LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 323/31

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2010/C 323/14

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“CORDERO DE EXTREMADURA”

EK Nr.: ES-PGI-0005-0725-09.10.2008

AĢIN ( X ) ACVN ( )

1. Nosaukums:

“Cordero de Extremadura”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Spānija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids:

1.1. grupa. Svaiga gaļa (un subprodukti)

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

Gaļa ir no pārbaudītu jēru liemeņiem un to izcirtņiem, kas iegūti no dzīvniekiem ar 5.2. punktā uzskaitītajām specifiskajām īpašībām.

Šo dzīvnieku liemeņiem ir šādas īpašības:

a) svars: vīriešu kārtas jēru liemeņu svars nepārsniedz 16 kg, bet sieviešu kārtas jēru liemeņu svars – 14 kg;

b) nobarojums: neliels vai vidējs – 2. vai 3. tauku slāņa klase (Regula (EK) Nr. 1249/2008);

c) krāsa no rozā līdz bāli rozā;

d) uzbūve: O klase (ne pārāk daudz muskuļaudu) vai augstāka klase (Regula (EK) Nr. 1249/2008);

e) bez apstrādes defektiem un hematomām;

f) treknuma apraksts: — zemādas tauki balti un pēc konsistences stingri, — iekšējie tauki balti, klāj pusi nieru, bet nekad neklāj tās pilnībā.

Ar AĢIN “Cordero de Extremadura” apzīmētās jēra gaļas īpašības ir šādas:

— gaļas krāsa no rozā līdz bāli rozā,

— organoleptiskās īpašības: ēdot jūtama ļoti laba konsistence, muskuļaudos mērens cauraugušu tauku daudzums. Gaļa ļoti maiga un nav pārāk tauka. Tā kā tauku sadalījums un kvalitāte ir laba, gaļai ļoti patīkams aromāts, garšas buķete un sulīgums.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem):

—

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

—

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Lopkopības saimniecībās, kurās iegūst izejvielu produktam ar šo AĢIN, dzīvniekus audzē pēc šajā apgabalā tradicionālā ekstensīvā vai daļēji ekstensīvā audzēšanas veida, turklāt vaisliniekus un no zīdītājas aitu mātes neatšķirtos jērus audzē tikai pēc ekstensīvās sistēmas jeb veida.

Vaislinieku audzēšanas paņēmieni atbilst dabas resursu izmantošanai lopkopībā saskaņā ar tradicionālo ekstensīvo ganību sistēmu. Šo vaislinieku pamatbarībai izmanto dabisko ganību resursus, kurus dzīvnieki visu gadu patērē neapstrādātus; ja vajadzīgs, barību papildina, izēdinot salmus, graudus, sagatavotu lopbarību, subproduktus un barības koncentrātus, ko galvenokārt veido graudaugi, eļļas augi un proteīnaugi. Papildbarības daudzums un tās izēdināšanas ilgums atkarīgs no esošajiem resursiem un dzīvnieku vajadzībām attiecīgajā laikposmā.

Jēri paliek pie mātes un barojas ar mātes pienu līdz atšķiršanai (kad tie sasniedz 40–50 dienu vecumu). Kad jēriem ir 3 nedēļas, tiem papildus var izbarot arī attiecīgu dzīvnieku barību. Pēc atšķiršanas jērus tur kūtīs un uzrauga vai nu saimniecības dzīvnieku turēšanas ēkās, vai aizgaldos, nobarošanas stacijās un piebarošanas vietās, kas ierakstītas attiecīgā reģistrā. Jēru pamatbarību veido koncentrāti, kas sagatavoti galvenokārt no graudaugiem, eļļas augiem, proteīnaugiem un graudaugu salmiem. Papildbarībā kaujamajiem jēriem izēdina vienīgi sauso lopbarību, ko veido galvenokārt graudaugi, eļļas augi un proteīnaugi.

Kaujamos jērus, kas aizsargāti ar šo ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, audzē saimniecībās, kas ierakstītas Reglamentējošās padomes reģistros, un jēri jānogādā lopkautuvē pilnībā identificēti.

Jērus nokauj un liemeņus apstrādā lopkautuvēs un gaļas izciršanas ražotnēs, kuras atbilst produkta specifikācijas prasībām, ir aprīkotas saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem un kārto attiecīgus reģistrus, ar ko nodrošina produkta izsekojamību un periodisku pārbaužu veikšanu. Ar šīs prasības izpildi iecerēts nodrošināt ar AĢIN “Cordero de Extremadura” apzīmētā produkta aizsardzību un integritāti. Jēru transportēšanas ilgums no izcelsmes saimniecības līdz lopkautuvei nedrīkst pārsniegt 2 stundas. Tādējādi transportēšana nerada dzīvniekiem stresu un no tiem iegūtās gaļas kvalitāte nepazeminās pH izmaiņu dēļ, ko tajā var radīt šāds stress.

Reglamentējošā padome piedalās arī produkta ieguves posmā, kas aptver gan apstrādi, gan izciršanu, pārbaudot, vai liemeņu sagatavošana un izcirtņu iegūšana nekaitē gaļas kvalitātei.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

—

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

Gaļu ar aizsargāto norādi nogādājot tirgū, tai jābūt ar sertifikācijas zīmi, kurā līdztekus tirdzniecības nosaukumam obligāti jābūt arī norādei Indicación Geográfica Protegida (aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde) “Cordero de Extremadura” vai Kopienas simbolam un Reglamentējošās padomes logotipam.

Neatkarīgi no veida, kādā gaļu ar aizsargāto norādi piedāvā tirgū patēriņam, tai jābūt ar sertifikācijas zīmi, kas ir numurēta etiķete, kura ļauj pilnībā identificēt produktu, lai novērstu patērētāja maldināšanas iespēju.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

Ar aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norādi “Cordero de Extremadura” apzīmētā produkta apgabals ir viss Estremaduras reģions.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

Aitu ganīšanu reģionā atbalstīja gan feniķieši, gan romieši, gan arī arābi, savukārt karaļa Alfonsa X laikā tika izveidota Ganu apvienības goda padome (Honrado Concejo de la Mesta de los Pastores), kas bija pagrieziena punkts Spānijas aitkopības attīstībā.

Produkta ieguvei vajadzīgās šķirnes aitas audzē šajā ģeogrāfiskajā apgabalā ar vēsturiskām aitkopības tradīcijām, izmantojot tradicionālas lopkopības metodes un praksi. Apgabalā ir ekstensīvai ganību sistēmai piemēroti ģeofiziskie apstākļi – zemes platībās ir izveidojušās dabiskās ganības un citas pļavas, un apgabals atrodas tāda reģiona teritorijā, kurš izceļas ar specifiskām īpašībām, kam ir diferencējoša nozīme salīdzinājumā ar citiem ģeogrāfiskajiem apgabaliem: ģeofiziskie un edafiskie pamatfaktori, autohtona flora un fauna, ganību saimniecības, nokrišņu daudzums, saules spīdēšanas ilgums un klimats.

Reljefa ziņā ģeogrāfisko apgabalu veido ielejas un palejas 200 līdz 800 m augstumā virs jūras līmeņa. Tur valda pussauss Vidusjūras klimats, ko mērenāku dara okeāna ietekme; gada vidējā temperatūra ir 16–17 °C, ziemas ir aukstas, bet vasaras karstas. Gada nokrišņu daudzums ir 450 līdz 850 mm; lietus visvairāk līst ziemā un pavasara sākumā, bet vasarā – nemaz. Tiešās saules gaismas ilgums pārsniedz 3 000 stundu gadā.

Ganību ekosistēma, kas gadsimtu gaitā izveidojusies, cilvēku darbības ietekmē pārveidojoties Vidusjūras piekrastes mežiem, Estremadurā aizņem plašus apgabalus; ganību lopkopība tajos tradicionāli bijusi ekstensīva, bet izmantojamo dzīvnieku sugas (gan mājdzīvnieku, gan arī savvaļas dzīvnieku), vide un cilvēka darbība vienmēr bijusi līdzsvarā. Šīs ekosistēmas galvenie enerģētiskie resursi ir zālaugu ganības ar dažādu sugu sastāvu un lielu viengadīgo pašapputes sugu augu daudzumu.

5.2. Produkta specifika:

Ar AĢIN “Cordero de Extremadura” apzīmētā gaļa iegūta no dzīvniekiem ar šādām īpašībām:

a) audzēšanas veids Ekstensīvās ganību sistēmas apstākļos jēri paliek kopā ar aitu māti; līdztekus mātes pienam jēru barību līdz atšķiršanai var papildināt ar koncentrātiem, kuru sastāvā ir galvenokārt graudaugi un tauriņziežu dzimtas augi. Kaujamos jērus piebaro vienīgi kūts apstākļos ar barības koncentrātiem un labības salmiem. Līdz nokaušanai jēri nedrīkst būt vecāki par 100 dienām;

b) to jēru vecāku šķirnes īpašības, no kuriem iegūst gaļu ar AĢIN “Cordero de Extremadura”, ir šādas: Mātes: merīnaitas (Merino) vai merīnaitu krustojumi ar Merino Precoz, Merino Fleischschaf un Île de France šķirnes aitām, taču mātēm vismaz 50 % apjomā jābūt merīnaitām. Tēvi: jebkuri tīršķirnes vai tās vienkāršo hibrīdšķirņu teķi no merīnaitu šķirņu grupas (Merino, Merino Precoz, Merino Fleischschaf, Île de France un Berrichon du Cher).

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

Pieteikumu atzīt “Cordero de Extremadura” par produktu ar AĢIN pamato šīs gaļas specifiskās īpašības un reputācija, ko izpelnījies šis produkts.

a) Produkta raksturīgās īpašības

Šīs gaļas īpašais maigums, sulīgums, krāsa un tauku saturs panākts Estremadurai raksturīgās ganību sistēmas apstākļos; par to liecina veiktie pētījumi:

“Šī Estremaduras reģionam raksturīgā lopkopības sistēma, kura saistīta ar reģiona īpašo ganību ekosistēmu un kurā nostiprinājušās audzēšanas un ēdināšanas sistēma, kā arī izmantotā apgabalam raksturīgā aitu šķirne ietekmē jēru gaļas sastāvu un organoleptiskās īpašības” (Sañudo y col, 1997 un Díaz y col, 2005).

Šī Estremadurai raksturīgā gaļas ražošanas sistēma, kuras pamatā ir ganību ekosistēmas dabisko resursu izmantošana, jēru turēšana kopā ar māti visu audzēšanas laiku, ēdināšana un kaušanas vecums, piešķir šo jēru gaļai specifiskas īpašības maiguma, krāsas un sulīguma ziņā.

b) “Cordero de Extremadura” reputācija

Būtiska nozīme Estremaduras reģiona tautsaimniecībā vienmēr bijusi lopkopības apakšnozarei, it īpaši aitkopībai, kas vienmēr bijusi dominējošā; par to liecina tādi vēsturiski rakstu avoti kā, piemēram, “El Catastro del Marqués de la Ensenada”, kuru datē ar XVIII gadsimtu un saskaņā ar kuru aitu ganāmpulkos apgabalā pavisam bija 1 300 000 dzīvnieku.

Turklāt dokumentu, kuros ir atsauces uz Estremaduras pļavās ganīto aitu (jo īpaši merīnaitu) gaļas kvalitāti, ir daudz, un tajos sniegti sīki apraksti:

“Estremadura ir īpašvārds, ar ko apzīmē zemes platības, uz kurām ziemas sezonā noganīšanai pārdzen zālēdājus dzīvniekus. Teiciens “extremar el rebaño” [sadalīt ganāmpulku] nozīmē atšķirt jērus no aitumātēm un turēt katru grupu savā pusē. Šo darbību sauc par “extremadura”. Tādējādi reģionu nosauca par Traslasierra zemi (“Aizkalne”), kurā atrodas ziemas ganības: lielās ganības, ko “sargāja” no vietējo iedzīvotāju vēlmēm, (“Gani jau dodas uz ziemas ganībām …” (“Ya se van los pastores a la extremadura …”) – vārds “extremadura” ar mazo burtu)”, “Estremaduras vēsture” (“La Historia de Extremadura”), izdevis Hoy, Diario de Extremadura, 1997.

Ivans Sorapans (Ivan Sorapan) savā 1616. gadā izdotajā darbā “Spānijas medicīna pazīstamākajos mūsu valodas sakāmvārdos” (“Medicina española contenida en proverbios vulgares de nuestra lengua”) par Estremaduru raksta šādi:

“Šīs zemes labās kvalitātes ganības un zīles dod gaļu visai Veckastīlijai (Caftilla lavieja), galmam, Mačai (Mácha), Toledo Karalistei, Seviļai un Granadai …”.

“Runā, ka Estremadurā audzētajiem dzīvniekiem patiesi ir pasaules slava un ka Gvadjanas (Guadiana) krastos vien katru gadu ganās vairāk nekā piecsimt tūkstoš liellopu un sīklopu …”.

Par Estremaduras jēru gaļas lielo nozīmi nav nekādu šaubu: daļa Estremaduras vēstures ir šīs zemes virtuves vēsture, to tautu ēdienu vēsture, kuras laika gaitā apdzīvojušas Estremaduras zemes. Par to liecina vairāku dažādu gadsimtu vēsturnieku izteikumi, kuros slavēta izsmalcinātā Estremaduras jēru gaļa.

— “Gvadelupes Dievmātes pirmā un brīnumainā attēla vispārējā vēsturē” (“La Historia Universal de la Primitiva y Milagrosa Imagen de Ntra. Sra. de Guadalupe”), kas iznāca 1743. gadā, atrodamas vairākas atsauces uz imperatora Kārļa V ēšanas gaumi: “Kad viņš uzturējās Justes (Yufte) klosterī, priors viņu apmeklēja katru mēnesi tās pieķeršanās dēļ, ko viņš izjuta pret šo mitekli, un tāpēc, ka Viņa Imperatoriskajai Majestātei garšoja to jēru gaļa, kurus šeit nobaroja …”.

— 1952. gadā izdotajā “Spāņu gastronomijas rokasgrāmatā” (“La Guía del buen comer español”) Dionīsijs Peress (Dionisio Pérez), slavenais Tebusas (Thebusse) ārsts, raksta par Estremaduras virtuvi un min divus ēdienus, kurus viņš uzskata par “majestātiskiem”: “ganu cepetis” (“caldereta de los pastores”) un “ceļinieka vistas gaļa” (“pollo caminero”).

“Cordero de Extremadura” reputācija mūsdienās

Tautas virtuves receptes, kurās jēra gaļa ir galvenā sastāvdaļa, ir daudz un dažādas: “Estremaduras cepetis” (“Caldereta extremeña”), “jēra ragū” (“Cochifrito de borrego”), “jēra gaļa ar raudeni” (“Carnero con orégano”), “plaušu ragū” jeb “čanfaina” (“Chanfaina”), “jēra kājiņas” (“Manos de cordero”) utt. (“Estremaduras virtuves pavārgrāmata. Pētījums par Estremaduras virtuves izcelsmi” (“Recetario de Cocina extremeña. Estudio de sus orígenes”), Universitas Editorial, 1985).

Ar AĢIN “Cordero de Extremadura” apzīmēto produktu saistītā tradīcija un reputācija saglabājas arī šodien. Šā produkta pieprasījums un izmantojums reģiona restorānu un pavāru vidū arvien pieaug, un jēra gaļu bieži vien izmanto arī “jaunās virtuves” receptēs (“Jaunā Estremaduras virtuves pavārgrāmata” (“Nuevo Recetario de Cocina Extrermeña”), 2001).

Nesenos pētījumos izcelts ar AĢIN “Cordero de Extremadura” apzīmētās gaļas specifiskums:

— to jēru liemeņu raksturojums, kurus apzīmē ar īpašiem nosaukumiem, – “Cordero de Extremadura” un “Cordero Manchego” (Alonso, I., Sánchez, C., Pardos, J. F., Pardos, J. J., Delfa, R., Sierrra, I., Fisher, A., 1999):

— dažādu veidu Eiropas aitu gaļas kvalitātes un sastāva noteikšana un pielāgošana. Pielāgošana patērētāju prasībām. Projekts FAIR3-CT96-1768“OVAX” (Sañudo, C y col., 1999):

— to jēru liemeņu kvantitatīvo un kvalitātes īpašību novērtēšana, kuri audzēti saskaņā ar dažādām lopkopības sistēmām (Maria de la Montaña López Parra, 2006).

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 5. panta 7. punkts)

http://aym.juntaex.es/NR/rdonlyres/694B12E7-A6EF-41B3-971A-2F72813DF862/0/PliegoIGP_Cordero.pdf

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.