Komisijas ziņojums Padomei - Otrais uzraudzības un novērtējuma ziņojums par Padomes Kopējās nostājas 2005/69/TI darbību /* COM/2008/0502 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 1.8.2008 COM(2008) 502 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI Otrais uzraudzības un novērtējuma ziņojums par Padomes Kopējās nostājas 2005/69/TI darbību KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI Otrais uzraudzības un novērtējuma ziņojums par Padomes Kopējās nostājas 2005/69/TI darbību Ievads Viens no galvenajiem Eiropas Savienības mērķiem ir nodrošināt pilsoņiem augsta līmeņa drošību brīvības, drošības un tiesiskuma telpā. Lai sasniegtu šo mērķi, dalībvalstīm jāsadarbojas ciešāk, jo īpaši attiecībā uz informācijas apmaiņu starp to kompetentajām tiesībsargājošajām iestādēm un starp minētajām iestādēm un šādām iestādēm trešās valstīs. Izsniegtas un vēl neaizpildītas pases, kas ir nozagtas, pazaudētas vai nelikumīgi iegūtas, tiek izmantotas, lai izvairītos no tiesību aizsardzības un veiktu nelikumīgas darbības, ar kurām var radīt draudus Eiropas Savienības un katras atsevišķas dalībvalsts drošībai. Ņemot vērā šo draudu raksturu, jēgpilnu darbību iespējams veikt vienīgi Eiropas Savienības līmenī. Visas dalībvalstis ir iesaistītas Starptautiskajā kriminālpolicijas organizācijā (Interpolā). Lai pildītu savu uzdevumu, Interpols izveidoja nozagto ceļošanas dokumentu datubāzi (SLTD) , kas ļauj Interpola dalībniekiem savā starpā koplietot datus par pazaudētām vai nozagtām pasēm. Kopējā nostāja 2005/69/TI uzliek par pienākumu dalībvalstīm nodrošināt, ka to kompetentās tiesībsargājošās iestādes veic datu apmaiņu par izsniegtām un vēl neaizpildītām pasēm, kas ir nozagtas, pazaudētas vai nelikumīgi iegūtas un formatētas integrācijai speciālā informācijas sistēmā, vienlaikus nodrošinot datu subjektu pamattiesību ievērošanu. 1. KOPēJāS NOSTāJAS GALVENāS PRASīBAS Kopējā nostājā dalībvalstīm paredzēti 5 pienākumi: - veikt visu esošo un turpmāko pases datu (atbilstoši definīcijai) apmaiņu ar Interpolu, - nodrošināt, lai šāda datu apmaiņa ar Interpolu notiktu uzreiz, kolīdz dati ir ievadīti valsts datubāzē vai SIS , - koplietot šādus datus tikai ar tādām Interpola dalībvalstīm, kuras nodrošina atbilstīgu personas datu aizsardzības līmeni un ievēro pamattiesības un pamatbrīvības attiecībā uz personas datu automātisko apstrādi, - nodrošināt, lai to kompetentās tiesībsargājošās iestādes lietotu Interpola datu bāzi, lai piekļūtu šādai informācijai, kad tas vajadzīgs to uzdevumu veikšanai, un izveidot nepieciešamo infrastruktūru, lai atvieglotu meklēšanu, - nodrošināt, ka tās attiecīgi rīkojas, ja notikusi pozitīva identificēšana (konstatēta atbilstība). 2. ZIņOJUMA MēRķIS UN NOVēRTēšANAS METODE Eiropas Komisija 2006. gadā iesniedza ziņojumu Padomei par Kopējās nostājas darbību dalībvalstīs[1] (2006. gada ziņojums). 2006. gada ziņojumā tika secināts, ka Kopējās nostājas īstenošana dalībvalstīs joprojām ir nepilnīga, un dalībvalstīm tika doti konkrēti ieteikumi. Tādēļ Padome uzdeva Komisijai iesniegt otro ziņojumu, lai novērtētu, kādā apmērā pa šo laiku dalībvalstis īstenojušas atbilstīgu darbību[2]. Saskaņā ar šo uzdevumu 2007. gada 1. jūnijā Komisija dalībvalstīm nosūtīja anketu nolūkā noskaidrot Kopējās nostājas darbības apjomu, kārtību un metodes, kā arī vai ir panākti kādi uzlabojumi kopš 2006. gada ziņojumi un, ja ir, tad kādi. Visas dalībvalstis ir iesniegušas atbildes uz anketas jautājumiem. Dažos gadījumos Komisijai atsūtītā informācija bija neskaidra, nepilnīga, tajā bija atsauces uz valsts tiesību aktiem un citiem noteikumiem, neizklāstot sīkāk, un jautājumus katra dalībvalsts bija interpretējusi dažādi, tāpēc arī atbildes bija dažādas. Tādēļ Komisija uzaicināja dalībvalstu speciālistus uz sanāksmi, kuras mērķis bija precizēt atbildes uz anketas jautājumiem un izdarīt secinājumus, balstoties uz šīm atbildēm. Sanāksme notika Briselē 2007. gada 17. un 18. septembrī. Šajā ziņojumā sniegts pārskats par rakstveida atbildēm uz anketas jautājumiem, kā arī mutiskiem skaidrojumiem un informāciju, ko minētajā sanāksmē snieguši dalībvalstu speciālisti, un uz šāda pamata novērtēts Kopējās nostājas īstenošanas līmenis. 3. ATBILžU KOPSAVILKUMS 3.1. Vai jūsu dalībvalsts īstenoja Kopējo nostāju par konkrētu datu apmaiņu ar Interpolu (2005/69/TI)? - Ja atbilde ir pozitīva, kā jūsu dalībvalsts to īstenoja? Attiecīgā gadījumā lūdzu nosūtiet atbilstīgo īstenošanas pasākumu. - Ja atbilde ir negatīva, vai jūsu dalībvalsts paredz to īstenot? - Tām dalībvalstīm, kas atbildēja uz 2006. gadā nosūtīto anketu par Kopējās nostājas īstenošanu – vai ir kādas izmaiņas jūsu valsts situācijā 2006./2007. gadā? Dalībvalstu atbildes uz šo jautājumu liecināja, ka visas dalībvalstis ir veikušas pasākumus, lai īstenotu Kopējo nostāju, tomēr īstenošanas pakāpē vērojamas atšķirības. Kaut arī laikā, kad tika iesniegtas atbildes uz anketas jautājumiem, Latvija un Slovākija nebija pilnībā īstenojušas Kopējo nostāju, tās paredzēja to paveikt līdz 2007. gada beigām. Atbildes liecināja, ka kopumā kopš 2006. gada ziņojuma ticis panākts ievērojams progress Kopējās nostājas īstenošanā un darbībā. 3.2. Vai jūsu dalībvalsts veic visu datu apmaiņu ar Interpolu par izsniegtām un vēl neaizpildītām pasēm, kas ir nozagtas, pazaudētas vai nelikumīgi iegūtas, kā prasīts KN 2005/69/TI 3. panta 1. punktā. Ja jūsu dalībvalsts neveic šādu pases datu apmaiņu ar Interpolu, lūdzu sniedziet ziņas par šādas apmaiņas aptuvenu procentuālo īpatsvaru. Atbildes liecina, ka 22 dalībvalstis veic visu prasīto pases datu apmaiņu ar Interpolu, bet viena dalībvalsts to tūlīt darīs. Dažas dalībvalstis pat pārsniedz Kopējā nostājā prasīto un veic informācijas apmaiņu ar Interpolu par pazaudētām vai nozagtām identitātes kartēm. Trīs dalībvalstīs datu veids, kuru apmaiņa tiek veikta, ne vienmēr ir tik pilnīgs kā prasīts Kopējā nostājā. Konkrētāk, Polija sniedz datus vienīgi par pasēm, kas ir pazaudētas vai nozagtas noziedzīga nodarījuma rezultātā, Ungārija – par nozagtām pasēm, bet Portugāle – vienīgi par vēl neaizpildītiem nozagtiem dokumentiem. 3.3. Vai jūsu dalībvalsts saskaņā ar KN 2005/69/TI 3. panta 3. punktu uzreiz pēc pases datu ievadīšanas jūsu valsts attiecīgajā datu bāzē vai SIS , (ja jūsu valsts tajā piedalās) veic visu šo datu apmaiņu ar Interpolu? Dalībvalstīm, kas kavējas ar datu nosūtīšanu Interpolam, lūdzu aprakstiet savu darbplūsmu, kas izraisa pārtraukumu starp datu reģistrēšanu jūsu attiecīgajā datubāzē vai, attiecīgā gadījumā, SIS , un to nosūtīšanu Interpolam. Kopējās nostājas 3. panta 3. punktā prasīts, lai uzreiz pēc datu ievadīšanas attiecīgajā valsts datu bāzē vai SIS šie dati tiktu ievadīti arī Interpola datubāzē. Jāpiezīmē, ka Kopējās nostājas mērķis nav regulēt posmu starp paziņojumu par pases pazaudēšanu un informācijas ievadīšanu valsts datubāzē. Atbildes uz anketas jautājumu liecina, ka tikai 11 dalībvalstis ir panākušas, ka dati tiek šādi ievadīti uzreiz, bet 2 dalībvalstis to darīs, tiklīdz sāks darboties to infrastruktūra. Astoņas dalībvalstis veic šādu datu apmaiņu ar Interpolu ik dienas, kas, lai arī nav ideāla, tomēr varētu būt pieņemama prakse. Itālija un Ungārija veic datu apmaiņu ik mēnesi, bet Čehija - ik nedēļu. 3.4. Vai jūsu dalībvalstī tās Interpola dalībvalstis, ar kurām tiek koplietoti dati, tiek nodalītas no Interpola dalībvalstīm, ar kurām dati netiek koplietoti, saskaņā ar KN 2005/69/TI 3. panta 1. punktu? Uz kāda pamata jūsu dalībvalstī nolemj, vai veikt šādu nodalīšanu? Vai par apsvērumu kalpo abpusējība? Tām dalībvalstīm, kas atbildēja uz 2006. gada ziņojumā iekļauto anketu – vai jūs esat veikuši izmaiņas savā pieejā? Kopējās nostājas 3. panta 1. punktā un 3. panta 5. punktā dalībvalstīm tiek prasīts koplietot šādus datus tikai ar tādām Interpola dalībvalstīm, kuras nodrošina atbilstīgu personas datu aizsardzības līmeni un pamattiesību un pamatbrīvību ievērošanu attiecībā uz personas datu automātisko apstrādi. Atbildes uz anketu liecina, ka Interpola dalībvalstu nodalīšanu veic vienīgi Nīderlande, bet citas dalībvalstis šādu nodalīšanu neveic. Dalībvalstis, kas neveic šādu nodalīšanu, savu pieeju pamatoja ar diviem apsvērumiem – a) tās uzskata, ka informācija, kas tiek nosūtīta Interpolam, jo īpaši pases numurs, neietver nekādus personas datus, un b) tās uzskata, ka to interesēs ir spēt atrast savas pases jebkurā citā valstī. Speciālistu sanāksmē dalībvalstis ir konkrēti noteikušas, ka atbilstīgs personas datu aizsardzības līmenis un pamattiesību un pamatbrīvību ievērošana tiek uzskatīta par daļu no riska novērtējuma, ja tām nākas saskarties ar lūgumiem apstiprināt pozitīvu identifikāciju vai sniegt specifisku informāciju. 3.5. Par kādām modalitātēm jūsu dalībvalsts ir vienojusies ar Interpolu visu tās rīcībā esošo pases datu apmaiņai atbilstoši KN 2005/69/TI 3. panta 2. punktam? Tām dalībvalstīm, kas nav vienojušās par šādām modalitātēm – vai jūs atzīstat, ka Interpola regulējums ir pietiekams? Tām dalībvalstīm, kas atbildēja uz 2006. gada ziņojumā iekļauto anketu – vai jūs pielietojat modalitātes, par kurām esat vienojušies, lai efektīvi nodotu datus? Neviena dalībvalsts nav vienojusies par īpašām modalitātēm pases datu apmaiņai ar Interpolu. Šķiet, ka dalībvalstis uzskata, ka Interpola regulējums un sistēmas, piemēram, I-24/7, dod pietiekamas garantijas. 3.6. Kurām kompetentajām tiesībsargājošajām iestādēm jūsu dalībvalstī ir tiesības veikt vaicājumus Interpola datubāzē šīs KN nolūkos saskaņā ar KN 2005/69/TI 3. panta 4. punktu, un kādu uzdevumu izpildei tās veic meklējumus datubāzē? Tām dalībvalstīm, kas šādas iestādes jau ir norādījušas 2006. gada ziņojumā iekļautajā anketā – lūdzu konkrēti norādiet uzdevumus, kuru izpildei šīs iestādes veic meklējumus Interpola datubāzē. Visos gadījumos tiesības veikt vaicājumus Interpola datubāzē ir policijas iestādēm, izņemot Grieķiju, kur šādas tiesības ir tikai Interpola nacionālajam birojam (NCB). Jāpiezīmē, ka lielākajā daļā dalībvalstu valsts izlūkdienesti tiek uzskatīti par daļu no policijas iestādēm. Lielākajā daļā dalībvalstu papildus policijai arī citām tiesībsargājošajām iestādēm ir tiesības veikt vaicājumus Interpola datubāzē. Piemēram, tiesības veikt vaicājumus datubāzē ir Robežsardzei un Muitas dienestam Polijā, Robežsardzei un Migrācijas lietu pārvaldei Latvijā, Robežpolicijai Itālijā un Karaliskajai militārajai policijai Nīderlandē. 3.7. Vai jūsu dalībvalstī ir izstrādātas vadlīnijas un/vai apmācības pasākumi, kā rīkoties gadījumos, kad būtu lietderīgi izmantot Interpola datu bāzi? Tām dalībvalstīm, kas šādus pasākumus jau ir norādījušas 2006. gada ziņojumā iekļautajā anketā – kā jūsu dalībvalstī nodrošina, ka notiek piemērota lietderīga meklēšana? No atbildēm var spriest, ka 17 dalībvalstīs ir izstrādātas vadlīnijas vai apmācība Interpola datubāzes lietošanā. Dažās citās dalībvalstīs darbiniekiem, kuriem ir piekļuve datubāzei, tiek doti vispārēji norādījumi. Šķiet, ka dalībvalstis pieņem, ka datubāze ir pašsaprotama un ka pietiek ar to, ka datubāze ir pieejama. Tās pauž viedokli, ka nav īpašas vajadzības veikt tiesībsargājošo iestāžu apmācību vai dot tām īpašas vadlīnijas Interpola datubāzes izmantošanā. 3.8. Vai jūsu dalībvalstī jau ir izveidota infrastruktūra, lai veicinātu datu bāzes lietošanu saskaņā ar KN 2005/69/TI 3. panta 4. punktu? - Ja atbilde ir pozitīva, lūdzu aprakstiet attiecīgo infrastruktūru. - Tām dalībvalstīm, kas atbildēja uz šo jautājumu 2006. gada ziņojumā iekļautajā anketā – vai situācija jūsu valstī starplaikā ir mainījusies? - Vai jūsu kompetentajām iestādēm ir tieša piekļuve Interpola datubāzei? Ja piekļuve ir netieša, lūdzu aprakstiet darbplūsmu. Lielākā daļa dalībvalstu Interpola datubāzē ievietotos pases datus izmanto vienīgi izmeklēšanas nolūkos. Tikai dažas dalībvalstis datubāzi izmanto arī kontroles nolūkos. Minētās dalībvalstis ir atļāvušas vai strādā pie tā, lai atļautu piekļuvi robežsardzes darbiniekiem, kas var manuāli vai automātiski veikt vaicājumus datubāzē robežšķērsošanas vietās, izmantojot Interpola nodrošinātos I-24/7 un MIND & FIND rīkus. No atbildēm var spriest, ka dalībvalstis nav īpaši aktīvi pievērsušās 3. panta 4. punkta interpretācijai un lielākoties uzskata, ka ar to, ka kompetentajām iestādēm vienkārši ir piekļuves iespēja, pietiek, lai izpildītu minētajā pantā noteikto prasību. Šāda pieeja šķiet esam pretrunā ar panta tekstu, jo īpaši ar dalībvalstu pienākumu “nodrošināt”, lai tiesībsargājošās iestādes vajadzības gadījumā izmantotu Interpola datu bāzi. 3.9. Papildus atbilstībai valsts tiesību aktiem par datu aizsardzību vai jūsu dalībvalstī tiek veikti vēl kādi pasākumi, lai nodrošinātu atbilstīgu personas datu aizsardzības līmeni attiecīgajā Interpola dalībvalstī un pamattiesību un brīvību ievērošanu attiecībā uz personas datu apstrādi saskaņā ar KN 2005/69/TI 3. panta 5. punktu? Vai ir saņemtas kādas sūdzības no personām attiecībā uz šādu datu apmaiņu? Atbildes liecina, ka dalībvalstis neveic īpašus pasākumus, lai nodrošinātu atbilstīgu personas datu aizsardzības līmeni attiecīgajā Interpola dalībvalstī un pamattiesību un brīvību ievērošanu attiecībā uz personas datu apstrādi, izņemot Nīderlandi, kas ierobežo zonas, kurās tās dati ir pieejami. Visas dalībvalstis uzskata, ka to valsts tiesību akti ir pietiekami. Beļģija, Kipra, Bulgārija, Grieķija un Portugāle uzskata, ka pases dati, kuru apmaiņu veic ar Interpolu, nav personas dati. Dalībvalstis neziņoja ne par vienu sūdzību no pilsoņiem attiecībā uz datu apmaiņu ar Interpolu. 3.10. Lūdzu sniedziet statistikas datus par sekmīgo identifikāciju (konstatēto atbilstību) skaitu, kuras jūsu valsts kompetentās iestādes guvušas Interpola datubāzē pēdējo 12 mēnešu laikā. Cik ilgi vidēji jūsu kompetentajām iestādēm jāgaida, lai saņemtu apstiprinājumu sekmīgai identifikācijai (konstatētai atbilstībai) un saņemtu specifisku informāciju pēc konstatētas atbilstības? Lielākajā daļā dalībvalstu netiek uzskaitītas sekmīgās identifikācijas (konstatētas atbilstības), ko to kompetentās iestādes ieguvušas Interpola datubāzē, un tās nevarēja sniegt nekādu skaitlisku informāciju. Šādus datus darīja pieejamus Interpols, un tie liecināja, ka ES laikposmā no 2007. gada janvāra līdz augustam tika veiktas 1599 pozitīvas identifikācijas salīdzinājumā ar 191 šādu identifikāciju tādā pašā laikposmā 2005. gadā. Saskaņā ar atbildēm uz anketu vidējais laiks, kāds kompetentajām iestādēm bija jāgaida, lai iegūtu sekmīgas identifikācijas apstiprinājumu , bija gan “sekundes”, gan “mēneši” vai pat apstiprinājums netika saņemts vispār, bet 13 dalībvalstis vispār nevarēja sniegt šādu vidējo informāciju. Vidējais laiks, kāds kompetentajām iestādēm bija jāgaida, lai iegūtu specifisku informāciju pēc sekmīgas identifikācijas, bija gan “24 stundas”, gan “10 dienas" vai pat specifiska informācija netika sniegta vispār. 17 dalībvalstis nevarēja sniegt šādu statistikas informāciju, vai nu tāpēc, ka tām tādas nav vai arī tāpēc, ka atbildes laiks ievērojami atšķiras atkarībā no tā, kas ir attiecīgā trešā valsts. 3.11. Lūdzu sniedziet statistikas datus par sekmīgo identifikāciju (konstatēto atbilstību) apstiprināšanas lūgumu skaitu, kurus izteikušas citu dalībvalstu kompetentās iestādes pēc konstatētās atbilstības Interpola datubāzē pēdējo 12 mēnešu laikā. Cik ilgā laikā vidēji tiek sniegta atbilde uz šādu apstiprināšanas un specifiskas informācijas sniegšanas lūgumu pēc pozitīvas atbilsmes iegūšanas? Atbildes liecināja, ka 18 dalībvalstīs netiek uzskaitīti sekmīgas identifikācijas apstiprināšanas lūgumi, ko tās saņem no citām dalībvalstīm vai no citām Interpola dalībvalstīm. Vidējais laiks, kādā tiek sniegta atbilde uz sekmīgas identifikācijas apstiprināšanas lūgumiem, ir gan “minūtes”, gan “dažas stundas”, bet vidējais laiks, kādā tiek sniegta specifiska informācija, bija ievērojami ilgāks, viena dalībvalsts norādīja, ka tas var ilgt pat 4 nedēļas. 4. ĪPAšIE SECINāJUMI Lai sniegtu vispārēju pārskatu par kopējās nostājas darbību, vēlreiz jāatgriežas pie iepriekš minētajiem 5 galvenajiem dalībvalstu pienākumiem. 4.1. Veikt visu esošo un turpmāko pases datu apmaiņu (atbilstoši nosacījumiem) ar Interpolu Laikā, kad tiek izstrādāts šis ziņojums, tiek pieņemts, ka visas dalībvalstis ir īstenojušas kopējo nostāju un veic pases datu apmaiņu ar Interpolu. To apstiprina Interpols. Šis rezultāts liecina, ka kopš 2006. gada ziņojuma visas dalībvalstis ir spērušas pozitīvus soļus, lai izpildītu savus pienākumus. Tomēr 3 dalībvalstis neveic visu prasīto pases datu veidu apmaiņu ar Interpolu. Proti, Polija sniedz datus vienīgi par pasēm, kas ir pazaudētas vai nozagtas noziedzīga nodarījuma rezultātā, Ungārija – par nozagtām pasēm, bet Portugāle – vienīgi par vēl neaizpildītiem nozagtiem dokumentiem. No otras puses, dažos gadījumos dalībvalstis pārsniedz šīs prasības robežas, sniedzot, piemēram, informāciju par personas apliecībām un autovadītāja apliecībām. Dažas dalībvalstis ziņoja par atsevišķām problēmām attiecībā uz Kopējās nostājas darbību un Interpola datubāzi. Latvija norādīja, ka Interpola datubāzē nav īpaša lauka “nepilsoņu pasēm” un tas sagādā problēmas ikreiz, kad jāievada šādi dati. Portugāle pauda līdzīgas bažas attiecībā uz viltotām pasēm, bet Vācija – attiecībā uz piesavinātiem dokumentiem, kas nav ne pazaudēti, ne nozagti. Lai risinātu šīs problēmas dalībvalstis ierosināja pieņemt FADO vārdnīcu gan Kopējās nostājas, gan Interpola datubāzes nolūkos. Neņemot vērā konstatētās problēmas, Interpola statistika liecina, ka ES valstu ievadīto datu skaits tā datubāzē laikposmā no 2007. gada janvāra līdz augustam bija 11 237 207 salīdzinājumā ar 6 150 494 tādā pašā laikposmā 2005. gadā. Šie skaitļi liecina, ka kopš 2006. gada ziņojuma datu apmaiņa ir būtiski uzlabojusies. Turklāt ES dalībvalstu ievadīto datu skaits minētajā laikposmā ir vairāk nekā divas trešdaļas no kopējā ievadīto datu skaita, kas liecina, ka dalība šajā sistēmā ir vērsusies plašumā ļoti strauji, kā arī par to, ka ES valstīm tagad ir centrālā loma Interpola spēju stiprināšanā. 4.2. Nodrošināt, lai šāda datu apmaiņa ar Interpolu notiktu uzreiz, kolīdz dati ir ievadīti valsts datu bāzē vai SIS Neraugoties uz to, ka dalībvalstu atbildes liecina par pozitīvu attīstības gaitu kopš 2006. gada ziņojuma, dalībvalstīm joprojām jāveic uzlabojumi īstenošanā. Tikai 11 dalībvalstis ir panākušas, ka pēc ievadīšanas valsts datubāzē dati tiek uzreiz ievadīti Interpola datubāzē, un paredzams, ka vēl 2 dalībvalstis to darīs pavisam drīz. Astoņas dalībvalstis veic šādu datu apmaiņu katru dienu. Tomēr tiesību aizsardzības jomā laikam ir izšķiroša nozīme, tāpēc neko citu kā tūlītēju ievadīšanu nevar uzskatīt par pietiekamu. Datu sniegšana ik mēnesi vai nedēļu ir pilnīgi nepieņemama šīs kopējās nostājas nolūkos. Svarīgi, lai dalībvalstis veiktu datu apmaiņu ar Interpolu uzreiz, jo tas vairo informācijas vērtību un kopā visa apmaiņas mehānisma vērtību. Attiecīgajām dalībvalstīm tiek ieteikts veikt pasākumus, lai novērstu savu neatbilstību šai Kopējās nostājas prasībai. 4.3. Koplietot šādus datus tikai ar tām Interpola dalībvalstīm, kuras nodrošina atbilstīgu personas datu aizsardzības līmeni Kopējās nostājas 3. panta 1. punktā un 3. panta 5. punktā dalībvalstīm prasīts nodrošināt, ka personas datu apmaiņa notiek, nodrošinot atbilstīgu personas datu aizsardzības līmeni saņēmējā Interpola dalībvalstī un pamattiesību un pamatbrīvību ievērošanu attiecībā uz personas datu automātisko apstrādi. No visām dalībvalstīm vienīgi Nīderlande nolēma ierobežot tās pasu datu saņēmēju loku, lai izpildītu minēto Kopējā nostājā ietverto pienākumu. Visas pārējās dalībvalstis min divus iemeslus, kādēļ tās neierobežo šādu piekļuvi saviem pasu datiem. Pirmkārt, lielākā daļa dalībvalstu ir norādījušas, ka tās neuzskata pasu numurus par “personas datiem”. Tādējādi tās uzskata, ka šādu datu ievadīšana vai meklēšana Interpola datubāzē nav personas datu apmaiņa. Ar šādu pamatojumu lielākā daļa dalībvalstu neuzskata, ka, neierobežojot piekļuvi saviem pasu datiem, tās nepildītu Kopējā nostājā noteiktos pienākumus. Otrkārt, tās uzskata, ka no tiesību aizsardzības viedokļa un to pilsoņu labā to interesēs ir zināt, kad kāds no to pasu turētājiem ir atrasts citviet pasaulē. Visas dalībvalstis uzskata, ka atbilstīgas datu aizsardzības un pamattiesību apsvērumiem jāpievēršas vienīgi tad, kad tiek veikti pēcpasākumi pozitīvai identifikācijai (konstatētai atbilstībai), vai nu to apstiprinot vai sniedzot specifisku informāciju. Šādi pēcpasākumi tiek veikti katrā gadījumā atsevišķi pēc tam, kad ir veikts situācijas riska novērtējums, balstoties uz samērīgumu un nepieciešamību. Vēl neaizpildītu pasu gadījumā datu ievadīšana vai meklēšana Interpola datubāzē nav personas datu apmaiņa, un šajā gadījumā netiek skarts jautājums par atbilstīga datu aizsardzības līmeņa nodrošināšanu no saņēmēja puses. Izsniegtu pasu gadījumā, pat ja datu ievadīšana vai meklēšana attiecas vienīgi uz pases numuru, nepieciešams veikt personas datu aizsardzības pasākumus, jo izsniegtas pases dati ir informācija, kas attiecas uz identificējamu personu. Tas, ka tikai viena dalībvalsts veic pasākumus, lai noteiktu, ar kurām valstīm koplietot pases datus, liecina, ka dalībvalstis vēlas pases datu apmaiņu veikt relatīvi brīvi, kā arī par to, ka tās nepievērš uzmanību tam, vai valstīs, ar kurām tās koplieto datus, tiek nodrošināta pienācīga personas datu aizsardzība vai ne. Ja netiek veikta personas datu apmaiņa, šāda prakse acīmredzami ir pieņemama. Visos pārējos gadījumos Komisija iesaka dalībvalstīm nodrošināt prasību ievērošanu attiecībā uz personas datu aizsardzību, jau uzsākot datu ievadīšanu vai meklēšanu Interpola datubāzē, un izlemt ierobežot savu izsniegto pasu datu saņēmēju loku, lai izpildītu saistības, kas noteiktas Kopējās nostājas 3. panta 1. punktā un 3. panta 5. punktā. Turklāt 3. panta 1. punktā paredzēts, ka dalībvalstis var izlemt, ka tās veiks pases datu apmaiņu tikai ar tām Interpola dalībvalstīm, kas arī veic šādu datu apmaiņu. Kaut arī lielākā daļa dalībvalstu uzskata, ka šāda abpusējība ir svarīga, tās arī šajā gadījumā uzskata, ka tas kļūst būtiski vienīgi, veicot pēcpasākumus pozitīvai identifikācijai (konstatētai atbilstībai). 4.4. Nodrošināt, lai to kompetentās tiesībsargājošās iestādes lietotu Interpola datu bāzi, lai piekļūtu šādai informācijai, kad tas vajadzīgs to uzdevumu veikšanai, un izveidot nepieciešamo infrastruktūru, lai atvieglotu meklēšanu Neraugoties uz to, ka Kopīgā nostāja dalībvalstīm uzliek aktīvas saistības izveidot nepieciešamo infrastruktūru un nodrošināt, ka to kompetentās tiesībsargājošās iestādes atbilstīgā gadījumā veic vaicājumus Interpola datubāzē, šķiet, ka tās nav veikušas nopietnus pasākumus, lai izpildītu šos pienākumus. No atbildēm var spriest, ka lielākā daļa dalībvalstu izmanto Interpola datubāzē ievadītos pases datus vienīgi izmeklēšanas nolūkos, atspoguļojot vairākuma uzskatu, ka, vienkārši nodrošinot savām tiesībsargājošajām iestādēm piekļuvi Interpola datubāzei, tās “nodrošina”, ka šis vērtīgais informācijas resurss tiek patiešām izmantots. Dažās dalībvalstīs datubāzei var piekļūt vienīgi ar NCB starpniecību, bet citās piekļuve ir nodrošināta atsevišķiem īpaši pilnvarotiem un apmācītiem policijas darbiniekiem. Tomēr ar šādu rīcību dalībvalstis ne tikai nepilda Kopējās nostājas prasības, bet arī neizmanto reālas priekšrocības, kādas šī datubāze rada cīņā pret smagiem noziegumiem un organizētu noziedzību un terorismu. Tikai nedaudzas dalībvalstis ir paplašinājušas datubāzes izmantošanu, to lietojot arī kontroles nolūkos. Tiešas piekļuves datubāzedi nodrošināšana robežkontroles darbiniekiem ir būtiska, lai maksimāli izmantotu Kopējās pozīcijas radītās priekšrocības, jo šajā posmā visticamāk tiks atrasta meklētā pase. Austrija, Francija, Vācija, Zviedrija, Kipra, Somija, Polija, Lietuva, Luksemburga un Īrija ir nodrošinājušas vai pašlaik veic pasākumus, lai nodrošinātu piekļuvi robežsardzes darbiniekiem, kas robežšķērsošanas punktos var manuāli vai automātiski veikt vaicājumus datubāzē. Piekļuvi parasti piešķir, izmantojot I-24/7 un MIND&FIND līdzekļus, ko nodrošina Interpols. Šāda prakse tiek ieteikta kā Interpola datubāzes optiumālā izmantošana. Turklāt Komisija dalībvalstīm iesaka iesniegt Komisijai valsts tiesību aktos noteikto “kompetento tiesībsargājošo iestāžu” sarakstu Kopējās nostājas 1. un 3. panta nozīmē. Lai arī nepārprotami vēl ir daudz darāmā, lai panāktu to, ka visas dalībvalstis būtu izpildījušas pienākumus nodrošināt piekļuvi Interpola datubāzei, Interpola statistika liecina, ka ir ievērojami palielinājies meklējumu skaits, ko datubāzē veikušas dalībvalstis. Laikposmā no 2007. gada janvāra līdz augustam dalībvalstis ir veikušas 4 202 000 meklējumus salīdzinājumā ar 6692 meklējumiem šādā pašā laikposmā 2005. gadā. 4.5. Nodrošināt, ka tās attiecīgi rīkojas, ja notikusi pozitīva identificēšana (konstatēta atbilstība). Neraugoties uz to, ka dažas dalībvalstis varēja savās atbildēs norādīt statistikas datus un vidējos rādītājus, šim jautājumam veltītā sesijā speciālistu sanāksmes laikā izdevās izvirzīt dažus konkrētus jautājumus un ierosināt atsevišķus ieteikumus šajā jomā. Dalībvalstis nodalīja lūgumus apstiprināt pozitīvu identifikāciju (konstatēto atbilstību) un specifiskas informācijas sniegšanu, ja lūgums iesniegts izmeklēšanas vai robežpārbaudes rezultātā. Tās visas piekrita, ka ātri atbildēt uz lūgumu ir visbūtiskāk pēdējā gadījumā, jo var tikt skartas pilsoņa tiesības. Viens no galvenajiem jautājumiem, kurus dalībvalstis atzina par vissvarīgākajiem, lai efektīvi un ātri varētu veikt pēcpasākumus sekmīgai identifikācijai, ir NCB darbinieku skaita palielināšana tā, lai tie varētu strādāt 24 stundas diennaktī 7 dienas nedēļā, un nacionālo centrālo biroju piekļuves nodrošināšana savām valsts pasu datubāzēm un pasu turētāju attēliem. Šie abi pasākumi būtiski uzlabotu ātrus un efektīvus sekmīgo identifikāciju apstiprināšanas lūgumu pēcpasākumus. Dalībvalstis turklāt norādīja, ka tās vēlētos, lai tiktu pieņemti atsevišķi standarti attiecībā uz šādām atbildēm, piemēram, vienojoties par maksimālo atbildes laiku. Sākotnēji to varētu pieņemt dalībvalstu starpā, bet vēlāk attiecināt uz visām Interpola dalībvalstīm. 5. VISPāRīGI SECINāJUMI Mēs esam bijuši liecinieki ievērojamiem uzlabojumiem Kopējās nostājas darbībā kopš 2006. gada ziņojuma. Dalībvalstis ir īstenojušas dažādus pasākumus, lai izpildītu savas saistības. Tomēr Kopējās nostājas īstenošana šā vārda pilnā nozīmē joprojām nav pilnīga un tai nepieciešama dalībvalstu aktīvāka un mērķtiecīgāka darbība. 1. pielikums INTERPOLA STATISTIKAS DATI 1. Dalībvalstu dalība nozagto ceļošanas dokumentu datubāzē 2005. | 2007. | 18 | 27 | 2. Katras dalībvalsts ievadītie dati nozagto ceļošanas dokumentu datubāzē Dalībvalsts | Iesniegto dokumentu skaits | Austrija | 113 769 | Beļģija | 342 104 | Bulgārija | 63 | Kipra | 3743 | Čehija | 611 814 | Dānija | 120 | Igaunija | 100 126 | Somija | 90 251 | Francija | 15 179 | Vācija | 1 969 842 | Grieķija | 24 194 | Ungārija | 17 996 | Īrija | 88 021 | Itālija | 3 016 320 | Latvija | 88 095 | Lietuva | 341 738 | Luksemburga | 4496 | Malta | 1652 | Nīderlande | 1 641 360 | Polija | 626 826 | Portugāle | 10 386 | Rumānija | 832 927 | Slovākija | 65 | Slovēnija | 90 054 | Spānija | 224 | Zviedrija | 163 541 | Apvienotā Karaliste | 1 042 301 | KOPĀ | 11 237 207 | 3. Nozagto ceļošanas dokumentu datubāzē reģistrēto dokumentu skaits 2005. | 2007. | ES dalībvalstis | 6 394 305 | 11 237 207 | Valstis, kas nav ES dalībvalstis | 2 449 300 | 4 484 545 | Kopā | 8 843 605 | 15 721 752 | 4. Nozagto ceļošanas dokumentu datubāzē veikto meklējumu skaits 2005. | 2007. | ES dalībvalstis | 8520 | 4 202 000 | Valstis, kas nav ES dalībvalstis | 34 796 | 6 232 469 | Kopā | 43 316 | 10 434 469 | 5. Nozagto ceļošanas dokumentu datubāzē konstatēto atbilstību skaits 2005. | 2007. | ES dalībvalstis | 381 | 1599 | Valstis, kas nav ES dalībvalstis | 457 | 2180 | Kopā | 838 | 3779 | [1] COM(2006) 167 [2] 910/1/06 ENFOPOL 108 SIRIS 108, 8.6.2006.