ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.2.3

Nodarbinātības līmenis nav pārstājis sarukt kopš 70. gadiem un līdz pat nesenam laikposmam, un tas noticis ievērojamā un nepārtrauktā veidā ar būtisku situācijas saasināšanos laikā no 1980. līdz 1985. gadam (5). Tādējādi nodarbinātības līmenis laikposmā no 1971. līdz 1999. gadam kritās par 47,4 % Francijā, 45,8 % Nīderlandē, 39 % Spānijā, 38,7 % Vācijā, 30 % Īrijā, 29 % Portugālē un Apvienotajā Karalistē. 2002. gadā vecumposmā 55-64 gadi nodarbinātība bija 40,1 % 15 valstu ES un 38,7 % 25 valstu ES. Pielikumā būs redzama vispārējā attīstība no dalībvalsts uz dalībvalsti no 1997. līdz 2002. gadam (6). Bez šaubām, būtu iespējams runāt par individuālu pieeju karjerai dažādos vecumos. Taču ne vienmēr tā atspoguļo individuālās izvēles iespēju paplašināšanos. Pāragra darba atstāšana dažās dalībvalstīs lielākoties ir biežāk uzspiesta, nevis paša izvēlēta. Strādājot pavadīta dzīves cikla beigu posma elastība pauž drīzāk darba tirgus situācijas smagumu, uzņēmumu darbaspēka politikas stratēģiju un ar to saistīto valsts varas iestāžu spiedienu (7), kā arī bieži pensijas sistēmas koncepciju.
1.4.16

Tas nozīmē, ka dalībvalstīm ir regulāri jākontrolē, vai netiek izmaksātas neatbilstoši augstas kompensācijas, respektīvi, kompensācijas, kas nav nepieciešamas vispārējo ekonomisko interešu pakalpojumu funkcionēšanai, jo tās nav savienojamas ar kopējo tirgu. Taču, ja pārmaksātā kompensācijas summa nepārsniedz desmit procentus no gada laikā izmaksātās kompensācijas kopsummas, to var novirzīt uz nākamo gadu. Sakarā ar to, ka izmaksas gadu no gada svārstās, noteiktu vispārējo ekonomisko interešu pakalpojumu funkcionēšanai var būt nepieciešama pat par šiem desmit procentiem lielāka kompensācija; šādā gadījumā dalībvalstīm regulāri jāsastāda specifiskā sektora bilance, kas nedrīkst aptvert ilgāku laikposmu kā trīs gadus; pārmaksātā kompensācija šī perioda beigās ir jāatmaksā.
1.4

Šāda veida jaunā un ne īpaši skaidrā situācija ir radījusi strīdus starp vienas tēzes atbalstītājiem, kuri saka, ka šāda jaunā brīvība radīs veselības aprūpes sistēmu uz vietām ļaundabīgu destabilizāciju, uzskatot, ka pacientu mobilitātes ierobežošana tomēr daudz vieglāk ļauj kontrolēt šīs sistēmas, to izmaksas vai prioritātes, tajā pat laikā citi atbalsta šādu pacientu mobilitāti, jo tas ļautu sistēmu savstarpējo savienojamību, to pašu indikatoru izmantošanu, labāko pieredžu apmaiņu un daudz gudrāk kopīgā veidā izmantot resursus. Protams, ir nepieciešams otro tēzi attīstīt tālāk, lai iegūtu visus no tās rodamos secinājumus par nacionālo sistēmu harmonizāciju.
3.10

Sabiedrībai steidzami jāsniedz labāka izpratne par rūpniecisko vērtību ķēžu ciešo savstarpējo atkarību. Visa tērauda pārstrādes rūpniecība, un kopā ar to arī automobīļu ražošana, ir atkarīga no pietiekoša daudzuma un lēta tērauda nodrošināšanas, kura ražošana savukārt ir atkarīga no pietiekoša daudzuma lētiem izejmateriāliem.
2.3.1.1

Nodošanu koncesijā nosaka kopīgais uzņēmums. Procedūra tikai aizsākta 2003. gada oktobrī. Tika reģistrētas četras kandidatūras un tās tika pieņemtas. Tās tika sadalītas konsorcijos, kas sastāv no galvenajiem partneriem, kuriem pievienojas asociēto sabiedrību grupējums. Visi kandidāti uzskata, ka Eiropas nākotnes sistēma varētu dot ievērojamu komerciālu peļņu un tizgāja no tā, ka lielu daļu investīciju varētu finansēt no pašu līdzekļiem.
2.4.5

Tehnoloģiskais progress un labāka pacientu informētība neapšaubāmi rada potenciālu izdevumu ierobežošanai, jo tā pazemina konkrētu veselības traucējumu ārstēšanas izmaksas un samazina to biežumu. Tomēr tā arī rada jaunas vajadzības un tiesības šīs vajadzības apmierināt. Rezultātā labi izveidotas, no izmaksu viedokļa efektīvas un visumā atbilstošas diagnostiskas un ārstnieciskās procedūras tiek atmestas. Ja vien novatoriskās procedūras netiek tieši virzītas pretim efektīgākai veselības aprūpei veciem cilvēkiem, tās drīzāk radīs negatīvu nevis pozitīvu iespaidu uz veselības aprūpes izdevumiem. Spiediens no labāk izglītotas un par veselību vairāk domājošas iedzīvotāju daļas varētu novest pie tālākas pakalpojumu pasliktināšanās maznodrošinātajai iedzīvotāju daļai, kuras pieeja veselības aprūpei jau ir ierobežota.
2.5.1

Pārējie gada laikā piešķirtie līdzekļi starp dalībvalstīm tiek sadalīti sekojoši: 35 % atbilstoši to personu skaitam, kas pēdējo trīs gadu laikā ir saņēmušas bēgļa statusu, tiesības uz starptautisku palīdzību Noteikumu par jaunas apmešanās vietas nodrošināšanu ietvaros vai kurām ir piešķirta kāda no subsidārās aizsardzības formām; 65 % atbilstoši to personu skaitam, kas pēdējo trīs gadu laikā ir pieprasījušas patvērumu vai kam nodrošināta pagaidu aizsardzība. Daļu no ikgadējiem piešķirtajiem līdzekļiem var izmantot tehniskām un administratīvām vajadzībām. Finansiālais atbalsts no Fonda tiek sniegts, piešķirot neatmaksājamu finansiālu palīdzību, taču pierādāmu nelikumību gadījumā tiek pieprasīta atmaksāšana, aprēķinot kavējuma procentus Eiropas Centrālās bankas noteiktajā apmērā, kam pieskaitīti 3,5 %. Lai dalībvalstis programmas laikā varētu saņemt vēl citas kopējā finansējuma daļas, tām jāiesniedz attiecīgs ziņojums un izdevumu atšifrējums, ko apstiprinājusi no kompetentās iestādes neatkarīga institūcija.
2.1

Kopienas ieguldījums nedrīkst pārsniegt noteikto robežu 75 % apmērā no kopējiem valsts izdevumiem. Komisijas priekšlikumā netiks ieviesti papildus izdevumi no Kopienas budžeta, jo finansējums tiks sniegts jau no piešķirtajiem finanšu resursiem.
4.1.5

Gan iepriekš minētajā EVER ziņojumā sniegtie dati, gan EUROPECHE/COGECA (18) memorandā paustā nostāja par šajā atzinumā aplūkojamo tematu rada zināmu pesimismu par to, vai ekomarķējums vispār un it īpaši attiecībā uz zivsaimniecības produktiem radīs pievienotu vērtību ražotājiem un nodrošinās pārredzamu un patiesu informāciju patērētājiem. Tomēr vides aizsardzība plašākā nozīmē, tāpat kā cīņa pret badu pasaulē, kļūst par vienu diviem galvenajiem izaicinājumiem cilvēcei. Tādēļ ir svarīgi, lai Eiropas Savienība uzņemtos vadošu lomu procesos, kam jābūt vērstiem uz to, lai atbildīgi patērētāji varētu atšķirt un izvēlēties tādus produktus, kuru ieguve, apstrāde un realizācija atbilst vides aizsardzības standartiem.
c)

jebkurā citā struktūrvienībā, kas iesaistīta ECB lobēšanā vai konsultēšanā, un/vai ECB interešu aizstāvēšanā vai jebkurā no a) un b) apakšpunktā minētajām iestādēm – pēc sešiem mēnešiem kopš to pilnvaru termiņa beigām vai no dienas, kad tiek pārtraukta viņu darbība kā augsta līmeņa ECB struktūras loceklim.
2.

Attiecībā uz kredītiestādēm, kuras 2020. gadā izmaksā dividendes ( 8 ) par 2019. finanšu gadu, ECB iesaka: a) 1. kategorija. Kredītiestādēm, kuras 2019. gada 31. decembrī i) izpilda 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētās piemērojamās kapitāla prasības un kuras ii) jau sasniegušas attiecīgos 1. punkta d) apakšpunktā un 1. punkta e) apakšpunktā minētos pilna apjoma rādītājus, sava tīrā peļņa dividendēs jāsadala konservatīvi, lai nodrošinātu spēju turpināt pildīt visas prasības un UPNP rezultātus pat pasliktinātos ekonomikas un finanšu apstākļos; b) 2. kategorija. Kredītiestādēm, kuras 2019. gada 31. decembrī izpilda 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētās piemērojamās kapitāla prasības, bet kuras 2019. gada 31. decembrī nav sasniegušas attiecīgos 1. punkta d) apakšpunktā un 1. punkta e) apakšpunktā minētos pilna apjoma rādītājus, sava tīrā peļņa dividendēs jāsadala konservatīvi, lai nodrošinātu spēju turpināt pildīt visas prasības un UPNP rezultātus pat pasliktinātos ekonomikas un finanšu apstākļos. Turklāt tām dividendes principā jāizmaksā tikai tādā apmērā, kas nodrošina arī 1. punkta d) apakšpunkta izpildi un vismaz vienmērīgu (9) virzību 1. punkta e) apakšpunktā minēto pilna apjoma rādītāju un UPNP rezultātu sasniegšanas virzienā; c) 3. kategorija. Kredītiestādēm, kuras neatbilst 1. punkta a), b) vai c) apakšpunktā minētajām prasībām, principā dividendes nebūtu jāizmaksā vispār. Kredītiestādēm, kuras nevar ievērot šo ieteikumu, jo tās uzskata, ka tām ir juridisks pienākums izmaksāt dividendes, nekavējoties jāsazinās ar savu kopējo uzraudzības komandu. Tiek sagaidīts, ka 2. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētās 1., 2. un 3. kategorijas kredītiestādes ievēros arī 2. pīlāra norādes. Ja kredītiestāde darbojas vai sagaida, ka darbosies līmenī, kas ir zemāks par 2. pīlāra norādēm, tai nekavējoties jāsazinās ar savu kopējo uzraudzības komandu. ECB izvērtēs iemeslus, kāpēc kredītiestādes kapitāla līmenis krities vai sagaidāms, ka tas kritīsies, un apsvērs piemērotu, proporcionālu un iestādei specifisku pasākumu veikšanu. Tiek sagaidīts, ka kredītiestādes savā dividenžu sadales politikā un kapitāla pārvaldībā arī ņems vērā paredzamo Savienības tiesiskā regulējuma, reglamentējošo noteikumu un pārskatu sistēmas izmaiņu iespējamo ietekmi uz kapitāla prasībām. Ja nav konkrētas informācijas par pretējo, tiek sagaidīts, ka paredzamās 2. pīlāra prasības un 2. pīlāra norādes, kuras izmanto kapitāla plānošanā, būs vismaz tikpat augstā līmenī kā pašreizējās.
2.

Attiecībā uz kredītiestādēm, kuras 2017. gadā izmaksā dividendes (7) par 2016. finanšu gadu, ECB iesaka: a) 1. kategorija. Kredītiestādēm, kuras 2016. gada 31. decembrī i) izpilda 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētās piemērojamās kapitāla prasības un kuras ii) jau sasniegušas 1. punkta d) apakšpunktā minētos pilna apjoma rādītājus, sava tīrā peļņa dividendēs jāsadala konservatīvi, lai nodrošinātu spēju turpināt pildīt visas prasības un UPNP rezultātus pat pasliktinātos ekonomikas un finanšu apstākļos; b) 2. kategorija. Kredītiestādēm, kuras 2016. gada 31. decembrī izpilda 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētās piemērojamās kapitāla prasības, bet kuras 2016. gada 31. decembrī nav sasniegušas 1. punkta d) apakšpunktā minētos pilna apjoma rādītājus, savu tīro peļņu dividendēs jāsadala konservatīvi, lai nodrošinātu spēju turpināt pildīt visas prasības un UPNP rezultātus pat pasliktinātos ekonomikas un finanšu apstākļos. Turklāt tām dividendes principā jāizmaksā tikai tādā apmērā, kas nodrošina vismaz vienmērīgu (8) virzību 1. punkta d) apakšpunktā minēto pilna apjoma rādītāju un UPNP rezultātu sasniegšanas virzienā; c) 3. kategorija. Kredītiestādēm, kuras neatbilst 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētajām prasībām, principā dividendes nebūtu jāizmaksā vispār. Kredītiestādēm, kuras nevar ievērot šo ieteikumu, jo tās uzskata, ka tām ir juridisks pienākums izmaksāt dividendes, nekavējoties jāsazinās ar savu kopējo uzraudzības komandu. Tiek sagaidīts, ka 2. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētās 1., 2. un 3. kategorijas kredītiestādes ievēros arī 2. pīlāra norādes. Visiem pārējiem nosacījumiem esot vienādiem, sagaidāms, ka kapitāla prasības (9) turpinās būt stabilas. Ja kredītiestāde darbojas vai sagaida, ka darbosies līmenī, kas ir zemāks par 2. pīlāra norādēm, tai nekavējoties jāsazinās ar savu kopējo uzraudzības komandu. ECB izvērtēs iemeslus, kāpēc kredītiestādes kapitāla līmeni krities vai sagaidāms, ka tas kritīsies, un apsvērs piemērotu, proporcionālu un iestādei specifisku pasākumu veikšanu.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 308/1

EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS

(2009. gada 14. decembris)

Eiropas Savienības Padomei par Central Bank and Financial Services Authority of Ireland ārējo revidentu

(ECB/2009/26)

2009/C 308/01

EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 27.1. pantu,

tā kā:

(1) Eiropas Centrālās bankas (ECB) un nacionālo centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

(2) Central Bank and Financial Services Authority of Ireland pašreizējā ārējā revidenta pilnvaras beidzās pēc 2008. finanšu gada revīzijas pabeigšanas. Tādēļ vajadzīgs iecelt ārējo revidentu laika posmam, kas sākas 2009. finanšu gadā.

(3) Central Bank and Financial Services Authority of Ireland par savu ārējo revidentu 2009.–2011. finanšu gadā ir izvēlējusies Deloitte & Touche,

IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

Tiek ieteikts par Central Bank and Financial Services Authority of Ireland ārējo revidentu 2009.–2011. finanšu gadā iecelt Deloitte & Touche.
ECB atzinīgi vērtē uzraudzības iestāžu kolēģiju izveidi, lai uzlabotu uzraudzības konverģenci un atvieglotu informācijas apmaiņu starp iesaistītajām iestādēm ( 8 ) . Tomēr pārrobežu darbības atļaujas piešķiršanas kolēģiju struktūru varētu uzlabot ar turpmākiem pielāgojumiem, lai, no vienas puses, nodrošinātu, ka tiek aptverti dažādi pārrobežu darbības veidi, un, no otras puses, lai sadarbība kolēģijā būtu efektīva un neradītu slogu gadījumos, kuros nepieciešama dalība vairākās kolēģijās. Pārrobežu atļauju piešķiršanas darbība neietver visus CVD pakalpojumus ar pārrobežu dimensiju. Tāpēc ECB ierosina paplašināt pārrobežu darbības atļaujas piešķiršanas kolēģiju pilnvaru darbības jomu, lai aptvertu cita veida pārrobežu darbības, t. sk. norēķinus attiecīgajās ārvalstu valūtās un sadarbspējas saikņu darbību, izņemot to CVD sadarbspējas saiknes, kuri dažus no saviem pakalpojumiem (kas saistīti ar šīm sadarbspējas saiknēm) nodod ārpakalpojuma sniedzējiem, kas ir publiskas struktūras, kā minēts CVD regulas 19. panta 5. punktā ( 9 ) . ECB arī ierosina pārdēvēt pārrobežu darbības atļaujas piešķiršanas kolēģijas par pārrobežu darbības kolēģijām. Turklāt dalība kolēģijās ir būtiska to dalībvalstu iestādēm, kurās CVD darbības ir svarīgas to tirgiem. Tomēr tas varētu būt mazāk svarīgi to dalībvalstu iestādēm, kurās CVD darbība ir neliela, un tai nevajadzētu būt obligātai.
Attiecībā uz neklātienes un klātienes uzdevumu koncentrāciju vienā un tajā pašā komandā ECB pieredze liecina, ka neatkarīga pārbaužu uz vietas funkcija apvienojumā ar regulāru dialogu starp neklātienes un klātienes komandām uzlabo ECB pastāvīgās uzraudzības kvalitāti. Tas jo īpaši nodrošina, ka KUK viedoklis, kas izveidojies, pamatojoties uz iepriekš iegūto informāciju, neietekmē klātienē veikto pārbaužu konstatējumus. Kā paskaidrots ECB Norādījumos par klātienes pārbaudēm un iekšējo modeļu izmeklēšanu, pārbaudes uz vietas papildina pastāvīgo uzraudzību. ECB nodrošina pastāvīgas un padziļinātas zināšanas par kredītiestādi, veicot pastāvīgu neklātienes uzraudzību, kas galvenokārt balstās uz kredītiestādes sniegto informāciju, un, veicot pārbaudes uz vietas, ECB cita starpā pārbauda pastāvīgās uzraudzības veikšanai izmantotās informācijas precizitāti. Komanda pārbaudēm uz vietas, tostarp pārbaudes vadītājs, darbojas neatkarīgi no KUK, bet sadarbojoties ar to. Līdzko tiek pieņemts lēmums par pārbaudes veikšanu, par tā īstenošanu atbildīgs ir tikai pārbaudes vadītājs, kura uzdevums ir izveidot ziņojumu, kurā ietverti pārbaudes komandas konstatējumi. VUM pamatregulas 144. pants paredz, ka ECB sadarbībā ar nacionālajām kompetentajām iestādēm (NKI) ( 40 ) ir atbildīga par pārbaužu uz vietas komandu izveidošanu un to sastāvu. Pārbaudes komandu var veidot ECB inspektori, uzraugi no NKI, kas atrodas pārbaudei pakļautās juridiskās personas dalībvalstī, un uzraugi no citām NKI, kā arī KUK locekļi vai citas ECB pilnvarotas personas. Visi komandas locekļi neatkarīgi no to piederības darbojas ECB vārdā un ir pārbaudes vadītāja pakļautībā. KUK locekli nevar iecelt par pārbaudes vadītāju. Saskaņā ar ECB pieredzi var būt grūti arī efektīvi nodrošināt resursus komandai, kas veic gan klātienes uzraudzības uzdevumus, gan neklātienes pārbaudes, un tas, ko varētu uzskatīt par pietiekamu ikdienas resursu izmantošanu, varētu izraisīt personāla nepietiekamību, daļai no komandas piedaloties pārbaudē uz vietas ( 41 ) . Turklāt pierādījies, ka dažādu NKI uzraugu iesaistīšana pārbaužu uz vietas komandās izrādījusies būtiska, lai VUM ietvaros izstrādātu kopīgu pieeju darbībām uz vietas.
Ierosinātās regulas paskaidrojumu rakstā atzīmēts, ka tiesību kolīziju normu darbības joma ierosinātajā regulā, no vienas puses, un tiesību kolīziju normu darbības joma Direktīvā 2002/47/EK, Direktīvā 98/26/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2001/24/EK ( 11 ) , no otras puses, nepārklājas, jo ierosinātā regula attiecas uz prasījumiem, bet direktīvas attiecas uz dematerializētiem vērtspapīriem un instrumentiem, kuru esamība vai nodošana nozīmē to reģistrēšanu reģistrā, kontā vai centralizētā depozītu sistēmā ( 12 ) . ECB tomēr izmanto šo iespēju atkārtoti uzsvērt jautājumu saistībā ar Direktīvu 2002/47/EK, kas ir ļoti svarīgs Eurosistēmai, pieņemot kredītprasības kā nodrošinājumu Eurosistēmas kredītoperācijām. ECB atgādina, ka Direktīva 2002/47/EK tik grozīta ar Direktīvu 2009/44/EK konkrētā nolūkā veicināt to, lai centrālās bankas izmantotu kredītprasības kā nodrošinājumu. ECB sniedza atzinumu par šiem grozījumiem ( 13 ) , kurā tā pievērsās jautājumam par “nesaskaņoto noteikumu kopumu atšķirīgās ES jurisdikcijās par kredītprasībām” un uzsvēra to, ka “Eurosistēmai būtu ļoti svarīgi izmantot kredītprasības kā nodrošinājumu saskaņā ar režīmu, ko nosaka Direktīva 2002/47/EK, šādi atvieglojot neformālu un efektīvu darbību veikšanu ar šādiem aktīviem, īpaši elektroniska veida un pārrobežu darījumos.”
3.3.

Šajā sakarā ar ierosināto regulu tiktu ieviesta neto aktīvu vērtības rezerve (NAV rezerve) nemainīgas NAV naudas tirgus fondiem, lai risinātu finanšu stabilitātes riskus, līdz ar to izvairoties no konversācijas uz mainīgu neto aktīvu vērtēšanu. ECB atzīmē, ka ar ierosinātajā regulā noteikto NAV rezervi (17) ir paredzēts uzlabot nemainīgas NAV NTF noturību un to spēju veikt atmaksu investoriem, kuri pieprasa izņemšanu, īsā termiņā paziņojot par izņemšanu. ECB atgādina, ka ESRK iepriekš ir ieteikusi veikt nemainīgas NAV NTF obligātu konversāciju (18) un nepieļāva alternatīvu iespēju, saskaņā ar kuru piemēro kapitāla prasības, jo šādā gadījumā, visdrīzāk, rastos jau tā ievērojami koncentrēta sektora turpmāka konsolidēšanās un līdz ar to – liela risku koncentrācija no makroprudenciāla viedokļa (19). ECB atzīmē, ka Komisija NAV rezervi pamato ar nepieciešamību izvairīties no tā, ka visu nemainīgu NAV NTF vispārējās NAV svārstības potenciāli grauj reālās ekonomikas finansēšanu (un jo īpaši tās struktūras, kuras ir atkarīgas no NTF turējumā esošu īstermiņa parādu vērtspapīru izsniegšanas) (20). ECB uzskata šo priekšlikumu par soli uz priekšu virzienā novērst no nemainīgas NAV NTF izrietošus riskus, un tas atbilst FSP pieņemtajiem IOSCO ieteikumiem, kā arī atzīmē, ka tas, ka Komisija ir paredzējusi veikt pārskatīšanu par ierosināto noteikumu piemērotību trīs gadus pēc regulas spēkā stāšanās (21), sniedz iespēju pārskatīt šo jautājumu un ESRK ieteikumu īstenošanu.
25. pants “Sastāvs 1. Uzraudzības padomi veido: a) priekšsēdētājs, kuram nav balsstiesību; b) par kredītiestāžu uzraudzību atbildīgās valsts iestādes vadītājs katrā dalībvalstī; c) viens Komisijas pārstāvis, kam nav balsstiesību; d) viens Eiropas Centrālās bankas pārstāvis, kam nav balsstiesību; e) viens ESRK pārstāvis, kam nav balsstiesību; f) pa vienam pārstāvim no pārējām divām Eiropas uzraudzības iestādēm, kam nav balsstiesību. 2. Katra kompetentā iestāde atbild par augsta līmeņa vietnieka izvirzīšanu amatam no tās darbinieku vidus, kurš var aizvietot 1. punkta b) apakšpunktā minēto Uzraudzības padomes locekli gadījumā, ja šī persona nevar ierasties. 3. Ja 1. punkta b) apakšpunktā minētā iestāde nav centrālā banka, 1. punkta b) apakšpunktā minētajam Uzraudzības padomes loceklim var pievienoties pārstāvis no dalībvalsts centrālās bankas, kam nav balsstiesību. 4. Lai nodrošinātu atbilstību Direktīvai 94/19/EK, 1. punkta b) apakšpunktā minētajam Uzraudzības padomes loceklim attiecīgā gadījumā var pievienoties pārstāvis no attiecīgajām struktūrām, kas pārvalda noguldījumu garantiju sistēmas katrā dalībvalstī; šim pārstāvim nav balsstiesību. 5. Uzraudzības padome pieņem lēmumu par novērotāju līdzdalību. Uzraudzības padomes sanāksmēs var piedalīties izpilddirektors, kuram nav balsstiesību.”

25. pants “Sastāvs 1. Uzraudzības padomi veido: a) priekšsēdētājs, kuram nav balsstiesību; b) par kredītiestāžu uzraudzību atbildīgās valsts iestādes vadītājs katrā dalībvalstī; c) ja b) apakšpunktā minētā iestāde nav centrālā banka, viens attiecīgās dalībvalsts centrālās bankas pārstāvis, kuram nav balsstiesību; d) viens Komisijas pārstāvis, kam nav balsstiesību; e) viens Eiropas Centrālās bankas pārstāvis, kam nav balsstiesību; f) viens ESRK pārstāvis, kam nav balsstiesību; g) pa vienam pārstāvim no pārējām divām Eiropas uzraudzības iestādēm, kam nav balsstiesību. 2. Katra kompetentā iestāde atbild par augsta līmeņa vietnieka izvirzīšanu amatam no tās darbinieku vidus, kurš var aizvietot 1. punkta b) apakšpunktā minēto Uzraudzības padomes locekli gadījumā, ja šī persona nevar ierasties. 3. Lai nodrošinātu atbilstību Direktīvai 94/19/EK, 1. punkta b) apakšpunktā minētajam Uzraudzības padomes loceklim attiecīgā gadījumā var pievienoties pārstāvis no attiecīgajām struktūrām, kas pārvalda noguldījumu garantiju sistēmas katrā dalībvalstī; šim pārstāvim nav balsstiesību. 4. Uzraudzības padome pieņem lēmumu par novērotāju līdzdalību. Uzraudzības padomes sanāksmēs var piedalīties izpilddirektors, kuram nav balsstiesību.”
1.2

Precēm raksturīgu kvalitātes korekcijas metožu standartu attīstība sola ievērojamus uzlabojumus. ECB piekrīt pieejai, kas regulas projektā paredz, ka kvalitātes korekcijas standartus nosaka katrā atsevišķā gadījumā, kā arī kvalitātes korekcijas alternatīvo metožu klasifikācijai pēc to piemērotības. Tomēr šādi standarti var joprojām pieļaut iespēju, ka nacionālajos SPCI pastāv atšķirīga prakse, un tāpēc kvalitātes korekcijas metožu pilnīgai saskaņošanai jābūt galvenajam mērķim. Turklāt, tā kā būtiska ir kopēju un efektīvu standartu īstenošana, ECB iesaka regulas projekta ieviešanu papildināt ar regulāriem ziņojumiem par tās ieviešanas progresu no dalībvalstu puses un stingru atbilstības uzraudzību no Eiropas Komisijas puses. Uzraudzībai jācenšas aicināt dalībvalstis efektīvi piemērot kvalitātes korekcijas A metodes, jo tas ir labākais veids, kā uzlabot gan SPCI precizitāti, gan tā salīdzināmību dažādās dalībvalstīs. Ja izrādās, ka šādi pasākumi nav pietiekami, lai nodrošinātu vēlamo salīdzināmības pakāpi, ECB atzinīgi novērtētu regulas projekta 1. panta 3. punktā paredzēto pasākumu pieņemšanu, lai precēm raksturīgu kvalitātes korekcijas standartu padarītu juridiski saistošu.
2.6.

Visbeidzot ECB iesaka ieviešanas pasākumu noteikšanas gaitā pienācīgi apsvērt pastāvošos pasākumus un uzmanību pievērst tām jomām, kurās īpaši pasākumi līdz šim nav veikti. Šajā sakarā būtu vēlams darbu nesākt ar ieviešanas pasākumu noteikšanu maksājumu un klīringa jomās, bet gan novērtēt kompetento iestāžu jau paveikto. No vienas puses papildu regulējums un ar to saistītie apgrūtinājumi būs jāpamato veicot pienācīgu to ietekmes izpēti. No otras puses ir svarīgi šīs jomas standartus un noteikumus saglabāt pietiekami elastīgus, lai tos viegli un nepārtraukti varētu pielāgot mainīgajiem apstākļiem. Tādēļ ECB dod priekšroku tam, ka netiek pieņemti konkrēti, juridiski saistoši pasākumi. Ja Komisija lemj par ieviešanas pasākumu pieņemšanu, saskaņā ar Līgumu ar ECB būs oficiāli jāapspriežas par jebkuriem šādiem pasākumiem, kas attiecas uz maksājumu un vērtspapīru klīringa un norēķinu infrastruktūrām un sistēmām, kā arī citiem jautājumiem, kas ir ECB kompetences jomās (6).