Palielinātas soda pakāpes. Valstu tiesību aktos noteiktās maksimālās sankcijas nedrīkst būt zemākas par noteiktajām pakāpēm (cietumsods no 1 līdz 10 gadiem), kas ir atkarīgas no nodarījuma smaguma (3.–6. pants). Ir jāņem vērā arī vairāki atbildību pastiprinoši apstākļi (9. pants).

Kriminālatbildības paredzēšana par dažādām situācijām, kas ir saistītas ar seksuālu vardarbību pret bērniem un bērnu seksuālu izmantošanu gan tiešsaistē, gan bezsaistē (20 dažādi nodarījumi, 2.–7. pants). To starpā ir jaunas parādības, piemēram, iedraudzināšana tiešsaistē (6. pants) un seksuāla vardarbība, izmantojot tīmekļa kameru, un vardarbību pret bērnu saturošu attēlu aplūkošana tiešsaistē, neveicot to lejupielādi (5. pants, jo īpaši 3. punkts).

Līdz transponēšanas termiņam tikai 12 dalībvalstis bija paziņojušas Komisijai, ka tās ir pabeigušas direktīvas transponēšanu. Tādēļ Komisija pret pārējām valstīm — BE, BG, IE, EL, ES, IT, CY, LT, HU, MT, NL, PT, RO, SI un UK — uzsāka pārkāpuma procedūras par valstu transponēšanas pasākumu nepaziņošanu. Visas šīs pārkāpuma procedūras tika pabeigtas līdz 2016. gada 8. decembrim. Valstu transponēšanas pasākumu novēlotā pieņemšana un paziņošana par tiem aizkavēja Komisijas analīzes veikšanu un transponēšanas ziņojumu publicēšanu.

Dalībvalstu veiktā transponēšana ietver informācijas vākšanu par attiecīgajiem tiesību aktiem un administratīvajiem pasākumiem, to analizēšanu, jaunu tiesību aktu izstrādi vai esošo aktu grozīšanu, to pieņemšanas panākšanu un visbeidzot ziņošanu Komisijai.

Iespēja dalībvalstīm bloķēt piekļuvi tīmekļa vietnēm, kurās ir bērnu pornogrāfija vai caur kurām to izplata, interneta lietotājiem to teritorijā, izmantojot dažādus līdzekļus, tostarp publisku rīcību un nozares pašregulējumu (25. panta 2. punkts).

Pienākums dalībvalstīm nodrošināt nekavējošu tādu tīmekļa vietņu likvidēšanu, kurās ir bērnu pornogrāfija vai caur kurām to izplata, to teritorijā, un veikt pasākumus šādu vietņu likvidēšanai, ja to serveri atrodas ārpus to teritorijas (25. panta 1. punkts).

Saskaņā ar 4. panta 3. punktu dalībvalstīm ir jāpiemēro sods par bērna iesaistīšanu pornogrāfiskā priekšnesumā, izmantojot piespiešanu vai spēku, vai par šādā nolūkā bērnam izteiktiem draudiem. AT, BG, CY, DE, EL, ES, IE, IT, LT, MT, NL, SI, SK un UK (Gibraltārā) ir izveidoti tiesību akti, ar kuriem transponē šo direktīvas noteikumu. Lai atspoguļotu “piespiešanu, spēku vai draudus”, dalībvalstis izmanto atšķirīgus formulējumus. Piemēram, BG, DE, HR, HU, IT, PL un SI atsaucas uz “spēku un draudiem”, BG uz “spēku, draudiem par nopietna kaitējuma nodarīšanu”, EL uz “piespiešanu vai vardarbību, vai draudiem” un ES uz “vardarbības izmantošanu vai iebiedēšanu”.

Attiecībā uz bērna iesaistīšanu vai bērna vervēšanu dalībai pornogrāfiskā priekšnesumā (4. panta 2. punkts) AT, BG, CY, DE, EL, ES, IT, LT, MT, NL, RO, SK un UK (Gibraltārs) ir ieviesušas tiesību aktus, ar kuriem transponē šo direktīvas noteikumu. No citām dalībvalstīm saņemtā informācija nebija pārliecinoša.

Attiecībā uz bērna iesaistīšanu seksuālās darbībās ar trešajām personām, izmantojot piespiešanu, spēku vai draudus (3. panta 6. punkts), CY, DE, FR, LU, MT, NL un PT savos tiesību aktos skaidri atsaucas uz nodarījuma izdarīšanu kopā ar trešo personu, savukārt AT, BG, CZ, ES, HU, IE, IT, LT, RO, SE un SI to aptver netieši vai noteikumos par izvarošanu, seksuālu uzmākšanos vai seksuālu vardarbību, izmantojot piespiešanu, spēku vai draudus.

No otras puses, lielākā daļa dalībvalstu ir pieņēmušas tiesību aktus, ar kuriem saskaņā ar direktīvā noteiktajām soda pakāpēm tiek sodīta iesaistīšanās seksuālās darbībās ar bērnu, izmantojot piespiešanu, spēku vai draudus (3. panta 5. punkta iii) apakšpunkts). CY, DE, LU un MT piemin “piespiešanu, spēku un draudus”, savukārt citas dalībvalstis atsaucas uz “vardarbību un draudiem” (CZ, EL, FI, FR, LT, LU, LV, NL, PT, SE un SK), “spēku un draudiem” (BE, BG, DE, HR, HU, IT, PL un SI), “vardarbību un iebiedēšanu” (ES), “pret bērna gribu” (EE), “piespiešanu, izmantojot spēku” (AT) un citu terminoloģiju.

CY, CZ, DE, EE, FR, IE, IT, LT, LV, MT, PL, SI un SK ietver nodarījumus saistībā ar iesaistīšanos jebkādās seksuālās darbībās ar bērnu, kurš nav sasniedzis dzimumpilngadības vecumu; tie tiek sodīti līdzīgi kā 3. panta 4. punktā minētie nodarījumi. AT, BE, BG, ES, HR, LU RO, PT un SE izšķir seksuālas darbības, kas ietver penetrāciju, un darbības, kas to neietver.

Attiecībā uz bērnu prostitūciju CY un SK savos transponēšanas tiesību aktos ir iekļāvušas skaidru definīciju, kas ietver visus 2. panta d) punkta elementus. No otras puses, AT, BG, CZ, DE, EL, LT, LU, SE, SI un UK transponēšana tiek veikta, pamatojoties uz judikatūru un citiem avotiem saistībā ar bērnu prostitūcijas nodarījumiem (4. panta 5.–7. punkts), savukārt BE, EE, ES, FI, FR, HR, IT, MT, NL, PL, PT un RO transponēšana tiek veikta, pamatojoties tikai uz bērnu prostitūcijas nodarījumiem.

BE, CY, EE, EL, ES, HR, IE, IT, LV, PT, RO, SE, SK un UK (Gibraltārs) savos tiesību aktos izmanto terminu “bērnu pornogrāfija”. Visas pārējās dalībvalstis izmanto atšķirīgus terminus, piemēram, pornogrāfiski attēlojumi (AT), pornogrāfisks materiāls (BG), pornogrāfisks darbs (CZ), pornogrāfisks attēls vai attēlojums (FR) un citi.

Dzimumpilngadības vecums dalībvalstīs ir atšķirīgs: 14 gadi (AT, BG, DE, EE, HU un PT), 15 gadi (CZ, FR, HR, PL, SE, SI un SK), 16 gadi (BE, ES, LT, LU, LV, NL un UK), 17 gadi (CY un IE) un 18 gadi (MT). FI, IT un RO dzimumpilngadības vecums atšķiras atkarībā no nodarījuma rakstura. EL noteiktais dzimumpilngadības vecums attiecībā uz vīriešu homoseksuālām darbībām ar savstarpēju piekrišanu (17 gadi), heteroseksuālām darbībām un sieviešu homoseksuālām darbībām ar savstarpēju piekrišanu (15 gadi) ir atšķirīgs.

5. panta 7. un 8. punkts ir izvēles noteikumi attiecībā uz 5. panta piemērojamību īpašām situācijām. Visa dalībvalstis, izņemot AT, DE, ES, SE un UK (5. panta 7. punkts) un AT un DE (5. panta 8. punkts), nolēma tos nepiemērot.

4. panta 6. punkts paredz sodīšanu par bērna iesaistīšanu bērnu prostitūcijā, izmantojot piespiešanu vai spēku, vai par šādā nolūkā bērnam izteiktiem draudiem. AT, BG, CY, CZ, DE, EE, EL, ES, FR, HR, IT, LT, LU, MT, NL, PT, RO, SI, SK un UK (Skotijā) ir izveidoti tiesību akti, ar kuriem transponē šo direktīvas noteikumu. No citām dalībvalstīm saņemtā informācija nebija pārliecinoša.

Saskaņā ar 4. panta 5. punktu dalībvalstīm ir jāpiemēro sods par bērna iesaistīšanu vai vervēšanu iesaistīties bērnu prostitūcijā vai par labuma gūšanu no tā, vai bērna citādu izmantošanu šādā nolūkā. BE, BG, CY, CZ, DE, EL, ES, FR, HR, IT, LT, LU, MT, NL, PT, RO, SE, SI, SK un UK ir izveidoti tiesību akti, ar kuriem transponē šo direktīvas noteikumu. No citām dalībvalstīm saņemtā informācija nebija pārliecinoša.

4. panta 4. punkts paredz sodīšanu par apzinātu tādu pornogrāfisku priekšnesumu apmeklēšanu, kuros piedalās bērni. AT, BG, CY, DE, ES, FI, IE, IT, LT, MT, RO, SI, SK un UK (Gibraltārā) ir izveidoti tiesību akti, ar kuriem transponē šo direktīvas noteikumu. No citām dalībvalstīm saņemtā informācija nebija pārliecinoša.

9. panta f) punkts paredz atbildību pastiprinošus apstākļus, ja nodarījuma izdarītājs ar nodomu vai aiz neuzmanības ir apdraudējis bērna dzīvību. Lielākajā daļā dalībvalstu ir izveidoti tiesību akti, ar kuriem transponē šo noteikumu. Attiecībā uz BE, CZ, ES, FI, FR, IE, IT, LV, SK un UK sniegtā informācija nebija pārliecinoša.

Saskaņā ar 9. panta e) punktu, ja nodarījuma izdarītājs ir bijis iepriekš notiesāts par tāda paša rakstura nodarījumiem, tas veido atbildību pastiprinošus apstākļus. AT, BE, CZ, HR, IT, LV, PT un SK paredz vispārējus atbildību pastiprinošus apstākļus, neatkarīgi no tā, vai šāds nodarījums ir līdzīga rakstura, vai nē. Savukārt BG, CY, EE, ES, FI, HU, MT un PL ir noteikts, ka nodarījuma izdarīšanai ir jābūt tāda paša rakstura. FR un LT ir paredzēti atsevišķi apsvērumi abiem variantiem (līdzīgi nodarījumi un nesaistīti nodarījumi).

Saskaņā ar 9. panta c) punktu, ja nodarījumu izdarījušas vairākas personas, kuras rīkojušās kopīgi, tas ir uzskatāms par atbildību pastiprinošiem apstākļiem. CY, HR un IT skaidri atsaucas uz “vairākām personām”, kuras rīkojušās kopīgi, savukārt citas dalībvalstis izmanto atšķirīgu terminoloģiju. Piemēram, BE piemin “vienu vai vairāk personas”, BG, EL, MT, NL un PT — “divas vai vairāk personas”, DE un SE — “vairāk nekā vienu personu”.

9. panta b) punkts attiecas uz nodarījumiem, ko ir izdarījis bērna ģimenes loceklis, persona, kura dzīvo kopā ar bērnu, vai persona, kura ļaunprātīgi izmantojusi atzītu uzticību vai autoritāti. Lielākajā daļā dalībvalstu ir izveidoti tiesību akti, ar kuriem transponē šo noteikumu. Attiecībā uz AT, BE, BG, DE, ES, IE, LT, LU, PL, RO, SI un UK (Angliju/Velsu, Skotiju un Gibraltāru) sniegtā informācija nebija pārliecinoša.

8. pantā ir noteikti trīs izvēles noteikumi attiecībā uz seksuālām darbībām ar savstarpēju piekrišanu. CY un UK (Anglija/Velsa) izvēlējās piemērot visus trīs noteikumus, savukārt BE, BG, CZ, EE, IE, LU, LV, MT, NL, PL, SK izvēlējās nepiemērot nevienu no tiem.

Attiecībā uz 16. panta 1. punktu HR, MT, PT, SI un UK (Anglijas/Velsas, Ziemeļīrijas un Gibraltāra) tiesību aktos ir noteikts vispārējs pienākums ziņot par nodarījumiem. Tomēr lielākās daļas dalībvalstu (AT, BG, CY, CZ, DE, EE, EL, ES, FI, HU, IT, LT, LV, NL, RO un SE) tiesību akti ietver īpašus noteikumus attiecībā uz ziņošanu par nodarījumiem, lai aizsargātu bērnus. Turklāt BG, CY, CZ, DE, EL, FI, HU, IT, LV, RO, SE un SK paredz īpašu pienākumu noteiktu profesiju pārstāvjiem (piemēram, skolotājiem, ārstiem, psihologiem, medicīnas māsām) ziņot kompetentajām iestādēm.

16. panta mērķis ir nodrošināt, ka profesiju pārstāvji, kuru galvenais pienākums ir darbs ar bērniem, var ziņot par nodarījumiem (16. panta 1. punkts) un ka visas personas, kuras zina vai tām ir aizdomas par to, ka tiek izdarīti nodarījumi, tiek mudinātas ziņot par to (16. panta 2. punkts).

Saskaņā ar 15. panta 3. punktu dalībvalstīm ir jānodrošina, ka nodarījumu izmeklēšanai un saukšanai pie kriminālatbildības ir pieejami efektīvi izmeklēšanas līdzekļi. CY un EL savos tiesību aktos skaidri atspoguļo 15. panta 3. punktu, savukārt lielākā daļa no pārējām dalībvalstīm to transponē dažādos kriminālprocesa kodeksa noteikumos.

Saskaņā ar 15. panta 2. punktu dalībvalstīm ir jānodrošina, ka ir iespējams saukt pie kriminālatbildības par nodarījumiem pietiekami ilgu laikposmu pēc tam, kad cietušais ir sasniedzis pilngadību. AT, BE, CY, EE, EL, ES, HR, HU, IE, LV, MT, PL, RO, SE, SI un UK ir izveidoti tiesību akti, ar kuriem transponē šo noteikumu. BG, CZ, DE, FI, IT, LT, NL un SK attiecībā uz dažiem nodarījumiem noilgums sākas no datuma, kad nodarījums paveikts. Tas nozīmē, ka cietušajiem bērniem, jo īpaši tiem bērniem, kuri izmantoti ļoti agrā vecumā, pēc to pilngadības vecuma sasniegšanas var nebūt pietiekami daudz laika, lai panāktu saukšanu pie kriminālatbildības.

Saskaņā ar 15. panta 1. punktu dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka izmeklēšana vai saukšana pie kriminālatbildības par 3.–7. pantā minētajiem nodarījumiem nav atkarīga no cietušā vai viņa/viņas pārstāvja iesnieguma vai izvirzītās apsūdzības, un ka kriminālprocesu var turpināt arī tad, ja minētā persona atsauc savus paziņojumus. 15. panta 1. punkta princips CY, NL, PL un PT valsts tiesību aktos nepārprotami tiek ievērots, savukārt AT, BE, BG, CZ, DE, EE, EL, ES, FI, FR, HR, HU, IT, LT, LU, LV, MT, RO, SE, SI un SK transponē šo noteikumu, izmantojot krimināltiesību vispārējos noteikumus, ar kuriem regulē izmeklēšanas un saukšanas pie kriminālatbildības uzsākšanu. UK (Anglijā/Velsā, Ziemeļīrijā un Skotijā) prokurori var uzsākt vai turpināt kriminālprocesus, ja tie uzskata, ka pierādījumi ir pietiekami, lai nodrošinātu reālu iespēju apsūdzētos notiesāt, un ka saukšana pie kriminālatbildības ir sabiedrības interesēs. IE piemēro šādu pašu sabiedrības interešu principu.

Attiecībā uz 13. panta 1) punktu visas dalībvalstis ir ieviesušas administratīvās sankcijas vai kriminālsankcijas, kas piemērojamas juridiskām personām. Dažas dalībvalstis (BE, CZ, FR, PL, RO un SK) ir izvēlējušās ieviest arī papildu sankciju — lēmuma/sprieduma, kurā juridiska persona atzīta par vainīgu noziegumā, publicēšana vai publiskošana. Lielākā daļa dalībvalstu, izņemot BG, DE, EE, FI, IE un UK (Angliju/Velsu, Ziemeļīriju un Gibraltāru), ir izvēlējušās transponēt vismaz vienu no 13. panta 1. punkta a)–e) apakšpunktā noteiktajiem variantiem.

Dažas dalībvalstis (AT, BE, BG, EL, FI, HR, HU, IT, LU, PL un SI) ir transponējušas 16. panta 2. punktu vispārējos noteikumos, kuri uzliek pienākumu vai mudina ziņot par nodarījumiem un/vai palīdzēt cilvēkiem, kam tas ir nepieciešams. Citas dalībvalstis (BG, CY, CZ, EE, ES, FR, HR, LT, LV, NL, PT, RO, SE un SK) to ir transponējušas ar konkrētāk noteiktu tiesību aktu, kas uzliek pienākumu ziņot par nodarījumiem pret bērniem. UK (Anglijā/Velsā, Ziemeļīrijā un Skotijā) tiek izmantoti neleģislatīvi pasākumi.

Cilvēki tiek mudināti ziņot par vardarbību, galvenokārt izmantojot palīdzības/uzticības tālruņus, piemēram, BE izveidotais Child Focus (tālruņa numurs 116000) vai LT izveidotais Child Line (tālruņa numurs 116111).

2.1.15.Jurisdikcija un saukšanas pie kriminālatbildības koordinēšana (17. pants)

17. pantā ir paredzēti noteikumi dalībvalstu jurisdikcijas noteikšanai attiecībā uz direktīvā uzskaitītajiem nodarījumiem.

17. panta 1. punkts attiecas uz jurisdikciju gadījumos, ja nodarījums ir pilnīgi vai daļēji izdarīts dalībvalsts teritorijā vai nodarījuma izdarītājs ir tās valstspiederīgais. Lielākajā daļā dalībvalstu ir izveidoti tiesību akti, ar kuriem transponē šo noteikumu. Attiecībā uz CY, IE, LV, NL, SI, PT un UK (Gibraltāru) sniegtā informācija nebija pārliecinoša.

Saskaņā ar 17. panta 2. punktu dalībvalstīm ir iespēja noteikt plašāku jurisdikciju attiecībā uz nodarījumiem, kas ir izdarīti ārpus tās teritorijas. Piemēram, ja nodarījums ir izdarīts pret tās valstspiederīgo vai personu, kura ir pastāvīgais iedzīvotājs tās teritorijā (17. panta 2. punkta a) apakšpunkts), nodarījums ir izdarīts tādas juridiskas personas labā, kura veic uzņēmējdarbību tās teritorijā (17. panta 2. punkta b) apakšpunkts), vai nodarījuma izdarītājs ir pastāvīgais iedzīvotājs tās teritorijā (17. panta 2. punkta c) apakšpunkts). Lielākā daļa dalībvalstu nolēma piemērot variantus, kas norādīti 17. panta 2. punkta a) apakšpunktā (AT, BE, BG, CZ, EE, EL, ES, FI, FR, HR, HU, IT, MT, NL, PL, PT, RO, SI un SK) un 17. panta 2. punkta c) apakšpunktā (AT, BE, ES, FI, FR, HR, IE, LT, LU, LV, MT, NL, PT, RO, SE un SK), savukārt mazāks skaits dalībvalstu nolēma piemērot 17. panta 2. punkta b) apakšpunktā norādītos variantus (CY, CZ, ES, HR, IT, LV, MT, PL, PT, RO un SI).

Saskaņā ar 17. panta 3. punktu dalībvalstīm ir jānodrošina, ka to jurisdikcijā ir ietverti gadījumi, kad nodarījums ir izdarīts, izmantojot informācijas un komunikāciju tehnoloģijas, kurām ir piekļūts to teritorijā, neatkarīgi no tā, vai tās atrodas to teritorijā. CY, EL, MT un PT ir īpaši noteikumi, kuros izmantots direktīvā norādītais formulējums un ir tieša atsauce uz nodarījumiem, kas izdarīti, izmantojot informācijas un komunikāciju tehnoloģijas, savukārt AT, BE, BG, DE, EE, ES, FI, FR, HR, HU, IE, IT, LT, RO, SI, SK un UK izmanto vispārējus noteikumus, ar kuriem nosaka jurisdikciju attiecībā uz to teritorijās izdarītajiem noziegumiem.

Saskaņā ar 17. panta 4. punktu ir aizliegts noteikt abpusējas sodāmības prasību attiecībā uz saukšanu pie kriminālatbildības par nodarījumiem, kas izdarīti ārpus attiecīgās dalībvalsts teritorijas, ja nodarījuma izdarītājs ir tās valstspiederīgais. BG, CZ, HU, IT, LV, MT, SK un UK (Anglija/Velsa un Ziemeļīrija), nosakot to jurisdikciju attiecībā uz nodarījumiem, neparedz abpusējas sodāmības prasību. Neraugoties uz to, ka AT, BE, DE, EE, EL, ES, FI, FR, HR, LT, LU, NL un SE ir izveidota abpusējas sodāmības klauzula, tās nosaka īpašus izņēmumus attiecībā uz visiem 17. panta 4. punktā minētajiem nodarījumiem.

Saskaņā ar 17. panta 5. punktu dalībvalstīm ir jānodrošina, ka to jurisdikcija nav pakļauta nosacījumam, ka saukt pie kriminālatbildības var tikai pamatojoties uz cietušā iesniegumu vietā, kur nodarījums ir izdarīts, vai pamatojoties uz oficiālu tās valsts paziņojumu, kurā ir izdarīts nodarījums. Lielākajā daļā dalībvalstu ir izveidoti tiesību akti, ar kuriem transponē šo noteikumu. Attiecībā uz LU un SI sniegtā informācija nebija pārliecinoša.

2.2.Palīdzība cietušajiem un to aizsardzība (18.–20. pants)

2.2.1.Vispārēji noteikumi par palīdzību un atbalstu cietušajiem bērniem un viņu aizsardzības pasākumiem (18. pants)

18. pantā ir paredzēti vispārēji noteikumi par palīdzību un atbalstu cietušajiem bērniem un viņu aizsardzības pasākumiem.

Saskaņā ar 18. panta 1. punktu cietušajiem bērniem nodrošina palīdzību, atbalstu un aizsardzību, ņemot vērā bērna intereses. Lielākajā daļā dalībvalstu ir izveidoti tiesību akti, ar kuriem transponē šo noteikumu. BE, DE, LV un SI sniegtā informācija nebija pārliecinoša.

18. panta 2. punkts uzliek pienākumu dalībvalstīm veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka bērnam tiek sniegta palīdzība un atbalsts, tiklīdz kompetentajām iestādēm ir norāde uz pamatotu iemeslu, lai uzskatītu, ka pret bērnu varētu būt izdarīts nodarījums. Aptuveni pusei dalībvalstu ir izveidoti pasākumi, ar kuriem transponē šo noteikumu. Attiecībā uz AT, BE, BG, DE, EL, ES, FR, IT, LU, NL, PL, SI un UK (Angliju/Velsu, Ziemeļīriju un Skotiju) sniegtā informācija nebija pārliecinoša.

Saskaņā ar 18. panta 3. punktu dalībvalstīm ir jānodrošina, ka gadījumos, kad pastāv neskaidrības par personas vecumu un ir iemesls uzskatīt, ka šī persona ir bērns, minētā persona tiek uzskatīta par bērnu nolūkā saņemt tūlītēju piekļuvi palīdzības, atbalsta un aizsardzības pasākumiem. BG, CY, EL un LT tiesību aktu, ar kuriem tiek transponēts šis noteikums, formulējums ir ļoti līdzīgs direktīvas formulējumam, savukārt tiesību akti EE, ES, HR, LV, MT, PT, RO un UK (Anglijā/Velsā un Gibraltārā) ietver vispārēju nepilngadības prezumpciju cietušā labā, līdz tiek pierādīts pretējais. Attiecībā uz AT, BE, CZ, DE, FI, FR, HU, IE, IT, LU, PL, SE, SI, SK un UK (Skotiju) sniegtā informācija nebija pārliecinoša.

2.2.2.Palīdzība un atbalsts cietušajiem (19. pants)

19. pantā ir paredzēti vispārēji noteikumi par palīdzību un atbalstu cietušajiem bērniem un viņu ģimenēm, un šo personu aizsardzības pasākumiem.

Saskaņā ar 19. panta 1. punktu dalībvalstīm ir jānodrošina, ka cietušajiem tiek sniegta palīdzība un atbalsts pirms kriminālprocesa, tā gaitā un piemērotu laikposmu pēc tā pabeigšanas, jo īpaši nodrošinot to bērnu aizsardzību, kuri ziņo par vardarbības gadījumiem viņu ģimenē. Lielākajā daļā dalībvalstu ir izveidoti tiesību akti, ar kuriem transponē šo noteikumu. DE, HU, IE, IT, LV, PL, RO, SI un SK sniegtā informācija nebija pārliecinoša.

Saskaņā ar 19. panta 2. punktu dalībvalstīm ir jānodrošina, ka palīdzība un atbalsts cietušajam bērnam nav atkarīgi no cietušā bērna vēlmes sadarboties kriminālizmeklēšanā, kriminālvajāšanā vai tiesā. CY, EL, MT un UK (Anglijas/Velsas un Gibraltāra) tiesību aktos ir izmantots formulējums, kas ir ļoti līdzīgs direktīvā izmantotajam, savukārt lielākā daļa dalībvalstu (AT, BE, BG, CZ, EE, ES, FI, FR, HR, HU, IE, IT, LT, LU, LV, NL, PL, PT, RO, SE, SK un UK (Ziemeļīrija un Skotija) izmantoja dažādus noteikumus par palīdzību un atbalstu. DE un SI sniegtā informācija nebija pārliecinoša.

Saskaņā ar 19. panta 3. punktu dalībvalstīm ir jānodrošina, ka palīdzība un atbalsts cietušajiem bērniem tiek īstenota(-s) pēc katra konkrētā cietušā bērna īpašo apstākļu individuālas izvērtēšanas, pienācīgi ņemot vērā bērna viedokli, vajadzības un bažas. Lielākajā daļā dalībvalstu ir ieviesti pasākumi, ar kuriem transponē šo noteikumu. DE, EL, IT, LT, LU, LV, NL, PL, SI un UK (Skotijas) sniegtā informācija nebija pārliecinoša.