P6_TA(2006)0220
Ikgadējais ziņojums par cilvēktiesībām pasaulē 2005. gadā un ES politika šajā jomā
Eiropas Parlamenta rezolūcija par ikgadējo ziņojumu par cilvēktiesībām pasaulē 2005. gadā un ES
politiku šajā jomā (2005/2203(INI))
Eiropas Parlaments,
—ņemot vērā septīto ES Gada ziņojumu par cilvēktiesībām (2005. g.) (1),
—ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 3., 6., 11., 13. un 19. pantu un EK līguma 177. un
300. pantu,
—ņemot vērā Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju un visus attiecīgos starptautiskos cilvēktiesību doku-
mentus (2),
—ņemot vērā Konvenciju par jebkuras sieviešu diskriminācijas izskaušanu (CEDAW) un tās fakultatīvo
protokolu,
—ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtus,
—ņemot vērā Starptautiskās krimināltiesas (ICC) Romas statūtu stāšanos spēkā 2002. gada 1. jūlij āun rezo-
lūcijas, kas saistītas ar ICC(3),
—ņemot vērā Eiropas Padomes Konvenciju par rīcību pret cilvēku tirdzniecību un 2005. gada Rīcības plānu
attiecībā uz cilvēku tirdzniecību, ko Padome un Komisija izstrādājusi un pieņēmusi atbilsto ši Hāgas
programmai,
—ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas trīspadsmito protokolu par
nāvessoda atcelšanu visos gadījumos,
—ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu (4),
—ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību un Klusā okeāna (ĀKK) valstu grupu (5) un
tāneseno, 2005. gadā pārskatīto variantu (6),
—ņemot vērā tāiepriekšējās rezolūcijas par cilvēktiesībām pasaulē,
—ņemot vērā savu 2005. gada 24. februāra rezolūciju par ES prioritātēm un ieteikumiem ANO Cilvēktie-
sību komisijas 61. sesijā Ženēvā (no 2005. gada 14. marta līdz 22. aprīlim) (7),
—ņemot vērā tā2006. gada 14. februā ra rezolūciju par cilvēktiesību un demokrātijas klauzulu Eiropas
Savienības nolīgumos (8),
—ņemot vērā visas steidzamās cilvēktiesību rezolūcijas, ko tas pieņēmis,
—ņemot vērā Komisijas paziņojumu “Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu partnerattiecību desmitā gada-
diena —darba programma nākošo piecu gadu uzdevumu izpildei” (KOM(2005)0139),
—ņemot vērā Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu parlamentārās asamblejas rezolūcijas un jo īpaši rezolū-
ciju, par kuru balsoja 2005. gada 21. novembrī Rabatā,
—ņemot vērā Parlamenta 2005. gada 17. novembra rezolūciju par Padomes Sesto ikgadējo ziņojumu par
Eiropas Savienības Rīcības kodeksu par ieroču eksportu (9),
—ņemot vērā 2005. gada decembrī notikušā ES Cilvēktiesību diskusiju foruma slēdzienus,7.12.2006. C 297 E/341 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 18. maijsLV
(1) Padomes dokuments 12416/05.
(2) Lai atrastu visus pamata dokumentus, skatīt Ārlietu komitejas ziņojumam A6-0158/2006 klātpievienoto tabulu.
(3) OV C 379, 7.12.1998., 265. lpp.; OV C 262, 18.9.2001., 262. lpp.; OV C 293 E, 28.11.2002., 88. lpp.; OV C
271 E, 12.11.2003., 576. lpp.
(4) OV C 364, 18.12.2000., 1. lpp.
(5) OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.
(6) OV L 287, 28.10.2005., 4. lpp.
(7) OV C 304 E, 1.12.2005., 375. lpp.
(8) Pieņemtie teksti, P6_TA(2006)0056.
(9) Pieņemtie teksti, P6_TA(2005)0436.
—ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju pret spīdzināšanu un citiem nežēlīgiem, necilvē-
cīgiem vai cieņu pazemojošiem apiešanās un sodīšanas veidiem,
—ņemot vērā Reglamenta 45. pantu,
—ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu un Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas atzinumu
(A6-0158/2006),
A. tā kāES Gada ziņojums par cilvēktiesībām 2005. gadā ir vispārīgs pārskats par Eiropas Savienības iestāžu
darbību attiecībā uz cilvēktiesībām Eiropas Savienībā unārpus tās;
B. tā kā šīs rezolūcijas mērķis ir aplūkot, novērtēt un nepieciešamības gadījumā sniegt konstruktīvu kritiku
par Komisijas un Padomes darbībām cilvēktiesību jomā, kā arīParlamenta vispārējām darbībām šajā
jomā,
1. atzinīgi vērtē ES arvien aktīvāko iesaistīšanos cilvēktiesību nostiprināšanā visā pasaulē; uzskata, ka
pēdējā ES paplašināšanās līdz 25 dalībvalstīm ar 457 miljoniem iedzīvotāju (kurām drīz pievienosies Bulgā-
rija un Rumānija) ir palielinājusi ES nozīmi pasaulē un tādējādi arī tās lomu starptautiskajā cilvēktiesību poli-
tikā;
2. uzskata, ka, neraugoties uz aktīvo darbību cilvēktiesību veicināšanā, šie centieni lielā mērā aprobežojas
ar speciālistu darbu un atsevišķiem pasākumiem un ka Eiropas Savienībai nav izdevies sistemā tiski un nepār-
traukti risināt cilvēktiesību problēmas saistībā ar trešām valstīm un nav izdevies iekļaut cilvēktiesību politiku
Eiropas Savienības tirdzniecības, attīstības un ārējās politikas virzienos attiecībā uzšīm valstīm;
3. uzsver, ka ir vajadzīga kopēja, konsekventa un pārredzama politika, ko savās divpusējās attiecībās ar
trešām valstīm, kuras neievēro cilvēktiesības, īstenotu visas ES dalībvalstis, un aicina ES dalībvalstis veidot
divpusējos kontaktus ar šīm valstīm atbilstīgi ES kopējai nostājai;
4. uzskata, ka ir svarīgi, lai Eiropas Savienība izveidotu noteikumu un iestāžu integrētu sistēmu, lai
piešķirtu saistošu spēku Pamattiesību hartai, nodrošinātu atbilstību sistēmai, ko paredz Eiropas Cilvēktiesībuun pamattiesību aizsardzības konvencija, un radītu pamatu vienotai Eiropas frontei cīņā par tiesību ievēro-
šanas kultūru visā pasaulē; aicina Eiropas politiskās struktūras mobilizēt enerģiju šo mērķu atbalstam;
Padomes gada ziņojums
5. uzsver ES Gada ziņojuma par cilvēktiesībām nozīmi uzmanības pievēršanā cilvēktiesību jautājumiem
kopumā;
6. ļoti atzinīgi vērtē to, ka Padome publiski iepazīstināja ar 2005. gada ziņojumu 2005. gada decembra
plenārsēdē, kas notika paralēli Parlamenta gadskārtējās Saharova balvas par domas brīvību piešķiršanai trīs
laureātiem, proti, “Sievietēm baltā”, Žurnālistiem bez robežām un Hauwa Ibrahim; mudina, lai šādi pasākumi
notiktu arī nākotnē, lai Eiropas Parlamenta decembra plenārsēde kļūtu par galveno notikumu ES darbībās
cilvēktiesību jomā;
7. atzinīgi vērtē ziņojuma skaidro un kodolīgo izteiksmes veidu; tomēr lūdz Padomi turpināt pievērst
uzmanību ES instrumentu un iniciatīvu novērtēšanai trešās valstīs, analizēt šajā jomā sasniegtos rezultātus
un iekļaut ziņojumā pētījumu par tajā minēto pasākumu ietekmi, vienlaikus šādam darbam nosakot skaidru
metodoloģiju, kā arīnākamā gada galveno mērķu stratēģisku analīzi;
8. uzskata par pozitīvu tendenci to, ka Padomes ziņojumā pirmo reizi ir atzinīgi novērtēta Eiropas Parla-
menta darbība, taču lūdz, lai nākamā Somijas prezidentūra, izstrādājot astoto ES Gada ziņojuma par cilvēk-
tiesībām aktīvi apspriestos ar Eiropas Parlamentu, ziņotu par to, kādā veidā Padome un Komisija ir ņēmusi
vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas un piemērotā veidā iekļautu ziņojuma pamatprincipos Parlamenta lomu
šīziņojuma sagatavošanā, lai galīgajā versijā reāli atspoguļotos gan Padomes, Komisijas, gan arī Parlamenta
viedoklis; uzskata, ka Eiropas Parlamentam ir jāturpina nākt klajā ar saviem ziņojumiem, lai novērtētu ES
cilvēktiesību politiku un īstenotu parlamentāru kontroli;7.12.2006. C 297 E/342 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 18. maijsLV
9. ierosina, ka vienai no Padomes galvenajām prioritātēm nākamajos cilvēktiesību ziņojumos jābūt ES
pamatnostādņu analīzei un īsteno šanai, kā arīietekmes novērtējuma sagatavošanai par katru pamatnostādni,
izsverot to efektivitāti pārmaiņu sekmēšanā trešās valstīs;
10. aicina, lai nākamajos gada ziņojumos par cilvēktiesībām tiktu analizēts, kā cilvēktiesību problēmas tiek
risinātas tādās ārējās ES politikas jomās, kā, piemēram, attīstība un tirdzniecība, tostarp ziņojot par to, kādā
mērā šādas cilvēktiesību un demokrātijas klauzulas izmantotas ES attiecībās ar trešām valstīm; turklāt šajā
sakarā aicina nākamajos gada ziņojumos par cilvēktiesībām novērtēt to, kā cilvēktiesību un demokrātijas
klauzulas faktiski ievēro ES nolīgumos, saskaņā ar iepriekš minēto Parlamenta 2006. gada 14. februār īapsti-
prināto rezolūciju;
Eiropas Savienības darbība abu prezidentūru laikā
11. atzinīgi vērtē uz sadarbību vērsto Luksemburgas un Apvienotās Karalistes prezidentūras pieeju un cer,
kašīsadarbība turpināsies Austrijas un Somijas prezidentūru laikā, pieņemot kopēju gada programmu;
uzskata, ka šādai sadarbībai jāsekmē ES rīcības saskaņotība un konsekvence, un cer, ka šītendence attīstīsies
un nākotnē pastiprināsies vēl vairāk;
12. atzinīgi vērtē Luksemburgas un Apvienotās Karalistes prezidentūru centienus un apņemšanos izstrādāt
metodoloģiju un kritērijus efektīvākai ES pamatnostādņu īstenošanai, tostarp demaršus trešās valstīs saistībā
ar atsevišķiem gadījumiem, publiskus paziņojumus un deklarācijas; un uzsver, ka ir svarīgi izveidot īpašu
mehānismu sistemā tiskai ES misiju un EK delegāciju vadītāju vietējā līmeņa prakses apkopošanai, lai iegūtu
piemērus saistībā ar vietējas īsteno šanas vislabāko un sliktu praksi, kas ļautu novērtēt īstenošanu vietējā
līmenī;
13. atzinīgi vērtē Luksemburgas prezidentūras iniciatīvas, risinot ierobežoto resursu problēmas, daloties
pienākumos, uzsākot savlaicīgas sarunas, apvienojot resursus un neoficiāli iesaistot trīs dalībvalstis atsevišķuproblēmu risināšanā; aicina Padomi attīstīt šo pieeju nākamo prezidentūru laikā;
14. atzinīgi novērtē ES Vadlīnijām par nāvessodu atbilsto šo Apvienotās Karalistes nostādni attiecībā uz
nāvessodu, kas izpaudās aktivitāšu rīkošanā valstīs, kurās vai nu pastāvēja draudi, ka moratoriju uz nāves-
sodu varētu de iure vaide facto atcelt, vai arī valstīs, kur tika apsvērti soļi moratorija ieviešanā; lūdz Austrijas
prezidentūru un visas nākamās prezidentūras sekot šim piemēram un regulāri rīkot demaršus šādās valstīs;
prasa visām prezidentūrām vajadzības gadījumā pārraudzīt iepriekš rīkotos demaršus; aicina Komisiju dot
norādījumus ES delegācijām trešās valstīs, kurās ir nāves sods, atbalstīt Padomes soļus moratorija panākšanaiun dubultot pūles gadījumos, kad nāves sods trešās valstīs ir piespriests Eiropas pilsoņiem; atzinīgi vērtērezolūciju, ko pieņēma Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu parlamentārā asambleja 2005. gada 21. novem-
brīRabatā, kas aicina Barselonas procesa partnervalstis atbalstīt nāves soda moratoriju;
15. atzinīgi vērtē to, ka par prioritāti tika atzītas saistības ievērot cilvēktiesības, Apvienotās Karalistes
prezidentūras laikā uzsākot pievienošanās sarunas ar Turciju un Horvātiju, piešķirot bijušai Dienvidslāvijas
Maķedonijas Republikai kandidātvalsts statusu, uzsākot sarunas par stabilizācijas un asociācijas nolīgumiem
ar Serbiju un Melnkalni, kā arīBosniju un Hercegovinu; prasa, lai Komisija nodrošinātu kandidātvalstu reālus
panākumus cilvēktiesību jomā, it īpaši saistībā ar minoritāšu aizsardzību, vārda un reliģiskās pārliecības
brīvību, pārvietotām personām un bēgļiem, personām ar garīgās veselības traucējumiem un/vai intelektuāluatpalicību, kā arī šo valstu sadarbībā ar starptautisko tiesu, atbilstīgi Eiropas principiem un Kopienas acquis;
prasa, lai Padome un Komisija kā vienu no pamatnosacījumiem līgumattiecībās ar kandidātvalstīm un tām
valstīm, kas pievienojušas stabilizācijas un asociācijas procesam, ietver saistības ievērot ANO konvencijas;
uzsver stabilizācijas un asociācijas procesa nozīmi nepieciešamo cilvēktiesību reformu veicināšanā;7.12.2006. C 297 E/343 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 18. maijsLV
16. atzinīgi atzīmē, ka Padomes prezidentūras uzskata cīņu pret cilvēku tirdzniecību par vienu no priori-
tātēm; prasa ES pieņemt integrētu un uz cilvēktiesībām vērstu pieeju šīs augošās parādības ierobežošanai;
17. atzinīgi vērtē to, ka Apvienotās Karalistes prezidentūra ir izvēlējusies vārda brīvību par vienu no galve-
najiem cilvēktiesību aspektiem; pauž bažas par to, ka pasaulē, jo īpaši Ķīnā, Baltkrievijā, Kubā un Ziemeļko-
rejā daudzus žurnālistus notiesā par apvainojumiem valsts ierēdņu vai politiķu apmelošanā; aicina Padomi
spert pirmo soli, ierosinot vispasaules moratoriju žurnālistu apcietināšanai; tomēr uzsver, ka vārda brīvība
neizslēdz savstarpēju cieņu un saprašanos starp atšķirīgām kultūrām;
18. pauž neizpratni par to, ka Apvienotās Karalistes prezidentūra nerīkoja ES Genocīda, noziegumu pret
cilvēci un kara noziegumu kontaktpunktu tīkla trešo sanāksmi (1), kas ir svarīgs ES dalībvalstu sadarbības
stiprināšanas līdzeklis starptautisku noziegumu izmeklēšanā un kriminālvajāšanā valstu līmenī;
Padomes un Komisijas darbība cilvēktiesību jomā starptautiskos forumos
19. atzinīgi vērtē ES un tās dalībvalstu aktīvu iesaistīšanos cilvēktiesību jautājumu risināšanā dažādos
starptautiskos forumos 2005. gadā, tostarp ANO Cilvēktiesību komisijas (UNCHR), ANO Ģenerālās asam-
blejas, Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas (EDSO) Ministru Padomes, Eiropas Padomes un PTO
Ministru konferences darbā;
20. atzinīgi novērtē ES prezidentūras un Padomes uz rezultātiem vērstu pieeju 61. UNCHR sesijā; šajā
sakarā apsveic ES noteicošo lomu kritisku un konstruktīvu rezolūciju panākšanā par cilvēktiesībām Kongo
Demokrātiskajā Republikā, Nepālā, Ziemeļkorejā, Sudānā, Uzbekistānā, Turkmenistānā, kā arīpar cilvēktie-
sībām un terorisma apkarošanu, kā arī īpašu referentu iecelšanu, lai izstrādātu principus un pamatnostādnes
attiecībā uz diskrimināciju darba un izcelsmes dēļ; atzinīgi vērtē arīatbalstu īpašā pārstāvja iecelšanai, lai
stiprinātu cilvēktiesību standartus darba vietā;
21. tomēr atgādina Padomei tā iepriekš minēto 2005. gada 24. februāra rezolūciju, kas aicina ES iesniegt
rezolūcijas par vairākiem prioritāriem jautājumiem; īpaši nosoda to, ka ES atsakās atbalstīt rezolūcijas par
cilvēktiesību pārkāpumiem Ķīnā, Zimbabvē unČečenijā ;šajā sakarā atgādina par saistībām, ko Padome
uzņēmās saistībā ar ES pamatnostādnēm par cilvēktiesību dialogiem, kurās skaidri noteikts, ka cilvēktiesību
dialogs ar trešo valsti nevar Padomei liegt atbalstīt rezolūciju par konkrēto valsti ANO Cilvēktiesību padomē;šajāsakarā ņem vērā apgalvojumu 2005. gada ziņojumā, ka Āfrikas valstu grupa jo īpaši nav vēlējusies sadar-
boties, apspriežot cilvēktiesību situāciju Apvienoto Nāciju Ģenerālās Asamblejas Trešajā komitejā; tāpēc
aicina Komisiju un Padomi izmantot visus to rīcībā esošos līdzekļus, lai Āfrikas valstu grupu pārliecinātu
nākotnē sadarboties ar Apvienoto Nāciju Ģenerālo asambleju, īstenojot dialogu un sniedzot informāciju par
attiecīgajām Āfrikas valstīm, jo īpaši par tām, ar kurām atbilstoši Kotonū nolīguma 96. pantam ir apturē ta
ĀKK-ES sadarbība vai ar kurām notiek politisks dialogs saskaņā ar minētā nolīguma 8. pantu; ierosina, ka
Eiropas Parlamentam turpmāk jāiesniedz Padomei savus rezolūciju priekšlikumus tikai par svarīgākajā m
attiecīgajām valstīm, un šajāsakarā vairāk jāatbalsta Padomes darbs;
22. aicina Padomi un Komisiju censties pastāvīgi veidot saikni starp apspriedēm, kas notiek starptautiskos
forumos, un Eiropas Savienības divpusējiem politiskiem dialogiem, attīstības un tirdzniecības politiku, un
nepieļaut pašreizējo situāciju, kurā valstis, kas pretojas ES cilvēktiesību iniciatīvām starptautiskos forumos, to
var darīt, gandrīz nebaidoties izjust negatīvas sekas divpusējās attiecībās;
23. īpaši atgādina Padomei un Komisijai, ka lielākā daļa cilvēktiesību pārkāpumu nebūtu iespējami valstīs
ar spēcīgākām vārda un preses brīvības tradīcijām; tāpēc aicina Padomi un Komisiju šo svarīgo jautājumu
maksimāli uzsvērt visos politiskajos dialogos, kā arīattīstības un tirdzniecības politikas gadījumā;7.12.2006. C 297 E/344 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 18. maijsLV
(1) Padomes 2003. gada 18. jūnija Lēmums 2003/659/TI (OV L 245, 29.9.2003., 44. lpp.).
24. atzinīgi vērtē Padomes nepatraukto atbalstu spēcīgas, iedarbīgas un efektīvas ANO Cilvēktiesību
padomes izveidei, kam būtu šādas svarīgas īpašības: tai jābūt pastāvīgai struktūrai ar pietiekamu skaitu pietie-
kami garu sēžu, lai tā varētu pienācīgi īstenot savas pilnvaras; tai jāspēj reaģēt uz ārkārtas situācijām; tai ir
jāsaglabā speciālo procedūru sistēma, kā arīir jāveic reformas nevalstisko organizāciju komitejā, lai panāktu
pārliecinošu NVO iesaistīšanās tās darbā; prasa, lai Padome turpina pasākumus dalības standartu noteikšanainākotnes Padomē, tostarp saistībā ar vēlēšanu procedūrām, kas būtu saistītas ar locekļu absolūta vairākuma
tiešām un individuālām balsīm, kas spētu garantēt uzticamību šai nākotnes struktūrai un tās efektivitāti; šajā
sakarā pauž bažas par to, ka valstis, kurās netiek pienācīgi reģistrēti cilvēktiesību pārkāpumi, ir ievēlētas par
ANO Cilvēktiesību padomes dalībvalstīm, un tādēļ uzsver, ka ir svarīgi ieviest universālu “salīdzinošo pārska-
tīšanu”, kuras uzdevums būtu pārbaudīt cilvēktiesību stāvokli visās valstīs un uzraudzīt starptautisko konven-ciju un standartu ievērošanu; pauž nožēlu par to, ka 2005. gada pēdējos mēnešos ES dalībvalstis šajās
sarunās veikli pārspēja maza ANO dalībvalstu grupa, kam pašām ir apšaubāma prakse cilvēktiesību jomā;
tomēr atzinīgi vērtē galīgās vienošanās panākšanu Ņujorkā, kā arīsagaida pārliecinošu un efektīvu ES pārstā-
vību ANO Cilvēktiesību padomē;
25. aicina Padomi un Komisiju sistemātiski iebilst ANO Cilvēktiesību padomes prezidentūras piešķiršanai
valstīm, kas neievēro cilvēktiesības;
26. aicina Padomi un Komisiju turpināt atbalstīt steidzami panākamo vienošanos par ierosināto ANO
Konvenciju par invalīdu tiesībām; atzinīgi vērtē ad hoc komitejas septītās sesijas rezultātus, tostarp vienošanos
par dokumenta projekta formulējuma pastiprināšanu attiecībā uz vardarbību pret invalīdiem, to cilvēku
cilvēktiesībām, kam ir sarežģītas atkarības vajadzības, un nedzirdīgu cilvēku tiesībām izmantot zīmju valodu;aicina dalībvalstis, Padomi un Komisiju atbalstīt tālāku esošā dokumenta projekta pastiprināšanu attiecībā uz
invalīdu piespiedu ārstēšanu un tā īsteno šanu; aicina atbalstīt pašreizējos pasākumus attiecībā uz starptau-
tisko sadarbību invalīdu atbalstam jaunattīstības valstīs un atbalstīt ciešu un neatkarīgu pārraudzības un tiesī-
baizsardzības mehānismu, kas varētu nodarboties ar individuālām sūdzībām;
27. kopumā uzskata, ka ES darbība ANO saistībā ar cilvēktiesību jomu ir pārāk intraverta; lūdz Padomi
censties paātrināt apspriežu procesu tā, lai iegūtu vairāk laika apspriedēm ar ārpuskopienas partneriem; lūdz
Padomi apsvērt iespēju, ka Cilvēktiesību darba grupa (COHOM) izstrādā tikai sarunu pamatnoteikumus ES
pārstāvjiem, kas piedalās starptautiskos forumos, un pilnvarot šos pārstāvjus vajadzības gadījumā pieņemt ad
hoclēmumus;
28. apsveic to, ka kopumā Starptautiskās darba organizācijas (SDO) sanāksmē s ES ir stingra nostāja par
arodbiedrību tiesībām un citām strādnieku pamattiesībām, tostarp arī Luksemburgas prezidentūras laikā, kad
ES stingri nostājās pret iespējamiem cilvēktiesību pārkāpumiem attiecībā uz arodbiedrību biedriem Kolum-
bijā un konsekventi pauda šo nostāju savā pārliecinošajā paziņojumā Starptautiskās darba organizācijas
konferencē 2005. gada jūnijā; šajāsakarā pauž pārsteigumu, ka bija iespējams tādas valsts pārstāvjus kā Balt-
krievija 2005. gada jūnijā ievēlēt SDO Administratīvajā padomē, neskatoties uz to, ka Baltkrievijā nav demo-
krātijas ar brīvām arodbiedrībām un četras nozīmīgas ES valstis ir Administratīvās padomes pastāvīgas loce-
kles; lūdz Padomi paskaidrot savas diplomātiskās darbības pirms minētajām vēlēšanām un to, vai tā apsvēra
iespēju pretoties Baltkrievijas pārstāvju ievēlēšanai; uzskata, ka ir būtiski pastiprināt īpašās programmas,
neaizsargātu sektoru aizsardzībai trešās valstīs, kurām jau ir ES atbalsts;
29. apsveic Padomi un Komisiju sakarā ar ievērojamu diplomātisku veiksmi, panākot to, ka ANO Drošības
padome nodod Darfū ras (Sudānā) lietu Starptautiskajai krimināltiesai, ko pieprasīja Eiropas Parlamenta
2004. gada 16. septembrī pieņemtā rezolūcija (
1); tomēr, paužot bažas par drošības pasliktināšanos Darfūrā,
mudina starptautisko sabiedrību, ANO, Padomi un Komisiju nekavē joties rīkoties un apstādināt vardarbību,7.12.2006. C 297 E/345 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 18. maijsLV
(1) OV C 140 E, 9.6.2005., 153. lpp.
vienlaikus sniedzot būtisku atbalstu Āfrikas Savienībai un pietiekamu humāno palīdzību cietušajiem iedzīvo-
tājiem; iedrošina panākt ātru virzību Sudānas valdības augsta līmeņa militāro vai civilo amatpersonu krimi-
nālvajāšanā par noziegumiem šajāsakarā, it īpaši, par izvarošanu kā karadarbības līdzekli; mudina ES aktīvi
atbalstīt pašreizējās Āfrikas Savienības misijas pārveidošanu par pilntiesīgu ANO miera uzturēšanas misiju,
lai nodrošinātu lielāku drošību reģionā; prasa, lai ES turpina sniegt atbalstu visaptverošā miera līguma īsteno-
šanai starp tā dažādajām pusēm;
30. aicina Padomi un Komisiju turpināt enerģiskos pūliņus veicināt Romas statūtu vispārēju ratifikāciju un
ICC īsteno šanas tiesību aktu pieņemšanu saskaņā ar Padomes kopējo nostāju attiecībā uz Starptautisko
Krimināltiesu un Rīcības plānu; aicina Padomi un Komisiju šajā sakarā dubultot pūles un darbības attiecībā
uz Amerikas Savienotajām Valstīm, vienu no svarīgākajiem ES partneriem, jo īpaši karā pret terorismu;
pieprasa, lai katra ES prezidentūra sniedz ziņojumu Parlamentam par pasākumiem, kas veikti saskaņā ar
kopējo nostāju;
31. apsveic to, ka pēc nesenās Kotonū nolīguma pārskatīšanas, ES sadarbības ar ĀKK reģiona valstīm
mērķos ir iekļauta miera un starptautiskā taisnīguma veicināšana un stiprināšana, pienācīgi ņemot vērā
Romas statūtus; tādēļ izsaka nožēlu, ka ANO dokumenta galīgaj āredakcijā 2005. gada septembrī nav
atsauces uz Starptautisko krimināltiesu; atzinīgi vērtē to, ka vairākos Eiropas kaimiņattiecību rīcības plānos ir
iekļautas atsauces uz Starptautisko krimināltiesu, jo īpaši plānos, kas attiecas uz Ukrainu un Moldovu, un
rīcības plānu projektos attiecībā uz Azerbaidžānu, Libānu, Armēniju un Gruziju; aicina ES un tās dalībvalstis,
kad vien iespējams, no jauna apstiprināt savu atbalstu Starptautiskai krimināltiesai;
32. aicina ASV administrāciju un Kongresu nekavē ties un ratificēt Romas Statūtus par Starptautiskās Krimi-
nāltiesas izveidi; uzskata, ka attiecībā uz Amerikas Savienotajām Valstīm šajā ziņā nevar attiecināt juridisku
izņēmumu; nosoda to, ka dažas valstis, ieskaitot vairākas ES dalībvalstis, ir ar Amerikas Savienoto Valstuadministrāciju noslēgušas “divpusējus nolīgumus”, kas faktiski garantē ASV karavīru nesodāmību;
33. uzskata, ka ir svarīgi nodibināt ciešas attiecības starp Eiropas Savienību un Eiropas Padomi, un norāda
uz grūtībām, kas joprojām pastāv šādu attiecību pastāvēšanā: tas, ka ir tikai tehniska sadarbība tā vietā, lai to
veidotu politiskā līmenī, saziņas trūkums starp Komisiju un Eiropas Padomes struktūrām, darbības jomu
pārklāšanās un tas, ka tās neprecizē; aicina Austrijas un Somijas prezidentūru nodrošināt, lai saprašanās
memorands, ko pašlaik izstrādā, kalpoto šo grūtību atrisināšanai; norāda, ka attiecības starp Eiropas Savie-
nību un Eiropas Padomi ir vitāli svarīga “tikšanās vieta”, kas atvērta arī trešām valstīm, kuras atbalsta cilvēk-
tiesību ievērošanas kultūru, un kas palīdz nodrošināt sekmīgu kaimiņattiecību politiku un citas īpašas attie-
cības, kuru pamatā ir partnerība;
ES politisko un cilvēktiesību dialogu un apspriežu, kā arīvispārēja politiskā dialoga ar trešām valstīm
rūpīga pārbaude
34. atzinīgi vērtē to, ka gada ziņojums sniedz ES cilvēktiesību dialogu efektivitātes godīgu un līdzsvarotu
novērtējumu; atzīmē šo dialogu novērtējumu 2004. gadā un to, ka Padome ir spērusi pirmos soļus, lai izstrā-
dātu pārskata dokumentu par cilvēktiesību dialogiem un apspriedēm; cer saņemt šo dokumentu, tiklīdz tas
ir pieņemts; jo sevišķi lūdz Padomi šajādarbā, kā arī šo dialogu novērtēšanā iesaistīt Eiropas Parlamentu; šajā
sakarā informē Padomi, ka tiks izstrādāts pastāvīgais ziņojums par cilvēktiesību dialogu un apspriežu ar
trešām valstīm novērtējumu;
35. norāda, ka Eiropas Savienībai un katrai tās dalībvalstij ir jārīkojas saskaņoti un saskaņā ar Līguma un
acquis saistībām cilvēktiesību jomā, lai izvairītos no pretrunu rašanās, kas mazinātu Eiropas Savienības un
starptautiskās sistēmas morālo autoritāti;
36. ņem vērā vērtējumu Padomes Gada ziņojumā par cilvēktiesību dialogu ar Ķīnu, kurā ietverti nepār-
traukti ziņojumi par daudziem cilvēktiesību pārkāpumiem, tostarp pastāvīgiem ziņojumiem par politiskoieslodzīšanu, it īpaši minoritāšu pārstāvju ieslodzīšanu, iespējamu spīdzināšanu, plaši izplatītu piespiedu
darbu, biežu nāves soda pielietojumu un sistemā tisku reliģiskās pārliecības, vārda un izpausmes brīvības
(tostarp saistībā ar attieksmi pret Tibetas iedzīvotājiem) un plašsaziņas līdzekļu (tostarp arī interneta) brīvības7.12.2006. C 297 E/346 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 18. maijsLV
ierobežošanu; pauž nožēlu, ka nav ievērojamu panākumu Starptautiskā pakta par civilajām un politiskajām
tiesībām (ICCPR) ratifikācijā unīsteno šanā vai to cietumnieku atbrīvošanā, kas saistīti ar notikumiem
1989. gadā Tjananmeņas laukumā; uzskata, ka minētais dialogs ir vērtīgs līdzeklis un nozīmīga daļa ES un
Ķīnas vispārējā stratēģiskajā dialogā, kurā cilvēktiesībām jāpiešķir prioritāte; aicina, lai Padome un Komisija
pieliek enerģiskas pūles, pat, ja tām būs rezultāti tikai vidējā termiņā; prasa, lai Ķīna un Padome apsvērtu šī
dialoga uzlabošanu ar vienkāršu praktisku lēmumu ieviest sinhrono tulkošanu; ir cerību pilns, ka tādi jauni-
nājumi, kā augsta līmeņa politiskā dialoga un tam tieši sekojoša likumdošanas semināra noturēšana varētu
radīt lielāku sinerģiju; uzsver, ka aizvien pozitīvākām tirdzniecības attiecībām ir jābūt atkarīgām noreformām cilvēktiesību jomā; prasa, lai Padome uzaicina Eiropas Parlamenta deputātus tādā pašā veidā, kā
tika uzaicināti Ķīnas parlamenta deputāti;
37. nosoda Irānas prezidenta aicinājumu noslaucīt Izraēlu no zemes virsmas; izsaka bažas par cilvēktiesību
stāvokli Irānā un to, ka cilvēktiesību dialogs ar Irānu kopš pēdējās sarunu kārtas 2004. gada jūnijā ir
pārtraukts tādēļ, ka Irāna atsakās uzņemties saistības; aicina Irānu atkal iesaistīties dialogā un, balstoties uz
ES ieguldījumu, noteikt tā kritērijus, tiecoties pēc reāliem uzlabojumiem šajājomā; apsveic skaidri formulētos
Padomes 2005. gada 12. decembra slēdzienus par šo jautājumu; mudina Padomi jo īpaši turpināt darbības
pret Irānu sakarā ar konkrētiem gadījumiem un atzinīgi vērtē Austrijas prezidentūras apņēmību šajā ziņā;
pauž nožēlu par cilvēktiesību slikto ievērošanu prezidenta Mahmoud Ahmadinejad pilnvaru termiņa pirmajos
sešos mēnešos un aicina Komisiju saistībā ar Eiropas Cilvēktiesību iniciatīvu veikt visus nepieciešamos pasā-
kumus, lai pastiprinātu kontaktus un sadarbību ar Irānas pilsonisko sabiedrību un turpinātu atbalstīt demo-krātiju un cilvēktiesības;
38. pauž bažas par nopietniem cilvēktiesību pārkāpumiem Irākā, tostarp Irākas cietumos, tomēr atzinīgi
vērtē ES atbalstu jaunajai valdībai Irākā; pieprasa lielāku ES iesaistīšanos, panākot stabilitāti Irākā un padarot
Komisijas pārstāvniecības biroju pilnībā gatavu darbam, ar noteikumu, ka iespējams atrisināt drošības
problēmas; aicina Padomi un Komisiju atbalstīt Irākas Cilvēktiesību ministrijas nepārtrauktos centienusaugstu standartu aizstāvībā;
39. atzinīgi vērtē ES uzsāktās apspriedes ar Krieviju par cilvēktiesībām; atbalsta Padomes nolūku vērst šīs
apspriedes atklātā un patiesā ES un Krievijas dialogā par cilvēktiesībām un aicina šajāprocesā iesaistīt Eiropas
Parlamentu; aicina Padomi nepārtraukti mudināt Krieviju piekrist tam, ka Eiropas un Krievijas NVO iesaistās
šajos dialogos pēc citu dialogu par cilvēktiesību jautājumiem parauga; atzinīgi vērtē Padomes sniegto ziņo-
jumu nevalstiskaj ām organizācijām par šīm apspriedēm, tomēr pauž nožēlu, ka nepastāv sistemā tiskas
apspriedes ar Eiropas Parlamentu; lūdz Padomi izdarīt spiedienu uz Krieviju piekrist organizēt šos dialogus
arīKrievijā un ne tikai tad, kad ES notiek augstākā līmeņa sanāksmes; pauž bažas par to, ka Krievijas jaunie
tiesību akti attiecībā uz NVO neļaus cilvēktiesību organizācijām pienācīgi veikt savas darbības gadījumos, kad
būs apdraudētas cilvēktiesības; lūdz Komisiju un Padomi neatlaidīgi atgādināt Krievijai par šo jautājumu arī
starptautiskos forumos un jo īpaši Eiropas Padomē, kuras vadība Krievijai jāpārņem 2006. gada 19. maijā;
prasa, lai Komisija un Padome izvirza jautājumu par ārpustiesas nogalināšanas, pazušanas un apcietinājumā
izdarītas spīdzināšanas gadījumiem Čečenijā, kā arīuzbrukumiem pret cilvēktiesību aizstāvjiem, kuri izmeklē
un runā par cilvēktiesību pārkāpumiem Čečenijā ;
40. apsveic kopējo rīcības plānu, ko pieņēma Sestajā Indijas un ES augstākā līmeņa sanāksmes laikā un kas
ietver apspriedes par cilvēktiesību jautājumiem, pamatojoties uz apņemšanos strādāt kopā, lai aizstāvētucilvēktiesības vienlīdzības un savstarpējas cieņas garā; sagaida, ka šīs apspriedes ietvers arī minoritāšu tiesības;
sagaida, ka šajā sakarā abas puses varēs apspriest arī problemātisko nepieskaramo kastas sociālo situāciju;
aicina Padomi un Komisiju līdzīgu dialogu veidot ar citu to valstu valdībām, kurās ir kastas; atzinīgi vērtē to,
ka Komisija un Padome regulāri konsultē Indijas nevalstiskās organizācijas ES un Indijas pilsoniskās sabied-
rības apaļā galda sarunās; ierosina, ka diskusijām šajāreģionā jāskar arī cilvēktiesību jautājumi Kašmirā;7.12.2006. C 297 E/347 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 18. maijsLV
41. atzīmē Padomes 2005. gada 3. oktobrī pieņemtos secinājumus par Kolumbiju; iesaka, ka attiecībā uz
nākamajiem Padomes secinājumiem prioritāti jāpiešķir konsultācijām ar pilsonisko sabiedrību un ar ANO
Augsto komisāru cilvēktiesību jautājumos un ka tiem jāparedz arī diskusijas COHOM; pieprasa, lai Padome
pārrauga Tiesiskuma un miera likuma pastāvīgo ietekmi uz cilvēktiesību aizstāvjiem; norāda, ka Tiesiskumaun miera likums attiecas uz visiem nelikumīgajiem bruņotajiem grupējumiem Kolumbijā (ne tikai Kolumbijas
apvienotie pašaizsardzības spēki (AUC), bet arī Kolumbijas revolucionārie bruņotie spēki (FARC) un Nacio-
nālā atbrīvošanas armija (ELN);
42. aicina Padomi un Komisiju visos politiskos dialogos ar trešām valstīm konsekventi tām atgādināt, lai
tām ir jāizdod pastāvīgus ielūgumus Apvienoto Nāciju Organizācijas īpašajā m iestādēm, īpašajiem referen-
tiem un īpašajiem pārstāvjiem un jāiesniedz visus vēl neiesniegtos ziņojumus ANO ar līgumiem saistītajā m
struktūrām;
43. ņem vērā, ka ES oficiālais “ieslodzīto/aizturēto, kas vieš bažas” saraksts ir politisks instruments ES poli-
tikāattiecībā uz kādu noteiktu valsti, kā tas ir minēts Padomes Gada ziņojumā; mudina Komisiju un Padomi
izveidot šādu oficiālu ES sarakstu par katru trešo valsti, par kuras cilvēktiesību situāciju pastāv bažas, un
atgādināt par šo sarakstu katrā politiskā dialoga sanāksmē ; lūdz Komisiju informēt Parlamentu par visiem
šāda veida sarakstiem;
44. turklāt aicina Padomi, katru gadu, ņemot vērā tās ikgadējo ziņojumu, apsvērt iespēju sastādīt to valstu
sarakstu, par kurām pastāv īpašas bažas cilvēktiesību pārkāpumu dēļ, kā to dara dažas dalībvalstis un dažas
starptautiskas NVO; ierosina, ka šādām valstīm jāpievērš uzmanība saskaņā ar konkrētiem un pārredzamiem
kritērijiem, kuru pamatā ir ES Cilvēktiesību pamatnostādņu temati un šo valstu parakstītie līgumi un
uzņemtās saistības, un ka par Parlamenta izvēlētām valstīm jāpieņem steidzamas rezolūcijas, lai pievērstulielāku uzmanību cilvēktiesībām, īstenojot ES politiku attiecībā uzšīm valstīm, tostarp atbalsta un tirdznie-
cības sankciju piemērošanu šo pārkāpumu turpināšanās gadījumā; uzskata, ka tādi kritēriji kā tiesu iestāžu
un plašsaziņas līdzekļu neatkarība un pilsoniskās sabiedrības organizāciju statuss ir svarīgi, vērtējot cilvēktie-
sību stāvokli;
45. atzinīgi vērtē to, ka Ministru padome 2005. gadā ir saglabājusi savu kopējo nostāju attiecībā uz
Birmu/Mjanmu; īpaši atzīmē 2005. gada septembrī sniegto Haval/Tutu ziņojumu, kurā tika aicināts Valsts
Miera un attīstības padomes rīcību uzskatīt par apdraudējumu starptautiskajai drošībai un režīmu tāpēc
nodot izskatīšanai ANO Drošības padomē; atzīst ES dalībvalstu atbalstu ANO Drošības padomes ziņoju-
miem par pastāvīgo vardarbību; ar bažām atzīmē, ka Daw Aung San Suu Kyi joprojām atrodas mājas arestā
un ka ANO īpašajam referentam, kura pilnvaras beigsies šogad, kopš 2003. gada ir liegts apmeklēt attiecīgo
valsti; mudina ES šajā valstī rīkoties aktīvāk (jo īpaši attiecībā uz rezolūciju par Birmu/Mjanmu, ko Eiropas
Parlaments pieņēma 2005. gada 17. novembrī (
1));
46. apsveic Padomi un Komisiju par to, ka tās ir ieviesušas cilvēktiesību, tiesiskuma un labas pārvaldības,
demokrātijas jautājumus visos dalībvalstu rīcības plānos, kas izstrādāti Eiropas Kaimiņattiecību politikā (EKP),
nosakot konkrētus etalonus; uzskata, ka rīcības plānu stiprā puse ir tā, ka tie uzņemas obligātas saistības, un
ka tā ir arī šo plānu vājā puse, jo par tiem ir jāvienojas ar partnervalsti; tāpēc mudina Padomi likt šādām
valstīm ievērot saistības un apsvērt pasākumus, ko veikt gadījumā, ja tās savas saistības noteiktajā termiņā
neizpilda; aicina pievērst īpašu uzmanību stingrības trūkumam cilvēktiesību saistībās attiecībā uz Maroku un
Rietumsahāru, kā arīTunisiju, Sīriju, Izraēlu, Palestīnas pašpārvaldi, Alžīru un Ēģipti, divu pēdējo minēto
valstu rīcības plāniem vēl atrodoties sarunu procesā, ar nepacietību gaida, kad varēs izskatīt ziņojumus par
pirmo septiņu rīcības plānu īstenošanas pirmo gadu un 2006. gada EKP prioritātēm; šajā sakarā aicina
izveidot cilvēktiesību apakškomitejas, kas cita starpā nodarbotos ar atsevišķiem gadījumiem, lai vēl vairāk
uzlabotu cilvēktiesību dialogu ar partnervalstīm;
47. aicina Padomi un Komisiju visos pasākumos iekļaut bērnu tiesības, lai efektīvi cīnītos pret bērnu darbu,
galveno uzmanību pievēršot bērnu mācīšanai un izglītošanai —vienam no Tūkstošgades attīstības mērķiem;7.12.2006. C 297 E/348 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 18. maijsLV
(1) Pieņemtie teksti, P6_TA(2005)0444.
Padomes un Komisijas darbību vispārēja pārbaude
48. atzīmē to, ka Apvienotās Karalistes prezidentūras laikā ES ir organizējusi demaršus 26 atsevišķos
cilvēktiesību pārkāpumu gadījumos un izdevusi 49 deklarācijas par cilvēktiesību jautājumiem;
49. saprot, ka cilvēktiesību jomā ES pasākumiem, tādiem kā demaršiem trešās valstīs, dažreiz jābūt konfi-
denciāliem; tomēr uzskata, ka šo pasākumu sarakstu tomēr ir jāiekļauj Gada ziņojumā;
50. tādēļ lūdz Padomi un Komisiju kopā ar Parlamentu izveidot konfidenciālu sistēmu, kas ļautu izraudzī-
tiem Eiropas Parlamenta deputātiem iegūt informāciju par dalībvalstu, prezidentūras, Kopējās ārpolitikas un
drošības politikas (KĀDP) Augstā pārstāvja, cilvēktiesību personīgā pārstāvja, īpašo pārstāvju vai Komisijas
demaršiem konkrētu cilvēktiesību pārkāpumu gadījumos vai situācijās, kas minētas Eiropas Parlamenta rezo-
lūcijās; ierosina, ka šādu sistēmu varētu veidot pēc klasificētas informācijas par drošību un aizsardzību
parauga, lai varētu informēt izraudzītos EP deputātus;
51. atzinīgi vērtē to, ka Vispārējo lietu padome 2005. gada 12. decembrī pieņēma noteikumu par to, ka
Padomes precizētām ES cilvēktiesību faktu lapām ir jābūt pieejamām visās ES iestādēs, un cer saņemtjaunāko izdevumu pēc iespējas ātrāk (
1);
52. lūdz Padomi apsvērt iespēju pārveidot COHOM par darba grupu, kuras pārstāvji atrastos Briselē;
uzskata, ka tas darba grupai dotu iespējas veltīt vairāk laika sanāksmē m, labāk saskaņot savu darbu un tādēļ
visplašākā nozīmē labāk izprast ES cilvēktiesību politiku;
53. atzinīgi vērtē ES un attiecīgi Bangladešas, Laosas un Vjetnamas institūciju veidošanas, administratīvās
reformas, pārvaldības un cilvēktiesību darba grupu izveidi; atkarībā no to efektivitātes novērtējuma aicina
Padomi un Komisiju ieņemt šādu nostāju arī pret citām trešām valstīm, kā, piemēram, Kambodža un Nepāla;
54. uzstāj, ka visiem cilvēktiesību instrumentiem, dokumentiem un ziņojumiem, tostarp gada ziņojumiem
skaidri jārisina tādi diskriminācijas jautājumi, kā, piemēram, etnisko minoritāšu problēmas, reliģiskāsbrīvības, tostarp reliģiskās minoritātes diskriminējošas darbības, sieviešu cilvēktiesības, bērnu tiesības, pama-
tiedzīvotāju tiesības, invalīdu, tostarp arī personu ar intelektuālu atpalicību tiesības, personu ar jebkuru
seksuālo orientāciju tiesības, pilnībā iesaistot viņu organizācijas, gan ES teritorij ā, gan nepieciešamības gadī-
jumā trešās valstīs;
55. apsverot dzimumu diskrimināciju uzstāj, ka sieviešu tiesību aizsardzībai un veicināšanai ir jābūt trans-
versālai politikai Eiropas Savienības cilvēktiesību programmā;
Komisijas ārējās palīdzības programmas
Eiropas Iniciatīva demokrātijai un cilvēktiesībām (EIDHR)
56. aicina Komisiju nopietni ņemt vērā Eiropas Parlamenta nostāju par konkrēta cilvēktiesību instrumenta
nepieciešamību 2007.-2013. gadam; cer, ka drīz par šo jautājumu saņems Komisijas paziņojumu;
57. uzsver Eiropas Iniciatīvas demokrātijai un cilvēktiesībām nozīmi, uzskatot to par vienu no galvenajiem
ES rīcībā esošajiem instrumentiem; īpaši uzsver EIDHR priekšrocības tādēļ, ka EIDHR programmām nav
vajadzīgs tās valsts valdības akcepts, kurā tāsīsteno, un tādēļ, ka vairums EIDHR fondu ir pieejami pilsoni-
skās sabiedrības organizācijām;
58. uzsver, ka cilvēktiesību jautājumi jārisina ar četru ārējās darbības finanšu instrumentu palīdzību un
jāizveido piektais, īpaši cilvēktiesībām paredzēts instruments, lai papildinātu tematiskās programmas;7.12.2006. C 297 E/349 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 18. maijsLV
(1) 2005. gada 12. decembra Padomes secinājumi, 15293/1/05 REV 1. Pielikums, 14. lpp.
59. lūdz Komisiju nodrošināt, ka Finanšu regulas (1) pašreizējā reforma un ar to saistītie īstenoš anas notei-
kumi ir pietiekami tālejoši, lai mazinātu pārmērīgo administratīvo nastu un līdzekļu piešķiršanas lēnumu, no
kāpašlaik cieš EIDHR, un lai mazākām, trūcīgām NVO atvieglotu līdzekļu pieejamību un pārvaldību un tādē-
jādi palielinātu EIDHR ietekmi;
60. atzinīgi vērtē novērtējuma ziņojuma slēdzienus par kampaņu pret rasismu, ksenofobiju un diskriminā-
ciju, konstatējot, ka EIDHR finansētie projekti ir paredzēti visatstumtākajām kopienām, kas nesaņem valdību
atbalstu, un ka šiem projektiem ir ievērojami rezultāti;
61. ir apmierināts, ka 2005. gadā Komisija varēja uzņemties saistības par vairāk nekā euro 125 000 000,
un pauž bažas par to, ka ne visus 2005. gadā noslēgtos līgumprojektus varēs pilnībā un pienācīgi īstenot;
62. ņem vērā, ka EIDHR fondi, kas izmantoti Eiropas Savienības vēlēšanu novērošanas misijām 2005. gadā,
veido vairāk nekā vienu piekto daļu no kopējā apjoma un ka šādas misijas ir notikušas 12 valstīs, tostarp
Afganistānā, Etiopijā, Libānā, Libērijā, Venecuēlā un Palestīnā; atzinīgi vērtē ES vēlēšanu novērošanas pasā-
kumu pieaugošo efektivitāti, bet uzskata, ka to nevar sasniegt, samazinot budžeta saistības projektiem cilvēk-tiesību jomā, kurus īsteno attiecīgajās pasaules valstīs uz vietas;
63. pieprasa, lai Komisija un Padome sistemātiski sekotu ES vēlēšanu novērošanas misijām, rūpīgi pārrau-
dzītu situāciju pēc vēlēšanām un vajadzības gadījumā politiski iejauktos;
64. ņem vērā, ka lielu daļu (50,9 %) no kopējā EIDHR finansējuma, kas paredzēts 2005. gadā noslēgto
līgumu projektiem, piešķīra liela mēroga projektiem, kas saistīti ar noteiktu tematu, un maziem projektiem,koīstenoja Komisijas delegācijas, piešķīra tikai nelielu daļu (27,68 %); atkārtoti uzsver, ka nozīmīga finansē-
juma daļa jāpiešķir mazākiem, trūcīgu organizāciju ierosinātiem projektiem; aicina Komisiju vērst īpašu
uzmanību uz tām NVO, kurām ir izšķiroša nozīme cilvēktiesību veicināšanā attiecīgajās valstīs, bet kuras šo
valstu varas iestādes oficiāli nav atzinušas; šajāsakarā uzskata, ka Komisijai būtu jāierosina finansējuma
pārvaldības reforma, tostarp ņemot vērā finansējumu minētajām NVO;
65. pilnībā atbalsta ES ieguldījumu starpvalstu organizācijās, jo šīs organizācijas var sniegt pamatieguldī-
jumu demokrātijas un cilvēktiesību veicināšanā, tomēr uzskata, ka šim ES ieguldījumam nevajadzētu traucēt
NVO, bet drīzāk tas jāsniedz ar ilgtermiņa stratēģiskās partnerības palīdzību;
66. atzinīgi vērtē, ka Komisija saistībā ar jauniem konkursu pieteikumiem 2006. gadam ir mainījusi proce-
dūru, kurā galvenais kritērijs ir tas, ka jaunajiem pieteikumiem, kuru pamatā ir koncepcijas skaidrojumi,
jāpievieno rūpīgāks kvalitātes novērtējums;
67. lūdz Komisiju, lai tā iesniedz Parlamentam visus projektu izvērtējuma ziņojumus, kurus izstrādājuši
gan iekšējie, gan ārējie novērtētāji, lai nodrošinātu pienācīgu to izskatīšanu; lūdz Komisiju gādāt par to, lai
cilvēktiesību projektu rezultātu izvērtējumi kļūtu par visu Eiropas Savienības projektu pārvaldības neatņe-mamu un pilnībā īstenotu sastāvdaļu gan pirms, gan pēc projekta īstenošanas, tādējādi ietekmējot gan turp-
mākās politikas veidošanu un programmas, kā arīpašreizējo programmu novērtējumu;
Palīdzības programmas kopumā
68. uzskata, ka pasākumi, kas saistīti ar cilvēktiesību ievērošanu, demokrātijas principiem, tiesiskumu un
labu pārvaldību (kā teikts Kotonū nolīgumā), ir jāiekļauj to pasākumu skaitā, kurus finansē no Eiropas Attīs-
tības fonda (EAF) līdzekļiem; lūdz Komisiju izstrādāt gada pārskatu par visiem EAF izdevumiem, kas saistīti
ar visu programmu ģeogrāfisko, reģionālo un tematisko plānošanu, lai pievērstu lielāku uzmanību ES pasā-
kumiem šajājomā;
69. lūdz Komisiju, lai tā, izstrādājot politikas nostādnes, pamatotu attīstības mērķus, rādītājus un plānus ar
saskaņotiem, vispārpieņemtiem starptautiskiem cilvēktiesību dokumentiem, pilnībā iesaistot šajādarbā cilvēk-
tiesību organizācijas, sākot ar politikas un programmu koncepcijā m līdz to īstenoš anai, uzraudzībai un
novērtējumam;7.12.2006. C 297 E/350 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 18. maijsLV
(1) Padomes 2002. gada 25. jūnija Regula (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu
vispārējam budžetam (OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp.).
70. aicina veikt izpildes pārbaudi par 2005. gada jūnijā rīkoto semināru par cilvēktiesībām saistībā ar ES
humāno palīdzību, tostarp piešķirot ES līdzekļus tiesiskuma jautājumu risināšanai saistībā ar masu slepka-
vībām un noziegumiem pret cilvēci;
Apsvērumi par cilvēktiesību un demokrātijas klauzulas īstenošanu
71. atgādina par savu iepriekš minēto 2006. gada 14. februāra rezolūciju par turpmāko ES politiku,
iekļaujot cilvēktiesību klauzulas visos ES nolīgumos, tostarp izveidojot efektīvu mehānismu cilvēktiesībuievērošanas uzraudzībai un Eiropas Parlamenta pastiprinātai iesaistīšanai vērtēšanas un apspriežu procesos
saistībā aršīm klauzulām; gaida, kāda būs Austrijas prezidentūras un Komisijas reakcija uz Parlamenta
priekšlikumiem;
72. ņem vērā, ka ES ceturtās paaudzes nolīgumi ar trešām valstīm katrā ziņā ietver politisku dialogu kā
tāda nolīguma būtisku sastāvdaļu, kurš skar cilvēktiesību un demokrātijas jautājumus; uzsver savu apņem-
šanos stiprināt jaunākās nostājas ex-ante kontroli šādos politiskos dialogos;
73. piekrīt nostājai, kas pausta 2005. gada ziņojumā, ka jebkurām pozitīvām attiecībām ar trešām valstīm
cilvēktiesību un demokrātijas jautājumos ir jābalstās uz cilvēktiesību klauzulu; tomēr uzsver, ka tas neizslēdziespēju pārtraukt sadarbību, ja šīklauzula tiek pārkāpta; atgādina, ka gadījumos, kad trešās valstis pārkāpj
cilvēktiesību klauzulu, var īstenot dažādus pasākumus, piemērojot precīzu sankciju sistēmu, un aicina
Padomi apsvērt iespēju piemērotā brīdī nākotnē lēmumu par ierobežojošiem pasākumiem pieņemt ar kvalifi-
cētu balsu vairākumu; vēlreiz pieprasa izstrādāt labāku klauzulas pārraudzības un apspriešanas mehānismu
un aicina Komisiju un Padomi katru gadu ziņot Eiropas Parlamenta Cilvēktiesību apakškomitejai par cilvēk-
tiesību klauzulu, tostarp Kotonū nolīguma klauzulu, pārkāpumiem;
74. atkārto, ka atbalsta Padomes 2005. gada 3. oktobra lēmumu piemērot sankcijas pret Uzbekistānu
sakarā ar 2005. gada 13. maija notikumiem Andižanā, kad valdības drošības dienesta spēki nošāva ļoti lielu
skaitu civiliedzīvot āju un daudzus cilvēkus arestēja un pēc tam tiesāja, neievērojot starptautiskos taisnīgas
tiesas standartus un lai slēptu patiesību; uzskata to par piemēru saskaņotai ES darbībai, kas vērsta pretvaldību, kurai saskaņā ar Partnerības un sadarbības nolīgumu ar ES ir saistības attiecībā uz cilvēktiesībām un
demokrātiju; pauž nožēlu, ka Uzbekistānas gadījumā bija vajadzīgi seši mēneši, lai ieviestu sankcijas; tomēr
cer, ka šis precedents dos rezultātus, lai stiprinātu cilvēktiesību klauzulu visos nolīgumos; aicina Padomi
pilnībā nosodīt cilvēktiesību pārkāpumus Turkmenistānā;
75. atgādina par savu 2005. gada 15. decembra rezolūciju par cilvēktiesību pārkāpumiem un preses
brīvību Tunisijā saistībā ar Pasaules augstākā līmeņa sarunām par informācijas sabiedrību, kuras notika Tuni-
sijā(
1);
76. atgādina 2005. gada 27. oktobra rezolūciju par cilvēktiesībām Rietumsahārā (2); atzinīgi vērtē Marokas
iestāžu rīcību, atbrīvojot Sahāras politieslodzītos, taču atmasko cilvēktiesību pārkāpumu turpināšanu pret
Sahāras iedzīvotājiem; prasa aizsargāt Sahāras iedzīvotājus un ievērot to cilvēktiesības, jo īpaši vārda, pārvie-
tošanās un pulcēšanās brīvību; atkārtoti prasa rast tādu godīgu un ilgstošu risinājumu konfliktam Rietumsa-hārā, kura pamatā būtu Sahāras iedzīvotāju pašnoteikšanās tiesības saskaņā ar attiecīgajām Drošības padomes
rezolūcijām un īpaši rezolūciju Nr. 1495;
77. atzinīgi vērtē pamatnostādņu par ierobežojošu pasākumu īstenošanu un izvērtēšanu pārraudzību un
pārskatīšanu saistībā ar ES kopējo ārpolitiku un drošības politiku (
3);
78. atzinīgi vērtē ĀKK un ES Apvienotās parlamentārās asamblejas nozīmi atklātu un pārredzamu disku-
siju organizēšanā par cilvēktiesību jautājumiem un mudina turpināt tās darbu, kas dod ieguldījumu politi-
skajā dialogā, ko paredz Kotonū nolīguma 8. pants;7.12.2006. C 297 E/351 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 18. maijsLV
(1) Pieņemtie teksti, P6_TA(2005)0525.
(2) Pieņemtie teksti, P6_TA(2005)0414.
(3) Vispirms šīs pamatnostādnes 2003. gada decembrī apstiprināja Padome. Taj ās ir izklāstīti standarta formulējumi un
kopējas definīcijas, ko var izmantot tiesību aktos, īstenojot sankcijas. 2005. gada decembrī minētās pamatnostādnes
pārskatīja.
79. pauž nožēlu, ka Kotonū nolīguma 96. pantā iekļauto cilvēktiesību klauzulu pārāk reti piemēro gadī-
jumos, kad ĀKK valstīs tiek rupji pārkāptas cilvēktiesības, un mudina paātrināt šo politisko dialogu Kotonū
nolīguma garā;
80. kā ļoti pozitīvu piemēru atzinīgi vērtē ES darbības demaršu rīkošanā un deklarāciju izstrādāšanā pēc
vardarbīgām represij ām 2005. gada jūnijā Etiopijā; pauž nožēlu, ka tad, kad 2005. gada novembrī notika
līdzīgi cilvēktiesību pārkāpumi, ES uz tiem pietiekami nereaģēja; ņemot vērā pašlaik ieslodzīto un uz nāvi
notiesāto opozīcijas līderu un cilvēktiesību aizstāvju lielo skaitu, uzskata, ka Etiopijas valdība nepilda Kotonūnolīguma 8. pantā noteiktās saistības, un aicina Komisiju un Padomi atsaukties uz Eiropas Parlamenta aicinā-
jumu par saskaņotu nostāju saskaņā ar Kotonū nolīguma 96. pantu, kā prasīts iepriekšminētajā Eiropas
Parlamenta 2005. gada 15. decembra rezolūcijā;
81. pauž bažas par to, ka Eritreja, neraugoties uz nopietniem cilvēktiesību pārkāpumiem, ieskaitot patva-
ļīgu ieslodzīšanu un tūkstošiem ieslodzīto spīdzināšanu, nav minēta Padomes gadskārtējā ziņojumā par
cilvēktiesībām 2005. gadā; pauž nožēlu, ka, neraugoties uz tā 2004. gada 18. novembra rezolūciju par
cilvēktiesību stāvokli Eritrejā (
1), kurā Parlaments nosodīja cilvēktiesību stāvokli Eritrejā un aicināja Padomi
un Komisiju saskaņā ar Kotonū nolīguma 96. pantu sākt apspriežu procedūru, Padomes un Komisijas iegul-
dījums šajāsakarā ir mazs; aicina Padomi un Komisiju saskaņā ar Kotonū nolīguma 96. pantu nekavējoties
sākt apspriežu procedūru attiecībā uz cilvēktiesību stāvokli Eritrejā;
ES pamatnostādņu īstenošana cilvēktiesību jomā
82. ņem vērā Apvienotās Karalistes prezidentūras pirmo reizi divos gados sagatavoto pārskatu par ES
pamatnostādnēm attiecībā uz bērniem un bruņotiem konfliktiem; ir iepriecināts atzīmēt to, ka faktu lapās
par cilvēktiesību stāvokli ES, kuras pieņēma 2005. gada jūlijā, ir sadaļa par bērnu tiesībām un īpaša prasība
ziņot par tām saskaņā aršīm pamatnostādnēm, ja tas ir nepieciešams; atzīmē, ka apspriešanās ar ieinteresē-
tajām pusēm un NVO, izstrādājot pārskatu un ieteikumus, ir bijusi priekšzīmīga; tomēr pauž nožēlu, ka
Eiropas Parlamentu neiesaistīja šo pamatnostādņu novērtēšanas procesā un nav izmantota izdevība sniegt
plašu pārskatu, un ka galīgā dokumenta apjoms un izvirzītie mērķi izraisīja vilšanos; tāpēc pieprasa Padomei
sistemātiski iesaistīt Eiropas Parlamentu šo pamatnostādņu pārskatīšanā, kas notiek reizi divos gados, lai
Padome būtu informēta par Parlamenta nostāju un ieteikumiem šajājomā;
83. atzinīgi vērtē Austrijas prezidentūras apņemšanos turpināt darbību rīkošanu, atbalstot visus ES starp-
tautiskos partnerus jautājumā par tādu starptautisku konvenciju ratificēšanu, kuras aizliedz spīdzināšanu;
lūdz Padomi un Komisiju apsvērt jaunus veidus, kā īstenot pamatnostādnes attiecībā uz spīdzināšanu; uzsver,
ka, lai gan minētās pamatnostādnes pieņēma jau 2001. gadā, tās ir vienas no vismazāk īstenotajām; ņemot
vērā pašreizējos draudus spīdzināšanas un sliktas izturēšanās pilnīgam aizliegumam pret terorisma vērsto
starptautisko aktivitāšu kontekstā; aicina Padomi iesaistīt Eiropas Parlamentu nākotnē paredzamajā šo pamat-
nostādņu vērtēšanas procesā; šajā sakarā informē Padomi, ka tās Cilvēktiesību apakškomiteja ir pieprasījusi
veikt pētījumu ar mērķi pilnveidot ES pamatnostādņu īsteno šanu attiecībā uz spīdzināšanu un uzlabot
līdzekļus, ko paredz minētās pamatnostādnes; iesaka Austrijas un Somijas prezidentūrām rīkot demaršus pretspīdzināšanu visās valstīs, kas ir parakstījušas attiecīgās konvencijas, bet nesadarbojas ar ES; uzsver, ka prezi-dentūras vai Padomes Sekretariāta regulāra piedalīšanās attiecīgajā ANO Spīdzināšanas novēršanas komitejā
varētu dot lielu ieguldījumu stratēģiskajā analīzē, nosakot, kurām valstīm būtu jārīko demarši un kad tie
jārīko; lūdz Padomi apsvērt, vai Eiropas Savienībai nevajadzētu rīkoties noteiktāk un pārliecinošāk attiecībā
uz trešām valstīm, ja visas dalībvalstis parakstītu un ratific ētu ANO Papildprotokolu par spīdzināšanu un citu
vardarbīgu, necilvēcīgu vai pazemojošu izturēšanos vai sodiem (
2); pauž arībažas par apgalvojumiem, ka
spīdzināšanu pārvieto un izmanto trešās valstis, un aicina ES cīņu pret spīdzināšanu uzskatīt par vienu nocilvēktiesību politikas prioritātēm, jo īpaši pastiprināti īstenojot ES pamatnostādnes un visus pārējos ES
instrumentus, piemēram, EIDHR;7.12.2006. C 297 E/352 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 18. maijsLV
(1) OV C 201 E, 18.8.2005., 123. lpp.
(2) 2006. gada 23. janvārī, parakstīšanas un ratifikācijas status starp 25 ES dalībvalstīm bija sekojošs: parakstījušas un rati-
ficējušas (tikai 5 dalībvalstis): Dānija, Malta, Polija, Zviedrija un AK (kā arīkandidātvalsts Horvātija); parakstījušas
(11 dalībvalstis): Austrija, Beļģija, Kipra, Igaunija, Somija, Francija, Itālija, Luksemburga, Nīderlande un Spānija (kā arī
kandidātvalstis Rumānija un Turcija); ne parakstījušas, ne ratificējušas (9 dalībvalstis): Vācija, Grieķija, Ungārija, Īrija,
Latvija, Lietuva, Portugāle, Slovākija, Slovēnija (kā arīkandidātvalsts Bulgārija).
84. uzsver, ka prioritāte jāpiešķir ES pamatnostādņu pilnīgai īsteno šanai attiecībā uz cilvēktiesību aizstāv-
jiem; aicina Padomi veikt pasākumus, lai aizsargātu cilvēktiesību aizstāvjus; aicina Komisiju un ES dalībvalstis
apmācīt delegāciju locekļus, vēstniecību un konsulātu darbiniekus, kā praksē piemērot šīs pamatnostādnes;
lūdz Komisiju apsvērt iespēju piešķirt naudas līdzekļus, lai segtu šādu apmācību izdevumus; apsveic ES
Nīderlandes prezidentūras izstrādāto rokasgrāmatu par to, kā īstenot šīs pamatnostādnes; tomēr izsaka
nožēlu, ka Parlamentam ir liegta precīza informācija par tās saturu; aicina Padomi un Komisiju visos politi-
skajos dialogos sistemātiski ierosināt jautājumu par cilvēktiesību aizstāvju stāvokli; aicina Komisiju organizēt
ES delegācijām seminārus par pamatnostādnēm, iesaistot tajos visas attiecīgās NVO; vēlreiz aicina Padomiinformēt Eiropas Parlamentu par šo pamatnostādņu reālo īstenoš anu un pilnībā iesaistīt Parlamentu šo
pamatnostādņu novērtēšanas procesā;
85. atbalsta Padomes centienus integrēt cilvēktiesību jautājumu visā ES darbā, pievēršot īpašu vērību
konkrētu ES cilvēktiesību pamatnostādņu īstenošanai un regulārai pārskatīšanai;
Integrēta pieeja cilvēktiesībām
86. atzinīgi vērtē Padomes un Komisijas centienus veicināt ES cilvēktiesību politikas saskaņošanu ar citām
starptautiskās politikas jomām; uzskata, ka uzticamas un konsekventas ES cilvēktiesību politikas īstenošanai
ir būtiska šādas saiknes stiprināšana;
87. uzsver, ka Michael Matthiessen iecelšana par ES Ārpolitikas un drošības politikas (KĀDP) Augstā
pārstāvja personīgo pārstāvi cilvēktiesību jautājumos ir liels solis uz priekšu cilvēktiesību integrācijā; atzinīgivērtē viņa darbību un personisko ieinteresētību;
88. atzinīgi vērtē to, ka darba grupas, kas veic civila rakstura un policijas operācijas saskaņā ar ES Ārpoli-
tiku un drošības politiku un Drošības un aizsardzības politiku, kā arīES militārās operācijas, ir sākušas
apspriest šo operāciju cilvēktiesību aspektus un ieviest tos, ieskaitot vardarbības izmantošanas pret sievietēm
nosodījumu, instrukcijās, ko izsniedz ES misiju darbiniekiem operāciju vietās; atzinīgi vērtē “Vispārējos uzve-
dības standartus ESDP operācijā s”, kurus Padome pieņēma 2005. gada 23. un 24. maijā un kuri sniedz
plašas instrukcijas visu kategoriju darbiniekiem, kuri piedalās ESDP misijās; tomēr vērš uzmanību uz to, ka
šie standarti ir rūpīgi un konsekventi jāievieš ES militāro un civilpersonu operācijās, kuru skaits ārvalstīs
arvien pieaug; uzskata, ka, šādi rīkojoties, ES var novērst pārkāpumus, kas radušies ANO miera uzturēšanas
misiju laikā; lūdz Komisiju apsvērt iespēju piešķirt lielāku finansējumu personāla apmācībai šo standartu
piemērošanā;
89. atzinīgi vērtē to, ka Eiropas Savienība 2005. gada decembrī pieņēma pamatnostādnes, lai veicinātu
pakļaušanos starptautiskiem tiesību aktiem cilvēktiesību jomā; mudina Padomi šīmērķa sasniegšanai
izmantot atbilstošus paziņojumus, deklarācijas un demaršus;
90. aicina Eiropas Investīciju banku (EIB) kā vienu no institūcijā m, kas, sniedzot aizdevumus, īsteno ES
attīstības politiku un ir viena no pasaules vislielākajā m valsts finanšu iestādēm, pilnībā iekļaut cilvēktiesību
jautājumus visos projektu novērtējumos un nodrošināt piemērotu iekšējo kapacitāti, integrējot cilvēktiesībujautājumus savā darbībā; īpaši aicina ieviest skaidras drošības procedūras saskaņā ar starptautiskajiem stan-
dartiem, lai novērtētu un mazinātu ar cilvēktiesībām saistīto jautājumu ietekmi uz tās projektiem; jomās, uz
kurām ES tiesību akti neattiecas, aicina nodrošināt vismaz tādu pašu drošības procedūru spēkā esamību, kā
aprakstīts Ekvadoras principos; aicina EIB apspriesties ar Eiropas Parlamentu par šo jautājumu;
91. atzinīgi vērtē to, ka Komisija regulāri apsver, kuras valstis vajadzētu iekļaut “GSP+” (Vispārējo tarifa
preferenč u sistēmas) sarakstā, piedāvājot visizdevīgākās muitas likmes precēm, kuras importē ES; tomēr lūdz
Komisiju šīsaraksta novērtēšanas nolūkos pārbaudīt gan starptautisku saistību stāšanos spēkā, gan efektīvu
toīsteno šanu uz vietas;
92. aicina Komisiju piemērot objektīvus kritērijus, piešķirot “GSP+” līdzekļus valstīm, kurās ir konstatēti
ievērojami trūkumi astoņu ILO konvenciju par darba pamatnormām īsteno šanā, un it īpaši pārraudzīt to
saistību izpildi, kuras Venecuēla, Moldova, Šrilanka, Mongolija, Salvadora, Gvatemala, Kolumbija ir uzņēmušās
pirms Komisijas 2005. gada decembra lēmuma; aicina Komisiju kopumā regulāri pārbaudīt šo saistību izpildi
un vajadzības gadījumā piemērot regulā noteiktos drošības noteikumus;7.12.2006. C 297 E/353 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 18. maijsLV
93. lūdz Padomi un Komisiju nodrošināt, lai tirdzniecības nolīgumi būtu savienojami ar pašreizējiem ANO
līgumiem saskaņā ar Parlamenta 2006. gada 14. februāra rezolūciju, veikt neatkarīgus ilgtspējas novērtē-
jumus pirms tirdzniecības sarunām, īpaši vērtējot ar cilvēktiesībām saistīto jautājumu ietekmi, un pārraudzīt,
pārskatīt un novērst jebkādu esošo un ierosināto tirdzniecības noteikumu negatīvo ietekmi uz cilvēktiesībām,sociālo un vides jomu;
94. norāda, ka vērtējumiem par cilvēktiesību ievērošanu visās valstīs jāietver strādnieku pamattiesību izvēr-
tējums saskaņā ar Vispārējās cilvēktiesību deklarācijas 23. pantu, ANO Starptautiskā pilsonisko un politisko
tiesību pakta 22. pantu un Starptautisko Ekonomisko, sociālo un kultūras tiesību pakta 8. pantu;
95. lūdz Komisiju iekļaut sistemā tisku cilvēktiesību uzraudzību visos valsts stratēģijas dokumentos, reģio-
nālās stratēģijas dokumentos, nacionālajās indikatīvajās programmās, reģionālaj ās indikatīvajās programmās
un rīcības plānos; lūdz Komisiju regulāri aktualizēt šos dokumentus, vienmēr atspoguļojot tajos aktuālo situ-
āciju cilvēktiesību jomā konkrētajā vietā un atbilstoši konsultējoties par šo jautājumu ar NVO;
96. lūdz Komisiju ziņot par to, kādā veidā tāir ietvērusi savus priekšlikumus Komisijas 2001. gada maija
paziņojumā par Eiropas Savienības lomu cilvēktiesību un demokrātijas trešās valstīs atbalstīšanā, un pēc tam
veikt rūpīgu pārbaudi;
97. lūdz Komisiju izstrādāt stratēģiju, lai veicinātu visu ES cilvēktiesību pamatnostādņu piemērošanu starp-
tautiskajām korporācijām, iekļaujot šo stratēģiju savā nesenaj ā2006. gada 23. marta ziņojumā par korpora-
tīvo sociālo atbildību (KOM(2006)0136);
98. atgādina, ka ES iekšpolitikai ne tikai jāsaskan ar starptautiskajām cilvēktiesībām, bet tai ir jākalpo par
piemēru šajā jomā; izsaka bažas par to, ka pašreizējie migrācijas pārvaldības pasākumi praksē ne vienmēr
nodrošina bēgļiem aizsardzību; aicina Padomi un Komisiju nodrošināt, lai migrācijas pārvaldība nekļūtu parpriekšnoteikumu sadarbībai ar trešām valstīm attīstības jomā un lai reģionālās aizsardzības izmēģinājumpro-
grammas būtu joprojām vērstas uz aizsardzību, lai tām būtu ilgtermiņa raksturs un pietiekami daudz resursu,
lai tās būtu pilnībā saskaņotas ar ES humāno un attīstības politiku un balstītos uz starptautiskas solidaritātes
principu;
99. uzsver, ka cīņā pret cilvēku tirdzniecību ir jāpieņem ar cilvēktiesībām saistīta nostāja, ņemot vērā šīs
tirdzniecības upurus, un šajā sakarā atzinīgi vērtē, ka Padomes ES cilvēku tirdzniecības apkarošanas un
novēršanas plānā (
1) ir vērsta uzmanību uz upuru aizsardzību, un mudina visas dalībvalstis ratific ēt Eiropas
Padomes Konvenciju par cīņu pret cilvēku tirdzniecību;
100. mudina Padomi un Komisiju noteikt atskaites punktus visām apspriedēm par cilvēktiesībām, lai uzla-
botu politikas un politiskā dialoga saskaņotību;
Eiropas Parlamenta rīcības efektivitāte, iesaistoties ar cilvēktiesību aizsardzību saistītos gadījumos
101. atzinīgi vērtē Parlamenta pieaugošo nozīmi cilvēktiesību jomā un to drošā īsteno šanā un tā apņem-
šanos uzlabot cilvēktiesību situāciju visā pasaulē, izvērtējot citu institūciju darbību un it īpaši izmantojot
Saharova balvas pasniegšanas iespējas;
102. atzinīgi vērtē Ārlietu komitejas Cilvēktiesību apakškomitejas darbību tās darba pirmajā gadā, kura
saskaņā ar Parlamenta darbību galveno uzmanību pievērsa cilvēktiesību jautājumiem, kā arīregulāros prezi-
dentūras, Komisijas, cilvēktiesību personīgā pārstāvja, ANO Augstā komisāra cilvēktiesību jautājumos, ANO
īpašo referentu un Eiropas Padomes cilvēktiesību komisāra ziņojumus, neskaitāmās uzklausīšanas unviedokļu apmaiņas, ekspertīžu un pētījumu veikšanu, kā arīieguldījumu Ārlietu komitejas darbā —visu to,
kas iepriekšējā sasaukuma laikā netika darīts;
103. uzsver nepieciešamību plašāk iekļaut cilvēktiesību jautājumus to Parlamenta komiteju un delegāciju
darbā, kuras nodarbojas ar Eiropas Parlamenta ārējām attiecībām; šajāsakarā īpašu uzmanību pievērš Attīs-
tības komitejas darbam, kura rīko regulāras debates par cilvēktiesību jautājumiem, un aicina Komisiju un
Padomi sekot secinājumiem šajās un citās Parlamenta vadītajās debatēs par cilvēktiesībām;7.12.2006. C 297 E/354 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 18. maijsLV
(1) OV C 311, 9.12.2005., 1. lpp.
104. šajā sakarā norāda, ka Cilvēktiesību apakškomiteja savā 2005. gada darbībā galveno uzmanību
pievērsa tādu ES cilvēktiesību instrumentu īsteno šanai kā ES pamatnostādnes par cilvēktiesību aizstāvjiem un
šim nolūkam izveidoja koordinēšanas sistēmu ar Apvienoto Nāciju Organizācijas cilvēktiesību struktūrupārstāvjiem; uzskata par prioritāti turpināt strādāt ciešā sadarbībā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas un
Eiropas Padomes pārstāvjiem un struktūrām, lai nodrošinātu lielāku konsekvenci un koordināciju cilvēktie-sību jomā;
105. uzskata, ka Parlamenta darba efektivitāti cilvēktiesību jomā varētu uzlabot vairākos veidos, piemēram,
dziļāk analizējot Padomes un Komisijas pasākumus valstīs, par kuru cilvēktiesību situāciju pastāv bažas, un
konsekventi un savlaicīgi vērtējot ietekmi, kāda ir paziņojumiem par cilvēktiesībām, kas ietverti rezolūcijā s,
un to īstenoš anu; ierosina apakškomitejai izveidot nelielu neoficiālu darba grupu katram pamatnostādņu
kopumam, lai spētu labāk sekot Padomes darbam šajāsakarā un iesniegt priekšlikumus;
106. lūdz apakškomiteju sistemā tiski sekot cilvēktiesību rezolūcijām, kas pieņemtas saskaņā ar Reglamenta
115. pantu, un censties aktīvi risināt tās cilvēktiesību problēmas ārpus ES, kurās iesaistīts Parlaments, citas
komitejas un parlamentārās delegācijas;
107. uzskata, ka apakškomiteja varētu palielināt savu ietekmi uz politiku un tās plānošanu, ciešāk sekojot
Padomes un Komisijas darba programmām un it īpaši COHOM darbam, regulāri saņemot uzaicinājumus no
COHOM locekļiem, un aicina sistemā tiski ielūgt Eiropas Parlamenta deputātus piedalīties; cer, ka tiks nodro-
šināta šādu uzaicinājumu regularitāte;
108. lūdz Parlamenta Prezidiju, kā arīPriekšsēdētāju konferenci apsvērt, vai nevajadzētu veikt pasākumus,
lai palielinātu politisko atbalstu, ko plenārsēdēs sniedz deputāti, balsojot par steidzamām Parlamenta rezolū-
cijām saskaņā ar Reglamenta 115. pantu, iespējams pārceļot balsošanas laiku uz piemērotāku dienas daļu;
109. aicina Cilvēktiesību apakškomitejai piešķirt konstruktīvāku nozīmi konsekventu un pārredzamu kritē-
riju izstrādē steidzamu tematu atlasei, lai nodrošinātu, ka Parlamenta veiktie pasākumi ir savlaicīgi un tiem ir
maksimāla ietekme; aicina apakškomitejas locekļus dalīties ar savu pieredzi šajājomā un rīkoties aktīvāk un
izšķirošāk, izstrādājot steidzamas rezolūcijas; ierosina šiem nolūkiem izveidot apakškomitejas locekļu pastā-
vīgu darba grupu;
110. apsveic Parlamenta delegāciju izstrādāto pamatnostādņu projektu par vizītēm trešās valstīs; lūdz
Parlamenta Prezidiju un Priekšsēdētāju konferenci apsvērt pasākumus pamatnostādņu popularizēšanai un
sistemātiskai lietošanai; uzsver, ka jebkurai misijai trešā valstī sistemātiski jāietver cilvēktiesību jautājumi un
visiem dalībniekiem jāsaņem instrukcijas par cilvēktiesību stāvokli gan pirms vizītes, gan tās laikā;
111. apsveic apakškomitejas, Ārlietu komitejas un Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja aktīvo nostāju pret
netaisnības gadījumiem visā pasaulē, it īpaši izmantojot Saharova balvas piešķiršanas iespējas; šīpēdējā jautā-
juma sakarā norāda, ka šībalva jāpasniedz laureātiem personīgi un publiski, rīkojot pienācīgu ceremoniju;
112. atzinīgi vērtē to, ka Parlaments līdzās jautājumam par cīņu pret starptautisko terorismu pievērš
uzmanību tik sarežģītam jautājumam kā cilvēktiesību aizstāvība; norāda, ka ES konsekventā pieeja dažādiem
cilvēktiesību jautājumiem ir ļoti svarīga, ja ES vēlas būt uzticams starptautisks partneris; atzīmē tā2006. gada
18. janvāra lēmumu (
1) izveidot pagaidu izmeklēšanas komiteju par iespējamo CIP un varbūtējo ES dalīb-
valstu vai kandidātvalstu saistību ar ārkārtas pārsūtīšanas procesu, kura laikā ieslodzītie tiek nogādāti uz tā
sauktajām noziegumu vietām, kur viņus var pakļaut spīdzināšanai; ar nepacietību gaida minētās komitejas
ziņojumu un secinājumus;7.12.2006. C 297 E/355 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 18. maijsLV
(1) Pieņemtie teksti, P6_TA(2006)0012.
113. aicina Padomi un Komisiju, ņemot vērā ES un ASV konferenci, kurai jānotiek 2006. gada jūnijā, un
saskaņā arUNCHR ekspertu ziņojumu, aicināt ASV valdību nekavē joties slēgt aizturēšanas centru Gvanta-
namo un uzstāt, lai pret visiem aizturētajiem izturētos atbilstīgi cilvēktiesībām un tiem nekavē joties nodroši-
nātu taisnīgu un atklātu tiesas procesu kompetentā, neatkarīgā un objektīvā tiesā;
114. cer drīz saņemt ietekmes pētījuma rezultātus, kurā paredzēts analizēt un vērtēt, kāda ietekme ir
Eiropas Parlamenta darbībai cilvēktiesību jomā;
115. atzīmē vēl apspriešanas procesā esošo priekšlikumu palielināt Parlamenta nozīmi demokrātijas veici-
nāšanā, kas varētu būt atbalsts galvenajām komitejām un delegācijām to darbā, dotu iespēju novērot politiskoattīstību kaimiņvalstīs un citās valstīs un paplašinātu starpvalstu informatīvo tīklu visā ES;
116. atzīmē vēl apspriešanas procesā esošo priekšlikumu izveidot Eiropas Demokrātijas fondu, kas sadar-
botos ar citām organizācijām, kuras strādā demokrātijas procesa labā, piemēram, Eiropas Padome un Eiropas
Drošības un sadarbības organizācija (EDSO), un apsvērt, kā, izmantojot ES pieejamos līdzekļus, attīstīt demo-
krātiju un aizstāvēt cilvēktiesības;
Resursi darbam cilvēktiesību jomā, tostarp Padomes Sekretariāta rīcībā esošie resursi
117. lūdz Komisiju iecelt vismaz vienu darbinieku katrā trešās valsts delegācijā, kas būtu atbildīgs par
cilvēktiesību situācijas uzraudzību un cilvēktiesību starptautisko standartu veicināšanu šajāvalstī un par attie-
cībām ar pilsonisko sabiedrību, piemēram, ar cilvēktiesību aizstāvjiem; lūdz šim amatam piešķirt pietiekamas
pilnvaras, lai nepieciešamības gadījumā noteiktu un risinātu radušās problēmas; šajāsakarā aicina Komisijas
delegācijas regulāri nosūtīt oficiālus ielūgumus pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem, lai palielinātu atbalstucilvēktiesību aizstāvju darbam trešās valstīs;
118. lūdz Komisiju palielināt Cilvēktiesību nodaļas nozīmi Ārējo attiecību ģenerāldirektorātā, piešķirot tai
papildu darbiniekus, lai tā, izmantojot tās rīcībā esošos cilvēkresursus, spētu risināt visus cilvēktiesību jautā-
jumus un pildīt savus papilduzdevumus; lūdz arī, lai katrā attiecīgās valsts nodaļā viens darbinieks būtu atbil-
dīgs par cilvēktiesībām;
119. prasa palielināt finansējumu Cilvēktiesību apakškomitejai, lai atvieglotu braucienus uz notikumu
vietām un komitejas locekļiem dotu iespēju apmeklēt tās vietas pasaulē, kurās netiek ievērotas cilvēktiesības,tādējādi pastiprināti pievēršot uzmanību starptautisko cilvēktiesību pārkāpumiem;
120. lūdz Komisiju palielināt Cilvēktiesību nodaļas nozīmi Ģenerālsekretariātā un it īpaši paredzēt jaunas
štata vienības pieredzējušiem ekspertiem ar īpašām zināšanām starptautisko humāno un cilvēktiesību jomā,
lai palīdzētu cilvēktiesību personīgam pārstāvim viņa darbā un nodrošinātu saprātīgu darba dalīšanu viņa
birojā, jo īpaši viņa pienākumu palielināšanās dēļ;
121. atbalsta, ka katram īpašajam pārstāvim, ko Padome ir iecēlusi, par palīgu ieceļ vienu cilvēktiesību
ekspertu darbam attiecīgā pārstāvja birojā; aicina šos pārstāvjus viņu darbā sistemā tiski pievērst uzmanību
cilvēktiesību jautājumiem;
*
* *
122. uzdod tā priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, dalībvalstu, kandidātvalstu un
pievienošanās valstu valdībām un parlamentiem, Apvienoto Nāciju Organizācijai, Eiropas Padomei, Eiropas
Drošības un sadarbības organizācijai, to valstu valdībām, kuras minētas šajārezolūcijā, un galvenajiem NVO
birojiem, kas cilvēktiesību jomā darbojas ES.7.12.2006. C 297 E/356 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
Ceturtdiena, 2006. gada 18. maijsLV