·Pastāvīga un pieaugoša sociālā sašķeltība: cilvēki ar nelabvēlīgu sociāli ekonomisko stāvokli un migranti arvien mazāk stājas augstskolās un iegūst augstāko izglītību; akadēmiķi un augstskolu absolventi pārāk bieži tiek uzskatīti par nodalītiem no pārējās sabiedrības; un joprojām pastāv dzimumu segregācija studiju jomās.

Dalībvalstis, sociālie partneri un augstākās izglītības nozare ir atzinuši ES darbību pozitīvo ietekmi un to radīto starptautisko dimensiju. ES ir ceļā uz 40 % mērķa sasniegšanu, bet, kā liecina 2016. gadā veiktā sabiedriskā apspriešana par turpmāko ES atbalstu augstākajai izglītībai , Eiropas augstākās izglītības sistēmām ir dažādi izaicinājumi, tostarp turpmāk minētie .

·stiprināt augstākās izglītības iestāžu jaudu un rezultātus, finansējot inovatīvus sadarbības projektus starp iestādēm un to partneriem (Erasmus+, “Apvārsnis 2020”) un izmantojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (ESI fondi), ieguldījumus infrastruktūrā, aprīkojumā, prasmju un inovāciju projektos. Ar Eiropas Investīciju bankas projektiem arī ir atbalstīti ieguldījumi augstākās izglītības infrastruktūrā, tostarp izmantojot Eiropas Stratēģisko investīciju fondu (ESIF);

·izveidot pierādījumus par to, kas efektīvi darbojas augstākajā izglītībā (izglītībā, pētniecībā, inovācijā un sistēmu uzbūvē), izmantojot pētījumus, ekspertu grupas un analīzi un uzraugot kritērijus un rādītājus;

ES ir veiksmīga pieredze augstākās izglītības atbalstīšanā ar politiskās sadarbības un finanšu programmām. Eiropas pusgads ir viens no galvenajiem reformas virzītājspēkiem, proti, izmantojot konkrētai valstij adresētus ar izglītību saistītus ieteikumus. Saistībā ar stratēģiju “Eiropa 2020” un stratēģisko sistēmu Eiropas sadarbībai izglītības un apmācības jomā (“ET 2020”) Padome vienojās, ka līdz 2020. gadam 40 % jauniešu vajadzētu iegūt augstāko vai līdzvērtīgu izglītību. Atbalstot šo mērķi, kopš 2011. gada Augstākās izglītības sistēmu modernizācijas programmā ir noteikts stratēģiskais virziens ES un dalībvalstu darbībām ar mērķi:

Bez augstākās izglītības iestādēm (AII) un efektīvām sistēmām izglītībā, pētniecībā un inovācijā, kas ir saistītas ar sabiedrībām, Eiropa nevar risināt šos izaicinājumus. Augstākās izglītības reforma ir dalībvalstu atbildība, un tā ietilpst to centienos izveidot pasaules līmeņa izglītību un apmācību. ES var palīdzēt dalībvalstīm to centienos izveidot izglītības reformas. Šīs atjauninātās augstākās izglītības programmas mērķis ir nodrošināt, lai ES iniciatīvas augstākās izglītības modernizācijas atbalstam būtu orientētas uz būtiskākajām problēmām, vienlaikus palīdzot sagatavoties nākamajam ES finanšu periodam.

Augstākajai izglītībai ir unikāla nozīme. Pieprasījums pēc sociāli iesaistītiem cilvēkiem ar augstām prasmēm ir gan pieaugošs, gan mainīgs. Paredzams, ka laikposmā līdz 2025. gadam pusē no visām darbavietām būs nepieciešama augsta līmeņa kvalifikācija. Jau tagad trūkst augsta līmeņa prasmju. Saistībā ar digitālajām tehnoloģijām darba pienākumi kļūst elastīgāki un sarežģītāki. Cilvēku spējas būt uzņēmējiem, pārvaldīt sarežģītu informāciju, domāt autonomi un radoši, gudri izmantot resursus, tostarp digitālos, efektīvi komunicēt un būt elastīgiem šobrīd ir svarīgāk nekā jebkad. Eiropai nepieciešami arī spējīgāki cilvēki, kas var radīt progresīvas tehnoloģijas un risinājumus, no kā ir atkarīga mūsu labklājība nākotnē. Vienlaikus, ņemot vērā pieaugošo mūsu sabiedrību polarizāciju un neuzticību demokrātiskajām iestādēm, Eiropa aicina visus — tostarp augstākās izglītības personālu un studentus — aktīvāk iesaistīties apkārt esošajās kopienās un veicināt sociālo iekļaušanu un mobilitāti.

Eiropas projekta sekmes ir atkarīgas no ES spējas veidot labāku nākotni Eiropas iedzīvotājiem. Tas ir galvenais vēstījums Komisijas Baltajā grāmatā par Eiropas nākotni. Tas ir arī iniciatīvas “Ieguldījums Eiropas jaunatnē” un Jaunās prasmju programmas Eiropai pamatā. Tajās ir skaidri noteikts, ka efektīvas izglītības un apmācības sistēmas ir godīgas, atvērtas un demokrātiskas sabiedrības un ilgtspējīgas izaugsmes un nodarbinātības pamats. ES sociālo tiesību pīlārā un nesenajā pārdomu dokumentā par globalizācijas iespēju izmantošanu izglītība un prasmes ir noteiktas kā prioritāte Eiropas sadarbībai.

2. RĪCĪBAS PRIORITĀTES

Ir laiks veidot jaunu virzienu ES atbalstam augstākajai izglītībai. Tas palīdzēs risināt četrus iepriekš minētos izaicinājumus, koncentrējoties uz četrām atbilstošām rīcības prioritātēm, ko atbalstīs ES līmeņa darbības:

1.novērst nākotnes prasmju neatbilstību un veicināt izcilību prasmju pilnveidošanā;

2.veidot ietverošas un savstarpēji saistītas augstākās izglītības sistēmas;

3.nodrošināt augstākās izglītības iestāžu ieguldījumu inovācijā;

4.atbalstīt efektīvas un lietderīgas augstākās izglītības sistēmas.

2.1. Prasmju neatbilstības novēršana un izcilības veicināšana prasmju pilnveidošanā

Nepieciešama rīcība, lai risinātu Eiropas augsta līmeņa prasmju vajadzības. Pirmkārt, jāpiesaista vairāk cilvēku tām studiju jomām, kas gatavo studentus profesijām, kurās pastāv vai sāk rasties iztrūkums. Daudzās ES dalībvalstīs nav apmierināts pieprasījums pēc augstskolu absolventiem zinātnē, tehnoloģijā, inženierzinātnēs, (mākslā) un matemātikā (STE(A)M), medicīnas profesijās un pedagoģijā . Otrkārt, visiem studentiem augstākajā izglītībā neatkarīgi no jomas ir jāapgūst augstas transversālās prasmes un pamatkompetences, kas ļaus viņiem izaugt. Arvien būtiskākas ir augsta līmeņa digitālās kompetences , rēķinpratība, autonomija, kritiskā domāšana un problēmu risināšanas spēja.

Tas, ko cilvēki izvēlas mācīties augstākajā izglītībā, ir atkarīgs no personīgās motivācijas, labai profesionālajai orientācijai un pievilcīgām mācīšanās iespējām, un karjeras iespējām. Karjeras iespējas savukārt ir atkarīgas no darba devējiem un ekonomikas kopumā, bet izglītībai un apmācībai ir galvenā loma. Skolas var motivēt skolēnus būt ieinteresētiem visos mācību priekšmetos, tostarp matemātikā un zinātnēs, un vadīt viņu izvēli. Tām ir arī svarīga loma, lai veicinātu sieviešu, minoritāšu un citu nepietiekami pārstāvēto grupu piesaistīšanu zinātnes un tehnikas jomām augstākajā izglītībā un attiecīgi saistītajās profesijās. Laba informācija par to, ko dara skolu beidzēji, kontakti ar absolventiem un prognozes par nākotnes prasmju vajadzībām ir noderīgi instrumenti profesionālās orientācijas jomā strādājošiem padomdevējiem. Augstākās izglītības pienākums ir nodrošināt, lai saturs ir mūsdienīgs, piedāvāt atbilstošas studiju programmas jomās, kurās pastāv prasmju trūkums, un izveidot mācīšanās un mācīšanas metodes, kas ļauj studentiem iegūt pietiekami plašas un dziļas prasmes, kas tiem vajadzīgas.

Labi izveidotas augstākās izglītības programmas un mācību plāni, kas balstīti uz studentu mācīšanās vajadzībām, ir pamats efektīvai prasmju pilnveidošanai. Plašāka kursu izvēle, tostarp divu gadu grādi, un pastāvīgas profesionālās izaugsmes iespējas palīdz augstākajai izglītībai labāk atbilst cilvēku vajadzībām. Tehnoloģijas piedāvā jaunus veidus, kā strukturēt mācīšanās un mācīšanas organizēšanu , tostarp ar atvērtu, tiešsaistes un jaukta tipa mācīšanos , lai palielinātu elastīgumu un pedagogu un studentu saskarsmi. Atvērtie izglītības resursi (AIR) un mācību analītiskie dati var uzlabot mācīšanos, bet tie joprojām netiek pietiekami izmantoti. Lai gan liela daļa mācību augstākajā izglītībā notiek pētniecības iestādēs, pētniecība kā mācību līdzeklis netiek pietiekami izmantota, un studenti bieži netiek iesaistīti pētniecībā. Tas ierobežo studentu iespējas pētīt aktuālās problēmas un attīstīt savas pētnieciskās prasmes. Digitalizētā atvērtā zinātne paver jaunas iespējas šā jautājuma risināšanā.

Augstākajai izglītībai būtu arī jāļauj studentiem iegūt prasmes un pieredzi ar darbībām, kas balstītas uz reālās pasaules problēmām, jāiekļauj mācīšanās darbavietā un, ja iespējams, jāpiedāvā starptautiska mobilitāte. Sadarbība ar darba devējiem var ļaut augstākās izglītības iestādēm uzlabot savu mācību programmu atbilstīgumu un to efektīvu pasniegšanu un palielināt iespējas studentiem piekļūt augstas kvalitātes mācīšanās procesam darbavietā.

Nav vienkārši plānot, izveidot un īstenot labas studiju programmas. Vissvarīgākie ir labi pedagogi. Daudziem pedagogiem augstākajā izglītībā ir nepietiekama pedagoģiskā apmācība vai nav nekādas pedagoģiskās apmācības, un sistemātisks ieguldījums pedagogu pastāvīgā profesionālajā izaugsmē joprojām ir reti sastopams. Arvien vairāk tiek veidotas valstu un iestāžu stratēģijas, lai uzlabotu karjeras iespējas un atlīdzību labiem pedagogiem, bet tās joprojām neatbilst standartiem.

Komisija īstenos turpmāk minētās darbības. 1.Uzsāks Eiropas iniciatīvu absolventu apzināšanai, lai uzlabotu zināšanas valstu un ES līmenī par to, kāda ir absolventu karjeras izaugsme un turpmākā izglītība. Tā palīdzēs uzlabot profesionālo orientāciju, programmu veidošanu, institucionālo stratēģiju un politikas veidošanu. Šajā dokumentu kopumā ietverto Padomes ieteikumu papildinās ES līmeņa absolventu apsekojums un sadarbība nolūkā uzlabot valstu mehānismus absolventu apzināšanai. 2.Izveidos atjauninātu ES STE(A)M koalīciju , apvienojot dažādas izglītības nozares un privātā un publiskā sektora darbiniekus, lai veicinātu attiecīgo STE(A)M jautājumu risināšanu un modernizētu STE(A)M un citas mācību programmas, tostarp ar multidisciplinārākām programmām un sadarbību starp attiecīgajām fakultātēm un AII. 3.Mudinās ar ECTS kredītpunktiem atzītas darba prakses iekļaušanu augstākās izglītības programmās, turpinās stiprināt Erasmus+ uzņēmumu konsorcijus, lai palielinātu darba prakses vietu pieejamību un kvalitāti un atbalstīs Erasmus+ studentu darba praksi, īpaši koncentrējoties uz digitālajām prasmēm . 4.Izveidos un ieviesīs digitālās gatavības modeli, lai palīdzētu augstākās izglītības iestādēm, to darbiniekiem un studentiem īstenot digitālās mācīšanās stratēģijas un izmantot moderno tehnoloģiju potenciālu, tostarp mācību analītiskos datus. To papildinās vadlīnijas par atvērtās izglītības iniciatīvām. 5.Uzsāks stratēģisku atbalstu augstākās izglītības pedagogiem, doktora grāda pretendentiem un ieguvējiem, izmantojot Erasmus+, lai palīdzētu viņiem attīstīt pedagoģiskās un mācību programmu veidošanas prasmes, ar mērķtiecīgām darbinieku mobilitātes iespējām pedagoģiskajai apmācībai un spēcīgākai sadarbībai starp pedagogu apmācības centriem visā ES.

2.2. Ietverošu un savstarpēji saistītu augstākās izglītības sistēmu veidošana

Augstākajai izglītībai jāpalīdz risināt Eiropas sociālos un demokrātiskos izaicinājumus. Tas nozīmē nodrošināt, lai augstākā izglītība ir ietveroša un atvērta jebkādas izcelsmes talantiem un lai augstākās izglītības iestādes ir nevis “ziloņkaula torņi”, bet gan pilsoniskas mācīšanās kopienas, kas sasaistītas ar savām kopienām. Pasniedzējiem un studentiem ir būtiska nozīme empīrisko faktu un pierādījumu aizstāvēšanā un pētniecības rezultātu efektīvā un plašā izziņošanā.