ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
19.

atzīst, ka klimata pārmaiņu problēmu daļēji varētu atrisināt iedarbīgs siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu tirgus, ko reglamentē Eiropas emisijas kvotu tirdzniecības sistēma (ETS), ja to papildina vērienīga energoefektivitātes un atjaunojamo energoresursu politika. Tāpēc Komiteja pauž bažas par to, ka Eiropas Komisijas 2015. gadā ierosinātais priekšlikums grozīt ETS joprojām gaida galīgo apstiprinājumu, kamēr emisijas kvotu cenas saglabājas pārmērīgi zemā līmenī. Komiteja vēlreiz uzsver, ka minimāla procentuālā daļa no ETS izsolēs gūtajiem ieņēmumiem būtu tieši jāpārvalda vietējām un reģionālajām pašvaldībām, lai veiktu ieguldījums vietējās izturētspējas uzlabošanā. Komiteja arī aicina Komisiju izvērtēt īpašus pasākumus, piemēram, noteikt minimālo oglekļa cenu līmeni vai no jauna apsvērt Eiropas oglekļa dioksīda nodokļa ieviešanu;
29.

digitālo infrastruktūru veidošanā aicina piemērot visaptverošu pieeju, kurā dažādas pārvaldes iestādes ieviestu sadarbspējīgus risinājumus un iespēju robežās izmantotu vienotu tehnisko bāzi, vienlaikus veidojot savām vajadzībām atbilstošas lietotnes. Šāda pieeja ļautu izvairīties no vajadzības veidot katram pakalpojumam savu infrastruktūru, tādējādi samazinot izmaksas, un vienlaikus nodrošinātu ieguvumus no efektivitātes viedokļa. Turklāt šāda pieeja palīdzētu izvairīties no vienotā tirgus teritoriālās sadrumstalotības;
6.

noraida iespēju budžeta apspriešanā ietvert tikai pamatprogrammu: pētniecības un inovācijas finansējums no kohēzijas politikas līdzekļiem atkarībā no vērtēšanas metodēm svārstās no 43 līdz 110 miljardiem euro, neskaitot nozīmīgo finansējumu no citām nozaru politikām un J-C. Juncker plāna;
31.

atzīst, ka ostu teritorijas, kur pārkraušanas vai piekrastes rūpnieciskā darbība samazinās vai ir izzudusi, ir, no vienas puses, nopietns apgrūtinājums ostas pilsētām, bet, no otras puses, arī lieliska attīstības iespēja; norāda, ka iespēju un risku attiecība galvenokārt ir atkarīga no sistēmas “osta–pilsēta” veida;
44.

uzsver: lai nodrošinātu juridisko noteiktību vietējām un reģionālajām pašvaldībām, jānosaka, ka noilguma termiņš sūdzības iesniedzējiem ir pieci gadi no kompensācijas vai ieguldījuma uzsākšanas. Pašreizējais termiņš, kurā Komisija var sākt procedūru, kas beidzas ar pieņemtu lēmumu par maksājumu atgūšanu, (desmit gadi no dienas, kad prettiesiskais atbalsts sniegts saņēmējam) un kurš faktiski darbojas arī kā ar valsts atbalstu saistītu sūdzību noilguma termiņš, ir pārāk garš. Vietējām un reģionālajām pašvaldībām, kā arī uzņēmumiem, kuri saņem valsts atbalstu, ir vajadzīga lielāka juridiskā noteiktība. Likumā paredzētais desmit gadu termiņš, kuram jāpieskaita laiks, kas nepieciešams tiesvedībai, un tāpēc var nozīmēt to, ka būs jāatmaksā atbalsts, kas piešķirts pirms 20 vai 25 gadiem, ir nesamērīgs un būtiski ietekmē vietējās un reģionālās pašvaldības un uzņēmumus, kas bieži vien nevar atļauties juridiskās konsultācijas. Turklāt šis termiņš grauj vienu no valsts atbalsta atgūšanas mērķiem, proti, ex ante stāvokļa atjaunošanu konkurences jomā;
17.

lai gan tiek veikti daži pasākumi, īpaši ES pilsētprogrmmas ietvaros nesen izveidojot jauno “vienas pieturas aģentūras” portālu, Komisijai būtu jāprecizē dažādu pakalpojumu, kas pilsētām un reģioniem tiek piedāvāti ar pielāgošanos saistītās jomās, īpatnības un arī to savstarpējā papildināmība un jāapņemas aizpildīt šādas apzināšanas un apkopošanas gaitā atklātos robus zināšanās. Šajā procesā RK aicina Komisiju: a) cik vien iespējams labi izmantot tās galveno ES pielāgošanās iniciatīvu pilsētām un reģioniem, proti, Pilsētas mēru paktu klimata un enerģētikas jomā, un to padarīt par svarīgāko pamatiniciatīvu vietējā līmeņa rīcībai klimata jomā; b) pielāgošanās apsvērumus turpināt integrēt citās pašreizējās ES iniciatīvās ar pilsētu, reģionālo vai lauku dimensiju; c) stiprināt sinerģiju ar citām partneru iniciatīvām (piemēram, Regions Adapt, Under2MoU, Resilient Cities Campaign), lai izmantotu to pieredzi un zināšanas, nodrošinātu lielāku saskaņotību un veicinātu kopīgu darbību pilsētu un reģionu labā; d) sekmēt centienus veidot saiknes ar valstu, reģionu un vietējām iniciatīvām, arī tām, kas nav saistītas ne ar vienu no minētajām iniciatīvām, bet kam ir tālejoši mērķi un kas paver sadarbības tīklu un partnerību veidošanas iespējas;
Ir jāuzlabo un jāpadara efektīvāki ieguldījumi cilvēkkapitālā, lai vairāk cilvēku apgūtu labas un atbilstošas prasmes, tādējādi risinot prasmju trūkumu, un radot pamatu vienmērīgai pārejai no mācībām darba dzīvē un pastāvīgai nodarbināmībai. Uzlabojot izglītības un apmācības sistēmu darbību un piemērotību, iespējams samazināt jaunu bezdarbnieku pieplūdumu. Šajā saistībā ir jāmodernizē izglītības un apmācības sistēmas saskaņā ar Eiropas pusgada plāniem, stratēģisko sistēmu Eiropas sadarbībai izglītības un apmācības jomā (ET 2020) (15), Eiropas Parlamenta un Padomes ieteikumu par pamatprasmēm mūžizglītībā (16) un Komisijas ieteikumu par tādu cilvēku aktīvu integrāciju, kuri ir atstumti no darba tirgus (17).

Ir jāuzlabo un jāpadara efektīvāki ieguldījumi cilvēkkapitālā, lai vairāk cilvēku apgūtu labas un atbilstošas prasmes, tādējādi risinot prasmju trūkumu, un radot pamatu vienmērīgai pārejai no mācībām darba dzīvē un pastāvīgai nodarbināmībai. Uzlabojot izglītības un apmācības sistēmu , kā arī nodarbinātības dienestu darbību un piemērotību, iespējams samazināt jaunu bezdarbnieku pieplūdumu. Ilgtermiņa bezdarbu palīdzēs novērst arī cīņa pret mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu, kas ir viens no stratēģijas “Eiropa 2020” mērķiem, jo priekšlaicīga mācību pārtraukšana ir viens no ilgtermiņa bezdarba dziļākajiem cēloņiem. Šajā saistībā ir jāmodernizē izglītības un apmācības sistēmas saskaņā ar Eiropas pusgada plāniem, stratēģisko sistēmu Eiropas sadarbībai izglītības un apmācības jomā (ET 2020) (15), Eiropas Parlamenta un Padomes ieteikumu par pamatprasmēm mūžizglītībā (16) un Komisijas ieteikumu par tādu cilvēku aktīvu integrāciju, kuri ir atstumti no darba tirgus (17).
19.

vērš uzmanību arī uz zivju izmetumiem, kas ir viens no būtiskiem pārtikas atkritumu avotiem; aicina Eiropas Komisiju izstrādāt vispusīgu plānu (ieteikumus/pamatnostādnes) to zivju produktu pārstrādei un tirdzniecībai, kas iegūti piezvejas veidā. Šādā plānā varētu iekļaut ieteikumus par to, kā izmantot neplānotas nozvejas ceļā iegūtās zivis, kas ir derīgas lietošanai pārtikā;
12.

vērš uzmanību uz to, cik svarīgi ir nodrošināt, ka visā Eiropā vietējam līmenim piemīt prasme pārvaldīt notiekošās pārmaiņas. Rūpnieciskās un arī politiskās prasmes mūsdienās ir plašāks jēdziens, kurā vairāk nekā jebkad lielāka nozīme ir uzņēmējdarbības procesu izpratnei, zināšanu un tehnoloģiju pārvaldībai un cilvēku savstarpējās saskarsmes spējām. Rūpnieciskā darbība ir viens no posmiem vērtību ķēdēs un sadarbības tīklos, kuri kļūst arvien plašāki un arvien sarežģītāki un kuros lieli koncerni un MVU no dažādām nozarēm un valstīm veido savstarpējas saiknes. Lielu rūpniecības uzņēmumu un MVU politika efektīvi jāsaista ar konkrētu rūpniecības politiku valstīs un reģionos, kuros šie uzņēmumi atrodas;
37.

uzsver, ka programmām, kuru mērķis ir izglītošana un izpratnes palielināšana attīstības jomā (Development Education and Awareness Raising, DEAR), paredzētie līdzekļi un līdzīgas programmas nākotnē būtu jāizmanto arī, lai pavērtu vairāk iespēju taisnīgas tirdzniecības jomā veidot pilsētu partnerības, it īpaši ar dienvidu pilsētām; atbalsta stratēģisku partnerību izveidi starp vietējām un reģionālajām pašvaldībām, no vienas puses, un taisnīgas tirdzniecības sistēmas ražotāju tīkliem ES partnervalstīs, no otras puses, un to, ka šim nolūkam būtu jāizmanto jaunā tematiskā programma, kas paredzēta pilsoniskās sabiedrības organizācijām un vietējām pašvaldībām;
34.

šajā saistībā aicina Komisiju nopietni apsvērt salu īpatnības – jo salas ir gandrīz pilnīgi atkarīgas no gaisa satiksmes –, lai uzlabotu ne vien to pieejamību tūristiem, bet stimulētu arī saimnieciskās darbības, no kurām atkarīga to attīstība un kuras savukārt var dot labumu tūrisma nozarei (piemēram, nevar palielināt nodokli par CO2 emisijām aviācijas nozarē, neveicot cita veida pasākumus salu reģionos, jo tie ir atkarīgi no gaisa satiksmes); minētie faktori īpaši būtu jāpatur prātā, diskutējot par Eiropas vienoto gaisa telpu un pamatnostādnēm par valsts atbalstu lidostām un aviosabiedrībām, kā arī par ERAF finansējuma izmantošanu ieguldījumiem lidostu infrastruktūrā.
15.

atzinīgi vērtē to, ka Eiropas Komisija, starptautiskās iestādes un sabiedrības interešu pārstāvji apņēmušies sadarboties, un iesaka iespējami ciešāk sadarboties ar Pasaules Veselības organizācijas (PVO) Eiropas reģiona biroju, lai koordinētu pasākumus, kopīgi izmantotu resursus un veicinātu tādas iniciatīvas kā “Healthy Cities” (“Veselīgas pilsētas”), Pasaules Veselības organizācijas tīklu “Regions for Health” (“Reģioni veselībai”) un tīklu “Age-Friendly Cities and Communities” (“Vecāka gadagājuma cilvēkiem labvēlīgas pilsētas un kopienas”); atbalsta arī ciešāku sadarbību attiecīgo ES aģentūru darba programmu īstenošanā;
2.

piekrīt Komisijas viedoklim, ka viens no lielākajiem Eiropas Savienības izaicinājumiem ir radīt sociālā, ekonomiskā un ekoloģiskā ziņā progresīvu un ilgtspējīgu vidi Savienības pilsētās. Komiteja vairākkārt uzsvērusi, ka svarīgi ir veikt efektīvus pasākumus un pārmaiņas, lai atbalstītu un veicinātu pūliņus izveidot ilgtermiņā ilgtspējīgu sabiedrību, tādējādi uzlabojot stāvokli tādās jomās kā pilsētvide, veselības aizsardzība un sociālā labklājība. Komiteja arī vēlas uzsvērt, ka pilsētām ir ciešas ekonomiskās, sociālās un ekoloģiskās saiknes ar to apkārtnē esošiem lauku rajoniem un šai saiknei ir svarīga loma līdzsvarotas un ilgtspējīgas attīstības nodrošināšanā gan pilsētās, gan lauku rajonos, jo lauku rajoni cieš no pilsētu radītā gaisa un ūdens piesārņojuma;
5.

uzsver, ka cīņa pret nabadzību un sociālo atstumtību ir būtiska, lai visiem iedzīvotājiem, kā tas noteikts ES Pamattiesību hartā, nodrošinātu vienādu piekļuvi tādiem vispārējas nozīmes pamatpakalpojumiem kā, piemēram, mājoklis, izglītība, veselības aprūpe, nodarbinātība un sociālie pakalpojumi. Lai to sasniegtu, viens no priekšnoteikumiem ir solidaritāte starp iedzīvotājiem no visām sabiedrības grupām. Lai šos pamata pakalpojumus varētu izplatīt, vajadzīga visaptveroša pieeja, kurai ir gan īstermiņa, gan ilgtermiņa orientācija un kas iedzīvotājus cieši iesaista risinājumu meklēšanā;
—

vēlas, lai līdz 2020. gadam tiktu aizliegta visu to organisko vai bioloģiski noārdāmo atkritumu apglabāšana poligonos, kurus var izmantot atkārtoti, daļēji vai pilnīgi pārstrādāt, vai arī izmantot to siltumietilpību. Vispārējais mērķis ir panākt, ka no visu veidu un izcelsmes atkritumu kopapjoma poligonos nonāk 5 % vai vēl mazāk;
18.

atkārtoti pauž viedokli, ka pilsētām pasākums būtu jāizmanto kā daļa no ilgtermiņa attīstības stratēģijas, tādējādi veicinot ilgtspējīgāku pieeju kultūras attīstībai un padziļinot EKG ietekmi un mantojumu, kā norādīts atzinumā “Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam par Kopienas rīcību pasākuma “Eiropas Kultūras galvaspilsēta” veicināšanai no 2007. gada līdz 2019. gadam”; lai šīs stratēģijas attīstītu ilgtermiņā un tādējādi risinātu jaunos uzdevumus vietējā un reģionālā līmenī, vēlreiz jāapliecina, ka ir lietderīgi noteikt un attīstīt kopīgus vidējā termiņa un ilgtermiņa kultūras politikas pasākumus; to var paveikt tikai tad, ja ir skaidri pausta institucionālā griba un pilnībā iesaistīti publiskie un privātie sociālie partneri;
31.

uzskata, ka īpašas raizes sportā izraisa izturēšanās pret gejiem un lesbietēm. Ļoti bieži viņiem jāizvēlas, vai slēpt savu dzimumorientāciju, vai veidot sporta klubus un organizēt sporta pasākumus tikai gejiem un lesbietēm; atzīst, ka, lai arī vērā ņemama Eiropas iedzīvotāju daļa ir homoseksuāli, neviens no pašreizējiem profesionāliem futbolistiem to nav atklāti paudis. Slēpšana un nošķiršana nevar būt ilgtermiņa risinājumi, mērķis ir panākt, lai jebkurš vīrietis un sieviete neatkarīgi no dzimumorientācijas varētu iesaistīties jebkurā sporta klubā;
1.14

saskata nopietnus trūkumus noteikumos par dzīvnieku aizsardzību. Saskaņā ar Regulas ierosinājumu ražotāju pienākums, piem., paralēli reģistrējot kādu vielu, izmantot jau esošus datus par eksperimentiem ar dzīvniekiem, lai izvairītos no nevajadzīgiem testu atkārtojumiem, tomēr Regulas ierosinājuma 23.pantā izvairīšanās no nevajadzīgiem eksperimentiem ar dzīvniekiem norādīta tikai kā abstrakts mērķis, un ar to nevar aizvietot konkrētus noteikumus;
Fosilais kurināmais joprojām veido divas trešdaļas no ēku siltumapgādei un aukstumapgādei izmantotās enerģijas. Lai dekarbonizētu ēku sektoru, ir ļoti svarīgi, ka fosilais kurināmais no siltumapgādes un aukstumapgādes pakāpeniski tiek izslēgts. Tāpēc dalībvalstīm savos ēku renovācijas plānos būtu jānorāda nacionālās rīcībpolitikas un pasākumi, kuru mērķis ir panākt pakāpenisku atteikšanos no fosilā kurināmā izmantošanas siltumapgādē un aukstumapgādē, un nākamās daudzgadu finanšu shēmas satvarā fosilā kurināmā katlu uzstādīšanai no 2027 . gada nebūtu jāparedz nekādi finansiāli stimuli, izņemot tos, kas investīcijām izraudzīti pirms 2027. gada Eiropas Reģionālās attīstības fonda un Kohēzijas fonda satvarā. Nacionālās rīcībpolitikas un pasākumus, kuru mērķis ir panākt pakāpenisku atteikšanos no fosilā kurināmā, vajadzētu atbalstīt ar skaidru juridisko pamatu, kas ļauj aizliegt siltumģeneratorus, pamatojoties uz to siltumnīcefekta gāzu emisijām vai izmantotā kurināmā veidu.

Fosilais kurināmais joprojām veido divas trešdaļas no ēku siltumapgādei un aukstumapgādei izmantotās enerģijas. Lai dekarbonizētu ēku sektoru, ir ļoti svarīgi, ka fosilais kurināmais no siltumapgādes un aukstumapgādes pakāpeniski tiek izslēgts. Tāpēc dalībvalstīm ciešā sadarbībā ar vietējām un reģionālajām pašvaldībām savos ēku renovācijas plānos būtu jānorāda nacionālās rīcībpolitikas un pasākumi, kuru mērķis ir panākt pakāpenisku atteikšanos no fosilā kurināmā izmantošanas siltumapgādē un aukstumapgādē, un nākamās daudzgadu finanšu shēmas satvarā fosilā kurināmā katlu uzstādīšanai no 2025 . gada nebūtu jāparedz nekādi finansiāli stimuli, izņemot tos, kas investīcijām izraudzīti pirms 2027. gada Eiropas Reģionālās attīstības fonda un Kohēzijas fonda satvarā. Nacionālās rīcībpolitikas un pasākumus, kuru mērķis ir panākt pakāpenisku atteikšanos no fosilā kurināmā, vajadzētu atbalstīt ar skaidru juridisko pamatu, kas ļauj aizliegt siltumģeneratorus, pamatojoties uz to siltumnīcefekta gāzu emisijām vai izmantotā kurināmā veidu.
To resursu summu, kas TPF pieejami atbilstīgi mērķim “Investīcijas nodarbinātībai un izaugsmei” saskaņā ar Regulas (ES) [TPF regula] [3.] pantu, papildina ar resursiem no ERAF, ESF+ vai to kombināciju tajā reģionu kategorijā, kurā atrodas attiecīgā teritorija. Kopējie ERAF un ESF+ resursi, kas pārvietoti uz TPF, ir vismaz [pusotras] reizes lielāki par TPF atbalsta summu , bet minētā atbalsta summu nepārsniedz [trīs] reizes . Resursi, kas pārvietoti no ERAF vai ESF+, nekādā gadījumā nedrīkst pārsniegt 20 % no attiecīgā ERAF un ESF+ piešķīruma attiecīgajai dalībvalstij. (..)

To resursu summu, kas TPF pieejami atbilstīgi mērķim “Investīcijas nodarbinātībai un izaugsmei” saskaņā ar Regulas (ES) [TPF regula] [3.] pantu, papildina , brīvprātīgi tos pārvietojot, ar resursiem no ERAF, ESF+ vai to kombināciju tajā reģionu kategorijā, kurā atrodas attiecīgā teritorija. Kopējie ERAF un ESF+ resursi, kas pārvietoti uz TPF, ir vismaz puse no TPF atbalsta summas , bet minētā atbalsta summu nepārsniedz pusotru reizi . Resursi, kas pārvietoti no ERAF vai ESF+, nekādā gadījumā nedrīkst pārsniegt 20 % no attiecīgā ERAF un ESF+ piešķīruma attiecīgajai dalībvalstij. (..)
Robežprocedūrai jābūt pēc iespējas īsai, vienlaikus nodrošinot pieteikumu pilnīgu un taisnīgu izskatīšanu. Tā ietver 2. un 3. punktā minēto lēmumu un attiecīgā gadījumā visus lēmumus par pārsūdzību, un to pabeidz 12 nedēļās no pieteikuma reģistrēšanas dienas. Pēc minētā laikposma pieteikuma iesniedzējam atļauj ieceļot dalībvalsts teritorijā, izņemot gadījumus, kad piemērojams 41.a panta 1. punkts. Atkāpjoties no 34. pantā, 40. panta 2. punktā un 55. pantā noteiktajiem termiņiem, dalībvalstis paredz noteikumus, ar ko nosaka izskatīšanas procedūras un pārsūdzības procedūras ilgumu, kuri nodrošina, ka gadījumā, ja tiek pārsūdzēts lēmums, ar ko pieteikumu robežprocedūrā noraida, lēmumu par šādu pārsūdzību pieņem 12 nedēļās no pieteikuma reģistrēšanas dienas.

Lai samazinātu spiedienu uz pierobežas reģioniem, robežprocedūrai jābūt pēc iespējas īsai, vienlaikus nodrošinot pieteikumu pilnīgu un taisnīgu izskatīšanu. Tā ietver 2. un 3. punktā minēto lēmumu un attiecīgā gadījumā visus lēmumus par pārsūdzību, un to pabeidz 8 nedēļās no pieteikuma reģistrēšanas dienas. Pēc minētā laikposma pieteikuma iesniedzējam atļauj doties tālāk dalībvalsts teritorijā, izņemot gadījumus, kad piemērojams 41.a panta 1. punkts. Atkāpjoties no 34. pantā, 40. panta 2. punktā un 55. pantā noteiktajiem termiņiem, dalībvalstis paredz noteikumus, ar ko nosaka izskatīšanas procedūras un pārsūdzības procedūras ilgumu, kuri nodrošina, ka gadījumā, ja tiek pārsūdzēts lēmums, ar ko pieteikumu robežprocedūrā noraida, lēmumu par šādu pārsūdzību pieņem 8 nedēļās no pieteikuma reģistrēšanas dienas.
Attiecībā uz tehniskā atbalsta instrumentu jānorāda, ka dalībvalstis ir sākušas aizvien vairāk izmantot tehnisko atbalstu no SRAP, pārsniedzot sākotnējās prognozes. Gandrīz visas dalībvalstis ir pieprasījušas atbalstu no SRAP, un pieprasījumi skar visas minētajā programmā ietvertās politikas jomas. Šā iemesla dēļ būtu jāsaglabā galvenās SRAP iezīmes, tostarp attiecībā uz darbībām, kuras ir tiesīgas saņemt finansējumu no tehniskā atbalsta instrumenta.

Attiecībā uz tehniskā atbalsta instrumentu jānorāda, ka dalībvalstis ir sākušas aizvien vairāk izmantot tehnisko atbalstu no SRAP, pārsniedzot sākotnējās prognozes. Gandrīz visas dalībvalstis ir pieprasījušas atbalstu no SRAP, un pieprasījumi skar visas minētajā programmā ietvertās politikas jomas. Šā iemesla dēļ būtu jāsaglabā galvenās SRAP iezīmes, tostarp attiecībā uz darbībām, kuras ir tiesīgas saņemt finansējumu no tehniskā atbalsta instrumenta. Eiropas Komisijai un valstu valdībām būtu jāmudina vietējās un reģionālās pašvaldības izmantot tehniskā atbalsta instrumentus, proti, šādi instrumenti jāpadara atvērti visos pārvaldības līmeņos un aktīvi jāveicina to izmantošana.
4.

uzskata, ka šī ES kosmosa politikas reforma ir iespēja patiešām atvērt “slēgto klubu” un ļaut visdažādākajās jomās gūt labumu no kosmosa nozarē veiktām darbībām – kā no pašreizējiem, tā arī no jauniem pasākumiem;
55.

atgādina, ka fosilajam kurināmajam joprojām tiek piešķirtas subsīdijas, kas jaunmateriālus padara lētākus nekā reciklētu plastmasu vai bioplastmasu un kas ir liels ekonomisks šķērslis plastmasas aprites ekonomikas attīstībai; tādēļ uzskata, ka šādi nepareizi stimuli ir jālikvidē. Turklāt uz fosilajiem resursiem balstītas plastmasas vai plastmasas izstrādājumu ražotājiem vai importētājiem varētu uzlikt finansiālu atbildību par to CO 2 emisiju samazināšanu, kuras rodas no viņu radīto plastmasas atkritumu galīgās apstrādes;
Aprēķinot dalībvalsts atjaunojamo energoresursu enerģijas bruto galapatēriņu, biodegvielu un bioloģisko šķidro kurināmo, kā arī biomasas degvielu daļa, ko patērē transportā, ja to ražo no pārtikas vai dzīvnieku barības kultūraugiem, nepārsniedz 7 % no enerģijas galapatēriņa attiecīgās dalībvalsts autotransportā un dzelzceļa transportā. Šo limitu samazina līdz 3,8 % 2030. gadā pēc X pielikuma A daļā noteiktās trajektorijas. Dalībvalstis var noteikt zemāku limitu un nošķirt dažādu veidu biodegvielas, bioloģiskos šķidros kurināmos un biomasas degvielas, kas saražotas no pārtikas un dzīvnieku barības kultūraugiem, piemēram, nosakot zemāku limitu tai pārtikas vai dzīvnieku barības kultūraugu biodegvielu daļai, ko saražo no eļļas kultūraugiem, ņemot vērā netiešo zemes izmantošanas maiņu.

Aprēķinot dalībvalsts atjaunojamo energoresursu enerģijas bruto galapatēriņu, biodegvielu un bioloģisko šķidro kurināmo, kā arī biomasas degvielu daļa, ko patērē transportā, ja to ražo no pārtikas vai dzīvnieku barības kultūraugiem, nepārsniedz 7 % no enerģijas galapatēriņa attiecīgās dalībvalsts autotransportā un dzelzceļa transportā. Tas neattiecas uz biodegvielu, kura saskaņā ar 2. panta u) apakšpunktu rada nelielu netiešas zemes izmantošanas maiņas risku. Šo limitu samazina līdz 3,8 % 2030. gadā pēc X pielikuma A daļā noteiktās trajektorijas. Dalībvalstis var noteikt zemāku limitu un nošķirt dažādu veidu biodegvielas, bioloģiskos šķidros kurināmos un biomasas degvielas, kas saražotas no pārtikas un dzīvnieku barības kultūraugiem, piemēram, nosakot zemāku limitu tai pārtikas vai dzīvnieku barības kultūraugu biodegvielu daļai, ko saražo no eļļas kultūraugiem, ņemot vērā netiešo zemes izmantošanas maiņu.
“3. Ieņēmumus no maksas par satiksmes sastrēgumiem vai to ekvivalentu šo ieņēmumu finansiālā izteiksmē izmanto satiksmes sastrēgumu problēmas risināšanai, jo īpaši:

“3. Ieņēmumus no maksas par satiksmes sastrēgumiem vai to ekvivalentu šo ieņēmumu finansiālā izteiksmē izmanto satiksmes sastrēgumu problēmas risināšanai, jo īpaši:

c)

c)
44.

(III nodaļas) 19. punkta a) apakšpunktam vajadzētu būt šādam: “Piekļuve sociālajiem mājokļiem vai mājokļu palīdzība pirmām kārtām jānodrošina nelabvēlīgā situācijā esošām vai sociāli neaizsargātām personām, tostarp bezpajumtniekiem, kā arī tiem, kas dzīvo veselībai kaitīgos, nepiemērotos vai pārapdzīvotos mājokļos. Standartiem neatbilstoši sociālie mājokļi ir jālikvidē. Neaizsargātas personas, kam netiek piešķirts cits mājoklis, ir jāaizsargā pret izlikšanu no mājokļa.” 1. Tāpat kā iepriekšējos RK atzinumos, komiteja arī šajā atzinumā ierosina paplašināt definīciju par sociālo mājokļu nodrošināšanu, lai atspoguļotu dalībvalstu rīcības brīvību sociālo mājokļu celtniecības plānošanā, nodrošināšanā, finansēšanā un organizēšanā, garantētu demokrātiskās tiesības brīvi pieņemt lēmumus un noteiktu par prioritāti tiesības uz piemērotu mājokli par pieņemamu cenu, jo pašreizējie tirgi nespēj nodrošināt visām vajadzībām atbilstošus mājokļus. 2. Izlikšanu no mājokļa kā tādu nevajadzētu aizliegt, jo tas būtu pretrunā ar tiesībām uz īpašumu un subsidiaritātes principu. Tāpēc pret izlikšanu no mājokļa būtu jāaizsargā vienīgi neaizsargātas personas, un šāda aizsardzība būtu jāpapildina ar prasību nodrošināt citu mājokli. 3. Uz mājsaimniecību ar maziem un vidējiem ienākumiem piekļuves mājokļa īpašumam veicināšanu nevajadzētu noteikt likumīgas tiesības – šādas normas nav arī Pamattiesību hartā –, jo šādas veicināšanas sociālā un ekonomiskā lietderība ir atkarīga no pasaules, valstu, reģionālajiem un vietējiem apstākļiem, kā arī politikas prioritātēm, kas saskaņā ar subsidiaritātes principu jānosaka valsts, reģionālā vai vietējā līmenī;
8.

norāda, ka Arktikas reģions paziņojumā aplūkots no diviem dažādiem skatupunktiem. Raugoties no Eiropas perspektīvas, Arktikas reģionā atrodas Eiropas galējie ziemeļu reģioni, kurus raksturo attālums, sarežģīti apstākļi, mazapdzīvotība un novecojoša sabiedrība. No vispārējā Arktikas viedokļa raugoties, paziņojumā izcelti dabas resursi (derīgie izrakteņi, meži, jūras nozaru ekonomika un zivsaimniecība), augsti attīstītā sabiedrība un ievērojamā zinātība, piemēram, saistībā ar ekoloģiski ilgtspējīgu tehnoloģiju izstrādi. RK atzinumā stāvoklis analizēts Eiropas perspektīvā;