(3)Krievijas iebrukums Ukrainā globālās pandēmijas izskaņā ir būtiski mainījis ģeopolitisko un ekonomisko kontekstu. Iebrukuma ietekme uz dalībvalstu tautsaimniecībām izpaužas, piemēram, kā augstākas enerģijas un pārtikas cenas un vājākas izaugsmes izredzes. Enerģijas cenu pieaugums īpaši smagi skar visneaizsargātākās mājsaimniecības, kuras ir nonākušas enerģētiskajā nabadzībā. Turklāt Eiropas Savienībā ierodas nepieredzēti daudz cilvēku, kuri bēg no Ukrainas. Šajā sakarā 2022. gada 4. martā pirmo reizi tika piemērota Pagaidu aizsardzības direktīva, pārvietotajām personām no Ukrainas piešķirot likumīgas uzturēšanās tiesības Eiropas Savienībā, kā arī piekļuvi izglītībai un apmācībai, darba tirgum, veselības aprūpei, mājoklim un sociālajai palīdzībai.

(5)Vispārējā izņēmuma klauzula darbojas kopš 2020. gada marta. Komisija savā 2021. gada 3. marta paziņojumā izklāstīja viedokli, ka lēmums par vispārējās izņēmuma klauzulas deaktivēšanu vai turpmāku piemērošanu būtu jāpieņem vispārēja ekonomikas stāvokļa novērtējuma ietvaros, kurā būtisks kvantitatīvais kritērijs ir ekonomiskās aktivitātes līmenis ES vai eurozonā salīdzinājumā ar pirmskrīzes līmeni (2019. gada beigās). Paaugstināta nenoteiktība un spēcīgi lejupvērsti riski, kas skar ekonomikas perspektīvu saistībā ar karu Eiropā, nepieredzēts enerģijas cenu kāpums un ieilguši piegādes ķēdes darbības traucējumi rada apstākļus, kuru dēļ ir attaisnojami Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas darbību pagarināt arī attiecībā uz 2023. gadu.

(6)Ievērojot pieeju, kas izklāstīta Padomes 2021. gada 18. jūnija atzinumā par 2021. gada stabilitātes programmu, fiskālo nostāju pašlaik vislabāk var izmērīt kā izmaiņas primārajos izdevumos (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus), neierēķinot ar Covid-19 krīzi saistītos pagaidu ārkārtas pasākumus, bet ietverot no Atveseļošanas un noturības mehānisma un citu ES fondu neatmaksājamā atbalsta (dotācijām) finansētos izdevumus attiecībā pret vidēja termiņa potenciālo izaugsmi. Papildus atzinumam par vispārējo fiskālo nostāju, novērtējot, vai valsts fiskālā politika ir piesardzīga un vai tās struktūra spēs nodrošināt ilgtspējīgu atveseļošanu, kas būtu saskanīga ar zaļo un digitālo pārkārtošanos, uzmanība tiek pievērsta arī valsts finansētajiem primārajiem kārtējiem izdevumiem (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus un ar Covid-19 krīzi saistītos pagaidu ārkārtas pasākumus) un investīcijām.

(7)Komisija 2022. gada 2. martā pieņēma paziņojumu, kurā sniegtas plašas norādes par fiskālo politiku 2023. gadā un kura mērķis ir atbalstīt dalībvalstu stabilitātes un konverģences programmu sagatavošanu un tādējādi stiprināt politikas koordināciju. Pamatojoties uz 2022. gada ziemas prognozes makroekonomisko perspektīvu, Komisija atzīmēja, ka piemērota šķistu pāreja no kopējās atbalstošās fiskālās nostājas 2020.–2022. gadā uz kopumā neitrālu kopējo fiskālo nostāju 2023. gadā, vienlaikus saglabājot gatavību reaģēt uz mainīgo ekonomisko situāciju. Komisija paziņoja, ka fiskālie ieteikumi 2023. gadam arī turpmāk būtu jādiferencē starp dalībvalstīm un tajos būtu jāņem vērā iespējamā pārrobežu blakusietekme. Komisija aicināja dalībvalstis atspoguļot norādes savās stabilitātes un konverģences programmās. Komisija apņēmās cieši uzraudzīt ekonomikas norises un pielāgot savas politikas norādes pēc vajadzības un ne vēlāk kā savā pusgada pavasara paketē, kas sagatavota 2022. gada maija beigās.

(8)Attiecībā uz 2022. gada 2. martā sniegtajām fiskālajām norādēm fiskālajos ieteikumos 2023. gadam ir ņemta vērā ekonomikas perspektīvas pasliktināšanās, paaugstinātā nenoteiktība un papildu lejupvērstie riski, kā arī augstāka inflācija salīdzinājumā ar ziemas prognozi. Ņemot vērā šos apsvērumus, fiskālajai reakcijai ir jāpalielina publiskās investīcijas, kas sekmēs zaļo un digitālo pārkārtošanos un enerģētisko drošību, un jāsaglabā visneaizsargātāko mājsaimniecību pirktspēja, lai mīkstinātu enerģijas cenu kāpuma ietekmi un palīdzētu ierobežot inflācijas otrreizējās ietekmes spiedienu, izmantojot mērķtiecīgus un pagaidu pasākumus; fiskālajai politikai arī turpmāk jābūt dinamiskai, lai pielāgotos strauji mainīgajiem apstākļiem, un dažādās valstīs tā ir jādiferencē atkarībā no to fiskālā un ekonomiskā stāvokļa, tostarp ņemot vērā krīzes ietekmi uz tām un pārvietoto personu pieplūdumu no Ukrainas.

(9)Itālija savu atveseļošanas un noturības plānu saskaņā ar Regulas (ES) 2021/241 18. panta 1. punktu iesniedza Komisijai 2021. gada 30. aprīlī. Komisija atbilstoši Regulas (ES) 2021/241 19. pantam novērtēja atveseļošanas un noturības plāna atbilstību, efektivitāti, lietderīgumu un saskanīgumu, ņemot vērā minētās regulas V pielikumā sniegtās novērtēšanas vadlīnijas. Padome 2021. gada 13. jūlijā pieņēma lēmumu par Itālijas atveseļošanas un noturības plāna novērtējuma apstiprināšanu. Maksājuma daļas tiek darītas pieejamas ar nosacījumu, ka Komisija saskaņā ar Regulas (ES) 2021/241 24. panta 5. punktu ir pieņēmusi lēmumu par to, ka Itālija ir apmierinoši izpildījusi attiecīgos atskaites punktus un mērķrādītājus, kas bija noteikti Padomes īstenošanas lēmumā. Apmierinoša izpilde nozīmē arī to, ka nav bijis regresa attiecībā uz iepriekšējo atskaites punktu un mērķrādītāju sasniegšanu.

(10)Itālija 2022. gada 27. aprīlī iesniedza savu 2022. gada valsts reformu programmu un 2022. gada 27. aprīlī savu 2022. gada stabilitātes programmu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 4. pantā noteikto termiņu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus. Kā paredzēts Regulas (ES) 2021/241 27. pantā, 2022. gada valsts reformu programma atspoguļo arī Itālijas pienākumu divreiz gadā ziņot par panākto progresu atveseļošanas un noturības plāna īstenošanā.

(11)Komisija 2022. gada ziņojumu par Itāliju publicēja 2022. gada 23. maijā. Tajā novērtēts, kā Itālija ir īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019., 2020. un 2021. gadā, un uz atveseļošanas un noturības rezultātu pārskata pamata bija aplūkots, kā Itālija īsteno atveseļošanas un noturības plānu. Balstoties uz šo analīzi, ziņojumā par valsti bija norādīti trūkumi attiecībā uz tādu problēmjautājumu risināšanu, kuri nav ietverti vai ir tikai daļēji ietverti atveseļošanas un noturības plānā, kā arī jauni un nupat iezīmējušies problēmjautājumi, tai skaitā sakarā ar Krievijas iebrukumu Ukrainā. Tajā bija arī novērtēts Itālijas progress Eiropas sociālo tiesību pīlāra īstenošanā un ES pamatmērķu sasniegšanā nodarbinātības, prasmju un nabadzības mazināšanas jomā, kā arī progress ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanā.

(12)Komisija saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu izstrādāja padziļināto pārskatu par Itāliju un rezultātus publicēja 2022. gada 23. maijā. Komisija secināja, ka Itālija saskaras ar pārmērīgu makroekonomikas nelīdzsvarotību. Itālija jo īpaši joprojām saskaras ar neaizsargātību, kas saistīta ar lielu valsts parādu un vāju ražīguma pieaugumu, ņemot vērā darba tirgus trauslumu un dažas nepilnības finanšu nozarē.

(13)2022. gada 23. maijā Komisija nāca klajā ar ziņojumu saskaņā ar LESD 126. panta 3. punktu. Ziņojumā bija aplūkots Itālijas budžeta stāvoklis, ņemot vērā to, ka tās vispārējās valdības budžeta deficīts 2021. gadā pārsniedza Līgumā noteikto atsauces vērtību, kas ir 3 % no IKP, turklāt vispārējās valdības parāds pārsniedza Līgumā noteikto atsauces vērtību, kas ir 60 % no IKP, un neatbilda parāda samazināšanas kritērijam. Ziņojumā secināts, ka deficīta un parāda kritēriji nav izpildīti. Saskaņā ar 2022. gada 2. marta paziņojumu Komisija, novērtējot visus attiecīgos faktorus, uzskatīja, ka atbilstība parāda samazināšanas kritērijam nozīmētu pārāk stingru fiskālo stimulu esību, kas varētu apdraudēt izaugsmi. Tāpēc Komisija uzskata, ka pašreizējos ārkārtas ekonomiskajos apstākļos atbilstība parāda samazināšanas kritērijam nav uzskatāma par vajadzīgu. Kā paziņots, Komisija 2022. gada pavasarī neierosināja sākt jaunas pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras un atkārtoti izvērtēs, cik svarīgi ir 2022. gada rudenī ierosināt sākt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras.

(14)2020. gada 20. jūlijā Padome ieteica Itālijai, ievērojot vispārējo izņēmuma klauzulu, 2020. un 2021. gadā veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi vērstos pret pandēmiju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atveseļošanu. Tā arī ieteica Itālijai, kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kuras mērķis ir panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda atmaksājamību, vienlaikus veicinot investīcijas. Saskaņā ar Eurostat validētajiem datiem 2021. gadā Itālijas vispārējās valdības budžeta deficīts samazinājās no 9,6 % no IKP 2020. gadā līdz 7,2 % no IKP 2021. gadā. Itālijas fiskālās politikas reakcija atbalstīja ekonomikas atveseļošanu 2021. gadā, savukārt pagaidu ārkārtas pasākumu apmērs sasniedza 3,5 % no IKP (samazinājums no 4,4 % no IKP 2020. gadā). Itālijas 2021. gadā veiktie pasākumi atbilst Padomes 2020. gada 20. jūlija ieteikumam. Valdības 2020. un 2021. gadā noteiktie diskrecionārie budžeta pasākumi galvenokārt ir pagaidu pasākumi vai atsvērti ar kompensējošiem pasākumiem. Tajā pašā laikā daži no diskrecionārajiem pasākumiem, ko valdība pieņēma laikposmā no 2020. līdz 2021. gadam, nebija ne pagaidu, ne arī saskaņoti ar kompensējošiem pasākumiem, kas galvenokārt ietvēra sociālā nodrošinājuma iemaksu samazināšanu nabadzīgākos reģionos, nodokļu atlaides par nodarbinātības ienākumiem pagarināšanu un ģimenes pabalsta ieviešanu. Pēc Eurostat validētajiem datiem, vispārējās valdības parāds 2021. gadā bija 150,8 % no IKP.

(15)2022. gada stabilitātes programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs 2022. gadā ir labvēlīgs un pēc tam – reālistisks. Valdība prognozē, ka reālais IKP 2022. gadā pieaugs par 3,1 % un 2023. gadā – par 2,4 %. Salīdzinājumam — Komisijas 2022. gada pavasara prognozē paredzēts mazāks reālā IKP pieaugums par 2,4 % 2022. gadā un 1,9 % 2023. gadā, galvenokārt saistībā ar piesardzīgākām prognozēm par iekšzemes pieprasījumu. Valdība savā 2022. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālais deficīts samazināsies līdz 5,6 % no IKP 2022. gadā un līdz 3,9 % 2023. gadā. Samazinājums 2022. gadā galvenokārt atspoguļo ekonomiskās aktivitātes pieaugumu un lielākās ārkārtas pasākumu daļas atcelšanu. Saskaņā ar programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2022. gadā samazināsies līdz 147,0 % un 2023. gadā kritīsies līdz 145,2 %. Pamatojoties uz prognozes termiņa datumā zināmajiem politikas pasākumiem, Komisijas 2022. gada pavasara prognozē paredzēts, ka valdības budžeta deficīts 2022. un 2023. gadā būs attiecīgi 5,5 % un 4,3 % no IKP. Salīdzinājumā ar 2022. gada stabilitātes programmu Komisijas prognozē prognozētais deficīts 2022. gadā ir gandrīz tāds pats, bet 2023. gadā lielāks, galvenokārt mazākas ekonomikas izaugsmes dēļ. Tajā pašā laikā Komisijas 2022. gada pavasara prognozē nav iekļauti programmā paziņotie papildu atbalsta pasākumi 2022. gadam, jo pirms noteiktā termiņa nebija pieejama sīkāka informācija. Komisijas 2022. gada pavasara prognozē plānota augstāka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP: 147,9 % 2022. gadā un 146,8 % 2023. gadā. Atšķirība ir saistīta ar lielāku deficītu un mazāku ekonomikas izaugsmi.

Pamatojoties uz Komisijas 2022. gada pavasara prognozi, vidējā termiņa (10 gadu vidējais) potenciālās izlaides pieaugums tiek lēsts 0,4 % apmērā. Tomēr šajā aplēsē nav iekļauta to reformu ietekme, kas paredzētas atveseļošanas un noturības plānā un var palielināt Itālijas potenciālo izaugsmi.

(16)Valdība 2022. gadā pakāpeniski atcēla lielāko daļu pasākumu, kas veikti, reaģējot uz Covid-19 krīzi, – tiek prognozēts, ka pagaidu ārkārtas atbalsta pasākumu apmērs samazināsies no 3,5 % no IKP 2021. gadā līdz 1,1 % 2022. gadā. Valdības budžeta deficītu ietekmē pasākumi, kuri pieņemti, lai novērstu enerģijas cenu pieauguma ekonomisko un sociālo ietekmi, un kuru apjoms Komisijas 2022. gada pavasara prognozē tiek lēsts 0,5 % apmērā no IKP 2022. gadā, un tos plānots pakāpeniski izbeigt 2023. gadā. Šie pasākumi galvenokārt ietver sociālos pārvedumus nabadzīgākām mājsaimniecībām, netiešo nodokļu samazinājumus enerģijas patēriņam un subsīdijas enerģētikas uzņēmumiem. Par šiem pasākumiem tika paziņots, ka tiem ir pagaidu raksturs. Tomēr, ja enerģijas cenas saglabāsies augstas arī 2023. gadā, dažus no šiem pasākumiem varētu turpināt. Daži no šiem pasākumiem nav mērķorientēti, jo īpaši enerģijas patēriņa netiešo nodokļu (PVN un fiksēto nodevu) vispārēji samazinājumi. Valdības budžeta deficītu ietekmē arī izmaksas, kas saistītas ar pagaidu aizsardzības piedāvāšanu pārvietotajām personām no Ukrainas; šīs izmaksas Komisijas 2022. gada pavasara prognozē tiek prognozētas 0,1 % apmērā no IKP 2022. un 2023. gadā.

(17)Padome 2021. gada 18. jūnijā ieteica Itālijai 2022. gadā izmantot Atveseļošanas un noturības mehānismu, lai finansētu papildu investīcijas atveseļošanas atbalstam, tajā pašā laikā turpinot piesardzīgu fiskālo politiku. Turklāt tai būtu jāsaglabā valsts finansētās investīcijas. Padome Itālijai arī ieteica ierobežot valsts finansēto kārtējo izdevumu pieaugumu. Tā arī ieteica Itālijai, kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kuras mērķis ir panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt fiskālo ilgtspēju vidējā termiņā, un vienlaikus veicināt investīcijas, lai vairotu izaugsmes potenciālu.

(18)Pamatojoties uz Komisijas 2022. gada pavasara prognozi un ņemot vērā Itālijas 2022. gada stabilitātes programmā iekļauto informāciju, 2022. gadā tiek prognozēta atbalstoša fiskālā nostāja -2,7 % apmērā no IKP. Itālija plāno saskaņā ar Padomes ieteikumu turpināt atbalstu atveseļošanai, izmantojot Atveseļošanas un noturības mehānismu, lai finansētu papildu investīcijas. Tiek prognozēts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām un citiem ES fondiem finansēto izdevumu pozitīvā ietekme uz ekonomisko aktivitāti palielināsies par 0,9 % no IKP salīdzinājumā ar 2021. gadu. Tiek prognozēts, ka valsts finansētajām investīcijām 2022. gadā būs ekspansīva ietekme uz fiskālo nostāju, kas atbilst 0,3 procentpunktiem no IKP. Tāpēc Itālija plāno saglabāt valsts finansētās investīcijas, kā ieteikusi Padome. Plānots, ka valsts finansēto primāro kārtējo izdevumu (atskaitot jaunos ieņēmumu pasākumus) pieaugumam 2022. gadā būs ekspansīva ietekme uz fiskālo nostāju, kas atbilst 1,3 procentpunktiem no IKP. Šī ievērojamā ekspansīvā ietekme ietver papildu ietekmi (0,2 % apmērā no IKP), ko rada pasākumi ar mērķi novērst enerģijas cenu pieauguma ekonomisko un sociālo ietekmi, kā arī izmaksas (0,1 % apmērā no IKP), kas saistītas ar pagaidu aizsardzības piedāvāšanu no Ukrainas pārvietotajām personām. Kārtējo izdevumu pieaugums atspoguļo arī lielākus izdevumus valdības sektora darbinieku atalgojumam, jo 2019.–2021. gadā tika atjaunoti publiskie līgumi, kuru būtiska daļa (jeb ¼ % no IKP) tiks reģistrēta 2022. gadā, savukārt veselības aprūpes nozarei budžetā arī ir paredzēti papildu resursi (0,1 % no IKP). Attiecībā uz ieņēmumiem tiek prognozēts, ka iedzīvotāju ienākuma nodokļa samazinājums un reģionālais ražošanas darbību nodoklis (0,4 % no IKP) veicinās ekspansīvo fiskālo nostāju. Tāpēc, pamatojoties uz pašreizējām Komisijas aplēsēm, Itālija nepietiekami ierobežo neto valsts finansēto kārtējo izdevumu pieaugumu 2022. gadā.

(19)Komisijas 2022. gada pavasara prognozē fiskālā nostāja 2023. gadā tiek prognozēta -1,2 % apmērā no IKP, pieņemot, ka politika nemainīsies. Tiek paredzēts, ka Itālija 2023. gadā turpinās izmantot Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijas, lai finansētu papildu investīcijas atveseļošanas atbalstam. Tiek prognozēts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām un citiem ES fondiem finansēto izdevumu pozitīvā ietekme uz ekonomisko aktivitāti palielināsies par 0,7 IKP procentpunktiem salīdzinājumā ar 2022. gadu. Tiek prognozēts, ka valsts finansētajām investīcijām 2023. gadā būs ekspansīva ietekme uz fiskālo nostāju, kas atbilst 0,2 procentpunktiem no IKP. Vienlaikus plānots, ka valsts finansēto primāro kārtējo izdevumu (atskaitot jaunos ieņēmumu pasākumus) pieaugumam 2023. gadā būs kopuma neitrāla ietekme, kas atbilst -0,2 procentpunktiem no vispārējās fiskālās nostājas. Tas ietver ietekmi, ko rada ar enerģijas cenu pieaugumu saistīto pasākumu pakāpeniska atcelšana (0,5 % apmērā no IKP). Tajā pašā laikā tiek prognozēts, ka sociālo pārvedumu pieaugums (0,4 % no IKP) saistībā ar to indeksāciju atbilstoši iepriekšējā gada inflācijas līmenim un veselības aprūpes nozarei budžetā paredzētie papildu resursi (0,1 % no IKP), kuriem nav kompensējošu pasākumu, arī veicinās neto kārtējo izdevumu pieaugumu. Tāpēc valsts finansēto kārtējo izdevumu kopumā neitrālā ietekme ir atkarīga no pasākumu pakāpeniskas atcelšanas, lai novērstu enerģijas cenu pieauguma ietekmi, kā plānots pašlaik.

(20)2022. gada stabilitātes programmā tiek prognozēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts pakāpeniski samazināsies, sasniedzot 3,3 % no IKP 2024. gadā un 2,8 % līdz 2025. gadam. Līdz ar to tiek plānots, ka vispārējās valdības budžeta deficīts līdz 2025. gadam samazināsies zem 3 % no IKP. Šajās prognozēs ir pieņemts, ka laikposmā no 2023. līdz 2025. gadam kopējie izdevumi samazināsies par aptuveni 3 procentpunktiem no IKP un kopējie ieņēmumi samazināsies par aptuveni 2 procentpunktiem no IKP. Saskaņā ar programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP līdz 2025. gadam samazināsies, proti, 2024. gadā saruks līdz 143,4 % un 2025. gadā – līdz 141,4 %. Pamatojoties uz Komisijas analīzi, parāda atmaksājamības riski vidējā termiņā šķiet augsti.

(21)Kā paredzēts Regulas (ES) 2021/241 19. panta 3. punkta b) apakšpunktā un V pielikuma 2.2. kritērijā, atveseļošanas un noturības plānā ir ietverts plašs savstarpēji pastiprinošu reformu un investīciju kopums, ko paredzēts īstenot līdz 2026. gadam. Tās atrisina visas ekonomiskās un sociālās problēmas vai ievērojamu to ekonomisko un sociālo problēmu daļu, kuras Padome bija minējusi Itālijai 2019. un 2020. gada Eiropas pusgadā adresētajos ieteikumos, kā arī attiecīgā gadījumā Itālijai līdz plāna pieņemšanai adresētajos ieteikumos. Jo īpaši plāna efektīva un ātra īstenošana var radīt ilgstošas strukturālas pārmaiņas, un tāpēc tai var būt ilgstoša ietekme uz Itālijas ekonomiku un sabiedrību. Paredzams, ka daudzās reformas galvenajās politikas jomās novērsīs ilglaicīgos šķēršļus ekonomikas izaugsmei. Jo īpaši plānā ir ietvertas reformas, kuru mērķis ir veicināt strukturālas pārmaiņas valsts pārvaldes un tiesu sistēmas darbībā un uzlabot vispārējo darījumdarbības vidi. Plānotās reformas un investīcijas izglītības, prasmju attīstības un pētniecības nozarēs var ilgtermiņā uzlabot cilvēkkapitālu un pētniecības spējas. Paredzētās darba tirgus reformas un investīcijas, kuru mērķis ir uzlabot nodarbinātības izredzes, jo īpaši jauniešiem un sievietēm, var palielināt darbaspēka piedāvājumu, nodrošināt vienlīdzīgu piekļuvi prasmēm un galu galā atbalstīt ekonomikas izaugsmi. Paredzams, ka reformas tādās nozarēs kā transports un ūdens resursu apsaimniekošana strukturāli uzlabos ekonomisko efektivitāti, cita starpā sistemātiskāk izmantojot konkursa procedūras pakalpojumu līgumu piešķiršanai.

(22)Paredzams, ka Itālijas atveseļošanas un noturības plāna īstenošana sekmēs turpmāku progresu zaļās un digitālās pārkārtošanās jomā. Klimata mērķu sasniegšanai paredzēto pasākumu izdevumi Itālijā atbilst 37,5 % no plāna kopējā piešķīruma, savukārt digitālo mērķu sasniegšanai paredzēto pasākumu izdevumi – 25 % no plāna kopējā piešķīruma. Atveseļošanas un noturības plāna pilnīga īstenošana atbilstoši attiecīgajiem atskaites punktiem un mērķrādītājiem palīdzēs Itālijai ātri atgūties no Covid-19 krīzes radītajām sekām, vienlaikus stiprinot noturību. Lai nodrošinātu atveseļošanas un noturības plāna, kā arī citu, ārpus plāna tvēruma esošu ekonomikas un nodarbinātības politiku sekmīgu īstenošanu un rezultātā panāktu plašu līdzatbildību par politiku programmu kopumā, joprojām ir svarīgi sistemātiski iesaistīt sociālos partnerus un citas attiecīgās ieinteresētās personas.

(23)Itālija 2021. gada 17. janvārī iesniedza kohēzijas politikas plānošanas dokumentus attiecībā uz partnerības nolīgumu un ir iesniegusi savas pirmās programmas Eiropas Komisijai. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 24. jūnija Regulu (ES) 2021/1060 Itālijai ir jāņem vērā attiecīgie tai adresētie ieteikumi 2021.–2027. gada kohēzijas politikas fondu plānošanā. Tas ir priekšnoteikums no kohēzijas politikas fondiem paredzētā finansiālā atbalsta efektivitātes uzlabošanai un tā pievienotās vērtības maksimalizēšanai un vienlaikus veicina koordināciju, savstarpējo papildināmību un saskaņotību starp šiem fondiem un citiem Savienības instrumentiem un fondiem. Atveseļošanas un noturības mehānisma un kohēzijas politikas programmu sekmīga īstenošana ir atkarīga arī no to šķēršļu novēršanas, kas kavē investīcijas zaļās un digitālās pārkārtošanās un sabalansētas teritoriālās attīstības atbalstam.