LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 244/4

KOMISIJAS ZIŅOJUMS

par Kopienas lidostas izmantojošo trešo valstu gaisa kuģu drošību (Ziņojums par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu Direktīvas 2004/36/EK piemērošanu)

(Dokuments attiecas uz EEZ)

(2008/C 244/03)

1. IEVADS

Jau kopš paša sākuma Ārzemju gaisa kuģu drošības novērtēšanas (SAFA — Safety Assessment of Foreign Aircraft) programma, ko 1996. gadā ieviesa Eiropas Civilās aviācijas konference (ECAC) kopā ar Apvienoto aviācijas institūciju (JAA — Joint Aviation Authorities), aizvien vairāk ir pierādījusi sevi, sekmējot Eiropas un arī starptautiskās aviācijas drošību. Lai gan ir acīmredzami ierobežojumi, kas piemīt programmai, piemēram, cilvēku un tehniskie resursi, kā arī ierobežotais katras pašas perona pārbaudes raksturs, tomēr tā ir programmas būtība.

Eiropas Kopiena (EK) no sākuma ir pilnībā apstiprinājusi un atbalstījusi SAFA programmu, aktīvi piedaloties SAFA rīcības komitejas darbībā un arī nodrošinot finansējumu no Eiropas Komisijas Apvienotajai aviācijas institūcijai.

Lai Kopienas vispārējās stratēģijas struktūrā izveidotu un uzturētu augstu viendabīgu civilās aviācijas drošības līmeni Eiropā, 2004. gada 21. aprīlī Kopiena pieņēma Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/36/EK par Kopienas lidostas izmantojošo trešo valstu gaisa kuģu drošību (1) — tā saukto “SAFA Direktīvu”.

Ja dalībvalstu Kopienas saistības, kas izriet no šīs direktīvas, varēja lielā mērā izpildīt, piedaloties Eiropas Civilās aviācijas konferences SAFA programmā, kuras vadība ir uzticēta Apvienotajai aviācijas institūcijai, programma pamatojās nevis uz Eiropas juridiski saistošiem tiesību aktiem, bet gan uz Eiropas Civilās aviācijas konferencē iesaistīto valstu ģenerāldirektoru saistībām. Pārbaudes attiecībā uz “ārzemju” gaisa kuģiem bija to gaisa kuģu pārbaudes, kuru izmantošanu vai ekspluatāciju nekontrolēja tās valsts kompetentā iestāde, kurā tika veikta pārbaude.

Salīdzinājumā ar valstu “brīvprātīgo” līdzdalību Eiropas Civilās aviācijas konferences SAFA programmā līdz šim ar Direktīvu 2004/36/EK ieviesa skaidru juridiski saistošu pienākumu veikt perona pārbaudes trešo valstu gaisa kuģiem, kas nolaižas jebkurā to lidostā, un piedalīties informācijas vākšanā un apmaiņā par veiktajām perona pārbaudēm. Šajā gadījumā “trešās valsts gaisa kuģis” nozīmēja gaisa kuģi, kas netiek izmantots vai ekspluatēts ES dalībvalsts kompetentās iestādes kontrolē; kaut arī šī direktīva nekādi neaizliedz ES dalībvalstīm pārbaudīt citu ES dalībvalstu gaisa kuģus.

SAFA Direktīvas 13. pants nosaka, ka Komisijai ir jāziņo Eiropas Parlamentam un Padomei līdz 2008. gada 30. aprīlim par šīs direktīvas piemērošanu. Šajā pantā tālāk ir paredzēts, ka Komisijas ziņojumam vajadzības gadījumā ir jābūt klāt pievienotiem direktīvas grozījumu ierosinājumiem. Šā ziņojuma galvenais mērķis ir parādīt, cik sekmīgi ir sasniegti direktīvas mērķi un ciktāl direktīvas piemērošana ir sekmējusi aviācijas drošību Eiropā.

Lai šī diskusija iederētos vispārējā kontekstā, šajā ziņojumā ir arī aprakstītas un novērtētas izmaiņas SAFA programmas vadībā un attīstībā kopš 2004. gada, lai varētu noteikt, kādā apjomā direktīvas reglamentējošā struktūra šīs izmaiņas ir sekmējusi. Šis kvantitatīvais un kvalitatīvais darbs prasīja plašu pasākumu pārskatīšanu, kas jau ir veikti vai plānoti Komisijas likumdošanas programmā.

2. ĪSTENOŠANA

Juridiskie aspekti

Direktīva 2004/36/EK paredzēja ES dalībvalstīm divus gadus ilgu laiku, lai īstenotu šo direktīvu, pieņemot attiecīgus valsts tiesību aktus, lai transponētu šos noteikumus. Ja direktīvas 11. pantā paredzētais termiņš tajā brīdī ES 15 dalībvalstīm bija 2006. gada 30. aprīlis, desmit jaunajām dalībvalstīm, kas pievienojās Eiropas Savienībai 2004. gada 1. maijā, direktīvas ieviešanai tika noteikti pārejas periodi.

Lai gan vairākums dalībvalstu savlaicīgi neieviesa atbilstīgus pārejas pasākumus (kā parādīts zemāk 1. tabulā), dalībvalstīm nebija lielu problēmu ieviest direktīvas nosacījumus — ar diviem nelieliem izņēmumiem. Tas pamatā bija tādēļ, ka galvenās direktīvas saistības bija lielā mērā jau izpildītas, piedaloties Eiropas Civilās aviācijas konferences SAFA programmā.

1. tabula

Direktīvas transponēšana dalībvalstīs

Dalībvalsts Transponēšanas termiņš Termiņa veids Pārkāpuma procedūras uzsākšana par neziņošanu Pašreizējais stāvoklis Austrija 30.4.2006. Parastais termiņš X Lieta slēgta 27.6.2007. Beļģija 30.4.2006. Parastais termiņš Bulgārija 1.1.2007. Parastais termiņš Kipra 30.4.2006. Pārejas periods Čehija 30.4.2006. Pārejas periods X Lieta slēgta 12.10.2006. Dānija 30.4.2006. Parastais termiņš X Lieta slēgta 12.10.2006. Īrija 30.4.2006. Parastais termiņš X Lieta slēgta 11.12.2007. Igaunija 30.4.2006. Pārejas periods Somija 30.4.2006. Parastais termiņš Francija 30.4.2006. Parastais termiņš X Lieta slēgta 21.3.2007. Vācija 30.4.2006. Parastais termiņš X Lieta slēgta 12.10.2006. Grieķija 30.4.2006. Parastais termiņš X Lieta slēgta 17.10.2007. Ungārija 30.4.2006. Pārejas periods X Lieta slēgta 27.6.2007. Itālija 30.4.2006. Parastais termiņš X Lieta slēgta 31.1.2008. Latvija 30.4.2006. Pārejas periods X Lieta slēgta 12.10.2006. Lietuva 30.4.2006. Pārejas periods Luksemburga 30.4.2006. Parastais termiņš X Transponēšana nav notikusi, kā noteikts Eiropas Kopienu Tiesas 1.4.2008. spriedumā Malta 30.4.2006. Pārejas periods X Lieta slēgta 27.6.2007. Nīderlande 30.4.2006. Parastais termiņš X Lieta slēgta 12.12.2006. Polija (2) 30.4.2006. Pārejas periods X Lieta joprojām tiek skatīta (atsaucoties uz Eiropas Kopienu Tiesu 28.11.2007.) Portugāle 30.4.2006. Parastais termiņš Rumānija 1.1.2007. Parastais termiņš Slovākija 30.4.2006. Pārejas periods Slovēnija 30.4.2006. Pārejas periods X Lieta slēgta 12.12.2006. Spānija 30.4.2006. Parastais termiņš Zviedrija 30.4.2006. Parastais termiņš X Lieta slēgta 12.12.2006. Apvienotā Karaliste 30.4.2006. Parastais termiņš X Lieta slēgta 12.10.2006.

Operatīvie aspekti

Gandrīz visās dalībvalstīs aktīvo lidojumu skaits ir daudz lielāks nekā pārbaužu veikšanas kapacitāte. Tas nozīmē to, ka attiecībā uz SAFA perona pārbaudēm ir iespējamas tikai pārbaudes uz vietas. Tāpēc līdz šim tās ir rīkotas vai nu izlases kārtā vai pamatojoties uz attiecīgu informāciju, kura būtu pamats lēmumam koncentrēt pārbaudes atbilstīgi konkrētiem kritērijiem (sk. tālāk 5.2. punktu) — piemēram, regulāri analizējot Eiropas Aviācijas drošības aģentūras (EASA) datubāzi) vai ievērojot Eiropas Komisijas izdotos ieteikumus vai valstu politiku un prioritātes.

3. DIREKTĪVAS IETEKME

Pirmkārt, Direktīva 2004/36/EK noteica Kopienas lidostas izmantojošo trešo valstu gaisa kuģu pārbaudi kā dalībvalstu juridisku pienākumu.

Otrkārt, direktīva ieviesa saskaņotu pieeju efektīvai starptautisko drošības standartu ieviešanai Kopienā, saskaņojot likumus un perona pārbaudēm trešo valstu gaisa kuģiem Kopienas lidostās. Šai sakarā tā noteica pamatu to inspektoru un personāla saskaņotu apmācību atvieglošanai, kas piedalās programmā, procedūru un ierosinājumu izstrādei, lai uzlabotu programmu un tās instrumentus, un ziņošanai par savākto informāciju.

Papildus direktīva ir:

— noteikti sekmējusi SAFA perona pārbaužu skaita ievērojamu pieaugumu, ko dalībvalstis ir veikušas dažu pēdējo gadu laikā (skatīt 2. tabulu zemāk);

— veicinājusi un atvieglojusi ar aviācijas drošību saistītās informācijas apmaiņu starp pašām dalībvalstīm kopā ar Komisiju un EASA, kā arī ārzemju civilās aviācijas institūcijām un starptautiskajām organizācijām;

— atzīta par arvien iedarbīgāku preventīvu līdzekli pret potenciāli neuzticamiem operatoriem, kas piedāvā lidojumus uz Kopienu.

Turklāt, direktīvas sekmīgā īstenošana ir izrādījusies pamatnosacījums, lai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2111/2005 (3) izveidotu darbības aizliegumam Kopienā pakļauto gaisa pārvadātāju sarakstu, ko vispārēji sauc par “melno sarakstu”.

Patiešām, pēc iepriekš minētās regulas stāšanās spēkā SAFA perona pārbaužu ziņojumi un turpmākās dalībvalstu rīcības reģistrs ir kļuvuši par galveno kritēriju izmeklēšanā, kuras rezultātā tiek sagatavots priekšlikums vairāku operatoru iekļaušanai Kopienas “melnajā sarakstā”.

2. tabula

SAFA pārbaužu skaits katrā valstī pa gadiem

ES dalībvalstis 2002.–2007.

2002 2003 2004 2005 2006 2007 Kopā ziņojumu 1 Belgique/België 104 92 74 73 84 100 527 2 България 7 7 3 Česká republika 32 28 18 39 40 24 181 4 Danmark 51 50 50 60 60 60 331 5 Deutschland 1 065 992 840 793 786 845 5 321 6 Eesti 10 6 11 18 30 31 106 7 Éire/Ireland 45 52 50 41 59 24 271 8 Ελλάδα 28 3 7 44 105 182 369 9 España 50 4 43 368 1 518 1 513 3 496 10 France 1 129 1 277 1 536 1 468 1 888 2 357 9 655 11 Italia 625 879 854 883 3 241 12 Κύπρος/Kıbrıs 2 9 11 13 Latvija 4 2 3 2 21 32 14 Lietuva 3 1 7 21 24 14 70 15 Luxembourg 4 4 15 2 25 16 Magyarország 2 2 9 36 8 3 60 17 Malta 4 9 13 10 9 45 18 Nederland 113 154 182 243 267 277 1 236 19 Österreich 42 243 285 20 Polska 60 25 111 141 115 135 587 21 Portugal 9 35 100 39 22 205 22 România 28 40 35 108 104 133 448 23 Slovenija 5 8 6 8 8 18 53 24 Slovensko 12 7 4 6 12 41 25 Suomi/Finland 24 7 51 56 113 125 376 26 Sverige 54 52 60 62 102 101 431 27 United Kingdom 194 213 224 197 251 233 1 312 Kopā 3 013 3 030 3 993 4 793 6 517 7 376 28 722

4. KOPIENAS KOMPETENCES ĪSTENOŠANA UN NODOŠANA EIROPAS AVIĀCIJAS DROŠĪBAS AĢENTŪRAI (EASA)

Eiropas Civilās aviācijas konferences ģenerāldirektoru 125. sanāksmē Eiropas Civilās aviācijas konferences dalībvalstis pārrunāja SAFA programmas nākotni un vienojās par tās nodošanu Kopienas iestādēm (t.i., Eiropas Komisijai un EASA), uzsverot vajadzību saglabāt programmas nozīmību visai Eiropai, izveidojot mehānismu, kas ļautu nepārtraukti piedalīties programmā Eiropas Civilās aviācijas konferences valstīm, kas nav ES dalībvalstis.

Pirmais konkrētais solis šajā virzienā tika sperts, stājoties spēkā (ar komitoloģijas procedūru saskaņā ar Direktīvas 2004/36/EK 8. pantu) Komisijas Regulai (EK) Nr. 768/2006 (4). Šī regula paredzēja nodot EASA uzdevumus, kas saistīti ar SAFA programmu (līdz šim tos veica Apvienotā aviācijas institūcija), pamatā ietverot atbildību par SAFA datubāzi — programmas pamatu — un citiem papildu pasākumiem, lai nodrošinātu kopējus standartus, lai veiktu perona pārbaudes un saistītos mācību pasākumus.

Šo nodošanu veica pakāpeniski visa 2006. gada garumā un pilnībā pabeidza gada beigās. Komisija atzinīgi vērtē to, ka šīs divas institūcijas ir koordinējušas vienmērīgu pārejas procesu, un tam ir vēl lielāka nozīme, kad tiek aplūkoti šādā pārejas procesā neizbēgamie praktiskie, tehniskie un ar loģistiku saistītie šķēršļi, cenšoties maksimāli nodrošināt vispārējās SAFA sistēmas nepārtrauktību.

4.1. 2007. gada 1. janvāris — Eiropas kopienas (EK) SAFA programma

Tālab no 2007. gada 1. janvāra pilna atbildība par Eiropas Kopienas (EK) SAFA programmas vadību un tālāku attīstību ir nodota Eiropas Komisijai, kam palīdz EASA.

To Eiropas Civilās aviācijas konferences valstu, kas nav ES dalībvalstis, pastāvīgā līdzdalība, kas piešķir programmai visas Eiropas nozīmi, ir nodrošināta, parakstot atsevišķu sadarbības nolīgumu starp katru no šīm valstīm un EASA par informācijas vākšanu un apmaiņu ar to par Kopienas lidostas izmantojošo gaisa kuģu drošību un par lidostām katras atsevišķas valsts teritorijā.

Tāpēc, ieskaitot ES-27, EK SAFA programmā kopumā ir iesaistītas 42 dalībvalstis: Albānija, Apvienotā Karaliste, Armēnija, Austrija, Azerbaidžāna, Beļģija, Bijušās Dienvidslāvijas Republika Maķedonija, Bosnija un Hercegovina, Bulgārija, Čehija, Dānija, Francija, Igaunija, Grieķija, Gruzija, Horvātija, Islande, Itālija, Īrija, Kipra, Latvija, Lietuva, Luksemburga, Malta, Moldovas Republika, Monako, Nīderlande, Norvēģija, Polija, Portugāle, Rumānija, Serbija, Slovākija, Slovēnija, Somija, Spānija, Šveice, Turcija, Ukraina, Ungārija, Vācija un Zviedrija.

Tāpat kā iepriekš saistībā ar ECAC/JAA, galvenais EK SAFA programmas princips ir tāds, ka ikvienā valstī, kas iesaistīta SAFA programmā, gaisa kuģiem (trešo valstu gaisa kuģiem ES dalībvalstīs vai ārzemju gaisa kuģiem Eiropas Civilās aviācijas konferences valstīs, kas nav ES dalībvalstis) var veikt perona pārbaudi. Šīs pārbaudes galvenokārt attiecas uz gaisa kuģa dokumentiem un rokasgrāmatām, lidojuma apkalpes licencēm, gaisa kuģa vizuālo stāvokli un obligāto kabīnes drošības aprīkojumu un tā stāvokli. Norādes šo pārbaužu veikšanai ir iekļautas Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas (ICAO) standartu 1. pielikumā (Personāla licencēšana), 6. pielikumā (Gaisa kuģu ekspluatācija) un 8. pielikumā (Gaisa kuģa lidojumderīgums). Šīs pārbaudes jāveic saskaņā ar visām iesaistītajām valstīm kopīgu procedūru. To rezultātus pēc tam iekļauj ziņojumos, kas arī tiek veidoti pēc kopīgas formas. Nozīmīgu pārkāpumu gadījumā notiek sazināšanās ar ekspluatantu un attiecīgo aviācijas institūciju (ekspluatanta vai reģistrācijas valsti), lai panāktu korektīvu pasākumu veikšanu ne vien attiecībā uz pārbaudīto gaisa kuģi, bet arī citiem gaisa kuģiem, uz kuriem varētu attiekties vispārīga rakstura pārkāpums. Visi ziņojumos iekļautie dati, kā arī papildu informācija (piemēram, darbību saraksts, kas ir veiktas un pabeigtas, pēc kurām notiek pārbaude) ir pieejami un centralizētā veidā atrodas datorizētā datubāzē, ko veido un pārzina EASA Ķelnē, Vācijā.

Galvenās EK SAFA programmas iezīmes var apkopot šādi:

— to piemēro visas 42 SAFA programmā iesaistītās valstis visā Eiropā;

— pārbaužu rezultāti tiek plaši izplatīti ar centralizētas SAFA datubāzes starpniecību;

— pieeja ir augšupēja — programmas pamatā ir gaisa kuģu perona pārbaužu veikšana;

— tās mērķis ir pārbaudīt atbilstību Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas (ICAO) standartiem, ko starptautiskā mērogā parasti piemēro visiem pārbaudāmajiem gaisa kuģiem.

Darbības struktūra

Kā paredzēts Direktīvā 2004/36/EK kopā ar tās īstenošanas Regulu (EK) Nr. 768/2006, programmas darbības struktūrā ietilpst divas galvenās iestādes:

— Aviācijas drošības komiteja, kas izveidota saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 3922/91: pirmā no funkcionējošām struktūrām, uz kuru Komisija paļaujas, lai pieņemtu saskaņotus Direktīvas 2004/36/EK īstenošanas pasākumus, lai sekmētu EK SAFA programmas efektivitāti, īpaši pārbaužu/ziņošanas režīmu, kā paredzēts minētās direktīvas 8. un 12. pantā.

— Eiropas Aviācijas drošības aģentūra ( EASA ): otra no funkcionējošām struktūrām, kas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 768/2006 līdz ar uzdevumiem saistībā ar datubāzi sniedz Komisijai un Aviācijas drošības komitejai priekšlikumus par tālāku EK SAFA programmas uzlabošanu un attīstību kopā ar savlaicīgu ziņojumu analīzi (izmantojot atbilstīgus analītiskus līdzekļus) un ievadīšanu datubāzē.

Papildus Komisija ir izveidojusi Eiropas SAFA rīcības grupu (ESSG), kas atrodas Aviācijas drošības komitejas uzraudzībā un ko veido pārstāvji no visām 42 dalībvalstīm. Līdz ar aicinājumu kopā sanākt valstu ekspertiem, kam ir konsultatīva loma pēc Komisijas un/vai pašas (Aviācijas drošības) komitejas pieprasījuma, šī grupa ir kā ārkārtīgi svarīgs saziņas kanāls starp Kopienu un valstīm, kas nav ES, tālāk uzsverot Kopienas deklarētās saistības, lai saglabātu un veicinātu programmas nozīmību visā Eiropā.

5. EK SAFA PROGRAMMAS STIPRINĀŠANA

Izmantojot uzkrāto pieredzi pēc Direktīvas 2004/36/EK stāšanās spēkā, tās sarežģītā saikne ar “melnā saraksta” regulu (t.i., Regulu (EK) Nr. 2111/2005), kā arī visas SAFA programmas nodošana Kopienas kompetencē (ko direktīvas pieņemšanas laikā nevarēja paredzēt) tūlīt kļuva acīmredzama Komisijai, un esošie iepriekš minētās direktīvas noteikumi bija steidzami jāpārskata, lai nodrošinātu vienmērīgu programmas funkcionēšanu un tālāku attīstību.

Tādēļ 2007. gadā Komisija ierosināja divus jaunu likumdošanas instrumentu priekšlikumus attiecīgi par procedūrām, lai veiktu perona pārbaudes, un par prioritātes piešķiršanu pārbaudēm, ko veic dalībvalstis (skatīt 5.1 un 5.2 zemāk). Pēc plašas diskusijas Aviācijas drošības komitejā un galīgo tekstu pārbaudes Eiropas Parlamentā abus šos jaunos likumdošanas instrumentus Komisija pieņēma 2008. gada 16. aprīlī (5).

Par citiem iespējamiem programmas uzlabojumiem un nākotnes attīstību ir dots skaidrojums tālāk 5.3 un 5.4 punktā.

5.1. Komisijas direktīva, ar ko groza direktīvas 2004/36/EK II pielikumu

Kā sākotnēji pieņemts, Direktīvas 2004/36/EK II pielikumā bija noteikti tikai ļoti vispārēji kritēriji, kas parāda plašu struktūru vēl plašākam procedūru klāstam, lai dalībvalsts veiktu un pēc tam ziņotu par perona pārbaudēm.

No citas saistītas perspektīvas, ņemot vērā palielināto to perona pārbaužu rezultātu nozīmi, kuras veiktas saskaņā ar SAFA programmu, kā svarīgs kritērijs, ko apsver Komisija, pieņemot savus lēmumus par pārvadātāju iekļaušanu Kopienas “melnajā sarakstā”, ir arī jūtama vajadzība grozīt minēto pielikumu, lai dotu pamatelementu tiesisko statusu (un izpildāmību), kas saista procedūras par dalībvalstu saskaņotu perona pārbaužu veikšanu un ziņošanu. Šai sakarā grozītajā direktīvas pielikumā ir nosauktas vairākas vajadzības, kas atklājās iepriekšējos mēnešos, proti:

1) nepieciešamība ietvert pielikumā pamatelementus rokasgrāmatai par EK SAFA perona pārbaudes procedūrām, kurās ietver tikai tos minētos nosacījumus, ko uzskata par obligātiem dalībvalstīm (ietverot tos direktīvas II pielikumā); padarot tos piemērojamus arī valstīs, kas nav ES, izmantojot sadarbības nolīgumus ar EASA. Šie pamatelementi attiecas uz: — kvalifikācijas kritērijiem un apmācības prasībām SAFA inspektoriem; — attiecīgajiem drošības standartiem, kas ir galvenās EK SAFA programmas sastāvdaļas; — pārbaudes procedūrām; — konstatējumu iedalīšanu kategorijās; — veicamajām turpmākajām darbībām saskaņā ar dažādiem iespējamiem perona pārbaužu rezultātiem;

2) nepieciešamība nomainīt “SAFA pārbaužu sarakstu”, kas ir sākotnējā pielikuma daļa, ar pašreizējām “SAFA procedūrām”, kas ietver visjaunākos labojumus;

3) nepieciešamība ieviest īpašu noteikumu, kas uzliek visām dalībvalstīm pienākumu ievērot termiņu ne vairāk kā 15 darba dienas no perona pārbaudes dienas līdz minētās pārbaudes ziņojuma ievadīšanai centralizētajā datubāzē, lai uzlabotu to analīžu precizitāti un būtiskumu, ko regulāri veic EASA par ievadītajiem ziņojumiem.

4) nepieciešamība izveidot standarta “pārbaudes pierādījumus”, kuras nodaļu nodod attiecīgajam pārbaudāmā gaisa kuģa personālam pret parakstītu apstiprinājumu par saņemšanu;

5) nepieciešamība pārrakstīt vairākas sākotnējā teksta daļas, lai uzlabotu pielikuma skaidrību un salasāmību.

Grozītajā pielikumā EASA apņemas papildināt šos pamatelementus, izstrādājot ieteikumus, kas dalībvalstīm jāizmanto. Šai sakarā EASA izveido pārskatāmu procedūru dalībvalstu konsultēšanai, piesaistot pieejamās zināšanas un pieredzi dalībvalstu aviācijas reglamentējošajās iestādēs un iesaistot, kur vien vajadzīgs, attiecīgus ekspertus no attiecīgajām ieinteresētajām pusēm. Tādēļ tā var izveidot darba grupu.

5.2. Komisijas regula, ar ko ievieš direktīvu 2004/36/EK attiecībā uz prioritātes piešķiršanu kopienas lidostas izmantojošo gaisa kuģu perona pārbauŽu veikšanā

Komisija ir vairākas reizes atkārtojusi savu nodomu izmantot vislabākos iespējamos tās rīcībā esošos līdzekļus, lai apkopotu informāciju par aviācijas drošību, lai tādējādi palielinātu ierobežoto līdzekļu efektivitāti, kas pieejami saskaņā ar EK SAFA programmu. Šajā sakarā šis pasākums Komisijai dod pilnvaras formāli pieprasīt “izvirzīt mērķus attiecībā uz kvalitāti”, piešķirot prioritāti vairākām perona pārbaudēm, ko veic dalībvalstis īpašiem pārbaudāmajiem objektiem, kas atklāti saskaņā ar vairākiem kritērijiem (kas minēti šajā regulā) un kuri, iespējams, norāda uz drošības trūkumiem.

Komisija uzskata, ka šajā pasākumā ir saprātīgi jāizmanto tas, ka SAFA perona pārbaužu programmu veic izlases kārtā, labāk palīdzot noteikt iespējami bīstamos objektus, kā arī dodot iespēju savākt vēl vairāk datus par šādiem objektiem, iespējams, arī atklājot vēl vairāk pamatotus gadījumus lēmuma pieņemšanai saskaņā ar “melnā saraksta” regulu (2111/2005).

5.3. “Kvantitatīvo mērķu noteikšana”

Atgriežoties atpakaļ pie 2. tabulas iepriekš (skatīt 7. lappusi), kamēr var atzīmēt, ka kopš 2001. gada vispārējais Kopienā veikto SAFA perona pārbaužu skaits ir vairāk nekā dubultojies, var arī atzīmēt milzīgās atšķirības dažādajos perona pārbaužu apjomos, ko veic atsevišķas dalībvalstis.

Ja pilnībā ņem vērā līdzvērtīgi krasās atšķirības, kas daudzos gadījumos pastāv attiecībā uz dalībvalstīm pieejamajiem cilvēku un materiālajiem resursiem, Komisija uzskata, ka neatkarīgi no to rīcībā esošajiem resursiem rezultāti, ko reģistrē daudzas dalībvalstis pēc ikgadējām veiktajām pārbaudēm, ir vairāk kā nepieņemami. Analizējot katru valsti atsevišķi, tas attiecas uz:

— faktisko pārbaužu skaitu kā tādu;

— veikto pārbaužu skaitu salīdzinājumā ar lidojumu daudzumu uz/no katras atsevišķas dalībvalsts.

Šai sakarā Komisija ir vairākas reizes atkārtojusi, ka šī situācija ir jāuzlabo. Tā turpina ar EASA un dalībvalstīm pārbaudīt veidu, kā būtu iespējams noteikt minimālo pārbaužu skaitu, kuru katrai dalībvalstij būtu jāveic katru gadu, pamatojoties, protams, uz dažādiem parametriem, piemēram, lidojumu skaitu, starptautisko lidostu skaitu, iepriekš citās dalībvalstīs veikto pārbaužu intensitāti utt.

5.4. EASA kompetences nodošana — Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 216/2008

Padome un Eiropas Parlaments 2008. gada 20. februārī pieņēma Regulu (EK) Nr. 216/2008 (6) par kopīgiem noteikumiem civilās aviācijas jomā un par Eiropas Aviācijas drošības aģentūras izveidi, un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 91/670/EEK, Regulu (EK) Nr. 1592/2002 un Direktīvu 2003/36/EK (turpmāk saukta par “EASA regulu”). Tās nosacījumi paredz aizstāt Direktīvu 2004/36/EK (un saistītos īstenošanas noteikumus) ar vairākiem noteikumiem, kas pieņemti saskaņā ar EASA regulu šādi:

Šīs regulas 10. pants, kas stājās spēkā 2008. gada 8. aprīlī, paredz pasākumus, kuri bija līdz šim ietverti Direktīvā 2004/36/EK. Pie tam 10. panta 5. punkts paredz, ka īstenošanas noteikumus saistībā ar šo pantu var pieņemt ar komitoloģijas procedūru (“…saskaņā ar regulatīvo kontroles procedūru, kas minēta 65. panta 4. punktā.”).

Turklāt regulas 69. pants paredz, ka Direktīvu 2004/36/EK atceļ no brīža, kad stājas spēkā īstenošanas pasākumi, kas minēti regulas 10. panta 5. punktā, un neskarot īstenošanas noteikumus, kas minēti Direktīvas 2004/36/EK 8. panta 2. punktā.

Visbeidzot, 10. pantā paredzētos principus piemēro tikai no datumiem, kas ir norādīti attiecīgajos īstenošanas noteikumos, bet jebkādā gadījumā ne vēlāk kā 2012. gada 8. aprīlī.

6. SAFA APKOPOTAIS ZIŅOJUMS (7)

Direktīvas 2004/36/EK 6. panta 2. punkts paredz, ka ik gadus Komisija publicē apkopotu informāciju, kas ir pieejama sabiedrībai un nozares ieinteresētajām personām un kas ietver visas saņemtās informācijas analīzi no ziņojumiem par perona pārbaudēm, kas veiktas Kopienas lidostas izmantojošam gaisa kuģim. Minētajai analīzei ir jābūt vienkāršai un viegli saprotamai, norādot, vai gaisa kuģu pasažieri ir pakļauti paaugstinātam riskam saistībā ar lidojumu drošību. Minētājā analīzē informācijas avots nav jānorāda.

Šai sakarā pirmo apkopoto ziņojumu Komisija pieņēma un publicēja 2008. gada februārī, un tajā analizēja perona pārbaudes, kas veiktas laikā no 2006. gada 30. aprīļa līdz 2006. gada 31. decembrim. Tāds pats ziņojums tiks ieviests 2008. gadā par pilnu gadu (un pēc tam par katru nākamo gadu), ietverot periodu no 2007. gada 1. janvāra līdz 2007. gada 31. decembrim, kas ir pirmais pilnais gads pēc pienākumu nodošanas par SAFA programmas vadību un attīstību no ECAC un Apvienotās aviācijas institūcijas Kopienas kompetencē.

Komisija uzskata, ka, ņemot vērā pieaugošo pārskatāmību un atbildību attiecībā uz visiem dalībniekiem, kas ir iesaistīti programmā un minēti šādā dokumentā, kā arī pret Eiropas Parlamentu un sabiedrības viedokli kopumā, Direktīvas 2004/36/EK 6. panta 2. punktā noteiktie ierobežojumi ir jāmīkstina, lai pieļautu, ka attiecīgie ziņojumi sniedz precīzāku informāciju par to, kā iesaistītās personas izpilda drošības prasības.

7. SECINĀJUMI

Pieredze, kas pamatojas uz pēdējos gados veiktajām SAFA pārbaudēm, liecina, ka šīs pārbaudes dod vispārēju priekšstatu par ārvalstu ekspluatantu drošumu. Tomēr šis priekšstats ir ierobežots tādā ziņā, ka nesniedz skaidru priekšstatu par konkrēta gaisa kuģa vai ekspluatanta drošību. Iemesls ir tas, ka dažus aspektus (piemēram, apkalpes resursu vadību, galīgo lidojumderīguma statusu, utt.) pārbaudes gaitā ir grūti novērtēt, jo pārbaužu veikšanai pieejamais laiks ir ierobežots, un tāpēc tajās iegūto ziņu precizitāte nav pilnīga.

Pilnu konkrēta gaisa kuģa vai ekspluatanta novērtējumu var gūt tikai pastāvīgas uzraudzības rezultātā, ko veic atbildīgā aviācijas institūcija (ekspluatanta valstī vai reģistrācijas valstī). Tāpēc informācija, kas gūta ar EK SAFA programmas starpniecību, ir lietderīga:

— pirmkārt, kā preventīvs līdzeklis, kas ļauj noteikt potenciālās negatīvās tendences attiecībā uz drošību, jo trūkumi, kas lielā skaitā un/vai atkārtoti tiek atklāti attiecībā uz konkrētu ekspluatantu, ir ļoti labs potenciālu strukturālu nepilnību rādītājs, kas raksturo šā ekspluatanta kvalitātes kontroles vadību, kā arī atbildīgās valsts civilās aviācijas institūcijas, kas sertificējusi, veikto drošības uzraudzību; līdzīgas negatīvas tendences var noteikt arī attiecībā uz konkrētiem gaisa kuģu tipiem.

— tiešākā nozīmē SAFA pārbaudes var reālajā laikā uzlabot konkrēta, tikko pārbaudīta gaisa kuģa ekspluatācijas drošību, liekot pārbaudes iestādei nodrošināt, lai tiktu veikti tūlītēji korektīvi pasākumi, pirms gaisa kuģa ekspluatācija tiek turpināta.

Informācija no visām pārbaudēm ir pieejama visiem, tādējādi radot pilnīgāku priekšstatu par konkrētu gaisa kuģi, gaisa kuģa tipu, ekspluatantu vai visiem ekspluatantiem no konkrētas valsts. Tādēļ SAFA centralizētā datubāze ir īpaši noderīga, jo tā sekmē šādas informācijas strauju plūsmu uz visām valstīm, kas piedalās ES SAFA programmā.

Turklāt, kopš ir stājusies spēkā Regula (EK) Nr. 2111/2005 (“EK melnais saraksts”) SAFA pārbaudes ir kļuvušas vēl svarīgākas kā viens no kritērijiem, kuru Komisija ņem vērā lēmumos par pārvadātāju iekļaušanu Kopienas sarakstā. Tā tas ir bijis kopš 2006. gada marta, kad tika izveidots pirmais Kopienas saraksts, ko turpmāk regulāri atjauno.

Apkopojot šā ziņojuma secinājumus, var teikt, ka:

— ar Direktīvu 2004/36/EK Kopienā tika izveidota obligāta sistēma regulāri veikt perona pārbaudes trešo valstu gaisa kuģiem, kas izmanto Kopienas lidostas, tai pašā laikā nosakot pamatus saskaņotām procedūrām attiecībā uz šādu pārbaužu veikšanu, ziņošanu un turpmāko rīcību, un apmaiņu ar informāciju starp dalībvalstīm, Komisiju un EASA;

— ar dažiem nelieliem izņēmumiem dalībvalstīm nav bijis lielu problēmu, transponējot un ieviešot direktīvas noteikumus;

— lēmums nodot visas ECAC/JAA SAFA programmas vadību un attīstību Kopienas kompetencē radīja steidzamu nepieciešamību izstrādāt papildu noteikumus direktīvai, kura tika ieviesta savlaicīgi, ļaujot vienmērīgi pārņemt programmu;

— pamatelementi, kas liek pamatus Kopienas perona pārbaužu režīmam, ir padarīti par juridiski saistošiem, grozot direktīvas II pielikumu, tādējādi sadalot to saskaņošanu visās dalībvalstīs, kā arī pārejās 15 SAFA dalībvalstīs. Šim pasākumam ir jāuzlabo vispārējā perona pārbaužu ziņojumu kvalitāte, kas ir īpaši svarīga saistībā ar izmeklēšanu par Kopienas gaisa pārvadātājiem, kuri ir “melnajā sarakstā”, kas izveidots saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 2111/2005;

— īstenošanas noteikumi ir ieviesti, kas paredz regulējumu un kritērijus prioritātes piešķiršanai valstu veiktajām perona pārbaudēm īpašiem objektiem, kurus var atklāt saskaņā ar izveidotajiem kritērijiem kā iespējamu apdraudējumu aviācijas drošībai;

— kamēr veikto SAFA perona pārbaužu kopējais skaits kopš 2001. gada ir vairāk nekā dubultojies, ir milzīga atšķirība starp atšķirīgo perona pārbaužu skaitu, ko veic atsevišķas dalībvalstis. Attiecīgi Komisija pārbauda iespēju izveidot minimālās pārbaužu kvotas, kas ir jāveic katrai dalībvalstij;

— pieņemot Regulu (EK) Nr. 216/2008 par kopīgajiem noteikumiem civilās aviācijas jomā un par Eiropas Aviācijas drošības aģentūras izveidi, Direktīva 2004/36/EK beidzot ir jāatceļ, vēlākais līdz 2012. gada 8. aprīlim, lai to pakāpeniski aizstātu ar minētās regulas 10. panta nosacījumiem un turpmākiem īstenošanas noteikumiem, kas jāievieš saskaņā ar 10. panta 5. punktu. Šajā sakarā tiek paredzēts, ka EASA atbildība par programmas vadību un turpmāku attīstību ievērojami pieaugs.

(1) OV L 143, 30.4.2004., 76. lpp.

(2) Polija ir nosūtījusi vairākus pārskatītus ieviešanas pasākumus 13.3.2008., kurus pašreiz pārskata Komisijas juridiskie dienesti.

(3) OV L 344, 27.12.2005., 15. lpp.

(4) OV L 134, 20.5.2006., 16. lpp.

(5) OV L 109, 19.4.2008., 7. un 17. lpp.

(6) OV L 79, 19.3.2008., 1. lpp.

(7) OV C 42, 15.2.2008., 1. lpp.