Kā norādīts Komisijas 2017. gada septembra paziņojumā par Eiropas uzraudzības iestāžu (EUI) pārskatīšanu, tas cita starpā nozīmētu arī to, ka to darbībām tajās dalībvalstīs, kuras piedalās banku savienībā, tiktu piemērota tieša ECB uzraudzība vienotajā uzraudzības mehānismā. Pašlaik šīs brokeru sabiedrības lielākoties atrodas Apvienotajā Karalistē, tomēr apsver plānus pārcelt daļu savu darbību uz ES 27 dalībvalstīm, jo īpaši dalībvalstīm, kuras piedalās banku savienībā. Kaut arī tas attiecas tikai uz nedaudzām brokeru sabiedrībām, tās tomēr veido lielu daļu no visu Eiropas Savienības ieguldījumu brokeru sabiedrību kopējiem aktīviem un darījumdarbības apjoma.

Sistēmiski nozīmīgām ieguldījumu brokeru sabiedrībām, no kurām vairākas kvalificējas kā globāli sistēmiski nozīmīgas vai kā citas sistēmiski nozīmīgas iestādes saskaņā ar KPD IV 131. pantu, būtu jāturpina piemērot KPR/KPD IV regulējumu, ieskaitot grozījumus, kurus Komisija ierosināja 2016. gada 23. novembrī, saskaņā ar priekšlikumos sniegto pārskatīto pieeju to identificēšanai. Tas tāpēc, ka šīs brokeru sabiedrības parasti saskaras ar lieliem riskiem un uzņemas tos lielos mērogos visā vienotajā tirgū. To darbības rezultātā tās ir pakļautas kredītriskam, kas galvenokārt izpaužas kā darījumu partneru kredītrisks, kā arī tirgus riskam attiecībā uz pozīcijām, ko tās savā vārdā uzņemas klientu vai pašu labā. Tāpēc, ņemot vērā to lielumu un savstarpējās saiknes, tās rada lielāku risku finanšu stabilitātei. Ņemot vērā šos riskus un lai nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus, pret šādām sistēmiskām ieguldījumu brokeru sabiedrībām būtu jāizturas kā pret kredītiestādēm.

Atšķirībā no kredītiestādēm ieguldījumu brokeru sabiedrības nepieņem noguldījumus un neizsniedz aizdevumus. Tas nozīmē, ka tās ir krietni mazāk pakļautas kredītriskam un riskam, ka noguldītāji īsā laikā izņem savu naudu. To pakalpojumi ir vērsti galvenokārt uz finanšu instrumentiem, kas atšķirībā no noguldījumiem nav jāapmaksā nominālvērtībā, bet gan svārstās atbilstoši tirgus dinamikai. Tomēr tās konkurē ar kredītiestādēm ieguldījumu pakalpojumu sniegšanā, ko kredītiestādes var piedāvāt saviem klientiem saskaņā ar bankas licenci. Tādējādi kredītiestādes un ieguldījumu brokeru sabiedrības ir divi kvalitatīvi atšķirīgi iestāžu veidi ar atšķirīgiem primārajiem darījumdarbības modeļiem, bet kuru piedāvātie pakalpojumi zināmā mērā pārklājas.

Priekšlikumi, kas attiecas uz šo regulu un saistīto direktīvu (turpmāk “priekšlikumi”), tika iekļauti Komisijas 2017. gada darba programmā REFIT pasākuma ietvaros. To mērķis ir nodrošināt, lai ieguldījumu brokeru sabiedrībām tiktu piemērotas kapitāla, likviditātes un citas būtiskākās prudenciālās prasības un atbilstoši uzraudzības mehānismi, kas ir pielāgoti to darījumdarbībai un vienlaikus ir pietiekami stingri, lai prudenciāli pareizi aptvertu ieguldījumu brokeru sabiedrību riskus nolūkā aizsargāt ES finanšu tirgu stabilitāti. Šie priekšlikumi ir tapuši pārskatīšanas rezultātā saskaņā ar 493. panta 2. punktu, 498. panta 2. punktu un 508. panta 2. un 3. punktu Regulā (ES) Nr. 575/2013 (Kapitāla prasību regula jeb KPR), kas kopā ar Direktīvu 2013/36/ES (Kapitāla prasību direktīva IV jeb KPD IV) veido pašreizējo prudenciālo regulējumu attiecībā uz ieguldījumu brokeru sabiedrībām. Panākot vienošanos par minētajiem aktiem, likumdevēji nolēma, ka regulējums attiecībā uz ieguldījumu brokeru sabiedrībām būtu jāpārskata, ņemot vērā to, ka tā noteikumi ir lielā mērā vērsti uz kredītiestādēm.

Tāpēc savā Paziņojumā par kapitāla tirgu savienības rīcības plāna termiņa vidusposma pārskatīšanu Komisija paziņoja, ka kā vienu no jaunajām prioritārajām darbībām, lai stiprinātu kapitāla tirgus un veidotu kapitāla tirgu savienību, tā ierosinās efektīvāku prudenciālo un uzraudzības regulējumu attiecībā uz ieguldījumu brokeru sabiedrībām, pielāgojot to ieguldījumu brokeru sabiedrību lielumam un būtībai, lai veicinātu konkurenci un uzlabotu ieguldītāju piekļuvi jaunām iespējām un labāki risku pārvaldībai. Ņemot vērā, ka Apvienotās Karalistes ieguldījumu brokeru sabiedrības pašlaik šajā jomā ir vadošajā lomā, Apvienotās Karalistes lēmums izstāties no ES vēl vairāk akcentē nepieciešamību atjaunināt ES regulatīvo sistēmu, lai pielāgotos šim pavērsienam.

Pārskatītā pieeja, kā identificēt sistēmiski nozīmīgas ieguldījumu brokeru sabiedrības, kurām arī turpmāk būtu jāpiemēro KPR/KPD IV regulējums, saskan arī ar mērķi novērst nepilnības banku savienības darbībā. Jaunākās strukturālās izmaiņas tirgū liecina, ka trešo valstu banku grupām ir arvien sarežģītākas struktūras Eiropas Savienībā: tās savā darbībā izmanto vienības, uz kurām neattiecas ECB uzraudzība vienotā uzraudzības mehānisma ietvaros. Kā norādīts Komisijas 2017. gada oktobra paziņojumā par banku savienības izveides pabeigšanu, nodrošinot, ka sistēmiski nozīmīgajām ieguldījumu brokeru sabiedrībām arī turpmāk tiek piemērotas KPR/KPD IV saskaņā ar šajā priekšlikumā sniegto pieeju to identificēšanai, tām tiek piemērota arī banku uzraudzības iestāžu prudenciālā uzraudzība un – attiecībā uz to darbībām dalībvalstīs, kuras piedalās banku savienībā, – ECB prudenciālā uzraudzība.

Šis priekšlikums papildina pašreizējā KPR/KPD IV režīma pārskatīšanu attiecībā uz kredītiestādēm, balstoties uz Komisijas 2016. gada 23. novembrī pieņemtajiem priekšlikumiem, kuros visām sistēmiski nenozīmīgajām ieguldījumu brokeru sabiedrībām dota iespēja nepiemērot pārskatītos noteikumus. Šī iespēja tika ieviesta, atzīstot, ka minētie pārskatītie noteikumi netika izstrādāti, ņemot vērā lielāko daļu ieguldījumu brokeru sabiedrību, un tie būtu vēl vairāk sarežģījuši spēkā esošo noteikumu kopumu. Prudenciālā režīma pārskatīšana attiecībā uz lielāko daļu ieguldījumu brokeru sabiedrību, kas atspoguļota šajā priekšlikumā, tobrīd jau bija ievērojami pavirzījusies uz priekšu, un tika atzīts, ka ir nesamērīgi tām piemērot vēl sarežģītāku režīmu to īso laiku, līdz tiks piemērots jaunais režīms. Tādējādi ar šo priekšlikumu tiek radīts jauns režīms attiecībā uz lielāko daļu ieguldījumu brokeru sabiedrību, paredzot tās pilnībā izslēgt no KPR/KPD IV regulējuma un šo regulējumu, ieskaitot tā pārskatītos noteikumus, turpināt piemērot tikai sistēmiski nozīmīgām ieguldījumu brokeru sabiedrībām saskaņā ar šajā priekšlikumā sniegto pārskatīto pieeju to identificēšanai.

Attiecībā uz citām ieguldījumu brokeru sabiedrībām tas, ka pašreizējais prudenciālais regulējums ir galvenokārt vērsts uz kredītiestādēm un riskiem, ar kuriem tās saskaras un kurus tās rada, nevis ieguldījumu brokeru sabiedrībām, ir problemātiskāk. Šo brokeru sabiedrību sniegtie pakalpojumi un riski, ko tās var radīt, nav tiešā veidā ņemti vērā pašlaik spēkā esošajos noteikumos. No tiem astoņiem ieguldījumu pakalpojumiem, kurus ieguldījumu brokeru sabiedrībām ir atļauts veikt saskaņā ar FITD, skaidras atbilstošās prasības KPR ir noteiktas tikai i) darījumu veikšanai savā vārdā un ii) instrumentu parakstīšanai vai izvietošanai ar stingru apņemšanos. Attiecībā uz pārējiem ieguldījumu pakalpojumiem (rīkojumu pieņemšana un nosūtīšana, rīkojumu izpilde, portfeļa pārvaldība, ieguldījumu konsultācijas, instrumentu izvietošana bez stingras apņemšanās, daudzpusējas tirdzniecības sistēmas darbība) šādu prasību nav, un tā rezultātā attiecīgie riski tiek segti tikai aptuveni. Tāpēc, kaut arī dažos gadījumos šīm darbībām piemītošie riski attiecībā uz brokeru sabiedrību un līdz ar to tās klientiem un, raugoties plašāk, arī tirgiem, kuros tās darbojas, ir ierobežoti, tie netiek ņemti vērā mērķtiecīgi.

Ieguldījumu brokeru sabiedrības izmanto dažādus darījumdarbības modeļus, un to viedoklis parasti ir vērsts uz tiem priekšlikumu aspektiem, kas attiecas konkrēti uz tām. Tas sarežģī transversālus salīdzinājumus par ieinteresēto personu nostāju relatīvo svaru. Tomēr kopumā lielākā daļa ieinteresēto personu atzinīgi vērtētu pielāgotu prudenciālo regulējumu, kas būtu labāk piemērots to darījumdarbības modeļiem. Tās uzsver, ka to sistēmiskais nozīmīgums ir ierobežots un ka kapitāla prasības būtu galvenokārt jāvērš uz to, lai nodrošinātu, ka tās ir iespējams pienācīgi likvidēt. Attiecībā uz īpašajām prasībām, kas piemērojamas to konkrētajam darījumdarbības modelim, ieguldījumu brokeru sabiedrības, kuras sniedz tikai pārstāvja pakalpojumus un neslēdz darījumus par finanšu instrumentiem, izmantojot savu bilanci, parasti kritizē priekšlikumus par kapitāla prasību lineāru sasaisti ar to pārvaldīto klienta portfeļu lielumu. Daudzas sabiedrības, kas veic tirdzniecību savā vārdā, ir vienisprātis, ka spēkā esošajam regulējumam attiecībā uz tirgus riska aptveršanu ir dažas priekšrocības, ņemot vērā riskus, ar kuriem tās saskaras un kurus tās rada, savukārt citas tirdzniecības sabiedrības atzīmē, ka tajā tiek pārspīlēti riski attiecībā uz metodēm un tirgotajiem produktiem. Šie viedokļi ir ņemti vērā attiecība uz ierosināto jauno riska rādītāju (K-faktoru – skatīt turpmāk) kalibrēšanu un iespēju pakāpeniski ieviest un noteikt augstāku prasību maksimumu.

Attiecībā uz atbilstības nodrošināšanas izmaksām lēsts, ka brokeru sabiedrības ietaupīs desmitiem līdz simtiem tūkstošu euro atkarībā no to lieluma un veida. Šobrīd nav zināms, kāds būs šo atbilstības nodrošināšanas izmaksu samazinājums un to saikne ar kapitāla prasību izmaiņām dažādu veidu brokeru sabiedrībām, taču tas tiks vērtēts regulējuma turpmākās uzraudzības un izvērtējuma gaitā.

Paredzams, ka galvenie ieguvēji būs ieguldījumu brokeru sabiedrības, kas ir MVU. Samērīgākam un atbilstošākam to prudenciālajam regulējumam būtu jāpalīdz uzlabot darījumdarbības veikšanas apstākļus un jāmazina šķēršļi ieiešanai tirgū. Piemēram, racionalizējot apgrūtinošo ziņošanas sistēmu, būtu jāsamazinās administratīvajam slogam un atbilstības nodrošināšanas izmaksām, kas rodas MVU, tostarp inovatīviem uzņēmumiem, kuri vēlas attīstīties, izmantojot digitālos līdzekļus. Tāpat, atbrīvojot nelielas un savstarpēji nesaistītas ieguldījumu brokeru sabiedrības no šobrīd spēkā esošajiem pārvaldības un atalgojuma noteikumiem, kas izklāstīti pašreizējos KPD IV/KPR priekšlikumos, minētajiem uzņēmumiemtiktu samazinātas administratīvās un atbilstības nodrošināšanas izmaksas. Ir paredzamas dažas vienreizējās izmaksas saistībā ar pāreju uz jauno režīmu, jo uzņēmumiem ir rūpīgi jāpārskata riska pārvaldības sistēmas, jāatjauno departaments, kas atbild par atbilstības nodrošināšanu, un jāpārskata līgumi ar juridiskajiem birojiem un citiem pakalpojumu sniedzējiem, kuru pakalpojumus patlaban izmanto atbilstības sekmēšanai. Tomēr atbilstības izmaksu ietaupījumiem būtu kopumā jāsekmē KTS mērķi, palīdzot ieguldījumu brokeru sabiedrībām pildīt to funkcijas – piesaistīt ieguldītāju uzkrājumus produktīvam izmantojumam.

Pievienotajā dienestu darba dokumentā secināts, ka kopumā EBI ieteikumi tiek uzskatīti par piemērotu un samērīgu līdzekli, kā efektīvā un rezultatīvā veidā sasniegt pārskatīšanas mērķus salīdzinājumā ar pašreizējo stāvokli. Vispārīgā skatījumā EBI ieteikumi ir pozitīvs solis ceļā uz ieguldījumu brokeru sabiedrību tādu prudenciālo regulējumu, kas spēj nodrošināt, ka tās darbojas uz stabila finansiālā pamata, un vienlaikus neslāpē to komerciālās izredzes. Tādējādi šie ieteikumi veicinātu pārskatīšanas mērķu sasniegšanu sabalansētā veidā. No vienas puses, tiem vajadzētu palīdzēt nodrošināt, ka tiek mērķtiecīgāk ņemti vērā ieguldījumu brokeru sabiedrību radītie riski klientiem un tirgiem gan to parastajā darbībā, gan gadījumos, kad tās nāktos likvidēt. No otras puses, tiem vajadzētu palīdzēt nodrošināt, ka tās spēj pilnībā pildīt savu lomu atvieglot ieguldījumu plūsmas visā ES, kas saskan ar KTS mērķiem veicināt uzkrājumus un ieguldījumus, lai sekmētu izaugsmi un nodarbinātību.

Attiecībā uz kapitāla prasībām EBI lēš, ka tās sniegtais atzinums tās kopumā palielinātu par 10 % visām sistēmiski nenozīmīgajām ieguldījumu brokeru sabiedrībām salīdzinājumā ar 1. pīlārā šobrīd noteiktajām prasībām un tās samazinātu par 16 % salīdzinājumā ar kopējām prasībām, kas izriet no papildu kapitāla prasībām atbilstoši 2. pīlāram. Tas, kāda būs konkrētā ietekme uz katru ieguldījumu brokeru sabiedrību, būs atkarīgs no to lieluma, to sniegtajiem ieguldījumu pakalpojumiem un tā, kā uz tām attieksies jaunās kapitāla prasības. Kā sīki izklāstīts priekšlikumiem pievienotajā dienestu darba dokumentā, īpaši tā II pielikumā, kopējais 1. pīlāra prasību palielinājums par 10 % ir summa, ko veido prasības, kas dažām sabiedrībām būtu ievērojami mazākas, bet citām pārsniegtu šos 10 %. Attiecībā uz pieejamo pašu kapitālu EBI konstatē, ka tikai dažām brokeru sabiedrībām nepietiktu kapitāla, lai bez īpašas piepūles panāktu atbilstību jaunajām prasībām; tas attiecas tikai uz dažām ieguldījumu konsultantu sabiedrībām, tirdzniecības sabiedrībām un daudzpakalpojumu sabiedrībām. Tomēr tām šīs grupas sabiedrībām, kurām pieaugums vairāk nekā divas reizes pārsniegtu to pašreizējās prasības, uz vairākiem gadiem varētu tikt noteikta maksimālā robežvērtība.

Saskaņā ar labāka regulējuma instrumentu kopumu (rīks Nr. 9) Komisijas ietekmes novērtējums nav nepieciešams, kad politikas izstrādes darbu un ar to saistīto analīzi ir pilnvarota veikt ES aģentūra, ja vien Komisijas priekšlikums daudz neatšķiras no aģentūras ieteikumiem un Komisijas dienesti uzskata, ka tās novērtējums ir pietiekami kvalitatīvs.

Jauno kapitāla prasību ieteikumus precīzi kalibrēt palīdzēja detalizētu datu vākšana no ieguldījumu brokeru sabiedrībām. Šo darbu EBI vārdā divos posmos – 2016. un 2017. gadā – veica valstu kompetentās iestādes. Komisija bija iesaistīta visā procesā un spēja gūt labumu no diskusijām, laika gaitā izvērtējot sīki izstrādāto politikas ieteikumu priekšrocības un trūkumus.

Visas ieguldījumu brokeru sabiedrības visu laiku kā pastāvīgu minimālo kapitāla apjomu uztur summu, kas vienāda ar sākotnējo kapitālu, kas bija vajadzīgs atļaujas saņemšanai. Nelielās un savstarpēji nesaistītās ieguldījumu brokeru sabiedrības kā to kapitāla prasību piemēro vai nu šo prasību, vai, ja tā ir augstāka, prasību, kuras pamatā ir viena ceturtā daļa no to fiksētajām pieskaitāmajām izmaksām iepriekšējā gadā, kas aprēķinātas saskaņā ar Komisijas Deleģēto regulu (ES) 2015/488. Šie uzņēmumi ir definēti kā tādi, kuriem nav atļauts glabāt un pārvaldīt klientu aktīvus, turēt klientu naudu vai savā vārdā veikt darījumus kontā, vai kuru aktīvi pārvaldīšanā saskaņā gan ar diskrecionāru portfeļa pārvaldību, gan saskaņā ar nediskrecionāru (konsultatīvu) mehānismu nepārsniedz EUR 1,2 miljardus, kuri izpilda dienas klienta rīkojumus mazāk nekā EUR 100 miljonu vērtībā attiecībā uz skaidras naudas darījumiem vai EUR 1 miljarda vērtībā attiecībā uz atvasinātajiem instrumentiem un kam bilance ir mazāka par EUR 100 miljoniem un kopējie bruto ieņēmumi no ieguldījumu darbībām nepārsniedz EUR 30 miljonus. Ieguldījumu brokeru sabiedrības, kas pārsniedz minētās robežvērtības, piemēro lielāko no šādām prasībām – pastāvīgā minimālā kapitāla prasība, fiksēto pieskaitāmo izmaksu prasība vai prasība, kuras pamatā ir K-faktora prasības summa.

Kapitāla instrumenti, kas kvalificējami kā pašu kapitāls, lai ieguldījumu brokeru sabiedrības izpildītu savas kapitāla prasības saskaņā ar šo regulu, ietver tās pašas pozīcijas, kas ir KPR/KPD IV. Šajā nolūkā 1. līmeņa pamata kapitālam (CET1) būtu jāveido vismaz 56 % no regulējošām prasībām atbilstošā kapitāla, savukārt pirmā līmeņa papildu kapitālam vajadzētu būt tiesīgam līdz 44 %, bet otrā līmeņa papildu kapitālam – līdz 25 % no regulējošām prasībām atbilstošā kapitāla.

Lai veicinātu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienmērīgu pāreju uz jauno režīmu, kapitāla prasībām būtu šādi jāpiemēro pakāpeniskas ieviešanas noteikumi. Piecu gadu laikposmā no dienas, kad sāk piemērot šo regulu, ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kuru kapitāla prasības saskaņā ar jauno režīmu vairāk nekā divas reizes pārsniegtu to esošās kapitāla prasības saskaņā ar pašreizējo regulējumu, būtu jāatļauj ierobežot kapitāla prasības, divas reizes pārsniedzot to attiecīgo kapitāla prasību saskaņā ar KPR/KPD IV. Turklāt šajā laikposmā jaunām ieguldījumu brokeru sabiedrībām, uz kurām nekad nav attiekušās kapitāla prasības saskaņā ar KPR/KPD IV, varētu piemērot robežvērtību, kas divas reizes pārsniegtu to fiksēto pieskaitāmo izdevumu prasību, savukārt ieguldījumu brokeru sabiedrībām, uz kurām attiecās tikai prasība par sākotnējo kapitālu saskaņā ar KPR/KPD IV, varētu ierobežot to kapitāla prasību, kas divas reizes pārsniegtu šo prasību, lai mazinātu šādus palielinājumus. Visbeidzot, piecu gadu laikposmā no dienas, kad sāk piemērot šo regulu, vai līdz dienai, kad sāk piemērot izmaiņas, kas pieņemtas saskaņā ar KPR/KPD IV attiecībā uz kapitāla prasībām tirgus riska jomā saskaņā ar 1. panta 84. punktu Komisijas priekšlikumā Regulai, ar kuru groza Regulu (ES) Nr. 575/2013 (atkarībā no tā, kura diena iestājas agrāk), ieguldījumu brokeru sabiedrībām, uz kurām attiecas šīs regulas attiecīgie noteikumi, būtu arī turpmāk jāaprēķina to kapitāla prasība attiecībā uz tirdzniecības portfeli saskaņā ar KPR.

Ieguldījumu brokeru sabiedrībām ir pienākums ziņot kompetentajām iestādēm par to atbilstību prudenciālajam regulējumam saskaņā ar sīki izstrādātām prasībām, kas formulētas 2. līmeņa īstenošanas pasākumos. Uzņēmumiem, uz kuriem attiecas K-faktori, ir jāievēro detalizētākas ziņošanas prasības nekā tiem, kuriem piemēro kapitāla prasību vai nu pastāvīgā minimālā kapitāla vai fiksēto pieskaitāmo izdevumu prasības ziņā. Šie uzņēmumi publiski atklāj savu kapitāla līmeni, kapitāla prasības, atalgojuma politiku un praksi un to pārvaldības pasākumus, savukārt nelielām un savstarpēji nesaistītām ieguldījumu brokeru sabiedrībām nepiemēro informācijas publiskas atklāšanas prasības.

Ieguldījumu brokeru sabiedrībām būtu jāievieš iekšējas procedūras, lai uzraudzītu un pārvaldītu savas likviditātes vajadzības, un tām būtu jātur vismaz viena trešdaļa no to fiksēto pieskaitāmo izdevumu prasībām likvīdos aktīvos. To starpā vajadzētu būt sarakstam ar augstas kvalitātes likvīdiem aktīviem saskaņā ar Komisijas Deleģēto regulu par likviditātes seguma rādītāju, ko papildina ar neapgrūtinātu sabiedrības pašas skaidru naudu (kas nevar ietvert klientu naudu), un attiecībā uz nelielām un savstarpēji nesaistītām ieguldījumu brokeru sabiedrībām (uz kurām neattiecas K-faktori) – darījumu debitoru parādiem un maksām vai komisijas naudām, kas saņemamas 30 dienu laikā, ievērojot īpašus nosacījumus. Izņēmuma gadījumos ieguldījumu brokeru sabiedrībām var šo pieprasīto robežvērtību nesasniegt, pārvēršot to likvīdos aktīvus naudas izteiksmē, lai segtu likviditātes vajadzības, ar noteikumu, ka tās nekavējoties par to paziņo savai kompetentajai iestādei.

Ieguldījumu brokeru sabiedrībām būtu jāuzrauga un jākontrolē to koncentrācijas risks, tostarp attiecībā uz saviem klientiem. Tikai uzņēmumiem, kas nav uzskatāmi par nelielām un savstarpēji nesaistītām ieguldījumu brokeru sabiedrībām, būtu jāziņo kompetentajām iestādēm par saviem koncentrācijas riskiem, piemēram, darījuma partneru saistību neizpildes gadījumā, ja tie tur klienta naudu, vērtspapīrus un savu skaidro naudu, un par koncentrācijas risku no saviem ieņēmumiem. Tiem uzņēmumiem, kuri veic darījumus savā vārdā vai izpilda klientu rīkojumus savā vārdā, nebūtu jāveic lielāks riska darījums ar vienu vai vairākiem darījumu partneriem, kas pārsniegtu 25 % no to regulējošām prasībām atbilstošā kapitāla, ievērojot īpašas atkāpes attiecībā uz riska darījumiem ar kredītiestādēm vai citām ieguldījumu brokeru sabiedrībām. Šīs robežvērtības var pārsniegt tikai tad, ja ir izpildītas papildu K-CON kapitāla prasības. Attiecībā uz ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kas specializējas preču atvasinātajos instrumentos vai emisijas kvotās vai to atvasinātajos instrumentos, kam var būt lieli koncentrēti riska darījumi ar nefinanšu grupām, kurās tās ietilpst, šīs robežvērtības var pārsniegt bez papildu kapitāla, ja tās ir paredzētas grupas līmeņa likviditātes vai riska pārvaldības vajadzībām.

(16)Ieguldījumu brokeru sabiedrības būtu jāuzskata par nelielām un savstarpēji nesaistītām ieguldījumu brokeru sabiedrībām, lai piemērotu konkrētās prudenciālās uzraudzības prasības ieguldījumu brokeru sabiedrībām, ja tās neveic ieguldījumu pakalpojumus, kas rada augstu riska pakāpi klientiem, tirgiem vai sev pašām, un kuru lieluma dēļ pastāv mazāka iespēja, ka tās varētu radīt plašu negatīvu ietekmi uz klientiem un tirgiem gadījumā, ja to darījumdarbībai raksturīgie riski īstenotos vai tās nonāktu grūtībās. Tādēļ nelielas un savstarpēji nesaistītas ieguldījumu brokeru sabiedrības būtu jādefinē kā tādas, kuras neveic darījumus savā vārdā vai nerada risku, tirgojoties ar finanšu instrumentiem, kuras nekontrolē klienta aktīvus vai naudu, kuru aktīvi saskaņā gan ar diskrecionāru portfeļa pārvaldību, gan saskaņā ar nediskrecionāru (konsultatīvu) mehānismu nepārsniedz EUR 1,2 miljardus, kuras apstrādā klienta rīkojumus attiecībā uz naudas darījumiem mazāk nekā EUR 100 miljonu apmērā dienā vai atvasinātos instrumentus mazāk nekā EUR 1 miljarda apmērā dienā un kuru bilance ir mazāka par EUR 100 miljoniem un kopējie gada bruto ieņēmumi no to ieguldījumu pakalpojumu veikšanas ir mazāki par EUR 30 miljoniem.

(15)Lai ņemtu vērā to ieguldījumu brokeru sabiedrību paaugstinātos riskus, kas nav nelielas un savstarpēji nesaistītas ieguldījumu brokeru sabiedrības, minimālā kapitāla prasībai tām vajadzētu būt augstākai par to pastāvīgo minimuma prasību, ceturto daļu no fiksētajiem pieskaitāmajiem izdevumiem par iepriekšējo gadu, vai to prasības summu saskaņā ar riska faktoru kopumu, kas pielāgots ieguldījumu brokeru sabiedrībām (“K-faktori”) un kas nosaka kapitālu saistībā ar risku konkrētās ieguldījumu brokeru sabiedrību darījumdarbības jomās.

(14)Lai nodrošinātu vienkāršu minimālā kapitāla prasību nelielām un savstarpēji nesaistītām ieguldījumu brokeru sabiedrībām, tām vajadzētu būt kapitālam, kas ir vienāds ar augstāko to pastāvīgā minimālā kapitāla prasību vai ceturto daļu no fiksētajiem pieskaitāmajiem izdevumiem, ko mēra, pamatojoties uz to iepriekšējā gada darbību, saskaņā ar Komisijas Deleģēto regulu (ES) 2015/488.

(12)Lai ieguldījumu brokeru sabiedrības varētu arī turpmāk paļauties uz to rīcībā esošo pašu kapitālu ar mērķi izpildīt prudenciālajā regulējumā konkrēti ieguldījumu brokeru sabiedrībām noteiktās kapitāla prasības, pašu kapitāla definīcija un sastāvs būtu jāsaskaņo ar Regulu (ES) Nr. 575/2013. Tas ietver pilnus bilances posteņu atskaitījumus no pašu kapitāla saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013, piemēram, citu finanšu sektora sabiedrību atliktā nodokļa aktīvus un kapitāla instrumentu līdzdalības. Tomēr ieguldījumu brokeru sabiedrībām vajadzētu būt iespējai atbrīvot nebūtiskās citu finanšu sektora sabiedrību kapitāla instrumentu līdzdalības no atskaitījumiem, kuri tiek turēti tirdzniecības nolūkā, lai atbalstītu šo instrumentu tirgus veidošanu. Lai saskaņotu pašu kapitāla sastāvu ar Regulu (ES) Nr. 575/2013, vismaz 56 % no kapitāla prasības ieguldījumu brokeru sabiedrībām būtu jāizpilda ar pirmā līmeņa pamata kapitāla posteņiem, savukārt pirmā līmeņa papildu kapitāla un otrā līmeņa papildu kapitāla posteņi varētu būt atbilstīgi attiecīgi 44 % un 25 % no regulējošām prasībām atbilstošā kapitāla.

(11)Prudenciālais režīms attiecībā uz ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kuras sakarā ar to lielumu un savstarpējām saiknēm ar citiem finanšu un ekonomikas dalībniekiem netiek uzskatītas par sistēmiskām, būtu katrai ieguldījumu brokeru sabiedrībai jāpiemēro individuāli. Tomēr, tā kā riski, ko rada nelielas un savstarpēji nesaistītas ieguldījumu brokeru sabiedrības, ir lielākoties ierobežoti, tām būtu jāļauj izmantot atbrīvojumu no specifiskajām prudenciālajām prasībām, ja tās ietilpst banku grupā ar galveno mītni, uz kuru attiecas konsolidētā uzraudzība saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013 un Direktīvu 2013/36/ES vienā un tajā pašā dalībvalstī, jo šādos gadījumos, konsolidēti piemērojot Regulu (ES) Nr. 575/2013 un Direktīvu 2013/36/ES minētajai grupai, šie riski būtu atbilstīgi segti. Lai atspoguļotu ieguldījumu brokeru sabiedrību grupu iespējamo esošo režīmu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013 un Direktīvu 2013/36/ES, šādu grupu mātesuzņēmumam vajadzētu būt pietiekamam kapitāla apjomam, lai atbalstītu portfeļa vērtību tā līdzdalībai meitasuzņēmumos. Turklāt, lai ņemtu vērā gadījumus, kad šādām ieguldījumu brokeru sabiedrību grupām ir augstāka riska pakāpe vai savstarpēja saistība, tām varētu piemērot kapitāla prasības, kuru pamatā ir grupas konsolidētais stāvoklis.

(10)Šajā specifiskajā prudenciālajā režīmā attiecībā uz ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kas sakarā ar to lielumu un savstarpējām saiknēm ar citiem finanšu un ekonomikas dalībniekiem netiek uzskatītas par sistēmiskām, būtu jāpievēršas konkrētai darījumdarbības praksei dažādu veidu ieguldījumu brokeru sabiedrībās. Ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kuras vislielākā mērā var radīt riskus klientiem, tirgiem vai pašu ieguldījumu brokeru sabiedrību pienācīgai darbībai, jo īpaši būtu jāpiemēro skaidras un efektīvas prudenciālās uzraudzības prasības, kas ir pielāgotas šiem specifiskajiem apdraudējumiem. Šīs prudenciālās uzraudzības prasības būtu jāpielāgo tādā veidā, kas ir samērīgs ar ieguldījumu brokeru sabiedrības veidu, šāda veida ieguldījumu brokeru sabiedrības klientu interesēm un tādu tirgu vienmērīgu un pareizu darbību, kurā minētie ieguldījumu brokeru sabiedrību veidi darbojas. Tām būtu jāmazina konstatētās riska jomas un jāpalīdz nodrošināt, ka gadījumā, ja ieguldījumu brokeru sabiedrība nonāk grūtībās, to var likvidēt pareizā veidā, radot minimālus finanšu tirgu stabilitātes traucējumus.

(9)Tāpēc ir nepieciešams speciāls prudenciālais režīms ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kurām nav sistēmiskas nozīmes, ņemot vērā to lielumu un savstarpējās saiknes ar citiem finanšu un ekonomikas dalībniekiem. Turpretī sistēmiskas nozīmes ieguldījumu brokeru sabiedrībām būtu jāturpina piemērot pašreizējo prudenciālo regulējumu atbilstoši Direktīvai 2013/36/ES un Regulai (ES) Nr. 575/2013. Minētās ieguldījumu brokeru sabiedrības ir to ieguldījumu brokeru sabiedrību apakšgrupa, kurām pašlaik ir piemērojams Direktīvā 2013/36/ES un Regulā (ES) Nr. 575/2013 noteiktais regulējums un uz kurām neattiecas neviens speciālais atbrīvojums no tā galvenajām prasībām. Lielākajām un savstarpēji saistītām ieguldījumu brokeru sabiedrībām darījumdarbības modeļi un riska profili ir līdzīgi kā būtiskākajām kredītiestādēm – tie sniedz “bankām līdzīgus” pakalpojumus un uzņemas riskus lielos mērogos. Tāpēc ir lietderīgi minētajām ieguldījumu brokeru sabiedrībām turpināt piemērot Direktīvas 2013/36/ES un Regulas (ES) Nr. 575/2013 noteikumus. Turklāt sistēmiskas nozīmes ieguldījumu brokeru sabiedrības ir tik lielas un to darījumdarbības modeļi un riska profili ir tādi, ka apdraud finanšu tirgu stabilu un pienācīgu darbību tāpat kā lielas kredītiestādes.

(8)Pašreizējā regulējuma piemērošanas atšķirības dažādās dalībvalstīs apdraud konkurences apstākļu vienlīdzību ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kas darbojas Savienībā. Šīs atšķirības izriet no tā, ka ir kopumā sarežģīti piemērot regulējumu dažādām ieguldījumu brokeru sabiedrībām atkarībā no to sniegtajiem pakalpojumiem, ja atsevišķas valsts iestādes ar valsts tiesību aktiem vai praksi pielāgo vai racionalizē šo piemērošanu. Tā kā pašreizējais prudenciālais regulējums neaptver visus riskus, ar kuriem saskaras un kurus rada dažu veidu ieguldījumu brokeru sabiedrības, atsevišķām ieguldījumu brokeru sabiedrībām dažās dalībvalstīs ir tikušas piemērotas liela papildu kapitāla prasības. Lai nodrošinātu ieguldījumu brokeru sabiedrību saskaņotu prudenciālo uzraudzību visā Savienībā, būtu jāievieš vienoti noteikumi, kas aptvertu minētos riskus.

(7)Finanšu instrumentu tirdzniecība – neatkarīgi no tā, vai to veic riska pārvaldības, riska ierobežošanas un likviditātes pārvaldības nolūkā vai lai veiktu vadības pozīcijas par instrumentu vērtību laika gaitā – ir darbība, ar kādu var nodarboties gan kredītiestādes, gan ieguldījumu brokeru sabiedrības, kurām ir atļauts veikt darījumus savā vārdā, kas jau ir aplūkota Direktīvas 2013/36/ES un Regulas (ES) Nr. 575/2013 prudenciālajā regulējumā. Tāpēc, lai novērstu nevienlīdzīgus konkurences apstākļus, kas šajā jomā varētu izraisīt regulējuma arbitrāžu starp kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kapitāla prasības, kas izriet no šiem noteikumiem, lai aptvertu šo risku, minētajām ieguldījumu brokeru sabiedrībām būtu jāpiemēro arī turpmāk. Uz minēto ieguldījumu brokeru sabiedrību riska darījumiem ar to tirdzniecības darījumu partneriem konkrētu darījumu un kapitāla prasību gadījumā arī attiecas šie noteikumi, un tādēļ tos būtu jāturpina piemērot vienkāršotā veidā. Visbeidzot, lielo riska darījumu noteikumi pašreizējā regulējumā ir būtiski arī gadījumos, kad minēto ieguldījumu brokeru sabiedrību riska darījumi ar konkrētiem darījumu partneriem ir īpaši lieli un tādējādi ieguldījumu brokeru sabiedrībai rada pārlieku koncentrētu riska avotu darījumu partnera saistību nepildīšanas gadījumā. Tāpēc šie noteikumi arī turpmāk būtu jāpiemēro ieguldījumu brokeru sabiedrībām vienkāršotā veidā.

(6)Prudenciālās prasības saskaņā ar Direktīvu 2013/36/ES un Regulu (ES) Nr. 575/2013, kuras piemēro ieguldījumu brokeru sabiedrībām, ir balstītas uz kredītiestādēm noteiktajām prudenciālajām prasībām. Ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kuru darbības pilnvaras attiecas tikai uz konkrētiem ieguldījumu pakalpojumiem, kurus pašreizējais prudenciālais regulējums nereglamentē, piemēro vairākus atbrīvojumus no šīm prasībām. Ar to tiek atzīts, ka šajā kapacitātē minētās brokeru sabiedrības nerada tādus pašus riskus kā kredītiestādes. Ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kas veic darbības, kuras pašreizējais regulējums reglamentē, saistībā ar finanšu instrumentu tirdzniecību ierobežotā apjomā, piemēro atbilstošās regulējuma prasības kapitāla jomā, bet tām var būt atbrīvojumi citās jomās, piemēram, attiecībā uz likviditāti, lieliem riska darījumiem un sviras efektu. Ieguldījumu brokeru sabiedrībām, uz kuru atļaujas darbības jomu neattiecas šie ierobežojumi, regulējumu piemēro pilnā mērā kopā ar kredītiestādēm.

(5)Daudzas no prasībām, kas izriet no Regulas (ES) Nr. 575/2013 un Direktīvas 2013/36/ES, ir paredzētas, lai pievērstos kopīgajiem riskiem, ar kuriem saskaras kredītiestādes. Līdz ar to pašreizējās prasības lielā mērā ir kalibrētas tā, lai saglabātu kredītiestāžu aizdošanas spējas visos ekonomikas cikla posmos un aizsargātu noguldītājus un nodokļu maksātājus iespējamajā gadījumā, ka šīs iestādes nonāk grūtībās, un nav izstrādātas tā, lai aptvertu dažādos ieguldījumu brokeru sabiedrību riska profilus. Ieguldījumu brokeru sabiedrībām nav lielu privāto, MVU un korporatīvo aizdevumu portfeļu, un tās nepieņem noguldījumus. Iespēja, ka to nonākšana grūtībās negatīvi ietekmētu kopējo finanšu stabilitāti, ir mazāka nekā kredītiestāžu gadījumā. Tādējādi riski, ar kuriem saskaras un kurus rada ieguldījumu brokeru sabiedrības, būtiski atšķiras no riskiem, ar kuriem saskaras un kurus rada kredītiestādes, un šī atšķirība būtu skaidri jāatspoguļo Savienības prudenciālajā regulējumā.

(3)Riski, ar kuriem ieguldījumu brokeru sabiedrības saskaras un kurus tās rada saviem klientiem un plašākiem tirgiem, kuros tās darbojas, ir atkarīgi no to darbību būtības un apjoma, tostarp no tā, vai ieguldījumu brokeru sabiedrības darbojas kā to klientu pārstāvji, pašām izrietošajos darījumos nepiedaloties kā darījuma pusei, vai arī tās darbojas kā darījumu principāli.

(17)Lai nepieļautu regulējuma arbitrāžu un mazinātu stimulus ieguldījumu brokeru sabiedrībām strukturēt savas darbības ar mērķi nepārsniegt robežvērtības, kuras pārsniedzot, tās vairs nebūtu uzskatāmas par nelielām un savstarpēji nesaistītām ieguldījumu brokeru sabiedrībām, visām ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kas ietilpst vienā un tajā pašā grupā, būtu konsolidēti jāpiemēro robežvērtības aktīviem pārvaldīšanā, apstrādātajiem klienta rīkojumiem, bilances lielumam un kopējiem bruto ieņēmumiem. . Citi kritēriji, proti, tas, vai ieguldījumu brokeru sabiedrība tur klienta naudu, pārvalda vai glabā klienta aktīvus vai tirgo finanšu instrumentus un rada tirgus vai darījumu partnera risku, ir bināri un nedod iespēju veikt šādu restrukturizāciju, un tādēļ būtu jānovērtē atsevišķi. Lai ņemtu vērā mainīgos darījumdarbības modeļus un riskus, ko tie pastāvīgi rada, minētos kritērijus un robežvērtības būtu jānovērtē dienas beigās, izņemot turēto klientu naudu, kas būtu jāizvērtē tekošajā dienā, un bilances lielumu un kopējos bruto ieņēmumus, kas būtu jāizvērtē, pamatojoties uz ieguldījumu brokeru sabiedrības stāvokli pēdējā finanšu gada beigās.

(18)Ieguldījumu brokeru sabiedrības, kas pārsniedz regulatīvās robežvērtības vai neizpilda citus kritērijus, nebūtu jāuzskata par nelielām un savstarpēji nesaistītām ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un tām būtu jāpiemēro prasības, kas noteiktas citām ieguldījumu brokeru sabiedrībām, ievērojot šajā regulā noteiktos īpašos pārejas noteikumus. Tam būtu jāstimulē ieguldījumu brokeru sabiedrības plānot savu darījumdarbību tā, lai tās būtu skaidri uzskatāmas par nelielām un savstarpēji nesaistītām ieguldījumu brokeru sabiedrībām. Ieguldījumu brokeru sabiedrībai, kas neatbilst prasībām, lai to uzskatītu par nelielu un savstarpēji nesaistītu ieguldījumu brokeru sabiedrību un lai tai varētu piemērot šādu režīmu, būtu jāparedz uzraudzības posms, kura laikā šī brokeru sabiedrība atbilst kritērijiem un nepārsniedz attiecīgās robežvērtības vismaz sešus mēnešus pēc kārtas.

(19)Visām ieguldījumu brokeru sabiedrībām būtu jāaprēķina to kapitāla prasība, atsaucoties uz to K-faktoru kopumu, kas ietver ar patērētājiem saistīto risku (“RtC”), ar tirgu saistīto risku (“RtM”) un ar brokeru sabiedrību saistīto risku (“RtF”). RtC K-faktori ietver klienta aktīvus pārvaldīšanā un regulāras konsultācijas (K-AUM), aktīvus, kurus glabā un pārvalda (K-ASA), turēto klienta naudu (K-CMH) un apstrādātos klienta rīkojumus (K-COH).

(20)RtM K-faktori ietver neto pozīcijas risku (K-NPR) saskaņā ar KPR noteikumiem par tirgus risku vai, ja to atļauj kompetentā iestāde attiecībā uz konkrētu veidu ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kuras veic darījumus savā vārdā, izmantojot tīrvērtes dalībniekus, pamatojoties uz drošības rezervēm, kas izvietotas pie ieguldījumu brokeru sabiedrības tīrvērtes dalībnieka (K-CMG).

(21)RtF K-faktori ietver ieguldījumu brokeru sabiedrības riska darījumu to tirdzniecības darījumu partneru saistību neizpildes gadījumā (K-TCD) saskaņā ar vienkāršotiem noteikumiem par darījumu partnera kredītrisku, pamatojoties uz KPR, koncentrācijas risku ieguldījumu brokeru sabiedrības lielajos riska darījumos ar konkrētiem darījumu partneriem, pamatojoties uz KPR noteikumiem par lieliem riska darījumiem tirdzniecības portfelī (K-CON), un operacionālajiem riskiem, ko rada ieguldījumu brokeru sabiedrības dienas tirdzniecības plūsma (K-DTF).

(22)Kopējā kapitāla prasība saskaņā ar K-faktoriem, ir summa, ko iegūst, saskaitot RtC, RtM un RtF K-faktorus. K-AUM, K-ASA, K-CMH, K-DTF un K-COH ir saistīti ar darbības apjomu, uz ko atsaucas katrs K-faktors. K-CMH, K-ASA, K-COH un K-DTF apjomus aprēķina, pamatojoties uz slīdošo vidējo rādītāju par iepriekšējiem trīs mēnešiem, savukārt K-AUM pamatā ir iepriekšējā gada rādītāji. Lai noteiktu kapitāla prasības, šos apjomus reizina ar attiecīgajiem koeficientiem, kas izklāstīti šajā regulā. Kapitāla prasības attiecībā uz K-NPR izriet no KPR, savukārt kapitāla prasībām attiecībā uz K-CON un K-TCD izmanto vienkāršotu KPR atbilstošu prasību piemērošanu, – attiecīgi par lielu riska darījumu tirdzniecības portfelī regulējumu un par darījumu partnera kredītrisku. K-faktora summa ir nulle, ja brokeru sabiedrība neveic attiecīgo darbību.

(23)RtC K-faktori ir aizstājējvērtības, kas aptver ieguldījumu brokeru sabiedrību darījumdarbības jomas, kas problēmu gadījumā varētu klientiem nodarīt kaitējumu. K-AUM ietver klientam nodarīta kaitējuma risku, ko rada nepareiza diskrecionāra klientu portfeļu pārvaldība vai vāja izpilde, un sniedz drošību un klienta ieguvumus attiecībā uz pastāvīgas portfeļa pārvaldības un konsultāciju pakalpojumu nepārtrauktību. K-ASA ietver klienta aktīvu glabāšanas un pārvaldības risku un nodrošina, ka ieguldījumu brokeru sabiedrības tur kapitālu samērīgi ar šādu atlikumu, neatkarīgi no tā, vai tas ir iekļauts to bilancē vai sadalīts citos kontos. K-CMH ietver potenciāla kaitējuma risku, ja ieguldījumu brokeru sabiedrība tur klienta naudu, neatkarīgi no tā, vai tas ir iekļauts tās bilancē vai sadalīts citos kontos. K-COH ietver potenciālu risku brokeru sabiedrības klientiem, kas izpilda to rīkojumus (klienta, nevis sabiedrības pašas vārdā), piemēram, veicot tikai izpildes pakalpojumus klientiem vai ja uzņēmums ir daļa no klientu rīkojumu ķēdes.

(24)RtC K-faktors ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kuras veic darījumus savā vārdā, ir balstīts uz noteikumiem par tirgus risku pozīcijām finanšu instrumentos, ārvalstu valūtās un precēs saskaņā ar grozīto Regulu (ES) Nr. 575/2013. Tas ļauj ieguldījumu brokeru sabiedrībām izvēlēties piemērot vai nu standartizēto pieeju saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013 (vienkāršoto standartizēto pieeju saskaņā ar grozīto Regulu (ES) Nr. 575/2013), ja to aktīvi nepārsniedz EUR 300 miljonus, vai pārstrādāto standartizēto pieeju saskaņā ar grozīto Regulu (ES) Nr. 575/2013, kā arī iespēju izmantot iekšējos modeļus. Divos pēdējos gadījumos izrietošās kapitāla prasības var samazināt līdz 65 %, radot iespēju saskaņā ar grozīto Regulu (ES) Nr. 575/2013 piemērot to pagaidu kārtā uz trīs gadiem, lai ņemtu vērā ieguldījumu brokeru sabiedrību kopumā mazāko prudenciālo nozīmīgumu. Kā alternatīvs variants – tāda tirdzniecības uzņēmuma kapitāla prasībai, kura darījumdarbībai veic centralizētu tīrvērti, pēc kompetentās iestādes apstiprinājuma vajadzētu būt vienādai ar drošības rezervi, kas izvietota pie tīrvērtes dalībnieka.

(25)Attiecībā uz ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kuras veic darījumus savā vārdā, K-TCD un K-CON K-faktori saskaņā ar RtF vienkāršotā veidā piemēro KPR noteikumus attiecīgi par darījumu partnera kredītrisku un lielu riska darījumu risku. K-TCD ietver ieguldījumu brokeru sabiedrību risku, ko rada tādi darījumu partneri ārpusbiržas (OTC) atvasināto finanšu instrumentu, repo darījumu, vērtspapīru un preču aizdevumu vai aizņēmuma darījumu, ilgstošo norēķinu darījumu un maržinālo aizdevumu jomā, kuri nepilda savas saistības, reizinot riska darījuma vērtību, kura pamatā ir aizvietošanas vērtība un potenciālā nākotnes riska darījuma palielinājums, ar riska faktoriem, kuru pamatā ir Regula (ES) Nr. 575/2013, ņemot vērā efektīva savstarpējo prasījumu ieskaita un nodrošinājuma apmaiņas mīkstinošo ietekmi. K-CON ietver koncentrācijas risku attiecībā uz atsevišķiem vai cieši savstarpēji saistītiem privātā sektora darījumu partneriem, ar kuriem uzņēmumam ir riska darījumi, kas pārsniedz 25 % no to regulējošām prasībām atbilstošā kapitāla vai citas konkrētas robežvērtības attiecībā uz kredītiestādēm vai citām ieguldījumu brokeru sabiedrībām, nosakot kapitāla palielinājumu riska darījumiem, kas pārsniedz iepriekš minētos ierobežojumus, saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013. Visbeidzot, K-DTF ietver ieguldījumu brokeru sabiedrības operacionālos riskus, ko rada liels tirdzniecības darījumu apjoms, kas noslēgti savā vārdā vai klientu labā savā vārdā vienā dienā un kam par pamatu varētu būt nepiemērotas vai kļūdainas iekšējās procedūras, cilvēki un sistēmas vai ārēji notikumi, pamatojoties uz dienas darījumu nosacīto vērtību.

(26)Visām ieguldījumu brokeru sabiedrībām būtu jāuzrauga un jākontrolē to koncentrācijas risks, tostarp attiecībā uz saviem klientiem. Tomēr tikai tām ieguldījumu brokeru sabiedrībām, uz kurām attiecina minimālā kapitāla prasību saskaņā ar K-faktoriem, būtu jāziņo kompetentajām iestādēm par saviem koncentrācijas riskiem. Attiecībā uz ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kuras specializējas preču atvasinātajos instrumentos vai emisijas kvotās vai to atvasinātajos instrumentos un kurām ir lieli koncentrēti riska darījumi ar nefinanšu grupām, kurās tās ietilpst, koncentrācijas riska robežvērtības var pārsniegt bez papildu kapitāla saskaņā ar K-CON, ja tās ir paredzētas grupas līmeņa likviditātes vai riska pārvaldības vajadzībām.

(27)Visām ieguldījumu brokeru sabiedrībām vajadzētu būt iekšējām procedūrām, lai uzraudzītu un pārvaldītu to likviditātes prasības. Šīm procedūrām būtu jāpalīdz nodrošināt, ka tās var pareizi darboties laika gaitā, bez nepieciešamības rezervēt likviditāti īpaši spriedzes apstākļiem. Šajā nolūkā visām ieguldījumu brokeru sabiedrībām būtu visu laiku jāuztur vismaz viena trešdaļa no to fiksēto pieskaitāmo izdevumu prasības likvīdos aktīvos. Tiem vajadzētu būt kvalitatīviem likvīdiem aktīviem, kas saskanētu ar tiem aktīviem, kas uzskaitīti Komisijas Deleģētajā regulā (ES) 2015/61 par likviditātes seguma rādītāju, kopā ar diskontiem, ko piemēro šiem aktīviem saskaņā ar minēto deleģēto regulu. Lai ņemtu vērā ieguldījumu brokeru sabiedrību likviditātes profilu atšķirību salīdzinājumā ar kredītiestādēm, atbilstīgu likvīdo aktīvu sarakstu būtu jāpapildina ar neapgrūtinātu sabiedrības pašas skaidru naudu (kurai nebūtu jāietver klientu nauda). Nelielas un savstarpēji nesaistītas ieguldījumu brokeru sabiedrības varētu iekļaut arī posteņus, kuri ir saistīti ar darījumu debitoru parādiem un maksām vai komisijas naudām, kas saņemamas 30 dienu laikā kā likvīdi aktīvi, ja vien tie nepārsniedz vienu trešdaļu no minimālās likviditātes prasības, netiek pieskaitīti kompetentās iestādes noteiktām papildu likviditātes prasībām un tiem piemēro 50 % diskontu. Izņēmuma gadījumos ieguldījumu brokeru sabiedrībām vajadzētu būt atļautam šo pieprasīto robežvērtību nesasniegt, pārvēršot to likvīdos aktīvus naudas izteiksmē, lai segtu likviditātes prasības, ar noteikumu, ka tās nekavējoties par to paziņo savai kompetentajai iestādei. Visām klientiem sniegtajām finanšu garantijām, kas izraisītājnotikuma gadījumā var radīt lielākas likviditātes vajadzības, būtu jāsamazina pieejamo likvīdo aktīvu summa par vismaz 1,6 % no šādu garantiju kopējās vērtības.

(28)Būtu jāizstrādā samērīga atbilstoša regulatīvās ziņošanas sistēma saistībā ar jauno prudenciālo režīmu, un tā būtu rūpīgi jāpielāgo ieguldījumu brokeru sabiedrību darījumdarbībai un prudenciālā regulējuma prasībām. Ieguldījumu brokeru sabiedrību ziņošanas prasībām būtu jāattiecas uz to pašu kapitāla līmeni un struktūru, to kapitāla prasībām, kapitāla prasību aprēķina pamatu, darbības profilu un apjomu attiecībā uz parametriem, lai ieguldījumu brokeru sabiedrības varētu uzskatīt par nelielām un savstarpēji nesaistītām ieguldījumu brokeru sabiedrībām, to likviditātes prasībām un noteikumu par koncentrācijas risku ievērošanu. EBI būtu jāuzdod izstrādāt īstenošanas tehnisko standartu projektu, lai sīkāk precizētu minētās regulatīvās ziņošanas detalizētas veidlapas un kārtību, un šiem standartiem vajadzētu būt samērīgiem ar dažādu ieguldījumu sabiedrību mērogu un sarežģītību, un tajos jo īpaši būtu jāņem vērā, vai ieguldījumu brokeru sabiedrības tiek uzskatītas par nelielām un savstarpēji nesaistītām ieguldījumu brokeru sabiedrībām.

(29)Lai nodrošinātu pārredzamību attiecībā uz ieguldītājiem un plašākiem tirgiem, ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kas nav uzskatāmas par nelielām un savstarpēji nesaistītām ieguldījumu brokeru sabiedrībām, būtu publiski jāatklāj informācija par to kapitāla līmeni, kapitāla prasībām, pārvaldības kārtību un atalgojuma politiku un praksi. Pārredzamība attiecībā uz augsta atalgojuma saņēmēju atalgojumu kalpo vispārējām interesēm, sekmējot pareizu un stabilu finanšu tirgu darbību, ņemot vērā augsta atalgojuma saņēmēju būtisko nozīmi uzņēmuma vadībā un ieguldījumu brokeru sabiedrības ilgtermiņa darbības rezultātos. Konfidencialitātes apsvērumu dēļ augsta atalgojuma saņēmēju atalgojuma publiskošana būtu nepieciešama apkopotā veidā. Nelielām un savstarpēji nesaistītām ieguldījumu brokeru sabiedrībām nebūtu jāpiemēro informācijas publiskas atklāšanas prasības, izņemot gadījumā, ja tās emitē 1. līmeņa papildu kapitāla instrumentus, lai nodrošinātu pārredzamību ieguldītājiem šajos instrumentos.

(30)Lai veicinātu ieguldījumu brokeru sabiedrību vienmērīgu pāreju no Regulas (ES) Nr. 575/2013 un Direktīvas 2013/36/ES prasībām uz prasībām, kas noteiktas šajā regulā un Direktīvā (ES) ----/-- [IFD], ir lietderīgi paredzēt atbilstīgus pārejas pasākumus. Jo īpaši piecu gadu laikposmā no dienas, kad sāk piemērot šo regulu, ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kuru kapitāla prasības saskaņā ar šo regulu vairāk nekā divas reizes pārsniegtu to kapitāla prasības saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013 un Direktīvu 2013/36/ES, vajadzētu būt iespējai mazināt iespējamā palielinājuma sekas, ierobežojot kapitāla prasību līdz divkāršam apmēram no to attiecīgās kapitāla prasības saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013 un Direktīvu 2013/36/ES.

Lai neradītu neizdevīgus apstākļus jaunām ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kurām ir esošiem uzņēmumiem līdzīgi profili, tādām ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kurām nekad nav tikusi piemērota kapitāla prasība saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013 un Direktīvu 2013/36/ES, vajadzētu būt iespējai ierobežot kapitāla prasību saskaņā ar šo regulu līdz divkāršam apmēram no to fiksēto pieskaitāmo izdevumu prasības uz piecu gadu laikposmu, sākot no šīs regulas piemērošanas dienas.

Arī ieguldījumu brokeru sabiedrībām, uz kurām attiecās tikai prasība par sākotnējo kapitālu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013 un Direktīvu 2013/36/ES un kurām kapitāla prasības saskaņā ar šo regulu palielinātos vairāk nekā divas reizes salīdzinājumā ar pašreizējo situāciju saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013 un Direktīvu 2013/36/ES, vajadzētu būt iespējai ierobežot savas to kapitāla prasību saskaņā ar šo regulu līdz divkāršam apmēram no to sākotnējā kapitāla prasības saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013 un Direktīvu 2013/36/ES uz piecu gadu laikposmu no šīs regulas piemērošanas dienas.

Šiem pārejas pasākumiem attiecīgos gadījumos vajadzētu būtu pieejamiem arī ieguldījumu sabiedrībām, kas minētas Regulas (ES) Nr. 575/2013 498. pantā, ar kuru minētos uzņēmumus atbrīvo no pašu kapitāla prasības minētajā regulā, savukārt sākotnējā kapitāla prasības attiecībā uz minētajām ieguldījumu brokeru sabiedrībām ir atkarīgas no to sniegtajiem ieguldījumu pakalpojumiem vai darbībām. Piecu gadu laikposmā no dienas, kad sāk piemērot šo regulu, to kapitāla prasības saskaņā ar šīs regulas pārejas noteikumiem būtu jāaprēķina, ņemot vērā šos piemērojamos līmeņus.

Piecu gadu laikposmā no dienas, kad sāk piemērot šo regulu, vai līdz dienai, kad sāk piemērot izmaiņas, kas pieņemtas saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013 un Direktīvu 2013/36/ES attiecībā uz kapitāla prasībām tirgus riska jomā saskaņā ar 1. panta 84. punktu Komisijas priekšlikumā Regulai, ar kuru groza Regulu (ES) Nr. 575/2013 (atkarībā no tā, kura diena iestājas agrāk), ieguldījumu brokeru sabiedrībām, uz kurām attiecas šīs regulas attiecīgie noteikumi, būtu arī turpmāk jāaprēķina to kapitāla prasība attiecībā uz tirdzniecības portfeli saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013.

(31)Lielākajām ieguldījumu brokeru sabiedrībām, kas sniedz būtiskus vairumtirgus un ieguldījumu banku pakalpojumus (savā vārdā tirgo finanšu instrumentus vai paraksta vai izvieto finanšu instrumentus, pamatojoties uz stingri noteiktām saistībām), ir līdzīgi darījumdarbības modeļi un riska profili kā nozīmīgām kredītiestādēm. To darbības rezultātā tās ir pakļautas kredītriskam, kas galvenokārt izpaužas kā darījumu partneru kredītrisks, kā arī tirgus riskam attiecībā uz pozīcijām, ko tās savā vārdā veic klientu vai pašu labā. Tādējādi tās rada apdraudējumu finanšu stabilitātei, ņemot vērā to lielumu un sistēmisko nozīmi.

(32)Šie lielie uzņēmumi rada papildu sarežģījumus, valstu kompetentajām iestādēm veicot to efektīvu prudenciālo uzraudzību. Kaut arī lielākās ieguldījumu brokeru sabiedrības sniedz būtiska mēroga pārrobežu ieguldījumu banku pakalpojumus, kā ieguldījumu brokeru sabiedrībām tām piemēro prudenciālu uzraudzību, ko veic iestādes, kas izraudzītas saskaņā ar Direktīvu 2004/39/ES un kas ne vienmēr ir tās pašas kompetentās iestādes, kuras izraudzītas saskaņā ar Direktīvu 2013/36/ES, kā rezultātā var rasties nevienlīdzīgi konkurences apstākļi, Savienībā piemērojot Regulas (ES) Nr. 575/2013 un Direktīvas 2013/36/ES noteikumus. Tas neļauj uzraudzības iestādēm iegūt vispārēju prudenciālās uzraudzības perspektīvu, kurai ir būtiska nozīme, lai efektīvi novērstu riskus, kas saistīti ar lieliem pārrobežu uzņēmumiem. Tādējādi prudenciālā uzraudzība var kļūt mazāk efektīva, un var arī rasties konkurences izkropļojumi Savienībā. Tāpēc lielākajām ieguldījumu brokeru sabiedrībām būtu jāpiešķir kredītiestāžu statuss, lai radītu sinerģiju, uzraugot pārrobežu vairumtirgus darbības salīdzinošās novērtēšanas grupā, nodrošinot vienlīdzīgus konkurences apstākļus un ļaujot visā grupā veikt konsekventu uzraudzību.