Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par to nostāju attiecībā uz sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācijas noteikumiem, kas Savienības vārdā jāpieņem Asociācijas padomē, kura izveidota ar Nolīgumu, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju /* COM/2012/0152 final - 2012/0076 (NLE) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Priekšlikuma pamatojums un mērķi No Nolīguma, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju[1] (“Ankaras nolīgums”), 12. panta un Ankaras nolīguma papildprotokola[2] (“Papildprotokols”) 36. panta izriet, ka pakāpeniski jānodrošina darba ņēmēju brīva pārvietošanās starp Savienību un Turciju. Ankaras nolīguma 9. pantā ir paredzēts, ka minētā nolīguma darbības jomā jāaizliedz jebkāda ar valstspiederību pamatota diskriminācija. Papildprotokola 39. pants nosaka, ka Asociācijas padomei jāpieņem sociālās nodrošināšanas pasākumi attiecībā uz tādiem darba ņēmējiem ar Turcijas pilsonību, kas pārvietojas Savienībā, un viņu ģimenēm, kas dzīvo Savienībā, un tajā ir uzskaitīti daži koordinācijas principi, ko ar šiem pasākumiem būtu jāpiemēro. Pirmais solis ceļā uz šo Ankaras nolīguma un tā Papildprotokola sociālā nodrošinājuma koordinācijas principu piemērošanu bija Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 3/80 par Eiropas Kopienu dalībvalstu sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darba ņēmējiem no Turcijas un viņu ģimenes locekļiem[3] (“Lēmums Nr. 3/80”) pieņemšana 1980. gada 19. septembrī. Otrais solis, proti, pieņemt regulu, ar kuru piemērot Lēmuma Nr. 3/80 normas, netika veikts. [4] Savukārt Tiesa ir spriedusi, ka Lēmuma Nr. 3/80 3. panta 1. punktam (nediskriminēšanas principam) un šā Lēmuma 6. pantam (prasībai atcelt dzīvesvietas klauzulu attiecībā uz pabalstiem, kas izmaksājami saskaņā ar Lēmumu) ir tieša iedarbība un uz tiem var atsaukties nacionālajās tiesās.[5] Lai nodrošinātu tiesisko noteiktību un Ankaras nolīgumā un tā Papildprotokolā iekļauto sociālā nodrošinājuma koordinācijas principu pilnīgu iedarbību, Asociācijas padomei jāpieņem jauns lēmums, ar kuru aizvieto Lēmumu Nr. 3/80. Tā kā iecerēts, ka jaunais Asociācijas padomes lēmums vienlaicīgi piemēros gan Nolīguma, gan tā protokola saistības, Komisijas iepriekšējais priekšlikums Lēmuma Nr. 3/80 piemērošanai tiks atsaukts. Vispārīgais konteksts Līdzās Ankaras nolīgumam un tā Papildprotokola noteikumiem par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos un to īstenošanai pieņemtajiem pasākumiem, jo īpaši Asociācijas padomes Lēmumam Nr. 1/80, būtu nepieciešami arī pienācīgi sociālās nodrošināšanas koordinēšanas pasākumi. Turklāt Papildprotokola 39. pantā ir iekļauti sociālā nodrošinājuma sistēmu savstarpējai koordinēšanai paredzēti precīzi formulēti noteikumi, kurus nepieciešams īstenot. Lai to panāktu, ir nepieciešams Asociācijas padomes lēmums. Arī vairākos citos asociācijas nolīgumos ar trešajām valstīm ir iekļauti noteikumi par sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinēšanu. Šis priekšlikums ir daļa no priekšlikumu paketes, kas ietver līdzīgus priekšlikumus attiecībā uz nolīgumiem ar Albāniju, Melnkalni un Sanmarīno. Pirmo līdzīgu priekšlikumu paketi attiecībā uz Alžīriju, Maroku, Tunisiju, Horvātiju, Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku un Izraēlu Padome pieņēma 2010. gada oktobrī[6]. Lai izstrādātu nostāju, kas Savienībai jāpieņem Asociācijas padomē, ir nepieciešams Padomes lēmums. Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā Eiropas Savienības līmenī dalībvalstu sociālā nodrošinājuma sistēmas koordinē ar Regulu (EK) Nr. 883/2004[7] un ar tās īstenošanas Regulu (EK) Nr. 987/2009[8]. Ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1231/2010[9] Regulas (EK) Nr. 883/2004 un Regulas (EK) Nr. 987/2009 normas attiecina uz tiem trešo valstu pilsoņiem, uz kuriem minētās normas neattiecas tikai viņu valstspiederības dēļ. Minētajā regulā jau ir ietverts to apdrošināšanas periodu summēšanas princips, kurus Turcijas darba ņēmēji dažādās dalībvalstīs ir ieguvuši attiecībā uz tiesībām uz noteiktiem pabalstiem, kā izklāstīts Nolīguma ar Turciju papildprotokola 39. panta 2. punktā. Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiem Jau kopš 1963. gada, kad parakstīja Ankaras asociācijas nolīgumu, kuru 1970. gadā papildināja ar Papildprotokolu, Turcijai ir bijusi saistība ar Eiropas integrācijas projektu. Šajos nolīgumos paredzētais mērķis ir pakāpeniski sasniegt darba ņēmēju brīvu pārvietošanos starp Turciju un Eiropas Savienību. No šiem noteikumiem, kam ir programmas raksturs, izriet Papildprotokola 39. pants, kurā iedibināti sociālā nodrošinājuma koordinācijas noteikumi. Kā to paredz Līguma par Eiropas Savienību 8. pants, šo noteikumu pilnīga piemērošana uzlabos īpašās attiecības ar Turciju. Turklāt Turcijai, kas gatavojas pievienoties Eiropas Savienībai, tā ļaus saskaņot ar ES tās sociālā nodrošinājuma koordinācijas politiku. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Šis priekšlikums attiecībā uz dalībvalstu un Turcijas sociālā nodrošinājuma sistēmu koordināciju aizstās Lēmumu Nr. 3/80. Priekšlikums gandrīz identiski ir veidots pēc sešu Asociācijas padomes lēmumu projektu paraugiem, respektīvi, pēc Stabilizācijas un Asociācijas padomes lēmumiem attiecībā uz Alžīriju, Maroku, Tunisiju, Horvātiju, Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku un Izraēlu, attiecībā uz kurām Padome pieņēma Eiropas Savienības nostāju 2010. gada oktobrī. 2010. gadā Padomē notika detalizētas pārrunas par šādu lēmumu saturu. Pirms šīm pārrunām Sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijas administratīvajā komisijā jau bija notikusi intensīva apspriešanās ar visām dalībvalstīm. Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Neatkarīgu ekspertu atzinums nebija vajadzīgs. Ietekmes novērtējums Nolīguma ar Turciju Papildprotokola 39. pants ietver noteikumus par dalībvalstu un Turcijas sociālā nodrošinājuma sistēmu koordināciju. Vairākos citos nolīgumos ar trešām valstīm arī ir paredzēti sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācijas noteikumi. Tajos visos ir noteikts, ka, lai 39. pantā izklāstītie principi varētu būt spēkā, ir nepieciešams ar šiem nolīgumiem izveidotās attiecīgās iestādes lēmums. Šādu nolīgumu sociālā nodrošinājuma noteikumu mērķis ir panākt, lai darba ņēmējs no attiecīgās asociētās valsts varētu saņemt konkrētus sociālās nodrošināšanas pabalstus, kas paredzēti tās dalībvalsts(-u) tiesību aktos, kurus patlaban piemēro attiecīgajam subjektam vai kuri tam tikuši piemēroti. Turklāt, izmantojot savstarpējības principu, tos piemēro ES pilsonim, kurš strādā asociētajā valstī. Tā kā visi aktuālajā priekšlikumu paketē iekļautie noteikumi attiecībā uz četrām asociētām valstīm (Albānija, Melnkalne, Sanmarīno un Turcija) ir gandrīz identiski, un ir gandrīz vienādi ar Padomes 2010. gadā pieņemto pirmo sešu lēmumu paketi attiecībā uz Alžīriju, Maroku, Tunisiju, Horvātiju, Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku un Izraēlu, tas atvieglos dalībvalstu sociālā nodrošinājuma iestāžu darbu šo noteikumu piemērošanā. Iespējams, ka šo noteikumu piemērošanai būs finansiāla ietekme uz valstu sociālās apdrošināšanas iestādēm, jo tām jānodrošina, piemēram, Papildprotokola 39. pantā aprakstītie pabalsti. Tomēr šis pants attiecas vienīgi uz personām, kuras veic vai ir veikušas iemaksas attiecīgās valsts sociālā nodrošinājuma sistēmā, kā paredzēts valsts tiesību aktos. Jebkurā gadījumā pašlaik varētu būt sarežģīti noteikt, cik lielā mērā šie priekšlikumi ietekmēs valsts sociālā nodrošinājuma sistēmas. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Ierosināto pasākumu kopsavilkums Šajā priekšlikumā ietilpst Padomes lēmums par nostāju, kura Savienībai jāpieņem Asociācijas padomē, kas izveidota ar Nolīgumu ar Turciju, un pielikumā – Asociācijas padomes lēmuma projekts sociālā nodrošinājuma jomā. Ierosinātais Asociācijas padomes lēmums izpilda Papildprotokola 39. panta prasību pieņemt šādu lēmumu, lai ieviestu tajā iekļautos sociālā nodrošinājuma principus. Turklāt Lēmums ietver īstenošanas noteikumus attiecībā uz tiem Nolīguma ar Turciju Papildprotokola 39. panta noteikumiem, ko jau nepiemēro ar Regulas (ES) Nr. 1231/2010 normām. Turklāt, lai īstenotu Nolīguma 9. pantu sociālā nodrošinājuma koordinācijas jomā, tāpat kā Lēmumā Nr. 3/80, tajā ir ierakstīts īpašs noteikums. Turklāt ierosinātais Asociācijas padomes lēmums nodrošina, ka, izmantojot savstarpējības principu, noteikumus par pabalstu eksportu un ģimenes pabalstu piešķiršanu piemēro arī Turcijā likumīgi nodarbinātiem ES darba ņēmējiem un viņu ģimenes locekļiem, kuri likumīgi uzturas Turcijā. Tā kā Asociācijas padomes lēmums šādi pārkāptu 39. panta darbības jomu, Asociācijas padomes lēmuma projekts ir balstīts arī uz Ankaras nolīguma 22. panta 3. punktu. Juridiskais pamats Par pamatu Padomes lēmumam par nostāju, kas jāpieņem Asociācijas padomē, būtu jāņem Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 9. punkts saistībā ar LESD 48. pantu. Patiesi, Ankaras nolīgums un Papildprotokols paredz juridisko situāciju, kas ir atšķirīga no citos attiecīgos asociācijas nolīgumos ar sociālā nodrošinājuma noteikumiem izveidotās juridiskās situācijas, jo, atšķirībā no šiem citiem nolīgumiem, Ankaras nolīgumā un Papildprotokolā ir skaidri paredzēts mērķis pakāpeniski ieviest brīvu darba ņēmēju pārvietošanos. Šajā kontekstā darba ņēmēju brīvas pārvietošanās jēdziens ir jāsaprot tāpat kā attiecīgajās Savienības tiesību normās (sal. Ankaras nolīguma 12. pants). Tiesa, ka līdz šim darba ņēmēju brīvu pārvietošanos starp Turciju un ES it nemaz nav izdevies panākt, un tāpēc nav iespējams pašreizējo juridisko situāciju raksturot kā iekšējā tirgus attiecināšanu uz darba ņēmēju brīvu pārvietošanos (kā tas ir attiecībā uz EEZ un Šveici). Tomēr, ņemot vērā Asociācijas nolīguma un Papildprotokola atšķirīgo perspektīvu, kas tiecas, cik pilnīgi vien iespējams, Savienības tiesību normās par darba ņēmēju brīvu pārvietošanos[10] noteiktos principus attiecināt uz Turcijas pilsoņiem, šo sociālā nodrošinājuma noteikumu īstenošanai, kura nepieciešama saistībā ar darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, līdzīgā veidā jāatrod juridiskais pamats LESD 48. pantā. Subsidiaritātes princips Papildprotokolā ir paredzēti sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācijas principi, ko visām dalībvalstīm ir vienādi jāpiemēro. Līdz ar to šo principu piemērošana būtu jāpakļauj vienādiem nosacījumiem, ko labāk panākt var Savienības līmenī. Proporcionalitātes princips Priekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu šādu iemeslu dēļ. Dalībvalstīm joprojām ir ekskluzīva kompetence savas valsts sociālā nodrošinājuma sistēmu noteikšanā, organizēšanā un finansēšanā. Priekšlikums tikai nodrošina dalībvalstu un Turcijas sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinēšanas organizāciju šo valstu pilsoņu labā. Turklāt minētais priekšlikums neskar tiesības un pienākumus, kas iziet no divpusējiem nolīgumiem, kuri sociālā nodrošinājuma jomā noslēgti starp dalībvalstīm un Turciju, ja tie paredz labvēlīgāku attieksmi pret ieinteresētajām personām. Priekšlikums mazina valsts iestāžu finansiālo un administratīvo slogu, jo tas ir ietverts līdzīgu priekšlikumu kopumā, kas nodrošina to sociālā nodrošinājuma noteikumu vienotu piemērošanu, kuri ir iekļauti asociācijas nolīgumos ar trešām valstīm. Juridisko instrumentu izvēle Ierosinātais juridiskais instruments: Padomes lēmums (ar Asociācijas padomes nolīguma projektu pielikumā). Citi instrumenti nebūtu piemēroti šādu iemeslu dēļ. Ierosinātie pasākumi neparedz alternatīvas. Nolīguma Papildprotokola 39. pants nosaka prasību pieņemt attiecīgās Asociācijas padomes lēmumu. EK līguma 218. panta 9. punktā paredzēts, ka Padome pieņem lēmumu par nostājām, kas Savienības vārdā jāpieņem ar Nolīgumu izveidotā struktūrā, ja minētā struktūra tiek aicināt pieņemt lēmumus ar juridiskām sekām. 4. IETEKME UZ BUDŽETU Priekšlikums neietekmē Savienības budžetu. 5. IZVĒLES ELEMENTI Vienkāršošana Ar šo priekšlikumu tiks vienkāršotas administratīvās procedūras gan valstu publiskām iestādēm, gan privātām struktūrām. Sīkāks priekšlikuma izskaidrojums A. Padomes lēmums par nostāju, kas Savienības vārdā jāpieņem Asociācijas padomē, kura izveidota ar Asociācijas nolīgumu ar Turciju attiecībā uz noteikumiem par sociālā nodrošinājuma sistēmu koordināciju. 1. pants Šis pants paredz ES nostāju pieņemt ES–Turcijas Asociācijas padomē. B. Pievienotais Asociācijas padomes lēmuma projekts par nolīgumā ietvertajiem sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācijas noteikumiem. I daļa: Vispārīgi noteikumi 1. pants Dalībvalstu tiesību aktu vajadzībām un Turcijas tiesību aktu vajadzībām šajā pantā definēti termini “nolīgums”, “regula”, “īstenošanas regula”, “dalībvalsts”, “darba ņēmējs”, “ģimenes loceklis”, “tiesību akti”, “pabalsti”, “eksportējami pabalsti” un attiecībā uz citiem pievienotajā lēmumā izmantotajiem terminiem sniegta atsauce uz šo regulu un īstenošanas regulu. 2. pants Šajā pantā saskaņā ar Nolīguma ar Turciju Papildprotokola 39. panta formulējumu noteikts to personu loks, uz kurām attiecas pievienotais lēmums. 3. pants Šā panta uzdevums ir nodrošināt, lai attiecībā uz sociālā nodrošinājuma pabalstiem, ko aptver šis Nolīgums, neviena persona, uz kuru tas attiecas, netiktu diskriminēta. II daļa Dalībvalstu attiecības ar Turciju Šī pievienotā lēmuma daļa attiecas uz principiem, kuri ietverti Papildprotokola ar Turciju 39. panta 4. punktā, kā arī uz savstarpējības klauzulu attiecībā uz ES pilsoņiem un viņu ģimenes locekļiem. 4. pants Šajā pantā ir ietverts naudas pabalstu eksporta princips, kā paredzēts Papildprotokola ar Turciju 39. panta 4. punktā, un skaidri noteikts, ka šis princips ir attiecas tikai uz pabalstiem, kuri norādīti pievienotā lēmuma 1. panta 1. punkta i) apakšpunktā, kurā uzskaitīti šajā punktā minētie pabalsti. III daļa Dažādi noteikumi 5. pants Šajā pantā ir ietverti vispārīgi noteikumi par sadarbību starp dalībvalstīm un dalībvalstu iestādēm, no vienas puses, un Turciju un tās iestādēm, no otras puses, kā arī starp attiecīgajiem saņēmējiem un iestādēm. Šie noteikumi ir līdzīgi tiem, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 883/2004 76. panta 3. punktā, 4. punkta pirmajā un trešajā rindkopā un 5. punktā. 6. pants Šajā pantā ir noteiktas administratīvo un medicīnisko pārbaužu procedūras, kuras ir līdzīgas Regulas (EK) Nr. 987/2009 87. pantā ietvertajām procedūrām. Turklāt tajā paredzēta iespēja pieņemt citus īstenošanas noteikumus šajā jomā. 7. pants Šis pants attiecas uz iespēju izmantot Nolīgumā noteikto konfliktu izšķiršanas procedūru. 8. pants Šajā pantā ir sniegta atsauce uz pievienotā lēmuma II pielikumu, kurš ir līdzīgs Regulas (EK) Nr. 883/2004 XI pielikumam un ir nepieciešams, lai noteiktu nepieciešamos īpašos noteikumus Turcijas tiesību aktu piemērošanai attiecībā uz pievienoto lēmumu. 9. pants Ar šo pantu tiek atļauts konkrētos apstākļos turpināt piemērot pastāvošu nolīgumu starp kādu dalībvalsti un Turciju administratīvās procedūras. 10. pants Šajā pantā ir paredzēta iespēja noslēgt papildu administratīvus nolīgumus. 11. pants Ar šo pantu paredzētie pārejas noteikumi ir līdzīgi Regulas (EK) Nr. 883/2004 87. panta 1., 3., 4., 6. un 7. punkta pārejas noteikumiem. Turklāt paredzēta arī norma, kas aizsargātu to Turcijas darba ņēmēju tiesības, kurus, kā izriet no Tiesas sprieduma lietā C-485/07 Akdas par Lēmuma Nr. 3/80 6. panta 1. punkta tiešo ietekmi, kāda dalībvalsts jau pirms Lēmuma stāšanās spēkā nodrošina ar pensiju vai pabalstu. 12. pants Šajā pantā precizēts to pielikumu juridiskais statuss, kas pievienoti lēmumam, kā arī minēto pielikumu grozīšanas procedūra. 13. pants Šajā pantā precizēts, kad pievienotais lēmums stājas spēkā. 2012/0076 (NLE) Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par to nostāju attiecībā uz sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācijas noteikumiem, kas Savienības vārdā jāpieņem Asociācijas padomē, kura izveidota ar Nolīgumu, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 48. pantu saistībā ar tā 218. panta 9. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, tā kā: (1) Nolīgumā, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju (“Nolīgums”)[11], un tā 1970. gada 23. novembra papildprotokolā[12] (“Papildprotokols”) ir paredzēts pakāpeniski nodrošināt darba ņēmēju brīvu pārvietošanās starp Savienību un Turciju. (2) Nolīguma 9. pantā ir paredzēts jebkādas ar valstspiederību saistītas diskriminācijas aizliegums šā nolīguma darbības jomā. (3) Papildprotokola 39. pantā ir paredzēts, ka Asociācijas padomei jāpieņem sociālās nodrošināšanas pasākumi attiecībā uz tādiem darba ņēmējiem ar Turcijas pilsonību, kas pārvietojas Kopienā, un viņu ģimenēm, kas dzīvo Kopienā. (4) Pirmais solis Papildprotokola 39. panta un Nolīguma 9. panta piemērošanā sociālā nodrošinājuma jomā bija Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 3/80 par Eiropas Kopienu dalībvalstu sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darba ņēmējiem no Turcijas un viņu ģimenes locekļiem[13] (“Lēmums Nr. 3/80”) pieņemšana 1980. gada 19. septembrī. (5) Nepieciešams nodrošināt, ka sociālā nodrošinājuma jomā tiek pilnībā piemēroti Nolīguma 9. un Papildprotokola 39. pants. (6) Lēmuma Nr. 3/80 saturu ir nepieciešams atjaunināt tā, lai tā noteikumi atbilstu nesenām attīstības tendencēm sociālā nodrošinājuma koordinācijas jomā Eiropas Savienībā[14]. (7) Tāpēc Lēmums Nr. 3/80 būtu jāatceļ un jāaizstāj ar tādu Asociācijas padomes lēmumu, kas vienkopus piemēro Nolīguma un Papildprotokola attiecīgos noteikumus attiecībā uz sociālā nodrošinājuma sistēmu koordināciju, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Tai nostājai attiecībā uz sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācijas noteikumiem, kas Eiropas Savienībai jāpieņem Asociācijas padomē, kura izveidota ar Nolīgumu, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju, jābūt balstītai uz šim lēmumam pievienoto Asociācijas padomes lēmuma projektu. Savienības pārstāvji Asociācijas padomē drīkst vienoties par nelielām izmaiņām lēmuma projektā bez Padomes papildu lēmuma. 2. pants Asociācijas padomes lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. 3. pants Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā. Briselē, Padomes vārdā –– priekšsēdētājs PIELIKUMS Projekts … EIROPAS SAVIENĪBAS UN TURCIJAS ASOCIĀCIJAS PADOMES LĒMUMS Nr. ../.. par sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācijas noteikumiem ASOCIĀCIJAS PADOME, ņemot vērā Nolīgumu, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju[15], un jo īpaši tā 22. panta 3. punktu, ņemot vērā 1970. gada 23. novembra Papildprotokolu[16] un jo īpaši tā 39. pantu, tā kā: (1) Nolīgumā, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju (“Nolīgums”), un šā Nolīguma 1970. gada 23. novembra papildprotokolā (“Papildprotokols”) ir paredzēts pakāpeniski nodrošināt darba ņēmēju brīvu pārvietošanos starp Savienību un Turciju. (2) Nolīguma 9. pantā ir paredzēts jebkādas ar valstspiederību saistītas diskriminācijas aizliegums šā nolīguma darbības jomā. (3) Papildprotokola 39. pants paredz Turcijas un dalībvalstu sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinēšanu un nosaka šādas koordinēšanas principus. (4) Papildprotokola 39. pantā ir paredzēts, ka Asociācijas padomei jāpieņem sociālās nodrošināšanas pasākumi attiecībā uz darba ņēmējiem ar Turcijas pilsonību, kas pārvietojas Kopienā, un viņu ģimenēm, kas dzīvo Kopienā. (5) Pirmais solis Papildprotokola 39. panta un Nolīguma 9. panta piemērošanā sociālā nodrošinājuma jomā bija Asociācijas padomes Lēmuma Nr. 3/80 par Eiropas Kopienu dalībvalstu sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darba ņēmējiem no Turcijas un viņu ģimenes locekļiem (“Lēmums Nr. 3/80”) pieņemšana 1980. gada 19. septembrī[17]. (6) Nepieciešams nodrošināt, ka sociālā nodrošinājuma jomā tiek pilnībā piemēroti Nolīguma 9. un Papildprotokola 39. pants. (7) Ir nepieciešams atjaunināt Lēmuma Nr. 3/80 saturu tā, lai tā noteikumi atbilstu Eiropas Savienības sociālā nodrošinājuma koordinācijas jomas nesenām attīstības tendencēm. (8) Ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1231/2010[18] Regulas (EK) Nr. 883/2004 un Regulas (EK) Nr. 987/2009 normas jau tiek attiecinātas uz tiem trešo valstu pilsoņiem, uz kuriem tās vēl neattiecas tikai viņu valstspiederības dēļ. Regulā (ES) Nr. 1231/2010 jau ir ietverts to apdrošināšanas periodu summēšanas princips, kurus Turcijas darba ņēmēji dažādās dalībvalstīs ir ieguvuši attiecībā uz tiesībām uz konkrētiem pabalstiem, kā izklāstīts Papildprotokola 39. panta 2. punktā. (9) Tāpēc Lēmums Nr. 3/80 būtu jāatceļ un jāaizstāj ar tādu Asociācijas padomes lēmumu, kas vienkopus piemēro visus Nolīguma un Papildprotokola principus par sociālā nodrošinājuma sistēmu koordināciju. (10) Attiecībā uz nediskriminēšanas principa piemērošanu, izņemot tiesību eksportēt konkrētus pabalstus, šim lēmumam nebūtu jārada papildus tiesības, kas izriet no konkrētiem faktiem vai notikumiem otras līgumslēdzējas puses teritorijā, ja pirmā līgumslēdzēja puse pati šos faktus vai notikumus nav ņēmusi vērā savos tiesību aktos. (11) Piemērojot šo lēmumu, uz darba ņēmēju tiesībām uz ģimenes pabalstiem būtu jāattiecina tāds nosacījums, ka viņu ģimenes locekļi kopā ar attiecīgo darba ņēmēju likumīgi uzturas dalībvalstī, kurā darba ņēmējs ir nodarbināts. Ar šo lēmumu tiesības uz ģimenes pabalstiem nebūtu jāpiešķir tiem darba ņēmēju ģimenes locekļiem, kuri dzīvo citā valstī, piemēram, Turcijā. (12) Lai veicinātu koordinēšanas noteikumu piemērošanu, iespējams, jānosaka īpaši noteikumi, kas atbilst Turcijas tiesību aktu īpatnībām. (13) Lai nodrošinātu dalībvalstu un Turcijas sociālā nodrošinājuma sistēmu raitu koordinēšanu, ir nepieciešams paredzēt īpašus noteikumus attiecībā uz dalībvalstu un Turcijas sadarbību, kā arī sadarbību starp ieinteresēto personu un kompetentās valsts iestādi. (14) Lai aizsargātu personas, uz kurām attiecas šis lēmums, un nodrošinātu, ka, lēmumam stājoties spēkā, šīs personas nezaudē savas tiesības, būtu jāpieņem pārejas noteikumi, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. I DAĻA VISPĀRĪGI NOTEIKUMI 1. pants Definīcijas 1. Šā lēmumā izpratnē: a) “Nolīgums” ir Nolīgums, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Ekonomikas kopienu un Turciju; b) “regula” ir Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu[19], kā to piemēro Eiropas Savienības dalībvalstīs; c) “īstenošanas regula” ir Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regula (EK) Nr. 987/2009, ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu[20]; d) “dalībvalsts” ir Eiropas Savienības dalībvalsts; e) “darba ņēmējs”: i) dalībvalsts tiesību aktos – persona, kas veic darbību nodarbinātas personas statusā regulas 1. panta a) apakšpunkta izpratnē, ii) Turcijas tiesību aktos – persona, kas veic darbību nodarbinātas personas statusā minēto tiesību aktuizpratnē; f) “ģimenes loceklis”: i) dalībvalsts tiesību aktu vajadzībām – ģimenes loceklis regulas 1. panta i) apakšpunkta izpratnē, ii) Turcijas tiesību aktu vajadzībām – ģimenes loceklis minēto tiesību aktu izpratnē; g) “tiesību akti”: i) attiecībā uz dalībvalstīm – tiesību akti regulas 1. panta 1. punkta izpratnē, kā to piemēro attiecībā uz pabalstiem, uz kuriem attiecas šis lēmums, ii) attiecībā uz Turciju – atbilstīgie tiesību akti, ko piemēro Turcijaattiecībā uz pabalstiem, uz kuriem attiecas šis lēmums h) “pabalsti”: i) attiecībā uz dalībvalstīm – pabalsti regulas 3. panta izpratnē, ii) attiecībā uz Turciju – atbilstīgie pabalsti, ko piemēro Turcijā; i) “eksportējami pabalsti”: i) attiecībā uz dalībvalstīm: – – vecuma pensijas, – apgādnieka zaudējuma pensijas, – pensijas, ko saņem parnelaimes gadījumiem darbā un arodslimībām, un – invaliditātes pensijas regulas izpratnē, izņemot īpaši no iemaksām neatkarīgi naudas pabalsti, kas uzskaitīti regulas X pielikumā; ii) attiecībā uz Turciju – atbilstošie pabalsti, kas paredzēti Turcijas tiesību aktos, izņemot īpašus no iemaksām neatkarīgus naudas pabalstus, kā izklāstīts šā lēmuma I pielikumā; 2. Citiem šajā lēmumā izmantotajiem terminiem ir nozīme, kas tiem piešķirta: a) attiecībā uz dalībvalstīm – regulā un īstenošanas regulā; b) attiecībā uz Turciju – attiecīgajos tiesību aktos, kas ir spēkā Turcijā. 2. pants Personas, uz kurām attiecas lēmums Šis lēmums attiecas uz a) darba ņēmējiem, kuri ir Turcijas valstspiederīgie un kuri ir likumīgi nodarbināti vai ir bijuši likumīgi nodarbināti dalībvalsts teritorijā, un uz kuriem attiecas vai ir attiekusies vienas vai vairāku dalībvalstu tiesību akti, un personām, kuras ir viņus kā apgādniekus zaudējušie ģimenes locekļi; b) a) apakšpunktā minēto darba ņēmēju ģimenes locekļiem ar noteikumu, ka šie ģimenes locekļi kopā ar attiecīgo darba ņēmēju likumīgi dzīvo vai dzīvojuši kopā ar darba ņēmēju laikā, kad darba ņēmējs ir nodarbināts kādā no dalībvalstīm; c) darba ņēmējiem, kuri ir kādas dalībvalsts pilsoņi un kuri ir likumīgi nodarbināti vai ir bijuši likumīgi nodarbināti Turcijas teritorijā, un uz kuriem attiecas vai ir attiekušies Turcijas tiesību akti, un personām, kuras ir viņus kā apgādniekus zaudējušie ģimenes loceķļi, un d) to darba ņēmēju ģimenes locekļiem, kuri minēti c) apakšpunktā, ar noteikumu, ka šie ģimenes locekļi likumīgi uzturas vai ir uzturējušies kopā ar attiecīgo darba ņēmēju laikā, kad darba ņēmējs ir nodarbināts Turcijā. 3. pants Vienlīdzīga attieksme 1. Attiecībā uz pabalstiem 1. panta 1. punkta h) apakšpunkta izpratnē darba ņēmējus, kuri ir Turcijas valstspiederīgie un kuri ir likumīgi nodarbināti kādā dalībvalstī, un viņu ģimenes locekļus, kas likumīgi dzīvo kopā ar viņiem, valstspiederības dēļ nediskriminē salīdzinājumā ar to dalībvalstu valstspiederīgajiem, kurās šie darba ņēmēji ir nodarbināti. 2. Attiecībā uz pabalstiem 1. panta 1. punkta h) apakšpunkta izpratnē darba ņēmējus, kuri ir kādas dalībvalsts valstspiederīgie un kuri ir likumīgi nodarbināti Turcijā, un viņu ģimenes locekļus, kas likumīgi dzīvo kopā ar viņiem, valstspiederības dēļ nediskriminē salīdzinājumā ar Turcijas valstspiederīgajiem. II daļa DALĪBVALSTU UN TURCIJAS ATTIECĪBAS 4. pants Atteikšanās no noteikumiem par dzīvesvietu 1. Eksportējamus pabalstus 1. panta 1. punkta i) apakšpunkta izpratnē, kurus ir tiesīgas saņemt 2. panta a) un c) apakšpunktā minētās personas, nesamazina, nepārveido, neaptur, neatsauc un nekonfiscē tāda iemesla dēļ, ka pabalsta saņēmējs dzīvo: i) Turcijas teritorijā – attiecībā uz dalībvalsts tiesību aktos paredzētu pabalstu, vai ii) dalībvalsts teritorijā – attiecībā uz Turcijas tiesību aktos paredzētu pabalstu. 2. Darba ņēmēja ģimenes locekļi, kas minēti 2. panta b) apakšpunktā un kas dzīvo Turcijas teritorijā, ir tiesīgi saņemt eksportējamus pabalstus 1. panta 1. punkta i) apakšpunkta i) daļas nozīmē tāpat kā tāda darba ņēmēja ģimenes locekļi, kas ir attiecīgās dalībvalsts valstspiederīgais. 3. Darba ņēmēja ģimenes locekļi, kas minēti 2. panta d) apakšpunktā un kas dzīvo kādas dalībvalsts teritorijā, ir tiesīgi saņemt eksportējamus pabalstus 1. panta 1. punkta i) apakšpunkta ii) daļas nozīmē tāpat kā tāda darba ņēmēja ģimenes locekļi, kas ir Turcijas valstspiederīgais. III DAĻA DAŽĀDI NOTEIKUMI 5. pants Sadarbība 1. Dalībvalstis un Turcija cita citai paziņo informāciju attiecībā uz visām tādām izmaiņām to tiesību aktos, kas var ietekmēt šā lēmuma īstenošanu. 2. Šā lēmuma izpildes nolūkā dalībvalstu un Turcijas iestādes un struktūras piedāvā cita citai savus pakalpojumus un rīkojas tā, it kā tās īstenotu pašas savus tiesību aktus. Minēto iestāžu un struktūru sniegtā administratīvā palīdzībai parasti ir bez maksas. Tomēr dalībvalstu un Turcijas kompetentās iestādes var vienoties par dažu izdevumu kompensēšanu. 3. Lai īstenotu šo lēmumu, dalībvalstu un Turcijas iestādes var tieši sazināties cita ar citu un ar attiecīgajām personām vai šo personu pārstāvjiem. 4. Lai nodrošinātu šā lēmuma pareizu īstenošanu, iestādēm un personām, uz kurām attiecas šis lēmums, ir pienākums citai citu informēt un sadarboties. 5. Attiecīgajām personām iespējami drīz jāinformē kompetentās dalībvalsts vai Turcijas iestādes, ja pēdējā no minētajām ir kompetentā valsts, un dzīvesvietas dalībvalsts vai Turcijas iestādes, ja pēdējā no minētajām ir dzīvesvietas valsts, par visām tām pārmaiņām saistībā ar šīm personām vai viņu ģimenes stāvokli, kas ietekmē šo personu tiesības uz pabalstiem saskaņā ar šo lēmumu. 6. Ja netiek ievērots 5. punktā minētais pienākums informēt, saskaņā ar valsts tiesību aktiem var piemērot samērīgus pasākumus. Tomēr šiem pasākumi jābūt līdzvērtīgiem pasākumiem, ko saskaņā ar valsts tiesību aktiem piemēro līdzīgās situācijās, un to dēļ attiecīgās personas nedrīkst zaudēt vai nevarēt bez pārmērīgām grūtībām īstenot praksē tiesības, kas tām piešķirtas saskaņā ar šo lēmumu. 7. Dalībvalstis un Turcija var paredzēt, lai valsts noteikumos par pabalstu saņemšanas tiesīguma pārbaudes nosacījumiem būtu ņemts vērā fakts, ka pabalsta saņēmēji uzturas vai dzīvo ārpus tās valsts teritorijas, kurā atrodas debitoriestāde. Šādiem noteikumi ir samērīgi, nediskriminējoši attiecībā uz valstspiederību un atbilst šā Lēmuma principiem. Par šādiem noteikumiem ziņo Asociācijas padomei. 6. pants Administratīvās un medicīniskās pārbaudes 1. Šo pantu piemēro personām, kas minētas 2. pantā un saņem 1. panta 1. punkta i) apakšpunktā minētos eksportējamos pabalstus, kā arī iestādēm, kas ir atbildīgas par šā lēmuma īstenošanu. 2. Ja pabalstu saņēmējs vai pieprasītājs, vai kāds viņa ģimenes loceklis uzturas vai dzīvo dalībvalsts teritorijā, ja debitoriestādes atrodas Turcijā, vai, ja debitoriestāde atrodas dalībvalstī, uzturas vai dzīvo Turcijā, medicīnisko pārbaudi pēc minētās iestādes pieprasījuma veic saņēmēja uzturēšanās vai dzīvesvietas iestāde saskaņā ar procedūru, kas noteikta tiesību aktos, kurus piemēro minētā iestāde. Debitoriestāde paziņo uzturēšanās vietas vai dzīvesvietas iestādei par īpašām prasībām, kas vajadzības gadījumā jāievēro, un par rādītājiem, par kuriem būtu jāveic medicīniskā pārbaude. Uzturēšanās vai dzīvesvietas iestāde nosūta ziņojumu debitoriestādei, kas lūgusi veikt medicīnisko pārbaudi. Debitoriestāde patur tiesības likt veikt pabalsta saņēmēja medicīnisko pārbaudi, ko veic iestādes izraudzīts ārsts vai nu teritorijā, kurā pabalsta saņēmējs vai pieprasītājs uzturas vai dzīvo, vai valstī, kurā atrodas debitoriestāde. Tomēr pabalsta saņēmēju var uzaicināt doties uz debitoriestādes valsti tikai tad, ja viņš var pārvietoties, nekaitējot savam veselības stāvoklim, un ja transporta un uzturēšanas līdzekļus sedz debitoriestāde. 3. Ja pabalstu saņēmējs vai pieprasītājs vai kāds viņa ģimenes loceklis uzturas vai dzīvo dalībvalsts teritorijā, ja debitoriestāde atrodas Turcijā, vai Turcijā, ja debitoriestāde atrodas kādā dalībvalstī, administratīvo pārbaudi pēc debitoriestādes pieprasījuma veic saņēmēja uzturēšanās vietas vai dzīvesvietas iestāde. Uzturēšanās vai dzīvesvietas iestādei ir jānosūta ziņojums debitoriestādei, kas lūdz veikt administratīvo kontroli. Debitoriestāde patur tiesības pieprasīt, lai pabalsta saņēmēja stāvokli izmeklētu tās izvēlēts speciālists. Tomēr pabalsta saņēmēju var uzaicināt doties uz debitoriestādes valsti tikai tad, ja viņš var pārvietoties, nekaitējot savam veselības stāvoklim, un ja transporta un uzturēšanas līdzekļus sedz debitoriestāde. 4. Viena vai vairākas dalībvalstis un Turcija var vienoties par citiem administratīvajiem noteikumiem, ja tās par to informē Asociācijas padomi. 5. Atkāpjoties no šā lēmuma 5. panta 2. punktā minētā principa par savstarpēju bezmaksas administratīvo palīdzību, šā panta 2. un 3. punktā minēto pārbaužu faktiskās izmaksas atmaksā tai iestādei, kurai tās uzdeva veikt debitoriestāde, kas tās pieprasīja. 7. pants Nolīguma 25. panta piemērošana Nolīguma 25. pantu piemēros gadījumā, ja kāda no pusēm uzskata, ka otra puse nav izpildījusi 5. un 6. pantā noteiktos pienākumus. 8. pants Īpašie noteikumi par Turcijas tiesību aktu piemērošanu Asociācijas padome vajadzības gadījumā var II pielikumā noteikt īpašus noteikumus Turcijas tiesību aktu piemērošanai. 9. pants Administratīvās procedūras spēkā esošos divpusējos nolīgumos Var turpināt piemērot administratīvās procedūras, kas ietvertas spēkā esošajos divpusējos nolīgumos starp kādu dalībvalsti un Turciju, ja vien šīs procedūras nelabvēlīgi neietekmē šajā lēmumā noteiktās attiecīgo personu tiesības un pienākumus. 10. pants Nolīgumi, kuri papildina šā lēmuma īstenošanas procedūras Viena vai vairākas dalībvalstis un Turcija var noslēgt nolīgumus, lai papildinātu šā lēmuma īstenošanas administratīvās procedūras, jo īpaši attiecībā uz krāpniecības vai kļūdu novēršanu un apkarošanu. IV DAĻA PĀREJAS UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI 11. pants Pārejas noteikumi 1. Nekādas no šā lēmuma izrietošas tiesības netiek iegūtas par laikposmu pirms tā spēkā stāšanās dienas. 2. Ievērojot 1. punktu, tiesības saskaņā ar šo lēmumu tiek iegūtas pat tad, ja tās ir saistītas ar apstākļiem, kas radušies pirms dienas, kad tas stājies spēkā. 3. Visus pabalstus, kas nav piešķirti vai ir pārtraukti attiecīgās personas valstspiederības vai dzīvesvietas dēļ, pēc attiecīgās personas pieprasījuma piešķir vai atjauno no dienas, kad stājies spēkā šis lēmums, ar noteikumu, ka tiesības, kuras iepriekš ir bijušas par pamatu pabalstu piešķiršanai, nav izmantotas, saņemot vienreizēju maksājumu. 4. Ja 3. punktā minēto pieprasījumu iesniedz divu gadu laikā no dienas, kad stājies spēkā šis lēmums, saskaņā ar šo lēmumu iegūtās tiesības ir spēkā, sākot ar minēto dienu, un pret attiecīgajām personām nevar izmantot dalībvalstu vai Turcijas tiesību aktus par tiesību zaudēšanu vai ierobežošanu. 5. Ja 3. punktā minēto pieprasījumu iesniedz pēc tam, kad beidzies divu gadu termiņš pēc dienas, kad stājies spēkā šis lēmums, tiesības, kuras nav zaudētas vai kurām nav termiņa ierobežojumu, ir spēkā no pieprasījuma iesniegšanas dienas, ievērojot jebkurus labvēlīgākus noteikumus, kuri ir paredzēti kādas dalībvalsts vai Turcijas tiesību aktos. 6. Šā lēmuma rezultātā nemazinās un nezūd tiesības, kas ir personām, kurām dalībvalsts, pamatojoties uz Asociācijas padomes lēmuma Nr. 3/80 6. panta 1. punkta tiešo ietekmi, pirms dienas, kad stājies spēkā šis lēmums, nodrošina pensiju vai īpašu no iemaksām neatkarīgu naudas pabalstu. 12. pants Šā lēmuma pielikumi Šā lēmuma pielikumi ir tā neatņemama sastāvdaļa. 13. pants Atcelšana Ar šā lēmuma spēkā stāšanās dienu atceļ Asociācijas padomes 1980. gada 19. septembra Lēmumu Nr. 3/80. 14. pants Stāšanās spēkā Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Briselē, Asociācijas padomes vārdā — priekšsēdētājs I PIELIKUMS TURCIJAS ĪPAŠU NO IEMAKSĀM NEATKARĪGU NAUDAS PABALSTU SARAKSTS II PIELIKUMS ĪPAŠIE NOTEIKUMI TURCIJAS TIESĪBU AKTU PIEMĒROŠANAI [1] OV 217, 29.12.1964., 3687./64. lpp. [2] OV L 293, 29.12.1972., 3. lpp. [3] OV C 110, 25.4.1983., 60. lpp. [4] 1983. gada 2. februārī Komisija nāca klajā ar regulas projektu Lēmuma Nr. 3/80 piemērošanai, COM(83) 13. [5] Eiropas Savienības Tiesa, Lieta C-262/96 Sürül, Lieta C-485/07 Akdas [6] OV L 306, 23.11.2010. [7] OV L 166, 30.4.2004., 1. lpp. [8] OV L 284, 30.10.2009., 1. lpp. [9] OV L 344, 29.12.2010., 1. lpp. Saskaņā ar protokolu Nr. 21 un protokolu Nr. 22 no Regulas (ES) Nr. 1231/2010 saistību izpildes un piemērošanas ir atbrīvotas Dānija un Apvienotā Karaliste. Tomēr uz Apvienoto Karalisti joprojām attiecas saistības, kas tai ir noteiktas un, kas tai ir jāpiemēro ar iepriekšējo Regulu (EK) Nr. 859/2003, OV L 124, 20.5.2003, 1. lpp [10] Eiropas Savienības Tiesa, Lieta C-275/02 Ayaz, 44.-45. rindkopa, Lieta C-467/02 Cetinkaya 42.-43. rindkopa [11] OV 217, 29.12.1964., 3687./64. lpp. [12] OV L 293, 29.12.1972. 3. lpp. [13] OV C 110, 25.4.1983., 60. lpp. [14] Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 883/2004 par sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinēšanu (OV L 166, 30.4.2004., 1. lpp.), Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. marta Regula (EK) Nr. 987/2009, OV L 30, 10.09.2009., 1. lpp. Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Regula (ES) Nr. 1231/10, ar ko Regulu (EK) Nr. 883/2004 un Regulu (EK) Nr. 987/2009 attiecina arī uz tiem trešo valstu valstspiederīgajiem, uz kuriem minētās regulas neattiecas tikai viņu valstspiederības dēļ [15] OV 217, 29.12.1964., 3687./64. lpp. [16] OV L 293,29.12.1972., 3. lpp. [17] OV C 110, 25.4.1983., 60. lpp. [18] OV L 344, 29.12.2010., 1. lpp. [19] OV L 166, 30.4.2004., 1. lpp. [20] OV L 284, 30.10.2009., 1. lpp.