KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS ANALĪTISKĀ DOKUMENTA KOPSAVILKUMS /* SWD/2012/0408 final */





KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS ANALĪTISKĀ DOKUMENTA KOPSAVILKUMS Pavaddokuments dokumentam KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Virzībā uz stažēšanās kvalitātes sistēmas izveidi Otrā posma apspriešanās ar sociālajiem partneriem Eiropas līmenī saskaņā ar LESD 154. pantu Šajā Komisijas dienestu darba dokumentā ir apkopota analīze otrā posma apspriešanās atbalstam ar Eiropas sociālajiem partneriem attiecībā uz iespējamu ES iniciatīvu par stažēšanās kvalitātes sistēmu. Atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 154. un 155. pantam apspriedēs tiks apkopoti Eiropas sociālo partneru viedokļi par iespējamās ES iniciatīvas saturu šajā jautājumā. Apspriedes tiek rīkotas pēc sabiedriskās apspriešanas, kas notika no 2012. gada 19. aprīļa līdz 11. jūlijam, kā arī pēc pirmā posma apspriešanās ar sociālajiem partneriem par ES iniciatīvas iespējamo ievirzi, kura tika rīkota no 2012. gada 11. septembra līdz 23. oktobrim. 1. Problēmas izklāsts Patlaban ES ir vairāk nekā pieci miljoni jauniešu vecumā līdz 25 gadiem, kuri nevar atrast darbu; dažās dalībvalstīs jauniešu bezdarba līmenis pārsniedz 50 %. Tāpēc ES galvenā prioritāte ir palielināt darba tirgus pieejamību jauniešiem un veicināt pāreju no izglītības uz darbu. Šajā sakarā ļoti nozīmīga var būt stažēšanās, ko definē kā ierobežotu laika periodu studentu vai nesen studijas pabeigušu jauniešu darba praksei uzņēmumā, publiskā sektora iestādē vai bezpeļņas organizācijā ar mērķi gūt vērtīgu praktisku pieredzi darba vidē pirms pastāvīgu darba gaitu sākšanas. Stažēšanās var nodrošināt iespējamu atspēriena punktu virzībā uz produktīvāku darba karjeru, palīdzēt radīt ilgtspējīgas darbavietas, samazināt jauniešu bezdarbu un galu galā veicināt nodarbinātības līmeņa celšanos, kas ir viens no stratēģijas “Eiropa 2020” galvenajiem mērķiem. Tomēr jāpiebilst, ka lielākajā daļā dalībvalstu stažēšanos, pretēji māceklībai, neietver darba līgumos, tātad tās regulējums kopumā ir mazāks. Lai arī stažēšanās rada virkni priekšrocību ne tikai stažieriem, bet arī darba devējiem un sabiedrībai kopumā, Eiropas iestādes pauž bažas par stažēšanās efektivitāti un kvalitāti. Īpaša uzmanība tiek pievērsta atvērtā tirgus stažēšanās iespējām, kas lielākajā daļā valstu ir vismazāk regulētais stažēšanās veids (proti, par stažēšanās definīciju, struktūru un uzraudzību, kā arī mācību saturu un citiem noteikumiem vienojas stažieris un uzņēmējorganizācija, neiesaistot nevienu citu iestādi; parasti, bet ne tikai, tas novērojams attiecībā uz pēcdiploma stažēšanos). 2010. gadā Eiropas Parlaments pieņēma rezolūciju, kurā aicināja nodrošināt labāku un drošāku stažēšanos, kā arī izstrādāt Eiropas kvalitātes hartu, nosakot stažēšanās minimuma standartus, lai nodrošinātu tās pedagoģisko vērtību un novērstu ekspluatāciju. 2011. gadā Eiropas Komisija savā Jaunatnes iespēju iniciatīvā paredzēja līdz 2012. gada nogalei izstrādāt stažēšanās kvalitātes sistēmu. Turklāt 2012. gada jūnijā Eiropadome secināja, ka “ir būtiski risināt jauniešu bezdarba problēmu, īpaši īstenojot Komisijas iniciatīvas par garantiju jauniešiem un stažēšanās kvalitātes sistēmu”. Visbeidzot, Eiropas starpnozaru sociālie partneri (Eiropas Biznesa konfederācija (BusinessEurope), Eiropas Amatniecības, mazo un vidējo uzņēmumu asociācija (UEAPME), Uzņēmumu ar valsts kapitāla daļu un vispārējās ekonomiskās intereses uzņēmumu Eiropas Centrs (CEEP), Eiropas Arodbiedrību konfederācija (ETUC)) apņēmās “sekmēt vairāk un labāku māceklības un stažēšanās līgumu slēgšanu” un “nodrošināt pienācīgus darba apstākļus jaunu darbinieku uzņemšanai un atbalstīšanai uzņēmumā”, izvirzot tos kā vienus no galvenajiem pasākumiem saskaņā ar 2010. gada Pamatnolīgumu par iekļaujošu darba tirgu. Kvalitātes problēmas Pētījumi un apsekojumi liecina, ka stažēšanās kvalitātes problēmas galvenokārt ir saistītas ar mācību satura trūkumu, nepietiekamu kompensāciju/atlīdzību vai tās neesamību un neapmierinošiem darba apstākļiem. Vēl viena problēma, kas lielā mērā ir saistīta ar iepriekš minēto, ir zemais stažieru mobilitātes līmenis ES iekšienē. Galvenie kvalitātes elementi, kas minēti pētījumā par stažēšanos[1] Kvalitatīva stažēšanās ir tāda, kas dod iespēju stažierim gūt praktiskas iemaņas, kas ir pielāgotas darba tirgus vajadzībām un papildina stažiera teorētiskās studijas ar mērķi uzlabot stažiera iespējas atrast darbu. Kvalitatīvas stažēšanās pamatā jābūt līgumam starp stažieri un uzņēmējorganizāciju. Stažēšanās līgumā jāietver turpmāk minētais. • Mērķi, saturs un pārraudzība: stažēšanās laikā stažierim ir jādod iespēja gūt praktiskas iemaņas, papildinot viņa teorētisko apmācību. Pamatnostādnēs ir teikts, ka mācību saturu nodrošina, katram stažierim uzņēmējorganizācijā piešķirot personīgo vadītāju vai darbaudzinātāju. • Ilgums: “atvērtā tirgus” stažēšanās parasti nav ilgāka par 6 mēnešiem. Obligātā ārstu, juristu, skolotāju un līdzīgu profesiju pārstāvju pēcdiploma profesionālā apmācība ir izņēmums, jo šāda stažēšanās mēdz būt ļoti reglamentēta. • Atlīdzība/izmaksu kompensācija: ja uzņēmējorganizācija un stažieris gūst abpusēju labumu attiecībā uz zināšanu nodošanu un mācīšanos, tad šāda stažēšanās var būt neapmaksāta. Tātad kvalitātes pamatnostādnēs jānosaka vienīgi tas, ka stažēšanās līguma rakstiskajā daļā nepārprotami precizē, cik liela, ja vispār, kompensācija un atlīdzība tiek piedāvāta. • Sociālā nodrošinājuma noteikumi: stažieris un darba devējs savstarpēji noskaidro jautājumus par sociālās apdrošināšanas noteikumiem. Tas ietver veselības apdrošināšanu un apdrošināšanu pret nelaimes gadījumiem darbavietā. Mācību satura nepietiekamība var nozīmēt to, ka uzņēmējorganizācija (pietiekami) nenodrošina mācību sesijas stažieriem, lai izskaidrotu darbu/veicamās darbības u. c., vai arī nenodrošina darbaudzinātāja pieejamību. Diezgan bieži stažēšanās laikā stažieriem ir jāveic vienkāršs darbs. Otrā problēmu grupa ir saistīta ar samaksas neesamību vai nelielo apmēru. Eiropas Jauniešu foruma (EYF) veiktais pētījums liecina, ka tikai 25 % stažieru saņem pietiekami lielu atlīdzību, lai segtu uzturēšanās izdevumus. Samaksas neesamība izskaidro bažas par piekļuves vienlīdzīgumu, kā arī rada bažas par to, ka darba devēji izmanto stažierus kā bezmaksas darbaspēku, izmantojot “lētākus” stažierus iesācēju darbos un/vai citu brīvo darbavietu aizpildīšanai pamatdarbinieku vietā. Tomēr jāatzīmē, ka problēma saistībā ar atlīdzību/kompensāciju ir jārisina dalībvalstīm vai sociālajiem partneriem, jo ES līgumi nenodrošina juridisko pamatu ES rīcībai šajā jautājumā (sk. arī 4. sadaļu — Juridiskais pamats un subsidiaritāte). Trešā problēmu grupa skar darba apstākļus, kas nav jautājums par kompensāciju, bet par, piemēram, ilgu darba laiku, nepiemērotiem darba apstākļiem, veselības apdrošināšanas vai arodriska apdrošināšanas trūkumu, neskaidrību par piemērojamo tiesisko regulējumu, taisnīguma aspektiem utt. Visbeidzot, saistībā ar ES darba tirgus integrāciju ceturtā problēmu grupa attiecas uz stažieru zemo mobilitātes līmeni ES iekšienē. Tas būtiski negatīvi ietekmē ES darba tirgus integrāciju, kā arī liedz jauniešiem, kuri dzīvo valstīs ar nelielu stažēšanās piedāvājumu, izmantot labākas iespējas ES vienotajā tirgū. 2. Apspriedes ar ieinteresētajām personām Sabiedriskā apspriešana un apspriešanās ar Eiropas sociālajiem partneriem Sabiedriskās apspriešanas gaitā tika saņemtas vairāk nekā 250 atbildes. Arodbiedrības, kā arī NVO, jaunatnes organizācijas, izglītības iestādes, aģentūras, kas iesaistītas starptautiskas stažēšanās nodrošināšanā, un lielākā daļa individuālo respondentu lielā mērā piekrita Komisijas analīzei, kvalitatīvas stažēšanās galveno elementu definīcijai, problēmu definīcijai un mērķiem, kā arī vispārīgi atbalstīja Komisijas iniciatīvu šajā jautājumā (daži respondenti aicināja nodrošināt saistošu tiesību instrumentu, savukārt citi atbalstīja nesaistošus ieteikumus). Savukārt darba devēju organizācijām, kā arī tirdzniecības un rūpniecības kamerām, lai arī tās atzina stažēšanās pozitīvo lomu pārejā no izglītības uz darbu un prasmju apgūšanā, bija rezervētāka nostāja, paužot bažas par to, vai atlīdzības un sociālā nodrošinājuma problēmas var risināt šajā kontekstā, un daži arī apšaubīja nepieciešamību pēc ES iniciatīvas. Gan darba devēju organizācijas, gan dalībvalstis norādīja, ka sistēma ir jāsaglabā pietiekami elastīga, lai varētu ņemt vērā valstu sistēmu un prakšu daudzveidību. ES rīcības pretinieki oponēja, ka minimuma prasības attiecībā uz stažēšanos nevajadzētu izvirzīt Eiropas līmenī, jo ES trūkst kompetences, īpaši jautājumā par atlīdzību. Tika paustas bažas arī par to, ka stažēšanās sistēmas varētu tikt pārslogotas ar tiesiskām vai administratīvām procedūrām, kas varētu atturēt uzņēmumus pieņemt stažierus, tādējādi liedzot jauniešiem vērtīgas darba pieredzes iespējas. Tāpat tika pausti dažādi viedokļi par potenciālās iniciatīvas darbības jomu, īpaši saistībā ar iespēju attiecināt šo darbības jomu vienīgi uz “atvērtā tirgus” stažēšanos. Atbildes, kas tika iegūtas apspriežu pirmajā posmā ar Eiropas sociālajiem partneriem, apstiprina iepriekš minēto, nepapildinot to ar jauniem aspektiem. 3. Iniciatīvas mērķi Šajā jomā ierosinātās iniciatīvas vispārējie mērķi ir šādi. (1) Atvieglot pāreju no izglītības uz darbu. Kvalitatīva stažēšanās palīdz uzlabot jauniešu iespējas atrast darbu. Stažēšanās iespējām, kas absolventiem nodrošina sava veida iekļūšanu darba tirgū, ir jābūt kā atspēriena punktam pārejai uz pastāvīgu darbu, tām ir strauji jāuzlabo darbinieku produktivitāte un jāpalīdz samazināt nestabilu nodarbinātību. Tāpēc par mērķi ir jāizvirza uzdevums vairot kvalitatīvas stažēšanās iespējas un samazināt nekvalitatīvas stažēšanās gadījumus, kā arī nepamatotu stažieru darba izmantošanu. (2) Veicināt mobilitāti ar mērķi novērst neatbilstību Eiropas darba tirgū. Lai mazinātu strukturālu bezdarbu, ir apņēmīgāk jāveicina studentu un darbinieku ģeogrāfiskā mobilitāte Eiropas Savienībā, ņemot vērā darba tirgū pastāvošo izteikto prasmju un pieprasījuma/piedāvājuma neatbilstību. Lai to izdarītu, ir jānodrošina starptautiskas stažēšanās iespējas. Perspektīviem stažieriem, kuri apsver iespēju iziet apmācību citā ES dalībvalstī, ir jābūt pieejamam skaidram pamatam kvalitātes kritēriju pārbaudei, un viņiem nevajadzētu sastapties ar problēmām, ko izraisa neskaidrības par administratīvajām formalitātēm, juridiska rakstura bažas vai līgumsaistības. Lai sasniegtu šos vispārējos mērķus, ir izvirzīts šāds konkrēts mērķis: uzlabot stažēšanās kvalitāti ES. Darbības mērķi ir šādi: (1) mudināt uzņēmējorganizācijas piedāvāt iespēju stažēties, nodrošinot kvalitatīvu mācību saturu, pienācīgus darba apstākļus un labu atspēriena punktu jauniešiem iekļūšanai darba tirgū; (2) uzlabot pārredzamību un kvalitāti informācijai par stažēšanās vietām. 4. Juridiskais pamats un subsidiaritāte Saskaņā ar LESD 153. pantu Savienība atbalsta un papildina dalībvalstu darbību tādās jomās kā, cita starpā, darba apstākļi, darba ņēmēju sociālais nodrošinājums un sociālā aizsardzība, kā arī no darba tirgus atstumtu personu integrācija un sociālās atstumtības izskaušana. Atbilstoši LESD 153. panta 2. punkta b) apakšpunktam Eiropas Parlaments un Padome var pieņemt direktīvas nodarbinātības un sociālās politikas jomās. Savukārt saskaņā ar LESD 292. pantu Padome var pieņemt ieteikumus pēc Komisijas priekšlikuma. Tiesību akti darba drošības un veselības jomās attiecas uz stažieriem un mācekļiem, kā minēts direktīvās, kas balstītas uz 1989. gada pamatdirektīvu, kuras pamatā ir LESD 153. pants. Tomēr jāpiebilst, ka LESD 153. panta noteikumi neattiecas uz darba samaksu (LESD 153. panta 5. punkts). Tāpēc ar stažieru zemo samaksu saistītās problēmas ir jārisina citādi, īpaši dalībvalstu un sociālo partneru līmenī. Mobilitāte izglītības un apmācības jomā ir galvenais ES izglītības politikas mērķis un neatņemams personu pārvietošanās brīvības elements saskaņā ar LESD 45. pantu, proti, tā ir pamatbrīvība, ko aizsargā Līgums. Subsidiaritāte Parasti par labu decentralizētiem risinājumiem tiek minēti tādi argumenti kā dalībvalstu situāciju lielā dažādība vai ļoti atšķirīgās sabiedrības izvēles, jo šos risinājumus var pielāgot valstu vai pat vietēja mēroga vajadzībām un izvēlēm. Tomēr stažēšanās sakarā darba tirgus iestāžu atšķirības nav būtiskas, jo sūdzību un bažu būtība visur ir ļoti līdzīga un stažēšanās kvalitātes problēmas pastāv pat tajās dalībvalstīs, kurās darba tirgus situācija ir jauniešiem labvēlīgāka. Papildus tam ES mēroga risinājums sniegtu vairākas praktiskas priekšrocības. (1) Līdz šim pieņemtās vai ierosinātās kvalitātes pamatnostādnes šķiet ļoti līdzīgas neatkarīgi no tā, kura organizācija ir tās izstrādājusi. Tas mudina domāt, ka nav īpaši lielas vajadzības pielāgot kvalitātes standartus vietēja mēroga apstākļiem. (2) ES mēroga risinājumam būtu skaidras priekšrocības attiecībā uz stažieru mobilitāti ES iekšienē. Ja standarti vai saskaņoti noteikumi ļautu jauniešiem skaidri zināt, kas sagaidāms citā valstī, tiem būtu vieglāk pieņemt stažiera vietu citā valstī. Lielāka stažieru mobilitāte palīdzētu sasniegt mērķi par integrētāku ES darba tirgu, labāk saskaņojot un radot ilgtspējīgas darbavietas. (3) Pieredze liecina, ka koordinācijas problēmu dēļ starptautiski atzītus kvalitātes standartus var noteikt ātrāk, ja to koordinē un atbalsta pārnacionālas iestādes. ES atrodas tam vispiemērotākajā situācijā, jo šķiet, ka starptautisku kvalitātes standartu neplānota izstrāde virzās uz priekšu ļoti lēni vai nenotiek vispār. Ar šādu iniciatīvu ES varētu konkrēti atbalstīt dalībvalstis “Eiropa 2020” nodarbinātības pamatnostādnes Nr. 8 sasniegšanā. Ņemot vērā krīzes nopietnību un notikušo kavēšanos attiecībā uz stažēšanās problēmu risināšanu, aizvien noderīgāks pasākums šķiet tādu darbības norādījumu sniegšana dalībvalstīm, kurus var viegli īstenot valsts līmenī. Turklāt tas pilnībā atbilst Eiropas pusgada būtībai. Kaut arī bieži ir izskanējuši aicinājumi veicināt kvalitatīvu stažēšanos, dalībvalstu rīcība ir bijusi nepilnīga un tiesiskais regulējums kopumā joprojām ir sadrumstalots un neatbilstošs. Varētu izmantot tradicionālo Eiropas nodarbinātības stratēģijas pieeju, lai mudinātu dalībvalstis reformēt to stažēšanās sistēmas, tomēr tas izraisīs vēl lielāku galīgā regulējuma atšķirību nekā tādi instrumenti kā ieteikumi vai tiesību akti, ar ko nosaka stažēšanās sistēmu saturu. Tas nebūtu optimāli, jo īpaši ņemot vērā nepieciešamību novērst pašreizējos šķēršļus stažieru mobilitātei. Visbeidzot, šķiet, ka ES mēroga risinājums ir priekšnoteikums EURES paplašināšanai, ietverot tajā arī māceklību un stažēšanos, kā aicina Eiropadome. Tas nepieciešams, lai novērstu risku, ka ar EURES starpniecību tiek sniegts atbalsts nekvalitatīvām stažēšanās iespējām, kas neveicina gludu pāreju no izglītības uz darbu. 5. Iespējamie ES rīcības veidi Ņemot vērā sociālo partneru autonomiju, pašreiz neviena potenciālā darbība/iespēja vēl nav atmesta, un pārdomas šajā jautājumā netiek attiecinātas tikai uz kādu konkrētu stažēšanās veidu. Atkarībā no stažēšanās veida darbības varētu īstenot dažādos līmeņos, iesaistot dažādus dalībniekus un izmantojot dažādus rīkus. Piemēram, ES varētu: · uzlabot stažēšanās regulējuma pārredzamību, nodrošinot pieejamāku informāciju, · mudināt ieinteresētās personas (uzņēmējorganizācijas, sociālos partnerus utt.) īstenot brīvprātīgus pasākumus, lai uzlabotu stažēšanās kvalitāti, piemēram, izveidojot kvalitātes zīmes, · sākt darbības saskaņā ar Eiropas Nodarbinātības stratēģiju, lai mudinātu dalībvalstis uzlabot stažēšanās kvalitāti, · ieviest nesaistošus instrumentus (ieteikumus vai pamatnostādnes) vai · ieviest saistošus tiesību aktus. Darbības joma un pasākumi Būtībā tirgus nespēju nodrošināt kvalitāti var novērst divos veidos, proti, uzlabojot kvalitāti un pieejamību informācijai par tirgu vai ieviešot kvalitātes standartus. Jebkura no šīm pieejām var uzlabot stažēšanās efektivitāti, nodrošinot labu pāreju no izglītības uz darbu. Turpmāk dokumentā ir izklāstīti vairāki pasākumi, kuru pamatā ir pirmā vai otrā iepriekš minētā pieeja. Šķiet, ka “atvērtā tirgus” stažēšanās piedāvā acīmredzamu iespēju iniciatīvām, tomēr pastāv alternatīvi risinājumi: pasākumu darbības jomu varētu attiecināt vienīgi uz pārrobežu stažēšanos vai tikai tādu stažēšanos, kuras ilgums pārsniedz trīs mēnešus. Sociālie partneri var izvēlēties izskatīt vienu vai vairākus no turpmāk minētajiem pasākumiem, kuru īstenošanai vajadzīgais ES iestāžu iesaistīšanās apmērs ir dažāds. Vairākus no šiem pasākumiem varētu apvienot. Pašreiz ietekmes analīze ir tikai indikatīva, un to izstrādās sīkāk kādā no turpmākajiem ietekmes novērtējumiem. i) Iniciatīva ES līmenī netiek īstenota (pamata scenārijs) Apraksts. Komisija turpinās īstenot mērķi uzlabot jauniešu mobilitāti un pāreju no mācībām uz darba tirgu, neparedzot īpašu uz stažēšanos vērstu instrumentu/rīku. Pētījums par stažēšanos sniedz pirmo pārskatu par stažēšanās sistēmām dalībvalstīs un nodrošina pamatu labākai sistēmu pārredzamībai. Izklāsts. Lai gan pastāv iespēja, ka valstīs būs arī turpmākas iniciatīvas ar mērķi uzlabot stažēšanās kvalitāti, vispārējais nekvalitatīvas stažēšanās īpatsvars var palielināties: krīzes dēļ uzņēmumi var samazināt jaunu darbinieku pieņemšanas apjomu, kas ir viens no galvenajiem kvalitatīvas stažēšanās piedāvājuma iemesliem, un jaunpienācēji darba tirgū var attiecīgi samazināt savas prasības. ii) Informatīvas tīmekļa vietnes izveide Apraksts. Izveidojot tīmekļa vietni, kurā būtu atrodams vispusīgs stažēšanos iespēju apskats (sniedzot aktuālo informāciju par stažēšanās apstākļiem un tiesisko regulējumu katrā dalībvalstī), tiktu īstenota nereglamentējoša pieeja ar mērķi uzlabot piekļuvi vispārīgajai informācijai par stažēšanos. Vēl efektīvāks risinājums būtu dot stažieriem iespēju tīmekļa vietnē rakstīt atsauksmes par viņu personīgo stažēšanās pieredzi uzņēmējorganizācijā, tādējādi nodrošinot nevis tikai vispārīgu, bet arī konkrētu informāciju. Izklāsts. Atbilstoša, lietotājam ērta tīmekļa vietne nodrošinātu vienkāršāku piekļuvi informācijai par valstu tiesību aktiem attiecībā uz stažēšanos, kā arī par dažādu stažēšanās veidu pieejamību dalībvalstīs. Tas samazinātu izmaksas, kas stažieriem rodas, meklējot iespējas, un varētu uzlabot atbilstību un palielināt kandidātu kapacitāti iesaistīties starptautiskās stažēšanās iespējās. Lai gan dalībvalstīm vai uzņēmējorganizācijām nav jāsedz nekādas atbilstības nodrošināšanas izmaksas, zināmā mērā šis risinājums tomēr ietekmēs tās organizācijas budžetu, kura pārvaldīs tīmekļa vietni. Ar šo instrumentu tiktu daļēji atrisināta problēma saistībā ar vispārīgas informācijas trūkumu par standartiem, tomēr tas nesniegtu informāciju par konkrētu piedāvāto stažēšanās vietu kvalitāti. Tāpēc, lai gan šīs iespējas ietekme uz stažēšanās kvalitāti ir pozitīva, tā tomēr ir mērena. Tā vietā iespēja ļaut stažieriem novērtēt savu stažēšanās pieredzi diezgan spēcīgi mudinātu uzņēmējorganizācijas uzlabot piedāvātās stažēšanās kvalitāti, jo to reputācija uzlabotos, ja stažieri norādītu, ka tās nodrošina kvalitatīvus stažēšanās apstākļus. iii) Stažēšanās kvalitātes zīme Apraksts. Sadarbībā ar sociālajiem partneriem varētu izstrādāt stažēšanās kvalitātes principu kopumu, nosakot kvalitātes pamatnostādņu obligāto minimumu attiecībā uz stažēšanās formu un mācību saturu (sk. pētījumā par stažēšanos noteiktos kvalitātes elementus). Uzņēmumi, izglītības iestādes, nodarbinātības dienesti un/vai citi attiecīgie dalībnieki varētu brīvprātīgi apņemties ievērot pamatnostādnes attiecībā uz stažieriem un apmaiņā pret to publiski pozicionēt savu uzņēmumu vai struktūru kā “taisnīgu pret stažieriem” vai līdzvērtīgā veidā. Stažēšanās kvalitātes zīme varētu paredzēt arī to, ka uzņēmējorganizācijas apņemas nodrošināt atlīdzību un garantēt sociālo nodrošinājumu. Turklāt kvalitātes zīmi var ieviest arī tikai konkrētās nozarēs. Lai atbilstības nodrošināšanas izmaksas būtu minimālas, kvalitātes zīmi, neveicot iepriekšēju pārbaudi, varētu piešķirt visām organizācijām, kuras apņemtos nodrošināt atbilstību kvalitātes principiem. Ja tiktu iesniegts konkrēts pienācīgi pamatotu sūdzību skaits, zīmi varētu atsaukt. Tādējādi šo zīmi varētu pārvaldīt attiecīgie uzņēmumi vai neliels ārējais birojs. Izklāsts. Šāds risinājums var rosināt un virzīt uzņēmējorganizācijas, nodrošinot kvalitātes etalonu, savukārt brīvprātīguma princips nodrošinās to, ka uzņēmējorganizācijas var to īstenot. Zināmā mērā tas mudina pieņemt šo risinājumu, jo viens no iemesliem, kāpēc organizācijas piedāvā stažēšanos, ir vēlme uzlabot reputāciju, un kvalitātes zīme var to sekmēt. Tāpat šī iespēja varētu veicināt pārrobežu stažēšanos. Apņemšanās brīvprātīgums, šķiet, nodrošina to, ka uzņēmumi varētu uzņemties atbilstības nodrošināšanas slogu. Tomēr pastāv risks, ka tikai nedaudzas organizācijas pieteiksies zīmes saņemšanai, īpaši tāpēc, ka pašreiz stažēšanās pieprasījums pārsniedz piedāvājumu. Turklāt daudzas organizācijas, kuras pieteiksies kvalitātes zīmei, visticamāk, jau šobrīd piedāvā kvalitatīvu stažēšanos. iv) Eiropas stažēšanās kvalitātes sistēma Apraksts. Šis pasākums būtu sociālo partneru nolīgums vai Komisijas priekšlikums par kvalitātes elementiem, kas dalībvalstīm transponējami savā praksē un/vai tiesību sistēmā. Kvalitātes sistēma varētu ietvert pētījumā par stažēšanos minētos elementus, sniedzot skaidras norādes stažieriem par mērķiem, saturu un pārraudzību, ilgumu, samaksu, kā arī garantēto sociālo nodrošinājumu. Izklāsts. Šīs pieejas stiprā puse ir tā, ka kvalitātes sistēma būtu vienāda visās dalībvalstīs (kuras to būtu pieņēmušas). Tāpēc tas novērstu noteikumu daudzveidības negatīvo ietekmi uz starptautiskās mobilitātes attīstību. Pētījumā noteiktos elementus varētu papildināt ar secīgas stažēšanās ierobežojumu un/vai prasību reģistrēt stažēšanos. Atsevišķās dalībvalstīs ir pieņemti līdzīgi pasākumi. Ierobežojot vienas personas atkārtotu stažēšanos tajā pašā organizācijā vai rīkojoties vēl drosmīgāk, proti, nosakot uzņēmējorganizācijai pienākumu vidējā termiņā pieņemt darbā konkrētu (ierobežotu) iesaistīto stažieru skaitu, tiktu novērsts tas, ka jauniešiem ir vairākas reizes jāstažējas, līdz viņi atrod pastāvīgu darbu. ES jau šobrīd pastāv kvalitātes sistēmai līdzīgi instrumenti (piemēram, Kvalitatīvu prakses vietu paraugprakses kodekss Apvienotajā Karalistē). Kopumā kvalitātes sistēma, kas apstiprināta Eiropas un valstu līmenī, vidējā termiņā varētu ievērojami uzlabot stažēšanās kvalitāti un pārredzamību. Ierobežojums attiecībā uz secīgu stažēšanos varētu efektīvi ierobežot aizstāšanas risku. Turklāt obligāta stažēšanās reģistrācija palīdzētu iegūt labākus statistikas datus par stažēšanos, kā arī atbalstītu efektīvu tiesību īstenošanu. Attiecībā uz to, kā šis risinājums ietekmēs stažēšanās vietu pieejamību, šī iespēja paredz, ka atsevišķi darba devēji turpmāk nevēlēsies nodrošināt stažēšanās vietas, jo, visticamāk, sapratīs, ka līdz šim ir piedāvājuši nekvalitatīvu stažēšanos. Lai gan lielākā daļa šīs iespējas radīto izmaksu būs jāsedz uzņēmējorganizācijām, atbilstības nodrošināšanas izmaksas būs galvenokārt saistītas ar atbilstoša mācību satura nodrošināšanu. Tām uzņēmējorganizācijām, kuras jau šobrīd nodrošina mācību saturu, vajadzēs tikai ievērot atbilstošu formalitāti, rakstiski uzskaitot mācību mērķus un dažas citas stažēšanās galvenās raksturiezīmes. Tādējādi, ja prasībām atbilstošo uzņēmumu papildu darba slodzi izziņo kā izpildāmu, piedāvāto stažēšanās iespēju samazināšanos var būtiski ierobežot. Tomēr joprojām nav atbildēts svarīgs jautājums par to, kāda būs ietekme uz nekvalitatīvu stažēšanos, jo dalībvalstīs, kurās ir vājāki izpildes mehānismi, reglamentējoši risinājumi var darboties vissliktāk. Attiecībā uz proporcionalitāti stažēšanās kvalitātes sistēma var veicināt izvirzīto mērķu sasniegšanu, kamēr ES līmeņa rīcība nav neproporcionāla. 6. Nobeiguma pārskats Iepriekš izklāstītos risinājumus un apakšrisinājumus var savstarpēji kombinēt dažādos veidos. Šajā tabulā ir apkopoti iepriekš minētās rīcības veidi, ņemot vērā iespējamo ietekmi un atbilstības nodrošināšanas izmaksas. Risinājums || Brīvprātības princips (B)/Ieteikuma tiesības (IT)/Reglamentējošs risinājums® || Iespējamā ietekme uz stažēšanās kvalitāti || Ietekme uz stažēšanās vietu pieprasījumu (I – iekšzemes – PR – pārrobežu) || Ietekme uz atbilstības nodrošināšanas izmaksām uzņēmumiem = ietekme uz stažēšanās vietu piedāvājumu || Ietekme uz atbilstības nodrošināšanas izmaksām MVU || Elastīgs risinājums Informatīva tīmekļa vietne stažieriem || nav informācijas || 0 || I 0 PR: + || 0 || 0 || Jā Kvalitātes zīme || B/IT || 0/+ || I + PR: ++ || 0 || 0 || Diezgan Kvalitātes zīme + atlīdzība || B/IT || 0/+ || I: + PR: ++/+++ || 0/(-) || 0(-) || Diezgan Stažēšanās kvalitātes sistēma (QFT) || ® || ++ || I: ++ PR: ++/+++ || 0/(-) || -/-- || Nē QFT ilgtermiņa, pārrobežu stažēšanās mērķiem || ® || +/++ || I: ++ PR: ++/+++ || 0/(-) || -/-- || Nē Skaidrojums 0: nulles vai niecīga ietekme. (+) / (-): neliela pozitīva (negatīva), bet neskaidra ietekme. + / -: iespējama pozitīva/negatīva ietekme. ++ / --: iespējama pozitīva/negatīva ietekme. +++/---: ļoti iespējama pozitīva/negatīva ietekme. [1] Pētījums par stažēšanās nosacījumu visaptverošu pārskatu dalībvalstīs, Eiropas Komisija (2012), turpmāk tekstā “Pētījums par stažēšanos”.