2018. gadā ES un Šengenas asociētajām valstīm tika iesniegti aptuveni 634 700 starptautiskās aizsardzības pieteikumu. Tas ir par 10 % mazāk nekā 2017. gadā un nozīmē, ka skaitļi ir atgriezušies 2014. gada līmenī. 2018. gadā galvenās saņēmējas valstis bija Vācija, Francija, Grieķija, Itālija un Spānija (72 % visu pieteikumu ES un Šengenas asociētajām valstīm). Tāpat kā 2017. gadā, galvenās izcelsmes valstis bija Sīrija, Afganistāna un Irāka. Būtiski ir palielinājies arī migrantu pieteikumu skaits no tādām valstīm, kas atbrīvotas no Šengenas vīzas prasības, jo īpaši Venecuēlas, Gruzijas un Kolumbijas.

·Vidusjūras austrumdaļā skaitļi palielinājās visā 2018. gadā, un ieceļotāju skaits Grieķijā 2019. gadā ir par vairāk nekā 30 % lielāks nekā pirms gada. Šī tendence rada pastāvīgu spiedienu uz Egejas salām, taču arī uz Grieķijas un Turcijas sauszemes robežu, jo Turcijā atgriezto personu skaits ir pārāk mazs, lai samazinātu šo spiedienu un apkarotu kontrabandistu darbības modeli. 2018. gadā un līdz šim 2019. gadā lielākā daļa ieceļotāju salās bija Afganistānas valstspiederīgie, savukārt Turcijas valstspiederīgie bija tie, kuri visvairāk ieceļoja ES, šķērsojot sauszemes robežu. Palielinājies arī Kiprā ieceļojušo personu skaits — gan to, kas ieradušies pa jūru, gan to, kas šķērsojuši sauszemes robežu valdības kontrolētajās Kipras teritorijās.

·Vidusjūras centrālajā daļā neatbilstīgo ieceļotāju skaits vēl aizvien ir mazs. Kopumā 2018. gadā neatbilstīgo ieceļotāju skaits Itālijā samazinājās par 80 % salīdzinājumā ar 2017. gadu, un šī tendence turpinās 2019. gadā, neatbilstīgo ieceļotāju skaitam samazinoties līdz pirmskrīzes līmenim. Lai gan no Lībijas izceļojušās personas vēl aizvien veidoja vairāk nekā pusi visu 2018. gadā izceļojušo personu, Lībijas Krasta apsardze turpina pārtvert vai glābt lielu skaitu personu jūrā — aptuveni 15 000 personu 2018. gadā, no kurām vairums bija Sudānas (14 %), Nigēras (12 %) un Eritrejas valstspiederīgie (12 %). Tunisija gūst aizvien lielāku nozīmi kā valsts, no kuras izceļo (galvenokārt Tunisijas valstspiederīgie) uz Itāliju, un 2018. gada otrajā pusē Malta piedzīvoja ieceļotāju skaita pieaugumu.

Arī turpmāk vienam no galvenajam mērķim ir jābūt no ES atgriezto personu zemā rādītāja paaugstināšanai. Tas ir neatņemams posms migrācijas pārvaldības ķēdē. Zemais atgriešanas rādītājs mazina sistēmas uzticamību sabiedrības acīs un palielina neatbilstīgas migrācijas un sekundāras pārvietošanās stimulus. Tam ir nepieciešama gan rīcība ES iekšienē, gan darbs ar trešām valstīm. Dalībvalstīm, pamatojoties uz rīcības plānu un konkrētiem Komisijas 2017. gada ieteikumiem, būtu jāveic noteikti tūlītēji pasākumi, lai uzlabotu savas iekšējās atgriešanas procedūras nolūkā nodrošināt humānu un ātru to personu atgriešanu, kurām nav vajadzīga starptautiskā aizsardzība. Ieteikumi parādīja, kā varētu labāk izmantot ES pašreizējos tiesiskos, operatīvos un finanšu instrumentus, izmantojot ātrākas procedūras, stingrākus pasākumus pret bēgšanu, valsts iestāžu daudznozaru pieeju un labāku sadarbību un koordināciju starp dalībvalstīm.

Ir ļoti nepieciešama ES mēroga pieeja. Tās pamatā ir jābūt stingrām garantijām, ka katra dalībvalsts izskatīs patvēruma pieteikumus, par kuriem tā atbild, un strukturētam, paredzamam solidaritātes mehānismam, lai nodrošinātu, ka nevienai dalībvalstij nav uzlikts nesamērīgs slogs. ES patvēruma sistēma var būt pilnīgi efektīva un spējīga iedvest pārliecību tikai tad, ja šī solidaritāte ir sistemātiska, nevis izpaužas tikai atsevišķos gadījumos. Tas ir cieši saistīts ar skaidriem, vienkāršiem un kopējiem noteikumiem par to, kā izskatīt patvēruma pieprasījumus, ar uzlabotiem biometriskiem datiem, kas ir noteikumu izpildes pamatā, un pietiekamu darbības un finansiālo atbalstu dalībvalstīm.

Kamēr vien attieksme pret patvēruma meklētājiem dažādās dalībvalstīs būtiski atšķirsies un atbildību par patvēruma pieteikumu izskatīšanu varēs viegli pārlikt no vienas dalībvalsts uz citu, ES patvēruma sistēmu apdraudēs ļaunprātīga izmantošana, atkārtoti patvēruma pieteikumi un sekundāra pārvietošanās. Ir nepieciešami stingrāki noteikumi un saskaņoti kritēriji aizsardzības piešķiršanai, kā arī taisnīgi un vienlīdzīgi nosacījumi patvēruma meklētājiem un atbalsta saņēmējiem visā ES. Patvēruma sistēma var būt uzticama tika tad, ja patvēruma meklētāji, kuru patvēruma pieteikumi ir noraidīti un kuriem vairs nav tiesību palikt ES, tiek ātri atgriezti. Lai to sasniegtu, ir jāizveido nevainojama saikne starp patvēruma sistēmu un efektīvu atgriešanas sistēmu, pilnīgi ievērojot pamattiesības.

Komisija ir iesniegusi visus vajadzīgos priekšlikumus, lai to varētu sasniegt, un stingri atbalsta pakāpenisku pieeju katra priekšlikuma turpmākajā virzībā. Drīzumā tiks panākta līdzsvarota politiska vienošanās par pieciem priekšlikumiem par patvēruma sistēmas reformu. Eiropas Parlamentam un Padomei tagad vajadzētu izmantot iespēju pabeigt šo procesu līdz Eiropas Parlamenta vēlēšanām un apliecināt saviem iedzīvotājiem, ka ES spēj panākt progresu. Kā 2018. gada decembrī paziņoja Komisija, katrs no šiem priekšlikumiem pats par sevi sniedz būtisku labumu, un nav tehnisku vai tiesisku šķēršļu pieņemt atsevišķi vienu vai vairākus no tiem. Kvalifikācijas regula garantēs atzīto bēgļu tiesības un atturēs no sekundārās kustības. Arī Uzņemšanas nosacījumu direktīva risinās sekundārās kustības problēmu, nodrošinot patvēruma meklētājiem visā ES saskaņotus un pienācīgus uzņemšanas apstākļus. Patvēruma aģentūras regula nodrošinās, ka aģentūra varēs palielināt palīdzību dalībvalstīm, sniedzot ātru un pilnīgu atbalstu. Jaunie noteikumi par EURODAC datubāzi nodrošinās dalībvalstīm iespēju izsekot sekundāro kustību un labāk identificēt personas, kurām nav tiesību uzturēties ES. Savienības pārmitināšanas sistēma nodrošinās drošas un likumīgas ieceļošanas iespējas, samazinās neatbilstīgas migrācijas plūsmas un veicinās attiecības ar mūsu ārējiem partneriem. Komisija turpinās sadarboties gan ar Eiropas Parlamentu, gan Padomi, lai panāktu progresu ceļā uz mērķa sasniegšanu.

Komisija arī turpina pārraudzīt to, kā pašreizējā ES patvēruma sistēma tiek piemērota ES dalībvalstīs, cita starpā pārbaudot nepilnības to valsts tiesību aktu īstenošanā, ar ko transponē dažādos patvēruma instrumentus, un trūkumus šajos aktos.

ES atbalsts aizsardzībai ārzemēs

Drošu un sakārtotu pārmitināšanas ceļu piedāvāšana tiem, kam tas ir vajadzīgs visvairāk, atspoguļo ES vērtības un palielina trešo partnervalstu uzticēšanos. Pārmitināšana nodrošina drošu ceļu uz Eiropu tiem, kuriem ir tiesības uz starptautisko aizsardzību. Saskaņā ar pašreizējo ES pārmitināšanas shēmu 20 dalībvalstis ir apņēmušās līdz 2019. gada oktobrim nodrošināt vairāk nekā 50 000 vietu tiem, kam tās ir vajadzīgas visvairāk. Vairāk nekā 24 000 no šīm saistībām jau ir izpildītas, nodrošinot personām patvērumu ES. Piemēram, notiekošā vairāk nekā 2000 cilvēku pārmitināšana no Lībijas bija viens no galvenajiem aspektiem ES spējā nodrošināt aizsardzību tiem, kuriem tā ir ļoti nepieciešama, strādājot ar ANO Bēgļu aģentūru (UNHCR) un Nigēras iestādēm. Tagad dalībvalstīm ir jāturpina iesāktais un jānodrošina, lai līdz termiņam oktobrī tiktu piešķirtas pārējās apsolītās vietas.

Bēgļu un migrantu aizsardzība ārpus ES ir bijusi viens no galvenajiem tematiem ES politikā kopš 2015. gada. Ir atbalstīti miljoniem cilvēku, izmantojot shēmas pamatvajadzību apmierināšanai un tādu cilvēku dzīves kvalitātes uzlabošanai, kuri ir spiesti glābties no konflikta savā valstī. Jo īpaši ieilgusī krīze Sīrijā ir radījusi milzīgas humanitārās vajadzības vairāk nekā 13 miljoniem cilvēku valsts iekšienē un 5,6 miljoniem kaimiņvalstīs.

–ES atbalsts, kas tiek sniegts ar Bēgļu atbalsta mehānisma Turcijā starpniecību, palīdz veikt ārkārtīgi grūto uzdevumu uzņemt gandrīz četrus miljonus bēgļu Turcijā. Līdz 2018. gada beigām humānā palīdzība bija piešķirta 1,5 miljoniem vismazāk aizsargāto bēgļu ar Ārkārtas sociālās drošības tīkla — sociālās palīdzības drošības tīkla shēmas — starpniecību un bija atbalstīti vairāk nekā 410 000 skolēnu, lai tie varētu apmeklēt skolu. Vēl 600 000 bērnu ir saņēmuši palīdzību, lai viņi varētu integrēties Turcijas skolu sistēmā. Ir atbalstīti četri miljoni primārās veselības aprūpes konsultāciju, un ir vakcinēti vairāk nekā 500 000 bērnu Sīrijā. Tagad ir piešķirti 1,2 miljardi EUR no otrā maksājuma 3 miljardu EUR apmērā.

–2018. gadā Briseles II konferencē par atbalstu Sīrijai un reģionam ES pildīja savu apņemšanos, palielinot kopējo kopš krīzes sākuma piešķirto ES un tās dalībvalstu atbalstu līdz gandrīz 17 miljardiem EUR, padarot ES par galveno līdzekļu devēju. Tāpat kā Turcijā, ES ir piešķīrusi būtisku humāno palīdzību Sīrijā iekšzemē pārvietota personām un bēgļiem un uzņēmējām kopienām Jordānijā un Libānā, kā arī sniegusi palīdzību Irākā un Ēģiptē. Kopumā 2018. gadā Eiropas Savienības Reģionālais trasta fonds reaģēšanai uz krīzi Sīrijā atbalstīja aptuveni divus miljonus Sīrijas bēgļu un uzņēmējas kopienas. Gaidāmā Briseles III konference 2019. gadā būs galvenais saistību uzņemšanās pasākums reaģēšanai uz Sīrijas krīzi, un ES plāno uzturēt ES saistības, ko tā uzņēmās iepriekšējos gados.

–Uz Ziemeļāfriku un Āfrikas ragu vērstās reģionālās attīstības un aizsardzības programmas atbalsta trešās valstis, kuras uzņem lielu skaitu bēgļu, ar mērķi risināt to aizsardzības un attīstības vajadzības.

–Aizsardzība ir arī viens no galvenajiem ES Trasta fonda Āfrikai tematiem līdztekus humānajai palīdzībai, lai apmierinātu piespiedu kārtā pārvietoto personu pamatvajadzības. Aptverot vairāk nekā 4 miljonus bēgļu Āfrikas raga reģionā vien un aptuveni 10 miljonus iekšzemē pārvietotu personu, trasta fonds ir veicis ieguldījumus, lai palīdzētu bēgļu grupām kļūt pašpietiekamām, un tai pašā laikā atbalstījis uzņēmējas kopienas. Īpaša uzmanība trasta fonda finansējumā tiek pievērsta tik ļoti svarīgās stabilizācijas veicināšanai Somālijā un Sudānā.

Piespiedu pārvietošana ir pasaules mēroga parādība, kam ir nepieciešami globāli risinājumi. Funkcionālām patvēruma sistēmām ir nozīmīga loma kā trešās partnervalstīs, tā arī ES. ES būtu jāizmanto globālā pakta par bēgļiem radītais stimuls kā platforma, lai turpinātu ar pastāvošajām ES sistēmām palīdzēt trešām valstīm sniegt atbalstu bēgļiem ārpus ES.