P6_TA(2006)0321
AIDS: laiks rīkoties
Eiropas Parlamenta rezolūcija par HIV/AIDS: laiks rīkoties
Eiropas Parlaments,
—ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas īpašās sesijas (UNGASS) augsta līmeņa
sanāksmi par HIV/AIDS 2006. gada 2. jūnijā unšajāsanāksmē pieņemto politisko deklarāciju,
—ņemot vērā ANO deklarāciju par apņemšanos attiecībā uz HIV/AIDS “Globāla krīze —globāla rīcība”, ko
ANO Ģenerālā asambleja pieņēma 2001. gada 27. jūnijā 26.īpašajā sesijā,
—ņemot vērā ANO nostājas dokumentu par HIV transmisijas profilaksi starp narkomāniem,
—ņemot vērā starptautisko konferenci “HIV/AIDS: laiks rīkoties”, kas notiks 2006. gada augustā Toronto,
—ņemot vērā Abudžā 2001. gada 27. aprīlī pieņemto deklarāciju par HIV/AIDS, tuberkulozi un citām sais-
tītām infekcijas slimībām, Āfrikas kopējo nostāju UNGASS augsta līmeņa sanāksmei 2006. gadā un
Abudžā 2006. gada 4. maijā Āfrikas Savienības parakstīto aicinājumu pastiprināt pasākumus, lai nodroši-
nātu ar HIV un AIDS, tuberkulozi un malāriju saistīto pakalpojumu vispārēju pieejamību Āfrikā,
—ņemot vērā UNAIDS 2006. gada ziņojumu par globālo AIDS epidēmiju,
—ņemot vērā Reglamenta 103. panta 4. punktu,
A. tā kāvairāk nekā 65 miljoni cilvēku pasaulē ir tikuši inficēti ar HIV, vairāk nekā 25 miljoni ir miruši,
15 miljoni bērnu AIDS dēļ ir kļuvuši par bāreņiem un no 40 miljoniem cilvēku, kuriem pašlaik ir HIV,
vairāk nekā 95 % dzīvo jaunattīstības valstīs, turklāt vairāk nekā 70 % dzīvo Subsahāras reģionā Āfrikā;
B. tā kāheteroseksuāli dzimumsakari bez izsargāšanās pašlaik ir vienīgais vissvarīgākais HIV infekcijas izpla-
tīšanās faktors visā pasaulē un puse no visiem jauniem HIV inficēšanās gadījumiem attiecas uz jauniešiem
līdz 25 gadu vecumam;
C. tā kāsievietes pašlaik ir puse no visiem cilvēkiem, kuriem ir AIDS, un 60 % no Āfrikas iedzīvotājiem,
kuriem ir AIDS, turklāt sievietēm ir divas līdz četras reizes lielāka iespēja inficēties nekā vīriešiem;
D. tā kāsievietes un meitenes, jaunieši, vecāki cilvēki, vīrieši, kuriem ir dzimumsakari ar vīriešiem, injicē-
jamu un citu narkotiku lietotāji, seksuālo pakalpojumu sniedzēji, transseksuālas personas, ieslodzītie,migrējoši darba ņēmēji, bāreņi, cilvēki militāru konfliktu un pēckonfliktu situācijās, pamatiedzīvotāji,
bēgļi un valsts iekšienē pārvietotas personas, kā arīHIV/AIDS jomas darbinieki ir starp tiem, kuri ir
visneaizsargātākie pret HIV/AIDS un šīs pandēmijas ietekmi;
E. tā kācilvēktiesību un pamatbrīvību īstenošana attiecībā uz visiem cilvēkiem ir būtiska, lai samazinātu
neaizsargātību pret HIV/AIDS;
F. tā kādaudzas organizācijas, kuras apmeklēja 2006. gada UNGASS augsta līmeņa sanāksmi par
HIV/AIDS, ziņoja un publiski nosodīja to, ka mazākuma politiskās un ekonomiskās intereses izrādījās
svarīgākas nekā miljoniem jaunattīstības valstu iedzīvotāju intereses, kā rezultātā deklarācija iznāca vāja
un tajā netika ne izvirzīti skaidri mērķi, ne noteiktas finansiālas saistības;13.12.2006. C 303 E/871 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 6. jūlijsLV
G. tā kāHIV un AIDS visvairāk ietekmētās valstis nespēs sasniegt Tūkstošgades attīstības mērķus (TAM) un
kļūs vājākas, potenciāli apdraudot sociālo stabilitāti;
H. tā kā2002. gadā izveidotais globālais fonds cīņai pret HIV un AIDS, tuberkulozi un malāriju (“globālais
fonds”) līdz šim ir uzrādījis iespaidīgus rezultātus, ar fonda finansēto programmu palīdzību vairāk nekā
540 000 cilvēku, kas inficēti ar HIV, padarot pieejamu dzīvību glābjošu ārstēšanu ar antiretrovīrusu medi-
kamentiem;
I. tā kāDohas deklarācija sabiedrības veselības aizsardzību izvirzīja par augstāku mērķi nekā privāto komer-
ciālo interešu aizsardzība un apstiprināja jaunattīstības valstu tiesības izmantot Nolīgumā par intelektuālā
īpašuma tiesībām, kas saistītas ar tirdzniecību, (TRIPS nolīgumā) paredzētos aizsardzības pasākumus,
piemēram, piespiedu licences, lai pārvarētu patentu noteiktos ierobežojumus tajos gadījumos, kad tasnepieciešams, lai aizsargātu sabiedrības veselību un veicinātu medikamentu pieejamību visiem;
J. tā kāpašreizējā cenu noteikšanas sistēma, kuras pamatā ir uzņēmumu brīvprātīgas atlaides jaunattīstības
valstīm paredzētiem medikamentiem, negarantē medikamentu pieejamību, jo daži tikai no viena ražotāja
pieejamie medikamenti pat ar atlaidi ir pārāk dārgi, dažas atlaides nav pieejamas, jo ražotāji nav reģistrē-juši vai nepārdod savus medikamentus atsevišķās valstīs, un daži uzņēmumi vispār nepiedāvā atlaides
valstīm, kurās ienākumu līmenis ir vidējs,
1. atzinīgi vērtē apņemšanos ievērojami palielināt HIV profilaksi, ārstēšanu un aprūpi, lai pēc iespējas
vairāk tuvotos ārstēšanas vispārējas pieejamības nodrošināšanai līdz 2010. gadam visiem tiem, kuriem tā
vajadzīga, kas tika izvirzīts par mērķi 2005. gada G8 valstu sanāksmē un 2005. gada septembrī ANO
pasaules augstākā līmeņa sanāksmē un vēlreiz tika apstiprināts 2006. gadā augsta līmeņa sanāksmē par
AIDS;
2. atzinīgi vērtē UNGASS 2006. gada 2. jūnija deklarāciju un it īpaši tajā iekļautās norādes par medika-
mentu vispārējas pieejamības veicināšanu, tostarp par nepatentētu antiretrovīrusu zāļu un citu būtisku zāļu
pret infekcijām, kas saistītas ar AIDS, ražošanu;
3. tomēr pauž nožēlu, ka šajā deklarācijā nav izvirzīti nekādi globāli mērķi un termiņi attiecībā uzārstē-
šanu, resursiem un profilaksi un nav paredzēts reāls rīcības plāns, lai īstenotu mērķi līdz 2010. gadam
nodrošināt medikamentu vispārēju pieejamību visiem HIV skartajiem cilvēkiem;
4. aicina starptautisko sabiedrību Toronto konferencē augustā izpildīt solījumus un aicina Komisiju un
dalībvalstis nodrošināt, lai veselības izdevumi jaunattīstības valstīs sasniegtu attiecīgajām politiskaj ām sais-
tībām atbilstīgu līmeni;
5. pauž dziļas bažas par to, ka puse no visiem jaunajiem HIV inficēšanās gadījumiem notiek ar bērniem
un jauniešiem;
6. pauž vilšanos par to, ka daudzās valstīs, tostarp dalībvalstīs, joprojām nav uzsāktas efektīvas
programmas tīru šļirču nodrošināšanai narkomāniem, lai gan ir zināms, ka lielu skaitu inficēšanās gadījumu
izraisa kopīgu šļirču lietošana narkomānu vidū;
7. aicina veikt pasākumus, lai samazinātu tādu gadījumu biežumu, kad veselības aprūpes darbinieki savai-
nojas ar šļircēm un citiem asiem medicīniskiem piederumiem;
8. uzsver, ka, lai efektīvi apturētu un mazinātu HIV/AIDS izplatīšanos, ir būtiski veikt visneaizsargātākajām
grupām īpaši pielāgotus pasākumus;
9. joprojām pauž bažas par pandēmijas vispārējo izplatīšanos un skarto sieviešu skaita palielināšanos, kā
arīpar to, ka sievietes tagad ir 50 % no HIV inficētajiem pasaulē un 60 % no HIV inficētajiem Āfrikā;
10. uzsver, ka seksuālās un reproduktīvās veselības tiesības ir būtiskas HIV/AIDS apkarošanā, un mudina
Komisiju un partnervalstis valstu stratēģijas dokumentos kā prioritāti izvirzīt plašas profilakses stratēģijas,
tostarp programmas, kas popularizē prezervatīvu lietošanu un veicina jauniešiem paredzētu izglītību par
HIV/AIDS;13.12.2006. C 303 E/872 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 6. jūlijsLV
11. kritizē Komisijas vājos sasniegumus attīstības finansējuma izmantojumā veselības aprūpes nozarē;
uzsver, piemēram, ka 2003. gadā tikai 5,2 % no EAF tika paredzēti ar veselību saistītiem izdevumiem un
2002. gadā tikai 4 %, un pauž nožēlu, ka Komisija gatavojas ierosināt, lai no jaunaj āattīstības sadarbības
instrumentā attīstībai atvēlētajiem līdzekļiem tikai 6 % tiktu piešķirti cilvēku un sociālajai attīstībai, kurā
ietilps ne tikai veselības aprūpe, HIV/AIDS un seksuā lāun reproduktīvā veselība, bet arī citi sociālās attīstības
aspekti, tostarp bērnu, izglītības un dzimumu programmas;
12. aicina Komisiju divkāršot budžetu, kas attīstības sadarbības instrumentā paredzēts veselības aprūpei
jaunattīstības valstīs, un vismaz 50 % no visiem ODA līdzekļiem izmantot Tūkstošgades attīstības mērķu
sasniegšanai;
13. uzsver, ka Komisija ir viens no globālā fonda galvenajiem donoriem, 2002.-2006. gadā kopumā
ieguldot euro 522 miljonus; aicina Komisiju apsvērt iespēju palielināt ieguldījumu šajāfondā;
14. atzīst valstu atbildības nozīmi, aicina jaunattīstības valstis kā prioritāti izvirzīt izdevumus veselības
aprūpei kopumā un it īpaši cīņai pret HIV/AIDS un aicina Komisiju atbalstīt jaunattīstības valstu saistības
saskaņā ar Abudžas deklarāciju vismaz 15 % no kopējā budžeta izmantot veselībai, kā arīstimulēt partner-
valstis valsts stratēģijas dokumentos veselības sektoru noteikt par prioritāru nozari;
15. aicina Komisiju piemērotos gadījumos un saskaņā ar striktiem nosacījumiem atļaut ievērojami palie-
lināt budžeta atbalstu veselības nozarei, it īpaši lai jaunattīstības valstīs saglabātu svarīgākos veselības jomas
darbiniekus, un aicina paātrināt visu līmeņu veselības aprūpes darbinieku pieņemšanu darbā un apmācību;
16. mudina starptautiskā, reģionālā, valsts un vietējā līmenī veicināt HIV/AIDS izglītības, informācijas, brīv-
prātīgu konsultāciju, pārbaužu un saistīto pakalpojumu pieejamību, pilnībā aizsargājot konfidencialitāti un
informētu piekrišanu, un veicināt sociālo un tiesisko vidi, kas ir atbalstoša un droša brīvprātīgai HIV statusaatklāšanai;
17. uzsver vietēja mēroga pasākumu nozīmību un to, ka profilakses, ārstēšanas un aprūpes pasākumiem ir
vajadzīga vietējo kopienu iesaistīšanās;
18. atzīmē, ka 2005. gada 1. janvārī tika īstenots PTO nolīgums par TRIPS Indijā, kas uzlika Indijai pienā-
kumu atzīt medikamentu patentus; pauž uzskatu, ka jaunākas zāles un it īpaši dārgākas otrās izvēles terapijas
ir jāražo ne tikai patentu īpašniekiem, kas var noteikt monopolcenu, kādu jaunattīstības valstis nevar
atļauties;
19. kritizē divpusējus un reģionālus tirdzniecības nolīgumus, kas ierobežo vai pat atceļ Dohas deklarācijā
paredzētos aizsardzības noteikumus; uzsver vajadzību nodrošināt, lai veselība būtu svarīgāka nekā komer-
ciālas intereses; norāda uz to dažu valstu, it īpaši ASV, atbildību, kuras spiež jaunattīstības valstis parakstīt
šādus brīvās tirdzniecības nolīgumus;
20. aicina Komisiju un dalībvalstis sadarboties ar UNAIDS, lai veicinātu valstu centienus ieviest iesaistošus,
pārredzamus procesus un izvirzīt vērienīgus nacionālos mērķus attiecībā uz HIV profilaksi, ārstēšanu, aprūpi
un palīdzību;
21. aicina ANO Ģenerālās asamblejas ikgadējā pārskata ietvaros 2008. un 2011. gadā veikt vispārēju
pārskatu par progresu, kas sasniegts, īstenojot Deklarāciju par apņemšanos attiecībā uz HIV/AIDS;
22. uzdod tā priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, dalībvalstīm, ANO ģenerālsekre-
tāram, UNAIDS un PTO.13.12.2006. C 303 E/873 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 6. jūlijsLV