PASKAIDROJUMA RAKSTS

1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

Priekšlikuma pamatojums un mērķi

Šīs iniciatīvas mērķis ir atjaunot partnerības nolīgumu ar Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna (ĀKK) valstu grupas valstīm. Pašlaik šīs attiecības reglamentē Kotonū partnerattiecību nolīgums (KPN), kura darbības termiņš beigsies 2020. gada februārī un kurā ir noteikts, ka astoņpadsmit mēnešus pirms tam pusēm ir jāsāk sarunas.

Šā priekšlikuma mērķis ir noslēgt visaptverošu nolīgumu ar pašreizējām 79 KPN parakstītājvalstīm, koncentrējoties gan uz kopīgu interešu, gan arī uz īpašu ES interešu īstenošanu (piem., migrācija, miers un drošība, ieguldījumi) un izmantojot pieeju, kas būtu plašāka par “vispārīgo” pieeju, kā arī vēl vairāk atkāpjoties no līdzekļu devēju un līdzekļu saņēmēju attiecību dinamikas.

Mācoties no pozitīvajiem rezultātiem un trūkumiem saistībā ar pašreizējā KPN īstenošanu un ņemot vērā to, ka ir mainījies konteksts, kā arī pašreizējo ES politiku, turklāt raugoties ilgtermiņa perspektīvā pēc 2020. gada, ES ir noteikusi visaptverošas stratēģiskās intereses, kas ir jāīsteno. Proti: 1) veidot politisku partnerību, kas vērsta uz miermīlīgu, stabilu, labi pārvaldītu, pārtikušu un noturīgu valstu un sabiedrību izveidi; 2) paātrināt virzību ceļā uz ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanu; 3) veidot efektīvas alianses starptautiskā līmenī, lai veicinātu pasaules mēroga rīcību. Šie mērķi ir pārvērsti konkrētākos mērķos katrā prioritārajā jomā.

Tāpēc, lai virzītos uz šo mērķu sasniegšanu, ilgtermiņa attiecības, kas viscaur ir būtiski attīstījušās, ir no jauna jāpārskata, lai tās atbilstu šim nolūkam. Tas jādara, pilnībā saglabājot laika gaitā izveidoto, ļoti spēcīgo pamatu un balstoties uz to. Šajā sakarā ir ļoti svarīgi pilnībā ņemt vērā pastiprinātās reģionālās struktūras un tendences, kas parādījušās visās Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīs.

Tāpēc mērķis ir noslēgt jaunu nolīgumu, kas sastāv no trim reģionālajiem paktiem, kas balstās uz kopīgu pamatu. Lielākais uzsvars būs likts uz reģionālajiem paktiem, kuros būs noteiktas konkrētam reģionam paredzētas prioritātes attiecībā uz valstīm Āfrikā, Karību jūras reģionā un Klusā okeāna reģionā. Kopīgajā pamatā, kas piemērojams visiem partnerības dalībniekiem, būs uzskaitīti vispārīgi mērķi, principi un prioritātes, un tas ļaus pastiprināt sadarbību starptautiskā līmenī.

Reģionālie pakti būs nolīguma protokoli, kuros sniegts visaptverošs attiecību tiesiskais regulējums. Vienlaikus nolīgums ļaus elastīgi pielāgoties mainīgajiem apstākļiem, izmantojot vienkāršotu procedūru visu triju reģionālo paktu pārskatīšanai. Partnerībā būs jāatzīst un jāņem vērā (sub)reģionālo organizāciju pastiprinātā loma, jo īpaši reģionālo paktu pārvaldībā.

Partnerība dažādās pakāpēs būs pieejama citām valstīm, kas vēlas iesaistīties vai pievienoties, ja tām ir tādas pašas vērtības un tās veicina minēto mērķu sasniegšanu. Tas ir īpaši svarīgi, piemēram, lai varētu nostiprināt pieeju attiecībā uz “Āfriku kā vienotu veselumu”, vienlaikus ievērojot pašreizējos divpusējos asociācijas nolīgumus ar Ziemeļāfrikas valstīm. Tiks palielināta pilsoniskās sabiedrības un privātā sektora loma — ne tikai partnerībā, bet arī kā ļoti svarīgiem dalībniekiem, lai sasniegtu iekļaujošu, ilgtspējīgu attīstību attiecīgajās valstīs un reģionos. Šī attīstība atspoguļosies institucionālajā struktūrā, kas kļūs vienkāršāka un racionālāka.

Jāņem vērā, ka plānotais visaptverošais nolīgums aptver attiecības ar partnervalstīm visos politiskajos līmeņos — valsts, (sub)reģionālā vai partnerības līmenī — un ka valsts līmenim joprojām ir lielākā ietekme, ņemot vērā arī subsidiaritātes principu. Līdzīgi kā citu nolīgumu gadījumā, arī šis nolīgums nebūs ierobežots laikā, bet tajā būs paredzēta iespēja to izbeigt, ja to pieprasīs kāda no pusēm.

Partnervalstis ir paudušas savu mērķi iegūt atjaunotu, juridiski saistošu partnerības nolīgumu ar ES, kura pamatā būtu pašreizējā KPN paredzētie nosacījumi. Turklāt informatīvajās misijās partnervalstis kopumā atzinīgi novērtēja ierosināto nostiprināto reģionālo pieeju.

Sarunu savlaicīga pabeigšana ir gan ES, gan partneru interesēs, lai izvairītos no politiskā vakuuma pēc 2020. gada.

Ir jāizveido sarunu komanda, kurā piedalītos Komisijas pārstāvji un Savienības Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos. Sarunu komanda ir jāvada Komisijai sadarbībā ar Augsto pārstāvi. Papildus attiecīgajiem Komisijas dienestiem sarunu komandā būs pārstāvēts arī Eiropas Ārējās darbības dienests.

Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību (LES) 18. panta 4. punktu Augstais pārstāvis / priekšsēdētāja vietnieks nodrošinās ES ārējās darbības konsekvenci un koordināciju šajās sarežģītajās sarunās.

Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem šajā politikas jomā