Programmas vispārējā struktūra ir līdzīga Pirmās sabiedrības veselības aizsardzības programmas struktūrai, taču tās darbības joma tika paplašināta ārpus “klasiskajiem” sabiedrības veselības jautājumiem, tādiem kā veselības veicināšana un aizsardzība pret infekcijas slimībām, attiecinot to arī uz jaunām pieejām, piemēram, e-veselību un veselības aprūpes tehnoloģijas novērtējumu, kā arī zālēm. Plašajā apskatāmo jautājumu lokā programmas prioritātes no 2010. gada tika racionalizētas ar nolūku vairāk pievērsties stratēģijai “Eiropa 2020”, pamatojoties uz pieņēmumu, ka veselība ir priekšnoteikums ekonomikas atlabšanai un “integrējošai izaugsmei”, kā arī to, ka veselības aprūpes nozare piesaista interesi par inovācijām un “viedu” ieguldījumu.

Šis ziņojums īsumā iepazīstina ar programmu un apkopo galvenos secinājumus no vidusposma un ex post novērtējumiem. Tas arī izklāsta trīs jomas, kurās pašlaik aktuālās Trešās veselības aizsardzības programmas īstenošanu varētu uzlabot.

Komisijai saskaņā ar Lēmuma 1350/2007/EK 13. panta 3. punkta c) apakšpunktu ir jāiesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai ārējs un neatkarīgs ex post novērtējums par Otrās veselības aizsardzības programmas īstenošanu un rezultātiem.

Eiropas Otrā veselības aizsardzības programma atspoguļo ES veselības aizsardzības politikas attīstību, ar lielāku uzsvaru — papildus klasiskajai sabiedrības veselības pieejai (veselības veicināšana un slimību profilakse, infekcijas slimību apkarošana un citi pārrobežu veselības apdraudējumi, pacientu drošība) — uz citiem veselības jautājumiem, kuri rodas no nepieciešamības atjaunināt un modernizēt veselības sistēmas, vienlaikus kontrolējot veselības aprūpes izdevumus, kā arī optimizēt darbības tādās jomās kā, piemēram, medicīnas tehnoloģiju novērtēšana (HTA), e-veselība un pārrobežu direktīva attiecībā uz ES pilsoņu veselību un tiesību. Programma piesaistīja ieinteresētās personas visās 28 dalībvalstīs (turklāt pārsvarā no ES 15, nevis ES 12 dalībvalstīm) un trīs EEZ EBTA valstīs (Norvēģijā, Islandē un Lihtenšteinā). Tā ietvēra vairākus vispārsvarīgus veselības jautājumus (piemēram, attiecībā uz plaši izplatītām hroniskām slimībām, novecojošas sabiedrības veselība, rīcības spēju attīstīšana pārrobežu veselības apdraudējuma gadījumā), piedāvāja plašu derīgu rīku (piemēram, ES reto slimību informācijas datubāze) un labāko prakšu (piemēram, HIV/AIDS izplatības novēršana, ieteikumi par aptaukošanos vai vēža skrīninga izmantošana) klāstu izmantošanai valsts un reģionālā līmenī, kā arī atbalstīja sadarbību un koordināciju starp dalībvalstu veselības iestādēm, lai saglabātu tādus veselības jautājumus kā nevienlīdzība veselības jomā, garīgā veselība, novecošana utt. nozīmīgā vietā to politiskajā darba kārtībā.

Ārēji neatkarīgi novērtējumi tika veikti vidusposmā (2010.–2011. gadā) un ex post posmā (2014.–2015. gadā). Abi novērtējumi deva programmai pozitīvu vērtējumu, ņemot vērā tās ierobežojumus. Tie apstiprināja, cik svarīgas ir finansētās darbības, kaut arī uzsvēra nepilnības programmas izstrādē (plašā darbības joma un “neobligātie” konkrētie mērķi). Novērtējumos tika secināts, ka programmai piemīt ES pievienotā vērtība, galvenokārt attiecībā uz labākās prakses noteikšanu, salīdzinošo novērtēšanu labākai lēmumu pieņemšanai un tīklu veidošanu, bet mazākā mērā uz inovāciju, ES veselības aizsardzības tiesību aktiem un mērogekonomiku, kamēr darbības attiecībā uz pārrobežu veselības apdraudējumiem un personu brīvu pārvietošanos netika pietiekami pārstāvētas. Tika secināts, ka katra būtiska nepieciešamība nevar novest pie efektīvas darbības; tikai darbībām ar ES pievienoto vērtību ir potenciāla ietekme uz dalībvalstu veselības aizsardzības politiku. Ietekme ir atkarīga no rezultātu ieviešanas un īstenošanas dalībvalstīs. Tādēļ izplatīšana attiecīgajām ieinteresētajām personām, jo īpaši valsts veselības aizsardzības iestādēm, kas nosaka un īsteno valstu veselības aizsardzības politiku, ir svarīga. Attiecībā uz ieinteresēto personu iesaisti programmas darbības bija sekmīgas dažādā mērā. Vēl viens faktors, kas ietekmē apgūšanu dalībvalstīs, ir to iesaiste darbībās, kura tika palielināta ar lielāku uzsvaru vienotās rīcības otrajā pusē.

izveido ierobežotu skaitu skaidru tematisko prioritāšu (I pielikums);

iekļauj īpašus kritērijus ES pievienoto vērtību novērtēšanai (6. apsvērums) attiecībā uz vajadzību prioritizāciju (II pielikums) un finansējuma piešķiršanu;

oficiāli atzīst valstu koordinācijas punktu nozīmi (15. pants); kā arī

uzsver nepieciešamību labāk izplatīt pasākumu rezultātus un vispārējo korporatīvo komunikāciju par Eiropas Savienības politiskajām prioritātēm (13. panta 4. punkts un 9. pants).

Trešās veselības aizsardzības programmas termiņa vidusposma novērtējumā tiks vērtēts, vai un cik lielā mērā iepriekš minētās izmaiņas palīdz rezultatīvi uzlabot programmas mērķu īstenošanu un sasniegšanu.

3.3. Ex post novērtējums

Ex post novērtējumā pārskatīti programmas īstenošanas galvenie aspekti, tostarp vidusposma pārskatā sniegto ieteikumu izpilde. Tajā galvenā uzmanība tika vērsta uz programmas pārvaldību, tās rezultātu izplatīšanu, rezultativitāti un sinerģiju ar citām ES programmām. Tas nozīmēja, ka bija iespējams vērst galveno uzmanību uz jautājumiem, kurus vēl nav bijis iespējams pietiekami izpētīt vidusposma novērtējumā, un izvairīties no iepriekšējā novērtējuma dublēšanas. Ņemot vērā to, ka veselības aprūpes jomā parasti paiet ilgs laiks, kamēr rezultāti un ietekme izpaužas, un ka jebkurā gadījumā šīs programmas ietekme ir atkarīga no pasākumu rezultātu ieviešanas dalībvalstīs, kas ir ārpus programmas kontroles, vērtētāji risināja šo jautājumu saistībā ar nākamo plānošanas periodu un centās noskaidrot aspektus, kuri uzlabotu izpratni par to, kā programma varētu ietekmēt dalībvalstu veselības politiku. Secinājumos ir noteikti gan veiksmes faktori, gan faktori, kas negatīvi ietekmē Otrās veselības aizsardzības programmas finansēto pasākumu potenciālo ietekmi. Šīs gūtās atziņas izmantos, lai uzlabotu Trešās veselības aizsardzības programmas ieviešanu, un tās ņems vērā trīs turpmāk minētajās galvenajās rīcības jomās.

(a)Uzlaboti uzraudzības, ziņošanas un izplatīšanas pasākumi

Programmas pārvaldība tika būtiski uzlabota. Programmas prioritātes saistībā ar stratēģijas “Eiropa 2020” iniciatīvām un mērķiem attiecībā uz gudru, ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi tika saskaņotas tās darbības otrajā pusē. Uzraudzības dati tika (un joprojām tiek) apkopoti, un sistemātiskāka pieeja to apkopošanai, analīzei un regulārai izmantošanai nodrošinās labāku pierādījumu pamatu ikgadējo prioritāšu noteikšanai, ziņošanai par sasniegumiem un rezultātiem un mērķtiecīgākai izplatīšanai attiecīgajām ieinteresētajām personām.

Programmas panākumi lielā mērā ir atkarīgi no dalībvalstu un pārējo iesaistīto valstu gatavības izmantot rezultātus un iekļaut tos valstu iniciatīvās un politikā (piemēram, rokasgrāmatu par vēža skrīningu, ko tagad izmanto visas dalībvalstis; dalībvalstu sagatavotības plāni reaģēšanai uz veselības apdraudējumiem un ārkārtas gadījumiem). Tādēļ ir svarīgi, ka darbības un to rezultāti ir labi zināmi attiecīgajām ieinteresētajām personām. Šis aspekts ir būtisks programmas atpazīstamībai un pārskatāmībai attiecībā uz tās resursu izlietojumu un jo īpaši tās lietderību.

Komisija ir pastiprinājusi izplatīšanas pasākumus pēdējos divos gados. Galvenie izplatīšanas rīki ir bijuši CHAFEA projektu datubāze, brošūras par līdzfinansētajiem pasākumiem atkarībā no politikas tēmas (piemēram, nevienlīdzība veselības jomā, retās slimības utt.), regulāra žurnālistu sanāksmju organizēšana (piemēram, par orgānu transplantāciju un HIV/AIDS) un programmai veltīta augsta līmeņa konference 2012. gadā. Kopš 2014. gada programma ir atbalstījusi dalībvalstu iestādes konferenču un citu tādu pasākumu rīkošanā, kuri attiecībā uz konkrētiem veselības jautājumiem veicina programmas rezultātu izplatīšanu galvenajām mērķauditorijām. Pierādījies, ka šāds pastiprināts atbalsts konkrētu pasākumu izplatīšanas centieniem ir bijis noderīgs attiecīgo rezultātu darbības lauka paplašināšanai. Tomēr, ņemot vērā pasākumu daudzveidību un mērogu, tie nevar kompensēt to, ka dažu pasākumu rezultāti nav izplatīti konkrētām auditorijām, kurām tie ir visatbilstīgākie. Tāpēc visiem pasākumiem Trešajā veselības aizsardzības programmā jau laikus jānosaka iedarbīga izplatīšanas stratēģija.

(b)Visu dalībvalstu un citu iesaistīto valstu dalības veicināšana

Programma ir palīginstruments politikas izstrādei, koordinācijai un īstenošanai veselības aprūpes jomā. Lai gan kompetence šajā jomā ir lielā mērā atkarīga no dalībvalstīm, programma tām palīdzēja attīstīt iniciatīvas ES līmenī iedarbīgākiem un efektīvākiem kopēju veselības jomas problēmu risinājumiem, piemēram, “Eiropas ceļvedis par nacionālo vēža kontroles programmu kvalitāti”, kas politikas veidotājiem izklāsta vēža kontroles politikas pamatprincipus. labākas zināšanas par orgānu ziedošanas un transplantācijas sistēmu kvalitāti un rezultativitāti iesaistītajās valstīs; diagnostikas instrumenti un laboratoriju tīkli, lai uzlabotu dalībvalstu sagatavotību un sadarbību veselības apdraudējumu gadījumā; vai pacientu tiesības, kuri dzīvo un strādā dalībvalstī, kas nav viņu izcelsmes dalībvalsts.

Visas dalībvalstis, visas trīs EEZ EBTA valstis (Islande, Lihtenšteina un Norvēģija) un Horvātija piedalījās programmā dažādā mērā. Lai gan programmā kopumā un jo īpaši kā pasākumu koordinatori pārsvarā piedalījās ES 15 dalībvalstis, nevis ES 12 dalībvalstis, tomēr salīdzinājumā ar Septīto pētniecības pamatprogrammu veselības aizsardzības programma vairāk iesaistīja dalībvalstis ar zemu IKP/NKI. Pēc iespējas daudzu valstu līdzdalība rada nepieciešamo sadarbības vidi, kurā apzināt kopīgas problēmas veselības jomā, uzlabot informētību par galvenajām jaunajām veselības aizsardzības problēmām un nodot zināšanas ar mērķi uzlabot veselības aizsardzības stāvokli un novērst nevienlīdzību. Veselība var būt stimuls ieguldījumiem viedā ekonomikā, un tai ir būtiska nozīme Eiropas kohēzijā un iekļautībā.

Sarežģītie ekonomiskie apstākļi ir norādīti kā viens no iemesliem dažu dalībvalstu zemajai līdzdalībai. Lai to risinātu, Komisija Trešajā veselības aizsardzības programmā ir iekļāvusi “īpaša lietderīguma” principu kā finansiālu stimulu, lai iesaistītu visas dalībvalstis. Visām dalībvalstīm un programmā iesaistītajām valstīm vajadzētu turpināt organizēt informācijas dienas programmas veicināšanai, tā lai vismaz puse no šiem pasākumiem notiktu dalībvalstīs, kuras iepriekšējā plānošanas periodā bija nepietiekami pārstāvētas. Vairāk informācijas materiāliem būtu jābūt pieejamiem visās ES valodās.

Šajā programmā uz izmaksu pamata var piedalīties pievienošanās valstis, kandidātvalstis un potenciālās kandidātvalstis, kur tā darbojas kā mehānisms, kas var palīdzēt valstīm pielāgoties acquis communautaire veselības jomā, izmantojot to sadarbību ar dalībvalstīm kopīgos projektos un vienotajās rīcībās.

(c)Programmas īstenošana sinerģijā ar citām Eiropas programmām un Komisijas prioritātēm

Programmas rezultātu ieviešana un integrācija valstu politikā ir noteicošais faktors neatkarīgi no tā, vai programma ir veiksmīga vai nav. Ņemot vērā ierobežoto budžetu un milzīgās veselības vajadzības un problēmas, sinerģijas veidošana ar citām programmām, lai izplatītu to rezultātus, veicinātu to izmantošanu un ņemtu tās par pamatu, jau ir plašāk īstenota ar Savienības pētniecības programmām (Septītā pētniecības pamatprogramma un “Apvārsnis 2020”) un mazākā mērā ar Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESIF).

Apcirkņveida pieejas novēršana un ciešāka sadarbība ar citām Savienības programmām ir daļa no Komisijas redzējuma par tās 10 galveno prioritāšu īstenošanu saskaņotā veidā. Trešā veselības aizsardzības programma piedāvā iespējas īstenot šādu sadarbību, atbalstot veselības aizsardzību tādās jomās kā migrācija, jaunās slimības, kas saistītas ar vides faktoriem, piemēram, klimata pārmaiņām, inovācijas veselības aprūpē, veselības aprūpes sektora reformas un globālā veselības aizsardzība. Visbeidzot, programma ietver novērtējumu par veselības aizsardzības sistēmām un rada atsevišķām valstīm specifiskas un visām kopīgas zināšanas, lai varētu veidot valsts un Eiropas līmeņa politiku.