Komisijas dienestu darba dokuments - Pavaddokuments - Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam - Eiropas transporta tīkla lielāko virzienu paplašināšana kaimiņvalstīs - Transporta pamatnostādnes Eiropā un kaimiņu reģionos - Ietekmes novērtējuma kopsavilkums {COM(2007) 32 galīgā redakcija} {SEC(2007) 98} /* SEC/2007/0099 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 31.1.2007 SEC(2007) 99 KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS Pavaddokuments KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM Eiropas transporta tīkla lielāko virzienu paplašināšana kaimiņvalstīs Transporta pamatnostādnes Eiropā un kaimiņu reģionos Ietekmes novērtējuma kopsavilkums {COM(2007) 32 galīgā redakcija}{SEC(2007) 98} Satura rādītājs 1. Procedūras jautājumi un apspriešanās ar ieinteresētajām personām 3 1.1. Procedūras jautājumi 3 1.2. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām 3 2. Problēmas definīcija 4 2.1. Politiskais ietvars 4 2.2. Transporta nozare 4 2.2.1. Eiropas transporta tīkls ES teritorijā 4 2.2.2. Viseiropas koridori un reģioni 4 3. Komisijas priekšlikumā izklāstītie mērķi 5 4. Politikas iespējas 5 5. ietekmes analīze un iespēju salīdzināšana 6 6. ieteicamā stratēģijas izvēle 6 PROCEDūRAS JAUTāJUMI UN APSPRIEšANāS AR IEINTERESēTAJāM PERSONāM Procedūras jautājumi Lai labāk atspoguļotu ES notikušās pārmaiņas un apmierinātu pieaugošās tirdzniecības un transporta plūsmu prasības, ir jāatjaunina transporta plānošana starp ES un tās kaimiņvalstīm. ES paplašināšanās 2004. un 2007. gadā radīja būtiskas izmaiņas gan ES, gan ārpus tās. Šā paziņojuma mērķis ir reaģēt uz šiem izaicinājumiem un izmaiņām, kā arī izveidot shēmu transporta plānošanai starp ES un tās kaimiņvalstīm pieaugošas savstarpējās atkarības apstākļos. Tas tika sagatavots pēc darba pie Eiropas transporta tīkla lielāko virzienu paplašināšanas kaimiņvalstīs un reģionos, ko veica augsta līmeņa darba grupa, kuru izveidoja Komisija[1], lai izpētītu transporta tīklus starp ES un tās kaimiņvalstīm. Darba grupa beidza darbu 2005. gada novembrī, un darba grupas vadītāja Loyola de Palacio iesniedza pārskatu[2] Komisijas priekšsēdētāja vietniekam Barrot kungam 2005. gada 7. decembrī. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Lai ņemtu vērā ieinteresēto personu viedokļus un uzklausītu viņu bažas, Komisijas dienesti sarīkoja apspriešanu divos posmos, izmantojot politikas attīstības procesu. Pirmais apspriešanas posms notika augsta līmeņa darba grupas darbības laika sākumā, un tajā mēģināja apkopot ieinteresēto personu idejas un viedokļus par būtiskiem pārskatāmajiem jautājumiem, proti, par pašreizējiem satiksmes, vides un citiem šķēršļiem vai tādiem, kas, iespējams, var rasties tuvākajā nākotnē, kā arī par satiksmes koridoriem, kurus visbiežāk izmanto starptautiskajai satiksmei. Rakstiskā veidā saņēma aptuveni 70 atsauksmes, un 2005. gada aprīlī tika organizēta sabiedriskās apspriešanas konference, kurā piedalījās aptuveni 300 dalībnieki un iesaistījās gandrīz 20 ieinteresētās personas. Otro apspriešanas posmu organizēja 2005. gada decembrī, un tajā galvenā uzmanība tika vērsta uz ieinteresēto personu viedokļiem par augsta līmeņa darba grupas pārskatu un ieteikumiem. No plaša ieinteresēto personu loka saņēma gandrīz 100 atsauksmes rakstiskā veidā, un 2006. gadā tika organizēta sabiedriskās apspriešanas konference. Konferencē piedalījās aptuveni 120 dalībnieki, un aptuveni 20 ieinteresētās personas izteica savu viedokli un ierosinājumus. Kopumā dažādas ieinteresētās personas pozitīvi novērtēja darba grupas pārskatu un ieteikumus. Vides organizācijas izteica bažas par infrastruktūras projektiem un norādīja uz to, ka nav izstrādāts visaptverošs un pārskatāms novērtējums par ietekmi uz vidi. Darbinieku organizācijas uzsvēra, cik būtiski turpmākajā koordinācijas struktūrā ir ietvert sociālo jautājumu nodaļu un novērtēt plānu un projektu sociālo ietekmi. Problēmas definīcija Politiskais ietvars ES paplašināšanās 2004. un 2007. gadā nozīmēja ES robežu paplašināšanos uz austrumiem un dienvidiem. Tādējādi ES radās jauni kaimiņi. Paziņojumā par plašāku Eiropu[3] Komisija izklāstīja jaunu shēmu paplašinātās ES attiecībām ar apkārtējām teritorijām. Tās mērķis ir nodrošināt līdzsvarotu un ilgtspējīgu attīstību ES un tās kaimiņvalstīs. Reģionālā un starpreģionālā sadarbība ir būtisks šīs politikas shēmas elements. Lai integrētu kaimiņvalstis ES tirgū un sabiedrībā, par svarīgu prioritāti ir noteikta vajadzība labāk savienot ES transporta tīklus ar kaimiņvalstīm. Tādēļ nepieciešams izveidot saderīgus un savstarpēji savienojamus infrastruktūras tīklus, kā arī saskaņotu normatīvo vidi. Minētajā paziņojumā skaidri noteikts, ka Eiropas transporta tīklu ietvaros jāizstrādā stratēģijas šī mērķa sasniegšanai. Transporta nozare Eiropas transporta tīkls ES teritorijā ES paplašināšanās radīja izmaiņas arī transporta nozarē. 2004. gadā pārskatīja Eiropas transporta tīkla (TEN) attīstības pamatnostādnes, ietverot tajās jaunās dalībvalstis, tostarp arī Bulgāriju un Rumāniju. Izmantojot jaunās pamatnostādnes, tika pārskatīti un atjaunināti 20. gadsimta deviņdesmitajos gados sagatavotie plāni, koncentrējot ieguldījumu prioritātes Eiropas 30 lielākajām transporta asīm un prioritārajiem projektiem. TEN prioritārās asis galvenokārt kalpo tālsatiksmes un starptautiskajiem pārvadājumiem 27 ES valstu vienotajā tirgū. Tāpēc pamatnostādnes neietver prioritāros projektus[4], lai saistītu ES ar kaimiņvalstīm, neskatoties uz lielajiem satiksmes apjomiem, kas šobrīd novērojami daudzos šādos transporta tīklos. Šie savienojumi ir ietverti atsevišķā uzdevumā − Viseiropas koridori un reģioni, kam izmanto atšķirīgu loģikas un lēmumu pieņemšanas procesu. Viseiropas koridori un reģioni Viseiropas koridorus un reģionus[5] (PEC) izstrādāja divās ministru konferencēs, attiecīgi Krētā (1994. gadā) un Helsinkos (1997. gadā), lai savienotu 15 ES dalībvalstis ar tā laika kaimiņvalstīm. Sadarbību Viseiropas koridoros organizē, izmantojot saprašanās memorandu, ar ko vairumam PEC nosaka arī priekšsēdētāju un sekretariātu. Pēc 2004. gada paplašināšanās un TEN pamatnostādņu pārskatīšanas svarīgākās Viseiropas koridora daļas tika ietvertas TEN transporta tīklā, un tikai neliela daļa palika ārpus ES. Valstis, kuras skar daudzi minētie koridori, nepārprotami uzstāj, ka tie turpmāk jāpaplašina, lai labāk ņemtu vērā tirdzniecības izmaiņas un satiksmes plūsmas reģionā un lai mainītu sadarbības shēmas, kas noteiktas koridoru attīstībai. Kā aprakstīts galvenajā ietekmes novērtējuma dokumentā (2.2.2. nodaļa), katra koridora izveide ir bijusi veiksmīga lielākā vai mazākā mērā atkarībā no tā īpašiem apstākļiem. Neskatoties uz pašreizējām struktūrām, koordinācija aizvien ir vāja, un koridoru attīstības plāni attiecas galvenokārt uz šķēršļiem valstīs, kas rada pastāvīgas, nevajadzīgas un ilgstošas aizkavēšanās, jo īpaši pie robežām. Tā kā šīs aizkavēšanās lielākā mērā ietekmē dzelzceļu, ir paredzama pārvadājumu novirzīšana no dzelzceļa uz autotransporta jomu, kas vēl nelabvēlīgāk ietekmēs vidi un satiksmes drošību. Nākotnē situācija pasliktināsies, jo paredzama strauja tirdzniecības un transporta attīstība starp ES un tās kaimiņvalstīm (skat. tirdzniecības un satiksmes prognozes 2.3. nodaļā, galvenajā ietekmes novērtējuma dokumentā). Komisijas priekšlikumā izklāstītie mērķi Komisijas priekšlikuma vispārējais mērķis ir atvieglot un veicināt tirdzniecību starp ES un tās kaimiņvalstīm, izmantojot efektīvus transporta savienojumus un vienotā tirgus paplašināšanu kaimiņvalstīs. Augsta līmeņa darba grupas un Viseiropas koridoru priekšsēdētāju ieteikumi veido labu pamatu pamatnostādņu izstrādei, kas noteiktu transporta infrastruktūras politiku Eiropā un kaimiņu reģionos. Politikas iespējas Ņemot vērā problēmu analīzi, augsta līmeņa darba grupas darbu, Viseiropas koridoru priekšsēdētāju vērtīgo pieredzi un ieguldījumu no sabiedriskām apspriešanām, sīkākai analīzei ir izvēlētas trīs stratēģijas. - Pašreizējās situācijas turpinājums („izdari minimumu”) − jēdziens Viseiropas koridori/reģioni paliek nemainīgs, vai to paplašina tikai nelielā mērā. Šo pasākumu uzraudzība un izpilde turpinās saskaņā ar saprašanās memorandiem. „Traceca” turpina būt par sadarbības pamatu Turcijai un Kaukāzam. - Brīva sadarbības struktūra (paplašināti saprašanās memorandi) − Viseiropas koridorus/reģionus un saprašanās memorandus paplašina ģeogrāfiskā nozīmē un pievērš uzmanību horizontālajiem pasākumiem. „Traceca” turpina būt par sadarbības pamatu Turcijai un Kaukāzam. Citiem reģioniem piedāvā saprašanās memorandu. - Stiprāka sadarbības struktūra (starptautisks nolīgums) − Paraksta daudzpusēju nolīgumu, iekļaujot visas kaimiņvalstis un ES. Tajā ietver gan infrastruktūras attīstību, gan horizontālos pasākumus. Nolīgumā paredz attīstīt arī pašreizējās reģionālās struktūras. IETEKMES ANALīZE UN IESPēJU SALīDZINāšANA Ietekmes analīzes mērķis ir novērtēt dažādo politiku izvēles sekas attiecībā uz daudzpusēju sadarbību saistībā ar transporta asīm. Jāņem vērā, ka šī ietekmes novērtējuma mērķis nav analizēt turpmākas asu attīstības sekas, izmantojot infrastruktūras projektus vai horizontālos pasākumus, jo tās nav pietiekami labi definētas. Scenārija „izdari minimumu” un brīvās sadarbības struktūras scenārija ietekme ir līdzīga, bet to abu pamatā ir saprašanās memorands. Transporta asu attīstības pamatā joprojām ir nacionālā loģika, atstājot novārtā starptautisko pārvadājumu prasības visas ass garumā, un nav iespējams izstrādāt ģenerālplānu asu attīstībai. Tā kā saprašanās memorands ir brīvs sadarbības veids, paredzams, ka attiecīgās valstis vēlēsies turpināt darbu pie saprašanās memoranda paplašināšanas, tādējādi ir gaidāma diezgan ātra vienošanās par saprašanās memoranda noteikumiem. Turpretim stipras sadarbības struktūras scenārijs izveidotu struktūru, kas ļautu koordinēt pasākumu izpildi uz transporta asīm. No vienas puses, šāda struktūra ļautu veikt horizontālos pasākumus globālā mērogā, ņemot vērā nepieciešamību nodrošināt saskaņotus noteikumus un savstarpēji izmantojamas sistēmas visās valstīs, bet, no otras puses, tā ļautu izveidot stipru reģionālo izpildi, kas būtu vajadzīga asu infrastruktūras projektiem. Kā daļu no nolīguma izveidotu sekretariātus, kas ļautu uzraudzīt pasākumu izpildi ilgtspējīgā un koordinētā veidā. Šīs stratēģijas izvēles trūkumi patiesībā ir sekas, ko rada stratēģijas stiprās puses. Parasti starptautisks nolīgums ir jāratificē valstu parlamentiem, kas varētu izrādīties politiski sarežģīti, dažās kaimiņvalstīs pat neiespējami. Pat ja tas izdotos, šī stratēģija būtu ilgstošs process, un, ja netiek meklēti pagaidu risinājumi, tā var novest pie starptautisko asu attīstības pārtraukšanas. ieteicamā stratēģijas izvēle Ņemot vērā atšķirīgo stratēģiju plusus un mīnusus, nevienu no tām nevar izvēlēties kā vislabāko katram reģionam un transporta veidam. Lai paātrinātu vispārējo procesu un nodrošinātu to, ka šīs sadarbības struktūras forma un saturs atbilst attiecīgo pušu prasībām un cerībām, tiek ierosināts piemērot divu pakāpju pieeju, lai īstenotu šo stratēģiju. 1. Pirmajā posmā varētu uzsākt izpētes sarunas ar visām kaimiņvalstīm. Šo izpētes sarunu mērķis būtu novērtēt valstu interesi un saistības, kas vajadzīgas, lai stiprinātu pašreizējās daudzpusējās koordinācijas shēmas vai izveidot šādu shēmu, ja tāda vēl nepastāv. Šajā posmā tiktu meklēti iespējamie pagaidu risinājumi, lai nodrošinātu nepārtrauktu transporta asu attīstību. 2. Kā otrais solis pēc izpētes sarunu rezultāta tiktu ierosināti ieteikumi un/vai priekšlikumi stratēģijas un koordinācijas shēmas izpildei. [1] Komisijas Lēmums C(2004) 3618, 2004. gada 29. septembris [2] Skat.http://europa.eu.int/comm/ten/transport/external_dimension/index_en.htm [3] COM(2003) 104. [4] Izņemot projektu Nr. 12 Ziemeļu trīsstūris un Nr. 6 Liona-Trieste-Divaka-Ļubļana-Budapešta-Ukrainas robeža [5] Skat.http://europa.eu.int/comm/ten/transport/documentation/index_en.htm