Strukturālo reformu atbalsta programma papildina esošos spēju veidošanai un tehniskajai palīdzībai paredzētos resursus, kas pieejami citu daudzgadu finanšu shēmas Savienības finansēšanas programmu ietvaros, kā arī tehnisko palīdzību un citus pasākumus, kurus finansē no Savienības fondiem. Tas tiek nodrošināts gan plānošanas, gan īstenošanas posmā. Tālab Komisija ir izveidojusi tehniskā atbalsta koordinācijas mehānismu, kas ietver attiecīgos pakalpojumus tā, lai nodrošinātu, ka atbalsts, ko sniedz no dažādām Savienības programmām un fondiem, ir saskanīgs ar Strukturālo reformu atbalsta programmas pasākumiem un nedublējas ar tiem.

Ekonomikas un finanšu krīze ir parādījusi, ka veiksmīgas dalības nodrošināšanai eurozonā būtiski svarīgi ir panākt ne vien nominālo konverģenci, bet arī reālo konverģenci un noturīgu ekonomiku, kam pamatā ir spēcīgas ekonomikas struktūras un kas ļauj dalībvalstīm efektīvi absorbēt satricinājumus un ātri atgūties no tiem. Jo īpaši tas prasa no dalībvalstīm spēju pārvaldīt savu budžetu saskaņā ar pareizas publisko finanšu pārvaldības principiem un būt institucionāli gatavām piedalīties banku savienībā. Papildus tam, lai integrācija eurozonā būtu veiksmīga, primāri svarīgi ir panākt, lai pareizi darbotos darba tirgus un produktu tirgus, kuri spētu absorbēt ārējus satricinājumus, lai preču un pakalpojumu tirdzniecības ziņā tiktu panākta augsta integrācijas pakāpe un lai labi funkcionētu publiskā pārvalde.

Kopš Strukturālo reformu atbalsta programmas regula ir stājusies spēkā, dalībvalstis ir ļoti intensīvi izmantojušas programmu, iesniedzot atbalsta pieprasījumus par summām, kas ievērojami pārsniedz tās gada cikliem pieejamā finansējuma apjomu. To apstiprina dati par 2017. gada ciklu, kad, neskatoties uz to, ka Strukturālo reformu atbalsta programmas regula tika pieņemta vēlu, 16 dalībvalstis iesniedza 271 atbalsta pieprasījumu, kuru aplēstā kopsumma pārsniedza 80 milj. euro, savukārt piešķīrums 2017. gadam bija 22,5 milj. euro. Tādējādi Komisijai bija stingri jānosaka prioritātes, un rezultātā vairāki pieprasījumi netika atlasīti finansējuma saņemšanai. Situācija ir vēl problemātiskāka 2018. gada ciklam, kas tikko ir sācies (pieprasījumu iesniegšanas termiņš — 2017. gada 31. oktobris). 24 dalībvalstis ir iesniegušas 444 atbalsta pieprasījumus, kuru izmaksu aplēstā kopsumma ir aptuveni 152 milj. euro, savukārt piešķīrums 2018. gadam ir 30,5 milj. euro. Tas skaidri rāda, ka nepieciešamība pēc atbalsta uz vietas un dalībvalstu interese par atbalstu pārsniedz patlaban pieejamos finanšu resursus no programmas.

Šā priekšlikuma mērķis ir palielināt finanšu piešķīrumu no Strukturālo reformu atbalsta programmas, lai ļautu Komisijai apmierināt jo īpaši to valstu vajadzības, kuras nav eurozonas dalībnieces, bet ir sākušas strukturālas reformas, kas vērstas uz to ekonomiku noturības palielināšanu pret satricinājumiem un labāku sagatavotību dalībai eurozonā, kā arī vajadzības, kas izriet no atbalsta pieprasījumu skaita un izmaksu palielināšanās no visām dalībvalstīm saistībā ar strukturālu reformu īstenošanu.

•Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

Priekšlikums saskan ar tādām galvenajām Savienības politikas iniciatīvām kā Eiropas pusgadu un priekšlikumiem, kas izklāstīti pārdomu dokumentā par ekonomiskās un monetārās savienības padziļināšanu, un sekmē to īstenošanu; tas atbilst Komisijas priekšsēdētāja Junkera 2017. gada runai par stāvokli Savienībā (un pavadošajai nodomu vēstulei) 2017. gada 13. septembrī Eiropas Parlamentā, kurā galvenajos vilcienos tika aprakstīts, kā stiprināt ekonomiskās un monetārās savienības nākotni.

Priekšlikums ļauj piesaistīt vairāk finanšu resursu atbalsta sniegšanai visnepieciešamākajām reformām, kas padarītu to dalībvalstu ekonomikas, kuras nav eurozonas dalībnieces, noturīgākas pret satricinājumiem un palīdzētu minētajām dalībvalstīm sekmīgi attīstīties pēc pievienošanās eurozonai. Turklāt priekšlikums ļauj piesaistīt vairāk līdzekļu strukturālu reformu īstenošanas atbalstam visā Savienībā.

2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

•Juridiskais pamats

Strukturālo reformu atbalsta programmas pamatā ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 175. pants (trešā daļa) un 197. panta 2. punkts.

Šajā priekšlikumā izklāstīti tiesību aktu grozījumi, kuru mērķis ir i) norādīt programmas ieguldījumu, kas tiek atvēlēts, lai atvieglotu to dalībvalstu dalību eurozonā, kuru naudas vienība nav euro, ii) palielināt programmai atvēlēto finansējumu (izmantojot pašreizējās daudzgadu finanšu shēmas elastības instrumentu) un iii) pielāgot Strukturālo reformu atbalsta programmas vispārīgo mērķi, lai uzsvērtu saikni ar sagatavošanos dalībai eurozonā. Tas arī paredz atbalstu dažām tehniskām izmaiņām, kas skar programmas atbalsta izdevumu izmantošanu. Ņemot vērā, ka Strukturālo reformu atbalsta programmai tiek palielināti finanšu resursi, tā var spēcīgi veicināt noturīgākas ekonomikas struktūras izveidi dalībvalstīs un noturīgas konverģences panākšanu dalībvalstīs, kas nav eurozonas dalībnieces, bet gatavojas pievienoties eurozonai.

•Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

Programmas pasākumu finansējums ierosināto grozījumu dēļ atbilst Eiropas pievienotās vērtības un subsidiaritātes principiem. Ņemot vērā dalībvalstu negaidīti lielo interesi par programmu, nepieciešams palielināt finansējumu no Savienības budžeta kopējam atbalstam, ko piešķir strukturālu reformu īstenošanai. Tas ir arī nepieciešams, ņemot vērā mērķi atbalstīt noturīgu konverģenci dalībvalstīs, kas nav eurozonas dalībnieces, jo tā ir izšķirīgi svarīga Savienības labklājībai, it īpaši vienotās valūtas pareizai darbībai. Nevienu no šiem mērķiem (atbalsts strukturālām reformām vispār un atbalsts dalībai eurozonā) dalībvalstis vienas pašas nevar sasniegt pietiekamā mērā (“nepieciešamības pārbaude”), savukārt Savienības dalība var radīt papildu vērtību, salīdzinot ar darbību tikai dalībvalstu līmenī (“efektivitātes pārbaude”).

Faktiski Savienība labāk nekā dalībvalstis spēj apzināt, izmantot un koordinēt labāko pieejamo zinātību (no Eiropas iestāžu dienestiem, no citām valstīm vai starptautiskām organizācijām) un sekmēt paraugprakses apmaiņu (kā arī nodrošināt tās konsekventu izplatīšanu visā Savienībā), tādējādi palīdzot dalībvalstīm, kas nav eurozonas dalībnieces, to virzībā uz pievienošanos vienotajai valūtai, un atbalstīt mērķtiecīgu izaugsmi veicinošu reformu īstenošanu dalībvalstīs.

•Proporcionalitāte

Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam, jo tajā ir paredzēts vienīgi tas, kas nepieciešams noteiktā mērķa sasniegšanai Eiropas līmenī, un šim nolūkam vajadzīgie pasākumi.

•Instrumenta izvēle