Priekšlikums Padomes lēmums, ar ko Zviedrijas Karalistei un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atļauj piemērot atkāpi no 167. panta Padomes Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu /* COM/2009/0522 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 13.10.2009 COM(2009) 522 galīgā redakcija Priekšlikums PADOMES LĒMUMS, ar ko Zviedrijas Karalistei un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atļauj piemērot atkāpi no 167. panta Padomes Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. Priekšlikuma konteksts Saskaņā ar 395. pantu 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (turpmāk „PVN direktīva”) Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienprātīgu lēmumu var atļaut jebkurai dalībvalstij ieviest pasākumus, ar kuriem atkāpjas no šīs direktīvas noteikumiem, lai vienkāršotu pievienotās vērtības nodokļa (PVN) iekasēšanu vai arī lai novērstu nodokļu nemaksāšanu vai krāpšanos nodokļu jomā. Ar Padomes 2007. gada 30. janvāra Lēmumu 2007/133/EK (OV L 57, 24.2.2007., 12. lpp.) Zviedrijas Karalistei (turpmāk „Zviedrija”) un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei (turpmāk „Apvienotā Karaliste”) tika atļauts līdz 2009. gada 31. decembrim ieviest īpašu atkāpi no PVN direktīvas 167. panta. Pamatojoties uz šo atļauju, minētās dalībvalstis brīdi, kad — nodokļa maksātājiem, kuru gada apgrozījums nepārsniedz SEK 3 000 000 Zviedrijā un GBP 1 350 000 Apvienotajā Karalistē un kuri attiecīgi var izmantot tā saucamo fakultatīvo naudas līdzekļu uzskaites shēmu, kuru piemērojot, saskaņā ar PVN direktīvas 66. panta b) punktu PVN par darījuma ieņēmumiem ir maksājams tikai tad, kad uzņēmums ir saņēmis attiecīgo maksājumu, — rodas tiesības uz PVN atskaitījumu, var pārcelt uz dienu, kad PVN ir samaksāts preču piegādātājam vai pakalpojuma sniedzējam. Ar vēstuli, kas Komisijas Ģenerālsekretariātā reģistrēta 2009. gada 3. martā, Zviedrija lūdza atļauju pagarināt šo pasākumu. Ar vēstuli, kas Komisijas Ģenerālsekretariātā reģistrēta 2009. gada 15. janvārī, Apvienotā Karaliste lūdza atļauju pagarināt šo pasākumu un palielināt šajā shēmā piemērojamo gada apgrozījuma robežvērtību līdz GBP 1 500 000. Apvienotā Karaliste norādīja, ka, ņemot vērā pašreizējo Lielbritānijas sterliņu mārciņas maiņas kursu attiecībā pret euro, šis palielinājums dotu iespēju pietuvināties mikrouzņēmumiem noteiktajai EUR 2 000 000 robežvērtībai, kā rezultātā šī shēma tiktu atvērta vēl 6800 uzņēmumiem. Saskaņā ar PVN direktīvas 395. panta 2. punktu Komisija ar 2009. gada 9. jūlija vēstulēm informēja pārējās dalībvalstis par Zviedrijas un Apvienotās Karalistes lūgumiem un ar 2009. gada 13. jūlija vēstulēm informēja Zviedriju un Apvienoto Karalisti, ka tās rīcībā ir visa informācija, ko tā uzskata par vajadzīgu, lai izvērtētu šos lūgumus. Tā saucamā naudas līdzekļu uzskaites shēma ir vienkāršota un fakultatīva nodokļu shēma, kas paredzēta mazajiem uzņēmumiem, kuri nesaņem atbrīvojumu no nodokļa. Shēma ļauj šiem nodokļa maksātājiem piemērot vienkāršo noteikumu, kas balstās uz konkrētā darījuma izdevumu apmaksas datumu, ka arī uz attiecīgā darījuma ieņēmumu datumu, lai noteiktu, kurā brīdī nodokļa maksātājam jāizmanto tiesības uz PVN atskaitījumu un kurā brīdī tam jāsamaksā nodoklis attiecīgajai valsts iestādei. Tas ir procedūras vienkāršošanas pasākums, kas paredzēts uzņēmumiem, kuriem standarta noteikumu piemērošana rada grūtības noteikt nodokļa maksājuma datumu konkrētā darījuma izdevumiem un ieņēmumiem, kā arī uzņēmumiem, kuri grāmatvedībā neizmanto uzkrāšanas principu. Turklāt šī shēma sniedz naudas plūsmas priekšrocības tiem uzņēmumiem, kuru galvenie izdevumi nav apliekami ar PVN, piemēram, algas, vai arī uzņēmumiem, kuru klienti kavē maksājumus un kuri tajā pašā laikā paši nevar kavēt savus maksājumus piegādātājiem. Jāatgādina, ka Komisija 2009. gada 28. janvāra priekšlikumā direktīvai, ar ko groza Direktīvu 2006/112/EK attiecībā uz rēķinu piesūtīšanas noteikumiem (COM(2009) 21, galīgā redakcija), iekļāva noteikumus, kas atļauj visām dalībvalstīm brīdi, kad — nodokļa maksātājiem, kuru gada apgrozījums nepārsniedz robežvērtību, ko dalībvalstis var noteikt līdz EUR 2 000 000, (proti, mikrouzņēmumu robežvērtību atbilstīgi Komisijas 2003. gada 6. maija Ieteikumam 2003/361/EK, OV L 124, 20.5.2003., 36. lpp.), un kuri attiecīgi izmanto fakultatīvu shēmu, saskaņā ar kuru PVN par darījuma ieņēmumiem ir maksājams tikai tad, kad nodokļa maksātājs saņēmis attiecīgo maksājumu, — rodas tiesības uz PVN atskaitījumu, pārcelt uz dienu, kad attiecīgais PVN ir samaksāts preču piegādātājam vai pakalpojuma sniedzējam. Ņemot vērā PVN direktīvas 395. panta noteikumus un Zviedrijas un Apvienotās Karalistes apsvērumus, Komisija uzskata, ka lūgtā atkāpe atbilst minētajā pantā izklāstītajiem nosacījumiem un it īpaši ka, šī atkāpe kā viens no fakultatīvās naudas līdzekļu uzskaites shēmas elementiem dod iespēju vienkāršot nodokļa iekasēšanu no mikrouzņēmumiem. Tādēļ, ņemot vērā izklāstītos konteksta elementus, Komisija neiebilst pret šo lūgumu un uzskata, ka attiecīgs priekšlikums ir iesniedzams Padomei. Jāatzīmē, ka pēc konvertācijas saskaņā ar PVN direktīvas 399. un 400. pantā minētajiem valūtas maiņas kursa noteikumiem shēmā paredzētās gada apgrozījuma robežvērtības ir mazākas par tām, ko ierosināja Komisija. Tomēr Komisija uzskata, ka, pirmkārt, šai atkāpei būtu jānosaka ierobežots piemērošanas periods, lai, pamatojoties uz minēto dalībvalstu sniegto atbilstīgo informāciju, varētu periodiski izvērtēt, ciktāl šodienīgs juridisks vai faktisks pamatojums turpina būt spēkā. Otrkārt, Komisija uzskata, ka jebkurā gadījumā šīs atkāpes piemērošana būtu jāpārtrauc tad, kad stāsies spēkā Komisijas attiecībā uz šo īpašu shēmu ierosinātie saskaņotie noteikumi. 2. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām un ietekmes novērtējums Lēmuma priekšlikums dod iespēju saglabāt tā saucamo fakultatīvo naudas līdzekļu uzskaites shēmu, kuras mērķis ir vienkāršot mikrouzņēmumiem PVN noteikumu piemērošanu, tādējādi uzlabojot šo uzņēmumu naudas līdzekļu pārvaldību. Tādēļ pasākums pozitīvi ietekmēs šos uzņēmumus. Ne ārējo speciālistu atzinums, ne ieinteresēto personu viedoklis, ne šā lēmuma ietekmes novērtējums nebija vajadzīgs. Jebkurā gadījumā pasākuma ietekmi ierobežos atkāpes šaurā piemērošanas joma un konkrēti noteiktais piemērošanas periods. 3. Priekšlikuma juridiskie aspekti Ierosinātā lēmuma mērķis ir atļaut Zviedrijai un Apvienotajai Karalistei turpināt piemērot atkāpi no PVN direktīvas 167. panta un brīdi, kad — nodokļa maksātājiem, kuru gada apgrozījums nepārsniedz SEK 3 000 000 Zviedrijā un GBP 1 500 000 Apvienotajā Karalistē un uz kuriem attiecas tā saucamā fakultatīvā naudas līdzekļu uzskaites shēma, kuru piemērojot, saskaņā ar PVN direktīvas 66. panta b) punktu PVN par darījuma ieņēmumiem ir maksājams tikai tad, kad nodokļa maksātājs ir saņēmis attiecīgo maksājumu, — rodas tiesības uz PVN atskaitījumu, pārcelt uz dienu, kad PVN ir samaksāts preču piegādātājam vai pakalpojuma sniedzējam. Šā lēmuma juridiskais pamats ir PVN direktīvas 395. panta noteikumi, kuri savukārt pieņemti, piemērojot Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 93. pantu. Saskaņā ar šiem noteikumiem dalībvalstij, kas vēlas ieviest īpašus pasākumus, ar kuriem atkāpjas no minētās direktīvas, jāsaņem Padomes atļauja, par kuru Padome pieņem attiecīgo lēmumu. Tā kā tas ir piemērošanas pasākums, kas skar tiesību aktu saskaņošanu apgrozījuma nodokļu jomā, subsidiaritātes princips ir ievērots. Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam, proti, tajā ir paredzēti tikai tādi noteikumi, kas vajadzīgi, lai sasniegtu procedūru vienkāršošanas mērķi, jo tas attieksies tikai uz nedaudzajiem nodokļa maksātajiem, kuriem būs jāatbilst šīs shēmas prasībām vienīgi tad, ja tie paši to izvēlēsies. Tāpēc atkāpe no PVN direktīvas principiem ir neliela un samērīga. 4. Ietekme uz budžetu Priekšlikums neietekmē Kopienas budžetu. 5. papildu informācija Priekšlikumā noteikts, ka lēmuma piemērošanas periods beigsies automātiski dienā, kad stāsies spēkā noteikumi, kuros būs paredzētas saskaņotas prasības, kas visām dalībvalstīm atļauj piemērot minēto īpašo atkāpi. Priekšlikums PADOMES LĒMUMS, ar ko Zviedrijas Karalistei un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei atļauj piemērot atkāpi no 167. panta Padomes Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 93. pantu, ņemot vērā Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvu 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu[1] un jo īpaši tās 395. panta 1. punktu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[2], tā kā: (1) Ar Padomes Lēmumu 2007/133/EK[3] Zviedrijas Karalistei (turpmāk „Zviedrija”) un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei (turpmāk „Apvienotā Karaliste”) tika atļauts atkāpties no Direktīvas 2006/112/EK 167. panta un brīdi, kad — nodokļa maksātājiem, kuri izmanto tā saucamo fakultatīvo naudas līdzekļu uzskaites shēmu, kuru piemērojot, saskaņā ar minētās direktīvas 66. panta b) punktu PVN par nodokļa maksātāja preču piegādēm un pakalpojuma sniegšanu ir maksājams tikai tad, kad tas ir saņēmis attiecīgo maksājumu, — rodas tiesības uz pievienotās vērtības nodokļa (PVN) atskaitījumu, pārcelt uz dienu, kad PVN ir samaksāts preču piegādātājam vai pakalpojuma sniedzējam. Lai izmantotu šo shēmu, uzņēmuma gada apgrozījums nedrīkst būt lielāks par SEK 3 000 000 Zviedrijā un par GBP 1 350 000 Apvienotajā Karalistē. (2) Ar Zviedrijas un Apvienotās Karalistes vēstulēm, kas Komisijas Ģenerālsekretariātā reģistrētas attiecīgi 2009. gada 3. martā un 2009. gada 15. janvārī, minētās dalībvalstis lūdza atļauju pagarināt šo īpašo atkāpi. Turklāt Apvienotā Karaliste lūdza palielināt šīs shēmas gada apgrozījuma robežvērtību līdz GBP 1 500 000. (3) Saskaņā ar Direktīvas 2006/112/EK 395. panta 2. punktu Komisija ar 2009. gada 9. jūlija vēstulēm informēja pārējās dalībvalstis par Zviedrijas un Apvienotās Karalistes lūgumu un ar 2009. gada 13. jūlija vēstulēm informēja Zviedriju un Apvienoto Karalisti, ka tās rīcībā ir visa informācija, ko tā uzskata par vajadzīgu, lai izvērtētu šos lūgumus. (4) Tā saucamā naudas līdzekļu uzskaites shēma ir vienkāršota un fakultatīva nodokļu shēma, kas paredzēta mazajiem uzņēmumiem, kuri nesaņem atbrīvojumu no nodokļa. Shēma ļauj šiem nodokļa maksātājiem piemērot vienkāršu noteikumu, kas balstās uz konkrētā darījuma izdevumu apmaksas datumu, ka arī uz attiecīgā darījuma ieņēmumu datumu, lai noteiktu, kurā brīdī nodokļa maksātājam jāizmanto tiesības uz PVN atskaitījumu un kurā brīdī tam jāsamaksā nodoklis attiecīgajai valsts iestādei. Minētā shēma ir tātad procedūras vienkāršošanas pasākums, kas var sniegt arī naudas plūsmas priekšrocības. (5) Komisija 2009. gada 28. janvārī iesniedza priekšlikumu direktīvai, ar ko groza Direktīvu 2006/112/EK attiecībā uz rēķinu piesūtīšanas noteikumiem (COM(2009) 21, galīgā redakcija) un kas atļauj visām dalībvalstīm brīdi, kad — nodokļa maksātājiem, kuru gada apgrozījums nepārsniedz robežvērtību, ko dalībvalstis var noteikt līdz EUR 2 000 000, un kuri attiecīgi izmanto fakultatīvu shēmu, saskaņā ar kuru PVN par darījumu ir maksājams tikai tad, kad nodokļa maksātājs ir saņēmis attiecīgo maksājumu, — rodas tiesības uz PVN atskaitījumu, pārcelt uz dienu, kad attiecīgais PVN ir samaksāts preču piegādātājam vai pakalpojuma sniedzējam. (6) Minētās īpašas atkāpes ietekme uz Zviedrijas un Apvienotās Karalistes PVN ieņēmumu apjomu galapatēriņa posmā ir niecīga, turklāt tā nekādā veidā neietekmē Eiropas Kopienas pašas resursus, ko veido PVN, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Atkāpjoties no Direktīvas 2006/112/EK 167. panta, Zviedrija un Apvienotā Karaliste drīkst brīdi, kad šā panta otrajā daļā minētajiem nodokļa maksātājiem rodas tiesības uz pievienotās vērtības nodokļa atskaitījumu, pārcelt uz dienu, kad attiecīgais nodoklis ir samaksāts preču piegādātājam vai pakalpojuma sniedzējam. Minētais noteikums attiecas uz nodokļa maksātājiem, kas pieteikušies shēmai, saskaņā ar kuru pievienotās vērtības nodoklis par nodokļa maksātāja preču piegādēm un pakalpojumu sniegšanu ir maksājams tikai tad, kad tas ir saņēmis attiecīgo maksājumu. Saskaņā ar šo shēmu uzņēmuma gada apgrozījums nedrīkst būt lielāks par SEK 3 000 000 Zviedrijā un GBP 1 500 000 Apvienotajā Karalistē. 2. pants Šo lēmumu piemēro no 2010. gada 1. janvāra līdz datumam, kad stājas spēkā noteikumi direktīvā, ar ko dalībvalstīm atļauj brīdi, kad — nodokļa maksātājiem, kuru gada apgrozījums nepārsniedz konkrēto robežvērtību un kuri attiecīgi izmanto fakultatīvu shēmu, saskaņā ar kuru PVN par nodokļa maksātāja preču piegādēm un pakalpojumu sniegšanu ir maksājams tikai tad, kad tas ir saņēmis attiecīgo maksājumu, — rodas tiesības uz pievienotās vērtības nodokļa atskaitījumu, pārcelt uz dienu, kad attiecīgais nodoklis ir samaksāts preču piegādātājam vai pakalpojuma sniedzējam. Jebkurā gadījumā šo lēmumu piemēro vēlākais līdz 2012. gada 31. decembrim. 3. pants Šis lēmums ir adresēts Zviedrijas Karalistei un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotajai Karalistei. Briselē, […] Padomes vārdā — priekšsēdētājs [1] OV L 347, 11.12.2006., 1. lpp. [2] OV C […], […], […]. lpp. [3] OV L 57, 24.2.2007., 12. lpp.