Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par Eiropas Savienības nostāju attiecībā uz Lēmumu Nr. 1/2012 par 11. pielikuma 1., 2., 3., 5., 6. un 10. papildinājuma grozījumiem, kuru pieņēmusi Apvienotā veterinārijas komiteja, kas izveidota ar Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību (iesniegusi Komisija) /* COM/2012/0696 final - 2012/0326 (NLE) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS Nolīgums starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību (turpmāk “Lauksaimniecības nolīgums”) stājās spēkā 2002. gada 1. jūnijā. Kopš pēdējiem grozījumiem Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma papildinājumos ir grozītas vai atjauninātas vairākas tiesību normas. Jo īpaši ir pārskatīti tiesību akti par dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kuri nav paredzēti cilvēku uzturam. Ir atjaunināti tiesību akti par dzīvnieku aizsardzību nonāvēšanas laikā, un Padomes 2009. gada 24. septembra Regula (EK) Nr. 1099/2009 stāsies spēkā 2013. gada sākumā. Eksportējot dzīvnieku izcelsmes produktus uz Eiropas Savienību, trešām valstīm ir jāievēro prasības, kas ir vismaz līdzvērtīgas regulas prasībām. Šveice ir pieņēmusi tiesību aktus, kas ir līdzvērtīgi Eiropas Savienības tiesību aktiem. Kopš tā stāšanās spēkā Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 1., 2., 5., 6. un 10. papildinājumā noteiktās tiesību normas ir tikušas grozītas. Tādēļ attiecīgi jāpielāgo Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 1., 2., 5., 6. un 10. papildinājuma noteikumi. Ar Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 19. panta 1. punktu izveido Apvienoto veterinārijas komiteju, kurā ietilpst abu nolīguma pušu pārstāvji. Tās uzdevums ir izskatīt visus jautājumus saistībā ar minēto pielikumu, kā arī to īstenot un nodrošināt tur paredzēto uzdevumu izpildi. Apvienotajai veterinārijas komitejai jo īpaši ir tiesības pieņemt lēmumu 11. pielikumā paredzētajos gadījumos. Saskaņā ar Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 19. panta 3. punktu Apvienotajai veterinārijas komitejai ir piešķirta atļauja izdarīt grozījumus minētā pielikuma papildinājumos, jo īpaši nolūkā tos pielāgot un atjaunināt. Eiropas Savienībai jāpieņem nostāja, kādu tā ieņems Apvienotajā veterinārijas komitejā attiecībā uz 11. pielikumā nepieciešamo grozījumu pieņemšanu. Saskaņā ar Lēmuma 2002/309/EK, Euratom, 5. panta 2. punkta 1. daļu Eiropas Savienības nostāju pieņem Padome, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu. Apvienotās veterinārijas komitejas lēmums Nr. 1/2012 tiks publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. * * * 2012/0326 (NLE) Priekšlikums PADOMES LĒMUMS par Eiropas Savienības nostāju attiecībā uz Lēmumu Nr. 1/2012 par 11. pielikuma 1., 2., 3., 5., 6. un 10. papildinājuma grozījumiem, kuru pieņēmusi Apvienotā veterinārijas komiteja, kas izveidota ar Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību (iesniegusi Komisija) EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 4. punktu un 218. panta 9. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, tā kā: (1) Padomes un Komisijas 2002. gada 4. aprīļa Lēmuma 2002/309/EK, Euratom [1]attiecībā uz nolīgumu par zinātnisku un tehnoloģisku sadarbību par septiņu nolīgumu noslēgšanu ar Šveices Konfederāciju 5. panta 2. punkta pirmajā daļā paredzēts, ka Eiropas Savienības nostāju Apvienotajā veterinārijas komitejā pieņem Padome, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu. (2) Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas 1999. gada 21. jūnija Nolīgums par lauksaimniecības produktu tirdzniecību[2] (turpmāk “Lauksaimniecības nolīgums”) stājās spēkā 2002. gada 1. jūnijā. (3) Ar Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 19. panta 1. punktu izveido Apvienoto veterinārijas komiteju, kas izskata visus ar iepriekš minēto pielikumu un tā īstenošanu saistītos jautājumus un veic tajā paredzētos uzdevumus. Saskaņā ar minētā panta 3. punktu Apvienotā veterinārijas komiteja var nolemt izdarīt grozījumus 11. pielikuma papildinājumos, jo īpaši nolūkā tos pielāgot un atjaunināt. (4) Jāpieņem Eiropas Savienības nostāja Apvienotajā veterinārijas komitejā saistībā ar nepieciešamo grozījumu pieņemšanu, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Eiropas Savienības nostāja, kādu tā ieņems Apvienotajā veterinārijas komitejā, kas izveidota ar 11. pielikuma 19. panta 1. punktu Nolīgumā starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību, attiecībā uz 11. pielikuma 1., 2., 3., 5., 6. un 10. papildinājuma grozījumiem ir balstīta uz Apvienotās veterinārijas komitejas lēmuma priekšlikumu, kas iekļauts šā lēmuma pielikumā. 2. pants Lēmumu Nr. 1/2012 par nolīguma 11. pielikuma 1., 2., 3., 5., 6. un 10. papildinājuma grozījumiem, ko pieņēmusi Apvienotā veterinārijas komiteja, kas izveidota ar Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību, pēc tā pieņemšanas publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. 3. pants Lēmums Nr. 1/2012, ko pieņēmusi Apvienotā veterinārijas komiteja, kas izveidota ar Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību, stājas spēkā 2013. gada 1. janvārī. Briselē, Padomes vārdā priekšsēdētājs Priekšlikums APVIENOTĀS VETERINĀRIJAS KOMITEJAS, KAS IZVEIDOTA AR NOLĪGUMU STARP EIROPAS KOPIENU UN ŠVEICES KONFEDERĀCIJU PAR LAUKSAIMNIECĪBAS PRODUKTU TIRDZNIECĪBU, 2012. gada ... LĒMUMS Nr. 1/2012 par Nolīguma 11. pielikuma 1., 2., 3., 5., 6. un 10. papildinājuma grozījumiem (2012/../ES) KOMITEJA, ņemot vērā Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību (turpmāk “Lauksaimniecības nolīgums”) un jo īpaši tā 11. pielikuma 19. panta 3. punktu, tā kā: (1) Lauksaimniecības nolīgums stājās spēkā 2002. gada 1. jūnijā. (2) Ar Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma 19. panta 1. punktu izveido Apvienoto veterinārijas komiteju, kas izskata visus ar iepriekš minēto pielikumu un tā īstenošanu saistītos jautājumus un veic tajā paredzētos uzdevumus. Saskaņā ar minētā panta 3. punktu Apvienotā veterinārijas komiteja var nolemt izdarīt grozījumus 11. pielikuma papildinājumos, jo īpaši nolūkā tos pielāgot un atjaunināt. (3) Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma papildinājumus pirmo reizi grozīja ar 2003. gada 25. novembra Lēmumu Nr. 2/2003 par Nolīguma 11. pielikuma 1., 2., 3., 4., 5., 6. un 11. papildinājuma grozījumiem[3], ko pieņēma Apvienotā veterinārijas komiteja, kas izveidota ar Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību. (4) Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma papildinājumos jaunākie grozījumi izdarīti ar 2010. gada 1. decembra Lēmumu Nr. 1/2010 par Nolīguma 11. pielikuma 1., 2., 5., 6., 10. un 11. papildinājuma grozījumiem[4], kuru pieņēma Apvienotā veterinārijas komiteja, kas izveidota ar Eiropas Kopienas un Šveices Konfederācijas Nolīgumu par lauksaimniecības produktu tirdzniecību. (5) Kopš pēdējiem grozījumiem Lauksaimniecības nolīguma 11. pielikuma papildinājumos ir grozītas vai atjauninātas vairākas tiesību normas. Jo īpaši ir pārskatīti tiesību akti par dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kuri nav paredzēti cilvēku uzturam. (6) Ir atjaunināti tiesību akti par dzīvnieku aizsardzību nonāvēšanas laikā, un Padomes 2009. gada 24. septembra Regula (EK) Nr. 1099/2009 stāsies spēkā 2013. gada sākumā. Eksportējot dzīvnieku izcelsmes produktus uz Eiropas Savienību, trešām valstīm ir jāievēro prasības, kas ir vismaz līdzvērtīgas regulas prasībām. Šveice ir pieņēmusi tiesību aktus, kas ir līdzvērtīgi Eiropas Savienības tiesību aktiem. (7) Tāpēc ir jāizdara grozījumi minētā nolīguma 11. pielikuma 1., 2., 3., 5., 6. un 10. papildinājumā, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Nolīguma starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par lauksaimniecības produktu tirdzniecību 11. pielikuma 1., 2., 3., 5., 6. un 10. papildinājumu groza saskaņā ar šā lēmuma I līdz VI pielikuma noteikumiem. 2. pants Šo lēmumu, kas sagatavots divos eksemplāros, paraksta abi līdzpriekšsēdētāji vai citas pilnvarotas personas, kas rīkojas pušu vārdā. 3. pants Šis lēmums stājas spēkā 2013. gada 1. janvārī. 4. pants Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Bernē, … Briselē, Šveices Konfederācijas vārdā — Eiropas Komisijas vārdā — Delegācijas vadītājs Delegācijas vadītājs _____________ I PIELIKUMS I. Nolīguma 11. pielikuma 1. papildinājuma II sadaļu “Klasiskais cūku mēris” aizstāj ar šādu: “II. Klasiskais cūku mēris A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Eiropas Savienība || Šveice Padomes 2001. gada 23. oktobra Direktīva 2001/89/EK par Kopienas pasākumiem klasiskā cūku mēra kontrolei (OV L 316, 1.12.2001., 5. lpp.). || 1. 1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40), un jo īpaši tā 1., 1.a un 9.a pants (pasākumi sevišķi lipīgu epizootiju gadījumā, apkarošanas mērķi) un 57. pants (tehniska rakstura izpildes noteikumi, starptautiskā sadarbība). 2. Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401), un jo īpaši tā 2. pants (sevišķi lipīgas epizootijas), 40.–47. pants (atkritumu iznīcināšana un pārstrāde), 49. pants (dzīvnieku patogēno mikroorganismu apstrāde), 73. un 74. pants (tīrīšana un dezinfekcija), 77.–98. pants (kopējie noteikumi attiecībā uz sevišķi lipīgām epizootijām), 116.–121. pants (cūku mēra konstatācija kaušanas laikā, īpaši pasākumi cūku mēra apkarošanai). 3. Valdības 1999. gada 14. jūnija rīkojums par Federālā tautsaimniecības departamenta organizāciju (OrgDFE; RS 172.216.1), un jo īpaši tā 8. pants (references laboratorija). 4. Valdības 2011. gada 25. maija rīkojums par dzīvnieku blakusproduktu likvidēšanu (OESPA; RS 916.441.22). B. ĪPAŠI PIEMĒROŠANAS NOTEIKUMI 1. Komisija un Federālais veterinārais birojs paziņo viens otram par nodomu veikt ārkārtas vakcināciju. Apvienotajā veterinārijas komitejā konsultācijām ir jānotiek pēc iespējas ātrāk. 2. Ja nepieciešams, Federālais veterinārais birojs izdod tehniskus īstenošanas noteikumus par gaļas, kas nāk no aizsargājamām vai uzraudzības zonām, marķēšanu un apstrādi, piemērojot Valdības rīkojuma par epizootijām 117. panta 5. punktu. 3. Piemērojot 121. pantu Valdības rīkojumā par epizootijām, Šveicei ir plāns klasiskā cūku mēra izskaušanai mežacūkām saskaņā ar Direktīvas 2001/89/EK 15. un 16. pantu. 4. Piemērojot 97. pantu Valdības rīkojumā par epizootijām, Šveicei ir brīdināšanas plāns, kas publicēts Federālā veterinārā biroja tīmekļa vietnē. 5. Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši pamatojoties uz Direktīvas 2001/89/EK 21. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu. 6. Nepieciešamības gadījumā, piemērojot Valdības rīkojuma par epizootijām 89. panta 2. punktu, Federālais veterinārais birojs izdod tehniskus īstenošanas noteikumus par cūku seroloģisko pārbaudi aizsardzības un uzraudzības zonās saskaņā ar Lēmuma 2002/106/EK pielikuma IV nodaļu (OV L 39, 9.2.2002., 71. lpp.). 7. Kopīgā references laboratorija klasiskajam cūku mērim ir: Institut für Virologie der Tierärztlichen Hochschule Hannover, 15 Bünteweg 17, D-30559, Hannover, Vācijā. Šveice uzņemas segt izdevumus, kuri šajā saistībā rodas par laboratorijas veiktajām darbībām. Šīs laboratorijas darbība un uzdevumi ir paredzēti Direktīvas 2001/89/EK IV pielikumā.” II. Nolīguma 11. pielikuma 1. papildinājuma III sadaļu “Āfrikas cūku mēris” aizstāj ar šādu: “III. Āfrikas cūku mēris A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Eiropas Savienība || Šveice Padomes 2002. gada 27. jūnija Direktīva 2002/60/EK, ar ko paredz īpašus noteikumus cīņai pret Āfrikas cūku mēri un groza Direktīvu 92/119/EEK attiecībā uz Tešenas slimību un Āfrikas cūku mēri (OV L 192, 20.7.2002., 27. lpp.). || 1. 1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40), un jo īpaši tā 1., 1.a un 9.a pants (pasākumi sevišķi lipīgu epizootiju gadījumā, apkarošanas mērķi) un 57. pants (tehniska rakstura izpildes noteikumi, starptautiskā sadarbība). 2. Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401), un jo īpaši tā 2. pants (sevišķi lipīgas epizootijas), 40.–47. pants (atkritumu iznīcināšana un pārstrāde), 49. pants (dzīvnieku patogēno mikroorganismu apstrāde), 73. un 74. pants (tīrīšana un dezinfekcija), 77.–98. pants (kopējie noteikumi attiecībā uz sevišķi lipīgām epizootijām), 116.–121. pants (cūku mēra konstatācija kaušanas laikā, īpaši pasākumi cūku mēra apkarošanai). 3. Valdības 1999. gada 14. jūnija rīkojums par Federālā tautsaimniecības departamenta organizāciju (OrgDFE; RS 172.216.1), un jo īpaši tā 8. pants (references laboratorija). 4. Valdības 2011. gada 25. maija rīkojums par dzīvnieku blakusproduktu likvidēšanu (OESPA; RS 916.441.22). B. ĪPAŠI PIEMĒROŠANAS NOTEIKUMI 1. Eiropas Savienības references laboratorija Āfrikas cūku mērim ir: Centro de Investigación en Sanidad Animal, 28130 Valdeolmos, Madrid, Spānijā. Šveice uzņemas segt izdevumus, kuri šajā saistībā rodas par laboratorijas veiktajām darbībām. Šīs laboratorijas darbība un uzdevumi ir paredzēti Direktīvas 2002/60/EK V pielikumā. 2. Piemērojot 97. pantu Valdības rīkojumā par epizootijām, Šveicei ir brīdināšanas plāns, kas publicēts Federālā veterinārā biroja tīmekļa vietnē. 3. Nepieciešamības gadījumā, piemērojot Valdības rīkojuma par epizootijām 89. panta 2. punktu, Federālais veterinārais birojs izdod tehniskus īstenošanas noteikumus par Āfrikas cūku mēra diagnosticēšanas kārtību saskaņā ar Lēmuma 2003/422/EK noteikumiem (OV L 143, 11.6.2003., 35. lpp.). 4. Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši pamatojoties uz Direktīvas 2002/60/EK 20. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.” III. Nolīguma 11. pielikuma 1. papildinājuma VI sadaļu “Ņūkāslas slimība” aizstāj ar šādu: “VI. Ņūkāslas slimība A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Eiropas Savienība || Šveice Padomes 1992. gada 14. jūlija Direktīva 92/66/EEK, ar ko ievieš Kopienas pasākumus Ņūkāslas slimības kontrolei (OV L 260, 5.9.1992., 1. lpp.) || 1. 1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40), un jo īpaši tā 1., 1.a un 9.a pants (pasākumi sevišķi lipīgu epizootiju gadījumā, apkarošanas mērķi) un 57. pants (tehniska rakstura izpildes noteikumi, starptautiskā sadarbība). 2. Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (LFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 2. pants (sevišķi lipīgas epizootijas), 40.–47. pants (atkritumu iznīcināšana un pārstrāde), 49. pants (dzīvnieku patogēno mikroorganismu apstrāde), 73. un 74. pants (tīrīšana un dezinfekcija), 77.–98. pants (kopējie noteikumi attiecībā uz sevišķi lipīgām epizootijām), 122.–125. pants (īpaši pasākumi attiecībā uz Ņūkāslas slimību). 3. Valdības 1999. gada 14. jūnija rīkojums par Federālā tautsaimniecības departamenta organizāciju (OrgDFE; RS 172.216.1), un jo īpaši tā 8. pants (references laboratorija). 4. Federālā veterinārā biroja 1989. gada 20. jūnija instrukcija (tehniska direktīva) par baložu paramiksovīrusa infekcijas apkarošanu (Veterinārās Federācijas Oficiālais Vēstnesis 90(13), 113. lpp. (vakcinācija u.c.)). 5. Valdības 2011. gada 25. maija rīkojums par dzīvnieku blakusproduktu likvidēšanu (OESPA; RS 916.441.22). B. ĪPAŠI PIEMĒROŠANAS NOTEIKUMI 1. Eiropas Savienības references laboratorija Ņūkāslas slimībai ir: Central Veterinary Laboratory, New Haw, Weybridge, Surrey KT15 3NB, Apvienotajā Karalistē. Šveice uzņemas segt izdevumus, kuri šajā saistībā rodas par laboratorijas veiktajām darbībām. Šīs laboratorijas darbība un uzdevumi ir paredzēti Direktīvas 92/66/EEK V pielikumā. 2. Piemērojot 97. pantu rīkojumā par epizootijām, Šveicei ir ārkārtas pasākumu plāns, kas publicēts Federālā veterinārā biroja tīmekļa vietnē. 3. Par Direktīvas 92/66/EEK 17. un 19. pantā paredzēto informāciju atbild Apvienotā veterinārijas komiteja. 4. Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši pamatojoties uz Direktīvas 92/66/EEK 22. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu.” IV. Nolīguma 11. pielikuma 1. papildinājuma VIII sadaļu “Transmisīvās sūkļveida encefalopātijas” aizstāj ar šādu: “VIII. Transmisīvās sūkļveida encefalopātijas A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Eiropas Savienība || Šveice Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Regula (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (OV L 147, 31.5.2001., 1. lpp.). || 1. Valdības 2008. gada 23. aprīļa rīkojums par dzīvnieku aizsardzību (OPAn; RS 455.1) un jo īpaši tā 184. pants (Apdullināšanas metodes). 2. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10). 3. 1992. gada 9. oktobra Likums par pārtikas produktiem un patēriņa precēm (LDAI; RS 817.0), un jo īpaši tā 24. pants (Paraugu noņemšana un kontrole) un 40. pants (Pārtikas preču kontrole). 4. Federālā iekšlietu departamenta (DFI) 2005. gada 23. novembra rīkojums par dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem (RS 817.022.108), un jo īpaši tā 4. un 7. pants (Kautķermeņa daļas, kuras aizliegts lietot cilvēka uzturā). 5. Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401), un jo īpaši tā 6. pants (Definīcijas un saīsinājumi), 36. pants (Patents), 61. pants (Pienākums ziņot), 130. pants (Šveices lopu uzraudzība), 175. – 181. pants (Transmisīvās sūkļveida encefalopātijas), 297. pants (Izpilde valsts iekšienē), 301. pants (Kantona veterinārārsta pienākumi), 303. pants (Oficiālo veterinārārstu apmācība un pilnveidošanās) un 312. pants (Diagnostikas laboratorijas). 6. Valdības 1999. gada 10. jūnija rīkojums par dzīvnieku barības grāmatu (OLALA; RS 916.307.1), un jo īpaši tā 28. pants (Rūpnieciski izmantojamo dzīvnieku barības transports), 1. pielikuma 9. daļa (Sauszemes dzīvnieku produkti), 10. daļa (Zivis, citi jūras dzīvnieki, to produkti un blakusprodukti) un 4. pielikums (Aizliegto vielu saraksts). 7. Valdības 2011. gada 25. maija rīkojums par dzīvnieku blakusproduktu likvidēšanu (OESPA; RS 916.441.22). B. ĪPAŠI PIEMĒROŠANAS NOTEIKUMI 1. Eiropas Savienības references laboratorija transmisīvajām sūkļveida encefalopātijām (TSE) ir: The Veterinary Laboratories Agency, Woodham Lane New Haw, Addlestone, Surrey KT15 3NB, Apvienotajā Karalistē. Šveice uzņemas segt izdevumus, kuri šajā saistībā rodas par laboratorijas veiktajām darbībām. Šīs laboratorijas darbība un uzdevumi ir paredzēti Regulas (EK) Nr. 999/2001 X pielikuma B nodaļā. 2. Piemērojot Likuma par epizootijām 57. pantu, Šveicei ir ārkārtas pasākumu plāns TSE apkarošanai. 3. Piemērojot Regulas (EK) Nr. 999/2001 12. pantu, Eiropas Savienības dalībvalstīs katram dzīvniekam, par kuru ir aizdomas, ka tas ir inficēts ar transmisīvo sūkļveida encefalopātiju, nosaka oficiālu pārvietošanas ierobežojumu, līdz ir zināmi kompetentās iestādes veikto klīnisko un epidemioloģisko pārbaužu rezultāti, vai arī to nokauj nolūkā veikt laboratorijas pārbaudi oficiālā kontrolē. Piemērojot Valdības rīkojuma par epizootijām 179.b pantu un 180.a pantu, Šveicē ir aizliegts nokaut lopus, attiecībā uz kuriem ir aizdomas, ka tie ir inficēti ar transmisīvo sūkļveida encefalopātiju. Aizdomās turētie dzīvnieki ir jānogalina bez asins nolaišanas un jāsadedzina, to smadzenes ir jāpārbauda Šveices TSE references laboratorijā. Piemērojot Valdības rīkojuma par epizootijām 10. pantu, Šveice identificē liellopus ar pastāvīgas identifikācijas sistēmas palīdzību, kas ļauj atrast to ciltsmāti un sākotnējo ganāmpulku, kā arī noskaidrot, vai tie nav pēcteči govīm, attiecībā uz kurām pastāv aizdomas par saslimšanu ar govju sūkļveida encefalopātiju vai kuras šī slimība ir skārusi. Piemērojot Valdības rīkojuma par epizootijām 179.c pantu, Šveice nokauj GSE skartos dzīvniekus, vēlākais, ražošanas posma beigās, visus liellopu sugas dzīvniekus, kuri dzimuši laika posmā vienu gadu pirms un vienu gadu pēc inficētā dzīvnieka dzimšanas un kuri šajā laika posmā ir bijuši ganāmpulka sastāvā, kā arī visus inficēto govju tiešos pēctečus, kuri dzimuši divu gadu laikā pirms diagnozes uzstādīšanas. 4. Piemērojot Valdības rīkojuma par epizootijām 180.b pantu, Šveicē iznīcina dzīvniekus, kuri saslimuši ar skrepi slimību, viņu mātes, inficēto māšu tiešos pēcnācējus, kā arī visas pārējās aitas un kazas ganāmpulkā, izņemot: – vaislas aitas, kam ir vismaz viena alēle ARR un nav VRQ alēles; un – dzīvniekus, kas nav sasnieguši divu mēnešu vecumu un kas paredzēti tikai nokaušanai. Dzīvnieku galva un vēdera dobuma orgāni tiek iznīcināti atbilstīgi rīkojuma par dzīvnieku blakusproduktu likvidēšanu (OESPA) noteikumiem. Izņēmuma gadījumos, ja runa ir par mazskaitlīgām šķirnēm, var atteikties no ganāmpulka iznīcināšanas. Šajā gadījumā ganāmpulku divus gadus pakļauj oficiālai veterinārai uzraudzībai; šajā laikā divas reizes gadā tiek veikta ganāmpulka dzīvnieku klīniskā izmeklēšana. Ja šajā laikposmā dzīvniekus nodod nokaušanai, viņu galvas, tostarp viņu mandeles, tiek izmeklētas TSE references laboratorijā. Šos pasākumus pārskata atkarībā no dzīvnieku sanitārās uzraudzības rezultātiem. Jo īpaši uzraudzības periods tiek pagarināts, ja ganāmpulkā konstatē jaunu saslimšanas gadījumu. Gadījumā, ja aitai vai kazai apstiprina saslimšanu ar GSE, Šveice apņemas piemērot pasākumus, kas noteikti Regulas (EK) Nr. 999/2001 VII pielikumā. 5. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 999/2001 7. pantu Eiropas Savienības dalībvalstis aizliedz lauksaimniecības dzīvnieku, kas tiek turēti, nobaroti vai audzēti pārtikas preču ražošanai, uzturā lietot pārveidotus dzīvnieku proteīnus. Eiropas Savienības dalībvalstīs tiek pilnīgi aizliegta no dzīvniekiem iegūtu proteīnu lietošana atgremotāju uzturā. Saskaņā ar Valdības rīkojuma par dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu iznīcināšanu (OESPA) 27. pantu Šveice ir ieviesusi pilnīgu aizliegumu lauksaimniecības dzīvnieku uzturā lietot dzīvnieku izcelsmes proteīnus. 6. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 999/2001 6. pantu un III pielikuma A nodaļu, Eiropas Savienības dalībvalstis īsteno ikgadēju GSE uzraudzības programmu. Šajā plānā ietilpst ātrais GSE noteikšanas tests visiem liellopiem, kas ir vecāki par 24 mēnešiem un kas nokauti ārkārtas kaušanā, miruši fermā vai atzīti par slimiem ante mortem pārbaudē, kā arī visiem lopiem, kam ir vairāk nekā 30 mēneši un kas tiek kauti lietošanai pārtikā. Šveicē izmantotie ātrie GSE noteikšanas testi ir uzskaitīti Regulas (EK) Nr. 999/2001 X pielikuma C nodaļā. Saskaņā ar Valdības rīkojuma par epizootijām 179. pantu Šveice obligātā veidā veic ātro GSE noteikšanas testu visiem liellopiem, kas ir vecāki par 30 mēnešiem un kas ir nokauti ārkārtas kaušanā, miruši fermā vai atzīti par slimiem ante mortem pārbaudē, kā arī izlases veidā to veic liellopiem, kas ir vecāki par 30 mēnešiem un kas tiek kauti cilvēku uzturam. 7. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 999/2001 6. pantu un III pielikuma A nodaļu Eiropas Savienības dalībvalstis īsteno ikgadēju skrepi uzraudzības programmu. Saskaņā ar Valdības rīkojuma par epizootijām 177. pantu Šveice ir izstrādājusi TSE uzraudzības programmu aitām un kazām, kas ir vecākas par 12 mēnešiem. No 2004. gada jūnija līdz 2005. gada jūlijam tika pārbaudīti dzīvnieki, kas bija nokauti ārkārtas kaušanā, miruši fermā vai atzīti par slimiem ante mortem pārbaudē, kā arī dzīvnieki, kas domāti cilvēku uzturam. Tā kā visiem paraugiem GSE testā bija negatīvs rezultāts, uzraudzības nolūkā turpina ņemt paraugus no klīniski aizdomīgiem, ārkārtas kaušanā nokautiem un fermā mirušiem dzīvniekiem. Apvienotajā veterinārijas komitejā tiks pārskatīta tiesību aktu līdzības atzīšana TSE uzraudzības jomā attiecībā uz aitām un kazām. 8. Par Regulas (EK) Nr. 999/2001 6. pantā un III pielikuma B. nodaļā, kā arī IV pielikumā (3.III) paredzēto informāciju atbild Apvienotā veterinārijas komiteja. 9. Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 999/2001 21. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu. C. PAPILDU INFORMĀCIJA 1. Kopš 2003. gada 1. janvāra un piemērojot Valdības 2004. gada 10. novembra rīkojumu par nodevu pabalstu, lai segtu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu likvidēšanas izmaksas (RS 916.407), Šveice ir ieviesusi materiālo stimulēšanu tām fermām, kur liellopi ir dzimuši, un kautuvēm, kur liellopi tiek nokauti, ja tās izpilda spēkā esošās likumdošanas prasības attiecībā uz dzīvnieku pārvietošanas deklarācijas procedūrām. 2. Piemērojot Regulas (EK) Nr. 999/2001 8. pantu un saskaņā ar minētās regulas XI pielikuma 1. punktu, Eiropas Savienības dalībvalstis izņem un likvidē īpašo riska materiālu (ĪRM). No liellopiem izņemtā ĪRM sarakstā iekļauts par divpadsmit mēnešiem vecāku liellopu galvaskauss, izņemot apakšžokli, tostarp galvas smadzenes un acis, kā arī muguras smadzenes; par divdesmit četriem mēnešiem vecāku liellopu mugurkauls, izņemot astes skriemeļus, kakla, muguras un jostas skriemeļu transversos un muguras izaugumus, vidējā krusta kaula skaustu un zarnukaula spārnus, bet ieskaitot dorsālā ganglija saknīti un muguras smadzenes; visu vecumu liellopu mandeles, zarnas no divpadsmitpirkstu zarnas līdz taisnajai zarnai un mezentērijs. No aitām un kazām izņemtā ĪRM sarakstā ir iekļauti par divpadsmit mēnešiem vecāku aitu un kazu galvaskausi vai to aitu un kazu galvaskausi, kam smaganās ir izšķīlies pastāvīgs priekšzobs, tostarp galvas smadzenes un acis, mandeles un muguras smadzenes, kā arī visu vecumu aitu un kazu liesa un līkumainā zarna. Piemērojot Valdības rīkojuma par epizootijām 179.d pantu un Valdības rīkojuma par dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem 4. pantu, Šveice ir ieviesusi politiku izņemt ĪRM no dzīvnieku barības un cilvēku pārtikas ķēdes. No liellopiem izņemtā ĪRM sarakstā ir par 30 mēnešiem vecāku liellopu mugurkauls un visu vecumu liellopu mandeles, zarnas no divpadsmitpirkstu zarnas līdz taisnajai zarnai un mezentērijs. Piemērojot Valdības rīkojuma par epizootijām 180.c pantu un Valdības rīkojuma par dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem 4. pantu, Šveice ir ieviesusi politiku izņemt ĪRM no dzīvnieku barības un cilvēku pārtikas ķēdes. No aitām un kazām izņemtā ĪRM sarakstā ir smadzenes, kas nav izņemtas no galvaskausa, muguras smadzenes ar smadzeņu cieto apvalku (Dura mater) un to dzīvnieku mandeles, kas vecāki par 12 mēnešiem vai kam smaganās ir izšķīlies pastāvīgs priekšzobs, kā arī visu vecumu dzīvnieku liesa un līkumainā zarna. 3. Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1069/2009 un Komisijas Regulu (ES) Nr. 142/2011 nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kuri nav paredzēti cilvēku uzturam, Eiropas Savienības dalībvalstīs. Piemērojot Valdības rīkojuma par dzīvnieku blakusproduktu likvidēšanu 22. pantu, Šveicē sadedzina 1. kategorijas dzīvnieku blakusproduktus, ieskaitot īpašos riska materiālus un fermās mirušos lopus.” II PIELIKUMS 11. pielikuma 2. papildinājumu aizstāj ar šādu: “2. papildinājums Dzīvnieku veselība: tirdzniecība un laišana tirgū I. Liellopi un cūkas A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Eiropas Savienība || Šveice Padomes 1964. gada 26. jūnija Direktīva 64/432/EEK par dzīvnieku veselības problēmām, kas ietekmē liellopu un cūku tirdzniecību Kopienā (OV 121, 29.7.1964., 1977./64. lpp.). || 1. Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401), un jo īpaši tā 27. – 31. pants (tirgi, izstādes), 34. – 37. pants (tirdzniecība), 73. un 74. pants (tīrīšana un dezinfekcija), 116. – 121. pants (Āfrikas cūku mēris), 135. – 141. pants (Aujeski slimība), 150. – 157. pants (govju bruceloze), 158. – 165. pants (tuberkuloze), 166. – 169. pants (govju enzootiskā leikoze), 170. – 174. pants (infekciozais rinotraheīts – pustulozais vulvovaginīts), 175. – 195. pants (sūkļveida encefalopātijas), 186. – 189. pants (liellopu ģenitālās infekcijas), 207. – 211. pants (cūku bruceloze), 297. pants (tirgus vienošanās, sapulcināšanas centri, dezinfekcijas stacijas). 2. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; 916.443.10). B. ĪPAŠI PIEMĒROŠANAS NOTEIKUMI 1. Piemērojot Valdības rīkojuma par epizootijām 297. panta pirmo daļu, Federālais veterinārais birojs apstiprina savākšanas centrus, kas atbilst definīcijai Direktīvas 64/432/EEK 2. pantā. Lai piemērotu šo pielikumu, saskaņā ar Direktīvas 64/432/EEK 11., 12. un 13. panta noteikumiem Šveice izveido apstiprināto savākšanas centru, pārvadātāju un tirdzniecības aģentu sarakstu. 2. Direktīvas 64/432/EEK 11. panta 3. punktā paredzēto informāciju iesniedz Apvienotajai veterinārijas komitejai. 3. Šā pielikuma mērķiem tiek atzīts, ka Šveice ir izpildījusi Direktīvas 64/432/EEK A pielikuma II daļas 7. punkta prasības attiecībā uz liellopu brucelozi. Lai saglabātu no brucelozes oficiāli brīva liellopu ganāmpulka statusu, Šveice uzņemas izpildīt šādus nosacījumus: a) par katru liellopu sugas dzīvnieku, kas tiek turēts aizdomās par inficēšanos ar brucelozi, ir jāziņo kompetentām iestādēm un ir jāveic oficiāli brucelozes pārbaudes testi, kuros iekļautas vismaz divas seroloģiskās pārbaudes ar komplementa saistīšanu, kā arī aborta gadījumā noņemto atbilstīgo paraugu mikrobioloģiskā pārbaude; b) periodā līdz aizdomas tiek klīdinātas, t.i., līdz a) punktā paredzētās pārbaudes dod negatīvu rezultātu, oficiāli brucelozes neskarta ganāmpulka statuss tiek uz laiku atcelts, ja ganāmpulkā ir liellopu sugas aizdomās turēts dzīvnieks (vai dzīvnieki). Apvienotajai veterinārijas komitejai tiek iesniegta detalizēta informācija par pozitīvo ganāmpulku, kā arī epidemioloģiska atskaite. Ja Šveice neizpilda kādu no Direktīvas 64/432/EEK A pielikuma II daļas 7. punkta 1. daļas prasībām, Federālais veterinārais birojs par to nekavējoties informē Komisiju. Situācija tiek pārbaudīta Apvienotajā veterinārijas komitejā, lai pārskatītu šā punkta nosacījumus. 4. Šā pielikuma mērķiem tiek atzīts, ka Šveice ir izpildījusi Direktīvas 64/432/EEK A pielikuma I daļas 4. punkta prasības attiecībā uz liellopu tuberkulozi. Lai saglabātu no tuberkulozes oficiāli brīva liellopu ganāmpulka statusu, Šveice uzņemas izpildīt šādus nosacījumus: a) tiek ieviesta identifikācijas sistēma, kas ļauj izsekot līdz katra liellopa sākotnējam ganāmpulkam; b) valsts pilnvarotam veterinārārstam ir jāpārbauda post mortem visi nokautie dzīvnieki; c) kompetentām iestādēm ir jāziņo par visām aizdomām par dzīva, miruša vai kauta dzīvnieka saslimšanu ar tuberkulozi; d) katrā gadījumā kompetentas iestādes veic nepieciešamos pētījumus, lai aizdomas par saslimšanu atzītu par spēkā neesošām vai apstiprinātu, tai skaitā arī pētījumus sākotnējā un tranzīta ganāmpulkos. Gadījumos, kad bojājumus, kas rada aizdomas par tuberkulozi, atklāj autopsijas vai kaušanas laikā, kompetentās iestādes šos bojājumus iesniedz izpētei laboratorijā; e) aizdomās turētā liellopa sākotnējā un tranzīta ganāmpulka no tuberkulozes oficiāli brīva ganāmpulka statuss uz laiku tiek atcelts un šis atcēlums ir spēkā, līdz klīniskajā, laboratorijas vai tuberkulīna pārbaudē tiek atzīts, ka nav konstatēta liellopu tuberkuloze; f) ja aizdomas par tuberkulozi ir apstiprinājuši tuberkulīna testi, klīniskās vai laboratorijas pārbaudes, sākotnējā un tranzīta ganāmpulka no tuberkulozes oficiāli brīva ganāmpulka statuss tiek atcelts; g) oficiāli tuberkulozes neskarta ganāmpulka statuss netiek atjaunots, līdz visi par inficētiem atzītie dzīvnieki ir likvidēti; telpas un iekārtas dezinficētas; visu pārējo, par sešām nedēļām vecāku dzīvnieku pārbaudēs ir konstatēta negatīva reakcija uz vismaz diviem intradermālajiem tuberkulīna testiem, kas veikti saskaņā ar Direktīvas 64/432/EEK B pielikumu, no kuriem pirmais — vismaz sešus mēnešus pēc tam, kad inficētais dzīvnieks ir atstājis ganāmpulku, un otrais — vismaz sešus mēnešus pēc pirmā. Apvienotajai veterinārijas komitejai tiek iesniegta detalizēta informācija par inficētajiem ganāmpulkiem, kā arī epidemioloģiska atskaite. Ja Šveice neizpilda kādu no Direktīvas 64/432/EEK A pielikuma I daļas 4. punkta 1. daļas prasībām, Federālais veterinārais birojs par to nekavējoties informē Komisiju. Situācija tiek pārbaudīta Apvienotajā veterinārijas komitejā, lai pārskatītu šā punkta nosacījumus. 5. Šā pielikuma mērķiem tiek atzīts, ka Šveice ir izpildījusi Direktīvas 64/432/EEK D pielikuma I(F) nodaļas prasības attiecībā uz govju enzootisko leikozi. Lai saglabātu no govju enzootiskās leikozes oficiāli brīva liellopu ganāmpulka statusu, Šveice uzņemas izpildīt šādus nosacījumus: a) Šveices ganāmpulki tiek uzraudzīti ar izlases veida pārbaudi. Paraugu skaits ir noteikts tādā veidā, lai ar 99 % ticamību varētu apgalvot, ka mazāk par 0,2 % no ganāmpulka ir inficēti ar govju enzootisko leikozi; b) valsts pilnvarotam veterinārārstam ir jāpārbauda post mortem visi nokautie dzīvnieki; c) kompetentām iestādēm ir jāziņo par visām aizdomām, kas radušās klīniskās pārbaudes, autopsijas vai gaļas pārbaudes laikā; d) ja ir aizdomas par saslimšanu ar govju enzootisko leikozi vai ja šī slimība ir konstatēta, no govju enzootiskās leikozes oficiāli brīva ganāmpulka statuss attiecīgajā ganāmpulkā tiek atcelts uz laiku līdz sekvestra atcelšanai; e) sekvestru atceļ, ja pēc inficēto dzīvnieku un vajadzības gadījumā arī pēc to pēcnācēju likvidēšanas ar vismaz 90 dienu intervālu veiktas divas seroloģiskās pārbaudes ir devušas negatīvu rezultātu. Ja govju enzootiskā leikoze tiek konstatēta 0,2 % no ganāmpulka, Federālais veterinārais birojs par to nekavējoties informē Komisiju. Situācija tiek pārbaudīta Apvienotajā veterinārijas komitejā, lai pārskatītu šā punkta nosacījumus. 6. Lai piemērotu šo pielikumu, tiek atzīts, ka Šveice ir no infekciozā liellopu rinotraheīta oficiāli brīva valsts. Lai saglabātu šo statusu, Šveice apņemas izpildīt šādus nosacījumus: a) Šveices ganāmpulki tiek uzraudzīti ar izlases veida pārbaudi. Paraugu skaits ir noteikts tādā veidā, lai ar 99 % ticamību varētu apgalvot, ka mazāk par 0,2% no ganāmpulka ir inficēti ar liellopu infekciozo rinotraheītu; b) par 24 mēnešiem vecāku buļļu ganāmpulkā ik gadus veic seroloģiskās pārbaudes; c) aizdomas par saslimšanu ir jāpaziņo kompetentām iestādēm un ir jāveic oficiālās liellopu infekciozā rinotraheīta pārbaudes, tai skaitā viroloģiskās un seroloģiskās; d) ja ir aizdomas par saslimšanu ar liellopu infekciozo rinotraheītu vai ja šī slimība ir konstatēta, no liellopu infekciozā rinotraheīta oficiāli brīva ganāmpulka statuss attiecīgajā ganāmpulkā tiek atcelts uz laiku līdz sekvestra atcelšanai; e) sekvestrs tiek atcelts, ja vismaz 30 dienas pēc inficēto dzīvnieku likvidēšanas veikta seroloģiska pārbaude uzrāda negatīvu rezultātu. Atzīstot Šveices statusu, Lēmuma 2004/558/EK (OV L 249, 23.7.2004., 20. lpp.) noteikumi tiek piemēroti mutatis mutandis. Federālais veterinārais birojs nekavējoties informē Komisiju par visām izmaiņām nosacījumos, kas nodrošina šo statusu. Situāciju pārbauda Apvienotajā veterinārijas komitejā, lai pārskatītu šā punkta nosacījumus. 7. Lai piemērotu šo pielikumu, tiek atzīts, ka Šveice ir no Aujeski slimības oficiāli brīva valsts. Lai saglabātu šo statusu, Šveice apņemas izpildīt šādus nosacījumus: a) Šveices ganāmpulki tiek uzraudzīti ar izlases veida pārbaudi. Paraugu skaits ir noteikts tādā veidā, lai ar 99 % ticamību varētu apgalvot, ka mazāk par 0,2 % no ganāmpulka ir inficēti ar Aujeski slimību; b) aizdomas par saslimšanu ir jāpaziņo kompetentām iestādēm un ir jāveic oficiālās Aujeski slimības pārbaudes, tai skaitā viroloģiskās un seroloģiskās; c) ja ir aizdomas par saslimšanu ar Aujeski slimību vai ja šī slimība ir konstatēta, no Aujeski slimības oficiāli brīva ganāmpulka statuss attiecīgajā ganāmpulkā tiek atcelts uz laiku līdz sekvestra atcelšanai; d) sekvestrs tiek atcelts, ja pēc inficēto dzīvnieku likvidācijas divas seroloģiskās pārbaudes, kas ar vismaz 21 dienas intervālu tiek veiktas visiem vaislas dzīvniekiem un nobarošanas dzīvnieku reprezentējošam skaitam, ir devušas negatīvu rezultātu. Atzīstot Šveices statusu, Lēmuma 2008/185/EK (OV L 59, 4.3.2008, 19. lpp.), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2010/434/ES (OV L 208, 7.8.2010, 5. lpp.), noteikumi tiek piemēroti mutatis mutandis. Federālais veterinārais birojs nekavējoties informē Komisiju par visām izmaiņām nosacījumos, kas nodrošina šo statusu. Situāciju pārbauda Apvienotajā veterinārijas komitejā, lai pārskatītu šā punkta nosacījumus. 8. Kas attiecas uz cūku transmisīvo gastroenterītu (CTG) un cūku reproduktīvo respiratoro sindromu (CRRS), jautājums par iespējamām papildu garantijām tiks izskatīts pēc iespējas ātrāk Apvienotajā veterinārijas komitejā. Komisija informē Federālo veterināro biroju par šā jautājuma izskatīšanas gaitu. 9. Piemērojot Direktīvas 64/432/EEK B pielikuma 4. pantu, Cīrihes Universitātes Veterinārās bakterioloģijas institūtam Šveicē ir uzticēts veikt oficiālās tuberkulīna pārbaudes. 10. Saskaņā ar Direktīvas 64/432/EEK C(A) pielikuma 4. punktu Zoonožu, dzīvnieku infekcijas slimību un antibiotiku rezistences centram (ZOBA) Šveicē ir uzticēta oficiālā antigēnu (bruceloze) pārbaude. 11. Liellopiem un cūkām, ko tirgo starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici, pievieno veterināros sertifikātus, kas atbilst Direktīvas 64/432/EEK F pielikumā sniegtajiem paraugiem. Piemēro šādus pielāgojumus: – direktīvas F pielikuma 1. parauga C iedaļā apliecinājumu pielāgo šādi: – 4. punktu attiecībā uz papildu garantijām papildina ar šādiem ievilkumiem: “– slimību: govju infekciozais rinotraheīts, – saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2004/558/EK, kura noteikumi tiek piemēroti mutatis mutandis;”; – direktīvas F pielikuma 2. parauga C iedaļā apliecinājumu pielāgo šādi: – 4. punktu attiecībā uz papildu garantijām papildina ar šādiem ievilkumiem: “– slimību: Aujeski – saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2008/185/EK, kura noteikumi tiek piemēroti mutatis mutandis;”. 12. Šā pielikuma piemērošanas mērķiem, veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar liellopiem, tiem pievieno papildu veterināros sertifikātus, kuros sniegtas šādas ziņas par veselību: “– Liellopi: – ir identificēti ar pastāvīgas identifikācijas sistēmas palīdzību, kas ļauj atrast to ciltsmāti un sākotnējo ganāmpulku, kā arī noskaidrot, vai tie nav govju sūkļveida encefalopātijas skarto govju tiešie pēcteči, kas dzimuši divus gadus pirms diagnostikas; – nenāk no ganāmpulkiem, kur tiek izmeklēta govju sūkļveida encefalopātija; – dzimuši pēc 2001. gada 1. jūnija.” II. AITAS UN KAZAS A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Eiropas Savienība || Šveice Padomes 1991. gada 28. janvāra Direktīva 91/68/EEK par dzīvnieku veselības prasībām, kas ietekmē aitu un kazu tirdzniecību Kopienā (OV L 46, 19.2.1991., 19. lpp.). || 1. Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401), un jo īpaši tā 27.–31. pants (tirgi, izstādes), 34. – 37. pants (tirdzniecība), 73. un 74. pants (tīrīšana un dezinfekcija), 142. – 149. pants (trakumsērga), 158. – 165. pants (tuberkuloze), 166. – 169. pants (skrepi slimība), 190. –195. pants (aitu un kazu bruceloze), 196. – 199. pants (infekciozā aglaktija), 200. – 203. pants (kazu artrīts/encefalīts), 233. – 235. pants (aunu bruceloze), 297. pants (tirgu apstiprināšana, savākšanas centri, dezinfekcijas stacijas). 2. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; 916.443.10). B. ĪPAŠI PIEMĒROŠANAS NOTEIKUMI 1. Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši pamatojoties uz Direktīvas 91/68/EEK 11. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu. Aitu un kazu brucelozes parādīšanās vai atkārtošanās gadījumā Šveice informē Apvienoto veterinārijas komiteju, lai atbilstoši situācijas attīstībai tiktu noteikti vajadzīgie pasākumi. 2. Šā pielikuma mērķiem uzskata, ka Šveice ir oficiāli aitu un kazu brucelozes neskarta. Lai šo statusu saglabātu, Šveice apņemas īstenot Direktīvas 91/68/EEK A pielikuma I. nodaļas II daļas 2. punktā paredzētos pasākumus. 3. Aitām un kazām, ko tirgo starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici, pievieno veterināros sertifikātus, kas atbilst Direktīvas 91/68/EEK E pielikumā sniegtajiem paraugiem. III. ZIRGU DZIMTAS DZĪVNIEKI A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Eiropas Savienība || Šveice Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīva 2009/156/EK par dzīvnieku veselības prasībām attiecībā uz zirgu dzimtas dzīvnieku pārvadāšanu un importu no trešām valstīm (OV L 192, 23.7.2010., 1. lpp.). || 1. Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401), un jo īpaši tā 112. – 115. pants (Āfrikas zirgu mēris), 204. – 206. pants (vaislas sērga, encefalomielīts, infekciozā anēmija, zirgu ļaunie ienāši), 240. – 244. pants (zirgu kontagiozais metrīts). 2. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10). B. ĪPAŠI PIEMĒROŠANAS NOTEIKUMI 1. Piemērojot Direktīvas 2009/156/EK 3. pantu, informācija ir jāsniedz Apvienotajai veterinārijas komitejai. 2. Piemērojot Direktīvas 2009/156/EK 6. pantu, informācija ir jāsniedz Apvienotajai veterinārijas komitejai. 3. Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši pamatojoties uz Direktīvas 2009/156/EK 10. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu. 4. Direktīvas 2009/156/EK II un III pielikuma noteikumi Šveicei ir piemērojami mutatis mutandis. IV. MĀJPUTNI UN INKUBĒJAMĀS OLAS A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Eiropas Savienība || Šveice Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīva 2009/158/EK par dzīvnieku veselības nosacījumiem, ar ko reglamentē mājputnu un inkubējamo olu tirdzniecību Kopienā un to ievešanu no trešām valstīm (OV L 343, 22.12.2009., 74. lpp.). || 1. Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401), un jo īpaši tā 25. pants (transports), 122. – 125. pants (putnu gripa un Ņūkāslas slimība) 255. – 261. pants (Salmonella Enteritidis), 262. – 265. pants (putnu infekciozais laringotraheīts). 2. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10). B. ĪPAŠI PIEMĒROŠANAS NOTEIKUMI 1. Piemērojot Direktīvas 2009/158/EK 3. pantu, Šveice Apvienotajai veterinārijas komitejai iesniedz plānu, kurā precizēti pasākumi, ko tā plāno veikt uzņēmumu apstiprināšanai. 2. Piemērojot Direktīvas 2009/158/EK 4. pantu, Šveices references laboratorija ir Bernes Universitātes Veterinārās bakterioloģijas institūts. 3. Turēšanas nosacījumi saskaņā ar Direktīvas 2009/158/EK 8. panta a) punkta i) apakšpunktu Šveicei ir piemērojami mutatis mutandis. 4. Attiecībā uz inkubējamo olu sūtījumiem uz Eiropas Savienību Šveices iestādes apņemas ievērot marķēšanas noteikumus, kas paredzēti Komisijas 2008. gada 27. jūnija Regulā (EK) Nr. 617/2008, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 piemērošanai attiecībā uz inkubējamo olu un mājputnu cāļu ražošanu un tirdzniecību (OV L 168, 28.6.2008., 5. lpp.). 5. Turēšanas nosacījumi saskaņā ar Direktīvas 2009/158/EK 10. panta a) apakšpunktu Šveicei ir piemērojami mutatis mutandis. 6. Turēšanas nosacījumi saskaņā ar Direktīvas 2009/158/EK 11. panta a) apakšpunktu Šveicei ir piemērojami mutatis mutandis. 7. Turēšanas nosacījumi saskaņā ar Direktīvas 2009/158/EK 14. panta 2. punkta a) apakšpunktu Šveicei ir piemērojami mutatis mutandis. 8. Šā pielikuma mērķiem uzskata, ka Šveice izpilda Direktīvas 2009/158/EK 15. panta 2. punkta prasības attiecībā uz Ņūkāslas slimību un līdz ar to tai ir piešķirts statuss, kas neparedz vakcinēšanu pret Ņūkāslas slimību. Federālais veterinārais birojs nekavējoties informē Komisiju par visām izmaiņām nosacījumos, kas nodrošina šo statusu. Situāciju pārbauda Apvienotajā veterinārijas komitejā, lai pārskatītu šā punkta nosacījumus. 9. Direktīvas 2009/158/EK 18. pantā atsauces uz dalībvalsts nosaukumu mutatis mutandis piemēro Šveicei. 10. Mājputniem un inkubējamām olām, ko tirgo starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici, pievieno veterināros sertifikātus, kas atbilst Direktīvas 2009/158/EK IV pielikumā sniegtajiem paraugiem. 11. Ja sūtījumi no Šveices adresēti Somijai vai Zviedrijai, Šveices iestādes apņemas nodrošināt garantijas, kas attiecībā uz salmonelozi paredzētas Eiropas Savienības tiesību aktos. V. AKVAKULTŪRAS DZĪVNIEKI UN PRODUKTI A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Eiropas Savienība || Šveice Padomes 2006. gada 24. oktobra Direktīva 2006/88/EK par akvakultūras dzīvniekiem un to produktiem izvirzītajām dzīvnieku veselības prasībām, kā arī par konkrētu ūdensdzīvnieku slimību profilaksi un kontroli (OV L 328, 24.11.2006., 14. lpp.). || 1. Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916 401), un jo īpaši tā 3. un 4. pants (minētās epizootijas), 18.a pants (zivju audzēšanas vienību reģistrācija), 61. pants (zvejas tiesību izsniedzēju un zvejas pārraudzības institūciju pienākumi), 62.–76. pants (apkarošanas vispārējie pasākumi), 275.–290. pants (īpaši pasākumi saistībā ar zivju slimībām, diagnostikas laboratorija). 2. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10). 3. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par trešu valstu dzīvnieku importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITA; RS 916.443.12). B. ĪPAŠI PIEMĒROŠANAS NOTEIKUMI 1. Šā pielikuma piemērošanas nolūkā Šveice ir atzīta par oficiāli brīvu no lašu infekciozās anēmijas un Marteilia refringens un Bonamia ostreae infekcijas. 2. Apvienotā veterinārijas komiteja ir atbildīga par Direktīvas 2006/88/EK 29., 40., 41., 43., 44. un 50. panta iespējamo piemērošanu. 3. Dzīvnieku veselības nosacījumi, ar ko reglamentē laišanu tirgū attiecībā uz dekoratīviem ūdensdzīvniekiem, akvakultūras dzīvniekiem, kas paredzēti audzēšanai, tostarp izklāšanas zonām, audzētavām makšķerēšanai ar krājumu atjaunošanu, atklātām dekoratīvo dzīvnieku iekārtām, kā arī krājumu atjaunošanai, un akvakultūras dzīvniekiem un dzīvnieku izcelsmes produktiem, kas paredzēti izmantošanai cilvēka uzturā, ir noteikti 4. līdz 9. pantā Komisijas 2008. gada 12. decembra Regulā (EK) Nr. 1251/2008, ar ko īsteno Padomes Direktīvu 2006/88/EK attiecībā uz nosacījumiem un sertifikācijas prasībām par akvakultūras dzīvnieku un to produktu laišanu tirgū un importu Kopienā un nosaka pārnēsātājsugu sarakstu (OV L 337, 16.12.2008., 41. lpp.). 4. Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši pamatojoties uz Direktīvas 2006/88/EK 58. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu. VI. LIELLOPU EMBRIJI A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Eiropas Savienība || Šveice Padomes 1989. gada 25. septembra Direktīva 89/556/EEK par dzīvnieku veselības nosacījumiem, kas reglamentē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar liellopu sugu mājdzīvnieku embrijiem un to importu no trešām valstīm (OV L 302, 19.10.1989., 1. lpp.). || 1. Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 56. – 58. pants (embriju nodošana). 2. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10). B. ĪPAŠI PIEMĒROŠANAS NOTEIKUMI 1. Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši pamatojoties uz Direktīvas 89/556/EEK 15. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu. 2. Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar liellopu embrijiem, tiem pievieno veterināros sertifikātus, kas atbilst Direktīvas 89/556/EEK C pielikumā sniegtajiem paraugiem. VII. LIELLOPU SPERMA A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Eiropas Savienība || Šveice Padomes 1988. gada 14. jūnija Direktīva 88/407/EEK par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar sasaldētu mājas liellopu spermu un tās ievedumiem (OV L 194, 22.7.1988., 10. lpp.). || 1. Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 51. – 55. pants (mākslīgā apsēklošana). 2. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10). B. ĪPAŠI PIEMĒROŠANAS NOTEIKUMI 1. Direktīvas 88/407/EEK 4. panta 2. punkta piemērošanas mērķiem Šveicē visos centros tur tikai tādus dzīvniekus, kas uzrāda negatīvu reakciju seruma neitralizācijas testā vai ELISA testā. 2. Direktīvas 88/407/EEK 5. panta 2. punktā paredzēto informāciju iesniedz Apvienotajai veterinārijas komitejai. 3. Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši pamatojoties uz Direktīvas 88/407/EEK 16. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu. 4. Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar liellopu spermu, tai pievieno veterināros sertifikātus, kas atbilst Direktīvas 88/407/EEK D pielikumā sniegtajiem paraugiem. VIII. CŪKU SPERMA A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Eiropas Savienība || Šveice Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīva 90/429/EEK, ar ko nosaka dzīvnieku veselības prasības, kas piemērojamas Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar cūku sugu mājdzīvnieku spermu un tās importam (OV L 224, 18.8.1990., 62. lpp.). || 1. Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 51. – 55. pants (mākslīgā apsēklošana). 2. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10). B. ĪPAŠI PIEMĒROŠANAS NOTEIKUMI 1. Direktīvas 90/429/EEK 5. panta 2. punktā paredzēto informāciju iesniedz Apvienotajai veterinārijas komitejai. 2. Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši pamatojoties uz Direktīvas 90/429/EEK 16. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu. 3. Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar cūku spermu, tai pievieno veterināros sertifikātus, kas atbilst Direktīvas 90/429/EEK D pielikumā sniegtajiem paraugiem. IX. CITAS SUGAS A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Eiropas Savienība || Šveice 1. Padomes 1992. gada 13. jūlija Direktīva 92/65/EEK, ar ko paredz dzīvnieku veselības prasības attiecībā uz tādu dzīvnieku, spermas, olšūnu un embriju tirdzniecību un importu Kopienā, uz kuriem neattiecas dzīvnieku veselības prasības, kas paredzētas īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti Direktīvas 90/425/EEK A(I) pielikumā (OV L 268, 14.9.1992., 54. lpp.). 2. Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Regula (EK) Nr. 998/2003 par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai, un ar kuru groza Padomes Direktīvu 92/65/EEK (OV L 146, 13.06.2003., 1. lpp.). || 1. Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401) un jo īpaši tā 51. – 55. pants (mākslīgā apsēklošana) un 56. – 58. pants (embriju nodošana). 2. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10). B. ĪPAŠI PIEMĒROŠANAS NOTEIKUMI 1. Šā pielikuma mērķiem šis punkts ietver tirdzniecību ar dzīviem dzīvniekiem, uz ko neattiecas noteikumi I līdz V punktā, un ar spermu, olšūnām un embrijiem, uz kuriem neattiecas noteikumi VI līdz VIII punktā. 2. Eiropas Savienība un Šveice apņemas, ka tirdzniecība ar dzīviem dzīvniekiem, ar spermu, olšūnām un embrijiem, kas paredzēta 1. punktā, nav aizliegta vai ierobežota ar citām veselības prasībām kā tikai tām, kas izriet no pašreizējā pielikuma piemērošanas un jo īpaši iespējamiem aizsardzības pasākumiem, balstoties uz tā 20. pantu. 3. Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar tādu sugu nagaiņiem, kas nav minēti I, II un III punktā, tiem pievieno Direktīvas 92/65/EEK E pielikuma 1. daļas paraugiem atbilstīgos veselības sertifikātus, kam pievienota deklarācija, kas noteikta Direktīvas 92/65/EK 6. panta A daļas 1. punkta e) apakšpunktā. 4. Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar zaķveidīgo kārtas dzīvniekiem, tiem pievieno Direktīvas 92/65/EEK E pielikuma 1. daļas paraugiem atbilstīgus veselības sertifikātus, ko iespējams papildināt ar apliecinājumu, kas paredzēts Direktīvas 92/65/EEK 9. panta 2. punkta otrajā daļā. Šveices iestādes šo apliecinājumu var pielāgot, lai in extenso piemērotu Direktīvas 92/65/EEK 9. panta prasības. 5. Direktīvas 92/65/EEK 9. panta 2. punkta ceturtajā daļā minētā informācija ir jāiesniedz Apvienotajai veterinārijas komitejai. 6. a) Suņu un kaķu pārvešana no Eiropas Savienības uz Šveici ir pakļauta Direktīvas 92/65/EEK 10. panta 2. punkta noteikumiem. b) Suņu un kaķu pārvešana no Šveices uz Eiropas Savienības dalībvalstīm, izņemot Apvienoto Karalisti, Īriju, Maltu un Zviedriju, ir pakļauta Direktīvas 92/65/EEK 10. panta 2. punkta noteikumiem. c) Suņu un kaķu pārvešana no Šveices uz Apvienoto Karalisti, Īriju, Maltu un Zviedriju ir pakļauta Direktīvas 92/65/EEK 10. panta 3. punkta noteikumiem. d) Identifikācijas sistēma ir tāda, kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Regulā (EK) Nr. 998/2003 (OV L 146, 13.6.2003., 1. lpp.). Izmantojamā pase ir noteikta ar Komisijas Lēmumu 2003/803/EK (OV L 312, 27.11.2003., 1. lpp.). Vakcinācijas vai vajadzības gadījumā atkārtotas vakcinācijas pret trakumsērgu derīgums tiek atzīts saskaņā ar ražotājas laboratorijas rekomendācijām atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 998/2003 5. panta un Komisijas Lēmuma 2005/91/EK noteikumiem (OV L 31, 4.2.2005., 61. lpp.). 7. Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar aitu un kazu spermu, olšūnām un embrijiem, tiem pievieno Lēmumā 2010/470/ES paredzētos veselības sertifikātus (OV L 228, 31.8.2010., 15. lpp.). 8. Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar zirgu sugas dzīvnieku spermu, tai pievieno Lēmumā 2010/470/ES paredzētos veselības sertifikātus. 9. Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar zirgu sugas dzīvnieku olšūnām un embrijiem, tiem pievieno Lēmumā 2010/470/ES paredzētos veselības sertifikātus. 10. Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar cūku olšūnām un embrijiem, tiem pievieno Lēmumā 2010/470/ES paredzētos veselības sertifikātus. 11. Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar bišu saimēm (stropi vai mātes ar spietu), tām pievieno veselības sertifikātus, kas atbilst Direktīvas 92/65/EEK E pielikuma 2. daļā sniegtajam paraugam. 12. Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar dzīvniekiem, spermu, embrijiem un olšūnām no iestādēm, institūtiem vai centriem, kas apstiprināti atbilstīgi Direktīvas 92/65/EEK C pielikumam, tiem pievieno veselības sertifikātus, kas atbilst Direktīvas 92/65/EEK E pielikuma 3. daļā sniegtajam paraugam. 13. Lai piemērotu Direktīvas 92/65/EEK 24. pantu, 2. punktā prasītā informācija ir jāsniedz Apvienotajai veterinārijas komitejai. X. LOLOJUMDZĪVNIEKU NEKOMERCIĀLA PĀRVIETOŠANA A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Eiropas Savienība || Šveice Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Regula (EK) Nr. 998/2003 par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai, un ar kuru groza Padomes Direktīvu 92/65/EEK (OV L 146, 13.6.2003., 1. lpp.). || Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par lolojumdzīvnieku ievešanu (OIAC; RS 916.443.14). B. ĪPAŠI PIEMĒROŠANAS NOTEIKUMI 1. Identifikācijas sistēma ir tāda, kā paredzēts Regulā (EK) Nr. 998/2003. 2. Vakcinācijas un, ja vajadzīgs, atkārtotas vakcinācijas pret trakumsērgu derīgumu atzīst, atsaucoties uz ražotājas laboratorijas rekomendācijām, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 998/2003 5. pantu un Komisijas 2005. gada 2. februāra Lēmumu 2005/91/EK, ar ko nosaka periodu, pēc kura vakcinācija pret trakumsērgu ir uzskatāma par derīgu[5]. 3. Izmantojamās pases ir tādas, kā paredzēts Komisijas 2003. gada 26. novembra Lēmumā 2003/803/EK, ar ko ievieš pases paraugu suņu, kaķu un balto sesku pārvadāšanai Kopienā[6]. Atkāpjoties no Komisijas 2003. gada 26. novembra Lēmuma 2003/803/EK II pielikuma B. punkta 1. apakšpunkta, Šveices pase ir sarkanā krāsā ar balstu krustu dzelteno zvaigžņu vietā. 4. Šā papildinājuma nolūkos lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici Regulas (EK) Nr. 998/2003 II pielikuma noteikumus (noteikumi pārvadāšanai starp dalībvalstīm) piemēro mutatis mutandis.” III PIELIKUMS 11. pielikuma 3. papildinājumu aizstāj ar šādu: “3. papildinājums DZĪVU DZĪVNIEKU, TO SPERMAS, OLŠŪNU UN EMBRIJU IMPORTS NO TREŠĀM VALSTĪM I. EIROPAS SAVIENĪBA – TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. A. Nagaiņi, izņemot zirgu dzimtas dzīvniekus Padomes 2004. gada 26. aprīļa Direktīva 2004/68/EK, ar ko nosaka dzīvnieku veselības noteikumus par dažu nagaiņu sugu dzīvu dzīvnieku importu un tranzītu caur Kopienu, groza Direktīvas 90/426/EEK un 92/65/EEK un atceļ Direktīvu 72/462/EEK (OV L 139, 30.4.2004., 320. lpp.). B. Zirgu dzimtas dzīvnieki Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīva 2009/156/EK par dzīvnieku veselības prasībām attiecībā uz zirgu dzimtas dzīvnieku pārvadāšanu un importu no trešām valstīm (OV L 192, 23.7.2010., 1. lpp.). C. Mājputni un inkubējamās olas Padomes 2009. gada 30. novembra Direktīva 2009/158/EK par dzīvnieku veselības nosacījumiem, ar ko reglamentē mājputnu un inkubējamo olu tirdzniecību Kopienā un to ievešanu no trešām valstīm (OV L 343, 22.12.2009., 74. lpp.). D. Akvakultūras dzīvnieki Padomes 2006. gada 24. oktobra Direktīva 2006/88/EK par akvakultūras dzīvniekiem un to produktiem izvirzītajām dzīvnieku veselības prasībām, kā arī par konkrētu ūdensdzīvnieku slimību profilaksi un kontroli (OV L 328, 24.11.2006., 14. lpp.). E. Liellopu embriji Padomes 1989. gada 25. septembra Direktīva 89/556/EEK par dzīvnieku veselības nosacījumiem, kas reglamentē Kopienas iekšējo tirdzniecību ar liellopu sugu mājdzīvnieku embrijiem un to importu no trešām valstīm (OV L 302, 19.10.1989., 1. lpp.). F. Liellopu sperma Padomes 1988. gada 14. jūnija Direktīva 88/407/EEK par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar sasaldētu mājas liellopu spermu un tās ievedumiem (OV L 194, 22.7.1988., 10. lpp.). G. Cūku sperma Padomes 1990. gada 26. jūnija Direktīva 90/429/EEK, ar ko nosaka dzīvnieku veselības prasības, kas piemērojamas Kopienas iekšējā tirdzniecībā ar cūku sugu mājdzīvnieku spermu un tās importu (OV L 224, 18.8.1990., 62. lpp.). H. Citi dzīvi dzīvnieki 1. Padomes 1992. gada 13. jūlija Direktīva 92/65/EEK, ar ko paredz dzīvnieku veselības prasības attiecībā uz tādu dzīvnieku, spermas, olšūnu un embriju tirdzniecību un importu Kopienā, uz kuriem neattiecas dzīvnieku veselības prasības, kas paredzētas īpašos Kopienas noteikumos, kuri minēti Direktīvas 90/425/EEK A(I) pielikumā (OV L 268, 14.9.1992., 54. lpp.). 2. Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija Regula (EK) Nr. 998/2003 par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai, un ar kuru groza Padomes Direktīvu 92/65/EEK (OV L 146, 13.6.2003., 1. lpp.). I. Citi īpaši nosacījumi 1. Padomes 1996. gada 29. aprīļa Direktīva 96/22/EK par noteiktu hormonālas vai tireostatiskas iedarbības vielu un beta-agonistu lietošanas aizliegumu lopkopībā un par Direktīvu 81/602/EEK, 88/146/EEK un 88/299/EEK atcelšanu (OV L 125, 23.5.1996., 3. lpp.). 2. Padomes 1996. gada 29. aprīļa Direktīva 96/23/EK, ar ko paredz pasākumus, lai kontrolētu noteiktas vielas un to atliekas dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku izcelsmes produktos, un ar ko atceļ Direktīvu 85/358/EEK un Direktīvu 86/469/EEK, kā arī Lēmumu 89/187/EEK un Lēmumu 91/664/EEK (OV L 125, 23.5.1996., 10. lpp.) II. ŠVEICE — TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. 1. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10). 2. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par trešo valstu dzīvnieku importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITA; RS 916.443.12). 3. Valdības 2008. gada 27. augusta rīkojums par trešu valstu dzīvnieku izcelsmes produktu importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITPA; RS 916.443.13). 4. DFE 2007. gada 16. maija rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importa un tranzīta kontroli (Rīkojums par OITE kontrolēm; RS 916.443.106). 5. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par lolojumdzīvnieku ievešanu (OIAC; RS 916.443.14). 6. Valdības 2004. gada 18. augusta rīkojums par veterinārajām zālēm (OmédV; RS 812.212.27). 7. Valdības 1985. gada 30. oktobra rīkojums par Federālā veterinārā biroja iekasētajiem nodokļiem (OEVET; RS 916.472). III. ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI Federālais veterinārais birojs vienlaicīgi ar Eiropas Savienības dalībvalstīm piemēro importa nosacījumus, kas noteikti šā papildinājuma I punktā minētajos tiesību aktos, īstenošanas noteikumus un to iestāžu sarakstus, no kurām attiecīgais imports ir atļauts. Tas attiecas uz visiem attiecīgajiem tiesību aktiem, neatkarīgi no to pieņemšanas datuma. Federālais veterinārais birojs var piemērot stingrākus pasākumus un pieprasīt papildu garantijas. Šādos gadījumos Apvienotajā veterinārijas komitejā jānotiek konsultācijām, lai atrastu piemērotus risinājumus. Federālais veterinārais birojs un Eiropas Savienības dalībvalstis savstarpēji apmainās ar informāciju par īpašiem importa nosacījumiem, kas noteikti divpusēji un uz kuriem Savienības mērogā neattiecas saskaņošana. Piemērojot šo pielikumu, Federālā veterinārā biroja tīmekļa vietnē publicē Šveices iestādes, kas atzītas par apstiprinātajiem centriem saskaņā ar Direktīvas 92/65/EEK C pielikuma noteikumiem.” IV PIELIKUMS I. Nolīguma 11. pielikuma 5. papildinājuma I nodaļu aizstāj ar šādu: “I NODAĻA Vispārējās prasības – TRACES sistēma A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Eiropas Savienība || Šveice Komisijas 2004. gada 30. marta Lēmums 2004/292/EK par TRACES sistēmas ieviešanu, ar ko groza Lēmumu 92/486/EEK (OV L 94, 31.3.2004., 63. lpp.). || 1. 1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40). 2. Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401). 3. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10). 4. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par trešo valstu dzīvnieku importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITA; RS 916.443.12). 5. Valdības 2008. gada 27. augusta rīkojums par trešu valstu dzīvnieku izcelsmes produktu importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITPA; RS 916.443.13). 6. DFE 2007. gada 16. maija rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importa un tranzīta kontroli (Rīkojums par OITE kontrolēm; RS 916.443.106). 7. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par lolojumdzīvnieku ievešanu (OIAC; RS 916.443.14). B. ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI Komisija sadarbībā ar Federālo veterināro biroju iekļauj Šveici datorsistēmā TRACES saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2004/292/EK. Vajadzības gadījumā Apvienotajā veterinārijas komitejā nosaka pārejas un papildu pasākumus.” II. Nolīguma 11. pielikuma 5. papildinājuma IV nodaļu aizstāj ar šādu: “IV NODAĻA Veterinārās pārbaudes importam no trešām valstīm A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Pārbaudes importam no trešām valstīm tiek veiktas saskaņā ar turpmāk norādītajiem aktiem. Eiropas Savienība || Šveice 1. Komisijas 2004. gada 18. februāra Regula (EK) Nr. 282/2004, ar ko ievieš no trešām valstīm Kopienā ievestu dzīvnieku deklarēšanas un veterinārās kontroles dokumentu (OV L 49, 19.2.2004., 11. lpp.). 2. Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (OV L 165, 30.4.2004., 1. lpp.). 3. Padomes 1991. gada 15. jūlija Direktīva 91/496/EEK, ar ko nosaka principus attiecībā uz tādu dzīvnieku veterināro pārbaužu organizēšanu, kurus Kopienā ieved no trešām valstīm, un ar ko groza Direktīvu 89/662/EEK, Direktīvu 90/425/EEK un Direktīvu 90/675/EEK (OV L 268, 24.9.1991., 56. lpp.). 4. Padomes 1996. gada 29. aprīļa Direktīva 96/22/EK par noteiktu hormonālas vai tireostatiskas iedarbības vielu un beta-agonistu lietošanas aizliegumu lopkopībā un par Direktīvu 81/602/EEK, 88/146/EEK un 88/299/EEK atcelšanu (OV L 125, 23.5.1996., 3. lpp.). 5. Padomes 1996. gada 29. aprīļa Direktīva 96/23/EK, ar ko paredz pasākumus, lai kontrolētu noteiktas vielas un to atliekas dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku izcelsmes produktos, un ar ko atceļ Direktīvu 85/358/EEK un Direktīvu 86/469/EEK, kā arī Lēmumu 89/187/EEK un Lēmumu 91/664/EEK (OV L 125, 23.5.1996., 10. lpp.). 6. Komisijas 1997. gada 12. novembra Lēmums 97/794/EK, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Direktīvas 91/496/EEK piemērošanai attiecībā uz veterinārajām pārbaudēm dzīviem dzīvniekiem, kas importējami no trešām valstīm (OV L 323, 26.11.1997., 31. lpp.). 7. Komisijas 2007. gada 17. aprīļa Lēmums 2007/275/EK par dzīvnieku un produktu sarakstiem, kas jāpakļauj pārbaudei robežkontroles punktos saskaņā ar Padomes Direktīvām 91/496/EEK un 97/78/EK (OV L 116, 4.5.2007., 9. lpp.). || 1. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10). 2. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par trešo valstu dzīvnieku importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITA; RS 916.443.12). 3. Valdības 2008. gada 27. augusta rīkojums par trešu valstu dzīvnieku izcelsmes produktu importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITPA; RS 916.443.13). 4. DFE 2007. gada 16. maija rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importa un tranzīta kontroli (Rīkojums par OITE kontrolēm; RS 916.443.106). 5. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par lolojumdzīvnieku ievešanu (OIAC; RS 916.443.14). 6. Valdības 1985. gada 30. oktobra rīkojums par Federālā veterinārā biroja iekasētajiem nodokļiem (OEVET; RS 916.472). 7. Valdības 2004. gada 18. augusta rīkojums par veterinārajām zālēm (OmédV; RS 812.212.27). B. ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI 1. Piemērojot Direktīvas 91/496/EEK 6. pantu, dalībvalstu robežkontroles punktu saraksts, kuros veic veterinārās pārbaudes dzīviem dzīvniekiem, ir sniegts pielikumā Komisijas 2009. gada 28. decembra Lēmumam 2009/821/EK, ar ko izveido apstiprināto robežkontroles punktu sarakstu, paredz konkrētus noteikumus par inspekcijām, kuras veic Komisijas veterinārijas eksperti, un nosaka TRACES veterinārās vienības. 2. Piemērojot Direktīvas 91/496/EEK 6. pantu, Šveicei ir šādi robežkontroles punkti: Nosaukums || TRACES kods || Tips || Pārbaužu centrs || Akreditācijas veids Cīrihes lidosta || CHZRH4 || A || Centrs 3 || O – Citi dzīvnieki (tai skaitā zooloģisko dārzu dzīvnieki)* Ženēvas lidosta || CHGVA4 || A || Centrs 2 || O – Citi dzīvnieki (tai skaitā zooloģisko dārzu dzīvnieki)* * Saskaņā ar Komisijas Lēmumā 2009/821/EK noteiktajām apstiprinājuma kategorijām Apvienotā veterinārijas komiteja veic turpmākas robežkontroles punktu, to pārbaužu centru saraksta un akreditācijas veida izmaiņas. Apvienotā veterinārijas komiteja atbild par kontroles īstenošanu uz vietas, jo īpaši pamatojoties uz Direktīvas 91/496/EEK 19. pantu un Likuma par epizootijām 57. pantu. 3. Federālais veterinārais birojs vienlaicīgi ar Eiropas Savienības dalībvalstīm piemēro importa nosacījumus šā pielikuma 3. papildinājumā un īstenošanas pasākumus. Federālais veterinārais birojs var piemērot stingrākus pasākumus un pieprasīt papildu garantijas. Šādos gadījumos Apvienotajā veterinārijas komitejā jānotiek konsultācijām, lai atrastu piemērotus risinājumus. Federālais veterinārais birojs un Eiropas Savienības dalībvalstis savstarpēji apmainās ar informāciju par īpašiem importa nosacījumiem, kas noteikti divpusēji un uz kuriem Savienības mērogā neattiecas saskaņošana. 4. Dalībvalstu robežkontroles punkti, kas minēti 1. punktā, pārbauda Šveicei paredzēto importu no trešām valstīm saskaņā ar šā papildinājuma IV nodaļas A punkta noteikumiem. 5. Šveices robežkontroles punkti, kas minēti 2. punktā, pārbauda Eiropas Savienības dalībvalstīm paredzēto importu no trešām valstīm saskaņā ar šā papildinājuma IV nodaļas A punkta noteikumiem.” III. Nolīguma 11. pielikuma 5. papildinājuma V nodaļas B sadaļu “Dzīvnieku aizsardzība” aizstāj ar šādu: “B. DZĪVNIEKU AIZSARDZĪBA 1. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Eiropas Savienība || Šveice 1. Padomes 2004. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 1/2005 par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas un saistīto darbību laikā un grozījumu izdarīšanu Direktīvās 64/432/EEK un 93/119/EK un Regulā (EK) Nr. 1255/97 (OV L 3, 5.1.2005., 1. lpp.). 2. Padomes 1997. gada 25. jūnija Regula (EK) Nr. 1255/97, ar ko nosaka Kopienas kritērijus pieturvietai, kā arī groza pārvadājuma plānu, kas minēts Direktīvas 91/628/EEK pielikumā (OV L 174, 2.7.1997., 1. lpp.). || Valdības 2008. gada 23. aprīļa rīkojums par dzīvnieku aizsardzību (OPAn; RS 455.1) un jo īpaši tā 169. – 176. pants. 2. ĪSTENOŠANAS NOTEIKUMI a) Šveices iestādes apņemas ievērot Regulā (EK) Nr. 1/2005 noteiktās prasības attiecībā uz tirdzniecību starp Šveici un Eiropas Savienību un importu no trešām valstīm. b) Gadījumos, kas paredzēti Regulas (EK) Nr. 1/2005 26. pantā, galamērķa valsts kompetentās iestādes nekavējoties sazinās ar nosūtītājas valsts kompetentajām iestādēm. c) Par Direktīvas 89/608/EEK 10., 11. un 16. pantā paredzēto noteikumu īstenošanu ir atbildīga Apvienotā veterinārijas komiteja. d) Apvienotā veterinārijas komiteja īsteno pārbaudes uz vietas, jo īpaši pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 1/2005 28. pantu un Valdības 2008. gada 23. aprīļa rīkojuma par dzīvnieku aizsardzību (OPAn; RS 455.1) 208. pantu. e) Saskaņā ar Valdības 2008. gada 23. aprīļa rīkojuma par dzīvnieku aizsardzību (OPAn; RS 455.1) 175. pantu liellopu, aitu, kazu un cūku, kaušanai paredzētu zirgu un kaušanai paredzētu putnu tranzīts caur Šveici var notikt, izmantojot vienīgi dzelzceļa vai gaisa transportu. Šo jautājumu izskatīs Apvienotā veterinārijas komiteja.” V PIELIKUMS I. Nolīguma 11. pielikuma 6. papildinājuma I nodaļas tabulas “Dzīvnieku blakusprodukti, kuri paredzēti lietošanai pārtikā” daļā “Dzīvnieku veselība” 10. punktu “Olas un olu produkti” aizstāj ar šādu: || || Eiropas Savienības eksports uz Šveici un Šveices eksports uz Eiropas Savienību || || Tirdzniecības nosacījumi || || Atbilstība || || Eiropas Savienība || Šveice || || || || Dzīvnieku veselība: || || || || || || || || 10. || Olas un olu produkti || || || || || || || || || || Direktīva 2009/158/EK Direktīva 2002/99/EK || 1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40). Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401). || Jā || || || || || || || || II. Nolīguma 11. pielikuma 6. papildinājuma I nodaļā daļu, kas attiecas uz Eiropas Savienības eksportu uz Šveici un Šveices eksportu uz Eiropas Savienību, aizstāj ar šādu: Eiropas Savienības eksports uz Šveici un Šveices eksports uz Eiropas Savienību Tirdzniecības nosacījumi || Atbilstība Eiropas Savienība || || Šveice || || || || Sabiedrības veselība* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. || || || || || || || Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Regula (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (OV L 147, 31.5.2001., 1. lpp.). Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 852/2004 par pārtikas produktu higiēnu (OV L 139, 30.4.2004., 1. lpp.). Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 853/2004, ar ko nosaka īpašus higiēnas noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes pārtiku (OV L 139, 30.4.2004, 55. lpp.) Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 854/2004, ar ko paredz īpašus noteikumus par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu (OV L 139, 30.4.2004., 206. lpp.). Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (OV L 165, 30.4.2004., 1. lpp.). Komisijas 2005. gada 15. novembra Regula (EK) Nr. 2073/2005 par pārtikas produktu mikrobioloģiskajiem kritērijiem (OV L 338, 22.12.2005., 1. lpp.). Komisijas 2005. gada 5. decembra Regula (EK) Nr. 2074/2005, ar ko nosaka ieviešanas pasākumus noteiktiem produktiem saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 853/2004 un oficiālās kontroles organizēšanu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 854/2004 un (EK) Nr. 882/2004, izņēmumus Regulai (EK) Nr. 852/2004 un groza Regulu (EK) Nr. 853/2004 un (EK) Nr. 854/2004 (OV L 338, 22.12.2005.,. 27. lpp.) Komisijas 2005. gada 5. decembra Regula (EK) Nr. 2075/2005, ar ko nosaka īpašus noteikumus oficiālām Trichinella pārbaudēm gaļā (OV L 338, 22.12.2005., 60. lpp.) || || 1992. gada 9. oktobra federālais Likums par pārtikas produktiem un patēriņa precēm (LDAl; RS 817.0). Valdības 2008. gada 23. februāra rīkojums par augu aizsardzību, (OPAn; RS 455.1). Valdības 2011. gada 16. novembra rīkojums par Valsts veterinārajā dienestā strādājošo personu pamatapmācību, apmācību kvalifikācijas paaugstināšanai un tālākizglītību (RS 916.402). Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401). Valdības 2005. gada 23. novembra rīkojums par primāro ražošanu (OPPr; RS 916.020). Valdības 2005. gada 23. novembra rīkojums par dzīvnieku kaušanu un gaļas kontroli (OabCV; RS 817.190). Valdības 2005. gada 23. novembra rīkojums par pārtikas produktiem un patēriņa precēm (ODAlOUs; RS 817.02). DFI 2005. gada 23. novembra rīkojums par tiesību aktu īstenošanu attiecībā uz pārtikas produktiem (RS 817.025.21). DFE 2005. gada 23. novembra rīkojums attiecībā uz primārās ražošanas higiēnu (OhyPPr; RS 916.020.1). DFI 2005. gada 23. novembra rīkojums par higiēnu (OhyG; RS 817.024.1). DFE 2005. gada 23. novembra rīkojums attiecībā uz higiēnas noteikumu ievērošanu dzīvnieku kaušanā (OHyAb; RS 817.190.1). DFI 2005. gada 23. novembra rīkojums par dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem (RS 817.022.108). || Jā, ar īpašiem nosacījumiem || || || Dzīvnieku aizsardzība* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. || || || || || || || Padomes 2009. gada 24. septembra Regula (EK) Nr. 1099/2009 par dzīvnieku aizsardzību nonāvēšanas laikā (OV L 303, 18.11.2009., 1. lpp.). || || 2005. gada 16. decembra federālais Likums par dzīvnieku aizsardzību, (LPA; RS 455). Valdības 2008. gada 23. aprīļa rīkojums par augu aizsardzību, (OPAn; RS 455.1). OVF 2010. gada 12. augusta rīkojums par dzīvnieku aizsardzību kaušanas laikā (OPAnAb; RS 455.110.2). Valdības 2005. gada 23. novembra rīkojums par dzīvnieku kaušanu un gaļas kontroli (OabCV; RS 817.190). || Jā, ar īpašiem nosacījumiem Īpaši nosacījumi 1) Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem, tie ir apgrozībā atbilstīgi tiem pašiem noteikumiem, kādi attiecas uz tirdzniecību ar dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem starp Eiropas Savienības dalībvalstīm, kā arī uz dzīvnieku aizsardzību nonāvēšanas laikā. Vajadzības gadījumā šiem produktiem pievieno veselības sertifikātus, kas paredzēti tirdzniecībai starp Eiropas Savienības dalībvalstīm vai kuri noteikti šajā pielikumā un ir pieejami sistēmā TRACES. 11) Eiropas Savienības references laboratorijas attiecībā uz veterināro zāļu un piesārņotāju atliekām dzīvnieku izcelsmes pārtikā ir šādas: a) atliekām, kas uzskaitītas Padomes Direktīvas 96/23/EK I pielikuma A grupas 1), 2), 3), un 4) punktā, B grupas 2) punkta d) apakšpunktā un B grupas 3) punkta d) apakšpunktā: Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieu (RIVM) NL-3720 BA Bilthoven Nīderlande b) atliekām, kas uzskaitītas Direktīvas 96/23/EK I pielikuma B grupas 1) punktā un B grupas 3) punkta e) apakšpunktā, un attiecībā uz karbadoksu un olakvindoksu: Laboratoire d'étude et de recherches sur les médicaments vétérinaires et les désinfectants AFSSA - site de Fougères, BP 90203 F-35302 Fougères Francija c) atliekām, kas uzskaitītas Direktīvas 96/23/EK I pielikuma A grupas 5) punktā un B grupas 2) punkta a), b) un e) apakšpunktā: Bundesamt für Verbraucherschutz und Lebensmittelsicherheit Diedersdorfer Weg 1 D-12277 Berlin Vācija d) atliekām, kas uzskaitītas Direktīvas 96/23/EK I pielikuma B grupas 3) punkta c) apakšpunktā: Istituto Superiore di Sanità- ISS Viale Regina Elena, 299 I-00161 Roma Itālija Šveice uzņemas segt izdevumus, kuri šajā saistībā rodas par laboratorijās veiktajām darbībām. Šo laboratoriju darbība un uzdevumi ir paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (OV L 165, 30.4.2004., 1. lpp.). 12) Līdz Savienības un Šveices tiesību aktu saskaņošanai attiecībā uz eksportu uz Savienību Šveice apņemas ievērot turpmāk minētos tiesību aktus un dokumentus, kas attiecas uz to piemērošanu: 1. Padomes 1993. gada 8. februāra Regula (EEK) Nr. 315/93, ar ko nosaka Kopienas procedūras attiecībā uz piesārņotājiem pārtikā (OV L 37, 13.2.1993., 1. lpp.). 2. Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 28. oktobra Regula (EK) Nr. 2232/96, ar ko nosaka Kopienas procedūru attiecībā uz garšvielām, kuras lieto vai kuras paredzētas lietošanai pārtikas produktu sastāvā vai to dekorēšanai (OV L 299, 23.11.1996., 1. lpp.). 3. Padomes 1996. gada 29. aprīļa Direktīva 96/22/EK par noteiktu hormonālas vai tireostatiskas iedarbības vielu un beta-agonistu lietošanas aizliegumu lopkopībā un par Direktīvu 81/602/EEK, 88/146/EEK un 88/299/EEK atcelšanu (OV L 125, 23.5.1996., 3. lpp.). 4. Padomes 1996. gada 29. aprīļa Direktīva 96/23/EK, ar ko paredz pasākumus, lai kontrolētu noteiktas vielas un to atliekas dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku izcelsmes produktos, un ar ko atceļ Direktīvu 85/358/EEK un Direktīvu 86/469/EEK, kā arī Lēmumu 89/187/EEK un Lēmumu 91/664/EEK (OV L 125, 23.5.1996., 10. lpp.). 5. Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 22. februāra Direktīva 1999/2/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtiku un pārtikas sastāvdaļām, kas ir apstrādātas ar jonizējošo radiāciju (OV L 66, 13.3.1999., 16. lpp.). 6. Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 22. februāra Direktīva 1999/3/EK par Kopienas pārtikas produktu un sastāvdaļu, ko apstrādā ar jonizējošo starojumu, saraksta izveidi (OV L 66, 13.3.1999., 24. lpp.). 7. Komisijas 1999. gada 23. februāra Lēmums 1999/217/EK, ar ko pieņem pārtikas produktos vai uz tiem lietojamo aromatizējošo vielu reģistru, kurš sagatavots, piemērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 1996. gada 28. oktobra Regulu (EK) Nr. 2232/96 (OV L 84, 27.3.1999., 1. lpp.). 8. Komisijas 2002. gada 23. oktobra Lēmums 2002/840/EK, ar ko pieņem sarakstu attiecībā uz apstiprinātām iekārtām pārtikas produktu apstarošanai trešās valstīs (OV L 287, 25.10.2002., 40. lpp.). 9. Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 10. novembra Regula (EK) Nr. 2065/2003 par kūpināšanas aromatizētājiem, ko izmanto vai kas ir paredzēti izmantošanai pārtikas produktos vai uz tiem (OV L 309, 26.11.2003., 1. lpp.). 10. Komisijas 2006. gada 19. decembra Regula (EK) Nr. 1881/2006, ar ko nosaka konkrētu piesārņotāju maksimāli pieļaujamo koncentrāciju pārtikas produktos (OV L 364, 20.12.2006., 5. lpp.). 11. Komisijas 2007. gada 26. jūlija Regula (EK) Nr. 884/2007 par ārkārtas pasākumiem, ar kuriem aptur krāsvielas E 128 Sarkanā 2G izmantošanu pārtikas produktos (OV L 195, 27.7.2007., 8. lpp.). 12. Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1332/2008 par pārtikas fermentiem un par grozījumiem Padomes Direktīvā 83/417/EEK, Padomes Regulā (EK) Nr. 1493/1999, Direktīvā 2000/13/EK, Padomes Direktīvā 2001/112/EK un Regulā (EK) Nr. 258/97 (OV L 354, 31.12.2008., 7. lpp.). 13. Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1333/2008 par pārtikas piedevām (OV L 354, 31.12.2008., 16. lpp.). 14. Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1334/2008 par aromatizētājiem un dažām pārtikas sastāvdaļām ar aromatizētāju īpašībām izmantošanai pārtikā un uz tās un par grozījumiem Padomes Regulā (EEK) Nr. 1601/91, Regulās (EK) Nr. 2232/96 un (EK) Nr. 110/2008 un Direktīvā 2000/13/EK (OV L 354, 31.12.2008., 34. lpp.). 15. Komisijas 2008. gada 22. decembra Direktīva 2008/128/EK, ar ko nosaka īpašus tīrības kritērijus krāsvielām, kuras lieto pārtikas produktos (OV L 6, 10.1.2009., 20. lpp.). 16. Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/32/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz ekstrakcijas šķīdinātājiem, ko izmanto pārtikas produktu un pārtikas sastāvdaļu ražošanā (OV L 141, 6.6.2009., 3. lpp.). 17. Komisijas 2008. gada 17. jūnija Direktīva 2008/60/EK, ar ko nosaka pārtikas produktos lietojamo saldinātāju tīrības kritērijus (OV L 158, 18.6.2008., 17. lpp.). 18. Komisijas 2008. gada 27. augusta Direktīva 2008/84/EK par noteiktajiem tīrības kritērijiem pārtikas piedevām, izņemot krāsvielas un saldinātājus (OV L 253, 20.9.2008., 1. lpp.). 19. Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Regula (EK) Nr. 470/2009, ar ko nosaka Kopienas procedūras farmakoloģiski aktīvo vielu atlieku pieļaujamo daudzumu noteikšanai dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktos, ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 2377/90 un groza Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/82/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 726/2004 (OV L 152, 16.6.2009., 11. lpp.).” III. Nolīguma 11. pielikuma 6. papildinājumā daļu, kas attiecas uz dzīvnieku blakusproduktiem, kuri nav paredzēti lietošanai pārtikā, aizstāj ar šādu: “Dzīvnieku blakusprodukti, kuri nav paredzēti lietošanai pārtikā Eiropas Savienības eksports uz Šveici un Šveices eksports uz Eiropas Savienību Tirdzniecības nosacījumi || Atbilstība Eiropas Savienība || Šveice* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. || Jā, ar īpašiem nosacījumiem 1. Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Regula (EK) Nr. 999/2001, ar ko paredz noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (OV L 147, 31.5.2001., 1. lpp.). 2. Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1069/2009, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 1774/2002 (OV L 300, 14.11.2009., 1. lpp.). 3. Komisijas 2011. gada 25. februāra Regula (ES) Nr. 142/2009, ar kuru īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1069/2009, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem un atvasinātajiem produktiem, kuri nav paredzēti cilvēku patēriņam, un īsteno Padomes Direktīvu 97/78/EK attiecībā uz dažiem paraugiem un precēm, kam uz robežas neveic veterinārās pārbaudes atbilstīgi minētajai direktīvai (OV L 54, 26.2.2011., 1. lpp.). || 1. Valdības 2005. gada 23. novembra rīkojums par dzīvnieku kaušanu un gaļas kontroli (OAbCV; RS 817.190). 2. DFE 2005. gada 23. novembra rīkojums par dzīvnieku kaušanas higiēnu (OhyAb; RS 817.190.1). 3. Valdības 1995. gada 27. jūnija rīkojums par epizootijām (OFE; RS 916.401). 4. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10). 5. Valdības 2011. gada 25. maija rīkojums par dzīvnieku blakusproduktu likvidēšanu (OESPA; RS 916.441.22). Īpaši nosacījumi Importam Šveice piemēro tādus pašus noteikumus, kādi minēti Regulas (ES) Nr. 142/2011 25. līdz 28. pantā, 30. un 31. pantā un XIV un XV pielikumā (sertifikāti), atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1069/2009 41. un 42. pantam. Tirdzniecība ar 1. un 2. kategorijas vielām notiek saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1069/2009 48. pantu. Veicot tirdzniecību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici ar 3. kategorijas vielām, tām jāpievieno Regulas (ES) Nr. 142/2011 VIII pielikuma III nodaļā noteiktie tirdzniecības dokumenti un veselības sertifikāti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 142/2011 17. pantu un Regulas (EK) Nr. 1069/2009 21. un 48. pantu. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1069/2009 II sadaļas I nodaļas 2. iedaļu un Regulas (ES) Nr. 142/2011 IX pielikuma IV nodaļu Šveice izveido sarakstu ar atbilstīgajiem uzņēmumiem.” VI PIELIKUMS I. Nolīguma 11. pielikuma 10. papildinājuma I nodaļas “Vispārēji noteikumi” A sadaļu “Tiesību akti” aizstāj ar šādu: “A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Eiropas Savienība || Šveice 1. Komisijas 2004. gada 30. marta Lēmums 2004/292/EK par TRACES sistēmas ieviešanu, ar ko groza Lēmumu 92/486/EEK (OV L 094, 31.3.2004., 63. lpp.). 2. Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regula (EK) 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV L 31, 1.2.2002., 1. lpp.). || 1. 1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40) un jo īpaši tā 57. pants. 2. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10). 3. Valdības 2008. gada 27. augusta rīkojums par trešu valstu dzīvnieku izcelsmes produktu importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITPA; RS 916.443.13). 4. DFE 2007. gada 16. maija rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importa un tranzīta kontroli (Rīkojums par OITE kontrolēm; RS 916.443.106). 5. Valdības 1985. gada 30. oktobra rīkojums par Federālā veterinārā biroja iekasētajiem nodokļiem (OEVET; RS 916.472).” II. Nolīguma 11. pielikuma 10. papildinājuma II nodaļas “Veterinārās pārbaudes, kas piemērojamas tirdzniecībai starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici” A sadaļu “Tiesību akti” aizstāj ar šādu: “A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. Veterinārās pārbaudes, kuras piemēro tirdzniecībā starp Eiropas Savienības dalībvalstīm un Šveici, tiek veiktas saskaņā ar turpmāk minētajiem noteikumiem. Eiropas Savienība || Šveice 1. Padomes 1989. gada 21. novembra Direktīva 89/608/EEK par dalībvalstu administratīvo iestāžu savstarpējo palīdzību un šo iestāžu un Komisijas sadarbību, lai nodrošinātu pareizu tiesību aktu piemērošanu veterinārijas un zootehnikas jomā (OV L 351, 2.12.1989., 34. lpp.). 2. Padomes 1989. gada 11. decembra Direktīva 89/662/EEK par veterinārajām pārbaudēm Kopienas iekšējā tirdzniecībā, lai izveidotu iekšējo tirgu (OV L 395, 30.12.1989., 13. lpp.). 3. Padomes 2002. gada 16. decembra Direktīva 2002/99/EK, ar ko paredz dzīvnieku veselības noteikumus, kuri reglamentē tādu dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu, pārstrādi, izplatīšanu un ieviešanu, kas paredzēti lietošanai pārtikā (OV L 18, 23.1.2003., 11. lpp.). || 1. 1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40) un jo īpaši tā 57. pants. 2. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10). 3. Valdības 2008. gada 27. augusta rīkojums par trešu valstu dzīvnieku izcelsmes produktu importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITPA; RS 916.443.13). 4. DFE 2007. gada 16. maija rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importa un tranzīta kontroli (Rīkojums par OITE kontrolēm; RS 916.443.106). 5. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par lolojumdzīvnieku ievešanu (OIAC; RS 916.443.14). 6. Valdības 1985. gada 30. oktobra rīkojums par Federālā veterinārā biroja iekasētajiem nodokļiem (OEVET; RS 916.472).” III. Nolīguma 11. pielikuma 10. papildinājuma III nodaļas “Veterinārās pārbaudes importam no trešām valstīm” A sadaļu “Tiesību akti” aizstāj ar šādu: “A. TIESĪBU AKTI* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar jaunākajiem tajā izdarītajiem grozījumiem. Pārbaudes importam no trešām valstīm tiek veiktas saskaņā ar turpmāk izklāstītajiem noteikumiem. Eiropas Savienība || Šveice 1. Padomes 2004. gada 22. janvāra Regula (EK) Nr. 136/2004, ar ko nosaka procedūras veterinārajām pārbaudēm Kopienas robežkontroles punktos attiecībā uz produktiem, ko importē no trešām valstīm (OV L 21, 28.1.2004., 11. lpp.) 2. Komisijas 2009. gada 5. marta Regula (EK) Nr. 206/2009 par dzīvnieku izcelsmes produktu sūtījumu ievešanu Kopienā personīgam patēriņam un Regulas (EK) Nr. 136/2004 grozīšanu (OV L 77, 24.3.2009., 1. lpp.). 3. Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 854/2004, ar ko paredz īpašus noteikumus par lietošanai pārtikā paredzētu dzīvnieku izcelsmes produktu oficiālās kontroles organizēšanu (OV L 139, 30.4.2004., 206. lpp.). 4. Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (OV L 165, 30.4.2004., 1. lpp.). 5. Padomes 1989. gada 21. novembra Direktīva 89/608/EEK par dalībvalstu administratīvo iestāžu savstarpējo palīdzību un šo iestāžu un Komisijas sadarbību, lai nodrošinātu pareizu tiesību aktu piemērošanu veterinārijas un zootehnikas jomā (OV L 351, 2.12.1989., 34. lpp.). 6. Padomes 1996. gada 29. aprīļa Direktīva 96/22/EK par noteiktu hormonālas vai tireostatiskas iedarbības vielu un beta-agonistu lietošanas aizliegumu lopkopībā un par Direktīvu 81/602/EEK, 88/146/EEK un 88/299/EEK atcelšanu (OV L 125, 23.5.1996., 3. lpp.). 7. Padomes 1996. gada 29. aprīļa Direktīva 96/23/EK, ar ko paredz pasākumus, lai kontrolētu noteiktas vielas un to atliekas dzīvos dzīvniekos un dzīvnieku izcelsmes produktos, un ar ko atceļ Direktīvu 85/358/EEK un Direktīvu 86/469/EEK, kā arī Lēmumu 89/187/EEK un Lēmumu 91/664/EEK (OV L 125, 23.5.1996., 10. lpp.). 8. Padomes 1997. gada 18. decembra Direktīva 97/78/EK, ar ko nosaka principus, kuri reglamentē veterināro pārbaužu organizēšanu attiecībā uz produktiem, ko ieved Kopienā no trešām valstīm (OV L 24, 30.1.1998., 9. lpp.). 9. Komisijas 2002. gada 12. augusta Lēmums 2002/657/EK, ar ko īsteno Padomes Direktīvu 96/23/EK par analīzes metožu veiktspēju un rezultātu interpretēšanu (OV L 221, 17.8.2002., 8. lpp.). 10. Padomes 2002. gada 16. decembra Direktīva 2002/99/EK, ar ko paredz dzīvnieku veselības noteikumus, kuri reglamentē tādu dzīvnieku izcelsmes produktu ražošanu, pārstrādi, izplatīšanu un ieviešanu, kas paredzēti lietošanai pārtikā (OV L 18, 23.1.2003., 11. lpp.). 11. Komisijas 2005. gada 11. janvāra Lēmums 2005/34/EK, ar ko ievieš saskaņotus standartus, nosakot atsevišķas atliekas dzīvnieku izcelsmes produktos, kas ievesti no trešām valstīm (OV L 16, 20.1.2005., 61. lpp.). 12. Komisijas 2007. gada 17. aprīļa Lēmums 2007/275/EK par dzīvnieku un produktu sarakstiem, kas jāpakļauj pārbaudei robežkontroles punktos saskaņā ar Padomes Direktīvām 91/496/EEK un 97/78/EK (OV L 116, 4.5.2007., 9. lpp.). || 1. 1966. gada 1. jūlija Likums par epizootijām (LFE; RS 916.40) un jo īpaši tā 57. pants. 2. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10). 3. Valdības 2008. gada 27. augusta rīkojums par trešu valstu dzīvnieku izcelsmes produktu importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITPA; RS 916.443.13). 4. DFE 2007. gada 16. maija rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importa un tranzīta kontroli (Rīkojums par OITE kontrolēm; RS 916.443.106). 5. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par lolojumdzīvnieku ievešanu (OIAC; RS 916.443.14). 6. Valdības 1985. gada 30. oktobra rīkojums par Federālā veterinārā biroja iekasētajiem nodokļiem (OEVET; RS 916.472). 7. 1992. gada 9. oktobra Pārtikas produktu likums (LDAl; RS 817.0). 8. Valdības 2005. gada 23. novembra rīkojums par pārtikas produktiem un patēriņa precēm (ODAlOUs; RS 817.02). 9. Valdības 2005. gada 23. novembra rīkojums par tiesību aktu izpildi attiecībā uz pārtikas produktiem (RS 817.025.21). 10. DFI 1995. gada 26. jūnija rīkojums par pārtikas piemaisījumiem un sastāvdaļām (OSEC; RS 817.021.23).” IV. Nolīguma 11. pielikuma 10. papildinājuma V nodaļas “Prasības veselības aizsardzībai un kontrolei attiecībā uz importu no trešām valstīm” 2. apakšnodaļu “Šveice – tiesību akti” aizstāj ar šādu: “2. Šveice – tiesību akti* * Ja vien nav noteikts citādi, jebkura atsauce uz tiesību aktu jāsaprot kā atsauce uz minēto aktu ar grozījumiem, kas tajā izdarīti līdz 2012. gada 30. jūnijam. A. Valdības 2007. gada 18. aprīļa rīkojums par dzīvnieku un dzīvnieku izcelsmes produktu importu, tranzītu un eksportu (OITE; RS 916.443.10). B. Valdības 2008. gada 27. augusta rīkojums par trešu valstu dzīvnieku izcelsmes produktu importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITPA; RS 916.443.13).” V. Nolīguma 11. pielikuma 10. papildinājuma V nodaļas “Prasības veselības aizsardzībai un kontrolei attiecībā uz importu no trešām valstīm” 3. apakšnodaļas “Īstenošanas noteikumi” D. punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu: “D. Piemērojot Valdības 2008. gada 27. augusta rīkojumu par trešu valstu dzīvnieku izcelsmes produktu importu un tranzītu ar gaisa transportu (OITPA; RS 916.443.13), Šveices Konfederācija saglabā iespēju ievest liellopu gaļu, kas iegūta no liellopiem, kuri, iespējams, saņēmuši augšanas stimulēšanas hormonus. Šīs gaļas eksports uz Eiropas Savienību ir aizliegts. Turklāt Šveice:” [1] OV L 114, 30.4.2002., 1. lpp. [2] OV L 114, 30.4.2002., 132. lpp. [3] OV L 23, 28.1.2004., 27. lpp. [4] OV L 338, 22.12.2010., 50. lpp. [5] OV L 31, 4.2.2005., 61. lpp. [6] OV L 312, 27.11.2003., 1. lpp.