Nosaukuma reģistrācijas pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

(2020/C 270/06)

Šī publikācija dod tiesības trīs mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas izteikt pret šo pieteikumu iebildumus atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

VIENOTS DOKUMENTS

“MİLAS ZEYTİNYAĞI”

ES Nr.: PDO-TR-02379 – 13.11.2017.

ACVN (X) AĢIN ( )

1. Nosaukums vai nosaukumi (ACVN vai AĢIN)

“Milas Zeytinyağı”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Turcija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.5. grupa. Eļļa un tauki (sviests, margarīns, eļļa u. c.)

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

“Milas Zeytinyağı” ir neapstrādāta augstākā labuma olīveļļa, ko ražo tikai no Milasas pašvaldībā audzētām ‘Memecik’ šķirnes olīvām. Olīveļļas ražošanā izmanto tikai mehāniskus procesus.

— Eļļa ir tumši zaļā/dzeltenā krāsā, ar sīvu, augļainu smaržu.

— Tās aromāts atgādina zāli, raksturīga ir paprikas un melno piparu garša.

— α-tokoferola saturs ir vismaz 100 mg uz kilogramu eļļas.

— Kopējais fenolu saturs ir vismaz 100 mg/kg.

— Brīvo taukskābju saturs (oleīnskābes veidā) “Milas Zeytinyağı” ir mazāks par 0,7 %.

— “Milas Zeytinyağı” vidējais peroksīda skaitlis ir 4,5 miliekvivalenti aktīvā skābekļa uz kilogramu eļļas (maksimums ir 20 miliekvivalenti aktīvā skābekļa uz kilogramu eļļas).

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

“Milas Zeytinyağı” ražo praktiski tikai no noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā audzētām ‘Memecik’ šķirnes olīvām. Citu šķirņu olīvu piemaisījumi, kas radušies ražas novākšanas laikā, nedrīkst pārsniegt 5 %.

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Visas darbības, kas saistītas ar izejvielu ražošanu un pārstrādi, jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

—

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Līdztekus obligātajām norādēm, kas tiesību aktos paredzētas attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu un noformējumu, marķējumā jānorāda:

— nosaukums “Milas Zeytinyağı”,

— ražotāja pilnais nosaukums un adrese vai saīsinātais nosaukums un adrese vai reģistrētā preču zīme,

— Eiropas Savienības ACVN simbols,

— šāds logotips:

— oficiālā autentiskumu apliecinošā hologramma.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Noteiktais apgabals aptver visus Milasas (Milas) pašvaldības ciemus un pilsētas. Tās visas atrodas Egejas jūras dienvidu reģionā esošajā Mūglas (Muğla) ilā.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Ģeogrāfiskā apgabala specifika

Milasa atrodas Mūglas ila ziemeļrietumu daļā Mentesas (Menteşe) reģionā. Tas ir kalnu reģions, kam raksturīgas šauras un dziļas ielejas un kaļķainas zemes un kas plešas uz ziemeļiem-dienvidaustrumiem no Bafas (Bafa) ezera; tā rietumdaļā ir Milasas depresija un Ilbira (Ilbıra) kalns, bet austrumos – Akšajas (Akçay) depresija. Ierobežotās lauksaimniecības platības un apgabala kalnu masīvi un nogāzes ir olīvkopībai labvēlīga vide. Milasā olīvu audzēšana par lauksaimniecisku darbību kļuvusi tiešā dabas apstākļu ietekmē.

Milasas rajonā izpaužas Vidusjūras klimatam tipiskās iezīmes. Olīvkokiem ziedēšanas laikā vajadzīgā vidējā temperatūra ir 15–20 °C, augļu nobriešanas laikā 15–20 °C un vismaz 5 °C laikposmā pēc augļu nobriešanas un pirms ražas novākšanas. Turklāt ziedpumpuru veidošanās laikā ir vajadzīgs noteikts aukstuma periods. Olīvas ir ļoti jutīgas pret zemām temperatūrām un, ja diennakts minimālā temperatūra nokritīsies zem –7 °C, tās sabojāsies. Vidējā diennakts temperatūra Milasas olīvu birzīs ir vismaz 9,9 °C decembrī, 8,9 °C janvārī un 9,5 °C februārī, un aukstuma perioda vajadzībām tas ir ļoti labi. Viszemākā vidējā temperatūra ziedēšanas periodā maijā ir 19,4 °C, un viszemākā vidējā temperatūra augļu nobriešanas laikā ir 17,4 °C. Šāds temperatūras režīms ir olīvkokiem gandrīz optimāls un nodrošina bagātīgas olīvu ražas. Milasā ir aluviālas un mālsmilts augsnes. Šā tipa augsnes aiztur ūdeni un ļauj olīvkokiem dzīt spēcīgākas saknes un dot lielākas ražas. Bez tam Milasas pašvaldībā nokrišņu daudzums jau izsenis ir 900–1 000 mm, un tāds daudzums ir piemērots olīvkopībai bez papildu apūdeņošanas. Lai gan apūdeņotās birzīs izaugušās olīvas ir lielākas un ar augstāku ūdens saturu, tajās – un attiecīgi arī no tām spiestajā eļļā – ir mazāk fenolu.

Cilvēkfaktori

Milasas pilsētas apkaimē cilvēki mitinās jau vairāk nekā 5 000 gadu. Dabas apstākļu ietekmē olīvkopība un olīveļļas ražošana kopš Kārijas civilizācijas laikiem ir kļuvusi par reģiona galveno lauksaimniecisko nodarbi. Pie Milasas–Bodrumas ceļa atrodas ar 2 000 gadu p.m.ē. datēta olīvu spiedes pamatne, kas no vietējā akmens izveidota Sarikajas (Saricay) upes gultnē (Pilavtepe). Mūsu ēras XVI un XVII gadsimta hronikās minētas Osmaņu impērijas olīveļļas spiestuves un olīvu audzes, kas atradušās Milasā. Vietējo olīvu audzētāju zinātība ir būtiska, lai sāktu ražas novākšanu. Olīveļļai nogatavojoties, tajā mainās gan hlorofila, gan antioksidantu saturs. Pateicoties tam, ka tiek izvēlēts īstais ražas novākšanas brīdis (pirms pilnīgas olīvu nobriešanas, kad hlorofila un fenolu saturs ir zemāks), “Milas Zeytinyağı” iegūst raksturīgo krāsu un fenolu saturu. Olīveļļas ražošanas senās tradīcijas šajā apgabalā nosaka arī to, ka tur ir daudz olīveļļas spiestuvju. Tādējādi olīvas tiek pārstrādātas ļoti drīz un tiek novērsta triglicerīdu hidrolizēšanās par brīvajām taukskābēm un brīvo taukskābju saturu saglabāts zems.

Produkta specifika

“Milas Zeytinyağı” specifiskumu nosaka produkta tumši zaļā/dzeltenā krāsa un sīvā, augļainā smarža ar zāles aromātu, kā arī paprikas un melno piparu garša. Šīs īpašības dod olīvu šķirne ‘Memecik’. ‘Memecik’ šķirnes olīvas Milasas reģionā audzē jau paaudzēm ilgi, un šajā reģionā lielāka daļa olīvkoku ir ‘Memecik’ šķirnes olīvkoki. Zinātniskie pētījumi liecina, ka salīdzinājumā ar citām Turcijā audzētām šķirnēm ‘Memecik’ olīvām piemīt augsta antioksidantu aktivitāte un fenolu saturs (Sevim, Tuncay; 2012). Tomēr α-tokoferola saturs olīveļļā, kas no ‘Memecik’ šķirnes olīvām iegūta Milasā, ir augstāks nekā olīveļļā, kas iegūta no citām šajā apgabalā audzētām olīvu šķirnēm, kā arī olīveļļā no citiem reģioniem (Sevim, Köseoğlı, Çetin; 2016). Pētījumi par “Milas Zeytinyağı” gaistošajiem komponentiem liecina, ka augstais fenolu saturs ietekmē “Milas Zeytinyağı” aromātu un garšu, un visbiežāk sastopamie fenolu savienojumi ir heksanāls ar “zaļuma, ābolu un tikko pļautas zāles”, E-2-heksenāls ar “rūgtuma, mandeļu, zaļuma un ābolu”, heksanols ar “augļainuma un tikko pļautas zāles” un Z-3 heksenols ar “zaļu augļu un rūgtuma” notīm. Augstais fenolu un α-tokoferola saturs pasargā olīveļļu no oksidēšanās, līdz ar to tās peroksīda skaitlis ir zemāks.

Saikne

“Milas Zeytinyağı” raksturojoša ir ‘Memecik’ olīvu šķirne, kas šajā apgabalā ir sen pazīstama, un citas šķirnes gandrīz nemaz netiek audzētas. Šīs šķirnes dominējošā klātbūtne ietekmē olīveļļas ķīmisko sastāvu, jo īpaši fenolu saturu un antioksidantu aktivitāti.

“Milas Zeytinyağı” specifiskumu nosaka arī ģeogrāfiskā apgabala īpašie pedoklimatiskie apstākļi un cilvēkfaktori. Apgabala kalnos un nogāzēs apstākļi ir tādi, ka olīvu audzēšana kļuvusi par galveno iespējamo lauksaimniecisko darbību. Temperatūras režīms ir olīvkokiem gandrīz optimāls un nodrošina bagātīgas ražas. Olīvu birzis netiek apūdeņotas, un tas ļauj izaudzēt olīvas ar augstu fenolu saturu. Lai olīveļļai piešķirtu raksturīgo krāsu un aromātu, olīvu audzētāji ražas novākšanu sāk, pirms olīvas ir pilnībā nobriedušas. Arī drīzajai pārstrādei ir sava loma peroksīda un brīvo taukskābju satura noturēšanai zemā līmenī.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(šīs regulas 6. panta 1. punkta otrā daļa)

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.