KOMISIJAS ZIŅOJUMS 31. PĀRSKATS PAR ES TIESĪBU AKTU PIEMĒROŠANAS PĀRRAUDZĪBU (2013. gads) /* COM/2014/0612 final */





Ievads Eiropas Komisija pārrauga, vai dalībvalstis ievēro ES tiesību aktos noteiktos pienākumus, proti, vai tās pilnīgi un pareizi transponē ES direktīvas un pienācīgi piemēro visu ES acquis. Šajā nolūkā Komisija pēc savas iniciatīvas var oficiāli apstrīdēt dalībvalsts veiktu ES tiesību aktu īstenošanu, kā arī pamatoties uz lūgumrakstiem, ko saņēmis Eiropas Parlaments (EP), un sūdzībām, ko tā saņēmusi no iedzīvotājiem, uzņēmumiem, NVO un citām ieinteresētajām personām un kas liecina par iespējamiem ES tiesību aktu pārkāpumiem, piemēram, par ES tiesību aktu nepareizu transponēšanu vai neveiksmīgu piemērošanu. Pirms oficiālas tiesiskās darbības sākšanas Komisija cenšas novērst problēmas un nodrošināt ES tiesību aktu pareizu īstenošanu, veidojot strukturētu dialogu ar dalībvalstīm platformā EU Pilot. Ja tas nesniedz paredzētos rezultātus, Komisija sāk oficiālās procedūras (nosūta oficiāla paziņojuma vēstuli dalībvalstij saskaņā ar LESD 258. pantu).[1] Ja oficiālās pārkāpumu procedūras laikā dalībvalsts nesaskaņo savus tiesību aktus vai praksi ar ES tiesību aktiem, Komisija saskaņā ar LESD 258. pantu var griezties Eiropas Savienības Tiesā, kā arī pieprasīt finansiālas sankcijas (saskaņā ar LESD 260. panta 2. punktu vai 260. panta 3. punktu). Komisijas 31. gada ziņojumā par ES tiesību aktu piemērošanas pārraudzību sniegts apskats par ES tiesību aktu piemērošanas galveno aspektu īstenošanas panākumiem un uzsvērti stratēģiski jautājumi.[2] 1. Direktīvu transponēšana 1.1. Novēlota transponēšana Novēlota direktīvu transponēšana ir pastāvīga problēma, kas kavē reāla ieguvuma sniegšanu iedzīvotājiem. Novēlotas transponēšanas samazināšana jau ilgu laiku ir Komisijas politikas prioritāte: „Par prioritāti ir jānosaka to pārkāpumu izskatīšana, kas ir saistīti ar vislielākiem riskiem un jūtami ietekmē iedzīvotājus un uzņēmumus (..). Pie šīs kategorijas pieder: valsts pasākumu nepaziņošana par direktīvu transponēšanu vai citu pienākumu nepildīšana saistībā ar paziņošanu; (..)”[3] 2013. gadā bija jātransponē vairāk direktīvu salīdzinājumā ar 2012. gadu (proti, 74 direktīvas salīdzinājumā ar 56 direktīvām 2012. gadā), taču mazāk nekā 2011. gadā (131 direktīva). Tomēr 2013. gadā bija vērojams tikai neliels jaunu novēlotas transponēšanas pārkāpumu procedūru pieaugums salīdzinājumā ar 2012. gadu (2013. gadā tika sāktas 478 jaunas novēlotas transponēšanas pārkāpumu procedūras salīdzinājumā ar 447 procedūrām 2012. gadā; 2011. gadā tika sāktas 1185 procedūras, bet 2010. gadā — 855). 2013. gada beigās bija sāktas 390 novēlotas transponēšanas lietas, kas ir par 6,7 % mazāk nekā 418 lietas 2012. gada beigās. Komisijai 2012. un 2013. gadā bija vairāk slēgtu nekā sāktu novēlotas transponēšanas lietu, tādējādi 2013. gada beigās sāktu šāda veida pārkāpumu procedūru skaits bija zemākais pēdējos piecos gados. Turpmāk sniegtajā diagrammā ietverti galvenie rādītāji[4] saistībā ar novēlotas transponēšanas pārkāpumu (NTP) procedūrām, ko Komisija sākusi 2013. gadā. Turpmāk sniegtajā diagrammā parādītas novēlotas transponēšanas pārkāpumu procedūras, kas iedalītas pa dalībvalstīm.[5] Visvairāk jaunu novēlotas transponēšanas pārkāpumu procedūru 2013. gadā tika sākts četrās politikas jomās: vides (168 procedūras), veselības aprūpes un patērētāju (58 procedūras), iekšējā tirgus un pakalpojumu (47 procedūras) un transporta (36 procedūras) jomā. Pret 20 dalībvalstīm tika sāktas novēlotas transponēšanas pārkāpumu procedūras, jo novēloti tika transponēta Direktīva par rūpnieciskajām emisijām[6] un Direktīva, ar ko Kopienas kodeksā par cilvēkiem paredzētām zālēm ievieš jaunus noteikumus attiecībā uz viltotām zālēm.[7] Turklāt 19 dalībvalstis bija iesaistītas novēlotas transponēšanas pārkāpumu procedūrās attiecībā uz Direktīvu, ar kuru pielāgo virkni noteikumu saistībā ar tiesībām veikt uzņēmējdarbību un brīvi sniegt pakalpojumus saistībā ar Horvātijas pievienošanos.[8] Vēl 17 procedūras tika sāktas saistībā ar Direktīvu par jēlnaftas un/vai naftas produktu obligātām rezervēm.[9] 16 dalībvalstis neīstenoja transponēšanu un/vai noteiktajā termiņā nepaziņoja par valsts īstenošanas noteikumiem saistībā ar Direktīvu par alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem[10] un Direktīvu par tiesībām uz mutisko un rakstisko tulkojumu kriminālprocesā.[11] 15 dalībvalstis saņēma oficiāla paziņojuma vēstuli, jo bija novēloti transponējušas Direktīvu par dažādu bīstamu vielu izmantošanas ierobežošanu elektroniskās iekārtās.[12] 1.2. Vēršanās Tiesā saskaņā ar LESD 258. pantu vai 260. panta 3. punktu. Saskaņā ar LESD 260. panta 3. punktu, vēršoties Eiropas Savienības Tiesā saistībā ar novēlotas transponēšanas pārkāpumu saskaņā ar LESD 258. pantu, Komisija var ierosināt finansiālas sankcijas, negaidot pirmo spriedumu. Šāds jauninājums Lisabonas līgumā ir ieviests, lai aktīvāk mudinātu dalībvalstis transponēt direktīvas likumdevēja noteiktajos termiņos. Komisija nosaka ierosināto naudas sodu apmērus saskaņā ar tās paziņojumu[13] par LESD 260. panta 3. punkta īstenošanu. Komisija 2013. gadā turpināja vērsties Eiropas Savienības Tiesā ar virkni novēlotas transponēšanas pārkāpumu, pieprasot kavējuma naudu par dienu saskaņā ar LESD 260. panta 3. punktu. 2013. gadā 14 šādos lēmumos bija iesaistītas deviņas dalībvalstis: Apvienotā Karaliste, Beļģija, Bulgārija, Igaunija, Rumānija (katra divos lēmumos), kā arī Austrija, Kipra, Polija un Portugāle (katra vienā lēmumā). Ierosinātā kavējuma nauda par dienu bija robežās no EUR 4224 līdz EUR 148 177,92. Lielākoties kavējuma nauda par direktīvu novēlotu transponēšanu ir ierosināta enerģētikas politikas jomā. Pagaidām Komisija Tiesai nav ierosinājusi piemērot sodanaudas maksājumus.[14] Dalībvalstis 2013. gadā palielināja savus centienus nodrošināt pilnīgu transponēšanu pirms Eiropas Savienības Tiesas sprieduma. Tomēr, ņemot vērā arī citas lietas, kuru pamatā ir LESD 258. pants un 260. panta 3. punkts un kuras tika sāktas iepriekšējos gados, bija palikušas kopumā 12 sāktas pārkāpumu lietas par novēlotu transponēšanu ar tādu lēmumu par iesniegto sūdzību[15], kurā ierosināta kavējuma nauda par dienu: pret Igauniju, Rumāniju un Slovēniju (pret katru divas lietas) un pret Austriju, Beļģiju Kipru, Poliju, Portugāli un Vāciju (pret katru viena lieta).[16] 2. Posms pirms pārkāpuma konstatācijas Komisija pēc savas iniciatīvas pārbauda problēmas, kas radušās ES tiesību aktu transponēšanā un/vai piemērošanā, vai gadījumus, kad Komisijai tiek ziņots par kļūmēm. Iedzīvotāju, uzņēmumu un ieinteresēto organizāciju sūdzības patiešām sniedz būtisku ieguldījumu ES tiesību aktu saistību ievērošanas pārraudzībā, jo tiek ziņots par dalībvalstu iestāžu kļūmēm. Kad problēmas ir atklātas, tiek veidots strukturēts dialogs starp Komisiju un attiecīgo dalībvalsti, izmantojot platformu EU Pilot, lai šīs problēmas novērstu. 2.1. Problēmu atklāšana 2.1.1. Sūdzības un lūgumraksti Iedzīvotāji, uzņēmumi, NVO un citas organizācijas nereti iesniedz Komisijai sūdzības. Komisija noteica sūdzību izskatīšanas noteikumus paziņojumā, kas izdots 2002. gadā, un atjaunināja tos 2012. gadā. [17] Iedzīvotāji, uzņēmumi un organizācijas arī 2013. gadā bija ļoti aktīvi, ziņojot par iespējamiem ES tiesību aktu pārkāpumiem. Komisija saņēma vairāk jaunu sūdzību (3505) nekā jebkurā no iepriekšējiem trim gadiem (2012. gadā tika iesniegta 3141 sūdzība, 2011. gadā — 3115 sūdzības un 2010. gadā — 3349 sūdzības). Tā rezultātā 2013. gadā kopējais sākto sūdzību procedūru skaits palielinājās aptuveni par 19 %. Turpmākajā diagrammā parādīti galvenie dati[18] saistībā ar sūdzībām. Jaunas sūdzības — trīs dalībvalstis, pret kurām tika iesniegts visvairāk sūdzību, bija šādas: Itālija — 472 sūdzības, no kurām lielākā daļa saistītas ar nodarbinātību (120 sūdzības), iekšējo tirgu un pakalpojumiem (81 sūdzība) un vidi (64 sūdzības); Spānija — 439 sūdzības, jo īpaši saistībā ar nodarbinātību (100 sūdzības), tiesiskumu un vidi (katrā jomā 65 sūdzības), un Vācija — 297 sūdzības, no kurām lielākā daļa saistītas ar tiesiskumu (64 sūdzības), iekšējo tirgu un pakalpojumiem (57 sūdzības) un vidi (53 sūdzības). 72 % jauno sūdzību bija iesniegts saistībā ar šādām piecām politikas jomām: tiesiskumu (590), vidi (520), iekšējo tirgu un pakalpojumiem (494), nodarbinātību (470), kā arī nodokļu politika un muitas savienību (452). Izskatītās sūdzības — pēc vairāk nekā 3000 sūdzību sākotnējas novērtēšanas 2013. gadā Komisija sāka divpusējas pārrunas ar dalībvalstīm saistībā ar 487 sūdzībām, lai noskaidrotu, vai ir pārkāpti ES noteikumi.[19] Sūdzības, par kurām notika divpusējās pārrunas, visbiežāk bija saistītas ar vidi, nodokļu politiku un muitas savienību, kā arī iekšējo tirgu un pakalpojumiem (attiecīgi 82, 78 un 70 sāktas lietas platformā EU Pilot), un tajās visbiežāk bija iesaistītas šādas dalībvalstis: Itālija — 57 jaunas sāktās lietas platformā EU Pilot, no kurām lielākā daļa ir saistītas ar sūdzībām iekšējā tirgus un pakalpojumu (14 jaunas EU Pilot lietas), vides (11 lietas), kā arī nodokļu politikas un muitas savienības (6 lietas) jomā; Francija — 50 jaunas sāktās lietas platformā EU Pilot, no kurām lielākā daļa ir saistītas ar nodokļu politikas un muitas savienības (13 lietas), nodarbinātības (7 lietas), kā arī uzņēmējdarbības un rūpniecības (7 lietas) jomu; Spānija — 42 jaunas sāktās lietas platformā EU Pilot, jo īpaši saistībā ar sūdzībām par nodarbinātības, uzņēmējdarbības un rūpniecības, kā arī vides jomu (attiecīgi 9, 8 un 8 jaunas EU Pilot lietas). Eiropas Parlaments, izmantojot lūgumrakstus un jautājumus, vērsa Komisijas uzmanību uz dalībvalstu kļūmēm, kas radušās, tām īstenojot un piemērojot ES tiesību aktus šādās jomās: vide: jau ir sāktas oficiālās pārkāpumu procedūras pret Itāliju, jo tā, iespējams, nav nodrošinājusi atbilstību ES noteikumiem par rūpnieciskajām emisijām, nav ievērojusi principu „piesārņotājs maksā” tērauda rūpnīcā ILVA (tā atrodas Taranto)[20] un, iespējams, ir nepareizi transponējusi dažus noteikumus, kas ietverti Direktīvā par ietekmes uz vidi novērtējumu[21]; izmeklēšana platformā EU Pilot tika sākta, jo, iespējams, ir pārkāpti citi noteikumi saistībā ar atkritumu apsaimniekošanu, ūdens resursu apsaimniekošanu un dabas aizsardzību sešās citās dalībvalstīs; iekšlietas: jautājums par gaidīšanas laiku uz Spānijas un Gibraltāra robežas[22], par ko ziņojis Eiropas Parlaments un kas minēts arī vairākās iedzīvotāju sūdzībās, tika risināts, Komisijai apmeklējot vietu un pēc tam sniedzot ieteikumus gan Spānijas, gan Apvienotās Karalistes iestādēm;[23] tiesiskums: Komisija sāka izmeklēšanu par diskrimināciju reliģijas dēļ un, nosūtot papildu oficiālu paziņojuma vēstuli, turpināja jau iepriekš iesākto pārkāpuma procedūru pret Beļģiju saistībā ar Regulas par Eiropas izpildes rīkojumu nepareizu piemērošanu;[24] transports: Komisija nosūtīja oficiālu paziņojuma vēstuli Austrijai par iespējamu nediskriminācijas principa pārkāpumu, kad tika noteiktas nodevu likmes Felbertauern tuneļa šķērsošanas vietā; veselības aprūpe: Komisija sāka sešas izmeklēšanas procedūras par ES noteikumu iespējamiem pārkāpumiem saistībā ar pārtikas nekaitīgumu, kosmētiku un dzīvnieku labturību; nodokļu politika: Eiropas Parlamenta iniciatīvas radīja Komisijai šaubas saistībā ar nodokļu noteikumiem, ko piemēro mobilajiem darba ņēmējiem; lauksaimniecība un lauku attīstība: Komisija sāka izmeklēšanu pēc tam, kad tika saņemts Eiropas Parlamenta jautājums, kurā apgalvots, ka ir pārkāpti noteikumi par bioloģisko lauksaimniecību. 2.1.2. Lietas, ka sāktas pēc Komisijas iniciatīvas Papildus reaģēšanai uz saņemtajām sūdzībām Komisija pārbauda ES tiesību aktu pareizu īstenošanu pēc savas iniciatīvas. 2013. gadā tik sāktas 1023 izmeklēšanas procedūras (2012. gadā tika sākta 791). Visvairāk iespējamo pārkāpumu tika noteikts trīs politikas jomās: transporta, vides un tiesiskuma jomā (attiecīgi 256, 199 un 144 jaunas EU Pilot lietas). Visbiežāk iesaistītās dalībvalstis bija Itālija, Grieķija un Spānija (attiecīgi 67, 61 un 58 jaunas EU Pilot lietas). 2.2. Problēmu risināšana Komisijas pārkāpumu politikas mērķis ir pēc iespējas ātrāk veicināt ES tiesību aktu pareizu piemērošanu. Platforma EU Pilot ir Komisijas iniciatīva, kuras mērķis ir risināt problēmas saistībā ar ES tiesību aktu piemērošanu atbilstoši ES tiesību aktiem un sniegt atbildes uz jautājumiem. Platforma EU Pilot, ko atbalsta tiešsaistes datubāze un saziņas rīks, sniedz iespēju ātri atrisināt problēmas, jo principā šis process neilgst vairāk par 20 nedēļām. Platformas EU Pilot dialogs palīdz panākt atbilstību ES tiesību aktu prasībām, ātri atrisinot problēmas iedzīvotāju un uzņēmumu labā. Pēdējo trīs gadu laikā jaunu EU Pilot lietu skaits ir pakāpeniski pieaudzis (2011. gadā tika sākta 1201 lieta, bet 2012. gadā — 1405 lietas). Tāpēc, lai gan Komisija 2013. gadā ir atrisinājusi par 16 % vairāk EU Pilot lietu (1366 salīdzinājumā ar 1175), sākto lietu skaits ir par 10 % lielāks nekā iepriekšējā gadā. Turpmāk sniegtajā diagrammā ir ietverti galvenie EU Pilot rādītāji 2013. gadam.[25] 1502 jaunas lietas 2013. gadā — šo skaitli veido 479 lietas, kuru pamatā ir sūdzības, un 1023 lietas, kas sāktas pēc Komisijas iniciatīvas. 1366 slēgtas lietas 2013. gadā — no 1330 lietām, kas 2013. gadā apstrādātas platformā EU Pilot, Komisija slēdza 934 lietas, jo dalībvalsts sniedza apmierinošu atbildi. Tādējādi problēmu atrisināšanas koeficients dalībvalstīm ir 70,22 %, kas ir nedaudz lielāks par 2012. gada koeficientu (68,34 %).[26] 2013. gadā oficiālās pārkāpumu procedūras tika sāktas 396 platformas EU Pilot lietām (2012. gadā bija 334 šādas lietas). Tās ietver 79 lietas transporta jomā, 71 lietu vides jomā un 50 lietas nodokļu politikas un muitas savienības jomā. Spānijai, Itālijai un Francijai platformā EU Pilot bija visvairāk šādu lietu, par kurām sākta oficiālā pārkāpumu procedūra (attiecīgi 34, 33 un 32 lietas). 1462 neatrisinātas platformas EU Pilot lietas — 2013. gada beigās lielākajā daļā sākto platformas EU Pilot lietu bija iesaistīta Itālija (147 lietas), Francija (112 lietas) un Spānija (107 lietas). Visbiežāk skartās politikas jomas bija vide (396 sāktas lietas), tiesiskums (210 sāktas lietas) un transports (200 sāktas lietas). 3. Pārkāpumu procedūras Ja dalībvalsts neatrisina jautājumu par ES tiesību aktu iespējamo pārkāpumu un ja Komisija uzskata, ka ir pārkāpti ES tiesību aktos noteiktie pienākumi, Komisija var sākt pārkāpumu procedūras saskaņā ar LESD 258. pantu[27] un vērsties ar šo strīdu Eiropas Savienības Tiesā. Komisija 2013. gadā sāka 761 jaunu pārkāpumu procedūru. Visvairāk oficiāla paziņojuma vēstuļu no Komisijas saņēma Itālija (58), Francija (44) un Spānija (41). Visvairāk jaunu procedūru bija saistīts ar vides, transporta un veselības aprūpes jautājumu politikas jomām (attiecīgi 223, 94 un 69 oficiāla paziņojuma vēstules). Turklāt 2013. gadā Komisija dalībvalstīm nosūtīja 217 argumentētus atzinumus. Visvairāk šādu atzinumu saņēma Itālija, Rumānija un Beļģija (attiecīgi 20, 15 un 14 argumentētu atzinumu). Visbiežāk Komisija dalībvalstīm nosūtīja argumentētus atzinumus vides, enerģētikas, kā arī nodokļu politikas un muitas savienības politikas jomās (attiecīgi 52, 38 un 29). Pagājušā gada beigās joprojām bija sāktas 1300 pārkāpumu lietas.[28] Sākto pārkāpumu lietu skaits ir pastāvīgi samazinājies — no gandrīz 2100 lietām 2010. gadā līdz 1775 lietām 2011. gadā un 1343 lietām 2012. gadā. Turpmākajās diagrammās kopējais sākto pārkāpumu lietu skaits ir iedalīts novēlotas transponēšanas pārkāpumu lietās un nepareizas transponēšanas / neveiksmīgas piemērošanas lietās, dalot pa dalībvalstīm un politikas jomām. Zilā stabiņu daļa: novēlotas transponēšanas pārkāpumi Sarkanā stabiņu daļa: pārkāpumi saistībā ar ES tiesību aktu nepareizu transponēšanu un/vai neveiksmīgu piemērošanu Melnie skaitļi: kopējais pret dalībvalsti sākto pārkāpumu lietu skaits Dialogs starp dalībvalsti un Komisiju turpinās oficiālās procedūras laikā, lai pēc iespējas ātrāk panāktu atbilstību. Statistika apstiprina, ka dalībvalstis ļoti aktīvi cenšas novērst pārkāpumus, pirms to izskatīšana ir nodota Eiropas Savienības Tiesā.[29] 2013. gadā: • Komisija slēdza 484 pārkāpumu lietas pēc tam, kad bija nosūtījusi oficiālu paziņojuma vēstuli; • 200 lietas tika atrisinātas pēc tam, kad dalībvalstij bija nosūtīti argumentēti atzinumi; 47 pārkāpumu lietas tika slēgtas (vai anulētas Tiesā) pēc tam, kad Komisija nolēma nodot lietas izskatīšanu Eiropas Savienības Tiesai. Kopumā tika slēgta 731 lieta, pirms Eiropas Savienības Tiesa bija sniegusi spriedumu saskaņā ar LESD 258. pantu, jo attiecīgās dalībvalstis apliecināja savu atbilstību. Eiropas Savienības Tiesa 2013. gadā saskaņā ar LESD 258. pantu pieņēma 52 spriedumus, no kuriem 31 spriedums (59,6 %) bija par labu Komisijai. Lielākā daļa Eiropas Savienības Tiesas spriedumu bija pret Franciju (8, no kuriem 2 bija par labu dalībvalstij), Poliju (6/2), Spāniju (5/0), Itāliju, Īriju un Nīderlandi (attiecīgi 4/1, 4/1 un 4/2). Visvairāk spriedumu Eiropas Savienības Tiesa 2013. gadā sniedza trīs politikas jomās: nodokļu politikas (24), transporta (11) un vides (7) jomā. Dalībvalstis bieži veic nepieciešamos pasākumus, lai laikus panāktu atbilstību Eiropas Savienības Tiesas spriedumam. Tomēr 2013. gada beigās Komisija konstatēja, ka attiecībā uz 133 spriedumiem, kas sniegti saskaņā ar LESD 258. pantu, attiecīgās dalībvalstis joprojām nav panākušas pilnīgu atbilstību. Šīs lietas galvenokārt skāra Spāniju (14), Grieķiju (13) un Itāliju (12) un bija saistītas ar vides (40), transporta (18), kā arī nodokļu politikas un muitas savienības (17) jomu. No šīm 113 lietām deviņas jau ir otrreiz nodotas izskatīšanai Eiropas Savienības Tiesā saskaņā ar LESD 260. panta 2. punktu. Principā Tiesa saskaņā ar LESD 260. panta 2. punktu var piespriest sodanaudu un/vai kavējuma naudu (par dienu vai citu periodu) dalībvalstij, kas nav izpildījusi tās spriedumu; šai valstij nekavējoties jāsamaksā sodanauda, vienlaikus maksājot kavējuma naudu par periodu, līdz tā panāk pilnīgu atbilstību pirmajam un otrajam Tiesas spriedumam. 2013. gadā saskaņā ar LESD 260. panta 2. punktu tika sniegti pieci Tiesas spriedumi. Tiesa piesprieda kavējuma naudas maksājumus Beļģijai[30], Čehijas Republikai[31], Luksemburgai[32] un Zviedrijai[33], bet tā noraidīja Komisijas prasību pret Vāciju.[34] 4. Pasākumi politikas jomā Precīza un laicīga ES tiesību aktu transponēšana un piemērošana ir Komisijas plašākas lietpratīga regulējuma programmas elements. 4.1. ES tiesību aktu normatīvā atbilstība Lai turpinātu darbu saistībā ar 2012. gada paziņojumu par tiesību aktu normatīvo atbilstību[35], Komisija 2013. gadā īstenoja Normatīvās atbilstības un izpildes programmu (REFIT). REFIT ietver acquis kartēšanu un pārbaudi, lai nodrošinātu, ka tiesību akti „atbilst nolūkam” un ka ir novērsta nevajadzīga birokrātija un slogs, vienlaikus saglabājot ES tiesību aktu sniegtos ieguvumus. REFIT identificē jomas, kurās Komisija ierosinās tiesību aktu vienkāršošanu un regulatīvā sloga samazināšanu; kurās tā neveiks nekādu darbību; kurās tā atcels vai anulēs priekšlikumus un kurās tā veiks analīzi, lai noteiktu, kur iespējams samazināt slogu. Sākotnējie rezultāti tika publicēti kā dienesta darba dokuments[36], pēc tam tika izdots paziņojums[37], kurā tika noteiktas konkrētas darbības attiecībā uz tiesību aktu grozīšanu, atcelšanu, anulēšanu un izvērtēšanu. Paziņojumā apstiprinājās, ka saistībā ar atkārtotām problēmām tiesību aktu piemērošanā papildu pasākumi jāveic arī REFIT kontekstā. 4.2. Īstenošanas plāni Lai atbalstītu kompetentās valsts iestādes to centienos nodrošināt ES noteikumu pareizu transponēšanu un piemērošanu, Komisija aizvien vairāk sadarbojas ar dalībvalstīm īstenošanas plānu jomā. Šajos plānos nosaka galvenos riskus, kas apdraud jaunu (vai grozītu) ES tiesību aktu laicīgu un pareizu īstenošanu, un ierosina valsts iestādēm darbības šo risku mazināšanai. Īstenošanas plāni papildināja šādus Komisijas priekšlikumus: • dažu atmosfēru piesārņojošo vielu valstu emisiju samazināšana;[38] • grozījumi Direktīvā[39], ar ko izveido Kopienas kodoliekārtu kodoldrošības pamatstruktūru;[40] • maksājumu pakalpojumu reglamentēšana iekšējā tirgū;[41] • nevainīguma prezumpcijas un tiesību piedalīties klātienē lietas izskatīšanā tiesā konkrētu aspektu kriminālprocesā nostiprināšana;[42] • procesuālās garantijas bērniem, kuri ir aizdomās turētās vai apsūdzētās personas kriminālprocesā[43] • pagaidu juridiskā palīdzība aizdomās turētajām un apsūdzētajām personām, kurām ir atņemta brīvība, un juridiskā palīdzība Eiropas apcietināšanas ordera procesā[44] • kompleksi ceļojumi un atbalstīti ceļojumu pakalpojumi[45], kā arī • atsevišķi noteikumi, kas valstu tiesībās reglamentē zaudējumu atlīdzināšanas prasības par konkurences tiesību pārkāpumiem.[46] 4.3. Skaidrojoši dokumenti Lai gan dalībvalstis ir atbildīgas par direktīvu precīzu un laicīgu transponēšanu, Komisija, kuras pienākums ir nodrošināt Līgumu noteikumu izpildi, pārbauda, vai tas ir izdarīts. Tāpēc informācijai, ko dalībvalstis sniedz Komisijai, jābūt skaidrai un precīzai. Eiropas iestādes un dalībvalstis 2011. gadā izveidoja jaunu satvaru, saskaņā ar kuru dalībvalstis sniedz papildinformāciju par to, kā tās ir transponējušas direktīvas savos tiesību aktos. Tika apstiprināts, ka šādu papildinformāciju („skaidrojošus dokumentus”) iesniegs pamatotos gadījumos kopā ar direktīvu transponēšanas kārtību. Komisija 2013. gada novembrī iesniedza ziņojumu par jauna satvara ieviešanu[47]; ziņojumā bija norādīts, ka kopš 2011. gada 1. novembra priekšlikuma sagatavošanas brīdī tika pieprasīti 29 skaidrojošie dokumenti. Vēl 19 pieprasījumi tika veikti saistībā ar priekšlikumiem, kas 2011. gada 1. novembrī gaidīja likumdevēju apstiprinājumu. Pilnīgu jaunā satvara novērtējumu 2013. gadā sniegt nebija iespējams, jo pirmā direktīva, kas pieņemta 2011. gada decembrī, dalībvalstīm bija jātransponē tikai līdz 2013. gada beigām.[48] Tāpēc pilnīgāku novērtējumu būs iespējams sniegt tikai tad, kad Komisija būs saņēmusi skaidrojošus dokumentus reprezentatīvākam direktīvu skaitam. Komisija par notikumu gaitu Eiropas Parlamentam un Padomei ziņos turpmākos gada ziņojumos. 4.4. Pārredzamība — ar pārkāpumiem saistītu dokumentu pieejamība Tiesa ir sniegusi spriedumu lietā, kas bija saistīta ar organizācijas pieprasījumu saņemt piekļuvi Komisijas dokumentiem, kuri attiecās uz izmeklēšanu par dalībvalsts veiktu ES tiesību aktu iespējamu pārkāpumu.[49] Tiesa apstiprināja, ka no dokumentu publiskās piekļuves viedokļa Komisija pārkāpumu procedūras izmeklēšanas posmā var pieņemt, ka viss tās administratīvās lietas saturs pieder vienai dokumentu kategorijai (ietverot EU Pilot). Komisijai ir tiesības izmantot vispārīgu pieņēmumu, ka jebkura dokumenta atklāšana šajā posmā mazinātu aizsardzību izmeklēšanas mērķim, proti, sniegt dalībvalstij iespēju ievērot tās pienākumus un īstenot tās tiesības sevi aizstāvēt. Tādējādi Komisija nepārkāpa Regulu par piekļuvi ES iestāžu dokumentiem[50] brīdī, kad tā izmeklēšanas periodā atteicās sniegt piekļuvi visai dokumentācijai. Turklāt Tiesa apstiprināja tās agrāko judikatūru[51] attiecībā uz Komisijas diskrecionārajām tiesībām saistībā ar pārkāpumu procedūrām saskaņā ar LESD 258. pantu. Precīzāk — prasītājam šīs procedūras kontekstā nav tiesību pieprasīt, lai Komisija ieņemtu konkrētu nostāju vai celtu prasību pret dalībvalsti. Komisijas pienākums ir arī izvērtēt, vai ir atbilstīgi celt prasību pret dalībvalsti, identificēt pārkāptos ES noteikumus un izveidot tās procesuālo posmu laika grafiks. 5. Secinājumi Lielais un aizvien pieaugošais sūdzību skaits liecina par to, ka iedzīvotāji aizvien vairāk apzinās ieguvumus, ko sniedz pilnīga un pareiza ES noteikumu piemērošana. Tomēr tas norāda, ka ES tiesību aktu īstenošanā nepieciešama aktīvāka dalībvalstu darbība un pastāvīga Komisijas veikta pārraudzība. Laicīga direktīvu transponēšana arī turpmāk būs galvenā prioritāte Komisijas ES tiesību aktu politikā, un tiks aktīvi ieviesti transponēšanas termiņi. Lai gan direktīvu laicīga transponēšana daudzās dalībvalstīs joprojām ir apgrūtināta, Dānija, Latvija un Malta pēdējos trīs gados ir saglabājušas ļoti zemu novēlotas transponēšanas pārkāpumu lietu skaitu. Grieķijā un Čehijas Republikā šajā pašā periodā vērojama novēlotas transponēšanas pārkāpumu lietu būtiska samazināšanās. Vispārējais oficiālo pārkāpumu procedūru samazinājums pēdējos piecos gados (no gandrīz 2900 līdz 1300) daļēji liecina par to, ka ir atrisinātas problēmas ar platformas EU Pilot izmantošanu. Strukturētais dialogs, izmantojot platformu EU Pilot, ir pierādījis savu efektivitāti iespējamu pārkāpumu agrīnā novēršanā, tādējādi sniedzot ieguvumu gan iedzīvotājiem, gan uzņēmumiem. Situācija katrā dalībvalstī atšķiras. Čehijas Republikai un Portugālei šajā periodā ir izdevies uz pusi samazināt pārkāpumu lietu skaitu, un savus rādītājus ievērojami uzlabojušas arī Nīderlande un Luksemburga. Slovēnijā, Kiprā un Rumānijā pēdējos piecos gados pārkāpumu lietu skaits pieauga, lai gan kopējais lietu skaits ir vidējā līmenī. Komisija turpinās aktīvi pārraudzīt ES tiesību aktu piemērošanu. Tas ietver aktīvu palīdzību dalībvalstīm un nepieciešamības gadījumā oficiālas pārkāpumu procedūras sākšanu, lai nodrošinātu, ka Savienībā ir pilnīgi ievērotas ES tiesību aktu saistības. [1] Jāņem vērā, ka pārkāpumu procedūras var ierosināt arī saskaņā ar citiem ES tiesību aktu noteikumiem, piemēram, LESD 106. pantu, skatot to kopā ar LESD 101. vai 102. pantu. [2] Sīkāku informāciju par katru dalībvalsti un politikas jomu var aplūkot Komisijas dienestu darba dokumentā, kas tiks elektroniski publicēts tam īpaši paredzētā Komisijas tīmekļa vietnē. [3] Komisijas paziņojums „Rezultātu Eiropa — Kopienas tiesību aktu piemērošana” COM(2007)502 galīgā redakcija, 9. lpp. [4] No 2012. gadā sākto NTP procedūru un 2013. gada jauno NTP procedūru kopsummas (418+478=896) ir atņemts slēgto NTP procedūru skaits (896-506=390). [5] Turpmāk sniegtajā tabulā norādīts to novēlotas transponēšanas pārkāpumu procedūru skaits, kas bija sāktas 2013. gada 31. decembrī, neatkarīgi no gada, kad pārkāpuma procedūra tika sākta. Salīdzinājumam: Komisijas dienestu darba dokumenta I daļā dalībvalstīm veltīto lappušu nodaļā „Direktīvu transponēšana” ir parādīts, cik daudz jaunu novēlotas transponēšanas pārkāpumu procedūru tika sākts pret dalībvalstīm 2013. gadā. [6] Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Direktīva 2010/75/ES par rūpnieciskajām emisijām (piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole) [7] Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 8. jūnija Direktīva 2011/62/ES, ar ko Direktīvu 2001/83/EK par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm, groza attiecībā uz to, kā novērst viltotu zāļu nokļūšanu legālas piegādes ķēdē [8] Padomes 2013. gada 13. maija Direktīva 2013/25/ES, ar ko pielāgo atsevišķas direktīvas par tiesībām veikt uzņēmējdarbību un brīvi sniegt pakalpojumus saistībā ar Horvātijas Republikas pievienošanos [9] Padomes 2009. gada 14. septembra Direktīva 2009/119/EK, ar ko dalībvalstīm uzliek pienākumu uzturēt jēlnaftas un/vai naftas produktu obligātas rezerves [10] Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 8. jūnija Direktīva 2011/61/ES par alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem un par grozījumiem Direktīvā 2003/41/EK, Direktīvā 2009/65/EK, Regulā (EK) Nr. 1060/2009 un Regulā (ES) Nr. 1095/2010 [11] Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 20. oktobra Direktīva 2010/64/ES par tiesībām uz mutisko un rakstisko tulkojumu kriminālprocesā [12] Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 8. jūnija Direktīva 2011/65/ES par dažu bīstamu vielu izmantošanas ierobežošanu elektriskās un elektroniskās iekārtās [13] Komisijas paziņojums — LESD 260. panta 3. punkta īstenošana, OV C 12, 15. 1.2011. [14] Komisijas paziņojums — LESD 260. panta 3. punkta īstenošana, OV C 12, 15. 1.2011., 21. punkts. [15] Dažas no šīm 12 lietām jau gaida izskatīšanu Eiropas Savienības Tiesā. Attiecībā uz pārējām lietām tiek pabeigta to dokumentācija, lai iesniegtu to Eiropas Savienības Tiesā. [16] Skatīt Komisijas dienestu darba dokumentu, lai saņemtu sīkāku informāciju par direktīvām, kuras dalībvalsts netransponēja, un saistītajiem sodanaudas priekšlikumiem. [17] Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Atjaunināts paziņojums par attiecībām ar sūdzības iesniedzēju saistībā ar Savienības tiesību piemērošanu” COM(2012)154 final [18] No 2012. gadā sākto sūdzību un 2013. gada jauno sūdzību kopsummas (2516+3505=6021) ir atņemts izskatīto sūdzību skaits (6021-3029=2992). [19] Pārējo iesniegumu izskatīšana tika pārtraukta, jo ES tiesību akti nebija pārkāpti, Komisija nebija pietiekami kompetenta vai sarakste nebija uzskatāma par sūdzību. Jāņem arī vērā, ka steidzamos un izņēmuma gadījumos Komisija var lemt par oficiāla paziņojuma vēstules (LESD 258. pants) nosūtīšanu dalībvalstij bez iepriekšējām divpusējām pārrunām. [20] IP/13/866 [21] Direktīva 2011/92/ES par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu [22] Oficiālais Vēstnesis 2013/C 246/07 [23] Oficiālais Vēstnesis 2013/C 357/04 [24] Regula (EK) Nr. No 805/2004, ar ko izveido Eiropas izpildes rīkojumu neapstrīdētiem prasījumiem [25] No 2012. gadā sākto EU Pilot lietu un 2013. gada jauno EU Pilot lietu kopsummas (1326+1502=2828) ir atņemts izskatīto lietu skaits (2828-1366=1462). [26] Komisijas ziņojums — 30. gada pārskats par ES tiesību aktu piemērošanas pārraudzību (2012. gads)COM(2013) 726 final, 7. lpp. [27] Vai saskaņā ar LESD noteikumiem, skatīt iepriekš 2. zemsvītras piezīmi. [28] Šis skaitlis ietver visas procedūras, par kurām dalībvalsts ir saņēmusi vismaz oficiāla paziņojuma vēstuli no Komisijas saskaņā ar LESD 258. pantu. [29] Turpmākie skaitļi tika aprēķināti par visām pārkāpumu lietām neatkarīgi no to veida (proti, sūdzība, Komisijas iniciatīva vai dalībvalstu novēlota direktīvu transponēšana). [30] Komisija pret Beļģiju, C-533/11 (sodanauda: EUR 10 000 000; kavējuma nauda EUR 859 404 par katru sešu mēnešu periodu, kurā ir neatbilstība spriedumam saskaņā ar LESD 258. pantu) [31] Komisija pret Čehijas Republiku, C-241/11 (sodanauda: EUR 250 000; kavējuma naudas par dienu nav) [32] Komisija pret Luksemburgu, C-576/11 (sodanauda: EUR 2 000 000; kavējuma nauda: EUR 2800 par katru dienu, kurā ir neatbilstība spriedumam saskaņā ar LESD 258. pantu) [33] Komisija pret Zviedriju, C-270/11 (sodanauda: EUR 3 000 000; kavējuma naudas par dienu nav) [34] Komisija pret Vāciju, C-95/12 (kavējuma naudas nav) [35] Komisijas paziņojums par ES tiesību aktu normatīvo atbilstību (COM(2012) 746 final). Šis paziņojums ir papildināts ar citu paziņojumu par REFIT rezultātiem un turpmākiem pasākumiem (COM(2013) 685 final) [36] REFIT: acquis kartēšana, sākotnējie rezultāti — SWD(2013)401 final [37] Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu Komitejai un Reģionu komitejai „Normatīvās atbilstības un izpildes programma (REFIT) — rezultāti un turpmākie pasākumi, COM(2013)685 final [38] COM(2013)920 [39] Direktīva 2009/71/EURATOM, ar ko izveido Kopienas kodoliekārtu kodoldrošības pamatstruktūru [40] COM(2013)343 [41] COM(2013)547 [42] COM(2013)821 un SWD(2013) 500 [43] COM(2013) 822 un SWD(2013) 492 [44] COM(2013) 824 un SWD(2013) 499 [45] COM(2013) 512 un SWD(2013) 266 [46] COM(2013)404 [47] COM(2013)788 final [48] Direktīva 2011/98/ES [49] Apvienotās lietas C-514/11 P un C-605/11 P [50] Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem [51] Star Fruit pret Komisiju, C-247/87 (11. punkts); Sonito un citi pret Komisiju, C-87/89 (6. punkts) un P Ruipérez Aguirre un ATC Petition pret Komisiju, C-111/11 (2011. gada 14. jūlija rīkojums, 11. un 12. punkts)