Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei - Eiropas kaimiņattiecību politikas īstenošana 2007. gadā {SEC(2008) xx01} {SEC(2008) xx02} {SEC(2008) xx03} {SEC(2008) xx04} {SEC(2008) xx05} {SEC(2008) xx06} {SEC(2008) xx07} {SEC(2008) xx08} {SEC(2008) xx09} {SEC(2008) xx10} {SEC(2008) xx11} {SEC(2008) xx12} {SEC(2008) xx13} /* COM/2008/0164 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, xxx COM (2008) 164 KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Eiropas kaimiņattiecību politikas īstenošana 2007. gadā{SEC(2008) xx01}{SEC(2008) xx02}{SEC(2008) xx03}{SEC(2008) xx04}{SEC(2008) xx05}{SEC(2008) xx06}{SEC(2008) xx07}{SEC(2008) xx08}{SEC(2008) xx09}{SEC(2008) xx10}{SEC(2008) xx11}{SEC(2008) xx12}{SEC(2008) xx13} KONTEKSTS Eiropas kaimiņattiecību politika (EKP) Eiropas Savienībai un tās partneriem pēdējos gados ir ļāvusi gūt nozīmīgus panākumus sadarbības padziļināšanā un šīs sadarbības mērķtiecīgā piemērošanā, ievērojot partneru vajadzības un centienus. EKP pakāpeniski veidojas par abpusēji izdevīgu, uz reformām un attīstību orientētu partnerību, palīdzot mūsu kaimiņiem tuvināties Eiropas Savienībai, sniedzot iedzīvotājiem jaunas priekšrocības un veicinot reģionālo integrāciju aiz Eiropas Savienības robežām . Šajā paziņojumā sniegts pārskats par ES attiecību attīstību ar tiem kaimiņiem, kuri ietverti Eiropas kaimiņattiecību politikā[1]. Tas attiecas uz laikposmu kopš 2006. gada novembra[2]. Komisijas 2007. gada decembra paziņojumā[3] tika noteiktas jomas, kādās Eiropas Savienībai ir jāpastiprina sava darbība, īpaši tirdzniecībā un ekonomikas integrācijā, mobilitātes jomā un reģionālo konfliktu risināšanā. Struktūras un instrumenti, kuru ietvaros norisinās dialogs un sadarbība, pašlaik ir labi attīstīti. Tie tiks apskatīti 2. nodaļā. Vēl būtiskāk ir tas, ka attiecības starp Eiropas Savienību un tās partneriem kļūst arvien dziļākas, tādējādi daudzās valstīs un dažādās jomās tiek atbalstīta plaša programma uz Eiropas Savienību orientētu reformu pieņemšanai un īstenošanai. 3. nodaļā sniegts kopsavilkums par partnervalstu gūtajiem nozīmīgajiem panākumiem, kā arī par jomām, kādās arī turpmāk jāpieliek pūles. Sīkāka informācija ir pieejama progresa ziņojumos par katru valsti un nozaru progresa ziņojumā, kas pievienoti šim paziņojumam Komisijas dienestu darba dokumentu veidā. Ņemot vērā EKP partneru politisko, sociālo un kultūras dažādību un ievērojot atšķirības reformu secībā un reformu prioritātēs, šie ziņojumi nav tieši salīdzināmi. Šajā ziņojumā un tā pielikumos iekļautā analīze par pārvaldības jomā gūtajiem panākumiem būs pamats lēmumam par piešķīrumiem pārvaldības mehānisma ietvaros 2008. gadā. 4. nodaļā apskatīta daudzpusējā attīstība, kas skar Eiropas Savienību un tās partnerus. 5. nodaļā izdarīti secinājumi par ES divpusējo attiecību ar partnervalstīm turpmāko attīstību. INSTITUCIONāLAIS PAMATS Līgumattiecības. Izņemot Baltkrieviju, Lībiju un Sīriju, ar visām valstīm, kas iekļautas EKP, ir noslēgti partnerības un sadarbības nolīgumi (ar EKP partnervalstīm austrumos) un asociācijas nolīgumi (ar EKP partnervalstīm dienvidos). Pamatojoties uz jau gūtajiem ievērojamiem panākumiem, ES un Ukraina 2007. gada martā sāka sarunas par jaunu, uzlabotu nolīgumu, kura mērķis ir ievērojami pietuvināt Ukrainu Eiropas Savienībai, atbalstot turpmākās iekšējās reformas un pakāpeniski integrējot Ukrainas ekonomiku iekšējā tirgū, un kuram pēc iespējas jāpārsniedz partnerības un sadarbības nolīguma un ES un Ukrainas rīcības plāna darbības jomas. Līdz šim ir notikušas septiņas sarunu kārtas, un abas puses pieliek ievērojamas pūles, lai radītu jaunu, vērienīgu pamatu savām arvien ciešākajām attiecībām. Pēc tam, kad 2008. gada februārī noslēdzās Ukrainas iestāšanās process Pasaules tirdzniecības organizācijā, tajā pašā mēnesī sākās sarunas par padziļinātu un visaptverošu brīvās tirdzniecības zonu (BTZ), kas būs jaunā, uzlabotā nolīguma galvenais elements. Padome 2007. gada oktobrī pieņēma jaunus secinājumus par Lībiju, aicinot Komisiju iesniegt projektu par norādēm sarunām par turpmāku ES un Lībijas pamatnolīgumu. Komisija šo projektu iesniedza 2008. gada februārī. ES piedāvā Baltkrievijai pilnvērtīgu partnerību ar nosacījumu, ka Baltkrievija veiks konkrētus un pārliecinošus pasākumus ceļā uz demokrātiju un cilvēktiesību un tiesiskuma ievērošanu. Baltkrievijas iestāžu pasākumi, lai novērstu valsts demokrātiskās pārvaldības deficītu, joprojām ir niecīgi, un līdz šim nav bijis iespējams gūt panākumus ceļā uz šādu partnerību. Vienlaikus tiek veicināti tehniska līmeņa kontakti jomās, kas ir abu pušu interesēs. ES un Sīrijas attiecību pamatā līdz asociācijas nolīguma projekta parakstīšanai ir 1977. gada sadarbības nolīgums. Rīcības plāni. Pēc rīcības plānu pieņemšanas ar Armēniju (2006. gada novembrī), Azerbaidžānu (2006. gada novembrī), Gruziju (2006. gada novembrī), Libānu (2007. gada janvārī) un Ēģipti (2007. gada martā) šobrīd kopā divpadsmit valstis ir izvēlējušās attīstīt savas attiecības ar Eiropas Savienību, izmantojot šo instrumentu, lai ar tā palīdzību papildinātu iekšzemes reformas un veicinātu divpusējo un reģionālo sadarbību. Ar Alžīriju ir uzsākts politisks dialogs vairākās darba grupās un apakškomisijās, balstoties uz asociācijas nolīgumu. Asociācijas padomes 2008. gada marta sanāksmē tika pieņemts lēmums izveidot kopīgu darba programmu, lai noteiktu asociācijas nolīguma īstenošanas prioritātes. Pirmie rīcības plāni stājās spēkā 2005. gada sākumā. Trijos gadījumos (Ukraina, Moldovas Republika un Izraēla) sākotnējais šo rīcības plānu darbības ilgums bija trīs gadi. Tā kā šīs trīs valstis ir guvušas ievērojamus panākumus un to attiecības ar Eiropas Savienību šobrīd tiek pārskatītas, praktisku iemeslu dēļ sadarbība pašlaik turpinās uz šo rīcības plānu pamata ar mērķi būtiski pastiprināt šīs attiecības. PARTNERVALSTU REFORMU PROGRAMMAS Politiskais dialogs un reformas Kaut arī politiskajiem reformu procesiem ir kopēji nozīmīgi pamatprincipi, šie reformu procesi atšķiras dažādās EKP valstīs, atspoguļojot tās saistības, kuras šīs valstis šajā jomā ir uzņēmušās. Visas austrumu EKP partnervalstis, kas ir vienojušās par rīcības plāniem, ir EDSO un Eiropas Padomes dalībvalstis, tādējādi īpašo reformu programmu mērķis ir cieši pielāgoties ES pamatstandartiem. Turklāt lielākajā daļā reģiona valstu reformas īsteno laikā, kad vērojama ekonomikas izaugsme un relatīva stabilitāte. Dienvidu EKP partnervalstīs īstenojamo reformu programmu pamatā ir Barselonas deklarācijā noteiktās vērtības, un kā kritēriji šajās programmās kalpo deklarācijā paustās vērtības un ANO saistības. Daudzās valstīs, kas vēl pilnībā nav izpildījušas šos standartus, politiskās reformas norisinās lēni. Politiskā konteksta dēļ Libānā un Okupētajā Palestīnas teritorijā, neraugoties uz to, ka ir pieliktas ievērojamas pūles, pagaidām nav iespējams īstenot rīcības plāna mērķus. Vispārīgākā skatījumā EKP partneru politiskajā dialogā un reformu programmās pastāv lielas atšķirības, un turpmākās piezīmes ir attiecināmas uz individuālajiem rīcības plāniem un progresa ziņojumiem. Vairākas valstis, īpaši Moldovas Republika un Armēnija, ievieš reformas savu demokrātisko iestāžu stiprināšanai. Moldovas Republikā šīs reformas aptver likumdošanas pasākumus saistībā ar parlamenta reformu un vietējām pašvaldībām, Armēnijā tās aptver varas dalījumu, tostarp palielinot Valsts sapulces nozīmi un stiprinot vietējās pašvaldības. Maroka kļuva par Eiropas Padomes Venēcijas komitejas locekli. Maroka ir guvusi panākumus saistībā ar valdības locekļu tiesisko atbildību un vietējo pašvaldību reformu. Ēģipte ieviesa konstitūcijas grozījumu kopumu, cita starpā nolūkā līdz 2008. gada jūlijam atcelt ārkārtas stāvokli. Jordānijā ir pieņemts jauns pašvaldību likums, saskaņā ar kuru pašvaldību padomju locekļus un priekšsēdētājus ievēl tiešās vēlēšanās (izņemot Ammānu), tādējādi Jordānija ir guvusi panākumus demokrātijas veicināšanā pašvaldību līmenī. Attiecībām starp parlamentiem var būt svarīga nozīme turpmākajā parlamentārās kultūras attīstībā. Šajā sakarā nozīmīgs aspekts būs Eiropas Parlamenta 2007. gada novembra ziņojumā par EKP paustā vēlme stiprināt savu sadarbību ar partnervalstu parlamentiem. Vairākās partnervalstīs notika vai nu prezidenta, parlamenta vai pašvaldību vēlēšanas. Tās sniedza svarīgas norādes par demokrātijas attīstību. Moldovas Republikā 2007. gada jūnijā notikušās pašvaldību vēlēšanas kopumā bija labi organizētas un sniedza vēlētājiem patiesas izvēles iespējas, kaut arī tika reģistrēti daži trūkumi, īpaši saistībā ar vienlīdzīgām visu kandidātu piekļuves iespējām plašsaziņas līdzekļiem. Pēc Ēģiptes augšpalātas vēlēšanām ES prezidentvalsts pieņēma paziņojumu, kurā tika paustas zināmas bažas par vēlēšanu norisi. Saistībā ar 2007. gada septembrī Marokā notikušajām parlamenta vēlēšanām ir gūti panākumi vēlēšanu procesa pārredzamībā un kandidātu piekļuvē plašsaziņas līdzekļiem. Ukraina 2007. gadā guva panākumus demokrātijas procesa nostiprināšanā, neraugoties uz pretrunām saistībā ar priekšlaicīgu parlamenta vēlēšanu izsludināšanu. Saskaņā ar novērotāju atzinumiem vēlēšanas lielākoties atbilda demokrātisku vēlēšanu starptautiskajiem standartiem. Parlamenta vēlēšanas Jordānijā 2007. gada novembrī notika saskaņā ar tiesību aktiem, kuri neatbilst dažiem starptautiskajiem standartiem. Jordānija nepieļāva starptautisko vēlēšanu novērotāju klātbūtni. Priekšlikums atlikt prezidenta vēlēšanas līdz 2008. gada rudenim Gruzijā izraisīja sabiedriskus nemierus un ārkārtas stāvokļa pasludināšanu. Lai reaģētu uz bažām, ko šie notikumi izraisīja, prezidenta vēlēšanas tika organizētas jau 2008. gada janvārī. Vēlēšanu noritē konstatēja vairākus trūkumus vēlēšanu procesā, tostarp saistībā ar nevienlīdzīgu kandidātu atspoguļojumu plašsaziņas līdzekļos, valsts līdzekļu izmantošanu priekšvēlēšanu kampaņā, vēlētāju iebaidīšanas gadījumiem un pārkāpumiem balsu skaitīšanā un tabulu sastādīšanā. Gruzijai šie trūkumi būs jānovērš, ja tā vēlas sasniegt tos mērķus, kas noteikti rīcības plānā politisko reformu jomā. Prezidenta vēlēšanas Armēnijā 2008. gada februārī lielākoties atbilda starptautiskajiem standartiem. Tomēr bažas, kas jānovērš, tika paustas saistībā ar skaidru nodalījumu starp valsts un partiju funkcijām, kā arī nepieciešamību nodrošināt kandidātiem vienādas piekļuves iespējas plašsaziņas līdzekļiem. Bažas pastāvēja arī ārkārtas stāvokļa dēļ, ko ieviesa pēc vēlēšanām. Vēlētāju aktivitāti dažos gadījumos var uzskatīt par mērauklu pilsoņu uzticēšanās pakāpei, kādā viņi var īstenot savu ietekmi ar vēlēšanu palīdzību. Iepriekš minētajās vēlēšanās vēlētāju aktivitāte bija šāda: Moldovas Republikā 52 %, Ēģiptē 31 %, Ukrainā 63 %, Marokā 37 %, Jordānijā 54 %, Gruzijā 56 % un Armēnijā 69 %. Vairākās valstīs (proti, Armēnijā, Gruzijā, Moldovas Republikā un Marokā) tika ieviesti pasākumi, lai stiprinātu tiesu sistēmas neatkarību un pārredzamību, kas ir viens no politisko reformu pamatelementiem. Vispārējais korupcijas līmenis vairumā partnervalstu joprojām rada pamatu bažām. Gruzija, Moldovas Republika, Maroka un Ukraina veica pretpasākumus, piemēram, pārbaudot plānotos tiesību aktus, lai pārliecinātos, ka tie nepieļauj korupciju, kā arī pasākumus saistībā ar augsta līmeņa ierēdņu pienākumu deklarēt savus īpašumus un izpratnes veicināšanas kampaņām. Armēnijā, Azerbaidžānā, Gruzijā, Jordānijā, Libānā, Okupētajā Palestīnas teritorijā un Ukrainā īstenoja ierobežota apmēra pasākumus, izveidojot pārredzamu, atbildīgu un efektīvu valsts pārvaldi. Saistībā ar cilvēktiesībām un pamatbrīvībām Jordānija 2006. gada decembrī pievienojās Konvencijas par bērna tiesībām fakultatīvajam protokolam par bērnu tirdzniecību, bērnu prostitūciju un bērnu pornogrāfiju. Ēģipte 2007. gada februārī un Jordānija 2007. gada maijā pievienojās šīs konvencijas fakultatīvajam protokolam par bērniem bruņotos konfliktos. Arī Gruzijā, Moldovas Republikā, Marokā un Ukrainā ir īstenoti centieni ceļā uz vairāku starptautisko konvenciju ratificēšanu. Vairākās valstīs veica pasākumus, lai stiprinātu iestādes, kas atbild par cilvēktiesību uzraudzību un aizstāvību. Armēnijā un Azerbaidžānā nostiprināja ombuda nozīmi, Moldovas Republikā pašlaik izveido valsts preventīvo mehānismu atbilstoši Konvencijas pret spīdzināšanu fakultatīvajam protokolam, Ēģiptes Cilvēktiesību valsts padome pieņēma valsts rīcības plānu cilvēktiesību veicināšanai un aizsardzībai. Ukraina 2007. gada jūlijā pievienojās Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām otrajam fakultatīvajam protokolam (nāvessoda atcelšana). Vairākas valstis turpināja piemērot savu de facto moratoriju attiecībā uz nāvessodu , un Jordānijā samazināja arī to noziegumu skaitu, par kuriem draud nāvessods. No vairuma partnervalstu joprojām tiek saņemti ziņojumi par spīdzināšanas un ļaunprātīgas izturēšanās gadījumiem, kaut arī to biežums un smagums ievērojami atšķiras. Šādi gadījumi bieži notiek pirmstiesas apcietinājumā un soda izciešanas iestādēs. Saistībā ar spīdzināšanas un ļaunprātīgas izturēšanās nepieļaušanu zināmi panākumi ir gūti Gruzijā, Moldovas Republikā un Ukrainā. Tunisijā un Marokā gūti zināmi panākumi, saucot vainīgos pie atbildības. Daudzās EKP partnervalstīs pastāv pamats bažām par plašsaziņas līdzekļu neatkarību un vārda brīvību . Armēnija guva panākumus plašsaziņas līdzekļu neatkarības stiprināšanā. Vairākās valstīs ir gūti panākumi dzimumu vienlīdzības jautājumos : Ēģipte oficiāli aizliedza sieviešu ģenitāliju kropļošanu, Marokā saskaņā ar grozīto Pilsonības kodeksu ir iespējams pieņemt mātes pilsonību, un Tunisijā ir uzsākta procedūra, lai ratificētu fakultatīvo protokolu Konvencijai par sieviešu visu veidu diskriminācijas izskaušanu. Sieviešu līdzdalība politiskajā dzīvē ir pieaugusi Jordānijā, Moldovas Republikā un Marokā. Pasākumi mazākumtautību stāvokļa uzlabošanai ir veikti šādās valstīs: Gruzijā (īstenojot pilsoniskās integrācijas programmu), Moldovas Republikā (pieņemot rīcības plānu romu mazākumtautības atbalstam) un Ukrainā (ratificējot Eiropas Pilsonības konvenciju). Kas attiecas uz darba pamattiesībām , Starptautiskās darba organizācijas konvenciju ratifikācija un īstenošana joprojām ir problemātiska vairākās partnervalstīs. Attiecībā uz reģionālo konfliktu risināšanu Eiropas Savienība īsteno atklātu dialogu ar visām partnervalstīm. Moldovas Republika un Ukraina cieši sadarbojas ar Eiropas Savienību, cenšoties atrisināt Piedņestras jautājumu. ES Robežu palīdzības misijas Moldovai un Ukrainai ( EUBAM ) mandātu pagarināja līdz 2009. gada novembra beigām. Okupētajā Palestīnas teritorijā tika atjaunināta policijas mācību misijas EU POL COPPS darbība, un ES valstu ministri norādīja uz gatavību atkārtoti nosūtīt robežas uzraudzības misiju EU BAM Rafah , tiklīdz apstākļi to ļaus. Gruzijā 2007. gada rudenī uzsāka īstenot uzticēšanās veidošanas pasākumus Abhāzijā un Dienvidosetijā, tomēr šo konfliktu risināšanā gūtie rezultāti ir ļoti niecīgi. Neraugoties uz Armēnijas un Azerbaidžānas prezidentu neoficiālu tikšanos 2007. gada jūnijā, arī Kalnu Karabahas konflikta risināšanā gūtie panākumi ir niecīgi. Ēģiptei un Jordānijai bija svarīga nozīme Arābu valstu miera ierosmes atjaunināšanā, tostarp piedaloties Arābu līgas nākamajā komitejā un Anapolisas sanāksmē 2007. gada novembrī. Nesen atsākās sarunas par Rietumsahāras statusu, taču panākumi līdz šim ir niecīgi. Visbeidzot, vairums EKP partnervalstu pievērš pastiprinātu uzmanību savu migrācijas plūsmu uzlabotai pārvaldībai un sadarbības pastiprināšanai ar ES šajā svarīgajā politikas jomā. Sociāli ekonomiskās reformas Makroekonomikas attīstības jomā vairums EKP partnervalstu 2007. gadā sasniedza ievērojamu ekonomikas izaugsmi. Moldovas Republikā izaugsme nedaudz samazinājās liela sausuma dēļ. Arī Marokā sausums negatīvi ietekmēja lauksaimniecisko ražošanu. Libānā ekonomikas attīstībai traucēja politiskā nestabilitāte. Valstīs ar ievērojamiem ieņēmumiem no enerģētikas nozares (īpaši Azerbaidžānā) bija vislielākie izaugsmes rādītāji. Valsts budžeta deficīts un vispārējās parādsaistības kopumā bija joprojām pārvaldāmas. Inflācija pieauga vairumā valstu, lielākoties saistībā ar izejvielu cenu pieaugumu pasaulē, tomēr dažos gadījumos pamatu bažām rada naudas daudzuma pieauguma temps. Divpusējā tirdzniecība starp ES un EKP partnervalstīm būtiski pieauga, tādējādi stiprinot mūsu attiecības, vienlaikus vairumā partnervalstu pasliktinājās tirdzniecības bilance un palielinājās tekošā konta deficīts. Vairākos gadījumos šie deficīti tiek finansēti, pateicoties pieaugušiem tiešajiem ārvalstu ieguldījumiem. Izraēlā un Jordānijā uzlabojās tirdzniecības bilance. Tomēr Jordānijas gadījumā uzmanība joprojām jāpievērš lielajam tirdzniecības deficītam ar Eiropas Savienību. Azerbaidžānā un Alžīrijā ir panākts budžeta un tirdzniecības pārpalikums. Izraēlā saglabājās straujš izaugsmes temps, būtiski samazinājās valsts parāds un budžeta deficīts tika gandrīz novērsts. 2007. gadā vēl vairāk nostiprinājās Eiropas Savienības kā galvenā EKP valstu tirdzniecības partnera pozīcija, īpaši pēc Bulgārijas un Rumānijas pievienošanās. Armēnija, Ēģipte, Gruzija, Jordānija un Tunisija guva panākumus uzņēmējdarbības vides uzlabošanā, tostarp īstenojot tādus pasākumus kā, piemēram, vienkāršojot uzņēmumu reģistrācijas procedūras, samazinot nodevas par licencēm vai ieviešot „vienas pieturas aģentūras”. Šā procesa pamatā ir Eiropas un Vidusjūras reģiona uzņēmējdarbības harta, kuru ir parakstījis vairums dienvidos atrodošos partnervalstu. Tomēr šā procesa rezultātā tiešie ārvalstu ieguldījumi pagaidām nav palielinājušies visos gadījumos, it īpaši dažās EKP partnervalstīs Vidusjūrā. Ēģiptē, Gruzijā un Moldovas Republikā 2007. gadā tiešie ārvalstu ieguldījumi sasniedza rekordlīmeni. Vairumā EKP valstu ievērojama apmērā pastāv ēnu ekonomika, un kopumā ir jāuzlabo ekonomikas pārvaldība. Neraugoties uz samērā strauju ekonomikas izaugsmes tempu, vairumā EKP partnervalstu bija novērojams augsts bezdarba līmenis, īpaši jauniešu vidū EKP partnervalstīs Vidusjūras reģionā. Izraēlā un Ukrainā bezdarba līmenis daļēji kritās. Viens no galvenajiem uzdevumiem ir veicināt pienācīgus darba apstākļus. Neraugoties uz centieniem dažās valstīs, sieviešu loma sociālajā un saimnieciskajā dzīvē nav būtiski uzlabojusies. Komisija 2008. gada jūnijā publicēs savu ES kaimiņvalstu ekonomikas pārskatu . Nozaru reforma Pielikumā pievienotajā nozaru progresa ziņojumā ir pieejams pārskats par panākumiem citās EKP rīcības plānu politikas jomās, kā arī daži pārvaldības un ekonomikas rādītāji. EKP partnervalstis kopumā guva turpmākus panākumus, pārveidojot savu nozaru politiku, pieņemot stratēģijas un īstenojot pasākumus reformu un modernizācijas jomā, kā arī saistībā ar šo valstu integrāciju ES ekonomikā un ES tirgū. Šīs valstis ieviesa jaunus tiesību aktus un stiprināja savu iestāžu institucionālās rīcībspējas. Joprojām svarīgākais uzdevums ir pieņemt sekundāros tiesību aktus un radīt reformu īstenošanai nepieciešamos administratīvos resursus. Panākumu ātrums un apmēri bija atšķirīgi dažādās valstīs un dažādās nozarēs. Vairākās EKP partnervalstīs ir vērojama arvien lielāka apņemšanās pielāgot valsts tiesību aktus ES tiesību aktiem; šīs apņemšanās stiprums ir dažāds, un tā ir atkarīga no attiecīgās nozares. Turklāt EK finanšu palīdzību arvien lielākā mērā sniedza, pamatojoties uz politiskiem apsvērumiem un pievēršot galveno uzmanību tām reformu prioritātēm, par kurām ir panākta vienošanās attiecīgajos EKP rīcības plānos. Vairākās politikas jomās ir iespējami tikai ilgtermiņa panākumi, tādēļ progresa ziņojumā vienmēr ir apskatīti gan pašreizējie soļi, gan arī jau pabeigtie modernizācijas pasākumi. Eiropas Kopienu un EKP partnervalstu politiskais dialogs pastiprinājās visās jomās. Politiskais dialogs atsevišķās nozarēs ir ļoti svarīgs pamats uz reformām orientētai partnerībai, ar kuru ir saistīta Eiropas kaimiņattiecību politika. Tādas valsts pārvaldes izveide, kas atbilst iedzīvotāju vajadzībām un tiesībām (uzņēmumu reģistrēšanas „vienas pieturas aģentūru“ radīšana, policijas un muitas dienesti, kas orientēti uz cilvēku vajadzībām un kuros nepastāv korupcija, efektīva, tirdzniecību un transportu atvieglojoša ostu pārvalde vai piekļuve ar vidi saistītai informācijai – tie ir tikai daži piemēri) un kas ir noturīga, ir nozīmīgs politisks ieguldījums ceļā uz labu pārvaldību un tiesiskumu. DAUDZPUSēJā ATTīSTīBA Barselonas augstākā līmeņa sanāksmē 2005. gada novembrī pieņēma piecu gadu programmu, un Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu ministru sanāksmē, kas notika 2006. gada novembrī Tamperē, partneri pieņēma darba programmu 2007. gadam. 2007. gada laikā ir paveikts ievērojams darbs sadarbības četrās nodaļās, un EKP ietvaros īstenotais divpusējais politiskais dialogs veicināja to, ka daudzās jomās tika gūti panākumi reģionālajā sadarbībā. Vairumu no 21 iniciatīvas, par kuru vienojās Tamperē, īstenoja līdz 2007. gada beigām. Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu ministru sanāksmē, kas notika 2007. gada novembrī Lisabonā, tika panākta vienošanās par jaunu iniciatīvu kopumu. Politiskā un drošības dialoga ietvaros galvenā uzmanība bija pievērsta regulāram pārskatam par politisko stāvokli Tuvajos Austrumos, terorisma apkarošanas rīcības kodeksa piemērošanai, padziļinātam dialogam par Eiropas drošības un aizsardzības politiku un drošības jautājumiem, reģionāla dialoga uzsākšanai par sadarbību vēlēšanu jomā, kā arī iniciatīvām pilsoniskās sabiedrības, cilvēktiesību un demokrātijas jomā. Ekonomikas sadarbībā panākumi gūti šādās jomās: finanšu sadarbība Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu ieguldījumu un partnerības mehānisma ( FEMIP ) ietvaros, Eiropas un Vidusjūras valsts finanšu ekspertu tīkla izveide, sarunas par pakalpojumiem un tiesībām veikt uzņēmējdarbību, kā arī augsta līmeņa ierēdņu grupas iecelšana, kuriem jāveic turpmāks darbs, izveidojot brīvās tirdzniecības zonu līdz 2010. gadam, kā arī citi uzdevumi. Turklāt turpinājās dialogs dažādās citās nozarēs, tostarp par vides problēmām, ar kurām saskaras Vidusjūras reģiona partneri. Enerģētikas jomā Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu ministru sanāksmē 2007. gada decembrī tika pieņemts prioritāšu rīcības plāns laikposmam no 2008. līdz 2013. gadam. Attiecībā uz kultūras un humāno dimensiju mērķis bija vairāk iesaistīt pilsonisko sabiedrību. Dialoga ietvaros galveno uzmanību pievērsa tādiem jautājumiem kā, piemēram, sievietes loma sabiedrībā, augstākā izglītība un zinātniskā pētniecība, kā arī informācijas sabiedrība. Politiskais dialogs ar EKP partnervalstīm pastiprinājās arī pēc 2007. gada decembrī Lisabonā notikušās Āfrikas un ES augstākā līmeņa sanāksmes, kuras laikā pieņēma kopīgu Āfrikas un ES stratēģiju un pirmo rīcības plānu un kura radīs turpmāku sinerģiju ES un Āfrikas partnervalstu attiecībās. Eiropadome 2008. gada martā apstiprināja principu par Vidusjūras reģiona valstu savienību, kurā ietilps Eiropas Savienības dalībvalstis un Vidusjūras reģiona valstis, kas nav ES dalībvalstis. Eiropadome aicināja Komisiju iesniegt Padomei nepieciešamos priekšlikumus, lai definētu mehānismu ar nosaukumu „Barselonas process – Savienība Vidusjūrai”, ņemot vērā Parīzē 2008. gada 13. jūlijā paredzēto augstākā līmeņa sanāksmi. Komisija savlaicīgi iesniegs šos priekšlikumus un šajā procesā apspriedīsies ar dienvidu kaimiņvalstīm. Savā 2007. gada aprīļa paziņojumā Komisija Melnās jūras reģiona sinerģijas iniciatīvu nosauca par atbildi uz tām problēmām un iespējām, kuru dēļ jāpastiprina sadarbība Melnās jūras reģionā. Šajā iniciatīvā ir ņemts vērā, ka Bulgārija un Rumānija ir pievienojušās Eiropas Savienībai un Turcija atrodas pievienošanās procesā, un tā papildina tos, galvenokārt divpusējos, centienus, kas veikti Eiropas kaimiņattiecību politikas un citu šajā reģionā piemēroto pieeju ietvaros. Šī iniciatīva veido jaunu reģionālās sadarbības platformu, iesaistot tajā Eiropas Savienību, Turciju, visus austrumu EKP partnerus, ar kuriem panākta vienošanās par rīcības plāniem, kā arī Krievijas Federāciju. Pēc tam, kad Padome apstiprināja Melnās jūras reģiona sinerģiju, Komisija uzsāka īstenot vairākus konkrētus pasākumus galvenokārt enerģētikas, transporta, vides, zivsaimniecības, migrācijas un pilsoniskās sabiedrības izveides jomās. Komisija ieguva novērotāja statusu Melnās jūras reģiona ekonomiskās sadarbības organizācijā ( BSEC ) un izveidoja darba attiecības ar to. Eiropas Savienības un Melnās jūras reģiona sinerģijas partnervalstu ārlietu ministru sanāksme notika Kijevā 2008. gada 14. februārī. Šajā sanāksmē pieņēma kopīgu paziņojumu, saskaņā ar kuru Melnās jūras reģiona sinerģija ir kopējs ilgtermiņa mērķis. Komisija 2008. gada jūnijā Padomei iesniegs pārskatu par Melnās jūras reģiona sinerģijas īstenošanas pirmo gadu. ES UN PARTNERVALSTU ATTIECīBU TURPMāKā ATTīSTīBA Turpmākie novērtējumi rīcības plānos Padome savos 2008. gada februāra secinājumos uzsvēra to lielo nozīmi, kāda ir rīcības plāniem Eiropas kaimiņattiecību politikas mērķu sasniegšanā. Šajā paziņojumā minētie panākumi apstiprina šo novērtējumu. Rīcības plāniem ir liela nozīme, praktiski īstenojot līgumattiecības starp Eiropas Savienību un tās partneriem, un šie rīcības plāni kļūst par svarīgiem atskaites punktiem devēju aprindās. Tā kā šīs attiecības kļūst ciešākas, daži mērķi jau ir sasniegti, un tiek panāktas vienošanās par jauniem mērķiem, šie instrumenti būs attiecīgi jāpielāgo. Rīcības plānos ir paredzētas šādas pielāgošanas iespējas, tādējādi iesaistītās puses tālākejošus mērķus var atspoguļot dokumentā, uz kura pamata tiek organizēts kopīgais darbs. Komisija uzskata, ka šāda veida instrumenti neatkarīgi no to nosaukuma arī turpmāk būs lietderīgi saistībā ar jauniem līgumiem ar EKP partneriem. Pieredze, kas līdz šim gūta, īstenojot pirmās paaudzes rīcības plānus, liecina, ka, veicot turpmākos pielāgojumus, jāizstrādā tādi dokumenti, kas vairāk piemēroti partnervalstu īpašajiem mērķiem un iespējām, kuros ir ņemtas vērā dažādās ES attiecības ar tās partneriem un ar kuriem vienlaikus veicina sasniedzamus pasākumus, lai tādējādi panāktu regulējuma konverģenci ar ES tiesību aktiem un standartiem. Šādas atšķirīgas pieejas rezultātā partnervalstis arī uzņemsies lielāku atbildību. Rīcības plānu pamatprincipi (proti, tas, ka šie plāni ir samērā specifiski, tajos ir noteikti īstenošanas termiņi un tie ir orientēti uz rīcību) ir jāsaglabā un jāuzlabo. Lietderīgs būtu arī skaidrāks to pasākumu izpildes termiņš, kas jāīsteno, lai sasniegtu rīcības plāna mērķus. Kopumā jāsaglabā rīcības plānu apjoms (t. i., aplūkoto nozaru skaits), jo tas raksturo to attiecību dažādību, kuras ES attīsta ar saviem partneriem. Turklāt jāveic reālistisks novērtējums par to, cik lielā mērā rīcības plāni ir tikuši īstenoti. Turpmākie notikumi attiecībās ar partneriem EKP pakāpeniski kļūst par arvien svarīgāku instrumentu, lai veidotu ciešākas un ražīgākas attiecības starp Eiropas Savienību un tās partneriem. Eiropas Savienībai tagad jāturpina tās pieeja, 1) pastiprinot kaimiņattiecību politiku un tās īstenošanu tā, lai gūtu taustāmākas priekšrocības, 2) īstenojot pakāpenisku, uz sasniegumiem balstītu un diferencētu stratēģiju un 3) demonstrējot gatavību padziļināt attiecības ar izvēlētām partnervalstīm tajos gadījumos, ja tam ir attaisnojums un attiecīgās valstis to vēlas. Sadarbība ar četrām valstīm rīcības plānu īstenošanā ir pastiprinājusies tiktāl, ka ir pamats attiecības ar Eiropas Savienību īpaši padziļināt. Katrā atsevišķajā gadījumā šis process notiks īpašajiem apstākļiem piemērotā veidā atbilstoši EKP vispārējam raksturam, tostarp savstarpēji saskaņotu kritēriju principam. Strauji veicot sarunas ar Ukrainu par jaunu, uzlabotu nolīgumu, kurā būs iekļauti noteikumi par padziļinātu un visaptverošu brīvās tirdzniecības zonu, tiek radīts jauns un mērķtiecīgs pamats šāda veida partnerībai. Moldovas Republika ir guvusi labus panākumus sava EKP rīcības plānā īstenošanā un demonstrējusi stipru politisko gribu, lai gūtu turpmākus panākumus. Saskaņā ar Padomes 2008. gada februāra secinājumiem Eiropas Savienība, ņemot vērā noturīgus sasniegumus, ir gatava sākt apsvērt jaunu nolīgumu, kas būtu pielāgots Moldovas Republikas interesēm un pārsniegtu PSN iespējas. Turpinās arī apspriedes ar Maroku par konkrēto veidu, kā sasniegt „īpašo statusu”, kas varētu izpausties kā visaptverošs instrumentu kopums, kurā kopā ar panākumiem atpakaļuzņemšanas jomā būtu iekļauti nozīmīgi pasākumi cilvēku mobilitātes jomā. Attiecībā uz Izraēlu darba grupa izvērtē tās jomas, kādās attiecības ar Eiropas Savienību varētu paplašināt līdz pat īpašajam statusam. Šeit būtu jāpadziļina politiskais dialogs un Izraēla būtu ciešāk jāiesaista ES ekonomikā un tirgū, kā arī vairākās nozīmīgās ES politikas jomās. Ar Jordāniju un Tunisiju turpināsies kopīgs darbs dažādās nozaru politikas jomās, lai atbalstītu šo valstu attiecīgās reformu programmas. EKP rīcības plānu īstenošana ar citām valstīm ir sākusies tikai samērā nesen. Armēnijas , Ēģiptes un Gruzijas gadījumā daudzsološais sākums veido pamatu turpmākiem panākumiem, katrā atsevišķā gadījumā ņemot vērā šo valstu īpašos apstākļus un mērķus. Arī ar Azerbaidžānu norisinās darbs vairākās nozarēs, ieskaitot sadarbību enerģētikas jomā. Attiecībā uz Libānu un Okupēto Palestīnas teritoriju EKP rīcības plāni veidos nopietnu pamatu reformām, tiklīdz ārējie apstākļi ļaus gūt nozīmīgākus panākumus. Pagaidām tiek turpināti dažāda līmeņa kontakti uzticēšanās un iespēju veicināšanai. Apvienotās komitejas un Palestīniešu pašpārvaldes sanāksmes, kas paredzēta 2008. gada otrajā ceturksnī, mērķis ir atsākt kopīgi īstenot rīcības plānu. Ar četrām valstīm, kas iekļautas EKP, nav panākta vienošanās par rīcības plāniem, tomēr dažos gadījumos bija iespējams gūt panākumus attiecību attīstīšanā. Ar Alžīriju noslēgtā asociācijas nolīguma īstenošana norisinās raiti, un attiecības strauji padziļinās daudzās jomās, sākot no enerģētikas līdz migrācijai. Attiecības ar Lībiju ir jūtami uzlabojušās; Komisija ierosina uzsākt ar šo nozīmīgo valsti sarunas par vērienīgu un plašu nolīgumu. Pamatojoties uz asociācijas nolīguma projektu, attiecības ar Sīriju varētu pastiprināt tad, kad to ļaus politiskie apstākļi. Kaut arī attiecības ar Baltkrieviju ministru līmenī joprojām ir ierobežotas saistībā ar iekšpolitisko situāciju valstī, tomēr attīstās tehniska līmeņa kontakti. Atklājot EK delegāciju Minskā, būs iespējams pastiprināt šos kontaktus, kā arī saites ar Baltkrievijas pilsonisko sabiedrību. Pamanāmāka politika Komisija savā 2006. gada decembra paziņojumā minēja nepieciešamību palielināt Eiropas kaimiņattiecību politikas pamanāmību, lai veicinātu atbildību par reformu procesu un pastiprinātu Eiropas Savienības atbalstu tiem kaimiņiem, kas tuvinās Eiropas Savienībai . Saistībā ar 2007. gada septembrī Briselē notikušo konferenci, kas pulcēja ministrus un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjus no Eiropas Savienības un partnervalstīm, bija vērojams, ka 2007. gada daudzās partnervalstīs būtiski pieauga sabiedrības vispārējā interese par saistībām, kuras šīs valstis uzņēmās rīcības plānu ietvaros, kā arī tas, ka pilsoniskās organizācijas pievērsa pastiprinātu uzmanību ar EKP saistītiem jautājumiem. Jautājums par attiecību ar mūsu kaimiņiem stiprināšanas nozīmīgumu ir ieņēmis svarīgāku vietu politiskajās apspriedēs Eiropas Savienībā. Komisija kopā ar citām iestādēm, dalībvalstīm un partnervalstīm strādās uz šo sasniegumu pamata. [1] Alžīrija, Armēnija, Azerbaidžāna, Baltkrievija, Ēģipte, Gruzija, Izraēla, Jordānija, Libāna, Lībija, Maroka, Moldovas Republika, Okupētā Palestīnas teritorija, Sīrija, Tunisija un Ukraina. Saīsinātas rakstības dēļ termins „partnervalstis” turpmāk tiks attiecināts arī uz Okupēto Palestīnas teritoriju. [2] COM (2006) 726. [3] COM (2007) 774.