[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 12.5.2009 COM(2009) 224 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS Apspriešanās par zvejas iespējām 2010. gadam SATURS 1. Ievads 3 2. Resursu stāvoklis 3 3. Zvejniecības stāvoklis 4 4. Principi 2010. gadā 5 5. Zvejas iespējas KZP ietvaros 5 5.1. KPN noteikšana 5 5.2. Zvejas piepūles noteikšana 6 6. Lisabonas līguma ietekme 6 7. Pārvaldība, īstenojot ilgtermiņa plānus 7 8. Darba metode, ja ilgtermiņa plāni vēl nav stājušies spēkā 7 9. Izmetumi 8 9.1. Vadlīnijas izmēģinājuma pētījumiem par izmetumiem 9 10. Priekšlikumu grafiks 10 10.1. Vidusjūra un Melnā jūra 10 10.2. Baltijas jūra 10 10.3. Atlantijas okeāns, Ziemeļjūra un starptautiskie ūdeņi 10 10.4. Grafiks 10 11. Dialogs ar ieinteresētajām aprindām 10 12. Secinājumi 10 I PIELIKUMS 10 II PIELIKUMS – KPN noteikumi 10 III PIELIKUMS – Lūgums ICES par 6.–9. kategorijas krājumiem 10 1. IEVADS Katru gadu Eiropas Savienība pieņem lēmumu par zvejas iespējām (nozvejas kvotām un pieļaujamo zvejas piepūli), kas pieejamas Eiropas zvejniekiem un Eiropas ūdeņos. Šos lēmumus pieņem pēc Eiropas Komisijas priekšlikuma. Komisijas priekšlikumam jābūt izstrādātam saskaņā ar vairākiem pamatprincipiem. Pirmkārt, atbilstīgi kopējās zivsaimniecības politikas (KZP) galvenajiem mērķiem[1] ikgadējās zvejas iespējas jānosaka tādā apjomā, kas nodrošina resursu ilgtspējīgu izmantošanu vides, ekonomiskā un sociālā ziņā. Otrkārt, lai tirgus dalībniekiem, kuri ir atkarīgi no zvejniecības, nodrošinātu stabilitāti un paredzamību, zvejas iespēju izmaiņas no gada uz gadu nedrīkst pārsniegt iepriekš noteiktus limitus. Treškārt, jāievēro starptautiskās saistības, tostarp saistības atjaunot krājumus tādā apjomā, kas ļauj tiem sasniegt maksimālo produktivitāti[2]. Visbeidzot, saskaņā ar pieeju, par ko vienojās 2006. gada paziņojumā „Kā uzlabot konsultēšanos Kopienas zivsaimniecības pārvaldībā”, ieinteresētās aprindas jau sākuma posmā jāiesaista diskusijā par zvejas iespējām. Atbilstīgi 2006. gadā ierosinātajai jaunajai darba metodei šajā dokumentā izklāstīti Komisijas nodomi attiecībā uz tās gatavotajiem priekšlikumiem par kopējo pieļaujamo nozveju (KPN) un zvejas piepūli 2010. gadam, kas vajadzīgi, lai izpildītu saistības par ilgtspējīgas zvejniecības izveidi. Resursu stāvoklis joprojām ir satraucošs. Vairākus krājumus joprojām izmanto apmērā, kas nenodrošina to ilgtspējību. Zvejas iespējas ir noteiktas pārāk lielas, lai saglabātu krājumu ilgtspējību. Tomēr sekmīgi īstenoti vairāki ilgtermiņa plāni, un ir pazīmes, kas liecina par krājumu atjaunošanos. Komisija vēlas uzzināt ieinteresēto aprindu viedokli par šajā dokumentā izklāstītajiem noteikumiem un aicina dalībvalstis un nozares pārstāvjus ierosināt potenciālus uzlabojumus. Apspriešanos paredzēts turpināt, 2009. gada gaitā konsultējoties par pārējo zivsaimniecības pārvaldības aspektu uzlabošanu. Šajā paziņojumā, proti, tā II pielikumā, ierosinātā vispārējā pieeja tomēr var tikt pārskatīta pēc zinātnisko ieteikumu saņemšanas, un tāpēc Komisija neizslēdz iespēju, ka tās priekšlikumos par zvejas iespējām 2010. gadam varētu tikt ieviestas izmaiņas. 2. Resursu stāvoklis Daudzās jomās krājumu saglabāšanas politika nenodrošina ilgtspējību. Bentiskie krājumi vairumā gadījumu ir samazinājušies un nav ilgtspējīgi, jo tos izmanto, pārsniedzot drošas bioloģiskās robežas. Tomēr daudzi pelaģiskie krājumi tiek zvejoti ilgtspējīgā veidā. Katru gadu zinātniskās aģentūras novērtē, vai pastāv risks, ka krājumu turpmākā vairošanās ir apdraudēta, t.i., vai tie ir „ārpus drošām bioloģiskām robežām”. Lielākoties neprecīzu nozvejas ziņojumu dēļ krājumu stāvoklis nav zināms aptuveni 59 % krājumu. No krājumiem, kuru stāvoklis ir zināms, 69 % lielā mērā pastāv izsīkšanas risks, un tikai aptuveni 31 % krājumu tiek zvejoti ilgtspējīgā veidā. 86 % krājumu pārzveja ir tik nopietna problēma, ka, zvejojot mazāk, varētu nozvejot vairāk zivju. Ārpus ES šis rādītājs ir ievērojami mazāks, proti, pasaulē vidēji pārzvejo 28 % krājumu[3]. Aptuveni 18 % krājumu ir tik sliktā stāvoklī, ka zinātnieki iesaka no tiem nezvejot vispār (sk. I pielikuma tabulas). Neraugoties uz ievērojamām pūlēm, nav daudz pazīmju, kas liecinātu par krājumu atjaunošanos un pārzvejas samazināšanos kopš 2003. gada. Zvejniecības pārvaldība Eiropas Savienībā nedarbojas, kā paredzēts, un nenotiek virzība uz mērķi par ilgtermiņa ilgtspējību. Tāpēc ar Zaļo grāmatu ir sākta vispārēja KZP reforma. 3. Zvejniecības stāvoklis Kaut arī ES ir dažas rentablas flotes, vairums Eiropas zvejas flotu cieš zaudējumus vai nes tikai nelielu peļņu. Šie kopumā sliktie rādītāji īpaši spilgti izgaismo hronisko zvejas jaudas pārpalikumu kā situāciju, kurā pārzveja ir reizē cēlonis un sekas. Šajā sakarībā joprojām ir vajadzīga flotes apjoma sabalansēšana, lai novērstu pārzveju normālos ekonomiskos apstākļos un tādējādi kuģiem nodrošinātu pilnu slodzi. Kopumā ES zvejas flote 2003.–2007. gadā ir nesusi peļņu, lai arī pieticīgu. Tomēr daudzos no pelnošajiem flotes segmentiem ir bijuši papildu ienākumi tiešo subsīdiju veidā (ES un valsts atbalsts[4]), kuru aptuvenais apjoms ir 10–20 %. Ja tos neņemtu vērā, daudzu flotu rentabilitāte visā minētajā laika posmā, iespējams, būtu negatīva vai, labākajā gadījumā, tuva nullei. Jaunākie dati par 2008.–2009. gadu rāda flotes ekonomisko rādītāju pasliktināšanos. - Samazinās zvejas iespējas no vairākiem svarīgākajiem krājumiem, un tas samazinās potenciālos ieņēmumus lielā daļā ES flotu. - Degvielas krīze 2008. gadā ievērojami paaugstināja darbības izmaksas un radīja nopietnas bažas par ES flotes struktūru nākotnē, īpaši attiecībā uz degvielas izmantojuma ziņā neefektīviem kuģiem. Kaut arī augsto degvielas cenu radītā spriedze kopš pagājušās vasaras ir strauji atslābusi (kuģu dīzeļdegvielas cena ES ostās 2008. jūlijā bija aptuveni 75 euro centi par litru, bet 2009. gada februārī — aptuveni 36 euro centi par litru), ilgtermiņā atkal gaidāma degvielas cenu celšanās. - Pasaules ekonomikas krīze 2009. gadā šķiet esam ietekmējusi kā kredītu pieejamību, tā pieprasījumu pēc zvejas produktiem, un attiecīgi arī zivju cenas. Rezultātā cieš ieguves sektors, kuram jau iepriekš nebija iespējams gūt saimniecisku labumu no pastāvīgi augošā pieprasījuma pēc zivju produktiem, kas iepriekšējā desmitgadē bija raksturīgs ES. Lai gan izkrāvumu apjoms lielākajai daļai krājumu samazinās, pirmās pārdošanas cenas daudzām nozīmīgām sugām nav mainījušās vai ir pat samazinājušās. Piemēram, Ziemeļjūras un Baltijas jūras mencu cenas ir samazinājušās no gada uz gadu, un šis cenu kritums februārī sasniedza 20–30 % (no vidēji 3,00–3,50 euro līdz 2,20–2,75 euro par kilogramu). Pēc Globefish-FAO datiem dažu pēdējo mēnešu laikā svarīgākajos tirgos ir krasi samazinājies pieprasījums pēc “baltajām zivīm” un arī to cenas. Domājams, ka 2009. gadā īpaši cietīs tādu augstvērtīgo sugu kā mencu un tunzivju tirgi. Turpretim mazāk vērtīgu pelaģisko sugu tirgiem varētu klāties daudz labāk; to pašu var sacīt par daudziem vēžveidīgajiem un lasi. 4. Principi 2010. gadā Komisija turpina atbalstīt tādu zvejas iespēju noteikšanu, kas saskaņā ar zinātniskajiem ieteikumiem ir ilgtspējīgas un paver reālas atjaunošanās iespējas noplicinātajiem krājumiem. Zvejas iespējas jānosaka: - saskaņā ar ilgtermiņa plāniem; - ievērojot attiecīgās starptautiskās saistības, tostarp apņemšanos atjaunot krājumus tiktāl, lai tie sasniegtu maksimālo produktivitāti (maksimālais ilgtspējīgas ieguves apjoms jeb MSY ); - ievērojot kopējās zivsaimniecības politikas mērķus, jo īpaši ņemot vērā vajadzību samazināt zveju no pārmērīgi izmantotiem krājumiem un atjaunot noplicinātos krājumus. Komisija piešķir vislielāko nozīmi minēto principu ievērošanai. Turpmāk tekstā šie principi izklāstīti sīkāk. 5. Zvejas iespējas KZP ietvaros 5.1. KPN noteikšana Pārzveja un krājumu noplicināšana daļēji rodas tāpēc, ka tiek noteikta pārāk liela KPN un zvejas piepūle. KPN, ko Padome pieņem pēc Komisijas priekšlikuma, līdz šim vidēji ir bijusi apmēram par 48 % augstāka nekā nozveja, kas saskaņā ar zinātnisko aģentūru viedokli būtu ilgtspējīga, ievērojot piesardzīgu pieeju (sk. I pielikuma 4. tabulu)[5]. Daudzos gadījumos Komisijas priekšlikums ar zinātniskajiem ieteikumiem nav saskanējis tāpēc, ka KPN izmaiņas nedrīkst pārsniegt noteiktu procentuālu daudzumu (sk. II pielikumu), lai nozarei garantētu stabilitāti. Papildus zināmām noteikumu izpildes problēmām pārmēru lielās kvotas ir veicinājušas jūras resursu izsīkšanu. 5.2. Zvejas piepūles noteikšana Zvejas piepūle līdz šim ir pārvaldīta reizē ar KPN, lai samazinātu izmetumus, novērstu iespēju veikt nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju (NNN zveja) un stimulētu zvejas jaudas pārpalikuma samazināšanu. Ja nav pieejamas KPN ierosināšanai izmantojamas prognozes, zvejas piepūles pārvaldība ir arī resursu saglabāšanas pasākums. Tā ir daļa no tādu krājumu ilgtermiņa pārvaldības plāniem kā menca Ziemeļjūrā un Baltijas jūrā, jūras zeltplekste un jūrasmēle Ziemeļjūrā, jūrasmēle Lamanša rietumdaļā, dienvidu heks un Norvēģijas omārs. Ar mencu krājumu ilgtermiņa pārvaldības plāna pieņemšanu 2008. gada decembrī ir būtiski mainīts veids, kādā tiek pārvaldīta zvejas piepūle, un šim plānam vajadzētu kalpot par paraugu turpmākai esošo zvejas piepūles sistēmu uzlabošanai citām sugām vai citos apgabalos. Spēkā esošā zvejas piepūles pārvaldības sistēma, kuras pamatā ir kilovatdienu skaita ierobežojumi, ļauj dalībvalstīm pašām līdzsvarot flotes zvejas jaudu un zvejas iespējas. Turklāt tā ļauj dalībvalstīm koriģēt kilovatdienu piešķīrumus, lai veicinātu selektīvāku zveju. Komisija 2009. gada gaitā rūpīgi sekos tam, kā dalībvalstis ievieš jauno sistēmu, lai šādi nodrošinātu pienācīgu tās īstenošanu. Kilovatdienu skaita ierobežojumus 2010. gadam koriģēs, pamatojoties uz zinātniskajiem ieteikumiem un saskaņā ar ieguves noteikumiem, kas paredzēti attiecīgajos ilgtermiņa pārvaldības plānos. Pēc dienvidu heka un Norvēģijas omāra un Lamanša rietumdaļas jūrasmēles pārvaldības plānu pārskatīšanas 2010. gadā arī šajos plānos zvejas piepūles regulēšanai ir paredzēts ieviest kilovatdienu sistēmu. 6. Lisabonas līguma ietekme Kaut arī ne visas dalībvalstis ir pieņēmušas lēmumu par Lisabonas līguma ratificēšanu, Komisija uzskata par vajadzīgu sagatavoties iespējamībai, ka Līgums stājas spēkā pirms 2010. gada zvejas iespēju regulām. Lisabonas līgums nosaka, ka KZP jautājumos lēmumus pieņem galvenokārt koplēmuma procedūrā. Izņēmums ir Līguma 43. panta 3. punktā paredzētie “zvejas iespēju noteikšanas un iedalīšanas” pasākumi. Šos pasākumus Padome pieņem pēc Komisijas priekšlikuma, Parlamentam neiesaistoties. Šā iemesla dēļ ir svarīgi skaidri nošķirt pasākumus, kurus var uzskatīt par tādiem, kas attiecas uz zvejas iespēju noteikšanu un iedalīšanu, un pasākumus, kuri jāpieņem koplēmuma procedūrā. Tāpēc rūpīgi jāpārskata Padomes pieņemto zvejas iespēju regulu daļas, kas ik gadu atkārtojas, un jānovērtē, kurus no tajās paredzētajiem noteikumiem var uzskatīt par 43. panta 3. punkta pasākumiem. Komisija patlaban ar to nodarbojas. Zvejas iespēju regulu priekšlikumos 2010. gadam Komisija plāno iekļaut tikai tos noteikumus, kuri ir funkcionāli saistīti ar zvejas iespēju noteikšanu un iedalīšanu. Tas nozīmē, ka netiks iekļauti visi tie tehniskie un kontroles noteikumi, kas neatbilst minētajam kritērijam, kā arī noteikumi par reģionālo zvejniecības pārvaldības organizāciju pieņemto noteikumu iestrādāšanu Kopienas tiesību aktos. Šajā sakarībā īpašu nozīmi iegūst ierosinātā Kontroles regula un Tehnisko pasākumu regula: pēc pieņemšanas šīs regulas paredzēs pastāvīgus noteikumus, kas aizstās pārejas perioda pasākumus, kurus patlaban nosaka no gada uz gadu, šim nolūkam izmantojot zvejas iespēju ikgadējo regulu pielikumus. 7. Pārvaldība, īstenojot ilgtermiņa plānus Ilgtermiņa plāni ir Komisijas politikas pamatā. Spēkā esošie plāni un arī starptautiski saskaņotie plāni ir jāīsteno. Šādi plāni ir izrādījušies efektīvākais krājumu pārvaldības instruments un ir palīdzējuši uzlabot lēmumu pieņemšanu gan procedurālajā, gan gala iznākuma ziņā. Kopš 2002. gada pārvaldības plāni izstrādāti daudziem krājumiem: patlaban ar ilgtermiņa plānu palīdzību pārvalda 41 % pelaģisko krājumu (41 % nozvejas) un 29 % bentisko krājumu (44 % nozvejas). Turpinās darbs, lai ar ilgtermiņa plāniem pārvaldītu vairāk krājumu, tostarp pelaģiskos krājumus Baltijas jūrā un vairākas zvejniecības Vidusjūrā. Paredzēts 2009. gadā ierosināt pārvaldības plānus ziemeļu heka, rietumu krājuma stavridas, Biskajas līča anšovu un Baltijas jūras laša pārvaldībai. Ja šādi plāni vēl nebūs pieņemti, bet Padome un Komisija jau būs paziņojušas par konkrētiem nodomiem attiecībā uz ieguves noteikumiem, minētajiem paziņojumiem sekos 2010. gada zvejas iespēju noteikšana attiecīgajām sugām un tos iestrādās Komisijas priekšlikumos (krājumu piemēri ir siļķe Ķeltu jūrā un pikša ūdeņos uz rietumiem no Skotijas). Turklāt Komisija apsver iespēju nākamos ilgtermiņa pārvaldības plānus veidot ar citādu juridisko struktūru, un viena no iespējām ir daudzus dažādus krājumus grupēt vienā ilgtermiņa pārvaldības regulā. 8. Darba metode, ja ilgtermiņa plāni vēl nav stājušies spēkā Ja ilgtermiņa plāni vēl nav stājušies spēkā, lēmumus par KPN pieņem, pamatojoties uz ikgadējiem zinātniskajiem ieteikumiem, kurus sniedz Starptautiskā Jūras pētniecības padome ( ICES ) un Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komisija (ZZTEK), turklāt ZZTEK ieteikumi aptver kā bioloģiskos, tā sociālos un ekonomiskos aspektus. Lai nodrošinātu taisnīgu attieksmi un pēc iespējas lielāku stabilitāti nozarei, ir izstrādāti noteikumi par KPN noteikšanu[6]. Minētos noteikumus turpinās piemērot ar dažām izmaiņām, kā to prasa jaunākie zinātniskie ieteikumi. ZZTEK 2008. gadā ziņoja[7] par Komisijas politikas paziņojumā izklāstīto noteikumu piemērošanas iespējamo rezultātu. Ieteikumā kopumā atbalstīts uzskats, ka 1. līdz 3. kategorijā (analītiski novērtēti krājumi) noteiktā KPN bieži veicina krājumu atjaunošanos un atlabšanu. Tomēr ZZTEK norāda uz vienu nopietnu trūkumu: krājumiem, kuru analītisks novērtējums nav pieejams (6. līdz 9. un 11. kategorija), KPN noteikšana atbilstoši esošajai nozvejai uz zvejas piepūles vienību ( cpue ) krājuma veselīguma uzturēšanas labad nav ieteicama. Turklāt vēlāk ZZTEK ziņoja[8], ka 3. kategorijai atbilstošo noteikumu piemērošana neuzlabos Baltijas jūras rietumdaļas pavasara nārsta siļķes krājuma stāvokli IIIa rajonā un 22.–24. apakšrajonā. Ņemot vērā šos secinājumus, jāizdara izmaiņas 3. kategorijā. Saskaņā ar Padomes un Komisijas deklarāciju tiek pārskatīta tādu krājumu pārvaldības prakse, par kuriem nav pieejama ICES sagatavota nozvejas izvēlne. Komisija plāno izstrādāt jaunus noteikumus par 6.–9. kategorijas krājumiem un ir lūgusi ICES ieteikumu šajā jautājumā (sk. III pielikumu). Pēc ICES un ZZTEK atbildes saņemšanas Komisija izlems, vai šādiem krājumiem 2010. gada KPN ierosināt, pamatojoties uz līdzšinējiem noteikumiem, uz jaunajiem noteikumiem, kas izklāstīti III pielikumā, vai uz citiem, alternatīviem noteikumiem, kurus ierosinājusi ICES vai ZZTEK. Reģionālās konsultatīvās padomes tiek aicinātas sniegt ieteikumus par šīm jaunajām pārvaldības iespējām krājumiem, kuru analītisks novērtējums nav pieejams. ZZTEK tiks lūgta izvērtēt šo dažādo iespēju un izmaiņu bioloģisko, sociālo un ekonomisko ietekmi. Krājumi, par kuriem zinātnisko ieteikumu nav (11. kategorija), ir atsevišķs jautājums. Zivju krājumu apjomu, zvejas izraisītās mirstības rādītājus un nozvejas apjomus zinātniskās aģentūras spēja prognozēt tikai aptuveni 35 % krājumu (I pielikums), jo nozares dati par izkrāvumiem bija neprecīzi un bija grūtības iegūt datus par izmetumiem un zvejas piepūli. Šķiet, ka šī problēma kļūst aizvien nopietnāka: nepietiekami dati liek pieņemt nepareizus lēmumus, un tas, savukārt, nozīmē resursu nepietiekamu saglabātību un noplicinātus krājumus. Tāpēc, ja datu kvalitāte neuzlabosies, tiks ievērota piesardzīga pieeja un rezultātā piemēroti stingrāki noteikumi. Tas attiecas arī uz gadījumu, kad divus vai vairākus krājumus, kuriem katram atbilst savs zinātniskais ieteikums un kuri ir katrs savā kategorijā, pārvalda kopā un tiem nosaka kopīgu KPN. Dalībvalstīm tiek atgādināts veikt datu kontrolpārbaudes un uzlabot datu iesniegšanu. Datu vākšanas sistēma ( DCF )[9] risinās dažus ar datiem saistītos problēmjautājumus, palielinot to sugu skaitu, kurām datu vākšana (arī uzskaišu veikšana jūrā) ir obligāta. Turklāt minētos trūkumus plānots risināt arī ar pašreizējās KZP kontroles sistēmas reformas palīdzību, paredzot kuģu satelītuzraudzības sistēmas ( VMS ) labāku izmantojumu un ātrāku un plašāku elektroniskā zvejas žurnāla ieviešanu. Komisija turpinās 2009. gadā šiem jautājumiem veltīt īpašu uzmanību. 9. IZMETUMI Jūras organismu (arī komerciālās zvejas zivju) izmetumi Eiropas ūdeņos ir ļoti nopietna problēma. Komisija ir skaidri paudusi tās nodomu izskaust šo nevēlamo praksi[10]. Lai sasniegtu šo mērķi, jāmaina kā Kopienas tiesību akti, tā zvejnieku paradumi. Izmetumu problēma 2009. gadā tiek risināta ar vairākiem būtiskiem pasākumiem: Ziemeļjūrā un Skagerakā ir aizliegti atlasījumi, daudzgadu plānu kontekstā vēl vairāk samazināta atļautā zvejas piepūle un uzsākti izmēģinājuma pētījumi par izmetumu apjoma turpmāku samazināšanu. Iesāktais jāturpina 2010. gadā, piemēram, ar šādiem pasākumiem. - Jāparedz zvejas piepūles samazināšana saskaņā ar daudzgadu plānu kontekstā panākto vienošanos; tas ir plats solis izmetumu apjoma samazināšanas virzienā, jo šādi tiks samazināti visu sugu (arī nekomerciālās zvejas zivju) izmetumi, kuru iemesli ir dažādi (piemēram, maza vai neesoša tirgus vērtība, lielāka izmēra zivju atlasījumi un kvotas pilnīga apguve). Turklāt zvejas piepūles samazināšana pārmērīgi izmantotu krājumu gadījumā palielinās populāciju lielumu un zivju vidējo izmēru, tādējādi samazinot mazizmēra zivju izmetumus. - Visos apgabalos būtu jānosaka vispārējs atlasījumu aizliegums, respektīvi, jāaizliedz izmest jebkādus likumīgi izkraujamus jūras organismus, kuri notverti zvejas darbību gaitā un uzcelti uz zvejas kuģa. - Jāiedrošina izmēģinājuma pētījumi par konkrētiem ar izmetumu aizliegumu saistītiem jautājumiem, piemēram, par izmesto organismu izdzīvotspēju, zvejas rīku selektivitātes uzlabošanu, izmetumu aizlieguma ietekmi uz ekonomiku, nevēlamo nozvejas organismu izmantojuma iespējām u.c. - Dalībvalstis tiek mudinātas zvejas atļaujas izdot tikai tiem kuģiem, kam kvotu veidā iedalītas tādu sugu zvejas iespējas, kuras ir reāli nozvejot attiecīgajā zvejniecībā. 9.1. Vadlīnijas izmēģinājuma pētījumiem par izmetumiem Sagaidāms, ka 2009. gadā palielināsies ierosme pētīt konkrētus ar izmetumu aizliegumu saistītus jautājumus, radot vajadzību pēc kopējām vadlīnijām. Tās nodrošinātu salīdzināmus apstākļus dažādiem pētījumiem un kopēju pieeju dažādos ģeogrāfiskos apgabalos, kā arī ļautu sasniegt attiecībā uz izmetumiem izvirzītos mērķus. Tāpēc izmēģinājuma pētījumos par izmetumiem: - visas reglamentēto sugu nozvejas atvelk no kvotām, - izmēģinājuma pētījumos iesaistītajiem kuģiem stimulus piešķir tikai dalībvalstu līmenī, nepārsniedzot dalībvalstij iedalītās kvotas un zvejas piepūli, - izmēģinājuma pētījumos iesaistītie kuģi vismaz 50 % zvejas reisu uzņem uz kuģa novērotājus vai nodrošina elektronisku uzraudzību, - iespējams, piemēro pārskatītus tehniskos pasākumus, - veic gūto rezultātu zinātnisku analīzi, - projekta rezultātus zinātniskas atskaites veidā paziņo Komisijai, kura tos iekļauj publiski pieejamā tīmekļa vietnē. 10. Priekšlikumu grafiks 10.1. Vidusjūra un Melnā jūra Vidusjūrā patlaban piemēro tikai vienu KPN, kuru ICCAT noteikusi zilajai tunzivij, un zobenzivs zvejniecībās paredzēta ikgadēja slēgtā sezona (1. oktobris – 30. novembris). Melnajā jūrā kopš 2008. gada piemēro īpašu KPN un kvotu regulu. Nosakot KPN 2010. gadam, tiks ievēroti II pielikuma noteikumi, un var tikt iekļautas papildu sugas vai paredzēti tehniskie pasākumi. Komisija uzskata, ka Vidusjūras regula joprojām netiek pienācīgi īstenota, pat tajās jomās, kurās iniciatīvai būtu jānāk no “apakšas”, piemēram, nacionālie pārvaldības plāni un aizsargājamu zvejas teritoriju tīkla izveidei nepieciešamās informācijas sniegšana. Turpināsies Kopienas ilgtermiņa pārvaldības plānu izstrāde un šīs pieejas veicināšana, kā arī citi saglabāšanas pasākumi un īpaši uzraudzības un kontroles pasākumi, kurus paredzējusi Vidusjūras vispārējā zvejniecības komisija ( GFCM ). ZZTEK joprojām tiks virzīta kā piemērotākā starptautiskā zinātniskā struktūra, kuras funkcija ir, nostiprinot zināšanu bāzi, sekmēt Eiropas zinātnieku devumu reģiona zvejniecības ilgtspējīgas pārvaldības izveidē un veicināt zinātnisku ieguldījumu GFCM Zinātniskās padomdevējas komitejas darbā. 10.2. Baltijas jūra Priekšlikumu par 2010. gada KPN Baltijas jūras krājumiem Komisija iesniegs 2009. gada septembrī. Padomi aicinās pieņemt šo priekšlikumu oktobra sanāksmē. ICES ieteikumi kļūs pieejami 29. maijā, bet ZZTEK ieteikumi — līdz 19. jūnijam. Reģionālās konsultatīvās komitejas tiek aicinātas sniegt Komisijai savus ieteikumus līdz jūnija beigām. 10.3. Atlantijas okeāns, Ziemeļjūra un starptautiskie ūdeņi ZZTEK zinātniskie ieteikumi par vairumu bentisko krājumu kļūs pieejami jūlija vidū. Lai iespējami vairāk laika atvēlētu iepriekšējai Komisijas priekšlikuma apspriešanai, to publicēs oktobrī. Sanāksmē, kuru sasauks līdz 2009. gada jūlija beigām, Komisija informēs ieinteresētās aprindas par šajā dokumentā izklāstīto noteikumu galīgo formulējumu, ņemot vērā jaunākos zinātniskos ieteikumus. Lēmumu pieņemšanas rudens grafiks saglabāsies nemainīgs, jo ieteikumi par kopīgajiem lielajiem pelaģiskajiem krājumiem būs pieejami tikai oktobrī. Tie būs vajadzīgi, lai zvejas iespēju sarunas varētu notikt pilnā apmērā. Tāpēc daudzi priekšlikuma elementi būs tādi, par kuriem vēl nav pieņemti lēmumi un par kuriem nevar iekļaut precīzus rādītājus. 10.4. Grafiks Plānotais grafiks ir šāds. Zvejas iespēju regula | Komisijas priekšlikuma iesniegšana | Priekšlikuma iespējamā pieņemšana Padomē | Melnā jūra | septembris | Padomes oktobra sanāksme | Baltijas jūra | septembris | Padomes oktobra sanāksme | Pārējie apgabali | oktobris | Padomes decembra sanāksme | 11. Dialogs ar ieinteresētajām aprindām Procesā, kura mērķis ir ikgadējo zvejas iespēju noteikšana, Komisija augstu vērtē ieinteresēto aprindu ieguldījumu. Atsauksmes un komentārus par šo dokumentu var uzskatīt par dialoga sākumu lēmumu pieņemšanas gadskārtējā ciklā. Reģionālās konsultatīvās padomes un Zvejniecības un akvakultūras padomdevēja komiteja ir sniegušas šādas atsauksmes, pievēršot Komisijas uzmanību vajadzībai priekšlikumu gatavošanā ņemt vērā arī sociālekonomiskos faktorus. Turklāt nozares pārstāvji ir pastāvīgi uzsvēruši to, cik svarīgi ir saglabāt zināmu KPN apjoma stabilitāti, kaut arī domas par individuālu KPN noteikšanas noteikumu lietderību dalās. Dialogā ar ieinteresētajām aprindām apspriežot iepriekšminētos svarīgos jautājumus, Komisija vienmēr ir uzsvērusi, ka zvejas iespēju noteikšana ir pamatu pamats politikā, kurā pieejami arī dažādi citi instrumenti ekonomisko jautājumu risināšanai zvejniecības un apstrādes jomā. Komisija tiecas īstenot visaptverošu pieeju un izmantot pilnu šādu instrumentu spektru un ir cieši pārliecināta, ka adekvāta resursu bāzes pārvaldība zvejas darbību kontekstā ir ekonomiski dzīvotspējīgas nozares pastāvēšanas priekšnosacījums. No otras puses, Komisija ļoti atzinīgi vērtē ieinteresēto aprindu gatavību, kuru rāda atsauksmes no reģionālajām konsultatīvajām padomēm un Zvejniecības un akvakultūras padomdevējas komitejas, iesaistīties nozares pārstāvju un zinātnieku partnerībā, lai risinātu datu nepietiekamības jautājumus un tādējādi palīdzētu nostiprināt pārvaldības sistēmu. 12. Secinājumi Komisija aicina dalībvalstis un ieinteresētās aprindas izteikt viedokli par iepriekš izklāstīto pieeju. Tā augsti novērtēs Reģionālo konsultatīvo padomju un Zvejniecības un akvakultūras padomdevējas komitejas ieteikumus. Šie ieteikumi palīdzēs Komisijai izpildīt tās pienākumu īstenot ilgtspējīgu pārvaldību saskaņā ar kopējās zivsaimniecības politikas mērķiem. Komisija īsteno atbildīgu pieeju ilgtspējīgai pārvaldībai: pierādījumu trūkums nav ilgtspējības pierādījums. Komisija var izmantot ieinteresēto aprindu ieteikumus tikai tad, ja tie ir izstrādāti, ņemot vērā uz pierādījumiem balstītu ilgtspējīgas zvejniecības pieeju, t.i., ieteikumi jāpamato ar datiem. Lai sniegtu ticamus ieteikumus, vajadzīga izsmeļoša informācija par zvejniecību un krājumiem. Ieinteresētās aprindas tiek aicinātas nodrošināt spēkā esošo nozvejas paziņošanas un datu vākšanas sistēmu pilnīgu un efektīvu īstenošanu. Tās ir būtiskas labai zvejniecības pārvaldības darbībai. Pamatojoties uz precīzu informāciju, ieinteresētās aprindas Komisijai varēs sniegt labākus ieteikumus par ilgtspējīgas zvejas praksi. Komisija kopā ar dalībvalstīm un ieinteresētajām aprindām turpinās veikt īpašus tehniskus pasākumus (īpaši attiecībā uz zvejas piepūles pārvaldības sistēmām), sākot no 2009. gada otrā ceturkšņa. Lai apspriežu rezultātus varētu laikus izmantot, Komisija lūdz ar šo paziņojumu saistīto ieguldījumu darīt zināmu līdz 2009. gada 31. jūlijam . Politiska līmeņa diskusija ar dalībvalstīm notiks Zivsaimniecības padomē 22.–23. jūnijā. I PIELIKUMS 1. tabula. Zinātniskie ieteikumi par krājumu stāvokli | Krājumu skaits | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | Ārpus drošām bioloģiskām robežām | 30 | 29 | 26 | 26 | 26 | 28 | 27 | Drošās bioloģiskās robežās | 12 | 10 | 14 | 11 | 12 | 13 | 12 | Krājumu stāvoklis nav zināms nepietiekamu datu dēļ | 48 | 53 | 53 | 57 | 58 | 55 | 57 | 2. tabula. Zinātniskie ieteikumi par pārzveju | Krājumu skaits | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | Nozveja no attiecīgā krājuma salīdzinājumā ar maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu ir zināma | 34 | 23 | 32 | 33 | 35 | Krājums ir pārzvejots[11] | 32 | 21 | 30 | 29 | 30 | No krājuma zvejo atbilstoši maksimālajam ilgtspējīgas ieguves apjomam | 2 | 2 | 2 | 4 | 5 | 3. tabula. „Ārkārtas” zinātniskie ieteikumi | Krājumu skaits | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | Zinātniskie ieteikumi paredz zvejas izbeigšanu | 24 | 13 | 12 | 14 | 20 | 18 | 17 | 4. tabula. KPN un ilgtspējīga nozveja | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | Ilgtspējīgas nozvejas apjoma pārsniegums (%) ar KPN | 46% | 49% | 59% | 47% | 45% | 51% | 48% | 5. tabula. Zinātnisko ieteikumu kopsavilkums par zvejas iespējām | Zivju krājumu skaits | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | Krājumi, kuriem apjomu un zvejas izraisīto mirstību var prognozēt | 40 | 34 | 40 | 31 | 29 | 30 | 34 | Krājumi, par kuriem ir pieejami zinātniskie ieteikumi attiecībā uz zvejas iespējām | 59 | 52 | 54 | 65 | 61 | 62 | 63 | Krājumi, par kuriem zinātniskie ieteikumi nav pieejami | 31 | 40 | 39 | 29 | 35 | 34 | 33 | II PIELIKUMS – KPN noteikumi Lēmumi par KPN jāpieņem, ievērojot ZZTEK zinātniskos ieteikumus, kuros jau izvērtēti bioloģiskie, sociālie un ekonomiskie aspekti. Jāpiemēro dažādi noteikumi saskaņā ar riska pakāpi, kam pakļauts katrs krājums. Krājumi ir pakļauti lielam riskam, ja to apjoms nepārsniedz „piesardzības līmeni (Bpa)” — līmeni, kurā pastāv risks, ka krājuma produktivitāte nākotnē samazināsies. Cita liela riska pazīme ir tā, ka zvejas izraisītā mirstība ir augstāka par „piesardzības rādītāju (Fpa)”. Zvejas izraisītās mirstības rādītājs ir gada nozveja, kas dalīta ar vidējo krājuma apjomu gadā. Ja krājuma apjoms ir mazāks nekā Bpa vai ja no tā zvejo lielākā apjomā nekā Fpa, krājums ir „ārpus drošām bioloģiskām robežām”, un otrādi. Kategorija | Zinātniskie ieteikumi | KPN noteikšana | 1. | Krājums tiek izmantots maksimālajā ilgtspējīgas ieguves apjomā | KPN nosaka tā, lai prognozētais nozvejas apjoms atbilstu zvejas izraisītajai mirstībai, kas ilgtermiņā nodrošinās visaugstāko ieguves apjomu, bet nemaina KPN vairāk kā par 25 % | 2. | Krājums ir pārmērīgi izmantots salīdzinājumā ar maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu, bet iekļaujas drošās bioloģiskās robežās | KPN nosaka atbilstoši augstākajai no šādām vērtībām: a) prognozētais nozvejas apjoms, kas atbilst visaugstākajam ieguves apjomam ilgtermiņā[12], vai b) nozveja, kuru gūst, ja zveju raksturo nemainīgs zvejas izraisītās mirstības rādītājs, bet nemaina KPN vairāk kā par 15 % | 3. | Krājums ārpus drošām bioloģiskām robežām | KPN nosaka tā, lai prognozētais nozvejas apjoms samazinātu zvejas izraisīto mirstību par 30 %, bet nesamazina KPN vairāk kā par 20 %, ja zvejas izraisītā mirstība nepalielinās | 4. | Uz krājumu attiecas ilgtermiņa plāns, un zinātnieki iesaka nozveju veikt atbilstīgi minētajam plānam | KPN jānosaka saskaņā ar attiecīgo plānu | 5. | Krājumu veido sugas, kas nav ilgdzīvojošas, tam nevar sagatavot gada prognozi | Nosaka pagaidu KPN, ko maina, kad gada laikā kļūst pieejama jauna informācija | 6.* | Krājuma stāvoklis nav precīzi zināms, un ZZTEK iesaka atbilstošu nozvejas apjomu | KPN nosaka saskaņā ar ZZTEK ieteikumu, bet nemaina KPN vairāk kā par 15 % | 7.* | Krājuma stāvoklis nav precīzi zināms, un ZZTEK iesaka samazināt zvejas piepūli | KPN būtu jāsamazina ne vairāk kā par 15 %, un jālūdz ZZTEK sniegt ieteikumus par atbilstošo piepūles līmeni | 8.* | Krājuma stāvoklis nav precīzi zināms, un ZZTEK norāda, ka krājuma apjoms palielinās | KPN būtu jāpalielina ne vairāk kā par 15 % | 9.* | Krājuma stāvoklis nav precīzi zināms, un ZZTEK norāda, ka krājuma apjoms samazinās | KPN būtu jāsamazina ne vairāk kā par 15 % | 10. | ZZTEK iesaka nozveju samazināt līdz nullei, līdz zemākajam iespējamam ieguves apjomam vai piedāvā līdzīgu risinājumu | KPN būtu jāsamazina vismaz par 25 %. Jāīsteno atjaunošanas pasākumi, tostarp jāparedz piepūles samazinājumi un jāievieš selektīvāki zvejas rīki | 11. | ZZTEK ieteikumus nav sniegusi | KPN būtu jākoriģē, ņemot vērā jaunākos faktiskos nozvejas apjomus, bet nebūtu jāmaina par vairāk nekā 15 % gadā, vai dalībvalstīm būtu jāizstrādā īstenošanas plāns, lai drīzumā saņemtu ieteikumus | * Šis noteikums var mainīties. Komisija ir lūgusi ICES sniegt ieteikumu par jauniem iespējamiem risinājumiem, kas izklāstīti III pielikumā. Galīgais noteikums, kuru piemēros, tiks noteikts pēc minētā ieteikuma saņemšanas. III PIELIKUMS – Lūgums ICES par 6.–9. kategorijas krājumiem Attiecībā uz krājumiem (izņemot sugas, kas nav dabīgi ilgdzīvojošas), par kuriem nav iespējams sniegt ieteikumu, kura pamatā ir nozvejas prognoze, kas saistīta ar piesardzīgi noteiktu nozvejas limitu, ICES ir lūgta: I) ieteikt KPN, ko iegūtu, piemērojot turpmāk izklāstīto noteikumu; II) novērtēt turpmāk izklāstītā noteikuma īstenošanas sekas attiecībā uz piesardzīgu pieeju un saderību ar maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu; III) vajadzības gadījumā ieteikt citu noteikumu un tam atbilstošo KPN, kuri uzlabotu saderību ar piesardzīgu pieeju, ar maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu vai ar lielāku kopējās pieļaujamās nozvejas stabilitāti. Katru gadījumu varētu izskatīt atsevišķi. Noteikums 1. Ja ir pierādījumi, ka krājums ir pārzvejots (salīdzinājumā ar zvejas izraisīto mirstību, kas nodrošina visaugstāko ilgtspējīgas ieguves apjomu), KPN samazina tiktāl, lai tā sasniegtu Fmsy, bet ne vairāk par 15 %. 2. Ja ir pierādījumi, ka no krājuma zvejo nepietiekami (salīdzinājumā ar zvejas izraisīto mirstību, kas nodrošina visaugstāko ilgtspējīgas ieguves apjomu), KPN palielina tiktāl, lai tā sasniegtu Fmsy, bet ne vairāk par 15%. 3. Apsvērumi 1. un 2. punktā ir svarīgāki nekā turpmāko punktu apsvērumi. 4. Ja dati par krājuma apmēru rāda, ka krājuma apmērs nav mainījies, ja šādi dati nav pieejami vai ja tie nepilnīgi raksturo krājuma apmēra izmaiņas, piemēro līdzšinējo KPN. 5. Ja ICES uzskata, ka ir pieejami reprezentatīvi dati par krājuma apmēru, rīkojas šādi. a. Ja pēdējos divus gadus aptuvenais vidējais krājuma apmērs vismaz par 20 % pārsniedz aptuveno vidējo krājuma apmēru iepriekšējos trijos gados, KPN palielina par 15 %. b. Ja pēdējos divus gadus aptuvenais vidējais krājuma apmērs ir vismaz par 20 % mazāks nekā aptuvenais vidējais krājuma apmērs iepriekšējos trijos gados, KPN samazina par 15 %. Ja KPN nav bijusi ierobežojoša un tāpēc jāpiemēro samazinājums atbilstoši 1. punktam vai 5.b punktam, ICES iesaka piemērotu KPN samazinājuma pakāpi, kas vajadzīga, lai panāktu iecerēto nozvejas apjoma samazinājumu. Katrā atsevišķā gadījumā ICES pieņem lēmumu par piemērotu Fmsy aizstājējvērtību. [1] 2. pants Padomes 2002. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku. OV L 358, 31.12.2002., 59. lpp. [2] Par ilgtspējības īstenošanu ES zivsaimniecības nozarē, izmantojot maksimāli iespējamo ilgtspējīgo daudzumu. Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam. COM(2006) 360, galīgā redakcija. [3] FAO (2009). The state of world fisheries and aquaculture 2008 [Zvejniecības un akvakultūras stāvoklis pasaulē 2008. gadā]. ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācija. Roma. [4] Neskaitot atbrīvojumus no nodokļiem (piem., par degvielu) un subsidētus valsts mēroga sociālos plānus. [5] Ja KPN noteikta, neraugoties uz to, ka zinātniskajā ieteikumā norādītais nozvejas apjoms ir nulle, šajā aprēķinā tas uzskatīts par pārsniegumu 100 % apmērā. [6] Zvejas iespējas 2008. gadam. Paziņojums par Eiropas Komisijas politiku. Komisijas paziņojums Padomei. COM(2007) 295, galīgā redakcija. [7] ZZTEK (2008). Krājumu pārskata apakšgrupas ziņojums par ieguves kontrolēšanas noteikumiem ( SGRST -08-02). 83 lpp. [8] ZZTEK (2008). 29. plenārsēdes ziņojums ( PLEN -08-03). 67 lpp. [9] Padomes Regula (EK) Nr. 199/2008 par Kopienas sistēmas izveidi datu vākšanai, pārvaldībai un izmantošanai zivsaimniecības nozarē un par atbalstu zinātniskā padoma izstrādei saistībā ar kopējo zivsaimniecības politiku. [10] Politika nevēlamu piezveju samazināšanai un izmetumu novēršanai Eiropas zvejniecībā. Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam. COM(2007) 136, galīgā redakcija. [11] Saukts arī par “pārmērīgi izmantotu”. [12] Aprēķināta, izmantojot zvejas izraisīto mirstību, kas atbilst ieguves palielinājumam 10 % apmērā no tāda ieguves palielinājuma, kuram atbilstošā zvejas izraisītā mirstība ir tuvu nullei (F0,1).