LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 325/16

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Eiropas potenciāla atbrīvošana un stiprināšana pētniecības, izstrādes un inovācijas jomā”

(2006/C 325/05)

Ar 2006. gada 9. augusta vēstuli Izglītības un pētniecības federālā ministre Dr. SCHAVAN kundze gaidāmās Vācijas ES prezidentūras vārdā lūdza Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju izstrādāt izpētes atzinumu par tematu “Eiropas potenciāla atbrīvošana un stiprināšana pētniecības, izstrādes un inovācijas jomā”

Komiteja nolēma sagatavošanas darbus uzticēt Vienotā tirgus, ražošanas un patēriņa specializētajai nodaļai.

Ņemot vērā darba steidzamību, Komiteja 431. plenārajā sesijā, kas notika 2006. gada 13. un 14. decembrī (13. decembra sēdē), iecēla WOLF kungu par galveno ziņotāju un ar 125 balsīm par, 1 balsi pret un 2 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

Saturs:

1. Kopsavilkums un ieteikumi.

2. Vispārēji apstākļi.

3. Finansiāli jautājumi un norises.

4. Strukturāli aspekti un pamatnosacījumi.

5. Cilvēka faktors — cilvēku kapitāls — zinātnieki un inženieri.

1. Kopsavilkums un ieteikumi.

1.1 Komiteja atzinīgi vērtē Vācijas Izglītības un pētniecības federālās ministres, gatavojoties Vācijas ES prezidentūrai, izteikto lūgumu izstrādāt izpētes atzinumu par tematu “Eiropas potenciāla atbrīvošana un stiprināšana pētniecības, izstrādes un inovācijas jomā”. Tā uzskata, ka ir svarīgi un lietderīgi šādā veidā Eiropas izglītības, pētniecības un inovāciju politikas turpmākajā izstrādē savlaicīgi iekļaut arī Komitejas, kas ir kā tilts uz pilsonisko sabiedrību, viedokli par šo apjomīgo un daudzpusīgo tematu.

1.2 Ņemot vērā abus nesen publicētos Komisijas paziņojumus (1) par tēmu “inovācijas” un to ievērojamo apjomu, kā arī ievērojot teicamo Aho ziņojumu (2), šajā atzinumā galvenā uzmanība pievērsta pētniecības un izstrādes tematikai, kas ir ilgtspējīgas inovācijas spējai katrā ziņā nepieciešami priekšnosacījumi, kā arī šīm jomām nepieciešamajai izglītībai. Šādā veidā arī paredzēts izvairīties no pārliekas atkārtošanās attiecībā uz minētajām publikācijām.

1.3 Izcili sasniegumi zinātnes un tehnikas jomā, kā arī šo sasniegumu pārvēršana konkurētspējīgā ekonomikas jaudā ir izšķiroši nosacījumi, lai nodrošinātu mūsu nākotni, piemēram, attiecībā uz enerģētiku un ar klimatu saistītajām problēmām, lai saglabātu un uzlabotu mūsu pašreizējo stāvokli globālajā vidē un lai varētu uzlabot nevis apdraudēt Eiropas sociālo modeli.

1.4 Tātad šobrīd Eiropai ir jāapzinās un no jauna jāuzņemas tās tradicionālā loma kā vadošai pētniecības un inovācijas telpai. Tādēļ ir vairāk jāveicina šim mērķim nepieciešamās iedzīvotāju spējas, ievērojami vairāk jāiegulda pētniecībā un izstrādē, jāpaaugstina to efektivitāte, jāstiprina rūpniecības inovāciju izmantošanas vēlme un spējas, kā arī jānovērš tam traucējošie šķēršļi.

1.5 Lai to panāktu, svarīgākais priekšnoteikums ir progresam atvērta sabiedriskā vide, kurā šī atziņa var pilnībā izpausties, lai visos politiskajos līmeņos tiktu radīti vajadzīgie pamatnosacījumi un pieņemti attiecīgi vadoši lēmumi, kā arī tiktu radītas darba vietas un lai rūpniecības aprindās panāktu pietiekamu uzticību un optimismu vajadzīgo ieguldījumu veikšanai.

1.6 Tādēļ iedzīvotāji vairāk nekā līdz šim jātuvina zinātnei un tehnikai, kā arī pastiprināti jāizmanto pastāvošais talanta potenciāls un tas intensīvāk jāveicina. Šim mērķim jau pamatskolu, bet vēl vairāk vidusskolu mācību plānos daudz svarīgāka vieta jāierāda zinātnes un tehnikas tēmu kopumam.

1.7 Bērni un jaunieši soli pa solim un ar uzskatāmu piemēru un praktisku nodarbību palīdzību jāiepazīstina ar zinātnes un tehnikas noderīgumu, kā arī ar šo tēmu kopuma pamatjēdzieniem un pamatlikumiem. Minētajā jomā talantīgie jaunieši ir jāiedvesmo atbilstošai profesijas izvēlei un grūtām studijām, viņiem jānodrošina arī noturīgas pamatzināšanas.

1.8 Tādēļ arī tehniskajās augstskolās un universitātēs jānodrošinā tāda zinātniski tehniskā izglītība, kas ir vismaz līdzvērtīga augstākajiem starptautiskajiem standartiem: svarīgākais pētniecības un inovāciju kapitāls ir motivēti abu dzimumu zinātnieki un inženieri ar visaugstāko kvalifikāciju, kuri savu profesionālo kompetenci ar mūžizglītības palīdzību saglabā un uzlabo visa profesionālā mūža garumā.

1.9 Šim mērķim nepieciešams arī, lai Kopiena, dalībvalstis un uzņēmēji zinātniekiem un inženieriem piedāvātu pievilcīgas darba iespējas, profesionālus stimulus, karjeras perspektīvas un piemērotu drošību dzīves plānošanai. Nosauktajiem pasākumiem ir jāatbilst gan sabiedrības investīcijām zinātnieku un inženieru izglītībā, gan arī ievērojamam personiskajam ieguldījumam īpaši grūtās augsta līmeņa studijās. Tikai tādā veidā būs iespējams pārtraukt šodien vienpusējo un daudzkārt ar nožēlu konstatēto speciālistu aizplūšanu (“brain–drain”) un panākt izmaiņas nozīmīgāko speciālistu globālajā mobilitātē Eiropas interesēs.

1.10 Turklāt ir arī jāsekmē rūpniecības inovāciju vēlme un tās gatavība izmantot inovācijas pētniecībā un izstrādē, kā arī jāveicina šādu darbību pievilcība un rentabilitāte īpaši arī mazāko un vidēji lielo uzņēmumu vidū, izmantojot piemērotus tiesiskus, administratīvus un finansiālus pamatnosacījumus.

1.11 Īpaši centieni jāvelta mērķim paātrināt jaunu pētniecības un izstrādes atklājumu ieviešanu jaunos ražojumos vai procesos. Lai to panāktu, attiecīgajiem uzņēmumiem ar personāla politikas palīdzību jānodrošina pietiekamas zinātniski tehniskās kompetences pieejamība, lai uzņēmumi tādējādi varētu piedalīties inovatīvās norisēs vai vismaz spētu novērtēt jaunas idejas vai iespējas un būtu gatavi pielāgoties.

1.12 Tādēļ papildus finansiāli tehniskiem, kā arī tiesiskiem aspektiem nodokļu un atbildības jomā īpaša uzmanība būtu jāvelta akadēmisko un uzņēmējdarbības aprindu savstarpējai mobilitātei. Šajā ziņā īpaši lietderīga būtu akadēmisko un rūpniecības jomu vienlīdz lielā mērā aptverošas jaunas un pievilcīgas mobilitātes vai attiecīgi stipendiju sistēmas ieviešana zināšanu nodošanai, kā arī apmācībai un tālākai izglītībai.

1.13 Līdzīgi kā tas ir gadījumā ar augstskolu profesoru atvaļinājumiem kvalifikācijas paaugstināšanai (“Sabbatical”), arī gadījumos, kad vislabāk kvalificētie zinātnieki un inženieri uz noteiktu laiku ir nodarbināti rūpniecībā (un arī otrādi!), būtu jānodrošina viņiem visas iespējas atgriezties iepriekšējā darba vietā. Šādi tiktu izveidota nodarbināto personu saikne savstarpējai akadēmisko un uzņēmējdarbības aprindu apmaiņai un vislabākajā veidā veicināta nepieciešamā zināšanu nodošana.

1.14 Piemēri papildu konkrētiem ieteikumiem un atziņām ir:

1.14.1 Lisabonas stratēģijas īstenošanai Barselonā noteiktais mērķa līmenis ir jāuztver ļoti nopietni visām tajā minētajām pusēm, lai neatpaliktu attiecībā uz globālo konkurenci par P&I investīcijām. Šis mērķa līmenis nosaka, ka Savienības kopējie izdevumi P&I jomā ir jāpalielina, lai 2010. gadā tie sasniegtu gandrīz 3 % līmeni no IKP. Tam nepieciešamās investīcijas divu trešdaļu apjomā būtu jāfinansē no privāto uzņēmēju līdzekļiem.

1.14.2 Saskaņā ar pašreizējo Kopienas budžeta plānojumu laika posmam no 2007. līdz 2013. gadam 7. P&A pamatprogrammas (7. PP) ietvaros Kopiena piešķirtu līdzekļus tikai 2 % apjomā no Barselonā noteiktā kopējā investīciju apjoma pētniecībai un izstrādei. Pēc Komitejas domām, tas nav pietiekami, lai Kopienas atbalsta ievērojamo sviras efektu un integrācijas jaudu pilnībā varētu izmantot dalībvalstu veicināšanas politikā un nepieciešamajā rūpniecības gatavībā veikt investīcijas un šajā jomā panāktu nepieciešamo ievērojamo izaugsmi.

1.14.3 Tādēļ šī Kopienas atbalsta daļa 2008. gadā plānotās ES budžeta pārskatīšanas ietvaros būtu sākotnēji jāpalielina līdz 3 %. Tas būtu sevišķi iedarbīgs Kopienas pasākums, lai ātrāk, nekā tas šobrīd šķiet iespējams, varētu sasniegt joprojām svarīgos Lisabonas un Barselonas mērķus. Tas arī ir nepieciešams tādēļ, ka, piemēram, ASV un Ķīnas pētniecības jomā ieguldītie centieni strauji pieaug.

1.14.4 Kopienas tiesiskie nosacījumi atbalsta jomā (E state aid) jāveido tā, lai rosinātu dalībvalstis un atvieglotu to iespējas efektīvākā un mazāk birokrātiskā veidā un vairāk nekā līdz šim veicināt pētniecības un izstrādes ieceres universitātēs, pētniecības iestādēs, rūpniecībā, kā arī visu minēto struktūru sadarbību.

1.14.5 Atsevišķu dalībvalstu budžeta tiesībās, veicinot pētniecības un izstrādes pasākumus, būtu jāparedz elastīgi iedalīt līdzekļus, pielāgojot tos attiecīgā projekta norisei, piemēram, pieļaujot piešķirto līdzekļu pārnešanu uz nākamo kalendāro vai budžeta gadu.

1.14.6 Beidzot būtu sekmīgi jānoslēdz centieni ieviest Kopienas patentu, turklāt jautājums par izmantojamo valodu būtu jāizlemj atbilstoši ilggadējām starptautiskās “zinātnes kopienas” (“Science–Community”) tradīcijām.

1.14.7 Inovāciju un progresa pamats ir fundamentālo pētījumu un pielietojamo zinātņu, kā arī uz produkciju vērstas izstrādes mijiedarbība, turklāt šo kategoriju robežas ir visai nenoteiktas.

1.14.8 Tādēļ, no vienas puses, ir nepieciešama vēl ciešāka trīs pīlāru — izglītības, pētniecības un rūpnieciska pielietojuma — savstarpējā saikne. Šī iemesla dēļ Komiteja atzinīgi vērtē Eiropas Tehnoloģiju institūta (ETI) izveides plānus, kam jādod ieguldījums Kopienas un dalībvalstu inovācijas spējas tālākā attīstībā, visaugstākajā līmenī apvienojot izglītības, pētniecības un inovācijas aktivitātes.

1.14.9 Tomēr, no otras puses, šim mērķim ir vajadzīgs arī pietiekams Kopienas atbalsts fundamentālajiem pētījumiem; laba pieeja šajā ziņā ir apakšprogramma “Idejas” 7. PP ietvaros.

1.14.10 PP ietvaros. Progresa un pastāvīgu inovāciju pamats tomēr nav tikai zinātne un tehnika, bet arī iesaistīto personu motivācija, jauna veida uzņēmējdarbības modeļi un pareizas vadības metodes.

1.14.11 Cilvēkiem ir jāpiedāvā vislabākās iespējas izpausties un parādīt iniciatīvu atbilstoši viņu apdāvinātībai, darbaspējām un radošajam garam. Tādēļ arī visiem noteikta uzņēmuma vai institūta darbiniekiem ir jānodrošina iespēja iepazīstināt ar savām idejām un priekšlikumiem un par to arī saņemt atbilstošu atalgojumu. Tie ir svarīgi sociālās pētniecības, mikroekonomikas un vispārējās vadības kultūras jautājumi.

1.14.12 Lai veicinātu uz pētniecību vērstas pieejas, inovatīvas tehnoloģijas, norises uzņēmumos vai uzņēmējdarbības modeļus, ir jāpieņem zināms risks, kas saistīts ar panākumu sasniegšanu. Progress un risks ir vienas medaļas divas puses.

1.14.13 Pārlieku neelastīgas regulējuma sistēmas organizācijas veidu, pētniecības programmu un darba metožu vienādošanai var kavēt evolūciju ceļā uz jauno un inovācijām. Pētniecības brīvība ir radošas zinātnes, jaunu atklājumu un inovatīvu tehniku pamatnosacījums, nekaitējot tām robežām, ko novelk tiesiskais regulējums saistībā ar ētiskiem problēmjautājumiem un neierobežojot piešķirto līdzekļu atbilstošu izlietojumu.

1.14.14 Ir jāvienkāršo pētniecības un izstrādes atbalstam paredzētās administratīvās procedūras, arī lai tādējādi ierobežotu dažādās pieprasītās un bieži pat savstarpēji pārklājošās pieteikumu, novērtējuma, uzraudzības un auditēšanas procedūras un panāktu minēto procedūru saprātīgu skaitu.

1.14.15 Plašākam apskatam skatīt atzinuma izsmeļošo tekstu. Tajā tiek pamatoti ieteikumi; aplūkoti citi, arī ļoti konkrēti aspekti, un sniegti ieteikumi par minētajiem aspektiem.

2. Vispārēji apstākļi.

2.1 Ņemot vērā abus nesen publicētos Komisijas paziņojumus (3) par tēmu “inovācijas” un to ievērojamo apjomu (skatīt arī 4.12.1. punktu), kā arī ievērojot teicamo Aho ziņojumu (4), šajā atzinumā galvenā uzmanība ir pievērsta pētniecības un izstrādes tematikai, kas ir noteikti vajadzīgi priekšnosacījumi ilgtspējīgas inovācijas spējai, kā arī minētajās jomās nepieciešamajai izglītībai. Šādā veidā arī paredzēts izvairīties no pārliekas atkārtošanās attiecībā uz minētajām publikācijām.

2.2 Modernās zinātnes un pētniecības pirmsākumi ir meklējami Eiropā (5). Zinātne un pētniecība, to metodika un domāšanas veids bija svarīgi ceļveži mūsdienu Eiropas sabiedrības, tās vērtību, dzīvesveida un dzīves līmeņa izveidē; tās bija Eiropas kultūras telpas būtiskas iezīmes (6). Tā rezultātā panākto sasniegumu veiksmes ķīla bija amatnieciski radoša uzņēmējdarbības gara brīva mijiedarbība ar zinātnisku metodiku un sistemātiku.

2.3 Gandrīz vienlaicīgi ar zinātniski tehnisko progresu risinājās arī svarīgākie sabiedriski politiskie notikumi, veidojoties mūsdienīgai valsts struktūrai ar varas dalīšanu, demokrātiju, pamattiesībām un sociāliem likumiem.

2.4 Šo kopīgo procesu rezultātā tajās valstīs un reģionos, kuros tie notika, cilvēku dzīves apstākļi izmainījās un uzlabojās cilvēces vēsturē vēl nepieredzētos apmēros.

2.5 Pēdējo 135 gadu laikā iedzīvotāju (7) vidējais dzīves ilgums ir palielinājies vairāk nekā divas reizes (8). Pēdējo 50 gadu laikā noteiktā teritorijā lauksaimnieciski iegūtās ražas apjoms ir gandrīz trīskāršojies. Veiksmīgajās rūpnieciski attīstītajās valstīs notiek diskusijas par lieko svaru un nevis par pārtikas trūkumu, par informācijas pārpilnību un nevis par informācijas trūkumu, kā arī par novecošanos un nevis par bērnu mirstību.

2.6 Mūsdienu mobilās un industrializētās sabiedrības ar pētniecības, izstrādes un inovāciju palīdzību izstrādātās iespējas un sasniegumi aptver visas cilvēku izpausmes un dzīves kvalitātes jomas.

2.7 Ja pētniecības un izstrādes tiešais uzdevums ir jaunu un padziļinātu zināšanu meklējumi — tātad nezināmā iepazīšana un zināmā vai šķietamā apstiprinājums — kā arī jaunu spēju izstrāde, tad šo centienu rezultāti ir lielā un līdz tam neiedomājamā mērā veicinājuši cilvēku labklājību. Šādā pārnestā nozīmē tas arī ir pētniecības un izstrādes mērķis, proti, kalpot cilvēces labklājībai.

2.8 Vēl viens nozīmīgs apstāklis, kas veicināja šobrīd panākto progresu, bija enerģiju patērējošu rūpniecisku metožu un iekārtu attīstība un intensīva izmantošana: enerģija atbrīvoja cilvēkus no smaga fiziskā darba sloga un kļuva par modernu tautsaimniecību “pārtikas produktu”.

2.9 No tā izriet pirmais svarīgais Komitejas ieteikums: sabiedrībai ir jāizprot un jānovērtē šo ieguvumu, to rašanās priekšnosacījumu un ar to saistīto zinātniski tehnisko un kultūras sasniegumu izšķirošā loma un eksistenciālā nozīme attiecībā uz mūsdienu dzīvesveidu — šai izpratnei ir jāiekļaujas vispārējās izglītības sistēmā! Ir jāatsauc atmiņā tā daudz zemākā dzīves kvalitāte un arī nabadzība, kas vēl šodien ir sastopama daļā trešās pasaules valstu un kas bez visiem šiem sasniegumiem agrāk pastāvēja šodien rūpnieciski attīstītajās valstīs, lai tādējādi būtu vieglāk novērtēt mūsdienās mums jau par pašsaprotamu kļuvušo dzīves līmeni un tā priekšnosacījumus.

2.9.1 Atbilstoši arī mācību plāni un pieejamo stundu skaits visās izglītības pakāpēs ir jāvērš uz to, lai bērnus un jauniešus ar uzskatāmu un interesantu izskaidrojumu un mācību vielas palīdzību soli pa solim tuvinātu zinātnes un tehnikas domāšanas veidam un pieejamajām zināšanu bagātībām (9), kā arī, lai izskaidrotu viņiem zinātniskā darba un tehniskās izstrādes būtisko nozīmi mūsu ikdienas dzīvē. Ir svarīgi panākt, lai abu dzimumu talantīgie jaunie cilvēki izvēlas zinātniski tehniskas studijas, kā arī universitātēs un augstskolās piedāvāt viņiem šo zinātniski tehnisko profesionālo izglītību iespējami visaugstākajā līmenī un vēlākajos gados turpināt šo apmācību ar mūžizglītības programmām. Šajā jomā panāktais ir pamats nākotnes progresam.

2.10 Lielākā daļa līdz šim teiktā neaprobežojas tikai un vienīgi ar Eiropu, lai arī nosauktie sasniegumi diemžēl vēl nav vienlīdz pieejami visiem pasaules iedzīvotājiem un visām pasaules tautām.

2.10.1 Šajā sakarā ir jāuzsver kāda svarīga mūsdienu zināšanu sabiedrības iezīme: atšķirībā no senatnes, kad, piemēram, zīda ražošana Ķīnā tika sargāta kā liels noslēpums, mūsdienās iegūtās zināšanas — tātad mūsu vissvarīgākais īpašums — tiek piedāvātas gandrīz bez samaksas (10), piemēram, universitātēs un tehniskajās augstskolās tās ir pieejamas studentiem no visas pasaules (pat stipendiju veidā), tāpat arī ar mācību grāmatu, dažādu rakstu, patentu aprakstu, profesionālu konferenču, tīmekļa publikāciju, profesionāli periodisko izdevumu starpniecību.

2.10.2 No vienas puses, šī izstrādāto zinību brīva pieejamība kalpo visas pasaules zināšanu apmaiņai, kas sekmē zinātnes progresu, no otras puses, tā ir vienreizējs un īpaši iedarbīgs attīstības palīdzības veids, kas, piemēram, jau no 19. gadsimta veicināja to, ka tādai valstij kā Japāna no viduslaikiem raksturīga dzīvesveida un sabiedriskās struktūras ar saviem spēkiem īsā laika posmā ir izdevies panākt līdzīgi augstu dzīves līmeni kā Eiropā.

2.10.3 Šāda iegūto zināšanu un prasmju brīva pieejamība tomēr ir jāierobežo tajos gadījumos, kad nepieciešams atgūt pētniecībā un izstrādē ieguldītās investīcijas, tās vēlāk izmantojot saimnieciskajā darbībā, vienlaicīgi arī stiprinot attiecīgās tautsaimniecības konkurētspēju ar nepieciešamo tirgus priekšrocību palīdzību.

2.10.4 Šim mērķim vairums rūpnieciski attīstīto valstu ir izstrādājušas līdzsvarotas tiesību sistēmas intelektuālā īpašuma aizsardzībai uz laiku, kuru īpaša forma ir patenttiesības. Šajā jautājumā Komiteja savu viedokli izteikusi jau vairākkārt (11) un atkārtoti uzsvērusi Eiropas Kopienas patenta ieviešanu, kā arī padziļinātas izpratnes veicināšanu attiecībā uz intelektuālā īpašuma saimniecisko un kulturālo nozīmi. Intelektuālā īpašuma atzīšana un aizsardzība tomēr ir stimuls un taisnīgs atalgojums jaunu tehnoloģiju izgudrotājiem un jaunu darbu radītājiem.

2.11 Kādi secinājumi no tā jāizdara Eiropas Kopienas politikai? Pirmkārt, ir jāizlemj svarīgais un ļoti konkrētais jautājums par to, kāda daļa no iekšzemes kopprodukta (IKP) līdzsvarotas vispārējās politikas ietvaros būtu jāiegulda pētniecības un izstrādes attīstībā.

2.11.1 Atbilde uz šo jautājumu rodama Eiropas konkurētspējā vispasaules konkurences cīņā, tātad daudzkārt citētajā Lisabonas stratēģijā (12).

2.11.2 Šajā jautājumā Padome 2002. gada martā Barselonā (13) pieņēma vadošus lēmumus (14) un uzstādīja nu jau vispārzināmo 3 % mērķi, kas nosaka, ka kopējie izdevumi P&I (pētniecība un izstrāde) Savienībā ir jāpaaugstina līdz tādam apjomam, kas 2010. gadā sasniegtu gandrīz 3 % līmeni no IKP. Nepieciešamās investīcijas divu trešdaļu apjomā būtu jāfinansē no privāto uzņēmēju līdzekļiem (Padomes lēmuma 47. punkts). Līdzās ievērojamam pašas Kopienas investīciju pieaugumam P&I jomā ļoti svarīgs ir arī jautājums par stimulu radīšanu lielākām dalībvalstu un īpaši rūpniecības investīcijām P&I jomā. Šo mērķi Komiteja ir uzsvērti atbalstījusi vairākos atzinumos (15), tomēr diemžēl kļūst skaidrs, ka tas netiks sasniegts, izņemot dažās dalībvalstīs. Šis fakts izraisa bažas.

2.11.3 Turklāt 2006. gada oktobrī publicētajā STERN ziņojumā (STERN REVIEW) (16)“Klimata pārmaiņu ekonomika” secināts, ka tikai klimata sistēmu ietekmētās globālās sasilšanas ierobežošanai vien ir nepieciešams ieguldījums aptuveni 1 % apmērā no IKP, kas aptver arī citas tam nepieciešamas P&I darbības.

2.11.4 Kopumā klimata pārmaiņas un to saistība ar vispārējo enerģijas izmantošanas, enerģijas patēriņa un ilgtspējīgas energoapgādes problēmu nav vienīgais problēmu loks. Arī fizisku un psihisku slimību apkarošana, dzīves atvieglošana cilvēkiem ar invaliditāti, demogrāfisko pārmaiņu sekas, tajā skaitā vecuma izpēte, un vides aizsardzība, kā arī mūsu dzīves pamata un Eiropas vērtību sistēmas vispārēja nodrošināšana ir tādu nozīmīgu pētniecības tematu piemēri, par kuriem Komiteja ir sniegusi izsmeļošus ieteikumus iepriekšējos atzinumos, piemēram, atzinumā par Septīto pamatprogrammu pētniecībai un attīstībai un tās “speciālajām programmām”.

2.12 Kā zināms, Eiropas Kopienai jāsastopas ar ļoti nopietno pastiprinātas globālās konkurences izaicinājumu, un īpaši svarīgi šajā sakarā ir saglabāt darbavietas, ienākumu līmeni, kā arī sociālos un vides standartus Eiropā. Tas attiecināms ne tikai uz ASV un Japānas ekonomiskajām iespējām, bet īpaši arī uz iespaidīgajiem un aizvien pieaugošajiem rūpnieciskajiem un pētniecības sasniegumiem tādās valstīs kā Ķīna (līdz 2050. gadam Ķīna vēlas ieņemt ASV vietu kā pasaules vadošā valsts tehnoloģiju jomā! (17)), Indija un Brazīlija, ievērojot šajās valstīs būtiski zemākos darba samaksas, kā arī sociālos un vides standartus.

2.13 Tieši, ņemot vērā šo pasaules mēroga konkurenci, kā arī ar to saistīto vispasaules sacensību par investīcijām P&I jomā, tajā skaitā vispasaules sacensību par labākajiem zinātniekiem un inženieriem, Eiropas Kopienai efektīvāk jāizmanto un vairāk jāstiprina savs pētniecības, tehniskās izstrādes un inovāciju potenciāls. Galvenokārt šeit ir domāta tieši pasaules mēroga nevis Eiropas iekšējā konkurence!

2.14 Tātad Eiropas konkurētspēju iespējams saglabāt tikai tad, ja līdzšinējais pārsvars pētniecībā, tehnoloģiju izstrādē un inovācijās pastāv arī nākotnē (18) un iekļaujas sabiedriskā un kulturālā vidē, kurā dominē demokrātija, tiesiskas valsts princips, uzņēmējdarbības brīvība, plānošanas drošība, vēlme sasniegt rezultātus un sasniegtā novērtējums. Eiropas pētniecības telpa ir jāattīsta un jāpaplašina. Šī atziņa gan pēdējā laikā ir pašsaprotama nostāja politisko nodomu deklarācijās, tomēr attiecībā uz faktisku rīcību, vārdu pārvēršanu īstās prioritātēs (piemēram, pētniecības budžetos) un atbilstošos reglamentējošos noteikumos (piemēram, koplīgumu struktūrā (19), nodokļu tiesībās) joprojām pastāv ievērojami un nožēlu rosinoši trūkumi kā Kopienas līmenī, tā arī lielākajā daļā dalībvalstu.

2.15 Citas valstis, kas sastopas ar līdzīgu problemātiku, piemēram, ASV, Japāna vai Šveice sekmīgi pieliek ne tikai ievērojami lielākas, bet arī efektīvākas pūles pētniecības, tehnoloģiju izstrādes un inovāciju jomā. Tas cita starpā uzskatāmi parādās ASV pievilcībā Eiropas zinātnieku un inženieru acīs, kas savstarpējās un principiāli atbalstāmās mobilitātes ietvaros joprojām lielākā skaitā emigrē uz ASV (“brain–drain”), salīdzinot ar tiem ekspertiem un talantiem, kas emigrē no ASV uz Eiropu.

2.16 Tieši salīdzinājumā ar ASV šis apstāklis ir ne tikai finansiālo spēju un pētniecības sistēmas pārākuma rādītājs, bet tas arī vājina Eiropas un stiprina ASV pozīcijas. Turklāt P&I politikas iezīme ASV salīdzinājumā ar Eiropu ir atvērtāka un drosmīgāka attieksme pret jaunām koncepcijām un pieejām, kā arī kopumā lielāka gatavība uzņemties risku. Šīs politikas motivācija ir ne tikai saimnieciskā konkurētspēja, bet tikpat lielā mērā arī konsekventa valsts drošības stratēģija (20) un ar to saistītās apjomīgās P&I investīcijas, šīm jomām abpusēji bagātinoties.

2.17 Tātad Eiropas uzdevums šobrīd ir atjaunot tās tradicionāli vadošo stāvokli pētniecības un inovāciju telpā, ievērojami vairāk ieguldīt pētniecībā un izstrādē, veicināt iedzīvotāju spējas un atalgot viņu sniegumu, kā arī mazināt pastāvošos šķēršļus.

2.18 Lai to panāktu, svarīgākais priekšnoteikums ir tāda sabiedriskā vide, kurā šī izpratne var pilnībā izpausties, lai visos politiskajos līmeņos tiktu radīti nepieciešamie pamatnosacījumi un pieņemti attiecīgi vadoši lēmumi. Tikai tādā gadījumā skolām un universitātēm izdosies īstenot to uzdevumu globālās konkurences apstākļos un pietiekami daudz jaunu cilvēku iesaistīsies zinātnes un tehnikas jomā. Tikai tādā gadījumā arī rūpniecības aprindās radīsies pietiekama uzticība un optimisms nepieciešamo investīciju veikšanai.

3. Finansiāli jautājumi un norises.

3.1 Investīciju avoti. Pētniecība un inovācijas kopā ar šajā jomā talantīgo personu kvalitatīvu un efektīvu izglītību ir priekšnosacījums sabiedrības nākotnes labklājībai. Tātad sabiedrībai ir jānodrošina tam nepieciešamās investīcijas. ES šo investīciju avots ir Kopiena, dalībvalstis, ekonomika un mazākā mērā arī privāti fondi.

3.2 Kopienas atbalsts.

3.2.1 7. PTA pamatprogramma. Galvenais Eiropas Kopienas ieguldījums (21) pētniecības un izstrādes atbalstam tiks veikts no 7. PTA pamatprogrammas līdzekļiem. Minētās pamatprogrammas ietvaros laika posmā no 2007. līdz 2013. gadam pieejamo līdzekļu apjoms (22) ir apmēram 50 miljardi EUR (23), kas ir aptuveni 5,8 % no Kopienas kopējā budžeta minētajam laika periodam.

3.2.2 Tādējādi šī summa ir apmēram 0,06 % no Kopienas iekšzemes kopprodukta, tātad tie ir tikai 2 % no Barselonā noteiktā sasniedzamā līmeņa (skatīt pielikumu). Pēc Komitejas domām, tas nav pietiekami, lai Kopienas atbalsta ievērojamo sviras efektu un integrācijas jaudu pilnībā varētu izmantot dalībvalstu veicināšanas politikā un nepieciešamajā rūpniecības gatavībā veikt investīcijas un šajā jomā panāktu nepieciešamo, ievērojamo izaugsmi.

3.2.3 Tādēļ Komiteja izsaka patiesu nožēlu par to, ka nav ņemts vērā tās ieteikums (24) kopējā budžetā ievērojamāk palielināt 7. P&A pamatprogrammai pieejamo daļu. Tādēļ Komiteja aicina Eiropadomi un Eiropas Parlamentu 2008. gadā paredzētajā ES budžeta pārskatīšanas gaitā šajā ziņā panākt ievērojami lielāku progresu un 7. P&A pamatprogrammai pieejamo Kopienas atbalsta līdzekļu apjomu palielināt līdz 3 % no Barselonā noteiktā mērķa līmeņa.

3.2.4 Eiropas Investīciju banka. Turklāt Komiteja norāda uz to, ka pētniecībai, izstrādei un inovācijām pastiprināti būtu jāizmanto arī Eiropas Investīciju bankas atbalsta līdzekļi (25), īpaši sekmējot tādus pasākumus, kas kalpo nepieciešamās infrastruktūras izveidei un zināšanu nodošanai rūpnieciskai izmantošanai.

3.2.5 Eiropas struktūrfondi. Vēl lielākā mērā tas pats attiecināms arī uz Eiropas struktūrfondu izmantošanu. Šajā ziņā tieši jaunajās dalībvalstīs vēl jāveic ievērojams darbs saistībā ar nepieciešamo pētniecības infrastruktūru izveidi un to saikni ar mūsdienīgu augsto tehnoloģiju uzņēmumu izvietošanu.

3.3 Dalībvalstu un ekonomikas atbalsts; Kopienas atbalsta pasākumi.

3.3.1 Lielākas uzņēmēju investīcijas. Ņemot vērā Kopienas nelielo atbalstu strukturālā izpratnē, izšķiroša nozīme ir tam, ka gan dalībvalstis, gan arī Eiropas ekonomika no savas puses (26) pietiekami — tātad ievērojami vairāk nekā līdz šim — investē pētniecībā, izstrādē un ar to saistītajā izglītībā, lai tādējādi atbrīvotu un stiprinātu Eiropas potenciālu pētniecības, izstrādes un inovāciju jomā, izmantotu Eiropas pētniecības telpu un vismaz daļēji sasniegtu Barselonā noteikto mērķi. Šajā ziņā lielākajā daļā dalībvalstu pēc iespējas ātrāk vēl ļoti daudz jāpaveic!

3.3.2 Uzticami un piemēroti pamatnosacījumi. Papildus lielākam skaitam finansiālu pasākumu ir jāpārskata arī citi pamatnosacījumi, lai ar ieguldītajiem līdzekļiem varētu gūt iespējami labākos rezultātus. Šajā ziņā ir svarīgi arī pārbaudīt ar pētniecību nesaistītu apstākļu un nosacījumu lietderīgumu vai to radīto kaitējumu, kā arī nodrošināt iespējami lielāko plānošanas drošību un paļāvību uz valsts noteiktajām prasībām.

3.3.3 Kopienas atbalsta pasākumi. Noteiktu atbalstu šajā jautājumā var piedāvāt arī Eiropas Kopiena ar savu politiku, un tas noteikti arī jādara, sevišķi ar piemērotu regulu vai direktīvu, piemērotu pamatnosacījumu un saprātīgi izmantota atbalsta sviras efekta palīdzību 7. PTA pamatprogrammas ietvaros.

3.3.4 Kopienas atbalsta tiesiskie noteikumi. Kopienas atbalsta tiesiskie noteikumi nosaka dalībvalstīs pieļaujamo valsts atbalsta veidu (27), apjomu un ar to saistītās administratīvās procedūras P&I darbu jomā, ievērojot Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 87. un 88. panta interpretāciju. Šo atbalsta tiesisko noteikumu izveide tātad ir vēl viens nozīmīgs palīglīdzeklis, gan nolūkā ietekmēt dalībvalstu atbalstu pētniecībai, gan arī nolūkā optimāli izmantot atbalstu ar 7. PTA pamatprogrammas palīdzību. Tādēļ Kopienas tiesiskie nosacījumi atbalsta jomā jāveido tā (28), lai rosinātu dalībvalstis un atvieglotu to iespējas efektīvākā un mazāk birokrātiskā veidā sekmīgāk un vairāk nekā līdz šim veicināt pētniecības un izstrādes ieceres universitātēs, pētniecības iestādēs, rūpniecībā, kā arī visu minēto struktūru sadarbību.

3.3.5 Pasaules līmeņa konkurētspējas prioritāte. Īpaši ir jāizvairās no tā, lai pārāk šauri formulēti, ar lielu birokrātisko slodzi saistīti un tikai Eiropas iekšējiem konkurences apstākļiem paredzēti ierobežojumi valsts atbalstam pētniecības un izstrādes jomā neietekmētu Eiropas Kopienas konkurētspēju pasaules līmenī. Tieši otrādi, ievērojot Eiropas Kopienas salīdzinoši nelielo atbalsta apjomu (29), dalībvalstīm no savas puses ir jāspēj dāsni un bez birokrātiskiem šķēršļiem atbalstīt Eiropas pētniecības telpā nepieciešamos universitāšu, pētniecības iestāžu un rūpniecības tīklus.

3.3.6 MVU un jaundibinātie uzņēmumi. Šajā ziņā arī turpmāk jāstiprina MVU un jo īpaši jaundibināto uzņēmumu potenciāls inovāciju jomā, kā arī jārada spēcīgāki stimuli atbilstošām un apjomīgākām rūpniecības investīcijām. Komiteja arī norāda uz saviem ieteikumiem (30) attiecībā uz ES programmu “Uzņēmumu un uzņēmējdarbības daudzgadu programma, jo īpaši attiecībā uz maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU)” un uz šajā saistībā ļoti svarīgo atbalstu uz zināšanām balstītas ekonomikas jomā. Ņemot vērā faktu, ka ES 98 % no visiem uzņēmumiem ir MVU, kļūst saprotams, kāda nozīme piešķirama tieši šīs uzņēmumu kategorijas inovatīvo spēju stiprināšanai.

3.3.7 ASV piemērs. Kā orientējošs paraugs jāizmanto pasaules līmeņa konkurentu, jo īpaši ASV izmantotā atbalsta politika šajā jomā.

3.4 Dalībvalstu budžeta tiesības. Nākamais svarīgais, ar finansējumu saistītais aspekts attiecas uz jautājumu, vai atsevišķu dalībvalstu budžeta tiesības sekmē līdzekļu efektīvas izmantošanas mērķa sasniegšanu. Ja tā nav, tad Kopienai vajadzētu pielikt visas pūles, lai attiecīgo dalībvalstu budžeta tiesības labāk nekā līdz šim atbilstu pētniecības un izstrādes vajadzībām.

3.4.1 Elastīgāki līdzekļu sadales plāni un budžeta tiesības. Īpaši attiecībā uz lielākiem attīstības projektiem, kā arī attiecībā uz visām pārējām ar pētniecību un izstrādi saistītajām investīcijām būtu jāizvairās no tā, ka neprofesionāli izstrādātu valstu līdzekļu sadales plānu (tas attiecas, piemēram, uz publiskās pārvaldes grāmatvedību) ietekmē tiek pieņemti projektu interesēm neatbilstoši lēmumi. Tā kā, īstenojot šādus ar tehniskām novitātēm saistītus projektus, kopējais ieguldījumu apjoms un īpaši līdzekļu sadalījums attiecīgajā kalendārajā gadā ne vienmēr ir pietiekami precīzi plānojams, ir iespējams, ka kalendārajam gadam piesaistītie sadales plāna līdzekļi projektam vairs nav pieejami. Tā rezultāts ir neprofesionālas racionalizācijas procedūras un efektivitātes zudums. Tādēļ būtu jāatrod labāki risinājumi, kas jānostiprina dalībvalstu budžeta tiesībās, piemēram, atļauja pārnest daļu piešķirto līdzekļu uz nākamo kalendāro vai budžeta gadu.

3.5 Dalībvalstu nodokļu tiesības un atbildības regulējuma tiesības. Tāpat Kopienai būtu jāpieliek pūles, lai arī dalībvalstu nodokļu tiesības un atbildības regulējuma tiesības būtu labāk pielāgotas mērķim radīt stimulus apjomīgākām rūpniecības investīcijām pētniecībā un izstrādē, kā arī saglabāt ierobežotu finansiālo risku, ieviešot inovatīvas tehnikas un ražojumus.

3.6 Dalībvalstu pietiekams pamata finansējums. Dalībvalstīm ir arī jārūpējas, lai to pētniecības iestādēm būtu pieejams pietiekams pamata finansējums, lai tās vispār spētu izmantot līdzfinansējuma iespējas ar 7. PTA pamatprogrammas palīdzību.

3.7 Finanšu uzskaite, izmaksu aprēķināšana un novērtējums. Tāpat valsts atbalsta saņēmēju — dažādu pētniecības iestāžu — finanšu uzskaite, izmaksu aprēķini un novērtējums jāpārbauda attiecībā uz to, vai tie tiešām atbilst pētniecības un izstrādes raksturīgajām īpatnībām. Īpaši ir jāizpēta, vai tie saimnieciskie faktori, kas ir racionalizēti ražojošās rūpniecības vajadzībām, ir tieši piemērojami tādām struktūrām, kuru produkcija ir zināšanas, tādējādi to rezultātā varētu rasties izkropļojumi attiecībā uz izmaksām, izklāstu un novērtējumu.

3.8 Politiskās un sabiedriskās prioritātes. Kā politiskā līmenī, tā arī, pastiprināti paužot viedokļus ar plašsaziņas līdzekļu palīdzību, mērķim jābūt izpratnes veidošanai un ar šo izpratni saskaņotai rīcībai, lai pietiekama un efektīva pētniecība un izstrāde veidotu nepieciešamo pamatu nākotnes labklājībai, tātad arī darba vietām, sociālajam nodrošinājumam un konkurētspējai. Tas attiecināms kā uz šajā nolūkā nepieciešamajiem lēmumiem budžeta jomā, tā arī uz vajadzīgajām investīcijām, visiem pamatnosacījumiem izglītībai, darba tiesībām, darba apstākļiem, nodokļu tiesībām, darba koplīgumu tiesībām utt. Tas attiecināms arī uz sabiedrības vispārējo attieksmi pret zinātniski tehnisko progresu, kas ir saistīts gan ar lielām iespējām, gan nenovēršami arī ar zināmu risku, pat ievērojot visus piesardzības pasākumus. Pārlieku baiļu uzņemties risku rezultāts ir stagnācija, visbeidzot pat zināšanu zudums un regress.

4. Strukturāli aspekti un pamatnosacījumi.

4.1 Vispārēji apstākļi (31). Prioritāra nozīme ir ekonomiskajai, politiskajai, sociālajai un kulturālajai videi, kurā vislabāk var izpausties radošais un atklājumu gars (32), kā arī uzņēmējdarbības iniciatīvas un kas nodrošina iespēju piesaistīt un arī paturēt Eiropas pētniecības telpā labākos zinātniekus un inženierus. Tas katrā ziņā ietver arī vajadzīgos pasākumus iespējami labāko darbības nosacījumu nodrošināšanai labai zinātnei un pētniecībai.

4.2 Jaunu ideju un koncepciju pārbaude. Zinātne un pētniecība pieliek visas pūles jaunāko ideju, procedūru un rezultātu rašanai. Tam pieskaitāma arī jaunu atziņu neatkarīga ieguve (vai atspēkošana), tātad “sertifikācija”, kā arī to izplatīšana, padziļināta un paplašināta izpēte, turklāt galvenajam mērķim jābūt jaunu horizontu atklāšanai. Tātad ir jāpadara iespējamas un jāatbalsta plurālas (33) un starpdisciplināras pētniecības pieejas, novērtējuma procedūras un pētniecības struktūras, lai evolucionāro procesu (34) varētu izmantot un virzīt uz labākajām idejām, rezultātiem, kā arī organizācijas formām.

4.3 Novērtējuma kritēriji un rīcības brīvība. Tātad novērtējuma kritērijiem ir jāsekmē arī viss jaunais, pieņemot neizdošanās risku, jo a priori nav iespējams nodrošināt panākumus. Ir jāizvairās no neelastīgiem “lejupējiem” nosacījumiem vai regulējuma sistēmām organizācijas veidu, pētniecības programmu un darba metožu vienādošanai, tās var kavēt evolūciju ceļā uz jauno, uz inovācijām. Inovācijām ir nepieciešama pietiekama uzņēmējdarbības rīcības brīvība, lai neļautu jaunajai idejai iznīkt tikai pārmērīga ierobežojošu noteikumu daudzuma dēļ. Pētniecības brīvība, arī neprofesionālu, ierobežojošu (35) vai pat ideoloģisku nosacījumu brīvība ir radošas zinātnes un jaunu atklājumu pamatnosacījums, nekaitējot tām robežām, ko novelk tiesiskais regulējums saistībā ar ētiskiem problēmjautājumiem un neierobežojot piešķirto līdzekļu atbilstošu izlietojumu.

4.3.1 “Augšupējā” metode. Tādēļ vienam no katras pētniecības politikas pamatprincipiem jābūt — tik daudz “augšupēju” pasākumu, cik iespējams, bet tikai tik daudz “lejupēju” pasākumu, cik noteikti nepieciešams; maksimāla decentralizācija un tikai tik daudz centralizācijas, cik tas ir nepieciešams. Mērķis ir atrast līdzsvaru starp individuālu ideju bagātību un individuālu radošo garu no vienas puses un nepieciešamo plānošanu, harmonizāciju un vadību, piesaistot resursus, lai varētu īstenot lielākus projektus, kuru ietvaros nepieciešama darba dalīšana.

4.3.2 Sadarbības projekti. Galu galā tieši īpaši ambiciozām un panākumus sološām P&I iecerēm vai augsto tehnoloģiju projektiem bieži ir nepieciešama dažādu pētniecības iestāžu, uzņēmumu u.c. struktūru sadarbība pat starpvalstu līmenī, ieskaitot dažādu līdzekļu piešķīrēju finansējumu. Tieši gadījumos, kad ievērojami atšķiras šo iestāžu organizācijas struktūras, novērtējuma sistēmas, personāla politika, budžeta nosacījumi (36) u.c., tas var būt par iemeslu, lai rastos šķēršļi šādas sadarbības vēlamajiem panākumiem. Tādēļ ir nepieciešams, lai visas iesaistītās puses ir gatavas ievērot dažādās vajadzības un noteikta projekta interesēs vienoties par kopīgiem noteikumiem, kas varbūt atšķiras no to ikdienā ierastajiem nosacījumiem, un lai tās ir gatavas atteikties no īpašām prioritārām tiesībām un panākt darbā izmantojamas vienošanās.

4.3.3 Atklātā koordinācijas metode. Lai arī punktā “Jaunu ideju un koncepciju pārbaude” ir ieteikta plurāla pieeja un attēlotas pārliekas vienotības negatīvās sekas attiecībā uz evolucionāru progresu, tomēr sadarbības projektiem un Eiropas iekšējai sadarbībai kopumā sadarbojošos iestāžu ietvaros ir jānosaka piemērojamo noteikumu un standartu vienotības minimālais līmenis. Šajā ziņā uzmanīgi jāpiemēro atklātā koordinācijas metode, lai varētu sasniegt vēlamo līdzsvaru starp šīm pretrunīgajām pieejām.

4.4 Administratīvu procedūru vienkāršošana (37) un samazināšana, paralēlu struktūru vai pārklāšanās novēršana (38). Pētniecībai un izstrādei katrā ziņā nepieciešama arī plānošanas, uzņēmējdarbības, administratīvu un vērtēšanas uzdevumu izpilde, kas jāveic pieredzējušiem un atzītiem zinātniekiem un inženieriem. Tomēr obligātās administratīvās procedūras ir pavairojušās un paplašinājušās tik lielā apjomā, ka ar tām saistītā slodze atņem ievērojamas darbaspējas patiesajai pētniecības darbībai. Jo īpaši ir radīts liels daudzums obligātu pieteikumu iesniegšanas, novērtējuma, uzraudzības un auditēšanas procedūru, kuru rezultāts ir neproduktīvas darbības un kas atņem resursus patiesajai pētniecības darbībai (39). Turklāt nepietiekamas investīcijas izglītībā, pētniecībā un izstrādē nav iespējams aizstāt arī ar lielāku skaitu novērtējuma procedūru.

4.4.1 Tādēļ Komiteja atkārto savu neatlaidīgo lūgumu (40) Komisijai un arī dalībvalstīm intensīvi pievērsties šim jautājumam un censties panākt efektīvākas un labāk koordinētas norises (īpaši arī sadarbībā ar dalībvalstu iesaistītajām struktūrām un to starpā). Īpašs ieteikums ir samazināt pārlieku lielo skaitu atsevišķi darbojošos, vertikālu (un arī horizontālu/paralēlu) atļauju izsniegšanas, vadības un kontroles iestāžu (un procedūru).

4.5 Izcilības veicināšana un konkurence. Komiteja atzinīgi vērtē Komisijas, dalībvalstu un pētniecības iestāžu centienus īpaši veicināt izcilus sasniegumus vai ierosinājumus programmām. Tas kopumā sekmē nodomu panākt īpašus sasniegumus pētniecībā un izstrādē, kā arī centienus paturēt nozīmīgākos speciālistus Eiropā vai panākt viņu nonākšanu Eiropā. Tomēr tas ir saistīts ar turpmāku administratīvo procedūru skaita palielināšanos. Tātad vēl jo izteiktāka ir prioritārā vajadzība visu šo procedūru kopējo skaitu ievērojami samazināt un racionalizēt un vienkāršot norises. Apgalvojums “laba daudz nevajag” šajā ziņā ir īpaši trāpīgs.

4.6 Neskaidrs pētniecības kategoriju iedalījums. Tādas pētniecības kategorijas kā fundamentālie pētījumi, pielietojamie pētījumi un izstrāde nav skaidri nodalītas, bet drīzāk pastāv lietderīgi tīkli un atgriezeniska saite. Tā kā reglamentējošajos noteikumos būtu jāsaglabā šo kategoriju dalījums, jāpievērš uzmanība tam, lai iesaistītajām struktūrām šajā ziņā tiktu piešķirta pietiekama rīcības brīvība interpretācijas un lēmumu pieņemšanas jomā, nosakot attiecīgo iedalījumu. Tas, protams, neietekmē faktu, ka fundamentālo pētījumu rezultāti praktiski nav prognozējami vai plānojami, turpretim mērķtiecīgas, izplānotas darba metodes iespējams izmantot tikai tad, kad ir saskatāms mērķis un ceļš uz to ir pietiekami skaidrs.

4.7 No dabas izpratnes līdz novatoriskiem izstrādājumiem, procesiem un pakalpojumiem. Īpaši centieni jāvelta mērķim paātrināt fundamentālo un arī pielietojamo pētījumu un izstrādes jauno atklājumu ieviešanu jaunos ražojumos, procesos vai pakalpojumos. Lai arī tā ir viena no būtiskākajām problēmām, tās risinājumam diemžēl nav pieejams kāds visaptverošs un universāls paņēmiens. Tomēr ir iespējams noteikt dažus pamatprincipus un ieteikt atsevišķus pasākumus.

4.7.1 Svarīgākais pasākums būtu uzlabot personāla mobilitāti starp akadēmiskajām un rūpniecības aprindām (šajā sakarā skatīt 5.5 un turpmākos punktus), kā arī kopumā veicināt šo divu “kultūru” (41) abpusēju sapratni un abpusēju uzklausīšanu.

4.7.2 Tomēr šajā ziņā arī privātajai uzņēmējdarbībai ir jāuzņemas pienākums attīstīt tam atbilstošu uzņēmumu kultūru un lielāku darbu ieguldīt pētniecības un izstrādes rezultātos, kā arī izrādīt lielāku uzdrīkstēšanos attiecībā uz novatoriskiem ražojumiem (skatīt arī 4.9 punktu). Uzņēmumu personāla politikai jābūt vērstai uz to, lai to rīcībā būtu vismaz tāds apjoms zinātniski tehniskas kompetences vai lai šo kompetenci varētu nodrošināt vismaz tādā apmērā, ka uzņēmumi ir spriest spējīgi un gatavi pielāgoties. Uzņēmumiem arī jācenšas panākt inovācijām draudzīga vide, lai tādējādi sekmētu un izmantotu savu darbinieku radošo potenciālu. Zinātību iespējams nodot vai iegādāties tikai tādā gadījumā, ja tā pastāv, ir zināma un ir saprasta (42).

4.7.3 Šajā ziņā lietderīgas varētu būt arī ar tīmekļa starpniecību publiski pieejamas informācijas sistēmas, kas iespējamajiem interesentiem atļauj ar atslēgas vārdu vispārēja apkopojuma palīdzību sameklēt noteiktus Eiropas pētniecības sasniegumus, kā arī oriģinālās publikācijas un to autorus, dodot arī iespēju atrast nepieciešamos kontaktus. Šādi mēģinājumi jau notiek Cordis (43) informācijas telpas ietvaros. Šādām informācijas sistēmām jābūt pēc iespējas vieglāk pieejamām arī cilvēkiem ar invaliditāti (44) un jāņem vērā novecojošas sabiedrības īpatnības.

4.7.4 Tomēr vismaz tikpat svarīga ir nepieciešamā pētniecības institūtu un attiecīgajā jomā strādājošo uzņēmumu sadarbība. To sekmē (45) tiešs atrašanās vietas tuvums, jo šo ciešo kaimiņattiecību (“klasteru”) rezultātā veidojas gan apstākļu noteikta, gan arī apzināta tuvināšanās un partnerattiecības. Šo klasteru veidošanās arī turpmāk ir jāveicina ar piemērotu programmu palīdzību. Tomēr jāatzīst un jāveicina arī visi vietējā un reģionālā līmeņa centieni sekmēt zināšanu nodošanu un veidot saiknes. Kā piemēru šajā ziņa var minēt “Science Cities” (46) (Eiropas Zinātnes pilsētu kongress) iniciatīvas.

4.7.5 Šī iemesla dēļ Komiteja īpaši atzinīgi vērtē pašreizējos Eiropas Tehnoloģiju institūta (ETI) izveides plānus (47), kam jādod ieguldījums Kopienas un dalībvalstu inovācijas spējas tālākā attīstībā, visaugstākajā līmenī apvienojot izglītības, pētniecības un inovācijas aktivitātes. Paredzēts, ka ETI savu darbību galvenokārt īstenos uz partnerattiecībām vērstu zināšanu un inovāciju kopu ietvaros. Komiteja iesaka arī šajā jomā rosināt, sekmēt un dot priekšroku “augšupējām” iniciatīvām un procesiem.

4.7.6 Arī dalībvalstīm šajā ziņā būtu jāveic izteiktāki veicināšanas pasākumi. Šajos pasākumos būtu jāiekļauj gan jau pieminētie jaundibinātie uzņēmumi, gan arī pētniecības struktūru un jau sekmīgi izveidotu uzņēmumu sadarbība (48).

4.8 Fundamentālo pētījumu nozīme. Tomēr šādas atbalsta programmas nekādā gadījumā nedrīkst pastāvēt uz fundamentālo pētījumu rēķina. Tādēļ Komiteja atkārtoti uzsver atbalstu ļoti svarīgajai programmai “Idejas” 7. PP ietvaros un tās vajadzībām izveidotajai Eiropas Pētniecības padomei. No vienas vienīgas jaunas idejas var aizsākties lavīnveidīgs inovāciju process, to pārņemot arī daudzām tehnikas nozarēm (49). Arī rūpniecība (50) atzīst un novērtē fundamentālo pētījumu un to veicināšanas nozīmi.

4.8.1 Tas atbilst vairākkārtējam Komitejas ieteikumam, pietiekamā apmērā veicinot arī fundamentālos pētījumus, vienlīdz lielu nozīmi piešķirt visiem trim jauninājumu trijstūrim obligāti nepieciešamajiem pīlāriem — fundamentālajiem pētījumiem, pielietojamai zinātnei un izstrādei (produktu un procesu izstrāde).

4.9 Novatoriski ražojumi. Pat ja tiktu ieviesti visi minētie ieteikumi, privāto uzņēmēju uzdevums ir novatoriskos ražojumus, novatorisko procesu norisi un novatoriskos pakalpojumus īstenot, izmantot vai ražot un ieviest tirgū, pamatojoties uz atziņām un iespējām, kas iegūtas ar P&I palīdzību. Tam nepieciešamas ievērojamas sākotnējās investīcijas un pietiekami daudz laika, un tas arī ir saistīts ar būtisku tirgus ekonomikai raksturīgu risku, īpaši arī attiecībā uz MVU. Tomēr arī šajā ziņā Kopiena un dalībvalstis spēj sniegt nozīmīgu atbalstu ar uzticamas politikas palīdzību, novēršot administratīvos šķēršļus, radot ekonomiski politiskus — īpaši ar nodokļiem saistītus — stimulus, pietiekama riska kapitāla piešķiršanu, saprātīgas, efektīvas un nebirokrātiskas atbalsta programmas, kā arī, nemitīgi cenšoties, nodrošināt tehnikai un inovācijām draudzīgu vidi sabiedrībā.

4.9.1 Sekmēt novatorisku produktu (tehniku, pakalpojumu ...) ieviešanu tirgū varētu arī publiskais iepirkums, šādā veidā izmantojot iespēju kļūt par publisko iestāžu modernizācijas dzinuli (51).

4.10 Intelektuālais īpašums un Kopienas patents. Viena no ES nepilnībām ir Kopienas patenta trūkums. Šī nepilnība izpaužas ievērojami augstākās izmaksās un citos šķēršļos intelektuālā īpašuma aizsardzībai. Tādējādi rodas vienlaikus divas nopietnas problēmas: no vienas puses — augstākas izmaksas patenta reģistrācijas procedūrai un patenta aizsardzībai, no otras puses — pat iespējamās patenta aizsardzības zaudējums aizkavējumu un apņēmības zuduma dēļ.

4.10.1 Valodas problēma. Viens no kavēkļiem, kas traucē ES līmenī vienoties par Kopienas patenta ieviešanu, ir valodas problēma. Tādēļ Komiteja iesaka valodas jautājumu izlemt atbilstoši ilggadējām starptautiskās “zinātnes kopienas” (“Science–Community”) tradīcijām. Tomēr to nekādā gadījumā nedrīkst izmantot vai uztvert kā mēģinājumu traucēt vai ierobežot Eiropas valodu dažādību, kas ir vērtīga un Komitejas atbalstīta (52) Eiropas kulturālās daudzveidības iezīme.

4.10.2 Izgudrojumu novitātei nekaitējošs sākotnējās publicēšanas termiņš. Komiteja arī atkārtoti vērš uzmanību uz savu lūgumu pieļaut izgudrojumu novitātei nekaitējoša sākotnējās publicēšanas termiņa (53) noteikšanu, tādējādi atrisinot konfliktu saistībā ar pētnieku nepieciešamību viņu atklājumus savlaicīgi nodot atklātībai no vienas puses un ierobežojumu atļaut patentēt tikai jaunus, līdz šim nezināmus izgudrojumus no otras puses.

4.11 Jauno dalībvalstu īpašā situācija. Lai arī, no vienas puses, jauno dalībvalstu vispārēja priekšrocība konkurētspējas izpratnē ir to zemākā darba samaksa, kas, protams, ir attiecīgi saistīts arī ar šo valstu lielākās iedzīvotāju daļas zemāku dzīves līmeni, no otras puses, jaunajās dalībvalstīs pastāv nepilnība, ka to pētniecībai un izstrādei nepieciešamā infrastruktūra līdz šim ir attīstīta vēl vājāk.

4.11.1 Tādēļ Komiteja jau vairākkārt (54) ieteikusi ievērojami lielāku daļu no Kopienas struktūrfondu līdzekļiem izlietot zinātnes infrastruktūras attīstībai. Šajā ziņā ļoti lietderīga varētu būt arī Eiropas Investīciju bankas līdzekļu izmantošana.

4.11.2 Tomēr arī pašām jaunajām dalībvalstīm būtu jāpieliek visas pūles, lai šo plaisu iespējami ātri pārvarētu un pēc tam pakāpeniski sasniegtu noteikto 3 % mērķi. Kopumā Kopienas prioritārajam mērķim ir jābūt pārliecinošai atbalsta sniegšanai jaunajām dalībvalstīm, tām veidojot savu pētniecības sistēmu un atbalstot zinātnieku jauno paaudzi.

4.12 Inovācijas (55) vispārējā izpratnē. Ja līdzšinējās piezīmes un ieteikumi apskatīja inovācijas galvenokārt kā zinātniski tehnisko aktivitāšu un iniciatīvu rezultātu, šeit paredzēts skaidri norādīt arī uz uzņēmējdarbības, tirdzniecības un sociālajiem aspektiem (56), kā arī uz novatorisku ideju un procedūru iespējām. Nav šaubu, ka attiecībā uz labklājību, konkurētspēju un Lisabonas stratēģiju šiem aspektiem ir papildinoša un tikpat būtiska nozīme kā zinātniski tehniskajiem aspektiem. Tomēr šā izstrādātā izpētes atzinuma ietvaros tie galvenokārt attiecināmi uz ekonomikas un sociālās politikas jautājumiem, kuri vienā no Komitejas turpmākajiem atzinumiem par Lisabonas stratēģiju tiks aplūkoti atsevišķi. (Skatīt arī nākamo sadaļu).

4.12.1 Šajā sakarā Komiteja atzinīgi vērtē Komisijas (57)2006. gada 13. septembrapaziņojumu (skatīt arī 1.2 punktu) “Zināšanu izmantošana praksē. Plaša mēroga inovācijas stratēģija ES” un 2006. gada 12. oktobrapaziņojumu“Inovācijām labvēlīga Eiropa”, kuros noteikto virzienu Komiteja pilnībā atbalsta un vairākos punktos arī precizē šajā atzinumā. (Arī pirmais minētais paziņojums attiecas uz atbalstīšanas vērto Aho ziņojumu) (58). Turklāt Komiteja norāda uz saviem priekšlikumiem (59) par inovatīvu nodarbinātības politiku.

5. Cilvēka faktors — cilvēku kapitāls — zinātnieki un inženieri (60).

5.1 Personiskas dabas aspekti — motivācija. Minētajā jautājumā Komiteja norāda uz īpaši šim tēmu kopumam veltīto atzinumu (61), kurā izteiktos viedokļus tā atkārtoti uzsver un apstiprina. Tāpat kā iepriekš, arī minētajā atzinumā Komiteja vērsa uzmanību uz to, ka cilvēku kapitāls ir visjutīgākais un vērtīgākais pētniecības, izstrādes un inovāciju resurss. Tātad svarīgākais uzdevums ir atbilstoši apdāvinātus jaunus cilvēkus motivēt iegūt zinātnisku vai tehnisku izglītību un piedāvāt viņiem arī iespējami augstu izglītības kvalitāti.

5.2 Universitātes un tehniskās augstskolas. Tādēļ atbilstošas nepieciešamās izglītības iestādes ir izšķirošs priekšnoteikums tam, lai varētu apmierināt pieprasījumu pēc labiem zinātniekiem un inženieriem. Tātad, savstarpēji tuvinot pētniecību un apmācību (62), ir jāizveido un arī jāsaglabā pietiekami daudz un labi aprīkotas, pievilcīgas universitātes, īpaši tieši tehniskās universitātes, ar lieliskiem pasniedzējiem. Tām ir jāspēj izturēt konkurences cīņa ar labākajām universitātēm ASV vai citās valstīs ārpus Eiropas Savienības. Šīm universitātēm jābūt arī pietiekami pievilcīgām, lai piesaistītu labākos studentus no citām valstīm ārpus Eiropas. Arī šajā ziņā ievērojama nozīme varētu būt ETI.

5.3 Mobilitāte. Tā kā jauno zinātnieku mobilitāte gan Eiropā, gan arī ārpus tās pēc sekmīgas augstākās izglītības iegūšanas jau šodien ir uzskatāma gandrīz par daļu no nepieciešamās tālākās izglītības, tad tieši ar to ir saistītas divas papildu prasības:

5.3.1 Mobilitāte ir jāatalgo, to nedrīkst sodīt. Diemžēl joprojām pastāv virkne — tai skaitā pat nesen (63) pieņemtu — ar koplīgumiem, nodokļu tiesībām, apdrošināšanas tiesībām un apgādes tiesībām saistītu nosacījumu, kas panāk tieši pretēju rezultātu. Šajā jomā ir nepieciešama minētajai problemātikai veltīta, sistemātiska visu aplūkojamo apstākļu/šķēršļu pārbaude/uzlabojumi. Turklāt jāņem vērā, ka tas jāattiecina uz visu ģimeni, ievērojot nepieciešamību pēc ģimenes kopības saglabāšanas.

5.3.2 Mobilitāte nedrīkst būt vienvirziena pasākums, kas veicina speciālistu aizplūšanu (“Brain–Drain”). Tātad ar aprīkojuma un darba vides palīdzību radītās panākumu izredzes, kā arī ienākumu līmenis un karjeras iespējas pētniekiem un inženieriem ir jāpielīdzina tiem apstākļiem, ko piedāvā valstīs ārpus Eiropas, kas īpaši konkurē ar Eiropu.

5.4 Karjera. Ar investīcijām, ko gan sabiedrība, gan arī atsevišķi pētnieki ir ieguldījuši plašu un sarežģītu vēlamo pamatzināšanu un augsta līmeņa speciālo zināšanu ieguvē, politiķu pārstāvētā sabiedrība uzņemas arī atbildību par minēto investīciju iespējami lielāku lietderību. Šai atbildībai ir jāizpaužas rūpēs par izglītoto pētnieku atbilstošu karjeras attīstību ar pievilcīgām izvēles iespējām bez profesionālās atstumtības riska. Kvalificētu zinātnieku un inženieru bezdarbs vai nepiemērota nodarbināšana ir tautsaimniecības investīciju izšķērdēšana un šaubu viešana nākamo gadu jaunajos talantos, kā rezultātā viņi izšķiras par labu ar zinātni un tehniku nesaistītai izglītībai vai izceļošanai no Eiropas!

5.4.1 Doktoranti. Ņemot vērā pilnvērtīgām zinātniski tehniskām studijām un tām sekojošas doktora disertācijas izstrādei nepieciešamo laiku un faktu, ka disertāciju izstrādei zinātnes un tehnikas jomā ir nepieciešamas spējas patstāvīgi strādāt un tā pilnībā atbilst pilna apjoma nodarbinātībai, šādas studijas arī jāpielīdzina nodarbinātībai un atbilstoši jāatalgo (kā tas reizēm notiek inženieru profesijā). Ņemot vērā dažādus aspektus, ir nepareizi tieši apdāvinātākajiem jaunajiem zinātniekiem doktorantūras studiju laikā ar nepietiekamu atalgojumu (64) pārlieku ilgi liegt kļūt finansiāli neatkarīgiem. Inženieru un zinātnieki, kas ir ieguvuši pilnvērtīgu akadēmisko izglītību, nav mācekļi vai praktikanti.

5.4.2 Turpmākajai karjeras attīstībai ir svarīgi radīt pievilcīgas un prognozējamas karjeras ( “Tenure–Track” ) modeļus, kā arī attīstīt alternatīvas profesionālās izvēles iespējas. Turklāt uz šo jautājumu vēl vairāk attiecināmi iepriekšējās sadaļas beigās izteiktie apgalvojumi.

5.4.3 Piedāvāt cilvēkiem pareizās iespējas. Progresa un pastāvīgu inovāciju pamats ir arī iesaistīto personu motivācija, jauna veida uzņēmējdarbības modeļi un pareizas vadības metodes. Cilvēkiem — tātad arī visiem uzņēmumu un pētniecības iestāžu darbiniekiem — ir jāpiedāvā vislabākās iespējas izpausties un parādīt iniciatīvu atbilstoši viņu apdāvinātībai, darbaspējām un radošajam garam, kā arī nodrošināt tādu sociālo vidi, kas kalpo viņu radīšanas spējām un veicina tās. Tie ir ļoti svarīgi sociālās politikas un sociālās pētniecības, ģimenes politikas, mikroekonomikas un vispārējās vadības kultūras jautājumi. Šodien ir atzīta arī saprātīga darba un dzīves līdzsvara (“Work–Life–Balance”) nozīme attiecībā uz radošo garu un ražīgumu (65).

5.5 Akadēmisko aprindu un rūpniecības saikne. Vislabāk nodot zināšanas un veikt savstarpēju pieredzes apmaiņu var tieši paši attiecīgie profesionāļi. Tādēļ jau ilgu laiku pastāv centieni panākt apjomīgāku personāla apmaiņu starp universitātēm un pētniecības struktūrām no vienas puses un rūpniecību no otras puses. Tie noteikti būtu jāpastiprina, neskatoties uz pastāvošajām grūtībām un šķēršļiem.

5.5.1 Diemžēl līdz šim praktiski nav izdevies (66) pārvarēt dažādos, šo apmaiņu kavējošos šķēršļus, piemēram, koplīgumu tiesības, darbā pieņemšanas kultūru, karjeras kritērijus u.c. Šajā jomā, ņemot vērā lielākoties jau zināmās problēmas, būtu vēlreiz jāmēģina ietekmēt procesus vai tos mainīt, kā arī novērst ar koplīgumiem saistītos šķēršļus. Tomēr šis jautājums nav saistīts tikai ar koplīgumu nosacījumiem un ļoti dažādo ienākumu līmeni, bet arī ar uzņēmējdarbības kultūru rūpniecībā un akadēmiskajās aprindās. Kaut arī dažu šo atšķirību iemesls varētu būt noteikto jomu raksturīgās iezīmes, tomēr svarīgs uzdevums ir panākt ievērojami lielāku personāla apmaiņu un sadarbību. Komiteja iesaka izmantot jaunus apsvērumus, lai šajā svarīgajā jautājumā tomēr panāktu labvēlīgus rezultātus.

5.5.2 Tādēļ līdzās finansiāli tehniskiem, kā arī tiesiskiem aspektiem nodokļu un atbildības jomā īpaša uzmanība būtu jāvelta akadēmisko un uzņēmējdarbības aprindu savstarpējai mobilitātei. Atbilstoši tam Komiteja arī atkārto savu ieteikumu izveidot stipendiju vai atbalsta sistēmu, kas piedāvā stimulus laika ziņā ierobežotai (piemēram, viens līdz trīs gadi) un abpusējai mobilitātei (ar nodrošinātu iespēju turpināt iepriekšējo karjeru) starp rūpniecību un zinātnes struktūrām līdzīgi kā tas ir gadījumā ar akadēmiskajās aprindās piedāvāto atvaļinājumu kvalifikācijas paaugstināšanai (“Sabbatical”). Tas varētu veicināt ne tikai zināšanu nodošanu un savstarpēji saistītu norišu labāku iepazīšanu un izpratni, bet, protams, piedāvātu arī iespēju mainīt nodarbošanos ilgtermiņā. Komiteja, protams, apzinās, ka arī šādi ar atgriešanos iepriekšējā darbā saistīti procesi nav bez problēmām abām pusēm (67), tomēr šādas stipendijas priekšrocību interesēs būtu jārada iespēja problēmas atrisināt, turklāt šādi arī varētu pavērties iespējas tālākai karjerai.

Briselē, 2006. gada 13. decembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Dimitris DIMITRIADIS

(1) COM (2006) 502 galīgā redakcija, 13.09.2006., “Zināšanu izmantošana praksē. Plaša mēroga inovācijas stratēģija ES”; COM (2006) 589 galīgā redakcija, 12.10.2006., “Inovācijām labvēlīga un moderna Eiropa”.

(2) EUR 22005 “Inovatīvas Eiropas veidošana”, ISBN 92-79-00964-8.

(3) Skatīt 1. zemsvītras piezīmi.

(4) Skatīt 2. zemsvītras piezīmi.

(5) Iekļaujot grieķu-ēģiptiešu kultūras sistēmu, kā arī ievērojot periodisku savstarpēju bagātināšanos ar indiešu-arābu kultūras sistēmu, tas attiecas arī uz zinātnes pirmsākumiem kopumā.

(6) Ļoti izsmeļošs un diferencēts šo norišu apskats atrodams Komitejas pašiniciatīvas atzinumā par tematu “Zinātne, sabiedrība un iedzīvotāji Eiropā” (OV C 221, 7.8.2001).

(7) Vācijā.

(8) Viens no iemesliem ir arī bērnu mirstības samazināšanās.

(9) Šeit domāta ne tik daudz liela skaita formulu apguve un izmantošana, bet drīzāk — tehnikas un elementāru dabas likumu pamata izpratne, kā arī kvantitatīvu kopsakarību un matemātikas lietderības nozīme.

(10) Tomēr skatīt 2.10.3 punktu: atsevišķos gadījumos (i) izmantošana ir uz laiku ierobežota ar patentiem vai nopērkama ar licenču starpniecību, vai arī (ii) uzņēmumi noteiktu laika posmu to vairāk vai mazāk sekmīgi sargā kā rūpniecisku komercnoslēpumu.

(11) Skatīt (OV C 112, 30.4.2004), (OV C 112, 30.4.2004), (OV C 65, 17.3.2006) (OV C 324, 30.12.2006).

(12) http://consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/de/ec/00100-r1.d0.htm.

(13) http://consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/de/ec/71067.pdf.

(14) Kas līdz šim diemžēl ir īstenoti tikai nepilnīgi, piemēram, 3 % mērķis.

(15) (OV C 95, 23.4.2003).

(16) http://www.hm-treasury.gov.uk/independent_reviews/stern_review_economics_climate_change/sternreview_index.cfm

(17) Periodiskais izdevums “Bild der Wissenschaft”, 9/2006, 109. lpp.

(18) Komiteja jau vairākkārt ir norādījusi (piemēram, CESE 1484/2005, OV. C 65, 17.3.2006) uz to, ka Barselonā noteiktais 3 % mērķis pasaules mēroga sacensības par investīcijām pētniecībā un izstrādē dēļ ir “kustīgs mērķis” (moving target); kas to sasniedz pārāk vēlu, tas joprojām paliek pēdējais.

(19) Īpaši attiecībā uz situāciju, kas saistīta ar jaunu zinātnieku ienākumiem un līgumiem.

(20) ASV Aizsardzības departaments (DoD) vērienīgi atbalsta pētniecības projektus arī universitātēs un pētniecības centros.

(21) Pastāv arī dažādu citu Komisijas dienestu veicināšanas programmas, piemēram, Konkurētspējas un jauninājumu pamatprogramma (2007–2013) vai Saprātīgas enerģijas Eiropai programma.

(22) COM (2006) 364 galīgā redakcija, ar nosacījumu, ka tiks pieņemts arī Eiropas Parlamenta un Padomes lēmums.

(23) Papildus vēl aptuveni 2 miljardi EUR no Euratom 7. PTA pamatprogrammas.

(24) (OV C 65, 17.3.2006).

(25) Par šo jautājumu Rūpniecisko pārmaiņu konsultatīvā komisija (CCMI ) šobrīd gatavo atsevišķu atzinumu.

(26) Komisijas nesen veikts pētījums parādīja iepriecinošu tendenci, ka 2005. gadā Eiropas uzņēmumi investīcijas P&I vajadzībām ir palielinājuši par 5,3 %.

(27) Skatīt arī (OV C 80, 30.3.2004) un (OV. C 65, 17.3.2006).

(28) Par šo jautājumu Komisijas tīmekļa vietnē 2006. gada 22. novembrī ir ievietots Komisijas preses paziņojums (IP/06/1600) un dokuments (bez datuma un identifikācijas apzīmējuma!) “Kopienas pamatnosacījumi valsts atbalstam pētniecības, izstrādes un inovāciju jomā”. Komitejai vēl nav bijusi iespēja to izvērtēt un pārbaudīt šā atzinuma kontekstā.

(29) Skatīt 3.2.2 punktu.

(30) (OV C 234, 22.9.2005).

(31) Daļēji atbilstoši (OV C 95, 23.4.2003).

(32) Skatīt arī 3.4 punktu.

(33) Skatīt arī tālāk pieminēto punktu “Sadarbības projekti”.

(34) Skatīt arī (OV C 221, 7.8.2001) Zinātne, sabiedrība un iedzīvotāji, 4.7 punkts: “Pētniecība ir solis nezināmajā un personu vai grupu, kas tajā piedalās, izmantotie paņēmieni ir atšķirīgi, un tie papildina viens otru atkarībā no vajadzības, apdāvinātības un temperamenta. Pētnieki ir vadītāji, inženieri, krājēji, matu skaldītāji, stikla pērlīšu spēlmaņi vai mākslinieki. Pētniecība ir taustīšanās miglā, intuitīva nojausma, nepazīstamas ainavas apguve, datu vākšana un sistematizēšana, jaunu signālu rašana, augstākstāvošu kopsakarību un paraugu atklāšana, jaunu korelāciju atpazīšana, matemātisku modeļu izstrāde, atsevišķiem gadījumiem nepieciešamo jēdzienu un simbolu valodas attīstīšana, jaunu iekārtu izstrāde un būvniecība, vienkāršu risinājumu un harmonijas meklējumi. Pētniecība nozīmē arī apstiprināt, nodrošināt, paplašināt, vispārināt un reproducēt.”

(35) Skatīt arī (OV. C 65, 17.3.2006), punkts 4.13.2 (“Harta”), ieskaitot zemsvītras piezīmi.

(36) Skatīt arī punktu “Elastīgāki līdzekļu sadales plāni un budžeta tiesības”.

(37) Skatīt arī (vēl nav Oficiālajā vēstnesī publicēts), piemēram, 1.2 punkts OV C 309, 16.12.2006.

(38) Atbilstoši CESE 1674/2004.

(39) Par šo tēmu Vācijas augstskolu apvienība nesen ir publicējusi izteiksmīgu salīdzinājumu: “Forschung und Lehre”, 9/06, 516. lpp. (www.forschung-und-lehre.de).

(40) 5.1.8 sadaļa (OV C 110, 30.4.2004).

(41) Nejaukt ar “Zwei Kulturen”, G. P. Snow — Science and Humanities.

(42) Citāts no EESK atzinuma par Eiropas pētniecības telpu, (OV C 204, 18.7.2000).

(43) http://cordis.europa.eu

(44) Par šo jautājumu skatīt arī Eiropas Reģionālā attīstības fonda noteikumus.

(45) Līdzīgi kā tas ir gadījumā ar starpdisciplinārām pētniecības tēmām.

(46) www.sciencecities.eu

(47) Par šo jautājumu Komiteja gatavo atsevišķu atzinumu.

(48) Tomēr šajā ziņā pastāv arī daži principiāli pretstati, kas jau pieminēti 7. punktā. Piemēram,OV C 309, 16.12.2006

— Fundamentālā pētniecība un katra ilgtermiņa pētniecība un izstrāde veiksmīgi attīstās, ja tās sasniegtie rezultāti tiek savlaicīgi publicēti, tādējādi citām pētniecības grupām piedāvājot iespējas šos rezultātus pārbaudīt. Turklāt jāizmanto arī sinerģijas, kas rodas no tūlītējas savstarpējas “zinātniskās sabiedrības” saziņas īpaši tad, ja daudzas laboratorijas kopīgi strādā pie kādas pētniecības un izstrādes programmas.

— Arī publiskajām iestādēm ir jāpieprasa to atbalstīto pētījumu rezultātu nodošana atklātībai, lai nodrošinātu līdztiesību atbalsta un konkurences jomā.

— Turpretim uzņēmumam, ievērojot tā konkurences stāvokli, parasti ir jābūt ieinteresētam savu ražojumu izstrādes rezultātu slepenībā vismaz tik ilgi, kamēr ir iespējams piedāvāt jaunu, tirgum sagatavotu izstrādājumu.

(49) Skatīt arī, 1., 7. un 8.§. OV C 309, 16.12.2006

(50) Sal. The Economic Returns to Basic Research and the Benefits of University-Industry Relationships. A literature review and update of findings. Report for the UK Office of Science and Technology* by SPRU — Science and Technology Policy Research. Alister Scott, Grové Steyn, Aldo Geuna*, Stefano Brusoni, Ed Steinmueller, 2002. gads.

(51) Tomēr ir zināms, ka inovāciju strauja ieviešana vienmēr ir saistīta arī ar risku, kas var novest pie aizkavēšanās, izmaksu pieauguma vai pat pie neizdošanās; tas var izsaukt sabiedrības kritiku, bet ir vērtējams tikai pēc ilgtermiņa panākumiem. (Piemēri: Airbus 380, Vācijas maksas ceļu sistēma vai UMTS (Universal Mobile Telecomunications System) licences).

(52) “Jauna daudzvalodības pamatstratēģija”OV C 324, 30.12.2006.

(53) Tas nozīmē, ka jaunu izgudrojumu nodošana atklātībā noteiktā laika termiņā nevar būt par atteikuma iemeslu pētniekam reģistrēt patentu, norādot, ka izgudrojums vairs nav jauns. Skatīt arī, piemēram, 5.2 punkts (OV. C 95, 23.4.2003); kā arī, 2.5.1 un 2.5.2 punkts (OV C 110 vom 30.4.2004).

(54) Arī (OV C 65, 17.3.2006).

(55) Saskaņā ar Komisijas priekšlikumu par Eiropas Tehnoloģiju institūta izveidi inovācijas ir: “Tāds process un procesa rezultāti, kurā tiek radītas jaunas idejas, kas ir vērstas uz sabiedriskām un ekonomiskām vajadzībām, no tām veidojoties tādiem jauniem ražojumiem, pakalpojumiem vai uzņēmējdarbības modeļiem, kas tiek sekmīgi ieviesti jau atklātos tirgos vai arī paši palīdz radīt jaunus tirgus”. Izstrādātā izpētes atzinuma izpratnē šeit galvenokārt domāti zinātniski tehniski procesi vai ražojumi.

(56) Skatīt 55. zemsvītras piezīmi. Angļu valodā izmantota saīsināta definīcija skan: “Innovation is the successful exploitation of new ideas”.

(57) COM (2006) 502 galīgā redakcija un COM (2006) 589 galīga redakcija, arī 1. un 2. zemsvītras piezīme.

(58) Esko Aho / EUR 22005 . http://europa.eu.int/invest-in-research/

(59) Piemēram, “Elastīgums un sociālā drošība — Dānijas piemērs” (OV C 195, 18.8.2006).

(60) Šis apzīmējums attiecas uz abiem dzimumiem, tātad arī uz zinātniecēm un inženierēm.

(61) “Pētnieki Eiropas pētniecības telpā: profesija ar daudzpusīgam karjeras iespējam”, (OV C 110, 30.4.2004).

(62) Šim mērķim varētu kalpot vēl labāka universitāšu un ar universitātēm nesaistītu pētniecības institūtu sasaiste, pētniecības un apmācības sadarbībā iesaistot arī to tehnisko aprīkojumu un infrastruktūru, kā arī iekļaujot apmācībā jaunākās pētniecības atziņas.

(63) Piemēram, Vācijā.

(64) Skatīt arī (OV. C 110, 30.4.2004).

(65) Skatīt “Frankfurter Allgemeine Zeitung”, Nr. 257, 2005. gada 4. oktobris, C1.

(66) Skatīt, piemēram, “Forschung und Lehre” (pēc Vācijas augstskolu apvienības pasūtījuma, www.forschung-und-lehre.de) 4/06, 208. lpp., kā arī “Forschung und Lehre” 7/06, 402. lpp.

(67) Skatīt, piemēram, “Beruf und Chance”, “Frankfurter Allgemeine Zeitung”, Nr. 251, 2006. gada 28. oktobris, C1.