Priekšlikums Padomes regula ar ko nosaka galīgu kompensācijas maksājumu atsevišķu plaša spektra antibiotiku importam, kuru izcelsme ir Indijā /* COM/2005/0110 galīgā redakcija */





Briselē, 4.4.2005 COM(2005) 110 galīgā redakcija Priekšlikums PADOMES REGULA ar ko nosaka galīgu kompensācijas maksājumu atsevišķu plaša spektra antibiotiku importam, kuru izcelsme ir Indijā (iesniegusi Komisija) PASKAIDROJUMA RAKSTS Pēc divu Kopienas ražotāju pamatota pieprasījuma Komisija 2003. gada 8. oktobrī uzsāka apvienotu pārbaudi saistībā ar termiņa izbeigšanos un starpposma pārskatu par kompensācijas maksājumu, kas ir spēkā attiecībā uz tādu atsevišķu plaša spektra antibiotiku importu, kuru izcelsme ir Indijā. Pārskata izmeklēšana apliecināja, ka i) turpinās attiecīgā produkta subsidēšana un tā notiek augstākā līmenī nekā noteikts sākotnējā izmeklēšanā, un tādējādi ii) turpinās kaitējums Kopienas rūpniecībai. Pasākumu pārklāšanās neatbilstu Kopienas interesēm. Tādējādi Padomei iesaka pieņemt pievienoto regulas priekšlikumu, lai palielinātu un paildzinātu pastāvošos pasākumus. Priekšlikums PADOMES REGULA ar ko nosaka galīgu kompensācijas maksājumu atsevišķu plaša spektra antibiotiku importam, kuru izcelsme ir Indijā EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, ņemot vērā Padomes 1997. gada 6. oktobra Regulu (EK) Nr. 2026/97 par aizsardzību pret subsidētu importu no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis[1] („pamatregula”), un jo īpaši tās 18. un 19. pantu, ņemot vērā priekšlikumu, ko Komisija iesniegusi, apspriežoties ar padomdevēju komiteju, tā kā A. PROCEDŪRA I Iepriekšēja izmeklēšana un pastāvošie pasākumi (1) Padome ar regulu (EK) Nr. 2164/98[2] uzlika galīgu kompensācijas maksājumu atsevišķu plaša spektra antibiotiku, proti, amoksicilīna trihidrāts, ampicilīna trihidrāts un cefaleksīns importam, kas mazumtirdzniecībā netiek piedāvātas noteiktās devās, formās vai iepakojumos („attiecīgais produkts”), ar KN kodu ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 un ex 2941 90 00 un kuru izcelsme ir Indijā. Pasākumi bija procentuālā nodokļa veidā no 0 % līdz 12 %, ko uzlika importam atsevišķi nosauktie eksportētāji ar atlikušo nodokļa likmi importam no pārējiem eksportētājiem ir 14,6 %. II Pieprasījums veikt apvienotu termiņa beigu un starpposma pārskatu (2) Pēc paziņojuma par spēkā esošo galīgo pasākumu iespējamo izbeigšanos publicēšanas[3] Komisija saņēma pieprasījumu uzsākt apvienotu pārbaudi saistībā ar termiņa izbeigšanos un starpposma pārskatu attiecībā uz Padomes Regulu (EK) Nr. 2164/98 atbilstoši pamatregulas 18. panta 2. punktam un 19. panta 2. punktam, kuru iesniedza attiecīgie līdzīgu produktu Kopienas ražotāji Sandoz GmbH Austrijā un Sandoz Industrial Products S.A. Spānijā („pieprasījuma iesniedzēji”). Pieprasījuma iesniedzēji pārstāv lielāko daļu no visām Kopienā saražotajām atsevišķām plaša spektra antibiotikām, kas šajā gadījumā ir vairāk nekā 40 %. (3) Pieprasījumu pamatoja tas, ka, pasākumiem izbeidzoties, varētu turpināties vai atkārtoties subsidēšana un kaitējums Kopienas ražošanas nozarei, un spēkā esošo pasākumu līmenis ir nepietiekams, lai darbotos pret kaitējumu nodarošu subsidēšanu. (4) Pirms uzsākt apvienoto pārbaudi saistībā ar termiņa izbeigšanos un starpposma pārskatu saskaņā ar pamatregulas 22. panta 1. punktu un 10. panta 9. punktu Komisija informēja Indijas valdību („IV”) par to, ka tā saņēmusi atbilstoši dokumentētu pieprasījumu veikt pārskatīšanu. IV tika uzaicināta uz konsultācijām, kuru mērķis bija noskaidrot situāciju attiecībā uz pieprasījuma saturu un panākt abpusēji pieņemamu risinājumu. IV noraidīja Komisijas uzaicinājumu, un konsultācijas nenotika. III Apvienotā pārbaude saistībā ar termiņa izbeigšanos un starpposma pārskata uzsākšana (5) Komisija pārbaudīja pieprasījuma iesniedzēju sniegtos pierādījumus un uzskatīja, ka tie ir pietiekami, lai uzsāktu pārskatu saskaņā ar pamatregulas 18. panta 2. punkta un 19. panta 2. punkta noteikumiem. Pēc konsultācijām ar padomdevēju komiteju Komisija publicēja paziņojumu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī[4] un uzsāka apvienotu pārbaudi saistībā ar termiņa izbeigšanos un starpposma pārskatu attiecībā uz Padomes Regulu (EK) Nr. 2164/98. IV Izmeklēšanas laikposms (6) Izmeklēšana notika laikā no 2002. gada 1. aprīļa līdz 2003. gada 31. martam („pārskata izmeklēšanas laikposms” jeb „IP”). Pārbaude attiecībā uz kaitējuma tendencēm tika veikta laikā no 1999. gada 1. janvāra līdz pārskata izmeklēšanas laikposma beigām („konkrētais laikposms”). V Izmeklēšanā iesaistītās personas (7) Komisija oficiāli informēja pieprasījuma iesniedzējus, citus zināmos Kopienas ražotājus, ražotājus eksportētājus, importētājus, piegādātājus, lietotājus un IV par izmeklēšanas uzsākšanu. Ieinteresētajām personām bija iespēja rakstiski iesniegt savu viedokli un pieprasīt noklausīšanos. Iesaistīto personu rakstiskie un mutiskie komentāri tika uzklausīti un pēc iespējas ņemti vērā. (8) Ņemot vērā to, ka pieprasījumā tika nosaukts acīmredzami liels attiecīgā produkta ražotāju eksportētāju skaits Indijā, paraugu ņemšanas metodes, veicot subsidēšanas izmeklēšanu, paredzēja veikt saskaņā ar pamatregulas 27. pantu. (9) Tomēr tikai ierobežots ražotāju eksportētāju skaits iepazīstināja ar sevi un sniedza nepieciešamo informāciju paraugu ņemšanai. Tādēļ paraugu ņemšanas metodi neuzskatīja par nepieciešamu. (10) Komisija nosūtīja aptaujas anketas visām zināmajām iesaistītajām personām, kuras bija ar sevi iepazīstinājušas līdz paziņojumā par izmeklēšanas uzsākšanu noteiktajam datumam. Atbildes iesniedza pieci Kopienas ražotāji, septiņi ražotāji eksportētāji, viens importētājs, divi piegādātāji un IV. (11) Komisija meklēja un pārbaudīja visu tai nepieciešamo informāciju, lai noteiktu subsidēšanu un kaitējumu, iespējamo subsidēšanas un kaitējuma turpināšanos vai atkārtošanos un to, vai pasākumu saglabāšana vai grozīšana nebūtu pretrunā ar Kopienas interesēm. Pārbaudes nolūkā tika apmeklētas šādas ieinteresētās personas to atrašanās vietā: 1. Kopienas ražotāji DSM Anti-Infectives B.V. , Delft (Nīderlande), kas arī sniedza atbildes Kopienas aptaujā DSM Anti-Infectives Deretil S.A. , Almeria (Spānija), un DSM Anti-Infectives Chemferm S.A. , Santa Perpetua de Mogoda (Spānija), vārdā. Turpmāk tekstā šie trīs uzņēmumi tiek kopīgi saukti „DSM”. Sandoz GmbH (kādreizējais Biochemie GmbH ), Kundla (Austrija), kas arī sniedza atbildes Kopienas aptaujā Sandoz Industrial Products S.A. (kādreizējais Biochemie S.A. ), Barselona (Spānija), vārdā. Turpmāk tekstā abi uzņēmumi tiek kopīgi saukti par „Sandoz”. 2. Indijas valdība Komerclietu ministrija, Deli. 3. Indijas ražotāji eksportētāji KDL Biotech Ltd. (kādreizējais Kopran Ltd.), Mumbai, Orchid Pharmaceuticals and Chemicals Ltd. , Čennai, Nectar Lifesciences Ltd. , Čandigarha, Nestor Pharmaceuticals Ltd. , Deli, Ranbaxy Laboratories Ltd. , Deli, Torrent Gujarat Biotech Ltd. , Ahmedabada, Surya Pharmaceutical Ltd. , Čandigarha. VI Informācijas nodošana atklātībā un komentāri par procedūru (12) IV un citas ieinteresētās personas saņēma informāciju par būtiskajiem faktiem un apsvērumiem, pamatojoties uz kuriem plānoja ieteikt pasākumu turpināšanu. Visiem tika dots pietiekami daudz laika komentāru sniegšanai. Dažas personas savus komentārus sniedza rakstiski. Turklāt IV un trīs ražotāji eksportētāji informēja par savu nostāju, kad tika rīkotas noklausīšanās pēc informācijas nodošana atklātībās, un pēc tam tika iesniegta informācija par nostājas apkopojumu pēc noklausīšanās. Visu iesniegto informāciju un komentārus attiecīgi ņēma vērā, kā tas apliecināts turpmāk. (13) Kad notika noklausīšanās pēc informācijas nodošana atklātībās, IV un viens ražotājs eksportētājs uzsvēra, ka pieprasījuma iesniedzēji neražo vienu līdzīga produkta, t.i., cefaleksīna veidu un pieprasīja, lai tādēļ attiecībā uz šo veidu izmeklēšanas uzsākšanu pasludinātu par spēkā neesošu. (14) Atbildot uz šo iesniegto informāciju, jāatceras, ka jau sākotnējā izmeklēšana konstatēja, ka visi izmeklēšanai pakļautā produkta veidi (sk. turpmāk B iedaļu) veido vienu produktu kategoriju[5]. Tie visi ir vienas un tās pašas kategorijas veidi, t.i., pussintētiskas plaša spektra antibiotikas bez iesaiņojuma, tās lieto vienādi, jo tās ir iestrādātas gatavās devās, kas efektīvi ārstē dažādas infekcijas slimības. Tā kā šīs procedūras nolūkā visi veidi ir viens produkts, kuru ražo pieprasījuma iesniedzēji, šis arguments jāatsauc. (15) IV un viens ražotājs eksportētājs apgalvoja, ka nekonfidenciālās atbildes, kuras aptaujai sniedza Kopienas ražotāji, nebija pietiekami detalizētas un tās netika sniegtas saskaņā ar pamatregulas 29. pantu. Tika pieņemts, ka informācijas trūkums nekonfidenciālajās aptaujas atbildēs nedeva eksportētājiem, kas sadarbojās, efektīvu iespēju aizstāvēt savas intereses attiecībā uz kaitējuma un cēloņsakarības analīzi. (16) Šajā kontekstā jāatzīmē, ka saskaņā ar E iedaļu Kopienas ražošanu šajā izmeklēšanā veido tikai divas puses, t.i., Sandoz un DSM . Turklāt viena puse ražo tikai amoksicilīna trihidrātu un ampicilīna trihidrātu, bet otra –– arī cefaleksīnu. Šie konkrētie apstākļi attiecībā uz Kopienas ražošanu palielināja dažu izmeklēšanas laikā sniegto datu konfidenciālo raksturu. Jebkurā gadījumā dokumentā, kas ieinteresētajām personām pieejams izskatīšanai, ir nekonfidenciālas atbildes uz aptaujas jautājumiem, kuras snieguši abi Kopienas ražotāji, kas sadarbojās, savukārt konfidenciālus datus sniedza indeksu veidā, lai ļautu pamatoti saprast konfidenciāli sniegtās informācijas būtību. Tādējādi Kopienas ražotāju nekonfidenciālās atbildes uz aptaujas jautājumiem vēl arvien tiek aplūkotas atbilstoši pamatregulas 29. pantam. Turklāt ir pamats atzīmēt, ka indeksētie dati par kaitējumu, kas sniegti šīs regulas F iedaļā, visām ieinteresētajām personām sniedza pietiekami precīzu priekšstatu par kaitējumu un cēlonības situāciju un tās varēja novērtēt analīzi un aizstāvēt savas intereses. B ATTIECĪGAIS PRODUKTS UN LĪDZĪGS PRODUKTS I Attiecīgais produkts (17) Šajā pārskatā aplūkotais produkts ir tas pats, kas aplūkots Padomes Regulā (EK) Nr. 2164/98, t.i., amoksicilīna trihidrāts, ampicilīna trihidrāts un cefaleksīns, kas mazumtirdzniecībā netiek piedāvāts noteiktās devās, veidos vai iepakojumos, ar KN kodiem ex 2941 10 10, ex 2941 10 20 un ex 2941 90 00 un kura izcelsmes ir Indijā („attiecīgais produkts”). II Līdzīgs produkts (18) Kad notika noklausīšanās pēc informācijas nodošana atklātībās, IV un viens ražotājs eksportētājs pievērsa uzmanību faktam, ka kāds Kopienas ražotājs minējis dažas atšķirības attiecībā uz „cietību, tīrību, pamatvielas saturu, galēniskām īpašībām, utt.”, salīdzinot attiecīgo un līdzīgo produktu. Turklāt vienīgais importētājs, kas sadarbojās, minēja atšķirības attiecībā uz šķīdību ūdenī. (19) Tomēr gan attiecīgajam, gan līdzīgajam produktam jāatbilst vienām un tām pašām starptautiskām farmakopejām ar noteiktām specifikācijām. Tādēļ, kaut gan tie nav līdzīgi no visiem viedokļiem, produkti ir viens otram ļoti līdzīgi, kā tas prasīts pamatregulas 1. panta 5. punktā. (20) Rezultātā izmeklēšana apstiprināja, ka amoksicilīna trihidrātam, ampicilīna trihidrātam un cefaleksīnam, ko Kopienā ražo un pārdod Kopienas ražotāji, ar attiecīgo produktu ir identiskas vai ļoti līdzīgas fizikālās īpašības un lietošana, un tādēļ tie pamatregulas 1. panta 5. punkta nozīmē uzskatāmi par līdzīgu produktu. C SUBSĪDIJAS I Ievads (21) Pamatojoties uz pārskata pieprasījumā un Kopienas aptaujas atbildēs ietverto informāciju, tika veikta izmeklēšana par šādām shēmām, kas acīmredzami ietver subsīdiju piešķiršanu: 1. Valsts mēroga shēmas a) iepriekšējas atļaujas shēma, b) piešķīruma shēma ievedmuitas maksājumiem, c) uz speciālo ekonomikas zonu/eksportu orientētas struktūras shēma, d) eksporta veicināšanas kapitālieguldījumu preču shēma, e) ienākumu nodokļa shēmas: – eksporta ienākumu nodokļa atbrīvojuma shēma, – ienākumu nodokļa veicināšana pētniecībai un attīstībai, f) eksporta kredītu shēma. (22) Shēmas, kas minētas a) līdz d) apakšapsvērumā, pamatojas uz 1992. gada Ārējās tirdzniecības (attīstības un regulēšanas) likumu (Nr. 22, 1992. gads), kas stājās spēkā 1992. gada 7. augustā („Ārējās tirdzniecības likums”). Ārējās tirdzniecības likums dod tiesības IV izdot paziņojumus attiecībā uz eksporta un importa politiku. Tās apkopotas „Eksporta un importa politikas” dokumentos, ko Komerclietu ministrija izdod reizi piecos gados un regulāri atjaunina. Šajā gadījumā viens no „Eksporta un importa politikas” dokumentiem ir svarīgs pārskata izmeklēšanas laikposmā, t.i., piecu gadu plānā par laikposmu no 2002. gada 1. aprīļa līdz 2007. gada 31. martam („EXIM-politika 02-07”). Turklāt IV arī nosaka EXIM-politikas 02-07 procedūru īpašā „Procedūru rokasgrāmatas no 2002. gada 1. aprīļa līdz 2007. gada 31. martam” I sējumā („HOP I 02-07”)[6]. Arī Procedūru rokasgrāmata tiek regulāri atjaunināta. (23) Ienākumu nodokļa shēma, kas minēta e) apakšapvērsumā, pamatojas uz 1961. gada Ienākumu nodokļa likumu, ko regulāri reizi gadā groza ar Finanšu likumu. (24) Eksporta kredīta shēma, kas minēta f) apakšapsvērumā, pamatojas uz 1949. gada Banku darbības regulējuma likuma 21. un 35.A iedaļu, kas ļauj Indijas Rezervju bankai („IRB”) izdot norādes komercbankām eksporta kredītu jomā. 2. Reģionālās shēmas (25) Pamatojoties uz pārskata pieprasījumā un Kopienas aptaujas atbildēs ietverto informāciju, Komisija arī veica izmeklēšanu attiecībā uz vairākām shēmām, kuras reģionālās valdības vai iestādes acīmredzami piešķir dažos Indijas štatos. a) Pundžabas štatā, – Pundžabas Industrial Incentive Scheme . - Šīs shēmas pamatā ir Pundžabas valdības rūpniecības politikas un veicināšanas kodekss. (b) Gudžaratas štatā, – Gudžaratas Industrial Incentive Scheme , – Elektrības nodokļa atmaksāšana. - Pirmās shēmas pamatā ir Gudžaratas rūpnieciskās iniciatīvas politika, bet otrās –– 1958. gada Bombejas Elektrības maksājuma likums. (c) Maharaštras štatā, – Maharaštras valdības Veicināšanas paketes shēma („MV”). Šīs shēmas pamatā ir MV Rūpniecības, enerģētikas un nodarbinātības departamenta lēmumi. (26) Viena ienākumu nodokļa shēma (ienākumu nodokļa veicināšana pētniecībai un attīstībai) un trīs reģionālās shēmas (Pundžabas Industrial Incentive , Gudžaratas Industrial Incentive un Gudžaratas elektrības nodokļa atmaksa) netika minētas pārskata pieprasījumā. Tādēļ saskaņā ar pamatregulas 22. panta 1. punktu un 11. panta 10. punktu Komisija informēja IV par izmeklēšanas darbības sfēras iespējamo paplašināšanu, lai tajā tiktu iekļautas šīs shēmas. IV tika uzaicināta uz konsultācijām, lai noskaidrotu patieso situāciju attiecībā uz šķietamajām shēmām un panākt abpusēji pieņemamu risinājumu. Pēc šīm konsultācijām un, ņemot vērā to, ka netika panākts abpusēji pieņemams risinājums attiecībā uz šīm četrām shēmām, Komisija šīs shēmas iekļāva subsidēšanas izmeklēšanā. 3. Vispārēji komentāri par informācijas atklāšanu saistībā ar subsidēšanu (27) Divi ražotāji eksportētāji apgalvoja, ka iepriekšējas atļaujas shēma, ienākumu nodokļa shēma, ienākumu nodokļa veicināšanas shēma pētniecībai un attīstībai un eksporta kredītu shēma jāizslēdz no pašreizējās izmeklēšanas darbības jomas, jo pārskatam vajadzētu aptvert tikai tās shēmas, par kurām tika veikta sākotnējā izmeklēšana. Šajā gadījumā par šīm trim shēmām un reģionālajām shēmām, par kurām tika veikta izmeklēšana, netika veikta izmeklēšana sākotnējās izmeklēšanas laikā. (28) Tomēr pamatregulas atbilstošie noteikumi par starpposma pārbaudi un pārskatīšanu pirms termiņa beigām neparedz pārskatiem tik šauru pieeju. Piemēram, starpposma pārskata rezultātā var pieaugt pasākumi, tiem esot saskaņā ar pamatregulas 19. panta 2. punktu, ja pastāvošie pasākumi būtu nepietiekami, lai darbotos pret kompensējamo subsīdiju. Pamatregulas 19. panta 4. punkts turpmāk prasa veikt pārbaudi, lai „apsvērtu, vai apstākļi attiecībā uz subsidēšanu (..) ir būtiski mainījušies”. Tādējādi starpposma pārskata attiecībā uz subsidēšanu rezultātā per se var pilnīgi no jauna novērtēt subsidēšanas pamatnostādnes, ne tikai tās subsīdiju shēmas, par kurām veikta sākotnējā izmeklēšana, kā dēļ ir iespējams, ka attiecīgais produkts gūst ieguvumus. Turklāt termiņa beigu pārskatam ne tikai jākoncentrējas uz shēmām, par kurām veikta sākotnējā izmeklēšana. Pamatregulas 18. panta 2. punkts attiecas uz „subsidēšanas turpināšanos vai atkārtošanos”, proti, kopumā, nevis tikai uz subsīdiju shēmām, par kurām veikta sākotnējā izmeklēšana. Tātad pārskati nav ierobežoti un neattiecas tikai uz shēmām, par kurām veikta sākotnējā izmeklēšana, bet padara nepieciešamu konstatēt subsidēšanu patreizējā laikposmā un nākotnē, tai skaitā programmas, par kurām netika veikta sākotnējā izmeklēšana. Faktiski tikai ar šādu pieeju var nonākt pie tā, ka tiek atbilstoši analizēta faktiskā situācija attiecībā uz subsīdijām konkrētajā pārskata izmeklēšanas laikposmā. Pretējā gadījumā valdības var efektīvi norobežoties no subsīdiju disciplīnas, vienkārši pārsaucot shēmu vai veicot tajā nelielas strukturālas pārmaiņas. Tādā veidā tiktu izjaukts kompensējošo pasākumu mērķis un nolūks, t.i., izlīdzināt kaitējošu subsidēšanu. II Valsts mēroga shēmas 1. Iepriekšējas atļaujas shēma („ALS”) a) Juridiskais pamats (29) Šī shēma detalizēti aprakstīta EXIM-politikas 02-07 4.1.1.–4.1.14. punktā un PR I 02-07 4.1.–4.30. nodaļā. b) Atbilstība (30) Šo shēmu veido sešas apakšshēmas, kuras detalizēti aprakstītas (31) apsvērumā. Turklāt šīs apakšshēmas atšķiras no to atbilstības darbības jomas viedokļa. Ražotāji eksportētāji un tirgotāji eksportētāji, kas „piesaistīti” ražotājiem, kas tos atbalsta, ir tiesīgi saņemt ALS fizisko eksportu un ALS attiecībā uz gada prasībām. Ražotāji eksportētāji, kuri veic piegādes galīgajam eksportētājam, ir tiesīgi saņemt ALS attiecībā uz starpprodukta piegādēm. Galvenie līgumslēdzēji, kuri veic piegādes EXIM-politikas 02-07 8.2. punktā minētajām „tā saucamā eksporta” kategorijām, tādiem kā piegādātājiem uz eksportu orientētām struktūrām („EOU”), ir tiesīgi saņemt ALS tā saucamo eksportu. Starpnieki, kas veic piegādes ražotājiem eksportētājiem, ir tiesīgi saņemt „paredzamā eksporta” ieguvumus saskaņā ar iepriekšēja izlaides pasūtījuma („ARO”) apakšshēmām un kompensācijas iekšzemes akreditīvu. c) raktiskā ieviešana (31) Iepriekšējas atļaujas var izsniegt šādos gadījumos. (i) Fizisks eksports: šī ir galvenā apakšshēma. Tā ļauj bez nodokļiem importēt ražošanas materiālos resursus īpaša eksporta galaprodukta ražošanai. Šajā kontekstā „fizisks” nozīmē to, ka eksporta precei jāatstāj Indijas teritorija. Importa atlaide un pienākums eksportēt, tanī skaitā eksporta preces veids, ir norādīti atļaujā. (ii) Ikgadējās prasības: šāda atļauja nav saistīta ar īpašu eksporta preci, bet ar plašāku produktu grupu (piemēram, ķīmiski produkti un saistīti produkti). Līdz noteiktam vērtības slieksnim, kas noteikts pēc iepriekšējām eksporta izpildēm, atļaujas turētājs var bez nodokļiem importēt jebkādas izejvielas, kurus izmantos, lai ražotu jebkuru šajā produktu grupā ietilpstošu produktu. Tas var izvēlēties eksportēt ikvienu galaproduktu, kas ietilpst šajā produktu grupā, izmantojot šādu no nodokļa atbrīvotu izejmateriālu. (iii) Starpprodukta piegādes: šī apakšshēma aptver gadījumus, kad divi izgatavotāji plāno ražot vienu eksporta preci un sadalīt ražošanas procesu. Izgatavotājs eksportētājs ražo starpproduktu. Tas var importēt ražošanas materiālos resursus bez nodokļiem un šim nolūkam var iegādāties ALS starpprodukta piegādēm. Galīgais eksportētājs pabeidz ražošanu un tā pienākums ir eksportēt gatavo produktu. (iv) Paredzamais eksports: šī apakšshēma ļauj galvenajam līgumslēdzējam importēt izejvielas bez nodokļiem, lai izgatavotu preces un tās pārdotu kā paredzamo eksportu EXIM politikas 02-07 8. punkta 2. apakšpunkta b)–f), g), i) un j) daļā minētajām klientu kategorijām. Saskaņā ar IV paredzamais eksports attiecas uz darījumiem, kad piegādātās preces paliek valstī. Daudzas piegādes kategorijas tiek uzskatītas par paredzamo eksportu ar nosacījumu, ka preces tiek izgatavotas Indijā, piemēram, preču piegādes uz uz eksportu orientētu struktūru vai uzņēmumu, kas atrodas speciālajā ekonomiskajā zonā („SEZ”). (v) ARO: ALS turētājam, kas plāno rast izejvielas no vietējiem avotiem, nevis tieši tos importēt, ir izvēle tos rast pret ARO. Šādos gadījumos iepriekšējas atļaujas tiek apstiprinātas kā ARO un tiek apstiprinātas vietējam piegādātājam pēc tajā norādīto preču piegādes. ARO indosaments dod tiesības vietējam piegādātājam saņemt paredzamā eksporta ieguvumus, kā tas norādīts EXIM politikas 02-07 8. punkta 3. apakšpunktā (t.i., ALS starpprodukta piegādes/paredzamo eksportu, paredzamā eksporta atmaksājumus un termināla akcīzes nodokļa atmaksu). ARO mehānisms atmaksā nodokļus un maksājumus piegādātājam, nevis šādi atmaksā galīgajam eksportētājam atmaksu/kompensācijas veidā. Nodokļu/maksājumu atmaksu var saņemt gan attiecībā uz vietējām, gan importētajām izejvielām. (vi) Back-to-back iekšzemes akreditīvs: arī šī apakšshēma attiecas uz vietējām piegādēm, kuras tiek veiktas ALS turētājam. ALS turētājs var vērsties bankā, lai atvērtu iekšzemes akreditīvu par labu vietējam piegādātājam. Banka anulēs atļauju tieša eksporta veikšanai tikai attiecībā uz to preču vērtību un apjomu, kas rastas iekšzemē, nevis tikušas importētas. Vietējais piegādātājs būs tiesīgs saņemt paredzamā eksporta ieguvumus, kā tas norādīts EXIM politikas 02-07 8. punkta 3. apakšpunktā (t.i., ALS starpprodukta piegādes/paredzamo eksportu, paredzamā eksporta atmaksājumus un akcīzes nodokļa atmaksu). Tika noteikts, ka pārskata izmeklēšanas laikposmā eksportētāji, kas sadarbojas, tikai ieguva koncesijas saskaņā ar četrām apakšshēmām, kuras bija saistītas ar attiecīgo produktu, t.i., i) ALS fiziskam eksportam, ii) ALS ikgadējām prasībām, iii) ALS starpprodukta piegādēm kā galīgā eksportētāja piegādātājam un iv) ALS tā sauktajam eksportam kā EOU/struktūru piegādātājam SEZ mērogā. Tādēļ jāizveido kompensēšanas mehānisms v) ARO shēmai un vi) back-to-back iekšzemes akreditīvu shēmai. (32) Indijas iestāžu veiktu pārbaužu nolūkā atļaujas turētājam ir juridisks pienākums uzturēt „patiesu un pareizu pārskatu par pienācīgu patēriņu un importēto preču izmantošanu” norādītajā formātā (kā PR I 02-07 4.30. nodaļā un 18. pielikumā), t.i., kā faktiskā patēriņa reģistru („18. pielikuma reģistrs”). (33) Attiecībā uz (31) apsvērumā minētajām i), iii) un iv) apakšshēmām IV fiksē apjomu un vērtību gan importa atlaidēm, gan pienākumam eksportēt (tanī skaitā veikt paredzamo eksportu), un tas tiek dokumentēts atļaujā. Turklāt importēšanas un eksportēšanas laikā attiecīgos darījumus valdības ierēdņi dokumentē atļaujā. Saskaņā ar šo shēmu atļauto importa apjomu nosaka IV, pamatojoties uz standarta ieguldīto resursu/ saražotās produkcijas normām ( SIONs ). SIONs ir vairumam produktu, tajā skaitā attiecīgajam produktam, un tās publicē PR II 02-07. (34) Gadījumā ar (31) apsvērumā minēto (ii) apakšshēmu (ALS gada prasībām), tikai importa atlaides vērtība tiek dokumentēta atļaujā. Atļaujas turētājam ir pienākums „uzturēt saikni starp importētajām izejvielām un iegūto produktu” (PR I 02-07 4.24.A(c) punkts). (35) Importētās izejvielas nav pārvedamas un tās izmantojamas, lai ražotu eksporta galaproduktu. Pienākums eksportēt jāpilda noteiktajā grafikā pēc atļaujas saņemšanas (18 mēnešu laikā ar iespēju pagarināt termiņu divas reizes, par sešiem mēnešiem katru reizi). Gadījumā ar ALS ikgadējām prasībām netiek pieļauta iespēja pagarināt grafiku. (36) Pārskata izmeklēšanas laikā tika konstatēts, ka eksportētāji, kuri sadarbojās, importēja izejvielas saskaņā ar SIONs importa atlaidi bez muitas nodokļiem saskaņā ar dažādām apakšshēmām, pārsniedza izejvielu apjomu, kāds bija nepieciešams, lai saražotu eksporta galaprodukta references daudzumu. Tādējādi SIONs attiecīgajam produktam nebija precīzi. Turklāt pārskata izmeklēšanas laikposmā nevienam eksportētājam, kurš sadarbojās, nebija korekta faktiskā patēriņa reģistra, kas pamatotos uz reālo patēriņu. Četros gadījumos šāda reģistra vispār nebija, lai gan ir juridisks pienākums uzturēt šādu reģistru (sk. (32) apsvērumu). Divos gadījumos uzņēmumi nebija reģistrējuši faktisko patēriņu. Ne eksportētāji, kuriem tika veikta izmeklēšana, ne IV nevarēja parādīt, ka atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa neradīja pārsniegtu atmaksu. d) Komentāri par nodošanu atklātībā (37) IV un pieci eksportētāji, kas sadarbojās, iesniedza komentārus par ALS. Viņi apgalvoja, ka attiecībā uz ALS runa ir par atļautu atmaksas vai atmaksas aizvietojuma shēmu, kas atgādinot EK sistēmu „ievešana pārstrādei”, un ka tās pārbaudes sistēma atbilst pamatregulas I, II un III pielikuma noteikumiem, kas ir izveidota, lai pārraudzītu saikni starp izejvielām, kas importētas bez muitas nodokļiem, un eksporta galaproduktu. IV un divi eksportētāji vēl arī apgalvoja, ka var atmaksāt tikai nodokļu pārsniegumu. Attiecībā uz pārbaudes sistēmu viņi apgalvoja, ka ir izveidota atbilstoša pārbaudes sistēma. Šajā kontekstā viņi atsaucās uz vairākiem pārbaudes elementiem, kas bija pieejami IV šādas pārbaudes veikšanai, t. sk. SIONs , kvantitatīvu informāciju par importa un eksporta dokumentiem, muitas ķīlu zīmju reģistru par importu un eksportu saskaņā ar ALS, patēriņa reģistru, nodokļu tiesību izvešanas atļaujas grāmata ( Duty Entitlement Export Certification Book ) ( DEEC book ), izpirkuma pārbaudi pēc importa un eksporta veikšanas, papildu pārbaudes Indijas akcīzes un muitas maksājumu administrēšanas kontekstā, revīzijām par laikposmu un juridisku prasības iesniegšanu „novirzīšanās” gadījumā. Tomēr IV un viens eksportētājs piekrita, ka SIONs „varētu samazināt faktiski patērēto”. Turklāt neviens eksportētājs nesniedza pietiekamus pierādījumus tam, ka tas pildītu savu pienākumu kā nākas uzturēt faktiskā patēriņa reģistru, kā to paredz EXIM-politika. Divi eksportētāji paziņoja, ka izmeklēšanas iestādei pašai bija jāaprēķina ievedmuitas nodokļa pārsnieguma atmaksa. Visbeidzot tika paziņots, ka EK ir saistoši iepriekšējie precedenti, saskaņā ar kuriem ALS netiek kompensēta. Kad bija beigusies noklausīšanās pēc nodošanas atklātībā, viens eksportētājs iesniedza aprēķinu par nodokļiem, kas tikuši pārmērīgi atmaksāti. e) ecinājums (38) Atbrīvojums no ievedmuitas nodokļiem ir subsīdija pamatregulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas un 2. panta 2. punkta nozīmē, t.i., IV finansiāls ieguldījums, kas piešķir ieguvumus eksportētājam, par kuru veikta izmeklēšana. (39) Bez tam ALS fiziskais eksports, ALS ikgadējās prasības un ALS starpprodukta piegādes noteikti ir juridiski atkarīgas eksporta izpildes, un tādēļ to uzskata par īpašu un kompensējamu tikai saskaņā ar pamatregulas 3. panta 4. punkta a) apakšpunktu. Ja uzņēmums nav apņēmies eksportēt, tas nevar saņemt ieguvumus saskaņā ar šīm shēmām. (40) ALS paredzamais eksports saskaņā ar pašreizējās lietas modalitātēm de facto ir atkarīgs no eksporta izpildes. To nelielā mērā izmantoja tikai viens uzņēmums, veicot piegādes EOU vai struktūrām SEZ mērogā; abas kategorijas ir minētas EXIM-politikas 02-07 8. punkta 2. apakšpunkta b) daļā. Šis uzņēmums paziņoja, ka tā klienti eksportēja attiecīgo produktu. EOU/SEZ mērķis ir veikt eksportu saskaņā ar EXIM-politikas 02-07 6. punkta 1. apakšpunktu. Tādējādi iekšzemes piegādātājs saņem ieguvumus saskaņā ar ALS paredzamo eksportu, jo IV gaida eksporta ieņēmumus, kurus rezultātā saņem eksportētājs, kas atrodas EOU/SEZ. Saskaņā ar pamatregulas 3. panta 4. punkta a) apakšpunktu uzskata, ka subsīdija patiešām ir pakārtota eksporta, ja fakti rāda, ka subsīdijas piešķiršana, kas gan nav juridiski atkarīga no eksporta izpildes, faktiski ir saistīta ar faktiskajiem vai gaidāmajiem eksporta ieņēmumiem. (41) Nevienu no četrām šajā lietā izmantotajām apakšshēmām nevar uzskatīt par atļautu nodokļu atmaksas sistēmu vai nodokļu atmaksas aizvietojuma sistēmu pamatregulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas nozīmē. Šis konstatējums apstiprinājies pēc tam, kad rūpīgi apsvērta iesniegtā informācija par nodošanu atklātībā. Tās neatbilst pamatregulas I pielikuma i) punktā izklāstītajiem stingrajiem noteikumiem II pielikumā (nodokļu atmaksas definīcija un noteikumi) un III pielikumā (nodokļu atmaksas aizvietojuma definīcija un noteikumi). IV efektīvi nepiemēroja savu pārbaudes sistēmu vai procedūras, lai apstiprinātu, vai eksportētā produkta ražošanā tika patērētas izejvielas, un kāds bija to apjoms (pamatregulas II(II)(4) pielikums un III(II)(2) pielikums nodokļu atmaksas aizvietojuma shēmas gadījumā). SIONs attiecīgajam produktam nebija pietiekami precīza. Nekādi komentāri par ziņu nodošanu atklātībā nav mainījuši šo konstatējumu. Gluži otrādi, IV pat pieļāva, ka SIONs bija neprecīza. Tā apstiprinājās, ka SIONs nevar uzskatīt par faktiskā patēriņa pārbaudes sistēmu, jo šo pārmērīgo standarta normu būtība neļauj IV pietiekami precīzi pārbaudīt, kādi izejvielu apjomi tika patērēti eksporta ražošanas procesā. Turklāt IV neveica efektīvu kontroli, pamatojoties uz pareizi uzturēta faktiskā patēriņa reģistra („18. papildinājuma reģistrs”). Turklāt IV neveica turpmāku pārbaudi, pamatojoties uz faktiski izmantotajām izejvielām, kaut gan parasti šāda pārbaude jāveic, ja nepastāv efektīvi lietota pārbaudes sistēma (pamatregulas II(II)(5) un III(II)(3) pielikums), un arī nepierādīja, ka nav veikta ievedmuitas nodokļa pārsnieguma atmaksa. Iespējamā ALS salīdzināmība ar EK sistēmu „ievešana pārstrādei” nav būtiska, jo EK sistēma nav pašreizējās izmeklēšanas mērķis. (42) Citi pārbaudes elementi, kurus pieprasīja pēc ziņu nodošanas atklātībā, vai nu vairs nepastāv (t.i., DEEC grāmatu aizliedza ar EXIM politiku 02-07) vai, efektīvi nekontrolējot faktiskā patēriņa reģistru, tie acīmredzami balstās uz pārmērīgām SIONs , kas nav pietiekami (t.i., informāciju par importa eksporta dokumentiem, muitas ķīlu zīmju reģistru, ALS izpirkuma kontroli). Indijas iestādes nesniedza revīzijas ziņojumus par ražotājiem eksportētājiem, par kuriem veikta izmeklēšana. (43) Visbeidzot, tā kā ALS iepriekš nekad nav analizēta, pamatojoties uz faktiem, kas ir salīdzināmi ar pašreizējā izmeklēšanā konstatētajiem faktiem, sevišķi ņemot vērā neprecīzās SIONs attiecīgajam produktam, nepastāv saistošs precedents, kura dēļ šo shēmu nevajadzētu kompensēt. (44) Tādējādi šīs četras apakšshēmas ir kompensējamas. f) Subsīdijas apjoma aprēķināšana (45) Ja nepastāv atļautas nodokļu atmaksas sistēmas vai nodokļu atmaksas aizvietojuma sistēmas, kompensējamais ieguvums ir atbrīvojums no tās kopējiem ievedmuitas nodokļiem, kas parasti jāmaksā, importējot izejvielas. Pretēji IV un divu eksportētāju sniegtajai informācijai par ziņu nodošanu atklātībā pamatregula ne tikai nodrošina to, ka tiek kompensēta ievedmuitas „pārsnieguma” atmaksa. Saskaņā ar pamatregulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļu un I(i) pielikumu ievedmuitas nodokļa pārsnieguma atmaksu var kompensēt tikai, ja tiek ievēroti pamatregulas II un III pielikuma nosacījumi. Tomēr šie nosacījumi šajā gadījumā netika ievēroti. Tādēļ, ja konstatē, ka nepastāv atbilstošs uzraudzības process, nodokļu atmaksas shēmām minēto izņēmumu nepiemēro, bet piemēro parasto noteikumu par to, ka kompensē nesamaksāto maksājumu summu (nesaņemtie ieņēmumi), nevis kādu apliecinātu ievedmuitas nodokļa pārsnieguma atmaksu. Kā izklāstīts pamatregulas II(II) un III(II) pielikumā, izmeklēšanas iestādes uzdevums nav aprēķināt šādu ievedmuitas nodokļa pārsnieguma atmaksu. Gluži otrādi, saskaņā ar pamatregulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta (ii) daļu iestādei tikai jāatrod pietiekami pierādījumi, lai atspēkotu šķietamās pārbaudes sistēmas atbilstību. Vēl jāatzīmē, ka Indijas iestādēm savlaicīgi jāveic papildu pārbaudes, ja nepastāv efektīvi piemērota pārbaudes sistēma, t.i., parasti pirms pārbaudes uz vietas, veicot izmeklēšanu par kompensācijas maksājumu. Aprēķinu par ievedmuitas nodokļu pārmērīgu atmaksu pēc ziņu nodošanas atklātībā iesniedza viens eksportētājs, un šī rīcība nebija veikta savlaicīgi, un to neveica IV. Tādēļ to neņem vērā. (46) Subsīdijas summu eksportētājiem, kas izmanto ALS, aprēķināja, pamatojoties uz ievedmuitas nodokli, no kuras atteicās (muitas pamatnodokli un speciālo muitas speciālo papildu muitas nodokli) par materiāliem, kas importēti saskaņā ar četrām apakšshēmām, kuras izmanto attiecīgajam produktam pārskata izmeklēšanas laikposmā, kā to paredz (31) apsvērums (nominators). Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu maksas, kas jāmaksā, lai saņemtu subsīdiju, atskaita no subsīdijas summas, ja tiek izteikta pamatota prasība. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu šīs subsīdiju summas tiek sadalītas visam eksporta apgrozījumam, kuru attiecīgais produkts radīja pārskata izmeklēšanas laikposmā, kā atbilstīgais denominators, jo subsīdija ir atkarīga no eksporta izpildes un to piešķir neatkarīgi no izgatavotajiem, saražotajiem, eksportētajiem vai pārvadātajiem daudzumiem. (47) Seši uzņēmumi saņēma ieguvumu no šīs shēmas pārskata izmeklēšanas laikposmā un ieguva subsīdijas robežās no 22,0 % līdz 25,8 % (sk. tabulu (154) apsvērumā). 2. Piešķīruma shēma ievedmuitas maksājumiem („DEPBS”) a) Juridiskais pamats (48) Sīkāks DEPBS apraksts sniegts EXIM-politikas 02-07 4.3. punktā un PR I 02-07 4. nodaļā. b) Tiesības (49) Ikvienam izgatavotājam eksportētājam vai tirgotājam eksportētājam ir tiesības uz šo shēmu. c) DEPBS praktiskā ieviešana (50) Atbilstīgais eksportētājs var pieteikties uz DEPBS kredītu, kuru aprēķina procentos no to produktu vērtības, kurus eksportē saskaņā ar šo shēmu. Indijas iestādes noteikušas DEPBS likmes vairumam produktu, tanī skaitā attiecīgajam produktam. Tās nosaka, pamatojoties uz SIONs un ņemot vērā pieņemto importa saturu izejvielas, ražojot eksporta preces, un muitas nodokļu biežumu par šādu pieņemtu importu neatkarīgi no tā, vai faktiski ir, vai nav nomaksāts ievedmuitas nodoklis. (51) Lai uzņēmums būtu tiesīgs saņemt ieguvumus saskaņā ar šo shēmu, tam jāveic eksports. Eksporta darījuma veikšanas laikā eksportētājam jāsastāda deklarācija Indijas iestādēm, kurā jānorāda, ka eksports tiek veikts saskaņā ar DEPBS . Lai preces tiktu eksportētas, preču nosūtīšanas procedūras laikā Indijas muitas iestādes izdod eksporta nosūtīšanas rēķinu. Turklāt šis dokuments parāda DEPBS kredīta apjomu, kas piešķirts šim eksporta darījumam. Šajā laikā eksportētājs zina, kādas ieguvums tas saņems. Kad muitas iestāde izdevusi eksporta nosūtīšanas rēķinu, IV nav varas pār piešķirto DEPBS kredītu. Attiecīgā DEPBS likme ieguvums aprēķināšanai ir eksporta deklarācijas sastādīšanas laikā izmantotā likme. Tādēļ nav iespējams ar atpakaļejošu datumu mainīt ieguvums līmeni. (52) Tika arī konstatēts, ka saskaņā ar Indijas grāmatvedības standartiem DEPBS kredītus var iegrāmatot pēc uzkrāšanas principa kā ienākumus darījumu kontā pēc eksporta pienākuma izpildes. (53) Šādus kredītus var izmantot, lai nomaksātu muitas nodokļus par paredzamu tādu preču importu, kuras var importēt bez ierobežojumiem, izņemot kapitālieguldījumu preces. Preces, kas importētas pret šādiem kredītiem, var pārdot iekšzemes tirgū (tās apliks ar tirdzniecības nodokli) vai savādāk izmantot. (54) DEPBS kredīti ir brīvi pārvadāmi un derīgi 12 mēnešus pēc to izdošanas dienas. (55) Iesniegums, lai saņemtu DEPBS kredītu, var attiekties uz ne vairāk kā 25 eksporta darījumiem; ja pieteikumu iesniedz elektroniski, eksporta darījumu skaits nav ierobežots. De facto DEPBS kredītiem nepiemēro stingras termiņa beigas, jo PR I 02-07 4.47. nodaļā minēto laikposmu vienmēr sāk skaitīt no pēdējā eksporta darījuma, kas norādīts DEPBS iesniegumā. d) Komentāri par nodošanu atklātībā (56) Pēc nodošanas atklātībā trīs eksportētāji, kuri saņēma ieguvums saskaņā ar šo shēmu, iesniedza komentārus par iepriekšminēto DEPBS analīzi. Viņi apgalvoja, ka i) pretēji (53) un (59) apsvērumā minētajiem pārbaužu rezultātiem, materiālus, kas importēti saskaņā ar DEPBS , esot jāizmanto eksporta preču ražošanai un DEPBS kredītu varot iegūt, ja eksportēto preču izejvielām bijusi ievedmuitas nodokļi, ii) jauno aprēķināšanas metodoloģiju kompensējamām summām (koncentrējoties uz eksporta darījumu, skat. (61)–(62) apsvērumu) nevar izmantot, jo ieguvums tiekot nodotas tikai pēc kredīta izmantošanas, un tā izmantošanas iemesls ir tāds, ka jaunā pieeja diskriminējoši novirzās no kādreizējā EK precedenta, iii) DEPBS kompensē tikai tad, ja šāds kredīts iegūts par attiecīgo produktu, un iv) jāņem vērā tas, ka 2004. gada februārī tika samazināta DEPBS likme. e) ecinājumi par DEPBS (57) DEPBS nodrošina subsīdijas pamatregulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas un 2. panta 2. punkta nozīmē. DEPBS kredīts ir IV finanšu ieguldījums, jo šo kredītu izmantos, lai ieskaitītu ievedmuitas nodokli, tādējādi samazinot IV ieņēmumus no nodokļiem, kas tai parasti jāmaksā. Turklāt DEPBS kredīts nodod ieguvums eksportētājam, jo šis kredīts uzlabo likviditāti. (58) Turklāt DEPBS ir juridiski atkarīgs no eksporta izpildes un tādēļ to uzskata par īpašu un kompensējamu saskaņā ar pamatregulas 3. panta 4. punkta a) apakšpunktu. (59) Šo shēmu nevar uzskatīt par atļauta nodokļu atmaksas sistēmu vai nodokļu atmaksas aizvietojuma sistēmu pamatregulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas nozīmē. Tā neatbilst stingrajiem noteikumiem, kas norādīti pamatregulas I pielikuma (i) punktā, II pielikumā (aizvietojumu atmaksas definīcija un noteikumi) un III pielikumā (aizvietojumu atmaksas definīcija un noteikumi). Eksportētājam nav pienākuma ražošanas procesā faktiski patērēt preces, kas importētas bez nodokļiem, un kredīta apjomu neaprēķina saistībā ar faktiski izmantotajām izejvielām. Bez tam, nepastāv sistēma vai procedūra, kas apstiprinātu, kuri izejvielai tika patērēti, ražojot eksportēto produktu, vai bija vērojama ievedmuitas virsmaksājums pamatregulas I pielikuma (i) punkta, II un III pielikuma nozīmē. Visbeidzot, eksportētājs ir tiesīgs saņemt DEPBS ieguvumus neatkarīgi no tā, vai tas importē kādas izejvielas. Lai varētu gūt ieguvums, pietiek, ka eksportētājs vienkārši eksportē preces, neparādot, ka kādi izejvielai tikuši importēti. Tādējādi pat eksportētāji, kas visas izejvielas sagādā iekšzemē un neimportē nevienu preci, ko var izmantot kā izejvielas, vēl aizvien ir tiesīgi saņemt ieguvumus saskaņā ar DEPBS . (60) Nav pamatota ne viena eksportētāja prasība par to, ka saskaņā ar šo shēmu importētās izejvielas jāizmanto eksporta preču ražošanai, ne pieņēmums, ka DEPBS kredītus var iegūt tikai saskaņā ar nosacījumu, ka izmantotajām izejvielām uzlikts ievedmuitas nodoklis. Šajā kontekstā jāatzīmē, ka IV nevienā brīdī neapstrīdēja iepriekšminēto DEPBS faktisko aprakstu. Tādēļ šīs prasības jānoraida. f) Subsīdijas apjoma aprēķināšana (61) Saskaņā ar pamatregulas 2. panta 2. un 5. punktu kompensējamās subsīdijas apjomu aprēķināja, kā saņēmējam nodotu ieguvumu, kāds pastāvēja pārskata izmeklēšanas laikposmā. Šajā sakarā uzskatīja, ka saņēmējam nodod ieguvumu tajā laikā, kad saskaņā ar šo shēmu tiek veikts eksporta darījums. Šajā laikā IV pienākums ir atteikties no muitas nodokļiem, kas veido finansiālu ieguldījumu pamatregulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas nozīmē. Saskaņā ar (51) apsvērumu, kad muitas iestāde izdevusi eksporta nosūtīšanas rēķinu, kurā norādīts arī CEPBS kredīta apjoms, kāds jāpiešķir šim eksporta darījumam, IV nevar lemt, vai piešķirt vai nepiešķirt subsīdiju, un nevar lemt par subsīdijas apjomu. Kā minēts iepriekš tajā pašā apsvērumā, ikviena pārmaiņa DEPBS likmē, kas notikusi starp faktisko eksportu un DEPBS licences izsniegšanu, ar atpakaļejošu datumu nevar ietekmēt piešķirtā ieguvuma līmeni. Turklāt (52) apsvērumā ir minēts, ka saskaņā ar Indijas grāmatvedības standartiem uzņēmumi eksporta darījuma fāzē var grāmatot DEPBS kredītus pēc uzkrāšanas principa kā ienākumus. Visbeidzot, ņemot vērā faktu, ka uzņēmums apzinās to, ka tas saņems subsīdiju saskaņā ar DEPBS un patiešām saņem ieguvumus saskaņā ar citām shēmām, uzņēmums jau ir veiksmīgākā konkurences pozīcijā, jo tas var atspoguļot subsīdijas, piedāvājot zemākas cenas. (62) Loģisks pamats kompensēšanas maksājumu uzlikšanai ir labot negodīgas tirdzniecības praksi, kuras pamatā ir neatļauta konkurences priekšrocība. Ņemot vērā iepriekš minēto, ir pareizi novērtēt ieguvumu saskaņā ar DEPBS kā kredītsummu, kas nopelnīta eksporta darījumos, kuri veikti saskaņā ar šo shēmu visā izmeklēšanas laikā. (63) Komentāri par nodošanu atklātībā nav noveduši pie aprēķināšanas metodes pārskatīšanas. Jaunā metodoloģija jau tika izmantota Eiropas Kopienā nesenā pagātnē, piemēram, grafīta elektrodu sistēmas gadījumā[7]. Turklāt juridiska iespējamība un likumiskas cerības nekavē pārmaiņas metodoloģijā. Pirmkārt, jaunās pieejas rezultātā nav pilnībā jāpārvērtē shēma, kura patiesībā vienmēr bijusi kompensējama shēma. Tas attiecas tikai uz subsīdijas apjoma aprēķināšanu, lai to vēl ciešāk sasaistītu ar faktisko situāciju konkrētajā izmeklēšanas laikposmā. Otrkārt, šī pieeja turklāt ir to faktu sekas, kurus Komisija konstatējusi nesen notikušajās izmeklēšanās, piemēram, DEPB S kredītu iegrāmatošana pēc uzkrāšanas principa saskaņā ar Indijas grāmatvedības standartiem un tas, ka de facto saskaņā ar EXIM politiku šādiem kredītiem nepastāv pieteikumu iesniegšanas termiņi. Turklāt komentāri par nodošanu atklātībā ir apstiprinājuši, ka laikā, kad veikts eksporta darījums saskaņā ar šo shēmu, eksportētājs iegādājies neatsaucamas tiesības iegūt DEPBS kredītu. Tomēr šāds brīdis ir izšķirošs, lai noteiktu (61) apsvērumā minētā ieguvuma nodošanu, nevis turpmāku izmantošanu, jo eksportētājs, kas jau saņēmis tiesības, ir „pārtikušāks” finansiālā ziņā. (64) Pretēji dažu ražotāju eksportētāju iesniegtajai informācijai jāņem vērā pat DEPBS kredīts, ko nodrošināja eksportam saistībā ar precēm, kas nav attiecīgās preces, lai noteiktu kompensējamā DEPBS kredīta summu. Saskaņā ar DEPBS nepastāv saistības, kas ierobežo kredīta izmantošanu, lai bez nodokļiem importētu izejvielas, kas saistītas ar īpašu produktu. Gluži otrādi, DEPBS kredīti ir brīvi apgrozāmi, tos pat var pārdot un izmantot, lai importētu jebkuras neierobežoti importējamas preces (attiecīgā produkta izejvielas pieder šai kategorijai), izņemot kapitālieguldījumu preces. Tātad attiecīgais produkts var gūt ieguvumus no visiem radītajiem DEPBS kredītiem. (65) Turklāt DEPBS likmes samazinājumu pēc pārskata izmeklēšanas laikposma nevar ņemt vērā, jo pamatregulas 11. panta 1. punkts nosaka, ka informāciju, kas attiecas uz laikposmu pēc izmeklēšanas laikposma, parasti neņem vērā. Turklāt nav garantijas, ka IV nepalielinās DEPBS likmes nākotnē. (66) Ja izteiktas pamatotas prasības, izmaksas, kas jāmaksā, lai pieteiktos uz subsīdiju, tiek atskaitītas no šādi noteiktiem kredītiem, lai iegūtu subsīdijas apjomu kā nominatoru saskaņā ar pamatregulas 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu šis subsīdiju apjoms tiek sadalīts visam kopējam eksporta apgrozījumam pārskata izmeklēšanas laikposmā kā atbilstīgais denominators, jo subsīdija ir atkarīga no eksporta izpildes un to nepiešķir, atsaucoties uz izgatavotajiem, saražotajiem, eksportētajiem vai pārvadātajiem apjomiem. Pieci uzņēmumi guva ieguvumu no šīs shēmas pārskata izmeklēšanas laikposmā un ieguva subsīdijas robežās no 3,2 % līdz 8,0 % (sk. tabulu (154) apsvērumā). 3. Uz eksportu orientētas struktūras shēma („EOUS”)/Speciālās ekonomiskās zonas shēma („SEZS”) a) uridiskais pamats (67) Detalizēta informācija par šīm shēmām iekļauta EXIM-politikas 02-07 un PR I 02-07 attiecīgi 6. (EOUS) un 7. (SEZS) nodaļā. b) tbilstība (68) Izņemot vienkāršas tirdzniecības sabiedrības, saskaņā ar SEZS vai EOUS var izveidot visus uzņēmumus, kas principā apņemas eksportēt visas savas saražotās preces vai pakalpojumus. Tomēr atšķirībā no pakalpojumiem un lauksaimniecības, rūpniecības nozares uzņēmumiem jānodrošina obligātie sliekšņi ieguldījumiem pamatlīdzekļos (10 miljonu Indijas rūpiju), lai tie būtu tiesīgi saņemt EOUS. c) Praktiskā ieviešana (69) Ar SEZS tiek nomainīta kādreizējā Eksportam atbrīvotas rūpniecības zonas shēma ( EPZS ). SEZ ir īpaši iezīmēti beznodokļu anklāvi un atbilstoši EXIM-politikai 02-07 tos uzskata par ārvalsts teritoriju tirdzniecības darījumu, maksājumu un nodokļu nolūkā. Jau darbojas 14 SEZ un Indijas iestādes apstiprinājušas vēl 13 SEZ izveidošanu. (70) Turpretim EOU ģeogrāfiski ir daudz elastīgāki, un tos var dibināt jebkurā vietā Indijas teritorijā. Šī shēma papildina SEZS. (71) Iesniegumā par EOU vai SEZ statusa saņemšanu jānorāda detalizēta informācija par nākamajiem pieciem gadiem par inter alia plānotajiem ražošanas apjomiem, prognozēto eksporta vērtību, importa un iekšzemes prasības. Ja iestādes pieņem uzņēmuma iesniegumu, ar pieņemšanu saistītos nosacījumus un termiņus jāpaziņo uzņēmumam. Vienošanās tikt atzītam par uzņēmumu saskaņā ar SEZ/EOU ir derīga piecus gadus. Vienošanos var atjaunot turpmākiem laikposmiem. (72) Kā tas izklāstīts EXIM-politikā 02-07, obligāts pienākums saistībā ar EOU vai SEZ ir panākt neto ieņēmumus no ārvalstu valūtas maiņas („NFE”), t.i., atskaites laikposmā, kas ir pieci gadi (5 gadi), eksporta kopapjomam jābūt lielākam par importēto preču kopapjomu. (73) EOU/SEZ struktūras ir tiesīgas uz šādām koncesijām: i) atbrīvojuma no ievedmuitas nodokļiem visiem preču veidiem (tai skaitā kapitālieguldījumu preces, izejvielas un palīgmateriāli), kas nepieciešami to izgatavošanai, saražošanai vai pārstrādei vai saistībā ar to; ii) atbrīvojuma no akcīzes nodokļa precēm, kuras tiek piegādātas no iekšzemes; iii) atmaksātu centrālo tirdzniecības nodokli, kas samaksāts par precēm, kas piegādātas no vietējiem avotiem; iv) iespējas pārdot produkcijas daļu vietējā tirgū, nomaksājot piemērojamos nodokļus par gatavo produkciju, kas ir izņēmums vispārējai prasībai par visu saražoto preču eksportu; v) atbrīvojuma no ienākumu nodokļa, kas parasti jāmaksā par peļņu, kas gūta 10 gados pēc darījuma uzsākšanas, bet ne ilgāk par 2010. gadu, realizējot eksporta pārdošanu saskaņā ar Ienākumu nodokļa likuma 10.A vai 10.B iedaļu; vi) iespēju iegūt īpašumā 100 % ārvalstu pašu kapitāla. (74) Kaut gan koncesijas saskaņā ar abām shēmām ir lielā mērā saderīgas, tomēr pastāv dažas atšķirības. Piemēram, tikai saskaņā ar EOU var par 50 % samazināt maksājumus, kas jāmaksā, veicot pārdošanas apjomus vietējā tirgū (DTA pārdošana), savukārt saskaņā ar SEZ par šādu pārdošanu jāmaksā maksājumi 100 % apmērā. EOU struktūra var pārdot ne vairāk kā 50 % no sava apgrozījuma iekšzemē par šādu samazinātu likmi. (75) Struktūras, kas darbojas saskaņā ar šīm shēmām, tiek pakļautas muitas ierēdņu uzraudzībai saskaņā ar Muitas likuma 65. iedaļu. (76) Tām ir juridiskas saistības uzturēt īpašā formātā attiecīgu uzskaiti par visu importu, importēto materiālu un veiktā eksporta patēriņu un izmantošanu. Šie dokumenti par laikposmu iesniedz kompetentajām iestādēm pēc nepieciešamības („ceturkšņa un gada progresa ziņojumi”). (77) Tomēr 14-I papildinājuma 10.2. punkts un PR I 02-07 13.2. punkts paredz, ka „nevienā brīdī [EOU vai SEZ struktūru] nevar lūgt saskaņot katru importa sūtījumu ar eksportu, pārvedumu uz citu struktūrvienību, pārdošanu DTA vai krājumos”. (78) Iekšzemē pārdodamās preces nosūta un reģistrē pēc pašsertifikācijas principa. EOU eksporta sūtījumu nosūtīšanu uzrauga muitas/akcīzes ierēdnis, kurš pastāvīgi strādā EOU. Uzņēmuma pienākums ir atmaksāt IV šāda pastāvīga ierēdņa algu. (79) PR I 02-07 14-II papildinājuma 29. punkts nosaka, ka „ja vien nav noteikts citādāk, visas SEZ struktūru darbības zonas teritorijā, tai skaitā preču eksports un atkārtots imports, notiek caur pašsertifikācijas procedūru”. Tādēļ muitas iestādes neveic eksporta sūtījumu rutīnas pārbaudes attiecībā uz SEZ struktūru. (80) Pašreizējā lietā viens no eksportētājiem, kas sadarbojas, izmantoja EOUS. Tā kā SEZS netika izmantots, nav jāanalizē šīs shēmas kompensējamība. Eksportētājs, kas sadarbojas, izmantojot EOUS, piemēroja šo shēmu, lai importētu izejmateriālus un kapitālieguldījumu preces bez ievedmuitas nodokļa, veiktu preču iekšzemes piegādi bez akcīzes nodokļa un turklāt atgūtu samaksāto pārdošanas nodokli un pārdotu daļu no saražotajām precēm iekšzemes tirgū. Tādējādi tas saņēma visus (73) apsvēruma i)–iv) apakšapsvērumā minētos ieguvumus. Attiecīgais eksportētājs arī saņēma ieguvumus, jo EOUS paredz atbrīvojumu no ienākumu nodokļa. Tomēr, tā kā minētais atbrīvojums no ienākumu nodokļa ietilpst plašāk pielietojamā ienākumu nodokļa atbrīvojuma shēmā, analīze izklāstīta (117) un (118) apsvērumā. d) Komentāri par nodošanu atklātībā (81) Pēc nodošanas atklātībā viens ražotājs eksportētājs iesniedza informāciju, ka EOUS, ja tās kompensē, jākompensē tikai par tādu summu, lai nodokļi, kas nomaksāti par pārdošanu iekšzemē, pilnībā nesegtu to ievedmuitas nodokļu apjomu, kas atbrīvots no izejvielām, kas izmantotas iekšzemē pārdoto preču ražošanai („ievedmuitas pārsnieguma atmaksa”). Eksportētājs uzskata, ka attiecībā uz EOUS, kas jau šķietami atgādina EK ienākošo preču apstrādes sistēmu, pastāv pārbaudes sistēma, kas atbilst pamatregulas I, II un III pielikumam. Tādējādi eksportētājs apstrīd, ka Indijas iestādes patiesi neprasa sūtījuma korelāciju attiecībā uz izejvielām un eksporta galaproduktu (skt. (77) apsvērumu), jo tas nav obligāts saskaņā ar pamatregulu vai PTO Vienošanos par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem („ASCM”) atbilstošai pārbaudes sistēmai. Turklāt eksportētājs, par kuru ir atsauce uzņēmuma iekšējā preču partiju uzskaites sistēmā kā par tādu, kas nodrošina saikni starp izejvielām un ražošanas apjomu. Eksportētājs arī norādīja, ka tas veicis iekšzemes pārdošanu, kuras apjoms veido mazāk par 5 % no tā pārdošanas IP laikā. Tas arī prasīja, lai IV regulārais novērtējums par ikmēneša tirdzniecības nodokļa peļņu būtu pietiekams un atbilstu pamatregulā noteiktajiem pārbaudes standartiem. (82) Bez tam eksportētājs apgalvoja, ka i) aprēķina nolūkiem jāņem nevis to izejvielu apjoms, kāds importēts pārskata izmeklēšanas laikposmā un noteikts šī EOU gada progresa pārskata 19. apsvērumā, bet gan šajā laikposmā patērēto izejmateriālu apjoms, kas minēts šā pārskata 20. apsvērumā, un ii) piešķīruma laikposmam attiecībā uz maksājumiem, kas ietaupīti, importējot kapitālieguldījumu preces, jābalstās uz uzņēmumam raksturīgu nolietojuma laikposmu, nevis vidējo nolietojuma laikposmu visiem ražotājiem eksportētājiem, kas sadarbojas. Turklāt tika paziņots, ka pievienotie procenti (komerclikme, kas Indijā bija noteicošā IP laikā) jāsamazina līdz vidējai svērtajai likmei par šā EOU izveidošanu pārskata izmeklēšanas laikposma laikā. e) Secinājumi par EOUS (83) EOU atbrīvošana no divām ievedmuitām („muitas pamatnodoklis” un „muitas speciālie papildnodoklis”) un tirdzniecības nodokļa atmaksa ir IV finansu ieguldījums pamatregulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas nozīmē. Valdība atsakās no ieņēmumiem, kas tai pienāktos, ja šīs shēmas nebūtu, turklāt ieguvumus pamatregulas 2. panta 2. punkta nozīmē saņem EOU, jo, nemaksājot parastos nodokļus un atgūstot tirdzniecības nodokli, tiek ietaupīta likviditāte. (84) Atbrīvojums no akcīzes nodokļa un tās ievedmuitas nodokļa ekvivalenta („muitas papildnodoklis”) tomēr nenoved pie tā, ka notiek atteikšanās no ieņēmumiem, kuri tiktu savādāk pieprasīti. Ja tiek maksāts akcīzes nodoklis un muitas papildnodoklis, tās var izmantot kā kredītu pašu nākotnes maksājumu saistībām („ CENVAT mehānisms”). Tādēļ šīs maksājums nav galīgs. Ar „ CENVAT ” kredīta palīdzību tikai pievienotajai vērtībai, nevis izejvielām, ir galīgais maksājums. (85) Tādējādi tikai atbrīvojums no muitas pamatnodokļa, muitas speciālā papildnodokļa un tirdzniecības nodokļa atmaksa veido subsīdijas pamatregulas 2. panta nozīmē. Juridiski nosacījums ir eksporta izpilde un tādēļ pamatregulas 3. panta 4. punkta nozīmē tās uzskata par īpašām un kompensējamām. Kā noteikts EXIM politikas 02 - 07 6.1. punktā, EOU eksporta mērķis ir conditio sine qua non stimulu iegūšanai. (86) Turklāt atšķirībā no viena eksportētāja sniegtās informācijas šīs subsīdijas nevar uzskatīt par atļautu nodokļu atmaksas sistēmu vai nodokļu atmaksas aizvietojuma sistēmu pamatregulas 2 panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas nozīmē. Tās neatbilst stingrajiem noteikumiem, kas minēti pamatregulas I pielikuma h) un i) punktā, II pielikumā (atmaksas definīcija un noteikumi) un III pielikumā (aizvietojuma atmaksas definīcija un noteikumi). EOUS šķietamā saderība ar EK ienākošo preču apstrādes sistēmu šajā kontekstā nav svarīga, jo EK sistēma nav pašreizējās izmeklēšanas subjekts. (87) Kas attiecas uz tirdzniecības nodokļa atmaksas un atbrīvojuma no ievedmuitas izmantošanu kapitālieguldījumu preču pirkšanai, tie jau neatbilst atļautas nodokļu atmaksas sistēmas noteikumiem, jo šīs preces netiek patērētas ražošanas procesā, kā to prasa I pielikuma h) punkts (tirdzniecības nodokļa atmaksa) un i) punkts (ievedmuitas atmaksa). Eksportētājs iebilda pret šo analīzi un apstrīdēja, ka tā kā kapitālieguldījumu preces ir nepieciešamas ražošanā, tās per se nevar izslēgt no kādas atļautas nodokļu atmaksas. Tomēr šāds pamatojums nav atspoguļots I pielikuma h) un i) punktu nepārprotamajā formulējumā, jo kapitālieguldījumu preces tiek izmantotas, nevis patērētas ražošanā. Tādēļ iebilde tiek noraidīta. (88) Papildus, un arī attiecībā uz citiem ieguvumiem, kas pieejami saskaņā ar šo shēmu, rūpīgas eksportētāja apsvērumu pārbaudes, tika apstiprināts, ka IV nav efektīvas pārbaudes sistēmas vai procedūras, lai apstiprinātu, vai un kādā apjomā eksportētā produkta ražošanā tika patērētas bez ievedmuitas nodokļa un tirdzniecības nodokļa iepirktas izejvielas (pamatregulas II(II)(4) pielikums un pamatregulas III(II)(2) pielikums, ja runa ir par aizvietojuma atmaksas shēmām). (89) Iekšzemes tirgū EOU var pārdot ievērojamu savas produkcijas daļu –– līdz pat 50 % no gada apgrozījuma. Tādēļ nepastāv likumā noteikts pienākums eksportēt visu kopējo izgatavoto galaproduktu. Turklāt, pateicoties pašsertifikācijas procedūrai, amata personas neuzrauga un nekontrolē šādus iekšzemes darījumus. Tātad EOU muitas telpas vismaz daļēji nav pakļautas Indijas iestāžu fiziskai kontrolei. Tomēr tādējādi palielinās turpmāku pārbaudes elementu nozīme, sevišķi kontrole pār saikni starp beznodokļu izejvielām un eksporta galaproduktu, lai sistēmu varētu saukt par nodokļu atmaksas pārbaudes sistēmu. Uzskata, ka saskaņā ar pašreizējo izmeklēšanu EOU IP laikā nepārdeva iekšzemē 50 %, bet tikai aptuveni 5 % no gada apgrozījuma. Tomēr tas neietekmēja vispārīgāku pastāvošās pārbaudes sistēmas atbilstības novērtējumu. (90) Attiecībā uz turpmāk izveidotiem pārbaudes pasākumiem jāatceras, ka saskaņā ar (77) apsvērumu un eksportētāja sniegto informāciju EOU nevienā brīdī jau de jure nav saistoši katru importa sūtījumu sasaistīt ar attiecīgo galaprodukta pārvadājuma galapmērķi. Tomēr tikai šādi kontrolējot sūtījumus, Indijas iestādes saņems pietiekamu informāciju par izejvielu galapunktu, lai pārliecinātos, ka ievedmuitas/tirdzniecības nodokļa atbrīvojums nepārsniedz izejvielu apjomu eksporta preču ražošanai. Ikmēneša nodokļu deklarācija iekšzemes tirdzniecībai, pamatojoties uz pašnovērtējumu, ko Indijas iestādes regulāri novērtē, ir nepietiekama. Uzņēmumu iekšējās sistēmas, kas tiek uzturētas bez juridiska pienākuma saskaņā ar EXIM-politiku, piemēram, preču partijas saraksta sistēma, nav pietiekama, lai aizstātu šādas pamatprasības arī nodokļu atmaksas pārbaudes sistēmai. Turklāt nodokļu atmaksas pārbaudes sistēmu jāveido un jāīsteno valdībai, un to nevar atstāt katra atsevišķā uzņēmuma pārvaldes ziņā, kas veidos informācijas sistēmu. Indijas iestāžu revīzijas pārskati bija pieprasīti gan no uzņēmumiem, gan IV, bet tā kā tie ne reizes netika iesniegti, tos uzskatīja par nepamatotiem. Tādēļ tas apstiprina, ka, tā kā EOU nepārprotami nelūdz, lai Indijas EXIM politika reģistrētu saikni starp izejvielām un galaproduktu, IV nav izveidojusi efektīvu kontroles mehānismu, lai noteiktu, kādas izejvielas un kādā apjomā tika patērētas eksporta ražošanai. (91) Tāpat IV ne tikai nav veikusi turpmāku pārbaudi, pamatojoties uz faktiskajām patērētajām izejvielām, lai gan šāda pārbaude parasti jāveic, ja nav efektīvas pārbaudes sistēmas (pamatregulas II(II)(5) un III(II)(3) pielikums), ne arī pierādījusi, ka notikusi ievedmuitas pārsnieguma atmaksa. Kā nosaka pamatregulas 11. panta 8. punkts un 26. panta 1. punkts, jāatceras, ka šāda turpmāka pārbaude principā jābeidz pirms pārbaudes apmeklējuma šādā izmeklēšanā, tā, lai pārbaude, ja to uzskata par nepieciešamu, var notikt, lai liktu pamatu šādai turpmākai pārbaudei. f) ubsīdijas apjoma aprēķināšana (92) Ja nepastāv atļauta nodokļu atmaksas sistēma vai nodokļu atmaksas aizvietojuma sistēma, kompensējamais ieguvums ir atlaista kopējā ievedmuita (muitas pamatnodoklis un speciālais muitas papildnodoklis), ko parasti nomaksā pēc importēšanas, kā arī tirdzniecības nodokļa atmaksa, kas arī notiek pārskata izmeklēšanas laikposmā. (93) Tika noraidīta eksportētāja prasība ņemt vērā tikai to maksājumu un tirdzniecības nodokļa ietaupīto apjomu, kas bija saistīti ar pārskata izmeklēšanas laikposmā patērētajām izejvielām. Ieguvumus pamatregulas 2. panta 2. punkta nozīmē piešķir tikai pēc izejvielu piegādes bez ievedmuitas vai tirdzniecības nodokļa, jo šajā posmā ievedmuita parasti ir jāmaksā. i) Atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa (muitas pamatnodokļa un speciālā muitas papildnodokļa) un tirdzniecības nodokļa atmaksa izejvielām (94) Subsīdijas apjomu eksportētājam, kas izmanto EOUS, aprēķina, pamatojoties uz ievedmuitu, no kuras atteicās (muitas pamatnodoklis un speciālais muitas papildnodoklis) attiecībā uz ražošanas nozarei importētajiem materiāliem, t.i., neiepakotas zāles un starpprodukti bez iesaiņojuma, un tirdzniecības nodokli, ko atmaksā šai nozarei, abiem attiecoties uz pārskata izmeklēšanas laikposmu. Nepieciešamās izmaksas subsīdiju iegūšanai atskaitīja no šīs summas saskaņā ar pamatregulas 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu, lai iegūtu subsīdiju summu kā nominatoru. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu šādu subsīdiju summu sadalīja visam eksporta apgrozījumam, kuru radīja farmācijas nozares lielākā daļa (še turpmāk „nozare”) pārskata izmeklēšanas laikposmā kā atbilstīgo denominatoru, jo subsīdiju nosaka pēc eksporta izpildes un to nepiešķir, atsaucoties uz izgatavoto, saražoto, eksportēto vai pārvadāto apjomu. Šādi iegūtu subsīdiju apmērs bija 29,6 %. ii) Atbrīvojums no ievedmuitas nodokļa (muitas pamatnodoklis un speciālās muitas papildnodoklis) kapitālieguldījumu precēm (95) Atšķirībā no izejvielām kapitālieguldījumu preces netiek fiziski iestrādātas pabeigtajās precēs. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 3. punktu ieguvumu, ko gūst izmeklējamais uzņēmums, aprēķina, pamatojoties uz nenomaksāto ievedmuitas nodokli par importētajām kapitālieguldījumu precēm, ko sadala par laikposmu, kas atbilst parastam šādu aktīvu nolietojuma laikposmam konkrētajā ražošanas nozarē. Lai noteiktu šādu parasto nolietojuma laikposmu, aprēķina vidējo svērto lielumu no visiem nolietojuma laikposmiem, kurus izmanto visi eksportētāji, kas sadarbojas. Izmeklējamā EOU prasība izmantot uzņēmumam raksturīgo nolietojuma laikposmu jānoraida, jo jēdziens „parasts” nav sinonīms jēdzienam „atsevišķs”, bet jēdzienam „raksturīgais vidējais rādītājs”. Tādejādi aprēķināto apjomu, ko var attiecināt uz pārskata izmeklēšanas laikposmu, koriģē, pieskaitot procentus šā laikposmā, kas atbilst ieguvuma apjomam laikposmā un tādējādi piešķir visu šīs shēmas ieguvumu saņēmējam. Pieskaitāmo procentu summas pamatā ir komerclikme pārskata izmeklēšanas laikposmā Indijā. Eksportētāja prasība izmantot zemāko vidējo likmi nemainīja iznākumu, t.i., subsīdijas apjoms nemainījās. Nepieciešamās izmaksas, lai iegūtu subsīdiju, atskaitīja no šīs summas saskaņā ar pamatregulas 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu, lai iegūtu subsīdiju apmēru kā nominatoru. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu un 7. panta 3. punktu šo subsīdijas summu sadalīja visam eksporta apgrozījumam, kuru radīja nozare pārskata izmeklēšanas laikā, kā atbilstīgo nominatoru, jo subsīdiju nosaka pēc eksporta izpildes un to nepiešķir, atsaucoties uz izgatavoto, saražoto, eksportēto vai pārvadāto apjomu. Šādi iegūts subsīdijas apmērs bija 1,3 %. (96) Tādējādi kopējais subsīdiju apmērs saskaņā ar EOUS attiecīgajam uzņēmumam bija 30,9 %. 4. Ražošanas līdzekļu eksporta veicināšanas shēma (še turpmāk „EPCG”) a) uridiskais pamats (97) EPCGS detalizētāks apraksts iekļauts EXIM-politikas 02-07 5. nodaļā un PR I 02-07 5. nodaļā. b) tbilstība (98) Izgatavotājs eksportētājs, tirgotājs eksportētājs, kurš ir „saistīts ar” atbalstu nodrošinošiem izgatavotājiem un pakalpojumu sniedzējiem, ir tiesīgi izmantot šo shēmu. c) raktiskā ieviešana (99) Saskaņā ar nosacījumu par pienākumu eksportēt uzņēmums var importēt kapitālieguldījumu preces (jaunas un kopš 2003. gada aprīļa arī otrreizējas lietošanas kapitālieguldījumu preces, kas nav vecākas par 10 gadiem) par samazinātu nodokļa likmi. Šim nolūkam IV pēc iesnieguma saņemšanas un maksājuma veikšanas izdod EPCGS licenci. Kopš 2000. gada aprīļa shēma nodrošina samazinātu ievedmuitas nodokļa likmi, kas ir 5 % un kuru piemēro visām kapitālieguldījumu precēm, kas tiek importētas saskaņā ar šo shēmu. Līdz 2000. gada 31. martam tika piemērota spēkā esošā nodokļa likme, kas bija 11 % (ieskaitot 10 % piemaksu) un augstas vērtības importa gadījumos tika piemērota nulles nodokļa likme. Lai pildītu pienākumu eksportēt, importētās kapitālieguldījumu preces vajadzēja izmantot, lai ražotu noteiktu daudzumu eksporta preču noteiktā laikposmā. (100) EPCGS licences turētājs var gūt kapitālieguldījumu preces arī iekšzemē. Šādā gadījumā kapitālieguldījumu preču iekšzemes izgatavotājs var izmantot ieguvumus un importēt elementus bez muitas nodokļiem, kas tam nepieciešami šādu kapitālieguldījumu preču izgatavošanai. Tāpat iekšzemes izgatavotājs var pieprasīt ieguvumus no šķietama eksporta attiecībā uz kapitālieguldījumu preču piegādi EPCGS licences turētājam. d) Komentāri par nodošanu atklātībā (101) Pēc nodošanas atklātībā IV un viens ražotājs eksportētājs norādīja uz to, ka i) nolietojuma laikposms, ko izmanto attiecībā uz kapitālieguldījumu precēm, esot neadekvāti norādīts ieinteresētajām personām un ka ii) nav pietiekami norādīts kāpēc un kādā apjomā tika pieskaitīti procenti, lai aprēķinātu kompensējamo subsīdijas apjomu. e) Secinājumi par EPCG shēmu (102) EPCGS nodrošina subsīdijas pamatregulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas un 2. panta 2. punkta nozīmē. Nodokļa samazinājums ir IV finansiāls ieguldījums, jo šī koncesija samazina IV nodokļu ieņēmumus, ko citādāk būtu jānomaksā. Turklāt nodokļa samazinājums dod ieguvumus eksportētājam, jo nodokļi, kas tiek ietaupīti pēc importēšanas, uzlabo likviditāti. (103) Bez tam EPCGS juridiski vienīgais nosacījums ir eksporta izpilde, jo šādu atļauju nevar iegūt bez saistībām eksportēt. Tādēļ to uzskata par īpašu un kompensējamu saskaņā ar pamatregulas 3. panta 4. punkta a) apakšpunktu. (104) Faktiski šo shēmu nevar uzskatīt par atļautu nodokļu atmaksas sistēmu vai aizvietojuma atmaksas shēmu pamatregulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas nozīmē. Saskaņā ar pamatregulas I pielikuma i) punktu šādu atļautu sistēmu darbības joma nesedz kapitālieguldījumu preces, jo tās netiek patērētas eksportēto produkta ražošanā. f) Subsīdijas apjoma aprēķināšana (105) Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 3. punktu subsīdijas apjomu aprēķina, pamatojoties uz nesamaksāto muitas nodokli importētām kapitālieguldījumu precēm, sadalot subsīdiju par laikposmu, kas atbilst parastam šādu aktīvu nolietojuma laikposmam antibiotiku nozarē. Saskaņā ar noteikto praksi tādejādi aprēķināto apjomu, ko var attiecināt uz laikposmu, par kuru tiek veikta izmeklēšana, sadala, pieskaitot procentus šajā laikposmā, lai atspoguļotu ieguvumu pilno vērtību laika gaitā. Uzskatīja, ka pārskata izmeklēšanas laikposmā Indijā šim nolūkam bija piemērota komerciālā procentu likme. Nepieciešamās izmaksas, lai iegūtu subsīdiju, tika atskaitītas no šī apjoma saskaņā ar pamatregulas 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu, lai saņemtu subsīdijas summu kā nominatoru. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu un 7. panta 3. punktu šo subsīdiju sadalīja visam eksporta apgrozījumam pārskata izmeklēšanas laikposmā kā pareizo denominatoru, jo subsīdijas nosacījums ir eksporta izpilde un to nepiešķir, uz izgatavoto, saražoto, eksportēto vai pārvadāto apjomu pamata. Četri uzņēmumi guva ieguvumus no šīs shēmas pārskata izmeklēšanas laikposmā. Iegūtās subsīdijas bija nelielas. (106) Tā kā EPCGS šajā gadījumā nebūs kompensējama, nav nepieciešams atbildēt uz atbilstošajiem komentāriem par nodošanu atklātībā. 5. Eksporta kredīta shēma ("ECS") a) Juridiskais pamats (107) Detalizēta informācija par shēmu sniegta „Master Circular IECD No. 5/04.02.02/2002-03“ (Eksporta kredīts ārvalstu valūtā) un „Master Circular IECD No. 4/04.02.02/2002-03“ (Eksporta kredīts rūpijās), ko izdevusi Indijas Rezervju banka ("RBI") un kas paredzēts visām Indijas komercbankām. b) Atbilstība (108) Izgatavotājs eksportētājs un tirgotājs eksportētājs ir tiesīgi pieteikties uz šo shēmu. c) Praktiskā ieviešana (109) Saskaņā ar šo shēmu RBI obligāti nosaka maksimālās augstākās procentu likmes, kas jāpiemēro eksporta kredītiem gan Indijas rūpijās, gan ārvalstu valūtās, un šīs likmes komercbankas var likt eksportētājam maksāt, „lai kredīts būtu pieejams eksportētājiem un likmes būtu starptautiski konkurētspējīgas”. ECS sastāv no divām apakšshēmām: viena ir pirmsnosūtīšanas eksporta kredīta shēma („packing credit”), kas sedz eksportētājam sniegtos kredītus pirkuma finansēšanai, preču pārstrādei, izgatavošanai, iepakošanai un/vai nosūtīšanai pirms eksportēšanas, un otra ir pēcnosūtīšanas eksporta kredīta shēma, kas nodrošina apgrozāmā kapitāla aizdevumus ar mērķi finansēt eksporta debitoru parādus. RBI arī dod norādījumus bankām, ka kāda to tīro kredītu daļa jānodrošina eksporta finansēšanai. (110) Šo RBI ģenerālapkārtrakstu rezultātā eksportētāji var iegūt eksporta kredītus ar preferenciālām procentu likmēm salīdzinājumā ar tām procentu likmēm, kas tiek piemērotas parastiem komerckredītiem („cash credits”) un tiek noteiktas atbilstoši tirgus apstākļiem. Šai ziņā ģenerālapkārtraksts par rūpiju eksporta kredītu nosaka, ka „augstākās procentu likmes kredītiem, kas tiek piešķirti eksportētājiem saskaņā ar ģenerālapkārtrakstu, ir zemākas nekā maksimālās aizdevumu likmes, kādas parasti piešķir aizņēmējiem; šā iemesla dēļ tās šajā nozīmē ir kā atvieglojums”. Atšķirība starp likmēm var pazemināties, ja uzņēmumam ir labs kredītreitings. Faktiski uzņēmumi ar augstu reitingu var iegūt eksporta kredītus un kredītus skaidrā naudā ar vienādiem nosacījumiem. d) omentāri par nodošanu atklātībā (111) Pēc informācijas sniegšanas divi eksportētāji, kas bija saņēmuši ieguvumus saskaņā ar šo shēmu, apstrīdēja, ka ECS ir nekompensējama subsīdija. Šai sakarā viņi paziņoja, i) lai subsīdija būtu kompensējama, nepieciešams valsts naudas līdzekļu pārvedums, ii) ECS likmes tiek noteiktas pēc tirgus apstākļiem, jo dažādas komercbankas piedāvā būtiski atšķirīgas procentu likmes, un iii) procentu likmes kredītiem skaidrā naudā ir augstākas nekā eksporta kredītiem, jo eksporta finansēšana nav tik riskanta („self executing”) un ārvalstu valūtas eksporta kredītu gadījumā, pateicoties šķietami zemākai inflācijai brīvi konvertējamās ārvalstu valūtās salīdzinājumā ar Indijas rūpiju, tie uzskatīja, ka tā ietekmē procentu likmes. (112) Bez tam viens eksportētājs, nenorādot jaunu subsīdiju apmēra aprēķinu, pieprasīja, ka aprēķiniem jāizmanto citu tādu banku likmes, kas pārbaudes apmeklējuma laikā nav identificētas kā aizdevējbankas, un jebkurā gadījumā salīdzinājumam jāizmanto tikai zemākās likmes gan eksporta, gan kredītiem skaidrā naudā. Cits eksportētājs, nesniedzot pierādījumus, iebilda, ka aizdevuma apjoms jāsamazina par 25 %, kas šķietami ir pašu kapitāls, kaut gan grāmatojumos tiek identificēts kā ārvalstu kapitāls. e) Secinājumi par ECS (113) Pirmkārt, ECS kredīta preferenciālās procentu likmes, ko nosaka (107) apsvērumā minētie RBI ģenerālapkārtraksti, var samazināt eksportētāja procentu izdevumus salīdzinājumā ar kredīta izmaksām, kuras nosaka tikai pēc tirgus apstākļiem un šai gadījumā ieguvumi pamatregulas 2. panta 2. punkta nozīmē tiek piešķirti šādam eksportētājam. Secināja, ka ieguvums tiek piešķirts, tikai tad, ja eksportētāji sadarbojas un pastāv atšķirīgas likmes. Pretēji iepriekš minētajai informācijas iesniegšanai šādas likmju atšķirības nevar skaidrot tikai ar komercbanku uzvedību tirgū. Eksporta finansēšana per se nav drošāka par iekšzemes finansēšanu. Faktiski to parasti uzskata par riskantāku un nodrošinājums, kāds nepieciešams kādam kredītam neatkarīgi no finanšu objekta, ir tikai komerciāls lēmums, kuru pieņem attiecīgā komercbanka. Atšķirīgas likmes attiecībā uz dažādām bankām ir RBI metodoloģijas rezultāts, lai noteiktu maksimālo aizdevuma likmi katrai komercbankai atsevišķi. Turklāt, ja nebūtu RBI ģenerālapkārtraksta, komercbankām nebūtu pienākuma eksporta finansēšanas aizdevējiem noteikt kādas varbūt izdevīgākas procentu likmes eksporta kredītiem ārvalstu valūtās. Apkopojot atbildes uz šo iesniegto informāciju, jāatceras, ka RBI ģenerālapkārtraksta mērķis ir nodrošināt eksporta finansējumu ar „starptautiski konkurētspējīgām likmēm” un RBI pati uzskata, ka eksporta kredītu likmes ir „koncesīvas”. Otrkārt, lai gan preferenciālus kredītus saskaņā ar ECS piešķir komercbankas, šis ieguvums ir valdības finansiāls ieguldījums pamatregulas 2. panta 1. punkta iv) daļas nozīmē. Šajā kontekstā jāatzīmē, ka ne pamatregulas 2. panta 1. punkta iv) daļa, ne ASCM neprasa maksu par publiskiem kontiem, piemēram, IV veiktu atmaksu komercbankām, lai izveidotu subsīdiju, bet tikai valdības rīkojumu veikt pamatregulas 2. panta 1. punkta i), ii) vai iii) daļā minētās funkcijas. RBI ir valsts iestāde un uz to attiecas definīcija „valdība”" saskaņā ar pamatregulas 1. panta 3. punktu. Šī banka 100 % pieder valdībai, tā īsteno valsts politikas mērķus, piemēram, monetāro politiku, un tās vadību ieceļ IV. RBI dod norādījumus privātām struktūrām, jo komercbankām ir saistoši nosacījumi, piemēram, arī par maksimālajām augstākajām procentu likmēm eksporta kredītiem, kas noteikti RBI ģenerālapkārtrakstā un RBI nolikumos par to, ka komercbankām noteikta to tīro kredītu daļa jānovirza eksporta finansēšanai. Šie norādījumi uzliek pienākumu komercbankām veikt savas funkcijas, kas noteiktas pamatregulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta i) daļā, šajā gadījumā attiecībā uz aizdevumiem preferenciāla eksporta finansēšanas veidā. Kā nosaka pamatregulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta iv) daļa, šāda tiešu naudas līdzekļu nodošana aizdevumu veidā atbilstoši noteiktiem apstākļiem parasti tiek uzticēta valdībai, un prakse būtībā atšķiras no valdības parastās prakses. Šo subsīdiju saskaņā ar pamatregulas 3. panta 4. punkta a) apakšpunktu uzskata par īpašu un kompensējamu, jo preferenciālas procentu likmes ir pieejamas tikai attiecībā uz eksporta darījumu finansēšanu un tādēļ ir atkarīgas no eksporta izpildes. f) ubsīdijas apjoma aprēķināšana (114) Subsīdijas apjoms ir aprēķināts, pamatojoties uz starpību starp procentu likmi, kas samaksāta par pārskata izmeklēšanas laikposmā izmantotu eksporta kredītu, un apjomu, kas būtu jāmaksā, ja tāda pati procentu likme tiktu piemērota kāda uzņēmuma izmantotiem parastiem komerckredītiem. Šīs subsīdijas apjoms (nominators) sadalīts par visu eksporta apgrozījuma pārskata izmeklēšanas laikposmā kā atbilstīgais denominators saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu, jo subsīdijas nosacījums ir eksporta izpilde un to nepiešķir, atsaucoties uz izgatavotajiem, saražotajiem, eksportētajiem vai pārvadātajiem apjomiem. Novēlotā prasība, kuru izteica viens eksportētājs par to, ka kredīta summa, kas tika pārbaudīta apmeklējumā "uz vietas", jāsamazina par 25 %, jo to šādā apmērā šķietami veido pašu kapitāls, kaut kas, kas netika minēts iepriekš vai pārbaudes laikā, netika pamatota un tādēļ to nevar pieņemt. Ciktāl runa ir par prasību, lai to izmantotu attiecībā uz aizdevējbanku jauno informāciju, nevis pārbaudes apmeklējuma laikā sniegto informāciju, arī tā jānoraida, jo šī informācija netika sniegta savlaicīgi un netika pārbaudīta. Jebkurā gadījumā šis eksportētājs nepamatoja savu prasību, ka eksporta finansējumu tas ieguva tikai no komercbankām ar vislabvēlīgākajiem nosacījumiem. Seši uzņēmumi izmantoja ECS ieguvumus. Viņi ieguva subsīdijas gandrīz 2,3 % apmērā. 6. Ienākumu nodokļa shēmas a) Atbrīvojuma no eksporta ienākumu nodokļa shēma ("EITES") i) 1961. gada Ienākumu nodokļa akta ("ITA") 80HHC iedaļa (115) Tika noteikts, ka četri no izmeklēšanā iesaistītajiem eksportētājiem saņēma ieguvumus, kas izpaudās kā daļējs atbrīvojums no ienākumu nodokļa par peļņu, kas gūta no eksporta pārdošanas pārskata izmeklēšanas laikposmā. Juridisko pamatu šim atbrīvojumam nosaka ITA 80HHC iedaļa. (116) Šo ITA noteikumu atcēla 2005–2006 gada novērtējumā (t.i., par finanšu gadu, kas sākās 2004. gada 1. aprīlī un beidzās 2005. gada 31. martā) un turpmāk. Tātad ITA 80HHC paredz, ka pēc 2004. gada 31. marta ieguvums jāpiešķir pieteikuma iesniedzējam. Kaut gan četri no izmeklēšanā iesaistītajiem eksportētājiem guva ieguvumus no šīs shēmas pārskata izmeklēšanas laikposmā, ņemot vērā, ka shēmu atcēla, tā nav jākompensē saskaņā ar pamatregulas 15. panta 1. punktu. ii) ITA 10.A un 10.B iedaļa (117) Pilnīgs atbrīvojums no ienākumu nodokļa par peļņu, kas gūta no eksporta preču pārdošanas attiecībā uz jaunizveidotu uzņēmumu SEZ, brīvās tirdzniecības zonā, Elektroniskās aparatūras tehnoloģiju parkā vai Programmatūru tehnoloģiju parkā (ITA 10.A iedaļa) vai jaunizveidotā EOU (ITA 10.B iedaļa) pirmajos desmit ražošanas gados ir spēkā līdz 2010. gada 31. martam. (118) Kāds uzņēmums pēdējo desmit gadu laikā izmantoja ieguvumus saskaņā ar ITA 10.B iedaļu kopš 1993./1994 finanšu gada. Šā iemesla dēļ uzņēmums vairs nav tiesīgs saņemt ieguvumus saskaņā ar ITA 10.B iedaļu, sākot ar 2003./2004. finanšu gadu un turpmāk. Tādēļ saskaņā ar pamatregulas 15. panta 1. punktu šī shēma pašreizējā lietā netiek kompensēta. b) Ienākumu nodokļa iniciatīva pētniecībai un attīstībai („ITIRAD”) i) Juridiskais pamats (119) Detalizēts ITIRAD apraksts sniegts ITA 35(2AB) iedaļā. ii) Atbilstība (120) Uzņēmumi, kas darbojas biotehnoloģiju jomā vai zāļu, farmācijas preču, ķīmijas preču, elektronikas iekārtu, datoru un datoru programmatūras, telekomunikācijas iekārtu, helikopteru, lidaparātu vai citu tādu lietu vai preču apstrādē, par kurām var informēt, ir tiesīgi saņemt ieguvumus saskaņā ar šo shēmu. iii) Praktiskā ieviešana (121) Saskaņā ar IV Zinātniskās un rūpnieciskās izpētes departamenta lēmumu, ikvienu izdevumu (kas nav izmaksas par zemi vai ēkām) vai izpētes un attīstības iespējām uzņēmumā ienākumu nodokļa nolūkā atļauts samazināt par summu, kas vienāda ar 150 % no de facto radītajām izmaksām. Tādējādi, par 50 % samazinot fiktīvus izdevumus (t.i., izdevumus, kas faktiski nav radušies), ienākumu nodokļa bāze un attiecīgi ienākumu nodokļa slogs mākslīgi samazinās. iv) Komentāri par nodošanu atklātībā (122) Pēc nodošanas atklātībā viens eksportētājs, kurš saņēma ieguvumus saskaņā ar šo shēmu, sniedza šādu informāciju. Šo shēmu nevajadzētu kompensēt, jo i) kaut gan ITIRAD ir patiešām ierobežots un attiecas uz dažām nozarēm, to neuzskata par īpašu pamatregulas 3. panta 2. punkta nozīmē, jo visi uzņēmumi šajās nozarēs ir atbilstīgi un tiem ir ii) izdevumi, kas radušies pēc 2005. gada 31. maija saskaņā ar ITA 35(2AB) iedaļas 5. apakšiedaļu negūst ieguvumus saskaņā ar šo shēmu. v) Secinājumi par ITIRAD (123) ITIRAD nodrošina subsīdijas pamatregulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas un 2. panta 2. punkta nozīmē. Saskaņā ar ITA 35 (2AB) iedaļu mākslīgs ienākumu nodokļa bāzes samazinājums ITA 35(2AB) iedaļas nozīmē ir IV finansiāls ieguldījums, jo tas samazina IV ienākumu nodokļa ieņēmumus, ko citādāk saņemtu. Turklāt ienākumu nodokļa samazinājums nodod ieguvumus uzņēmumam, jo uzlabo tā likviditāti.. (124) IV apstrīdēja un pēc informācijas sniegšanas bez pamatojuma atkārtoja, ka tiesības saņemt ITIRAD pamatojas uz objektīviem kritērijiem un tādēļ shēma nav īpaša. Tomēr ITA 35(2AB) iedaļas skaidrais formulējums pierāda, ka ITIRAD de jure ir īpaša pamatregulas 3. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē un tādēļ ir kompensējama. Objektīvi kritēriji neregulē tiesības uz šo shēmu, jo tie ir neitrāli pamatregulas 3. panta 2. punkta b) apakšpunkta nozīmē. Ieguvumi saskaņā ar šo shēmu ir pieejami tikai dažām ražošanas nozarēm, kas nosauktas (120) apsvērumā; IV nav padarījusi šo shēmu pieejamu visām nozarēm. Pretēji informācijai, kuru sniedza viens eksportētājs, šādi ierobežojumi nozīmē specifiskumu, jo pamatregulas 3. panta 2. punktā noteiktā kategorija „ražošanas nozaru grupa” sinonīmi apraksta nozaru ierobežojumus. Šis ierobežojums pēc būtības nav ekonomisks un horizontāls savā piemērojumā, kas attiecas uz, piemēram, darbinieku skaitu vai uzņēmuma lielumu. (125) Turklāt prasība, ka izdevumi, kas radušies pēc 2005. gada 31. marta, ir atbrīvoti no shēmas, nenozīmē, ka shēma nav kompensējama pamatregulas 15. panta 1. punkta nozīmē. Nav parādīts, ka šī shēma jau bija atcelta laikā, kad tika pabeigti pārskata izmeklēšanas rezultāti, ne arī tas, ka eksportētājs vairs nesaņems ieguvumus saskaņā ar ITIRAD. Gluži otrādi, ITIRAD ir spēkā visu novērtēšanas gadu 2005./2006. gadā (t.i. 2004./2005 finanšu gadā), un tāpēc var gūt ieguvumus arī turpmāk. Bez tam, eksportētājs nepamatoja savu prasību, ka IV neparedz pagarināt shēmu. Faktiski shēma jau iepriekš tikusi pagarināta[8]. Nav norāžu par to, ka tā netiks pagarināta, pieņemot nākamo Finanšu likumu, jo īpaši tāpēc, ka IV ne konsultācijās, ne komentāros par nodošanu atklātībā nav norādījusi, ka pēc 2005. gada 31. marta shēma i) beigsies un ii) netiks aizvietota ar salīdzināmu ienākumu nodokļa atvieglojuma noteikumu. vi) Subsīdijas apjoma aprēķināšana (126) Subsīdijas apjoms ir aprēķināts, pamatojoties uz starpību starp ienākumu nodokli, kas pienākas par pārskata izmeklēšanas laikposmu, gan piemērojot, gan nepiemērojot noteikumus, kas doti ITA 35(2AB) iedaļā. Šis subsīdijas apjoms (nominators) sadalīts par visu kopējo apgrozījumu pārskata izmeklēšanas laikposmā kā pareizais denominators saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu, jo šī subsīdija attiecas uz visa veida pārdošanu, gan iekšzemē, gan ārvalstīs, un to nepiešķir, atsaucoties uz izgatavotajiem, saražotajiem, eksportētajiem vai pārvadātajiem apjomiem. Subsīdiju apmērs 1,5 % tika noteikts vienam uzņēmumam, kas saņēma ieguvumus saskaņā ar ITIRAD. III. Reģionālās shēmas 1. Gujarat un Punjab valdību Ražošanas attīstības veicināšanas shēmas (‘RVS’) (127) Gujarat un Punjab štati veicina ražošanas attīstību ekonomiski atpalikušās vietās šo štatu teritorijās, piešķirot ražošanas uzņēmumiem pārdošanas un pirkšanas nodokļa (PVN) atlaides un/vai tā atvieglojumus. Tā kā šīs shēmas faktiski ir identiskas, tās tiek izvērtētas kopā. (a) Juridiskais pamats (128) Shēmu piemērošanas detalizēts izklāsts ir noteikts attiecīgi Gujarat valdības (‘GV’) 1990. gada 16. oktobra rezolūcijā Nr. INC-1090-1023-(2)-I(GR Nr. 2) un Punjab valdības (‘PV’) 1996. gada 20. marta rezolūcijā Nr. 15/43/96-5IB/2238. (b) Atbilstība (129) Tiesības izmantot šajās shēmās paredzētos atvieglojumus ir uzņēmumiem, kas veido jaunus ražošanas objektus vai strauji paplašina esošos ražošanas objektus atpalikušajās teritorijās. Tomēr pastāv visaptveroši ražošanas nozaru saraksti, kuros noteiktās nozarēs strādājošiem uzņēmumiem nav tiesības saņemt shēmās paredzētos atvieglojumus. (c) Praktiska ieviešana (130) Saskaņā ar šīm shēmām uzņēmumiem jāinvestē līdzekļi atpalikušās teritorijās. Vietas, kas ir noteiktas teritoriālas vienības šajos divos štatos, tiek klasificētas dažādās kategorijās pēc to ekonomiskās attīstības līmeņa, bet tajā pašā laikā ir vietas, kuras ir izslēgtas vai kurām ir ‘aizliegts’ pieteikties uz veicināšanas shēmu atvieglojumiem. Galvenais kritērijs atvieglojumu noteikšanai ir investīciju apmērs un vieta, kurā atrodas vai tiks izveidots uzņēmums. (131) Atvieglojumus var piešķirt jebkurā laikā, jo nepastāv laika ierobežojumi ne attiecībā uz pieteikuma aizpildīšanu atvieglojumu saņemšanai, ne arī kvantitatīvo kritēriju izpildi. (d) Komentāri par nodošanu atklātībā (132) Pēc atklājumu paziņošanas divi eksportētāji, kas saskaņā ar RVS shēmu saņēma atvieglojumus, iebilda, ka i) RVS nav izvedsubsīdija, ii) tā ir tikai kompensācija par papildu izdevumiem, kas radušies piemērotas infrastruktūras attiecīgajās atpalikušajās teritorijās nepieejamības rezultātā, un iii) viena eksportētāja gadījumā kopš 2003. gada 5. jūlija tas vairs nesaņem shēmā paredzētos atvieglojumus. (e) Secinājumi par RVS (133) Šīs shēmas nodrošina subsīdijas pamatregulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļas un 2. panta 2. punkta nozīmē. Tās nozīmē attiecīgi GV un PV finanšu ieguldījumu, jo piešķirtie atvieglojumi, šajā gadījumā atbrīvojumi no pārdošanas un pirkšanas nodokļa, samazina nodokļu ieņēmumu, kurš citkārt būtu saņemams. Bez tam šie atvieglojumi ir ieguvums uzņēmumam, jo tie uzlabo tā finansiālo stāvokli, jo nav jāmaksā nodokļi, kas citkārt būtu jāmaksā. (134) Turklāt pamatregulas 3. panta 2. punkta a) apakšpunkta un 3. panta 3. punkta nozīmē shēmas ir reģionāli īpašas, jo tās ir pieejamas tikai noteiktiem uzņēmumiem, kuri investējuši noteiktā ģeogrāfiskā vietā attiecīgo štatu jurisdikcijā. Tās nav pieejamas uzņēmumiem, kuri atrodas ārpus šīm vietām un turklāt ieguvuma līmenis ir diferencēts atkarībā no attiecīgās vietas. (135) Indijas valdība nepiekrīt šādam vērtējumam. Pirmkārt, tā apgalvo, ka starptautiskā tirdzniecība pati par sevi nav pakļauta aplikšanai ar pārdošanas nodokli, kā tas jau ir noteikts Indijas Konstitūcijā. Tā rezultātā, turpina Indijas valdība, šādu shēmu rezultātā ienākumi, kas tiktu saņemti par eksporta transakcijām, netiek saņemti un līdz ar to nav kompensējami. Tomēr, pretēji informācijai, kuru šajā sakarā iesniedza divi eksportētāji, pamatregulas 3. panta 4. punkta a) apakšpunkta nozīmē shēma netiek vērtēta kā izvedsubsīdija ar tiešu uzsvaru uz attiecīgā produkta eksportu, bet kā citādi īpaša (skatīt (134) apsvērumu). Lai izteiktu kompensējamo subsīdiju shēmu, netiek pieprasīta tieša saikne starp subsīdiju un eksportēto produktu. Saskaņā ar pamatregulas 1. panta 1. punktu ir pietiekami izveidot tiešu saikni starp subsīdiju un ražotājuzņēmumu. Ņemot vērā „naudas atvietojamību”, katrs šādas iekšējās subsīdijas veids, caur zemākām cenām, tiks atspoguļots arī eksporta darījumos, jo šādas subsīdijas uzlabo vispārējo uzņēmuma likviditāti. Turklāt Indijas valdība nav sniegusi pierādījumu tam, ka vispārējā atbrīvošana no tirdzniecības nodokļa pārdošanai eksportā segtu arī izejvielu pirkšanas nodokļu saistības. Būtībā šajā gadījumā arī uzņēmumi ir izmantojuši RVS, lai izlīdzinātu pirkšanas nodokļu saistības. (136) Tālāk Indijas valdība apgalvoja, ka RVS, lai arī ierobežotas pēc vispārējiem atzinumiem uz noteiktiem atpalikušiem reģioniem Punjab un Gujarat teritorijās, nav uzskatāmas par īpašām, jo tās nedod priekšroku noteiktiem uzņēmumiem šajos īpaši noteiktajos reģionos. Tomēr Indijas valdība atzina, ka ne visa veida ražošana šajās noteiktajās teritorijās var saņemt RVS noteiktos atvieglojumus. Būtībā valsts subsīdiju shēmu reģionāla ierobežošana attiecībā uz visiem uzņēmumiem īpaši noteiktās vietās tās teritorijās pašas par sevi norāda, ka tās ir īpašas. Šāda veida shēmas skaidri dod priekšroku vieniem uzņēmumiem pār citiem uzņēmumiem, jo uzņēmums, kas ir tiesīgs saņemt atvieglojumus var saņemt palīdzību, kamēr tā konkurents, kas atrodas reģionā, uz kuru neattiecas šī shēma, to nevar. Šāda diferencēšana nav objektīva saskaņā ar pamatregulas 3. panta 2. punkta b) apakšpunktu un tāpēc ir īpaša, jo shēmas netiek piemērotas horizontāli visas valsts teritorijā. (137) šķietamā kompensācija, kuru saņem caur RVS par papildizmaksām, kuras radušās nepietiekamas infrastruktūras dēļ, pretēji viena eksportētāja iesniegumā sacītajam, nemaina kompensējamās subsīdijas vērtējumu. Šāda aizbildināšanās ar izmaksām nav pamatota. (138) Eksportētājs, kurš sūdzējās, ka vairs nesaņem RVS atvieglojumus, nav pamatojis šo sūdzību, piemēram, nodrošinot GV apstiprinājumu. Tieši pretēji, tas savos vadības ziņojumos par 2002–2003. gadu (t.i., izmeklēšanas pārskata laikposmu) norādījis, ka meklē pagarinājumu RVS atvieglojumu saņemšanai līdz 2012. gadam. Ir jāatzīmē, ka šāds pagarinājums ir iespējams Gujarat RVS. Uzņēmums nav uzrādījis pierādījumu, ka GV ir noraidījusi šādu pagarinājumu. (139) IV iebildumi un iesniegtā informācija tādējādi nav mainījuši vērtējumu, ka shēmas –– atbrīvošana no pārdošanas un pirkšanas nodokļa –– ir kompensējoša. (f) Subsīdijas apmēra aprēķins (140) Subsīdijas apmēru aprēķina pamatojoties uz parasti maksājamā pārdošanas un pirkšanas nodokļa apmēru pārskata izmeklēšanas laikposmā, bet kurš saskaņā ar šīm shēmām paliek nesamaksāts. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu, šie subsīdiju apjomi (nominatori) ir piešķirti uz visu pārdoto apjomu pārskata izmeklēšanas laikposmā kā piemērots vērtības rādītājs, jo subsīdija nav eksporta neparedzētais izdevums un to nepiešķir ar atsauci uz saražotajiem, eksportētajiem vai pārvadātajiem apjomiem. Šajā laikposmā trīs uzņēmumi saņēma šo shēmu atvieglojumus. Tie saņēma subsīdijas 2,4 % (2 uzņēmumi) un 3,1 % apmērā. 2. Gujarat valdības Elektrības nodokļa atbrīvojuma shēma (‘ENA’) (141) Gujarat štats rūpnieciskajiem uzņēmumiem piešķir atvieglojumus, atbrīvojot tos no elektrības nodokļu maksāšanas, lai veicinātu rūpniecības attīstību ekonomiski atpalikušās vietās šī štata teritorijā. (a) Juridiskais pamats (142) Gujarat valdības (‘GV’) īstenotās Elektrības nodokļa atbrīvojuma shēmas detalizēts izklāsts ir noteikts ar 1958. gada Bombejas Elektrības nodokļa likumu un precīzāk, šā likuma 3. panta 2. punkta vi) apakšpunktu un 3. panta 2. punkta vii) apakšpunkta a) un b) daļām, un pieņemti ar 1960. gada Gujarat rīkojumu par likumu piemērošanu. (b) Tiesības izmantot atvieglojumus (143) Tiesības izmantot šajā shēmā paredzētos atvieglojumus ir uzņēmumiem, kas investē atpalikušajās teritorijās, vai nu dibinot jaunus rūpniecības objektus, vai veicot liela mēroga kapitālieguldījumu esoša rūpnieciska ražošanas objekta paplašināšanā. (c) Praktiska ieviešana (144) Shēma ir pieejama tikai tiem uzņēmumiem, kuri ir investējuši noteiktās ģeogrāfiskās vietās Gujarat štata pavalsts jurisdikcijā. Tā piešķir pilnvaras GV atbrīvot jebkuru vietu un jebkuru jaunu rūpniecības uzņēmumu no saistībām maksāt elektrības maksājumu. Bez tam jaunos rūpniecības uzņēmumus, kuri nodibināti īpašajās norādītajās vietās, uz piecu gadu laikposmu no ražošanas uzsākšanas vai nu atbrīvo no enerģijas nodokļa vai nodokļa apmērs tiek samazināts uz pusi no parastās likmes. (d) Komentāri par nodošanu atklātībā (145) Pēc atklājumu paziņošanas viens eksportētājs, kurš saskaņā ar šo shēmu saņēma atvieglojumus, iesniedza iesniegumu, ka sākot ar 2004. gada 4. jūniju tas vairs nesaņem shēmas piedāvātos atvieglojumus. Bez tam, cits eksportētājs sūdzējās, ka nav izmantojis šo shēmu. Tomēr jāatzīmē, ka attiecībā uz beidzamo eksportētāju šī shēma nav bijusi iekļauta, nosakot tam subsīdiju apjomu. (e) Secinājums par ENA (146) Saskaņā ar pamatregulas 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļu un 2. panta 2. punktu šī shēma ir subsīdija. Tā atbilst GV finansu ieguldījumam, jo piešķirtie atvieglojumi samazina nodokļu ieņēmumu, kurš citkārt būtu saņemams. Bez tam, šie atvieglojumi ir ieguvums saņēmējai kompānijai. Shēma ir arī reģionāli īpaša saskaņā ar pamatregulas 3. panta 2. punkta a) apakšpunktu un 3. panta 3. punktu, jo tā ir pieejama tikai tiem uzņēmumiem, kas investējuši noteiktā ģeogrāfiskā reģionā Gujarat štata jurisdikcijā. Turklāt ar likumu, noteikumiem vai kādu citu oficiālu dokumentu nav skaidri noteikti kritēriji un apstākļi, saskaņā ar kuriem tiek noteikts, kam ir tiesības izmantot šo veicināšanas pasākumu. Pārbaudes apmeklējumu laikā tika apstiprināts, ka viens uzņēmums ir izmantojis šo shēmu deviņus gadus. Kaut arī uzņēmumam tika pieprasīts, tas neiesniedza citu informāciju kā vien pašu Bombejas Elektrības nodokļa likumu, kas varētu izmainīt šīs analīzes rezultātu. (147) IV pauda viedokli, ka tā kā shēma nav tikusi kompensēta citā gadījumā 1999. gadā, jo to uzskatīja par horizontālu, piemērojot visā štatā, tā tagad nebūtu jāatlīdzina. Šim nolūkam ir nodrošināts MV valdības Maharashtra štata rūpniecības, enerģijas un darba departamenta atzinums attiecībā uz 1958. gada Bombejas Elektrības nodokļa likumu. Tomēr šī informācija neattiecas uz Gujarat štatu. Bez tam jāatzīmē, ka saskaņā ar šo paziņojumu, ENA veicināšanas pasākumi acīmredzot nav pieejami visos Maharashtra rajonos, tādējādi šī shēma joprojām uzskatāma par reģionāli īpašu. Tika noskaidrots, ka viens apskatītais eksportētājs, kurš atrodas Gujarat, izmantoja šo shēmu pārskata izmeklēšanas laikposmā. Līdz ar to tiek secināts, ka šī shēma ir kompensējoša šim eksportētājam iepriekšējā apsvērumā uzskaitīto iemeslu dēļ. (148) Eksportētājs, kurš sūdzējās, ka vairāk nav tiesīgs saņemt ENA paredzētos atvieglojumus, nav pamatojis šo prasījumu, piemēram, nodrošinot GV apstiprinājumu. Tieši pretēji, tas savā vadības ziņojumā par 2002./2003. gadu (t.i., pārskata izmeklēšanas laikposmu) paziņojis, ka iesniedzis pieteikumu ENA atvieglojumu saņemšanas pagarinājumam līdz 2012. gadam, kuru tas jau pietiekoši bija saņēmis iepriekš, kopā deviņu gadu garumā, par spīti faktam, ka saskaņā ar attiecīgo likumdošanu ENA shēmā paredzētais atbrīvošanas laikposms ir tikai pieci gadi. Ir jāatzīmē, ka Gujarat RVS šāds pagarinājums ir iespējams. Uzņēmums nav uzrādījis nevienu pierādījumu, ka GV ir noraidījusi pieprasīto pagarinājumu. (f) Subsīdijas apjoma aprēķins (149) Atvieglojums ražotājam eksportētājam ir aprēķināts pamatojoties uz parasti maksājamās elektrības nodokļa apmēru pārskata izmeklēšanas laikposmā, kurš, piemērojot šo shēmu, palicis nesamaksāts. Saskaņā ar pamatregulas 7. panta 2. punktu, tad tiek piešķirtas subsīdijas (nominators) par kopējo pārdoto apjomu pārskata izmeklēšanas laikposmā, jo tās ir saistītas ar visu pārdoto apjomu, iekšzemes un eksportēto, un tās nav piešķirtas saistībā ar saražotajiem, eksportētajiem vai pārvadātajiem daudzumiem. Vienam uzņēmumam, kurš saskaņā ar ENA saņēma atvieglojumus, tika noteikts subsīdiju apmērs 0,2 %. 3. Maharashtra valdības (‘MV’) veicināšanas pasākumu kopuma shēma (‘VPK’) (150) Tika konstatēts, ka ražotāji eksportētāji saskaņā ar VPK atvieglojumus nesaņem. IV. Kompensējamo subsīdiju apmērs (151) Nosakot subsīdiju likmi, pastāv konsekventa prakse uzskatīt saistītus uzņēmumus par vienu struktūru. Tas ir tāpēc, ka atsevišķu subsīdiju likmju aprēķināšana varētu veicināt kompensācijas pasākumu apiešanu, padarot tos neefektīvus, kas veicinātu saistītos ražotājus novirzīt to eksportu uz Kopienu caur uzņēmumu ar viszemāko atsevišķo likmi. Lai izvairītos no šādas situācijas, vispirms tiek aprēķināta katras shēmas atsevišķa subsīdiju likme katram saistītajam uzņēmumam un tad, novērtējot šo subsīdiju apmēru, nosaka to vidējo lielumu, kuru piešķir katram no saistītajiem uzņēmumiem. (152) Divi eksportētāji ražotāji tika uzskatīti par saistītiem uzņēmumiem un uz tiem tika attiecināta viena vienota subsīdiju likme, jo katrs no tiem ar savu darbību var ierobežot otru uzņēmumu. Saskaņā ar to gada pārskatiem, galvenās amatpersonas abos uzņēmumos ir radinieki un ir spējīgi “ievērojami ietekmēt” viens otra uzņēmumu. Saskaņā ar Indijas grāmatvedības standartiem ievērojami ietekmēt nozīmē dalību uzņēmuma finansu un/vai darbības lēmumu pieņemšanā. Šāda ietekme saskaņā ar Indijas grāmatvedības standartiem nozīmē, ka uzņēmumi tiek kvalificēti kā saistīti. Turklāt saskaņā ar Eiropas Muitas likumu, puses tiek uzskatītas par saistītām, ja tās kontrolē viena otru vai ir vienas ģimenes locekļi[9]. (153) Pēc atklājumu paziņošanas viens no šiem ražotājiem eksportētājiem iebilda pret aprakstīto saistītās puses analīzei. Nenodrošinot pierādījumus, tas apgalvoja, ka starp apskatītajiem uzņēmumiem nepastāv darījumu saistības. Tomēr šis ražotājs ne apstrīdēja, ne arī pamatoja faktisko (152) apsvērumā iekļauto, kāpēc, par spīti šiem faktiem, abi uzņēmumi nebūtu uzskatāmi par saistītām pusēm. Līdz ar to iebildums nav vērā ņemams. Kompensējamo subsīdiju apmērs saskaņā ar pamatregulas noteikumiem, kas izteikti atbilstoši preces vērtībai, apskatītajiem ražotājiem eksportētājiem svārstās no 25,3 % līdz 35,1 %. (154) Ņemot vērā augsto sadarbības līmeni, subsīdiju likme visiem uzņēmumiem, kas nesadarbojas, ir noteikta tādā līmenī, kā uzņēmumam ar visaugstāko atsevišķo likmi, t.i. 35,1 %. Attiecīgais ražojums un līdzīgais produkts | 2 482 053 | 3 240 481 | 3 254 464 | 3 801 666 | 3 745 549 | rādītājs | 100 | 131 | 131 | 153 | 151 | - (175) IV un viens eksportētājs izteica viedokli, ka iepriekš norādītā patēriņa informācija būtu jāatspoguļo sīkāk, izdalot pa Kopienas ražotājiem un izdalot brīvo un turpmākas apstrādes patēriņu. Turklāt, tika argumentēts, ka datu ticamība attiecībā uz Kopienas ražotājiem, kas ir atšķirīgi no Kopienas ražošanas nozares, nav pārbaudīta. (176) Jāatzīmē, ka Kopienas ražošanas nozare sastāv tikai no divām pusēm, no kurām tikai viena darbojas turpmākas apstrādes tirgū. Tādēļ, ņemot vērā pamatregulas 29. pantu („konfidencialitāte”), nav iespējams turpmāks sīkākas informācijas izklāsts. Attiecībā uz datiem par Kopienas ražotājiem, kas ir atšķirīgi no Kopienas ražošanas nozares, ir jāatceras, ka šie ražotāji nesadarbojās ar izmeklēšanu. Tā kā nebija pieejama nekāda cita informācija par viņu devumu Kopienas patēriņā, tika izmantoti pārskata pieprasījumā sniegtie dati. Turklāt neviena no pusēm nenodrošināja pretēju informāciju, ne arī pierādījumus, kas radītu šaubas par to ticamību. IV. Apskatāmā produkta imports Kopienā 1. Apjoms, cena un importa no Indijas tirgus daļa. Imports (kg) | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | IP | Attiecīgais ražojums | 36 800 | 47 400 | 72 100 | 101 800 | 95 200 | rādītājs | 100 | 129 | 196 | 277 | 259 | (177) Apskatāmā produkta importa apjoms attiecīgajā laikposmā ir ievērojami pieaudzis. Imports pārskata izmeklēšanas laikposmā bija par 159% lielāks nekā 1999. gadā. Importa apjoms ir pieaudzis daudz straujāk nekā vispārējā patēriņa pieaugums, kurš veidoja 51%, importa pieaugums no trešajām valstīm, kuras nav Indija, pieaudzis par 13% un Kopienas ražošanas nozares pārdošanas apjoms tajā pašā laikposmā pieaudzis par 80%. Attiecībā uz Indijas attīstības valsts statusu, un pamatregulas 14. panta 4.punktu, tika atklāts, ka importa no Indijas apjoms pārskata izmeklēšanas laikposmā bija daudz vairāk nekā 4% no kopējā līdzīgā produkta importa apjoma Kopienā. Vidējā importa cena par kg, EUR | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | IP | Attiecīgais ražojums | 34,66 | 33,94 | 35,51 | 36,57 | 35,34 | rādītājs | 100 | 98 | 102 | 106 | 102 | (178) Apskatāmā produkta vidējā cena ir nedaudz pieaugusi, sasniedzot augstāko punktu 2002. gadā un pēc tam nokritusi atpakaļ 2001. gada līmenī. ES tirgus daļa | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | IP | Attiecīgais ražojums | 1,5 % | 1,5 % | 2,2 % | 2,7 % | 2,5 % | rādītājs | 100 | 99 | 149 | 181 | 171 | (179) Indijas importa tirgus daļa Kopienas tirgū attiecīgā laikposma laikā palielinājies par 71 %. Tika izteikts viedoklis, ka rādītāju pieaugumam būtu jābūt tikai 66 % uzrādīto 71 % vietā. Ņemot par pamatu uz leju noapaļotās tirgus daļas apjomu procentos, šis viedoklis aritmētiski ir pieņemams. Tomēr iepriekš minētais rādītājs ir aprēķināts pareizi. Lai precīzi indeksētu tirgus daļu, procentu punkti nav noapaļoti. To var redzēt, salīdzinot rādītājus skaitļos un procentos par 1999. un 2000. gadu. Turklāt šī metodika piemērota visās šīs regulas tabulās. 2. Pārlieku liels cenu samazinājums (180) Lai noteiktu pārlieku liels cenu samazinājumu, tika analizēti dati par cenām pārskata izmeklēšanas laikposmā. Šim nolūkam tika salīdzinātas Kopienas ražošanas nozares pārdošanas cenas tās pirmajiem nesaistītajiem klientiem uz ražotāja noteiktās cenas pamata ar Indijas ražotāju eksportētāju pārdošanas cenām to pirmajiem neatkarīgajiem klientiem Kopienā uz CIF importa cenas pamata, abos gadījumos pēc atlaidēm, rabatiem un komisijas naudas. (181) Pamatojoties uz aptaujas atbildēm, lai salīdzinātu, var noteikt dažādus attiecīgā ražojuma un līdzīgā produkta veidus uz produkta veidu pamata (t.i., amoksicilīna trihidrāts, ampicilīna trihidrāts un cefaleksīns) un tā veidus (t.i., pulverveida vai presēts). (182) Kopienas ražošanas nozares pārdošanas cena un ražotāju eksportētāju CIF importa cenas tika salīdzinātas vienādā tirdzniecības līmenī, t.i., ražotāji/izplatītāji Kopienas tirgū, pamatojoties uz izsvērtajām vidējām cenām pa produktu paveidiem. Pārskata izmeklēšanas laikposmā praktiski visa ražotāju eksportētāju tirdzniecība Kopienā notika caur tirgotājiem/izplatītājiem. (183) Salīdzināšanas rezultāti, izteikti procentos no Kopienas ražošanas nozares pārdošanas cenas pārskata izmeklēšanas laikposmā, parādīja ievērojamu cenu dempinga starpību. Salīdzinot ražotājus eksportētājus, šī starpība svārstījās no 11,5 % līdz 17,1 %. Līdz ar to šīs cenu dempinga starpības norāda, ka par spīti pastāvošajiem pasākumiem, Indijas imports izdara nepārtrauktu cenu spiedienu uz Kopienas tirgu. V. Kopienas ražošanas nozares ekonomiskā situācija 1. Ražošana, ražošanas jauda un tirgus ietilpības izmantošana 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | IP | Ražošanas rādītājs | 100 | 121 | 127 | 154 | 160 | Ražošanas jaudas rādītājs | 100 | 117 | 123 | 148 | 157 | Tirgus ietilpības izmantošanas rādītājs | 100 | 103 | 103 | 104 | 102 | (184) Vienmērīgi pieaugošā Kopienas patēriņa rezultātā Kopienas ražošanas nozares līdzīgā produkta ražošana attiecīgajā laikposmā turpināja pieaugt. Šī pozitīvā tendence kļuva izteiktāka pārskata izmeklēšanas laikposmā, kad viens no Kopienas ražotājiem, kas sadarbojas, uzsāka viena veida līdzīgā produkta ražošanu Kopienā, kuru tas iepriekš tika tikai importējis. (185) Kopienas ražošanas nozares ražošanas jauda parādīja to pašu pozitīvo tendenci, kā tās ražošana. Daļēji tas ir tādēļ, ka viens no Kopienas ražotājiem, kas sadarbojas, pārskata izmeklēšanas laikposma laikā investēja jaunās ražošanas rūpnīcās izveidē. (186) Tirgus ietilpības izmantošanas rādītājs ir bijis stabils relatīvi augstā līmenī visā attiecīgajā laikposmā. Tik augsts izmantošanas rādītājs ir parasts šā veida ražošanā nepārtrauktā pasūtījumu procesa dēļ, ko izmanto līdzīgo produktu izgatavošanai, un Kopienas ražošanas nozarē turklāt sakarā ar izmantošanu pašu vajadzībām. (187) Pēc atklājumu paziņošanas trīs eksportētāji izteica viedokli, ka šo faktoru attīstība neatspoguļo radīto zaudējumu kaitējuma pazīmes. Tomēr jāatzīmē, ka secinājumi par kaitējumu netika balstīti uz šiem faktoriem. 2. Pārdošanas apjomi, pārdošanas cena, tirgus daļa un pieaugums (a) Pārdošana brīvajā tirgū Pārdošana brīvajā tirgū Kopienā | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | IP | Apjoma rādītājs | 100 | 170 | 162 | 192 | 180 | Vidējās pārdošanas cenas rādītājs | 100 | 94 | 94 | 94 | 95 | Tirgus daļas rādītājs | 100 | 130 | 123 | 125 | 120 | (188) Pamatojoties uz Kopienas patēriņa pozitīvo attīstību, Kopienas ražošanas nozares brīvajā tirgū pārdoto preču apjoms attiecīgajā laikposmā ir palielinājies. Kopienas ražošanas nozares brīvajā tirgū pārdoto preču apjoms parādījis lielāku pieaugumu nekā Kopienas patēriņa pieaugums attiecīgajā laikposmā. Tomēr laika posmā starp 2000. gadu un pārskata izmeklēšanas laikposmu Kopienas ražošanas nozares brīvajā tirgū pārdotās produkcijas apjoma pieaugums bija mazāks nekā Kopienas patēriņa pieaugums. Lielais Kopienas ražošanas nozares brīvajā tirgū pārdotās produkcijas apjoma pieaugums laika posmā no 1999. līdz 2000. gadam galvenokārt izskaidrojams ar to, ka Kopienas industrija pārņēma citus Kopienas ražotājus. Tomēr Kopienas ražošanas nozares brīvajā tirgū Kopienā pārdotās produkcijas apjoma 80 % pieaugums attiecīgajā laikposmā bija mazāk izteikts nekā 159 % apskatāmā produkta i