Komisijas ziņojums par subsidiaritāti un proporcionalitāti (16. ziņojums par „Tiesību aktu labāku izstrādi”, 2008. gads) /* COM/2009/0504 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 25.9.2009 COM(2009) 504 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS PAR SUBSIDIARITĀTI UN PROPORCIONALITĀTI (16. ziņojums par „Tiesību aktu labāku izstrādi”, 2008. gads) KOMISIJAS ZIŅOJUMS PAR SUBSIDIARITĀTI UN PROPORCIONALITĀTI(16. ziņojums par „Tiesību aktu labāku izstrādi”, 2008. gads) 1. IEVADS Šis ir sešpadsmitais gada ziņojums par subsidiaritātes un proporcionalitātes principu piemērošanu, kuru Komisija iesniedz Eiropadomei un Eiropas Parlamentam saskaņā ar protokolu, kas pievienots Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam[1]. Tāpat kā 2007. gada ziņojumā šajā ziņojumā netiek aplūkoti labāka regulējuma vispārīgāki jautājumi, kuriem tika pievērsta uzmanība Trešajā labāka regulējuma regulā[2]. 2. TIESISKAIS REGULēJUMS UN IESTāžU SISTēMA 2.1. Subsidiaritātes un proporcionalitātes principi Subsidiaritātes un proporcionalitātes definīcijas ir iekļautas Eiropas Kopienas dibināšanas līguma (EK līguma) 5. panta 2. un 3. punktā. EK Līguma 30. protokolā sniegta sīkāka informācija par to, kā šie abi principi būtu jāpiemēro. Subsidiaritāte ir vadošais princips, nosakot robežu starp dalībvalsts un ES atbildību, proti, kuram būtu jārīkojas? Ja Kopienai attiecīgajā jomā ir ekskluzīva kompetence, nav šaubu par to, kuram būtu jārīkojas, un subsidiaritāti nepiemēro. Ja par attiecīgo jomu ir atbildīga gan Kopiena, gan arī dalībvalstis, saskaņā ar subsidiaritātes principu skaidri tiek atbalstīta pieņēmums, ka rīkojas dalībvalsts. Kopienai būtu jārīkojas vienīgi tad, ja dalībvalstis nespēj pilnībā sasniegt paredzētās darbības mērķus (nepieciešamības tests) vai ja tos var vieglāk sasniegt Kopiena (pievienotās vērtības tests vai salīdzināms lietderīgums). Subsidiaritāte ir dinamisks jēdziens, un vērtējums par to, kā šis princips jāpiemēro, laika gaitā attīstīsies. Subsidiaritātes princips ļauj Kopienai, ievērojot savas pilnvaras, izvērst plašāku rīcību, ja to prasa apstākļi vai, gluži otrādi, tas nozīmē, ka Kopienas darbība būtu jāierobežo vai jābeidz, ja tā vairs neiztur subsidiaritātes testu[3]. Proporcionalitāte ir vadošais princips, nosakot, kā Eiropas Savienībai būtu jāīsteno sava kompetence – gan ekskluzīvā, gan dalītā (kādai būtu jābūt ES rīcības formai un saturam?). Gan EK līguma 5. pantā, gan protokolā noteikts, ka rīcībai nebūtu jāpārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai sasniegtu EK līguma mērķus. Pieņemot lēmumu, priekšroka vienmēr jādod vismazāk ierobežojošam risinājumam. 2.2. Piemērošanas veidi, iespējas izteikt piezīmes un pēckontrole Visām Eiropas Savienības iestādēm jāievēro abi principi. Īpašas saistības ir noteiktas protokolā un Iestāžu 1993. gada nolīgumā par subsidiaritāti[4]. Tālāk apkopoti daži to galvenie elementi. Komisijai pirms tiesību aktu ierosināšanas jāveic plaša apspriešanās; katra tiesību akta priekšlikuma paskaidrojuma rakstā jānorāda pamatojums secinājumam, ka priekšlikums atbilst subsidiaritātes un proporcionalitātes principam; un jāņem vērā slogs, kas gulstas uz Kopienu, valstu valdībām, pašvaldību iestādēm, uzņēmējiem un pilsoņiem. Eiropas Parlamentam un Padomei jāsniedz pamatojums attiecībā uz subsidiaritāti, ja to izdarītais grozījums ietekmē Kopienas rīcības darbības jomu[5]. Ja piemēro konsultāciju vai sadarbības procedūru, Padomei jāinformē Parlaments par savu nostāju attiecībā uz subsidiaritātes un proporcionalitātes principu, iesniedzot pamatojumu[6]. Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja un Reģionu komiteja pauž savu viedokli vai nu tad, kad ar tām apspriežas, vai atzinumos, ko tās sniedz pēc savas iniciatīvas. Arī „Kopienas un Eiropas Savienības dalībvalstu parlamentu Eiropas lietu komiteju konference” ( COSAC ) var sniegt atzinumu par subsidiaritātes principa piemērošanu[7]. Kopš 2006. gada septembra Komisija ir nosūtījusi tiesību aktu priekšlikumus dalībvalstu parlamentiem, aicinot tos paust savu viedokli par tiem. Lai arī šāda apmaiņa attiecas uz daudz plašāku jomu nekā subsidiaritāte un proporcionalitāte, daudzas piezīmes, kas ir saņemtas no dalībvalstu parlamentiem, attiecas uz minētajiem principiem. Visbeidzot, Tiesa un Pirmās instances tiesa var pārskatīt iestāžu aktu likumību attiecībā uz saderību ar subsidiaritātes principu. 3. Kā KOMISIJA MINēTOS PRINCIPUS PIEMēROJUSI 2008. GADā 3.1. Kā Komisija piemēro šos principus Protokolā paredzēts, ka Komisija paskaidro, kādēļ tā uzskata, ka priekšlikums atbilst subsidiaritātes un proporcionalitātes principiem. Komisija to dara vairākos veidos, proti, subsidiaritāti un proporcionalitāti analizē kā daļu no ietekmes novērtējumiem, ko Komisija sniedz par visām tās galvenajām iniciatīvām, un tās tiek aplūkotas tiesību aktu priekšlikumu paskaidrojuma rakstā un apsvērumos. Komisijas sagatavoto ietekmes novērtējumu būtiska iezīme ir neatkarīga kvalitātes kontrole, ko sniedz Ietekmes novērtējuma padome (INP). Savos atzinumos INP bieži iesaka uzlabojumus ietekmes novērtējumu pamatelementos, tostarp attiecībā uz subsidiaritāti un proporcionalitāti. INP atzinumi ir daļa no Komisijas iekšējās lēmumu pieņemšanas un ir pieejami arī citām iestādēm un plašai sabiedrībai pēc tam, kad Komisija ir pieņēmusi attiecīgo iniciatīvu. INP 2008. gada ziņojums liecina, ka ir pieaudzis INP ieteikumu skaits par subsidiaritāti un proporcionalitāti (29 lietas 2007. gadā, 48 lietas 2008. gadā). Balstoties uz INP darba rezultātiem un ietekmes novērtējuma sistēmu, ko Reģionu Komiteja izveidoja savam subsidiaritātes darbam[8], Komisija ir uzlabojusi subsidiaritātes un proporcionalitātes analīzes vadlīnijas, kas ir iekļautas pārstrādātajās Ietekmes novērtējuma pamatnostādnēs, kas pieņemtas 2009. gada janvārī. Vadlīnijās ir ietverti divi jautājumu kopumi[9], kas ir balstīti uz 30. protokolu un kuriem būs jāpalīdz uzlabot ietekmes novērtējumu analīzes kvalitāti. Piemēram, jautājumos galvenā nozīme pievērsta starptautisko aspektu klātbūtnei, kas varētu būt rādītājs, ka dalībvalstis pašas nevar apmierinošā veidā sasniegt mērķus. 3.2. Piemēri tam, kā Komisija piemēroja principus savos ietekmes novērtējumos Saskaņošanas pakete.[10] Šo paketi veido divas pārskatītas direktīvas. viena par strādājošu grūtnieču aizsardzību (pagarinot tiesības uz grūtniecības un dzemdību atvaļinājumu no 14 līdz 18 nedēļām, saglabājot algu pilnā apmērā) un otra par līdzstrādājošu dzīvesbiedru un pašnodarbinātu sieviešu aizsardzību (nodrošinot līdzstrādājošiem dzīvesbiedriem, pēc viņu pieprasījuma, tādus pašus sociālā nodrošinājuma noteikumus kā viņu pašnodarbinātajam partnerim). Sākotnējie ietekmes novērtējuma rezultāti liecināja, īpaši attiecībā uz otro priekšlikumu, ka īstenošanas izmaksas dažās dalībvalstīs būtu ievērojamas.. Tādēļ, lai gūtu pārliecību, ka daži pasākumi ir proporcionāli izvirzītajiem mērķiem, Komisija ierosināja, ka dalībvalstis brīvprātīgi iesniedz savus pieteikumus. Samazinātas PVN likmes vietējiem pakalpojumiem[11] Komisijas priekšlikums samazināt PVN likmes vietējiem darbietilpīgiem pakalpojumiem ievieš lielāku dalībvalstu elastību, nosakot PVN likmes tādiem pakalpojumiem, kuros iekšējā tirgus dimensija ir niecīga. Tas ir piemērs tam, kā ar jaunu pieeju kāda tiesību akta piemērošanai var samazināt ES līmeņa iejaukšanos. Direktīva par vienlīdzīgu attieksmi ārpus nodarbinātības jomas. [12] Priekšlikumā par vienlīdzīgas attieksmes principa īstenošanu neatkarīgi no reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas ir vairāki aizsardzības pasākumi, kas skaidri norāda, kuros gadījumos dalībvalstis saglabā kompetenci (piemēram, izglītības saturs, valsts laicīgais raksturs, viendzimuma laulību atzīšana). Atbildot uz bažām, ka uz invaliditāti attiecināmi pasākumi radītu uzņēmumiem neproporcionāli lielas izmaksas, Komisija nodrošināja, ka priekšlikuma pamatā ir saprātīga darba vietas izveidošanas koncepcija, kas uzņēmumiem ir zināma, kopš tā ir ietverta direktīvā par vienlīdzīgu attieksmi pret nodarbinātību[13]. Komisijas priekšlikumā ir precizēts, kuri faktori jāņem vērā, izvērtējot, kas ir “saprātīga izveidošana” un paskaidrojuma rakstā ir norādīts pamatojums secinājumam, ka tas atbilst subsidiaritātes un proporcionalitātes principam. Padomes ieteikums attiecībā uz ar narkotikām saistītiem jautājumiem cietumā. Komisija sāka darbu par iniciatīvu, iesakot dalībvalstīm veikt pasākumus, kas ļautu kontrolēt ar narkotikām saistītus jautājumus cietumā. Tas papildinātu jau esošo vispārējo ieteikumu par atkarību no narkotikām. Ietekmes novērtējumā skaidri noteikts, ka pastāvēja proporcionalitātes aspekts, ņemot vērā problēmas mērogu, un bažas par proporcionalitāti bija viens no iemesliem kādēļ Komisija neīstenoja šo iniciatīvu. Vairākos citos gadījumos Ietekmes novērtējuma padome lūdza uzlabot subsidiaritātes analīzi, piemēram: priekšlikums regulai par autobusu pasažieru tiesībām[14], priekšlikums ēku energoefektivitātes direktīvai[15], priekšlikumu direktīvai, ar ko veicina ceļu satiksmes drošības noteikumu pārrobežu izpildi[16], Direktīvas priekšlikums par zinātnes vajadzībām izmantojamo dzīvnieku aizsardzību[17], regulas priekšlikums par pārtikas izdali vistrūcīgākajām personām[18], regulas priekšlikums par programmas “augļi skolai" izveidošanu[19], priekšlikums direktīvai par benzīna tvaiku uztveršanas otro posmu degvielas uzpildes stacijās, uzpildot degvielu vieglajos automobiļos[20]. Komisijas ietekmes novērtējuma tīmekļa vietnē ir atrodama sīkāka informācija par šiem gadījumiem[21]. 4. VALSTU PARLAMENTU IESAISTīšANāS 4.1. Komisijai nosūtītie atzinumi Kopš 2006. gada Komisija visus jaunos priekšlikumus sūta valstu parlamentiem, kā arī ir ieviesusi procedūru atbildēm uz parlamentu atzinumiem[22]. Atzinumu skaits, ko Komisija saņem, vidēji katru gadu pieaug, no 53 atzinumiem 2006 gadā līdz 115 atzinumiem 2007. gadā, un līdz pat 200 atzinumiem 2008. gadā[23]. Tas liecina, ka valstu parlamenti arvien vairāk izmanto kārtību, kas vajadzīga, lai reaģētu uz Komisijas iniciatīvām. Lai gan šā pasākuma darbības joma ir plašāka nekā subsidiaritāte un proporcionalitāte, valstu parlamenti bieži ir šos jautājumus izvirzījuši. Piemēram: Pacientu tiesības pārrobežu veselības aprūpē.[24] Komisija saņēma trīs atzinumus. Francijas Senāts uzsvēra, ka, respektējot subsidiaritāti un proporcionalitāti, priekšlikumā jāatzīst, ka veselības aizsardzības pakalpojumi ir dalībvalstu atbildība. Nīderlandes parlamenta abas palātas apgalvoja, ka nebija skaidrs, kādēļ jāveic pasākumi Eiropas līmenī. Viņi pauda bažas par valstu suverenitātes ievērošanu attiecībā uz veselības aizsardzības sistēmas organizēšanu un finansēšanu un par tiesiskā instrumenta izvēli (direktīva). Vācijas Bundesrāts uzsvēra, ka sociālās palīdzības pakalpojumus vajadzētu izslēgt no darbības jomas. Tas uzsvēra, ka EK līguma 95.pantu nevajadzētu izmantot par tiesisko pamatu, lai ierobežotu Kopienas rīcību veselības aizsardzības jomā kā izklāstīts 152. pantā. Bundesrāts arī uzsvēra, ka jāturpina stiprināt priekšlikuma 5. pants, kurā apstiprināta dalībvalsts atbildība par veselības aizsardzības sistēmu. Izskatot valstu parlamentu atzinumus, Komisija apstiprināja, ka saskaņā ar EK līguma 152. panta 5. punktu dalībvalstis joprojām būtu atbildīgas par veselības pakalpojumu un medicīniskās aprūpes pakalpojumu organizēšanu un sniegšanu, it īpaši nosakot pacientu tiesības un to, kā jānodrošina veselības aprūpe. Atbildē uz Vācijas Bundesrāta atzinumu Komisija arī uzsvēra, ka direktīva attiecas uz sniegto veselības pakalpojumu standartiem, bet neattiecas uz sociālās palīdzības kompensācijām un cietušo labklājību. Priekšlikums attiecībā uz Eiropas privāto uzņēmumu[25] Vācijas Bundesrāts arī izteica šaubas par to, vai tiek ievērota subsidiaritāte un vai ierosinātā saskaņošana sasniegtu noteiktos mērķus. Nīderlandes parlamenta abas palātas lūdza skaidru tiesiskā pamata apstiprinājumu. Tās vēlējās izvairīties no situācijas, kad Eiropas tiesību akti apietu valsts likumus, kas aizliedz pārkāpumus. Nīderlandes parlamenta abas palātas arī apšaubīja iniciatīvas un Komisijas prognozes par Eiropas uzņēmuma koncepcijas pievienoto vērtību. Savā atbildē Vācijas Bundesrātam Komisija norādīja, ka iekļaut pārrobežu prasību kā nosacījumu, lai izveidotu Eiropas privāto uzņēmumu, neatbilstu priekšlikuma mērķim, proti, dot ieguldījumu iekšējā tirgus izveidošanas pabeigšanā un darbības uzlabošanā, kā arī padarīt to pieejamāku MVU. Paziņojums „Mazās uzņēmējdarbības akts Eiropai”[26] Vācijas Bundesrātam ir zināmas bažas par subsidiaritāti, piemēram, jautājums par Eiropas skolu projektu uzņēmējdarbības gara veicināšanai. No otras puses Itālijas Senāts piekrita visiem Eiropas Mazās uzņēmējdarbības aktiem. Savās atbildēs Komisija aicināja gan Vācijas Bundesrātu, gan Itālijas Senātu aktīvi piedalīties turpmākajā procesā, īpaši, lai dalītos ar reģionālās MVU politikas un pasākumu labāko praksi, piemēram, par salīdzinošās novērtēšanas praksi. Ja tiktu ratificēts Lisabonas līgums, tiktu pastiprināta dalībvalstu parlamentu loma ES likumdošanā[27]. Līguma 1. un 2. protokols paredz dalībvalstu parlamentiem pastiprinātu sistēmu, kas tiem dod iespēju paust viedokli par tiesību aktu priekšlikumiem attiecībā uz to atbilstību subsidiaritātes principam. Valstu parlamenti tiktu informēti par visiem tiesību aktu priekšlikumiem un, izņemot pienācīgi pamatotus steidzamus gadījumus, tiem sava nostāja būtu jādara zināma astoņu nedēļu laikā[28]. Dalībvalstu parlamentiem būtu tiesības nosūtīt Komisijai argumentētu atzinumu gadījumos, kad tie uzskata, ka tiesību akta priekšlikums neatbilst subsidiaritātes principam[29]. Atkarībā no tā, cik atbilžu būtu saņemts no parlamentiem, Līgumā būtu paredzēti divi mehānismi – „dzeltenā karte” un „oranžā karte”, kā rezultātā priekšlikums tiktu pārskatīts un, iespējams, atsaukts. Līgumā ir iekļauti jauni noteikumi par tiesu ex-post kontroli; saskaņā ar kuriem dalībvalstu parlamentiem[30] un Reģionu komitejai būtu jāvēršas Tiesā[31] gadījumos, kad ir aizdomas, ka tiek pārkāpts subsidiaritātes princips. 4.2. COSAC koordinēti pasākumi, kas attiecas uz subsidiaritāti „Kopienas un Eiropas Savienības dalībvalstu parlamentu Eiropas lietu komiteju konference” ( COSAC ) 2008. gadā veica divus subsidiaritātes pasākumus, lai veicinātu Lisabonas līgumā paredzētās procedūras. Šā pasākuma sakarā Komisija saņēma 27 atzinumus. Padomes pamatlēmums par terorisma apkarošanu [32] . Tika saņemti pavisam 12 atzinumi. Tikai Apvienotās Karalistes Pārstāvju Palāta sniedza negatīvu atzinumu par atbilstību subsidiaritātes principam. Piecu valstu parlamentu palātas lūdza Komisijai sīkāk skaidrot dažus ar subsidiaritāti saistītus jautājumus. Citas piecas parlamentu palātas lūdza paskaidrojumus par dažiem jautājumiem, kas saistīti ar Eiropas Padomes Konvenciju par terorisma novēršanu. Direktīva par vienlīdzīgu attieksmi ārpus nodarbinātības jomas. [33] Par priekšlikumu tika saņemti 15 atzinumi, un 14 no tiem bija pozitīvi attiecībā uz subsidiaritāti. Vienīgo negatīvo atzinumu sniedza Čehijas Senāts. 5. PRINCIPU PIEMēROšANA PADOMē Pamatdirektīva par augsnes aizsardzību[34]. 2007. gada ziņojumā tika atzīmēts, ka notiek aktīvas diskusijas par subsidiaritāti un proporcionalitāti. Neskatoties uz prezidentūras centieniem, ko atbalstīja Komisija, Padomē neizdevās panākt politisku vienošanos par šo direktīvu 2007. gada decembrī. Galīgo kompromisu, kas nodrošinātu lielā mērā dalībvalstu elastību un samazinātu direktīvas ieviešanas izmaksas, bloķējošais mazākums nepieņēma saistībā ar iemesliem, kas saistīti ar subsidiaritāti un proporcionalitāti. Apspriedes tehniska līmenī turpinājās līdz 2008. gadam. Direktīva par dažu veidu uzņēmumu publicēšanas un tulkošanas pienākumiem.[35] Viens priekšlikuma noteikums atceļ prasību uzņēmumu dokumentus papīra formā, tā vietā ir paredzot, ka informācija jāpublicē izmantojot centrālo elektronisko platformu; minēto darbību mērķis ir samazināt uzņēmumu izdevumus. Vairākas dalībvalstis, kuras kopā veido bloķējošo mazākumu, vēlas turpināt dalībvalstīm ļaut saglabāt prasību publicēt valsts vai vietējā presē uz uzņēmumu rēķina. Divas dalībvalstis, balstoties uz subsidiaritātes principu, norādīja, ka publicēšanai valsts vai vietējās avīzēs ir pievienotā vērtība vietējā sabiedrībā, īpaši tur, kur interneta pārklājums ir mazs. Tās arī atsaucās uz vajadzību saglabāt šo valsts preses finansējuma avotu. Direktīva par vienlīdzīgu attieksmi ārpus nodarbinātības jomas.[36] Vācija ir pret priekšlikumu, pamatojoties uz subsidiaritātes principu. Īrija izteica tādas pašas šaubas un Čehijas Senāts pieņēma līdzīgu rezolūciju. Minētās valstis uzskata, ka priekšlikums pārsniedz tiesiskajā pamatā atļauto (EK līguma 13. pants) ar mērķi mudināt, atbalstīt vai papildināt dalībvalstu darbības. Citas dalībvalstis (īpaši Nīderlande un Itālija) arī uzskata, ka priekšlikums neatbilst proporcionalitātes principam, ņemot vērā, ar to saistītās administratīvās un finansiālās izmaksas. Padomē apspriedes par šo jautājumu turpinās Zviedrijas prezidentūras vadībā. Direktīva par nodarbinātu grūtnieču aizsardzību[37]. Vairākas dalībvalstis (īpaši Nīderlande) uzskata, ka priekšlikums neatbilst subsidiaritātes principam: šīs dalībvalstis labprātāk saglabātu iespēju lemt par dažiem jautājumiem, kas attiecas uz priekšlikumu saskaņā ar to praksi un pieredzi. Samazinās PVN likmes[38]. Viena dalībvalsts diskusiju laikā Padomē izvirzīja jautājumu par subsidiaritāti. Šai dalībvalstij nebija šaubu par subsidiaritāti saistībā ar Komisijas 2008. gada priekšlikumu; tomēr tā iebilda pret subsidiaritāti, pamatojoties uz kompromisa elementu, ko piedāvāja Francijas prezidentūra (saskaņā ar kuru katru dalībvalsts pieteikumu piemērot mazāku likmi bija jāiesūta ietekmes novērtējumam, īpaši attiecībā uz budžetu). Šis elements neveidoja politiskās vienošanās daļu, ko panāca Ekonomikas un finanšu padomes 2009. gada 10. marta sanāksmē. 6. PRINCIPU PIEMēROšANA EIROPAS PARLAMENTā Eiropas Parlaments 2008. gadā pieņēma divas rezolūcijas, kas zināmā mērā attiecas uz subsidiaritāti un proporcionalitāti. Parlaments oktobrī pieņēma rezolūciju par Komisijas ziņojumu par „Labāku tiesību aktu izstrādi 2006.– subsidiaritātes un proporcionalitātes principa piemērošana”[39]. Tajā aplūkota valstu parlamentu jaunā loma attiecībā uz subsidiaritātes pārbaudi. Tika apstiprināta Komisijas iniciatīva nosūtīt valstu parlamentiem jaunus priekšlikumus un sagaidīt to rīcību, bet lai dialogs būtu efektīvāks, Eiropas Parlaments uzskata, ka ir jāizveido vienota pieeja subsidiaritātes un proporcionalitātes principiem. Otrā rezolūcija, kuras galvenā tēma ir subsidiaritāte, sniedz Parlamenta atbildi uz Komisijas Zaļo grāmatu „Ceļā uz jaunu pilsētu mobilitātes kultūru”[40]. Lai arī Parlaments uzskata, ka mobilitāte pilsētās ir vietējās varas atbildība, tas atzīst ES lomu, izstrādājot un integrējot Eiropas pieeju šajā jautājumā. Eiropas Savienībai nevajadzētu pieņemt tiesību aktus par mobilitāti pilsētās; Parlaments uzskata, ka Eiropas Savienībai “ir jāņem vērā īpašās prasības saistībā ar pilsētas transportu jomās, kurās tā darbojas kā likumdevēja (piemēram, budžeta politika, vides politika, sociālā un darba tirgus politika, konkurences politika, rūpniecības politika, reģionālā un kohēzijas politika, transporta un satiksmes drošības politika, enerģētikas politika). 7. PRINCIPU IEVēROšANA REģIONU KOMITEJā Reģionu komitejas Subsidiaritātes uzraudzības tīkls 2008. gadā ir sācis otro darbības gadu. Tīkls darbojas, izmantojot interaktīvu tīmekļa vietni[41], kas galvenokārt ir paredzēta valdības un parlamentārajām iestādēm, kas pārstāv Eiropas reģionus un pilsētas. Valstu parlamenti arī tiek aicināti piedalīties. Citas ES un valstu iestādes var sekot tīkla pasākumiem kā novērotāji. Ja Reģionu komiteja pauž viedokli par jaunu politikas vai likumdošanas priekšlikumu, reģistrēti tīkla lietotāji var lietot standarta elektronisko formu, lai paustu viedokli par atbilstību subsidiaritātes principam. Turklāt Komitejas referenti var ierosināt plašākas konsultācijas par tīklu, ja tiem viņu darbā ir vajadzīgs lielāks ieguldījums par subsidiaritāti un proporcionalitāti. Konsultācijas notika 2008. gadā[42]. Reģionu Komiteja ir iecerējusi izmantot tās konsultatīvos tīklus un platformas, tostarp subsidiaritātes uzraudzības tīklu, lai sniegtu Eiropas Komisijai datus par iespējamo ietekmi uz tās iniciatīvām vietējā un reģionālajā līmenī. Tas ļaus vietējām un reģionālām varas iestādēm piedalīties tiesību aktu izstrādē sākotnējā posmā, dot ieguldījumu ES politiku un likumdošanas iniciatīvu priekšlikumu labākam novērtējumam. 8. PRINCIPU IEVēROšANA EIROPAS KOPIENU TIESā Lai gan nav reģistrētas jaunas lietas, pašlaik nav neviena pieprasījuma par prejudiciālu nolēmumu, kura rezultātā Tiesa pieņemtu nolēmumu par subsidiaritāti. Augstā tiesa (Anglija un Velsa) 2008. gada 13. februārī iesniedza pieteikumu Eiropas Kopienu Tiesā par prejudiciālu nolēmumu par „viesabonēšanas regulu”[43]. Turklāt papildus jautājumam par tiesisko pamatu, Augstā Tiesa lūdza Eiropas Kopienu Tiesu noskaidrot, vai regula nav spēkā „ pamatojoties, ka cenas griestu noteikšana par mazumtirdzniecības viesabonēšanu pārkāpj proporcionalitātes un vai subsidiaritātes principu. ” Spriedums ir gaidāms 2010. gadā. 9. SECINāJUMI Pamatojoties uz iepriekš izklāstīto analīzi, var izdarīt trīs vispārīgus secinājumus; Pirmkārt, subsidiaritātes un proporcionalitātes principu piemērošana bieži norāda uz viedokļu atšķirībām Padomē, Parlamentā tā notiek retāk, kur šķiet ir lielāka vienprātība par ES rīcības pievienotās vērtības nepieciešamību. Otrkārt, atzinumu skaits, uz ko Komisija saņem no valstu parlamentiem par tās priekšlikumiem, strauji pieaug, vidēji katru gadu dubultojoties. Var paredzēt, ka šī tendence turpināsies, ja Lisabonas līgums tiks ratificēts un tiks ieviestas „dzeltenās un oranžās kartiņas”. Tam vajadzētu turpmāk bagātināt diskusijas par subsidiaritāti un proporcionalitāti. Treškārt, ietekmes novērtējumi ir kļuvuši par galveno virzītājspēku subsidiaritātes un proporcionalitātes jautājumu izvērtēšanā Komisijā, kad tiek sagatavotas politikas iniciatīvas. Ietekmes novērtējuma padomei šajā ziņā ir galvenā loma, un pārskatītās ietekmes novērtējuma pamatnostādnēm vajadzētu nodrošināt tālākus sasniegumus šajā jomā. 1. pielikums: No valstu parlamentiem saņemto atzinumu skaits Valstu parlamentu palātas | Saņemtie atzinumi | 1 | PT - Assembleia da República | 65 | 2 | DE - Bundesrat | 18 | 3 | SE - Riksdag | 16 | 4 | FR - Sénat | 13 | 5 | UK - House of Lords | 12 | 6 | DK - Folketing | 11 | 7 | CZ - Senát | 11 | 8 | IT - Senato della Repubblica | 8 | 9 | IE - Dáil Éireann and Seanad Éireann | 7 | 10 | IT - Camera dei deputati | 6 | 11 | NL - Staten Generaal | 5 | 12 | PL - Sejm | 5 | 13 | AT - Bundesrat | 4 | 14 | EL - Vouli ton Ellinon | 3 | 15 | DE - Bundestag | 2 | 16 | EE - Riigikogu | 2 | 17 | LU - Chambre des Députés | 2 | 18 | BE – Sénat/Senaat | 2 | 19 | CY - Vouli ton Antiprosopon | 2 | 20 | LV - Saeima | 2 | 21 | UK - House of Commons | 1 | 22 | CZ - Poslanecká sněmovna | 1 | 23 | BE - Chambre des Répresentants/ Kamer van volksvertegenwoordigers | 1 | 24 | BG - Narodno sabranie | 1 | Kopā: | 200 | [1] Protokols Nr. 30 par subsidiaritātes principa un proporcionalitātes principa piemērošanu (1997.). [2] COM(2009)15, 28.01.2009. [3] Protokola 3. pants. [4] Pieņemts 17.11.1993., OV C 329, 6.12.1993., 132. lpp. [5] Iestāžu 1993. gada nolīguma par subsidiaritāti 2. iedaļas 3. punkts. [6] Protokola 12. pants. [7] Amsterdamas līguma Protokola par dalībvalstu parlamentu lomu Eiropas Savienībā 6. punkts. [8] http://subsidiarity.cor.europa.eu/Help/tabid/283/Default.aspx [9] SEC(2009) 92, 15.1.2009.; skatīt 5.2. nodaļu par subsidiaritāti un 7.2. nodaļu par proporcionalitāti. [10] COM (2008) 636 un COM (2008) 637, 3.10.2008. [11] COM (2008) 428, 7.7.2008. [12] COM (2008) 426, 2.7.2008. [13] 2000/78/EK, 27.11.2000. [14] COM (2008) 817, 4.12.2008. [15] COM (2008) 780, 13.11.2008. [16] COM (2008) 151, 19.3.2008. [17] COM (2008) 543, 11.5.2008. [18] COM (2008) 563, 17.9.2008. [19] COM (2008) 442, 8.7.2008. [20] COM (2008) 812, 4.12.2008. [21] http://ec.europa.eu/governance/impact/index_en.htm [22] „Pilsoņu programma – Eiropas efektivitātes nodrošināšanai”, COM(2006) 211.10.05.2006. [23] 1. pielikumā atrodams sīkāks pārskats par atzinumiem, ko saņēmusi Komisija. [24] COM(2008) 414, 2.7.2008. [25] COM(2008) 396, 25.6.2008. [26] COM(2008) 394, 25.6.2008. [27] 1. un 2. protokols. [28] Protokola par dalībvalstu parlamentu lomu Eiropas Savienībā 4. punkts. [29] Te jāmin Komisijas priekšlikumiem, dalībvalstu grupu iniciatīvām (piemēram, sadarbība krimināltiesību jomā) Eiropas Parlamenta iniciatīvām, Eiropas Tiesas pieprasījumiem, Eiropas Centrālās bankas ieteikumiem un Eiropas Investīciju bankas pieprasījumiem pieņemt Eiropas tiesību aktus. [30] Izmantojot pasākumus, par kuriem ziņojušas dalībvalstis saskaņā ar valsts tiesību sistēmu valsts parlamenta vai parlamenta palātas vārdā [31] Protokola par subsidiaritātes principa un proporcionalitātes principa piemērošanu 8. pants. [32] COM(2007) 650, 6.11.2007. [33] COM(2008) 426, 2.7.2008. [34] COM(2006)232, 22.9.2006. [35] COM(2008)194, 17.4.2008. [36] COM(2008) 426, 2.7.2008. [37] COM(2008)637, 3.10.2008. [38] COM(2008) 428, 7.7.2008. [39] 2008/2045(INI), 21.10.2008. [40] 2008/2041(INI), 9.7.2008. [41] http://subsidiarity.cor.europa.eu [42] (i) par imigrāciju un nodarbinātību COM (2007) 248, COM (2007) 249, COM (2007) 637 un COM (2007) 638; (ii) par pacientu tiesības pārrobežu veselības aprūpē COM (2008) 414; (iii) par Zaļo grāmatu par teritoriālo kohēziju COM (2008) 616. [43] Lieta C-58/8 Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd pret Uzņēmējdarbības, uzņēmumu un regulatīvās reformas valsts sekretāru attiecībā uz EK Regulu Nr. 717/2007.