Priekšlikums PADOMES REGULA, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai /* COM/2012/0725 final - 2012/0342 (NLE) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Eiropas noteikumi par valsts atbalstu pirmo reizi tika ieviesti 1952. gada Eiropas Ogļu un tērauda kopienas dibināšanas līgumā un 1957. gada Eiropas Ekonomikas kopienas dibināšanas līgumā. Pašlaik tie ir ietverti Līgumā par Eiropas Savienības darbību (turpmāk “LESD” vai “Līgums”). LESD 107. pantā ir iekļauta valsts atbalsta definīcija un pamatojums, balstoties uz kuru atbalstu var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, savukārt LESD 108. pantā ir noteikti galvenie procedūras principi, kas reglamentē Komisijas darbības, lai nodrošinātu dalībvalstu atbilstību valsts atbalsta materiālajām tiesību normām. Saskaņā ar LESD 109. pantu Padome pēc Komisijas priekšlikuma un pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu var pieņemt jebkādas attiecīgas regulas, kas vajadzīgas, lai piemērotu 107. un 108. pantu. Padome 1999. gadā pieņēma Regulu (EK) Nr. 659/1999[1] (turpmāk „Procedūras regula”), ar ko detalizētāk nosaka procedūras noteikumus, kas reglamentē LESD 107. un 108. panta īstenošanu un kas līdz šim piemēroti bez būtiskām izmaiņām. LESD 108. pantā paredzētās valsts atbalsta procedūras, kas sīkāk izklāstītas Procedūras regulā, ietver trīs galvenos elementus: – dalībvalstīm obligāti iepriekš jāpaziņo par visiem plānotajiem atbalsta pasākumiem, izņemot atbalstu, kas piešķirts saskaņā ar grupu atbrīvojuma regulu vai lēmumu, un attiecīgā dalībvalsts nevar sākt īstenot pasākumu, kamēr nav pieņemts Komisijas lēmums par šāda atbalsta atļaušanu; tādēļ pēc galvenokārt divpusējas (dalībvalsts/Komisija) sākotnējas izmeklēšanas (“pirmais posms”), kam nevajadzētu ilgt vairāk kā divus mēnešus, Komisija var vai nu apstiprināt atbalstu, vai arī uzsākt formālu izmeklēšanu (“otrais posms”), pēc iespējas ievērojot 18 mēnešu termiņu, kuras rezultātā atbalstu apstiprina (vajadzības gadījumā paredzot īpašus nosacījumus) vai aizliedz; – Komisijas pienākums ir veikt rūpīgu un objektīvu pārbaudi par ieinteresēto personu iesniegtajām sūdzībām un bez liekas kavēšanās pieņemt lēmumu par tām. Ja Komisijas lēmumā ir konstatēts, ka iespējamais valsts atbalsts, uz kuru norādījis sūdzības iesniedzējs, nepastāv, tai ir sūdzības iesniedzējam vismaz jāizskaidro iemesli, kāpēc sūdzības iesniedzēja norādītie faktiskie un tiesiskie apstākļi nepierāda valsts atbalsta esību; – visbeidzot, Komisijai pastāvīgi jāpārskata visas dalībvalstīs esošās atbalsta sistēmas, un tā var ierosināt tām piemērotus pasākumus, kas vajadzīgi, ievērojot iekšējā tirgus darbības pakāpenisku attīstību. Šīs valsts atbalsta procedūras galvenās iezīmes tieši izriet no Līgumā paredzētās valsts atbalsta kontroles sistēmas, kas balstās uz Komisijas ekskluzīvo kompetenci novērtēt valsts atbalsta pasākumu saderību ar iekšējo tirgu. Vairāk nekā 13 gadus pēc Procedūras regulas stāšanās spēkā ir nepieciešams to modernizēt, lai valsts atbalsta procedūru pielāgotu Eiropas Savienībai, kas ietver 27 dalībvalstis, 500 miljonus iedzīvotāju un 23 oficiālās valodas. Ekonomikas un finanšu krīze apdraudēja iekšējā tirgus integritāti un apliecināja, cik svarīga ir valsts atbalsta racionāla un efektīva kontrole un izpilde. Minētā pieredze norādīja uz nepieciešamību Komisijai ieviest labākus instrumentus, lai pieņemtu lēmumus uzņēmējdarbības videi piemērotos termiņos un veicinātu valsts līdzekļu saprātīgu izmantošanu uz izaugsmi vērstiem politikas virzieniem. Tāpēc Komisija 2012. gada 8. maijā pieņēma paziņojumu “ES valsts atbalsta modernizācija (VAM)”[2], ar kuru uzsāka valsts atbalsta sistēmas vispusīgu reformu. Tā nodrošinās, ka valsts atbalsta politika sekmē pašreizējai desmitgadei paredzētās Eiropas izaugsmes stratēģijas “Eiropa 2020”[3] īstenošanu un budžeta konsolidāciju. Procedūras regulas pārskatīšana ir viens no elementiem, kas ļaus Komisijai sasniegt šīs iniciatīvas mērķus. Valsts atbalsta procedūru reformai būtu galvenokārt jāuzlabo valsts atbalsta kontroles efektivitāte[4]. Nepieciešamība reformēt valsts atbalsta procedūras ir uzsvērta arī Revīzijas palātas Īpašajā ziņojumā Nr. 15/2011 “Vai Komisijas procedūras nodrošina valsts atbalsta kontroles efektīvu pārvaldību?”[5]. Ar ierosināto valsts atbalsta procedūras regulējuma reformu Komisija sniegs atbildi uz šādiem Revīzijas palātas ieteikumiem: – samazināt dalībvalstīm nosūtīto informācijas pieprasījumu skaitu; – ātri izskatīt nepamatotas sūdzības, lai sniegtu lielāku tiesisko noteiktību visām ieinteresētajām personām; – periodiski informēt sūdzības iesniedzējus, dalībvalstis un saņēmējus par katras lietas virzību un par izmeklēšanas rezultātiem; – uzlabot datu vākšanas procesa efektivitāti un uzticamību. Šie ieteikumi tika nepārprotami apstiprināti Padomē[6] un Eiropas Parlamentā[7]. 2. Pārskats par ierosinātajiem grozījumiem Šajā kontekstā ierosinātā Procedūras regulas reforma būs vērsta uz divām jomām, kā norādīts VAM paziņojumā[8]: uzlabot sūdzību izskatīšanu (2.1. punkts) un nodrošināt efektīvu un uzticamu informācijas vākšanu no tirgus dalībniekiem (2.2. punkts). 2.1. Uzlabot sūdzību izskatīšanu Sūdzības principā ir ļoti noderīgs informācijas avots, lai vērstu Komisijas veikto izmeklēšanu uz tām ekonomikas nozarēm, kurās nelikumīgs valsts atbalsts kropļo konkurenci ES līmenī. Tomēr katru gadu Komisija saņem vidēji vairāk nekā 300 sūdzības, ko iesniegušas ieinteresētās personas[9] un citas personas, tostarp daudzas sūdzības, kas vai nu nav saistītas ar patiesām konkurences problēmām, vai arī nav pietiekami pamatotas. Lielākā daļa sūdzību netiek uzskatītas par prioritāti, tāpēc šo lietu vidējais izskatīšanas ilgums palielinās.[10] Tādēļ dalībvalstis un sūdzību iesniedzēji sūdzību izskatīšanas procedūru dažreiz uzskata par neparedzamu un nepārredzamu. Paraugprakses kodeksā par valsts atbalsta pārbaudes procedūru izpildi[11] 2009. gadā tika noteikta pārredzama vairākposmu procedūra sūdzību izskatīšanai. Tomēr divu gadu piemērošanas pieredze liecina, ka paredzētie ieguvumi saistībā ar samazinātu izskatīšanas ilgumu, uzlabotu efektivitāti un lielāku paredzamību nav pilnībā īstenojušies. Izmantojot paraugpraksi, nebija iespējams novērst dažas no galvenajām pašreizējās sistēmas nepilnībām, jo tās tieši izriet no Procedūras regulas. Tāpēc ir ierosināta Procedūras regulas reforma, lai risinātu šos jautājumus. * * * Šajā sakarā ierosināto Procedūras regulas grozījumu mērķis ir uzlabot saņemtās informācijas kvalitāti, skaidrāk nosakot sūdzību iesniegšanas prasības un paredzamu un pārredzamu vairākposmu procedūru. Pašlaik Komisijai ir jāizmeklē katrs iespējamais valsts atbalsta noteikumu pārkāpums neatkarīgi no saņemtās informācijas avota. Atšķirībā no konkurences noteikumiem, kas paredzēti LESD 101. un 102. pantā un attiecībā uz kuriem sūdzību iesniegšanas kārtību reglamentē ar Regulām Nr. 1/2003[12] un Nr. 773/2004[13], sūdzību iesniegšanai par valsts atbalstu nepiemēro nekādas īpašas formālas prasības. Tā kā šajā jomā nepastāv konkrēti Procedūras regulas noteikumi, Vispārējā tiesa 2011. gada 29. septembra spriedumā Ryanair lietā[14] uzskatīja, ka pašlaik nepastāv formālas prasības, kas jāizpilda, lai Komisijai iesniegtu sūdzību par valsts atbalstu. Pārredzamības un juridiskās noteiktības labad būtu jāprecizē nosacījumi, lai iesniegtu sūdzību, ar kuru Komisija tiek informēta par iespējami nelikumīgu atbalstu, un tādējādi sāktu sākotnējo izvērtēšanu (10. panta grozījumi). Lietderīgi ir noteikt, ka: – sūdzību iesniedzējiem jāiesniedz noteikts obligātās informācijas apjoms. Šim nolūkam lietderīgi ir pilnvarot Komisiju pieņemt īstenošanas noteikumus, lai noteiktu sūdzību formu un saturu (27. panta grozījumi); – sūdzību iesniedzējiem jāpierāda, ka tie ir ieinteresētās personas LESD 108. panta 2. punkta[15] un Procedūras regulas 1. panta h) apakšpunkta[16] nozīmē un ka tādējādi tiem ir likumīgas intereses iesniegt sūdzību. Lai sasniegtu šo mērķi, ir ierosināts 20. panta 2. punktā par “ieinteresēto personu tiesībām” noteikt, ka “jebkura ieinteresētā persona var iesniegt sūdzību”. Gadījumos, kad saņemtā informācija netiek klasificēta kā sūdzība, jo tā neatbilst pieņemamības kritērijiem, Komisijai vairs nebūs pienākuma pieņemt oficiālus lēmumus. Šie iesniegumi tiks reģistrēti kā tirgus informācija, un tos varētu izmantot vēlākā posmā, lai veiktu ex officio izmeklēšanu. Lai pilnveidotu vairākposmu procedūru, ko ieviesa ar Paraugprakses kodeksu[17], Procedūras regulā būtu jānosaka Komisijas iespēja sūdzību uzskatīt par atsauktu, ja sūdzības iesniedzējs to nepapildina ar nozīmīgu informāciju vai citādi atsakās sadarboties procedūras laikā. Tādējādi varētu racionalizēt un uzlabot sūdzību izskatīšanu (20. panta 2. punkta grozījumi). * * * Sūdzību iesniedzēji galvenokārt vērš Komisijas uzmanību uz atbalstu, kas jau ir piešķirts un tāpēc ir uzskatāms par iespējami nelikumīgu atbalstu. Komisija 2009. gadā pieņēma Paziņojumu par valsts atbalsta tiesību normu piemērošanu valstu tiesās[18], lai valstu tiesas un ieinteresētās personas informētu par pieejamajiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, un tā ir centusies attīstīt sadarbību ar valstu tiesām, ieviešot praktiskākus līdzekļus, kas palīdzētu valstu tiesnešiem viņu ikdienas darbā. Ir ierosināts skaidri noteikt, ka valstu tiesām ir tiesības iegūt no Komisijas informāciju, lai piemērotu LESD 107. panta 1. punktu un 108. pantu, un lūgt Komisijas atzinumu par jautājumiem saistībā ar valsts atbalsta noteikumu piemērošanu (jauns 23.a panta 1. punkts). Ir ierosināts arī noteikt Komisijas tiesības iesniegt valstu tiesām rakstiskus vai mutiskus apsvērumus (jauns 23.a panta 2. punkts). Komisija var rīkoties saskaņā ar šo noteikumu tikai Savienības vispārējās interesēs (kā amicus curiae), t.i., nevis vienas no pusēm interesēs. Šā ierosinātā noteikuma mērķis ir jo īpaši ļaut Komisijai pievērst dalībvalstu tiesu uzmanību svarīgiem jautājumiem, lai konsekventi piemērotu ES valsts atbalsta noteikumus visā iekšējā tirgū. Valstu tiesām nav pienākuma ievērot Komisijas atzinumu. Jaunais 23.a pants neskar arī valstu tiesu tiesības vai pienākumu Eiropas Savienības Tiesai pieprasīt prejudiciālus nolēmumus saskaņā ar LESD 267. pantu. * * * Iepriekšminētajiem priekšlikumiem vajadzētu nodrošināt, ka Komisija saņem labāk pamatotas sūdzības, tādējādi pozitīvi ietekmējot visus dalībniekus, kas iesaistīti ar valsts atbalstu saistītu sūdzību izskatīšanā. Sūdzības iesnieguma veidlapu obligāta izmantošana atvieglos Komisijas darbu, lai noteiktu, vai sūdzība ietver valsts atbalsta jautājumus, un noteiktu katrai sūdzībai piešķiramo prioritātes pakāpi, un tādējādi nebūs atkārtoti jānosūta informācijas pieprasījumi attiecīgajai dalībvalstij vai sūdzības iesniedzējam. Ņemot vērā to, ka dalībvalstis ir tiesīgas izteikt apsvērumus un atbildēt uz ikvienu sūdzību, to skaita iespējama samazināšanās ļautu samazināt konkrētās dalībvalsts darba slodzi. Gadījumā, ja sūdzības iesniedzējs iesniedz prasību arī valsts tiesā, pamatojoties uz apgalvojumu par ES valsts atbalsta tiesību aktu pārkāpumu, Procedūras regulā ir paredzēti instrumenti, ko valstu tiesas var izmantot, lai saņemtu Komisijas palīdzību. Šai sadarbībai, kas notiks saskaņā ar piemērotu grafiku, būtu jāveicina valstu tiesu īstenota ES valsts tiesību normu piemērošana. Tas, ka Komisija var arī piedāvāt palīdzību valstu tiesām pēc savas iniciatīvas, būs lietderīgi, lai uzlabotu tiesu un tiesvedības dalībnieku informētību par Komisijas un valstu tiesu sadarbības mehānismiem, apliecinātu to lietderību un veicinātu to izmantošanu. Tā kā sūdzību iesniedzēji ne vienmēr zina, kāda informācija Komisijai ir vajadzīga, lai varētu ātri izvērtēt sūdzību par valsts atbalstu, obligāta sūdzības iesnieguma veidlapa ļaus sūdzību iesniedzējiem apkopot un iesniegt informāciju, kas Komisijai nepieciešama, lai izdarītu secinājumus par atbalsta esību katrā konkrētā gadījumā. Tam būtu ievērojami jāsamazina nepieciešamība sūdzību iesniedzējiem nosūtīt atkārtotus informācijas pieprasījumus, jo jau pašā sākumā viņi būs iesnieguši visu vajadzīgo informāciju, kas ir to rīcībā. Lielāka procedūras pārredzamība un prognozējamība sūdzību iesniedzējiem dos skaidrāku priekšstatu par izmeklēšanas pašreizējo situāciju un virzību, tādējādi novēršot nevajadzīgu saraksti. 2.2. Nodrošināt efektīvu un uzticamu informācijas vākšanu no tirgus dalībniekiem Pēdējo gadu laikā ir panākti būtiski pilnveidojumi valsts atbalsta pasākumu atbilstības izvērtēšanā. Komisija izmanto uz ietekmi balstītu pieeju, kuras mērķis ir samērot valsts atbalsta pasākumu pozitīvo un negatīvo ietekmi. Atbalsta pasākuma atbilstības novērtējums ir atkarīgs no pasākuma veida un tā ietekmes uz tirgu. Tāpēc svarīgāks ir kļuvis pienācīgs, uz faktiem balstīts novērtējums, jo īpaši sarežģītās lietās. Lai apmierinātu Komisijas vajadzības informācijas apkopošanas jomā, ir ierosināts ieviest tirgus informācijas rīkus (MIT) (2.2.1. punkts) un paredzēt juridisko pamatu izmeklēšanu veikšanai par konkrētām ekonomikas nozarēm un atbalsta pasākumu veidiem (2.2.2. punkts) ar mērķi ļaut Komisijai iegūt savlaicīgu, uzticamu, faktu ziņā pareizu un pilnīgu informāciju tieši no tirgus. 2.2.1. Tirgus informācijas rīki (MIT) Pašreizējie procedūras noteikumi attiecībā uz Komisijas pilnvarām saņemt informāciju valsts atbalsta procedūru laikā rada vairākas problēmas. Gadījumos, kad Komisija ir atkarīga no dalībvalsts iesniegtās informācijas, var rasties kavējumi, ja šī informācija nav tieši pieejama valstu iestādēm, un atsevišķos gadījumos tas var radīt ievērojamu slogu šīm iestādēm. Komisija mēģināja risināt dažus no šiem jautājumiem, pieņemot Paraugprakses kodeksu[19]. Tajā jo īpaši tika noteikts, ka Komisijas dienesti saistībā ar formālo izmeklēšanas procedūru var nosūtīt ieinteresētajām personām lēmuma par formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu kopiju un aicināt tās iesniegt apsvērumus par konkrētiem lietas aspektiem. Paredzot iespēju noteikt sankcijas par nepilnīgas vai nepatiesas informācijas iesniegšanu atbildē uz informācijas pieprasījumu, varēs uzlabot Komisijā saņemtās informācijas kvalitāti. Lai uzlabotu procedūras efektivitāti un pārredzamību, ir ierosināts spert nākamo soli un kodificēt Tiesas vairākkārt atzītās Komisijas pilnvaras konsultēties ar tirgus dalībniekiem[20]. Ir ierosināts, ka paziņota un nelikumīga atbalsta procedūru gadījumā pēc formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanas Komisija var pieprasīt informāciju no citiem subjektiem, nevis attiecīgajām dalībvalstīm, izmantojot vienkāršu informācijas pieprasījumu vai lēmumu (jauns 6.a pants un 10. panta grozījumi). Tāpat kā pretmonopola un uzņēmumu apvienošanās lietās, šie tirgus informācijas rīki ļautu ne tikai pieprasīt informāciju no jebkura uzņēmuma, uzņēmumu apvienības vai dalībvalsts (jauns 6.a pants), bet arī piemērot sankcijas attiecīgajiem uzņēmumiem, izmantojot naudas sodus vai kavējuma maksājumus (jauns 6.b pants), ja tie neatbild uz pieprasījumu vai nesniedz pilnīgu informāciju. Tas atturētu trešās personas no neobjektīvas informācijas iesniegšanas. Turklāt vienu un to pašu jautājumu uzdodot dažādiem uzņēmumiem un saņemtās atbildes iesniedzot attiecīgajai dalībvalstij apsvērumu saņemšanai, Komisija varētu savstarpēji pārbaudīt informāciju un nodrošināt saņemto datu ticamību. Nosakot naudas sodu un kavējuma maksājumu apmēru, Komisija ņems vērā uzņēmumu apvienošanās un pretmonopola jomā gūto pieredzi. Tāpēc finansiālās sankcijas būtu saskaņā ar esošajām vērtībām atbilstoši Padomes Regulai Nr. 139/2004[21] un Padomes Regulai Nr. 1/2003[22]. Izvēlētās vērtības nodrošina pietiekamu stimulu attiecīgajām pusēm izpildīt konkrētās saistības, un tās ir samērīgas ar pārkāpuma iespējamo smaguma pakāpi: – naudas sodi, kas nepārsniedz 1 % no kopējā apgrozījuma, par nepareizas vai maldinošas informācijas iesniegšanu, atbildot uz vienkāršu pieprasījumu vai uz pieprasījumu saskaņā ar lēmumu, vai par to, ka netika atbildēts uz pieprasījumu, kas iesniegts saskaņā ar lēmumu (jauns 6.b panta 1. punkts); – kavējuma maksājumi, kas nepārsniedz 5 % no vidējā dienas apgrozījuma, par katru nokavēto darba dienu, ko aprēķina no lēmumā noteiktā datuma, lai piespiestu attiecīgās puses iesniegt pilnīgu un pareizu informāciju, kas pieprasīta ar lēmumu (jauns 6.b panta 2. punkts). Saskaņā ar lojālas sadarbības principu, kas ietverts Līgumā par Eiropas Savienību, uz pieprasījumiem, kurus nosūta dalībvalstīm un valsts iestādēm, neattieksies iespējamu naudas sodu vai kavējuma maksājumu uzlikšana atbilstoši Procedūras regulai. Juridiskās noteiktības labad ir lietderīgi noteikt noilguma termiņus naudas sodu vai kavējuma maksājumu piemērošanai un izpildei, kas ir saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1/2003 noteikumiem[23] (jauns 15.a un 15.b pants). Tirgus informācijas rīki tiktu lielākoties izmantoti atsevišķos sarežģītos gadījumos, kad nepieciešams padziļināts novērtējums, lai risinātu vairākus jautājumus saistībā ar atbalsta kvalificēšanu vai tā saderības novērtējumu. Minētā instrumenta turpmākai izmantošanai var minēt šādus piemērus: novērtējums par parasto tirgus praksi (piemēram, valsts atbalsta daļa garantijās/aizdevumos), tirgus nepilnībām un/vai stimulējošās ietekmes noteikšanu. Izvēloties informācijas pieprasījumu adresātus, vērā tiks ņemti objektīvi kritēriji atkarībā no katra gadījuma. Piemēram, pieprasījumus varētu nosūtīt ne tikai atbalsta saņēmējam, bet arī konkurentiem, klientiem, patērētāju organizācijām utt., vienlaikus nodrošinot, ka katrā kategorijā pārstāvētā izlase ir reprezentatīva. Pieprasītā informācija būs brīvi pieejama attiecīgajiem tirgus dalībniekiem un ietvers jo īpaši: – faktiskos tirgus datus (piemēram, par tirgus apjomu, tirgus daļām, importa līmeni u.c.) un uzņēmuma datus (piemēram, par izmaksu struktūru, peļņu, īpašumtiesībām un kontroli, līdzdalību citos uzņēmumos u.c.); – uz faktiem balstītu analīzi par tirgus darbību (piemēram, par šķēršļiem ieiešanai tirgū, ieiešanas izmaksām, reglamentējošajiem šķēršļiem, tirgus pieauguma rādītāju un izaugsmes perspektīvām, jaudas pārpalikumu), iespējamo atbalsta ietekmi uz saņēmēju un novērtējumu par ierosinātajiem koriģējošiem pasākumiem vai kompensācijas pasākumiem. MIT izmantošanas gadījumā tiks pilnībā garantēta dalībvalstu iesniegtās sensitīvās informācijas konfidencialitāte. Lēmuma par procedūras uzsākšanu mērķis jau ir informēt trešās personas par lietas galvenajām iezīmēm tādā veidā, kas ļauj aizsargāt potenciāli sensitīvu informāciju. Komisija arī nodrošinās, ka, sagatavojot pieprasījumus trešām personām, netiek izpausta nekāda sensitīva informācija. Atbildot uz informācijas pieprasījumu, tirgus dalībnieki tiks aicināti sniegt Komisijai atbilžu nekonfidenciālo versiju. Ja atsevišķi dati tiek uzskatīti par konfidenciāliem, Komisija nodrošinās, ka šie dati ir pienācīgi aizsargāti (piemēram, apkopojot datus vai norādot diapazonu, kurā ietilpst dotie skaitļi). Ja Komisija vēlas izmantot trešo personu iesniegtu konfidenciālu informāciju, kas nevar tikt apkopota vai citādi anonimizēta, pirms minētās informācijas izpaušanas attiecīgajai dalībvalstij Komisijai būs iepriekš jāiegūst šo personu piekrišana, lai šo informāciju varētu izmantot lēmumā. Gadījumos, kad uz informāciju, kas norādīta kā konfidenciāla, neattiecas dienesta noslēpuma ievērošanas pienākums, lietderīgi ir izveidot mehānismu, kas ļauj Komisijai izlemt, kādā mērā šāda informācija var tikt izpausta. Ikvienā šādā lēmumā noraidīt lūgumu par informācijas konfidencialitātes nodrošināšanu, būtu jānorāda periods, kura beigās informācija tiks izpausta, lai attiecīgā trešā persona var izmantot jebkādu tai pieejamo tiesiskās aizsardzības līdzekli, tostarp pagaidu pasākumus (jauns 7. panta 9. punkts). * * * MIT ieviešana samazinās administratīvo slogu dalībvalstīm. Ļaujot Komisijai valstu iestādes daļēji atbrīvot no informācijas ievākšanas sloga, jo īpaši gadījumos, kad informācija dalībvalstij nav pieejama un tās iegūšana tai prasītu ievērojamas papildu pūles, un tieši izmantot jau esošu informāciju uzņēmumu līmenī (piemēram, par tirgus daļu, tirgus struktūru utt.), varētu panākt labāku līdzsvaru starp atbalsta piešķīrēju un galīgo atbalsta saņēmēju. Tomēr ar modernizētajiem noteikumiem netiks mainīts dalībvalstu pienākums sniegt visus pierādījumus par atbalsta pasākuma saderību. Tāpat arī tie neietekmēs valsts atbalsta procedūras divpusējo raksturu. MIT ļautu dalībvalstis pienācīgi iesaistīt procedūrā, dodot tām iespēju iesniegt savus apsvērumus par atbildēm uz informācijas pieprasījumiem (jauns 7. panta 8. punkts). Tādējādi tiks saglabātas dalībvalstu aizstāvības tiesības un nodrošināta procedūras pārredzamība. Tieša saziņa starp atbalsta saņēmēju un Komisijas dienestiem palīdzētu labāk noteikt, kas ir reāli vajadzīgs, lai savlaicīgi pabeigtu saderības novērtējumu, un tas būtu lietderīgi gan atbalsta saņēmējam, gan dalībvalstij. Tas arī uzlabotu saņēmēja situācijas paredzamību. Pieprasītie mērķorientētie faktiskie dati būs brīvi pieejami saņēmējam un prasīs tikai nelielu ieguldījumu no viņa puses, ko saņēmējs būs gatavs sniegt, lai apliecinātu, ka atbalsts, ko tas vēlas iegūt, ir pamatots. Komisija izmantos MIT arī konkurentu un sūdzību iesniedzēju interesēs, jo tādējādi tā varēs rūpīgāk izvērtēt konkrētā atbalsta saderību, vienlaikus novēršot vai nepieļaujot pārmērīgus konkurences kropļojumus, kas izriet no nesaderīga atbalsta. Izmantojot MIT, Komisija varēs tieši un vienlaicīgi sazināties ar attiecīgajām trešām personām. Tas veicinās pārredzamākas, precīzākas un ātrākas informācijas plūsmas, kas ļautu samazināt atkārtotu un secīgu informācijas pieprasījumu skaitu, tādējādi saīsinot izmeklēšanas ilgumu. Pieprasot informāciju no tirgus dalībniekiem, Komisija piemēros samērīguma kritēriju. Tādējādi attiecīgo uzņēmumu slogs tiks samazināts līdz nepieciešamajam minimumam, lai Komisija varētu pabeigt novērtējumu par valsts atbalsta pasākumu. Uz maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) MIT attieksies tikai izņēmuma kārtā, jo MIT tiks lielākoties izmantoti atsevišķos sarežģītos gadījumos, kad nepieciešams padziļināts novērtējums, savukārt vairumā gadījumu atbalsts MVU tiek piešķirts, izmantojot vai nu apstiprinātas shēmas, vai arī grupu atbrīvojuma shēmas[24]. Tajos retajos gadījumos, kad MIT varētu attiekties uz MVU, Komisija pielāgos savas prasības, ņemot vērā iepriekš minēto samērīguma principu. MIT ieviešana pēc formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanas nemainītu trešo personu kā informācijas avota lomu, kas pašlaik jau ir skaidri paredzēta un apstiprināta ar Tiesas judikatūru. Tomēr to lēmumu adresātiem, ar ko tiek uzlikti naudas sodi un/vai kavējuma maksājumi, būs tiesības paust savu viedokli (jauns 6.b panta 5. punkts) un apstrīdēt šādus lēmumus (jauns 6.b panta 6. punkts). Jaunie noteikumi par informācijas vākšanu ir nepieciešami, lai nodrošinātu, ka Komisija pieņem atbilstīgus un pamatotus lēmumus uzņēmējdarbības videi piemērotos termiņos. Tādējādi Komisija palielinās juridisko noteiktību dalībvalstīm un uzņēmumiem, vienlaikus uzlabojot valsts atbalsta politikas efektivitāti un pārredzamību. 2.2.2. Izmeklēšana attiecībā uz ekonomikas nozarēm un atbalsta instrumentiem Saskaņā ar valsts atbalsta modernizācijas iniciatīvas mērķiem Komisija ir apņēmusies savus centienus pievērst visnopietnāko kropļojumu gadījumiem saistībā ar iekšējā tirgus darbību. Piemērojot uzlabotu horizontālo pieeju savās izmeklēšanās, Komisija varēs efektīvāk noteikt atbalstu noteiktā nozarē vai atbalstu, kas balstās uz konkrētu instrumentu un kas var ierobežot vai izkropļot konkurenci. Nepieciešamība pastiprināt horizontālo informāciju ir īpaši acīmredzama gadījumos, kad dati, kas ir Komisijas rīcībā (un kas iegūti, saņemot sūdzības, paziņojumus vai tirgus informāciju), varētu radīt bažas saistībā ar konkrētu nozari vairākās dalībvalstīs un, ja pastāv norādes par to, ka līdzīgas problēmas var būt citās dalībvalstīs. Ievērojot Revīzijas palātas ieteikumus par to, ka Komisijai būtu jāpastiprina uzraudzība, izvēršot gan izlašu lielumu, gan tvērumu[25], Komisija jau ir palielinājusi savu pašreizējo pilnvaru izmantošanu, lai īstenotu apstiprināto atbalsta pasākumu un atbrīvoto shēmu ex post kontroli. Tādējādi tā var vākt horizontālo informāciju no dalībvalstīm par konkrētām ekonomikas nozarēm vai par konkrētu atbalsta instrumentu izmantošanu vairākās dalībvalstīs. Lai uzlabotu zināšanas par konkrētu ekonomikas nozari vai valsts atbalsta jautājumu, Komisija var arī nosūtīt anketas, adresēt pieprasījumus dalībvalstīm vai pieprasīt ekspertu ziņojumus, un nākotnē varēs adresēt informācijas pieprasījumus tirgus dalībniekiem. Lai pilnveidotu Komisijas pašreizējās pilnvaras un ex ante iegūtu visaptverošu priekšstatu par tirgu, ir ierosināts izveidot īpašu juridisko pamatu izmeklēšanu uzsākšanai attiecībā uz dažādām ekonomikas nozarēm un atbalsta pasākumu veidiem (jauns 20.a pants). Komisija to īstenotu, izmantojot savas pilnvaras nosūtīt informācijas pieprasījumus dalībvalstīm un visiem attiecīgajiem tirgus dalībniekiem. Izmeklēšanas beigās Komisija var publicēt ziņojumu par konkrētās ekonomikas nozarēs veiktās izmeklēšanas rezultātiem. Pirms formālās izmeklēšanas sākšanas kādā nozarē Komisijai būtu jāanalizē visa informācija, kas jau ir tās rīcībā vai kas ir publiski pieejama. Samērīguma apsvērumu dēļ nozares izmeklēšanas uzsākšanai būs nepieciešams saņemt norādes no publiski pieejamiem avotiem par to, ka vairākās dalībvalstīs pastāv problēmas saistībā ar valsts atbalstu konkrētā nozarē vai konkrēta atbalsta instrumenta izmantošanu, piemēram, par to, ka vairākās dalībvalstīs izmantotie pašreizējie atbalsta pasākumi konkrētā nozarē vai pasākumi, kas balstās uz konkrētu atbalsta instrumentu, nav vai vairs nav saderīgi ar iekšējo tirgu. Nozares izmeklēšanai būtu nepieciešams ierobežots sākotnējais ieguldījums no dažiem tirgus dalībniekiem, kuriem sākumā tiks adresēti lūgumi iesniegt nepubliskotu informāciju. Pēc tam Komisija lūgs arī dalībvalstis sniegt informāciju un aicinās tās iesniegt apsvērumus un izteikt savus viedokļus par Komisijas konstatējumiem. Tomēr šīs sākotnējās darba slodzes ietekmi kompensēs tas, ka ievērojami samazinātos darba slodze saistībā ar atsevišķu lietu turpmāko izmeklēšanu attiecībā uz visām iesaistītajām pusēm (dalībvalstīm, atbalsta saņēmējiem, tirgus dalībniekiem un Komisiju), jo samazinātos nepieciešamās informācijas pieprasījumu skaits un palielinātos valsts atbalsta noteikumu piemērošanas efektivitāte, pateicoties labākai pārredzamībai un ātrākai īstenošanai. 3. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI Apspriešanās ar ieinteresētajām personām un ekspertu atzinumu izmantošana Valsts atbalsta procedūras reforma tika iesniegta un apspriesta ar dalībvalstīm augsta līmeņa sanāksmēs, ko rīkoja 2012. gada 6. martā un 11. jūlijā. Turklāt 2012. gada 19. septembrī notika tehniskais darbseminārs par tirgus informācijas rīkiem un nozaru izmeklēšanu. Sabiedriskā apspriešana par valsts atbalsta jomas sūdzību izskatīšanu un informācijas vākšanu valsts atbalsta izmeklēšanas gaitā notika no 2012. gada 13. jūlija līdz 5. oktobrim. Šīs sabiedriskās apspriešanas laikā saņemtās atbildes ir pieejamas Konkurences ģenerāldirektorāta tīmekļa vietnē, un rezultātus dalībvalstīm paziņoja augsta līmeņa sanāksmē 2012. gada 9. novembrī. Ietekmes novērtējums Nav piemērojams. 4. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Ierosināto pasākumu kopsavilkums Priekšlikums paredz ieviest grozījumus Padomes Regulā (EK) Nr. 659/99, ar ko nosaka valsts atbalsta izmeklēšanas procedūras noteikumus attiecībā uz sūdzību izskatīšanu un informācijas vākšanu no tirgus dalībniekiem. Juridiskais pamats Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 109. pants. Subsidiaritāte un proporcionalitāte Ierosināto Procedūras regulas grozījumu mērķis ir valsts atbalsta procedūras padarīt efektīvākas, tādējādi sekmējot iekšējā tirgus integritātes saglabāšanu un to mērķu sasniegšanu, kas noteikti valsts atbalsta modernizēšanas iniciatīvā un, vispārīgāk, stratēģijā “Eiropa 2020”. Šie grozījumi cita starpā arī mazinās dalībvalstīm un trešām personām uzlikto administratīvo slogu. Tāpēc pašreizējais Komisijas priekšlikums ir proporcionāls noteiktajam politiskajam mērķim. Šis priekšlikums attiecas uz valsts atbalsta noteikumu piemērošanu, kas ir Eiropas Savienības ekskluzīvā kompetencē. Tāpēc subsidiaritātes principu nepiemēro. Juridisko instrumentu izvēle Padomes Regula, ar kuru groza Padomes 1999. gada 22. marta Regulu (EK) Nr. 659/99, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai. 5. IETEKME UZ BUDŽETU Šis grozījumu priekšlikums neietekmē ES budžetu (Finanšu regulas 28. pants un Īstenošanas noteikumu 22. pants). 2012/0342 (NLE) Priekšlikums PADOMES REGULA, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 109. pantu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[26], tā kā: (1) Saistībā ar valsts atbalsta noteikumu vispusīgu modernizāciju, lai veicinātu izaugsmes stratēģijas “Eiropa 2020”[27] īstenošanu un budžeta konsolidāciju, Līguma 107. pants būtu efektīvi un vienādi jāpiemēro visā Eiropas Savienībā. Ar Padomes 1999. gada 22. marta Regulu (EK) Nr. 659/1999 tika kodificēta un pastiprināta Komisijas iepriekšējā prakse, lai palielinātu juridisko noteiktību un sekmētu valsts atbalsta politikas attīstību pārredzamā vidē. Tomēr, ņemot vērā tās piemērošanas gaitā gūto pieredzi un tādus jaunākos notikumus kā paplašināšanās un ekonomikas un finanšu krīze, būtu jāgroza atsevišķi regulas aspekti, lai Komisija varētu rīkoties efektīvāk. (2) Lai izvērtētu paziņota vai nelikumīga valsts atbalsta saderību ar iekšējo tirgu, kas saskaņā ar Līguma 108. pantu ir Komisijas ekskluzīvā kompetencē, ir lietderīgi nodrošināt, ka Komisija ir pilnvarota valsts atbalsta noteikumu īstenošanas nolūkos jebkuram uzņēmumam, uzņēmumu apvienībai vai dalībvalstij pieprasīt visu nepieciešamo informāciju, ja tai ir šaubas par attiecīgā pasākuma saderību un tāpēc tā ir sākusi formālu izmeklēšanu. (3) Lai pēc formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanas novērtētu atbalsta pasākuma saderību, jo īpaši attiecībā uz jauna veida vai tehniski sarežģītiem pasākumiem, kam veic sīku novērtējumu, Komisijai būtu jāspēj ar vienkāršu pieprasījumu vai ar lēmumu pieprasīt jebkuram uzņēmumam, uzņēmumu apvienībai vai dalībvalstij sniegt visu informāciju, kas vajadzīga, lai pabeigtu savu novērtējumu, ja tās rīcībā esošā informācija nav pietiekama, pienācīgi ņemot vērā samērīguma principu, jo īpaši attiecībā uz maziem un vidējiem uzņēmumiem. (4) Komisijai būtu jāspēj nodrošināt jebkuram uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai adresēto informācijas pieprasījumu izpildi, ja nepieciešams, izmantojot samērīgus naudas sodus un kavējuma maksājumus. To pušu tiesības, kurām lūgts sniegt informāciju, būtu jāaizsargā, dodot tām iespēju paust savu viedokli pirms jebkura lēmuma pieņemšanas, ar ko uzliek naudas sodus vai kavējuma maksājumus. Saskaņā ar Līguma 261. pantu Eiropas Savienības Tiesai vajadzētu būt neierobežotai jurisdikcijai attiecībā uz šādiem naudas sodiem un kavējuma maksājumiem. (5) Saskaņā ar 4. pantu Līgumā par Eiropas Savienību naudas sodus un kavējuma maksājumus nepiemēro dalībvalstīm, jo tām ir pienākums lojāli sadarboties ar Komisiju un sniegt tai visu vajadzīgo informāciju, lai Komisija varētu izpildīt savus pienākumus atbilstoši Regulai (EK) Nr. 659/1999. (6) Lai garantētu attiecīgo dalībvalstu tiesības uz aizstāvību, tām būtu jāsaņem informācija par uzņēmumiem, uzņēmumu apvienībām vai dalībvalstīm nosūtīto informācijas pieprasījumu saturu un jāspēj iesniegt savus apsvērumus attiecībā uz saņemtajām piezīmēm, kas rada šaubas par attiecīgā atbalsta pasākuma saderību. (7) Komisijai būtu pienācīgi jāņem vērā uzņēmumu likumīgās intereses komercnoslēpumu aizsargāšanā. Būtu jānodrošina, ka lēmumos Komisija nevar izmantot atbildes sniedzēju iesniegtu konfidenciālu informāciju, kas nevar tikt apkopota vai citādi anonimizēta, ja vien tā iepriekš nav saņēmusi šo personu piekrišanu izpaust minēto informāciju attiecīgajai dalībvalstij. (8) Gadījumos, kad uz informāciju, kas norādīta kā konfidenciāla, neattiecas dienesta noslēpuma ievērošanas pienākums, lietderīgi ir izveidot mehānismu, kas ļauj Komisijai izlemt, kādā mērā šāda informācija var tikt izpausta. Ikvienā šādā lēmumā noraidīt lūgumu nodrošināt informācijas konfidencialitāti būtu jānorāda periods, kura beigās informācija tiks izpausta, lai attiecīgā trešā persona var izmantot jebkādu tai pieejamo tiesiskās aizsardzības līdzekli, tostarp pagaidu pasākumus. (9) Komisija pēc savas iniciatīvas var izskatīt no jebkāda avota iegūtu informāciju par nelikumīgu atbalstu, lai nodrošinātu atbilstību Līguma 108. pantam un jo īpaši paziņošanas pienākumam un nogaidīšanas klauzulai, kā noteikts Līguma 108. panta 2. punktā, un izvērtētu tā saderību ar iekšējo tirgu. Šajā sakarā sūdzības ir būtisks informācijas avots, lai konstatētu Savienības valsts atbalsta noteikumu pārkāpumus. (10) Lai uzlabotu Komisijai iesniegto sūdzību kvalitāti un vienlaikus palielinātu pārredzamību un juridisko noteiktību, ir lietderīgi paredzēt nosacījumus, kādiem sūdzībai jāatbilst, lai Komisijai nodrošinātu informāciju par iespējami nelikumīgu atbalstu un veiktu sākotnējo pārbaudi. (11) Sūdzību iesniedzējiem būtu jānosaka pienākums pierādīt, ka tie ir ieinteresētās personas LESD 108. panta 2. punkta un Regulas 659/1999 1. panta h) apakšpunkta nozīmē. Tiem būtu arī jānosaka pienākums iesniegt zināmu informāciju tādā veidlapā, ko Komisija būtu pilnvarota noteikt īstenošanas noteikumos. (12) Juridiskās noteiktības labad ir lietderīgi noteikt noilguma termiņus naudas sodu un kavējuma maksājumu piemērošanai un izpildei. (13) Lai nodrošinātu, ka līdzīgas problēmas Komisija visā iekšējā tirgū risina konsekventi, ir lietderīgi papildināt Komisijas pašreizējās pilnvaras, ieviešot īpašu juridisko pamatu, lai sāktu izmeklēšanu attiecībā uz ekonomikas nozarēm vai atsevišķiem atbalsta instrumentiem vairākās dalībvalstīs. Samērīguma apsvērumu dēļ nozares izmeklēšanai būtu jābalstās uz tādas publiski pieejamas informācijas iepriekšēju analīzi, kas liecina par problēmām vairākās dalībvalstīs saistībā ar valsts atbalstu konkrētā nozarē vai konkrēta atbalsta instrumenta izmantošanu, piemēram, par to, ka vairākās dalībvalstīs izmantotie pašreizējie atbalsta pasākumi konkrētā nozarē vai pasākumi, kas balstās uz konkrētu atbalsta instrumentu, nav vai vairs nav saderīgi ar iekšējo tirgu. Šāda izmeklēšana ļautu Komisijai efektīvi un pārredzamā veidā izskatīt horizontālus valsts atbalsta jautājumus. (14) Lai nodrošinātu konsekvenci valsts atbalsta noteikumu piemērošanā, būtu jāizveido mehānismi sadarbībai starp dalībvalstu tiesām un Komisiju. Šāda sadarbība attiecas uz visām dalībvalstu tiesām, kas piemēro Līguma 107. panta 1. punktu un 108. pantu, neatkarīgi no konteksta. Jo īpaši valstu tiesām jānodrošina iespēja pieprasīt Komisijai informāciju vai atzinumu par jautājumiem, kas saistīti ar valsts atbalsta tiesību normu piemērošanu. Komisijai arī vajadzētu būt iespējai iesniegt rakstiskus vai mutiskus apsvērumus tiesām, kam uzticēts piemērot Līguma 107. panta 1. punktu vai 108. pantu. Šie apsvērumi būtu jāiesniedz saskaņā ar valstu procedūras noteikumiem un praksi, tostarp attiecībā uz lietas dalībnieku tiesību aizsardzību. (15) Pārredzamības un juridiskās noteiktības labad būtu jāpublisko informācija par Komisijas lēmumiem. Tādēļ ir lietderīgi publicēt lēmumus par naudas sodu vai kavējuma maksājumu uzlikšanu, jo tie ietekmē attiecīgo avotu intereses. Saskaņā ar Līguma 339. pantu Komisijai, publicējot tās lēmumus, būtu jāievēro noteikumi par dienesta noslēpumu. (16) Komisijai ciešā saziņā ar Valsts atbalsta padomdevēju komiteju būtu jāspēj pieņemt īstenošanas noteikumus, ar ko paredz sīki izstrādātus noteikumus attiecībā uz to sūdzību formu, saturu un citiem kritērijiem, kas iesniegtas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 1. punktu un 20. pantu. (17) Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza Padomes Regula (EK) Nr. 659/1999, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. 1. pants Regulu (EK) Nr. 659/1999 groza šādi: (1) Regulas 5. panta virsrakstu aizstāj ar šādu: “Informācijas pieprasījums, kas iesniegts paziņotājai dalībvalstij”; (2) Iekļauj šādu 6.a un 6.b pantu: “6.a pants Informācijas pieprasījums, kas iesniegts citiem avotiem 1. Pēc tam, kad ir sākta formāla izmeklēšanas procedūra, kas paredzēta 6. pantā, Komisija, ja tā to uzskata par lietderīgu, var pieprasīt uzņēmumam, uzņēmumu apvienībai vai citai dalībvalstij sniegt visu vajadzīgo informāciju, lai tā varētu pabeigt attiecīgā pasākuma novērtējumu, ja tai pieejamā informācija nav pietiekama. 2. Dalībvalstis sniedz informāciju, pamatojoties uz vienkāršu pieprasījumu un termiņā, kas parasti nepārsniedz vienu mēnesi. 3. Komisija ar vienkāršu pieprasījumu var lūgt uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai sniegt informāciju. Sūtot uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai vienkāršu pieprasījumu sniegt informāciju, Komisija norāda tā juridisko pamatu un mērķi, precizē, kāda informācija ir vajadzīga, un nosaka termiņu, kādā tā jāiesniedz. Tā norāda arī uz naudas sodiem par nepareizas vai maldinošas informācijas iesniegšanu, kas paredzēti 6.b panta 1. punktā. 4. Komisija ar lēmumu var pieprasīt uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai sniegt informāciju. Ja Komisija ar lēmumu pieprasa uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai sniegt informāciju, tā norāda pieprasījuma juridisko pamatu un mērķi, precizē, kāda informācija ir vajadzīga, un nosaka termiņu, kādā tā jāiesniedz. Tā norāda arī uz naudas sodiem, kas paredzēti 6.b panta 1. punktā, un norāda vai uzliek kavējuma maksājumus, kas paredzēti 6.b panta 2. punktā. Turklāt tā norāda uzņēmuma vai uzņēmumu apvienības tiesības uz lēmuma pārskatīšanu Tiesā. 5. Komisija informē attiecīgo dalībvalsti par to informācijas pieprasījumu saturu, ko nosūta saskaņā ar 1. līdz 4. punktu. 6. Pieprasīto informāciju attiecīgā uzņēmuma vārdā sniedz uzņēmumu īpašnieki vai viņu pārstāvji un — juridisku personu, uzņēmējsabiedrību vai apvienību, kam nav juridiskas personas statusa, gadījumā — personas, kas tiesīgas tās pārstāvēt saskaņā ar likumu vai statūtiem. Personas, kas ir attiecīgi pilnvarotas rīkoties, var sniegt informāciju savu klientu vārdā. Tie nes pilnu atbildību, ja sniegtā informācija ir nepilnīga, nepatiesa vai maldinoša. 6.b pants Naudas sodi un kavējuma maksājumi 1. Komisija var ar lēmumu uzlikt uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām naudas sodus, kas nepārsniedz 1 % no kopējā apgrozījuma iepriekšējā uzņēmējdarbības gadā, ja tīši vai nolaidības dēļ: a) tie sniedz nepatiesu vai maldinošu informāciju, atbildot uz pieprasījumu saskaņā ar 6.a panta 3. punktu; b) tie sniedz nepatiesu, nepilnīgu vai maldinošu informāciju, atbildot uz lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar 6.a panta 4. punktu, vai nesniedz informāciju noteiktajā termiņā. 2. Komisija var ar lēmumu uzlikt uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām kavējuma maksājumus, kas nepārsniedz 5 % no vidējā dienas apgrozījuma iepriekšējā uzņēmējdarbības gadā, par katru nokavēto darba dienu, sākot skaitīt no lēmumā noteiktā datuma, līdz tie iesniedz pilnīgu un pareizu informāciju, ko Komisija pieprasījusi ar lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar 6.a panta 4. punktu. 3. Nosakot naudas soda vai kavējuma maksājuma apmēru, ņem vērā pārkāpuma veidu, smagumu un ilgumu. 4. Ja uzņēmumi vai uzņēmumu apvienības ir izpildījušas pienākumu, kura izpildei bija paredzēts kavējuma maksājumus, Komisija galīgo kavējuma maksājumu apmēru var noteikt zemāku par to, kāds tas būtu atbilstoši sākotnējam lēmumam, ar ko uzlikti kavējuma maksājumi. 5. Pirms pieņemt lēmumu saskaņā ar 1. un 2. punktu, Komisija attiecīgajiem uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām dod iespēju darīt zināmu savu viedokli. 6. Eiropas Savienības Tiesai ir neierobežota jurisdikcija Līguma par Eiropas Savienības darbību 261. panta nozīmē pārskatīt Komisijas noteiktos naudas sodus vai kavējuma maksājumus. Tā var atcelt, samazināt vai palielināt uzlikto naudas sodu vai kavējuma maksājumu.”; (3) Regulas 7. pantā pievieno šādu 8. līdz 10. punktu: “8. Pirms pieņemt lēmumu saskaņā ar 2. līdz 5. punktu, Komisija dod attiecīgajai dalībvalstij iespēju izteikt savu viedokli par informāciju, ko Komisija saņēmusi saskaņā ar 6.a pantu, ciktāl šī informācija rada šaubas par pasākuma saderību. 9. Lēmumos, ko pieņem saskaņā ar 2. līdz 5. punktu, Komisija neizmanto atbildes sniedzēju iesniegto konfidenciālo informāciju, kas nevar tikt apkopota vai citādi anonimizēta, ja vien tā nav iepriekš saņēmusi šo personu piekrišanu izpaust minēto informāciju attiecīgajai dalībvalstij. Komisija var pieņemt argumentētu lēmumu, ko paziņo attiecīgajam uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai un kurā konstatē, ka atbildes sniedzēja iesniegtā informācija, kas norādīta kā konfidenciāla, nav aizsargāta, un nosaka termiņu, kura beigās informācija tiks izpausta. Šis termiņš nevar būt īsāks par vienu mēnesi. 10. Komisija ņem vērā uzņēmumu likumīgās intereses aizsargāt savus komercnoslēpumus. Attiecīgajai dalībvalstij neizpauž tā uzņēmuma vai uzņēmumu apvienības identitāti, kas sniedz informāciju saskaņā ar 6.a pantu, ja šis uzņēmums vai uzņēmumu apvienība to lūdz iespējama kaitējuma dēļ.”; (4) Regulas 10. pantu groza šādi: 1. un 2. punktu aizstāj ar šādu: “1. Neskarot 20. pantu, Komisija pēc savas iniciatīvas var izskatīt no jebkāda avota iegūtu informāciju par iespējami nelikumīgu valsts atbalstu. Komisija bez nepamatotas kavēšanās izskata ikvienu sūdzību, ko iesniegusi kāda ieinteresētā persona saskaņā ar 20. panta 2. punktu. 2. Vajadzības gadījumā Komisija pieprasa informāciju attiecīgajai dalībvalstij. Mutatis mutandis piemēro 2. panta 2. punktu un 5. panta 1. un 2. punktu. Pēc formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanas Komisija var pieprasīt informāciju arī no citiem avotiem. Mutatis mutandis piemēro 6.a un 6.b panta noteikumus.”; (5) Pēc 14. panta iekļauj šādu nodaļu: “III.A NODAĻA Noilguma termiņi”; (6) Regulas 15. panta virsrakstu aizstāj ar šādu: “Noilguma termiņš attiecībā uz atbalsta atgūšanu”; (7) Iekļauj šādu 15.a un 15.b pantu: “15.a pants Noilguma termiņš attiecībā uz naudas sodu un kavējuma maksājumu piemērošanu 1. Uz Komisijas pilnvarām, kas tai piešķirtas saskaņā ar 6.b pantu, attiecas trīs gadu noilguma termiņš. 2. Termiņu sāk skaitīt no dienas, kurā izdarīts pārkāpums. Tomēr pārkāpuma turpināšanas vai atkārtošanas gadījumā termiņu skaita no dienas, kurā pārkāpums izbeigts. 3. Jebkurš pasākums, ko īsteno Komisija, lai veiktu izmeklēšanu vai procesuālu darbību attiecībā uz pārkāpumu, pārtrauc noilguma termiņu naudas sodu vai kavējuma maksājumu piemērošanai, sākot no dienas, kurā pasākums ir paziņots attiecīgajam uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai. 4. Pēc katra pārtraukuma noilgums sākas no jauna. Tomēr vēlākais, kad iestājas noilgums, ir diena, kurā beidzas termiņš, kas ir divreiz ilgāks par noilguma termiņu, ja Komisija nav uzlikusi naudas sodu vai kavējuma maksājumu. Šo termiņu pagarina par laiku, uz kuru noilguma termiņš ir apturēts atbilstoši 5. punktam. 5. Noilguma termiņu naudas sodu vai kavējuma maksājumu uzlikšanai aptur uz laiku, kamēr Komisijas lēmumu izskata Tiesas procesā. 15.b pants Noilguma termiņi attiecībā uz naudas sodu un kavējuma maksājumu izpildi 1. Uz Komisijas pilnvarām izpildīt lēmumus, kas pieņemti atbilstoši 6.b pantam, attiecas piecu gadu noilguma termiņš. 2. Termiņu sāk skaitīt no dienas, kurā lēmums kļūst galīgs. 3. Noilguma termiņu naudas sodu un kavējuma maksājumu izpildei pārtrauc: a) ar tā lēmuma paziņojumu, ar ko maina sākotnējo naudas soda vai kavējuma maksājuma summu vai ar ko noraida pieteikumu to mainīt; b) ar jebkuru darbību, ko veic Komisija vai dalībvalsts, rīkojoties pēc Komisijas pieprasījuma, un kas paredzēta, lai nodrošinātu naudas soda vai kavējuma maksājuma samaksu. 4. Pēc katra pārtraukuma noilgums sākas no jauna. 5. Noilguma termiņu naudas sodu un kavējuma maksājumu izpildei aptur uz laiku, kamēr: a) ir atvēlēts laiks maksāšanai; b) maksājuma izpilde ir apturēta atbilstoši Tiesas nolēmumam.”; (8) Regulas 16. pantu aizstāj ar šādu: “16. pants Ļaunprātīgi izmantots atbalsts Neskarot 23. pantu, gadījumos, kad atbalstu izmanto ļaunprātīgi, Komisija var sākt formālu izmeklēšanas procedūru saskaņā ar 4. panta 4. punktu. Mutatis mutandis piemēro 6., 6.a, 6.b pantu, 7. panta 1. līdz 5. apakšpunktu, 9. un 10. pantu, 11. panta 1. punktu un 12. līdz 15. pantu.”; (9) Regulas 20. panta 2. punktu aizstāj ar šādu: “2. Ieinteresētās personas var iesniegt sūdzību, lai informētu Komisiju par jebkādu iespējami nelikumīgu atbalstu un jebkādu iespējamu atbalsta ļaunprātīgu izmantošanu. Šim nolūkam ieinteresētā persona pienācīgi aizpilda veidlapu, ko Komisijai jābūt pilnvarotai noteikt īstenošanas noteikumos, un iesniedz visu pieprasīto obligāto informāciju. Ja Komisija uzskata, ka faktiskie un tiesiskie apstākļi, ko norādījusi ieinteresētā persona, nav pietiekams pamats, lai, balstoties uz pirmo pārbaudi, pierādītu nelikumīga atbalsta esību vai atbalsta ļaunprātīgu izmantošanu, Komisija par to informē ieinteresēto personu un aicina to iesniegt apsvērumus noteiktā termiņā, kas parasti nepārsniedz vienu mēnesi. Ja ieinteresētā persona noteiktajā termiņā nedara zināmu savu viedokli, uzskata, ka sūdzība ir atsaukta. Komisija ieinteresētajai personai nosūta ar sūdzību saistītās lietas lēmuma kopiju.”; (10) Pēc 20. panta pievieno šādu VI.a nodaļu: “VI.a NODAĻA “Izmeklēšana attiecībā uz ekonomikas nozarēm un atbalsta instrumentiem” 20.a pants Izmeklēšana attiecībā uz ekonomikas nozarēm un atbalsta instrumentiem 1. Ja pieejamā informācija liecina, ka valsts atbalsta pasākumi konkrētā nozarē vai pasākumi, kas balstās uz konkrētu atbalsta instrumentu, var ierobežot vai izkropļot konkurenci iekšējā tirgū vairākās dalībvalstīs vai ka vairākās dalībvalstīs izmantotie atbalsta pasākumi konkrētā nozarē vai pasākumi, kas balstās uz konkrētu atbalsta instrumentu, nav vai vairs nav saderīgi ar iekšējo tirgu, Komisija var veikt izmeklēšanu attiecībā uz konkrēto ekonomikas nozari vai attiecīgā atbalsta pasākuma izmantošanu dažādās dalībvalstīs. Šīs izmeklēšanas gaitā Komisija var pieprasīt dalībvalstīm vai attiecīgajiem uzņēmumiem vai uzņēmumu apvienībām sniegt informāciju, kas vajadzīga, lai piemērotu Līguma 107. un 108. pantu, pienācīgi ņemot vērā samērīguma principu. Komisija var publicēt ziņojumu par izmeklēšanas rezultātiem attiecībā uz noteiktām ekonomikas nozarēm vai atsevišķiem atbalsta instrumentiem dažādās dalībvalstīs un lūgt dalībvalstis un attiecīgos uzņēmumus vai uzņēmumu apvienības sniegt apsvērumus. 2. Mutatis mutandis piemēro 5., 6.a un 6.b pantu.”; (11) Pēc 23. panta pievieno šādu VII.a nodaļu. “VII.a NODAĻA Sadarbība ar valstu tiesām 23.a pants Sadarbība ar valstu tiesām 1. Lai piemērotu Līguma 107. panta 1. punktu un 108. pantu, dalībvalstu tiesas var lūgt Komisiju iesniegt tām informāciju, kas ir tās rīcībā, vai savu atzinumu par jautājumiem saistībā ar valsts atbalsta noteikumu piemērošanu. 2. Ja tas vajadzīgs konsekventai Līguma 107. panta 1. punkta un 108. panta piemērošanai, Komisija pēc savas iniciatīvas dalībvalstu tiesām var iesniegt rakstiskus apsvērumus. Ar attiecīgās tiesas atļauju Komisija var sniegt arī mutiskus apsvērumus. Vienīgi savu apsvērumu izstrādes nolūkā Komisija var pieprasīt attiecīgajai dalībvalsts tiesai nosūtīt jebkurus dokumentus, kas vajadzīgi lietas izvērtēšanai, vai nodrošināt to nosūtīšanu Komisijai.”; (12) Regulas 25. pantu aizstāj ar šādu: “25. pants Lēmumu adresāts 1. Lēmumus, kas pieņemti saskaņā ar 6.a panta 4. punktu, 6.b panta 1. un 2. punktu un 7. panta 9. punktu, adresē attiecīgajam uzņēmumam vai uzņēmumu apvienībai. Komisija tos nekavējoties paziņo adresātam un dod tam iespēju norādīt, uz kuru informāciju pēc tā ieskatiem vajadzētu attiekties pienākumam ievērot dienesta noslēpumu. 2. Visus citus lēmumus, ko pieņem saskaņā ar II, III, IV, V un VII nodaļu, adresē attiecīgajai dalībvalstij. Komisija tos nekavējoties paziņo attiecīgajai dalībvalstij un dod tai iespēju norādīt, uz kuru informāciju pēc tās ieskatiem vajadzētu attiekties pienākumam ievērot dienesta noslēpumu.” (13) 26. pantā iekļauj šādu 2.a punktu: “2.a. Lēmumus, ko Komisija pieņem saskaņā ar 6b. panta 1. un 2. punktu, tā publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .” (14) Regulas 27. pantu aizstāj ar šādu: “27. pants Īstenošanas noteikumi Komisijai saskaņā ar 29. pantā noteikto procedūru ir pilnvaras pieņemt īstenošanas noteikumus attiecībā uz: a) paziņojumu formu, saturu un citiem elementiem, b) gada ziņojumu formu, saturu un citiem elementiem, c) sūdzību, ko iesniedz saskaņā ar 10. panta 1. punktu un 20. panta 2. punktu, formu, saturu un citiem elementiem, d) informāciju par termiņiem un to aprēķināšanu, e) 14. panta 2. punktā minēto procentu likmi.” 2. pants Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, Padomes vārdā — priekšsēdētājs TIESĪBU AKTA FINANŠU PĀRSKATS Šis grozījumu priekšlikums neietekmē ES budžetu. [1] Padomes 1999. gada 22. marta Regula (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai, OV L 83, 27.3.1999., 1. lpp. [2] Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “ES valsts atbalsta modernizācija (VAM)”, 8.5.2012, COM (2012) 209 final. [3] Komisijas Paziņojums “Eiropa 2020. Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei”, 3.3.2010., COM (2010) 2020 galīgā redakcija. [4] 23.b punkts paziņojumā “ES valsts atbalsta modernizācija (VAM)”, kas minēts 2. zemsvītras piezīmē. [5] Eiropas Revīzijas palātas Īpašais ziņojums Nr. 15 “Vai Komisijas procedūras nodrošina valsts atbalsta kontroles efektīvu pārvaldību?”, 15.12.2011., http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=SRCA:2011:15:FIN:LV:PDF. [6] Eiropas Savienības Padome, secinājumi par Eiropas Revīzijas palātas īpašo ziņojumu Nr. 15/2011 “Vai Komisijas procedūras nodrošina valsts atbalsta kontroles efektīvu pārvaldību?” – pieņemšana, 2.5.2012., 9149/12. [7] Eiropas Parlamenta rezolūcija par Revīzijas palātas īpašajiem ziņojumiem saistībā ar Komisijas 2010. gada budžeta izpildes apstiprinājumu, 10.5.2012., 116. līdz 125. punkts, 2011/2225 (DEC). [8] 23.b punkts paziņojumā “ES valsts atbalsta modernizācija (VAM)”, kas minēts 2. zemsvītras piezīmē. [9] LESD 108. panta 2. punkta un Procedūras regulas 1. panta h) apakšpunkta nozīmē. [10] Konkurences ģenerāldirektorātā 2012. gada 31. martā sūdzību lietu izskatīšanas vidējais ilgums bija 17 mēneši. [11] Komisijas paziņojums “Paraugprakses kodekss par valsts atbalsta pārbaudes procedūru izpildi”, OV C 136, 16.6.2009., 13. lpp. [12] Padomes 2002. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, OV L 1, 4.1.2003., 1. lpp. [13] Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regula (EK) Nr. 773/2004 par lietas izskatīšanu saskaņā ar EK Līguma 81. un 82. pantu, ko vada Komisija, OV L 123, 27.4.2004., 18. lpp. [14] Spriedums lietā T-442/07 RyanairLtd./Komisija (2011, vēl nav publicēts, 33. punkts). [15] Spriedums lietā 323/82 Intermills/Komisija (Recueil 1984, 3809. lpp, 16. punkts). [16] Padomes Regulas Nr. 659/99 1. panta h) apakšpunkts: ““ieinteresētās personas” ir visas dalībvalstis un visas personas, uzņēmumi vai uzņēmumu apvienības, kuru intereses var ietekmēt atbalsta piešķīrums, jo īpaši attiecīgā atbalsta saņēmējs, konkurējošie uzņēmumi un arodapvienības.” [17] Komisijas paziņojums Paraugprakses kodekss par valsts atbalsta pārbaudes procedūru izpildi, iepriekš minēts 11. zemsvītras piezīmē. [18] Komisijas paziņojums par valsts atbalsta tiesību normu piemērošanu valstu tiesās, OV C 85, 9.4.2009., 1. lpp. [19] 34. punkts Komisijas paziņojumā “Paraugprakses kodekss par valsts atbalsta pārbaudes procedūru izpildi”, iepriekš minēts 11. zemsvītras piezīmē. [20] Spriedums lietā 84/82 Vācija/Komisija (Recueil 1984, 1451. lpp.); spriedums lietā T-198/01 Technische Glaswerke Ilmenau/Komisija (Recueil 2004, II-2717. lpp.); spriedums lietā T-73/98 Prayon-Rupel/Komisija (Recueil 2001, II-867. lpp.); spriedums lietā T-304/08 Smurfit Kappa/Komisija (2012, vēl nav publicēts). [21] 13. un 14. pants Padomes 2004. gada 20. janvāra Regulā (EK) Nr. 139/2004 par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (EK Apvienošanās regula), OV L 24, 29.1.2004., 1. lpp. [22] 22. un 23. pants Padomes 2002. gada 16. decembra Regulā (EK) Nr. 1/2003 par to konkurences noteikumu īstenošanu, kas noteikti Līguma 81. un 82. pantā, OV L 1, 4.1.2003., 1. lpp. [23] 25. un 26. pants Padomes 2002. gada 16. decembra Regulā (EK) Nr. 1/2003, kas minēta 22. zemsvītras piezīmē. [24] Saskaņā ar jaunāko valsts atbalsta progresa ziņojumu (SEC(2011) 1487 galīgā redakcija) 2010. gadā 88,5 % no dalībvalstu sniegtā atbalsta kopsummas tika piešķirti, izmantojot apstiprinātas shēmas vai grupu atbrīvojuma pasākumus. Turklāt 100 % no atbalsta, kas paredzēts horizontālā mērķa MVU, tika piešķirti, izmantojot shēmas vai grupu atbrīvojuma pasākumus. [25] 41. lpp. Eiropas Revīzijas palātas Īpašajā ziņojumā Nr. 15/2011, kas minēts 5. zemsvītras piezīmē. [26] OV C […], […], lpp. [27] Komisijas Paziņojums “Eiropa 2020. Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei”, 3.3.2010., COM (2010) 2020 galīgā redakcija.