Priekšlikums Padomes regula par vīna tirgus kopīgo organizāciju un dažu regulu grozījumiem {SEC(2007) 893} {SEC(2007) 894} /* COM/2007/0372 galīgā redakcija - CNS 2007/0138 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 4.7.2007 COM(2007) 372 galīgā redakcija 2007/0138 (CNS) Priekšlikums PADOMES REGULA par vīna tirgus kopīgo organizāciju un dažu regulu grozījumiem (iesniegusi Komisija) {SEC(2007) 893}{SEC(2007) 894} PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. Priekšlikuma konteksts Eiropas Savienība (ES) ir pasaulē galvenā vīna ražotāja, patērētāja, eksportētāja un importētāja. 2006. gadā ES-27 vīna ražošana sasniedza 5 % no ES lauksaimniecības produkcijas kopvērtības. ES produkcijas kvalitāte ir atzīta visā pasaulē. ES vīna nozare ir vitāli svarīga ekonomiskā darbība, jo īpaši attiecībā uz nodarbinātību un eksporta ieņēmumiem. Tomēr pēdējās desmitgadēs vīna patēriņš Eiropas Savienībā nepārtraukti samazinās, un, lai gan pēdējā laikā vērojama uzlabošanās, kopš 1996. gada vīna izvedumi no Kopienas ir palielinājušies daudz lēnāk nekā ievedumi. Piedāvājuma un pieprasījuma līdzsvara pasliktināšanās vīna nozarē un augošās grūtības Eiropas un starptautiskajā vīna tirgū ietekmē ražotāju cenas un ienākumus. Taču daudzi vīna ražotāji joprojām ir konkurētspējīgi, un citi var kļūt konkurētspējīgi. Kā konstatēts Eiropas Komisijas 2006. gada 22. jūnija paziņojumā „Ceļā uz ilgtspējīgu Eiropas vīna ražošanas nozari”[1], Komisija uzskata, ka ir vajadzīga būtiska vīna tirgus kopīgās organizācijas (KTO) reforma, lai aizstātu neefektīvos politikas instrumentus ar ilgtspējīgāku un saskaņotāku tiesisko regulējumu. Reformas mērķis ir nodrošināt, ka labāk tiek izmantots pašreiz piešķirtais budžets (apmēram 1,3 miljardus euro), kas veido aptuveni 3 % no kopējā lauksaimniecības budžeta. Pašreizējā KTO noteikta Padomes 1999. gada 17. maija Regulā (EK) Nr. 1493/1999. Ja priekšlikumu pieņems, būs jāatceļ spēkā esošie tiesību akti. Līdz ar to, pamatojoties uz Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši uz tā 36. un 37. pantu, ja ierosināto regulu pieņems, tā stāsies spēkā 2008. gada 1. augustā. Taču daudzi pasākumi, kas finansējami saskaņā ar šo priekšlikumu, ļaus dalībvalstīm risināt vīna ražošanas reģionu īpašās problēmas saskaņā ar subsidiaritātes principu. Ņemot vērā Komisijas apņemšanos uzlabot tiesību aktus, priekšlikumam ir pievienota atjaunota, ar KTO saistīto problēmu ekonomisko, sociālo un vides aspektu, kā arī priekšlikuma ietekmes, ieguvumu un trūkumu analīze. Tajā ņemti vērā arī rezultāti, kas gūti diskusijās ar ieinteresētajām personām un dalībvalstu iestādēm, gan arī Kopienas iestādēs. Šis regulas projekts ir Komisijas iniciatīva saistībā ar notiekošajām kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) reformām – 2003. gada reformu attiecībā uz laukaugiem un lauksaimniecības dzīvniekiem[2], 2004. gada reformu attiecībā uz olīveļļu, tabaku un kokvilnu[3] un 2006. gada reformu attiecībā uz cukuru[4], kā arī 2007. gada janvārī ierosināto reformu attiecībā uz augļiem un dārzeņiem, kas attiecas uz visām galvenajām nozarēm, izņemot vīna nozari. Tajā ņemta vērā arī Kopienas ilgtspējīgas attīstības politika, par ko vienojās Eiropadomē Gēteborgā, attiecībā uz konkurētspējas palielināšanu pārskatītajā Lisabonas stratēģijā un attiecībā uz kopējās lauksaimniecības politikas vienkāršošanu un labāku regulējumu. 2. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām un ietekmes novērtējums - Neatkarīgu ekspertu atzinumu izmantošana Lai sagatavotu KTO vīna nozares reformu, Komisija finansēja pašreizējā regulējuma darbības novērtējumu, ko veica Eiropas universitāšu ekspertu grupa. Novērtējuma ziņojumu publicēja 2004. gada novembrī, un tas ir pieejams Komisijas tīmekļa vietnē[5]. Turklāt, izdarot vidēja termiņa prognozes vīna tirgū, Komisija iesniedza Francijas, Spānijas, Itālijas un Vācijas universitāšu vīna nozares ekspertu grupai savus apsvērumus, metodoloģiju un rezultātus. - Vīna seminārs Lai ieinteresētajām personām dotu iespēju izteikt viedokli un savu priekšstatu par vīna nozares pašreizējo stāvokli un turpmākajām izredzēm, 2006. gada 16. februārī notika seminārs „Problēmas un iespējas Eiropas vīniem”. Šo semināru apmeklēja vairāk nekā 100 cilvēku, kas pārstāvēja plašas ieinteresētās aprindas[6]. - Komisijas paziņojums un ietekmes novērtējums 2006. gada jūnijā Komisija, izdarot pirmos secinājumus no minētās diskusijas, pieņēma paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam, kurā tā apsvērusi četras KTO reformas iespējas. Komisija aicināja visas ieinteresētās personas piedalīties atklātā diskusijā par turpmāko vīna KTO un paziņoja, ka, pamatojoties uz šīm diskusijām, tā ierosinās vīna KTO reformu. Ņemot vērā stāvokli nozarē un sasniedzamos politikas mērķus, Komisija apsvēra četras vīna KTO reformas iespējas. Trīs no šīm iespējām – saglabāt līdzšinējo stāvokli, reformēt vīna KTO atbilstīgi KLP reformas modeļa nostādnēm un pilnīga regulējuma atcelšana – nesniedz adekvātu vīna nozares problēmu, vajadzību un īpatnību risinājumu. Komisija veica darba programmā minēto ietekmes novērtējumu[7]. - Eiropas iestādes No 2006. gada jūlija līdz oktobrim notika intensīvas diskusijas Padomē, jo īpaši trijās Lauksaimniecības un zivsaimniecības padomes sanāksmēs. 2006. gada decembrī gan Ekonomikas un sociālo lietu komiteja, gan Reģionu komiteja pieņēma ziņojumus par vīna nozares reformu. Par šo paziņojumu Eiropas Parlaments 2007. gada februārī pēc paša ierosmes pieņēma ziņojumu. - Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Komisija organizēja daudzas sanāksmes ar ieinteresētajām personām, un Vīna konsultatīvajā grupā notika diskusijas. Turklāt, lai nodrošinātu tiešu un konkrētu dialogu ar Eiropas vīna nozares pārstāvjiem, lauksaimniecības un lauku attīstības komisāre kopš 2006. gada februāra apmeklēja dažādus Eiropas Savienības vīnkopības reģionus. - Galvenās problēmas Visās šajās diskusijās, kas notika pēc Komisijas paziņojuma pieņemšanas, dalībvalstīm un daudzām ieinteresētajām personām bija iespēja izteikt savus apsvērumus. Pat ja tika izteikti atšķirīgi viedokļi, daudzi pievienojās šādiem apsvērumiem: - steidzami vajadzīga plaša reforma, ņemot vērā Komisijas ekonomisko analīzi, konstatētās problēmas un reformas mērķus, - sociālais un ekonomiskais risks, ko rada pārāk ātra un plaša [vīnogulāju] izaršana, - steidzama vajadzība uzlabot vīna tirdzniecību un noieta veicināšanu, - draudi kvalitātei, ja atcels aizliegumu ievest vīnogu misu vīna ražošanai un ES vīnu un ievesto vīnu kupāžai. Vīnu neražojošās valstis uzsvēra, ka jāievieš rentablāki uz patērētāju vērsti pasākumi. Šajā priekšlikumā Komisija pienācīgi ņēma vērā minētos apsvērumus. 3. Priekšlikuma juridiskie aspekti - Reformas mērķi Šajā reformā izvirzītie mērķi ir: - paaugstināt ES vīna ražotāju konkurētspēju; panākt, lai ES kvalitatīvo vīnu uzskatītu par vislabāko vīnu pasaulē; atgūt vecos tirgus un iegūt jaunus tirgus Eiropas Savienībā un pasaulē; - izveidot vīna nozares režīmu, ko reglamentē skaidri un vienkārši, taču efektīvi noteikumi, ar kuriem līdzsvaro piedāvājumu un pieprasījumu, - izveidot vīna nozares režīmu, kas sargā ES vīna ražošanas labākās tradīcijas, nostiprina daudzu lauku reģionu sociālo struktūru un nodrošina, ka ražojot tiek saudzēta vide. ES jaunajai vīna nozares politikai ir jāņem vērā arī sabiedrības pieaugošās bažas par veselību un patērētāju aizsardzību, un tai jābūt saderīgai un saskanīgai ar Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) noteikumiem, reformētās KLP pirmo un otro pīlāru un jāatbilst finanšu plāniem. Visbeidzot jāatzīmē, ka šis priekšlikums izstrādāts, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Padomes regulai, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgo organizāciju. Daži horizontālie noteikumi ir atjaunināti, vienkāršoti un racionalizēti, lai vīna KTO noteiktā laikā viegli varētu iekļaut vienotajā KTO. - Ierosināto pasākumu kopsavilkums Atzīstot nozares problēmas, iespējas un īpatnības un ņemot vērā padziļināto ietekmes novērtējuma analīzi, Komisija uzskata, ka jāsaglabā īpaša vīna KTO, kas, protams, ir būtiski jāreformē. Tas būs sarežģīts uzdevums – pielāgot ražošanas struktūru un reglamentējošo sistēmu, lai Eiropas vīna nozare būtu stabila un konkurētspējīga ar ilgtermiņa attīstības izredzēm, vienlaikus nodrošinot visefektīvāko budžeta līdzekļu izmantojumu. Tas nozīmē, ka no pirmās dienas jāatceļ visi pasākumi, kas izrādījušies neefektīvi, respektīvi, atbalsts blakusproduktu destilācijai, dzeramā alkohola un divējāda izmantojuma vīnogu destilācija, atbalsts privātai uzglabāšanai un eksporta kompensācijas. Atbalstu vīnogu misas bagātināšanai, ko ieviesa papildu izmaksu kompensēšanai salīdzinājumā ar bagātināšanu, izmantojot cukuru, atcels saskaņā ar aizliegumu bagātināšanai izmantot cukuru. Krīzes destilācijas pasākumu aizstās ar diviem krīzes pārvaldības pasākumiem, kas iekļauti valstij piešķirtajā finansējumā. Šīs plašās reformas svarīga iezīme būs jaunās vīna KTO saderība ar PTO nosacījumiem. Tādējādi pašreizējie tirdzniecību traucējošie intervences pasākumi („Amber box”) tiks likvidēti, un turpinoties iekšējiem atbalsta pasākumiem, priekšroku dos „zaļās kastes” („Green box”) pasākumiem. Ierosinātā pieeja ietver divus posmus: pirmajā posmā no 2008. līdz 2013. gadam iekļauta tirgus līdzsvara atjaunošana, turklāt ražotājiem, kas nespēj izturēt konkurenci, tiek dota iespēja ar zināmiem nosacījumiem pārtraukt darbību šajā nozarē. Visā šajā laikposmā tiks ieviesti jauni pasākumi, lai uzlabotu konkurētspēju, tostarp otrajā posmā, stādīšanas tiesību shēmas atcelšana no 2014. gada 1. janvāra. 3.1. Atjaunoti, vienkāršoti un mērķtiecīgāki reglamentējošie pasākumi Mazāk ierobežojumu ražotājiem Stādīšanas tiesību ierobežojumu sistēmu pagarinās no 2010. līdz 2013. gadam. Tad, no 2014. gada 1. janvāra vīnogulāju stādīšanu neierobežos, lai uzlabotu konkurētspēju. Pasākuma mērķis ir ļaut konkurētspējīgiem vīna ražotājiem paplašināt ražošanu, lai atgūtu agrākos tirgus un iegūtu jaunus tirgus Eiropas Savienībā un trešās valstīs. Tomēr jaunā tirgus situācija un dalībvalstu kompetence attiecībā uz piekļuvi aizsargāta cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu statusam, piemēram, audzēšanas apgabala nodalīšana, maksimālo ražu noteikšana un citi stingrāki noteikumi attiecībā uz ražošanu, pārstrādi un marķēšanu kopā ar sistemātisku destilācijas drošības tīkla likvidāciju faktiski ierobežos hektāru skaitu un novērsīs pārmērīgu ražošanu. Jebkurš lēmums par jaunu ražošanu pilnībā atspoguļos ražotāja spēju atrast savai produkcijai jaunus noieta tirgus. Vīndarības metodes, kas vieglāk pielāgojamas : - atbildības nodošana no Padomes Komisijai attiecībā uz jaunas vīndarības prakses vai pašreizējās prakses maiņas apstiprināšanu, tostarp acquis pārņemšanu (izņemot acquis attiecībā uz bagātināšanu un paskābināšanu), - Komisijas novērtējums vīndarības metodēm, ko apstiprinājusi Starptautiskā vīnkopības un vīna organizācija, un to iekļaušana Komisijas regulā, - starptautiski jau atzīto vīndarības metožu atļaušana Eiropas Savienībā vīna ražošanai, lai izvestu to uz šīm galamērķa valstīm, - dabīgā spirta minimuma prasības svītrošana vīnam. Skaidrāka, saskaņotāka un konsekventi uz tirgu orientēta vīnu klasifikācija un marķēšana Koncepts par kvalitatīviem ES vīniem pamatojas uz ģeogrāfiskās izcelsmes pieeju (noteiktā reģionā ražots kvalitatīvs vīns). ES vēlas apstiprināt, pielāgot, veicināt un stiprināt šo konceptu visā pasaulē. Kvalitātes politiku darīs skaidrāku, vienkāršāku, pārskatāmāku un līdz ar to efektīvāku, - izveidojot skaidru tādu sistēmu vīniem ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādi (ĢIN), kas ir saderīga ar horizontālo kvalitātes politiku (Padomes Regula (EK) Nr. 510/2006), vīni ar ĢIN turpmāk tiks iedalīti vīnos ar aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi (AĢIN) un vīnos ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu (ACVN). Tiks noteikta reģistrācijas un aizsardzības procedūra vīniem ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, - saglabājot vīnogu pārspiešanas aizliegumu, lai nodrošinātu vīna kvalitāti (piemērojams saskaņā ar subsidiaritātes principu), - paplašinot starpnozaru organizāciju nozīmi, lai varētu kontrolēt un pārvaldīt to teritorijās ražotā vīna kvalitāti. Pastiprinās arī kontroles instrumentus jo īpaši attiecībā uz vienas vīnogu šķirnes vīna („vin de cépage ”) ražošanu. Komisija ierosina vienkāršot marķēšanas noteikumus, nosakot vienu tiesisko regulējumu, ko piemēro visām dažādajām vīna kategorijām un attiecīgajiem datiem. Regulējumā būs ievērotas patērētāju vajadzības, un tas vairāk atbildīs vīna kvalitātes politikai. Tajā jo īpaši iekļauj: - kompetences nodošanu no Padomes Komisijai, - viena juridiska instrumenta izmantošanu visiem vīniem, attiecīgi papildinot horizontālās marķēšanas Direktīvas 2000/13/EK noteikumus, lai apmierinātu vīna nozares īpašās vajadzības attiecībā uz obligāto un fakultatīvo marķēšanu, - marķēšanas politikas elastīguma uzlabošanu, ņemot vērā PTO politiku, novēršot atšķirību starp to vīnu marķēšanas noteikumiem, kam ir aizsargāts cilmes vietas nosaukums vai aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde, un vīniem, kam to nav, un – pats svarīgākais – atvieglojot vīnogu šķirnes un ražas gada norādīšanu vīniem, kam nav aizsargāta cilmes vietas nosaukuma vai aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, ievērojot attiecīgas izsekojamības prasības, - patērētāju informēšanas un aizsardzības nodrošināšanu, ar attiecīgiem marķēšanas noteikumiem par izsekojamību sniedzot viņiem pilnīgu informāciju par produkta izcelsmi. 3.2. Valsts dotāciju noteikšana, lai dalībvalstis varētu uzlabot specifisko situāciju Saskaņā ar finanšu pārskatu kopējais budžets, kas piešķirts šā veida pasākumiem, būs no 623 miljoniem euro 2009. gadā līdz 830 miljoniem euro 2015. un turpmākajos gados. No šiem līdzekļiem katrai vīna ražotājai valstij piešķirs finansējumu, kas aprēķināts saskaņā ar trim objektīviem kritērijiem, respektīvi, platības daļu, ražošanu un agrākiem izdevumiem ar šādu attiecīgu svērumu: viena ceturtdaļa, viena ceturdaļa un puse, izņemot noieta veicināšanai paredzēto daļu, kur svērums būs puse platības daļai un puse ražošanas daļai. Ar piešķirto finansējumu katra dalībvalsts atbilstīgi savām prioritātēm varēs finansēt kādus no piedāvātajiem pasākumiem, tostarp - jaunus atbalsta pasākumus noieta veicināšanai trešās valstīs, - vīna dārzu pārstrukturēšanas/pārveidošanas shēmas, - jaunu atbalstu vīnogu priekšlaicīgai novākšanai, - jaunus krīzes pārvaldības pasākumus, piem., apdrošināšanu pret dabas katastrofām un nozares kopīga fonda izveidošanas administratīvās izmaksas. Uz to izmantošanu, no vienas puses, attiecinās noteiktus kopējus noteikumus, tostarp vides noteikumu minimumu, ko piemēro saskaņā ar savstarpējās atbilstības principiem, lai novērstu konkurences kropļojumus, un, no otras puses, paziņojumu Komisijai par īpašu valsts programmu. 3.3. Ilgtspējīgākas nozares veidošana, vairāk izmantojot lauku attīstībai paredzētos pasākumus Daudzi pasākumi, kas jau ir lauku attīstības regulā[8] un ir iekļauti dalībvalstu pieņemtajās programmās, varētu noderēt arī vīna nozarē kā uzmundrinājums un stimuls vīnogu audzētājiem, pārstrādātājiem un tirgotājiem. Cita starpā varētu minēt šādus pasākumus: - jauno lauksaimnieku un ieguldījumu piesaistīšana tehniskajām iekārtām un tirdzniecības uzlabošanai, - arodmācības, - informatīvo un veicināšanas pasākumu atbalsts ražotāju organizācijām, kas pievienojušās kvalitātes shēmai, - atbalsts agrovides pasākumiem, lai segtu papildu izmaksas un zaudētos ienākumus, kas saistīti ar vīna dārzu ainavas un kultūras ainavu saglabāšanu, - priekšlaicīga pensionēšanās: eventuāli paredzama lauksaimniekiem, kas nolemj galīgi pārtraukt jebkuru komerciālu lauksaimniecisku darbību, lai nodotu saimniecību citiem lauksaimniekiem. Cukura izmantošanas atcelšana piespiedīs dažus vīna ražotājus, kas tradicionāli izmantojuši cukuru bagātināšanai, veikt ieguldījumus, lai bagātināšanai izmantotu misu. Saistībā ar lauku attīstību dalībvalstis varēs paredzēt atbalstu vīna ražotājiem, kam no cukura izmantošanas bagātināšanai jāpāriet uz misas izmantošanu. Tā kā notiek lauku attīstības plānošana 2007.-2013. gadam, šo pasākumu stimulēšanai būs vajadzīga līdzekļu pārvietošana starp budžeta pozīcijām (tirgus un tiešie maksājumi, no vienas puses, un lauku attīstība, no otras puses), un tiks paredzēti līdzekļi vīna ražošanas reģioniem atbilstīgi divās pārējās nozarēs (tabakas un kokvilnas) paveiktajam. Pārvietotie budžeta līdzekļi būs no 100 miljoniem euro 2009. gadā līdz 400 miljoniem euro 2014. un turpmākajos gados. Tā kā lauku attīstības plāni būs jau pieņemti, dalībvalstīm būs iespēja plānus pielāgot, lai tie iegūtu svarīgu nozīmi vīna nozares ieinteresēto personu turpmākajā ekonomiskajā labklājībā un vides saglabāšanā vīnogu audzēšanas reģionos. 3.4. Uzlabot patērētāju informēšanu par Eiropas vīniem Vairākas ieinteresētās personas jo īpaši 2006. gada 16. februāra seminārā uzsvēra, ka vairāk uzmanības jāpievērš vīna tirdzniecībai un noieta veicināšanai. Komisija paredzējusi enerģiski īstenot atbildīgu veicināšanas un informēšanas politiku. Jāizmanto visas Kopienas tiesību aktos pieejamās iespējas un jārada jaunas iespējas, lai īstenotu - jaunus veicināšanas projektus ārpus ES, izmantojot valstij piešķirto finansējumu plaša un šim mērķim paredzēta 120 miljonu euro budžeta apmērā, kas ir aptuveni 9 % no nozarei piešķirtajiem budžeta līdzekļiem. Minētos pasākumus 50 % apmērā līdzfinansēs no Kopienas budžeta, - uzlabotus veicināšanas projektus, izmantojot lauku attīstības fondus ražotāju organizācijām, kas pievienojušās kvalitātes shēmām, - jaunus informācijas pasākumus par atbildīgu/mērenu vīna patēriņu, kurus arī finansēs Eiropas Savienībā, veicināšanai izmantojot horizontālo juridisko regulējumu ar paaugstinātu līdzfinansējuma likmi (kas noteikta 60 % apmērā). Uzlabos arī pašreizējos informācijas pasākumus par Eiropas ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu klasifikāciju. Šai nolūkā grozīs Padomes Regulu (EK) Nr. 2826/2000 un atvēlēs vairāk līdzekļu. 3.5. Vides apdraudējumu novēršana Vīna ražošanā un tirdzniecībā pilnībā jāņem vērā vides aspekti – no audzēšanas paņēmieniem līdz pārstrādes metodēm. Komisija vēlas nodrošināt, lai vīna nozares režīma reforma uzlabo vīnogu audzēšanas un vīndarības ietekmi uz vidi, jo īpaši attiecībā uz augsnes eroziju un piesārņošanu, augu aizsardzības līdzekļu lietošanu un atkritumu apsaimniekošanu. Lai to panāktu, Komisija ierosina: - visu vīnogu audzēšanas apgabalu tiesības dalībai vienreizējo maksājumu shēmā nozīmē to, ka arvien vairāk un vairāk ražotājiem būs obligāti savstarpējās atbilstības noteikumi, - automātiska izarto platību iekļaušana vienreizējā maksājuma shēmā nozīmē, ka uz šīm platībām obligāti attieksies savstarpējās atbilstības noteikumi, - obligātas vides prasības tiks piesaistītas piemaksai par izaršanu, lai novērstu augsnes degradāciju, kā arī pārstrukturēšanas un priekšlaicīgas ražas novākšanas pasākumiem, ko finansē no valstij piešķirtā finansējuma, - pieņemama vides aizsardzības prasību minimuma noteikšana vīndarībā, - lauku attīstības programmu fondu palielināšana, piemēram, saskaņā ar 2. asi, paredzot atbalsta pasākumus vides un lauku apvidu uzlabošanai. 3.6. Citu iespēju piedāvāšana mazāk konkurētspējīgiem ražotājiem Lai gan daudzi ražotāji jau ir konkurētspējīgi, vai to konkurētspēju uzlabos jaunie refomā ierosinātie pasākumi, dažu ražotāju stāvoklis pašlaik ir ļoti smags. To ienākumu bilance bieži jau ir negatīva, un tiem būs sīvi jācīnās, lai novērstu bankrotu pieaugošas konkurences tirgū. Lai šiem ražotājiem dotu iespēju ar piemērotiem nosacījumiem pārtraukt darbību nozarē, ir jāsaglabā galīgās atteikšanās shēma. Vīnogu audzētājiem jādod brīva izvēle izart vai neizart vīnogulājus. Tomēr, lai novērstu sociālas un/vai vides problēmas, dalībvalstīm jāļauj ierobežot izaršanu kalnu apgabalos un stāvās nogāzēs, kā arī reģionos, kur pastāv īpaši ar vidi saistīti ierobežojumi, un/vai pārtraukt izaršanu, ja kopējā izartā platība pārsniedz 10 % no vīnogulāju platības. Piemaksu par izaršanu palielinās un noteiks to pietiekami lielu. Lai veicinātu šāda risinājuma uzsākšanu jau pirmajā gadā, atlikušajā stādīšanas ierobežojumu laikposmā piemaksai noteiks pakāpenisku samazinājumu. Piešķirtais budžets ļaus Eiropas Savienībā piecos gados izart aptuveni 200 000 ha. Tā ir platība, kas atbilst strukturālā pārpalikuma daļai, kas jālikvidē, ņemot vērā nesenos tirdzniecības uzlabojumus, kā arī pozitīvo tirgus bilanci, kas paredzama no citiem ierosinātajiem pasākumiem, jo īpaši bagātināšanas ar cukuru pārtraukšanas, noieta veicināšanas, priekšlaicīgas ražas novākšanas un lauku attīstības atbalsta. Lauksaimniecības platība, ko izmantoja vīnogu audzēšanai pēc izaršanas, būs platība, par ko varēs pretendēt uz dalību vienreizējā maksājuma shēmā un par to varēs piešķirt vidējo reģionālo atdalīto tiešo maksājumu. 3.7. Tirdzniecība ar trešām valstīm Ņemot vērā, ka joprojām turpinās PTO sarunas un to iznākums nav zināms, reformas priekšlikumā netiek skarts pašreizējais ārējās tirdzniecības tiesiskais regulējums, izņemot eksporta kompensācijas. Tomēr vīna nozarē veikta eksporta kompensāciju ietekmes un nozīmes analīze. To ekonomiskā nozīme ir ievērojami samazinājusies. Faktiski subsidētais eksports veido mazāk par 15 % no eksporta kopējā apjoma. Eksporta kompensāciju vērtība ir 3,4 % no to produktu vērtības, par kuriem ir tiesības saņemt eksporta kompensāciju. Šā iemesla dēļ apsvēra, ka šim instrumentam piešķirtos līdzekļus varētu izmantot labāk, piemēram, noieta veicināšanai, un tiek ierosināts atcelt eksporta kompensācijas. 3.8. KLP saskaņotības uzlabošana, vienkāršošana un pilnīga atbilstība Kopienas tiesību aktiem Visu vīnkopības apgabalu iespēja piedalīties vienreizējā maksājuma shēmā ir svarīgs pasākums, kas dod vīna ražotājiem lielu elastīgumu un nodrošina, ka pret vīna ražotājiem ir tāda pati attieksme kā pret citiem lauksaimniekiem. Šai nolūkā grozīs Padomes Regulu (EK) Nr. 1782/2003. Priekšlikumā paredzēta tiesību aktu vienkāršošana, valsts iestāžu (ES, dalībvalstu vai reģionālo iestāžu) administratīvo procedūru vienkāršošana un privātpersonu administratīvo procedūru vienkāršošana. Piemēram, administratīvā vienkāršošana, ko rada tirgus pasākumu un stādīšanas tiesību atcelšana no 2014. gada, ir viena no ierosinātās reformas vērā ņemamām priekšrocībām. Tāpat tiks veicināta pievienoto dokumentu vienkāršošana un elektroniska pārsūtīšana. Lai gan stādīšanas ierobežojumi ir atcelti, uzņēmējiem un dalībvalstīm ir jāievēro pašreizējie Kopienas tiesību akti attiecībā uz tā saucamajiem nestandarta un nelikumīgajiem vīna dārziem. Šo noteikumu ievērošana ir ļoti būtiska, lai KTO varētu sekmīgi darboties. Ja noteikumus neievēros, Komisija veiks (turpinās veikt) attiecīgus pasākumus saistībā ar grāmatojumu noskaidrošanas procedūrām vai vajadzības gadījumā uzsāks pārkāpumu procedūru saskaņā ar līguma 226. pantu. 4. Ietekme uz budžetu Ierosinātā reforma nepalielinās izmaksas salīdzinājumā ar pašreiz šai nozarei atvēlētajiem 1,3 miljardiem euro. Budžeta līzekļus izmantos: - jaunajā KTO valstij piešķirtajam finansējumam, tostarp noieta veicināšanai trešās valstīs, no vienas puses, un izaršanas pasākumiem, no otras pauses, - līdzekļu pārvietošanai lauku attīstības pasākumiem vīnkopības reģionos, - līdzekļu pārvietošanai uz vienreizējā maksājuma shēmu atbilstīgi izartajām platībām. Sagaidāms, ka režīma izmaiņas un jauninājumi sniegs iespējas efektīvāk izmantot budžeta līdzekļus. Turklāt līdzekļus, kas izmantojami iekšējā tirgū informācijai par vīnu ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, vienas vīnogu šķirnes vīnu un saprātīgu vīna patēriņu, palielinās par 3 miljoniem euro. SATURA RāDīTāJS I SADAļA IEVADA NOTEIKUMI 21 II SADAļA ATBALSTA PASāKUMI 22 I nodaļa Atbalsta programmas 22 1. iedaļa ievada noteikumi 22 2. iedaļa atbalsta programmas 23 3. iedaļa īpašie atbalsta pasākumi 25 4. iedaļa vispārīgi noteikumi 28 II nodaļa Finanšu pārvedums 28 III SADAļA REGLAMENTēJOšIE PASāKUMI 29 I nodaļa Vispārīgi noteikumi 29 II nodaļa Vīndarības metodes un ierobežojumi 30 III nodaļa Cilmes vietas nosaukumi un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes 33 1. iedaļa darbības joma un definīcijas 33 2. iedaļa aizsardzības pieteikums 34 3. iedaļa procedūra, ar ko piešķir aizsardzību 35 4. iedaļa īpaši gadījumi 37 5. iedaļa Aizsardzība un kontrole 38 6. iedaļa vispārīgi noteikumi 41 IV nodaļa Marķēšana 42 V nodaļa Ražotāju un nozares organizācijas 44 IV SADAļA TIRDZNIECīBA AR TREšāM VALSTīM 47 I nodaļa Vispārīgi noteikumi 47 II nodaļa Ievešanas un izvešanas atļaujas 48 III nodaļa Aizsargpasākumi 50 IV nodaļa Noteikumi, kurus piemēro ievedumiem 52 V SADAĻA RAžOšANAS POTENCIāLS 53 I nodaļa Nelikumīgi stādījumi 53 II nodaļa Stādīšanas tiesību pārejas režīms 55 III nodaļa Izaršanas shēma 59 VI SADAļA VISPāRēJI NOTEIKUMI 62 VII SADAļA PāREJAS UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI 66 I nodaļa Grozījumi 66 II nodaļa Pārejas un nobeiguma noteikumi 68 2007/0138 (CNS) Priekšlikums PADOMES REGULA par vīna tirgus kopīgo organizāciju un dažu regulu grozījumiem EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši 36. un 37. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu, tā kā: (1) Pašreizējais režīms, ko piemēro vīna nozarē, ir noteikts Padomes 1999. gada 17. maija Regulā (EK) Nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopīgo organizāciju[9]. (2) Vīna patēriņš Kopienā nepārtraukti samazinājies un vīna daudzums, kas kopš 1996. gada izvests no Kopienas, palielinājies daudz lēnāk nekā attiecīgie ievedumi. Tas izraisījis pieprasījuma un piedāvājuma līdzsvara pasliktināšanos, kas savukārt ietekmējis ražotāju cenas un ienākumus. (3) Ne visi instrumenti, kas pašlaik iekļauti Regulā (EK) Nr. 1493/1999, ir izrādījušies efektīvi, lai veicinātu nozares konkurētspējīgu un ilgtspējīgu attīstību. Tirgus mehānismu pasākumi, piemēram, krīzes destilācija, ir izrādījušies tādā mērā neefektīvi izmaksu ziņā, ka tie ir stimulējuši strukturālus pārpalikumus, neveicot uzlabojumus attiecīgajās konkurences struktūrās. Turklāt daži pašreizējošie reglamentējošie pasākumi ir nevajadzīgi ierobežojuši konkurētspējīgo ražotāju darbības. (4) Citiem vārdiem, ar pašreizējo tiesisko regulējumu neliekas iespējami ilgtspējīgā veidā sasniegt Līguma 33. pantā noteiktos mērķus un jo īpaši stabilizēt vīna tirgu un nodrošināt pietiekami augstu attiecīgo lauksaimnieku dzīves līmeni. (5) Tādēļ, ņemot vērā gūto pieredzi, ir lietderīgi būtiski mainīt Kopienas režīmu, ko piemēro vīna nozarei, lai sasniegtu šādus mērķus: paaugstināt ES vīna ražotāju konkurētspēju; panākt, lai ES kvalitatīvo vīnu uzskata par vislabāko vīnu pasaulē; atgūt vecos tirgus un iegūt jaunus tirgus Kopienā un pasaulē; izveidot vīna nozares režīmu, ko reglamentē skaidri un vienkārši, taču efektīvi noteikumi, ar kuriem līdzsvaro piedāvājumu un pieprasījumu; izveidot vīna nozares režīmu, kas sargā Kopienas vīna ražošanas labākās tradīcijas, nostiprināt daudzu lauku reģionu sociālo struktūru un nodrošināt, ka ražojot tiek saudzēta vide. Tādēļ ir lietderīgi atcelt Regulu (EK) Nr. 1493/1999 un aizstāt to ar šo jauno regulu. (6) Pirms šīs regulas notika izvērtēšana un apspriešanās, lai labāk noteiktu un precizētu vīna nozares vajadzības. 2004. gada novembrī tika sagatavots un publicēts neatkarīgs novērtējuma ziņojums. Lai ieinteresētās personas varētu izteikt savu viedokli, Komisija 2006. gada 16. februārī organizēja semināru. 2006. gada 22. jūnijā[10] publicēja Komisijas paziņojumu „Ceļā uz ilgtspējīgu Eiropas vīna ražošanas nozari” kopā ar ietekmes novērtējumu, kurā bija minētas vairākas vīna nozares reformas iespējas. (7) No 2006. gada jūlija līdz novembrim notika pārrunas Padomes līmenī. 2006. gada decembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja un Reģionu komiteja pieņēma ziņojumus par ierosinātās vīna nozares reformas iespējām, kas izklāstītas Komisijas paziņojumā. 2007. gada 15. februārī Eiropas Parlaments pēc savas ierosmes pieņēma ziņojumu par Komisijas paziņojumu, kurā izteiktie secinājumi ir ņemti vērā šajā regulā. (8) Padomes Regulā [ jāiekļauj numurs, pilns nosaukums un atsauces uz publikāciju, ja tie ir zināmi pirms šīs regulas pieņemšanas ], ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju, („vienota kopīgā tirgus organizācija”), būtu jāiekļauj arī vīna nozare. Vienotajā kopīgā tirgus organizācijā iekļauti horizontāli noteikumi jo īpaši attiecībā uz tirdzniecību ar trešām valstīm, konkurences noteikumiem, pārbaudēm un sankcijām, informācijas apmaiņu starp Komisiju un dalībvalstīm. Lai tos turpmāk varētu vieglāk iekļaut vienotajā kopīgā tirgus organizācijā, šīs regulas noteikumi, kas attiecas uz minētajiem horizontālajiem jautājumiem, būtu iespējami jāpieskaņo noteikumiem, kas paredzēti vienotajā kopīgā tirgus organizācijā. (9) Ir svarīgi paredzēt atbalsta pasākumus, lai stiprinātu konkurences struktūras. Šie pasākumi ir jāfinansē un jānosaka Kopienai, bet dalībvalstis var izvēlēties to, kas visvairāk atbilst to apgabalu vajadzībām, vajadzības gadījumā ņemot vērā reģionālās īpatnības, un integrētās valsts atbalsta programmās. Dalībvalstis ir atbildīgas par šo programmu īstenošanu. (10) Piešķirot līdzekļus valsts atbalsta programmām dalībvalstīs, kā galvenais kritērijs jāņem vērā līdzšinējā vīna nozares daļa budžetā, kā arī vīnogulāju platības un līdzšinējais ražošanas apjoms. (11) Svarīgs šo programmu pasākums ir Kopienas vīnu noieta veicināšana un tirdzniecība trešās valstīs, un šim pasākumam jārezervē noteikta budžeta līdzekļu daļa. Pārstrukturēšanas un pārveidošanas darbības jāturpina, ņemot vērā to pozitīvo strukturālo ietekmi uz nozari. Preventīvie instrumenti, piemēram, ražas apdrošināšana, kopējie fondi un priekšlaicīga ražas novākšana, ir pasākumi, par kuriem var pretendēt uz atbalstu atbilstīgi atbalsta programmām, lai veicinātu atbildīgu pieeju krīzes situācijām. (12) Kopiena finansē atbilstīgos pasākumus, ja vien iespējams, ņemot vērā, vai attiecīgie ražotāji ievēro konkrētus spēkā esošus vides noteikumus. Ja konstatē neatbilstību, attiecīgi samazina maksājumu. (13) Atbalsts nozarei jāsaņem arī no strukturāliem pasākumiem saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. septembra Regulu (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA)[11]. (14) Šādi Regulā (EK) Nr. 1698/2005 iekļauti pasākumi varētu ieinteresēt vīna nozares pārstāvjus: atbalsts jaunajiem lauksaimniekiem un ieguldījumi tehniskajās iekārtās un tirgvedības uzlabojumos, arodmācības, informācijas un reklāmas atbalsts ražotāju organizācijām, ja tās pievienojušās kvalitātes shēmām, atbalsts agrovides pasākumiem, to lauksaimnieku priekšlaicīga pensionēšanās, kas nolēmuši pilnīgi pārtraukt jebkuru komerciālu lauksaimniecisko darbību, lai nodotu savu saimniecību citiem lauksaimniekiem. (15) Lai palielinātu finansiālos līdzekļus, kas pieejami saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1698/2005, līdzekļi pakāpeniski būtu jāpārved uz budžetu, kas pieejams saskaņā ar minēto regulu. (16) Daži reglamentējoši pasākumi attiecināmi uz vīna nozari, jo īpaši veselības, kvalitātes un patērētāju prasību sakarā. (17) Dalībvalstis joprojām ir atbildīgas par to vīna vīnogu šķirņu klasifikāciju, no kurām to teritorijās atļauts gatavot vīnu. Noteiktas vīna vīnogu šķirnes ir jāsvītro. (18) Daži produkti, uz kuriem attiecas šī regula, būtu jālaiž apgrozībā Kopienā saskaņā ar īpašu vīna produktu klasifikāciju un atbilstošu specifikāciju. (19) Produkti, uz kuriem attiecas šī regula, jāražo saskaņā ar konkrētiem noteikumiem par vīndarības metodēm un ierobežojumiem, kas nodrošina, ka ir ievērotas veselības prasības, kā arī patērētāju vēlmes attiecībā uz kvalitāti un ražošanas metodi. Elastīguma dēļ Komisijai jāuzņemas atbildība par minēto metožu atjaunināšanu un jaunu apstiprināšanu, izņemot politiski jutīgās bagātināšanas un paskābināšanas jomas, kuru izmaiņas joprojām ir Padomes kompetencē. (20) Uz spirta satura palielināšanu vīnā jāattiecina noteikti ierobežojumi un, ja to dara, tas jāveic, pievienojot vīnam koncentrētu un rektificētu vīnogu misu. Vairs nav atļaujama saharozes pievienošana vīnam, (21) Ņemot vērā pārspiešanā iegūtā vīna slikto kvalitāti, šis paņēmiens ir aizliedzams. (22) Lai izpildītu starptautisko standartu prasības šajā jomā, Komisijai jāņem vērā vīndarības metodes, ko apstiprinājusi Starptautiskā vīnkopības un vīna organizācija. Šie standarti piemērojami arī eksportējamiem Kopienas vīniem, neņemot vērā vairāk ierobežojošus noteikumus, kas piemērojami Kopienā, lai Kopienas ražotājiem neradītu šķēršļus ārzemju tirgos. (23) Kopienā joprojām ir aizliegts kupēt vīnu, kura izcelsme ir kādā trešā valstī, ar Kopienas vīnu, un savstarpēji kupēt vīnus, kuru izcelsme ir kādā trešā valstī. Bez tam noteiktus vīnogu misas veidus, vīnogu sulu un svaigas vīnogas, kuru izcelsme ir trešās valstīs, Kopienas teritorijā nedrīkst pārvērst vīnā vai pievienot vīnam. (24) Kvalitatīvu vīnu jēdziens Kopienā, cita starpā, pamatojas uz specifiskām īpašībām, kas saistītas ar vīna ģeogrāfisko izcelsmi. Lai patērētāji varētu identificēt šos vīnus, tos marķē ar aizsargātiem cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, lai gan pašreizējā sistēma šai sakarā nav pilnībā izstrādāta. Lai varētu izveidot pārskatāmu un sīkāk izstrādātu sistēmu, kas pamatotu attiecīgo produktu kvalitāti, jānosaka kārtība, kādā izskata cilmes vietu nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu pieteikumus atbilstīgi pieejai, ko ievēro saskaņā ar Kopienas horizontālo kvalitātes politiku, kuru piemēro pārtikas produktiem, izņemot vīnu un stipros alkoholiskos dzērienus, Padomes 2006. gada 20. marta Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību[12]. (25) Lai saglabātu īpašās kvalitātes pazīmes vīniem ar cilmes vietas nosaukumiem vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, dalībvalstīm jāatļauj šai sakarā piemērot stingrākus noteikumus. (26) Lai būtu tiesības pretendēt uz aizsardzību Kopienā, cilmes vietas nosaukumi un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes ir jāatzīst un jāreģistrē Kopienas līmenī. Lai nodrošinātu attiecīgo nosaukumu atbilstību šajā regulā noteiktajiem nosacījumiem, pieteikumi jāpārbauda attiecīgo dalībvalstu valsts iestādēm, turklāt jāievēro obligātie kopējie noteikumi, tostarp valsts iebildumu iesniegšanas procedūra. Pēc tam Komisija rūpīgi pārbauda šos lēmumus, lai nodrošinātu, ka šie pieteikumi atbilst regulā noteiktajiem nosacījumiem un ka pieeja visās dalībvalstīs ir vienāda. (27) Aizsardzība ir pieejama arī trešo valstu cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, ja tās ir aizsargātās savā izcelsmes valstī. (28) Ar reģistrācijas procedūru ir jādod iespēja katrai fiziskai vai juridiskai personai, kurai ir likumīgas intereses dalībvalstī vai trešā valstī, īstenot savas tiesības, paziņojot savus iebildumus. (29) Reģistrētiem cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm jānodrošina aizsardzība pret lietojumu, kas nepamatoti izmanto priekšrocības, ko dod atbilstīgo produktu labā slava. Lai veicinātu godīgu konkurenci un lai nemaldinātu patērētājus, šī aizsardzība var skart arī produktus un pakalpojumus, uz ko neattiecas šī regula, tostarp produktus, kas nav minēti Līguma I pielikumā. (30) Jāparedz procedūras, kas ļautu mainīt produkta specifikāciju arī pēc tam, kad ir iegūta aizsardzība, un cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes dzēšana, jo īpaši tad, ja vairs netiek nodrošināta atbilstība attiecīgajai produkta specifikācijai. (31) Uz Kopienas teritorijā aizsargātajiem cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm jāattiecina kontroles, ja iespējams, saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem[13], tostarp pārbaužu sistēmu, lai nodrošinātu attiecīgo vīnu atbilstību produkta specifikācijai. (32) Dalībvalstīm jāatļauj ņemt maksu, lai segtu radušās izmaksas. (33) Juridiskās noteiktības labad jaunās pārbaudes procedūras neattiecina uz pašreizējiem Kopienas cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm. Tomēr attiecīgajām dalībvalstīm jāsniedz Komisijai pamatinformācija un tiesību akti, saskaņā ar kuriem nosaukumi un norādes ir atzīti dalībvalsts līmenī, pretējā gadījumā tie zaudēs aizsargāta cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes statusu. Juridiskās noteiktības labad jāierobežo piemērošanas joma pašreizējo cilmes vietu nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu dzēšanai. (34) Jāatceļ iespēja valsts līmenī aizsargāt ģeogrāfisko nosaukumus kā cilmes vietu nosaukumus vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes. (35) To produktu apraksts, nosaukums un noformējums, uz ko attiecas šī regula, var būtiski ietekmēt to pārdošanas iespējas. Atšķirības dalībvalstu vīna produktu marķēšanas noteikumos var traucēt iekšējā tirgus sekmīgu darbību. (36) Tādēļ jāparedz noteikumi, kuros ņemtas vērā patērētāju un ražotāju likumīgās intereses. Šā iemesla dēļ ir lietderīgi Kopienas noteikumi par marķēšanu. (37) Šajos noteikumos jāparedz obligāta noteiktu terminu lietošana, lai produktu apzīmētu saskaņā ar tirdzniecības kategorijām un sniegtu patērētājiem noteiktu svarīgu informāciju. Konkrētu citu fakultatīvu informatīvu datu izmantošana arī jāregulē Kopienas līmenī. (38) Ja vien nav paredzēts citādi, marķēšanas noteikumi vīna nozarē paredzami papildus noteikumiem, kas izklāstīti Eiropas Paarlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīvā (EK) Nr. 2000/13/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu[14], ko piemēro horizontāli. Pieredze liecina, ka diferenciācija saskaņā ar marķēšanas noteikumiem nav lietderīga, ņemot vērā vīna produkta kategoriju. Noteikumi jāpiemēro visām vīna kategorijām, tostarp ievestajiem ražojumiem. Jo īpaši tajos jāparedz norādīt vīna vīnogu šķirni un ražas gadu vīniem bez cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, ievērojot prasības par marķējuma pareizību un attiecīgu uzraudzību. (39) Pašreizējās ražotāju organizācijas un jaunu organizāciju dibināšana joprojām var veicināt Kopienas līmenī noteikto vīna nozares prasību izpildi. Šo organizāciju lietderība atkarīga no to pakalpojumu apjoma un efektivitātes, ko tās piedāvā saviem biedriem. Tas pats attiecas uz nozares organizācijām. Tādēļ dalībvalstīm jāatzīst organizācijas, kas ievēro noteiktas Kopienas līmenī noteiktas prasības. (40) Lai uzlabotu tirgus darbību attiecībā uz vīniem ar cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, dalībvalstīm būtu jāspēj īstenot lēmumus, ko pieņēmušas nozares organizācijas. Šo lēmumu darbības joma tomēr nevar attiekties uz metodēm, kas varērtu radīt konkurences traucējumus. (41) Vienota Kopienas tirgus izveidošana ir saistīta ar tirdzniecības sistēmas ieviešanu uz Kopienas ārējām robežām. Šādai tirdzniecības sistēmai, kurā iekļauta ievedmuita, principā jāstabilizē Kopienas tirgus. Tirdzniecības sistēmas pamatā jābūt Kopienas starptautiskajām saistībām, jo īpaši tām, kas izriet no Pasaules tirdzniecības organizācijas (PTO) nolīgumiem. (42) Tirdzniecības plūsmu uzraudzība jo īpaši ir pārvaldības joma, kurā jādarbojas elastīgi. Tādējādi lēmums par atļaujas prasību ieviešanu ir jāpieņem Komisijai, ņemot vērā to, vai ir vajadzīgas ievešanas un izvešanas atļaujas, lai pārvaldītu attiecīgos tirgus, un jo īpaši uzraudzītu attiecīgo ražojumu ievešanu. Vispārīgi noteikumi attiecībā uz šādām atļaujām tomēr jānosaka šajā regulā. (43) Ja paredzētas ievešanas un izvešanas atļaujas, jāiemaksā drošības nauda, lai nodrošinātu, ka darījumi, kuriem izdotas šīs atļaujas, patiešām tiek īstenoti. (44) Ievedmuitas sistēma ļauj atteikties no visiem citiem aizsardzības pasākumiem uz Kopienas ārējām robežām. Iekšējā tirgus un nodokļu mehānisms izņēmuma apstākļos var izrādīties nepiemērots. Lai Kopienas tirgus nepaliktu bez aizsardzības pret iespējamiem traucējumiem, šādos gadījumos Kopienai jāspēj nekavējoties veikt visus vajadzīgos pasākumus. Šādiem pasākumiem jāatbilst Kopienas starptautiskajām saistībām. (45) Lai novērstu vai neitralizētu negatīvu ietekmi uz Kopienas tirgu, ko var radīt vīnogu sulas un vīnogu misas ievešana, šādu produktu ievedumi būtu jāapliek ar papildu maksājumu, ja tiek izpildīti konkrēti nosacījumi. (46) Lai nodrošinātu pienācīgu vīna tirgus darbību un jo īpaši lai novērstu tirgus traucējumus, jāparedz iespēja aizliegt izmantot ievešanu un izvešanu pārstrādei. Lai šis tirgus pārvaldības instruments būtu iedarbīgs, tas parasti jāpiemēro bez lielas kavēšanās. Tādēļ Komisijai jāpiešķir attiecīgas pilnvaras. (47) Precēm, ko ieved no trešām valstīm, jāpiemēro Kopienas noteikumi par produktu kategorijām, marķēšanu, cilmes vietas nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm. Precēm jāpievieno analītisks ziņojums. (48) Zināmos apstākļos ir lietderīgi piešķirt Komisijai pilnvaras noteikt un pārvaldīt tarifu kvotas, kas izriet no starptautiskiem nolīgumiem, kuri noslēgti saskaņā ar Līgumu, vai no citiem Padomes tiesību aktiem. (49) Vīna pārprodukcija Kopienā ir palielinājusies, jo tika pārkāpts jauno stādījumu pagaidu aizliegums. Kopienā ir liels skaits nelikumīgu stādījumu, kas rada negodīgu konkurenci un saasina nozares problēmas. (50) Attiecībā uz nelikumīgi apstādītām platībām, ņemot vērā ražotāju saistības attiecībā uz attiecīgajām platībām, jānošķir stādījumi, kas izveidoti līdz 1998. gadam, un tie, kas izveidoti pēc šā datuma. (51) Līdz šim uz platībām, kas nelikumīgi apstādītas līdz 1998. gada 1. septembrim, neattiecina izaršanas pienākumu. Attiecīgajiem ražotājiem, samaksājot nodevu, tie jālegalizē. Ja attiecīgās platības līdz 2009. gada 31. decembrim nebūs legalizētas, ražotājiem attiecīgās platības būs jāizar par saviem līdzekļiem. Ja netiks veikta obligātā izaršana, tiks uzlikta soda nauda. (52) Platības, kas apstādītas pēc 1998. gada 1. septembra, pārkāpjot attiecīgo aizliegumu, saskaņā ar Regulā (EK) Nr. 1493/1999 noteiktajām sankcijām ir jāizar. Ja netiks veikta obligātā izaršana, tiks uzlikta soda nauda. (53) Līdz ieviesīs legalizēšanas un izaršanas pasākumus, vīnu, kas iegūts no platībām, kas apstādītas, pārkāpjot aizliegumu, un nav legalizētas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1493/1999, tirgū drīkst laist tikai destilācijai uz attiecīgā ražotāja rēķina. Ražotāju iesniegtajiem destilācijas līgumiem būtu jānodrošina labāka šā noteikuma uzraudzība nekā līdz šim. (54) Lai gan jaunu stādījumu pagaidu aizliegumam bija zināma ietekme uz piedāvājuma un pieprasījuma līdzsvaru vīna tirgū, tai pašā laikā tas radīja šķēršļus konkurētspējīgiem ražotājiem, kuri vēlas elastīgi reaģēt uz pieaugošo pieprasījumu. (55) Tā kā joprojām nav rasts tirgus līdzsvars, un ir vajadzīgs laiks, lai varētu novērtēt papildpasākumu, piemēram, izaršanas shēmas, iedarbību, ir lietderīgi saglabāt jauno stādījumu aizliegumu līdz 2013. gada 31. decembrim, bet tad tas ir galīgi atceļams, lai konkurētspējīgiem ražotājiem ļautu brīvi piemēroties tirgus apstākļiem. (56) Pašreizējā atļauja jaunai platību apstādīšanai, kas paredzētas potzaru audzētavām, zemes apvienošana un atsavināšana, kā arī vīnogu audzēšanas eksperimenti nav radījuši nevajadzīgus vīna tirgus traucējumus, un tādēļ būtu jāturpina, tos pienācīgi kontrolējot. (57) Būtu jāturpina piešķirt atkārtotas stādīšanas tiesības, ja ražotāji apņemas izart platības, kas ekvivalentas apstādītajām platībām, jo šo platību ietekme uz ražošanu līdzinās gandrīz nullei. (58) Turklāt jāparedz iespēja, ka dalībvalstis drīkst nodot atkārtotas stādīšanas tiesības citai saimniecībai, stingri to kontrolējot, un ar noteikumu, ka šāda nodošana notiek kvalitātes uzlabošanas nolūkā vai attiecas uz platībām, kas paredzētas potzaru audzētavām vai ir saistītas ar saimniecības daļas nodošanu. Šī nodošana atļauta tikai dalībvalsts teritorijā. (59) Lai uzlabotu vīnogu audzēšanas potenciāla pārvaldību un veicinātu stādīšanas tiesību efektīvu izmantošanu, un tādējādi turpmāk mazinātu stādīšanas pagaidu ierobežojumu ietekmi, būtu jāsaglabā valsts vai reģionālo rezervju sistēma. (60) Dalībvalstīm jādod plaša rīcības brīvība attiecībā uz rezervju pārvaldību, to pienācīgi kontrolējot, lai ļautu tām panākt labāku šādu rezervju stādīšanas tiesību izmantošanas atbilstību vietējām vajadzībām. Jāparedz iespēja iegādāties stādīšanas tiesības rezerves papildināšanai un iespēja pārdot stādīšanas tiesības no rezerves. Tādēļ dalībvalstīm joprojām būtu jāļauj nepiemērot rezervju sistēmu ar noteikumu, ka tās var pierādīt, ka tām jau ir efektīva stādīšanas tiesību pārvaldības sistēma. (61) Īpašu priekšrocību piešķiršana jaunajiem vīnkopjiem var atvieglot ne tikai uzņēmējdarbības uzsākšanu, bet arī viņu saimniecību strukturālo pielāgošanu, un šādiem ražotājiem būtu tiesības pretendēt uz bezmaksas tiesību piešķiršanu no rezerves. (62) Lai nodrošinātu, ka resursus izmanto visefektīvākajā veidā un piedāvājumu labāk pielāgo pieprasījumam, stādīšanas tiesības to īpašniekiem jāizmanto saprātīgā laika posmā. Ja tas tā nenotiek, tās nonāk vai atkal nonāk rezervē. To pašu iemeslu dēļ tiesības no rezerves jāpiešķir saprātīgā laika posmā. (63) Ražošana tajās dalībvalstīs, kurās ražo mazāk par 25 000 hektolitriem gadā, ievērojami neietekmē tirgus līdzsvaru. Tādēļ šīm dalībvalstīm nepiemēro jaunu stādījumu pagaidu aizliegumu, bet tās arī nevar izmantot izaršanas shēmu. (64) Kā vēl viens papildpasākums, kura mērķis ir pielāgoties tirgus apstākļiem, jāievieš izaršanas shēma. Ja ražotāji uzskata, ka dažos apgabalos apstākļi neveicina rentablu ražošanu, viņiem jādod iespēja samazināt izmaksas, neizmantojot šīs platības vīna ražošanai, bet ļaujot attiecīgajās zemes platībās veikt alternatīvas darbības vai vispār pārtraukt lauksaimniecisko ražošanu. (65) Pieredze liecina, ka, ja dalībvalstu ziņā atstāj atļaujas piešķiršanu izaršanai, saņemot par to piemaksu, var rasties draudi, ka gan pasākums, gan paredzamā iedarbība uz piedāvājumu ir neefektīva. Tādēļ atšķirībā no pašreizējā režīma audzētāji būs tie, kas varēs pretendēt uz izaršanas shēmu, un viņi paši būs tiesīgi izlemt, vai pieteikties uz to. Savukārt ražotājiem jāpiešķir piemaksa par katru izarto vīnogulāju hektāru. (66) Dalībvalstīm jādod tiesības, Komisijas noteiktajās robežās noteikt īpašu izaršanas prēmijas apjomu, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem. (67) Lai nodrošinātu atbildīgu attieksmi pret izartajām platībām, tiesības uz piemaksu jāsaista ar to, kā attiecīgie ražotāji ievēro spēkā esošos vides aizsardzības noteikumus. Ja tiks konstatēta neatbilstība, proporcionāli samazinās piemaksu par izaršanu. (68) Lai novērstu vides problēmas, dalībvalstīm jāļauj saskaņā ar īpašiem nosacījumiem neveikt izaršanu kalnu apgabalos un stāvās nogāzēs, kā arī tad, ja pastāv bažas par vidi. Dalībvalstis pārtrauc izaršanu, ja kopējā izartā platība ir sasniegusi 10 % no kopējās platības, kas apstādīta ar vīnogulājiem. (69) Lauksaimniecības platība, kas izmantota vīnogu audzēšanai, pēc izaršanas būs platība, par ko varēs pretendēt uz vienreizējā maksājuma shēmu, un par to varēs piešķirt vidējo reģionālo atdalīto tiešo maksājumu, kas budžeta apsvērumu dēļ nedrīkst pārsniegt 350 euro par hektāru. (70) Valsts atbalsta piešķiršana apdraudētu kopīgā tirgus normālu darbību. Tādēļ Līguma noteikumi, kas reglamentē valsts atbalstu, jāattiecina uz produktiem, uz kuriem attiecas vīna tirgus kopīgā organizācija. Tomēr izaršanas piemaksu piešķiršanas noteikumi un zināmi atbalsta programmu pasākumi paši par sevi nevar būt šķērslis valsts atbalsta piešķiršanai šim pašam mērķim. (71) Lai varētu labāk pārvaldīt vīnogulāju audzēšanas potenciālu, vēlams, lai dalībvalstis darītu zināmu Komisijai savu ražošanas potenciālu. Šīs informācijas pamatā jābūt pašreizējam vīna dārzu reģistram. Lai veicinātu to, ka dalībvalstis dara zināmus inventarizācijas rezultātus, atbalstu par pārstrukturēšanu un pārveidošanu piešķirs tikai tām dalībvalstīm, kas būs paziņojušas inventarizācijas rezultātus. (72) Lai iegūtu attiecīgo politisko un administratīvo lēmumu pieņemšanai vajadzīgo informāciju, audzētājiem, kas audzē vīna vīnogas, ražo vīnogu misu un vīnu, jāiesniedz ražas deklarācijas. Dalībvalstis var arī pieprasīt, lai vīna ražošanai paredzēto vīnogu tirgotāji katru gadu deklarē daudzumus, kas pārdoti no pēdējās ražas. Vīnogu misas un vīna ražotājiem un tirgotājiem, izņemot mazumtirgotājus, jādeklarē vīnogu misas un vīna krājumi. (73) Lai nodrošinātu apmierinošu attiecīgo produktu izsekojamības pakāpi, jo īpaši patērētāju aizsardzības interesēs, jāparedz noteikums, ka visiem produktiem, uz kuriem attiecas šī regula un kuri ir apgrozībā Kopienā, ir jāpievieno pavaddokuments. (74) Pasākumi, kas vajadzīgi šīs regulas īstenošanai, jāparedz saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību[15]. (75) Izdevumi, kas dalībvalstīm radušies to saistību rezultātā, kas izriet no šīs regulas piemērošanas, jāfinansē Kopienai saskaņā ar Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulu (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu[16]. (76) Dalībvalstis un Komisija apmainās ar informāciju, kas vajadzīga šīs regulas piemērošanai. (77) Lai nodrošinātu šajā regulā noteikto saistību izpildi, jāparedz kontroles un sodu piemērošana, ja šīs saistības netiek pildītas. Tādēļ jāpiešķir Komisijai tiesības paredzēt atbilstošus noteikumus, tostarp noteikumus par nepamatotu maksājumu atmaksāšanu un dalībvalstu pienākumu iesniegt ziņojumu. (78) Dalībvalstu iestādes ir atbildīgas par šīs regulas prasību izpildes nodrošināšanu, un jāveic priekšdarbi, lai Komisija varētu uzraudzīt un nodrošināt šo prasību ievērošanu. (79) Lai vīna nozari varētu iekļaut vienreizējā maksājuma shēmā, jāparedz, ka par visām aktīvi apsaimniekotām vīnogulāju audzēšanas platībām ir tiesības pretendēt uz vienreizējā maksājuma shēmu, kas minēta Padomes 2003. gada 29. septembra Regulā (EK) Nr. 1782/2003, ar ko izveido kopīgus tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem[17]. (80) Vīna ražotājiem Čehijā, Igaunijā, Kiprā, Latvijā, Lietuvā, Ungārijā, Maltā, Polijā, Rumānijā, Slovēnijā un Slovākijā jāgūst labums no vīna nozares komponenta iekļaušanas vienreizējā maksājuma shēmā ar tādiem pašiem nosacījumiem kā vīnogulāju audzētājiem Kopienā 2004. gada 30. aprīlī. Tādēļ uz vīna nozares komponentu vienreizējā maksājuma shēmā neattiecinās Regulas (EK) Nr. 1782/2003 143.a pantā paredzēto palielinājuma grafiku. (81) Attiecīgi jāgroza Padomes 1999. gada 14. decembra Regula (EK) Nr. 2702/1999 par informācijas un veicināšanas pasākumiem attiecībā uz lauksaimniecības produktiem trešās valstīs[18], Padomes 2000. gada 19. decembra Regula (EK) Nr. 2826/2000 par informācijas un veicināšanas pasākumiem attiecībā uz lauksaimniecības produktiem iekšējā tirgū[19] un Regula (EK) Nr. 1782/2003. (82) Pāreja no režīma, kas paredzēts Regulā (EK) Nr. 1493/1999 un pārējās regulās, kuras attiecas uz vīna nozari, uz šajā regulā paredzēto režīmu, varētu radīt sarežģījumus, kuri nav paredzēti šajā regulā. Lai rīkotos šādas iespējamības gadījumā, jānosaka, ka Komisija var paredzēt vajadzīgos pārejas pasākumus. Komisijai jābūt arī pilnvarotai risināt īpašas praktiskas problēmas, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. I SADAļA IEVADA NOTEIKUMI 1. pants Priekšmets un darbības joma 1. Šajā regulā noteikti īpaši noteikumi, ko piemēro šādu produktu ražošanā un tirdzniecībā: KN kodi | Apraksts | 0806 10 90 | Svaigas vīnogas, izņemot galda vīnogas | 2009 61 2009 69 | Vīnogu sula (tostarp vīnogu misa) | 2204 30 92 2204 30 94 2204 30 96 2204 30 98 | Citāda vīnogu misa, izņemot misu, kas atrodas fermentācijas procesā vai kam fermentācijas process ir apturēts ar citu paņēmienu, nevis pievienojot alkoholu | 2204 | Svaigu vīnogu vīns, ieskaitot stiprinātos vīnus, vīnogu misa, izņemot misu, uz ko attiecas 2009. pozīcija, izņemot pārējo vīnogu misu, uz ko attiecas 2204 30 92., 2204 30 94., 2204 30 96. un 2204 30 98. apakšpozīcija | 2206 00 10 | Pikets [čagu ekstrakta vīns] | 2209 00 11 | Vīna etiķis | 2209 00 19 | 2307 00 11 | Vīna nogulsnes | 2307 00 19 | 2308 90 11 | Vīnogu izspaidas | 2308 90 19 | 2. Attiecībā uz 1. punktā minētajiem produktiem šajā regulā paredzēti: a) atbalsta pasākumi, b) reglamentējoši pasākumi, c) noteikumi tirdzniecībai ar trešām valstīm, d) noteikumi, kas regulē ražošanas potenciālu. 2. pants Definīcijas Šajā regulā piemēro I pielikumā noteiktās definīcijas. II SADAļA ATBALSTA PASāKUMI I nodaļa Atbalsta programmas 1. iedaļaievada noteikumi 3. PANTS Darbības joma Šajā nodaļā izklāstīti noteikumi, kas reglamentē Kopienas līdzekļu piešķiršanu dalībvalstīm un to, kā dalībvalstis ar valsts atbalsta programmu (turpmāk tekstā – „atbalsta programmas”) starpniecību šos līdzekļus izmanto, lai finansētu īpašus vīna nozares atbalsta pasākumus. 4. pants Saderība un saskaņotība 1. Atbalsta programmas atbilst Kopienas tiesību aktiem un ir saskaņotas ar Kopienas darbībām, politiku un prioritātēm. 2. Dalībvalstis ir atbildīgas par atbalsta programmām un nodrošina, ka tās izstrādā un īsteno objektīvi, ņemot vērā attiecīgo ražotāju ekonomisko stāvokli un vajadzību novērst nepamatotu atšķirīgu attieksmi pret ražotājiem. 3. Atbalstu nepiešķir: a) pētniecības projektiem un pasākumiem, kas paredzēti pētniecības projektu atbalstam, b) pasākumiem, uz kuriem attiecas Regula (EK) Nr. 1698/2005. 2. iedaļaatbalsta programmas 5. PANTS Atbalsta programmu iesniegšana 1. Visas II pielikumā minētās dalībvalstis iesniedz Komisijai – pirmo reizi līdz 2008. gada 30. aprīlim – piecgadu atbalsta programmas projektu, kurā iekļauti pasākumi saskaņā ar šo nodaļu. Atbalsta programma jāizstrādā tādā ģeogrāfiskajā mērogā, kādu dalībvalstis uzskata par vispiemērotāko. Pirms iesniegšanas Komisijai atbalsta programmu apspriež ar kompetentām iestādēm un organizācijām attiecīgā teritoriālajā līmenī. Katra dalībvalsts iesniedz vienu programmas projektu, kurā var ņemt vērā reģionālās īpatnības. 2. Trīs mēnešus pēc iesniegšanas Komisijai atbalsta programmas var sākt piemērot. Tomēr, ja iesniegtā programma neatbilst šajā nodaļā noteiktajiem nosacījumiem, Komisija par to informē dalībvalsti. Šajā gadījumā dalībvalsts iesniedz Komisijai pārskatītu programmu. Pārskatīto programmu var sākt piemērot divus mēnešus pēc tam, kad par to ir paziņots, ja vien joprojām nepastāv neatbilstība; neatbilstības gadījumā jāpiemēro šis apakšpunkts. 3. Dalībvalstu iesniegto atbalsta programmu grozījumiem mutatis mutandis piemēro 2. punktu. 6. pants Atbalsta programmu saturs Atbalsta programmās ir šādi elementi: a) sīks ierosināto pasākumu apraksts, kā arī to skaitļos izteikti mērķi, b) notikušo apspriešanos rezultāti, c) paredzamais tehniskās, ekonomiskās, sociālās ietekmes un ietekmes uz vidi novērtējums, d) īstenojamo pasākumu grafiks, e) vispārēja finanšu tabula, kurā redzami izvietojamie resursi un paredzamais indikatīvais resursu sadalījums pasākumiem saskaņā ar II pielikumā minēto maksimālo apjomu, f) pierādījums par dažādo programmas pasākumu saderību un saskaņotību, g) kritēriji un kvantitatīvie rādītāji, kas izmantojami uzraudzībai un novērtējumam, kā arī pasākumi, kas jāveic, lai programmas īstenotu pienācīgi un efektīvi, h) kritēriji un rādītāji, kas izmantojami, lai pārliecinātos, ka atbalsta programmas ir iesniegtas un īstenotas objektīvi, ņemot vērā attiecīgo ražotāju ekonomisko stāvokli un vajadzību novērst nepamatotu atšķirīgu attieksmi pret ražotājiem, i) pārbaužu un sodu noteikumi, j) kompetentas iestādes un organizācijas, kas izraudzītas programmas īstenošanai. 7. pants Atbilstīgi pasākumi Atbalsta programmās ietver noieta veicināšanas pasākumus trešo valstu tirgos saskaņā ar 9. pantu. Tajās ietver vismaz vienu no šādiem pasākumiem: a) vīna dārzu pārstrukturēšana un pārveidošana, b) priekšlaicīga ražas novākšana, c) kopējie fondi, d) ražas apdrošināšana. 8. pants Vispārīgi noteikumi attiecībā uz atbalsta programmām 1. Pieejamo Kopienas līdzekļu, kā arī budžeta maksimālais apjoms paredzēts II pielikumā. 2. Kopienas atbalsts attiecas tikai uz attaisnotajiem izdevumiem, kas radušies pēc attiecīgās 5. panta 1. punktā minētās atbalsta programmas iesniegšanas. 3. Dalībvalstis nepiedalās to pasākumu izmaksās, ko saskaņā ar atbalsta programmām (līdz)finansējusi Kopiena. 4. Atkāpjoties no 3. punkta, dalībvalstis var piešķirt valsts atbalstu saskaņā ar attiecīgajiem Kopienas noteikumiem par valsts atbalstu 9. un 13. pantā minētajiem pasākumiem. Maksimālo atbalsta likmi, kas noteikta attiecīgajos Kopienas noteikumos par valsts atbalstu, piemēro vispārējam publiskam (līdz)finansējumam, tostarp gan Kopienas, gan dalībvalsts līdzekļiem. 3. iedaļaīpašie atbalsta pasākumi 9. PANTS Noieta veicināšana trešo valstu tirgos 1. Atbalsts saskaņā ar šo pantu attiecas uz Kopienas vīnu informācijas vai noieta veicināšanas pasākumiem trešās valstīs, līdz ar to uzlabojot to konkurētspēju minētajās valstīs. 2. Pasākumi, kas minēti 1. punktā, attiecas uz vīniem ar aizsargātiem cilmes vietas nosaukumiem vai aizsargātām ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm vai vīniem ar vīnogu šķirnes norādi. 3. Pasākumi, kas minēti 1. punktā, var būt: a) sabiedrisko attiecību, veicināšanas vai reklāmas pasākumi, jo īpaši uzsverot Kopienas produktu priekšrocības, īpaši attiecībā uz kvalitāti, pārtikas nekaitīgumu vai nekaitīgumu videi, b) dalība starptautiski nozīmīgos pasākumos, gadatirgos vai izstādēs, c) informatīvi pasākumi, jo īpaši par Kopienas sistēmām attiecībā uz cilmes vietu nosaukumiem, ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm un bioloģisko ražošanu, d) jaunu tirgu izpēte, kas vajadzīga jaunu noieta tirgu apgūšanai, e) pētījumi, lai novērtētu noieta veicināšanas un informatīvo pasākumu rezultātus. 4. Kopienas ieguldījums noieta veicināšanas pasākumos nepārsniedz 50 % no attaisnotajiem izdevumiem. 5. Noieta veicināšanas pasākumiem trešo valstu tirgos dalībvalstis rezervē vismaz II pielikumā noteiktos Kopienas līdzekļus. Šie rezervētie līdzekļi nav pieejami citiem pasākumiem. 10. pants Vīna dārzu pārstrukturēšana un pārveidošana 1. Vīna dārzu pārstrukturēšanas un pārveidošanas pasākumu mērķis ir palielināt vīna ražotāju konkurētspēju. 2. Saskaņā ar šo pantu vīna dārzu pārstrukturēšanai un pārveidošanai atbalstu piešķir tikai tad, ja dalībvalsts iesniedz ražošanas potenciāla inventarizāciju saskaņā ar 100. pantu. 3. Atbalsts pārstrukturēšanai un pārveidošanai var ietvert vienu vai vairākus šādus pasākumus: a) šķirņu konversiju, tostarp izmantojot uzpotēšanu, b) vīna dārzu vietas maiņu, c) vīna dārzu apsaimniekošanas paņēmienu uzlabošanu, Atbalstu nepiešķir to vīna dārzu parastai atjaunošanai, kuriem beidzies dabīgais dzīves cikls. 4. Atbalsts par vīna dārzu pārstrukturēšanu un pārveidošanu tiek piešķirts turpmāk minētajos veidos: a) kompensācija ražotājiem par ienākumu zaudējumu pasākuma ieviešanas dēļ, b) ieguldījums pārstrukturēšanas un pārveidošanas izmaksās. 5. Kompensācija ražotājiem par ienākumu zaudējumu, kas minēta 4. punkta a) apakšpunktā, var segt līdz 100 % no attiecīgā zaudējuma, un to var īstenot vienā no turpmāk minētajiem veidiem: a) neatkarīgi no V sadaļas II nodaļas noteikumiem atļauta gan veco, gan jauno vīnogulāju līdzāspastāvēšana noteiktu laika posmu, kas nepārsniedz trīs gadus, līdz beidzas pārejas posms attiecībā uz stādīšanas tiesībām, t.i., vēlākais līdz 2013. gada 31. decembrim, b) finansiāla kompensācija. 6. Kopienas ieguldījums faktiskajās vīna dārzu pārstrukturēšanas un pārveidošanas izmaksās nepārsniedz 50 %. Reģionos, kas klasificēti kā konverģences reģioni saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1083/2006, Kopienas ieguldījums pārstrukturēšanas un pārveidošanas izmaksās nepārsniedz 75 %. 11. pants Priekšlaicīga ražas novākšana 1. Šajā pantā priekšlaicīga ražas novākšana nozīmē to, ka pilnībā iznīcina vai nolasa nenogatavojušos vīnogu ķekarus, tādējādi samazinot attiecīgā zemes gabala ražu līdz nullei. 2. Atbalstam par ražas priekšlaicīgu novākšanu jāveicina piedāvājuma un pieprasījuma līdzsvara atjaunošana Kopienas vīna tirgū, lai novērstu tirgus krīzes. 3. Atbalstu par priekšlaicīgu ražas novākšanu var piešķirt kā kompensāciju, veicot vienotas likmes maksājumu par hektāru, kura apjomu jānosaka attiecīgajai dalīvalstij. Maksājums nedrīkst pārsniegt 50 % no summas, ko veido tiešās izmaksās par vīnogu ķekaru iznīcināšanu vai nolasīšanu, un zaudējumi, kas saistīti ar vīnogu ķekaru iznīcināšanu vai nolasīšanu. 4. Attiecīgās dalībvalstis nosaka sistēmu, kuras pamatā ir objektīvi kritēriji, lai nodrošinātu, ka ražas priekšlaicīga novākšana nerada tādas kompensācijas atsevišķiem vīna ražotājiem, kas pārsniedz 3. punkta otrajā daļā minēto maksimālo apjomu. 12. pants Kopējie fondi 1. Atbalsts kopējo fondu izveidošanai sniedz palīdzību ražotājiem, kuri grib apdrošināties pret tirgus svārstībām. 2. Atbalstu kopējo fondu izveidošanai var piešķirt kā pagaidu degresīvu atbalstu, lai segtu fondu administratīvās izmaksas. 13. pants Ražas apdrošināšana 1. Atbalsts par ražas apdrošināšanu veicinās ražotāju ienākumu saglabāšanu, ja tos ietekmējušas dabas katastrofas, nelabvēlīgi klimatiskie apstākļi, slimības vai kaitēkļu invāzijas. 2. Atbalstu par ražas apdrošināšanu var piesķirt Kopienas finansējumā veidā, kas nedrīkst pārsniegt: a) 80 % no apdrošināšanas prēmiju izmaksām, ko ražotāji maksājuši par apdrošināšanu pret zaudējumiem, ko radījuši nelabvēlīgi klimatiskie apstākļi, ko var pielīdzināt dabas katastrofām; b) 50 % no apdrošināšanas prēmiju izmaksām, ko ražotāji maksājuši par apdrošināšanu pret - šā punkta a) apakšpunktā minētajiem zaudējumiem un citiem zaudējumiem, ko izraisījuši klimatiskie apstākļi, - zaudējumiem, ko izraisījušas dzīvnieku un augu slimības vai kaitēkļu invāzija. 3. Atbalstu par ražas apdrošināšanu var piešķirt tikai tad, ja attiecīgie apdrošinātāju maksājumi nekompensē ražotājiem vairāk par 100 % no zaudētajiem ienākumiem, ņemot vērā jebkuru kompensāciju, ko ražotāji iegūst no citām ar apdrošināto risku saistītajām atbalsta shēmām. 4. Atbalsts par ražas apdrošināšanu nedrīkst radīt konkurences traucējumus apdrošināšanas tirgū. 14. pants Savstarpēja atbilstība Lauksaimniekiem, par kuriem konstatē, ka tie savā saimniecībā piecu gadu laikā, kopš veikti maksājumi saskaņā ar atbalsta programmām par pārstrukturēšanu un pārveidošanu, vai gada laikā, kopš veikti maksājumi saskaņā ar atbalsta programmām par ražas priekšlaicīgu novākšanu, nav ievērojuši likumā noteiktās pārvaldības prasības un noteikumus par labiem lauksaimniecības un vides apstākļiem, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1782/2003 3.-7. pantā, ja neatbilstību ir izraisījusi darbība vai nolaidība, kas tieši inkriminējamas lauksaimniekam, maksājuma apjomu daļēji vai pilnīgi samazina vai anulē atkarībā no pārkāpuma smaguma, apjoma, ilguma un biežuma, un lauksaimniekam attiecīgajā gadījumā var likt to atlīdzināt saskaņā ar minētajos noteikumos izklāstītajiem nosacījumiem. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1782/2003 144. panta 2. punktā minēto procedūru paredz noteikumus attiecībā uz daļēju vai pilnīgu atbalsta atgūšanu, ko nodrošina attiecīgā dalībvalsts. 4. iedaļavispārīgi noteikumi 15. PANTS Ziņojumu sniegšana un novērtējums 1. Ik gadu dalībvalstis vēlākais līdz 1. martam iesniedz Komisijai ziņojumu par to pasākumu īstenošanu iepriekšējā gadā, kas paredzēti dalībvalstu atbalsta programmās. Šajos ziņojumos uzskaita un apraksta pasākumus, par kuriem piešķirts Kopienas atbalsts saskaņā ar atbalsta programmām, un jo īpaši tajos iekļauj sīku informāciju par 9. pantā minētā veicināšanas pasākuma īstenošanu. 2. Dalībvalstis vēlākais līdz 2011. gada 1. martam un otrreiz vēlākais līdz 2014. gada 1. martam iesniedz Komisijai atbalsta programmu izmaksu un ieguvumu novērtējumu, kā arī norāda, kā palielināt programmu efektivitāti. Komisija vēlākais līdz 2011. gada 31. decembrim iesniedz ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par 9. pantā minētā veicināšanas pasākuma īstenošanu. 16. pants Īstenošanas noteikumi Saskaņā ar 104. panta 1. punktā minēto procedūru pieņem sīki izstrādātus noteikumus šīs nodaļas piemērošanai. Šajos noteikumos var jo īpaši paredzēt: a) atbalsta programmu noformēšanas paraugu, b) noteikumus par izmaiņām atbalsta programmās pēc to stāšanās spēkā, c) sīki izstrādātus 9. līdz 13. pantā paredzēto pasākumu īstenošanas noteikumus, d) nosacījumus, ar kādiem jāpaziņo un jāpublisko no Kopienas fondiem saņemtais atbalsts, e) sīku informāciju par ziņojumu sniegšanu. II nodaļaFinanšu pārvedums 17. pants Finanšu pārvedums lauku attīstībai 1. No 2009. budžeta gada summas, kas noteiktas 2. punktā, pamatojoties uz agrākajiem izdevumiem saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1493/1999 intervencei, kura paredzēta, lai stabilizētu lauksaimniecības tirgus saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1290/2005 3. panta 1. punkta b) apakšpunktu, būs pieejami kā papildu Kopienas līdzekļi pasākumiem vīna ražošanas reģionos atbilstīgi lauku attīstības programmai, ko finansē saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1698/2005. 2. Attiecīgajos kalendārajos gados būs pieejamas šādas summas: - 2009. gadā: 100 miljoni euro, - 2010. gadā: 150 miljoni euro, - 2011. gadā: 250 miljoni euro, - 2012. gadā: 300 miljoni euro, - 2013. gadā: 350 miljoni euro, - no 2014. gada un turpmāk: 400 miljoni euro. 3. Šā panta 2. punktā minētās summas jāsadala starp dalībvalstīm saskaņā ar III pielikumu. III SADAļA REGLAMENTēJOšIE PASāKUMI I nodaļa Vispārīgi noteikumi 18. pants Vīna vīnogu šķirņu klasifikācija 1. Dalībvalstis klasificē to vīna vīnogu šķirnes, kuras var stādīt, pārstādīt vai uzpotēt dalībvalstu teritorijās. Visas klasificētās šķirnes pieder Vitis vinifera sugai vai arī iegūtas, krustojot šo sugu ar citām Vitis ģints sugām. 2. Dalībvalstis neklasificē šādu vīna vīnogu šķirnes: a) Noah , b) Othello, c) Isabelle , d) Jacquez , e) Clinton , f) Herbemont . 3. Neklasificētu vīna vīnogu šķirņu stādīšana, pārstādīšana un uzpotēšana atļauta tikai zinātniskai pētniecībai un izmēģinājumiem. 4. Pašreizējās platības, kas apstādītas ar neklasificētu šķirņu vīna vīnogām, izar, ja vien šo platību produkcija nav paredzēta tikai vīna ražotāja ģimenes patēriņam. 5. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai pārbaudītu, kā ražotāji ievēro atbilstību 3. un 4. punktā minētās prasības. 6. Ja šķirnes svītro no klasifikācijas, tās izar 15 gadu laikā pēc to izsvītrošanas. 19. pants Ražošana un tirdzniecība 1. Produkti, kas uzskaitīti IV pielikumā un ražoti Kopienā, ir gatavoti no to šķirņu vīna vīnogām, kuras minētas klasifikācijā, ko dalībvalstis izstrādājušas saskaņā ar 18. panta 1. punkta pirmo daļu. 2. Vīnkopības produktu kategorijas, kas paredzētas IV pielikumā, var izmantot tikai Kopienā, lai laistu tirgū produktu, kas atbilst pielikumā noteiktajiem nosacījumiem. Komisija var pieņemt lēmumu papildināt IV pielikumā minētās vīnkopības produktu kategorijas. 3. Izņemot pudelēs iepildītu vīnu, par kuru ir pierādījumi, ka iepildīšana pudelēs notikusi pirms 1971. gada 1. septembra, vīnu, kas ražots no to šķirņu vīna vīnogām, kas uzskaitītas klasifikācijā, kura izstrādāta saskaņā ar 18. panta 1. punktu, bet neatbilst kādai IV pielikumā minētajai kategorijai, drīkst izmantot tikai vīna ražotāju ģimenes patēriņam, vīna etiķa ražošanai vai destilācijai. II nodaļaVīndarības metodes un ierobežojumi 20. pants Darbības joma Šajā nodaļā noteiktas atļautās vīndarības metodes un piemērojamie ierobežojumi, kā arī procedūra, saskaņā ar kuru Komisija var pieņemt lēmumu par metodēm un ierobežojumiem, ko piemēro to produktu ražošanai un tirdzniecībai, uz kuriem attiecas šī regula. 21 pants Vīndarības metodes un ierobežojumi 1. Tikai tādas vīndarības metodes, kas atļautas saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem, izmanto to produktu ražošanai Kopienā, uz kuriem attiecas šī regula. Pirmo daļu nepiemēro: a) vīnogu sulai un koncentrētai vīnogu sulai, b) vīnogu misai un koncentrētai vīnogu misai, kas paredzēta vīnogu sulas gatavošanai. 2. Atļautās vīndarības metodes izmanto tikai tādēļ, lai nodrošinātu pareizu vīna ražošanu, saglabāšanu un attīrīšanu. 3. Produkti, uz kuriem attiecas šī regula, ir ražoti Kopienā saskaņā ar attiecīgajiem ierobežojumiem, kas noteikti IV pielikumā. 4. Produktus, uz kuriem attiecas šī regula un kuru ražošanā izmantotas Kopienā neatļautas vai attiecīgajā gadījumā dalībvalstī neatļautas vīndarības metodes, vai attiecībā uz kuriem ir pārkāpti VI pielikumā noteiktie ierobežojumi, nedrīkst laist apgrozībā Kopienā. 5. Tomēr produktiem, uz kuriem attiecas šī regula un kas ražoti eksportam, piemēro Starptautiskās vīnkopības un vīna organizācijas atzītas vīndarības metodes un ierobežojumus, nevis Kopienā atļautas vīndarības metodes un ierobežojumus. Ražotājiem par šādu ražošanu jāziņo dalībvalstīm, kas pārbauda atbilstību eksporta prasībām. 22. pants Stingrākas vīndarības metodes, par ko nolēmušas dalībvalstis Dalībvalstis var savā teritorijā ierobežot vai neatļaut dažas vīndarības metodes, kas atļautas saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem, lai nostiprinātu būtisku īpašību saglabāšanu vīniem ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, kā arī dzirkstošajiem un deserta vīniem. Dalībvalstis paziņo par šiem ierobežojumiem un aizliegumiem Komisijai, kas tos dara zināmus pārējām dalībvalstīm. 23. pants Vīndarības metožu un ierobežojumu atļaušana 1. Izņemot vīndarības metodes attiecībā uz bagātināšanu, paskābināšanu un atskābināšanu, kas minētas V pielikumā, un VI pielikumā minētos ierobežojumus, atļautajām vīndarības metodēm un ierobežojumiem to produktu ražošanai un saglabāšanai, uz kuriem attiecas šī regula, pieņem lēmumu saskaņā ar 104. panta 1. punktā izklāstīto procedūru. 2. Dalībvalstis var atļaut eksperimentāli izmantot neatļautas vīndarības metodes saskaņā ar nosacījumiem, kas jānosaka atbilstīgi 104. panta 1. punktā minētajai procedūrai. 24. pants Atļaujas piešķiršanas kritēriji Atļaujot vīndarības metodes saskaņā ar 104. panta 1. punktā minēto procedūru, Komisija a) pamatojas uz Starptautiskās vīnkopības un vīna organizācijas atzītām vīndarības metodēm, kā arī uz rezultātiem, kas gūti no pagaidām neatļautu vīndarības metožu eksperimentālas izmantošanas, b) ņem vērā cilvēku veselības aizsardzību, c) ņem vērā iespējamos draudus patērētājiem, kas, ņemot vērā viņu cerības un uztveri, var tikt maldināti, un pārliecinās, vai ir pieejami informācijas līdzekļi, un vai tie spēj novērst šādus draudus, d) ļauj saglabāt vīna dabiskās un būtiskās īpašības un raugās, lai nerastos būtiskas izmaiņas attiecīgā produkta sastāvā, e) nodrošina obligāto vides aizsardzības prasību ievērošanu, f) ievēro vispārīgos noteikumus par vīndarības metodēm un ierobežojumiem, kas attiecīgi noteikti III un IV pielikumā. 25. pants Analīzes metodes Analīzes metodes, lai noteiktu to produktu sastāvu, uz kuriem attiecas šī regula, un noteikumi, pēc kuriem var noteikt, vai šie produkti ir apstrādāti, neievērojot atļautās vīndarības metodes, ir metodes un noteikumi, ko atzinusi un publicējusi Starptautiskā vīnkopības un vīna organizācija. Ja nav Starptautiskās vīnkopības un vīna organizācijas atzītu metožu un noteikumu un ja nav arī attiecīgu Kopienas metožu un noteikumu, šādas metodes un noteikumus pieņem saskaņā ar 104. panta 1. punktā minēto procedūru. 26. pants Īstenošanas noteikumi Saskaņā ar 104. panta 1. punktā minēto procedūru pieņem sīki izstrādātus noteikumus šīs nodaļas un III un IV pielikuma piemērošanai. Šajos noteikumos var jo īpaši paredzēt: a) atļautās vīndarības metodes un ierobežojumus attiecībā uz dzirkstošajiem vīniem, b) atļautās vīndarības metodes un ierobežojumus attiecībā uz desertvīniem, c) ņemot vērā VI pielikuma C punktu, noteikumus, kas regulē vīnogu misas un vīnu jaukšanu un kupāžu, d) ja šai sakarā nav Kopienas noteikumu, vīndarības metodēs izmantoto vielu tīrības un identifikācijas specifikāciju, e) administratīvos noteikumus, lai izmantotu atļautās vīndarības metodes, f) nosacījumus attiecībā uz to produktu uzglabāšanu, apriti un izmantošanu, kas neatbilst 21. panta prasībām, un iespējamiem izņēmumiem no minētā panta prasībām, kā arī kritēriju noteikšanu, lai atsevišķos gadījumos novērstu pārlieku stingrību, g) nosacījumus, saskaņā ar kuriem dalībvalstis var atļaut to produktu uzglabāšanu, apriti un izmantošanu, kas neatbilst šīs nodaļas prasībām, izņemot 21. panta prasības, vai šīs nodaļas piemērošanas noteikumiem. III nodaļaCilmes vietas nosaukumi un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes 1. iedaļadarbības joma un definīcijas 27. PANTS Cilmes vietas nosaukumi un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes 1. Šajā regulā izmanto šādas definīcijas: a) „cilmes vietas nosaukums” nozīmē reģiona, īpašas vietas vai izņēmuma gadījumos valsts nosaukumu, ko izmanto, lai aprakstītu vīnu, desertvīnu, dzirkstošo vīnu, gāzētu dzirkstošo vīnu, pusdzirkstošo vīnu, vīnu no pārgatavinātām vīnogām, kas atbilst šādām prasībām: i) tā kvalitāti un īpašības galvenokārt vai vienīgi nosaka īpašā ģeogrāfiskā vide ar tai raksturīgo dabas un cilvēka faktoru, ii) vīnogas, no kurām tas ir ražots, ir augušas tikai šajā ģeogrāfiskajā apgabalā, iii) tas ir iegūts no Vitis vinifera vīnogulāju šķirnēm; b) „ģeogrāfiskās izcelsmes norāde” nozīmē norādi uz reģionu, īpašu vietu vai izņēmuma gadījumos valsti, ko izmanto, lai aprakstītu vīnu, desertvīnu, dzirkstošo vīnu, gāzētu dzirkstošo vīnu, pusdzirkstošo vīnu vai vīnu no pārgatavinātām vīnogām, kas atbilst šādām prasībām: i) tā kvalitāte, īpašības vai reputācija būtiski ir saistīta ar tā ģeogrāfisko izcelsmi, ii) vismaz 85 % vīnogu, kas izmantotas tā ražošanai, augušas tikai šajā ģeogrāfiskajā apgabalā, iii) tas iegūts no Vitis vinifera šķirnes vīnogulājiem vai Vitis vinifera krustojumiem ar citām Vitis ģints sugām. 2. Tradicionālos nosaukumus uzskata par cilmes vietas nosaukumiem, ja tie a) apzīmē vīnu, b) norāda uz ģeogrāfisko nosaukumu, c) atbilst 1. punkta a) apakšpunkta i) līdz iii) daļā minētajiem nosacījumiem. 3. Cilmes vietas nosaukumi un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, tostarp tās, kas attiecas uz ģeogrāfiskajiem apgabaliem trešās valstīs, ir tiesīgas uz aizsardzību Kopienā saskaņā ar šajā nodaļā izklāstītajiem noteikumiem. 2. iedaļaaizsardzības pieteikums 28. PANTS Pieteikumu saturs 1. Pieteikumos uz aizsargātiem cilmes vietas nosaukumiem vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm jāpievieno tehniskā dokumentācija, kurā norāda a) aizsargājamo nosaukumu, b) pieteikuma iesniedzēja uzvārdu/nosaukumu un adresi, c) produkta specifikāciju saskaņā ar 2. punktu, d) vienotu dokumentu, kurā apkopota 2. punktā minētā produkta specifikācija. 2. Produkta specifikācija dod ieinteresētajām pusēm iespēju pārbaudīt attiecīgos nosacījumus produkcijai ar cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi. Tajā ir šāda informācija: a) vīna un tā galveno fizikālo, ķīmisko, mikrobioloģisko un organoleptisko īpašību apraksts, b) vajadzības gadījumā īpašās vīndarības metodes, kas izmantotas vīna ražošanā, c) attiecīgā ģeogrāfiskā reģiona robežu noteikšana, d) maksimālā raža no hektāra, e) norāde uz vīnogu šķirni vai šķirnēm, no kā iegūts vīns, f) sīka informācija par saistību ar kvalitāti, reputāciju vai īpašībām un ģeogrāfisko vidi vai ģeogrāfisko izcelsmi, g) piemērojamās prasības, kas paredzētas ar Kopienas, valsts vai vajadzībās gadījumā nozares organizāciju noteikumiem, kuriem jebkurā gadījumā jābūt saderīgiem ar Kopienas tiesību aktiem kopumā, h) to iestāžu vai organizāciju nosaukums un adrese, kas pārbauda atbilstību produkta specifikācijai, un to īpašie uzdevumi. 29. pants Aizsardzības pieteikums attiecībā uz ģeogrāfisko reģionu trešā valstī 1. Ja aizsardzības pieteikums attiecas uz ģeogrāfisko reģionu trešā valstī, tajā papildus 28. pantā paredzētajiem elementiem jābūt pierādījumam, ka attiecīgais nosaukums ir aizsargāts izcelsmes valstī. 2. Pieteikumu Komisijai nosūta vai nu pieteikuma iesniedzējs pats, vai ar attiecīgās trešās valsts iestāžu starpniecību. 3. Aizsardzības pieteikumu iesniedz vienā no Kopienas oficiālajām valodām, vai arī tam pievieno apstiprinātu tulkojumu vienā no minētajām valodām. 30. pants Pieteikuma iesniedzēji 1. Ieinteresēto ražotāju grupas vai izņēmuma gadījumā individuāls ražotājs var iesniegt pieteikumu cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes aizsardzībai. Citas ieinteresētās personas var piedalīties pieteikumā. 2. Ražotāji var iesniegt pieteikumu tikai to vīnu aizsardzībai, ko tie ražo. 3. Ja nosaukums apzīmē pārrobežu ģeogrāfisko reģionu vai tradicionālu nosaukumu, kas saistīts ar pārrobežu ģeogrāfisko reģionu, var iesniegt kopīgu pieteikumu. 3. iedaļaprocedūra, ar ko piešķir aizsardzību 31. PANTS Iepriekšēja procedūra dalībvalstī 1. Uz pieteikumiem Kopienas izcelsmes vīnu cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzībai saskaņā ar 27. pantu attiecina iepriekšēju dalībvalsts procedūru saskaņā ar šo pantu. 2. Pieteikumu aizsardzībai iesniedz tajā dalībvalstī, kuras teritorijā ir cilmes vietas nosaukuma un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes izcelsme. 3. Dalībvalsts pārbauda, vai aizsardzības pieteikums atbilst šajā nodaļā noteiktajiem nosacījumiem. Dalībvalsts veic procedūru, nodrošinot atbilstīgu pieteikuma publikāciju un paredzot vismaz divu mēnešu laikposmu no publikācijas dienas, kurā fiziska vai juridiska persona, kurai ir likumīgas intereses un kura veic reģistrētu uzņēmējdarbību vai dzīvo tās teritorijā, var iebilst pret ierosināto aizsardzību, iesniedzot dalībvalstī pienācīgi pamatotu paziņojumu. 4. Ja dalībvalsts uzskata, ka cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde neatbilst attiecīgajām prasībām, tostarp pastāvot iespējamībai, ka tā nav saderīga ar Kopienas tiesību aktiem vispār, tā pieteikumu noraida. 5. Ja dalībvalsts uzskata, ka attiecīgās prasības ir izpildītas, tā pieņem labvēlīgu lēmumu, ar ko tā var paredzēt pagaidu valsts aizsardzību, kas stājas spēkā dienā, kad aizsardzības pieteikums iesniegts Komisijā saskaņā ar 7. punktu. Dalībvalsts publicē internetā vienoto dokumentu un produkta specifikāciju. 6. Dalībvalsts nodrošina, ka 5. punktā minētie lēmumi tiek publiskoti, un jebkurai dalībvalsts fiziskai vai juridiskai personai, kam ir likumīgas intereses, ir pieejami pārsūdzības līdzekļi. 7. Attiecībā uz labvēlīgiem lēmumiem, kas minēti 5. punktā, attiecīgās dalībvalstis nosūta Komisijai pieteikumu aizsardzībai, kurā norāda a) pieteikuma iesniedzēja uzvārdu/nosaukumu un adresi, b) vienoto dokumentu, kas minēts 28. panta 1. punkta d) apakšpunktā, c) dalībvalsts deklarāciju par to, ka tā uzskata, ka pretendenta iesniegtais pieteikums atbilst šīs regulas nosacījumiem, d) atsauci uz 6. punktā minēto publikāciju. Pieteikumu par aizsardzību aizpilda vienā no Eiropas Savienības institūciju oficiālajām valodām, vai arī tam pievieno apstiprinātu tulkojumu vienā no minētajām valodām. 8. Valsts pagaidu aizsardzība, kas minēta 5. pantā, zaudē spēku dienā, kurā Komisija pieņem lēmumu saskaņā ar 34. pantu. 9. Dalībvalstīs vēlākais līdz 2009. gada 1. augustam stājas spēkā normatīvi un administratīvi akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. 32. pants Komisijas veiktā pārbaude 1. Komisija dara zināmu atklātībai dienu, kad jāiesniedz pieteikums cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes aizsardzībai. 2. Komisija pārbauda, vai 31. panta 7. punktā minētie aizsardzības pieteikumi atbilst šajā nodaļā noteiktajiem nosacījumiem. 3. Ja Komisija uzskata, ka šajā nodaļā noteiktie nosacījumi ir izpildīti, tā Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicē vienoto dokumentu, kas minēts 28. panta 1. punkta d) apakšpunktā, un atsauci uz produkta specifikāciju, kas minēta 31. panta 5. punktā. Pretējā gadījumā pieņem lēmumu pieteikumu noraidīt saskaņā ar 104. panta 1. punktā minēto procedūru. 33. pants Iebildumu procedūra Divu mēnešu laikā no publikācijas dienas, kā paredzēts 32. panta 3. punkta pirmajā daļā, dalībvalsts vai trešā valsts, vai fiziska vai juridiska persona, kam ir likumīgas intereses un kuras uzņēmējdarbība ir reģistrēta vai kas dzīvo dalībvalstī, izņemot dalībvalsti, kas iesniegusi pieteikumu aizsardzībai, vai trešā valstī, var iebilst pret ierosināto aizsardzību, iesniedzot Komisijā pienācīgi pamatotu paziņojumu. Fiziskas vai juridiskas personas, kuru uzņēmējdarbība ir reģistrēta trešā valstī vai kas dzīvo trešā valstī, šādu paziņojumu pirmajā punktā minētajā divu mēnešu laikā iesniedz vai nu tieši, vai ar attiecīgās trešās valsts iestāžu starpniecību. 34. pants Lēmums par aizsardzību Pamatojoties uz Komisijas rīcībā esošo informāciju, saskaņā ar 104. panta 1. punktā minēto procedūru pieņem lēmumu, vai piešķirt aizsardzību cilmes vietas nosaukumam vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādei, kas atbilst šajā nodaļā noteiktajiem nosacījumiem vai kopumā ir saderīgi ar Kopienas tiesību aktiem, vai noraidīt pieteikumu, ja minētie nosacījumi nav ievēroti. 4. iedaļaīpaši gadījumi 35. PANTS Homonīmi 1. Nosaukumam, kas ir aizsargātas cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes homonīms, ir tiesības pretendēt uz aizsargātas cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi ar noteikumu, ka tas pietiekami atšķiras no aizsargātā nosaukuma, lai nodrošinātu, ka patērētājs netiek maldināts par attiecīgo vīnu patieso ģeogrāfisko izcelsmi. 2. Ja vien Komisijas īstenošanas noteikumos nav paredzēts citādi, ja vīna vīnogu šķirnes nosaukums satur aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, vai tas sastāv no aizsargāta cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, vīna vīnogu šķirnes nosaukumu neizmanto to produktu marķēšanai, uz kuriem attiecas šī regula. 36. pants Aisardzības atteikuma pamatojums 1. Nosaukumi, kas kļuvuši par sugasvārdiem, netiek aizsargāti kā cilmes vietas nosaukumi vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes. Šajā regulā „nosaukums, kas kļuvis par sugasvārdu” nozīmē vīna nosaukumu, kas, lai arī attiecas uz vietu vai reģionu, kur sākotnēji ražoja vai tirgoja šo produktu, ir kļuvis par Kopienā vispārpieņemtu nosaukumu. Lai noskaidrotu, vai nosaukums kļuvis par sugasvārdu, ņem vērā visus būtiskus faktorus, jo īpaši: a) pašreizējo stāvokli Kopienā jo īpaši patēriņa jomā, b) attiecīgās valsts vai Kopienas tiesību normas. 2. Nosaukums netiek aizsargāts kā cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde, ja, ņemot vērā preču zīmes reputāciju un atpazīstamību, aizsardzība var maldināt patērētāju par vīna patieso identitāti. 37. pants Saistība ar preču zīmēm 1. Ja cilmes vietas nosaukumi vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes ir aizsargātas saskaņā ar šo regulu, tās preču zīmes reģistrācija, kas atbilst vienai no 38. panta 2. punktā minētajām situācijām un attiecas uz produktu, kas ietilpst vienā no IV pielikumā uzskaitītajām kategorijām, tiek atteikta, ja pieteikums preču zīmes reģistrācijai iesniegts pēc tam, kad Komisijai iesniegts pieteikums par cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes aizsardzību, un līdz ar to cilmes vietas nosaukums un ģeogrāfiskās izcelsmes norāde ir aizsargāta. Preču zīmes, kas reģistrētas, pārkāpjot šā punkta pirmo daļu, dzēš. 2. Neskarot 36. panta 2. punktu, preču zīmi, kuras izmantošana atbilst kādai no 38. pantā minētajām situācijām, par kuru ir iesniegts pieteikums, un kas ir reģistrēta vai, ja šādu iespēju paredz attiecīgie tiesību akti, lietojot iegūta Kopienas teritorijā pirms dienas, kad Komisijai tika iesniegts pieteikums par cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes aizsardzību, var turpināt lietot un atjaunot neatkarīgi no cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes aizsardzības, ja nav pamatojuma preču zīmes spēkā neesībai vai atsaukšanai, kā precizēts Padomes Direktīvā 89/104/EEK[20] vai Padomes Regulā (EK) Nr. 40/94[21]. Šādos gadījumos atļauts līdzās lietot cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi un attiecīgo preču zīmi. 5. iedaļaAizsardzība un kontrole 38. PANTS Aizsardzība 1. Aizsargātus cilmes vietas nosaukumus un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes var lietot visi uzņēmēji, kas laiž tirgū vīnu, kurš ražots saskaņā ar atbilstīgu produkta specifikāciju. 2. Aizsargāti cilmes vietas nosaukumi un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes un vīni, kuriem izmanto šos aizsargātos nosaukumus saskaņā ar produkta specifikāciju, ir aizsargāti pret: a) jebkādu tiešu vai netiešu aizsargātā nosaukuma komerciālu izmantošanu - ar produktiem, kas neatbilst aizsargāta nosaukuma produkta specifikācijai, vai - ja šādi tiek ļaunprātīgi izmantota cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes reputācija, b) launprātīgu izmantošanu, atdarināšanu vai aplinku norādījumu, pat tad, ja norādīta produkta vai pakalpojuma patiesā izcelsme, vai ja aizsargātais nosaukums ir pārtulkots, vai tam pievienoti vārdi „veids”, „tips”, „metode”, „ražots kā”, „atdarinājums”, „buķete”, „līdzīgs” vai tamlīdzīgiem vārdiem, c) jebkuru citu nepareizu vai maldinošu norādi par produkta izcelsmi, cilmes vietu, specifiku vai būtiskām kvalitātes īpašībām uz iekšējā vai ārējā iepakojuma, reklāmas materiāla vai attiecīgā vīna produkta dokumentiem, vai tāda iepakojuma izmantošanu, kas varētu radīt nepareizu priekšstatu par produkta izcelsmi, d) jebkādu cita veida praksi, kas var maldināt patērētāju par attiecīgā produkta patieso izcelsmi. 3. Aizsargāti cilmes vietas nosaukumi vai aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes nedrīkst Kopienā kļūt par sugasvārdiem 36. panta 1. punkta nozīmē. 4. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai pārtrauktu aizsargātu cilmes vietas nosaukumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu nelikumīgu izmantošanu, kā minēts 2. punktā. 39. pants Reģistrs Komisija izveido un uztur vīnu aizsargāto cilmes vietu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu elektronisku un publiski pieejamu reģistru. 40. pants Kompetentas kontroliestādes 1. Dalībvalstis izraugās kompetentu iestādi vai iestādes, kas ir atbildīgas par šajā nodaļā noteikto saistību izpildi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 882/2004. Dalībvalstis minētajām kontrolēm var izraudzīties nozares organizācijas, ja tās garantē attiecīgu objektivitāti un neitralitāti. 2. Dalībvalstis nodrošina, ka uz visiem uzņēmējiem, kas atbilst šīs nodaļas prasībām, attiecina kontroles sistēmu. 3. Dalībvalstis informē Komisiju par 1. punktā minētajām iestādēm vai organizācijām. Komisija dara zināmus atklātībai to nosaukumus un adreses un regulāri tos atjauno. 41. pants Specifikācijas atbilstības pārbaude 1. Saistībā ar aizsargātiem cilmes vietas nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, kas attiecas uz ģeogrāfisku apgabalu Kopienā, ik gadus pārbauda, kā vīna ražošanā un kondicionēšanā, kā arī pēc tās tiek ievērota produkta specifikācija, un pārbaudes nodrošina: a) viena vai vairākas no 40. pantā minētajām iestādēm vai organizācijām, b) viena vai vairākas kontroles iestādes Regulas (EK) Nr. 882/2004 2. panta nozīmē, kas darbojas kā produktu sertifikācijas iestāde. Šādas pārbaudes izdevumus sedz uzņēmēji, uz kuriem attiecas šī kontrole. 2. Saistībā ar aizsargātiem cilmes vietas nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, kas attiecas uz ģeogrāfisku apgabalu trešā valstī, ik gadus pārbauda, kā vīna ražošanā un kondicionēšanā, kā arī pēc tās tiek ievērota produkta specifikācija, un pārbaudes nodrošina: a) viena vai vairākas valsts iestādes, ko izraudzījusies trešā valsts, b) viena vai vairākas sertifikācijas iestādes, c) viena vai vairākas nozares organizācijas. 3. Sertifikācijas iestādēm, kas minētas šā panta 1. punkta b) apakšpunktā un 2. punkta b) apakšpunktā, jāatbilst un no 2010. gada 1. maija jābūt akreditētām saskaņā ar Eiropas standartu EN 45011 vai ISO/IEC Rokasgrāmatu 65 („Vispārējas prasības organizācijām, kas nodarbojas ar ražojumu sertifikācijas sistēmām”). 4. Ja šā panta 1. punkta a) apakšpunktā un 2. punkta a) un c) apakšpunktā minētās iestādes pārbauda atbilstību produkta specifikācijai, tām jādod pietiekamas objektivitātes un neitralitātes garantijas un to rīcībā jābūt kvalificētam personālam un resursiem, kas vajadzīgi uzdevumu veikšanai. 42. pants Produkta specifikācijas grozījumi 1. Pretendents, kas atbilst 30. panta nosacījumiem, var iesniegt pieteikumu aizsargāta cilmes vietas nosaukuma vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādes produkta specifikācijas grozījuma apstiprināšanai, jo īpaši, lai ņemtu vērā jaunākās zinātnes un tehnikas atziņas vai pārskatītu ģeogrāfiskā apgabala robežu, kas minēta 28. panta 2. punkta otrās daļas c) apakšpunktā. Pieteikumā apraksta un pamato pieprasītos grozījumus. 2. Ja ierosinātais grozījums saistīts ar vienu vai vairākiem grozījumiem vienotajā dokumentā, kas minēts 28. panta 1. punkta d) apakšpunktā, mutatis mutandis piemēro 31. līdz 34. pantu grozījuma pieteikumam . Tomēr, ja ierosinātais grozījums ir maznozīmīgs, saskaņā ar 104. panta 1. punktu pieņem lēmumu, vai apstiprināt pieteikumu, neveicot 32. panta 2. punktā un 33. pantā izklāstīto procedūru, un vai apstiprināšanas gadījumā Komisijai jāuzsāk 32. panta 3. punktā minēto elementu publiskošana. 3. Ja ierosinātajā grozījumā nav paredzētas vienotā dokumenta izmaiņas, piemēro šādus noteikumus: a) ja ģeogrāfiskais apgabals atrodas noteiktā dalībvalstī, šī dalībvalsts izsaka savu viedokli par grozījumu, un, ja viedoklis ir pozitīvs, publicē grozīto produkta specifikāciju un informē Komisiju par apstiprinātajiem grozījumiem un to pamatojumu. b) ja ģeogrāfiskais reģions atrodas trešā valstī, Komisija nosaka, vai apstiprināt ierosināto grozījumu. 43. pants Anulēšana Saskaņā ar 104. panta 1. punktā minēto procedūru pēc Komisijas ierosmes vai pienācīgi pamatota dalībvalsts, trešās valsts vai fiziskas vai juridiskas personas, kam ir likumīgās intereses, pieprasījuma var pieņemt lēmumu anulēt aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, ja vairs netiek nodrošināta atbilstība attiecīgajai produkta specifikācijai. Regulas 31. līdz 34. pantu piemēro mutatis mutandis. 44. pants Pašreizējie aizsargātie vīnu nosaukumi 1. Vīnu nosaukumi, kas ir aizsargāti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1493/1999 54. pantu un Regulas (EK) Nr. 753/2002 28. pantu, automātiski tiek aizsargāti saskaņā ar šo regulu. Komisija ieraksta tos reģistrā, kas paredzēts 39. pantā. 2. Attiecībā uz 1. punktā minētajiem cilmes vietas nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm dalībvalstis nosūta Komisijai: a) tehniskos dokumentus, kas paredzēti 28. panta 1. punktā, b) valstī pieņemto lēmumu, norādot tā spēkā esību. 3. Nosaukumi, kas minēti 1. punktā un par kuriem 2. punktā minētā informācija nebūs iesniegta līdz 2010. gada 31. decembrim, zaudēs aizsardzību saskaņā ar šo regulu. Komisija veic attiecīgo formālo pasākumu un svītro šos nosaukumus no 39. pantā paredzētā reģistra. 4. Atkāpjoties no 43. panta, saskaņā ar 104. panta 1. punktā izklāstīto procedūru līdz 2013. gada 31. decembrim pēc Komisijas ierosmes var pieņemt lēmumu anulēt aizsardzību šā panta 1. punktā minētajiem cilmes vietas nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, ja tie neatbilst attiecīgajām aizsardzības prasībām. 6. iedaļavispārīgi noteikumi 45. PANTS Īstenošanas noteikumi Saskaņā ar 104. panta 1. punktā minēto procedūru pieņem sīki izstrādātus noteikumus šīs nodaļas piemērošanai. Šajos noteikumos jo īpaši var iekļaut atkāpes no šajā nodaļā paredzēto noteikumu piemērojamības attiecībā uz neizskatītajiem pieteikumiem par cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību. 46. pants Maksas Dalībvalstis var pieprasīt segt to izmaksas, tostarp tās, kas radušās izskatot aizsardzības pieteikumus, iebildumu paziņojumus, grozījumus un anulēšanas pieprasījumus saskaņā ar šo regulu. IV nodaļaMarķēšana 47. pants Definīcija Šajā regulā „marķēšana” nozīmē vārdus, datus, preču zīmes, zīmola nosaukumu, attēlu vai simbolu, kas izvietots uz iepakojuma, dokumenta, uzraksta, etiķetes, gredzena vai uzlikas, kas pievienotas attiecīgajam produktam vai norāda uz to. 48. pants Horizontālo noteikumu piemērojamība Ja vien šajā regulā nav paredzēts citādi, Direktīvu 2000/13/EK, Padomes Direktīvu 89/396/EEK[22], Padomes Direktīvu 75/106/EEK[23] un Direktīvu 89/104/EEK piemēro to produktu marķēšanai, uz kuriem attiecas šo direktīvu darbības joma. 49. pants Obligātie dati 1. To IV pielikuma 1.-9. punktā un 13. punktā minēto produktu marķējumā, ko laiž tirgū Kopienā vai eksportē, obligāti iekļaujami šādi dati: a) vīnogulāju produkta kategorijas apzīmējums saskaņā ar IV pielikumu, b) vīniem ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi: - termins „aizsargāts cilmes vietas nosaukums” vai „aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde”, - aizsargātais cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde, c) faktiskā spirta tilpumkoncentrācija, d) norāde uz vīna izcelsmi, e) norāde uz pudeļu pildītāju, f) norāde uz importētāju, ja vīni ir ievesti. 2. Atkāpjoties no 1. punkta a) apakšpunkta, norādi uz vīnogulāju produkta kategoriju var neminēt vīniem, uz kuru etiķetes ir aizsargāts cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde. 3. Atkāpjoties no 1. punkta b) apakšpunkta, norādi uz terminiem „aizsargāts cilmes vietas nosaukums” vai „aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde” var neminēt šādos gadījumos: a) ja uz etiķetes ir minēts valsts īpašais apzīmējums, kā to nosaka valsts tiesību akti, b) ja ārkārtas apstākļos, kas jānosaka saskaņā ar 104. panta 1. punktā izklāstīto procedūru, uz etiķetes ir minēts aizsargāts cilmes vietas nosaukums vai aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde. 50. pants Fakultatīvi dati Regulas 49. panta 1. punktā minēto produktu marķējumā var jo īpaši iekļaut šādus fakultatīvus datus: a) vīnogu novākšanas gadu, b) vienas vai vairāku vīnogu šķirņu nosaukumus, c) apzīmējumus, kas norāda cukura saturu, d) vīniem ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, citu tradicionālu apzīmējumu, kas nav cilmes vietas nosaukums un ģeogrāfiskās izcelsmes norāde, kurš apzīmē ražošanas vai nogatavināšanas paņēmienu vai attiecīgā vīna īpašības, krāsu, vietas veidu, e) Kopienas simbolu, kas norāda uz aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, f) apzīmējumus, kas norāda uz noteiktiem ražošanas paņēmieniem. 51. pants Valodas Ja 49. pantā paredzētie dati izteikti vārdos, tos norāda vienā vai vairākās Kopienas oficiālajās valodās. Tomēr aizsargātais cilmes vietas nosaukums vai ģeogrāfiskās izcelsmes norāde vai valsts īpašs apzīmējums uz etiķetes jānorāda vīna izcelsmes valsts oficiālajā valodā vai oficiālajās valodās. 52. pants Izpilde Dalībvalstu kompetentās iestādes veic pasākumus, lai nodrošinātu, ka vīnu, kas nav marķēts atbilstīgi šai nodaļai, nelaiž apgrozībā tirgū vai izņem no apgrozības tirgū. 53. pants Īstenošanas noteikumi Saskaņā ar 104. panta 1. punktā minēto procedūru pieņem sīki izstrādātus noteikumus šīs nodaļas piemērošanai. Šajos noteikumos var jo īpaši paredzēt: a) sīkāku informāciju par vīna izcelsmes norādi, b) nosacījumus par 50. pantā minēto fakultatīvo datu izmantošanu, c) datus par tradicionālajiem apzīmējumiem, lai apzīmētu vīnus ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, d) uz etiķetes norādītā vīnogu novākšanas gada un vīna vīnogu šķirņu uzraudzību. V nodaļaRažotāju un nozares organizācijas 54. pants Ražotāju organizācijas Dalībvalstis par ražotāju organizāciju atzīst jebkuru juridisku personu, kas atbilst šādiem nosacījumiem: a) tajā ir to produktu ražotāji, uz kuriem attiecas šī regula, b) tā dibināta pēc ražotāju ierosmes, c) tā cenšas sasniegt mērķi, kas jo īpaši var attiekties uz šādiem aspektiem i) kopā pielāgot ražošanu tirgus prasībām un uzlabot produkta kvalitāti, ii) veicināt piedāvājuma koncentrēšanu un organizācijas biedru saražoto produktu laišanu apgrozībā tirgū; iii) veicināt ražošanas un pārstrādes racionalizāciju un uzlabošanu, iv) samazināt ražošanas un tirgus pārvaldības izmaksas un stabilizēt ražotāju cenas, v) veicināt un sniegt tehnisko palīdzību videi nekaitīgu audzēšanas paņēmienu un ražošanas metožu izmantošanai, vi) veicināt vīndarības blakusproduktu un atkritumu apsaimniekošanas iniciatīvas jo īpaši ūdens kvalitātes, augsnes un ainavas aizsardzībai un bioloģiskās daudzveidības saglabāšanai vai stimulēšanai, vii) veikt pētniecību par ilgtspējīgas ražošanas metodēm un tirgus norisēm, d) saskaņā ar tās statūtiem organizācijas biedru pienākums ir: i) ievērot noteikumus, ko ražotāju organizācija pieņēmusi attiecībā uz ražošanas pārskatiem, ražošanu, tirdzniecību un vides aizsardzību, ii) sniegt ražotāju organizācijai informāciju, ko tā pieprasījusi statistikas vajadzībām, īpaši par audzēšanas platībām un tirgus attīstību, ii) samaksāt soda naudu par saistību neievērošanu, kuras tie uzņēmušies saskaņā ar statūtiem, e) attiecīgajā dalībvalstī iesniegusi pieteikumu, lai to atzītu par ražošanas organizāciju saskaņā ar šo regulu, un pieteikumā ir šādi elementi: i) pierādījums, ka organizācija atbilst a) līdz d) apakšpunktā noteiktajām prasībām, ii) pierādījums, ka tajā ir minimālais biedru skaits, kas jānosaka attiecīgajai dalībvalstij, iii) pierādījums, ka organizācijas darbības apgabalā ir realizējamās produkcijas minimums, kas jānosaka attiecīgajai dalībvalstij, iv) pierādījums, ka tā var pienācīgi veikt savu darbību gan laika ziņā, gan efektivitātes un piedāvājumu koncentrācijas ziņā, v) pierādījums, ka tā efektīvi dod saviem biedriem iespēju saņemt tehnisko palīdzību, izmantojot videi nekaitīgas audzēšanas metodes. 55. pants Nozares organizācijas Dalībvalstis par ražotāju organizāciju atzīst jebkuru juridisku personu, kas atbilst šādiem nosacījumiem: a) tajā pārstāvēti to saimniecisko darbību veicēji, kas saistītas ar to produktu ražošanu, tirdzniecību un pārstrādi, uz kuriem attiecas šī regula; b) tā ir izveidota pēc visu vai dažu to organizāciju vai asociāciju iniciatīvas, kas to veido, c) tā veic vienu vai vairākus no turpmāk minētajiem pasākumiem vienā vai vairākos Kopienas reģionos, ņemot vērā sabiedrības veselību un patērētāju intereses: i) uzlabo zināšanas par ražošanu un tirgu, kā arī ražošanas un tirgus pārskatāmību, ii) palīdz labāk koordinēt veidu, kā produktus izvietot tirgū, jo īpaši, veicot zinātniskos un tirgus pētījumus, iii) izstrādā standartlīgumus, kas atbilst Kopienas tiesību aktiem, iv) pilnīgāk izmanto ražošanas potenciālu, v) sniedz informāciju un veic izpēti, kas vajadzīga, lai pielāgotu ražošanu produktiem, kuri vairāk atbilst tirgus prasībām un patērētāju gaumei un cerībām, jo īpaši attiecībā uz produktu kvalitāti un vides aizsardzību, vi) sniedz informāciju par noteiktām īpašībām, kas piemīt vīnam ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, vii) meklē veidus, kā ierobežot augu aizsardzības līdzekļu un citu ievadāmu vielu izmantošanu un nodrošināt produktu kvalitāti un augsnes un ūdens saudzēšanu, viii) veicina integrētu ražošanu vai citas videi nekaitīgas ražošanas metodes, ix) veicina mērenu un atbildīgu vīna patēriņu un informē par kaitējumu, ko var nodarīt bezatbildīgi patēriņa ieradumi, x) īsteno vīna noieta veicināšanas pasākumus, jo īpaši trešās valstīs, xi) izstrādā metodes un līdzekļus, lai uzlabotu produktu kvalitāti visos ražošanas, vīndarības un tirdzniecības posmos, xii) izmanto, aizsargā un veicina bioloģiskās lauksaimniecības potenciālu, kvalitātes marķējumus, cilmes vietas nosaukumus un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, d) attiecīgajā dalībvalstī iesniegusi pieteikumu, lai to atzītu par nozares organizāciju saskaņā ar šo regulu, un pieteikumā ir šādi elementi: i) pierādījums, ka organizācija atbilst a) līdz c) apakšpunktā noteiktajām prasībām; ii) pierādījums, ka organizācija darbojas vienā vai vairākos attiecīgās teritorijas reģionos; iii) pierādījums, ka organizācija pārstāv ievērojamu to produktu ražošanas apjoma un tirdzniecības daļu, uz kuriem attiecas šī regula; iv) pierādījums, ka organizācija neražo, nepārstrādā un nepārdod produktus, uz kuriem attiecas šī regula. 56. pants Atzīšanas procedūra 1. Pieteikumus atzīšanai par ražotāju vai nozares organizāciju iesniedz un pārbauda dalībvalstī, kurā atrodas organizācijas mītne. 2. Dalībvalstis pieņem lēmumu par atzīšanu vai neatzīšanu triju mēnešu laikā kopš pieteikuma iesniegšanas. 57. pants Tirdzniecības noteikumi 1. Lai uzlabotu tirgus darbību attiecībā uz vīniem ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, tostarp vīnogām, vīnogu misu un vīniem, no kuriem tie iegūti, ražotājas dalībvalstis, jo īpaši īstenojot lēmumus