ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
W.

tā kā ētiskā trauksmes celšana ļoti bieži neaprobežojas tikai ar ekonomiska un finansiāla rakstura jautājumiem; tā kā pienācīgas aizsardzības trūkums varētu atturēt iespējamos trauksmes cēlējus no ziņošanas par amatkļūmēm, lai izvairītos no jebkādām represijām un/vai atriebības riska; tā kā ESAO ziņoja par to, ka 2015. gadā 86 % uzņēmumu bija ieviests mehānisms, kā ziņot par aizdomīgiem uzņēmumu pieļautiem nopietniem amatkļūmju gadījumiem, taču vairāk kā vienai trešdaļai šo uzņēmumu nebija rakstiskas politikas par trauksmes cēlēju aizsardzību pret represijām, vai arī to darbinieki nezināja, ka šāda politika tiek īstenota; tā kā vajāti ir vairāki trauksmes cēlēji, kas uzrādīja ekonomiska un finansiāla rakstura nelikumības, amatkļūmes vai nelegālas darbības; tā kā personas, kas vispārējo interešu interešu vārdā ziņo vai dara zināmu informāciju, bieži vien cieš no represijām, un tā kā no tām cieš arī ģimenes locekļi un kolēģi, kā rezultātā viņi, piemēram, var zaudēt savas karjeras izredzes; tā kā Eiropas Cilvēktiesību tiesai ir izsenis iedibināta tiesu prakse par trauksmes cēlējiem, taču tā kā trauksmes cēlēju aizsardzība būtu jāgarantē ar likumu; tā kā Eiropas Savienības Pamattiesību hartā ir nodrošināta vārda brīvība un tiesības uz labu pārvaldību;
4.

uzskata, ka Krimas tatāru tiesības tiek rupji pārkāptas, aizliedzot Medžlisa darbību un 2016. gada 26. aprīlī deklarējot to par ekstrēmistu organizāciju, kā arī aizliedzot viņu līderiem no jauna ieceļot pussalā; atkārto savu kategorisko aicinājumu nekavējoties atcelt saistītos nolēmumus un neitralizēt to sekas, kā arī panākt atbilstību Starptautiskās Tiesas 2017. gada 19. aprīlī pieņemtajam lēmumam par pagaidu pasākumiem tiesvedībā Ukrainas prasībā pret Krievijas Federāciju, kurā secināts, ka Krievijas Federācijai ir “jāatturas saglabāt vai noteikt ierobežojumus attiecībā uz Krimas tatāru kopienas iespēju saglabāt savas pārstāvības iestādes, tostarp Medžlisu”;
14.

pauž nožēlu par to, ka programmā piedalās mazāk nekā 5 % Eiropas jauniešu, kas skaidrojams ar sociālekonomiskiem faktoriem, ierobežoto finansējumu, augošo nevienlīdzību starp dalībvalstīm, kā arī pašās dalībvalstīs, un sarežģīto pieteikšanos un administratīvo pārvaldību; aicina Komisiju un dalībvalstis padarīt programmu atvērtāku un pieejamāku, nodrošinot vairāk ieguvumu tiešajiem labuma guvējiem un maksimāli palielinot atbalstu, it sevišķi cilvēkiem no nelabvēlīgas vides un cilvēkiem ar īpašām vajadzībām;
A.

tā kā Direktīva 2008/52/EK bijusi svarīgs sasniegums attiecībā uz mediācijas procedūru ieviešanu un izmantošanu Eiropas Savienībā; tā kā dalībvalstis to īstenojušas ļoti atšķirīgi atkarībā no tā, vai iepriekš jau pastāvējusi nacionāla mediācijas sistēma, un dažas izvēlējušās tās noteikumus īstenot samērā burtiski, citas padziļināti pārskatījušas alternatīvus strīdu izšķiršanas līdzekļus (piemēram, Itālija, kur mediāciju izmanto seškārt vairāk nekā pārējā Eiropā), vēl citas nonākušas pie atziņas, ka to tiesību akti jau atbilst Mediācijas direktīvai;
—

ņemot vērā dokumentu “Study on the approximation of the laws and rules of the Member States concerning certain aspects of the procedure for civil litigation” (“Pētījums par dalībvalstu likumu un noteikumu tuvināšanu attiecībā uz dažiem tiesvedības civillietās procesuālajiem aspektiem”), tā dēvēto Storme ziņojumu (6),
41.

uzsver, ka nepieciešams no jauna noteikt valsts kultūras iestāžu nozīmi starpkultūru apmaiņā, ņemot vērā, ka dažām no tām ir senas tradīcijas un daudz kontaktu trešās valstīs un ka tādējādi tās varētu kļūt par stingru pamatu sadarbībai un saziņai starp dažādajiem Eiropas dalībniekiem; turklāt norāda uz to potenciālu, lai veicinātu un atvieglotu divpusējās attiecības starp valstīm un palīdzētu izstrādāt un īstenot Eiropas kultūras diplomātijas stratēģiju;
U.

tā kā saskaņā ar FAO datiem Eiropā 20 % no augļu un dārzeņu, 20 % no sakneņu un bumbuļaugu un 10 % no eļļas augu un pākšaugu ražas tiek zaudēti uz lauka, savukārt 5 % no augļu, dārzeņu, sakneņu un bumbuļaugu ražas tiek zaudēti pēc to novākšanas (16);
11.

uzskata, ka nepieciešams nodrošināt noturīgu, ilgtspējīgu un stabilu ES finansēšanas stratēģiju, lai paātrinātu ekonomikas atveseļošanu, veicinātu nodarbinātību un palīdzētu noteiktām ekonomikas nozarēm un mazāk attīstītiem reģioniem atgūt nokavēto; atgādina par nepieciešamību koncentrēties uz produktīvām investīcijām, kas rada reālas pārmaiņas, it īpaši ilgtermiņā, un atbalstīt primāro sektoru, pētniecību, infrastruktūru un nodarbinātību; uzskata, ka projekti būtu jāizvēlas, pamatojoties uz to nopelniem, to potenciālu radīt pievienoto vērtību visai ES un efektīvu papildināmību, iespējams, ar augstāku riska profilu;
F.

tā kā triju mēnešu apspriešanās periodā no dalībvalstīm ir saņemts daudz kritisku piezīmju; tā kā piezīmes cita starpā ir arī par šādiem aspektiem: nav datu par to, kādas herbicīdu un metabolītu atliekas un cik lielā daudzumā satur ģenētiski modificētie augi un sēklas, ko izmanto pārtikai/barībai; ar vides apdraudējuma izvērtējumu un vides monitoringa plānu saistīti trūkumi (piemēram, atšķirīgi viedokļi par to, vai Eiropā ir konstatētas radniecīgu savvaļas augu šķirnes); nav datu par importēto sēklu dīgtspēju, un nekādi nav apsvērta arī nevēlamā ietekme; tā kā dažās piezīmēs turklāt ir kritizēts kopumā stipri niecīgais datu pamatojums un jo īpaši tas, ka ir ņemts vērā vien ļoti ierobežots pētījumu skaits un ka, piemēram, nav pienācīgi testēts no kokvilnas GBH119 iegūta augu materiāla toksiskums un nav arī pienācīgi pētīta ģenētiski modificētas kokvilnas ietekme uz cilvēka un dzīvnieku veselību, un ka iesniegtais uzturvērtības pētījums ir atzīts par nepieņemamu (7);
K.

tā kā gandrīz vienā ceturtdaļā ES dalībvalstu nav pieņemti tiesību akti, kuros ir paredzēts paternitātes atvaļinājums, un tā kā virknē to valstu, kurās šādas normas ir pieņemtas, vīriešiem tiek atļauts šādu atvaļinājumu ņemt tikai vienu, divas vai vairākas dienas; tā kā astoņās dalībvalstīs bērna kopšanas atvaļinājums apmaksāts netiek un vidējais to bērna kopšanas atvaļinājuma skaits, ko izmanto tēvi, ir neliels, jo tikai 10 % tēvu izmanto vismaz vienu atvaļinājuma dienu un 97 % no bērna kopšanas atvaļinājuma, kas ir pieejams abiem vecākiem, izmanto sievietes; tā kā lielākas bērna kopšanas atvaļinājuma un paternitātes atvaļinājuma izmantošanas veicināšana ir būtiska no dzimumu līdztiesības nodrošināšanas viedokļa; tā kā Eurofound pētījumā (33) ir minēti uzskatāmi faktori, kuri ietekmē to, kā bērna kopšanas atvaļinājumu izmanto tēvi, proti: atlīdzības līmenis, atvaļinājuma sistēmas pielāgojamība, informācijas pieejamība, bērnu aprūpes iestāžu pieejamība un elastība, kā arī bailes došanās atvaļinājumā dēļ tikt izslēgtam no darba tirgus;
—

ņemot vērā Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu (SAN) starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Bosniju un Hercegovinu, no otras puses,
2.

atzīst, ka vairāku jaunu prasību, piemēram, tematiskas koncentrācijas, ex ante nosacījumu un finanšu pārvaldības, ieviešana, neraugoties uz to, ka tās nodrošina labākus programmu rezultātus, tiesiskā regulējuma aizkavētas pieņemšanas kontekstā veicināja novēlotu īstenošanu; vērš uzmanību uz to, ka pašreizējā īstenošanas gaita rada risku, ka lielas apropriāciju summas turpmākajos gados tiks ieskaitītas atpakaļ budžetā, un uzsver, ka būtu jāveic vajadzīgie pasākumi, lai to nepieļautu; aicina Komisiju norādīt šajā jomā plānotos pasākumus;
35.

norāda, ka ir svarīgi ņemt vērā valsts komunistisko pagātni, lai cīnītos pret cilvēktiesību pārkāpumiem un nodrošinātu patiesību un taisnīgumu upuriem; atzinīgi vērtē likumu, ar ko tiek izveidota iestāde Sigurimi lietu atvēršanai; atzinīgi vērtē to, ka EDSO misija un Vācijas vēstniecība publicēja apsekojumu “The knowledge and public perceptions of the communist past in Albania and its future expectations” (Sabiedrības zināšanas un viedoklis par Albānijas komunistisko pagātni un nākotnes cerības); uzskata, ka šie pasākumi palīdzēs izveidot dialogu par pagātni un izstrādāt nākotnes prognozes;
—

ņemot vērā Padomes 2016. gada 14. marta Lēmumu (ES) 2016/394 par to, lai beigtu apspriežu procedūru ar Burundi Republiku saskaņā ar Partnerattiecību nolīguma starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, 96. pantu (3),
—

ņemot vērā Eiropas Dzimumu līdztiesības institūta pētījumu “Study to identify and map existing data and resources on sexual violence against women in the EU” (“Pētījums pašreizējo datu un resursu noteikšanai un strukturēšanai, kuri attiecas uz vardarbību pret sievietēm ES”),
D.

tā kā vardarbība pret sievietēm un ar dzimumu saistīta vardarbība joprojām ir Eiropas Savienībā izplatītas parādības; tā kā Pamattiesību aģentūras 2014. gada pētījumā par vardarbību pret sievietēm, kā arī citos esošajos pētījumos tiek lēsts, ka viena trešdaļa no visām sievietēm Eiropā ir piedzīvojušas fizisku vai seksuālu vardarbību vismaz reizi savā pieauguša cilvēka dzīvē, 20 % jauno sieviešu (18–29 vecumā) ir saskārušās ar seksuālu uzmākšanos tiešsaistē, katra piektā sieviete (18 %) ir tikusi vajāta, katra divdesmitā sieviete ir tikusi izvarota un vairāk nekā katra desmitā ir cietusi no seksuālas vardarbības bez piekrišanas vai ar spēka pielietošanu; tā kā šis pētījums skaidro arī to, ka par lielāko daļu vardarbības gadījumu netiek ziņots nekādām iestādēm, un liecina par to, ka apsekojumiem par pakļaušanu netaisnībai ir būtiska nozīme līdzās administratīvajai statistikai, lai iegūtu pilnīgu priekšstatu par dažāda veida vardarbību pret sievietēm; un tā kā ir nepieciešami turpmāki pasākumi, lai mudinātu sievietes, kas ir cietušas no vardarbības, ziņot par savu pieredzi un meklēt palīdzību, un lai nodrošinātu, ka pakalpojumu sniedzēji var apmierināt cietušo vajadzības un informēt viņus par viņu tiesībām un pastāvošajiem atbalsta veidiem;
6.

atgādina, ka globālās temperatūras paaugstināšanās ierobežošana krietni zem 2 o C negarantē izvairīšanos no nozīmīgas negatīvas ietekmes uz klimatu; atzīst, ka ir jāgūst skaidra izpratne par to, kāda ietekme būs konkrētām politikas nostādnēm, kas paredz ierobežot globālās temperatūras paaugstināšanos vidēji līdz 1,5 o C; tādēļ atzinīgi vērtē to, ka šai sakarā 2018. gadā tiks sagatavots IPCC īpašais ziņojums; uzsver, ka nevajadzētu pārvērtēt piesaistītājsistēmu kā emisiju neitralizētāju potenciālu;
10.

atzinīgi vērtē to, ka jaunajā iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu ir ietverti noteikumi, kuru mērķis ir uzlabot ES tiesību aktu īstenošanu un piemērošanu un veicināt strukturētāku sadarbību šajā jomā; atbalsta nolīgumā iekļauto aicinājumu labāk noteikt tos valstu pasākumus, kuri nav stingri saistīti ar Savienības tiesību aktiem (praksē dēvētu par pārmērīgu reglamentēšanu); uzsver nepieciešamību uzlabot transponēšanu un dalībvalstīm informēt un precīzi norādīt uz valstu pasākumiem, ar kuriem papildina Eiropas direktīvas; uzsver, ka dalībvalstīm ES tiesību aktu piemērošanā vajadzētu atturēties no to īstenošanas veidā, ka rada pārmērīgu slogu, jo tas noved pie nepareizas izpratnes par ES likumdošanas darbībām un iedzīvotāju vidū palielina nepamatotu skepsi pret ES; tomēr norāda, ka tas nekādā veidā neietekmē dalībvalstu tiesības valsts līmenī pieņemt augstākus sociālos un vides standartus nekā ES līmenī;
20.

atzīmē, ka 73 projektos, kuri analizēti Komisijas ex post novērtējuma ziņojumā, to saņēmēju vidējais īpatsvars, kas nav jaunāki par 55 gadiem, bija 15 % un ka saņēmēju īpatsvars vecuma grupā no 15 līdz 24 gadiem bija 5 %; tādēļ atzinīgi vērtē to, ka jaunajā regulējumā uzsvars ir likts uz vecākiem un jaunākiem darba ņēmējiem un iespēju dažos pieteikumos iekļaut jauniešus, , kas nemācās, nestrādā un neapgūst arodu ( NEET ); atzīmē, ka vidēji 33 % no atbalsta saņēmējiem bija sievietes un 67 % — vīrieši; norāda, ka šie dati ataino darbinieku dzimuma sadalījumu, kas var atšķirties atkarībā no iesaistītās nozares; tādēļ aicina Komisiju visos EGF pieteikumos nodrošināt līdzvērtīgu attieksmi pret sievietēm un vīriešiem un aicina dalībvalstis ievākt datus sadalījumā pa dzimumiem, lai redzētu, kā tas ietekmē atbalstu saņēmušo sieviešu atkārtotas nodarbinātības rādītājus; turklāt atzīmē, ka atsevišķos EGF pieteikumos faktisko saņēmēju skaits ir pārāk mazs salīdzinājumā ar kopējo atbalsttiesīgo saņēmēju skaitu, kā rezultātā ieguldīto līdzekļu pozitīva ietekme vietējā vai reģionālā mērogā var nebūt optimāla;
10.

norāda, ka valsts pārvaldes reforma ir viena no svarīgākajām un sarežģītākajām reformām, kas Tunisijai ir jāīsteno; atzinīgi vērtē to, ka Tunisijas valdība apsver jaunas metodes, lai paātrinātu prioritāro politikas programmu īstenošanu; uzskata, ka mērķsadarbība starp Eiropas un Tunisijas pārvaldes iestādēm sniedz pozitīvu ieguldījumu valsts pārvaldes reformu īstenošanā; atbalsta uz IT balstītu risinājumu izmantošanu, kā arī e-valsts un e-pārvaldības izstrādi;
13.

secina, ka DFS 2014.–2020. gadam pieņemšanas laikā nebija iespējams paredzēt migrantu un bēgļu krīzes apmēru un to pasākumu finansiālo ietekmi, kurus Komisija uzsāka, lai risinātu šo jautājumu; uzsver to, ka pietiekamu resursu trūkuma dēļ ES nācās izveidot ad hoc satelītinstrumentus, kas tiek kopīgi finansēti no dalībvalstu, ES budžeta un Eiropas Attīstības fonda līdzekļiem, proti, ES trasta fondus (Madad trasta fonds un ES Ārkārtas trasta fonds Āfrikai) un Bēgļu atbalsta mehānismu Turcijā; atgādina, ka migrantu un bēgļu krīzes novēršanai paredzētas vispārējas budžeta stratēģijas trūkuma dēļ Eiropas Parlamentam nebija iespēja ietekmēt lēmumu par ES budžeta līdzekļu izmantošanu; uzsver, ka šādu instrumentu skaita pieaugums rada pārskatabildības un demokrātiskas kontroles problēmu Eiropas Savienībā, un šī problēma ir jārisina; turklāt pauž nožēlu par to, ka dalībvalstis ne tuvu nav veikušas paredzētās iemaksas trasta fondos, tādējādi apdraudot šo fondu panākumus; atkārtoti aicina dalībvalstis nekavējoties izpildīt savas saistības un pienākumus;
44.

atgādina, ka daudzi no mūsdienu problēmjautājumiem, kuru spektrs sniedzas no klimata pārmaiņām līdz patvērumam un migrācijai, no finanšu tirgiem līdz korporāciju piegādes ķēdēm un no teroristu tīkliem līdz nefunkcionējošām un agresīvām, autoritārām valstīm, ir transnacionāli un tiem ir nepieciešami Eiropas līmeņa risinājumi, kuru noteikšanā izmantota Kopienas metode, pilnībā iesaistoties Komisijai un Parlamentam;
—

ņemot vērā UNEP un Pasaules Veselības organizācijas (PVO) 2012. gada ziņojumu “State of the science of endocrine disrupting chemicals 2012” (Jaunākās zinātnes atziņas par endokrīnās sistēmas darbības traucējumus izraisošām ķīmiskām vielām) (4),
38)

Savienības iedzīvotājiem ir tiesības rakstīt Savienības iestādēm, struktūrām, birojiem un aģentūrām, izmantojot kādu no Līgumu valodām, un atbildei ir jābūt tajā pašā valodā. Savienības administrācijai būtu jāievēro pušu valodas tiesības, nodrošinot, ka administratīvais process tiek īstenots kādā no puses izvēlētajām Līgumu valodām. Ja administratīvo procesu uzsāk Savienības administrācija, pirmais paziņojums būtu jāsagatavo kādā no Līgumu valodām atbilstīgi dalībvalstij, kurā atrodas puse.
6.

aicina Komisiju nākt klajā ar priekšlikumu par visaptverošu ilgtspējīgas attīstības stratēģiju, kurā būtu iekļautas visas attiecīgās iekšpolitikas un ārpolitikas jomas, paredzot detalizētu grafiku līdz 2030. gadam, vidusposma pārskatīšanu un īpašu procedūru, kas nodrošina Eiropas Parlamenta pilnīgu iesaisti, tostarp konkrētu īstenošanas plānu par to, kā koordinēt 17 uzdevumu, 169 mērķu un 230 globālu rādītāju sasniegšanu un nodrošināt gan atbilstību Parīzes nolīguma mērķiem, gan to sasniegšanu; uzsver, cik svarīgs ir mērķu universālums, kā arī to, ka ES un tās dalībvalstis ir uzņēmušās saistības īstenot visus mērķus pilnībā, praksē un pēc būtības;
—

ņemot vērā 2009. gada 17. septembra rezolūciju par Partnerattiecību un sadarbības nolīguma noslēgšanu starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Tadžikistānas Republiku, no otras puses (1),
E.

tā kā iedzīvotāji ar to saskaras galvenokārt dzīvojot netālu no apstrādātajām teritorijām, izmantojot mājsaimniecībā, vai uzņemot to ar uzturu; tā kā pakļautība glifosāta iedarbībai pieaug, ņemot vērā, ka ir pieaudzis tā izmantošanas apjoms; , tā kā glifosāta un tā biežāk sastopamo papildvielu ietekmi uz cilvēka veselību ir regulāri jāuzrauga;
1.

norāda, ka trīs iestādes nav pienācīgi veikušas pasākumus saistībā ar daudzajiem ieteikumiem, kas minēti rezolūcijā par publisku piekļuvi dokumentiem 2011.–2013. gadā; jo īpaši pauž nožēlu par to, ka ES iestādes un struktūras no savām pašreizējām vadības struktūrvienībām nav iecēlušas par pārredzamību atbildīgu amatpersonu, kura būtu atbildīga par atbilstību un prakses uzlabošanu; mudina iestādes iespējami drīz to izdarīt;
—

ņemot vērā Eiropas Parlamenta Politikas departamenta C 2014. gadā publicēto pētījumu “Evaluation of the Strategy for Equality between women and men 2010-2015 as a contribution to achieve the goals of the Beijing Platform for Action” (Izvērtējums par sieviešu un vīriešu līdztiesības stratēģiju 2010.–2015. gadam kā ieguldījumu Pekinas rīcības platformas mērķu sasniegšanā),
86.

aicina Komisiju un dalībvalstis paturēt to prātā un nodrošināt, lai ES bioloģiskās daudzveidības stratēģija 2020. gadam būtu viens no ES nostājas pamatelementiem sarunās par jaunu starptautisku nolīgumu klimata pārmaiņu jomā, vēl jo vairāk tāpēc, ka ES finansētais projekts ROBIN (par bioloģiskās daudzveidības nozīmi klimata pārmaiņu mazināšanas kontekstā) liecina — bioloģiskās daudzveidības aizsardzība ir daļa no risinājuma, kas nepieciešams, lai mazinātu klimata pārmaiņas un tām pielāgotos, sevišķi ņemot vērā to, ka tropu meži varētu mazināt ietekmi, ko rada 25 % no visām siltumnīcefekta gāzu emisijām;
1.

atzinīgi vērtē pievienošanās sarunu ar Melnkalni pastāvīgo progresu, norādot uz to, ka līdz šim ir atvērtas 22 sarunu sadaļas, tostarp 23. un 24. sadaļa, no kurām divas tika provizoriski slēgtas; mudina gūt konkrētus panākumus, izpildot kritērijus to sadaļu slēgšanai, par kurām jau notiek sarunas, un jaunu sadaļu atvēršanai; uzsver, ka līdztekus sarunu virzībai ir pilnībā jāīsteno attiecīgie rīcības plāni un stratēģijas; atkārtoti norāda, ka panākumi sarunās ir atkarīgi no panākumiem tiesiskuma īstenošanā un saskatāmiem to rezultātiem;
C.

tā kā mobilitāte pilsētās joprojām ir ievērojami atkarīga no tradicionāli darbināmu automašīnu izmantošanas un tā kā līdz ar to no naftas un naftas produktiem savu enerģijas vajadzību apmierināšanai ir atkarīgi vairāk nekā 96 % ES transporta, kas ir aptuveni viena trešdaļa no visa enerģijas patēriņa;
81.

atkārtoti pauž stingru apņemšanos izbeigt nesodāmību par pašiem nopietnākajiem noziegumiem, kas skar starptautisko sabiedrību, un panākt taisnīgumu personām, kuras cietušas no kara noziegumiem, noziegumiem pret cilvēci un genocīda, un tādēļ atkārtoti pauž stingru atbalstu Starptautiskajai Krimināltiesai (ICC); uzskata par nožēlojamu to, ka 2014. gadā neviena valsts neratificēja Romas Statūtus; uzsver pienākumu izbeigt nesodāmību un nodot kriminālvajāšanai personas, kuras ir atbildīgas par genocīdu, noziegumiem pret cilvēci un kara noziegumiem, tostarp saistībā ar seksuālu vardarbību; pauž nopietnas bažas par to, ka vairāki aresta orderi joprojām nav izpildīti; mudina, lai ES turpinātu stingru diplomātisko un politisko atbalstu attiecību stiprināšanai un paplašināšanai starp Starptautisko Krimināltiesu un Apvienoto Nāciju Organizāciju, jo īpaši ANO Drošības padomē, kā arī divpusējās attiecībās un visos citos forumos; aicina Eiropas Savienību, tostarp tās delegācijas, kā arī dalībvalstis, palielināt centienus un vairāk veicināt Romas Statūtu universālumu un to ratifikāciju un efektīvu īstenošanu; aicina dalībvalstis nodrošināt Starptautisko Krimināltiesu ar vajadzīgajiem resursiem un sniegt lielāku būtiski nepieciešamo atbalstu starptautiskajai krimināltiesību sistēmai, izmantojot, piemēram, Eiropas Demokrātijas un cilvēktiesību instrumentu (EIDHR); aicina efektīvi īstenot 2013. gada ES instrumentu kopumu attiecībā uz papildināmību attiecībās starp starptautisko un valstu tiesu sistēmām;
F.

tā kā 11 opozīcijas aktīvisti izcieš no septiņu līdz 20 gadu ilgu cietumsodu par to, ka it kā aicinājuši uz “sacelšanos” vai piedalījušies tajā;
26.

pasažieru un kravu pārvadājumu drošību pieprasa garantēt nevis ar atbildes pasākumiem, kā tas ir darīts līdz šim, bet gan ar pieeju, kuras pamatā ir riska novērtējums un kura ir taisnīga un līdzsvarota attiecībā uz sensitīvo aviācijas drošuma jautājumu, lai ar to, no vienas puses, apmierinātu dalībvalstu vajadzības un vēlmes un, no otras puses, mazinātu pasažieru neapmierinātību lidostās un lai nostiprinātu sistēmu, ko izveidojusi Aviācijas drošības komiteja (AVSEC) un Ieinteresēto personu padomdevēju grupa aviācijas drošības jautājumos (SAGAS); tāpēc mudina Komisiju, ņemot vērā veiksmīgo pieredzi, kas gūta citos reģionos, sagatavot tehniski ekonomisko pamatojumu attiecībā uz iespēju arī Eiropā ieviest sākotnējās pārbaudes sistēmu un tā dēvēto vispārējās ieceļošanas (Global Entry) programmu;
12.

norāda, ka tiek uzskatīts, ka pamatiniciatīvas kalpo savam mērķim, bet arī izceļ faktu, ka to pamanāmības līmenis tiek uzskatīts par samērā zemu; pauž nožēlu par to, ka ekonomikas un finanšu krīze ir palielinājusi Eiropas Savienībā vērojamās atšķirības un ka progress ceļā uz vairāku stratēģijas pamatmērķu sasniegšanu nav bijis pietiekams, it sevišķi attiecībā uz nodarbinātību, pētniecību un izstrādi, nabadzību un sociālo atstumtību; atzinīgi vērtē izdarītos secinājumus, ka ir nepieciešams palielināt līdzdalību un iesaistīšanos uz vietas, konsolidējot vertikālās un horizontālās partnerības, lai uzlabotu stratēģijas izpildi; uzsver, ka stratēģijai būtu jāveicina pāreja no pieejas, kas vērsta uz procesu un iznākumu, uz pieeju, kas vērsta uz faktiskajiem rezultātiem, lai panāktu ar to saistīto ES rīcībpolitiku maksimālo iespējamo lietderību un efektivitāti;
A.

tā kā, neskatoties uz to, ka kontakti starp Baltkrieviju un Eiropas Savienību, un Amerikas Savienotajām Valstīm kļuvuši intensīvāki, Baltkrievijā joprojām notiek cilvēktiesību pārkāpumi, tostarp cilvēktiesību aizstāvju iebaidīšana, policijas kratīšanas cilvēktiesību organizācijās un to aprīkojuma konfiscēšana, kā arī piespiedu izraidīšana no Baltkrievijas, kā apstiprināts ANO īpašā referenta par situāciju cilvēktiesību jomā Baltkrievijā ziņojumā;
14.

uzsver — lai gan Eiropā, rēķinot procentos no IKP, krāj vairāk nekā ASV (attiecīgi 20 % un 17 %), uzkrājumi ES kopieguldījumu fondos ir tikai 50 % no ASV uzkrājumu līmeņa un uzkrājumi pensiju fondos — tikai 35 %; turklāt norāda, ka ES akciju tirgi, korporatīvo obligāciju tirgi un vērtspapīrošana ir attiecīgi 60 %, 35 % un 20 % apmērā no ASV līmeņa;
49.

uzsver, ka Iekšējā tirgus saskaņošanas biroja (ITSB) pienākums no nozares uzņēmumiem iegūt datus par IĪT pārkāpumiem un gādāt uzticamus datus un veikt analīzi par pārkāpumu faktisko ietekmi uz ekonomikas dalībniekiem būtu jāiekļauj desmitu punktu rīcības plānā un jāpadara par turpmākās rīcības pamatu dažādās nozarēs, kuras no pārkāpumiem cieš visvairāk; šajā sakarā aicina Komisiju uzlabot ITSB izstrādāto viltošanas novēršanas izlūkošanas atbalsta rīka (ACIST) datubāzi, lai tajā sniegtu informāciju par viltotājiem un novērstu to, ka viltotas preces iegādājas līgumslēdzējas iestādes;
22.

atzīst, ka dalībvalstis finansē militāras operācijas ārpus ES budžeta un ka to kopīgās izmaksas sedz no Athena mehānisma; uzsver, ka Athena mehānisms ir būtiski svarīgs šo operāciju izvietošanai un ka tas ir dalībvalstu solidaritātes instruments, kurš dalībvalstis, īpaši tās, kam trūkst finanšu un operatīvo resursu, mudina līdzdarboties KDAP operācijās; tomēr pauž nožēlu par to, ka kopīgo izmaksu faktiskais īpatsvars aizvien vēl ir neliels (saskaņā ar aplēsēm apmēram 10–15 % no visām izmaksām) un ka valstu segtā augstā izmaksu un atbildības daļa militārās operācijās, kuru pamatā ir princips, ka izmaksas sedz attiecīgā dalībvalsts, ir pretrunā solidaritātes un sloga dalīšanas principam un vēl vairāk attur dalībvalstis no aktīvas līdzdalības KDAP operācijās; pauž bažas, ka šī situācija, jo īpaši saistībā ar dalībvalstu nevēlēšanos piedalīties operāciju spēku formēšanā, kavē KDAP operāciju ātru izvietošanu un apdraud to vispārējo efektivitāti; uzskata, ka ir jānodrošina ilgtermiņa finansējums militārajām misijām;