KOMISIJAS ZIŅOJUMS

Valsts atbalsta 2012. gada progresa ziņojuma precizētā redakcija Ziņojums par ES dalībvalstu piešķirto valsts atbalstu - 2012. gada precizētā redakcija -

SATURS

Ziņojuma secinājumu kopsavilkums............................................................................................... 4

Valsts atbalsts pašreizējos ekonomikas apstākļos........................................................................... 5

1........... Valsts atbalsts 2011. gadā.............................................................................................. 6

1.1........ Ar krīzi nesaistīts atbalsts................................................................................................ 6

1.2........ Krīzes atbalsts................................................................................................................ 6

2........... Ar krīzi nesaistīta valsts atbalsta izdevumu tendences un modeļi dalībvalstīs....................... 7

2.1........ Valsts atbalsts ražošanai un pakalpojumiem..................................................................... 8

2.2........ Valsts atbalsts kopējo interešu horizontālajiem mērķiem................................................... 8

3........... Finanšu nozarei un reālajai ekonomikai piešķirtais valsts atbalsts....................................... 9

3.1........ Valsts atbalsts finanšu nozarei.......................................................................................... 9

3.1.1..... Konteksts....................................................................................................................... 9

3.1.2..... No 2008. gada 1. oktobra līdz 2012. gada 1. oktobrim apstiprinātās un izmantotās atbalsta summas 9

3.1.3..... 2011. gadā apstiprinātās un izmantotās atbalsta summas.................................................. 9

3.2........ Valsts atbalsts reālajai ekonomikai................................................................................ 10

3.2.1..... Konteksts..................................................................................................................... 10

3.2.2..... Apstiprinātās un izmantotās summas.............................................................................. 10

4........... Valsts atbalsta izdevumu tendences pēc atbalsta pasākumu veidiem................................ 10

4.1........ Atbalsta pasākumu skaits.............................................................................................. 10

4.2........ Atbalsta apjoms – aptuveni 32,5 % no atbalsta ražošanai un pakalpojumiem ir piemērots grupu atbrīvojums 11

5........... Valsts atbalsta noteikumu izpilde................................................................................... 11

5.1........ Nelikumīgs atbalsts....................................................................................................... 11

5.2........ Atbalsta atgūšana.......................................................................................................... 11

5.3........ Valsts atbalsta tiesību aktu izpilde: sadarbība ar valstu tiesām......................................... 12

5.4........ Ex post kontrole........................................................................................................... 12

Ziņojuma secinājumu kopsavilkums

2011. gadā ar krīzi nesaistīta valsts atbalsta izdevumu apjoms ES salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem samazinājās līdz 64,3 miljardiem euro jeb 0,5 % no ES IKP. Lai arī, vispārīgi runājot, dalībvalstis turpināja centienus samazināt atbalsta vispārējo līmeni, ievērojamu samazinājumu, visticamāk, radīja budžeta apjoma ierobežojumi daudzās dalībvalstīs. Šāds izdevumu kritums acīmredzami veicināja vispārējo tendenci samazināt valsts atbalsta izdevumus laikposmā no 2006. līdz 2011. gadam. Turpmākajos gados kļūs skaidrs, vai šāda lejupslīdes tendence ilgtermiņā turpināsies vai izlīdzināsies.

Kopējo interešu horizontālajiem mērķiem paredzētais atbalsta apjoms saglabājās augstā līmenī, ietverot aptuveni 90 % no ražošanai un pakalpojumiem piešķirtā kopējā atbalsta apjoma. Grupu atbrīvojuma atbalsts palielinājās līdz aptuveni 32,5 % no ražošanai un pakalpojumiem piešķirtā kopējā atbalsta apjoma salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem, kas apstiprina augšupvērsto tendenci kopš 2006. gada. Kopumā saskaņā ar grupu atbrīvojumu un paziņotajām shēmām piešķirtais atbalsts saglabājās augstā līmenī (aptuveni 87,5 %), turpretim individuālā atbalsta, ko pārbauda Komisija, apjoms joprojām bija zems.

Tika turpināti pasākumi, lai atgūtu nesaderīgo atbalstu, un šo atbalstu atguva no saņēmējiem.

Komisija 2011. gadā atļāva īstenot mazāk jaunus atbalsta pasākumus, kas bija paredzēti finanšu nozarei. Laikposmā no 2008. gada līdz 2012. gada 1. oktobrim apstiprinātā atbalsta kopējā summa bija 5058,9 miljardi euro (40,3 % no ES IKP). Tā kā tirgus spriedze nemazinājās, lielākā daļa kopš 2008. gada apstiprināto pasākumu vēl nav pabeigti.

2011. gadā atbalstu finanšu nozarei, kopā 714,7 miljardu euro jeb 5,7 % apmērā no ES IKP, piešķīra galvenokārt, lai sniegtu garantiju un likviditātes atbalstu dažās dalībvalstīs.

Attiecībā uz atbalstu, kas piešķirts saskaņā ar pagaidu shēmu, dalībvalstis neieviesa jaunus atbalsta pasākumus, izņemot dažus pasākumus lauksaimniecības jomā, savukārt tika pagarināts termiņš dažiem pašreizējiem pasākumiem, kurus apstiprināja 2009. un 2010. gadā. Saskaņā ar pagaidu shēmu 2011. gadā tika piešķirts atbalsts 4,8 miljardu euro apmērā, kas bija mazāks nekā iepriekšējos gados. Kopējais atbalsta apjoms, ko izmantoja saskaņā ar pagaidu shēmu (37,5 miljardi euro), joprojām bija krietni zemāks par kopējo apstiprināto atbalsta summu (82,9 miljardi euro).

Šajā valsts atbalsta progresa ziņojuma 2012. gada precizētajā redakcijā ir īsi izklāstīta informācija, kuru dalībvalstis šogad iesniedza savos ikgadējos ziņojumos par valsts atbalsta izdevumiem 2011. gadā.

Tāpat kā iepriekšējos progresa ziņojumos, ir atsevišķi nošķirts ar krīzi nesaistīts atbalsts un krīzes atbalsts. Tas tiek darīts metodikas apsvērumu dēļ un, lai precīzi atspoguļotu tendences valsts atbalsta izdevumu jomā, jo finanšu nozarei ir piešķirtas apjomīgas atbalsta summas[1].

Attiecībā uz atbalstu, kas nav saistīts ar krīzi, ir sniegts īss kopsavilkums par valsts atbalsta izdevumiem 2011. gadā, kam pievienots pārskats par tendencēm ražošanai un pakalpojumiem piešķirtajā valsts atbalstā (salīdzinot izdevumus laikposmā no 2006. līdz 2008. gadam un no 2009. līdz 2011. gadam). Tiek nošķirti atbalsta veidi, piemēram, grupu atbrīvojuma atbalsts, shēmas un individuālais atbalsts (saskaņā ar shēmu piešķirts individuāls atbalsts un ad hoc atbalsts).

Par krīzes atbalstu informācija tiek sniegta pārskatā par apstiprinātajām atbalsta summām (no 2008. gada 1. oktobra līdz 2012. gada 1. oktobrim) un par izmantotajām atbalsta summām (no 2008. gada 1. oktobra līdz 2011. gada 31. decembrim) pēc instrumenta veida, tas ir, rekapitalizācija, garantijas, samazinātas vērtības aktīvi un likviditātes pasākumi. Informācija par atbalstu, kas piešķirts saskaņā ar „Valsts atbalsta pasākumu Kopienas pagaidu shēmu, lai veicinātu piekļuvi finansējumam pašreizējās finanšu un ekonomikas krīzes apstākļos” (turpmāk „pagaidu shēma”)[2], ir norādīta kā apstiprinātā atbalsta un izmantotā atbalsta summas.

Visbeidzot, ir sniegts precizējums par sasniegumiem valsts atbalsta noteikumu izpildē.

Tiek atzīmēts, ka EBTA Uzraudzības iestāde arī publicē ikgadēju progresa ziņojumu[3], kurā sniedz atjauninātu informāciju par Islandē, Lihtenšteinā un Norvēģijā piešķirtā valsts atbalsta apjomu.

Valsts atbalsta progresa ziņojums ir kopsavilkuma ziņojums, kuru ir pieņēmusi Komisijas komisāru kolēģija un kurā ir skatīti galvenie fakti, secinājumi un tendences saistībā ar dalībvalstu piešķirto valsts atbalstu, un ziņojumam pievienotais darba dokuments „Fakti un skaitļi par valsts atbalstu ES dalībvalstīs” (Komisijas dienestu darba dokuments), kurā ir sniegta faktiskā informācija.

Valsts atbalsts pašreizējos ekonomikas apstākļos

ES IKP izaugsme 2011. gadā bija neliela, vidēji krietni zemāka par 1 %. Kopumā izdevumi privātajā un publiskajā sektorā joprojām bija zemi un sāka pieaugt tikai pakāpeniski. Bezdarba līmenis ES pārsniedza 10 %, un smagu slogu ES ekonomikai sagādāja arvien spēcīgāka valsts parādu krīze.

Tā kā krīze finanšu nozarē turpinājās, dalībvalstīm bija arī jāpagarina atbalsts bankām, lai saglabātu uzticību nozarei un jo īpaši tādēļ, lai bankas spētu sniegt kredītu reālajai ekonomikai.

Kopumā Komisijas valsts atbalsta kontroles politika atkal bija viens no galvenajiem faktoriem, kas nodrošināja, ka bezprecedenta glābšanas pasākumu īstenošana tika veikta koordinēti, neradot pārmērīgus konkurences kropļojumus iekšējā tirgū.

1. Valsts atbalsts 2011. gadā

1.1. Ar krīzi nesaistīts atbalsts

Kopējā ar krīzi nesaistītā atbalsta summa 2011. gadā sasniedza 64,3 miljardus euro jeb 0,5 % no ES[4] IKP[5]. Ražošanai un pakalpojumiem piešķirtā atbalsta summa bija 52,9 miljardi euro jeb 0,42 % no ES IKP[6], atbalsta summa lauksaimniecībai bija 8,7 miljardi euro jeb 0,07 % no ES IKP, atbalsta summa zivsaimniecībai sasniedza 109 miljonus euro jeb 0,001 % no ES IKP, savukārt atbalsta summa transporta jomā bija 2,2 miljardi euro jeb 0,02 % no ES IKP.

Piecas lielākās atbalsta devējas ražošanas un pakalpojumu jomā sniedz aptuveni 60 % no kopējā atbalsta (39 miljardi euro), un tās ir Vācija (13,6 miljardi euro), Francija (12,3 miljardi euro), Apvienotā Karaliste (4,8 miljardi euro), Spānija (4,5 miljardi euro) un Itālija (3,8 miljardi euro). Izsakot % no IKP, situācija ir atšķirīga; šādā izteiksmē vislielākās atbalsta summas sniedz Malta (1,6 %), Grieķija (1,2 %), Somija (1,2 %), Ungārija (1,1 %) un Slovēnija (1,1 %).

Dzelzceļa nozarei[7] piešķirtās paziņotās dotācijas 2011. gadā sasniedza 32,3 miljardus euro[8] jeb 0,25 % no ES IKP.

1.2. Krīzes atbalsts

Attiecībā uz finanšu nozarei piešķirto krīzes atbalstu rekapitalizācijas un samazinātas vērtības aktīvu pasākumiem piešķirtā atbalsta summa bija 31,7 miljardi euro jeb 0,25 % no ES IKP, savukārt kopējā vidējā izsniegto garantiju, tostarp jaunu garantiju, un likviditātes pasākumu summa sasniedza 682,9 miljardus euro, kas ir 5,4 % no ES IKP. Līdz 2012. gada 1. oktobrim Komisija bija apstiprinājusi finanšu krīzes pasākumus visās dalībvalstīs, izņemot Bulgāriju, Čehiju, Igauniju, Maltu un Rumāniju.

Atbalsta summa, kas izmantota saskaņā ar pagaidu shēmu, 2011. gadā sasniedza 4,8 miljardus euro jeb 0,037 % no ES IKP. Saskaņā ar pagaidu shēmu atbalsta pasākumi tika apstiprināti visām dalībvalstīm, izņemot Kipru.

2. Ar krīzi nesaistīta valsts atbalsta izdevumu tendences un modeļi dalībvalstīs

1. diagramma[9]: Valsts atbalsta (ar krīzi nesaistīta atbalsta) kopsumma % no IKP (ES-27; dati par laikposmu no 1992. gada)

Kopumā ar krīzi nesaistīta atbalsta izdevumi kopš 20. gadsimta astoņdesmitajiem gadiem, kad tie veidoja aptuveni 2 % no ES IKP, ilgtermiņā ir samazinājušies. 20. gadsimta deviņdesmitajos gados tie samazinājās par aptuveni 1 % no ES IKP, sarūkot līdz aptuveni 0,5 % no ES IKP pēc 2004. gada[10], izņemot 2006. gadu, kad rādītāji bija stabili. Neliels palielinājums bija 2008. un 2009. gadā, bet 2010. un 2011. gadā šis rādītājs atkal nokritās līdz 0,5 % no ES IKP.

Ar krīzi nesaistīta valsts atbalsta izdevumi īstermiņā ir turējušies samērā stabilā līmenī, daudzus gadus saglabājot zemus rādītājus, kā norāda pamattendences – 0,64 % no ES IKP no 2006. līdz 2008. gadam un līdz 0,58 % no ES IKP no 2009. līdz 2011. gadam. No vienas puses, šķiet, ka dalībvalstis ir saglabājušas savu valsts atbalsta disciplīnu un ar krīzi nesaistīto atbalstu ir palielinājušas tikai dažās jomās, kurās bija nepieciešams reaģēt uz finanšu un ekonomikas krīzi, neraugoties uz to, ka daudzas dalībvalstis ievērojamas atbalsta summas piešķīra finanšu nozarei. No otras puses, īpaši 2011. gadā daudzām dalībvalstīm, iespējams, bija jāsamazina atbalsta apjomi lielāku budžeta ierobežojumu dēļ, kas neizslēdz iespēju, ka izdevumi tiks pārcelti uz nākamajiem gadiem vai ka atbalsta pasākumi, kuru darbības termiņš ir beidzies, var tikt atkal ieviesti vēlākā posmā.

Ņemot vērā atbalsta īpašās iezīmes lauksaimniecībā, zivsaimniecībā un transporta nozarē, turpmākajās iedaļās, kas skar ar krīzi nesaistīta valsts atbalsta līmeni un virzienus (2.1. un 2.2. iedaļa), ir skatīts tikai atbalsts ražošanai un pakalpojumiem.

2.1. Valsts atbalsts ražošanai un pakalpojumiem

Saskaņā ar tendenci, tas ir, salīdzinot atbalsta izdevumus laikposmā no 2006. līdz 2008. gadam un no 2009. līdz 2011. gadam, secināts, ka no 2009. līdz 2011. gadam ir bijis neliels kāpums un atbalsta apmērs sasniedzis 60,0 miljardus euro jeb 0,48 % no ES IKP, turpretim iepriekšējā periodā tas bija 58,6 miljardi euro jeb 0,47 % no ES IKP. Ņemot vērā iepriekš minētos iemeslus, nebūtu pamatoti secināt, ka ir vērojams valsts atbalsta palielinājums ilgtermiņā vai ka vienreizējs efekts, kas bija vērojams 2009. gadā, joprojām veicina kopējo palielinājumu minētajā posmā. Jebkurā gadījumā šķiet, ka šī tendence, visticamāk, mainīsies saistībā ar zemāku izdevumu apjomu 2010. un 2011. gadā.

Attiecībā uz mazākiem atbalsta izdevumiem ražošanas un pakalpojumu jomā 2011. gadā dažas dalībvalstis samazināja izdevumus budžeta ierobežojumu dēļ vai varētu izvērst izdevumu plānus uz vairākiem gadiem, lai saglabātu stingru budžeta disciplīnu. Šādu samazinājumu veicināja 2011. gadā piešķirtais zemāka apjoma nozaru atbalsts. Līdz ar to lielāks atbalsta apjoms tika paredzēts horizontālajiem mērķiem, jo īpaši atbalsta sniegšanai reģionālajai attīstībai, vides aizsardzības veicināšanai un ieguldījumu turpināšanai pētniecībā un attīstībā. Kopumā šī tendence norāda uz to, ka dalībvalstis spēja elastīgi reaģēt ne tikai uz ekonomikas ierobežojumiem, bet arī uz mainīgajām ekonomikas vajadzībām.

2011. gadā būtiski palielinājās grupu atbrīvojuma atbalsts[11]. Konkrētāk, dalībvalstis turpināja piešķirt atbalstu, izmantojot shēmas, kas liecina par to, ka tās atzinīgi vērtēja šādus instrumentus, lai sniegtu atbalstu lielam skaitam uzņēmumu, iepriekš atsevišķi nepaziņojot par to Komisijai.

2.2. Valsts atbalsts kopējo interešu horizontālajiem mērķiem

Horizontālā atbalsta koncepcija, kas attiecas uz atbalstu, kurš nav piešķirts konkrētai tautsaimniecības nozarei, izriet no Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD)[12]. Līdz ar to Komisija var izvēlēties politikas risinājumus, atbilstoši kuriem valsts atbalstu var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, lai sniegtu efektīvu atbalstu kopējās politikas mērķiem.

Tāpat kā iepriekšējos gados, 2011. gadā trīs galvenie mērķi, kuriem dalībvalstis piešķīra atbalstu, bija reģionālā attīstība, vides aizsardzība, tostarp energotaupības un atjaunojamo enerģijas resursu izmantošanas veicināšana, pētniecība, izstrāde un inovācija. Dalībvalstis mazāk izmantoja atbalstu MVU, atbalstu darba vietu radīšanai un mācību veicināšanai.

No kopumā 52,9 miljardiem euro jeb 0,42 % no ES IKP, kas piešķirti ražošanai un pakalpojumiem, 89,7 % atbalsta tika paredzēts horizontālajiem mērķiem. Reģionālais atbalsts sasniedza 14,0 miljardus euro jeb 0,11 % no ES IKP, kam sekoja vides aizsardzība, tostarp energotaupība, kam bija atvēlēti 12,4 miljardi euro, kas ir 0,09 % no ES IKP, un pētniecība, izstrāde un inovācija, kur atbalsts sasniedza 10 miljardus euro jeb 0,08 % no ES IKP. Minētajiem trim mērķiem tika atvēlētas aptuveni divas trešdaļas no kopējā ražošanai un pakalpojumiem paredzētā atbalsta.

Šī tendence, horizontālajam atbalstam palielinoties par aptuveni 0,2 % no ES IKP laikposmā no 2006. līdz 2008. gadam un no 2009. līdz 2011. gadam, liecina par to, ka dalībvalstis pēdējo gadu laikā acīmredzami ir centušās piešķirt atbalstu horizontālajiem mērķiem. Tikai dažās dalībvalstīs horizontālā atbalsta līmenis ir bijis zemāks par 50 %.

Nozaru atbalsts[13], kas veidoja aptuveni 10,3 % no kopējā ražošanai un pakalpojumiem piešķirtā atbalsta, sasniedzot 5,5 miljardus euro jeb 0,04 % no ES IKP, 2011. gadā turpināja samazināties. Mazāk atbalsta tika piešķirts ogļrūpniecības nozarei, ražošanas nozarēm un nozarēm, kas nav ražošanas nozares.

3. Finanšu nozarei un reālajai ekonomikai piešķirtais valsts atbalsts

3.1. Valsts atbalsts finanšu nozarei

3.1.1. Konteksts

Lai risinātu saspringto situāciju finanšu tirgos, kas turpinājās 2011. gadā un kuru izraisīja finanšu krīze 2008. gadā, dalībvalstu valdībām nācās veikt plašu intervenci, lai ierobežotu satricinājuma izraisīto nelabvēlīgo ietekmi. Valsts atbalsts finanšu iestādēm bija svarīgs, lai atjaunotu uzticību finanšu nozarei un novērstu sistēmisku krīzi.

Ņemot vērā valsts parādu krīzes pasliktināšanos 2011. gada vidū, dalībvalstis un Komisija vienojās par pasākumu kopumu, lai stiprinātu banku kapitālu un nodrošinātu garantijas to saistībām (pasākumu kopums banku nozarē)[14].

3.1.2. No 2008. gada 1. oktobra līdz 2012. gada 1. oktobrim apstiprinātās un izmantotās atbalsta summas

Laikposmā no 2008. gada 1. oktobra[15] līdz 2012. gada 1. oktobrim Komisija apstiprināja atbalstu finanšu nozarei par kopējo summu 5058,9 miljardu euro apmērā (40,3 % no ES IKP). Atbalsta lielāko daļu atļāva piešķirt 2008. gadā, kad tika apstiprināti 3394 miljardi euro (27,7 % no ES IKP), galvenokārt ietverot garantijas banku obligācijām un noguldījumiem. Pēc 2008. gada apstiprinātais atbalsts vairāk tika veltīts galvenokārt banku rekapitalizācijai un samazinātas vērtības aktīvu pasākumiem, nevis garantijām, turpretim nesen jauns garantiju pasākumu kopums tika apstiprināts galvenokārt valstīs, kurās palielinājās valsts parāda vērtspapīru ienesīguma atšķirības, piemēram, Spānijā un Itālijā.

Laikposmā no 2008.[16] līdz 2011. gadam izmantotā atbalsta kopapjoms sasniedza 1615,9 miljardus euro (12,8 % no ES IKP). Atbalsta apmērs garantijām veidoja vislielāko daļu, sasniedzot aptuveni 1084,8 miljardus euro (8,6 % no ES IKP), rekapitalizācijai — 322,1 miljardu euro (2,5 % no ES IKP), samazinātas vērtības aktīvu pasākumiem — 119,9 miljardus euro (0,9 % no ES IKP) un likviditātes pasākumiem — 89 miljardus euro (0,7 % no ES IKP).

3.1.3. 2011. gadā apstiprinātās un izmantotās atbalsta summas

Komisija 2011. gadā apstiprināja atbalstu finanšu nozarei 274,4 miljardu euro apmērā (2 % no ES IKP). Jaunais atbalsts tika apstiprināts tikai dažās valstīs un ietvēra garantijas 179,7 miljardu euro apmērā, likviditātes pasākumus 50,2 miljardu euro apmērā, rekapitalizāciju 38,1 miljarda euro apmērā un samazinātas vērtības aktīvu pasākumus 6,4 miljardu euro apmērā.

Vispārējā 2011. gadā izmantotā atbalsta apmērs sasniedza 714,7 miljardus euro jeb 5,7 % no ES IKP. Nesamaksāto garantiju vērtība bija 521,8 miljardi euro, un jauno garantiju vērtība sasniedza 110,9 miljardus euro. Likviditātes pasākumi sasniedza 43,7 miljardus euro, un jaunie 2011. gadā īstenotie likviditātes pasākumi bija 6,5 miljardu euro apmērā. Atbalsta summa rekapitalizācijai sasniedza 31,7 miljardus euro. Apstiprināto samazinātas vērtības aktīvu pasākumu ietvaros atbalstu nepiešķīra.

3.2. Valsts atbalsts reālajai ekonomikai

3.2.1. Konteksts

Reaģējot uz grūtībām saņemt kredītus, ar kurām uzņēmumi saskārās finanšu krīzes rezultātā, Komisija 2008. gada 17. decembrī pieņēma pagaidu shēmu. Tās galvenie mērķi bija saglabāt uzņēmumu nepārtrauktu piekļuvi finansējumam un sagatavot pamatus ilgtspējīgai izaugsmei, veicinot ieguldījumus. Pagaidu shēma ieviesa daudzus jaunus valsts atbalsta instrumentus un esošo valsts atbalsta shēmu pagaidu pielāgojumus. Tā bija pieejama visām tautsaimniecības nozarēm. Tomēr tā neietvēra atbalstu, lai novērstu iepriekš pastāvošas strukturālas problēmas, tādēļ atbalsts netika piešķirts uzņēmumiem, kam grūtības bija radušās jau pirms krīzes.

Tika plānots, ka pagaidu shēmas darbība beigsies 2010. gada beigās. Tomēr, ņemot vērā to, ka lielā spriedze finanšu tirgos nemazinājās, kā arī nebija skaidras ekonomikas perspektīvas, Komisija 2010. gada beigās nolēma uz vienu gadu pagarināt termiņu lielākajai daļai pasākumu, kas izklāstīti pagaidu shēmā, piemērojot stingrākus noteikumus[17], izņemot iespēju piešķirt ierobežotu saderīgu atbalsta sumu 500 000 euro apmērā vienam uzņēmumam. Saderīgā ierobežotā atbalsta summa (atbalsts līdz 500 000 euro vienam uzņēmumam) tika attiecināta tikai uz saņēmējiem, kas bija iesnieguši pilnīgu pieteikumu ne vēlāk kā 2010. gada 31. decembrī saskaņā ar valsts atbalsta shēmu, ko Komisija apstiprinājusi saskaņā ar pagaidu shēmu, un ne vēlāk kā 2011. gada 31. martā uzņēmumiem, kas darbojas lauksaimniecības produktu primārajā ražošanā.

3.2.2. Apstiprinātās un izmantotās summas

Dalībvalstis 2011. gadā neīstenoja jaunus atbalsta pasākumus (izņemot dažus pasākumus lauksaimniekiem), bet lūdza pagarināt dažus esošos pasākumus[18].

Sākot no dienas, kad spēkā stājās pagaidu shēma, līdz 2011. gada beigām, Komisijas apstiprinātā kopējā atbalsta summa sasniedza 82,9 miljardus euro.

2011. gadā atbalsta summa, kas tika izmantota saskaņā ar pagaidu shēmu, bija aptuveni 4,8 miljardi euro jeb 0,037 % no ES IKP.

Svarīgākais instruments, ko izmantoja dalībvalstis, bija subsidētās garantijas (1,9 miljardi euro), kam sekoja maksimālā atbalsta summa 500 000 euro apmērā vienam uzņēmumam (0,6 miljardi euro).

Kopumā saskaņā ar pagaidu shēmu dalībvalstu izmantotā summa sasniedza aptuveni 37,5 miljardus euro, kas ir izmantošanas rādītājs 45 % apmērā attiecībā uz kopējo atbalsta apjomu, kas apstiprināts saskaņā ar pagaidu shēmu.

Plašāku informāciju par atbalstu, kas piešķirts saskaņā ar pagaidu shēmu, skatīt Komisijas dienestu darba dokumenta 3.2. nodaļā.

4. Valsts atbalsta izdevumu tendences pēc atbalsta pasākumu veidiem

4.1. Atbalsta pasākumu skaits

Dalībvalstis 2011. gadā ieviesa mazāk atbalsta pasākumu. Tomēr atbalsta daļa, kas piešķirta saskaņā ar grupu atbrīvojumu vai shēmām un kā individuāls atbalsts, bija samērā stabila, nelielā mērā palielinājās ad hoc atbalsta pasākumi. Valsts budžeta ierobežojumi visbiežāk bija iemesls, kādēļ dalībvalstis nevēlējās īstenot jaunus atbalsta pasākumus. Nedaudzos jaunos grupu atbrīvojuma atbalsta pasākumus izskaidro tas, ka dalībvalstis pakāpeniski pārtrauca pasākumus, kas īstenoti saskaņā ar iepriekšējiem konkrētiem grupu atbrīvojumiem (MVU, nodarbinātība, mācības un reģionālais atbalsts). Ņemot vērā to, ka vispārējā grupu atbrīvojuma regulā (VGAR)[19], kuru ieviesa 2008. gada augustā, noteikta plašāka darbības joma atbalsta piešķiršanai, piemēram, vairāk atbalsta mērķu, plašāka piemērošana un, atsevišķos gadījumos, labvēlīgāki noteikumi (atkarībā no individuāla mērķa), dalībvalstīm bija vajadzīgi mazāk jauni grupu atbrīvojuma pasākumi saskaņā ar VGAR, lai aizstātu iepriekšējos grupu atbrīvojuma pasākumus.

4.2. Atbalsta apjoms – aptuveni 32,5 % no atbalsta ražošanai un pakalpojumiem ir piemērots grupu atbrīvojums

Ražošanai un pakalpojumiem piešķirtais grupu atbrīvojums palielinājās par aptuveni 5 miljardiem euro līdz 17,2 miljardiem euro jeb 0,13 % no ES IKP 2011. gadā, kas ir 32,5 % no kopējā ražošanai un pakalpojumiem piešķirtā atbalsta apjoma. Reģionālais atbalsts, atbalsts vides aizsardzībai, energotaupībai un atbalsts pētniecībai, izstrādei un inovācijām bija galvenie pasākumi, turpretim dalībvalstis piešķīra mazāk atbalsta MVU, mācībām un nodarbinātībai.

5. Valsts atbalsta noteikumu izpilde

5.1. Nelikumīgs atbalsts[20]

Laikposmā no 2000. līdz 2011. gadam Komisija pieņēma 986 lēmumus par nelikumīgu atbalstu. Negatīvi lēmumi par atbalsta pasākumiem, kuri nebija saderīgi ar iekšējo tirgu, bija 23 % no izskatītajiem gadījumiem[21], un attiecīgajai dalībvalstij tika uzlikts pienākums atgūt nelikumīgi piešķirto atbalstu. Aptuveni 3 % no nelikumīga atbalsta lietām[22] Komisija pieņēma lēmumus ar nosacījumiem. Minētais iejaukšanās rādītājs ir aptuveni deviņas reizes augstāks nekā to lēmumu skaits paziņotās lietās, kuri ir negatīvi vai kuriem ir pievienoti nosacījumi. Vairāk nekā puse no iejaukšanās gadījumiem attiecās uz pasākumiem, ar kuriem piešķirts atbalsts ražošanai un pakalpojumiem, turpretim mazāk kā ceturtā daļa no gadījumiem attiecās uz lauksaimniecības nozari. Pārējie gadījumi bija zivsaimniecības, transporta un ogļrūpniecības nozarē.

5.2. Atbalsta atgūšana

Kopējais lietu skaits, kurās vēl nebija veikta līdzekļu atgūšana, 2012. gada 30. jūnijā bija 46 (salīdzinājumā ar 41 lietu 2010. gada beigās). No 2000. gada līdz 2012. gada 30. jūnijam atgūtā nelikumīgā un nesaderīgā atbalsta apjoms arī palielinājās līdz 13,5 miljardiem euro (salīdzinājumā ar vēl neatgūto summu 2,3 miljardu euro apmērā). Tādējādi nelikumīga un nesaderīga atgūstamā atbalsta procentuālais apjoms palielinājās no 11,1 % 2010. gadā līdz 14,4 % 2012. gada 30. jūnijā. Zivsaimniecības nozarē Komisija 2011. gadā pieņēma piecus negatīvus lēmumus, četros no kuriem bija ietverta atbalsta atgūšana. Lauksaimniecības nozarē 2011. gadā tika pieņemti pieci lēmumi par atbalsta atgūšanu. Savukārt transporta nozarē lēmumi par atbalsta atgūšanu netika pieņemti.

5.3. Valsts atbalsta tiesību aktu izpilde: sadarbība ar valstu tiesām

Pēc Komisijas 2009. gada paziņojuma par valsts atbalsta tiesību normu piemērošanu valstu tiesās[23] aktīvāki kļuvuši popularizēšanas pasākumi: Komisija ir aktīvi iesaistīta valstu tiesnešu mācību programmu finansēšanā pēc ikgadējā konkursa īstenot projektus un arī sūta mācību personālu uz šādiem semināriem un konferencēm. Komisija sadarbībā ar Eiropas Konkurences tiesību tiesnešu asociāciju 2012. gada februārī organizēja īpašu vienas dienas semināru, kurā tika izskatīti pretmonopola un valsts atbalsta jautājumi, kas ir svarīgi valstu tiesām.

5.4. Ex post kontrole

Gadu gaitā valsts atbalsta kontroles struktūra ir ievērojami attīstījusies. Šodien Komisija atsevišķi nepārbauda aptuveni 88 % no ražošanai un pakalpojumiem piešķirtā atbalsta, bet to piešķir, pamatojoties uz iepriekš apstiprinātām atbalsta shēmām vai saskaņā ar grupu atbrīvojumu. Konkurences ģenerāldirektorāts uzrauga, kā dalībvalstis piemēro esošās atbalsta shēmas. Lai turpinātu uzlabot minētās kontroles efektivitāti, Konkurences ģenerāldirektorāts 2011. gadā nolēma ievērojami paplašināt 2011./2012. gada uzraudzības pasākumu darbības jomu. Lai arī daudzas lietas vēl tiek izskatītas, šķiet, ka kopumā palielinās problemātisko lietu skaits. Vairāk nekā vienā trešdaļā no 2011./2012. gadā uzraudzītajām lietām ir norādīts uz dažāda veida un smaguma pakāpes problēmām (nepaziņota shēmu mainīšana, individuāls atbalsts, kas pārsniedz maksimālās robežvērtības, atbilstības nosacījumi nav pilnībā atspoguļoti valsts juridiskajā pamatā, u.c.). Ņemot vērā iespējamo kļūdu risku, kas radies, līdz šim uzraudzīto lietu ierobežotajā skaitā (salīdzinājumā ar esošo atbalsta shēmu lielo skaitu), šķiet, ka atbilstības pakāpe atšķiras dalībvalstu un dažādo atbalsta veidu starpā. Komisija sistemātiski pārbaudīs visus pārkāpumus. Tajā pašā laikā dalībvalstīm jāpalielina savi centieni, lai panāktu lielāku atbilstību valsts atbalsta noteikumiem.

Komisijas dienestu darba dokuments "Fakti un skaitļi par valsts atbalstu ES dalībvalstīs"

[1] Atbalstu krīzei izsaka kā i) atbalsta summu saistību izteiksmē un ii) izmantoto atbalsta summu. Saistību summa (apstiprinātais atbalsta apjoms) ir kopējais maksimālais valsts atbalsta pasākumu apjoms, ko pieņēmušas dalībvalstis un apstiprinājusi Komisija. Izmantotais valsts atbalsts izsaka faktisko atbalsta pasākumu daudzumu, kurus ir īstenojusi katra dalībvalsts. Krīzes atbalsta aprēķināšanai izmantotā metode ir sīkāk paskaidrota Komisijas dienestu darba dokumentā. Ar krīzi nesaistītā atbalsta apjomu parasti izsaka ar atbalsta elementu, un kopējos izdevumus izsaka gan absolūtās summās, gan % no IKP, lai tiktu nodrošināts salīdzināms informācijas kopums.

[2] Komisijas paziņojuma konsolidētā redakcija "Valsts atbalsta pasākumu Kopienas pagaidu shēma, lai veicinātu piekļuvi finansējumam pašreizējās finanšu un ekonomiskās krīzes apstākļos", OV C 83, 7.4.2009., 1. lpp., kurā grozījumi izdarīti ar OV C 261, 31.10.2009., 1. lpp., un OV C 303, 15.12.2009., 6. lpp. Pagaidu shēmas pagarinājums; OV C 6, 11.1.2011., 5. lpp.

[3] Skatīt http://www.eftasurv.int/press--publications/scoreboards/state-aid-scoreboards/.

[4] "ES" nozīmē visas Eiropas Savienības dalībvalstis.

[5] Ar krīzi nesaistīts valsts atbalsts ietver atbalstu, kas piešķirts ražošanai un pakalpojumiem, ogļrūpniecībai, zivsaimniecībai un transportam, bet salīdzināmu datu trūkuma dēļ neietver subsīdijas dzelzceļa nozarei un atbalstu kompensācijas veidā par pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi. Summas attiecas uz atbalsta elementu (vai bruto dotācijas ekvivalentu garantiju un aizdevumu veidā), kas ietilpst valsts atbalsta pasākumā, ja nav norādīts citādi. Sīkāku informāciju skatīt Dienestu darba dokumentu metodiskajās piezīmēs.

[6] Atbalsta summa ogļrūpniecībai kā daļa no nozares atbalsta, kas klasificēts kā atbalsts ražošanai un pakalpojumiem, bija 2,3 miljardi euro, kas ir 4,2 % no kopējās ražošanai un pakalpojumiem piešķirtās atbalsta summas.

[7] Informācija par dzelzceļa nozarei piešķirtajām dotācijām pēc apjoma un datiem atšķiras no informācijas, ko dalībvalstis apkopojušas par ražošanai un pakalpojumiem piešķirto atbalstu saskaņā ar III A pielikumu Komisijas Regulā (EK) Nr. 794/2004 (OV L 140, 30.4.2004, 1. lpp.). Tādēļ nav iespējams to apkopot vienā valsts atbalsta kopsummā.

[8] Laikā, kad tika pabeigts šis pārskats, informāciju par dotācijām dzelzceļa nozarei nebija iesniegusi Čehija, Itālija, Luksemburga, Nīderlande, Portugāle un Slovākija. Kiprā un Maltā nav dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu.

[9] Avots: Konkurences ĢD; dati par IKP: Eurostat.

[10] Iepriekšējos progresa ziņojumus, kuros norādīti iemesli, kāpēc samazinājās valsts atbalsta izdevumi, skatīt ĞD Konkurences tīmekļa vietnē: http://ec.europa.eu/competition/state_aid/studies_reports/archive/scoreboard_arch.html.

[11] Sīkāku informāciju skatīt Dienestu darba dokumenta 2.2.2.1. un 4. nodaļā .

[12] Piemēram, LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunkts attiecībā uz reģionālo atbalstu, LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts par svarīga projekta īstenojumu visas Eiropas interesēs.

[13] Atbalsta un restrukturizācijas atbalsts ir ietverts nozaru atbalstā.

[14] Ekonomikas un finanšu padomes 2011. gada 8. novembra secinājumi.

[15] Šis atbalsts ietver rekapitalizācijas atbalstu, kas 2007. gadā piešķirts Northern Rock.

[16] Šis atbalsts ietver rekapitalizācijas atbalstu, kas 2007. gadā piešķirts Northern Rock.

[17] Komisijas paziņojums "Valsts atbalsta pasākumu Savienības pagaidu shēmas pagarinājums, lai veicinātu piekļuvi finansējumam pašreizējās finanšu un ekonomikas krīzes apstākļos"; OV C 6, 11.1.2011., 5. lpp.

[18] Papildinformāciju skatīt Komisijas dienestu darba dokumenta 3.2. nodaļā.

[19] Komisijas Regula (EK) 800/2008, OV L 214, 9.8.2008., 3. lpp.

[20] LESD 108. panta 3. punktā noteikts, ka dalībvalstīm ir ne tikai jāpaziņo par jauniem valsts atbalsta pasākumiem Komisijai pirms to īstenošanas, bet arī jāatturas no to īstenošanas līdz brīdim, kad ir pieņemts galīgais lēmums. Ja viena no minētajām saistībām nav ievērota, tad valsts atbalsta pasākumu uzskata par nelikumīgu.

[21] 224 gadījumi.

[22] 28 gadījumi.

[23] OV C 85, 9.4.2009., 1. lpp.