Visos pasākumu dotāciju un darbības dotāciju priekšlikumu konkursos atbilstība programmas vispārējiem un īpašajiem mērķiem bija viens no galvenajiem atlases kritērijiem. Izvērtējot programmas Daphne III ietvaros finansēto 302 projektu (no 307 projektiem, sk. Tabulu 1 1 Katru gadu finansēto dotāciju skaits ) un darba programmu darbības mērķus un darbības jomas, secināts, ka to visu mērķis bija vai nu vardarbības pret sievietēm, bērniem un jauniešiem novēršana, vai cietušo un riska grupu aizsardzība. Tādējādi projektu un darba programmu mērķi atbilda programmas Daphne III mērķiem. Turpmāk aprakstīti projektu un darba programmu pasākumu veidi.

Dotāciju saņēmēju ziņojumi liecina, ka gala saņēmēji pozitīvi novērtējuši projektus un norādījuši, ka, viņuprāt, pasākumi ir atbilstoši. Tomēr par to nav iespējams pārliecināties, neapkopojot gala saņēmēju neatkarīgos viedokļus. Tomēr, pārskatot finansētos pasākumus, var konstatēt, ka tie izstrādāti atbilstoši noteiktajām saņēmēju vajadzībām un lielākā daļa no tiem veidoti, pamatojoties uz vajadzību novērtējumiem.

Programmā īstenotie pasākumi un programmas prioritātes tika atzītas par atbilstošām programmai un tās mērķiem. Tomēr analīzē arī secināts, ka prioritāro jomu saskaņošanā ar programmas mērķiem nav nodrošināta pārliecinoša atbilstība (gan prioritāro jomu, gan to ietvaros finansēto projektu atbilstība). Tas tā ir tādēļ, ka gan programmas mērķi, gan noteiktās prioritātes bija vispārīgas un nebija skaidri sasaistītas ar konkrētiem ES politikas mērķiem. Šāds programmas mērķorientācijas trūkums, visticamāk, apgrūtināja uz konkrētiem mērķiem vērstu — un līdz ar to atbilstīgu — rezultātu sasniegšanu šajā ES politikas jomā. Programmas pirmajā pusē stratēģiskās plānošanas (gada prioritāšu noteikšanas) pamatā nebija ilgtermiņa politikas analīze. Drīzāk tā bija balstīta uz tādu tematu analīzi, kas saistīti ar jau finansētiem projektiem.

Gandrīz 70 % no budžeta, kas piešķirts ar publiskā iepirkuma starpniecību, tika novirzīts pētījumiem vai izpētei (piemēram, 2009. gada Eirobarometra apsekojumam par Eiropas iedzīvotāju attieksmi pret vardarbību, kas vērsta pret sievietēm, jauniešiem un bērniem), tostarp programmas vidusposma un galīgajai izvērtēšanai. Vēl 27 % no šī budžeta tika iztērēts izpratnes veicināšanas darbībām, tostarp pasākumiem, un gandrīz 4 % — programmas Daphne III tīmekļa vietnes uzturēšanai.

Pasākumu dotācijas tika piešķirtas organizācijām, kas strādā kopā kā partneri. Iesaistīto partnerorganizāciju sadalījums ir līdzīgs kā novērotajām vadošajām organizācijām. Visbiežāk kā partneri (56 % no visiem partneriem) piesaistītas valstu NVO, tostarp valstu platformas un tīkli, savukārt universitātes ir 15 % no visiem partneriem. Tomēr partnerorganizāciju sadalījums atšķirībā no vadošo organizāciju sadalījuma ir atšķirīgs no vadošo organizāciju sadalījuma, jo valsts dienesti ir vairāk pārstāvēti partnerorganizāciju vidū (4 %) nekā vadošo organizāciju vidū (0,33 %). Arī šie rādītāji atbilst programmas īpašo mērķu prasībām, jo tās mērķis ir veidot un atbalstīt daudzdisciplinārus kontaktu tīklus, vienlaikus stiprinot sadarbību starp NVO un citām šīs jomas organizācijām.

Vairākums (96 %) respondentu tiešsaistes aptaujā atzina, ka prioritātes atbilst gan mērķa grupas, gan viņu valsts specifiskajām vajadzībām. Turklāt gandrīz visi no 30 dotāciju saņēmējiem, kas tika intervēti izvērtēšanas vajadzībām, norādīja, ka programmas konceptuālās nostādnes (t. i., tās mērķi un prioritātes) ļāva tiem īstenot projektus atbilstoši sākotnējām iecerēm. Tikai četri no tiem uzskatīja, ka daži no uzaicinājumiem bijuši ierobežojoši, bet tas vairāk saistīts ar dotāciju ilgumu un/vai pieejamo apmēru, nevis ar konceptuālajām nostādnēm.

Šajā novērtējumā secināts, ka programmas vispārējie mērķi varētu palikt plaši un vispārīgi, ļaujot Komisijai reaģēt uz mainīgām vajadzībām attiecīgajās teritorijās, inovācijām pētniecībā un praksē. Tomēr katras programmas īpašos mērķus varētu formulēt tā, lai to precīzāk atšķirtu no citām programmām (piemēram, ar tematu, tvērumu, pieeju, iesaistīto organizācijas veidu). Novērtējumā arī tika secināts, ka bija īpaši svarīgi noteikt šiem mērķiem atbilstošas prioritātes uzaicinājumos iesniegt priekšlikumus un izraudzīties tiem atbilstošus finansējamos projektus, lai izvairītos no pārklāšanās un veidotu sinerģiju.

Nobeiguma ziņojumos bija, piemēram, aprakstīti pasākumi, kas jau ir plānoti kopā ar partneriem; citos ziņojumos minēts, ka īstenoto pasākumu rezultāti ir integrēti apmācībā vai mācību programmās (14 pasākumi). Vēl citos minēts, ka ar programmas finansējumu radīto iznākumu (piemēram, tīmekļa vietnes, ziņojumi, bukleti u. c.) izplatīšana vai to turpmāka pieejamība turpināsies pēc projekta noslēguma.

No 216 projektiem, kam bija pieejams nobeiguma ziņojums, divās trešdaļās ziņojumu (154) bija norādīts, ka projekti vismaz daļēji būs ilgtspējīgi, jo projekta pasākumi un/vai partnerība tiks pilnā apmērā vai daļēji turpināti. Lielākajā daļā gadījumu (105 no 154) projekta aktivitātes bija plānots vismaz daļēji turpināt, savukārt projekta vajadzībām izveidotās partnerības turpinātos tikai 29 no 154 gadījumiem.

Kopumā Komisija projektu rezultātus izplatīja ierobežotā apmērā, jo tā galvenokārt paļāvās uz to, ka saņēmēji iznākumus tieši izplatīs savām mērķgrupām, bet savus cilvēkresursus galvenokārt novirzīja finanšu vadībai. Tādēļ, neskatoties uz to, ka Komisijai bija savs izplatīšanas rīks (Daphne rīku komplekts), secināts, ka izplatīšanas jomā tās darbs nav bijis tik sekmīgs. Turpretī dotāciju saņēmēji, šķiet, ir plānojuši rezultātu izplatīšanu un sekmīgi informējuši par savu projektu rezultātiem politikas veidotājus, speciālistus un citas attiecīgās jomas organizācijas.

Pētniecība, pētījumi un citi analītiski pasākumi, kas tika finansēti programmas Daphne ietvaros, ir bijuši lietderīgi politikas veidošanā un īstenotās prakses uzlabošanā. Tie ir uzlabojuši izpratni par vardarbības būtību. Kopumā 217 no 302 novērtētāju apzinātajiem projektiem (72 %) ietvēra dažādu veidu analītiskus pasākumus (sk. Figure 2 1 Number of action and operating grants for different activities ). Turklāt 203 no 302 projektiem (67 %) ietvēra savstarpējās mācīšanās pasākumus, tostarp tīklu veidošanu. Tīkliem, kuros tiek apkopoti dažādu iesaistīto dalībnieku skatījumi, raksturīgs plašāks ģeogrāfiskais tvērums, tāpēc tie var būt atpazīstamāki un vairāk ietekmēt politikas veidotājus. Daphne ietvaros finansētie tīkli ir kalpojuši kā viegli atpazīstami uzziņas punkti jaunām auditorijām, un tajos vienā centralizētā sistēmā (piemēram, tīmekļa vietnē) apkopoti dalībnieku darbi, tādējādi papildus paplašinot izplatīšanas iespējas.

Programmā Daphne III par aptuveni EUR 109 miljoniem tika finansēti vairāk nekā 300 projekti, lielākoties starpvalstu, kuros iesaistītas vairāk nekā 1000 vadošās organizācijas un partnerorganizācijas. Analizējot līdz šim pabeigtos projektus, konstatēts, ka aptuveni 81 % no noslēgtajām pasākumu dotācijām (142) un darbības dotācijām (40) ir apliecināti sasniegtie iznākumi un ietekme. Kā tika paredzēts, ņemot vērā šā finansēšanas instrumenta ievirzi, 83 % pasākumu dotāciju ir apliecināti iznākumi un ietekme, kas ir vairāk par darbības dotāciju 76 % rādītāju. Ir iespējams, ka šie rādītāji nav pilnīgi objektīvi, jo šo iznākumu un ietekmes vērtējuma pamatā ir dotāciju saņēmēju pašu sagatavotie ziņojumi. Tomēr ir jāņem vērā arī tas, ka kopumā iznākumi un ietekme atklājas ar laiku; daudzu projektu nobeiguma ziņojuma sagatavošanas brīdī to iznākumi un ietekme vēl nebija nosakāmi.

Tas, ka programma jau ir sasniegusi trešo kārtu un katrā kārtā finansējuma apjoms ir stabili audzis, varētu liecināt par pieaugošu pieprasījumu un to, ka paredzētie finanšu līdzekļi šāda veida pasākumiem (t. i., lielākoties starpvalstu un/vai ES līmeņa pasākumiem) nav pietiekami. No otras puses — problēmas, kuru risināšanai paredzētas programmas Daphne, ir ļoti izplatītas, un, iespējams, valstu līmenī tām ir bijis pieejams samērā neliels finansējums, bet ir daudz ieinteresēto personu (piemēram, NVO), kas atkarīgas no ārējā finansējuma.

Efektivitātes novērtējumā secināts, ka programmas īstenošanai pieejamais finansējums, iespējams, nebija pietiekams, ņemot vērā, ka daži no mērķiem bija ļoti ambiciozi, ka pieprasījums pēc finansējuma bija ļoti liels un ka kopumā dotāciju apguves rādītājs bija augsts. Turklāt problēmas, ko risina Daphne III, ir ļoti “populāras”, jo īpaši to ieinteresēto personu vidū, kas biežāk mēdz būt atkarīgas no ārējā finansējuma. Dotācijas deva ieguldījumam atbilstošus rezultātus un liecināja par efektīvu līdzekļu izmantošanu, pateicoties labai sasaistei starp dažādajiem pasākumiem.

Pamatojoties uz nobeiguma ziņojumu analīzi un intervijām ar dotāciju saņēmējiem, tika secināts, ka daļai projektu izstrādes posmā ir nodrošināts lielāks pārnesamības potenciāls. Piemēram, ja viens no projekta pasākumiem bija vajadzību novērtēšana vai salīdzinoša izpēte par to, kā kāds konkrēts jautājums risināts dažādās dalībvalstīs, vai par atšķirībām tiesiskajā regulējumā vai politikā, produktu (piemēram, rokasgrāmatu) iespējams uzreiz izstrādāt un pielāgot dažādiem zināmajiem kontekstiem. Šāda pieeja pārnesamības nodrošināšanai ir efektīvāka un iedarbīgāka nekā centieni pielāgot esošu produktu dažādiem kontekstiem. Turklāt dalība tīklā vai sadarbība ar noteiktu skaitu ārvalstu partneru palielina pārnesamības potenciālu.

Tiešsaistes aptaujas dati liecina, ka lielāko daļu iznākumu būtu iespējams pārnest uz citām ES valstīm. To apstiprināja visi intervētie dotāciju saņēmēji. 82 % no 139 respondentiem norādīja, ka visus iznākumus vai daļu no tiem būtu iespējams bez pārveides izmantot arī citās valstīs. 67 % no 135 aptaujas respondentiem minēja, ka iznākumus varētu pārnest uz vairākām valstīm, veicot dažas nelielas izmaiņas, bet 10 % norādīja, ka tas nav iespējams. Vairāki saņēmēji atzina, ka iznākumu vai pieeju pārnesamību var būtiski ietekmēt tas, kāds progress attiecīgajā politikas jomā ir panākts citās ES valstīs. Progresīva sociālā politika varētu atvieglot inovatīvu metožu pārnešanu, turpretī valstīs, kuras noteiktā politikas jomā atpaliek, nebija iespējams ieviest jaunu pieeju..

Programmas mērķi. Izveides lēmuma 2. pantā noteikts, ka viens no programmas vispārējiem mērķiem ir palīdzēt attīstīt “Kopienas [tagad ES] politikas virzienus”. Programmas Daphne III uzmanības centrā — atšķirībā no iepriekšējām programmām Daphne — ir cīņa pret visu veidu vardarbību pret sievietēm, bērniem un jauniešiem (bet pedofilija un cilvēku tirdzniecība vairāk ir Migrācijas un iekšlietu ĢD darba temati). Tās juridiskais pamats ir pamattiesību veicināšana un aizsardzība saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartu.

ES pievienotā vērtība ir apmērs, kādā programmas ES dimensija nes ieguvumus ieinteresētajām personām, kā arī to priekšrocību apmērs, kas ir ES salīdzinājumā ar valstu un starptautiskām struktūrām, kuras darbojas šajā jomā. Vispirms aplūkota programmas ES dimensija un tās ģeogrāfiskais tvērums. Tam seko analīze par ES pievienoto vērtību — ieguvumiem, kas sniegti ES un saņēmējiem. Tomēr vēl nav bijis iespējams identificēt un izmērīt ES pievienoto vērtību no ietekmes viedokļa.

Lai izvērtētu efektivitāti vai vienkāršošanas iespējas, ir svarīgi veikt salīdzināšanu starp pārskatu iesniegšanai nepieciešamajiem gan dotāciju saņēmēju, gan Komisijas — no informācijas izvērtēšanas viedokļa — resursiem un pārskatu lietderīgumu attiecībā uz to, vai tie ļauj izvērtēt projekta izpildi, iznākumus un plašākās sekas. Lai gan nav datu par resursiem, ko Komisija izlietojusi progresa ziņojumu izskatīšanā, vairums aptaujāto dotāciju saņēmēju bija apmierināti ar ziņojumu prasībām, turklāt, kā vairākkārt tika atzīmēts turpmākajās intervijās, viņuprāt, Komisijas veiktā projekta uzraudzība bija ļoti svarīga. Šajā sakarā to var uzskatīt arī par atbilstošu detalizētajām finanšu pārskatu prasībām. Protams, no šo dotāciju saņēmēju nobeiguma ziņojumu kvalitātes ir atkarīgs tas, vai tie galu galā ir efektīvi un noder Komisijai.

Dotāciju saņēmēji Komisijas uzraudzības kārtību uzskatīja par daļēji labu un noderīgu projekta/aktivitāšu īstenošanas gaitā, un šādu viedokli pauda 68 % respondentu (89 no 131 respondenta). Tikai 14 % (19 no 131) daļēji nepiekrita šim viedoklim. Trīs no aptaujātajiem respondentiem atzīmēja, ka Komisijas uzraudzības apmeklējumi bija reti un daži projekti netika apmeklēti vispār. No abu pušu viedokļa tā tika uzskatīta par neizmantotu iespēju, jo dotāciju saņēmēji apmeklējumus uzskatīja par lietderīgiem tādā ziņā, ka tie bija efektīvs instruments, lai Komisija labi izprastu īstenotās aktivitātes un kopējos projekta rezultātus, vienlaikus ļaujot projektam izmantot apmeklējumu, lai vēl vairāk popularizētu savas aktivitātes un Daphne III kā tādu. Varētu teikt, ka Komisija tādējādi nesamērīgu uzmanību pievērš projektu izdevumiem, nevis tajos sasniegtajiem panākumiem.

Lai saņemtu maksājumu, projektos obligāti bija jāiesniedz finanšu pārskats. Daphne III gadījumā šāds pārskats bija jāiesniedz, projektam beidzoties, lai saņemtu galīgo maksājumu. Var konstatēt, ka līgumā noteiktajām atskaitēm nepieciešamo dokumentu skaits finansējuma periodā ir palielinājies. No pirmā PD uzaicinājuma (2007. gads) līdz 2009.–2010. gada uzaicinājumam pēdējam maksājuma pieprasījumam bija jāpievieno tikai nobeiguma finanšu pārskats. Sākot ar 2011.–2012. gada uzaicinājumu, tika pieprasīti vairāki dokumenti, kuros sīki izklāstīti finanšu izdevumi. Atbalstot jaunās prasības, Komisija publicēja papildu norādījumus par finanšu vadību un finanšu pārskatiem. Dažas no jaunajām prasībām, piemēram, darba laika uzskaites lapu iesniegšana, šķiet, rada nevajadzīgu slogu organizācijām, kurās citādi nebūtu ieviesta laika uzskaites sistēma, un Komisijas ierēdņiem, kuriem tās ir jāpārbauda.

Vairākums dotāciju saņēmēju, kuru viedoklis tika uzklausīts šī pētījuma tapšanā, norādīja, ka PRIAMOS IT sistēma darbojusies labi. Tomēr daži no projekta saņēmējiem ziņoja, ka tiem radušās problēmas ar pielikumu pievienošanu.

Detalizētas pamatnostādnes Daphne III dotāciju pieteikumu iesniedzējiem bija pieejamas Tiesiskuma un patērētāju ĢD tīmekļa vietnē, un šajā novērtējumā iegūtie dati liecina, ka pieteikumu iesniedzējiem sniegtā informācija bija skaidra un viegli saprotama. No 144 aptaujas respondentiem lielākā daļa dotāciju saņēmēju vai nu “pilnībā piekrita” (50 % jeb 72 respondenti) vai “daļēji piekrita” (36 % jeb 52) apgalvojumam, ka “uzaicinājumos ietvertā informācija bija skaidra un viegli saprotama”. Tomēr tiešsaistes aptaujā sniegtās atbildes liecināja, ka, lai atsauktos uzaicinājumam, nedaudz vairāk kā pusei respondentu (54 no 104 respondentiem, kuri atbildēja uz jautājumu) bija jālūdz palīdzība personām ar īpašu pieredzi un zināšanām par procedūru.

2013. gada uzaicinājumā tika nodrošināta vairākām programmām (visām piecām Tiesiskuma un patērētāju ĢD programmām, ISEC un PROGRESS) kopīga rokasgrāmata pieteikumu iesniedzējiem, kurā bija iekļautas detalizētas vadlīnijas PRIAMOS sistēmas izmantošanai. Šī rokasgrāmata veicināja vienkāršošanu no to organizāciju viedokļa, kuras saņēma atbalstu vairākās programmās, un uzlaboja pieteikumu iesniegšanas procesu gan pieteikumu iesniedzējiem, gan programmu ierēdņiem.

Starpvalstu sadarbība. Gada darba programmās un uzaicinājumos iesniegt priekšlikumus tika noteikta prasība, ka pasākumu dotāciju saņēmējiem jāveido starpvalstu partnerības, kurās iesaistītas vismaz divas partnerorganizācijas no vismaz divām ES valstīm. Darbības dotāciju saņēmējiem tika noteikta prasība aptvert vismaz 12 ES/EBTA/EEZ valstis. Izveides lēmuma 9. panta 6. punktā arī noteikts, ka viens no izvērtēšanas kritērijiem darbības dotāciju pieteikumu atlasē ir “veikto darbību ģeogrāfiskais iespaids”. Daphne III programmas starpvalstiskums bija viena no programmas galvenajām iezīmēm, kas to atšķīra no citām tiesiskuma jomas ES finansējuma programmām, kuras īstenotas tajā pašā laikā (sk. 3. sadaļu). No ES viedokļa šādu partnerību mērķis bija veicināt informācijas apmaiņu un labās prakses izplatīšanu ES mērogā, kā arī sekmēt koordinētu un daudzdisciplināru pieeju un panākt lielāku programmas tvērumu vai ietekmi. Tā kā programmā prasīts veidot starpvalstu partnerības, tā arī atbilst Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteiktajam subsidiaritātes principam, kas paredz, ka Savienība rīkojas tikai atbilstīgā apmērā un vienīgi tad, ja paredzētās darbības mērķus nevar pietiekami labi sasniegt dalībvalstis vai tie ir labāk sasniedzami Savienības līmenī.

2.6.1Projektu ģeogrāfiskais tvērums

Vadošo organizāciju skaits — un attiecīgi īstenoto projektu skaits — dažādās ES valstīs ir ļoti atšķirīgs. Visvairāk organizāciju, kas piedalījās programmā, bija no Itālijas, kam sekoja Apvienotā Karaliste un Spānija; lielākā daļa no šīm organizācijām bija partnerorganizācijas. Dalībvalstis ar zemākajiem dalības rādītājiem bija Malta, Īrija un Igaunija. Maltas organizācijas nevadīja nevienu projektu, tomēr tās piedalījās kā partnerorganizācijas.

Vadošās organizācijas galvenokārt bija no trīs ES dalībvalstīm — Itālijas, Beļģijas un Apvienotās Karalistes. Kopumā 43 % no visiem projektiem (131) vadīja kāda no šīm valstīm. Tomēr jāņem vērā, ka Beļģijā reģistrēti arī tādi projekti kā ES tīkli/platforma — kaut arī to vadība nav tikai vienas valsts organizāciju rokās, tie palielina Beļģijā reģistrēto vadošo organizāciju īpatsvaru.

Attiecībā uz partnerorganizācijām ES valstu pārstāvība ir vienmērīgāka; 17 ES valstis piedalījās ar vairāk nekā 25 partnerorganizācijām. Programmā piedalījās arī trešās valstis, tostarp Norvēģija (gan vadošās organizācijas, gan partnerorganizācijas), Turcija, Ukraina, Islande, Šveice un Maķedonija (tikai kā asociētie partneri, kas nesaņem finansējumu).

Izpēte liecina, ka programmā Daphne III nebija vienlīdz iesaistītas visas dalībvalstis. Iesaiste kopumā atbilst no dažādajām valstīm saņemto pieteikumu skaitam. Piemēram, Itālija, kura ir viena no dalībvalstīm, kas saņēma visvairāk dotāciju, programmas laikā iesniedza 537 dotāciju pieteikumus (sk. Diagrammu 2 2 Pieteikumu skaits no katras ES valsts ). Tie ir 28 % no visiem pieteikumiem (saņemti tika 1921).

Kopumā Itālijā reģistrētu vadošo partneru sekmīgu pieteikumu īpatsvars nebija liels. 9 % no Itālijas pieteikumiem bija veiksmīgi (salīdzinājumam — vidējais rādītājs bija 19 %). Apvienotās Karalistes organizāciju pieteikumi bija nedaudz sekmīgāki nekā vidēji programmā — 21 % (tika pieņemti 44 pieteikumi). Diezgan liela daļa no sekmīgajiem pieteikumu iesniedzējiem Itālijā un Apvienotajā Karalistē bija universitātes: Apvienotās Karalistes universitātes bija 39 % (21 no 54) no visām programmas Daphne III finansējumu saņēmušajām universitātēm, savukārt Itālijas universitātes bija 20 % no tām (11 no 54). Iespējams, ka universitātēm bija vieglāk pieteikties dotācijām nekā citām organizācijām, jo akadēmisko aprindu pārstāvji bieži iesniedz šādus pieteikumus. Dalībvalstis ar vislielāko veiksmīgo pieteikumu īpatsvaru bija Dānija (43 %), Beļģija (34 %), Norvēģija (33 %), kā arī Ungārija un Austrija (abām 31 %). Vācijā sekmīgo pieteikumu īpatsvars bija 24 %.

Saistībā ar partnerību struktūru trīs dalībvalstīs, kurās reģistrēts lielākais vadošo organizāciju skaits (Itālijā, Apvienotajā Karalistē un Beļģijā), skaitļi liecina, ka vadošās organizācijas vienmēr daudz aktīvāk veido partnerības ar organizācijām no savas dalībvalsts, nevis ar organizācijām no citām ES valstīm. Piemēram, Itālijas vadošās organizācijas izveidoja partnerības ar 38 partneriem no Itālijas, 24 partneriem no Spānijas un 15 partneriem no Bulgārijas. Beļģijas vadošās organizācijas sadarbojās ar 15 partneriem no Beļģijas, 8 partneriem no Grieķijas un 6 partneriem no Francijas. Apvienotās Karalistes vadošās organizācijas sadarbojās ar 27 partneriem no Apvienotās Karalistes, 11 partneriem no Bulgārijas, 11 partneriem no Francijas un 11 partneriem no Itālijas.

Tā kā pastāv šāda skaidra sasaiste starp vadošās organizācijas pārstāvēto valsti un partnerorganizācijas pārstāvēto valsti, tās trīs dalībvalstis, kurās ir visvairāk vadošo organizāciju, ir arī to dalībvalstu vidū, kurās ir lielākais skaits partnerorganizāciju. Tomēr Portugālē un Slovēnijā bija lielākais partnerorganizāciju skaita īpatsvars pret vadošo organizāciju skaitu. Citiem vārdiem sakot, tajās bija liels skaits partnerorganizāciju (Portugālē — 35, Slovēnijā —31), lai gan vadošo organizāciju bija maz (1). Kā bija paredzams, abu valstu organizācijas piedalījās projektos, ko vadīja organizācijas no valstīm ar lielāko vadošo organizāciju skaitu — Apvienotās Karalistes, Beļģijas un Vācijas.

2.6.2Pievienotā vērtība ES un dotāciju saņēmējiem

Intervijās ar programmas dotāciju saņēmējiem noskaidrots, ka programmai piemitušas vairākas iezīmes, kas nodrošinājušas pievienoto vērtību. Šādas iezīmes bija, piemēram, ietvertie temati un programmas konceptuālās nostādnes, finansējuma pieejamība (ja finansējums no citiem avotiem nav pieejams) un iespēja veidot partnerību ar citu valstu organizācijām. Vairāki partneri arī atzina, ka, saņemot ES finansējumu, pieaugusi viņu ticība viņu organizācijai/projektam, kas palīdzējis iegūt lielāku atbalstu viņu mērķiem. Daži dotāciju saņēmēji norādīja, ka “ES zīmols” var arī uzlabot organizācijas reputāciju. Dažos finansētajos pasākumos veiktajam darbam ļoti svarīga bija programmas ES dimensija — jo īpaši tas attiecās uz projektiem, kuru mērķis bija izveidot un/vai uzturēt ES tīklus (piemēram, EuroNet-FGM, organizāciju tīkls 116, Verein Autonome Österreichische Frauenhäuser), un kuru mērķis bija ietekmēt ES jautājumu risināšanu (piemēram, cietušo tiesību, pazudušu bērnu jomā).

Tiešsaistes aptaujas rezultāti liecina, ka projekti radīja pievienoto vērtību, jo tie sniedza ieguldījumu ES mērķu sasniegšanā. Piemēram, lielākā daļa aptaujas respondentu norādīja, ka īstenotais projekts/pasākumi bija ievērojams/būtisks ieguldījums paraugprakses noteikšanā un izplatīšanā (86 % no 144 respondentiem); praktisku rīku un risinājumu radīšanā darbam ar pārrobežu vai ES mēroga problēmām (75 % no 140 respondentiem); pārrobežu sadarbības uzlabošanā (75 % no 143 respondentiem); un savstarpējas uzticēšanās veidošanā starp valstīm (67 % no 141 respondenta).

3SECINĀJUMI

Programmas atbilstība