15)

Direktīvas 20. un 21. pantu aizstāj ar šādu: “20. pants Līgumi ▐ 1. Dalībvalstis nodrošina to, ka, abonējot pakalpojumus, ar ko nodrošina pieslēgumu publiskajam komunikāciju tīklam un/vai elektroniskos sakarus , patērētājiem un citiem galalietotājiem, kas to lūdz, ir tiesības uz līgumu ar uzņēmumu vai uzņēmumiem, kas nodrošina šādus pakalpojumus un/vai pieslēgumu. Šajā līgumā skaidrā, vispusīgā un viegli pieejamā veidā norāda vismaz: a) pakalpojumu sniedzēja identitāti un adresi; b) sniedzamos pakalpojumus, jo īpaši iekļaujot šādu informāciju: — ja piekļuvi neatliekamās palīdzības dienestiem un zvanītāja atrašanās vietas informācijai ir paredzēts iekļaut 26. pantā, attiecīgā gadījumā šādas piekļuves uzticamības pakāpi un to, vai piekļuve ir nodrošināta visā valsts teritorijā, — informāciju par visiem ierobežojumiem, kurus pakalpojuma sniedzējs noteicis attiecībā uz abonenta iespējām piekļūt likumīgam saturam, to izmantot vai izplatīt vai iespējām izmantot likumīgas lietotnes un pakalpojumus, — pakalpojumu kvalitātes līmeni un ziņas par visiem parametriem, kuri attiecīgi precizēti 22. panta 2. punktā, — piedāvāto tehniskās apkopes un klientu atbalsta pakalpojumu veidus, kā arī to, kā sazināties ar klientu atbalsta dienestiem, — sākotnējās pieslēgšanas laiku un — informāciju par visiem pakalpojuma sniedzēja noteiktajiem galiekārtu izmantošanas ierobežojumiem. c) abonenta lēmumu par to, vai iekļaut viņa personas datus abonentu sarakstā, un attiecīgos datus; d) informāciju par cenām un tarifiem un līdzekļus, kā var iegūt atjauninātu informāciju par visiem piemērojamiem tarifiem un tehniskās apkopes maksājumiem , piedāvātos norēķinu veidus un visas ar norēķinu veidiem saistītās cenu atšķirības ; e) līguma darbības termiņu un pakalpojumu un līguma atjaunošanas un pārtraukšanas nosacījumus, tostarp: — visus maksājumus par numuru un citu identifikatoru saglabāšanu un — visus maksājumus, kas jāveic līguma izbeigšanas brīdī, tostarp izmaksu atgūšanu saistībā ar galiekārtām; f) kompensācijas un atlīdzības noteikumus, kas piemērojami, ja līgumā norādītais pakalpojumu kvalitātes līmenis nav nodrošināts; g) strīdu izšķiršanas procedūru uzsākšanas metodi saskaņā ar 34. pantu; h) to pasākumu veidus , kurus uzņēmums, kas nodrošina pieslēgumu un/vai pakalpojumus, var veikt, reaģējot uz starpgadījumiem saistībā ar drošību vai integritāti vai drošības vai integritātes apdraudējumiem un vājajām vietām , un kompensēšanas kārtību gadījumos, ja rodas ar drošību vai integritāti saistīti starpgadījumi . Līgumā iekļauj arī visu informāciju, ko attiecīgās valsts iestādes sniedz par likumā aizliegtajiem elektronisko sakaru tīklu un pakalpojumu izmantošanas veidiem vai kaitīga satura izplatīšanu, kā arī par 21. panta 4. punktā minētajiem aizsardzības līdzekļiem, lai novērstu apdraudējumus, kas saistīti ar personas drošību, privātumu un personas datu apstrādi un attiecas uz sniegto pakalpojumu. ▐ 2. Abonentiem ir tiesības lauzt līgumu bez soda piemērošanas, saņemot paziņojumu par pakalpojumu sniedzēju piedāvātajām līguma nosacījumu izmaiņām. Abonentus atbilstoši informē ne vēlāk kā vienu mēnesi pirms šādām izmaiņām, tajā pašā laikā informējot arī par to tiesībām lauzt līgumu bez soda piemērošanas, ja tie nepiekrīt jaunajiem nosacījumiem. 21. pants Informācijas pārredzamība un publicēšana ▐ 1. Dalībvalstis nodrošina to, ka uzņēmumi, kas nodrošina savienojumu ar publisku elektronisko komunikāciju tīklu un/vai elektronisko sakaru pakalpojumus , publicē pārredzamu, salīdzināmu, atbilstīgu un atjauninātu informāciju par cenām un tarifiem, visiem maksājumiem saistībā ar līguma izbeigšanu un informāciju par standartnoteikumiem , ko piemēro par galalietotāju un patērētāju piekļuvi to piedāvātajiem pakalpojumiem un par to izmantošanu saskaņā ar II pielikumu . Šādu informāciju publicē skaidrā, vispusīgā un viegli pieejamā veidā. Valsts regulatīvās iestādes var noteikt papildu prasības par veidu, kādā šāda informācija ir publicējama. 2. Valsts regulatīvās iestādes veicina salīdzināmas informācijas sniegšanu, lai lietotājiem un patērētājiem, izmantojot interaktīvas rokasgrāmatas vai līdzvērtīgus paņēmienus, būtu iespēja neatkarīgi novērtēt alternatīvu izmantošanas modeļu izmaksas. Dalībvalstis nodrošina to, ka valsts regulatīvās iestādes pašas vai ar trešo personu starpniecību rada iespēju izmantot šādas rokasgrāmatas vai paņēmienus bez maksas vai par samērīgu cenu . Trešām personām ir tiesības bez maksas izmantot elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzēju un/vai tīkla nodrošinātāju publiskoto informāciju nolūkā pārdot vai darīt pieejamas šādas interaktīvas rokasgrāmatas vai līdzvērtīgus paņēmienus. 3. Dalībvalstis nodrošina to, ka valsts regulatīvajām iestādēm ir iespēja uzņēmumiem, kas nodrošina savienojumu ar publisku elektronisko sakaru tīklu un/vai elektronisko sakaru pakalpojumus , uzlikt pienākumu, inter alia : a) sniegt abonentiem informāciju par piemērojamiem tarifiem attiecībā uz jebkuru numuru vai pakalpojumu, kam ir īpaši cenu nosacījumi ; attiecībā uz atsevišķām pakalpojumu kategorijām valsts regulatīvās iestādes var prasīt, lai šādu informāciju sniedz pirms zvana savienojuma nodrošināšanas; b) regulāri veikt atgādinājumus abonentiem, ja viņu abonētais pakalpojums nenodrošina piekļuvi neatliekamās palīdzības dienestiem vai zvanītāja atrašanās vietas informācijai; c) informēt abonentus par visām izmaiņām jebkādos ierobežojumos, kurus uzņēmums noteicis attiecībā uz abonentu iespējām piekļūt likumīgam saturam, to izmantot vai izplatīt vai arī pēc savas izvēles izmantot likumīgas lietotnes un pakalpojumus; d) informēt abonentus par to tiesībām iekļaut personas datus abonentu sarakstos un šādu datu veidu un e) regulāri sniegt abonentiem ar invaliditāti detalizētu informāciju par viņiem paredzētiem ražojumiem un pakalpojumiem, kas pašreiz ir pieejami. Valsts regulatīvās iestādes pirms jebkādu saistību paredzēšanas var vispirms veicināt pašregulējošus vai kopējus regulējošus pasākumus, ja tās uzskata šādu risinājumu par piemērotu. 4. Dalībvalstis nodrošina, ka valsts regulatīvās iestādes 3. punktā minētajiem uzņēmumiem uzliek pienākumu attiecīgā gadījumā izplatīt esošajiem un jaunajiem abonentiem publiskas nozīmes informāciju. Šo informāciju attiecīgās valsts iestādes sagatavo standartizētā formātā, un tā var cita starpā ietvert šādus tematus: a) biežākie elektronisko sakaru pakalpojumu izmantošanas veidi, lai iesaistītos nelikumīgās darbībās un izplatītu kaitīgu saturu, jo īpaši, ja tas var kaitēt citu personu tiesību un brīvību aizsardzību, tostarp autortiesību un blakustiesību pārkāpumi un to sekas, un b) aizsardzības līdzekļi, lai novērstu apdraudējumus, kas saistīti ar personas drošību, privātumu un personas datu apstrādi, izmantojot elektronisko sakaru pakalpojumus. Būtiskas ar šo prasību ievērošanu saistītas uzņēmuma papildu izmaksas atlīdzina attiecīgās valsts iestādes. ”