ar kuru groza Regulu (ES) 2017/2402, ar ko nosaka vispārēju regulējumu vērtspapīrošanai un izveido īpašu satvaru attiecībā uz vienkāršu, pārredzamu un standartizētu vērtspapīrošanu, lai palīdzētu atgūties no Covid-19 pandēmijas

Vērtspapīrošanas regulējums jau ir svarīgs kapitāla tirgu savienības pamatelements. Kapitāla tirgu savienība (KTS) ir viena no Komisijas prioritātēm, lai nodrošinātu, ka finanšu sistēma veicina nodarbinātību un izaugsmi ekonomikā, kas darbojas cilvēku labā. Tās mērķis ir radīt efektīvāku saikni starp uzkrājumiem un izaugsmi un nodrošināt vairāk iespēju un lielākus ienākumus uzkrājumu veidotājiem un ieguldītājiem. Tās uzdevums ir piedāvāt uzņēmumiem vairāk finansējuma izvēles iespēju dažādos to attīstības posmos un novirzīt ieguldījumus tur, kur tos var izmantot visproduktīvāk, palielinot iespējas Eiropas uzņēmumiem un projektiem. Pašreizējais priekšlikums pastiprinās un paplašinās šo sistēmu, radot vairāk iespēju. Šie grozījumi palīdzēs nodrošināt papildu finansējuma avotus uzņēmumiem, stiprināt banku spēju atbalstīt ekonomiku, dažādot ieguldījumu avotus, paplašināt ieguldītāju bāzi un sadalīt riskus starp tirgus dalībniekiem, vienlaikus izvairoties no pārmērībām, kas izraisīja finanšu krīzi.

Šis priekšlikums ir daļa no Eiropas Komisijas plašākiem atbildes pasākumiem, kuru mērķis ir veicināt ekonomikas atveseļošanos pēc Covid-19 pandēmijas un kuri ietver arī grozījumus FITD un Prospektu regulā, kas pieņemti vienlaikus ar šo priekšlikumu (ievietot pareizo atsauci). Tas pilnībā atbilst Komisijas 2020. gada 13. marta paziņojumam par koronavīrusa krīzes ekonomiskajiem aspektiem, 2020. gada 2. aprīļa paziņojumam “Covid-19 — Ekonomikas pakete — Visos iespējamos veidos izmantot katru pieejamo euro”, kā arī Komisijas skaidrojošajam paziņojumam par grāmatvedības un prudenciālās uzraudzības regulējuma piemērošanu nolūkā atvieglot ES banku aizdevumu izsniegšanu (atbalsts uzņēmumiem un mājsaimniecībām Covid-19 laikā).

ES vērtspapīrošanas regulējums ir spēkā kopš 2019. gada janvāra. Ierosinātie grozījumi pilnībā atbilst spēkā esošajiem politikas noteikumiem vērtspapīrošanas jomā. Noteikumi ir iekļauti arī deleģētajos un īstenošanas aktos. Ierosinātie grozījumi atbilst arī prudenciālajām prasībām, kas attiecas uz iestādēm un to uzraudzību.

Turklāt šie mērķtiecīgie grozījumi ne tikai palīdzēs finansēt atveseļošanos, bet arī veicinās mūsu finanšu sistēmas noturību — paredzams, ka, paplašinot VPS satvaru, to attiecinot arī uz bilances vērtspapīrošanu, VPS apzīmējums ar tā papildu prasībām, kas nodrošina mazāku sarežģītību un lielāku pārredzamību, tiks izmantots plašākai ES vērtspapīrošanas tirgus daļai. Tādējādi mēs varam nodrošināt papildu stimulus vērtspapīrošanai ES stabilajā vienkāršas, pārredzamas un standartizētas vērtspapīrošanas satvarā un palīdzēt bankām rast veidus, kā dalīt risku ar kapitāla tirgu dalībniekiem, kas ir viens no kapitāla tirgu savienības projekta mērķiem.

Vērtspapīrošanas regulējums tiks visaptveroši pārskatīts, vajadzības gadījumā līdz 2022. gada janvārim veicot iespējamus grozījumus tiesību aktos. Tomēr šajā priekšlikumā jau tagad ir paredzēti mērķtiecīgi grozījumi, ņemot vērā to lietderību ekonomikas atveseļošanā. Gaidot regulējuma pārskatīšanu 2022. gadā un iespējamus tiesību aktu grozījumus, iespējams, tikai pēc dažiem gadiem tiktu veikti vēlamie juridiskie pielāgojumi un tādējādi tiktu apdraudēts mērķis izmantot vērtspapīrošanu visefektīvākajā veidā, lai veicinātu ekonomikas atveseļošanos turpmākajos mēnešos.

Arī turpmākajos mēnešos, kad būs beidzies Covid-19 krīzes izraisītais tūlītējais satricinājums, būs svarīgi, lai bankas spētu turpināt aizdevumus uzņēmumiem. Tāpēc ir svarīgi sagatavot vai modernizēt jebkādus instrumentus, kas ļauj bankām saglabāt un pat uzlabot to spēju izsniegt aizdevumus reālajai ekonomikai, jo īpaši MVU. Šajā ziņā vērtspapīrošana var būt viens no galvenajiem veicinošajiem faktoriem. Pārvēršot aizdevumus tirgojamos vērtspapīros, vērtspapīrošana varētu atbrīvot banku kapitālu turpmākai aizdošanai un ļaut plašākam ieguldītāju lokam finansēt ekonomikas atveseļošanos.

EBI atzinumā par INRD tika analizēta vērtspapīrošanas kā finansēšanas instrumenta nozīme INRD svītrošanai no banku bilancēm. EBI analīzē tika konstatēti vairāki ierobežojumi Vērtspapīrošanas regulā un Kapitāla prasību regulā, kuri ierobežo tirgus spēju absorbēt ienākumus nenesošus aktīvus no banku bilancēm, tādējādi lielā mērā ierobežojot tirgu līdz tikai divpusējai pārdošanai.

Šī Savienības rīcība ir nepieciešama, lai sasniegtu mērķi paplašināt kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību spēju izsniegt aizdevumus uzņēmumiem un MVU un atbrīvot to bilances no ienākumus nenesošiem riska darījumiem , vienlaikus saglabājot prudenciālās uzraudzības regulējuma konsekvenci pēc Covid-19 krīzes. Ierosinātie grozījumi attiecas tikai uz to, kas ir nepieciešams šo mērķu sasniegšanai, un to pamatā ir jau spēkā esošie noteikumi saskaņā ar proporcionalitātes principu. Ierosinātie grozījumi attiecas tikai uz atsevišķiem noteikumiem Savienības vērtspapīrošanas regulējumā attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kas vērsti tikai uz pasākumiem, kuru mērķis ir nodrošināt atbalstu ekonomikas atveseļošanai turpmākajos mēnešos pēc pašreizējās Covid krīzes. Turklāt ierosinātie grozījumi attiecas tikai uz tiem jautājumiem, kurus nevar risināt spēkā esošajos noteikumos paredzētās rīcības brīvības robežās.

Turklāt ar valstu līmeņa rīcību nevar efektīvi izveidot pret risku jutīgāku pieeju vērtspapīrošanai, jo prudenciālais režīms jau ir noteikts Savienības tiesību aktos, un tāpat tā nevar nodrošināt to noteikumu konsekvenci un standartizāciju, uz kuriem pašlaik attiecas dažādi ES tiesību akti, piemēram, par informācijas sniegšanu, uzticamības pārbaudi un riska paturēšanu.

Spēkā esošais tiesiskais regulējums, ar ko ievieš ES vērtspapīrošanas regulējumu, tika izveidots Savienības līmenī. Ņemot vērā vērtspapīrošanas pārrobežu raksturu, ierosināto noteikumu darbības jomai ir jābūt pietiekami pielāgotai, saskaņotai un konsekventai Savienības līmenī, lai tā būtu patiesi efektīva. Dalībvalstis, rīkojoties vienas pašas, nevar uzlabot spēkā esošo tiesisko regulējumu. Dalībvalstu spēja pieņemt valsts pasākumus ir ierobežota, ņemot vērā to, ka Vērtspapīrošanas regula jau paredz saskaņotu noteikumu kopumu ES līmenī un ka izmaiņas valstu līmenī būtu pretrunā pašlaik spēkā esošajiem Savienības tiesību aktiem. Ja Savienība nerīkotos, spēkā esošais tiesiskais regulējums būtu mazāk efektīvs saistībā ar dažādo pasākumu, ko veic publiskās iestādes gan Savienības, gan valstu līmenī, atbalstu un mazāk reaģētspējīgs uz ārkārtējām tirgus problēmām. Ja Savienība pārtrauktu regulēt šos aspektus, uz vērtspapīrošanas iekšējo tirgu attiektos dažādi noteikumu kopumi, kas novestu pie sadrumstalotības un apdraudētu nesen izveidoto vienoto noteikumu kopumu šajā jomā. Tas radītu nevienlīdzīgus konkurences apstākļus un regulējuma arbitrāžu.

Grozījumi attiecas uz izmaiņām Savienības noteikumos, reaģējot uz Covid-19 pandēmiju un veicinot ekonomikas atveseļošanos. Paredzēto grozījumu mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, nevis ar dažādām valstu iniciatīvām. Priekšlikums nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu šos mērķus.

VPS regulas juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 114. pants, kas piešķir Eiropas iestādēm kompetenci pieņemt attiecīgus noteikumus, kuru mērķis ir vienotā tirgus izveide un darbība. Savienības likumdevējs, šajā gadījumā pamatojoties uz Līguma 114. pantu, var grozīt minētās regulas, tostarp uz laiku sašaurinot to darbības jomu.

Attiecībā uz riska paturēšanas prasības izpildi INRD vērtspapīrošanai piemēro īpašu režīmu, lai labāk ņemtu vērā tās īpašās iezīmes. Proti, tiek ierosināts riska paturēšanas prasību aprēķināt, pamatojoties uz to riska darījumu diskontēto vērtību, kuri nodoti īpašam nolūkam dibinātai vērtspapīrošanas sabiedrībai. Turklāt parādus apkalpojošajai sabiedrībai INRD darījumā ir atļauts uzņemties riska paturēšanas daļu, ņemot vērā tās īpašo stāvokli darījumā, kas nodrošina tās interešu saskaņošanu ar ieguldītāju interesēm.

Priekšlikuma steidzamības dēļ ietekmes novērtējums nav veikts. Tomēr galvenās izmaksas un ieguvumi, kas izriet no grozījumiem, tika analizēti atsevišķā dienestu darba dokumentā. Turklāt šā priekšlikuma pamatā ir abi iepriekš minētie EBI dokumenti, proti, ziņojums par VPS sintētisko vērtspapīrošanu un atzinums par INRD , kuros abos ir sīki analizēta ierosināto grozījumu piemērotība un par kuriem notika plašas diskusijas ar ieinteresētajām personām.

Attiecībā uz Vērtspapīrošanas regulu ierobežojumi INRD vērtspapīrošanai izriet no noteiktiem riska paturēšanas un kredītu piešķiršanas standartu prasību elementiem. Izmantojot nominālās vērtības riska paturēšanas nolūkos, paredzētā prasība tiek novērtētā pārāk augstu, jo netiek ņemta vērā cenas diskonta vērtība, par kādu tiek nodoti pamatā esošie aktīvi un kas atspoguļo faktiskos riska zaudējumus ieguldītājiem. Turklāt teksts neļauj īpašai parādus apkalpojošai sabiedrībai, kam parasti ir lielāka materiālā interese nekā iniciatoram aktīvu pārstrukturēšanā un vērtības atgūšanā, izpildīt riska paturēšanas prasību, un tādējādi tās intereses ir labāk saskaņotas ar ieguldītāju interesēm. Visbeidzot, spēkā esošā kredītu piešķiršanas standartu prasība, kas noteikta Vērtspapīrošanas regulas 9. pantā, arī neattiecas uz INRD vērtspapīrošanu. Priekšlikumā ir precizēti iniciatoriem saistošie pārbaudes pienākumi attiecībā uz ienākumus nenesošu riska darījumu vērtspapīrošanu. Faktiski prasībās jāņem vērā aktīvu iegādes īpašie apstākļi un vērtspapīrošanas veids. Šādos gadījumos var nebūt iespējams gūt pārliecību par apstākļiem, kādos aktīvi tika radīti, bet tomēr ir iespējams veikt aktīvu kvalitātes un darbības rezultātu uzticamības pārbaudi, lai pieņemtu saprātīgu, uz informāciju balstītu lēmumu par ieguldījumu.

(3)Ir svarīgi, lai kredītiestādes un ieguldījumu brokeru sabiedrības (“iestādes”) izmantotu savu kapitālu tur, kur tas ir visvairāk vajadzīgs, un lai Savienības tiesiskais regulējums to atvieglotu, vienlaikus nodrošinot, ka iestādes rīkojas piesardzīgi. Papildus spēkā esošajos noteikumos paredzētajai elastībai mērķtiecīgām izmaiņām Regulā (ES) 2017/2402 būtu jānodrošina, ka Savienības vērtspapīrošanas regulējums paredz papildu instrumentu, lai veicinātu ekonomikas atveseļošanos pēc Covid-19 pandēmijas.

(1)Covid-19 pandēmija smagi skar cilvēkus, uzņēmumus, veselības aprūpes sistēmas un dalībvalstu ekonomiku. Komisija savā 2020. gada 27. marta paziņojumā Eiropas Parlamentam, Eiropadomei, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Eiropas lielā stunda — jāatjaunojas un jāsagatavo ceļš nākamajai paaudzei” uzsvēra, ka likviditāte un piekļuve finansējumam joprojām radīs grūtības turpmākajos mēnešos. Tāpēc ir būtiski atbalstīt atgūšanos no smagā ekonomikas satricinājuma, ko izraisīja Covid-19 pandēmija, ieviešot mērķtiecīgus grozījumus spēkā esošajos finanšu tiesību aktos. Šis pasākumu kopums ir pieņemts ar nosaukumu “Kapitāla tirgu atveseļošanas pakete”.

ar kuru groza Regulu (ES) 2017/2402, ar ko nosaka vispārēju regulējumu vērtspapīrošanai un izveido īpašu satvaru attiecībā uz vienkāršu, pārredzamu un standartizētu vērtspapīrošanu, lai palīdzētu atgūties no Covid-19 pandēmijas

(5)Kā Eiropas Banku iestāde (“EBI”) norādījusi savā atzinumā par ienākumus nenesošu riska darījumu vērtspapīrošanas regulējumu, riski, kas saistīti ar aktīviem, kuri ir ienākumus nenesošu aktīvu (INRD) vērtspapīrošanas pamatā, ekonomiski atšķiras no riskiem, kas saistīti ar ienākumus nesošu aktīvu vērtspapīrošanu. INRD tiek vērtspapīroti ar diskontu no to nominālās vai neatmaksātās vērtības, un tie cita starpā atspoguļo tirgus novērtējumu par iespējamību, ka parāda pārstrukturēšanas process radīs pietiekamas naudas plūsmas un aktīvu atgūšanu. Tādējādi ieguldītāju risks ir tāds, ka aktīvu parāda pārstrukturēšana rada nepietiekamu atgūšanu, lai segtu neto vērtību, par kādu šie INRD ir iegādāti. Tādēļ faktiskie riska zaudējumi ieguldītājiem neatspoguļo portfeļa nominālvērtību, bet gan diskontēto vērtību, no tās atskaitot cenas atlaidi, par kādu tiek nodoti pamatā esošie aktīvi. Tāpēc INRD vērtspapīrošanas gadījumā ir lietderīgi aprēķināt riska paturēšanas summu, pamatojoties uz minēto diskontēto vērtību.

(6)Ar riska paturēšanas prasību tiek saskaņotas emitentu un ieguldītāju intereses attiecībā uz pamatā esošo aktīvu darbības rezultātiem. Parasti ienākumus nesošu aktīvu vērtspapīrošanā galvenās intereses no pārdošanas viedokļa ir iniciatoram, kas bieži vien ir arī sākotnējais aizdevējs. Tomēr INRD vērtspapīrošanas darījumos iniciatori cenšas pārvirzīt no savām bilancēm aktīvus, kam iestājusies saistību neizpilde, jo tie var vairs nevēlēties jebkādā veidā būt saistīti ar šiem aktīviem, kam iestājusies saistību neizpilde. Šādos gadījumos īpašajai aktīvus apkalpojošajai sabiedrībai ir lielāka materiālā interese par aktīvu pārstrukturēšanu un vērtības atgūšanu.

(7)Pirms finanšu krīzes dažas vērtspapīrošanas darbības tika veiktas saskaņā ar modeli “iniciēt, lai izplatītu”. Saskaņā ar šo modeli vērtspapīrošanai tika atlasīti zemākas kvalitātes aktīvi, kaitējot ieguldītājiem, kuriem galu galā bija jāuzņemas lielāks risks, nekā tie varēja būt plānojuši uzņemties. Lai nākotnē novērstu šādu praksi, tika ieviesta prasība pārbaudīt kredītu piešķiršanas standartus, ko izmanto vērtspapīroto aktīvu radīšanā. Tomēr attiecībā uz INRD vērtspapīrošanu minētajā kredītu piešķiršanas standartu pārbaudē būtu jāņem vērā īpašie apstākļi, tostarp šo ienākumus nenesošo aktīvu iegāde un vērtspapīrošanas veids. Tāpēc kredītu piešķiršanas standartu pārbaude ir jāgroza, lai ieguldītājs varētu veikt ienākumus nenesošo aktīvu kvalitātes un darbības rezultātu uzticamības pārbaudi nolūkā pieņemt saprātīgu, uz informāciju balstītu lēmumu par ieguldījumiem.

(8)Bilances sintētiskā vērtspapīrošana ietver aizdevumu kopuma — parasti lielu korporatīvo aizdevumu vai MVU aizdevumu — kredītriska nodošanu ar kredītaizsardzības līgumu, saskaņā ar kuru iniciators pērk kredītaizsardzību no ieguldītāja. Kredītaizsardzību panāk, izmantojot finanšu garantijas vai kredītu atvasinātos instrumentus, savukārt īpašumtiesības uz aktīviem paliek iniciatoram un netiek nodotas īpašam nolūkam dibinātai vērtspapīrošanas sabiedrībai, kā tas ir tradicionālās vērtspapīrošanas gadījumā. Iniciators kā aizsardzības pircējs apņemas maksāt kredītaizsardzības prēmiju, kas rada peļņu ieguldītājiem. Savukārt ieguldītājs kā aizsardzības pārdevējs apņemas samaksāt konkrētu kredītaizsardzības maksājumu iepriekš noteikta kredītnotikuma gadījumā.

(9)Būtu jānodrošina, ka vērtspapīrošanas struktūru vispārējā sarežģītība un saistītie riski tiek pienācīgi mazināti un ka iniciatoriem netiek radīti regulatīvi stimuli dot priekšroku sintētiskajai vērtspapīrošanai, nevis tradicionālajai vērtspapīrošanai. Tāpēc prasībām attiecībā uz vienkāršu, pārredzamu un standartizētu (VPS) bilances sintētisko vērtspapīrošanu vajadzētu būt ļoti saskanīgām ar VPS kritērijiem attiecībā uz tradicionālo īstās pārdošanas vērtspapīrošanu.

(10)Tomēr pastāv konkrētas prasības attiecībā uz VPS tradicionālo vērtspapīrošanu, kuras nav spēkā VPS sintētiskās vērtspapīrošanas darījumos, jo šiem abiem vērtspapīrošanas veidiem ir raksturīgas atšķirības, jo īpaši tāpēc, ka sintētiskajā vērtspapīrošanā risku pārved ar kredītaizsardzības līgumu, nevis ar pamatā esošo aktīvu pārdošanu. Tādēļ nepieciešamības gadījumā VPS kritēriji būtu jāpielāgo, lai ņemtu vērā šīs atšķirības. Turklāt ir jāievieš jaunu prasību kopums, kas īpaši attiecas uz sintētisko vērtspapīrošanu, lai nodrošinātu, ka VPS satvars attiecas tikai uz bilances sintētisko vērtspapīrošanu un ka kredītaizsardzības līgums ir strukturēts tā, lai pienācīgi aizsargātu gan iniciatora, gan ieguldītāja stāvokli. Šim jaunajam prasību kopumam būtu jātiecas novērst darījuma partnera kredītrisku gan iniciatoram, gan ieguldītājam.

(11)Kredītriska pārvešanas priekšmetam vajadzētu būt riska darījumiem, ko iniciējusi vai iegādājusies Savienības regulēta iestāde savas aizdošanas pamatdarbības ietvaros un kas tiek turēti tās bilancē vai — grupas struktūras gadījumā — tās konsolidētajā bilancē slēgšanas datumā. Šai iniciatora prasībai turēt vērtspapīrotos riska darījumus bilancē būtu jāizslēdz arbitrāžas vērtspapīrošana no VPS apzīmējuma darbības jomas.

(12)Iniciatoram būtu jāpārliecinās, ka tas nenodrošinās pret vienu un to pašu kredītrisku vairāk nekā vienu reizi, iegūstot kredītaizsardzību papildus kredītaizsardzībai, ko nodrošina sintētiskā vērtspapīrošana. Lai nodrošinātu kredītaizsardzības līguma stabilitāti, tam būtu jāatbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 575/2013 249. pantā noteiktajām kredītriska mazināšanas prasībām, kas jāizpilda iestādēm, kuras vēlas panākt būtiska riska pārvešanu, izmantojot sintētisko vērtspapīrošanu.

(13)Lai izvairītos no konfliktiem starp iniciatoru un ieguldītāju un nodrošinātu juridisko noteiktību attiecībā uz pamatā esošajiem riska darījumiem iegādātās kredītaizsardzības darbības jomu, šādā kredītaizsardzībā būtu skaidri jānorāda skaidri noteiktu vienību vai parādnieku atsauces saistības, kas rada pamatā esošos riska darījumus. Tādēļ atsauces pienākumi, saskaņā ar kuriem tiek iegādāta aizsardzība, vienmēr būtu skaidri jānorāda, izmantojot atsauces reģistru, un pastāvīgi jāatjaunina. Šai prasībai arī netieši vajadzētu būt daļai no kritērija, kas definē bilances vērtspapīrošanu un izslēdz arbitrāžas vērtspapīrošanu no VPS satvara.

(14)Kredītnotikumiem, kas izraisa maksājumus saskaņā ar kredītaizsardzības līgumu, būtu jāietver vismaz tie, kas minēti Regulas (ES) Nr. 575/2013 178. pantā. Šie notikumi ir labi zināmi un atpazīstami no tirgus viedokļa, un tiem būtu jānodrošina atbilstība prudenciālās uzraudzības regulējumam. Pārskatīšanas pasākumiem, kas ietver piekāpšanos debitoram, kurš saskaras vai var saskarties ar grūtībām savu finansiālo saistību izpildē, nevajadzētu liegt uzsākt kredītaizsardzības notikumu. Pārstrukturēšana būtu jāizslēdz kā kredītnotikums finanšu garantiju gadījumā, lai izvairītos no tā, ka finanšu garantijas var tikt uzskatītas par atvasinātu instrumentu saskaņā ar attiecīgajiem grāmatvedības standartiem.

(15)Būtu pienācīgi jāaizsargā iniciatora kā aizsardzības pircēja tiesības laikus saņemt maksājumus par faktiskajiem zaudējumiem. Attiecīgi darījuma dokumentācijā būtu jāparedz stabils un pārredzams norēķinu process faktisko zaudējumu noteikšanai atsauces portfelī, lai novērstu to, ka iniciators nesaņem pietiekamus maksājumus. Tā kā zaudējumu pārstrukturēšana var būt ilgstošs process un lai nodrošinātu savlaicīgus maksājumus iniciatoram, starpposma maksājumi būtu jāveic ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc tam, kad ir noticis šāds kredītnotikums. Turklāt vajadzētu būt ieviestam galīgajam korekcijas mehānismam, lai nodrošinātu, ka starpposma maksājumi sedz faktiskos zaudējumus, un lai novērstu to, ka šie starpposma zaudējumi netiek pārmaksāti, kaitējot ieguldītājiem. Zaudējumu norēķina mehānismā būtu arī skaidri jānorāda maksimālais pagarinājuma periods, kas būtu jāpiemēro minēto riska darījumu pārstrukturēšanas procesam, un šādam pagarinājuma periodam nevajadzētu būt ilgākam par diviem gadiem. Tādējādi šim zaudējumu norēķina mehānismam būtu jānodrošina kredītaizsardzības mehānisma efektivitāte no iniciatora viedokļa un jāsniedz ieguldītājiem juridiskā noteiktība par datumu, kad beidzas viņu pienākums veikt maksājumus, tādējādi veicinot labi funkcionējošu tirgu.

(16)Pārbaudes aģenta–trešās personas iesaistīšana ir plaši izplatīta tirgus prakse, kas darījumā uzlabo juridisko noteiktību visām iesaistītajām pusēm, tādējādi samazinot strīdu un tiesvedības iespējamību, kas varētu rasties saistībā ar zaudējumu sadales procesu. Lai uzlabotu darījuma zaudējumu norēķina mehānisma stabilitāti, būtu jānorīko pārbaudes aģents–trešā persona, kas veic faktisku pārbaudi par konkrētu kredītaizsardzības aspektu pareizību un precizitāti, kad ir izraisīts kredītnotikums.

(17)Kredītaizsardzības prēmijām vajadzētu būt atkarīgām tikai no aizsargātā laidiena neatmaksātā apjoma un kredītriska. Neparedzētas prēmijas nebūtu jāatļauj VPS bilances vērtspapīrošanā, jo tās varētu izmantot, lai apdraudētu efektīvu riska pārvešanu no iniciatora kā aizsardzības pircēja uz aizsardzības pārdevējiem. VPS bilances vērtspapīrošanā būtu jāaizliedz arī citi pasākumi, piemēram, prēmiju priekšmaksājumi, atlaižu mehānismi vai pārmērīgi sarežģītas prēmiju struktūras.

(18)Lai nodrošinātu kredītaizsardzības stabilitāti un nepārtrauktību, tam, ka iniciators priekšlaicīgi izbeidz VPS bilances sintētisko vērtspapīrošanu, vajadzētu būt iespējamam tikai konkrētos, precīzi definētos apstākļos. Lai gan iniciatoram vajadzētu būt tiesībām priekšlaicīgi izbeigt kredītaizsardzību, ja iestājas noteikti reglamentējoši noteikumi, šiem notikumiem būtu jārada faktiskas izmaiņas tiesību aktos vai nodokļu piemērošanā, kas būtiski negatīvi ietekmē iniciatora kapitāla prasības vai darījuma ekonomiku attiecībā pret pušu cerībām darījuma noslēgšanas brīdī, un ar noteikumu, ka šādas izmaiņas tajā laikā nevarēja pamatoti paredzēt. VPS bilances sintētiskajai vērtspapīrošanai nevajadzētu ietvert sarežģītas pieprasījumu klauzulas attiecībā uz iniciatoru, jo īpaši ļoti īsa laika pieprasījumus, kuru mērķis ir īslaicīgi mainīt kapitāla stāvokli katrā individuālā gadījumā.

(19)Sintētiskā atlikusī starpība ir plaši izplatīta dažos darījumu veidos, un tā ir noderīgs mehānisms gan ieguldītājiem, gan iniciatoriem, lai attiecīgi samazinātu kredītaizsardzības izmaksas un riska darījumu apjomu. Šajā saistībā sintētiskā atlikusī starpība ir būtiska dažām konkrētām privāto klientu aktīvu kategorijām, piemēram, mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) un patēriņa kredītiem, kas uzrāda gan augstāku ienesīgumu, gan lielākus kredītzaudējumus nekā citas aktīvu kategorijas un kam vērtspapīrotie riska darījumi rada atlikušo starpību, lai segtu minētos zaudējumus. Tomēr, ja sintētiskās atlikušās starpības summa, kas pakārtota ieguldītāja stāvoklim, ir pārāk augsta, ir iespējams, ka reālistiskā scenārijā ieguldītājam vērtspapīrošanas pozīcijās neradīsies zaudējumi, kā rezultātā netiks veikta efektīva riska pārvešana. Lai mazinātu bažas saistībā ar uzraudzību un vēl vairāk standartizētu šo strukturālo iezīmi, ir svarīgi noteikt stingrus kritērijus VPS bilances sintētiskajai vērtspapīrošanai un nodrošināt pilnīgu informācijas sniegšanu par sintētiskās atlikušās starpības izmantošanu.

(20)Tikai augstas kvalitātes kredītaizsardzības pasākumiem vajadzētu būt atbilstīgiem VPS bilances sintētiskajai vērtspapīrošanai. Attiecībā uz nefondēto kredītaizsardzību tas būtu jānodrošina, ierobežojot atbilstīgo aizsardzības devēju loku, tajā iekļaujot tikai tās struktūras, kas ir atbilstīgi devēji saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013 un atzītas par darījumu partneriem ar 0 % riska pakāpi saskaņā ar minētās regulas Trešās daļas II sadaļas 2. nodaļu. Fondētās kredītaizsardzības gadījumā iniciatoram kā aizsardzības pircējam un ieguldītājiem kā aizsardzības pārdevējiem vajadzētu būt iespējai izmantot augstas kvalitātes nodrošinājumu, kam būtu jāattiecas uz jebkura veida nodrošinājumu, kuram var piešķirt 0 % riska pakāpi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 Trešās daļas II sadaļas 2. nodaļu , ievērojot atbilstīgus noguldījumu vai glabāšanas pasākumus. Ja sniegtais nodrošinājums ir skaidrā naudā, tas būtu jātur vai nu trešās personas kredītiestādē, vai aizsardzības pircēja noguldījumā, abos gadījumos piemērojot minimālo kredītkvalitātes pakāpi.

(21)Dalībvalstīm būtu jāizraugās kompetentās iestādes, kas būtu atbildīgas par to prasību uzraudzību, kurām ir jāatbilst bilances sintētiskajai vērtspapīrošanai, lai tai varētu piešķirt VPS apzīmējumu. Kompetentā iestāde varētu būt tā pati iestāde, kas izraudzīta, lai uzraudzītu iniciatoru, sponsoru un īpašam nolūkam dibinātu sabiedrību, kas veic vērtspapīrošanu (SSPE), atbilstību prasībām, kurām ir jāatbilst tradicionālajai vērtspapīrošanai, lai tai varētu piešķirt VPS apzīmējumu. Tāpat kā tas ir tradicionālās vērtspapīrošanas gadījumā, šāda kompetentā iestāde var atšķirties no kompetentās iestādes, kam ir pienākums uzraudzīt iniciatoru, sākotnējo aizdevēju, SSPE, sponsoru un ieguldītāju atbilstību prudenciālajiem pienākumiem, kuri izriet no Regulas (ES) 2017/2402 5.–9. panta un kuru izpilde, ņemot vērā minēto pienākumu prudenciālo dimensiju, tika īpaši uzticēta kompetentajām iestādēm, kas atbild par attiecīgo finanšu iestāžu prudenciālo uzraudzību.

(22)Tādēļ Regula (ES) Nr. 2017/2402 būtu attiecīgi jāgroza.

(23)Tā kā šīs regulas mērķus, proti, paplašināt VPS regulējumu, tajā ietverot bilances sintētisko vērtspapīrošanu, un likvidēt regulatīvos šķēršļus INRD vērtspapīrošanai, lai vēl vairāk palielinātu aizdevumu piešķiršanas spējas, nepazeminot prudenciālos standartus banku aizdevumiem, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, bet to mēroga un ietekmes dēļ tos var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai,

IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.