LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 257/16

Pieteikuma publikācija saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu

(2016/C 257/11)

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

VIENOTS DOKUMENTS

VALE OF EVESHAM ASPARAGUS

ES Nr.: PGI-GB-02108 – 21.1.2016.

ACVN ( ) AĢIN ( X )

1. Nosaukums

Vale of Evesham Asparagus

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Apvienotā Karaliste

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.6. grupa. Svaigi vai pārstrādāti augļi, dārzeņi un labība

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

Par Vale of Evesham Asparagus tiek saukti zaļie sparģeļi, ko audzē noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā. Īvšemas ielejas (Vale of Evesham) sparģeļus iegūst tikai no aprīļa līdz jūlijam.

Atkarībā no augšanas ātruma un temperatūras naktīs Īvšemas ielejas sparģeļu krāsa var variēt no gaiši zaļas līdz tumši zaļai, un tiem ir violeta galotne.

Forma var nedaudz atšķirties atkarībā no šķirnes. Parasti tie ir gari, tievi dzinumi ar diametru (dzinuma vidū) no 8 mm līdz 24 mm. Novākto dārzeņu maksimālais garums ir 22 cm. Svaigi sparģeļi ir trausli un kraukšķīgi un garšo pēc svaigiem zirņiem. Pagatavoti sparģeļi iegūst izteiktu nobriedušu artišoku un riekstu garšu un smaržo pēc svaigiem zirņiem un tikko jūtami pēc zāles. Smarža var variēt atkarībā no ražas novākšanas laikā valdošās temperatūras.

Sparģeļus Vale of Evesham Asparagus lielveikaliem pārdod sasietos saišķos, fasētus hermētiskās plēves paciņās (flow-wrapped) vai iepakotus plastmasas uzmavā, bet lauku saimniecību veikaliem – neiesaiņotos saišķos. Produktam jāatbilst Evesham Asparagus” kvalitātes specifikācijai, kas izklāstīta turpmāk tekstā.

Izmēri

Produktus sakārto 15–22 cm garos saišķos, kas līdzeni apgriezti ar rokām. Dzinumus apvieno saišķos pēc diametra (ko mēra dzinuma vidū) atbilstoši šādām diametru kategorijām, kurās diametrs atšķiras ne vairāk par 4 mm: 4–8 mm, 8–12 mm, 12–16 mm, 16–20 mm, 20–24 mm.

Kvalitātes pazīmes

Dzinumiem jābūt tīriem, svaigiem un veseliem, bez bojāšanās pazīmēm un bez dzīviem kaitēkļiem vai progresējošām slimībām.

Izliekumam jābūt minimālam, un dzinumiem gatavajā produktā jābūt vērstiem vienā virzienā, lai noformējums būtu viengabalains. Nevajadzētu izmantot dzinumus ar ļoti izteiktu galotnes izliekumu, kas ir lielāks par 70 grādiem, ne arī tādus dzinumus, kuru izliekums sākas no dzinuma vidus. Dzinumu galiem jābūt aizvērtiem, un zarošanās pazīmēm jābūt minimālām.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

—

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Šī kultūra jāaudzē Īvšemas ielejā, kuras robežas ir noteiktas produkta specifikācijā.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

Sparģeļus Vale of Evesham Asparagus pārdod sašķirotus pēc diametra un garuma.

Ja produkti paredzēti lielveikaliem, tie pēc tam jāiesaiņo sasietos saišķos, hermētiskās plēves paciņās (flow-wrapped) vai plastmasas uzmavā, bet lauku saimniecību veikaliem tos pārdod neiesaiņotos saišķos.

Produkti jāgrupē saišķos pa diametra kategorijām, kurās sparģeļu diametrs atšķiras ne vairāk par 4 mm, un tiem jāatbilst Evesham Asparagus kvalitātes specifikācijai.

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Visās etiķetēs tajā pašā redzamības laukā, kurā atrodas aizsargātais nosaukums, jābūt attēlotam AĢIN logotipam.

AĢIN logotipam jābūt pareizajā formātā un ne mazākam par 15 mm diametrā.

Iepakojumam un visam tirdzniecības vietas reklāmas materiālam jābūt marķētam ar audzētāja sertifikācijas numuru, ko piešķīrusi inspekcijas iestāde.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Apgabals ietver Malvernhillas (Malvern Hills), Vičeivonas (Wychavon) un Stretfordas pie Eivonas (Stratford upon Avon) rajonu.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Īvšemas ielejas sparģeļu garšu un konsistenci galvenokārt nosaka audzēšanas apstākļi un augsnes īpatnības Īvšemas ielejā, kā arī zināšanas un pieredze par to, kā vislabāk audzēt šo produktu. Īvšemas ielejā sparģeļus audzē jau izsenis, un produkts ir saistīts ar spēcīgām tradīcijām. Īvšemas ieleja ir izslavēta par augstākās kvalitātes sparģeļu audzēšanu.

Īvšemas ielejas mikroklimats un dominējošie augsnes tipi ir izšķirīgi faktori produkta kvalitātes nodrošināšanā. Šim sparģeļu audzēšanas ģeogrāfiskajam apgabalam ir raksturīgi unikāli dziļas, smilšainas augsnes lauki, kas veidojušies no pamatā esošā devona smilšakmens slāņa Sevērnas upes (Vusteršīra) un Eivonas upes (Vusteršīra un Vorikšīra) baseinā. Smilšainā augsne ir ar labu drenāžu un pavasara temperatūrā ātri uzsilst.

Īvšemas ielejas sparģeļu garšu veido primārie metabolīti, kas ir tiešs fotosintēzes rezultāts, piemēram, cukuri, un sekundārie metabolīti, ko augs saražo, reaģējot uz vides apstākļiem un bieži vien uz augu stresu. Tāpēc mikroklimatam un augsnei, kurā sakneņi attīstās, ir izšķirīga nozīme produkta garšas attīstībā.

Īvšemas ielejā valda mērens klimats, bet vasaras ir siltas un sausas, kas savukārt veicina fotosintēzi sparģeļu krūma augšanas periodā un ļauj krūmam saglabāties zaļam līdz agram rudenim. Šis vēlīnais krūma augšanas periods dod ilgu laiku pumpuru veidošanai, un tā rezultātā var iegūt tāda lieluma dzinumus, kas raksturīgi Īvšemas ielejas sparģeļiem, un sakņu sistēma uzņem daudz ogļhidrātu, kas nākamā gada ražai nodrošina saldo zirņu garšu. Vidējais nokrišņu daudzums šajā apgabalā ir 700 mm, un tas ir vienmērīgi sadalīts gada griezumā. Šāds nokrišņu daudzums dod iespēju iztikt bez apūdeņošanas krūma augšanas periodā (no jūlija līdz oktobrim). Vasarā temperatūra svārstās robežās no 15 °C līdz 30 °C. Pavasarī pamazām paaugstinās augsnes temperatūra, tādējādi tiek saudzīgi pārtraukts sakneņu miera periods. un veģetācijas periods sākas agri – aprīlī. Veģetācijas periodā temperatūra variē plašā amplitūdā, un šīs temperatūras svārstības kopā ar augsnes īpatnībām rada nelielu stresu, kas veicina Īvšemas ielejas sparģeļu klasiskās garšas veidošanos.

Īvšemas ielejas sparģeļu lauku smilšainās augsnes ir pietiekami dziļas, lai sakneņi varētu veidot dziļu sakņu sistēmu, kurā uzkrāt vasarā saražotos cukurus. Tas uztur sakneņus veselīgus un palielina ražas saldumu. Pavasarī tie labi sasilst, tādējādi veģetācijas periods var sākties agri. Smilts frakcija augsnē uzsilst atbilstoši precīzi sadalītam termālajam profilam, kas maina dzinuma augšanas ātrumu, tam augot cauri profilam. Viss iepriekš minētais veicina sekundāro metabolītu veidošanos (kā arī antocianīnu līdzsvarošanos), kas piešķir Īvšemas ielejas sparģeļiem tiem raksturīgo atšķirīgo garšu.

Augsnes augstā reaktivitāte nozīmē, ka augsnes temperatūra ātri reaģē uz mainīgo dienas un nakts temperatūru un ir vēl viens viegla stresa avots saknenim pavasarī. Tas palīdz attīstīties garšai un veidoties sparģeļu Vale of Evesham Asparagus īpatnībām. Tā kā augsnes māla frakcija nav liela, augsne izrāda mazāku mehānisko pretestību dzinumiem un tie var diezgan brīvi izspraukties tai cauri. Tādējādi dzinumiem ir samērā vienmērīgs diametrs un stingra, maiga konsistence.

Vienreizīgā augsnes un mikroklimata kombinācija ļauj iegūt strauji augošus dzinumus ar Īvšemas ielejas sparģeļiem raksturīgo garšu un konsistenci. Sparģeļu audzēšanā tiek ievērots augsekas princips, tomēr līdz brīdim, kad lauku var atkal apstādīt ar sparģeļiem, jāpaiet aptuveni 30 gadiem, jo augsnē izveidojas augsta slimību izraisītāju koncentrācija. Vislabāk sparģeļus audzēt laukos, kuros nav akmeņu, lai sparģeļu dzinumi varētu netraucēti izspiesties cauri augsnei līdz zemes virsai. To ir svarīgi ievērot, jo pārāk daudz akmeņu pazemina dzinumu kvalitāti. Vietas izvēle ir izšķirīgs posms, un minēto iemeslu dēļ sparģeļu audzēšanai nav piemērots jebkurš lauks. Ir arī svarīgi, lai audzētāji, rūpēdamies par vidi, izraudzītos tikai tādus laukus, kas ir orientēti tā, lai neveicinātu ūdensteces izraisītu augsnes eroziju. Vislabākajā gadījumā laukiem parasti jāatrodas nelielā slīpumā. Tāpēc nav nejaušība, ka sparģeļu lauki atrodas šajos upju baseinos, kas to audzēšanai ir vispiemērotākie.

Lai panāktu vislabāko rezultātu, audzētājam, izmantojot pieredzi, ko tas guvis darbā ar katru lauku, vienmēr rūpīgi jāizvērtē, kad saberzt pulverī un izkaltēt iepriekšējā gada krūmu un kad veidot jaunas vagas nākamajai ražas sezonai. Lai augsne varētu izturēt traktora svaru un pēc iespējas mazāk sablīvētos ap saknēm, ir svarīgi, lai tā būtu pietiekami sausa. Ja sparģeļu vagas izveido mitrā augsnē, tai ir slikta drenāža un pēc tam, līstot lietum vai pa augsni staigājot cilvēkiem ražas novākšanas laikā, tā ļoti strauji sablīvējas. Audzētājam ir arī jāapzinās, kādu risku rada vējš dažu šķirņu sparģeļiem, kuru krūms nav pietiekami spēcīgs, lai noturētos vertikālā stāvoklī fotosintēzes periodā pēc ražas novākšanas. To šķirņu sparģeļus, kuros ir zems lignīna saturs, nedrīkst stādīt vējainās vietās, jo veģetācijas perioda posmā, kad aug un attīstās sparģeļu krūms, tie apgāžas un nesaražo pietiekami daudz ogļhidrātu saknēs, lai nākamajā gadā tos būtu saimnieciski izdevīgi audzēt.

Ikreiz ražas novākšanas perioda sākumā visi ražas novācēji tiek apmācīti sparģeļu griešanā. Lai nomērītu pareizo dzinuma garumu un varētu stumjot un velkot ātri nogriezt dzinumu tieši zem zemes virsas līmeņa, neiespiežot dzinumu augsnē, izmanto īsu, robainu nazi. Pēc tam dzinumus izklāj novākšanas paplātēs ar galu pret galu, lai augsne nesaskartos ar dārzeņa ēdamo galu.

Sezonā audzētājam ir jāliek lietā savas prasmes, lai noteiktu, kad ir jānovāc raža no katra lauka. Vēsos periodos, kad augsnes temperatūra ir aptuveni 10 °C, augšana ir lēna, un ražas novācēji ir jāsūta uz lauku katru otro dienu, lai nogrieztu dzinumus pareizā ražošanas garumā. Savukārt tad, ja augsnes temperatūra pārsniedz 14 °C, sākas intensīva augšana un audzētājiem jācenšas novākt ražu no laukiem pēc iespējas ātrāk, dažkārt pat divreiz dienā, ja nepieciešams.

Īvšemas ieleja ir izslavēta par tajā audzētajiem īpaši izsmalcinātajiem dārzeņiem – sparģeļiem jeb “Gras”, kā tos sauc vietējie iedzīvotāji. Īvšemas centrs ir vienīgais pilsētas centrs Apvienotajā Karalistē, kura robežās atrodas sparģeļu lauks; Īvšemas ielejas ekonomikas un kultūras vēsturē šai dārzeņu kultūrai ir bijusi tik liela nozīme, ka ir radies liels pasākums, kurā tiek cildināts šis cēlais dārzenis un kuru apmeklē tūkstošiem cilvēku no visām pasaules malām. Minētais festivāls reģionā notiek, lai popularizētu sparģeļus un kopienas interešu uzņēmumu, kurā visi pieteikuma iesniedzēji kļūst par dalībniekiem un kura vienīgais mērķis ir popularizēt sparģeļus šajā apgabalā. Sparģeļu festivāls sākas Jurģos, un festivāla ietvaros notiek Sparģeļu skrējiens cauri ielejai.

Bretfortonā (Bretforton) 650 gadus vecā lauku viesnīcā Fleece Inn jau vismaz 35 gadus reizi gadā notiek sparģeļu izsole. Vislabākie vietēji audzētie dzinumi jeb “gras pumpuri” tiek rūpīgi sasieti ar vītola mizas sloksnēm tradicionālos saišķos un pārdoti izsolē vai izlozēti, iegūtos līdzekļus ziedojot orķestrim Bretforton Silver Band. Vislielākā summa, kas jebkad iegūta par saišķi, ir GBP 750, ko samaksāja Bedsijas (Badsey) krogs Round of Gras, kurš apgalvo, ka esot vienīgais krogs pasaulē, kas nosaukts sparģeļu saišķa vārdā. Ražas novākšanas periodā – no 23. aprīļa līdz 21. jūnijam – ielejā ik gadu notiek daudz citu ar sparģeļiem saistītu pasākumu, kuros var nogaršot, iegādāties un pagatavot vienu no šīs nācijas pieprasītākajām delikatesēm, un uzzināt par to ko vairāk.

Īvšemas ielejā sparģeļu audzēšana ir tradicionāla nodarbe ar senām saknēm; pirmās ziņas par to datētas ap 1768. gadu, kad tā laika Lauksaimniecības padomes sekretārs Artūrs Jangs (Arthur Young) apmeklēja pilsētu. 1771. gadā publicētajā grāmatā A Six Months Tour of the North of England viņš raksta, ka sparģeļi tika nogādāti pārdošanai no Īvšemas uz Bātu un Bristoli. Arī 1782. gada 30. augusta vēstulē, ko no Īvšemas kāds bija nosūtījis laikrakstam Morning Chronicle, minēts, ka sparģeļi sūtīti no Īvšemas uz Bātu un Bristoli.

Viljams Pits (William Pitt) grāmatā General View of the Agriculture of the County of Worcester (1813) raksta, ka redzējis vairākus sparģeļu līdzenumus laukos. (“Līdzenums” šajā kontekstā jāsaprot kā plaša līdzenas zemes strēle.) 1830. gadā Karaliskā dārzkopības sabiedrība piešķīra medaļu Entonijam Ņūam (Anthony New) par viņa lieliskajiem sparģeļu eksemplāriem, kas tika izstādīti Īvšemas ielejas sabiedrības izstādēs tajā un iepriekšējā gadā. (Sk. Gaut, R. C., A History of Worcs Agriculture, 294. lpp.)

19. gs. pēdējā ceturksnī strauji attīstoties tirgus dārzkopības nozarei, arī sparģeļu audzēšanas platība Īvšemas ielejā paplašinājās. Čārlza Artūra Binjona (Charles Arthur Binyon) grāmatā The L.B.G. Story (Littleton & Badsey Growers Ltd) aprakstīta Īvšemas ielejas vēsturiskā saikne ar sparģeļu audzēšanu. No 1925. līdz 1981. gadam pastāvēja Īvšemas ielejas Sparģeļu audzētāju asociācija, kas popularizēja sparģeļu audzēšanu šajā apgabalā.

Bedsijas sabiedrībā (www.badsey.org.uk) ir pieejami atsevišķi un fotogrāfiski pierādījumi, kas liecina par sparģeļu audzēšanas vēsturi šajā apgabalā.

Atsauce uz produkta specifikācijas publikāciju

(šīs regulas 6. panta 1. punkta otrā daļa)

https://www.gov.uk/government/publications/protected-food-name-vale-of-evesham-asparagus-pgi

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.