Vēlākais līdz 2006. gadam vismazāk attīstītajām valstīm jāpielāgo savi tiesību akti TRIPS prasībām

(2005/C 129/03)

IEVADS

Intelektuālā īpašuma tiesību (international property rights, IPR) pārkāpumu skaits turpina pieaugt, pēdējos gados sasniedzot rūpnieciskas proporcijas. Tas notiek, kaut arī līdz šim vairākums Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) locekļu ir pieņēmuši tiesību aktus, izpildot intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzības obligātās normas. Tāpēc ir svarīgi, lai Eiropas Savienība pastiprināti pievērstos stingrai un iedarbīgai tiesību aktu ieviešanas īstenošanai.

Paredzēts, ka šī stratēģija uzlabos situāciju trešās valstīs. Tās ir loģiskas sekas nesenajām iniciatīvām, kā Īstenošanas direktīva (1), kas saskaņo tiesību aktu ieviešanu Eiropas Savienībā, un Muitas regulas (2) pārskatīšana, kas nodrošina pasākumus pret viltotām vai pirātiskām precēm uz Kopienas robežas.

Stratēģijas mērķi ir:

Šīs stratēģijas mērķis nav:

PIEDĀVĀTIE PASĀKUMI PROBLĒMAS RISINĀJUMAM

1) Prioritāro valstu identificēšana

Ir svarīgi identificēt noteiktu valstu skaitu, kurās jākoncentrē Komisijas centieni saistībā ar šo stratēģiju (gk. I pielikums, 4. iedaļa). Tā kā cilvēkresursi, kā arī finanšu resursi attiecībā uz intelektuālā īpašuma tiesību (4) aizsardzību, ir ierobežoti, ir nereāli cerēt, ka mūsu pasākumi tiks vienādi attiecināti visās valstīs vai vismaz vairumā valstu, kur sastopams pirātisms un viltojumi. Tādēļ mehānisms, lai novērtētu, kurās valstīs vai reģionos ir vislielākās problēmas, vai kurās Kopienas pasākumi ir visvairāk vajadzīgi, būs galvenais instruments šīs stratēģijas veiksmīgai īstenošanai.

2002. gada beigās Komisija uzsāka pētījumu, lai novērtētu situāciju trešās valstīs attiecībā uz intelektuālā īpašuma tiesību (5) pārkāpumiem un aizsardzību. Rūpīgāk identificējot problēmas, pētījums nodrošināja diagnozi, kas ļāva Komisijai izstrādāt pašreizējo stratēģiju. Tajā pašā laikā tas sniedza būtisku informāciju, lai varētu noteikt tās valstis, kurām, pirmkārt, jāpievērš uzmanība un jāpiešķir mūsu ierobežoto resursu pamatapjoms.

Īpaši pasākumi

2) Daudzpusējie/Divpusējie nolīgumi

Nolīgumā par intelektuālā īpašuma tiesību tirdzniecības aspektiem (TRIPs) (7) ir sīki izstrādāta nodaļa, kas veltīta obligāto intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzības un tehniskās sadarbības standartu noteikšanai. Tā arī paredz struktūru, kas atbild par Nolīguma noteikumu īstenošanas uzraudzību un konsultācijām starp locekļiem, t.i., TRIPs padomi. Visbeidzot, tā ievieš strīdu novēršanas un risinājuma mehānismu. Šo īpašību dēļ TRIPs ir viens no piemērotākajiem un iedarbīgākajiem instrumentiem, lai risinātu problēmas, kas saistītas ar intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumiem.

Daudzos divpusējos nolīgumos, ko slēgusi Eiropas Kopiena, ir nodaļa, kas veltīta intelektuālam īpašumam. Šajā nodaļā parasti ir noteikts, ka jāsasniedz ļoti augsts intelektuālā īpašuma aizsardzības standarts (ieskaitot tiesību aizsardzību). Vairums nolīgumu ietver arī noteikumu, kas atļauj tehnisko sadarbību šajā jomā. Šie noteikumi uzmanīgi jākontrolē un efektīvi jāīsteno, īpaši attiecībā uz valstīm, kurās ir vislielākās problēmas šajā jomā.

Šo daudzpusējo un divpusējo nolīgumu institucionālās struktūras (TRIPs padome, Asociāciju padomes, Pasaules intelektuālā īpašuma organizācija — WIPO utt.) var izmantot, lai kontrolētu un apspriestu tiesību aktus un to ieviešanas problēmas jau pašā sākumposmā. Tādējādi var veidot strukturētu politisko dialogu un izteikt jaunas iniciatīvas vai laicīgi brīdināt par potenciālām problēmām, pirms rodas vajadzība veikt stingrākus pasākumus.

Ir arī paredzēts aizsardzības noteikumus turpmākajos divpusējos vai divu reģionu nolīgumos izstrādāt operatīvākus un skaidri noteikt, ko ES uzskata par augstākiem starptautiskiem standartiem šajā jomā un kāda veida centienus tā sagaida no saviem tirdzniecības partneriem.

Īpaši pasākumi

Sistemātiskāk izvirzīt aizsardzības jautājumus augstākā līmeņa sanāksmēs un padomēs/komitejās, kuras izveidotas saskaņā ar šiem divpusējiem līgumiem. Lai ļautu Komisijai sasniegt iedarbīgu reakciju no tās kolēģiem, svarīgi ir saņemt ticamu un detalizētu informāciju tieši no tiesību subjektiem vai ar EK delegācijas vai dalībvalstu vēstniecību attiecīgajās dalībvalstīs starpniecību.

3) Politiskais dialogs

Komisijai skaidri jāinformē savi tirdzniecības partneri, ka efektīva intelektuālā īpašuma aizsardzība, vismaz tādā līmenī, kāds noteikts TRIPs, ir absolūti būtiska, un ka pirmais solis, lai cīnītos ar pirātismu un viltojumiem, ir piemērots tiesību aizsardzības līmenis pašā sākumā, t.i., valstīs, kurās šīs preces tiek ražotas un eksportētas. Komisijai arī jāuzsver, ka iedarbīga tiesību aizsardzība vairumā gadījumu ir savstarpēja labuma jautājums, vai tas būtu veselības jomā, attiecībā uz patērētāju mērķiem vai šo valstu pievilcību ārējo ieguldījumu piesaistei. Savā saziņā dažādos līmeņos ar attiecīgo valstu iestādēm Komisijai nepārprotami jādara zināma tās vēlme palīdzēt valstīm paaugstināt tiesību aizsardzības līmeni, kā arī tas, ka tā neatturēsies izmantot savā rīcībā esošos līdzekļus gadījumos, kad nepietiekama tiesību aizsardzība kaitē tās tiesību subjektiem.

Turklāt Komisija pastiprina savu sadarbību ar valstīm, ko smagi iespaidojušas šāda veida prakse un kurām ar Kopienu ir vienādas problēmas, kā, piemēram, Japāna. Tā rezultātā notiek pastiprināta informācijas apmaiņa un pat piedalīšanās kopīgās iniciatīvās trešās valstīs. Papildus, šādiem “kopīgiem pasākumiem” jārada resursu racionalizācija starp valstīm, kam ir līdzīgas problēmas un kas uzsāk līdzīgas iniciatīvas.

Visbeidzot, EK delegācijas valstīs, kurās ir problēmas, var dot nozīmīgu ieguldījumu, nodibinot ciešas saiknes ar vietējām tiesībsargājošām iestādēm, ar Kopienas tiesību subjektiem, kas darbojas šajās valstīs, un ar ES dalībvalstu vēstniecībām un citām attiecīgajām valstīm.

Īpaši pasākumi

4) Veicināšans pasākumi/Tehniskā sadarbība

Vairums valstu ar nepietiekamu tiesību aizsardzības līmeni iebildīs, ka tām nepietiek resursu un ka tām ir steidzamākas prioritātes nekā intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzība. Intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzība ir sarežģīts un daudzdisciplinārs pasākums. Tas ietver tiesību aktu izstrādi, tiesnešu, policijas spēku, muitas ierēdņu un citu ekspertu mācības, aģentūru vai īpašu uzdevuma vienību izveidi, sabiedrības izpratnes veicināšanu utt. Daudzas no šīm vajadzībām var būt un zināmā mērā jau ir bijušas izteiktas Komisijas tehniskas sadarbības programmās, bet ir svarīgi paveikt vairāk un labāk.

Tehniska palīdzība ir darbības, ko ES augstu vērtē sakarā ar to ieguldījumu attiecībā uz nabadzības novēršanu un attīstību. Tādēļ ir svarīgi parādīt, ka adekvāta intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzība var veicināt šī mērķa sasniegšanu, izveidojot saikni ar ieguldījumu iespējām, tehnoloģijas un zinātības nodošanu, tradicionālo zināšanu aizsardzību, veselības un drošības standartu uzlabošanu utt.

Būs vajadzīga elastīga pieeja, kur tiek ņemtas vērā saņēmējas valsts dažādās vajadzības, attīstības līmenis, tās dalība vai nepiedalīšanās pasaules Tirdzniecības organizācijā (PTO), kā arī galvenās problēmas saistībā ar intelektuālā īpašuma tiesībām (ražotājvalsts, viltoto preču pārvadāšana un patēriņš). Jebkuras sadarbības programmas ir iedarbīgas tikai tad, ja saņēmēja valsts tās patiesi uzskata par prioritārām un svarīgām.

Ir arī atbilstīgi dalīties informācijā un nodrošināt obligāto sadarbības līmeni starp galvenajiem tehniskās palīdzības sniedzējiem, kā WIPO, Pasaules Muitas organizācija (WCO), dalībvalstis un trešās valstis, kā Japāna, ASV un citas.

Visbeidzot, jāuzsver šādas grūtības:

Īpaši pasākumi

5) Strīdu izšķiršana/Sankcijas

Neviens noteikums nevar būt patiesi iedarbīgs bez sankciju draudiem. Valstis, kurās sistemātiski notiek intelektuālā īpašuma pārkāpumi un kur problēmas risināšanai iedarbīgi nepiemēro valdības pasākumus, var identificēt publiski. Kā pēdējais punkts jāsniedz apsvērums par strīdu atrisināšanas mehānismu pielietošanu, kas ir paredzēti daudzpusējos un divpusējos nolīgumos.

Pašreizējais Tirdzniecības šķēršļu regulas (Trade Barriers Regulation) mehānisms (13) varētu būt izejas punkts. Tirdzniecības sķēršļu regula ir juridisks instruments, kas dod tiesības Kopienas uzņēmumiem un rūpniecības nozarēm izvirzīt sūdzību, kas liek Komisijai izmeklēt un novērtēt, vai ir bijuši starptautisko tirdzniecības noteikumu pārkāpuma pierādījumi, kā rezultātā iestājušās nelabvēlīgas sekas tirdzniecībā. Tā rezultātā procedūras rezultātā tiks panākts savstarpēji pieņemams problēmas risinājums vai būs jāvērša pie strīdu izšķiršanas.

Tirdzniecības šķēršļu regulai ir plaša piemērošanas joma, tā skar ne tikai preces, bet zināmā mērā arī intelektuālā īpašuma tiesības un pakalpojumus, kad pārkāpumi attiecībā uz šīm tiesībām iespaido tirdzniecību starp EK un trešo valsti.

Var apsvērt arī citus ar tirdzniecību saistītus mehānismus. Piemēram, ES iekļauj līdzīgus instrumentus divpusējos līgumos, kuru skaits palielinās un kurus var izmantot gadījumos, kad tie nesaskan ar pieprasītajiem augstajiem (agstākajiem) intelektuālā īpašuma aizsardzības standartiem.

Nepietiekama tiesību aizsardzība biežāk rodas sakarā ar veidu, kādā kompetentās iestādes ir (nav) faktiski ieviesušas noteikumus, nevis tādēļ, ka nav tiesību aktu vai ir acīmredzamas tiesību aktu pretrunas ar TRIPs prasībām. Tomēr, ja šādi trūkumi kļūst sistemātiski, tie var būt par pamatu strīdu izšķiršanas gadījumam.

Īpaši pasākumi

6) Partnerattiecību izveidošana starp valsts un privāto sektoru

Ir daudz uzņēmumu un asociācijas, kuri daudzus gadus ir aktīvi cīnījušies ar pirātismu/viltojumiem. Tie ir nenovērtējams informācijas avots, un ir arī galvenie partneri jebkurā izpratnes veicinošā iniciatīvā. Daudzas no šīm organicācijām atrodas un jau aktīvi darbojas vairumā valstu, kurās ir problēmas.

Papildus īpašiem pasākumiem, kas šobrīd piedāvāti, Komisijā ir citi iniciatīvu piemēri, lai radītu partnerattiecības starp valsts un privāto sektoru, kas ir tieši vai netieši saistītas ar intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzību.

Viens no šiem projektiem ietvēra Jauninājumu centra radīšanu, lai atbalstītu uzņēmumus, kas nodarbojas ar tehnoloģiju nodošanu (14). Šajā projektā iesaistīti cilvēki ar plašu pieredzi intelektuālā īpašuma tiesību jomā (licencēšana, intelektuālā īpašuma tiesību pārvietošana utt.), un to var izmantot, lai vāktu informāciju par aizsardzības problēmām trešās valstīs. Līdz šim tīkls aptver tikai ES, bet ir apsvērta tā paplašināšana trešās valstīs. Notiek kopīgs izmēģinājumprojekts ar biroju Čīlē.

Tāpat jau norisinās “Intelektuālā īpašuma tiesību palīdzības dienesta” (15) projekts, ko finansē Komisija, lai atbalstītu kreativitāti un jauninājumus. Palīdzības dienesta mērķis nav izskatīt sūdzības, bet nodrošināt informāciju ES rūpniecībai. Tādēļ tas var sniegt konsultācijas uzņēmumiem, kuru tiesības tiek pārkāptas trešās valstīs.

Visbeidzot, Komisijai ir ilga pieredze privāto uzņēmēju iesaistīšanā savos semināros un mācību programmās, īpaši attiecībā uz intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzību, šķērsojot robežu.

Īpaši pasākumi

7) Izpratnes veidošana/Pašu pieredzes apkopošana

Informācijas nodrošināšana sabiedrībai ir cita ļoti nozīmīga stratēģijas dimensija. To var iedalīt šādās sastāvdaļās:

Īpaši pasākumi

8) Institucionālā sadarbība

Komisijas dienesti, kas atbildīgi par dažādiem intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzības aspektiem, pastiprina savu koordināciju un sadarbību ar nodomu paplašināt Komisijas lomu. Neradot papildu birokrātijas apjomus, vajadzīgs:

Īpaši pasākumi

tiks veidota jauna Komisijas tīmekļa vietne, norādot: (i) pašreizējos tiesību aktus, lai īstenotu intelektuālā īpašuma tiesības; (ii) tiesību aizsardzības rokasgrāmatu, iekļaujot Komisijas kontaktstruktūras par dažādiem intelektuālā īpašuma tiesību veidiem un to aizsardzības aspektiem, kā arī saites uz dažādām dienestu, kas ar to nodarbojas, tīmekļa vietnēm.

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīva 2004/48/EK ir pieejama:

http://europa.eu.int/eur-lex/pri/en/oj/dat/2004/1_195/119520040602en00160025.pdf

(2) Padomes 2003. gada 22. jūlija Regula 1383/2003 ir pieejama:

http://europa.eu.int/comm/taxation_customs/customs/counterfeit_piracy/files/counterfeit_en.pdf

(3) Stratēģijai nav tiešu papildu finansiālu seku attiecībā uz Eiropas Komisijas budžetu.

(4) Atsauce uz intelektuālā īpašuma tiesībām šajā dokumentā ir sniegta tās plašākā nozīmē, t.i., ietverot autortiesības un ar tām saistītās tiesības, kā arī preču zīmes, patentus, zīmējumus, ģeogrāfiskās norādes, slepenu informāciju utt.

(5) “Pētījuma par Intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzību trešajās valstīs” pilns rezultātu apkopojums, par visām valstīm, par kurām saņemta pietiekama informācija, ietverot sīku atskaiti par katru valsti, pieejams:

http://europa.eu.int/comm/trade/issues/sector/sectoral/intell_property/survey_en.htm

(6) Vērtīgu informāciju par to viltoto vai pirātpreču izcelsmi, maršrutu un raksturu, kas sūtītas uz Kopienu vai atrodušās tranzītā, sniedz ikgadējā statistika par precēm ar izcelsmi no trešām valstīm, ko konfiscējusi muita uz Kopienas robežas. Ziņojumu sagatavo Nodokļu un muitas savienības ģenerāldirektorāts (DG TAXUD). Dati par 2003. gadu atrodami tīmekļa vietnē:

http://europa.eu.int/comm/taxation_customs/customs/counterfeit_piracy/index_en.htm

(7) Nolīgums par Intelektuālā īpašuma tirdzniecības aspektiem, Nolīguma 1C pielikums, ar ko nodibina Pasaules Tirdzniecības organizāciju (TRIPs, Marakeša, 1994.).

(8) TRIPs nolīguma 51. pants tikai nosaka saistības dalībniekiem īstenot muitas pasākumus attiecībā uz importētajām precēm.

(9) EC-ASEAN IPR programma ietver reģionālo un valsts komponentu un aptver visas intelektuālā īpašuma tiesību jomas. Tās apjoms ir EUR 5 miljoni. Papildus plānoti EUR 2 miljoni, ņemot vērā Laosas, Kambodžas un Vjetnamas iekļaušanu. Projekts tika uzsākts 2000. gadā, un tas ilgst 5 gadus.

(10) PTO II ir lielākā ar PTO saistītā atbalsta programma Ķīnā ar budžeta apjomu EUR 15 miljoni 5 gados un kurai Ķīna ir izteikusi gatavību ieguldīt papildus 30 %. Tiks ierosināta intelektuālā īpašuma tiesību nodaļa. Programmu uzsāks līdz 2004. gada beigām.

(11) Projekts, kas paredzēts mazu uzņēmumu iniciatīvas atbalstam Ķīnā. Ar kopējo budžeta apjomu EUR 9,6 miljoni un ilgumu 5 gadi, iniciatīvas pamatā ir pieprasījums, tomēr aktīvi tiks aicināts iekļaut ar intelektuālā īpašuma tiesībām saistītus projektus.

(12) Kopienas palīdzība rekonstrukcijai, attīstībai un stabilizācijai (CARDS) programmā Rietumbalkānu reģionam 2003. gada jūlijā tika izvirzīts projekts “Rūpnieciskā un intelektuālā īpašuma tiesības”. Šis projekts ilgs 36 mēnešus, un tā budžeta apjoms ir EUR 2,25 miljoni.

(13) Padomes 1994. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 3286/94, ar ko nosaka Kopienas procedūras tirdzniecības politikas jomā, lai nodrošinātu Kopienas tiesību īstenošanu starptautiskajiem tirdzniecības noteikumiem, jo īpaši tiem, kas ieviesti Pasaules tirdzniecības organizācijas aizgādnībā.

http://europa.eu.int/comm/trade/issues/respectrules/tbr/legis/adrgreg06a.htm

(14) Šo projektu vada Uzņēmējdarbības ģenerāldirektorāts (DG ENTR). Papildu informāciju var iegūt:

http://europa.eu.int/comm/enterprise/innovation/networks.htm#irc

(15) http://www.ipr-helpdesk.org

I PIELIKUMS

VISPĀRĒJA INFORMĀCIJA

1) Problēmas izklāsts?

Līgums par intelektuālā īpašuma tiesībām, kas saistītas ar tirdzniecību, (TRIPS līgums) pirmo reizi izveido vienotu, visaptverošu, daudzpusēju noteikumu kopumu, kas attiecas uz visa veida intelektuālā īpašuma tiesībām. Tas ietver arī sīki izstrādātu nodaļu par obligātajiem standartiem intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanā, kas jāpieņem visām PTO dalībvalstīm.

Tomēr, lai gan šobrīd lielākā daļa PTO dalībvalstu ir pieņēmušas tiesību aktus, ar ko piemēro obligātos standartus (1), katru gadu palielinās pirātisma gadījumu un viltojumu skaits. Pēdējos gados šie pārkāpumi ir sasnieguši rūpnieciskus apjomus, jo tie sniedz ievērojamas peļņas iespējas un bieži — ierobežotu atbildību vainīgajam.

Tādēļ EK loma, kas paredz tikai vispārēja likumīga pamata veidošanas uzraudzību PTO dalībvalstīs, ir acīmredzami nepietiekama. Ir svarīgi, lai EK pievērstu arvien vairāk uzmanības izpildes tiesību aktu efektīvai un sekmīgai piemērošanai.

Pēdējos gados Kopienā un aiz tās ārējām robežām ir ierosinātas vairākas likumdošanas iniciatīvas. Jau 1994. gadā EK pieņēma tā saukto muitas regulu (Regula (EK) Nr. 3295/94), ar ko atļāva robežkontroli attiecībā uz viltotu preču importu. Vēlāk — 1998. gadā — Komisija izdeva Zaļo grāmatu par viltošanas un pirātisma apkarošanu vienotajā tirgū. Atbildot uz reakciju saistībā ar Zaļo grāmatu, Komisija 2000. gada 30. novembrī nāca klajā ar rīcības plānu. Ar direktīvu, kas saskaņo intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu Kopienā, un ar regulu, kas uzlabo muitas rīcības mehānismu cīņā pret viltotām vai pirātiskām precēm, kas minētas iepriekšējā muitas regulā, šis rīcības plāns paplašina Eiropola pilnvaras attiecībā uz pirātisma un viltošanas apkarošanu un īsteno pētījumu par tādu datu savākšanas, analīzes un salīdzināšanas metodēm, kas attiecas uz viltošanu un pirātismu (2). Bez tam, Eiropadomes 2003. gada pavasara sanāksmes prezidentvalsts secinājumi (3) stingri pieprasa pastiprināt cīņu pret pirātismu un viltošanu. Tā rezultātā Komisija (Tieslietu un iekšlietu ĢD) 2004. gadā paredz laist klajā likumdošanas iniciatīvu — priekšlikumu Padomes pamatlēmumam par valsts tiesību aktu tuvināšanu un sodu par viltošanu un pirātismu.

Tomēr situācija ārpus Kopienas teritorijas ir atšķirīga. Iekšējie tiesību akti, kas pieejami Kopienas tiesību subjektiem gadījumos, ja to tiesības Kopienā ir pārkāptas vai ja ES importē viltotas preces, nav piemērojami, ja pārkāpumi notiek trešajās valstīs un attiecīgās preces tiek patērētas iekšējā tirgū vai eksportētas uz trešajām valstīm. Kaut arī šādi pārkāpumi notiek ārpus ES, tie tiešā veidā ietekmē Kopienas tiesību subjektus.

2) Kādēļ tas ir svarīgi? Cik tas ir svarīgi? Ko tas skar?

a) Eiropas Kopiena

Intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumi, par kuriem liecina arvien lielāki daudzumi pirātisku un viltotu preču tirgū, ļoti nelabvēlīgi ietekmē vairākas atšķirīgas nozares. Tā kā Kopiena ir tirgus, kas tradicionāli veic nozīmīgus ieguldījumus precēs un pakalpojumos, kuriem ir aizsargātas intelektuālā īpašuma tiesības, un par to saņem ievērojamu pievienoto vērtību, to īpaši skar intelektuāla īpašuma tiesību nepietiekoša īstenošana, pat tad, ja tas notiek trešajās valstīs, un arī tad, ja pirātiskās/viltotās preces un pakalpojumi nav paredzēti Kopienas tirgum. Turpmāk minētas dažas no nelabvēlīgajām sekām, ko izraisa intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumi.

Ekonomiskās un sociālās sekas. Tiesību subjekti zaudē ieņēmumus no ieguldījumiem pētniecībā un attīstībā, tirgdarbībā, radošajā darbā, kvalitātes kontrolē utt. Nelabvēlīgi ietekmē tirgus daļu, pārdošanas apjomu, reputāciju, nodarbinātību un visbeidzot — dažu uz intelektuālo īpašumu balstītu darbību/uzņēmumu dzīvotspēju. Augsts intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu līmenis atbaida ārvalstu investorus un kavē tehnoloģiju nodošanu.

Sekas attiecībā uz veselības aizsardzību un patērētāju tiesību aizsardzību. Pirātiskās un viltotās preces parasti ražo anonīmi uzņēmumi, kas nepievērš uzmanību veselības, drošības un kvalitātes prasībām un nenodrošina palīdzību pēc pārdošanas, nesniedz garantiju, lietošanas instrukcijas utt. Šo problēmu ilustrē viltotu medikamentu, pārtikas (arī pudelēs pildīta ūdens), automašīnu un lidmašīnu rezerves daļu, elektrisko ierīču un rotaļlietu arvien pieaugošie konfiscēšanas apjomi.

Sekas attiecībā uz sabiedrisko kārtību un drošību. Pēdējos gados arvien lielākas bažas izraisa kriminālu organizāciju un dažkārt pat teroristisku grupu biežāka iesaistīšanās lielākajos viltotu un pirātisku preču nelegālās starptautiskās tirdzniecības gadījumos. Tas ir izskaidrojams ar šo darbību lielo ienesīgumu un zemāku risku (4), salīdzinot ar citām peļņu nesošām kriminālām darbībām. Problēmas mērogs un iesaistītās naudas summas parāda, ka situācija attiecībā uz pirātismu ir tikpat sarežģīti risināma kā narkotiku tirdzniecība vai naudas atmazgāšana. Eiropols, Interpols un vairāki policijas dienesti Kopienā ir izveidojuši struktūrvienības, kas nodarbojas tieši ar šo problēmu.

Fiskālās sekas. Tā kā intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumi pēc būtības ir nelikumīgi, slēpjami un rada zemākas cenas, valsts bieži zaudē nodokļu ienākumus (PVN, ienākuma nodokļus, muitas nodokļus). Šī problēma ir īpaši aktuāla valstīs, kurās dažas ekonomikas nozares ir stingā valsts uzraudzībā, piemēram, tabaka, alkoholiskie dzērieni, degviela utt.

b) Trešās valstis

Kādēļ šī problēma jārisina trešajās valstīs, kurās nav senu tradīciju intelektuālā īpašuma tiesību jomā, ir neliels skaits tiesību subjektu un dažkārt nozīmīga rūpniecības un tirdzniecības daļa gūst ienākumus no šiem pārkāpumiem?

Atbilde uz šo jautājumu tikai daļēji atšķiras no tās, kas attiecas uz Kopienu. Intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu sekas attiecībā uz veselības aizsardzību un patērētāju tiesību aizsardzību, organizēto noziedzību un zaudētiem nodokļu ieņēmumiem ir salīdzinoši acīmredzamas un tieši jūtamas gan Kopienā, gan trešajās valstīs, kurās šie pārkāpumi galvenokārt notiek. Tādēļ šīs valstis ir tūlītēji ieinteresētas (tām jābūt ieinteresētām) pirātisma un viltošanas apkarošanā.

Tomēr attiecībā uz pirmo punktu (ekonomiskās un sociālās sekas) daži teiks, ka ieviešot tādu intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzību, kuru subjekti ir Kopienas uzņēmumi, trešās valstis negūs nekādu tiešu labumu. Tieši pretēji — šķiet, ka tās izmantos savus resursus, lai aizsargātu ārvalstu uzņēmumu ieguldījumus (dažas valstis bieži aizvirza šādu argumentu). Lai atspēkotu šādus uzskatus, EK ir jāizskaidro, ka intelektuālā īpašuma tiesību efektīva piemērošana (pat tad, ja tās pieder trešajai personai) ir svarīgs instruments ārvalstu investīciju piesaistei, tehnoloģiju un tehnisko noslēpumu nodošanai, kā arī, lai aizsargātu vietējos tiesību subjektus jaunattīstības un vismazāk attīstītajās valstīs, kas jau tagad piedzīvo sava intelektuālā īpašuma piesavināšanos (5). Tas ir labas pārvaldības un starptautiskas uzticamības jautājums, nerunājot par pienākumu ievērot PTO un citas starptautiskās un divpusējās saistības. Vidējā un ilgā laikposmā tas arī stimulē vietējos autorus, izgudrotājus un investorus, kā arī dod ieguldījumu valsts attīstībā. Intelektuālā īpašuma tiesību nepietiekama novērtēšana izraisa neefektīvu to piemērošanu.

Lai veicinātu šo intelektuālā īpašuma tiesību sistēmas jomu, dažām jaunattīstības valstīm (valstīm, kas attīstās strauji) ir lietderīgi novērtēt tās nozares, kas galvenokārt balstītas uz intelektuālā īpašuma tiesību izmantošanu (6). Tas rada izpratni par intelektuālā īpašuma tiesību vērtību attiecībā uz valsts ekonomisko vidi, kā arī attiecībā uz ekonomisko, sociālo un kultūras izaugsmi un attīstību.

Tomēr pastāv neseni piemēri, ka valstīs, kurās attīstās konkurētspējīgāka un arvien sarežģītāka ekonomika, skaidri parādās nepieciešamība efektīvi aizsargāt intelektuālā īpašuma tiesības pret iekšzemes un ārvalstu pārkāpumiem.

Dažās “visproblemātiskākajās” valstīs iestādes pilnībā izprot intelektuālā īpašuma tiesību nozīmi valsts attīstībā, un vietējie tiesību subjekti pieprasa tikpat stingru intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu, kā attiecībā uz ārvalstu tiesību subjektiem. Problēmas rada fakts, ka pirātiskā/viltotā rūpniecība ir svarīga valsts tautsaimniecības daļa. Tādēļ ir skaidrs, ka problēma ir daudz plašāka un to nevar risināt tikai no intelektuālā īpašuma skatpunkta. Risinājumu var nodrošināt vienīgi visaptveroša politika, kurā iesaistītas valsts, reģiona un vietējā līmeņa iestādes.

3) Kādas intelektuālā īpašuma tiesības tiek pārkāptas? Kādas ir visbiežāk skartās nozares?

Lielākā daļa no tām. Viens no biežākajiem maldīgajiem uzskatiem ir tāds, ka pirātisms un viltošana attiecas vienīgi uz dažiem luksusa, sporta un apģērba zīmoliem, mūziku un programmatūras CD/DVD, un nedaudzām citām jomām. Patiesībā lielā mērā tiek pārkāptas gandrīz visas intelektuālā īpašuma tiesības un viltoto produktu klāsts ir plašs — sākot no brokastu pārslu kastēm līdz augiem un sēklām, no lidmašīnu rezerves daļām līdz saulesbrillēm, no cigaretēm līdz medikamentiem, no AA baterijām līdz pat degvielas uzpildes stacijām. Pārkāpumi var nodarīt vienādu kaitējumu gan lielajiem programmatūras ražotājiem, gan maziem uzņēmumiem, kas izgatavo noteikta veida tēju. Komisijas muitas dienestu publicētā gada statistika attiecībā uz tādu aizturēto pirātisko un viltoto preču daudzumu un veidu, kuru izcelsme ir trešajās valstīs, sniedz izsmeļošu un uzticamu informāciju par problēmas mērogu un attīstību (7).

Komisija uzskata, ka lielākā daļa problēmu attiecībā uz dažāda veida intelektuālā īpašuma tiesībām ir kopīgas, un tāpēc tās var efektīvi risināt ar integrētu stratēģiju. Šobrīd piedāvātās stratēģijas mērķis ir veicināt rīcību pret visa veida intelektuālā īpašuma (autortiesības, preču zīmes, ģeogrāfiskās izcelsmes norāde, patenti, dizainparaugi, utt.) tiesību pārkāpumiem.

4) Kā noteikt“prioritārās” valstis?

Pastāv vairāki atšķirīgi kritēriji problemātiskāko valstu noteikšanai attiecībā uz intelektuālā īpašuma tiesību īstenošanu (8).Tās var iedalīt šādi: a) izcelsmes valstis; b) tranzītvalstis un c) mērķa valstis. Katrai no šīm valstu grupām ir atšķirīgi piemērotāko pasākumu veidi, lai risinātu šo situāciju.

a) Izcelsmes valstis

Tās ir valstis, kurās pirātisko un viltoto preču ražošana gan iekšzemes, gan eksporta patēriņam sasniedz satraucoši lielus apmērus. Ciparu pirātisma gadījumos, izmantojot internetu, ir īpaši grūti konstatēt intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu.

Šajās valstīs ir īpaši svarīgi uzlabot policijas, tiesu, muitas un vispārējās administrācijas efektivitāti un koordinēšanu. Tāpat ir svarīgi nodrošināt, ka juridiskā sistēma paredz preventīvas sankcijas.

b) Tranzītvalstis

Lai gūtu vispārēju priekšstatu, nevajag koncentrēt uzmanību tikai uz tām valstīm, kas pārkāpj intelektuālā īpašuma tiesības, jo to teritorijā notiek viltotu produktu masveida ražošana, bet pievērsties arī tām valstīm, kas bieži ir satiksmes mezgli. Šajā kategorijā ietilpst valstis, kas ir Kopienā aizturēto viltoto preču galvenās izcelsmes vietas, un problēma galvenokārt rodas viltoto produktu tranzīta plūsmas dēļ, nevis tāpēc, ka šādas preces ražo vietējā tirgū. Tomēr liels daudzums šīs valsts izcelsmes preču norāda, ka šajā valstī ir nepietiekama tiesību piemērošana, vismaz attiecībā uz robežkontroli. Organizētās noziedzības tīkli izmanto šādus vājos punktus, lai izveidotu tirdzniecības ceļus, slēpjot preču patieso izcelsmi.

Uzlabojot iespējas veikt pasākumus uz robežām un muitas iestāžu darba efektivitāti, jo īpaši attiecībā uz preču tranzītu, var būtiski palīdzēt samazināt nelegālās tirdzniecības apjomu.

c) Mērķa valstis

Piemērojot jebkuru stratēģiju intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumu samazināšanai, ir svarīgi ņemt vērā arī valstis, kuras ir galvenie viltotu preču eksporta galamērķi vai galvenokārt ir šādu preču tirgus.

Gandrīz visās valstīs notiek vērā ņemama tirdzniecība ar viltotām precēm. Ir sarežģīti definēt valstis, kas ir pirātisko preču galvenie noieta tirgi, jo tā ir ļoti izplatīta problēma, lai gan pastāv daudzi (dažkārt pretrunīgi) iemesli: valstis ir pārāk nabadzīgas, lai pirktu produktus ar aizsargātām intelektuālā īpašuma tiesībām, šāda prakse ir pieņemama vai vismaz nav nosodāma, valstis lielos daudzumos ražo viltojumus, dažkārt nav iespējams atšķirt viltojumu no īstā produkta, viltojumi ir lētāki. Tādēļ resursi ir jākoncentrē uz to likumīgo Kopienas tiesību subjektu galvenajiem noieta tirgiem, kurus visvairāk skar intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumi.

Lai cīnītos ar pirātisko un viltoto preču patēriņu, jāpieliek pūles, veidojot sabiedrisko izpratni par šādu darbību negatīvo ietekmi un riskiem. Vajadzīga arī efektīvāka importēto preču muitas kontrole un efektīvāka policijas un tiesu rīcība cīņā ar tīkliem un indivīdiem, kas iesaistīti šādu preču liela mēroga tirdzniecībā.

5) Kādā ir situācija Kopienā?

Kopumā Kopiena un tās dalībvalstis tiek atzinīgi vērtētas par intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzību un īstenošanu augstā līmenī, jo par to liecina acquis un jo īpaši nesenie centieni, kas minēti 1) punktā. Arī praktiskā līmenī ikgadējais ziņojums, ko publicē TAXUD ģenerāldirektorāts (9), un tam līdzīgi ziņojumi sniedz skaidru priekšstatu par rezultātiem, ko katras dalībvalsts iestādes panākušas attiecībā uz viltotu preču aizturēšanu uz robežām.

Tomēr tiesību īstenošanas līmenis Kopienā dažādās dalībvalstīs atšķiras. Dažām dalībvalstīm joprojām ir jāuzlabo pašreizējā situācija un jāsamazina esošā pirātisko un viltoto preču ražošana un pārdošana. Jaunā direktīva, ar ko Kopienā saskaņo intelektuālā īpašuma tiesības, palīdzēs uzlabot situāciju.

6) Kādi ir intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanas galvenie dalībnieki Komisijā?

Dažādi Komisijas ģenerāldirektorāti (ĢD) ir kompetenti dažādās intelektuālā īpašuma tiesību jomās. Vienkāršs skaidrojums:

— Tirdzniecības ĢD nodarbojas ar jautājuma ārējo dimensiju (daudzpusēju un divpusēju), t.i. tiesību piemērošanu trešajās valstīs. Tas arī pārstāv Eiropas Kopienu PTO un jo īpaši TRIPS Padomē;

— Iekšējā tirgus ĢD (MARKT) ir atbildīgs par ES intelektuālā un rūpnieciskā īpašuma politiku un likumdošanu, kā arī pārstāv Eiropas Kopienu un tās vārdā risina sarunas dažādās Pasaules intelektuālā īpašuma organizācijas komitejās. MARKT ĢD ir iepriekš minētās īstenošanas direktīvas autors;

— Lauksaimniecības ĢD (AGRI) ir atbildīgs par iekšējo un ārējo ES politiku un ES tiesību aktiem, kas attiecas uz ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm lauksaimniecībā, un risina sarunas par šiem jautājumiem;

— Muitas un nodokļu politikas ĢD (TAXUD) reglamentē intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu uz Kopienas ārējām robežām. TAXUD ĢD izstrādāja iepriekš minētās muitas regulas projektu;

— Tieslietu un iekšlietu ĢD (JAI) ir dalīta reglamentējoša atbildība gadījumos, ja intelektuālā īpašuma tiesību piemērošana ir saistīta ar tiesībaizsardzību gan Kopienā, gan ārpus tās. Īpašas operācijas “uz vietas” šajā pašā jomā vada Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF);

— Attīstības ĢD (DEV) un Ārējo sakaru ĢD (RELEX) gan centralizēti, gan izmantojot ES delegācijas trešajās valstīs, koordinē Kopienas palīdzību jaunattīstības valstīm un vismazāk attīstītajām valstīm, tostarp tirdzniecības jomā, bet EiropeAid sadarbības birojs (AIDCO) īsteno visu tehnisko palīdzību programmām;

— visbeidzot, ņemot vērā to, ka Uzņēmējdarbības ĢD (ENTR) ir intelektuālo īpašuma tiesību palīdzības dienesta (10)vadītājs un tam ir cieši sakari šajā nozarē (t.i. liels skaits intelektuālā īpašuma subjektu), tas ir galvenais partneris.

Minētie fakti ir ļoti svarīgs punkts esošās stratēģijas efektivitātei. TRADE ĢD un citiem ĢD, kas ir atbildīgi par ārējiem jautājumiem, ir ļoti nozīmīga un skaidri definēta loma attiecībā uz intelektuālā īpašuma tiesību īstenošanu un uzlabošanu trešajās valstīs. Tomēr lielākā daļa “operatīvās” atbildības cīņā pret pirātismu un viltošanu ir dalībvalstīm vai citiem ĢD. Redzamākos un/vai tūlītējus rezultātus šajā cīņā vienmēr dod muitas iestādes, policija, valsts tiesas, tiesību aktu un kārtības saskaņošana un informācijas apmaiņas mehānismu izveidošana Kopienas līmenī. Šajās (galvenokārt iekšzemes) jomās TRADE ĢD var piedalīties tikai ierobežotā līmenī. Tomēr situācija ir atšķirīga attiecībā uz īstenošanu trešajās valstīs. Šajā gadījumā TRADE ĢD un Komisijas dienesti, kas atbildīgi par ārējiem sakariem šajos jautājumos, sadarbībā ar EK delegācijām trešajās valstīs var būt nozīmīgākie dalībnieki, lai panāktu šajā stratēģijā ierosināto mērķu īstenošanu.

(1) Vēlākais līdz 2006. gadam vismazāk attīstītajām valstīm jāpielāgo savi tiesību akti TRIPS prasībām.

(2) Eksemplāru var saņemt pēc pieprasījuma, kas jāsūta uz adresi MARKT-E4@cec.eu.int.

(3) Eiropadomes 2003. gada pavasara sanāksme: prezidentvalsts secinājumi:

“37. Eiropadome aicina Komisiju un dalībvalstis uzlabot intelektuālā īpašuma tiesību piemērošanu, veicot pasākumus pret viltošanu un pirātismu, kas traucē ciparu tehnoloģiju preču un pakalpojumu tirgus attīstību, lai aizsargātu patentus izgudrojumiem, ko īsteno datorizēti …”

(4) Daudzās valstīs citas ļoti ienesīgas kriminālās darbības, piemēram, narkotiku tirdzniecība, ir ārkārtīgi riskantas (par šādām darbībām var draudēt pat nāvessods), un tās apkaro, izmantojot ievērojamus resursus, taču viltotu preču tirdzniecība tiek uzskatīta par salīdzinoši nekaitīgu.

(5) Salīdzinājumam – noteiktu Ķīnas rīsa vīnu šķirņu viltojumi vai Vjetnamā pazīstamas vietējās zivju mērces viltojumi.

(6) 2003. gadā Komisijas dienesti publicēja pētījumu ar nosaukumu The economic importance of copyright

(http://www.europa.eu.int/comm/internal_market/en/intprop/index.htm).

Dažas valstis, piemēram, ASV un Somija, izstrādā šādus dokumentus, kas paredzēti autortiesību nozarēm (“Copyright industries in the US Economy – Stephen E. Siwek & Gale Mosteller, kas izstrādāts Starptautiskajai intelektuālā īpašuma tiesību apvienībai un The Economic Importance of Copyright Industries in Finland, Somijas Autortiesību biedrība”).

(7) http://europa.eu.int/comm/taxation_customs/customs/counterfeit_piracy/index_en.htm

(8) “Prioritārās valstis” var identificēt pēc šādiem kritērijiem:

— informācijas, ko par intelektuālā īpašuma tiesību pārkāpumiem saņem no Kopienas tiesību subjektiem un citiem avotiem (delegācijām utt.);

— datiem par viltotām precēm, ko muitas darbinieki aiztur uz Kopienas robežām;

— valstu nozīmīguma atkarībā no to faktiskā vai iespējamā tirdzniecības apjoma ar Kopienu. Valsts atbilstība vienam vai vairākiem minētajiem kritērijiem norāda uz to, cik svarīga ir situācija attiecīgajā valstī no Kopienas perspektīvas. Tās valstis, kuru tirdzniecības apjomi ar Kopienu ir maznozīmīgi, nav uzskatāmas par prioritārām.

Katrā ziņā, situācija šajā jomā nepārtraukti mainās, tādēļ ir nepieciešama pastāvīga uzraudzība un precizēšana.

(9) http://europa.eu.int/comm/taxation_customs/customs/counterfeit_piracy/index_en.htm

(10) http://www.ipr-helpdesk.org/index.htm