam, kurš reģistrēts saskaņā ar šīs regulas noteikumiem attiecībā uz vīna nozari, reģistrē, pienācīgi ņemot vērā vietējo un tradicionālo nosaukuma lietojumu un sajaukšanas iespējamību. Homonīmu, kas maldina pircēju, liekot domāt, ka produkta izcelsme ir citur, nereģistrē, pat ja nosaukums ir pareizs attiecībā uz minēto produktu pašreizējo teritoriju, reģionu vai izcelsmes vietu. Reģistrētā homonīma lietošana ir atkarīga no tā, vai praksē var pienācīgi atšķirt vēlāk reģistrēto homonīmu no nosaukuma, kas jau ir reģistrā, ņemot vērā to, ka attieksmei pret abiem attiecīgiem ražotājiem ir jābūt vienādai un ka nedrīkst maldināt pircēju. 2. Šā panta 1. punktu piemēro mutatis mutandis , ja nosaukums, par ko ir iesniegts pieteikums, ir pilnīgs vai daļējs homonīms ģeogrāfiskās izcelsmes norādei, kura ar dalībvalstu tiesību aktiem ir aizsargāta. Dalībvalstis nereģistrē ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, kas nav identiskas, lai tās aizsargātu saskaņā ar to tiesību aktiem par ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību, ja cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi aizsargā Kopiena ar tās tiesību aktiem, kas attiecas uz cilmes vietas nosaukumiem vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm. 3. Ja vien Komisijas īstenošanas pasākumos nav paredzēts citādi, ja vīna vīnogu šķirnes nosaukums satur aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, vai tas sastāv no aizsargāta cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, šo nosaukumu neizmanto to produktu marķēšanai, uz kuriem attiecas šī regula. 4. Ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību 118.b pantā minētajiem produktiem īsteno, neskarot jau aizsargātās ģeogrāfiskās norādes, ko piemēro alkoholiskajiem dzērieniem Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 110/2008*nozīmē un otrādi. 118 .k pants Aizsardzības atteikuma pamatojums 1. Nosaukumi, kas kļuvuši par sugasvārdiem, netiek aizsargāti kā cilmes vietas nosaukumi vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes. Šajā apakšiedaļā „nosaukums, kas kļuvis par sugasvārdu” nozīmē vīna nosaukumu, kas, lai arī attiecas uz vietu vai reģionu, kur sākotnēji ražoja vai tirgoja šo produktu, ir kļuvis par Kopienā vispārpieņemtu nosaukumu. Lai noskaidrotu, vai nosaukums kļuvis par sugasvārdu, ņem vērā visus būtiskus faktorus, jo īpaši: a) pašreizējo stāvokli Kopienā jo īpaši patēriņa jomā, b) attiecīgās valsts vai Kopienas tiesību normas. 2. Nosaukums netiek aizsargāts kā cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde, ja, ņemot vērā preču zīmes reputāciju un atpazīstamību, aizsardzība var maldināt patērētāju par vīna patieso identitāti. 118 .l pants Saistība ar preču zīmēm 1. Ja cilmes vietas nosaukumi vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes ir aizsargātas saskaņā ar šo regulu, tās preču zīmes reģistrācija, kas atbilst vienai no 118.m panta 2. punktā minētajām situācijām un attiecas uz produktu, kas ietilpst vienā no XIb pielikumā uzskaitītajām kategorijām, tiek atteikta, ja pieteikums preču zīmes reģistrācijai iesniegts pēc tam, kad Komisijai iesniegts pieteikums par cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes aizsardzību, un līdz ar to cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde ir aizsargāta. Preču zīmes, kas reģistrētas, pārkāpjot šā punkta pirmo daļu, dzēš. 2. Neskarot 118.k panta 2. punktu, preču zīmi, kuras izmantošana atbilst kādai no 118.m panta 2. punktā minētajām situācijām, par kuru ir iesniegts pieteikums, un kas ir reģistrēta vai, ja šādu iespēju paredz attiecīgie tiesību akti, lietojot iegūta Kopienas teritorijā pirms dienas, kad Komisijai tika iesniegts pieteikums par cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes aizsardzību, var turpināt lietot un atjaunot neatkarīgi no cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes aizsardzības, ja nav pamatojuma preču zīmes spēkā neesībai vai atsaukšanai, kā precizēts Padomes Pirmā Direktīvā 89/104/EEK**vai Padomes Regulā (EK) Nr. 40/94***. Šādos gadījumos atļauts līdzās lietot cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi un attiecīgo preču zīmi. 118 .m pants Aizsardzība 1. Aizsargātus cilmes vietas nosaukumus un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes var lietot visi uzņēmēji, kas laiž tirgū vīnu, kurš ražots saskaņā ar atbilstīgu produkta specifikāciju. 2. Aizsargāti cilmes vietas nosaukumi un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes un vīni, kuriem izmanto šos aizsargātos nosaukumus saskaņā ar produkta specifikāciju, ir aizsargāti pret: a) jebkādu tiešu vai netiešu aizsargātā nosaukuma komerciālu izmantošanu i) attiecībā uz salīdzināmiem produktiem, kas neatbilst aizsargāta nosaukuma produkta specifikācijai, vai ii) ja šādi tiek ļaunprātīgi izmantota cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes reputācija, b) ļaunprātīgu izmantošanu, atdarināšanu vai aplinku norādījumu, pat tad, ja norādīta produkta vai pakalpojuma patiesā izcelsme, vai ja aizsargātais nosaukums ir tulkots, vai tam pievienoti vārdi „veids”, „tips”, „metode”, „ražots kā”, „atdarinājums”, „buķete”, „līdzīgs” vai tamlīdzīgiem vārdiem, c) jebkuru citu nepareizu vai maldinošu norādi par produkta izcelsmi, cilmes vietu, specifiku vai būtiskām kvalitātes īpašībām uz iekšējā vai ārējā iepakojuma, reklāmas materiāla vai attiecīgā vīna produkta dokumentiem, vai tāda iepakojuma izmantošanu, kas varētu radīt nepareizu priekšstatu par produkta izcelsmi, d) jebkādu cita veida praksi, kas var maldināt patērētāju par attiecīgā produkta patieso izcelsmi. 3. Aizsargāti cilmes vietas nosaukumi vai aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes nedrīkst Kopienā kļūt par sugasvārdiem 118.k panta 1. punkta nozīmē. 4. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai pārtrauktu aizsargātu cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu nelikumīgu izmantošanu, kā minēts 2. punktā. 118 .n pants Reģistrs Komisija izveido un uztur aizsargāto cilmes vietu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu elektronisku un publiski pieejamu vīnu reģistru. 118 .o pants Kompetentu kontroles iestāžu nozīmēšana 1. Dalībvalstis izraugās kompetentu iestādi vai iestādes, kas ir atbildīgas par šajā nodaļā noteikto saistību izpildi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 882/2004 4. pantā izklāstītajiem kritērijiem****. 2. Dalībvalstis nodrošina, ka visiem uzņēmējiem, kas atbilst šīs apakšiedaļas prasībām, ir tiesības uz kontroles sistēmu. 3. Dalībvalstis informē Komisiju par 1. punktā minēto (-ajām) kompetento (- ajām) iestādi (-ēm). Komisija dara zināmus atklātībai to nosaukumus un adreses un regulāri tos atjauno. 118 .p pants Specifikācijas atbilstības pārbaude 1. Saistībā ar aizsargātiem cilmes vietas nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, kas attiecas uz ģeogrāfisku apgabalu Kopienā, ik gadus pārbauda, kā vīna ražošanā un kondicionēšanā, kā arī pēc tās tiek ievērota produkta specifikācija, un pārbaudes nodrošina: a) 118.o panta 1. punktā minētā kompetentā iestāde vai kompetentās iestādes, vai b) viena vai vairākas kontroles iestādes Regulas (EK) Nr. 882/2004 2. panta 2.daļas 5. punkta nozīmē, kas darbojas kā produktu sertifikācijas iestāde saskaņā ar kritērijiem, kas izklāstīti minētās regulas 5. pantā. Šādas pārbaudes izdevumus sedz uzņēmēji, uz kuriem attiecas šī kontrole. 2. Saistībā ar aizsargātiem cilmes vietas nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, kas attiecas uz ģeogrāfisku apgabalu trešā valstī, ik gadus pārbauda, kā vīna ražošanā un kondicionēšanā, kā arī pēc tās tiek ievērota produkta specifikācija, un pārbaudes nodrošina: a) viena vai vairākas valsts iestādes, ko izraudzījusies trešā valsts, b) viena vai vairākas sertifikācijas iestādes. 3. Sertifikācijas iestādēm, kas minētas 1. punkta b) apakšpunktā un 2. punkta b) apakšpunktā, jāatbilst un no 2010. gada 1. maija jābūt akreditētām saskaņā ar Eiropas standartu EN 45011 vai ISO/IEC Rokasgrāmatu 65 („Vispārējas prasības organizācijām, kas nodarbojas ar ražojumu sertifikācijas sistēmām”). 4. Ja 1. punkta a) apakšpunktā un 2. punkta a) apakšpunktā minētā iestāde vai iestādes pārbauda atbilstību produkta specifikācijai, tām jādod pietiekamas objektivitātes un neitralitātes garantijas un to rīcībā jābūt kvalificētam personālam un resursiem, kas vajadzīgi uzdevumu veikšanai. 118 .q pants Produkta specifikācijas grozījumi 1. Pretendents, kas atbilst 118.e panta nosacījumiem, var iesniegt pieteikumu aizsargāta cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes produkta specifikācijas grozījuma apstiprināšanai, jo īpaši, lai ņemtu vērā jaunākās zinātnes un tehnikas atziņas vai pārskatītu ģeogrāfiskā apgabala robežu, kas minēta 118.c panta 2. punkta otrās daļas d) apakšpunktā. Pieteikumā apraksta un pamato pieprasītos grozījumus. 2. Ja ierosinātais grozījums saistīts ar vienu vai vairākiem grozījumiem vienotajā dokumentā, kas minēts 118.c panta 1. punkta d) apakšpunktā, mutatis mutandis piemēro 118.f līdz 118.i panta grozījuma pieteikumam . Tomēr, ja ierosinātais grozījums ir maznozīmīgs, Komisija saskaņā ar 195. panta 4. punktu pieņem lēmumu, vai apstiprināt pieteikumu, neveicot 118.g panta 2. punktā un 118.h pantā izklāstīto procedūru, un vai apstiprināšanas gadījumā Komisijai jāuzsāk 118.g panta 3. punktā minēto elementu publiskošana. 3. Ja ierosinātajā grozījumā nav paredzētas vienotā dokumenta izmaiņas, piemēro šādus noteikumus: a) ja ģeogrāfiskais apgabals atrodas noteiktā dalībvalstī, šī dalībvalsts izsaka savu viedokli par grozījumu, un, ja viedoklis ir pozitīvs, publicē grozīto produkta specifikāciju un informē Komisiju par apstiprinātajiem grozījumiem un to pamatojumu; b) ja ģeogrāfiskais reģions atrodas trešā valstī, Komisija nosaka, vai apstiprināt ierosināto grozījumu. 118 .r pants Anulēšana Saskaņā ar 195. panta 4. punktā minēto procedūru Komisija pēc savas ierosmes vai pienācīgi pamatota dalībvalsts, trešās valsts vai fiziskas vai juridiskas personas, kam ir likumīgās intereses, pieprasījuma var pieņemt lēmumu anulēt aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, ja vairs netiek nodrošināta atbilstība attiecīgajai produkta specifikācijai. Regulas 118.f līdz 118.i pantu piemēro mutatis mutandis . 118 .s pants Pašreizējie aizsargātie vīnu nosaukumi 1. Vīnu nosaukumi, kas ir aizsargāti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1493/1999 51. un 54. pantu un Komisijas Regulas (EK) Nr. 753/2002***** 28. pantu, automātiski tiek aizsargāti saskaņā ar šo regulu. Komisija ieraksta tos reģistrā, kas paredzēts šīs regulas 118.n pantā. 2. Attiecībā uz 1. punktā minētajiem pašreizējiem aizsargātajiem vīnu nosaukumiem dalībvalstis nosūta Komisijai: a) tehniskos dokumentus, kas paredzēti 118.c panta 1. punktā, b) valsts apstiprinājumu lēmumus. 3. Vīnu nosaukumi, kas minēti 1. punktā un par kuriem 2. punktā minētā informācija nebūs iesniegta līdz 2011. gada 31. decembrim, zaudēs aizsardzību saskaņā ar šo regulu. Komisija veic attiecīgo formālo pasākumu un svītro šos nosaukumus no 118.n pantā paredzētā reģistra. 4. 118.r pantu nepiemēro šā panta 1. punktā minētajiem pašreizējiem aizsargātajiem vīnu nosaukumiem. Saskaņā ar 195. panta 4. punktā izklāstīto procedūru Komisija līdz 2014. gada 31. decembrim pēc savas ierosmes var pieņemt lēmumu anulēt aizsardzību 1. punktā minētajiem cilmes vietas nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, ja tie neatbilst 118.b pantā noteiktajām prasībām. 118 .t pants Maksas Dalībvalstis var pieprasīt segt to izmaksas, tostarp tās, kas radušās izskatot aizsardzības pieteikumus, iebildumu paziņojumus, grozījumus un anulēšanas pieprasījumus saskaņā ar šo apakšiedaļu. II APAKšIEDAļA TRADICIONāLIE APZīMēJUMI 118 .u pants Definīcijas 1. „Tradicionāls apzīmējums” nozīmē 118.a panta 1. punktā minēto produktu dalībvalstīs tradicionāli lietotu apzīmējumu, kas norāda: a) ka produkts saskaņā ar Kopienas vai dalībvalsts tiesību aktiem ir aizsargāts cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde, vai; b) uz produkta ražošanas vai nogatavināšanas metodi vai kvalitāti, krāsu, vietas veidu, vai īpašu ar vēsturi saistītu notikumu, kas attiecas uz vīnu ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi. 2. Tradicionālu apzīmējumu atzīst, definē un aizsargā Komisija. 118 .v pants Aizsardzība 1. Aizsargātu tradicionālu apzīmējumu var lietot tikai attiecībā uz ražojumu, kas ražots saskaņā ar definīciju, kas minēta 118.u panta 2. punktā. Tradicionālus apzīmējumus aizsargā pret nelikumīgu lietošanu. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai pārtrauktu aizsargātu tradicionālu apzīmējumu nelikumīgu lietošanu. 2. Tradicionāli apzīmējumi Kopienā nekļūst par sugasvārdiem. Ib IEDAļA MARķēšANA UN NOFORMēšANA VīNA NOZARē 118 .w pants Definīcija Šajā iedaļā: a) „marķēšana” nozīmē vārdus, datus, preču zīmes, zīmola nosaukumu, attēlu vai simbolu, kas izvietots uz iepakojuma, dokumenta, uzraksta, etiķetes, gredzena vai uzlikas, kas pievienotas attiecīgajam produktam vai norāda uz to, b) „noformēšana” ir jebkāda informācija, ko sniedz patērētājiem ar attiecīgā produkta iepakojumu, tostarp ar pudeļu formu un veidu . 118 .x pants Horizontālo noteikumu piemērojamība Ja vien šajā regulā nav paredzēts citādi, Direktīvu 89/104/EEK, Padomes Direktīvu 89/396/EEK******, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/13/EK******* un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/45/EC******** piemēro to produktu marķēšanai un noformēšanai, uz kuriem attiecas šo direktīvu darbības joma. 118 .y pants Obligātie dati 1. To XIb pielikuma 1. līdz 11. punktā, 13.,15. un 16. punktā minēto produktu marķējumā un noformējumā, ko laiž tirgū Kopienā vai eksportē, obligāti iekļaujami šādi dati: a) vīnkopības produkta kategorijas apzīmējums saskaņā ar XIb pielikumu; b) vīniem ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi: i) termins „aizsargāts cilmes vietas nosaukums” vai „aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde”, ii) aizsargātais cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde, c) faktiskā spirta tilpumkoncentrācija, d) norāde uz izcelsmi, e) norāde uz pudeļu pildītāju vai dzirkstošā vīna, gāzētā dzirkstošā vīna, kvalitatīvā dzirkstošā vīna vai kvalitatīvā aromatizētā dzirkstošā vīna gadījumā — ražotāja vai pārdevēja nosaukums, f) norāde uz importētāju, ja vīni ir importēti, g) dzirkstošo vīnu, gāzētu dzirkstošo vīnu, kvalitatīvu dzirkstošo vīnu vai kvalitatīvu aromātisku dzirkstošo vīni gadījumā - norādi uz cukura saturu. 2. Atkāpjoties no 1. punkta a) apakšpunkta, norādi uz vīnkopības produkta kategoriju var neminēt vīniem, uz kuru etiķetes ir aizsargāts cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde. 3. Atkāpjoties no 1. punkta b) apakšpunkta, norādi uz terminiem „aizsargāts cilmes vietas nosaukums” vai „aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde” var neminēt šādos gadījumos: a) ja uz etiķetes ir minēts tradicionāls apzīmējums, kas minēts 118.u panta 1. punkta a) apakšpunktā, b) ja ārkārtas apstākļos, kas jānosaka Komisijai, uz etiķetes ir minēts aizsargāts cilmes vietas nosaukums vai aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde. 118 .z pants Fakultatīvi dati 1. Regulas 118.y panta 1. punktā minēto produktu marķējumā un noformējumā var jo īpaši iekļaut šādus fakultatīvus datus: a) vīnogu novākšanas gadu, b) vienas vai vairāku vīnogu šķirņu nosaukumus, c) to vīnu gadījumā, kuri nav minēti 118.y panta 1. punkta g) apakšpunktā, apzīmējumus, kas norāda cukura saturu, d) vīniem ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, tradicionālu apzīmējumu, kas minēts 118.u panta 1. punkta b) apakšpunktā, e) Kopienas simbolu, kas norāda uz aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, f) apzīmējumus, kas norāda uz noteiktiem ražošanas paņēmieniem, g) vīniem ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi – citas ģeogrāfiskas vienības nosaukumu, kas ir mazāka vai lielāka par to, kura apzīmēta ar cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi. 2. Neskarot 118.j panta 3. punktu, saistībā ar 1. punkta a) un b) apakšpunktā minēto datu izmantojumu vīniem, kuriem nav aizsargātas cilmes vietas vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes: a) dalībvalstis ievieš normatīvus un administratīvus aktus, lai nodrošinātu sertificēšanu, apstiprināšanas un kontroles procedūras, lai nodrošinātu attiecīgās informācijas patiesumu, b) dalībvalstis var, pamatojoties uz nediskriminējošiem un objektīviem kritērijiem, un pienācīgi ņemot vērā godīgu konkurētspēju tiem vīniem, kurus ražo no vīna vīnogu šķirnēm, ko audzē to teritorijā, sastādīt sarakstus ar tām vīna vīnogu šķirnēm, kuru audzēšana jāizslēdz, jo īpaši tad, ja i) pastāv patērētāju maldināšanas risks attiecībā uz vīna patieso izcelsmi, ņemot vērā to, ka attiecīgās vīna vīnogu šķirnes ir jau esošas aizsargātas cilmes vietas vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes neatņemama daļa, ii) attiecīgās kontroles nebūtu efektīvas izmaksu ziņā, jo attiecīgā vīna vīnogu šķirne veido dalībvalsts ļoti nelielu vīna dārza daļu. c) vīnu maisījumu no dažādām dalībvalstīm nevar izmantot vīna vīnogu šķirnes vai šķirņu nosaukumu marķēšanai, ja vien attiecīgās dalībvalstis nevienojas citādi un nenodrošina attiecīgās sertificēšanas iespējamību, apstiprinājumu un kontroles procedūras. 118 .za pants Valodas 1. Ja 118.y un 118.z pantā minētie obligātie un fakultatīvie dati izteikti vārdos, tos norāda vienā vai vairākās Kopienas oficiālajās valodās. 2. Neskarot 1. punktu, aizsargāto cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi vai tradicionālo apzīmējumu, kas minēts 118.u panta 1. punkta a) apakšpunktā, uz etiķetes norāda valodā vai valodās, kurās piemēro aizsardzību. Gadījumā, ja aizsargātais cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde, vai valsts īpašais apzīmējums nav rakstīts ar latīņu alfabēta burtiem, tad nosaukumu var norādīt arī vienā vai vairākās oficiālās Kopienas valodās. 118 .zb pants Izpilde Dalībvalstu kompetentās iestādes veic pasākumus, lai nodrošinātu, ka 118.y panta 1. punktā minēto produktu, kas nav marķēts atbilstīgi šai iedaļai, nelaiž apgrozībā tirgū vai izņem no apgrozības tirgū. _____________________ * OV L 39, 13.2.2008., 16. lpp. ** OV L 40, 11.2.1989., 1. lpp. *** OV L 11, 14.1.1994., 1. lpp. **** OV L 165, 30.4.2004., 1. lpp. Labotais variants OV L 191, 28.5.2004., 1. lpp. ***** OV L 118, 4.5.2002., 1. lpp. ****** OV L 186, 30.6.1989., 21. lpp. ******* OV L 109, 6.5.2000., 29. lpp. ******** OV L 247, 21.9.2007., 17. lpp”; 12) Regulas II daļas II sadaļas I nodaļā aiz II iedaļas iekļauj šādu IIa iedaļu: „IIA IEDAļA RAžOšANAS NOTEIKUMI VīNA NOZARē I APAKšIEDAļA VīNA VīNOGU šķIRNES 120 .a pants Vīna vīnogu šķirņu klasifikācija 1. Produkti, kas uzskaitīti XIb pielikumā un ražoti Kopienā, ir gatavoti no vīna vīnogu šķirnēm, kas klasificējamas atbilstīgi 2. punktam. 2. Saskaņā ar 3. punktu dalībvalstis klasificē to vīna vīnogu šķirnes, kuras vīna ražošanai var stādīt, pārstādīt vai uzpotēt dalībvalstu teritorijās. Dalībvalstis var klasificēt tikai vīna vīnogu šķirnes, kas atbilst šādiem nosacījumiem: a) attiecīgā šķirne pieder Vitis vinifera sugai vai arī iegūta, krustojot Vitis vinifera sugu ar citām Vitis ģints sugām, b) attiecīgā šķirne nav viena no šīm šķirnēm: Noah, Othello, Isabelle, Jacquez, Clinton un Herbemont . Ja vīna vīnogu šķirne saskaņā ar pirmo daļu ir svītrota no klasifikācijas, tad šo šķirni izar 15 gados pēc svītrošanas. 3. Dalībvalstis, kuru vīna ražošana nepārsniedz 50 000 hektolitrus vīna gadā, aprēķinot pēc vidējā ražošanas daudzuma pēdējos piecos vīna gados, ir atbrīvotas no šā panta 2. punktā minētā klasificēšanas pienākuma. Tomēr arī dalībvalstīs, uz kurām attiecas šā punkta pirmā daļa, vīna ražošanai var stādīt, pārstādīt vai uzpotēt tikai tās vīna vīnogu šķirnes, kas atbilst 2. punkta a) un b) apakšpunktam. 4. Atkāpjoties no šā panta 2. punkta pirmās un otrās daļas un 3. punkta otrās daļas, tikai zinātniskai pētniecībai un izmēģinājumiem atļauta ir šādu vīna vīnogu šķirņu stādīšana, pārstādīšana un uzpotēšana: a) neklasificētas vīna vīnogu šķirnes, ja uz dalībvalstīm attiecas šā panta 2. punkts; b) citas vīna vīnogu šķirnes kā 2. punkta a) un b) apakšpunktos minētās, ja uz dalībvalstīm attiecas šā panta 3. punkts. 5. Platības, kas vīna ražošanai apstādītas ar vīna vīnogu šķirnēm, kas ir pretrunā ar šā panta 2. līdz 4. punktu, izar. Tomēr nav obligāti jāizar šādas platības, ja attiecīgā produkcija ir paredzēta vienīgi vīna ražotāja mājsaimniecības patēriņam. 6. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai pārbaudītu, kā ražotāji ievēro atbilstību 2. līdz 5. punktā minētām prasībām. II APAKšIEDAļA VīNDARīBAS METODES UN IEROBEžOJUMI 120 .b pants Darbības joma Šī apakšiedaļa attiecas uz atļautām vīndarības metodēm un attiecīgiem ierobežojumiem, ko piemēro vīna nozares produktu ražošanai un tirdzniecībai, kā arī uz procedūru, ar kuru var pieņemt lēmumu par šīm metodēm un ierobežojumiem. 120 .c pants Vīndarības metodes un ierobežojumi 1. Tikai tādas vīndarības metodes, kas atļautas saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem, kā izklāstīts XVa pielikumā vai par kurām nolemts saskaņā ar 120.d un 120.e pantu, izmanto vīna nozares produktu ražošanai un saglabāšanai Kopienā. Pirmo daļu nepiemēro: a) vīnogu sulai un koncentrētai vīnogu sulai, b) vīnogu misai un koncentrētai vīnogu misai, kas paredzēta vīnogu sulas gatavošanai. 2. Atļautās vīndarības metodes izmanto tikai tādēļ, lai nodrošinātu pareizu vīna ražošanu, saglabāšanu un attīrīšanu. 3. Vīna nozares produkti ir ražoti Kopienā saskaņā ar attiecīgajiem ierobežojumiem, kas noteikti XVb pielikumā. 4. Produktus, uz kuriem attiecas šī regula un kuru ražošanā izmantotas Kopienā neatļautas vīndarības metodes vai attiecīgajā gadījumā dalībvalstī neatļautas vīndarības metodes, vai attiecībā uz kuriem ir pārkāpti XVb pielikumā noteiktie ierobežojumi, nedrīkst laist apgrozībā Kopienā. 120 .d pants Stingrāki vīndarības noteikumi, par kuriem nolēmušas dalībvalstis Dalībvalstis var savā teritorijā ierobežot vai neatļaut dažas vīndarības metodes un noteikt stingrākus ierobežojumus, kā atļauts saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem, lai nostiprinātu būtisku īpašību saglabāšanu vīniem ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, kā arī dzirkstošajiem un deserta vīniem. Dalībvalstis paziņo par šiem limitējumiem, aizliegumiem un ierobežojumiem Komisijai, kas tos dara zināmus pārējām dalībvalstīm. 120 .e pants Vīndarības metožu un ierobežojumu atļaušana 1. Izņemot vīndarības metodes attiecībā uz bagātināšanu, paskābināšanu un atskābināšanu, kas minētas XVa pielikumā un kas attiecas uz īpašiem tajā iekļautiem produktiem, kā arī XVb pielikumā minētajiem ierobežojumiem, atļautajām vīndarības metodēm un ierobežojumiem vīna nozares produktu ražošanai un saglabāšanai, Komisija pieņem lēmumu saskaņā ar 195. panta 4. punktā izklāstīto procedūru. 2. Dalībvalstis var atļaut eksperimentāli izmantot neatļautas vīndarības metodes saskaņā ar nosacījumiem, kas jānosaka Komisijai atbilstīgi 195. panta 4. punktā minētajai procedūrai. 120 .f pants Atļaujas piešķiršanas kritēriji Atļaujot vīndarības metodes saskaņā ar 195. panta 4. punktā minēto procedūru, Komisija a) pamatojas uz Starptautiskās vīnkopības un vīna organizācijas ieteiktām un publicētām vīndarības metodēm, kā arī uz rezultātiem, kas gūti no pagaidām neatļautu vīndarības metožu eksperimentālas izmantošanas, b) ņem vērā cilvēku veselības aizsardzību, c) ņem vērā iespējamos draudus patērētājiem, kas, ņemot vērā viņu cerības un uztveri, var tikt maldināti, un pārliecinās, vai ir pieejami informācijas līdzekļi, un vai tie spēj novērst šādus draudus, d) ļauj saglabāt vīna dabiskās un būtiskās īpašības un raugās, lai nerastos būtiskas izmaiņas attiecīgā produkta sastāvā, e) nodrošina obligāto vides aizsardzības prasību ievērošanu, f) ievēro vispārīgos noteikumus par vīndarības metodēm un ierobežojumiem, kas attiecīgi noteikti XVa un XVb pielikumā. 120 .g pants Analīzes metodes Analīzes metodes, lai noteiktu vīna nozares produktu sastāvu, un noteikumi, pēc kuriem var noteikt, vai šie produkti ir apstrādāti, neievērojot atļautās vīndarības metodes, ir metodes un noteikumi, ko ieteikusi un publicējusi Starptautiskā vīnkopības un vīna organizācija.. Ja nav Starptautiskās vīnkopības un vīna organizācijas ieteiktu un publicētu metožu un noteikumu, atbilstīgas metodes un noteikumus pieņem Komisija saskaņā ar 195. panta 4. punktā minēto procedūru. Gaidot šādu noteikumu pieņemšanu, lietošanas metodes un noteikumi būs tādi, kādus nosaka attiecīgā dalībvalsts.”; 13) Šādi groza Regulas 121. pantu: a) panta pirmajam punktam aiz j) apakšpunkta iekļauj šādus apakšpunktus: „k) noteikumiem attiecībā uz Ia iedaļas I apakšiedaļas minētās cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, jo īpaši atkāpēm no minētajā apakšiedaļā paredzēto noteikumu un prasību piemērojamības: i) ja tas attiecas uz neizskatītajiem pieteikumiem par cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību, ii) ja tas saistīts ar konkrētu vīnu, kuriem ir aizsargāts cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde, ražošanu ģeogrāfiskā apgabalā, kas atrodas vīnogu izcelsmes attiecīgā ģeogrāfiskā apgabala tuvumā, iii) ja tas saistīts ar tradicionālu ražošanas praksi konkrētiem vīniem ar aizsargātiem cilmes vietas nosaukumiem; l) noteikumiem attiecībā uz Ia iedaļas II apakšiedaļā minētajiem tradicionālajiem apzīmējumiem, jo īpaši attiecībā uz: i) procedūru, ar ko piešķir aizsardzību, ii) īpašu aizsardzības pakāpi; m) noteikumiem attiecībā uz Ib iedaļā minēto marķēšanu un noformēšanu, jo īpaši i) sīkāku informāciju par attiecīgā produkta izcelsmes norādi, ii) nosacījumus par 118.z pantā minēto fakultatīvo datu izmantošanu, iii) īpašas prasības attiecībā uz vīnogu novākšanas gadu un vīna vīnogu šķirnēm, kas norādītas uz etiķetes, kā minēts 118.z panta 2. punktā, iv) citas atkāpes papildus tām, kas minētas 118.y panta 2. punktā, ar ko paredz, ka var neminēt vīnkopības produkta kategoriju, v) aizsardzības noteikumus, kas piešķirami saistībā ar attiecīgā produkta noformējumu.”; b) iekļauj šādu trešo un ceturto daļu: „Ja vien minētajos pielikumos nav noteikts citādi, saskaņā ar 195. panta 4. punktā minēto procedūru Komisija pieņem vajadzīgos pasākumus IIa iedaļas II apakšiedaļā un XVa un XVb pielikumā attiecībā uz vīndarības metodēm un ierobežojumiem noteikto noteikumu piemērošanai. Trešajā daļā minētajos pasākumos var jo īpaši iekļaut: a) noteikumus, ar ko nosaka, ka par atļautām vīndarības metodēm ir uzskatāmas Regulas (EK) Nr. 1493/1999 IV pielikumā uzskaitītās vīndarības metodes, b) atļautās vīndarības metodes un ierobežojumus, tostarp bagātināšanu, paskābināšanu un atskābināšanu attiecībā uz dzirkstošajiem vīniem, kvalitatīviem dzirkstošajiem vīniem un kvalitatīviem aromātiskiem dzirkstošajiem vīniem; c) atļautās vīndarības metodes un ierobežojumus attiecībā uz desertvīniem, d) ņemot vērā XVb pielikuma C punktu, noteikumus, kas regulē vīnogu misas un vīnu jaukšanu un kupāžu, e) ja šai sakarā nav Kopienas noteikumu, vīndarības metodēs izmantoto vielu tīrības un identifikācijas specifikāciju, f) administratīvos noteikumus, lai izmantotu atļautās vīndarības metodes, g) nosacījumus attiecībā uz to produktu uzglabāšanu, apriti un izmantošanu, kas neatbilst 120.c panta prasībām, un iespējamiem izņēmumiem no minētā panta prasībām, kā arī kritēriju noteikšanu, lai atsevišķos gadījumos novērstu pārlieku stingrību, h) nosacījumus, saskaņā ar kuriem dalībvalstis var atļaut to produktu uzglabāšanu, apriti un izmantošanu, kas neatbilst IIa iedaļas II apakšiedaļas prasībām, izņemot 120.c panta prasības, vai minētās apakšiedaļas piemērošanas noteikumiem.”; 14) Regulas 122. pantā iekļauj šādu trešo un ceturto daļu: „Dalībvalstis attiecībā uz vīna nozari var atzīt ražotāju organizācijas saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem, kā noteikts 1. punkta b) un c) apakšpunktā un kuras piemēro statūtus, saskaņā ar kuriem to organizācijas biedru pienākums ir: a) ievērot noteikumus, ko ražotāju organizācija pieņēmusi attiecībā uz ražošanas pārskatiem, ražošanu, tirdzniecību un vides aizsardzību, b) sniegt informāciju, ko ražotāju organizācija pieprasa statistikas vajadzībām, jo īpaši par jomām, kur ir vērojama izaugsme, un par tirgus attīstību; c) maksāt soda naudu par statūtos noteikto pienākumu pārkāpumiem; Vīna nozarē jo īpaši jātiecas sasniegt šādus specifiskus mērķus 1. punkta c) apakšpunkta nozīmē: a) veicināt un sniegt tehnisko palīdzību videi nekaitīgu audzēšanas paņēmienu un ražošanas metožu izmantošanai, b) veicināt vīndarības blakusproduktu un atkritumu apsaimniekošanas iniciatīvas jo īpaši ūdens kvalitātes, augsnes un ainavas aizsardzībai un bioloģiskās daudzveidības saglabāšanai vai stimulēšanai, c) veikt pētniecību par ilgtspējīgas ražošanas metodēm un tirgus norisēm, d) sniegt ieguldījumu II daļas I sadaļas IV nodaļas IVb iedaļā minēto atbalsta programmu īstenošanā.”; 15) Šādi groza 123. panta 3. punktu: a) ievada teikumu un a) un b) apakšpunktu aizstāj ar šādu tekstu: „Papildus 1. punkta noteikumiem dalībvalstis attiecībā uz augļu un dārzeņu nozari atzīst un attiecībā uz vīna nozari arī var atzīt starpnozaru organizācijas: a) kurās ir pārstāvji, kas veic ekonomiskas darbības saistībā ar produktu ražošanu, tirdzniecību un/vai pārstrādi ievada teikumā norādītajās nozarēs; b) kuras ir izveidotas pēc visu vai dažu to organizāciju vai apvienību iniciatīvas, kas ir minētas a) apakšpunktā;”; b) Šādi groza c) apakšpunktu: i) ievada teikumu aizstāj ar šādu tekstu: „veic vienu, augļu vai dārzeņu nozarē — divas vai vairāk no turpmāk minētajām darbībām vienā vai vairākos Kopienas reģionos, ņemot vērā patērētāju intereses, vīna nozarē jo īpaši attiecībā uz sabiedrības veselību:”; ii) ii) punktu aizstāj ar šādu punktu: „ii) palīdz labāk koordinēt, kā augļu un dārzeņu un vīna nozares produkti tiek laisti tirgū, īpaši izmantojot pētījumus un tirgus izpēti,”; iii) iv) punktu aizstāj ar šādu punktu: „iv) pilnīgāk izmanto ar saražotajiem augļu un dārzeņu un vīna nozares produktiem saistīto potenciālu,”; iv) vii) punktu aizstāj ar šādu punktu: „vii) izstrādā metodes un līdzekļus, lai uzlabotu produktu kvalitāti visos ražošanas un tirdzniecības, un, attiecībā uz vīna nozari, arī vīndarības posmos.”; vi) x) punktu aizstāj ar šādu punktu: „x) attiecībā uz augļu un dārzeņu nozari izstrādā XVIa pielikuma 2. un 3. punktā minētos ražošanas un tirdzniecības noteikumus, kas ir stingrāki par Kopienas vai attiecīgās valsts noteikumiem.”; vii) iekļauj šādu punktu: „xi) attiecībā uz vīna nozari: - sniedz informāciju par noteiktām īpašībām, kas piemīt vīnam ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, - veicina mērenu un atbildīgu vīna patēriņu un informē par kaitējumu, ko var nodarīt bīstami patēriņa ieradumi, - īsteno vīna noieta veicināšanas pasākumus, jo īpaši trešās valstīs,”; 16) Aiz 125.n panta ievieto šādu iedaļu: „IB IEDAļA NOTEIKUMI ATTIECīBā UZ RAžOTāJU UN STARPNOZARU ORGANIZāCIJāM VīNA NOZARē 125 .o pants Atzīšana 1. Dalībvalstis var atzīt ražotāju un starpnozaru organizācijas, kuras ir iesniegušas pieteikumu atzīšanai attiecīgajā dalībvalstī, ja pieteikumā ir pierādījumi, ka pieteikuma iesniedzējs: a) attiecībā uz ražotāju organizācijām: i) atbilst 122. pantā noteiktajām prasībām, ii) tam ir minimālais biedru skaits, kas jānosaka attiecīgajai dalībvalstij, iii) organizācijas darbības apgabalā ir realizējamās produkcijas minimums, kas jānosaka attiecīgajai dalībvalstij, iv) var pienācīgi veikt savu darbību gan laika ziņā, gan efektivitātes un piedāvājumu koncentrācijas ziņā, v) efektīvi dod saviem biedriem iespēju saņemt tehnisko palīdzību, izmantojot videi nekaitīgas audzēšanas metodes; b) attiecībā uz starpnozaru organizācijām: i) atbilst 123. panta 3. punktā noteiktajām prasībām, ii) darbojas vienā vai vairākos attiecīgās teritorijas reģionos, iii) pārstāv ievērojamu to produktu ražošanas apjoma un tirdzniecības daļu, uz kuriem attiecas šī regula, iv) neražo, nepārstrādā un nepārdod vīna nozares produktus. 2. Ražotāju organizācijas, kas ir atzītas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1493/1999, ir uzskatāmas par atzītām ražotāju organizācijām saskaņā ar šo pantu. Organizācijas, kuras atbilst 123. panta 3. punktā un šā panta 1. punkta b) apakšpunktā izvirzītajiem kritērijiem un kuras dalībvalstis ir atzinušas, ir uzskatāmas par atzītām nozaru organizācijām saskaņā ar šiem noteikumiem. 3. Regulas 125.b panta 2. punktu un 125.k panta 3) punktu attiecīgi ražotāju un starpnozaru organizācijām vīna nozarē piemēro mutatis mutandis . Taču attiecīgi 125.b panta 2. punkta c) apakšpunktā un 125.k panta 3 punkta d) apakšpunktā minētie ikgadējie paziņojumi ir jāveic līdz katra gada 1. martam.”; 17) 129. panta otro teikumu aizstāj ar šādu tekstu: „Tarifu nomenklatūru, kas izriet no šīs regulas piemērošanas, vajadzības gadījumā ieskaitot III un Xib pielikumā minētās definīcijas, iekļauj kopējā muitas tarifā.”; 18) Regulas 130. pantā aiz g) punkta iekļauj šādu punktu: „ga) vīns;”; 19) Aiz 133. panta iekļauj šādu pantu: „133.a pants Īpašs nodrošinājums vīna nozarē 1. Sulai un vīnogu misai, uz ko attiecas KN kodi 2009 61, 2009 69 un 2204 30 un kam kopējā muitas tarifa piemērošana ir atkarīga no produkta importa cenas, faktisko šīs cenas lielumu pārbauda, vai nu, pārbaudot katru sūtījumu, vai izmantojot vienotas likmes importa vērtību, ko aprēķinājusi Komisija, pamatojoties uz kotētajām cenām tiem pašiem produktiem to izcelsmes valstīs. Ja sūtījuma deklarētā importa cena ir augstāka nekā vienotās likmes importa vērtība (ja tādu piemēro), ko palielina par starpību, kuru pieņem Komisija un kura nedrīkst pārsniegt vienotās likmes vērtību vairāk kā par 10 %, tad jāiesniedz nodrošinājums, kas ir vienāds ar ievedmuitu, kura noteikta, pamatojoties uz vienotās likmes importa vērtību. Ja sūtījuma importa cena nav deklarēta, tad kopējā muitas tarifa piemērošana ir atkarīga no vienotās likmes importa vērtības vai no muitas tiesību aktu attiecīgo noteikumu piemērošanas, ievērojot nosacījumus, kas jānosaka Komisijai. 2. Ja importētajiem produktiem piemēro Padomes noteiktās atkāpes, kas minētas XVb pielikuma B punkta 5. apakšpunktā vai C punktā, importētāji laikā, kad šādus produktus laiž brīvā apritē, par tiem iesniedz nodrošinājumu norādītajām muitas iestādēm. Nodrošinājumu atmaksā pēc tam, kad importētājs tās dalībvalsts muitas iestādēm, kurā produktus laidīs brīvā apgrozībā, iesniedzis pierādījumu, ka vīnogu misa ir pārstrādāta vīnogu sulā, izmantota citos produktos ārpus vīna nozares vai, ja tā vinificēta, tad ir attiecīgi marķēta.”; 20) Regulas 141. panta 1. punkta ievada teikumu aizstāj ar šādu tekstu: „Papildu ievedmuitu uzliek viena vai vairāku tādu produktu importam, kam piemēro 135. līdz 140. pantā noteiktās ievedmuitas likmes, labības, rīsu, cukura, augļu un dārzeņu, pārstrādātu augļu un dārzeņu, liellopu un teļa gaļas, piena un piena produktu, cūkgaļas, aitas un kazas gaļas, olu, mājputnu gaļas un banānu nozarē, kā arī vīnogu sulas un vīnogu misas nozarē, lai novērstu vai neitralizētu nelabvēlīgas sekas Kopienas tirgū, ko var izraisīt šo produktu imports, ja:”; 21) III daļas II nodaļas IV iedaļā iekļauj šādu V apakšiedaļu: „V APAKšIEDAļA ĪPAšI NOTEIKUMI VīNA IMPORTAM „158.a pants Īpašas importa prasības vīnam 1. Ja nav noteikts citādi, īpaši nolīgumos, kuri noslēgti atbilstīgi Līguma 300. pantam, noteikumus par cilmes vietu nosaukumiem, ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm un marķējumu šīs regulas II daļas II sadaļas I nodaļas Ia iedaļas I apakšiedaļā un 113.d panta 1. punktā piemēro produktiem ar KN kodiem 2009 61, 2009 69 un 2204, kuri tiek importēti Kopienā. 2. Ja nolīgumos, kuri noslēgti atbilstīgi Līguma 300. pantam, nav noteikts citādi, produkti, kuri minēti šā panta 1. punktā, ir ražoti saskaņā ar vīndarības metodēm, ko ieteicis un publicējis OIV (Starptautiskais vīnogulāju un vīna birojs) vai kas pieņemti Kopienā saskaņā ar šo regulu un tās īstenošanas pasākumiem. 3. Šā panta 1. punktā minēto produktu imports var notikt, uzrādot šādus dokumentus: a) sertifikātu, ar kuru apliecina atbilstību 1. un 2. punkta prasībām, ko sastādījusi kompetentā iestāde, kura iekļauta Komisijas publicētā sarakstā , valstī, no kuras produktu ieved, b) pārskatu par analīzi, kuru sastādījusi iestāde vai struktūrvienība, kuru izraudzījusies valsts, no kuras produktu ieved, ja produkts paredzēts tiešam patēriņam pārtikā. 4. Šīs nodaļas īstenošanai vajadzīgos sīki izstrādātos noteikumus pieņem Komisija.”; 22) Regulas 160. panta 1. punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu tekstu: „Ja Kopienas tirgū ievešanas pārstrādei režīma dēļ ir radušies traucējumi vai ir iespējams, ka tie radīsies, Komisija pēc dalībvalsts lūguma vai pēc pašas ierosmes var pilnībā vai daļēji apturēt ievešanas pārstrādei režīmu attiecībā uz labības, rīsu, cukura, olīveļļas un galda olīvu, augļu un dārzeņu, pārstrādātu augļu un dārzeņu, vīna, liellopu un teļa gaļas, cūkgaļas, aitu un kazu gaļas, olu, mājputnu gaļas un lauksaimniecības etilspirta nozares produktiem. Ja Komisija saņem lūgumu no dalībvalsts, tā pieņem lēmumu piecās darbdienās pēc lūguma saņemšanas.”; 23) Regulas 161. pantā aiz db) punkta iekļauj šādu punktu: „dc) vīns;”; 24) Regulas 174. panta 1. punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu tekstu: „Ja Kopienas tirgū izvešanas pārstrādei režīma dēļ ir radušies traucējumi vai ir iespējams, ka tie radīsies, Komisija pēc dalībvalsts lūguma vai pēc pašas ierosmes var pilnībā vai daļēji apturēt izvešanas pārstrādei režīmu attiecībā uz labības, rīsu, augļu un dārzeņu, apstrādātu augļu un dārzeņu, vīna, cukura, olīvu, liellopu un teļa gaļas, cūkgaļas, aitu un kazu gaļas, olu, mājputnu gaļas un lauksaimniecības etilspirta nozares produktiem. Ja Komisija saņem lūgumu no dalībvalsts, tā pieņem lēmumu piecās darbdienās pēc lūguma saņemšanas.”; 25) Regulas 175. pantu aizstāj ar šādu pantu: „175. pants Līguma 81. līdz 86. panta piemērošana Ja vien šajā regulā nav noteikts citādi, Līguma 81. līdz 86. pantu un to īstenošanas noteikumus, ievērojot šīs regulas 176. līdz 177. pantu, piemēro visiem Līguma 81. panta 1. punktā un 82. pantā minētajiem nolīgumiem, lēmumiem un saskaņotajām darbībām, kas saistītas ar šajā regulā apskatīto produktu ražošanu vai tirdzniecību.”; 26) Regulas 180. pantu groza šādi. a) pirmo daļu aizstāj ar šādu: „Līguma 87., 88. un 89. pantu piemēro 1. pantā minēto produktu ražošanai un tirdzniecībai”; b) otrajā daļā aiz „182.” pievieno šādu tekstu: „un 182.a, II daļas I sadaļas III nodaļas IVa iedaļas III apakšiedaļa un II daļas I sadaļas IV nodaļas IVb iedaļa”; 27) Aiz 182: panta iekļauj šādu pantu: „182.a pants Valsts atbalsts destilācijai krīzes gadījumā „1. No 2012. gada 1. augusta dalībvalstis var piešķirt valsts atbalstu vīna ražotājiem brīvprātīgai vai obligātai vīna destilēšanai pamatotas krīzes gadījumos. 2. Atbalsts, kas minēts 1. punktā, ir proporcionāls un ar tā palīdzību var novērst krīzi. 3. Kopējais atbalsta apjoms, kas pieejams dalībvalstī jebkurā attiecīgajā šāda atbalsta gadā, nepārsniedz 15 % no katrai dalībvalstij vispārēji pieejamajiem līdzekļiem attiecīgajā gadā, kā paredzēts Xb pielikumā. 4. Dalībvalstis, kuras vēlas izmantot 1. punktā minēto atbalstu, iesniedz Komisijai pienācīgi pamatotu paziņojumu. Lēmumu par to, vai pasākums ir apstiprināms un vai atbalstu var piešķirt, pieņem Komisija. 5. Lai izvairītos no konkurences traucējumiem, alkoholu, ko iegūst 1. pantā minētās destilācijas rezultātā, lieto tikai rūpniecības vai enerģētikas vajadzībām. 6. Sīki izstrādātus noteikumus šī panta piemērošanai var pieņemt Komisija.”; 28) Regulas 184. pantā iekļauj šādus punktus: „7. līdz 2011. gada 31. decembrim — Eiropas Parlamentam un Padomei par 103.p pantā minēto veicināšanas pasākumu īstenošanu vīna nozarē. 8. līdz 2012. gadam — par vīna nozari, jo īpaši ņemot vērā reformas īstenošanas laikā gūto pieredzi.”; 29) Aiz 185. panta iekļauj šādus pantus: „185.a pants Vīna dārzu reģistrs un uzskaite 1. Dalībvalstis uztur v