EIROPAS KOMISIJA Briselē, 9.8.2021 COM(2021) 459 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS par to, kā 2020. gadā piemērota Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem



















Satura rādītājs I.Piekļuve dokumentiem 1.Informācijas un dokumentu pieejamība reģistros un tīmekļa vietnēs 2.Tiesiskais regulējums — attīstība 3.Pieteikumu par piekļuvi dokumentiem analīze 3.1.Pieteikumu skaits (sk. pielikuma 3. un 4. tabulu) 3.2.Pieteikumu sadalījums pēc Eiropas Komisijas ģenerāldirektorātiem/dienestiem (sk. pielikuma 5. tabulu) 3.3.Pieteikumu iesniedzēju sociālais un profesionālais profils (pielikuma 6. tabula) 3.4.Pieteikumu iesniedzēju ģeogrāfiskā izcelsme (pielikuma 7. tabula) 4.Izņēmumu piemērošana piekļuves tiesībām 4.1.Sniegtās piekļuves veidi (pielikuma 8. un 9. tabula) 4.2.Piekļuves tiesībām piemērotie izņēmumi (pielikuma 10. tabula) 4.2.1.Sākotnējo pieteikumu posms 4.2.2.Atkārtoto pieteikumu posms 5.Sūdzības Eiropas Ombudam 6.Jauna judikatūra par piekļuvi dokumentiem 6.1.Eiropas Savienības Tiesa 6.1.1.Dažu materiālo tiesību normu precizējumi

6.1.2.Dažu procesuālo noteikumu precizējumi 6.2.Vispārējā tiesa 6.2.1.Dažu materiālo tiesību normu precizējumi 6.2.2.Dažu procesuālo noteikumu precizējumi 6.3.Tiesas prāvas, kas ierosinātas pret Eiropas Komisiju 2020. gadā



Pārredzamība ir viena no Urzulas fon der Leienas vadītās Komisijas prioritātēm un ir visu darbību pamatā. Tās būtisks elements ir tiesības pieprasīt un saņemt piekļuvi Eiropas iestāžu rīcībā esošajiem dokumentiem. Šīs pilsoņa tiesības izriet no Eiropas pārvaldes sistēmas demokrātiskās, atklātās un neatkarīgās būtības. Tās principi ir nostiprināti ES Pamattiesību hartas 42. pantā un Līguma par Eiropas Savienības darbību 15. panta 3. punktā. Regula (EK) Nr. 1049/2001 un Tiesas judikatūra piešķir tiem pilnu spēku un ir būtiskas, lai nodrošinātu, ka iestādes pieņem lēmumus iespējami atklāti un pietuvināti pilsoņiem. Saskārusies ar pandēmijas radītajām problēmām 2020. gadā, Komisija centās nodrošināt, lai pilsoņiem faktiski tiktu garantētas tiesības piekļūt iestāžu rīcībā esošajiem dokumentiem. Šajā gada ziņojumā, kas sagatavots saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 17. panta 1. punktu, norādītas galvenās tendences, problēmas un iezīmes, kas raksturo Komisijas politiku, rīcību un praksi saistībā ar piekļuvi dokumentiem. Tajā sniegti arī Eiropas Ombuda konstatējumi par to, kā Eiropas Komisija īsteno šo regulu, un Eiropas tiesu pieņemtie nolēmumi.



I.Piekļuve dokumentiem Eiropas Komisija 2020. gadā nodrošināja piekļuvi daudzveidīgam tās rīcībā esošo dokumentu klāstam pēc īpašiem, saskaņā ar regulu iesniegtiem pieprasījumiem. Turklāt iestāde pati aktīvi publicē plašu informācijas un dokumentu klāstu tās dažādajos reģistros un tīmekļa lapās. Tādu gadu kā 2020. gads Eiropas Komisija vēl nebija pieredzējusi. Covid-19 pandēmijas kontekstā un ievērojot dalībvalstu pieņemtos stingros ierobežošanas pasākumus , Eiropas Komisija 2020. gadā nolēma, ka gandrīz viss tās personāls, izņemot darbiniekus, kuri veic kritiski svarīgus / būtiskus uzdevumus, strādās tāldarba režīmā līdz turpmākam rīkojumam. Šajā ziņojumā ir sniegts pārskats par to, kā Eiropas Komisija 2020. gadā īstenoja minēto regulu. Tas ir pamatots ar statistikas datiem, kas apkopoti pielikumā . Statistika atspoguļo 2020. gadā saņemto pieteikumu un uz tiem sniegto atbilžu skaitu. Tā arī sniedz precīzākus datus par iepriekšējos gados iegūto statistiku, kam vēlāk ir veikti regulāri kodējuma labojumi . Tomēr statistika neatspoguļo to dokumentu skaitu, kuri tika pieprasīti vai kuriem tika piešķirta (daļēja) piekļuve; šis skaits ir daudz lielāks. Lai gan pieteikumu iesniedzēji var lūgt piekļuvi vienam dokumentam, tie biežāk pieprasa piekļuvi vairākiem dokumentiem vai pat veselām lietām saistībā ar konkrētu jautājumu vai procedūru. Kopumā statistika liecina, ka pilna vai daļēja piekļuve pieprasītajiem dokumentiem tika piešķirta gandrīz 81 % gadījumu no 8001 pieprasījuma sākotnējo pieteikumu posmā, kā arī plašāka vai pat pilna piekļuve tika sniegta 37,4 % gadījumu no 265 pārskatītajiem pieprasījumiem atkārtotu pieteikumu posmā. Šie dati apstiprina ne vien Eiropas Komisijas atklātību, bet arī šīs iestādes apņēmību savas kopējās pārredzamības politikas ietvaros nodrošināt tiesības piekļūt dokumentiem neatkarīgi no apstākļiem, tostarp agrāk nepieredzētajā pandēmijas situācijā, kas valdīja 2020. gadā. Covid-19 ietekme Covid-19 pandēmijas dēļ par iestādes galveno uzdevumu kļuva pandēmijas tūlītējas apkarošanas koordinēšana Savienībā un visaptveroša ekonomikas atveseļošanas plāna izstrāde. Eiropas Komisija Eiropas Savienības dalībvalstu vārdā risināja sarunas ar farmācijas uzņēmumiem, kuru rezultātā no sākuma tika parakstīti seši līgumi, bet turpmākas izpētes sarunas ar citiem vakcīnu ražotājiem noslēdzās 2020. gadā un 2021. gada sākumā. Vienlaikus Eiropas Komisija veica virkni pasākumu, lai cīnītos pret dezinformāciju par Covid-19, un aicināja visus dalībniekus, tostarp tiešsaistes tirdzniecības vietas un sociālos medijus, palīdzēt tai šajā cīņā .

Šajā agrāk nepieredzētajā pandēmijas situācijā Eiropas Komisija rīkojās saskaņā ar saviem darbības principiem, proti, pārredzamību, koleģialitāti un efektivitāti . Eiropas Komisija centās radīt droša ražošanas tīkla un Covid-19 vakcīnu ražošanas optimizācijas atbalstam nepieciešamo vidi. Šajā nolūkā Eiropas Komisija vienojās ar visām Eiropas Savienības dalībvalstīm, ka tā dalībvalstu vietā un vārdā slēgs pirkuma priekšlīgumus ar vakcīnu ražotājiem nolūkā iepirkt vakcīnas Covid-19 pandēmijas apkarošanai Savienības līmenī visu vajadzībām, drošos apstākļos un par taisnīgu cenu. Tiecoties nodrošināt Covid-19 vakcīnu iepirkuma procesa iespējami pilnīgāku pārredzamību, Eiropas Komisija centās savlaicīgi publiskot informāciju par līgumu parakstīšanu un pašreizējo situāciju sarunās ar vakcīnu ražotājiem. Tāpēc Komisija konsultējās ar minētajā procesā iesaistītajiem vakcīnu ražotājiem par iespēju atklāt informāciju par šādu iepirkumu līgumiem. Iznākumā Covid-19 vakcīnu pirkuma līgumu rediģētās versijas tiek pakāpeniski publicētas. Tomēr, risinot uzdevumu iepirkt Covid-19 vakcīnas no komercražotājiem, pienācīgi jāaizsargā dažas leģitīmas intereses, ko var apdraudēt dokumentu publiskošana, jo īpaši sensitīva komerciālā informācija vai Komisijas iespējas vienoties ar komercražotājiem par līgumu daudzveidīgu portfeli. Resursi Eiropas Komisijā sākotnējos pieprasījumus par piekļuvi dokumentiem izskata decentralizēti dažādi Komisijas ģenerāldirektorāti un dienesti. Katrs ģenerāldirektorāts un dienests šim mērķim norīko vismaz vienu juridisko ekspertu, kurš darbojas kā koordinators, kas atbildīgs par piekļuvi dokumentiem. Atkarībā no dienesta lieluma un saņemto pieprasījumu skaita koordinatoram, kas atbildīgs par piekļuvi dokumentiem, parasti palīdz atbalsta personāls un tiek uzticēta atbilžu projektu koordinēšana ar vienībām, kuras atbild par attiecīgajām politikas jomām. Atkārtotos pieprasījumus izskata Ģenerālsekretariāts. Ģenerālsekretariāta nodaļā “Pārredzamība, dokumentu pārvaldība un piekļuve dokumentiem” ar atkārtotiem pieprasījumiem strādā īpaša vienība, lai nodrošinātu sākotnējo pieteikumu posmā sniegtās atbildes neatkarīgu administratīvo pārskatīšanu. Turklāt šī nodaļa ciešā sadarbībā ar Juridisko dienestu nodrošina horizontālas norādes, apmācību un konsultācijas visiem Eiropas Komisijas ģenerāldirektorātiem un dienestiem par regulas īstenošanu, nodrošinot Regulas (EK) Nr. 1049/2001 piemērošanas sīki izstrādātu noteikumu koordinēšanu un vienotu īstenošanu. Šī nodaļa pārvalda arī GestDem — Eiropas Komisijas mēroga IT sistēmu, kas paredzēta tam, lai apstrādātu sākotnējos un atkārtotos pieprasījumus par piekļuvi dokumentiem. 2020. gadā Komisija turpināja tālāk izstrādāt jauno sistēmu piekļuves pieprasījumu apstrādei elektroniskā tiešsaistes portālā, proti, “Elektroniska piekļuve Eiropas Komisijas dokumentiem” (“Electronic AccesS to European Commission Documents” jeb EASE). EASE projekta mērķis ir izveidot vienotu kontaktpunktu — elektronisku un pilnībā integrētu IT risinājumu, kas paredzēts pieteikumu par piekļuvi Komisijas dokumentiem iesniegšanai un apstrādei. Tā virsmērķis ir padarīt ES lēmumu pieņemšanas procesu pilsoņiem tuvāku. EASE ieviešanu plānots sākt 2021. gada vidū. Tam ir divas daļas, proti: (1).jauns tiešsaistes portāls, kas ļauj pilsoņiem i) iesniegt un pārskatīt savus pieteikumus par piekļuvi Komisijas dokumentiem, ii) sazināties ar Komisiju, kā arī iii) meklēt iepriekš publiskotus dokumentus; un (2).jauna lietu pārvaldības sistēma, kas ļauj Komisijas darbiniekiem reģistrēt, noformēt un apstrādāt pieteikumus par piekļuvi dokumentiem. Šī sistēma aizstās GestDem — pašreizējo IT sistēmu, ko izmanto šim nolūkam. Turklāt 2020. gadā projekta grupa sadarbībā ar Informātikas ģenerāldirektorātu turpināja darbu pie Mākslīgā intelekta pētījuma, kura mērķis ir identificēt “lietojumgadījumus”, kuros ar mākslīgā intelekta metodēm varētu vienkāršot pieteikumu par piekļuvi dokumentiem izskatīšanu. Visbeidzot, īstenojot jauno EASE projektu, būtu jānodrošina lielāka pārredzamība un jāpadara ES lēmumu pieņemšanas process pilsoņiem tuvāks. 1.Informācijas un dokumentu pieejamība reģistros un tīmekļa vietnēs Komisija dažādās tīmekļa vietnēs un reģistros publicē plašu klāstu juridisko, politikas, administratīvo un citu dokumentu. Daudzi ir pieejami Komisijas dokumentu reģistrā, Deleģēto aktu reģistrā un citos Ģenerālsekretariāta pārvaldītos reģistros, bet citus var atrast ģenerāldirektorātu pārvaldītās tīmekļa vietnēs vai EUR-Lex. Komisijas dokumentu reģistrā 2020. gadā tika iekļauti 19 849 jauni dokumenti (sk. pielikuma 1. tabulu), kas ietilpst C, COM, JOIN, OJ, PV, SEC vai SWD kategorijā . Tas ir par apmēram 8,2 % vairāk nekā 2019. gadā. Sekmīgi turpinās projekts “Komisijas dokumentu reģistra pārveide”, kura mērķis ir pārveidot Komisijas dokumentu reģistru par iestādes dokumentu publicēšanas galveno instrumentu .

Europa tīmekļa vietnes “Piekļuve dokumentiem” apmeklētāju skaits 2020. gadā palielinājās vairāk nekā divas reizes līdz 14 716 apmeklētājiem salīdzinājumā ar 6642 apmeklētājiem iepriekšējā gadā. Arī skatīto lapu skaits pieauga par gandrīz 141,6 % līdz 24 429 lapām (sk. pielikuma 2. tabulu) . Abas platformas joprojām ir nozīmīgi meklēšanas rīki, kas ļauj iedzīvotājiem ciešāk un aktīvāk piedalīties Eiropas Komisijas lēmumu pieņemšanas procesā, kā arī popularizē politiku par piekļuvi dokumentiem un sekmē plašāku pārredzamību kopumā. Eiropas Komisija 2020. gadā turpināja proaktīvi un lietotājdraudzīgi publicēt plašu informācijas un dokumentu klāstu. Vienlaikus iestāde nepārtraukti centās pētīt jaunus rīkus, kas ir paredzēti, lai uzlabotu tās kopējās darbības pārredzamību un iesaistītu iedzīvotājus demokrātiskajā procesā. Neraugoties uz Covid-19 pandēmiju, Eiropas Komisijai 2020. gadā izdevās īstenot mērķtiecīgus centienus vēl vairāk uzlabot visas savas pamatdarbības pārredzamību. Turpmāk ir sniegti daži piemēri, kas ilustrē šos centienus. Komisijas locekļu komandējuma izdevumu publicēšana Komisija 2020. gadā turpināja reizi divos mēnešos publicēt tīmekļa vietnē Europa komandējuma izdevumu pārskatu par katru Komisijas locekli, aptverot visus komandējumus, saskaņā ar Eiropas Komisijas locekļu rīcības kodeksa 6. pantu. Šādas informācijas publicēšana nodrošina gan attiecīgā komandējuma izmaksu, gan tā mērķa pārredzamību. Saiti uz atbilstošo informāciju var atrast katra komisāra attiecīgajā tīmekļa lapā. Brexit Apvienotā Karaliste izstājās no Eiropas Savienības 2020. gada 31. janvārī pēc tam, kad ES un Apvienotā Karaliste bija ratificējušas Izstāšanās līgumu . Visā sarunu procesā Komisija kā Eiropas Savienības sarunu vedējs turpināja pildīt savu apņemšanos nodrošināt iespējami lielu pārredzamību. Tādēļ Komisijas sarunu dokumenti, par kuriem bija informētas ES dalībvalstis, Eiropadome, Eiropas Parlaments, Padome, valstu parlamenti un Apvienotā Karaliste, tika regulāri publiskoti sabiedrības zināšanai kopā ar citiem dokumentiem, kas informēja sabiedrību par situāciju sarunu procesā un apspriestajiem jautājumiem . Tirdzniecības politika Tirdzniecības politika ietekmē visus ES pilsoņus. Tāpēc Eiropas Komisija uzklausa Savienības pilsoņu viedokļus, lai ES politika precīzi atspoguļotu mūsu sabiedrības vērtības un intereses kopumā. Attiecīgi šī politika ir veidota, ņemot vērā ES pilsoņu ieguldījumu pirms sarunu procesa, tā laikā un pēc sarunām. Pārredzamība un sabiedrības iesaiste 2020. gadā joprojām bija būtiski tirdzniecības politikas elementi demokrātijas, sabiedrības uzticēšanās un pārskatatbildības nodrošināšanai. 2020. gadā tika publicēta informācija par 84 komiteju un dialogu sanāksmēm, kas notika saistībā ar tirdzniecības nolīgumiem, kopā ar ziņojumiem par 34 sarunu kārtām; un informācija par ekspertu grupu 16 sanāksmēm . Turklāt pirmo reizi tika publicēti 11 Komisijas lēmumi par dalībvalstu divpusējiem ieguldījumu līgumiem un Tirdzniecības aizsardzības instrumentu komitejas protokola kopsavilkums, kurā nebija ietverta sensitīva informācija. Papildus tika organizētas 17 Pilsoniskās sabiedrības dialoga sanāksmes, lai sniegtu jaunāko informāciju par atsevišķu sarunu norisi vai apspriestu INK ziņojumu projektus un rīcības programmu tirdzniecības jomā kopumā . Šie pasākumi ir nākamais solis Eiropas Komisijas proaktīvajā pieejā, nodrošinot pārredzamību tirdzniecības politikas jomā. Iepriekš minētie proaktīvas publiskošanas piemēri ir tikai daži no gadījumiem, kas ilustrē iestādes centienus stiprināt pārredzamību šā jēdziena plašākajā izpratnē . 2.Tiesiskais regulējums — attīstība Patlaban izskatīšanā ir divi priekšlikumi par grozījumiem Regulā (EK) Nr. 1049/2001, proti: -2008. gada priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem, COM(2008) 229 galīgā redakcija, 2008/0090 (COD) ; un -2011. gada priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem, COM(2011) 137 galīgā redakcija, 2011/0073 (COD) .

Pirmo, 2008. gada priekšlikumu, ko dēvē arī par “Pārstrādāšanas priekšlikumu”, jo tajā ierosināts būtiski pārstrādāt minēto regulu, Komisija iesniedza 2008. gada 30. aprīlī, un tas sekoja “Eiropas pārredzamības iniciatīvai”. Šī iniciatīva, kas sākās 2005. gada 9. novembrī, patiešām ietvēra Regulas (EK) Nr. 1049/2001 pārskatīšanu saistībā ar Komisijas centieniem panākt lielāku atklātību. Pārstrādāšanas priekšlikuma mērķis ir: -panākt lielāku pārredzamību likumdošanas jomā; -saskaņot minēto regulu ar noteikumiem par piekļuvi vides informācijai, kas paredzēti Regulā (EK) Nr. 1367/2006; -atspoguļot Eiropas Parlamenta viedokli, kas izklāstīts tā 2006. gada 4. aprīļa rezolūcijā (kurā Eiropas Parlaments aicināja Komisiju nākt klajā ar priekšlikumiem par dažu konkrētu regulas punktu grozījumiem), un rezultātus, kas tika iegūti ar Komisijas Zaļo grāmatu uzsāktajā sabiedriskajā apspriešanā; kā arī -iestrādāt skaidrojumus, kas sniegti Tiesas judikatūrā un Eiropas Ombuda praksē. Otrā, 2011. gada 21. martā iesniegtā priekšlikuma mērķis bija pielāgot Regulu (EK) Nr. 1049/2001 Lisabonas līgumam, proti, paplašināt sabiedrības tiesības piekļūt dokumentiem, attiecinot tās uz visu iestāžu, struktūru, biroju un aģentūru dokumentiem, lai minētā regula atbilstu jaunajam 15. panta 3. punktam Līgumā par Eiropas Savienības darbību. Šā priekšlikuma mērķis nebija ierobežot notiekošo Regulas (EK) Nr. 1049/2001 pārstrādāšanas procedūru, kas tika veikta, pamatojoties uz Komisijas 2008. gada priekšlikumu, kurš tajā netika skarts. Pēc Eiropas Parlamenta uzaicinājuma, kurš 2019. gada 16. oktobrī tika izteikts Priekšsēdētāju konferences lēmumā, Komisija 2020. gada 29. janvārī savā “Darba programmā 2020. gadam” ierosināja atsaukt abus priekšlikumus . Šis ierosinājums tika nosūtīts Padomei un Eiropas Parlamentam apspriešanai saskaņā ar Iestāžu nolīguma par labāku likumdošanas procesu 9. punktu. Tā kā Eiropas Parlaments iebilda pret priekšlikumu atsaukšanu, Komisija 2020. gada 14. septembra vēstulē piekrita neatsaukt priekšlikumus un atbalstīt turpmāku politisko diskusiju. Attiecīgi 2020. gada 29. septembrī publicētajā atsaukšanas aktā, kas atbilst Komisijas 2020. gada darba programmas IV pielikumam, kurā ietverts atsaukto priekšlikumu galīgais saraksts, abi ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001 saistītie priekšlikumi nebija minēti . Līdz ar to abi priekšlikumi joprojām tiek izskatīti un kalpo par pamatu turpmākām likumdošanas un politiskām diskusijām. Neraugoties uz to, Komisija uzskata, ka Regula (EK) Nr. 1049/2001, kā tā izskaidrota saskaņā ar Eiropas Tiesas judikatūru, joprojām ir atbilstošs un iedarbīgs tiesiskais regulējums, kas nodrošina sabiedrības piekļuvi dokumentiem. 3.Pieteikumu par piekļuvi dokumentiem analīze 3.0.Pieteikumu skaits (sk. pielikuma 3. un 4. tabulu) §Sākotnējie pieteikumi Kā redzams tālāk norādītajā grafikā, 2020. gadā sākotnējo pieteikumu skaits sasniedza 8001 . Šis rādītājs atspoguļo būtisku pieaugumu par gandrīz 7,5 % salīdzinājumā ar 2019. gadu . Eiropas Komisijas sniegto sākotnējo atbilžu kopskaits ir 9181, kas ir par gandrīz 8,7 % vairāk nekā 2019. gadā, kad tika sniegtas 8449 atbildes. No minētajām sākotnējām atbildēm 8164 atbildes tika sniegtas, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (salīdzinājumā ar 7612 atbildēm 2019. gadā) . Tas nozīmē aptuveni 7,25 % pieaugumu gada laikā. “Sniegtās atbildes”, kuru skaits iegūts no datubāzes, ietver visas Eiropas Komisijas sniegtās atbildes, ieskaitot: -atbildes, kas sniegtas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (ieskaitot gadījumus, kad dokumentu nav); un -atbildes, kas sniegtas saskaņā ar citu tiesisko regulējumu (pieteikuma satura, pieteikuma iesniedzēja statusa u. c. iemeslu dēļ); vai pat

-lietas, kas izbeigtas pēc tam, kad pieteikuma iesniedzējs nav sniedzis prasītos skaidrojumus vai izpildījis procesuālos noteikumus. §Atkārtotie pieteikumi To atkārtoto pieteikumu skaits, kuros Eiropas Komisijai lūdz pārskatīt sākotnējās atbildes gadījumos, kad piekļuve tikusi pilnīgi vai daļēji atteikta, 2020. gadā bija 309, kas ir par gandrīz 7,5 % mazāk nekā 2019. gadā. Kopš 2015. gada šī ir pirmā reize, kad tika novērota atkārtoto pieteikumu skaita samazināšanās. Eiropas Komisija sniedza 298 atbildes, no kurām 265 bija balstītas uz Regulu (EK) Nr. 1049/2001. Pēdējais skaitlis liecina par gandrīz 10,5 % samazinājumu salīdzinājumā ar 2019. gadu, kā parādīts turpmāk redzamajā grafikā. 3.1.Pieteikumu sadalījums pēc Eiropas Komisijas ģenerāldirektorātiem/dienestiem (sk. pielikuma 5. tabulu) §Piekļuve Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai un Eiropas Ārējās darbības dienesta dokumentiem Jāatzīmē, ka turpmāk norādītie dati par Eiropas Biroju krāpšanas apkarošanai (OLAF) attiecas vienīgi uz pieteikumiem par piekļuvi dokumentiem saistībā ar tā administratīvajām darbībām, ko reģistrē sistēmā GestDem. Uz pieteikumiem par piekļuvi dokumentiem saistībā ar izmeklēšanas darbībām, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai, šādu darbību īpaši sensitīvā rakstura dēļ attiecas īpaša procedūra saskaņā ar 3. panta 3. punktu un 4. pantu Sīki izstrādātajos noteikumus par to, kā piemēro Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 par Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentu publiskumu . Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai 2020. gadā saņēma 16 sākotnējos un trīs atkārtotos pieteikumus saistībā ar tā izmeklēšanas darbībām, bet minētā iemesla dēļ tie nav iekļauti šajā ziņojumā. Turklāt attiecībā uz Eiropas Ārējās darbības dienestu (EĀDD) jāuzsver, ka Eiropas Komisija saglabā tikai Ārpolitikas instrumentu dienesta dokumentus. Līdz ar to šajā ziņojumā iekļautie dati par Eiropas Ārējās darbības dienestu attiecas vienīgi uz piekļuvi šādiem dokumentiem. §Sākotnējie pieteikumi Ģenerālsekretariāts 2020. gadā saņēma lielāko daļu (10,2 %) no sākotnējiem pieteikumiem. Tam cieši sekoja Veselības un pārtikas nekaitīguma ģenerāldirektorāts , kas saņēma gandrīz 7,7 % no sākotnējiem pieteikumiem. Šis rādītājs liecina par pieteikumu iesniedzēju nemainīgi lielo interesi par jautājumiem, kas saistīti ar veselību, jo šādu pieteikumu bija daudz arī pirms Covid-19 pandēmijas . Tam sekoja Starptautiskās sadarbības un attīstības ģenerāldirektorāts (7,3 %), Iekšējā tirgus, rūpniecības, uzņēmējdarbības un MVU ģenerāldirektorāts (7,1 %), Konkurences ģenerāldirektorāts (6,2 %), Migrācijas un iekšlietu ģenerāldirektorāts (4,8 %), Nodokļu politikas un muitas savienības ģenerāldirektorāts (4,7 %), Mobilitātes un transporta ģenerāldirektorāts (4,5 %) un Finanšu stabilitātes, finanšu pakalpojumu un kapitāla tirgu savienības ģenerāldirektorāts (4 %). Pārējie Eiropas Komisijas departamenti un dienesti katrs saņēma mazāk nekā 4 % no visiem sākotnējiem pieteikumiem. §Atkārtotie pieteikumi Lielākā daļa atkārtoto pieteikumu, kurus Ģenerālsekretariāts saņēma 2020. gadā, bija saistīti ar sākotnējām atbildēm, ko sniedza Konkurences ģenerāldirektorāts (15,2 %).

Tam sekoja Veselības un pārtikas nekaitīguma ģenerāldirektorāts (8,7 %), Enerģētikas ģenerāldirektorāts (8,1 %), Ģenerālsekretariāts (7,8 %), Tirdzniecības ģenerāldirektorāts (5,2 %), Iekšējā tirgus, rūpniecības, uzņēmējdarbības un MVU ģenerāldirektorāts (4,9 %) un Juridiskais dienests (4,5 %). Pārējo Eiropas Komisijas departamentu un dienestu katra sniegtās sākotnējās atbildes bija saistītas ar mazāk nekā 4 % no atkārtotās pārskatīšanas pieteikumiem. 3.2.Pieteikumu iesniedzēju sociālais un profesionālais profils (pielikuma 6. tabula) Pieteikumu iesniedzēji savos pieteikumos tīmekļa vietnē Europa var norādīt savu sociālo/profesionālo profilu, izvēloties kādu no deviņām kategorijām: pilsonis, akadēmiska iestāde, jurists, žurnālists, nevalstiska organizācija, uzņēmums, Eiropas Parlamenta deputāts, subnacionāla vai dalībvalsts struktūra . Statistikas vajadzībām pilsoņu profils ietver tos pieteikumu iesniedzējus, kuri savā profilā to norādījuši, un tā ir noklusējuma iespēja, kas ietver tos pieteikumu iesniedzējus, kuri nav norādījuši savu sociālo/profesionālo kategoriju. §Sākotnējie pieteikumi 2020. gadā, tāpat kā iepriekšējos gados, lielāko daļu sākotnējo pieteikumu iesniedza pilsoņi. Šīs kategorijas pieteikumu iesniedzēji iesniedza aptuveni 51,3 % pieteikumu. Otrajā vietā starp tiem, kas iesniedza visvairāk pieteikumu, 2019. gadā bija akadēmiskās iestādes un domnīcas, bet 2020. gadā šo vietu atguva uzņēmumi (kuri bija otrie arī 2018. gadā) ar 11,7 % sākotnējo pieteikumu. Tomēr akadēmiskās iestādes un domnīcas atpalika pavisam nedaudz ar aptuveni 10,7 % sākotnējo iesniegumu. Tāpat kā iepriekšējos gados, lielu skaitu sākotnējo pieteikumu joprojām iesniedz juristi un žurnālisti (attiecīgi 8,9 % un 7,9 %). Nevalstiskās organizācijas (ar gandrīz 6 %) veido vienīgo atlikušo pieteikumu iesniedzēju kategoriju, kas iesniedza vairāk nekā 5 % sākotnējo pieteikumu. Tām ar noteiktu distanci sekoja pārējās kategorijas, un katra no tām iesniedza mazāk nekā 2 % sākotnējo pieteikumu. §Atkārtotie pieteikumi Lielākā daļa atkārtoto pieteikumu 2020. gadā tika saņemti no pilsoņiem, kuri iesniedza 39,8 % no šiem pieteikumiem (salīdzinot ar 51,5 % 2019. gadā un 36,2 % 2018. gadā). Žurnālisti ierindojās otrajā vietā — to iesniegtais lielais atkārtoto pieteikumu skaits veidoja 15,5 %. Trešo vietu ieņem nevalstiskās organizācijas, kas iesniedza 14,9 % no atkārtotajiem pieteikumiem, un tām cieši seko juristi ar apmēram 12,9 % no atkārtotajiem pieteikumiem. Tiem ar noteiktu distanci seko uzņēmumi (7,1 %), akadēmiskās iestādes un domnīcas (6,2 %) un pārējās kategorijas, kuras katra iesniedza mazāk nekā 4 % atkārtoto pieteikumu. 3.3.Pieteikumu iesniedzēju ģeogrāfiskā izcelsme (pielikuma 7. tabula) §Sākotnējie pieteikumi Attiecībā uz sākotnējo pieteikumu ģeogrāfisko sadalījumu 2020. gadā, šķiet, ka pieteikumi no Beļģijas (30,6 %), Vācijas (11,9 %) un Francijas (8,8 %) kopā veido vairāk nekā pusi no visiem Komisijas saņemtajiem pieteikumiem. Itālija ar gandrīz 7,7 % sākotnējo pieteikumu bija ceturtajā vietā, un tai sekoja Nīderlande (5,9 %) un Spānija (5,2 %). Pieteikumi no pārējām dalībvalstīm veidoja mazāk nekā 2 % katrai dalībvalstij. Strauji rūk no Apvienotās Karalistes iesniegto pieteikumu skaits, liecinot par izteiktu un pastāvīgu tendenci. Tik tiešām, 2020. gadā tikai 0,5 % sākotnējo pieteikumu tika saņemti no Apvienotās Karalistes, salīdzinot ar 7,8 % 2019. gadā, 9,2 % 2018. gadā un 15,2 % 2017. gadā. Šos datus nepārprotami ietekmēja Apvienotās Karalistes izstāšanās no Eiropas Savienības 2020. gada 31. janvārī pēc tam, kad ES un Apvienotā Karaliste bija ratificējušas Izstāšanās līgumu . Tiesības piekļūt dokumentiem 2020. gadā turpināja izmantot arī pieteikumu iesniedzēji, kuri pastāvīgi dzīvo vai kuru juridiskā adrese ir trešās valstīs. No tiem saņemto sākotnējo pieteikumu skaits apliecināja nelielu, bet stabilu pieaugumu, kas bija novērots iepriekšējos gados, sasniedzot aptuveni 11,2 %, salīdzinot ar 6,6 % 2019. gadā, 5,3 % 2018. gadā un gandrīz 5 % 2017. gadā.

§Atkārtotie pieteikumi Attiecībā uz atkārtoto pieteikumu ģeogrāfisko sadalījumu, ar ievērojamu pārsvaru visvairāk pieteikumu (tāpat kā iepriekšējos gados) — 27,5 % no visiem pieteikumu iesniedzējiem — iesniedza Beļģijā pastāvīgi dzīvojoši vai reģistrēti pieteikumu iesniedzēji, taču saglabājoties neto samazinājuma tendencei, kas novērota jau kopš 2019. gada. Tāpat kā 2019. gadā, otrajā vietā bija pieteikumu iesniedzēji no Vācijas (15,5 %), kam sekoja Nīderlande (8,4 %), Spānija un Itālija (katra 6,8 %), kā arī Francija (6,5 %). Pārējās dalībvalstīs šis rādītājs nepārsniedza 4 %. Visbeidzot, tie atkārtotie pieteikumi, kas saņemti no pieteikumu iesniedzējiem, kuri pastāvīgi dzīvo vai kuru juridiskā adrese ir trešās valstīs, veidoja 8,3 %, un tika novērots to neto pieaugums (salīdzinājumā ar gandrīz 1,5 % 2019. gadā, 2,2 % 2018. gadā un 3,6 % 2017. gadā). 4.Izņēmumu piemērošana piekļuves tiesībām Regulā (EK) Nr. 1049/2001 noteiktajām piekļuves tiesībām ir vairāki konkrēti izņēmumi, kas paredzēti tās 4. pantā. Jebkurš atteikums, vai tas būtu pilnīgs vai daļējs, ir jāpamato ar vismaz vienu no šiem izņēmumiem. 4.0.Sniegtās piekļuves veidi (pielikuma 8. un 9. tabula) §Sākotnējo pieteikumu posms 2020. gadā sākotnējo pieteikumu posmā pilna vai daļēja piekļuve dokumentiem tika piešķirta 81 % gadījumu (tādējādi uzrādot pieaugumu kopš 2019. gada, kad šis rādītājs sasniedza 77,6 %). Pilnīgi pozitīvu atbilžu procentuālā daļa ievērojami palielinājās — no 52,8 % 2019. gadā līdz 55,7 % 2020. gadā. Turklāt daļēji pozitīvu atbilžu procentuālā daļa joprojām apstiprina vienmērīgu augšupejošu tendenci, kas novērota jau kopš 2017. gada (no 20,3 % 2017. gadā līdz 20,8 % 2018. gadā, 24,8 % 2019. gadā un 25,3 % 2020. gadā). Vienlaikus turpinājās pilnas piekļuves atteikumu procentuālās daļas vienmērīga samazināšanās, kas vērojama kopš 2016. gada, — atteikti tikai 10,2 % no visiem sākotnējiem pieteikumiem (salīdzinājumā ar 12,9 % 2019. gadā, 15,8 % 2018. gadā un attiecīgi 18 % un 18,7 % 2017. gadā un 2016. gadā). Turklāt 2020. gadā nedaudz samazinājās to lietu skaits, kurās pieprasītie dokumenti vai nu nepastāvēja, vai nebija iestādes rīcībā (8,8 % no sākotnējiem pieteikumiem salīdzinājumā ar 9,5 % sākotnējo pieteikumu 2019. gadā). §Atkārtoto pieteikumu posms Atkārtoto pieteikumu posmā 2020. gadā tika pilnīgi apstiprināti 49,4 % sākotnējo atbilžu, kas tika apstrīdētas ar atkārtotajiem pieteikumiem (salīdzinājumā ar 30,1 % 2019. gadā, 41,7 % 2018. gadā un 52,9 % 2017. gadā). Savukārt sākotnējās atbildes tika pilnībā vai daļēji mainītas 37,4 % atkārtotu pieteikumu (salīdzinājumā ar 53,4 % 2019. gadā). 4.1.Piekļuves tiesībām piemērotie izņēmumi (pielikuma 10. tabula)

4.1.0.Sākotnējo pieteikumu posms Tāpat kā iepriekšējos gados, 2020. gadā personu privātās dzīves un neaizskaramības aizsardzība bija Eiropas Komisijas visbiežāk izmantotais izņēmums, uz kura pamata sākotnējo pieteikumu posmā tika (pilnībā vai daļēji) atteikta piekļuve dokumentiem. Ar to tika pamatots vismaz 44,1 % atteikumu, salīdzinot ar 41,1 % 2019. gadā un 34,5 % 2018. gadā. Tāpat kā iepriekšējos gados, daudzos gadījumos šo atteikumu iemesls bija nepieciešamība rediģēt dokumentos iekļautos zemākā līmeņa personāla un trešo personu pārstāvju vārdus un uzvārdus saskaņā ar piemērojamajiem datu aizsardzības tiesību aktiem. Otrais biežāk izmantotais izņēmums ir saistīts ar komerciālo interešu aizsardzību . Ar šo izņēmumu tika pamatoti 14,2 % (pilnīgo vai daļējo) atteikumu . Trešais biežāk izmantotais izņēmums joprojām bija izņēmums, kas saistīts ar pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķu aizsardzību un kas bija pamatā 11,6 % atteikumu . Tam sekoja izņēmums, kura mērķis ir aizsargāt notiekošu lēmumu pieņemšanas procesu un kurš tika izmantots 9,7 % gadījumu . Sabiedriskās drošības aizsardzībai paredzētā izņēmuma relatīvais izmantošanas biežums nedaudz samazinājās (no 9,2 % 2019. gadā līdz 6,4 % 2020. gadā). Papildus izņēmumam, kas paredz starptautisko attiecību aizsardzību un kas tika izmantots 5,4 % gadījumu , uz katru no pārējiem Regulā (EK) Nr. 1049/2001 paredzētajiem izņēmumiem iestāde, daļēji vai pilnībā atsakot piekļuvi pieprasītajiem dokumentiem sākotnējo pieteikumu posmā, atsaucās ne biežāk kā 4 % gadījumu. 4.1.1.Atkārtoto pieteikumu posms Lai gan 2019. gadā šis izņēmums tika izmantots retāk, pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķu aizsardzība, tāpat kā iepriekšējos gados, visbiežāk bija galvenais iemesls, lai apstiprinātu (pilnīgu vai daļēju) piekļuves atteikumu, — 33 % gadījumu (salīdzinājumā ar 24,3 % 2019. gadā un 30,6 % 2018. gadā). Otrajā vietā bija izņēmums saistībā ar personu privātās dzīves un neaizskaramības aizsardzību (26,5 % salīdzinājumā ar 22,2 % 2019. gadā un 25 % 2018. gadā). Izņēmums, kas aizsargā sabiedrības intereses attiecībā uz komerciālajām interesēm, 2020. gadā ieņēma trešo vietu, jo tika izmantots 14,4 % gadījumu pretstatā iepriekš novērotajam vienmērīgajam samazinājumam tā izmantošanā no 2016. līdz 2019. gadam. Tam sekoja starptautisko attiecību aizsardzībai paredzētais izņēmums, ar ko tika pamatoti 7,8 % atteikumu, salīdzinot ar 18,4 % 2019. gadā. Izņēmums, kas aizsargā slēgtu lēmumu pieņemšanas procesu iestādē, bija piektajā vietā, jo tika izmantots 5,2 % gadījumu, kas ir neliels pieaugums salīdzinājumā ar 2019. gadu, kad ar to tika pamatoti vien 4,2 % atteikumu. Pārējie izņēmumi kā pamatojums atteikumam atkārtoto pieteikumu posmā tika izmantoti mazāk nekā 5 % gadījumu katrs. 5.Sūdzības Eiropas Ombudam Eiropas Ombuds 2020. gadā sāka 28 jaunas izmeklēšanas lietas, kurās piekļuve dokumentiem bija sūdzības galvenā vai papildu daļa; salīdzinājumam — 2019. gadā jauna izmeklēšana tika sākta 32 lietās, 2018. gadā — 29 lietās, savukārt slēgtas tika 23 sūdzību lietas, salīdzinot ar 42 lietām 2019. gadā. . Lai arī Eiropas Ombuda ieteikumi nav juridiski saistoši, Komisija tos uzskata par ļoti autoritatīviem, jo īpaši attiecībā uz to, kā tiek piemēroti noteikumi par piekļuvi dokumentiem. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 noteikumiem un Tiesas judikatūru Komisija veic pasākumus, lai ieviestu Eiropas Ombuda ieteikumus praksē, un atzinīgi vērtē labo sadarbību ar to.

Ņemot vērā iepriekš minēto, Eiropas Ombuds 2020. gadā administratīvu kļūmi konstatēja tikai divās no 23 slēgtajām lietām . Pārējās lietas — pavisam 21 — tika slēgtas, Eiropas Ombudam neizsakot nekādas piezīmes vai ierosinājumus par uzlabojumiem . 6. Jauna judikatūra par piekļuvi dokumentiem ES tiesas 2020. gadā dažādos tiesvedības procesos pilnveidoja jau tā ievērojamo judikatūras kopumu, kas attiecas uz piekļuvi ES iestāžu dokumentiem. Šī jaunizveidotā judikatūra lielā mērā apstiprināja Eiropas Komisijas praksi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001 un turpinās to virzīt. 6.0.Eiropas Savienības Tiesa Tiesa 2020. gadā apelācijas procesā, kurā tiesvedības puse bija Eiropas Komisija, pieņēma tikai divus spriedumus par tiesībām uz publisku piekļuvi dokumentiem saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001 salīdzinājumā ar pieciem 2019. gadā . Abos spriedumos Tiesa apelācijas sūdzības noraidīja. Vienā no šīm lietām (konkrēti, lietā C-612/18 P) tika atstāts spēkā Vispārējās tiesas spriedums, ar kuru tika noraidīta prasība par Komisijas lēmuma anulēšanu. Turklāt abos spriedumos Tiesa skaidroja gan jautājumus, kas aptver procesuālos aspektus, gan materiālo tiesību normas, kas izriet no Regulas (EK) Nr. 1049/2001 īstenošanas. 6.0.0.Dažu materiālo tiesību normu precizējumi Viens no diviem spriedumiem, ko Tiesa pasludināja 2020. gadā saistībā ar Regulas (EK) Nr. 1049/2001 īstenošanu, proti, lietā ClientEarth / Eiropas Komisija , deva Tiesai iespēju skaidrot minētās regulas 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešajā ievilkumā minētā izņēmuma starptautisko attiecību aizsardzībai tvērumu. Tiesa secināja, ka Komisija var, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešo ievilkumu, neizpaust noteiktus fragmentus dokumentos, kas saistīti ar ES tirdzniecības nolīgumu saderību ar ES tiesību aktos paredzēto ieguldītāju un dalībvalstu strīdu izšķiršanas mehānismu un ieguldījumu tiesu sistēmu, jo tie vēl tika apspriesti sarunās par attiecīgo nolīgumu (Transatlantisko tirdzniecības un investīciju partnerību). Otrajā spriedumā, proti, lietā Izba / Eiropas Komisija, Tiesa skaidroja, ka, novērtējot prasītāju juridiskās intereses turpināt tiesvedību, jāņem vērā, ka apstrīdētais lēmums tika pieņemts, pamatojoties uz vispārējo konfidencialitātes prezumpciju, kas attiecas uz dokumentiem, kuri ir saistīti ar pārkāpuma procedūru, ko Tiesa jau bija pieņēmusi izskatīšanai . 6.0.1.Dažu procesuālo noteikumu precizējumi Tiesa apstiprināja, ka prasītājs, kura pieprasījums par piekļuvi dokumentiem sākotnēji ticis noraidīts, var pieprasīt, lai tiesa pieņem nolēmumu pret attiecīgo iestādi, kurai bija iesniegts pieprasījums, neraugoties uz to, ka viņa pieteikums ticis apmierināts pēc tam, kad prasītājs bija cēlis prasību ES tiesās, vienīgi tad, ja prasītājs spēj pierādīt, ka viņa apgalvotā nelikumība var nākotnē atkārtoties neatkarīgi no attiecīgās lietas konkrētajiem apstākļiem . 6.1.Vispārējā tiesa Vispārējā tiesa 2020. gadā pasludināja desmit spriedumus lietās, kuras attiecās uz tiesībām piekļūt dokumentiem saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1049/2001 un kurās bija iesaistīta Eiropas Komisija . Sešos no šiem desmit spriedumiem prasības atcelt Komisijas lēmumus tika noraidītas . Citā lietā tika nolemts, ka nav nepieciešams iztiesāt prasību, kas bija iesniegta par netieši izteiktu negatīvu lēmumu, jo šai prasībai nav jēgas, tāpēc ka pēc atkārtota pieteikuma izskatīšanas tika pieņemts nepārprotami pozitīvs lēmums . Trīs gadījumos Vispārējā tiesa nosprieda, ka Komisijas lēmums jāatceļ . Šajā 2020. gadā izstrādātajā judikatūras kopumā Vispārējai tiesai bija iespēja skaidrot tādus no Regulas (EK) Nr. 1049/2001 īstenošanas izrietošus jautājumus, kas aptver gan materiālo tiesību normas, gan procesuālos aspektus. 6.1.0.Dažu materiālo tiesību normu precizējumi

Materiālo tiesību precizējumi, ko Vispārējā tiesa izdeva 2020. gadā, būtībā bija saistīti ar tālāk norādīto izņēmumu piemērošanu. §Ar starptautisko attiecību aizsardzību saistīts izņēmums Attiecībā uz starptautisko attiecību jēdzienu, kas ir Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 1. punkta a) apakšpunkta trešajā ievilkumā paredzētā izņēmuma pamatā, Vispārējā tiesa nolēma, ka tas ietver ne tikai sarunas par starptautiskiem nolīgumiem, bet arī šo nolīgumu piemērošanu un ka attiecībā uz trešās valsts izdotiem dokumentiem, kuru publiskošana varētu kaitēt starptautisko attiecību aizsardzības interesēm, šīs trešās valsts iebildumi pret publiskošanu ir viens no apstākļiem, kas jāņem vērā, izvērtējot aizsargāto interešu apdraudējumu . §Ar komerciālo interešu aizsardzību saistīts izņēmums Vispārējā tiesa norādīja, ka noteikums, kas paredz, ka piecus vai vairāk gadus sena komerciāli sensitīva informācija uzskatāma par vēsturisku, ir lietderīga norāde Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta pirmajā ievilkumā paredzētā, ar komerciālo interešu aizsardzību saistītā izņēmuma piemērošanā . Tomēr attiecīgajai iestādei ir iespēja pierādīt, ka šāda informācija pastāvīgi ietver kādu no būtiskajiem elementiem, kuri raksturo konkrētā uzņēmuma komerciālo situāciju, atbilstošos gadījumos apspriežoties ar šo uzņēmumu saskaņā ar minētās regulas 4. panta 4. punktu . Tādā gadījumā pierādīšanas pienākums ir iestādei . §Ar tiesvedības aizsardzību saistīts izņēmums Vispārējā tiesa uzsvēra, ka Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta otrajā ievilkumā paredzētais izņēmums liedz publiskot informāciju, ko satur dokumenti, kas sagatavoti vienīgi izmantošanai konkrētā tiesvedībā, tostarp tiesvedības gaitā iesniegtie procesuālie raksti vai citi dokumenti, iekšējie dokumenti, kas attiecas uz tiesas izmeklēšanu konkrētajā lietā, sarakste par šo lietu starp attiecīgo ģenerāldirektorātu un juridisko dienestu vai advokātu biroju . Tas attiecas arī uz dokumentiem, kuru publiskošana var apdraudēt konkrēta strīda pušu procesuālo tiesību vienlīdzības principu, jo laikā, kad tika pieņemts lēmums atteikt piekļuvi, tiem bija saikne ar tiesvedību, kas norit Eiropas Savienības tiesās, vai procesu valsts tiesā, un tāpēc ir jo īpaši iespējams, ka tiks izteikts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu . §Ar pārbaužu, izmeklēšanas un revīziju mērķu aizsardzību saistīts izņēmums Vispārējā tiesa nolēma, ka par izmeklēšanu jāuzskata strukturēta un formalizēta Komisijas procedūra, kuras mērķis ir iegūt un analizēt informāciju, lai iestāde varētu ieņemt nostāju, veicot savas Līgumos paredzētās funkcijas. Šis jēdziens var attiekties uz Eiropas Komisijas darbību nolūkā konstatēt faktus konkrētas situācijas novērtēšanai . Turklāt, lai procedūra tiktu atzīta par “izmeklēšanu”, Komisijas nostājai savu funkciju pildīšanā nav obligāti jāizpaužas kā lēmumam LESD 288. panta ceturtās daļas nozīmē, un tā var tikt pausta inter alia kā ziņojums vai ieteikums . Vēl jo vairāk, izmeklēšanas jēdziens Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta 2. punkta nozīmē neaprobežojas ar ES iestādes veiktām izmeklēšanas darbībām un ietver arī izmeklēšanas darbības, ko veic dalībvalstu valsts iestādes, lai aizsargātu savas īpašās intereses . §Sevišķi svarīgu sabiedrības interešu jēdziens Vispārējā tiesa arī izmantoja iespēju izskaidrot jēdziena “sevišķi svarīgas sabiedrības intereses” robežas Regulas (EK) Nr. 1049/2001 4. panta nozīmē. Saskaņā ar iedibināto judikatūru privātās intereses, tostarp pieteikuma iesniedzēja vēlme izmantot savas tiesības uz aizstāvību tiesvedībā, netiek ņemtas vērā, nosakot sevišķi svarīgu sabiedrības interešu pastāvēšanu Regulas (EK) Nr. 1049/2001 nozīmē . Arī vispārēji apsvērumi attiecībā uz pieteikuma iesniedzēja interesēm saņemt kompensāciju par konkurences noteikumu pārkāpuma izraisītu kaitējumu principā ir nepietiekami to atzīšanai par sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm . Tomēr persona, kas vēlas saņemt kompensāciju par konkurences noteikumu pārkāpuma radītiem zaudējumiem, var konkretizēt, kāpēc tai nepieciešams piekļūt kādam no Komisijas dokumentiem, lai iestāde varētu katrā atsevišķā gadījumā lemt par līdzsvaru starp šādu dokumentu publiskošanu attaisnojošām interesēm un to aizsardzību, ņemot vērā visus būtiskos faktus konkrētajā lietā . §Vispārējā konfidencialitātes prezumpcija Saskaņā ar iedibināto judikatūru ES iestādes savus lēmumus par pieprasīto dokumentu nepubliskošanu var pamatot ar vispārējām prezumpcijām, ko piemēro noteiktu kategoriju dokumentiem . Vispārējā tiesa nolēma, ka Komisijai, lai tā varētu piemērot prezumpciju par pieprasīto dokumentu piederību EU Pilot procedūrai, vispirms apstrīdētajā lēmumā ir jāidentificē piekļuves pieteikumā minētie dokumenti, lai tālāk tos klasificētu kategorijās vai kā daļu no īpašiem administratīvās lietas materiāliem . Kā norādīja Vispārējā tiesa, ja šādu identifikāciju neveic, konfidencialitātes prezumpcija ir neapstrīdama un Tiesa nespēj īstenot savas tiesības izskatīt jautājumu par to, vai Komisijai bija pamatots iemesls uzskatīt, ka prasītie dokumenti ir daļa no EU Pilot procedūras .