EIROPAS KOMISIJA Briselē, 14.7.2021 COM(2021) 563 final 2021/0213(CNS) Priekšlikums PADOMES DIREKTĪVA, kas pārkārto Savienības noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (pārstrādāta redakcija) (Dokuments attiecas uz EEZ) {SEC(2021) 663 final} - {SWD(2021) 640 final} - {SWD(2021) 641 final} - {SWD(2021) 642 final}



PASKAIDROJUMA RAKSTS 1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS •Priekšlikuma pamatojums un mērķi Klimata un enerģētikas politikas jomā energoproduktu un elektroenerģijas aplikšanai ar nodokli ir svarīga nozīme. Saskaņoto noteikumu, kuri paredzēti 2003. gada 27. oktobra Direktīvā 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (“Enerģijas nodokļu direktīva” jeb “END”), mērķis ir nodrošināt iekšējā tirgus pienācīgu darbību. Tomēr kopš END pieņemšanas klimata un enerģētikas politikas sistēma ir radikāli mainījusies, un minētā direktīva vairs nav saskaņota ar pašreizējām ES politikas jomām. Turklāt END vairs nenodrošina iekšējā tirgus pienācīgu darbību. Priekšlikums pārstrādāšanai ir daļa no Eiropas zaļā kursa un tiesību aktu paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” (Fit for 55), jo tajā galvenā uzmanība pievērsta vides un klimata jautājumiem, lai atbalstītu Komisijas apņemšanos risināt ar vidi saistītās problēmas un sasniegtu ES iekšzemes siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināšanas mērķus un samazinātu gaisa piesārņojumu. Ar Eiropas zaļo kursu tika uzsākta jauna ES izaugsmes stratēģija, kuras mērķis ir pārveidot ES par taisnīgu un pārticīgu sabiedrību. Tas ir vēl viens apliecinājums Komisijas apņēmībai līdz 2050. gadam palielināt savu klimata mērķu vērienīgumu un padarīt Eiropu par pirmo klimatneitrālo pasaules daļu. Ņemot vērā Covid-19 pandēmijas ļoti smago ietekmi uz Savienības iedzīvotāju veselību un ekonomisko labklājību, Eiropas zaļā kursa nepieciešamība un vērtība ir tikai augusi. Pamatojoties uz Eiropas zaļā kursa stratēģiju un visaptverošu ietekmes novērtējumu, Komisijas 2020. gada septembra paziņojumā “Eiropas 2030. gada klimatisko ieceru vēriena kāpināšana” (“2030. gada klimata mērķrādītāja plāns”) tika ierosināts kāpināt ES ieceru vērienu un nākt klajā ar visaptverošu plānu, kā atbildīgā veidā palielināt Eiropas Savienības saistošo mērķrādītāju 2030. gadam, lai panāktu siltumnīcefekta gāzu neto emisiju samazinājumu vismaz par 55 %. Vērienīgāka 2030. gada mērķrādītāju noteikšana tagad palīdz nodrošināt noteiktību politikas veidotājiem un investoriem, lai turpmākajos gados pieņemtie lēmumi nenovestu pie tādu emisijas līmeņu saglabāšanās, kas nav saskanīgi ar ES mērķi līdz 2050. gadam panākt klimatneitrālitāti. 2030. gada mērķrādītājs ir saskaņā ar Parīzes nolīguma mērķi ierobežot globālās temperatūras pieaugumu krietni zem 2 °C un censties to iegrožot līdz 1,5 °C. Eiropadome 2020. gada decembra sanāksmē apstiprināja jauno saistošo ES mērķrādītāju 2030. gadam. Eiropas Klimata akts, par ko vienojušies Eiropas Parlaments un Eiropadome, padara ES klimatneitralitātes mērķrādītāju juridiski saistošu un paredz vērienīgākas 2030. gada ieceres, nospraužot mērķi līdz 2030. gadam panākt neto emisiju samazināšanos vismaz par 55 % salīdzinājumā ar 1990. gadu. Lai turpinātu Eiropas Klimata aktā ierosināto virzību un sasniegtu šo vērienīgāko mērķi 2030. gadam, Komisija ir pārskatījusi pašlaik spēkā esošos tiesību aktus klimata un enerģētikas jomā. Tiesību aktu pakete “Gatavi mērķrādītājam 55 %” (Fit for 55), kas paziņota 2030. gada klimata mērķrādītāja plānā, ir vispusīgākais elements centienos īstenot vērienīgo jauno 2030. gada klimata mērķrādītāju, un savs ieguldījums tajā būs jādod visām ekonomikas nozarēm un politikas jomām. Eiropas zaļajā kursā Komisija apņēmās pārskatīt END, galveno uzmanību pievēršot vides jautājumiem, lai nodrošinātu, ka enerģijas nodokļi ir saskaņoti ar klimata mērķiem. Nodokļiem ir tieša nozīme zaļās pārkārtošanās atbalstīšanā, jo tie raida pareizos cenu signālus un nodrošina pareizos stimulus ilgtspējīgam patēriņam un ražošanai. Šajā sakarā ir vajadzīgi efektīvi vides nodokļi un ir jānovērš stimuli fosilā kurināmā patēriņam visā ES, lai kopā ar citiem regulatīviem pasākumiem panāktu siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājumu. END var veicināt vērienīgākā mērķa sasniegšanu līdz 2030. gadam vismaz par 55 % samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas, nodrošinot, ka motordegvielai un kurināmajam uzliekamie nodokļi labāk atspoguļo to izmantošanas ietekmi uz vidi un veselību. To var panākt, likvidējot neizdevīgākus apstākļus tīrām tehnoloģijām un ieviešot augstākus nodokļu līmeņus neefektīvām un piesārņojošām degvielām, līdz ar oglekļa cenas noteikšanu, izmantojot emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu. Tas veicinās pāreju no fosilā kurināmā uz tīrāku enerģiju, tādējādi sekmējot ES klimatneitralitātes mērķa sasniegšanu saskaņā ar Parīzes nolīgumā noteiktajām saistībām. END tika izvērtēta 2019. gadā. Pēc minētā izvērtējuma Padome pieņēma secinājumus, kuros tā pauda uzskatu, ka enerģijas nodokļiem var būt svarīga nozīme kā vienam no ekonomiskajiem stimuliem, kas virza sekmīgu enerģētikas pārkārtošanu, veicinot zemas siltumnīcefekta gāzu emisijas un ieguldījumus enerģijas taupīšanā, vienlaikus veicinot ilgtspējīgu izaugsmi, un aicināja Komisiju pārskatīt END. Pašreizējā END rada virkni jautājumu saistībā ar to, ka tā nav saistīta ar klimata un energoefektivitātes mērķiem, un tās trūkumiem attiecībā uz iekšējā tirgus darbību. Pirmkārt, END neatbilst ES mērķiem klimata un enerģētikas jomā. Direktīva pienācīgi neveicina siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu, energoefektivitāti un elektroenerģijas un alternatīvo degvielu (atjaunīgā ūdeņraža, sintētisko degvielu, moderno biodegvielu u. c.) izmantošanu. Tas ir tādēļ, ka jaunas, mazāk oglekļietilpīgas degvielas tiek apliktas ar nodokli tāpat kā to fosilais ekvivalents, ja jaunā degviela ir radusies pēc pēdējās END pieņemšanas 2003. gadā, un tāpēc tai nav skaidri noteikta likme. Biodegvielas ir neizdevīgākā stāvoklī, jo tām uzliek nodokli, balstoties uz apjomu (likmes, kas izteiktas par litru). Tas ir tādēļ, ka vienam litram biodegvielas parasti ir zemāks enerģijas saturs nekā vienam litram konkurējošā fosilā kurināmā, taču tiek piemērota tāda pati nodokļa likme. Kopumā END nenodrošina pietiekamus stimulus investīcijām tīrās tehnoloģijās. Otrkārt, END de facto tiek dota priekšroka fosilā kurināmā izmantošanai. Valstis piemēro ļoti atšķirīgas likmes līdz ar plašu atbrīvojumu no nodokļa un nodokļa samazinājumu klāstu. Atbrīvojumu un samazinājumu plašais klāsts ir fosilā kurināmā izmantošanas stimulu veidi, un tas neatbilst Eiropas zaļā kursa mērķiem. Jaunais priekšlikums divos veidos palīdzētu samazināt fosilā kurināmā izmantošanu. Pirmkārt, tiktu noteiktas augstākas likmes fosilajam kurināmajam un zemākas likmes atjaunīgiem energoproduktiem, un tādējādi samazinātas fosilā kurināmā relatīvās cenu priekšrocības salīdzinājumā ar mazāk piesārņojošām alternatīvām. Tas atturētu no fosilā kurināmā izmantošanas. Otrkārt, tiktu pārskatīta iespēja samazināt nodokļus un atbrīvot no tiem, kas pašlaik samazina fosilajam kurināmajam uzliekamo nodokli. Pie minētajiem fosilajiem kurināmajiem pieder lauksaimniecībā izmantotā gāzeļļa, mājsaimniecību siltumapgādei izmantotā gāzeļļa un akmeņogles (tiktu saglabāta iespēja atbrīvot neaizsargātās mājsaimniecības) vai fosilais kurināmais, ko izmanto energoietilpīgās rūpniecības nozarēs. Turklāt ar šo priekšlikumu tiktu atcelts pašreizējais obligātais atbrīvojums aviācijas, kuģošanas un zvejas nozarei. Treškārt, END vairs neveicina iekšējā tirgus pienācīgu darbību, jo minimālās nodokļu likmes ir zaudējušas savu konverģējošo ietekmi uz valstu nodokļu likmēm. Tā kā minimālās likmes nav atjauninātas kopš 2003. gada, tā ir zemas, lai gan vairumā gadījumu valsts likmes ievērojami pārsniedz END noteikto minimumu. Jebkurā gadījumā END minimālās likmes vairs nenovērš sacensību par to, lai noteiktu pēc iespējas zemākas nodokļu likmes, un vairs nenosaka nodokļu minimālo robežvērtību. Tas viss kopā ar atbrīvojumiem un samazinājumiem palielina iekšējā tirgus sadrumstalotību un jo īpaši kropļo vienlīdzīgus konkurences apstākļus visās iesaistītajās ekonomikas nozarēs.

Turklāt ir daži END aspekti, kuros trūkst skaidrības, piemērotības un saskanības, un tas rada juridisku nenoteiktību. Tie cita starpā ietver to ar nodokli apliekamu produktu un lietojumu definīciju, kas neietilpst direktīvas darbības jomā, un atbrīvojuma interpretāciju saistībā ar motordegvielu, ko izmanto aviācijā un kuģošanā. Tādēļ šā priekšlikuma mērķi ir šādi: (1)Eiropas zaļā kursa kontekstā nodrošināt pielāgotu satvaru, kas palīdzētu sasniegt ES 2030. gada mērķus un līdz 2050. gadam panākt klimatneitralitāti. Tas nozīmētu saskaņot nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai ar ES enerģētikas, vides un klimata politiku, tādējādi veicinot ES centienus samazināt emisijas; (2)nodrošināt satvaru, kas saglabā un uzlabo ES iekšējo tirgu, atjauninot likmju tvērumu un struktūru, kā arī racionalizējot to, kā dalībvalstis izmanto atbrīvojumus no nodokļiem un nodokļu samazinājumus; (3)saglabāt spēju radīt dalībvalstu budžetus ieņēmumus. Kā minēts iepriekš, šie mērķi tiks sasniegti, pārejot no apjomā balstītiem nodokļiem uz enerģijas saturā balstītiem nodokļiem, likvidējot stimulus fosilā kurināmā izmantošanai un ieviešot likmju sarindojumu atbilstoši to vidiskajiem sniegumiem. Turklāt pašreizējā nodokļu struktūra tiks vienkāršota, energoproduktus (ko izmanto kā motordegvielu vai kurināmo) un elektroenerģiju sagrupējot kategorijās un sarindojot tos pēc to vidiskajiem sniegumiem. “Vidiskie sniegumi” ir noteikti saistībā ar citām ES politikas jomām Eiropas zaļā kursa ietvaros un jo īpaši saistībā ar pārējiem priekšlikumiem tiesību aktu paketē “Gatavi mērķrādītājam 55 %” (Fit for 55). Saskaņā ar minēto sarindojumu tradicionālajiem fosilajiem kurināmajiem, piemēram, gāzeļļai un benzīnam, tiks uzlikta augstākā nodokļa likme. Nākamā likmju kategorija attiecas uz degvielām, kuras ir fosilas, bet mazāk kaitīgas, un kurām joprojām ir potenciāls veicināt dekarbonizāciju īstermiņā un vidējā termiņā. Divas trešdaļas no atsauces likmes 10 gadu pārejas periodā piemēro, piemēram, dabasgāzei, sašķidrinātajai naftas gāzei un fosilas izcelsmes ūdeņradim. Pēc tam šī likme pieaugs līdz pilnai atsauces likmei. Nākamā kategorija attiecas uz ilgtspējīgām, bet ne modernām biodegvielām. Lai atspoguļotu to ieguldījumu dekarbonizācijā, piemēro pusi no atsauces likmes. Viszemāko likmi piemēro elektroenerģijai neatkarīgi no tās izmantošanas, modernām biodegvielām, bioloģiskajiem šķidrajiem kurināmajiem, biogāzēm un atjaunīgas izcelsmes ūdeņradim. Šai grupai piemērojamā likme ir ievērojami zemāka par atsauces likmi, jo elektroenerģija un minētās degvielas un kurināmie var sekmēt ES pāreju uz tīru enerģiju, lai sasniegtu Eiropas zaļā kursa mērķus un līdz 2050. gadam panāktu klimatneitralitāti. Dažās nozarēs, galvenokārt tajās, kurās pašlaik var piemērot pilnīgus atbrīvojumus, piemēram, aviācijas nozarē vai kurināmajam mājsaimniecībām, kas nav neaizsargātas, tiks piemērots pārejas laiks, lai mazinātu ekonomiskās un sociālās izmaksas, ko rada nodokļu ieviešana. Priekšlikumā ņemta vērā arī sociālā dimensija, ieviešot iespēju uz desmit gadiem atbrīvot neaizsargātās mājsaimniecības no nodokļa par kurināmo un ieviešot desmit gadu pārejas periodu minimālās nodokļu likmes sasniegšanai. Dalībvalstis var arī noteikt nodokļa samazinājumus apkurei visām mājsaimniecībām, ja nodoklis nav mazāks par minimālo. Dalībvalstu ziņā ir lemt par nodokļu ieņēmumu izmantošanu, un tās var vēl vairāk nodrošināt taisnīgumu, izmantojot šos ieņēmumus sociālās ietekmes mazināšanai. •Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā Padomes Direktīvā 2003/96/EK definēti ar nodokli apliekamie energoprodukti, izmantošana, pēc kuras tos apliek ar nodokli, un minimālie nodokļu līmeņi katram produktam atkarībā no tā, vai to izmanto par degvielu noteiktiem rūpnieciskiem un komerciāliem nolūkiem vai par kurināmo. Grozītie noteikumi arī turpmāk būs saskanīgi ar noteikumiem, kas paliek nemainīgi. •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām Iniciatīvas, kas saistītas ar ES klimata mērķiem Eiropas zaļā kursa ietvaros, jo īpaši ar 2030. gada klimata mērķrādītāju, ir izklāstītas tiesību aktu paketē “Gatavi mērķrādītājam 55 %” (Fit for 55). Šī pakete jo īpaši attieksies uz nozaru tiesību aktu pārskatīšanu klimata, enerģētikas, transporta un nodokļu jomā. Šis priekšlikums par END pārstrādāšanu ir daļa no šīs saskaņotās paketes. Papildus citiem priekšlikumiem paketē tas veicina ES klimata mērķu sasniegšanu, pievēršoties atbrīvojumiem no enerģijas nodokļiem un to samazinājumiem, kas de facto ir fosilā kurināmā izmantošanas stimuli, un vienlaikus veicinot energoefektivitāti un tīrāku degvielu izmantošanu. Tāpēc priekšlikums par END pārstrādāšanu un priekšlikums pārskatīt ES ETS, tostarp ieviest emisijas kvotu tirdzniecību ēkām un autotransportam, viens otru papildina. Pārējās paketē “Gatavi mērķrādītājam 55 %” (Fit for 55) iekļautās iniciatīvas ietver jaunus priekšlikumus un spēkā esošā acquis pārskatīšanu klimata, enerģētikas un transporta politikas jomā, un tie attiecas uz šādiem tiesību aktiem: ·ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēma (ETS) nolūkā to pielāgot jaunajam klimata mērķim un ieviest emisijas kvotu tirdzniecību būvniecības, jūras un autotransporta nozarē, kā arī mainīt režīmu aviācijas nozarē, uz kuru jau attiecas sistēmas darbības joma; ·Kopīgo centienu regula par saistošiem ikgadējiem siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājumiem, kas dalībvalstīm jāpanāk no 2021. līdz 2030. gadam; ·regula, ar ko nosaka CO2 emisiju standartus vieglajiem automobiļiem un vieglajiem komerciālajiem transportlīdzekļiem; ·Atjaunojamo energoresursu direktīva; ·iniciatīva “ReFuelEU Aviation”, kuras mērķis ir veicināt ilgtspējīgu aviācijas degvielu ražošanu un ieviešanu gaisa transporta nozarē; ·iniciatīva “FuelEU Maritime”, kuras mērķis ir palielināt pieprasījumu pēc atjaunīgām un mazoglekļa degvielām jūras transporta nozarē;

·Energoefektivitātes direktīva nolūkā īstenot jaunā 2030. gada klimata mērķrādītāja vērienīgumu un veicināt taisnīgu pārkārtošanos; ·jauns oglekļa ievedkorekcijas mehānisms; ·regula par zemes izmantošanā, zemes izmantošanas maiņā un mežsaimniecībā (ZIZIMM) radušos siltumnīcefekta gāzu emisiju un piesaistes iekļaušanu; ·direktīva par alternatīvo degvielu infrastruktūras ieviešanu; ·regula par regulējuma izveidi ilgtspējīgu ieguldījumu veicināšanai (taksonomija). Turklāt END pārstrādāšana atbalsta nulles piesārņojuma ieceri, kas noteikta Eiropas zaļajā kursā, un pētniecības un inovācijas politiku klimata, enerģētikas un mobilitātes jomā saskaņā ar pētniecības pamatprogrammu “Apvārsnis 2020” 2021.–2027. gadam. 2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE •Juridiskais pamats Priekšlikuma pamatā ir Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 113. pants, kas atļauj ES pieņemt saskaņotus noteikumus, lai nodrošinātu iekšējā tirgus pienācīgu darbību. Turklāt saskaņā ar LESD 192. panta 2. punkta pirmo daļu var pieņemt attiecīgus fiskālos noteikumus, kas cita starpā paredzēti vides saglabāšanai un aizsardzībai. •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā) Pašreizējās direktīvas trūkumus var novērst, tikai pārskatot END, saskaņojot to ar citiem ES politikas pasākumiem. Saskaņā ar spēkā esošo END dalībvalstis var palielināt nodokļu likmes energoproduktiem un elektroenerģijai, nolemt neizmantot iespējamos atbrīvojumus no nodokļa un to samazinājumus vai ieviest vidiskos un klimatiskos mērķus. Tomēr šādas valstu pieejas var ietvert risku izkropļot iekšējo tirgu un apdraudēt Eiropas zaļā kursa mērķus nesaskaņotas valsts nodokļu struktūras un līmeņa dēļ. (1)Pašreizējās minimālās likmes var ierobežot to vides mērķu vērienīgumu, ko dalībvalstis var īstenot ar enerģijas nodokļiem, jo īpaši tāpēc, ka enerģijas nodokļi tieši ietekmē uzņēmumu izmaksas. (2)Enerģijas nodokļu saskaņošanai, izmantojot Enerģijas nodokļu direktīvu, būtu jāpalīdz mazināt negatīvo ietekmi, ko rada konkurence enerģijas nodokļu jomā starp dalībvalstīm, piemēram, saistībā ar iespējamu uzņēmumu pārvietošanu uz dalībvalstīm ar labvēlīgākiem nodokļu režīmiem. (3)ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēma (ETS) ir izrādījusies efektīvs instruments siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināšanai no iekārtām, uz kurām attiecas šī sistēma. ES ETS paplašināšana, to attiecinot arī uz jūrniecības nozari, un emisijas kvotu tirdzniecības ieviešana attiecībā uz autotransportu un ēkām ir ierosināta kā daļa no tiesību aktu paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” (Fit for 55). Tomēr enerģijas nodokļi dalībvalstīs pastāv līdzās emisijas kvotu tirdzniecībai ES līmenī, un END ir jānodrošina, ka ES līmenī noteiktās minimālās nodokļu likmes nodrošina stimulus, kas ir saskaņoti ar ES mērķiem enerģētikas, klimata un vides jomā. Šajā sakarā rīcība ES līmenī var nodrošināt saskaņotību starp ES ETS piemērošanu un nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, kā arī vienotu ES pieeju attiecībā uz nodokļu uzlikšanu energoproduktiem. Lai sasniegtu ES mērķus klimata un vides jomā, ir vajadzīgs politikas instrumentu kopums, un efektīva ES nodokļu sistēma, kas, vienlaikus atbalstot citus ES politikas pasākumus, var novērst, ka valstis izvēlas risinājumus, kuru rezultātā tiek izkropļots iekšējais tirgus un/vai nodokļi tiek uzlikti dubultā. END pārstrādāšana un pārstrādāšanas laiks jāskata plašākā kontekstā saistībā ar Eiropas zaļā kursa programmu. END lielāku saskaņošanu ar šiem mērķiem var panākt, tikai pieņemot Savienības tiesību aktu, ar kuru pārstrādā END. •Proporcionalitāte

Priekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu šādu iemeslu dēļ. Šā priekšlikuma mērķus vislabāk var sasniegt, iepriekš izklāstītajā nolūkā pārstrādājot pašreizējo direktīvu. Priekšlikums galvenokārt attiecas uz dažiem būtiskiem direktīvas elementiem — nodokļu struktūru un saistību starp dažādu enerģijas avotu attiecīgajiem nodokļu režīmiem. Priekšlikums paredz tikai uz līguma mērķu sasniegšanai vajadzīgos pasākumus. •Juridiskā instrumenta izvēle Priekšlikums ir direktīva. Šajā jomā, uz kuru jau attiecas pašreizējā direktīva, kā skaidrots iepriekš, jāsaglabā dalībvalstīm elastības iespējas. Tādējādi vienīgais piemērotais instruments ir direktīva, ar ko groza Direktīvu 2003/96/EK. 3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANOS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes END sākotnēji deva vispārēju pozitīvu ieguldījumu virzībā uz tās galveno mērķi — nodrošināt iekšējā tirgus pienācīgu darbību, novērst nodokļu dubultu uzlikšanu un jebkādus tirdzniecības un konkurences izkropļojumus starp enerģijas avotiem un enerģijas patērētājiem un piegādātājiem. Tomēr, tā kā tehnoloģijas, valstu nodokļu likmes un enerģijas tirgi pēdējo 15 gadu laikā ir attīstījušies, END pašreizējā formā vairs nenodrošina tādu pašu pozitīvu ieguldījumu. Turklāt ES tiesiskais regulējums un politikas mērķi kopš END pieņemšanas 2003. gadā ir būtiski attīstījušies, kā rezultātā radās dažas piemērotības un saskanības problēmas. Tādējādi END vispārējā ES pievienotā vērtība laika gaitā ievērojami samazinājās, jo īpaši tāpēc, ka netika indeksētas minimālās likmes un dalībvalstis plaši un ļoti atšķirīgi izmantoja fakultatīvos atbrīvojumus no nodokļiem, kā arī tāpēc, ka mainījās politikas vide. Pašreizējā END tikai ļoti ierobežotā mērā palīdz sasniegt plašākus ES politikas mērķus ekonomikas, sociālajā un vides jomā. END vismaz daļēji ir saskanīga ar politikas centieniem veicināt atjaunīgo energoresursu izmantošanu un lielāku energoefektivitāti, bet mazāk saskanīga attiecībā uz siltumnīcefekta gāzu un citu gāzu emisiju samazināšanu, enerģijas piegādes dažādošanu, neatkarību enerģētikas jomā un enerģētisko drošību. Galvenie iemesli šim saskaņotības trūkumam ir tas, ka netiek ņemts vērā energoproduktu un elektroenerģijas enerģijas saturs un CO2 emisijas, minimālie nodokļu līmeņi ir (pārāk) zemi un atbrīvojumu ir (pārāk) daudz. To pašu iemeslu dēļ END neveicina transporta dekarbonizāciju un gaisa piesārņojuma emisiju samazināšanu. Tādējādi END ieguldījums to mērķu sasniegšanā, kas noteikti starptautiskajos nolīgumos, piemēram, 2015. gada Parīzes nolīgumā, ir ierobežots. Turklāt END nav nošķirti atjaunīgie un oglekļietilpīgie elektroenerģijas avoti un nav ņemti vērā biodegvielu vidiskie sniegumi. Tāpēc END noteikumi par nodokļu uzlikšanu biodegvielai neatbilst ES enerģētikas, klimata pārmaiņu un vides politikai. END attiecas uz daļu no ES energoresursu struktūras, kas nepārtraukti samazinās, jo turpina rasties vai kļūst arvien nozīmīgākas jaunas tehnoloģijas un produkti (piemēram, elektrogāzes tehnoloģija un nebioloģiskas izcelsmes degvielas). Līdz ar to pašreizējais enerģijas nodokļu režīms nevar nodrošināt preferenciālu režīmu vides ziņā ilgtspējīgām jaunām tehnoloģijām un produktiem. Piemēram, kaut gan atjaunīgās degvielas nozīme tirgū pieaug, tās nodokļu režīmu END ietvaros joprojām nosaka noteikumi, kuri tika izstrādāti laikā, kad šīs degvielas bija nišas alternatīva. Pašreizējā END ir nelabvēlīgāka benzīnam salīdzinājumā ar dīzeļdegvielu, jo dīzeļdegvielai piemēro zemāku minimālo likmi. Tas rada lielāku pieprasījumu pēc dīzeļdegvielas. Turklāt nelabvēlīgākā situācijā ir arī jaunās degvielas. Ja tās nav skaidri uzskaitītas pašreizējā END, tām piemēro tādu pašu nodokļa likmi kā degvielai, ko izmanto līdzvērtīgos nolūkos. Šo degvielu enerģijas saturs litrā parasti ir zemāks par līdzvērtīgos nolūkos izmantojamas degvielas enerģijas saturu. Tādējādi jaunām degvielām nodokļa likme par litru ir lielāka. Turklāt obligātais atbrīvojums no nodokļa attiecībā uz starptautisko aviāciju un kuģošanu pa ūdensceļiem ir īpaši problemātisks, jo tas nav saskanīgs ar pašreizējām klimata problēmām un politiku. Attiecībā uz aviāciju ES ir Savienības un dalībvalstu vārdā risinājusi sarunas par horizontāliem gaisa satiksmes pakalpojumu nolīgumiem un visaptverošiem gaisa transporta nolīgumiem ar trešām valstīm. Turklāt dalībvalstis ir noslēgušas arī divpusējus gaisa satiksmes pakalpojumu nolīgumus ar trešām valstīm. Horizontālie gaisa satiksmes pakalpojumu nolīgumi ļauj ES grozīt vairākus noteikumus dalībvalstu divpusējos nolīgumos. Visaptverošie gaisa transporta nolīgumi aizstāj divpusējos nolīgumus, ko atsevišķas dalībvalstis noslēgušas ar trešām valstīm. Vairumā gadījumu minētie nolīgumi ļauj aplikt ar nodokli degvielu, kas piegādāta dalībvalstu teritorijā izmantošanai gaisa kuģī, kurš veic lidojumus ES iekšienē. Runājot par ūdensceļu transportu, transportu Reinā reglamentē Pārskatītā 1868. gada 17. oktobra Konvencija par kuģošanu Reinā (Manheimas konvencija). Turklāt 1952. gada 16. maijā Strasbūrā noslēgtais Nolīgums par muitas un nodokļu režīmu gāzeļļai, ko piemēro kuģu krājumiem kuģošanai Reinā (“Strasbūras nolīgums”), paredz atbrīvojumu gāzeļļai, ko izmanto Reinā, tās pietekās un citos ūdensceļos. Tā kā degvielai, ko izmanto ūdensceļu transportā, ES būtu jāpiemēro vienādi nodokļi, dalībvalstīm, kas ir pievienojušās Strasbūras nolīgumam, ir jāveic visi vajadzīgie pasākumi, lai efektīvi novērstu nesaderības. Saskaņā ar LESD 351. panta otro daļu, ja līgumi, ko ES dalībvalstis noslēgušas ar trešām valstīm, nesader ar ES tiesību aktiem, attiecīgās dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai novērstu konstatēto nesaderību. Minimālās likmes kurināmajam ir pārāk zemas, lai veicinātu iekšējā tirgus netraucētu darbību, jo tās veido tikai nelielu daļu no šo produktu cenas. Turklāt gan mājsaimniecībām, gan komerciālajiem lietotājiem piešķirtie fakultatīvie atbrīvojumi un samazinājumi vēl vairāk palielina atšķirības, kā rezultātā dažās dalībvalstīs faktiskās nodokļu likmes ir ievērojami zemākas nekā citās. Ļoti atšķirīgās likmes, ko piemēro elektroenerģijai un dabasgāzei, apvienojumā ar plašu atbrīvojumu no nodokļa un tā samazinājumu klāstu palielina iekšējā tirgus sadrumstalotību. Tā kā END noteiktie nodokļu līmeņi neatspoguļo nekādu īpašu loģiku, piemēram, netiek ņemts vērā enerģijas saturs un ārējā ietekme, dalībvalstīm ir atļauts noteikt savas valsts likmes pēc saviem ieskatiem, neņemot vērā nekādas norādes vai īpatsvaru starp produktiem. Līdz ar to pašreizējā END var radīt nepiemērotus cenu signālus lietotājiem, atturot viņus izvēlēties zaļākus un efektīvākus enerģijas avotus, un valsts līmenī attiecībā uz enerģijas avotiem netiek nodrošināts konsekvents režīms. Ar END dalībvalstīm vai uzņēmējiem netika radīts ievērojams regulatīvais slogs vai izmaksas saistībā ar direktīvas prasību izpildi. Lielu daļu izmaksu un sloga veido vai nu horizontālie tiesību akti, vai valstu īstenošanas pasākumi, kas nav noteikti direktīvā un ievērojami atšķiras dažādās dalībvalstīs vai saimnieciskās darbības nozarē. END īstenošanas grūtības bija saistītas ar dažu END noteikumu sarežģītību, skaidrības trūkumu, neviennozīmīgu formulējumu un interpretāciju. Tas savukārt radīja nenoteiktību, piemēram, neskaidrus nosacījumus, kas jāizpilda, lai varētu pretendēt uz preferenciālu nodokļu režīmu. Šāda nenoteiktība var radīt izmaksas nodokļu iestādēm un uzņēmējiem, jo īpaši, ja tās rezultātā notiek tiesvedība, kas rada alternatīvās izmaksas vai juridiskos izdevumus. •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

Šis priekšlikums izstrādāts, pamatojoties uz visdažādākajiem ārējiem pienesumiem. Vispirms notika apspriešanās ar ieinteresētajām personām, izmantojot sākotnējā ietekmes novērtējuma atgriezeniskās saites mehānismu un rīkojot sabiedrisko apspriešanu. Sabiedriskā apspriešana notika no 2020. gada 22. jūlija līdz 2020. gada 14. oktobrim. Kopumā tika saņemtas 563 atbildes no 25 dalībvalstīm un 5 trešām valstīm, kā arī 129 nostājas dokumenti. Absolūti lielākā daļa respondentu piekrīt vispārējiem ES mērķiem cīņā pret klimata pārmaiņām un piesārņojumu un tam, ka šos mērķus ņems vērā END pārskatīšanā. Attiecībā uz END pārskatīšanas prioritātēm vairums respondentu piekrita, ka END pārskatīšanā, nosakot likmes (kuras būtu jāizsaka arī saistībā ar enerģijas saturu, nevis apjomu), būtu jāņem vērā siltumnīcefekta gāzu emisijas, un būtu jāievieš stimuli alternatīviem enerģijas avotiem, piemēram, atjaunīgajam ūdeņradim un ilgtspējīgām biodegvielām. Kopumā respondenti norādīja, ka nepiekrīt oglekļa emisiju pārvirzes riskam pakļauto nozaru aplikšanai ar nodokļiem. Sabiedriskā apspriešana parādīja zināmu atbalstu nodokļu izlīdzināšanai dažādiem transporta veidiem, lai tie varētu konkurēt vienlīdzīgos konkurences apstākļos un attīstīt energoefektīvākus un mazoglekļa transporta veidus. Runājot par papildu sociālajiem pasākumiem, lielākā daļa respondentu atbalstīja nodokļu novirzīšanu no darbaspēka nodokļiem un sociālā nodrošinājuma iemaksām, kā arī sociālās labklājības programmas, kas vērstas uz nabadzīgām mājsaimniecībām. Papildus sabiedriskajai apspriešanai notika arī tiešas apspriešanās ar dalībvalstīm, tostarp tika lūgts sniegt pienesumu, lai aprēķinātu faktiskās nodokļu likmes, kā arī notika tiešas apspriešanās ar citām ieinteresētajām personām. •Ietekmes novērtējums Lai saprastu, kā labāk aptvert dažādus politikas mērķus, tika izpētītas vairākas pieejas, un tās tika salīdzinātas ar pamatscenāriju. Pamatscenārijs ietver pašreizējo tiesisko regulējumu klimata un enerģētikas jomā attiecībā uz 2030. gadu, proti, iepriekš saskaņotos klimata un enerģētikas mērķus līdz 2030. gadam samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas par 40 %, kā arī galvenos politikas instrumentus šo mērķu panākšanai. Minētajā politikas risinājumā ir pieņemts, ka END paliek nemainīga. Risinājumā Nr. 1 tiktu indeksētas minimālās likmes un daļēji paplašināta nodokļu bāze, vienlaikus saglabājot tās struktūru būtībā neskartu. ES iekšējās aviācijas un jūrniecības nozare tiktu iekļauta darbības jomā ar nulles minimālo likmi, atceļot pašreizējos atbrīvojumus no nodokļa. Ar risinājumu Nr. 2 tiktu ieviesta vienkāršota likmju sistēma. Minimālās likmes tiktu indeksētas un balstītas uz enerģijas saturu, un tiktu piemērots pārejas periods (10 gadi risinājumā Nr. 2.a un īsāks periods līdz 2030. gadam risinājumā Nr. 2.b). Šajā risinājumā galvenā uzmanība pievērsta enerģijas saturam ar paaugstinātu nodokļu līmeni (galvenokārt kurināmajam), un direktīvas darbības jomā tiktu iekļauta arī nodokļa bāzes paplašināšana, attiecinot to arī uz ES iekšējo aviāciju un jūrniecību un nosakot minimālās likmes, kas tiktu lineāri palielinātas 10 gadu pārejas periodā. Ar risinājumu Nr. 2.c tiktu ieviests jauns komponents, lai noteiktu likmes, kurās papildus risinājuma Nr. 2.a iezīmēm tiktu ņemtas vērā produktu radītās gaisu piesārņojošu vielu emisijas. Risinājums Nr. 3 paredz oglekļa satura komponentu nozarēs, uz kurām pašlaik neattiecas ETS, lai nodrošinātu, ka šīm nozarēm piemēro oglekļa cenas noteikšanu. Attiecībā uz 2. risinājumu arī šajā gadījumā tiek apsvērti divi pārejas periodi (10 gadi un īsāks laikposms līdz 2030. gadam). Šajā risinājumā ir analizēta arī piesārņojuma komponenta ieviešana. Galvenie rezultāti 2020. gada septembrī ierosinot atjaunināto 2030. gada siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājumu vismaz par 55 % salīdzinājumā ar 1990. gadu, Eiropas Komisija arī aprakstīja darbības visās ekonomikas nozarēs, kas papildinātu valstu centienus sasniegt jaunos vērienīgākos mērķus. Ir sagatavoti ietekmes novērtējumi, lai atbalstītu paredzēto galveno likumdošanas instrumentu pārskatīšanu paketē “Gatavi mērķrādītājam 55 %” (Fit for 55). Ņemot vērā iepriekš minēto, šajā ietekmes novērtējumā ir analizēti dažādi risinājumi, ar kuru palīdzību Enerģijas nodokļu direktīvas pārskatīšana varētu efektīvi un lietderīgi veicināt atjauninātā mērķa sasniegšanu kā daļu no šādas plašākas paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” (Fit for 55), vienlaikus izpildot iekšējā tirgus mērķi nepieļaut ieņēmumu samazināšanos. Pamatojoties uz risinājumu salīdzinājumu, kā arī uz konkrēto politikas risinājumu analīzi, gan 2., gan 3. risinājums mērķus sasniegtu vēlamā veidā. Šie risinājumi veicina klimata un enerģētikas mērķu sasniegšanu, kā arī citu politikas mērķu sasniegšanu. Runājot par pārejas periodu, abiem periodiem (10 gadi vai 7 gadi) katrā risinājumā būs vienāda ietekme līdz 2035. gadam. Tomēr, apsverot sociālo dimensiju, risinājumi ar desmit gadu pārejas periodu (2.a un 3.a risinājums) sniedz vislabākos rezultātus salīdzinājumā ar īsāku pārejas periodu. Ja ņem vērā gaisa piesārņojuma komponentu, pozitīvā ietekme uz emisiju samazināšanu ir saistīta ar negatīvu sociālo ietekmi, būtiski palielinot akmeņogļu un biomasas cenu. Ņemot vērā, ka attiecībā uz autotransporta un ēku nozares oglekļa emisijām būtu jāievieš emisiju tirdzniecība, kā ierosināts ES ETS priekšlikuma pārskatīšanā paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” (Fit for 55) ietvaros, 2.a risinājums tiek uzskatīts par labāko risinājumu, jo tas novērš abu mehānismu pārklāšanos. Labi kalibrēta ES ETS attiecināšana uz jūrniecības nozari un emisiju tirdzniecības ieviešana autotransporta un ēku nozarē kopā ar END 2. risinājumu palīdzētu sasniegt ES vērienīgo mērķi klimata jomā līdz 2030. gadam samazināt emisijas par 55 %, vienlaikus ļaujot sasniegt pārējos END pārskatīšanas mērķus.

Ietekmes novērtējums arī parādīja, ka END pārskatīšana neradītu nepamatotu slogu ekonomikai. Iepriekš izklāstītos mērķus var sasniegt ar ļoti nelielām ekonomikas izmaksām, un pārskatīšana var sniegt ekonomiskus ieguvumus, jo īpaši tad, ja dalībvalstis izmantotu papildu ieņēmumus no vispārējiem enerģijas patēriņa nodokļiem, lai kompensētu neparedzētas sociālās izmaksas. Ietekmes novērtējums liecina, ka lielāki nodokļi fosilajam kurināmajam var vairāk ietekmēt mājsaimniecības ar zemiem ienākumiem, jo īpaši saistībā ar izdevumiem par apkuri. Tādos gadījumos enerģijas nodokļu iespējamo regresivitāti varētu kompensēt, izmantojot šos ieņēmumus zaļās pārkārtošanās atbalstam, proti, finansējot investīcijas mazoglekļa un energoefektīvās precēs un ierīcēs vai veicot vienreizējus pārskaitījumus. Piemēram, analīze liecina, ka tad, kad papildu nodokļu ieņēmumi no enerģijas nodokļiem tiek nodoti atpakaļ mājsaimniecībām vienreizēju maksājumu veidā, ierosinātās izmaiņas kļūst progresējošas, jo šie pārskaitījumi nosaka nabadzīgāku mājsaimniecību tīrā ienākuma lielāku pieaugumu. Pamatscenārijā tiek prognozēts, ka ieņēmumi dalībvalstīs laikposmā no 2020. līdz 2035. gadam samazināsies par gandrīz 32 %, ņemot vērā gaidāmo energosistēmas attīstību, kuras rezultātā samazināsies atkarība no kurināmā, pateicoties enerģijas ietaupījumiem un pārejai no fosilā kurināmā. Vēlamais risinājums lielā mērā mazinātu šo tendenci, palielinot ieņēmumus. •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana Attiecībā uz direktīvas darbības izmaksām END konkrētā īstenošana ir atkarīga no vairākiem citiem faktoriem. Tie ietver tādus aspektus kā specifiska valsts vai cita ES stratēģija, ko piemēro tajā pašā jomā, valsts prioritātes un industriālais mantojums, dominējošie ekonomiskie un tirdzniecības apstākļi vai atsevišķu nozaru vai uzņēmumu uzņēmējdarbības modeļi. Saskaņā ar (jau publicēto) pašreizējās END novērtējumu, ņemot vērā plašo elastību, ko pašreizējā END nodrošina dalībvalstīm attiecībā uz atbrīvojumu, samazinājumu un kompensāciju piešķiršanu, bija sarežģīti saskaņotā veidā aprēķināt faktiskās likmes visā ES. Galvenais, novērtēšanas laikā neeksistēja oficiāla datu vākšana, kas būtu piemērota faktisko nodokļu likmju noteikšanai. Tāpēc bija grūti konstatēt un izteikt skaitļos dažas direktīvas sekas. Tomēr pašreizējā ietekmes novērtējumā ir noteiktas dažas ekonomiskās izmaksas attiecīgajā sadaļā par politikas risinājumu ietekmi. Dažas regulatīvās izmaksas (galvenokārt atļauju, deklarāciju un IT sistēmu atjaunināšanas pārvaldība) radīsies energoproduktu tirgotājiem, uz kuriem nupat attiecināta END darbības joma, un administrācijām, jo uz šiem produktiem attieksies daži akcīzes nodokļa vispārējā režīma noteikumi; tomēr šīs izmaksas skartu tikai ūdeņraža un cietās biomasas tirgotājus, jo minētajiem produktiem tiks atļauti tādi paši aprites kontroles vienkāršojumi kā attiecīgi dabasgāzei un akmeņoglēm. Atbrīvojumu no akcīzes nodokļa atcelšana dažām degvielām vai darbības nozarēm (piemēram, aviācijai un jūrniecībai) nemaina regulatīvās izmaksas, kas saistītas ar vispārējo režīmu, jo degvielas, kurām piešķirts atbrīvojums, tik un tā bija pakļautas glabāšanas un aprites kontrolei. Nav sagaidāms, ka degvielas nodokļa iekasēšana aviācijas nozarē būs problemātiska, raugoties no administratīvā viedokļa. Dalībvalstīm jau ir pieredze degvielas nodokļu iekasēšanā citos transporta veidos (galvenokārt autotransportā). Sagaidāms, ka aviācijas degvielas nodoklis tiks iekasēts līdzīgā veidā, un degvielas piegādātāji iekasēs nodokli brīdī, kad tie piegādā petroleju lidostās, un pēc tam šos līdzekļus pārskaitīs attiecīgajām nodokļu iestādēm. Runājot par efektivitāti, izmaksas, kas rodas, iekasējot pašreizējos nodokļus par motordegvielu, var izmantot salīdzinājumam ar to, cik tas izmaksātu aviācijas degvielas nodokļa iekasēšanai. 2012. gada pētījumā konstatēts, ka valsts sektora iestāžu administratīvās izmaksas veido 0,65-0,85 % no degvielas nodokļa ieņēmumiem. Tiek lēsts, ka degvielas nodokļa par petroleju iekasēšana būtu nedaudz vienkāršāka, jo petrolejas piegāde ir koncentrēta lidostās, un katrā dalībvalstī ir tikai dažas lidostas. Ņemot to vērā, tiek uzskatīts, ka degvielas nodokļa iekasēšanas administratīvās izmaksas atspoguļo zemākais rādītājs, proti, 0,65 % no ieņēmumiem. Lai, cita starpā, veiktu ietekmes novērtējumu, Komisija ir pasūtījusi arī ārēju pētījumu par aviācijas nozares aplikšanu ar nodokļiem. •Pamattiesības Pasākums neietekmē pamattiesības. 4.IETEKME UZ BUDŽETU Priekšlikums neietekmē Savienības budžetu. 5.CITI ELEMENTI •Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība Enerģijas patēriņa nodokļu uzraudzību regulāri veic vismaz reizi gadā, netiešo nodokļu ekspertu darba grupas sanāksmēs ievācot informāciju no dalībvalstīm. Turklāt TAXUD ĢD divreiz gadā kopā ar dalībvalstīm atjaunina informācijas datubāzi par piemērojamajām enerģijas nodokļa likmēm (datubāze “Nodokļi Eiropā”). Turklāt END ir paredzētas regulāras pārbaudes, pamatojoties uz ziņojumu un, attiecīgā gadījumā, Komisijas priekšlikumu grozīt dažādos direktīvas noteikumus un minimālos nodokļu līmeņus. Veicot šādas pārbaudes, jāņem vērā iekšējā tirgus pienācīga darbība un līguma plašākie mērķi. Kad END būs pārskatīta, šādā pārbaudē uzmanība būs jāpievērš jo īpaši šādiem aspektiem:

(a)kā dalībvalstis savās valsts sistēmās ir ieviesušas jauno satvaru nodokļu uzlikšanai energoproduktiem un elektroenerģijai; (b)kā šī direktīva ir ļāvusi tām labāk integrēt vides un energoefektivitātes apsvērumus un (c)kāda ir ietekme uz ekonomiku, ņemot vērā veidu, kādā dalībvalstis ir izmantojušas papildu ieņēmumus. •Skaidrojošie dokumenti (direktīvām) Skaidrojoši dokumenti par šā priekšlikuma noteikumu transponēšanu netiek uzskatīti par nepieciešamiem. •Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums Komisija ierosina, sākot no 2023. gada 1. janvāra, ieviest šādus aspektus. 1) Enerģijas nodokļi, kuru pamatā ir energoproduktu un elektroenerģijas enerģijas saturs un to vidiskie sniegumi. Lai īstenotu jau minētos diversificētos mērķus (energoefektivitāte, siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšana, ieņēmumu radīšana u. c.) un pēc iespējas nodrošinātu, ka visus šos mērķus var īstenot konsekventi, nodokļi būtu jāsaista ar energoproduktu un elektroenerģijas enerģijas saturu apvienojumā ar to vidisko sniegumu, kas izriet no vispārējā ES satvara. Nodokļu uzlikšana, balstoties uz enerģijas saturu, nodrošina labāku atsauci dažādu energoproduktu un elektroenerģijas salīdzināšanai un novērš to, ka dažiem energoproduktiem, piemēram, biodegvielai, pašreiz, iespējams, tiek piemērots neizdevīgs nodokļu režīms. Jēdzienā “vidiskais sniegums” un atbilstīgajā piemērojamo likmju sarindošanā tiek ņemtas vērā dažādo produktu īpašās iezīmes un tiem piemērojamais režīms dalībvalstīs un saskaņā ar pašreizējo END, kā arī sagaidāmā ES energoresursu struktūras attīstība, un tas saskan ar pārējiem priekšlikumiem paketē “Gatavi mērķrādītājam 55 %” (Fit for 55) (jo īpaši ar priekšlikumiem pārskatīt ES ETS un Atjaunojamo energoresursu direktīvu II (RED II)) un nulles piesārņojuma mērķi, īstenojot principu “piesārņotājs maksā” nolūkā nodrošināt saskaņotību un ieguldījumu kopējo mērķu sasniegšanā. Tāpēc enerģijas nodokļu pamatā būtu energoproduktu un elektroenerģijas zemākā siltumspēja, kā noteikts Direktīvas 2012/27/ES IV pielikumā. Attiecībā uz produktiem, kas iegūti no biomasas, atsauces vērtības ir tās, kas noteiktas Direktīvas (ES) 2018/2001 III pielikumā (skat. 1. panta 2. punkta pirmo daļu). Ja iepriekšminētajās direktīvās nav norādīta attiecīgā produkta zemākā siltumspēja, būtu jāatsaucas uz attiecīgo pieejamo informāciju par tā zemāko siltumspēju (skat. 1. panta 2. punkta otro daļu). Minimālie nodokļu līmeņi ir noteikti saskaņā ar minētajiem vidiskajiem sniegumiem (proti, ilgtspējīgas biodegvielas tiktu apliktas ar zemākām nodokļa likmēm) un ir izteikti kā EUR par gigadžoulu (skat. 7., 8., 9. un 10. pantu un I pielikumu). 2) Energoproduktu saraksts un piemērojamās definīcijas Nodokļu piemērošanas jomā energoproduktu sarakstā būtu jāiekļauj konkurējoši enerģijas avoti, un līdz ar to tiem būtu jānodrošina vienots un standartizēts fiskālais režīms, tostarp attiecībā uz to kontroles un aprites noteikumu piemērošanu (skat. 2. panta 1. punktu un 21. panta 1. punktu). Papildu definīcijas, kas iekļautas citās ES tiesību aktu daļās (proti, iepriekš minētajā Direktīvā (ES) 2018/2001) vai precizētas priekšlikumā, ļaus piemērot diferencētu nodokļu režīmu (skat. definīcijas 2. panta 4. un 5. punktā). Ja energoprodukts ir viena vai vairāku produktu maisījums, nodokļa uzlikšana katram komponentam būtu attiecīgi jānosaka, pamatojoties uz piemērojamām likmēm un neatkarīgi no KN koda, kas attiecas uz energoproduktu kopumā (skat. 2. panta 6. punktu). Visbeidzot, tiek iekļautas atsauces uz pašlaik piemērojamo kombinētās nomenklatūras redakciju. Lai nodrošinātu, ka vajadzības gadījumā tiek atjauninātas atsauces uz KN kodiem, Komisijai būtu jāpiešķir pilnvaras pieņemt deleģētos aktus, lai varētu ieviest atjauninājumus (skat. 2. panta 8. punktu un 29. pantu). 3) Noteikumi par izslēgšanu no tiesiskā regulējuma piemērošanas jomas

Enerģijas nodokļi attiecas uz energoproduktiem, ko izmanto par motordegvielu vai kurināmo, un uz elektroenerģiju. Līdz ar to no END darbības jomas būtu jāizslēdz tikai tādi lietojumi, kas nav motordegviela vai kurināmais, un energoproduktu divējādi lietojumi, kā arī saražotās siltumenerģijas aplikšana ar nodokli. Tādai pašai attieksmei jābūt pret līdzīgā veidā izmantojamo elektroenerģiju (skat. 3. pantu). 4) Likmju sarindošana un minimālo līmeņu indeksācija Lai nodrošinātu, ka konsekvents režīms attiecībā uz enerģijas avotiem tiek piemērots arī nodokļu līmeņiem, kas noteikti valsts līmenī un kas pārsniedz priekšlikumā noteiktos minimālos līmeņus, dalībvalstīm būtu jāatspoguļo sasaiste starp minimālajiem nodokļu līmeņiem, kas priekšlikumā noteikti dažādiem enerģijas avotiem un lietojumiem. Attiecībā uz minēto prasību elektroenerģijai vienmēr vajadzētu būt starp tiem enerģijas avotiem, kuriem piemēro viszemāko nodokli, lai veicinātu tās izmantošanu, jo īpaši transporta nozarē, un tā būtu jāsarindo kopā ar citu motordegvielu un kurināmo (skat. 5. panta 1. punktu). Energoproduktu un elektroenerģijas sarindošana būtu jāuzskata par vispārēju principu, kas ir vienlīdz piemērojams mutatis mutandis, kad vien direktīva pieļauj diferencēšanu (skat. 13., 14., 15., 16., 17. un 18. pantu). Turklāt jāsaglabā minimālo nodokļu līmeņu reālā vērtība. Minimālās likmes ik gadu būtu jāpielāgo, ņemot vērā to reālās vērtības attīstību, lai saglabātu likmju harmonizācijas pašreizējo līmeni. Lai samazinātu enerģijas un pārtikas cenu radīto svārstīgumu, šo pielāgošanu veic, pamatojoties uz izmaiņām Eurostat publicētajā ES saskaņotajā patēriņa cenu indeksā, no kura izslēdz enerģiju un neapstrādātu pārtiku. Rezultātā iegūtos minimālos nodokļu līmeņus Komisija publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (skat. 5. panta 2. punktu). 5) Dažādi minimālie nodokļu līmeņi motordegvielai, kurināmajam un elektroenerģijai Būtu jānosaka dažādi minimālie nodokļu līmeņi transportā izmantojamajai motordegvielai, motordegvielai, ko izmanto īpašiem mērķiem (piemēram, primārajā sektorā), kurināmajam un elektroenerģijai. Ja ir piemērojams pārejas periods, būtu jānosaka, ka minimālo nodokļu līmeņu palielinājums — izņemot mazoglekļa degvielas — ir viena desmitdaļa gadā līdz pārejas perioda beigām, un jāņem vērā arī vajadzība indeksēt šos minimālos nodokļu līmeņus (skat. 7., 8., 9. un 10. pantu un I pielikumu). Saskaņā ar priekšlikuma mērķiem nebūtu jānošķir gāzeļļas kā motordegvielas komerciāla un nekomerciāla izmantošana, kā arī kurināmā un elektroenerģijas izmantošana uzņēmuma un ārpusuzņēmuma vajadzībām. Lai, kur vien iespējams, vienkāršotu minimālo nodokļu līmeņu struktūru, minimālie nodokļu līmeņi dažiem motordegvielas izmantošanas veidiem (skat. B tabulu I pielikumā) ir saskaņoti ar minimālajiem nodokļu līmeņiem, ko piemēro kurināmajam (skat. C tabulu I pielikumā). 6) Elektroenerģijas ražošanā izmantotās izejvielas Dalībvalstīm, neatkarīgi no END, ir atļauts uzlikt nodokļus energoproduktiem un elektroenerģijai, ko izmanto elektroenerģijas ražošanai, un tās drīkst vides politikas apsvērumu dēļ neievērot priekšlikumā paredzētos minimālos nodokļu līmeņus. Dalībvalstīm, kas vēlas ieviest šādus nodokļus, būtu vismaz jāatspoguļo sarindojums starp priekšlikumā noteiktajiem minimālajiem līmeņiem, lai raidītu pareizos signālus vides aizsardzības jomā (skat. 13. pantu). 7) Energoprodukti un elektroenerģija, ko izmanto kuģi un gaisa kuģi Neskarot starptautiskos nolīgumus aviācijas jomā, ar nodokli būtu jāapliek energoprodukti un elektroenerģija, kas piegādāti ES iekšējai aviācijai (izņemot tos, ko piegādā tikai kravu pārvadājumu lidojumiem) un ES iekšējai kuģošanai, tostarp zvejai (skat. 14. un 15. pantu). Atšķirīgs nodokļu līmenis tiktu piemērots energoproduktu un elektroenerģijas izmantošanai ES iekšējā aviācijā, kas nav darījumu vai izklaides lidojumi. Energoproduktiem un elektroenerģijai, ko izmanto ES iekšējā darījumu aviācijā un izklaides lidojumos, būtu jāpiemēro standarta nodokļu līmeņi, kādus dalībvalstīs piemēro motordegvielai un elektroenerģijai. Lai nodrošinātu to noteikumu raitu īstenošanu, kas attiecas uz ES iekšējo aviāciju, kas nav darījumu vai izklaides lidojumi, minimālie nodokļu līmeņi motordegvielas izmantošanai tiktu sasniegti desmit gadu pārejas periodā, savukārt ilgtspējīgām alternatīvajām degvielām (tostarp ilgtspējīgām biodegvielām un biogāzei, mazoglekļa degvielām, modernām ilgtspējīgām biodegvielām un biogāzei un nebioloģiskas izcelsmes atjaunīgajām degvielām) un elektroenerģijai desmit gadus tiktu piemērota minimālā nulles likme. Energoprodukti un elektroenerģija, ko izmanto ES iekšējā aviācijā tikai kravu pārvadājumiem, būtu jāatbrīvo no nodokļa, paredzot iespēju, ka dalībvalstis šos energoproduktus un elektroenerģiju var aplikt ar nodokli vai nu savos iekšzemes lidojumos tikai kravu pārvadājumiem, vai saskaņā ar divpusējiem vai daudzpusējiem nolīgumiem, kas noslēgti ar citām dalībvalstīm. Attiecībā uz ES ārējo aviāciju, neskarot starptautiskās saistības, dalībvalstis, atkarībā no lidojuma veida, var piemērot tādus pašus nodokļu līmeņus kā ES iekšējā aviācijā vai atbrīvot no tiem. Attiecībā uz kuģošanu, ņemot vērā risku, ka degviela varētu tikt uzpildīta ārpus ES, energoproduktu un elektroenerģijas izmantošanai ES iekšienē (no vienas ES ostas līdz citai ES ostai) regulāriem pārvadājumiem pa jūras un iekšzemes ūdensceļiem, zvejai un kravu pārvadājumiem būtu piemērojams atšķirīgs nodokļu līmenis. Energoproduktiem un elektroenerģijai, ko izmanto pārējā ES iekšējā kuģošanā (tostarp kuģošanā ar privātiem izklaides kuģiem), būtu jāpiemēro standarta nodokļu līmeņi, kādus dalībvalstīs piemēro motordegvielai un elektroenerģijai. Motordegvielas un elektroenerģijas izmantošanai regulāriem pārvadājumiem pa jūras un iekšzemes ūdensceļiem, zvejai un kravu pārvadājumiem ES iekšienē būtu jānosaka minimālie nodokļu līmeņi, ko piemēro motordegvielas izmantošanai īpašiem mērķiem (tādējādi zemāki nekā tie, ko piemēro vispārējai motordegvielas izmantošanai). Lai stimulētu ilgtspējīgu alternatīvo degvielu (tostarp ilgtspējīgu biodegvielu un biogāzes, mazoglekļa degvielu, modernu ilgtspējīgu biodegvielu un biogāzes un nebioloģiskas izcelsmes atjaunīgo degvielu) un elektroenerģijas izmantošanu, tām desmit gadu garumā tiktu piemērota minimālā nulles likme. Attiecībā uz ES ārējo kuģošanu dalībvalstis, atkarībā no darbības veida, var piemērot iepriekšminētos nodokļu līmeņus vai atbrīvot no tiem.

Visbeidzot, dažās ostās pastāv tīrāka alternatīva elektroenerģijas ražošanai uz kuģa, proti, krasta elektroenerģijas izmantošana (t. i., savienojums ar krasta elektrotīklu). Lai stimulētu tās attīstību un izmantošanu, krasta elektroenerģijai, kas tiek nodrošināta kuģiem ostu piestātnēs, var piemērot atbrīvojumu. Tāds pats režīms būtu jāpiemēro elektroenerģijai, ko piegādā stacionētiem gaisa kuģiem. 8) Iespēja piemērot atbrīvojumus no nodokļa konkrētiem produktiem vai elektroenerģijai no konkrētiem avotiem Iespēja piemērot atbrīvojumus no nodokļa vai nodokļa līmeņa samazinājumus būtu pamatota ar konkrētiem iemesliem — jo īpaši energoefektivitātes un vides aizsardzības mērķiem — konkrētos gadījumos, piemēram, attiecībā uz: atjaunīgo energoresursu elektroenerģiju; elektroenerģiju, kas iegūta koģenerācijā, ja koģeneratori ir ekoloģiski nekaitīgi saskaņā ar ES definīciju; nebioloģiskas izcelsmes atjaunīgajām degvielām, modernām ilgtspējīgām biodegvielām, bioloģiskajiem šķidrajiem kurināmajiem, biogāzi un moderniem ilgtspējīgiem produktiem, kas atbilst KN kodam 4401 un 4402 (skat. 16. pantu). 9) Iespēja samazināt nodokļus dažiem izmantošanas veidiem Dažādu iemeslu dēļ, piemēram, energoefektivitātes īstenošanas vai sociālu apsvērumu dēļ, var izrādīties nepieciešami mērķtiecīgi samazinājumi līdz līmenim, kas nav zemāks par priekšlikumā noteiktajiem minimālajiem līmeņiem (skat. 17. pantu). Cita starpā iespējamais samazinājums līdz līmenim, kas nav zemāks par minimālo līmeni, būtu piemērojams energoproduktiem, kurus izmanto par kurināmo, un elektroenerģijai, ja tos izmanto mājsaimniecības. Šādā gadījumā minimālajiem nodokļu līmeņiem būtu jāsākas no nulles, un desmit gadu pārejas periodā tie katru gadu jāpalielina par vienu desmito daļu no galīgajām minimālajām likmēm (skat. 17. panta c) punktu). Energoproduktiem un elektroenerģijai, ko izmanto mājsaimniecības, kuras atbilstoši saskaņotajai ES definīcijai atzītas par neaizsargātām, varētu piemērot atbrīvojumu ne ilgāk kā desmit gadus pēc direktīvas stāšanās spēkā (skat. 17. panta c) punktu). Dažās nozarēs (lauksaimniecības, dārzkopības vai akvakultūras darbi un mežsaimniecība) būtu jāpiemēro samazināts nodokļa līmenis, kas nav zemāks par minimālajiem līmeņiem, kuri noteikti energoproduktiem, ko izmanto apkurei, un elektroenerģijai (skat. 17. panta d) punktu). 10) Energoietilpīgi uzņēmumi un citi uzņēmumi Var izrādīties, ka ir nepieciešams mērķtiecīgi samazināt nodokļu līmeni līdz līmenim, kas nav zemāks par minimālo, lai stimulētu vides aizsardzības mērķu sasniegšanu un energoefektivitātes uzlabošanu ES ražošanas nozarē (skat. 18. pantu). Šie samazinājumi būtu saistīti vai nu ar stingru definīciju, vai ar pārbaudāmiem centieniem sasniegt minētos mērķus. 11) To energoproduktu saraksts, uz kuriem attiecas kontroles un aprites noteikumi Lai uzlabotu juridisko noteiktību un novērstu krāpšanas risku, atlasītiem energoproduktiem (piemēram, smēreļļām) būtu jāpiemēro kontroles un aprites noteikumi (skat. 21. pantu). 12) Nodokļa uzliekamība konkrētiem energoproduktiem Ņemot vērā analoģijas fizikālo īpašību ziņā, nodokļa uzliekamības gadījums ūdeņradim būtu jāvienādo ar nodokļa uzliekamības gadījumu dabasgāzei, par kuru nodoklis jāmaksā brīdī, kad izplatītājs vai otrreizējais izplatītājs veic piegādi (skat. 22. panta 4. punkta pirmo daļu). Runājot pat elektroenerģiju, saistībā ar jaunāko un nākotnē gaidāmo uzkrāšanas tehnoloģiju attīstību būtu jānosaka, ka elektroenerģijas uzkrāšanas iekārtas un elektroenerģijas transformatorus varētu uzskatīt par otrreizējiem izplatītājiem, kad tie piegādā elektroenerģiju, lai izvairītos no nodokļu dubultas uzlikšanas riska (skat. 22. panta 4. punkta otro daļu). Turklāt, ņemot vērā līdzību fizikālo īpašību ziņā un dažādās situācijas dalībvalstīs, produktiem ar KN kodu 2703 (kūdra), 4401 (malka, koksnes šķeldas vai skaidas, zāģskaidas un koksnes atlikumi) un 4402 (kokogles) būtu jāuzliek nodoklis piegādes brīdī, tāpat kā attiecībā uz akmeņoglēm, koksu un lignītu, un saskaņā ar katras dalībvalsts noteikto kārtību (skat. 22. panta 4. punkta piekto daļu). 13) Standarttvertņu definīcija Lai nodrošinātu brīvu apriti un tanī pašā laikā ievērotu drošības prasības, ko piemēro komerciāliem mehāniskiem transportlīdzekļiem un īpašiem konteineriem, standarttvertņu definīcijai šādiem transportlīdzekļiem būtu jāatspoguļo fakts, ka ražotāji nepielāgo degvielas tvertnes komerciāliem transportlīdzekļiem (skat. 25. pantu).

14) Dalībvalstu ziņošanas pienākums Lai iegūtu precīzu informāciju par direktīvas darbību, dalībvalstīm būtu jāinformē Komisija par nodokļu līmeņiem, ko tās piemēro, kā arī par attiecīgajiem energoproduktu un elektroenerģijas apjomiem, kam piemēro nodokļus (skat. 26. pantu). 15) Komisijas ziņojums Padomei Reizi piecos gados un pirmo reizi piecus gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā Komisijai būtu jāiesniedz Padomei ziņojums par šīs direktīvas piemērošanu un attiecīgā gadījumā priekšlikums par tās grozījumiem. Cita starpā Komisijai savā ziņojumā būtu jāpārbauda minimālie nodokļu līmeņi, inovācijas un tehnoloģiju attīstības ietekme, jo īpaši attiecībā uz energoefektivitāti, elektroenerģijas izmantošana transporta nozarē un pamatojums šajā priekšlikumā paredzētajiem atbrīvojumiem, samazinājumiem un diferenciācijām. Ziņojumā ņem vērā iekšējā tirgus pienācīgu darbību, vides un sociālos apsvērumus, minimālo nodokļu līmeņu faktisko vērtību un attiecīgos Līgumu plašākos mērķus (skat. 31. pantu). 16) I pielikums un tabulas ar minimālajām likmēm I pielikumā ir tabulas ar minimālajiem nodokļu līmeņiem, kas izteikti EUR/GJ un ko vispārīgi piemēro motordegvielai 7. panta un 8. panta 2. punkta izpratnē, kurināmajam un elektroenerģijai (skat. A, B, C un D tabulu). Šie minimālie līmeņi ir tāpat piemērojami arī tad, ja tie minēti citos attiecīgos direktīvas noteikumos. 🡻 2003/96/EK (pielāgots) 2021/0213 (CNS) Priekšlikums PADOMES DIREKTĪVA, kas pārkārto Kopienas ⌦Savienības ⌫ noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (pārstrādāta redakcija) (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu ⌦ Līgumu par Eiropas Savienības darbību ⌫ un jo īpaši tā 93. ⌦ 113. pantu un 192. panta 2. punkta pirmās daļas a) apakšpunktu ⌫, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu,

ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu, ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu, saskaņā ar īpašu likumdošanas procedūru, tā kā: ⇩ jauns (1)Padomes Direktīva 2003/96/EK ir vairākas reizes būtiski grozīta. Tā kā ir jāizdara turpmāki grozījumi, skaidrības labad minētā direktīva būtu jāpārstrādā. (2)Padomes Direktīva 2003/96/EK tika pieņemta, lai nodrošinātu iekšējā tirgus pienācīgu darbību attiecībā uz energoproduktu un elektroenerģijas aplikšanu ar nodokli. Ar Direktīvu 2003/96 arī tika iekļautas vides aizsardzības prasības, jo īpaši ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām Kioto protokolu. 🡻 2003/96/EK 1. apsvērums (pielāgots) Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīva 92/81/EEK par akcīzes nodokļa saskaņošanu attiecībā uz minerāleļļām un Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīva 92/82/EEK par minerāleļļām uzlikto akcīzes nodokļu likmju tuvināšanu attiecas uz minerāleļļām. 🡻 2003/96/EK 2. apsvērums (pielāgots) Tas, ka nav Kopienas noteikumu, kas nosaka minimālo nodokļa likmi elektroenerģijai un energoproduktiem, kas nav minerāleļļas, var nelabvēlīgi ietekmēt iekšējā tirgus pareizu darbību. ⇩ jauns (3)Ir jānodrošina, ka skaidri nodokļu noteikumi energoproduktiem un elektroenerģijai joprojām veicina iekšējā tirgus netraucētu darbību, vienlaikus risinot ar klimatu un vidi saistītās problēmas saistībā ar Komisijas paziņojumu “Eiropas zaļais kurss”. Enerģijas nodokļi var palīdzēt sasniegt mērķi līdz 2030. gadam samazināt siltumnīcefekta gāzu neto emisijas apjomu vismaz par 55 % salīdzinājumā ar 1990. gadu, kā arī nulles piesārņojuma mērķi, īstenojot principu “piesārņotājs maksā” un nodrošinot, ka motordegvielas, kurināmā un elektroenerģijas nodokļi labāk atspoguļo to ietekmi uz vidi un veselību. Enerģijas nodokļu ieguldījums šo mērķu sasniegšanā ir apstiprināts Padomes secinājumos par ES enerģijas nodokļu sistēmu. 🡻 2003/96/EK 3. apsvērums (pielāgots) Iekšējā tirgus pareizai darbībai un citu Kopienas politikas mērķu sasniegšanai Kopienas līmenī nepieciešams noteikt minimālo nodokļu līmeni vairumam energoproduktu, ieskaitot elektroenerģiju, dabas gāzi un akmeņogles.

⇩ jauns (4)Vides nodokļi var būt izmaksu ziņā lietderīgs līdzeklis, lai dalībvalstis varētu mērķtiecīgi samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas. Iekšējā tirgus pienācīgai darbībai ir vajadzīgi kopīgi noteikumi par šo nodokļu uzlikšanu. (5)Tomēr dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai izmantot enerģijas nodokļus attiecībā uz motordegvielu, kurināmo un elektroenerģiju visdažādākajiem nolūkiem, ne tikai vai ne konkrēti siltumnīcefekta gāzu samazināšanai. 🡻 2003/96/EK 4. apsvērums (6)Būtiskas atšķirības valsts nodokļu līmeņos enerģētikas nozarē, ko piemēro dalībvalstis, var izrādīties kaitīgas iekšējā tirgus pareizai darbībai. 🡻 2003/96/EK 5. apsvērums (pielāgots) (7)Nosakot attiecīgus Kopienas ⌦ Savienības ⌫ minimālos nodokļu līmeņus, varētu samazināt esošās atšķirības valsts nodokļu līmeņos. 🡻 2003/96/EK 6. apsvērums (pielāgots) Saskaņā ar Līguma 6. pantu vides aizsardzības prasības ir jāņem vērā, definējot un īstenojot Kopienas politiku citās jomās. 🡻 2003/96/EK 7. apsvērums (pielāgots) (8)Būdama ANO Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām puse, Kopiena ⌦ Savienība ⌫ ratificēja Kioto Protokolu ⌦ Parīzes nolīgumu ⌫. Nodokļu uzlikšana energoproduktiem un, vajadzības gadījumā, elektroenerģijai ir viens no pieejamiem līdzekļiem, lai sasniegtu Kioto Protokola ⌦ Parīzes nolīguma ⌫ mērķus. ⇩ jauns (9)Būtu jāparedz noteikumi, lai enerģijas nodokļus balstītu uz energoproduktu un elektroenerģijas enerģijas saturu apvienojumā ar to vidisko sniegumu. Šajā nolūkā būtu jāiekļauj atsauces uz definīcijām, kas noteiktas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2012/27/ES, uz Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2018/2001 un uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2020/852. Turklāt energoproduktu saraksts būtu jāatjaunina, iekļaujot tajā konkrētus energoproduktus, lai nodrošinātu vienotu standartrežīmu attiecībā uz šīm degvielām.

🡻 2003/96/EK 8. apsvērums (pielāgots) Padomei regulāri jāpārbauda atbrīvojumi un samazinājumi, un nodokļu minimālais līmenis, ņemot vērā iekšējā tirgus pareizu darbību, nodokļu minimālā līmeņa faktisko vērtību, Kopienas uzņēmumu konkurētspēju plašākā starptautiskā mērogā un plašākus Līguma mērķus. ⇩ jauns (10)Nodokļu neitralitātes nodrošināšanai tādi paši minimālie nodokļu līmeņi jāpiemēro katram enerģijas nodokļa elementam attiecībā uz visiem konkrētā lietojuma energoproduktiem. Ja tādējādi tiek noteikti vienādi minimālie nodokļu līmeņi, dalībvalstīm — arī nodokļu neitralitātes labad — būtu jānodrošina vienādi valsts nodokļu līmeņi visiem attiecīgajiem produktiem. 🡻 2003/96/EK 9. apsvērums (pielāgots) Dalībvalstīm būtu jādod pielaide, kas nepieciešama, lai definētu un īstenotu politiku atbilstoši saviem apstākļiem. ⇩ jauns (11)Dalībvalstīm katrā laikā būtu arī jāatspoguļo minimālo nodokļu līmeņu sarindojums, kā noteikts pielikumā, attiecībā uz dažādiem produktiem un to izmantošanas veidiem, lai nodrošinātu, ka likmju struktūra atbilst prasībām vides jomā. Minimālie enerģijas nodokļu līmeņi būtu katru gadu automātiski jāsalāgo, ņemot vērā to reālās vērtības izmaiņas, lai saglabātu pašreizējo likmju saskaņotības līmeni un tādējādi samazinātu enerģijas un pārtikas cenu radīto svārstīgumu. Šī salāgošana būtu jāveic, pamatojoties uz izmaiņām Eurostat publicētajā Savienības saskaņotajā patēriņa cenu indeksā, no kura izslēdz enerģiju un neapstrādātu pārtiku. (12)Lai nodrošinātu konkrētu noteikumu raitu īstenošanu attiecībā uz dažiem produktiem vai lietojumiem, ir vajadzīgs pārejas periods. 🡻 2003/96/EK 10. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns (13)⇨ Principā dalībvalstīm energoproduktiem un elektroenerģijai būtu jāpiemēro tādi nodokļu līmeņi, kas nav mazāki par direktīvā noteiktajiem minimālajiem nodokļu līmeņiem. ⇦ Dalībvalstis vēlas ieviest vai saglabāt dažādus nodokļu veidus energoproduktiem un elektroenerģijai. Tālab Ddalībvalstīm būtu jāatļauj piemērot Kopienas ⌦ Savienības minimālo ⌫ nodokļu līmeni, ņemot vērā uzlikto kopējo maksājumu attiecībā uz visiem netiešajiem nodokļiem, kurus tās izvēlējušās piemērot (izņemot PVN). 🡻 2003/96/EK 11. apsvērums (pielāgots) (14)Katra dalībvalsts lemj par fiskāliem pasākumiem, ko veikt saistībā ar šo Kopienas ⌦ Savienības ⌫ noteikumu īstenošanu nodokļu uzlikšanai energoproduktiem un elektroenerģijai. Šajā sakarā dalībvalstis var pieņemt lēmumu nepalielināt vispārējo nodokļu slogu, ja tās uzskata, ka šāda nodokļa neitralitātes principa īstenošana varētu veicināt to sistēmu pārstrukturēšanu un modernizēšanu, veicinot rīcību, kas sekmēs labāku vides aizsardzību un darbaspēka plašāku izmantošanu.

🡻 2003/96/EK 12. apsvērums (pielāgots) (15)Enerģijas cenas ir Kopienas enerģētikas, transporta un vides politikas pamatelementi ⌦ Savienībā ⌫. 🡻 2003/96/EK 13. apsvērums Nodokļu uzlikšana daļēji nosaka energoproduktu un elektroenerģijas cenu. 🡻 2003/96/EK 14. apsvērums Nodokļu minimālajam līmenim būtu jāatspoguļo dažādu energoproduktu un elektroenerģijas konkurence. Šajā sakarā būtu vēlams cik vien iespējams šo minimālo līmeņu aprēķināšanu balstīt uz produktu enerģijas saturu. Tomēr šo metodi nevajadzētu piemērot motordegvielai. 🡻 2003/96/EK 15. apsvērums Noteiktos apstākļos vai pastāvīgi būtu jāļauj piemērot atšķirīgas valsts nodokļu likmes vienam un tam pašam produktam, ja tiek ievēroti Kopienas minimālie nodokļu līmeņi un iekšējā tirgus un konkurences noteikumi. 🡻 2003/96/EK 16. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns (16)Uz siltumu attiecas tikai ļoti neliela Kopienas ⌦ Savienības ⌫ iekšējās tirdzniecības daļa, tādēļ siltuma jaudas ⌦ saražotās siltumenerģijas ⌫ nodokļi nebūtu jāiekļauj šajos Kopienas ⌦ Savienības ⌫ noteikumos. 🡻 2003/96/EK 17. apsvērums (pielāgots) (17)Dažādus Kopienas ⌦ Savienības ⌫ minimālos nodokļu līmeņus nepieciešams noteikt atbilstoši energoproduktu un elektroenerģijas izmantošanai. 🡻 2003/96/EK 18. apsvērums

⇨ jauns (18)Energoproduktiem, kurus izmanto par motordegvielu noteiktiem rūpnieciskiem un komerciāliem nolūkiem un kurus izmanto par kurināmo, parasti ir zemākas nodokļa likmes nekā tās, kuras piemēro energoproduktiem, kurus izmanto par degvielu. ⇨ Elektroenerģijai vienmēr vajadzētu būt vienam no enerģijas avotiem, kam piemēro vismazāko nodokli, lai veicinātu tās izmantošanu, jo īpaši transporta nozarē. Šajā nolūkā dalībvalstīm vajadzīgajā laikā pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā būtu jācenšas elektrotransportlīdzekļu uzlādes elektroenerģijai piemērot tādu pašu nodokļa līmeni kā apkurei izmantojamajai elektroenerģijai.⇦ 🡻 2003/96/EK 19. apsvērums Attiecībā uz nodokļiem dīzeļmotordegvielai, kuru izmanto pārvadātāji, jo īpaši tie, kas ir iesaistīti Kopienas iekšējās darbībās, nepieciešami īpaši noteikumi, ieskaitot pasākumus, kas ļautu ieviest ceļu lietotāju maksas sistēmu, lai ierobežotu konkurences traucējumus, ar kuriem uzņēmumi varētu saskarties. ⇩ jauns (19)Lai sasniegtu direktīvas mērķus, nav jādiferencē dīzeļdegviela izmantošanai komerciāliem un nekomerciāliem mērķiem, kā arī kurināmā un elektroenerģijas izmantošana uzņēmuma un ārpusuzņēmuma vajadzībām. 🡻 2003/96/EK 20. apsvērums Dalībvalstīm varētu būt jādiferencē dīzeļdegviela izmantošanai komerciāliem un nekomerciāliem mērķiem. Dalībvalstis var izmantot šo iespēju, lai samazinātu atšķirību starp nekomerciālās gāzeļļas, ko izmanto par degvielu, un benzīna nodokļiem. 🡻 2003/96/EK 21. apsvērums Energoproduktu un elektroenerģijas izmantošanu uzņēmuma un ārpusuzņēmuma vajadzībām var traktēt atšķirīgi, aprēķinot nodokļus. 🡻 2003/96/EK 22. apsvērums (pielāgots) (20)Kopienas ⌦ Savienības ⌫ noteikumiem noteikti būtu jāattiecas uz energoproduktiem, ja tos izmanto par kurināmo vai motordegvielu. Tādēļ nodokļu sistēmas būtībai un loģikai jābūt tādai, lai noteikumu jomā neiekļautu energoproduktu divējādu izmantošanu un izmantošanu citiem nolūkiem, nevis kā degvielu, kā arī mineraloģiskos procesus. Tādai pašai attieksmei jābūt pret līdzīgā veidā izmantojamo elektroenerģiju. 🡻 2003/96/EK 23. apsvērums Pastāvošie starptautiskie pienākumi un Kopienas uzņēmējsabiedrību konkurences uzturēšana liek turpināt piemērot atbrīvojumus energoproduktiem, ko piegādā aviācijai un kuģniecībai, kas nenotiek privātos, nekomerciālos nolūkos, tomēr dalībvalstīm jābūt iespējai ierobežot šos nodokļu atbrīvojumus.

⇩ jauns (21)Savienība un dalībvalstis ir noslēgušas daudzpusējus nolīgumus par gaisa satiksmes pakalpojumiem un gaisa transportu vai divpusējus nolīgumus ar trešām valstīm. Minētajos nolīgumos ir ietverti noteikumi par aviācijas degvielas aplikšanu ar nodokli. Aviācijas degvielai tradicionāli tika piemērots atvieglots nodokļu režīms. Lai sasniegtu direktīvas mērķus, ir nepieciešams, lai, neskarot minētos starptautiskos nolīgumus, energoprodukti un elektroenerģija, ko piegādā izmantošanai ES iekšējā aviācijā, izņemot tikai kravu pārvadājumu lidojumus, tiktu aplikti ar nodokli. Atbrīvojums degvielai, ko izmanto tikai kravu pārvadājumu lidojumos, joprojām ir vajadzīgs, jo nav efektīvāku alternatīvu. (22)Lai nodrošinātu šīs direktīvas raitu īstenošanu, minimālie nodokļu līmeņi motordegvielai, ko izmanto ES iekšējos lidojumos, kas nav darījumu vai izklaides lidojumi, tiktu sasniegti desmit gadu pārejas periodā, savukārt ilgtspējīgām alternatīvajām degvielām un elektroenerģijai desmit gadus tiktu piemērota nulles minimālā likme. Energoproduktiem un elektroenerģijai, ko izmanto ES iekšējā darījumu aviācijā un izklaides lidojumos, būtu jāpiemēro standarta nodokļu līmeņi, kādus dalībvalstīs piemēro motordegvielai un elektroenerģijai. (23)Arī degviela, ko izmanto kuģošanā, tostarp zvejā, būtu jāapliek ar nodokli, un dalībvalstīm, kas ir noslēgušas starptautiskus nolīgumus, kuros paredzēts atbrīvojums minētajai degvielai, līdz šīs direktīvas piemērošanas dienai ir jānodrošina, ka tās novērš šādas nesaderības. Ir jāatļauj atšķirīgs nodokļa līmenis, ko piemēro energoproduktu un elektroenerģijas izmantošanai ES iekšējā regulārajā kuģošanā, zvejā un iekšējos kravu pārvadājumos pa ūdensceļiem un attiecīgajām darbībām piestātnēs. Ņemot vērā šo izmantošanas veidu specifiku, minimālajiem nodokļu līmeņiem vajadzētu būt zemākiem nekā tiem, ko piemēro vispārējai motordegvielas izmantošanai. Lai stimulētu ilgtspējīgu alternatīvo degvielu un elektroenerģijas izmantošanu, šādas degvielas un elektroenerģija uz desmit gadiem būtu jāatbrīvo no nodokļa. Energoproduktiem un elektroenerģijai, ko izmanto pārējā ES iekšējā kuģošanā, būtu jāpiemēro standarta nodokļu līmeņi, kādus dalībvalstīs piemēro motordegvielai un elektroenerģijai. (24)Attiecībā uz ES ārējo aviāciju, neskarot starptautiskās saistības, un attiecībā uz ES ārējo kuģošanu, tostarp zveju, dalībvalstis, atkarībā no darbības veida, var piemērot tādus pašus nodokļu līmeņus kā ES iekšienē vai atbrīvot no tiem. 🡻 2003/96/EK 24. apsvērums ⇨ jauns (25)Būtu jāatļauj dalībvalstīm piemērot dažādus citus atbrīvojumus vai samazinātus nodokļu līmeņus, ja tas nekaitēs iekšējā tirgus pareizai darbībai ⇨ un vides mērķiem ⇦ un neradīs konkurences traucējumus. 🡻 2003/96/EK 25. apsvērums ⇨ jauns (26)Jo īpaši atvieglojumus var piemērot ⇨ augstas efektivitātes ⇦ siltuma un elektroenerģijas koģenerācijai un, veicinot alternatīvu enerģijas avotu izmantošanu, atjaunojamiem enerģijas veidiem. 🡻 2003/96/EK 26. apsvērums Būtu vēlams ieviest Kopienas noteikumus, kas ļautu dalībvalstīm atbrīvot no akcīzes nodokļa vai to samazināt, lai veicinātu biodegvielas izmantošanu, tādējādi sekmējot iekšējā tirgus labāku darbību un sagādājot dalībvalstīm un uzņēmējiem pietiekamu juridisko noteiktību. Konkurences traucējumi būtu jāierobežo, un biodegvielas ražotāju un izplatītāju pamatizmaksu samazināšanas veicināšana būtu jāturpina, cita starpā izmantojot dalībvalstu pielāgojumus, ņemot vērā izejvielu cenu izmaiņas. 🡻 2003/96/EK 27. apsvērums (pielāgots) Šī direktīva neierobežo Padomes 1992. gada 25. februāra Direktīvas 92/12/EEK par vispārējiem pasākumiem attiecībā uz ražojumiem, kam jāuzliek akcīzes nodoklis, un šo ražojumu glabāšanu, pārvietošanu un uzraudzību un Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīvas 92/83/EEK par akcīzes nodokļu, ar ko apliek alkoholu un alkoholiskos dzērienus, struktūru saskaņošanu attiecīgo noteikumu piemērošanu, ja izmantošanai paredzētais, pārdošanā piedāvātais produkts vai produkts, kuru izmanto par motordegvielu vai degvielas piedevu, ir etilspirts, kā definēts Direktīvā 92/83/EEK.

🡻 2003/96/EK 28. apsvērums Var izrādīties nepieciešami atsevišķi atbrīvojumi vai samazinājumi nodokļu līmenī; jo īpaši stingrākas saskaņošanas trūkuma dēļ Kopienas līmenī, starptautiskas konkurences zaudējuma riska dēļ vai sociālu vai ekoloģisku apsvērumu dēļ. ⇩ jauns (27)Var izrādīties, ka ir nepieciešams mērķtiecīgi samazināt nodokļu līmeni, lai stimulētu vides aizsardzības mērķu sasniegšanu un energoefektivitātes uzlabošanu Savienības ražošanas nozarē. (28)Lai novērstu enerģijas nodokļu sociālo ietekmi, var izrādīties, ka ir nepieciešams mērķtiecīgi samazināt nodokļu līmeni. Lai aizsargātu mazaizsargātas mājsaimniecības, var izrādīties, ka ir nepieciešams uz laiku noteikt atbrīvojumu no nodokļa. 🡻 2003/96/EK 29. apsvērums Jāpievērš uzmanība uzņēmumiem, kas slēdz nolīgumus, lai būtiski uzlabotu vides aizsardzību un enerģijas izmantošanas efektivitāti; starp šiem uzņēmumiem īpaša uzmanība jāpievērš energoietilpīgiem uzņēmumiem. 🡻 2003/96/EK 30. apsvērums Varētu būt nepieciešams pārejas laiks un pārejas pasākumi, lai dalībvalstis varētu vienmērīgi pielāgoties jaunajiem nodokļu līmeņiem, tādējādi ierobežojot iespējamo negatīvo blakusiedarbību. 🡻 2003/96/EK 31. apsvērums ⇨ jauns (29)⇨ Ņemot vērā finansiālo, ekonomikas un vidisko ietekmi uz katru dalībvalsti, piemēram, nepieciešamību elektrificēt transporta nozari, ⇦ Nnepieciešams nodrošināt kārtību, kas atļautu dalībvalstīm uz noteiktu laiku ieviest citus atbrīvojumus vai samazināt nodokļu līmeņus. ⇨ Lai aizsargātu vidi un cilvēku veselību, tostarp lai samazinātu gaisa piesārņojumu, ir nepieciešams paredzēt procedūru, kas ļauj dalībvalstīm uz noteiktu laiku ieviest īpašas palielinātas likmes. Šāda atļauja pēc pamatota dalībvalstu pieprasījuma un pēc Komisijas priekšlikuma būtu jāpieņem ar Padomes īstenošanas lēmumu saskaņā ar LESD 291. pantu. ⇦ Šie atbrīvojumi un samazinājumi ⇨ pasākumi ⇦ būtu regulāri jāpārskata. ⇩ jauns (30)To energoproduktu sarakstā, uz kuriem attiecas Padomes Direktīvas 2008/118/EK kontroles un aprites noteikumi, būtu jāiekļauj atlasīti energoprodukti, lai nodrošinātu šiem produktiem vienotu un standartizētu režīmu un ņemtu vērā izvairīšanās no nodokļu maksāšanas, nodokļu apiešanas vai ļaunprātīgas izmantošanas risku.

(31)Lai nodrošinātu brīvu apriti un tanī pašā laikā ievērotu drošības prasības, ko piemēro komerciāliem mehāniskiem transportlīdzekļiem un īpašiem konteineriem, standarttvertņu definīcijai šādiem transportlīdzekļiem būtu jāatspoguļo fakts, ka ražotāji nepielāgo degvielas tvertnes komerciāliem transportlīdzekļiem. 🡻 2003/96/EK 32. apsvērums (pielāgots) (32)Būtu jānosaka iespēja dalībvalstīm paziņot Komisijai par atsevišķiem valsts pasākumiem. Šāds paziņojums neatbrīvo dalībvalstis no pienākuma, kas noteikts Līguma ⌦ LESD ⌫ 88. ⌦ 108. ⌫ panta 3. punktā, paziņot par atsevišķiem valsts pasākumiem. Šī direktīva netraucē ⌦ Šai direktīvai nebūtu jātraucē ⌫ pabeigt turpmākās valsts atbalsta procedūras, ko var veikt saskaņā ar Līguma ⌦ LESD ⌫ 87. ⌦ 107. ⌫ un 88. ⌦ 108. ⌫ pantu. 🡻 2003/96/EK 33. apsvērums (33)Direktīvas 92/12/EEK Direktīvas 2008/118/EK joma, ja nepieciešams, būtu jāpaplašina attiecībā uz produktiem un netiešajiem nodokļiem, uz kuriem attiecas šī direktīva. ⇩ jauns (34)Lai nodrošinātu vienādus nosacījumus šīs direktīvas īstenošanai, būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras Komisijai noteikt, vai Direktīvas 2008/118/EK kontroles un aprites noteikumi ir piemērojami produktiem, kam raksturīga izvairīšanās no nodokļu maksāšanas, nodokļu apiešana vai ļaunprātīga izmantošana. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011. 🡻 2003/96/EK 34. apsvērums (pielāgots) Šās direktīvas īstenošanai vajadzīgie pasākumi jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, kas nosaka Komisijai piešķirto izpildes pilnvaru īstenošanas kārtību , ⇩ jauns (35)Būtu jāiekļauj atsauces uz pašlaik piemērojamo kombinētās nomenklatūras redakciju. Lai nodrošinātu, ka atsauces uz kombinētās nomenklatūras (KN) kodiem šajā direktīvā vajadzības gadījumā tiek atjauninātas un ka minimālās nodokļu likmes atspoguļo cenu attīstību, būtu jādeleģē Komisijai pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar LESD 290. pantu attiecībā uz atsauču uz minētajiem KN kodiem un minimālo nodokļu likmju atjaunināšanu, pamatojoties uz patēriņa cenu indeksa ikgadējām svārstībām. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī, un lai minētās apspriešanās tiktu rīkotas saskaņā ar principiem, kas noteikti 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu. Jo īpaši, lai deleģēto aktu sagatavošanā nodrošinātu vienādu dalību, Padome visus dokumentus saņem vienlaicīgi ar dalībvalstu ekspertiem, un minēto iestāžu ekspertiem ir sistemātiska piekļuve Komisijas ekspertu grupu sanāksmēm, kurās notiek deleģēto aktu sagatavošana. (36)Reizi piecos gados un pirmo reizi piecus gadus pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā Komisijai būtu jāziņo Padomei par šīs direktīvas piemērošanu, jo īpaši pārbaudot minimālos nodokļu līmeņus, inovācijas un tehnoloģiju attīstības ietekmi, jo īpaši attiecībā uz energoefektivitāti, elektroenerģijas izmantošanu transporta nozarē un pamatojumu šajā direktīvā paredzētajiem atbrīvojumiem, samazinājumiem un diferenciācijām. Ziņojumā būtu jāņem vērā iekšējā tirgus pienācīga darbība, vides un sociālie apsvērumi, minimālo nodokļu līmeņu faktiskā vērtība un attiecīgie Līgumu plašākie mērķi. (37)Pienākums transponēt šo direktīvu valsts tiesību aktos būtu jāattiecina vienīgi uz tiem noteikumiem, kuri, salīdzinot ar iepriekšējo direktīvu, ir grozījumi pēc būtības. Pienākums transponēt noteikumus, kas nav mainīti, izriet no iepriekšējās direktīvas. (38)Šai direktīvai nebūtu jāskar dalībvalstu pienākumi attiecībā uz termiņiem II pielikuma B daļā minēto direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos un minēto direktīvu piemērošanas dienām,

🡻 2003/96/EK IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. 1. pants 1. Dalībvalstis uzliek nodokļus energoproduktiem un elektroenerģijai saskaņā ar šo direktīvu. ⇩ jauns 2. Šajā direktīvā nodokļus aprēķina EUR/GJ, pamatojoties uz energoproduktu un elektroenerģijas zemāko siltumspēju, kā noteikts Direktīvas 2012/27/ES IV pielikumā, kura pārrēķināta gigadžoulos. Attiecībā uz produktiem, kas iegūti no biomasas, atsauces vērtības ir tās, kas noteiktas Direktīvas (ES) 2018/2001 III pielikumā un pārrēķinātas gigadžoulos. Ja Direktīva 2012/27/ES vai Direktīva (ES) 2018/2001 nenosaka attiecīgā produkta zemāko siltumspēju, dalībvalstis izmanto atbilstīgu pieejamo informāciju par šāda produkta zemāko siltumspēju. 🡻 2003/96/EK ⇨ jauns 2. pants 1. Šajā direktīvā termins “energoprodukti” attiecas uz produktiem, kuri: a)atbilst KN kodiem 1507 līdz 1518, ja šos produktus paredzēts izmantot par kurināmo vai motordegvielu; b)atbilst KN kodiem ⇨ 2207, 2208 90 91 un 2208 90 99, ja šos produktus paredzēts izmantot par kurināmo vai motordegvielu un uz tiem attiecas atbrīvojums no saskaņotā akcīzes nodokļa spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem saskaņā ar Direktīvas 92/83/EEK 27. panta 1. punkta a) vai b) apakšpunktu ⇦ atbilst KN kodiem 2701, 2702 un 2704 līdz 2715; c)atbilst KN kodiem⇨ 2701 līdz 2715 ⇦ 2901 līdz 2902; d)atbilst KN kodam ⇨ 2804 10 ⇦ 29051100, ja šie nav sintētikas produkti un tos paredzēts izmantot par kurināmo vai motordegvielu; ⇩ jauns e)atbilst KN kodam 2814, ja šos produktus paredzēts izmantot par motordegvielu;

🡻 2003/96/EK (pielāgots) ⇨ jauns ef)atbilst KN kodam ⌦ iem ⌫ 3403 ⇨ 2901 un 2902 ⇦ ; fg)atbilst KN kodam 3811 ⇨ 2905 11 00, ja šie nav sintētikas produkti un tos paredzēts izmantot par kurināmo vai motordegvielu ⇦; gh)atbilst KN kodam ⌦ iem ⌫ 3817 ⇨ 2909 19 10 un 2909 19 90, ja pēdējos minētos produktus paredzēts izmantot par kurināmo vai motordegvielu ⇦ ; hi)atbilst KN kodam ⌦ iem ⌫ ⇨ 3403; ⇦ 3824 99 86, 3824 99 92 (izņemot pretrūsas preparātus, kuru aktīvā viela ir amīni, un laku un tamlīdzīgu produktu neorganisku šķīdinātāju un atšķaidītāju maisījumus), 3824 99 93, 3824 99 96 (izņemot pretrūsas preparātus, kuru aktīvā viela ir amīni, un laku un tamlīdzīgu produktu neorganisku šķīdinātāju un atšķaidītāju maisījumus), 3826 00 10 un 3826 00 90, ja šos produktus paredzēts izmantot par kurināmo vai motordegvielu. ⇩ jauns j)atbilst KN kodam 3811; k)atbilst KN kodam 3814, ja šos produktus paredzēts izmantot par kurināmo vai motordegvielu; l)atbilst KN kodam 3817; m)atbilst KN kodam 3823 19, ja šos produktus paredzēts izmantot par kurināmo vai motordegvielu; n)atbilst KN kodiem 3824 99 86, 3824 99 92 (izņemot pretrūsas preparātus, kuru aktīvā viela ir amīni, un laku un tamlīdzīgu produktu neorganisku šķīdinātāju un atšķaidītāju maisījumus), 3824 99 93, 3824 99 96 (izņemot pretrūsas preparātus, kuru aktīvā viela ir amīni, un laku un tamlīdzīgu produktu neorganisku šķīdinātāju un atšķaidītāju maisījumus), 3826 00 10 un 3826 00 90, ja šos produktus paredzēts izmantot par kurināmo vai motordegvielu; o)atbilst KN kodiem 4401 un 4402, ja šos produktus paredzēts izmantot par kurināmo iekārtās, kuru kopējā nominālā ievadītā siltumjauda ir 5 MW vai lielāka. 🡻 2003/96/EK (pielāgots) ⇨ jauns 2. Šī direktīva attiecas arī uz: elektroenerģiju, kas atbilst KN kodam 2716.

3. Ja energoprodukti tiek paredzēti izmantošanai, piedāvāti tirdzniecībā vai izmantoti par motordegvielu vai kurināmo, tiem energoproduktiem, kuriem ⇨ minimālie ⇦ nodokļa līmenis ⌦ ņi ⌫ nav noteikts ⌦ noteikti ⌫ šajā direktīvā, nodokli uzliek atbilstoši to izmantošanai pēc ekvivalenta kurināmā vai motordegvielas likmes. Papildus 1. punktā noteiktajiem ar nodokli apliekamajiem produktiem jebkuram produktam, kas tiek paredzēts lietošanai, piedāvāts tirdzniecībā vai izmantots par motordegvielu vai par piedevu vai apjoma palielinātāju motordegvielai, uzliek nodokli pēc ekvivalentas motordegvielas likmes. Papildus 1. punktā noteiktajiem ar nodokli apliekamajiem produktiem jebkuram citam ogļūdeņradim, izņemot kūdru, kas tiek paredzēts lietošanai, piedāvāts tirdzniecībā vai izmantots par kurināmo, uzliek nodokli pēc ekvivalenta enerģijas produkta likmes. ⇩ jauns Produktus, kas nav energoprodukti, ja tie paredzēti izmantošanai, piedāvāti tirdzniecībā vai izmantoti par motordegvielu, apliek ar nodokli pēc ekvivalentas motordegvielas likmes. Motordegvielas piedevas un apjoma palielinātājus, kas nav ūdens, apliek ar nodokli pēc ekvivalentas motordegvielas likmes. Ogļūdeņražus, kas nav minēti 1. punktā un paredzēti izmantošanai, piedāvāti tirdzniecībā vai izmantoti par kurināmo, apliek ar nodokli pēc ekvivalenta energoprodukta likmes. 🡻 2003/96/EK 4. Šī direktīva neattiecas uz: a)siltuma jaudas aplikšanu ar nodokļiem un tādu produktu aplikšanu ar nodokļiem, kas atbilst KN kodiem 4401 un 4402; b)šādiem energoproduktu un elektroenerģijas izmantošanas veidiem: –energoproduktiem, kurus izmanto citiem nolūkiem, nevis par motordegvielu vai kurināmo, –energoproduktu divējādu izmantošanu. Energoprodukts tiek divējādi izmantots, ja to izmanto gan par kurināmo, gan citiem nolūkiem, kas nav izmantošana par motordegvielu un kurināmo. Energoproduktu izmantošanu ķīmiskai reducēšanai un elektrolītiskos un metalurģijas procesos uzskata par divējādu lietošanu, –elektroenerģiju, ko galvenokārt izmanto ķīmiskai reducēšanai un elektrolītiskos un metalurģijas procesos, –elektroenerģiju, ja tā veido vairāk nekā 50 % no produkta izmaksas. “Produkta izmaksas” ir kopējā preču un pakalpojumu iepirkumu summa plus personāla izdevumi, plus pamatkapitāla patēriņš uzņēmuma līmenī, kā noteikts 11. pantā. Šīs izmaksas aprēķina vidēji uz vienību. “Elektroenerģijas izmaksas” ir elektroenerģijas faktiskā iepirkuma vērtība vai elektroenerģijas ražošanas izmaksas, ja to ražo uzņēmumā, –mineraloģiskiem procesiem. “Mineraloģiskie procesi” ir procesi, kas klasificēti NACE nomenklatūrā ar kodu DI 26 “citu nemetāla minerālproduktu ražošana” Padomes 1990. gada 9. oktobra Regulā (EEK) Nr. 3037/90 par saimniecisko darbību statistisko klasifikāciju Eiropas Kopienā .

Tomēr 20. pants attiecas uz šiem energoproduktiem. 5. Šajā direktīvā atsauces uz kombinētās nomenklatūras kodiem ir atsauces uz kodiem, kas noteikti ar Komisijas 2001. gada 6. augusta Regulu (EK) Nr. 2031/2001 par grozījumiem Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu I pielikumā . Lēmumu par kombinētās nomenklatūras kodu atjaunināšanu šajā direktīvā minētajiem produktiem pieņem reizi gadā saskaņā ar 27. pantā noteikto kārtību. Lēmums nedrīkst radīt izmaiņas minimālajās nodokļu likmēs, ko piemēro ar šo direktīvu, vai energoproduktu un elektroenerģijas pievienošanu vai svītrošanu. ⇩ jauns 4. Šā panta 1. un 3. punktā minētajiem ar nodokli apliekamajiem produktiem, kas ražoti vai iegūti no biomasas, piemēro īpašus nodokļu līmeņus — veicot fiskālo kontroli —, kuri šiem produktiem noteikti saskaņā ar šo direktīvu, ar noteikumu, ka tie atbilst kādam no šādiem kritērijiem: a) Direktīvas (ES) 2018/2001 29. pantā noteiktie ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju ietaupījuma kritēriji, izņemot produktus, kas rada augstu netiešās zemes izmantošanas maiņas risku un kas noteikti minētās direktīvas 26. panta 2. punktā; b) tie ir produkti, kas ražoti no Direktīvas (ES) 2018/2001 IX pielikumā uzskaitītajām izejvielām. Šajā direktīvā piemēro definīcijas Direktīvas (ES) 2018/2001 2. panta 24. punktā (“biomasa”), 28. punktā (“biogāze”) 32. punktā (“bioloģiskais šķidrais kurināmais”), 33. punktā (“biodegviela”) un 34. punktā (“modernas biodegvielas”). Šajā direktīvā “moderna” biogāze, bioloģiskie šķidrie kurināmie un produkti, kas atbilst KN kodiem 4401 un 4402, ir produkti, kuri ražoti no Direktīvas (ES) 2018/2001 IX pielikuma A daļā uzskaitītajām izejvielām. Biodegvielas, biogāzi un bioloģisko šķidro kurināmo, ko ražo no minētās direktīvas IX pielikuma B daļā uzskaitītajām izejvielām, uzskata par ekvivalentiem moderniem produktiem. 5. Šā panta 1. un 3. punktā minētajiem ar nodokli apliekamajiem produktiem, uz kuriem attiecas “nebioloģiskas izcelsmes atjaunīgās degvielas” vai “mazoglekļa degvielas” definīcija, var, veicot fiskālo kontroli, piemērot īpašus nodokļu līmeņus, kuri šiem produktiem noteikti saskaņā ar šo direktīvu, kur: a) “nebioloģiskas izcelsmes atjaunīgā degviela” ir degviela, kura nav biodegviela, bioloģiskais šķidrais kurināmais vai biogāze un kuras enerģijas saturu iegūst no atjaunojamiem energoresursiem, kas nav biomasa; b) “mazoglekļa degviela” ir mazoglekļa ūdeņradis un sintētiskās gāzveida un šķidrās degvielas, kuru enerģijas saturu iegūst no mazoglekļa ūdeņraža, kā arī visas fosilās degvielas, kas atbilst tehniskās pārbaudes kritērijiem, ar ko nosaka apstākļus, kādos konkrēta saimnieciskā darbība ir uzskatāma par tādu, kas būtiski sekmē klimata pārmaiņu mazināšanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2020/852 10. pantu un Deleģētās regulas (ES) [...]/[...] I pielikumu. Šajā kategorijā iekļauj “pārstrādātus oglekļa kurināmos/degvielas”, kā definēts Direktīvas (ES) 2018/2001 2. panta 35. punktā. 6. Ja ar nodokli apliekama produkta daļa sastāv no viena vai vairākiem iepriekšējos punktos minētajiem produktiem, šo daļu aplikšanu ar nodokli attiecīgi nosaka, pamatojoties uz šo direktīvu, neatkarīgi no tā, kādam KN kodam atbilst produkts kopumā. 7. Šā panta 1. punkta a), b), d), e), g), h), k), m), n) un o) apakšpunkta un 21. panta 1. punkta a), b), h), i), l), m) un n) apakšpunkta nolūkā uzskata, ka produkti, kuri paredzēti piegādei, plānoti izmantošanai par kurināmo vai motordegvielu, ja piegādātājs apzinās, vai piegādātājam vajadzētu apzināties, ka saņēmējs plāno izmantot produktus par kurināmo vai motordegvielu. Neuzskata, ka šā panta 1. punkta a) apakšpunktā un 21. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētos produktus plāno izmantot par kurināmo vai motordegvielu, ja tos piegādā šā panta 1. punkta n) apakšpunktā un 21. panta 1. punkta n) apakšpunktā minēto preču ražotājam. 8. Šajā direktīvā atsauces uz kombinētās nomenklatūras kodiem saprot kā atsauces uz kombinētās nomenklatūras kodiem Padomes Regulā (EEK) Nr. 2658/87, kas grozīta ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) 2020/1577. Ja pirmajā daļā minētā regula tiek aizstāta vai ja kombinētās nomenklatūras grozījumu dēļ ir jāgroza šajā direktīvā minētie kodi, Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus atbilstīgi 29. pantam, lai atjauninātu šajā direktīvā minēto produktu kombinētās nomenklatūras kodus vai lai atjauninātu pirmajā daļā minēto atsauci un attiecīgi saskaņotu ar kombinētās nomenklatūras piemērojamo redakciju. Šādu deleģēto aktu rezultātā netiek mainītas šajā direktīvā piemērotās minimālās nodokļu likmes, pievienoti vai svītroti energoprodukti un elektroenerģija. 🡻 2003/96/EK

3. pants Atsauces Direktīvā 92/12/EEK uz “minerāleļļu” un “akcīzes nodokli”, ciktāl tas attiecas uz minerāleļļām, attiecas uz visiem energoproduktiem, elektroenerģiju un attiecīgi šās direktīvas 2. pantā un 4. panta 2. daļā minētajiem valsts netiešajiem nodokļiem. ⇩ jauns 3. pants 1. Šī direktīva neattiecas uz: a) saražotās siltumenerģijas aplikšanu ar nodokļiem; b) šādiem energoproduktu un elektroenerģijas izmantošanas veidiem: — energoproduktiem, kurus izmanto citiem nolūkiem, nevis par motordegvielu vai kurināmo, — energoproduktu divējādu lietošanu. Energoprodukts tiek divējādi lietots, ja to izmanto gan par kurināmo, gan citiem nolūkiem, kas nav izmantošana par motordegvielu un kurināmo. Energoproduktu izmantošanu ķīmiskai reducēšanai un elektrolītiskos un metalurģijas procesos, ja energoproduktus izmanto tieši procesā vai lai nodrošinātu tiešu enerģijas pievadi procesā, vai to patēriņš ir saistīts ar procesu, uzskata par divējādu lietošanu, — elektroenerģiju, ko galvenokārt izmanto ķīmiskai reducēšanai un elektrolītiskos un metalurģijas procesos, ja elektroenerģiju izmanto tieši procesā vai lai nodrošinātu tiešu enerģijas pievadi procesā, vai tās patēriņš ir saistīts ar procesu. 2. Direktīvas 21. pantu piemēro energoproduktiem, kurus izmanto atbilstīgi šā panta 1. punkta b) apakšpunktam. 🡻 2003/96/EK 4. pants 1. Nodokļu līmeņi, kurus dalībvalstis piemēro 2. pantā minētajiem energoproduktiem un elektroenerģijai, nedrīkst būt zemāki par šajā direktīvā aprakstītajiem nodokļu līmeņiem. 2. Šajā direktīvā “nodokļu līmenis” ir kopējā maksa, ko uzliek attiecībā uz visiem netiešajiem nodokļiem (izņemot PVN), kurus tieši vai netieši aprēķina atbilstoši energoproduktu un elektroenerģijas daudzumam, laižot apgrozībā. 5. pants Ja tiek ievēroti šajā direktīvā noteiktie minimālie nodokļu līmeņi un tie atbilst Kopienas tiesībām, dalībvalstis var piemērot diferencētās nodokļu likmes, veicot fiskālo kontroli, šādos gadījumos:

–ja diferencētās likmes ir tieši saistītas ar produktu kvalitāti, –ja diferencētās likmes ir atkarīgas no kurināšanai izmantotās elektroenerģijas un energoproduktu kvantitatīviem patēriņa līmeņiem, –izmantošanai šādos nolūkos: vietējam sabiedriskajam transportam (ieskaitot taksometrus), atkritumu savākšanā, bruņotajiem spēkiem un valsts pārvaldei, invalīdiem, sanitārajiem transportlīdzekļiem, –izmantošanai uzņēmuma un ārpusuzņēmuma vajadzībām, 9. un 10. pantā minētajiem energoproduktiem un elektroenerģijai. ⇩ jauns 5. pants 1. Dalībvalstis nodrošina — ja attiecībā uz noteiktu izmantošanu I pielikumā tiek noteikti vienādi minimālie nodokļu līmeņi, šādi izmantotiem produktiem nosaka vienādus nodokļu līmeņus. Dalībvalstis katrā laikā arī atspoguļo minimālo nodokļu līmeņu sarindojumu, kā noteikts I pielikumā, attiecībā uz dažādiem produktiem un to izmantošanas veidiem. Pirmās daļas nolūkā uzskata, ka katra izmantošana, kurai I pielikuma A, B un C tabulā noteikts minimālais nodokļu līmenis, ir atsevišķa (vienīgā) izmantošana, ja vien šajā direktīvā nav noteikts citādi. Pirmajā daļā minētā sarindojuma nolūkā elektroenerģiju ņem vērā kopā ar citām I pielikuma B un C tabulā norādītajām motordegvielām un kurināmo, izņemot gadījumus, kad dalībvalstis elektrotransportlīdzekļu uzlādes elektroenerģijai piemēro īpašu nodokļu līmeni, un tādā gadījumā elektroenerģiju ņem vērā kopā ar I pielikuma A tabulā norādītajām motordegvielām, ja vien šajā direktīvā nav noteikts citādi. Šā punkta trešajā daļā “elektrotransportlīdzeklis” ir elektrotransportlīdzeklis, kā definēts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/94/ES 2. panta 2. punktā. 2. Šajā direktīvā noteiktos minimālos nodokļu līmeņus pielāgo reizi gadā, sākot no 2024. gada 1. janvāra, ņemot vērā izmaiņas Eurostat publicētajā ES harmonizētajā patēriņa cenu indeksā, no kura izslēdz enerģiju un neapstrādātu pārtiku. Minimālos līmeņus pielāgo automātiski, bāzes summu euro palielinot vai samazinot par indeksa izmaiņām, kas izteiktas procentos, iepriekšējā kalendārajā gadā. Komisija ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus atbilstīgi 29. pantam, lai grozītu pirmajā daļā minētos minimālos nodokļu līmeņus. 🡻 2003/96/EK ⇨ jauns 6. pants Dalībvalstis var piemērot šajā direktīvā noteiktos atbrīvojumus vai nodokļu līmeņa samazināšanu: a)tieši; b)izmantojot diferencētu likmi

vai c)atmaksājot visu nodokļu summu vai to daļu. 7. pants 1. No 2004. gada 1. janvāra un no 2010. ⇨ 2023. ⇦ gada 1. janvāra minimālais nodokļu līmenis motordegvielai tiek noteikts tā, kā norādīts I pielikuma A tabulā. ⇩ jauns Neskarot 5. panta 2. punktu, ja ir piemērojams I pielikuma A tabulā paredzētais pārejas periods, minimālo nodokļu līmeņu palielinājumu nosaka par vienu desmito daļu gadā līdz 2033. gada 1. janvārim. Mazoglekļa degvielai līdz 2033. gada 1. janvārim piemēro pārejas perioda pirmajam gadam noteikto minimālo nodokļu līmeni. 🡻 2003/96/EK (pielāgots) ⇨ jauns Ne vēlāk kā 2012. gada 1. janvārī pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu, pamatojoties uz Komisijas ziņojumu un priekšlikumu, Padome vienprātīgi pieņem lēmumu par minimālajiem nodokļu līmeņiem, kas piemērojami gāzeļļai turpmākajā laika posmā, kas sākas 2013. gada 1. janvārī. 2. Dalībvalstis var diferencēt par degvielu izmantojamās gāzeļļas komerciālu un nekomerciālu izmantošanu, ja tiek ievēroti Kopienas minimālie līmeņi un par degvielu izmantojamās komerciālās gāzeļļas likme nav zemāka par valsts nodokļu līmeni, kas ir spēkā 2003. gada 1. janvārī, neatkarīgi no šajā direktīvā noteiktajiem izņēmumiem šim izmantošanas veidam. 3. “Komerciāla gāzeļļa, ko izmanto par degvielu” ir gāzeļļa, ko izmanto par degvielu šādiem nolūkiem: a)preču pārvadājumiem par nomas maksu vai atlīdzību, vai uz savu rēķinu ar mehāniskiem transportlīdzekļiem vai sakabinātiem transportlīdzekļiem, kas paredzēti vienīgi preču autopārvadājumiem, ar maksimāli pieļaujamo bruto pašsvaru vismaz 7,5 tonnas; b)pasažieru pārvadājumiem, veicot regulārus vai neregulārus pakalpojumus, ar M2 vai M3 kategorijas transportlīdzekli, kā definēts Padomes 1970. gada 6. februāra Direktīvā 70/156/EEK par dalībvalstu likumu tuvināšanu attiecībā uz mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju modeļa apstiprināšanu . 4. Neatkarīgi no 2. punkta dalībvalstis, kuras ievieš ceļu lietotāju maksas sistēmu mehāniskajiem transportlīdzekļiem vai sakabinātiem transportlīdzekļiem, kas paredzēti vienīgi preču autopārvadājumiem, var piemērot samazinātu likmi šajos transportlīdzekļos izmantotajai gāzeļļai, kas ir zemāka par valsts nodokļu likmi, kura ir spēkā 2003. gada 1. janvārī, kamēr vispārējais nodokļu slogs ir kopumā ekvivalents, ja tiek ievēroti Kopienas minimālie līmeņi un ja 2003. gada 1. janvārī spēkā esošais valsts nodokļu līmenis par degvielu izmantojamai gāzeļļai ir vismaz divreiz augstāks nekā 2004. gada 1. janvārī piemērojamais minimālais nodokļu līmenis. 8. pants 1. No 2004. ⇨ 2023. ⇦ gada 1. janvāra neatkarīgi no 7. panta minimālos nodokļu līmeņus, kas piemērojami produktiem, kurus izmanto par motordegvielu ⌦ šā panta ⌫ 2. punktā norādītajiem mērķiem, nosaka tā, kā norādīts I pielikuma B tabulā. ⇩ jauns

Neskarot 5. panta 2. punktu, ja ir piemērojams I pielikuma B tabulā paredzētais pārejas periods, minimālo nodokļu līmeņu palielinājumu nosaka par vienu desmito daļu gadā līdz 2033. gada 1. janvārim. Mazoglekļa degvielai līdz 2033. gada 1. janvārim piemēro pārejas perioda pirmajam gadam noteikto minimālo nodokļu līmeni. 🡻 2003/96/EK (pielāgots) ⇨ jauns 2. Šis pants ⌦ Šā panta 1. punkts ⌫ attiecas uz šādiem rūpnieciskiem un komerciāliem mērķiem: a)lauksaimniecības, dārzkopības vai zivkopības ⌦ akvakultūras ⌫ darbos un mežsaimniecībā; b)stacionāros dzinējos; c)celtniecībā, inženiertehniskās būvēs un sabiedriskos darbos izmantojamās iekārtās un mehānismos; d)transportlīdzekļos, kuri nav paredzēti izmantošanai koplietošanas ceļos vai kuriem nav izsniegta atļauja izmantošanai galvenokārt koplietošanas ceļos. 9. pants 1. No 2004. ⇨ 2023. ⇦ gada 1. janvāra kurināmajam piemērojamos minimālos nodokļu līmeņus nosaka tā, kā norādīts I pielikuma C tabulā. ⇩ jauns Neskarot 5. panta 2. punktu, ja ir piemērojams I pielikuma C tabulā paredzētais pārejas periods, minimālo nodokļu līmeņu palielinājumu nosaka par vienu desmito daļu gadā līdz 2033. gada 1. janvārim. Mazoglekļa degvielai līdz 2033. gada 1. janvārim piemēro pārejas perioda pirmajam gadam noteikto minimālo nodokļu līmeni. 🡻 2003/96/EK (pielāgots) ⇨ jauns 2. Dalībvalstis, kurās 2003. gada 1. janvārī ir atļauts piemērot uzraudzības maksu kurināmai gāzeļļai, var turpināt piemērot šim produktam samazinātu 10 eiro likmi par 1 000 litriem. Šo atļauju atceļ 2007. gada 1. janvārī, ja, pamatojoties uz Komisijas ziņojumu un priekšlikumu, Padome vienprātīgi tā nolemj, ņemot vērā to, ka samazinātās likmes līmenis ir pārāk zems, lai izvairītos no tirdzniecības traucējumiem dalībvalstīs. 10. pants 1. No 2004. ⇨ 2023. ⇦ gada 1. janvāra elektroenerģijai piemērojamos minimālos nodokļu līmeņus nosaka tā, kā norādīts I pielikuma C ⌦ D ⌫ tabulā.

2. Dalībvalstīm būs iespēja noteikt piemērojamo nodokļu bāzi virs 1. punktā noteiktajiem minimālajiem līmeņiem, ja vien tās ievēro Direktīvas 92/12/EEK noteikumus. 11. pants 1. Šajā direktīvā “izmantošana uzņēmuma vajadzībām” nozīmē izmantošanu, ko veic saskaņā ar 2. punktu identificēts uzņēmums, kas jebkurā vietā neatkarīgi veic preču un pakalpojumu piegādi jebkādiem saimnieciskās darbības nolūkiem vai mērķiem. Saimnieciskā darbība ietver ražotāju, tirgotāju un pakalpojumu piegādātāju darbību, ieskaitot ieguves un lauksaimniecības darbību, un darbību brīvajās profesijās. Valstis, reģionālās un vietējās pašvaldības iestādes un citas struktūras, kuras regulē publiskās tiesības, neuzskata par uzņēmumiem attiecībā uz darbību vai darījumiem, kuros tās iesaistās kā valsts varas iestādes. Tomēr, ja tās iesaistās šādās darbībās vai darījumos, tās uzskata par uzņēmumu attiecībā uz minētajām darbībām vai darījumiem, ja to uzlūkošana par struktūru, kas nav uzņēmums, radītu ievērojamus konkurences traucējumus. 2. Attiecībā uz šo direktīvu par uzņēmumu nevar uzskatīt mazāku vienību nekā uzņēmuma daļa vai juridiska persona, kas organizatoriskā ziņā ir neatkarīgs uzņēmums, tas ir, uzņēmums, kurš spēj darboties par saviem līdzekļiem. 3. Ja pastāv jaukti izmantošanas veidi, nodokļus piemēro proporcionāli katram izmantošanas veidam, lai gan, ja izmantošana uzņēmuma vai ārpusuzņēmuma vajadzībām nav nozīmīga, to var uzskatīt par nulli. 4. Dalībvalstis var ierobežot nodokļu samazinātās līmeņa jomu izmatošanai uzņēmuma vajadzībām. 1211. pants 1. Dalībvalstis var izteikt savus nodokļu līmeņus citās vienībās nekā norādīts 7. un 10. pantā, ja attiecīgie nodokļu līmeņi pēc pārrēķina šajās vienībās nav zemāki par šajā direktīvā noteiktajiem līmeņiem. 2. Ja nodokļu līmeņi balstās uz apjomiem, 7., 8. un 9. pantā noteikto energoproduktu ⇨ Ja piemēro apjoma vienības, ⇦ apjomu nosaka 15 o°C temperatūrā. 1312. pants 1. Dalībvalstis, kuras nav pieņēmušas eiro, vienreiz gadā nosaka eiro vērtību valsts valūtā, kuru piemēros nodokļu līmeņu vērtībai. Piemēro likmes, kas ir iegūtas oktobra pirmajā darba dienā un publicētas Eiropas Kopienu ⌦ Savienības ⌫ Oficiālajā Vēstnesī, un tās stājas spēkā nākamā kalendārā gada 1. janvārī. 2. Dalībvalstis var saglabāt 1. punktā paredzētās nodokļa summas, kas ir spēkā ikgadējās korekcijas brīdī, ja, konvertējot nodokļa līmeņa summu, kas izteikta eiro, nodokļu līmeņa kāpums, izteikts valsts valūtā, nav lielāks par 5 % vai EUR 5, neatkarīgi no tā, kura summa ir zemāka. ⇩ jauns 13. pants 1. Dalībvalstis, veicot fiskālo kontroli, atbrīvo no nodokļiem energoproduktus vai elektroenerģiju, ko izmanto elektroenerģijas ražošanai, vai elektroenerģiju, ko izmanto, lai saglabātu spēju ražot elektroenerģiju. 2. Atkāpjoties no 1. punkta un ņemot vērā vides politiku, dalībvalstis var 1. punktā minētos produktus aplikt ar nodokļiem, neievērojot šajā direktīvā noteiktos minimālos nodokļu līmeņus. Šādā gadījumā minēto produktu aplikšana ar nodokļiem atspoguļo minimālo nodokļu līmeņu sarindojumu, kā noteikts I pielikumā, un to neņem vērā, lai sasniegtu 10. pantā noteikto minimālo nodokļu līmeni elektroenerģijai.

🡻 2003/96/EK 14. pants 1. Papildus Direktīvā 92/12/EEK noteiktajiem vispārējiem noteikumiem, kas regulē ar nodokli apliekamo produktu neapliekamu izmantošanu, un neskarot citus Kopienas noteikumus, dalībvalstis saskaņā ar nosacījumiem, kurus tās nosaka, lai nodrošinātu pareizu un tūlītēju šo atbrīvojumu piemērošanu un nepieļautu nekādu izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, nodokļu apiešanu vai ļaunprātīgu izmantošanu, atbrīvo no nodokļiem šādus produktus: a)energoproduktus vai elektroenerģiju, ko izmanto elektroenerģijas ražošanai, vai elektroenerģiju, ko izmanto, lai saglabātu spēju ražot elektroenerģiju. Tomēr, ņemot vērā vides politiku, dalībvalstis var uzlikt šiem produktiem nodokļus, ņemot vērā šajā direktīvā noteiktos minimālos nodokļu līmeņus. Šādā gadījumā nodokļu uzlikšanu šiem produktiem neņem vērā, lai sasniegtu 10. pantā noteikto minimālo nodokļu līmeni elektroenerģijai; b)energoproduktus, kurus paredzēts lietot par degvielu lidojumos, kas nav privāta, nekomerciāla aviācija. Šajā direktīvā “privāta, nekomerciāla aviācija” ir lidaparāta izmantošana, ko veic tā īpašnieks vai fiziska vai juridiska persona, kura to izmanto, nomājot vai citādi, nekomerciālos nolūkos, jo īpaši nolūkos, kas nav pasažieru vai preču pārvadājumi vai pakalpojumu piegāde par atlīdzību, vai valsts varas iestāžu vajadzības. Dalībvalstis var ierobežot šā atbrīvojuma jomu ar reaktīvo dzinēju degvielas piegādēm (KN kods 2710 19 21); c)energoproduktus, kurus paredzēts lietot par degvielu kuģošanai Kopienas ūdeņos (ieskaitot zveju) ar kuģiem, kas nav privāti izpriecu kuģi, un elektroenerģiju, ko ražo kuģī. Šajā direktīvā “privāts izpriecu kuģis” ir kuģis, ko izmanto tā īpašnieks vai fiziska vai juridiska persona, nomājot vai citādi, nekomerciālos nolūkos, jo īpaši nolūkos, kas nav pasažieru vai preču pārvadājumi vai pakalpojumu piegāde par atlīdzību, vai valsts varas iestāžu vajadzības. 2. Dalībvalstis var ierobežot 1. punkta b) un c) apakšpunktā paredzēto atbrīvojumu jomu attiecībā uz starptautisko un Kopienas iekšējo transportu. Turklāt, ja dalībvalsts ir noslēgusi divpusēju nolīgumu ar citu dalībvalsti, tā var arī atcelt 1. punkta b) un c) apakšpunktā paredzētos atbrīvojumus. Šādos gadījumos dalībvalstis var piemērot nodokļu līmeni, kas ir zemāks par šajā direktīvā norādīto minimālo līmeni. ⇩ jauns 14. pants 1. Neskarot starptautiskās saistības un šīs direktīvas 5. pantu, ko piemēro atsevišķai (vienīgajai) izmantošanai ES iekšējā aviācijā tādos lidojumos, kas nav darījumu un izklaides lidojumi, dalībvalstis, veicot fiskālo kontroli, piemēro ne mazāk kā šajā direktīvā noteiktos minimālos nodokļu līmeņus energoproduktiem, ko piegādā izmantošanai par degvielu gaisa kuģiem, un elektroenerģijai, ko tieši izmanto elektrisko gaisa kuģu uzlādei, minēto lidojumu veikšanai ES iekšējā aviācijā. Pirmās daļas nolūkos elektroenerģiju sarindo starp I pielikuma A tabulā norādītajām motordegvielām. Pirmajā daļā minētie minimālie nodokļu līmeņi sākas no nulles un desmit gadu pārejas periodā katru gadu palielinās par vienu desmito daļu no galīgajām minimālajām likmēm, kas noteiktas I pielikuma A un D tabulā. Minimālo nulles likmi minētajā desmit gadu pārejas periodā piemēro ilgtspējīgām biodegvielām un biogāzei, mazoglekļa degvielām, nebioloģiskas izcelsmes atjaunīgajām degvielām, modernām ilgtspējīgām biodegvielām un biogāzei, un elektroenerģijai. Šajā pantā “ES iekšējā aviācija” nozīmē lidojumus starp divām lidostām, kuras atrodas Savienībā, tostarp iekšzemes lidojumus. Šajā pantā “darījumu aviācija” nozīmē gaisa kuģu ekspluatāciju vai lietošanu, ko veic uzņēmumi vai privātpersonas pasažieru vai kravu pārvadāšanai kā atbalstu uzņēmējdarbības veikšanai,