Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par aizsardzības pasākumiem pret augiem kaitīgajiem organismiem /* COM/2013/0267 final - 2013/0141 (COD) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Augu veselība ir ilgtspējīgas un konkurētspējīgas lauksaimniecības, dārzkopības un mežsaimniecības galvenais priekšnosacījums. Lai sekmētu kultūru ienesīgumu, darbavietu veidošanu, inovāciju augkopības jomā un pārtikas nodrošinājumu, ir vajadzīgas veselas sēklas un pavairojamais materiāls. Savukārt, lai saglabātu Eiropas Savienības mežus, ainavas, kā arī publiskās un privātās apzaļumotās teritorijas, ir svarīgi aizsargāt koku un krūmu veselību. Augu veselība ir būtiska arī bioloģiskās daudzveidības un ekosistēmas pakalpojumu aizsardzībai. Kaitīgie organismi no citiem kontinentiem ir īpaši bīstami. Eiropas augiem un kokiem parasti nav ģenētiskās rezistences pret svešzemju kaitīgajiem organismiem, kuriem šeit nereti nav dabisku ienaidnieku. Svešzemju kaitīgo organismu ievešana Eiropā rada nopietnu ekonomisku kaitējumu. Tie var izplatīties uz iepriekš neskartām saimniekaugu sugām, strauji izplatīties vairākās valstīs, kā arī izraisīt ilgstošu ražas samazinājumu un pastāvīgu ražošanas un kontroles izmaksu pieaugumu. Ekonomiskie zaudējumi, kas nereti ir ļoti lieli, negatīvi ietekmē lauksaimniecības un mežsaimniecības ienesīgumu un konkurētspēju. Jaunu kaitīgo organismu ieviešanās dēļ trešās valstis var noteikt tirdzniecības aizliegumus, tādējādi nodarot kaitējumu ES eksportam. Ne visu kaitīgo organismu apkarošanai var izmantot pesticīdus, un, pat ja tas ir iespējams, to izmantošana var būt nevēlama. Tiesiskais regulējums Spēkā esošais ES tiesiskais regulējums augu veselības jomā tiecas aizsargāt Eiropas lauksaimniecības un mežsaimniecības nozares, novēršot svešzemju kaitīgo organismu iekļūšanu un izplatīšanos tās teritorijā. Galvenais instruments ir Padomes Direktīva 2000/29/EK[1], kurā ir atspoguļoti arī starptautiskie tirdzniecības nolīgumi šajā jomā. ES fitosanitāro (augu veselības) režīmu unikālu padara tā atvērtība — augus un augu produktus drīkst ievest un pārvietot Savienības teritorijā, ja ir ievēroti īpaši ierobežojumi un prasības (piem., nosūtīšanas vieta no kaitīgajiem organismiem brīvā teritorijā vai piemērota apstrāde). Tomēr lielais importa apjoms no citiem kontinentiem netieši liecina, ka nākotnē saglabājas augsta svešzemju kaitīgo organismu izplatības uzliesmojuma iespējamība. Šāds režīms ir nepieciešams, lai ES augkopības nozarē aizsargātu augu veselību, ekonomiku un konkurētspēju, kā arī saglabātu Savienības atvērtās tirdzniecības politiku. Tomēr spēkā esošais tiesiskais regulējums tiek kritizēts, jo nespēj apturēt procesu, kurā tirdzniecības globalizācijas dēļ Eiropā ieplūst arvien vairāk jaunu bīstamu kaitīgo organismu. Turklāt klimata pārmaiņu dēļ Eiropā ieviešas kaitīgie organismi, kas agrāk šeit nevarēja izdzīvot, un kultūraugi un ekosistēmas kļūst uzņēmīgākas pret jauniem kaitīgajiem organismiem. Aizvadītajā desmitgadē ir notikuši ievērojami bīstamu ar importu saistītu kaitīgo organismu izplatības uzliesmojumi, kas ir ietekmējuši mežsaimniecību, un līdz ar tiem ir uzlabojusies sabiedrības informētība un politiskā apziņa par nepietiekamas aizsardzības izmaksām un sekām. Problēmas analīze Režīma novērtējums (2010. gads)[2] liecina: lai pilnībā novērstu pieaugošo apdraudējumu, ir jāgroza galvenie tiesību akti. Galvenās problēmas ir saistītas ar to, ka pietiekama uzmanība netika veltīta tādiem jautājumiem kā profilakse saistībā ar augsta riska preču importu, vajadzība ES līmenī noteikt prioritātes saistībā ar kaitīgajiem organismiem visās 27 dalībvalstīs, vajadzība pēc labākiem instrumentiem, ar ko kontrolēt kaitīgo organismu klātbūtni un dabisko izplatīšanos, ja tie tomēr nonākuši Savienības teritorijā, vajadzība modernizēt un uzlabot instrumentus, kas ir saistīti ar augu un augu izstrādājumu pārvietošanu ES teritorijā (augu pases un aizsargājamās zonas) un vajadzība paredzēt papildu resursus. Lielāku nozīmi ir ieguvusi vajadzība šo režīmu padarīt “videi nekaitīgāku”, un būtiskāki ir kļuvuši ar dabisko vidi saistīti mērķi. Lai to panāktu, ir jāmaina intervences loģika, tostarp attiecībā uz finansējumu, lai šis režīms, kas agrāk bija saistīts ar privātajām interesēm lauksaimniecībā, turpmāk attiektos gan uz sabiedriskajām, gan uz privātajām interesēm tādās jomās kā lauksaimniecība, mežsaimniecība, dabiskā vide un ainava. Ir jānostiprina režīma zinātniskā bāze (izpēte, laboratorijas). Klasiskā augu patoloģija un kaitīgo organismu taksonomija pakāpeniski zaudē aktualitāti universitātēs, tā apdraudot zinātnisko atbalstu jaunu kaitīgo organismu radītā riska novērtēšanai un iespējas šos kaitīgos organismus pienācīgi diagnosticēt laboratorijā. Šajā saistībā Eiropas un Vidusjūras valstu augu aizsardzības organizācija ir izsludinājusi ārkārtas stāvokli. Visbeidzot, ir jāatjauno līdzsvars starp izmaksām un atbildības dalīšanu (partnerības veidošana), kā arī jāpalielina režīma efektivitāte un jāsamazina nepamatotās izmaksas un administratīvais slogs. Turklāt režīms ir jāmodernizē, lai sekmētu atbilstības nodrošināšanu. Priekšlikuma mērķis Šīs pārskatīšanas mērķis ir novērst minētās nepilnības un pieņemt stabilu, pārredzamu un ilgtspējīgu tiesisko regulējumu, kas atbilst izvirzītajam mērķim. Ar ierosināto regulu aizstāj un atceļ Direktīvu 2000/29/EK. Saistība ar citiem paketē iekļautajiem priekšlikumiem Šis priekšlikums ir daļa no tiesību aktu paketes, ar kuru tiek pārskatīti noteikumi attiecībā uz augu veselību, augu reproduktīvā materiāla kvalitāti, dzīvnieku veselību, ar augiem, dzīvniekiem, pārtiku un barību saistītajām oficiālajām kontrolēm un Savienības izdevumiem šajās politikas jomās. Ar šo priekšlikumu tiek stiprināta sinerģija ar augu reproduktīvā materiāla režīmu, vienlaikus novēršot nevajadzīgu dublēšanos un tās radīto slogu. Tas tiek panākts, attiecinot ierosināto augu veselības regulu uz kaitīgajiem organismiem, uz kuriem šobrīd attiecas tā sauktās sēklu un augu pavairojamā materiāla tirdzniecības direktīvas. Šīs izmaiņas nodrošinās iespēju plaši izplatīto karantīnas organismu statusu mainīt uz kvalitāti ietekmējošo kaitīgo organismu statusu, kā to ir pieprasījuši profesionālie operatori un dalībvalstis, lai fitosanitārajām organizācijām pieejamos resursus varētu izmantot Savienības prioritātēm. Vienlaikus ar šo priekšlikumu tiek nodrošināts, ka dalībvalstīs pastāvošos praktiskos pasākumus saistībā ar augu reproduktīvā materiāla sertificēšanu var piemērot arī attiecībā uz kvalitāti ietekmējošiem kaitīgajiem organismiem. Kopumā izmaiņām, kas tiek izdarītas saistībā ar ES augu veselības režīmu un augu reproduktīvā materiāla režīmu, būtu jāstiprina abu minēto režīmu saskaņotība (izmantojot vienotu sertifikācijas shēmu, uzlīmes un reģistrus) un jāmazina profesionālajiem operatoriem radītais slogs. Tomēr, lai īstenotu ierosinātos jaunos pasākumus, ir nepieciešama ciešāka sadarbība starp dalībvalstu kompetentajām iestādēm augu veselības un augu reproduktīvā materiāla jomā. Šajā priekšlikumā nav iekļauti Direktīvā 2000/29/EK paredzētie noteikumi par kompetento iestāžu veiktajām oficiālajām kontrolēm saistībā ar profesionālo operatoru atbilstību Savienības tiesību aktiem fitosanitārijas jomā. Šādas kontroles šobrīd ir paredzētas tikai priekšlikumā par oficiālajām kontrolēm (ar kuru aizstāj Regulu (EK) Nr. 882/2004[3]). Tādējādi tiks nodrošināta labāka saskaņotība ar jauno muitas kodeksu un vienkāršotas importa procedūras. Šajā priekšlikumā nav ietverti Direktīvā 2000/29/EK paredzētie noteikumi par izdevumiem, kuru atlīdzināšanai var saņemt Savienības finanšu iemaksas. Attiecīgie noteikumi, kas izstrādāti atbilstīgi ietekmes novērtējuma vēlamajam risinājumam, ir paredzēti pievienotajā pārtikas un barības izdevumu regulas priekšlikumā, kurš attiecas uz tādu Savienības izdevumu pārvaldību, kas saistīti ar pārtikas apriti, dzīvnieku veselību un labturību, augu veselību un augu reproduktīvo materiālu. Šis priekšlikums papildina priekšlikumu par invazīvām svešzemju sugām, kas paredzēts ES bioloģiskās daudzveidības stratēģijā. 2. REZULTĀTI, KAS GŪTI, APSPRIEŽOTIES AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN VEICOT IETEKMES NOVĒRTĒŠANU Apspriešanās process Padome 2008. gada 21. novembrī aicināja Komisiju sākt ES augu veselības režīma izvērtēšanu un apsvērt iespējamās izmaiņas spēkā esošajā tiesiskajā regulējumā un šo izmaiņu ietekmi[4]. Komisija uzsāka visaptverošu režīma izvērtēšanu, sākot ar iekšējā tirgus ieviešanu (1993. gads)[5], un noslēdza līgumu ar neatkarīgu konsultantu par attiecīga pētījuma veikšanu[6]. Dalībvalstu eksperti piedalījās izvērtējuma dienestu koordinācijas grupā. 2010. gada 23.–24. februārī notika konference, kurā ieinteresētās personas un dalībvalstis tika informētas par izvērtējuma gaitu un iesaistītas konsultanta izstrādāto provizorisko risinājumu apspriešanā. Iegūtā informācija bija pamatā galīgajiem risinājumiem un ieteikumiem. Izvērtējuma ziņojums[7] tika publiskots otrajā konferencē, kura notika 2010. gada 28. septembrī un kurā piedalījās ieinteresētās personas, plašāka sabiedrība, kā arī dalībvalstu un trešo valstu pārstāvji. Saistībā ar šo konferenci notika sabiedriskā apspriešana par izvērtējumā paredzētajiem ieteikumiem un vēlāk veiktā ietekmes novērtējuma tvērumu. Gatavojoties ietekmes novērtējumam, neatkarīgā konsultanta ieteiktie risinājumi daudzās sanāksmju kārtās tika apspriesti ar dalībvalstīm Padomē, ar galvenajiem fitosanitārijas speciālistiem un, lai nodrošinātu saskaņotību ar augu reproduktīvā materiāla režīmu, ar tā dienesta vadītājiem, kas atbild par šo režīmu, un attiecīgo darba grupu. Lai plašāk diskutētu par galvenajām izmaiņām, tika izveidotas piecas darba grupas, kuru darbā piedalījās dalībvalstu eksperti un Komisija. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām (nozares apvienību pārstāvjiem un NVO) notika jau pašā pārskatīšanas procesa sākumā, pirms izvērtēšanas sākšanas, izvērtējuma pētījuma laikā, kā arī ietekmes novērtējuma sagatavošanas posmā. Pārtikas aprites, dzīvnieku un augu veselības padomdevēju grupas pakļautībā tika izveidota Augu veselības ad hoc darba grupa. Rezultāti tika publiskoti un apspriesti vairākās iepriekš minētās padomdevēju grupas sanāksmēs, citās padomdevēju grupās[8] un pēc uzaicinājuma COPA-COGECA, EUROPATAT, ESA un UNION FLEURS sanāksmēs. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām bija izvērtējuma pētījuma, kā arī neatkarīga konsultanta veiktā papildu ekonomikas pētījuma svarīga daļa. Apspriešanās bija veltīta izmaiņām ES augu veselības režīmā, kā arī tām augu veselības režīma daļām, kuras tiks pārnestas uz augu reproduktīvā materiāla režīmu un ES režīmu par pārtikas un barības, dzīvnieku veselības un labturības, augu veselības un augu pavairojamā materiāla oficiālajām kontrolēm vai no šiem režīmiem uz augu veselības režīmu. Pārskatīšanas procesā organizētās konferences nodrošināja, ka ieinteresētās personas varēja sniegt savu ieguldījumu un paust viedokli par ieteikumiem un ietekmes novērtējuma tvērumu gan konferenču laikā, gan ar tām saistītajās sabiedriskajās apspriešanās. Apspriešanās par tehnisko izmaiņu priekšlikumiem notika Augu veselības darba grupas sanāksmē 2011. gada 18. februārī, un tās mērķis bija izzināt vēlamos risinājumus saistībā ar izmaiņām, kurām būs būtiska ietekme. Apspriešanās tika publicētas arī šai jomai veltītā Veselības un patērētāju ģenerāldirektorāta tīmekļa vietnē[9]. Galīgā apspriešanās par stratēģiskajiem risinājumiem tika uzsākta 2011. gada 13. maijā. Datu vākšana Datu vākšana sākās ar visaptverošu režīma izvērtēšanu, ko neatkarīgais konsultants veica laikposmā no 2009. gada līdz 2010. gadam. Izvērtējuma ietvaros tika veikta arī režīma ex post analīze par laikposmu no 1993. gada līdz 2008. gadam, ekonomisko datu vākšana par kompetento iestāžu un ieinteresēto personu izmaksām un administratīvo slogu, kas saistīts ar šo režīmu, kā arī ex ante risinājumu un ieteikumu izstrāde. Izvērtējuma ziņojums tika iesniegts 2010. gada maijā. Papildus ietekmes novērtējuma izstrādes iekšējam procesam tika noslēgts vēl viens līgums ar konsultantu. Šis līgums tika noslēgts par pētījumu, kas attiecās uz režīma izmaiņu radīto izmaksu un ieguvumu kvantifikāciju un tika veikts, lai papildinātu novērtēšanas laikā savāktos datus. Pētījumā tika izmantoti moduļi, kas attiecās uz tādu konkrētu tehnisko risinājumu ekonomiskās ietekmes ex ante novērtējumu, kuri paredzēti tiesību aktu pārskatīšanai. Risināmo jautājumu loks tika apspriests ar ieinteresētajām personām. Moduļus izstrādāja tā, lai būtu iespējams apkopot vispārējās politikas iespējamos risinājumus. Pētījuma galīgo ziņojumu konsultants iesniedza 2011. gada jūlijā. Lai novērtētu politikas izmaiņu būtiskākās sekas, vajadzības gadījumā tika apkopota papildu informācija no publikācijām, pētījumu pārskatiem un informācijas pieprasījumiem. Turklāt Komisijas dienesti novērtēja arī politikas risinājumu sociālo ietekmi un ietekmi uz vidi. Ietekmes novērtējums Režīma uzlabošanai tika izstrādāti četri risinājumi. 1. risinājums. Uzlabot tikai režīma juridisko formu un skaidrību. Tiesību aktu pieņemtu kā regulu, nevis kā direktīvu, to vienkāršotu un padarītu skaidrāku. Satura ziņā tas nemainītos. 2. risinājums. Noteikt prioritātes, modernizēt un veicināt profilaksi. Papildus 1. risinājumam tiktu uzlabota prioritāšu noteikšana, pārveidojot I un II pielikumu, kurā reglamentētie kaitīgie organismi norādīti sarakstā atbilstīgi to tehniskajām īpašībām neatkarīgi no to prioritārā statusa Savienībā, par sarakstiem, kuru pamatā ir intervences loģika un prioritātes. Augu pasu un aizsargājamo zonu sistēmas tiktu modernizētas (atbildības dalīšana ar profesionālajiem operatoriem) un uzlabotas (augu pasu tvērums, formāts, obligāta izmaksu segšana, pamatojoties uz maksām par augu pasi, kuras jau izmanto importa kontrolei, uzraudzības noteikumi un uzliesmojumu izskaušana aizsargājamās zonās). Lai palielinātu efektivitāti un mazinātu profesionālo operatoru izmaksas, tiktu uzlabota saskaņotība starp fitosanitāro režīmu un augu reproduktīvā materiāla režīmu. Profilakse tiktu pastiprināta, ieviešot jaunu noteikumu par augsta riska augu reproduktīvajiem materiāliem (stādāmie augi), kurus nav atļauts ievest Savienībā vai kuri jāpakļauj īpašai pastiprinātai fiziskai kontrolei, kamēr nav pabeigta riska analīze, un atceļot atbrīvojumus attiecībā uz pasažieru bagāžu (paredzot retus kontroles pasākumus, lai iespēju robežās samazinātu izmaksas). 3. risinājums. Noteikt prioritātes, modernizēt un veicināt profilaksi un pastiprināt pret izplatības uzliesmojumiem vērstos pasākumus. Papildus 2. risinājumam tiktu ieviests pienākums veikt uzraudzību un ārkārtas rīcības plānošanu. Tāpat kā dzīvnieku veselības režīmā, uzraudzībai un atsevišķos gadījumos arī profesionālo operatoru tiešo zaudējumu segšanai būtu pieejams ES līdzfinansējums. Tiktu turpināta ar izskaušanu un izplatības ierobežošanu saistītu tiesību instrumentu izstrāde. Tiktu atcelta ar dabisko izplatību saistītu pasākumu izslēgšana. 4. risinājums. Noteikt prioritātes, modernizēt un veicināt profilaksi, pastiprināt darbības pret izplatības uzliesmojumiem un iekļaut invazīvus augus režīma darbības jomā. Papildus 3. risinājumam režīma juridiskie noteikumi par pasākumiem un ES līdzfinansējumu attiektos arī uz invazīviem augiem. Invazīvie augi (izņemot parazītaugus) 1., 2. un 3. risinājumā netiktu aplūkoti. Pēc minēto četru risinājumu ietekmes novērtējuma secināts, ka 3. risinājums ir vislabākais veids, kā sasniegt noteiktos mērķus, nodrošinot vislabāko izmaksu un ieguvumu līmeni un dalībvalstu, profesionālo operatoru un Savienības ieguldījumu optimālu līdzsvaru. 3. risinājumam būtu ievērojami jāpalielina iesaistīto nozaru ienesīgums un ekonomiskā izaugsme, un tas visprecīzāk atspoguļo ieinteresēto personu un dalībvalstu apspriešanās rezultātus. ES budžeta līdzekļi, kas nepieciešami 3. risinājuma īstenošanai, ir paredzēti Komisijas priekšlikumā par Daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam. Attiecīgie juridiskie noteikumi ir iekļauti regulas priekšlikumā, ar ko paredz noteikumus tādu izdevumu pārvaldībai, kas attiecas uz pārtikas apriti, dzīvnieku veselību un dzīvnieku labklājību, augu veselību un augu reproduktīvo materiālu. Mazie un vidējie uzņēmumi un mikrouzņēmumi Lai nodrošinātu augu veselības režīma darbību, mazie un vidējie uzņēmumi (MVU) nav jāatbrīvo no regulā paredzētajiem pienākumiem. Lielākā daļa šā režīma ietekmēto uzņēmumu ir MVU, tāpēc šāda izņēmuma priekšlaicīga paredzēšana būtiski apdraudētu šā režīma mērķu sasniegšanu. Tomēr uzņēmumi, kuri pārdod augus un augu produktus tikai vietējā tirgū, šajā priekšlikumā ir atbrīvoti no pienākuma izsniegt augu pases, kas turklāt nemaz nebūs vajadzīgas, lai augus un augu produktus pārdotu neprofesionāliem galapatērētājiem. Saskaņā ar jauno regulu par oficiālajām kontrolēm mikrouzņēmumiem atbilstīgi valsts atbalsta noteikumiem būs pieejami īpaši pasākumi, kas paredz iespēju atgūt maksu par augu veselības kontrolēm. Pamattiesības Šajā regulā ir ievērotas pamattiesības un principi, kas jo īpaši atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā. Dalībvalstīm šī regula būtu jāpiemēro atbilstīgi šīm tiesībām un principiem, īstenojot tos saskaņā ar valsts tiesību aktiem. Atsevišķi šīs regulas noteikumi ierobežo atsevišķas hartā paredzētās tiesības, tomēr tās tiek ierobežotas tikai tiktāl, cik tas nepieciešams, lai aizsargātu ar šo regulu saistītās vispārīgās Savienības intereses, nemainot šo tiesību būtību. Svešzemju kaitīgo organismu izplatības uzliesmojumu izskaušana var būt sekmīga tikai tad, ja ir iznīcināti visi invāzijas avoti. Papildus karantīnas organismu izplatības uzliesmojumiem profesionālo operatoru telpās, izplatības uzliesmojumi var notikt arī publiskajās un privātajās apzaļumotajās teritorijās. Lai šādos gadījumos izskaušanas pasākumi būtu veiksmīgi, tie jāpiemēro attiecībā uz invadētiem un iespējami invadētiem augiem publiskajās un privātajās apzaļumotajās teritorijās (šie invadētie augi var kļūt par jauniem invāzijas avotiem). Tas netieši nozīmē, ka dalībvalstu kompetentajām iestādēm atsevišķos gadījumos ir vajadzīga piekļuve privātām telpām, lai veiktu oficiālās kontroles, pēc kurām var noteikt apstrādes vai izskaušanas pasākumus vai atsevišķus ierobežojumus vai aizliegumus saistībā ar augu izmantošanu. Tas ir Pamattiesību hartas 7. panta (Privātās un ģimenes dzīves neaizskaramība) un 17. panta (Tiesības uz īpašumu) ierobežojums. Šāds tiesību ierobežojums ir nepieciešams, lai sasniegtu vispārēju interešu mērķi, proti, augu veselības aizsardzību Savienībā. Šāds ierobežojums ir samērīgs, jo vispārēju interešu mērķi nevar sasniegt, ja fitosanitārie pasākumi neattiecas vienlīdzīgi uz visām personām (neveicot invadētu augu iznīcināšanu privātos dārzos, zustu ieguvumi no profesionāliem operatoriem noteiktiem izskaušanas pasākumiem, kas veikti publiskajās apzaļumotajās teritorijās). Lai laikus segtu iedzīvotājiem radītos zaudējumus, dalībvalstīm būs jānodrošina taisnīga kompensācija. Tādējādi tiek saglabāta tiesību uz īpašumu būtība. Ikvienam, kuram rīcībā nonāks informācija par karantīnas organisma klātbūtni, būs pienākums ziņot par to kompetentajām iestādēm, tostarp sniedzot informāciju par tā izcelsmi un attiecīgo materiālu. Tas attieksies arī uz laboratorijām un pētniecības organizācijām, kuras konstatē kaitīgos organismus tām iesniegtajos paraugos. Šāds noteikums dažos gadījumos var radīt Pamattiesību hartas 8. panta (Tiesības uz personas datu aizsardzību) ierobežojumu. Šāds ierobežojums ir vajadzīgs, lai sasniegtu sabiedrības interešu mērķi par augu veselības aizsardzību Savienībā, jo informācija par karantīnas organismiem ir jādara zināma kompetentajām iestādēm, lai nodrošinātu izplatības uzliesmojumu tūlītēju izskaušanu. Šāds ierobežojums ir samērīgs, jo šie noteikumi attiecas uz personas datiem tikai tad, ja kompetentajām iestādēm šie dati ir vajadzīgi, lai noteiktu izplatības uzliesmojuma vietu un veiktu nepieciešamās darbības. Tādējādi tiek saglabāta tiesību uz personas datu aizsardzību būtība. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI I nodaļa. Priekšmets, darbības joma un definīcijas Režīma teritoriālajā tvērumā nav dalībvalstu vistālākie reģioni, kas nav daļa no Eiropas, jo šie reģioni pārstāv citus pasaules bioģeogrāfiskos reģionus, kuros sastopami tieši tie kaitīgie organismi, no kuriem dalībvalstu Eiropas teritorijas ir jāaizsargā. Režīma teritoriālajā tvērumā ir Makronēzijas arhipelāgs (Madeiras sala un Azoru salas), kas veido bioģeogrāfisko reģionu, kurš dabiskās veģetācijas ziņā pārklājas ar Vidusjūras reģionu, jo īpaši Pireneju pussalu. Tāpēc šo arhipelāgu ir lietderīgi iekļaut režīma tvērumā. I pielikumā ir uzskaitītas tās dalībvalstu teritorijas, uz kurām attiecas Līgums par Eiropas Savienības darbību, bet kuras šajā regulā uzskata par trešām valstīm. Atbilstīgi ietekmes novērtējuma rezultātiem šā režīma tvērumā nav iekļauti invazīvie augi, kas nav parazītiski augi (kuri fiziski barojas no saimniekaugiem). Attiecīgā gadījumā ir sniegtas definīcijas. II nodaļa. Karantīnas organismi Direktīvā 2000/29/EK kaitīgie organismi ir norādīti pielikumos. Savukārt šajā priekšlikumā ir izklāstīta karantīnas organismu konceptuālā būtība, un pēc tam tie ir norādīti īstenošanas aktos vai nu kā Savienības karantīnas organismi, vai kā aizsargājamās zonas karantīnas organismi. Savienības karantīnas organismiem izskaušanas pasākumi ir jāpiemēro visā Savienības teritorijā, savukārt aizsargājamās zonas karantīnas organismiem ― tikai konkrētās aizsargājamās zonās, kurās nav konstatēti konkrēti kaitīgie organismi, kas ir sastopami citās Savienības teritorijas daļās. Ar šo priekšlikumu Komisija tiek pilnvarota Savienības prioritāro kaitīgo organismu sarakstā norādīt atsevišķus karantīnas organismus, nepārsniedzot 10 % no sarakstā norādītajiem Savienības karantīnas organismiem. Attiecībā uz šiem kaitīgajiem organismiem tiks piemēroti paaugstināta līmeņa pienākumi attiecībā uz gatavību un izskaušanu un palielināts Savienības finansiālais atbalsts nepieciešamo darbību veikšanai. Kritēriji, pēc kuriem nosaka, vai kaitīgais organisms ir kvalificējams par karantīnas organismu, Savienības vai aizsargājamās zonas karantīnas organismu vai par prioritāro kaitīgo organismu, ir noteikti regulas II pielikumā. Direktīvas 2000/29/EK I un II pielikumā norādītos kaitīgos organismus ir paredzēts pārnest uz turpmāko īstenošanas aktu attiecīgajiem sarakstiem. Turpmāk vairs netiks nošķirti kaitīgie organismi, kas šobrīd ir norādīti Direktīvas 2000/29/EK I un II pielikumā. Turklāt šajā nodaļā sīki izklāstīti noteikumi par karantīnas organismu klātbūtnes paziņošanu, šo kaitīgo organismu izskaušanas pasākumiem, tostarp tādu zonu norobežošanu, kurās šie izskaušanas pasākumi tiks veikti, apsekojumiem, kas jāveic kaitīgo organismu klātbūtnes konstatēšanai, un ar prioritāro kaitīgo organismu izplatības uzliesmojumiem saistītu ārkārtas situāciju plānu un izskaušanas plānu izstrādi. Ar šīs nodaļas noteikumiem Komisija ir pilnvarota pieņemt īstenošanas aktus par pastāvīgiem pārvaldības pasākumiem attiecībā uz karantīnas organismiem, kas ieviesušies Savienības teritorijā. Minētos aktus var pieņemt arī kā pagaidu pasākumus attiecībā uz sarakstā nenorādītiem karantīnas organismiem, nepieciešamības gadījumā izmantojot Lisabonas līgumā paredzēto steidzamības procedūru. Šajā nodaļā paredzētie rīki patlaban jau pastāv saskaņā ar Direktīvu 2000/29/EK, taču ar šo priekšlikumu tie tiek pilnveidoti. Priekšlikumā ir paredzēts noteikums, ar kuru dalībvalstīm ir atļauts veikt tādus pasākumus pret kaitīgajiem organismiem, kas ir stingrāki par Savienības tiesību aktos noteiktajiem, ja šādi pasākumi neierobežo augu, augu produktu un citu reglamentēto objektu brīvu apriti iekšējā tirgū. Šajā nodaļā ir paredzēti arī tādi noteikumi par aizsargājamām zonām, ar kuriem tiek saglabāta pašreizējā sistēma, kas vienlaikus tiek stiprināta, lai nodrošinātu, ka aizsargājamās zonas ir tehniski pamatotas un ka attiecīgo aizsargājamo zonu karantīnas organismu izplatības uzliesmojumi tiek pienācīgi un laikus izskausti. Pretējā gadījumā aizsargājamās zonas statuss tiks atcelts. Ar šīm izmaiņām Savienības aizsargājamo zonu sistēma tiek saskaņota ar Starptautiskajā augu aizsardzības konvencijā (SAAK) paredzēto no kaitīgajiem organismiem brīvo apgabalu sistēmu, kā to pieprasīja ar režīmu saistītās ieinteresētās personas un trešās valstis. III nodaļa. Kvalitāti ietekmējoši kaitīgie organismi Kaitīgie organismi, kas ietekmē stādāmo augu paredzēto izmantojumu, bet nav jāizskauž, tiek reglamentēti saskaņā ar tirdzniecības direktīvām par sēklām un augu pavairojamo materiālu un daļēji arī Direktīvas 2000/29/EK II pielikumā. Šajā priekšlikumā visi kaitīgie organismi tiek uzskatīti par Savienībā reglamentētiem kvalitāti ietekmējošajiem kaitīgajiem organismiem. Priekšlikumā ir izklāstīta šādu kaitīgo organismu konceptuālā būtība, un pēc tam tie ar īstenošanas aktiem tiek norādīti sarakstos. Kritēriji, pēc kuriem nosaka, vai kaitīgais organisms ir kvalificējams par Savienībā reglamentētu kvalitāti ietekmējošu kaitīgo organismu, ir noteikti II pielikumā. Vienīgais kvalitāti ietekmējošo kaitīgo organismu aspekts, kas attiecīgā gadījumā tiks reglamentēts saskaņā ar priekšlikumu par augu reproduktīvo materiālu, ir to iekļaušana sertificēšanas shēmas. Priekšlikumā minēto kaitīgo organismu veidu shematisks attēlojums, lēmumu pieņemšanas process par to kvalificēšanu un pret tiem veicamie pasākumi. IV nodaļa. Ar augiem, augu produktiem un citiem objektiem saistīti pasākumi Direktīvas 2000/29/EK pielikumos uzskaitīti ar konkrētiem augiem, augu produktiem un citiem objektiem saistīti aizliegumi (III pielikums) un īpašas prasības attiecībā uz to ievešanu un pārvietošanu Savienības teritorijā (IV pielikums). Ar šo priekšlikumu Komisija tiek pilnvarota pieņemt šādus sarakstus, izmantojot īstenošanas aktus. Turklāt IV nodaļā ir paredzēti noteikumi par to, kā trešo valstu pasākumi atzīstami par līdzvērtīgiem Savienības pasākumiem un kā paredzamas atkāpes no aizliegumiem. Priekšlikumā paredzēti arī noteikumi par augu, augu produktu un citu objektu ievešanu un pārvietošanu aizsargājamās zonās. Jaunievedums Savienības augu veselības režīmā ir pants, ar ko Komisija tiek pilnvarota pieņemt īstenošanas aktus, ar kuriem novērst risku, ko rada tādi atsevišķi stādāmie augi no konkrētām trešām valstīm, kuriem jāpiemēro piesardzības pasākumi. Saraktā norādītajiem augu materiāliem būs jāveic intensīvākas vizuālās pārbaudes un testēšana vai jāpiemēro karantīnas periods, vai jānosaka pagaidu aizliegums ievest tos Savienības teritorijā. Minētos pasākumus piemēro uz diviem gadiem, un šo termiņu var pagarināt vienu reizi. Šajā laikā izstrādā pilnīgu riska novērtējumu, un pēc tam pieņem lēmumu par attiecīgā materiāla pastāvīgu reglamentēšanu vai par pagaidu pasākumu atcelšanu. Jauns ir arī pants, kurā izklāstīti pamatnoteikumi par karantīnas stacijām, ja šādu staciju izmantošana ir paredzēta šajā regulā vai sekundāros aktos, kas pieņemti saskaņā ar šo regulu. Reglamentētiem augiem, kuri Savienības teritorijā ievesti pasažieru bagāžā, vairs netiks piemērots atbrīvojums no attiecīgajām prasībām un aizliegumiem. Tas ir nepieciešams, jo ir konstatēts, ka pasažieru bagāžā ievestie augi arvien vairāk apdraud Savienības fitosanitāro statusu un var kaitēt šā režīma darbībai. Visbeidzot ir paredzēts arī jauns pants, kurā noteikts, ka augu, augu produktu un citu objektu eksports uz trešām valstīm veic vai nu atbilstīgi Savienības noteikumiem, vai atbilstīgi attiecīgās trešās valsts prasībām, ja trešās valsts noteikumos tas ir atļauts vai ja trešā valsts tam ir skaidri piekritusi divpusējā nolīgumā vai citādi. V nodaļa. Profesionālo operatoru reģistrēšana un izsekojamība Priekšlikumā paredzēts, ka attiecīgajiem profesionālajiem operatoriem ir jāreģistrējas reģistrā, kurā iekļauti arī tie profesionālie operatori, kam jāreģistrējas saskaņā ar ierosināto regulu par augu reproduktīvo materiālu. Šādi būtu jāsamazinās profesionālajiem operatoriem radītajam slogam. Reģistrētie operatori ievēro konkrētas prasības par to kontrolē esoša augu materiāla izsekojamību. VI nodaļa. Augu, augu produktu un citu objektu sertificēšana Direktīvā 2000/29/EK ir atsevišķs pielikums (V pielikums), kurā norādītas prasības par Savienības teritorijā ievesto vai pārvietoto augu, augu produktu un citu objektu sertificēšanu. Ar šo priekšlikumu Komisija tiek pilnvarota pieņemt šādus sarakstus, izmantojot deleģētos aktus. Ir paredzēti arī attiecīgi noteikumi par aizsargājamās zonās ievesto un pārvietoto augu, augu produktu un citu objektu sertificēšanu. Priekšlikumā paredzēts, ka visiem stādāmajiem augiem, izņemt noteiktas sēklas, ir nepieciešams fitosanitārais sertifikāts ievešanai Savienības teritorijā un augu pase pārvietošanai Savienības teritorijā. Augu pase ir nepieciešama, lai veiktu jebkādas ar augu, augu produktu vai citu objektu pārvietošanu saistītas darbības starp profesionālajiem operatoriem, bet tā nav vajadzīga, lai tos pārdotu neprofesionāliem galalietotājiem. Augu pase būs vienkāršota un saskaņota. Tā vietā, lai norādītu sērijas numuru, augu pasē var izmantot mikroshēmu, svītru kodu vai hologrammu, kas ir sasaistē ar profesionālo operatoru iekšējām izsekojamības sistēmām. Ja veģetācijas periodā ir nepieciešamas augu, augu produktu un citu objektu pārbaudes, kuru veikšanai ir vajadzīga augu pase, var būt jāizmanto sertifikācijas shēmas attiecībā uz konkrētiem karantīnas organismiem un/vai kvalitāti ietekmējošiem kaitīgajiem organismiem. Šāda iespēja ir pieejama, pateicoties tam, ka augu veselības regulas tvērumā ir ietverti kvalitāti ietekmējoši kaitīgie organismi. Ja sertificēšanas shēmu izmantošana ir paredzēta augu veselības regulā, nosaka, ka jāizmanto sertificēšanas shēmas, kas izveidotas saskaņā ar ierosināto regulu par augu reproduktīvo materiālu. Tādējādi varētu izvairīties no dubultu shēmu veidošanas, kas profesionālajiem operatoriem radītu dubultas izmaksas. Augu pases izsniedz reģistrēti operatori, kuri saņēmuši attiecīgu kompetentās iestādes atļauju, vai kompetentās iestādes pēc reģistrēto operatoru pieprasījuma. Ja augu materiālam ir nepieciešama augu pase saskaņā ar augu veselības regulu un sertifikācijas etiķete saskaņā ar ierosināto regulu par augu reproduktīvo materiālu, tad augu pasi un sertifikācijas etiķeti apvieno vienā dokumentā. Tādējādi, ja šo dokumentu izdotu kompetentā iestāde, varētu izvairīties no dubultu izmaksu radīšanas profesionālajiem operatoriem. Ir paredzēti noteikumi par kārtību, kādā profesionālajiem operatoriem piešķir atļaujas augu pasu izsniegšanai, par atļauju saņēmušo operatoru uzraudzību un attiecīgā augu materiāla pārbaudēm, ko veic, lai nodrošinātu šā materiāla atbilstību visiem regulas noteikumiem. Ir paredzēti arī noteikumi par kārtību, kādā koksnes iepakojamā materiāla ražotājiem piešķir atļaujas, lai tie pēc materiāla apstrādes tam varētu uzlikt marķējumu atbilstīgi Starptautiskajam fitosanitārajam pasākumu standartam Nr. 15 “Starptautiskajā tirdzniecībā izmantotā koksnes iepakojamā materiāla reglamentācija”, un par atļauju saņēmušo ražotāju uzraudzību. Eksporta vajadzībām saskaņā ar priekšlikumu ir paredzēts ieviest pirmseksporta sertifikātu, kas nepieciešams, ja augu materiālu eksportē no dalībvalsts, kas nav izcelsmes dalībvalsts. Ar pirmseksporta sertifikātu aizstās patlaban izmantoto neoficiālo norāžu dokumentu, ko apstiprinājušas dalībvalstis. VII nodaļa. Regulas īstenošanas atbalsta pasākumi Šajā priekšlikumā ir paredzēta elektroniskās paziņošanas sistēmas izveide. VIII nodaļa. Nobeiguma noteikumi Priekšlikumā paredzēts, ka Komisijai palīdzēs jauna pastāvīgā komiteja, kurā būs esošās komitejas, kas darbojas pārtikas aprites, dzīvnieku un augu veselības un augu reproduktīvā materiāla jomā (tā darbosies pašreizējās Augu veselības pastāvīgās komitejas vietā). Saskaņā ar šo priekšlikumu ir plānots grozīt Regulu, ar kuru paredz noteikumus tādu izdevumu pārvaldībai, kas attiecas uz pārtikas apriti, dzīvnieku veselību un dzīvnieku labklājību, augu veselību un augu reproduktīvo materiālu, un kuru ir paredzēts pieņemt pirms šā priekšlikuma. Šajos grozījumos ir iekļauta iespēja Savienībai līdzfinansēt pasākumus saistībā ar prioritārajiem kaitīgajiem organismiem (šī kaitīgo organismu kategorija izveidota šajā priekšlikumā) un izmaksāt operatoriem kompensāciju par zaudēto augu materiālu, kas iznīcināts, īstenojot ar prioritārajiem kaitīgajiem organismiem saistītus izskaušanas pasākumus. Ar šo priekšlikumu tiek atceltas sešas tā sauktās kontroles direktīvas par tādu atsevišķu karantīnas organismu (kartupeļu vēža sēne, kartupeļu nematode, kartupeļu tumšā gredzenpuve, kartupeļu gaišā gredzenpuve, neļķu tinējs un Kalifornijas bruņuts) pārvaldību, kuru klātbūtne ir konstatēta Savienībā. Šāda veida akti turpmāk tiks pieņemti kā sekundāri akti saskaņā ar ierosināto regulu, nevis kā koplēmuma procedūrā pieņemti akti. Direktīvas par kartupeļiem kaitīgajiem organismiem tiks aizstātas ar sekundārajiem aktiem saskaņā ar šo ierosināto regulu, neizmainot to saturu. Direktīvas par neļķu tinēju un Kalifornijas bruņu uti netiks aizstātas. 4. IETEKME UZ BUDŽETU Finanšu noteikumi un apropriācijas par regulas īstenošanu līdz 2020. gada 31. decembrim tiks izklāstītas gaidāmajā priekšlikumā Regulai, ar kuru paredz noteikumus tādu izdevumu pārvaldībai, kuri attiecas uz pārtikas apriti, dzīvnieku veselību un dzīvnieku labturību, augu veselību un augu reproduktīvo materiālu. Šajā priekšlikumā nav netieši paredzēti izdevumi, kas nebūs daļa no minētās regulas priekšlikuma finanšu pārskata, un tam nav nepieciešami papildu cilvēkresursi. 2013/0141 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par aizsardzības pasākumiem pret augiem kaitīgajiem organismiem EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. pantu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[10], ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[11], saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1) Padomes 2000. gada 8. maija Direktīvā 2000/29/EK par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ievešanu, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem, un pret to izplatību Kopienā[12] ir paredzēts fitosanitārais režīms. (2) Padome 2008. gada 21. novembrī aicināja Komisiju sākt fitosanitārā režīma izvērtēšanu[13]. (3) Ņemot vērā šīs izvērtēšanas rezultātus un pieredzi, kas gūta, piemērojot Direktīvu 2000/29/EK, minētā direktīva būtu jāizstāj. Lai nodrošinātu jauno noteikumu vienotu piemērošanu, šī direktīva būtu jāaizstāj ar regulu. (4) Augu veselība Savienības mērogā ietekmē tādas jomas kā augkopība, publiskās un privātās apzaļumotās teritorijas, dabīgās ekosistēmas, ekosistēmu pakalpojumi un bioloģiskā daudzveidība. Augu veselību apdraud sugas, kas kaitē augiem un augu produktiem (turpmāk “kaitīgie organismi”). Lai novērstu šo apdraudējumu, ir jāpieņem pasākumi saistībā ar šo kaitīgo organismu radīto fitosanitāro risku noteikšanu un samazināšanu līdz pieņemamam līmenim. (5) Šādu pasākumu nepieciešamība jau sen ir atzīta. Tie ir bijuši pamatā dažādiem starptautiskiem nolīgumiem un starptautiskām konvencijām, tostarp Starptautiskajai augu aizsardzības konvencijai (SAAK), ko 1951. gada 6. decembrī noslēdza Apvienoto Nāciju Organizācijas Pārtikas un lauksaimniecības organizācija (FAO), un tās pārskatītajam tekstam, kas tika apstiprināts Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas konferences 29. sesijā 1997. gada novembrī. Savienība ir SAAK līgumslēdzēja puse. (6) Ir skaidrs, ka, nosakot šīs regulas darbības jomu, ir svarīgi ņemt vērā bioģeogrāfiskos faktorus, lai izvairītos no tādu kaitīgo organismu izplatīšanās Savienības Eiropas teritorijā, kas tajā nav sastopami. Attiecīgi LESD 355. panta 1. punktā minētās dalībvalstu teritorijas, kas neatrodas Eiropā (tālākie reģioni), nebūtu jāizslēdz no šīs regulas teritoriālās piemērošanas jomas. Būtu jāizveido šo teritoriju saraksts. Ja šādas teritorijas vai LESD 355. panta 2. punktā minētas teritorijas statuss tiek mainīts atbilstīgi LESD 355. panta 6. punktam, šo sarakstu groza, lai nodrošinātu, ka šīs regulas teritoriālajā tvērumā ir vienīgi Savienības Eiropas daļa. Atsauces uz trešām valstīm ir uzskatāmas par atsaucēm arī uz šajā sarakstā iekļautajām teritorijām. (7) Direktīvā 2000/29/EK ir paredzēti noteikumi par kompetento iestāžu veiktajām oficiālajām kontrolēm saistībā ar aizsardzības pasākumiem pret augiem vai augu produktiem kaitīgu organismu ievešanu un izplatīšanos kopienā. Patlaban šie noteikumi ir paredzēti Regulā (ES) Nr. .../...., kas attiecas uz oficiālajām kontrolēm un citām oficiālām darbībām, kuras veic, lai nodrošinātu, ka tiek piemēroti dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību akti, noteikumi par dzīvnieku veselību un labturību, augu veselību, augu reproduktīvo materiālu un augu aizsardzības līdzekļiem, un ar ko groza regulas (EK) Nr. 999/2001, Nr. 1829/2003, Nr. 1831/2003, Nr. 1/2005, Nr. 396/2005, Nr. 834/2007, Nr. 1099/2009, Nr. 1069/2009, Nr. 1107/2009, regulas (ES) Nr. 1151/2012, [….]/2013 [Office of Publications, please insert number of Regulation laying down provisions for the management of expenditure relating to the food chain, animal health and animal welfare, and relating to plant health and plant reproductive material] un direktīvas 98/58/EK, 1999/74/EK, 2007/43/EK, 2008/119/EK, 2008/120/EK un 2009/128/EK (Oficiālo kontroļu regula)[14] [Office of Publications, please insert number of Regulation on Official Controls and, in the footnote, the reference to the Official Journal], un tāpēc tos nevajadzētu iekļaut šajā regulā. Būtu jānosaka kritēriji, pēc kuriem identificēt kaitīgos organismus, kuru apkarošanai jāpieņem pasākumi, kas piemērojami visā Savienības teritorijā. Šādus kaitīgos organismus sauc par “Savienības karantīnas organismiem”. (8) Tāpat būtu jānosaka kritēriji, pēc kuriem identificēt kaitīgos organismus, kuru apkarošanai jāpieņem pasākumi, kas piemērojami tikai vienā vai vairākās Savienības teritorijas daļās. Šādus kaitīgos organismus sauc par “aizsargājamās zonas karantīnas organismiem”. (9) Lai centienus apkarot Savienības karantīnas organismus varētu koncentrēt uz kaitīgajiem organismiem, kuru ekonomiskā, sociālā vai ar vidi saistītā ietekme visbūtiskāk izpaužas Savienības teritorijā kopumā, būtu jāizveido šādu kaitīgo organismu (turpmāk “prioritārie kaitīgie organismi”) ierobežots saraksts. (10) Savienības karantīnas organismiem, kas paredzēti zinātniskiem nolūkiem, izmēģinājumiem, šķirņu veidošanai, selekcijai un izstādēm, ir lietderīgi paredzēt atbrīvojumu no aizlieguma tos ievest un pārvietot Savienības teritorijā. (11) Lai nodrošinātu efektīvu un savlaicīgu rīcību Savienības karantīnas organisma klātbūtnes gadījumā, uz sabiedrību, profesionālajiem operatoriem un dalībvalstīm būtu jāattiecina paziņošanas pienākums. (12) Ja paziņošanas pienākums paredz fizisko un juridisko personu datu atklāšanu kompetentajām iestādēm, var rasties Pamattiesību hartas 8. panta (Personas datu aizsardzība) ierobežojums. Tomēr šis ierobežojums būtu nepieciešams un samērīgs, lai sasniegtu šīs regulas sabiedrības interešu mērķi. (13) Uz profesionālo operatoru, kurš konstatē Savienības karantīnas organisma klātbūtni augā, augu produktā vai citā objektā, kas atrodas tā kontrolē, būtu jāattiecina pienākums veikt visus attiecīgos pasākumus, lai izskaustu šo kaitīgo organismu, izņemtu no apgrozības vai atsauktu attiecīgos augus, augu produktus vai citus objektus un informētu kompetento iestādi, citas tirdzniecības ķēdē iesaistītās personas un sabiedrību. (14) Dalībvalstīm būtu jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai izskaustu Savienības karantīnas organismus, kas konstatēti to teritorijā. Ir lietderīgi paredzēt pasākumus, ko dalībvalstis šādā gadījumā drīkst veikt, un principus, kas tām jāievēro, lemjot, kurus pasākumus piemērot. Šiem pasākumiem būtu jāietver tādu ierobežotu teritoriju izveide, kas sastāv no invadētās zonas un buferzonas. (15) Atsevišķos gadījumos dalībvalstīm pasākumi karantīnas organismu izskaušanai uz augiem būtu jāveic privātās telpās, jo kaitīgo organismu izskaušana var būt sekmīga tikai tad, ja ir iznīcināti visi invāzijas avoti. Šim nolūkam dalībvalstu kompetentajām iestādēm būtu nepieciešama likumīga pieeja šīm telpām. Tas var radīt Pamattiesību hartas 7. panta (Privātās un ģimenes dzīves neaizskaramība) un 17. panta (Tiesības uz īpašumu) ierobežojumu. Šis ierobežojums ir nepieciešams un samērīgs, lai sasniegtu šā režīma sabiedrības interešu mērķi, ciktāl dalībvalsts laicīgi nodrošina taisnīgu kompensāciju par zaudēto privāto īpašumu. (16) Lai kaitīgo organismu izskaušana būtu laicīga un iedarbīga, to klātbūtni ir ļoti svarīgi konstatēt pēc iespējas agrāk. Tāpēc dalībvalstīm būtu jāveic apsekojumi, lai konstatētu Savienības karantīnas organismu klātbūtni teritorijās, kurās tā iepriekš nav konstatēta. Ņemot vērā Savienības karantīnas organismu skaitu un to, cik daudz laika un resursu nepieciešams šo apsekojumu veikšanai, dalībvalstīm būtu jāizstrādā daudzgadu apsekojuma programmas. (17) Komisijai vajadzētu būt pilnvarām pieņemt pasākumus, kas veicami apstiprinātas vai iespējamas konkrēta Savienības karantīnas organisma klātbūtnes gadījumā un kas jo īpaši saistīti ar to izskaušanu un izplatības ierobežošanu, kā arī ierobežotu teritoriju veidošanu, apsekojumu veikšanu, modelējošu mācību organizēšanu un izplatības ierobežošanas un izskaušanas plānu izstrādāšanu saistībā ar šiem kaitīgajiem organismiem. (18) Lai nodrošinātu ātru un iedarbīgu rīcību, kas vērsta pret kaitīgajiem organismiem, kuri nav Savienības karantīnas organismi, bet kuri pēc dalībvalstu uzskatiem varētu atbilst nosacījumiem, kas jāizpilda, lai tos iekļautu Savienības karantīnas organismu sarakstā, būtu jāparedz noteikums par pasākumiem, kuri dalībvalstīm jāveic, ja to rīcībā nonāk informācija par šāda kaitīgā organisma klātbūtni. Tādi paši noteikumi būtu jāparedz arī attiecībā uz Komisiju. (19) Noteiktos apstākļos dalībvalstīm būtu jāļauj pieņemt izskaušanas pasākumus, kas ir stingrāki par Savienības tiesību aktos paredzētajiem. (20) Prioritārajiem kaitīgajiem organismiem būtu jāpiemēro īpaši noteikumi par sabiedrības informēšanu, apsekojumiem, izplatības ierobežošanas un izskaušanas plāniem un pasākumu līdzfinansēšanu no Savienības līdzekļiem. (21) Karantīnas organismi, kuri ir sastopami Savienības teritorijā, bet nav konstatēti īpašās šīs teritorijas daļās, kas noteiktas par “aizsargājamām zonām”, un kuru klātbūtnes nepieņemamā ekonomiskā, sociālā vai ar vidi saistītā ietekme izpaustos tikai šajās aizsargājamās zonās, būtu īpaši jāidentificē un jānorāda sarakstā kā “aizsargājamās zonas karantīnas organismi”. Aizsargājamās zonas karantīnas organismu ievešana, pārvietošana un laišana apgrozībā attiecīgajā aizsargājamā zonā būtu jāaizliedz. (22) Būtu jāparedz noteikumi par aizsargājamo zonu atzīšanu, mainīšanu vai aizsargājamās zonas statusa atsaukšanu, pienākumu apsekot aizsargājamās zonas un darbībām, kas veicamas, ja aizsargājamās zonas karantīnas organismi ir sastopami attiecīgajās aizsargājamās zonās. Ja aizsargājamā zonā tiek konstatēta attiecīgās aizsargājamās zonas karantīnas organisma klātbūtne, būtu jāpiemēro stingri noteikumi attiecībā uz šo zonu mainīšanu vai aizsargājamās zonas statusa atsaukšanu. (23) Kaitīgais organisms, kas nav Savienības karantīnas organisms, būtu jāuzskata par “Savienībā reglamentētu kvalitāti ietekmējošu kaitīgo organismu”, ja šis kaitīgais organisms galvenokārt izplatās ar konkrētu stādāmu augu starpniecību, ja tā klātbūtnei uz šiem stādāmiem augiem ir nepieņemama ekonomiska ietekme saistībā ar šo augu paredzēto izmantojumu un ja tas ir norādīts sarakstā kā Savienības reglamentēts kvalitāti ietekmējošs kaitīgais organisms. Lai ierobežotu šādu kaitīgo organismu klātbūtni, to ievešana vai pārvietošana Savienības teritorijā uz attiecīgajiem stādāmajiem augiem būtu jāaizliedz, ja vien minētajā sarakstā nav paredzēts citādi. (24) Konkrēti augi, augu produkti un citi objekti rada nepieņemamu fitosanitāru risku, jo pastāv iespējamība, ka tajos mitinās Savienības karantīnas organisms. Attiecībā uz dažiem no šiem augiem, augu produktiem un citiem objektiem ir pieejami pieņemami pasākumi to radīto risku mazināšanai, taču attiecībā uz citiem tādu nav. Atkarībā no tā, vai ir pieejami pieņemami risku mazinoši pasākumi, to ievešana un pārvietošana Savienības teritorijā būtu vai nu jāaizliedz, vai jāpakļauj īpašām prasībām. Būtu jāizveido šo augu, augu produktu un citu objektu saraksts. (25) Būtu jāparedz atkāpes no aizliegumiem vai īpašām prasībām attiecībā uz augu, augu produktu un citu objektu ievešanu Savienības teritorijā. Komisijai vajadzētu būt pilnvarotai atzīt konkrētus trešo valstu pasākumus par līdzvērtīgiem prasībām, kas jāievēro, lai attiecīgos augus, augu produktus un citus objektus pārvietotu Savienības teritorijā. (26) Šos aizliegumus vai prasības nevajadzētu piemērot nelielam tādu augu, augu produktu un citu objektu daudzumam, kas nav stādāmie augi un nav paredzēti komerciāliem un profesionāliem nolūkiem, kā arī augu, augu produktu un citu objektu ievešanai un pārvietošanai pierobežas zonās. Tāpat tos nevajadzētu attiecināt uz tādu augu, augu produktu un citu objektu ievešanu un pārvietošanu Savienības teritorijā, kas paredzēti zinātniskiem nolūkiem, izmēģinājumiem, šķirņu veidošanai, selekcijai un izstādēm. Būtu jānosaka piemēroti drošības pasākumi un jāinformē iesaistītās personas. (27) Atkāpe no Savienības noteikumiem attiecībā uz augu, augu produktu un citu objektu ievešanu un pārvietošanu Savienības teritorijā būtu jāpiemēro tranzītā esošiem augiem, augu produktiem un citiem objektiem. (28) Tā kā fitosanitārā pieredze stādāmo augu starptautiskās tirdzniecības jomā ir neliela, tā var ietvert tādu karantīnas organismu ieviešanās risku, attiecībā uz kuriem nav pieņemti pasākumi saskaņā ar šo regulu. Lai nodrošinātu drīzu un efektīvu rīcību, kas vērsta pret iepriekš neidentificētiem riskiem saistībā ar stādāmiem augiem, uz kuriem neattiecas pastāvīgas prasības vai aizliegumi, bet kuri var kvalificēties šādiem pastāvīgiem pasākumiem, Komisijai vajadzētu būt iespējai pieņemt pagaidu pasākumus saskaņā ar piesardzības principu. (29) Ja pastāv iespējamība, ka augos, augu produktos un citos objektos mitinās aizsargājamās zonas karantīnas organisms, tādējādi radot nepieņemama līmeņa fitosanitāro risku, attiecībā uz to ievešanu un pārvietošanu attiecīgajās aizsargājamās zonās jānosaka aizliegumi un īpašas prasības, kas līdzvērtīgas Savienības teritorijai noteiktajiem aizliegumiem un prasībām. (30) Būtu jāpieņem vispārīgas prasības attiecībā uz augu, augu produktu un citu objektu pārvadāšanā izmantotiem transportlīdzekļiem un iepakojamo materiālu, lai nodrošinātu, ka tie ir brīvi no karantīnas organismiem. (31) Dalībvalstīm būtu jānozīmē karantīnas stacijas. Būtu jānosaka prasības attiecībā uz šo karantīnas staciju nozīmēšanu, darbību un uzraudzību, kā arī uz augu, augu produktu vai citu objektu izlaišanu no šīm stacijām. Ja šīs prasības ietver pienākumu uzturēt staciju darbinieku un apmeklētāju sarakstu, var rasties Pamattiesību hartas 8. panta (Personas datu aizsardzība) ierobežojums. Tomēr šis ierobežojums būtu nepieciešams un samērīgs, lai sasniegtu šīs regulas mērķi aizsargāt sabiedrības intereses. (32) Ja tā noteikts divpusējā nolīgumā, ko Savienība noslēgusi ar trešo valsti, vai trešās valsts tiesību aktos, augiem, augu produktiem un citiem objektiem, kurus no Savienības teritorijas izved uz attiecīgo trešo valsti, būtu jāatbilst noteikumiem, kas paredzēti attiecīgajā nolīgumā vai tiesību aktos. (33) Ja uz konkrētiem augiem, augu produktiem vai citiem objektiem, kas no Savienības izvesti uz trešo valsti, neattiecas starp Savienību un attiecīgo trešo valsti noslēgts divpusējs fitosanitārais nolīgums vai attiecīgās trešās valsts tiesību akti fitosanitārijas jomā, šīm trešām valstīm būtu jāpiedāvā aizsardzība pret Savienības karantīnas organismiem, kuru kaitīgums ir atzīts, izņemot gadījumus, kad ir pieejama oficiāla informācija par to, ka attiecīgais Savienības karantīnas organisms attiecīgajā trešajā valstī ir sastopams un neatrodas oficiālā kontrolē, vai kad ir pamats uzskatīt, ka šis Savienības karantīnas organisms neatbilst kritērijiem, pēc kuriem nosaka kaitīgos organismus, kas attiecīgajā trešā valstī kvalificējami par karantīnas organismiem. (34) Lai nodrošinātu šīs regulas efektīvu īstenošanu, profesionālajiem operatoriem, uz kuriem attiecas šajā regulā noteiktās saistības, vajadzētu būt reģistrētiem dalībvalstu izveidotos reģistros. Lai samazinātu administratīvo slogu, šajos reģistros būtu jāiekļauj arī profesionālie operatori, uz kuriem attiecas Regula (ES) Nr. …/…. [15] [Office of Publications to insert number, title and, in a footnote, the OJ reference for the Regulation on plant reproductive material]. (35) Profesionālajiem operatoriem, kas darbojas vairākās telpās, būtu jānodrošina iespēja par katru telpu veikt atsevišķu reģistrāciju. (36) Lai atvieglotu karantīnas organisma invāzijas avota noteikšanu, ir lietderīgi prasīt, lai profesionālie operatori saglabātu dokumentāciju saistībā ar augiem, augu produktiem un citiem objektiem, ko tiem piegādājuši profesionālie operatori un ko tie piegādājuši citiem profesionālajiem operatoriem. Ņemot vērā atsevišķu karantīnas organismu latento fāzi un invāzijas avota noteikšanai nepieciešamo laiku, dokumentācija būtu jāglabā trīs gadus. (37) Profesionālo operatoru rīcībā vajadzētu būt sistēmām un procedūrām, ar kuru palīdzību var sekot tam, kā notiek augu, augu produktu un citu objektu pārvietošana to telpās. (38) Lai no trešām valstīm Savienības teritorijā un aizsargājamās zonās ievestu konkrētus augus, augu produktus un citus objektus, būtu nepieciešams fitosanitārais sertifikāts. Skaidrības labad būtu jāizveido šo augu, augu produktu un citu objektu saraksts. (39) Šiem fitosanitārajiem sertifikātiem būtu jāatbilst SAAK prasībām un jāapliecina atbilstība prasībām un pasākumiem, kas noteikti saskaņā ar šo regulu. Lai nodrošinātu fitosanitāro sertifikātu ticamību, būtu jāparedz noteikumi par to derīguma nosacījumiem un anulēšanu. (40) Atsevišķu augu, augu produktu un citu objektu ievešana Savienības teritorijā un ievešana un pārvietošana aizsargājamās zonās būtu jāatļauj tikai tad, ja tiem ir pievienota augu pase, kas apliecina atbilstību prasībām un pasākumiem, kuri noteikti saskaņā ar šīs regulas noteikumiem. Skaidrības labad būtu jāizveido šo augu, augu produktu un citu objektu saraksts. (41) Augu pases nevajadzētu pieprasīt augiem, augu produktiem un citiem objektiem, kas paredzēti galalietotājiem. (42) Lai nodrošinātu augu pasu ticamību, būtu jāparedz noteikumi attiecība uz to saturu. (43) Augu pasu izsniegšana parasti būtu jāveic profesionālajiem operatoriem. Ja profesionālajiem operatoriem nav resursu augu pasu izsniegšanai, būtu jānodrošina iespēja, ka pēc to pieprasījuma augu pases izsniedz kompetentās iestādes. (44) Būtu jāparedz noteikumi attiecībā uz augu pasu izsniegšanu, ar izsniegšanu saistītajām pārbaudēm, kārtību, kādā profesionālajiem operatoriem piešķir atļauju augu pasu izsniegšanai, atļauju saņēmušo profesionālo operatoru uzraudzību un pienākumiem un šīs atļaujas atsaukšanu. (45) Lai samazinātu atļauju saņēmušajiem operatoriem radīto administratīvo slogu, ar augu pasu izsniegšanu saistītās pārbaudes attiecīgā gadījumā būtu jāapvieno ar Regulā (ES) Nr. …/…. [Office of Publications to insert number of Regulation on plant reproductive material law] paredzētajām pārbaudēm. (46) Atļauju saņēmušajiem operatoriem vajadzētu būt nepieciešamajām zināšanām par kaitīgajiem organismiem. (47) Atsevišķi operatori varētu vēlēties izstrādāt fitosanitāro risku pārvaldības plānu, kas garantētu un apliecinātu augstu kompetences un informētības līmeni attiecība uz fitosanitārajiem riskiem saistībā ar kritiskajiem punktiem to profesionālajā darbībā un attaisnotu īpašu sadarbību kontroles jomā ar kompetentajām iestādēm. Attiecībā uz šo plānu saturu būtu jāparedz Savienības noteikumi. (48) Ir lietderīgi paredzēt noteikumus par augu pasu un fitosanitāro sertifikātu aizstāšanu. (49) Gadījumos, kad tiek konstatēta neatbilstība Savienības noteikumiem, augu pases būtu jānoņem, jāanulē un izsekošanas nolūkos jāsaglabā. (50) Saskaņā ar FAO Starptautisko fitosanitāro pasākumu standartu Nr. 15 koksnes iepakojamo materiālu marķē ar īpašu marķējumu, ko uzliek profesionālie operatori, kas saņēmuši attiecīgu atļauju un tiek uzraudzīti. Šajā regulā būtu jāietver šā marķējuma paraugs un saturs un jānosaka, kā piešķiramas atļaujas profesionālajiem operatoriem, kas izmanto šo marķējumu, un kā veicama atļauju saņēmušo operatoru uzraudzība Savienības teritorijā. (51) Ja tā pieprasa trešā valsts, attiecīgie augi, augu produkti vai citi objekti no Savienības šajā trešajā valstī būtu jāieved tikai kopā ar eksporta vai reeksporta fitosanitāro sertifikātu. Atbilstīgi attiecīgiem SAAK noteikumiem šo sertifikātu izsniegšana būtu jāveic kompetentajām iestādēm, ņemot vērā SAAK paredzēto eksporta un reeksporta sertifikātu paraugu saturu. (52) Ja augu, augu produktu vai citu objektu pirms eksportēšanas uz trešo valsti pārvieto cauri vairākām dalībvalstīm, ir svarīgi, lai dalībvalsts, kurā attiecīgie augi, augu produkti vai citi objekti ir ražoti vai pārstrādāti, apmainītos ar informāciju ar dalībvalsti, kas izsniedz eksporta fitosanitāro sertifikātu. Šī informācijas apmaiņa ir būtiska, lai varētu apliecināt atbilstību attiecīgās trešās valsts prasībām. Tāpēc, lai nodrošinātu vienotu informācijas apmaiņas kārtību, būtu jāizveido saskaņots “pirmseksporta sertifikāts”. (53) Komisijai būtu jāizveido saskaņā ar šo regulu prasītā elektroniskā paziņošanas sistēma. (54) Lai nodrošinātu, ka izņēmumi attiecībā uz Savienības karantīnas organismiem, ko izmanto zinātniskiem nolūkiem, izmēģinājumiem, šķirņu veidošanai, selekcijai vai izstādēm, tiek īstenoti tā, lai neradītu nekādu fitosanitāro risku Savienības teritorijai vai tās daļām, Komisijai saskaņā ar LESD 290. pantu būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus attiecībā uz noteikumiem par informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm un Komisiju saistībā ar attiecīgo kaitīgo organismu ievešanu un pārvietošanu Savienības teritorijā, attiecīgiem novērtējumiem un atļaujām, kā arī atbilstības uzraudzību, rīcību neatbilstības gadījumā un tās paziņošanu. (55) Lai nodrošinātu efektīvu paziņošanas sistēmu, Komisijai saskaņā ar LESD 290. pantu būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus attiecībā uz noteikumiem par paziņošanas pienākumu gadījumos, kad radušās aizdomas par konkrētu Savienības karantīnas organismu klātbūtni, kas vēl nav oficiāli apstiprināta. (56) Lai tiktu ņemti vērā sasniegumi zinātnes un tehnoloģiju jomā, kas ietekmē kaitīgo organismu klātbūtnes apsekojumus, Komisijai saskaņā ar LESD 290. pantu būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus attiecībā uz noteikumiem, saskaņā ar kuriem maina vai papildina daudzgadu apsekojuma programmās ietveramos elementus. (57) Lai nodrošinātu modelējošo mācību efektivitāti, Komisijai saskaņā ar LESD 290. pantu būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus attiecībā uz noteikumiem, ar kuriem nosaka modelējošo mācību biežumu, saturu, formātu un citus aspektus. (58) Lai nodrošinātu, ka tiek izveidotas aizsargājamās zonas, kuru darbība ir uzticama, Komisijai saskaņā ar LESD 290. pantu būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus attiecībā uz noteikumiem par apsekojumiem, kas veicami, lai varētu atzīt aizsargājamās zonas un novērtēt šo zonu atbilstību attiecīgajām prasībām. (59) Lai nodrošinātu tādu izņēmumu samērīgu un ierobežotu piemērošanu, kas saistīti ar augu, augu produktu vai citu objektu ievešanu vai pārvietošanu pierobežas teritorijās, Komisijai saskaņā ar LESD 290. pantu būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus attiecībā uz noteikumiem par dalībvalstu pierobežas teritoriju maksimālo platumu, maksimālo attālumu, kādā attiecīgos augus, augu produktus un citus objektus atļauts pārvietot trešās valsts pierobežas teritorijās un dalībvalstu pierobežas teritorijās, un procedūras saistībā ar atļauju izsniegšanu augu, augu produktu un citu objektu ievešanai un pārvietošanai dalībvalsts pierobežas teritorijās. (60) Lai augi, augu produkti vai citi objekti netiktu pakļauti fitosanitārajiem riskiem tranzīta laikā, Komisijai saskaņā ar LESD 290. pantu būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus attiecībā uz noteikumiem, saskaņā ar kuriem nosaka tādas deklarācijas saturu, kas attiecas uz augu, augu produktu vai citu objektu vešanu cauri Savienības teritorijai, lai nogādātu tos trešā valstī. (61) Lai nodrošinātu, ka profesionālo operatoru reģistrācija ir samērīga mērķim ierobežot fitosanitāro risku, Komisijai saskaņā ar LESD 290. pantu būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus attiecībā uz noteikumiem, saskaņā ar kuriem nosaka to profesionālo operatoru kategorijas, kas atbrīvojami no pienākuma reģistrēties reģistrā, un nosacījumus šā atbrīvojuma piemērošanai. (62) Lai nodrošinātu tādu trešo valstu fitosanitāro sertifikātu ticamību, kas nav SAAK dalībvalstis, Komisijai saskaņā ar LESD 290. pantu būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus attiecībā uz noteikumiem, saskaņā ar kuriem papildina to nosacījumu kopumu, kas jāizpilda, lai šo trešo valstu fitosanitārie sertifikāti tiktu pieņemti. (63) Lai iespēju robežās samazinātu riskus, kam pakļauti Savienības teritorijā pārvietojamie augi, augu produkti vai citi objekti, Komisijai saskaņā ar LESD 290. pantu būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus attiecībā uz noteikumiem, saskaņā ar kuriem nosaka konkrētu augu, augu produktu vai citu objektu maksimālo skaitu, kas uzskatāms par nelielu daudzumu, kuram nav nepieciešama augu pase. (64) Lai nodrošinātu, ka augu, augu produktu un citu objektu pārbaudes, ko veic, lai varētu izsniegt augu pases, ir uzticamas, Komisijai saskaņā ar LESD 290. pantu būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus attiecībā uz noteikumiem par vizuālajām pārbaudēm, paraugu ņemšanu un testēšanu un sertifikācijas shēmu izmantošanu. (65) Lai uzlabotu augu pasu ticamību, Komisijai saskaņā ar LESD 290. pantu būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus attiecībā uz noteikumiem, saskaņā ar kuriem nosaka kvalifikācijas prasības, kas jāizpilda profesionālajiem operatoriem, lai tiem tiktu piešķirta atļauja izsniegt augu pases. (66) Lai uzlabotu fitosanitārā riska pārvaldības plāna darbības jomu un lietderību, Komisijai saskaņā ar LESD 290. pantu būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus attiecībā uz noteikumiem, ar kuriem papildina vai maina šādā plānā ietvertos elementus. (67) Lai tiktu ņemtas vērā izmaiņas starptautiskajos standartos, Komisijai saskaņā ar LESD 290. pantu būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus attiecībā uz noteikumiem par apliecinājumiem, kurus izsniedz specifiskām precēm, kas nav koksnes iepakojamais materiāls un kam nepieciešams īpašs apliecinājums par atbilstību šīs regulas noteikumiem. (68) Lai nodrošinātu oficiālo apliecinājumu un pirmseksporta sertifikātu lietderību un uzticamību, Komisijai saskaņā ar LESD 290. pantu būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus attiecībā uz noteikumiem par oficiālo apliecinājumu saturu, par kārtību, kādā profesionālajiem operatoriem piešķir atļaujas šo apliecinājumu izsniegšanai, par atļauju saņēmušo operatoru uzraudzību un pirmseksporta sertifikātu saturu. (69) Lai pielāgotos sasniegumiem zinātnes un tehnoloģiju jomā un pieskaņotos Eiropadomes lēmumam, kas pieņemts saskaņā ar LESD 355. panta 6. punktu, Komisijai saskaņā ar LESD 290. pantu būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus attiecībā uz noteikumiem, saskaņā ar kuriem groza šīs regulas pielikumus. (70) Ir īpaši svarīgi, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, pienācīgi apspriestos, tostarp ekspertu līmenī. Gatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, Komisijai būtu jānodrošina, lai attiecīgie dokumenti vienlaicīgi, laikus un pienācīgā kārtībā tiktu nosūtīti Eiropas Parlamentam un Padomei. (71) Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, īstenošanas pilnvaras attiecībā uz Savienības karantīnas organismu saraksta veidošanu, prioritāro kaitīgo organismu saraksta veidošanu, pret Savienības karantīnas organismiem vērstu pasākumu noteikšanu, tādu pasākumu pieņemšanu, kas noteiktā laikposmā piemērojami attiecībā uz fitosanitārajiem riskiem, kurus rada kaitīgie organismi, kas pagaidām kvalificējami par Savienības karantīnas organismiem, tādu aizsargājamo zonu atzīšanu, kuras atzītas saskaņā ar Direktīvas 2000/29/EK 2. panta 1. punkta h) apakšpunkta pirmo daļu, un attiecīgās aizsargājamās zonas karantīnas organismu saraksta veidošanu, aizsargājamo zonu mainīšanu un aizsargājamās zonas statusa atsaukšanu, aizsargājamo zonu saraksta grozīšanu, Savienības karantīnas organismu un attiecīgo stādāmo augu saraksta veidošanu, tāda saraksta veidošanu, kurā iekļauti augi, augu produkti un citi objekti, ko aizliegts ievest un pārvietot Savienības teritorijā, un attiecīgās trešās valstis, tāda saraksta veidošanu, kurā iekļauti augi, augu produkti un citi objekti, ko atļauts ievest un pārvietot Savienības teritorijā, un prasības, kurām tiem jāatbilst, tādu prasību noteikšanu trešām valstīm, kas ir līdzvērtīgas prasībām, kuras attiecas uz augu, augu produktu vai citu objektu pārvietošanu Savienības teritorijā, īpašu nosacījumu vai pasākumu paredzēšanu attiecībā uz konkrētu augu, augu produktu vai citu objektu ievešanu dalībvalstu pierobežas zonās, pagaidu pasākumu pieņemšanu attiecībā uz stādāmo augu no trešām valstīm ievešanu un pārvietošanu Savienības teritorijā, tādu augu, augu produktu un citu objektu saraksta veidošanu, kuru izvešana un pārvietošana konkrētās aizsargājamās zonās ir jāaizliedz, tāda saraksta veidošanu, kurā iekļautas prasības, kas jāizpilda, lai augus, augu produktus un citus objektus varētu ievest un pārvietot aizsargājamās zonās, tāda saraksta veidošanu, kurā iekļauti augi, augu produkti un citi objekti, kuru ievešanai Savienības teritorijā nepieciešams fitosanitārais sertifikāts, un attiecīgās trešās valstis, kuras ir attiecīgo augu, augu produktu vai citu objektu izcelsmes valstis vai no kurām tie nosūtīti, tāda saraksta veidošanu, kurā iekļauti augi, augu produkti un citi objekti, kuru ievešanai konkrētās aizsargājamās zonās no konkrētām trešām valstīm nepieciešams fitosanitārais sertifikāts, un šīs trešās valstis, kuras ir konkrētu augu, augu produktu vai citu objektu izcelsmes valstis vai no kurām tie nosūtīti, tāda saraksta veidošanu, kurā iekļauti augi, augu produkti un citi objekti, kuru pārvietošanai Savienības teritorijā nepieciešama augu pase, tāda saraksta veidošanu, kurā iekļauti augi, augu produkti un citi objekti, kuru ievešanai atsevišķās aizsargājamās zonās nepieciešama augu pase, un augu pasu formāta noteikšanu būtu jāpiešķir Komisijai. Šīs pilnvaras būtu jāīsteno saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regulu (ES) Nr. 182/2011, ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu[16]. (72) Lai pieņemtu Savienības karantīnas organismu sākotnējo sarakstu, ņemot vērā to, ka šajā sākotnējā sarakstā bez jebkādām izmaiņām iekļauj tikai Direktīvas 2000/29/EK I pielikuma A daļā un II pielikuma A daļas I iedaļā uzskaitītos kaitīgos organismus, mainītu kaitīgā organisma zinātnisko nosaukumu, ja šādu izmaiņu pamatā ir zinātnes attīstība, pieņemtu aizsargājamo zonu un attiecīgo aizsargājamo zonu karantīnas organismu sākotnējo sarakstu, ņemot vērā to, ka šajā sākotnējā sarakstā bez jebkādām izmaiņām iekļauj tikai saskaņā ar Direktīvas 2000/29/EK 2. panta 1. punkta h) apakšpunktu apstiprinātās aizsargājamās zonas un Direktīvas 2000/29/EK I pielikuma B daļā un II pielikuma B daļā uzskaitītos aizsargājamo zonu karantīnas organismus, mainītu aizsargājamās zonas un atsauktu aizsargājamās zonas statusu, pieņemtu Savienībā reglamentētu kvalitāti ietekmējošu kaitīgo organismu sākotnējo sarakstu, ņemot vērā to, ka šajā sākotnējā sarakstā bez jebkādām izmaiņām iekļauj tikai kaitīgos organismus, kas uzskaitīti atsevišķās direktīvās par sēklu un pavairojamā materiāla audzēšanu un tirdzniecību, pieņemtu tādu augu, augu produktu un citu objektu sākotnējo sarakstu, kurus aizliegts ievest un pārvietot Savienības teritorijā, ņemot vērā to, ka šajā sākotnējā sarakstā bez jebkādām izmaiņām iekļauj tikai Direktīvas 2000/29/EK III pielikuma A daļā uzskaitītos augus, augu produktus un citus objektus kopā ar to Kombinētās nomenklatūras kodiem, attiecīgos aizliegumus un trešās valstis, pieņemtu tādu augu, augu produktu un citu objektu sākotnējo sarakstu, uz kuru ievešanu un pārvietošanu Savienības teritorijā ir attiecināmas īpašas prasības, ņemot vērā to, ka šajā sākotnējā sarakstā bez jebkādām izmaiņām iekļauj tikai Direktīvas 2000/29/EK IV pielikuma A daļā uzskaitītos augus, augu produktus un citus objektus kopā ar to Kombinētās nomenklatūras kodiem, attiecīgās prasības un trešās valstis, pieņemtu tādu augu, augu produktu un citu objektu sākotnējo sarakstu, kurus aizliegts ievest atsevišķās aizsargājamās zonās, ņemot vērā to, ka šajā sākotnējā sarakstā bez jebkādām izmaiņām iekļauj tikai Direktīvas 2000/29/EK III pielikuma B daļā uzskaitītos augus, augu produktus un citus objektus kopā ar to Kombinētās nomenklatūras kodiem, attiecīgos aizliegumus un trešās valstis, pieņemtu tādu augu, augu produktu un citu objektu sākotnējo sarakstu, uz kuru ievešanu un pārvietošanu atsevišķās aizsargājamās zonās ir attiecināmas īpašas prasības, ņemot vērā to, ka šajā sākotnējā sarakstā bez jebkādām izmaiņām iekļauj tikai Direktīvas 2000/29/EK IV pielikuma B daļā uzskaitītos augus, augu produktus un citus objektus kopā ar to Kombinētās nomenklatūras kodiem un attiecīgās prasības, pieņemtu sākotnējo sarakstu, kurā iekļauti augi, augu produkti un citu objekti, kā ievešanai Savienības teritorijā ir nepieciešams fitosanitārais sertifikāts, kā arī attiecīgās trešās valstis, kuras ir to izcelsmes valstis vai no kurām tie nosūtīti, ņemot vērā to, ka šajā sākotnējā sarakstā bez jebkādām izmaiņām iekļauj tikai Direktīvas 2000/29/EK V pielikuma B daļas I punktā uzskaitītos augus, augu produktus un citus objektus, pieņemtu sākotnējo sarakstu, kurā iekļauti augi, augu produkti un citu objekti, kā ievešanai konkrētās aizsargājamās zonās ir nepieciešams fitosanitārais sertifikāts, kā arī attiecīgās trešās valstis, kuras ir to izcelsmes valstis vai no kurām tie nosūtīti, ņemot vērā to, ka šajā sākotnējā sarakstā bez jebkādām izmaiņām iekļauj tikai Direktīvas 2000/29/EK V pielikuma B daļas II punktā uzskaitītos augus, augu produktus un citus objektus, pieņemtu sākotnējo sarakstu, kurā iekļauti augi, augu produkti un citu objekti, kā pārvietošanai Savienības teritorijā ir nepieciešama augu pase, ņemot vērā to, ka šajā sākotnējā sarakstā bez jebkādām izmaiņām iekļauj tikai Direktīvas 2000/29/EK V pielikuma A daļas I punktā uzskaitītos augus, augu produktus un citus objektus, un pieņemtu sākotnējo sarakstu, kurā iekļauti augi, augu produkti un citu objekti, kā ievešanai atsevišķās aizsargājamās zonās ir nepieciešama augu pase, ņemot vērā to, ka šajā sākotnējā sarakstā bez jebkādām izmaiņām iekļauj tikai Direktīvas 2000/29/EK V pielikuma A daļas II punktā uzskaitītos augus, augu produktus un citus objektus, būtu jāpiemēro konsultēšanās procedūra. (73) Padomes 1974. gada 9. decembra Direktīvā 74/647/EEK par neļķu tinēja apkarošanu[17] un Padomes 1969. gada 8. decembra Direktīvā 69/466/EEK par Kalifornijas bruņu uts ierobežošanu[18] ir paredzēti attiecīgo kaitīgo organismu izplatības ierobežošanas pasākumi. Kopš šo direktīvu stāšanās spēkā attiecīgie kaitīgie organismi ir plaši izplatījušies visā Savienības teritorijā, un to izplatību vairs nav iespējams ierobežot. Tāpēc šīs direktīvas būtu jāatceļ. (74) Padomes 1969. gada 8. decembra Direktīva 69/464/EEK par kartupeļu vēža kontroli[19], Padomes 1993. gada 4. oktobra Direktīva 93/85/EEK par kartupeļu gaišās gredzenpuves kontroli[20], Padomes 1998. gada 20. jūlija Direktīva 98/57/EK par Ralstonia Solanacearum (Smith) Yabuuchi et al. apkarošanu[21] un Padomes 2007. gada 11. jūnija Direktīva 2007/33/EK par kartupeļu cistu nematožu kontroli un ar ko atceļ Direktīvu 69/465/EEK[22] būtu jāatceļ, jo būtu jāpieņem jauni attiecīgo kaitīgo organismu apkarošanas pasākumi saskaņā ar šīs regulas noteikumiem. Ņemot vērā laiku un resursus, kas nepieciešami šo jauno pasākumu pieņemšanai, šie akti būtu jāatceļ līdz 2021. gadam. (75) Regulā (ES) Nr. .../2013[23] [Office of Publications, please insert number and title of Regulation laying down provisions for the management of expenditure relating to the food chain, animal health and animal welfare, and relating to plant health and plant reproductive material and, in the footnote, the reference to the Official Journal] ir noteikts, ka pret kaitīgajiem organismiem vērsto pasākumu dotācijas attiecas uz atsevišķiem Direktīvas 2000/29/EK pielikumos norādītajiem kaitīgajiem organismiem un atsevišķiem kaitīgajiem organismiem, kuri šajos pielikumos nav norādīti, taču uz kuriem attiecas Savienības pagaidu pasākumi. Ar šo regulu tiek izveidota prioritāro kaitīgo organismu kategorija. Ir lietderīgi nodrošināt, lai dalībvalstis atsevišķu ar prioritārajiem kaitīgajiem organismiem saistītu pasākumu veikšanai varētu saņemt dotācijas, tostarp kompensāciju, ko profesionāliem operatoriem izmaksā tādu augu, augu produktu un citu objektu vērtībā, kuri iznīcināti saskaņā ar šajā regulā noteiktajiem izskaušanas pasākumiem. Tāpēc Regula (ES) Nr. XXX/2013 būtu jāgroza. (76) Tā kā šīs direktīvas mērķi, proti, nodrošināt saskaņotu pieeju attiecībā uz aizsardzības pasākumiem pret augiem kaitīgajiem organismiem, nevar pietiekami labi sasniegt dalībvalstu līmenī, un, ņemot vērā tā ietekmi, sarežģītību un pārrobežu un starptautisko būtību, to labāk var sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kas noteikts Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tādus pasākumus, kas ir nepieciešami šā mērķa sasniegšanai. (77) Šī regula nerada nesamērīgu administratīvu slogu vai ekonomisku ietekmi maziem un vidējiem uzņēmumiem. Šajā regulā, pamatojoties uz apspriešanos ar ieinteresētajām personām, iespēju robežās ir ņemta vērā mazo un vidējo uzņēmumu īpašā situācija. Ņemot vērā sabiedriskās politikas mērķi ― aizsargāt augu veselību ― iespēja noteikt vispārēju izņēmumu mikrouzņēmumiem, kas ir izplatītākais uzņēmumu veids, nav apsvērta. (78) Šajā regulā ir ievērota SAAK, Līgums par sanitāro un fitosanitāro pasākumu piemērošanu un tajos izklāstītās vadlīnijas. (79) Šajā regulā ir ievērotas pamattiesības un principi, kas jo īpaši atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, un it sevišķi privātās un ģimenes dzīves neaizskaramība, tiesības uz īpašumu, personas datu aizsardzība, brīvība veikt uzņēmējdarbību un humanitāro un eksakto zinātņu brīvība. Dalībvalstīm šī regula būtu jāpiemēro saskaņā ar šīm tiesībām un principiem, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. I nodaļa Priekšmets, darbības joma un definīcijas 1. pants Priekšmets un darbības joma 1. Šajā regulā paredzēti noteikumi, kas piemērojami, lai noteiktu fitosanitāros riskus, kurus rada jebkuras sugas, celma vai biotipa patogēns, dzīvnieks vai parazītaugs, kas ir kaitīgs augiem vai augu produktiem (turpmāk “kaitīgie organismi”), un pasākumus šādu risku samazināšanai līdz pieņemamam līmenim. 2. Šajā regulā atsauces uz trešām valstīm ir uzskatāmas par atsaucēm uz I pielikumā uzskaitītajām trešām valstīm un teritorijām. Šajā regulā atsauces uz Savienības teritoriju ir uzskatāmas par atsaucēm uz Savienības teritoriju bez I pielikumā uzskaitītajām teritorijām. Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 98. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem groza I pielikumu, lai nodrošinātu, ka šī regula attiecas tikai uz Savienības teritorijas Eiropas daļu. Minētie grozījumi var būt šādi: (a) vienas vai vairāku Līguma 355. panta 1. punktā minēto teritoriju pievienošana I pielikumam; (b) vienas vai vairāku Līguma 355. panta 2. punktā minēto teritoriju svītrošana no I pielikuma. 2. pants Definīcijas Šajā regulā ir spēkā šādas definīcijas: 1) “augi” ir dzīvi augi un šādas dzīvas augu daļas: (a) sēklas botāniskajā nozīmē, izņemot sēklas, kas nav paredzētas sēšanai; (b) augļi botāniskajā nozīmē; (c) dārzeņi; (d) bumbuļi, bumbuļsīpoli, sīpoli, sakneņi, saknes, potcelmi, stoloni; (e) dzinumi, stumbri un stublāji, stīgas; (f) griezti ziedi; (g) zari ar lapām; (h) nozāģēti koki ar lapotni; (i) lapas, lapotne; (j) augu audu kultūras, tostarp šūnu kultūras, ģenētiskais materiāls, meristēmas, himēriski kloni, ar mikropavairošanas metodi pavairots materiāls; (k) dzīvi ziedputekšņi; (l) pumpuri, potzaru pumpuri, spraudeņi, potzari, potējumi; 2) “augu produkti” ir augu izcelsmes produkti, kuri vai nu nav apstrādāti, vai kuriem veikta vienkārša sagatavošana, ciktāl tie nav augi. Izņemot gadījumus, kad noteikts citādi, koksni par “augu produktu” uzskata tikai tad, ja tai nav veikta fitosanitāros riskus mazinoša apstrāde un tā atbilst vismaz vienam no šiem punktiem: (a) tā ir pilnīgi vai daļēji saglabājusi savu dabisko apaļo virsmu, ar mizu vai bez tās; (b) tā nav saglabājusi savu dabisko apaļo virsmu, jo ir zāģēta, cirsta vai šķelta; (c) tā ir šķeldas, skaidu, zāģskaidu, koksnes atlikumu, ēveļskaidu vai atgriezumu veidā, un tai nav veikta apstrāde ar līmi, karstumu vai spiedienu vai to kombināciju, lai izgatavotu koksnes granulas, briketes, saplāksni vai kokskaidu plātnes; (d) to izmanto vai to ir paredzēts izmantot par iepakojamo materiālu vai kravas nostiprināšanas materiālu neatkarīgi no tā, vai to faktiski izmanto preču pārvadāšanā vai ne; 3) “stādāmi augi” ir augi, no kuriem var rasties pilnapjoma augi un kuri šim nolūkam ir domāti, un kurus ir paredzēts stādīt, pārstādīt vai atstāt iestādītus; 4) “cits objekts” ir jebkurš tāds pie augiem un augu produktiem nepiederošs materiāls vai priekšmets, tostarp augsne vai augsnes substrāts, kurā var mitināties vai no kura var izplatīties kaitīgie organismi; 5) “kompetentā iestāde” ir kompetentā iestāde, kā noteikts Regulas (ES) Nr. …/…. [Office of Publications, please insert number of Regulation on Official Controls] 2. panta 5. punktā; 6) “partija” ir sūtījumā ietilpstošas vairākas vienas un tās pašas preces vienības, ko fitosanitāros nolūkos iespējams identificēt pēc sastāva un izcelsmes viendabīguma; 7) “profesionāls operators” ir jebkura persona, uz kuru attiecas publiskās vai privātās tiesības un kura attiecībā uz augiem, augu produktiem vai citiem objektiem profesionāli veic vismaz vienu no šādām darbībām: (a) stāda; (b) audzē; (c) ražo; (d) ieved Savienības teritorijā, pārvieto tajā vai izved no tās; (e) dara pieejamu nodrošināšanai tirgū; 8) “galalietotājs” ir jebkura persona, kas, darbojoties nesaistīti ar tās tirdzniecisko darbību, uzņēmējdarbību vai profesiju, savai lietošanai saņem augus vai augu produktus; 9) “tests” ir oficiāla nevizuāla pārbaude, ko veic, lai noteiktu kaitīgo organismu klātbūtni vai tos identificētu; 10) “apstrāde” ir procedūra, kurā kaitīgos organismus nonāvē, inaktivē vai no tiem atbrīvojas vai padara šos kaitīgos organismus neauglīgus vai novājina. II nodaļa Karantīnas organismi 1. iedaļa karantīnas organismi 3. pants Karantīnas organismu definīcija Kaitīgo organismu uzskata par “karantīnas organismu” attiecībā uz noteiktu teritoriju, ja tas atbilst visiem šiem nosacījumiem: (a) ir noteikta tā identitāte II pielikuma 1. iedaļas 1. punkta nozīmē; (b) tā klātbūtne attiecīgajā teritorijā nav konstatēta, kā noteikts II pielikuma 1. iedaļas 2. punkta a) apakšpunktā, vai, ja klātbūtne attiecīgajā teritorijā ir konstatēta, tad tā ir neliela, kā noteikts II pielikuma 1. iedaļas 2. punkta b) un c) apakšpunktā; (c) tas var iekļūt attiecīgajā teritorijā, paredzamā nākotnē pēc iekļūšanas tajā saglabāties (turpmāk “ieviesties”) un izplatīties šajā teritorijā vai ― jau esošas klātbūtnes gadījumā ― tās daļās, kurās tā izplatība ir neliela, kā noteikts II pielikuma 1. iedaļas 3. punktā; (d) tā iekļūšana, ieviešanās un izplatīšanās, kā noteikts II pielikuma 1. iedaļas 4. punktā, rada nepieņemamu ekonomisku, sociālu vai ar vidi saistītu ietekmi attiecīgajā teritorijā vai ― jau esošas klātbūtnes gadījumā ― tās daļās, kurās tā izplatība ir neliela, un (e) ir pieejami izpildāmi un iedarbīgi pasākumi, kuri veicami, lai novērstu šā kaitīgā organisma iekļūšanu, ieviešanos un izplatīšanos attiecīgajā teritorijā un mazinātu tā fitosanitāros riskus un ietekmi. 2. iedaļa Savienības karantīnas organismi 4. pants Savienības karantīnas organismu definīcija Karantīnas organismu uzskata par Savienības karantīnas organismu, ja 3. panta ievadvārdos minētā teritorija ir Savienības teritorija un ja attiecīgais organisms ir iekļauts 5. panta 2. punktā minētajā sarakstā. 5. pants Savienības karantīnas organismu ievešanas un pārvietošanas aizliegums 1. Savienības karantīnas organismu Savienības teritorijā neieved un nepārvieto. Apzināti netiek veiktas nekādas darbības, kas var veicināt Savienības karantīnas organisma iekļūšanu, ieviešanos un izplatīšanos Savienības teritorijā. 2. Komisija ar īstenošanas aktiem izveido tādu kaitīgo organismu sarakstu, kas atbilst 3. panta b), c) un d) punktā minētajiem nosacījumiem attiecībā uz Savienības teritoriju (turpmāk “Savienības karantīnas organismu saraksts”). Šajā sarakstā iekļauj kaitīgos organismus, kas norādīti Direktīvas 2000/29/EK I pielikuma A daļā un II pielikuma A daļas I iedaļā. Kaitīgos organismus, kas ir raksturīgi kādai Savienības teritorijas daļai neatkarīgi no tā, vai tie Savienības teritorijā iekļuvuši dabiskā ceļā vai ievesti, minētajā sarakstā atzīmē kā Savienības teritorijā sastopamus kaitīgos organismus. Kaitīgos organismus, kas nav raksturīgi nevienai Savienības teritorijas daļai, sarakstā atzīmē kā kaitīgos organismus, kas nav sastopami Savienības teritorijā. Šo īstenošanas aktu pieņem saskaņā ar 99. panta 2. punktā minēto konsultēšanās procedūru. 3. Ja novērtējums liecina, ka kāds no kaitīgajiem organismiem, kas nav norādīts 2. punktā minētajā īstenošanas aktā, atbilst 3. panta b), c) un d) punktā minētajiem nosacījumiem attiecībā uz Savienības teritoriju vai ka kāds kaitīgajiem organismiem, kas šajā aktā ir norādīts, vairs neatbilst vismaz vienam no šiem nosacījumiem, Komisija šo aktu groza. Pirmajā gadījumā tā attiecīgo kaitīgo organismu pievieno 2. punktā minētajā sarakstā, otrajā gadījumā tā attiecīgo kaitīgo organismu no šā saraksta svītro. Komisija nodrošina, lai minētais novērtējums būtu pieejams dalībvalstīm. Īstenošanas aktus, ar kuriem groza 2. punktā minēto īstenošanas aktu, pieņem saskaņā ar 99. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru. Šo pašu procedūru piemēro, lai atceltu vai aizstātu 2. punktā minēto īstenošanas aktu. 4. Komisija groza 2. punktā minēto īstenošanas aktu, grozot kaitīgā organisma zinātnisko nosaukumu, ja šāds grozījums ir pamatots ar sasniegumiem zinātnes jomā. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 99. panta 2. punktā minēto konsultēšanās procedūru. 6. pants Prioritāri kaitīgie organismi 1. Savienības karantīnas organismu sauc par “prioritāru kaitīgo organismu”, ja ir izpildīti visi šie nosacījumi: (a) tas atbilst II pielikuma 1. iedaļas 2. punkta a) vai b) apakšpunktā paredzētajam nosacījumam attiecībā uz Savienības teritoriju; (b) tā iespējamā ekonomiskā, sociālā vai ar vidi saistītā ietekme visnopietnāk izpaužas Savienības teritorijā, kā noteikts II pielikuma 2. iedaļā; (c) tas ir norādīts sarakstā atbilstīgi 2. punktam. 2. Komisija ar īstenošanas aktu izveido un groza sarakstu, kurā norādīti prioritārie kaitīgie organismi (turpmāk “prioritāro kaitīgo organismu saraksts”). Ja novērtējuma rezultāti liecina, ka kāds Savienības karantīnas organisms atbilst 1. punktā paredzētajiem nosacījumiem vai ka kāds kaitīgais organisms vairs neatbilst vismaz vienam no šiem nosacījumiem, Komisija groza šā punkta pirmajā daļā minēto īstenošanas aktu, attiecīgi pievienojot šo kaitīgo organismu sarakstam vai svītrojot šo organismu no tā. Komisija nodrošina, lai minētais novērtējums būtu pieejams dalībvalstīm. Prioritāro kaitīgo organismu skaits nepārsniedz 10 % no to Savienības karantīnas organismu skaita, kas iekļauti sarakstā atbilstīgi 5. panta 2. un 3. punktam. Ja prioritāro kaitīgo organismu skaits ir pārsniedzis 10 % no to Savienības karantīnas organismu skaita, kas iekļauti sarakstā atbilstīgi 5. panta 2. un 3. punktam, Komisija groza šā punkta pirmajā daļā minēto īstenošanas aktu, attiecīgi pielāgojot šajā sarakstā iekļauto kaitīgo organismu skaitu, pamatojoties uz to iespējamo ekonomisko, sociālo vai ar vidi saistīto ietekmi, kā noteikts II pielikuma 2. iedaļā. Šos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 99. panta 3. punktā minēto pārbaudes procedūru. Ja steidzamība ir pienācīgi pamatota ar neatliekamiem iemesliem, kas saistīti ar nopietnu fitosanitāru risku, Komisija saskaņā ar 99. panta 4. punktā minēto procedūru pieņem nekavējoties piemērojamus īstenošanas aktus, ar kuriem Savienības karantīnas organismus norāda sarakstā kā prioritāros kaitīgos organismus. 7. pants II pielikuma 1. un 2. iedaļas grozīšana 1. Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 98. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar ko groza II pielikuma 1. iedaļu (Kritēriji, pēc kuriem identificē kaitīgos organismus, kas kvalificējami par karantīnas organismiem) attiecībā uz šo organismu identitāti, klātbūtni, spēju iekļūt, ieviesties un izplatīties, kā arī ekonomisko, sociālo un ar vidi saistīto ietekmi, ko tie varētu radīt, ņemot sasniegumus zinātnes un tehnoloģiju jomā. 2. Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 98. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar ko groza II pielikuma 2. iedaļu (Kritēriji, pēc kuriem identificē Savienības karantīnas organismus, kas kvalificējami par prioritārajiem kaitīgajiem organismiem) attiecībā uz to iespējamo ekonomisko, sociālo un ar vidi saistīto ietekmi, ņemot vērā sasniegumus zinātnes un tehnoloģiju jomā. 8. pants Savienības karantīnas organismi, ko izmanto zinātniskos nolūkos, izmēģinājumos, šķirņu veidošanā, selekcijā vai izstādēs 1. Atkāpjoties no 5. panta 1. punkta, dalībvalstis pēc pieprasījuma var atļaut savā teritorijā ievest un pārvietot Savienības karantīnas organismus, kas paredzēti izmantošanai zinātniskos nolūkos, izmēģinājumos, šķirņu veidošanā, selekcijā vai izstādēs, ja ir izpildītas šādas prasības: (a) attiecīgā kaitīgā organisma ievešana un pārvietošana nerada šā kaitīgā organisma ieviešanos vai izplatīšanos Savienības teritorijā, ja ir noteikti pienācīgi ierobežojumi; (b) noliktavas, kurās attiecīgo kaitīgo organismu paredzēts uzglabāt, un 56. pantā minētās karantīnas stacijas, kurās attiecīgo kaitīgo organismu paredzēts izmantot, ir tam piemērotas; (c) darbiniekiem, kuri veic ar attiecīgo kaitīgo organismu saistītās darbības, ir nepieciešamā zinātniskā un tehniskā kvalifikācija. 2. Kompetentā iestāde novērtē 1. punkta a) apakšpunktā minēto attiecīgā kaitīgā organisma ieviešanās un izplatīšanās risku, ņemot vērā šā kaitīgā organisma identitāti, bioloģiskās īpašības un izplatīšanās veidus, paredzēto darbību, mijiedarbību ar vidi un citus būtiskus faktorus, kas saistīti ar šā kaitīgā organisma radīto risku. Tā novērtē 1. punkta b) apakšpunktā minētās noliktavas, kurās šo kaitīgo organismu paredzēts uzglabāt, un to 1. punkta c) apakšpunktā minēto darbinieku zinātnisko un tehnisko kvalifikāciju, kuriem uzticēta ar šo kaitīgo organismu saistīto darbību veikšana. Pamatojoties uz šiem novērtējumiem, kompetentā iestāde atļauj kaitīgo organismu ievest vai pārvietot Savienības teritorijā, ja ir izpildītas 1. punktā noteiktās prasības. 3. Ja tiek piešķirta atļauja, tajā ir iekļauti visi šie nosacījumi: (a) kaitīgais organisms ir jāglabā noliktavās, ko kompetentās iestādes atzinušas par piemērotām un kas minētas atļaujā; (b) ar kaitīgo organismu saistītās darbības jāveic karantīnas stacijā, ko saskaņā ar 56. pantu nozīmējusi kompetentā iestāde un kas minēta atļaujā; (c) ar kaitīgo organismu saistītās darbības jāveic darbiniekiem ar tādu zinātnisko un tehnisko kvalifikāciju, ko kompetentā iestāde atzinusi par piemērotu un kas minēta atļaujā; (d) kaitīgajam organismam, ko ieved vai pārvieto Savienības teritorijā, jāpievieno atļauja. 4. Atļauja attiecas tikai uz apjomu, kas nepieciešams attiecīgās darbības veikšanai un nepārsniedz nozīmētās karantīnas stacijas veiktspēju. Tajā iekļauti ierobežojumi, kas nepieciešami, lai pienācīgi mazinātu attiecīgā Savienības karantīnas organisma ieviešanās un izplatīšanās risku. 5. Kompetentā iestāde pārrauga atbilstību 3. punktā minētajiem nosacījumiem un 4. punktā minētajiem ierobežojumiem un veic nepieciešamo darbību, ja šie nosacījumi vai ierobežojumi netiek ievēroti. Šī darbība attiecīgā gadījumā ir 1. punktā minētās atļaujas atsaukšana. 6. Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 98. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem paredz sīki izstrādātus noteikumus par: (a) tādas informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm un Komisiju, kas saistīta ar attiecīgo kaitīgo organismu ievešanu un pārvietošanu Savienības teritorijā; (b) šā panta 2. punktā minētajiem novērtējumiem un atļauju un (c) šā panta 5. punktā minēto atbilstības pārraudzību, rīcību neatbilstības gadījumā un tās paziņošanu. 9. pants Savienības karantīnas organismu klātbūtnes paziņošana kompetentajām iestādēm 1. Ja kāda persona konstatē Savienības karantīnas organisma klātbūtni vai tai ir pamatotas aizdomas par šādu klātbūtni, tā desmit kalendāro dienu laikā par to rakstiski paziņo kompetentajai iestādei. 2. Ja kompetentā iestāde to pieprasa, 1. punktā minētā persona šai iestādei sniedz tās rīcībā esošo informāciju par attiecīgā karantīnas organisma klātbūtni. 10. pants Pasākumi, kas veicami, ja ir radušās aizdomas par Savienības karantīnas organisma klātbūtni Ja kompetentajai iestādei ir radušās aizdomas par Savienības karantīnas organisma klātbūtni attiecīgās dalībvalsts teritorijas daļā, kurā šis kaitīgais organisma iepriekš nav konstatēts, tā nekavējoties veic jebkādus pasākumus, kas nepieciešami, lai oficiāli apstiprinātu, vai attiecīgais kaitīgais organisms tur ir sastopams vai ne. 11. pants Savienības karantīnas organismu klātbūtnes paziņošana Komisijai un pārējām dalībvalstīm 1. Dalībvalsts izmanto 97. pantā minēto elektronisko paziņošanas sistēmu, lai informētu Komisiju un pārējās dalībvalstis, ja ir izpildījies viens no šādiem nosacījumiem: (a) tās kompetentā iestāde ir saņēmusi Regulas (ES) Nr. …/…. [Office of Publications, please insert the number of the Regulation on Official Controls] 36. pantā minētās oficiālas laboratorijas diagnozi, kura apstiprina (turpmāk “oficiāli apstiprina”), ka šīs dalībvalsts teritorijā ir sastopams tur iepriekš nekonstatēts Savienības karantīnas organisms; (b) tās kompetentā iestāde ir oficiāli apstiprinājusi, ka šīs dalībvalsts teritorijā ir sastopams Savienības karantīnas organisms, ja ir konstatēts, ka šis kaitīgais organisms atrodas tādā tās teritorijas daļā, kur tas agrāk nebija sastopams; (c) tās kompetentā iestāde ir oficiāli apstiprinājusi, ka attiecīgās dalībvalsts teritorijā esošā augu, augu produktu vai citu objektu sūtījumā, kas ievests vai ko paredzēts ievest vai pārvietot Savienības teritorijā, ir sastopams Savienības karantīnas organisms. 2. Šā panta 1. punktā minētos paziņojumus iesniedz triju darbadienu laikā no dienas, kad kompetentā iestāde ir oficiāli apstiprinājusi attiecīgā Eiropas karantīnas organisma klātbūtni. 3. Komisijai ir pilnvarota saskaņā ar 98. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem nosaka, ka 1. pantā minētais paziņošanas pienākums attiecas arī uz gadījumiem, kad ir aizdomas par konkrētu Savienības karantīnas organismu klātbūtni, kas vēl nav oficiāli apstiprināta. Šajos deleģētajos aktos var arī noteikt termiņu, kādā šie paziņojumi jāiesniedz. 12. pants Ar Savienības karantīnas organismiem saistītā informācija, ko kompetentās iestādes sniedz profesionālajiem operatoriem Ja ir izpildījies viens no 11. panta 1. punktā minētajiem nosacījumiem, attiecīgā kompetentā iestāde nodrošina, lai profesionālie operatori, kuru augi, augu produkti vai citi objekti var būt skarti, nekavējoties tiktu informēti par attiecīgā Savienības karantīnas organisma klātbūtni. 13. pants Ar prioritārajiem kaitīgajiem organismiem saistītā informācija, ko kompetentās iestādes sniedz sabiedrībai Ja ir izpildījies viens no 11. panta 1. punkta a) vai b) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem, kompetentā iestāde informē sabiedrību par pasākumiem, ko tā veikusi un ir paredzējusi veikt, un attiecīgā gadījumā par pasākumiem, kas jāveic konkrētiem profesionālajiem operatoriem vai citām personām. 14. pants Ziņošana par būtiskiem draudiem 1. Ja dalībvalsts rīcībā ir pierādījumi par būtiskiem draudiem, ka Savienības karantīnas organisms varētu iekļūt Savienības teritorijā vai teritorijas daļā, kur tas vēl nav sastopams, attiecīgā dalībvalsts par šiem pierādījumiem nekavējoties rakstiski informē Komisiju un citas dalībvalstis. 2. Profesionālie operatori nekavējoties informē kompetentās iestādes par to rīcībā esošiem pierādījumiem saistībā ar 1. punktā minētajiem būtiskajiem draudiem saistībā ar Savienības karantīnas organismiem. 15. pants Pasākumi, kas nekavējoties jāveic profesionālajiem operatoriem 1. Ja profesionāls operators konstatē Savienības karantīnas organisma klātbūtni augos, augu produktos vai citos objektos, kas atrodas tā kontrolē, tas informē attiecīgo kompetento iestādi, konsultējas ar to un pēc tam nekavējoties veic fitosanitāros pasākumus, kas nepieciešami, lai izskaustu šo kaitīgo organismu no augiem, augu produktiem vai citiem objektiem un attiecīgā gadījumā no tā telpām un novērstu šā kaitīgā organisma izplatīšanos. Šis profesionālais operators informē attiecīgo kompetento iestādi, konsultējas ar to un pēc tam nekavējoties informē tirdzniecības ķēdē iesaistītās personas, no kurām attiecīgie augi, augu produkti vai citi objekti iegūti. Attiecīgā kompetentā iestāde vajadzības gadījumā nodrošina, lai attiecīgais profesionālais operators izņemtu no tirgus augus, augu produktus un citus objektus, kuros ir iespējama šā kaitīgā organisma klātbūtne. 2. Ja 1. punktā minētie augi, augu produkti vai citi objekti vairs nav attiecīgā profesionālā operatora kontrolē, tas par kaitīgo organismu klātbūtni informē attiecīgo kompetento iestādi, konsultējas ar to un pēc tam nekavējoties informē tirdzniecības ķēdē iesaistītās personas, no kurām attiecīgie augi, augu produkti vai citi objekti iegūti un kurām šie augi, augu produkti vai citi objekti ir piegādāti. 3. Kompetentā iestāde attiecīgā gadījumā nodrošina, lai attiecīgais profesionālais operators atsauktu no tirgus augus, augu produktus un citus objektus, kuros ir iespējama attiecīgā kaitīgā organisma klātbūtne, un, ja šie augi, augu produkti un citi objekti ir sasnieguši galalietotājus, atgūtu tos no attiecīgajiem galalietotājiem. 4. Ja tiek piemērots 1. vai 2. punkts, attiecīgais profesionālais operators sniedz attiecīgajai kompetentajai iestādei visu informāciju, kas ir būtiska sabiedrībai. Šī kompetentā iestāde informē sabiedrību, ja ir jāveic kādas darbības attiecībā uz augiem, augu produktiem vai citiem objektiem, kuros ir iespējama attiecīgā kaitīgā organisma klātbūtne. 16. pants Savienības karantīnas organismu izskaušana 1. Ja Savienības karantīnas organisma klātbūtne ir oficiāli apstiprināta, kompetentā iestāde nekavējoties veic visus nepieciešamos pasākumus, lai apkarotu šo kaitīgo organismu un novērstu tā izplatīšanos attiecīgajā teritorijā (turpmāk “izskaušana”). Šos pasākumus pieņem saskaņā ar VI pielikumu (Kaitīgo organismu radīto risku pārvaldības pasākumi un principi). 2. Ja Savienības karantīnas organisma klātbūtne var būt saistīta ar augu, augu produktu vai citu objektu pārvietošanu, kompetentā iestāde pārbauda šīs klātbūtnes avotu un iespējamību, ka attiecīgais kaitīgais organisms pārvietošanas rezultātā ir izplatījies uz citiem augiem, augu produktiem vai objektiem. 3. Ja 1. punktā minētie pasākumi attiecas uz augu, augu produktu un citu objektu ievešanu vai pārvietošanu Savienības teritorijā, attiecīgā dalībvalsts par šiem pasākumiem nekavējoties informē Komisiju un pārējās dalībvalstis. 4. Šā panta 1. punktā minētie pasākumi un 2. punktā minētās pārbaudes attiecas arī uz fizisku personu privātām telpām. 17. pants Ierobežotu teritoriju izveide 1. Saņēmusi 11. panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto oficiālo apstiprinājumu, kompetentā iestāde nekavējoties izveido teritoriju, kurā veicami minētajā pantā izklāstītie pasākumi (turpmāk “ierobežota teritorija”). Šī ierobežotā teritorija sastāv no 2. punktā paredzētās invadētās teritorijas un 3. punktā paredzētās buferzonas. 2. Invadētajā teritorijā atrodas: (a) visi augi, par kuriem ir zināms, ka tos invadējis attiecīgais kaitīgais organisms; (b) visi augi ar pazīmēm vai simptomiem, kas liecina par iespējamu kaitīgā organisma invāziju; (c) visi citi augi, kurus attiecīgais kaitīgais organisms varētu invadēt, ņemot vērā to, ka šie augi ir uzņēmīgi pret attiecīgo kaitīgo organismu un atrodas invadēto augu tiešā tuvumā vai tiem ir kopīgs ražošanas avots (ja tas ir zināms) ar invadētajiem augiem vai augiem, kas no šādiem invadētiem augiem audzēti. 3. Buferzonas atrodas blakus invadētajai zonai un ap to. Tās lielums ir pietiekams, lai tiktu ņemts vērā risks, ka attiecīgais kaitīgais organisms varētu izplatīties ārpus invadētās zonas dabiskā ceļā vai tādu darbību rezultātā, ko invadētajā zonā un tās apkaimē veicis cilvēks, un lēmumu par šīs zonas lielumu pieņem saskaņā ar principiem, kas noteikti IV pielikuma (Kaitīgo organismu radīto risku pārvaldības pasākumi un principi) 2. iedaļā. Tomēr, ja risks, ka kaitīgais organisms varētu izplatīties ārpus invadētās zonas, ir pietiekami samazināts ar dabiskām vai mākslīgām barjerām, buferzonu var neveidot. 4. Atkāpjoties no 1. punkta, ja kompetentā iestāde uzreiz secina, ka, ņemot vērā attiecīgā kaitīgā organisma veidu un vietu, kur tas konstatēts, tā izskaušanu var veikt nekavējoties, kompetentā iestāde var nolemt neveidot ierobežotu teritoriju. Šādā gadījumā tā veic apsekojumu, lai noteiktu, vai ir notikusi citu augu vai augu produktu invadēšanās. Pamatojoties uz minēto apsekojumu, kompetentā iestāde nosaka, vai ir nepieciešams izveidot ierobežotu teritoriju. Attiecīgā kompetentā iestāde šā apsekojuma secinājumus paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm. 5. Ja saskaņā ar 2. un 3. punktu ierobežotā teritorija ir jāpaplašina citas dalībvalsts teritorijā, dalībvalsts, kurā konstatēta attiecīgā kaitīgā organisma klātbūtne, nekavējoties sazinās ar dalībvalsti, kuras teritorijā šī ierobežotā teritorija iestiepsies, lai šī dalībvalstis varētu veikt visas attiecīgās darbības, kas minētas 1. līdz 4. punktā. 6. Dalībvalstis katru gadu līdz 31. martam Komisijai un pārējām dalībvalstīm dara zināmu izveidoto ierobežoto teritoriju skaitu un atrašanās vietu, attiecīgos kaitīgos organismus un iepriekšējā gada laikā veiktos attiecīgos pasākumus. 18. pants Ierobežoto teritoriju apsekošana un pārveidošana un ierobežojumu atcelšana 1. Kompetentās iestādes ik gadu apseko katru ierobežoto teritoriju, lai novērtētu, kā mainījusies attiecīgā kaitīgā organisma klātbūtne. Šos apsekojumus veic saskaņā ar 21. panta 1. un 2. punktā paredzētajiem noteikumiem par apsekojumiem. 2. Ja ikgadējā apsekojuma laikā kompetentā iestāde konstatē attiecīgā kaitīgā organisma klātbūtni buferzonā, attiecīgā dalībvalsts par to nekavējoties paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm, norādot, ka šā kaitīgā organisma klātbūtne konstatēta buferzonā. 3. Kompetentās iestādes attiecīgā gadījumā maina invadēto teritoriju, buferzonu un ierobežoto teritoriju robežas, ņemot vērā 1. punktā minēto apsekojumu rezultātus. 4. Ja 1. punktā minēto apsekojumu laikā attiecīgajā ierobežotajā teritorijā pietiekami ilgā periodā nav konstatēta attiecīgā kaitīgā organisma klātbūtne, kompetentās iestādes var nolemt likvidēt šo ierobežoto teritoriju un izbeigt attiecīgos izskaušanas pasākumus. 5. Pieņemot lēmumu par 3. punktā minēto izmaiņu veikšanu vai 4. punktā minēto ierobežotās teritorijas likvidēšanu, attiecīgā kompetentā iestāde ņem vērā vismaz tādus faktorus kā attiecīgā kaitīgā organisma un vektora bioloģiskās īpašības, saimniekaugu klātbūtne, ekoloģiski klimatiskie apstākļi un iespējamība, ka izskaušanas pasākumi bijuši veiksmīgi. 19. pants Ziņojumi par pasākumiem, kas veikti saskaņā ar 16., 17. un 18. pantu Dalībvalstis sagatavo ziņojumu par pasākumiem, kas veikti saskaņā ar 16., 17. un 18. pantu. Ja dalībvalsts šos pasākumus ir veikusi citas dalībvalsts robežai piegulošā teritorijā, šo ziņojumu iesniedz šai citai dalībvalstij. Šo ziņojumu pēc pieprasījuma iesniedz Komisijai un pārējām dalībvalstīm. 20. pants IV pielikuma grozīšana Komisija saskaņā ar 98. pantu ir pilnvarota pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem groza IV pielikuma 1. iedaļu (Karantīnas organismu radīto risku pārvaldības pasākumi) attiecībā uz pasākumiem, kas vērsti uz kultūraugu un savvaļas augu invadēšanās novēršanu un apkarošanu, pasākumiem, kas vērsti uz augu, augu produktu un citu objektu sūtījumiem, un pasākumiem, kas vērsti uz citiem karantīnas organismu izplatīšanās ceļiem, un groza minētā pielikuma 2. iedaļu (Kaitīgo organismu radīto risku pārvaldības principi) attiecībā uz karantīnas organismu radīto risku pārvaldības principiem, ņemot vērā tehnoloģiju attīstību un zinātnes sasniegumus. 21. pants Apsekojumi par Savienības karantīnas organismiem un kaitīgajiem organismiem, kas pagaidām kvalificējami par Savienības karantīnas organismiem 1. Dalībvalstis noteiktos laikposmos veic apsekojumus, kuru laikā pārbauda Savienības karantīnas organismu klātbūtni un pazīmes vai simptomus, kas liecina par tāda kaitīgā organisma klātbūtni, kurš saskaņā ar II pielikuma 3. iedaļu pagaidām kvalificējams par Savienības karantīnas organismu, visās teritorijās, kur šis kaitīgais organisms iepriekš nav konstatēts. 2. Šajos apsekojumos ietvertas vismaz kompetentās iestādes vizuālās pārbaudes un attiecīgā gadījumā paraugu vākšana un testu veikšana. Apsekojumu pamatā ir atzīti zinātniskie un tehniskie principi, un tos veic laikā, kad pastāv iespējamība konstatēt attiecīgā kaitīgā organisma klātbūtni. Šajos apsekojumus ņem vērā ar attiecīgo kaitīgo organismu klātbūtni saistītos zinātniskos un tehniskos pierādījumus un citu piemērotu informāciju. 3. Dalībvalstis katru gadu līdz 30. aprīlim paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm to 1. punktā minēto apsekojumu rezultātus, kas veikti aizvadītajā gadā. 22. pants Daudzgadu apsekošanas programmas un informācijas vākšana 1. Dalībvalstis izstrādā daudzgadu programmas, kurās izklāstīts saskaņā ar 21. pantu veicamo apsekojumu saturs. Šajās programmās paredz 21. panta 2. punkta otrajā daļā minēto zinātnisko un tehnisko pierādījumu un citas informācijas vākšanu un reģistrēšanu. Šajās programmās nosaka šādus elementus: katra apsekojumu konkrēto mērķi, teritoriālo tvērumu un darbības laiku, kaitīgos organismus, augus un preces, uz kuriem tas vērsts, apsekojuma metodoloģiju un kvalitātes pārvaldību, tostarp vizuālo pārbaužu, paraugu ņemšanas un testēšanas procedūru aprakstu un tehnisko pamatojumu, plānoto vizuālo pārbaužu veikšanas laiku, biežumu un skaitu un savāktās informācijas dokumentēšanas un ziņošanas metodes. Daudzgadu programmas izstrādā laikposmam no pieciem līdz septiņiem gadiem. 2. Pabeigušas daudzgadu apsekojumu programmas izstrādi, dalībvalstis tās dara zināmas Komisijai un pārējām dalībvalstīm. 3. Komisija ir pilnvarota saskaņā ar 98. pantu pieņemt deleģētos aktus, ar kuriem maina vai papildina elementus, kas jāietver 1. punktā minētajās daudzgadu apsekojumu programmās. 23. pants Prioritāro kaitīgo organismu apsekojumi 1. Attiecībā uz katru prioritāro kaitīgo organismu dalībvalstis ik gadu veic atsevišķu apsekojumu, kā minēts 21. panta 1. punktā. Šajos apsekojumos iekļauj pietiekamu vizuālo pārbaužu, paraugu ņemšanas un testēšanas reižu skaitu, lai nodrošinātu augstu iespējamību, ka attiecīgos kaitīgos organismus būs iespējams laicīgi konstatēt. 2. Dalībvalstis katru gadu līdz 30. aprīlim paziņo Komisijai un pārējām dalībvalstīm to 1. punktā minēto apsekojumu rezultātus, kas veikti aizvadītajā gadā. 24. pants Ā