KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI saskaņā ar Padomes Direktīvas 2006/112/EK 395. pantu /* COM/2013/0317 final */





KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI saskaņā ar Padomes Direktīvas 2006/112/EK 395. pantu 1. Vispārīga informācija Saskaņā ar 395. pantu Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (turpmāk “PVN direktīva”) Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu var atļaut jebkurai dalībvalstij piemērot īpašus pasākumus, lai atkāptos no minētās direktīvas noteikumiem ar nolūku vienkāršot šā nodokļa iekasēšanas procedūru vai nepieļaut noteiktu veidu nodokļu nemaksāšanu vai izvairīšanos no nodokļu maksāšanas. Tā kā ar šo procedūru pieļauj atkāpes no PVN vispārējiem principiem, atbilstīgi vairākkārtējiem Eiropas Savienības Tiesas nolēmumiem šādām atkāpēm vajadzētu būt ar ierobežotu darbības jomu un samērīgām. Ar vēstuli, kas Komisijā reģistrēta 2013. gada 3. aprīlī, Apvienotā Karaliste lūdza atļauju turpināt piemērot pasākumus, atkāpjoties no PVN direktīvas 193. panta. Saskaņā ar minētās direktīvas 395. panta 2. punktu Komisija ar 2013. gada 14. maija vēstuli informēja pārējās dalībvalstis par Apvienotās Karalistes iesniegto pieprasījumu. Ar 2013. gada 15. maija vēstuli Komisija paziņoja Apvienotajai Karalistei, ka Komisijas rīcībā ir visa informācija, ko tā uzskata par vajadzīgu pieprasījuma izvērtēšanai. Apvienotā Karaliste lūdz atļauju turpināt saistībā ar mobilajiem tālruņiem un integrālās shēmas ierīcēm piemērot nodokļa apgrieztās iekasēšanas procedūras izmantošanu, par kuru tā iepriekš 2007. gada aprīlī bija saņēmusi atļauju piemērot atkāpi[1]. Pasākuma piemērošanas laiks bija ierobežots, un tā beigu termiņš bija 2009. gada 30. aprīlis. Vēlāk šo beigu termiņu pagarināja līdz 2011. gada 30. aprīlim[2]. Pēc minētā pagarinājuma Vācija, Itālija un Austrija pieprasīja līdzīgu atkāpi saistībā ar mobilajiem tālruņiem un integrālās shēmas ierīcēm, jo šīs dalībvalstis arī saskārās ar krāpniecību šajās nozarēs. Rezultātā tika pieņemts lēmums, kas minētajām trim dalībvalstīm ļāva piemērot pieprasīto atkāpi. Vienlaikus tika atkārtoti pagarināts Apvienotajai Karalistei piešķirtā atkāpes pasākuma termiņš, un rezultātā visām attiecīgajām dalībvalstīm piešķirto atļauju termiņš beigtos vienā un tajā pašā dienā, proti, 2013. gada 31. decembrī[3]. Visbeidzot arī Nīderlande 2012. gada oktobrī lūdza piešķirt līdzīgu atkāpi cita starpā saistībā ar mobilajiem tālruņiem un integrālās shēmas ierīcēm, bet piekrita, ka atkāpes termiņš arī beigtos 2013. gada 31. decembrī, lai nākotnē varētu īstenot alternatīvu un saskaņotāku PVN krāpšanas apkarošanas politiku[4]. Ir jāuzsver, ka, piešķirot atkāpi Apvienotajai Karalistei, nebija paredzēts, ka tā būs ilgtermiņa pasākums, kas tiktu nemitīgi pagarināts. Jāatgādina, ka nesen Padomes sarunās par līdzīgām atkāpēm vairākas dalībvalstis pauda bažas, uzsverot, ka ikviena atkāpe no sadalīto maksājumu sistēmas var būt tikai pēdējā iespēja un ārkārtas pasākums, ja ir pierādīti krāpšanas gadījumi, un ir jāiesniedz garantijas par piešķirtās atkāpes nepieciešamību un ārkārtas raksturu, pasākuma ilgumu un attiecīgo produktu īpašo raksturu. Turklāt šīs dalībvalstis norādīja, ka apgrieztā iekasēšanas procedūra vienmēr ietver krāpšanas darbību riska izplatīšanos uz citām dalībvalstīm, un atgādināja, ka apgriezto iekasēšanas procedūru nevajadzētu sistemātiski izmantot nolūkā kompensēt dalībvalsts nodokļu iestāžu veiktās uzraudzības nepilnības. 2. Apgrieztā iekasēšanas procedūra Saskaņā ar PVN direktīvas 193. pantu PVN maksā ikviens nodokļa maksātājs, kas veic preču piegādi vai pakalpojumu sniegšanu, par kuru uzliek nodokli. Apgrieztās iekasēšanas procedūras mērķis ir uzlikt minēto atbildību nodokļa maksātājam, kuram tiek piegādātas preces vai tiek sniegti pakalpojumi. „Pazudušā tirgotāja” krāpšanās gadījumos tirgotāji izvairās no PVN maksāšanas nodokļu iestādēm pēc tam, kad tie ir pārdevuši savus produktus. Tomēr šādu tirgotāju klientiem aizvien ir tiesības uz nodokļa atskaitīšanu, jo to rīcībā ir derīgs rēķins. Bīstamākā šādas nodokļa nemaksāšanas izpausme ir „karuseļveida” shēmas izmantošana, kuras ietvaros preces vai pakalpojumi tiek tirgoti starp dalībvalstīm, kad vienas un tās pašas preces tiek piegādātas vai pakalpojumi tiek sniegti vairākkārt, taču nodokļu iestādēm netiek samaksāts PVN. Ar apgrieztās iekasēšanas procedūras palīdzību tiek novērsta iespēja izmantot šādu krāpšanas veidu, jo šādos gadījumos par personu, kas atbildīga par PVN samaksu, tiek noteikta persona, kurai piegādātas preces vai sniegti pakalpojumi. 3. Pieprasījums Apvienotā Karaliste saskaņā ar PVN direktīvas 395. pantu pieprasa, lai Padome, rīkojoties pēc Komisijas priekšlikuma, atļautu Apvienotajai Karalistei turpināt piemērot īpašo pasākumu, atkāpjoties no PVN direktīvas 193. panta, attiecībā uz apgrieztās iekasēšanas procedūras izmantošanu saistībā ar mobilajiem tālruņiem un integrālās shēmas ierīcēm, piemēram, mikroprocesoriem un centrālajiem procesoru blokiem, pirms to integrēšanas galapatēriņam paredzētajos produktos. 4. Komisijas viedoklis Komisija, saņēmusi pieprasījumus saskaņā ar PVN direktīvas 395. pantu, tos pārbauda, lai pārliecinātos, vai ir izpildīti pamatnosacījumi šādu pieprasījumu apmierināšanai, tas ir, vai ierosinātais īpašais pasākums vienkāršo procedūras nodokļu maksātājiem un/vai nodokļu administrācijai un vai ar šādu pasākumu var novērst dažu veidu nodokļu nemaksāšanu vai izvairīšanos no nodokļu maksāšanas. Saistībā ar to Komisijas pieeja vienmēr bijusi rezervēta un piesardzīga, lai panāktu, ka ar šādām atkāpēm netiek traucēta vispārējās PVN sistēmas darbība un ka šādas atkāpes ir ierobežotas, vajadzīgas un samērīgas. Kā norādīts iepriekš, nebija paredzēts, ka atkāpe būs ilgtermiņa risinājums, bet tā sniedza Apvienotajai Karalistei iespēju šajā nozarē ieviest citus standarta krāpšanas apkarošanas pasākumus. Ciktāl Komisijai zināms, Apvienotā Karaliste ir ieviesusi konkrētus pasākumus, piemēram, uzlabotas izmeklēšanas metodes, plašākas revīzijas un pirmsreģistrācijas pārbaudes, ko varētu izmantot, kad beigsies atkāpes termiņš. Turklāt daudzie pieprasījumi atkāpes piešķiršanai pēc tam, kad atkāpe piešķirta Apvienotajai Karalistei, arī skaidri norāda uz to, ka krāpšanas darbības šajās jomās ir veiktas dalībvalstu starpā (Apvienotā Karaliste, Austrija, Vācija, Itālija un Nīderlande). Tādēļ ir nepārprotami konstatēts, ka pirmais atkāpes pasākums ir negatīvi ietekmējis situāciju saistībā ar krāpšanu citās dalībvalstīs un tādējādi arī iekšējo tirgu kopumā. Turklāt gadījumā, ja kādu jaunu dalībvalsti skar šāds krāpšanas veids un nav ātras reaģēšanas mehānisma[5], tai pašreizējās atkāpes piešķiršanas procedūras ietvaros ir jāgaida vairāki mēneši, līdz tiek piešķirta līdzīga atkāpe, un tas vēl jo vairāk pastiprina negatīvo ietekmi uz minēto dalībvalsti. Šāda blakusiedarbība ir daudz nozīmīgāka, nekā sākotnēji novērtēts. Vienlaikus, ņemot vērā apstākli, ka visas minētās atkāpes beidzas vienā un tajā pašā dienā, tiks sekmēta iespēja vienoties par risinājumu ES līmenī. 5. Secinājums Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apstākļus, Komisija iebilst pret Apvienotās Karalistes pieprasījumu. [1] Padomes 2007. gada 16. aprīļa Lēmums 2007/250/EK, ar ko Apvienotajai Karalistei atļauj ieviest īpašus pasākumus, atkāpjoties no 193. panta Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 109, 26.4.2007., 42. lpp.). [2] Padomes 2009. gada 5. maija Lēmums 2009/439/EK, ar kuru groza Lēmumu 2007/250/EK, ar ko Apvienotajai Karalistei atļauj ieviest īpašus pasākumus, atkāpjoties no 193. panta Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 148, 11.6.2009., 14. lpp.). [3] Padomes 2010. gada 22. novembra Īstenošanas lēmums 2010/710/ES, ar ko Vācijai, Itālijai un Austrijai atļauj ieviest īpašu pasākumu, atkāpjoties no 193. panta Direktīvā 2006/112/EK, un ar ko groza Lēmumu 2007/250/EK, lai pagarinātu Apvienotajai Karalistei piešķirtās atļaujas spēkā esamību (OV L 309, 25.11.2010., 5. lpp.). [4] Padomes 2013. gada 5. marta Īstenošanas lēmums 2013/116/ES, ar ko Nīderlandes Karalistei atļauj piemērot pasākumu, atkāpjoties no 193. panta Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (OV L 64, 7.3.2013., 4. lpp.). [5] Piemēram, kā ierosināts 2012. gada 31. jūlija priekšlikumā COM(2012) 428.