1.

uzskata, ka Parlamentam, piemērojot LESD 290. un 291. pantu, būtu jāievēro šādi nesaistoši kritēriji; šis kritēriju saraksts būtu jāuzskata par papildināmu: — lēmums par to, vai pasākums ir vai nav saistošs, ir jāpieņem, pamatojoties uz tā būtību un saturu; saskaņā ar LESD 290. pantu var deleģēt tikai pilnvaras pieņemt juridiski saistošus pasākumus; — leģislatīvus aktus Komisija var grozīt tikai ar deleģētiem aktiem. Tas attiecas arī uz pielikumu grozīšanu, jo pielikumi ir leģislatīva akta neatņemama daļa. Pielikumus nevar pievienot vai dzēst ar mērķi veicināt deleģēto aktu izmantošanu vai no tās izvairīties; ja likumdevējs uzskata, ka tekstam būtu jābūt neatņemamai pamatakta daļai, tas var pieņemt lēmumu iekļaut šo tekstu pielikumā. Tas jo īpaši attiecas uz Savienības izstrādājumu vai vielu sarakstiem vai reģistriem, kuriem arī turpmāk, lai nodrošinātu juridisko noteiktību, vajadzētu būt neatņemamai pamatakta sastāvdaļai, atbilstošajā gadījumā kā pielikumam; pasākumi, kuru mērķis ir plašāk definēt leģislatīvajā aktā noteikto pienākumu precīzu saturu, ir paredzēti pamataktu papildināšanai, iekļaujot nebūtiskus elementus; — pasākumi, kuri paredz prioritāšu, mērķu vai sagaidāmo rezultātu izvēli, būtu jāpieņem, izmantojot deleģētos aktus, ja likumdevējs pieņem lēmumu tos neiekļaut pašā leģislatīvajā aktā; — pasākumi, kas ir paredzēti (papildu) izpildāmo nosacījumu, kritēriju vai prasību noteikšanai, kuru īstenošana ir jānodrošina dalībvalstīm vai citām personām vai struktūrām, uz kurām tiešā veidā attiecas tiesību akti, pēc definīcijas mainīs tiesību aktu saturu un papildinās tos ar jauniem vispārēji piemērojamiem noteikumiem. Šādu papildu noteikumu vai kritēriju noteikšanu attiecīgi iespējams nodrošināt, tikai izmantojot deleģētos aktus. Turpretim pamataktā (vai turpmākajā deleģētajā aktā) jau paredzētu noteikumu vai kritēriju īstenošana, negrozot no tiem izrietošo tiesību vai pienākumu būtību un neveicot turpmākas politikas izvēles, var notikt, izmantojot īstenošanas aktus; — atsevišķos gadījumos Komisija ir pilnvarota pieņemt papildu saistošus un vispārēji piemērojamus noteikumus, kas pēc būtības ietekmē pamataktā paredzētās tiesības vai pienākumus. Šie pasākumi pēc definīcijas papildinās pamataktā paredzētos pasākumus, plašāk definējot Savienības politiku. To var izdarīt, tikai izmantojot deleģēto aktu; — Atkarībā no konkrētās finansiālās programmas struktūras nebūtiskus elementus, kas groza vai papildina pamataktu, piemēram, tādi, kas attiecas uz konkrētiem tehniskiem jautājumiem, stratēģiskām interesēm. mērķiem, sagaidāmajaiem rezultātiem u. c., var pieņemt ar deleģētu aktu apjomā, kādā tie nav iekļauti pamataktā. Tikai par elementiem, kas neatspoguļo nekādu papildus politisko vai politikas virzienu orientāciju, likumdevējs var nolemt atļaut to pieņemšanu ar īstenošanas aktiem. — pasākums, ar ko nosaka saskaņā ar pamataktu sniedzamās informācijas veidu (t. i., precīzu informācijas saturu), parasti papildina pienākumu sniegt informāciju, un tas būtu jāveic, izmantojot deleģēto aktu; — pasākums, ar ko nosaka informācijas sniegšanas kārtību (t. i., formātu), parasti nepapildina pienākumu sniegt informāciju. Šāds pasākums nodrošina vienotu īstenošanu. Tāpēc tas parasti būtu jāveic, izmantojot īstenošanas aktu; — pasākumus, ar kuriem izveido procedūru (t. i., kārtību, kādā izpilda vai ievieš kādu nosacījumu), var noteikt, izmantojot deleģēto vai īstenošanas aktu (vai pat būtisku pamatakta elementu), atkarībā no to satura, konteksta un pamataktā paredzēto noteikumu būtības. Pasākumi, ar kuriem nosaka procedūru elementus, kas saistīti ar turpmāku nebūtisku politikas izvēli, lai papildinātu pamataktā paredzēto tiesisko regulējumu, parasti būtu jāparedz deleģētajos aktos. Pasākumiem, ar kuriem nosaka procedūru kārtību, lai nodrošinātu vienotus nosacījumus pamataktā paredzētā pienākuma izpildei, parasti būtu jābūt īstenošanas pasākumiem; — tāpat kā procedūru gadījumā, pilnvaras noteikt metodes (t. i., izpildes paņēmienus, jo īpaši regulārā un sistemātiskā veidā) vai metodiku (t. i., noteikumus metožu noteikšanai) paredz iespēju izmantot deleģētos vai īstenošanas aktus atbilstīgi saturam un kontekstam; — deleģētie akti parasti būtu jāizmanto gadījumos, kad saskaņā ar pamataktu Komisijai piešķirta ievērojama rīcības brīvība papildināt pamataktā paredzēto tiesisko regulējumu; — atļaujas var būt vispārēji piemērojami pasākumi. Tā tas ir, piemēram, gadījumos, kad lēmumi attiecas uz atļauju vai aizliegumu pārtikā, kosmētikā utt. izmantot konkrētu vielu. Šādi lēmumi ir vispārēji, jo tie attiecas uz visiem uzņēmējiem, kuri vēlas izmantot attiecīgo vielu. Šādos gadījumos, ja Komisijas lēmums ir pilnīgi pamatots uz pamataktā norādītajiem kritērijiem, varētu izmantot īstenošanas aktu; gadījumos, kad šie kritēriji Komisijai joprojām dod iespējas izdarīt nebūtiskas/sekundāras politiskas vai politikas virzienu izvēles, šādai atļaujai vajadzētu būt deleģētajam aktam, jo tas papildinātu pamataktu; — ar leģislatīvo aktu Komisijai var deleģēt tikai pilnvaras vispārēji piemērojamu neleģislatīvu aktu pieņemšanai. Tādējādi atsevišķi piemērojamus pasākumus nevar pieņemt, izmantojot deleģētos aktus. Akts ir vispārēji piemērojams, ja tas ir piemērojams objektīvi nosakāmās situācijās un rada tiesiskas sekas attiecībā uz personām vispārēji un abstrakti; — izmantojot īstenošanas aktus, nebūtu jāparedz papildu politiskā ievirze, un Komisijai piešķirtajām pilnvarām nebūtu jāpieļauj ievērojama rīcības brīvība;