Komisijas atzinums atbilstīgi EK Līguma 251. panta 2. punkta trešās daļas c) apakšpunktam par Eiropas Parlamenta grozījumiem Padomes Kopējā nostājā attiecībā uz priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par baterijām un akumulatoriem un izlietotām baterijām un akumulatoriem, ar kuru atceļ Direktīvu 91/157/EEK ar ko groza Komisijas Priekšlikumu saskaņā ar EK līguma 250. panta 2. punktu /* COM/2006/0017 galīgā redakcija - COD 2003/0028 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 17.1.2006 COM(2006) 17 galīgā redakcija 2003/0282 (COD) KOMISIJAS ATZINUMS atbilstīgi EK Līguma 251. panta 2. punkta trešās daļas c) apakšpunktam par Eiropas Parlamenta grozījumiem Padomes Kopējā nostājā attiecībā uz priekšlikumu EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVAI par baterijām un akumulatoriem un izlietotām baterijām un akumulatoriem, ar kuru atceļ Direktīvu 91/157/EEK AR KO GROZA KOMISIJAS PRIEKŠLIKUMU saskaņā ar EK līguma 250. panta 2. punktu 2003/0282 (COD) KOMISIJAS ATZINUMS atbilstīgi EK Līguma 251. panta 2. punkta trešās daļas c) apakšpunktam par Eiropas Parlamenta grozījumiem Padomes Kopējā nostājā attiecībā uz priekšlikumu EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVAI par baterijām un akumulatoriem un izlietotām baterijām un akumulatoriem, ar kuru atceļ Direktīvu 91/157/EEK 1. Ievads EK Līguma 251. panta 2. punkta trešās daļas c) apakšpunktā paredzēts, ka Komisijai jāsniedz atzinums par grozījumiem, ko Eiropas Parlaments ierosinājis otrajā lasījumā. Turpmākais ir Komisijas atzinums par Parlamenta pieņemtajiem divdesmit trīs grozījumiem. 2. Priekšvēsture Komisijas priekšlikums KOM(2003) 723 galīgā redakcija tika iesniegts Eiropas Parlamentam un Padomei 2003. gada 24. novembrī saskaņā ar EK Līguma 175. panta 1. punktā paredzēto koplēmuma procedūru. Priekšlikuma pamats bija EK Līguma 95. panta 1. punkts un 175. panta 1. punkts. Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja sniedza atzinumu 2004. gada 28. aprīlī. Reģionu komiteja sniedza atzinumu 2004. gada 22. aprīlī. Eiropas Parlaments 2004. gada 20. aprīlī sniedza atzinumu pirmajā lasījumā. Pēc Eiropas Parlamenta atzinuma un atbilstīgi EK Līguma 251. panta 2. punkta prasībām Padome 2005. gada 18. jūlijā oficiāli pieņēma kopējo nostāju. Komisijas paziņojumu par kopējo nostāju (KOM(2005)378 galīgā redakcija) pieņēma 2005. gada 23. augustā, un Eiropas Parlaments šo nostāju pieņēma otrajā lasījumā 2005. gada 13. decembrī. 3. Priekšlikuma mērķis Komisijas priekšlikuma nolūks ir izvairīties no izlietotu bateriju galīgas iznīcināšanas, nosakot „noslēgtā cikla” sistēmas ieviešanu attiecībā uz visām Kopienas tirgū laistajām baterijām. Būtiskākie elementi šajā ierosinātajā „noslēgtā cikla” sistēmā ir: (i) savākšanas mērķrādītājs pārnēsājamām baterijām (160 grami), (ii) papildu savākšanas mērķrādītājs attiecībā uz pārnēsājamām kadmija baterijām (kam būtu nepieciešama attiecīgās atkritumu plūsmas pārraudzība), (iii) aizliegums izmest izgāztuvē/sadedzināt rūpnieciskās baterijas un automobiļu akumulatorus un (iv) minimālās atkritumu pārstrādes prasības attiecībā uz visām savāktajām baterijām. Turklāt ar šo priekšlikumu tiek ieviests noteikumu minimums valstīs jau funkcionējošo atkritumu savākšanas un pārstrādes shēmu darbībai, lai nostiprinātu pareizu iekšējā tirgus darbību un nodrošinātu līdzvērtīgus apstākļus visiem uzņēmējiem, kas iesaistīti kādā no bateriju dzīves cikla posmiem. Tādēļ ar šo priekšlikumu ievieš ražotāju atbildību par visu Kopienas tirgū laisto bateriju atkritumu apsaimniekošanu. Pēc tās pieņemšanas ar šo direktīvu, kas pašlaik ir projekta stadijā, atcels un aizstās spēkā esošos Kopienas tiesību aktus par baterijām (Direktīva 91/157/EEK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 93/86/EEK). Pirmajā lasījumā Eiropas Parlaments pauda atbalstu (i) ierobežojumiem attiecībā uz kadmija un svina izmantošanu baterijās, nevis ierosinātajai „noslēgtā cikla” sistēmai, un (ii) augstākiem savākšanas mērķiem (50% un 60%). Komisija nepieņēma šīs izmaiņas, jo tās paplašinātas ietekmes novērtējums (PIN) liecina, ka ierosinātā „noslēgtā cikla” sistēma radītu līdzvērtīgu vides aizsardzību ar zemākām izmaksām. Attiecībā uz savākšanas mērķiem, Komisija atbalstīja pāreju no mērķiem, kuros galvenais kritērijs ir svars, uz tādiem mērķiem, kas balstīti uz tirdzniecības apjomu. Tomēr, tā kā PIN liecināja, 160 gramu (vai 40%) mērķis izmaksu ziņā būtu visefektīvākais, Komisija nepiekrita to palielināt. Savā kopējā nostājā Padome pauda atbalstu ierosinājumam (i) mazināt ierobežojumus attiecībā uz kadmija un svina izmantošanu pārnēsājamās baterijās, nevis ierosinātajai „noslēgtā cikla” sistēmai, un (ii) zemākiem savākšanas mērķiem (25% un 45%). Ņemot vērā tās rīcībā esošo jauno informāciju, kas uzrādīta Padomes sagatavotajā ietekmes novērtējumā, Komisija atzina, ka ierosinātā „noslēgtā cikla” sistēma izraisītu ievērojamas organizācijas un administratīvās izmaksas, kuru dēļ šī sistēmas ieviešana būtu attiecīgi daudz dārgāka. Tādēļ Komisija atbalstīja kopējā nostājā paredzētos ierobežojumus attiecībā uz kadmija izmantošanu. Komisija atzinīgi vērtēja savākšanas mērķa palielinājumu ilgtermiņā (45%), bet ierosināja, ka noteiktajam termiņam, kādā sasniegt starpposma savākšanas mērķi (25%), vajadzētu būt daudz prasīgākam atbilstīgi Komisijas sākotnējam priekšlikumam. 4. Komisijas atzinums par Eiropas Parlamenta ierosinātajiem grozījumiem Eiropas Parlaments 2005. gada 13. decembrī pieņēma 23 no 59 iesniegtajiem grozījumiem. Komisijai no 23 pieņemtajiem grozījumiem 12 grozījumi ir pieņemami pilnīgi, 1 grozījums — pieņemams daļēji. Komisijai nav pieņemami 10 no pieņemtajiem grozījumiem. 4.1. Komisijas pieņemtie grozījumi 4.1.1. Pilnībā pieņemtie grozījumi Ar 3. grozījumu tiek ierosināts jauns apsvērums, kurā paredzēta atsauce uz Padomes 1988. gada rezolūciju par kadmiju. Šāda atsauce būtu noderīgs skaidrojums atbilstīgi ierosinātās direktīvas 4. pantam. Ar 9. grozījumu tiek likvidēta iespēja ieviest de minimis noteikumu, pamatojoties uz komitoloģijas procedūru, un tiek noteikts, ka 17. apsvērumā jānorāda visi ražotāji, kuriem jābūt reģistrētiem. Komisija var pieņemt, ka likvidē iespēju komitoloģijas procedūras ceļā pieņemt de minimis noteikumu, jo šāds de minimis noteikums tirgū varētu kļūt dominējošs un tādējādi liktu apšaubīt visu valstu savākšanas sistēmu uzticamību. Šāda obligāta ražotāju reģistrācija atbilst ierosinātās direktīvas 14. pantam, un tādēļ arī šis grozījums Komisijai ir pieņemams. Ar 12. grozījumu pārnēsājamo bateriju definējumā ietver podziņelementus un bateriju paketes. Šis noderīgais precizējums Komisijai ir pieņemams. Ar 15. grozījumu savākšanas apjoma definīcijā formulējumu „pārdotas gala patērētājiem” aizstāj ar „laistas tirgū”. Komisija uzskata, ka šis ir lietderīgs skaidrojums, pateicoties kuram īstenot pārraudzību ir vienkāršāk. Ar 17. grozījumu ievieš obligātu prasību dalībvalstīm sekmēt pētniecību, lai uzlabotu bateriju ekoloģisko efektivitāti. Šis grozījums atbilst Komisijas sākotnējam priekšlikumam, un tādēļ to var pieņemt. Ar 19. grozījumu dalībvalstīm uzliek par pienākumu pieņemt vajadzīgos pasākumus, lai optimizētu savākšanu un novērstu iznīcināšanu. Ar šo grozījumu atkārtoti ievieš 27. grozījumu, ko Eiropas Parlaments pieņēma pirmajā lasījumā un kuru Komisija bija pieņēmusi. Komisija pieņem arī 25. grozījumu, ar ko paredz savākšanas normas definīciju pārnest uz 3. pantu, jo dokumenta izklāstā tas ir derīgs skaidrojums. Turklāt Komisija apsver arī iespēju izvirzīt prasību, ka dalībvalstīm savākšanas normu ir jāsāk aprēķināt 4 gadus pēc ierosinātās direktīvas stāšanās spēkā, ņemot vērā, ka dalībvalstis un Komisija tādējādi varētu apgūt šo savākšanas mērķa aprēķina metodi 2 gadus pirms pats mērķis kļūst juridiski saistošs. Ar 29. grozījumu tiek precizēts, ka „labākie pieejamie paņēmieni” ierosinātās direktīvas 10. pantā attiecas uz sabiedrības veselības un vides aizsardzību un ka šajā pantā paredzētajām sistēmām ir jāatbilst Kopienas tiesību aktiem. Komisija pieņem šo grozījumu, jo tajā ir paredzēts lietderīgs skaidrojums. Komisija pieņem 31. grozījumu, ar ko atkārtoti ievieš sākotnējā Komisijas priekšlikuma 17. pantu. Arī 32. grozījums, ar ko tiek svītrots termins „kopumā” ierosinātās direktīvas 12. panta 2. punktā, saskan ar sākotnējo Komisijas priekšlikumu, un tādēļ to var pieņemt. Atbilstīgi 9. grozījumam Komisija pieņem arī 36. grozījumu, ar ko likvidē iespēju ieviest de minimis noteikumu, pamatojoties uz komitoloģijas procedūru. Komisija pieņem 38. grozījumu, kurā izvirzīta prasība uz marķējuma norādīt bateriju jaudu. Šis grozījums atbilst paziņojumam par integrēto produktu politiku (skat. 5.3. nodaļu „Sniegt patērētājiem tādu informāciju, kas tiem vajadzīga lēmumu pieņemšanai”). Arī šis grozījums atbilst sākotnējā Komisijas priekšlikuma 5. pantam. 4.1.2. Daļēji pieņemtie grozījumi Ar 41. grozījumu ir paredzēts vārdu „mērķlielumus” aizstāt ar vārdiem „efektivitātes rādītājus”, ievieš skaidrojumu, ka dalībvalstīm būtu jāsasniedz pārstrādes efektivitātes rādītāji, izvirza prasību ieviest „noslēgtā cikla” sistēmu bateriju sastāvā ietilpstošā smagā metāla satura pārstrādei, palielina pārstrādes efektivitātes mērķi nebīstamām baterijām no 50% uz 55%, kā arī paredz, ka ar komitoloģijas procedūru var koriģēt pārstrādes efektivitātes rādītājus. Šis grozījums ir daļēji pieņemams. Nav pieņemama atsauce uz „noslēgtā cikla” sistēmu, jo Komisija ir atzinusi, ka tas varētu radīt praktiska rakstura problēmas gan ieviešanas, gan izmaksu aspektos. Šā grozījuma pārējās daļas Komisijai ir pieņemamas. Atsauce uz „efektivitāti” un nebīstamo bateriju pārstrādes efektivitātes 55% mērķis atbilst sākotnējam Komisijas priekšlikumam, kura pamats bija Komisijas paplašinātas ietekmes novērtējums. Atsauce uz „tehniskiem pielāgojumiem”, pamatojoties uz komitoloģijas procedūru, atbilst ierosinātās direktīvas 10. panta 5. punkta b) apakšpunktam. 4.2. Komisijas noraidītie grozījumi Ierosinātais 11. grozījums, ar ko paredz mainīt ierosinātās direktīvas mērķi tā, lai precizētu vides aspektus, nav pieņemams, jo tas neatbilst iestāžu kopējām dokumentu izstrādes vadlīnijām. Ar 14. grozījumu tiek skaidrota „enerģijas reģenerācijas” nozīme ierosinātās direktīvas 3. panta 8. punktā. Šo grozījumu Komisija nepieņem. Ierosinātā direktīva ir orientēta uz pārstrādi kā uz bateriju apstrādes darbībām un nevis kā enerģijas reģenerācijas veidu. Turklāt pašu terminu „enerģijas reģenerācija” var aplūkot Tematiskās stratēģijas par atkritumu novēršanu un otrreizēju pārstrādi satvarā. Ar 18. grozījumu ievieš prasību, atbilstoši kurai baterijām jābūt tādām, ko patērētāji var vienkārši izņemt no attiecīgajām iekārtām, 40. grozījumā paredzot sarakstu ar izņēmumiem, uz ko šī prasība neattiecas. Šie grozījumi nav pieņemami. Apsverot vides aspektus, šāda prasība būtu lieka atkārtošanās, jo pašlaik Direktīvā par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem (EEIA) ir izvirzīta prasība savākt ierīcēs iestrādātās baterijas. Tehniski šāds noteikums varētu kavēt tādu iekārtu tehnoloģisko attīstību, kurām vajadzīga ierīcē iestrādāta baterija. Ar 20. grozījumu tiek svītrota norāde uz iedzīvotāju blīvumu pārnēsājamo bateriju valsts mēroga savākšanas shēmas izveidei. Turklāt šajā grozījumā ir precizēts, ka savākšanas punkti nav jālicencē saskaņā ar Direktīvu 75/442/EEK vai Direktīvu 91/689/EEK. Komisija nepiekrita Eiropas Parlamenta ierosinājumam pirmajā lasījumā svītrot atsauci uz iedzīvotāju blīvumu. Precizējums, ka savākšanas punkti nav jālicencē saskaņā ar Direktīvu 75/442/EEK, ir lieks, jo šis jautājums jau ir izklāstīts ierosinātās direktīvas 7. panta 2. punktā. Ar 23. grozījumu izplatītajiem izvirzīta obligāta prasība pieņemt atpakaļ pārnēsājamās baterijas. Šo grozījumu Komisija nepieņem, jo šis aspekts ir jau izklāstīts ierosinātās direktīvas 7. panta 2. punkta b) apakšpunktā, atbilstīgi kuram lēmums par izplatītāju funkcijas pārnēsājamo bateriju savākšanā ir dalībvalstu kompetencē, ievērojot subsidiaritātes principu. Ar 24. grozījumu svītro dalībvalstu iespēju pieņemt depozītu shēmas un ievieš īpašus nosacījumus ekonomikas instrumentu pieņemšanai. Komisija šo grozījumu nepieņēma, jo ekonomikas instrumentu pieņemšana ir jāatstāj dalībvalstu ziņā. Ekonomikas instrumentu pieņemšanu valsts mērogā jau pašlaik regulē EK primārie tiesību akti. Komisija nepieņem 33. grozījumu, atbilstīgi kuram ražotāji būtu finansiāli atbildīgi par sabiedrības informēšanas kampaņām. Komisija uzskata, ka šo jautājumu, kurš jau ir izklāstīts ierosinātās direktīvas 17. panta 2. punktā, vajadzētu atstāt dalībvalstu ziņā, ievērojot subsidiaritātes principu. Komisija nepieņem 34. grozījumu, ar ko regulē ražotāju finansiālos pienākumus attiecībā uz vēsturiskiem atkritumiem, jo Komisija dod priekšroku atstāt šo jautājumu dalībvalstu ziņā, ievērojot subsidiaritātes principu. Ar 37. grozījumu ir izvirzīta obligāta prasība izplatītājiem informēt tiešos lietotājus par iespēju atbrīvoties no izlietotām pārnēsājamām baterijām to tirdzniecības vietās. Komisija nepieņem šo grozījumu, jo saskaņā ar ierosinātās direktīvas 17. panta 2. punktu, šis jautājums ir jāatstāj dalībvalstu ziņā, ievērojot subsidiaritātes principu. 5. Slēdziens Saskaņā ar EK Līguma 250. panta 2. punktu Komisija groza savu priekšlikumu atbilstoši iepriekšminētajam.