Ievads

Irākas iedzīvotāji, valdība un bruņotie spēki ar globālās koalīcijas pret Da'eshstarptautisko atbalstu ir sekmīgi izbeiguši Da'esh īstenoto teritoriālo kontroli Irākā. Valsts gadiem ir cietusi no konflikta — kopš 2003. gada un pirms tam —, taču Da'esh kopš 2014. gada īstenotie terora akti ir bijuši līdz šim baismīgākā iekšējās vardarbības manifestācija. Tagad Irākai ir jāizmanto jaunā iespēja, kas tai ir radusies, lai izveidotu iekļaujošu un atbildīgu politisko sistēmu, kas kalpo visām kopienām, reģioniem un ticībām, saglabā valsts daudzveidību un palielina tās demokrātisko kārtību. Tas ir būtiski, lai atjaunotu uzticēšanos starp iedzīvotājiem un valdību un novērstu atgriešanos pie sašķeļoša sektantisma un separātisma.

Trīs gadus ilgā cīņa pret Da'esh valstij ir radījusi milzīgus zaudējumus. Tie ietver daudzas zaudētas civiliedzīvotāju un militāro amatpersonu dzīvības, plaši izplatītas cilvēku ciešanas un traumas, miljoniem joprojām pārvietotu personu, sociālās struktūras iznīcināšanu, jo īpaši konflikta skartajās kopienās, plašu valsts un privātās infrastruktūras iznīcināšanu un nedrošu finanšu un ekonomisko situāciju. Tagad Irākas valdība un iedzīvotāji saskaras ar daudzām problēmām. Irākai, Tuvajiem Austrumiem un starptautiskajai kopienai kopumā — visiem, kas ir izjutuši krīzes sekas un ko negatīvi ietekmētu nestabilitātes turpināšanās Irākā, — ir būtiski, lai Irāka spētu pārvarēt šīs problēmas.

ES jo īpaši ir vitāli ieinteresēta, lai Irāka pēc krīzes kļūtu stiprāka. Nespēja novērst krīzes pamatcēloņus kaitētu valsts vienotībai, tās drošībai, demokrātiskajai kārtībai, kā arī ekonomikas attīstībai un apdraudētu Irākas valdības centienus reformu un izlīguma jomā. Šāds scenārijs, visticamāk, padziļinātu reliģisko šķelšanos un etnisko spriedzi. Tas ne tikai ļautu Irākai joprojām būt terorisma oāzei, kas rada tiešus un nepārtrauktus draudus ES drošībai, bet arī ierautu valsti jaunā krīzē, kuras humanitārās sekas ietekmētu kaimiņvalstis un ES, jo īpaši neatbilstīgas migrācijas veidā. Tādēļ ir būtiski, ka ES un starptautiskā kopiena joprojām iesaistās Irākas atbalstīšanā šajā izšķirīgajā laikā.

Pamatojoties uz plašākiem ES ārpolitikas un drošības politikas globālās stratēģijas mērķiem un balstoties uz pieredzi, kas gūta 2015. gada ES reģionālās stratēģijas attiecībā uz Sīriju un Irāku, kā arī Da'esh draudu novēršanu īstenošanā, šis paziņojums ir dabisks nākamais solis ES iesaistē, paplašinot teritoriālās cīņas pret Da'esh ietvarus, lai koncentrētos uz veidiem, kā ES var veicināt to konkrēto problēmu risināšanu, ar kurām Irāka tagad saskaras. Tā ir atbilde uz ES Ārlietu padomes 2017. gada 19. jūnija pieprasījumu Augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos un Eiropas Komisijai iesniegt stratēģiju, kas sniedz norādes par nākamajiem pasākumiem ES sadarbībā ar Irāku. Šai Irākas stratēģijai ir trīs galvenie mērķi:

1) definēt būtiskās problēmas, ar kurām Irāka saskaras;

2) noteikt ES intereses un stratēģiskos mērķus tās attiecībās ar Irāku;

3) noteikt prioritātes ES rīcībai, pamatojoties uz ES pašlaik sniegto atbalstu un pirmām kārtām koncentrējoties uz ES atbalstu steidzamākajām pastāvīgās pārvietošanas, stabilizācijas un izlīguma problēmām saskaņā ar Irākas valdības prioritātēm. Stratēģijas īstenošanas galīgie panākumi būs atkarīgi no valsts politikas veidotāju politiskās gribas.

1. Problēmas, ar kurām Irāka saskaras, un reģionālais konteksts

1.1. Humanitārā, vietējās pārvaldības un stabilizācijas problēma. Irāka saskaras ar milzīgu un neatliekamu humanitāro problēmu. Trīs gadus ilgais konflikts visā valstī ir izraisījis briesmīgus vietējo iedzīvotāju, tostarp mazākumtautību, pamata cilvēktiesību pārkāpumus, kas, visticamāk, uzskatāmi par noziegumiem pret cilvēci un kas ir nopietni ietekmējuši valsts sociālo struktūru. Vairāk nekā 3 miljoni Irākas iedzīvotāju joprojām ir pārvietoti valsts iekšienē, un vēl vairākiem miljoniem ir akūti nepieciešama humānā palīdzība. Tas ietver tādas mazāk aizsargātas grupas kā bērni, kuriem vairākus gadus ir liegta pilna laika izglītība, un sievietes, kuras ir pārcietušas seksuālu vardarbību. Konflikta rezultātā lielā mērā ir iznīcināta civilā infrastruktūra, tostarp ūdensapgādes sistēmas, medicīniskās palīdzības iestādes un skolas, izraisot arī pamatpakalpojumu būtisku nepietiekamību. Konflikts ir arī ievērojami ietekmējis vidi, piesārņojot augsni un gruntsūdeņus un attiecīgi radot negatīvu ietekmi uz cilvēku veselību un iztikas līdzekļiem.

Sākotnējie Irākas un starptautiskie centieni stabilizēt atbrīvotās teritorijas ir guvuši ievērojamus panākumus, divi miljoni pārvietoto iedzīvotāju ir atgriezušies atpakaļ savās izcelsmes vietās — galvenokārt miermīlīgā un pienācīgā veidā. Tomēr vēl ir daudz jādara, lai mājās atgrieztos atlikušie 3 miljoni pārvietoto iedzīvotāju. Lai radītu iespēju pārvietotajiem iedzīvotājiem atgriezties mājās drošā, brīvprātīgā, cieņpilnā un nediskriminējošā veidā, Irākas valdībai ir jāgarantē drošība, jāveic atmīnēšanas darbības, jāatjauno pamatpakalpojumi un infrastruktūra, jānodrošina iespējas nopelnīt iztiku, kā arī steidzami jāgarantē atbildīgas un pārstāvošas civilās pārvaldības nodrošināšana atbrīvotajās teritorijās, lai panāktu uzticēšanos. Lai nodrošinātu sekmīgu ilgtermiņa stabilizāciju, izšķiroši svarīgi ir risināt arī jautājumus saistībā ar identitātes dokumentiem, mājokļiem, zemes un īpašuma tiesībām. Šis uzdevums ietvers politiskas, drošības, finansiālas un loģistikas problēmas. Dažās nesen atbrīvotajās teritorijās jau ir vērojamas grūtības atjaunot tiesiskumu, pilnībā ievērojot cilvēktiesības. Lai stabilizācijas un atjaunošanas procesi būtu efektīvi, tie jāsaista ar centieniem panākt politisku izlīgumu un risināt sūdzību un neaizsargātības jautājumus, kas veicināja Da'esh rašanos. Tas palīdzētu arī mazināt risku, ka šie procesi paši var kļūt par turpmākas starpkopienu spriedzes katalizatoru.

1.2. Drošības problēma ir divkārša: aizsargāt Irākas sabiedrību no turpmākiem teroristu uzbrukumiem un pārvarēt drošības struktūru de facto fragmentāciju. Lielas Irākas armijas daļas sabrukums 2014. gadā, saskaroties ar straujo Da'esh ekspansiju, piespieda Irākas politiskās un reliģiskās iestādes mudināt Irākas iedzīvotājus pievienoties jauniem vai jau pastāvošiem bruņotiem grupējumiem, tā dēvētajiem “Tautas mobilizācijas spēkiem”, kas bija steidzams un izņēmuma līdzeklis, lai atbalstītu Irākas drošības spēkus Da'esh ekspansijas apturēšanā un zaudētās teritorijas atgūšanā. Irāka ir saglabājusi augsti kvalificētu, taču mazu valsts armijas kodolu, kam būs nepieciešams turpmāks strukturāls atbalsts. Irākas valdības spēki, tostarp Irākas Kurdistānas reģiona Peshmerga, ir saņēmuši ievērojamu starptautisko atbalstu, ieskaitot materiālu atbalstu un apmācību tūlītējai cīņai pret Da'esh. Taču pēc gadiem ilgušā konflikta, kas ir prasījis militarizētas policijas reakciju, Irākas policija ir jāreformē, lai atbalstītu uz tiesiskumu orientētas un atbildīgas civilās policijas darbību, kas ievēro cilvēktiesības un veido uzticēšanos visās kopienās. Efektīva un padziļināta drošības sektora reforma gan militārajā, gan civilajā jomā ir kļuvusi par neatliekamu prioritāti, lai konsolidētu valsts prerogatīvas un leģitimitāti un nodrošinātu efektīvu teritorijas kontroli un teroristu un noziedznieku radītā apdraudējuma ierobežošanu. Tam būs jāietver pienācīgi mehānismi lielas daļas mobilizēto kareivju reintegrācijai sabiedrībā. Lai ierobežotu turpmāku vardarbības ciklu risku, būtiska ir arī tiesiskuma un uzlabotu cilvēktiesību standartu konsolidācija.

1.3. Politiskā problēma. Da'esh sākotnējie panākumi zināmā mērā atspoguļoja Irākas politisko sašķeltību pēc iepriekšējām krīzes situācijām un būtībā to vēl vairāk pastiprināja. Tādēļ valsts vienotības, drošības un attīstības saglabāšana un stiprināšana ir tikpat svarīga kā vienmēr: gan politiskajai reformai, gan nacionālajam izlīgumam būtu jāpaliek prioritātei Irākas politiskās darbības centienos. Valdība jau 2014. gada septembrī noteica mērķtiecīgu reformu politiku, lai risinātu neatliekamākās vajadzības; šis plāns ir jāizvērš visos valsts līmeņos. Programmas pīlāri ir cīņa pret korupciju un taisnīga nacionālās bagātības sadale, tiesiskuma konsolidācija un pilnīga cilvēktiesību ievērošana, un centieni panākt nacionālu izlīgumu un politisku iekļautību. Taču tās īstenošanu ir kavējusi ne tikai nepieciešamība galveno uzmanību pievērst kampaņai pret Da'esh, bet arī politiska šķelšanās valstī un plaši izplatītā ilgstošā korupcijas un nepotisma problēma. Pamatojoties uz jau īstenotajām iniciatīvām, Irākas valdībai izšķiroši svarīgi būs atjaunot uzticēšanos politiskajai sistēmai, pārvarēt sašķeltību un konsolidēt valsts vienotību. Lai novērstu apstākļu atkārtošanos, kuri veicināja Da'esh rašanos, būtiska ir vispusīga valsts politika iedzīvotāju sociālās, politiskās un ekonomiskās reintegrācijas jomā, jo īpaši konflikta skartajās teritorijās, kas atšķiras no ierastās atgriešanās politikas. Lai saglabātu Irākas sabiedrības daudzveidību, kā arī tās vienotību un stabilitāti, steidzami ir jārisina arī Irākas daudzo mazākumtautību situācija. Būs ļoti svarīgi risināt arī nabadzības un sociālās izstumtības problēmas teritorijās, kuras konflikts nav tieši skāris, tostarp valsts dienvidos, jo tās stabilitāti noteiks līdzsvarots progress un attīstība visā valstī. Atjaunota sadarbība, lai rastu vienotus politiskus risinājumus kā ieilgušiem, tā ne tik seniem strīdiem, ir izšķiroši svarīga valsts ilgtermiņa stabilitātei. Mūsu steidzama prioritāte ir palīdzēt rast pamatu ilgtspējīgām un stabilām attiecībām starp federālo valdību un Kurdistānas reģiona valdību, īstenojot konstruktīvu dialogu par visām būtiskajām problēmām politikas, drošības un ekonomikas jomā. Šādam dialogam jābalstās uz pamatprincipu, ka puses izvairās no vienpusējas rīcības un tiecas panākt pilnīgu Irākas konstitūcijas īstenošanu.

1.4. Ekonomikas un finanšu problēma. Politisko reformu un izlīguma pamatā jābūt saskaņotai ekonomikas un sociālās attīstības politikai, kas sniedz ieguvumus visai Irākai, pamatojoties uz taisnīgu bagātības sadales modeli un vienlīdzību starp paaudzēm. Līdz šim no naftas gūtie Irākas ieņēmumi nav radījuši labvēlīgu ietekmi uz valsti kopumā, un tā iemesls ir izdevīguma meklēšana, valsts īpašumā esošo uzņēmumu neefektivitāte, koncentrēšanās uz īstermiņa patēriņu, kas ir atkarīgs no pārmērīgi lielā publiskā sektora, un nekontrolētā korupcija. Tā rezultātā Irāka saskaras ar pastāvīgu makroekonomisku neaizsargātību, kas steidzami ir jārisina, jo stabila fiskālā un monetārā sistēma ir valsts stabilitāti noteicošs faktors. Irāka ir klasificēta kā valsts ar vidēji augstiem ienākumiem, taču šīs klasifikācijas pamatā ir iekšzemes kopprodukts (IKP) uz vienu iedzīvotāju, šim rādītājam samazinoties no 7021 USD 2013. gadā uz 4533 USD 2016. gadā, un tas neatspoguļo skarbo realitāti, ka tagad ceturtā daļa iedzīvotāju dzīvo zem nabadzības sliekšņa. Pēdējos trīs gados ekonomiku un valsts ieņēmumus ir atbalstījusi pieaugošā naftas ražošana, kas 2017. gadā ir sasniegusi vidēji aptuveni 4,5 miljonus barelu dienā. Taču šoks, ko radīja naftas cenu krišanās kopā ar bruņoto konfliktu, izraisīja ar naftu nesaistītās ekonomikas lejupslīdi un milzīgu valsts finanšu deficītu 14 % apmērā no IKP 2016. gadā. Tikmēr valdība 2016. gada jūlijā noslēdza rezerves vienošanos (SBA) ar Starptautisko Valūtas fondu (SVF), kas nodrošina atbalstu 5,3 miljardu USD apmērā, no kuriem 2,1 miljards USD jau ir izmaksāts. G7 valstis, tostarp ES, ir atbalstījušas kārtību, kas ir atkarīga no fiskālo un ekonomisko reformu programmas īstenošanas. 2017. gada beigās SVF SBA ir pakļauta riskam, jo Irākas valdības fiskālā politika pietiekami neatspoguļo saskaņoto reformu programmu. Programmas neīstenošana apdraudētu Irākas spēju izpildīt tās finansiālās saistības, un ievērojamais G7 atbalsts kļūtu neefektīvs.

Kopumā Irākas ekonomika 2017. gadā ir piedzīvojusi lejupslīdi, bet prognozes 2018. gadam ir mazliet labākas — atkarībā no drošības situācijas un naftas tirgus. Attiecībā uz 2017. gadu Irāka ir vienojusies ar Naftas eksportētāju valstu organizāciju (OPEC) samazināt savu naftas ražošanu par 6 %, kas ir ierobežojis IKP izaugsmi un samazinājis valsts ieņēmumus. Tā kā OPEC vienošanās ir pagarināta, nav sagaidāms, ka valsts ieņēmumi no naftas 2018. gadā tiks būtiskā mērā atgūti, un ir vajadzīgi stingrāki taupības pasākumi, lai izpildītu SBA nosacījumus un palīdzētu stabilizēt valdības finanses. Tāpēc Irāka var panākt tik nepieciešamo makroekonomisko stabilitāti un izpildīt savas starptautiskās finanšu saistības tikai tad, ja tā paātrina pārvaldības un fiskālās reformas, kuras jau pirms drošības krīzes bija novēlotas. Ņemot vērā humanitārās, stabilizācijas un rekonstrukcijas problēmas, būs jāsaskaras ar milzīgu slogu ekonomikas un finanšu jomā — Irākas valdība lēš, ka rekonstrukcijas tēriņi laikposmā pēc Da'esh sasniegs 150 miljardus USD. Rekonstrukcijas sociālās izmaksas būs milzīgas, piemēram, saistībā ar miljoniem iekšzemē pārvietoto personu, invalīdu un traumas guvušu personu, veterānu un jauniešu ar pārtrauktu izglītību reintegrāciju. Turklāt valsts saskaras ar ievērojamām grūtībām radīt darbvietas strauji pieaugošajai jaunajai paaudzei. Zemās naftas cenas ir iespēja panākt ekonomikas daudzveidību, taču, tā kā šī strukturālā pārveide parasti ilgst daudzus gadus, ir vajadzīgi tūlītēji pasākumi, lai integrētu augošo jauno paaudzi darba tirgū. Publiskais sektors vairs nevar viņiem nodrošināt nodarbinātību, kā tas to darīja augsto naftas cenu laikā, tāpēc jāuzsver svarīgā nozīme, kāda ir stingrai privātā sektora attīstībai un ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem (ĀTI), kas varētu kļūt par spēcīgu dzinējspēku izaugsmei un darbvietu radīšanai.

1.5. Migrācijas problēma. Irāka ir gan bēgļu uzņēmējvalsts, gan valsts, kas rada būtiskas migrācijas plūsmas. Valstī dzīvo 250 000 Sīrijas bēgļu papildus 3 miljoniem iekšzemē pārvietoto personu (IDP). Lielais skaits IDP un sarežģītie apstākļi, lai atgrieztos uz atbrīvotajām zonām, kā arī nepastāvīgā politiskā un ekonomiskā situācija vēl vairāk palielina migrācijas plūsmu risku — gan Irākā, gan uz Eiropu. Laikposmā no 2014. gada līdz 2016. gadam ES neatbilstīgi ieradās vairāk nekā 135 000 Irākas iedzīvotāju. Patvēruma pieteikumu skaits, kurus Irākas iedzīvotāji iesniedza ES, 2016. gadā sasniedza 125 286. Pēc ES un Turcijas nolīguma īstenošanas sākuma ES neatbilstīgi ieradušos personu skaits būtiski samazinājās, taču neatbilstīgas migrācijas risks uz ES joprojām ir liels. Gandrīz 7500 Irākas iedzīvotāju neatbilstīgi ieradās ES 2017. gadā (janvārī–septembrī). Līdz šim tikai neliela daļa Irākas iedzīvotāju, kas ES ir ieradušies neatbilstīgi, ir nosūtīti atpakaļ uz Irāku. Tomēr pastāv stabila tendence brīvprātīgi atgriezties no ES uz Irāku. Vienlaikus patvēruma atzīšanas līmenim ir tendence samazināties, kā rezultātā palielinās to Irākas iedzīvotāju skaits, kas tiek nosūtīti atpakaļ no ES — arī tādēļ, ka situācija Irākā uzlabojas un Da´esh ir sakauts.

1.6. Reģionālā problēma. Irākas attiecībām ar tās kaimiņvalstīm ir svarīga loma valsts stabilitātē un tās politisko un ekonomisko reformu programmā. Irākā vienmēr ir bijušas slēptas problēmas attiecībā uz reliģiskajām atšķirībām reģionā, un tai ir būtiski svarīgi, lai šīs atšķirības nesaasinātos. Kārtība pēc Da’esh sniedz Irākai jaunas iespējas līdzsvarotai sadarbībai ar visām kaimiņvalstīm un reintegrācijai reģionālajā ekonomikā, balstoties uz pozitīvajiem pasākumiem, ko Irākas valdība ir veikusi līdz šim, lai vērstos pie visām Irākas kaimiņvalstīm. Tam varētu būt izšķiroši svarīga nozīme reģionālās spriedzes samazināšanā un kliedēšanā, kas atbilst Irākas un visa reģiona vispārējām interesēm, tostarp Sīrijas krīzes kontekstā.