Eiropas Parlamenta rezolūcija par juridiskajām profesijām un vispārējām interesēm tiesību sistēmu darbībā



Oficiālais Vēstnesis 292 E , 01/12/2006 Lpp. 0105 - 0109



P6_TA(2006)0108 Juridiskās profesijas Eiropas Parlamenta rezolūcija par juridiskajām profesijām un vispārējām interesēm tiesību sistēmu darbībā Eiropas Parlaments, - ņemot vērā ANO 1990. gada 7. septembrī pieņemtos pamatprincipus par advokātu lomu, - ņemot vērā Eiropas Padomes 2000. gada 25. oktobra Ieteikumus Rec(2000)21 par tiesībām brīvi strādāt advokāta profesijā, - ņemot vērā Parlamenta 1994. gada 18. janvāra rezolūciju par notāra profesiju Kopienā [1], - ņemot vērā Parlamenta 2001. gada 5. aprīļa rezolūciju par atsevišķu brīvo profesiju pārstāvju, sevišķi advokātu, cenrādī norādītajiem honorāriem un obligātajiem maksājumiem un par brīvo profesiju īpašo lomu un vietu modernā sabiedrībā [2], - ņemot vērā Parlamenta 2003. gada 16. decembra rezolūciju par tirgus regulāciju un konkurences noteikumiem, kas attiecas uz brīvajām profesijām [3], - ņemot vērā Padomes 1977. gada 22. marta Direktīvu 77/249/EEK par pasākumiem, kas palīdz advokātiem sekmīgi īstenot brīvību sniegt pakalpojumus [4], - ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 1998. gada 16. februāra Direktīvu 98/5/EK par pasākumiem, lai atvieglotu advokāta profesijas pastāvīgo praktizēšanu dalībvalstī, kas nav tā dalībvalsts, kurā iegūta kvalifikācija [5], - ņemot vērā Padomes 2003. gada 27. janvāra Direktīvu 2003/8/EK par to, kā uzlabot tiesu pieejamību pārrobežu strīdos, nosakot kopīgus obligātus noteikumus attiecībā uz juridisko palīdzību šādos strīdos [6], - ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvu 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu [7], - ņemot vērā Parlamenta 2006. gada 16. februāra Nostāju par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par pakalpojumiem iekšējā tirgū [8], - ņemot vērā Komisijas 2005. gada 5. septembra Paziņojumu "Profesionālie pakalpojumi — iespējas turpmākām reformām" (COM(2005)0405), - ņemot vērā to, ka Kopienas konkurences tiesības un tiesību akti, kas attiecas uz pakalpojumu sniegšanas brīvību, sevišķi saistībā ar valstu noteikumiem par minimālo maksu par juridiskajiem pakalpojumiem, ir Eiropas Kopienu tiesas piekritībā, - ņemot vērā Reglamenta 108. panta 5. punktu, A. tā kā Eiropas Kopienu Tiesa ir atzinusi, ka: - tādas juridiskās profesijas pamatvērtības kā neatkarība, izvairīšanās no interešu konfliktiem, profesionālā noslēpuma glabāšana un konfidencialitāte ir uzskatāmās par sabiedrības interesēm, - lai juridisko profesiju pārstāvji darbotos pareizi, ir nepieciešami noteikumi šo pamatvērtību aizsardzībai, neraugoties uz to, ka šādu noteikumu rezultātā var rasties konkurences ierobežojumi, - pakalpojumu sniegšanas brīvības mērķis juridisko profesiju gadījumā ir sekmēt valstu tirgu atvēršanu, dodot pakalpojumu nodrošinātājiem un viņu klientiem iespēju gūt priekšrocības no Kopienas iekšējā tirgus; B. tā kā jebkurai reformai juridisko profesiju jomā ir tālejošas sekas, kas skar ne tikai konkurences tiesības, bet arī brīvību, drošību, tiesiskumu un pat tiesiskuma aizsardzību Eiropas Savienībā; C. tā kā ANO 1990. gada 7. septembrī pieņemtie pamatprincipi par advokātu lomu paredz, ka: - advokātiem ir jābūt tiesībām veidot pašu pārvaldītas profesionālas asociācijas, kas pārstāv to intereses, sekmē tālākizglītību un mācības un aizsargā profesionālo godīgumu, un iesaistīties šādās asociācijās. Profesionālās asociācijas izpildinstitūciju ievēl asociācijas locekļi, un izpildinstitūcijas darbībā nedrīkst iejaukties tajā neietilpstošas personas, - advokātu profesionālajām asociācijām ir ļoti svarīga loma profesionālo standartu un ētikas saglabāšanā, asociāciju locekļu aizsardzībā pret vajāšanu, nepamatotiem ierobežojumiem un tiesību aizskārumu, palīdzībā nodrošināt juridiskos pakalpojumus visiem, kam tie nepieciešami, un sadarbībā ar valsts un citām iestādēm tiesiskuma tuvināšanā sabiedrības interesēm, - pret advokātiem izvirzītas disciplinārlietas ir jāizskata neatkarīgai disciplīnas komitejai, ko juridiskās profesijas pārstāvji izveido pie neatkarīgas ar likumu izveidotas iestādes vai tiesas un kas ir pakļauta neatkarīgai tiesu sistēmas vērtēšanai; D. tā kā, lai būtu iespējams aizsargāt cilvēktiesības un pamatbrīvības ekonomikas, sociālajā, kultūras, civilajā un politiskajā jomā, uz ko ir tiesīga ikviena persona, visiem cilvēkiem ir jābūt iespējai saņemt kvalificētus juridiskos pakalpojumus, ko sniedz neatkarīgi juristi; E. tā kā juridisko profesiju speciālistu pienākums saglabāt neatkarību, izvairīties no interešu konflikta un ievērot klienta konfidencialitāti ir īpaši apdraudēts, kad šīs profesijas pārstāvji ir pilnvaroti īstenot savu profesiju organizācijā, kas ļauj ne juridisko profesiju speciālistiem ar kapitālieguldījumu palīdzību vai citādāk pārvaldīt organizācijas lietas vai dalīt šo atbildību, kā arī daudzfunkcionālas partnerības gadījumā ar speciālistiem, kurus nesaista līdzvērtīgi profesionālie pienākumi; F. tā kā nenoregulēta cenu konkurence starp juridisko profesiju speciālistiem, kuras rezultātā samazinās sniegto pakalpojumu kvalitāte, kaitē patērētājiem; G. tā kā juridisko pakalpojumu tirgum ir raksturīga informācijas asimetrija starp juristiem un patērētājiem, tostarp mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, jo patērētāji, novērtējot sniegto pakalpojumu kvalitāti, neizmanto nepieciešamos kritērijus; H. tā kā ētiskas darbības, konfidencialitātes ievērošanas attiecībā uz klientu sniegto informāciju un augsta līmeņa specifisku zināšanu svarīguma dēļ ir nepieciešams izveidot tādas pašregulācijas sistēmas, kas līdzīgas juridisko profesiju pārstāvju iestāžu un biedrību izveidotajām sistēmām; I. tā kā civiltiesību notārus ieceļ dalībvalstis un tie ir valsts amatpersonas, kuru pienākumos ietilpst tādu oficiālu dokumentu sagatavošana, kuriem ir pierādījuma spēks un kuri ir piemērojami nekavējoties; J. tā kā civiltiesību notāri valsts uzdevumā veic pamatīgu izmeklēšanas un pārbaužu darbu jautājumos, kas ir saistīti ar ārpustiesas tiesisko aizsardzību, sevišķi saistībā ar uzņēmējdarbības tiesībām un atsevišķos gadījumos — Kopienas tiesībām, un šo darbības aspektu dēļ uz viņiem attiecas konkrētās dalībvalsts veikta disciplinārā uzraudzība, kas pielīdzināma disciplinārajai uzraudzībai, kurai ir pakļauti tiesneši un valsts ierēdņi; K. tā kā daļējs valsts pilnvaru deleģējums ir neatņemama civiltiesību notāru profesionālās darbības sastāvdaļa un tā kā šis deleģējums tiek regulāri īstenots un ir galvenā civiltiesību notāra darbības sastāvdaļa, 1. pilnībā atzīst juridisko profesiju būtisko lomu demokrātiskā sabiedrībā, nodrošinot cilvēktiesību ievērošanu, tiesiskumu un drošu likumu piemērošanu, gan tad, kad advokāti pārstāv un aizstāv savus klientus tiesā, gan tad, kad viņi sniedz saviem klientiem juridiskas konsultācijas; 2. apstiprina tā 1994. gada 18. janvāra, 2001. gada 5. aprīļa un 2003. gada 16. decembra rezolūcijās paustās nostājas; 3. atzīmē augsto kvalifikācijas līmeni, kas nepieciešams juridiskajās profesijās, nepieciešamību Eiropas pilsoņu interesēs aizsargāt kvalifikācijas, kas raksturo juridiskās profesijas, kā arī nepieciešamību izveidot īpašas, uz uzticību balstītas attiecības starp juridisko profesiju pārstāvjiem un to klientiem; 4. atkārtoti apstiprina to noteikumu nozīmību, kas ir nepieciešami juridisko profesiju pārstāvju neatkarības, kompetences, godprātības un atbildības nodrošināšanai, lai garantētu viņu sniegto pakalpojumu kvalitāti klientu un visas sabiedrības labā, kā arī lai aizsargātu sabiedrības intereses; 5. atzinīgi vērtē Komisijas atzinumu par to, ka reformas vislabāk tiek īstenotas dalībvalstu līmenī un ka dalībvalstu iestādes, it īpaši likumdevēja iestādes, vislabāk spēj definēt noteikumus attiecībā uz juridiskajām profesijām; 6. uzsver, ka Eiropas Kopienu Tiesa atzina dalībvalstu likumdevēja iestāžu, kā arī profesionālo apvienību un orgānu izvēles tiesību ierobežojumus, lemjot par to, kādi pasākumi ir piemēroti un nepieciešami, lai aizsargātu juridisko profesiju pareizu īstenošanu dalībvalstīs; 7. atzīmē, ka jebkurš profesionālas struktūras darbības veids jāizskata atsevišķi, lai konkurences noteikumi tiktu piemēroti attiecībā uz apvienību tad, ja tā darbojas tikai tās locekļu interesēs, un netiktu piemēroti, ja tā darbojas vispārējās interesēs; 8. atgādina Komisijai, ka regulas par juridiskajiem pakalpojumiem mērķis ir plašas sabiedrības aizsardzība, aizstāvības tiesību un tiesas pieejamības nodrošināšana, kā arī likuma darbības garantēšana, tāpēc šo iemeslu dēļ to nevar pielāgot klienta vēlmēm; 9. mudina profesionālās struktūras, juridisko profesiju organizācijas un apvienības izveidot Eiropas līmeņa rīcības kodeksus, tostarp noteikumus attiecībā uz organizāciju, kvalifikāciju sastāvu, profesionālo ētiku, pārraudzību, atbildību un saistībām, lai sniegtu juridisko pakalpojumu galapatērētājiem nepieciešamās garantijas attiecībā uz godprātību un pieredzi un nodrošinātu tiesu rūpīgu pārvaldību; 10. aicina Komisiju ņemt vērā juridisko profesiju specifisko lomu sabiedrībā, kur valda tiesiskums, un rūpīgi izanalizēt, kā juridisko pakalpojumu tirgi darbojas, kad Komisija veicina "jo mazāk noteikumu, jo labāk" principu; 11. aicina Komisiju konkurences noteikumus piemērot, ja vien tas iespējams, saskaņā ar Eiropas Kopienas Tiesas precedentu tiesībām; 12. uzskata, ka situācija, kad sabiedrības intereses ir svarīgākas par ES konkurences principiem, ir novērojama to dalībvalstu tiesību sistēmās, kur regula ir pieņemta un tās darbībai ir rezultāti, tomēr ES sabiedrības interešu kritēriji nav noteikti; 13. aicina Komisiju nepiemērot konkurenci reglamentējošus ES tiesību aktus jomās, kas saskaņā ar ES konstitucionālo sistēmu ietilpst dalībvalstu jurisdikcijā, piemēram, attiecībā uz jautājumiem, kas saistīti ar maksu par pakalpojumiem, ko ievieš tiesas, lai segtu advokātu honorārus; 14. uzsver, ka Direktīvas 77/249/EEK, 98/5/EK un 2005/36/EK teorētiski veiksmīgi likvidēja šķēršļus, kas iepriekš pastāvēja attiecībā uz dibinājumbrīvību un brīvību sniegt juridisko speciālistu pakalpojumus; tomēr piebilst, ka pēc diviem gadiem notiks pārskatīšana un ar interesi gaida padziļinātu vērtējumu; 15. uzskata, ka atalgojuma skala vai citi obligātie maksājumi juristiem un citu juridisko profesiju speciālistiem pat par pakalpojumiem, kas sniegti ārpus tiesas, nav pretrunā ar Līguma 10. un 81. pantu, ja vien to pieņemšanu attaisno sabiedrības interešu ievērošana un ja vien dalībvalstis aktīvi uzrauga privāto organizāciju iesaistīšanos lēmumu pieņemšanas procesā; 16. uzskata, ka Līguma 49. pants un Direktīva 2005/36/EK un Direktīva 77/249/EEK ļauj piemērot galamērķa valsts principu attiecībā uz cenrādī norādītajiem honorāriem un obligātajām advokātu un citu juridisko profesiju pārstāvju pakalpojumu cenām; 17. uzskata, ka Līguma 45. pants pilnībā jāpiemēro attiecībā uz civiltiesību notāra profesiju kā tādu; 18. aicina Komisiju, analizējot noteikumus, kas nosaka juridisko profesiju īstenošanu dalībvalstīs, izskatīt principus un bažas, kas izklāstītas šajā rezolūcijā; 19. mudina arodorganizācijas turpināt savu darbību attīstīšanu juridiskās palīdzības jomā, lai nodrošinātu katra cilvēka tiesības saņemt juridiskas konsultācijas un pārstāvību; 20. uzdod tā priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Komisijai. [1] OV C 44, 14.2.1994., 36. lpp. [2] OV C 21 E, 24.1.2002., 364. lpp. [3] OV C 91 E, 15.4.2004., 126. lpp. [4] OV L 78 26.3.1977., 17. lpp. [5] OV L 77, 14.3.1998., 36. lpp. [6] OV L 26, 31.1.2003., 41. lpp. [7] OV L 255, 30.9.2005., 22. lpp. [8] Pieņemtie teksti, P6_TA(2006)0061. --------------------------------------------------