KOMISIJAS ZIŅOJUMS par makrofinansiālās palīdzības sniegšanu trešām valstīm 2012. gadā /* COM/2013/0426 final */





SATURS 1........... Ievads............................................................................................................................ 3 2........... Priekšvēsture.................................................................................................................. 3 2.1.... Pēdējo gadu notikumi..................................................................................................... 3 2.2.... MFP pamatregula........................................................................................................... 4 3........... Makrofinansiālās palīdzības darbības 2012. gadā............................................................. 6 3.1.... Pārskats......................................................................................................................... 6 3.2.... Atsevišķas darbības saņēmējvalstīs 2012. gadā............................................................... 6 ......... 3.2.1. Bosnija un Hercegovina........................................................................................ 6 ......... 3.2.2. Armēnija.............................................................................................................. 7 .......... 3.2.3. Gruzija................................................................................................................. 7 .......... 3.2.4. Moldovas Republika............................................................................................. 8 ......... 3.2.5. Ukraina................................................................................................................ 9 ......... 3.2.6. Kirgizstānas Republika.......................................................................................... 9 4........... MFP līdzekļu atbilstīgas izmantošanas nodrošināšana: darbību novērtējumi un ex post novērtējumi 10 4.1.... Darbību novērtējumi..................................................................................................... 10 4.2.... Ex-post novērtējumi..................................................................................................... 10 5........... Pieprasījumi piešķirt palīdzību un turpmākie Komisijas priekšlikumi; budžeta stāvoklis.... 11 KOMISIJAS ZIŅOJUMS par makrofinansiālās palīdzības sniegšanu trešām valstīm 2012. gadā 1. Ievads Šajā ziņojumā sniegts vispārīgs pārskats par ES makrofinansiālās palīdzības (MFP) sniegšanu trešām valstīm 2012. gadā. Makrofinansiālā palīdzība ir daļa no ES ārējās palīdzības sistēmas, un šis instruments ir izstrādāts valstīm, kuras ir ģeogrāfiskā, ekonomiskā un politiskā ziņā pietuvinātas ES, lai izņēmuma gadījumos risinātu to ārējā finansējuma vajadzības maksājumu bilances atbalsta veidā. MFP mērķis ir stiprināt makroekonomiku un finanšu stabilitāti kandidātvalstīs, potenciālajās kandidātvalstīs un Eiropas kaimiņvalstīs, vienlaikus veicinot atbilstīgu strukturālo reformu īstenošanu. Šis instruments papildina valsts ekonomikas korekciju un reformu programmu, par kuru panākta vienošanās ar SVF, un šādas programmas esamība ir MFP īstenošanas nosacījums. Makrofinansiālā palīdzība tiek sniegta vai nu aizdevuma veidā, Komisijai aizņemoties vajadzīgos līdzekļus kapitāla tirgos un aizdodot tos tālāk saņēmējvalstij, un/vai īpašos gadījumos kā dotācija, kas tiek finansēta no ES budžeta. 2012. gadā turpinājās jau sākto makrofinansiālās palīdzības darbību īstenošana, un abi Savienības likumdevēji — Padome un Eiropas Parlaments — neapstiprināja jaunas MFP darbības. Vienlaikus abi likumdevēji turpināja apspriest jauno MFP pamatregulu, kuru Komisija ierosināja 2011. gada jūlijā, tomēr nepanāca vienošanos. Visbeidzot 2013. gada maijā Komisija pieņēma lēmumu atsaukt savu priekšlikumu, jo vienošanās, kādu varēja panākt abi likumdevēji, nozīmētu, ka netiktu sasniegti Komisijas priekšlikumā izvirzītie mērķi. Šis ziņojums sagatavots atbilstīgi vairākiem gan tikai Padomes, gan Eiropas Parlamenta un Padomes kopīgiem lēmumiem par MFP darbībām. Tas seko ziņojumiem par iepriekšējiem gadiem. Ziņojumam pievienots Komisijas dienestu darba dokuments, kurā sniegta sīkāka informācija un analīze par makroekonomikas kontekstu un atsevišķu MFP darbību īstenošanu. 2. Priekšvēsture 2.1. Pēdējo gadu notikumi Globālā ekonomikas un finanšu krīze 2008.–2009. gadā pamatīgi ietekmēja Eiropas Savienībai blakusesošās attīstības valstis, tādējādi strauji pieauga pieprasījums pēc ES finanšu atbalsta, tostarp MFP veidā. ES Ministru padome 2009. gada beigās pieņēma lēmumu par četrām programmām – Bosnijai un Hercegovinai, Serbijai, Armēnijai un Gruzijai, un tajā pašā gadā uz vienu gadu pagarināja agrāk apstiprināto MFP Kosovai[1]. Abi ES likumdevēji 2010. gadā pieņēma lēmumu vēl par divām programmām Ukrainai un Moldovai, tikai šoreiz — pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā — lēmumu pieņēma Padome un Parlaments kopā. MFP darbības Gruzijai un Kosovai tika pabeigtas 2010. gadā. Komisija 2011. gadā un 2012. gada sākumā pabeidza īstenot MFP programmas Serbijai, Armēnijai un Moldovai un turpināja gatavoties programmu īstenošanai Bosnijā un Hercegovinā un Ukrainā. Vispārējai ekonomikas situācijai ievērojami uzlabojoties 2010. gadā un 2011. gada sākumā, spiediens uz maksājumu bilances stāvokli MFP saņēmējvalstīs nedaudz mazinājās. Tādēļ Komisija 2011. gadā pieņēma tikai divus jaunus priekšlikumus – par Gruziju 2011. gada janvārī un Kirgizstānas Republiku 2011. gada decembrī. Tomēr lēmumu pieņemšana saistībā ar priekšlikumiem kavējās, jo Parlaments un Padome nevarēja vienoties par priekšlikumu īstenošanas procedūru. Konkrēti runājot, starp abiem likumdevējiem pastāvēja nesaskaņas par saprašanās memoranda (SM) pieņemšanas procedūru, jo par katru MFP darbību SM tiek noteikti ekonomikas politikas pasākumi, kuri jāveic MFP saņēmējvalstij (skatīt 2.3. iedaļu). Sākot ar 2011. gada otro pusgadu, ievērojami pasliktinājās finansēšanas nosacījumi globālajā kapitāla tirgū, kas daļēji liecināja par eurozonas valsts parāda krīzes radīto ietekmi. Turklāt “Arābu pavasaris” un tā izraisītās politiskās un ekonomiskās pārmaiņas Vidusjūras reģiona arābu partnervalstīs[2] palielināja spiedienu uz šo valstu budžetu un ārējo pozīciju. Šo notikumu rezultātā 2012. gadā palielinājās pieprasījums pēc MFP. Vispirms pieprasījumu piešķirt MFP EUR 500 miljonu apmērā izteica Ēģiptes valdība – sākotnēji tas tika nosūtīts 2011. gada jūnijā un tad atjaunots 2012. gada februārī un novembrī. Tad 2012. gada decembrī sekoja Jordānijas iestāžu pieprasījums piešķirt MFP atbalstu aizdevuma veidā ne vairāk kā EUR 200 miljonu apmērā. Komisija kopīgi ar SVF aplēsa Jordānijas atlikušā ārējā finansējuma vajadzības, un 2013. gada aprīlī tā pieņēma priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes lēmumam par MFP piešķiršanu Jordānijai ne vairāk kā EUR 180 miljonu apmērā aizdevuma veidā, līdzekļus izmaksājot 2013.–2014. gada laikā. Arī Armēnijas iestādes 2013. gada februārī nosūtīja pieprasījumu piešķirt jaunu MFP darbību; Komisija to ir izskatījusi, un 2013. gada laikā varētu tikt pieņemts priekšlikums. 2.2. MFP pamatregula Jau 2003. gadā Eiropas Parlaments konstatēja, ka viens no galvenajiem MFP trūkumiem ir garais lēmumu pieņemšanas process, saskaņā ar kuru Padome, apspriežoties ar Parlamentu, pieņem lēmumu par atsevišķām MFP darbībām katrā konkrētajā gadījumā. Parlaments arī uzsvēra, ka MFP kā instrumentam kopumā ir nepieciešams pārredzams juridiskais pamats. Kopš Lisabonas līguma stāšanās spēkā 2009. gada 1. decembrī leģislatīvus lēmumus par atsevišķām MFP darbībām Parlaments un Padome pieņem saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (koplēmuma procedūru), un rezultātā lēmumu pieņemšanas process ir vēl ilgāks. Tādējādi arvien vairāk tika izteikti aicinājumi racionalizēt MFP lēmumu pieņemšanas procedūru. Finanšu un valsts parāda krīze ir pierādījusi, ka ārkārtas makroekonomikas un finanšu situāciju efektīvai risināšanai ir nepieciešams instruments, kuru, reaģējot uz krīzi, varētu ātri un efektīvi īstenot. Reaģējot uz šiem notikumiem, Komisija 2011. gada 4. jūlijā pieņēma priekšlikumu pamatregulai, ar ko nosaka vispārīgus noteikumus par makrofinansiālās palīdzības sniegšanu trešām valstīm[3]. Priekšlikuma galvenie mērķi bija i) veicināt makrofinansiālās palīdzības efektivitāti, izmantojot ātrāku un efektīvāku lēmumu pieņemšanas procesu, ii) salāgot lēmumu pieņemšanas procesu ar lēmumu pieņemšanas procesu par citiem finansēšanas instrumentiem, galvenokārt saistībā ar ārējām attiecībām, iii) oficiāli pieņemt instrumentam piemērojamos noteikumus un iesaistīt Eiropas Parlamentu darbībās saistībā ar šiem instrumentiem un iv) atjaunināt un vienkāršot dažus noteikumus. Komisija 2011. gada jūlijā iesniedza ierosināto pamatregulu, un kopš tā laika dokuments ticis plaši apspriests gan Padomē, gan Parlamentā. Tomēr abi likumdevēji līdz šim nav pieņēmuši pamatregulu savstarpējo nesaskaņu dēļ saistībā ar procedūras jautājumiem. Parlaments un Padome nemaina savu nostāju par to, ka lēmumiem par atsevišķām MFP darbībām jāpiemēro parastā likumdošanas procedūra. Komisija uzskata, ka tādējādi netiktu sasniegts neviens no Komisijas priekšlikuma galvenajiem mērķiem. Konkrēti runājot, lēmumu pieņemšana kļūtu lēnāka, apgrūtinošāka un neparedzamāka, nevis ātrāka, efektīvāka un pārredzamāka. Tāpat nebūtu vispārīga noteikumu kopuma, jo abi likumdevēji jebkurā laikā varētu pieļaut novirzi no pamatregulas, turpmāk pieņemot MFP lēmumus. Visbeidzot Komisija pauda nopietnas konstitucionāla rakstura bažas. Tādēļ 2013. gada 8. maijā Komisija pieņēma lēmumu atsaukt priekšlikumu. 2.3. Izeja no strupceļa saistībā ar jaunu MFP darbību apstiprināšanu Kopš jaunās regulas par komiteju procedūru[4] stāšanās spēkā 2011. gada 1. martā Eiropas Parlaments un Padome nav varējuši vienoties par Komisijas priekšlikumu piešķirt MFP Gruzijai un Kirgizstānas Republikai. Kaut gan ir panākta vispārēja vienošanās par priekšlikuma būtību, abām iestādēm ir atšķirīgi viedokļi par komiteju procedūru saprašanās memoranda (SM) pieņemšanai. SM ir noteikti ekonomikas politikas pasākumi, par kuriem Komisijai jāvienojas ar saņēmējvalsti MFP īstenošanas nolūkā. Parlaments uzstāj, ka jāizmanto konsultēšanās procedūra (nesaistošs dalībvalstu atzinums), savukārt Padome apgalvo, ka jāizmanto pārbaudes procedūra (saistošs dalībvalstu atzinums). Komisija ir ierosinājusi vairākus kompromisa risinājumus, un abas puses sliecas atbalstīt risinājumu, kura pamatā ir noteikts slieksnis. Ir notikusi apspriešana saistībā gan ar MFP pamatregulu, gan samierināšanas procedūru par MFP Gruzijai. Parlamenta un Padomes vienošanās par šo jautājumu ir gaidāma 2013. gada otrajā ceturksnī, un tad attiecīgi varētu sākties lēmumu pieņemšana par MFP Gruzijai un Kirgizstānas Republikai un turpmākām MFP darbībām. 3. Makrofinansiālās palīdzības darbības 2012. gadā 3.1. Pārskats MFP darbība, kas 2009. gadā pieņemta attiecībā uz Armēniju, tika pabeigta 2012. gadā. Aizdevuma otrā un pēdējā daļa EUR 39 miljonu apmērā tika izmaksāta Armēnijas iestādēm 2012. gada februārī. Pirmā daļa un otrās daļas dotāciju daļa tika izmaksāta 2011. gadā. Tādējādi tika pabeigta MFP darbība EUR 100 miljonu apmērā, kuru veidoja EUR 65 miljoni aizdevuma veidā un EUR 35 miljoni dotāciju veidā. Saistībā ar MFP Moldovai, ko veidoja dotācija EUR 90 miljonu apmērā, Komisija 2012. gada aprīlī izmaksāja trešo un pēdējo daļu (EUR 30 miljonus). MFP Ukrainai tika apstiprināta 2010. gadā, un kopā ar līdzekļiem, kas bija pieejami saskaņā ar iepriekšējo, 2002. gadā apstiprināto, darbību, palīdzības apjoms bija EUR 610 miljoni aizdevuma veidā; tomēr 2012. gadā palīdzības sniegšana tika vēlreiz atlikta, jo bija jāpanāk vienošanās ar Ukrainas iestādēm par noteiktiem saprašanās memoranda nosacījumiem un SVF programmā Ukrainai bija pieļautas novirzes, turklāt programma bija beigusies 2012. gada decembrī. Vienošanās par SM tika panākta 2012. gada vidū, un SM tika parakstīts 2013. gada februārī Ukrainas un ES samita laikā. Tomēr pirmā līdzekļu izmaksa saskaņā ar šo MFP darbību joprojām ir atkarīga no tā, vai Ukrainas iestādes un SVF varēs panākt vienošanos par jaunu finansēšanas atbalsta programmu. MFP Bosnijai un Hercegovinai tika apstiprināta 2009. gadā (par kopējo summu EUR 100 miljoni aizdevuma veidā), un saprašanās memoranda un aizdevuma līguma termiņš tika pagarināts uz vienu gadu, līdz 2013. gada novembrim. Pirmā daļa EUR 50 miljonu apmērā tika izmaksāta 2013. gada februārī. Eiropas Parlaments un Padome 2012. gadā apsprieda divus tiesību aktu priekšlikumus par jaunām MFP darbībām, kurus Komisija pieņēma 2011. gadā, proti, priekšlikumu paplašināt MFP Gruzijai EUR 23 miljonu apmērā aizdevuma veidā un EUR 23 miljonu apmērā dotācijas veidā, un priekšlikumu izņēmuma kārtā[5] paplašināt MFP Kirgizstānas Republikai EUR 15 miljonu apmērā aizdevuma veidā un EUR 15 miljonu apmērā dotāciju veidā. Lēmumu pieņemšana saistībā ar abiem priekšlikumiem kavējas nesaskaņu dēļ saistībā ar procedūras jautājumiem, kā paskaidrots 2.3. iedaļā. 3.2. Atsevišķas darbības saņēmējvalstīs 2012. gadā 3.2.1. Bosnija un Hercegovina Makrofinansiālo palīdzību Bosnijai un Hercegovinai ne vairāk kā EUR 100 miljonu apmērā aizdevuma veidā Padome apstiprināja jau 2009. gadā[6]. Attiecīgais saprašanās memorands (SM) un aizdevuma līgums tika parakstīti 2010. gada novembrī, tomēr aizdevuma līgumu Bosnijas valdība ratificēja tikai 2011. gada augustā daļēji tāpēc, ka pēc 2010. gada oktobrī notikušajām vispārējām vēlēšanām valdības veidošanas process bija ieildzis. MFP līdzekļi netika izmaksāti 2012. gadā, jo iestādes nebija izpildījušas nosacījumus, par kuriem bija panākta vienošanās SM. Pēc tam, kad tika panākta jauna atbalsta vienošanās ar SVF un iestādes sāka uzlabot valsts finanšu ilgtspējību, Eiropas Komisija uz vienu gadu pagarināja MFP Bosnijai un Hercegovinai, un tā bija pieejama līdz 2013. gada 7. novembrim. MFP pirmais maksājums EUR 50 miljonu apmērā tika veikts 2013. gada februārī. Otrā maksājuma veikšana tiek plānota 2013. gada otrajā pusē, ja tiks izpildīta SVF programma un visi SM paredzētie politikas nosacījumi. Pēc tam, kad valsts bija nedaudz atguvusies pēc globālās ekonomikas krīzes sākotnējās ietekmes (IKP pieaugumam sasniedzot 1 % 2010. un 2011. gadā), 2012. gadā ekonomikā atkal bija vērojamas negatīvas tendences: pasliktinoties ārējai videi, arī reālais IKP samazinājās par 0,7 %. Ārējā nelīdzsvarotība atkal palielinās, un tekošā konta deficīts sasniedz 9,4 % no IKP. Ņemot vērā makroekonomikas nelīdzsvarotības palielināšanos un pieaugošās bažas par makroekonomikas stabilitāti, iestādes 2012. gada septembrī panāca vienošanos ar SVF par jaunu atbalsta vienošanos aptuveni EUR 400 miljonu apmērā. 3.2.2. Armēnija Komisija 2012. gada sākumā pabeidza īstenot MFP programmu Armēnijai, par kuru lēmums tika pieņemts 2009. gada beigās[7]. Saskaņā ar šo programmu Armēnijai tika piešķirts ES atbalsts par kopējo summu EUR 100 miljoni (EUR 35 miljoni dotācijas veidā un EUR 65 miljoni aizdevuma veidā), veicot izmaksu divās daļās. Palīdzība tika piešķirta ekonomikas reformu programmas īstenošanai, kuru atbalstīja finansēšanas vienošanās ar SVF uz trim gadiem saskaņā ar paplašināto aizdevumu programmu (Extended Fund Facility jeb EFF) un paplašināto kredītprogrammu (Extended Credit Facility jeb ECF), ko SVF Valde apstiprināja 2010. gada jūnijā. Pirmais MFP maksājums EUR 40 miljonu apmērā tika veikts 2011. gada jūnijā, savukārt otrais maksājums EUR 60 miljonu apmērā tika veikts 2011. gada decembrī saistībā ar dotāciju un 2012. gada februārī — ar aizdevumu[8]. Armēnijas ekonomika 2012. gadā turpināja nostiprināties. IKP pieaugums sasniedza 7,2 % 2012. gadā, kaut 2011. gadā tas bija tikai 4,7 %. Spēcīgāku izaugsmi 2012. gadā galvenokārt virzīja privātā patēriņa palielināšanās (par 10,2 % 2012. gadā salīdzinājumā ar 2,4 % 2011. gadā) un neto eksports. Arī labvēlīgie klimatiskie apstākļi veicināja lauksaimniecības ražošanas apjoma pieaugumu. Savukārt negatīvas iezīmes bija, piemēram, gan iekšzemes, gan ārvalstu ieguldījumu turpmāka samazināšanās, kas liecināja par lēnāku Armēnijas izaugsmes perspektīvu. Tā kā ekonomikas attīstības prognozes bija drīzāk negatīvas, 2013. gada februārī Armēnijas iestādes iesniedza Komisijai pieprasījumu piešķirt jaunu MFP programmu. Palīdzības mērķis bija papildināt līdzekļus, kuri būs pieejami saskaņā ar sagatavošanā esošo jauno SVF finansēšanas līgumu. Komisija apsver šo pieprasījumu. 3.2.3. Gruzija Pēc 2008. gada augustā notikušā militārā konflikta ar Krieviju donoru konferences laikā ES apņēmās piešķirt Gruzijai plašu līdzekļu paketi EUR 500 miljonu apmērā ekonomikas atveseļošanai. Paketē bija paredzētas divas iespējamās MFP programmas, katra EUR 46 miljonu apmērā. Pirmā programma tika sekmīgi pabeigta 2009.–2010. gadā. Saistībā ar otro programmu Komisija 2011. gada janvārī pieņēma priekšlikumu. Tomēr leģislatīva lēmuma pieņemšana par programmu kavējas, jo starp Eiropas Parlamentu un Padomi bija nesaskaņas saistībā ar saprašanās memoranda pieņemšanai izmantojamo procedūru (skatīt 2.3. iedaļu). Ierosinātās MFP apmērs ir EUR 46 miljoni (vienādās daļās aizdevuma un dotācijas veidā), un tās galvenie mērķi ir segt Gruzijas ārējā finansējuma vajadzības un mazināt finanšu vajadzības budžetā, vienlaikus atbalstot fiskālo konsolidāciju un valsts centienus panākt ārējo stabilitāti un veikt strukturālās reformas. Kaut gan 2012. gadā Gruzijā bija vērojama spēcīga ekonomikas izaugsme (saskaņā ar sākotnējām aplēsēm tā varētu būt 6,1 %)[9], joprojām pastāv liela ārējā neaizsargātība, par ko liecina tas, ka tekošā konta deficīta attiecība pret IKP joprojām ir izsakāma ar divciparu skaitli, pastāv liels bruto ārējais parāds un samazinās ĀTI. Ņemot vērā šos vājos aspektus un arī nemierīgo globālo vidi, iestādes pieprasīja SVF piešķirt vēl vienu programmu. Tādēļ 2012. gada aprīlī tika apstiprināta vienošanās ar SVF uz diviem gadiem, un to veidoja atbalsta vienošanās un atbalsta kredītprogramma (Stand-By Credit Facility jeb SCF). Tā kā vienošanās pēc savas būtības ir piesardzības pasākums, tas nozīmē, ka MFP programmu var sākt tikai tad, ja Gruzija izmantos SVF programmas līdzekļus. 3.2.4. Moldovas Republika Komisija 2012. gadā pabeidza īstenot MFP programmu Moldovas Republikai, par kuru Eiropas Parlaments un Padome pieņēma lēmumu 2010. gada oktobrī[10]. Saskaņā ar programmu ES piešķīra Moldovai MFP programmu EUR 90 miljonu apmērā dotācijas veidā, izmaksājot līdzekļus trīs daļās. Palīdzība tika piešķirta saistībā ar ekonomikas programmu, kuru atbalstīja ar finansēšanas līgumu saskaņā ar EFF un ECF uz trim gadiem, kuru SVF Valde apstiprināja 2010. gada janvārī. Pirmās divas daļas EUR 40 miljonu un EUR 20 miljonu apmērā tika izmaksātas attiecīgi 2010. gada decembrī un 2011. gada septembrī. Trešā MFP daļa (EUR 30 miljoni) tika izmaksāta 2012. gada aprīlī[11]. Ekonomikas izaugsme ievērojami samazinājās 2012. gadā tādu faktoru ietekmē kā negatīvi ārējie satricinājumi, tostarp mazāks eksporta pieprasījums no ES, un slikti klimatiskie apstākļi (barga ziema un sausums vasarā), kuri ietekmēja lielo lauksaimniecības nozari. IKP pieaugums 2012. gadā bija negatīvs, t. i., –0,8 %[12], un liecināja par ievērojamu samazinājumu salīdzinājumā ar 6,8 % 2011. gadā. Starp ārējiem faktoriem var minēt tekošā konta deficīta nelielu samazināšanos, kas daļēji norāda uz importa samazināšanos mazāka iekšzemes pieprasījuma dēļ, bet arī uz neto ienākumu un neto vienpusējo pārvedumu pārpalikuma palielināšanos, kas norāda uz elastīgiem naudas pārvedumiem. Neraugoties uz minētajiem pozitīvajiem faktoriem, tekošā konta deficīts joprojām ir liels, un arī 2013. gadā tas būs galvenais neaizsargātības iemesls. Neaizsargātība veidojas arī ārējā parāda dēļ, kas jau ir liels un turpina palielināties: salīdzinājumā ar 77,6 % 2011. gada beigās 2012. gadā tas sasniedza 84,5 % no IKP. Šos ārējos riskus nedaudz mazināja centrālās bankas tirgus intervences otrajā un trešajā ceturksnī, lai atjaunotu valsts oficiālās rezerves. Galīgais programmas pārskats par SVF EFF un ECF finansēšanas līgumu sākotnēji tika plānots 2013. gada janvārī, tad tika pārcelts uz 2013. gada aprīli, bet tad to nevarēja pabeigt politiskās krīzes dēļ, kuru aizsāka koalīcijas valdības krišana 2013. gada februārī, un visbeidzot pārskats tika atlikts uz 2013. gada jūliju. Ziņojuma publicēšanas laikā nebija skaidru plānu par nākamo līgumu. 3.2.5. Ukraina Ņemot vērā pastāvošo ārējā finansējuma deficītu un nepieciešamību atbalstīt ekonomikas reformu procesu valstī, 2010. gada jūlijā ES pieņēma lēmumu piešķirt Ukrainai MFP ne vairāk kā EUR 500 miljonu apmērā[13]. Kopā ar EUR 110 miljoniem, kuri joprojām bija pieejami saskaņā ar 2002. gadā pieņemto lēmumu par MFP[14], potenciālā MFP pakete bija gandrīz EUR 610 miljoni. Saprašanās memorands, kurā tika noteikti politikas nosacījumi palīdzības līdzekļu izmaksai, un aizdevuma līgums tika parakstīti 2013. gada martā. SM ietverti politikas pasākumi tādās galvenajās jomās kā valsts finanšu pārvaldība, tirdzniecība un nodokļi, enerģētikas nozares reforma un finanšu regulējuma saskaņošana. MFP līdzekļu izmaksa 2013. gadā ir atkarīga no tā, vai Ukraina atsāks izmantot līdzekļus, kuri tai tiks piešķirti saskaņā ar jauno SVF atbalsta līgumu, par kuru Ukrainas iestādes patlaban vienojas ar SVF, jo 2012. gada decembrī beidzās iepriekšējā atbalsta vienošanās USD 15,4 miljardu apmērā. Turklāt otrās un trešās daļas izmaksa būs arī atkarīga no tā, cik apmierinošs būs progress saistībā ar SM noteikto strukturālās politikas nosacījumu īstenošanu. Reālā IKP pieaugums 2012. gadā palēninājās un bija 0,2 % salīdzinājumā ar 5,2 % 2011. gadā, un tas notika galvenokārt tādēļ, ka pasliktinājās ārējās vides apstākļi, samazinājās pieprasījums pēc Ukrainas metāla eksporta un bija zems ieguldījumu līmenis. Neraugoties uz izaugsmes palēnināšanos un deflācijas tendencēm, Ukrainas Nacionālā banka īstenoja stingru monetāro politiku, mēģinot kliedēt spiedienu devalvēt nacionālo valūtu. Fiskālais deficīts palielinājās un sasniedza aplēsto līmeni, proti, 6 % no IKP 2012. gadā (2011. gadā tas bija 4,2 %), un to galvenokārt izraisīja fiskālās disciplīnas atslābināšana pirms parlamenta vēlēšanām un pieaugošais elektroenerģijas subsīdiju līmenis. Ārējā neaizsargātība palielinās, jo tekošā konta deficīts ir palielinājies, sasniedzot 8,4 % no IKP, bet ārvalstu valūtas rezerves 2012. gadā ir samazinājušās gandrīz par vienu ceturtdaļu. Progress strukturālo reformu jomā nav bijis viennozīmīgs, jo neliela virzība panākta enerģētikas politikas jomā, savukārt valsts finanšu pārvaldības jomā virzība ir apstājusies un publiskā iepirkuma sistēma joprojām nav pārredzama. 3.2.6. Kirgizstānas Republika Sākoties etniskajai un politiskajai vardarbībai, kuras rezultātā strauji samazinājās ekonomikas aktivitāte un izveidojās ievērojams ārējā finansējuma deficīts, 2010. gada jūlijā Biškekā notikušajā starptautiskajā donoru konferencē ES apņēmās atbalstīt Kirgizstānas Republikas ekonomikas atveseļošanu. Rezultātā 2011. gada 20. decembrī Komisija pieņēma priekšlikumu lēmumam piešķirt Kirgizstānas Republikai MFP ne vairāk kā EUR 30 miljonu apmērā (EUR 15 miljonus aizdevuma veidā un EUR 15 miljonus dotāciju veidā). Šāda MFP darbība izņēmuma kārtā (t. i., darbība tiek veikta ārpus MFP parastā ģeogrāfiskā tvēruma) tika pamatota ar valstī vērojamo spēcīgo stimulu īstenot uz demokrātiju vērstas politikas un ekonomikas reformas un valsts stāvokli reģionā, kas ir ekonomiski un politiski nozīmīgs ES. Turklāt 2011. gada jūnijā SVF un Kirgizstānas Republikas iestādes vienojās par programmu uz trim gadiem, kuru atbalsta paplašinātā kredītprogramma (ECF). Tomēr lēmuma pieņemšanu par MFP darbību Kirgizstānas Republikai kavē nesaskaņas starp abiem likumdevējiem par SM pieņemšanai izmantojamo procedūru (skatīt 2.3. iedaļu). Ekonomikas izaugsme Kirgizstānas Republikā 2012. gadā bija ierobežota un nepārsniedza 0,9 %, kas bija ievērojami zemāks līmenis salīdzinājumā ar agrākām prognozēm; tas notika tādēļ, ka ražošana zelta ieguves nozarē strauji saruka ģeoloģisku problēmu dēļ. Izslēdzot zelta ieguves nozari, izaugsme 2012. gadā sasniedza aptuveni 4,8 %; to virzīja apstrādes rūpniecība, būvniecība un pakalpojumi, un izaugsme pakāpeniski atjaunojās pēc 2009. un 2010. gadā vērojamā straujā palēninājuma globālās krīzes un iekšējo politisko un etnisko konfliktu ietekmē. Tekošā konta deficīts 2012. gadā palielinājās un sasniedza aplēsto līmeni, proti, 9 % no IKP, liecinot par zelta eksporta samazināšanos un augstākām naftas cenām. Neraugoties uz stingro monetāro politiku, inflācija 2012. gada beigās sasniedza 7,5 %, jo pieauga starptautiskās degvielas cenas un pārtikas cenas. Vispārējais fiskālais deficīts samazinājās un sasniedza aplēsto līmeni, proti, 5,3 % no IKP (izņemot energoapgādes infrastruktūras projektus), galvenokārt pateicoties labākai nodokļu ieņēmumu iekasēšanai. Progress saskaņā ar ECF programmu līdz šim bijis ilgtspējīgs, un Kirgizstānas Republika ir sasniegusi visus 2012. gada jūnija beigām noteiktos kvantitatīvos programmas mērķus un nav izpildījusi tikai vienu no visiem strukturālajiem kritērijiem. 4. MFP līdzekļu atbilstīgas izmantošanas nodrošināšana: darbību novērtējumi un ex-post novērtējumi 4.1. Darbību novērtējumi Atbilstīgi ES Finanšu regulas prasībām Komisija ar ārējo konsultantu palīdzību veic darbību novērtējumus, lai saņemtu pamatotu apliecinājumu tam, ka saņēmējvalstīs darbojas administratīvās procedūras un finanšu sistēmas. Darbību novērtējums ir vērsts uz valsts finanšu pārvaldības sistēmām, īpaši Finanšu ministrijas un centrālās bankas procedūrām un organizāciju — konkrēti runājot, uz kontiem, kuros tiek saņemti ES līdzekļi. Turklāt īpaša uzmanība tiek veltīta tam, kā darbojas ārējās revīzijas iestādes, to neatkarībai, darba programmām un kontroles efektivitātei. Jaunākajos veiktajos darbību novērtējumos tika arī analizētas iepirkuma aģentūrās pastāvošās procedūras. Komisija 2012. gadā pabeidza darbību novērtējumu Kirgizstānas Republikai. Ņemot vērā iespējamās jaunās MFP darbības Ēģiptē un Jordānijā, darbību novērtējums tika veikts arī šajās abās valstīs attiecīgi 2013. gada februārī un aprīlī. 4.2. Ex-post novērtējumi Atbilstīgi ES Finanšu regulai Komisija veic MFP programmu ex-post novērtējumus, lai novērtētu MFP radīto ietekmi. Ex-post novērtējuma galvenie mērķi ir i) analizēt MFP radīto ekonomikas ietekmi uz saņēmējvalsts tautsaimniecību, jo īpaši uz ārējās pozīcijas ilgtspējīgumu, un ii) novērtēt ES intervenču pievienoto vērtību. Novērtējumu secinājumi tiek izmantoti MFP pārvaldības prakses stiprināšanai. 2011. gadā tika sākti divi ex-post novērtējumi saistībā ar MFP darbībām attiecībā uz Libānu un Gruziju, un tie tika pabeigti 2012. gadā. Jauns ex-post novērtējums par MFP atbalstu Kosovai tika sākts un pabeigts 2012. gadā[15]. Ex-post novērtējumā par MFP programmu Libānai secināts, ka, lai gan makroekonomikas stabilizācijas mērķis ir lielā mērā sasniegts, ietekme uz strukturālajām reformām ir bijusi ierobežota, ņemot vērā īpaši sarežģītos un nestabilos politiskos apstākļus. Saistībā ar MFP programmas ietekmi uz strukturālajām reformām Gruzijā ex-post novērtējumā secināts, ka, neraugoties uz ievērojamu progresu, kas sasniegts tādās jomās kā budžeta sagatavošana un īstenošana, vairāk ir jāpaveic tādās jomās kā iekšējā kontrole, revīzija, kā arī vispārējā pārredzamība un pārskatatbildība. Ex-post novērtējumā par MFP programmu Kosovai tika izdarīts secinājums, ka programmas svarīgākais devums bija divējāds: i) tā bija papildu instruments, ar kura palīdzību Kosovas iestādes varēja virzīt īpaši nozīmīgas iekšzemes reformas, un ii) laikā, kad Kosovas valdība tikai sāka darboties, programma tai piešķīra ticamību starptautiskā mērogā. Trīs MFP darbības Serbijai, Moldovai un Armēnijai tika nesen pabeigtas, un to ex-post novērtējums tiks veikts 2013. gadā. 5. Pieprasījumi piešķirt palīdzību un turpmākie Komisijas priekšlikumi; budžeta stāvoklis Patlaban tiek apspriestas šādas MFP darbības 2013. gadam: i) divas jau sāktas programmas (Bosnijai un Hercegovinai un Ukrainai), ii) divas programmas (Gruzijai un Kirgizstānas Republikai), kuras Komisija ierosināja 2011. gadā un kuru īstenošana sāksies tad, kad abi ES likumdevēji būs pieņēmuši plānoto lēmumu, un iii) ne vairāk kā trīs jaunas programmas EKP valstīm (Ēģiptei, Jordānijai un Armēnijai), pamatojoties uz pieprasījumiem, kas saņemti līdz šim. Saistībā ar esošo MFP darbību īstenošanu pēdējais maksājums saskaņā ar programmu Bosnijai un Hercegovinai, ja tas tiks apstiprināts, tiks veikts ne vēlāk kā novembrī. Saskaņā ar programmu Ukrainai faktiskā līdzekļu izmaksa, tostarp pirmā maksājuma veikšana, ir atkarīga no vienošanās ar SVF par jaunu finansēšanas līgumu un arī SM politikas nosacījumu izpildes. Tiklīdz Eiropas Parlaments un Padome būs pieņēmuši atbilstīgu leģislatīvo lēmumu, Komisija 2013. gadā arī plāno sākt izmaksāt līdzekļus saskaņā ar MFP programmu Gruzijai un Kirgizstānas Republikai. Patlaban plāns ir veikt pirmo maksājumu saskaņā ar abām programmām 2013. gadā un otro maksājumu 2014. gadā. Gruzijas gadījumā jau tika norādīts, ka MFP līdzekļu izmaksa būs iespējama tikai tad, ja Gruzija faktiski pieņems lēmumu izmantot līdzekļus saskaņā ar SVF līgumu par SBA un SCF; patlaban šis līgums uzskatāms par piesardzības pasākumu. Kā norādīts iepriekš, 2012. gada novembrī Ēģipte atjaunoja savu pieprasījumu piešķirt MFP EUR 500 miljonu apmērā. Komisija apsver MFP priekšlikuma pieņemšanu, bet tas ir atkarīgs no SVF un Ēģiptes valdības vienošanās par SVF programmu. MFP programmu varētu veidot aizdevums EUR 450 miljonu apmērā un dotācija EUR 50 miljonu apmērā. MFP programma palīdzētu atbalstīt Ēģiptes maksājumu bilanci un stiprinātu valsts centienus īstenot reformas problemātiskā politiskās pārejas situācijā. Atkarībā no priekšlikuma un lēmuma laika pirmā daļa varētu tikt izmaksāta 2013. gadā un pārējie MFP programmas līdzekļi — 2014. gadā. Jordānijas iestādes 2012. gada decembrī pieprasīja MFP atbalstu aizdevuma veidā ne vairāk kā EUR 200 miljonu apmērā. Sadarbībā ar SVF Komisija ir aplēsusi Jordānijas atlikušā ārējā finansējuma vajadzības un apsver iespēju sniegt priekšlikumu par MFP atbalsta piešķiršanu EUR 180 miljonu apmērā aizdevuma veidā 2013. gadā. Arī šajā gadījumā pirmā daļa varētu tikt izmaksāta 2013. gadā. Turklāt var tikt plānotas jaunas darbības attiecībā uz Armēniju, jo 2013. gada februārī Komisija saņēma Armēnijas iestāžu pieprasījumu piešķirt MFP atbalstu. MFP programma sekotu 2012. gadā pabeigtajai MFP programmai, un tās mērķis būtu palīdzēt valstij segt 2013.–2014. gadā plānoto atlikušo ārējā finansējuma deficītu, papildinot SVF piešķirtos līdzekļus saskaņā ar patlaban gatavoto jauno finansēšanas līgumu. Visbeidzot patlaban tiek apspriestas MFP darbības 2014. gadam, piemēram, iespējamā programma Kosovai, ja finansējuma deficīts tiks skaidri noteikts. Tā kā iepriekšējā programma beidzās 2010. gadā, jauna darbība ne vairāk kā EUR 100 miljonu apmērā atbilstu solījumam, ko ES izteica 2008. gada jūnijā donoru konferencē Kosovā. Turpmāk 1. tabulā sniegts pārskats par MFP saistībām un dotāciju maksājumiem 2011., 2012. un 2013. gadam (indikatīvi skaitļi). Prognozes par 2013. gadu ir indikatīvas, un to īstenošanās ir atkarīga no daudziem faktoriem, kurus Komisija nevar ietekmēt. Izstrādes procesā esošās dotāciju darbības 2013. gadam vispārīgi atbilst budžeta maksimālajam apmēram 2013. gadā. Saistībā ar aizdevumiem kopējā summa MFP aizdevumu darbībām 2012. gada beigās bija EUR 545 miljoni. Šī summa tiek segta no Garantiju fonda ārējai darbībai[16], kura apjoms tiek uzturēts 9 % apmērā no neizmaksātās summas. Fonds ir paredzēts ne tikai MFP aizdevumiem, bet arī Euratom aizdevumiem un EIB aizdevumiem trešām valstīm, un tā līdzekļi tiek nodrošināti no ES budžeta. Plānotajām MFP aizdevumu darbībām 2013. gadā Garantiju fondā tiks uzkrāti apmēram EUR 72,3 miljoni. [1] Šis nosaukums neskar nostādni par statusu un atbilst ANO DP Rezolūcijai 1244 un Starptautiskās Tiesas atzinumam par Kosovas neatkarības deklarāciju. [2] Pamatinformāciju par ekonomikas attīstību dienvidos esošajās kaimiņvalstīs skatīt arī Eiropas Komisijas ECFIN ĢD 2011. gada novembra neregulārajā publikācijā (Occasional Papers) Nr. 86 The EU's neighbouring economies: coping with new challenges (ES kaimiņvalstis: jaunu problēmu risināšana). 2013. gada vidū tiek plānots publicēt jaunu neregulāro publikāciju The EU's Neighbouring Economies: Managing economic policies amid increased global uncertainty (ES kaimiņvalstis: ekonomikas politikas pārvaldība pieaugošas globālās nestabilitātes apstākļos) (skatīt vietnē http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/occasional_paper/2011/index_en.htm). [3] Komisijas priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko nosaka vispārīgus noteikumus par makrofinansiālās palīdzības sniegšanu trešām valstīm; COM(2011) 396 galīgā redakcija, 4.7.2011. [4] Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regula (EK) Nr. 182/2011. [5] “Izņēmuma kārtā” tādēļ, ka palīdzība tiek piešķirta valstij ārpus MFP parastā ģeogrāfiskā tvēruma, kas ir kandidātvalstis/ potenciālās kandidātvalstis un kaimiņvalstis. [6] Padomes 2009. gada 30. novembra Lēmums Nr. 2009/891/EK. [7] Padomes 2009. gada 30. novembra Lēmums Nr. 2009/890/EK. [8] Sīkāku informāciju par programmas īstenošanu skatīt Komisijas ziņojumā par MFP īstenošanu 2011. gadā; COM(2012) 339 final, 28.6.2012. [9] Abhāzija un Dienvidosetija nav iekļautas analīzē, jo par šīm teritorijām nav ticamu datu. [10] Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 20. oktobra Lēmums Nr. 938/2010/ES. [11] Skatīt 5. zemsvītras piezīmi. [12] Datos nav iekļauta atdalītā Piedņestra, jo par šo teritoriju nav ticamu datu. [13] Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 7. jūlija Lēmums Nr. 646/2010/ES. [14] Padomes 2012. gada 12. jūlija Lēmums Nr. 2002/639/EK. [15] Visi ex-post novērtējumi pieejami ECFIN ĢD mājaslapā http://ec.europa.eu/economy_finance/evaluation/completed/index_en.htm [16] Sīkāku informāciju skatīt Komisijas ziņojumā Eiropas Parlamentam un Padomei par garantijām, kuras tiek segtas no vispārējā budžeta (ziņojums tiek sagatavots divreiz gadā).