Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par Eiropas ilgtermiņa ieguldījumu fondiem /* COM/2013/0462 final - 2013/0214 (COD) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Ilgtermiņa ieguldījumi ir ilgtermiņa kapitāla nodrošināšana, lai finansētu materiālos aktīvus (piemēram, enerģētikas, transporta un sakaru infrastruktūras, rūpniecības iekārtas un pakalpojumu sniegšanas iespējas, mājokļus un klimata pārmaiņu un ekoinovācijas tehnoloģijas) un nemateriālos aktīvus (piemēram, izglītības un pētniecības un attīstības jomā), kas veicina inovāciju un konkurētspēju. Daudzi šādi ieguldījumi sniedz plašāku sabiedrisko labumu, jo tie sabiedrībai kopumā rada lielāku atdevi, atbalstot būtiskus pakalpojumus un uzlabojot dzīves līmeni. Šā priekšlikuma mērķis ir palīdzēt Eiropas Savienības turpmākajā ekonomikā palielināt ilgtermiņa ieguldījumiem pieejamā kapitāla kopfondu, lai finansētu pāreju uz gudru, ilgtspējīgu un integrējošu izaugsmi. Tas tiks paveikts, izstrādājot jauna veida fondu — ES ilgtermiņa ieguldījumu fondus jeb EIIF. Paredzams, ka EIIF, ņemot vērā aktīvu kategorijas, kurās tiem ļauts ieguldīt, spēs ieguldītājiem sniegt stabilu ilgtermiņa atdevi. Atbilstīgie aktīvi tiktu kvalificēti kā tādi, kas ir daļa no “alternatīviem ieguldījumiem”, t. i., aktīvu kategorijām, kuras neietilpst biržā kotēto akciju un obligāciju parastajā definīcijā. Lai gan alternatīvie ieguldījumi ietver nekustamo īpašumu, riska kapitālu, privāto kapitālu, riska ieguldījumu fondus, biržā nekotētus uzņēmumus, problemātiskus vērstpapīrus un preces, EIIF pievērstos tikai alternatīviem ieguldījumiem, kas atbilst noteiktai ilgtermiņa aktīvu kategorijai, kuras sekmīgai attīstībai ir nepieciešamas ieguldītāju ilgtermiņa saistības. Tāpēc nekustamais īpašums, biržā nekotēti uzņēmumi vai infrastruktūras projekti būtu kvalificējami kā atbilstīgi aktīvi, taču preces ne. Tāpēc ir izteikta vajadzība nodrošināt, lai Eiropas Savienības līmenī tiktu novērsti šķēršļi ilgtermiņa ieguldījumiem. Tas jo īpaši attiecas uz tādiem aktīviem, kā piemēram, infrastruktūras projektiem, kas ir atkarīgi no ilgtermiņa saistībām. Šie aktīvi ir daļēji atkarīgi no tā sauktā “mērķtiecīgā kapitāla” (patient capital). Šāda veida ieguldījumu nevar izpirkt vairākus gadus, taču tas ir ieguldīts tā, lai sniegtu stabilu un paredzamu atdevi. Šim aprakstam atbilstu infrastruktūras projekti, ieguldījumi cilvēkkapitālā vai darbības koncesijas. Šādā ilgtermiņa, “mērķtiecīgā” veidā ieguldīts kapitāls sniedz labumu reālajai ekonomikai, nodrošinot uzņēmumiem paredzamu un stabilu finansējuma pieplūdumu, un rada nodarbinātību. Ieguldītāji, piemēram, apdrošināšanas sabiedrības un pensiju fondi ar ilgtermiņa saistībām, ir izrādījuši vēlmi ieguldīt ilgtermiņa ieguldījumu aktīvos. Vienlaikus tie ir norādījuši, ka trūkst brīvi pieejamu kopfonda veidošanas mehānismu, piemēram, ieguldījumu fondu, kas atvieglotu piekļuvi šādu veidu ieguldījumiem. Līdz ar to šādas ieguldījumu iespējas var izmantot tikai daži ļoti lieli ieguldītāji, piemēram, lieli pensiju fondi un apdrošināšanas sabiedrības, kas ar pašu resursiem spēj piesaistīt un ieguldīt pietiekami daudz kapitāla. Tas savukārt ir šķērslis mazākiem ieguldītājiem, piemēram, vietēja mēroga pensiju plāniem, pašvaldībām, brīvo profesiju pārvaldītām pensiju shēmām vai korporatīviem pensiju plāniem, kas citādi varētu gūt labumu, diversificējot to ieguldījumus šādos aktīvos. Savukārt tas, ka nepastāv šādas ieguldītāju grupas, liedz reālajai ekonomikai piekļūt lielākiem ar kapitālu nodrošināta finansējuma kopfondiem. Pēdējais, bet ne mazāk svarīgais aspekts ir tas, ka arī atsevišķi privātie ieguldītāji, kam ir nākotnes saistības (saistībā ar mājokļu iegādi, izglītību vai lielu atjaunošanas darbu finansēšanu), varētu gūt labumu no ilgtermiņa ieguldījumu fondu sniegtā ienesīguma vai regulāras atdeves. Līdz šim dalībvalstu regulējuma sadrumstalotība ir kavējusi lielapjoma un ilgtermiņa kapitāla saistības, kas nepieciešamas, lai izmantotu efektīvus ilgtermiņa aktīvu ieguldījumu kopfondus. Ja atsevišķu valstu līmenī pastāv fondi un stimuli, tie nav saderīgi ar līdzīgām iniciatīvām citās dalībvalstīs. Tas neļauj kapitāla un ieguldījumu kompetenci apvienot tādā mērā, lai fondiem nodrošinātu apjomradītus ietaupījumus un tādējādi sniegtu labumu ieguldītājiem. No otras puses, vairumā dalībvalstu nav fondu modeļu vai līdzvērtīgu stimulu, kas pievērstos ilgtermiņa aktīvu kategorijām. Ieguldītāji šajos tirgos nevar ieguldīt ilgtermiņa aktīvu kategorijās, jo nepastāv pārrobežu fonds. Rezultātā nav brīvi pieejama mehānisma, lai novirzītu līdzekļus, kas uz ilgu laiku jāpiešķir reālās ekonomikas projektiem, kam šāds finansējums ir vajadzīgs. Tas rada šķēršļus ilgtermiņa ieguldījumu attīstībai. Ieguldījumu ekspertu kompetence netiek attīstīta, jo trūkst pieprasījuma. Netiek panākti apjomradīti ietaupījumi, kas samazina ilgtermiņa ieguldījumu fonda izmantošanas izmaksas. Turklāt lielapjoma infrastruktūras vai rūpnieciskās celtniecības projektu gadījumā var būt vajadzība piekļūt kapitāla kopfondiem, kas ne vienmēr ir pieejami, ja kapitāls tiek piesaistīts tikai vienā dalībvalstī. Lielapjoma projekti var ietvert arī uzņēmumus, kas atrodas vairākās atšķirīgās dalībvalstīs. Visiem finansēšanas mehānismiem ir jārisina šī sadrumstalotības problēma un jāpalīdz ieguldītājiem un projektiem dažādās Eiropas Savienības valstīs. Tāpēc ir nepieciešams sekmēt tāda fonda izveidi, kas ir īpaši paredzēts šādu problēmu risināšanai. Lai maksimāli palielinātu finansēšanas mehānisma efektivitāti, tam ir jāspēj piekļūt ieguldītājiem visā Savienībā. Šo jautājumu risināšanas nozīme jau tikusi izklāstīta II vienotā tirgus aktā (II VTA)[1]. Viens no tā divpadsmit galvenajiem mērķiem ir veicināt ilgtermiņa ieguldījumus reālajā ekonomikā. Lai sasniegtu šo mērķi, II VTA tika ierosināts izstrādāt jaunu ES noteikumu kopumu, kas veicinātu tāda pārrobežu kapitāla piesaistīšanu, kas nepieciešams, lai izmantotu rentablus ieguldījumu fondus, kuri pievēršas ilgtermiņa ieguldījumu iespējām. Plašākā kontekstā šis uzdevums ir minēts Eiropas Komisijas zaļajā grāmatā par Eiropas ekonomikas ilgtermiņa finansēšanu,[2] kurā izklāstīti ar piedāvājumu un pieprasījumu saistīti jautājumi visās finanšu struktūrās. Zaļajā grāmatā arī apstiprināta vajadzība veikt pasākumus attiecībā uz ieguldījumu fondiem, kā izklāstīts šajā priekšlikumā, vienlaikus koncentrējoties uz plašāko vajadzību atdzīvināt reālās ekonomikas finansējumu, uzlabojot atšķirīgu finansējuma avotu dažādību un kopējo noturību. Šajā ziņā jaunais EIIF var palīdzēt palielināt ārpusbanku finansējuma pieejamību uzņēmumiem, lai papildinātu piekļuvi banku finansējumam. Pašlaik ES ieguldījumu fondu tirgos dominē fondi, kas darbojas saskaņā ar Direktīvu par pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU), kas tika ieviesta 1985. gadā. Šobrīd PVKIU pārvaldīto aktīvu vērtība ir sasniegusi EUR 6697 miljardus[3]. Direktīvā par PVKIU ir ietverts produktu noteikumu kopums, ko izmanto privātajiem ieguldītājiem pieejamie ieguldījumu fondi, taču galvenā uzmanība tiek pievērsta pārvedamiem vērtspapīriem un piemērotas likviditātes nodrošināšanai, lai būtu iespējams veikt izpirkumus pēc pieprasījuma. Līdz ar to PVKIU nevar sniegt ieguldījumu attiecībā uz mērķtiecīga kapitāla infrastruktūras un citu projektu saistību finansēšanu. Ņemot vērā to, kādu vērtību daudzi privātie ieguldītāji piešķir augsti likvīdiem fondiem, PVKIU iniciatīvas panākumi nebūt nenozīmē to, ka ar EIIF izveidi tiks piesaistīta līdzīga līmeņa ieguldītāju interese, taču tā liecina par to, ka ES mēroga iniciatīvas var ļoti lielā mērā ietekmēt tirgus attīstību un radīt ieguldītāju uzticību. Eiropas riska kapitāla fondu (EuVECA) un Eiropas sociālās uzņēmējdarbības fondu (EuSEF) izveide līdztekus EIIF palīdzēs finansēt Eiropas ekonomiku. Taču EuVECA un EuSEF shēmas attiecas uz ļoti specifisku ES ekonomikas nišu: uz jaunizveidotiem uzņēmumiem, kurus finansē ar riska kapitālu, un uz uzņēmumiem, kuri specializējas sociālās ietekmes panākšanā. Priekšlikumam par EIIF ir plašāka pieeja nekā EuVECA un EuSEF. Tā mērķis ir pievērsties plašāka klāsta ilgtermiņa aktīvu kategorijām un izveidot ieguldījumu fondu, ko var pārdot arī privātiem ieguldītājiem. Tāpēc ir jānodrošina trīs galvenās iezīmes: 1) ka pastāv konkrēti produktu noteikumi, kas attiecas uz atbilstīgajiem aktīviem un to diversifikāciju; 2) ka tie, kas drīkst pārvaldīt un tirgot EIIF, ir augsti kompetenti; un 3) ka EIIF ieguldījumu periods un ieguldītāju izpirkšanas ieceres ir saskaņotas. Produktu noteikumu nepieciešamība Jaunā EIIF regulējuma mērķis ir izveidot “otro privāto ieguldītāju pasi”, kas izmanto pārbaudīto PVKIU pieeju attiecībā uz produktu specifikācijām un riska dalīšanu. Pastāv ievērojama ieguldītāju interese par iespēju ieguldīt ilgtermiņa aktīvu kategorijās, kuru cena pieaug to dzīves cikla laikā (mazi vai vidēji uzņēmumi), vai kuras rada regulārus ienākumus visā turēšanas laikā (infrastruktūras aktīvi). Jo īpaši pašvaldību, nelielu pilsētu, mazu un lielu uzņēmumu vai brīvo profesiju pārvaldīti pensiju plāni ir tajā ieinteresēti. Ņemot vērā to, ka daudzās dalībvalstīs šādi ilgtermiņa aktīvu fondi nepastāv, ieguldītājiem šajās valstīs nav šādas ieguldījumu iespējas. Pārrobežu pase uzlabos šo situāciju. Lai apmierinātu šīs ieguldītāju vajadzības, EIIF drīkstēs ieguldīt visa veida aktīvos, kas netiek tirgoti regulētos tirgos. Šie aktīvi ir nelikvīdi, un jau tādēļ vien fondam, veicot to iegādi, ir jāuzņemas ilgtermiņa saistības. Tas pats attiecas uz tiem, kas iegulda šādā fondā. Aktīviem, kuri netiek tirgoti sekundārajā tirgū un kuru īpašniekiem būtu vajadzīgs ievērojams laiks, lai atrastu pircēju, ietvertu šādus ieguldījumus: 1) ieguldījumus infrastruktūras projektos, piemēram, transporta, enerģētikas un izglītības jomā; 2) ieguldījumus nekotētos uzņēmumos — galvenokārt MVU; 3) ieguldījumus nekustamā īpašuma aktīvos, piemēram, ieguldījumi ēkās vai infrastruktūras aktīvu tieša iegāde. Tāpēc pats fakts, ka aktīvs netiek tirgots regulētā tirgū, to kvalificēs kā ilgtermiņa aktīvu. Šie aktīvi ir nelikvīdi tādēļ, ka bez publiskas tirdzniecības vietas šim aktīvam nevar atrast brīvi pieejamus pircējus. Turklāt šie aktīvi bieži vien ir diezgan īpatnēji un ir interesanti tikai tiem pircējiem, kas var veikt paši savas uzticamības pārbaudes un kas ir specializējušies attiecīgajā jomā. Piemēram, tiklīdz EIIF iegulda projekta uzņēmumā, tiek paredzēts, ka šim ieguldījumam ievērojamu laika posmu neparādīsies uzreiz identificējams pircējs. Ņemot vērā tam raksturīgo likviditātes trūkumu, EIIF priekšlikumā netiek iepriekš noteikts turēšanas laiks. Ņemot vērā to, ka attiecībā uz ieguldījumu ilgtermiņa aktīvā ir nepieciešama augstā līmeņa uzticamības pārbaude, nešķiet, ka būtu prātīgi noteikt minimālo turēšanas laiku. Tas tāpēc, ka ikviens ieguldījumu lēmums būs atšķirīgs un EIIF pārvaldnieki var vislabāk izlemt, cik ilgi tie vēlas saglabāt ieguldījumu aktīvā, lai nodrošinātu plānoto atdevi. Ar to tie ievērojami atšķiras no PVKIU pārvaldniekiem, kuri seko makroekonomikas attīstībai vai dienas svārstībām biržā. Turklāt šķiet nepieciešams nodrošināt pārvaldnieku elastību attiecībā uz precīzo laikposmu, kurā tiem ir jāizveido ilgtermiņa aktīvu portfelis. Tāpēc priekšlikumā paredzēts, ka ilgtermiņa aktīvu portfeli var veidot piecus gadus. Turklāt priekšlikumā paredzēts, ka pārvaldnieks līdz pat 30 % no EIIF kapitāla var ieguldīt likvīdos vērtspapīros. Šīs likviditātes rezerves ir izveidotas, lai EIIF ļautu pārvaldīt naudas plūsmu, kas rodas ilgtermiņa portfeļa veidošanas laikā. Turklāt pārvaldnieks var izvietot naudas līdzekļu pārpalikumu, kas rodas “starp ieguldījumiem”, t. i., brīdī, kad ilgtermiņa aktīvu pārdod, lai to aizstātu ar citu. Lai jo īpaši, bet ne tikai, privātiem ieguldītājiem, kuriem pievēršas EIIF, radītu uzticību un juridisko noteiktību, ierosinātajā shēmā ir paredzēts stabils, taču elastīgs produktu noteikumu kopums. Produktu noteikumi ir vispiemērotākais veids, kā risināt identificētās ilgtermiņa finansējuma vajadzības un sniegt EIIF paredzamu produkta profilu. Tiklīdz tiks saņemta atļauja, EIIF būs pieejami tirgošanai profesionāliem, kā arī privātiem ieguldītājiem citās dalībvalstīs. EIIF ieguldītājiem sniedz iespējas diversificēt to ieguldījumu portfeļus. Ierosinātais EIIF var ieguldīt aktīvos, kas ir alternatīvi ieguldījumi un tāpēc pēc būtības ļoti atšķiras no parastajām kotētajām akcijām un vērtspapīriem, kas ir daudzu ieguldītāju turējumā. Lai gan PVKIU regulējumā ietvertie striktie diversifikācijas noteikumi varētu sadārdzināt vai pat padarīt neiespējamu EIIF izmantošanu, tas joprojām gūtu labumu no pietiekamas aktīvu dažādošanas. Diversifikācijas priekšrocība vienlīdz attiecas gan uz privātiem, gan institucionāliem vai “pieredzējušiem” ieguldītājiem, piemēram, finansiāli nodrošinātām privātpersonām. Stingrie ierosinātie produktu noteikumi un to radītā ieguldītāju aizsardzība EIIF padara piemērotu privātiem ieguldītājiem. Nepieciešamība nodrošināt pārvaldnieku augsta līmeņa kompetenci Visi ilgtermiņa aktīvi, kuros EIIF drīkst ieguldīt, pieder pie “alternatīvajiem ieguldījumiem” (sk. alternatīvo ieguldījumu aprakstu), jo tiem trūkst likviditātes un tās līdzdalības ilgtermiņa aktīvu kategorijās, kam pievēršas EIIF, nav iekļautas regulētā tirgū. Tāpēc ir vajadzīgs, lai EIIF pārvaldītu uzņēmumi, kas saskaņā ar Alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldnieku direktīvu (AIFP direktīva) ir atbilstīgi pilnvaroti pārvaldīt un tirgot alternatīvos ieguldījumus. Tāpēc ierosinātais EIIF regulējums būs balstīts uz pārvaldnieku atļauju, kas noteikta AIFP direktīvā[4], kurā paredzēti vispārīgie noteikumi attiecībā uz alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem, kuri pārvalda savus fondus un tirgo tos profesionāliem ieguldītājiem. Tiks pievienoti īpaši IIF produktu noteikumi, lai profesionāli un privāti ieguldītāji, kurus interesē ienesīguma un atdeves profili, kas saistīti ar ieguldījumiem ilgtermiņa aktīvos, varētu viegli identificēt EIIF. Ierosinātais EIIF regulējums ir balstīts uz AIFP direktīvā minētajiem pārrobežu noteikumiem un “Eiropas” pasi tirdzniecībai profesionāliem ieguldītājiem papildina ar “Eiropas” pasi EIIF tirdzniecībai privātiem ieguldītājiem visā ES. Tā kā EIIF var pārdot privātajiem patērētājiem, ir jānodrošina lielāka patērētāju aizsardzība, piemēram, stingrāki EIIF noteikumi, kas aizliedz ieguldījumus aktīvos, kuri var radīt interešu konfliktu, pārredzamības noteikumi, kas liek publicēt pamatinformācijas dokumentu, un īpaši tirdzniecības apstākļi. Ņemot vērā iepriekš minēto, lai EIIF saņemtu atļauju, arī tā pārvaldniekam jāsaņem atļauja saskaņā ar AIFP direktīvu. Vairumam aktīvu, kuros EIIF iegulda, pēc definīcijas ir jābūt ilgu laiku turamiem aktīviem. Pārmērīga koncentrācija vienā aktīvā vai uzņēmumā ieguldītājiem rada riskus, kas var izrādīties ļoti grūti pārvaldāmi. Lai mazinātu šo risku, EIIF būs jāievēro diversifikācijas noteikumi. Turklāt attiecībā uz atvasināto instrumentu izmantošanu saistībā ar EIIF aktīviem ir ierosināti ierobežojumi, kā arī noteikta aizņēmumu maksimālā robeža. Nepieciešamība savstarpēji saskaņot ieguldījumu un izpirkšanas periodu Aktīvi, kuros EIIF iegulda, pēc savas būtības būs nelikvīdi. Tas nozīmē, ka tie nebūs pieejami, lai tos varētu ļoti viegli pirkt un pārdot. Ilgtermiņa aktīviem varētu nebūt uzticama sekundārā tirgus, un tas varētu padarīt to vērtēšanu un pārdošanu sarežģītāku. Aktīvu nelikviditāte savā būtībā nav problemātiska, un ar EIIF priekšlikumu ir paredzēts izveidot fondu, kas ir piemērots šādiem aktīviem. Arī AIFP direktīvas prasības risina šīs problēmas, piemēram, saistībā ar vērtēšanu un prasību, ka pārvaldniekiem ir atbilstoša vērtēšanas politika un mehānismi. Aktīvu nelikviditātes dēļ fondiem varētu būt grūtības apmierināt līdzekļu izpirkšanas pieprasījumus, ko ieguldītāji iesniedz, pirms aktīvs vai projekts, kurā ieguldīts, ir sasniedzis paredzēto termiņu. Nepieciešamība saglabāt aktīvu likviditāti izpirkuma pieprasījumu apmierināšanas nolūkā arī novirzītu naudas līdzekļus no galvenā EIIF mērķa, kas ir ieguldījumu veikšana ilgtermiņa aktīvos. Turklāt pirmstermiņa izpirkšanas iespējas, t. i., pirms fonda ieguldījuma dzīves cikla beigām, radītu nepieciešamību realizēt aktīvus, lai apmierinātu pirmstermiņa izpirkšanas pieprasījumus. Pastāv risks, ka ir jāveic “aktīvu ārkārtas pārdošana” par cenām, kas ir ievērojami zemākas par vērtību, kādu fonda pārvaldnieks uzskatītu par piemērotu, ja aktīvs netiktu pārdots piespiedu kārtā. Turklāt šāda pārdošana varētu samazināt ienākumus, kas izmaksājami citiem ieguldītājiem, kuri saglabā ieguldījumu EIIF. Tāpēc EIIF ieguldītājiem nepiedāvās pirmstermiņa izpirkšanas iespējas. Šāda pieeja novērsīs iespējamos interešu konfliktus starp aizejošajiem un paliekošajiem ieguldītājiem. EIIF kopā ar AIFP direktīvu nodrošinās spēcīgu pārvaldības un produktu regulējumu, kas ieguldītājiem sniegs pārliecību, ka to ieguldījumi tiek apdomīgi, kompetenti un godīgi pārvaldīti. Lai izvairītos no nepamatotām cerībām saistībā ar fonda likviditāti, būs skaidri jānorāda, ka atlasīto ieguldījumu pastāvēšanas laikā izpirkšana netiks atļauta. Līdz ar EIIF paplašināšanu attiecībā uz privātiem ieguldītājiem tiks nodrošināts arī tas, ka ir pieejams pēc iespējas plašāks kapitāla kopfonds. Turklāt nelikviditātes prēmiju, kas saistīta ar ieguldījumu ilgtermiņa aktīvā, EIIF pārvaldnieks var iegūt tikai tad, ja tam ir atļauts ievērojamu laikposmu un bez nepārtraukta izpirkšanas spiediena iesaistīties projektos. Kā norādīts ietekmes novērtējumā, nelikviditātes prēmijai, kas ir raksturīga ieguldījumiem ilgtermiņa aktīvos, nepieciešams 10 līdz 20 gadus ilgs turēšanas laiks. Piemēram, aplūkojot 14 gadu ilgā laikposmā, nekustamā īpašuma gada ienesīguma likme (12,71 %) pārsniedz S&P 500 akciju indeksu (10,94 %) un parasto obligāciju indeksu (7,70 %). Tāpat arī riska kapitāla fondu labie rādītāji ASV — gada atdeve 16,5 % salīdzinājumā ar S&P 500 11,2 % — ir panākti, tikai izvēloties 20 gadu ilgu ieguldījumu periodu. Pozitīvā atdeve, ko rada ieguldījumi ilgtermiņa aktīvos, būtu jāaplūko arī attiecībā pret to riskiem. Tāpat kā saistībā ar parastajiem ieguldījumi akcijās un obligācijās, pastāv risks zaudēt visu kapitālu. Taču tas, ar ko ilgtermiņa aktīvi atšķiras no regulētā tirgū tirgotiem pārvedamiem vērtspapīriem, ir to nelikviditātes risks. Pretēji akcijām un obligācijām, kuras parasti var viegli pārdot regulētā tirgū, ilgtermiņa aktīviem nav pieejams likvīdi sekundārie tirgi, un bieži vien ir vajadzīgi mēneši vai pat gadi, lai pārdotu šādu aktīvu. Tāpēc priekšlikuma projektā ir paredzēts, ka EIIF izvēlētajam dzīves ciklam ir jābūt pietiekami ilgam, lai būtu iespējama rūpīga izvēle un ilgtermiņa saistības attiecībā uz izvēlēto projektu, uzņēmumu vai reālo aktīvu. Šajos apstākļos turpmākā fonda pase ir jāpapildina ar pietiekama līmeņa pārvaldnieku elastību, lai tie varētu izvēlēties aktīvus un noteikt laikposmu, kādu aktīvi tiek turēti pirms atsavināšanas. Tas izskaidro, kāpēc priekšlikuma projektā izmantotā pieeja neparedz noteiktus laikposmus ieguldījumu aktīvu turēšanai vai paša EIIF darbības ilgumam. Tāpēc jaunā EIIF ieguldījumu politikai un turēšanas laikam vajadzētu būt elastīgam. Mērķis ir piesaistīt vajadzīgo daudzumu pārvaldnieku, kas fondu piedāvās dažādās valstīs un tādējādi piesaistīs vajadzīgo daudzumu aktīvu un ieguldītāju. Tāpēc fonda dzīves ciklam būtu jāatbilst to aktīvu konkrētajam profilam, kuros tas ieguldīs. Tas ietekmē izpirkšanas iespējas, ko šāds fonds var reāli piedāvāt. Valstu tirgu pieredze ar beztermiņa ilgtermiņa fondiem liecina, ka fonds nevar piedāvāt izpirkšanu, kamēr tas saglabā ieguldījumus ilgtermiņa aktīvos, uz kuriem attiecas šis priekšlikums. Fonda un tā ieguldījumu aktīvu dzīves cikla saskaņošana ir labākā iespējamā pieeja, lai nodrošinātu, ka pārvaldniekiem ir iespējas ieguldīt aktīvos, kam vajadzīgas ilgtermiņa saistības, un tādējādi finansēt ekonomiku. Piedāvājot izpirkuma iespējas agrākā posmā, vienmēr tiek pasliktinātas fonda ilgtermiņa perspektīvas; tas liktu zaudēt interesi par fondu lielākajai daļai ieguldītāju pensiju plānā, kuri vēlas ilgtermiņa un pastāvīgus ienākumus nevis pirmstermiņa atmaksas iespējas. Tomēr tas nenozīmē, ka ieguldītāji nevar izpirkt to ieguldījumus pirms EIIF dzīves cikla beigām. Kā konstatēts Komisijas ietekmes novērtējumā, daudzi veiksmīgi ilgtermiņa fondi valstu līmenī ir strukturēti kā kotēti subjekti. Tas ieguldītājiem dod iespēju to fonda ieguldījumu apliecības vai daļas tirgot sekundārā tirgū. Ja ilgtermiņa ieguldījumi patiesi kļūs interesanti maziem ieguldītājiem vai privāto ieguldītāju sabiedrībai kopumā, sekundārie tirgi būs galvenā vieta, kur varēs iesaistīties ilgtermiņa fondu vai aiziet no tā. EIIF būs ieguldījumu produkti Finanšu instrumentu tirgu direktīvas nozīmē[5], un tāpēc uz tiem attieksies visas minētās direktīvas prasības saistībā ar tirgvedību, pārdošanu un informācijas atklāšanu. Ierosinātos jaunos EIIF varēs tirgot ieguldītājiem visā Eiropas Savienībā. Tāpēc ir svarīgi, lai ieguldītāji zinātu, ka tiem tiks sniegta vienāda līmeņa aizsardzība neatkarīgi no fonda pārvaldnieka izcelsmes vietas. Tāpēc ierosinātais tiesību instruments ir regula, jo ar to vispiemērotākajā veidā visā Savienībā var panākt konsekventus, skaidrus un tieši piemērojamus noteikumus. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI 2.1. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Kopš 2012. gada vidus Eiropas Komisija ir rīkojusi plašu apspriešanos ar dažādu organizāciju pārstāvjiem. Apspriešanās tika rīkota kā divpusējas un daudzpusējas sanāksmes, kā rakstveida sabiedriskā apspriešanās par aktīvu pārvaldības jautājumiem[6], tostarp par ilgtermiņa ieguldījumiem, un kā pēcpārbaudes anketa, kas tika izsūtīta ieinteresētajām personām. Attiecībā uz ilgtermiņa ieguldījumu iedaļu Komisijas dienesti saņēma 65 atbildes. Uz anketas jautājumiem tika saņemtas 50 atbildes. Tika rīkotas turpmākas divpusējās apspriedes ar fondu pārvaldniekiem, kas darbojas infrastruktūras un ilgtermiņa tirgos, fondu pārvaldības apvienībām un privātiem ieguldītājiem, kā arī ar institucionālo ieguldītāju pārstāvjiem. 2.2. Ietekmes novērtējums Komisija saskaņā ar tās politiku par labāku regulējumu veica politikas alternatīvu ietekmes novērtējumu. Šīs alternatīvas ietvēra dažādus politikas risinājumus — atturēties no pasākumu veikšanas, ilgtermiņa aktīvu kategorijas integrēt esošajā PVKIU regulējumā, izveidot fondu tikai profesionāliem ieguldītājiem vai izveidot visiem ieguldītājiem atvērtu fondu ar izpirkuma iespējām vai bez tām. Visi šie risinājumi tika analizēti, ņemot vērā vispārējos principus attiecībā uz Eiropas reālās ekonomikas ilgtermiņa finansēšanai pieejamo kapitāla plūsmu palielināšanu un vienotā tirgus saskaņotības palielināšanu. Tomēr visi jaunie finansēšanas mehānismi ir jāstrukturē tā, lai to mērķis nodrošināt apjomradītus ietaupījumus fondu pārvaldniekiem un palielināt izvēli nebūtu pretrunā ar nepieciešamību informēt visu kategoriju ieguldītājus un sniegt tiem pienācīgu aizsardzību. Tika izvēlēts risinājums izveidot ilgtermiņa ieguldījumu fondu, kas ir atvērts gan profesionāliem, gan privātiem ieguldītājiem. Tā kā ilgtermiņa aktīvu kategorijas ir nelikvīdas, izpirkšanas tiesības pirms fonda dzīves cikla beigām nav paredzētas. Ierosinātais EIIF sniegtu piekļuvi visplašākajam ieguldītāju klāstam. Tādējādi tiktu maksimāli palielināts šādu ieguldījumu veikšanai pieejamā kapitāla potenciālais kopfonds. IIF tiktu piemēroti produktu noteikumi, kuru mērķis ir nodrošināt pietiekamu diversifikāciju, novērst iespējamos interešu konfliktus, palielināt pārredzamību attiecībā uz izmaksām un ierobežot atvasināto instrumentu un sviras izmantošanu. Tas nodrošinās privāto ieguldītāju aizsardzību. Tā kā fonda darbības laikā nepastāvēs izpirkšanas tiesības, lielāku daļu tā kapitāla varēs ieguldīt nelikvīdos aktīvos. Turklāt tas, ka nepastāv izpirkšanas tiesības, privātiem un profesionāliem ieguldītājiem uzskatāmi norāda uz saistību ilgtermiņa raksturu. Ir ņemtas vērā piezīmes, ko Ietekmes novērtējuma padome sniegusi 2013. gada 31. maija atzinumā. Problēmas apraksts ir padarīts detalizētāks, lai sniegtu lielāku skaidrību par risināmās problēmas apjomu, kā arī priekšlikuma termiņiem. Arī risinājumu apraksts un vēlamā risinājuma efektivitātes analīze ir uzlabota. Tagad ietekmes novērtējumā arī sīkāk paskaidrots, kāpēc priekšlikumā ir atkāpe no dažiem viedokļiem, ko apspriešanās procesa laikā izteikušas konkrētas ieinteresētās personas. Jo īpaši ir paskaidrota izvēle neiekļaut izpirkšanas tiesības, un tā pamatota gan no ieguldītāju aizsardzības viedokļa, gan saistībā ar jaunā risinājuma paredzamo izmantojumu ieguldītāju vidū. Lai gan daži privātie ieguldītāji, iespējams, neieguldīs fondā, kas nesniedz tiesības veikt izpirkumu pēc pieprasījuma, ar šādu tiesību sniegšanu saistītie riski varētu apdraudēt fonda modeli, un papildu likviditātes nodrošināšanai ieguldīto līdzekļu pazeminātā efektivitāte samazinātu privāto ieguldītāju papildu pieprasījuma ietekmi. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI 3.1. Juridiskais pamats un tiesību instrumenta izvēle Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 114. panta 1. punkts nodrošina juridisko pamatu Regulai, ar ko izveido vienotus noteikumus, kuri vērsti uz iekšējā tirgus darbību. Saprātīgi produktu noteikumi nosaka ierobežojumus attiecībā uz riskiem, kas saistīti ar ieguldījumu fondiem, kuri iegulda ilgtermiņa aktīvos. Pēc būtības tie neregulē piekļuvi aktīvu pārvaldības darbībām, bet reglamentē veidu, kādā šādas darbības tiek veiktas, lai nodrošinātu ieguldītāju aizsardzību un finanšu stabilitāti. Tie nostiprina iekšējā tirgus pareizu darbību. Cenšoties sasniegt iekšējā tirgus integritātes mērķi, ar ierosināto tiesību aktu tiks izveidots EIIF regulējumus, lai nodrošinātu, ka uz šādiem fondiem visā ES attiecas konsekventi noteikumi un ka ieguldītāji visā ES tos var identificēt. Ierosinātās regulas mērķis ir izveidot stabilu, bet elastīgu noteikumu kopumu, kas īpaši atbilst attiecīgo ieguldījumu ilgtermiņa būtībai. Turklāt ar ierosinātajiem noteikumiem dažādiem ilgtermiņa ieguldījumu fondu pārvaldniekiem būtu jānodrošina vienlīdzīgi konkurences apstākļi. Tādēļ šis tiesību akta priekšlikums saskaņo visu attiecīgo ieguldījumu fondu tirgus dalībnieku darbības nosacījumus, sniedzot labumu visiem ieguldītājiem un veicinot netraucētu vienotā tirgus darbību finanšu pakalpojumu jomā. Regula tiek uzskatīta par vispiemērotāko tiesību instrumentu, lai ieviestu vienotas prasības, kas tostarp attieksies uz atbilstīgo aktīvu apjomu, portfeļa sastāvu, diversifikācijas noteikumiem, izpirkšanas politiku, kā arī noteikumiem attiecībā uz atļaujas piešķiršanu fondiem, kuri paredz veikt ilgtermiņa ieguldījumus. Šo produkta noteikumu mērķis ir nodrošināt EIIF efektīvāku darbību. AIFP direktīva reglamentē EIIF pārvaldnieka darbības sākšanu. Arī turpmāk uz pārvaldnieku darbībām attieksies AIFP direktīva, taču papildus tās noteikumiem ierosinātā regula reglamentēs ilgtermiņa ieguldījumu produktus. 3.2. Subsidiaritāte un proporcionalitāte Valsts pieeja regulējumam ir neatņemami saistīta ar attiecīgo dalībvalsti. Ja EIIF produkta profilu reglamentē tikai valsts līmenī, pastāv risks, ka visi dažādie ieguldījumu produkti tiek pārdoti kā ilgtermiņa ieguldījumu fondi ar atšķirīgām iezīmēm. Tas ieguldītājiem radītu neskaidrības un kavētu Savienības mēroga vienlīdzīgu konkurences apstākļu nodrošināšanu tiem pārvaldniekiem, kas EIIF piedāvā profesionāliem un/vai privātiem ieguldītājiem. Tā kā aktīvu pārvaldība pamatā ir pārrobežu nozare, pašreizējā EIIF tirgus sadrumstalotība šai nozarei nav ļāvusi darboties efektīvā līmenī. Ierosinātais saskaņotais un ilgtspējīgais regulējums attiecībā uz EIIF darbosies kā ilgtermiņa finansējuma avots Eiropas ekonomikai. Ar jauno regulējumu tiks nodrošināta dažādu projektu un nozaru finansēšana un stabilas atdeves avoti ilgtermiņa ieguldītājiem. Tāpēc ir vajadzīgs Eiropas mēroga EIIF tirgus un ierosinātais tiesību akts atbilst subsidiaritātes principam, kas noteikts Līguma par Eiropas Savienību (LES) 5. panta 3. punktā un Otrajā protokolā par subsidiaritātes principa un proporcionalitātes principa piemērošanu. Attiecībā uz proporcionalitāti, kā noteikts LES 5. panta 4. punktā, priekšlikumā izveidots atbilstošs līdzsvars starp attiecīgajām sabiedrības interesēm un pasākuma izmaksu efektivitāti. Ierosināto noteikumu mērķis ir izveidot vienotu produkta marķējumu, par ko pastāv liela sabiedrības interese un kas veidotu pamatu vienotam, konkurētspējīgam un izmaksu ziņā efektīvam EIIF tirgum visā Savienībā. Prasības, kas noteiktas dažādām iesaistītajām personām, ir rūpīgi izsvērtas. Ja vien iespējams, prasības ir izstrādātas kā standartu minimums (piemēram, emitentu diversifikācijas ierobežojumi), un regulatīvās prasības ir pielāgotas tā, lai nevajadzīgi netraucētu esošajiem uzņēmējdarbības modeļiem. Ierosinātajā regulā jo īpaši ir apvienoti parametri, kas piemēroti ilgtermiņa ieguldījumiem un īpašām ieguldītāju grupām, pilnībā ņemot vērā drošības un uzticēšanās apsvērumus, kas saistīti ar EIIF apzīmējuma izmantošanu. Tāpēc priekšlikums ir samērīgs ar to, kas nepieciešams vienota EIIF tiesiskā regulējuma sasniegšanai, vienlaikus risinot regulatīvos jautājumus, kas varētu ietekmēt marķējuma uzticamību. 3.3. Detalizēts priekšlikuma skaidrojums Priekšlikums Regulai par Eiropas ilgtermiņa ieguldījumu fondiem (EIIF) ir sadalīts septiņās nodaļās. 3.3.1. I nodaļa – Vispārīgi noteikumi (1.–6. pants) Tiesību akta I nodaļā izklāstīti vispārīgi noteikumi, piemēram, ierosinātā fonda regulējuma priekšmets un darbības joma, definīcijas, atļaujas piešķiršanas procedūra attiecībā uz EIIF (fonda līmenī) un ierosinātās regulas mijiedarbība ar esošajiem noteikumiem, kas reglamentē atļauju piešķiršanu alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem, kā noteikts Direktīvā 2011/61/ES. Priekšlikuma 1. pantā ir precizēts regulas priekšmets un noteikta tās darbības joma. Tajā ir skaidri norādīts, ka regulā ietvertās prasības ir pilnīgas, tādējādi nepieļaujot “pārmērīgu reglamentēšanu” valstu līmenī. Priekšlikuma 2. pantā ietvertas būtiskas definīcijas, kas nepieciešamas ierosinātās regulas vienādai piemērošanai. Priekšlikuma 3. pantā ietverta prasība, ka ES alternatīvajiem ieguldījumu fondiem (AIF), lai ar tiem tirgotos vai tos pārvaldītu kā EIIF visā Eiropas Savienībā, ir jāsaņem atļauja saskaņā ar ierosināto regulu. Apzīmējumu “Eiropas ilgtermiņa ieguldījumu fondi” (EIIF) piešķir tikai tiem ES AIF, kas atbilst ierosinātajai regulai. Tas nozīmē, ka alternatīvo aktīvu kategorijas pārvaldniekam, kas vēlas pārvaldīt vai tirgot fondus, kuri pievēršas ilgtermiņa aktīviem, neizmantojot ierosināto apzīmējumu, nav pienākuma ievērot ierosināto regulu. Priekšlikuma 4. pantā paredzēta saskaņota atļaujas piešķiršanas procedūra attiecībā uz EIIF, savukārt 5. pantā izklāstīti šādas atļaujas nosacījumi. Priekšlikuma 6. pantā aprakstīta esošās AIFP direktīvas noteikumu mijiedarbība ar ierosināto regulu, īpaši norādot, ka EIIF pārvaldnieks nodrošina atbilstību šai regulai. 3.3.2. II nodaļa — Pienākumi attiecībā uz EIIF ieguldījumu politiku (7.–15. pants) Priekšlikuma II nodaļā ietverti noteikumi par pieļaujamu ieguldījumu politiku, kas jāīsteno EIIF, piemēram, noteikumi attiecībā uz atbilstīgiem ieguldījumiem, portfeļa sastāvu un diversifikāciju, interešu konfliktu, koncentrāciju un naudas līdzekļu aizņēmumiem. Priekšlikuma 7. pantā paredzēts, ka vajadzības gadījumā II nodaļas nolūkos katra EIIF ieguldījumu apakšstruktūra ir uzskatāma par atsevišķu EIIF. Priekšlikuma 8. pantā aprakstītas divas finanšu aktīvu klases, kurās EIIF var ieguldīt — ilgtermiņa aktīvi un aktīvi, kas uzskaitīti Direktīvas 2009/65/EK (direktīva par PVKIU) 50. panta 1. punktā. Tomēr EIIF nedrīkst iesaistīties aktīvu īsās pozīcijas pārdošanā, iesaistīties riska darījumos ar precēm, slēgt vērtspapīru aizdevumu vai vērtspapīru aizņēmumu līgumus, slēgt līgumus par aktīvu pārdošanu ar atpirkšanu vai izmantot atvasinātos finanšu instrumentus, izņemot tad, ja šos instrumentus izmanto riska ierobežošanas nolūkā. Priekšlikuma 9. pantā sīki izklāstīti atbilstības nosacījumi attiecībā uz ilgtermiņa aktīviem, piemēram, dažādu kategoriju instrumentiem, ko izmanto, lai iegūtu piekļuvi kvalificētiem portfeļuzņēmumiem, ieguldījumiem citu EIIF daļās vai ieguldījumu apliecībās un līdzdalībām reālajos aktīvos, piemēram, nekustamajā īpašumā, kuģos vai gaisa kuģos. Priekšlikuma 10. pantā izklāstīti nosacījumi, kas uzņēmumam jāievēro, lai tas kļūtu par kvalificētu portfeļuzņēmumu. Kvalificēti portfeļuzņēmumi ir nekotēti uzņēmumi, kuri reģistrēti ES un kuru mērķis ir finansēt infrastruktūras projektus, uzņēmumus vai nekustamos īpašumus, kuģus un lidmašīnas. Tas nedrīkst būt kolektīvo ieguldījumu uzņēmums. Priekšlikuma 11. pantā ietverts vispārīgs noteikums to, kā EIIF pārvaldniekam rīkoties interešu konfliktu gadījumos. Pārvaldnieks nedrīkst būt personīgi ieinteresēts ilgtermiņa aktīvā, kurā EIIF ir ieguldījis. Priekšlikuma 12. pantā sniegti sīki izstrādāti noteikumi par EIIF raksturīgu portfeļa sastāvu. Tas attiecas arī uz diversifikācijas noteikumiem, kas katram EIIF jāievēro saistībā ar atbilstīgiem ieguldījumu aktīviem, piemēram, noteikumiem par maksimālo riska darījumu apjomu, kāds EIIF var būt attiecībā uz vienu darījuma partneri. Priekšlikuma 13. pantā noteikts maksimālais ieguldījumu apliecību vai daļu daudzums, kādu EIIF var turēt attiecībā uz vienu emitentu (koncentrācijas ierobežojumi). Priekšlikuma 14. pantā paredzēti nosacījumi, saskaņā ar kuriem EIIF var aizņemties naudas līdzekļus. Priekšlikuma 15. pantā ietverti norādījumi par portfeļa sastāva un diversifikācijas noteikumu piemērošanu, ņemot vērā dažādos EIIF darbības posmus. 3.3.3. III nodaļa — EIIF ieguldījumu apliecību vai daļu izpirkšana, tirdzniecība un emisija un ienākumu sadale (16.–20. pants) Priekšlikuma III nodaļa attiecas uz EIIF izpirkšanas politiku, iespēju EIIF daļas vai ieguldījumu apliecības tirgot sekundārajā tirgū, jaunu ieguldījumu apliecību vai daļu emisiju, EIIF aktīvu realizēšanu un ienākumu sadali EIIF ieguldītājiem. Priekšlikuma 16. pantā EIIF aizliegts tā ieguldītājiem piedāvāt izpirkšanas tiesības pirms EIIF dzīves cikla beigām. Dzīves cikls ir definēts EIIF noteikumos un atbilst EIIF atsevišķo aktīvu dzīves ciklam un tā ilgtermiņa ieguldījumu mērķiem. Priekšlikuma 17. pantā paredzēti noteikumi par EIIF daļu vai ieguldījumu apliecību tirdzniecību regulētos tirgos, kā arī EIIF daļu vai ieguldījumu apliecību brīvu nodošanu trešām personām. Priekšlikuma 18. pantā iekļauti nosacījumi par jaunu EIIF ieguldījumu apliecību vai daļu emisiju, piemēram, par pienākumu ieguldījumu apliecības vai daļas vispirms piedāvāt esošiem ieguldītājiem, ja emisijas cena ir zemāka par EIIF neto aktīvu vērtību. Priekšlikuma 19. pants attiecas uz procedūru, ko katrs EIIF pieņem saistībā ar tā aktīvu realizēšanu. Priekšlikuma 20. pantā paredzēti noteikumi, kas piemērojami attiecībā uz to ienākumu sadali, kuri gūti no EIIF aktīviem, un noteikts pienākums EIIF nolikumā izklāstīt sadales politiku. 3.3.4. IV nodaļa — Pārredzamības prasības (21.–22. pants) Priekšlikuma IV nodaļā ietverti pārredzamības noteikumi attiecībā uz EIIF reklamēšanu ieguldītājiem. Priekšlikuma 21. pantā noteikts pienākums pirms EIIF tirgošanas privātiem ieguldītājiem publicēt pamatinformācijas dokumentu un prospektu. Prospektā un visos citos tirgvedības dokumentos ieguldītājus informē par EIIF ilgtermiņa ieguldījumu specifisko raksturu. Priekšlikuma 22. pantā noteikts pienākums, ka EIIF pārvaldniekam ir detalizēti jāatklāj ieguldītājiem visas ar fondu saistītās izmaksas. 3.3.5. V nodaļa — Tirdzniecība (23.–25. pants) Priekšlikuma V nodaļā ietverti noteikumi, kas piemērojami ES AIF pārvaldniekiem attiecībā uz ieguldījumu apliecību vai daļu tirdzniecību profesionāliem un privātiem ieguldītājiem. Priekšlikuma 23. pantā noteikts pienākums, ka EIIF pārvaldniekiem katrā dalībvalstī ir jābūt instrumentiem, ar kuriem tie plāno pārdot to EIIF. Priekšlikuma 24. pantā noteikti papildu pienākumi, kas pārvaldniekiem jāievēro, lai tie varētu tirgoties ar privātiem ieguldītājiem. Priekšlikuma 25. panta pamatā izmantotas AIFP direktīvā ietvertās paziņošanas procedūras saistībā ar atļaujas piešķiršanu EIIF pārvaldniekiem attiecībā uz to EIIF daļu vai ieguldījumu apliecību tirdzniecību ieguldītājiem gan izcelsmes dalībvalstī, gan potenciālajās uzņēmējās dalībvalstīs. 3.3.6. VI nodaļa — Uzraudzība (26.–29. pants) Priekšlikuma VI nodaļā izklāstīti EIIF uzraudzībai piemērojamie noteikumi. Priekšlikuma 26. pantā skaidrotas EIIF kompetento iestāžu un EIIF pārvaldnieka attiecīgās lomas. Priekšlikuma 27. pantā noteikts, ka kompetento iestāžu pilnvaras saskaņā ar direktīvu par PVKIU un AIFP direktīvu būtu jāīsteno arī attiecībā uz ierosināto regulu. Priekšlikuma 28. pants attiecas uz Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādes (EVTI) pilnvarām, savukārt 29. pantā paredzēta uzraudzības iestāžu sadarbība. 3.3.7. VII nodaļa — Nobeiguma noteikumi (30.–31. pants) Priekšlikuma VII nodaļā ietverti noteikumi par paredzēto noteikumu darbības pārskatu, ko sagatavo Komisijas, kā arī par ierosinātās regulas spēkā stāšanos. 4. IETEKME UZ BUDŽETU EIIF regulas ietekme uz budžetu ir norādīta šim priekšlikumam pievienotajā tiesību akta finanšu pārskatā. 2013/0214 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par Eiropas ilgtermiņa ieguldījumu fondiem (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, nosūtījuši leģislatīvā akta projektu valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[7], rīkojoties saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1) Ilgtermiņa finansējums ir būtisks instruments, ar ko nodrošināt Eiropas ekonomikas ilgtspējīgu, gudru un iekļaujošu izaugsmi un veidot turpmāko ekonomiku tādā veidā, lai samazinātu noslieci uz sistēmiskiem riskiem un palielinātu noturību. Eiropas ilgtermiņa ieguldījumu fondi (EIIF) nodrošina ilglaicīgu finansējumu dažādiem infrastruktūras projektiem vai nekotētiem uzņēmumiem, kuri emitē pašu kapitāla vai parāda instrumentus, kuriem nav viegli identificējama pircēja. Nodrošinot finansējumu šādiem projektiem, EIIF palīdz finansēt Savienības ekonomiku. (2) No pieprasījuma viedokļa, EIIF var radīt pastāvīgu ienākumu plūsmu pensiju administratoriem, apdrošināšanas sabiedrībām un citiem subjektiem, kam ir regulāras un periodiskas saistības. Lai gan EIIF nodrošina mazāku likviditāti nekā ieguldījumi pārvedamos vērtspapīros, tie var radīt pastāvīgu ienākumu plūsmu atsevišķiem ieguldītājiem, kas paļaujas uz EIIF radīto regulāro naudas līdzekļu plūsmu. Turklāt tiem ieguldītājiem, kas nesaņem stabilu ieņēmumu plūsmu, EIIF var piedāvāt labas kapitāla vērtības pieauguma iespējas laika gaitā. (3) Projektiem, kas saistīti ar transporta infrastruktūru, ilgtspējīgas enerģijas ražošanu vai sadali, sociālo infrastruktūru (mājokļiem vai slimnīcām), jaunu tehnoloģiju ieviešanu, resursu un enerģijas izmantojuma samazināšanas sistēmu ieviešanu vai turpmāku MVU izaugsmi, var trūkt finansējuma. Kā novērots finanšu krīzes laikā, bankas finansējuma papildināšana ar plašāka klāsta finansējuma avotiem, kas labāk mobilizē kapitāla tirgus, var palīdzēt novērst finansējuma nepilnības. EIIF var būt izšķiroša nozīme šajā sakarā. (4) Atsevišķiem ieguldītājiem varētu būt interese par ieguldījumiem EIIF, taču EIIF nevar tā ieguldītājiem piedāvāt regulāru izpirkšanu, jo ieguldījumi ilgtermiņa projektos pārsvarā ir nelikvīdi. Ieguldot šādos aktīvos, atsevišķais ieguldītājs uzņemas saistības, kas pēc būtības ilgst pilnu ieguldījuma termiņu. Tādēļ EIIF vajadzētu būt strukturētam tā, lai pirms EIIF darbības beigām netiktu piedāvāta regulāra izpirkšana. Trīs gadus pēc šīs regulas pieņemšanas ir jāsagatavo ziņojumus, kurā jāizpēta, vai ar šo noteikumu EIIF sadales ziņā ir sasniegti paredzētie rezultāti vai tomēr EIIF sadali atsevišķiem privātiem ieguldītājiem palīdzētu uzlabot tas, ka dažos gadījumos atsevišķiem privātiem ieguldītājiem būtu iespēja izpirkt to daļas vai ieguldījumu apliecības pirms EIIF beigām. (5) Ilgtermiņa aktīvu kategorijām šīs regulas nozīmē būtu jāietver biržā nekotēti uzņēmumi, kas emitē pašu kapitāla vai parāda instrumentus, kuriem nav viegli identificējama pircēja. Šī Regula būtu jāattiecina arī uz reālajiem aktīviem, kuri ir saistīti ar ievērojamiem sākotnējiem kapitālizdevumiem. (6) Nepastāvot regulai, kurā izklāstīti noteikumi par EIIF, valstu līmenī varētu tikt pieņemti atšķirīgi pasākumi, kas atšķirīgu ieguldījumu aizsardzības pasākumu rezultātā, iespējams, izraisītu konkurences kropļojumus. Atšķirīgas prasības attiecībā uz portfeļa sastāvu, diversifikāciju un atbilstīgiem aktīviem — jo īpaši saistībā ar ieguldījumiem precēs — rada šķēršļus tādu fondu pārrobežu tirdzniecībai, kas pievēršas biržas sarakstā neiekļautiem uzņēmumiem un reālajiem aktīviem, jo ieguldītāji nevar viegli salīdzināt dažādos ieguldījumu piedāvājumus. Arī atšķirīgas valstu prasības rada atšķirīgus ieguldītāju aizsardzības līmeņus. Turklāt arī atšķirīgas valstu prasības attiecībā uz ieguldījumu metodēm, piemēram, aizņēmumu pieļaujamo līmeni, atvasināto finanšu instrumentu izmantošanu, īsās pozīcijas pārdošanai piemērojamie noteikumi vai vērtspapīru finansēšanas darījumu noteikumi, rada atšķirīgus ieguldītāju aizsardzības līmeņus. Papildus tam atšķirīgas prasības par izpirkšanu un/vai turēšanas laiku apgrūtina tādu fondu pārrobežu tirdzniecību, kas iegulda biržā nekotētos aktīvos. Šīs atšķirības var mazināt to ieguldītāju uzticību, kas apsver ieguldījumu šādos fondos, un samazināt to iespēju efektīvi izvēlēties starp dažādām ilgtermiņa ieguldījumu iespējām. Līdz ar to Līguma 114. pants, kā tas interpretēts saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas pastāvīgo judikatūru, ir atbilstošs šīs regulas juridiskais pamats. (7) Visā Eiropas Savienībā ir vajadzīgi vienoti noteikumi, lai nodrošinātu, ka EIIF Savienības mērogā ir saskaņots produkta profils. Lai nodrošinātu netraucētu iekšējā tirgus darbību un augstu ieguldītāju aizsardzības līmeni, ir jāizstrādā vienoti EIIF darbības noteikumi, jo īpaši attiecībā uz EIIF portfeļa sastāvu un ieguldījumu instrumentiem, kurus tie drīkst izmantot, lai iesaistītos riska darījumos ar biržas sarakstā neiekļautiem uzņēmumiem un reālajiem aktīviem. Vienoti noteikumi par EIIF portfeli ir nepieciešami arī tāpēc, lai nodrošinātu, ka EIIF, kuru mērķis ir radīt regulārus ienākumus, uzturētu diversificētu ieguldījumu portfeli, kas ir piemērots regulāras naudas līdzekļu plūsmas saglabāšanai. (8) Ir būtiski nodrošināt, ka EIIF darbības definīcija — jo īpaši attiecībā uz EIIF portfeļa sastāvu un ieguldījumu instrumentiem, ko tie drīkst izmantot — ir tieši piemērojama attiecībā uz EIIF pārvaldniekiem, un tāpēc šie jaunie noteikumi ir jāpieņem kā regula. Tas nodrošina arī vienādus nosacījumus attiecībā uz apzīmējuma EIIF izmantošanu, nepieļaujot atšķirīgas valstu prasības. EIIF pārvaldniekiem būtu jāievēro vienādi noteikumi visā Eiropas Savienībā, lai palielinātu arī ieguldītāju uzticību EIIF un nodrošinātu ilgtspējīgu šī nosaukuma uzticamību. Pieņemot vienotus noteikumus, vienlaikus tiek samazināta EIIF piemērojamo regulatīvo prasību sarežģītība. Izmantojot vienotus noteikumus, tiek samazinātas arī pārvaldnieku izmaksas, kas rodas no nepieciešamības nodrošināt atbilstību atšķirīgiem valstu noteikumiem, kuri reglamentē fondus, kas iegulda biržas sarakstā neiekļautos uzņēmumos un salīdzināmās reālo aktīvu kategorijās. Tas jo īpaši attiecas uz pārvaldniekiem, kas vēlas piesaistīt kapitālu pārrobežu līmenī. Turklāt tas palīdz novērst konkurences kropļojumus. (9) Jaunie EIIF noteikumi ir cieši saistīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 8. jūnija Direktīvu 2011/61/ES par alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem un par grozījumiem Direktīvā 2003/41/EK, Direktīvā 2009/65/EK, Regulā (EK) Nr. 1060/2009 un Regulā (ES) Nr. 1095/2010[8], jo minētā direktīva ir tiesiskais regulējums, kas reglamentē alternatīvo ieguldījumu fondu (AIF) pārvaldību un tirdzniecību Savienībā. Pēc definīcijas EIIF ir ES AIF, ko pārvalda alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldnieki (AIFP), kam piešķirta atļauja saskaņā ar direktīvu 2011/61/ES. (10) Tā kā arī Direktīvā 2011/61/ES paredzēts pakāpenisks trešo valstu režīms, kas reglamentē ārpussavienības AIFP un ārpussavienības AIF, jaunajiem EIIF noteikumiem ir ierobežotāka darbības joma, kas uzsver jaunā ilgtermiņa ieguldījumu produkta Eiropas mērogu. Tādējādi tikai ES AIF, kā noteikts Direktīvā 2011/61/ES, ir tiesības kļūt par pilnvarotu EIIF un tikai tādā gadījumā, ja to pārvalda ES AIFP, kas saņēmis atļauju saskaņā ar Direktīvu 2011/61/ES. (11) Jaunajiem noteikumiem, ko piemēro EIIF, jābūt balstītiem uz spēkā esošo tiesisko regulējumu, kas ieviests ar Direktīvu 2011/61/ES un tās īstenošanas nolūkā pieņemtajiem tiesību aktiem. Tāpēc EIIF produktu noteikumi būtu jāpiemēro papildus tiem noteikumiem, kas paredzēti spēkā esošajos Savienības tiesību aktos. Jo īpaši Direktīvā 2011/61/ES paredzētie pārvaldības un tirdzniecības noteikumi būtu jāpiemēro EIIF. Tāpat Direktīvā 2011/61/ES paredzētie noteikumi par pārrobežu pakalpojumu sniegšanu un tiesībām veikt uzņēmējdarbību būtu attiecīgi jāpiemēro EIIF pārrobežu darbībai. Tie būtu jāpapildina ar konkrētiem tirgvedības noteikumiem par EIIF pārrobežu tirdzniecību gan privātajiem, gan profesionāliem ieguldītājiem visā Savienībā. (12) Visiem ES AIF, kas vēlas tirgoties kā EIIF, būtu jāpiemēro vienoti noteikumi. Tiem ES AIF, kas nevēlas tirgoties kā EIIF, šie noteikumi nebūtu saistoši, un tādējādi tie arī atteiktos gūt labumu no izrietošajām priekšrocībām. No otras puses, pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumi (PVKIU) un ārpussavienības AIF nebūtu tiesīgi tirgoties kā EIIF. (13) Lai nodrošinātu EIIF atbilstību saskaņotajiem noteikumiem, kas reglamentē šo fondu darbību, ir nepieciešams noteikt, ka kompetentās iestādes piešķir EIIF atļauju. Tāpēc Direktīvā 2011/61/ES paredzētās saskaņotās atļauju piešķiršanas un uzraudzības procedūras AIFP būtu jāpapildina ar īpašu atļauju piešķiršanas procedūru EIIF. Būtu jāparedz procedūras, lai nodrošinātu, ka EIIF drīkst pārvaldīt tikai tādi ES AIFP, kam atļauja piešķirta saskaņā ar Direktīvu 2011/61/ES un kas ir spējīgi pārvaldīt EIIF. Ir veikti visi vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu to, ka EIIF varēs izpildīt saskaņotos noteikumus, kas reglamentē šo fondu darbību. (14) Ņemot vērā to, ka ES AIF var būt dažādas juridiskās formas, kas tiem ne vienmēr piešķir juridiskas personas statusu, gadījumos, kad EIIF ir izveidots kā ES AIF, kas nevar darboties patstāvīgi, jo tam nav juridiskas personas statusa, noteikumi, kuros tiek pieprasīta EIIF rīcība, būtu jāsaprot kā attiecināmi uz EIIF pārvaldnieku. (15) Lai nodrošinātu, ka EIIF pievēršas ilgtermiņa ieguldījumiem, noteikumos par EIIF portfeli būtu skaidri jāidentificē aktīvu kategorijas, kuras ir atbilstīgas EIIF ieguldījumiem, un nosacījumi, saskaņā ar kuriem tās būtu uzskatāmas par atbilstīgām. Vismaz 70 % no EIIF kapitāla būtu jāiegulda atbilstīgos ieguldījumu aktīvos. Lai nodrošinātu EIIF integritāti, ir arī vēlams aizliegt EIIF iesaistīties noteiktos finanšu darījumos, kas, radot papildu riskus, kuri atšķiras no ilgtermiņa ieguldījumu fonda paredzamajiem riskiem, varētu apdraudēt EIIF ieguldījumu stratēģiju un mērķus. Lai nodrošinātu, ka galvenā uzmanība tiek vērsta uz ilgtermiņa ieguldījumiem, kas var būt noderīgi privātiem ieguldītājiem, kuriem nav pieredzes ar mazāk tradicionālām ieguldījumu stratēģijām, EIIF nevajadzētu atļaut ieguldīt atvasinātos finanšu instrumentos, izņemot tad, ja to dara citu aktīvu ilguma un valūtas kursa risku ierobežošanas nolūkā. Tā kā preces un atvasinātie finanšu instrumenti, kas netieši ļauj iesaistīties riska darījumos ar tām, ir likvīdi, ieguldījumiem precēs nav vajadzīgas ieguldītāju ilgtermiņa saistības, un tāpēc tie būtu jāietver. Šis pamatojums neattiecas uz ieguldījumiem infrastruktūrā vai uzņēmumos, kuri saistīti ar precēm vai kuru veikums ir netieši saistīts ar preču veikumu, piemēram, lauksaimniecības uzņēmumi lauksaimniecības preču gadījumā vai spēkstacijas energoresursu gadījumā. (16) Ilgtermiņa ieguldījumu definīcija ir plaša. Nepieprasot obligāti no EIIF pārvaldnieka ilgtermiņa turēšanas laiku, atbilstīgie ieguldījumu aktīvi pārsvarā ir nelikvīdi, tiem nepieciešamas konkrēta ilguma saistības, un to ekonomiskajam profilam ir ilgtermiņa raksturs. Atbilstīgie ieguldījumu aktīvi nav pārvedami vērtspapīri, un tāpēc tiem nav pieejama sekundāro tirgu likviditāte. Tiem bieži vien ir vajadzīgas noteikta termiņa saistības, kas ierobežo to pārdošanas iespējas. EIIF ieguldījumu ekonomiskajam ciklam būtībā piemīt ilgtermiņa raksturs, jo tiem ir lielas kapitāla saistības, un ir vajadzīgs ilgs laiks, līdz tie rada atdevi. Tāpēc šādi aktīvi nav piemēroti ieguldījumiem ar izpirkšanas tiesībām. (17) Lai efektīvi pārvaldītu naudas līdzekļu plūsmu, EIIF būtu jāļauj ieguldīt arī tādos aktīvos, kas nav atbilstīgi ieguldījumu aktīvi, taču tikai tādos gadījumos, ja tas atbilst EIIF ilgtermiņa ieguldījumu stratēģijai. (18) Ar atbilstīgajiem ieguldījumu aktīviem ir jāsaprot arī līdzdalības, piemēram, pašu kapitāla vai kvazikapitāla instrumenti, parāda instrumenti kvalificētos portfeļuzņēmumos un tiem sniegtie aizdevumi. Tiem būtu arī jāietver līdzdalība citos fondos, kas pievēršas aktīviem, piemēram, ieguldījumi biržas sarakstā neiekļautos uzņēmumos, kas emitē pašu kapitāla vai parāda instrumentus, kuriem ne vienmēr ir viegli identificējams pircējs. Arī tiešai līdzdalībai reālos aktīvos, ja vien tie nav konvertēti vērtspapīros, būtu jāveido atbilstīgo aktīvu kategorija. (19) Ar kvazikapitāla instrumentiem jāsaprot tāda veida finansēšanas instruments, kas ir pašu kapitāla un parāda apvienojums, kurā instrumenta atdeve ir saistīta ar kvalificētā portfeļuzņēmuma peļņu vai zaudējumiem un kurā saistību nepildīšanas gadījumā netiek pilnībā nodrošināta instrumenta atlīdzināšana. Šādi instrumenti ietver dažādus finansēšanas instrumentus, piemēram, pakārtotus aizdevumus, daļas bez balsstiesībām, līdzdalības aizdevumus, tiesības piedalīties peļņas sadalē, konvertējamās obligācijas un obligācijas ar garantijas iespējas līgumiem. (20) Lai atspoguļotu pastāvošo uzņēmējdarbības praksi, EIIF būtu jāļauj pirkt esošās ieguldījumu apliecības no to esošajiem turētājiem kvalificētā portfeļuzņēmumā. Arī lai nodrošinātu visplašākās iespējamās iespējas līdzekļu iegūšanai, būtu jāatļauj ieguldījumi citos EIIF. Lai novērstu ieguldījumu vērtības samazinājumu kvalificētos portfeļuzņēmumos, EIIF būtu jāļauj veikt ieguldījumi citos EIIF tikai tad, ja minētie EIIF paši nav ieguldījuši vairāk nekā 10 % no to kapitāla citā EIIF. (21) Finanšu uzņēmumu izmantošana var būt nepieciešama, lai apkopotu un organizētu dažādu ieguldītāju iemaksas, tostarp valsts sektora ieguldījumus infrastruktūras projektos. Tādēļ EIIF būtu jāļauj veikt ieguldījumus atbilstīgos ieguldījumu aktīvos, izmantojot finanšu uzņēmumus, ja vien šie uzņēmumi ir paredzēti ilgtermiņa projektu finansēšanai. (22) Lai ieguldītājiem sniegtu pārliecību, ka EIIF tieši veicina ilgtermiņa ieguldījumu attīstību, EIIF būtu jāļauj ieguldīt tikai tādos uzņēmumos, kas nav kotēti biržā. Tāpēc kvalificētiem portfeļuzņēmumiem nevajadzētu būt iekļautiem regulētos tirgos. Kvalificēti portfeļuzņēmumi ietver infrastruktūras projektus, ieguldījumus biržā nekotētos uzņēmumos, kas meklē izaugsmes iespējas un vēlas ieguldīt nekustamā īpašumā vai citos reālajos aktīvos, kas varētu būt piemēroti ilgtermiņa ieguldījumiem. (23) Infrastruktūras projektu plašā mēroga dēļ ir vajadzīgs liels kapitāls, kas tiek ieguldīts uz ilgu laiku. Šādi infrastruktūras projekti ietver sabiedriskos ēku infrastruktūru, piemēram, skolas, slimnīcas vai cietumus; sociālo infrastruktūru, piemēram, sociālos mājokļus; transporta infrastruktūru, piemēram, ceļus, sabiedriskā transporta sistēmas vai lidostas; energoinfrastruktūru, piemēram, enerģētikas tīklus, projektus saistībā ar klimata pārmaiņu mazināšanu un pielāgošanos tām, spēkstacijas vai cauruļvadus; ūdens apsaimniekošanas infrastruktūru, piemēram, ūdens apgādes sistēmas, notekūdeņu vai apūdeņošanas sistēmas; sakaru infrastruktūru, piemēram, tīklus; un atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūru, piemēram, pārstrādes vai savākšanas sistēmas. (24) Biržā nekotēti uzņēmumi var saskarties ar grūtībām piekļūt kapitāla tirgiem un finansēt turpmāku izaugsmi un darbības paplašināšanu. Parasti finansējums tiek piesaistīts privāta finansējuma veidā, izmantojot pašu kapitāla daļas vai aizdevumus. Tā kā šādi instrumenti pēc to būtības ir ilgtermiņa ieguldījumi, tiem ir nepieciešams “mērķtiecīgais” kapitāls, ko EIIF var nodrošināt. (25) Ieguldījumiem reālos aktīvos ir nepieciešams “mērķtiecīgs” kapitāls, jo nepastāv likvīdi sekundārie tirgi. Ieguldījumu fondi ir būtisks finansējuma avots aktīviem, kas saistīti ar lieliem kapitālizdevumiem. Šiem aktīviem kapitāla kopfondu veidošana bieži vien ir vajadzīga, lai panāktu vēlamo finansējuma līmeni. Tā kā šādu aktīvu ekonomiskais cikls kopumā ir ilgs, šiem ieguldījumiem ir vajadzīgs ilgs laikposms. Parasti paiet vairāki gadi, līdz tiek amortizēti ieguldījumus lielos reālajos aktīvos. Lai veicinātu šādu lielu aktīvu attīstību, EIIF vajadzētu būt iespējai tieši ieguldīt reālajos aktīvos, kuru vērtība ir lielāka par EUR 10 miljoniem. Praksē tas ietvertu tādus aktīvus kā, piemēram, infrastruktūru, nekustamo īpašumu, kuģus, gaisa kuģus vai ritošo sastāvu. Tādēļ pret tiešām līdzdalībām reālajos aktīvos un ieguldījumiem kvalificētos portfeļuzņēmumos ir jāizturas vienādi. (26) Ja pārvaldniekam portfeļuzņēmumā pieder daļas, pastāv risks, ka tas savas intereses nostāda augstāk par fonda ieguldītāju interesēm. Lai izvairītos no interešu konflikta, EIIF būtu jāiegulda tikai tādos aktīvos, kas ir nesaistīti ar tā pārvaldnieku. (27) Lai EIIF pārvaldniekiem sniegtu zināmu elastību attiecībā uz to fondu ieguldījumiem, tirdzniecība ar aktīviem, kas nav ilgtermiņa ieguldījumi, būtu jāatļauj līdz maksimāli 30 % apmēram no to kapitāla. (28) Lai ierobežotu EIIF riska uzņemšanos, ir būtiski samazināt darījuma partnera risku, nosakot skaidras EIIF portfeļa diversifikācijas prasības. Uz visiem ārpusbiržas (OTC) atvasinājumiem būtu jāattiecina Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 4. jūlija Regula (ES) Nr. 648/2012 par ārpusbiržas atvasinājumiem, centrālajiem darījumu partneriem un darījumu reģistriem[9]. (29) Lai novērstu to, ka ieguldošais EIIF būtiski ietekmē cita EIIF vai emitenta pārvaldību, ir vajadzīgs izvairīties no pārmērīgas EIIF koncentrācijas vienā un tajā pašā ieguldījumā. (30) Lai EIIF pārvaldnieki varētu piesaistīt papildu kapitālu fonda darbības laikā, tiem būtu jāļauj aizņemties naudas līdzekļus līdz pat 30 % apmērā no fonda kapitāla. Tam būtu jāpalīdz nodrošināt papildu atdevi ieguldītājiem. Lai novērstu valūtu nesakritības risku, EIIF būtu jāaizņemas tikai tajā valūtā, kurā pārvaldnieks plāno iegādāties aktīvus. (31) EIIF ieguldījumu ilgtermiņa rakstura un nelikviditātes dēļ pārvaldniekiem būtu vajadzīgs pietiekami ilgs laiks, lai piemērotu ieguldījumu ierobežojumus. Nosakot šo ierobežojumu īstenošanai nepieciešamo laiku, būtu jāņem vērā ieguldījumu īpatnības un īpašības, taču šis laiks nedrīkstētu pārsniegt piecus gadus. (32) Lai gan EIIF nepiedāvā izpirkšanas tiesības pirms tā darbības laika beigām, nebūtu jāliedz EIIF šīs ieguldījumu apliecības vai daļas laist regulētā tirgū, kā tas definēts 4. panta 14. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvā 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem[10], daudzpusējā tirdzniecības sistēmā, kā tā definēta Direktīvas 2004/39/EK 4. panta 15. punktā, vai organizētā tirdzniecības sistēmā, kā tā definēta Regulas (...) (...) punktā, tādējādi nodrošinot ieguldītājiem iespēju pārdot to daļas vai ieguldījumu apliecības pirms EIIF darbības beigām. Tāpēc EIIF statūtiem vai dibināšanas dokumentiem nevajadzētu būt šķērslim, lai ieguldījumu apliecības vai daļas laistu regulētos tirgos vai tirgotu tajos, ne arī atturēt ieguldītājus no to ieguldījumu apliecību vai daļu brīvas nodošanas trešām personām, kas tās vēlas iegādāties. (33) Lai fonda darbības beigās ieguldītāji varētu efektīvi izpirkt to daļas vai ieguldījumu apliecības, pārvaldniekam EIIF portfeļa aktīvi būtu laicīgi jāsāk pārdot, lai nodrošinātu, ka vērtība tiek pareizi īstenota. Nosakot pienācīgu ieguldījumu atsaukšanas grafiku, pārvaldniekam būtu jāņem vērā ieguldījumu atšķirīgie termiņi un laiks, kas nepieciešams, lai atrastu pircēju aktīviem, kuros EIIF ir ieguldījis. Ņemot vērā to, ka šajā likvidācijas posmā ir nepraktiski saglabāt ieguldījumu ierobežojumus, tie būtu jābeidz piemērot līdz ar likvidācijas perioda sākumu. (34) Fonda darbības laikā aktīvi, kuros EIIF ir ieguldījis, var tikt iekļauti regulēta tirgus sarakstā. Ja tā notiek, aktīvs vairs neatbilst šīs regulas prasībai par nekotētiem aktīviem. Lai ļautu pārvaldniekiem pienācīgi atsaukt ieguldījumus no šāda aktīva, to varētu vēl līdz pat trīs gadiem turpināt pieskaitīt 70 % robežai, kas noteikta attiecībā uz atbilstīgo ieguldījumu aktīviem. (35) Ņemot vērā EIIF īpašās iezīmes, kā arī tā potenciālos privātos un profesionālos ieguldītājus, ir svarīgi ieviest stingras pārredzamības prasības, kas potenciālajiem ieguldītājiem ļautu pieņemt pamatotu lēmu un pilnībā apzināties riskus. Papildus Direktīvā 2011/61/ES ietvertajām pārredzamības prasībām EIIF būtu jāpublicē prospekts, kurā obligāti būtu jāiekļauj visa informācija, kura slēgta tipa kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem jāatklāj saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/71/EK[11] un Komisijas Regulu (EK) Nr. 809/2004[12]. Lai EIIF tirgotu privātiem ieguldītājiem, būtu obligāti jāpublicē pamatinformācijas dokuments (PD) saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes [...] Regulu Nr. [...]. Turklāt tirdzniecības dokumentos būtu skaidri jānorāda uz EIIF riska profilu. (36) EIIF pievēršas gan profesionāliem, gan privātajiem ieguldītājiem visā Savienībā, tāpēc ir nepieciešams Direktīvā 2011/61/ES paredzētajām tirdzniecības prasībām pievienot noteiktas prasības, lai nodrošinātu atbilstošu ieguldītāju aizsardzības līmeni. Tāpēc būtu jāizveido pieejami instrumenti, lai veiktu paraksti, maksājumus daļu turētājiem vai ieguldījumu apliecību turētājiem, atpirktu vai izpirktu daļas vai ieguldījumu apliecības, kā arī nodrošinātu informāciju, kuru EIIF un tā pārvaldniekam ir pienākums sniegt. Turklāt, lai nodrošinātu, ka privātie ieguldītāji nav nelabvēlīgākā situācijā kā profesionālie ieguldītāji, ir jāievieš noteikti aizsardzības pasākumi attiecībā uz EIIF tirgošanu privātajiem ieguldītājiem. (37) EIIF kompetentajai iestādei būtu jāpārbauda, vai EIIF spēj pastāvīgi izpildīt šīs regulas prasības. Kompetentajām iestādēm jau ir sniegtas plašas pilnvaras saskaņā ar Direktīvu 2011/61/ES, tāpēc šīs pilnvaras ir nepieciešams paplašināt, lai tās varētu īstenot arī attiecībā uz jaunajiem EIIF vienotajiem noteikumiem. (38) Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādei (EVTI) attiecībā uz šo regulu vajadzētu būt iespējai izmantot visas pilnvaras, kas tai piešķirtas saskaņā ar Direktīvu 2011/61/ES. (39) EVTI, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Regulu (ES) Nr. 1095/2010, ar ko izveido Eiropas Uzraudzības iestādi (Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādi), groza Lēmumu Nr. 716/2009/EK un atceļ Komisijas Lēmumu 2009/77/EK[13], vajadzētu būt vadošai lomai saistībā ar EIIF noteikumu piemērošanu, nodrošinot, ka valstu kompetentās iestādes konsekventi piemēro Savienības noteikumus. Kā iestādei ar ļoti specializētām zināšanām par vērtspapīriem un vērtspapīru tirgiem, EVTI būtu efektīvi un lietderīgi uzticēt izstrādāt Komisijai iesniedzamu regulatīvu tehnisko standartu projektu, kas neietver politikas izvēles, bet pievēršas apstākļiem, kādos EIIF darbības laiks būs pietiekami ilgs, lai segtu katra EIIF atsevišķā aktīva dzīves ciklu; EIIF aktīvu pienācīgai atsaukšanai noteiktā grafika iezīmēm; izmaksu informācijas definīcijām, aprēķina metodēm un uzrādīšanai; un to instrumentu iezīmēm, kas EIIF jāizveido katrā dalībvalstī, kur tie plāno tirgot daļas vai ieguldījumu apliecības. (40) Jaunajiem vienotajiem EIIF noteikumiem vajadzētu būt saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvu 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti[14] un ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu [15]. (41) Dalībvalstis nevar pietiekamā mērā sasniegt šīs regulas mērķus, proti, nodrošināt vienotas prasības attiecībā uz EIIF ieguldījumiem un darbības nosacījumiem visā Savienībā, vienlaikus pilnībā ņemot vērā nepieciešamību EIIF drošību un uzticamību sabalansēt ar efektīvu tirgus darbību attiecībā uz ilgtermiņa finansējumu un dažādu ieinteresēto personu izdevumiem, un šos mērķus to mēroga un ietekmes dēļ var labāk sasniegt Savienības līmenī, tāpēc Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kas noteikts Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šī regula paredz tikai to, kas ir vajadzīgs minēto mērķu sasniegšanai. (42) Jaunie vienotie EIIF noteikumi ievēro pamattiesības un principus, kas jo īpaši atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, proti, patērētāju aizsardzību, darījumdarbības brīvību, tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu un personas datu aizsardzību. Jaunie vienotie EIIF noteikumi būtu jāpiemēro saskaņā ar minētajām tiesībām un principiem, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. I nodaļa Vispārīgi noteikumi 1. pants Priekšmets 1. Šajā regulā ir paredzēti vienoti noteikumi par atļauju piešķiršanu, ieguldījumu politiku un darbības nosacījumiem attiecībā uz ES alternatīvo ieguldījumu fondiem (AIF), ko tirgo Savienībā kā Eiropas ilgtermiņa ieguldījumu fondus (EIIF). 2. Dalībvalstis nedrīkst noteikt nekādas papildu prasības jomā, uz kuru attiecas šī regula. 2. pants Definīcijas Šajā regulā piemēro šādas definīcijas: (1) “kapitāls” ir kopējās kapitāla iemaksas un nepieprasītais atvēlētais kapitāls, ko aprēķina, pamatojoties uz summām, kuras paredzēts ieguldīt, atskaitot visas nodevas, maksājumus un izdevumus, kas tieši vai netieši jāsedz ieguldītājiem; (2) “pašu kapitāls” ir īpašumtiesību daļa uzņēmumā, kuru veido kvalificēta portfeļuzņēmuma akcijas vai cita veida līdzdalība, kas emitētas tā ieguldītājiem, (3) “kvazikapitāls” ir jebkāda veida finansēšanas instruments, kur ienākumi no šā instrumenta ir saistīti ar kvalificētā portfeļuzņēmuma peļņu vai zaudējumiem un kura saistību nepildīšanas gadījumā netiek pilnībā nodrošināta instrumenta atlīdzināšana; (4) “finanšu sabiedrība” ir jebkura no šādām struktūrām: a) kredītiestāde, kā tā definēta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/48/EK 4. panta 1. punktā[16]; b) ieguldījumu sabiedrība, kā tā definēta Direktīvas 2004/39/EK 4. panta 1. punkta 1. apakšpunktā; c) ieguldījumu sabiedrība, kā tā definēta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/138/EK 13. panta 1. punktā[17]; d) finanšu kontrolakciju sabiedrība, kā tā definēta Direktīvas 2006/48/EK 4. panta 19. punktā; e) jauktas darbības kontrolakciju sabiedrība, kā tā definēta Direktīvas 2006/48/EK 4. panta 20. punktā; (5) “EIIF kompetentā iestāde” ir kompetentā iestāde ES AIF izcelsmes dalībvalstī, kā tā definēta Direktīvas 2011/61/ES 4. panta 1. punkta p) apakšpunktā; (6) “EIIF izcelsmes dalībvalsts” ir dalībvalsts, kurā EIIF piešķirta atļauja. 3. pants Atļaujas piešķiršana un apzīmējuma izmantošana 1. Tikai ES AIF ir tiesības saņemt atļauju kā EIIF. 2. EIIF tirgo Savienībā vienīgi tad, ja tam ir piešķirta atļauja saskaņā ar šo regulu. Piešķirtā atļauja EIIF ir derīga visās dalībvalstīs. 3. Kolektīvo ieguldījumu uzņēmums izmanto vienīgi apzīmējumu “EIIF” vai “ilgtermiņa ieguldījumu fonds” attiecībā uz sevi vai tā izdotajām daļām vai ieguldījumu apliecībām, ja tam ir piešķirta atļauja saskaņā ar šo regulu. 4. EIIF kompetentās iestādes reizi ceturksnī informē Eiropas Vērtspapīru un tirgus iestādi (EVTI) par atļaujām, kas piešķirtas vai anulētas saskaņā ar šo regulu. EVTI uztur centralizētu publisku reģistru, kurā norāda ikvienu EIIF, kam piešķirta atļauja saskaņā ar šo regulu, tā pārvaldītāju un EIIF kompetento iestādi. Reģistrs ir pieejams elektroniski. 4. pants Pieteikuma iesniegšana atļaujas kā EIIF saņemšanai 1. EIIF iesniedz atļaujas pieteikumu savas izcelsmes valsts kompetentajai iestādei. Pieteikumā atļaujas kā EIIF saņemšanai iekļaujami šādi dati: a) fonda nolikums vai dibināšanas dokumenti; b) informācija par pārvaldītāja identitāti; c) informācija par depozitārija identitāti; d) tās informācijas apraksts, kas jāsniedz ieguldītājiem; e) jebkāda cita informācija vai dokuments, ko pieprasījusi EIIF kompetentā iestāde, lai pārbaudītu atbilstību šīs regulas prasībām. 2. ES alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldnieks (AIFP), kam piešķõirta atļauja saskaņā ar Direktīvu 2011/61/ES, EIIF kompetentajai iestādei iesniedz pieteikumu ar mērķi saņemt apstiprinājumu pārvaldīt EIIF, kas iesniedzis pieteikumu atļaujas saņemšanai saskaņā ar 1. punktu. Pieteikumā pārvaldīt EIIF iekļaujami šādi dati: a) rakstiska vienošanās ar depozitāriju; b) informācija par deleģēšanas kārtību attiecībā uz portfeļa un riska pārvaldību, kā arī EIIF administratīvo pārvaldību; c) informācija par ieguldījumu stratēģiju, riska profilu un citiem AIF raksturlielumiem, kurus AIFP ir atļauts pārvaldīt. EIIF kompetentā iestāde var lūgt ES AIFP kompetento iestādi sniegt skaidrojumu un informāciju par otrajā daļā minētajiem dokumentiem vai atzinumu par to, vai ES AIFP atļauja pārvaldīt AIF ir attiecināma uz EIIF. ES AIFP kompetentā iestāde sniedz atbildi 10 darba dienu laikā no dienas, kad tā ir saņēmusi EIIF kompetentās iestādes pieprasījumu. 3. EIIF un ES AIFP divu mēnešu laikā no aizpildīta pieteikuma iesniegšanas dienas informē, vai EIIF atļauja ir piešķirta. 4. Par jebkuriem turpmākiem grozījumiem dokumentos, kas minēti 1. un 2. punktā, nekavējoties informē EIIF kompetento iestādi. 5. pants Atļaujas piešķiršanas nosacījumi 1. EIIF, kas iesniedz pieteikumu, piešķir atļauju vienīgi tad, ja EIIF kompetentā iestāde: a) ir pārliecināta par to EIIF, kas iesniedz pieteikumu, atbilst visām šīs regulas prasībām; b) ir apstiprinājusi ES AIFP pieteikumu, kuram piešķirta atļauja saskaņā ar direktīvu 2011/61/ES EIIF pārvaldīšanai, kā arī fonda nolikumu un izvēlēto depozitāriju. 2. EIIF kompetentā iestāde var noraidīt ES AIFP pieteikumu pārvaldīt EIIF vienīgi gadījumos, ja: a) ES AIFP neievēro šīs regulas noteikumus; b) ES AIFP neievēro Direktīvas 2011/61/ES noteikumus; c) ES AIFP kompetentā iestāde nav tam piešķīrusi atļauju pārvaldīt AIF, kas ietver finansējumu veidu, uz kuru attiecas šī regula; d) ES AIFP nav iesniedzis 4. panta 2. punktā minētos dokumentus. Pirms pieteikuma noraidīšanas EIIF kompetentā iestāde apspriežas ar ES AIFP kompetento iestādi. 3. Kompetentā iestāde nepiešķir atļauju kā EIIF, ja pieteikuma pārvaldīt EIIF iesniedzējam ir juridiski liegts tirgot tā daļas vai ieguldījumu apliecības savā izcelsmes dalībvalstī. 4. Piešķirot atļauju kā EIIF, nedrīkst izvirzīt prasību, ka EIIF jāpārvalda tikai tādam ES AIFP, kuram atļauja piešķirta EIIF izcelsmes dalībvalstī, vai ka AIFP jāveic vai jādeleģē kāda no darbībām EIIF izcelsmes dalībvalstī. 6. pants. Piemērojamie noteikumi un atbildība 1. EIIF vienmēr ievēro šīs regulas noteikumus. 2. EIIF un tā pārvaldnieks vienmēr ievēro Direktīvas 2011/61/ES prasības. 3. EIIF pārvaldnieks ir atbildīgs par to, lai nodrošinātu atbilstību šīs regulas noteikumiem. Pārvaldnieks ir atbildīgs par visiem zaudējumiem vai kaitējumu, kas radies saistībā ar šīs regulas noteikumu neievērošanu. II NODAĻA Saistības attiecībā uz EIIF ieguldījumu politiku 1. iedaļa Vispārējie noteikumi un atbilstīgi aktīvi 7. pants Ieguldījumu apakšstruktūras Ja EIIF veido vairāk nekā viena ieguldījumu apakšstruktūra, tad, piemērojot šo nodaļu, katra no šīm apakšstruktūrām uzskatāma par atsevišķu EIIF. 8. pants Atbilstīgi ieguldījumi 1. EIIF iegulda tikai šādu kategoriju aktīvos un tikai saskaņā ar šīs regulas nosacījumiem: a) atbilstīgi ieguldījumu aktīvi; b) aktīvi, kas minēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/65/EK 50. panta 1. punktā;[18] 2. EIIF nedrīkst veikt nevienu no šādām darbībām: a) pārdot aktīvu īsās pozīcijas; b) veikt tiešus vai netiešus riska darījumus ar precēm, tostarp izmantojot atvasinātus finanšu instrumentus, sertifikātus par tiem, indeksus, kas uz tiem balstīti, vai jebkurus citus līdzekļus vai instrumentus, kas varētu radīt ar tiem saistītu risku; c) noslēgt vienošanās par vērtspapīru aizdevumiem un aizņēmumiem, kā arī līgumus par aktīvu pārdošanu ar atpirkšanu vai jebkuru citu vienošanos, kas varētu apgrūtināt EIIF aktīvus; d) izmantot atvasinātos finanšu instrumentus, izņemot gadījumus, ja tiem pamatā esošo instrumentu veido procentu likmes vai valūtas, un to izmanto vienīgi, lai segtu ilguma un valūtas kursa riskus, kas raksturīgi citiem EIIF ieguldījumiem. 9. pants Atbilstīgi ieguldījumu aktīvi EIIF var veikt ieguldījumus aktīvos, kas minēti 8. panta 1. punkta a) apakšpunktā, vienīgi tad, ja tie ietilpst kādā no šādām kategorijām: a) pašu kapitāla vai kvazikapitāla instrumenti, kurus: i) ir emitējis kvalificēts portfeļuzņēmums un kurus EIIF ieguvis tieši no kvalificēta portfeļuzņēmuma; ii) ir emitējis kvalificēts portfeļuzņēmums apmaiņā pret pašu kapitāla vērtspapīru instrumentu, ko EIIF iepriekš iegādājies tieši no kvalificēta portfeļuzņēmuma; iii) ir emitējis uzņēmums, kuram kvalificēts portfeļuzņēmums ir meitasuzņēmums, kurā tam ir vairākuma īpašumtiesības — apmaiņā pret pašu kapitāla vērtspapīru instrumentu, ko EIIF ieguvis no kvalificētā portfeļuzņēmuma saskaņā ar i) vai ii) apakšpunktu; b) parāda instrumenti, kurus emitējis kvalificēts portfeļuzņēmums; c) aizdevumi, ko piešķir EIIF kvalificētam portfeļuzņēmumam; d) viena vai vairāku EIIF daļas vai ieguldījumu apliecības, Eiropas riska kapitāla fondi (EuVECAs) un Eiropas sociālās uzņēmējdarbības fondi (EuSEFs) ar nosacījumu, ka šie EIIF, EuVECAs un EuSEFs paši nav ieguldījuši EIIF vairāk nekā 10 % no sava kapitāla; e) individuālo reālo aktīvu tiešie ieguldījumi, attiecībā uz kuriem vajadzīgi sākotnēji kapitāla izdevumi vismaz EUR 10 miljonu apmērā vai tai līdzvērtīga summa valūtā un laikā, kurā veikti izdevumi. 10. pants Kvalificēts portfeļuzņēmums 1. Kvalificēts portfeļuzņēmums, kas minēts 9. panta 1. punktā, ir portfeļuzņēmums (izņemot kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu), kas atbilst visām turpmāk minētajām prasībām: a) tas nav finanšu sabiedrība; b) tas nedrīkst veikt tirdzniecību: i) regulētā tirgū, kā tas definēts Direktīvas 2004/39/EK 4. panta 14. punktā; ii) daudzpusējā tirdzniecības sistēmā, kā tā definēta Direktīvas 2004/39/EK 4. panta 15. punktā; iii) organizētās tirdzniecības sistēmās, kā tas definēts Regulas [...][...] punktā; c) tas ir reģistrēts dalībvalstī vai kādā trešā valstī ar noteikumu, ka šī trešā valsts: i) nav augsta riska valsts un valsts vai teritorija, kas nesadarbojas, kuru identificējusi Finanšu darījumu darba grupa (FATF); ii) ir parakstījusi vienošanos ar EIIF pārvaldnieka izcelsmes dalībvalsti un visām pārējām dalībvalstīm, kurās paredzēts tirgot EIIF daļas vai ieguldījumu apliecības, lai nodrošinātu, ka trešā valsts pilnībā ievēro ESAO Nodokļu paraugkonvencijas par ienākumiem un kapitālu 26. pantā noteiktos standartus un nodrošina efektīvu informācijas apmaiņu par nodokļu jautājumiem, tostarp par daudzpusējiem nolīgumiem nodokļu jomā; 2. Atkāpjoties no šā panta 1. punkta a) apakšpunkta, kvalificēts portfeļuzņēmums var būt finanšu uzņēmums, kas finansē vienīgi kvalificētus portfeļuzņēmumus, kas minēti šā panta 1. punktā vai iegulda tikai reālos aktīvos, kas minēti 9. pantā. 11. pants Interešu konflikts EIIF neiegulda atbilstīgos ieguldījumu aktīvos, attiecībā uz kuriem pārvaldniekam ir tieša vai netieša interese, izņemot interesi, kas saistīta ar tā pārvaldāmā EIIF daļu vai ieguldījumu apliecību turēšanu. 2. iedaļa Noteikumi par ieguldījumu politiku 12. pants Portfeļa sastāvs un diversifikācija 1. EIIF jāiegulda vismaz 70 % sava kapitāla atbilstīgos ieguldījumu aktīvos. 2. EIIF drīkst ieguldīt ne vairāk kā: a) 10 % no sava kapitāla aktīvos, ko emitējis viens kvalificēts portfeļuzņēmums; b) 10 % no sava kapitāla atsevišķos reālos aktīvos; c) 10 % no sava kapitāla daļās vai ieguldījumu apliecībās vienā EIIF, EuVECA vai EuSEF; d) 5 % no sava kapitāla aktīvos, kas minēti 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā, ja šos aktīvus ir emitējusi viena struktūra. 3. Kopējā EIIF, EuVECA un EuSEF daļu vai ieguldījumu apliecību vērtība EIIF portfelī nepārsniedz 20 % no tā kapitāla vērtības. 4. Kopējais EIIF darījuma partnera risks ārpusbiržas (OTC) atvasinājumu darījumos vai atpirkšanas līgumos nepārsniedz 5 % no EIIF kapitāla. 5. Atkāpjoties no šā panta 2. punkta a) un b) apakšpunkta, EIIF var paaugstināt tur minēto 10 % ierobežojumu līdz 20 % ar nosacījumu, ka EIIF kopējā aktīvu vērtība kvalificētos portfeļuzņēmumos un atsevišķos reālos aktīvos, kuros tas iegulda vairāk nekā 10 % no sava kapitāla, nepārsniedz 40 % no tā kapitāla vērtības. 6. Lai aprēķinātu 1. līdz 5. punktā noteiktos ierobežojumus, uzņēmumi, kas konsolidēto pārskatu dēļ ir iekļauti vienā grupā saskaņā ar Direktīvu 83/349/EEK[19] vai atzītiem starptautiskiem grāmatvedības noteikumiem, uzskatāmi par vienu kvalificētu portfeļuzņēmumu vai vienu struktūru. 13. pants Koncentrācija 1. EIIF nedrīkst iegūt vairāk kā 25 % no viena EIIF, EuVECA vai EuSEF daļām vai ieguldījumu apliecībām. 2. Koncentrācijas limiti, kas minēti Direktīvas 2009/65/EK 56. panta 2. punktā, ir piemērojami ieguldījumiem aktīvos, kas minēti šīs regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā. 14. pants Naudas līdzekļu aizņēmumi EIIF var aizņemties naudas līdzekļus ar noteikumu, ka šāds aizņēmums atbilst visiem turpmāk minētajiem nosacījumiem: a) tas nepārsniedz 30 % no EIIF kapitāla; b) tā mērķis ir iegūt dalību atbilstīgos ieguldījumu aktīvos; c) to veic tajā pašā valūtā, kurā, izmantojot šo naudas līdzekļu aizņēmumu, paredzēts iegādāties aktīvus; d) tas nekavē jebkuru EIIF portfelī esošu aktīvu realizāciju; e) tas neapgrūtina nevienu no EIIF portfelī esošajiem aktīviem. 15. pants Portfeļa sastāva izmantošana un diversifikācijas noteikumi 1. Ieguldījumu ierobežojumus, kas noteikti 12. panta 1. punktā: a) piemēro līdz dienai, kas noteikta EIIF nolikumā vai dibināšanas dokumentos, kuru nosakot, ir ņemtas vērā to aktīvu īpatnības un īpašības, kurus EIIF paredzējis ieguldīt, un kura nedrīkst būt vēlāka kā piecus gadus pēc atļaujas saņemšanas no EIIF. Izņēmuma gadījumos EIIF kompetentā iestāde pēc tam, kad ir iesniegts pienācīgi pamatots ieguldījumu plāns, var pagarināt šo termiņu ne vairāk kā par vēl vienu gadu; b) pārtrauc piemērot, tiklīdz EIIF uzsāk pārdot aktīvus saskaņā ar 16. pantā noteikto izpirkšanas politiku; c) aptur uz laiku, ja EIIF piesaista papildu kapitālu, kamēr šāda apturēšana ilgst ne vairāk kā 12 mēnešus. 2. Ja ilgtermiņa aktīvu, kurā EIIF ir veicis ieguldījumu, ir emitējis tāds kvalificēts portfeļuzņēmums, kas vairs neatbilst 10. panta 1. punkta b) apakšpunktam, tad šādu ilgtermiņa aktīvu trīs gadus no dienas, kad portfeļuzņēmums vairs nepilda 10. panta prasības, var turpināt ņemt vērā, aprēķinot 12. panta 1. punktā minēto 70 % apjomu. III nodaļa Izpirkšana, tirdzniecība, EIIF ieguldījumu apliecību un daļu emitēšana un ienākumu sadale 16. pants Izpirkšanas politika 1. Ieguldītāji nevar pieprasīt savu daļu vai ieguldījumu apliecību izpirkšanu pirms EIIF darbības beigām. Ieguldītāji var veikt izpirkšanu no nākamās dienas, kas seko pēc EIIF darbības beigu noteiktās dienas. EIIF nolikumā vai dibināšanas dokumentos ir skaidri jānorāda EIIF darbības beigu diena un par to jāinformē ieguldītāji. EIIF nolikumā vai dibināšanas dokumentos un ieguldītājiem paredzētajā informācijā nosaka kārtību, kādā veicama aktīvu izpirkšana un realizācija, un skaidri norāda, ka ieguldītāji var uzsākt izpirkšanu nākamajā dienā, kas seko pēc EIIF darbības beigu noteiktās dienas. 2. EIIF darbības ilgumam jābūt pietiekamam, lai aptvertu katra atsevišķā EIIF aktīva dzīves ciklu, ko mēra saskaņā ar attiecīgā aktīva nelikviditātes profilu un ekonomisko dzīves ciklu, kā arī izvirzīto EIIF ieguldījuma mērķi. 3. Ieguldītāji var pieprasīt EIIF likvidāciju, ja to izpirkšanas pieprasījumi nav izpildīti viena gada laikā pēc EIIF darbības beigām. 4. Ieguldītājiem vienmēr ir iespēja saņemt naudas līdzekļu atmaksu. 5. Atmaksa natūrā no EIIF aktīviem ir iespējama vienīgi tad, ja ir izpildīti visi turpmāk minētie nosacījumi: a) EIIF nolikumā vai dibināšanas dokumentos ir paredzēta šāda iespēja — ar noteikumu, ka pret visiem ieguldītājiem ir taisnīga attieksme; b) ieguldītājs rakstiski aicina veikt atmaksu, izmantojot daļu no fonda aktīviem; c) nav īpašu noteikumu, kas ierobežo šo aktīvu nodošanu. 6. EVTI izstrādā regulatīvu tehnisko standartu projektu, paredzot apstākļus, kuros EIIF darbības ilgums ir pietiekams, lai aptvertu dzīves cikla ilgumu katram atsevišķam aktīvam. EVTI iesniedz šos regulatīvo tehnisko standartu projektus Komisijai līdz [..]. Komisijai tiek deleģētas pilnvaras pieņemt pirmajā daļā minētos regulatīvos tehniskos standartus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10.–14. pantu. 17. pants Otrreizējais tirgus 1. EIIF nolikums vai dibināšanas dokumenti nekavē EIIF daļas vai ieguldījumu apliecības tirgot regulētā tirgū, kā tas definēts Direktīvas 2004/39/EK 4. panta 14. punktā, vai daudzpusējā tirdzniecības sistēmā, kā tā definēta Direktīvas 2004/39/EK 4. panta 15. punktā, vai regulētā tirdzniecības sistēmā, kā tā definēta Regulas (..) (...). 2. EIIF nolikums vai dibināšanas dokumenti neliedz ieguldītājiem brīvi nodot savas ieguldījumu apliecības vai daļas trešām personām. 18. pants Jaunu ieguldījumu apliecību vai daļu emitēšana 1. EIIF var emitēt jaunas ieguldījumu apliecības vai daļas saskaņā ar tā nolikumu vai dibināšanas dokumentiem. 2. EIIF neemitē jaunas ieguldījumu apliecības vai daļas par cenu, kas ir zemāka par to neto aktīvu vērtību, iepriekš nepiedāvājot šīs ieguldījumu apliecības vai daļas par šo cenu esošajiem ieguldītājiem. 19. pants EIIF aktīvu realizācija 1. Katrs EIIF pieņem detalizētu grafiku savu aktīvu secīgai realizācijai, lai nodrošinātu ieguldītāju daļu izpirkšanu pēc EIIF darbības laika beigām. 2. 1. punktā minētajā grafikā iekļauj: a) tirgus novērtējumu potenciālajiem pircējiem; b) iespējamās pārdošanas cenu novērtējumu un salīdzinājumu; c) atsavināt paredzēto aktīvu vērtējumu; d) konkrētu realizācijas grafika termiņu. 3. EVTI izstrādā regulatīvu tehnisko standartu projektu, precizējot kritērijus, ko izmanto, veicot 2. punkta a) apakšpunktā minēto novērtējumu un c) apakšpunktā minēto vērtējumu. EVTI iesniedz šos regulatīvo tehnisko standartu projektus Komisijai līdz [..]. Komisijai tiek deleģētas pilnvaras pieņemt pirmajā daļā minētos regulatīvos tehniskos standartus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10.–14. pantu. 20. pants Ienākumu sadale 1. EIIF var regulāri sadalīt ieguldītājiem ienākumus, kuri gūti no portfelī esošajiem aktīviem. Šos ienākumus veido: a) jebkādi ienākumi, kurus regulāri gūst no aktīviem; b) kapitāla vērtības pieaugums, kas īstenots pēc aktīva realizācijas, bet izņemot sākotnējā kapitāla saistības. 2. EIIF nākotnes saistību izpildei vajadzīgos ienākumus nesadala. 3. EIIF savā nolikumā vai dibināšanas dokumentos nosaka sadales politiku, kādu tas īstenos fonda darbības laikā. IV nodaļa Pārredzamības prasības 21. pants Pārredzamība 1. EIIF, kas saņēmis atļauju, daļas vai ieguldījumu apliecības Savienībā netirgo bez iepriekšējas prospekta publikācijas. EIIF, kas saņēmis atļauju, daļas vai ieguldījumu apliecības netirgo privātiem ieguldītājiem Savienībā bez iepriekšējas pamatinformācijas dokumenta publicēšanas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu Nr. [...] [...].[20] 2. Prospektā iekļauj informāciju, kas ieguldītājiem vajadzīga, lai pamatoti novērtētu viņiem piedāvāto ieguldījumu un jo īpaši ar to saistītos riskus. 3. Prospektā iekļaujama vismaz šāda informācija: a) paziņojums, kurā izklāstīts, kā EIIF ieguldījuma mērķi un stratēģija šo mērķu sasniegšanai norāda uz to, ka šim fondam ir ilgtermiņa raksturs; b) informācija, kas jāatklāj slēgta tipa kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/71/EK[21] un Komisijas Regulu (EK) Nr. 809/2004[22]; c) informācija, kas jāatklāj ieguldītājiem saskaņā ar Direktīvas 2011/61/ES 23. pantu, ja šī informācija nav jau atklāta saskaņā ar šā punkta b) apakšpunktu; d) redzama norāde par tām aktīvu kategorijām, kurās EIIF ir atļauts ieguldīt; e) jebkura cita informācija, kuru kompetentās iestādes uzskata par būtisku saistībā ar 2. punktu. 4. Prospektā, pamatinformācijas dokumentā un visos citos tirgvedības dokumentos ir jāiekļauj uzskatāma informācija ieguldītājiem par šī fonda nelikviditāti. Jo īpaši, ar prospektu, pamatinformācijas dokumentu un visiem citiem tirgvedības dokumentiem skaidri: a) informē ieguldītājus par EIIF ieguldījumu ilgtermiņa raksturu; b) informē ieguldītājus par EIIF darbības laika beigām; c) norāda, vai EIIF ir paredzēts tirgot privātiem ieguldītājiem; d) norāda, ka ieguldītājiem nav tiesības saņemt kompensāciju par savu ieguldījumu līdz EIIF darbības laika beigām; e) norāda biežumu un termiņus, kad ieguldītājiem fonda darbības laikā veic jebkurus maksājumus no ienākumiem, ja tādi ir; f) iesaka ieguldītājiem EIIF ieguldīt tikai nelielu daļu no to kopējā ieguldījumu portfeļa. 22. pants Izmaksu izpaušana 1. Prospekts uzskatāmi informē ieguldītājus par dažādu tiešu vai netiešu izmaksu apmēru, kas jāsedz ieguldītājam. Dažādas izmaksas iedala šādās pozīcijās: a) EIIF izveides izmaksas; b) izmaksas, kas saistītas ar aktīvu iegādi; c) pārvaldības izmaksas; d) sadales izmaksas; e) citas izmaksas, tostarp administratīvās, regulatīvās, uzraudzības un revīzijas izmaksas. 2. Prospektā norāda izmaksu kopējo attiecību pret EIIF kapitālu. 3. Pamatinformācijas dokuments atspoguļo visas prospektā minētās izmaksas, tostarp kopējās izmaksas, kas izteiktas naudas un procentuālā izteiksmē. 4. EVTI izstrādā regulatīvu tehnisko standartu projektus, lai precizētu: a) kopīgās definīcijas, aprēķinu metodoloģiju un 1. punktā minēto izmaksu norāžu veidus un 2. punktā minēto kopējo attiecību; b) kopējās definīcijas, aprēķinu metodoloģiju un 3. punktā minēto kopēju izmaksu izteiksmes norāžu veidu. Izstrādājot šos regulatīvu tehnisko standartu projektus, EVTI ņem vērā regulatīvu standartu projektus, kas minēti Regulas (...) (..) punktā [PRIPS]. EVTI iesniedz šos regulatīvos tehnisko standartu projektus Komisijai līdz [..]. Komisijai tiek deleģētas pilnvaras pieņemt pirmajā daļā minētos regulatīvos tehniskos standartus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10.–14. pantu. V nodaļa EIIF daļu vai ieguldījumu apliecību tirdzniecība 23. pants Ieguldītājiem pieejamie instrumenti 1. EIIF pārvaldnieks — katrā dalībvalstī, kurā tas plāno tirgot šā EIIF daļas vai ieguldījumu apliecības, — izveido pieejamus instrumentus, lai veiktu paraksti, maksājumus daļu turētājiem vai ieguldījumu apliecību turētājiem, atpirktu vai izpirktu daļas vai ieguldījumu apliecības, kā arī nodrošinātu informāciju, kuru EIIF un tā pārvaldniekam ir pienākums sniegt. 2. EVTI izstrādā regulatīvu tehnisko standartu projektus, lai precizētu instrumentu veidus un īpašības, to tehnisko infrastruktūru un mērķu saturu attiecībā uz EIIF ieguldītājiem, kas minēti 1. punktā. EVTI iesniedz šos regulatīvos tehnisko standartu projektus Komisijai līdz [..]. Komisijai tiek deleģētas pilnvaras pieņemt pirmajā daļā minētos regulatīvos tehniskos standartus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 10.–14. pantu. 24. pants Papildu prasības attiecībā uz tirdzniecību ar privātiem ieguldītājiem EIIF pārvaldnieks var tirgot attiecīgā EIIF daļas vai ieguldījumu apliecības privātiem ieguldītājiem ar noteikumu, ka tiek izpildītas visas turpmāk minētās papildu prasības: a) EIIF nolikums vai dibināšanas dokumenti paredz, ka pret visiem ieguldītājiem ir vienlīdzīga attieksme un atsevišķiem ieguldītājiem vai ieguldītāju grupām nenodrošina privileģētu attieksmi vai īpašas ekonomiskās priekšrocības; b) EIIF nav strukturēta kā partnerība; c) parakstes periodā un vismaz divas nedēļas pēc EIIF daļu vai ieguldījumu apliecību parakstes privātie ieguldītāji var atcelt savu paraksti un saņemt atpakaļ naudu bez sankcijām. 25. pants EIIF daļu un ieguldījumu apliecību tirdzniecība 1. EIIF pārvaldnieks var tirgot attiecīgā EIIF, kas saņēmis atļauju, daļas un ieguldījumu apliecības profesionāliem un privātiem ieguldītājiem savā izcelsmes dalībvalstī pēc paziņojuma iesniegšanas saskaņā ar Direktīvas 2011/61/ES 31. pantu. 2. EIIF pārvaldnieks var tirgot attiecīgā EIIF, kas saņēmis atļauju, daļas un ieguldījumu apliecības profesionāliem un privātiem ieguldītājiem dalībvalstī, kas nav EIIF pārvaldnieka izcelsmes dalībvalsts, pēc paziņojuma iesniegšanas saskaņā ar Direktīvas 2011/61/ES 32. pantu. 3. EIIF pārvaldnieks attiecībā uz katru EIIF informē kompetento iestādi par saviem plāniem tirgot vai netirgot attiecīgo fondu privātajiem ieguldītājiem. 4. Papildus dokumentācijai un informācijai, kas norādīta Direktīvas 2011/61/E 31. un 32. pantā, EIIF pārvaldnieks tā kompetentajai iestādei sniedz visu turpmāk minēto: a) EIIF prospektu; b) EIIF pamatinformācijas dokumentu, ja paredzēta tirdzniecība privātiem ieguldītājiem; c) informāciju par 22. pantā minētajiem instrumentiem. 5. Kompetento iestāžu kompetences un pilnvaras, kas minētas Direktīvas 2011/61/ES 31. un 32. pantā, attiecas arī uz EIIF tirdzniecību privātajiem ieguldītājiem un papildu prasībām, kas noteiktas šajā regulā. 6. Papildus savām pilnvarām, kas noteiktas Direktīvas 2011/61/ES 31. panta 3. punkta pirmajā daļā, EIIF pārvaldnieka izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde arī nepieļauj EIIF, kas saņēmis atļauju, tirdzniecību, ja EIIF pārvaldnieks neievēro vai neievēros šo regulu. 7. Papildus savām pilnvarām, kas noteiktas Direktīvas 2011/61/ES 32. panta 3. punkta pirmajā daļā, EIIF pārvaldnieka izcelsmes dalībvalsts kompetentā iestāde nepiekrīt arī nodot pilnīgu paziņojuma dokumentāciju kompetentajām iestādēm dalībvalstī, kurā plānota attiecīgā EIIF tirdzniecība, ja EIIF pārvaldnieks neievēro vai neievēros šo regulu. VI nodaļa Uzraudzība 26. pants Uzraudzība, ko veic kompetentās iestādes 1. Kompetentās iestādes pastāvīgi uzrauga atbilstību šīs regulas prasībām. 2. EIIF kompetentā iestāde ir atbildīga par noteikumu, kas izklāstīti II, III un IV nodaļā, atbilstības uzraudzību. 3. EIIF kompetentā iestāde uzrauga atbilstību pienākumiem, kas izklāstīti fonda nolikumā vai dibināšanas dokumentos un prospektā, un kas atbilst šai regulai. 4. EIIF pārvaldnieka kompetentā iestāde uzrauga pārvaldnieka pasākumu atbilstību un organizāciju, lai EIIF pārvaldnieks spētu nodrošināt atbilstību pienākumiem un noteikumiem attiecībā uz visu tā pārvaldīto EIIF izveidi un darbību. Pārvaldnieka kompetentā iestāde uzrauga EIIF pārvaldnieka atbilstību šīs regulas prasībām. 5. Kompetentās iestādes uzrauga kolektīvo ieguldījumu uzņēmumus, kas reģistrēti vai kurus tirgo to teritorijās, lai pārliecinātos, ka tie neizmanto EIIF apzīmējumu vai neuzdodas par EIIF, ja vien tie nav saņēmuši atļauju un atbilst šīs regulas prasībām. 27. pants Kompetento iestāžu pilnvaras 1. Kompetentajām iestādēm ir visas uzraudzības un izmeklēšanas pilnvaras, kas ir vajadzīgas to funkciju izpildei saskaņā ar šo regulu. 2. Pilnvaras, kas kompetentajām iestādēm piešķirtas saskaņā ar Direktīvu 2011/61/ES, īsteno arī attiecībā uz šo regulu. 28. pants EVTI pilnvaras un kompetences 1. EVTI ir pilnvaras, kas vajadzīgas, lai veiktu šajā regulā noteiktos uzdevumus. 2. EVTI pilnvaras, kas tai piešķirtas saskaņā ar Direktīvu 2011/61/ES, īsteno arī attiecībā uz šo regulu un atbilstoši Regulai (EK) Nr. 45/2001. 3. Regulas (ES) Nr. 1095/2010 vajadzībām šo regulu iekļauj visos turpmāk pieņemtajos juridiski saistošajos Savienības aktos, ar ko nosaka iestādes uzdevumus, kā minēts Regulas (ES) Nr. 1095/2010 1. panta 2. punktā. 29. pants Sadarbība starp iestādēm 1. EIIF kompetentā iestāde un pārvaldnieka kompetentā iestāde (ja tā atšķiras) savstarpēji sadarbojas un apmainās ar informāciju, lai veiktu savus šajā regulā noteiktos pienākumus. 2. Kompetentās iestādes un EVTI savstarpēji sadarbojas, lai veiktu savus šajā regulā noteiktos pienākumus saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1095/2010. 3. Kompetentās iestādes un EVTI apmainās apmainās ar visu informāciju un dokumentiem, kas vajadzīga, lai veiktu savus attiecīgos pienākumus, ko tām uzliek šī regula, saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1095/2010, jo īpaši lai apzinātu un novērstu šīs regulas pārkāpumus. VII nodaļa Nobeiguma noteikumi 30. pants Pārskatīšana Ne vēlāk kā trīs gadus pēc šīs regulas stāšanās spēkā Komisija uzsāk pārskatīt šīs regulas piemērošanu. Šajā pārskatā jo īpaši izvērtēs: a) 16. panta 1. punktā paredzētā noteikuma ietekmi, kas neļauj ieguldītājiem saņemt kompensāciju par savām daļām vai ieguldījumu apliecībām pirms EIIB darbības beigām. Šajā pārskatā, ņemot vērā EIIF sadali dažādām ieguldītāju kategorijām, arī izvērtēs, vai atbrīvojuma piešķiršana no šāda noteikuma ierobežotam skaitam no atsevišķiem privātiem ieguldītājiem varētu palielināt EIIF pieprasījumu privāto ieguldītāju vidū; b) ietekmi uz aktīvu diversifikāciju, piemērojot minimālo robežvērtību 70 % apmērā no atbilstīgiem ieguldījumu aktīviem, kas noteikta 12. panta 1. punktā, jo īpaši ar mērķi izvērtēt, vai pastiprināti pasākumi attiecībā uz likviditāti būtu vajadzīgi tad, ja ierobežotam skaitam no atsevišķiem privātiem ieguldītājiem būtu piešķirts atbrīvojums no aizlieguma saņemt kompensāciju par savām daļām pirms EIIF darbības beigām; c) cik lielā mērā EIIF tiek tirgoti Savienībā, tostarp, vai alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldnieki (AIFP), uz kuriem attiecas Direktīvas 2011/61/ES 3. panta 2. punkts, varētu būt ieinteresēti EIIF tirdzniecībā. Šā pārskata rezultātus paziņo Eiropas Parlamentam un Padomei, vajadzības gadījumā pievienojot attiecīgus priekšlikumus par grozījumiem. 31. pants Stāšanās spēkā Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, Eiropas Parlamenta vārdā – Padomes vārdā – priekšsēdētājs priekšsēdētājs TIESĪBU AKTA PRIEKŠLIKUMA FINANŠU PĀRSKATS 1. PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS 1.1. Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums 1.2. Politikas attiecīgās jomas ABM/ABB struktūrā 1.3. Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums 1.4. Mērķi 1.5. Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums 1.6. Ilgums un finansiālā ietekme 1.7. Paredzētie pārvaldības veidi 2. PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI 2.1. Uzraudzības un ziņošanas noteikumi 2.2. Pārvaldības un kontroles sistēma 2.3. Krāpšanas un pārkāpumu apkarošanas pasākumi 3. PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ IETEKME 3.1. Attiecīgās daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijas un budžeta izdevumu pozīcijas 3.2. Paredzamā ietekme uz izdevumiem 3.2.1. Paredzamās ietekmes uz izdevumiem kopsavilkums 3.2.2. Paredzamā ietekme uz darbības apropriācijām 3.2.3. Paredzamā ietekme uz administratīvajām apropriācijām 3.2.4. Saderība ar kārtējo daudzgadu finanšu shēmu 3.2.5. Trešo personu iemaksas 3.3. Paredzamā ietekme uz ieņēmumiem TIESĪBU AKTA PRIEKŠLIKUMA FINANŠU PĀRSKATS 1. PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS KONTEKSTS 1.1. Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums Eiropas Parlamenta un Padomes regula par ilgtermiņa ieguldījumu fondiem 1.2. Politikas attiecīgās jomas ABM/ABB struktūrā[23] Iekšējais tirgus — finanšu tirgi 1.3. Priekšlikuma/iniciatīvas nosaukums x Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz jaunu darbību ¨ Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz jaunu darbību, pamatojoties uz izmēģinājuma projektu/sagatavošanas darbību[24] ¨ Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz esošas darbības pagarināšanu ¨ Priekšlikums/iniciatīva attiecas uz darbību, kas pārveidota jaunā darbībā 1.4. Mērķi 1.4.1. Komisijas daudzgadu stratēģiskie mērķi, kurus plānots sasniegt ar priekšlikumu/iniciatīvu Palielināt drošību un efektivitāti finanšu tirgos; veicināt iekšējo tirgu finanšu pakalpojumiem 1.4.2. Konkrēti mērķi un attiecīgās ABM/ABB darbības Darboties kā Eiropas ekonomikas ilgtermiņa finansējuma avotam; nodrošināt vienlīdzīgus konkurences apstākļus ilgtermiņa ieguldījumu fondu pārvaldniekiem; palielināt uzņēmēju piekļuvi ārpusbanku finansējumam; nodrošināt ieguldītāju aizsardzību un finanšu stabilitāti 1.4.3. Paredzamie rezultāti un ietekme Norādīt, kāda ir priekšlikuma/iniciatīvas iecerētā ietekme uz finansējuma saņēmējiem/mērķgrupām. Priekšlikuma mērķi ir: uzlabot Eiropas ilgtermiņa ieguldījumu fondu (EIIF) pārrobežu tirdzniecību gan privātiem, gan profesionāliem ieguldītājiem visā Savienībā; paredzēt ilgtermiņa ieguldījumu fondu atļauju saskaņotu piešķiršanas kārtību; noteikt pieļaujamo ieguldījumu politiku, kas jāīsteno, izmantojot ilgtermiņa ieguldījumu fondus; novērst interešu konfliktus; noteikt pienācīgas pārredzamības prasības un īpašus tirdzniecības nosacījumus 1.4.4. Rezultātu un ietekmes rādītāji Norādīt priekšlikuma/iniciatīvas īstenošanas uzraudzībā izmantojamos rādītājus. Būtu jāizstrādā ziņojumi par: EIIF pārrobežu tirdzniecības attīstību; ierosinātā regulas ietekmi uz ieguldītāju aizsardzību; neizkropļotas konkurences sasniegšanā panākto progresu; ierosināto pasākumu ietekmi uz ilgtermiņa ieguldījumiem pieejamā kapitāla kopfondu (piemēram, ieguldījumi infrastruktūras projektos, nekustamajos īpašumos un biržas sarakstos neiekļautos uzņēmumos) 1.5. Priekšlikuma/iniciatīvas pamatojums 1.5.1. Īstermiņa vai ilgtermiņa vajadzības Pieņemot ierosināto regulu: • prognozē lielāku ilgtermiņa ieguldījumu fondu pārrobežu tirdzniecību; • būtu saskaņota atļauju piešķiršana ilgtermiņa ieguldījumu fondiem, ko veic valstu kompetentās iestādes, un uzlabotos koordinācija starp valstu uzraudzītājiem; • turpmāka ilgtermiņa ieguldījumu attīstība visā Savienībā: darbības apstākļu saskaņošana visiem attiecīgajiem dalībniekiem ieguldījumu fondu tirgū nodrošinās ilgtermiņa ieguldījumu fondu efektivitāti, kā arī tas radīs apjomradītus ietaupījumus; • institucionāliem ieguldītājiem, piemēram, apdrošināšanas sabiedrībām un pensiju fondiem, kā arī atsevišķiem privātiem ieguldītājiem būs izdevīgi gūt regulārus ienākumus, ko piedāvā ilgtermiņa ieguldījumu fondi; • lielāka ieguldītāju izvēle un saņemto pakalpojumu kvalitāte; • uzlabota pārskatāmība veicinās ieguldītāju uzticību, un ir paredzams, ka tas radīs labāku konkurenci; • būtu uzlabota Eiropas ekonomikas ilgtermiņa finansēšana, jo īpaši attiecībā uz infrastruktūras projektiem un mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) finansēšanu; 1.5.2. ES iesaistīšanās pievienotā vērtība 1) Regulatīvā sadrumstalotība neļauj ieguldītājiem iegūt ilgtermiņa aktīvus, tādējādi liedzot palielināt kapitāla kopfondu un īpašas ieguldījumu zināšanas, kas ilgtermiņa ieguldījumu fondiem rada apjomradītus ietaupījumus; 2) rīcības trūkums ES līmenī varētu izraisīt investoru neskaidrību rašanos un varētu kavēt izveidoties līdzvērtīgiem konkurences apstākļiem Savienības mērogā starp ilgtermiņa ieguldījumu fondu pārvaldniekiem; 1.5.3. Līdzīgas līdzšinējās pieredzes rezultātā gūtās atziņas Pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu (PVKIU) direktīvā pirmo reizi ir ieviests stingru noteikumu kopums par produktiem, ko izmanto ieguldījumu fondi, kas pieejami privātiem ieguldītājiem. PVKIU pārvaldītie aktīvi šobrīd ir sasnieguši EUR 6,697 miljardu apmēru. Lai gan PVKIU iniciatīva obligāti nenozīmē, ka EIIF izveide piesaistīs līdzīgu ieguldītāju interesi, tomēr tas liecina par to, kādi panākumi var būt ES līmeņa iniciatīvām. 1.5.4. Saderība un iespējamā sinerģija ar citiem attiecīgiem instrumentiem Ierosināto noteikumu pamatā ir spēkā esošais tiesiskais regulējums, kas izveidots ar Direktīvu 2011/61/ES (Alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldnieku direktīva — AIFPD) un tiesību aktiem, kas pieņemti tās īstenošanai. Saskaņotas atļauju piešķiršanas un uzraudzības procedūras AIFP atbilstīgi AIFPD noteiktajam papildina EIIF atļaujas piešķiršanas kārtība. Turklāt produkta noteikumus par EIIF piemēro papildus noteikumiem, kas paredzēti spēkā esošos Savienības tiesību aktos, ja vien nav skaidri norādīts, ka tos nepiemēro. Jo īpaši, pārvaldības un tirdzniecības noteikumus, kas paredzēti pašreizējā regulējumā, kā arī noteikumus par pārrobežu pakalpojumu sniegšanu un brīvību veikt uzņēmējdarbību, kas iekļauti AIFPD, attiecīgi piemēros EIIF. 1.6. Ilgums un finansiālā ietekme ¨ Ierobežota ilguma priekšlikums/iniciatīva – ¨ Priekšlikuma/iniciatīvas darbības laiks: [DD.MM.]GGGG.–[DD.MM.]GGGG. – ¨ Finansiālā ietekme no GGGG.– GGGG. x Beztermiņa priekšlikums/iniciatīva – Īstenošana ar sākumperiodu no 2015. līdz 2020. gadam, – pēc kura turpinās normāla darbība 1.7. Paredzētie pārvaldības veidi[25] ¨ Komisijas īstenotacentralizēta tieša pārvaldība ¨ Centralizēta netieša pārvaldība,izpildes uzdevumus deleģējot: – ¨ izpildaģentūrām – x Kopienu izveidotām struktūrām[26] – ¨ valstu publiskā sektora struktūrām vai struktūrām, kas veic valsts uzdevumus – ¨ personām, kurām ir uzticēts veikt īpašas darbības saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību V sadaļu un kuras ir noteiktas attiecīgā pamataktā Finanšu regulas 49. panta nozīmē ¨ Dalīta pārvaldība kopā ar dalībvalstīm ¨ Decentralizēta pārvaldība kopā ar trešām valstīm ¨ Pārvaldība kopā ar starptautiskām organizācijām (precizēt) – Ja norādīti vairāki pārvaldības veidi, sniedziet papildu informāciju iedaļā „Piezīmes”. 2. PĀRVALDĪBAS PASĀKUMI 2.1. Uzraudzības un ziņošanas noteikumi Norādīt periodiskumu un nosacījumus. Prasības, kas jāizpilda īstermiņā un ilgtermiņā Regulas, ar ko izveido Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādi (EVTI), 81. pantā noteikts, ka iestādes darbībā iegūtā pieredze jānovērtē trīs gadu laikā pēc tās darbības sākšanas. Tāpēc Komisija publicēs vispārīgu ziņojumu, ko nosūtīs Eiropas Parlamentam un Padomei. 2.2. Pārvaldības un kontroles sistēma 2.2.1. Identificētie riski Šajā priekšlikumā EVTI paredzēti papildu resursi, kas nepieciešami, lai EVTI varētu izmantot savu kompetenci un īpaši savu lomu, lai: • nodrošinātu EIIF regulā paredzēto noteikumu harmonizāciju un koordināciju, izstrādājot regulatīvus standartus; • pastiprinātu valstu regulatīvās pilnvaras un nodrošinātu to konsekventu piemērošanu, publicējot pamatnostādnes un izstrādājot īstenošanas tehniskos standartus; • vāktu un publicētu vajadzīgo informāciju par ilgtermiņa finanšu tirgus dalībniekiem; Bez šiem resursiem nevar nodrošināt savlaicīgu un efektīvu EVTI lomas izpildi. 2.2.2. Informācija par izveidoto iekšējās kontroles sistēmu EVTI regulā izveidotās pārvaldības un kontroles sistēmas piemēros arī attiecībā uz EVTI lomu saskaņā ar šo priekšlikumu. 2.3. Krāpšanas un pārkāpumu apkarošanas pasākumi Norādīt esošos vai plānotos novēršanas pasākumus un citus pretpasākumus. Krāpšanas, korupcijas un citu nelikumīgu darbību apkarošanas mērķiem EVTI bez ierobežojumiem, kā noteikts EVTI regulas 66. panta 1. punktā, piemēro noteikumus, kas izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Regulā (EK) Nr. 1073/1999 par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF). EVTI pievienojas Eiropas Parlamenta, Eiropas Savienības Padomes un Eiropas Kopienu Komisijas 1999. gada 25. maija Iestāžu nolīgumam par iekšējo izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF), un tā nekavējoties izdod attiecīgus noteikumus visam EVTI personālam, kā noteikts EVTI regulas 66. panta 2. punktā. 3. PRIEKŠLIKUMA/INICIATĪVAS PAREDZAMĀ FINANSIĀLĀ IETEKME 3.1. Attiecīgās daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijas un budžeta izdevumu pozīcijas · Esošās budžeta pozīcijas Sarindotas pa daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorijām un budžeta pozīcijām Daudzgadu finanšu shēmas izdevumu kategorija || Bud