(3)2020. gada 11. martā Pasaules Veselības organizācija oficiāli pasludināja Covid-19 uzliesmojumu par pasaules mēroga pandēmiju. Tā ir nopietna sabiedrības veselības ārkārtas situācija, kas skar iedzīvotājus, sabiedrību kopumā un ekonomiku. Tā pakļauj valstu veselības sistēmas smagai spriedzei, rada traucējumus globālajās piegādes ķēdēs, nestabilitāti finanšu tirgos un patērētāju pieprasījuma satricinājumus un negatīvi ietekmē dažādas nozares. Tā apdraud cilvēku darbvietas un ienākumus un uzņēmumu darbību. Tā ir izraisījusi ievērojamu ekonomikas satricinājumu, kam jau ir nopietnas sekas Eiropas Savienībā. Komisija 2020. gada 13. martā pieņēma paziņojumu, kurā aicināja koordinēt rīcību, reaģējot uz krīzi ekonomikā, un iesaistīt visus dalībniekus valstu un Savienības līmenī.

(4)Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ar ierobežotu ilgumu un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Turklāt uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

(5)2020. gada 20. martā Komisija pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu. Šī klauzula, kuru veido Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punkts, 6. panta 3. punkts, 9. panta 1. punkts un 10. panta 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punkts un 5. panta 2. punkts, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā paziņojumā pauda Padomei viedokli, ka pašreizējos apstākļos, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 uzliesmojuma dēļ, ir pieļaujams iedarbināt šo klauzulu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ja tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

(6)Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības sistēmu noturību, mazinātu sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu pienācīgus veselības un drošības apstākļus darbavietā nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāsadarbojas, sagatavojot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atjaunotu mūsu sabiedrības un ekonomikas normālu darbību un ilgtspējīgu izaugsmi, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

(7)Covid-19 krīze ir apliecinājusi, ka vienotais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz ekonomikas atlabšanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, ir jāatceļ steidzamie ārkārtas pasākumi, kas kavē vienotā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze ir parādījusi, ka veselības aprūpes nozarē ir vajadzīgi gatavības krīzei plāni, kas jo īpaši ietver uzlabotas iepirkuma stratēģijas, dažādotas piegādes ķēdes un svarīgāko piegāžu stratēģiskās rezerves. Tie ir galvenie elementi, lai izstrādātu plašākus gatavības krīzēm plānus.

(8)Savienības likumdevējs jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus, lai ļautu dalībvalstīm mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtas sekas. Šie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis arī var 2020.–2021. grāmatvedības gadā izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Horvātija tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu personām un nozarēm, ko šīs problēmas skar visvairāk.

(9)Pandēmijas sociālekonomiskās sekas, visticamāk, būs ievērojamas un nevienmērīgi sadalītas dažādos Horvātijas reģionos dažādas specializācijas modeļu dēļ. Īpaši cietīs piekrastes reģioni un salas, kas ir ievērojami atkarīgi no tūrisma. Tāpēc, ņemot vērā pašreizējo situāciju, ir vajadzīgi mērķtiecīgi politikas risinājumi.

(10)Horvātija savu 2020. gada valsts reformu programmu un 2020. gada konverģences programmu iesniedza 2020. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

(11)Horvātija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro noteikumu par parādu.

(12)Valdība savā 2020. gada konverģences programmā plāno, ka nominālā bilance pasliktināsies no pārpalikuma 0,4 % apmērā no IKP 2019. gadā līdz deficītam 6,8 % apmērā no IKP 2020. gadā un uzlabosies sasniedzot deficītu 2,4% apmērā no IKP 2021. gadā. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 73,2 % no IKP, taču saskaņā ar 2020. gada konverģences programmu ir paredzams, ka 2020. gadā tā palielināsies līdz aptuveni 86,7 %. Makroekonomikas un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība saistībā ar Covid-19 pandēmiju.

(13)Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju un īstenojot saskaņotu Savienības pieeju, Horvātija ir noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajiem iedzīvotājiem un uzņēmumiem. Saskaņā ar 2020. gada konverģences programmu minētie budžeta pasākumi sasniedz 2,8 % no IKP. Divi galvenie pasākumi ir subsīdija, ko izmaksā uzņēmumiem, lai tie saglabātu darbiniekus, un nodokļu atbrīvojumi, ko piešķir īpaši smagi skartiem uzņēmumiem. Turklāt Horvātija ir pieņēmusi pasākumus, kas palīdzēs atbalstīt uzņēmumu likviditāti, neradot tiešu ietekmi uz budžetu, kuru apmērs 2020. gada konverģences programmā tiek lēsts 1,3% no IKP. Šie pasākumi ietver iedzīvotāju un uzņēmumu ienākuma nodokļa un sociālo iemaksu atlikšanu. Kopumā Horvātijas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas paziņojumā par koordinētu ekonomisko reakciju uz Covid-19 uzliesmojumu. Minēto pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

(14)Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ar nemainīgas politikas pieņēmumu, Horvātijas vispārējās valdības budžeta bilance tiek prognozēta -7,1 % apmērā no IKP 2020. gadā un -2,2 % apmērā no IKP 2021. gadā. Paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2020. gadā sasniegs 88,6 % un nedaudz samazināsies līdz 83,4% no IKP 2021. gadā.

(15)Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, jo Horvātija 2020. gadā plānoja pārkāpt deficīta robežvērtību, kas ir 3 % no IKP. Kopumā analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/1997 noteiktais deficīta kritērijs nav izpildīts.

(16)Reaģējot uz pandēmiju, Horvātija ātri veica tālejošus pasākumus, lai aizsargātu savus iedzīvotājus un ierobežotu vīrusa izplatīšanos. Pandēmija (un ar to saistītie ierobežošanas pasākumi) izraisīja nopietnus uzņēmējdarbības traucējumus, kas negatīvi ietekmēja darba tirgu. Tiek lēsts, ka reālais IKP 2020. gadā samazināsies par 9,1 % un 2021. gadā pieaugs par 7,5 %, savukārt bezdarba līmenis saskaņā ar Komisijas prognozi 2020. gadā palielināsies līdz 10,2 % un 2021. gadā uzlabosies līdz 7,4 %. Būtiski skarta tiks tūrisma nozare, kas veido ļoti nozīmīgu Horvātijas ekonomikas daļu. Tajā pašā laikā Horvātijai bija jārisina arī 2020. gada 22. martā Zagrebā notikušās ievērojamās zemestrīces sekas. Lai mazinātu negatīvo ietekmi uz ekonomiku, Horvātija veica vairākus vērienīgus pasākumus, tostarp algu atbalsta pasākumus, atbrīvojumus no nodokļiem un sociālajām iemaksām un to atlikšanu, atbalstu MVU, papildu garantijas eksporta apdrošināšanai un moratorijus aizdevumu maksājumiem, kā arī īpašus pasākumus tūrismam un citām īpaši skartām nozarēm.

(17)Covid-19 uzliesmojums ir Horvātijas veselības sistēmas noturības tests. Lai gan veselības aprūpes pieejamība Horvātijā kopumā ir laba, attāluma dēļ neapmierināto medicīnisko vajadzību līmenis ir viens no augstākajiem Savienībā. Līdzsvarotāks veselības aprūpes darbinieku un iestāžu ģeogrāfiskais sadalījums ļautu vieglāk piekļūt veselības aprūpes pakalpojumiem. Atbildības sadalījumu par veselības aprūpes iestādēm Horvātijā starp centrālo valdību un apgabalu pašpārvaldēm ir iespējams uzlabot. Centrālajai valdībai ir jāsedz apgabalu slimnīcu parādi, bet tās rīcībā ir ierobežoti līdzekļi, lai ietekmētu to pārvaldību. Ciešāka sadarbība starp centrālo valdību un apgabaliem ir būtiska, lai nodrošinātu kritiski svarīgu zāļu piegādi un spētu veikt pasākumus COVID-19 izplatības ierobežošanai. E-veselības rīku izmantošana ļauj samazināt tiešos kontaktus starp veselības aprūpes darbiniekiem un pacientiem, vienlaikus samazinot infekciju risku. E-recepšu izmantošana ir plaši izplatīta, bet digitālo nosūtījumu un veselības karšu proporcija ir ļoti maza.

(18)Ekonomiskās aktivitātes palēnināšanās dēļ darba devējiem ir grūtības izmaksāt algas, un paredzams, ka tas palielinās bezdarba un nabadzības līmeni un teritoriālās atšķirības kļūs vēl izteiktākas. Tradicionāli līdzdalība aktīvos darba tirgus politikas pasākumos ir bijusi ļoti zema, taču pašreizējos apstākļos šādas programmas iegūst lielāku nozīmi. Lai sniegtu atbalstu darba devējiem un samazinātu atlaišanas gadījumu skaitu, būtu jāpastiprina ne tikai šādi pasākumi, bet arī citas ierobežota termiņa atbalsta shēmas, jo īpaši saīsināta darba laika shēmas. Īstermiņā tās saglabā darbvietas, bet arī vidējā termiņā ir iespējams uzlabot atbilstību darba tirgus vajadzībām ekonomikas atlabšanas posmā. Horvātijas valsts nodarbinātības dienestam būtu jāpastiprina centieni atbalstīt darbaspēku atbilstošu prasmju (piemēram, digitālo prasmju) attīstīšanā, jāizstrādā neaktīvo iedzīvotāju informēšanas stratēģijas un jācīnās pret nedeklarētu darbu. Bezdarbnieka pabalsts nenodrošina drošības tīklu atlaistajiem darbiniekiem, jo gan tvērums, gan pietiekamība ir zema. Minimālā ienākuma pabalsta spēja samazināt nabadzību arī ir novērtēta kā vāja, ņemot vērā augstos nabadzības un sociālās atstumtības rādītājus, teritoriālās atšķirības un riska faktorus, kas saistīti ar vecumu, dzimumu un invaliditāti.

(19)Bažas rada interneta savienojamības uzticamība. Mājsaimniecībās Horvātijā nav plaši izplatīta piekļuve ātrdarbīgam internetam mājās. Aptuveni 70 % mājsaimniecību izmanto fiksēto platjoslas pieslēgumu, un tikai 6 % mājsaimniecību izmanto vismaz 100 Mb/s fiksēto platjoslas pieslēgumu. Jo īpaši lauku apvidos tas varētu kavēt tāldarbu un tālmācību, jo īpaši neaizsargātu grupu, piemēram, studentu no nelabvēlīgā situācijā esošām ģimenēm vai personu ar invaliditāti, vidū. Pastāv risks, ka šīs grupas tiks izslēgtas no pēkšņās pārejas uz digitalizētāku sabiedrību. Ciešā sadarbībā ar sociālajiem partneriem būtu jāpastiprina alternatīvi darba režīmi, kuros izmanto digitālās tehnoloģijas, jo to darba ņēmēju īpatsvars, kuri strādā tāldarbā (6 līdz 7 %) ir tikai puse no ES vidējā rādītāja.

(20)Darbaspēka trūkums ir pastāvīgi ietekmējis dažas ekonomikas nozares, galvenokārt prasmju trūkuma dēļ. Atbilstīgu prasmju, tostarp digitālo prasmju, apguves veicināšana sākotnējās izglītības un apmācības laikā un vēlāk, pārkvalificējoties un uzlabojot prasmes, varētu palielināt produktivitāti un novērst prasmju trūkumu. Visos līmeņos ir jāuzlabo izglītības un apmācības sistēmas kvalitāte un iekļautība, un ir jāturpina mācību programmu reforma. Digitālās izglītības ieviešana jau ir apliecinājusi savu vērtību šajā krīzē; ir jāturpina attīstīt digitālās izglītības un apmācības infrastruktūru un materiālus, kā arī skolotāju, skolēnu un pieaugušo digitālās prasmes.

(21)Horvātijai būtu jāatbalsta pastāvīga kredītu un cita finansējuma, tostarp nebanku finansējuma, plūsma dzīvotspējīgiem aizņēmējiem, kurus negatīvi ietekmē krīze. Horvātija ir pieņēmusi vairākas stimulu un atbalsta shēmas maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU). Lai pārvarētu krīzi un atvieglotu atlabšanu būtu jāturpina centieni nodrošināt ātru un pastāvīgu likviditātes atbalstu uzņēmumiem, izmantojot aizdevumus un garantijas, jo īpaši valsts garantijas, īpašu uzmanību pievēršot MVU. Uzņēmumi Horvātijā lielā mērā paļaujas uz banku aizdevumiem un naudas plūsmu, lai apmierinātu savas finansējuma vajadzības. Banku sistēma būtu jāatbalsta ar garantijām, lai finansējumu varētu saņemt jaunizveidoti MVU un uzlabotos piekļuve līdzekļiem. Izstrādājot un īstenojot šos pasākumus, ir jāņem vērā banku sektora, tostarp starpnieku, noturība. Atbrīvojums no nodokļu un sociālo iemaksu maksājumiem un to atlikšana arī ir palīdzējuši uzlabot uzņēmumu likviditāti.

(22)Ir atjaunoti centieni samazināt administratīvo slogu un regulatīvos ierobežojumus. Tomēr uzņēmumu darbību kopumā joprojām kavē joprojām lielais regulatīvais un administratīvais slogs, piemēram, attiecībā uz atļaujām, ziņošanas prasībām un nodokļu procedūrām. Administratīvā un finansiālā sloga noteikšana virzās uz priekšu, apspriežoties ar ieinteresētajām personām un izmantojot īpašu tīmekļa vietni, un tiek ieviesti pasākumi apgrūtinošāko pienākumu samazināšanai. Ļoti svarīgi ir arī nodrošināt netraucētu piekļuvi profesijām un to praktizēšanu, racionalizējot tiesisko regulējumu un saistītās administratīvās procedūras, jo īpaši MVU un mikrouzņēmumiem, tostarp individuālajiem uzņēmējiem. Ir veikta parafiskālo maksājumu pārskatīšana, un 2020. gada maijā valdība pieņēma pirmo rīcības plānu.