2016. gadā būtiski pieauga to atzinumu (tostarp pamatoto atzinumu) skaits, ko valstu parlamenti nosūtīja Komisijai. Kopumā valstu parlamenti gada laikā iesniedza 620 atzinumus, kas ir 77 % pieaugums salīdzinājumā ar 2015. gadu, kad valstu parlamenti iesniedza 350 atzinumus. Īpaši pieauga pamatoto atzinumu skaits — no 8 atzinumiem 2015. gadā līdz 65 atzinumiem 2016. gadā, kas ir vairāk nekā 700 % pieaugums.

Par priekšlikumu direktīvai par darba ņēmēju norīkošanu darbā tika iesniegti 14 pamatoti atzinumi un tika piemērots Līgumu 2. protokola 7. panta 2. punktā paredzētais mehānisms — tikai trešo reizi kopš tā stāšanās spēkā —, ko dēvē par “dzeltenās kartītes” procedūru. Par priekšlikumu regulai, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (pārstrādāta redakcija), tika iesniegti astoņi pamatoti atzinumi. Gada ziņojumā par subsidiaritāti un proporcionalitāti ir sniegts sīkāks apraksts.

3. Priekšlikums regulai, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (pārstrādāta redakcija).

c) Politiskā dialoga galvenie temati

Atšķirībā no iepriekšējiem gadiem, kad aktīvākā palāta bija Portugāles Assembleia da República, 2016. gadā lielāko skaitu atzinumu iesniedza Itālijas Senato della Repubblica. Itālijas palātas iesniegtais 81 atzinums veidoja 13 % no kopējā saņemto atzinumu skaita. Pārējie valstu parlamenti vai palātas, kas iesūtīja desmit vai vairāk atzinumu, bija šādi: Rumānijas Camera Deputaților (70 atzinumu), Portugāles Assembleia da República (57 atzinumi), Vācijas Bundesrat (47 atzinumi), Čehijas Senát (46 atzinumi), Rumānijas Senat (43 atzinumi), Francijas Assemblée nationale (33 atzinumi), Itālijas Camera dei Deputati (27 atzinumi), Francijas Sénat (25 atzinumi), Zviedrijas Riksdag (23 atzinumi), Čehijas Poslanecká sněmovna (19 atzinumu), Polijas Senat (17 atzinumu), Britu Lordu palāta (17 atzinumu), Spānijas Cortes Generales (13 atzinumu) un Austrijas Bundesrat (11 atzinumu).

Tāpat kā iepriekšējos gados Komisijai nosūtīto atzinumu skaita sadalījums starp valstu parlamentiem bija nevienmērīgs. Desmit aktīvākās palātas iesniedza aptuveni 73 % no atzinumiem (t. i., 452 atzinumus), kas ir līdzīgs īpatsvars tam, kāds bija vērojams 2015. gadā, kad 10 aktīvākās palātas iesūtīja 70 % atzinumu.

Darba programmu 2016. gadam pieņēma 2015. gada 27. oktobrī, un pirmais priekšsēdētāja vietnieks Franss Timmermanss to nosūtīja visu dalībvalstu parlamentu Eiropas lietu komiteju priekšsēdētājiem, pievienojot vēstuli, kurā viņš apstiprināja Komisijas locekļu gatavību apmeklēt valstu parlamentus pēc to pieprasījuma, lai iepazīstinātu ar darba programmu un apspriestu to.

Par darba programmu 2016. gadam Komisija kopā saņēma 25 atzinumus, kas ietvēra atsevišķus atzinumus no 9 palātām un kopīgu atzinumu, kuru iesniedz Nīderlandes Tweede Kamer 16 palātu vārdā un kurā katra no palātām bija norādījusi savas prioritātes saistībā ar Komisijas ierosinātajām iniciatīvām. Gandrīz visas palātas, kas bija parakstījušas kopīgo atzinumu, kā savas prioritātes bija norādījušas Enerģētikas savienības tiesību aktu kopumu un labāku migrācijas pārvaldību. Vēl lielākā daļa palātu starp prioritārām ietvēra tādas iniciatīvas kā aprites ekonomikas tiesību aktu kopums, daudzgadu finanšu shēmas 2014.–2020. gadam pārskatīšana, digitālā vienotā tirgus stratēģijas īstenošana, darbaspēka mobilitātes tiesību aktu kopums, banku savienības izveides pabeigšana un robežu pārvaldības tiesību aktu kopums.

Savās atbildēs uz saņemtajiem atzinumiem Komisija pauda atzinību par valstu parlamentu izrādīto interesi par darba programmu un turpmāko atbalstu tam, ka Komisija pievēršas nelielam skaitam iniciatīvu, kuras nodrošina pievienoto vērtību Eiropas līmenī. Komisija arī atzinīgi novērtēja darba programmas sniegto iespēju agrīnā posmā apmainīties ar viedokļiem ar valstu parlamentiem par to prioritātēm.

·Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 16. decembra Direktīvu 96/71/EK par darba ņēmēju norīkošanu darbā pakalpojumu sniegšanas jomā

Komisija 2016. gada 8. martā pieņēma priekšlikumu 1996. gada direktīvas par darba ņēmēju norīkošanu darbā mērķtiecīgai pārskatīšanai . Būtībā šīs pārskatīšanas mērķis ir nodrošināt, lai pakalpojumu sniegšanas brīvība Savienībā tiktu īstenota saskaņā ar nosacījumiem, kas garantē vienlīdzīgus konkurences apstākļus uzņēmumiem un kas ievēro darba ņēmēju tiesības. Ar priekšlikumu tiek ieviestas izmaiņas trīs galvenajās jomās: norīkotu darba ņēmēju atlīdzība, tostarp apakšuzņēmuma līguma slēgšanas gadījumos, noteikumi par pagaidu darba aģentūru darbiniekiem un ilgtermiņa norīkošana. Priekšlikumā ir noteikts, ka visi obligātie noteikumi par atlīdzību uzņēmējā dalībvalstī attiecas uz darba ņēmējiem, kuri norīkoti darbam šajā dalībvalsti.

Komisija par priekšlikumu saņēma 23 atzinumus, tostarp 14 pamatotus atzinumus, kā rezultātā sāka Līgumu 2. protokola 7. panta 2. punktā paredzēto procedūru (ko dēvē par “dzeltenās kartītes” procedūru). Pamatoto atzinumu saturs un Komisijas atbilde uz valstu parlamentu komentāriem par subsidiaritāti ir sīkāk aprakstīti 2016. gada ziņojumā par subsidiaritāti un proporcionalitāti. Kopumā saņemtie atzinumi parādīja, ka valstu parlamentu nostājas stipri atšķiras, proti, daži par priekšlikumi izteicās ļoti kritiski, savukārt citi iniciatīvai pauda atbalstu. Valstu parlamentu kritika cita starpā attiecās uz izvēlēto juridisko pamatu, priekšlikuma atbilstību proporcionalitātes principam, tā iespējamo iejaukšanos sociālo partneru kompetences jomā, kas attiecas uz iesaistīšanos koplīgumā, vai valstu valdību kompetences jomā, lai koplīgumu noteiktu par vispārēji piemērojamu dokumentu.

Komisija atbildēja visām attiecīgajām palātām, pievēršoties to atsevišķajām piezīmēm, kas attiecās uz citiem jautājumiem, nevis subsidiaritāti. Piezīmes, kas attiecas uz subsidiaritāti, tika aplūkotas Komisijas 2016. gada 20. jūlija paziņojumā.

·Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (pārstrādāta redakcija)

Komisija 2016. gada 4. maijā iesniedza trīs priekšlikumus par kopējās Eiropas patvēruma sistēmas reformu. Ar priekšlikumu par Dublinas regulas pārskatīšanu tika ieviests jauns “korektīvs sadales mehānisms”, lai nodrošinātu, ka neviena no dalībvalstu patvēruma sistēmām nesaskaras ar nesamērīgu spiedienu. Saskaņā ar šo mehānismu, rodoties nesamērīgi lielam migrācijas spiedienam uz kādu dalībvalsti, sāktu darboties automatizēta sistēma, kas patvēruma meklētājus pārvietotu uz citām Eiropas Savienības valstīm. Dalībvalstis var uz laiku pārtraukt savu dalību mehānismā, un tādā gadījumā tām būtu pienākums veikt finansiālu iemaksu 250 000 EUR apmērā par katru patvēruma pieteikuma iesniedzēju, kurš tiem būtu bijis jāpieņem.

Par šo priekšlikumu 2016. gadā tika saņemti četrpadsmit atzinumi, tostarp astoņi pamatoti atzinumi. Pamatoto atzinumu saturs un Komisijas atbilde uz valstu parlamentu komentāriem par subsidiaritāti ir sīkāk aprakstīti 2016. gada ziņojumā par subsidiaritāti un proporcionalitāti. Atzinumos izklāstītajos argumentos, kas neattiecas uz subsidiaritāti, vairākas palātas norādīja, ka finansiālā iemaksa 250 000 EUR apmērā ir nesamērīga un ka šī summa ir nepamatota. Vairāki valstu parlamenti arī uzstāja, ka noteikumi par nepavadītiem nepilngadīgajiem būtu jāgroza, ņemot vērā bērna intereses un attiecīgos aizsardzības pasākumus. Visbeidzot, dažas palātas pauda šaubas par priekšlikuma juridisko pamatu.