ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.1.

Brīvajām profesijām ir izšķiroša loma ES ekonomiskajā un sociālajā attīstībā. Tās ir daļa no plaša reglamentēto profesiju klāsta, kurās nepieciešama noteikta kvalifikācija un kuru pārstāvju īpatsvars ir 22 % no visiem darba ņēmējiem Eiropā. 2013. gadā brīvo profesiju sektors nodrošināja jau vairāk nekā vienu desmito daļu no bruto pievienotās vērtības ES. Covid-19 krīze ir parādījusi mūsu sabiedrības eksistenciālo atkarību no augstas kvalitātes pakalpojumiem, ko sniedz brīvo profesiju pārstāvji. Būdami pret krīzēm noturīgi darba devēji un uzņēmumi, brīvo profesiju pārstāvji nodrošina ievērojamu nodarbinātības potenciālu. Turklāt tie veic arī svarīgus vispārējas nozīmes uzdevumus. To sniegtie pakalpojumi ir cieši saistīti ar indivīdu pamatvajadzībām, piemēram, dzīvību, darbu, veselību, drošību vai īpašumu. Šajā saistībā ir svarīgi nodrošināt demokrātisku piekļuvi brīvo profesiju sniegtajiem pakalpojumiem, piemēram, medicīnas jomā, sociālā nodrošinājuma sistēmu ietvaros vai tiesību jomā ar juridisko palīdzību. Ieteikumi par honorāra vai samaksas maksimālo robežu aizsargā tos, kuri izmanto brīvo profesiju sniegtos pakalpojumus un kuri informācijas asimetrijas dēļ ir atkarīgi no šādiem pasākumiem.
2.6.

No noturības viedokļa raugoties, Eiropas valstu sniegums iepriekšējās krīzes laikā ir bijis ļoti dažāds. Ekonomikas un sociālajā ziņā krīze dalībvalstis ir ietekmējusi ļoti atšķirīgi. IKP ievērojami samazinājās gandrīz visās dalībvalstīs; vairākās no tām lejupslīde radīja lielu darbvietu zudumu dažādos laika posmos. Lai no “Lielās recesijas” izdarītu pareizus secinājumus, kuri palīdzēs nostiprināt Eiropas ekonomikas un sabiedrības noturību un ilgtspēju, ir jāanalizē gan neaizsargātības un atveseļošanas spējas strukturālie faktori, gan izmantotie politikas pasākumi (ārkārtējas taupības politika no 2010. gada un selektīvs elastīgums no 2014. gada). To darot, jāizmanto ne tikai galvenie ekonomikas rādītāji, bet arī sociālie un vides rādītāji.
4.4.4.

Vajadzība pēc vienlīdzīgas piekļuves internetam — Digitālā pasaule ir pieejama tikai tiem, kuriem ir piekļuve internetam. Kā novērst digitālo plaisu Eiropā, kas reģionus, salas un lauku apvidus izslēdz no piekļuves internetam, kas nozīmē, ka nākotnē cilvēkiem nebūs piekļuves digitālajai veselības aprūpei? Eiropai un dalībvalstīm ir jāveic ievērojami ieguldījumi, lai nodrošinātu interneta pieejamību visiem, ja vēlamies, lai ikviens varētu gūt labumu no šīs attīstības. — Daudzi sabiedriskie pakalpojumi ir izveidoti tīmeklī, un to izmantošanai ir vajadzīgas īpašas prasmes un resursi. Digitāla plaisa var palielināt nevienlīdzību Eiropas labklājības sabiedrībā. — Vide, apstākļi, sabiedrība un pilsētas var palīdzēt atvieglot iedzīvotājiem atvērtu un brīvu piekļuvi internetam, lai viņi aktīvi iesaistītos sabiedrības dzīvē. — Publiskā un privātā sektora partnerība var palīdzēt atvieglot brīvu piekļuvi internetam ikvienam Eiropas iedzīvotājam. — Piekļuve internetam ir viena no cilvēktiesībām laikā, kad valdības tik ļoti paļaujas uz digitālajiem pakalpojumiem.
1.4.

EESK ir skaidrs viedoklis par to, cik no ētikas viedokļa pieņemami ir atbildību par izvēli, kurai ir morāla ietekme, deleģēt uz mākslīgo intelektu balstītām sistēmām: lai kāda būtu automatizētu sistēmu sarežģītības pakāpe, to darbība ir jākontrolē cilvēkam ( human-in-command ). Tikai cilvēki pieņem galīgo lēmumu un uzņemas par to atbildību .
4.3.

Made in China 2025 iniciatīvu. Ķīnas pašreizējais piecgades plāns aicina nodrošināt “izrāvienu civilās aviācijas dzinēju tehnoloģijā” un “paātrināt pētniecību liela korpusa gaisa kuģu, helikopteru, reģionālo lidmašīnu un vispārīgajā aviācijā”. Ir svarīgi arī atzīmēt, ka Ķīnas aviosabiedrību nozare pieder valstij un Ķīnas Valsts attīstības un reformu komisija ( NDRC ) ir tiesīga apstiprināt visus gaisa kuģu iepirkumus, ko veic Ķīnas aviosabiedrības, un tas tiek izmantots, lai rosinātu iegādāties Ķīnā ražotus gaisa kuģus, tādus kā COMAC C919 Internet Plus , kas arī iedibina partnerattiecības starp Ķīnas lielajiem tehnoloģiju uzņēmumiem un tradicionālajām nozarēm, tostarp aeronautikas nozari. To vidū Ķīnai ir visaptverošākā stratēģija, kas ietver gan centralizētu plānošanu, gan valstij piederošus uzņēmumos. Ķīnas valdība ir noteikusi valsts civilās aeronautikas nozares attīstību par nozīmīgu prioritāti vairākos oficiālos (augstākā līmeņa) dokumentos, ieskaitotiniciatīvu. Ķīnas pašreizējais piecgades plāns aicina nodrošināt “izrāvienu civilās aviācijas dzinēju tehnoloģijā” un “paātrināt pētniecību liela korpusa gaisa kuģu, helikopteru, reģionālo lidmašīnu un vispārīgajā aviācijā”. Ir svarīgi arī atzīmēt, ka Ķīnas aviosabiedrību nozare pieder valstij un Ķīnas Valsts attīstības un reformu komisija () ir tiesīga apstiprināt visus gaisa kuģu iepirkumus, ko veic Ķīnas aviosabiedrības, un tas tiek izmantots, lai rosinātu iegādāties Ķīnā ražotus gaisa kuģus, tādus kā ( 4 ) . Visbeidzot, ne mazāk svarīgs ir plāns, kas arī iedibina partnerattiecības starp Ķīnas lielajiem tehnoloģiju uzņēmumiem un tradicionālajām nozarēm, tostarp aeronautikas nozari.
1.5.

Dalībvalstu sociālās aizsardzības sistēmās ir paredzētas citas reglamentētas tiesības, kas ļauj to izmantotājiem saņemtu pabalstus. To vidū ir bērna kopšanas atvaļinājums, ģimenes pabalsts, bērnu pabalsts un cita veida pabalsti. Lai gan bieži vien tās ir no iemaksām neatkarīgas tiesības, attiecīgo pabalstu piešķiršana tiek veikta, pamatojoties uz tiesībām saņemt šo pabalstu, un tas daudzos gadījumos nozīmē, ka to potenciālajam saņēmējam ir darba ņēmēja statuss. EESK iesaka dalībvalstīm meklēt risinājumus, lai nodrošinātu, ka šie pabalsti pienācīgā apjomā tiek piešķirti darba ņēmējiem, kas strādā jaunajos darba veidos.
Digitālā telpa arī sagrauj dažas MVU ilūzijas. Piemēram, neliela daudzuma pakalpojumu sniegšana ierobežotā ģeogrāfiskā apgabalā, kurā tādas pašas ir arī attīstības iespējas, var radīt maldinošu priekšstatu par esamību ārpus digitālā laikmeta ietekmes jomas. Taču realitāte apliecina pretējo. Piemēram, varētu domāt, ka viesnīcu nozares piedāvājumu nevar pārcelt uz citu vietu. Taču rezervēšanas platformas ir spējušas pārņemt ievērojamu daļu no attiecīgās vērtības tādā mērā, ka ēdināšanas un viesnīcu nozares pārstāvji apliecina, ka viņiem to vajadzēja paredzēt un radīt pašiem savu platformu, lai saglabātu kontroli pār rezervācijām un nebūtu atkarīgiem no ārējiem dalībniekiem ( 8 )
3.2.

ES ir jāmeklē mehānismi, ar kuru starpniecību varētu līdzdalīt klimata pārmaiņu radītos slogus un sniegtos ieguvumus, jo klimata pārmaiņas ietekmē cilvēktiesības, nabadzību un līdztiesību. Viens šāds mehānisms ir tā sauktais klimata taisnīgums, ko izmanto, lai globālo sasilšanu noteiktu par ētisku un politisku jautājumu, nevis tikai par ekoloģisku vai fizisku aspektu. To panāk, klimata pārmaiņu radīto ietekmi ietverot taisnīguma jēdzienos, it sevišķi attiecībā uz vides taisnīgumu un sociālo taisnīgumu, un izskatot tādus jautājumus kā līdztiesība, cilvēktiesības, kolektīvās tiesības un vēsturiska atbildība par klimata pārmaiņām. Klimata taisnīguma pamatā ir apgalvojums, ka tie, kas ir vismazāk atbildīgi par klimata pārmaiņām, ir pakļauti vislielākajai to ietekmei.
5.1.

Uzņēmumu pašreizējā lielā atkarība no banku finansējuma (vairāk nekā 75 % Eiropā salīdzinājumā ar 20 % ASV) un kapitāla kultūras trūkums Eiropā padara MVU (vairāk nekā 98 % no visiem Eiropas uzņēmumiem, kuros nodarbināti 2 no 3 darba ņēmējiem un kas rada 58 % no visas pievienotās vērtības) iespējami neaizsargātus pret tādu kredītresursu trūkumu, kāds radās pasaules finanšu krīzes gados. Attiecīgi būtu jāpēta citas nebanku finansējuma metodes un to radītie riski, it īpaši krīzes gadījumā.
1.4.

Taču tas neatbrīvo Eiropas Savienību un dalībvalstis no dažādu darbību un iniciatīvu, kuras ir uzsāktas vai paredzētas transporta politikas baltajā grāmatā (COM(2011) 144 final) un stabilas enerģētikas savienības ceļvedī (COM(2015) 80 final), atkārtotas izvērtēšanas no to efektivitātes un īstenojamības viedokļa un, jo īpaši no to piemērotības viedokļa saistībā ar transporta dekarbonizācijas mērķi, kā arī no darbību un iniciatīvu reformēšanas un/vai jaunu darbību un iniciatīvu pievienošanas transporta politikas baltās grāmatas pārskatīšanas kontekstā, kas paredzēta 2016. gadā, vienlaikus nemazinot ES konkurētspēju. Dažām no tām būs leģislatīvs raksturs, taču lielākajai daļai būs jābalstās uz valstu brīvprātīgo ieguldījumu nolūkā mainīt rīcību vai paradumus — šāda rīcība ir panākumu atslēga.
4.2.10.

Resursu un atkritumu apsaimniekošana. Iedzīvotāju skaita palielināšanās, patēriņa pieaugums un resursu, it īpaši ūdens, izsīkšana ir jautājumi, kas saistībā ar ilgtspējīgu patēriņu un uzņēmumu sociālo atbildību ir vienlīdz svarīgi gan patērētājiem, gan nozarei. Viena no nozares prioritātēm ir ražot videi nekaitīgus produktus, kas atbilst atkritumu un resursu apsaimniekošanas principiem. Komisijas Aprites ekonomikas tiesību aktu kopums un Cosmetics Europe izstrādātās “Pamatnostādnes kosmētikas uzņēmumiem, it īpaši MVU (2012)” ir vērtīgi dokumenti, bet vēl ir daudz darāmā, jo būtiskas problēmas vēl nav pārvarētas. Nozarei nepieciešamo resursu aizsardzība ir saistīta ar nepieciešamību aizsargāt bioloģisko daudzveidību, kas ir pašreizējo un nākamo paaudžu kopīgs labums. Jaunu ražojumu meklējumi nedrīkst notikt nedz uz pirmiedzīvotāju, nedz uz viņu intelektuālā īpašuma rēķina. Taisnīgas tirdzniecības principu un ar vides aizsardzību saistītas rīcības kodeksu plaša ievērošana nozares uzņēmumos ir gan lietderīga, gan ļoti vajadzīga. Ne mazāk svarīga ir attieksme, ko izrāda patērētāji, kuriem būtu jāatsakās no produktiem, kas ražoti ar ilgtspējīgas attīstības principiem neatbilstošām metodēm.
2.6.

Tā rezultātā vislielākā pievienotā vērtība minētajā kontekstā ir tādas sabiedrības aktīva iesaistīšanās, kura nevēlas atteikties no lēmumu pieņemšanas jautājumos, kas uz to attiecas, un ir ne vien gatava uzņemties šo atbildību, bet to arī uzņemas, kā liecina daži dati (Tascón, Mario y Quintana, Yolanda: “Ciberactivismo: Las nuevas revoluciones de las multitudes conectadas”, La Catarata, 2012. g.) par tīmekļa aktivitātes apjomu dienā: 1,6 miljoni ierakstu blogos un 140 miljoni tvītu.
2.4.

Jaunā Eiropas Komisija ir noteikusi Enerģētikas savienības izveidi par vienu no savām galvenajām prioritātēm; viens no priekšsēdētāja vietniekiem nodarbojas tikai ar šo jautājumu un tajā iesaistīti vismaz divpadsmit citi komisāri. Enerģētikas savienība, ko EESK aicina izveidot jau vairākus gadus (sk. atzinumu TEN/493), beidzot ir iekļauta darba kārtībā, un tajā jau no paša sākuma ir jāņem vērā valstis, kuras īstermiņā vai vidējā termiņā varētu pievienoties Savienībai; minētajā atzinumā bija skaidri norādīts, ka jāņem vērā šīs valstis.
1.8.

EESK atbalsta privātā sektora līdzdalību tādu projektu īstenošanā, kuri pilnīgi vai daļēji nav īstenojami no komerciālā viedokļa, veidojot publiskā un privātā sektora partnerību (PPP) un finansējot PPP projektus ar jaukta tipa finansējumu (“blending”). Minēto projektu veiksmīgas īstenošanas priekšnoteikums ir ex ante novērtējums par to ilgtspēju, pārredzamības principa ievērošana (arī ziņojumu sagatavošanā), kā arī kopīgas atbildības un saistību izpildes principu ievērošana.
3.1.1.

Rūpnīcu līmenī AR veidos jaunas pieejas ražošanai, kā arī nākotnes rūpnīcas. — AR ļauj ražot daudzus un dažādus gatavus produktus, izmantojot vienas un tās pašas iekārtas, materiālus un procesus, un veicina ražošanas pieejas, kas ar tradicionālajām ražošanas metodēm ir nepraktiskas vai neiespējamas. — Viena no AR labākajām īpašībām ir spēja to apvienot ar citiem rūpnīcā izmantotiem ražošanas risinājumiem, kas rada augstu vērtību. — AR ir viena no galvenajām digitālās fabrikācijas tehnoloģijām dinamiskās un decentralizētās piegādes ķēdēs. Digitālo projektu (vai inženiertehnisko risinājumu) un specifikāciju izplatīšana pasaules mērogā ir pamatā vietējai personalizācijai un ražošanai un aizstāj produktu transportēšanu no centralizētām rūpnīcām. Digitālā fabrikācija rada dalītu un daudzveidīgu ražošanas bāzi, un ražošanas process notiek tuvāk klientam (ieskaitot dažu produktu mazapjoma ražošanu mājās vai tipogrāfijās). Piegādes ķēdes varētu apvienot kapitālietilpīgas rūpnīcas, kurās tiek ražoti kompleksi produkti, ar komponentu pielāgošanu, izmantojot dalītās mazapjoma ražošanas metodi (projektēšanas/izgatavošanas darbnīcas, kas atrodas klienta/patēriņa vietas tuvumā).
3.2.

2013. gada martā Eiropas Investīciju Banka (EIB) tika būtiski rekapitalizēta. Tās samaksātais kapitāls tika palielināts, iepludinot 10 miljardus euro skaidras naudas no kapitāla daļu īpašniekiem. EIB sagaida, ka nākamo triju vai četru gadu laikā tā spēs palielināt jau apjomīgos aizdevumus MVU par līdz pat 40 miljardiem euro. Rekapitalizācija palīdzēja EIB palielināt aizdevumus MVU. Atbalsts MVU ir vissvarīgākā EIB grupas politikas prioritāte – šim mērķim tiek novirzīti 20 % no EIB gada kopējā aizdevumu apjoma, turklāt uz to ir vērsti 100 % EIF darbības. Tomēr EIB aizdevumi MVU galvenokārt tiek izmantoti attīstības kapitālam, inovācijai un jauniem projektiem. Ir zināms, ka EIB apsver apgrozāmā kapitāla aizdevumu iespējas, un būs interesanti iepazīties ar šo apspriežu iznākumu. Lai gan EIB nodrošina daudz līdzekļu MVU attīstības finansēšanai, tās kopējā uzņēmējdarbībai paredzēto aizdevumu daļa eurozonā joprojām ir maza.
2.7.

EESK pauž nožēlu arī par Eiropas koka paneļu ražošanas un zāģētavu sektora svītrošanu no to nozaru saraksta, kas uzskatāmas par pakļautām oglekļa emisiju pārvirzes riskam. Šo nozaru izsvītrošana no saraksta, visticamāk, vēl vairāk veicinās jau pašreiz notiekošo minēto ražošanas nozaru pārvietošanu uz valstīm ārpus ES. Ir būtiski arī turpmāk saglabāt sarakstā abas nozares, lai mazinātu konkurences spiediena nelabvēlīgo ietekmi, ko izjūt visi uzņēmumi koksnes cenu ārkārtīgā pieauguma dēļ, kuru ir radījusi konkurence ar nozari, kas nodarbojas ar enerģijas ražošanu no biomasas. Laika posmā no 2008. līdz 2013. gadam Eiropas koka paneļu ražošanas nozarē tika slēgts 51 ražošanas uzņēmums, tādējādi samazinot jaudu par 10 386 miljoniem m3. Dažas no slēgtajām ražošanas līnijām tika demontētas un no jauna uzstādītas ārpus Eiropas Savienības robežām. Ražošanas nozaru saglabāšanai Eiropas Savienības robežās jābūt visu politikas veidotāju, it īpaši Eiropas Komisijas, prioritātei. Šā iemesla dēļ attiecīgajiem Eiropas Komisijas ģenerāldirektorātiem tiek uzstājīgi lūgts veikt vajadzīgos pasākumus, lai garantētu Eiropas rūpniecības konkurētspēju un apturētu ražošanas nozaru pārvietošanu uz citām valstīm.
4.5.4.

Viens no izšķirošajiem spēcīgajiem aspektiem, kas daudziem Eiropas uzņēmumiem ļāva veiksmīgi izkļūt no pašreizējās krīzes, bija to teicamais darbaspēks. Pateicoties māceklības sistēmai, šo uzņēmumu darbiniekiem ir visaptverošas zināšanas par teorētisko bāzi un faktisko ražošanas procesu. Viņi spēj ātri integrēt jauninājumus vērtību ķēdes dažādos posmos. Eiropas nodarbinātības politikai vajadzētu mudināt valstis apstiprināt šādas māceklības sistēmas uzņēmumu līmenī. Būtu jāveicina uzņēmumu sadarbība ar skolām un augstskolām, jauno darbinieku apmaiņa un stažēšanās.
3.4.

Integrētā ražošana ietver lauksaimnieciskās ražošanas ekoloģiskos, ētiskos un sociālos aspektus, kā arī pārtikas kvalitātes un nekaitīguma aspektus. Patlaban to uzskata par vienu no pārtikas ražošanas augstākajiem starptautiskajiem standartiem. Integrētās ražošanas pamatnostādnes un ar to saistītie instrumenti ir apliecinājuši savu lietderību, un no tiem ideju smēlušās lauksaimnieku organizācijas, kuras vēlas ražot kvalitatīvu pārtiku, vienlaikus ievērojot augstus vides un sociālos standartus.
3.2

Eiropā enerģētiskā nabadzība izpaužas kā arvien lielāks skaits cilvēku (saskaņā ar Eiropas projekta “Fuel Poverty and Energy Efficiency” 2009. gada datiem vairāk nekā 50 miljonu), kuriem ir grūti samaksāt rēķinu par enerģiju vai kuriem ir ierobežota piekļuve enerģijai šādu iemeslu dēļ: zemi ienākumi, mājoklis ar ļoti sliktu siltumizolāciju, neefektīvas iekārtas (apsildes, ēdienu gatavošanas, ūdens sildīšanas iekārtas), paaugstinātas enerģijas izmaksas. Arī mobilitāte ir smags slogs to mājsaimniecību budžetam, kuras mitinās tālu no pilsētas centra un kurām transports ir nodarbinātības nosacījums. Tas attiecas uz vecāka gadagājuma cilvēkiem, vienvecāka ģimenēm, bezdarbniekiem, sociālā atbalsta saņēmējiem u. c. Sekas mēdz būt dažādas: mobilitātes traucējumi ietekmē nodarbinātību, apsildes trūkums ietekmē higiēnu, veselību (dilemma: paēst vai dzīvot siltumā, elpošanas ceļu slimības u. c.), un tās bieži vien ir cēlonis paaugstinātam mirstības līmenim, pārmērīgām parādsaistībām, sociālai un ģeogrāfiskai izolētībai.
4.11

Ekonomikas un finanšu krīzes laikā pārtikas bankas pauž bažas par to, ka to resursi samazinās, bet vajadzības atkarībā no katras dalībvalsts palielinās. Dažādām labdarības organizācijām ir līgumi ar piegādē un pārstrādē iesaistītajām pusēm, lai varētu izmantot no tirdzniecības izņemtus produktus. Protams, ka šie produkti joprojām atbilst visām pārtikas nekaitīguma normām.
2.3

Kopš 2008. gada krīzes Eiropas Savienībā pieņemti vairāk nekā 50 tiesību akti. Līdz 2011. gada beigām īstenoti 99 % no ierosinātajām reformām; tās stāsies spēkā 2013. gadā. Izņēmums ir pašu kapitāla – pirmā līmeņa pamatkapitāla (T1) rādītājs, kas 60 sistēmiskām bankām būs jāievēro sākot no 2012. gada 1. jūnija. Paredzēts, ka attiecībā uz citām bankām šādi tiesību akti stāsies spēkā laika posmā no 2015. līdz 2018. gadam.
2.11.

Komisija ir publicējusi arī “Mūžizglītības programmas” 2010. gada rokasgrāmatu (7), kuras 7. īpašais mērķis ir veicināt valodu apguvi un valodu daudzveidību. Minētajā programmā apvienotas četras nozaru programmas: skolu izglītības programma COMENIUS, augstākās izglītības programma ERASMUS, profesionālās izglītības programma LEONARDO DA VINCI un pieaugušo izglītības programma GRUNDTVIG, kā arī dažādi transversāli elementi, kuru 2. pamatpasākums saistīts ar valodām. Iesaistoties sagatavošanas posma norisēs, līdzās ES dalībvalstīm programmā var piedalīties arī EEZ valstis, Turcija, aizjūras zemes un teritorijas, Horvātijas Republika un Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika, kā arī trešo valstu partneri, kas piedalās EKP vai kas “ir īpaši prioritāri saistībā ar stratēģiskas dialoga politikas izstrādi izglītības un apmācības vai daudzvalodības jomā”. Komiteja uzskata, ka mūžizglītības kvalitātes nodrošināšanā ļoti liela nozīme ir integrētai Eiropas pamatprincipu sistēmai, un mudina pilsoniskās sabiedrības organizācijas iepazīties ar rokasgrāmatas pirmo daļu, kas ir pieejama. EESK ar interesi gaida otro daļu, lai varētu iepazīties ar daudzvalodībai paredzētajām summām un to proporcionālo sadalījumu. Otrais ieteikums: Komiteja atkārtoti norāda Komisijai, ka, neraugoties uz neapšaubāmiem uzlabojumiem salīdzinājumā ar iepriekšējām programmām, visaptveroša pieeja ļautu vieglāk izprast norādījumus par piekļuvi programmām un procedūrām, kas joprojām ir sarežģītas un neveicina tādu struktūrvienību līdzdalību, kurām nav lielas pieredzes birokrātiskajās niansēs, bet kas neatkarīgi no to lieluma vai administratīvās spējas saņēmēju mērķauditoriju varētu interesēt savas pieredzes un inovatīvā ieguldījuma dēļ. Arī atsevišķas publiskās izglītības iestādes kritizē trūkumus procedūrā vai sistēmā, kura ir slikti pielāgota šo iestāžu nepietiekamajai administratīvajai jaudai, un trūcīgos līdzekļus, ko piešķir jauno tulku apmācībai (mobilitātei, praksei) un viņu pasniedzēju kvalifikācijas uzlabošanai paredzētajām programmām.
4.3

Paralēli monetārās nabadzības rādītājiem tiek izstrādāti rādītāji par trūcīgiem “dzīves apstākļiem”. Eiropas mērogā, piemēram, tiek vērtēta “materiālā nenodrošinātība” (sk. pielikumu). Šis rādītājs atspoguļo to personu īpatsvaru, kuru mājsaimniecībā trūkst vismaz trīs no šādiem deviņiem elementiem: 1) iespēja segt neparedzētus izdevumus, 2) viena brīvdienu nedēļa gadā, 3) iespēja apmaksāt kredītus, 4) maltīte ar gaļu, vistas gaļu vai zivi vismaz reizi divās dienās, 5) mājoklis ar piemērotu apkuri, 6) veļas mazgājamā mašīna, 7) krāsu televizors, 8) tālrunis, 9) privātā automašīna. Visus minētos materiālo apstākļu kritērijus, protams, var apstrīdēt. Taču to apkopojums sniedz interesantu pārskatu. Nenodrošinātības līmenis ir ļoti atšķirīgs — no 3 % Luksemburgā līdz 50 % Latvijā. Šī starpība ir ievērojami lielāka nekā monetārās nabadzības līmeņa atšķirības (no 10 % līdz 21 %).
1.5.

Attiecībā uz divām dažādām ar imigrāciju saistītām Komisijas darba jomām ES līmenī — brīvības, drošības un tiesiskuma telpu no vienas puses un nodarbinātību un sociālo drošību no otras puses, Komiteja uzsver to, ka ir svarīgi saskaņot Eiropas Savienības spēkā esošos tiesību aktus ar tiesību aktiem likumīgās un nelikumīgās imigrācijas jomā, kuri patlaban tiek izstrādāti. Komiteja uzskata, ka nelegālās imigrācijas problēmu nevar risināt, vienkārši slēdzot robežas un piemērojot piespiedu pasākumus.
3.7.

Komisija arī uzskata, ka, pat ja “ekonomisku apsvērumu dēļ pašnodarbināto autovadītāju izslēgšana no direktīvas darbības jomas varētu būt vēlama, to izslēgšanas vai iekļaušanas iespējamās sociālās sekas ir mazāk acīmredzamas. Izslēgšana neļauj risināt veselības aizsardzības un darba drošības problēmas; savukārt iekļaušana pašnodarbinātajiem autovadītājiem var radīt papildu stresu un administratīvā darba slodzi un vienlaikus samazināt to ienākumus”.
2.7.4

Krievija, ko saniknoja Moldovas prezidenta proeiropeiskā nostāja, izdarīja politisku spiedienu, aizliedzot Moldovas vīnu eksportu Krievijas tirgū. Līdz ar to 2006. gadā Moldovai tika liegts viens no nozīmīgākajiem eksporta ienākumu avotiem (Moldovas vīns veido 35 % no Moldovas eksporta, no kuriem 85 % eksportē uz Krieviju).
1.1.5

Minētie jautājumi bieži ir jāskata no ētikas viedokļa, un to risinājumi jārod saistībā ar attiecīgās valsts politisko un sociālo sistēmu. Neskatoties uz atšķirībām veselības aprūpes sistēmu organizācijā un daudzveidīgajām debatēm, visās Eiropas valstīs tomēr ir vērojama līdzīga veselības aizsardzības jautājumu attīstība, kā arī pastāv vispārēja un nenovēršama tendence nodrošināt to cilvēku tiesības, kas izmanto veselības aprūpes pakalpojumus.
2.2.3

Vairākas iniciatīvas ir sniegušas daudzsološus rezultātus. Pēdējo desmit gadu laikā Austrijā seškārt palielinājies biomasas izmantošanas apjoms rajonu apkures nodrošināšanai, savukārt Zviedrijā panākts astoņkārtīgs pieaugums. ASV vairāk nekā 8 000 MW no uzstādītās enerģijas ražošanas jaudas paredzēta biomasas izmantošanai. Francijā 5 % no apkurei izmantojamās enerģijas tiek ražota no biomasas. Somijā bioenerģijas īpatsvars jau tagad sasniedz 18 % no kopējā saražotās enerģijas apjoma, un ir izvirzīts mērķis līdz 2025. gadam šo apjomu palielināt līdz 28 %. Brazīlijā lielos apjomos ražo etanolu kā automašīnu degvielu — pašreiz etanols sastāda aptuveni 40 % no Brazīlijas degvielas, izņemot dīzeļdegvielu, kopapjoma (7).
3.2.1

Izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus saražotās elektrības izmantošanas veicināšanu pavada virkne blakusefektu un seku atkarībā no katra atjaunojamās enerģijas veida. Hidroenerģija (pat ņemot vērā nepieciešamību rūpīgi izvērtēt ūdensceļu pārveidojumus, kuriem jābūt nelieliem, un problēmas saistībā ar lielām hidraulikas konstrukcijām) šķiet izraisām salīdzinoši vismazāk problēmu. Vairāk sarežģījumu ir attiecībā uz vēja enerģiju — šī enerģijas iegūšanas veida ieviešanu un pārvaldību. Biomasas izmantošanai nepieciešams noteikt virkni administratīvu ierobežojumu un pielāgojumu, lai gūtās priekšrocības spētu kompensēt ar šī īpaši dažādotā neizsīkstošā enerģijas avota izmantošanu saistītās izmaksas. Tas jo īpaši attiecināms uz draudiem, ka biomasu pārpirktu lielās elektrocentrāles, kuras to izmantotu kā piedevu termocentrālēm paredzētajam kurināmajam, tādējādi paaugstinot biomasas cenu tiktāl, ka tā būtu nepieejama vietējām katlu mājām vai pārstrādes rūpnīcām. Tā kā patiešām tīri enerģijas avoti pašlaik vēl ir attīstības posmā (saules baterijas un ģeotermālā enerģija), to izmantošana plašā apmērā vēl nav iespējama. Viena no sekām jebkurā gadījumā ir no neizsīkstošajiem enerģijas avotiem iegūtās enerģijas patvaļīgi noteiktās pirkuma maksas kāpums, kas atspoguļojas klientiem noteiktajā elektrības cenā. Neskatoties uz to, ir jāsekmē neizsīkstošo enerģijas avotu izmantošana un jādomā par veidu, kā to darīt rentabli.