Eiropas Parlamenta rezolūcija par sieviešu lomu Turcijas sabiedriskajā, ekonomiskajā un politiskajā dzīvē (2006/2214(INI))



Oficiālais Vēstnesis 287 E , 29/11/2007 Lpp. 0174 - 0181



P6_TA(2007)0031 Sievietes Turcijā Eiropas Parlamenta rezolūcija par sieviešu lomu Turcijas sabiedriskajā, ekonomiskajā un politiskajā dzīvē (2006/2214(INI)) Eiropas Parlaments, - ņemot vērā Komisijas 2006. gada 8. novembra paziņojumu "Paplašināšanās stratēģija un galvenie uzdevumi 2006.—2007. gadam" (COM(2006)0649), jo īpaši progresa ziņojumu par Turciju, kas ir šī dokumenta daļa; - ņemot vērā 2005. gada 9. novembra Komisijas paziņojumu "Paplašināšanās stratēģijas dokuments — 2005" (COM(2005)0561), - ņemot vērā 2006. gada 27. septembra rezolūciju par Turcijas panākumiem ceļā uz pievienošanos [1] - ņemot vērā 2005. gada 6. jūlija rezolūciju par sieviešu lomu Turcijas sabiedriskajā, ekonomiskajā un politiskajā dzīvē [2] - ņemot vērā Eiropadomes 2004. gada 17. decembra lēmumu 2005. gada 3. oktobrī sākt sarunas ar Turciju par pievienošanos Eiropas Savienībai, - ņemot vērā Kopienas tiesību kopumu sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības jomā, - ņemot vērā 2003. gada 12. marta Eiropas Padomes Ministru konferences Ieteikumu Rec (2003)3 par līdzsvarotu vīriešu un sieviešu piedalīšanos politisko un sabiedrisko lēmumu pieņemšanas procesā, - ņemot vērā SDO 1996. gada Konvenciju Nr. 177 par darbu mājās, - ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas ES—Turcijas Kopīgās konsultatīvās komitejas ziņojumu "Sievietes un nodarbinātība", kas tika izstrādāts 2006. gada 14. jūlijā Kayseri (Turcijā), - ņemot vērā 2006. gada Turcijas parlamentārās komisijas ziņojumu par paražu un goda aizstāvēšanas slepkavībām, un vardarbību pret sievietēm un bērniem, - ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību tiesas 2005. gada 10. novembra lēmumu par Turcijas noteikumiem par islamiskās galvas segas valkāšanu augstākās izglītības iestādēs [3], - ņemot vērā 1979. gada Apvienoto Nāciju Konvenciju par visa veida sieviešu diskriminācijas izskaušanu (CEDAW) un tās 1999. gada Fakultatīvo protokolu, kuri veido daļu no starptautiskajām tiesībām un kurus Turcija ir parakstījusi 1985. gadā un attiecīgi 2002. gadā, un ņemot vērā Turcijas Konstitūcijas 90. pantu, kurā noteikts, ka starptautiskajiem likumiem ir augstāks juridisks spēks nekā Turcijas valsts likumiem, - ņemot vērā Reglamenta 45. pantu, - ņemot vērā Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas ziņojumu (A6-0003/2007), A. tā kā Kopienas tiesību kopuma pieņemšana pievienošanās kandidātvalstīm, lai pievienotos ES un tā kā sieviešu tiesības un dzimumu līdztiesība ir daļa no Kopienas tiesību kopuma; B. tā kā Eiropas Komisijas ziņojumā par Turcijas virzību uz pievienošanos, kas ir daļa no iepriekš minētā 2005. gada 9. novembra Paplašināšanās stratēģijas dokumenta, attiecībā uz sieviešu situāciju, cita starpā, norādītas šādas galvenās jomas, kas rada satraukumu: vardarbība pret sievietēm, jo īpaši vardarbība ģimenē un goda aizstāvēšanas noziegumi, augsts analfabētisma līmenis, zema sieviešu pārstāvniecība parlamentā un vietējās varas iestādēs, kā arī nepietiekama sieviešu līdzdalība un valdoša diskriminācija darba tirgū, ņemot vērā to, ka ekonomiskā patstāvība ir galvenais nosacījums viņu emancipācijai, Turcijai par šo jautājumu būtu īpaši jārūpējas; C. tā kā Komisija 2006. gada progresa ziņojumā par Turciju ir secinājusi, ka tiesiskais regulējums sieviešu tiesību jomā ir visumā apmierinošs, bet īstenošana joprojām ir problemātiska, 1. uzsver, ka cilvēktiesību, tostarp, sieviešu tiesību ievērošana, ir obligāts priekšnosacījums dalībai Eiropas Savienībā, un aicina Komisiju noteikt sieviešu tiesību jautājumu kā centrālo sarunās ar Turciju; 2. atzinīgi vērtē to, ka ir sākusies Turcijas un Eiropas Savienības pievienošanās sarunu aktīvā fāze; tomēr pauž nožēlu par reformu procesa palēnināšanos Turcijā pēdējā gada laikā, kā arī par pastāvīgajām problēmām sieviešu tiesību jomā; Tiesību aktu un koordinācijas īstenošana 3. atzīmē, ka tiesiskais regulējums sieviešu tiesību jomā ir visumā apmierinošs, bet uzskata, ka tā īstenošana joprojām ir nepilnīga; tāpēc atkārto savu aicinājumu pilnībā un efektīvi īstenot Kopienas tiesību kopumu attiecībā uz sieviešu tiesībām, jo īpaši valsts nabadzīgākajos reģionos; 4. mudina Turcijas valdību paātrināt jauno tiesību aktu par sieviešu tiesībām īstenošanu un nodrošināt, ka tie pilnībā atbilst Kopienas tiesību aktu kopuma prasībām un tiek efektīvi īstenoti praksē; 5. norāda uz to, ka jaunais Turcijas Sodu kodekss, kas stājās spēkā 2005. gada jūnijā, būtiski stiprina sieviešu pamattiesības, bet Eiropas direktīvas par vīriešu un sieviešu līdztiesību vēl joprojām nav pilnībā transponētas; ar bažām atzīmē (neveiksmīgos) mēģinājumus atcelt tiesību aktus par sieviešu tiesībām; 6. pauž nožēlu par to, ka Turcijas dienvidaustrumu daļās meiteņu dzimšana netiek reģistrēta; tas traucē cīņā pret piespiedu laulībām, kā arī goda aizsargāšanas noziegumiem, jo upuriem nav nekādas oficiālas identitātes; mudina Turcijas valdību turpināt veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai visu bērnu dzimšana Turcijā tiktu reģistrēta; 7. uzsver, ka Turcijas valdībai rūpīgi jāuztur un jāizveido, kur nepieciešams, visas valsts laulību un dzimšanas tiesiskas reģistrācijas sistēma, lai nodrošinātu visu sieviešu un vīriešu pilnīgas tiesības uz pilsonības sniegtajām priekšrocībām, kā, piemēram, piekļuvi izglītībai un veselības aprūpei, kā arī vienlīdzīgu piekļuvi darba tirgum; 8. atzinīgi vērtē Konsultatīvās padomes ("Padome") par sieviešu statusu izveidošanu Turcijā, kas sniegs padomus par valsts politikas plānošanu un īstenošanu sieviešu tiesību jomā; 9. uzsver nepieciešamību iekļaut šīs padomes sastāvā darba tirgus partnerus, kā arī to struktūru un nevalstisko organizāciju pārstāvjus (NVO), kuras nodarbojas ar dzimumu līdztiesības jautājumiem, kā arī pārstāvjus no arodbiedrībām, kuru šobrīd tajā nav, un mudina attiecīgās varas iestādes izmantot šīs padomes pakalpojumus efektīvi, lai nodrošinātu efektīvu koordināciju starp ieinteresētajām pusēm; Pilsoniskā sabiedrība 10. ar ilgstošām bažām atzīmē problēmas attiecībā uz Turcijas valdības un NVO sadarbību; 11. aicina vienlīdzīgi izturēties pret visām NVO, t. i., arī brīvām un autonomām sieviešu organizācijām; 12. uzskata, ka Turcijas ministra, kas atbildīgs par sieviešu tiesību jautājumiem, tikšanās ar 55 Turcijas sieviešu organizāciju pārstāvēm un viņa lēmums izveidot daudz sistemātiskāku sadarbību un efektīvu koordināciju starp ministriju un NVO ir laba prakse, kas būtu regulāri jāatkārto; sagaida, lai šī politiskās gribas izpausme nozīmētu praktiskus rezultātus nākotnē īpašu iniciatīvu un pasākumu veidā; 13. aicina Komisiju un Turcijas valdību atzīt sieviešu tiesību NVO kā būtisku un svarīgu partneru nozīmi oficiālās un pastāvīgās struktūrās un iestādēs, kā arī strukturēti iesaistīt NVO pievienošanās sarunu procesā, saskaņā ar noteikto kārtību; 14. aicina Turcijas valdību uzsākt liela apjoma kampaņu, lai parādītu visai sabiedrībai sievietes kā nozīmīgas ekonomiskās un sociālās attīstības virzītājas; 15. izprot sieviešu tiesību NVO pieaugošās bažas par problēmām, ar kurām var saskarties sieviešu tiesību NVO ES stipendiju saņemšanas ilgajā procesā, kā arī īstenojot projektus, par kuriem tās saņēmušas stipendijas, piezīmē, ka daudzas sieviešu tiesību NVO vilcinās iesniegt pieteikumus un tādējādi nesaņem ļoti ievērojamus līdzekļus; 16. atzinīgi vērtē STGM (Pilsoniskās sabiedrības attīstības centra), kas sniedz palīdzību pilsoniskās sabiedrības attīstībā, izveidi; 17. aicina Komisiju sniegt papildu atbalstu, cita starpā, lai attīstītu citu palīdzības centru iespējas; Dati, kritēriji un mērķi 18. atzīmē, ka vēl joprojām trūkst precīzu datu par sieviešu situāciju Turcijā un esošie dati vel aizvien neaptver visas ar sieviešu stāvokli, nozīmi un tiesībām saistītās problēmas; 19. šajā sakarā atzinīgi vērtē Turcijas Valsts statistikas institūta 2007. gada sākumā uzsākto iniciatīvu nodrošināt statistiku pa dzimumiem saistībā ar sociālo, ekonomisko un kultūras dzīvi, arī informāciju par algas atšķirībām pa dzimumiem; 20. atzinīgi vērtē ES un Turcijas kopīgo projektu "Dzimumu līdztiesības veicināšana", kura mērķis ir uzlabot ieinteresēto personu spējas aizsargāt sievietes no vardarbības ģimenē, kā arī atzinīgi vērtē iniciatīvu izveidot datu bāzi par vardarbību pret sievietēm "Valsts pētījums par vardarbības pret sievietēm iemesliem un sekām", kā daļu no šī projekta; 21. aicina Turcijas valdību nodrošināt specifiskus un uzticamus datus par sieviešu analfabētisma līmeni un līdztiesīgu piekļuvi izglītībai, problēmām iesaistīties darba tirgū, vardarbību pret sievietēm, goda aizstāvēšanas slepkavībām, kā arī piespiedu laulībām; 22. aicina Komisiju savos ziņojumos Padomei par reformu gaitu piedāvāt skaidras pamatnostādnes un precīzus īstermiņa, vidēja termiņa un ilgtermiņa mērķus sieviešu tiesību jomā; 23. aicina Turcijas valdību nodrošināt, ka visas sievietes, neatkarīgi no to valodas, rases, etniskas piederības, ādas krāsas, politiskajiem uzskatiem, ticības un reliģijas tiek iesaistītas sieviešu tiesību programmās; 24. ir satraukts par Komisijas novēroto, ka ģimenes aizsardzības likums tiek piemērots tikai daļēji, un aicina Turcijas varas iestādes nekavējoties īstenot to pareizi un efektīvi, jo tas palīdzēs aizsargāt sieviešu stāvokli un tiesības ģimenē; Vardarbība pret sievietēm 25. atzīmē, ka vardarbība pret sievietēm vēl joprojām ir problēma, un nosoda vardarbības gadījumus pret sievietēm, tostarp goda slepkavības, vardarbību ģimenē, piespiedu laulības un poligāmiju; 26. atzīmē Komisijas novēroto, ka par spīti noteikumiem jaunajā Turcijas Sodu kodeksā, kurā par slepkavībām, kas izdarītas goda aizstāvēšanas dēļ ir noteikti par vainu pastiprinoši apstākļi, tiesu piespriestie sodi, kā to norāda Komisija, sniedz pretrunīgu iespaidu; aicina tiesu iestādes piemērot un interpretēt Sodu kodeksa noteikumus pareizi un efektīvi, lai novērstu šāda veida noziegumus un panāktu, lai tajos gadījumos, kad nozieguma upuris ir sieviete, netiktu piemēroti soda samazinājumi un noteikti vainu mīkstinoši apstākļi; 27. pauž nopietnas bažas par to, ka sieviešu pašnāvības ģimenes ietekmes dēļ vēl joprojām ir sastopamas, jo īpaši austrumu un dienvidaustrumu reģionos; mudina Turcijas varas iestādes aizsargāt sievietes no ģimeņu izdarītā spiediena uz viņām un iesniegt konkrētus un uzticamus datus par pašnāvību izplatību sieviešu vidū, jo īpaši šajos reģionos; 28. aicina sabiedriskās iestādes (tiesu iestādes, administrāciju, policiju, veselības aprūpes sistēmu utt.) nodrošināt, lai sievietes, kas Turcijā cieš no vardarbības, saņemtu visu nepieciešamo aizsardzību; 29. uzsver sieviešu organizāciju prasību, ka gadījumos, ja upuriem nav palīdzēts un tie netiek aizsargāti, sabiedriskajām iestādēm jāuzsāk juridiska izmeklēšana un jācenšas īstenot disciplinārus pasākumus pret tiem, kas par to atbildīgi; 30. atzinīgi vērtē premjerministra izdoto apkārtrakstu pēc Turcijas parlamentārās komisijas ziņojuma par paražu un goda aizstāvēšanas slepkavībām un vardarbību pret sievietēm, kurā viņš instruē visus ministrus, sabiedriskās iestādes un vietējos administratorus ieviest ieteiktos risinājumus, risinot vardarbības pret sievietēm problēmu; aicina Turcijas valdību izstrādāt saistošas un praktiskas instrukcijas šī oficiālā apkārtraksta īstenošanai, nodrošināt pietiekamu budžetu, lai īstenotu nepieciešamos pasākumus, kā arī noteikt sekas par tā nepildīšanu; 31. atzinīgi vērtē Turcijas Iekšlietu ministrijas 2007. gada 9. janvāra oficiālo apkārtrakstu, ar kuru ievieš rīcības plānu, lai saskaņotu politikas virzienus goda aizstāvēšanas dēļ izdarītu noziegumu un paražu noziegumu novēršanai, kurā pieprasīts stingri īstenot tiesību aktu par patvēruma iestāžu izveidošanu visās pašvaldībās, kurās ir vairāk nekā 50000 iedzīvotāju, kā arī katrā pilsētā izveidot īpašas komitejas, lai koordinētu palīdzības sniegšanu goda noziegumu un paražu noziegumu upuriem un nodrošinātu viņiem psiholoģisku un finansiālu atbalstu, kā arī aizsardzību; 32. atzinīgi vērtē militārā dienesta dalībnieku izglītošanas iniciatīvu par vardarbības pret sievietēm novēršanu, kā arī iniciatīvu iekļaut policijas izglītības iestāžu mācību plānos tādus jautājumus kā sieviešu tiesības — daļa no cilvēktiesībām, vardarbība pret sievietēm un goda aizstāvēšanas noziegumi; 33. aicina Turcijas valdību un Komisiju piešķirt prioritāti cīņai ar vardarbību vispār un jo īpaši ar goda aizstāvēšanas slepkavībām un atvērt īpašus augstas drošības patvērumus arī Turcijas dienvidaustrumos, lai sievietēm būtu iespēja paglābties netālu no dzīves vietas; aicina atbalstīt un palīdzēt brīvajiem sieviešu konsultatīvajiem centriem dienvidaustrumu Turcijā, piemēram, KA-MER, mudina veicināt ekonomisko attīstību, kas vērsta uz sievietēm tajos reģionos, kur viņas visvairāk pakļautas vardarbībai; uzsver, cik nozīmīga ir sistemātiska izmeklēšana un efektīva sodīšana, un tāpēc ir svarīga policijas un tiesu iestāžu apmācība par dzimumu līdztiesības jautājumiem un cīņu pret vardarbību; norāda uz to, ka nepieciešams instruēt tiesnešus kā piemērot jaunos likumus, lai bargi sodītu par vardarbību vispār un jo īpaši par goda aizstāvēšanas noziegumiem, piespiedu laulībām un poligāmiju, kā arī norāda uz to, cik nozīmīgi ir nodrošināt liecinieku aizsardzību; mudina Turcijas valdību noslēgt īpašu nolīgumu ar Komisiju par līdzdalību programmā, lai novērstu un cīnītos pret vardarbību pret bērniem, jauniešiem un sievietēm, kā arī aizsargātu upurus un riska grupas cilvēkus (Daphne programmā), un atlicināt šim mērķim nepieciešamos finanšu līdzekļus valsts budžetā; 34. norāda uz to, ka sievietēm jāpiedāvā ne vien aizsardzība, bet jo īpaši psiholoģiskā aprūpe un padomdošana; pieprasa, lai šādi pakalpojumi tiktu nodrošināti sieviešu patversmēs, kā arī citās vietās reģionos, kuros ir liels skaits sieviešu pašnāvību un vardarbības pret sievietēm gadījumu; 35. aicina Turcijas valdību nodibināt saiknes ar visiem grupējumiem sabiedrībā — pilsoniskajiem, sociālajiem vai reliģiskajiem, lai uzsāktu kampaņas, kas jo īpaši būtu vērstas uz jauno paaudzi, plašāk izplatot izpratni par to, ka vardarbība pret sievietēm un bērniem ir nopietns cilvēktiesību pārkāpums, un veicinātu riebumu pret visa veida vardarbību; Patversmes 36. atzīmē, ka Turcijā patversmēs sievietēm, kas cieš no vardarbības, ir paredzētas 469 vietas, kurās līdz šim patvērumu atradušas 5512 sievietes [4], un tas neatbilst iedzīvotāju prasībām valstī ar aptuveni 70 miljoniem iedzīvotāju, un pat spēkā esošajos likumos paredzētais pieticīgais nodrošinājums, t. i. patversme katrā pašvaldībā ar vairāk nekā 50000 iedzīvotājiem, nav pienācīgi īstenots; 37. aicina Turcijas valdību nodrošināt efektīvas, drošas, pieejamas un pietiekami daudzas patversmes sieviešu vajadzībām; 38. atzinīgi vērtē sociālās palīdzības telefona dienesta 183 izveidi ģimenēm, sievietēm, bērniem un invalīdiem, lai būtu iespējams ziņot par vardarbību, kā arī atzinīgi vērtē valsts mēroga palīdzības līnijas 157 izveidi cilvēku tirdzniecības upuriem, un uzskata, ka šīs palīdzības līnijas var noderēt kā labs piemērs arī ES; 39. atgādina savu aicinājumu Turcijai ratificēt Eiropas Cilvēktiesību konvencijas Papildu protokolu Nr. 12; 40. aicina Turcijas valdību veikt strukturālus un personāla uzlabojumus sieviešu patversmēs un novērst nepilnības, kuras ir par iemeslu sūdzībām; 41. iedrošina Turcijas valdību darīt vairāk, lai veicinātu sadarbību valsts/vietējām iestādēm un neatkarīgām sieviešu organizācijām, tādām kā MorCati rietumos un KA-MER Turcijas dienvidaustrumos; mudina arī nodrošināt finansiālu atbalstu neatkarīgām un autonomām sieviešu patversmēm; Politiskā līdzdalība 42. atzīmē, ka sieviešu politiskās līdzdalības līmenis Turcijā ir pārāk zems; uzsver to, ka sieviešu diskrimināciju dažkārt vislabāk var mazināt ar pozitīvas diskriminācijas pagaidu pasākumiem, ko, citu starpā, pieļauj CEDAW, un pastāv izteikta nepieciešamība, lai būtu sievietes — spilgti piemēri varas gaiteņos un lēmumus pieņemošos amatos; 43. ierosina pasākumu priekšlikumu, lai nodrošinātu sieviešu pienācīgu pārstāvību vēlēšanu sarakstos, nodrošinot būtisku sieviešu līdzdalību, kā labāko veidu, lai īsā laikā palielinātu sieviešu līdzdalību Turcijas politikā; 44. aicina Turcijas politiskās partijas pieņemt iekšējos noteikumus, kas garantētu sieviešu līdzdalību to visu līmeņu pārvaldes struktūrās; 45. mudina Turcijas politiskās partijas, sākot jau no nākamajām vēlēšanām 2007. gadā, iekļaut vēlēšanu sarakstos vairāk sieviešu kandidatūru, lai piešķirtu sievietēm pienācīgu lomu partiju hierarhijā un veicinātu izpratni par sieviešu politiskās līdzdalības nozīmību; 46. ļoti nožēlo to, ka pastāvīgā komiteja sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības jautājumos Turcijas Parlamentā vēl arvien nav izveidota; uzsver, ka Turcijas valdības solījumi, kā arī dažu politisko partiju solījumi to programmās ir jāpilda, un pasvītro, ka komiteja ir jāizveido, cik drīz vien iespējams; 47. ir satraukts Komisijas komentāru dēļ par to, ka sievietes vēl joprojām ir neaizsargātas pret diskriminējošām praksēm, lielākoties izglītības trūkuma un augstā analfabētisma līmeņa dēļ valstī, un uzsver, ka jāturpina centieni, kas veicinātu sieviešu tiesības uz izglītību, jo īpaši valsts dienvidaustrumu daļā; šajā sakarā aicina veikt pasākumus izglītības jomā, lai mācībspēki būtu kompetenti dzimumu līdztiesības jautājumos, un uzturēt sistēmu, kas stimulētu to, ka meitenes paliek skolā; aicina arī izglītot skolnieces un skolniekus par vīriešu un sieviešu vienādajām tiesībām un sieviešu tiesībām uz pašnoteikšanos, tostarp izmantojot dzimumu atšķirību jautājumiem piemērotus mācību materiālus; Izglītība 48. atzīmē, ka pēc ANO Bērnu fonda aplēsēm katru gadu ap 600000 līdz 800000 meiteņu, kuras ir sasniegušas obligāto vecumu skolas gaitu uzsākšanai, no skolas apmeklēšanas attur viņu ģimenes, vai arī viņām liegta iespēja apmeklēt skolas loģistisku grūtību dēļ; 49. atzinīgi vērtē izglītības kampaņu "Ejam skolā, meitenes!", kuras rezultātā skolu sāka apmeklēt 222800 meiteņu; tāpat atzinīgi vērtē "Kampaņu Valsts izglītības atbalstam", kurā četros gados tika iesaistīti gandrīz 5 miljoni pieaugušo, lielākā daļa no kuriem bija sievietes no lauku apvidiem un meitenes, kas nevarēja apmeklēt skolu; 50. uzsver izglītības nozīmi un tās potenciālo ieguldījumu sieviešu ekonomiskajā neatkarībā; aicina Turcijas varas iestādes izveidot uzraudzības sistēmu, lai nodrošinātu, ka meitenes paliek izglītības sistēmā; uzsver sieviešu izglītošanās nozīmi, nodrošinot plašākas iespējas mācīties koledžās un universitātēs, kā arī plašāk iesaistot tādu mācību priekšmetu apguvē kā psiholoģija, lai sievietes apmācītu un izglītotu tā, ka viņas var sniegt palīdzību sievietēm, kuras ir vardarbības upuri; Līdzdalība darba tirgū 51. atzīmē, ka procentuāli sieviešu līdzdalības līmenis darba tirgū joprojām ir ārkārtīgi zems — mazāk nekā 25 %, un ir ļoti zems, salīdzinot ar vidējiem sieviešu nodarbinātības rādītājiem ES-27, kur šis līmenis ir 49 %, un sieviešu nodarbinātības rādītāji ir kritušies līdz 20 %, pretstatā tam, ka pieaug sieviešu līdzdalība neformālajā sektorā, ko bieži vien nosaka tādi savstarpēji saistīti faktori, kā zemais sieviešu izglītības līmenis, izplatītu, institucionalizētu, pieejamu bērnu, veco ļaužu un radinieku invalīdu aprūpes iespēju trūkums un darba dalīšana sabiedrībā pēc dzimuma principa; 52. vērš uzmanību uz Komisijas piezīmi attiecībā uz iespēju līdztiesību, jo nepieciešama pielīdzināšana Kopienas tiesību aktu kopumam, jo īpaši attiecībā uz bērnu kopšanas atvaļinājumu, vienādu atalgojumu, vienādu nodarbinātības pieejamību, kā arī garantēto sociālo drošību un sociālo arodnodrošinājumu; 53. sakarā ar iepriekšminēto atzinīgi vērtē tādus projektus kā Nīderlandes — Turcijas projektu "Līdztiesības stiprināšana nodarbinātības jomā" un nākamo projektu "Atbalsts sieviešu uzņēmējdarbībai", kā arī sadarbību starp Garanti banku un KAGIDER (sieviešu uzņēmēju asociācija) attiecībā uz kredītu iespējām līdz pat USD 30000 apmērā, kā arī bezmaksas apmācību sievietēm uzņēmējām; 54. aicina valdību izveidot struktūru vai struktūras, kas nodarbotos ar vienlīdzīgas attieksmes darba tirgū veicināšanu, analīzi un atbalstu, tostarp arī attiecībā uz profesionālo izglītību Padomes 1976. gada 9. februāra Direktīvas 76/207/EEK par tāda principa īstenošanu, kas paredz vienlīdzīgu attieksmi pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz darba iespējām, profesionālo sagatavošanu un paaugstināšanu amatā, kā arī darba nosacījumiem [5] 8a. punkta nozīmē; 55. aicina darba tirgus partnerus un Turcijas valdību veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu neformālās ekonomikas pārtapšanu formālajā; lūdz Komisiju padarīt šo centienu atbalstu par vienu no prioritātēm; 56. pieprasa Turcijas valdību nodrošināt precīzus datus par sieviešu diskrimināciju, tostarp arī par to sieviešu piekļuvi darba tirgum, kas valkā galvas segas, lai noskaidrotu vai nepastāv netiešas diskriminācijas pēc dzimuma principa risks; 57. aicina Turcijas valdību uzlabot to cilvēku stāvokli, kas strādā mājas darbus un no kuriem lielākā daļa ir sievietes; šajā sakarā mudina Turcijas valdību parakstīt un ratificēt iepriekš minēto SDO Konvenciju Nr. 177 par darbu mājās un paplašināt Turcijas darba likumu, lai tas attiektos arī uz tiem, kas nodarbināti mājās; 58. kārtējo reizi aicina Turcijas valdību izstrādāt un īstenot valsts rīcības plānus par sievietēm un nodarbinātību, kas būtu paredzēti ierobežotam laika periodam un kuros būtu konkrēti mērķi, kā tas tiek darīts ES dalībvalstīs; 59. aicina Turcijas Darba ministriju un darba tirgus partnerus savos politikas virzienos un darba koplīgumos iekļaut dzimumu līdztiesības jautājumus, kā arī aicina Turcijas arodbiedrības organizēt nodarbinātību neformālajā sektorā un apmācīt arodbiedrības pārstāvjus dzimumu līdztiesības jautājumos; šajā sakarā atzinīgi vērtē arodbiedrības Türk-IS iniciatīvas; 60. uzsver, cik nozīmīgi ir darba tirgus partneri, veicinot sieviešu tiesības un līdzdalību ekonomiskajā, sociālajā un politiskajā dzīvē; mudina darba tirgus partnerus darīt vairāk, lai veicinātu sieviešu līdzdalību struktūrās, kas iesaistītas sociālajā dialogā; 61. nolemj regulāri izvērtēt panākumus sieviešu tiesību jomā Turcijā papildus un saistībā ar ikgadējo Komisijas ziņojumu par panākumiem un novērtēt Turcijas sasniegto sieviešu tiesību jomā saskaņā ar šajā ziņojumā noteiktajiem kritērijiem; * * * 62. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, Eiropas Padomes ģenerālsekretāram, ANO īpašajam referentam par vardarbību pret sievietēm, Starptautiskās Darba organizācijas ģenerāldirektoram un Turcijas valdībai un parlamentam. [1] Pieņemtie teksti, P6_TA(2006)0381. [2] OV C 157 E, 6.7.2006., 385. lpp. [3] Leyla Şahin pret Turciju, Pieteikums Nr. 44774/98. [4] Avots: Nimet Çubukçu, Turcijas ministre, kas atbildīga par sieviešu tiesībām. [5] OV L 39, 14.02.1976., 40. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/73/EK (OV L 269, 05.10.2002., 15. lpp.). --------------------------------------------------