KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI pamatojoties uz 8. pantu Padomes 2007. gada 6. decembra Lēmumā 2007/845/TI attiecībā uz sadarbību starp dalībvalstu līdzekļu atguves dienestiem noziedzīgi iegūtu līdzekļu vai citu īpašumu meklēšanas un identificēšanas jomā /* COM/2011/0176 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOMISIJA | Briselē, 12.4.2011 COM(2011) 176 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI pamatojoties uz 8. pantu Padomes 2007. gada 6. decembra Lēmumā 2007/845/TI attiecībā uz sadarbību starp dalībvalstu līdzekļu atguves dienestiem noziedzīgi iegūtu līdzekļu vai citu īpašumu meklēšanas un identificēšanas jomā KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI pamatojoties uz 8. pantu Padomes 2007. gada 6. decembra Lēmumā 2007/845/TI attiecībā uz sadarbību starp dalībvalstu līdzekļu atguves dienestiem noziedzīgi iegūtu līdzekļu vai citu īpašumu meklēšanas un identificēšanas jomā IEVADS 1.1. Vispārīga informācija Padomes Lēmumā 2007/845/TI[1] („Lēmums”) noteikts, ka dalībvalstīm jāizveido vai jānorīko valsts līdzekļu atguves dienesti (LAD) kā valsts galvenie kontaktpunkti, kuri, pastiprināti sadarbojoties, atvieglina cik vien iespējams ātri noziedzīgi iegūtu līdzekļu meklēšanu visā ES. Lēmumā noteikts, ka līdzekļu atguves dienesti var apmainīties ar informāciju un paraugpraksi gan pēc pieprasījuma, gan pēc pašu ierosmes neatkarīgi no to statusa (administratīva, tiesībaizsardzības vai tiesu iestāde). Tajā pieprasīts, lai līdzekļu atguves dienesti apmainītos ar informāciju saskaņā ar nosacījumiem, kas noteikti Pamatlēmumā 2006/960/TI[2] („Zviedrijas iniciatīva”), un atbilstīgi piemērojamajiem datu aizsardzības noteikumiem. Ar lēmumu ir paredzēts arī atbalstīt CARIN (Kamdenas līdzekļu atguves aģentūru tīkls), globālu praktiķu un ekspertu tīklu, kura mērķis ir savstarpēji vairot zināšanas par metodēm un paņēmieniem jomā, kas saistīta ar noziedzīgi iegūtu līdzekļu identifikāciju, iesaldēšanu, aresta uzlikšanu un konfiskāciju pāri robežām. 1.2. Dalībvalstu paziņojumi Saskaņā ar lēmuma 8. panta 1. punktu dalībvalstis līdz 2008. gada 18. decembrim nosūta Padomes Ģenerālsekretariātam un Komisijai jebkuru valsts tiesību aktu tekstu, kas dod tām iespēju izpildīt saistības, kuras nosaka saskaņā ar šo lēmumu. Komisija ir saņēmusi paziņojumus no 21 dalībvalsts: AT, BE, BG, CY, CZ, DE, DK, EE, EL, FI, FR, HU, IE, LT, LU, LV, NL, PL, SK, SV un UK . ES nenosūtīja savu paziņojumu Komisijai, bet informēja Padomes Ģenerālsekretariātu. Paziņojumi nav saņemti no MT, IT, PT, RO un SI . Dalībvalstu iesniegtajos paziņojumos pārsvarā vienkārši norādīti sīkāki dati par izveidoto(-ajiem) līdzekļu atguves dienestu(-iem) (lēmumā noteikts, ka dalībvalstīm ir iespēja norīkot divas iestādes kā līdzekļu atguves dienestus), un dažos gadījumos sniegta atsauce uz piemērojamajiem valsts tiesību aktiem. BE , EL un IE paziņojumos arī ietverts attiecīgo valsts noteikumu pilns teksts. 1.3. Metode un vērtēšanas kritēriji Lēmuma 8. panta 3. punktā ir paredzēts, ka Komisija līdz 2010. gada 18. decembrim sagatavo rakstisku ziņojumu par to, kā dalībvalstis izpildījušas šā lēmuma prasības. Līdz lēmumā sākotnēji noteiktā termiņa beigām savu paziņojumu iesniedza tikai astoņas dalībvalstis. Turklāt lielākajā daļā dalībvalstu paziņojumu bija ietverts tikai viens lēmuma aspekts, tas ir, nosacījumu īstenošana attiecībā uz līdzekļu atguves dienestu izveidi ( 1. pants ). Nosūtītajos paziņojumos nebija minēta informācija par šādu nosacījumu īstenošanu: sadarbība starp līdzekļu atguves dienestiem ( 2. pants ), informācijas apmaiņa starp līdzekļu atguves dienestiem pēc pieprasījuma ( 3. pants ) un brīvprātīga informācijas apmaiņa ( 4. pants ), datu aizsardzības noteikumu izpilde ( 5. pants ) un paraugprakses apmaiņa starp līdzekļu atguves dienestiem ( 6. pants ). Tādēļ oficiālie paziņojumi bija jāapvieno ar citu informāciju, lai tiktu īstenoti lēmumā noteiktie obligātie juridiskie nosacījumi. Informācija par minēto nosacījumu īstenošanu, kā arī par attiecīgo dalībvalstu progresu līdzekļu atguves dienestu norīkošanā ir apkopota ES līdzekļu atguves dienestu neoficiālās platformas sanāksmēs (LAD platforma). Minētās platformas sanāksmes rīko regulāri kopš 2009. gada sākuma, kurās piedalās dalībvalstīs norīkotie līdzekļu atguves dienesti un iestādes, kuras iesaistītas LAD izveidē vai īslaicīgi darbojas kā LAD. Konkrētāk, LAD platformas sanāksmēs 2010. gada martā un maijā līdzekļu atguves dienesti norādīja Komisijai, ka vēlētos paplašināt lēmuma noteikumos paredzēto īstenošanas ziņojuma jomu, kurā ietvertu arī jautājumus par norīkoto līdzekļu atguves dienestu struktūru, pilnvarām un piekļuvi informācijai, panākumus saistībā ar drošu informācijas apmaiņas sistēmu un galvenās problēmas, ar ko saskaras LAD. Iepriekš minētā informācija ir apkopota, izmantojot tabulas pamata datus par norīkotajiem līdzekļu atgūšanas dienestiem (LAD Matrix ) un līdzekļu atguves dienestu atbildes uz Komisijas sagatavotu īsu papildu anketu (17 LAD atbildēja uz anketas jautājumiem laikposmā no 2010. gada septembra līdz novembrim). To pēc tam papildināja ar informāciju, kas iegūta Briselē, 2010. gada 6. un 7. decembrī notikušās Eiropas konferences par līdzekļu atguves dienestiem rezultātā. 2. NOVĒRTĒJUMS 1. pants – Līdzekļu atguves dienesti Saskaņā ar lēmuma 8. panta 1. punktu ir norīkoti šādi līdzekļu atguves dienesti. Austrija : Federālais Kriminālpolicijas birojs ( Bundeskriminalamt – Referat "Vermögensabhöpfung"). Beļģija : Organe Central pour la Saisie et la Confiscation (Centrālais līdzekļu aresta un konfiskācijas birojs – COSC ), ko izveidoja ar 2003. gada 26. marta likumu. Bulgārija: divi līdzekļu atguves dienesti, proti, Komiteja noziedzīgos darījumos iegūta īpašuma noteikšanai ( CEPACA , ko pēc tam pārdēvēja par CEPAIA ) un Ģenerālprokurora birojs. Kipra : Iestāde cīņā pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu ( MOKAS-FIU Kipra). Čehija : Korupcijas un finanšu noziegumu apkarošanas vienība ( UOKFK ), Starptautiskā sadarbības nodaļa, ieviests tiesību akts Nr. 273/2008. Dānija : Valsts prokurora birojs nopietnu ekonomikas noziegumu lietās ( Statsadvokaten for Særlig Økonomisk Kriminalitet ). Igaunija : Centrālās kriminālpolicijas izmeklēšanas departamenta V nodaļa. Somija : Valsts izmeklēšanas birojs, Kriminālizlūkošanas departaments/Saziņas centrs. Francija : Kriminālizmeklēšanas galvenais direktorāts ( Plateforme d'Identification des Avoirs Criminels - PIAC ). Francija nesen norīkoja vēl vienu līdzekļu atguves dienestu: Atsavināto un konfiscēto līdzekļu pārvaldības un atgūšanas aģentūra ( AGRASC ). Par to tiks drīzumā paziņots Komisijai. Vācija : divi līdzekļu atguves dienesti, Federālais kriminālpolicijas birojs ( Bundeskriminalamt Referat SO 35 "Vermögensabschöpfung" ) un Tieslietu ministrija ( Bundesamt für Justiz). Grieķija : Finanšu ministrija, par finanšu un ekonomikas noziegumu jautājumiem atbildīgā nodaļa, saskaņā ar Likumu Nr. 3842/2010. Ungārija : Valsts izmeklēšanas birojs ( Nemzeti Nyomozó Iroda ). Īrija : Noziedzīgi iegūto līdzekļu birojs, kas izveidots ar 2005. gada tiesību aktu par Noziedzīgi iegūto līdzekļu biroju. Latvija : Valsts policijas departamenta Galvenās kriminālpolicijas pārvaldes Ekonomikas policijas pārvalde [Ekonomisko noziegumu apkarošanas pārvalde]. Lietuva : divi līdzekļu atguves dienesti: Kriminālpolicijas birojs ( Lietuvos kriminalines policijos biuras ) un Ģenerālprokurora birojs ( Lietuvos Respublikos generaline prokuratura). Luksemburga : Parquet du Tribunal d'Arrondissement de Luxembourg, Section éco-fin. Nīderlande : Noziedzīgi iegūtu līdzekļu atsavināšanas biroja valsts apsūdzības dienests ( Bureau Ontnemingswetgeving Openbaar Ministerie - BOOM). Polija : Policijas galvenais krimināllietu birojs, līdzekļu atguves vienība. Slovākija: Policijas spēku prezidija organizētās noziedzības apkarošanas biroja finanšu izmeklēšanas vienība. Spānija : divi līdzekļu atgūšanas dienesti: Organizētās noziedzības izmeklēšanas centrs ( CICO ) un Narkotiku apkarošanas īpašā prokurora birojs ( Fiscalia Especial Antidrogas ) Tieslietu ministrijā. Zviedrija : divi līdzekļu atgūšanas dienesti: Valsts kriminālizmeklēšanas policijas dienests un Valsts birojs ekonomikas noziegumu lietās ( Ekobrottsmyndigheten ). Apvienotā Karaliste : divi līdzekļu atgūšanas dienesti: Anglijai, Velsai un Ziemeļīrijai — Smagu organizēto noziegumu izmeklēšanas aģentūra ( SOCA ), un Skotijai — Skotijas noziedzības un narkotiku apkarošanas aģentūra ( SCDEA ). Pārējās dalībvalstis attiecībā uz progresu līdzekļu atguves dienesta norīkošanā iesniedza šādu informāciju. Malta : valsts līdzekļu atguves dienests — Valsts krāpšanas apkarošanas komanda. Portugāle norādīja, ka Tieslietu ministrijas norīkotai grupai ir uzticēts uzdevums izveidot turpmākā līdzekļu atguves dienesta struktūru. Rumānija norādīja, ka līdzekļu atguves dienestu izveidos Tieslietu ministrija. Minētais dienests būs daudznozaru iestāde, un tajā tiks iesaistītas tiesībaizsardzības struktūras, kuras uz pagaidu laiku ir darbojušās kā līdzekļu atguves dienesti. Attiecīgais personāls, tostarp CARIN kontaktpunkts, tiks piesaistīts nākotnes LAD. Slovēnija norādīja, ka tiek apsvērta iespēja izveidot līdzekļu atguves dienestu, par ko būs atbildīga valsts prokuratūra. Itālija norādīja, ka tiek apsvērta iespēja izveidot līdzekļu atguves dienestu, par ko būs atbildīga Iekšlietu ministrija. Tiek izstrādāti attiecīgie nosacījumi iekšējai norīkošanai. Līdz šim septiņas dalībvalstis ( BG, DE, ES, FR, LT, SV, UK) ir izmantojušas 1. panta 2. punktā paredzēto iespēju, tas ir, norīkot divus līdzekļu atguves dienestus. Tādēļ patlaban ES ir 28 norīkoti līdzekļu atguves dienesti. Līdz šim norīkotie līdzekļu atguves dienesti galvenokārt izveidoti tiesībaizsardzības dienestu ietvaros. Pārējie ir gandrīz vienlīdzīgā skaitā sadalīti starp tiesu iestāžu LAD un LAD ar daudznozaru struktūru. Tā kā ar lēmumu arī cenšas izveidot formālas struktūras, lai atbalstītu CARIN tīkla darbības, ir svarīgi ņemt vērā, ka gandrīz visi norīkotie līdzekļu atguves dienesti ietver CARIN kontaktpunktu(-s)[3]. 2. pants — Sadarbība starp līdzekļu atguves dienestiem Šajā pantā dalībvalstīm noteikts nodrošināt, ka līdzekļu atguves dienesti savstarpēji sadarbojas, apmainoties ar informāciju un paraugpraksi gan pēc pieprasījuma, gan pēc pašu ierosmes, lai atvieglinātu noziedzīgi iegūtu līdzekļu un citu ar noziegumu saistītu īpašumu meklēšanu un identificēšanu. Informācijas un paraugprakses apmaiņai starp līdzekļu atguves dienestiem jānotiek, neraugoties uz to statusu (administratīvā, tiesībaizsardzības vai tiesu iestāde). LAD platformas sanāksmju apspriedēs līdzekļu atguves dienesti kopumā ir atzinīgi novērtējuši sadarbības pakāpi un paraugprakses apmaiņu ar citiem līdzekļu atguves dienestiem. Nav ziņots par gadījumu, kad kāds līdzekļu atguves dienests būtu atteicis sadarboties ar citu LAD tā statusa dēļ. Tādējādi var secināt, ka šā panta noteikumi kopumā tiek īstenoti. 3. pants — Informācijas apmaiņa starp līdzekļu atguves dienestiem pēc pieprasījuma Šajā pantā paskaidrots, ka informācijas pieprasījumus, ko nosūta starp līdzekļu atgūšanas iestādēm, reglamentē „Zviedrijas iniciatīva” un tās īstenošanas noteikumi. Ar Zviedrijas iniciatīvu ieviesa termiņus, kādos jāsniedz atbildes uz informācijas apmaiņas pieprasījumiem starp tiesībaizsardzības dienestiem kriminālizmeklēšanas vai kriminālizlūkošanas operācijas ietvaros, un tie ir šādi. Astoņas stundas steidzamiem pieprasījumiem sniegt informāciju un izlūkdatus par nopietniem nodarījumiem[4], ja pieprasītā informācija vai izlūkdati ir datubāzē, kas tieši pieejama tiesībaizsardzības iestādei. Viena nedēļa tādiem informācijas un izlūkdatu pieprasījumiem, kas nav steidzami un attiecas uz nopietniem nodarījumiem, ja pieprasītā informācija vai izlūkdati atrodas tiesībaizsardzības iestādei tieši pieejamā datubāzē. Divas nedēļas visos citos gadījumos (datubāze nav tieši pieejama un/vai pieprasījums nav saistīts ar nopietnu nodarījumu). Šie stingrie termiņi ir piemērojami, ja pieprasījuma iesniedzēja iestāde „Zviedrijas iniciatīvas” pieprasījuma veidlapā ietver pēc iespējas precīzākus vairākus informācijas elementus (attiecīgā pieprasījuma priekšmets un iemesli, izmeklēšanas būtība, sīkāki dati par konkrēto vai meklēto īpašumu un aizdomās turētās iesaistītās personas). Turklāt visos iepriekšminētajos gadījumos ir iespēja informācijas sniegšanu atlikt. Norīkotie līdzekļu atguves dienesti norādīja, ka kopumā tie spēj izpildīt minētos termiņus. Apstiprinoši atbildēja īpaši AT, CZ, DE, ES (viens līdzekļu atguves dienests) un HU, LT un NL . BE un ES (pārējie līdzekļu atguves dienesti) spēj minētos termiņus izpildīt vairumā gadījumu; CY tas ir atkarīgs no pieprasītās informācijas veida. LV , iespējams, nevar iekļauties 8 stundu termiņā (šis līdzekļu atguves dienests nestrādā visu diennakti), turpretim IE norādīja, ka nespēj vienmēr izpildīt termiņus, jo bieži vien citu līdzekļu atguves dienestu iesniegtā informācijas kvalitāte papildus jāpārbauda. Minētā lēmuma 3. panta 2. punktā sniegta atsauce uz informācijas apmaiņas veidlapu, kas pievienota „Zviedrijas iniciatīvai” un ir uzskatāma par obligātu elementu. LAD platformas apspriedēs par šo jautājumu Padomes sekretariāts ziņoja, ka saskaņā ar „Zviedrijas iniciatīvas” īstenošanas pamatnostādnēm dalībvalstis vienojās par to, ka minētā veidlapa nav jāuzskata par obligātu. Tomēr lielākā daļa līdzekļu atguves dienestu (vismaz LAD AT, BE, BG, CY, CZ, DE, EE, ES, HU, IE, LT, LV, NL ) faktiski izmanto „Zviedrijas iniciatīvas” veidlapu, nosūtot pieprasījumus citiem līdzekļu atguves dienestiem, reizēm to kombinējot kopā ar citiem rīkiem[5]. Līdzekļu atguves dienesti nosūta pieprasījumus citiem LAD, bet daudzi no tiem izmanto arī citus avotus, piemēram, CARIN ( BE, DE, ES, NL ), Interpola sadarbības koordinatorus ( AT, CZ, DE, ES ), valstu tiesībaizsardzības iestāžu sadarbības koordinatoru tīklu ( AT, CZ, DE, ES, HU, NL ), savas valsts Finanšu ziņu vākšanas vienību ( EL, LT ) vai Dienvidaustrumeiropas sadarbības iniciatīvas sadarbības koordinatorus ( HU ). Lielākā daļa līdzekļu atguves dienestu (vismaz AT, BE, CY, CZ, DE, EE, ES, HU, IE, LV, NL ) glabā statistikas datus par veikto informācijas apmaiņu ar citiem līdzekļu atguves dienestiem. Tomēr ir būtiskas atšķirības starp izmantotajām kategorijām un rādītājiem. Drošākas sistēmas informācijas apmaiņai iespējama ieviešana atvieglotu datu vākšanu statistikas nolūkos. Neatkarīgi no salīdzinošo datu relatīva trūkuma apspriedes LAD platformas ietvaros ir pierādījušas, ka kopš lēmuma pieņemšanas LAD veikto pieprasījumu skaits citiem LAD ir būtiski pieaudzis un atbilžu kvalitāte kopumā ir uzlabojusies. Līdzekļu atguves dienestu viedokļi par saņemto atbilžu kvalitāti būtiski atšķīrās. Daži ( AT, CZ ) apgalvoja, ka saņemtā informācija bija ļoti laba, citiem ( BE, EE, LV ) tā bija laba, vēl citiem ( DE, ES, HU, IE, LT) tā bija tikai pamatinformācija (tomēr pietiekama, lai sāktu izmeklēšanu). Daudzi līdzekļu atguves dienesti savās atsauksmēs un LAD platformas sanāksmēs norādīja, cik svarīgi ir sniegt kvalitatīvāku informāciju, sūtot pieprasījumu. Tā kā kopumā „Zviedrijas iniciatīvā” noteiktie termiņi ir ievēroti, tai pievienotā veidlapa tiek plaši izmantota, un atbilžu kvalitāte ir vismaz apmierinoša, var uzskatīt, ka šā panta noteikumi tiek īstenoti. 4. pants — Brīvprātīga informācijas apmaiņa starp līdzekļu atguves dienestiem Šajā pantā noteikts, ka līdzekļu atguves dienestam jāsūta informāciju citam LAD bez iepriekšēja pieprasījuma. Apspriedēs ar LAD iesaistītajām personām norādīts, ka ir bijuši daži spontānas apmaiņas gadījumi (piemēram, starp BE un NL), bet nav sniegti statistikas dati par šādu apmaiņu biežumu. Pieejamā informācija nesniedz pietiekamus datus par šā panta īstenošanu. 5. pants — Datu aizsardzība Apkopotie dati nenorāda uz piemērojamo datu aizsardzības noteikumu pārkāpumiem attiecībā uz 2008. gada Pamatlēmumu[6]. Neatkarīgi no atšķirībām valsts tiesību aktos un praksē par datu aizsardzību, šķiet, ka paredzētā sistēma (tiek piemēroti līdzekļu atguves dienesta valstī spēkā esošie datu aizsardzības noteikumi) būtiski neietekmē informācijas nosūtīšanas vai saņemšanas iespēju. Faktiski vairums līdzekļu atguves dienestu norādīja, ka spēkā esošie noteikumi par datu aizsardzību neietekmē informācijas apmaiņu ar citiem LAD. 6. pants — Paraugprakses apmaiņa Saskaņā ar šo pantu līdzekļu atguves dienestiem jāapmainās ar paraugpraksi par to, kā uzlabot noziedzīgi iegūtu līdzekļu meklēšanas efektivitāti. Līdzekļu atguves dienesti ir norādījuši uz dažiem paraugprakses piemēriem, pamatojoties uz pieredzi ar citiem LAD. Daudzi no tiem attiecas uz CARIN ieteikumu piemērošanu (kuri ir kļuvuši par paraugpraksi). Daži attiecas uz sadarbību līdzekļu meklēšanā īpašos divpusējos gadījumos, un daži attiecas arī uz operatīvajām darbībām, kas nav saistītas ar līdzekļu meklēšanu (piemēram, papildu atbalsts tiesībaizsardzības jomā pēc tam, kad līdzekļi ir identificēti). Kopumā atsauksmes par sadarbību starp līdzekļu atguves dienestiem ir pozitīvas. Ar dažām no minētajām praksēm regulāri apmainās ES neoficiālās LAD platformas sanāksmēs. 7. pants — Attiecības ar spēkā esošiem sadarbības mehānismiem Šis noteikums nav jātransponē. 3. GALVENĀS PROBLĒMAS, AR KO SASKARAS LĪDZEKĻU ATGUVES DIENESTI Lai saprastu galvenās problēmas, ar kurām saskaras līdzekļu atguves dienesti, jāņem vērā šādas norīkoto LAD iezīmes. - Lielākajai daļai līdzekļu atguves dienestu ir salīdzinoši neliels personāls. Tikai sešiem no 28 līdzekļu atguves dienestiem ir 10 vai vairāk darbinieku. - Līdzekļu atguves dienestu galvenais uzdevums ir meklēt un identificēt līdzekļus savas valsts teritorijā. Tomēr vairumam līdzekļu atguves dienestu nav (tiešas vai netiešas) pieejas visām svarīgajām datubāzēm, kas tiem ļautu efektīvāk pildīt uzticēto uzdevumu. - Lai arī līdzekļu atguves dienestiem ir pieeja uzņēmumu reģistram, ne visās dalībvalstīs darbojas centralizēts zemes reģistrs. Tikai vienam līdzekļu atguves dienestam ir pieeja valsts bankas kontu reģistram, kas ir ieviests tikai piecās valstīs. - Līdzekļu atguves dienesti apmainās ar jutīgu informāciju (piemēram, bankas kontu numuriem) pa e-pastu vai faksu un neizmanto priekšrocības, ko sniedz pilnībā droša informācijas apmaiņas sistēma. - Tikai daži līdzekļu atguves dienesti ir centrālie kontaktpunkti valsts mērogā savstarpējas tiesiskas palīdzības pieprasījumiem, kas saistīti ar līdzekļu atguvi un kurus nosūtījušas citas dalībvalsts iestādes. - Tikai daži līdzekļu atguves dienesti ir iesaistīti iesaldēto līdzekļu pārvaldībā. - Aptuveni pusei no līdzekļu atguves dienestiem nav pieejas juridiskiem datiem par līdzekļu iesaldēšanu un konfiskāciju. Līdzekļu atguves dienesti uzskata, ka pieeja finanšu informācijai (īpaši informācijai par banku kontiem) ir vissvarīgākā problēma, ar ko tie saskaras. Otrā būtiskākā problēma ir drošas informācijas apmaiņas sistēmas trūkums. Citas regulārās problēmas, ko minējuši līdzekļu atguves dienesti, saistītas ar to, ka finanšu noziegumu izmeklētāji nesaņem pietiekamu specializēto apmācību un, vispārīgi runājot, tiem trūkst līdzekļu. Citas līdzekļu atguves dienestu norādītās problēmas ietver atšķirības valstu tiesību aktos par to, kādai informācijai LAD var piekļūt, to ierobežotās saiknes ar citām iestādēm, kas atbild par līdzekļu pārvaldību, LAD novērtēšanas sistēmas trūkums, datu aizsardzības vai bankas noslēpuma noteikumi un tas, ka bankas kontu reģistrs neeksistē visās dalībvalstīs. Drošas informācijas apmaiņas sistēmas izveide līdzekļu atguves dienestiem Lēmumā nav norādīti kanāli operatīvai sadarbībai starp līdzekļu atguves dienestiem. LAD platformā identificētā galvenā problēma ir vajadzība pēc drošākiem operatīvās informācijas apmaiņas veidiem starp līdzekļu atguves dienestiem. Patlaban ar jutīgu informāciju bieži vien apmainās pa e-pastu, kas var radīt noteiktu drošības risku. Komisija savā paziņojumā par organizētās noziedzības līdzekļiem[7] rosina Eiropolu uzņemties koordinatora lomu starp valsts līdzekļu atguves dienestiem. Šajā saistībā Eiropola Noziedzīgi iegūto līdzekļu birojs ( ECAB )[8] ierosināja izpētīt iespēju par Eiropola SIENA sistēmas[9] izmantošanu divpusējas informācijas apmaiņai starp līdzekļu atguves dienestiem. Šo priekšlikumu atzinīgi novērtēja LAD platforma, kurā tika izdarīti šādi secinājumi. - Nepārprotami jāizveido drošs kanāls tiešas informācijas apmaiņai starp līdzekļu atguves dienestiem. - SIENA jau darbojas, sniedzot tehnisko risinājumu informācijas apmaiņai tiesībaizsardzības jomā, kuras pamatā ir labs juridiskais pamats un visaugstākie drošības standarti. - SIENA varētu būt izmaksu ziņā efektīvs risinājums, jo tas izmanto esošo tīklu, tādēļ nav vajadzīgs finanšu atbalsts jauna tīkla izveidei. - Ja lietojumprogrammu SIENA izvēlētos informācijas apmaiņai starp līdzekļu atguves dienestiem, tai būtu jānodrošina tieša divpusēja apmaiņa. Dalībvalstīm būtu jānorīko savus līdzekļu atguves dienestus kā kompetentās iestādes SIENA un „Zviedrijas iniciatīvas” ietvaros. Tām arī būtu tehniski jāsasaista savus līdzekļu atguves dienestus ar attiecīgajām Eiropola valsts vienībām[10]. Eiropols 2009. gada septembrī nolēma sākt izmēģinājuma posmu, kurā varēja piedalīties ieinteresētie līdzekļu atguves dienesti. Līdzekļu atguves dienesti no 11 valstīm ( BG, DK, EE, ES, FR, HU, NL PL, SK, SV un UK ) piekrita izmēģināt sistēmu SIENA informācijas apmaiņai starp LAD. 2010. gada jūlijā astoņi LAD darbinieki (no BG, DK, EE, HU, NL, PL un UK) piedalījās mācībās par SIENA Eiropola galvenajā pārvaldē. Izmēģinājuma posms sākās jūlijā un turpinājās līdz 2010. gada septembra beigām. Šis izmēģinājums patlaban tiek novērtēts. Ja tam būs panākumi 2011. gadā, pirmais līdzekļu atguves dienests varētu oficiāli pievienoties lietojumprogrammai SIENA . Centieni savienot LAD ar SIENA turpināsies, lai pievienotu lielāko daļu līdzekļu atguves dienestu. 4. SECINĀJUMI Tā kā šā lēmuma pamatnoteikumi attiecas uz līdzekļu atguves dienestu norīkošanu vai izveidi un to informācijas apmaiņu, lēmuma īstenošanas pakāpi dalībvalstīs var uzskatīt par vidēji apmierinošu. Līdz 2010. gada decembra beigām, kas ir divi gadi pēc lēmumā noteiktā termiņa, divdesmit divas dalībvalstis bija ieviesušas līdzekļu atguves dienestus un paziņojušas par to Komisijai (vismaz neoficiāli). Komisija paziņojumā „ES iekšējās drošības stratēģija darbībā”[11] aicina dalībvalstis līdz 2014. gadam izveidot līdzekļu atguves dienestus, kuru rīcībā ir vajadzīgie resursi, pilnvaras un mācības, kā arī spēja apmainīties ar informāciju, un tajā apgalvots, ka Komisija līdz 2013. gadam izstrādās kopējos rādītājus, kuri dalībvalstīm būs jāizmanto, novērtējot attiecīgo līdzekļu atguves dienestu darbību. Sākotnējie priekšlikumi par efektivitātes rādītājiem, kas varētu attiekties uz līdzekļu atguves dienestiem, tika izvirzīti Eiropas konferencē par LAD 2010. gada decembrī. Tika arī ierosināts, ekspertiem veicot neoficiālus apmeklējumus, regulāri novērtēt līdzekļu atguves dienestu efektivitāti (pārbaudot atbilstību rādītājiem), kam sekotu apspriedes LAD platformā. Vienlaikus tiek plānots veikt grozījumus spēkā esošajos tiesību aktos par konfiskāciju. Paziņojumā „ES iekšējās drošības stratēģija darbībā” Komisija darīja zināmu savu nodomu ierosināt tiesību aktu priekšlikumus 2011. gadā, lai stiprinātu ES tiesisko regulējumu par konfiskāciju[12]. Šajā lēmumā, ar ko izveido tiesisko satvaru informācijas apmaiņai starp līdzekļu atguves dienestiem, šķiet, būtiskas nepilnības nav novērotas. Tomēr jaunie tiesību akti piedāvā Komisijai, Eiropas Parlamentam un Padomei vienreizēju iespēju ieviest jaunus nosacījumus, kuru mērķis ir uzlabot līdzekļu atguves dienestu pilnvaras vai attiecīgā gadījumā — spēju piekļūt informācijai. Komisija aicina visas dalībvalstis izskatīt šo ziņojumu un sniegt Komisijai un Padomes sekretariātam visu attiecīgo papildu informāciju saskaņā ar lēmuma 8. pantu. Piecas dalībvalstis vēl nav norīkojušas līdzekļu atguves dienestu. Jebkura stipra tīkla darbību var ietekmēt tā vājākais posms, tādēļ tas var būtiski kavēt dalībvalstu spēju veikt noziedzīgi iegūtu līdzekļu meklēšanu visā Eiropas Savienībā. Komisija cer, ka visas dalībvalstis, kuras vēl nav īstenojušas šo lēmumu, to darīs nekavējoties. [1] OV L 332, 18.12.2007., 103. lpp. [2] OV L 386, 29.12.2006., 89. lpp. [3] CARIN paredz katrā valstī izveidot divus operatīvos kontaktpunktus (viens tiesībaizsardzības un viens tiesu iestāžu kontaktpunkts). To atbalsta Komisija un Eiropols (kurā izveidots tā pastāvīgais sekretariāts) un ietver ekspertus no vairāk nekā 50 valstīm un jurisdikcijām, tostarp 26 ES dalībvalstīm. [4] Piemēram, pārkāpumi, uz kuriem attiecas Pamatlēmuma 2002/584/TI 2. panta 2. punkts par Eiropas apcietināšanas orderi. [5] Piemēram, e-pastus vienkāršiem pieprasījumiem vai CARIN kontaktpunktu izmantoto veidlapu, lai apmainītos ar informāciju. [6] Attiecībā uz lēmuma noteikumiem par datiem, ko izmanto saņēmēja dalībvalsts, tiek piemēroti 2008. gada 27. novembra Pamatlēmuma 2008/977/TI noteikumi par tādu personas datu aizsardzību, kurus apstrādā, sadarbojoties policijas un tiesu iestādēm krimināllietās, OV L 350, 30.12.2008., 60. lpp. šādas atsauces nav, jo Pamatlēmumu pieņēma gadu pēc lēmuma pieņemšanas. [7] COM(2008) 766 galīgā redakcija, 20.11.2008. [8] ECAB palīdz finanšu noziegumu izmeklētājiem izmeklēt kriminālnoziegumus citās valstīs. 2007. gadā tas piedalījās 133 izmeklēšanas gadījumos. [9] Drošas informācijas apmaiņas tīkla lietojumprogramma ( SIENA ) ir jaunās paaudzes saziņas instruments, kas izstrādāts ātrai, drošai un lietotājam draudzīgai operatīvas un stratēģiskas informācijas apmaiņai noziegumu un izmeklēšanas jomā starp dalībvalstīm, Eiropolu un trešām pusēm, ar kurām Eiropols ir noslēdzis sadarbības nolīgumu. [10] Tie ir valsts centrālie kontaktpunkti informācijas apmaiņai ar Eiropolu. [11] COM(2010) 673, 22.11.2010. [12] Jo īpaši, lai atļautu trešai personai piemērojamu konfiskāciju un paplašinātu konfiskāciju un lai veicinātu tādu konfiskācijas rīkojumu, kas nav balstīti uz notiesāšanu, atzīšanu dalībvalstu starpā.