(3)Krievijas iebrukums Ukrainā globālās pandēmijas izskaņā ir būtiski mainījis ģeopolitisko un ekonomisko kontekstu. Iebrukuma ietekme uz dalībvalstu tautsaimniecībām izpaužas, piemēram, kā augstākas enerģijas un pārtikas cenas un vājākas izaugsmes izredzes. Enerģijas cenu pieaugums, kas novērots jau 2021. gadā, īpaši smagi skar visneaizsargātākās mājsaimniecības, kuras ir nonākušas enerģētiskajā nabadzībā vai kurām tā draud. Turklāt Eiropas Savienībā ierodas nepieredzēti daudz cilvēku, kuri bēg no Ukrainas. Šajā sakarā 2022. gada 4. martā pirmo reizi tika piemērota Pagaidu aizsardzības direktīva, pārvietotajām personām no Ukrainas piešķirot likumīgas uzturēšanās tiesības Eiropas Savienībā, kā arī piekļuvi izglītībai un apmācībai, darba tirgum, veselības aprūpei, mājoklim un sociālajai palīdzībai. Ārkārtas atbalsts Polijai tiek darīts pieejams, izmantojot kohēzijas rīcību bēgļu atbalstam Eiropā (CARE) un papildu priekšfinansējumu no Atveseļošanas palīdzības kohēzijai un Eiropas teritorijām (REACT-EU), lai steidzami apmierinātu ar uzņemšanu un integrāciju saistītās vajadzības cilvēkiem, kuri bēg no Ukrainas.

(6)Ievērojot pieeju, kas izklāstīta Padomes 2021. gada 18. jūnija atzinumā par 2021. gada konverģences programmu, fiskālo nostāju pašlaik vislabāk var izmērīt kā izmaiņas primārajos izdevumos (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus), neierēķinot ar Covid-19 krīzi saistītos pagaidu ārkārtas pasākumus, bet ietverot no Atveseļošanas un noturības mehānisma un citu ES fondu neatmaksājamā atbalsta (dotācijām) finansētos izdevumus, attiecībā pret vidēja termiņa potenciālo izaugsmi. Papildus atzinumam par vispārējo fiskālo nostāju novērtējot, vai valsts fiskālā politika ir piesardzīga un vai tās struktūra spēs nodrošināt ilgtspējīgu atveseļošanu, kas būtu saskanīga ar zaļo un digitālo pārkārtošanos, uzmanība tiek pievērsta arī valsts finansētajiem primārajiem kārtējiem izdevumiem (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus un ar Covid-19 krīzi saistītos pagaidu ārkārtas pasākumus) un investīcijām.

(7)Komisija 2022. gada 2. martā pieņēma paziņojumu, kurā sniegtas plašas norādes par fiskālo politiku 2023. gadā un kura mērķis ir atbalstīt dalībvalstu stabilitātes un konverģences programmu sagatavošanu un tādējādi stiprināt politikas koordināciju. Pamatojoties uz 2022. gada ziemas prognozes makroekonomisko perspektīvu, Komisija atzīmēja, ka piemērota šķistu pāreja no kopējās atbalstošās fiskālās nostājas 2020.–2022. gadā uz kopumā neitrālu kopējo fiskālo nostāju 2023. gadā, vienlaikus saglabājot gatavību reaģēt uz mainīgo ekonomisko situāciju. Komisija paziņoja, ka fiskālie ieteikumi 2023. gadam arī turpmāk būtu jādiferencē starp dalībvalstīm un tajos būtu jāņem vērā iespējamā pārrobežu blakusietekme. Komisija aicināja dalībvalstis atspoguļot norādes savās stabilitātes un konverģences programmās. Komisija apņēmās cieši uzraudzīt ekonomikas norises un pielāgot savas politikas norādes pēc vajadzības un ne vēlāk kā savā pusgada pavasara paketē, kas sagatavota 2022. gada maija beigās.

(8)Attiecībā uz 2022. gada 2. martā sniegtajām fiskālajām norādēm fiskālajos ieteikumos 2023. gadam ir ņemta vērā ekonomikas perspektīvas pasliktināšanās, paaugstinātā nenoteiktība un papildu lejupvērstie riski, kā arī augstāka inflācija salīdzinājumā ar ziemas prognozi. Ņemot vērā šos apsvērumus, fiskālajai reakcijai ir jāpalielina publiskās investīcijas, kas sekmēs zaļo un digitālo pārkārtošanos un enerģētisko drošību, un jāsaglabā visneaizsargātāko mājsaimniecību pirktspēja, lai mīkstinātu enerģijas cenu kāpuma ietekmi un palīdzētu ierobežot inflācijas otrreizējās ietekmes spiedienu, izmantojot mērķtiecīgus un pagaidu pasākumus; fiskālajai politikai arī turpmāk jābūt dinamiskai, lai pielāgotos strauji mainīgajiem apstākļiem, un dažādās valstīs tā ir jādiferencē atkarībā no to fiskālā un ekonomiskā stāvokļa, tostarp ņemot vērā krīzes ietekmi uz tām un pārvietoto personu pieplūdumu no Ukrainas.

(9)Polija savu 2022. gada valsts reformu programmu iesniedza 2022. gada 29. aprīlī un 2022. gada konverģences programmu – 2022. gada 28. aprīlī, tādējādi ievērojot Regulas (EK) Nr. 1466/97 4. pantā noteikto termiņu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus. Kā paredzēts Regulas (ES) 2021/241 27. pantā, 2022. gada valsts reformu programma atspoguļo arī Polijas pienākumu divreiz gadā ziņot par panākto progresu atveseļošanas un noturības plāna īstenošanā.

(10)Komisija 2022. gada ziņojumu par Poliju publicēja 2022. gada 23. maijā. Tajā novērtēts, kā Polija ir īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019., 2020. un 2021. gadā. Tajā bija arī novērtēts Polijas progress Eiropas sociālo tiesību pīlāra īstenošanā un ES pamatmērķu sasniegšanā nodarbinātības, prasmju un nabadzības mazināšanas jomā, kā arī progress ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanā.

(11)2022. gada 23. maijā Komisija nāca klajā ar ziņojumu saskaņā ar LESD 126. panta 3. punktu. Ziņojumā bija aplūkots Polijas budžeta stāvoklis, ņemot vērā, ka saskaņā ar plānoto tās vispārējās valdības budžeta deficīts 2022. gadā pārsniegs Līgumā noteikto atsauces vērtību, kas ir 3 % no IKP. Ziņojumā secināts, ka deficīta kritērijs nav izpildīts. Ievērojot 2022. gada 2. marta paziņojumu, Komisija 2022. gada pavasarī neierosināja atvērt jaunas pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras un 2022. gada rudenī atkārtoti izvērtēs, vai ir atbilstoši ierosināt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras.

(12)2020. gada 20. jūlijā Padome ieteica Polijai, ievērojot vispārējo izņēmuma klauzulu, 2020. un 2021. gadā veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi vērstos pret pandēmiju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atveseļošanu. Tā arī ieteica Polijai, kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kuras mērķis ir panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda atmaksājamību, vienlaikus veicinot investīcijas. Saskaņā ar Eurostat validētajiem datiem 2021. gadā Polijas vispārējās valdības budžeta deficīts samazinājās no 6,9 % no IKP 2020. gadā līdz 1,9 % no IKP 2021. gadā. Polijas fiskālās politikas reakcija atbalstīja ekonomikas atveseļošanu 2021. gadā, savukārt pagaidu ārkārtas atbalsta pasākumu apmērs samazinājās no 4,5 % no IKP 2020. gadā līdz 2,7 % 2021. gadā. Polijas 2021. gadā veiktie pasākumi atbilst Padomes 2020. gada 20. jūlija ieteikumam. Valdības 2020. un 2021. gadā noteiktie diskrecionārie budžeta pasākumi ir pagaidu pasākumi vai atsvērti ar kompensējošiem pasākumiem. Pēc Eurostat validētajiem datiem, vispārējās valdības parāds 2021. gadā bija 53,8 % no IKP.

(13)2022. gada konverģences programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir reālistisks. Valdība prognozē, ka reālais IKP 2022. gadā pieaugs par 3,8 % un 2023. gadā – par 3,2 %. Salīdzinājumam – Komisijas 2022. gada pavasara prognozē plānots zemāks reālā IKP pieaugums 2022. gadā (3,7 %) un 2023. gadā (3,0 %), kas galvenokārt skaidrojams ar augstāku prognozēto inflāciju, kura, visticamāk, negatīvi ietekmēs privāto patēriņu un investīcijas, un mazāku neto eksporta ietekmi. Valdība savā 2022. gada konverģences programmā plāno, ka nominālais deficīts pieaugs līdz 4,3 % no IKP 2022. gadā un samazināsies līdz 3,7 % 2023. gadā. Pieaugums 2022. gadā galvenokārt atspoguļo lielās izmaksas, kuras saistītas ar palīdzības sniegšanu pārvietotajām personām no Ukrainas, pasākumiem, kas pieņemti augsto enerģijas cenu dēļ, un apjomīgu nodokļu reformu (Polijas kurss). Saskaņā ar programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2022. gadā samazināsies līdz 52,1 % un 2023. gadā – līdz 51,5 %. Pamatojoties uz prognozes termiņa datumā zināmajiem politikas pasākumiem, Komisijas 2022. gada pavasara prognozē paredzēts, ka valdības budžeta deficīts 2022. un 2023. gadā būs attiecīgi 4,0 % un 4,4 % no IKP. 2022. gadam prognozētais deficīts ir mazāks nekā prognozēts 2022. gada konverģences programmā, kas galvenokārt skaidrojams ar lielāku prognozēto nominālo IKP. 2023. gadam aplēstais deficīts ir lielāks nekā konverģences programmā, kas galvenokārt skaidrojams ar mazākiem ieņēmumiem un pieņēmumu, ka palielināsies izmaksas, kas saistītas ar palīdzības sniegšanu pārvietotajām personām no Ukrainas. Komisijas 2022. gada pavasara prognozē plānota zemāka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP: 50,8 % 2022. gadā un 49,8 % 2023. gadā. Šī atšķirība skaidrojama ar augstāku prognozēto inflāciju un atšķirīgiem pieņēmumiem par atlikumu un plūsmu korekcijām 2023. gadā.

Pamatojoties uz Komisijas 2022. gada pavasara prognozi, potenciālās izlaides vidēja termiņa pieauguma aplēse ir 3,4 % (10 gadu vidējais rādītājs). Tomēr šajā aplēsē nav iekļauta to reformu ietekme, kas paredzētas atveseļošanas un noturības plānā un var palielināt Polijas potenciālo izaugsmi.

(14)Valdība 2022. gadā pakāpeniski atcēla pasākumus, kas veikti, reaģējot uz Covid-19 krīzi, – tiek prognozēts, ka pagaidu ārkārtas atbalsta pasākumu apmērs samazināsies no 2,7 % no IKP 2021. gadā līdz 0,0 % 2022. gadā. Valdības budžeta deficītu ietekmē pasākumi, kuri pieņemti, lai novērstu enerģijas cenu pieauguma ekonomisko un sociālo ietekmi, un kuri Komisijas 2022. gada pavasara prognozē lēsti 1,0 % apmērā no IKP 2022. gadā, bet kurus 2023. gadā paredzēts izbeigt. Šie pasākumi galvenokārt ietver enerģijas patēriņam piemērojamo netiešo nodokļu samazinājumus un sociālos pārvedumus trūcīgākajām mājsaimniecībām. Par šiem pasākumiem tika paziņots, ka tiem ir pagaidu raksturs. Tomēr, ja enerģijas cenas saglabāsies augstas arī 2023. gadā, dažus no šiem pasākumiem varētu turpināt. Daži no šiem pasākumiem, jo īpaši PVN / akcīzes nodokļa vispārēji samazinājumi, nav mērķorientēti. Valdības budžeta deficītu ietekmē arī izmaksas, kas saistītas ar pagaidu aizsardzības piedāvāšanu pārvietotajām personām no Ukrainas; šīs izmaksas Komisijas 2022. gada pavasara prognozē tiek prognozētas 0,6 % apmērā no IKP 2022. gadā un 0,8 % apmērā no IKP 2023. gadā.

(15)Padome 2021. gada 18. jūnijā ieteica Polijai 2022. gadā īstenot atbalstošu fiskālo nostāju, kas ietver stimulējošo iedarbību, kuru nodrošina Atveseļošanas un noturības mehānisms, un saglabāt valsts finansētās investīcijas. Tā arī ieteica Polijai, kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kuras mērķis ir panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt fiskālo ilgtspēju vidējā termiņā, un vienlaikus veicināt investīcijas, lai vairotu izaugsmes potenciālu.

(16)Pamatojoties uz Komisijas 2022. gada pavasara prognozi un ņemot vērā Polijas 2022. gada konverģences programmā iekļauto informāciju, 2022. gada fiskālā nostāja, kas prognozēta –3,4 % apmērā no IKP, būs atbalstoša, kā bija ieteikusi Padome. Polija plāno saskaņā ar Padomes ieteikumu sniegt atbalstu atveseļošanai, izmantojot Atveseļošanas un noturības mehānismu, lai finansētu papildu investīcijas. Tiek prognozēts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām un citiem ES fondiem finansēto izdevumu pozitīvā ietekme uz ekonomisko aktivitāti palielināsies par 0,1 IKP procentpunktu salīdzinājumā ar 2021. gadu. Tiek prognozēts, ka valsts finansētajām investīcijām 2022. gadā būs ekspansīva ietekme uz fiskālo nostāju, kas atbilst 0,3 procentpunktiem no IKP. Tādējādi Polija plāno saglabāt valsts finansētās investīcijas, kā ieteikusi Padome. Vienlaikus plānots, ka valsts finansēto primāro kārtējo izdevumu (atskaitot jaunos ieņēmumu pasākumus) pieaugumam 2022. gadā būs ekspansīva ietekme, kas atbilst 2,7 procentpunktiem no vispārējās fiskālās nostājas. Šī ievērojamā ekspansīvā ietekme ietver papildu ietekmi (1,0 % apmērā no IKP), ko rada pasākumi ar mērķi novērst enerģijas cenu pieauguma ekonomisko un sociālo ietekmi, kā arī izmaksas (0,6 % apmērā no IKP), kas saistītas ar pagaidu aizsardzības piedāvāšanu pārvietotajām personām no Ukrainas, un tiek prognozēts, ka jauns pabalsts par mazu bērnu aprūpi (ģimenes aprūpes kapitāls) arī veicinās (0,1 % apmērā no IKP) neto kārtējo izdevumu pieaugumu. Attiecībā uz ieņēmumiem tiek prognozēts, ka iedzīvotāju ienākuma nodokļa likmes samazinājums saskaņā ar Polijas kursu (0,7 % apmērā no IKP) un uzņēmumu ienākuma nodokļa likmju samazinājums (0,1 % apmērā no IKP) arī veicinās ekspansīvo fiskālo nostāju. Tiek prognozēts, ka par IKP deflatoru lielāks patēriņa cenu pieaugums ietekmēs valsts finansēto primāro kārtējo izdevumu ekspansīvo ietekmi 2022. gadā, jo palielināsies valdības izdevumi par precēm un pakalpojumiem.

(17)Komisijas 2022. gada pavasara prognozē fiskālā nostāja 2023. gadā tiek prognozēta +1,7 % apmērā no IKP, pieņemot, ka politika nemainīsies. Ir paredzēts, ka Polija 2023. gadā turpinās izmantot Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijas, lai finansētu papildu investīcijas atveseļošanas atbalstam. Tiek prognozēts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām un citiem ES fondiem finansēto izdevumu pozitīvā ietekme uz ekonomisko aktivitāti palielināsies par 0,1 procentpunktu salīdzinājumā ar 2022. gadu. Tiek prognozēts, ka valsts finansētajām investīcijām 2023. gadā būs bremzējoša ietekme uz fiskālo nostāju, kas atbilst 0,3 procentpunktiem no IKP. Vienlaikus plānots, ka valsts finansēto primāro kārtējo izdevumu (atskaitot jaunos ieņēmumu pasākumus) pieaugumam 2023. gadā būs bremzējoša ietekme uz vispārējo fiskālo nostāju, kas atbilst 1,4 procentpunktiem no IKP. Tas ietver ietekmi (0,9 % apmērā no IKP), ko radīs ar enerģijas cenu pieaugumu saistīto pasākumu izbeigšana, un papildu izmaksas (0,2 % apmērā no IKP), kas saistītas ar pagaidu aizsardzības piedāvāšanu pārvietotajām personām no Ukrainas.

(18)2022. gada konverģences programmā tiek prognozēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts pakāpeniski samazināsies, sasniedzot 3,1 % no IKP 2024. gadā un 2,5 % līdz 2025. gadam. Līdz ar to tiek plānots, ka vispārējās valdības budžeta deficīts līdz 2025. gadam samazināsies līdz mazāk nekā 3 % no IKP. Tomēr nav sniegta informācija par plānotajiem pamatā esošajiem konsolidācijas pasākumiem. Saskaņā ar programmu sagaidāms, ka līdz 2025. gadam vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies, proti, 2024. gadā saruks līdz 51,0 % un 2025. gadā kritīsies vēl – līdz 49,7 %. Pamatojoties uz Komisijas analīzi, parāda atmaksājamības riski vidējā termiņā šķiet vidēji.

(19)Paredzams, ka budžeta sistēmas pašreizējā reforma, kad tā būs pilnībā īstenota, palielinās izdevumu efektivitāti, jo būs novērsti jau sen pastāvoši trūkumi budžeta procesā. Šie trūkumi ir, piemēram, budžeta sarežģīta un novecojusi klasifikācija; informācijas neoptimāla reģistrācija; reālas vidēja termiņa plānošanas neesība un tas, ka izdevumu pārskatīšanai nav tiešā sviras efekta attiecībā uz budžeta procesu. Paredzams, ka ilgtermiņā Polijas publiskās finanses pieaugošo izdevumu dēļ, kas jo īpaši saistīti ar sabiedrības novecošanos, būs pakļautas spiedienam. Šie faktori pastiprina vajadzību pēc jauniem rīkiem izdevumu pārvaldības stiprināšanai, kā arī pēc regulāra efektivitātes un lietderības novērtējuma. Tomēr pandēmijas laikā lielākā daļa ar Covid-19 pasākumiem saistīto izdevumu tika novirzīti, izmantojot attīstības bankas pārvaldītu īpašu fondu un no budžeta nošķirtu finanšu instrumentu. Tādējādi iestādēm tika radīta lielāka elastība ar krīzi saistīto izdevumu pārvaldībā un tās varēja izvairīties no konstitucionālo centrālās valdības parāda līmeņu pārkāpšanas, taču tika arī ierobežota izdevumu parlamentārā uzraudzība un publiska piekļuve savlaicīgai informācijai par publiskajiem izdevumiem.

(20)Polija ir viena no visstraujāk novecojošajām ES valstīm, un demogrāfiskās tendences ilgtermiņā ietekmēs pensiju sistēmu. Pašreizējā noteiktās iemaksas pensiju sistēma padara sistēmu finansiāli līdzsvarotu, bet netiek ņemts vērā nākotnes pabalstu adekvātums. Tomēr, ņemot vērā zemo faktisko pensionēšanās vecumu, pieaugošo paredzamo mūža ilgumu un dažas citas sistēmas iezīmes, sagaidāms, ka nākotnes pensiju pabalsti ievērojami samazināsies attiecībā pret pēdējo algu. Tas nozīmē, ka liela daļa pensionāru būtu pakļauti nabadzības riskam. Komisijas analīze liecina, ka tikai tam vien, lai pabalstus saglabātu pašreizējā līmenī, Polijai līdz 2070. gadam būtu jātērē papildu 6,7 % no IKP. Polijas pensiju sistēmas galvenās problēmas ir saistītas ar zemo faktisko pensionēšanās vecumu un īpašajiem pensiju režīmiem (piemēram, lauksaimniekiem, ierēdņiem, kuriem ir pienākums valkāt formas tērpu), kas izmaksā dārgi un to dalībniekiem ir izdevīgāki salīdzinājumā ar vispārējo sistēmu.

(21)Polija 2021. gada 15. decembrī iesniedza kohēzijas politikas plānošanas dokumentus. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 24. jūnija Regulu (ES) 2021/1060 Polijai ir jāņem vērā attiecīgie tai adresētie ieteikumi 2021.–2027. gada kohēzijas politikas fondu plānošanā. Tas ir priekšnoteikums no kohēzijas politikas fondiem paredzētā finansiālā atbalsta efektivitātes uzlabošanai un tā pievienotās vērtības maksimalizēšanai un vienlaikus veicina koordināciju, savstarpējo papildināmību un saskaņotību starp šiem fondiem un citiem Savienības instrumentiem un fondiem. Kohēzijas politikas programmu sekmīga īstenošana ir atkarīga arī no to šķēršļu novēršanas, kas kavē investīcijas zaļās un digitālās pārkārtošanās un sabalansētas teritoriālās attīstības atbalstam.

(22)Bezdarba līmenis Polijā ir sasniedzis visu laiku zemāko līmeni, taču dažu grupu līdzdalība darba tirgū joprojām ir ierobežota. Formālajā bērnu aprūpē uzņemto tādu bērnu īpatsvars, kas ir jaunāki par trim gadiem, joprojām ir viens no zemākajiem ES, un ierobežotā piekļuve bērnu aprūpei kavē sieviešu ieiešanu darba tirgū. Turklāt atbalsta trūkuma ilgtermiņa aprūpei dēļ un zemākā pensionēšanās vecuma dēļ darbaspēks aizplūst no tirgus. Atšķirības darba tirgū skar arī personas ar invaliditāti, vecāka gadagājuma cilvēkus un mazkvalificētas personas, kuru nodarbinātības līmenis ir zemāks nekā attiecīgie ES vidējie rādītāji. Lai gan pēdējos gados ir vērojama nestandarta darba līgumu skaita pastāvīga samazināšanās, gados jaunu un arī mazkvalificētu darba ņēmēju nodarbinātība joprojām bieži notiek uz pagaidu līgumu un pašnodarbinātības pamata ar zemām sociālajām iemaksām, un tas palielina risku, ka viņu nākotnes pensija nebūs adekvāta.

(23)Polijas izglītības un apmācības sistēmā joprojām pastāv ar kvalitāti un iekļautību saistītas problēmas. Pandēmijas un ilgstošo tālmācības periodu rezultātā šīs problēmas ir saasinājušās. Skolotājiem, skolēniem un iedzīvotājiem trūkst digitālo prasmju. Vienlaikus skolām un mājsaimniecībām, kurās aug bērni, joprojām nav pietiekamas piekļuves IKT aprīkojumam un savienojamībai. Skolotāju sākotnējās izglītības kvalitāte ir nepietiekama. Turklāt skolotāju algas, salīdzinot ar ESAO standartiem, ir relatīvi zemas. Zemās algas mazina šīs profesijas finansiālo pievilcību un līdztekus profesionālās izaugsmes iespēju trūkumam veicina to, ka ievērojami trūkst darbinieku. Pārvietoto personu no Ukrainas lielais pieplūdums prasa ievērojamas pūles, lai pienācīgi reaģētu izglītības un apmācības jomā. Prasmju un darba tirgus vajadzību ievērojamā neatbilstība rada darbaspēka trūkumu, par ko liecina darba devēju grūtības aizpildīt brīvās darbvietas.

(24)Kopējie budžeta izdevumi veselības aprūpei attiecībā pret IKP joprojām ir zemi – 2019. gadā tikai 6,5 % salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju 9,9 %. Polijas veselības aprūpes sistēma pārmērīgi paļaujas uz slimnīcām, kuru finansiālā situācija pasliktinās un kurām trūkst kvalitātes novērtējuma, un kuru pārvaldības sistēmas ir nepilnīgas. Primārā un ambulatorā aprūpe netiek pietiekami izmantota. Medicīnas profesiju zemā pievilcība veicina darbinieku trūkumu. Ārstu un medmāsu skaits uz 1000 iedzīvotājiem (attiecīgi 2,4 un 5,1) ir viens no zemākajiem ES dalībvalstīs. Primārās aprūpes sistēmā trūkst darbinieku, un tās dienesti ir pārslogoti. Tās potenciāls joprojām netiek izmantots, kā rezultātā tiek pārslogotas augstāku līmeņu aprūpes sistēmas. Lai gan e-veselības pakalpojumi palīdz risināt dažas veselības aprūpes sistēmā pastāvošās problēmas, šo pakalpojumu attīstība līdz šim ir bijusi ierobežota.