EIROPAS KOMISIJA Briselē, 9.12.2021 COM(2021) 777 final KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Iekļaujošāka un aizsargājošāka Eiropa: ES noziegumu jomu saraksta paplašināšana, tajā iekļaujot naida runu un naida noziegumu



“Naids tieši tas arī ir, un nevienam naids nav jāpacieš.” Eiropas Komisijas priekšsēdētāja Urzula fon der Leiena

Runa par stāvokli Savienībā, 2020. gada septembris 1.Ievads Komisijas priekšsēdētāja Urzula fon der Leiena 2020. gada runā par stāvokli Savienībā uzsvēra, ka panākumi cīņā pret rasismu un naidu ir trausli un tagad ir īstais brīdis pārmaiņām, lai veidotu Savienību, kas sāk ar nosodījumu un beidz ar rīcību. Viņa paziņoja, ka Komisija ierosinās “paplašināt ES mēroga noziegumu sarakstu, iekļaujot tajā visu veidu naida noziegumu un naida runu, neatkarīgi no tā, vai tie ir saistīti ar rasi, reliģiju, dzimumu vai seksualitāti”. Naida runas un naida noziegumu apkarošana ir daļa no Komisijas rīcības, kuras mērķis ir popularizēt ES pamatvērtības un nodrošināt Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (“Harta”) ievērošanu. Neviens no naida un neiecietības veidiem un izpausmēm nav savienojams ar vērtībām, kuras respektē cilvēka cieņu, brīvību, demokrātiju, vienlīdzību, tiesiskumu un cilvēktiesības, kā arī minoritāšu tiesības un uz kuru pamata ir dibināta ES. Šīs vērtības, kas ir nostiprinātas Līguma par Eiropas Savienību (“LES”) 2. pantā, dalībvalstīm ir kopīgas sabiedrībā, kur valda plurālisms, tolerance, taisnīgums, solidaritāte un kur nav diskriminācijas, kā arī valda sieviešu un vīriešu līdztiesība. Patiesi, jebkāda veida diskriminācija, vai tā būtu dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas dēļ, kā noteikts Līguma par Eiropas Savienības darbību (“LESD”) 19. pantā, ir aizliegta. Tajā pašā laikā vārda brīvība ir viens no demokrātiskas un plurālistiskas sabiedrības pīlāriem, un tā ir stingri jāaizsargā. Turklāt, kā noteikts LESD 67. pantā, Eiropas Savienībai ir jāveido brīvības, drošības un tiesiskuma telpa, ievērojot pamattiesības. Veicot pasākumus, tai ir jānodrošina augsts drošības līmenis, lai novērstu un apkarotu noziedzību, rasismu un ksenofobiju. Naida runa un naida noziegumi skar ne tikai atsevišķas cietušās personas un to kopienas, radot tām ciešanas un ierobežojot to pamattiesības un brīvības, bet arī sabiedrību kopumā. Naids apdraud mūsu sabiedrības pamatus. Tas vājina savstarpēju sapratni un cieņu pret daudzveidību, uz ko balstās plurālistiskas un demokrātiskas sabiedrības. Pēdējās desmitgadēs Eiropā ir strauji pieaudzis naida runas gadījumu un naida noziegumu skaits. Naids kļūst par galveno izpausmi, vēršoties pret indivīdiem un cilvēku grupām, kurām ir vai par kurām uzskata, ka tām ir kāda kopīga iezīme, piemēram, rase, etniskā izcelsme, valoda, reliģija, valstspiederība, vecums, dzimums, seksuālā orientācija, dzimtiskā identitāte, dzimuma pašizpausme, dzimuma iezīmes vai jebkura cita pamatiezīme vai šādu iezīmju kombinācija. Šīs iezīmes parasti ir pamanāmas citiem, tāpēc tās ir vieglāks mērķis pārkāpējiem; tās attiecas uz kādu personas identitātes aspektu, kas nav maināms vai ir būtisks personas pašizjūtai un tajā pašā laikā ir arī grupas identitātes apliecinājums. Naida runa tiešsaistē gadu gaitā ir pieaugusi arī tāpēc, ka vairāk tiek lietots internets un sociālie mediji. Naida runas straujo izplatību digitālajā pasaulē veicina tiešsaistes disinhibīcijas efekts, jo iedomātā anonimitāte internetā un nesodāmības sajūta mazina cilvēku spēju pretoties tieksmei izdarīt šādus nodarījumus. Vienlaikus arvien vairāk tiek izmantotas emocijas un neaizsargātība, arī publiskās debatēs politiska labuma gūšanai, paužot rasistiskus un ksenofobiskus izteikumus un vēršot uzbrukumus, ko daudzos gadījumos pastiprinājuši sociālie mediji. Naida izplatīšanos starp potenciāli neaizsargātām mērķauditorijām var novērot vardarbīgā ekstrēmisma plašā spektrā — no džihādistiem līdz labējiem un kreisajiem ekstrēmistiem. Tas ir veicinājis sabiedrības polarizāciju, kas savukārt ir palielinājis jo īpaši pret marginalizētām grupām vērstās naida runas izplatību. Covid-19 pandēmijas izraisītā sabiedrības veselības krīze pastiprināja nedrošības, izolētības un baiļu sajūtu, radot naida runas izplatībai labvēlīgu vidi. Pašu pandēmiju ir izmantojušas dažādas ekstrēmistu ideoloģiskās kustības, vēršoties pret konkrētām iedzīvotāju grupām (dažādu iemeslu dēļ, ieskaitot valstspiederību, reliģiju, rasi, dzimumu, seksuālo orientāciju, ādas krāsu un pat vecumu), kā rezultātā notikuši arī naida noziegumi. Komisija vēlas rosināt ES noziegumu jomu saraksta paplašināšanu, tajā iekļaujot naida runu un naida noziegumus. Naidam nav vietas Eiropas Savienībā. Tas būtu jāapkaro ar visiem pieejamajiem līdzekļiem, arī ar krimināltiesībām. 2.Iniciatīvas konteksts LESD 83. panta 1. punktā ir iekļauts to noziegumu jomu izsmeļošs saraksts, kurās Eiropas Parlaments un Padome var paredzēt visās ES dalībvalstīs piemērojamu noteikumu minimumu noziedzīgu nodarījumu definēšanai un sankciju noteikšanai. Tajā ir arī paredzēts, ka, pamatojoties uz attīstības tendencēm noziedzības jomā, Padome var pieņemt lēmumu, precizējot citas īpaši smagu noziegumu jomas ar pārrobežu dimensiju, kas saistīta ar šādu nodarījumu būtību vai ietekmi vai ar īpašu nepieciešamību tos apkarot kopīgi. Šāda lēmuma pieņemšana Padomē būtu pirmais solis ceļā uz tāda juridiskā pamata izveidi, kas vajadzīgs, lai nākamajā solī pieņemtu kopēju tiesisko regulējumu naida runas un naida noziegumu apkarošanai visā ES. Šādi turpmākie tiesību akti papildinātu spēkā esošos ES tiesību aktus, kas paredz kriminālatbildības noteikšanu par naida runu un naida noziegumiem rases, ādas krāsas, reliģijas, izcelsmes vai nacionālās vai etniskās piederības dēļ (sk. 2.2. iedaļu), un aptvertu citus konkrētus iemeslus. Šīs iniciatīvas vajadzībām ir veikts pamatīgs sagatavošanās darbs, ietverot ārēju pētījumu, plašu Komisijas apspriešanos, kā arī lielu skaitu pieejamo ziņojumu un pētījumu. 2.1.Institucionālais konteksts Komisija nāk klajā ar šo iniciatīvu, pamatojoties uz LES 17. panta 1. punktu un ievērojot LESD 83. panta 1. punktā paredzēto divpakāpju procedūru. Pirmajā posmā Padome, saņēmusi Eiropas Parlamenta piekrišanu, vienprātīgi pieņem lēmumu, ar kuru naida runa un naida noziegumi tiek norādīti kā vēl viena noziegumu joma, kas atbilst LESD 83. panta 1. punktā noteiktajiem kritērijiem. Ar šādu lēmumu tiks paplašināts LESD 83. panta 1. punktā uzskaitīto noziegumu jomu saraksts, tajā iekļaujot naida runu un naida noziegumu kā noziegumu jomu Eiropas Savienībā. Tādējādi tiks nodrošināts juridisks pamats, saskaņā ar kuru Eiropas Parlaments un Padome ar direktīvām varēs paredzēt noteikumu minimumu noziedzīgu nodarījumu un sankciju definēšanai šajā noziegumu jomā.

Otrajā posmā Komisija var ierosināt pieņemt direktīvas, ar ko paredz minimālos noteikumus par naida runas un naida nozieguma definīcijām un sankcijām un kas saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru ir jāpieņem Eiropas Parlamentam un Padomei. Šī iniciatīva attiecas uz pirmo posmu un neskar darbības, kas var tikt veiktas otrajā posmā. Tā iepriekš neparedz un neprognozē darbības jomu un saturu sekundārajiem tiesību aktiem, kas tiks ierosināti vēlāk. Tāpat iepriekš minētā direktīvu pieņemšana ietekmē ar Hartu aizsargātās pamatbrīvības, jo īpaši vārda brīvību, ieskaitot preses un mediju brīvību. Tiklīdz būs pieņemts Padomes lēmums, Komisija izmantos savas iniciatīvas tiesības saskaņā ar labāka regulējuma prasībām. Komisija veiks ietekmes novērtējumu, lai rūpīgi izvērtētu dažādās noziedzīgu nodarījumu un sankciju definēšanas iespējas un to ietekmi uz pamattiesībām, jo īpaši uz vārda brīvību, kā arī preses un mediju brīvību, kas ir demokrātiskas sabiedrības stingri pamati. Lai precīzi definētu to noteikumu darbības jomu un saturu, kuri varētu tikt ierosināti, Komisija īpašu uzmanību pievērsīs ar naida runu un naida noziegumiem saistītās situācijas attīstībai, ņemot vērā jaunākos datus un tendences. Šāds rūpīgs sabiedrības attīstības un tendenču novērtējums būs īpaši svarīgs, nosakot turpmāko noziedzīgo nodarījumu veidojošos elementus. Tas ietvers to konkrēto naida runas un naida noziegumu veidu definēšanu, par kuriem jānosaka kriminālatbildība, atsaucoties uz attiecīgo personu un grupu aizsargājamajām iezīmēm. Sagatavojot šādus sekundāros tiesību aktus, Komisija apspriedīsies ar dalībvalstīm un Eiropas Parlamentu, pārrunājot arī valstu tiesiskā regulējuma specifiku krimināltiesību un pamattiesību jomā. Komisija arī rīkos plašu apspriešanos ar visām attiecīgajām ieinteresētajām personām, vienlaikus tajā cieši iesaistot Eiropas Parlamentu. 2.2.Cīņa pret naida runu un naida noziegumiem kā ES prioritāte ES līmenī patlaban jau pastāv satvars, kas paredz stingru rīcību attiecībā uz rasistisku un ksenofobisku naida runu un naida noziegumiem, pamatojoties uz Padomes pamatlēmumu 2008/913/TI (2008. gada 28. novembris) par krimināltiesību izmantošanu cīņā pret noteiktiem rasisma un ksenofobijas veidiem un izpausmēm (“Pamatlēmums”). Pamatlēmuma mērķis ir nodrošināt, ka par smagām rasisma un ksenofobijas izpausmēm visā ES piemēro efektīvus, samērīgus un preventīvus kriminālsodus. Tas paredz, ka dalībvalstīm ir jānosaka kriminālatbildība par naida runu, t. i., publisku aicinājumu uz vardarbību vai naidu rases, ādas krāsas, reliģijas, izcelsmes, nacionālās vai etniskās piederības dēļ. Tajā arī noteikts, ka attiecībā uz nodarījumiem, kas nav naida runa, dalībvalstīm jānodrošina, ka šādu rasistisku un ksenofobisku motivāciju uzskata par atbildību pastiprinošu apstākli vai ka šādu motivāciju var ņemt vērā, nosakot sankcijas. Komisija atbalsta dalībvalstu centienus efektīvi īstenot Pamatlēmumu, izmantojot darbu, ko veic augsta līmeņa grupa rasisma, ksenofobijas un citu neiecietības veidu apkarošanas jautājumos, lai pilnveidotu apmācību un spēju veidošanu tiesībaizsardzības jomā, uzlabotu naida noziegumu reģistrēšanu un datu vākšanu, kā arī mudinātu cietušās personas ziņot par naida noziegumiem. Šī iniciatīva ir daļa no plašāka ES pasākumu kopuma, kura mērķis ir apkarot nelikumīgu naida runu, vardarbīgā ekstrēmisma ideoloģijas un terorismu tiešsaistē un kurš ietver ES Rīcības kodeksu cīņai pret nelikumīgiem naidīgiem izteikumiem tiešsaistē, Regulu par vēršanos pret teroristiska satura izplatīšanu tiešsaistē un ES Interneta forumu. Saskaņā ar Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīvu dalībvalstīm jānodrošina, ka video koplietošanas platformas veic efektīvus pasākumus ne vien pret tāda satura izplatīšanu, ar ko pārkāpj Pamatlēmumu, bet arī pret naida runu jebkura Hartas 21. pantā minēta motīva dēļ. Turklāt Komisijas priekšlikumā par digitālo pakalpojumu tiesību aktu ir izklāstīta visaptveroša reforma, kuras mērķis ir nodrošināt lietotāju drošību tiešsaistē, paredzot pienākumus vērsties pret nelikumīgu saturu un novērst sistēmiskos riskus. Arī Eiropas stratēģijas “Bērniem labāks internets” 2022. gada atjauninājuma mērķis būs aizsargāt bērnus no apdraudējumiem tiešsaistē, to vidū no iebiedēšanas un naida runas. Šī iniciatīva atbalstīs ES rasisma apkarošanas rīcības plānu 2020.–2025. gadam un stratēģiju antisemītisma apkarošanai un ebreju dzīvesvides atbalstam Eiropas Savienībā. Iniciatīva arī papildinās nesen pieņemtās iniciatīvas, kuru mērķis ir veicināt līdztiesību un cieņu pret daudzveidību, piemēram, LGBTIK līdztiesības stratēģiju 2020.–2025. gadam. Šajās iniciatīvās ir uzsvērta vajadzība nodrošināt stingru ES līmeņa krimināltiesisko reakciju uz naida runu un naida noziegumiem tādu iemeslu dēļ, kas nav rasisms un ksenofobija, jo īpaši dzimuma, seksuālās orientācijas, vecuma un invaliditātes dēļ. Dzimumu līdztiesības stratēģijā 2020.–2025. gadam ir izklāstītas darbības, kuru mērķis ir apkarot ar dzimumu saistītu vardarbību pret sievietēm un meitenēm, kā arī vajadzība ES līmenī noteikt kriminālatbildību par konkrētiem ar dzimumu saistītas vardarbības veidiem. Šī iniciatīva papildinās gaidāmo priekšlikumu direktīvai par vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē novēršanu un apkarošanu. Lai gan naida runu un naida noziegumus raksturo pamatā esošais naids pret kādu personu grupu, ieskaitot būtiskus ar dzimumu saistītus aizspriedumus un naidu pret sievietēm, gaidāmajā direktīvā ES kompetences ietvaros tiks noteikta kriminālatbildība par dažiem konkrētiem vardarbības veidiem, kas ne vienmēr ietver naida elementu un jo īpaši naidu pret kādu personu kā noteiktas personu grupas pārstāvi. Tādējādi šī iniciatīva par ES noziegumu jomu saraksta paplašināšanu rada papildu juridisko pamatu, kas paredzēts, lai vērstos pret šiem konkrētajiem smagas vardarbības pret sievietēm un meitenēm veidiem, kurus var arī definēt kā pret sievietēm vērstu naida runu vai naida noziegumu ar objektīvi identificējamu dzimumu aizspriedumu motīvu. Šī iniciatīva arī papildinās personu ar invaliditāti tiesību stratēģiju 2021.–2030. gadam, stratēģiju par cietušo tiesībām 2020.–2025. gadam un Direktīvu par cietušo tiesībām. Tā arī tiks saskaņota ar Padomes 2021. gada marta secinājumiem par novecošanas jautājumu integrēšanu publiskās politikas jomās, kuros atgādināts, ka ar vecumu saistīta diskriminācija ir bieža parādība, savukārt vardarbība pret vecāka gadagājuma cilvēkiem ir jauna problēma. Eiropas Parlaments 2021. gada septembrī ir arī pieņēmis normatīvu rezolūciju, kurā aicina Komisiju iesniegt tiesību akta priekšlikumu par to, lai ar dzimumu saistīta vardarbība tiktu iekļauta kā jauna noziegumu joma LESD 83. panta 1. punktā minētajā sarakstā. Šī iniciatīva kopā ar gaidāmo tiesību akta priekšlikumu par vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē apkarošanu tiecas izpildīt Eiropas Parlamenta prasību. 3.Vajadzība paplašināt ES noziegumu jomu sarakstu, tajā iekļaujot naida runu un naida noziegumu Saskaņā ar LESD 83. panta 1. punktu Padome, pamatojoties uz attīstības tendencēm noziedzības jomā, var noteikt citas noziegumu jomas, kuras atbilst konkrētiem kritērijiem. Proti, jaunajai jomai ir jāietver īpaši smagi noziegumi ar pārrobežu dimensiju, kas saistīta ar šādu nodarījumu būtību vai ietekmi vai ar īpašu nepieciešamību tos apkarot kopīgi. Turpmākajās iedaļās ir izklāstīts Komisijas novērtējums par naida runu un naida noziegumiem, ņemot vērā LESD 83. panta 1. punktā noteiktos kritērijus. 3.1.Naida runa un naida noziegumi kā noziegumu joma Naida runa un naida noziegumi ir plaši atzīti par noziegumu jomu starptautiskā līmenī. Jau 1997. gada ieteikumā Eiropas Padome naida runu uzskatīja par naida kurināšanu, kas vērsta pret indivīdiem vai grupām, kuras raksturo noteiktas aizsargājamas iezīmes. Eiropas Padomes Eiropas Komisijas pret rasismu un neiecietību (“ECRI”) 2015. gada ieteikumā naida runa tika definēta kā “personas vai personu grupas noniecināšanas, naida vai nomelnošanas propaganda, veicināšana vai kūdīšana uz to jebkādā formā, kā arī jebkāda aizskaroša izturēšanās, apvainošana, negatīvu stereotipu izplatīšana, stigmatizācija vai draudi attiecībā uz šādu personu vai personu grupu un visu iepriekš minēto izpausmes veidu attaisnošana ar rasi, ādas krāsu, izcelsmi, nacionālo vai etnisko piederību, vecumu, invaliditāti, valodu, reliģiju vai pārliecību, dzimumu, dzimti, dzimtisko identitāti, seksuālo orientāciju un citām personiskām iezīmēm vai statusu”. Saskaņā ar Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas (“EDSO”) definīciju naida noziegumi ir “noziedzīgi nodarījumi, kas izdarīti pret noteiktu sabiedrības grupu vērstu aizspriedumu dēļ”.

Lai gan ES tiesību aktos naida runa un naida noziegums kā tāds nav juridiski definēts, Pamatlēmumā ir ietvertas krimināltiesību definīcijas vissmagākajiem rasisma un ksenofobijas veidiem. Pamatlēmumā naida runa ir definēta kā publisks aicinājums uz vardarbību vai naidu, kas vērsts pret grupu vai tādas grupas locekli, kurai ir kāda kopīga aizsargājama iezīme. Naida noziegums Pamatlēmuma izpratnē ir jebkurš noziedzīgs nodarījums (pamata nodarījums), kas nav naida runa un kas izdarīts ar rasistisku vai ksenofobisku motivāciju (aizspriedumos balstītu motivāciju). Gan naida runas, gan naida noziegumu gadījumā nodarījuma izdarītāja rīcību vada aizspriedumos balstīta motivācija. Personas, pret kurām tiek vērsts nodarījums, tiek izvēlētas, pamatojoties uz to reālu vai iedomātu saikni vai saistību ar kādu kopienu vai grupu, kurai ir kāda kopīga aizsargājama iezīme, vai uz to atbalstu vai piederību šādai kopienai vai grupai. Tās ir “identitātes” vai “vēstījuma” darbības, jo paustie vēstījumi, proti, ka cietušie, pret kuriem tiek vērsts nodarījums, nepieder šai sabiedrībai, tiek adresēti ne tikai cietušajam, bet arī attiecīgajai kopienai vai grupai. Tāpēc nodarījuma izdarītāja motīvam ir būtiska nozīme, jo tas ļauj šos nodarījumus nošķirt no citiem noziegumiem un noteikt to īpašo smagumu, ņemot vērā nodarījumu konkrēto ietekmi uz atsevišķu cietušo personu, kopienām un sabiedrību kopumā. Naida elements raksturo gan naida runu, gan naida noziegumus. Naids noved pie personas vai grupas noniecināšanas un cilvēka cieņas apdraudēšanas. Tas noliedz šo personu kā sabiedrības locekļu vienlīdzīgās tiesības, ieskaitot tiesības piedalīties politiskajā vai sociālajā dzīvē, kas ir pamatprincipi, uz kuriem balstās ES. Ir būtiski saprast, ko nozīmē naids pret cilvēkiem ar aizsargājamām iezīmēm, lai to atpazītu un lai vainīgos sauktu pie atbildības un sodītu atbilstoši mūsu krimināltiesību sistēmām. Ņemot vērā īpašo elementu, kas raksturo naida runu un naida noziegumus, t. i., naidu, kas vērsts pret personām vai grupām, kurām ir kopīgas (vai par kurām uzskata, ka tām ir kopīgas) aizsargājamas iezīmes, naida runu un naida noziegumus var uzskatīt par “noziegumu jomu” LESD 83. panta 1. punkta nozīmē. Līdzīgi citiem ES noziegumiem, kuriem ir kāds kopīgs elements, piemēram, organizētā noziedzība vai terorisms, naids pret cilvēkiem ar aizsargājamām iezīmēm ir vienojošais faktors plašākai noziegumu grupai. Galvenais un kopīgais mērķis kriminālatbildības noteikšanai par naida runu un naida noziegumiem ir apkarot šādu naidu, kas abas šīs nodarījumu kategorijas saista vienā “noziegumu jomā”. Naida runas un naida noziegumu kā noziegumu jomas pievienošana ļautu Komisijai otrajā posmā ierosināt sekundāros tiesību aktus, kas īpaši attiektos uz saistītajām sabiedrības attīstības tendencēm un problēmām, kuras radīsies un attīstīsies nākotnē. 3.2.Naida runa un naida noziegumi kā īpaši smagu noziegumu joma Naida runa un naida noziegumi ir īpaši smagi noziegumi, jo to nelabvēlīgā ietekme uz indivīdiem un sabiedrību kopumā apdraud ES pamatus. 3.2.1.Ietekme uz kopīgajām vērtībām Naida runa un naida noziegumi ir pretrunā ES kopīgajām vērtībām un pamattiesībām, kas ir nostiprinātas LES 2. un 6. pantā, kā arī Hartā. Ņemot vērā šādas rīcības ietekmi uz vērtībām un pamattiesībām, tās īpašais smagums ir konsekventi atzīts Eiropas Cilvēktiesību tiesas (“ECT”) judikatūrā. ECT ir noteikusi, ka gadījumā, ja darbības, kas ir smagi noziedzīgi nodarījumi, ir vērstas pret personas fizisko vai garīgo neaizskaramību, tikai efektīvi krimināltiesību mehānismi var nodrošināt pienācīgu aizsardzību un kalpot kā atturošs faktors. ECT jo īpaši uzskata, ka krimināltiesību pasākumi ir vajadzīgi attiecībā uz tiešiem vārdiskiem uzbrukumiem un fiziskiem draudiem, kuru pamatā ir diskriminējoša attieksme. Atzīstot, ka iecietība un vienlīdzīga cieņa pret visiem cilvēkiem veido demokrātiskas un plurālistiskas sabiedrības pamatu, ECT uzskata, ka varētu būt nepieciešams “demokrātiskās sabiedrībās sodīt vai novērst visas izpausmes formas, kas izplata, kūda, veicina vai attaisno neiecietībā pamatotu naidu”. ECT arī norādīja, ka pret personām, kas ir atbildīgas par nopietnākajām naida izpausmēm, kūdot citus uz vardarbību, kā galējo līdzekli varētu izmantot arī kriminālsodus. Šo iemeslu dēļ ECT judikatūrā ir konsekventi atzīts, ka tiesības uz vārda brīvību neliedz piemērot krimināltiesību normas, lai reaģētu uz noteiktiem naida runas veidiem. 3.2.2.Nelabvēlīga ietekme uz atsevišķām cietušām personām un to kopienām Par naida runas un naida noziegumu īpašo smagumu liecina kaitējums, ko tie rada atsevišķām cietušām personām, plašākām kopienām, kā arī sabiedrībai kopumā. Naida runa un naida noziegumi pārkāpj cietušo pamattiesības uz cieņu un līdztiesību. Tiem ir smagas un bieži vien ilglaicīgas sekas uz cietušo fizisko un garīgo veselību un labbūtību. Pret naida runas upuriem un naida noziegumos cietušajiem vēršas šo personu nemainīgo un nemaināmo vai to identitātes pamatā esošo iezīmju dēļ . Savas identitātes dēļ viņi jūtas nenovērtēti, nevēlami, nomelnoti un nicināti sabiedrībā. Papildus nelabvēlīgajai ietekmei uz fizisko veselību naida darbību radītais garīgais kaitējums (piemēram, apziņa, ka ir notikusi vardarbība, un pazemojuma sajūta) faktiski bieži vien ir nopietnāks par fizisko kaitējumu, ko radījis pats vardarbības akts . Naida noziegumos cietušie var izjust smagas traumas simptomus, piemēram, depresiju, aizdomīgumu, sevis vainošanu un pastiprinātu nošķirtības sajūtu. Tieši šīs sajūtas naida noziegumus atšķir no citiem noziegumu veidiem. Turklāt daudzi naida noziegumos cietušie vaino sevi un viņiem trūkst pašpārliecības . Kopumā naida noziegumos cietušie ir arī spiesti dzīvot bailēs no atkārtotas viktimizācijas, un mazāk aizsargātās grupas, piemēram, vecāka gadagājuma cilvēki, bērni un personas ar fizisku un garīgu invaliditāti, ir vēl neaizsargātākas, kad, ikdienā izmantojot saziņu tiešsaistē, pret tām tiek vērsta naida runa. Naida runas upuri ir pakļauti arī politiskai un sociālai atstumtībai, kas neļauj tiem piekļūt medicīniskajai aprūpei un citiem vitāli svarīgiem pakalpojumiem. Turklāt cietušos, kuri tomēr ziņo par naida pieredzi, bieži apdraud sekundāra viktimizācija, kas tiem var nodarīt vēl lielāku kaitējumu. Cietušo bērnu gadījumā naida runa var nopietni kaitēt viņu ilgtermiņa personīgajai attīstībai. Naida izraisītie noziegumi nes vēstījumus par veselu grupu un kopienu atstumšanu un noniecināšanu, un personas, kas veido šīs grupas un kopienas, piedzīvo bailes un jūtas pakļautas turpmāku uzbrukumu riskam. Jānorāda, ka naida runa un naida noziegumi var atbalsoties nodarījuma izdarītāja sekotāju vidū, turpinot baiļu izplatīšanu un iebiedēšanu. Tādējādi turpinās arī naida runa un naida noziegumi, kas tiek vērsti pret citām personām, kuras uzskata par tādām, kam ir līdzīgas aizsargājamās iezīmes vai kas ir saistītas ar cietušo. 3.2.3.Nelabvēlīga ietekme uz sabiedrību kopumā Naida runai un naida noziegumiem ir arī spēcīga sociālā dimensija. Tie apdraud demokrātiskās vērtības, sociālo stabilitāti un mieru, kā arī pastiprina sociālo šķelšanos, iedragā sociālo kohēziju un izraisa represijas, kas noved pie vardarbības un atbildes vardarbības. Komisijas mērķorientētās apspriešanās respondenti apliecināja arī konflikta, baiļu, polarizācijas un radikalizācijas gaisotni, ko rada naida motivētas darbības. Naida runa un naida noziegumi nelabvēlīgi ietekmē pamattiesības, jo īpaši cilvēka cieņu, līdztiesību un vārda brīvību. To atturošā ietekme uz vārda brīvību var novest pie tā, ka sociālo mediju lietotāji atturas no iesaistīšanās publiskās debatēs tajās redzamā naidīgā satura dēļ. Naids arī negatīvi ietekmē politisko dialogu un iedzīvotāju gatavību iesaistīties politikā un pildīt oficiālas funkcijas, kas ietver publiskās atpazīstamības elementu, piemēram, uzņemoties parlamenta deputāta, mēra vai politiķa pienākumus. Attiecībā uz sievietēm sabiedriskajā dzīvē apsekojums , kurā piedalījās 123 deputātes no Eiropas valstu parlamentiem, parādīja, ka 46,9 % respondenšu ir ziņojušas par saņemtiem nāves, izvarošanas vai piekaušanas draudiem un pret 58,2 % respondenšu ir vērsti ar dzimumu saistīti tiešsaistes uzbrukumi sociālajos tīklos.

Žurnālisti bieži cieš no naida runas sociālajos medijos, tāpēc viņi var vilcināties iesaistīties publiskajās debatēs vai pievērsties konkrētiem jautājumiem. Lai gan naida runa un draudi ir vērsti pret visiem žurnālistiem, statistika liecina, ka žurnālistes sievietes saskaras ar draudiem biežāk nekā šajā profesijā strādājošie vīrieši; it īpaši viņas cieš no aizskarošas izturēšanās tiešsaistē un saņem izvarošanas un slepkavības draudus, un pret viņām tiek vērsta naida kurināšana dzimuma dēļ . Šie uzbrukumi dažkārt ir rezultāts organizētām kampaņām, kuru mērķis ir diskreditēt vai apklusināt žurnālistes. Naida runa var izraisīt ne tikai konfliktus, bet arī būt par iemeslu naida noziegumiem. Pierādījumi norāda uz “naida piramīdu” jeb “kaitējuma kāpnēm”, kuru pamatā ir aizspriedumu izraisītas darbības (piemēram, iebiedēšana, izsmiešana, dehumanizācija), kam seko diskriminācija (piemēram, ekonomiskā, politiskā) un, visbeidzot, aizspriedumu motivēta vardarbība, tāda kā slepkavība, izvarošana, uzbrukums, terorisms, vardarbīgs ekstrēmisms, pat genocīds. Pētījumi liecina, ka pastāv saikne starp mērķtiecīgiem, diskriminējošiem tvītiem, kas tiek publicēti kādā pilsētā, un naida noziegumu lielo skaitu tajā. Apvienoto Nāciju Organizācija (“ANO”) norāda, ka “kūdīšana uz vardarbību, kas tiek vērsta pret kopienām vai indivīdiem, pamatojoties uz to identitāti, var veicināt nežēlīgu noziegumu iespējamību vai gatavošanos tiem (..), un tā ir gan brīdinājuma zīme, gan šo noziegumu riska agrīns rādītājs”. Pētījumi arī liecina, ka naida runa sociālajos medijos veicina pret minoritātēm vērsto noziegumu skaita pieaugumu reālajā pasaulē. Naida runa tiešsaistē ir veicinājusi lielāku vardarbību pret bēgļiem un imigrantiem, etniskajām un reliģiskajām minoritātēm un LGBTIK. Pakļaušana naida runai vai kļūšana par naida runas objektu var veicināt arī radikalizācijas un vardarbīga ekstrēmisma procesu. Naidīgi izteikumi var tikt pausti tiešsaistē un bezsaistē runu un propagandas veidā, bet tie var arī izraisīt vardarbīgu ekstrēmistu vai teroristu uzbrukumus. Tas var radīt graujošas un fatālas sekas sabiedrībai. Atgādinot, ka internets ir radījis jaunu dimensiju seksistiskas naida runas paušanai, Eiropas Padome ir uzsvērusi, ka seksistiska naida runa “var izvērsties atklāti agresīvās un draudpilnās darbībās, tostarp seksuālā vai citā vardarbībā, potenciāli nāvējošā darbībā vai paškaitējumā, vai musināt uz tām” . Šajā sakarā īpašas bažas rada tādu tiešsaistes grupu un kopienu kā Manosphere un Incel parādīšanās, jo tie ir jauni starptautiski forumi, kas veicina un izplata seksismu un naidīgumu pret sievietēm. 3.2.4.Naida runas un naida noziegumu mērogs Katrs desmitais Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras (“FRA”) LGBTIK apsekojuma respondents (11 %) norādīja, ka savas LGBTIK identitātes dēļ viņš ir piedzīvojis fiziskus vai seksuālus uzbrukumus (turklāt respondenti — transpersonas un interseksuāļi fiziskus vai seksuālus uzbrukumus šajā laikposmā ir piedzīvojuši vēl biežāk: attiecīgi 17 % un 22 %), bet 51 % 15–17 gadus vecu respondentu ziņoja par aizskarošu izturēšanos skolā. Covid-19 pandēmijas laikā ir pieaudzis tādu naida runas gadījumu un naida noziegumu skaits, kas tiek vērsti pret Āzijas izcelsmes personām, jo īpaši ķīniešiem, vai personām, kas tiek uzskatītas par Āzijas izcelsmes personām; šie gadījumi ietver rasistiskus uzbrukumus un piekaušanu, vardarbīgu iebiedēšanu, draudus un rasistisku vardarbību. FRA apsekojums rāda, ka romu, kā arī Subsahāras vai Ziemeļāfrikas izcelsmes respondenti saskaras ar augstāku naida motivētas diskriminācijas, aizskarošas izturēšanās un vardarbības līmeni. Saskaņā ar FRA 2018. gada apsekojumu par antisemītismu 40 % ebreju Eiropas Savienībā baidās no fiziskiem uzbrukumiem. Saskaņā ar FRA 2017. gada ES minoritāšu un diskriminācijas apsekojuma rezultātiem iepriekšējos 12 mēnešos 27 % musulmaņu bija saskārušies ar naida motivētas aizskarošas izturēšanās gadījumiem, turklāt to musulmaņu sieviešu vidū, kuras sabiedrībā valkā galvas lakatu, šis īpatsvars ir augstāks (31 %). Pret sievietēm un jo īpaši jaunām sievietēm vēršas ar dzimumbalstītu naida runu gan tiešsaistē, gan bezsaistē. Saskaņā ar 2020. gada globālā apsekojuma rezultātiem 52 % jaunu sieviešu un meiteņu ir saskārušās ar vardarbību tiešsaistē, ieskaitot draudus. Turklāt ir arī personas, kurām ir divas vai vairākas aizsargājamas iezīmes, piemēram, krāsainās sievietes, kas aizskarošos vai “problemātiskos” tvītos var tikt pieminētas ar 84 % lielāku varbūtību nekā baltās sievietes . ANO ir paudusi bažas par naida runu, kas vērsta pret vecāka gadagājuma cilvēkiem un ir “parādījusies publiskās debatēs un sociālajos medijos kā paaudžu savstarpējā aizvainojuma izpausme”. Personas ar invaliditāti ir pakļautas lielākam riskam kļūt par cietušajiem vardarbīgos noziegumos, ieskaitot naida noziegumus, vai saskarties ar naida runu. Atsauksmes par Komisijas rīkoto apspriešanos liecināja, ka dažās valstīs 21 % naida noziegumu, par kuriem ziņots iestādēm, ir vērsti pret personām ar invaliditāti. Parasti šie cilvēki kļūst par cietušajiem tikai tāpēc, ka viņiem ir invaliditāte, tiek uzskatīts, ka viņiem ir invaliditāte, vai viņi tiek saistīti ar kādu personu, kurai ir invaliditāte. Turklāt Pasaules Veselības organizācija uzskata, ka sabiedrības novecošanas dēļ nepieļaujama izturēšanās pret vecāka gadagājuma cilvēkiem, visticamāk, kļūs par aizvien lielāku problēmu. Šie skaitļi atspoguļo tikai aisberga redzamo daļu, jo par visiem incidentiem netiek ziņots un visi incidenti netiek reģistrēti, turklāt datu vākšanas metodes nav salīdzināmas. Piemēram, avoti liecina, ka netika ziņots par 88 % pret romiem vērsto naida motivēto fizisko uzbrukumu un policijai vai kādai citai organizācijai par nopietnāko incidentu neziņoja 79 % ebreju, kas saskārās ar antisemītisku aizskarošu izturēšanos. Savukārt par fizisku vai seksuālu vardarbību pret LGBTIK tika ziņots tikai vienā gadījumā no pieciem (21 %). Vecums ir piemērs tam, ka tā neatzīšana par vienu no iemesliem kūdīšanai uz naida runu un naida noziegumiem un sankciju trūkums par saistītiem noziedzīgiem nodarījumiem noved pie tā, ka tiek mazāk ziņots un trūkst informācijas par naida runu un naida noziegumiem, kas vērsti pret vecāka gadagājuma cilvēkiem. Proti, AGE platforma pauž nožēlu par šo “realitātes slēpšanu, neraugoties uz satraucošo izplatību visā Eiropā”, un norāda, ka gados vecāku cietušo nepamanāmību un aizsardzības trūkumu pastiprina nepietiekama informētība par vecumu kā par vienu no pamudinājumiem naida noziegumiem. 3.2.5.Krimināltiesiskā reakcija dalībvalstīs Ņemot vērā iepriekš aprakstītās ietekmes nopietnību, dalībvalstis ir noteikušas kriminālatbildību par konkrētiem naida runas un naida noziegumu veidiem. Kriminālatbildības noteikšana par šīm darbībām nozīmē īpašu sabiedrības nosodījumu. Tā norāda uz šo darbību sevišķo smagumu un bīstamību, kas īpaši apdraud pamattiesības. Transponējot Pamatlēmumu valstu tiesību aktos, visās dalībvalstīs tika noteikta kriminālatbildība par naida runu rases, ādas krāsas, reliģijas, izcelsmes un nacionālās vai etniskās piederības dēļ. Papildus tam dalībvalstis ir skaidri noteikušas kriminālatbildību par naida runu arī saistībā ar citām aizsargājamām iezīmēm: 20 dalībvalstis ir noteikušas kriminālatbildību par naida runu seksuālās orientācijas dēļ, bet 17 dalībvalstis — dzimuma/dzimtes dēļ. Turklāt 14 dalībvalstis ir noteikušas kriminālatbildību par naida runu invaliditātes dēļ, bet 6 dalībvalstis — vecuma dēļ. Savukārt 8 dalībvalstis (kā alternatīvu vai papildus) ir noteikušas kriminālatbildību par naida runu, nenorādot grupu aizsargājamās īpašības un atstājot kriminālatbildības noteikšanu par naida runu atklātu, lai aizsargātu jebkuru minoritāšu grupu vai iedzīvotāju daļu. Arī par naida noziegumiem dalībvalstīs ir plaši noteikta kriminālatbildība vai nu kā par atsevišķu nodarījumu konkrētu noziegumu gadījumā, vai kā par vispārēju atbildību pastiprinošu apstākli visos noziegumos, kas izdarīti aizspriedumu dēļ. Papildus tādai kriminālatbildības noteikšanai par naida noziegumiem rases, ādas krāsas, reliģijas, izcelsmes vai nacionālās vai etniskās piederības dēļ, kas izriet no Pamatlēmuma transponēšanas valstu tiesību aktos, 19 dalībvalstis ir noteikušas kriminālatbildību par naida noziegumiem seksuālās orientācijas dēļ, bet 17 dalībvalstis — dzimuma/dzimtes dēļ. 13 dalībvalstis ir noteikušas kriminālatbildību par naida noziegumiem invaliditātes dēļ, bet 10 dalībvalstis — vecuma dēļ. Turklāt 15 dalībvalstis ļauj valsts tiesām, pieņemot lēmumu par kriminālsodu saistībā ar jebkuru noziegumu kā alternatīvu vai papildus atsevišķam nodarījumam naida noziegumu jomā, ņemt vērā nodarījuma izdarītāja motivāciju. Dažas dalībvalstis arī nav noteikušas aizsargājamās iezīmes, lai potenciāli aptvertu naida noziegumus, kuru pamatā ir jebkāda veida neiecietība. 3.3.Naida runas un naida noziegumu pārrobežu dimensija Naida runas un naida noziegumu pārrobežu dimensiju apliecina šo parādību būtība un ietekme, kā arī tas, ka pastāv īpaša nepieciešamība tās apkarot kopīgi. Tas ir skaidrs attiecībā uz naida runu tiešsaistē. Ņemot vērā interneta pārrobežu raksturu, naida runa tiešsaistē izplatās strauji un ir pieejama ikvienam un jebkurā vietā. Tas ļauj naida grupām vieglāk paplašināt savu mērķauditoriju, aptverot valstis, kurās ir līdzīga politiskā vai sociālā situācija. Pārrobežu dimensiju uzsvēra arī lielākā daļa ieinteresēto personu, kas piedalījās Komisijas mērķorientētās apspriešanās procesā, arī sniedzot konkrētus piemērus. Piemēram, naida runa dzimuma iezīmju dēļ un jo īpaši interseksuāļi, kas arvien biežāk kļūst par mērķi naida runai, ko izplata grupas, kuras darbojas pāri robežām. Ar dzimumu saistītas naida runas visuresmi ir uzsvērusi arī Eiropas Padome, aicinot veikt stingrākus pasākumus, lai to apkarotu. Savukārt naidu kurinošiem vēstījumiem, kas pausti bezsaistē (piemēram, drukātajā presē, televīzijas pārraidēs, politiskajās runās vai sporta pasākumos), pārrobežu dimensiju apliecina to ietekme, jo tos var viegli atveidot un plaši izplatīt pāri robežām. Vairāk nekā 80 % no mērķorientētās apspriešanās respondentiem uzskatīja, ka naida runai bezsaistē ir plašāka ietekme pāri robežām. Viņi norādīja, ka naidpilnos vēstījumus rada un izplata tīkli, kuru dalībnieki nāk no dažādām valstīm. Respondenti arī pauda, ka naida runas vēstījumu pamatā esošās ideoloģijas tiek izstrādātas starptautiskā mērogā, tāpēc tā ir pārrobežu parādība.

Naida noziegumu pārrobežu dimensija ir tieši saistīta ar naida runas pārrobežu dimensiju. Naids ceļo pāri valstu robežām, radot vardarbības spirāli. Līdzīgi kā naida runas gadījumā naida noziegumu pamatā esošās ideoloģijas var tikt izstrādātas starptautiskā mērogā un ātri izplatītas tiešsaistē. Naida noziegumus var veikt tīkli, kuru dalībnieki iesaistās no dažādām valstīm (Eiropas Savienībā vai ārpus tās) un kuri veicina, organizē vai veic fiziskus uzbrukumus. Organizācijas Counter Extremism Project , The Soufan Center un Anti-Defamation League sniedz piemērus par dažādām grupām, kas darbojas transnacionālā mērogā, ietekmējot un iedvesmojot pāri robežām. Naida noziegumi var arī radīt baiļu vai sociālo konfliktu gaisotni, kas no vienas ES dalībvalsts var izplatīties uz citu. Naida runa un naida noziegumi var arī veicināt radikalizāciju un tādu vardarbīgu ekstrēmistu grupu izveidi, kas darbojas pāri robežām un ir vienotas savā ideoloģijā. Tā pati parādība var arī novest pie tā, ka naida noziegumi tiek atkārtoti citā valstī vai arī tiem seko darbības, kas atbalso sākotnējā valstī izdarītos noziegumus. Tas var arī notikt gadījumos, kad konkrēti naida noziegumi tiek plaši publiskoti, mudinot citas personas izdarīt līdzīgus noziegumus (“atdarināšanas efekts”). Papildus naida noziegumu faktiskajai izdarīšanai psiholoģiskā ietekme uz indivīdiem un sabiedrību var viegli pārsniegt robežas, radot baiļu un sociālo konfliktu vidi. Dažādās pasaules daļās izdarītiem noziegumiem un notikumiem ir bijusi ietekme vairākās valstīs, ieskaitot kustību Black Lives Matter. Vairums Komisijas apspriešanās respondentu atzina naida noziegumu negatīvās ietekmes izplatību pāri robežām.. Šis process ir globāls un rada ietekmi neatkarīgi no ģeogrāfiskās izcelsmes. ES var būt paraugs visā pasaulē, un citur radušās idejas un uzsāktās iniciatīvas var sekmēt iedarbīgāku rīcību Eiropā. Ņemot vērā iepriekš minēto, tiek uzsvērta īpašā nepieciešamība naida runu un naida noziegumus apkarot kopīgi. Īpašā nepieciešamība pret šīm parādībām vērsties kopīgi izriet no naida runas un naida noziegumu nopietnās ietekmes uz LES 2. pantā noteiktajām ES pamatvērtībām. Lai aizsargātu mūsu kopīgās vērtības, ir vajadzīga kopīga rīcība. Naida runas un naida noziegumu negatīvās sekas ir plašākas par ietekmi uz atsevišķām cietušām personām un var skart dažādās valstīs dzīvojošu cilvēku grupas vai kopienas. Nenosakot kriminālatbildību par naida runu un naida noziegumiem dažās dalībvalstīs, var tikt apdraudēti centieni efektīvi vērsties pret šīm parādībām un mazināt plašāku ietekmi. Vienotas pieejas trūkums kriminālatbildības noteikšanai ir arī iemesls nepilnībām un šādās darbībās cietušo nevienlīdzīgai aizsardzībai visā ES, jo tikai personām, kas atzītas par noziegumos cietušajiem, ir pieejami ES tiesību aktos paredzētie tiesiskās aizsardzības līdzekļi un atbalsta pasākumi. Turklāt sadrumstalota pieeja var sūtīt pretrunīgus vēstījumus sabiedrībai, ka šādas darbības netiek uztvertas nopietni un var tikt veiktas nesodīti, ka tās tiek uzskatītas par “normālām” vai pat tādām, kas dažās valstīs ir atzītas par likumīgām un/vai pieļaujamām. Turklāt īpašā nepieciešamība naida runu un naida noziegumus apkarot kopīgi izriet no atsevišķu dalībvalstu centieniem pašām noteikt kriminālatbildību par dažādu veidu naida noziegumiem un naida runu. Šāda pieeja noved pie sadrumstalotības un vienlīdzīgu apstākļu trūkuma personām, kuras var ciest no naida runas un naida noziegumiem. 3.4.Attīstības tendences noziedzības jomā Saskaņā ar ANO datiem pēdējos gados ir satraucoši pieaugusi naida runa un naida kurināšana tiešsaistē un bezsaistē. Patiešām, kopš 2007. gada, kad Komisija ierosināja noteikt, ka rasistiskas un ksenofobiskas darbības visās dalībvalstīs ir sodāmas, naida runas gadījumu un naida noziegumu skaits ir pastāvīgi pieaudzis. Šis pieaugums ir saistīts ar pārmaiņām sociālajā, ekonomiskajā un tehnoloģiskajā vidē. Lielākā daļa respondentu (vairāk nekā 60 %) Komisijas mērķorientētās apspriešanās procesā arī atzina naida runas gadījumu un naida noziegumu skaita pieaugumu laikposmā no 2018. līdz 2020. gadam salīdzinājumā ar iepriekšējo laikposmu no 2015. līdz 2017. gadam. Veicinoši faktori ir, piemēram, migrācijas plūsmas, ekonomiskās un sociālās krīzes (tostarp Covid-19 pandēmijas izraisītā krīze) un labāka piekļuve informācijai tiešsaistē, tostarp sociālo tīklu lietošana, kas ļauj ātri dalīties saturā.. Internets nodrošina iespēju plaši un viegli izplatīt naida runu tiešsaistē. Naida runas izplatītājus tiešsaistē aktivizē un iedrošina anonimitātes un nesodāmības sajūta internetā, un tas palielina risku, ka viņi turpinās izdarīt šādus nodarījumus. Vardarbīgo ekstrēmistu un to grupu skaita pieaugums visā Eiropā bija viens no faktoriem, kas ir veicinājis polarizāciju un radikalizāciju sabiedrībā. Tas savukārt noveda pie aizvien biežākām naida runas izpausmēm, kas vērstas pret marginalizētām grupām un sievietēm. Eiropas Parlaments 2019. gadā to atzina rezolūcijā par neofašistu vardarbības palielināšanos Eiropā, aicinot dalībvalstis nosodīt “politiķu un valsts amatpersonu veiktus naida noziegumus, naida runu un vainas novelšanu (..), jo tie tiešā veidā normalizē un pastiprina naidu un vardarbību sabiedrībā, kā arī (..) noteikt sodus par minētajām darbībām” . ECRI uzsvēra ultranacionālistiskas, ksenofobiskas, rasistiskas, homofobiskas un transfobiskas naida runas pieaugumu dažādās 2019. gada vēlēšanu kampaņās, kur naida runa arvien vairāk izplatījās un bieži vien noteica toni sociālo mediju tīklos. ECRI uzskata, ka aizvainojošas un pazemojošas piezīmes par minoritāšu grupu pārstāvjiem mūsdienās ir vieglāk pieņemamas nekā agrāk. Eiropas Padome patiešām ir sūtījusi trauksmes signālu par situāciju, ka Eiropa “saskaras ar šokējošu realitāti: antisemītiska, pret musulmaņiem vērsta un cita veida rasistiska naida noziegumu skaits pieaug satraucošā ātrumā”. Covid-19 pandēmija ir radījusi gaisotni, kurā ir uzplaukusi naida runa, kļūstot par “naida un ksenofobijas cunami”. Eiropols uzsvēra, ka Covid-19 pandēmijas un no tās izrietošās ekonomikas un sociālās krīzes rezultātā ir nocietinājusies attieksme un vairāk tiek pieņemta iebiedēšana, arī aicinājumi veikt vardarbīgus aktus. 2020. gada ziņojumā ECRI uzsvēra, ka ar naida runu un vardarbību aizvien biežāk saskaras noteiktas grupas, kas tiek vainotas kā nozīmīgi vīrusa izplatītāji. To vidū ir romi un migranti, kuru piekļuve veselības aprūpei un valsts atbalsta pasākumiem ir kļuvusi vēl sarežģītāka, kā arī Āzijas izcelsmes personas vai personas, kas tiek par tādām uzskatītas . Ir pieaudzis arī to sazvērestības teoriju skaits, kas tiek vērstas pret noteiktām grupām, izraisot naida runu un naida noziegumus. Pētījumi atklāja, ka, piemēram, 2021. gada pirmajos divos mēnešos (pandēmijas laikā) salīdzinājumā ar to pašu laikposmu 2020. gadā (pirms pandēmijas) izvērtētajos Francijas kontos/kanālos publicēto antisemītiska satura ziņu skaits bija septiņas reizes lielāks, bet Vācijas kontos/kanālos — vairāk nekā 13 reizes lielāks. Pandēmija arī izgaismoja starp paaudzēm esošo spriedzi, un tās ietekmē sociālajos medijos atkal parādījās naidīgi vēstījumi, kas uzskatāmi par naida runu pret vecāka gadagājuma cilvēkiem, pret kuriem kā neaizsargātu iedzīvotāju kategoriju pandēmijas laikā ir vairāk vērsta vardarbība un kuriem ir lielāks risks ciest no naida runas un naida noziegumiem. Cilvēki, kas sevi identificē kā LGBTIK, kopš pandēmijas sākuma ir saskārušies ar vardarbības pieaugumu . “Seksuālā orientācija vai dzimtiskā identitāte” ir trešais visbiežāk minētais iemesls (18,35 % gadījumu) Demokrātisku iestāžu un cilvēktiesību biroja (ODIHR) 2019. gada ziņojumā par naida noziegumiem minēto paziņoto naida noziegumu vidū — tas ir minēts biežāk nekā 2018. gadā (14,61 %). Eiropā pieaug arī ar dzimumu saistītas naida runas izplatība tiešsaistē, bezsaistē un visu veidu sociālajā saskarsmē (piemēram, skolā, darbā, sabiedriskās vietās). Pirms Covid-19 pandēmijas aizvien vairāk izplatījās visu veidu dzimumbalstīta kibervardarbība pret sievietēm, arī pret sievietēm vērsta naida runa, veicinot šādas vardarbības normalizāciju. Ziņojumā par aizskarošu izturēšanos pret ministrēm tiešsaistē NATO Stratēģiskās komunikācijas izcilības centrs konstatēja, ka pašus naidīgākos vēstījumus tiešsaistē izraisa tādas tēmas kā Covid-19 pandēmija, imigrācija, ES attiecības un sociāli liberāla politika. Raugoties uz jaunākajām izmaiņām tiesību aktos, pēdējos gados var novērot, ka pakāpeniski aizvien biežāk tiek noteikta kriminālatbildība tādu iemeslu dēļ, kas nav paredzēti Pamatlēmumā. Pašlaik 11 dalībvalstis ir ierosinājušas tiesību aktu priekšlikumus vai procesus, lai noteiktu vēl lielāku kriminālatbildību par naida runu un/vai naida noziegumiem. No tām deviņas dalībvalstis ir ierosinājušas tiesību aktiem par naida runu un/vai naida noziegumiem pievienot noteiktus iemeslus. 4.ES noziegumu jomu saraksta paplašināšanas pievienotā vērtība 4.1.Efektīva reakcija ES līmenī Pamatojoties uz iepriekš izklāstīto novērtējumu, Komisija uzskata, ka šī iniciatīva ir visefektīvākā ES līmeņa reakcija uz apzinātajām problēmām. Proti, tikai kopīga iniciatīva ES līmenī var efektīvi aizsargāt LES 2. pantā nostiprinātās kopīgās vērtības, ko apdraud visu veidu naida runa un naida noziegumi neatkarīgi no tā, pret kurām personām un grupām tie vērsti.