LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 317/80

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam, Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai: Ārējo izmaksu internalizācijas ieviešanas stratēģija”

COM(2008) 435 galīgā redakcija/2

(2009/C 317/14)

Ziņotājs: SIMONS kgs

Saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 262. pantu Eiropas Komisija 2008. gada 8. jūlijā nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam, Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai: Ārējo izmaksu internalizācijas ieviešanas stratēģija”

COM(2008) 435 galīgā redakcija/2.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Transporta, enerģētikas, infrastruktūras un informācijas sabiedrības specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2009. gada 20. maijā. Ziņotājs — Simons kgs.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 455. plenārajā sesijā, kas notika 2009. gada 15. un 16. jūlijā (15. jūlija sēdē), ar 133 balsīm par, 6 pret un 3 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi.

1.1. Komiteja secina, ka Komisija ir pielikusi lielas pūles, lai panāktu visu transporta veidu ārējo izmaksu internalizāciju. Ņemot vērā uzdevuma sarežģītību, Komiteja Komisijas darbu vērtē atzinīgi, tomēr norāda, ka internalizācijas piemērošanai praksē joprojām pastāv vairāki šķēršļi, kas būs jānovērš. Lai to īstenotu, galvenokārt jānodrošina plašs sabiedrības atbalsts.

1.2. Ārējo izmaksu internalizācijas rezultātā jāsamazinās piesārņojumam un traucējumiem, ko rada katrs no pastāvošajiem transporta veidiem.

1.3. Komiteja aicina Komisiju jau no paša sākuma uzraudzīt, lai trešo valstu transporta uzņēmumi būtu pilnvērtīgi iesaistīti ārējo izmaksu internalizācijā, tādējādi novēršot to atrašanos labvēlīgākā stāvoklī.

1.4. Pašreizējais stāvoklis, kad ārējās izmaksas netiek pārnestas uz dažādajiem transporta veidiem un to lietotājiem, ir konkurences ziņā izdevīgs transporta veidiem, kas rada lielas ārējās izmaksas. Šo izmaksu internalizācija ļautu nodrošināt veselīgu konkurenci, kuras rezultātā notiktu pāreja uz videi draudzīgākiem transporta veidiem. Komiteja uzskata, ka ir svarīgi šo principu uzsvērt daudz uzstājīgāk, jo tas varētu radīt izmaiņas arī transporta nozares piedāvājuma un pieprasījuma struktūrā.

Komiteja piekrīt Komisijai, ka jāizveido Kopienas līmeņa sistēma. Turklāt tā uzskata, ka šāda sistēma bez izņēmuma jāpiemēro visām dalībvalstīm.

1.5.1. Komiteja uzskata, ka sistēmā jāiekļauj vairāki vispārīgi nosacījumi (piemēram, maksājumu apmērs atkarībā no labklājības līmeņa un atbilstīgi laikā un telpā diferencētiem ģeogrāfiskiem, nevis valsts robežu kritērijiem) attiecībā uz noteiktu ietvaru robežās pieprasāmajiem maksājumiem, lai neitralizētu ārējās izmaksas.

1.5.2. Par maksājumiem atbildīgajām struktūrām, piemēram, dalībvalstīm vai vietējām un reģionālajām pašvaldībām, pamatojoties uz to, ka tās labi pārzina vietējo stāvokli, pēc tam jānosaka konkrētais tarifs paredzētajos ietvaros.

1.6. Komiteja uzskata, ka Komisijai steidzami, pat krīzes laikā jāiesniedz konkrēti priekšlikumi, lai izveidotu Eiropas sistēmu visu transporta veidu ārējo izmaksu internalizācijai un paredzētu tās turpmāko attīstību un īstenošanu dalībvalstīs sadarbībā ar Eiropas Komisiju. Priekšlikumiem bez šaubām jābūt sabiedrības un transporta veidu atbalstītiem un tajos jāņem vērā vides apsvērumi. Attiecīgajiem maksājumiem vai atskaitījumiem turpmāk jābūt saistītiem ar transporta līdzekļu izmantošanu, nevis piederību.

1.7. Komiteja uzskata, ka praksē ieviešot ārējo izmaksu internalizāciju, tās radītie ienākumi saskaņā ar valstu budžeta noteikumiem jāizmanto pasākumiem, kas pēc iespējas jau sākuma posmā ļauj samazināt transporta veidu izraisītās ārējās sekas, proti, videi nodarīto tiešo kaitējumu vai veselības aprūpes nepieciešamību.

2. Ievads.

2.1. Ārējo izmaksu internalizācija nav jauns temats. Jau 1924. gadā angļu ekonomists Pigou un vēlāk, 1960. gadā, arī angļu ekonomists Coase izstrādāja teoriju par to, kā tirgus darbībā pozitīvas un negatīvas ārējās ietekmes radītās izmaksas var kompensēt, nosakot cenu. Pigou mehānisms ietvēra subsīdijas un maksu par ekspluatāciju, bet Coase ierosināja ieviest tirgojamas īpašumtiesības, ievērojot stingrus nosacījumus (darījumu izmaksām jābūt zemām vai nav jāpastāv, kaitējuma apmēram jābūt novērtējamam un dalībnieku skaitam jābūt ierobežotam).

2.2. Arī satiksmei, proti, virzītai transportlīdzekļu kustībai, izmantojot transporta infrastruktūru, ir ārēja ietekme. Gadījumos, kad satiksmē iesaistīts liels skaits dalībnieku, piemēram, iekšzemes transportā, priekšroka jādod Pigou pieejai, īpaši tāpēc, ka, to piemērojot robežizmaksām, var panākt efektīvu resursu sadali.

2.3. Jautājumu par internalizāciju EEK sāka izskatīt jau 1960. gadu beigās, taču, ņemot vērā tā laika zinātnes attīstību, vēl nebija iespējams paredzēt, cik precīzi šādu ietekmi var novērtēt un kā praktiski noteikt tās radītās izmaksas. Mērķis bija mazināt starp dažādiem transporta veidiem radušos iespējamos konkurences izkropļojumus.

2.4. ES tomēr turpināja meklēt risinājumus. Piemēram, var minēt 1995. gadā iznākušo zaļo grāmatu “Ceļā uz godīgu un efektīvu transporta cenu noteikšanu”, 1998. gadā publicēto balto grāmatu “Taisnīga samaksa par infrastruktūras izmantošanu: pakāpeniska pieeja, lai Eiropas Savienībā ieviestu kopēju sistēmu infrastruktūras izmantošanas maksas noteikšanai”, 2001. gadā izdoto balto grāmatu “Eiropas transporta politika 2010. gadam: laiks izlemt”, kā arī minētās baltās grāmatas vidusposma pārskatu 2006. gadā.

2.5. Komisiju 2006. gadā aicināja (1) iesniegt “ne vēlāk kā 2008. gada 10. jūnijā [..] plaši pielietojamu, pārskatāmu un saprotamu modeli visiem transporta veidiem visu ārējo izmaksu, tostarp vides, trokšņu, sastrēgumu un ar veselību saistīto izmaksu, novērtējumam, kas būtu izmantojams kā pamats turpmāko infrastruktūru nodevu aprēķiniem. Šim modelim seko ietekmes analīze, kas raksturo visu transporta veidu ārējo izmaksu internalizāciju, un stratēģiju pakāpeniskai un pārdomātai šī modeļa attiecināšanai uz visiem transporta veidiem”.

2.6. Mērķis ir internalizēt visu transporta veidu ārējās izmaksas, nosakot piemērota līmeņa cenu, lai lietotāji uzņemtos pašu radītās izmaksas. Tādējādi lietotāji labāk apzinātos savas darbības sekas un varētu mainīt ieradumus, lai maksimāli samazinātu ārējās izmaksas.

2.7. Komiteja vairākos iepriekš pieņemtajos atzinumos ir pievērsusies jautājumam par ārējo izmaksu aprēķiniem. Jau 1996. gada atzinumā tā norādīja, ka “infrastruktūru un dažādu ārējo izmaksu nepilnīgs aprēķins sadalījumā pa transporta veidiem var novest pie konkurences traucējumiem”. Atzinumā par 2001. gadā iznākušo balto grāmatu tā norādīja, ka piekrīt “mērķim, saskaņā ar kuru Kopienai ir pakāpeniski jānomaina esošā nodokļu sistēma attiecībā uz transporta nozari, ieviešot efektīvākus instrumentus, lai aprēķinos iekļautu infrastruktūras izmaksas un ārējās izmaksas”.

2.8. Atzinumā par 2001. gadā publicētās baltās grāmatas vidusposma pārskatu Komiteja atbalsta Komisijas pieņemto jauno pieeju — aizstāt piespiedu kravu novirzīšanas uz citiem transporta veidiem politiku ar vairākveidu pārvadājumu (komodalitāte) politiku (2), lai panāktu optimālu katra transporta veida izmantojumu, tos padarot konkurētspējīgākus, ilgtspējīgākus, efektīvākus, sociāli labvēlīgākus, videi nekaitīgākus un drošākus un tādējādi palielinot un uzlabojot kombinēšanas iespējas.

2.9. Ņemot to vērā, Komiteja uzskata, ka katram transporta veidam (3) jāuzņemas visas paša radītās izmaksas.

2.10. Komiteja ir publicējusi arī vairākus atzinumus par ilgtspējīgu pilsēttransportu, tostarp atzinumu par zaļo grāmatu “Ceļā uz jaunu pilsētu mobilitātes kultūru” (4) un perspektīvas atzinumu par tematu “Dažādu enerģijas veidu izmantošana transporta nozarē” (5). Komitejas pieeju papildina vēl viena dimensija, proti, principu “maksā lietotājs” aizstāj princips “maksā piesārņotājs, respektīvi lietotājs”.

2.11. Ierosinātās stratēģijas galvenais princips ir vispārējais internalizācijas princips “maksu noteikšana saskaņā ar sociālajām robežizmaksām”.

2.12. Saskaņā ar šo principu cenām transporta nozarē jāatbilst papildizmaksām, kuras rada katrs jaunais infrastruktūras lietotājs. Teorētiski šīm papildizmaksām būtu jāsedz lietotāja radītās un ārējās izmaksas, jānodrošina infrastruktūru efektīva izmantošana un jāveido tieša saikne starp kopīgo resursu izmantošanu un transporta pakalpojumiem. Tādējādi tarifa noteikšana saskaņā ar sociālajām robežizmaksām nodrošinās pastāvošās infrastruktūras efektīvu izmantošanu (6).

2.13. Komiteja uzskata, ka ārējo izmaksu internalizācijai var būt sociālas sekas. Tādēļ ir būtiski pēc iespējas agrākā apspriežu posmā iesaistīt sociālos partnerus, lai vienotos par to, kā to ieviest dažādās nozarēs.

3. Komisijas paziņojuma kopsavilkums un Padomes secinājumi.

3.1. Pieņemot dokumentu paketi “Zaļāks transports”, kas ietver vispārēju paziņojumu, priekšlikumu grozīt direktīvu par Eurovignette, paziņojumu par dzelzceļa radītā trokšņa mazināšanas pasākumiem attiecībā uz esošo transportlīdzekļu parku un paziņojumu par stratēģiju, Komisija vēlas iekļaut ārējās izmaksas (CO2, gaisa piesārņojums, trokšņi un sastrēgumi) transporta cenās, lai transporta lietotāji segtu pašu radītās izmaksas.

3.2. Tomēr būs nepieciešami arī citi pasākumi, piemēram, politika problēmu novēršanai pašā sākumā vai iniciatīvas saistībā ar iekšējo tirgu, vai arī tehnoloģiju attīstības veicināšana. Attiecīgie ienākumi būtu jāiegulda ārējo izmaksu samazināšanā, piemēram, investējot pētniecības un inovācijas jomās, vides prasībām atbilstošās infrastruktūrās un sabiedriskā transporta attīstībā. Novērtējumu paredzēts veikt 2013. gadā.

3.3. Padome 2008. gada 8. un9. decembra sanāksmē jau norādīja, ka attiecībā uz visiem transporta veidiem ir jāpieņem pakāpeniska, taisnīga, efektīva, līdzsvarota un tehnoloģiski neitrāla pieeja. Padome arī pieņēma zināšanai Komisijas ierosinājumu 2013. gadā veikt stratēģijas piemērošanas novērtējumu. Padome ir paziņojusi, ka “šo principu ievērošana ir obligāts priekšnoteikums tam, lai nodrošinātu iedzīvotāju atbalstu ārējo izmaksu internalizācijai”.

4. Vispārīgas piezīmes.

4.1. Komiteja uzskata, ka Komisija ir veikusi pasākumus kopš 2006. gada. Pēc tam, kad ir notikusi sabiedriskā apspriešana un organizēti dažādi semināri ar iesaistītajām pusēm, Komisija ir izvirzījusi priekšlikumu par kopēju sistēmu ārējo izmaksu internalizācijai, izstrādājusi ietekmes novērtējumu un stratēģiju katra transporta veida ārējo izmaksu pakāpeniskai internalizācijai.

4.2. Diezgan sarežģītajā ārējo izmaksu internalizācijas jautājumā Komisija salīdzinoši īsā laikā ir paveikusi ievērojamu darbu. Komiteja uzskata, ka Komisijas darba dokumenti SEC(2008) 2209, SEC(2008) 2208 un SEC(2008) 2207, neraugoties uz izteiktajiem secinājumiem, ir ļoti pārdomāti. Tādēļ Komiteja pauž nožēlu, ka minēto dokumentu saturs, jo īpaši “labākie risinājumi” saskaņā ar veikto analīzi, nav vairāk ņemts vērā Komisijas oficiālajā paziņojumā. Komiteja tomēr iesaka izpētīt, vai pamatdatus Rokasgrāmatā par ārējo izmaksu aprēķiniem transporta nozarē (Handbook on estimation of external costs in the transport sector) var vēl papildināt.

4.3. Komisija un Padome uzskata, ka ir būtiski, lai visa sabiedrība un jo īpaši transporta veidi turpinātu atbalstīt objektīvas, plaši pielietojamas, pārskatāmas un saprotamas sistēmas ieviešanu.

4.4. Turklāt Komiteja uzskata, ka būs jāņem vērā vairāki svarīgi apstākļi: tehnoloģijas sasniegumi, sistēmas ieviešanas sociālā ietekme, ietekme ES salu reģionos, tālos reģionos un reģionos bez pieejas jūrai, investīciju apjoms transporta nozarē un ieguldījums ilgtspējīgas transporta politikas mērķu sasniegšanā.

4.5. Komiteja tāpat kā Komisija uzskata, ka ir svarīgi, lai ienākumi no transporta ārējo izmaksu internalizācijas pēc iespējas tiktu izmantoti pasākumiem, kuriem var būt vislielākā ietekme cīņā pret transporta veidu radīto piesārņojumu, trokšņiem un sastrēgumiem, kā arī lai sekmētu transporta veidu ilgtspējīgu darbību, kas ir saskaņā ar to kombinēšanu un optimizāciju.

4.6. Attiecīgie ienākumi būtu jāizmanto nevēlamas ārējās ietekmes novēršanai vai mazināšanai, piemēram, pasākumiem uz vietas vai pasākumiem, lai kompensētu ar transporta izmantošanu tieši un neapšaubāmi saistītās veselības aprūpes izmaksas, vai arī oglekļa tvertnēm.

4.7. Komiteja arī uzskata, ka ir svarīgi, lai katram transporta veidam būtu zināmi ārējo izmaksu dažādie elementi un transporta veidi tos atzītu.

4.8. Piemēram, izmaksas, ko rada autotransporta sastrēgumi, ir proporcionāli un taisnīgi jāsedz pasažieru pārvadājumu un kravu pārvadājumu nozarēm.

4.9. Lai veicinātu dažādu transporta veidu ilgtspējīgu attīstību, Komiteja vēlētos, lai debatēs par ārējo izmaksu internalizāciju vairāk tiktu ņemti vērā sociālie aspekti.

4.10. Turklāt Komiteja vēlas uzsvērt, ka ārējo izmaksu internalizācija noteikti nedrīkst ietekmēt darba ņēmēju ieņēmumus, bet šīs izmaksas jāsedz dažādo transporta veidu lietotājiem.

4.11. Principā Komiteja atbalsta Komisijas pieeju, saskaņā ar kuru visas ārējās izmaksas (7) tiek internalizētas. Vēlamos rezultātus tomēr varēs sasniegt tikai tad, ja šo filozofisko pieeju pielāgos vienlīdzīgi visās jomās, kur veidojas ārējās izmaksas.

4.12. Pašreizējais stāvoklis, kad ārējās izmaksas netiek pārnestas uz dažādajiem transporta veidiem un to lietotājiem, ir konkurences ziņā izdevīgs transporta veidiem, kas rada lielas ārējās izmaksas. Šo izmaksu internalizācija ļautu nodrošināt veselīgu konkurenci, kuras rezultātā notiktu pāreja uz videi draudzīgākiem transporta veidiem. Komiteja uzskata, ka ir svarīgi šo principu uzsvērt daudz uzstājīgāk, jo tas varētu radīt izmaiņas arī transporta nozares piedāvājuma un pieprasījuma struktūrā.

Komiteja piekrīt Komisijai, ka jāizveido Kopienas līmeņa sistēma.

4.13.1. Komiteja tomēr uzskata, ka sistēmā jāparedz vairāki vispārīgi nosacījumi attiecībā uz noteiktu ietvaru robežās pieprasāmajiem maksājumiem, lai neitralizētu ārējās izmaksas. Galvenokārt vajadzētu noteikt ārējo izmaksu veidus, maksājumu apmēru, kas noteikts atkarībā no labklājības līmeņa un atbilstīgi laikā un telpā diferencētiem ģeogrāfiskiem, nevis valsts robežu kritērijiem.

4.13.2. Par maksājumiem atbildīgajām struktūrām, piemēram, dalībvalstīm vai vietējām un reģionālajām pašvaldībām, pamatojoties uz to, ka tās labi pārzina vietējo stāvokli, pēc tam jānosaka konkrētais tarifs paredzētajos ietvaros. Tas ļaus ņemt vērā reģionu atšķirīgo labklājības līmeni.

Jūras un gaisa transporta nozarēs ārējo izmaksu internalizācijā būs jāņem vērā šajās nozarēs pastāvošā pasaules mēroga konkurence.

4.13.3.1. No konkurētspējas viedokļa trīs “klasiskajām” iekšējā transporta nozarēm, kas darbojas Eiropā, proti, autoceļu, dzelzceļa un iekšzemes ūdensceļu transportam, ir vienlaicīgi jāpiemēro viena stratēģija un metode, kas bez šaubām var radīt atšķirīgus rezultātus atkarībā no katras nozares īpatnībām.

4.13.3.2. Šāda veida internalizācija atbilst komodalitātes politikai un konkurences politikai, un pietuvina mūs 1992.(!) gadam, proti, iekšējā tirgus bez valstu robežām galīgai izveidošanai.

5. Īpašas piezīmes.

5.1. Saistībā ar iekšējiem ūdensceļiem Komisija pareizi atsaucas uz Manheimas konvenciju kā nozīmīgu tiesisko regulējumu. Šī konvencija attiecas uz Reinu, ieskaitot tās Šveices daļu, un uz tās pietekām. Tā kā minētā konvencija, kurā iesaistīta trešā valsts, parakstīta pirms Eiropas Savienības līgumiem, tā ir prioritāra (8). Tajā ir aizliegta nodokļa uzlikšana kuģošanai, proti, iekšējo ūdensceļu pārvadājumiem.

5.2. Ņemot vērā dziļo krīzi pasaulē, Komiteja atzinīgi vērtē galvenokārt vides interesēs dzimušo ideju par ārējo izmaksu internalizāciju un aicina neatkāpties no izvirzītā mērķa.

5.3. Turklāt Komiteja aicina, neraugoties uz krīzi, veikt citus pozitīvus pasākumus un turpināt attīstīt un izvērst ārējo izmaksu internalizācijas sistēmu, kā minēts 4.13.1. un nākamajos punktos. Komiteja uzskata, ka tas ir uzdevums, kas jāveic, cieši sadarbojoties Eiropas iestādēm, dalībvalstīm un uzņēmumiem.

Briselē, 2009. gada 15. jūlijā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) Direktīvas 2006/38/EK 11. pantā.

(2) COM(2006) 314, 1.1. un 9. punkts.

(3) Visi transporta veidi, uz kuriem attiecas Kopienas tiesību akti, izņemot, piemēram, militāros transportlīdzekļus un citus transportlīdzekļus.

(4) OV C 224, 30.8.2009., 39. lpp.

(5) OV C 162, 25.6.2008., 52. lpp.

(6) Skat. Komisijas dokumentu “Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam, Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Ārējo izmaksu internalizācijas ieviešanas stratēģija””, COM(2008) 435 galīgā redakcija.

(7) Komiteja pievērš uzmanību tam, ka noteikumi nav jāpiemēro “ritošiem, peldošiem vai lidojošiem pieminekļiem”, proti, vēsturiskiem transportlīdzekļiem.

(8) EKDL 307. pants.