KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS IETEKMES NOVĒRTĒJUMA KOPSAVILKUMS par aprēķinu metodēm un datu ziņošanas prasībām saskaņā ar 7.a pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/70/EK, kas attiecas uz benzīna un dīzeļdegvielu kvalitāti Pavaddokuments dokumentam PADOMES DIREKTĪVA ../.../ES par aprēķinu metožu un datu ziņošanas prasību noteikšanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/70/EK, kas attiecas uz benzīna un dīzeļdegvielu kvalitāti /* SWD/2014/0295 final */





KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS IETEKMES NOVĒRTĒJUMA KOPSAVILKUMS par aprēķinu metodēm un datu ziņošanas prasībām saskaņā ar 7.a pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 98/70/EK, kas attiecas uz benzīna un dīzeļdegvielu kvalitāti Pavaddokuments dokumentam PADOMES DIREKTĪVA ../.../ES par aprēķinu metožu un datu ziņošanas prasību noteikšanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/70/EK, kas attiecas uz benzīna un dīzeļdegvielu kvalitāti 1. IEVADS 2009. gadā Degvielas kvalitātes direktīva[1] (DKD) degvielas piegādātājiem noteica pienākumu līdz 2020. gadam par 6 % samazināt visu autotransportlīdzekļu (un mobilās neautoceļu tehnikas) degvielu aprites cikla siltumnīcefekta gāzu (SEG) intensitāti. Lai izpildītu šo prasību, degvielas piegādātājiem jāsniedz ziņojums un jāatskaitās par piegādāto degvielu SEG emisijām. Nebioloģiskas izcelsmes degvielu aprites cikla SEG intensitātes aprēķināšanas metodoloģiju tika paredzēts izstrādāt komiteju procedūrā[2]. Biodegvielu aprites cikla SEG intensitātes aprēķināšanas metodoloģija jau ir noteikta DKD. Šajā sakarā Degvielas kvalitātes komitejā ar dalībvalstīm 2011. un 2012. gadā tika izskatīts īstenošanas pasākuma projekts[3], tomēr balsošanā neizdevās pieņemt atzinumu par to. Saskaņā ar komiteju procedūras lēmumu Komisijai ir pienākums iesniegt priekšlikumu Padomei. Šis ietekmes novērtējums atbalsta šādu priekšlikumu. 2. PROBLĒMAS IZKLĀSTS Saskaņā ar DKD 7.a pantu degvielas piegādātājiem katru gadu ir dalībvalstu iestādēm jāziņo kopējais dažādu veidu piegādātās degvielas/enerģijas daudzums, norādot tās izcelsmi, pirkuma vietu un aprites cikla SEG emisijas uz vienu enerģijas vienību. Ziņošanas mehānisma mērķis ir nodrošināt precizitāti attiecībā uz sasniedzamajiem SEG emisiju samazinājumiem, kā arī datiem par attiecīgo ES patērēto degvielu faktisko vidējo SEG intensitāti, lai atjauninātu fosilā kurināmā komparatoru, kas mēra SEG emisiju ietaupījumu, kuru sniedz biodegvielas. Izstrādātā metodoloģija var atšķirties atkarībā no izmantotās dezagregētības pakāpes (piemēram, produktu, izejvielu vai sūtījumu pakāpe) un tā, vai jāizmanto SEG emisiju aprēķini un/vai drīkst izmantot noklusējuma vērtības. Nozarei piemērojamās prasības būs atkarīgas no iespējamo metodoloģiju sarežģītības, un metodoloģijas izvēle noteiks cenas signālu, kas galu galā ietekmēs energoresursu galīgo sadalījumu un ar to saistītās emisiju mazināšanas darbības. Šā ietekmes novērtējuma mērķis ir novērtēt šādas metodoloģijas izstrādes variantu piemērotību un ar tiem saistīto vidisko, ekonomisko un sociālo ietekmi. Lai pamatotu savu novērtējumu, Komisija 2012. gadā sāka neatkarīgu pētījumu[4], kura starpposma konstatējumi tika apspriesti ar ieinteresētajām personām 2012. gada decembrī un 2013. gada aprīlī[5]. 3. SUBSIDIARITĀTE Pienākumu līdz 2020. gadam par 6 % samazināt visu autotransportlīdzekļu (un mobilās neautoceļu tehnikas) degvielu aprites cikla SEG intensitāti piegādātājiem noteica DKD. 4. POLITIKAS MĒRĶI Ar izraudzīto metodoloģiju jāvar sasniegt DKD vispārējo mērķi: nodrošināt, ka autotransportlīdzekļu degvielu SEG intensitāte tiek precīzi izmērīta un samazināta vismaz par 6 % salīdzinājumā ar 2010. gada rādītājiem. Jāņem vērā šāds konkrētais mērķis: izveidot piemērotu metodoloģiju, ar kuru degvielas piegādātāji var precīzi aplēst un paziņot piegādāto degvielu apjomu, izcelsmi, pirkuma vietu un aprites cikla siltumnīcefekta gāzu emisiju intensitāti. Darbības mērķi ir šādi: izveidot metodoloģiju, kas degvielas piegādātājiem ļautu pēc iespējas precīzāk ziņot par piegādāto degvielu (izņemot biodegvielas) aprites cikla siltumnīcefekta gāzu emisijām, kas rodas visās attiecīgajās stadijās, ieskaitot ekstrakciju, zemes izmantojuma izmaiņas, transportēšanu un izplatīšanu, pārstrādi un sadedzināšanu, neatkarīgi no tā, kur minētās emisijas rodas; nodrošināt, ka ar metodoloģiju iegūtais fosilā kurināmā komparators ir pēc iespējas precīzāks; nodrošināt, ka ziņošanas metodoloģija ir pēc iespējas labāk saskaņota ar tiesību aktos noteikto biodegvielu ziņošanas metodoloģiju; nodrošināt, ka šī metodoloģija sniedz dalībvalstīm iespēju verificēt, ka degvielas piegādātāji pilda tiem noteikto pienākumu, tomēr neradīt pārmērīgi lielu administratīvo slogu piegādātājiem un kompetentajām iestādēm. 5. POLITIKAS VARIANTI Ietekmes novērtējumā izskatītie politikas varianti aplūkoti nākamajā tabulā. Varianti/apakšvarianti || Apraksts A) Metodoloģiju nenoteikt || Metodoloģija netiktu ierosināta, līdz ar to dalībvalstis nespētu īstenot DKD. Tas nozīmētu, ka Komisija nepilda sev noteikto pienākumu, tāpēc šis variants tiek noraidīts bez papildu analīzes. B) Noteikt SEG standartvērtības katram degvielas veidam || Šī pieeja ietvertu visvienkāršākās ziņošanas prasības. Būtu jāizstrādā SEG intensitātes vidējās standartvērtības četriem galvenajiem ES patērētās degvielas veidiem (t. i., benzīnam, dīzeļdegvielai/gāzeļļai, sašķidrinātai naftas gāzei un saspiestai dabasgāzei). Piegādātāji netiktu nošķirti pēc to energoavotu kombinācijas izejvielām, jo tās būtu integrētas ES (variants B1) vai dalībvalsts (variants B2) vidējos rādītājos. Tā kā variants B2 radītu šķēršļus iekšējā tirgus darbībai (degvielas piegādātājiem būtu jāizpilda atšķirīgas prasības atkarībā no tā, kurai dalībvalstij tie piegādātu degvielu), kas ir pretrunā DKD mērķim, šis variants ir noraidīts un padziļināti ir novērtēts tikai variants B1. Variantu B1 atbalsta naftas nozare (ieskaitot lielos naftas uzņēmumus, neatkarīgos piegādātājus un tirgotājus), dažas naftas eksportētājas valstis un dažas dalībvalstis. C) Noteikt SEG standartvērtības katram izejvielas veidam || Šis variants paredz par katras ES izmantotās izejvielas SEG intensitāti ziņot atsevišķi, izmantojot vidējās standartvērtības (t. i., benzīnam un dīzeļdegvielai/gāzeļļai no naftas, dabīgā bitumena, naftas slānekļa vai iegūtai no oglēm šķidrās degvielas ieguves procesā, gāzveida degvielai un elektroenerģijai utt.). Tāpēc tiktu paziņotas piegādātāju piegādātās degvielas atšķirības atkarībā no izejvielām, kas iekļautas piegādātāju energoavotu kombinācijā. Saskaņā ar šo metodoloģiju piegādātājiem būtu jāvāc vairāk informācijas nekā pašlaik un būtu jāievēro papildu prasības attiecībā uz tās izsekošanu visā piegādes ķēdē. Variants C bija pasākums, kas tika iesniegts dalībvalstīm 2011. gada oktobrī. Šim variantam dod priekšroku vides NVO un dažas dalībvalstis. D) Noteikt SEG standartvērtības katram izejvielas veidam vai izmantot faktiskās SEG vērtības || Saskaņā ar šo risinājumu piegādātāju saistību izpildes pamatā būtu visu ES izmantoto izejvielu SEG ietekme (piemēram, standartvērtības benzīnam un dīzeļdegvielai/gāzeļļai no naftas, dabīgā bitumena, naftas slānekļa vai iegūtai no oglēm šķidrās degvielas ieguves procesā, gāzveida degvielai un elektroenerģijai utt.). Piegādātāji ziņotu standartvērtības, pamatojoties uz vidējām SEG intensitātes vērtībām (variants D1) vai konservatīvi aplēstām vērtībām, kas augstākas par vidējām (D2). Šie varianti paredzētu ziņot par fosilo degvielu izejvielu izcelsmi. Kā alternatīvu piegādātāji varētu izvēlēties sniegt faktiskās vērtības. Datu vākšanas un izsekojamības prasības būtu tādas pašas kā varianta C gadījumā, atbilstības nodrošināšanas pūles atbilstu variantam B1, bet papildu pūles būtu jāiegulda piegādātājiem, kas izvēlētos ziņot faktiskās vērtības. Variantiem D1 un D2 priekšroku dod vides NVO, kā arī ieinteresētās personas no bioenerģijas un lauksaimniecības nozares, jo šo metodoloģiju piemēro biodegvielām. E) Izmantot faktiskās SEG vērtības || Šis variants paredzētu piegādātājiem pienākumu aprēķināt un ziņot atsevišķu degvielas sūtījumu augšposma SEG emisijas (piemēram, pēc naftas lauka, komercnosaukuma, jēlnaftas tirdzniecības nosaukuma utt.). Šis variants, visticamāk, nodrošinātu visprecīzāko ziņošanu par ES patērēto degvielu siltumnīcefekta gāzu intensitāti, bet tas būtu arī vissarežģītākais, jo piegādātājiem būtu pašiem jāziņo vērtības un pašlaik pastāv datu ierobežojumi. Variantam E priekšroku nedod neviena konkrēta ieinteresēto personu grupa, lai gan dažas dalībvalstis un dažas trešās valstis, kas eksportē naftu, to uzskata par vistaisnīgāko pieeju, jo tās pamatā ir pilnīga visu degvielu diferenciācija. 6. POLITIKAS VARIANTU NOVĒRTĒJUMS Šajā kopsavilkumā aplūkota variantu efektivitāte galveno mērķu sasniegšanā, kā arī to plašākas vidiskās, sociālās un ekonomiskās ietekmes potenciāls. 6.1. Efektivitāte Visefektīvākais variants degvielu SEG intensitātes ziņošanai ES un piegādātāju līmenī ir variants E, jo tas paredz visiem degvielas piegādātājiem pienākumu ziņot par faktiskajām vērtībām. Tomēr faktiskie dezagregētie dati pašlaik var nebūt pieejami par visu veidu degvielām visiem piegādātājiem; arī verifikācijas aspektā šis variants ir vissarežģītākais, un tas rada vislielāko krāpšanas risku. Otros precīzākos SEG intensitātes ziņojumus ES un piegādātāju līmenī nodrošinātu variants C, jo degvielu dezagregēšana izejvielu līmenī jau aptver lielāko daļu no degvielu SEG intensitātes atšķirībām. Saskaņā ar šo metodoloģiju degvielu piegādātājiem būtu jāvāc papildu dati un jāiegulda papildu pūles degvielu izsekošanā, un dalībvalstīm būtu vidēji sarežģīti veikt verifikāciju. Trešajā vietā precizitātes ziņā ir varianti D1 un D2. Šie varianti nenodrošina sevišķi precīzus SEG intensitātes ziņojumus piegādātāju līmenī līdzīgu iemeslu dēļ kā variants B1. Tomēr, ņemot vērā, ka ziņot faktiskās vērtības šis variants stimulētu tikai piegādātājus, kuru SEG intensitāte ir mazāka par ES vidējo rādītāju, varianta D1 gadījumā ziņotās vidējās ES emisijas varētu būt mazākas nekā faktiskās — par līdz 1 procentpunktam no kopējā 6 % mērķrādītāja. Šo efektu var mazināt, izmantojot variantu D2, jo konservatīvi aplēstā standartvērtība pamudinātu ziņot faktiskās vērtības arī tādu degvielu piegādātājus, kuru emisijas ir augstākas par vidējām. Saskaņā ar šo metodoloģiju degvielu piegādātājiem gan būtu jāvāc papildu dati un jāiegulda papildu pūles degvielu izsekošanā, un dalībvalstīm būtu sarežģīti veikt verifikāciju. Piegādātājiem, kuri izvēlētos sniegt faktiskās vērtības, kārtība būtu sarežģītāka. Visvienkāršākais variants, kas arī prasa vismazāk izmaksu, ir variants B1 (vidējās standartvērtības katrai degvielai). Tomēr tas ir arī mazāk precīzs, jo ziņošanas prasību pamatā esošie vidējie rādītāji neatspoguļo ne dažādu kategoriju izejvielu SEG intensitātes atšķirības (t. i., tradicionālo un netradicionālo degvielu izejvielu), ne arī SEG intensitātes atšķirības vienas kategorijas ietvaros (augstākas/zemākas SEG intensitātes tradicionālo degvielu izejvielas). Lai gan šis variants zināmā mērā apdraud ziņoto vidējo ES emisiju datu precizitāti, kā arī fosilā kurināmā komparatora vērtību izstrādi, jo netiek vākta tirgus informācija, šis variants ļautu dalībvalstīm visvienkāršāk verificēt atbilstību un līdz minimumam samazinātu krāpšanas iespējas, jo tiktu īstenota administratīvi visvienkāršākā metodoloģija. Attiecībā uz politikas saskaņotību ar biodegvielu politiku vislielāko konsekvenci nodrošinātu variants D2, savukārt varianti D1 un C ar biodegvielas metodoloģiju būtu saskaņoti daļēji. Turklāt variants E radītu lielāku apgrūtinājumu degvielas piegādātājiem. Variants B1 neapšaubāmi būtu mazāk apgrūtinošs. 6.2. Vides ietekmējums Degvielu ražošana var nelabvēlīgi ietekmēt vidi, jo augšposma un lejasposma darbības var negatīvi ietekmēt gaisa kvalitāti un bioloģisko daudzveidību, kā arī ievērojami palielināt resursu patēriņu, it sevišķi netradicionālo avotu gadījumā. Lai gan visi varianti zināmā mērā mazina pamatscenārijā paredzēto negatīvo vides ietekmējumu, vispozitīvāko rezultātu sniegtu variants C, jo tas mazinātu netradicionālo resursu — kas ir resursintensīvāki un piesārņojošāki nekā tradicionālie resursi — izmantojumu. 6.3. Ekonomiskā un sociālā ietekme 6.3.1. Administratīvās izmaksas Saskaņā ar aplēsēm vismazāko administratīvo slogu — 3 miljonus euro gadā —, vērtējot skaitliskā izteiksmē, radītu variants B1, jo tā ziņošanas un verifikācijas mehānisms ir visvienkāršākais. Palielinoties sarežģītības pakāpei, šīs izmaksas palielinās par vidēji 15, 23, 23–31 un 31 miljoniem euro gadā attiecīgi variantu C, D1, D2 un E īstenošanas gadījumā. Visu variantu gadījumā izmaksas ir zemas — rēķinot ļoti aptuveni, tās svārstās no 0,001–0,01 euro centiem par litru. 6.3.2. Atbilstības nodrošināšanas izmaksas Ņemot vērā biodegvielas un atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas līmeni, kas vajadzīgs, lai sasniegtu Atjaunojamo energoresursu direktīvas mērķus, lielāko daļu DKD prasību izpildei vajadzīgā papildu oglekļa emisiju samazinājuma nodrošina augšposma emisiju samazinājumi un pastiprināta biodegvielu piejaukšana degvielām, un tā visu variantu gadījumā rada līdzīgas izmaksas. Šķiet, ka to variantu gadījumā, kuros tā ir atļauta, augstas intensitātes degvielu aizstāšanai ar zemākas intensitātes degvielām ir maza nozīme vispārējā vajadzīgā samazinājuma kontekstā, jo citu tehnoloģiju emisiju samazināšanas izmaksas ir daudz zemākas. Vismazākās atbilstības nodrošināšanas izmaksas radītu variants D1 (1 miljonu euro gadā), kam seko varianti B1, C, D2 un E ar attiecīgi 6, 8, līdz 9 un 9 miljoniem euro[6]. Visu variantu gadījumā šīs izmaksas ir zemas — līdz 0,003 euro centiem par litru. Varianta D1 atbilstības nodrošināšanas izmaksas ir viszemākās, jo šajā variantā aplēstās ES līmeņa emisijas ir mazākas nekā faktiskās, līdz ar to jāiegulda mazākas pūles emisiju mazināšanā. 6.3.3. Citas izmaksas un ietekme uz konkurētspēju Variants D1, visticamāk, tirgus izmaksas palielinātu vismazāk — par 59 miljoniem euro —, jo ES vidējās emisijas tiktu novērtētas par zemu. Visi citi varianti radītu līdzīgas tirgus izmaksas — 79 miljonus euro. Saskaņā ar aplēsēm visu variantu gadījumā mazumtirdzniecības cenas kopumā palielinātos par 0,02–0,04 euro centiem litrā[7]. Kas attiecas uz papildu izmaksu ietekmi uz naftas rūpniecības nozari un jo īpaši ES rafinēšanas rūpnīcām, šķiet reālistiski pieņemt, ka ražotāji lielāko daļu šo izmaksu pārvirzīs uz patērētājiem. Tā kā izmaksas ir zemas un diez vai ievērojami samazināsies kopējais degvielas patēriņš, nav paredzams, ka ievērojami mainīsies tirgus struktūra, pievienotā vērtība, inovācijas spēja, nodarbinātība vai ES rafinēšanas uzņēmumu konkurētspēja salīdzinājumā ar starptautiskajiem konkurentiem. 7. SECINĀJUMS Metodoloģijas izvēle būs izšķirošs faktors, kas noteiks, cik precīzi tiks paziņota piegādāto degvielu oglekļa intensitāte. Izmantojot dažas metodoloģijas, degvielu SEG intensitāte piegādātāju līmenī tiktu novērtēta par zemu un/vai par augstu. Varianti D1 un D2 radītu tendenci degvielu SEG intensitāti novērtēt par zemu arī ES līmenī. Neprecīza ziņošana var mazināt DKD vispārējo vērienīgumu un ietekmēt sloga sadalījumu degvielas piegādātājiem. Varianti, kas paredz lielāku dezagregācijas pakāpi nekā tikai pēc degvielas veida vien (t. i., dezagregāciju izejvielu un degvielu sūtījumu līmenī), efektīvāk stimulē izmantot mazāk piesārņojošas degvielas ar mazāku SEG intensitāti. Tie mazina negatīvo ietekmi uz vidi. Parasti tas netiešā veidā nedaudz mazina importēto produktu īpatsvaru, jo ES rafinēšanas rūpnīcas mēdz izvēlēties izejvielas ar mazāku oglekļa intensitāti. Variantu ekonomiskās izmaksas atšķiras nedaudz, lai gan administratīvās un atbilstības nodrošināšanas izmaksas atšķiras; vismazākās izmaksas radītu variants B1. Nav uzskatāms, ka šīs izmaksas atstātu būtisku ekonomisku ietekmi uz degvielas piegādātājiem vai ietekmētu piegādātāju konkurētspēju. Visu variantu gadījumā DKD mērķrādītāja sasniegšanai vajadzīgo papildu emisiju samazinājumu nodrošina augšposma emisiju samazinājumi un pastiprināta biodegvielu piejaukšana degvielām. Daži varianti piegādātājiem paredz iespēju augstas oglekļa intensitātes fosilās degvielas aizstāt ar zemākas intensitātes fosilajām degvielām, bet šim mehānismam ir ierobežota ietekme uz siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājumiem. Ja piegādātāji var izvēlēties ziņot SEG intensitātes faktiskās vērtības vai standartvērtību, pastāv risks, ka augstas intensitātes jēlnaftu piegādātāji varētu gūt labumu no šīs elastības, ja vien šādas standartvērtības nenosaka konservatīvi. Varianta B1 īstenošanas un verifikācijas mehānisms ir visvienkāršākais, jo tam nav vajadzīga papildu datu vākšana. Tomēr B1 (kura pamatā ir katras degvielas vidējās standartvērtības) rada zināmu SEG intensitātes ziņojumu neprecizitāti piegādātāju līmenī, un ar to ir saistīts arī zināms ES vidējās vērtības ziņošanas risks. Tā ir tādēļ, ka, ja ziņošanas pamatā ir katras degvielas vidējās standartvērtības, piegādātāji saskaņā ar šādu variantu nevāc nekādu informāciju par reālo situāciju tirgū. Lai gan variants B1 ir visvienkāršākais, tā vidiskie rādītāji ir sliktāki nekā citiem variantiem. Savukārt varianti C, D1 un D2 visi piedāvā metodoloģiju, kas nodrošina precīzākus rezultātus, kā arī mazina negatīvo ietekmi uz vidi, lai gan arī rada lielāku slogu, jo sevišķi variants D2. Jāsecina, ka dažādu aspektu dēļ nav viegli izvēlēties starp variantiem C, D1, D2 un B1. Paredzams, ka variants B1 radītu vismazākās administratīvās izmaksas. Lai gan pievilcīgs ir arī variants E, jo tas varētu būt precīzāks, šo variantu būtu grūti īstenot īstermiņā. Tāpēc priekšroka tiek dota B1 — katra degvielas veida (benzīna/dīzeļdegvielas) vidējo SEG standartvērtību noteikšanai pēc ES energoavotu sadalījuma ("ziņošanas pamatpieeja"). [1] Direktīva 98/70/EK. [2] Direktīvas 2009/30/EK 7.a panta 5. punkts. [3] Pašreizējā priekšlikuma 3. un 4. pielikums: http://ec.europa.eu/transparency/regcomitology/index.cfm?do=search.documentdetail&XOvfOQKYHt67nl0gDR9EQ0pDU4MfDGIJHglKuEmrBsRhxbx1TISJ2Mfg5DtxY23N. [4] https://circabc.europa.eu/w/browse/6893ba02-aaed-40a7-bf0d-f5affc85a619. [5] https://circabc.europa.eu/w/browse/ced1b370-4443-49ef-839f-fa4a8b55a550 un https://circabc.europa.eu/w/browse/9ee501ad-fdfe-4975-80d4-477557384644. [6] Šeit norādītas par gadu aplēstās summas. Paredzams, ka atbilstības nodrošināšanas izmaksas atšķirībā no administratīvajām izmaksām rastos tikai 2020. gadā, kad jāizpilda DKD saistības. [7] Mazumtirdzniecības cenu palielināšanās atspoguļotu pamatscenārija un dažādo variantu izmaksu atšķirības — pūles, kas jāiegulda DKD mērķrādītāja sasniegšanā pēc Atjaunojamo energoresursu direktīvas mērķrādītāja sasniegšanas. Mazumtirdzniecības cenu palielinājums, kas segtu visu 6 % samazinājumu, absolūtā izteiksmē būtu aptuveni 0,3 centi litrā.