EIROPAS KOMISIJA Briselē, 10.12.2021 COM(2021) 819 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Pamattiesību aizsardzība digitālajā laikmetā —



2021. gada ziņojums par

ES Pamattiesību hartas piemērošanu



Pamattiesību aizsardzība digitālajā laikmetā —



2021. gada ziņojums par

ES Pamattiesību hartas piemērošanu Saturs 1. Ievads 2. Jaunās stratēģijas īstenošana ar mērķi stiprināt Pamattiesību hartas piemērošanu ES 3. Harta kā ES kompass digitālajā laikmetā 4. Tiešsaistes satura moderācijas problēmu risināšana 5. Pamattiesību aizsardzība mākslīgā intelekta izmantošanas gadījumos 6. Digitālās plaisas novēršana 7. Platformās nodarbinātu cilvēku aizsardzība 8. Kā pārraudzīt digitālo novērošanu 9. Kā kopīgiem spēkiem digitālo laikmetu padarīt par iespēju pamattiesībām



1.Ievads ES Pamattiesību harta ir ietekmīgs instruments, ko izmanto, lai aizsargātu, veicinātu un stiprinātu cilvēku tiesības Eiropas Savienībā. Pamattiesības ne tikai aizsargā cilvēkus no nepamatotas iejaukšanās, piemēram, cenzūras vai masveida novērošanas, bet arī dod cilvēkiem iespēju pilnvērtīgi izmantot savas tiesības un iespējas dzīvē. Vienmēr ir iespējams uzlabot apstākļus un to, cik lielā mērā cilvēki var izmantot savas tiesības. Ar šo hartu var virzīt politikas pasākumus visā ES. Jo vairāk cilvēki zina par hartā garantētajām tiesībām un to, kā uz tām paļauties, jo ietekmīgākas tās kļūst. Covid-19 pandēmija ir bijusi pārbaudījums mūsu pamattiesību un pamatbrīvību aizsardzībai un garantijām. Jebkādiem pamattiesību ierobežojumiem jābūt nepieciešamiem un samērīgiem. Tas ir noteikts ES Pamattiesību hartā, kas ir saistošs ES tiesību akts. Šī harta aizsargā un veicina daudzas un dažādas tiesības, kas ir saistītas ar cilvēka cieņu, brīvību, vienlīdzību un solidaritāti, un visas valstu tiesas var to piemērot lietās, kurās tiek īstenoti ES tiesību akti, un kad tas ir būtiski galīgā sprieduma pieņemšanai.

Kopš 2009. gada hartai ir tāds pats juridiskais statuss kā Līgumiem, kas ir primārie ES tiesību akti, uz kuriem balstās ES tiesību akti. Eiropas iestādēm tā jāievēro visās savās darbībās, un ES dalībvalstīm tā jāievēro, īstenojot ES tiesību aktus. Kādos gadījumos dalībvalstīm jāievēro harta? - Kad dalībvalstis Padomē un Eiropas Parlamentā vienojas par jaunu ES tiesību aktu pieņemšanu, lai šie tiesību akti stātos spēkā, tie bieži vien jāīsteno ar valsts līmeņa pasākumiem. - Kad dalībvalstis pieņem vai groza tiesību aktus jautājumā, kurā ES tiesību akti uzliek konkrētus pienākumus, to tiesību akti nedrīkst būt pretrunā ES tiesību aktiem, tai skaitā hartai, jo šāda likumdošanas darbība ir ES tiesību īstenošana. - ES finansēšanas programmas ir nostiprinātas ES tiesību aktos. Dalībvalstīm ir jānodrošina, ka šī nauda tiek tērēta saskaņā ar minēto tiesību aktu noteikumiem. Kad tās īsteno finansēšanas programmas, tās īsteno ES tiesību aktus. - Ja dalībvalstis pieņem vai groza tiesību aktus jomā, kas nav ES kompetencē un attiecībā uz kuru nav ES tiesību aktu, tās neīsteno ES tiesību aktus. Šādos gadījumos harta tām nav saistoša. Tomēr daudzas hartā nostiprinātās pamattiesības ir noteiktas arī valstu konstitūcijās un tiesu praksē, kā arī Eiropas Cilvēktiesību konvencijā, kuru ir parakstījušas visas ES dalībvalstis. Lai padziļinātu sabiedrības zināšanas par hartu, Eiropas Komisija kopš 2010. gada publicē ziņojumus par tās piemērošanu. Šis izdevums ir pirmais, kurā izmantota jauna pieeja, par kuru tika paziņots stratēģijā, kuras mērķis ir stiprināt Pamattiesību hartas piemērošanu (hartas stratēģijā) . Gada ziņojumā tiks pievērsta uzmanība konkrētai tēmai, ko reglamentē ES tiesību akti, un sīkāk aplūkota dalībvalstu paraugprakse un problēmas šajā jomā. Tas ļauj izpētīt sistēmiskas norises, lai parādītu, kā dažādi tiesību veidi var stiprināt cits citu un kā politiskās, sabiedriskās un ekonomiskās norises var ietekmēt vairākus tiesību veidus vienlaikus. 2021. gada izdevuma tēma ir pamattiesību aizsardzība digitālajā laikmetā, kas atbilst Eiropas Komisijas stratēģiskajam uzsvaram uz digitālo pārkārtošanos. Kāda informācija ir izmantota šā ziņojuma sagatavošanai? Šis ziņojums ir sagatavots, pamatojoties uz: - ES dalībvalstu, kuras tika aicinātas paust viedokļus no savas valsts perspektīvas, sniegto ieguldījumu; - mērķorientētu apspriešanu ar Eiropas pilsoniskās sabiedrības organizāciju jumta organizācijām, kas darbojas pamattiesību jomā; kā arī - ES aģentūru ziņojumiem, jo īpaši Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras (FRA) gada ziņojumiem par pamattiesībām, kuros ir sadaļa par pamattiesībām un digitalizāciju. 2.Jaunās stratēģijas īstenošana ar mērķi stiprināt Pamattiesību hartas piemērošanu ES Komisijas 2020. gadā pieņemtās hartas stratēģijas mērķis ir nodrošināt, lai hartas potenciāls tiktu pilnībā izmantots, padarot pamattiesības par realitāti visiem. Ar šo hartas stratēģiju nosaka satvaru kopīgam darbam pamattiesību jomā visā ES turpmākajiem 10 gadiem, un dalībvalstis to pilnībā atbalsta . Turpmāk ir izskaidrotas četras prioritātes, kas nosaka hartas stratēģijā izvirzīto mērķu īstenošanu. 2.1Atbalsts hartas efektīvai piemērošanai dalībvalstīs un tās uzraudzība Valsts un vietējām pārvaldes iestādēm, parlamentiem un tiesībaizsardzības iestādēm ir būtiska nozīme hartā noteikto tiesību veicināšanā un aizsardzībā, kā arī labvēlīgas vides radīšanā pilsoniskās sabiedrības organizācijām un tiesību aizstāvjiem. Komisija cieši sadarbojas ar dalībvalstīm, lai palīdzētu tām efektīvi īstenot ES tiesību aktus un politiku, pilnībā ievērojot hartu. Komisija arī palīdz dalībvalstīm īstenot ES finansētās programmas saskaņā ar hartas noteikumiem. Kopīgo noteikumu regulā ir izklāstīti noteikumi, kas jāievēro, izmantojot vairākus ES fondus. Tajā noteikts, ka dalībvalstīm ir jāizveido un jāizmanto efektīvi mehānismi, lai nodrošinātu ES finansēto programmu atbilstību hartai, piemēram, ziņošanas kārtība uzraudzības komitejai par sūdzību gadījumiem saistībā ar hartu vai fondu atbalstīto darbību neatbilstību hartai. Komisija turpinās sniegt tehnisko palīdzību, lai palīdzētu dalībvalstīm nodrošināt, ka ES fondu atbalstītās programmas tiek izstrādātas un īstenotas atbilstoši hartas prasībām. Saskaņā ar vienu īpašu finansēšanas shēmu — programmu “Pilsoņi, vienlīdzība, tiesības un vērtības” (CERV) — Komisija ir radījusi jaunas iespējas valsts, reģionālajām un vietējām iestādēm saņemt finansējumu projektiem, kas veicina vērtību kultūru un uzlabo informētību par hartu . Pilsētām ir liela nozīme šādas kultūras veicināšanā un pamattiesību aizsardzībā. Vairākas pilsētas ir pievienojušās “cilvēktiesību pilsētu” tīklam un iekļauj pamattiesības savā politikas veidošanā. FRA publicēja ziņojumu “Cilvēktiesības ES: satvars tiesību stiprināšanai vietējā līmenī” Pamattiesību forumā, kas norisinājās 2021. gada oktobrī . Šajā satvarā ir iekļauti rīki, kas palīdz mēriem, vietējām pašvaldībām un pārvaldes iestādēm, kā arī vietējām organizācijām integrēt cilvēktiesību standartus savā darbā. Kā turpinājumu ES rasisma apkarošanas rīcības plānam 2020.–2025. gadam Komisija 2021. gada novembrī izsludināja konkursu “Eiropas integrācijas un dažādības galvaspilsēta(-s)”. Tajā tiks pasniegtas balvas par paraugprakses piemēriem, kas var būt kā iedvesmas avots citām Eiropas pilsētām un reģioniem, lai radītu daudzveidīgāku un iekļaujošāku vidi saviem iedzīvotājiem.

Hartas stratēģijā Komisija aicināja dalībvalstis iecelt hartas kontaktpunktu, lai vēl vairāk atvieglotu sadarbību un informācijas apmaiņu par hartas piemērošanu. Līdz šim šādus hartas kontaktpunktus ir iecēlušas 17 dalībvalstis. Tiem ir būtiska nozīme, lai izplatītu informāciju un paraugpraksi saistībā ar hartas izpratni un koordinētu spēju veidošanas centienus attiecīgajā valstī. To darbs palīdz veidot jauno tīmekļa lapu par dalībvalstu paraugpraksi saistībā ar hartu, kas 2021. gada decembrī tika izveidota Eiropas e-tiesiskuma portālā . Komisija kā Līgumu uzraudzītāja ir veikusi konkrētus pasākumus, lai nodrošinātu hartā nostiprināto tiesību ievērošanu, piemēram, uzsākusi pārkāpumu procedūras gadījumos, kad ar valsts tiesību aktiem vai praksi, ar ko īsteno ES tiesību aktus, šīs tiesības tiek pārkāptas. Konkrēti, Komisija rīkojās, lai nodrošinātu, ka tiek ievērotas: ·nevalstisko organizāciju biedrošanās brīvība un tiesības aizsargāt ziedotāju persondatus; ·akadēmiskā brīvība; ·vārda brīvība un mediju plurālisms; ·cilvēka cieņa; ·tiesības uz privātās dzīves neaizskaramību; ·ikviena cilvēka, tai skaitā LGBTIK personu, tiesības netikt diskriminētam dzimuma un seksuālās orientācijas dēļ. Komisija visās dalībvalstīs ir uzraudzījusi ārkārtas pasākumus, kas veikti Covid-19 pandēmijas laikā, un to ietekmi, jo īpaši uz tiesiskumu, pamattiesībām un citu ES tiesību aktu noteikumu ievērošanu, kā tas atspoguļots 2021. gada ziņojumā par tiesiskumu un valstīm veltītajās nodaļās. 2.2Iespēju sniegšana pilsoniskās sabiedrības organizācijām, tiesību aizstāvjiem un tieslietu speciālistiem Pilsoniskās sabiedrības organizācijas un neatkarīgas valstu cilvēktiesību aizsardzības struktūras ir galvenie ES iestāžu un dalībvalstu partneri saistībā ar pamattiesību, demokrātijas un tiesiskuma veicināšanu un aizsardzību. Tām ir liela nozīme iedzīvotāju informētības uzlabošanā par viņu tiesībām un tās palīdzē viņiem saņemt efektīvu tiesisko aizsardzību. Šīm organizācijām ir jābūt iespējai darboties labvēlīgā vidē, kurā nav nepamatotu reglamentējošu ierobežojumu, šķēršļu finansējumam vai pat nomelnošanas kampaņu, un tām ir arī jābūt iespējai attīstīt savas spējas. Dažās dalībvalstīs joprojām nav pilnībā funkcionējošu valsts cilvēktiesību iestāžu, kas ir svarīga saikne starp valdību un pilsonisko sabiedrību . Dalībvalstis tiek aicinātas izveidot šādas iestādes un nodrošināt tām līdzekļus, kas tām ļautu strādāt pilnīgi neatkarīgi. Komisija cieši uzrauga pilsoniskās sabiedrības organizāciju stāvokli un ziņo par norisēm saistībā ar pilsoniskās sabiedrības tiesisko regulējumu savā ikgadējā ziņojumā par tiesiskumu. 2021. gada ziņojumā par tiesiskumu norādīts, ka Covid-19 pandēmija ietekmēja pilsoniskās sabiedrības organizācijas ne tikai pārvietošanās un pulcēšanās brīvības ierobežojumu dēļ, bet arī finansējuma ziņā. Saskaņā ar ziņojumā sniegto informāciju pilsoniskās sabiedrības iesaiste Covid-19 pasākumu izstrādē un īstenošanā kopumā ir bijusi ierobežota. 2020. gada ziņojumā par tiesiskumu ir noteikti pasākumi, kas ierobežoja pilsoniskās sabiedrības organizāciju vārda brīvību. FRA savāktie dati patiešām liecina – daudzas pilsoniskās sabiedrības organizācijas uzskata, ka valsts pandēmijas pasākumi kopš 2020. gada marta ir negatīvi ietekmējuši to darbību. Lai gan tās ziņoja par augošu pieprasījumu, lielākā daļa no tām saskārās ar grūtībām turpināt sniegt savus pakalpojumus. Organizācijas saskārās ar tādām praktiskām problēmām kā pasākumu atcelšana, psiholoģiskā ietekme uz darbiniekiem un mazāks brīvprātīgā darba apjoms. Komisija arī atbalsta tiesību aizstāvjus un pilsoniskās sabiedrības organizācijas, izmantojot īpašu finansējumu, piemēram, uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus par ES vērtību aizsardzību un veicināšanu, kas pilnībā paredzēts mazām un vietējām pilsoniskās sabiedrības organizācijām un kurā 2021.–2022. gada periodā tiks izmaksāts 51 miljons EUR . Ir izsludināts īpašs uzaicinājums divu miljonu EUR apmērā, lai atbalstītu tiesvedību un spēju veidošanu saistībā ar hartas piemērošanu . Komisija veicina arī tiesnešu un citu tieslietu speciālistu spēju veidošanu un izpratnes uzlabošanu par hartu. Komisija 2020. gada decembrī pieņēma jaunu Eiropas tiesiskās apmācības stratēģiju 2021.–2024. gadam , un 2021. gada martā Komisija izsludināja uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus, lai atbalstītu projektus tiesiskās apmācības jomā, iekļaujot pamattiesības kā vienu no tās galvenajām prioritātēm . Ir īstenoti vairāki ar hartu saistīti tiesiskās apmācības projekti, kurus Komisija līdzfinansē saskaņā ar tās programmu “Tiesiskums” 2014.–2020. gadam. Tieslietu speciālistiem ir pieejami tiesiskās apmācības materiāli par pamattiesībām platformā, kas tika izveidota 2020. gada decembrī . 2.3Pamattiesību hartas pilnvērtīga izmantošana ES lēmumu pieņemšanā ES iestādēm, organizācijām, struktūrām un aģentūrām ir visās savās darbībās jārīkojas saskaņā ar hartu. Komisija uzlabo savu iekšējo spēju nodrošināt atbilstību hartai un atjaunina tās labāka regulējuma rīkkopu, tai skaitā 2011. gada norādījumus par pamattiesību ievērošanu ietekmes novērtējumos. Tā arī izstrādā īpašu apmācību par hartu un e-mācību rīku, lai palīdzētu darbiniekiem novērtēt Komisijas politikas un tiesību aktu priekšlikumu ietekmi uz pamattiesībām. E-mācību rīks būs pieejams publiski, un tas kopā ar atjaunināto labāka regulējuma rīkkopu un norādījumiem varētu būt noderīgs resurss citām ES iestādēm un likumu un politikas veidotājiem dalībvalstīs. Komisija ir gatava atbalstīt Eiropas Parlamentu un Padomi, lai nodrošinātu, ka šīs iestādes savā darbā efektīvi piemēro hartu. 2.4Iedzīvotāju informētības uzlabošana Līdztekus šā ziņojuma pieņemšanai Komisija uzsāk izpratnes veicināšanas kampaņu par hartu, lai informētu iedzīvotājus par viņu tiesībām un par to, kur vērsties, ja viņu tiesības ir pārkāptas. Kampaņa tiks īstenota tiešsaistē, mediju pasākumos un sociālajos medijos, izmantojot tēmturi #RightHereRightNow. Tajā īpaša uzmanība tiks pievērsta vairākām konkrētām tiesībām, piemēram, tiesībām uz nediskrimināciju un vienlīdzību, bērnu tiesībām, vārda un informācijas brīvībai, kā arī tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu. Informētības uzlabošanā tiks iesaistīti galvenie partneri, piemēram, pilsoniskās sabiedrības organizācijas, valstu cilvēktiesību iestādes un struktūras, FRA un citas ES struktūras un aģentūras. Tiks veidotas saiknes ar citām informācijas kampaņām tiesību jomā un ar konferenci par Eiropas nākotni. Komisija ir arī iztulkojusi savu hartai veltīto tīmekļa lapu savā tīmekļa vietnē Europa visās oficiālajās ES valodās un atklāja Eiropas e-tiesiskuma portāla jauno versiju, kurā ir informācija par hartas piemērošanu un par to, kur saņemt palīdzību. 3.Harta kā ES kompass digitālajā laikmetā

Eiropas Komisija par savu prioritāti ir izvirzījusi digitālo pārkārtošanos veidot tā, lai no tās labumu gūtu ikviens un neviens netiktu atstāts novārtā. Tas, ko agrāk dēvēja par “bezsaistes pasauli” un “tiešsaistes pasauli”, mūsdienās kļūst par neatšķiramu kopumu. Pamattiesību ievērošanas nodrošināšana strauji mainīgajā digitālajā vidē rada vairākas problēmas. Digitālās tehnoloģijas arvien vairāk caurvij visas mūsu sabiedrības darbības jomas, un tās var izmantot dažādos un bieži vien lietderīgos veidos. Digitālie risinājumi veicina zinātnisko pētniecību, palielina rūpnieciskās ražošanas apjomus, atvieglo pāreju uz ilgtspēju, atvieglo dažādu pakalpojumu sniegšanu un mūsdienās ir galvenais privātās un publiskās komunikācijas kanāls. Tie palielina cilvēku iespējas piedalīties demokrātiskā diskursā un iegūt informāciju par jebkuru tematu. Īpaši mākslīgā intelekta sistēmas noder inovācijas un labklājības veicināšanai, un tās var izmantot kā rīkus visās dzīves jomās, piemēram, veselības aprūpē, tulkošanā vai lēmumu pieņemšanas atbalstam. Digitālā automatizācija palīdz efektīvāk organizēt darbu un nodrošina vēl nebijušu koordinācijas līmeni. Datu vākšana par cilvēku darbībām un to ietekmi palīdz izprast un veidot pasauli. Tajā pašā laikā zināmi tehnoloģiju izmantošanas veidi var ierobežot ar pamattiesībām garantētās aizsardzības efektivitāti. Nelikumīga satura, piemēram, naida runas un bērnu pornogrāfijas, izplatīšana apdraud cietušā tiesības uz cieņu, bet dezinformācijas izplatīšana apdraud demokrātisko diskursu un mūsu tiesības uz piekļuvi informācijai. Ja procesi vai pat lēmumi tiek automatizēti, var būt grūti nodrošināt pārredzamību un atbildību par rezultātiem, piemēram, ja lēmumu pieņemšanai par darba piešķiršanu izmanto sarežģītu programmatūru. Ja trūkst informācijas vai to ir sarežģīti iegūt, var būt grūti novērtēt un novērst pamattiesību pārkāpumus. Jo vairāk automatizēts rīks rezultāta iegūšanā ir atkarīgs no ārējiem faktoriem, piemēram, datiem un cilvēku vai citu sistēmu ievadītas informācijas, jo grūtāk ir nodrošināt, ka šāds rīks jau sākotnēji nepārkāpj tiesības, piemēram, noteiktu sistēmisku aizspriedumu dēļ, kas var ietekmēt lēmumu pieņemšanu darba kontekstā. Jo vairāk datu tiek uzkrāts par cilvēkiem, jo vieglāk ir viņus uzraudzīt un pārkāpt viņu tiesības uz privātumu. Tīkla efekts var mazināt indivīdu varu attiecībā pret lielām organizācijām, piemēram, tiešsaistes tirgos vai darba platformās, kur personām ir maza spēja aizstāvēt savas intereses vai iespējas rīkoties organizēti. Tajā pašā laikā sociālo mediju platformas tiek izmantotas arī naida kurināšanai un nelikumīga satura izplatīšanai, piemēram, ja tajās tiek izplatīta nelikumīga naida runa, bērnu pornogrāfija vai teroristisks saturs. Turklāt vēl ir daudz jāstrādā, lai palīdzētu ikvienam gūt labumu no jauniem un noderīgiem rīkiem vietās, kur piekļuve internetam, aprīkojums vai zināšanas par to, kā šos rīkus izmantot, ir nepietiekamas. Atkarībā no konteksta šīs problēmas var rasties atsevišķi vai vairākas vienlaicīgi. Tās var cita citu pastiprināt un ietekmēt vairākas pamattiesības vienlaikus — šis aspekts jāņem vērā, šīs problēmas risinot. Šajā ziņojumā ir izklāstīti daži galvenie aspekti, attiecībā uz kuriem digitālo tehnoloģiju izmantošanas dēļ rodas pamattiesību apdraudējumi. Tajā parādīts, kuras tiesības šajos kontekstos tiek ietekmētas, kā situācija attīstās ES dalībvalstīs un kā dalībvalstis un Eiropas Komisija izmanto hartu, lai risinātu dažādas problēmas un aizsargātu un veicinātu cilvēku tiesības. 4.Tiešsaistes satura moderācijas problēmu risināšana Tiešsaistes starpniekiem, piemēram, sociālo mediju platformām, ir liela nozīme ikviena indivīda dzīvē, un tie veicina jaunas mijiedarbības formas starp indivīdiem, valsts pārvaldes iestādēm un uzņēmumiem. Šo platformu izmantošanas rezultātā ir ievērojami palielinājies cilvēkiem pieejamās informācijas apjoms, un tās sniedz viņiem lielākas iespējas īstenot savas tiesības uz vārda brīvību un piekļuvi informācijai, radot arī daudzveidīgas tiešsaistes aktīvisma un indivīdu un pilsoniskās sabiedrības pārstāvju pulcēšanās telpas. Lielās platformas – jaunās pulcēšanās vietas ·Dažas tiešsaistes platformas ir kļuvušas tik svarīgas informācijas apmaiņas veicināšanā, ka tām ir liela nozīme demokrātiskās debatēs. ·Tā kā vairāk nekā puse ES iedzīvotāju izmanto sociālos medijus, šai iedzīvotāju daļai sasniedzot teju 90 % grupā no 16 līdz 24 gadiem, šo platformu dizainam un standartiem ir plaša ietekme uz sabiedrību. ·Šīm platformām ir liela nozīme, veidojot informāciju un viedokļus, ar kuriem cilvēki sastopas tiešsaistē, jo tās izmanto rīkus un mehānismus, lai moderētu saturu un mudinātu cilvēkus pavadīt pēc iespējas vairāk laika, izmantojot to pakalpojumus. ·Nelikumīga satura apkarošana šajās lielajās platformās ir sarežģīta, jo tās ir kļuvušas par publisku informācijas apmaiņas telpu, neuzņemoties juridisku atbildību par sabiedrības interešu apsvērumiem. Tajā pašā laikā tiešsaistes platformu izmantošana pastiprina tādas sabiedrības problēmas kā polarizācija vai nelikumīga satura izplatīšana, kas bieži vien būtiski negatīvi ietekmē pamattiesības, piemēram, bērnu tiesību aizsardzību, patērētāju tiesību aizsardzību, brīvību saņemt un izplatīt informāciju un intelektuālā īpašuma aizsardzību. Tiešsaistes satura, kas pats par sevi nav nelikumīgs, piemēram, dezinformācijas un sazvērestības teoriju, izplatīšanas apjoms un ātrums var ietekmēt demokrātisko diskursu, uzticēšanos iestādēm un, kā redzams pēc Covid-19 pandēmijas, — veselību, drošību un vienlīdzīgu attieksmi. Demokrātija ES saskaras ar daudzām problēmām, tai skaitā populismu, aizvien polarizētākām politiskajām debatēm un sabiedrības uzticības demokrātiskajiem procesiem mazināšanos, ko izraisa dezinformācija. Šīs parādības saasina trešo valstu vai privātu interešu grupu koordinēta iejaukšanās vēlēšanās, dezinformācijas izplatīšana un pārredzamības un atbildības trūkums saistībā ar mērķtiecīgām politiskajām reklāmām. Tiek paustas arī bažas par to, ka netiek pietiekami iekļautas vai iesaistītas atsevišķas grupas, piemēram, jaunieši, vecāka gadagājuma cilvēki vai personas ar invaliditāti. Etniskās minoritātes, to vidū romu kopienas, LGBTIK personas un sievietes dažādā mērā un atkarībā no konteksta vilcinās kandidēt uz politiskiem amatiem, jo baidās no iebiedēšanas, draudiem, aizskarošas izturēšanās un naida runas. Šādos apstākļos pamattiesību aizsardzības pasākumi tieši veicina ES vērtību — ilgtspējīgas, vienlīdzīgas, demokrātiskas un līdzdalīgas sabiedrības, kurā valda iecietība, nediskriminācija un plurālisms, — ievērošanu. Vārda brīvība, arī tiešsaistē, ir jebkuras demokrātijas pamatā. Īstenojot jebkādus leģislatīvus vai neleģislatīvus pasākumus, kas saistīti ar satura moderāciju un tiešsaistes starpnieku atbildību par to sniegto pakalpojumu saturu, jāņem vērā, ka tiesības uz vārda brīvību ietver tiesības paust idejas, kuras var uzskatīt par kritiskām, aizskarošām, aizvainojošām vai pretrunīgām, un ka tiesības uz vārda brīvību var ierobežot tikai ar ļoti stingriem nosacījumiem, tai skaitā attiecībā uz iespējami nelikumīga satura (piemēram, materiālu, kas satur naida runu) izplatīšanu. Tomēr Eiropas Cilvēktiesību tiesa ir arī skaidri norādījusi, ka valstīm ir atļauts un tām pat var būt pozitīvs pienākums vērsties pret visiem izteiksmes veidiem, ar kuriem izplata, kurina, veicina vai attaisno naidu, kas vērsts pret personām vai grupām, kuras pieder pie noteiktas etniskās piederības vai reliģijas. Visbiežāk dezinformācija un maldinoša informācija nav nelikumīga, lai gan tā var būt satraucoša vai aizskaroša. Lai gan attiecībā uz runu, ko aizsargā vārda brīvība, valsts primārais pienākums ir atturēties no iejaukšanās un cenzūras, valstij ir arī pozitīvs pienākums nodrošināt labvēlīgu vidi iekļaujošām un plurālistiskām publiskām debatēm, jo īpaši saistībā ar vēlēšanām, un masu mediju brīvības īstenošanai. Šādi pasākumi ir plašāki par satura moderācijas jomu un ir saistīti ar fundamentālākiem izglītošanas un informēšanas pasākumiem. Privātie dalībnieki, piemēram, tiešsaistes platformas, paši nosaka savus noteikumus un uzņēmējdarbības modeli, īstenojot savas tiesības uz līgumu slēgšanas brīvību un iespēju veikt uzņēmējdarbību bez valsts norādījumiem par to, kāda veida saturs tiem būtu jāuztur. Šajā kontekstā tie varētu veikt pasākumus, kas būtiski ietekmē lietotājus un viņu tiesības. Pret šādiem privātiem lēmumiem ne vienmēr ir pieejami tiesiskās aizsardzības līdzekļi, kas ļautu šādus lēmumus līdzsvarot ar personas tiesībām un likumīgām interesēm un nodrošinātu zināmu paredzamību. Ja tiešsaistes platformas pārmērīgi dzēš likumīgu saturu, tās var būtiski ierobežot vārda un informācijas brīvību. 4.1Situācija dalībvalstu līmenī Mērķorientētajā apspriešanā šā ziņojuma sagatavošanai pilsoniskās sabiedrības pārstāvji ziņoja par problēmām dalībvalstīs, ko rada noteikts nelikumīgs saturs tiešsaistē, piemēram, apmelojošas kampaņas un uzbrukumi tiesību aizstāvjiem. Tika ziņots, ka nesamērīgi liels uzbrukumu apjoms tiek vērsts pret sievietēm, jo īpaši sievietēm ar atšķirīgu ādas krāsu, vai neaizsargātām grupām, piemēram, migrantiem un romiem, kā arī LGBTIK personām. Bērni, kas izmanto tiešsaistes platformas, ir pakļauti nepiemērotam, kaitīgam un vardarbīgam saturam un agresīviem tiešsaistes lietotājiem, kas palielina arī uzmākšanās un vervēšanas risku ekstrēmistu vidē. Tika ziņots, ka internetā pastiprinās seksuālā vardarbība pret bērniem, piemēram, tāpēc, ka pieaug pieprasījums pēc bērnu pornogrāfijas. Vairākās dalībvalstīs pilsoniskās sabiedrības organizācijas par problēmu, kas ietekmē veselību un drošību, un demokrātisko diskursu, atzina arī dezinformāciju. Daudzi pauda bažas par pārredzamības trūkumu (etiķetes, koplietošanas brīdinājumi, paziņojumi par neatbilstošu saturu) un medijpratības trūkumu attiecībā uz nepatiesu vai maldinošu saturu. Lai gan nelikumīga satura un dezinformācijas izplatīšanās tika uzskatīta par apdraudējumu, apspriešanā iesaistītās pilsoniskās sabiedrības organizācijas brīdināja arī par ietekmi uz vārda brīvību, ja šādu draudu novēršanai tiek izmantota slikti pielāgota moderācijas politika. Pilsoniskās sabiedrības organizācijas norādīja, ka autortiesību aizsardzība ir tikusi ļaunprātīgi izmantota, lai apklusinātu viedokļus tiešsaistē, un ka tiesību akti par neslavas celšanu un terorisma slavināšanu ir tikuši izmantoti, lai vērstos pret fiziskām personām. Automatizēto satura moderācijas sistēmu zemā precizitāte, sevišķi, ja tās tiek izmantotas attiecībā uz saturu, kura likumības novērtējums ir atkarīgs no augsta kontekstualizācijas līmeņa, radīja bažas par nepamatotu ietekmi uz vārda brīvību, pārmērīgi plaši dzēšot saturu un apklusinot noteiktus izteikumus un viedokļus, arī minoritāšu paustos. Saskaņā ar akadēmiķu un mērķorientētās apspriešanas respondentu viedokli algoritmu izmantošana, lai pielāgotu satura rādīšanu lietotājiem, var arī izkropļot demokrātisko diskursu, jo tā bieži ir vērsta uz reklāmas ieņēmumu palielināšanu, nevis uz to, lai sniegtu sabiedrībai uzticamu informāciju sabiedrības interesēs. Līdzīgus apgalvojumus par to, ka algoritmi, kas izmantoti, lai pielāgotu lietotājiem redzamo saturu, rada kaitējumu, ir izteikuši arī trauksmes cēlēji presē. Mērķorientētās apspriešanas respondenti apgalvoja, ka papildus šādu sistēmu izmantošanas ietekmei uz pamattiesībām tās bieži vien izmanto nepārredzami vai ne pilnībā pārredzami un neuzņemoties atbildību par to lietošanas rezultātiem.

Vairākas ES dalībvalstis ir reglamentējušas to teritorijā reģistrētos digitālos pakalpojumus. Šo tiesību aktu mērķis ir nodrošināt, ka pakalpojumu sniedzēji ievēro noteiktus procesuālos noteikumus, kad lietotāji vai iestādes ziņo par nelikumīgu saturu. Dažkārt tie attiecas uz konkrētām nelikumīga satura kategorijām, piemēram, autortiesību pārkāpumiem vai nelikumīgu naida runu. Tomēr šo tiesību aktu konkrētās prasības bieži atšķiras vairākos aspektos, piemēram: ·informācija, kas nepieciešama, lai ziņotu par nelikumīgu saturu; ·iespēja reaģēt tiem, kas šādu saturu publicējuši; ·pakalpojumu sniedzēju reaģēšanas termiņš; ·iespējamie obligātie pasākumi pret ļaunprātīgu ziņošanu; vai ·iespēja iesniegt strīdīgus gadījumus izvērtēšanai neatkarīgai trešai personai. Pēdējā laikā, pieaugot bažām par naida runas un teroristiska satura izplatību, vairākas dalībvalstis ir pieņēmušas, ierosinājušas vai paredzējušas pieņemt papildu noteikumus, jo īpaši pievēršoties konkrētām nelikumīga satura kategorijām, un dažkārt tie attiecas arī uz pakalpojumu sniedzējiem, kas reģistrēti ārpus to teritorijas. Tomēr pastāv ievērojama juridiskā sadrumstalotība, kas izriet no dalībvalstu individuālajiem centieniem apkarot nelikumīgu saturu tiešsaistē un nodrošināt dažāda veida vārda brīvības aizsardzības pasākumus. Vairākas dalībvalstis, kā arī Padome un Eiropas Parlaments ir aicinājuši šīs kopīgās problēmas risināt ES līmenī. Turklāt vairākas dalībvalstis norādīja, ka pārrobežu sadarbības trūkums starp valstu iestādēm kavē efektīvu pārrobežu tiešsaistes platformu uzraudzību . 4.2ES īstenotie politikas atbildes pasākumi Pamatojoties uz dalībvalstu aicinājumiem, ES līmenī ir pieņemtas vairākas nozaru iniciatīvas, lai risinātu problēmas, kas saistītas ar konkrētiem nelegāla satura veidiem, piemēram, terorismu, seksuālu vardarbību pret bērniem, naida un vardarbības kurināšanu, cilvēku tirdzniecību, nedrošiem produktiem un autortiesību pārkāpumiem, vienlaikus garantējot pamattiesību aizsardzību. Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva 2018. gadā tika pieņemta pārskatītā Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva (AVMPD). Direktīvā ir ietverti pasākumi, ar kuriem aizsargāt nepilngadīgas personas no audiovizuālā satura un komerciāliem paziņojumiem, kas tām varētu nodarīt fizisku, garīgu vai morālu kaitējumu. Tāpat dalībvalstīm ir jānodrošina, ka audiovizuālo mediju pakalpojumi nesatur kūdīšanu uz vardarbību vai naidu pret cilvēkiem, pamatojoties uz kādu no ES Pamattiesību hartas 21. pantā minētajiem iemesliem. Šīs direktīvas transponēšanas termiņš bija 2020. gada 19. septembris. Komisija 2020. gada novembrī uzsāka pārkāpuma procedūras (nosūtīja oficiāla paziņojuma vēstules) pret 23 dalībvalstīm, kuras nebija transponējušas direktīvu, un daudzas no tām to transponēja nākamajā gadā. Komisija 2021. gada septembrī nosūtīja otro brīdinājumu (motivētus atzinumus) deviņām dalībvalstīm par to, ka tās nav paziņojušas par pilnīgu transponēšanu. Pārskatītās Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīvas īstenošana ir būtiska ne tikai tirgus dalībniekiem, bet arī fiziskām personām (tai skaitā skatītājiem un nepilngadīgām personām).



Direktīva par autortiesībām digitālajā vienotajā tirgū Autortiesību direktīva tika pieņemta 2019. gada aprīlī, un tās mērķis ir panākt, lai tiesību subjekti saņemtu taisnīgu atlīdzību par savu darbu izmantošanu. Šādi tiek panākts līdzsvars starp konkurējošām pamattiesībām, piemēram, tiesībām uz intelektuālo īpašumu, vārda un informācijas brīvību, zinātņu brīvību un tiesībām uz izglītību un kultūras daudzveidību. Ar direktīvu tiek ieviesti obligāti autortiesību izņēmumi, kas aizsargā to lietotāju vārda brīvību, kuri rada un augšupielādē saturu tiešsaistes satura koplietošanas pakalpojumos. Direktīvā noteikts, ka Komisijai ir jārīko dialogs ar ieinteresētajām personām, lai apspriestu tiešsaistes satura koplietošanas pakalpojumu sniedzēju un tiesību subjektu sadarbības paraugpraksi, īpaši ņemot vērā vajadzību līdzsvarot pamattiesības un izņēmumu un ierobežojumu izmantošanu. Pēc šā dialoga Komisija 2021. gada jūnijā pieņēma vadlīnijas, lai atbalstītu direktīvas 17. panta saskaņotu piemērošanu, ar ko paredz jaunus noteikumus par aizsargāta satura izmantošanu, ko veic tiešsaistes satura koplietošanas pakalpojumu sniedzēji . Vadlīnijās sniegtas praktiskas norādes par 17. panta galvenajiem noteikumiem, palīdzot tirgus dalībniekiem labāk ievērot valstu tiesību aktus, kuru pamatā ir šī direktīva, un ņemot vērā dalībvalstu un ieinteresēto personu viedokļus. Rīcības kodekss par cīņu pret nelikumīgu rasistisku un ksenofobisku naida runu Komisija kopā ar lielākajām tiešsaistes platformām 2016. gadā parakstīja brīvprātīgu rīcības kodeksu, lai nodrošinātu, ka paziņojumi par nelikumīgu rasistisku un ksenofobisku naida runu tiek ātri izvērtēti ne tikai saskaņā ar uzņēmumu pakalpojumu sniegšanas noteikumiem, bet arī saskaņā ar dalībvalstu tiesību aktiem, ko izmanto, lai īstenotu ES tiesību aktus, ar kuriem kriminalizēta rasistiska un ksenofobiska naida runa. Rīcības kodeksa ievērošana tiek regulāri uzraudzīta. Tas dod labus rezultātus un ir veicinājis arī sadarbību starp tiešsaistes platformām, dalībvalstīm un pilsonisko sabiedrību, lai nodrošinātu kvalitatīvu satura moderāciju, ja ir nepieciešama padziļināta izpratne par strīdīgā satura kultūras, valodas un vēstures kontekstu. Ieteikums par žurnālistu un citu masu mediju darbinieku drošību Būtiskas bažas žurnālistiem sagādā drošība, jo tiešsaistē notiek naida kurināšana, tiek izteikti fiziskas vardarbības draudi, kā arī pastāv kiberdrošības riski un notiek nelikumīga novērošana. 2021. gada 16. septembrī Eiropas Komisija izdeva Ieteikumu par aizsardzības, drošības un pilnvērtīgu iespēju nodrošināšanu žurnālistiem. Šajā ieteikumā dalībvalstis tiek mudinātas veicināt sadarbību starp tiešsaistes platformām un organizācijām, kuru rīcībā ir speciālas zināšanas par to, kā novērst draudus pret žurnālistiem, piemēram, veicināt to iespējamu iesaisti uzticamu signalizētāju statusā. Pret žurnālistiem un citiem masu mediju profesionāļiem tiešsaistē var tikt vērstas ne vien naida kurināšanas darbības un fiziskas vardarbības draudi, bet tos var arī nelikumīgi novērot, un ieteikumā norādīts, ka attiecīgajām valstu kiberdrošības struktūrām būtu jāpalīdz žurnālistiem, kuri vēlas noskaidrot, vai viņu ierīces vai interneta konti nav apdraudēti, saņemt uzticamu kiberdrošības kriminālizmeklētāju pakalpojumus. Dalībvalstīm būtu arī jāveicina regulārs dialogs starp šādām kiberdrošības struktūrām, medijiem un nozares pārstāvjiem, jo īpaši nolūkā veicināt žurnālistu izpratni par kiberdrošību un viņu digitālās prasmes. Regula par vēršanos pret teroristiska satura izplatīšanu tiešsaistē Drošība un pamattiesību ievērošana ir nevis pretrunīgi, bet gan saskanīgi un papildinoši mērķi. Gan tiešsaistes, gan fiziskās vides drošības risinājumos ir jāietver cīņa pret nelikumīgu saturu tiešsaistē. Lai nodrošinātu teroristiska satura izņemšanu, Eiropas Parlaments un Padome 2021. gadā pieņēma Regulu par vēršanos pret teroristiska satura izplatīšanu tiešsaistē. Tajā ir ietvertas vairākas pamattiesību, jo īpaši vārda brīvības, garantijas. Piemēram, valsts iestādes rīkojumus par izņemšanu var izdot tikai par regulā definēto teroristisko saturu, un šādos rīkojumos ir jāpamato, kāpēc materiāls tiek uzskatīts par teroristisku saturu. Regulā ir noteikts atbrīvojums attiecībā uz saturu, ko izplata izglītības, žurnālistikas, mākslas vai pētniecības nolūkos, un saturu, ko izplata, lai uzlabotu informētību par teroristu aktivitātēm. Tiešsaistes platformām nav pienākuma izmantot automatizētus rīkus, lai proaktīvi identificētu vai izņemtu teroristisku saturu, bet, ja tiek izmantoti tehniski pasākumi, būtu jānodrošina aizsardzības pasākumi, jo īpaši cilvēku veikta uzraudzība un verifikācija, lai nodrošinātu precizitāti. No 2023. gada marta dalībvalstīm un tiešsaistes platformām būs arī jāsniedz gada ziņojumi par pasākumiem, kas veikti, lai dzēstu teroristisku saturu, un par izmantoto automatizēto rīku darbību. Tiesību akti par seksuālās vardarbības pret bērniem tiešsaistē novēršanu

Lai gan regulatīvie pasākumi nelikumīga satura apkarošanai lielākoties bija vērsti uz publiski pieejamu saturu, piemēram, sociālajos medijos vai tīmekļa vietnēs, ir jārisina arī problēma, kas saistīta ar bērnu pornogrāfijas izplatīšanu, izmantojot starppersonu sakarus, tai skaitā starppersonu saziņas rīkus sociālajos medijos. Ar pagaidu tiesību aktu, kas stājās spēkā 2021. gada augustā, nodrošina, ka noteikti tiešsaistes sakaru pakalpojumi, piemēram, tīmekļa e-pasts vai ziņapmaiņas pakalpojumi, var — ciktāl tas ir absolūti nepieciešams — turpināt izmantot īpašas tehnoloģijas, lai atklātu bērnu pornogrāfiju, ziņotu par to un to dzēstu, vienlaikus nodrošinot vairākas garantijas privātuma un persondatu aizsardzībai saskaņā ar Vispārīgo datu aizsardzības regulu. Mehānismi seksuālas vardarbības pret bērniem atklāšanai starppersonu sakaru pakalpojumos var ietekmēt vairākas pamattiesības, jo īpaši sakaru konfidencialitāti, persondatu aizsardzību un vārda brīvību. Pagaidu regulas mērķis ir mazināt šo ietekmi, ierobežojot to izmantošanu līdz vismazāk privātumu aizskarošām tehnoloģijām atbilstoši jaunākajiem sasniegumiem nozarē. Regulā ir paredzēti arī pārsūdzības mehānismi, kas jāievieš, lai nodrošinātu, ka personas var iesniegt sūdzības pakalpojumu sniedzējiem, ja viņu saturs ticis izņemts nepamatoti. Komisija arī gatavo tiesību akta priekšlikumu, kas aizstās šo pagaidu pasākumu, sniegs pakalpojumu sniedzējiem juridisko noteiktību un nodrošinās vienotu pieeju bērnu pornogrāfijas atklāšanai, izņemšanai un ziņošanai par to, vienlaikus nodrošinot pareizo līdzsvaru starp bērnu tiesībām un nepieciešamību aizsargāt bērnus no seksuālās izmantošanas, kā arī visu tiešsaistes pakalpojumu lietotāju tiesībām uz privāto dzīvi un saziņu. ES stratēģija cilvēku tirdzniecības apkarošanai 2021.–2025. gadam Cīņa pret cilvēku tirgotāju digitālo darbības modeli ir viena no prioritātēm ES stratēģijā cilvēku tirdzniecības apkarošanai 2021.–2025. gadam, ar ko Komisija iepazīstināja 2021. gada aprīlī. Interneta pakalpojumu sniedzēji un saistītie uzņēmumi ir daļa no risinājuma, kam jāatbalsta centieni apkarot cilvēku tirdzniecību, identificējot un dzēšot tiešsaistes materiālus, kas saistīti ar ekspluatāciju un cilvēku tirdzniecībā cietušo ļaunprātīgu izmantošanu. Komisija risinās dialogu ar attiecīgajiem interneta un tehnoloģiju uzņēmumiem nolūkā samazināt tiešsaistes platformu izmantošanu cietušo vervēšanai un ekspluatēšanai. Komisija arī veicinās līdzīgu dialogu iespējamu organizēšanu dalībvalstu līmenī. Priekšlikums regulai par digitālo pakalpojumu tiesību aktu Priekšlikumā regulai par digitālo pakalpojumu tiesību aktu, ko Komisija pieņēma 2020. gada decembrī un ko pašlaik apspriež likumdevēji, ir noteikti pienākumi tiešsaistes starpniekiem. Neskarot ES nozaru noteikumus, piemēram, noteikumus par autortiesībām vai teroristisku saturu tiešsaistē, tajā ir paredzēts vienots horizontāls noteikumu kopums ES, lai nodrošinātu līdzsvarotu tiešsaistes satura moderācijas pārvaldību. Priekšlikumā ir paredzēta visu pamattiesību, tai skaitā lietotāju vārda brīvības un tiesību uz privāto dzīvi, platformu uzņēmējdarbības brīvības, līgumu slēgšanas brīvības un intelektuālā īpašuma tiesību pienācīga aizsardzība. Tā mērķis ir arī mazināt riskus neaizsargātām personām un neaizsargātām grupām, lai pasargātu tās no draudiem, iebiedēšanas vai diskriminējošas rīcības, un tā mērķis ir aizsargāt visu tiešsaistes pakalpojumu lietotāju tiesības uz cilvēka cieņu. Regulas priekšlikuma mērķis ir sasniegt šos mērķus: ·lielā mērā saglabājot spēkā esošo tiešsaistes starpnieku atbildības režīmu, kas ietver arī aizliegumu noteikt vispārējus uzraudzības vai faktu noskaidrošanas pienākumus. Šīs pieejas pamatā ir esošā elektroniskās tirdzniecības direktīva. Tās mērķi ir: i) samērīgi un atbilstoši aizsargāt tiesības uz vārda brīvību, ierobežojot stimulus izņemt likumīgu saturu, un tiesības veikt uzņēmējdarbību, nodrošinot samērīgumu saistībā ar darbībām, kas tiek pieprasītas no tiešsaistes starpniekiem, un aizsargājot to likumīgos profesionālos lietotājus; un ii) ņemt vērā sabiedriskās kārtības apsvērumus, kas saistīti ar dažāda veida nelikumīga satura izplatīšanu, nodrošinot, ka starpnieki to ātri izņem, ievērojot tiesību aktos paredzētos nosacījumus; ·tiešsaistes starpniekiem nosakot skaidru un samērīgu uzticamības pārbaudes pienākumu kopumu, lai nodrošinātu, ka nelikumīgs saturs tiek pienācīgi un pārredzami novērsts un ka lietotāji var aizstāvēt savas tiesības. Priekšlikumā arī paredzēts stingrs drošības pasākumu kopums satura moderācijas procesiem, tai skaitā tiem, kuru pamatā ir privāti noteikumi un nosacījumi; ·uzliekot par pienākumu ļoti lielām tiešsaistes platformām — tām, kuras sava mēroga dēļ ir ieguvušas centrālu, sistēmisku lomu sabiedrisko debašu nodrošināšanā, — novērtēt un mazināt riskus, ko to pakalpojumi rada, arī attiecībā uz noteiktām pamattiesībām: privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību, vārda un informācijas brīvību, nediskrimināciju un bērnu tiesībām. Riska mazināšanas stratēģijās jāņem vērā arī iespējamā negatīvā ietekme, ko var radīt platformu satura digitālās klātbūtnes pastiprināšanas algoritmi, piemēram, ieteikumu vai reklāmas sistēmas. Uz ļoti lielām tiešsaistes platformām attiecas arī pastiprināta pārskatatbildība, kas lietotājiem nodrošina vairāk tiešsaistes mijiedarbības iespēju un neatkarīgiem revidentiem un kvalificētiem pētniekiem ļauj rūpīgi pārbaudīt to sistēmas. Dezinformācijas apkarošana un politiskās reklāmas regulēšana tiešsaistē Dezinformācijas, maldinošas informācijas un sazvērestības mītu izplatīšana var izraisīt polarizējošas debates un apdraudēt veselību, drošību un vidi. Dezinformācija var arī traucēt cilvēkiem pieņemt informētus lēmumus, balstoties uz pareiziem faktiem. Dažos gadījumos dezinformācija ir runa, ko valsts var likumīgi ierobežot (piemēram, rasistiska un ksenofobiska kūdīšana uz vardarbību un naidu). Tomēr ļoti bieži to aizsargā tiesības uz vārda brīvību, pat ja tai trūkst jebkādu zinātnisku pierādījumu vai reāla pamatojuma. Attiecībā uz aizsargātu runu valstīm ir jāatturas no cenzūras. Lai pasākumi dezinformācijas un sazvērestības mītu izplatības ierobežošanai būtu efektīvi, vienlaikus ir jāveicina labvēlīga vide iekļaujošām un plurālistiskām publiskām debatēm. Tas ir īpaši svarīgi saistībā ar vēlēšanām. Ņemot to vērā, Komisija 2020.–2021. gadā turpināja izstrādāt vairākus pasākumus, kuru mērķis ir padarīt tiešsaistes vidi pārredzamāku un tās dalībniekus atbildīgākus, dot lietotājiem iespējas un veicināt atklātas demokrātiskas debates tiešsaistē. Šie pasākumi ietvēra i) atbalstu neatkarīgiem faktu pārbaudītājiem un akadēmiskajiem pētniekiem, jo īpaši ar Eiropas Digitālo mediju observatorijas starpniecību, ii) pasākumus medijpratības uzlabošanai un iii) pašregulējoša Prakses kodeksa dezinformācijas jomā uzraudzību. Pamatojoties uz šo uzraudzības pasākumu rezultātiem, Komisija ir arī izdevusi norādījumus par to, kā pašreizējie un jaunie prakses kodeksa parakstītāji, tai skaitā privātās ziņapmaiņas lietotņu izstrādātāji, reklāmas nozares pārstāvji un citas attiecīgās ieinteresētās personas, varētu stiprināt kodeksa darbības jomu un piemērošanu un nodrošināt stingrāku uzraudzības sistēmu. Lai veicinātu demokrātisku diskursu, Eiropas Demokrātijas rīcības plānā ir noteikti pasākumi, ar kuriem veicināt brīvas un godīgas vēlēšanas, stiprināt masu mediju brīvību un cīnīties pret dezinformāciju. Tas ietver 2021. gada novembrī pieņemto priekšlikumu par politiskās reklāmas pārredzamību un mērķorientēšanu , kas ir daļa no pasākumiem, kuru mērķis ir aizsargāt vēlēšanu integritāti un atklātas demokrātiskas debates. Atbilstoši šiem ierosinātajiem noteikumiem visām politiskajām reklāmām vajadzētu būt skaidri apzīmētām kā tādām un ietvert informāciju par maksātāju un samaksāto summu. Politiska mērķorientēšana un pastiprināšanas paņēmieni būtu vissīkākajās detaļās jāizskaidro publiski un tiktu aizliegti, ja tajos izmantoti sensitīvi persondati bez personas nepārprotamas piekrišanas. Visbeidzot, jaunajā Digitālās izglītības rīcības plānā 2021.–2027. gadam ir ierosināts izstrādāt vadlīnijas skolotājiem un pedagogiem par cīņu pret dezinformāciju un digitālās pratības veicināšanu. Priekšlikums jaunai regulai par ražojumu vispārēju drošumu Turklāt, lai ņemtu vērā nozaru turpmākas vajadzības, Komisija, pārskatot ES produktu drošuma regulējumu, 2021. gada jūnijā pieņēma un publicēja priekšlikumu jaunai regulai par ražojumu vispārēju drošumu. Ar šo priekšlikumu, kas balstīts uz Digitālo pakalpojumu akta priekšlikumu, tiktu ieviestas papildu prasības tiešsaistes tirdzniecības vietām attiecībā uz nedrošiem ražojumiem kā īpašu nelikumīga satura kategoriju. Priekšlikumu patlaban apspriež abi pārējie likumdevēji.

5.Pamattiesību aizsardzība mākslīgā intelekta izmantošanas gadījumos Mākslīgā intelekta tehnoloģiju izmantošana var ļoti pozitīvi ietekmēt mūsu sabiedrību. Mākslīgais intelekts var palielināt procesu efektivitāti vai veicināt inovācijas un pētniecību. To var arī izmantot, lai veicinātu virkni pamattiesību, piemēram, tiesības uz vārda un informācijas brīvību vai veselības aprūpi, un lai sekmētu svarīgu sabiedrības interešu jautājumu risināšanu, piemēram, saistībā ar sabiedrības drošību vai veselību. No otras puses, ja mākslīgais intelekts tiek izmantots bez atbilstošiem aizsardzības pasākumiem un kvalitātes kontroles, lai automatizētu vai atbalstītu lēmumu pieņemšanas procesus vai veiktu tādas darbības kā novērošana, tas var arī pārkāpt personu tiesības. Šādi pārkāpumi var notikt plašā mērogā atkarībā no tā, cik plaši sistēma tiek izmantota, un tos var būt grūti novērst vai atklāt, ja mākslīgā intelekta sistēma nav pietiekami pārredzama vai cilvēki nezina par tās izmantošanu. Piemēram, mākslīgā intelekta izmantošana, lai izsecinātu informāciju par cilvēkiem, var ietekmēt datu aizsardzību un privātumu. Algoritmos vai mācību datos iestrādāti aizspriedumi, piemēram, neobjektivitāte saistībā ar dzimumu vai etnisko izcelsmi, vai rasi var novest pie netaisnīgiem un diskriminējošiem rezultātiem. Ja sistēma potenciālā snieguma novērtēšanai darbā tiek apmācīta galvenokārt ar datiem par vīriešiem, tā, iespējams, darbosies sliktāk, ja to izmantos sieviešu datu analīzei, kas var novest pie diskriminācijas. Turklāt mākslīgā intelekta izmantošana var ietekmēt arī tiesības uz cilvēka cieņu, labu pārvaldību, patērētāju aizsardzību, sociālo nodrošinājumu un palīdzību, vārda brīvību, pulcēšanās brīvību, izglītību, patvērumu, darba koplīguma slēgšanas sarunām un koplīgumu noslēgšanu, godīgiem un taisnīgiem darba apstākļiem, piekļuvi profilaktiskajai aprūpei, kultūras un valodu daudzveidību, tiesības uz datu aizsardzību un privātās dzīves neaizskaramību, kā arī neaizsargātu grupu, piemēram, bērnu, tiesības. Ja šīs sistēmas tiek izmantotas tiesībaizsardzības vai tiesu iestāžu darbības kontekstā, tās var ietekmēt arī nevainīguma prezumpciju un tiesības uz taisnīgu tiesu un aizstāvību. Turklāt attiecīgās informācijas nepieejamība vai neesamība automatizētajās sistēmās kavē efektīvu pamattiesību saistību izpildi un personu piekļuvi tiesiskās aizsardzības līdzekļiem. Kas ir mākslīgais intelekts un kādas ir tā īpašās iezīmes, kuras var radīt riskus?



- Mākslīgais intelekts ir termins, ar ko apzīmē tehnoloģiju kopumu, kas pēdējos gados piedzīvojis strauju attīstību. Noteiktu veidu mākslīgā intelekta sistēmu gadījumā to funkcijas darbojas saskaņā ar noteikumiem, kuri tiek ģenerēti automātiski, nevis kurus skaidri ieprogrammē cilvēki. Tas dažkārt var dot iespaidīgus rezultātus, bet var arī radīt problēmas. Pamatojoties uz ESAO sniegto mākslīgā intelekta definīciju, ierosinātajā Mākslīgā intelekta aktā mākslīgais intelekts ir definēts kā programmatūra, kas izstrādāta, izmantojot mašīnu mācīšanās, uz loģiku un zināšanām balstītas vai statistiskas pieejas, un attiecībā uz cilvēka noteiktu konkrētu mērķu kopumu var radīt tādu iznākumu kā saturs, prognozes, ieteikumi vai lēmumi, kuri ietekmē vidi, ar ko tas mijiedarbojas. - Dažu mākslīgā intelekta sistēmu pārredzamības trūkums un sarežģītība (darbības ar daudziem dažādiem komponentiem un procesiem) apgrūtina iespējamo tiesību aktu, tai skaitā noteikumu, kas nodrošina pamattiesību ievērošanu, pārkāpumu identificēšanu un pierādīšanu, kā arī sistēmas iespējamo kļūdu vai darbības traucējumu izsekošanu. - Atsevišķa mākslīgā intelekta lietojumprogrammu apakškopa var nepārtraukti pielāgoties pat to lietošanas laikā, kā arī mainīties un attīstīties neparedzētā veidā, ko nav viegli uzraudzīt. Tas rada zināmu neparedzamību, kas var ietekmēt drošību vai pamattiesības. - Sistēmu autonomā darbība var ietekmēt drošību, jo dažām mākslīgā intelekta sistēmām uzdevumu veikšanā ir nepieciešama vien neliela cilvēku iejaukšanās vai tā nav vajadzīga vispār. - Atsevišķu sistēmu atkarība no datiem un iespējamie algoritmos iestrādātie aizspriedumi var izraisīt vai palielināt sistēmisku neobjektivitāti un kļūdas. Ja šīs sistēmas netiek pareizi projektētas, pārbaudītas un izmantotas, tās var saasināt nelabvēlīgus rezultātus, piemēram, diskrimināciju. 5.1Situācija un pasākumi dalībvalstu līmenī Pēdējos gados ES dalībvalstis ir centušās risināt problēmas, ko rada mākslīgā intelekta tehnoloģiju izmantošana. Daudzas valstis ir izstrādājušas valsts stratēģijas mākslīgā intelekta jomā, kurās tās uzsver nepieciešamību nodrošināt pamattiesību ievērošanu. Turklāt dalībvalstis ir izstrādājušas vai plāno izstrādāt pamatnostādnes un ētikas standartus, kas mākslīgā intelekta rīku izmantotājiem palīdz nodrošināt pārredzamību, izsekojamību un robustumu, novērst iespējamos neobjektivitātes aspektus un rast efektīvus veidus, kā izpildīt savus pienākumus ievērot pamattiesības. Dažos gadījumos vadlīnijas un ekspertu atzinumus izstrādā akadēmisko aprindu pārstāvji vai šim nolūkam izveidotas ekspertu grupas. Arī kopīgi darbojoties ES līmenī, dalībvalstis ir uzsvērušas, ka ir jānodrošina, lai tiktu pilnībā ievērotas Pamattiesību hartā noteiktās tiesības, un aicinājušas pārskatīt attiecīgos spēkā esošos tiesību aktus, lai tos padarītu atbilstošus iecerētajam mērķim un izmantotu jaunās iespējas un risinātu problēmas, ko rada mākslīgais intelekts. 2020. gada oktobrī 26 no 27 dalībvalstīm pieņēma dokumentu “Pamattiesību harta mākslīgā intelekta un digitālo pārmaiņu kontekstā”, kurā tās aicināja pievērsties pārredzamības trūkumam, sarežģītībai un neobjektivitātei, kā arī dažu mākslīgā intelekta sistēmu zināmai neprognozējamībai un daļēji autonomai darbībai, lai nodrošinātu, ka šādu sistēmu darbība atbilst pamattiesībām, un atvieglotu tiesību normu izpildi. Dalībvalstis uzsvēra, ka ir svarīgi iesaistīt dažādas ieinteresētās personas, tai skaitā pilsoniskās sabiedrības pārstāvjus, lai izmantotu viņu pieredzi. Šā ziņojuma pieņemšanas laikā neviena ES dalībvalsts nebija pieņēmusi konkrētus tiesību aktus, lai risinātu pamattiesību problēmas, ko rada mākslīgā intelekta izmantošana. Drīzāk šķiet, ka dalībvalstu iestādes paļāvās uz spēkā esošajiem tiesību aktiem. 2017. gadā ar Itālijas tiesas rīkojumu Itālijas Izglītības ministrijai tika uzdots izpaust automatizētu lēmumu pieņemšanas algoritmu, ko tā izmantoja darbinieku mobilitātes pārvaldībai, pamatojoties uz tiesībām piekļūt dokumentiem, kas arī ļauj izmantot tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību. Somijas Nacionālā nediskriminācijas un līdztiesības tiesa 2018. gadā par diskriminējošu atzina gadījumu, kad kredītspējas novērtējums tika veikts, pamatojoties uz statistiku par dzimumu, dzīvesvietu, vecumu un valodu, nevis uz individuālu novērtējumu. 2020. gada februārī Nīderlandes tiesa, pamatojoties uz Eiropas Cilvēktiesību konvencijā nostiprinātajām pamattiesībām uz privāto dzīvi, atzina par spēkā neesošiem Nīderlandes tiesību aktus, ar kuriem tika izveidota krāpšanas atklāšanas sistēma. Tika izmantota “sistēmas riska indikācija” (SyRi), lai analizētu dažādu valsts iestāžu savāktos datus un atklātu personas, kuras, iespējams, krāpjas ar pabalstiem. Nīderlandes tiesa konstatēja, ka SyRi izmantošana nebija pietiekami pārredzama un tās iejaukšanās tiesībās uz privāto dzīvi nebija samērīga ar krāpšanas atklāšanas mērķi. Šie piemēri liecina, ka dalībvalstis jau ir saskārušās ar problēmām, ko rada mākslīgā intelekta izmantošana saistībā ar pamattiesībām. Komisijas ierosinātās pieejas ar mākslīgo intelektu saistītajām problēmām mērķis ir stiprināt pamattiesību efektīvu aizsardzību, vienlaikus veicinot inovāciju mākslīgā intelekta jomā. 5.2Komisijas priekšlikums augsta riska mākslīgā intelekta regulēšanai 2021. gada aprīlī Komisija iesniedza priekšlikumu regulai par mākslīgo intelektu (Mākslīgā intelekta akts). Ierosinātā Mākslīgā intelekta akta galvenie mērķi ir pamattiesību un drošības aizsardzība un vienota tirgus izveide uzticamām mākslīgā intelekta sistēmām. Priekšlikuma mērķis ir nodrošināt, ka augsta riska mākslīgā intelekta sistēmas tiek izstrādātas un izmantotas saskaņā ar pamattiesībām un ka valstu kompetentās iestādes un tiesas var efektīvāk izmeklēt un novērst iespējamus pamattiesību saistību pārkāpumus. Priekšlikumā ir izmantota uz risku balstīta pieeja. Noteiktas mākslīgā intelekta sistēmas ir pilnībā aizliegtas, piemēram, tās, kurās izmanto zemapziņu ietekmējošas metodes, un tās, kuras valsts iestādes izmanto iedzīvotāju vērtēšanai, jo tās ir pretrunā ES vērtībām. Aizliegts arī izmantot biometriskās tālidentifikācijas sistēmas sabiedriskās vietās tiesībaizsardzības nolūkos, ja vien netiek piemēroti skaidri noteikti izņēmumi un aizsardzības pasākumi. Augsta riska mākslīgā intelekta sistēmām pirms laišanas tirgū vai to ekspluatācijas sākšanas būs jāatbilst virknei prasību un attiecībā uz tām jāveic atbilstības novērtēšanas procedūras. Šīs prasības nodrošina atbilstošu augsta riska mākslīgā intelekta sistēmu dokumentāciju un testēšanu, kā arī pienācīgu datu kvalitāti, izsekojamību, cilvēku veiktu uzraudzību, robustumu, precizitāti un kiberdrošību. Tās tiks piemērotas gadījumos, kad mākslīgā intelekta sistēmas tiek izmantotas sevišķi svarīgās jomās, piemēram, biometriskās identifikācijas, izglītības, nodarbinātības, sabiedrisko un privāto pamatpakalpojumu, piemēram, kredītu vai valsts palīdzības pabalstu, tiesībaizsardzības, migrācijas un robežkontroles, kā arī tiesu sistēmas jomā. Arī uz mākslīgā intelekta sistēmām, kas ir noteiktu reglamentētu izstrādājumu (piemēram, mašīnu, medicīnas ierīču) drošības sastāvdaļas, attieksies tās pašas prasības, un tās būs jāpārbauda, pirms tās varēs laist ES tirgū vai nodot ekspluatācijā. Ar šo priekšlikumu nodrošina, ka mākslīgā intelekta sistēmu lietotājiem, piemēram, uzņēmumiem, kas mijiedarbojas ar klientiem, vai valsts iestādēm, kas pieņem lēmumus, sistēmu izstrādātāji sniedz atbilstošu informāciju, lai nodrošinātu piemērotu to lietotņu izmantošanu un ļautu tiem pildīt savus pienākumus saskaņā ar pamattiesību aktiem. Ja, izmantojot mākslīgā intelekta sistēmas, tiek pārkāptas pamattiesības, efektīvu tiesisko aizsardzību ietekmētajām personām veicinās, nodrošinot mākslīgā intelekta sistēmu pārredzamību un izsekojamību, ko papildinās kompetento iestāžu veikta stingra ex post kontrole. Uzraudzības iestādēm, kas ir atbildīgas par pamattiesību īstenošanu, piemēram, datu aizsardzības iestādēm, līdztiesības iestādēm vai patērētāju tiesību aizsardzības iestādēm, būs piekļuve visai dokumentācijai par augsta riska mākslīgā intelekta sistēmām, kas ietilpst to kompetencē. Vajadzības gadījumā tās varēs sadarboties ar tirgus uzraudzības iestādēm, lai pārbaudītu attiecīgās mākslīgā intelekta sistēmas.

Saistībā ar konkrētām mākslīgā intelekta sistēmām pārredzamības pienākumi attiecībā uz ietekmētajām personām līdz minimumam samazinās manipulāciju risku, jo īpaši tērzēšanas robotu (datorprogrammu, kas var atbildēt uz jautājumiem tiešsaistes tērzēšanā) vai dziļviltojumu (mākslīgi radīta vai manipulēta attēlu, audio vai video satura, kas līdzinās esošiem cilvēkiem, priekšmetiem, vietām vai citiem objektiem vai notikumiem un kas šķiet autentisks vai patiess, lai gan ir viltots) gadījumā. Cilvēki būtu jāinformē arī tad, kad tiek izmantotas emociju atpazīšanas vai biometriskās kategorizācijas sistēmas, lai viņi varētu vieglāk īstenot savas tiesības saskaņā ar spēkā esošajiem datu aizsardzības tiesību aktiem. Priekšlikums patlaban tiek apspriests ar likumdevējiem. 5.3Mijiedarbība ar nozaru tiesību aktiem — kredītspējas novērtēšanas un kredītvērtējuma sniegšanas piemērs Mākslīgā intelekta akta priekšlikums tiks izmantots kopā ar citiem tiesību aktiem, kuros paredzēti būtiski noteikumi par mākslīgā intelekta sistēmu izmantošanu skaidri noteiktos kontekstos. Piemēram, kredītu sniedzēji bieži izmanto automatizētas lēmumu pieņemšanas metodes, tai skaitā mākslīgā intelekta sistēmas, kredītspējas novērtēšanai vai kredītvērtējuma sniegšanai. Šādi pakalpojumu sniedzēji paļaujas uz dažādiem datiem, no kuriem daudzus patērētājs nav sniedzis vai kuri tam nav zināmi. Tas rada bažas par persondatu aizsardzību, tiešu vai netiešu diskrimināciju un patērētāju tiesību aizsardzību. Patēriņa kredītu direktīvā un Hipotekāro kredītu direktīvā ir iekļauti noteikumi par kredītspējas novērtēšanu. 2021. gada jūnijā Komisija pieņēma jaunu priekšlikumu direktīvai par patēriņa kredītiem, ar ko atceļ un aizstāj pašreizējo Patēriņa kredītu direktīvu. Tajā ir ierosināti noteikumi attiecībā uz kredītu piešķiršanu patērētājiem, saskaņā ar kuriem dalībvalstīm būs jānodrošina kredītspējas novērtēšanā izmantoto procedūru un informācijas dokumentēšana. Turklāt, veicot novērtējumus, būs jāizmanto atbilstoša un precīza informācija par finansiālo un ekonomisko stāvokli (piemēram, ienākumiem un izdevumiem), un tie nedrīkstēs balstīties uz tādiem datiem kā dati no sociālajiem medijiem. Patērētājiem būs arī tiesības saņemt skaidrojumu par to, kā ticis pieņemts lēmums par viņu kredītspēju, izteikt savu viedokli un panākt cilvēka iejaukšanos, atspoguļojot Vispārīgās datu aizsardzības regulas principus attiecībā uz automatizētu lēmumu pieņemšanu. Jaunajā priekšlikumā ir iekļauts arī pants par nediskrimināciju, kurā norādīts, ka nosacījumi, kas jāizpilda, lai saņemtu kredītu, nedrīkst diskriminēt patērētājus, kuri likumīgi uzturas Savienībā, viņu valstspiederības vai dzīvesvietas dēļ vai jebkāda cita iemesla dēļ, kas minēts ES Pamattiesību hartas 21. pantā. Priekšlikums patlaban tiek apspriests ar likumdevējiem. 5.4Prasmes Ja tiek izmantotas mākslīgā intelekta sistēmas, darbiniekiem jābūt atbilstoši kvalificētiem, lai nodrošinātu pamattiesību ievērošanu un pienācīgu cilvēku veiktu pārraudzību. Lai uzraudzības iestādes varētu efektīvi pildīt savas pilnvaras, tām būs vajadzīgi arī darbinieki ar īpašām tehniskām prasmēm. Komisija 2020. gada septembrī pieņēma digitālās izglītības rīcības plānu 2021.–2027. gadam. Tā mērķis ir veicināt digitālās prasmes, tai skaitā saistībā ar mākslīgo intelektu, un tas paredz ētikas pamatnostādņu izstrādi mākslīgā intelekta un datu jomā izglītībā un apmācībā. Turklāt visas dalībvalstis, kas ir pieņēmušas nacionālās stratēģijas mākslīgā intelekta jomā, tajās ir iekļāvušas prasmju komponentu, piemēram, īstenojot izglītības sistēmu reformas, lai stiprinātu analītiski algoritmisko domāšanu, vai iniciatīvas, lai pielāgotu mūžizglītības un pārkvalifikācijas politiku. 6.Digitālās plaisas novēršana Digitālā savienotība un kompetence dod iespēju aktīvi piedalīties sabiedrības dzīvē. Arvien vairāk svarīgu darbību tiek veiktas tiešsaistē, sākot ar darba meklēšanu, tāldarbu, izglītības iegūšanu vai saziņu ar valsts pārvaldes iestādēm un beidzot ar pierakstīšanos uz vizīti pie ārsta. Taču ne visi ir tiešsaistē. Tas, ka cilvēki nav tiešsaistē, var ietekmēt arī viņu tiesību izmantošanas iespējas. Piemēram, tas var ietekmēt viņu tiesības demokrātiskā sabiedrībā, tai skaitā tiesības uz vārda un informācijas brīvību un tiesības kandidēt pašvaldību vēlēšanās, jo politiskās kampaņas aizvien biežāk notiek internetā. Covid-19 pandēmijas uzliesmojums ir saasinājis šīs grūtības piekļūt sabiedriskajiem pakalpojumiem tām personām, kurām nav nepieciešamā aprīkojuma vai digitālo zināšanu, jo biroji ir slēgti un iedzīvotāji tiek lūgti sazināties ar valsts pārvaldes iestādēm tiešsaistē. Šo parādību bieži dēvē par “digitālo plaisu”. Vēl šodien 46 % eiropiešu trūkst digitālo pamatprasmju. Tas ir atzīts Eiropas sociālo tiesību pīlārā, kurā digitālie sakari ir iekļauti starp pamatpakalpojumiem, kam jābūt pieejamiem ikvienam, un kurā pausts aicinājums sniegt atbalstu tiem, kam tas ir nepieciešams. Tie, kuriem nav regulāras piekļuves internetam, nepieciešamo prasmju, lai izmantotu šos pakalpojumus, vai kuri nevar piekļūt digitālajam produktam vai pakalpojumam fizisku vai kognitīvu traucējumu dēļ, arvien biežāk ir pakļauti atstumšanas riskam un saskaras ar grūtībām izmantot savas tiesības. Attiecībā uz sabiedriskajiem pakalpojumiem, kas ir pieejami tikai digitāli, var gadīties, ka personas, kurām nav tiešsaistes piekļuves, nevar izmantot savas tiesības vai tām ir vajadzīga palīdzība, lai tās īstenotu. Piemēram, Augstā darba padome (Haut Conseil du Travail), kas ir Francijas Sociālo lietu ministrijas padomdevēja iestāde, lēš, ka katrs piektais Francijas iedzīvotājs saskaras ar grūtībām, mēģinot veikt administratīvās procedūras tiešsaistē, un brīdina, ka digitalizācija var apdraudēt vienlīdzīgas piekļuves principu attiecībā uz sabiedriskajiem pakalpojumiem, ja netiek saglabāti alternatīvi piekļuves veidi. Līdzīgi, tā kā arvien vairāk saimnieciskās darbības veidiem ir digitāls komponents, piekļuves tiesību izmantošana pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi arvien vairāk ir atkarīga no piekļuves internetam. Bērniem, kuriem mājās nav internetam pieslēgtu ierīču, ir grūtības attālināti piedalīties skolas darbā, un tas ietekmē bērna tiesības un tiesības uz izglītību. Turklāt, ja tīmekļa vietnes un mobilās lietotnes nav pielāgotas personu ar invaliditāti vajadzībām, var tikt kavētas viņu tiesības uz integrāciju. Ņemot vērā digitālās plaisas radītās problēmas, dalībvalstis un Komisija īsteno virkni pasākumu, lai nodrošinātu, ka neviens netiek atstāts novārtā. Kā paziņots Eiropas sociālo tiesību pīlāra rīcības plānā, 2022. gadā Komisija publicēs ziņojumu par piekļuvi pamatpakalpojumiem, kas aptvers arī piekļuvi digitālajiem sakariem, sniedzot pārskatu par pašreizējo stāvokli 27 ES dalībvalstīs, kā arī esošo valstu un ES pasākumu un paraugprakses piemēru apkopojumu par piekļuves atbalstu cilvēkiem, kam tas nepieciešams. 6.1Digitālās plaisas vispārēja mazināšana Tas, ka pandēmijas laikā daudzas darbības sāka veikt tiešsaistē, ir ne tikai izaicinājums, bet arī iespēja. Dalībvalstis ir izstrādājušas projektus, kurus ES finansēs, lai palīdzētu ekonomikai atgūties no pandēmijas izraisītās lejupslīdes. Šie projekti ietver pasākumus digitālās plaisas novēršanai un iekļaujošu digitālo tiesību nodrošināšanai, kā arī risinājumus darba digitalizācijas problēmām. Kā piemērus var minēt divus valstu plānus. Rumānija plāno ieguldīt līdzekļus izglītības satura un pieejamu resursu, piemēram, videoklipu un interaktīvu nodarbību, radīšanā un izstrādāt pieejamas digitālās pratības programmas skolēniem un studentiem ar invaliditāti. Vācijas mērķis ir palīdzēt iegādāties digitālās ierīces skolotājiem visā valstī. Turklāt tā izveidos platformu digitālai mūžizglītībai, īpašu uzmanību pievēršot formāli vismazāk kvalificētu personu atbalstam. Kopumā dažādās dalībvalstīs ir vairākas daudzsološas iniciatīvas. Beļģija 2021. gada februārī izsludināja publisku uzaicinājumu iesniegt projektus Covid-19 pandēmijas skarto sieviešu uzņēmēju atbalstam, tai skaitā par konsultāciju sniegšanu digitalizācijas jomā. Turklāt Beļģija iegulda vietējās organizācijās, kuru mērķis ir uzlabot to jauniešu digitālās prasmes, kas atrodas nedrošā ekonomiskā situācijā. Portugāle mobilizē brīvprātīgos jauniešus, lai palīdzētu izglītot pieaugušos par digitālo pārkārtošanos, izmantojot valsts tīklu, kurā ir 1500 mācību centru, un vairākus bezmaksas rīkus un resursus. Paredzams, ka šī digitālās iekļaušanas programma aptvers vienu miljonu iedzīvotāju un tiks īstenota sadarbībā ar vietējām iestādēm un vietējām organizācijām. Līdzīgi kā iniciatīvā WiFi4EU Itālija subsidē piekļuvi internetam noteiktām personām un ir uzsākusi projektu “Piazza Wifi Italia”, kas vairāk nekā 400 000 cilvēku sniedz iespēju ar īpašas lietotnes palīdzību viegli un bez maksas pieslēgties bezmaksas Wi-Fi tīklam, kas pieejams visā valstī. Šis projekts 2020. gada martā tika plašāk attiecināts arī uz veselības aprūpes iestādēm, tai skaitā slimnīcām. Visticamāk, digitālā infrastruktūra turpinās attīstīties, un ES ir veikusi pasākumus vairākās jomās, lai uzlabotu savienojamību. Savienojamības galvenais mērķis digitālajā desmitgadē ir līdz 2025. gadam panākt, ka katrai Eiropas mājsaimniecībai ir piekļuve ātrgaitas interneta pieslēgumam un līdz 2030. gadam — gigabitos mērāmam pieslēgumam. Komisija un dalībvalstis 2021. gada martā vienojās par Savienojamības rīkkopu, lai veicinātu digitālo tīklu izvēršanu un atvieglotu piekļuvi 5G spektram. 2022. gadā plānotās Platjoslas izmaksu samazināšanas direktīvas pārskatīšanas mērķis ir vēl vairāk atbalstīt digitālo tīklu izvēršanu, samazinot administratīvo slogu un šādas izvēršanas izmaksas un ātrumu. Turklāt Komisijas 2021. gada jūnijā sagatavotā ilgtermiņa redzējuma par lauku apvidiem mērķis ir novērst plaisu starp pilsētu teritorijām un lauku apvidiem, nodrošinot piekļuvi ātram internetam, 5G (tai skaitā izmantojot ES finansējumu) un digitālajām tehnoloģijām, kā arī stiprinot digitālo kompetenci. Ātrgaitas platjoslas savienojamība ir digitālās pārkārtošanās un atveseļošanās pēc Covid-19 galvenais virzītājspēks. Komisija ir apņēmusies mazināt digitālās pieejamības trūkumu lauku apvidos, un ES ieguldīs līdzekļus tīkla infrastruktūrā, bezvadu datu pārraides standartā un optiskās šķiedras tīklos, lai nodrošinātu, ka ikvienam ES iedzīvotājam ir pieejama energoefektīva un nākotnei piemērota digitālās savienojamības infrastruktūra. 6.2Valsts pārvalde Digitālās tehnoloģijas ļauj cilvēkiem gūt labumu no plašākas piekļuves sabiedriskajiem pakalpojumiem un informācijai, kas var palīdzēt viņiem atvieglot savu ikdienas dzīvi un īstenot savas tiesības, sevišķi brīvību veikt uzņēmējdarbību un sniegt pakalpojumus. Kopš Malmes deklarācijas , kas tika parakstīta 2009. gadā Zviedrijā notikušajā samitā, ES dalībvalstis ir panākušas nepārtrauktu progresu valsts pārvaldes iestāžu modernizācijā. Ar 2017. gada Tallinas deklarāciju tika dots impulss publisko pakalpojumu digitalizācijai iedzīvotājiem un pārrobežu publisko pakalpojumu digitalizācijai uzņēmumiem . Nesen, 2020. gada decembrī, Berlīnes deklarācijā starp dalībvalstu saistībām tika iekļauti pasākumi pamattiesību aizsardzībai tiešsaistē, un 2021. gada jūnijā pieņemtās Lisabonas deklarācijas mērķis ir nodrošināt, lai “neviens netiktu atstāts novārtā”. Dalībvalstu centieni ietver arī tieslietu jomas digitalizāciju.

Dalībvalstis izmanto dažādas pieejas, lai nodrošinātu piekļuvi sabiedriskajiem pakalpojumiem, cenšoties mazināt šo digitālo plaisu un vienlaikus nodrošināt šā digitālā laikmeta prasības. Piemēram, lai novērstu šķēršļus, Francija ir izvēlējusies saglabāt vairākus veidus, kā nodrošināt piekļuvi sabiedriskajiem pakalpojumiem. Iedzīvotājiem nav obligāti jāsazinās ar pārvaldes iestādēm elektroniski. Dānija ir izvēlējusies citu ceļu, izveidojot stratēģiju “Digitalizācija pēc noklusējuma” un 2014. gadā nosakot, ka elektronisko līdzekļu izmantošana ir obligāta visā saziņā ar pārvaldes iestādēm. Lai novērstu digitālo plaisu, valsts finansē tādus pasākumus kā bezmaksas individualizēts atbalsts bibliotēkās, palīdzība aprīkojuma iegādei un subsīdijas interneta abonēšanai. Līdzīgi Nīderlandē valdība un vietējās bibliotēkas ir uzsākušas iniciatīvu “Informācijas punkts digitālajai pārvaldei”, kurā apmācīts bibliotēkas darbinieks atbild uz jautājumiem un palīdz iedzīvotājiem izmantot tradicionālos digitālos pārvaldes pakalpojumus, piemēram, sagatavot nodokļu deklarācijas un izmantot sociālos pakalpojumus, kā arī jaunākos pakalpojumus, piemēram, ar koronavīrusu saistītas lietotnes. 6.3Veselības aprūpe Pandēmija ir izraisījusi veselības aprūpes pakalpojumu sniegšanas apjoma palielināšanos tiešsaistē, piemēram, izmantojot virtuālās konsultācijas vai diagnostikas vai terapijas vajadzībām izstrādātas lietotnes un programmatūru. Dažiem iedzīvotājiem, piemēram, lauku apvidos vai mazās salās, šī tendence atvieglo medicīniskās palīdzības saņemšanu, savukārt citiem tā rada jaunus šķēršļus. Tiem, kam trūkst piekļuves vai zināšanu, situāciju var uzlabot digitālās plaisas mazināšanas pasākumi. Piemēram, Polijā ir ieviests “pacienta interneta konts” — tiešsaistes rīks, kas pacientiem nodrošina piekļuvi informācijai par viņu līdzšinējo, pašreizējo vai plānoto ārstēšanos un dod iespēju nokārtot virkni jautājumu (e-recepte, apmeklējumu vēstures ieraksti, e-nosūtījums, e-darbnespējas lapas un pabalsti) bez nepieciešamības personīgi apmeklēt veselības aprūpes iestādi. 6.4Izglītība Vairākās dalībvalstīs ir izstrādātas politikas nostādnes un programmas, lai veicinātu piekļuvi tehnoloģijām un stiprinātu digitālo kompetenci oficiālās izglītības ietvaros. Piemēram, Grieķija skolēniem un studentiem, kuriem tas ir nepieciešams, nodrošina kuponus, lai iegādātos aprīkojumu, piemēram, planšetdatorus vai datorus, un nodrošina attiecīgas izglītības programmas, izmantojot virtuālo risinājumu “Digitālo prasmju akadēmija”, kas tika izveidots 2020. gadā. ES līmenī 2020. gada septembrī uzsāktajā digitālās izglītības rīcības plānā 2021.–2027. gadam ir izklāstīts ilgtermiņa stratēģiskais redzējums ilgtspējīgai un iekļaujošai izglītības un apmācības digitālajai pārveidei. Ar to veicina tiesības uz piekļuvi kvalitatīvai digitālajai izglītībai visiem un vienlīdzīgu piekļuvi infrastruktūrai, īpašu uzmanību pievēršot meiteņu un sieviešu līdzdalības veicināšanai STEM (zinātnes, tehnoloģiju, inženierzinātņu un matemātikas) mācību priekšmetos. 6.5Personu ar invaliditāti integrācija Eiropas Elektronisko sakaru kodekss nodrošina vienlīdzīgu piekļuvi elektronisko sakaru pakalpojumiem un to izvēli galalietotājiem ar invaliditāti, veicinot viņu līdzdalību digitālajā sabiedrībā. Eiropas Piekļūstamības akts stāsies spēkā 2025. gadā un paplašinās personu ar invaliditāti un vecāka gadagājuma cilvēku iekļaušanu digitālajā pasaulē, uzlabojot vairāku nozīmīgu produktu un pakalpojumu pieejamību gan privātajā, gan publiskajā sektorā. 2016. gada Tīmekļa piekļūstamības direktīvā ir noteikts, ka dalībvalstīm jānodrošina, lai publiskā sektora iestāžu tīmekļa vietnes un mobilās lietotnes būtu pieejamas personām ar invaliditāti, piemēram, cilvēkiem ar redzes, dzirdes vai kustību traucējumiem. Tādējādi tā veicina viņu vārda un informācijas brīvību, tiesības uz izglītību, brīvību izvēlēties nodarbošanos un tiesības strādāt, nediskrimināciju, cilvēku ar invaliditāti integrāciju, piekļuvi vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem, tiesības piekļūt dokumentiem, tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties Savienības teritorijā, brīvību veikt uzņēmējdarbību un brīvību sniegt pakalpojumus. Direktīvu var īstenot dažādi. Piemēram, Slovēnija modernizēja valsts e-pārvaldes portālu tā, lai to varētu izmantot neredzīgi un vājredzīgi, nedzirdīgi un vājdzirdīgi cilvēki, personas ar disleksiju un lietotāji ar izpratnes spējas traucējumiem. Piemēram, procedūru aprakstus teksta veidā papildina īsi videoklipi, kuros ir arī tulkojums zīmju valodā. Grieķijā pandēmijas laikā digitālās mācību grāmatas tika pielāgotas tā, lai tām varētu piekļūt cilvēki ar visu kategoriju invaliditāti. 7.Platformās nodarbinātu cilvēku aizsardzība Tiešsaistes platformas ietver plašu tiešsaistes tirdzniecības vietu, sociālo mediju, radošā satura tirdzniecības vietu, lietotņu veikalu, cenu salīdzināšanas tīmekļa vietņu, sadarbības ekonomikas platformu, kā arī meklētājprogrammu klāstu. Tās atvieglo mijiedarbību starp lietotājiem un uzņēmumiem. Digitālās darba platformas kā atsevišķa tiešsaistes platformu apakšgrupa ir kļuvušas par digitālās ekonomikas raksturīgu iezīmi. Platformu darbs ir radījis cilvēkiem jaunas ekonomiskās iespējas, dodot viņiem iespēju, piemēram, strādāt nepilnu darba laiku un piekļūt darba tirgum kopumā. Tomēr tajā pašā laikā tas apdraud pamattiesības, tai skaitā persondatu aizsardzību, privātumu, darba ņēmēju tiesības uz informāciju un konsultācijām, tiesības uz kolektīvām sarunām un rīcību, kā arī godīgus un taisnīgus darba apstākļus. Tiek lēsts, ka no 28 miljoniem personu, kas strādā, izmantojot digitālās darba platformas, pat 5,5 miljoni varētu būt “viltus” pašnodarbinātie . Lai gan viņu līgumos ar platformām, ar kuru starpniecību šie cilvēki strādā, viņi tiek raksturoti kā pašnodarbinātie, patiesībā viņi ir pakļauti kontrolei un uzraudzībai, kas ir raksturīga “darba ņēmēja” statusam. Pastāv arī problēmas, kas izriet no tādiem uzņēmējdarbības modeļiem, kuru pamatā ir algoritmi, piemēram, informācijas un apspriešanās trūkums ar platformās strādājošiem cilvēkiem un viņu pārstāvjiem par to, kā tiek izmantoti algoritmi un kā tie ietekmē darba apstākļus platformu darbā. Nepietiekami ir arī tiesiskās aizsardzības līdzekļi, un nav skaidra atbildība attiecībā uz algoritmu izmantošanu. Platformu darbs Platformu darbā parasti ir iesaistītas trīs puses: platforma, persona, kas strādā ar tās starpniecību, un klients (privātpersonas vai uzņēmumi). Atsevišķos gadījumos var būt iesaistīta arī ceturtā puse, piemēram, restorāni, kas piegādā ēdienus. Digitālās darba platformas parasti sevi definē kā starpniekus un raksturo attiecības starp pusēm kā pašnodarbinātības attiecības. Digitālās darba platformās var veikt dažādus uzdevumus, sākot ar sarežģītiem, piemēram, datorprogrammēšanu un grafisko dizainu, un beidzot ar vienkāršiem, piemēram, tagu pievienošanu attēliem. Komisijas priekšsēdētāja Urzula fon der Leiena savās politiskajās pamatnostādnēs paziņoja, ka ir jāuzlabo darba apstākļi platformu darbā. Vēl aktuālāku to padarījusi Covid-19 krīze un platformu uzņēmējdarbības modeļu paātrināta ieviešana. Nesen pieņemtā Eiropas Parlamenta rezolūcijā uzsvērts, ka platformu darbs rada bažas par nestabiliem un sliktiem darba apstākļiem, atbilstošas sociālās aizsardzības trūkumu vai apgrūtinātu piekļuvi tai, sadrumstalotiem un neprognozējamiem ienākumiem, kā arī darba aizsardzības pasākumu trūkumu. Tajā aicināts veikt stingrus ES līmeņa pasākumus, lai novērstu nepareizu nodarbinātības statusa klasificēšanu un uzlabotu algoritmu izmantošanas pārredzamību, tai skaitā attiecībā uz darba ņēmēju pārstāvjiem. 7.1Situācija un pasākumi dalībvalstu līmenī Lai novērstu negodīgu konkurenci, kas kaitē darba ņēmējiem, un virzību uz zemākiem nodarbinātības un sociālajiem standartiem, ES ir noteikusi minimālo darba tiesību līmeni, kas attiecas uz darba ņēmējiem visās dalībvalstīs. ES tiesību aktu kopums darba un sociālo lietu jomā gadu gaitā ir audzis. Turklāt dažādās dalībvalstīs ir atšķirīgas valstu reakcijas uz platformu darba radītajām problēmām. Dažas valstis ir pieņēmušas valsts tiesību aktus, lai uzlabotu darba apstākļus vai piekļuvi sociālajai aizsardzībai platformu darba jomā. Ievērojamā skaitā dalībvalstu tiesas ir lēmušas par nepareizu nodarbinātības statusa klasificēšanu. Dažās dalībvalstīs sociālie partneri un platformu uzņēmumi ir iesaistījušies sarunās par koplīgumiem. Francija 2016. gadā, pārskatot Darba kodeksu, pieņēma tiesību aktu, kurā paredzētas darba un sociālās tiesības personām, kas strādā ar platformu starpniecību, neatkarīgi no saimnieciskās darbības nozares. Šis likums attiecas uz tehnoloģiski un ekonomiski atkarīgām pašnodarbinātām personām. Tas nodrošina piekļuvi brīvprātīgas apdrošināšanas sistēmai pret nelaimes gadījumiem darbā, uzliek platformu uzņēmumiem pienākumu maksāt apdrošināšanas prēmijas vai nodrošināt kolektīvu apdrošināšanu saviem darbiniekiem, kā arī garantē tiesības uz kolektīvu rīcību un tālākizglītību. Turklāt Augstākā tiesa darba privāttiesību jautājumos (Kasācijas tiesa) divos nolēmumos ir uzsvērusi, ka platformās nodarbinātiem darbiniekiem automobiļu koplietošanas jomā ir jāatzīst darba ņēmēja statuss, ja platforma var izdot un likt izpildīt norādījumus. Tomēr joprojām turpinās diskusijas par to personu faktisko statusu, kuras strādā, izmantojot platformas, arī citās nozarēs. Itālijas Lacio reģionā 2019. gadā tika pieņemts tiesību akts, lai uzlabotu darba apstākļus un sociālo aizsardzību visiem platformās nodarbinātiem darbiniekiem neatkarīgi no viņu nodarbinātības statusa. Šis tiesību akts ietver aizsardzības pasākumus saistībā ar nelaimes gadījumiem darbā, atbilstošu apmācību drošības jomā un atbildības un nelaimes gadījumu apdrošināšanu. Ar to arī aizliedz samaksu par katru darba uzdevumu atsevišķi. Turklāt 2019. gadā Itālija pieņēma valsts tiesību aktu, lai uzlabotu darba apstākļus pašnodarbinātiem ēdienu kurjeriem. Papildus tam 2021. gada jūlijā Itālijas datu aizsardzības iestāde lika Deliveroo Italy samaksāt soda naudu 2,5 miljonu EUR apmērā par algoritmu nepārredzamu izmantošanu un darbinieku datu nesamērīgu vākšanu. Iestāde konstatēja, ka ir pārkāpti daži Vispārīgās datu aizsardzības regulas noteikumi un valsts tiesību akti par privātuma aizsardzību, Itālijas noteikumi par darba ņēmējiem un iepriekš minētie darba ņēmēju aizsardzības tiesību akti.

Spānija 2021. gada maijā pieņēma tiesību aktus, ar kuriem tika ieviesta prezumpcija, ka personas, kas strādā ar platformu starpniecību gan ēdienu, gan paku piegādes jomā, ir uzskatāmas par darba ņēmējiem, un platformām tika uzlikts pienākums pierādīt, ka šādas personas nav darba ņēmēji. Turklāt šis likums uzliek platformām par pienākumu sniegt arodbiedrībām informāciju par algoritmisko pārvaldību, tai skaitā par darba veikšanas digitālo uzraudzību un automatizētu uzdevumu piešķiršanu. Šajā likumā noteikts, ka visiem uzņēmumiem (nevis tikai piegādes platformām) ir jāinformē darbinieki par parametriem un noteikumiem, uz kuriem balstās automatizētās sistēmas, kas var ietekmēt darba apstākļus, piekļuvi darba vietām un to saglabāšanu. Vācija publicēja politikas dokumentus par nodarbinātības nākotni attiecībā uz pašnodarbināto personu, kas veic platformu darbu, iekļaušanu pensiju un apdrošināšanas shēmās, kā arī ar darbu saistīto nelaimes gadījumu apdrošināšanas uzlabošanu. Arī Portugāle 2020. gada novembrī publicēja politikas dokumentu par nodarbinātības nākotni, un tas attiecas uz tiesiskās prezumpcijas izveidi saistībā ar to cilvēku statusu, kuri strādā, izmantojot platformas, pašnodarbināto sociālās aizsardzības uzlabošanas veidiem un platformās nodarbinātu darbinieku kolektīvas pārstāvības veicināšanas veidiem. 2018. gadā Portugāle pieņēma tiesību aktu par individuāliem maksas pasažieru pārvadājumiem, nosakot autovadītāju darba laika ierobežojumus. 7.2Kopēja ES pieeja Ņemot vērā valstu pieejas, kas tiek izstrādātas, lai risinātu dažādas ar platformu darbu saistītas problēmas, pastāv dažādu valstu likumdošanas iniciatīvu sadrumstalotības risks. Komisija ir apzinājusi vairākas ar platformu darbu saistītas problēmas un divos posmos apspriedusies ar Eiropas sociālajiem partneriem par nepieciešamību izstrādāt iniciatīvu par platformu darbu un tās iespējamo virzību. Eiropas sociālo partneru viedokļi par risināmajām problēmām sakrita, bet atšķīrās attiecībā uz nepieciešamību veikt konkrētus pasākumus ES līmenī. Turklāt Komisija apmainījās viedokļiem ar daudzām ieinteresētajām personām, tai skaitā organizēja īpašas un divpusējas sanāksmes ar platformu uzņēmumiem, platformu darbinieku apvienībām, arodbiedrībām, dalībvalstu pārstāvjiem, akadēmisko aprindu un starptautisko organizāciju ekspertiem un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem. Komisija ir ierosinājusi direktīvu, lai uzlabotu platformu darbinieku darba apstākļus ES līmenī, nodrošinot viņu nodarbinātības statusa pareizu noteikšanu, veicinot pārredzamību, taisnīgumu un pārskatatbildību platformu darba algoritmiskās pārvaldības jomā un uzlabojot platformas darba pārredzamību, arī pārrobežu situācijās, vienlaikus atbalstot apstākļus digitālo darba platformu ilgtspējīgai izaugsmei Savienībā. 8.Kā pārraudzīt digitālo novērošanu Digitālajā laikmetā datu aizsardzība un privātums ir svarīgas pamattiesības. Tās ir arī “veicinošas” tiesības, kas ļauj vieglāk un labāk aizsargāt citas pamattiesības, kuras var ietekmēt valsts vai privāto struktūru veikta novērošana, piemēram, cilvēka cieņu, vārda brīvību, domas, apziņas un reliģijas brīvību vai pulcēšanās brīvību, tiesības uz taisnīgu tiesu un efektīvu tiesību aizsardzību vai nediskrimināciju. Vispārīgā datu aizsardzības regula, Direktīva par datu aizsardzību tiesībaizsardzības jomā un E-privātuma direktīva ir ļāvušas Eiropai izvirzīties vadībā attiecībā uz pamattiesību aizsardzību tiešsaistē. Aizvien pieaugošā digitalizācija visās dzīves jomās rada izaicinājumus attiecībā uz datu aizsardzību un privāto un ģimenes dzīvi. Citu tiesību aktu, piemēram, Datu pārvaldības akta, par kuru likumdevēji nesen panāca politisku vienošanos, mērķis ir veicināt spēcīgas datu ekonomikas veidošanos, regulējot datu starpniecības pakalpojumus, datu altruismu un aizsargāto publisko datu atkalizmantošanu saskaņā ar datu aizsardzības režīmu un atbilstīgi tam. Kāda ir saikne starp tiesībām uz privātumu un datu aizsardzību? - Tās ir atsevišķas pamattiesības, kas nostiprinātas Pamattiesību hartas 7. un 8. pantā, taču tās savstarpēji pārklājas. - Privātās un ģimenes dzīves neaizskaramība (privātums) aizsargā privāto dzīvi pret nelikumīgu iejaukšanos. Piemēram, saskaņā ar šīm tiesībām tiek aizsargāta starppersonu sakaru konfidencialitāte, kā arī lietotāju elektronisko galiekārtu konfidencialitāte pret neatļautu ielaušanos. - “Datu aizsardzība” attiecas tikai uz gadījumiem, kad persondati tiek apstrādāti vai nu ar automatizētiem līdzekļiem, vai manuāli strukturētā veidā. Šīs tiesības neaprobežojas tikai ar informāciju, kas attiecas uz personas privāto dzīvi, bet attiecas uz jebkuriem tās persondatiem, arī par tās profesionālo dzīvi. Datu aizsardzības pamatprincipi ir persondatu apstrādes darbību pārredzamība, godīgums un likumība. Datu aizsardzība nozīmē arī to, ka persondati jāapstrādā tikai konkrētiem un skaidri noteiktiem mērķiem, tiem jābūt precīziem, apstrāde jāveic tikai nepieciešamajā apjomā un dati jāglabā drošībā un tikai tik ilgi, cik vajadzīgs. Praksē stingrais ES tiesiskais regulējums tiek pastāvīgi pakļauts pārbaudījumiem. Patērētāju organizācijas un pilsoniskās sabiedrības organizācijas, kuru darbība saistīta ar pamattiesību jautājumiem, pauž nožēlu, ka Vispārīgās datu aizsardzības regulas pārkāpumu gadījumos netiek nodrošināta noteikumu izpilde. Pēdējos gados ES un dalībvalstis ir pieņēmušas vairākus pasākumus, lai aizsargātu sabiedrības drošību un risinātu drošības problēmas, izmantojot modernās tehnoloģijas. Šajā sakarā pilsoniskās sabiedrības organizācijas pauž bažas par novērošanas un drošības politikas samērīgumu, piemēram, attiecībā uz ES robežu uzraudzību vai pieņemtajiem vai ierosinātajiem tiesību aktiem, kas ļautu iestādēm drošības nolūkos analizēt privātu komunikāciju. Arī pilsoniskās sabiedrības un nozaru organizācijas ir paudušas bažas par to, ko tās uztver kā dalībvalstu mēģinājumus vājināt šifrēšanu. Datu aizsardzības iestādes un valstu tiesas nodrošināja efektīvu tiesību aizsardzību visos gadījumos, kad ar novērošanas pasākumiem, ko veic gan privātie, gan publiskie dalībnieki, tiek pārkāptas pamattiesības. Piemēram: i) Zviedrijas datu aizsardzības iestādes lēmums par to, ka Stokholmas sabiedriskā transporta biļešu kontrolieri izmanto uz ķermeņa nostiprināmas kameras, kurā tika kritizēts pārredzamības trūkums un pārmērīga datu vākšana, kā rezultātā tika uzlikts sods 16,1 miljona Zviedrijas kronu apmērā; vai ii) Francijas Conseil d'Etat (Valsts padomes) lēmums, ka policijai jāpārtrauc izmantot dronus, lai pārbaudītu, vai tiek ievēroti sociālās distancēšanās noteikumi, jo šiem droniem bija tehniskas iespējas identificēt atsevišķus cilvēkus un tie netika izmantoti saskaņā ar datu aizsardzības tiesību aktiem. Ar ierosināto Eiropas digitālās identitātes regulējumu ikvienam ES pilsonim un iedzīvotājam brīvprātīgi tiks piedāvāts uzticams un drošs digitālais maks, ko pilnībā kontrolēs lietotājs, kā “pašapkalpošanās” piekļuves risinājums digitālajiem publiskajiem un privātajiem pakalpojumiem un dažādu atribūtu un akreditācijas datu koplietošanai. 8.1Datu saglabāšana Kopš 2014. gada Eiropas Savienības Tiesa ir atzinusi, ka valstu tiesību akti, kas paredz telekomunikāciju metadatu (datplūsmas un atrašanās vietas datu) saglabāšanu tiesībaizsardzības un izlūkošanas nolūkos, neatbilst ES tiesību aktu prasībām. Tiesa atzina, ka šie valstu tiesību akti ir nopietna un nesamērīga iejaukšanās tiesībās uz privātās dzīves neaizskaramību un datu aizsardzību, jo komunikācijas metadati var atklāt informāciju par ievērojamu skaitu attiecīgo personu privātās dzīves aspektu. Lai gan Tiesa atzina, ka datu saglabāšanas pasākumiem ir likumīgi mērķi sabiedrības interesēs, tā bieži ir konstatējusi, ka ar dažiem izņēmumiem ES tiesības nepieļauj likumdošanas pasākumus, kas elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniedzējiem nosaka īpašu prasību saglabāt informāciju par datu plūsmu un atrašanās vietas datus. Komisija 2021. gada 14. aprīlī pieņemtajā ES organizētās noziedzības apkarošanas stratēģijā 2021.–2025. gadam paziņoja, ka tā analizēs un izklāstīs iespējamās pieejas attiecībā uz datu saglabāšanu, kas saskaņotas ar Tiesas spriedumiem, lai reaģētu uz tiesībaizsardzības un tiesu iestāžu vajadzībām operatīvi lietderīgā, tehniski iespējamā un juridiski pamatotā veidā, tai skaitā pilnībā ievērojot pamattiesības, un līdz 2021. gada jūnija beigām apspriedīsies ar dalībvalstīm. Komisija pašlaik apspriežas un pirms lēmuma pieņemšanas par iespējamo turpmāko rīcību rūpīgi apsvērs apspriešanās rezultātus. 8.2Šifrēšana Šifrēšana ir būtiska pamattiesību aizsardzībai un sistēmu un darījumu drošībai. ES tiesību aktos šifrēšana ir paredzēta kā pasākums tādu pamattiesību aizsardzības nodrošināšanai kā privātums, persondatu aizsardzība un vārda brīvība, kā arī kiberdrošība . Turklāt šifrēšana ir svarīga arī komercnoslēpumu aizsardzībai, tādējādi palīdzot cilvēkiem izmantot savas tiesības veikt uzņēmējdarbību. Pēc Covid-19 pandēmijas sākšanās un līdz ar pieaugošo digitālo rīku izmantošanu visās dzīves jomās ir palielinājies kiberuzbrukumu skaits. Šādi uzbrukumi ir nodarījuši lielus zaudējumus uzņēmumiem un kritiski svarīgiem pakalpojumiem, tai skaitā veselības aprūpes sistēmām, un ir apdraudējuši iedzīvotāju tiesības, izgaismojot to, cik svarīga šifrēšana ir valsts un privātajiem dalībniekiem, jo tā aizsargā informācijas konfidencialitāti.

Tomēr šifrēšanas izmantošana arī ļauj noziedzniekiem maskēt savu identitāti un slēpt savas komunikācijas saturu. Pēc dalībvalstu aicinājumiem Komisija apņēmās izpētīt līdzsvarotus tehniskus, operatīvus un juridiskus risinājumus šīm problēmām. Ar šiem risinājumiem ir jāsaglabā šifrēšanas efektivitāte, aizsargājot privātumu un sakaru drošību, vienlaikus nodrošinot efektīvu reakciju uz noziedzību un terorismu. Šā procesa rezultātā Komisija 2022. gadā piedāvās turpmāku rīcību ar mērķi pievērsties jautājumam par likumīgu un mērķorientētu piekļuvi šifrētai informācijai kriminālizmeklēšanas un kriminālvajāšanas kontekstā, un tā balstīsies uz rūpīgu kartēšanu, kuras nolūks būs noskaidrot, kā dalībvalstis rīkojas attiecībā uz šifrēšanu, līdztekus procesam, kurā iesaistītas vairākas ieinteresētās personas un kura mērķis ir izpētīt un izvērtēt konkrētās iespējas (juridiski, ētiski un tehniski). 8.3Biometriskā tālidentifikācija ES datu aizsardzības noteikumi principā aizliedz apstrādāt biometriskos datus fiziskas personas unikālas identificēšanas nolūkā, izņemot identificēšanu saskaņā ar īpašiem nosacījumiem. Šādu datu apstrādei ir jābūt juridiskam pamatam, kas balstīts datu aizsardzības tiesību aktos. Šāds juridiskais pamats varētu būt visu iesaistīto personu brīvi dota piekrišana, ko praksē ir grūti iegūt, vai arī ES vai dalībvalsts tiesību akts, ar kuru tiek īstenotas būtiskas sabiedrības intereses, piemēram, konkrētu un tiešu teroristu uzbrukuma draudu novēršana. Tiesībaizsardzības jomā apstrādei ir jānotiek saskaņā ar tiesību aktiem. Ja biometrisko datu apstrādes pamatā ir tiesību akts, tad šim tiesību aktam ir jābūt samērīgam izvirzītajam mērķim, jāievēro tiesību uz datu aizsardzību būtība un jāparedz piemēroti un konkrēti pasākumi attiecīgo personu pamattiesību un interešu aizsardzībai. Pilsoniskās sabiedrības organizācijas pauda bažas par to, ka vairākās dalībvalstīs arvien vairāk tiek izmantotas biometriskās tālidentifikācijas tehnoloģijas, un ir aicinājušas aizliegt to izmantošanu. Biometrisko tālidentifikācijas sistēmu izmantošanu ir kritizējis arī Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs, Eiropas Datu aizsardzības kolēģija, kurā ietilpst valstu datu aizsardzības iestādes un citas valstu pamattiesību struktūras, piemēram, Defenseur des Droits Francijā. Ir vairāki piemēri, kad datu aizsardzības iestādes iejaukušās, lai apturētu šādu tehnoloģiju nelikumīgu izmantošanu, piemēram, skolā Francijā, Zviedrijas policijā vai lielveikalā Nīderlandē. Papildus šim esošajam regulējumam Mākslīgā intelekta regula, ko Komisija ierosināja 2021. gada aprīlī (sk. 4. nodaļu), ietver aizliegumu veikt reāllaika biometrisko tālidentifikāciju sabiedriskās vietās un atļauju to veikt tiesībaizsardzības nolūkos trīs ierobežotos izņēmuma gadījumos ar nosacījumu, ka tiek piemēroti īpaši aizsardzības pasākumi. 8.4Izglītība Covid-19 pandēmijas laikā izglītības un mācību iestādes izmantoja dažādas tiešsaistes platformas un rīkus. Komerciālo digitālo mācību risinājumu un programmatūras izmantošana, lai attāli uzraudzītu studentus, kas kārto eksāmenus, ko bieži izmantoja kā ātru problēmas risinājumu, radīja bažas, ka to dizaina dēļ lietotāju dati varētu tikt izmantoti peļņas gūšanai, nevis jēgpilnai pedagoģiskai praksei. Eiropas Digitālās izglītības centrs, kas izveidots saskaņā ar Digitālās izglītības rīcības plānu, ir forums, kura mērķis ir izstrādāt pasākumus, lai nodrošinātu ciešāku starpnozaru sadarbību, veicinātu apmaiņu starp pedagogiem, izstrādātu kvalitātes nodrošināšanas risinājumus un nodrošinātu datu aizsardzību un privātuma ievērošanu. Būtiska nozīme būs šo pasākumu kvalitātes nodrošināšanai un uzticības veicināšanai: kvalitātes nodrošināšanai, lai veicinātu kopīgu izpratni par galvenajiem digitālās izglītības kvalitātes standartiem, un uzticības veicināšanai, lai nodrošinātu datu izmantošanas, ētikas un privātuma pamatprincipu ievērošanu. Šie divi elementi var ne tikai uzlabot Eiropas izglītības un apmācības iestāžu digitālās sagatavotības līmeni, bet arī veicināt sadarbību, uzlabojot pieejamo digitālo risinājumu vispārējo kvalitāti. 8.5Veselības aizsardzība Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju, daudzos gadījumos tiek apstrādāti persondati, arī veselības dati, uz kuriem, ņemot vērā to jutīgumu, saskaņā ar Vispārīgo datu aizsardzības regulu attiecas papildu noteikumi. Persondatu apstrāde ir jāveic tikai nepieciešamā un samērīgā apjomā, lai sasniegtu apstrādes mērķi un nodrošinātu atbilstību Vispārīgās datu aizsardzības regulas prasībām. Šī nostāja ir ES pieejas pamatā. Piemēram, Komisija ir sniegusi dalībvalstīm norādījumus par lietotnēm cīņai pret pandēmiju un atbalstījusi to darbu pie rīkkopas ar prasībām lietotnēm un tehniskajām specifikācijām sadarbspējai starp valstu brīdināšanas lietotnēm ES. Komisija ir izveidojusi vārteju, lai šādus brīdinājumus varētu nosūtīt pāri robežām un starp dažādu dalībvalstu lietotnēm. Komisija ir arī ierosinājusi platformu datu apmaiņai no pasažieru lokalizācijas veidlapām , lai atbalstītu pārrobežu kontaktu izsekošanu transporta jomā. Kā nākamo soli tā ir apņēmusies ierosināt ES tiesisko regulējumu koordinētai pieejai attiecībā uz nesenās ceļošanas vēstures reģistrēšanu, ciktāl tas vajadzīgs, lai apturētu Covid-19 izplatīšanos, pamatojoties uz pieredzi, kas gūta, izmantojot pasažieru lokalizācijas veidlapas. Turklāt Eiropas Parlaments un Padome 2021. gada 14. jūnijā pieņēma regulu, ar ko izveido ES digitālā Covid sertifikāta sistēmu, kuras mērķis ir veicināt brīvu pārvietošanos Covid-19 pandēmijas laikā . Ir izveidota infrastruktūra, kas atbalsta vakcinācijas, testēšanas un pārslimošanas sertifikātu izsniegšanu un pārbaudi, lai atvieglotu sabiedrības veselības aizsardzības pasākumu veikšanu ceļojot (piemēram, lai saņemtu atbrīvojumu no karantīnas prasībām). Ērtākai lietošanai sertifikāti ir pieejami gan digitālā, gan papīra formātā. Visos gadījumos datu kategorijas un apstrāde ir ierobežota tikai tādā apmērā, kas nepieciešams attiecīgajam mērķim, piemēram, tiem, kuri pārbauda sertifikātus, ir aizliegts pēc pārbaudes saglabāt to saturu. Turklāt ES digitālajam Covid sertifikātam izveidotais uzticamības satvars nodrošina, ka sertifikātus var pārbaudīt bezsaistes režīmā, neinformējot par pārbaudi ne izsniedzēju, ne kādu citu trešo personu. Pārredzamībai vienmēr ir būtiska nozīme, gan lai nodrošinātu juridisko atbilstību hartai un piemērojamiem tiesību aktiem, gan lai radītu un uzturētu uzticību. Rezultāti liecina — ja pasākumi ir rūpīgi izstrādāti, datu aizsardzība ir saderīga ar efektīviem sabiedrības veselības aizsardzības pasākumiem un var palīdzēt veicināt to pieņemšanu, kā arī garantēt, ka ES datu aizsardzības sistēma nodrošina nepieciešamo elastīgumu. Pašlaik Komisija gatavo tiesību akta priekšlikumu par Eiropas veselības datu telpu (EVDT), ko paredzēts pieņemt 2022. gada sākumā. EVDT mērķis ir atvieglot digitālo veselības aprūpes pakalpojumu sniegšanu un veicināt piekļuvi veselības datiem pētniecības, inovācijas, politikas veidošanas un regulatīvo darbību vajadzībām, vienlaikus vēl vairāk uzlabojot iedzīvotāju kontroli pār saviem persondatiem. EVDT iniciatīva pilnībā atbildīs spēkā esošajiem ES datu aizsardzības noteikumiem. 8.6Tiesībaizsardzība ES datu aizsardzības pārvaldības sistēmas balsts ir kompetentas valstu uzraudzības iestādes, kas uzrauga un īsteno datu aizsardzības un privātuma noteikumus. Šīs iestādes un valstu tiesas ir atbildīgas par Vispārīgās datu aizsardzības regulas, valstu tiesību aktu, ar kuriem transponē Direktīvu par datu aizsardzību tiesībaizsardzības jomā un E-privātuma direktīvu, uzraudzību un noteikumu izpildi. Komisijai viens no galvenajiem mērķiem ir panākt, lai dalībvalstis šos noteikumus īstenotu pareizi un efektīvi. Saskaņā ar ES tiesību aktiem dalībvalstīm ir pienākums nodrošināt, ka to datu aizsardzības iestādes ir neatkarīgas, un piešķirt tām pietiekamus resursus, lai tās varētu veikt savus uzraudzības uzdevumus . Komisija seko līdzi norisēm attiecībā uz uzraudzības iestāžu neatkarību, uzdevumiem, pilnvarām un resursiem un gadījumos, kad dalībvalstis neievēro ES noteikumus, uzsāk pārkāpuma procedūras, lai nodrošinātu šo noteikumu efektīvu izpildi. Datu aizsardzības iestādes sadarbojas Eiropas Datu aizsardzības kolēģijā (EDAK), lai nodrošinātu Vispārīgās datu aizsardzības regulas īstenošanas konsekvenci, jo īpaši pārrobežu gadījumos. Pēc trīs gadus ilgas Vispārīgās datu aizsardzības regulas piemērošanas šīs sadarbības efektivitāte ir izpelnījusies kritiku, un EDAK turpinās darbu, lai uzlabotu efektivitāti. Komisija piekrīt Padomes, Eiropas Parlamenta un EDAK viedoklim, ka tagad galvenā uzmanība jāpievērš īstenošanas uzlabošanai un pasākumiem, kas stiprinātu ES datu aizsardzības tiesību aktu izpildi. 8.7Persondatu aizsardzība ārpus ES Būtisks pamattiesību aizsardzības aspekts tiešsaistes vidē ir fizisku personu aizsardzības nepārtrauktības nodrošināšana, kad viņu dati tiek nosūtīti ārpus ES. Tā kā mūsdienu savstarpēji saistītajā pasaulē persondati viegli pārvietojas pāri robežām un datu plūsmas ir kļuvušas par tirdzniecības, regulatīvās sadarbības un pat sociālās mijiedarbības neatņemamu sastāvdaļu, Vispārīgajā datu aizsardzības regulā un Tiesībaizsardzības direktīvā garantētā aizsardzība nebūtu efektīva, ja tā attiektos tikai uz apstrādi ES teritorijā. Ņemot to vērā, Komisija turpināja īstenot savu vērienīgo programmu, kuras mērķis ir veicināt augsta līmeņa aizsardzību, kad Eiropas iedzīvotāju dati tiek pārsūtīti uz ārvalstīm, vienlaikus atvieglojot datu plūsmas. Tas ietvēra arī sadarbību ar galvenajiem partneriem, lai panāktu “atzinumu par aizsardzības līmeņa pietiekamību”, ar ko nosaka, ka valsts, kas nav ES dalībvalsts, nodrošina datu aizsardzības līmeni, kas ir “būtībā līdzvērtīgs” datu aizsardzības līmenim ES. Tas deva nozīmīgus rezultātus, piemēram, tika pieņemti divi lēmumi par aizsardzības līmeņa pietiekamību attiecībā uz Apvienoto Karalisti (saskaņā ar Vispārīgo datu aizsardzības regulu un Tiesībaizsardzības direktīvu) un tika pabeigtas sarunas par aizsardzības līmeņa pietiekamību ar Dienvidkoreju. Turklāt pēc tam, kad Tiesa atzina par spēkā neesošu iepriekšēju atzinumu par privātuma vairoga aizsardzības līmeņa pietiekamību, ES un ASV ir pastiprinājušas sarunas par jaunu ES un ASV privātuma regulējumu transatlantiskai datu nosūtīšanai, kas nodrošina pilnīgu atbilstību Tiesas spriedumam. Turklāt 2020. gada jūnijā Komisija pieņēma modernizētas līguma standartklauzulas par persondatu nosūtīšanu uz valstīm ārpus ES, kas atspoguļo Vispārīgās datu aizsardzības regulas jaunās prasības un ir pielāgotas mūsdienu digitālās ekonomikas vajadzībām. Tās ir datu aizsardzības klauzulu sagataves, kuras datu eksportētājs un datu importētājs var brīvprātīgi iekļaut savos līgumsaistību dokumentos (piemēram, pakalpojumu līgumā, kas paredz persondatu nosūtīšanu) un kuru mērķis ir nodrošināt atbilstošas datu aizsardzības garantijas.