Komisijas ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei - Galīgais novērtējums par Fiscalis programmu 2003. - 2007. gadam saskaņā ar 15. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 3. decembra Lēmumā Nr. 2235/2002/EK, ar ko pieņem Kopienas programmu, lai uzlabotu iekšējā tirgus nodokļu sistēmu darbību (Fiscalis programmu 2003. – 2007. gadam) /* COM/2008/0623 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 9.10.2008 COM(2008) 623 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Galīgais novērtējums par Fiscalis programmu 2003. - 2007. gadam saskaņā ar 15. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 3. decembra Lēmumā Nr. 2235/2002/EK, ar ko pieņem Kopienas programmu, lai uzlabotu iekšējā tirgus nodokļu sistēmu darbību (Fiscalis programmu 2003. – 2007. gadam) KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Galīgais novērtējums par Fiscalis programmu 2003. - 2007. gadam saskaņā ar 15. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 3. decembra Lēmumā Nr. 2235/2002/EK, ar ko pieņem Kopienas programmu, lai uzlabotu iekšējā tirgus nodokļu sistēmu darbību ( Fiscalis programmu 2003. – 2007. gadam) 1. FISCALIS PROGRAMMA 2003. – 2007. GADAM Fiscalis programmu 2003. – 2007. gadam izveidoja saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 3. decembra Lēmumu Nr. 2235/2002/EK. Tā bija trešā Kopienas darbības programma nodokļu jomā par laika periodu no 2003. gada 1. janvāra līdz 2007. gada 31. decembrim. Programmā varēja piedalīties 27 Eiropas Savienības dalībvalstis, kā arī Horvātija un Turcija. Programmas izmaksas dalīja Eiropas Kopiena un iesaistītās valstis. Programmas mērķis bija uzlabot nodokļu sistēmu darbību iekšējā tirgū, veicinot sadarbību starp iesaistītajām valstīm, to pārvaldēm un amatpersonām. Programmas mērķi netiešo nodokļu jomā un jo īpaši pievienotās vērtības nodokļa un akcīzes nodevu jomās bija: (i) dot iespēju amatpersonām sasniegt augstu kopējās izpratnes līmeni par Kopienas tiesībām un to īstenošanu dalībvalstīs; (ii) nodrošināt lietderīgu, efektīvu un plašu sadarbību dalībvalstu vidū un (iii) nodrošināt administratīvo procesu uzlabošanu. Netiešo nodokļu jomā Fiscalis programma bija paredzēta, lai atbalstītu informācijas apmaiņu savstarpējās palīdzības jomā un paaugstinātu izpratni par piemērojamajiem Kopienas tiesību aktiem. Attiecībā uz apdrošināšanas prēmiju nodokļiem mērķis bija uzlabot sadarbību starp dalībvalstīm, nodrošinot labāku pašreizējo noteikumu piemērošanu. Visbeidzot, programmai bija īpašs mērķis nodrošināt kandidātvalstu īpašās vajadzības to pasākumu veikšanai, kas pievienošanās procesā vajadzīgi nodokļu tiesību aktu un administratīvās kapacitātes jomā. Lai sasniegtu šos mērķus, programma galvenokārt pamatojās uz: - vienotu darbību, ieskaitot seminārus, projektu grupas, amatpersonu apmaiņu, daudzpusējo kontroli, apmācības aktivitātes un citas darbības. Kopīgām darbībām iztērēja aptuveni 36 % no Fiscalis budžeta; - saziņas un informācijas apmaiņas sistēmām nolūkā nodrošināt informācijas apmaiņu, izmantojot Eiropas datorizētos komunikāciju tīklus. To skaitā ir PVN informācijas apmaiņas sistēma ( VIES ) un vairākas citas lietojumprogrammas, kuras izmanto PVN, akcīzes un tiešo nodokļu jomās. Aptuveni 64 % programmas budžeta bija novirzīti IT sistēmām, ieskaitot kopīgi ar programmu „Muita 2007” izmantotās (kopējs sakaru tīkls/kopēja sistēmas saskarne) tīkla platformas daļēju finansēšanu. Finanšu asignējums piecu gadu programmas īstenošanai bija noteikts 67,25 miljonu euro apmērā. 2. FINANŠU VĒRTĒŠANAS MĒRĶIS Lēmuma 2235/2002/EK 15. pants paredz, ka „[ Fiscalis programmas 2003. - 2007. gadam] novērtējuma termiņa noslēgumā izvērtē programmas pasākumu lietderību un efektivitāti” attiecībā pret mērķiem. Pēdējā atbilstība jau ir pārbaudīta vidus posma novērtēšanas laikā, kuru veica no 2004. gada līdz 2005. gadam. Galīgo vērtējumu uzsāka 2007. gada novembrī un pabeidza 2008. gada jūnijā. Tas aptvēra programmu kopumā (2003. – 2007. gadam). Eiropas Komisija pilnvaroja Deloitte veikt Fiscalis programmas 2003. – 2007. gadam galīgo novērtējumu. Pārbaudīja četrus šādus vērtēšanas kritērijus: - Fiscalis efektivitāte tā mērķu sasniegšanā; - Efektivitāte, ņemot vērā izlietotos resursus un iegūtos rezultātus; - Programmas rezultātu lietderība saistībā ar noteiktajām vajadzībām un problēmu risinājumu; - Programmas rezultātu ilgtspējība vidējā un ilgākā termiņā. Efektivitātes kritēriju formulēja septiņos vērtēšanas jautājumos, atspoguļojot programmas mērķus un instrumentus. Citiem trim kritērijiem formulēja trīs papildu jautājumus. Vērtēšanā apskatīja Fiscalis ietekmi plašākā izpratnē, izmantojot kvalitatīvās informācijas un kvantitatīvo datu (ja pieejami) izlasi, lai spriestu par to ietekmi un efektivitāti. 3. METODOLOĢIJA VēRTēšANA KONCENTRēJāS GAN UZ KVALITATīVIEM, gan kvantitatīviem jautājumiem. - Kvalitatīvās informācijas avoti bija ziņojumi par programmas aktivitātēm (sagatavojušas iesaistītās valstis), intervijas ar Komisiju un iesaistīto valstu amatpersonām, gadījumu izpētes par trim izvēlētām tēmām trīs iesaistītās valstīs un zināmā mērā – internetā veikts apsekojums (skatīt nākamo punktu). - Kvantitatīvās informācijas avoti bija: - visaptverošs internetā veikts apsekojums dažādiem saņēmēju profiliem (dalībniekiem programmas aktivitātēs, valstu Fiscalis vadības komandām un galvenajām valstu amatpersonām nodokļu jomā); - esošie ziņojumi un Komisijas sniegtie dati. Vērtēšanā gūtie rezultāti ir pārsvarā balstīti uz primārajiem informācijas avotiem, kas sniedz informāciju tieši vērtētājam: intervijām, aptaujas lapām, kurās apkopoti respondentu viedokļi, semināru izvērtēšanas veidlapām.[1] 4. IEGŪTIE DATI UN SECINĀJUMI Starpvalstu sadarbības aktivitātes nodokļu jomā norisinās īpašā juridiskajā kontekstā gan Eiropas, gan dalībvalstu līmenī. Sadarbība starp iesaistītajām valstīm ar Fiscalis aktivitāšu starpniecību arī norisinājās juridiskā konteksta ietvaros. Līdz ar to noteiktu Fiscalis aktivitāšu attīstīšanas joma bija saskaņā ar juridiskajām robežām (piemēram, direktīvas un regulas administratīvās sadarbības un savstarpējās palīdzības jomās). Fiscalis 2003. – 2007. gadam mērķi bija plaši formulēti, dodot iespēju iesaistītajām valstīm un Komisijai ierosināt plašu aktivitāšu un tēmu klāstu. Programmas pozitīvais elastīgums ļāva ņemt vērā nodokļu tiesību aktu attīstību, iesaistīto valstu pieaugošās vajadzības un visu pušu noteiktās prioritātes. Šis jautājums padarīja aktivitātes sevišķi noderīgas dalībniekiem un valstu pārvaldēm. Tomēr nodokļu amatpersonas pauda vēlmi pēc vēl koncentrētākām un konkrētajām vajadzībām pielāgotākām aktivitātēm. Vērtējumā tika konstatēts, ka programma sasniedza tās kopējo mērķi, palielinot sadarbību starp iesaistītajām valstīm, to pārvaldēm un amatpersonām. Amatpersonas efektīvi un plaši sadarbojās, ieviešot un lietojot saziņas un informācijas apmaiņas sistēmas. Lai gan šajās sistēmās vēl ir jāpanāk uzlabojumi ātruma, datu precizitātes un izturības izteiksmē, tās bija veiksmīgas un būtiskas kā līdzekļi, kas ļauj savienot visas valsts pārvaldes iestādes, īpaši netiešo nodokļu jomā. Kopīgās darbības (piemēram, semināri, amatpersonu apmaiņa, daudzpusējā kontrole un projektu grupas) sekmēja „plašu sadarbību” par dažādām tēmām, jo īpaši sniedzot ieguldījumu sadarbībā starp nodokļu amatpersonām. Komisija iedrošināja iesaistītās valstis palielināt sadarbību (piemēram, daudzpusējo kontroli). Tomēr sadarbības apjoms ir lielā mērā atkarīgs no dalībniekiem un to situācijas valsts pārvaldes iestāžu vidū. Galvenā programmas aptvertā joma ir netiešie nodokļi (PVN un akcīzes). Šajā jomā programma ietvēra daudzas un dažādas attiecīgās aktivitātes. Programmas ietvaros organizēja mazāk darbības saistībā ar tiešajiem nodokļiem, bet to nepieciešamība šajā jomā aizvien palielinās, un paredzams, ka šo aktivitāšu skaits nākotnē pieaugs. Programma nefinansēja aktivitātes, kas saistītas ar apdrošināšanas prēmiju nodokļiem, jo iesaistītās valstis nepauda īpašas vajadzības šajā jomā. Izstrādātās darbības papildināja viena otru, un pastāvēja skaidra loģika, kāpēc īpaša rezultāta sasniegšanai izvēlēja noteiktu instrumentu. Strukturēto ziņojumu trūkums iesaistītajās valstīs par aktivitāšu rezultātiem ir mazāk pieejama informācija par programmas rezultātiem, un tādējādi netiek izmantota iespēja organizēt turpmākos pasākumus. Šī neziņošana samazināja programmas redzamību iestādēs un, iespējams, ir iemesls dažkārt ierobežotajam programmas atbalstam augstākajos līmeņos. Katrā iesaistītajā valstī dalībniekiem bija pienākums sniegt ziņojumus, un tā rezultātā radās daži labas informācijas apmaiņas prakses piemēri. Informācijas tika izplatīta tikai nelielam saņēmēju lokam, un tai netika piemērota kopīga strukturēta pieeja. Valstis, kas pievienojās Eiropas Savienībai 2004. gada 1. maijā un 2007. gada 1. janvārī, jau pirms pievienošanās piedalījās programmā līdzvērtīgā statusā kā esošas dalībvalstis. To pozitīvi vērtē gan vecās, gan jaunās dalībvalstis. Tātad Fiscalis 2003. – 2007. gadam bija efektīva programma, jo radītā oficiālā un neoficiālā sadarbība salīdzinājumā ar programmas izmaksām tika augstu novērtēta. Neoficiālā sadarbība programmas ietvaros nākotnē ir pastāvīgi jāatbalsta, lai uzturētu pašreizējos saziņas tīklus un paplašinātu to jomu (ar jaunām tēmām un iesaistot vēl vairāk valsts nodokļu amatpersonu). 5. IETEIKUMI - Novērtēšanas ieteikumi Komisijai (EK) un/vai iesaistītajām valstīm (IV): - turpināt nodrošināt programmas elastīgumu (EK); - izveidot programmas aktivitāšu taksonomiju, saistot katru darbības veidu ar programmas mērķiem un padarot informāciju par programmas aktivitātēm un to rezultātiem pieejamāku ieinteresētajām pusēm (EK); - papildus darbības rādītājiem, kas jau pastāv saziņas un informācijas apmaiņas sistēmās, izstrādāt programmas darbības un rezultātu rādītājus, lai sistemātiski izmērītu programmas ietekmi (EK); - strukturētā veidā apkopot informāciju par reālajiem rezultātiem un izveidot revīzijas izsekojamību dažādām aktivitātēm. Jāpēta tīmeklī atrodamu vērtējumu un ziņošanas rīku izmantošana. Papildu ziņošanas pienākumi ir jāuzliek kā iespējami neliels papildu noslogojums resursiem (EK/IV); - jāuzlabo un jāstrukturē informācijas izplatīšana par programmas rezultātiem (EK); - jāvairo augstākā līmeņa vadības darbinieku izpratne valsts iestāžu vidū, attīstot īpašas aktivitātes, lai palielinātu informācijas izplatīšanu un atbalstītu programmas attīstību. Augstākā līmeņa vadītājiem ir jābūt plašāk informētiem par programmas piedāvātajām iespējām, kas atbilst to vajadzībām (EK/IV); - jānodrošina amatpersonu sadarbības tīklu ilgtspējīgums ārpus Fiscalis aktivitātēm. Jāpēta tiešsaistes sadarbības rīku (piemēram, sanāksmju tīmekļa vietnē) izmantošana, ņemot vērā juridiskos informācijas apmaiņas ierobežojumus (EK); - jāturpina saziņas un informācijas apmaiņas sistēmu optimizācija un jāmudina valstu ieinteresētās puses uzlabot datu apmaiņas ātrumu un precizitāti. Jāstiprina saikne ar vienotajām darbībām, lai ļautu dalībvalstīm oficiāli paust savas vajadzības saistībā ar saziņas un informācijas apmaiņas sistēmām (EK/IV); - jāattīsta kopējie apmācību moduļi par nodokļu tematiku un jāturpina atbalstīt jaukta tipa apmācība (EK/IV); - ja atbilstoši, jāsekmē daudzpusējās kontroles izmantošana visās dalībvalstīs. Daudzpusējā kontrole ir ļoti būtisks rīks, obligāts efektīvā Kopienas tiesību aktu piemērošanas kontrolē, lai cīnītos pret krāpšanu un risinātu jautājumus, kas saistīti ar izvairīšanos no nodokļiem. Turklāt tai ir spēcīga preventīvā ietekme uz nodokļu maksātājiem, kas vēlas ļaunprātīgi izmantot nodokļu sistēmu (EK/IV); - jāizskata izstrādātās aktivitātes saistībā ar apdrošināšanas prēmiju nodokļiem un papildu jāveicina aktivitātes saistībā ar tiešajiem nodokļiem (EK/IV); - jāturpina izmantot programmu, lai veicinātu ideju ģenerēšanu par pašreizējiem un perspektīvajiem jautājumiem pirms likumdošanas procesa (EK/IV); - jāuzlabo Fiscalis programmas identitāte , padarot to par sinonīmu sadarbībai nodokļu jomā ES. Tas varētu ietver plašāku Fiscalis logotipa izmantošanu, lai identificētu programmas rīkus, aktivitātes un rezultātus (EK/IV). [1] Ierobežotu informāciju ieguva no sekundārajiem avotiem, piemēram, dalībvalstu ziņojumiem par programmas aktivitātēm (kad tos apkopoja).