PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

2017. gada 29. martā Apvienotā Karaliste uz Līguma par Eiropas Savienību 50. panta pamata iesniedza paziņojumu par savu nodomu no Savienības izstāties. Ja izstāšanās līgums netiks ratificēts, Savienības primārie un sekundārie tiesību akti no 2019. gada 30. marta (“izstāšanās diena”) Apvienotajai Karalistei vairs nebūs piemērojami. Apvienotā Karaliste kļūs par trešo valsti.

Komisijas 2018. gada 13. novembra paziņojumā “Sagatavošanās saistībā ar Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības 2019. gada 30. martā: rīcības plāns ārkārtas situācijai” ir noteikti ārkārtas pasākumi, ko tā plāno veikt, ja izstāšanās dienā izstāšanās līgums nestājas spēkā. Minētajā paziņojumā Komisija uzskaitīja darbības, ko tā uzskata par vajadzīgām, un vienlaikus atgādināja, ka vēlāk var būt nepieciešamas papildu darbības. Paziņojumā ir izklāstīti arī seši vispārīgie principi, kas būtu jāievēro, īstenojot ārkārtas pasākumus visos līmeņos. Tie ietver principu, ka pasākumiem nevajadzētu dublēt ne priekšrocības, ko sniedz dalība Savienībā, ne arī pārejas perioda noteikumus, kas paredzēti izstāšanās līgumā, tiem jābūt īslaicīgiem un principā nevajadzētu sniegties tālāk par 2019. gada beigām, un tiem jābūt vienpusējiem pasākumiem, ko Eiropas Savienība veic, lai aizstāvētu savas intereses, un tāpēc Savienība tos principā var atsaukt jebkurā laikā.

Eiropadome (50. pants) 2018. gada 13. decembrī atkārtoja savu aicinājumu intensīvāk strādāt, lai visos līmeņos panāktu gatavību Apvienotās Karalistes izstāšanās sekām, ņemot vērā visus iespējamos iznākumus. Atsaukdamās uz šo aicinājumu, Komisija 2018. gada 19. decembrī nāca klajā ar pasākumu paketi. Lauksaimniecības un zivsaimniecības padome 2018. gada 17. un 18. decembrī noteica 2019. gada zvejas iespējas. Pamatojoties uz iepriekšminēto un ņemot vērā notiekošo saziņu ar dalībvalstīm par būtisko negatīvo ietekmi, ko Apvienotās Karalistes izstāšanās bez izstāšanās līguma radītu zvejniecības sektorā, un to, ka ieinteresētās personas pašas nevar mīkstināt šīs nelabvēlīgās sekas, Komisija ir secinājusi, ka zvejniecības sektorā ir vajadzīgi divi ārkārtas pasākumi. Līdztekus šim pasākumam par grozījumiem Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonda regulā Komisija ierosina pasākumu par ārējo zvejas flotu ilgtspējīgu pārvaldību.

Saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1380/2013 (KZP pamatregula) Savienības zvejas kuģiem ir vienlīdzīga piekļuve Savienības ūdeņiem un resursiem, uz kuriem attiecas kopējās zivsaimniecības politikas (KZP) noteikumi. No izstāšanās dienas KZP Apvienotajai Karalistei vairs nebūs piemērojama. Apvienotās Karalistes ūdeņi (teritoriālā jūra, kas plešas 12 jūras jūdžu attālumā, un blakus esošā ekskluzīvā ekonomikas zona) tad vairs nebūs Savienības ūdeņu daļa. Ja nebūs noteikumu, kas paredz pretējo, savstarpēja piekļuve ūdeņiem vairs netiks nodrošināta automātiski. Ja cita kārtība netiks noteikta, Savienības zvejas kuģiem vairs nebūs atļauts zvejot Apvienotās Karalistes ūdeņos un otrādi.

Zvejniecības sektors ir būtisks daudzu Eiropas Savienības piekrastes reģionu saimnieciskās dzīves elements. Ja līguma ar Apvienoto Karalisti nebūs, ievērojamo neskaidrību dēļ pastāvēs risks, ka Savienības kuģi zaudē piekļuvi šiem ūdeņiem un zvejas iespējas tajos. Tas radītu tūlītēju būtisku ietekmi uz ES flotes zvejas darbībām, nodarbinātību un ekonomisko atdevi.

Zvejniecības radītā bruto pievienotā vērtība ES 2016. gadā bija 4,5 miljardi EUR. No zvejniecības ir atkarīgi aptuveni 150 000 darbvietu, galvenokārt piekrastes apgabalos, kur nodarbinātības iespējas ir ierobežotas. Zvejas darbības rada darbvietas arī palīgnozarēs: nodarbinātība palīgdarbībās atbilst 0,5–1 pilnslodzes ekvivalentam uz vienu zvejnieku. Dalībvalstis Apvienotās Karalistes ūdeņos veic zvejas darbības, kuru vērtība ir 585 miljoni EUR. Astoņu dalībvalstu kopējā atkarība no piekļuves Apvienotās Karalistes ūdeņiem vidēji ir 14 % no kopējiem izkrāvumiem, un tā sniedzas no 50 % (Beļģijas flote) līdz aptuveni 1 % (Spānijas flote). Sociālekonomiskā ietekme vietējo kopienu līmenī var būt ievērojama, sevišķi tad, ja zvejas kuģi ir īpaši atkarīgi no piekļuves Apvienotās Karalistes ūdeņiem. Zvejniecības sektors ir saistīts arī ar palīgdarbībām augšupējos un lejupējos sektoros.

Ja Apvienotās Karalistes ūdeņi Savienības zvejas kuģiem pēkšņi tiktu slēgti, tiktu būtiski ietekmēti konkrēti flotes segmenti un radīta spēcīga negatīva ekonomiskā ietekme noteiktos reģionos un piekrastes kopienās. Tā kā tas ietekmētu vairāku dalībvalstu reģionus Atlantijas okeāna un Ziemeļjūras piekrastē, šādā ārkārtas situācijā ir jāmeklē koordinēti risinājumi ES līmenī.

Iespējas mazināt ietekmi šādā situācijā būtu niecīgas. Nozvejas, ko Apvienotā Karaliste patlaban gūst Savienības ūdeņos, varētu iegūt Savienības zvejas kuģi, taču nozvejas sugas, iespējams, nebūtu pilnībā atbilstošas. Kuģi un flotes segmenti, ko Apvienotās Karalistes ūdeņu slēgšana ietekmētu vissmagāk, varētu nebūt tie paši, kas zvejo sugas, kuras kļūtu pieejamas Savienības ūdeņos. Turklāt zvejas piepūle, kādu no Apvienotās Karalistes ūdeņiem varētu pārvirzīt uz Savienības ūdeņiem, ar izmaksefektivitāti un nozvejas kvalitāti saistītu iemeslu dēļ ir ierobežota. Šķērslis zvejas piepūles pārvirzīšanai un koncentrēšanai Savienības ūdeņos varētu būt arī prasība, ka zvejas darbībām jābūt ilgtspējīgām. Tāpēc ekonomiskos zaudējumus, kas Savienības zvejas kuģiem rastos, zaudējot piekļuvi Apvienotās Karalistes ūdeņiem, šie risinājumi varētu kompensēt tikai daļēji. Ekonomiskā ietekme uz skartajiem ES flotes segmentiem joprojām būtu ļoti nozīmīga.

Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonds (EJZF), kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 508/2014, finansē ES jūrlietu un zivsaimniecības politiku 2014.–2020. gadam. Tas ir viens no pieciem ES strukturālajiem un investīciju (ESI) fondiem, kuri papildina cits citu un kuru mērķis ir veicināt izaugsmi un nodarbinātībā balstītu ekonomikas atlabšanu Eiropā. Fonds palīdz zvejniekiem pievērsties ilgtspējīgai zvejai, atbalsta piekrastes kopienu centienus dažādot savu saimniecisko darbību un finansē projektus, kas rada jaunas darbvietas un uzlabo dzīves kvalitāti Eiropas piekrastē.

Saskaņā ar EJZF regulu jau ir pieejami pasākumi, kas izmantojami, lai mazinātu nelabvēlīgo ekonomisko ietekmi, ko Apvienotās Karalistes izstāšanās no Eiropas Savienības radītu visā ražošanas un tirdzniecības ķēdē. Dalītās pārvaldības satvarā dalībvalstis, ko skartu Apvienotās Karalistes izstāšanās no Eiropas Savienības, var nolemt pieejamās apropriācijas pārvirzīt pasākumiem, kas vajadzīgi, lai mīkstinātu izstāšanās sekas. Tomēr šī rīcības brīvība patlaban attiecas tikai uz dažām prioritātēm. Tas ierobežotu dalībvalstu iespējas manevrēt, lai mazinātu ietekmi, ko Apvienotās Karalistes ūdeņu slēgšana radītu uz to flotēm, un ierobežotu minēto pasākumu iedarbīgumu.

EJZF regula paredz detalizētus noteikumus un kārtību, kādā zvejniekiem un zvejas kuģu īpašniekiem piešķirama finansiāla kompensācija zvejas darbību pagaidu pārtraukšanas gadījumos. Tomēr kritēriji, kas noteikti, lai atļautu pagaidu pārtraukšanu, neatļauj izmaksāt kompensāciju sakarā ar to, ka kāda dalībvalsts no Eiropas Savienības izstājas un piekļuve minētās valsts ūdeņiem un zvejas iespējas tajos tiek zaudētas.

Papildus pasākumiem, kas jau pieejami saskaņā ar EJZF regulu, ar šo priekšlikumu tiek ieviesta iespēja zvejas darbību pagaidu pārtraukšanas gadījumā sniegt publisku atbalstu zvejniekiem un operatoriem, kuri ir būtiski atkarīgi no piekļuves Apvienotās Karalistes ūdeņiem un kurus ietekmē Apvienotās Karalistes ūdeņu slēgšana. Šim pasākumam vajadzētu būt pieejamam no nākamās dienas pēc tam, kad saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 50. panta 3. punktu Savienības tiesību akti Apvienotajai Karalistei vairs nav piemērojami.

•Saskanība ar esošajiem rīcībpolitikas noteikumiem konkrētajā rīcībpolitikas jomā

Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. maija Regula (ES) Nr. 508/2014 par Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un ar ko atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2328/2003, (EK) Nr. 861/2006, (EK) Nr. 1198/2006 un (EK) Nr. 791/2007 un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1255/2011.

•Saskanība ar citām Savienības rīcībpolitikām