2.5Veicināt ilgtspējīgu attīstību un dabas resursu — ūdens, augsnes un gaisa — efektīvu pārvaldīšanu

Kas attiecas uz gaisa kvalitāti, lauksaimniecības radīto amonjaka (NH3) emisiju līmenis Latvijā 2018. gadā bija 12,86 Gg (1000 tonnu), kas atbilst 83,22 % no kopējām NH3 emisijām, un no šīm emisijām 69,94 % radīja lopkopība, bet 29,83 % augkopība LIX . Kopš 2008. gada tas ir pirmais gads, kad Latvijā vērojama NH3 emisiju samazināšanās tendence. Taču NEC direktīvā paredzēto 2020./2030. gada NH3 emisiju mērķvērtību sasniegšanā Latvija iepaliek. Tātad, lai izpildītu 2020./2030. gada samazināšanas saistības, Latvijai emisijas jāsamazina par 7,2 % LX . Saskaņā ar nacionālo Gaisa piesārņojuma samazināšanas rīcības plānu (GPSRP) LXI Latvija uzņemas panākt samazinājumus, kas vajadzīgi, lai sasniegtu šo mērķi līdz 2029. gadam, taču Komisijas veiktajā riska novērtējumā secināts, ka Latvijai pastāv augsts neizpildes risks. Gaisa kvalitāti palīdz uzlabot GPSRP minētie amonjaka emisiju samazināšanas papildu pasākumi, kas veicami kūtsmēslu apsaimniekošanas sistēmās, piemēram, šķidrmēslu krātuvju nosegšana ar mākslīgiem pārsegumiem, kam ir augstāks amonjaka samazināšanas efekts, plašāka kūtsmēslu izmantošana biogāzes ražošanā, ierobežoti iestrādes laiki, zemu emisiju šķidrmēslu izkliedēšanas paņēmieni, kā arī bioloģiskā lauksaimniecība. Latvijā ir skābas augsnes ar zemu fosfora nodrošinājumu un zemu iekultivēšanas pakāpi, proti, kaļķošana notiek vidēji 25–42 % lauksaimniecības zemes, 35–44 % lauksaimniecības zemes nodrošinājums ar fosforu ir zems vai ļoti zems, bet 34–43 % lauksaimniecībā izmantotās zemes ir zema iekultivēšanas pakāpe LXII . Turklāt dažiem augsnes kvalitātes rādītājiem ir tendece pasliktināties LXIII . Piemēram, 30 % no aramzemes pa ziemu tiek atstāta bez veģetācijas seguma LXIV , un tradicionāli apstrādātās zemes īpatsvars ir ļoti augsts (91 % no apstrādājamās platības) LXV . Tāpēc ļoti svarīga Latvijā ir vidiskā rīcība un klimatrīcība, kuras mērķis ir uzlabot augsnes kvalitāti.

2015. gadā augsnes organiskā oglekļa uzkrājumu apjoms aramzemē bija 208 megatonnas, bet vidējais augsnes organiskā oglekļa saturs bija 36 g/kg, kas ir mazāk nekā vidēji ES 28 (attiecīgi 502 megatonnas un 43,1 g/kg) LXVI .

Valsts līmenī Latvijā nav nopietnu ūdens izraisītas augsnes erozijas risku (vidējais augsnes erozijas rādītājs ir 0,3 t ha-1 g-1), jo tikai mazāk par 2 % aramzemes atrodas uz stāviem līdzenumiem un stāvām nogāzēm (nogāze > 6⁰), kur var rasties intensīva līdzenumu erozija LXVII .

Kas attiecas uz ūdens kvalitāti, slāpekļa un fosfora pārpalikums Latvijā laika gaitā pieaug. Taču slāpekļa pārpalikums ir aptuveni puse no ES vidējā rādītāja, un laikā no 2012. līdz 2015. gadam tas bija viens no mazākajiem ES LXVIII . Konkrētāk, laikā no 2014. līdz 2017. gadam bruto barības vielu bilance lauksaimniecības zemē Latvijā vidēji bija 26 kg/ha slāpekļa un 1,5 kg/ha fosfora; attiecīgie ES rādītāji bija 46,5 kg/ha un 0,5 kg/ha.

Kas attiecas uz ūdeņu stāvokli, Latvija vēl nav sasniegusi laba stāvokļa mērķus visos ūdeņos, un patlaban 78 % virszemes ūdeņu ekoloģiskais stāvoklis ir sliktāks par labu. Pazemes ūdeņu stāvoklis ir labs, proti, 100 % pazemes ūdeņu ir labs kvantitatīvais un labs ķīmiskais stāvoklis LXIX . Ar pārējām Baltijas jūras reģiona valstīm kopīga ūdens kvalitātes problēma ir Baltijas jūras eitrofikācija. Eitrofikācijas ziņā ūdeņu stāvoklis ir sliktāks par labu vismaz 97 % reģiona, un tas aptver visu jūras atklāto daļu un 86 % piekrastes ūdeņu. Latvijas ūdeņu stāvoklis eitrofikācijas aspektā ir sliktāks par labu visā Baltijas jūras teritorijā (100 %) LXX .

Ar ūdens daudzumu saistīti riski Latvijā ir zemi. Latvijas Otrajā upes baseina apsaimniekošanas plānā ziņots, ka ūdens ieguves spiediens Latvijai nav aktuāls LXXI . 2016. gadā apūdeņoti bija tikai 0,03 % no kopējās lauksaimniecības platības (nav datu par ūdensteču, aku un dīķu ūdens izmantošanu, kas ir ļoti bieža parādība) LXXII , un ūdens ekspluatācijas indekss plus (WEI+) upju baseinu apgabaliem Latvijā ir aptuveni 0,8, kas ir ļoti zems (1990.–2015. gada dati).

Saskaņā ar 2014.–2020. gada Lauku attīstības programmas gada īstenošanas ziņojumu par 2019. gadu gan attiecībā uz mērķi T10 “Procentuālais daudzums lauksaimniecības zemes, kurā piemēro uz ūdenssaimniecības uzlabošanu orientētus pārvaldības līgumus”, gan mērķi T12 “Procentuālais daudzums lauksaimniecības zemes, kurā piemēro uz augsnes apsaimniekošanas uzlabošanu un/vai augsnes erozijas novēršanu orientētus pārvaldības līgumus” norādītās mērķvērtības bija 20,2 % (plānotā vērtība 16,59 %). Tas bija panākts, katrā mērķa virzienā sniedzot atbalstu attiecībā uz 363 410 ha lauksaimniecības zemes, un tātad plānotais mērķrādītājs bija pārsniegts LXXIII .

Avots: Eurostat [aei_pr_gnb].

2.6Veicināt bioloģiskās daudzveidības aizsargāšanu, uzlabot ekosistēmu pakalpojumus un saglabāt biotopus un ainavas

Instructions: Using the length of the text box, draft a short analysis on the state of play for cross-cutting objective. For each of the specific objectives it could address the different elements identified in the toolkit by the specific objectives:

(I)Functioning of the Agricultural Knowledge and Innovation Systems (AKISs) and related structures, relevant document to consult: AKIS study

(II)Other relevant aspects in the context of the CO, notably the availability and use of innovative organisational solutions/structures (e.g. knowledge exchange groups such as the EIP Operational groups), digital infrastructure and new technologies (e.g. precision agriculture, artificial intelligence, smart villages), and the preparedness in terms of skills or access to training

(III)This section could include analysis and followed by recommendations in relation to implementation of IACS and LPIS. It could also be considered to add considerations in relation to simplicity of implementation of the policy and the Strategic Plan.]