Priekšlikums Padomes direktīva, ar ko dalībvalstīm uzliek pienākumu uzturēt jēlnaftas un/vai naftas produktu obligātas rezerves {SEC(2008) 2858} {SEC(2008) 2859} /* COM/2008/0775 galīgā redakcija - CNS 2008/0220 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 26.2.2009 COM(2008) 775/2 galīgā redakcija 2008/0220 (CNS) CORRIGENDUMAnnule et remplace le document COM(2008)775 final du 13.11.2008.Concerne toutes les versions linguistiques. Priekšlikums PADOMES DIREKTĪVA, ar ko dalībvalstīm uzliek pienākumu uzturēt jēlnaftas un/vai naftas produktu obligātas rezerves (iesniegusi Komisija) {SEC(2008) 2858}{SEC(2008) 2859} PASKAIDROJUMA RAKSTS PRIEKšLIKUMA KONTEKSTS Priekšlikuma pamatojums un mērķi Eiropadome 2007. gada marta sanāksmē uzsvēra, ka ir jāuzlabo naftas apgādes drošība visā Eiropas Savienībā un katrā dalībvalstī, jo īpaši izstrādājot efektīvākus reaģēšanas mehānismus krīzes situācijās. Šajā saistībā tā uzsvēra nepieciešamību pārskatīt Kopienas naftas uzkrājumu veidošanas mehānismus, īpaši norādot uz naftas pieejamību krīzes gadījumā un uzsverot Starptautiskās Enerģētikas aģentūras (SEA) krīzes mehānisma papildināmību. Eiropadomes pilnvaras apstiprina Komisijas nostāju, saskaņā ar kuru ir jānovērš pašreizējās sistēmas trūkumi. Lai gan līdz šim nav nevienas dalībvalsts sistēmas, kura nebūtu spējīga piegādāt pietiekamus daudzumus krīzes gadījumā un kura nebūtu atbilstoši izvērtēta, piemēram, Eiropas Kopienas Tiesā, pārkāpumu procedūru skaits un raksturs atsevišķos gadījumos rada šaubas par pašreizējo praksi, īpaši, ja ņem vērā tādus netiešus pierādījumus par pašreizējās sistēmas neatbilstību noteikumiem, kuri gūti, izmantojot, piemēram, SEA un/vai Komisijas darbības un/vai novērtējumus. Pašreizējās sistēmas analīze jo īpaši norāda uz trūkumiem, kas varētu traucēt normālu tās darbību piegādes pārtraukuma gadījumā. Nav pārliecības, ka pašreizējās sistēmas var nodrošināt to, ka rezerves, kas tiek uzglabātas ārkārtas gadījumiem, ir pilnībā pieejamas un izmantojamas vajadzību apmierināšanai. Eiropas Savienībai vairs nav koordinētu intervences procedūru, un praktiski tas ļoti apgrūtina ātru lēmumu pieņemšanu un efektīvu pasākumu veikšanu, kuri krīzes situācijā ir izšķiroši. Turklāt ir vēlama labāka pielāgošanās starptautiskajiem noteikumiem, kurus atzīst SEA, jo tad, izmantojot Kopienas rezerves, varētu labāk atbalstīt SEA darbību. Minētie trūkumi varētu traucēt sistēmai nodrošināt cerētos rezultātus krīzes gadījumā, un tas varētu radīt ievērojamus zaudējumus ekonomikai. Ņemot vērā naftas būtisko vietu mūsdienu ekonomikā un sabiedrībā, kā tas norādīts ietekmes novērtējumā, radušās izmaksas būtu milzīgas. Šādos apstākļos būtu bezatbildīgi gaidīt acīmredzamus pierādījumus. Pašreizējā sistēmā pastāv arī jautājums par parazītismu — dalībvalstis, kuru rīcībā ir iespējami vājākas sistēmas, var rēķināties ar valstīm, kurām ir stabili nolīgumi. Tomēr šāds stāvoklis apdraud gatavību ārkārtas situācijām visā Eiropas Savienībā. Pārskatīšanas vispārējais mērķis ir turpināt nostiprināt sistēmu, vienlaikus nosakot dalībvalstīm stingrākas administratīvās saistības. Pasākumu kopumam attiecībā uz reaģēšanu ārkārtas situācijās vairāk jāatbilst Eiropas Savienības vajadzībām saistībā ar tās spēju vajadzības gadījumā efektīvi un pilnīgi koordinēti reaģēt uz naftas piegādes pārtraukumiem. Vispārīgais konteksts Nafta ir galvenais Eiropas Savienības enerģiias resurss. Ekonomika ir ļoti atkarīga no nepārtrauktas un drošas naftas piegādes par pieņemamu cenu. Ņemot vērā lielo un pieaugošo atkarību no importa, piegādes drošībai ir būtiska nozīme. Eiropas Savienībai ir jāspēj kompensēt vai vismaz mazināt iespējamo piegādes pārtraukumu nelabvēlīgo ietekmi. Pieredze liecina, ka naftas drošības rezervju laišana apgrozībā ir visvieglākā un ātrākā metode, lai vāji attīstītam tirgum piegādātu lielus daudzumus papildu naftas vai naftas produktus, kas samazinātu deficītu un nelabvēlīgo ietekmi uz ekonomiku. Šajos pēdējos gados naftas piegādes pārtraukumu risks ir pieaudzis vairāku iemeslu dēļ. Pašreizējā tendence pasaulē, kā arī Eiropas Savienības iekšējā attīstība (vairākkārtēja paplašināšanās, iekšējā tirgus izveide, iekšējās ražošanas samazināšanās u. c.) ir faktori, kas prasa pārskatīt pirms četrdesmit gadiem sagatavotos Kopienas tiesību aktus rezervju uzturēšanas jomā. Komisija 2002. gadā bija ierosinājusi direktīvu, kuras mērķis bija katrā dalībvalstī palielināt uzkrājamo rezervju daudzumu līdz 120 dienu apjomam un sniegt Eiropas Savienībai iespēju lemt par tās rezervju izlietojumu ne tikai krīzes gadījumā, bet arī tāda apdraudējuma gadījumā, ko rada bīstamas tirgus svārstības. Komisija saskārās ar Eiropas Parlamenta un Padomes asu pretestību un nolēma atsaukt savu priekšlikumu. Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā - Padomes 2006. gada 24. jūlija Direktīva 2006/67/EK, ar ko dalībvalstīm uzliek pienākumu uzturēt jēlnaftas un/vai naftas produktu obligātās rezerves, OV L 217, 8.8.2006., 8. lpp. - Padomes 1968. gada 20. decembra Lēmums 68/416/EEK par atsevišķu nolīgumu slēgšanu un īstenošanu starp valdībām attiecībā uz dalībvalstu pienākumu uzturēt minimālos jēlnaftas un/vai naftas produktu krājumus, OV L 308, 23.12.1968., 19. lpp. - Padomes 1973. gada 24. jūlija Direktīva 73/238/EEK par pasākumiem, kas veicami, lai mazinātu sekas, ko rada jēlnaftas un naftas produktu piegādes grūtības, OV L 228, 16.8.1973.,1. lpp. - Ierosinātā direktīva aizstātu trīs iepriekš minētos tiesību aktus. Direktīva 2006/67/EK ir kodificēta versija, kas aizstāj Padomes Direktīvu 68/414/EEK un Direktīvu 98/93/EK, ar kuru groza Direktīvu 68/414/EEK. Atbilstība pārējiem Eiropas Savienības politikas virzieniem un mērķiem Šis priekšlikums pilnībā atbilst Eiropas Savienības mērķiem, jo īpaši tiem, kas attiecas uz iekšējā tirgus izveidi, solidaritāti starp dalībvalstīm un Eiropas ilgtspējīgu attīstību, kas balstīta uz līdzsvarotu ekonomikas izaugsmi un cenu stabilitāti. Tas ir saskaņā arī ar klimata un enerģētikas politiku, kuras viens no pīlāriem ir energoapgādes drošība. APSPRIEšANāS AR IEINTERESēTAJāM PERSONāM UN IETEKMES NOVēRTēJUMS Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Apspriešanās metodes, galvenās mērķnozares un vispārīgs respondentu raksturojums Sabiedriskā apspriešanās, lai apkopotu visu ieinteresēto personu atzinumus attiecībā uz tiesību aktu par naftas drošības rezervēm iespējamu pārskatīšanu, notika no 2008. gada aprīļa līdz jūnijam. Šī apspriešanās pamatojās uz dokumentu, kurā izklāstītas galvenās pašreizējās sistēmas problēmas, kas, kā uzskata Komisija, ir jārisina, ierosinot iespējamus pašreizējo tiesību aktu grozījumus. Savu ieguldījumu sniedza arī vairāki nozares uzņēmumi un apvienības, septiņpadsmit dalībvalstis. Līdztekus sabiedriskajām apspriedēm tiešsaistē galvenās platformas apspriedēm ar iesaistītajām personām bija Naftas apgādes grupa un Forums saistībā ar fosilo kurināmo (Berlīnes forums). Papildus šim strukturētajam dialogam vairāku neformālo sanāksmju laikā apspriedās ar dalībvalstīm, iesaistītajām personām un ārējiem ekspertiem. Arī SEA bija būtisks informācijas un ārējās ekspertīzes avots. Atbilžu kopsavilkums un tas, kā tās ņemtas vērā Lielākā daļa iesaistīto personu atbalstīja pārskatīšanas mērķus, kas izklāstīti apspriešanai iesniegtajā dokumentā. Tieši pūliņi atvieglot administratīvo slogu, noteikt atbilstošus neatliekamu gadījumu pasākumus papildus tiem, kurus ir paredzējusi SEA, un uzlabot tiesību aktu ievērošanu, pastiprinot pārbaudes un kontroles, saņēma vispārēju atbalstu. Tomēr iesaistītās personas — gan dalībvalstis, gan rūpniecības uzņēmumi — bija dalītās domās attiecībā uz priekšlikumiem uzlabot uzkrājumu pieejamību. Ja dažas no iesaistītajām personām uzstāja, ka visas drošības rezerves jāuzglabā valstij, lai garantētu to maksimālu pieejamību, citas personas norādīja, ka dalībvalstīm būtu jāspēj pielāgot savas sistēmas atbilstoši to konkrētajai situācijai. Vairums iesaistīto personu iebilda pret drošības rezervju pilnīgu nodalīšanu no komerciālajiem uzkrājumiem, iesakot jaukta veida uzglabāšanu (drošības rezervju un komerciālo uzkrājumu uzglabāšana tajās pašās iekārtās, pat tajos pašos rezervuāros), lai optimizētu izmaksas un optimāli izmantotu ģeogrāfisko situāciju. Tomēr tika uzsvērta atbilstošas uzskaites veikšana un stingra kontrole, lai garantētu, ka jaukta veida drošības rezerves neizmanto tirdzniecības mērķiem. Ekspertu atzinumu pieprasīšana Ekspertu ieguldījums ietekmes novērtējumā un tiesību akta priekšlikumā tika gūts, izmantojot vairākas oficiālas un neoficiālas apspriedes un sanāksmes 2007. un 2008. gada laikā. Naftas apgādes grupas dalībnieki aizpildīja divas anketas — vienu saistībā ar naftas drošības rezervju izveidi un pieejamību, otru par drošības rezervju uzturēšanai izmantotajiem resursiem saskaņā ar pašreizējiem noteikumiem. Neviens ārējs līgumdarba veicējs nepiedalījās ietekmes novērtējuma un tiesību akta priekšlikuma sagatavošanā. Ietekmes novērtējums Ietekmes novērtējumā, kas pievienots šim priekšlikumam, tika paredzēti četri risinājumi. Secinājumi ir šādi. 0. risinājums: Neveikt pasākumus, proti, saglabāt status quo Šī iespēja neļauj garantēt labu Eiropas Savienības sagatavotību ārkārtas situācijām, un tas rada bažas, jo nākotnē piegādes pārtraukumi var kļūt biežāki un nozīmīgāki. 1. risinājums: Pašreizējās sistēmas kontroles un koordinācijas mehānismu nostiprināšana Šī iespēja neietvertu pašreizējo uzkrājumu uzturēšanas noteikumu grozījumus, bet pastiprinātu valsts kontroli attiecībā uz drošības rezervju pieejamību un nostiprinātu mehānismus saistībā ar ārkārtas situācijām. Tā sniegtu dažus uzlabojumus, bet neļautu novērst visus pašreizējos trūkumus un tādējādi neļautu izveidot stabilu un atbilstošu sistēmu visā Eiropas Savienībā. Kontroļu pastiprināšana ļautu vieglāk atklāt neatbilstības gadījumus, bet nerisinātu rezervju nepietiekamības pamatcēloņus. 2. risinājums: Centralizētas Kopienas sistēmas izveide, kas paredz saistības attiecībā uz drošības rezervju pāņemšanu valsts/sabiedriskajā īpašumā Saskaņā ar šo risinājumu visas konkrētās drošības rezerves 90 dienu apjomā uzglabātu valsts, tās pārvaldītu aģentūra, tās varētu kontrolēt Eiropas Savienība un tās būtu atdalītas no komerciālajām rezervēm. Šie uzkrājumi būtu noteikti pieejami ārkārtas gadījumā, bet dažas no priekšrocībām, kas saistītas ar „jaukta veida uzglabāšanu” (uzkrājumu automātiska rotācija, uzkrājumu tuvums attiecībā pret patērētāju) tiktu zaudētas. Šis risinājums ar ievērojamiem valsts izdevumiem mainītu pašreizējo rezervju veidošanas sistēmu lielākajā daļā dalībvalstu. Šāds pasākums nebūtu pamatots, ja ņem vērā iepriekšējās krīzes, un varētu nebūt saderīgs ar proporcionalitātes un subsidiaritātes principu. 3. risinājums: Īpašu drošības rezervju izveide, ko īsteno Eiropas Savienība saistībā ar pārskatītu pašreizējās sistēmas versiju Tas, ka dalībvalstīm tiek noteikts pienākums uzturēt drošības rezerves, no kurām daļu uzglabātu valsts vai aģentūra („īpašās” rezerves), nenoliedzami ļautu rīkoties ar papildu apjomiem krīzes gadījumā. Rezervju līmenis, kas ir ievērojami zemāks par 90 dienu apjomu, būtu pietiekams, lai izkļūtu no tāda veida krīzēm kā tās, kas bijušas iepriekš. Dalībvalstīm būtu plašas izvēles iespējas, lai izpildītu parējos uzkrājumu veidošanas pienākumus. Šis risinājums ir relatīvi tuvs tam, kāds jau ir pieņemts lielākajā daļā dalībvalstu. Tas sniedz pieņemamu nodrošinājumu pret piegādes pārtraukumiem, vienlaikus paredzot iespēju valstij pieņemt savus lēmumus saskaņā ar proporcionalitātes principu. PRIEKšLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Ierosināto pasākumu kopsavilkums Lai gan Komisija nepārprotami dod priekšroku trešajam risinājumam, no apspriedēm ar iesaistītajām personām un ietekmes novērtējuma izriet, ka šobrīd tā nevar likt veidot īpašās rezerves. Līdz ar to tās priekšlikums pamatojas uz šo risinājumu, bet pašlaik dalībvalstīm sniedz rīcības brīvību attiecībā uz īpašo rezervju izveidi. Ir ierosināti noteikumi, kas paredz pastiprināt kontroles, un gadījumos, ja uzkrājumi neatbilst konkrētiem kritērijiem, tiks sagatavots gada ziņojums, kurā norādīta rezervju atrašanās vieta un īpašnieks, lai nodrošinātu šo uzkrājumu absolūtu pieejamību. Pārskatīšanas klauzula ļaus Komisijai pēc konkrēta termiņa noteikt, vai dalībvalstis, kas neveido īpašās rezerves, piemēro citus risinājumus, kas sniedz pietiekamu drošību. Tādu uzkrājumu izveide, kurus veido konkrēti produkti un uzglabā valsts vai aģentūra, ir ļoti vēlama, jo īpaši saistībā ar priekšlikumu tuvināt dalībvalstu vispārējos uzkrājumu uzturēšanas pienākumus, kurus noteikusi SEA. Šī tuvināšana padarīs Kopienas naftas rezervju sistēmu saskaņotāku un atvieglos sadarbību ar SEA. Tā arī atvieglos saistību ievērošanu un samazinās administratīvo slogu, kas gulstas uz dalībvalstīm, jo īpaši tām, kas pakļautas divkāršām saistībām, kuras izriet no to līdzdalības gan Eiropas Savienībā, gan SEA. Tomēr šī tuvināšana var arī izraisīt rezervju veidošanas prakses tehnisko noteikumu stingrības samazināšanos. Lai šādu ietekmi atsvērtu, drošības rezerves vismaz daļēji būtu jāuzglabā un jāpārvalda valstij, kā tas ir, piemēram, Amerikas Savienotajās Valstīs, Japānā un Korejā. Turklāt dalībvalstīm saskaņā ar ierosināto tiesību aktu tiks nodrošināts lielāks elastīgums attiecībā uz uzkrājumu uzturēšanas pienākuma izpildes nosacījumu definēšanu. Tām būs iespēja deleģēt kādai citai dalībvalstij dažu uzkrājumu uzturēšanas pienākumu izpildi. Turklāt, ja dalībvalsts nolemj uzkrājumu uzturēšanas pienākumu noteikt uzņēmumiem, tiem būs atļauts deleģēt izpildi centrālajai uzkrājumu uzturēšanas struktūrai. Šis risinājums novērsīs dažus diskriminācijas gadījumus, kas varētu būt uzņēmumu vidū, un ļaus novērst „biļešu” un saistošu divpusēju nolīgumu izmantošanas problēmu. Priekšlikumā ir iestrādāti noteikumi un procedūras, kas jāievēro tad, ja pastāv SEA darbība, un ārkārtas situācijās, ja šāda darbība nepastāv. Eiropas Savienība varēs efektīvāk piedalīties SEA darbībā — SEA dalībvalstis varēs tajā piedalīties bez atļaujas, kuru izsniedz Komisija, un Komisija koordinēs to dalībvalstu ieguldījumu, kas nav SEA dalībvalstis. Visbeidzot, saskaņā ar ierosinātajiem noteikumiem Komisija vai tās vārdā varēs veikt drošības rezervju revīzijas un pārbaudes. Juridiskais pamats Priekšlikuma juridiskais pamats ir Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 100. pants. Subsidiaritātes princips Priekšlikuma mērķi būs labāk sasniedzami ar Kopienas rīcību šādu iemeslu dēļ. Enerģija ir sabiedrības īpašums; tā kā pastāv iekšējais tirgus, ieguvumus no uzkrājumu laišanas apgrozībā krīzes situācijā nedrīkstētu izmantot tikai viena valsts. Iekšējais tirgus nodrošina, ka ikvienu uzkrājumu, kas tiek laists apgrozībā, var brīvi pirkt visā Eiropas Savienībā. Ieguvēja no uzkrājumu laišanas apgrozībā nebūs tikai viena valsts, bet visa Eiropas Savienība. Tādējādi katras dalībvalsts pieņemtie mehānismi attiecībā uz neatliekamām situācijām, ja tie pārāk atšķiras un nodrošina dažādu līmeņu sagatavotību un drošību, var būt mazāk efektīvi un radīt parazītisma problēmu. Ņemot vērā naftas tirgu starptautisko dimensiju, ikviens naftas piegādes pārtraukums, kas radies vienā vai vairākās dalībvalstīs vai trešā valstī, atstās iespaidu uz visām dalībvalstīm. Turklāt arī tādā integrētā ekonomikā, kāds ir iekšējais tirgus, katras dalībvalsts sagatavotības līmenis ārkārtas situācijām ietekmēs visas Eiropas Savienības sagatavotības līmeni. Nosakot obligātas prasības Eiropas Savienības līmenī, būtu vieglāk novērst problēmas un pārvarēt krīzes. Turklāt ir jāatgādina, ka vairākas dalībvalstis nepieder pie Starptautiskās Enerģētikas aģentūras (SEA), kura ir kompetenta veikt pasākumus pasaules krīzes gadījumā. Komisija piedalās aģentūras darbā, bet visas Eiropas Savienības līdzdalību SEA darbībā var nodrošināt tikai saistībā ar Kopienas mehānismiem, kuriem pakļautas dalībvalstis, kas nav SEA dalībvalstis. Ņemot vērā iepriekš minēto, koordinācija ir vislabākais līdzeklis, lai saglabātu augsto naftas piegāžu drošības līmeni Eiropas Savienībā. Proporcionalitātes princips Priekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu šādu iemeslu dēļ. Šajā priekšlikumā paredzēti vienīgi tie pasākumi, kas vajadzīgi, lai sasniegtu spraustos mērķus. Dalībvalstīm joprojām tiks nodrošināta liela brīvība rezervju uzkrāšanas pienākumu izpildes nosacījumu noteikšanā un rezervju veidošanā, ņemot vērā to ģeogrāfisko situāciju, pārstrādes iespējas, un citus atbilstošos faktorus. Priekšlikums nenosaka dalībvalstīm sīki izstrādātus noteikumus par uzkrājumu veidošanu. Priekšlikumā tikai definēti kritēriji, kas jāpiemēro attiecībā uz drošības rezervēm. Daži no ierosinātajiem pasākumiem paredz dalībvalstīm un uzņēmējiem atvieglot administratīvo slogu. Instrumentu izvēle Ierosinātais(ie) instruments(i) — direktīva. Ierosinātais instruments ir dalībvalstīs īstenojama direktīva. Direktīva ir vispiemērotākais instruments, jo tajā skaidri definēti mērķi, kas jāsasniedz, vienlaikus dalībvalstīm saglabājot pietiekamu rīcības brīvību direktīvu īstenot konkrētajiem apstākļiem vispiemērotākajā veidā. IETEKME UZ BUDžETU Priekšlikumam būs ierobežota ietekme uz Kopienas budžetu. Būs jāsedz ar informātiku saistītie izdevumi un, ja Komisija tā nolems, izdevumi par drošības rezervju revīzijām un pārbaudēm. Priekšlikumam nevajadzētu būtiskā veidā tieši un noteikti ietekmēt dalībvalstu budžetu. PAPILDU INFORMāCIJA Vienkāršošana ES drošības rezervju juridiskais pamats un noteikumi par to izmantošanu ir balstīti uz trim atsevišķiem Kopienas tiesību aktiem. Saskaņā ar šo priekšlikumu tie tiktu aizstāti ar vienu tiesību aktu. Tuvinot uzkrājumu veidošanas pienākumus SEA definētajiem pienākumiem, šis priekšlikums arī vienkāršo administratīvās procedūras dalībvalstīs. Pārskatīšanas klauzula Patlaban, kad ir pagājuši trīs gadi, Komisija var ierosināt to, ka daļu drošības rezervju katrā dalībvalstī obligāti jāuzglabā valdībai vai aģentūrai. 2008/0220 (CNS) Priekšlikums PADOMES DIREKTĪVA, ar ko dalībvalstīm uzliek pienākumu uzturēt jēlnaftas un/vai naftas produktu obligātas rezerves EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 100. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[1], ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[2], ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[3], apspriedusies ar Eiropas datu aizsardzības uzraudzītāju[4], tā kā: (1) Kopienas apgādei ar jēlnaftu un naftas produktiem joprojām ir ļoti liela nozīme, jo īpaši transporta nozarē un ķīmijas rūpniecībā. (2) Pieaugošā ražošanas koncentrācija, naftas rezervju samazināšanās, kā arī naftas produktu patēriņa paaugstināšanās pasaulē palielina risku, ka var rasties piegādes grūtības. (3) Eiropadome ir uzsvērusi, ka ir jāpalielina apgādes drošība gan Kopienā kopumā, gan katrā no dalībvalstīm, cita starpā pārskatot naftas uzkrājumu mehānismus Kopienā, jo īpaši attiecībā uz pieejamību krīzes situācijā[5]. (4) Šis mērķis cita starpā paredz Kopienas sistēmas un Starptautiskās Enerģijas aģentūras (turpmāk tekstā SEA) sistēmas tuvināšanu. (5) Saskaņā ar noteikumiem, kurus paredz Padomes 2006. gada 24. jūlija Direktīva 2006/67/EK, ar ko dalībvalstīm uzliek pienākumu uzturēt jēlnaftas un/vai naftas produktu obligātas rezerves[6], uzkrājumu novērtēšanu veic attiecībā pret dienas vidējo iekšējo patēriņu iepriekšējā kalendārajā gadā. Savukārt pienākumi, ko uzliek 1974. gada 18. novembra Nolīgums par starptautisko enerģijas programmu (turpmāk tekstā SEA nolīgums), tiek novērtēti, pamatojoties uz naftas un naftas produktu tīrā importa daudzumiem. Šā iemesla dēļ, kā arī citu metodoloģisko atšķirību dēļ ir nepieciešams pieņemt uzkrājumu uzturēšanas pienākumu aprēķināšanas metodiku, kā arī metodiku Kopienas drošības rezervju novērtēšanai, lai tās tuvinātu metodikai, ko izmanto saistībā ar SEA nolīguma piemērošanu. (6) Naftas iekšzemes ražošana jau pati par sevi var dot ieguldījumu apgādes drošībā un tādēļ varētu pamatot to, ka dalībvalstīm, kas ražo naftu, uzkrājumi ir mazāki nekā pārējās dalībvalstīs. Tomēr šāda atkāpe nedrīkst izraisīt būtiskas uzkrājumu uzturēšanas pienākumu izmaiņas salīdzinājumā ar pienākumiem, kas izriet no Direktīvas 2006/67/EK. No tā izriet, ka dažu dalībvalstu uzkrājumu uzturēšanas pienākums būtu jānosaka atkarībā no naftas iekšējā patēriņa skaitliskajiem rādītājiem, nevis atkarībā no importētajiem daudzumiem. (7) Eiropadomes sanāksmē Briselē 2007. gada 8. un 9. martā sniegtajos prezidentūras secinājumos ir teikts, ka kļūst arvien svarīgāk un steidzamāk tas, ka Eiropas Savienībai ir jāizstrādā integrēta enerģētikas politika, kurā būtu paredzēts apvienot Eiropas mēroga un dalībvalstu veiktas darbības[7]. Tādēļ ir svarīgi tuvināt uzkrājumu uzturēšanas mehānismus, ko izmanto dažādajās dalībvalstīs. (8) Naftas uzkrājumu pieejamība un enerģijas piegāžu saglabāšana ir uzskatāmas par Kopienas dalībvalstu valsts drošības būtiskām sastāvdaļām. Centrālo uzkrājumu uzturēšanas struktūru vai dienestu pastāvēšana Kopienā ļauj tuvoties šo mērķu sasniegšanai. Lai dažādajām attiecīgajām dalībvalstīm ļautu pēc iespējas labāk izmantot savus tiesību aktus savas centrālās uzkrājumu uzturēšanas struktūras statūtu noteikšanai, vienlaikus ierobežojot finansiālās izmaksas, ko šādas uzkrājumu uzturēšanas darbības rada gala patērētājiem, kontekstā, kurā naftas uzkrājumus var turēt jebkurā Kopienas vietā šim nolūkam izveidota centrālā struktūra vai dienests, pietiek ar to, ka tiek aizliegta uz peļņas gūšanu vērsta darbība. (9) Ņemot vērā mērķus, kas paredzēti Kopienas tiesību aktos par naftas uzkrājumiem, ar tām saistītās bažas attiecībā uz drošību, kuras var rasties dažās dalībvalstīs, un vēlmi palielināt dalībvalstu solidaritātes mehānismu stingrību un pārredzamību, jānosaka, ka to centrālo struktūru darbības lauks, kuras darbojas bez starpniekiem, nedrīkst pārsniegt valsts teritorijas robežas. (10) Jābūt iespējamam naftas uzkrājumus turēt jebkurā Kopienas vietā. Tādēļ uzņēmumiem, uz kuriem attiecas uzkrājumu uzturēšanas pienākumi, jābūt iespējai no šā sloga atbrīvoties, to deleģējot kādai no centrālajām struktūrām. Turklāt tad, ja šī atbrīvošanās no sloga notiktu par atlīdzību, kas nepārsniedz izmaksas par pakalpojumiem, kurus sniedz centrālā uzkrājumu uzturēšanas struktūra, ko var brīvi izvēlēties Kopienas teritorijā, samazinātos risks, ka valstu mērogā varētu piemērot diskriminējošu praksi. (11) Dalībvalstīm būtu jānodrošina absolūta pieejamība attiecībā uz uzkrājumiem, kuru uzturēšanu nosaka Kopienas tiesību akti. Lai šādu pieejamību nodrošinātu, īpašumtiesībām attiecībā uz šiem uzkrājumiem nedrīkst piemērot nekādus aizliegumus vai ierobežojumus. Tādu uzņēmumu naftas produktus, kas pakļauti būtiskam piedziņas procedūru riskam, kuras vērstas pret to aktīviem, nevajadzētu ņemt vērā. Ja uzņēmumiem ir noteikts uzkrājumu uzturēšanas pienākums, tad maksātnespējas vai kreditoru administrācijas procedūras uzsākšanu varētu uzskatīt par norādi, ka pastāv šāda riska situācija. (12) To vajadzību dēļ, kas saistītas ar neatliekamu situāciju politiku īstenošanu, valstu uzkrājumu uzturēšanas mehānismu tuvināšanas dēļ, kā arī tādēļ, ka ir nepieciešams nodrošināt lielāku uzskatāmību attiecībā uz uzkrājumu līmeņiem, jo īpaši krīzes gadījumā, ir nepieciešams, lai dalībvalstu un Kopienas rīcībā būtu līdzekļi, kas ļauj īstenot pastiprinātu kontroli pār šiem uzkrājumiem. (13) Tas, ka liela uzkrājumu daļa piederētu dalībvalstīm vai centrālām struktūrām, ko izveidojušas dažādās valstu iestādes, ļautu paaugstināt kontroles un pārredzamības līmeni — vismaz attiecībā uz šo uzkrājumu daļu. (14) Lai veicinātu apgādes drošības paaugstināšanu Kopienā, uzkrājumiem, ko savā īpašumā iegādājušās dalībvalstis vai centrālās struktūras, jeb tā saucamajiem „īpašajiem uzkrājumiem”, kas izveidoti saskaņā ar dalībvalstu pieņemtiem lēmumiem, būtu jāatbilst reālajām vajadzībām krīzes gadījumā. Turklāt ir nepieciešams, lai tiem būtu savs juridiskais statuss, kas krīzes gadījumā nodrošina to absolūtu pieejamību. Šim nolūkam attiecīgajām dalībvalstīm būtu jānodrošina, lai tiktu veikti pasākumi, kas nepieciešami, lai attiecīgos uzkrājumus bez nosacījumiem aizsargātu pret jebkādiem piespiedu piedziņas pasākumiem. (15) Apjomi, kuriem jābūt šo centrālo iestāžu vai dalībvalstu īpašumā, šajā stadijā jānosaka līmenī, ko neatkarīgi un brīvprātīgi noteikusi katra no attiecīgajām dalībvalstīm. (16) Tā kā ir jāpaaugstina kontroles un pārredzamības līmenis, tad dalībvalstīm jāuzliek plašāki pienākumi attiecībā uz to drošības rezervju pārraudzību, kuri nav īpašie uzkrājumi, kā arī noteiktos gadījumos pienākumi informēt par visiem pasākumiem, kuri nosaka drošības rezervju pieejamību, un par izmaiņām noteikumos, kuri attiecas uz to uzturēšanu. (17) Direktīva 2006/67/EK ir sniegusi būtisku ieguldījumu attiecībā uz naftas uzkrājumu veidošanu un organizēšanu katras dalībvalsts mērogā, taču neparedz pienākumu veikt uzkrājumu atsevišķu uzskaiti gadījumā, kad šie uzkrājumi ir daļa no naftas uzkrājumiem, kuri paredzēti tirdzniecībai vai kuriem ir operacionāls pamatojums. Tādēļ šādos gadījumos ir jāpaaugstina uzkrājumu pārredzamība. (18) Direktīvā 2006/67/EK noteiktais uzkrājumu kopsavilkumu iesniegšanas biežums, kā arī termiņš, kādā tie jāiesniedz, ir atšķirīgs, salīdzinot ar dažādajām naftas uzkrājumu sistēmām, kas izveidotas citās pasaules daļās. Rezolūcijā par energoresursu cenu pieauguma makroekonomisko ietekmi Eiropas Parlaments pauda atbalstu biežākas informēšanas pieņemšanai.[8] (19) Lai nepalielinātu tās informācijas daudzumu, kas dalībvalstīm jāsniedz par dažādajām produktu kategorijām, par pamatu dažādajām naftas produktu kategorijām, uz kurām attiecas šī direktīva, būtu jāizmanto Eiropas Parlamenta un Padomes ******** Regula Nr. ******** par enerģētikas statistiku. (20) Lai palielinātu apgādes drošību, sniegtu pilnīgāku informāciju tirgiem, radītu patērētājos pārliecību par naftas uzkrājumu līmeni un uzlabotu informācijas nodošanas līdzekļus, ir nepieciešams paredzēt, ka statistikas kopsavilkumu sagatavošanas kārtībā, kā arī to iesniegšanas kārtībā vēlāk varēs izdarīt grozījumus un precizējumus. (21) To pašu mērķu dēļ statistikas kopsavilkumu sagatavošana un iesniegšana ir jāpaplašina, to attiecinot ne vien uz drošības rezervēm un īpašajām rezervēm, bet arī uz citiem uzkrājumiem, un jāparedz, ka šie kopsavilkumi jāiesniedz reizi nedēļā. (22) Naftas produktiem bieži vien piejauc biodegvielu, kā arī citas piedevas. Ja tās ir iekļautas šajos produktos, tad jābūt iespējamam tās ņemt vērā gan uzkrājumu uzturēšanas pienākuma aprēķinā, gan uzturēto uzkrājumu līmeņu aprēķinā. (23) Ir iespējams, ka kopsavilkumos, ko nosūta Komisijai, rodas novirzes vai kļūdas. Tādēļ Komisijas nodarbinātajām vai pilnvarotajām personām jābūt tiesībām pārbaudīt to, vai uzkrājumi reāli pastāv, un dokumentus, uz kuriem atsaucas dalībvalstu iestādes. (24) Saņemtos vai savāktos datus būtu jānodod kompleksai elektroniskajai un statistiskajai apstrādei, izmantojot integrētas procedūras un instrumentus. Tādēļ Komisijai jābūt pilnvarām veikt visus šajā saistībā nepieciešamos pasākumus, jo īpaši jaunu informācijas apstrādes sistēmu izstrādi. (25) Personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi, ko veic dalībvalstis, tiesiski regulē Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti[9], un uz fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi, ko veic Komisija, attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti[10]. Šie tiesību akti jo īpaši nosaka, ka personas datu apstrādei jābūt pamatotai ar leģitīmu mērķi un ka personas dati, kas iegūti nejauši, ir nekavējoties jāizdzēš. (26) Ir vēlams atļaut attiecīgajām dalībvalstīm izpildīt pienākumus, kas tām varētu tikt uzlikti saskaņā ar lēmumu par uzkrājumu nodošanu apritē, kurš pieņemts saskaņā ar SEA nolīgumu vai saskaņā ar tā izpildes pasākumiem. (27) To noteikumu mērķis, kuri paredzēti Padomes 1973. gada 24. jūlija Direktīvā 73/238/EEK par pasākumiem, kas veicami, lai mazinātu sekas, ko rada jēlnaftas un naftas produktu piegādes grūtības[11], ir novērst vai vismaz samazināt kaitīgo ietekmi, ko rada jebkuras, pat īslaicīgas, grūtības, kuras izraisa ievērojamu jēlnaftas vai naftas produktu krājumu samazināšanos, tostarp nopietnus Kopienas saimnieciskās darbības traucējumus, ko varētu izraisīt šāda samazināšanās. Šajā direktīvā būtu jāparedz līdzīgi pasākumi. (28) Direktīvā 73/238/EEK ir paredzēts arī izveidot padomdevēju organizāciju, lai veicinātu dalībvalstu īstenoto vai ierosināto konkrēto pasākumu koordināciju. Šajā direktīvā būtu jāparedz šāda organizācija. Katrai dalībvalstij joprojām ir jāpieņem plāns, ko var piemērot gadījumos, kad rodas jēlnaftas un naftas produktu piegādes grūtības. Katrai dalībvalstij arī būtu jāpieņem noteikumi par organizatoriskajiem pasākumiem, kuri jāveic krīzes gadījumā. (29) Tā kā attiecībā uz īpašajiem uzkrājumiem Kopienā nav noteikts vienots minimālais obligāto rezervju līmenis un ņemot vērā šajā direktīvā paredzēto jauno mehānismu skaitu, šīs direktīvas piemērošana būtu jāpārskata diezgan drīz pēc tās stāšanās spēkā. (30) Šī direktīva aptver vai aizstāj visus aspektus, uz kuriem attiecas Padomes 1968. gada 20. decembra Lēmums 68/416/EEK par atsevišķu nolīgumu slēgšanu un īstenošanu starp valdībām attiecībā uz dalībvalstu pienākumu uzturēt minimālos jēlnaftas un/vai naftas produktu krājumus[12]. Tādējādi minētais lēmums zaudē savu nozīmi. (31) Ņemot vērā, ka piedāvātās rīcības mērķus, proti, uzturēt augstu naftas piegādes drošības līmeni Kopienā, lietojot uzticamus un pārredzamus mehānismus, kas balstīti uz solidaritāti starp dalībvalstīm, vienlaikus ievērojot iekšējā tirgus un konkurences noteikumus, var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai. (32) Ir jāpieņem pasākumi, kas nepieciešami šīs direktīvas īstenošanai, saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību[13]. (33) Tāpēc ir jāatceļ Direktīva 73/238/EEK, Direktīva 2006/67/EK un Lēmums 68/416/EEK, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. 1. pants Mērķis Šī direktīva paredz noteikumus, kuru mērķis ir nodrošināt augstu naftas piegādes drošības līmeni Kopienā, lietojot uzticamus un pārredzamus mehānismus, kas balstīti uz solidaritāti starp dalībvalstīm, uzturēt naftas un naftas produktu obligātās rezerves, kā arī ieviest procedūras līdzekļus, kas nepieciešami, lai novērstu iespēju, ka šie produkti kļūst par lielu deficītu. 2. pants Definīcijas Šajā direktīvā: a) „atskaites gads” ir kalendārais gads, kura patēriņa vai importēto daudzumu datus ņem vērā aprēķinos, ko veic, lai attiecīgi noteiktu uzturamo uzkrājumu līmeni un faktiski uzturēto uzkrājumu līmeni kādā konkrētā brīdī; b) „piedevas” ir vielas, kas nav ogļūdeņraži un ko kādam produktam pievieno vai piejauc, lai izmainītu tā īpašības; c) „biodegviela” ir transportā izmantojamā šķidrā vai gāzveida degviela, ko iegūst no biomasas, bet „biomasa” ir bioloģiski noārdāmā frakcija lauksaimniecības, mežsaimniecības un ar to saistīto nozaru produktos, atkritumos un atliekās (tostarp augu un dzīvnieku izcelsmes vielas), kā arī bioloģiski noārdāmā frakcija rūpniecības un sadzīves atkritumos; d) „iekšējais patēriņš” ir kopējais lielums, kas atbilst to daudzumu kopsummai, kuri konkrētā valstī piegādāti visām ar enerģētiku saistītām vai nesaistītām vajadzībām; šis kopējais lielums ietver piegādes, kas paredzētas pārstrādei elektrostacijās, un piegādes mājsaimniecībām, rūpniecībai vai transportam „galīgajam” patēriņam; e) „faktisks starptautisks lēmums par uzkrājumu nodošanu apritē” ir ikviens spēkā esošs Starptautiskās Enerģijas aģentūras Vadības padomes lēmums, kura mērķis ir nodrošināt kādas dalībvalsts naftas vai naftas produktu uzkrājumu nodošanu apritē; f) „centrālā uzkrājumu uzturēšanas struktūra” ir organizācija vai dienests, kuram var uzticēt pilnvaras kādas noteiktas dalībvalsts teritorijā rīkoties bez starpnieka, lai iegādātos, uzturētu vai pārdotu īpašos uzkrājumus šajā teritorijā; g) „būtiski piegādes traucējumi” ir Kopienas vai kādas dalībvalsts jēlnaftas vai naftas produktu piegādes ievērojama un neparedzēta samazināšanās, pēc kuras tiek vai netiek pieņemts faktisks starptautisks lēmums par uzkrājumu nodošanu apritē; h) „starptautiskie jūras bunkeri” ir kopējais lielums, kas noteikts A pielikuma 2.1. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes ****** Regulā Nr. ****** par enerģētikas statistiku; i) „naftas uzkrājumi” ir jēlnaftas vai naftas produktu uzkrājumi atbilstoši tam, kā šie produkti noteikti C pielikuma 3.1. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes ****** Regulā Nr. ****** par enerģētikas statistiku; j) „drošības rezerves” ir naftas uzkrājumi, kuri katrai dalībvalstij jāuztur saskaņā ar šīs direktīvas 3. pantu; k) „komerciālie uzkrājumi” ir naftas uzkrājumi, kurus uztur uzņēmumi un kuru uzturēšanu šī direktīva nenosaka; i) „īpašie uzkrājumi” ir naftas uzkrājumi, kas atbilst 9. pantā minētajiem nosacījumiem. Šajā pantā iekļautās definīcijas var tikt precizētas vai grozītas saskaņā ar 24. panta 2. punktā paredzēto reglamentēšanas procedūru. 3. pants Drošības rezerves — Uzkrājumu uzturēšanas pienākumu aprēķināšana 1. Dalībvalstis pieņem tādus normatīvos un administratīvos aktus, kas ir nepieciešami, lai vēlākais līdz 20XX. gada 31. decembrim[14] nodrošinātu, ka to labā Kopienas teritorijā pastāvīgi tiek uzturēts naftas uzkrājumu līmenis, kas atbilst vai nu tīrā importa daudzumiem deviņdesmit dienu laikā, vai arī septiņdesmit dienu patēriņam atkarībā no tā, kurš no abiem daudzumiem ir lielāks. 2. Tīrā importa daudzumus, kas jāņem vērā, aprēķina, pamatojoties uz jēlnaftas ekvivalenta dienas importēto daudzumu vidējo lielumu iepriekšējā kalendārajā gadā, kuru nosaka saskaņā ar I pielikumā izklāstīto kārtību un metodi. Patēriņu, kas jāņem vērā, aprēķina, pamatojoties uz vidējā dienas iekšējā patēriņa jēlnaftas ekvivalentu iepriekšējā kalendārajā gadā, kuru nosaka un aprēķina saskaņā ar II pielikumā izklāstīto kārtību un metodi. 3. Tomēr, atkāpjoties no 2. punkta, no katra kalendārā gada 1. janvāra līdz 31. martam minētajā punktā paredzētos tīrā importa daudzumus un patēriņu nosaka, pamatojoties uz daudzumiem, kas importēti un patērēti priekšpēdējā kalendārajā gadā pirms attiecīgā gada. 4. Šajā pantā paredzēto uzkrājumu uzturēšanas pienākumu aprēķināšanas kārtību un metodes var grozīt saskaņā ar 24. panta 2. punktā paredzēto reglamentēšanas procedūru. 4. pants Uzkrājumu līmeņa aprēķināšana 1. Uzturamo uzkrājumu līmeņus aprēķina saskaņā ar metodēm, kas izklāstītas III pielikumā. Gadījumā, ja aprēķinu veic par to uzkrājumu līmeni, kurus uztur katrai kategorijai, kas izvēlēta saskaņā ar 9. pantu, šīs metodes attiecas tikai uz produktiem, kuri pieder attiecīgajai kategorijai. 2. Aprēķinot līmeni uzkrājumiem, ko uztur kādā konkrētā brīdī, kalendārais gads, kura dati jāņem vērā, atbilst atskaites gadam, kas noteikts, piemērojot 3. pantā paredzētos noteikumus. 3. Šā panta 1. un 2. punktā noteikto uzkrājumu līmeņa aprēķināšanas kārtību un metodes var grozīt saskaņā ar 24. panta 2. punktā paredzēto reglamentēšanas procedūru. 5. pants Drošības rezervju pieejamība 1. Dalībvalstis nodrošina pastāvīgu fizisko piekļuvi drošības rezervēm un tiem īpašajiem uzkrājumiem 9. panta nozīmē, kuri atrodas to teritorijā, un šo rezervju pieejamību. Tās pieņem minēto rezervju un uzkrājumu identifikācijas, uzskaites un kontroles kārtību, lai šīs rezerves varētu pārbaudīt jebkurā brīdī. Par drošības rezervēm un īpašajiem uzkrājumiem, kuri ir daļa no uzkrājumiem, ko uztur uzņēmumi, vai kuras ir sajauktas ar šādiem uzkrājumiem, jāveic atsevišķa uzskaite. Dalībvalstis jo īpaši veic visus pasākumus, kas nepieciešami, lai nepieļautu drošības rezervju un īpašu uzkrājumu ieķīlāšanu vai jebkādu citu šo rezervju un uzkrājumu izmantošanu saistībā ar saistību nodrošinājumiem. Drošības rezervēm un īpašajiem uzkrājumiem nevar uzlikt nekādus finansiālus vai juridiskus apgrūtinājumus. 2. Kad ir jāīsteno 21. pantā paredzētās neatliekamu gadījumu procedūras, dalībvalstis veic visus pasākumus, kas nepieciešami, lai ikvienai dalībvalstij, kuras drošības rezerves un kuri uzkrājumi tiek uzturēti to teritorijā, šādos apstākļos ļautu lemt par attiecīgo rezervju izmantošanu, transportēšanu un nodošanu apritē. 6. pants Drošības rezervju reģistrs — gada pārskats 1. Katra dalībvalsts izveido visu tās uzturēto drošības rezervju detalizētu reģistru, kas nav īpašie uzkrājumi 9. panta nozīmē; šo reģistru pastāvīgi atjaunina. Šajā reģistrā cita starpā iekļauj visu informāciju, kas ļauj precīzi identificēt attiecīgos uzkrājumus, kā arī noteikt to daudzumus, īpašnieku un konkrēto veidu atbilstoši kategorijām, kuras noteiktas C pielikuma 3.1. punkta 1. apakšpunktā Eiropas Parlamenta un Padomes *********** Regulā (EK) Nr. ****** par enerģētikas statistiku. Attiecīgā dalībvalsts nosūta Komisijai katra kalendārā gada pēdējā dienā pastāvošo uzkrājumu reģistra kopiju trīsdesmit dienu laikā pēc kalendārā gada, uz kuru attiecas konkrētais kopsavilkums. Turklāt dalībvalsts pēc Komisijas dienestu pieprasījuma astoņu dienu laikā nosūta Komisijai tā reģistra kopiju, kas veikts desmit gadu laikā, skaitot no dienas, uz kuru attiecas pieprasītie dati. 2. Katra dalībvalsts, kas nav uzņēmusies uzturēt īpašos uzkrājumus 9. panta nozīmē, sagatavo gada pārskatu, kurā analizē pasākumus, ko tās iestādes veikušas, lai nodrošinātu un pārbaudītu drošības rezervju pieejamību, kā arī to institucionālo un organizatorisko pasākumu attīstību, kuri attiecas uz valsts drošības rezervju uzturēšanu un citu dalībvalstu drošības rezervju uzturēšanu, kuras atrodas tās teritorijā. Šo pārskatu Komisijai nosūta trīs mēnešu laikā pēc kalendārā gada, uz kuru tas attiecas. 7. pants Centrālo uzkrājumu uzturēšanas struktūru izveide 1. Dalībvalstis var izveidot centrālās uzkrājumu uzturēšanas struktūras. Taču tad, ja dalībvalsts uzņēmumiem, kuri darbojas tās tirgū, uzliek uzkrājumu uzturēšanas pienākumus, tai ir jāizveido šāda centrālā uzkrājumu uzturēšanas struktūra. Neviena dalībvalsts neizveido vairāk nekā vienu centrālo uzkrājumu uzturēšanas struktūru vai kādu līdzīgu organizāciju. Tā var savu centrālo uzkrājumu uzturēšanas struktūru izveidot jebkurā Kopienas vietā. Centrālā uzkrājumu uzturēšanas struktūra ir bezpeļņas organizācija vai dienests, un to neuzskata par uzņēmumu šīs direktīvas nozīmē. 2. Centrālās uzkrājumu uzturēšanas struktūras galvenais mērķis ir iegādāties, uzturēt un pārdot naftas uzkrājumus tās dalībvalsts teritorijā, kura to izveidojusi. Tā ir vienīgā organizācija vai dienests, kurai var uzticēt pilnvaras rīkoties bez starpnieka tās dalībvalsts teritorijā, kura to izveidojusi, lai iegādātos, uzturētu vai pārdotu īpašos uzkrājumus 9. panta nozīmē. Izņemot attiecībā uz īpašo uzkrājumu iegādi vai pārdošanu, katra centrālā uzkrājumu uzturēšanas struktūra var vienoties ar uzņēmumiem par to, ka tiem tiek uzticēti naftas uzkrājumu pārvaldības uzdevumi, ar nosacījumu, ka šādu pilnvaru deleģēšana attiecas uz naftas uzkrājumiem, kuri atrodas tās dalībvalsts teritorijā, kas izveidojusi attiecīgo centrālo uzkrājumu uzturēšanas struktūru. Šādi deleģētas pilnvaras tālāk deleģēt nedrīkst. 3. Neviena centrālā uzkrājumu uzturēšanas struktūra nevar iegādāties, izveidot, uzturēt vai pārvaldīt drošības rezerves ārpus tās dalībvalsts teritorijas, kura to izveidojusi, ja vien tas netiek darīts saskaņā ar līgumisku deleģēšanu dalībvalstij, kuras teritorijā šīs rezerves atrodas, vai centrālajai uzkrājumu uzturēšanas struktūrai, kuru šāda dalībvalsts izveidojusi. Neviena dalībvalsts nevar iegādāties, izveidot, uzturēt vai pārvaldīt drošības rezerves ārpus savas teritorijas, ja vien tas netiek darīts saskaņā ar līgumisku deleģēšanu dalībvalstij, kuras teritorijā šīs rezerves atrodas, vai centrālajai uzkrājumu uzturēšanas struktūrai, kuru šāda dalībvalsts izveidojusi. 4. Katra dalībvalsts savai centrālajai uzkrājumu uzturēšanas struktūrai uzliek pienākumu: a) pastāvīgi publicēt pilnīgu informāciju pa produktu kategorijām par uzkrājumu apjomu, kuru uzturēšanu tā var nodrošināt uzņēmumiem saskaņā ar 8. pantu; d) vismaz sešus mēnešus iepriekš publicēt nosacījumus, saskaņā ar kuriem tā piedāvā savus pakalpojumus uzņēmumiem. 8. pants Uzņēmumu veikta deleģēšana 1. Katra dalībvalsts nodrošina, ka katram uzņēmumam, kuram tā uzliek uzkrājumu uzturēšanas pienākumus, lai izpildītu savas saistības, ko tā uzņēmusies saskaņā ar 3. pantu, tiek piešķirtas tiesības pēc uzņēmuma izvēles visus savus uzkrājumu uzturēšanas pienākumus vai to daļu deleģēt: a) attiecīgās dalībvalsts centrālajai uzkrājumu uzturēšanas struktūrai vai b) vienai vai vairākām citām centrālajām uzkrājumu uzturēšanas struktūrām, kas spēj uzturēt šādus uzkrājumus, vai, — c) pamatojoties uz nolīgumu, kurš ar tiem jānoslēdz, — citiem uzņēmumiem, kam tās dalībvalsts teritorijā, kura tam uzlikusi uzkrājumu uzturēšanas pienākumus, ir uzkrājumu pārpalikumi. Šā punkta c) apakšpunktā deleģētās pilnvaras tālāk deleģēt nedrīkst. Dalībvalstis veic pasākumus, kas nepieciešami, lai aizliegtu uzņēmumiem savus uzkrājumu pienākumus deleģēt jebkādā citā veidā. 2. Uzņēmumiem savas deleģēšanas tiesības jāīsteno vismaz astoņdesmit dienas pirms tā laika posma sākuma, uz kuru attiecas tiem uzliktie uzkrājumu uzturēšanas pienākumi, ja vien tie par šo laika posmu nav informēti mazāk nekā simts dienas pirms attiecīgā laika posma sākuma. Gadījumā, ja uzņēmumi par laika posmu, uz kuru attiecas uzkrājumu uzturēšanas pienākumi, ir informēti mazāk nekā simts dienas iepriekš, tad tie savas deleģēšanas tiesības var īstenot jebkurā brīdī. 3. Dalībvalsts centrālajai uzkrājumu uzturēšanas struktūrai, ko tā izveidojusi, uzliek pienākumu saskaņā ar objektīviem, pārredzamiem un nediskriminējošiem nosacījumiem pieņemt visus uzkrājumu uzturēšanas pienākumu deleģēšanas pieprasījumus, ko uzņēmumi tai adresē saskaņā ar 1. punktu, atbilstoši uzkrājumu uzturēšanas resursiem, kuri ir tās rīcībā attiecīgās valsts teritorijā, un par atlīdzību, kas nepārsniedz sniegto pakalpojumu izmaksas. 4. Nevienas dalībvalsts centrālā uzkrājumu uzturēšanas struktūra nevar atteikties pieņemt uzkrājumu uzturēšanas pienākuma deleģēšanu, kas pārsniedz uzkrājumu uzturēšanas resursus, kuri ir tās rīcībā attiecīgās valsts teritorijā, un ko pieprasa uzņēmums, kuram tā pati dalībvalsts uzlikusi uzkrājumu uzturēšanas pienākumu. 5. Gadījumā, ja uzņēmums, kam dalībvalsts uzlikusi uzkrājumu uzturēšanas pienākumu, šo pienākumu deleģē minētās dalībvalsts centrālajai uzkrājumu uzturēšanas struktūrai, tad attiecīgā dalībvalsts veic pasākumus, kas nepieciešami, lai tās centrālā uzkrājumu uzturēšanas struktūra varētu nodrošināt šo uzkrājumu uzturēšanu, vajadzības gadījumā savā teritorijā izveidojot jaunus uzkrājumu uzturēšanas resursus, kas atbilst attiecīgā deleģēšanas pieprasījuma vajadzībām. Ja šim nolūkam ir nepieciešams būvēt vai pielāgot jaunas uzkrājumu uzturēšanas iekārtas, tad dalībvalsts, kas uzlikusi uzkrājumu uzturēšanas pienākumu, vai tās centrālā uzkrājumu uzturēšanas struktūra atlīdzību no attiecīgā uzņēmuma var prasīt tikai pēc tam, kad ir pabeigti attiecīgie darbi un ir izveidoti uzkrājumi. 9. pants Īpašo uzkrājumu izveide 1. Katra dalībvalsts var uzņemties neatsaucamas saistības uzturēt naftas produktu rezerves, ko izsaka patēriņa dienu skaitā, ievērojot šā panta nosacījumus (turpmāk tekstā „īpašie uzkrājumi”). Drošības rezerves, ko uztur saskaņā ar 3. pantu, var būt daļa no uzkrājumiem, kurus uztur saskaņā ar šo pantu. 2. Īpašie uzkrājumi ir dalībvalsts vai tās centrālās uzkrājumu uzturēšanas struktūras īpašums, kuras izveidi tā nodrošinājusi. 3. Īpašie uzkrājumi pieder tikai un vienīgi šādām produktu kategorijām, kas noteiktas B pielikuma 4. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes ******* Regulā (EK) Nr. ******* par enerģētikas statistiku: - rafinēšanas fabriku gāze (nesašķidrināta), - etāns, - sašķidrināta naftas gāze, - iekšdedzes dzinēju benzīns, - aviācijas benzīns, - benzīna tipa reaktīvo dzinēju degviela (naftas vai JP4 tipa reaktīvo dzinēju degviela), - petrolejas tipa reaktīvo dzinēju degviela, - cita veida/apgaismes petroleja, - gāzeļļa/dīzeļeļļa (destilēts mazuts), - mazuts (ar augstu un zemu sēra saturu), - vaitspirts un rūpnieciskais spirts, - smērvielas, - bitumens, - parafīna vaski un - naftas kokss. 4. Naftas produktus, kas veido īpašos uzkrājumus, katra dalībvalsts identificē, pamatojoties uz 3. punktā minētajām kategorijām. Dalībvalsts nodrošina, ka starp tās izmantotajām kategorijām ir iekļauti produkti, kuru jēlnaftas ekvivalentā izteiktā iekšējā patēriņa kopsumma atbilst vismaz astoņdesmit procentiem no iekšējā patēriņa atskaites gadā, kurš noteikts, piemērojot 3. pantā minētos noteikumus un saskaņā ar II pielikumā iekļauto aprēķināšanas metodi. Katrā no dalībvalsts izvēlētajām kategorijām īpašos uzkrājumus, ko šī valsts uzņemas uzturēt, mēra, pamatojoties uz to jēlnaftas ekvivalentu, kas atbilst noteiktam vidējā dienas iekšējā patēriņa dienu skaitam atskaites gadā; minēto patēriņu aprēķina ar metodi, kas iekļauta II pielikuma trešajā un ceturtajā daļā, to piemērojot tikai attiecīgajai kategorijai. 5. Katra dalībvalsts, kas nolēmusi uzturēt īpašos uzkrājumus, nosūta Komisijai paziņojumu, kuru publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un kurā norāda īpašo uzkrājumu līmeni, ko tā neatsaucami uzņemas uzturēt, par katru kategoriju un pastāvīgi. Šādi paziņotais obligāto rezervju līmenis ir vienīgais oficiālais, un to identiskā veidā piemēro visām īpašo uzkrājumu kategorijām, ko izmanto attiecīgā dalībvalsts. Dalībvalsts var paaugstināt minimālo līmeni, kas piemērojams visām tās īpašo uzkrājumu kategorijām, un šādā gadījumā tai jānosūta Komisijai jauns paziņojums, kurā norādīts jaunais līmenis un kuru publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . 6. Ne vēlāk kā šādu paziņojumu publicēšanas dienā attiecīgā dalībvalsts pieņem tādus normatīvos un administratīvos aktus, kas nepieciešami, lai nodrošinātu, ka katrai īpašo uzkrājumu kategorijai tiek uzturēts uzkrājumu līmenis, par kuru tā paziņojusi. 10. pants Īpašo uzkrājumu pārvaldība 1. Katra dalībvalsts sagatavo detalizētu reģistru, ko pastāvīgi atjaunina, par visiem īpašajiem uzkrājumiem, ko uztur tās teritorijā. Šajā reģistrā cita starpā iekļauj visu informāciju, kas ļauj precīzi identificēt attiecīgos uzkrājumus. Dalībvalsts Komisijai nosūta reģistra kopiju astoņu dienu laikā pēc Komisijas dienestu pieprasījuma, kas veikts desmit gadu laikā, skaitot no dienas, uz kuru attiecas pieprasītie dati. 2. Ja īpašie uzkrājumi ir sajaukti ar citiem naftas uzkrājumiem, dalībvalstis veic visus pasākumus, kas nepieciešami, lai nepieļautu sajaukto produktu pārvietošanu, izņemot tad, ja tās dalībvalsts iestādes, kuras teritorijā attiecīgie uzkrājumi atrodas, ir izdevušas iepriekšēju rakstisku atļauju. 3. Dalībvalstis veic pasākumus, kas nepieciešami, lai visiem īpašajiem uzkrājumiem, ko uztur vai pārvadā to teritorijā, piešķirtu beznosacījuma imunitāti pret piedziņas procedūrām neatkarīgi no tā, vai tie ir šo dalībvalstu uzkrājumi vai citu dalībvalstu uzkrājumi. 4. Vienīgi attiecībā uz uzkrājumu iegādi vai pārdošanu katra dalībvalsts var vienoties ar uzņēmējiem un uzticēt tiem to īpašo uzkrājumu pārvaldes uzdevumus, kuri atrodas valsts teritorijā. Šādi deleģētas pilnvaras tālāk deleģēt nedrīkst. 11. pants Nolīgumi par īpašajiem uzkrājumiem starp dalībvalstīm un centrālajām uzkrājumu uzturēšanas struktūrām Dalībvalsts vai tās centrālā uzkrājumu uzturēšanas struktūra to savu īpašo uzkrājumu pārvaldības uzdevumus, kuri atrodas ārpus valsts teritorijas, var uzticēt tikai citām dalībvalstīm vai centrālajām uzkrājumu uzturēšanas struktūrām. Šādi deleģētas pilnvaras tālāk deleģēt nedrīkst, un tās deleģē uz noteiktu laiku. 12. pants Deleģēšanas un nolīgumu sekas Direktīvas 7., 8. un 10. pantā minētā deleģēšana un 11. pantā minētie nolīgumi negroza pienākumus, kas katrai dalībvalstij jāpilda saskaņā ar šo direktīvu. 13. pants Statistikas kopsavilkumi par 3. pantā minētajiem uzkrājumiem 1. Attiecībā uz uzkrājumu līmeni, kas jāuztur saskaņā ar 3. pantu, katra dalībvalsts sagatavo un nosūta Komisijai statistikas kopsavilkumu saskaņā ar IV pielikumā aprakstīto kārtību. 2. Šā panta 1. punktā minēto kopsavilkumu sagatavošanas kārtību, to apjomu, saturu un iesniegšanas biežumu, kā arī paziņošanas termiņu var grozīt saskaņā ar 24. panta 2. punktā paredzēto reglamentēšanas procedūru. Šajā pantā paredzēto kārtību, kādā attiecīgie kopsavilkumi jānosūta Komisijai, arī var pielāgot saskaņā ar 24. panta 2. punktā paredzēto reglamentēšanas procedūru. 3. Dalībvalstis savos statistikas kopsavilkumos par drošības rezervēm nevar iekļaut jēlnaftas vai naftas produktu daudzumus, pret kuriem vērsti aresta vai piedziņas pasākumi. Tas pats attiecas uz visiem tādu uzņēmumu uzkrājumiem, kuri atrodas maksātnespējas stāvoklī vai noslēguši vienošanos ar kreditoriem. 14. pants Statistikas kopsavilkumi par īpašajiem uzkrājumiem 1. Katra attiecīgā dalībvalsts par katru produktu kategoriju sagatavo un nosūta Komisijai statistikas kopsavilkumu par saviem īpašajiem uzkrājumiem, kas pastāv katra kalendārā mēneša pēdējā dienā, norādot vidējā patēriņa dienu skaitu un daudzumus atskaites kalendārajā gadā, kuram atbilst šie uzkrājumi. Ja daļa no šiem īpašajiem uzkrājumiem tiek turēta ārpus valsts teritorijas, tad valsts detalizēti norāda uzkrājumus, ko uztur vai nu attiecīgajās dažādajās dalībvalstīs, vai arī ar šo dalībvalstu un centrālo uzkrājumu uzturēšanas struktūru starpniecību. Tā arī detalizēti norāda to, vai šie uzkrājumi tai pieder pilnībā vai arī, gluži pretēji, to īpašniece pilnībā vai daļēji ir tās centrālā uzkrājumu uzturēšanas struktūra. 2. Katra attiecīgā dalībvalsts sagatavo un nosūta Komisijai arī kopsavilkumu par īpašajiem uzkrājumiem, kas atrodas tās teritorijā un pieder citām dalībvalstīm vai centrālajām uzkrājumu uzturēšanas struktūrām, norādot, kādi tie ir katra kalendārā mēneša pēdējā dienā, pa produktu kategorijām, kas noteiktas saskaņā ar 9. panta 4. punktu. Šajā kopsavilkumā dalībvalsts visos gadījumos norāda arī attiecīgās dalībvalsts vai centrālās uzkrājumu uzturēšanas struktūras nosaukumu, kā arī daudzumus. 3. Šā panta 1. un 2. punktā minētos statistikas kopsavilkumus nosūta tā kalendārā mēneša laikā, kurš seko pēc mēneša, uz ko attiecas konkrētie kopsavilkumi. 4. Statistikas kopsavilkumu kopijas nekavējoties jānosūta arī pēc Komisijas dienestu pieprasījuma, kas veikts desmit gadu laikā, skaitot no dienas, uz kuru attiecas pieprasītie dati. 5. Statistikas kopsavilkumu apjomu, saturu un iesniegšanas biežumu, kā arī paziņošanas termiņu var grozīt saskaņā ar 24. panta 2. punktā paredzēto reglamentēšanas procedūru. Kārtību, kādā kopsavilkumi jānosūta Komisijai, arī var pielāgot saskaņā ar 24. panta 2. punktā paredzēto reglamentēšanas procedūru. 15. pants Kopsavilkums par komerciālajiem uzkrājumiem 1. Dalībvalstis Komisijai reizi nedēļā nosūta statistikas kopsavilkumu par to teritorijā turēto komerciālo uzkrājumu līmeņiem. Tās šajā sakarībā nodrošina datu konfidencialitāti un nenorāda attiecīgo uzkrājumu īpašnieku nosaukumus. 2. Komisija reizi nedēļā publicē statistikas kopsavilkumu par komerciālajiem uzkrājumiem Kopienā, pamatojoties uz kopsavilkumiem, ko tai nosūtījušas dalībvalstis, un izmantojot apkopotos līmeņus. 3. Komisija saskaņā ar 24. panta 2. punktā paredzēto reglamentēšanas procedūru pieņem 1. un 2. punkta piemērošanas kārtību. 16. pants Datu apstrāde Komisija nodrošina to elektronisko resursu izstrādi, izvietošanu, pārvaldību un uzturēšanu, kuri nepieciešami, lai saņemtu, glabātu un jebkādā veidā apstrādātu datus, kas iekļauti statistikas kopsavilkumos, un visu citu informāciju, ko saskaņā ar šo direktīvu nosūta dalībvalstis vai savāc Komisijas dienesti, kā arī tos datus par naftas uzkrājumiem, kuri savākti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes ****** Regulu (EK) Nr. ****** par enerģētikas statistiku un kuri nepieciešami direktīvas noteikto kopsavilkumu izdarīšanai. 17. pants Biodegviela un piedevas 1. Uzkrājumu uzturēšanas pienākumu aprēķināšanā saskaņā ar 3. un 9. pantu, kā arī faktiski uzturēto uzkrājumu līmeņu aprēķināšanā biodegvielu un piedevas ņem vērā tikai tad, ja tās ir sajauktas ar attiecīgajiem naftas produktiem. 2. Kārtību, kādā biodegvielu un piedevas ņem vērā uzkrājumu uzturēšanas pienākumu un 1. punktā minēto uzkrājumu līmeņu aprēķināšanā, var grozīt saskaņā ar 24. panta 2. punktā paredzēto reglamentēšanas procedūru. 18. pants Naftas un naftas produktu koordinācijas grupa 1. Tiek izveidota naftas un naftas produktu koordinācijas grupa (turpmāk tekstā „koordinācijas grupa”). Koordinācijas grupa sniedz ieguldījumu analīzes veikšanā par situāciju Kopienā attiecībā uz naftas un naftas produktu apgādes drošību un atvieglo pasākumu koordināciju un piemērošanu šajā jomā. 2. Koordinācijas grupu veido dalībvalstu pārstāvji. To vada Komisija. Pēc Komisijas uzaicinājuma koordinācijas grupas darbā var piedalīties nozares pārstāvji. 19. pants Komisijas veiktās kontroles 1. Komisijas dienesti var jebkurā brīdī nolemt uzsākt dalībvalstīs kontroles procedūras attiecībā uz drošības rezervēm un īpašajiem uzkrājumiem. Komisijas dienesti, gatavojot šādas kontroles, var lūgt koordinācijas grupas viedokli. 2. Šā panta 1. punktā minēto kontroles darbību mērķi neietver personas datu vākšanu. Personas datus, kurus atrod vai ar kuriem saskaras šo kontroļu laikā, nesavāc un neņem vērā, bet nejaušas savākšanas gadījumā nekavējoties iznīcina. 3. Saskaņā ar šo pantu savākto informāciju var nosūtīt koordinācijas grupai un attiecīgās nozares pārstāvjiem, kuri piedalās tās darbā. Amatpersonām, pārstāvjiem un citām personām, kas strādā Komisijas pārraudzībā, kā arī koordinācijas grupas locekļiem ir pienākums neizpaust informāciju, kura savākta vai nosūtīta, piemērojot šo pantu, un uz kuru tās rakstura dēļ attiecas profesionālais noslēpums, piemēram, uzkrājumu īpašnieku identitāte. Šis pienākums attiecas arī uz visiem dalībvalstu pārstāvjiem un ekspertiem un uz attiecīgās nozares pārstāvjiem, kuri saskaņā ar 18. pantu piedalās koordinācijas grupas sanāksmēs. 4. Dalībvalstis nodrošina, ka, īstenojot 1. punktā paredzētās kontroles darbības, personas, kuras ir atbildīgas par drošības rezervju un īpašo uzkrājumu uzturēšanu un pārvaldību to teritorijā, sadarbojas ar Komisijas dienestu nodarbinātajām vai pilnvarotajām personām. 5. Dalībvalstis Komisijas dienestu nodarbinātajām vai pilnvarotajām personām atzīst tiesības veikt visus kontroles pasākumus attiecībā uz rezervēm un uzkrājumiem, kurus uztur šīs direktīvas piemērošana, un jo īpaši nodrošina to, ka minētajām personām tiek piešķirtas tiesības iepazīties ar visiem dokumentiem un reģistriem, kuri attiecas uz šīm rezervēm un uzkrājumiem, kā arī tiesības pastāvīgi piekļūt vietām, kurās atrodas uzkrājumi, ko uztur saskaņā ar šo direktīvu. 6. Dalībvalstis nodrošina, ka to iestādes Komisijas dienestu nodarbinātajām vai pilnvarotajām personām, kad tās veic kontroles pasākumus, sniedz vispusīgu palīdzību. 7. Dalībvalstis veic pasākumus, kas nepieciešami, lai nodrošinātu, ka dati, akti, kopsavilkumi un dokumenti, kas attiecas uz drošības rezervēm un īpašajām rezervēm, tiek glabāti vismaz desmit gadus. 20. pants Fizisku personu aizsardzība attiecībā uz datu apstrādi Šī direktīva neskar un nekādā veidā neietekmē fizisku personu aizsardzības līmeni attiecībā uz personas datu apstrādi, ko nodrošina Kopienas un valstu tiesību aktu noteikumi, un jo īpaši nekādā veidā negroza dalībvalstu pienākumus attiecībā uz personas datu apstrādi, piemēram, pienākumus, kas tām uzlikti ar Direktīvu 95/46/EK, vai pienākumus, kas Kopienas iestādēm un struktūrām jāpilda saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 45/2001 un kas attiecas uz personas datu apstrādi, kuru tās veic, pildot savus pienākumus. 21. pants Neatliekamu gadījumu procedūras 1. Dalībvalstis veic visus pasākumus, kas nepieciešami, lai to kompetentās iestādes būtisku piegādes traucējumu gadījumā varētu nodot apritē visas to drošības rezerves un īpašos uzkrājumus vai to daļu un vispārēji vai specifiski ierobežot patēriņu atkarībā no paredzamo piegāžu deficīta, tostarp prioritārā kārtā piešķirot naftas produktus konkrētām patērētāju kategorijām. 2. Dalībvalstis pastāvīgi uztur ārkārtas rīcības plānus, ko var piemērot būtisku piegādes traucējumu gadījumā. Dalībvalstis nodrošina, ka tiek paredzēti organizatoriski pasākumi, ko var īstenot, lai nodrošinātu šādu plānu izpildi. Dalībvalstis Komisijai pēc tās pieprasījuma nekavējoties nosūta savus ārkārtas rīcības plānus un to organizatorisko pasākumu plānus, kuri uz tiem attiecas. 3. Ja ir pieņemts faktisks starptautisks lēmums par uzkrājumu nodošanu apritē, katra attiecīgā dalībvalsts var izmantot savas drošības rezerves un īpašos uzkrājumus, lai izpildītu starptautiskās saistības, kas izriet no šāda lēmuma. Šādā gadījumā dalībvalsts nekavējoties informē Komisiju, kura var sasaukt koordinācijas grupu vai apspriesties ar tās locekļiem elektroniskā veidā, lai novērtētu ietekmi, ko rada nodošana apritē. 4. Ja Kopienas vai kādas dalībvalsts jēlnaftas vai naftas produktu piegādē rodas grūtības, Komisija pēc kādas dalībvalsts pieprasījuma vai pēc savas ierosmes pēc iespējas ātrāk sasauc koordinācijas grupu. Koordinācijas grupa novērtē situāciju. Komisija nosaka, vai pastāv būtiski piegādes traucējumi. Ja tiek konstatēti būtiski piegādes traucējumi, Komisija var atļaut pilnībā vai daļēji nodot apritē daudzumus, ko šim nolūkam ierosinājušas attiecīgās dalībvalstis. 5. Ja ir pieņemts faktisks starptautisks lēmums par uzkrājumu nodošanu apritē, Komisijai ir tiesības likt dalībvalstīm nodot apritē visas to drošības rezerves un īpašos uzkrājumus vai šo rezervju un uzkrājumu daļu. Šīs tiesības var īstenot tikai pēc koordinācijas grupas sanāksmes, kuras darba kārtībā iekļauts šis jautājums. 6. Gadījumā, ja piemēro 3., 4. un 5. punktu, dalībvalstīm ir tiesības uz laiku uzturēt zemākus uzkrājumu līmeņus nekā tie, kas paredzēti šīs direktīvas noteikumos. Šādos gadījumos Komisija, ņemot vērā situāciju starptautiskajos naftas un naftas produktu tirgos, nosaka termiņu, kādā dalībvalstīm ir savi uzkrājumi jāatjauno, lai no jauna sasniegtu obligātās rezerves. 7. Lēmumi, ko Komisija pieņem saskaņā ar šo pantu, neskar citas attiecīgo dalībvalstu iespējamās starptautiskās saistības. 22. pants Sankcijas Dalībvalstis nosaka sankciju režīmu, ko piemēro to valsts tiesību aktu pārkāpumu gadījumos, kas pieņemti, piemērojot šo direktīvu, kā arī pieņem visus pasākumus, kas nepieciešami, lai nodrošinātu šo noteikumu ieviešanu. Šīm sankcijām jābūt efektīvām, proporcionālām un preventīvām. Dalībvalstis šos noteikumus paziņo Komisijai ne vēlāk kā līdz 20XX. gada 31. decembrim[15], kā arī pēc iespējas ātrāk paziņo par visiem vēlākajiem grozījumiem. 2 3. pants Novērtēšana Trīs gadu laikā pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā Komisija veiks novērtējumu par tās piemērošanu un izskatīs iespēju noteikt visām dalībvalstīm īpašo uzkrājumu obligāto minimālo līmeni. 24. pants Komiteja 1. Komisijai palīdz komiteja. 2. Gadījumā, ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5. un 7. pantu. 25. pants Atcelšana Direktīva 73/238/EEK, Direktīva 2006/67/EK un Lēmums 68/416/EEK tiek atcelti no 20XX. gada 31. decembra[16]. Atsauces uz atceltajām direktīvām un atcelto lēmumu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu. 26. pants Transponēšana 1. Dalībvalstis pieņem tādus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības vēlākais līdz 20XX. gada 31. decembrim[17]. Dalībvalstis tūlīt dara zināmus Komisijai minēto tiesību aktu noteikumus un minēto aktu un šīs direktīvas atbilstības tabulu. Kad dalībvalstis pieņem šos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce. 2. Dalībvalstis dara zināmus Komisijai to tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. 27. pants Stāšanās spēkā Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . Direktīvas 15. panta 1. un 2. punktu piemēro no brīža, kad stājas spēkā minētā panta 3. punktā paredzētā piemērošanas kārtība. 28. pants Adresāti Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Briselē, [...] Padomes vārdā — Priekšsēdētājs […] I PIELIKUMS Importēto naftas produktu daudzumu jēlnaftas ekvivalenta aprēķināšanas metode Direktīvas 3. pantā minēto importēto naftas produktu daudzumu jēlnaftas ekvivalentu aprēķina ar turpmāk aprakstīto metodi. Importēto naftas produktu daudzumu jēlnaftas ekvivalentu iegūst, saskaitot, no vienas puses, šādu produktu tīrā importa daudzumus: jēlnafta, sašķidrināta dabasgāze, naftas rafinēšanas fabriku izejvielas, citi ogļūdeņraži, kas definēti B pielikuma 4. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes ******* Regulā (EK) Nr. ******* par enerģētikas statistiku, kurus koriģē, lai ņemtu vērā iespējamās krājumu izmaiņas, un no kuriem atņem 4 %, kas atbilst naftas ražīgumam (vai gadījumā, ja naftas ražīguma vidējais līmenis valsts teritorijā pārsniedz 7 %, atņem naftas faktisko neto patēriņu vai samazina par naftas ražīguma vidējo līmeni), un, no otras puses, visu citu naftas produktu, izņemot naftu, tīrā importa daudzumus, kurus arī koriģē, lai ņemtu vērā krājumu izmaiņas, un reizina ar 1,065. Starptautisko jūras bunkeru saturu neņem vērā. II PIELIKUMS Iekšējā patēriņa jēlnaftas ekvivalenta aprēķināšanas metode Direktīvas 3. pantā minēto iekšējā patēriņa jēlnaftas ekvivalentu aprēķina ar turpmāk aprakstīto metodi. Attiecīgo iekšējo patēriņu nosaka, saskaitot tikai šādu produktu iekšējā patēriņa daudzumus: iekšdedzes dzinēju benzīns, aviācijas benzīns, benzīna tipa reaktīvo dzinēju degviela (naftas vai JP4 tipa reaktīvo dzinēju degviela), petrolejas tipa reaktīvo dzinēju degviela, cita veida petroleja, gāzeļļa/dīzeļeļļa (destilēts mazuts), mazuts (ar augstu un zemu sēra saturu), kas definēti B pielikuma 4. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes ****** Regulā (EK) Nr. ****** par enerģētikas statistiku. Starptautisko jūras bunkeru saturu neņem vērā. Iekšējā patēriņa jēlnaftas ekvivalentu aprēķina, reizinot ar koeficientu 1,2. III PIELIKUMS Uzturēto uzkrājumu līmeņa aprēķināšanai izmantojamās metodes Uzkrājumu līmeņa aprēķināšanai izmanto šādas metodes: Katru daudzumu iekļaut uzskaitē kā uzkrājumu var tikai vienu reizi. Jēlnaftas uzkrājumus samazina par 4 %, kas atbilst naftas ražīguma vidējam līmenim. Naftas uzkrājumus, kā arī naftas produktu uzkrājumus, kas paredzēti starptautiskajiem jūras bunkeriem, neņem vērā. Pārējos naftas produktus uzkrājumos uzskaita, izmantojot vienu no divām turpmāk aprakstītajām metodēm. Dalībvalstīm izvēlētā metode jāsaglabā visa attiecīgā kalendārā gada laikā. Dalībvalstis var: a) vai nu iekļaut visus pārējos uzkrājumus, ko veido naftas produkti, kuri identificēti C pielikuma 3.1. punkta 1. apakšpunktā Eiropas Parlamenta un Padomes ****** Regulā (EK) Nr. ****** par enerģētikas statistiku, un noteikt to jēlnaftas ekvivalentu, attiecīgos daudzumus reizinot ar koeficientu 1,065; b) vai arī iekļaut tikai šādu produktu uzkrājumus: iekšdedzes dzinēju benzīns, aviācijas benzīns, benzīna tipa reaktīvo dzinēju degviela (naftas vai JP4 tipa reaktīvo dzinēju degviela), petrolejas tipa reaktīvo dzinēju degviela, cita veida petroleja, gāzeļļa/dīzeļeļļa (destilēts mazuts), mazuts (ar augstu un zemu sēra saturu), un noteikt to jēlnaftas ekvivalentu, attiecīgos daudzumus reizinot ar koeficientu 1,2. Aprēķinot uzkrājumus, var ņemt vērā daudzumus, ko tur: - naftas pārstrādes rūpnīcu rezervuāros, - pārkraušanas terminālos, - naftas cauruļvadu barošanas rezervuāros, - liellaivās, - piekrastes tirdzniecības kuģu naftas cisternās, - uz naftas tankkuģiem, kas uzturas ostās, - iekšzemes kuģu bunkeros, - rezervuāru dibenā, - ekspluatācijas uzkrājumu veidā, - lieli patērētāji saskaņā ar likumā paredzētiem pienākumiem vai citiem valsts iestāžu norādījumiem. Tomēr šos daudzumus nevar ņemt vērā īpašo uzkrājumu aprēķināšanā, ja minēto uzkrājumu līmeņus aprēķina atsevišķi no drošības rezervēm. Uzkrājumu aprēķināšanā nekad nedrīkst ņemt vērā: a) jēlnaftu, kas vēl nav iegūta; b) daudzumus, ko tur: - naftas cauruļvados, - dzelzceļa cisternās, - to kuģu bunkeros, kas dodas jūrā, - degvielas uzpildes stacijās un mazumtirdzniecības veikalos, - citi patērētāji, - naftas tankkuģos, kuri atrodas jūrā, - militāru uzkrājumu veidā. Aprēķinot savus uzkrājumus, dalībvalstis par 10 % samazina uzkrājumu daudzumus, kas aprēķināti saskaņā ar iepriekš minēto. Šo samazinājumu piemēro visiem daudzumiem, kas ņemti vērā konkrētajā aprēķinā. Atkāpjoties no iepriekšējā punkta, 10 % samazinājumu nepiemēro ne īpašo uzkrājumu līmeņa aprēķināšanai, ne dažādo īpašo uzkrājumu kategoriju līmeņa aprēķināšanai, ja šos īpašos uzkrājumus vai kategorijas novērtē atsevišķi no drošības rezervēm, jo īpaši lai pārbaudītu, vai tiek ievēroti 9. pantā noteiktie minimālie līmeņi. IV PIELIKUMS Kārtība, kādā sagatavo un nosūta Komisijai statistikas kopsavilkumus par uzkrājumu līmeņiem, kas jāuztur saskaņā ar 3. pantu Ikviena dalībvalsts katru mēnesi sagatavo un nosūta Komisijai galīgu statistikas kopsavilkumu par uzkrājumu līmeni, kura uzturēšana ir faktiski nodrošināta katra kalendārā mēneša pēdējā dienā un kuru aprēķina vai nu pēc naftas tīrā importa dienu skaita, vai pēc naftas iekšējā patēriņa dienu skaita atkarībā no kritērija, kas jāizvēlas saskaņā ar 3. pantu. Dalībvalsts kopsavilkumā precīzi norāda iemeslus, kuru dēļ aprēķina pamatā ir importēto daudzumu dienu skaits vai, gluži pretēji, patēriņa dienu skaits, un precizē, kura no III pielikumā paredzētajām metodēm izmantota uzkrājumu aprēķināšanai. Ja daži no uzkrājumiem, ko izmanto 3. pantā paredzētā līmeņa aprēķināšanā, tiek turēti ārpus valsts teritorijas, katrā kopsavilkumā detalizēti precizē uzkrājumus, ko attiecīgās dažādās dalībvalstis un centrālās uzkrājumu uzturēšanas struktūras uztur tā laika posma pēdējā dienā, uz kuru attiecas konkrētais kopsavilkums. Dalībvalsts kopsavilkumā visos gadījumos norāda arī to, vai uzkrājumi tiek turēti saskaņā ar viena vai vairāku uzņēmumu deleģētajiem pienākumiem vai arī, gluži pretēji, uzkrājumi tiek uzturēti pēc tās pieprasījuma vai pēc tās centrālās uzkrājumu uzturēšanas struktūras pieprasījuma. Par visiem uzkrājumiem, ko valsts teritorijā uztur citām dalībvalstīm vai centrālajām uzkrājumu uzturēšanas struktūrām, dalībvalsts sagatavo kopsavilkumu pa produktu kategorijām par uzkrājumiem, kas pastāv katra kalendārā mēneša pēdējā dienā, un nosūta to Komisijai. Šajā kopsavilkumā dalībvalsts visos gadījumos norāda arī attiecīgās dalībvalsts vai centrālās uzkrājumu uzturēšanas struktūras nosaukumu, kā arī daudzumus. Iepriekšējās trīs daļās paredzētos statistikas kopsavilkumus Komisijai nosūta četrdesmit piecu dienu laikā pēc mēneša, uz kuru attiecas konkrētie kopsavilkumi. Tādi paši kopsavilkumi jānosūta arī divu mēnešu laikā pēc Komisijas dienestu pieprasījuma, kas veikts desmit gadu laikā, skaitot no dienas, uz kuru attiecas pieprasītie dati. TIESĪBU AKTA FINANŠU PĀRSKATS Šo dokumentu pievieno kā paskaidrojuma raksta papildinājumu. Tāpēc, izmantojot šo tiesību akta finanšu pārskatu un neietekmējot finanšu pārskata saprotamību, jācenšas cik vien iespējams neatkārtot paskaidrojuma rakstā minēto informāciju. Pirms šā pārskata aizpildīšanas lūdzam iepazīties ar attiecīgajiem norādījumiem un skaidrojumiem par turpmākajiem punktiem. 1. PRIEKŠLIKUMA NOSAUKUMS Priekšlikums Padomes direktīvai, ar ko dalībvalstīm uzliek pienākumu uzturēt jēlnaftas un/vai naftas produktu obligātas rezerves 2. ABM/ABB (BUDŽETA LĪDZEKĻU SADALE PA DARBĪBAS JOMĀM) Attiecīgā(-s) politikas joma(-s) un saistītā(-s) darbība(-s): 06: Enerģētika un transports 06 04: Tradicionālā un atjaunojamā enerģija 3. BUDŽETA POZĪCIJAS 3.1. Budžeta pozīcijas (darbības pozīcijas un ar to saistītās tehniskās un administratīvās palīdzības pozīcijas (ex-BA pozīcijas)), tostarp pozīcijas: 06 01 01: Izdevumi, kas saistīti ar politikas jomā „Enerģētika un transports” nodarbināto personālu 06 01 04 03: Tradicionālā enerģija – Administratīvās pārvaldības izdevumi 06 04 03: Tradicionālās energoapgādes drošums 3.2. Darbības un finansiālās ietekmes ilgums: Sākums: 2010. gads Beigas: nav noteikts. 3.3. Budžeta informācija (vajadzības gadījumā pievienot papildu rindas) Budžeta pozīcija | Izdevumu veids | Jauni | EBTA iemaksa | Kandidātvalstu iemaksas | Finanšu plāna pozīcija | 06 01 01 | Fakult. | Nedif. | Nav | Nav | Nav | Nr. 5 | 06 01 04 03 | Fakult. | Nedif. | Nav | Nav | Nav | Nr. 1.a | 06 04 03 | Fakult. | Dif. | Nav | Nav | Nav | Nr. 1.a | 4. RESURSU KOPSAVILKUMS 4.1. Finanšu resursi 4.1.1. Saistību apropriāciju (SA) un maksājumu apropriāciju (MA) kopsavilkums Miljoni euro (līdz 3. zīmei aiz komata) Izdevumu veids | Iedaļas Nr. | 2010. gads | 2011. gads | 2012. gads | 2013. gads | 2014. gads | 2015. gads un turpmākie gadi | Kopā | Darbības izdevumi[18] | Saistību apropriācijas (SA) | 8.1 | a | 0,15 | 0,15 | 0,15 | 0,15 | 0,15 | 0,15 | 0,90 | Maksājumu apropriācijas (MA) | b | 0,05 | 0,20 | 0,15 | 0,15 | 0,15 | 0,20 | 0,90 | Pamatsummā ietvertie administratīvie izdevumi[19] | Tehniskais un administratīvais atbalsts (nedif.) | 8.2.4. | c | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,05 | PAMATSUMMAS KOPAPJOMS | Saistību apropriācijas (SA) | a+c | 0,15 | 0,16 | 0,16 | 0,16 | 0,16 | 0,16 | 0,95 | Maksājumu apropriācijas | b+c | 0,05 | 0,21 | 0,16 | 0,16 | 0,16 | 0,21 | 0,95 | Pamatsummā neietvertie administratīvie izdevumi[20] | Cilvēkresursu izmaksas un saistītie izdevumi (nedif.) | 8.2.5. | d | 0,585 | 0,829 | 0,829 | 0,829 | 0,829 | 0,829 | 4,73 | Pamatsummā neietvertās administratīvās izmaksas, izņemot cilvēkresursu izmaksas un saistītos izdevumus (nedif.) | 8.2.6. | e | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,35 | Kopējās orientējošās darbības izmaksas KOPĀ — SA, ieskaitot cilvēkresursu izmaksas | a + c + d + e | 0,735 | 1,059 | 1,059 | 1,059 | 1,059 | 1,059 | 6,03 | KOPĀ — MA, ieskaitot cilvēkresursu izmaksas | b + c + d + e | 0,635 | 1,109 | 1,059 | 1,059 | 1,059 | 1,109 | 6,03 | Ziņas par līdzfinansējumu Ja priekšlikums ietver dalībvalstu vai citu organizāciju (norādīt konkrēti) līdzfinansējumu, tad paredzamā līdzfinansējuma apjoms ir jānorāda šajā tabulā (var pievienot papildu rindas, ja ir paredzēts vairāku organizāciju līdzfinansējums): Miljoni euro (līdz 3. zīmei aiz komata) Līdzfinansētāja struktūra | 2010. gads | 2011. gads | 2012. gads | 2013. gads | 2014. gads | 2015. gads un turpmākie gadi | Kopā | …………………… | f | SA KOPĀ, ieskaitot līdzfinansējumu | a+c+d+e+f | 4.1.2. Saderība ar finanšu plānojumu x Priekšlikums ir saderīgs ar spēkā esošo finanšu plānojumu. ( Pieņemot priekšlikumu, jāpārplāno attiecīgā pozīcija finanšu plānā. ( Pieņemot priekšlikumu, var būt jāpiemēro Iestāžu nolīguma[21] noteikumi (par elastības fondu vai finanšu plāna pārskatīšanu) 4.1.3. Finansiālā ietekme uz ieņēmumiem x Priekšlikums finansiāli neietekmē ieņēmumus. ( Priekšlikumam ir finansiāla ietekme uz ieņēmumiem, un tā ir šāda: Piezīme. Visa informācija un piezīmes par metodi, pēc kuras veikti finansiālās ietekmes aprēķini, jāsniedz atsevišķā pielikumā. Miljonos euro (1 zīme aiz komata) Pirms darbības [2009. g.] | Stāvoklis pēc darbības | Kopā — cilvēkresursi | 5 | 7 | 7 | 7 | 7 | 7 | 5. RAKSTUROJUMS UN MĒRĶI Sīks priekšlikuma konteksta apraksts jāsniedz paskaidrojuma rakstā. Šajā tiesību akta finanšu pārskata iedaļā jāiekļauj šāda konkrēta papildu informācija. 5.1. Īstermiņa vai ilgtermiņa vajadzības Direktīvas piemērošanai ir nepieciešama esošās IT infrastruktūras atjaunināšana un jaunu lietojumprogrammu izstrāde (komerciālajiem uzkrājumiem). IT infrastruktūra jāpielāgo, vēlākais, līdz brīdim, kad direktīva stāsies spēkā. 5.2. Pievienotā vērtība no Kopienas iesaistes, priekšlikuma saderība ar citiem finanšu instrumentiem un iespējamā sinerģija Direktīvā dalībvalstīm noteikts pienākums veidot uzkrājumus; Komisijai ir jāpārbauda šā pienākuma izpilde. Papildus informācijas paziņošanai par ārkārtas uzkrājumu līmeni, dalībvalstīm būs jāpaziņo informācija par komerciālo uzkrājumu stāvokli. Naftas tirgi ir pasaules mēroga tirgi, un traucējumi naftas piegādē ietekmēs visas dalībvalstis. ES ir atbildīga par naftas piegādes drošumu, un tai ir jānodrošina, lai saskaņā ar integrēta iekšējā tirgus nosacījumiem visām dalībvalstīm ir pietiekams sagatavotības līmenis ārkārtas situācijām. Līdz ar to šis jautājums ir jāskata Kopienas līmenī. 5.3. Priekšlikuma mērķi, sagaidāmie rezultāti un atbilstīgie ABM rādītāji Priekšlikuma mērķis ir stiprināt naftas ārkārtas uzkrājumu sistēmu un mehānismus to izmantošanai krīzes situāciju gadījumā. Tiek sagaidīts, ka tas nodrošinās ārkārtas uzkrājumu pieejamību un to, ka šos uzkrājumus varēs mobilizēt vajadzības gadījumā, tādējādi padarot drošāku naftas piegādi Eiropas patērētājiem. Direktīva palīdzēs samazināt kaitīgo ietekmi, ko varētu radīt iespējami traucējumi naftas piegādē, piemēram, degvielas trūkumu un cenu paaugstināšanos. Direktīva sniegs ieguldījumu arī naftas tirgu pārredzamības veicināšanā, ieviešot iknedēļas informācijas paziņošanu par komerciālajiem uzkrājumiem. 5.4. Īstenošanas metode (orientējoši) Norādīt darbības īstenošanai izvēlēto metodi[23]. x Centralizēta pārvaldīšana x Pārvaldību īsteno tieši, to veic Komisija ( Pārvaldību īsteno netieši, atbildību deleģējot ( Izpildaģentūrām, ( Kopienu izveidotām struktūrām, kas minētas Finanšu regulas 185. pantā, ( dalībvalstu valsts sektora iestādēm/ iestādēm, kas veic publisko pasūtījumu. ( Pārvalda dalīti vai decentralizēti ( kopā ar dalībvalstīm ( kopā ar trešām valstīm ( (Pārvalda kopā ar starptautiskām organizācijām (precizēt) Piezīmes: 6. UZRAUDZĪBA UN NOVĒRTĒŠANA 6.1. Uzraudzības sistēma Komisija pēc trīs gadiem izvērtēs direktīvas piemērošanu. 6.2. Novērtējums 6.2.1. Retrospektīvs novērtējums Nepiemēro 6.2.2. Pasākumi, kas veikti pēc starpposma/retrospektīvā novērtējuma (ņemot vērā līdzšinējo pieredzi) Nepiemēro 6.2.3. Turpmākās vērtēšanas noteikumi un biežums Nepiemēro 7. KRāPšANAS APKAROšANAS PASāKUMI Neviens īpašs pasākums nav nepieciešams. Līgumiem un ekspertu izdevumu atlīdzināšanai piemēros parasto sistēmu. 8. ZIŅAS PAR RESURSIEM 8.1. Priekšlikuma mērķi un to sasniegšanas izmaksas Saistību apropriācijas miljonos euro (līdz 3 zīmei aiz komata) 2010. gads | 2011. gads | 2012. gads | 2013. gads | 2014. gads | 2015. gads | Ierēdņi vai pagaidu darbinieki[25] (XX 01 01) | A*/AD | 1,5 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | B*, C*/AST | 3 | 4,5 | 4,5 | 4,5 | 4,5 | 4,5 | Personāls, ko finansē[26]atbilstīgi XX 01 02. pantam | 0,5 | 0,5 | 0,5 | 0,5 | 0,5 | 0,5 | Pārējais personāls, ko finansē[27] atbilstīgi XX 01 04/05. pantam | KOPĀ | 5 | 7 | 7 | 7 | 7 | 7 | 8.2.2. No darbības izrietošie uzdevumi - Direktīvas noteikumu piemērošanas kontrole, uzkrājumu datu apkopošana, analīze un publicēšana, uzkrājumu inspekcijas/revīzijas un dalībvalstu ārkārtas sistēmas, pārkāpumu procedūras. - Koordinēšanas grupas un komitejas (komitoloģija) sanāksmju sagatavošana, organizēšana un turpmākā rīcība pēc tām. - Traucējumu gadījumā dalībvalstu veikto pasākumu koordinēšana sadarbībā ar Starptautisko Enerģijas aģentūru. 8.2.3. Cilvēkresursu plānošana (štatā) (Ja izvēlas vairākas iespējas, jānorāda amata vietu skaits saistībā ar katru no tām.) x Amata vietas, kas patlaban iedalītas programmas pārvaldības vajadzībām, jāaizstāj ar citām vai jāpagarina termiņš, uz kādu tās iedalītas - 3,5 pilna laika ekvivalenti jau ir iesaistīti uzdevumu izpildē, kas saistīti ar spēkā esošo direktīvu. ( Amata vietas iedalītas saskaņā ar gada stratēģiskās plānošanas (GSP) un provizoriskā budžeta projekta (PBP) procedūru gadam n x Amata vietas jāpieprasa nākamajā GSP/PBP procedūras ciklā - Tiks pieprasīti jauni 3,5 pilna laika ekvivalenti, lai izpildītu papildu uzdevumus, kas izriet no direktīvas projekta: 1,5 pilna laika ekvivalenti no 2010. gada un 2 papildu pilna laika ekvivalenti no 2011. gada. ( Amata vietas jāiedala, pārgrupējot resursus attiecīgajā dienestā (iekšējā pārgrupēšana) ( Amata vietas nepieciešamas gadā n, bet nav iedalītas saskaņā ar GSP/PBP procedūru attiecīgajam gadam 8.2.4. Citi pamatsummā ietvertie administratīvie izdevumi (XX 01 04/05 — Administratīvās pārvaldības izdevumi) Miljoni euro (līdz 3. zīmei aiz komata) Budžeta pozīcija (numurs un nosaukums) | 2010. gads | 2011. gads | 2012. gads | 2013. gads | 2014. gads | 2015. gads un turpmākie gadi | KOPĀ | Cita veida tehniskā un administratīvā palīdzība | - iekšējā (intra muros) | - ārējā (extra muros) | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,05 | Tehniskais un administratīvais atbalsts kopā | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,01 | 0,05 | 8.2.5. Cilvēkresursu finansiālās izmaksas un saistītās izmaksas, kas nav ietvertas pamatsummā Miljoni euro (līdz 3. zīmei aiz komata) Cilvēkresursu veids | 2010. gads | 2011. gads | 2012. gads | 2013. gads | 2014. gads | 2015. gads un turpmākie gadi | Ierēdņi un pagaidu darbinieki (XX 01 01) | 0,549 | 0,793 | 0,793 | 0,793 | 0,793 | 0,793 | Personāls, ko finansē atbilstīgi XX 01 02. pantam (palīgpersonāls, valsts norīkotie eksperti, līgumpersonāls u.c.) (norādīt budžeta pozīciju) | 0,036 | 0,036 | 0,036 | 0,036 | 0,036 | 0,036 | Kopā — cilvēkresursu izmaksas un saistītie izdevumi (NAV ietverti pamatsummā) | 0,585 | 0,829 | 0,829 | 0,829 | 0,829 | 0,829 | Aprēķins — Ierēdņi un pagaidu darbinieki Vajadzības gadījumā skatīt 8.2.1. punktu. Gads n: 4,5 ierēdņi (122 000 euro/ierēdnis/gads) Gads n+1 un turpmākie gadi: 6,5 ierēdņi (122 000 euro/ierēdnis/gads) Aprēķins — Personāls, ko finansē atbilstīgi XX 01 02. pantam Vajadzības gadījumā skatīt 8.2.1. punktu. 0,5 valsts norīkoti eksperti (73 000 euro/valsts norīkots eksperts/gads) 8.2.6. Citi administratīvie izdevumi, kas nav ietverti pamatsummā Miljoni euro (līdz 3. zīmei aiz komata) 2010.gads | 2011. gads | 2012. gads | 2013. gads | 2014. gads | 2015. gads un turpmākie gadi | KOPĀ | XX 01 02 11 01 — Komandējumi | XX 01 02 11 02 — Sanāksmes un konferences | XX 01 02 11 03 — Komitejas[29] | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,35 | XX 01 02 11 04 — Pētījumi un konsultēšanās | XX 01 02 11 05 — Informācijas sistēmas | 2. Citi pārvaldības izdevumi kopā (XX 01 02 11) | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,07 | 0,35 | 3. Citi administratīva rakstura izdevumi (precizēt, norādot budžeta pozīciju) | Kopā —administratīvie izdevumi, izņemot cilvēkresursu izmaksas un saistītos izdevumus (NAV ietverti pamatsummā) | Aprēķins — citi administratīvie izdevumi, kas nav ietverti pamatsummā Paredzētas 4 komitejas sanāksmes gadā, kurās piedalās 27 pārstāvji, un vidējās izmaksas 650 euro/pārstāvis/sanāksme: 4X27X650=70 200 euro/gadā. Cilvēkresursu un administratīvo resursu vajadzības sedz piešķīruma ietvaros, ko var piešķirt vadošajam ĢD saskaņā ar ikgadējo resursu piešķiršanas procedūru, ņemot vērā pastāvošos budžeta ierobežojumus. [1] OV C [..], [..], [..]. lpp. [2] OV C [..], [..], [..]. lpp. [3] OV C [..], [..], [..]. lpp. [4] OV C [..], [..], [..]. lpp. [5] Eiropadomes rīcības plāns (2007.-2009. gadam), Eiropas enerģētikas politika, I pielikums dokumentam 7224/07 (Eiropadomes sanāksme Briselē, 2007. gada 8.-9. martā, prezidentūras secinājumi), 3. punkts. [6] OV L 217, 8.8.2006., 8. lpp. [7] Dok. 7224/07, 36. punkts. [8] Dok. 2006/2247, 36. punkts. [9] OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp. [10] OV L 8, 12.1.2001., 1. lpp. [11] OV L 228, 16.8.1973., 1. lpp. [12] OV L 308, 23.12.1968., 19. lpp. [13] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp. [14] Tas būs otrā kalendārā gada 31. decembris, skaitot no šīs direktīvas pieņemšanas gada. [15] Tas būs otrā kalendārā gada 31. decembris, skaitot no šīs direktīvas pieņemšanas gada. [16] Tas būs otrā kalendārā gada 31. decembris, skaitot no šīs direktīvas pieņemšanas gada. [17] Tas būs otrā kalendārā gada 31. decembris, skaitot no šīs direktīvas pieņemšanas gada. [18] Izdevumi, kas nav ietverti attiecīgās xx. sadaļas 01. nodaļā. [19] Izdevumi, kas ir ietverti xx. sadaļas xx. 01 04. pantā. [20] Izdevumi, kas ir ietverti xx 01. nodaļā, izņemot xx 01 04. un xx 01 05. pantu [21] Skatīt Iestāžu nolīguma 19. un 24. punktu. [22] Vajadzības gadījumā, t. i., ja darbības ilgums pārsniedz 6 gadus, jāpievieno papildu slejas. [23] Ja metodes ir vairākas, sniegt papildu informāciju šā punkta iedaļā „Piezīmes”. [24] Kā tas minēts 5.3. daļā. [25] Attiecīgās izmaksas NAV ietvertas pamatsummā. [26] Attiecīgās izmaksas NAV ietvertas pamatsummā. [27] Attiecīgās izmaksas ir ietvertas pamatsummā. [28] Norādīt katrai izpildaģentūrai atbilstīgo tiesību akta finanšu pārskatu. [29] Koordinēšanas grupa un komiteja (komitoloģija), kas paredzētas direktīvas priekšlikumā.