KOMISIJAS ZIŅOJUMS Brīdinājuma mehānisma ziņojums /* COM/2012/068 final */





1. Ievads Jauns pasākums, kas paplašina un padziļina ekonomikas pārvaldību Ekonomikas un monetārajā savienībā Pēdējo desmit gadu laikā ir izveidojusies liela un noturīga makroekonomikas nelīdzsvarotība, kuras rezultāts ir lieli un noturīgi ārējie deficīti un pārpalikumi, pastāvīga konkurētspējas mazināšanās, parādsaistību pieaugums un mājokļu tirgus burbuļi. Šī nelīdzsvarotība ir bijusi viens no pašreizējās ekonomiskās krīzes pamata cēloņiem. Tā ir radījusi ne vien makroekonomiskas problēmas attiecīgajām dalībvalstīm, bet arī nopietnus blakusefektus, kas palielina draudus eurozonai. Šis brīdinājuma mehānisma ziņojums ir pirmais solis, īstenojot jauno uzraudzības procedūru, lai novērstu un koriģētu makroekonomikas nelīdzsvarotību (turpmāk — makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūra). Šajā ziņojumā iekļauts arī rādītāju datu apkopojuma galīgais variants (skatīt 1. tabulu un 2. iedaļu). Uzraudzība, lai novērstu un koriģētu makroekonomikas nelīdzsvarotību saskaņā ar makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūru, ir jauns instruments nostiprinātajā Eiropas Savienības ekonomikas pārvaldības sistēmā. To pieņēma kā daļu no sešu jauno ekonomikas pārvaldības tiesību aktu paketes, kas cita starpā paredz arī būtiski pastiprināt fiskālās politikas uzraudzību. Makroekonomikas nelīdzsvarotības uzraudzība saskaņā ar makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūru ir daļa no "Eiropas pusgada", kas paredz integrētu un progresīvu pieeju ekonomikas politikas problēmām, ar kurām Savienībai nākas saskarties, nodrošinot fiskālo stabilitāti, konkurētspēju, finanšu tirgus stabilitāti un ekonomisko izaugsmi. Brīdinājuma mehānisma ziņojuma nozīme un darbības joma Ar brīdinājuma mehānisma ziņojuma palīdzību Komisijai jānosaka dalībvalstis, kurās vērojamā notikumu attīstība pēc tās uzskatiem liek veikt pamatīgāku pārbaudi, lai noteiktu, vai pastāv vai draud rasties nelīdzsvarotība[1]. Jāuzsver, ka novēroto notikumu attīstību ietekmējošos faktorus detalizēti analizē vēlāk padziļinātos pētījumos, lai noteiktu nelīdzsvarotības veidu. Tikai pamatojoties uz šādas padziļinātu analīzes rezultātiem, Komisija vajadzības gadījumā ierosinās politikas ieteikumus saskaņā ar procedūras preventīvo vai korektīvo daļu. Padziļinātie pētījumi un ierosinājumi ieteikumiem būs daļa no Eiropas pusgada. To, vai ir nepieciešama turpmāka analīze, nosaka, pamatojoties uz datu apkopojumu, kura rādītājus izraugās Komisija pēc apspriešanās ar Padomi, Eiropas Parlamentu un Eiropas Sistēmisko risku kolēģiju (skatīt 2. iedaļu un 1. un 2. tabulu)[2]. Jāuzsver, ka datu apkopojuma rādītāju interpretēšana nenotiek automātiski. Valstis vērtē, ņemot vērā rādītāju izmaiņas laika gaitā, kā arī nesenākos notikumus un perspektīvas. Turklāt vērtēšanā ņem vērā dažādu būtisku papildinformāciju. Īpašu uzmanību Komisija pievērš arī plašākam rādītāju kopumam (skatīt 2. iedaļu, 3. tabulu), kurus Padome un Eiropas Parlaments uzsvēruši kā īpaši svarīgus, veicot datu apkopojuma ekonomisko analīzi. 2. iedaļā aprakstīta brīdinājuma mehānisma datu apkopojuma struktūra. 3. iedaļā, pamatojoties uz datu apkopojuma interpretāciju, veikta horizontāla un tematiskā situācijas analīze. 4. iedaļā sniegta datu apkopojuma analīze pa valstīm. 5. iedaļā izklāstīti galvenie konstatējumi un secinājumi. 1. tabula. Datu apkopojuma rādītāji un indikatīvie sliekšņi (*) || Ārējā nelīdzsvarotība un konkurētspēja || Iekšējā nelīdzsvarotība Rādītājs || Tekošā konta bilances vidējais rādītājs par 3 gadiem, % no IKP || Neto ārvalstu investīciju pozīcija, % no IKP || Reālā efektīvā valūtas maiņas kursa, SPCI deflatoru procentuālās izmaiņas (3 gadu laikā) salīdzinājumā ar 35 industriālajām valstīm (a) || Eksporta tirgus daļas procentuālās izmaiņas (5 gadu laikā) || Darbaspēka vienības nominālo izmaksu procentuālās izmaiņas (3 gadu laikā) (b) || Mājokļu samazināto cenu procentuālās izmaiņas gadā (c) || Privātā sektora kredītu plūsma, % no IKP (d), (e) || Privātā sektora parāds, % no IKP (d), (e) || Vispārējais valdības sektora parāds, % no IKP (f) || Bezdarba līmeņa 3 gadu vidējais rādītājs Datu avots || Maksājumu bilances statistika, EUROSTAT || Maksājumu bilances statistika, EUROSTAT || ECFIN ģenerāldirektorāta cenu un izmaksu konkurētspējas rādītāju datu bāze || Maksājumu bilances statistika, EUROSTAT || EUROSTAT || EUROSTAT saskaņotais mājokļu cenu indekss, ko papildina ECB, ESAO un Starptautisko norēķinu bankas dati || EUROSTAT attiecībā uz ikgadējiem datiem un ceturkšņa nozares pārskatiem, ECB attiecībā uz ceturkšņa datiem || EUROSTAT attiecībā uz ikgadējiem datiem un ceturkšņa nozares pārskatiem, ECB attiecībā uz ceturkšņa datiem || EUROSTAT (pārmērīga deficīta novēršanas procedūra – Līguma definīcija) || EUROSTAT Indikatīvie sliekšņi || +6/-4 % || -35 % apakšējā kvartile || +/-5 % eurozonai +/-11 % valstīm, kas neietilpst eurozonā; apakšējā un augšējā kvartile eurozonai -/+ standartnovirze eurozonai || -6 % apakšējā kvartile || +9 % eurozonai +12 % valstīm, kas neietilpst eurozonā augšējā kvartile eurozonai 3 procentpunkti || +6 % augšējā kvartile || +15 % augšējā kvartile || 160 % augšējā kvartile || +60 % || +10 % Laikposms sliekšņu aprēķināšanai || 1970-2007 || Pirmais gads, par kuru ir pieejami dati (1990. gadu vidus)-2007. g. || 1995-2007 || 1995-2007 || 1995-2007 || || 1995-2007 || 1994-2007 || || 1994-2007 Daži papildrādītāji, kas izmantojami ekonomiskajā analīzē || Neto aizdevumi/-aizņēmumi salīdzinājumā ar citām pasaules valstīm (kapitāla bilances saldo + tekošā konta bilances saldo % no IKP) || Neto ārējais parāds % no IKP || Reālais efektīvais valūtas maiņas kurss salīdzinājumā ar pārējo eurozonu || Eksporta tirgus daļas, balstoties uz preču apjomiem; darba ražīgums; kopējā faktoru ražīguma pieauguma tendence || Darbaspēka vienības nominālās izmaksas (izmaiņas 1, 5, 10 gadu laikā); darbaspēka vienības efektīvās izmaksas salīdzinājumā ar pārējo eurozonu; citi darba ražīguma rādītāji || Reālās mājokļu cenas (izmaiņas 3 gadu laikā); nominālās mājokļu cenas (izmaiņas 1 un 3 gadu laikā); mājokļu celtniecība || Nekonsolidētā finanšu sektora finanšu saistību izmaiņu un saistību īpatsvara izmaiņu rādītājs || Privātā sektora parāds, pamatojoties uz konsolidētiem datiem || || Piezīmes: a) attiecībā uz ES tirdzniecības partneriem izmanto SPCI, bet attiecībā uz tirdzniecības partneriem ārpus ES deflatora pamatā ir PCI, kas pēc metodoloģijas ir tuvs SPCI; b) indekss, kas rāda nominālā atalgojuma uz vienu nodarbināto attiecību pret reālo IKP uz vienu nodarbināto; c) izmaiņas mājokļu cenās attiecībā pret EUROSTAT patēriņa deflatoru; d) privātais sektors ir definēts kā nefinanšu sabiedrības, mājsaimniecības un mājsaimniecības apkalpojošās bezpeļņas organizācijas; e) summa, ko veido aizdevumi un vērtspapīri, kas nav akcijas, saistības ― nekonsolidēti dati; f) valsts finanšu ilgtspēja netiks vērtēta makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūras kontekstā, jo uz šo jautājumu jau attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakts. Tomēr šis rādītājs ir iekļauts datu apkopojumā, jo publiskā sektora parāds palielina valsts kopējās parādsaistības un tādējādi arī valsts neaizsargātību kopumā. (*) Ir paredzēts līdz 2012. gada beigām izstrādāt plašāku banku/finanšu sektora rādītāju. 2. tabula. Makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūras datu apkopojums par 2010. gadu || Ārējā nelīdzsvarotība un konkurētspēja || Iekšējā nelīdzsvarotība 2010. gads || Tekošā konta bilances vidējais rādītājs par 3 gadiem, % no IKP || Neto ārvalstu investīciju pozīcija, % no IKP || 2010. gads || Tekošā konta bilances vidējais rādītājs par 3 gadiem, % no IKP || Neto ārvalstu investīciju pozīcija, % no IKP || 2010. gads || Tekošā konta bilances vidējais rādītājs par 3 gadiem, % no IKP || Neto ārvalstu investīciju pozīcija, % no IKP || 2010. gads || Tekošā konta bilances vidējais rādītājs par 3 gadiem, % no IKP Indikatīvie sliekšņi || -4/+6 % || -35 % || ±5 % & ±11 % || -6 % || +9 % & +12 % || +6 % || 15 % || 160 % || 60 % || 10 % BE || -0.6 || 77.8 || 1.3 || -15.4 || 8.5 || 0.4 || 13.1 || 233 || 96 || 7.7 BG || -11.1 || -97.7 || 10.4 || 15.8 || 27.8 || -11.1 || -0.2 || 169 || 16 || 7.5 CZ || -2.5 || -49.0 || 12.7 || 12.3 || 5.1 || -3.4 || 1.7 || 77 || 38 || 6.1 DK || 3.9 || 10.3 || 0.9 || -15.3 || 11.0 || 0.5 || 5.8 || 244 || 43 || 5.6 DE || 5.9 || 38.4 || -2.9 || -8.3 || 6.6 || -1.0 || 3.1 || 128 || 83 || 7.5 EE || -0.8 || -72.8 || 5.9 || -0.9 || 9.3 || -2.1 || -8.6 || 176 || 7 || 12.0 IE || -2.7 || -90.9 || -5.0 || -12.8 || -2.3 || -10.5 || -4.5 || 341 || 93 || 10.6 EL || -12.1 || -92.5 || 3.9 || -20.0 || 12.8 || -6.8 || -0.7 || 124 || 145 || 9.9 ES || -6.5 || -89.5 || 0.6 || -11.6 || 3.3 || -3.8 || 1.4 || 227 || 61 || 16.5 FR || -1.7 || -10.0 || -1.4 || -19.4 || 7.2 || 5.1 || 2.4 || 160 || 82 || 9.0 IT || -2.8 || -23.9 || -1.0 || -19.0 || 7.8 || -1.4 || 3.6 || 126 || 118 || 7.6 CY || -12.1 || -43.4 || 0.8 || -19.4 || 7.2 || -6.6 || 30.5 || 289 || 62 || 5.1 LV || -0.5 || -80.2 || 8.5 || 14.0 || -0.1 || -3.9 || -8.8 || 141 || 45 || 14.3 LT || -2.3 || -55.9 || 9.1 || 13.9 || 0.8 || -8.7 || -5.3 || 81 || 38 || 12.5 LU || 6.4 || 96.5 || 1.9 || 3.2 || 17.3 || 3.0 || -41.8 || 254 || 19 || 4.9 HU || -2.1 || -112.5 || -0.5 || 1.4 || 3.9 || -6.7 || -18.7 || 155 || 81 || 9.7 MT || -5.4 || 9.2 || -0.6 || 6.9 || 7.7 || -1.6 || 6.9 || 212 || 69 || 6.6 NL || 5.0 || 28.0 || -1.0 || -8.1 || 7.4 || -3.0 || -0.7 || 223 || 63 || 3.8 AT || 3.5 || -9.8 || -1.3 || -14.8 || 8.9 || -1.5 || 6.4 || 166 || 72 || 4.3 PL || -5.0 || -64.0 || -0.5 || 20.1 || 12.3 || -6.1 || 3.8 || 74 || 55 || 8.3 PT || -11.2 || -107.5 || -2.4 || -8.6 || 5.1 || 0.1 || 3.3 || 249 || 93 || 10.4 RO || -6.6 || -64.2 || -10.4 || 21.4 || 22.1 || -12.1 || 1.7 || 78 || 31 || 6.6 SI || -3.0 || -35.7 || 2.3 || -5.9 || 15.7 || 0.7 || 1.8 || 129 || 39 || 5.9 SK || -4.1 || -66.2 || 12.1 || 32.6 || 10.1 || -4.9 || 3.3 || 69 || 41 || 12.0 FI || 2.1 || 9.9 || 0.3 || -18.7 || 12.3 || 6.8 || 6.8 || 178 || 48 || 7.7 SE || 7.5 || -6.7 || -2.5 || -11.1 || 6.0 || 6.3 || 2.6 || 237 || 40 || 7.6 UK || -2.1 || -23.8 || -19.7 || -24.3 || 11.3 || 3.4 || 3.3 || 212 || 80 || 7.0 Piezīme. (1) Datu iesniegšanas termiņš ir 2012. gada 30. janvāris; * Valstis, uz kurām attiecas programma (IE, EL, PT, RO). LV pabeidza MB atbalsta programmu 2012. gada 19. janvārī, bet šai valstij turpina piemērot uzraudzību pēc programmas darbības beigām. 3. tabula. Makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūras datu apkopojuma ekonomiskajā analīzē izmantotie papildrādītāji, 2010. gads 2010. gads || Reālā IKP procentuālais pieaugums gadā || Bruto pamatkapitāla veidošana, % no IKP || ‑{}‑Bruto iekšzemes izdevumi pētniecībai un izstrādei, % no IKP || Tekošā konta bilance, % no IKP, maksājumu bilances dati || Neto aizdevumi/aizņēmumi salīdzinājumā ar citām pasaules valstīm, % no IKP, maksājumu bilances dati || Neto ārējais parāds, % no IKP || Ienākošās ĀTI plūsmas, % no IKP || Energoproduktu neto tirdzniecības bilance, % no IKP || Reālā efektīvā valūtas maiņas kursa procentuālās izmaiņas (3 gadu laikā) salīdzinājumā ar pārējo eurozonu (17) || Eksporta tirgus daļu (pēc apjoma) procentuālās izmaiņas gadā || Darba ražīguma procentuālais pieaugums gadā || Nodarbinātības līmeņa procentuālais pieaugums gadā || Vienas darbaspēka vienības nominālo izmaksu procentuālās izmaiņas (10 gados) || Darbaspēka vienības efektīvo izmaksu procentuālās izmaiņas salīdzinājumā ar pārējo eurozonu (17) || Nominālo mājokļu cenu procentuālās izmaiņas (3 gados) || Mājokļu celtniecība, % no IKP || Privātā sektora parāds, % no IKP, konsolidētie dati || Finanšu sektora finansiālās saistības, nekonsolidēti dati, pieaugums gadā BE || 2.3 || 20.2 || 2.0 || 1.5 || 1.3 || -121.8 || 5.7 || na || 1.9 || -5.6 || 1.4 || 0.8 || 22.5 || 4.0 || 6.3 || na || 130.6 || -2.1 BG || 0.2 || 23.5 || 0.6 || -1.3 || -0.5 || 43.6 || 4.9 || -5.9 || : || 3.9 || 6.4 || -5.9 || 72.9 || : || -11.8 || 4.3 || 151.2 || -2.2 CZ || 2.7 || 24.4 || 1.6 || -3.1 || -2.2 || 0.5 || 3.4 || -3.5 || : || 3.0 || 4.5 || -0.9 || 27.1 || : || 4.0 || 4.4 || 71.6 || 2.5 DK || 1.3 || 17.2 || 3.1 || 5.5 || 5.6 || 25.4 || -2.4 || 1.1 || : || -10.4 || 3.6 || -2.0 || 34.5 || : || -14.1 || 4.2 || 244.1 || 7.8 DE || 3.7 || 17.5 || 2.8 || 5.7 || 5.7 || -5.8 || 1.4 || -2.9 || -1.4 || -0.7 || 3.2 || 0.5 || 4.3 || -16.7 || 3.6 || 5.3 || 111.8 || 0.0 EE || 2.3 || 18.8 || 1.6 || 3.6 || 7.2 || 24.1 || 8.1 || -1.5 || 8.0 || 7.7 || 7.4 || -4.1 || 73.8 || 42.4 || -44.5 || 3.3 || na || -10.1 IE || -0.4 || 11.5 || 1.8 || 0.5 || 0.1 || -295.9 || 12.7 || na || -5.2 || -12.4 || 4.0 || -4.2 || 28.7 || 9.4 || -33.8 || 3.0 || 292.8 || 5.9 EL || -3.5 || 16.6 || na || -10.1 || -9.2 || 97.4 || 0.1 || -4.2 || 5.1 || -11.7 || -1.7 || -1.9 || 36.6 || 13.7 || 2.8 || 4.8 || 124.1 || 8.5 ES || -0.1 || 22.9 || 1.4 || -4.6 || -4.0 || 91.7 || 1.8 || -3.0 || 1.0 || -6.8 || 2.6 || -2.3 || 29.2 || 8.5 || -9.9 || 7.5 || 213.9 || -1.8 FR || 1.5 || 19.3 || 2.3 || -1.7 || -1.7 || 23.5 || 1.3 || -2.4 || -0.1 || -6.0 || 1.4 || 0.2 || 22.6 || 3.7 || 0.0 || 6.1 || 137.4 || 2.9 IT || 1.5 || 19.7 || 1.3 || -3.5 || -3.5 || 51.3 || 0.4 || -3.4 || 0.8 || -4.7 || 2.3 || -0.7 || 30.5 || 11.5 || 2.3 || 5.3 || 125.4 || 1.4 CY || 1.1 || 18.6 || 0.5 || -9.9 || -9.7 || 18.4 || 3.3 || na || 0.6 || -5.8 || 1.1 || 0.0 || 32.8 || 9.2 || -6.5 || 6.0 || 289.0 || -7.6 LV || -0.3 || 19.5 || 0.6 || 3.0 || 4.9 || 53.5 || 1.6 || -4.8 || : || 2.9 || 4.7 || -3.7 || 86.0 || : || -46.8 || 2.0 || 135.8 || -0.1 LT || 1.4 || 16.3 || 0.8 || 1.5 || 4.2 || 39.4 || 2.1 || -7.2 || : || 2.5 || 6.9 || -5.2 || 28.6 || : || -32.9 || 1.9 || 76.7 || 0.0 LU || 2.7 || 18.4 || 1.6 || 7.7 || 7.1 || -3312.0 || 386.0 || na || 1.8 || -18.8 || 0.8 || 1.7 || 37.5 || 16.6 || 5.0 || 3.4 || 201.6 || 10.0 HU || 1.3 || 18.0 || 1.2 || 1.1 || 2.9 || 60.3 || 1.4 || -5.0 || : || -2.9 || 0.9 || 0.0 || 53.7 || : || 1.4 || 2.5 || 134.8 || 3.2 MT || 2.9 || 17.7 || 0.6 || -3.9 || -2.2 || -176.2 || 12.8 || na || 3.6 || -2.0 || 0.6 || 2.2 || 32.9 || 11.2 || 7.4 || 2.8 || 164.7 || 18.5 NL || 1.7 || 18.2 || 1.8 || 6.6 || 5.8 || 30.7 || -1.7 || -2.9 || -0.9 || -4.6 || 2.2 || -0.3 || 24.2 || 6.8 || -3.8 || 5.0 || 222.0 || 7.0 AT || 2.3 || 20.5 || 2.8 || 3.0 || 3.1 || 30.2 || 1.0 || -3.0 || 0.2 || -1.2 || 1.7 || 0.9 || 13.2 || -2.8 || 5.6 || 4.2 || 149.7 || -1.5 PL || 3.9 || 19.9 || 0.7 || -4.6 || -2.8 || 33.5 || 1.9 || na || : || -3.8 || 3.5 || 0.6 || 12.8 || : || na || 2.6 || 71.1 || 13.5 PT || 1.4 || 19.8 || 1.6 || -10.0 || -8.9 || 84.4 || 0.6 || na || -2.1 || -8.8 || 3.0 || -1.5 || 24.9 || 4.8 || 6.3 || 3.8 || 224.4 || 10.2 RO || -1.6 || 24.0 || 0.5 || -4.0 || -3.7 || 38.3 || 1.8 || -2.2 || : || 2.4 || 0.2 || -1.8 || 225.5 || : || na || na || 76.7 || 4.5 SI || 1.4 || 21.6 || 2.1 || -0.8 || -0.8 || 31.7 || 0.8 || -5.1 || 3.3 || -2.3 || 4.0 || -1.7 || 52.2 || 30.4 || -2.6 || 3.2 || 118.4 || -3.4 SK || 4.2 || 22.2 || 0.6 || -3.5 || -1.9 || 23.9 || 0.6 || na || 12.8 || 2.4 || 5.7 || -2.0 || 33.9 || 15.7 || -1.2 || 2.7 || 69.0 || 1.6 FI || 3.6 || 18.8 || 3.9 || 1.8 || 1.9 || 28.5 || 2.9 || -2.9 || 2.1 || -8.0 || 5.1 || -1.5 || 21.8 || 3.2 || 8.9 || 6.5 || 155.0 || 19.0 SE || 5.6 || 17.8 || 3.4 || 6.7 || 6.5 || 62.3 || -0.3 || -1.7 || : || -0.7 || 4.4 || 1.1 || 15.6 || : || 13.3 || 3.2 || 221.0 || 2.1 UK || 2.1 || 14.9 || 1.8 || -3.3 || -3.1 || 46.3 || 2.2 || na || : || -5.7 || 1.9 || 0.3 || 30.0 || : || -2.1 || 3.1 || na || 8.0 Piezīme. 1) "n.p." norāda, ka dati patlaban nav pieejami. (2) Datu iesniegšanas termiņš ir 2012. gada 30. janvāris; * Valstis, uz kurām attiecas programma (IE, EL, PT, RO). LV pabeidza MB atbalsta programmu 2012. gada 19. janvārī. 2. Datu apkopojuma struktūra Datu apkopojumu izstrādāja Komisija saskaņā ar regulas[3] 4. pantu, ņemot vērā Eiropas Parlamenta[4], Padomes[5], kā arī Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas komentārus[6] attiecībā uz finanšu tirgus stabilitātes jautājumiem[7]. Datu apkopojuma rādītāji (skatīt 1. tabulu) ir pieejami publiski[8]. Izvēloties rādītājus un robežvērtības šim pirmajam datu apkopojumam, Komisija ir vadījusies pēc tiesību aktos paredzētajiem pamatprincipiem. Datu apkopojumā iekļauts neliels skaits būtisku, praktisku, vienkāršu, izmērāmu un pieejamu rādītāju. Ja iespējams, izmantoti EUROSTAT informācijas avoti, bet citos gadījumos izraudzīts cits viskvalitatīvākais datu avots (piemēram, ECB). Atlasīto rādītāju uzdevums ir ļaut laikus identificēt gan īstermiņa nelīdzsvarotību, gan tādu nelīdzsvarotību, kas rodas strukturālu un ilgtermiņa tendenču rezultātā. Tāpēc rādītāju atlase ir koncentrēta uz makroekonomikas nelīdzsvarotības un konkurētspējas zuduma būtiskākajiem aspektiem, īpašu uzsvaru liekot uz netraucētu eurozonas darbību. Jāuzsver, ka publiskā sektora parāda uzraudzība attiecas tikai uz to, kā publiskā sektora parāds ietekmē makroekonomikas nelīdzsvarotību, jo uz valsts finanšu stabilitāti jau attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakts[9]. Indikatīvie sliekšņi tika noteikti piesardzīgi, lai izvairītos no pārāk daudziem "viltus trauksmes" gadījumiem, tomēr tie nav noteiktas arī tik stingri, ka spētu identificēt problēmu tikai tad, kad tās jau būtu nostiprinājušās. 2. tabulā norādītas datu apkopojuma rādītāju vērtības. Tās balstītas uz datiem līdz 2010. gadam, kas ir pēdējais pilnais gads, par kuru šobrīd ir pieejami dati. Iekrāsotie laukumi attiecas uz gadījumiem, kad rādītāja vērtība pārsniedz noteikto indikatīvo slieksni. Šie sliekšņi visām valstīm ir vienādi (izņemot rādītājus par reālo efektīvo valūtas maiņas kursu un vienības darbaspēka izmaksām, kuru gadījumā notiek diferenciācija starp eurozonas valstīm un tajā neietilpstošām valstīm). Turklāt novērtējumā ņemti vērā arī visnesenākie dati, kā arī ekonomikas perspektīvas saskaņā ar 2011. gada 10. novembrī publicēto Komisijas rudens prognozi. Iepriekšējo gadu un visnesenākā laikposma rādītāju vērtības ir norādītas pievienotajā Statistikas pielikumā[10]. Nelīdzsvarotības novērtējums netiek iegūts, automātiski apstrādājot datu apkopojuma rādītājus un attiecīgās robežvērtības. To iegūst, veicot datu apkopojuma ekonomisko analīzi, kurā izvērtē papildu informāciju un rādītājus un pienācīgi ņem vērā konkrētās valsts apstākļus un iestādes. Eiropas Parlaments savā rezolūcijā[11] uzsvērta nepieciešamību pēc visaptverošas pieejas, kurā ņemti vērā produktivitāti ietekmējošie faktori un bezdarba tendences. Turklāt Eiropas Parlaments iesaka, analizējot datu apkopojumu, pilnībā ņemt vērā blakusefektus. Šajā nolūkā un saskaņā ar regulu tiek ņemti vērā papildrādītāji, kuri norādīti 3. tabulā. Šeit ietilpst arī citi ar vispārējo makroekonomisko situāciju saistīti aspekti (tostarp izaugsmes nosacījumi un ieguldījumi), nominālā un reālā konverģence eurozonā un ārpus tās, ieskaitot tirdzniecības darbības papildu aspektus un iedzīšanas procesā esošo ekonomiku īpatnības (tostarp ĀTI un neto ārējā parāda rādītājus). Tie atspoguļo arī nelīdzsvarotības rašanās potenciālu un ekonomikas pielāgošanās spējas, piemēram, attiecībā uz darba ražīgumu. Saskaņā ar ieteikumiem, ko sniegusi Padome, Eiropas Parlaments un Eiropas Sistēmisko risku kolēģija savos komentāros par Komisijas priekšlikumu datu apkopojumam, tajā ņemta vērā arī finanšu tirgu situācija, kas lielā mērā veicinājusi pašreizējās krīzes rašanos[12]. Šis papildrādītāju kopums ir noteikti jāņem vērā, veicot datu apkopojuma ekonomisko analīzi un attiecīgi atlasot dalībvalstis, kurām nepieciešams veikt turpmāku padziļinātu pārbaudi. 3. Datu apkopojuma tematiskā interpretācija Tekošā konta atšķirības kopš krīzes sākuma ir samazinājušās, tomēr nav izzudušas … Krīzes laikā ievērojami sarūkot saimnieciskās darbības apjomam, būtiski samazinājusies ārējā nelīdzsvarotība. Jo īpaši tajās dalībvalstīs, kuru ekonomikas lejupslīde sākās ar lielu tekošā konta deficītu, lielāka privātā sektora pieprasījuma krituma un attiecīga importa apjomu sarukuma rezultātā notikušas izteiktas korekcijas. Tai pašā laikā vairākās dalībvalstīs ar lielu tekošā konta pārpalikumu pēdējā laikā ir novērots salīdzinoši noturīgāks, lai arī ne visai dinamisks privātā sektora pieprasījums, un/vai to eksportu ir kavējusi pieprasījuma krišanās pasaulē, kas veicinājis tekošā konta pārpalikuma nelielu samazināšanos. Tomēr lieli tekošā konta deficīti un pārpalikumi vēl nepieder pagātnei. Datu apkopojuma tekošā konta bilances rādītājs (tekošā konta bilances 3 gadu vidējais rādītājs, izteikts % no IKP) norāda, ka Bulgārijā, Spānijā, Kiprā, Maltā, Polijā un Slovākijā deficīts joprojām pārsniedz indikatīvo slieksni 4 % no IKP, lai arī dažās no šīm dalībvalstīm tekošā konta deficīts pēdējā laikā ir turpinājis samazināties. Potenciālos riskus, ko rada ārējie deficīti, var samazināt, ja tie tiek finansēti, izmantojot relatīvi drošus līdzekļus, piemēram, ĀTI vai kapitāla pārvedumus. Daudzās dalībvalstīs, kurās notiek iedzīšanas process, pirms krīzes bija vērojams liels ĀTI pieplūdums ― piemēram, pēdējo piecu gadu laikā ĀTI sedza vairāk nekā pusi no tekošā konta deficīta Bulgārijā, Čehijā, Igaunijā, Maltā un Slovākijā. Arī kapitāla kontā, kurā tiek uzskaitīti kapitāla pārvedumi no ārvalstīm, vairumam iedzīšanas procesā esošo dalībvalstu bija ievērojams pozitīvs saldo[13]. No otras puses, dažās dalībvalstīs joprojām tiek reģistrēti noturīgi tekošā konta pārpalikumi ― Luksemburga un Zviedrija pārsniedz indikatīvo 6 % slieksni, bet Vācija un Nīderlande gandrīz sasniedz to. Komisijas 2011. gada rudens prognoze norāda uz to, ka tekošā konta pozīcijas nākamajos divos gados vēl mazliet samazināsies, lai gan domājams, ka deficītu samazinājums vairumā gadījumu varētu būt neliels, savukārt, piemēram, Nīderlandei tiek prognozēts pārpalikumu pieaugums. (skatīt 1. diagrammu). Turpmākajā ceļā galvenais jautājums ir tas, vai tekošā konta nelīdzsvarotība paliks mērena vai palielināsies atkal, tiklīdz uzlabosies tirgus apstākļi. Iepriekš dažos gadījumos nelīdzsvarotību veicināja pārmērīgs pieprasījuma pieaugums, kā pamatā bija pārlieku optimistiskas cerības par nākotnes ienākumu izaugsmi dažās dalībvalstīs. Korekcijas, kuras ir vērstas uz to, lai pārvērtētu šādas pārāk optimistiskas cerības, nevis uz cikliskiem ražošanas apjomu samazinājumiem, varētu izrādīties ilgtspējīgas. Savukārt relatīvo cenu korekcijas vairumā gadījumu ir bijušas ierobežotas, kas, iespējams, atstāj atvērtu jautājumu par šo korekciju strukturālo raksturu un līdz ar to arī par to ilgtspēju. 1. diagramma. Tekošā konta bilances, izteiktas % no IKP Avots: Eiropas Komisija. … daudzos gadījumos saglabājas ievērojamas neto ārējās saistības. Daudzām valstīm ar tekošā konta deficītu neto starptautisko investīciju pozīcija[14] kā daļa no IKP ir saglabājusies ievērojami negatīvā līmenī. Tas ir saistīts ar pastāvīgu, kaut arī zemāku, tekošā konta deficītu, kā arī vāju izaugsmes dinamiku. Šobrīd indikatīvo slieksni -35 % neto starptautisko investīciju pozīcija pārsniedz vairākās dalībvalstīs: Bulgārijā, Čehijā, Igaunijā, Spānijā, Ungārijā, Latvijā, Lietuvā, Slovākijā, Polijā un nedaudz arī Slovēnijā. Jo mazāka ir to saistību daļa, kurām jāatmaksā pamatsummas vai procenti (piemēram, aizdevumi vai portfeļa parāds), jo zemāka ir pakļautība riskam. Neto ārējā parāda rādītājs[15] (skatīt 3. tabulu) liecina, ka daudzām iedzīšanas procesā esošām dalībvalstīm šādu saistību daļa ir samērā neliela, kas galvenokārt saistīts ar lielām uzkrātajām ĀTI. Tomēr Spānijā, Ungārijā, Lietuvā un Latvijā šādu saistību daļa ir diezgan liela. Ārējo pozīciju attīstība pirms krīzes sakrita ar nobīdēm cenu konkurētspējā… Dalībvalstīs ar augstu un noturīgu tekošā konta deficītu pirmskrīzes gados notika cenu un izmaksu konkurētspējas samazināšanās. Daudzās ES valstīs algu pieaugums apsteidza produktivitātes pieaugumu, kas izraisīja vienības darbaspēka izmaksu pieaugumu. Tāpat reālais efektīvais valūtas maiņas kurss, kas uzrāda cenu konkurētspēju salīdzinājumā ar galvenajiem tirdzniecības partneriem, liecināja par atšķirību palielināšanos. Tas varētu norādīt uz ekonomikas pārkaršanu, preču un darba tirgus iespējamo strukturālo neelastību un/vai algu politikas neadekvātu reaģēšanu uz krasām pārmaiņām attiecīgajā valstī, bet dažās dalībvalstīs tas varētu būt saistīts arī ar iedzīšanas procesa sekām. Vairākās dalībvalstīs ar lielu ārējo deficītu darbaspēka izmaksu pieaugums bija koncentrējies netirgojamo preču sektoros, lai gan ne tikai tajos. Tas savukārt izraisīja resursu pārdali uz šīm nozarēm, pastiprinot spiedienu uz ārējām pozīcijām. Krīzes rezultātā šīs pārmaiņas tika pārtrauktas un notika korekcijas[16]. Tomēr datu apkopojuma rādītājs (vienības darbaspēka izmaksu indeksa izmaiņas 3 gadu laikā) liecina, ka vairākas dalībvalstis ― Bulgārija, Luksemburga, Polija, Slovēnija, Slovākija un Somija ― laikā no 2008. līdz 2010. gadam joprojām pārsniegušas indikatīvos sliekšņus (9 % eurozonas dalībvalstīm un 12 % tajā neietilpstošām valstīm)[17]. Reālā efektīvā valūtas maiņas kursa izmaiņu rādītājs (kas balstīts uz SPCI deflatoriem un rāda procentuālās izmaiņas 3 gadu laikā), arī liecina par pārtraukumiem vai krasām izmaiņām pirmskrīzes tendencēs. Dalībvalstīs, kas pārsniedz indikatīvos sliekšņus, notikumu attīstību galvenokārt ietekmējušas nominālā valūtas maiņas kursa izmaiņas. Tas attiecas arī uz Slovākiju (pirms tās pievienošanās eurozonai) un Čehiju, kuru valūtas vērtība strauji palielinājās. Apvienotās Karalistes valūta piedzīvoja būtisku devalvāciju. Savukārt Igaunijas reālā efektīvā valūtas maiņas kursa palielināšana lielā mērā bija saistīta ar augstāku inflāciju salīdzinājumā ar tās tirdzniecības partneriem, kas savukārt bija galvenokārt saistīta ar iekšzemes inflācijas ātrāku reaģēšanu uz pasaules preču cenu pieaugumu, kā arī uz augstāku kontrolēto cenu pieaugumu. Neraugoties uz bieži vien ievērojamām pārmaiņām, lielākajā daļā dalībvalstu ilgtermiņa cenu konkurētspējas kritumi nav pilnībā novērsti. Relatīvo cenu turpmākas korekcijas un konkurētspējas uzlabošana atvieglotu nepieciešamo resursu pārdali uz citām nozarēm un veicinātu ārējo korekciju stabilitāti. …ES kopumā ir zaudējusi globālā eksporta tirgus daļas; dažas dalībvalstis tas skāris vairāk, citas mazāk. Izmaiņas preču un pakalpojumu eksporta pasaules tirgus daļās (procentuālās izmaiņas piecu gadu laikā) norāda uz potenciāli būtiskiem strukturāliem vispārējās konkurētspējas samazinājumiem pasaules ekonomikā. Vairākas dalībvalstis ― Beļģija, Dānija, Vācija, Spānija, Francija, Itālija, Kipra, Nīderlande, Austrija, Somija, Zviedrija un Apvienotā Karaliste ― ir zaudējušas tirgus daļas apmērā, kas pārsniedz indikatīvo 6 % slieksni. Ja ņem vērā ilgāku laikposmu, vairākās no šīm valstīm eksporta tirgus daļu zaudējumi ir vēl būtiskāki (skatīt 2. diagrammu). Papildus konkurētspējas zudumam cenu/izmaksu ziņā, tas, iespējams, atspoguļo arī vājos uzlabojumus konkurētspējā, kas nav saistīta ar cenām, nepietiekamu spēju izmantot jaunas pārdošanas iespējas vai resursu novirzīšanu uz netirgojamo preču sektoru iekšzemes valsts iekšējā izlietojuma buma laikā. Daudzos gadījumos pasaules eksporta tirgus daļas samazinājums lielā mērā ir saistīts ar faktu, ka attiecīgo dalībvalstu eksporta apjomi pieauga lēnāk nekā pasaules tirdzniecības apjomi ― ES eksporta daļa kopumā ir samazinājusies. Tomēr Beļģijas, Dānijas, Francijas, Itālijas, Kipras, Austrijas, Somijas un Apvienotās Karalistes eksporta sniegums ir bijis mazāk dinamisks arī salīdzinājumā ar citām ES valstīm, par ko liecina šo valstu eksporta daļas samazināšanās visu ES dalībvalstu kopējā eksporta apjomā (skatīt 2. diagrammu)[18]. 2. diagramma. Eksporta tirgus daļu procentuālās izmaiņas. Avots: Eiropas Komisija. Parādsaistības gulstas uz mājsaimniecību un uzņēmumu pleciem Pirms krīzes ieilgušais kreditēšanas pieauguma periods daudzās dalībvalstīs bija iemesls, kāpēc ekonomiskas dalībniekiem veidojās liels uzkrātais parāds (skatīt 3. diagrammu). Šis process daļēji bija saistīts ar finanšu tirgus integrāciju un padziļināšanos apvienojumā ar nominālo procentu likmju konverģenci. Turklāt straujo kreditēšanas kāpumu veicināja arī citi faktori, piemēram, aktīvu cenu novirzes, ko vēl pastiprināja labvēlīgs nodokļu režīms attiecībā uz aktīviem un izdevīgi kreditēšanas standarti, ― to apstiprina vispārējs mājokļu iegādei piešķirto kredītu daļas pieaugums salīdzinājumā ar kopējo kreditēšanas apjomu pirms krīzes. Privātā sektora parādsaistības kopumā pārsniedz indikatīvo 160 % slieksni vairāk nekā divpadsmit dalībvalstīs ― Beļģijā, Bulgārijā, Dānijā, Igaunijā, Spānijā, Kiprā, Luksemburgā, Maltā, Nīderlandē, Austrijā, Somijā, Zviedrijā un Apvienotajā Karalistē. Liels privātā sektora parāds palielina privātā sektora atkarību no uzņēmējdarbības cikla, inflācijas un procentu likmju izmaiņām. Turklāt pārmērīgu aizņemto līdzekļu atmaksa apdraud izaugsmi un finanšu stabilitāti. Beļģijā, Spānijā, Kiprā, Slovēnijā un Zviedrijā parāda uzkrāšanos veicināja galvenokārt nefinanšu sabiedrības. Lai gan uzņēmumu spēju atmaksāt parādu (parāds attiecībā pret IKP vai pievienoto vērtību) var izmantot kā sākuma punktu uzņēmumu parādsaistību analīzei, tomēr noskaidrot, kāda ir faktiskā nepieciešamība pēc aizņemtā kapitāla īpatsvara samazināšanas un kādā ātrumā tai būtu jānotiek, būs iespējams tikai, tuvāk aplūkojot ar kredītu finansēto aktīvu daļu un to maksājumu struktūru. Turklāt Dānijā, Nīderlandē un Apvienotajā Karalistē, kuru mājsaimniecību parādu līmenis pārsniedza šo valstu IKP, par aizņemto līdzekļu īpatsvara pieaugumu atbildīgs lielākoties bija mājsaimniecību sektors. Pēdējā ciklā šie notikumi bija cieši saistīti ar mājokļu cenu kumulēto pieaugumu virs 150 % (kam atbilda vienīgi mājokļu cenu palielināšanās Spānijā un Īrijā). Cenu pieaugums mājokļu tirgos sasniedza vēl nepieredzētu līmeni. Mājsaimniecību parādi ir cieši saistīti ar mājokļu tirgus attīstības tendencēm; desmit gadu laikposmā pirms krīzes vienlaicīgi pieauga mājsaimniecībām izsniegto kredītu skaits un palielinājās mājokļu cenas. Mājokļu cenu cikls ES bija īpaši izteikts, ar vidējo kumulatīvo cenu pieaugumu virs 40 %. Piemēram, vairāk nekā pusē dalībvalstu ekonomiskās augšupejas laikā mājokļu cenas pieauga vairāk nekā divas reizes. Turklāt aptuveni divās trešdaļās dalībvalstu reālā mājokļu cenu pieauguma vidējais temps pārsniedza 6 % gadā, un dažos gadījumos vidējais gada pieauguma temps sasniedza pat 20 % līdz 35 % gadā. Lai gan šīs ekspansijas ilgums un ātrums valstīs ir bijis visai atšķirīgs, mājokļu cenu augstākais punkts vairumā dalībvalstu tika sasniegts 2007./2008. gadā. Turpmākas mājokļu cenu palielināšanās gaidas veicināja arī apjomu pieaugumu būvniecības nozarē. Tik tiešām, lieli ieguldījumi mājokļu iegādē un būvniecībā veidojās līdz ar mājokļu cenu pieaugumu daudzās dalībvalstīs, piemēram, Dānijā, Spānijā, Lietuvā, Maltā, Zviedrijā un Apvienotajā Karalistē. … bet šobrīd notiek korekcijas, kaut arī nav skaidrs, cik lielas tās būs un cik ilgi turpināsies. Korekcijas ir uzsāktas ― izņemot Somiju un Zviedriju, 2010. gadā nevienā dalībvalstī reālais mājokļu cenu pieaugums nepārsniedza indikatīvo 6 % slieksni. Nesenās korekcijas ir bijušas samērā būtiskas, un valstīs (gan ne visās), kurās pirms krīzes cenu pieaugums bija visaugstākais un ātrākais, ir vērojama visizteiktākā korekciju tendence, kas norāda uz pārvērtējumiem pirmskrīzes laikposmā. Piemēram, Bulgārijā, Dānijā, Igaunijā, Spānijā, Lietuvā, Latvijā un Slovākijā pēc liela kumulatīvā mājokļu reālo cenu pieauguma notika ievērojamas korekcijas. Neraugoties uz šīm korekcijām, vairākās valstīs, kuras piedzīvoja lielu un ātru mājokļu cenu pieaugumu, piemēram, Beļģijā, Francijā, Luksemburgā, Maltā, Zviedrijā un Apvienotajā Karalistē, būtu iespējams vēl lielāks samazinājums, jo parasti ir vērojama tieša sakarība starp korekciju fāzes un uzplaukuma fāzes amplitūdu mājokļu cenu ciklā. Turklāt sliktāki kredītnosacījumi un zema IKP izaugsme nākotnē ietekmēs mājokļu cenu attīstību. Svarīgs faktors būs arī piedāvājuma nosacījumi. Svarīgs faktors būs arī piedāvājuma nosacījumi. Ir sākusies aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanās … Kopumā dažās dalībvalstīs ir ievērojami samazinājusies kredītu pieejamība privātajā sektorā, un ir sākusies aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanās. Dati par privātajām kredītu plūsmām rāda, ka korekcijas sākās 2009. gadā, proti, pēc joprojām aktīvā kreditēšanas uzplaukuma 2008. gadā. 2010. gadā kredītu pieaugums indikatīvo 15 % slieksni pārsniedza tikai Kiprā. Lēnai kreditēšanas izaugsmei kombinācijā ar pieaugušajiem neto uzkrājumiem var būt negatīva atgriezeniskā ietekme uz IKP izaugsmi, jo tādējādi tiek kavēts iekšzemes pieprasījums. Empīriskie pierādījumi liecina, ka krīzes izraisītas bilances korekcijas privātajā sektorā vidēji ilgst vairāk nekā piecus gadus un nefinanšu sabiedrību sektorā ― vēl ilgāk. Šajā kontekstā neto eksportam un darba ražīguma kāpumam ir svarīga loma, jo tie ir ekonomiskās izaugsmes dzinējspēki. … kas ES ekonomikas padara vieglāk ievainojamas. Finanšu krīzes laikā ir tapis skaidrs, ka katras dalībvalsts kopējais parādsaistību līmenis ir svarīgs un ka starp privātā sektora un vispārējās valdības sektora parādu ir spēcīga saikne[19]. Tāpēc privātā sektora parāds jāskata kopā ar vispārējās valdības sektora parādu, jo aizņemtā kapitāla īpatsvara samazināšanās ietekmi privātajā sektorā varētu pastiprināt pašreizējā valsts parāda krīze, kas rada spiedienu uz publisko sektoru, kurā ir augsts parādu līmenis. Tas varētu jo īpaši attiekties uz dalībvalstīm, kurās gan publiskajā, gan privātajā sektorā ir augsts parādu līmenis, piemēram, Beļģiju[20] vai Apvienoto Karalisti (skatīt 3. diagrammu). Lai gan Itālijā privātā sektora parādsaistības nav pārmērīgas, augstais publiskā sektora parāda līmenis un nepieciešamība konsolidēt publiskā sektora finanses varētu izraisīt spiedienu uz privātā sektora bilanci. Paaugstināts nerezidentu parādu apjoms var būt papildu problēmfaktors starptautisko finanšu tirgu augstas nenoteiktības apstākļos, jo tie palielina valsts neaizsargātību kapitāla trūkuma vai kapitāla ieplūšanas pēkšņa pārtraukuma gadījumā. Kas attiecas uz ārējām parādsaistībām, sevišķi Spānijai un Ungārijai ir raksturīgs augsts privātā parāda un neto ārējā parāda līmenis. Turklāt, ja parāds ir denominēts ārvalstu valūtā, tas rada papildu bažas par neaizsargātību, kas rodas no valūtas maiņas likmju svārstībām. 3. diagramma. Uzkrātā parāda līmenis pa sektoriem, % no IKP (2010. gads) Piezīme. Privātā parāda līmenis norādīts, balstoties uz nekonsolidētajiem datiem. Avots: Eiropas Komisija. Notiek korekcijas reālajā ekonomikā Ārējās nelīdzsvarotības korekcijas un mājsaimniecību un uzņēmumu bilanču stāvokļa uzlabojumi ir bijuši visai nepatīkami, jo sevišķi dalībvalstīs, kurās bija vērojama liela nelīdzsvarotība pirmskrīzes periodā. Šīs korekcijas lielā mērā ir veicinājusi iekšzemes pieprasījuma attīstība, un tās bieži tiek saistītas ar ievērojamu bezdarba līmeņa pieaugumu. Iespējams, ka tas atspoguļo ierobežotu cenu/atalgojuma pielāgošanos, bet tas varētu būt saistīts arī ar notiekošo darbaspēka pārdali pa nozarēm. Makroekonomiskās nelīdzsvarotības korekcijas bieži vien rada nepieciešamību novirzīt darbaspēku un kapitālu uz citām ekonomikas nozarēm, jo sevišķi no mākslīgi "uzpūstās" nekustamā īpašuma nozares uz tirgojamām nozarēm. Šis process parasti ir pakāpenisks (ņemot vērā, ka dažādās nozarēs vajadzīgas dažādas prasmes) un tas kādu laiku vēl turpināsies. Bezdarba līmenis pēdējos gados ir bijis augsts, un datu apkopojuma rādītājs (3 gadu vidējais bezdarba līmenis) Igaunijā, Spānijā, Latvijā, Lietuvā un Slovākijā pārsniedz indikatīvo 10 % slieksni. Arī daudzās citās dalībvalstīs šis rādītājs liecināja par samērā augstu bezdarba līmeni, kurš turklāt ir ar pieaugošu tendenci. Nesenā recesija ir ievērojami ietekmējusi strukturālā bezdarba līmeni. Darbaspēka pārdalīšana ekonomikas nozarēs vairumā dalībvalstu ir bijusi lēna, un ar to saistītais augstais bezdarba līmenis nozīmē arī potenciāli lielus cilvēkkapitāla un vispārējās efektivitātes zudumus. Turklāt bezdarba situāciju, visticamāk, ietekmēs pašreizējā nenoteiktība un izaugsmes impulsa vājināšanās, darbaspēka pārdales apjoms pa nozarēm un pašreizējā aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanās vairākās dalībvalstīs. Ekonomiskajā vidē, kurai raksturīgs zems darbaspēka ražīguma pieaugums, korekcijas būs problemātiskas. Produktivitātes samazināšanās tendence pirmskrīzes periodā vairākās dalībvalstīs veicināja makroekonomiskās nestabilitātes veidošanos un konkurētspējas kritumus. Tai pašā laikā panākt vajadzīgo korekciju attiecībā uz darbaspēka izmaksām un relatīvajam cenām ir vieglāk, ja produktivitāte pieaug ilgtspējīgā tempā, jo tas samazina spiedienu uz izmaiņām nominālajā atalgojumā un nominālajās cenās. 4. Komentāri par valstu specifiku datu apkopojumā Turpmākie komentāri neattiecas uz dalībvalstīm, kurās tiek veikta uzraudzība programmu kontekstā. Šīs dalībvalstis ir: Grieķija, Īrija un Portugāle eurozonā un Rumānija ārpus eurozonas. Beļģija: datu apkopojuma rādītāji, kas attiecas uz izmaiņām eksporta tirgus daļās, bruto privātā sektora parāda un publiskā sektora parāda līmenī, pārsniedz attiecīgo indikatīvo slieksni. Attiecībā uz ārējo konkurētspēju ir noticis eksporta tirgus daļu kritums, kas saistīts ar tekošā konta bilances situācijas pasliktināšanos, kaut arī attiecīgie dati nepārsniedz indikatīvo slieksni un sliktāko preču tirdzniecības bilances situāciju daļēji līdzsvaro labāka pakalpojumu tirdzniecības bilance. Šo tendenci var izskaidrot ar sarūkošo cenu konkurētspēju, kuras iemesls citu starpā ir darbaspēka vienības izmaksu pieaugums, kas ir lielāks nekā eurozonā, kā arī ar ārpuscenu konkurētspējas samazināšanos. Attiecībā uz iekšzemes situāciju privātā sektora parāda rādītājs stipri vien pārsniedz attiecīgo slieksni. Jāizvērtē tādi apstākļi kā, piemēram, uzņēmumu iekšējās kreditēšanas ietekme uz nefinanšu sabiedrību sektora parādu un tas, ka mājsaimniecību parādi pārsvarā ir hipotēkas, bet mājsaimniecību uzkrājumu līmenis joprojām ir augsts. Neraugoties uz iepriekš minēto, bruto privātā sektora parāda līmenis jāanalizē kontekstā ar augsto publiskā sektora parāda līmeni. Bulgārija: pirms krīzes Bulgārijā bija vērojams liels tekošā konta deficīts, un tā rezultāts ir deficīts neto starptautisko investīciju pozīcijā, ko ir sekmējušas ienākošās kapitāla plūsmas (galvenokārt ĀTI formā) un privātās kreditēšanas pieaugums. Krīzes rezultātā notika tekošā konta deficīta krasa korekcija, un tiek prognozēts, ka 2011. un turpmākajos gados gaidāms neliels tekošā konta pārpalikums. Uzlabojums ir radies ne tikai importa apjoma krituma, bet arī labu eksporta rezultātu dēļ, kas saistīti ar ekonomikas iedzīšanas procesu. Bulgārijā ir viens no lielākajiem vienas darbaspēka vienības izmaksu pieaugumiem ES; lai gan atalgojuma pieaugums (no ļoti zema sākotnējā līmeņa) ir daļa no notiekošā konverģences procesa, tomēr tas var palēnināt ekonomikas iedzīšanas procesu vidējā un ilgā termiņā. Privātā sektora parādsaistības ir strauji pieaugušas līdz līmenim, kas pārsniedz indikatīvo slieksni; tas galvenokārt skaidrojams ar uzņēmumu parāda pieaugumu, publiskā sektora parāda līmenim un mājsaimniecību parāda līmenim saglabājoties ne pārāk lielam. Čehija: pēdējos desmit gados Čehijā ir reģistrēts tekošā konta deficīts, kas nepārsniedz indikatīvo slieksni, taču pēdējos gados tam ir tendence samazināties, galvenokārt tirdzniecības bilances uzlabojumu dēļ. Rezultātā neto starptautisko investīciju pozīcijas rādītājs pārsniedza indikatīvo slieksni, tomēr jāatzīst arī aktīvu un saistību pārvērtēšanas nesenā nelabvēlīgā ietekme. ĀTI finansējuma dominances un relatīvi nelielā privātā un publiskā sektora parāda dēļ neto ārējais parāds joprojām ir tuvs nullei. Neraugoties uz cenu konkurētspējas zudumu saistībā ar reālā efektīvā valūtas maiņas kursa vērtības pieaugumu un vienas darbaspēka vienības izmaksu pieaugumu, ir bijis vērojams eksporta tirgus daļu pieaugums. Dānija: tekošā konta atlikums pastāvīgi ir pozitīvs, galvenokārt pateicoties spēcīgam pakalpojumu eksportam, ieņēmumiem no naftas un gāzes eksporta un peļņai no ārvalstu investīcijām. Taču pēdējos gados ir novērota eksporta rezultātu pasliktināšanās, par ko liecina tas, ka eksporta tirgus daļu rādītājs pārsniedz indikatīvo slieksni. Turklāt Dānijā ir mazliet samazinājusies arī cenu konkurētspēja, kas saistīta ar augstu nominālo atalgojumu ekonomikas pārkaršanas un zemas darba ražīguma izaugsmes laikposmā. Dānijas mājokļu tirgus straujais uzplaukums, kura korekcijas sākās 2007. gadā, saistās ar strauju kreditēšanas attīstību un krasu privātā sektora parādsaistību pieaugumu, jo sevišķi mājsaimniecību sektorā. Kreditēšanā un mājokļu cenās pēdējos gados ir notikušas korekcijas, tomēr privātā sektora parāda apjoms joprojām ir ļoti liels un pārsniedz indikatīvo slieksni, lai gan attiecībā uz mājsaimniecībām tas daļēji atspoguļo lielas iemaksas privātajos pensiju uzkrājumu plānos un apjomīgu līdzekļu "buferi". Vācija: visas pēdējās desmitgades laikā Vācijā tika reģistrēts pastāvīgs tekošā konta pārpalikums. Tas daļēji norāda uz eksporta sniegumu, kas sakrita ar cenu konkurētspējas atjaunošanos, un uz mazāku iekšzemes investīciju apjomu un salīdzinoši augstu mājsaimniecību uzkrājumu līmeni. Taču pēdējos gados iekšzemes pieprasījums ir lēnām pieaudzis, ļaujot pakāpeniski samazināt tekošā konta pārpalikumu, un to var uzskatīt par daļu no līdzsvara pārbīdes. Turklāt, lai gan ir reģistrēts preču eksporta tirgus daļu samazinājums, šī tendence ir mazāk izteikta, nekā tas ir vidēji eurozonā. Iekšzemē privātā sektora parāda līmenis salīdzinoši nav pārāk liels, bet vispārējās valdības sektora parāds pārsniedz indikatīvo slieksni, lai gan tiek prognozēts, ka 2011. gadā tas samazināsies, turklāt konstitucionālā parāda robežlieluma pakāpeniskai ieviešanai vajadzētu būt šā samazinājuma pamatā. Igaunija: pēdējos desmit gados Igaunijā pastāvīgi tika reģistrēts tekošā konta deficīts, līdz brīdim, kad krīzes laikā notika ievērojama korekcija; šajā pašā laikposmā Igaunija par spīti cenu konkurētspējas samazinājumam (no zema sākotnējā cenu līmeņa) būtiski palielināja savas eksporta tirgus daļas. Pēdējos gados notikusi atalgojuma un cenu noregulēšanās. Kopumā pakāpeniski ir izveidojusies negatīva neto starptautisko investīciju pozīcija, un tās līmenis pārsniedz indikatīvo slieksni, taču tā lielākoties atspoguļo ĀTI, kas nozīmē, ka neto ārējais parāds ir ievērojami mazāks. Privātā sektora parādsaistību līmenis pārsniedz indikatīvo slieksni, lai gan notiek aktīvs aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanās process. Ņemot vērā augstu nominālā IKP izaugsmi, gaidāms privātā sektora parādsaistību līmeņa kritums. Bezdarba līmenis ir augsts, bet tam raksturīga ātra lejupēja korekcija, kas liecina par lielu darba tirgus elastību. Spānija: Valsts ekonomika šobrīd piedzīvo korekciju periodu pēc milzīgās ārējās un iekšējās nelīdzsvarotības, kas bija raksturīga pirmskrīzes laika lielajam mājokļu tirgus un kreditēšanas uzplaukumam. Tekošajā kontā vairākkārt reģistrēts ievērojams deficīts, kas pēdējā laikā ir sācis kristies, ko noteica ekonomikas ievērojama lejupslīde un labvēlīgāka eksporta situācija, taču deficīta līmenis joprojām pārsniedz indikatīvo slieksni. Kopš 2008. gada situācija saistībā ar cenu un izmaksu konkurētspējas krišanos ir daļēji uzlabojusies. Lai gan turpinās nelīdzsvarotības korekcija, lielu iekšējo un ārējo parādu absorbcijai un būvniecības nozarē atbrīvoto resursu pārdalei būs vajadzīgs laiks, lai atjaunotu stabilitāti. Nodarbinātības kritumu, kas bija saistīts ar aktivitātes samazināšanos būvniecības nozarē un ekonomikas lejupslīdi, vēl vairāk palielināja gausā atalgojuma korekcija, kas veicināja bezdarba pieaugumu. Francija: datu apkopojuma ekonomiskā analīze norāda gan uz ārējām, gan iekšējām problēmām. Francijas tirgus daļas kritums pasaules eksportā pārsniedz indikatīvo slieksni, un šis kritums ir viens no lielākajiem ES. Pakāpeniski pasliktinās tirdzniecības bilances situācija, un tas atspoguļojas tekošā konta bilances stāvokļa pasliktinājumā, kaut arī tā līmenis nepārsniedz indikatīvo slieksni. Bažas par Francijas ekonomikas pozīciju ārējos tirgos veicina arī zināms cenu un ārpuscenu konkurētspējas kritums. Šajā kontekstā mazāka Francijas uzņēmumu rentabilitāte un tās ietekme uz investīcijām ir būtiski faktori, kas būtu jāanalizē sīkāk. Privātā sektora parādsaistību līmenis pamazām ir nokrities līdz indikatīvā sliekšņa līmenim, un tas ir noticis, pieaugot publiskā sektora parādiem. Itālija: datu apkopojuma rādītāji konkurētspējas un publiskā sektora parāda jomās pārsniedz indikatīvo slieksni. Kopš 1990. gadiem būtiski samazinājusies konkurētspēja, ko apliecina arī ilgstošie tirgus daļu kritumi. Ņemot vērā salīdzinoši pieticīgo iekšzemes pieprasījuma pieaugumu, šie zaudējumi tikai daļēji atspoguļojas Itālijas ārējā tirgus pozīcijas stabilā pasliktinājumā. Tas izskaidrojams galvenokārt ar zemu darba ražīguma izaugsmi. Lai gan privātā sektora parādsaistību līmenis Itālijā nav pārmērīgs (galvenokārt pateicoties mājsaimniecību finansiālajai situācijai), publiskā sektora parāda līmenis rada bažas, jo īpaši ņemot vērā vājo ekonomisko izaugsmi un strukturālās nepilnības. Tas savukārt potenciāli rada spriedzi privātā sektora bilancēs. Kipra: ņemot vērā to, ka daudzi rādītāji pārsniedz attiecīgo indikatīvo slieksni, datu apkopojuma ekonomiskā analīze norāda uz plašu ārējo un iekšējo problēmu loku. Kipras ekonomiku pēdējos desmit gados raksturo tekošā konta deficīts, ko izraisīja galvenokārt aktīvs iekšzemes pieprasījums. Kipras tekošā konta dinamika atspoguļo lielas atšķirības preču un pakalpojumu tirdzniecībā un liecina par arvien lielāku pakalpojumu nozares īpatsvaru Kipras ekonomikā. Negatīvo preču tirdzniecības bilanci tikai daļēji kompensē pakalpojumu tirdzniecības bilances pārpalikums. Pirmskrīzes gados Kiprā bija vērojums cenu konkurētspējas kritums, bet pēdējos gados šī tendence ir mazinājusies. Privātais sektors, kurā raksturīgs augsts aizņemto līdzekļu īpatsvars, ir turpinājis segt savu lielo vēl neatmaksātā parāda daļu, vienlaikus turpinot uzturēt apjomīgus aktīvus. Ekonomiskās perspektīvas un fiskālās situācijas pasliktināšanās, kā arī sekas banku nozares riska darījumiem ar Grieķiju vēl vairāk palielina bažas par problēmām, kas saistītas ar nelīdzsvarotību korekciju citos ekonomikas sektoros. Latvija: līdz 2008. gadam Latvijā bija vērojams liels un pastāvīgs tekošā konta deficīts apvienojumā ar strauju negatīvās neto starptautisko investīciju pozīcijas pasliktinājumu, kaut arī neto ārējais parāds ir mazāks, ja ņem vērā ĀTI. Krīze ieviesa straujas un sāpīgas pārmaiņas, nodrošinot tūlītēju un krasu tekošā konta deficīta korekciju, kam bija nepieciešama spēcīga korekciju programma, ko papildināja maksājumu bilances atbalsts, kura beigas plānotas 2012. gada janvārī. Iepriekšējā tendence, ko raksturoja ilgstoši cenu konkurētspējas kritumi, ir izlīdzinājusies iekšējo pielāgojumu rezultātā, kuros notika atalgojuma un nodarbinātības samazināšana. Uzplaukuma gados notika strauja kreditēšanas attīstība, pieauga mājokļu cenas un būvniecības apjomi. Tas nozīmēja strauju privātā sektora parādu uzkrāšanos, kā rezultātā lejupslīdes periodā notika aizņemtā kapitāla īpatsvara samazinājums un ievērojama mājokļu cenu korekcija. Lai gan bezdarba līmenis joprojām ir augsts, tas ir strauji krities salīdzinājumā ar 2009. gada beigās sasniegto augstāko punktu. Lietuva: līdz 2008. gadam Lietuva bija vērojams liels tekošā konta deficīts, kā arī cenu konkurētspējas kritums, kas atspoguļoja iekšzemes ekonomisko uzplaukumu. Krīzes gados notikušā izteiktā un apjomīgā pielāgojumu procesa dēļ tekošā konta stāvoklis pašlaik ir tuvāks līdzsvaram. Reālā efektīvā valūtas maiņas kursa vērtība ir samazinājusies, galvenokārt saistībā ar nominālā atalgojuma samazinājumu. Jau pirms 2008. gada Lietuva spēja no zema sākotnējā līmeņa palielināt eksporta tirgus daļas. Lai gan neto starptautisko investīciju pozīcija joprojām ir negatīva un attiecīgā rādītāja līmenis pārsniedz indikatīvo slieksni, neto ārējais parāds ir daudz zemāks, ņemot vērā finansējumu no ĀTI. Finanšu krīze pielika punktu banku nozares attīstībai un stabilajam atalgojuma pieaugumam, privātajā sektorā sākās aizņemtā kapitāla īpatsvara samazinājums, kredītu plūsmas procentuāli no IKP bija negatīvas, un ievērojami noregulējās mājokļu cenas. Lai gan bezdarba līmenis joprojām ir augsts, tas ir krities salīdzinājumā ar 2010. gadā sasniegto augstāko punktu. Luksemburga: datu apkopojuma rādītājs tekošā konta bilances situācijas raksturojumam pārsniedz indikatīvo slieksni, un to rada pārpalikums tirdzniecības bilancē, kas saistīts ar valsts specializāciju finanšu pakalpojumu sniegšanā. Taču tam nav sakara ar vāju iekšzemes pieprasījumu, tās ir sekas ekonomisko aktivitāšu un darbvietu koncentrācijai valstī. Luksemburga ir zaudējusi savu cenu konkurētspēju lielā atalgojuma pieauguma un zemā darbaspēka ražīguma pieauguma dēļ, bet tai pašā laikā palielinās Luksemburgas tirgus daļas pakalpojumu eksportā. Privātā sektora parādsaistības pārsniedz indikatīvo slieksni, un tas papildina lielas un nepastāvīgas kredītplūsmas. To galvenokārt izskaidro aizdevumu un aizņēmumu darījumi starptautisko nefinanšu sabiedrību iekšienē, nevis pārmērīgs privātā sektora parādsaistību līmenis. Mājsaimniecību parādu līmenis ir salīdzinoši zems. Pēdējo desmit gadu laikā notika būtisks kumulatīvais mājokļu cenu pieaugums, un šobrīd korekcija ir visai niecīga. Ungārija: datu apkopojuma rādītāji, kas attiecas uz publiskā sektora parādu un neto starptautisko investīciju pozīciju, krietni vien pārsniedz indikatīvo slieksni. Neto starptautisko investīciju pozīcijas rādītājs ir sekas tekošā konta deficītam, kas bija vērojams pirmskrīzes gados. Līdz ar krīzi ir notikusi spēja pielāgošanās, jo samazinājies iekšzemes pieprasījums, bet neto starptautisko investīciju pozīcija joprojām ir negatīva, kaut arī to daļēji finansē no ĀTI. Pirmskrīzes periodā bija vērojama arī spēcīga kreditēšanas attīstība, turklāt šie kredīti lielākoties bija ārvalstu valūtā, jo sevišķi mājsaimniecību sektorā. Ārējo finansiālo riska darījumu uzkrāšanās privātajā sektorā notika situācijā, kad bija augsts un vēl pieaugošs publiskā sektora parāds, kurš arī bija ārvalstu valūtā. 2011. gada novembrī valdība oficiāli lūdza ES un SVF finansiālo atbalstu piesardzības pasākumu veidā[21]. Malta: iepriekšējos desmit gados ekonomikā bija vērojams noturīgs tekošā konta deficīts, bet pēdējos gados tam ir tendence samazināties, turklāt Maltai ir pozitīva neto starptautisko investīciju pozīcija. Vēl jānoskaidro, vai ārējā deficīta samazināšanās ir vai nav strukturāla. Agrākie eksporta tirgus daļu kritumi atspoguļoja tradicionālās ražošanas darbību apsīkumu, bet tagad sākas to atgūšana, pateicoties pakalpojumu nozarei. Iekšzemē ir ievērojami pieaugušas mājokļu cenas, bet šķiet, ka tās sāk samazināties. Nīderlande: pirmskrīzes gados Nīderlandei ilgstoši bija raksturīgs liels tekošā konta pārpalikums, ko galvenokārt radīja tirdzniecības bilance, tostarp neto pozitīvais gāzes eksports. Rādītāju līmeņi pašlaik ir zem indikatīvā sliekšņa, bet Komisija prognozē, ka tuvākajos gados tie palielināsies. Neraugoties uz darbaspēka vienības nominālo izmaksu pieaugumu, eksporta tirgus daļas ir saglabātas. Minētie pārpalikumi arī liecina par augstu uzkrājumu līmeni uzņēmumu sektorā kombinācijā ar pieticīgu investīciju līmeni. Iekšējie riski Nīderlandes ekonomikā pamatā saistīti ar salīdzinoši augstu privātā sektora parādu līmeni un nekustamā īpašuma tirgu. Pirmskrīzes gados palielinājās mājsaimniecību parādu apjoms attiecībā pret izmantojamo ienākumu un mājokļu cenām, daļēji saistībā ar fiskālajiem stimuliem mājsaimniecībām uzņemties lielākas hipotēkas. Tajā pašā laikā mājsaimniecību neto finanšu aktīvu pozīcija ir pozitīva. Austrija: attiecībā uz situāciju ārējos tirgos Austrijai ir bijis pastāvīgs tekošā konta pārpalikums. Tajā pašā laikā eksporta tirgus daļu rādītājs liecina par kritumu, lai gan darbaspēka vienības izmaksu pieaugums nav bijis pārāk liels. Privātā sektora parāda līmenis pamazām ir palielinājies un pašlaik (tāpat kā publiskā sektora parāda līmenis) nedaudz pārsniedz indikatīvo slieksni. Taču Austrijā šā gadsimta pirmās desmitgades beigās relatīvā izteiksmē nebija vērojams iekšzemes mājokļu, aktīvu vai kredītu tirgus uzplaukums, un parādsaistību pieaugums pamatā ir noticis uzņēmumu sektorā. Nesenie 2011. gada notikumi liecina, ka privātā sektora parādsaistību pieaugums ir apstājies un privātais sektors, tostarp nefinanšu sabiedrības, būs neto aizdevēju lomā. Polija: lai gan datu apkopojuma rādītāji attiecībā uz tekošā konta bilanci un neto starptautisko investīciju pozīciju pārsniedz attiecīgo indikatīvo slieksni, tie jāaplūko kontekstā ar ekonomikas iedzīšanas procesu, turklāt tos finansēja samērā stabilas ĀTI un ES līdzekļu ienākošās plūsmas. 2006.–2008. gada laikposmā bija vērojams neliels cenu konkurētspējas kritums, ko radīja nominālā valūtas maiņas kursa vērtības palielinājums, bet kopš 2009. gada tendence ir pretēja. Neraugoties uz minēto kritumu, Polijai izdevās panākt lielu eksporta tirgus daļu pieaugumu un ļoti nelielu vienas darbaspēka vienības nominālo izmaksu pieaugumu. Polijā ir bijis salīdzinoši liels kreditēšanas pieaugums un nozīmīga privātā sektora parāda uzkrāšanās (kaut arī no zema sākotnējā līmeņa), kas daļēji ir ārvalstu valūtā. Slovēnija: 2010. gadā indikatīvo slieksni pārsniedza divi datu apkopojuma rādītāji. Pirmskrīzes gados Slovēnijā bija spēcīga ekonomiskā augsme un stiprs iekšzemes pieprasījums apvienojumā ar nelielu cenu konkurētspējas zudumu un pakāpenisku tekošā konta deficīta pieaugumu. Ir vērojamas pazīmes, ka notikusi ekonomikas pārkaršana, jo sevišķi attiecībā uz izsniegto kredītu apjoma pieaugumu, pievienoto vērtību būvniecības nozarē un īpašumu cenām. Slovēnijas ekonomiku smagi ietekmēja pasaules krīze. Lai gan tas ir palīdzējis veikt dažas (iespējams, īslaicīgas) korekcijas ārējā bilancē, šis process joprojām ir sākuma stadijā. Augstais nefinanšu sabiedrību parādsaistību līmenis, tostarp būvniecības nozarē, atspoguļojas uzņēmumu bankrota gadījumos, aizņemto līdzekļu attiecībā pret pašu kapitālu un nokavētajos aizdevumu maksājumos. Slovākija: pēdējo desmit gadu laikā Slovākijā reģistrēts liels un pastāvīgs tekošā konta deficīts, ko daļēji sedz kapitāla plūsmas no ārvalstīm. Tomēr tekošā konta deficīta pašreizējā rādītāja vērtība joprojām pārsniedz indikatīvo slieksni, lai gan šis pārsniegums ir visai niecīgs. Ārvalstu tiešās investīcijas, kuras pamatā ieplūda ražojošās eksportorientētās nozarēs, bija galvenais iemesls neto starptautisko investīciju pozīcijas pakāpeniskajam pasliktinājumam. Cenu konkurētspējas zudums, kas atspoguļojas reālā efektīvā valūtas maiņas kursa rādītāja vērtībā, kura pārsniedz indikatīvo slieksni, galvenokārt veidojas ievērojama nominālās vērtības pieauguma dēļ, kas notika vienlaicīgi ar darbaspēka ražīguma celšanos, kā arī eksporta un tirgus daļu palielināšanos. Kopumā gan publiskā, gan privātā sektora parādsaistību līmenis saglabājās zems. Somija: vairāki datu apkopojuma rādītāji, kas attiecas uz ārējām pozīcijām, piemēram, eksporta tirgus daļu zaudējums, pārsniedz indikatīvo slieksni. Tekošajā kontā pēdējo desmit gadu laikā reģistrētais pārpalikums (kurš gan samazinās) atspoguļo gan pasaules ekonomiskās situācijas pasliktināšanos, gan arī strukturālās izmaiņas eksporta nozarēs. Turklāt, lai gan cenu konkurētspējas zudums pagājušās desmitgades lielākajā posmā ir bijis visai niecīgs, pēdējos gados bija vērojami lielāki zaudējumi saistībā ar atalgojuma lēno korekciju, pielāgojoties darba ražīguma kritumam. Datu apkopojums norāda arī uz to, ka privātā sektora parādsaistības pēdējos desmit gados ir pastāvīgi pieaugušas ― galvenokārt hipotēku apjoma pieauguma rezultātā ― un šobrīd pārsniedz indikatīvo slieksni. Pēdējos desmit gados ir palielinājušās mājokļu cenas, neraugoties uz mērenu korekciju 2008.–2009. gada laikposmā. 2010. gadā cenas atkal sāka pieaugt tādā tempā, kas pārsniedz indikatīvo slieksni, lai gan kopš 2011. gada otrās puses cenu pieaugums ir samazinājies. Zviedrija: jau ilgstoši ir reģistrēts nemainīgi liels tekošā konta deficīts, kas pārsniedz indikatīvo slieksni. Tas no vienas puses liecina par pozitīvām publiskā un privātā sektora uzkrājumu pozīcijām, bet vienlaikus ― zināmā mērā arī par zemu iekšzemes investīciju apjomu, jo sevišķi būvniecības nozarē. Izmaksu attīstības rādītāji, proti, darbaspēka vienības izmaksas un reālais efektīvais valūtas kurss, neliecina par cenu konkurētspējas samazinājumu. Iekšzemes situācija Zviedrijā liecina par ļoti augstu privātā sektora parādu līmeni, kas krietni vien pārsniedz indikatīvo slieksni. Ir bijusi vērojama paaugstināta mājsaimniecību parādsaistību palielināšanās, kas pašlaik ir nostabilizējusies augstā līmenī par spīti lēnākai kreditēšanas attīstībai pēdējā laikā. Šī situācija atspoguļo lielu mājokļu cenu pieaugumu pēdējo 15 gadu laikā, un pieaugums ir sācis izlīdzināties tikai nesen. Apvienotā Karaliste: pēdējo desmit gadu laikā Apvienotā Karaliste ir piedzīvojusi eksporta tirgus daļu kritumu, kura attiecīgais rādītājs pārsniedz indikatīvo slieksni, kaut arī pēdējos gados vērojama neliela stabilizācija. Eksporta tirgus daļu kritums ir noticis, neraugoties uz būtisku reālā efektīvā valūtas maiņas kursa vērtības samazinājumu pēdējos gados. Tajā pašā laikā Apvienotajā Karalistē bija vērojams tekošā konta deficīts, taču tas nepārsniedz indikatīvo slieksni. Augstais privātā sektora parāda līmenis ir satraucošs arī saistībā ar nestabilu publiskā sektora finansiālo stāvokli, kam raksturīgs augsts publiskā sektora parāda līmenis, kas turpina palielināties. Mājsaimniecību parāds lielākoties veidojas no hipotēkām apstākļos, kad ir bijis liels mājokļu cenu kumulatīvais pieaugums. Lai gan ir krities gan mājsaimniecību parāda apjoms, gan reālās mājokļu cenas, to abu līmenis joprojām ir augsts, un tas liecina, ka šo nelīdzsvarotību pārvarēšana vēl jāturpina, pievēršot uzmanību korekciju ātrumam. 5. Galvenie konstatējumi un secinājumi Šī pirmā makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūra tiek īstenota problemātiskas ekonomiskās vides apstākļos, dominējot bažām par valsts parāda krīzi. Visas dalībvalstis veic pasākumus, lai pielāgotos krīzes ietekmei, bet atšķiras katras atsevišķas valsts problēmu jomas un intensitāte. Kā skaidrots Komisijas nesenajā gada izaugsmes pētījumā[22], papildus nepieciešamībai koriģēt būtisku nelīdzsvarotību, kas izveidojusies iepriekšējos gados, Savienībai un dalībvalstīm nākas risināt arī tādas savstarpēji saistītās problēmas kā vāja izaugsme un augsts bezdarba līmenis, valsts finanšu ilgtspējas nodrošināšana un finanšu sistēmas stabilitātes atjaunošana. Mērķis samazināt nelīdzsvarotību ir atzīts arī G20 grupas darba ietvaros, kuros tika ieviesta uzraudzības procedūra, lai veicinātu globālās izaugsmes apstākļu pienācīgu līdzsvarošanu. Daudzās dalībvalstīs patlaban notiek korekcijas, lai novērstu makroekonomikas nelīdzsvarotību, ― jo īpaši tajās valstīs, kam ir vai kam agrāk bijis liels ārējais deficīts un liela nelīdzsvarotība mājsaimniecību un/vai uzņēmumu bilancēs un publiskajā sektorā. Šis process vēl nebūt nav beidzies, un tā rezultātā vairākās dalībvalstīs ir vērojams būtisks bezdarba līmeņa pieaugums un ekonomiskās aktivitātes līmeņa pazemināšanās. Kā uzsvērts gada izaugsmes pētījumā, dalībvalstīm, kurās vērojama makroekonomiskā nelīdzsvarotība, īpaši nozīmīgas būs darba ražīguma pieaugumu veicinošas reformas, ņemot vērā to pozitīvo ietekmi uz potenciālo izaugsmi un pielāgošanās iespējām[23]. Pašreizējā situācijā risks, ka varētu rasties jauna ar pieprasījumu saistīta nelīdzsvarotība, vispār ir zems, lai gan, atsākoties izaugsmei, varētu atjaunoties spiediens uz aktīvu tirgu. Tā kā valstīm, uz kurām attiecas programma, jau piemēro pastiprinātu uzraudzību attiecībā uz to ekonomisko situāciju un politiku, tās netiek vērtētas saskaņā ar makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūru[24]. Tas attiecas uz Grieķiju, Īriju, Portugāli un Rumāniju. Latvijai piemēro uzraudzību pēc programmas darbības beigām, jo maksājumu bilances atbalsta programma tika pabeigta 2012. gada 19. janvārī, tāpēc tās situācija ir analizēta šajā ziņojumā. Pamatojoties uz datu apkopojuma ekonomisko interpretāciju, Komisija uzskata, ka jāveic padziļināta analīze, lai pamatīgāk pārbaudītu jautājumus, kas attiecas uz vairākām dalībvalstīm. Šī plašā pieeja tiek piemērota tāpēc, ka šī ir pirmā reize, kad tiek piemērota uzraudzība saskaņā ar šo procedūru un tāpēc tajā jāņem vērā arī iepriekšējās nelīdzsvarotības korekcijas. Tas attiecas uz Beļģiju, Bulgāriju, Dāniju, Spāniju, Franciju, Itāliju, Kipru, Ungāriju, Slovēniju, Somiju, Zviedriju un Apvienoto Karalisti. Šīs dalībvalstis saskaras ar dažādām problēmām un iespējamiem riskiem, tostarp blakusefektiem. Dažās dalībvalstīs ir jākoriģē gan iekšējā, gan ārējā uzkrātā nelīdzsvarotība. Tām būs jāsamazina lieli kopējie parādsaistību apjomi un jāatgūst konkurētspēja, lai uzlabotu izaugsmes iespējas un eksporta darbības rezultātus. Padziļināta analīze palīdzēs novērtēt faktorus, kas ietekmē darba ražīgumu, konkurētspēju un tirdzniecības attīstību, kā arī uzkrāto parādsaistību līmeņa ietekmi un saistītās nelīdzsvarotības līmeni vairākās dalībvalstīs. Dažās valstīs ātra pielāgošanās notiek daļēji ekonomiskās iedzīšanas radīto seku ietekmē, un šāda attīstība var būt jāpārbauda sīkāk. Dažu valstu, kuru makroekonomikas rādītāji kopumā gan ir labi, aktīvu tirgos vērojamā notikumu attīstība liek veikt turpmāku analīzi, jo īpaši, ņemot vērā mājokļu sektora attīstību un nepārtrauktu parāda pieaugumu privātajā sektorā. Visbeidzot, datu apkopojuma rādītāju ekonomiskā interpretācija norāda uz nepieciešamību pēc turpmākas horizontālās analīzes, lai izprastu lielu un noturīgu tekošā konta pārpalikumu ietekmējošos faktorus un šo pārpalikumu ietekmi uz politiku, jo īpaši dažās eurozonas dalībvalstīs. Turpmākajos mēnešos Komisija veiks turpmāku novērtējumu par saimnieciskās darbības rezultātu atšķirībām dažādās dalībvalstīs, tostarp pētot tirdzniecības un finanšu sasaisti starp valstīm ar deficītu un valstīm ar pārpalikumu, un apsverot veidus, kā veikt turpmāku nelīdzsvarotības novēršanu eurozonas un globālā mērogā. Tā arī izvērtēs, kā strukturālie faktori, ietekmējot iekšzemes patēriņu un iekšzemes investīcijas, sekmē noturīgu pārpalikumu rašanos un kādi politikas ieteikumi būtu lietderīgi šajā sakarā. Komisija arī turpinās noskaidrot, kāda nozīme ir ekonomiskās iedzīšanas radītajām sekām. Daudzpusējas uzraudzības ietvaros un saskaņā ar regulas 3. panta 4. punktu Komisija aicina Padomi un Eurogrupu apspriest šo ziņojumu. Komisija gaidīs arī atsauksmes no Eiropas Parlamenta un citām ieinteresētajām personām. Ņemot vērā šo apspriešanu rezultātus, Komisija uzsāks sagatavošanos padziļinātām pārbaudēm attiecīgajās dalībvalstīs. [1] Nelīdzsvarotības definīcija ir atrodama 2. pantā Regulā par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību. [2] Padome apstiprināja rezultātu apkopojumu Ekonomikas un finanšu padomes 2011. gada 7. novembra secinājumos. Eiropas Parlaments pieņēma rezolūciju 2011. gada 15. decembrī. Eiropas Sistēmisko risku kolēģija sniedza atbildi 2011. gada 9. decembra vēstulē. [3] Regula (ES) Nr. 1176/2011 par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību. [4] Eiropas Parlamenta 2011. gada 15. decembrī pieņemtā rezolūcija: http://ec.europa.eu/dgs/economy_finance/index_en.htm [5] ECOFIN padomes 2011. gada 8. oktobra sanāksmes secinājumi; http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ecofin/125976.pdf [6] Komisijas dienestu darba dokuments, kurā iekļauts priekšlikums plānotajam datu apkopojumam un par kuru notika apspriešana, atrodams: TĪMEKĻA SAITE. Turklāt Komisija publicēs pamatinformācijas dokumentu ar papildu pierādījumiem par rādītāju izvēles loģisko pamatu un to īpašībām. [7] Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas viedokļi par plānotajiem datu apkopojuma rādītājiem, kas attiecas uz finanšu tirgus stabilitāti: http://ec.europa.eu/dgs/economy_finance/index_en.htm [8] http://ec.europa.eu/dgs/economy_finance/index_en.htm [9] Turklāt bezdarba attīstības rādītājs ir jāskata kopā ar citiem, vairāk uz nākotni vērstiem rezultātu apkopojuma rādītājiem un jāizmanto, lai labāk izprastu makroekonomikas nelīdzsvarotības potenciālo smaguma pakāpi, ņemot vērā tās iespējamo noturību un ekonomikas spēju pielāgoties. [10] http://ec.europa.eu/dgs/economy_finance/index_en.htm [11] Skat. 7. zemsvītras piezīmi. [12] Jāatzīmē, ka šo aspektu atspoguļo arī daži rezultātu apkopojuma rādītāji, jo īpaši tie, kas attiecas uz kreditēšanas situācijas attīstību un mājokļu cenām. Līdz 2012. gada beigām ir paredzēts izstrādāt banku/finanšu nozares rādītāju, kas savlaicīgi iekļaujams rezultātu apkopojumā nākamajam Eiropas pusgadam. [13] Šie pārvedumi ietver arī kapitāla ieplūdi no ES struktūrfondiem. Slovākijas un Polijas gadījumā kapitāla konta saldo iekļaušana ļautu panākt, ka rādītāja vērtība nepārsniedz indikatīvo slieksni. Arī Grieķija, Spānija un Portugāle saņēma ievērojamas kapitāla plūsmas no ES struktūrfondiem. [14] Neto starptautisko ieguldījumu posteņa statistikā tiek atspoguļots valsts neto finansiālais stāvoklis (saistības mīnus aktīvi) salīdzinājumā ar pārējo pasauli. Dati aptver tiešos un portfeļa ieguldījumus, atvasinātos finanšu instrumentus un citus ieguldījumus un rezerves aktīvus. [15] Neto ārējā parāds rāda valsts neto pozīciju salīdzinājumā ar citām pasaules valstīm attiecībā uz saistībām, kurām parādniekam kaut kad nākotnē jāatmaksā pamatsumma un/vai procenti. Neto ārējo parādu var atvasināt no neto starptautisko investīciju pozīcijas, atrēķinot ārējās saistības, kas nav parādi (piem., pašu kapitālu). [16] 2009. gadā vienības darbaspēka izmaksu pieaugums paātrinājās, jo lielie produktivitātes zudumi, kas bija saistīti ar ražošanas apjomu samazināšanos un darbavietu uzkrāšanos, apsteidza bieži vien ievērojamās algu korekcijas. Tomēr 2010. gadā vidējais vienības darbaspēka izmaksu pieaugums ievērojami palēninājās, bet 2011. gadā tas bija vidējs. [17] Indikatīvo sliekšņu diferencēšana starp eurozonas un ārpus eurozonas dalībvalstīm rezultātu apkopojumā ir ekonomiski pamatota. Attiecībā uz vienības darbaspēka izmaksām šīs diferencēšanas pamatojums ir tāds, ka vairums dalībvalstu, kuras neietilpst eurozonā, t.i., tās valstis, kuras pievienojās ES 2004. gadā un vēlāk, kopš 1990. gadu sākuma ir piedzīvojušas tirdzniecības liberalizāciju, kas izraisīja dabisku ražošanas faktoru cenu konverģences procesu, kas savukārt nozīmē salīdzinoši lielāku darbaspēka izmaksu kāpumu. [18] Šie secinājumi šķiet kopumā esam pareizi, arī ņemot vērā izmaiņas eksporta tirgus daļās pēc tirgoto preču apjoma. [19] Valdības no privātā sektora ir pārņēmušas lielas iespējamās saistības, kuras, pat, ja tās tūlīt neietekmē parāda līmeni, var ietekmēt valdību kredītspēju. Privāto sektoru ar valdības sektoru saista arī atgriezeniskais efekts, jo privātā sektora dalībnieki (ne tikai finanšu sabiedrības) var kļūt par lieliem valstu kreditoriem, kas tās savukārt padara neaizsargātākas pret fiskālajām problēmām. [20] Lai gan, balstoties uz konsolidētajiem skaitļiem, privātā sektora parāds Beļģijā ir zemāks, kas izskaidrojams ar uzņēmumu iekšējo aizdevumu lielo īpatsvaru. [21] Oficiālas sarunas nav uzsāktas. [22] http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/president/news/documents/pdf/ags_en.pdf [23] Skatīt arī gada izaugsmes pētījuma makroekonomikas pielikumu: http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/president/news/documents/pdf/annex_2_en.pdf [24] Tas ir saskaņā arī ar pieeju, kas pieņemta Komisijas priekšlikumā, ar ko tā nāca klajā 2011. gada 23. novembrī, par to eurozonas dalībvalstu ekonomiskās un budžeta uzraudzības pastiprināšanu, kurās ir vai kuras apdraud finansiālās stabilitātes grūtības ― COM(2011) 819 galīgā redakcija.