[pic] | EIROPAS KOMISIJA | Briselē, 23.3.2011 COM(2011) 146 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI ES valsts atbalsta noteikumu reforma attiecībā uz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem 1. Ievads Šā paziņojuma mērķis ir ierosināt politiskās diskusijas ar ieinteresētajām personām un citām iestādēm, lai pārskatītu valsts atbalsta noteikumu paketi par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem (VTNP) (pazīstama arī kā pēc Altmark sprieduma pieņemtā pakete). Minētā pakete ietver vairākus 2005. gadā pieņemtus aktus, jo īpaši VTNP lēmumu[1] un VTNP nostādnes[2], kas sniedz Komisijas skaidrojumu par to, kā Līguma pantus par valsts atbalstu, t.i., LESD 106. un 107. pantu, piemērot kompensācijai par VTNP. VTNP nostādnes zaudē spēku 2011. gada novembrī, un gan nostādnēs, gan lēmumā ir paredzēts, ka noteikumi jāizvērtē, pamatojoties uz plašas apspriešanas rezultātiem. Komisija šo izvērtēšanas procesu sāka jau 2008. gadā. Paralēli šim paziņojumam Komisijas dienesti publicē ziņojumu par Komisijas praksi pašreizējo noteikumu piemērošanā un galvenajiem jautājumiem, kas izkristalizējušies apspriešanā. VTNP paketes izvērtējums jāskata kontekstā ar Komisijas vispārīgajiem politikas mērķiem sabiedrisko pakalpojumu jomā. Savā paziņojumā “Ceļā uz aktu par vienoto tirgu”[3] Komisija apņēmās (25. priekšlikumā) līdz 2011. gadam pieņemt paziņojumu un virkni ar to saistītu pasākumu vispārējās nozīmes pakalpojumu jomā, uzsverot, ka Eiropas Savienībai un tās dalībvalstīm ir jāgādā par to, lai sabiedriskie pakalpojumi būtu attiecīgajā līmenī vienkāršāk sniedzami, lai tie atbilstu skaidriem finansējuma noteikumiem, lai tiem būtu augsta kvalitāte un lai tie faktiski būtu pieejami visiem. 2. Sabiedrisko pakalpojumu vieta ES “arhitektūrā” Sabiedriskajiem pakalpojumiem (kas Līgumā pārsvarā dēvēti par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem) ir ļoti svarīga loma Savienības kopīgo vērtību sistēmā[4]. Tie veicina sociālo un teritoriālo kohēziju, sekmē ES iedzīvotāju labklājību un dod būtisku ieguldījumu Eiropas ekonomiskajā attīstībā. Šie pakalpojumi ir visdažādākie — no liela mēroga komerciāliem pakalpojumiem (tādi tīkla nozaru pakalpojumi kā pasta, energoapgādes, elektronisko sakaru vai sabiedriskā transporta pakalpojumi) līdz dažādiem veselības aprūpes un sociālajiem pakalpojumiem[5] (piemēram, veco ļaužu un invalīdu aprūpes pakalpojumi). Lisabonas līgumā ir atzīta sabiedrisko pakalpojumu svarīgā loma un reizē to daudzveidība, ko nosaka Eiropas sabiedrības modelis. Šie abi aspekti ir atspoguļoti Līgumu jaunajā 26. protokolā, saskaņā ar kuru Savienības kopīgo vērtību vidū ir augsts kvalitātes, drošības un pieejamības līmenis, vienlīdzīga attieksme un vispārējas piekļuves un patērētāju tiesību veicināšana, kā arī valsts, reģionālo un vietējo iestāžu [..] lielā rīcības brīvība, nodrošinot, pasūtot un organizējot sabiedriskus pakalpojumus [VTNP]. Turklāt LESD 14. pantā noteikts, ka Savienība un dalībvalstis, nepārsniedzot savas attiecīgās pilnvaras un kompetenci, rūpējas, lai šādi pakalpojumi pamatotos uz tādiem — jo īpaši ekonomikas un finanšu — principiem un nosacījumiem, kas ļauj īstenot to uzdevumus, kā arī noteikts jauns juridiskais pamats, lai Eiropas Parlaments un Padome, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, pieņemtu regulas, kurās paredz minētos principus un nosacījumus. Šajā kontekstā jānorāda, ka LESD 14. panta noteikumi neskar konkurences noteikumu piemērošanu VTNP[6] . Proti, saskaņā ar LESD 106. un 107. pantu kompensācijai, ko publiskās iestādes piešķir par VTNP sniegšanu, veic valsts atbalsta kontroli, ja vien nav izpildīti četri kumulatīvie nosacījumi, kurus Tiesa definēja spriedumā Altmark lietā[7]. Šis paziņojums attiecas vienīgi uz to VTNP piemērojamo valsts atbalsta noteikumu reformu, kurus Komisija pieņēmusi saskaņā ar 106. un 107. pantu. ES konkurences noteikumi neattiecas uz pilnīgi visiem vispārējas nozīmes pakalpojumiem (VNP), bet tikai uz tiem, kuri pēc būtības ir “saimnieciski”, t.i., VTNP . Arī uz vispārējas nozīmes sociālajiem pakalpojumiem (VNSP), kuri pēc būtības var vai nu būt, vai nebūt saimnieciski, ES konkurences tiesības attiecas tikai tad, ja šie pakalpojumi ir saimnieciski[8]. Turklāt saskaņā ar 26. protokola 2. pantu Līgumu noteikumi nekādā veidā neskar dalībvalstu kompetenci nodrošināt, pasūtīt un organizēt ar ekonomiku nesaistītus sabiedriskos pakalpojumus. Kā piemērus darbībām, kuras no konkurences noteikumu viedokļa netiek uzskatītas par saimnieciskām darbībām, var minēt aeronavigācijas drošību[9] vai piesārņojuma kontroli[10], jo tās ir saistītas ar valsts prerogatīvu īstenošanu un valsts pienākumu izpildi pret tās iedzīvotājiem[11]. Tāpat arī obligātās sociālās apdrošināšanas shēmu pārvaldību, ja mērķi ir vienīgi sociāla rakstura, neuzskata par saimnieciskām darbībām no konkurences noteikumu viedokļa[12]. [pic] Turklāt konkurences noteikumi vispār un, konkrētāk, valsts atbalsta noteikumi, uz VTNP sniedzējiem attiecas tikai tad, ja šo noteikumu piemērošana netraucē šiem pakalpojumu sniedzējiem noteikto uzdevumu izpildi. Proti, saskaņā ar LESD 106. panta 2. punktu [u]z uzņēmumiem, kam uzticēti pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi vai kas darbojas kā dalībvalstu fiskāli monopoli, attiecas Līgumos ietvertie noteikumi un jo īpaši noteikumi par konkurenci, ja šo noteikumu piemērojums de iure vai de facto netraucē veikt tiem uzticētos konkrētos uzdevumus. 3. SABIEDRISKO PAKALPOJUMU FINANSēšANA UN VALSTS ATBALSTA KONTROLE Sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas kontekstā svarīgs aspekts ir kompensācija, kuru publiskajām iestādēm var būt nepieciešams piešķirt šo pakalpojumu sniedzējiem par attiecīgo uzdevumu izpildi. Šā aspekta nozīmi īpaši izgaismoja ekonomikas un finanšu krīze. Tā ir ne tikai skārusi daudzus jo daudzus iedzīvotājus visā ES un akcentējusi iedzīvotāju paļaušanos uz kvalitatīviem sabiedriskajiem pakalpojumiem, bet arī, ņemot vērā daudzās ES dalībvalstīs pašlaik veiktos pasākumus valsts budžeta deficīta samazināšanai, likusi nopietnāk pievērsties publisko izdevumu ekonomiskajai efektivitātei un nepieciešamībai visās jomās celt ražīgumu. Saskaņā ar LESD 106. pantu kompensāciju atbilstību konkurences noteikumiem pārbauda Komisija. Tomēr ne pilnīgi viss valsts finansējums, kas atvēlēts sabiedriskajiem pakalpojumiem ar tautsaimniecisku raksturu, ir uzskatāms par valsts atbalstu. Saskaņā ar Tiesas spriedumu Altmark lietā[13] valsts atbalsta nav, ja 1) sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības ir skaidri noteiktas; 2) kompensācijas aprēķinā izmantotie parametri ir noteikti objektīvā un pārredzamā veidā; 3) kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu sedz vienīgi attiecīgās izmaksas un saprātīgu peļņu; un 4) attiecīgais uzņēmums ir izraudzīts saskaņā ar publiskā iepirkuma procedūru, kas ļauj izvēlēties pretendentu, kurš spēj šos pakalpojumus sniegt, radot sabiedrībai vismazākās izmaksas, vai arī kompensācijas apjoms ir noteikts, pamatojoties uz to izmaksu analīzi, kādas būtu vidējam “labi strādājošam” attiecīgās nozares uzņēmumam. Ja kāds no šiem kumulatīvajiem nosacījumiem nav izpildīts, attiecīgā valsts iejaukšanās var tikt uzskatīta par valsts atbalstu, un par to principā ir jāpaziņo Eiropas Komisijai, kura veic novērtējumu. Kā jau minēts, juridiskais pamats VTNP kompensācijas pārbaudei no valsts atbalsta viedokļa ir LESD 106. un 107. pants[14]. Ar paketes noteikumiem, jo īpaši VTNP lēmumu un VTNP nostādnēm, ir sniegts skaidrojums par to, kā valsts atbalsta noteikumus piemērot VTNP. VTNP lēmumā ir izklāstīti nosacījumi, kuru izpildes gadījumā kompensāciju, kas uzņēmumiem piešķirta par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi, uzskata par saderīgu ar valsts atbalsta noteikumiem un atbrīvo no pienākuma par to paziņot Komisijai, savukārt VTNP nostādnēs ir izklāstīti nosacījumi, kuru izpildes gadījumā Komisija var apstiprināt kompensāciju, uz kuru VTNP lēmums neattiecas. Kopš to stāšanās spēkā 2005. gadā VTNP lēmums un VTNP nostādnes ir bijis galvenais pamats Komisijas novērtējumam daudzās ar VTNP saistītās valsts atbalsta lietās. Papildus VTNP lēmumam un VTNP nostādnēm ir ieviesti arī dažādi konkrētām nozarēm piemērojami valsts atbalsta noteikumi[15]. Paketes pārskatīšana ir iekļauta Komisijas darba programmā 2011. gadam[16]. Pārskatīšana bija minēta arī priekšsēdētāja Barroso pavadvēstulē saistībā ar viņa runu Eiropas Parlamentā par stāvokli Savienībā[17]. 4. VALSTS ATBALSTA NOTEIKUMU PāRSKATīšANA ATTIECīBā UZ VTNP Valsts atbalsta noteikumu reformas vispārīgais mērķis attiecībā uz VTNP ir stiprināt šo pakalpojumu ieguldījumu ES ekonomikas vispārējā atveseļošanā. Dalībvalstīm ir jāspēj nodrošināt dažus pakalpojumus ikvienam iedzīvotājam pieejamā veidā (piemēram, slimnīcu, izglītības, sociālie, kā arī sakaru, enerģētikas vai transporta pakalpojumi). Valsts, reģionālo un vietējo iestāžu uzdevums ir nodrošināt, pasūtīt un organizēt vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumus, un šajā jomā tām ir liela rīcības brīvība. Tomēr tajā pašā laikā ir svarīgi panākt efektivitāti publisko līdzekļu piešķiršanā VTNP, lai nodrošinātu ES konkurētspēju un dalībvalstu ekonomisko kohēziju. Efektīvi un kvalitatīvi sabiedriskie pakalpojumi atbalsta un stiprina izaugsmi un nodarbinātību visā ES. Turklāt sociālie pakalpojumi palīdz mazināt krīzes negatīvo ietekmi sociālajā jomā. 4.1. Apspriešanas rezultāti Ievērojot VTNP lēmuma 9. panta un VTNP nostādņu 25. punkta noteikumus, Komisija veica plašu apspriešanu un no dalībvalstīm un citām ieinteresētajām personām saņēma informāciju par valsts atbalsta noteikumu praktisko piemērošanu šajā jomā: - 2008. un 2009. gadā Komisija lūdza dalībvalstis sniegt informāciju par pašreizējās paketes piemērošanu. Saņemtie ziņojumi liecina, ka dalībvalstis šo tiesību aktu kopumu un tiesisko noteiktību, ko tas ir devis šajā jomā, pārsvarā vērtē pozitīvi. Vairums dalībvalstu uzskata, ka pakete būtu nevis jāpārstrādā pilnībā, bet jāpārskata daži noteikumi, lai līdz ar to veicinātu valsts atbalsta noteikumu ievērošanu dažādos valsts pārvaldes līmeņos; - 2010. gadā Komisija izsludināja sabiedrisko apspriešanu par pašreizējās paketes piemērošanu. Šī apspriešana ieinteresēja plašu organizāciju loku. Kopumā Komisija saņēma vairāk nekā 100 atsauksmju. Paustie viedokļi, protams, ir visdažādākie atkarībā no konkrētās organizācijas veida un darbības jomas. Tomēr atsauksmju kopējais tonis lielā mērā bija tāds pats, kā iepriekš minētajos dalībvalstu ziņojumos. Paralēli šim paziņojumam Komisijas dienesti publicē ziņojumu par Komisijas praksi pašreizējo noteikumu piemērošanā un galvenajiem jautājumiem, kas izkristalizējušies apspriešanā. Kopumā ņemot, apspriešanas rezultāti apliecināja, ka spēkā esošie juridiskie instrumenti ir uzskatāmi par vajadzīgu un piemērotu reakciju, ņemot vērā spriedumu Altmark lietā. Kopš to stāšanās spēkā tie ir tikuši piemēroti daudzās valsts atbalsta lietās. Apspriešana arī parādīja, ka dažās jomās, piemēram, sociālo pakalpojumu nozarē, pakete ne vienmēr ir tikusi īstenota, kā paredzēts. Tas varētu būs skaidrojams gan ar attiecīgo iestāžu informētības trūkumu, gan ar paketes pašreizējo noteikumu sarežģītību. Daudzas ieinteresētās personas uzskata, ka pašreizējie juridiskie instrumenti ir devuši pozitīvu ieguldījumu virzībā uz vispārīgo tiesiskās noteiktības mērķi. Tomēr apspriešanas rezultāti vienlaikus arī atklāja, ka būtu iespējami uzlabojumi. Konkrēti, ir nepieciešami skaidrāki, vienkāršāki, samērīgāki un efektīvāki instrumenti, kas nodrošinātu noteikumu vieglāku piemērošanu un tādējādi sekmētu kvalitatīvu VTNP efektīvāku sniegšanu ES iedzīvotājiem. 4.2. Reformas galvenie principi Lai sasniegtu šos mērķus, Komisija plāno reformas pamatā likt divus galvenos principus: - precizēšana — ciktāl iespējams, Komisija izskata iespējas vēl precīzāk paskaidrot vairākus aspektus, kas svarīgi valsts atbalsta noteikumu piemērošanā VTNP, ieskaitot šo noteikumu piemērošanas jomu un nosacījumus, lai Komisija apstiprinātu atbalstu VTNP[18]; - diversificēta un samērīga pieeja — Komisija arī apsver iespējas, kā piedāvāt diversificētākus un samērīgākus risinājumus dažādiem VTNP veidiem. Komisijas nolūks ir pielāgot valsts atbalsta kontroles pakāpi atkarībā no konkrēto pakalpojumu rakstura un mēroga. Viens no šīs pieejas elementiem varētu būt vienkāršot noteikumu piemērošanu noteiktu veidu vietēja rakstura, maza mēroga sabiedriskajiem pakalpojumiem, kas praktiski neietekmē tirdzniecību dalībvalstu vidū, kā arī dažu veidu sociālajiem pakalpojumiem. Līdztekus Komisija varētu vairāk ņemt vērā efektivitātes un konkurences apsvērumus attiecībā uz liela mēroga komerciāliem pakalpojumiem ar nepārprotamu ES dimensiju[19]. Tāpēc reformas mērķis būs nodrošināt skaidru, vienkāršu un efektīvu tiesisko regulējumu, kas valsts, reģionālajām un vietējām iestādēm atvieglotu noteikumu ievērošanu, un atbalstīt efektīvus VTNP, kas veicina gudru, ilgtspējīgu un integrējošu ekonomiku. Reformā pilnībā tiks ievērots ES valsts atbalsta kontroles vispārīgais mērķis — nodrošināt, ka dalībvalstis īsteno vienīgi tādu valsts atbalstu, kas veicina vispārējas nozīmes mērķu sasniegšanu, ir prasmīgi izstrādāts, samērīgs un nekropļo konkurenci un dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību. 4.2.1. Precizēšana Komisijas dienesti ar dažādiem līdzekļiem ir centušies precizēt valsts atbalsta noteikumus attiecībā uz VTNP . Kā minēts iepriekš, Komisijas dienesti 2007. gadā publicēja dokumentu ar atbildēm uz bieži uzdotajiem jautājumiem. Turklāt 2008. gadā Komisijas dienesti izveidoja Interaktīvo informācijas dienestu (IID), kuru ieinteresētās personas var izmantot, lai tiešsaistē uzdotu interesējošos jautājumus par VTNP noteikumiem un saņemtu atbildīgā Komisijas dienesta atbildi. Zināšanas un pieredze, kas uzkrāta, patiecoties minētajam informācijas dienestam un Komisijas izskatītajām lietām, 2010. gada beigās tika apkopota 2007. gada bieži uzdoto jautājumu dokumenta atjauninātā versijā[20]. Šajā atjauninātajā rokasgrāmatā ir ietverti vairāk nekā 100 jautājumi par dažādām ar VTNP saistītām tēmām. Tajā ir precīzāk paskaidroti vairāki aspekti, kas svarīgi valsts atbalsta noteikumu piemērošanā VTNP, tostarp šo noteikumu piemērošanas joma, nosacījumi, lai Komisija apstiprinātu atbalstu VTNP, un saistība starp valsts atbalsta un publiskā iepirkuma noteikumiem. Daudzi jautājumi ir par sociālo pakalpojumu nozari, jo publiskās iestādes un pakalpojumu sniedzēji šajā jomā ir bieži saskārušies ar attiecīgo ES noteikumu piemērošanas grūtībām. Ieinteresētajām personām paketes reformu apspriešanas ietvaros nebija dota iespēja izteikt komentārus par šo rokasgrāmatu. Tomēr apspriešanas rezultāti parādīja, ka neskaidrības un pārpratumi, īpaši attiecībā uz dažiem svarīgiem aspektiem saistībā ar VTNP piemērojamiem valsts atbalsta noteikumiem, varētu būt viens no iemesliem, kāpēc noteikumi dažreiz tiek piemēroti nepareizi. Vēlme panākt lielāku skaidrību attiecas ne tikai uz paketes noteikumiem, bet arī uz darbības raksturu un jautājumu par LESD 107. panta piemērojamību konkrētam pasākumam. Jautājumi, kuros ieinteresētās personas vēlas lielāku skaidrību un par kuriem Komisija plāno sniegt papildu norādes, cita starpā ir šādi: - saimniecisku darbību nošķīrums no tādām, kurām saskaņā ar valsts atbalsta noteikumiem nepiemīt saimniecisks raksturs, un dažu subjektu atzīšana par uzņēmumiem; - ierobežojumi saskaņā ar valsts atbalsta noteikumiem, dalībvalstīm kādu saimniecisku darbību kvalificējot kā VTNP; - nosacījumi, kuru izpildes gadījumā tiek uzskatīts, ka kompensācija par noteiktiem vietējiem VTNP ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm un tādējādi ietilpst valsts atbalsta noteikumu piemērošanas jomā; - prasības, kas publiskajām iestādēm jāievēro saskaņā ar valsts atbalsta noteikumiem, uzticot uzņēmumiem VTNP sniegšanu; - nosacījumi, kuru izpildes gadījumā tiek uzskatīts, ka kompensācija par VTNP nav valsts atbalsts, jo iepirkuma procedūrā tiek izraudzīts pakalpojumu sniedzējs, kurš spēj pakalpojumus sniegt, radot sabiedrībai vismazākās izmaksas, vai prasītā cena atbilst tai, kādu prasītu efektīvs un “labi strādājošs” uzņēmums; - kā palielināt konverģenci valsts atbalsta un publiskā iepirkuma noteikumu piemērošanā; - paketes noteikumu un citu konkrētām nozarēm piemērojamu VTNP noteikumu savstarpējā mijiedarbība. Daži no iepriekš minētajiem jautājumiem tiešā veidā izriet no ES primārajām tiesībām, kā tās interpretējusi Tiesa (piemēram, attiecībā uz saimniecisku darbību nošķīrumu no tādām, kurām nepiemīt saimniecisks raksturs). Attiecībā uz tiem Komisijas loma nevar sniegties tālāk par skaidrojumiem par to, kā tā izprot un piemēro Līgumu noteikumus. Ņemot vērā šos ierobežojumus, Komisija izvērtēs nepieciešamību sniegt papildu skaidrojumus par svarīgākajiem aspektiem saistībā ar valsts atbalsta noteikumiem attiecībā uz VTNP, lai sekmētu šo noteikumu pareizu piemērošanu. Turklāt Komisija ar dalībvalstīm apspriedīs, kā nodrošināt praktiskus papildu skaidrojumus, kas noderētu vietējā līmeņa iestādēm un ieinteresētajām personām. 4.2.2. Diversificēta un samērīga pieeja Pašreizējie paketes noteikumi vairāk vai mazāk vienveidīgi tiek piemēroti ļoti plašam tautsaimniecības nozaru un dalībnieku lokam. Komisija plāno paredzētās reformas kontekstā skaidrāk nodalīt dažādus pakalpojumu veidus, ņemot vērā to, kādā mērā valsts atbalsts šajās tautsaimniecības nozarēs rada nopietnus iekšējā tirgus konkurences kropļojumu riskus. 4.2.2.1. Vienkāršošana Daudziem vietējo pašvaldību organizētiem sabiedriskajiem pakalpojumiem ir raksturīgs salīdzinoši mazs mērogs, un līdz ar to tie praktiski neietekmē dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību. Tāpat arī dažu veidu sociālajiem pakalpojumiem piemīt zināma specifika no finansēšanas struktūras un mērķu viedokļa. Līdz ar to diversificētākas pieejas īstenošanā viens no pasākumiem būtu vienkāršot valsts atbalsta noteikumu piemērošanu šiem pakalpojumu veidiem. Kopumā Komisija tieksies nodrošināt, ka attiecīgajām publiskajām iestādēm uzliktais administratīvais slogs ir samērīgs ar konkrētā pasākuma ietekmi uz konkurenci iekšējā tirgū. Šajā kontekstā Komisija izvērtēs, ar kādiem nosacījumiem un kādos apstākļos konkrēti atbalsta veidi var tikt kvalificēti kā de minimis [21], par kuriem pakalpojumu veidiem un ar kādiem nosacījumiem ir nepieciešami individuāli valsts atbalsta paziņojumi un to, vai nebūtu jāmaina robežlielumi pašreizējā VTNP lēmuma piemērošanai. 4.2.2.2. Liela mēroga komerciālu pakalpojumu efektivitāte sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību kontekstā Kaut arī Komisija ir apņēmusies attiecīgi pamatotos gadījumos atvieglot paketes piemērošanu, viens no reformas galvenajiem mērķiem ir nodrošināt kvalitatīvus sabiedriskos pakalpojumus un valsts līdzekļu efektīvu sadali, tādējādi pēc iespējas efektīvi novēršot konkurences kropļojumus iekšējā tirgū. Komisija uzskata, ka konkurences kropļojumu risks iekšējā tirgū ir īpaši augsts tajās nozarēs, kurām raksturīga liela mēroga komercdarbība ar nepārprotamu ES dimensiju un kurās uzņēmumiem mēdz noteikt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības. Dažās no šīm nozarēm, piemēram, transporta, telekomunikāciju, energoapgādes un pasta nozarē, šis risks ir ņemts vērā tām konkrēti piemērojamos noteikumos[22]. Šie nozaru noteikumi tiek piemēroti vai nu vispārīgā VTNP lēmuma un VTNP nostādņu vietā (piemēram, transporta nozarē), vai arī kopā ar tiem (piemēram, pasta nozarē). Saskaņā ar paketes pašreizējiem noteikumiem kompensācija, kuru piešķir par VTNP sniegšanu, drīkst segt pakalpojumu sniedzējam radušās izmaksas un samērīgu peļņas normu[23]. Tomēr pašlaik paketes noteikumos nav ņemts vērā jautājums par VTNP sniedzējam radušos izmaksu salīdzinājumu ar labi strādājoša uzņēmuma izmaksām. Līdz ar to dažas no dalībvalstu kompensētajām izmaksām var būt radušās zemas efektivitātes rezultātā. Šāda situācija var radīt kropļojumus tirgu darbībā un galu galā negatīvi ietekmēt pakalpojumu kvalitāti un sniegšanas efektivitāti. Turklāt tas ir pretrunā vispārīgajam publiskās politikas mērķim nodrošināt publisko izdevumu efektivitāti un līdzekļu pareizu sadali. Tāpēc šīs pārskatīšanas ietvaros Komisija vērtē, cik lielā mērā, lemjot par VTNP valsts atbalsta pasākumu apstiprināšanu, būtu jāņem vērā efektivitātes un kvalitātes jautājumi. Varētu tikt ietverti arī pasākumi ar mērķi panākt pienācīgu pārredzamības līmeni VTNP publiskajiem izdevumiem vai VTNP sniegšanas saistību identificēšanai un definēšanai (ievērojot dalībvalstu plašo rīcības brīvību šajā jomā), kā arī pasākumi ar mērķi ņemt vērā efektivitātes apsvērumus visā VTNP sniegšanas saistību izpildes laikā. 5. Turpmākie pasākumi Jaunā VTNP lēmuma un jauno VTNP nostādņu projektu apspriešanu ar Eiropas Parlamentu, Padomi, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju, Reģionu komiteju un dalībvalstīm, kā arī ar ieinteresētajām personām, pašlaik ir paredzēts pabeigt līdz 2011. gada jūlijam. PIELIKUMS — Konkrētām VTNP nozarēm piemērojamie juridiskie instrumenti 2005. gada nostādnes | 2005. gada lēmums | Nozaru valsts atbalsta paziņojumi, kas ietver VTNP noteikumus | Attiecīgi nozaru tiesību akti, kas ietver VTNP noteikumus | Sauszemes transports | Nav piemērojamas, ievērojot LESD 93. pantu | Nav piemērojams, ievērojot LESD 93. pantu | Vadlīnijas par dzelzceļa uzņēmumiem[24] | Regula par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus[25] | Gaisa transports | Nav piemērojamas | Piemērojams[26] | Vadlīnijas par gaisa transportu[27] Valsts atbalsts aviācijas nozarē[28] | Regula par gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanu[29] Lidlauka sniegto pakalpojumu direktīva[30] | Jūras transports | Nav piemērojamas | Piemērojams[31] | Paziņojums par kuģu administrēšanas uzņēmumiem[32] Paziņojums par jūras maģistrālēm[33] Paziņojums par jūras transportu[34] | Kabotāžas regula[35] | Radio un televīzijas apraide | Nav piemērojamas, taču nozares paziņojuma[36] principi ir līdzīgi | Piemērojams, ja ievēroti tā 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta nosacījumi[37] | Paziņojums par sabiedrisko apraidi[38] | Telekomunikācijas, ieskaitot platjoslu | Piemērojamas kopā ar pamatnostādnēm | Piemērojams | Pamatnostādnes par platjoslas tīklu ātru izvēršanu[39] | Pamatdirektīva[40] Universālā pakalpojuma direktīva[41] | Pasts | Piemērojamas[42] | Piemērojams, taču parasti netiek izmantots robežlielumu dēļ | 3. pasta pakalpojumu direktīva (no 2011. gada)[43] | Enerģētika | Piemērojamas | Piemērojams | Trešā enerģētikas pakete, t.i.: Elektroenerģijas tirgus direktīva[44] Dabasgāzes tirgus direktīva[45] | Veselības aprūpe | Piemērojamas | Piemērojams slimnīcām neatkarīgi no robežlielumiem[46] | Sociālie mājokļi | Piemērojamas | Piemērojams neatkarīgi no robežlielumiem[47] | Sociālā aprūpe | Piemērojamas | Piemērojams | [1] Komisijas 2005. gada 28. novembra Lēmums (EK) Nr. 842/2005 par EK līguma 86. panta 2. punkta piemērošanu valsts atbalstam attiecībā uz kompensāciju par sabiedriskajiem pakalpojumiem dažiem uzņēmumiem, kuriem uzticēts sniegt pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, OV L 312, 29.11.2005., 67. lpp. [2] Kopienas nostādnes valsts atbalstam attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu, OV C 297, 29.11.2005., 4. lpp. [3] Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Ceļā uz aktu par vienoto tirgu — Par augsti konkurētspējīgu tirgus sociālo ekonomiku, 50 priekšlikumi, lai uzlabotu mūsu darbu, darījumus un savstarpējo apmaiņu”, COM(2010)608 galīgā redakcija/2, 11.11.2010. [4] Līgumu 26. protokola 1. pants. [5] Vispārējas nozīmes sociālo pakalpojumu aprakstu skatīt Komisijas paziņojumā “Kopienas Lisabonas programmas īstenošana: Vispārējas nozīmes sociālie pakalpojumi Eiropas Savienībā”, COM(2006)177 galīgā redakcija, 26.4.2006. [6] Konkrēti, LESD 14. pants ir piemērojams, “[n]eskarot [..] 93., 106. un 107. panta noteikumus [..]”. Tādējādi ir apliecināts, ka VTNP kontekstā piemēro šos noteikumus un uz to pamata pieņemtos aktus. [7] Skatīt 2. nodaļu. [8] Komisijas paziņojumā Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai, kas pievienots paziņojumam “Vienots tirgus 21. gadsimta Eiropā”, Vispārējas nozīmes pakalpojumi, tostarp vispārējas nozīmes sociālie pakalpojumi — jauns Eiropas uzdevums (COM(2007)725 galīgā redakcija) Komisija norādīja: “ Ar ekonomiku nesaistīti pakalpojumi . Uz šiem pakalpojumiem, piemēram, tādām tradicionālām valsts prerogatīvām kā policija, tiesu sistēma un valsts obligātās sociālās apdrošināšanas sistēma, neattiecas specifiski ES tiesību akti, kā arī tos neregulē Līguma iekšējā tirgus un konkurences noteikumi. Dažu šo pakalpojumu organizācijas aspekti var būt pakļauti citiem Līguma noteikumiem, piemēram, nediskriminācijas principam.” [9] Spriedums lietā C-364/92 SAT Fluggesellschaft , 1994, Recueil , I-43. lpp. [10] Spriedums lietā C-343/95 Diego Calì & Figli , 1997, Recueil , I-1547. lpp. [11] Sniegtās shēmas mērķis ir vienīgi ilustrēt šos jēdzienus, nevis atspoguļot ekonomikas un ar ekonomiku nesaistītās nozares to apjoma ziņā. [12] Spriedums apvienotajās lietās C-159/91 un C-160/91 Poucet un Pistre , 1993, Recueil , I-637. lpp.; spriedums lietā C-218/00 Cisal un INAIL , 2002, Recueil , I-691. lpp., 43.–48. punkts; spriedums apvienotajās lietās C-264/01, C-306/01, C-354/01 un C-355/01 AOK Bundesverband , 2004, Recueil , I-2493. lpp., 51.–55. punkts. Prasība ir, lai shēma darbotos pēc solidaritātes principa, nodrošinot apdrošināšanas pabalstus neatkarīgi no iemaksām. Tomēr Tiesa uzskatīja, ka var būt piemērojami citi Līguma noteikumi (piemēram, iekšējā tirgus noteikumi), skatīt spriedumu lietā C-350/07 Kattner , 2009, Krājums, I-1513. lpp. [13] Spriedums lietā C-280/00 Altmark Trans GmbH un Regierungspräsidium Madgeburg / Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH , 2003, Recueil , I-7747. lpp. [14] LESD 14. pants ir piemērojams, neskarot šos noteikumus. [15] Skatīt šā paziņojuma pielikumu. [16] 1. pielikums Komisijas Paziņojumam COM(2010)623, Komisijas 2011. gada darba programma, 27.10.2010., 4. lpp. [17] Paziņojums presei Memo/10/393, Letter by President Barroso to the Members of the European Parliament , 7.9.2010. [18] Skatīt 4.2. iedaļu. [19] Skatīt 4.3. iedaļu. [20] SEC(2010)1545 galīgā redakcija, 7.12.2010. [21] Komisijas 2006. gada 15. decembra Regula (EK) Nr. 1998/2006 par Līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam, OV L 379, 28.12.2006. [22] Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Regula (EK) Nr. 1370/2007 par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1170/70, OV L 315, 3.12.2007., 1. lpp.; Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 24. septembra Regula (EK) Nr. 1008/2008 par kopīgiem noteikumiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Kopienā, OV L 293, 31.10.2008., 3. lpp.; Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 20. februāra Direktīva 2008/6/EK, ar ko Direktīvu 97/67/EK groza attiecībā uz Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus pilnīgu izveidi, OV L 52, 27.2.2008., 3. lpp.; Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem. [23] Skatīt VTNP lēmuma 5. pantu un VTNP nostādņu 2.4. iedaļu. [24] Komisijas paziņojums C(2008)184, Kopienas vadlīnijas valsts atbalstam dzelzceļa uzņēmumiem, OV C 184, 22.7.2008., 13.–31. lpp. [25] Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Regula (EK) Nr. 1370/2007 par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, OV L 315, 3.12.2007., 1.–13. lpp. Ar šo regulu ir atļauta un no paziņošanas pienākuma atbrīvota kompensācija, kas piešķirta saskaņā ar noteiktām prasībām, kuru vidū parasti ir konkursa rīkošanas pienākums. [26] VTNP sniedzējiem šajā nozarē var tikt piemērots atbrīvojums, ja ir ievērotas vai nu vispārīgās robežas (100 milj. euro apgrozījums vai 30 milj. euro kompensācija), vai arī konkrētā robeža, pamatojoties uz pasažieru skaitu. [27] Komisijas 2005. gada 9. decembra paziņojums, Kopienas vadlīnijas par lidostu finansēšanu un valsts atbalstu darbības uzsākšanai aviosabiedrībām, kas veic lidojumus no reģionālām lidostām, OV C 312, 9.12.2005., 1. lpp. [28] Vadlīnijas par EK līguma 92. un 93. panta un EEZ līguma 61. panta piemērošanu valsts atbalstam aviācijas nozarē, OV C 350, 10.12.1994., 5.–20. lpp. [29] Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 24. septembra Regula (EK) Nr. 1008/2008 par kopīgiem noteikumiem gaisa pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai Kopienā, OV L 293, 31.10.2008., 3.–18. lpp. [30] Padomes 1996. gada 15. oktobra Direktīva 96/67/EK par pieeju lidlauka sniegto pakalpojumu tirgum Kopienas lidostās, OV L 272, 25.10.1996., 36. lpp. [31] VTNP sniedzējiem šajā nozarē var tikt piemērots atbrīvojums, ja ir ievērotas vai nu vispārīgās robežas (100 milj. euro apgrozījums un 30 milj. euro kompensācija), vai arī konkrētā robeža, pamatojoties uz pasa˛ieru skaitu. [32] Komisijas paziņojums — norādījumi par valsts atbalstu kuģu administrēšanas uzņēmumiem, OV C 132, 11.6.2009., 6. lpp. [33] Komisijas paziņojums — norādījumi par valsts atbalstu, kas papildina Kopienas finansējumu jūras maģistrāļu izveidei, OV C 317, 12.12.2008., 10. lpp. [34] Komisijas Paziņojums C(2004)43, Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu jūras transporta jomā, OV C 13, 17.1.2004., 3. lpp. [35] Padomes 1992. gada 7. decembra Regula (EEK) Nr. 3577/92, ar ko piemēro principu, kurš paredz jūras transporta pakalpojumu sniegšanas brīvību dalībvalstīs (jūras kabotāža), OV L 364, 12.12.1992., 7.–10. lpp. [36] Komisijas paziņojums par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu sabiedriskajai apraidei, OV C 257, 27.10.2009., 1.–14. lpp. Šajā paziņojumā skaidrots, kā Komisija piemēro pamatprincipus, kuri ietverti LES un LESD 29. protokolā par valsts apraides sistēmu dalībvalstīs. [37] Kā noteikts 19. punktā Paziņojumā par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu sabiedriskajai apraidei, OV C 257, 27.10.2009., 4. lpp. [38] Komisijas paziņojums par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu sabiedriskajai apraidei, OV C 257, 27.10.2009., 1. lpp.; Komisijas paziņojums par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu sabiedriskajai apraidei, OV C 320, 15.11.2001., 5. lpp. [39] Komisijas paziņojums, Kopienas pamatnostādnes valsts atbalsta noteikumu piemērošanai attiecībā uz platjoslas tīklu ātru izvēršanu, OV C 235, 30.9.2009., 7. lpp. [40] Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem, OV L 108, 24.4.2002., 33.–50. lpp. [41] Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem, OV L 108, 24.4.2002., 51.–77. lpp. [42] Jāatzīmē, ka saskaņā ar VTNP nostādņu 4. punktu ir jāievēro stingrākie noteikumi, kas ietverti nozares direktīvās (stājas spēkā 2011. gadā). [43] Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 20. februāra Direktīva 2008/6/EK, ar ko Direktīvu 97/67/EK groza attiecībā uz Kopienas pasta pakalpojumu iekšējā tirgus pilnīgu izveidi, OV L 52, 27.2.2008., 3. lpp. [44] Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīva 2009/72/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/54/EK atcelšanu, OV L 211, 14.8.2009., 55. lpp. [45] Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīva 2009/73/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/55/EK atcelšanu, OV L 211, 14.8.2009., 94. lpp. [46] VTNP lēmuma 2. panta b) apakšpunkts. [47] VTNP lēmuma 2. panta b) apakšpunkts.