KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS, IETEKMES NOVĒRTĒJUMA KOPSAVILKUMS Pavaddokuments priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par ģenētisko resursu pieejamību un to izmantošanā iegūto labumu taisnīgu un vienlīdzīgu sadali Savienībā /* SWD/2012/0291 final */





KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS, IETEKMES NOVĒRTĒJUMA KOPSAVILKUMS Pavaddokuments priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par ģenētisko resursu pieejamību un to izmantošanā iegūto labumu taisnīgu un vienlīdzīgu sadali Savienībā Kopsavilkums Šis ietekmes novērtējums (IN) pievienots Komisijas priekšlikumam par ES regulu par ģenētisko resursu pieejamību un to izmantošanā iegūto labumu taisnīgu un vienlīdzīgu sadali Savienībā. Priekšlikuma iesniegšana atspoguļo Eiropas Parlamenta, Eiropas Savienības Padomes un Komisijas politisko apņemšanos Eiropas Savienībā laikus īstenot un ratificēt Nagojas protokolu. Tas ir nākamais solis pēc tam, kad Savienība 2011. gada jūnijā oficiāli parakstīja Nagojas protokolu. Sagatavojot šo IN, Vides ĢD nolīga ārējus konsultantus, kas veica visaptverošu pētījumu. Tika noturēta arī sabiedriskā apspriešana ar ieinteresētajām personām. Komisijas darbinieki arīdzan rīkoja vairākas sanāksmes ar ieinteresēto aprindu un dalībvalstu ekspertiem, kā arī apspriedās ar vairākiem starptautiskajiem partneriem. Šī darba rezultāti ir apkopoti šajā dokumentā. Konvencija par bioloģisko daudzveidību (KBD) visām pusēm uzliek pienākumu atvieglot pieejamību ģenētiskajiem resursiem, uz kuriem tām ir suverēnas tiesības. Konvencija arīdzan nosaka, ka visām pusēm ir obligāti jāveic pasākumi, lai taisnīgi un vienlīdzīgi dalītu ar pusi, kura piegādā ģenētiskos resursus, pētniecības un izstrādes rezultātus, kā arī labumus, ko dod komerciāla un citāda to izmantošana. KBD aplūkots arī tas, kādas tiesības ir pamatiedzīvotājiem un vietējām kopienām, kas glabā ar ģenētiskajiem resursiem saistītas tradicionālās zināšanas, kuras var sniegt svarīgu uzvedinošu informāciju, lai nonāktu pie zinātniskiem atklājumiem par interesantām ģenētiskajām vai bioķīmiskajām īpašībām. Tomēr KBD nav sīki iztirzāts, kā praksē risināt ģenētisko resursu un ar tiem saistīto tradicionālo zināšanu pieejamības un labumu sadales (PLS) jautājumus. Jo īpaši industrializētās valstis nelabprāt ir pieņēmušas pasākumus, kas nāk par labu to pētnieku un uzņēmumu iegūto labumu reālai sadalei. Rezultātā dažas piegādātājvalstis ir ieviesušas aizvien stingrākus nosacījumus par pieeju ģenētiskajiem resursiem vai ar tiem saistītajām tradicionālajām zināšanām. Tajā pašā laikā, tā kā nav skaidru noteikumu, Eiropas zinātniekus un uzņēmumus "biopirātismā" ir apsūdzējušas valstis, kas apgalvo, ka ir pārkāptas to suverēnās tiesības. Šīs problēmas visā pasaulē ievērojami kavē virzību uz bioloģiskās daudzveidības saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu; jo īpaši tāpēc, ka tieši valstis, ko uzskata par "bioloģiskās daudzveidības karstajiem punktiem", visvairāk iegūtu no efektīva PLS regulējuma. Nagojas protokols ir jauns starptautisks līgums, ko 193 KBD puses vienprātīgi pieņēma 2010. gada 29. oktobrī. Tas ir juridiski saistošs līgums, kas ievērojami paplašina KBD vispārīgo PLS regulējumu. Paredzams, ka Nagojas protokols stāsies spēkā 2014. gadā. Kad Nagojas protokols sāks funkcionēt, tas ievērojami nāks par labu bioloģiskās daudzveidības saglabāšanai valstīs, kas dara pieejamus ģenētiskos resursus, uz kuriem tām ir suverēnas tiesības. Konkrētāk, ar protokolu: – tiks izveidoti paredzamāki nosacījumi par ģenētisko resursu pieejamību, – tiks nodrošināta labumu sadale starp ģenētisko resursu lietotājiem un piegādātājiem, – tiks nodrošināts, ka tiek izmantoti tikai likumīgi iegūti ģenētiskie resursi. Nagojas protokols būs jāratificē Savienībai un visām tās dalībvalstīm. Savienībai un katrai tās dalībvalstij jāspēj pierādīt, ka tiek ievērotas visas protokola saistības. Kā to panākt — tas pilnībā ir ES un tās dalībvalstu iekšējais jautājums. Konkrēto izvēlēto pieeju nosaka juridiski un praktiski apsvērumi: jebkāda ES līmeņa iejaukšanās paredz, ka Savienībai jābūt kompetencei šajā jomā un ka ir jāpierāda pievienotā vērtība, ko nebūtu iespējams sasniegt, ja par īstenošanas pasākumiem būtu atbildīgas tikai dalībvalstis. IN gaitā tika izvērtēti visdažādākie varianti. Visi varianti tika analizēti, par atsauces punktu ņemot status quo scenāriju, kad ES vai dalībvalstu līmenī pasākumi netiktu īstenoti. Jautājumos par pieejamību tika analizēti šādi varianti: "nav pasākumu ES līmenī" (A-1) un "izveidot ES platformu, kurā apspriest pieeju un apmainīties ar paraugpraksi" (A-2). Saistībā ar izpildes nodrošināšanu tika analizēti šādi varianti: "Atklātā koordinācijas metode" (UC-1), "Atsevišķs un vispārīgs pienākums ES lietotājiem veikt pienācīgu pārbaudi", (UC-2), "Vispārīgs pienākums ES lietotājiem veikt pienācīgu pārbaudi + sistēma, kā identificēt kolekcijas kā ģenētisko resursu "uzticamus avotus"" (UC-3), "Aizliegums izmantot nelikumīgi iegūtus ģenētiskos resursus vai saistītās tradicionālās zināšanas ar "lejupēju" uzraudzības sistēmu" (UC-4). Tika analizēti arī divi varianti attiecībā uz ES līmeņa pasākumu piemērošanas laiku: piemērot ES līmeņa pasākumus tikai ģenētiskajiem resursiem un saistītajām tradicionālajām zināšanām, kas iegūti nākotnē (T-1) un piemērot šādus pasākumus no KBD spēkā stāšanās brīža 1993. gadā (T-2). Analizēti tika šādi papildpasākumi: divpusēji nolīgumi starp ES un nozīmīgākajām piegādātājvalstīm vai reģioniem (C-1); nozaru ētikas kodeksi un standartlīgumu paraugi (C-2); tehniski izsekošanas un uzraudzības rīki (C-3); izpratnes veidošanas un izglītošanas darbības (C-4). Variantu analīzes un salīdzināšanas specifiskie kritēriji bija saistīti gan ar Nagojas protokolu, gan ekonomisko, sociālo un vidisko ietekmi. IN konstatēts, ka vislabākais ES līmeņa īstenošanas pasākumu kopums ir šāds: – ES platformas izveide, kur dalībvalstis, Komisija un ieinteresētās aprindas apspriež pieeju ģenētiskajiem resursiem un paraugprakses apmaiņu (A-2); – pienākums ES lietotājiem veikt pasākumus savu iespēju robežās, lai nodrošinātu, ka ģenētiskie resursi un ar tiem saistītās tradicionālās zināšanas iegūti saskaņā ar piegādātājvalstu pieejamības tiesību aktiem un ka iegūtie labumi tiek sadalīti (UC-3); – kolekciju (botāniskie dārzi, mikroorganismu kolekcijas, gēnu bankas u.c.) identificēšanas sistēma un kontroles pasākumi, lai nodrošinātu, ka izmantošanai ir pieejami tikai pienācīgi dokumentēti ģenētisko resursu paraugi (UC-3); – papildpasākumi, lai uzlabotu ES līmeņa darbību efektivitāti (C-1, C-2, C-3, C-4). ES regula attiektos tikai uz tiem ģenētiskajiem resursiem un tradicionālajām zināšanām, ko iegūst un izmanto pēc tam, kad ES stājies spēkā Nagojas protokols (T-1). ES platformai, kur apspriestu pieeju un apmainītos ar paraugpraksi, ir zināms potenciāls, lai optimizētu pieejas nosacījumus, ko piemēro dalībvalstis, kas prasa iepriekšēju informētu piekrišanu. Tomēr tas nebūtu ES līmeņa pieejas režīms. Tomēr jebkāda atšķirību samazināšana starp dalībvalstu pieejas režīmiem samazinātu darījumu izmaksas un sevišķi nāktu par labu MVU un publisko līdzekļu saņēmējiem. ES platforma būtu arī vieta, kur apmainīties ar paraugpraksi pieejas jautājumos. Tas palīdzētu dalībvalstīm citai no citas mācīties. Tas palīdzētu arī lietotājiem noskaidrot, kurā dalībvalstī ir visoptimālākais pieejas režīms. Abi aspekti nāktu par labu pētniecības un izstrādes iespējām Savienībā. Pienākums ES lietotājiem veikt pienācīgu pārbaudi un sistēma, kā identificēt kolekcijas kā ģenētisko resursu "uzticamus avotus", nodrošinātu ES mērogā saskaņotu pieeju, kā īstenot Protokola izpildes nodrošināšanas pīlāru. Tādējādi arī tiktu izveidoti vienlīdzīgi noteikumi visiem, kas iesaistīti ES ģenētisko resursu vērtību ķēdē, sniegtu tiesisko noteiktību, mazinātu darbības riskus un palielinātu pētniecības un izstrādes iespējas. Tas arī novērstu atšķirīgus izpildes nodrošināšanas pienākumus dažādās dalībvalstīs, kas varētu radīt izmaksas un šķēršļus zinātniekiem un uzņēmumiem, kuri darbojas vairākas dalībvalstīs. Ieinteresētās aprindas apspriešanā vienprātīgi atbalstīja ES mērogā saskaņotu pieeju izpildes nodrošināšanai. ES pasākumu sistēmu Nagojas protokola īstenošanai varētu balstīt uz Savienības kompetenci vides jomā. ES mēroga sistēmas izveidi attiecībā uz izpildes nodrošināšanas pasākumiem varētu balstīt arī uz Savienības kompetenci iekšējā tirgus jomā. ES līmeņa pasākumi jautājumos par izpildi ir pamatoti, jo tā var izvairīties no negatīvas ietekmes uz dabas produktu un pakalpojumu iekšējo tirgu, kas rastos, ja dalībvalstīs būtu sadrumstalotas izpildes sistēmas; turklāt tas ir arī labākais variants, lai radītu auglīgu vidi pētniecībai un izstrādei par ģenētiskajiem resursiem, kas nāk par labu bioloģiskās daudzveidības saglabāšanai un ilgtspējīgai izmantošanai visā pasaulē. ES līmenī veikto pasākumu kopums dotu iespēju Savienībai ratificēt Nagojas protokolu un to pilnībā ievērot. Dalībvalstu ziņā būtu izlemt, vai prasīt iepriekšēju informētu piekrišanu un labumu sadali attiecībā uz tām piederošajiem ģenētiskajiem resursiem. Dalībvalstu lēmumi šajā jautājumā nebūtu priekšnosacījums, lai Savienība varētu ratificēt Nagojas protokolu.