1.IEVADS

Karjeru izstrādes un kalnrūpniecības nozaru radītie atkritumi veido ļoti lielu daļu no kopējā Eiropas Savienībā radīto atkritumu apjoma (apmēram 30 % 2012. gadā; sk. ziņojumam pievienoto tabulu). Šo atkritumu nepareiza apsaimniekošana var negatīvi ietekmēt cilvēka veselību un vidi, kā arī izraisīt nopietnus nelaimes gadījumus.

Direktīvas 2006/21/EK par ieguves rūpniecības atkritumu apsaimniekošanu (turpmāk “direktīva”) mērķis ir pēc iespējas novērst vai mazināt jebkādu nelabvēlīgu ietekmi uz vidi, it īpaši uz ūdeni, gaisu, augsni, faunu un floru, un uz ainavu, kā arī cilvēka veselības apdraudējumus, ko varētu radīt ieguves rūpniecības atkritumu apsaimniekošana. Direktīva attiecas uz tādu atkritumu apsaimniekošanu, kas tiešā veidā rodas minerālresursu ģeoloģiskās izpētes, ieguves, apstrādes un uzglabāšanas procesā un karjeru izstrādē.

Šajā ziņojumā apskatīto divu secīgo periodu laikā (no 2008. gada 1. maija līdz 2011. gada 30. aprīlim un no 2011. gada 1. maija līdz 2014. gada 30. aprīlim) dalībvalstīm bija jāpieņem un jāīsteno normatīvie un administratīvie akti, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Direktīvas transponēšana bija jāpabeidz līdz 2008. gada 1. maijam. Izvērtējot transponēšanas pasākumus, Komisija konstatēja daudzus gadījumus, kad direktīva ir transponēta vai nu nepareizi, vai tikai daļēji. Komisija uzsāka divdesmit divas oficiālas izmeklēšanas lietas. Šobrīd norisinās četras tiesvedības par neatbilstību.

Saskaņā ar direktīvas 22. pantu Komisija ir pieņēmusi lēmumus, kuros sniegti norādījumi vai interpretācija par dažiem direktīvas aspektiem vai sīkāk izklāstīti direktīvas tehniskie aspekti. Pārbaudēm veltīto tehnisko pamatnostādņu izstrāde vēl nav pabeigta.

Tāpat Komisija un Eiropas Standartizācijas komiteja (CEN) ir izstrādājušas standarta paraugu ņemšanas un analīžu metodes, jo īpaši atsaucoties uz direktīvas 22. panta 2. punktu.

Komisija 2008. gadā pieņēma “Atsauces dokumenta par labākajām pieejamajām metodēm attiecībā uz iežu pārpalikumu un sārņu apsaimniekošanu” (Reference Document on Best Available Techniques for the Management of Tailings and Waste-Rock in Mining Activities) kopsavilkumu.

2.ZIŅOŠANA UN NOVĒRTĒŠANA

Saskaņā ar direktīvas 18. panta 1. punktu dalībvalstīm ir pienākums ik pēc trim gadiem sniegt Komisijai ziņojumu par direktīvas īstenošanu. Ziņojumam jābūt sagatavotam, balstoties uz anketu. Direktīvas 18. panta 1. punkts paredz arī, ka Komisijai ir jāpublicē ziņojums par šīs direktīvas īstenošanu, kura pamatā ir dalībvalstu sniegtie ziņojumi.

Šajā ziņojumā ir apskatīti pirmie divi pārskata periodi, proti, no 2008. gada 1. maija līdz 2011. gada 30. aprīlim un no 2011. gada 1. maija līdz 2014. gada 30. aprīlim.

Saskaņā ar direktīvas 18. panta 2. punktu dalībvalstīm ir arī pienākums katru gadu sniegt Komisijai informāciju par apsaimniekotāju ziņotiem notikumiem, kas varētu iespaidot atkritumu apsaimniekošanas objektu stabilitāti, un visu būtisko nelabvēlīgo ietekmi uz vidi, kas atklājusies atkritumu apsaimniekošanas objektu kontroles un monitoringa procedūrās. Atbilstoši direktīvas 7. panta 5. punktam informācija, kas iekļauta saskaņā ar šo direktīvu izsniegtajā atļaujā, statistikas vajadzībām pēc lūguma ir jādara zināma kompetentām valsts un ES statistikas iestādēm.

Izvērtējot dalībvalstu sniegto informāciju par pirmo pārskata periodu, atklājās nepilnības pašreizējā trīs gadu ziņošanas kārtībā, kura galvenokārt vērsta uz to, kā dalībvalstis pieņem pasākumus, ar kuriem var īstenot direktīvas noteikumus. Dalībvalstu ziņojumos sniegtā informācija nebija pietiekama, lai Komisija varētu izvērtēt šo pasākumu īstenošanu praksē.

Papildus dalībvalstu ziņojumiem un lai iegūtu pilnīgāku priekšstatu, Komisija izmantoja vēl citus informācijas avotus. Pie tiem īpaši jāmin Komisijai pieejamā informācija par pasākumiem, kas jāveic pēc nelaimes gadījumiem vai gandrīz notikušiem nelaimes gadījumiem, kā arī informācija no citiem informācijas avotiem, piemēram, pētniecības projektu un valstu aģentūru tīmekļa vietnēm.

Lai atvieglotu pieejamās informācijas izskatīšanu, Komisija izmantoja neatkarīgu konsultantu pakalpojumus.

Dalībvalstu iesniegtie ziņojumi par abiem pārskata periodiem tika novērtēti, pirmkārt, izvērtējot, vai sniegtā informācija ir pilnīga, un, otrkārt, lai noskaidrotu, vai ziņojumos aprakstītie pasākumi ir uzskatāmi par vispusīgu pasākumu kopumu, tomēr sākotnēji nevērtējot, vai tie atbilst direktīvai, nedz arī to faktisko īstenošanu.

3.ZIŅOŠANA PAR DIREKTĪVAS ĪSTENOŠANU DALĪBVALSTĪS

3.1.A kategorijas objekti: galvenie noteikumi

Ņemot vērā, ka vides un cilvēka veselības apdraudējumus rada tikai daļa no ES ieguves rūpniecības atkritumiem, direktīvā attiecībā uz šī veida atkritumu apsaimniekošanu un atļauju izsniegšanas procedūru objektiem ir paredzēta diferencēti pienākumi.

Direktīvā ir noteikti daudz stingrāki pienākumi tādiem objektiem, kuros pastāv lielāks vides un cilvēka veselības apdraudējuma risks, ja notiktu nelaimes gadījums. Tie ir zināmi kā A kategorijas objekti. Vienpadsmit dalībvalstis ziņojumos ir norādījušas, ka to teritorijā nav A kategorijas objektu.