KOMISIJAS ZIŅOJUMS Progresa ziņojums par nepieciešamo attiecību izveidi starp Eiropas Savienību un Eiropas Kosmosa aģentūru (EKA) /* COM/2014/056 final */





KOMISIJAS ZIŅOJUMS Progresa ziņojums par nepieciešamo attiecību izveidi starp Eiropas Savienību un Eiropas Kosmosa aģentūru (EKA) 1. Politiskais konteksts Eiropas Savienības un Eiropas Kosmosa aģentūras (EKA) attiecībām ir veltītas ilgas politiskās diskusijas, un praktisks šo diskusiju rezultāts cita starpā ir ES un EKA pamatnolīgums[1], kas stājās spēkā 2004. gada maijā. Jaunu impulsu šīm diskusijām sniedza Lisabonas līgums[2], stiprinot kosmosa jomas politisko dimensiju ES un paredzot, ka ES “izveido nepieciešamās attiecības ar Eiropas Kosmosa aģentūru”. Eiropas Komisija ir aplūkojusi šo jautājumu divos turpmākos paziņojumos. Tā savā 2011. gada aprīļa paziņojumā “Virzībā uz Eiropas Savienības kosmosa stratēģiju pilsoņu interesēs”[3] pauda viedokli, ka EKA “vajadzētu turpināt virzību uz tāda veida organizācijas modeli, kurā vienas struktūras ietvaros varētu pastāvēt līdzās, no vienas puses, militārās un civilās programmas un, no otras puses, starpvaldību un “Savienības” aspekts” un ka tai vajadzētu “veidot ciešāku saikni ar Savienību un atkarībā no vajadzības turpināt izmantot pārvaldības struktūras, kas paredzētas vienīgi Savienības programmām”. Paziņojumā “Nepieciešamo attiecību izveide starp ES un Eiropas Kosmosa aģentūru”[4], ko Komisija pieņēma 2012. gada novembrī, ir norādīts: “Vajadzību pēc efektīvākas darbības, līdzsvara aizsardzības un drošības jautājumos, politikas koordinācijas un atbildības ilgtermiņā var atrisināt, tikai tuvinot EKA Eiropas Savienībai. Komisija uzskata, ka attiecībā uz šo ilgtermiņa mērķi būtu jānosaka skaidrs šāda mērķa sasniegšanas datums laikposmā no 2020. līdz 2025. gadam.” Eiropas Savienības Padome savos 2013. gada 18. februāra secinājumos[5] atzina, ka var rasties vajadzība “pārskatīt un sekmēt ES un EKA attiecību funkcionēšanu, ņemot vērā izmaiņas politiskajā kontekstā, ES pieaugošo lomu kosmosa jomā, kosmosa nozares saskaršanos ar konkurences problēmām un kosmosa darbību pieaugošo nozīmi sabiedrībā”. Padome arī atzina, ka „pamatnolīgums un tā pārvaldības elementi pašreizējā formā, iespējams, vairs nenodrošina vispiemērotāko satvaru, ar kuru nodrošināt efektīvu un funkcionālu Eiropas kosmosa politiku, kura saskaņotā veidā pilnīgi izmanto gan ES, gan EKA atbilstīgās kompetences.” Padome “attiecībā uz lēmumiem, ko atbilstošām struktūrvienībām paredzēts pieņemt līdz 2014. gadam” aicināja “Eiropas Komisiju strādāt kopā ar EKA ģenerāldirektoru un ciešā sadarbībā ar attiecīgajām ES un EKA dalībvalstīm, [..] lai nodrošinātu saskaņotību, konverģenci un papildināmību ar mērķi, balstoties uz kopēju analīzi, sagatavot kopīgus priekšlikumus par tālāko ES un EKA attiecību attīstību”[6]. ES finansiālās līdzdalības palielināšanās kosmosa jomas darbībās vēl vairāk stiprina pamatojumu nostādnei, ka ir jāvelta uzmanība ES un EKA attiecību attīstībai. Jaunajā daudzgadu finanšu shēmā 2014.–2020. gadam ES ir piešķīrusi gandrīz 12 miljardus eiro plaša mēroga Eiropas kosmosa programmām, piemēram, Galileo, EGNOS un Copernicus, un pasākumiem kosmosa izpētes jomā, kas tiek īstenoti pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” ietvaros. Tādējādi salīdzinājumā ar iepriekšējo finanšu plānošanas periodu ieguldījumu apmērs ir vairāk nekā divkāršojies, atspoguļojot aizvien lielāku nozīmi, ko ES piešķir kosmosa jomas darbībām, lai risinātu ekonomiskas un sociālas problēmas, ar kurām saskaras Savienība un dalībvalstis. Lielu daļu (aptuveni 75 %) no sava kosmosa jomai piešķirtā budžeta ES pašlaik piešķir EKA. Tādējādi ES ir lielākā ieguldītāja EKA un svarīgs Eiropā īstenotu kosmosa jomas darbību institucionālais finansējuma avots. ES budžets, kas nākamo septiņu gadu periodā tiks piešķirts EKA, pārsniegs visu EKA dalībvalstu atsevišķos ieguldījumus. Uz ES piešķirtajiem un EKA pārvaldītajiem līdzekļiem attiecas ES Finanšu regula. Uz Komisiju gulstas vispārējā politiskā atbildība par ES kosmosa programmu izpildi, un tā uzskata, ka ir vajadzīgi mehānismi, kas garantētu, ka EKA uzticētie pasākumi sniegs gaidītos rezultātus un tiks veikti un pārvaldīti efektīvākajā, lietderīgākajā un atbildīgākajā veidā, stingri ievērojot ES noteikumus un procedūras, vidē, kas līdzinās ES videi. Viens no likumdevējiem šo nostāju ir apstiprinājis jaunajā Galileo regulā[7]. Kā norādīts 2012. gada novembra paziņojumā, Eiropas Komisija ar EKA vēlas izveidot tādas attiecības, kas var nodrošināt “efektīvāku darbību, līdzsvaru aizsardzības un drošības jautājumos, politikas koordināciju un atbildību[8]”. EKA no savas puses ir sākusi apsvērt turpmāko aģentūras attīstības virzienu. Kā norādīts EKA ministru līmeņa padomes 2012. gada 20. novembra politiskajā deklarācijā[9], šai attīstībai būtu pilnībā jāizmanto un cita starpā jāaptver “ES kompetence kosmosa jomā, pielāgojot sekas EKA darbībā un tādējādi nodrošinot ES finansēto programmu efektīvu pārvaldību saskaņā ar ES noteikumiem”. EKA dalībvalstis ir pilnvarojušas EKA ģenerāldirektoru „sadarboties ar Eiropas Komisiju, lai sniegtu kopīgu analīzi par situāciju Eiropas kosmosa nozarē un kopīgu skatījumu saistībā ar tās attīstību, lai vairotu saskaņotību, konverģenci un papildināmību starp dažādiem dalībniekiem”. Ņemot to vērā, Komisija ir veikusi četru ES un EKA attiecību attīstības variantu jeb risinājumu sākotnējo novērtējumu, analizējot to iespējamo ietekmi izmaksu un ieguvumu jomā, kā arī to institucionālo un juridisko ietekmi. Šajā ziņojumā ir atspoguļota pašreizējā ar izvērtēšanu saistītā situācija Komisijā un iespējamie turpmākie pasākumi. Ziņojums ir pirmais posms uzsāktajā atvērto un pārredzamo analīžu un izvērtējuma procesu turpināšanā, kā arī diskusijās ar EKA dalībvalstīm un ģenerāldirektoru, kurām būtu jānodrošina virzība uz saskaņotiem un kopīgiem ES, EKA un dalībvalstu secinājumiem laikposmā līdz 2014. gada beigām vai 2015. gada sākumam. Liela daļa šajā progresa ziņojumā izklāstītā sākotnējā novērtējuma ir pamatota ar ārēja tehniska pētījuma[10] rezultātiem, un šis pētījums ir nodrošinājis vairākus noderīgus analīzes elementus. Komisijas dienesti ir uzturējuši saziņu ar EKA ģenerāldirektoru, lai nodrošinātu abu pušu analīžu un apsvērto variantu koordinēšanu un saskaņotību, lai gan katras organizācijas izejas punkti un novērtējuma kritēriji var būt atšķirīgi. Šī sagatavošanās posma laikā Komisija ar Kosmosa politikas ekspertu grupas starpniecību ekspertu līmenī arī uzturēja dialogu ar dalībvalstu pārstāvjiem. 2. Novēršamās strukturālās problēmas Komisijas 2012. gada novembra paziņojumā ES un EKA attiecībās tika noteiktas piecas strukturālās problēmas, kas ir izmantotas kā analīzes izejas punkts. Šīs problēmas bija saistītas ar finanšu noteikumu atšķirībām, asimetriju dalībnieku sastāvā, asimetriju drošības un aizsardzības jautājumos, politikas koordinācijas mehānismu neesību un trūkstošo politiskās atbildības slāni EKA attiecībā pret Eiropas Parlamentu. Ārēja konsultanta veikta analīze ir apliecinājusi, ka no šīm problēmām izriet trūkumi, kuru intensitāte un radītā ietekme ir atšķirīga. Piemēri doti turpmāk. · Finanšu noteikumu un dažādu procedūru atšķirības kavē lēmumu pieņemšanu. Tas varētu palielināt programmu izmaksas un ietekmēt vispārējos sistēmas rezultātus, jo īpaši tad, ja pasākumi ir uz kritiskā ceļa[11]. Piemēram, pašreizējā iepirkuma pieeja rada vajadzību pēc vairākiem validācijas posmiem (lai koriģētu trūkumus vai vajadzības gadījumā papildinātu un uzlabotu dokumentus), kas varētu pagarināt lēmumu pieņemšanai vajadzīgo laiku. · Saskaņā ar ārējā konsultanta ziņojumu asimetrija dalībnieku sastāvā līdzšinējā pieredzē ir novērtēta kā mazāk problemātiska, tomēr, neraugoties uz to, varētu radīt problēmas nākotnē. Piemēram, riskus var radīt ierobežotā ietekme uz valstīm, kuras nav ES dalībvalstis, saistībā ar lojalitātes pienākuma piemērošanu attiecībā uz ES programmām, kurās tās piedalās. Tā rezultātā varētu rasties situācija, ka sensitīvas tehnoloģijas tiek pārdotas trešām valstīm. Turklāt valstis, kas nav ES dalībvalstis, iespējams, varētu bloķēt svarīgus lēmumus saistībā ar ES programmu nākotni (piemēram, attiecībā uz satelītu palaišanu vai aktīvu īpašumtiesību nodošanu) atšķirīgu balsošanas noteikumu dēļ EKA starpvaldību sistēmā. · Problēmas varētu radīt arī asimetrija drošības un aizsardzības jautājumos. Sensitīvu tehnoloģiju iespējamā pārdošana trešām valstīm varētu ES radīt ar stratēģisko drošību saistītas problēmas. ES klasificēto datu apstrāde EKA varētu paaugstināt programmas pārvaldes sarežģītības līmeni. Attiecībā uz noteiktu no drošības viedokļa sensitīvu funkciju veikšanu EKA var tikt paredzēta prasība nolīgt darbā tikai ES dalībvalstu valstspiederīgos ar vajadzīgo drošības akreditācijas līmeni. · Politikas koordinācijas mehānismu neesība nozīmē, ka programmas var nebūt saskaņotas, lai nodrošinātu atbalstu plašāku Savienības politisko mērķu sasniegšanai. EKA rūpniecības politikas mērķi var atšķirties no ES pakalpojumu sniegšanas mērķiem. ES un EKA pamatnolīgumā paredzētie mehānismi netiek uzskatīti par efektīviem instrumentiem šādas koordinācijas nodrošināšanai. Spēkā esošais regulējums neparedz skaidrus mehānismus saskaņotai lēmumu pieņemšanai. Tādējādi politikas virzieni tiek koordinēti tikai programmas līmenī, izmantojot mehānismus, par kuriem ir jāvienojas attiecībā uz katru programmu atsevišķi, izmantojot laikietilpīgu procedūru. Šāda konkrētu politikas koordinācijas mehānismu neesība varētu radīt kavējumus saistībā ar programmu īstenošanas sākšanu. · Politiskās un finanšu atbildības jautājums attiecībā pret Eiropas Parlamentu ir būtisks, ņemot vērā EKA izmantotā ES finansējuma apmēru un šā finansējuma svarīgo nozīmi programmu īstenošanā. Eiropas Komisija kā iestāde, kas ir atbildīga par budžeta izpildi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 317. pantu, ir pilnībā atbildīga Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības Padomes priekšā par visiem kavējumiem vai izmaksu pārsniegumiem, kas radušies, īstenojot ES pamatprogrammas, savukārt EKA tās vārdā operatīvi pārvalda šīs programmas, izmantojot deleģēšanas nolīgumus. Tā kā galīgais ar projektu saistītais risks gulstas uz Komisiju, tas mazina EKA stimulu īstenot programmas laikus, par iepriekš noteiktām izmaksām un koncentrējoties uz politiskajiem un lietotāju mērķiem. Līdzfinansētās programmās ES ir bijusi tikai ierobežota ietekme uz EKA pieņemtajiem tehniskajiem lēmumiem. Ja kosmosa programmas sākotnējos posmus finansē tikai EKA, turpmākos programmas posmos Komisijai var būt sarežģīti nodrošināt, lai ES finansējums tiktu izmantots tās politikas virzienu īstenošanai. Šo ierobežojumu analīze sniedz vajadzīgo pamatojumu turpmāk izklāstīto variantu noteikšanai. 3. Noteikto risinājumu variantu izklāsts Eiropas Komisija 2012. gada novembra paziņojumā izklāstīja četrus ES un EKA attiecību turpmākas attīstības variantus virzībā uz galīgo tuvināšanās mērķi. Lai gan šo variantu saraksts nav uzskatāms par pilnīgu, Komisija tos noteica kā pragmatiskākos un īstenojamākos, lai novērstu pašreizējos ES un EKA attiecību strukturālos ierobežojumus. Šos variantus novērtē EKA ģenerāldirektors, tādējādi nodrošinot abu paralēlo procesu vajadzīgo saskaņotības līmeni. Šie četri varianti ir izklāstīti pakāpeniskā secībā, sākot no varianta, kas paredzētu uzlabojumus bez izmaiņu veikšanas spēkā esošajā ES un EKA attiecību tiesiskajā regulējumā, un beidzot ar variantu, kas paredz, ka EKA beidz pastāvēt kā starpvaldību organizācija un kļūst par ES aģentūru. 3.1. 1. variants — bez izmaiņām (pamatscenārijs) Situācija paliek nemainīga atbilstīgi spēkā esošā ES un EKA pamatnolīguma noteikumiem. ES un EKA arī turpmāk ir divas atsevišķas struktūras bez efektīviem mehānismiem, kas nodrošinātu lielāku saskaņotību vai koordinēšanu. ES kopā ar EKA līdzfinansēs atsevišķas kosmosa programmas un/vai pilnīgi finansēs citas programmas, kuru izpilde tiks deleģēta EKA. Programmas tiks izstrādātas, pamatojoties uz konkrētiem nolīgumiem, kas tiks apspriesti pakāpeniski, izmantojot vispārīgos ES finanšu regulējumā paredzētos instrumentus. Politikas un uzdevuma mērķus noteiks ES un EKA atbilstīgi savām institucionālajām sistēmām. 3.2. 2. variants — uzlabota sadarbība status quo apstākļos ES un EKA turpina darbu kā divas atsevišķas struktūras, bet tiek pielāgota to saskarne, pamatojoties uz grozījumiem spēkā esošajā ES un EKA pamatnolīgumā un deleģēšanas nolīgumu pilnveidojumiem. ES un EKA kopā noteiks politikas un pamatuzdevuma mērķus, un koordinēšana tiktu nodrošināta, izstrādājot jaunu pamatnolīgumu. Šo nolīgumu ar Eiropas Parlamenta piekrišanu pieņemtu EKA padome un ES Padome. Īstenojot programmu, EKA turpinātu iekšēju spēju pilnveidošanu, lai pārvaldītu abu (ES un EKA) finanšu režīmu nianses un strādātu pie pakāpeniskas tās grāmatvedības, iekšējās kontroles un revīzijas procedūru saskaņošanas atbilstīgi attiecīgajiem ES noteikumiem. Jaunajā nolīgumā būtu paredzēts īpašs koordinācijas mehānisms. 3.3. 3. variants — tādas programmas struktūras izveide, kas paredzēta tikai ES programmu pārvaldībai (t. i., „ES pīlārs”) Nav pieejama iepriekš noteikta šāda EKA/„ES pīlāra” definīcija. Tomēr no Komisijas paziņojumiem izriet, ka šim pīlāram būtu jābūt solim ceļā uz “efektīvāku darbību, līdzsvaru aizsardzības un drošības jautājumos, politikas koordināciju un atbildību[12]” un jārada “vide, kas līdzinās ES videi”[13]. Definējot šo variantu, ir izmantota pragmatiska pieeja, sākot ar problēmām, kuras ar tā palīdzību ir paredzēts atrisināt, lai definētu tās ideālo veidolu, un pēc tam veicot tā īstenošanai vajadzīgā tiesību instrumenta izskatīšanu. Tiek uzskatīts, ka, lai strādātu saskaņā ar ES noteikumiem, ir svarīgi izstrādāt šādu „ES pīlāru”. Tas ļautu risināt finanšu noteikumu nesaskaņotības problēmu. „ES pīlāra”, kas darbotos kā „vide, kas līdzinās ES videi”, ietvaros nerastos problēmas saistībā ar asimetriju dalībnieku sastāvā. „ES pīlārs” tiktu „izmitināts” EKA, tostarp tas fiziski atrastos EKA telpās, un tas varētu nodrošināt atsevišķus pakalpojumus, kas ir kopīgi „ES pīlāram” un EKA starpvaldību struktūrai. „ES pīlāra” izveide EKA ietvaros neietekmētu pārējo pašlaik pastāvošo starpvaldību EKA struktūras departamentu darbību. Šis variants radītu vajadzību veikt tiesisko un institucionālo aspektu padziļinātu analīzi, jo īpaši saistībā ar politisko atbildību un budžeta izpildes apstiprināšanas procedūrām. Visbeidzot, iepriekš aprakstītā pragmatiskā pieeja būs jāīsteno, nodrošinot pilnīgu atbilstību piemērojamajiem finanšu noteikumiem un jo īpaši Finanšu regulā noteiktajiem budžeta principiem[14]. 3.4. 4. variants — EKA kļūst par ES aģentūru, saglabājot atsevišķus starpvaldību struktūras elementus Saskaņā ar šo variantu EKA kļūst par ES aģentūru. Šī Eiropas Savienības kosmosa aģentūra saglabātu atsevišķās struktūras, lai atvieglotu starpvaldību sadarbību (t. i., no ES programmām atšķirīgas papildprogrammas, kuras tiešā veidā finansē dalībvalstis, neizmantojot ES budžetu). Aģentūrai būtu noteikts ES tiesiskais pamats, un tā tiktu pārvaldīta saskaņā ar ES noteikumiem. 4. Risinājumu variantu salīdzinājums Četri ieskicētie varianti paredz atšķirīga mēroga risinājumus attiecībā uz pašreizējo ES un EKA attiecību ierobežojumiem, un tos raksturo dažādas priekšrocības un trūkumi. Ievērojami atšķiras arī darba apjoms, kas būtu jāiegulda katra minētā varianta īstenošanā. Varianti ir novērtēti, tos aplūkojot no diviem būtiskiem skatu punktiem: i) to „efektivitāte”, ar ko saprot spēju risināt pašlaik noteiktās strukturālās problēmas un ar darbību saistītos trūkumus, kā arī ietaupījumus, kas gūti saistībā ar personāla izmaksām un ietekmi uz sagatavošanās laiku pirms lēmumu pieņemšanas, un ii) ar aplūkotajiem variantiem saistītās „izmaksas”, kuras novērtē no vajadzīgo juridisko pielāgojumu īstenošanas vienkāršības un paredzamā īstenošanas laika viedokļa. Varianti ir sagrupēti, pamatojoties uz iepriekš izklāstīto novērtējumu. Kvalitatīvā analīze attiecībā uz aplūkoto variantu potenciālu novērst noteiktos strukturālos ierobežojumus apliecina, ka, izmantojot 1. variantu, strukturālā līmenī nevar novērst nevienu no ierobežojumiem, izmantojot 2. variantu, var novērst dažus no šiem ierobežojumiem, tomēr ierobežotā mērogā, savukārt, izmantojot 3. un 4. variantu, var novērst šos ierobežojumus visplašākajā mērogā (novērst pilnībā 4. varianta gadījumā, novērst gandrīz pilnībā 3. varianta gadījumā). Konkrēti: · īstenojot 3. un 4. variantu, gandrīz pilnībā tiek novērsta finanšu noteikumu neatbilstība. Šo neatbilstību lielā mērā mazina 2. variants, tomēr tas sniedz mazāk pārliecības saistībā ar tādu finanšu procedūru piemērošanu, kas ir līdzvērtīgas ES piemērotajām procedūrām; · EKA kā ES aģentūra, kā arī EKA/„ES pīlārs” lielā mērā novērš asimetriju dalībnieku sastāvā. Uzlabota sadarbība status quo situācijā šo šķērsli novērš daudz mazākā mērā; · izmantojot 3. un 4. variantu, asimetrija drošības un aizsardzības jautājumos tiek mazināta vienlīdz plašā mērogā, bet, izmantojot 2. variantu, tās novēršana ir ierobežota. Visu variantu gadījumā saglabājas sensitīvu tehnoloģiju pārdošanas draudi, lai gan ietekme uz dalībvalstīm ir lielāka 3. un 4. varianta gadījumā; · politikas koordinācijas mehānismu neesība tiek gandrīz pilnībā novērsta, īstenojot 4. variantu, un zināmā mērā novērsta, īstenojot 3. un 2. variantu. Satuvinoties EKA un ES, uzlabosies politikas koordinēšana un rūpniecības politikas mērķu saskaņošana. Ja EKA nekļūs par ES aģentūru, domājams, ka saskaņota lēmumu pieņemšana arī turpmāk būs problemātiska. Turklāt risinājumu varianti var radīt pozitīvu ietekmi (ieguvumus) saistībā ar izmaksu ietaupījumiem, ko radītu iespējama pirms lēmumu pieņemšanas vajadzīgā sagatavošanās laika saīsināšana attiecībā uz programmu īstenošanu un personāla jomā veikta optimizācija Komisijā un EKA. Attiecībā uz juridiskajiem pielāgojumiem, kas būtu vajadzīgi, lai īstenotu dažādos risinājumu variantus, analīze ļauj secināt, ka 2. varianta īstenošana būtu salīdzinoši vienkārša. Lai īstenotu 2. variantu, būtu jāveic grozījumi spēkā esošajā ES un EKA pamatnolīgumā vai jānoslēdz jauns nolīgums. Komisija uzskata, ka 3. varianta īstenošanai būtu vajadzīgs ES tiesību akts, kurā cita starpā būtu jāietver „ES pīlāra” uzdevumu definīcija, struktūra un finansiālās prasības atbilstīgi detalizētai kvantitatīvai izmaksu un ieguvumu analīzei un šī varianta radīto sarežģīto institucionālo un juridisko seku novērtējumam, kas, iespējams, ietvertu grozījumus EKA tiesiskajā regulējumā. Šķiet, ka 4. variants ir sarežģītāks. Īstenojot šo variantu, EKA pārtrauktu darbu kā starpvaldību organizācija un pārtaptu par ES aģentūru. Būtu jāpieņem jaunās aģentūras civildienesta noteikumi (tostarp pārejas noteikumi) un finanšu noteikumi. Tiek uzskatīts, ka šis variants arī ir visgrūtāk īstenojams, jo tas ietver sarežģītu īstenošanas procesu, turklāt saistībā ar to ir vajadzīga politiskā vienprātība, ko tuvākajā nākotnē panākt varētu būt sarežģīti. Pamatojoties uz dažādu novērtējuma kritēriju apkopojumu, turpmāk sniegtajā attēlā ir atspoguļota provizorisks risinājumu variantu grafiks, ņemot vērā kompromisu starp „izmaksām” un „efektivitāti”. Tā kā izvērtētie varianti cits citu savstarpēji neizslēdz, atkarībā no pieņemtā laika grafika varētu apsvērt vairāku variantu īstenošanu. Attēls. Provizorisks risinājumu variantu rentabilitātes novērtējums Avots: Roland Berger Strategy Consultants, „ES un EKA attiecību attīstība — variantu izmaksu un ieguvumu novērtējums” Svarīgi norādīt, ka nesen pieņemtajā EKA ziņojumā „EKA un ES attiecību stāvoklis — scenāriju novērtējums”, kas 2013. gada 19. decembrī tika iesniegts EKA padomē kā daļa no EKA ministru līmeņa padomē 2012. gada 20. novembrī pieņemtās politiskās deklarācijas izvērtējuma, kā daudzsološākie attīstības scenāriji ir minēti tā dēvētais „uzlabotais status quo” un „ES palāta”, kas šķiet līdzīgi šajā ziņojumā aprakstītajam 2. un 3. variantam. Saskaņā ar EKA ziņojumu „uzlabotais status quo” tiktu īstenots īsā termiņā, izmantojot īpašus uz programmām vērstus nolīgumus, kuru pamatā būtu spēkā esošās ES juridiskās formas (piemēram, regulas) un EKA juridiskās formas (piemēram, konvencija). Vidējā termiņā šis scenārijs varētu ietvert pamatnolīguma pārskatīšanu vai jauna sadarbības nolīguma noslēgšanu. Ziņojumā ir norādīts, ka „ES palāta” būtu atsevišķa, patstāvīga struktūra, ar kuru tiktu papildināta spēkā esošā un nemainītā EKA juridiskā struktūra. Šis scenārijs nozīmētu, ka vispārējā EKA struktūrā līdzās pastāvētu divas paralēlas „palātas”, proti, starpvaldību un ES palāta. Ziņojumā ir aplūkots arī trešais scenārijs — „ES aģentūra”, paredzot, ka tas ir variants, kas būtu atkarīgs no ilgtermiņa redzējuma attiecībā uz laikposmu pēc 2020. gada, par kuru EKA dalībvalstīm vēl nav vienprātības. 5. Secinājumi un turpmākie pasākumi Iepriekš izklāstītās analīzes elementu mērķis ir sniegt ieskatu dažādos risinājumu variantos un to potenciālā mazināt strukturālās problēmas un nodrošināt uzlabojumus spēkā esošajā ES un EKA attiecību regulējumā. Tomēr šajā posmā ar šiem elementiem nepietiek, lai pamatotu galīgo varianta izvēli. Saskaņā ar ārējo pētījumu „atsevišķas struktūras izveide EKA (..) vidējā termiņā sniedz labāko kompromisu starp paredzamo efektivitāti un vienkāršu īstenošanu”. Komisija saskata šī varianta pozitīvos aspektus, par kuru ir jāveic padziļinātāka analīze un kas ir jāapspriež ar EKA, lai pilnībā novērtētu šī varianta ietekmi juridiskajā, tehniskajā un cilvēkresursu jomā. Šī varianta sniegtā priekšrocība ir tāda, ka, to īstenojot, tiktu saglabāta EKA starpvaldību struktūra, tajā pašā laikā izveidojot pienācīgu regulējumu, lai pārvaldītu ES piešķirtos finanšu resursus. Lai gan 3. variants varētu būt piemērotāks, lai risinātu strukturālās problēmas ES un EKA attiecībās, paralēli 3. varianta īstenošanai būtu jāapsver arī 2. variants (spēkā esošā pamatnolīguma pārskatīšana). Būtu arī jāuzsver, ka, kā norādīts 2012. gada novembra paziņojumā, deleģēšanas nolīgumi ir veicinājuši ES un EKA tuvināšanos un var sniegt papildu ieguldījumu darbības efektivitātes un ES un EKA darba attiecību uzlabošanā saistībā ar EKA dalību programmas Galileo un Copernicus īstenošanā. Tāpēc 2. un 3. variants būtu jāaplūko, ņemot vērā ES un EKA darba procedūru uzlabojumus, ko varētu panākt ar šādu deleģēšanas nolīgumu palīdzību. Komisija uzskata, ka izvēlētajam attīstības modelim būtu jāsniedz pievienotā vērtība abām organizācijām, proti, gan ES, gan EKA, un būtu jānovērš nenoteiktības radīšana attiecībā uz pienākumiem. Izvēlētajam risinājumam būtu jābūt pragmatiskam un jānovērš tā dēvētā „lielā sprādziena” pieeja, bet tajā pašā laikā jānodrošina stabils un ilgtspējīgs (juridiskais) pamats, uz kura šīs attiecības var attīstīties ilgtermiņā — līdz 2020. gadam un vēlāk, nodrošinot pilnīgu atbilstību piemērojamajiem finanšu noteikumiem un jo īpaši Finanšu regulā noteiktajiem budžeta principiem. Būtu uzmanīgi jānovērtē jau sākto programmu ietekme, lai mazinātu visus iespējamos traucējumu riskus. Šis dokuments ir daļa no Komisijas atbildes uz Padomes aicinājumu (formulēts tās 2013. gada februāra secinājumos) sagatavot priekšlikumus par turpmāku ES un EKA attiecību attīstību. Pamatojoties uz sākotnējo novērtējumu, Eiropas Komisija pastiprinās diskusijas ar dalībvalstīm un EKA ģenerāldirektoru, lai sīkāk izstrādātu aplūkoto variantu regulējuma un tehniskās analīzi, lai Komisija, no vienas puses, un EKA ģenerāldirektors, no otras puses, varētu sagatavot saskaņotus priekšlikumus attiecībā uz vienotu pieeju abu organizāciju attiecību turpmākā regulējuma definēšanai. Gaidāms, ka lēmumu par aģentūras attīstību EKA pieņems tās ministru līmeņa padomē 2014. gada decembrī. No ES puses šā dokumenta mērķis ir nodrošināt informāciju diskusijām Padomē, lai iegūtu informāciju par politisko virzienu saistībā ar turpmākajiem pasākumiem, kas jāveic ciešā sadarbībā ar EKA ģenerāldirektoru. Atkarībā no šo diskusiju rezultātiem, notiekošā dialoga ar EKA un variantu turpmākas iekšējās analīzes Komisija var ierosināt konkrētus priekšlikumus, lai līdz 2014. gada beigām vai 2015. gada sākumam pārveidotu spēkā esošo ES un EKA attiecību regulējumu. Dokumentā nav sniegts viedoklis par turpmākiem Komisijas priekšlikumiem, kuru pamatā būs vispusīgs ietekmes novērtējums, kurā tiks sīkāk izklāstīta un skaitliski atspoguļota vismaz 2. un 3. varianta ietekme. Papildu darbs ir jo īpaši vajadzīgs, lai novērtētu variantus saistībā ar politikas koordinēšanas un īstenošanas efektivitāti, kā arī kopīgas ES un EKA rīcības ietekmi uz vispārējiem ES politikas mērķiem (piemēram, kosmosa stratēģiskā nozīme Eiropai, kosmosa jomā veiktu darbību ietekme uz sociālām problēmām un ES kosmosa nozares konkurētspēja). Analīzē būtu jāiekļauj arī prognožu elementi attiecībā uz ilgtermiņa tehnoloģiju, rūpniecības un ekonomikas nozares norisēm, kā arī iespējamajām globālajām norisēm, kas varētu ietekmēt ES attiecības ar EKA. [1] OV L 261, 6.8.2004., 64. lpp. [2] LESD 189. pants. [3] COM(2011) 152, 2011. gada 4. aprīlis. [4] COM(2012) 671, 2012. gada 14. novembris. [5] ST6571/13. [6] Eiropas Komisija, atbildot uz Padomes secinājumiem, rakstiskā paziņojumā vēlējās precizēt, ka tā „uzskata, ka vārda „kopīgs” izmantošana pirms vārda „priekšlikumi” rada priekšstatu, kas no juridiskā un institucionālā viedokļa nav pareizs. Izmantojot savas iniciatīvas tiesības, Komisija noteiks atbilstošāko veidu, kā tās priekšlikumu sagatavošanas laikā attiecībā uz turpmākām nepieciešamajām ES un EKA attiecībām nodrošināt ciešu sadarbību ar Eiropas Kosmosa aģentūras (EKA) ģenerāldirektoru un ES dalībvalstīm”. [7] Piemēram, atsaucoties uz deleģēšanas nolīgumu, kas Savienībai būtu jānoslēdz ar EKA saistībā ar Galileo programmas izvēršanas posmu, regulas 30. apsvērumā ir norādīts: „Lai Komisija varētu pilnībā īstenot kontroles pilnvaras, deleģēšanas nolīgumā būtu jāiekļauj vispārēji nosacījumi par EKA uzticēto līdzekļu pārvaldīšanu. Attiecībā uz darbībām, ko finansē vienīgi Savienība, šādiem nosacījumiem vajadzētu garantēt tādu kontroles līmeni, kas ir salīdzināms ar to, kāds tiktu pieprasīts, ja EKA būtu Savienības aģentūra.” (Eiropas Parlamenta un Padomes Regula Nr. 1285/2013 par Eiropas satelītu navigācijas sistēmu ieviešanu un ekspluatāciju; OV L 247, 20.12.2013.) [8] Attiecībās ar Eiropas Parlamentu. [9] 2012. gada 20. novembra politiskā deklarācija par Eiropas Kosmosa aģentūru, kas vislabāk kalpo Eiropas interesēm, ESA/C-M/CCXXXIV/Res. 4 (final). [10] ES un EKA attiecību attīstība — variantu izmaksu un ieguvumu novērtējums, Roland Berger Strategy Consultants, 2013. gada novembris. [11] Iepriekšējās saistībā ar GNSS programmām veiktās analīzes apliecina, ka vienas dienas kavējums kritiskajā ceļā ir pielīdzināms aptuveni 1 miljonam eiro. [12] Attiecībās ar Eiropas Parlamentu. [13] Ideja par „ES pīlāru” EKA ietvaros ir bijusi daļa no Komisijas izvērtējuma par tās attiecībām ar EKA kā solis virzībā uz ilgtermiņa tuvināšanās mērķa īstenošanu. Komisija savā 2011. gada aprīļa paziņojumā norādīja, ka EKA „turpinās izmantot pārvaldības struktūras, kas paredzētas vienīgi ES programmām”. Komisija 2012. gada novembra paziņojumā arī norāda, ka, strādājot pie ilgtermiņa tuvināšanās mērķa īstenošanas, EKA varētu „veikt vajadzīgos strukturālos pielāgojumus (finanšu un iekšējo lēmumu pieņemšanā), lai nodrošinātu, ka Komisijas Eiropas Kosmosa aģentūrai deleģētās darbības tiek pārvaldītas vidē, kas līdzinās ES videi (piemēram, izmantojot īpaši paredzētu direktorātu, kas pārvalda ES programmas EKA)”. Šo variantu, izvērtējot iespējamo attīstību nākotnē, izskata arī EKA (izvērtēšana tika sākta 2012. gada novembra EKA ministru līmeņa padomē). [14] Eiropas Parlamenta un Padomes Regula Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam; OV L 298, 26.10.2012. (skatīt I daļas II sadaļu).