Grozītā vienotā dokumenta publikācija, ko pēc maznozīmīga grozījuma apstiprināšanas veic saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta otro daļu

(2021/C 89/09)

Eiropas Komisija ir apstiprinājusi šo maznozīmīgo grozījumu saskaņā ar Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 664/2014 (1) 6. panta 2. punkta trešo daļu.

Ar pieteikumu, kurā lūgts apstiprināt šo maznozīmīgo grozījumu, var iepazīties Komisijas eAmbrosia datubāzē.

VIENOTAIS DOKUMENTS

“MIEL DE GALICIA” / “MEL DE GALICIA”

ES Nr.: PGI-ES-0278-AM01 – 16.9.2020.

ACVN ( ) AĢIN (X)

1. Nosaukums vai nosaukumi

“Miel de Galicia” / “Mel de Galicia”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Spānija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.4. grupa. Citi dzīvnieku izcelsmes produkti

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

Ar aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi (AĢIN) “Miel de Galicia” jeb “Mel de Galicia” apzīmētais produkts ir medus, kuram piemīt visas šajā specifikācijā noteiktās īpašības un kura ražošanā, apstrādē un iepakošanā tiek ievērotas visas šajā specifikācijā, kvalitātes rokasgrāmatā un spēkā esošajos normatīvajos aktos noteiktās prasības. Medu ražo dravās ar pārvietojamiem stropiem un ievāc, izmantojot tecināšanas vai sviešanas metodi. Gatavs medus ir šķidrs, kristālisks vai krēmveida. Tāpat to drīkst pārdot kārēs.

Medu “Miel de Galicia” pēc tā botāniskās izcelsmes iedala šādās kategorijās:

— dažādu ziedu medus,

— eikaliptu ziedu medus,

— kastaņu ziedu medus,

— kazeņu ziedu medus,

— viršu ziedu medus,

— lapu medus.

Fizikāli ķīmiskās īpašības:

— maksimālais mitruma saturs: 18,5 %,

— diastāzes skaitlis: vismaz 9 pēc Schade skalas. Medum, kuram ir zems fermentu saturs, diastāzes skaitlim pēc šīs skalas jābūt vismaz 4, bet ar nosacījumu, ka hidroksimetilfurfurola saturs nepārsniedz 10 mg/kg,

— hidroksimetilfurfurola saturs: 28 mg/kg.

Melisopalinoloģiskās īpašības

Parasti medus polinoloģiskajam sastāvam, kopumā ņemot, jābūt tādam, kāds ir jebkuram Galisijas medum.

Visādā ziņā medus sastāvā esošo putekšņu kopumā Helianthus annuus, Olea europaea un Cistus ladanifer ziedputekšņu kombinācija nedrīkst pārsniegt 5 %.

Turklāt katra minētā veida medus polinoloģiskajam sastāvam (atkarībā no attiecīgās botāniskās izcelsmes) jāatbilst šādām prasībām:

a) dažādu ziedu medū dominē Castanea sativa, Eucalyptus sp., Ericaceae, Rubus sp., Rosaceae, Cytisus sp-Ulex sp., Trifolium sp., Lotus sp., Campanula, Centaurea, Quercus sp., Echium sp., Taraxacum sp. un Brassica sp. sugu putekšņi;

b) monoflorais medus: — eikaliptu ziedu medū eikaliptu (Eucaliptus sp.) ziedputekšņu procentuālais daudzums ir vismaz 70 %, — kastaņu ziedu medū kastaņu (Castanea sp.) ziedputekšņu procentuālais daudzums ir vismaz 70 %, — kazeņu medū kazeņu (Rubus sp.) ziedputekšņu procentuālais daudzums ir vismaz 45 %, — viršu ziedu medū ērikas (Erica sp.) ziedputekšņu procentuālais daudzums ir vismaz 30 %,

c) lapu medus polinoloģiskajā sastāvā jābūt Galisijas veģetācijai raksturīgu augu putekšņiem, piemēram, Castanea sativa, Rubus, Cytisus/Genista un Erica sugu putekšņiem.

Organoleptiskās īpašības

Medum jābūt galvenokārt tādām organoleptiskajām īpašībām, kas krāsas, aromāta un garšas ziņā raksturīgas attiecīgajiem ziediem. Visizteiktākās organoleptiskās īpašības atkarībā no medus botāniskās izcelsmes ir šādas:

— dažādu ziedu medus: no gaišas līdz tumšai dzintarkrāsai vai arī vienkārši tumša krāsa. Medum ir ziedu vai augu smarža. Medus saldajai garšai var būt dažādas nianses atkarībā no tā, kādi ziedputekšņi dominē. Tas var būt arī sīvs,

— eikaliptu ziedu medus: gaiša dzintarkrāsa vai klasiska dzintarkrāsa, ziedu smarža un viegla vaska piegarša. Medū dominē salda garša, kuru parasti papildina nedaudz skābena piegarša, kā arī var būt sajūtamas sāļās notis,

— kastaņu ziedu medus: no dzintarkrāsas līdz tumšai krāsai, dažreiz ar iesarkanu nokrāsu. Pārsvarā augu smarža. Medū dominē salda garša, kuru parasti papildina nedaudz sāļa piegarša. Var būt sajūtamas arī rūgtenuma un/vai skābenuma garšas nianses. Medus var būt sīvs,

— kazeņu ziedu medus: no gaišas līdz tumšai dzintarkrāsai. Šim medum piemīt ziedu un/vai augļu aromāta nianses. Pamatgarša ir salda, lai gan var būt sajūtama skābena, sāļa un/vai rūgta piegarša,

— viršu ziedu medus: klasiska dzintarkrāsa vai tumša dzintarkrāsa, vai arī vienkārši tumša krāsa ar iesarkanu nokrāsu. Medum ir augu, bet var būt arī ziedu smarža. Medū dominē salda garša, kuru parasti papildina nedaudz rūgtena piegarša. Var būt sajūtamas arī sāļuma un/vai skābenuma garšas nianses,

— lapu medus: tumša dzintarkrāsa vai vienkārši tumša krāsa, medum bieži piemīt augu smarža. Salda garša, var būt sajūtamas arī sāļuma un/vai rūgtenuma garšas nianses.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

—

3.4. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Medus ražošanai, sviešanai (tecināšanai), uzglabāšanai un fasēšanai (iepakošanai) jānotiek noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

Medu fasē uzņēmumos, kas reģistrēti attiecīgajā regulatīvās padomes reģistrā. Medum, kas paredzēts tiešai lietošanai, izmanto taru, kuras tilpums parasti ir no 500 g līdz 1 000 g.

Tara jānoslēdz tādā veidā, lai produkts nezaudētu dabīgo aromātu un neuzsūktu apkārtējās vides blakussmaržas un mitrumu, jo tas var negatīvi ietekmēt medus kvalitāti. Tarai jābūt izgatavotai no caurspīdīga un bezkrāsaina stikla, bet drīkst atļaut arī cita materiāla izmantošanu, ja tas atbilst pārtikas iepakojuma standartiem. Medum, ko pārdod kārēs, jābūt iepakotam tarā, kas izgatavota no atļautā materiāla.

Turklāt fasēšanu (iepakošanu) drīkst veikt tikai fasēšanas cehos, kuros medu ieved no aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes reģistros reģistrētajām saimniecībām un kuros marķēšana un papildetiķetes uzlikšana tiek veikta kontroles iestādes uzraudzībā. Visus šos pasākumus veic ar mērķi saglabāt produkta kvalitāti un nodrošināt tā izsekojamību.

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Medus, ko pārdod ar aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi “Miel de Galicia”, pēc attiecīgās sertificēšanas jāmarķē ar etiķeti, kas atbilst konkrēta iepakotāja zīmolam un ko izmanto tikai ar aizsargātu norādi apzīmētajam medum, turklāt medus jāmarķē ar burtciparu koda papildetiķeti, kurai piešķirts kārtas numurs un kuru apstiprinājusi un izdevusi kontroles iestāde; šajā etiķetē ir iekļauts oficiālais AĢIN “Miel de Galicia” logotips.

Apzīmējumam “aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde” un vienam no abu nosaukumu variantiem – “Miel de Galicia” vai “Mel de Galicia” – jābūt norādītam gan uz tirdzniecības etiķetes, gan uz papildetiķetes.

Lapu medus marķējumā drīkst iekļaut norādi “Miel de bosque” (meža medus).

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādi “Miel de Galicia” aizsargāta medus ražošanas, apstrādes un fasēšanas apgabals ir viss Galisijas autonomais apgabals kopumā.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Šī ģeogrāfiskās izcelsmes norāde ir reģistrēta, pamatojoties uz medus reputāciju, kā arī uz dažām medus raksturīgām īpašībām, kas ir saistītas ar ražošanas apgabala dabas vidi.

Reputācija

Augstāko attīstības līmeni Galisijas biškopība sasniedza pirms cukura parādīšanās, medus tika uzskatīts par ļoti pieprasītu uztura produktu gan kā saldinātājs, gan tam piemītošo ārstniecisko īpašību dēļ. Saskaņā ar Ensenadas kadastra 1752.–1753. gada datiem Galisijā kopumā bija reģistrēti 366 339 tradicionālie stropi (trobos jeb cortizos), kas joprojām ir saglabājušies daudzās vietās. Šis skaitlis skaidri parāda, ka Galisijā jau kopš seniem laikiem biškopībai ir bijusi svarīga nozīme, to apliecina arī Galisijas vietvārdi.

Piemēram, cortín, albar, abellariza, albiza vai albariza nozīmē zem klajas debess izvietotas lauku konstrukcijas, kurām ir ovāla, apaļa vai četrstūraina forma un augsti mūri un kuras ir paredzētas, lai aizsargātu stropus no dzīvniekiem (galvenokārt no lāčiem). To laiku konstrukcijas ir sastopamas arī mūsdienās, dažkārt tās ir izmantojamas vēl joprojām, piemēram, daudzviet kalnos, pamatā Ankaresas (Ancares) un Kaurelas (Caurel) austrumu sjerrās un Suido (Suido) sjerrā.

Argosonas (Argozón) (Čantada, Lugo) priesteris dons Beniņo Ledo (Don Benigno Ledo) 1880. gadā uzstādīja pirmo pārvietojamo stropu, tad dažus gadus vēlāk viņš izgatavoja pirmo stropu bišu saimju pavairošanai ar dalīšanas metodi un bišu māšu audzēšanai un nosauca to par bišu audzētavu. Roma Fábrega grāmatā par biškopību ir teikts, ka dons Beniņo Ledo, tā sauktais “bišu priesteris”, ir pirmais spānis, kuram piederēja pārvietojamie stropi. Tas apstiprina šā cilvēka nozīmi ne tikai Galisijas, bet arī Spānijas biškopībā.

Var teikt, ka pirmā Galisijā publicētā grāmata par biškopību ir biškopības rokasgrāmata, ko D. Ramón Pimentel Méndez 1893. gadā uzrakstīja tieši Galisijas biškopjiem.

Galisijas medus ir aprakstīts Spānijas tradicionālo produktu uzskaites grāmatā (174. un 175. lpp.), kuru 1996. gadā publicēja Spānijas Lauksaimniecības, zivsaimniecības un pārtikas produktu ministrija. Šis produkts ir viena no visiecienītākajām rudens gadatirgu precēm.

Lauksaimniecības un zivsaimniecības ministrija 1998. gadā veica pētījumu par medus tirdzniecību Spānijā. Šā pētījuma dati liecina gan par to, ka Spānijas ziemeļrietumos (Galisijā) medu uzturā lieto vairāk nekā citos Spānijas apgabalos, gan arī par to, ka medus Galisijā maksā dārgāk. Kopš seniem laikiem Galisijas patērētāji novērtē Galisijas autonomajā apgabalā ražoto medu, un tas ir vairojis šā medus tirgus vērtību. Kaimiņapgabaliem šī parādība nav raksturīga.

Specifiskās īpašības, kas saistītas dabas vidi

Galisija atrodas Ibērijas pussalas ziemeļrietumu strēlē un ir viens no vissenākajiem teritoriālajiem apgabaliem, kura nosaukums praktiski nav mainījies kopš Romas impērijas laikiem (romieši šo reģionu sauca par Gallaecia) un kura robežas palikušas galvenokārt tādas pašas kā vairāk nekā pirms astoņiem gadsimtiem. Šā reģiona administratīvās robežas atbilst tā ģeogrāfiskajām robežām, kuras no ziemeļiem līdz dienvidiem un no austrumiem līdz rietumiem tradicionāli tika nošķirtas no kaimiņreģioniem. Tas izskaidro arī to, kāpēc Galisijā ir saglabājusies sava valoda.

Šī ģeogrāfiskā diferenciācija nosaka Galisijas klimatu. Gan estuāri, gan upju ielejas, caur kurām reģiona iekšējās teritorijās nonāk okeāna ietekme, kas rodas tādēļ, ka reģions ir izvietojies virzienā no dienvidrietumiem uz ziemeļaustrumiem (šī parādība nav sastopama nevienā citā Spānijas piekrastē), gan sjerras, kuras aptur dažādas atmosfēras frontes, nosaka šā reģiona īpašos klimatiskos apstākļus, proti, gaisa temperatūru un nokrišņus.

Turklāt ģeomorfoloģijas, litoloģijas un augsnes apstākļu ziņā lielākā daļa Galisijas teritorijas atšķiras no Vidusjūras tradicionālajiem biškopības reģioniem. Šeit pārsvarā ir skābas augsnes, kuras nosaka vietējo veģetāciju un attiecīgi nektāra ražu un medus raksturīgās īpašības.

Šā reģiona dabas apstākļi ļoti atšķiras no dabas apstākļiem pārējos Ibērijas pussalas reģionos. Šo atšķirību nosaka ģeomorfoloģiskie, klimatiskie un bioloģiskie aspekti, kā arī augsnes apstākļi, pateicoties kuriem reģionā ir sava īpaša flora, kas ir pielāgojusies minēto faktoru noteiktai dabas videi.

Galisijas teritorija ir pietiekami viendabīga to augu ziņā, kas nodrošina medus ražošanai vajadzīgo nektāru. Visbūtiskākā Galisijas medus īpašību atšķirība ir saistīta ar to, ka šajā apgabalā ir ļoti daudz galveno nektāraugu. Lielākajā daļā Galisijā ražotā medus ir sastopami ziedputekšņi no piecām galvenajām sugu grupām – Castanea sativa, Rubus, t. Cytisus, Erica un Eucalyptus. Jūras piekrastē lielā daudzumā aug eikalipti. Iekšzemes teritorijās medus ražošanu nosaka trīs veidu augu pārpilnība, runa ir par Castanea Sativa, Erica un Rubus.

Tas nozīmē, ka Galisijas ģeogrāfiskā atrašanās vieta un tās īpatnības ietekmē medus īpašības, kuras tādējādi šo medu atšķir no citos apgabalos ražotā medus.

Viena no visefektīvākajām analītiskajām metodēm medus ģeogrāfiskās īpatnības noteikšanai ir saistīta ar ziedputekšņu analīzi. Pamatojoties uz šādu analīzi, ir noskaidrots, ka atšķirībā no citu reģionu medus Galisijas medus sastāvā:

— ir tipiskas, bet reti sastopamas ziedputekšņu kombinācijas, kuras atšķir Galisijas medu no citu reģionu, arī kaimiņreģionu, medus;

— nav vai ir maz (mazāk nekā 1 %) lūpziežu dzimtas augu, piemēram, Lavandula, Rosmarinus, Thymus, Mentha u. c., ziedputekšņu;

— nav vai ir maz (mazāk nekā 1 %) Helianthus annuus, Citrus vai Olea europaea ziedputekšņu,

— nav vai ir maz (mazāk nekā 1 %) Cistus ladanifer ziedputekšņu;

— nav Hedysarum coronarium, Hypecoum procumbens un Diplotaxis erucoides ziedputekšņu.

Tādējādi Galisijas medum piemīt vairākas raksturīgas īpašības, kuras var saistīt ar dabas vidi.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(šīs regulas 6. panta 1. punkta otrā daļa)

https://mediorural.xunta.gal/sites/default/files/produtos/en-tramitacion/Pliego_de_condiciones_Miel_de_Galicia_julio_2020_final.pdf

(1) OV L 179, 19.6.2014., 17. lpp.