Briselē, 29.9.2004

COM(2004) 628 galīgā redakcija

2004/0219 (COD)

Priekšlikums

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA

ar ko nosaka vispārējos noteikumus, izveidojot Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instrumentu

(iesniegusi Komisija)

PASKAIDROJUMA RAKSTS

Ievads

Jauno uzbūvi finanšu instrumentiem, kuri darbosies jaunajā finanšu plānā 2007. – 2013. gadam un šī piedāvājuma iemeslus Komisija izskaidroja Padomei un Parlamentam paziņojumos par finanšu plānu[1]. Ievada ziņojums par “Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instrumenta” (EKPI) regulu, kā arī trīs citu ārējo attiecību instrumentu regulām sniedz papildus un sīkāku informāciju par instrumenta galveno iezīmju pamatojumu. Ņemot vērā to, ka šai paskaidrojuma rakstā uzmanība tiek pievērsta galvenokārt regulas svarīgāko pantu skaidrošanai.

EKPI aizvieto pašreizējās attiecīgo valstu ģeogrāfiskās un tematiskās programmas. Iekšējo politiku ārējie aspekti, uz kuriem pašreiz attiecas specifisks instruments, tiek vai nu iekļauti valsts un daudzvalstu programmās, vai attiecīgā gadījumā konkrētajā tematiskajā programmā.

EKPI specifiskā un novatoriskā iezīme ir tās pārrobežu sadarbības sastāvdaļa. Tajā EKPI finansē “kopīgās programmas”, apvienojot dalībvalstu un partnervalstu reģionus ar kopēju robežu. Tas būtiski vienkāršos procedūras un uzlabos efektivitāti. Tiek izmantota pieeja, kas lielā mērā balstās uz “struktūrfondu” principiem, piemēram, vairākgadu plānošana, partnerattiecības un līdzfinansējums, un ir pielāgota, ņemot vērā ārējo attiecību specifiku. EKPI pārrobežu sadarbības sastāvdaļu kopīgi finansēs Eiropas Reģionālās Attīstības Fonds (ERAF). III sadaļa paredz noteikumus, ka izveidoti īpaši šai sastāvdaļai. Šie nosacījumi atbilst līdzīgiem nosacījumiem, kas paredzēti pārrobežu sadarbībai attiecīgajās struktūrfondu regulās.

Komentāri par īpašiem noteikumiem

I sadaļa – Mērķi un principi

1. pants. Temats un darbības joma

Pirmais pants nosaka palīdzības jomu, uzsverot labklājības un tuvākas sadarbības izveides nozīmīgumu, iesaistot Eiropas Savienību un kaimiņvalstis, kā noteikts konstitūcijas projektā.

Instrumentā iekļautās partnervalstis ir minētas I pielikumā. Sarakstā iekļautas kaimiņvalstis, kuru pievienošanās šobrīd nav paredzēta un kurām adresēta Eiropas kaimiņattiecību politika (EKP). Sākotnēji ietverot četras rietumu jaunās neatkarīgās valstis un desmit Vidusjūras valstis, pēc 2004. gada Eiropadomes 17. - 18. jūnija tikšanās Briselē saraksts tika papildināts, iekļaujot trīs valstis no Dienvidkaukāza (Armēnija, Azerbaidžāna un Gruzija).

EKPI ietver Krieviju, jo Eiropas Savienība un Krievija ir nolēmušas attīstīt to stratēģiskās partnerattiecības, izveidojot “četras kopējās jomas”, kā tika nolemts 2003. gada maija galotņu tikšanās laikā Sanktpēterburgā, nevis Eiropas kaimiņattiecību politikas ietvarā. Atsauce uz partnerību instrumenta nosaukumā apzīmē šo specifiku. Palīdzība kaimiņvalstīm, kuru pievienošanās tiek plānota, piemēram, Turcijai vai Rietumbalkānu valstīm, tiek ietverta atsevišķā pirmsiestāšanās instrumentā.

Labas “kaimiņattiecību” zonas izveidei ir nepieciešami resursi, lai veicinātu pārrobežu sadarbību starp partnervalstīm un dalībvalstīm tā, lai sekmētu integrētu reģionālo attīstību robežreģionos un neradītu šķelšanos. Lai varētu efektīvi atbalstīt pārrobežu sadarbību un finansētu kopējos projektus, 1. pants pirmo reizi palīdzības regulā nosaka, ka palīdzību var izmantot dalībvalstu un partnervalstu kopējā labā. Tas vienkāršo pašreizējo situāciju, kur pārrobežu sadarbību pie ārējās ES robežas traucē saskares starp ārējiem un iekšējiem fondu instrumentiem, kas darbojas ar dažādiem noteikumiem.

Pirmais pants atsaucas uz Eiropas Savienības pamatvērtībām, kas ir saistošas Eiropas Savienības kaimiņvalstīm to abpusējos līgumos ar ES un vairākās daudzpusējās konvencijās, un citos instrumentos. Tā kā saistību ieviešanas apjoms katrai kaimiņvalstij atšķiras, ir svarīgi, ka Eiropas Savienības ārējās darbības cenšas veicināt lielāku atbilstību ar dialoga un sadarbības palīdzību. Ārkārtējos gadījumos Savienība var izvēlēties pilnībā vai daļēji apturēt palīdzību saskaņā ar 28. pantā izklāstīto procedūru.

2. pants. Palīdzības apjoms

Otrais pants nosaka palīdzības galvenos mērķus un sasaista šos mērķus un pašreizējos līgumus ar kaimiņvalstīm. Tas uzsver instrumenta uz politiku vērsto raksturu un šo līgumu ieviešanas svarīgumu. Taču šī saikne nav domāta, lai izslēgtu palīdzības sniegšanu tādām valstīm kā Baltkrievija vai Lībija, pat ja to neparedz līgums, palīdzība var noderēt ES politikas mērķu īstenošanā.

Otrais pants, galvenokārt skaidrojošu iemeslu dēļ, nosaka mērķus, kurus var īstenot saskaņā ar šo regulu. Šis saraksts, kurš nav izsmeļošs, ietver Eiropas kaimiņattiecību politikai specifiskus mērķus papildus citiem tradicionālākiem attīstības mērķiem. Tas atspoguļo kaimiņvalstu reālo situāciju, kur daudzas ir jaunattīstības valstis. Mērķu izvēli, kas tiks uzticēta attiecīgai valstij, veiks tad, kad būs izveidotas valsts stratēģijas un daudzgadu programmas.

3. pants. Politiskais pamatojums

Šis pants uzsver EKPI kā politikas virzības instrumentu. Programmu plānošanas palīdzības vispārējā politikas sistēma ir jāveido, ņemot vērā pašreizējos līgumus, Komisijas paziņojumus un Padomes secinājumus, kas nosaka vispārējo Eiropas Savienības stratēģiju attiecībā uz kaimiņvalstīm. To nesen paveica ar 2004. gada maija Komisijas paziņojumu [2], kam sekoja 2004. gada maija Padomes secinājumi [3], un nākamā varētu būt Eiropas Parlamenta rezolūcija. Eiropas kaimiņattiecību politikas (EKP) rīcības plāni, kas izstrādāti, iesaistot Padomi, un ko apstiprinājušas kopīgas asociāciju/partnerattiecību un sadarbības padomes, kas izveidotas abpusējos līgumos starp ES un partnervalstīm, kur tie pastāvēs, būs galvenie dokumenti, atbilstoši kuriem tiks izveidotas palīdzības prioritātes. Šie rīcības plāni nosaka prioritāšu kopumu, kuru īstenošana pietuvinās partnervalstis Eiropas Savienībai. Krievijas gadījumā prioritātes tiks noteiktas, ņemot vērā četru kopējo jomu plānus[4], ko apstiprinājusi partnerattiecību un sadarbības padome.

Palīdzību var sniegt arī tad, ja nav līgumu un/ vai EKP rīcības plānu, jo īpaši pārrobežu sadarbībai un gadījumos, kad tas nepieciešams, lai ievērotu ES politikas mērķus, kas paredzēti Komisijas paziņojumos.

4. pants. Papildināmība, partnerība un līdzfinansēšana

Ceturtais pants nosaka galvenos principus šīs regulas ieviešanai:

- Palīdzība papildinās nacionālos pasākumus, lai veicinātu sinerģiju un palielinātu iedarbību;

- Palīdzība tiks sniegta partnerattiecībās starp Komisiju un saņēmējvalstīm, un palīdzības plānošanu veic, iesaistot atbilstošas valsts, reģionālās un vietējās iestādes, pilsonisko sabiedrību, ekonomiskos un sociālos partnerus;

- Palīdzība tiks līdzfinansēta, lai veicinātu īpašumtiesības un palielinātu tās iedarbības efektu.

Šie principi tiek piemēroti ES kohēzijas politikas kontekstā un atspoguļo instrumenta duālo raksturu (ārējās politika un ekonomikas un sociālā kohēzija), ja runa ir par pārrobežu un transreģionālo sadarbības finansēšanu starp partnervalstīm un dalībvalstīm.

5. pants. Konsekvence, papildināmība un koordinēšana

Piektais pants nosaka palīdzības atbilstību Kopienas politikām un līgumiem, kuros Savienība un partnervalstis ir kāda no pusēm. Tas uzsver sadarbības nepieciešamību starp Kopienu, dalībvalstīm un citiem ziedotājiem saskaņā ar EK līguma 180. pantu un kā atkārtoti noteikts Komisijas paziņojumos un Padomes secinājumos.

II sadaļa Plānošana un fondu asignēšana

6. pants. Programmu veidi

Sestajā pantā apraksta programmu veidus, ar kuriem tiks sniegta palīdzība saskaņā ar šo regulu, proti, valsts vai daudzvalstu programmas, tematiskās programmas un pārrobežu sadarbības programmas.

Valsts un daudzvalstu programmas ietver palīdzību, kas šī instrumenta ietvarā sniegta vienai valstij (nacionālā programma) vai valstu grupai (reģionālā vai apakšreģionālā programma). Tās parasti ietver vairākas prioritātes.

Tematiskās programmas tiek izmantotas, lai skaidrā un atpazīstamā veidā galveno uzmanību pievērstu globālas svarīgām problēmām, vai ja tas ir piemēroti, iekšējo politiku ārējām prognozēm. Tas ir ļoti svarīgi, jo vienkāršojot finanšu instrumentus ārējo attiecību jomā, tādi tematiskie instrumenti kā trešo valstu LIFE vai TEMPUS vairs nepastāvēs zem atsevišķa juridiskā pamatojuma. Vairumā gadījumu tematiskās programmas tiek adresētas visām partnervalstīm.

ES dalībvalstu piemērotie robežreģioni tiek ietverti pārrobežu sadarbības programmās, kas izveidotas ar šo Regulu. Būs iespējams arī apvienot dalībvalstis tematiskās un/vai daudzvalstu programmās ar transreģionālo sadarbību. Pamatojoties uz to, viens kopējs finanšu instruments EKPI spēj finansēt kopējos projektus, iesaistot saņēmējvalstis no partnervalstīm un dalībvalstīm.

7. pant Plānošana un fondu asignēšana

Izmantojot politikas sistēmu, kas aprakstīta 3. pantā, stratēģijas plāni ar indikatīvajām daudzgadu programmām nosaka palīdzības prioritātes un daudzgadīgos finanšu atskaitījumus programmām. Komisija to pieņem pēc Komitejas atzinuma saskaņā ar procedūras vadību. Finanšu atskaitījumi valstu un daudzvalstu programmām atspoguļo ne tikai valstu īpašības un vadības spējas, bet arī attiecīgās valsts partnerības centienu līmeni ar Eiropas Savienību.

Pārrobežu sadarbības stratēģijas plāns galvenokārt ir domāts, lai noteiktu “kopējo” pārrobežu programmu sarakstu, to ģeogrāfisko pārklājumu un to atskaitījumus. Tās atlasītas, ņemot vērā nepieciešamību pilnībā ievērot uz programmu balstīto, vidējā termiņa un augšupejošo pieeju, kas attiecas uz III virsrakstā minētajām “kopīgajām programmām”. Eiropas Reģionālais Attīstības Fonds piedalās pārrobežu sadarbības programmās saskaņā ar šīs Regulas noteikumiem.

III sadaļa Pārrobežu sadarbība

8. pants. Valstis, kas ģeogrāfiski tiesīgas iesaistīties

Astotais pants nosaka kritērijus, lai noteiktu dalībvalstu un partnervalstu teritoriālās vienības, kuras aptver pārrobežu sadarbības programmas. Tas ietver visus NUTS III līmeņa reģionus gar sauszemes robežām un svarīgos jūras krustceļos un visus NUTS II jūras reģionus ar kopēju jūras baseinu. Blakus reģioni arī tiek asociēti sadarbībai.

9. pants. Programmu plānošana

Devītais pants ietver specifiskos nosacījumus kopīgo programmu izveidei, apvienojot dalībvalstu un partnervalstu piemērotos reģionus. Šīm programmām parasti vajadzētu būt abpusējām sauszemes robežām vai nozīmīgiem jūras krustceļiem un daudzpusējiem jūras reģioniem. Specifiskais nosacījums (3. rindkopa) ir iekļauts, lai valstīm, kuras nav iekļautas Regulā, un it īpaši Turcijai, ļautu piedalīties daudzpusējās jūras programmās.

Kopīgās programmas pieņem Komisija. Pēc šo programmu pieņemšanas dalībvalstis un partnervalstis izvēlas projektus, kuri saņem Kopienas atbalstu.

Septītā rindkopa nodrošina garantijas atrunu, kas izņēmuma gadījumos, dalībvalstu robežreģioniem ļauj saņemt atbalstu pat ja nevar izveidot kopīgu programmu. Šis nosacījums ir nepieciešamais drošības tīkls gadījumā, ja attiecībās starp Eiropas Savienību un partnervalsti ir krīze, kuras rezultātā nav iespējams izveidot kopīgu programmu.

10. pants. Programmu vadība

Desmitais pants nosaka, ka pārrobežu programmas kopīgi vada attiecīgās dalībvalstis un partnervalstis ar kopīgas vadības iestādes palīdzību, kas darbojas ar dalīto vadību un parasti atrodas dalībvalstī. Ja ieviešanas jautājumi tiek deleģēti saņēmēja dalībvalstij, tad tāds vadības veids atbilst uz programmu balstītajai, daudzgadīgajai, augšupejošajai pieejai, kas raksturo pārrobežu sadarbības programmas.

Dalībvalsts, kurā atrodas kopīgās vadības iestāde par programmas finansēto darbību regularitāti ir atbildīga Komisijai, kā tas ir struktūrfondu gadījumā. Šis nosacījums ņem vērā to, ka dalībvalstis ir pieredzējušākas kā partnervalstis ES fondu vadībā un to sagādes un finanšu kontroles procedūras ir izlīdzinātas ar ES likumdošanu.

Taču joprojām ir iespējams novietot kopīgās vadības iestādi partnervalstīs pēc procesa, kas noved pie Komisijas lēmuma, kas apstiprina partnervalstī novietotās kopīgās vadības iestādes spēju vadīt kopienas fondus pilnībā decentralizētā veidā.

11. pants. Īstenošanas noteikumi

Vienpadsmitais pants piešķir Komisijai pilnvaras pieņemt ieviešanas nosacījumus šai sastāvdaļai. Šos nosacījumus Komisija pieņem pēc Komitejas atzinuma saskaņā ar vadības procedūru.

IV sadaļa Īstenošana

12. pants. Rīcības programmu apstiprināšana

Šis 12. pants nosaka to, ka Komisijas lēmumi par finansējumu, tiek pārveidoti par ikgadējām rīcības programmām valstīm vai reģioniem. Tas atspoguļo pēdējo Komisijas Regulu jaunos principus[5]. Tā kā Komisijas pieņemtie lēmumi atbilst dalībvalstu apstiprinātajiem daudzgadu programmēšanas dokumentiem, tad šīs rīcības programmas nav pakļautas Komitejas procedūrai. Dalībvalstīm Komisija rīcības programmas nosūta informācijai viena mēneša laikā pēc lēmuma pieņemšanas. Rīcības programmas veicina finansējamo līgumu parakstīšanu ar partnervalstīm un atbilstošos gadījumos, ar reģioniem, it īpaši ģeogrāfisko programmu sistēmā. Komisija nepieciešamības gadījumā ir pilnvarota pieņemt rīcības programmas. Kā izņēmums, 12. pants nosaka to pasākumu pieņemšanu, kas nav atrunāti rīcības programmā, ar tādiem pašiem noteikumiem un procedūrām, kas tiek piemērotas rīcības programmām. Šis nosacījums var būt noderīgs tad, ja Komisijai nepieciešams nodrošināt ātru finansējumu, pat ja rīcības programma ir vēl jānoformē.

13. pants. Tādu īpašu pasākumu apstiprināšana, kas nav paredzēti stratēģiskajos dokumentos un indikatīvajās daudzgadu programmās

Šis 13. pants nosaka, ka neparedzētu vajadzību vai apstākļu gadījumā tiek pieņemti speciāli pasākumi, kas nav paredzēti stratēģijas plānos vai daudzgadu norādošajās programmās. Šis noteikums paaugstina Kopienas spēju reaģēt un veicina fleksibilitāti, kas nepieciešama efektīvai Kopienas ārējās palīdzības sniegšanai, it īpaši ārkārtas gadījumos. Tā kā šos lēmumus Komisija pieņem ārpus daudzgadu programmu jomas, kuras apstiprinājušas dalībvalstis, tad lēmumi par vairāk nekā 15 miljons eiro apjomu ir jāpakļauj Komitejas procedūrai. Līdz ar to, speciālos pasākumus, kas nav paredzēti stratēģijas plānos vai indikatīvajās daudzgadu programmās, Komisija pieņem saskaņā ar Lēmuma 1999/468/EK 3. pantā atrunāto procedūru, t.i., pēc konsultācijas ar padomdevēju komisiju, kas sastāv no dalībvalstu pārstāvjiem un kuru vada Komisijas pārstāvis (ar Regulas 26. pantu izveidotā komiteja). Komiteja izsaka viedokli par speciālajiem pasākumiem un Komisija ņem vērā Komitejas viedokli un informē to par veidu, kā viedoklis tiks pieņemts. Komisija var pieņemt speciālos pasākumus ar to pašu procedūru; Komitejas viedoklis nav nepieciešams, ja tiek veikti minimāli grozījumi, kas noteikti 13. panta 4. punktā.

14. pants. Partneri, kas tiesīgi saņemt finansējumu

Šis 14. pants nosaka piemērotās iestādes, organizācijas un uzņēmumus saskaņā ar šo Regulu. Atbilstoši pašreizējai praksei, tas nodrošina plašu piemērotību. Eiropas Savienības iestādes un aģentūras arī ir piemērotas. Attiecībā uz Kopienas dotāciju piemērotību, 14. pants ir jālasa, ņemot vērā 21. pantu, kurā atrunāti noteikumi par dalību valsts sagādē un dotāciju procedūrās.

15. pants. Pasākumu veidi, 16. pants – Atbalsta pasākumi

Balstoties uz pašreizējo praksi, 15. pants piedāvā daļēju pasākumu sarakstu, kurus varētu finansēt saskaņā ar šo Regulu.

Savukārt 16. pants Kopienai atļauj finansēt visus nepieciešamos atbalsta pasākumus, kas nepieciešami Regulas ieviešanai. Ja atbalsta pasākumi netiek finansēti tieši no daudzgadu programmām un rīcības programmām, tad 16. panta 2. punkts nosaka, ka tie jāpieņem tādā pašā veidā, kā speciālie pasākumi, kas nav atrunāti stratēģijas plānos un indikatīvajās daudzgadu programmās (skatīt 13. pantu).

17. pants. Līdzfinansējums, 18. pants Vadības procedūras

Atbilstoši pašreizējai praksei un donoru vēlmei veicināt labāku sadarbības pasākumu koordināciju, 17. pants apstiprina, ka pasākumu finansēšana var būt kopīga (paralēla vai kopīga). Kā to nosaka 3. rindkopa, Komisija tādā gadījumā var saņemt un vadīt līdzekļus no dalībvalstīm un jo īpaši to valsts un saistītās aģentūras, jebkuras citas donorvalsts un starptautiskām un reģionālām organizācijām. Šis noteikums Komisiju padara līdzvērtīgu ar citiem donoriem.

Astoņpadsmitais pants norāda, ka Komisija var administrēt šajā Regulā paredzētos pasākumus, izmantojot vadības metodes, kas paredzētas finanšu Regulā. Saskaņā ar finanšu Regulas 54. panta 2. punktu, tā nosaka budžeta ieviešanas jautājumu deleģēšanas kritērijus dalībvalstu nacionālajām iestādēm. Tāpat tiek noteikti kritēriji pēc kuriem saņēmējvalstis, kuras darbojas zem decentralizētās vadības, var izmantot pašu sagādes procedūras.

19. pants. Budžeta saistības

19. pants paredz, ka budžeta saistības tiek veiktas, balstoties uz lēmumiem, kurus pieņēmusi Komisija saskaņā ar vienotajām pārrobežu sadarbības programmām (9. pants), rīcības programmām (12. pants), speciālajiem pasākumiem, kas nav paredzēti stratēģijas plānos un indikatīvajās daudzgadu programmās (13.pants) un atbalsta pasākumiem (16. pants). Tādējādi (2. punkts) budžeta saistības var sadalīt ikgadējos maksājumos vairāku gadu garumā saskaņā ar Finanšu regulas 76. pantu, kas atļauj šādi rīkoties, ja tas ir atrunāts pamatlikumā. Šis nosacījums tiek izmantots daudzgadu pārrobežu sadarbības programmās.

Iespēja izmantot dalītos komentārus (2. punkts) ir domāta pārrobežu sadarbības programmām. Tas ir svarīgi, lai noteiktu skaidru un iepriekš noteiktu finansu sistēmu visam 2007.-2013. gadam un radītu apstākļus efektīvai uz daudzgadīgās programmas pieejas ieviešanai. Šajā etapā nav paredzēts, ka, dalītie komentāri tiks izmantoti valsts, daudzvalstu vai tematiskajām programmām.

20. pants. Kopienas finansiālo interešu aizsardzība

Ar 20. pantu nosaka pasākumus, kas paredzēti Kopienas finansiālo interešu aizsardzībai un, jo īpaši, lai atvieglotu nepieciešamo pārbaužu izpildi ieviestajām rīcībām.

21. pants. Dalība konkursos un līgumos

Šajā pantā paredzēti noteikumi par dalību sabiedriskā iepirkuma un dotāciju piešķiršanas procedūrās šīs Regulas ieviešanas nolūkos. Šajā etapā plānotie nosacījumi atbilst priekšlikumam Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai par pieeju Kopienas ārējai palīdzībai [6], kas ir paredzēta, lai grozītu pamatnoteikumus par galvenajiem Kopienas palīdzības instrumentiem, lai panāktu tālāku palīdzības atsaistīšanu. Turklāt 21. pants ļauj fiziskām un juridiskām personām no tām trešām valstīm, kuras ir atvērušas savas sabiedriskā iepirkuma un dotāciju procedūras ES dalībvalstīm, piedalīties iepirkuma un dotāciju procedūrās. 21. pantu varētu grozīt, ņemot vērā Padomes un Eiropas Parlamenta Regulas izpētes secinājumus.

22. pants. Finansēšana avansā, 23. pants – Fondi, kas nodoti Eiropas Investīciju bankai un citām finanšu starpniecības iestādēm

Ar 22. pantu nosaka to, ka no pirmsfinansēšanas iegūtie procenti ir jāatvelk no pēdējā maksājuma.

Ar 23. pantu precizē noteikumus, kurus Komisija pieņem katrā gadījumā atsevišķi, nolemjot par līdzekļu pieejamību Eiropas Investīciju Bankai vai citiem finanšu starpniekiem.

24. pants.Novērtēšana

Ar 24. pantu Komisijai tiek uzliktas saistības regulāri izvērtēt ģeogrāfiskās un tematiskās politikas un programmas un sektorālo politiku rezultātus un plānošanas efektivitāti.

V sadaļa Nobeiguma noteikumi

25. pants. Gada ziņojums

Saskaņā ar lēmumiem, kas pieņemti kopš 2001. gada ar nolūku vienkāršot un racionalizēt ziņojumu skaitu, kas nosūtīti Padomei un Eiropas Parlamentam, 26. pants saglabā šo situāciju, un saskaņā ar to Komisijai ir jāiesniedz ikgadējie ziņojumi Padomei un Eiropas Parlamentam. Ziņojums ietver visu palīdzību, kas sniegta ar dažādiem ārējo attiecību instrumentiem. Tas tiek izveidots, ņemot vērā pieredzi, kas iegūta kopš 2001. gada, un jo īpaši Padomes un Eiropas Parlamenta ikgadējos komentārus par ziņojuma formu un saturu.

26. pants. Komiteja

Šis 26. pants izveido dalībvalstu pārstāvju komiteju. Komitejas privilēģijas sīkāk ir izskaidrotas 7., 12. un 13. pantā.

27. pants. Trešās valsts līdzdalība gadījumā, ja tā saskaņā ar šo Regulu nav tiesīga piedalīties programmās

Lai paaugstinātu Kopienas palīdzības efektivitāti un lai nesadalītu noteiktas programmas pa atsevišķiem instrumentiem, 27. pants paplašina piemērotību šai Regulai, lai ietvertu Aizjūras valstis un teritorijas valstis, kas atbilst pirmsiestāšanās instrumenta prasībām un valstis, kas piemērotas finansējuma instrumenta attīstībai un ekonomiskajai sadarbībai. Šis nosacījums tiek piemērots, ja pieņemtās programmas projekts ir globāls, reģionāls vai pārrobežu.

28. pants. Palīdzības apturēšana

Šis 28. pants nosaka procedūru, kas piemērojama tad, kad tiek pārkāpti I sadaļā minētie principi. Tas tiek piemērots, ja ar partnervalsti nav partnerattiecību un sadarbības līguma, vai ja šāds līgums nenodrošina palīdzības apturēšanu.

29. pants Rekomendētais finanšu apjoms

Šis 29. pants nosaka bāzes finansējumu Regulas ieviešanai.

30. pants Pārskats

Šis 30. pants nosaka, ka Regulu pēc Komisijas piedāvājuma var pārskatīt.

31. pants. Iepriekšējo regulu pārskats

Ja nepieciešams, 31. pants atceļ Tacis, MEDA un citas Regulas

32. pants. Stāšanās spēkā

Ir plānots, ka šī Regula stājas spēkā divdesmit dienu laikā pēc tās publicēšanas Oficiālajā Vēstnesī, taču to piemēros tikai no 2007. gada 1. janvāra. Tas ir tāpēc, ka atceltās Regulas joprojām būs nepieciešamas līdz pašreizējā finanšu plāna beigām, bet jaunā Regula var jau kalpot par juridisko pamatu īstenošanas noteikumu izveidei un pieņemšanai, kuri stāsies spēkā pēc iespējas ātrāk.

2004/0219 (COD)

Priekšlikums

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA

ar ko nosaka vispārējos noteikumus, izveidojot Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instrumentu

EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 179. pantā un 181. pantā a) punktā,

ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,[7]

saskaņā ar Kopienas dibināšanas līguma 251. pantā noteikto procedūru,

tā kā:

Tiek ierosināta jauna plānošanas un piegādes palīdzība, lai padarītu Kopienas ārējo plaīdzību efektīvāku. Kopienas Regula (EK) Nr. [...] izveido pirmsiestāšanās instrumentu (IPA) Kopienas palīdzībai kandidātvalstīm un potenciālajām kandidātvalstīm.[8] Padomes un Eiropas Parlamenta Regula (EK) Nr.[...] izveido finanšu instrumentu attīstības sadarbībai.[9] Šī regula ir trešais vispārējais instruments, kas nodrošina tiešu atbalstu Eiropas Savienības ārējām politikām.

Tiekoties Kopenhāgenā 2002. gada 12. un 13. decembrī, Eiropadome apstiprināja, ka Eiropas Savienības paplašināšanās nozīmē būtisku iespēju attīstīt attiecības ar kaimiņvalstīm, to pamatā liekot kopīgas politiskas un ekonomiskās vērtības un ka Eiropas Savienība arī turpmāk apņemas nepieļaut jaunu robežlīniju rašanos Eiropā un veicināt stabilitāti un labklājību Eiropas Savienībā un aiz tās jaunajām robežām.

Tiekoties Briselē 2004. gada 17. un 18. jūnijā, Eiropadome vēlreiz uzsvēra, ka tā piešķir būtisku nozīmi sadarbības stiprināšanai ar šīm kaimiņvalstīm, pamatojoties partnerībā un kopīgās īpašumtiesībās un veidojot kopīgās demokrātijas un cilvēkattiecību ievērošanas vērtības.

Ciešās attiecības starp Eiropas Savienību un tās kaimiņvalstīm tiks balstītas uz ieguldījumu kopīgu vērtību veidošanā, ieskaitot demokrātiju, tiesiskumu, godprātīgu valdīšanu un cilvēktiesību ievērošanu, un uz tirgus ekonomikas, brīvās tirdzniecības, ilgtspējīgas attīstības un nabadzības izskaušanas principiem.

Austrumeiropā un Dienvidkaukāzā pamatu līgumattiecībām sniedz partnerattiecību nolīgumi un sadarbības līgumi; Vidusjūras reģionā reģionālās sadarbības pamatu nodrošina Eiropas Vidusjūras reģiona partnerattiecības (“Barselonas process”), ko papildina asociācijas līgumu tīkls.

Eiropas kaimiņattiecību politikā Eiropas Savienība kopā ar partnervalstīm ir noteikusi priekšrocību kopumu, kas iestrādājamas vairākos Rīcības plānos, par ko panākta kopīga vienošanās un kas skar vairākas būtiskākās jomas un paredz īpašas darbības, ieskaitot politisko dialogu un reformas, tirdzniecības un ekonomikas reformu, līdzsvarotu sociāli ekonomisko attīstību, tieslietas un iekšlietas, enerģētiku, transportu, informācijas sabiedrību, vidi, izpēti un sazināšanos starp cilvēkiem. Attīstība šo priekšrocību sasniegšanā palīdzēs pilnībā realizēt partnerības nolīgumu un sadarbības līgumu, kā arī asociācijas līgumu iespējamību.

Lai atbalstītu partnervalstu ieguldījumu kopīgo vērtību un principu stiprināšanā un to centienus, īstenojot rīcības plānus, Kopienai jābūt gatavai sniegt atbalstu šīm valstīm un atbalstīt dažādas sadarbības formas starp šīm valstīm un ES dalībvalstīm, lai veidotu kopīgas stabilitātes, drošības un labklājības zonu, kurā notiek cieša ekonomiskā sadarbība un politiskā integrācija.

Ir svarīgi, lai atbalsts, kas tiek nodrošināts kaimiņu jaunattīstības valstīm Eiropas Kaimiņattiecību politikas ietvaros ir saskaņots ar Kopienas attīstības politikas mērķiem un principiem, kā norādīts Padomes un Komisijas 2000. gada 10. novembra Eiropas Kopienas attīstības politikas kopējā paziņojumā.

Eiropas Savienība un Krievija ir nolēmusi izveidot īpašu stratēģisku partnerību, nosakot četras kopīgas teritorijas; Kopienas palīdzība tiks izmantota, lai atbalstītu šīs partnerības veidošanu un veicinātu pārrobežu sadarbību robežreģionos starp Krieviju un Eiropas Savienības kaimiņvalstīm.

Sadarbībai ar Vidusjūras valstu partneriem un palīdzības sniegšanai šīm valstīm jānotiek saskaņā ar Eiropas Vidusjūras reģiona partnerattiecībām, kas noteiktas ar Barselonas deklarāciju 1995. gada 28. novembrī, un jāņem vērā vienošanās, kas panākta šajā kontekstā par brīvās tirdzniecības telpas izveidošanu precēm un asimetriskās liberalizācijas procesa sākšanu.

Ir svarīgi sekmēt gan sadarbību pie Eiropas Savienības ārējās robežas, gan starp partnervalstīm, it sevišķi tām, kas ģeogrāfiski atrodas tuvu viena otrai.

Lai novērstu jaunu robežlīniju rašanos, ir sevišķi svarīgi novērst šķēršļus, kas kavē efektīvu pārrobežu sadarbību pie Eiropas Savienības ārējās robežas. Pārrobežu sadarbībai būtu jāveicina integrēta reģionāla attīstība starp kaimiņu reģioniem un harmoniska teritoriālā integrācija Kopienā un tās kaimiņvalstīs. Šo mērķi vislabāk var sasniegt, apvienojot ārējās politikas mērķus un ekonomisko, un sociālo kohēziju.

Lai palīdzētu kaimiņvalstu partneriem sasniegt to mērķus un veicinātu sadarbību starp šīm valstīm un Eiropas Savienības dalībvalstīm, vēlams izveidot vienotu, politikā balstītu instrumentu, kas aizstātu daudzos pastāvošos instrumentus, nodrošinot to saskaņotību un vienkāršojot palīdzības programmu plānošanu un vadību.

Šis instruments atbalstīs arī pārrobežu sadarbību starp partnervalstīm un Eiropas Savienības dalībvalstīm, nodrošinot efektivitāti un darbojoties vienotā vadības mehānismā un īstenojot vienotu procedūru kopumu. Tas tiks balstīts tajā pieredzē, kas iegūta, īstenojot kaimiņattiecību programmas laika posmā no 2004. līdz 2006. gadam, un darbosies, pamatojoties uz tādiem principiem kā vairākgadu programmu plānošana, partnerība un līdzfinansēšana.

Šī regula 2007. – 2013. gada periodam izveido finanšu struktūru, kurā ietver pirmo pamatsummu budžeta pārvaldei saskaņā ar 1999. gada 6. maija Starpinstitucionālā līguma starp Eiropas Parlamentu, Padomi un Komisiju 33. punktu par budžeta procedūru disciplīnu un uzlabošanu.

Šīs regulas īstenošanai nepieciešamie pasākumi ir pasākumi, kas jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu Nr. 1999/468, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību. [10]

Vadības procedūru izmanto, kad definē ieviešanas noteikumus, kuri nosaka pārrobežu sadarbības īstenošanu un kad pieņem dokumentus, kas izklāsta stratēģiskos apsvērumus un kopējos mērķus, kas nosaka Kopienas palīdzības noteikumus valstij, reģionam, vai konkrētam tematiskam izdevumam. Komisija, izmantojot konsultatīvo procedūru, pamatotos gadījumos var izmantot speciālus pasākumus, kuru pamatā nav stratēģiskie dokumenti un kuru vērtība pārsniedz izveidoto slieksni.

Ierosinātās darbības mērķi ir veicināt labāku sadarbību un progresīvu ekonomisko integrāciju starp Eiropas Savienību un kaimiņvalstīm. Tā kā šos mērķus dalībvalstis nevar pietiekami sasniegt, un vairāku iemeslu dēļ tos var labāk sasniegt Kopiena, Kopiena var veikt pasākumus saskaņā ar funkciju decentralizācijas principu, kas noteikts EK līguma 5. panta 2. punktā. Saskaņā ar proporcionalitātes principu, kas noteikts šajā pantā, šī regula nepārsniedz to, ko nepieciešams sasniegt ar šiem mērķiem.

Šī regula rada nepieciešamību atcelt 1992. gada 29. jūnija Regulu (EEK) Nr. 1762/92 par to finansiālās un tehniskās sadarbības protokolu īstenošanu, kas noslēgti starp Kopienu un Vidusjūras ārpuskopienas valstīm [11], 1996. gada 23. jūlija Regulu (EK) Nr. 1488/96 par finansiāliem un tehniskiem pasākumiem ( MEDA ) ekonomikas un sociālo struktūru reformu atbalstam Eiropas - Vidusjūras reģiona partnerattiecībām [12], Padomes 1999. gada 29. decembra Regulu (EK, Euratom) 99/2000 (TACIS) attiecībā uz palīdzības sniegšanu partnervalstīm Austrumeiropā un Vidusāzijā [13] un Padomes Regulu (EK) Nr. 1734/94 par finansiālo un tehnisko sadarbību ar okupētajām teritorijām [14],

IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.

I SADAĻA

MĒRĶI UN PRINCIPI

1. pants

Temats un darbības joma

(1) Šī regula izveido kaimiņattiecību un partnerības instrumentu, lai nodrošinātu palīdzību (še turpmāk „Kopienas palīdzība”) labklājības un labu kaimiņattiecību attīstībai, iesaistot Eiropas Savienību un valstis, kas minētas 1. pielikumā (še turpmāk „partnervalstis”).

(2) Kopienas palīdzība parasti izmantojama partnervalstu labā. Kopienas palīdzību var izmantot Eiropas Savienības dalībvalstu un partnervalstu kopīgam labumam, lai stiprinātu pārrobežu un transnacionālo sadarbību tajā nozīmē, kā tas definēts 6. pantā.

(3) Eiropas Savienības pamatā ir tādas vērtības kā cilvēciskās cieņas, brīvības, demokrātijas, vienlīdzības, likumiskuma un cilvēktiesību ievērošana, ar dialoga palīdzību un sadarbības ceļā veicinot partnervalstu tiekšanos pēc šīm vērtībām.

2. pants

Palīdzības apjoms

(1) Kopienas palīdzība saskaņā ar kaimiņattiecību un partnerības instrumentu veicina labāku sadarbību starp un progresīvo ekonomisko integrāciju starp Eiropas Savienību un partnervalstīm un it īpaši partnerattiecību un sadarbības līgumu, asociācijas nolīgumu un citu pašreizējo un nākotnes līgumu īstenošanu.

(2) Kopienas palīdzība izmantojama, lai atbalstītu pasākumus atbilstoši kādam no šiem mērķiem:

(a) veicināt politisko dialogu un reformas;

(b) veicināt likumdošanas un reglamentējošo saskaņošanu visās jomās, kas saistītas ar partnervalstu attīstītu līdzdalību iekšējā tirgū un tirdzniecības pastiprināšanā;

(c) stiprināt valsts pārvaldes iestādes un iestādes, kas atbildīgas par politikas izstrādi un veiksmīgu ieviešanu tajās jomās, kas aptvertas asociācijas, partnerības, sadarbības un citos līdzīgos nākotnes nolīgumos;

(d) veicināt ilgtspējīgu attīstību;

(e) veicināt dabas aizsardzību un prasmīgu dabas resursu pārvaldību;

(f) atbalstīt nabadzības samazināšanas politiku;

(g) atbalstīt politikas, kas veicinātu sociālo attīstību un dzimumu līdztiesību, nodarbinātību un sociālo aizsardzību, ieskaitot sociālos dialogus un arodbiedrību tiesību un darba pamatnoteikumu ievērošanu;

(h) atbalstīt politikas, kas veicinātu veselību, izglītošanu un apmācību;

(i) nodrošināt un aizsargāt cilvēktiesības un pamatbrīvību, un atbalstīt demokratizācijas procesu, ieskaitot vēlēšanu novērošanu un palīdzību;

(j) veicināt pilsoniskas sabiedrības attīstību;

(k) atbalstīt tirgus ekonomikas attīstību, ieskaitot pasākumus privātā sektora attīstībai, investīciju veicināšanai un globālās tirdzniecības stiprināšanai;

(l) veicināt sadarbību enerģētikas, telekomunikāciju un transporta nozarēs, ieskaitot savstarpējo sadarbību, sadarbības tīklus un to darbības, starptautiskā transporta un enerģētikas darbības aizsardzību un drošību, atjaunojamos enerģijas avotus, energoefektivitāti un ekoloģisko transportu;

(m) nodrošināt atbalstu pasākumiem, kas cenšas palielināt iedzīvotāju pārtikas drošumu, jo īpaši sanitārajā un fitosanitārajā jomā;

(n) garantēt efektīvu un drošu robežu pārraudzību;

(o) veicināt sadarbību tieslietās un iekšlietās, ieskaitot tādas jomas kā patvēruma sniegšana un migrācija, cīņu pret terorismu un organizētās noziedzības, ieskaitot tās finansēšanas, nelikumīgi iegūtās naudas legalizēšanas un nodokļu krāpniecības novēršanu;

(p) atbalstīt administratīvo sadarbību, lai uzlabotu pārredzamību un informācijas apmaiņu nodokļu sistēmas jomā, lai cīnītos pret nodokļu atcelšanu un izvairīšanos no nodokļu nemaksāšanas;

(q) veicināt līdzdalību ES izpētes un inovāciju darbībās;

(r) veicināt sadarbību starp ES un partnervalstu augstākās izglītības izstādēm, veicināt skolotāju, pētnieku un studentu mobilitāti;

(s) veicināt dažādu kultūru saprašanos, sakarus starp konkrētām personām, pilsonisko sabiedrību sadarbību un jauniešu apmaiņas pasākumus;

(t) atbalstīt partnervalstu līdzdalību Kopienas programmās un aģentūrās;

(u) atbalstīt pārrobežu sadarbību, kas veicina ilgtspējīgu ekonomisko, sociālo un vides attīstību robežreģionos;

(v) veicināt reģionālo sadarbību un integrāciju;

(w) nodrošināt atbalstu pēckrīzes situācijās, ieskaitot atbalstu bēgļiem un pārvietotajām personām un palīdzību, novēršot konfliktus un sagatavojoties dabas katastrofām;

(x) veicināt komunikāciju un sekmēt informācijas apmaiņu starp partneriem par pasākumiem un aktivitātēm, kas tiek finansēti saskaņā ar šīm programmām;

(y) risināt kopīgas problēmas, kas attiecas uz abām sadarbības pusēm un citus mērķus, kas savietojami ar šīs regulas darbības sfēru.

3. pants

Politiskais pamatojums

Kopīgo politisko pamatojumu palīdzības programmu veidošanai šajā regulā nosaka partnerības un sadarbības, asociācijas un citi līdzīgi pašreizēji vai nākotnes nolīgumi, kas varētu noteikt attiecības ar partnervalstīm, atbilstoši Komisijas paziņojumi un Padomes atzinumi, kas izklāsta vadlīnijas Eiropas Savienības politikas virzībai uz šīm valstīm. Kopīgi rīcības plāni vai citi līdzīgi dokumenti sniedz galvenos atbalsta punktus, nosakot palīdzības priekšrocības.

4. pants

Papildināmība, partnerība un līdzfinansēšana

(1) Šajā regulā paredzētā Kopienas palīdzība parasti papildina vai veicina atbilstošus valsts, reģionālus vai vietējus pasākumus.

(2) Šajā regulā paredzētā Kopienas palīdzība parasti tiek sniegta partnerībā starp Komisiju un saņēmējvalstīm. Kur vien iespējams, partnerībā iesaistāmas valsts, reģionālās un vietējās varas iestādes, ekonomiskie un sociālie partneri, pilsoniskā sabiedrība un citas attiecīgās iestādes.

(3) Saņēmējvalstīm, kad iespējams, jāpiesaista attiecīgie partneri programmu un projektu sagatavošanā, īstenošanā un monitoringā, it īpaši reģionālā un vietējā līmenī.

(4) Šajā regulā paredzētajai Kopienas palīdzībai parasti tiek nodrošināts līdzfinansējums no saņēmējvalstīm, izmantojot sabiedriskos fondus, saņēmēju ieguldījumus vai citus finanšu avotus.

5. pants

Saskaņotība, savietojamība un koordinēšana

(1) Saskaņā ar šo regulu finansētajām programmām un projektiem jābūt saskaņā ar Kopienas politiku. Tiem jābūt saskaņā ar noslēgtajiem līgumiem starp Kopienu, tās dalībvalstīm un partnervalstīm un jāievēro noslēgto daudzpusējo līgumu saistības.

(2) Komisijai un ES dalībvalstīm jānodrošina saskaņotība starp šajā regulā paredzēto Kopienas palīdzību un finansiālo palīdzību, ko Kopiena un dalībvalstis sniedz, izmantojot citus iekšējos un ārējos finanšu instrumentus, un ar Eiropas Investīciju bankas starpniecību.

(3) Komisijai un dalībvalstīm jānodrošina to palīdzības programmu saskaņošana tā, lai palielinātu efektivitāti un lietderīgumu palīdzības sniegšanā, veiksmīgi saskaņojot politiku un procedūras. Koordinēšanai jānodrošina bieža un regulāra atbilstošas informācijas apmaiņa, jo īpaši nozares līmenī, un informācijas apmaiņai jābūt būtiskam posmam Kopienas un dalībvalstu programmu izstrādē.

(4) Sadarbībā ar dalībvalstīm Komisija veiks nepieciešamos soļus, lai nodrošinātu atbilstošu saskaņošanu un sadarbību starp daudzpusējām un reģionālām organizācijām un iestādēm kā starptautiskām finanšu institūcijām, Apvienotajām Nācijām, fondiem un programmām un ārpus ES ziedotājiem.

II SADAĻA

PROGRAMMU PLĀNOŠANA UN FONDU ASIGNĒŠANA

6. pants

Programmu veidi

(1) Šajā regulā paredzētā Kopienas palīdzība tiek sniegta šādi:

(a) ar valstu vai vairāku valstu programmām, kas nodrošina palīdzību vienai partnervalstij vai veido reģionālu vai apakšreģionālu sadarbību starp divām vai vairākām partnervalstīm un kurās var piedalīties dalībvalstis;

(b) ar tematiskajām programmām, kas risina vienu vai vairākus specifiskus jautājumus, kas kopīgi vairākām partnervalstīm un kas var būt saistošas vienai vai vairākām dalībvalstīm;

(c) ar pārrobežu sadarbības programmām, kas aptver sadarbību starp vienu vai vairākām dalībvalstīm un vienu vai vairākām partnervalstīm, un kas norisinās kaimiņu reģionos pie to kopējās Eiropas Kopienas ārējās robežas.

(2) Kopienas palīdzību saskaņā ar šo regulu var sniegt transreģionālajai sadarbībai, iesaistot partnervalstis un dalībvalstis, tematisko programmu un daudzvalstisko programmu kontekstā, kas paredz reģionālo un apakšreģionālo sadarbību.

7. pants

Programmu plānošana un fondu asignēšana

(1) Lai īstenotu valstu vai vairākvalstu un tematiskās programmas, stratēģiskie dokumenti jāpieņem saskaņā ar 26. panta 2. punktā noteikto procedūru. Stratēģiskiem dokumentiem jāraksturo politiskais pamatojums un rīcības plāni, kas noteikti 3. pantā. Stratēģiskie dokumenti jāizstrādā laika posmam, kas saskaņots ar politikā noteiktajām priekšrocībām, un tajos jāiekļauj daudzgadīgas paredzētās programmas, ieskaitot paredzēto daudzgadīgo finansiālo asignējumu. Tie jāpārskata, kad un ja nepieciešams, un tie jāgroza saskaņā ar procedūru, kas noteikta 26. panta 2. punktā.

(2) Izstrādājot valstu vai vairākvalstu programmas, Komisijai jānosaka asignējumi katrai programmai, ņemot vērā iesaistītā reģiona vai valsts īpašo raksturojumu un vajadzības, Eiropas Savienības un attiecīgās valsts sadarbības centienu apmērus, pārvaldes spēju un fondu apgūšanas iespējamību.

(3) Vienīgi pārrobežu sadarbības nolūkā un lai izstrādātu kopīgas programmas, kā minēts 9. panta 1. punktā, sadarbības programmu indikatīvos daudzgadu asignējumus un teritoriālās vienības, kas tiesīgas piedalīties katrā no programmām, saskaņā ar 26. panta 2. punktā noteikto procedūru, jāpieņem viens vai, ja nepieciešams, vairāki stratēģiski dokumenti. Šim konkrētajam stratēģiskajam dokumentam/ dokumentiem principā jāaptver septiņu gadu periods no 2007. gada 1. janvāra līdz 2013. gada 31. decembrim.

(4) Saskaņā ar šo regulu Eiropas Reģionālās attīstības fonds piedalās izstrādātajās un īstenojamajās pārrobežu sadarbības programmās. Kopīgajam budžetam pārrobežu sadarbības programmām, ieskaitot Eiropas Reģionālās attīstības fonda ieguldījumu robežām ar partnervalstīm, jābūt vismaz divas reizes lielākam par summu, kas paredzēta Regulā (EK) Nr. [….], ar ko nosaka vispārējos noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu robežām ar partnervalstīm.

(5) Demokrātijas krīzes vai draudu gadījumā likuma varai, cilvēktiesībām vai pamatbrīvībai var tikt izmantota ārkārtējā procedūra, lai veiktu speciālu stratēģisko dokumentu pārskatu. Šis pārskats nodrošinās saskaņotību starp Kopienas palīdzību, kuru nodrošina saskaņā ar šo regulu, un palīdzību, kuru nodrošina citi Kopienas finanšu instrumenti, ieskaitot Regulu (EK Nr.…(, ar ko izveido stabilitātes instrumentu.

III SADAĻA

PĀRROBEŽU SADARBĪBA

8. pants

Valstis, kas ģeogrāfiski tiesīgas iesaistīties

(1) Šīs regulas 6. panta 1. punkta c) apakšpunktā minētās sadarbības programmas var attiekties uz visām sauszemes robežām un visām jūras zonām, kurām ir kopīgs jūras baseins. Tiesības saņemt palīdzību šis sadaļas izpratnē var šādas teritoriālās vienības:

(a) visas teritoriālās vienības, kas atbilst NUTS 3 līmenim vai ir tam līdzvērtīgas, pie sauszemes robežas starp dalībvalstīm un partnervalstīm;

(b) visas teritoriālās vienības, kas atbilst NUTS 3 līmenim vai ir tam līdzvērtīgas, pie būtiskas nozīmes jūras krustceļiem;

(c) visas krasta teritoriālās vienības, kas atbilst NUTS 2 līmenim vai ir tam līdzvērtīgas un atrodas pie jūras baseina, kas kopīgs dalībvalstīm un partnervalstīm.

(2) Īpašos gadījumos sadarbības programmas var tikt attiecinātas uz teritoriālajām vienībām, kas piekļaujas 1. punktā minētajām teritoriālajām vienībām.

(3) Būtiskas nozīmes jūras krustceļu saraksts stratēģijas dokumentā jānosaka Komisijai, kā minēts šīs regulas 7. panta 3. punktā, pamatojoties uz attālumu un citiem atbilstošiem ģeogrāfiskiem un ekonomiskiem kritērijiem.

9. pants

Plānošana

(1) Šajā regulā paredzētā pārrobežu sadarbība realizējama daudzgadu programmās, kurās ietilpst divu robežvalstu vai robežvalstu grupas sadarbība daudzgadu pasākumi, kas veicina noteiktu priekšrocību kopuma īstenošanu un kas var tikt īstenotas, izmantojot Kopienas palīdzību (še turpmāk „kopīgās programmas”). Kopīgajām programmām jābūt balstītām uz konkrēto stratēģisko dokumentu/dokumentiem, kas minēts/i 7. panta 3. punktā.

(2) Kopīgās programmas sauszemes robežvalstīm un jūras robežvalstīm izstrādājamas gar robežu un tajās jāietilpst tām teritoriālajām vienībām, kas pieder vienai vai vairākām dalībvalstīm un vienai vai vairākām partnervalstīm un kas tiesīgas iesaistīties programmās. Kopīgajām programmām krasta reģioniem jābūt daudzpusējām un tajās jāietilpst ieskaitāmajām teritoriālajām vienībām, kurām ir kopīgs jūras baseins, kas pieder vairākām valstīm, ieskaitot vismaz vienu dalībvalsti un vienu partnervalsti.

(3) Citas valstis, kas nepiedalās kopīgā programmā un kurām nav kopīga jūras baseina, var tikt piesaistītas kā kopīgajai programmai un saņemt Kopienas palīdzību atbilstoši nosacījumiem, kas minēti īstenošanas noteikumu 11. pantā.

(4) Viena gada laikā pēc 7. panta 3. punktā minētā stratēģiskā dokumenta apstiprināšanas, programmas dalībvalstīm kopīgi jāiesniedz Komisijai pieteikums kopīgajām programmām. Komisijai jāpieņem katra kopīgā programma, izvērtējot tās atbilstību šai regulai un īstenošanas noteikumiem.

(5) Kopīgās programmas var tikt pārskatītas pēc programmas dalībvalstu vai Komisijas iniciatīvas, lai ņemtu vērā izmaiņas sadarbības prioritātēs, sociāli ekonomiskajā attīstībā, pēc attiecīgo pasākumu īstenošanas un monitoringa un novērtēšanas procesa novērotajiem rezultātiem, un tām vajag piemērot pieejamo palīdzības apmēru un pārdalīt resursus.

(6) Pēc kopīgo programmu apstiprināšanas Komisijai jānoslēdz daudzgadu finansēšanas līgums ar programmas dalībvalstīm, saskaņā ar Finanšu regulas 166. pantu. Pēc kopējo programmu piemērošanas Komisijai jānoslēdz finanšu līgums ar dalībvalstīm saskaņā ar attiecīgajiem noteikumiem 2002. gada 25. jūnija Regulā (EK) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam.[15]

(7) Programmas dalībvalstis, ievērojot partnerības principu, kopīgi izvēlēsies tos pasākumus, kas atbilst kopīgo programmu priekšrocībām un kopīgās programmas pasākumus, kas saņems Kopienas palīdzību.

(8) Izņēmuma gadījumos, kad kopīgo programmu nevar izstrādāt, jo radušās partnerības problēmas starp programmā iesaistītajām valstīm, Komisija var pieņemt programmu, kas nav kopīgā programma šā panta izpratnē, bet kas ļauj attiecīgās ES dalībvalsts robežreģionam vai reģioniem gūt labumu no palīdzības, kas paredzēta šajā regulā.

10. pants

Programmu vadība

(1) Kopīgās programmas īstenojamas ar kopīgas vadības palīdzību, ko nodrošina kopīga vadības institūcija, kas parasti atrodas ES dalībvalstī. Kopīgās programmas principā jāīsteno kopīgai vadības iestādei, kas atrodas dalībvalstī.

(2) Programmas dalībvalstis izņēmuma kārtā var piedāvāt Komisijai, lai kopīgā vadības institūcija būtu izvietota partnervalstī ar nosacījumu, ka noteiktā iestāde atbilst visiem kritērijiem, kas noteikti Regulas Nr. 1605/2002 attiecīgajos noteikumos.

(3) „Kopīga vadības institūcija” nozīmē jebkuru valsts vai privātu iestādi vai organizāciju, ieskaitot pašu valsti, nacionālā, reģionālā vai vietējā līmenī, ko kopīgi iecēlusi dalībvalsts vai dalībvalstis un partnervalsts vai partnervalstis, kas sadarbojas kopīgā programmā, kurām ir finansiālā un administratīvā kapacitāte, lai vadītu Kopienas palīdzību, un ir juridiskā kapacitāte, lai noslēgtu līgumus saskaņā ar šajā regulā noteiktajiem mērķiem.

(4) Kopīgā vadības institūcija ir atbildīga par kopīgo programmu vadīšanu un īstenošanu saskaņā ar drošas finansiālas administrācijas principu, un, lai nodrošinātu darbību likumību un regularitāti. Šim nolūkam tai jānodrošina attiecīga vadība, kontrole un grāmatvedības sistēmas un standarti.

11. pants

Īstenošanas noteikumi

(1) Īstenošanas noteikumi, kas nosaka konkrētus noteikumus šīs sadaļas īstenošanai, jāpieņem saskaņā procedūru, kas minēta 26. panta 2. punktā.

(2) Jautājumi, kurus aptver īstenošanas noteikumi, ietver fondu sadalīšanas kritērijus un procedūras, līdzfinansēšanas likmi, kopīgu programmu sagatavošanu, kopīgu projektu atlasi, palīdzības tehnisko un finansiālo vadību, finansiālo kontroli un auditu, pārraudzību un novērtēšanu, redzamību un publicitāti.

IV SADAĻA

ĪSTENOŠANA

12. pants

Rīcības programmu apstiprināšana

(1) Pamatojoties uz 7. panta 1. punktā minētajiem stratēģiskajiem dokumentiem, Komisija rīcības programmas parasti apstiprina uz gadu.

Izņēmuma kārtā, piemēram, ja rīcības programma vēl nav pieņemta, Komisija var apstiprināt pasākumus ārpus rīcības programmām, pamatojoties uz 7. pantā paredzētajiem stratēģiskajiem dokumentiem un indikatīvajām daudzgadu programmām, saskaņā ar tiem pašiem nosacījumiem un noteikumiem, kas attiecas uz rīcības programmām.

(2) Rīcības programmas nosaka darbības mērķus, rīcības jomas, sagaidāmos rezultātus, vadības metodes un kopējo plānoto finansējuma apjomu. Tajās aprakstītas finansējamās aktivitātes, norādīts atbilstošais finansējums un plānotais īstenošanas grafiks.

(3) Pārrobežu sadarbībai Komisija pieņem kopīgas programmas saskaņā ar 9. pantā minēto procedūru.

(4) Komisija rīcības programmas un kopīgās pārrobežu sadarbības programmas nosūta dalībvalstīm vienu mēnesi pēc lēmuma pieņemšanas.

13. pants

Tādu īpašu pasākumu apstiprināšana, kas nav paredzēti stratēģiskajos dokumentos un indikatīvajās daudzgadu programmās

(1) Vajadzības vai neparedzētu apstākļu gadījumā Komisija apstiprina īpašus pasākumus, kas nav paredzēti stratēģiskajos dokumentos vai indikatīvajās daudzgadu programmās (še turpmāk – „īpaši pasākumi”).

Īpašos pasākumus var arī izmantot, lai finansētu darbības, atvieglotu pāreju no ārkārtas palīdzības uz ilgtermiņa attīstības darbībām, kuras paredzētas, lai nodrošinātu, ka sabiedrība ir labāk sagatavota tikt galā ar periodiskām krīzēm.

(2) Kad šādu pasākumu izmaksas pārsniedz 15 miljonus eiro, Komisija tos apstiprina saskaņā ar 26. panta 3. punktā minēto konsultācijas procedūru.

Procedūru, kas minēta 26. panta 3. punktā, nedrīkst izmantot īpašo pasākumu labošanai, piemēram, tehniskiem pielāgojumiem, īstenošanas perioda pagarināšanai, asignējumu pārdalīšanai paredzamajā budžetā vai budžeta apjoma palielināšanai mazāk par 20% no sākotnējā budžeta, ar noteikumi, ka šie labojumi neietekmē sākotnējos mērķus, kas izklāstīti Komisijas lēmumā.

(3) Īpašo pasākumu aprakstā nosaka plānotos mērķus, rīcības jomas, sagaidāmos rezultātus, izmantotās vadības metodes un kopējo plānoto finansējuma apjomu. Tajā apraksta finansējamās aktivitātes, norāda atbilstošo finansējumu un plānoto īstenošanas grafiku.

(4) Komisija īpašo pasākumu aprakstu nosūta dalībvalstīm viena mēneša laikā pēc lēmuma pieņemšanas.

14. pants

Partneri, kas tiesīgi saņemt finansējumu

Šie partneri ir tiesīgi uz šajā regulā minēto finansējumu, lai īstenotu rīcības programmas, kopīgās pārrobežu sadarbības programmas un īpašos pasākumus:

(a) partnervalstis un reģioni, un to iestādes;

(b) tādas partnervalstu decentralizētas vienības kā reģioni, departamenti, provinces un municipalitātes;

(c) kopuzņēmumi, ko kopīgi izveidojušas partnervalstis un reģioni, un Kopiena;

(d) starptautiskas organizācijas, ieskaitot reģionālas organizācijas, Apvienoto Nāciju Organizācija, departamenti un misijas, starptautiskas finanšu institūcijas un attīstības bankas, ja tās sniedz savu ieguldījumu šīs regulas mērķu īstenošanai;

(e) Kopienas institūcijas un iestādes, bet tikai, lai realizētu tāda veida atbalsta pasākumus, kas minēti 16. pantā;

(f) Eiropas Savienības aģentūras;

(g) kā arī šādas dalībvalstu, partnervalstu un reģionu vienības un iestādes saskaņā ar 21. pantā paredzētajiem nosacījumiem par Kopienas ārējās palīdzības pieejamību, ja tās sniedz savu ieguldījumu šīs regulas mērķu īstenošanai:

i. saibiedriskas vai daļēji valsts iestādes, vietējās pašvaldības vai juridiskas personas un to apvienības;

ii. kompānijas, uzņēmumi un citas privātas organizācijas, un tirdzniecības firmas;

iii. finanšu institūcijas, kas piešķir, veicina un finansē privātas investīcijas partnervalstīs un reģionos;

iv. punktā minētās nevalstiskas institūcijas;

v. fiziskas personas.

(h) šādas nevalstiskas iestādes:

i. nevalstiskas organizācijas;

ii. organizācijas, kas pārstāv vietējos iedzīvotājus;

iii. vietējo iedzīvotāju grupas un tirgotāju asociācijas;

iv. kooperatīvi, arodbiedrības, organizācijas, kas pārstāv ekonomiskās un sociālās intereses;

v. vietējās organizācijas (ieskaitot organizāciju tīklus), kas darbojas decentralizētā reģionālā sadarbībā un integrācijā;

vi. patērētāju organizācijas, sieviešu un jauniešu organizācijas, izglītības, kultūras, izpētes un zinātnes organizācijas;

vii. universitātes;

viii. baznīcas un reliģiskas asociācijas un kopienas;

ix. plašsaziņas līdzekļi;

x. visas nevalstiskās asociācijas un neatkarīgie fondi, kas var sniegt savu ieguldījumu attīstībā;

(i) visas iestādes vai institūcijas, kas jāiesaista, lai veicinātu šīs regulas mērķu sasniegšanu.

15. pants

Pasākumu veidi

(1) Kopienas palīdzība izmantojama, lai finansētu programmas, projektus un jebkura veida pasākumus, kas veicina šīs regulas mērķu sasniegšanu Tā sniedzama neatmaksājumu ieguldījumu formā.

(2) Kopienas palīdzību var arī izmantot:

(a) lai finansētu mērķtiecīgus administratīvās sadarbības pasākumus, iesaistot publiskā sektora ekspertus no dalībvalstīm saskaņā ar īpaši izstrādātiem noteikumiem;

(b) nozaru vai vispārējā budžeta atbalstam, ja partnervalsts valsts izdevumu vadība ir pietiekami pārredzama, uzticama un efektīva, un kur tā ir izveidojusi pietiekami noformulētas nozaru vai makroekonomiskās politikas, kuras ir apstiprinājuši galvenie donori, attiecīgā gadījumā ieskaitot starptautiskās finanšu institūcijas;

(c) parādu atvieglošanas programmām;

(d) ieguldījumiem Eiropas Investīciju bankā vai citā finanšu starpniecības iestādē, saskaņā ar 23. pantā minētajiem nosacījumiem, aizdevuma finansēšanai, ieguldīšanai akcijās, garantiju fondos vai investīciju fondos;

(e) lai subsidētu aizņēmuma procentus, it sevišķi vides aizņēmumiem;

(f) ai nodrošinātu apdrošināšanu pret nekomerciāla rakstura riskiem;

(g) lai ieguldītu fondā, ko nodibinājušas starptautiskas vai reģionālas organizācijas, citi donori vai partnervalstis;

(h) lai ieguldītu starptautisko finanšu institūciju vai reģionālās attīstības bankas kapitālā;

(i) lai finansētu izdevumus par efektīvu Kopienas palīdzību saņemošo valsts projektu un programmu administrāciju un uzraudzību;

(j) pārtikas palīdzībai;

(k) citiem mērķiem, kur nepieciešams.

16. pants

Atbalsta pasākumi

(1) Kopienas finansējums var arī segt izdevumus, kas saistīti ar sagatavošanu, uzraudzību, kontroli, auditēšanu un darbību izvērtēšanu, kas tiešā veidā nepieciešamas šīs regulas piemērošanai un tās mērķu sasniegšanai, piemēram, pētījumiem, sanāksmēm, informācijai, informētības palielināšanai, apmācībai un publicēšanas darbībām, izdevumiem, kas saistīti ar datortīkliem informācijas apmaiņas nodrošināšanai, kā arī visu citu administrēšanas un tehniskā atbalsta izdevumus, kas Komisijai var rasties programmas vadīšanas laikā. Tā arī segs izdevumus par Komisijas delegācijām administrēšanas atbalstam, kas nepieciešams, lai vadītu finansētās darbības saskaņā ar šo regulu.

(2) Šo atbalsta aktivitāšu kopumam nav noteikti jābūt iekļautam daudzgadu programmā un tādēļ tos var finansēt ārpus stratēģiskajiem dokumentiem un indikatīvajām daudzgadu programmām. Tomēr tās var arī finansēt saskaņā ar indikatīvajām daudzgadu programmām. Saskaņā ar 13. pantu Komisija apstiprina atbalsta pasākumus, kas neietilpst indikatīvajās daudzgadu programmās.

17. pants

Līdzfinansējums

(1) Šajā regulā minētie pasākumi var saņemt līdzfinansējumu, tai skaitā no:

(a) dalībvalstīm, jo īpaši to valsts iestādēm un daļēji valsts iestādēm;

(b) citām donorvalstīm, un it īpaši no to valsts un daļēji valsts aģentūrām;

(c) starptautiskām organizācijām, ieskaitot reģionālās organizācijas, un it īpaši no starptautiskajām un reģionālajām finanšu institūcijām;

(d) kompānijām, firmām, citām privātām organizācijām un tirdzniecības uzņēmumiem, un citām nevalstiskām institūcijām;

(e) partnervalstīm un reģioniem, kas saņem fondu finansējumu.

(2) Paralēlā līdzfinansējuma gadījumā projekts vai programma tiek sadalīts vairākos skaidri nosakāmos apakšprojektos, no kuriem katru finansē cits partneris, nodrošinot līdzfinansējumu tā, ka ir nosakāms finansējuma mērķis. Kopīgā līdzfinansējuma gadījumā kopējās projekta vai programmas izmaksas tiek sadalītas starp partneriem, kas nodrošina līdzfinansējumu, un resursi tiek apvienoti tā, ka projektā vai programmā nav iespējams noteikt kādas specifiskas darbības finanšu avotu.

(3) Kopīga līdzfinansējuma gadījumā Komisija var saņemt un vadīt fondus 1.punkta a), b) un c) apakšpunktā minēto organizāciju vārdā, lai īstenotu kopīgos pasākumus. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1605/2002 18. pantu šādus fondus uzskata par asignētiem ieņēmumiem.

18. pants

Vadības procedūras

(1) Komisija ievieš šajā regulā paredzētās darbības saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1605/2002.

(2) Līdzfinansējuma gadījumā un citos pienācīgi pamatotos gadījumos Komisija var uzticēt sabiedrības vadības uzdevumus, un it īpaši budžeta ieviešanas uzdevumus iestādēm, kas norādītas Regulas (EK) Nr. 1605/2002 54. panta 2. punkta c) apakšpunktā.

(3) Komisijai ar partnervalstīm jānoslēdz vispārējs līgums, kas noteiks visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu efektīvu Kopienas palīdzības īstenošanu un Kopienas finanšu interešu aizsardzību.

(4) Decentralizētas vadības gadījumā Komisija var izlemt izmantot saņēmējpartnera valsts vai reģiona iepirkuma vai dotāciju metodes, ja:

- saņēmējpartnera valsts vai reģiona metodes atbilst pārredzamības, proporcionalitātes, vienādas procedūras un nediskriminācijas principiem un novērš interešu konfliktu;

- saņēmējpartnera valsts vai reģions apņemas regulāri pārbaudīt, lai Kopienas budžeta finansētās darbības tiek pienācīgi īstenotas, veikt attiecīgos pasākumus, lai novērstu pārkāpumus un krāpšanu un, ja nepieciešams, uzsākt procedūras, lai atgūtu nepamatoti samaksātos naudas līdzekļus.

19. pants

Budžeta saistības

(1) Budžeta saistības tiek pildītas, pamatojoties uz Komisijas pieņemtajiem lēmumiem saskaņā ar 9. panta 5. punktu, 12. panta 1. punktu, 13. panta 1. punktu un 16. panta 3. punktu.

(2) Budžeta saistības, kas paredzētas vairākos finanšu gados īstenojamiem pasākumiem, var sadalīt uz vairākiem gadiem daļās, kas aptver vienu gadu.

(3) Kopienas finansējums sniedzams šādās juridiskās formās, tai skaitā:

- finansēšanas līgumi;

- dotāciju līgumi;

- iepirkuma līgumi;

- darba līgumi.

20. pants

Kopienas finansiālo interešu aizsardzība

(1) Ikviens līgums, kas izriet no šīs regulas, ietver noteikumus, kas nodrošina Kopienas finansiālo interešu aizsardzību, it īpaši attiecībā uz krāpšanu, korupciju un jebkuru citu pārkāpumu saskaņā ar Padomes Regulām (EK, Euratom) Nr. 2988/95, Nr. 2185/96 un Nr.1073/1999.

(2) Līgums dod īpašas tiesības Komisijai un Revīzijas palātai veikt dokumentu auditu vai auditu uz vietas jebkuram līgumslēdzējam vai apakšlīgumslēdzējam, kas ir saņēmis Kopienas fondu finansējumu. Tas arī īpaši pilnvaro Komisiju veikt pārbaudes un revīzijas uz vietas, kā paredzēts Regulā (EK, Euratom) Nr. 2185/96.

(3) Visi līgumi, kas noslēgti, lai īstenotu palīdzību, nodrošina Komisijas un Revīzijas palātas 2. punktā paredzētās tiesības pēc līgumu īstenošanas un tās laikā.

21. pants

Dalība konkursos un līgumos

(1) Iepirkumu un dotāciju līgumu konkursos, kas tiek finansēti saskaņā ar šo regulu, var piedalīties jebkura fiziska vai juridiska persona no Eiropas Kopienas dalībvalsts saskaņā ar līgumos paredzēto darbības jomu.

(2) Iepirkumu un dotāciju līgumu konkursos, kas tiek finansēti saskaņā ar šo regulu, var piedalīties arī jebkura fiziska vai juridiska persona no:

- jebkuras valsts, kas saskaņā ar šo regulu ir saņēmējvalsts,

- jebkura valsts, kas ir pirmsiestāšanās instrumenta saņēmējvalsts,

- jebkura Eiropas ekonomikas zonas dalībvalsts.

(3) Piegādes un dotāciju līgumu konkursos, kas tiek finansēti saskaņā ar šo regulu, var piedalīties starptautiskās organizācijas.

(4) Komisija var izlemt pilnībā vai daļēji atvērt dalību iepirkumu un dotāciju līgumu piešķiršanā, ko finansē saskaņā ar šo regulu, visu citu valstu fiziskām un juridiskām personām gadījumos, kad izveidota abpusējā pieeja ārējai palīdzībai.

(5) Līgumu noslēgšanas procedūru kontekstā ierosinātajiem speciālistiem nav jaievēro iepriekš izklāstītie noteikumi par valsts piederību.

(6) Visiem pasūtījumiem un materiāliem, kas iepirkti saskaņā ar līgumiem, ko finansē saskaņā ar šajā regulu, jābūt no Kopienas vai valsts, kas ir tiesīga veikt piegādi saskaņā ar 2. punktu.

(7) Atbilstoši pamatotos gadījumos Komisija var atļaut piegādes konkursos piedalīties fiziskām un juridiskām personām no valstīm, kurām ir tradicionāli ekonomiskie, tirdzniecības vai ģeogrāfiskie sakari ar kaimiņvalstīm, vai izmantot piegādes vai materiālus ar citu izcelsmi.

(8) Ja palīdzību saskaņā ar šo regulu administrē kopīgā vadošā iestāde, kā minēts 10. pantā, deleģējot valsts iestādēm, ka minēts 18. pantā, vai kopīgi administrē ar starptautiskām organizācijām, iepirkuma noteikumi, ieskaitot tos par dalību iepirkuma piešķiršanas un dotāciju līgumos, un noteikumi par izcelsmi ir tie, ko piemēro vadības iestāde. Iepirkumu un dotāciju dalība ir atvērta visām fiziskām un juridiskām personām, kas minētas 1., 2., 3. un 4. punktā, un visu citu valstu visām fiziskām un juridiskām personām saskaņā ar vadības iestādes noteikumiem.

22. pants

Finansēšana avansā

Procentus, kas uzkrāti par avansa maksājumiem saņēmējvalstīm, atskaita no pēdējā maksājuma.

23. pants

Fondi, kas nodoti Eiropas Investīciju bankai un citām finanšu starpniecības iestādēm

(1) Fondus, kas minēti 15. panta 2. punkta c) apakšpunktā, pārvalda finanšu starpniecības iestādes, Eiropas Investīciju banka vai jebkura cita banka vai organizācija, kurai ir nepieciešamā kapacitāte šādu fondu pārvaldīšanai.

(2) Katrā atsevišķā gadījumā Komisija pieņem 1. panta īstenošanas noteikumus attiecībā uz risku sadalīšanu, atlīdzību fondus pārvaldošajai finanšu starpniecības iestādei, fondu peļņas izmantošanu un atgūšanu, kā arī darbības slēgšanu.

24. pants

Novērtēšana

(1) Komisija regulāri novērtē ģeogrāfisko un tematisko politiku un programmu, un nozaru politiku rezultātus un programmu efektivitāti, lai noteiktu, vai mērķi ir sasniegti, un lai noformulētu ieteikumus attiecībā uz nākotnes darbību uzlabošanu.

(2) Komisija informācijas nolūkā nosūta novērtējuma ziņojumus Komitejai, kas minēta 26. pantā.

V SADAĻA

NOBEIGUMA NOTEIKUMI

25. pants

Gada ziņojums

Komisija izvērtē attīstību šajā regulā minēto pasākumu īstenošanā un iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei gada ziņojumu par palīdzības izlietojumu. Šis ziņojums jāiesniedz arī Eiropas Ekonomikas un Sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai. Gada ziņojumā ietilpst šāda informācija par iepriekšējo gadu: informācija par finansētajiem pasākumiem, monitoringa un novērtēšanas rezultāti un informācija par budžeta saistībām un maksājumiem katrai valstij, reģionam un sadarbības nozarei.

26. pants

Komiteja

(1) Komisijai palīdz Komiteja.

(2) Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma Nr. 1999/468/EK 4. un 7. pantu. Šā Lēmuma 4. panta 3. punktā minētais laika periods ir 30 dienas.

(3) Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 3. un 7. pantu.

(4) Komiteja pieņem savu reglamentu.

27. pants

Tādas trešās valsts līdzdalība, kura nav tiesīga piedalīties programmās saskaņā ar šo regulu

Lai nodrošinātu Kopienas palīdzības saskaņotību un efektivitāti, pieņemot 12. punktā minētās programmas vai 13. pantā minētos īpašos pasākumus, Komisija var izlemt, ka valstis, teritorijas un reģioni, kas var saņemt Kopienas palīdzību, izmantojot kādu no pirmsiestāšanās instrumentiem vai attīstības vai ekonomikas sadarbības finansēšanas instrumentu, un aizjūras reģioni un Kopienas asociētās teritorijas vai piedalīties šajā regulā minētajos pasākumos, ja īstenojamais projekts vai programma ir globāla, reģionāla vai pārrobežu.

Šo finansēšanas iespēju var paredzēt stratēģiskajos dokumentos, kas minēti 7. pantā.

Noteikumus par tiesībām, kas paredzēti 14. pantā, un noteikumus par dalību iepirkuma procedūrās, kas paredzēti 16. pantā, pielāgo tā, lai varētu piedalīties attiecīgās valstis, teritorijas un reģioni.

28. pants

Palīdzības apturēšana

Neierobežojot noteikumus par palīdzības apturēšanu, kas noteikti partnerības un sadarbības nolīgumos un asociācijas nolīgumos, kas noslēgti ar partnervalstīm un reģioniem, ja partnervalsts neievēro I sadaļā paredzētos principus, Padome ar kvalificētu balsu vairākumu pēc Komisijas priekšlikuma var veikt piemērotas darbības attiecībā uz palīdzību, kas partnervalstij piešķirta saskaņā ar šo regulu.

29. pants

Bāzes finansējums

Bāzes finansējums šīs regulas īstenošanai laikā no 2007. gada līdz 2013. gadam ir 14 929 miljoni eiro. Ikgadējos asignējumus saskaņā ar finanšu plānu apstiprina par budžetu atbildīgā iestāde.

30. pants

Pārskats

Līdz 2011. gada 31. decembrim Komisija Eiropas Parlamentam un Padomei iesniegs visus ierosinājumus attiecībā par šīs regulas nākotni un nepieciešamos grozījumus.

31. pants

Atcelšana

(1) No 2007. gada 1. janvāra tiek atceltas šādas regulas:

- Padomes 1992. gada 29. jūnija Regula (EEK) Nr. 1762/92 par finansiālās un tehniskās sadarbības protokolu īstenošanu, kas noslēgti starp Kopienu un Vidusjūras ārpuskopienas valstīm.

- Padomes 1994. gada 11. jūlija Regula (EK) Nr. 1734/94 par finansiālo un tehnisko sadarbību ar okupētajām teritorijām.

- Padomes 1996. gada 23. jūlija Regula (EK) Nr. 1488/96 par finansiāliem un tehniskiem pasākumiem ( MEDA ) ekonomikas un sociālo struktūru reformu atbalstam Eiropas - Vidusjūras reģiona partnerattiecībās.

- Padomes 1999. gada 29. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 99/2000 attiecībā uz palīdzības sniegšanu partnervalstīm Austrumeiropā un Vidusāzijā.

(2) Atceltās regulas joprojām paliek saistošas tiesību aktiem un saistībām līdz 2007. budžeta gadam.

32. pants

Stāšanās spēkā

Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

To piemēro no 2007. gada 1. janvāra.

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.

Briselē, […]

Eiropas Parlamenta vārdā — Padomes vārdā —

priekšsēdētājs priekšsēdētājs

[…] […]

PIELIKUMS 1. pantā minētās partnervalstis

Alžīrija;

Armēnija;

Azerbaidžāna;

Baltkrievija;

Ēģipte;

Gruzija;

Izraēla;

Jordānija;

Libāna;

Lībija;

Moldova;

Maroka;

Palestīnas Rietumu apgabals un Gazas sektors;

Krievijas Federācija;

Sīrija;

Tunisija;

Ukraina.

LEGISLATIVE FINANCIAL STATEMENT

Policy area(s): EXTERNAL RELATIONS Activit(y/ies): MULTILATERAL RELATIONS AND GENERAL EXTERNAL RELATIONS MATTERS [16] EUROPEAN INITIATIVE FOR DEMOCRACY AND HUMAN RIGHTS (EIDHR) 16 RELATIONS WITH EASTERN EUROPE, THE CAUCASUS AND CENTRAL ASIAN REPUBLICS 16 RELATIONS WITH THE MIDDLE EAST AND SOUTHERN MEDITERRANEAN POLICY STRATEGY AND COORDINATION FOR POLICY AREA ‘EXTERNAL RELATIONS’16 EXTERNAL ASPECTS OF INTERNAL POLICIES |

TITLE OF ACTION: EUROPEAN NEIGHBOURHOOD AND PARTNERSHIP INSTRUMENT (ENPI) |

1. BUDGET LINES

Administrative Expenditures

External Aspects of internal policies

06 01 04 09 Intelligent energy – Expenditures on administrative management (partially)

07 01 04 05 LIFE European Financial Instrument for the Environment — 2000 to 2006) — Operations outside Community territory — Expenditure on administrative management (partially)

External Relations policy area

19 01 ADMINISTRATIVE EXPENDITURE OF POLICY AREA “EXTERNAL RELATIONS”

19 01 04 06 MEDA (measures to accompany the reforms of the economic and social structures in the Mediterranean non-member countries) – Expenditure on administrative management

19 01 04 07 Assistance to partner countries in eastern Europe and central Asia – Expenditure on administrative management (partially)

19 01 04 11 Development and consolidation of democracy and the rule of law – Respect for human rights and fundamental freedoms – Expenditure on administrative management (partially)

19 01 04 12 Promotion of Community investment in developing countries of Latin America, Asia, the Mediterranean and in South Africa by economic co-operation and trade agreements – Expenditure on administrative management (partially)

19 49 EXPENDITURE ON ADMINISTRATIVE MANAGEMENT OF PROGRAMMES COMMITTED IN ACCORDANCE WITH THE FORMERFINANCIAL REGULATION

19 49 04 06 Assistance to partner countries in eastern Europe and central Asia – Expenditure on administrative management (partially)

19 49 04 10 Development and consolidation of democracy and the rule of law – Respect for human rights and fundamental freedoms – Expenditure on administrative management (partially)

19 49 04 11 Promotion of Community investment in developing countries of Latin America, Asia, the Mediterranean and in South Africa by economic co-operation and trade agreements – Expenditure on administrativemanagement (partially)

19 49 04 12 MEDA (measures to accompany the reforms of the economic and social structures in the Mediterranean non-member countries) – Expenditure on administrative management

Operational expenditures

External Aspects of internal policies

06 04 02 Intelligent energy — Europe programme (2003 to 2006): external strand — Coopener (partially)

07 02 02 LIFE (European Financial Instrument for the Environment — 2000 to 2006 — Operations outside Community territory (partially)

14 03 02 Customs co-operation and international assistance (Customs 2007) (partially)

External Relations policy areas

19 02 MULTILATERAL RELATIONS AND GENERAL EXTERNAL RELATIONS MATTERS

19 02 02 Institutes specialising in relations between the European Union and third countries

19 02 03 Cooperation with third countries on migration (partially)

19 02 07 Promotion of Community investment in developing countries of Latin America, Asia, the Mediterranean and in South Africa by economic cooperation and trade agreements (partially)

19 02 11 North-South cooperation schemes in the campaign against drugs and drug addiction (partially)

19 04 EUROPEAN INITIATIVE FOR DEMOCRACY AND HUMAN RIGHTS (EIDHR)

19 04 02 Support for the victims of human rights’ abuses (partially)

19 04 03 Development and consolidation of democracy and the rule of law – Respect for human rights and fundamental freedoms (partially)

19 04 04 Support for the activities of international criminal tribunals and the International Criminal Court (partially)

19 06 RELATIONS WITH EASTERN EUROPE, THE CAUCASUS AND CENTRAL ASIAN REPUBLICS

19 06 01 Assistance to partner countries in Eastern Europe and central Asia (partially)

19 06 02 Cross-border cooperation in structural matters (partially)

19 06 04 Rehabilitation and reconstruction operations in the partner countries of Eastern Europe and central Asia (partially)

19 08 RELATIONS WITH THE MIDDLE EAST AND SOUTHERN MEDITERRANEAN

19 08 01 01 First and Second Financial Protocols with the southern Mediterranean countries

19 08 01 02 Third and Fourth Financial Protocols with the southern Mediterranean countries

19 08 02 01 MEDA (measures to accompany the reforms to the economic and social structures In the Mediterranean non-member countries)

19 08 02 02 Community contribution to the Euro-Mediterranean Investment Facility and Partnership

19 08 03 Community operations connected with the Israel / PLO peace agreement

19 08 04 Aid to the United Nations Relief and Works Agency for Palestinian Refugees in the Near East

19 08 05 Rehabilitation and reconstruction operations in the Mediterranean and Middle Eastern countries (partially)

19 08 06 Other operations in favour of Middle East developing countries (partially)

2. OVERALL FIGURES

2.1 Total allocation for action (Part B): € 14 929 million

2.2 Period of application: 2007-2013

2.3 Overall multiannual estimate of expenditure: (current prices)

(a) Schedule of commitment appropriations/payment appropriations (financial intervention) (see point 6.1.1)

€ million ( to three decimal places)

2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 and following[17] | Total |

Commitments | 1.376 | 1.506 | 1.802 | 2.000 | 2.229 | 2.536 | 2.883 | 14.332 |

Payments | 206 | 432 | 744 | 1.117 | 1.508 | 1.816 | 8.509 | 14.332 |

(b1) Technical and administrative assistance: of which staff ( see point 6.1.2):

Commitments | 33 | 37 | 45 | 51 | 59 | 68 | 78 | 371 |

Payments | 33 | 37 | 45 | 51 | 59 | 68 | 78 | 371 |

(b2) Technical and administrative assistance of which support expenditure (see point 6.1.2):

Commitments | 24 | 26 | 30 | 32 | 34 | 38 | 42 | 226 |

Payments | 24 | 26 | 30 | 32 | 34 | 38 | 42 | 226 |

Subtotal a+b |

Commitments | 1.433 | 1.569 | 1.877 | 2.083 | 2.322 | 2.642 | 3.003 | 14.929 |

Payments | 263 | 495 | 819 | 1.200 | 1.601 | 1.922 | 8.629 | 14.929 |

(c) Overall financial impact of human resources and other administrative expenditures (see points 7.2 and 7.3)

€ million (to three decimal places)

Commitments/Payments | 69 | 78 | 95 | 107 | 122 | 142 | 164 | 777 |

TOTAL a+ b2+c |

Commitments | 1.469 | 1.610 | 1.927 | 2.139 | 2.385 | 2.716 | 3.089 | 15.335 |

Payments | 299 | 536 | 869 | 1.256 | 1.664 | 1.996 | 8.715 | 15.335 |

2.4 Compatibility with financial programming and financial perspective

Proposal compatible with existing financial programming.

2.5 Financial impact on revenue

Proposal has no financial implications on revenue.

3. BUDGET CHRACTERISTICS

Type of expenditure | New | EFTA contribution | Contributions form applicant countries | Heading in financial perspective |

Non-comp | Diff | YES | NO | NO | 4 |

4. LEGAL BASE

Article 181a and Article 179 of the EC Treaty.

5. DESCRIPTION AND GROUNDS

5.1. Need for Community intervention

5.1.1. Objectives pursued

The European Council has repeatedly stated its determination that enlargement of the Union must not lead to new dividing lines at the external borders of the EU of 25. The European Neighbourhood Policy was conceived as a way to respond to this challenge and develop increasingly close relations with our neighbours to the East and South. The Commission has presented a “Strategy Paper on the European Neighbourhood Policy”[18] (ENP) which spells out how the Union will continue to promote stability, security and prosperity beyond its borders by deepening political cooperation and intensifying economic relations with Russia, the Western NIS, the Southern Caucasus and the Southern Mediterranean countries. Regional and cross-border cooperation should be intensified.

The ENP covers a wide range of areas: political dialogue and reform; trade; measures preparing partners for gradually obtaining a stake in the Internal Market; justice and home affairs; energy, transport, information society, environment, and research and innovation; social policy and people-to-people contacts, including the opening of certain Community programmes; and cross-border and regional co-operation.

The ENP is aimed at developing the full potential of the Association Agreements and Partnership and Cooperation Agreements which for the time being continue to constitute the contractual frameworks for relations between the EU and the neighbouring countries concerned.

The main operational tools of the ENP are the Action Plans drawn up jointly with partner countries. Action Plans identify priority measures for political and economic reform, and enhanced co-operation in all the relevant areas. They will be a key point of reference for the country-specific programming of Community assistance (see 5.2).

The development and consolidation of democracy and the rule of law, and respect for human rights and fundamental freedoms constitute key objectives of the European Union’s external policies. Within the framework of the present Regulation and its geographical scope, the European Community will contribute to the implementation of operations advancing respect for human rights and fundamental freedoms, promoting and strengthening democratic processes, including where appropriate through election observation and assistance, and developing and consolidating the rule of law and good governance.

The proposed European Neighbourhood and Partnership Instrument (ENPI) will be the main financial instrument to support the implementation of ENP and it will focus in particular on supporting the implementation of the ENP Action Plans. Its scope will go beyond promoting objectives such as sustainable development or fighting poverty to encompass for example considerable support for measures leading to progressive participation in the EU’s internal market. Legislative approximation, regulatory convergence and institution building will be supported through mechanisms such as the exchange of experience, long term twinning arrangements with Member States or participation in Community programmes and agencies.

The ENPI will improve the coherence and visibility of Community assistance and allow for simplified delivery mechanisms. A specific and innovative feature of the instrument is its cross border co-operation component. Under this component, the ENPI will finance ”joint programmes” bringing together regions from Members States and partner countries sharing a common border. The instrument will bring a radical simplification in procedures and substantial gains in efficiency. It will use a “Structural Funds” approach, based on multi-annual programming, partnership and co-financing. The cross border co-operation component of the ENPI will be co-financed by the European Regional Development Fund (ERDF).

The EU and Russia have decided to develop their relations in the framework of a Strategic Partnership based on four common spaces, rather than through the European Neighbourhood Policy. However, the issues discussed in this framework are largely similar to those dealt with in the ENP context. For this reason the ENPI will also cover Community assistance to Russia.

The partner countries’ ability to meet the commitments of the Action Plans and thus move to a more advanced stage of relations with the EU will constitute the main indicator of success for the proposed approach. Periodic reporting by the Commission on progress in the implementation of the Action Plans through the institutional framework already in place (sub-committees etc.) will provide a constant feedback.

5.1.2.and 5.1.3 Ex post and ex ante evaluation

a) The work of the Peace Group

The Commission carried out in the second half of 2003 an extensive high-level review of the whole range of European Community external instruments, in the context of the preparation of its proposals for the new financial perspectives. The Commission established the “Peace Group” which was tasked with leading the identification of the future priorities for external relations and the instruments needed to serve those priorities. This Group functioned at both the level of the external relations Commissioners and the services. It met regularly between April and December 2003 and developed the principles, which were set out in the Communication “Building our Common Future, Policy Challenges and Budgetary Means of the Enlarged Union 2007-2013”[19]. The need to align objectives and instruments more closely to European Union values and interests was identified as being fundamentally important.

In particular, the “Peace Group” underlined that the European Union’s values, reflected by its democratic tradition, social model and integration experience, include human dignity, the rule of law, human rights, solidarity, equality between the sexes, adherence to the multilateral system of the United Nations and support, within the multilateral economic system, for regionalism as a force for development and stability. It emphasised that its interests drive the European Union to promote stable international growth founded on sustainable development. In this way it guarantees itself increasing outlets and quality jobs on competitive, open and regulated markets. Finally, the “Peace Group” recommended that the European Union promotes its values and interests by operating simultaneously as a continental power, and as a global economic and political player.

As far as external community instruments are concerned, the “Peace Group” recognised that the European Union's co-operation and assistance policy is the result of 50 years of successive sedimentation, which results in a multiplication of assistance instruments and a fragmentation of aid management both in terms of programming and implementation functions (even if recent policy and structural reforms have helped to improve coherence and consistency of the European Union's co-operation and assistance policy).

The “Peace Group” put forward that the European Union’s framework for external assistance should be rationalised and simplified by a reduction in the number of legal bases, the number of budget lines, and the number of programmes. More precisely, it recommended that:

- the complex structure of existing aid programs (EDF, ALA, MEDA, TACIS, CARDS, etc…) covering a wide range of interventions (peacekeeping and post-crisis operations; rehabilitation; economic reforms; projects; human rights programs; budgetary support) should be significantly streamlined;

- European Community and Member States policies and implementation should be harmonised.

Furthermore, the “Peace Group” underlined the following points:

- Large geographic programmes based on the principles of ownership and partnership with partner countries and regions and thematic programmes allowing for policy initiatives by the Community should be maintained;

- Strategy papers, subject to regular reviews, are the right tool to ensure overall policy coherence and to respect external policy objectives in the different areas as well as in the external aspects of internal policies;

- Resources should be allocated to partner countries according to expected and measured performances and strategy papers process, backed up by stronger analytical capabilities, should confront goals and achievements;

- Performance-based allocations do not mean increased conditionality in the traditional sense and the issue of political conditionality should be approached cautiously, on the basis of lessons drawn from experience;

- Though this is not necessarily a solution in each and every case, such concerns for results, namely the political and economic reforms in the partner countries, leads the Commission to suggest, where possible, moving further financial and technical assistance from projects towards sector programmes, budget support and macro-economic financial assistance which facilitate both the absorption by the partner country since its own budgetary procedures are used, and donors’ co-ordination as well as quick disbursement subject to compliance though.

The current proposal also takes account of the vast literature of work on development, the practice of other international and bi-lateral donors, as well as of the principles and objectives of the reform of the management of external assistance launched by the Commission in May 2000.

b) Evaluation of existing instruments operating in neighbouring counries -introduction

The ENPI is a policy-driven instrument that will bring more coherence in the delivery of Community assistance to all countries covered by the ENP. It will replace TACIS, MEDA and a number of thematic programmes. It will also replace the cross-border cooperation programmes financed by TACIS and MEDA as well as by Interreg.

All these instruments have been in operation for some time, during which considerable evaluation work has been carried out.

Regarding MEDA II, this continuous evaluation and refinement process will culminate in a major overall evaluation to be reviewed by the Council in 2006. Its outcome will provide a major input to an ex ante evaluation for its successor instrument.

As far as TACIS is concerned, a proposal for a revision of the regulation currently in force has been elaborated for the period 2005-2006. This proposal is also based on a specific ex ante evaluation.

Cross border co-operation has been subject to considerable interim and ex post evaluation work outlining the difficulties that different budget lines and different programming and implementing structures have created to the financing of truly joint projects operating on both sides of the Union’s external borders.

A summary of the findings of this evaluation work is given below. Lessons learnt in this context have been used in the elaboration of the ENPI concept.

b) TACIS

A detailed ex ante evaluation has been carried out for a revised TACIS regulation for the period 2005-2006. It included detailed stakeholder consultation and ex post evaluation of lessons learnt.

The evaluation revealed that overall, the appropriateness of the TACIS approach has faded over time. At the time of initial design in the early 1990s, TACIS correctly identified the need to support to democratic and economic transition. More recently, partner countries display widely varying results in terms of growth, poverty reduction, democracy and credible reforms. In the face of this increased divergence, the focus on technical assistance is seen as far less appropriate.

While having achieved notable results, TACIS has consistently had difficulties in ensuring sufficient ownership by partner countries. It only had a moderate effect on overall reforms. The procedures have been criticised as heavy and slow, thereby putting obstacles in the way of responsiveness and flexibility, essential elements for technical assistance.

The evaluation has produced a list of recommendations including, inter alia: tailor assistance programmes better to country needs through greater differentiation; improve ability to support poverty reduction, pay more attention to capacity-building and the rule of law; conditionality should be linked to ongoing reform efforts; improve funding and coordination with Interreg and Phare CBC; improve the efficiency of the institutional set-up for implementation; and the strengthen ability to learn from experience and to disseminate lessons.

c) MEDA

The MEDA regulation currently in force provides for an evaluation to be done by 31 December 2005. This evaluation will provide further elements to improve programming and delivery of assistance under the ENPI.

Meanwhile, there is an ongoing programme of evaluations, whose recommendations prepare the ground for the ex ante evaluation. Most recently an evaluation was conducted in 2003/04 covering economic cooperation with seven MED partners: Algeria, Egypt, Jordan, Lebanon, Morocco, Syria and Tunisia. The main recommendations were:

- At strategic level : Continue and improve the practice of designing (and regularly updating) an explicit strategy at country level. Assist partner countries in identifying their strengths and weaknesses with respect to social and economic development, and in designing their own strategies and programmes to prepare the establishment of the Euro-Mediterranean Free-Trade-Area.

- At programming level : Link Structural Adjustment Facilities and technical assistance projects. Develop complementarities with regional programmes and with EIB lending activities. Adopt a comprehensive approach to the financing of SMEs. The newly created Facility for Euro-Mediterranean Investment and Partnership (FEMIP) is a very important step in this direction. Devote more attention to the enhancement of trade and external economic relations.

- At implementation level : Generally speaking the process of “deconcentration” should favour more efficient management of the projects. Project preparation and monitoring should be strengthened. Where conditions are met, full responsibility for the management should be given to local authorities. Support to the development of local consultancy capacities should be considered.

d) Cross-border cooperation (CBC)

The CBC component of the ENPI builds on the experience of promoting cross-border cooperation within the Phare, Tacis and Interreg programmes. Starting with the Communication on the “New Neighbourhood Instrument”, the reflection leading to the present proposal drew heavily upon the lessons learnt from these current programmes. Therefore, although a formal ex ante evaluation has not been made yet, all the points that should be covered by such an evaluation as specified in the Financial Regulation and its Implementing Rules have been addressed at the reflection stage. Meetings were held with evaluators and experts, and input received from NGOs.

Interreg II (1994 – 99) was recently subjected to an ex-post evaluation commissioned by DG Regio (December 2003). The results are in general satisfactory with an extensive added value generated by the programmes of all its strands. Among the shortcomings identified were Member States´ programme management and difficulties in establishing functioning cross-border partnerships. These issues deserve of course special attention when it comes to implementing a new instrument like the ENPI and fostering a “cooperation culture” in border regions where the new Member States have limited experience of CBC and the Partner Countries no previous direct experience at all.

CBC programmes have also been subject to audits in the past by the Court of Auditors. The CoA remarked the absence of strong co-ordination mechanisms for CBC projects which involved funding under different instruments such as Interreg, Phare and Tacis. This problem has also been identified in the Commission’s evaluations and addressing it is one of the primary objectives of the ENPI. As regards Phare CBC, the existence of different Phare and Structural Funds rules for project selection, tendering, contracting and monitoring proved to be a deterrent to joint projects across the borders. The ENPI, as a unified instrument stressing joint ownership, should overcome the obstacles to joint programmes and projects.

Other observations relevant for the ENPI included that the allocation of funds between countries did not adequately take into account their absorption capacities. The distribution of funds between larger and smaller projects and their cross-border impact was also questioned. Another observation concerned delays in the implementation of projects due to lengthy procurement procedures and problems with customs clearance in the beneficiary countries.

The observations and recommendations resulting from the various evaluation work referred to above have been taken into account for the drafting of the ENPI regulation here proposed.

e) Conclusions - Added value of Community intervention

Effective support is needed to underpin a policy of contributing to a peaceful, stable, democratic and prosperous neighbourhood. This new policy driven instrument is specifically designed for that purpose.

There is also a gap to be bridged between the level of ambition of the policy and the resources currently allocated to it by the Community and its Member States. Community assistance remains below the expectation of the beneficiaries and most bilateral assistance programmes are small.

Regarding CBC, the ENPI added value will first and foremost consist in addressing specific problems associated with national borders or issues of a transnational nature, which otherwise would not be addressed. The ENPI will have a financial leverage effect for the EU neighbouring countries/regions by matching national co-financing with EU funds. Finally the implementation of the ENPI will allow for the dissemination of sound financial management and good practice in terms of programming and project design, management, implementation, financial control, monitoring and evaluation.

5.2. Action envisaged and budget intervention arrangements

The Partnership and Co-operation agreements and the Association agreements will provide an overall policy framework for Community assistance. Where they exist, jointly agreed action plans drawn up by the EU and each partner country will define priorities for action in the areas described above.

Within that framework it is expected that the instrument will promote enhanced co-operation and progressive economic integration between the EU and the partner countries. In that context promoting legislative and regulatory approximation to encourage progressive participation in the internal market and the intensification of trade is a key strategic objective of the instrument.

While the ENP provides a clear policy focus for the instrument, the provision of assistance shall take into account, for those partner countries that are developing countries, the principles and objectives of the Community development policy.

Individual actions and measures, specific objectives and corresponding criteria to measure their attainment will be defined in Country Strategy Papers and National Indicative Programmes. These will be elaborated on the basis of the Action Plans and in-depth analyses of a given country’s situation and needs, its capacities and track-record in implementing commitments made, and also the level of ambition in our bilateral relations, such as the actual commitment to shared values.

It is expected that the mix between the various objectives will vary considerably taking into account the specific situation of each of the 17 the countries concerned. While assistance to Ukraine or co-operation with Russia and Israel can focus mainly on legislative and regulatory approximation, assistance to Moldova, Azerbaijan or Egypt should continue to have a significant component focussing on poverty reduction and more traditional development objectives. Similarly the geographical, economic, social and cultural specificities of the two main “regional” groups covered by the instrument (Medierranean Countries on one side and Russia, WNIS and Southern Caucasus on the other) should be adequately reflected in the objectives to be pursued and the measures to be financed.

The ENPI will have a specific component covering Cross border co-operation between Member Sates and partner countries. This component will be mainly geared towards promoting sustainable economic, social and environmental development in border regions of the EU and the member states. This component will be implemented through multi-annual programmes elaborated in partnership by the beneficiaries from both sides of the borders and approved by the Commission. In addition it will be possible to associate Member States to multi-country or thematic programmes through trans-regional co-operation addressing global challenges common to the EU and its neighbours.

The ENPI will also cover external aspects of internal policies which, in the current financial perspective are covered under specific legal instruments. This will provide the possibility for mainstreaming thematic actions into country and regional programmes allowing for better co-ordination and synergy. The regulation also provides the possibility of creating thematic programmes when it is considered appropriate for reasons of efficiency, effectiveness or visibility. This is an option that may be pursued in areas such as Human Rights, migration management, environment or students mobility and co-operation among higher education institutions.

Concerning the field of promoting democratisation and the rule of law, and respect for human rights and fundamental freedoms a thematic programme receiving Community support in pursuit of the present Regulation’s objectives may include

- pertinent global, regional and country projects and programmes of local and EU non-governmental and civil society based organisations,

- cooperation with international organisations in the field of democratisation and human rights.

In the area of migration management, a thematic programme, operating in complementarity with measures supported under country and regional programmes may focus on:

- the development of third country’s legislation in the field of legal immigration;

- the devlopment of legal migration;

- the development of legislation and national practices as regards international protection;

- the establishment in the third countries concerned of an effective and preventive policy in the fight against illegal migration, including the fight against trafficking in human being and smuggling of migrants, and the development of relevant legislation;

Relevant indicators will have to be developed for each measure. The extensive experience already made will be useful, as reflected for instance in the Working Paper on Indicators for Interreg developed by DG REGIO. They will cover aspects such as co-financing, multiplication effect, transfer of knowledge, capacity building.

Target population: The ENPI targets over 400 million people in 17 countries. Russia and the Western NIS (Belarus, Ukraine, Moldova) have a total population of 208 million people, the countries of Southern Caucasus ( (Georgia, Armenia, Azerbaijan) 16 million people and the countries of the southern Mediterranean ( Syria, Lebanon, Israel, the Palestinian Authority, Jordan, Egypt, Algeria, Tunisia, Libya, and Morocco) 176 milllion.

It is estimated that around 65 million people in member states and partner countries will benefit from bilateral cross border co-operation programme and over 175 million people will be involved into multi-lateral maritime programmes.

The large number of co-operation objectives, related to the need to support a new and ambitious policy and the broadening of the scope of the instrument to support thematic actions and cross border co-operation with member states justify the considerable increase in resources which is foreseen for the ENPI in the future financial perspective.

5.3. Methods of implementation

Programmes may be implemented under direct centralised management by the Commission from Headquarters and/or thought the devolved Delegations using both statutory and temporary staff. They may also be implemented under decentralised management by the beneficiary country and under joint management with international organisations. The Regulation also leaves open the possibility for programme implementation under indirect centralised management arrangements by national public sector bodies or bodies governed by private law with a public service mission or by an executive agency for programme implementation.

Cross-border co-operation programmes will be normally implemented through shared management by a managing authority located in Member States.

6. FINANCIAL IMPACT

6.1 Total financial impact on Part B – (over the entire programme) (current prices)

6.1.1 Financial intervention

Commitments € million (to three decimal places)

Number of permanent posts | Number of temporary posts |

Officials or temporary staff | HQ: 192 Del: 141 | 333 |

Other human resources | HQ: END: AUX: INT: Ex BA-lines : ATA: Delegations: Ex: BA-lines ALAT/AL: Ind.Expert: | 3 9 2 87 338 84 |

Total | 856 |

7.2. Overall financial impact of human resources (2004 prices)

Type of human resources | Amount (€) | Method of calculation * |

Officials+Temporary staff HQ Delegation | 20 736 000 27 376 278 | 192x 108 000€ 141x 194.158€ |

HQ: END AUX INT Ex BA-lines ATA Delegations: Ex BA-lines: ALAT/AL Individ. Experts: | 133 632 510 840 126 192 5 015 202 25 853 620 15 540 000 | 3x 44 544€ 9x 56 760€ 2x 63 096€ 87 x57 646€ 338x 76 490€ 84x 185 000€ |

Total | 95 291 764 |

7.3. Other administrative expenditure deriving from the action (2004 prices)

Budget line (number and heading) | Amount € | Method of calculation |

Overall allocation (Title A7) A0701 – Missions A07030 – Meetings A07031 – Compulsory committees 1 A07032 – Non-compulsory committees 1 A07040 – Conferences A0705 – Studies and consultations Other expenditure (specify) | 933.800 100.000 500.000 0 300.000 200.000 0 | 667 missions x 1.400 euro per mission 100 meetings x 1.000 euro per meeting 2x /month x 10 months = 20 meetings per year x 25.000 euro per meeting |

Information systems (A-5001/A-4300) | 200.000 |

Other expenditure - Part A (specify) | 0 |

Total | 2.233.800 |

The amounts are total expenditure for twelve months.

1 Specify the type of committee and the group to which it belongs.

(2004 prices)

I. Annual total (7.2 + 7.3) II. Duration of action III. Total cost of action (I x II) | € 97 525 564 7 years € 682 678 948 |

- The needs in human and administrative resources are covered within the budget allocated to the managing DG in the framework of the annual allocation procedure.

- The allocation of posts will depend on the internal organisation of the next Commission and on a possible reallocation of posts between the services following the new financial perspectives.

8. FOLLOW UP AND EVALUATION

8.1. Follow up arrangements

The Commission will monitor progress of its external co-operation on all levels, input (in particular financial flows (commitments, contracts and payments), activities / outputs (project and programme execution, internal monitoring carried out on the spot by Commission Delegations), progress / outcome (external Results-Oriented Monitoring - ROM[20]) and impact (Millennium Development Goals are jointly monitored with partners).

All countries and regional pluriannual indicative program will include the specific objectives and expected results for each area of co-operation, and a limited number of key outcome indicators in regard to economic and poverty situation. These indicators must relate to developments that are measurable in the short/medium term. If there is a Poverty Reduction Strategy Paper process under way, the indicators must correspond to those developed in that framework.

The programming of long-term external aid for partner countries and regions is carried out in the framework of the preparation of country and regional strategy papers (up to 7-years). These country strategies also include a work plan or national / regional indicative programme jointly agreed between the Community and partner country/region concerned.

Under the principle of rolling programming, a review process is foreseen including annual operational reviews, mid-term reviews, and ad-hoc reviews where necessary. These review mechanism provides the flexibility required to ensure that operations are kept constantly in line with changes occurring in the economic situation, priorities and objectives of the partner country/region.

Reviews take a special interest on progress achieved in terms of financial execution of aid, as well as in terms of results achieved and evolution of the context in term of poverty reduction, economic performance and supported sectors. Updated intervention frameworks and indicator tables on focal sectors are annexed to review documents in orde