Minētajā regulā ir arī noteikts, ka EVTI sadarbībā ar Eiropas Banku iestādi (EBI), Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestādi (EAAPI) un Eiropas Sistēmisko risku kolēģiju (ESRK) reizi gadā iesniedz Komisijai ziņojumu, kurā izvērtē šo jautājumu. Pirmo EVTI ziņojumu Komisija saņēma 2020. gada aprīlī. Līdztekus ziņojumam EVTI sāka sabiedrisko apspriešanu, lai no ieinteresētajām personām iegūtu papildu informāciju un līdz 2020. gada decembrim iesniegtu Komisijai otru, plašāku ziņojumu. Tāpēc EVTI visaptverošais ziņojums patlaban nav pieejams, lai to varētu iestrādāt šajā Eiropas Komisijas ziņojumā.

Lai gan diskusijas ar PSM un citām ieinteresētajām personām apstiprina, ka PSM vēlas veikt darījumu tīrvērti ar CCP starpniecību un noteiktos gadījumos to jau patiešām dara, obligāta tīrvērte joprojām radīja problēmas. Tāpēc, tā kā īstenojams tehniskais risinājums vēl nebija rasts, centralizētas tīrvērtes izņēmuma piemērošanas termiņš gadu gaitā tika pagarināts. Pārskatītajā EMIR, kas stājās spēkā 2019. gada jūnijā, izņēmuma piemērošanas termiņš tika pagarināts līdz 2021. gada jūnijam, paredzot turpmāku iespējamu termiņa pagarināšanu ar Komisijas deleģētajiem aktiem vēl divas reizes, katru reizi ne vairāk kā par vienu gadu. Tomēr minētās regulas galvenais mērķis joprojām ir iespējami drīz nodrošināt PSM iespēju veikt centralizētu tīrvērti, ņemot vērā to, ka pašreizējām regulatīvajām un tirgus izmaiņām būtu jānodrošina tirgus dalībniekiem iespēja izstrādāt piemērotus risinājumus (EMIR 30. apsvērums). CCP, tīrvērtes dalībnieki un PSM ir aicināti darīt visu iespējamo, lai veicinātu šādu risinājumu izstrādi.

Līdz šim izpētītajās iespējās galvenā uzmanība bija pievērsta jautājumam par to, kā PSM droši un izmaksu ziņā lietderīgi pie CCP varētu izvietot mainīgās drošības rezerves. Pirmajā kārtā, kā aprakstīts Komisijas 2015. gada ziņojumā, tika izvērtēts, vai CCP mainīgo drošības rezervi varētu pieņemt citā veidā, kas nav nauda, piemēram, augstas kvalitātes valdības obligācijās. Tomēr kopumā tika atzīts, ka šādu variantu būtu sarežģīti īstenot, jo tādējādi CCP būtu jāpārvalda obligāciju portfelis, kas jākonvertē skaidrā naudā, uzņemoties saistītos riskus, kas savukārt varētu kropļot to starpniecības lomu, pārvaldot vienotu portfeli.

Attiecībā uz atvasināto instrumentu veidiem jānorāda, ka PSM lielā mērā izmanto ilgtermiņa procentu likmju mijmaiņas līgumus — 2015. gada dati, kas saskaņā ar EMIR iegūti no korporācijas DTCC, liecina, ka ES aptuveni 20 % no procentu likmju mijmaiņas līgumiem ar vismaz vienu darījuma partneri kā apdrošinātāju vai pensiju fondu termiņš bija 30 gadi, salīdzinot ar vidējo rādītāju pasaulē, kas ir mazāks par 10 %. Procentu likmju mijmaiņas līgumi ir atvasināto instrumentu klase, kurai saskaņā ar EMIR piemēro tīrvērtes pienākumu. PSM darījumus ar atvasinātajiem instrumentiem veic divpusēji vai veic centralizētu tīrvērti ar CCP starpniecību, parasti darbojoties kā tīrvērtes dalībnieku klienti.

Eiropas PSM, jo īpaši dažās dalībvalstīs, piemēram, Nīderlandē un Dānijā, ir aktīvi ārpusbiržas atvasināto instrumentu tirgus dalībnieki. Tie šādus atvasinātos instrumentus izmanto, lai ierobežotu vairākus saistību riskus, tostarp pret procentu likmju un inflācijas svārstīgumu, un galu galā aizsargātos pret riskiem, kas saistīti ar finansiālo maksātspēju. Pensiju fondu saistības attiecībā pret pašreizējiem un nākotnes pensionāriem ir ilgtermiņa saistības, kurām ir jābūt saskaņotām ar ilgtermiņa aktīviem. Šādi aktīvi parasti ir valdības un uzņēmumu obligācijas. Tomēr, ņemot vērā atbilstīgu obligāciju ierobežoto pieejamību, saistību riska pilnīga ierobežošana, izmantojot obligācijas, ES PSM nešķiet piemērota. Atvasinātie instrumenti var arī nodrošināt labāku atbilstību PSM saistībām, jo mijmaiņas līgumus bieži izmanto, lai šādas saistības diskontētu vērtēšanas vajadzībām. EVTI ziņojumā secināts, ka ES PSM situācija šajā ziņā ir atšķirīga no ASV pensiju fondiem, kuri risku ierobežošanai vairāk izmanto tādus ilgtermiņa aktīvus kā uzņēmumu un valdības obligācijas — ASV pensiju fondu saistības ir īslaicīgākas, salīdzinot ar ES PSM saistībām, to saistības parasti tiek diskontētas, izmantojot AA reitingam atbilstīgu uzņēmumu obligāciju ienesīgumu, un ASV uzņēmumu obligāciju tirgus ir plašāks. Tāpēc, kā atzinusi EVTI, ES PSM strukturāli ir nepieciešams iesaistīties darījumos ar ārpusbiržas atvasinātajiem instrumentiem.

Tāpēc otrajā kārtā tika izpētītas iespējas, saskaņā ar kurām PSM varētu apmainīt savas obligācijas pret skaidru naudu, lai izpildītu CCP maržas pieprasījumus (nodrošinājuma pārveide). Potenciālajos risinājumos, ko pēdējos gados ir izpētījušas un izstrādājušas nozares ieinteresētās personas, galvenā uzmanība faktiski bija pievērsta veidiem, ko izmantot, lai PSM varētu efektīvi pārveidot nodrošinājumu.

Tīrvērtes dalībnieku veikta nodrošinājuma pārveide

Tīrvērtes dalībnieki, piemēram, bankas, saviem klientiem, tostarp pensiju fondiem, parasti var sniegt nodrošinājuma pārveides pakalpojumus , izmantojot repo darījumus. Vairums PSM, kuri patlaban centralizētā tīrvērtē faktiski piedalās kā tīrvērtes dalībnieku klienti, var turpināt šādi rīkoties arī tad, ja tīrvērtes pienākums būs obligāts. Saskaņā ar repo darījumu viena puse pārdod aktīvu otrai pusei un apņemas atpirkt aktīvu par nolīgtu cenu nākotnes datumā. Šis aktīvs parasti ir obligācija, un to izmanto kā nodrošinājumu, lai apdrošinātu skaidrās naudas aizdevēju pret darījumu partnera kredītrisku. Tāpēc repo darījumus var izmantot kā līdzekli, lai pārveidotu obligācijas skaidrā naudā un izvietotu mainīgās drošības rezerves, vienlaikus gūstot papildu labumu — obligāciju devējam saglabājot obligāciju īpašumtiesības un turpinot gūt ieguldījumu atdevi ilgtermiņā.

Lielās banku grupas parasti darbojas repo darījumu tirgū. Tomēr tika minēti daži faktori, kas tīrvērtes dalībniekus varētu atturēt no iesaistīšanās šādos darījumos. Daudzi tirgus dalībnieki minēja, ka Bāzele III satvarā izveidotais sviras rādītājs ir apgrūtinājis iesaistīšanos repo darījumos, jo šādiem darījumiem ir nelielas maržas un tās paplašina bankas bilanci, tādējādi palielinot sviras rādītāja saucēju. Tāpēc, lai izpildītu prasību, bankām vajadzēs palielināt pirmā līmeņa kapitālu. Līdzīgus apsvērumus sniedza Globālās finanšu sistēmas komiteja repo darījumu tirgu 2017. gada analīzē, norādot uz iespējamo kompromisu starp regulējuma reformām, kur galvenā uzmanība ir pievērsta banku bilances apmēram (lai ierobežotu pārmērīgu sviras rādītāja palielināšanos), un sekām, tostarp tiešajiem lietotājiem repo darījumu pieejamības ziņā. Tomēr šajā ziņā repo darījumu tirgus apmērs ES pēdējos gados ir palielinājies, un ECB analīze liecina, ka regulējuma reformu nevēlamā negatīvā ietekme uz eurozonas banku sniegtajiem repo darījumu pakalpojumiem nav bijusi būtiska.

Turklāt sākotnēji izstrādātais sviras rādītāja variants apgrūtināja banku iespējas sniegt klientiem tīrvērtes pakalpojumus, jo klientu izvietotās maržas nevarētu izmantot, lai kompensētu riska apmēru (kas tiktu iekļauts sviras rādītāja saucējā). 2019. gadā Bāzeles komiteja ierosināja grozīt sviras rādītāja aprēķināšanas metodi, lai klientu tīrvērtei neuzliktu nevajadzīgu sodu. Šie grozījumi tika atspoguļoti pārskatītajā Kapitāla prasību regulā (KPR II), kas stājās spēkā pagājušā gada jūnijā.

Tika ieviests arī grozījums attiecībā uz reversā repo darījumu apstrādi. Šīs izmaiņas varētu mudināt bankas iesaistīties klienta tīrvērtes procesā un, iespējams, repo darījumu starpniecībā, tādējādi arī stiprinot repo darījumu tirgus likviditāti. Šādu izmaiņu ietekme vēl būs jānovērtē.

Tika paustas arī bažas par repo darījumu tirgu spēju vienlaikus izpildīt visu PSM skaidrās naudas pieprasījumu, jo īpaši spriedzes apstākļos, kas tālāk izklāstīti sīkāk.

Nodrošinājuma pārveide, izmantojot tīrvērtētu repo darījumu tirgus

Pēdējos gados daži CCP ir izstrādājuši jaunus PSM centralizētas tīrvērtes modeļus, kas atvieglo PSM piekļuvi CCP un tīrvērtētu repo darījumu tirgiem. Tas var ietvert arī piekļuvi tīrvērtētu ārpusbiržas instrumentu tirgiem. Šos modeļus Eiropas Savienībā ir izstrādājis vismaz viens CCP, un Komisijas rīcībā esošā informācija liecina, ka līdzīgus modeļus, iespējams, pieņems arī citi CCP. Šajā sistēmā PSM ir tiešas līgumattiecības ar CCP, un tiem “palīdz” (vai tos citādi “sponsorē”) tīrvērtes dalībnieks (parasti — banka), kas rīkojas kā tīrvērtes aģents un atvieglo PSM centralizēto tīrvērti, piemēram, veicot iemaksas saistību neizpildes fondā, iesaistoties saistību neizpildes pārvaldībā un sniedzot citus pakalpojumus (nodrošinājuma pārvaldība utt.).

Paši šie modeļi neatceļ prasību par mainīgās drošības rezerves izvietošanu naudā attiecībā uz tīrvērtētiem ārpusbiržas atvasinātajiem instrumentiem, tomēr tie sniedz PSM papildu piekļuvi repo darījumu tirgiem. Šādi “atvieglotas dalības” modeļi palīdzētu arī mazināt dažus ierobežojumus klienta tīrvērtei, piemēram, klienta tīrvērtes koncentrāciju ES tikai dažiem tīrvērtes dalībniekiem vai jautājumu par klienta pozīciju pārnesamību tīrvērtes dalībnieka saistību neizpildes gadījumā. Banku skatījumā šāds modelis kapitāla prasību ziņā būtu mazāk prasīgs nekā tradicionālās klienta tīrvērtes darbības.

Komisijai pieejamā informācija liecina, ka šāds modelis ir attīstījies laika gaitā, zināmā mērā palielinot tirgus vēlmi, tomēr līdz šim tikai daži PSM — visbiežāk lielākie — ir sākuši izmantot šo pakalpojumu. Viens no acīmredzamajiem iemesliem varētu būt tas, ka, lai veidotu tiešas attiecības ar CCP, tirgus dalībniekiem — gan PSM, gan tīrvērtes dalībniekiem — ir vajadzīga papildu operatīvā un juridiskā gatavība un ieguldījumi. Turklāt pensiju fondi, kas piedalījās Komisijas ieinteresēto personu grupas darbā, ziņoja, ka šādi modeļi faktiski ir pieejami tikai lielajiem PSM, ka patlaban tos atbalsta tikai neliels skaits banku un ka PSM joprojām ir jāpaļaujas uz tīrvērtes dalībnieku gribu sniegt saistītos pakalpojumus.

Starptautiskās Mijmaiņas darījumu un atvasinājumu asociācijas (ISDA) un PensionsEurope 2018. gada kopīgajā dokumentā ir secināts, ka tirgus interesējas par tiešās dalības vai “atvieglotās” dalības modeļiem, jo bankām tie varētu būt interesantāki nekā tradicionālās klientu tīrvērtes attiecības. Pilnīga tiešā dalība šķiet problemātiska vairāku iemeslu dēļ (arī tāpēc, ka ir jāizpilda CCP dalības prasības un jāveic iemaksas saistību neizpildes fondā, kā arī ir jānodrošina vajadzīgā darbības spēja). Atvieglotas dalības modeļi varētu būt viens no veidiem, kā risināt šo jautājumu. Pensiju fondu pārstāvji, kas piedalās Komisijas ieinteresēto personu grupas darbā, apgalvo, ka joprojām ir vajadzīgi turpmāki uzlabojumi.

Diskusija par repo darījumu tirgu

PSM kopumā uzskata, ka repo darījumu tirgus ir noderīgs likviditātes vajadzību nodrošināšanas rīks, un diskusijās Eiropas Komisijas izveidotajā ekspertu grupā tas tika aplūkots kā potenciāla kopējā mainīgās drošības rezerves problēmas risinājuma daļa.

Tomēr nozare joprojām pauž bažas par repo darījumu tirgus spēju izpildīt visu to PSM kopējo skaidras naudas pieprasījumu, kam būtu jāveic tīrvērte tirgus spriedzes apstākļos, kad repo darījumu tirgi varētu būt spiesti segt lielu likviditātes pieprasījumu — ne tikai no PSM. Turklāt bankas ne vienmēr varētu gribēt sniegt repo darījumu pakalpojumus PSM vai arī spriedzes apstākļos sniegt tos tādā pašā apmērā. Kā norāda EVTI, vairāki no šiem aspektiem, kā arī citi aspekti ir saistīti ar banku un to PSM klientu vispārējām komercattiecībām. Ja spriedzes apstākļos PSM nespēs izmantot repo darījumu tirgu, tie var nespēt izpildīt CCP maržas pieprasījumus un pat izraisīt plašākas finanšu stabilitātes problēmas. Šajā ziņā noderīga varētu būt iespēja izveidot starp bankām un PSM diversificētu likviditātes mehānismu kopumu.

Tā kā tīrvērtētu repo darījumu tirgu likviditāte ir lielāka nekā divpusējiem tirgiem, tie varētu būt izdevīgi, jo bankas faktiski labprātāk vēlas tirgot tīrvērtētus repo darījumus, nevis divpusējus repo darījumus — arī tāpēc, ka tādējādi tās savas pozīcijas var savienot ar CCP. Globālās finanšu sistēmas komiteja (CGFS) ir secinājusi (2017), ka eurozonā “pēdējos gados tirdzniecībā ar CCP starpniecību ir palielinājusies repo darījumu tirgus daļa, sasniedzot 50–60 % no eurozonas repo darījumu tirgus apjoma, tādējādi palielinot to pievilcību bilances pārvaldīšanas ziņā”. Šajā ziņā ir jāņem vērā arī centieni, ko izstrādājuši daži CCP, lai tiešajiem lietotājiem nodrošinātu iespēju tieši piedalīties savās tīrvērtēto repo darījumu platformās. PSM ziņoja, ka tīrvērtēto repo darījumu tirgus, salīdzinot ar divpusējiem repo darījumiem, var piedāvāt papildu repo darījumu spēju, taču tam ir arī iepriekš minētie ierobežojumi.

Pārskatu par Eiropas repo darījumu tirgu darbību ir sniegusi Starptautiskā Kapitāla tirgus apvienība (ICMA), kas 2019. gada repo darījumu tirgus pētījumā ir aprēķinājusi, ka tirgus kopējais apmērs ir 8,310 miljardi EUR. ICMA 2018. un 2019. gada repo darījumu tirgus pētījumi apstiprina, ka Eiropas repo darījumu tirgus kopumā darbojas sekmīgi, tādējādi būdams potenciāls nodrošinājuma pārveides kanāls. Tomēr, tā kā, tuvojoties ziņojuma iesniegšanas termiņiem, bankas tiecas slēgt savas repo darījumu pozīcijas, repo darījumu tirgu likviditāte ceturkšņa un gada beigās mazinās. Šādu regulāru samazinājumu apmērs pēdējos gados ir mazinājies, un ir sagaidāms, ka turpmāk tas turpinās mazināties, pateicoties arī ES īstenotajiem jaunākajiem Bāzeles Banku uzraudzības komitejas (BCBS) ieteikumiem, kuru mērķis ir mazināt ceturkšņa un gada beigu svārstīgumu.

ICMA analizē arī visjaunākos tirgus notikumus Covid-19 krīzes laikā. Šajā pētījumā secināts, ka lielākā Eiropas repo darījumu tirgus daļa Covid-19 pandēmijas laikā, kas sākās 2020. gada februāra beigās / marta sākumā, ir bijusi pietiekami noturīga. Tā kā nodrošinājuma pārveides pieprasījumu skaits pieauga, lai izpildītu maržas pieprasījumus, un riskantāki aktīvi tika pārvirzīti uz īstermiņa aktīviem, divās pirmajās marta nedēļās repo darījumu tirgus aktivitāte pieauga. Tomēr klienti ziņoja, ka bankām bija grūti izpildīt pieaugošo repo darījumu pieprasījumu un dažas no tām sāka apkalpot tikai augstākā līmeņa klientus. Pētījumā konstatēts: “Lai gan krīzes kulminācijas laikā pieprasījums piekļūt repo darījumu tirgum pieauga, banku spēja nodrošināt šo piekļuvi nepieauga. Pirkšanas puses dalībnieki ziņo, ka pieauga paļaušanās uz repo darījumu tirgu, jo līdzekļu aizplūšanas dēļ radās vajadzība veidot skaidras naudas uzkrājumus turējumiem, kā arī, pieaugot svārstīgumam, izpildīt maržas pieprasījumus attiecībā pret atvasināto instrumentu pozīcijām. Tomēr šķiet, ka bankām bija grūti izpildīt klientu pieprasījumu. Daudzas bankas ziņoja, ka veic darījumus tikai ar augstākā līmeņa klientiem bez iespējas veikt jaunus darījumus. Bankas arī ziņo, ka pastiprināta svārstīguma apstākļos nevis sviras rādītājs, bet drīzāk gan riska svērto aktīvu (RWA) ierobežojumi kļuva par juridiski saistošu šķērsli, kas ierobežoja darījumus, jo īpaši attiecībā uz vienvirziena darījumu plūsmām (piem., skaidras naudas neto aizņēmējiem).”

Pieejamā informācija liecina, ka šo spriedzi mazināja centrālās bankas iejaukšanās, piedāvājot bankām kredītlīnijas un novēršot riska aktīvu pārdošanu.

Tirgus notikumi Covid-19 krīzes laikā tika pārrunāti arī Komisijas ieinteresēto personu grupas kontekstā. CCP ziņoja, ka tīrvērtēto repo darījumu tirgu darbība krīzes laikā bija intensīva un turpinājās vienmērīgi. Viņuprāt, nebija ierobežota piekļuve pirkšanas puses uzņēmumiem, kuri piedalās tīrvērtēto repo darījumu tirgū. Tika uzsvērta arī tirgus infrastruktūras vispārējā noturība, tostarp attiecībā uz maržu modeļiem, tādējādi palīdzot nodrošināt maržas pieprasījumu paredzamību dalībniekiem. Pensiju shēmu mehānismi ziņoja par grūtībām, ko rada ievērojams tirgus svārstīgums, kuram raksturīgi maržas pieprasījumi no divpusējo darījumu partneriem un pieprasījumi klientiem no tīrvērtes dalībniekiem. Viņi ziņoja, ka pagaidām spēj pārvarēt šo situāciju, taču, tirgus darbībai pasliktinoties, viņiem rastos ļoti nopietnas grūtības. Viņi arī apstiprināja, ka bankas atturas no iesaistīšanās repo darījumu starpniecībā un ka viņiem ir bijis jācīnās, lai iegūtu piekļuvi tīrvērtes dalībnieku bankas bilancei un tādējādi piekļūtu repo darījumu tirgiem. Tāpēc PSM uzskata, ka visos tirgus apstākļos uz repo darījumu tirgu nevar paļauties. PSM piekļuve bankām bieži vien ir ļoti atkarīga no banku labvēlības, un spriedzes apstākļos bankas saviem klientiem ir ierobežojušas repo darījumu līnijas.