Eiropas Parlamenta 2007. gada 10. maija rezolūcija par mājokļu un reģionālo politiku (2006/2108(INI))



Oficiālais Vēstnesis 076 E , 27/03/2008 Lpp. 0124 - 0129



P6_TA(2007)0183 Mājokļu un reģionālā politika Eiropas Parlamenta 2007. gada 10. maija rezolūcija par mājokļu un reģionālo politiku (2006/2108(INI)) Eiropas Parlaments, - ņemot vērā noteikumus par struktūrfondu pārvaldību laikposmam no 2007. līdz 2013. gadam, - ņemot vērā 2006. gada 26. septembra rezolūciju par pilsētvides tematisko stratēģiju [1], - ņemot vērā 2005. gada 13. oktobra rezolūciju par pilsētu dimensiju paplašināšanās kontekstā [2], - ņemot vērā Padomes 2001. gada 12. februāra rezolūciju par arhitektūras kvalitāti pilsētu un lauku vidē [3], - ņemot vērā Komisijas paziņojumu "Kohēzijas politika un pilsētas: pilsētu un aglomerāciju nozīme reģionu ekonomiskajā izaugsmē un darba vietu radīšanā" (COM(2006)0385), - ņemot vērā Komisijas paziņojumu par pilsētvides tematisko stratēģiju (COM(2005)0718), - ņemot vērā Komisijas 2005. gada 22. jūnija Zaļo grāmatu par energoefektivitāti vai kā ar ierobežotiem resursiem sasniegt labāku rezultātu (COM(2005)0265), - ņemot vērā 2005. gada 7. decembra Bristoles nolīgumu, kurā starp ilgtspējīgu pilsētu raksturojošām astoņām iezīmēm ir minēta rūpīgi pārdomāta un labi veidota augstas kvalitātes pilsētvide, - ņemot vērā Eiropas Padomes 1996. gada 3. maijā Strasbūrā parakstītās Sociālās hartas pārskatīto versiju (ETS 163), - ņemot vērā Eiropas Mājokļu hartu, ko 2006. gada 26. aprīlī pieņēma Eiropas Parlamenta sadarbības grupa pilsētu mājokļu jautājumos, - ņemot vērā Vankūverā ( 1976. gada 31. maijs — 11. jūnijs) notikušajā ANO Konferencē par cilvēkapmetnēm (Habitat I), pasludināto Vankūveras Deklarāciju par cilvēkapmetnēm, - ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu (345/2006) un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (407/2007), piemērojot Reglamenta 117. un 118. panta noteikumus, - ņemot vērā Reglamenta 45. pantu, - ņemot vērā Reģionālās attīstības komitejas ziņojumu (A6-0090/2007), A. tā kā pienācīgu mājokļu trūkums par pieņemamām cenām ietekmē pilsoņu dzīvi, ierobežojot viņu sociālās integrācijas iespējas, kā arī pārvietošanos pilsētās un lauku rajonos; B. tā kā daudzās Eiropas pilsētās ir nopietnas mājokļu problēmas, pārāk liels vai nepietiekams piedāvājums atkarībā no reģiona vai valsts, bezpajumtniecība, iegādes un uzturēšanas izmaksu pieaugums, slikts ēku stāvoklis; tā kā ēku nepietiekama uzturēšana bieži vien noved pie esošo mājokļu nojaukšanas, kas izraisa jaunu nevienlīdzību pilsētplānošanā, jo nav integrētas attīstības stratēģijas; C. tā kā jautājums par pilsētu mājokļiem ir jāskata plašākā pilsētvides attīstības kontekstā un līdz ar to saistībā ar tādām problēmām kā noteiktu rajonu grimšana nabadzībā, vides degradācija (gaisa un ūdens piesārņojums, troksnis, atkritumi, sastrēgumi utt.), sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas nepietiekams līmenis un pieejamības un drošības trūkums utt.; D. tā kā grūtības mājokļu pieejamībā rada sociālo segregāciju un atstumtību; E. tā kā demogrāfiskās pārmaiņas un iedzīvotāju skaita samazināšanās dažos reģionos var izraisīt mājokļu pieprasījuma samazināšanos, īpašumu neapdzīvošanu un it īpaši kultūras un sociālās infrastruktūras pasliktināšanos, kā rezultātā dzīves kvalitāte šajos reģionos pasliktināsies un to apdzīvos galvenokārt nelabvēlīgas iedzīvotāju grupas; F. tā kā zemu ienākumu, augstu enerģijas cenu un nepiemērotu apkures un siltumizolācijas sistēmu dēļ veidojas t. s. enerģijas nabadzība un atstumtība enerģijas pieejamības jomā; G. tā kā mājokļu jautājums nav saistīts tikai ar celtniecību, bet aptver arī sociālo infrastruktūru (kultūras centrus, bibliotēkas, stadionus, sanāksmju telpas utt.), kam ir būtiska nozīme sociālajā iekļaušanā un atstumtības sajūtas novēršanā, kas it īpaši lielās pilsētās ir izplatīta parādība; H. tā kā sociālā atstumtība ir pretrunā ar Eiropas sociālo modeli; I. tā kā ir jāsaglabā gan pilsētu un rajonu centru, gan uzskaitīto ēku struktūras vitalitāte; J. tā kā pilsētu izplešanās rada neskaitāmas sociālas un ekonomiskas problēmas, kas ietekmē transportu (sabiedriskā transporta sastrēgumi, atkarība no privātajām automašīnām), vides aizsardzību (palielināts enerģijas patēriņš, piesārņojums) un pakalpojumu pieejamību; K. ņemot vērā, cik svarīgi ir atjaunot un atkalizmantot pamestās rūpnieciskās teritorijas un aizsargāt vēl neapbūvētās zonas; L. tā kā finanšu instrumenti, ar kuriem atbalsta kohēzijas politiku, palīdz atdzīvināt pilsētu teritorijas, sekmējot sabiedrisko vietu atjaunošanu, īstenojot tādus pasākumus, ar kuriem uzlabo drošību un novērš likumpārkāpumus, un izstrādājot pasākumus, kas veicina ūdens un enerģijas efektīvu izmantošanu, sociālās integrācijas atbalstu utt.; M. ņemot vērā īpašās problēmas, kas saistītas ar lielām daudzdzīvokļu ēkām, kuru būvniecībā ir izmantotas saliekamās konstrukcijas, gan no šādās ēkās esošo mājokļu kvalitātes viedokļa, gan saistībā ar grūtībām, kas izriet no infrastruktūras atjaunošanas (uzturēšanas un atjaunošanas darbu un piemērotāko paņēmienu un tehnoloģiju izpētes finansēšana); N. tā kā jaunā regula par Eiropas Reģionālās attīstības fondu (ERAF) nosaka, ka vairākos specifiskos gadījumos jaunās dalībvalstis var saņemt finansējumu [4]; O. ņemot vērā ar īpašumtiesībām saistītās problēmas un it īpaši tās problēmas, kas radušās dažās dalībvalstīs neatbilstošu noteikumu dēļ attiecībā uz īri un īpašumtiesību nodošanu; P. ņemot vērā Septīto pētniecības pamatprogrammu [5]; Q. ņemot vērā Jeremie [6] un Jessica [7] finanšu iniciatīvas, kas izveidotas sadarbībā ar Eiropas Investīciju fondu (EIF) un Eiropas Investīciju banku (EIB); R. tā kā mājokļu joma ir nozīmīgs nodarbinātības avots ne tikai būvniecības nozarē, bet arī atjaunošanas, pārveidošanas un vietējo un finanšu pakalpojumu nozarēs; S. tā kā Nodarbinātības, sociālās politikas, veselības un patērētāju aizsardzības lietu padome ir pievērsusies jautājumam, kas saistīts ar bezpajumtniecību un atstumtību mājokļu pieejamībā, un izvirzījusi to par prioritāti ES stratēģijā attiecībā uz sociālo iekļaušanu un sociālo aizsardzību; T. tā kā ieguldījumiem sociālo mājokļu jomā ir un būs nozīmīga loma mājokļu nodrošināšanā tiem cilvēkiem, kuriem mājokļu tirgus citādi nav pieejams, 1. uzskata, ka tiesības uz pienācīgu un kvalitatīvu mājokli par pieņemamu cenu ir svarīga pamattiesība, kas ir atzīta vairākās starptautiskās hartās un dalībvalstu konstitūcijās; 2. sagaida, ka dalībvalstis pieņems vajadzīgos normatīvos aktus, lai efektīvi nodrošinātu tiesības uz piemērotu, labas kvalitātes mājokli par pieņemamu cenu; 3. uzskata, ka mājokļu atjaunošana sociālos un enerģijas efektivitātes uzlabošanas nolūkos nav tikai uz pilsētām attiecināms jautājums un ka pienācīga uzmanība ir jāpievērš plaša mēroga mājokļu problēmām, ar kurām šobrīd jāsastopas lauku teritorijās un it īpaši jaunajās kohēzijas valstīs; 4. pieprasa Eiropas līmenī noteikt virkni kvalitātes rādītāju, ar kuru palīdzību definēt redzējumu attiecībā uz "atbilstošu mājokli"; 5. uzsver, ka ES ir svarīgi pieņemt Eiropas mājokļu deklarāciju, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta sadarbības grupas pilsētu mājokļu jautājumos pieņemto hartu; šajā sakarā iesaka Reģionālās attīstības komitejai uzsākt darbību šajā jomā; 6. uzstāj, ka Lisabonas stratēģijas kontekstā jāstiprina tiesības uz mājokļa pabalstu, īstenojot sociālās integrācijas mērķi, un it īpaši tā, lai arī darbaspēka mobilitāte kļūtu par realitāti; 7. uzsver, ka mājokļu politika jāiekļauj reģionālās plānošanas politikā, kura veicina sociālo līdzsvaru un daudzveidību; 8. cer, ka valsts un vietējā līmeņa lēmumu pieņēmēji pieņems pasākumus, lai palīdzētu jauniem cilvēkiem tikt pie pirmā mājokļa; 9. aicina Komisiju iekļaut mājokļu jautājumu debatēs par pilsētām un reģionu ilgtspējīgu attīstību un to starpdienestu darba grupu darba programmās, kuras izveidotas, lai saskaņotu politikas, kas ietekmē pilsētu dimensiju; 10. uzsver drošības jautājumu svarīgumu: - saistībā ar noziedzību it īpaši rajonos, kurus apdzīvo maznodrošināti iedzīvotāji, - saistībā ar ēkām (būvnoteikumi un ēku ekspluatācijas standarti), - saistībā ar elektroenerģijas un gāzes apgādes infrastruktūru, ūdensapgādi, kanalizācijas un apkures sistēmu (esošo sistēmu un modernizējošo tehnoloģiju drošība un nolietojušos cauruļvadu nomaiņa); 11. uzskata, ka ir svarīga arī konsekventa pieeja, risinot dažādus jautājumus, kas saistīti ar ilgtspējīgu attīstību (solidaritāte, vide un enerģija), pieejamību, veselību, drošību un izmantošanas kvalitāti, un nodrošinot, ka mājokļa uzlabošanas slogs atbilst tā iemītnieku rīcībā esošiem līdzekļiem; 12. uzsver, ka pilsētās, piepilsētās un tuvajos lauku rajonos dzīvojošo dažādo kopienu integrēšanas veicināšanā liela nozīme ir kultūras centriem, starpkultūru dialogam un kopīgiem vairākās jomās īstenotiem projektiem; 13. uzsver, ka, lai izveidotu līdzsvarotu teritoriālās plānošanas politiku, kas novērstu segregāciju un lauku iedzīvotāju skaita samazināšanos, ir jāņem vērā lauku videi raksturīgās mājokļu problēmas un īpaša uzmanība ir jāpievērš tādiem aspektiem kā zems ienākumu līmenis, nolaisti un pussabrukuši mājokļi, kā arī īres platību, sociālo mājokļu un cita veida dzīvojamās platības trūkums; 14. norāda arī uz mājokļu jautājuma specifiku mazpilsētās; uzskata, ka mazpilsētas piesaista lauku iedzīvotājus ne tikai ar darba iespējām, bet arī tāpēc, ka tajās ir iespēja saņemt augstāka līmeņa izglītību un profesionālo kvalifikāciju un ka tās labāk nodrošina iedzīvotāju vajadzības attiecībā uz veselības aprūpi un kultūru; uzsver, ka ir jāatbalsta mazpilsētu nozīmības palielināšanās, jo tā ir cieši saistīta ar lauku rajonu pārstrukturizāciju it īpaši attiecībā uz veselības aprūpes pakalpojumiem, vidējo izglītību, MVU attīstību, tūrismu, kūrortu izveidi utt.; 15. uzskata, ka lauku vidē ir būtiski stimulēt vecu ēku iegādi, rekonstruēšanu un atjaunošanu, sniegt palīdzību tām valsts un privātajām struktūrām, kuras konsultē privātpersonas un juridiskas personas, kas vēlas veidot un uzlabot valsts un privāto piedāvājumu attiecībā uz jauniem un rekonstruētiem sociāliem mājokļiem; 16. mudina Komisiju veikt pētījumu, bet dalībvalstis — uzlabot datu vākšanu, attiecībā uz mājokļu izmaksām un pieprasījumu un īpašumu tirgu kopumā, ņemot vērā mājokļu apdzīvotāju neviendabību, pārmaiņas tradicionālajā ģimenes struktūrā, jauno cilvēku īpašos apstākļus, iedzīvotāju novecošanu un to skaits samazināšanos; turklāt, plānojot un pārveidojot mājokļu projektus un vācot datus, aicina dalībvalstis ņemt vērā tehniskās, sociālās, kultūras un transporta infrastruktūras pieejamību un izmantošanas līmeni; 17. uzsver, ka, ievērojot subsidiaritātes principu, ar mājokļiem saistītās valstiska līmeņa problēmas galvenokārt ir jārisina vietējā līmenī, tāpēc šajā aspektā ir jāsniedz atbalsts pašvaldībām; uzskata, ka, nodrošinot Eiropas virzību, varētu uzlabot iespējas, lai atrisinātu šīs problēmas; 18. uzskata, ka mājokļu jomu ietekmē problēmu sarežģītība un tāpēc ir jāpieņem uz subsidiaritātes un tuvuma principiem balstīta integrēta pieeja, kas sekmēs mājokļu pieejamību, uzlabos ēku kvalitāti, uzlabos dzīves kvalitāti visām paaudzēm un darīs pievilcīgāku gan pilsētvidi, gan lauku teritorijas; 19. pievērš uzmanību tam, ka lielākā daļa valsts mājokļu neatrodas veselīgā vidē un dzīvokļu kvalitāte nenodrošina veselībai nekaitīgus dzīves apstākļus, tāpēc šo iemeslu dēļ Eiropas Reģionālās attīstības fonda finansētie attīstības pasākumi ir jāizmanto ne tikai, lai sekmētu mājokļu attīstību, bet arī, lai uzlabotu vidi un valsts mājās dzīvojošo cilvēku veselību, tādējādi palīdzot uzlabot viņu dzīves kvalitāti; 20. turklāt uzskata, ka integrētas pieejas īstenošana būs sekmīgāka, ja to veiks vietējās un reģionālās iestādes, kuras var nodrošināt skaidrību par vispārējo ainu, pilsētvidē īstenojamo politikas jomu un pasākumu optimālu saskaņošanu un redzējumu attiecībā uz konkrētās pilsētvides ilgtermiņa attīstību; tāpēc saskaņā ar Padomes 2006. gada 11. jūlija Regulas (EK) Nr. 1083/2006 11. pantu, kurā ir vispārīgi noteikumi par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu, mudina dalībvalstis iesaistīt pilsētas tāda strukturālā finansējuma programmu izstrādē un administrēšanā, kas ir paredzēts, lai līdzfinansētu pilsētas attīstības pasākumus, kas jāveic saskaņā ar rīcības programmām, un deleģēt šīm pilsētām attiecīgo pasākumu īstenošanu; 21. ņemot vērā Somijas prezidentūras priekšlikumu par "Veselību visās politikas jomās", aicina dalībvalstis un/vai to vietējās varasiestādes nodrošināt, ka vietējās varasiestādes, sagatavojot mājokļu programmas, kas jāīsteno, izmantojot Kopienas finansējumu, veic veselības ietekmes novērtējumus, lai sociāli atstumtajiem iedzīvotājiem nodrošinātu piemērotu vidi, raugoties no vides un veselības aizsardzības aspektiem; 22. uzsver, ka starp dažādām vietējām, reģionālajām un valsts iestāžu struktūrām ir vajadzīgs dialogs un apspriešanās, lai nodrošinātu to, ka sabiedrisko struktūru rīcība ir konsekventa, sociāli atbildīga un ka tā tiek koordinēta horizontāli (attiecībā uz visām Kopienas politikām, kas skar mājokļu jautājumu), vertikāli (starp dalībniekiem, kas dažādos līmeņos — Eiropas, valsts, reģionālā un vietējā — risina mājokļu jautājumus) un jaukti (starp varas iestādēm, sociālekonomiskām interešu grupām un pilsonisko sabiedrību); turklāt aicina iedzīvotājus un to organizācijas aktīvi piedalīties procesā, kura mērķis ir pieņemt kopīgus lēmumus par pilsētvides atjaunošanu, pārveidi, pārvaldību un saglabāšanu; 23. mudina labāk saskaņot finanšu plūsmas un politikas, kas ietekmē mājokļu jomu, un it īpaši nodrošināt, lai pasākumi, kurus atbalsta ERAF, finanšu instrumenti Jessica un Jeremie, Septītā pētniecības pamatprogramma un citi ar mājokļiem un pilsētas pārveidi saistīti Kopienas, valsts, reģionālie un vietējie pasākumi, savstarpēji papildina viens otru, kā arī īpaši nodrošināt pilsētu vēsturiskajos centros esošo dzīvojamo ēku modernizāciju un atjaunošanu; 24. cer, ka 2009. gadā paredzētās kohēzijas politikas noteikumu pārskatīšanas kontekstā, tiks atsāktas debates par visu dalībvalstu piekļuves paplašināšanu Kopienas līdzekļiem sociālo mājokļu atjaunošanai, lai ietaupītu enerģiju un aizsargātu vidi; šobrīd šādi līdzekļi ir pieejami tikai dažām valstīm, bet jāņem vērā, ka visā Eiropā mājokļu jautājums ir sasāpējusi problēma; lūdz Komisiju un EIB īstenot iniciatīvu Jessica visās valstīs, pamatojoties uz vienādiem nosacījumiem, tostarp mājokļu jautājumu ar integrētu attīstības pieeju; 25. mudina attiecīgās dalībvalstis pilnībā izmantot mājokļu jautājuma risināšanai pieejamos ERAF līdzekļus; 26. aicina Komisiju struktūrfondu līdzekļu izmantošanas pārraudzībā nodrošināt, ka pilnībā tiek īstenots 7. panta 2. punkts Regulā (EK) Nr. 1080/2006 attiecībā uz mājokļu finansēšanu, izmantojot Eiropas struktūrfondus, un ka iedzīvotāju mazaizsargātajām grupām tiek nodrošināti tādi subsidēti mājokļi; 27. apstiprina savu atbalstu partnerības veidošanai starp valsts pārvaldes iestādēm, sociālekonomiskām interešu grupām un pilsonisko sabiedrību un uzsver iespējamo valsts un privāto partnerību nozīmību, it īpaši modernizējot ēkas, kuru būvniecībā ir izmantotas saliekamās konstrukcijas, un atjaunojot pamestās rūpniecības teritorijas; 28. atbalsta Komisijas izvērsto ilgtspējīgās enerģijas kampaņu, kas paredzēta, lai informētu Eiropas pilsoņus par vajadzību samazināt sadzīvē izmantojamās enerģijas daudzumu; mudina arī, lai Komisija savā rīcības plānā attiecībā uz enerģijas efektivitāti paredz plašu informācijas kampaņu; 29. aicina Komisiju mājokļu jomā plaši izmantot jaunas tehnoloģijas un efektīvākus celtniecības materiālus, kas veicina mazāku enerģijas patēriņu; 30. aicina Komisiju veikt praktiskus eksperimentālā projekta papildpasākumus sociālo mājokļu jomā saskaņā ar SAVE programmu [8], lai sekmētu un izplatītu izvēlētos enerģijas efektivitātes paraugprojektus; 31. uzsver, ka mājokļu politikā ir svarīgi apmainīties ar paraugprakses piemēriem, un mudina Komisiju veidot tematiskus mājokļu tīklus saskaņā ar URBACT programmā pausto nostāju; tāpēc atzinīgi vērtē Komisijas iniciatīvu "Reģioni ekonomiskām pārmaiņām" (COM(2006)0675) un gaida, kad izskatīšanai tiks iesniegti šīs iniciatīvas īstenošanas pasākumi; 32. mudina Komisiju izveidot visās Savienības oficiālajās valodās pieejamu tīmekļa vietni, kas līdzīgi kā Eiropas pilsētvides zināšanu tīkls (EUKN), būtu sadarbības, informācijas un paraugprakses apmaiņas forums; 33. aicina Komisiju sagatavot pētījumu par to, kā starp valsts, reģionālajiem un vietējiem līmeņiem tiek sadalītas pilnvaras un atbildība un kāds ir mājokļu tiesiskais regulējums visās dalībvalstīs; uzskata, ka šāds pētījums ļaus pieņemt pārdomātus lēmumus un noteikt iespējamās ES rīcības jomas attiecībā uz mājokļiem, lai salīdzinājumā ar valsts, reģionālajiem un vietējiem pasākumiem Kopienas pasākumi nodrošinātu īstu pievienoto vērtību, ņemot vērā dalībvalstu uzdevumu nodrošināt sabiedrības interešu ievērošanu, piedāvājot piemērotus, labas kvalitātes mājokļus par pieņemamu cenu; 34. stingri atbalsta birokrātijas vienkāršošanu visos līmeņos, lai teritoriālā plānošana un pārvaldība kļūtu efektīvāka; 35. uzsver, ka ir svarīgi jau sākotnēji apmācīt attiecīgos dalībniekus, tai skaitā veikt īpašas apmācības pilsētplānošanā, celtniecībā, atjaunošanā, vadīšanā un esošo ēku saglabāšanā, un atzinīgi vērtē, ka šīs mācības finansē Eiropas Sociālais fonds (ESF); 36. uzsver, ka ir svarīgi, lai par teritoriālo plānošanu atbildīgās iestādes ņemtu vērā invalīdu un vecāka gadagājuma cilvēku vajadzības, nodrošinot mājokļu, sabiedrisko pakalpojumu un sabiedriskā transporta pieejamību, un lai tās, izstrādājot teritoriālās plānošanas politiku un domājot par to, kādus pasākumus veikt un kā tos īstenot, paredzētu sporta un atpūtas laukumus bērniem un jauniešiem; 37. mudina EIB grupu un Komisiju saskaņā ar iniciatīvu Jeremie un sinerģijā ar iniciatīvu Jessica galvenokārt jaunajās dalībvalstīs veidot būvniecības nozares atbalsta stratēģiju, kurā ietilptu struktūrfondu palīdzība mājokļu celtniecībai un kura piesaistītu pilsētas projektiem paredzētos vietējos un reģionālos resursus; 38. mudina valsts, reģionālās un vietējās varas iestādes noteikt dažādus dalībvalstu pilsētās un teritorijās esošus apstākļus, kā arī sagatavot un pārskatīt mājokļu politiku saskaņā ar ilgtspējas principu; 39. aicina valsts, reģionālās un vietējās varas iestādes nekavējoties pievērsties vienai no mājokļu politikas prioritātēm, t. i., bezpajumtniecības likvidēšanai; 40. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei un Komisijai, dalībvalstu valdībām, Reģionu komitejai un Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai. [1] Pieņemtie teksti, P6_TA(2006)0367. [2] OV C 233 E, 28.9.2006., 127. lpp. [3] OV C 73, 6.3.2001., 6. lpp. [4] Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 5. jūlija Regulas (EK) Nr. 1080/2006 par Eiropas Reģionālās attīstības fondu 7. panta 2. punkts un 5. un 6. apsvērums. [5] Eiropas Kopienas Septītā pētniecības, tehnoloģiskās attīstības un demonstrējumu pasākumu pamatprogramma (2007—2013). [6] Apvienotie Eiropas resursi maziem un vidējiem uzņēmumiem. [7] Kopējais Eiropas atbalsts noturīgiem ieguldījumiem pilsētās. [8] SAVE — daudzgadu programma enerģijas efektivitātes veicināšanai. --------------------------------------------------