1.Ievads

Šajā ziņojumā izklāstīti rezultāti, kas gūti, novērtējot Regulu (ES) Nr. 910/2014 par elektronisko identifikāciju un uzticamības pakalpojumiem elektronisko darījumu veikšanai iekšējā tirgū (eIDAS regula). Regulas 49. pantā Komisijai ir noteikts pienākums pārskatīt šīs regulas piemērošanu un jo īpaši novērtēt, vai ir lietderīgi grozīt tās darbības jomu vai konkrētus noteikumus, ņemot vērā regulas piemērošanā gūto pieredzi, kā arī tehnoloģiskos sasniegumus un attīstību tirgus un tiesiskajā jomā, un attiecīgā gadījumā ziņojumam būtu jāpievieno tiesību aktu priekšlikumi.

Pievienotajā Komisijas dienestu darba dokumentā ir sīkāk izklāstīti pierādījumi un analīze, kas apstiprina minētos konstatējumus.

1.1.eIDAS regulējums

2014. gadā pieņemot eIDAS regulu, ES aizsāka pilnīgi jaunu pieeju, ieviešot pirmo pārrobežu regulējumu uzticamām digitālajām identitātēm un uzticamības pakalpojumiem, kuru tagad atzīst un ievēro visā pasaulē. eIDAS regulas mērķis bija dot visiem ES iedzīvotājiem iespēju piekļūt publiskajiem pakalpojumiem visā ES, izmantojot savā piederības valstī izsniegtu elektroniskās identifikācijas līdzekli (e-ID). Tās nolūks bija stiprināt elektronisko darījumu uzticamību iekšējā tirgū, nodrošinot vienotu pamatu drošai un netraucētai elektroniskai mijiedarbībai starp iedzīvotājiem, uzņēmumiem un publiskām iestādēm, tādējādi palielinot publisko un privāto tiešsaistes pakalpojumu, elektroniskās darījumdarbības un elektroniskās komercijas rezultativitāti ES. Ar regulu atcēla Direktīvu 1999/93/EK par Kopienas elektronisko parakstu sistēmu, kura būtībā attiecās vienīgi uz elektroniskajiem parakstiem.

Kā norādīts regulas tiesiskajā pamatā — LESD 114. pantā —, viens no tās mērķiem bija novērst pastāvošos šķēršļus iekšējā tirgus darbībai, veicinot dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu, it īpaši e-ID, autentifikācijas, parakstu un saistītu uzticamības pakalpojumu savstarpēju atzīšanu un pieņemšanu pārrobežu līmenī, ja tas vajadzīgs, lai veiktu vai pabeigtu elektroniskas procedūras vai darījumus.

Pirms regulas stāšanās spēkā nebija visaptveroša ES pārrobežu un starpnozaru regulējuma drošiem, uzticamiem un viegli īstenojamiem elektroniskiem darījumiem, kurā būtu ietverta elektroniskā identifikācija, autentifikācija un uzticamības pakalpojumi. Komisijas 2012. gada 4. jūnija priekšlikumā (COM(2012) 238 final), kam pievienots ietekmes novērtējums (SWD(2012) 135 final), noteikti šādi četri vispārīgie mērķi:

•nodrošināt digitālā vienotā tirgus izveidi;

•veicināt galveno pārrobežu publisko pakalpojumu izveidi;

•stimulēt un stiprināt konkurenci vienotajā tirgū;

•palielināt lietotājdraudzīgumu (iedzīvotājiem un uzņēmumiem).

Neskatoties uz to, ka regula sasniedz daudzus tajā minētos mērķus un ir kļuvusi par pamatelementu, kas veicina vienoto tirgu vairākās nozarēs (piemēram, attiecībā uz finanšu pakalpojumiem un datu piekļuves un atkalizmantošanas nodrošināšanu administratīvajās procedūrās), tajā ir vairāki ierobežojumi: nav pienākuma paziņot par valsts e-ID shēmām, ierobežoti atribūti (persondatu elementi), kurus var droši atklāt trešām personām, tiesību akta koncentrēšanās uz publisko sektoru un nav skaidru stimulu privātpersonām izmantot valsts e-ID. Turklāt Eiropas elektroniskās identitātes ekosistēma aptver dažādas valstu normatīvās vides, digitālās pārvaldības līmeņus, kultūru un dažādus uzticības valsts iestādēm līmeņus.

1.2.Konteksts

Digitālās identitātes nodrošināšanā notiek būtiskas izmaiņas. Tādas struktūras kā bankas, elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzēji vai komunālo pakalpojumu uzņēmumi, no kuriem dažiem saskaņā ar likumu ir pienākums apkopot identitātes atribūtus, izmanto savas procedūras, lai darbotos kā verificēti identitātes nodrošinātāji. Interneta starpnieki, tostarp lielas sociālo mediju platformas un interneta pārlūkprogrammas, darbojas kā faktiskie digitālās identitātes vārtziņi un piedāvā BYOI (jeb bring your own identity) risinājumus, kas ļauj to lietotājiem autentificēties trešo personu tīmekļa vietnēs un pakalpojumos, izmantojot savus lietotāju profilus. Uz šīs ērtības rēķina tiek zaudēta kontrole pār izpaustajiem persondatiem, turklāt šie e-ID līdzekļi nav savienoti ar verificētu fizisko identitāti, tāpēc ir grūtāk mazināt krāpšanas un kiberdrošības draudus. Liela daļa ES iedzīvotāju vēlas piekļuvi drošai digitālajai identitātei, kuru varētu izmantot, lai piekļūtu tiešsaistes pakalpojumiem . Visbeidzot, lai gan ir daudz dažādu viedokļu par digitālās identitātes nākotni, ir pienācīgi jāapsver valstu valdību svarīgā nozīme tālejošas digitālās identitātes ekosistēmas izstrādē.

Mūsdienās lietotāji sagaida raitu interneta pārlūkošanu, mobilās lietotnes un vienotas pierakstīšanās risinājumus, kurus var izmantot tiešsaistes pakalpojumiem publiskajā un privātajā sektorā, aptverot visus identifikācijas lietošanas gadījumus, sākot no pseidonimizētas pieteikšanās tiešsaistes platformā un beidzot ar drošu identifikāciju e-veselības vai interneta bankas pakalpojumiem. Droša tiešsaistes identifikācija un atribūtu akreditācijas datu apmaiņa kļūst arvien nozīmīgāka, jo palielinās personalizētu un tādu pakalpojumu skaits, kuros ir jāapliecina sava identitāte. Spēja identificēties digitāli kļūs par svarīgu sociālās iekļaušanas faktoru, un digitālās identitātes nodrošināšana būs stratēģisks līdzeklis.

Savā runā par stāvokli Savienībā 2020. gada 16. septembrī Eiropas Komisijas priekšsēdētāja paziņoja par Komisijas vērienīgo mērķi nodrošināt drošu un uzticamu digitālo identitāti visiem ES iedzīvotājiem: “Mēs vēlamies noteikumu kopumu, kura centrālais elements ir cilvēki. (..) Tas ietver kontroli pār mūsu persondatiem, kas šodien joprojām ir pārāk reta. Katru reizi, kad lietotne vai tīmekļa vietne mums lūdz izveidot jaunu digitālu identitāti vai viegli pieteikties, izmantojot lielu platformu, mums nav ne jausmas, kas patiesībā notiek ar mūsu datiem. Tāpēc Komisija drīzumā ierosinās drošu Eiropas e-identitāti. Tādu, uz ko mēs paļaujamies un ko ikviens iedzīvotājs var izmantot jebkurā vietā Eiropā, lai darītu visu, sākot ar nodokļu nomaksu un beidzot ar velosipēda nomu. Tehnoloģiju, ar kuras palīdzību mēs varam kontrolēt, kādi dati tiek izmantoti un kā tie tiek izmantoti.”

Eiropadome atbalstīja Komisijas vērienīgo mērķi un Padomes 2020. gada 1. un 2. oktobra secinājumos aicināja Komisiju līdz 2021. gada vidum nākt klajā ar priekšlikumu par Eiropas digitālās identitātes regulējuma iniciatīvu:

Eiropadomes secinājumos aicināts “izstrādāt ES mēroga drošas publiskās elektroniskās identifikācijas (e-ID), tostarp sadarbspējīgu digitālo parakstu, regulējumu, lai iedzīvotāji varētu kontrolēt savu tiešsaistes identitāti un datus, kā arī piekļūt publiskiem, privātiem un pārrobežu digitālajiem pakalpojumiem”. Eiropadome aicina Komisiju līdz 2021. gada vidum nākt klajā ar priekšlikumu par Eiropas digitālās identitātes regulējuma iniciatīvu.

Elektroniskā identifikācija ļauj iedzīvotājiem un uzņēmumiem pierādīt savu identitāti, kad tie piekļūst pakalpojumiem tiešsaistē. Uzticamības pakalpojumi, piemēram, elektroniskie paraksti, paaugstina tiešsaistes darījumu drošību, ērtumu un efektivitāti. eIDAS regula ir vienīgais pārrobežu regulējums fizisko un juridisko personu uzticamiem e-ID un uzticamības pakalpojumiem. eIDAS dod iespēju pārrobežu mērogā atzīt valdības izsniegtus e-ID piekļuvei publiskajiem pakalpojumiem ar nosacījumu, ka par e-ID ir paziņots saskaņā ar eIDAS. eIDAS arī izveido ES tirgu uzticamības pakalpojumiem, kas atzīti pāri robežām ar tādu pašu juridisko statusu kā to tradicionālie līdzvērtīgie procesi, kuru pamatā ir papīra dokumenti.