LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 255/66

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Jauna partnerība universitāšu modernizācijai – ES forums par dialogu starp universitātēm un uzņēmējdarbības jomu””

COM(2009) 158 galīgā redakcija

(2010/C 255/12)

Ziņotājs: BURNS kgs

Eiropas Komisija saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 262. pantu 2009. gada 2. aprīlī nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Jauna partnerība universitāšu modernizācijai — ES forums par dialogu starp universitātēm un uzņēmējdarbības jomu””.

COM(2009) 158 galīgā redakcija

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Nodarbinātības, sociālo lietu un pilsonības specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2009. gada 15. oktobrī Ziņotājs — Burns kgs.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 458. plenārajā sesijā, kas notika 2009. gada 16. un 17. decembrī (17. decembra sēdē), ar 60 balsīm par, 12 pret un 11 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Ieteikumi

1.1. EESK uzskata, ka jēdziena “universitāte” lietošana, to attiecinot uz visām augstākās izglītības iestādēm, neņemot vērā ne to nosaukumu, ne statusu dalībvalstīs, rada apjukumu. Veicinot augstākās izglītības iestāžu un uzņēmumu partnerību, gluži otrādi, precīzi jānosaka jomas, kurās šāda partnerība ir jāveido, un jāļauj abām pusēm novērtēt, vai tā būs abpusēji izdevīga. Tāpēc EESK aicina izmantot visaptverošu terminu “augstākās izglītības iestādes” un to izmantot foruma nosaukumā.

1.2. Eiropas Komisijas paziņojumam, kā arī ES forumam “Dialogs starp universitātēm/augstākās izglītības iestādēm un uzņēmumiem” būtu jākoncentrējas uz mērķtiecīgu sadarbību un pasākumiem. Pasākumi iepriekš ir rūpīgi jāanalizē, sevišķi pašreizējās krīzes apstākļos, kad nevar droši paredzēt, vai uzņēmumi varēs tieši (un ilgākā laika posmā) ieguldīt absolventos. Forums jāizmanto, lai noteiktu vispārējas ilgtermiņa intereses attiecībā uz izglītību un darba tirgus attīstību.

1.3. Tādēļ ir jāapspriežas ar sociālajiem partneriem un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem. Partnerībai ar uzņēmumiem un foruma izveidei jābūt lietderīgam pasākumam, nevis tikai mehānismam, kura nozīme aprobežojas ar to, lai piesaistītu vairāk naudas universitāšu pašreizējai darbībai. Partnerība un foruma izveide nedrīkst kļūt par instrumentu, kas uzņēmumiem ļauj ietekmēt augstākās mācību iestādes.

1.4. EESK vēlētos rosināt līdzvērtīgāku partnerību starp universitātēm un uzņēmumiem, lai abas puses kļūtu par pārmaiņu virzītājspēku un sniegtu vērtīgu ieguldījumu, atzītu, ka tām ir atšķirīgi mērķi un sociālie uzdevumi, vienlaikus meklējot un izmantojot tās tematiskās jomas un saskarsmes punktus, kas paver iespēju sadarbībai (1).

1.5. Par mūžizglītību jāveic empīrisks pētījums, lai skaidri noteiktu uzņēmējdarbības uzdevumus šajā jomā, un jānosaka konkrēti rezultāti, pirms forums izvirzīs mērķus profesionālās izglītības un apmācības jomā.

1.6. Uzņēmumiem jāuzņemas atbildība un jādefinē darba vietā īstenoto pasākumu rezultāti, kā arī turpmākie nepieciešamie pasākumi šajā jomā, ņemot vērā darbinieku mūžizglītības vajadzības.

1.7. Ar mūžizglītību nav jāsaprot iepriekšējie akadēmiskie sasniegumi vai īpašas kvalifikācijas sasniegšana, šis jēdziens ir plašāks. Mūžizglītībai jābalstās uz darba ņēmēju praktiskajām vajadzībām, kas nepieciešamas darba vietā. Visai apmācībai darba vietā jāorientējas uz rezultātiem. Īpašas kvalifikācijas sasniegšanai nevajadzētu būt galvenajam mūžizglītības mērķim.

1.8. Praktiskā pieredze uzņēmējdarbībā nav aizvietojama. Tāpēc forumā būtu jāformulē ieteikumi par to, kā augstskolu studenti var iegūt vērtīgu pieredzi gan lielajos, gan mazajos uzņēmumos. Šajā jomā jau ir liela pieredze, un ir jāanalizē paraugprakses piemēri.

1.9. MVU un mikrouzņēmumi būtu jāiedrošina aktīvāk piedalīties forumā.

1.10. Foruma darbā jālieto daudz praktiskāka MVU definīcija. Komiteja iesaka šādu iedalījumu:

Uzņēmuma kategorija Nodarbināto skaits Vidējie uzņēmumi <100 Mazie uzņēmumi <20 Mikrouzņēmumi <5

2. Pārskats par līdzšinējo darbību

2.1. Izglītība un apmācība ir noteikti par būtiskiem faktoriem Lisabonas stratēģijas vispārējo mērķu sasniegšanā. Lai Eiropas sabiedrība pastāvētu un konkurētu jaunajā globālajā ekonomikā, jāstiprina iedzīvotāju uzņēmējdarbības gars. Lai sasniegtu šo mērķi, jāmodernizē Eiropas izglītības sistēma un universitātes un uzņēmumi jāatzīst par šā procesa nozīmīgu virzītājspēku.

2.2. Partnerības starp lielām starptautiskām uzņēmējsabiedrībām un universitātēm, pētniecības organizācijām un uzņēmumiem jau pastāv. Kopējas tehnoloģiju iniciatīvas, Eiropas Tehnoloģiju platformas, izcilības centru klasteri un nesen izveidotais Eiropas inovāciju un tehnoloģiju institūts ir labi sadarbības un partnerības piemēri. Diemžēl līdzīga sadarbība starp augstākās izglītības iestādēm un mikrouzņēmumiem, un MVU nav pietiekami attīstīta.

2.3. Vajadzīgi jauni pētījumi, lai uzlabotu zināšanas par pārmaiņām augstākajā izglītībā un akadēmisko spēku lomu. Laikā, kad universitātes tiek uzskatītas par Eiropas zināšanu sabiedrības veidošanas nozīmīgu virzītājspēku, nesen veiktie pētījumi liecina, ka prasības pret universitātēm aug un tāpēc tās saskaras ar prasībām, ko grūti līdzsvarot, proti, tām jāveic vairāk pētījumu, jābūt konkurētspējīgām, rentabli jādarbojas, tai pat laikā studentus apmācot individuālāk un nodrošinot augstus akadēmiskos standartus. Tādējādi to uzdevumi kļūst neskaidri, un universitātes riskē pazaudēt savu lomu zināšanu veidošanā un izplatīšanā (2).

2.4. Komisijas 2006. gada maija paziņojumā par augstākās izglītības modernizāciju (3) teikts, ka uzņēmējiem jāveic ieguldījums trijās jomās.

— Pārvaldība: akadēmiskajā vidē varētu ieviest uzņēmējdarbības modeļus.

— Finansēšana: uzņēmumi var kļūt par izglītības un pētniecības finansiāliem atbalstītājiem.

— Mācību programmas: studentiem jāsaņem izglītība, kas sagatavo viņus darba pasaulei jau šodien un arī nākotnē. Šajā procesā jāiesaista uzņēmumi un jāpiedāvā tādas darbavietas, kas palīdz viņiem pāriet no mācībām uz darba tirgu. Uzņēmēji jārosina tālāk izglītot savus darbiniekus un uzlabot viņu prasmes visas darba dzīves laikā.

2.5. Komisija 2008. gadā izveidoja Universitāšu un uzņēmumu forumu, kas atbalsta universitāšu un uzņēmumu sadarbību, lai palīdzētu universitātēm labāk un ātrāk piemēroties tirgus prasībām un sekmētu partnerības, kuras apvieno akadēmiskās un tehnoloģiskās zināšanas.

2.6 Minētā foruma dalībnieki ir augstākās izglītības iestādes, uzņēmumi, uzņēmējdarbības apvienības, starpnieki un valsts un pašvaldību iestādes. Tas veicina labas prakses apmaiņu, dod iespēju apspriest kopējas problēmas un sadarboties, lai rastu iespējamos risinājumus.

3. Komisijas priekšlikuma kopsavilkums

3.1. Komisija atzīst, ka sadarbība starp universitātēm un uzņēmumiem jāuzlabo. Tādēļ ir jāīsteno pasākumi, lai atbalstītu dalībvalstu centienus modernizēt savas augstākās izglītības sistēmas.

3.2. Komisijas paziņojuma mērķi ir šādi.

— Apkopot pieredzi, kas iegūta foruma darbības pirmajā gadā un citos līdzīgos Eiropas līmeņa pasākumos attiecībā uz uzdevumiem un šķēršļiem universitāšu un uzņēmumu sadarbībā. Komisijas dienestu darba dokumentā šis aspekts ir analizēts sīkāk.

— Izteikt priekšlikumus nākamajiem foruma darba posmiem.

— Iezīmēt konkrētus turpmākos pasākumus universitāšu un uzņēmumu sadarbības stiprināšanai.

3.3. Galvenie ziņojuma secinājumi, kas ietekmēs foruma darbu, ir šādi.

— Uzņēmējdarbības kultūras attīstība universitātēs prasa dziļākas pārmaiņas universitāšu pārvaldībā un vadībā.

— Uzņēmējdarbības izglītībai jābūt visaptverošai un pieejamai visiem ieinteresētajiem visās akadēmiskajās programmās.

— Universitātēm par uzņēmējdarbības pasniedzējiem jāpiesaista uzņēmēji un nozares speciālisti.

— Nepieciešams, lai pasniedzēji un lektori varētu saņemt apmācību uzņēmējdarbības mācīšanas jautājumos un lai viņi varētu sadarboties ar uzņēmējdarbības jomu.

— Universitātēm un publiskajām pētniecības organizācijām jābūt skaidrai ilgtermiņa stratēģijai Intelektuālā īpašuma tiesību (IPR) pārvaldības jomā.

— Jāapzina īpašās problēmas, ar ko saskaras MVU, kas vēlas sadarboties ar universitātēm.

— Universitāšu mērķos un stratēģijā jābūt pilnībā iekļautai mūžizglītībai.

— Prasmju uzlabošana/paaugstināšana attiecīgi jānovērtē un jāatzīst gan no darba tirgus, gan no darba devēju puses.

— Mūžizglītības programmas jāizstrādā sadarbībā ar uzņēmējiem; universitātes nevar sagatavot programmas un mācīt vienas pašas.

— Valstīs un reģionos jārada nosacījumi, kas nodrošina labvēlīgu vidi universitāšu un uzņēmēju sadarbībai.

— Universitāšu un uzņēmumu sadarbība jāiekļauj iestāžu stratēģijās. Vadība un cilvēkresursu efektīva pārvaldība ir izšķiroši faktori mērķu sasniegšanā.

3.4 Lai veicinātu debates par minēto mērķu sasniegšanu, Komisija plāno izvērst ES foruma “Dialogs starp universitātēm un uzņēmumiem” struktūru plenārsēžu un tematisko semināru veidā. Tiek ieteikts izmantot tīmekli. Komisijas mērķis ir iesaistīt arī valsts un reģionālās iestādes un piesaistīt sponsorus no struktūrām ārpus ES.

3.5. Pamatojoties uz foruma dalībnieku secinājumiem, Komisija plāno izpētīt augstskolu un uzņēmumu strukturētu partnerību jaunus veidus, īpašu uzmanību pievēršot partnerībām ar MVU, un izanalizēt, kā tās varētu atbalstīt, izmantojot ES programmas. Komisija arī izpētīs, vai dialogu ar uzņēmējdarbības vidi varētu izvērst arī uz citām izglītības un apmācības jomām.

4. EESK vispārīgas piezīmes un novērojumi

4.1. Kaut arī EESK atzinīgi vērtē Eiropas Komisijas centienus uzlabot augstākās izglītības iestāžu un uzņēmumu attiecības, Komiteja tomēr pauž bažas, ka paziņojumam ir maza patstāvīgā vērtība — tajā pārsvarā apstiprināta iepriekšējos dokumentos sīki izklāstītā kritika, secinot to pašu — “problēmas ir, un tām jāmeklē risinājumi”. Komisijas paziņojumā ir ierosināti noteikti pasākumi, lai uzlabotu sadarbību starp augstākās izglītības iestādēm un uzņēmumiem, taču šie pasākumi ir vienpusēji, proti, “augstskolās būtu jāievieš uzņēmumu pārvaldības modeļi, tām jāsekmē praktikantu tieša iesaiste uzņēmumos un jāievieš apmācība uzņēmējdarbības jautājumos utt.” (skatīt 3.3. punktu).

4.2. EESK uzskata, ka paziņojumā paustā pieeja ir pārāk akadēmiska un ieteikumi ir neskaidri un dažādi interpretējami. Jēdziena “universitātes” izmantošana, lai apzīmētu visas augstākās izglītības iestādes neatkarīgi no to nosaukuma un statusa dalībvalstīs, rada neskaidrības. Dažādas augstākās izglītības iestādes piedāvā dažādus pakalpojumus uzņēmējiem. Iestādes, kuru specializācija ir uz iemaņām balstīta apmācība, šā iemesla dēļ piedāvā atšķirīgu rezultātu no tām, kuru uzmanības centrā ir zināšanu apguve. Piemēram, tradicionālo augstskolu, kur dominē humanitārās un sociālās zinātnes, kā arī fundamentālie pētījumi, galvenais uzdevums ir sniegt zināšanas un nodrošināt kultūras procesu nepārtrauktību.

4.3. Vairums darba devēju izprot tradicionālo dalījumu starp universitātēm un citām tālākizglītības iestādēm. Viņi cer, ka universitātes izglītos studentus tā, ka tie absolvēs attiecīgo mācību iestādi ar dziļām zināšanām savā studiju jomā. Viņi izglītības pakāpi uzskata vairāk par potenciāla rādītāju, nevis par kompetences apliecinājumu, lai gan cer, ka augstākas izglītības kvalifikācija un profesionālā kvalifikācija liecinās par kompetenci attiecīgajā priekšmetā. Šis paziņojums un to pamatojošais Komisijas dienestu darba dokuments nesniedz lielāku skaidrību šajā jautājumā.

4.4. EESK apzinās problēmas saistībā ar t.s. universitāšu korporatizāciju. Komiteja uzskata, ka, pārņemot izglītības sistēmu un procedūras no ASV un ieviešot tās Eiropā, sistēma nebūt nedarbosies. Eiropas universitātēm jāatrod jauns ceļš, kā sadarboties ar uzņēmējiem un uzlabot pakalpojumus, kvalifikāciju un sava piedāvājuma rezultātus, nekaitējot spējai veikt fundamentālos pētījumus, kas ir būtiski, lai saglabātu ES konkurētspēju pasaulē.

4.5. Pašreizējā ekonomikas situācijā visām Eiropas augstākās izglītības iestādēm vairāk jāorientējas uz klientu un vairāk jāapzinās, kādas izmaksas un kādu labumu tās rada sabiedrībai. Lai augstākās izglītības iestādēm palīdzētu iejusties šajā jaunajā situācijā, universitāšu un uzņēmumu forumiem būtu jākļūst par ideāliem partneriem. Tomēr vajadzētu definēt jēdzienu “klients” gan no sabiedrības, gan no darba ņēmēju un studentu interešu aspekta.

4.6. Šīs izmaiņas prioritātēs universitātes ietekmēs finansiāli. Tas, cik lielā mērā tirgus drīkstētu noteikt akadēmiskās prioritātes, ir izšķirošs faktors, kas ir rūpīgi jāapsver. Pārmērīgas uzmanības pievēršana konkurētspējai un orientācija uz uzņēmējdarbību, tās nosakot par absolūtiem standartiem, var būt viens no mācību programmas un pētāmo jomu sašaurinājuma cēloņiem. Par šādu tendenci liecina apstāklis, ka samazinās klasiskās disciplīnas, — process, kas ir novērojams visā pasaulē. Šis process (4) neaprobežojas ar humanitārajiem priekšmetiem, bet tas notiek arī klasiskajās zinātnēs — ķīmijā, fizikā un matemātikā, kā arī ekonomikā un citās sociālajās zinātnēs.

4.7. Paziņojumā Komisija apgalvo, ka jebkuru ieteikumu galvenais mērķis ir padarīt Eiropas universitātes par “galveno virzītājspēku, lai Eiropa sasniegtu mērķi kļūt par pasaules vadošo uz zināšanām balstīto ekonomiku un sabiedrību”. Lai arī tas ir ļoti cildens mērķis, pastāv bažas, ka vienīgais virzītājspēks ir universitātes. EESK dotu priekšroku līdzvērtīgai uzņēmumu un universitāšu partnerībai, kurā abi partneri atzīst savas stiprās un vājās puses un kurā abi ir pārmaiņu virzītājspēks. Uzņēmēji sniedz praktisko pieredzi un zināšanas par tirgu, universitātes — intelektuālo saturu un atbalstu. EESK tomēr norāda, ka Eiropas virzītājspēku veido arī citi faktori, ne tikai uzņēmumi un augstākās izglītības iestādes. Jāatzīst, ka tās ir arī daudzās Eiropas un valstu politikas, bet jo sevišķi sabiedrības atbalsts izglītībai un bezdarba novēršanai.

4.8. EESK atzīst vajadzību mācību programmas veidot atbilstoši nodarbinātības iespējām un atzinīgi vērtē darba dokumentā iekļautās atsauces attiecībā uz “rezultātiem” (5.2/5.2.3/5.5.5), vienlaikus uzskatot, ka tas nav vienīgais universitāšu uzdevums. Komiteja tomēr pauž bažas par to, kā šos rezultātus noteiks, kas tos noteiks un kā profesionālā izglītība un apmācība un profesionālā kvalifikācija iederēsies universitāšu mācību un kvalifikācijas, kā arī profesionālās izglītības un apmācības galīgajā modelī. Komiteja uzskata, ka minēto rezultātu definēšana ir izšķiroša, lai izveidotu saikni starp apmācībās iegūto kvalifikāciju un darba devēju vajadzībām, jo īpaši saistībā ar MVU un mikrouzņēmējdarbību. Komiteja vienlaikus norāda, ka, ņemot vērā apmācības ilgumu un Eiropas nesaskaņotā darba tirgus nepastāvīgumu, apmācības programmas būs grūti saskaņot ar uzņēmējdarbības vajadzībām. Ar uzņēmējdarbību saistītos mācību priekšmetos augstskolām jāsniedz studentiem atbilstošas teorētiskās zināšanas, lai spētu risināt problēmas uzņēmējdarbības mainīgajā vidē.

4.9. Mūžizglītība ir svarīga gan uzņēmumiem, gan iedzīvotājiem, bet paziņojumā nav aplūkota problēma attiecībā uz vienlīdzību pieejā mūžizglītībai. Tā ir nopietna problēma, jo īpaši saistībā ar tiem iedzīvotājiem, kuriem nav universitātes izglītības. Saprotams, ka bez īpašiem ieteikumiem tās personas, kurām jau ir universitātes izglītība, saņems vairāk palīdzības un apmācības, savukārt tiem, kuriem šādas izglītības nav, nepastāv liela iespēja iesaistīties kādā universitātes līmeņa programmā vai universitātes mūžizglītības programmā.

4.10. Ieteikumos ir izteikts pieņēmums, ka Komisijai ir pietiekami tikties ar darba devējiem un akadēmiskajiem mācību spēkiem, lai noteiktu jomas, kurās trūkst profesionālās kvalifikācijas. Tas, šķiet, ir ironiski: situācijā, kad tiek prasīts lielāks skaits zinātnisko pētījumu, Komisija izvairās ieteikt jebkādu zinātnisku pieeju, lai noteiktu tās jomas, kurās nepietiek profesionālu darbinieku, un palīdzētu veidot izglītības un apmācības programmu, kas šo trūkumu likvidētu. Augstskolās sadarbībā ar uzņēmumiem izveidotas struktūras (piemēram, biedrības) varētu apzināt, kādas absolventu prasmes attiecīgajās jomās ir pieprasītas, lai tās vairāk pielāgotu uzņēmumu vajadzībām; šīs struktūras varētu arī palīdzēt absolventiem atrast darbu uzņēmumos.

4.11. Tas, ka trūkst zinātnisko datu, mūžizglītību ietekmē īpaši. Jāveic empīriski pētījumi, lai skaidri noteiktu — kādi uzdevumi ir jārisina uzņēmējiem un kādi ir jārisina vispār. Kad tos noteiks, ir jāievieš tādas no apmācības izrietošas kvalifikācijas, lai varētu sasniegt vajadzīgos rezultātus. Ņemot vērā uz uzņēmējiem orientēto rezultātu definēšanas praktisko aspektu, būtiski ir nodrošināt, lai uzņēmumi būtu iesaistīti attīstības procesā un šo mērķu definēšanā. Ļoti svarīgi būs informēt ieinteresētās puses. Piemēram, ja ir zināms, ka kādā nozarē ir liels darbaspēka pieprasījums (piemēram, ar jūru saistītajās profesijās), iespējamie studenti jāinformē, kuras augstākās izglītības iestādes (valsts vai Eiropas) sagatavo speciālistus šajā jomā, kurā profesijas ir ļoti daudzveidīgas un dažkārt prasa augstu kvalifikāciju.

4.12. Komisijas paziņojumā (2. punkts) noteikts: “Universitāšu un uzņēmējdarbības jomas sadarbība attiecas uz divām kultūras, vērtību un uzdevumu ziņā izteikti atšķirīgām jomām.” Turpmāk tajā ir sīkāk aplūkots, kā partnerība starp divām minētajām jomām ir veidota līdz šim, un tiek atzīts, ka “sadarbības līmenis starp dažādām valstīm, universitātēm un akadēmiskajām disciplīnām ļoti atšķiras. Turklāt šāda sadarbība tikai ierobežotā mērā ir ietekmējusi pārvaldi vai organizācijas kultūru abās minētajās jomās. Tikai dažās universitātēs ir izstrādāta iestādes mēroga stratēģija sadarbībai ar uzņēmumiem. Šādas universitātes ir koncentrētas nedaudzās dalībvalstīs.”

4.13. Šis apgalvojums norāda uz universitāšu un uzņēmumu sadarbības vienu no galvenajām problēmām, t. i., daudzas vecā stila universitātes ļoti minimāli vai pat nemaz necenšas izprast uzņēmējdarbības kultūru, vērtības un uzdevumus, un uzskata, ka attieksme ir jāmaina uzņēmējdarbības jomas pārstāvjiem, bet ne universitātēm. No otras puses, sadarbība būs patiesa tad, ja uzņēmumu pārstāvji neuzskatīs, ka grūtību cēlonis ir vienīgi akadēmiskais domāšanas veids, bet ņems vērā augstskolu specifisko darbību un to atbildību sabiedrības priekšā, kā arī to, ka augstskolu pozitīvā ietekme uz uzņēmumiem galvenokārt izpaužas netieši. Kamēr netiks atrisināta šī problēma, jebkuriem ieteikumiem par universitāšu un uzņēmumu sadarbību nebūs lielas jēgas.

4.14. Minētais apgalvojums norāda arī uz šādu problēmu: pašreizējā sadarbība notiek starp universitātēm un lieliem, bieži vien daudznacionāliem uzņēmumiem ar vērā ņemamu sociālo un saimniecisko reputāciju. Tāpēc rodas šāds jautājums: kā MVU un mikrouzņēmumi var ietekmēt universitātes, ja arī lieliem uzņēmumiem jau vēsturiski ir tik maza ietekme? Šī problēma ir minēta 3.3. punktā: “Jārisina konkrētas problēmas, ar ko saskaras MVU, ja universitātes ir paredzējušas veidot partnerību ar tiem”. Tomēr nav praktisku priekšlikumu par iespējamajām problēmām un risinājumiem.

4.15. Visā dokumentā nav definēts, kas ir MVU. Termins deviņas reizes ir minēts paziņojumā, desmit reižu — ietekmes novērtējumā un 76 reizes — Komisijas dienestu darba dokumentā, bet kopiespaids ir tāds, ka Komisija dokumentos definē nevis mazos uzņēmumus, bet gan uzņēmumus, kuros ir vairāk nekā 200 nodarbināto un kuru apgrozījums ir virs 10 miljoniem euro. Pašlaik Eiropas Komisija MVU definē šādi:

Uzņēmuma kategorija Nodarbināto skaits Gada apgrozījums Kopējā bilance Vidējie uzņēmumi <250 €50 miljoni vai €43 miljoni Mazie uzņēmumi <50 €10 miljoni vai €10 miljoni Mikrouzņēmumi <10 €2 miljoni vai €2 miljoni

Šī definīcija nepalīdz augstākās izglītības iestādēm vai forumam definēt MVU uzņēmumus, jo īpaši gadījumos, kad par kritēriju izmanto gada apgrozījumu. Komiteja uzskata, ka, izmantojot MVU pašreizējo definīciju, ir gūti noteikt sadarbības partnerus. Vēlams izstrādāt vienkāršāku MVU definīciju, kas atspoguļo reālo stāvokli.

4.16. Ir padziļināti jāanalizē un jāpapildina ar konkrētiem piemēriem aicinājums “atbalstīt uzņēmējdarbību” visā izglītības sistēmā. Komiteja pauž šaubas, vai forums būtu piemērotākā vieta, kur apspriest šo ļoti plašo jautājumu. Vajadzība attīstīt bērnu radošumu un citus talantus, kurus viņi izmantos savās nākotnes profesijās, un vajadzība pieaugušajiem būt uzņēmīgiem darbā (sevišķi saistībā ar mūžizglītību) ir divi dažādi jautājumi.

4.17. Uzņēmēji pauž bažas, ka uzņēmējdarbība ir kļuvusi par jaunu augstākās izglītības vadlīniju. Universitātēm ir jāveicina un jāattīsta profesionālāka pieeja uzņēmējdarbībai, bet pēdējā laikā šo izvērsto apmācības programmu mērķis ir iemācīt studentiem kļūt par uzņēmējiem. Pasaules ekonomikas foruma (Izglītot uzņēmēju nākamo paaudzi, 2009. gada aprīlis) materiālos ir atzīmēts: “Vairums no tā, ko jūs dzirdat par uzņēmējdarbību, ir pilnīgi nepareizi. Tā nav nekas maģisks vai noslēpumains, un tai nav nekāda sakara ar gēniem. Tā ir disciplīna, ko var iemācīties”. Komiteja uzskata, ka šīs nesenā pārvirze dažu universitāšu darbībā būtībā ir kļūdaina. Universitātēs var iemācīt, kā izpildīt uzņēmējdarbībai raksturīgos uzdevumus, piemēram, grāmatvedības, tirgvedības jomā, un kā uzņēmumus pārvaldīt, bet neviens, pat universitāšu profesori, nevar iemācīt, kā novērtēt un uzņemties finansiāla un personīga rakstura risku, kas pārlieku bieži nepakļaujas nekādai loģikai.

4.18. EESK vērš uzmanību uz atzinumu par tematu “Izglītības iestāžu un darba devēju partnerība” (5), kurā ir minētas daudzas iniciatīvas šajā jomā.

5. Piezīmes par Komisijas dienestu darba dokumentu

5.1. EESK pauž bažas, ka darba dokumentā, kas minēts paziņojumā (2. punkts), ir maz tādas informācijas, kas papildinātu paziņojumā teikto. Darba dokuments neskaidrību tikai palielina, jo tajā izteiktie pieņēmumi secinājumu pamatošanai gandrīz nemaz vai vispār nebalstās uz pierādījumiem.

5.2. Darba dokuments acīmredzami ir rakstīts no universitāšu interešu viedokļa, domājot par to, ko universitātes var iegūt no sadarbības ar uzņēmumiem. Komiteja pauž bažas par to, ka nav vienota viedokļa par foruma mērķiem un uzdevumiem. Aprises starp universitātēm, turpmākas izglītības iestādēm un citām apmācības iestādēm arī ir iezīmētas ļoti vāji, un nav saprotams, vai tas ir ieteikums visām universitātēm kļūt par apmācības struktūrām vai visām apmācības iestādēm kļūt par universitātēm.

5.3. EESK uzskata, ka šim darba dokumentam nav reālas vērtības, jo tajā nav piedāvātas plašākas perspektīvas uzņēmējdarbībai, nedz arī ir aplūkotas atsevišķas MVU raksturīgas problēmas.

Briselē, 2009. gada 17. decembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) Skatīt EESK atzinumu par tematu “Augstskolas Eiropai”, ziņotājs — Joost van Iersel (OV C 128, 18.5.2010., 48. lpp.) un atzinumu par tematu “Pētniecības iestāžu, rūpniecības nozaru un MVU sadarbība un zināšanu nodošana — būtiski inovācijas procesa priekšnosacījumi”, ziņotājs — Gerd Wolf (OV C 218, 11.9.2009.).

(2) Eiropas Zinātnes Fonds (ESF), 2008. Higher Education Looking Forward: An Agenda for Future Research by John Brennan, Jürgen Enders, Christine Musselin, Ulrich Teichler and Jussi Välimaa).

(3) Komisijas 2006. gada 10. maija paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam “Īstenojot universitāšu modernizācijas programmu: izglītība, pētniecība un jauninājumi”, COM(2006) 208 galīgā redakcija.

(4) Wilshire, Bruce. 1990. The Moral Collapse of the University: Professionalism, Purity and Alienation, Albany: State University of New York Press; Readings, Bill. 1996. The University in Ruins. Cambridge, Harvard University Press.

(5) EESK atzinums pieņemts 2009. gada 24. martā, ziņotājs: Malosse kgs (OV C 228, 22.9.2009., 9. lpp.).