LV    LV  
 EIROPAS  
KOMISIJA 
Briselē, 27.3.2013  
COM(2013) 175 final 
  
KOMISIJAS ZI ŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS 
EKONOMIKAS UN SOCI ĀLO LIETU KOMITEJAI UN RE ĢIONU KOMITEJAI 
Progresa zi ņojums par atjaunojamiem energoresursiem 
{SWD(2013) 102 final}  
 
LV 2   LV KOMISIJAS ZI ŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS 
EKONOMIKAS UN SOCI ĀLO LIETU KOMITEJAI UN RE ĢIONU KOMITEJAI 
Progresa zi ņojums par atjaunojamiem energoresursiem 
1. I EVADS  
Ar Atjaunojamo energoresursu direkt īvu 2009/28/EK (“direkt īva”) izveidoja Eiropas 
regulējumu atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicin āšanai, nosakot valstu 
atjaunojamo energoresursu m ērķus, lai pan āktu, ka l īdz 2020. gadam no atjaunojamiem 
energoresursiem ieg ūtas enerģijas īpatsvars ener ģijas galapat ēriņā veido 20 % un no 
atjaunojamajiem energoresursiem ieg ūtas enerģijas īpatsvars transporta nozar ē veido 10 %. 
Tie ir izaugsmes strat ēģijas “Eiropa 2020” pamatm ērķi, jo tie sekm ē inovācijas Eiropas 
rūpniecībā un vadošo lomu tehnolo ģiju jomā, kā arī samazina emisijas, uzlabo m ūsu 
energoapg ādes drošību un samazina m ūsu atkarību no ener ģijas importa. Direkt īva arī nosaka, 
ka jāvienkāršo administrat īvās sistēmas, ar kur ām saskaras atjaunojamo energoresursu joma, 
tostarp j āuzlabo elektrot īkli, lai veicin ātu piekļuvi elektroener ģijai, ko ieg ūst no 
atjaunojamiem energoresursiem. Nor ādot oblig ātas uzraudz ības un zi ņojumu sniegšanas 
prasības, ar to izveidoja visaptverošu ilgtsp ējības shēmu biodegvielai un biolo ģiskajam 
šķidrajam kurin āmajam. Š īs shēmas prasības jāievēro attiecībā uz visām biodegviel ām, kuras 
izmanto 10 % m ērķa sasniegšanai un kuras g ūst labumu no valsts atbalsta.  
Šā ziņojuma mērķis ir saska ņā ar Direkt īvu1 novērtēt dalībvalstu progresu attiec ībā uz no 
atjaunojamiem energoresursiem ieg ūtas enerģijas veicin āšanu un izmantošanu, ņemot vērā 
2020. gada m ērķu sasniegšanas l īkni, un tā mērķis ir arī ziņot par ES pat ērēto biodegvielu un 
bioloģisko šķidro kurin āmo ilgtsp ējību un šā patēriņa ietekmi. Min ētais novērtējums attiecas 
uz aktuālākajām norisēm, un tā pamatā ir jaunākie Eurostat  dati par atjaunojamiem 
energoresursiem (par 2009. un 2010. gadu), dal ībvalstu progresa zi ņojumi atjaunojamo 
energoresursu jom ā, ko tās iesniegušas Komisijai 2011. gad ā2, Komisijas p ētījums, kā arī pēc 
Komisijas piepras ījuma veikts p ētījums3.  
Kā sīkāk izklāstīts tālāk, ir radies iespaids, ka s ākums ES l īmenī kopumā ir bijis stabils, ta ču 
atjaunojamo energoresursu jomas izaugsmes galveno š ķēršļu pārvarēšana notiek l ēnāk, nekā 
bija gaidīts, un atseviš ķām dalībvalstīm šajā jomā būtu jāpacenšas v ēl vairāk. Novirz īšanās no 
valsts plāniem palielina regulat īvo risku, ar ko saskaras ieguld ītāji, un joproj ām jāpārvar 
šķēršļi, kuri v ēl nav atrisin āti, bet būtu jāatrisina, īstenojot Atjaunojamo energoresursu 
direktīvu. ES un dal ībvalstu l īmenī jāpieliek liel ākas pūles attiec ībā uz administrat īvo 
procedūru vienkāršošanu un skaidr ām plānošanas un at ļauju izsniegšanas proced ūrām, kā arī 
attiecībā uz infrastrukt ūras attīstību un darb ību. Vēl jāpieliek pūles attiecībā uz attieksmi pret 
atjaunojamo energoresursu ražošanu un to iek ļaušanu elektroener ģijas sistēmā. Mūsdienās ES 
vispārējā ekonomisk ā situācija apvienojum ā ar nelabv ēlīgām pārmaiņām atjaunojamo 
energoresursu atbalsta sh ēmās (kas kārtējo reizi palielina regulat īvo risku) papildina atzi ņu, ka 
dalībvalstu līmenī būs nepieciešami turpm āki pasākumi, lai nenovirz ītos no ies āktā un 
sasniegtu min ētos mērķus. Centieni p ārvarēt šādus šķēršļus ievērojami veicin ās atjaunojamo 
energoresursu efekt īvu izmantošanu izmaksu zi ņā un ES m ērķu sasniegšanu. B ūtiska ir ar ī 
                                                 
1 Jo īpaši tās 17. panta 7. punktu, 18. panta 2. punktu, 18. panta 9. punktu un 23. panta 1.–6. punktu. 
2 Dal ībvalstu progresa zi ņojumi par atjaunojamiem energoresursiem, kurus t ās iesniedz reizi divos gados 
(2011): http://ec.europa.eu/energy/renewables/reports/2011_en.htm  
3 Progress atjaunojamo energoresursu jom ā un biodegvielu ilgtsp ējība, ECOFYS et al , 2012, 
http://ec.europa.eu/energy/renewables/reports/xxxxx en.htm  
 
LV 3   LV tehnoloģiju attīstība un izmaksu samazin āšana, un šie jaut ājumi tiks izp ētīti Komisijas 
gaidāmajā paziņojumā par energotehnolo ģijām un inov ācijām.  
2. P ROGRESS ATJAUNOJAMO ENERGORESURSU ATT ĪSTĪBĀ 
Līdz ar Atjaunojamo energoresursu direkt īvas īstenošanu un valstu r īcības plānos atjaunojamo 
energoresursu jom ā (“plāni”) izkl āstītajiem valsts politikas pas ākumiem liel ākā daļa 
dalībvalstu kopš Komisijas p ēdējā progresa zi ņojuma4 ir piedzīvojušas iev ērojamu izaugsmi 
atjaunojamo energoresursu jom ā. 
ES atjaunojam ās enerģijas dinamika atseviš ķās nozarēs un kopum ā (Eurostat )  
Tendences ES atjaunojamo energoresursu jom ā
0%5%10%15%20%25%
2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012
Siltumapg āde Elektroener ģija Transports Atjaunojamie energoresursi kopum āEurostat prognoze
1. starpposma 
mērķis
 10,7%
Patiesībā atjaunojamo energoresursu īpatsvars 2010. gad ā 20 dalībvalstīs un ES kopum ā 
sasniedza vai p ārsniedza valstu pl ānos defin ēto 2010. gada saist ību līmeni, un p ārsniedza 
pirmo starpposma m ērķi 2011./2012. gadam5.  
Tomēr pēc Komisijas piepras ījuma veikt ā turpmākā analīzē, kurā modelētas pašreiz ējās 
politikas iniciat īvas un daž ādi šķēršļi saistībā ar atjaunojamo energoresursu att īstību6 (sīkākai 
informācijai skat īt dienestu darba dokumentu un saist ītos ziņojumus7), norādītas ne tik 
optimistiskas prognozes saist ībā ar 2020. gadu. Min ētajā analīzē ir sniegtas piesardz īgas 
aplēses par atjaunojamo energoresursu plaš āku izmantojumu sal īdzinājumā ar citiem 
resursiem, un t ā ņem vērā jau spēkā esošos politikas pas ākumus un atspogu ļo ekonomikas 
krīzi, esošos administrat īvos un infrastrukt ūras šķēršļus, un nelabv ēlīgo ietekmi uz politiku un 
atbalsta sh ēmām. Tādējādi jāsecina, ka n ākotnē ieguldījumi var samazin āties vai kav ēties, ja 
vien dalībvalstis neturpin ās veikt pas ākumus, lai sasniegtu savus m ērķus. Ņemot vērā, ka 
ilgtermiņa ieguldījumi sāk dot rezult ātus pēc astoņiem līdz desmit gadiem, jebk āda būtiska 
ieguldījumu pārtraukšana turpm ākajos gados iev ērojami ietekm ēs enerģijas ražošanu no 
atjaunojamiem energoresursiem un t ādēļ rada iemeslu satraukumam. T ādējādi daudz ām 
dalībvalstīm būs nepieciešami turpm āki pasākumi, lai nodrošin ātu savu m ērķu sasniegšanu. 
                                                 
4 Ener ģija no atjaunojamiem energoresursiem: progress 2020. gada m ērķa sasniegšan ā (COM (2011) 31 
un SEC (2011) 130). 
5 Starpposma m ērķi ir noteikti indikat īvajā līknē, kas norādīta Direktīvas 2009/28/EK I pielikuma B da ļā. 
ES starpposma m ērķis 2011./2012. gadam bija 10,7 %. Katras valsts rezult āti ir norādīti šā paziņojuma 
I pielikum ā. 
6 Lai veiktu detaliz ētu kvantitat īvo novērtējumu par atjaunojamo energoresursu turpm āku ieviešanu 
attiecībā uz katru valsti, nozari un tehnolo ģiju, tika izmantots “Green-X” modelis. Šis modelis 
izmantoja l īdz pat 2012. gada vidum veiktos valstu politiku nov ērtējumus un pl ānus. Sīkāka inform ācija 
norādīta minētā ziņojuma 3. zemsv ītras piezīmē.  
7 Progress atjaunojamo energoresursu jom ā un biodegvielu ilgtsp ējība, ECOFYS et al , 2012, 
http://ec.europa.eu/energy/renewables/reports/xxxxx en.htm  
 
LV 4   LV Plānotās (zilā līnija) un paredzam ās (sarkan ā, pārtrauktā līnija) tendences ES atjaunojamo 
energoresursu jom ā 
 
Šo secin ājumu apstiprina p ārmaiņas elektroener ģijas, siltumapg ādes un dzes ēšanas un 
transporta nozar ēs. 15 dalībvalstis nesasniedza orient ējošos 2010. gada m ērķus8 attiecībā uz 
atjaunojamo energoresursu īpatsvaru elektroener ģijas bilanc ē. Transporta nozar ē 
22 dalībvalstis nesasniedza orient ējošo 2010. gada m ērķi —5,75 %9. 
Siltumapg ādes un dzes ēšanas nozar ē nav bijis neviena m ērķa, pat ne orient ējoša, un taj ā kopš 
2005. gada tika nov ērota lēna izaugsme. Turkl āt pēc Komisijas piepras ījuma veikt ā analīze 
liecina, ka atjaunojamo energoresursu īpatsvars siltumapg ādes un dzes ēšanas nozar ē 
turpmākajos gados paties ībā varētu samazināties. 
Valstu pl ānu neizpilde visvair āk vērojama vēja enerģijas nozarē. Saskaņā ar dalībvalstu 
plāniem 2020. gad ā paredzēts sasniegt v ēja enerģijas jaudu 213 GW (169 GW j ūras krastā un 
44 GW atkl ātā jūrā). Plānots, ka atkl ātā jūrā ražotas  elektrības jauda sasniegs 140 TWh 
(aptuveni 12 Mtoe [milj. tonnu naftas ekvivalenta]). Tom ēr saskaņā ar Komisijas veikto 
analīzi tā var sasniegt tikai 43 TWh (3,7 Mtoe), jo ir samazin ājušies valstu centieni un 
infrastrukt ūrā ir nepilnības. 
Plānotās (zilā līnija) un paredzam ās (sarkan ā, pārtrauktā līnija) tendences ES j ūras vēja 
enerģijas jomā  
                                                 
8 Saska ņā ar Direkt īvas 2001/77/EK pras ībām. Apvienot ā Karaliste, Austrija, Čehijas Republika, 
Francija, Grie ķija, Itālija, Kipra, Luksemburga, Malta, Polija, Rum ānija, Slov ākija, Slov ēnija, Somija, 
Zviedrija. 
9 Noteikts saska ņā ar Direkt īvu 2003/30/EK. Apvienot ā Karaliste, Austrija, Be ļģija, Bulgārija, Čehijas 
Republika, D ānija, Grie ķija, Igaunija, It ālija, Īrija, Kipra, Latvija, Lietuva, Luksemburga, Malta, 
Nīderlande, Portug āle, Rumānija, Slov ēnija, Somija, Sp ānija, Ungārija. 
 
LV 5   LV 
Neskatoties uz neseno sp ēcīgo izaugsmi j ūras vēja enerģijas nozar ē pēdējos gados, dal ībvalstu 
plāni saražot 354 TWh j ūras vēja enerģijas var ne īstenoties. B ūs jāpacenšas v ēl vairāk, lai 
pastiprinātu pasākumus un uzlabotu infrastrukt ūru, pretējā gadījumā varēs saražot vien 
provizoriskas 210 TWh.  
Plānotās (zilā līnija) un paredzam ās (sarkanā, pārtrauktā līnija) tendences ES sauszemes v ēja 
enerģijas jomā  
Tādēļ kopējā vēja enerģijas ražošana var nepiepild īt cerības. Kaut ar ī dalībvalstis pl āno 
saražot gandr īz 500 TWh v ēja enerģijas, pašreiz ējās tendences nor āda uz risku, ka tiks 
saražota tikai puse no t ā, t. i., 253 TWh. 
Attiecībā uz biomasas ener ģiju šī tendence ar ī ir negatīva, taču ne tik ārkārtēja kā attiecībā 
uz vēja enerģiju: 
Plānotās (zilā līnija) un paredzam ās (sarkan ā, pārtrauktā līnija) tendences ES biomasas 
enerģijas jomā  
 
LV 6   LV 
 
Tomēr šajā jomā ražošanas apjoms ir daudz liel āks nekā vēja un saules ener ģijas jomā. 
Paredzams, ka pl ānotā ražošana l īdz 2020. gadam sasniegs 104 Mtoe (gan elektroener ģijas 
(232 TWh jeb 19 Mtoe), gan siltumapg ādes jomā (aptuveni 85 Mtoe)), lai gan plānotais  
ražošanas apjoms 2020. gadam ir 86 Mtoe. Š ī novirze var ētu būt saistīta ar koksnes, celulozes 
un papīra ražošanu, kur ā atkritumi un atliekas veido noz īmīgu daļu biomasas ener ģijas 
izejvielu. Komisijas pl ānotais ziņojums par biomasu un ilgtsp ējību šo jaut ājumu izpētīs daudz 
dziļāk10. 
Situācija saules fotoelementu  enerģijas jomā un ar to saist ītie plāni ir citādāki. Pēdējos 
gados stabil ā pieauguma d ēļ radās pārpalikums, kas k ādu laiku v ēl saglabāsies:  
Plānotās (zilā līnija) un paredzam ās (sarkan ā, pārtrauktā līnija) tendences ES saules 
fotoelementu ener ģijas jomā  
Optimistisks un drošs ES tirgus pal īdzēja panākt saules fotoelementu ener ģijas globālas 
ražošanas jaudas pieaugumu, kad Ķīna, Indija un ASV ien āca jaunā, ES sekm ētā globālā 
saules fotoelementu ener ģijas tirgū. Tā rezultātā izveidojās pārprodukcija, kas iev ērojami 
samazināja ražošanas izmaksas. Tom ēr nelokāmās valstu atbalsta sh ēmas kopum ā nespēja 
pietiekami ātri pielāgoties šādam izmaksu samazin ājumam, palielinot pe ļņu un dažās valstīs 
radot tādu iekārtu daudzumu un apm ēru, kas visp ārējas ekonomikas kr īzes laikā ir gandrīz 
pārmērīgs. Tā rezultātā pēkšņi un neparedzami main ījās vairākas valsts atbalsta sh ēmas, kas 
kārtējo reizi ierobežos ieguld ījumu apjomu t ā, ka saglab āsies risks, ka pašreiz ējais saules 
fotoelementu ener ģijas pārpalikums sal īdzinājumā ar plānotajiem l īmeņiem (sasniedzot 
                                                 
10 Zi ņojumā COM(2010)11 Komisija ap ņēmās ziņot par biomasas ilgtsp ējības shēmu ietekmi. 
 
LV 7   LV 46 TWh, nevis 35 TWh), izzud īs, un līdz 2020. gadam t ās apjoms k ļūs nepietiekams (skat īt 
turpmāko sadaļu, kur sīkāk iztirzātas atbalsta sh ēmas). 
Attiecībā uz biodegvielu (biomasu, ko izmanto transporta nozar ē) prognozes l īdzinās tām, kas 
ir biomasai kopum ā: neliels p ārpalikums pl ānotajā līknē samazin āsies, un, ja vien netiks 
īstenoti turpm āki pasākumi, rad īsies defic īts. Turkl āt Komisija ir ierosin ājusi groz īt 
atjaunojamo energoresursu 10% m ērķi transporta nozar ē, kā rezultātā būs jāpalielina ražošana 
no nepārtikas izejviel ām, lai veicin ātu šā mērķa sasniegšanu. Plaš ākai uzlabotu izejvielu 
(kuras rada liel āku siltumn īcefekta g āzu ietaup ījumu nek ā pārtikas izejvielas) izmantošanai 
nepārprotami nepieciešami papildu pas ākumi, lai šo m ērķi sasniegtu. 
Plānotās (zilā līnija) un paredzam ās (sarkan ā, pārtrauktā līnija) tendences ES biodegvielu 
jomā  
No visiem iepriekš min ētajiem datiem var secin āt, ka kopum ā saskaņā ar jauno Atjaunojamo 
energoresursu direkt īvā noteikto rež īmu nozar ēs un tehnolo ģiju jomā E S  i r  sācis spēcīgi 
pieaugt no atjaunojamiem ener goresursiem saražotas ener ģijas apjoms. Tom ēr, paraugoties uz 
tās attīstību nākotnē, liekas, ka ekonomikas kr īze patlaban ietekm ē atjaunojamo energoresursu 
nozari un it seviš ķi tās kapitāla izmaksas, t āpat kā visas pārējās tautsaimniec ības nozares.  Tas 
apvienojum ā ar esošajiem administrat īvajiem š ķēršļiem, nov ēlotiem ieguld ījumiem 
infrastrukt ūrā un nelabv ēlīgām atbalsta sh ēmu pārmaiņām nozīmē to, ka  ir nepieciešami 
turpmāki centieni, lai sasniegtu 2020. gada m ērķus. 
Izvērtējot valstu rezult ātus attiec ībā uz sākotnējiem, starpposma m ērķiem, jāatgādina, ka 
2010. gada pl āni un 2011./2012. gada starpposma m ērķi ir tikai s ākumpunkts šai l īknei, kas 
virzienā uz 2020. gadu k ļūst stāvāka. Paties ībā, ja 2009./2010. gad ā panāktos izaugsmes 
rādītājus saglab ātu līdz 2020. gadam, vienpadsmit dal ībvalstis joproj ām nesasniegtu savu 
mērķi. Daudzās dalībvalstīs pastāv risks, ka ar patlaban īstenoto politiku (galvenok ārt tās ir 
nepilnīgas atbalsta sh ēmas un administrat īvo šķēršļu pārvarēšana) nepietiks, lai sekm ētu no 
atjaunojamiem energoresursiem ieg ūtas enerģijas strauju izplat ību ar nol ūku sasniegt 
2020. gada m ērķus. Arī finanšu kr īze ietekm ē šīs norises, jo vair ākās dalībvalstīs ir 
pieaugušas kapit āla izmaksas. T ādējādi zemu izmaksu pas ākumi, kuri samazina 
administrat īvos slogus un palielina energoefektivit āti (samazinot kop ējo piepras ījumu pēc 
enerģijas un tādējādi palielinot atjaunojamo energoresursu īpatsvaru), ir v ēl svarīgāki politikas 
pasākumi, lai sasniegtu šos m ērķus.  
Šā ziņojuma 1. pielikum ā ir ietverts kopsavilkums par valstu pašreiz ējo sniegumu.  
 
LV 8   LV 3. P OLITIKAS PAS ĀKUMI  
Līdz brīdim, kad Eiropa b ūs panākusi atvērtu un konkur ētspējīgu vienotu ener ģijas tirgu, 
izlabojot tirgus nepiln ības un internaliz ējot ārējās izmaksas, ir nepieciešami gan regul ējoši, 
gan administrat īvi politikas pas ākumi, lai veicin ātu izaugsmi atjaunojamo energoresursu 
jomā. Eiropai joproj ām ir problem ātiski izveidot funkcion ējošu ener ģijas tirgu. Tirgus 
nepilnības ietver sadrumstalotus  tirgus, zemus konkurences l īmeņus un ļoti lielas ārējās 
izmaksas, kas saist ītas ar klimata p ārmaiņām, vides pies ārņojumu, pieg ādes drošību un 
tehnoloģiju attīstību. Tirgus nepiln ību kompens ēšanai Eiropa ir izveidojusi virkni politikas 
pasākumu, tostarp atbalsta sh ēmas, standartus un administrat īvos noteikumus, lai veicin ātu 
atjaunojamo energoresursu jomas att īstību.  
Tieši ES pas ākumi atjaunojamo energoresursu atbalstam ietver t ēriņus ES pētniecības un 
izstrādes jomā un ieņēmumu no ETS kvotu tirdzniec ības sadali (programma “NER300”). 
Komisija gaid āmajā paziņojumā par enerģijas tehnolo ģijām un inov ācijām pētīs apmēru, kādā 
nākotnē veicināt novatoriskas tehnolo ģijas. Turkl āt galvenais Eiropas instruments — ES 
ETS —, ar ko internaliz ēt klimata p ārmaiņu ārējās izmaksas, ieiet trešaj ā posmā. Tomēr līdz 
šim (zem ā) oglekļa dioksīda cena ieguld ītājiem nav sniegusi pietiekamu stimulu un nav 
veiksmīgi kalpojusi k ā galvenais virz ītājspēks ceļā uz ilgtermi ņa ieguldījumiem, kas veicina 
zemu oglek ļa dioksīda emisijas l īmeni. 
Administrat īvās procedūras 
Atļauju izsniegšanas, pl ānošanas proced ūru un elektroener ģijas infrastrukt ūras lēnā attīstība 
jaunākajā progresa zi ņojumā11 tika noteikti k ā svarīgi atjaunojamo energoresursu jomas 
izaugsmes izaicin ājumi. Atjaunojamo energoresursu direkt īvas 13. panta 1. punkts nosaka, ka 
dalībvalstīm jānodrošina atjaunojamo energoresursu at ļauju izsniegšanas proced ūru 
pārredzamība, samērīgums, saska ņotība un noteikts termi ņš, un tās jāveic ātrāk attiecībā uz 
mazākiem vai decentraliz ētiem projektiem. Direkt īva arī nosaka, ka dal ībvalstīm jāziņo par šo 
šķēršļu pārvarēšanā panākto progresu. 
Komisijas anal īzē par dal ībvalstu 2011. gada progresa zi ņojumiem12 ir norādīts, ka 
administrat īvo šķēršļu likvidēšana joproj ām ir ierobežota un norit l ēni. Daudzas 
dalībvalstis savos zi ņojumos pat nepiev ērš uzmanību administrat īvajām reform ām, kas ir īpaši 
uzskaitītas Direkt īvas 22. panta 3.punkt ā. Komisija turpin ās pētīt šķēršļu likvidēšanu, ko veic 
dalībvalstis, un dal ībvalstu bezdarb ības gadījumos uzs āks pienākumu neizpildes proced ūras.  
Pastāv bažas par l ēno progresu attiec ībā uz tiešsaistes pieteikumiem, par pl ānošanas un at ļauju 
piešķiršanas lēmumu administrat īvo laika ierobežojumu, un par apstiprin āšanas procesu 
pārredzamību. Joproj ām nav piln ībā pieejama atseviš ķa administrat īva iestāde, kas atbild ētu 
par atļauju izsniegšanu atjaunojamo en ergoresursu projektiem un pal īdzības sniegšanu 
pieteikumu iesniedz ējiem. Vien īgi Grieķija un Portug āle kopš šo pl ānu public ēšanas pazi ņoja 
par jaunizveidot ām „vienas pieturas a ģentūrām”; dažās dalībvalstīs tās jau bija izveidotas 
attiecībā uz dažām tehnolo ģijām (piem., v ēja enerģiju) vai ar ī dažās valsts da ļās (piem., 
Vācijā vai Zviedrij ā). Vienīgi Dānijā, Itālijā un Nīderlandē visiem projektiem ir izveidota 
vienota at ļauju sistēma. Šīs bažas ir īpaši aktuālas siltumapg ādes un dzes ēšanas jom ā, kur 
dažādo iespējamo tehnolo ģiju atšķirības kavē vienotu administrat īvo pieeju izveidi.  
                                                 
11 Ener ģija no atjaunojamiem energoresursiem: progress 2020. gada m ērķa virzienā (COM (2011) 31 un 
SEC (2011) 130). 
12 Dal ībvalstu progresa zi ņojumi par atjaunojamiem energoresursiem, kurus t ās iesniedz reizi divos gados 
(2011): 
http://ec.europa.eu/energy/renewables/reports/2011_en.htm  
 
LV 9   LV Nepietiekamas administrat īvās vienošan ās nepārprotami palielina atjaunojamo energoresursu 
izmaksas, un to likvid ēšanai parasti ir maza fisk ālā ietekme: administrat īvo proced ūru 
vienkāršošanai un pa ātrināšanai valsts p ārvaldei nav j āizmaksā dārgāk, un ieguld ītāju 
nedrošības un regulat īvā riska mazin āšana var iev ērojami samazin āt kapitāla izmaksas. 
Attiecībā uz energop ārvades infrastrukt ūru tādus pasākumus izskat īja Eiropas l īmenī, 
izmantojot regulu, ar ko nosaka vadl īnijas Eiropas infrastrukt ūrai un kas nosaka atbild ību par 
atļauju piešķiršanas procesa koordin ēšanu un p ārraudzīšanu, nosaka minim ālos pārredzamības 
un sabiedr ības dalības standartus un nosaka at ļaujas pieš ķiršanas proced ūru maksim ālo 
pieļaujamo ilgumu. T ādi pasākumi ir steidzami j āpiemēro enerģijas ražošanas iek ārtām 
saskaņā ar Atjaunojamo energoresursu direkt īvas 13. pantu.  
Elektrotīkls 
Tirgū jāintegrē elektroener ģijas ražošanai izmantojamie atjaunojamie energoresursi. Tom ēr 
daži enerģijas avoti, kuri n ākotnē varētu būt būtiski — liel ākoties vējš un saule —, iev ērojami 
atšķiras no tradicion ālajiem avotiem izmaksu strukt ūras, dispe červadības spēju un apjoma 
ziņā, un bez jebk ādas pielāgošanas vienk ārši „neiederas” pašreiz ējās tirgus strukt ūrās. 
Ieguldījumi infrastrukt ūrā acīmredzami un steidzami ir nepieciešami, un j āmoderniz ē arī 
elektrotīkla ekspluat ācija.  
Direktīvas 16. pants nosaka, ka j āreformē elektroener ģijas infrastrukt ūra, darbība un attīstība, 
noteikumi par piek ļuvi tīklam un izmaksu dal īšana, ņemot vērā atjaunojamo energoresursu 
pieaugošo ieguld ījumu elektroener ģijā. Dalībvalstīm arī jāziņo par šīm reform ām. Analīze par 
dalībvalstu progresu elektroener ģijas pārvades un sadales nodrošin āšanā no atjaunojamiem 
energoresursiem un atjaunoj amo energoresursu integr ācijas noteikumu uzlabošanu nor āda uz 
to, ka liel ākā daļa dalībvalstu ir progres ējušas, pārvarot tīklu dēļ radušos š ķēršļus. Tomēr 
joprojām nepieciešams progress, lai uzlabotu t īkla noteikumu p ārredzamību un konsekvenci.  
Ņemot vērā to, kas tiek sagaid īts ilgtermi ņā attiecībā uz tās elektroener ģijas pieaugošo 
īpatsvaru ES, ko ieg ūst no atjaunojamiem energoresursiem, ir svar īgi pilnībā īstenot direkt īvas 
16. pantu. T ā kā mainās energoavotu sadal ījums, pašreiz ējās neveiksmes saist ībā ar tīkla 
moderniz ēšanu rada probl ēmas iekš ējā tirgus att īstībai, tehniskas probl ēmas attiec ībā uz 
apvedplūsmām, tīklu stabilit āti un pieaugošo jaudas samazin ājumu, un ieguld ījumu 
problēmas, kuras rodas jaunu ener ģijas ražotāju novēlotas piesl ēgšanas rezult ātā. Elektrot īkla 
un sistēmas darbības pielāgošana, tostarp uzglab āšanas jaudas uzlabošan a, uzlabotas sist ēmas 
kontroles un prognožu sniegšana uzlabos efektivit āti, ar kādu tiek izmantota pašreiz ējā 
infrastrukt ūra. Turklāt tīkla efektīvāka lietošana un p ārvaldība var ar ī novērst zaudējumus 
pārvades laik ā. Apvienojum ā ar strauju progresu, īstenojot dal ībvalstu tīkla attīstības desmit 
gadu plānu un nosakot un uzs ākot kopīgu interešu projektus saska ņā ar regulu par Eiropas 
energoinfrastrukt ūras vadlīnijām, tādi uzlabojumi ir nepieciešami, lai nodrošin ātu vienādu 
attieksmi pret atjaunojamiem en ergoresursiem un elektroener ģijas tirgū pienācīgi integrētu 
atjaunojam ās enerģijas ražotājus.  
Jāmoderniz ē arī vienošanos un izmaksu dal īšanas noteikumi attiec ībā uz tīkla izmantošanu , lai 
atspoguļotu elektroener ģijas ražošanas sadal ījumā notiekoš ās izmaiņas un pak āpeniski 
palielinātu atjaunojam ās enerģijas ražot āju — kā no dispe červadībai pakļautiem avotiem 
saražotas elektroener ģijas ražotāju — pien ākumu attiec ībā uz balans ēšanu. Kā galīgais mērķis 
būtu jānosaka piln īga atjaunojamo energoresursu konkur ētspēja un ražot āju rīcība, un 
attieksme pret tiem k ā pret līdzvērtīgiem tirgus dal ībniekiem. P ārredzamības un līdzvērtīga 
tīkla savienojuma pieaugums, un izmaksu dal īšanas noteikumu izstr āde sniegs stimulu visiem 
ražotājiem, lai uzlabotu visas sist ēmas efektivit āti un vienpus ēji nepieņemtu lēmumus par 
ražošanu vai atrašan ās vietu.  
 
LV 10   LV Būtu arī jāatgādina, ka bažas par t īras enerģijas infrastrukt ūru neietver tikai elektroener ģijas 
nozari vien. Lai samazin ātu atkarību no fosil ā kurināmā transporta nozar ē, nepieciešami ar ī 
jauni ieguld ījumi infrastrukt ūrā. Tāpēc, lai transporta nozar ē veicinātu alternat īvo degvielu 
infrastrukt ūras attīstību, Komisija ir public ējusi pasākumu kopumu “T īra enerģija 
transportam”13, kurā tā ierosina izveidot direkt īvu par alternat īvo degvielu infrastrukt ūras 
izplatību, tostarp par saisto šiem infrastrukt ūras ieviešanas m ērķiem. 
Atbalsta sh ēmas 
Vismaz desmit gadus notiek diskusijas par daž ādu atjaunojamiem energoresursiem paredz ētu 
atbalsta sh ēmu efektivit āti un iedarb ību. Pastāv vairākas shēmas, kurām ir gan pozit īvi, gan 
negatīvi aspekti un ietekme. Komisija 2011. gad ā ierosināja, ka būtu lietder īgi izveidot 
vadlīnijas, lai dal ībvalstīm palīdzētu noteikt lab āko praksi4. Pēc sarunām ar dal ībvalstīm 
Komisija 2012. gada atzinum ā „Enerģija no atjaunojamiem energoresursiem — b ūtiska 
Eiropas ener ģijas tirgus sast āvdaļa”14 paziņoja par ieceri š ādas vadlīnijas izveidot. Ņemot vērā 
finansiālā atbalsta sh ēmu svarīgo lomu atjaunojamo energoresursu att īstībā mūsdienās un 
ņemot vērā atjaunojamo energoresursu  izmantojuma pieaugumu (ar ī izmaksu zi ņā) 
elektroener ģijas nozar ē, steidzami ir nepieciešami pas ākumi, lai reform ētu atbalsta sh ēmas un 
nodrošinātu to izstr ādi izmaksu zi ņā efektīvā un uz tirgu v ērstā veidā. Komisijas nor ādes ir 
nepieciešamas, lai nodrošin ātu, ka atbalsta sh ēmas tiek regul āri un pietiekami ātri pielāgotas, 
lai ņemtu vērā tehnoloģiju izmaksas, kuras samazin ās, un nodrošin ātu to, ka reformas 
atjaunojam ās enerģijas ražot ājus padara par da ļu no ener ģijas tirgus (piem ēram, pārejot no 
iepirkuma tarifiem uz iepirkuma pr ēmijām vai kvot ām, un izmantojot konkursus, lai izvair ītos 
no pārmērīgi lielu kompens āciju izmaksas utt.); lai nodrošin ātu, ka šādas tirgus intervences 
koriģē tirgus neveiksmes, ne vis papildina vai saglab ā tirgus izkrop ļojumus. To ņems vērā arī 
gaidāmajā Komisijas p ārskatā par valsts atbalsta vadl īnijām. Attiec ībā uz nenoteikt ību, kas 
saistīta ar atbalsta sh ēmām, jo īpaši par biodegviel ām, problēmu rada tas, ka Padome v ēl nav 
pieņēmusi jaunu tiesisko regul ējumu energoproduktu aplikšanai ar nodok ļiem15, jo saska ņā ar 
spēkā esošo tiesisko regul ējumu nodok ļu atvieglojumu izmantošana beigsies l īdz 
2020. gadam. 
Daudzām valstu reform ām ir biju negat īva ietekme uz ieguld ījumu vidi. Visb ūtiskākās bija 
pārmaiņas, kuru rezult ātā samazin ājās ieņēmumi no jau veiktajiem  ieguldījumiem. T ādas 
pārmaiņas maina uz ņēmumu tiesisko pa ļāvību un acīmredzami samazina ieguld ījumus laik ā, 
kad tie ir nepieciešami daudz vair āk. Tādējādi ir nepieciešamas vadl īnijas par pašu reformu 
procesu, lai nodrošin ātu to, ka atbalsta sh ēmu izmaksu zi ņā ir efektīvas, bet ne postošas. 
Komisija ar ī uzskata, ka j ārīkojas vēl vairāk, lai nodrošin ātu enerģijas konver ģenci un 
eiropeizāciju: papildus kop ēju pieeju izstr ādei atjaunojamo energor esursu atbalstam j āveicina 
arvien liel āka pārrobežu sadarb ība. Pašreiz ējais tiesiskais regul ējums šādai sadarb ībai ir 
Atjaunojamo energoresursu direkt īvas sadarb ības mehānisma sh ēma. Tā ietver kop ējus 
projektus, kuros var izstr ādāt kopējas pieejas, pamatojoties uz atjaunojamo energoresursu 
projektiem, tehnolo ģijām vai re ģioniem, k ā arī kopējas atbalsta sh ēmas, piem ēram, 
Zviedrijas-Norv ēģijas programma, kas ir iesp ējama labi savienotos re ģionālajos tirgos, kur 
patērētāji arī gūst praktisku labumu no kaimi ņvalstī izveidotas atjaunojamo energoresursu 
ražošanas. T ādi instrumenti nodrošina veidu, k ā Eiropas m ērogā attīstīt atjaunojamo 
energoresursu jomu, kur resursu att īstība vienot ā enerģijas tirgū rodas uz kop ēja un izmaksu 
ziņā efektīva pamata. Šim nol ūkam, papildus gaid āmajām vadlīnijām par sadarb ības 
mehānismiem, Komisija veicin ās kopēju reģionālu (un, iesp ējams, nozaru) atbalsta sh ēmu 
                                                 
13 (COM(2013) 18, gal īgā redakcija) http://ec.europa.eu/tr ansport/themes/urban/cpt/index_en.htm 
14 COM(2012) 271  
15 Komisijas priekšlikums Ener ģijas nodok ļu direktīvas pārskatīšanai COM(2011) 169, gal īgā redakcija. 
 
LV 11   LV izveidi starp dal ībvalstīm, pamatojoties uz sadarb ības mehānismu, piem ēram, kopēju Eiropas  
pieeju jūras vēja enerģijas projektu īstenošanai zieme ļu jūrās). 
Gaidāmajās Komisijas vadl īnijās tiks sīki iztirzāti visi četri atjaunojamo energoresursu 
jomas reformas un integr ācijas elementi (stabila izaugsme, izmaksu kontrole, tirgus 
integrācija un eiropeiz ācija). Tas veicin ās politikas saska ņotību un ļaus nodrošin āt, ka 
jebkāda tirgus intervence kori ģē tirgus nepiln ības, nepapildinot vai nesaglab ājot jau 
esošos tirgus izkrop ļojumus.  
4. B IODEGVIELU ILGTSP ĒJĪBA 
Ne visas dal ībvalstis ir izveidojušas savu biodegviel u tirgu, un ES biod egvielu ražošanu un 
patēriņu lielākoties pārvalda piecas dal ībvalstis (Apvienot ā Karaliste, Francija, It ālija, Spānija 
un Vācija). 2010. gad ā Eurostat  ziņoja, ka 1,4 % (177 ktoe [t ūkst. tonnu naftas ekvivalenta]) 
no visām ES pat ērētajām biodegviel ām saražoja no atkritumiem, atliek ām, nepārtikas 
celulozes materi āliem un lignocelulozes materi āliem (kaut ar ī citi — neofici āli dati — nor āda 
uz aptuveni 9 %, ieskaitot ar ī otrreiz pārstrādātu cepamo e ļļu). Direkt īvas 17., 18. un 23. pants 
nosaka, ka Komisijai j āuzrauga virkne jaut ājumu, kas skar biod egvielas un biolo ģiskos 
šķidros kurin āmos, tostarp to ietekme uz ilgtsp ējību, biomasas tirgiem, pre ču un pārtikas 
cenām, un augsnes, ūdens un gaisa aizsardz ībai nepieciešamie pas ākumi. Tas tiek piln ībā 
apskatīts šim ziņojumam pievienotaj ā dienestu darba dokument ā. Kā daļu no plašāka pētījuma 
par degvielu tirgus darb ību Komisija ar ī pēta biodegvielu ilgtsp ējību no pat ērētāju 
skatupunkta16. 
Šādas uzraudz ības būtisks elements ir inform ācija par degvielu izcelsmi. 2010. gad ā ES 
saražoja 60 % ES pat ērētās biodīzeļdegvielas izejvielu. Argent īna bija liel ākā 
biodīzeļdegvielas eksport ētāja uz ES. Liel āko daļu — aptuveni 80 % — no ES pat ērētā 
etanola izejviel ām transportam saražoja ES, savuk ārt lielākā daļa tika import ēta no Braz īlijas 
un ASV, kaut ar ī salīdzinājumā ar 2008. gadu imports no Braz īlijas samazin ājās gandrīz uz 
pusi. 
 
     
                                                
 
16 Šis p ētījums (ko public ēs 2013. gada beig ās) pēta patērētāju spēju izdarīt pamatotu izv ēli, ņemot vērā 
patērētāju izpratni un inform ācijas pārredzamību. Paredzams, ka tiks izveidoti ieteikumi attiec ībā uz 
degvielas mar ķējuma uzlabošanu un saska ņošanu vis ās ES dalībvalstīs. Šajā pētījumā arī risina daž ādu 
degvielu un mazumtirgot āju, un mazumtirdzniec ības cenu pieejam ības jautājumu. 
 
LV 12   LV ES patērētās galīgās biodegvielas izcelsme 2010. gad ā17  
 Biodīzeļdegviela  Bioetanols  
 Apjoms (ktoe)  Īpatsvars   Apjoms (ktoe)  Īpatsvars  
ES 8270 83,2% ES  2243 80,1% 
Argentīna 1003 10,1% Braz īlija 234 8,4% 
Indonēzija 285 2,9% ASV  121 4,3% 
Malaizija  123 1,2% Peru  26 0,.9% 
Ķīna 67 0,7% Kazahst āna 24 0,.8% 
ASV 61 0,6% Bol īvija 20 0,.7% 
Citas valstis  129 1,3% Ēģipte 15 0,.5% 
   Dienvidkoreja  16 0,6% 
   Citas valstis  101 3,.6% 
Kopā 9938   2800  
Avots: EUROSTAT, COMTRADE. 
 
Visu ES pat ērētās biodegvielu izejvi elu izcelsme 2010. gad ā  
ES Argentīna Indonēzija Brazīlija ASV Kanāda Ukraina Malaizija  Paragvaja  Citas valstis
63,9% 9,7% 6,6% 5,3% 3,0% 2,4% 2,3% 1,7% 1,5% 1,3% 
          
Krievija Ķīna Šveice Peru Bolīvija Peru Ēģipte Gvatemala   
1,0% 0,5% 0,2% 0,2% 0,.2% 0,2% 0,1% 0,1%   
Komisijas r ūpīgās pārbaudes par dal ībvalstu biodegvielas ilgtsp ējības krit ēriju 
transpon ēšanu  parāda, ka ir atseviš ķi trūkumi, un tiesas procesi ir s ākuši nodrošin āt efektīvu 
ilgtspējības režīmu izveidi vis ās dalībvalstīs. Tajā pašā laikā Komisija ir apstiprin ājusi 13 
„brīvprātīgas sistēmas”, lai licenc ētu biodegvielu ilgtsp ējību, tādējādi biodegvielas ražot ājiem 
no visas pasaules ļaujot iev ērot augstos ES standartus. Turkl āt galvenās eksportvalstis 
(Argentīna, Braz īlija, Indon ēzija un Malaizija) ir pie ņēmušas jaunus reglament ējošos 
pasākumus, lai uzlabotu vides aizsardz ības praksi ar biodegviel ām saistītās jomās. 
Komisijas un dal ībvalstu monitoring ā par īpašu pasākumu nepieciešam ību gaisa, augsnes un 
ūdens aizsardz ībai kopumā konstatēts, ka biodegvielas izejvielu ražošanai piem ēro visas 
spēkā esošās ES lauksaimniec ības prakses, kuras saska ņā ar ES kop ējo lauksaimniec ības 
politiku un ties ību aktiem vides jom ā ir obligātas (jo liel āko daļu biodegvielu ražo no 
lauksaimniec ības kultūrām), un ka biodegviel ām atseviš ķi nav nepieciešams piem ērot īpašus 
pasākumus. Paties ībā spēkā esošās ilgtspējības shēmas un br īvprātīgās sistēmas bieži vien 
ietver pras ības par labu lauksaimniec ības praksi, un t ādējādi tās veicina lab āko 
lauksaimniec ības praksi gaisa, augsnes un ūdens aizsardz ības jomā. Tomēr, tā kā pieaug uz 
lauksaimniec ības resursiem izdar ītais spiediens, b ūs svarīgi nodrošin āt spēkā esošo 
aizsardzības pasākumu turpm āku atbilstību.  
Globālais zemes neto izmantojums attiec ībā u z  E S  p a t ērētajām biodegviel ām nepārsniedz 
3 milj. ha. Kaut ar ī ne visas dal ībvalstis ir zi ņojušas par plat ībām, kas aps ētas ar biodegvielas 
izejvielām, tiek lēsts, ka Eiropas Savien ībā tās veido no 2 % (Polij ā) līdz 6 % (Francij ā) no 
valsts aramzemes.  
Attiecībā uz biodegvielu „soci ālo ilgtspējību” Komisijai ar ī jāziņo par zemes izmantošanas 
tiesībām, jo ES piepras ījums pēc biodegviel ām papildina pašreiz ējo starptautisko 
                                                 
17 Biod īzeļdegvielas un bioetanola tirdzniec ību analizē, pamatojoties uz Eurostat  tirdzniecības statistikas 
datiem saska ņā ar KN8 (datu kopums: DS_016890: kods HS 3824.90.91 biod īzeļdegvielai, kodi 
HS 2207.20.00, HS 2207.10.00, HS 220890.91, HS 2208.90.99 un HS 2909.19.10 etanolam) un 
Comtrade  (kods 382490 biod īzeļdegvielai, kodi 2207, 2208 un 2909 etanolam). 
 
LV 13   LV pieprasījumu pēc pārtikas un nep ārtikas lauksaimniec ības eksporta, un lai izdar ītu spiedienu 
uz jaunatt īstības valstīm attiecībā uz lielāku platību izmantošanu t ādu pārdošanai paredz ētu 
kultūru audzēšanai. Ņemot vērā laika nob īdi starp zemes ieg ādāšanos un biodegvielu ražošanu 
un arī ILC Zemes matricas ( Land Matrix ) datubāzes trūkumus, vēl nav skaidr ības par to, vai 
ES biodegvielu piepras ījums kaut k ādā veidā veicina zemes izmantošanas ties ību pārkāpšanu. 
Tomēr Komisijas un dal ībvalstu monitorings par šo jaut ājumu jāturpina. Ņemot vērā pārtikas 
cenu  ievērojamo kāpumu un ietekmi uz p ārtikas pieejam ību, kas bija nov ērojama 2008. un 
2011. gad ā, un ASV nabadz īgo ražu 2012. gad ā, ir svarīgi novērtēt, vai to kaut k ādā veidā ir 
veicinājis ES biodegvielu pat ēriņš, vai ar ī svarīgāki ir citi faktori, piem ēram, slikti 
laikapstākļi, sliktas ražas, glob ālā pieprasījuma pieaugums, pieaugoš ās naftas cenas utt. 
Komisijas anal īzē tika konstat ēts, ka graudu izmantošana bioetanola ražošan ā veidoja 3 % no 
kopējā graudaugu izmantojuma 2010./2011. gad ā, un tiek l ēsts, ka tam ir niec īga (1 %–2 %) 
ietekme uz cenu glob ālajā graudaugu tirg ū. ES biod īzeļdegvielas pat ēriņš ir lielāks, un 
prognozētā cenu ietekme uz p ārtikas eļļas augiem (rapsi, soju, palmu e ļļa) 2008. un 
2010. gad ā veidoja 4 %18. Tāpat šķiet, ka piepras ījums pēc biodegvielas strauj āk reaģē uz 
cenu izmai ņām, nekā uz tām reaģē pārtikas tirgus, un l īdz ar to piepras ījums vairāk samazin ās, 
reaģējot uz cenu pieaugumu. L īdz ar to Komisija turpin ās uzraudz īt un uzlabot anal īzi par ES 
pieprasījumu pēc biodegvielas glob ālajā lauksaimniec ības tirgū, par pārtikas cen ām un 
pārtikas cenu sv ārstībām. Turklāt joprojām attīstās arī iedarbība starp biodegvielu un cit ām 
bioekonomikas nozar ēm, un ar ī turpmāk nepieciešams izp ētīt ietekmi uz tradicion ālajiem 
biomasas lietot ājiem, piem ēram, augu un dz īvnieku eļļu un tauku ķīmisko rūpniecību. 
Direktīva arī nosaka, ka Komisijai j āziņo par visu to valstu atbilst ību dažādām 
starptautiskaj ām konvencij ām (piemēram, par darba apst ākļiem un biolo ģisko 
daudzveid ību), kuras nodrošina izej vielas ES biodegvielu pat ēriņam. Kaut ar ī lielākā daļa 
trešo valstu ir ratific ējušas pamata konvencijas, to īstenošana notiek l ēnāk nekā ES vai ASV, 
kas nav ratific ējušas daudzas no š īm konvencij ām. Tādējādi vispārēji jāturpina pielikt p ūles, 
lai mudin ātu valstis piln ībā piemērot šīs konvencijas. Run ājot par soci ālajām priekšroc ībām, 
ko rada ES biodegvielu pat ēriņš, tiek lēsts, ka 2010. gad ā ES tika izveidoti 220 000 
darbavietu, un vis ā pasaulē — 1,4 miljoni darbavietu.  
Visbeidzot, ir svar īgi ņemt vērā siltumnīcefekta g āzu emisiju ietaup ījumu , ko rada 
pievēršanās biodegvielu izmantošanai. Kaut ar ī importētā minerāleļļa joprojām veido liel āko 
daļu transporta nozar ē izmantot ās degvielas, pamatojoties uz valsts zi ņojumu, tiek l ēsts, ka 
4,7 % biodegvielu īpatsvara ir rad ījuši 25,5 Mt CO 2 ekv. ietaup ījumu (22,6 Mt CO 2 ekv., 
piemērojot glob ālās standartv ērtības). Šaj ās aplēsēs nav ietvertas sekas, ko rada 
lauksaimniec ības intensifik ācija vai izmai ņas zemes izmantojum ā, kas samazina biodegvielu 
radīto CO 2 ietaupījumu. Iek ļaujot šīs emisijas, ietaup ījumu apl ēses ievērojami samazin ās, 
atspoguļojot „1. paaudzes” domin ējošo stāvokli, kas bieži vien ir no p ārtikas kult ūraugiem 
ražotas biodegvielas, kuru siltumn īcefekta g āzu emisiju ietaup ījumi ir zem āki vai arī nav 
noteikti. Š ā iemesla d ēļ Komisija ir ierosin ājusi groz ījumus Degvielas kvalit ātes un 
Atjaunojamo energoresursu direkt īvās, lai stingr āk ņemtu vērā netiešo ietekmi, ko ES 
biodegvielu pat ēriņa rezultātā rada izmai ņas zemes izmantojum ā19. Minētais ierosin ājums 
ietver 5 % ierobežojumu ieguld ījumam, ko no p ārtikas kult ūraugiem ražotas biodegvielas var 
sniegt 10 % m ērķa sasniegšan ā, tas ierosina uzlabot  stimulus, lai mudin ātu attīstīt otrās 
paaudzes biodegvielu, ko ieg ūst no nep ārtikas izejviel ām, piemēram, no atkritumiem vai 
                                                 
18 Progress atjaunojamo energoresursu jom ā un biodegvielu ilgtsp ējība, ECOFYS et al , 2012, 
http://ec.europa.eu/energy/renewables/reports/xxxxx en.htm  
19 COM(2012) 595, gal īgā redakcija; 
http://ec.europa.eu/energy/renewables/biofuels/land_use_change_en.htm  
 
LV 14   LV salmiem. Šis priekšlikums patlaban atrodas Parlament ā un Ministru padom ē, un tas skaidri 
noteiks ES biodegvielu politiku l īdz 2020. gadam.  
5. N OBEIGUMS  
Atjaunojamo energoresursu direkt īvas un juridiski sa istošu atjaunojam ās enerģijas 
mērķvērtību pieņemšana 2009. gad ā ievērojami veicin āja atjaunojamo energoresursu 
izmantošanu. Progresa zi ņojumam par atjaunojamiem ener goresursiem apkopotie dati un 
veiktā analīze norāda, ka, kaut ar ī ES kopum ā atrodas ce ļā uz 2020. gada m ērķu sasniegšanu, 
dažām dalībvalstīm jāveic papildu darb ības (skatīt pielikumu). Turkl āt šī analīze ļauj secināt, 
ka pastāv iemesls baž ām par turpm āku progresu. Direkt īvas transpon ēšana notiek l ēnāk, nekā 
būtu vēlams, un l īkne turpm ākajos gados k ļūs arvien st āvāka, līdz ar to paties ībā dalībvalstīm 
vislielākās pūles būs jāpieliek, kad t ās tuvosies termi ņa beigām. Kaut ar ī dalībvalstīm bija 
septiņi gadi, lai sasniegtu 2012. gada m ērķa pirmos 20 %, p ēc tam tām būs tikai divi gadi, lai 
sasniegtu n ākamos 10 % (2014. gadam), 15 % (2016. gadam), 20 % (2018. gadam) un 35 % 
(2020. gadam). Turkl āt ievērojamās pārmaiņas Eiropas ekonomik ā saskaņā ar Komisijas 
veikto anal īzi panāks to, ka ar pašreizējo politiku nepietiks, lai liel ākajā daļā dalībvalstu 
veicinātu nepieciešamo atjaunojamo energoresursu strauju izplat ību.  
Dalībvalstu novirz īšanās no saviem valsts r īcības plāniem atjaunojamo energoresursu jom ā 
atspoguļo tās pārmaiņas politik ā, kas mazina ieguld ītāju skaidrību un droš ību, pakļaujot tos 
lielākam regulat īvam riskam. Novirz īšanās no šajos pl ānos paredz ētajām nozaru un 
tehnoloģiju tendenc ēm arī norāda jomas, kur ās varbūt būtu jāpieliek liel ākas pūles. Citi 
iemesli, kuri rada satraukumu, ir šķēršļu neveiksm īga novēršana attiec ībā uz atjaunojamo 
energoresursu ieviešanu : administrat īvie šķēršļi un kavējumi  joprojām rada probl ēmas un 
palielina projektu risku attiec ībā uz atjaunojamo energoresursu projektiem; lēna 
infrastrukt ūras attīstība, pieslēgumu kav ējumi un t īklu ekspluat ācijas noteikumi , kas 
atjaunojam ās enerģijas ražot ājiem rada neizdev īgu stāvokli — visas š īs problēmas joproj ām 
pastāv, un dalībvalstīm tās ir jārisina, īstenojot Atjaunojamo energoresursu direkt īvu.  
Ekonomikas apst ākļu maiņa nepārprotami ir ar ī ietekmējusi jaunu atjaunojamo energoresursu 
projektu izstr ādi. Viens aspekts ir kapit āla izmaksu visp ārējs pieaugums. V ēl viens aspekts ir 
riska pieaugums, kas rodas, dal ībvalstīm mainot atbalsta sh ēmas. Komisijas iecer ētās 
vadlīnijas par atbalsta sh ēmām un reformu ir paredz ētas, lai nodrošin ātu izmaksu zi ņā 
efektīvu atbalstu, kas pal īdzētu enerģijas tirgū integrēt atjaunojam ās enerģijas ražošanu.  
Rezultāti pašreiz ējām debatēm par 2030. gada regul ējumu ener ģijai un klimatam, uz ko 
attiecas šis progresa zi ņojums, un ar ī Komisijas priekšlikums par Atjaunojamo energoresursu 
un Degvielas kvalit ātes direkt īvu grozīšanu, lai uzlabotu stimulus modern ām biodegviel ām, 
nevis pirm ās paaudzes biodegviel ām, arī ir elementi, kuri turpm ākajā laikposm ā līdz 
2020. gadam b ūs nozīmīgi un kuri j āņem vērā, skatoties uz atbilst ību līknei attiec ībā uz 
2011./2012. gadu. Komisija ar ī turpinās izvērtēt, kā dalībvalstis īsteno direkt īvu, un 
nepieciešam ības gadījumā īstenos juridiskus pas ākumus. Komisija jau ir uzs ākusi vairākas 
pienākuma pārkāpuma proced ūras par dal ībvalstīs netranspon ētu direktīvu20; ja direkt īvas 
īstenošana neb ūs pabeigta, sekos turpm ākas proced ūras. Komisija atbilst īgi Atjaunojamo 
energoresursu direkt īvā noteiktajam pien ākumam ir nov ērtējusi arī ES biodegvielas 
ilgtspējības režīma un biodegvielu politikas īstenošanu, efektivit āti un ietekmi. Lai gan 
dalībvalstis p ārāk lēni īsteno biodegvielu ilgtsp ējības režīmu, liekas, ka ES biodegvielu 
patēriņa iespējamo negat īvo seku d ēļ būtu vajadz īgi turpmāki vai īpaši politikas pas ākumi, 
                                                 
20 Lietas ir uzs āktas un argument ēti atzinumi ir nos ūtīti Austrijai, Bulg ārijai, Čehijas Republikai, Īrijai, 
Kiprai, Latvijai, Luksemburgai, N īderlandei, Polijai, Slov ēnijai, Somijai un Ung ārijai. 
 
LV 15   LV neskaitot jau iesniegtos priekšlikumus. Turkl āt, spriežot p ēc dalībvalstu zi ņojumiem, š ķiet, ka 
ir panākts pozitīvs siltumn īcefekta gāzu samazin ājums (un v ēl nav iekļauta netieša ietekme).  
Komisija sav ā 2012. gada j ūnija ziņojumā21 apņēmās veicināt atjaunojamo energoresursu 
integrāciju iekš ējā tirgū un piev ērst uzman ību stimuliem attiec ībā uz ieguld ījumiem 
elektroener ģijas ražošan ā. Tā arī plāno sagatavot nor ādījumus par lab āko praksi attiec ībā uz 
izmaksu zi ņā efektīvām un konsekvent ām atjaunojamo energoresursu atbalsta sh ēmām, lai 
sniegtu turpm ākas vadlīnijas sadarb ības mehānismu izmantošanai, nol ūkā ar mazākām 
izmaksām sasniegt atjaunojamo energoresursu m ērķus un str ādāt pie lab āka tiesisk ā 
regulējuma attiec ībā uz sadarb ību ar treš ām valstīm enerģētikas jom ā. Lai to viss pan āktu, ir 
rūpīgi un piln ībā jāīsteno Atjaunojamo energoresursu direkt īva, kā arī tās saistības, kas ir 
noteiktas valstu r īcības plānos atjaunojamo energoresursu jom ā. Jāsaglabā saistībā ar šiem 
elementiem pan āktais progress. Turkl āt jaunajā ES daudzgadu budžeta sh ēmā ietvertajam 
atbalstam, ko paredz ēts piešķirt jaunaj ām enerģijas tehnolo ģijām un infrastrukt ūrai, būtu 
jāpalīdz Eiropā nodrošin āt turpmāku atjaunojamo energoresursu nozares izaugsmi. Pateicoties 
tādam progresam, ES var cer ēt, ka līdz 2020. gadam un p ēc tā atjaunojamo energoresursu 
nozare būs plaukstoša, nobriedusi un glob ālajā mērogā konkurētspējīga. 
                                                 
21 Ener ģija no atjaunojamiem energoresursiem: b ūtiska Eiropas ener ģijas tirgus sast āvdaļa 
COM(2012)271. 
 
LV 16   LV I Pielikums. P ārskats par dal ībvalstu progresu  
Dalībvalsts  AER 
īpatsvar
s 
2005. ga
dā AER 
īpatsvar
s 
2010. ga
dā  1. starppos
ma mērķis AER 
mērķis 
2020. gada
m 
Apvienotā Karaliste 1,3% 3,3% 4,0% 15% 
Austrija 23,3% 30,1% 25,4% 34% 
Beļģija 2,2% 5,4% 4,4% 13% 
Bulgārija 9,4% 13,8% 10,7% 16% 
Čehijas Republika 6,1% 9,4% 7,5% 13% 
Dānija 17% 22,2% 19,6% 30% 
Francija 10,3% 13,5% 12,8% 23% 
Grieķija 6,9% 9,7% 9,1% 18% 
Igaunija 18% 24,3% 19,4% 25% 
Itālija 5,2% 10,4% 7,6% 17% 
Īrija 3,1% 5,8% 5,7% 16% 
Kipra 2,9% 5,7% 4,9% 13% 
Latvija 32,6% 32,6% 34,0% 40% 
Lietuva 15% 19,7% 16,6% 23% 
Luksemburga 0,9% 3% 2,9% 11% 
Malta  0% 0,4% 2,0% 10% 
Nīderlande 2,4% 3,8% 4,7% 14% 
Polija 7,2% 9,5% 8,8% 15% 
Portugāle 20,5% 24,6% 22,6% 31% 
Rumānija 17,8% 23,6% 19,0% 24% 
Slovākija 6,7% 9,8% 8,2% 14% 
Slovēnija 16,0% 19,9% 17,8% 25% 
Somija 28,5% 33% 30,4% 38% 
Spānija 8,7% 13,8% 10,9% 20% 
Ungārija 4,3% 8,8% 6,0% 13% 
Vācija 5,8% 11,0% 8,2% 18% 
Zviedrija 39,8% 49,1% 41,6% 49% 
ES 8,5% 12,7% 10,7% 20% 
 
Visobjekt īvākais pasākums ir v ērtēt dalībvalstu progresu, ņemot vērā pirmā starpposma 
mērķi, ko aprēķina kā vidējo lielumu no īpatsvara 2011/2012. gad ā. Kaut arī caurmērā šāds 
progress virzien ā uz 2010. gadu ir labs, tas neatspogu ļo politikā un ekonomik ā valdošo 
nenoteiktību, ar ko pašlaik saskaras atjaunojam ās enerģijas ražotāji.  
Progress pirm ā starpposma m ērķa sasniegšan ā: 
>2 % virs starpposma m ērķa, 
<1 % no vai <2 % virs starpposma m ērķa, 
>1% zem starpposma m ērķa.