PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Saskaņā ar Vīzu kodeksa 25.a panta 2. punktu Komisijai regulāri, vismaz reizi gadā, būtu jānovērtē trešo valstu sadarbība atpakaļuzņemšanas jomā un par to jāziņo Padomei.

Pamatojoties uz iepriekš minēto novērtējumu un ņemot vērā Komisijas veiktos pasākumus, lai uzlabotu attiecīgās trešās valsts sadarbības līmeni atpakaļuzņemšanas jomā un Savienības vispārējās attiecības ar attiecīgo trešo valsti, Komisija var secināt, ka attiecīgā trešā valsts sadarbojas nepietiekami un ka tādēļ ir jārīkojas. Šādā gadījumā Komisija saskaņā ar Vīzu kodeksa 25.a panta 5. punkta a) apakšpunktu iesniedz priekšlikumu Padomes īstenošanas lēmumam, ar kuru pārtrauc piemērot dažus Vīzu kodeksa noteikumus attiecībā uz minētās trešās valsts valstspiederīgajiem. Komisija vienmēr turpina centienus uzlabot sadarbību ar attiecīgo trešo valsti.

• Senegālas gadījums

Sadarbība ar Senegālu to valstspiederīgo atpakaļuzņemšanas jomā, kuri nelikumīgi uzturas ES teritorijā, joprojām ir nepietiekama, kā to apliecina atgriešanas rādītājs (izpildīto atgriešanas lēmumu skaits salīdzinājumā ar izdoto atgriešanas lēmumu skaitu), kas ir viens no zemākajiem pasaulē un kas 2020. gadā ir samazinājies līdz 3,2 % (no 7,3 % 2019. gadā), un to personu skaits, kurām dots rīkojums atstāt valsti, joprojām ir augsts (2020. gadā — 8485 personas). Lai gan atgriešanas rādītājs 2021. gadā bija 8 %, dalībvalstis ir ziņojušas Komisijai, ka sadarbība identifikācijas un ceļošanas dokumentu izsniegšanas jomā ir ievērojami pasliktinājusies un pastāvīgi ir samazinājies izsniegšanas līmenis (trešo valstu izsniegto ceļošanas dokumentu skaits salīdzinājumā ar dalībvalstu iesniegto atpakaļuzņemšanas pieprasījumu skaitu).

Dalībvalstu un Senegālas sadarbība, ja tāda vispār ir bijusi, ir nevienmērīga. Lielākā daļa dalībvalstu saskaras ar pastāvīgām problēmām, veidojot jēgpilnu dialogu ar Senegālu par atpakaļuzņemšanu.

Saistībā ar regulāriem novērtējumiem, ko Komisija veic, pamatojoties uz ticamiem dalībvalstu sniegtiem datiem, diskusijās attiecīgajās Padomes darba grupās un ekspertu grupu sanāksmēs iegūtu informāciju, kā arī Savienības iestāžu, struktūru, biroju un aģentūru sniegtiem datiem, dalībvalstis ziņoja par vairākiem šķēršļiem, kas kavē visus atpakaļuzņemšanas un atgriešanas procesa posmus, sākot no Senegālas valstspiederīgo identifikācijas līdz ceļošanas dokumentu izsniegšanai un atgriešanas operāciju organizēšanai. Tas, ka Senegālas iestādes nesniedz atbildes uz dalībvalstu identifikācijas pieprasījumiem un papildu ad hoc pieprasījumiem, vai tas, ka atbildes tiek sniegtas ļoti lēni, ievērojami apgrūtina identifikācijas procesu, un tādējādi reti kad tiek izsniegti ceļošanas dokumenti. Problemātiska ir arī ceļošanas dokumentu izsniegšana personām, kuru Senegālas valstspiederība ir apstiprināta. 2022. gadā netika veiktas atgriešanas, izmantojot čarterreisus, un salīdzinājumā ar citām trešām valstīm ar līdzīgu lietu veidoto darba slodzi laikposmā no 2022. gada janvāra līdz septembra vidum tika veikts ļoti maz atgriešanu.

Neraugoties uz vairākiem augsta līmeņa politiskiem un tehniskiem kontaktiem, kopš 2015. gada ES centieni formalizēt sadarbību ES līmenī nav bijuši sekmīgi. ES politiskā un tehniskā līmenī, tostarp Komisijas priekšsēdētājas vadītajā kopīgajā komisāru misijā Senegālā 2022. gada februārī un Komisijas dienestu tehniskajā misijā 2022. gada jūnijā, skaidri pauda Senegālai nepieciešamību uzlabot sadarbību to Senegālas valstspiederīgo, kuriem nav tiesību uzturēties ES, atpakaļuzņemšanā. Tomēr līdz šim tas nav veicinājis gaidīto progresu.

Pamatojoties uz iepriekš minēto, kā arī uzlabojumu trūkumu, neraugoties uz Komisijas līdz šim veiktajiem pasākumiem politiskajā (Komisijas priekšsēdētājas vadītā kopīgā komisāru misija Senegālā 2022. gada februārī) un tehniskajā līmenī (Komisijas dienestu tehniskā misija 2022. gada jūnijā), lai uzlabotu sadarbību atpakaļuzņemšanas jomā, un ņemot vērā ES vispārējās attiecības ar Senegālu, tiek uzskatīts, ka Senegālas sadarbība ar ES atpakaļuzņemšanas jautājumos ir nepietiekama un ka ir jārīkojas.

• Savienības vispārējās attiecības ar Senegālu

Senegāla ir svarīgs partneris Rietumāfrikā, jo tā ir stabila demokrātija nestabilā reģionā un tai ir izšķiroša nozīme gan drošības, gan migrācijas jomā. Valsts bijusi atvērta attīstīt sadarbību ar ES atbalstu cīņai pret migrantu kontrabandu un risināt jautājumu par ievērojamo izceļošanas gadījumu skaitu no Senegālas uz Kanāriju salām (no 2022. gada septembra Senegālas valstspiederīgie ir otrā lielākā to valstspiederīgo grupa, kuri neatbilstīgi migrē uz Kanāriju salām). Senegāla pašlaik nodrošina Āfrikas Savienības vadību.

Daudzgadu indikatīvās programmas Senegālai 2021.–2023. gadam vērtība ir 222 miljoni EUR.

2019. gadā tika parakstīts ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgums ar ES.

Senegāla kā Rietumāfrikas valstu ekonomikas kopienas (ECOWAS) locekle ir EPN (ekonomisko partnerattiecību nolīguma) ar ES puse. Tā ir Kotonū nolīguma puse, kas tāpat kā jaunais nolīgums, par kuru ES ir risinājusi sarunas ar Kotonū nolīguma valstīm un ar kuru paredzēts drīz to aizstāt, atspoguļo katras valsts apņemšanos piekrist to savu valstspiederīgo atgriešanai un atpakaļuzņemšanai, kuriem nav tiesību uzturēties kādas dalībvalsts teritorijā.