Bija paredzēts, ka dalībvalstis transponēs direktīvu savos tiesību aktos līdz 2011. gada 30. aprīlim. Ārējs konsultants novērtēja to valstu pasākumu atbilstību, kuri veikti 27 dalībvalstīs (izņemot Horvātiju), lai īstenotu END2, aptverot lielāko daļu direktīvas pantu, un šis novērtējums tika pabeigts 2013. gada aprīlī.

Šajā atbilstības novērtējumā tika konstatēts, ka kopumā dalībvalstu īstenošanas tiesību akti atbilst direktīvai. Lai gan END2 vispārējā pieeja vērsta uz pilnīgu saskaņošanu, daži tās noteikumi paredz dalībvalstīm noteiktu elastīgumu. Tādēļ ļoti liela nozīme bija valstu regulatoru un Komisijas sadarbībai, lai nodrošinātu šo noteikumu konsekventu, savlaicīgu un vienlīdzīgu transponēšanu valstu tiesību aktos. Šajā saistībā Komisija rīkoja paraugprakses darbseminārus un izveidoja jautājumiem un atbildēm paredzētu interaktīvu tīmekļa vietni YQOL (Your questions on legislation). Šobrīd visas dalībvalstis ir īstenojušas direktīvu.

4. END2 PIEMĒROŠANA UN IETEKME

Ekonomiskajā pētījumā par END2 ietekmi uz Eiropas elektronisko tirgu tika secināts, ka kopumā END2 ietekmē tirgu pozitīvi.

4.1. Priekšmets, darbības joma un definīcijas (END2 I sadaļa)

Ekonomiskajā pētījumā tika apliecināts, ka e-naudas definīcija un noteiktā vispārējā END2 darbības joma tiek kopumā uzskatītas par piemērotām, tomēr gan dalībvalstīm, gan ieinteresētajām personām mēdz būt grūti pieņemt lēmumu par atbilstošo tiesisko regulējumu, kas būtu piemērojams sarežģītākiem produktiem. Saistībā ar šādiem produktiem ir grūti nošķirt maksājumu kontus, e-naudas kontus un bankas kontus. Tas jo īpaši attiecas uz priekšapmaksas karšu shēmām — dažos gadījumos uzskatīts, ka tām piemērojama MPD, bet citos uzskatīts, ka tās ir e-naudas iestādes.

Atšķiras arī pieeja attiecībā uz juridisko jēdzienu “aģents” un nedefinēto jēdzienu “izplatītājs”, kam END2 ir citāds statuss. Nepieciešami arī skaidrojumi attiecībā uz pieeju ierobežotiem tīkliem, kuriem END2 nepiemēro. Par problemātisku atzīta situācija, kad valstu iestādes to interpretē atšķirīgi, bieži vien piemērojot prasības katrā gadījumā individuāli.

Tā kā pašreiz pastāv atšķirīgas pieejas attiecībā uz END2 darbības jomu un priekšmetu, vairākas kompetentās iestādes ir atzinušas, ka būtu labāk nākotnē apvienot MPD (tagad MPD2) un END2, lai nodrošinātu konsekventāku piemērošanu un interpretāciju dalībvalstīs.

4.2. Piekļuve tirgum, struktūra un piesardzības noteikumi (END2 II sadaļa)

Pamatojoties uz tirgus datiem, kas apkopoti ekonomiskā pētījuma ietvaros, un Komisijas savāktajiem atjauninātajiem datiem par tādām iestādēm visās dalībvalstīs, kuras saņēmušas atļauju, atbrīvojumu vai pārrobežu atļauju, var secināt, ka interese par elektroniskās naudas licencēm ir pieaugusi un ka e-naudas iestādes, kas pašreiz darbojas tirgū, licenci ir saņēmušas kopš direktīvas stāšanās spēkā 2011. gadā (skatīt tabulu pielikumā). Dati liecina, ka populārākās ir priekšapmaksas kartes un e-maki, jo ar šiem produktiem ir saistīti daudzi un dažādi pakalpojumi.

Licencēto e-naudas iestāžu skaits kopš 2011. gada ir redzami pieaudzis, tomēr trūkst salīdzināmu kvantitatīvo datu, tāpēc ir grūti, pamatojoties uz šo empīrisko analīzi, pierādīt, ka pastāv korelācija starp tiesiskā regulējuma modernizēšanu, proti END2 pieņemšanu, un šo pozitīvo tendenci.

Tomēr ekonomiskajā pētījumā norādīts, ka, salīdzinot ar pirmo Elektroniskās naudas direktīvu, šī direktīva sniedz lielāku skaidrību un nosaka zemākas kapitāla prasības un ka tas ir būtisks e-naudas iestādēm piemērojamā tiesiskā regulējuma uzlabojums. Turklāt par pozitīvu jauninājumu atzīts tas, ka maksājumu pakalpojumus un e-naudas pakalpojumus var sniegt, saņemot vienu vienotu atļauju; daudzas e-naudas iestādes patiešām sniedz maksājumu pakalpojumus papildus e-naudas pakalpojumiem.

Tomēr e-naudas iestādes ir novērojušas, ka valstis atšķirīgi īsteno un interpretē noteikumus par uzraudzību, un tas ietekmē konkurences apstākļu vienlīdzīgumu e-naudas iestādēm ES. Tā rezultātā e-naudas iestādes izraugās izdevīgāko režīmu, proti, izvēlas reģistrēties dalībvalstīs, kurās ir šīm iestādēm labvēlīgākais tiesiskais regulējums.

E-naudas iestāžu atbilstības nodrošināšanas izmaksas ir atšķirīgas — to apmērs atkarīgs no konkrētās iestādes lieluma, valsts, kurā tā saņēmusi atļauju, un tās uzņēmējdarbības modeļa. Aplēsts, ka šīs atbilstības nodrošināšanas izmaksas kopumā veidos 1–5 % no kopējām izmaksām (kuru apmērs var būt no EUR 25 000 līdz EUR 0,5 miljoniem). Absolūtā izteiksmē šīs izmaksas dažām e-naudas iestādēm tādējādi varētu būt samērā lielas. Tomēr gaidāms, ka šādos un citos gadījumos tās kompensēs ar END2 noteiktā kapitāla prasību pazemināšana (no EUR 1 miljona uz EUR 350 000).

Dalībvalstīs kopš 2011. gada ir palielinājusies pārrobežu darbība, kam tiek piešķirtas pārrobežu atļaujas. Atsauksmes, ko kompetentās iestādes sniegušas ekonomiskā pētījuma ietvaros, liecina, ka dalībvalstu sadarbību pārrobežu atļauju piešķiršanas jomā vēl varētu uzlabot.

Vairākas dalībvalstis ir izmantojušas 9. pantā piedāvāto izvēles atbrīvojumu režīmu nelielām e-naudas iestādēm. E-naudas iestādes, kurām piemēroti šādi atbrīvojumi, kopumā atzinušas šo iespēju par lietderīgu. Dažas ieinteresētās personas, kas pārstāv nozari, labprātāk vēlētos vairāku pakāpju pieeju, kura paredzētu e-naudas iestāžu starpkategorijas, nevis piemērošanu pēc principa “visu vai neko”.

4.3. Elektroniskās naudas emitēšana un atpirkšana (END2 III sadaļa)

Saistībā ar noteikumiem par elektroniskās naudas emitēšanu un atpirkšanu ekonomiskajā pētījumā nopietnas problēmas netika konstatētas. Nekas neliecina, ka END2 ietekmētu emitentu piedāvāto produktu un pakalpojumu kvalitāti un cenas vai patērētāju uzticību šādiem produktiem un pakalpojumiem. Patērētāju asociācijas nav ziņojušas par īpašām patērētāju bažām vai problēmām saistībā ar elektronisko naudu.

Attiecībā uz izmaksām, kas saistītas ar emitentu pienākumu pēc e-naudas turētāja pieprasījuma jebkurā laikā atpirkt e-naudu, pētījumā nav noteiktas nopietnas problēmas vai būtiskas izmaksas, kas saistītas ar to, ka patērētāji izmanto šīs tiesības.