EIROPAS KOMISIJA Briselē, 15.12.2021 COM(2021) 802 final 2021/0426(COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA par ēku energosniegumu (pārstrādāta redakcija) (Dokuments attiecas uz EEZ) {SEC(2021) 430 final} - {SWD(2021) 453 final} - {SWD(2021) 454 final}



PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS •Priekšlikuma pamatojums un mērķi Direktīvas par ēku energoefektivitāti (DĒE) pārskatīšana ir iekļauta Komisijas 2021. gada darba programmas paketē “Gatavi mērķrādītājam 55 %” un papildina citus 2021. gada jūlijā rosinātos paketes elementus, nosakot redzējumu bezemisiju ēku fonda panākšanai līdz 2050. gadam. Kā jau norādīts klimatrīcības plānā, tas ir nozīmīgs likumdošanas instruments, kura mērķis ir nodrošināt 2030. un 2050. gada dekarbonizācijas mērķu izpildi. Tas papildina Renovācijas viļņa stratēģijas trīs mērķa jomu galvenos elementus, ieskaitot nolūku rosināt obligātos minimālos energoefektivitātes standartus, pēc ietekmes novērtējuma par to darbības jomu, grafiku, pakāpenisku ieviešanu un papildu atbalsta politiku. Tā kā ir jāveic pienācīga apspriešanās un ietekmes novērtēšana, rosinātā pārskatītā versija bija iespējama tikai nedaudz vēlāk pēc pirmā paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” iniciatīvu kopuma, kas pieņemts 2021. gada jūlijā. Šis priekšlikums ir īpaši svarīgs, jo ēkās patērē 40 % no enerģijas un rada 36 % ar enerģiju saistītu tiešo un netiešo siltumnīcefekta gāzu emisiju. ES apsildei, dzesēšanai un mājsaimniecību karstā ūdens apgādei ir vajadzīgi 80 % no mājsaimniecību patērētās enerģijas. Lai padarītu Eiropu noturīgāku, jāveic ēku renovācija ES, padarot tās energoefektīvākas un mazāk atkarīgas no fosilajiem kurināmajiem. Renovācija ir būtiska, lai mazinātos ēku enerģijas patēriņš, lai ierobežotu emisiju līmeni un lai samazinātu rēķinus par enerģiju. Turklāt renovācija rada darbvietas uz vietas un veicina ekonomikas izaugsmi. Ņemot vērā garo sagatavošanās laiku, kas nepieciešams, lai aizsāktu izmaiņas ēku nozarē, savlaicīgi jāpārskata direktīva nolūkā sekmēt paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” mērķu īstenošanu. 1.1.Paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” un jaunās ETS mijiedarbība Pakete “Gatavi mērķrādītājam 55 %” sastāv no savstarpēji saistītu priekšlikumu kopuma, ko atbalsta ietekmes novērtējuma analīze, kur minētais ņemts vērā. Analīze liecina, ka pārmērīga paļaušanās uz stingrākām regulatīvajām rīcībpolitikām radītu nevajadzīgi lielu ekonomisko slogu, savukārt oglekļa cena vien neatrisinātu pastāvīgas tirgus nepilnības un nelikvidētu ar ekonomiku nesaistītus šķēršļus. Tāpēc, izraugoties rīcībpolitiku kopumu, rūpīgi sekots līdzi tam, lai būtu līdzsvars starp cenu noteikšanu, mērķrādītājiem, standartiem un atbalsta pasākumiem. Rosinātā Direktīvas par ēku energoefektivitāti pārskatīšana ir paredzēta tajā pašā laika grafikā. Rezultātā radušās izmaiņas kopējā kopuma līdzsvarā liek pielāgot dažādas politikas daļas. Vājinoties cenu noteikšanas un mērķrādītāju pasākumiem, kas sekmē ēku nozares dekarbonizāciju, pārskatītajā Direktīvā par ēku energoefektivitāti ir attiecīgi vajadzīgi stingrāki regulatīvi pasākumi, jo īpaši attiecībā uz fosilo kurināmo lietošanas pakāpenisku izbeigšanu un obligātajiem minimālajiem energoefektivitātes standartiem. Attiecīgie Komisijas ietekmes novērtējumi liecina, ka mērķrādītāju sasniegšana nebūtu tik droša un maksātu vairāk, ja nebūtu oglekļa cenas signāla par kurināmo, piemēram, tāda kā jaunās rosinātās emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas (ETS) ēkām un autotransportam. Minētais vislabāk darbojas kopā ar ES regulatīvajiem un valstu papildu pasākumiem, ko stimulē augstāki rosinātie mērķi Kopīgo centienu regulā (KCR), Energoefektivitātes direktīvā (EED) un Atjaunojamo energoresursu direktīvā (AED). Jaunā ETS rada ekonomiskus stimulus veikt ēku dekarbonizāciju un nodrošina ieņēmumus publiskam atbalstam, kas jo īpaši vērsts uz atbalstu neaizsargātām mājsaimniecībām. Pārskatītajā Direktīvā par ēku energoefektivitāti tiek novērsti ar ekonomiku nesaistīti šķēršļi renovācijai. Tajā tiek veidots veicinošs satvars renovācijas finansiālam atbalstam, tieši nepiesaistot vajadzīgo finansējumu. Pārskatītā Direktīva par ēku energoefektivitāti varētu dot lielu ieguldījumu 2030. gada mērķu sasniegšanā. Direktīvas par ēku energoefektivitāti ietekmes novērtējums liecina, ka kopējais vajadzīgais emisiju samazinājums būs aptuveni par pusi mazāks nekā tas, kas nepieciešams mājokļu un pakalpojumu nozarē 2030. gada mērķa sasniegšanai. Bez šīs pārskatīšanas dalībvalstu līmenī būtu nepieciešams vairāk pasākumu, lai novērstu šo trūkumu, tomēr neskaidrība par to efektivitāti, savlaicīgumu un saskaņotību ar 2050. gada dekarbonizācijas mērķi, kas iekļauts Eiropas Klimata aktā, padarītu stimulus straujai renovācijas ātruma palielināšanai neefektīvākus. Tā kā nav stingrāku ES vai valsts regulatīvo pasākumu, ar ko palielina renovācijas ātrumu, oglekļa cenai vajadzētu būt augstākai un beigu beigās ar ekonomiku nesaistīti renovācijas šķērši netiktu novērsti. Sarunu laikā būs svarīgi saglabāt saskaņotību visos ar ēkām saistītajos paketes nosacījumos, lai vienotos par saskaņotu un noturīgu regulējumu ēkām nolūkā sasniegt ES 2030. un 2050. gada mērķrādītājus. 1.2.Ar neaizsargātību, pieejamību un enerģētisku nabadzību saistītas problēmas Galvenais pārskatīšanas jauninājums ir minimālo energoefektivitātes standartu ieviešana ar mērķi rosināt vajadzīgo pārveidi nozarē. Ēku renovācijai ir divas plaši zināmas pozitīvas ekonomiskās sekas: 1. Samazinās enerģijas izmaksas, mazinot enerģētisko nabadzību; 2. Palielinās energoefektīvāku ēku vērtība. Citi ieguvumi ir labāka dzīves kvalitāte un īsāki vidējie mājvietu neaizpildīšanas periodi. Mazāku enerģijas rēķinu ieguvums ir kļuvis vēl būtiskāks enerģijas augsto cenu kontekstā. Cilvēki, kas dzīvo ēkās ar vissliktāko energosniegumu un kas saskaras ar enerģētisko nabadzību, gūtu labumu no renovētām un labākām ēkām un mazākām enerģijas izmaksām, kā arī būtu pasargāti no turpmākas cenu palielināšanās tirgū un cenu svārstībām. No otras puses, izīrētājiem var būt kārdinājums iekļaut renovācijas izmaksas īres maksā, lai segtu savus sākotnējos ieguldījumus. Turklāt lielāks uzsvars uz esošo ēku ar vissliktāko energosniegumu trūkumu novēršanu varētu vēl vairāk samazināt cenas tirgus darījumos pat tad, ja jau pašlaik pastāv noteikta korelācija starp energoefektivitātes klasēm un vērtību. ES līmeņa minimālie energoefektivitātes standarti ir rūpīgi izstrādāti, lai mazinātu iespējamās negatīvās sociālās sekas un maksimāli palielinātu sociālos ieguvumus, jo īpaši attiecībā uz dzīves apstākļu uzlabošanu ēkās ar vissliktāko energosniegumu un enerģētiskās nabadzības mazināšanu vai pat novēršanu. Dalībvalstīm būs jāatbalsta atbilstība minimālajiem energoefektivitātes standartiem, izmantojot pienācīgu atbalsta satvaru, kas ietver finansiālu atbalstu, tehnisku palīdzību, šķēršļu novēršanu un sociālās ietekmes uzraudzību, jo īpaši attiecībā uz visneaizsargātākajiem sabiedrības locekļiem. Ēku renovācijas valsts plānos uzmanība tiks pievērsta to cilvēku skaita samazināšanas uzraudzībai, ko skārusi enerģētiskā nabadzība un kas dzīvo neatbilstošos mājokļos (piemēram, ar tekošām sienām vai jumtu) vai kam mājās ir neatbilstoša temperatūra. Plānos tiks iekļauts valsts politikas un tādu pasākumu pārskats, kas dod iespējas neaizsargātām mājsaimniecībām un aizsargā tās, mazinot enerģētisko nabadzību un nodrošinot mājokļu pieejamību cenas ziņā. Šajā priekšlikumā iekļautie pasākumi atbilst politikai un pasākumiem visos ES instrumentos, kas atbalsta sociāli taisnīgu pārkārtošanos. Tie ietver ziņošanu par progresu virzībā uz valsts indikatīvajiem mērķiem samazināt enerģētiski nabadzīgu mājsaimniecību skaitu atbilstoši nacionālajiem enerģētikas un klimata plāniem, kā arī par plānotajiem ieguldījumiem nolūkā mazināt sadales sekas un sekmēt strukturālus risinājumus (jo īpaši ēku enerģētiskās renovācijas jomā, arī saistībā ar energoefektivitātes palielināšanas pasākumiem vai enerģijas ražošanas no atjaunojamajiem energoresursiem integrēšanu, ēku apsildes un dzesēšanas sistēmu dekarbonizāciju), lai samazinātu paļaušanos uz fosilajiem kurināmajiem atbilstoši rosinātajiem sociālajiem klimata plāniem un Enerģētiskās nabadzības konsultatīvajam centram, kas atbalsta dalībvalstu centienus mazināt un uzraudzīt enerģētisko nabadzību. 1.3.Finansējuma, ES finansējuma un valsts atbalsta pasākumu pieejamība

Šis priekšlikums ir labi saskaņots ar citiem relevantajiem instrumentiem, jo īpaši attiecībā uz ES un valsts līdzekļiem. Atveseļošanas un noturības mehānisms (ANM) stimulē būtiskus ieguldījumu ēku renovācijā, pateicoties spēcīgajiem renovācijas pamatelementiem visos nacionālajos atveseļošanas un noturības plānos. Tas turpināsies līdz pat 2025.–2026. gadam, sagatavojot ceļu Direktīvas par ēku energoefektivitāti izraisītajiem uzlabojumiem nākotnē. Atbilstoši pašreizējai daudzgadu finanšu shēmai (DFS) ES līdzekļi ir pieejami dažādās programmās, kur ēku nozare ir norādīta kā prioritāte — šajā ziņā galvenie fondi ir kohēzijas politikas reģionālie fondi, Taisnīgas pārkārtošanās fonds un programma InvestEU. Tos papildina tāds īpašais Eiropas Komisijas tehniskais atbalsts un palīdzība valstu pārvaldes iestādēm, kura mērķis ir sekmēt vajadzīgās reformas un sagatavošanās darbus nolūkā panākt ieguldījumu efektivitāti. Rosinātais jaunais ETS Sociālais klimata fonds mazinātu plaisu starp ANM un pārkārtošanos no šīs DFS uz periodu pēc 2027. gada, kā arī piesaistītu finansējumu 72,2 miljardu EUR apjomā periodam no 2025. līdz 2032. gadam, lai atbalstītu mājsaimniecības, jo īpaši tās, kas atrodas ēkās ar vissliktāko energosniegumu. No šā fonda tiktu segtas sākotnējās izmaksas un atvieglota mājsaimniecību ar zemiem ienākumiem atbilstības nodrošināšana minimālajiem energoefektivitātes standartiem, kas rosināti Direktīvā par ēku energoefektivitāti. Atbilstoši valstu sociālajiem klimata plāniem veiktie ieguldījumi būs neatņemama to finanšu pasākumu daļa, kas saskaņā ar Direktīvu par ēku energoefektivitāti iekļauti ēku valsts renovācijas plānos. Lai ēku renovāciju klasificētu kā ilgtspējīgu saimniecisko darbību atbilstoši ES taksonomijas Deleģētajam aktam par klimatisko komponentu, tai jānodrošina 30 % enerģijas ietaupījums, jāizpilda minimālās energoefektivitātes prasības nozīmīgai atjaunošanai vai jāietver konkrēti individuāli pasākumi, kas klasificēti kā ilgtspējīgi. Renovācija, ko veic, lai izpildītu rosinātos Savienības mēroga minimālos energoefektivitātes standartus, parasti atbilst ES taksonomijas kritērijiem, kas saistīti ar ēku renovācijas darbībām. Turklāt Komisija pašlaik pārskata attiecīgo valsts atbalsta regulējumu un plāno to padarīt atsaucīgāku pret Direktīvas par ēku energoefektivitāti pārskatīšanas vajadzībām, kas jo īpaši attiecas uz ES līmeņa minimālajiem energoefektivitātes standartiem (MES). Pārskatīšanas rezultātā sagatavotie valsts atbalsta nosacījumi būs svarīgi, lai jau agrīni stimulētu atbilstību ES līmenī noteiktajiem minimālajiem energoefektivitātes standartiem attiecībā uz ēku ar vissliktāko energosniegumu uzlabošanu. 1.4.Priekšlikuma mērķi Šīs pārskatīšanas galvenie mērķi ir samazināt ēku siltumnīcefekta gāzu (SEG) emisijas un galīgo enerģijas patēriņu līdz 2030. gadam, kā arī noteikt ilgtermiņa redzējumu ēkām ceļā uz klimatneitralitāti visā ES 2050. gadā. Lai izpildītu šos mērķus, iniciatīva pamatojas uz vairākiem konkrētiem uzdevumiem: palielināt ēku renovācijas ātrumu un pakāpi, uzlabot informāciju par ēku energoefektivitāti un ilgtspēju un nodrošināt, ka visas ēkas atbilst 2050. gada klimatneitralitātes prasībām. Labāks finansiālais atbalsts, modernizācija un sistēmu integrācija ir sviras šo uzdevumu izpildei. •Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā Kā skaidrots iepriekš, rosinātās pārskatīšanas mērķis ir sekmēt motivētājfaktorus ēku dekarbonizācijas atbalstam kopā ar tādiem stimuliem rīcībai valstīs, kas noteikti KCR, un jaunās ēku un autotransporta emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas oglekļa cenas noteikšanas ietekmi. Priekšlikumā tiek pārskatīts esošs likumdošanas rīks. Kā tāds tas nevar aizvietot mērķrādītājus (piemēram, tādus, kas paredzēti KCR), tomēr tas sekmē mērķrādītāju sasniegšanu. Priekšlikums darbojas roku rokā ar rosināto jauno ETS — viens sekmē kurināmo un tehnoloģiju dekarbonizāciju, bet otrs samazina enerģijas patēriņu. Direktīvā par ēku energoefektivitāti tiks noteikts vispārējais redzējums jaunām un esošām ēkām, ko piemēro visos ar ēkām saistītajos nosacījumos pārējās paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” iniciatīvās. Paplašinot darbības enerģijas patēriņa samazinājumam ēku nozarē, Direktīva par ēku energoefektivitāti sekmēs arī tādu vispārējo energoefektivitātes mērķrādītāju sasniegšanu, kas norādīti Direktīvā par ēku energoefektivitāti (DĒE). Lielāks renovāciju skaits, ko izraisījis Direktīvas par ēku energoefektivitāti priekšlikums un prasība jaunās ēkās uzstādīt apsildes sistēmas bez siltumnīcefekta gāzu emisijām un integrēt atjaunojamo energoresursu enerģijas veidus ar mērķi nodrošināt bezemisiju ēkas, ļaus sasniegt 2030. gada provizorisko mērķrādītāju attiecībā uz atjaunojamo energoresursu daļu ēku galīgajā enerģijas patēriņā atbilstoši Atjaunojamo energoresursu direktīvai (AED). Šis priekšlikums atbalstīs neefektīvu fosilā kurināmā apkures katlu aizstāšanu ar sistēmām, kam nav tiešu SEG emisiju, piemēram, siltumsūkņiem un citām tehnoloģijām uz atjaunojamo energoresursu pamata. Priekšlikumā tiek uzlabota privāta uzlādes infrastruktūra transportlīdzekļu stāvvietās ēkās un pie tām, papildinot atjaunināto Alternatīvo degvielu infrastruktūras regulu (ADIR), kurā noteikti tālejošāki vispārējie mērķrādītāji, arī saistībā ar elektrisko transportlīdzekļu publiski pieejamo uzlādes infrastruktūru. Atbilstoši Eiropas zaļajam un jaunajam ES pilsētmobilitātes regulējumam ir iekļauti arī nosacījumi velosipēdu novietņu infrastruktūras uzlabošanai. Priekšlikums līdzīgā veidā papildina tiesību aktus par produktiem, piemēram, Energomarķējuma regulu (EMR), kas motivē patērētājus iegādāties savā klasē vislabākos energopatēriņu ietekmējošos ražojumus un ierīces, kas tiek uzstādītas ēkās. Direktīva par ēku energoefektivitāti darbojas kopā ar Ekodizaina direktīvu (ED), kurā paredzētas energoefektivitātes un citas ar veiktspēju saistītas vides prasības energopatēriņu ietekmējošiem ražojumiem, jo īpaši ēku tehniskajām sistēmām (piemēram, apkures katliem, siltumsūkņiem vai gaismas avotiem) un ēkās izmantotajam aprīkojumam (piemēram, mājsaimniecības ierīcēm). Būvizstrādājumu veiktspēja ir apskatīta Būvizstrādājumu regulā (BR), un priekšlikums arī sekmē pastāvīgu progresu ceļā uz pielāgošanos klimata pārmaiņām, izmantojot ar ēku klimatnoturības stiprināšanu saistītus nosacījumus. Paralēli tam Direktīvas par ēku energoefektivitāti uzlabotie informācijas rīki, kas iekļaus arī oglekļa metriku, palīdzēs finanšu ieguldītājiem gūt monetāru ieguvumu no ēku dekarbonizācijas un mājsaimniecību vai komerciāliem dalībniekiem labāk ņemt vērā ēku renovācijas ekonomiskos ieguvumus un to atmaksāšanās plānus. Šie aspekti ir arī saskaņoti ar elementiem, kuri ir iekļauti ES taksonomijā ilgtspējīgām darbībām un ir saistīti ar ēkām. 2. JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE •Juridiskais pamats Šis priekšlikums pamatojas uz 194. panta 2. punktu Līgumā par Eiropas Savienības darbību, kas ir Savienības enerģētikas politikas juridiskais pamats. Rosināto pasākumu mērķis ir “veicināt energoefektivitāti un taupību, kā arī jaunu un neizsīkstošu enerģijas veidu attīstību” (LESD 194. panta 1. punkta c) apakšpunkts). •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā) 2.1. Nepieciešamība pēc ES rīcības Enerģētikas politika ir ES un dalībvalstu dalītā kompetence, kā arī stabilas ES politikas joma. Lielā mērā DĒE rosinātās izmaiņas atspoguļo vajadzību to atjaunināt, lai ņemtu vērā aizvien vērienīgākos ES klimata un enerģētikas mērķrādītājus. Minētais papildina faktu, ka Komisijas 2020. gada septembrī publicētais nacionālo enerģētikas un klimata plānu (NEKP) ES līmeņa ietekmes novērtējums liecināja par vērienīguma trūkumu attiecībā uz energoefektivitāti — 2,8 procentpunkti primārās enerģijas patēriņa un 3,1 procentpunkts enerģijas galapatēriņa ES salīdzinājumā ar pašlaik spēkā esošajiem mērķiem 2030. gadam. Tāpēc pārskatītajā DĒE ir vajadzīgi papildu ES pasākumi atbilstoši tam, kas paredzēts Enerģētikas savienības pārvaldības regulā. Ēkas ir daļa no vietējās infrastruktūras, un nepietiekams renovācijas ātrums un pakāpe ir bieži izplatīta problēma, ar ko ES saskaras visas dalībvalstis. Visbiežāk šīs problēmas cēloņi nav saimnieciski, kā arī ir būtiski visām dalībvalstīm. Izveidojot vienotu ES regulējumu ēku dekarbonizācijas procesam un nosakot saistītās prasības, kā arī vienlaikus pieļaujot pielāgošanu vietējiem apstākļiem, tiktu panākta tik ļoti vajadzīgā noteiktība visiem renovācijas un būvniecības piegādes ķēdes dalībniekiem un paredzamība un gatavība visām ieinteresētajām personām (sākot no veselām nozarēm un beidzot ar vietējo un valsts darbaspēku, privātiem ieguldītājiem un finanšu iestādēm). Saistībā ar ilgtermiņa renovācijas stratēģijām gūtā pagātnes pieredze liecina, ka ir svarīgi nodrošināt atbilstošu līdzsvaru starp elastību un saskaņotajām prasībām, lai visas dalībvalstis ieguldītu pietiekamus centienus ES līmeņa mērķrādītāju sasniegšanā.

2.2. ES pievienotā vērtība Stingrāks kopējais ES regulējums dos dalībvalstīm, kam ir dažāda vērienīguma plāni, stimulu saskaņoti un nepieciešamajā mērogā paātrināt enerģētikas pārkārtošanu uz energoefektīvākām ēkām ar labāku veiktspēju. Pietiekami spēcīgi regulatīvie signāli gan attiecībā uz esošajām, gan jaunām ēkām stimulēs ieguldījumus ēku renovācijā, radīs darbvietas, stimulēs inovāciju, palielinās būvizstrādājumu un ierīču iekšējā tirgus dotos ieguvumus un pozitīvi ietekmēs būvniecības ekosistēmas un saistīto nozaru konkurētspēju. Kopā ar pastiprinātu “vienotu formulējumu” kopīgajos standartos un piekļuvi informācijai tas arī nodrošinās, ka būvniecības nozare izmaksu ziņā visiedarbīgākajā veidā samazinās savas SEG emisijas, piemēram, izmantojot apjomradītus ietaupījumus. Ēkas nešķērso robežas, bet ar būvniecību saistītais finansējums, kā arī tajās uzstādītās tehnoloģijas un risinājumi (sākot no termoizolācijas un beidzot ar siltumsūkņiem, efektīvām logu sistēmām un fotoelementu paneļiem) to dara. ES rīcība panāk valsts noteikumu modernizēšanu būvniecības nozarē, lai izpildītu dekarbonizācijas mērķus, atvērtu plašākus tirgus novatoriskiem produktiem visā pasaulē, ļautu samazināt izmaksas tur, kur tas visvairāk vajadzīgs, un panāktu rūpniecisko izaugsmi. Visbeidzot, pateicoties pārskatītajai DĒE, ES rīcība dod daudzus ieguvumus — sākot no iedzīvotāju labākas veselības un labklājības, vietēju darbvietu radīšanas, kas sekmē atveseļošanos, enerģētiskās nabadzības mazināšanas, sociālās iekļaušanas sekmēšanas, labākiem dzīves apstākļiem, mazāka siltumnīcefekta gāzu emisiju daudzuma un beidzot ar enerģijas patēriņa un enerģijas izmaksu samazināšanu. Tas arī atbilst Jaunā Eiropas “Bauhaus” iniciatīvai, kas aicina apvienot ēku ilgtspēju un būvēto vidi ar dzīves kvalitāti un sociālo iekļaušanu. •Proporcionalitāte Tiesību akta priekšlikumā iekļautie pasākumi ir uzskatāmi par proporcionāliem un vislielākajā mērā balstītiem uz sākotnējās 2002. gada direktīvas un tās 2010. un 2018. pārskatīto versiju esošās struktūras. Kā norādīts turpmāk 3. iedaļā, Regulējuma kontroles padomes negatīvajos atzinumos par pievienotajā ietekmes novērtējumā norādītā vēlamā risinājuma proporcionalitāti un ES harmonizācijas līmeni paustās bažas ir kliedētas, mainot priekšlikumu, lai nodrošinātu subsidiaritātes un proporcionalitātes principu ievērošanu. •Juridiskā instrumenta izvēle Priekšlikums paredz būtiskus grozījumus Direktīvā par ēku energoefektivitāti, kas jau tika grozīta 2018. gadā. Tāpēc šis priekšlikums ir esošās direktīvas pārstrādātā versija atbilstoši Komisijas saistībām, kas norādītas Iestāžu nolīguma par labāku likumdošanas procesu 46. punktā. Ar jauno tiesību aktu aizstās un atcels iepriekšējo Direktīvu 2010/31/ES. 3. EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANOS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes Direktīva par ēku energoefektivitāti tika izvērtēta 2016. gadā. No pēdējās pārskatītās DĒE versijas (2018. gadā) izrietošie pasākumi tika nesen transponēti (2020. gadā), un tas neļauj apkopot pietiekami daudz datu par to ietekmi, lai jauns izvērtējums būtu relevants. •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Lai varētu īstenot visaptverošu apspriešanās procesu un dotu visām ieinteresētajām personām iespēju izteikties, ir izmantotas papildinošas metodes. –Sākotnējais ietekmes novērtējums (ceļvedis) tika publicēts Komisijas portālā Have Your Say 2021. gada 22. februārī. Atsauksmes par to varēja sniegt 4 nedēļas, un tika saņemtas 243 atbildes. –Sabiedriska apspriešana, kas pamatojās uz strukturētu tiešsaistes anketu rīkā EUSurvey, kā arī atbilda Komisijas labāka regulējuma noteikumiem, tika darīta pieejama portālā Have Your Say uz 12 nedēļām, sākot no 2021. gada 30. marta. Tajā bija ietverta iespējamo politikas risinājumu darbības joma, veids un struktūra, un tajā tika izmantoti atvērti jautājumi un jautājumi ar vairākiem atbilžu variantiem. Līdzīgi kā ceļvedis, tā bija pieejama ikvienam. Tika saņemtas 535 atbildes. Vairums dalībnieku bija uzņēmumu asociācijas un uzņēmumi (52 %), kam sekoja ES iedzīvotāji (15 %), NVO (12 %) un vietējās un valsts publiskās iestādes (7 %). –Laikā no 2021. gada 31. marta līdz 3. jūnijam organizēja piecus īpaši šiem jautājumiem veltītus, mērķorientētus darbseminārus. Lai pievērstos noteiktām politikas risinājumu jomām, šie pasākumi tika organizēti tematiski — “Redzējuma izstrāde ēkām un dekarbonizētam ēku fondam”, “Minimālie energoefektivitātes standarti esošajām ēkām”, “Ēku informācijas rīku pastiprināšana (ar uzsvaru uz energoefektivitātes sertifikātiem)”, “Zaļās un digitālās pārkārtošanās sekmēšana” un “Izmaksu un citā ziņā pieejams finansējums — enerģētiskā nabadzība”. Vidēji katrā darbseminārā piedalījās vairāk nekā 200 dalībnieku. –Papildu saziņa ar ieinteresētajām personām ir notikusi uz ad hoc bāzes. Komisija arī informēja valstu delegācijas un administrācijas, kā arī apkopoja to viedokļus Enerģētikas jautājumu darba grupas un Ēku energoefektivitātes komitejas sanāksmēs un saskaņotās rīcības plenārsēdēs. 3.1. Ieinteresēto personu viedokļu kopsavilkums

Acīmredzams sabiedriskās apspriešanas respondentu vairākums pauda atbalstu minimālajiem ēku energoefektivitātes standartiem (“par” bija 75 % respondentu). 61 % respondentu pauda uzskatu, ka DĒE noteikumi par ilgtermiņa renovācijas stratēģijām būtu jāmaina, un 89 % atbalstīja iespēju stiprināt to mērķu īstenošanas uzraudzību, ko dalībvalstis noteikušas savās ilgtermiņa renovācijas stratēģijās. 84 % atbalstīja bezemisiju ēku definēšanu DĒE. 73 % respondentu uzskatīja, ka DĒE varētu dot ieguldījumu, lai padarītu pieejamu plašāku klāstu ar ēku energoefektivitāti saistītu datu. Energoefektivitātes sertifikāti ir jāatjaunina, un to kvalitāte ir jāuzlabo — tā uzskatīja nepārprotams vairākums (65 %) respondentu, un vēl vairāk respondentu (76 %) atbalstīja energoefektivitātes sertifikātu harmonizēšanu. Vairāk nekā divas trešdaļas respondentu (68 %) atbalstīja pārskata par visa dzīves cikla (ražošana un būvniecība, lietošana un lietošanas laika beigas) oglekļa emisijām iekļaušanu DĒE pasākumos. Attiecībā uz e-mobilitāti respondenti kopumā pauda atbalstu pastiprinātu prasību ieviešanai. Vairāk nekā trīs ceturtdaļas (77 %) respondentu atbalstīja renovācijas finansējuma atbalsta sasaistīšanu ar renovācijas pakāpi, un 68 % respondentu uzskatīja, ka būtu noderīgi nodrošināt “pamatīgas renovācijas” definīciju. Visbeidzot, vispārējais viedoklis, arī darbsemināros, bija tāds, ka finansējumam vajadzētu būt pieejamākam, izmantojot tiešo subsīdiju, nodokļu stimulu, energoefektīvu hipotekāro kredītu un citu veidu stimulēšanas mehānismu kombināciju, kā arī tam vajadzētu būt saskaņotam ar nosacījumiem par piekļuvi vienas pieturas aģentūrām. Mērķorientēts finansiāls atbalsts mājsaimniecībām ar maziem un vidējiem ienākumiem tika noteikts kā vissvarīgākais politikas pasākums enerģētiskās nabadzības novēršanai. Politikas darbsemināros paustais viedoklis atbilda sabiedriskajā apspriešanā norādītajam attiecībā uz kopējo virzienu, un tas nodrošināja noderīgu papildu ieskatu. •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Priekšlikums pamatojas uz 2016. gadā veiktu izvērtējumu, kā arī datiem un pieredzi saistībā ar DĒE īstenošanu. JRC sniedza atbalstu atbilstības un valsts prakses analīzei un novērtēšanai. DĒE saskaņotās rīcības iniciatīvas rezultātā tika sagatavota ar DĒE īstenošanu saistītas valstu pieredzes analīze. Turklāt Komisija balstās uz arvien lielākā skaitā pieejamajiem profesionāli izvērtētajiem empīriskajiem pētījumiem un izmanto vairākus īstenojamus vai nesen īstenotus atbalsta līgumus. Ietekmes un administratīvo izdevumu kvantitatīvo un kvalitatīvo novērtēšanu, kā arī ieinteresēto personu norādītās informācijas analīzi sekmēja konkrēts tehniskā atbalsta līgums. Atbilstoši šim līgumam veiktā analīze notika, izmantojot modelēšanas rīku kopumu ar mērķi atspoguļot ēku fondu un plašāku makroekonomisko un sociālo ietekmi. Galvenā izmantotā statistika un dati (arī lietoto modeļu pamatā esošās datu kopas automātiskai aizpildīšanai) jāskata Ēku fonda observatorijas un Eurostat rādītājos. Vairāku notiekošu programmas “Apvārsnis 2020” ietvaros finansētu pētniecības un inovācijas projektu rezultāti arī tika novērtēti un nodrošināja analīzes ievaddatus. Šajā priekšlikumā ir arī ņemti vērā pierādījumi, kas apkopoti 2030. gada klimata mērķrādītāja plāna ietekmes novērtējumā, kā arī attiecīgie pierādījumi, kas apkopoti citās zaļā kursa iniciatīvās. Līdzīgi kā citu politikas paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” priekšlikumu gadījumā, novērtējuma pamatā tiek ņemts vērā ES atsauces scenārijs, ES un valstu energosistēmu attīstības un siltumnīcefekta gāzu emisiju prognoze saskaņā ar pašreizējo politikas satvaru, kurš ietver Covid-19 ietekmi. •Ietekmes novērtējums Ietekmes novērtējuma laikā veiktā analīze apstiprināja, ka DĒE regulējums nav pietiekams 2030. gada klimata mērķu sasniegšanai. Precīzāk, nav īstenots neviens konkrēts pasākums, kas novērstu ar ekonomiku nesaistītos šķēršļus, kuri ierobežo ēku enerģētisko renovāciju. Ietekmes novērtējuma projekts tika divas reizes iesniegts Komisijas Regulējuma kontroles padomei. Pēc pirmā negatīvā atzinuma padome pieņēma galīgo otro negatīvo atzinumu, kur tika uzsvērta vajadzība sniegt politiskus norādījumus par to, vai un atbilstoši kādiem nosacījumiem DĒE pārskatīšanas priekšlikums varētu tikt virzīts uz priekšu. Padome skaidroja, ka tā nemainīja savu negatīvo atzinumu, jo ietekmes novērtējuma projektā 1) nebija skaidri noteikti papildu trūkumi, kas DĒE pārskatītajai versijai būtu jānovērš, ņemot vērā parējos paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” priekšlikumus; 2) pārliecinoši nebija parādīta vajadzība nodrošināt saskaņotus ES līmeņa pasākumus, ņemot vērā ēku nozares neviendabīgumu dalībvalstīs; 3) nebija pietiekami skaidrots iemesls dažādu individuālu elementu izvēlei politikas risinājumu vēlamajā pakotnē. Eiropas Komisijas darba metodes dod iespēju priekšsēdētājas vietniekam jautājumos par iestāžu attiecībām un nākotnes plānošanu apstiprināt tādas iniciatīvas turpināšanu, par kuru Regulējuma kontroles padome ir pieņēmusi otru negatīvu atzinumu. Ņemot vērā šīs iniciatīvas politisko nozīmi, tās lomu paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” 2021. gada jūlija priekšlikumos, rīcības steidzamību ēku renovācijas jomā un to, ka Regulējuma kontroles padomes norādīto vajadzību sniegt politiskus norādījumus varētu pietiekami apmierināt pielāgotajā tiesību akta priekšlikumā, Komisija, arī ņemot vērā priekšsēdētājas vietnieka jautājumos par iestāžu attiecībām un nākotnes plānošanu piekrišanu, ir uzskatījusi par pienācīgu turpināt DĒE pārskatīšanu. Komisija uzskata, ka padomes konstatējums par DĒE lomas nepietiekamo skaidrību paketē “Gatavi mērķrādītājam 55 %” atspoguļo tās novērtējumu par ietekmes novērtējuma ziņojuma projekta kvalitāti, nevis būtiskas bažas par paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” vispārējo rīcībpolitiku kopumu. Ir arī svarīgi atzīmēt, ka Regulējuma kontroles padomes atzinumi ir par ietekmes novērtējuma projekta kvalitāti, nevis par saistītajiem tiesību aktu priekšlikumiem. Mijiedarbība starp normatīviem pasākumiem, cenas noteikšanas mehānismiem un mērķrādītājiem tika izskaidrota iepriekšējās šā paskaidrojuma raksta iedaļās. Tajā rosinātā DĒE pārskatīšana ir formulēta tāpat kā visi citi paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” priekšlikumi — tie visi tika atbalstīti individuālos ietekmes novērtējuma ziņojumos, ko padome novērtēja pozitīvi. Komisija ir rūpīgi izvērtējusi padomes viedokli par to, ka ietekmes novērtējuma ziņojuma projekts nenodrošināja pietiekami pamatotus pierādījumus, kas atbalstīja vēlamo politikas pasākumu kopumu, jo īpaši attiecībā uz tajos piedāvāto ES harmonizācijas pakāpi. Ņemot šo vērā, Komisija ir novirzījusies no risinājuma, kas norādīts ietekmes novērtējuma projektā, proti, pakāpeniski un noteiktā laikā ieviest stingrākus ES līmeņa minimālos energoefektivitātes standartus (MES) noteiktu veidu ēkām, ko papildina dalībvalstu pienākums ieviest valsts MES visām pārejām ēkām. Tagad valsts MES tiek rosināti kā brīvprātīgi, un atšķirības valsts ēku fondos ir labāk ņemtas vērā, dodot dalībvalstīm lielāku elastību to plānu sagatavošanā, lai līdz 2050. gadam izpildītu mērķi izveidot bezemisiju ēku fondu. Tomēr ir saglabāti ES līmeņa minimālie energoefektivitātes standarti ēkām ar vissliktāko energosniegumu, lai nodrošinātu, ka darbā ar ēkām, kur varētu panākt vislielāko energoefektivitātes uzlabojumu, SEG emisiju samazinājumu un papildu ieguvumus sabiedrībai, sākotnēji tiek pieliktas pietiekamas pūles. Dalībvalstis šīm ēkām var brīvi noteikt konkrētu laika grafiku, lai tās sasniegtu augstāku energoefektivitātes klasi līdz 2040. un 2050. gadam. Ja dalībvalstis pieņem valsts MES, tie būtu jāizstrādā, ņemot vērā valsts ceļvedi un nacionālos mērķrādītājus 2030., 2040. un 2050. gadam, ko dalībvalstis noteiks kā daļu no saviem ēku renovācijas valsts plāniem, lai līdz 2050. gadam sasniegtu vispārējo dekarbonizācijas mērķi. Ir ļoti svarīgi, ka tādas ēkas ar vissliktāko energosniegumu, uz ko attiecas ES līmeņa minimālie energoefektivitātes standarti, ir arī ēkas, kur nepieciešams veikt pamatīgāku renovāciju un kur oglekļa cenu nodrošinātie stimuli, visticamāk, nav pietiekami, ņemot vērā pastāvīgās tirgus nepilnības, kas visās dalībvalstīs skar šo apakšnozari. Tā kā šo ēku mājokļu segments ir arī segments, kur parasti dzīvo visneaizsargātākās mājsaimniecības, ir svarīgi, ka rosinātais pasākums (un tā finanšu atbalsta satvars) tiek uzskatīti par nozīmīgiem tādam klimatiskās pārkārtošanās procesam, kur neviens netiek atstāts novārtā. Turklāt priekšlikumā ir paredzēts ilgāks laiks, lai dzīvojamās ēkās pakāpeniski ieviestu ES līmeņa minimālos energoefektivitātes standartus un nodrošinātu atbilstību tiem salīdzinājumā ar publiskām struktūrām piederošām ēkām un citām nedzīvojamām ēkām. Papildus iepriekš norādītajam šis priekšlikums ir arī mainīts, padarot ievērojamu skaitu energoefektivitātes sertifikātu elementu neobligātu. Salīdzinājumā ar vēlamo risinājumu ietekmes novērtējuma priekšlikumā, kur vairums pasākumu bija obligāti, pašreizējā priekšlikumā dalībvalstīm ir dota lielāka elastība. Pašreizējie mehānismi arī tiek uzskatīti par prioritāriem salīdzinājumā ar jaunu prasību izveidi, jo īpaši ierobežojot ēku renovācijas valsts plānu prasības un pilnībā integrējot tās NEKP. Sagatavotajā priekšlikumā dalībvalstīm ir liela elastība pielāgot savu ēku normatīvo un finansēšanas politiku valsts un vietējiem apstākļiem nolūkā īstenot kopējos vispārējos mērķus. DĒE pārskatīšanas ieguldījums paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” vispārējā īstenošanā nav kļuvis mazāks, tomēr galvenā atbildība par tās realizāciju dalībvalstīm ir uzticēta lielākā mērā, nekā sākotnēji plānots, pienācīgi ņemot vērā subsidiaritātes principu. Dalībvalstis tiek aicinātas izstrādāt un īstenot pienācīgi vērienīgus ēku renovācijas valsts plānus, pietiekami ņemot vērā to KCR mērķrādītājus un tādu emisiju maksimālo rosināto apmēru, ko rada kurināmā izmantošana ēku nozarē. Šajā kontekstā Komisija novērtēs ēku renovācijas valsts plānus. Šajā pārskatīšanas klauzulā ir tieša atsauce uz Komisijas novērtējumu par to, vai ES ar ēkām saistītie pasākumi, to vidū oglekļa cenas noteikšana, nodrošinās pietiekamu uzlabojumu, lai panāktu pilnībā dekarbonizētu bezemisiju ēku fondu līdz 2050. gadam, un vai ne vēlāk kā līdz 2027. gada beigām būs jāievieš papildu saistoši pasākumi Savienības līmenī, piemēram, stingrāki ES līmeņa minimālie energoefektivitātes standarti. Vairāk konkrētu komentāru par padomes konstatējumiem skatiet šim priekšlikumam pievienotā ietekmes novērtējuma I pielikumā. Ietekmes novērtējumā ir iekļauta problēmas analīze un noteikti iespējamie pasākumi, kas vajadzīgi, lai palielinātu renovācijas ātrumu un pakāpi, iespējotu jaunu un esošu ēku dekarbonizāciju un palielinātu ēku modernizāciju, kuru nodrošina digitalizācija. Šie pasākumi ir iekļauti četros pamata risinājumos, un katrs no tiem atbilst aizvien lielākam vērienīguma līmenim — netālejoši mērķi, vidēji tālejoši mērķi, tālejoši mērķi un ļoti tālejoši mērķi. Šajā dokumentā par vēlamo ir atzīts 3. risinājums. Atbilstoši Regulējuma kontroles padomes konstatējumiem par šo risinājumu DĒE priekšlikums tika pārskatīts un tagad pamatojas uz kombināciju, kas ietver 2. risinājumu (ar vidēji tālejošiem mērķiem) esošām ēkām un 3. risinājumu (ar tālejošiem mērķiem) informācijas rīkiem un jaunām ēkām.

•Normatīvā atbilstība un vienkāršošana 2018. gadā DĒE pārskatīšanas nozīmīgs mērķis bija administratīvā sloga samazināšana. Tika lēsts, ka vēlamā politikas risinājuma pasākumi kopumā samazinātu administratīvo slogu par gandrīz 100 miljoniem EUR gadā. Šīs pārskatīšanas un citu paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” priekšlikumu ar ēkām saistītu aspektu galvenais mērķis ir salāgot ēku nozari ar Savienības paplašinātajiem klimata mērķiem. Iedarbīguma nodrošināšanai ir vajadzīgas jaunas un atjauninātas prasības. Šīs prasības galvenokārt ietekmēs administratīvās iestādes valsts un vietējā līmenī dalībvalstīs un mazākā mērā ēku īpašniekus, kā arī galvenokārt pamatosies uz jau esošajām procedūrām un struktūrām. Tās ir tālejošākas — no vienas puses, lai sasniegtu Eiropas zaļā kursa mērķrādītājus un, no otras puses, lai vienlaikus dotu uzņēmumiem un tiešajiem patērētājiem laiku pielāgoties. Kā norādīts ietekmes novērtējumā, energoefektivitātes sertifikātu digitalizācija un jaunie nosacījumi par datu apmaiņu un datubāzēm tomēr samazinās administratīvās un atbilstības nodrošināšanas izmaksas un sekmēs ar ēku renovāciju saistīto administratīvo procedūru izpildi. •Pamattiesības Šis priekšlikums atbilst Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 37. pantam, kurā noteikts, ka augstam vides aizsardzības līmenim un vides kvalitātei jābūt integrētai Savienības politikā un jābūt nodrošinātai saskaņā ar ilgtspējīgas attīstības principu. Šis priekšlikums ir izstrādāts, lai ievērotu tiesības uz īpašumu, kā noteikts hartas 17. pantā, un tas pamatojas uz hartas 34. pantu, kurā “atzīst un ievēro tiesības uz (..) palīdzību mājokļu jomā, lai saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, kā arī valstu tiesību aktiem un praksi nodrošinātu pienācīgu dzīvi tiem, kam nav pietiekamu līdzekļu”. 4. IETEKME UZ BUDŽETU Šis priekšlikums neietekmē ES budžetu. Ar to groza esošo direktīvu, un tas lielā mērā ir balstīts uz jau esošo struktūru un noteikumiem. 5. CITI ELEMENTI •Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība Kad likumdevēji būs pieņēmuši šo pārstrādāto direktīvu, Komisija veiks turpmāk norādītās darbības, lai sekmētu tās transponēšanu: –izstrādās atbilstības tabulu, kas ir gan dalībvalstu, gan Komisijas transponēšanas kontrolsaraksts, –organizēs sanāksmes ar dalībvalstu ekspertiem, kas atbild par direktīvas dažādo daļu transponēšanu, ar mērķi apspriest, kā tās transponēt un kliedēt šaubas ar saskaņoto rīcību attiecībā uz DĒE (CA-EPBD) vai komitejas formā, –būs pieejama divpusējām sanāksmēm un zvaniem ar dalībvalstīm, ja rodas konkrēti jautājumu par direktīvas transponēšanu, –pēc transponēšanas termiņa beigām Komisija veiks visaptverošu novērtējumu par to, vai dalībvalstis ir pilnībā un pareizi transponējušas direktīvu. Priekšlikums papildina Pārvaldības regulu, kas nodrošina pārskatāmas un uzticamas plānošanas, ziņošanas un uzraudzības sistēmas ieviešanu, pamatojoties uz NEKP un racionalizētiem dalībvalstu progresa ziņojumiem. Sākot no 2023. gada, dalībvalstīm katru otro gadu ir jāziņo par plānu īstenošanas gaitu, turklāt līdz 2023. gada 30. jūnijam tām ir jāpaziņo Komisijai par plānu atjauninājumu projektiem, bet galīgie atjauninājumi jāiesniedz līdz 2024. gada 30. jūnijam. Ēku renovācijas plānu iesniegšana atbildīs nacionālo enerģētikas un klimata plānu (NEKP) cikliem, izņemot pirmo ēku renovācijas plānu. •Skaidrojošie dokumenti (direktīvām) Direktīvas 32. panta 1. punktā noteikts, ka dalībvalstis paziņo par saviem transponēšanas pasākumiem kopā ar atbilstības tabulu. Tas atbilst Tiesas nolēmumam (lieta C-543/17), saskaņā ar kuru dalībvalstīm paziņojumam par valsts transponēšanas pasākumiem jāpievieno pietiekami skaidra un precīza informācija, norādot, kuros valsts tiesību aktos transponēti attiecīgās direktīvas noteikumi. Minētais jāsniedz par katru pienākumu, ne tikai “pantu līmenī”. Ja dalībvalstis izpilda šo pienākumu, tām principā nebūtu nepieciešams nosūtīt Komisijai skaidrojošus dokumentus par transponēšanu. •Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums

Direktīvu 2010/31/ES groza, kā norādīts turpmāk, lai saskaņotu noteikumus par jaunām un esošām ēkām un par informācijas rīkiem ar Eiropas zaļo kursu, lai atjauninātu tās saturu, ņemot vērā tehnisko progresu, un lai vienkāršotu tās struktūru un nodrošinātu pastiprinātus finanšu un izpildes panākšanas mehānismus: –direktīvas priekšmets tiek grozīts, lai uzsvērtu, ka pārstrādātās DĒE priekšlikumā ir izklāstīts redzējums bezemisiju ēku fonda panākšanai līdz 2050. gadam, un lai atspoguļotu jaunu papildinošu oglekļa metriku nolūkā virzīt izvēli dekarbonizācijas risinājumu virzienā. Lai gan priekšlikumā uzsvars ir uz tādu siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu, kas saistītas ar darbību, ir sperti pirmie soļi, kuri paredzēti, lai mazinātu oglekļa emisijas visā ēkas dzīves ciklā. –Direktīvas 2. pantā ir iekļauta jauna bezemisiju ēkas definīcija: ēka ar ļoti augstu energoefektivitāti atbilstoši energoefektivitātes pirmajam principam, kur ļoti mazo vajadzīgo enerģijas daudzumu pilnībā nodrošina no atjaunojamiem energoresursiem ēkā vai komunālajā vai kopienas līmenī, ja tas tehniski iespējams (jo īpaši atjaunojamie energoresursi, kas ražoti uz vietas, iegūti no atjaunojamo energoresursu enerģijas kopienas, vai atjaunojamo energoresursu enerģijas vai atkritumu radītais siltums no centralizētas apsildes un dzesēšanas sistēmas). Bezemisiju ēkas kļūst par jauno standartu jaunām ēkām — šis līmenis jāsasniedz ar pamatīgas renovācijas palīdzību no 2030. gada, bet redzējums par ēku fondu — 2050. gadā. Direktīvas 2. pantā arī skaidrota “gandrīz nulles enerģijas ēkas” definīcija, kas joprojām ir standarts jaunām ēkām līdz bezemisiju ēku standarta piemērošanai un kļūst par līmeni, kas līdz 2030. gadam jāsasniedz ar pamatīgas renovācijas palīdzību. Šajā pantā “pamatīgā renovācija” no jauna definēta kā ēku renovācijas zelta standarts, kā arī tās īstenošanas atvieglošanai noteikta “pakāpeniska pamatīgā renovācija”. Ar 2. pantu tiek ieviesta “hipotekārā portfeļa standartu” definīcija — tas ir mehānisms, kas stimulē hipotekāro kredītu devējus uzlabot sava ēku portfeļa energoefektivitāti un iedrošina topošos klientus padarīt savu īpašumu energoefektīvāku. –Direktīvas 3. pants par ēku renovācijas valsts plāniem (iepriekš saukti par ilgtermiņa renovācijas stratēģijām) ir padarīts darboties spējīgāks. Uzraudzības satvars ir pastiprināts, ieviešot ēku renovācijas valsts plānu projekta novērtējumu, ko veic Komisija, un sniedzot ieteikumus kā daļu no NEKP procesa. Lai sekmētu informācijas iesniegšanu un Komisijas veiktu novērtējumu, kā arī uzlabotu valstu plānu salīdzināmību, II pielikumā ir iekļauta kopēja veidne ar obligātajiem un brīvprātīgajiem elementiem. Obligāti ziņojami elementi ietver rajona un apkaimes pieejas, to vidū atjaunojamo energoresursu enerģijas kopienu un iedzīvotāju enerģijas kopienu lomu. Ēku renovācijas plānus iesniedz NEKP un to atjauninājumu ietvaros; lai ņemtu vērā laiku, kas vajadzīgs, lai pārskatīto DĒE pieņemtu un lai tā stātos spēkā, izņēmuma kārtā pirmo plāna projektu iesniedz līdz 2024. gada 30. jūnijam. Par valstu mērķrādītāju sasniegšanā panākto progresu un ēku renovācijas plānu ieguldījumu valsts un Savienības mērķrādītāju sasniegšanā ziņo katru otro gadu atbilstoši Pārvaldības regulai. –Direktīvas 4. pants (iepriekš 3. pants) par ēku energoefektivitātes aprēķināšanas metodiku kopā ar I pielikumu ir atjaunināti, lai skaidrotu iespējamo uzskaitītas enerģijas patēriņu nolūkā aprēķināt energoefektivitāti un pārbaudīt aprēķinātā enerģijas patēriņa pareizību. Pantā ir precizēts, kā uzskatīt atjaunojamo energoresursu enerģijas patēriņu uz vietas, piemēram, uzlādes punktos, kā arī enerģiju, ko piegādājušas enerģijas kopienas. –Direktīvas 5. pants (iepriekš 4. pants) par energoefektivitātes minimālo prasību noteikšanu ir grozīts, lai pielāgotu aizsargātās ēkas, kam iepriekš bija iespējams piemērot pilnīgu atbrīvojumu, tehniskajam progresam, kurš ļauj uzlabot šādu ēku energoefektivitāti, nemainot to tehnisko raksturu un izskatu. –Direktīvas 6. pants (iepriekš 5. pants) par izmaksu ziņā optimāla līmeņa aprēķināšanu ir saskaņots ar Eiropas zaļo kursu, un tajā norādīts, ka siltumnīcefekta gāzu emisijas kvotu izmaksas, kā arī enerģijas patēriņa vides un veselības eksternalitātes jāņem vērā, nosakot viszemākās izmaksas. Komisija pārskatīs izmaksu ziņā optimāla līmeņa aprēķināšanas metodiku līdz 2026. gada 30. jūnijam. –Direktīvas 7. pantā apkopoti visi noteikumi par jaunām ēkām: (a)paredzēts, ka no 2030. gada jaunām ēkām jābūt bezemisiju ēkām; jaunām publiskām ēkām jābūt bezemisiju ēkām, sākot no 2027. gada. Konkrētas prasības bezemisiju ēkām ir noteiktas III pielikumā; (b)jaunu ēku globālās sasilšanas potenciāls (GSP) būs jāaprēķina no 2030. gada atbilstoši līmeņa(-u) satvaram, tādējādi sniedzot informāciju par jaunas būves emisijām visā dzīves ciklā. Visa dzīves cikla emisijas ir īpaši būtiskas lielām ēkām (lietderīgā platība lielāka par 2000 kvadrātmetru), un tāpēc pienākums veikt aprēķinu tām ir piemērojams no 2027. gada; (c)dalībvalstis nosaka jaunām ēkām svarīgus parametrus, kas ietver ne tikai energoefektivitāti, piemēram, veselīgi iekštelpu klimata apstākļi, pielāgošanās klimata pārmaiņām, ugunsdrošība, ar spēcīgu seismisko aktivitāti saistīti riski un piekļūstamība personām ar invaliditāti. Tās arī risina oglekļa piesaistes jautājumus, kas saistīti ar oglekļa uzglabāšanu ēkās vai uz tām. –Direktīvas 8.–10. pants un 15. pants par esošām ēkām un finansiālo atbalstu apvieno turpmāk minēto: (a)esošie noteikumi par nozīmīgu atjaunošanu, kas dod iespēju piemērot esošās minimālās energoefektivitātes prasības (lai nodrošinātu minimālu renovācijas pakāpi), kā arī pievērsties strukturāliem uzlabojumiem, pielāgošanās klimata pārmaiņām procesiem, bīstamu vielu, to vidū azbesta, savākšanai un piekļūstamībai personām ar invaliditāti un ko papildina jaunie ES līmeņa minimālie energoefektivitātes standarti (izraisot renovācijas ātruma palielināšanos) publiskām ēkām (t. i., publiskām struktūrām piederošām ēkām un ēku daļām) un nedzīvojamām ēkām ar vissliktāko energosniegumu. Saskaņā ar šīm prasībām energoefektivitātes sertifikātu G klases ēka ir jāatjauno un jāuzlabo vismaz līdz energoefektivitātes F klasei ne vēlāk kā līdz 2027. gadam un vismaz līdz energoefektivitātes E klasei ne vēlāk kā līdz 2030. gadam, bet dzīvojamās ēkas ar vissliktāko energosniegumu jāuzlabo vismaz līdz F klasei līdz 2030. gadam un vismaz līdz E klasei līdz 2033. gadam. Uzsvars uz ēku fondu ar viszemākajām energoefektivitātes klasēm nodrošina, ka darbības ir vērstas uz ēkām ar vislielāko dekarbonizācijas un enerģētiskās nabadzības mazināšanas potenciālu, kā arī iespēju gūt vislielākos sociālos un ekonomiskos ieguvumus. Dalībvalstis ēku renovācijas valsts plānos arī nosaka konkrētu grafiku, kas jāievēro, lai sasniegtu augstākas energoefektivitātes klases (ēkām, kas ir 9. panta 1. punkta darbības jomā) līdz 2040. un 2050. gadam atbilstoši to ceļam uz ēku valsts fonda pārveidi uz bezemisiju ēkām. Papildus minimālajiem energoefektivitātes standartiem atbilstoši 9. panta 1. punktam dalībvalstīm ir iespēja iekļaut minimālos energoefektivitātes valsts standartus savos renovācijas valsts plānos. Dalībvalstīm jāsekmē atbilstība minimālajiem energoefektivitātes standartiem ar veicinošu satvaru, kas ietver finansējumu, jo īpaši koncentrējoties uz neaizsargātām mājsaimniecībām un cilvēkiem, ko skar enerģētiskā nabadzība vai kas dzīvo sociālajos mājokļos, kā arī tehnisko palīdzību un uzraudzības mehānismiem. Rosinātie noteikumi ļauj dalībvalstīm izslēgt vairākas ēku kategorijas no pienākuma ievērot minimālos energoefektivitātes standartus; (b)brīvprātīgo renovācijas pasu ieviešana, kas nodrošinās vajadzīgos rīkus ēku īpašniekiem, kuri plāno savu ēku pakāpenisku renovāciju. Dalībvalstīm būs jāievieš renovācijas pasu shēma, kuras pamatā būs kopējais satvars, kas līdz 2024. gada beigām jāizstrādā Komisijai, lai nodrošinātu iedzīvotājiem piekļuvi šim rīkam; (c)stingrāki noteikumi par renovācijas šķēršļu un barjeru novēršanu un par finanšu stimulu aktivizēšanu, panākot, ka vienas pieturas aģentūras ir piekļūstamas visām ēku ekosistēmas ieinteresētajām personām, ka visi šķēršļi (ne tikai ar izmaksām saistīti šķēršļi) ēku renovācijai tiek novērsti un ka dalībvalstis sekmē pienācīgu apmācību. Lielāki finanšu stimuli un tehniskā atbalsta pasākumi ir vērsti uz pamatīgas renovācijas projektiem un projektiem, kuros iekļauts ievērojams skaits ēku un kuri nodrošina ievērojamus kopējos enerģijas ietaupījumus. Ņemot vērā minēto mērķi un tā kā atbilstoši standarta izmantošanas laikam apkures katls, kas nopirkts 21. gs. divdesmito gadu vidū, var tikt joprojām lietots 2050. gadā, dalībvalstīm nevajadzētu ļaut subsidēt fosilā kurināmā apkures katlus no 2027. gada; (d)lai sekmētu apsildes sistēmu bez jebkādām tiešajām emisijām ātru attīstību un lai izvairītos no tā, ka ieguldījumi jaunu paaudžu fosilo kurināmo apkures katlos kļūst par balasta aktīviem, bezemisiju ēkām nevajadzētu uz vietas radīt oglekļa emisijas, un dalībvalstis var izvēlēties izmantot elektrības primārās enerģijas faktoru, kas saskaņots ar ES vidējo rādītāju; (e)visbeidzot, dalībvalstīm finansiālais atbalsts jāvirza enerģētiskās nabadzības mazināšanai un sociālo mājokļu atbalstam, kā arī īrnieku aizsardzībai no nesamērīgi augstas īres maksas pēc renovācijas. Pēc Regulējuma kontroles padomes atzinumiem saglabātais risinājums par minimālajiem energoefektivitātes standartiem tieši neatbilst nevienam no četriem risinājumiem, kas analizēti padomei iesniegtajā ietekmes novērtējuma projektā. Priekšlikums ir rūpīgi grozīts, ņemot vērā subsidiaritāti, proporcionalitāti un atšķirības dažādu dalībvalstu ēku fondā, kā arī ļaujot dalībvalstīm elastīgi izlemt, kā tās rīkosies to konkrētajos apstākļos un panāks vajadzīgos uzlabojumus ēku valsts fondā. Ar to visā ES tiek likts uzsvars uz 15 % ēku ar vissliktāko energosniegumu attiecīgajā ēku valsts fondā, lai ietaupītu pēc iespējas vairāk enerģijas, uzlabotu izmaksu lietderību un mazinātu enerģētisko nabadzību, kā arī vienlaikus gūtu plašākus sociālos un ekonomiskos ieguvumus, kas saistīti ar ES klimata un enerģētikas mērķu sasniegšanu. –Iepriekšējā 8. panta struktūra ir mainīta. Direktīvas 11. pantā uzsvars ir tikai uz ēku tehniskajām sistēmām, un tiek ieviests skaidrs juridiskais pamats valsts aizliegumiem attiecībā uz fosilā kurināmā apkures katliem, ļaujot dalībvalstīm noteikt prasības siltuma ģeneratoriem, pamatojoties uz siltumnīcefekta gāzu emisijām vai izmantotā kurināmā veidu. Vairākas dalībvalstis uzskata šādus pasākumus par būtiskiem, lai panāktu dekarbonizētu ēku fondu un uzlabotu gaisa kvalitāti un veselību. Šajā noteikumā tiek novērsta pašreizējā juridiskā nenoteiktība saistībā ar to, vai šādi aizliegumi ir atļauti saskaņā ar Ekodizaina direktīvas 6. panta 1. punktu un Līgumos iekļautajiem brīvā tirgus noteikumiem. Atzīstot labas iekštelpu gaisa kvalitātes nozīmi veselībai nekaitīgu ēku nodrošināšanā, jaunās ēkās jāuzstāda iekštelpu gaisa kvalitātes uzraudzības un regulēšanas mērierīces un kontroles ierīces. Ja iespējams, tas jādara arī esošās ēkās, kam veic nozīmīgu atjaunošanu. –Direktīvas 12. pants par infrastruktūru ilgtspējīgai mobilitātei ir saskaņots ar vērienīgākiem klimata mērķiem, padarot stingrākas pašreizējās prasības. Kabeļu iepriekšēja uzstādīšana kļūst par normu visās jaunās ēkās un ēkās, kur veic nozīmīgu atjaunošanu, un jo īpaši tiek nostiprināta uzlādes punktu ierīkošana jaunās un renovētās biroju ēkās. Uzlādes punktos jāspēj veikt viedo uzlādi, un dalībvalstis novērš šķēršļus uzlādes punktu uzstādīšanai dzīvojamās ēkās, nodrošinot “tiesības pieslēgties tīklam” saskaņā ar atbilstošajiem nosacījumiem priekšlikumā par Alternatīvo degvielu infrastruktūras regulu. Turklāt, lai novērstu šķēršļus velosipēdu kā ilgstpējīgas bezemisiju mobilitātes centrālā elementa izmantošanai, tiek ieviestas obligātas velosipēdu novietnes jaunās ēkās un ēkās, kurās veic nozīmīgu atjaunošanu.

–Direktīvas 13. pantā tiek nostiprināts viedgatavības indikators lielām nedzīvojamām ēkām (sākot no 2026. gada). Lai sekmētu tādu jaunu pakalpojumu attīstību, kas saistīti ar ēkām, jauns 14. pants, kas veltīts tieši ēku datiem, nodrošina, ka ēku īpašniekiem, īrniekiem un apsaimniekotājiem vai trešām personām ir piekļuve ēku sistēmu datiem. Komisijai ar īstenošanas aktu jāparedz jauni noteikumi par datu sadarbspēju un piekļuvi datiem. –Ar 16.–19. pantu uzlabo esošos noteikumus par energoefektivitātes sertifikātiem, to izsniegšanu un izstādīšanu, kā arī sertifikātu datu bāzēm: (a)lai panāktu salīdzināmību Eiropas Savienībā, līdz 2025. gadam visiem energoefektivitātes sertifikātiem jābūt balstītiem uz saskaņotu energoefektivitātes klašu skalu un jāatbilst V pielikumā norādītajai veidnei; (b)energoefektivitātes klases tiks mainītas, lai īstenotu kopēju redzējumu par bezemisiju ēku fondu līdz 2050. gadam, vienlaikus ņemot vērā atšķirības valstu ēku fondā — augstākā A klase atbilst bezemisiju ēkai, bet viszemākajā G klasē iekļauj 15 % ēku ar viszemāko energosniegumu ēku valsts fondā. Šī skalas maiņa visās dalībvalstīs nodrošinās salīdzināmus centienus, kuru mērķis ir izpildīt Savienības minimālos energoefektivitātes standartus saskaņā ar 9. pantu. Rādītājs, uz kura pamata ēkas jānovērtē (primārās enerģijas lietojums kWh/(m2.g)) nemainās, un to papildina darbības siltumnīcefekta gāzu emisiju un atjaunojamo energoresursu enerģijas rādītājs. Pārējos rādītājus dalībvalstis var brīvi izvēlēties, jo tiek piedāvāta rīkkopas pieeja, ko var pielāgot valsts apstākļiem; (c)zemāko D–G klašu energoefektivitātes sertifikātu derīguma termiņš tiek samazināts līdz pieciem gadiem, lai palīdzētu nodrošināt, ka tie satur aktuālu informāciju, kas palīdz iedzīvotājiem samazināt savu patēriņu. Noteiktos vienkāršos gadījumos jābūt vienkāršotām procedūrām energoefektivitātes sertifikātu atjaunošanai, un šie sertifikāti jāizsniedz digitāli. Tiek ieviesti pasākumi izsniegto sertifikātu uzticamības palielināšanai (apmeklējums un kvalitātes kontrole); (d)plašāka energoefektivitātes sertifikātu piešķiršana ēku fondam ir priekšnoteikums tā uzlabošanai, tomēr dalībvalstīm vienlaikus būtu jānodrošina, ka tie ir cenas ziņā pieejami. Turpmāk energoefektivitātes sertifikāts būs vajadzīgs ne tikai jaunām ēkām, bet arī ēkām, kurās veic nozīmīgu atjaunošanu, ēkām, kurām tiek atjaunots īres/nomas līgums, un visām publiskajām ēkām. Pārdošanai vai izīrēšanai piedāvātām ēkām vai ēku daļām jābūt energoefektivitātes sertifikātam, un visās reklāmās būtu jānorāda energoefektivitātes klase un rādītājs, tā nodrošinot, ka energoefektivitāte ir būtiska pārdošanas un īres tirgū. Visās ēkās, kur atrodas publiskas iestādes vai ko bieži apmeklē iedzīvotāji, neatkarīgi no to lieluma apskatei jānovieto to energoefektivitātes sertifikāts; (e)dalībvalstis izveido ēku energoefektivitātes sertifikātu valsts datubāzi, kas arī ļauj apkopot datus, kuri saistīti ar ēku renovācijas pasēm un viedgatavības indikatoriem. Informāciju no valsts datubāzes nosūta Ēku fonda observatorijai, izmantojot veidi, kas jāizstrādā Komisijai. –Pašreizējie noteikumi par pārbaudēm ir sagrupēti un precizēti, lai sekmētu to īstenošanu, vienlaikus DĒE pasākumos iekštelpu gaisa kvalitātes uzlabošanai iekļaujot ventilācijas sistēmas. Lai panāktu renovācijas vai jaunbūves kvalitāti un uzticamību, tiek plānots, ka izveidos valsts pārbaudes shēmas vai citus rīkus, lai pārliecinātos, ka veiktie būvniecības un renovācijas darbi atbilst plānotajam energoefektivitātes līmenim un palielina iedzīvotāju apmierinātību un uzticību. Lai panāktu šo darbu uzticamu kvalitāti, integrētu renovācijas darbu veicējiem jābūt arī piekļuvei sertifikācijas vai kvalifikācijas shēmām. No 2030. gada nedzīvojamām ēkām būtu jāpazemina slieksnis obligāto ēkas automatizācijas un kontroles sistēmu uzstādīšanai, un jaunās dzīvojamās ēkās un dzīvojamās ēkās, kam veic nozīmīgu atjaunošanu, jāierīko noteiktas uzraudzības un kontroles funkcionālās iespējas, kas uzlabotu un optimizētu to apsaimniekošanu un ekspluatāciju. –Ēku politikas izpildes panākšana ir būtiska, lai nodrošinātu patiesu progresu uz vietas. Pašreizējās neatkarīgās kontroles sistēmas tiek paplašinātas, lai ietvertu renovācijas pases un viedgatavības indikatorus. Uzraudzība un izpildes panākšana, arī izmantojot sodus, tiks īpaši vērsta uz minimālajiem energoefektivitātes standartiem un esošā ēku fonda uzlabošanu. Nobeiguma noteikumi un pārskatīšanas klauzula — lai 2021. gadā pārskatītu DĒE Eiropas zaļā kursa īstenošanas kontekstā, saskaņā ar 25. pantu nākamās pārskatīšanas datums ir ne vēlāk kā 2027. gada beigas. Pārskatīšanas klauzulā ir tieša atsauce uz Komisijas novērtējumu par to, vai ar ēkām saistītie pasākumi ES tiesību aktos, arī oglekļa cenas noteikšana, nodrošinās pietiekamu uzlabojumu, lai panāktu pilnībā dekarbonizētu bezemisiju ēku fondu līdz 2050. gadam, un vai būs jāievieš papildu saistoši pasākumi Savienības līmenī, piemēram, stingrāki minimālie energoefektivitātes standarti. Direktīvas 32. pantā par transponēšanu precizēts, ka dalībvalstis iesniedz atbilstības tabulu un norāda savus transponēšanas pasākumus. 🡻 2010/31/ES 2021/0426 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA par ēku energosniegumu (pārstrādāta redakcija) (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 194. panta 2. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu, ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu, saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: 🡻 2010/31/ES 1. apsvērums (pielāgots) (1)Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva ⌦ 2010/31/ES ⌫ 2002/91/EK (2002. gada 16. decembris) par ēku energoefektivitāti ⌦ vairākas reizes ⌫ ir ⌦ būtiski ⌫ grozīta. Skaidrības labad ⌦ minētā direktīva ⌫ tā būtu jāpārstrādā, jo ir paredzēts izdarīt vēl citus būtiskus grozījumus. ⇩ jauns (2)Saskaņā ar Parīzes nolīgumu, ko 2015. gada decembrī pieņēma Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām (UNFCCC) satvaros, tā Puses ir vienojušās ierobežot globālo vidējās temperatūras pieaugumu krietni zem 2 °C atzīmes salīdzinājumā ar pirmsindustriālā laikmeta līmeni un tiekties temperatūras kāpumu iegrožot līdz 1,5 °C salīdzinājumā ar pirmsindustriālā laikmeta līmeni. Parīzes nolīguma mērķu sasniegšana ir Komisijas 2019. gada 11. decembra paziņojuma “Eiropas zaļais kurss” pamatuzdevums. Ar atjaunināto nacionāli noteikto devumu, kas 2020. gada 17. decembrī tika iesniegts UNFCCC sekretariātam, Savienība apņēmās līdz 2030. gadam savas neto siltumnīcefekta gāzu emisijas visas tautsaimniecības mērogā samazināt vismaz par 55 % salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni. (3)Kā izziņots zaļajā kursā, Komisija 2020. gada 14. oktobrī nāca klajā ar Renovācijas viļņa stratēģiju. Stratēģijā ir izklāstīts rīcības plāns ar konkrētiem regulatīviem, finansēšanas un veicinošiem pasākumiem, kā līdz 2030. gadam ēku energorenovācijas gada rādītāju vismaz divkāršot un kā veicināt pamatīgu renovāciju. Ēku energoefektivitātes direktīvas pārskatīšana ir viens no līdzekļiem, kas ļaus īstenot renovācijas vilni. Tā arī palīdzēs īstenot iniciatīvu “Jauns Eiropas “Bauhaus”” un Eiropas misiju “Klimatneitrālas un viedas pilsētas”. (4)Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2021/1119 jeb t. s. Eiropas Klimata aktu tiesību aktos ir nostiprināts mērķrādītājs līdz 2050. gadam visas tautsaimniecības mērogā panākt klimatneitralitāti un noteikta saistoša Savienības apņemšanās līdz 2030. gadam iekšzemes siltumnīcefekta gāzu neto emisijas (emisijas, no kurām atskaitīti piesaistījumi) samazināt vismaz par 55 % salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni. (5)Minētos mērķus ir iecerēts īstenot ar Eiropas Komisijas 2021. gada darba programmā izziņotās tiesību aktu paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” palīdzību. Tā aptver vairākas rīcībpolitikas jomas, tostarp energoefektivitāti, atjaunīgo enerģiju, zemes izmantošanu, zemes izmantošanas maiņu un mežsaimniecību, enerģijas nodokļus, kopīgus centienus, emisijas kvotu tirdzniecību un alternatīvo degvielu infrastruktūru. Direktīvas 2010/31/ES pārskatīšana ir būtiska minētās paketes daļa. 🡻 2010/31/ES 2. apsvērums Efektīvs, apdomīgs, racionāls un ilgtspējīgs enerģijas izmantojums inter alia attiecas uz naftas produktiem, dabasgāzi un cietajiem kurināmajiem, kas ir ne tikai svarīgi enerģijas avoti, bet arī galvenie oglekļa dioksīda emisijas avoti. 🡻 2010/31/ES 3. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns

(6)Ēku sektors izlieto 40 % no Savienības kopējā energopatēriņa ⌦ enerģijas galapatēriņa ⌫ ⇨ , un tas ir atbildīgs par 36 % ar enerģiju saistīto siltumnīcefekta gāzu emisiju ⇦. Šis sektors paplašinās, tas palielinās enerģijas patēriņu tajā. Tādēļ energopatēriņa samazinājums ⇨ saskaņā ar principu “energoefektivitāte pirmajā vietā”, kas noteikts [pārskatītās EED] 3. pantā un definēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2018/1999 2. panta 18) punktā, ⇦ un ⌦ atjaunīgo energoresursu enerģijas ⌫ atjaunojamo enerģijas avotu izmantojums ēku sektorā ir būtiski pasākumi, kas jāveic, lai samazinātu Savienības enerģētisko atkarību un siltumnīcefekta gāzu emisiju. Pastiprināti izmantojot atjaunojamos enerģijas avotus un vienlaikus veicot pasākumus energopatēriņa samazināšanai Savienībā, Savienība varētu izpildīt Kioto protokola prasības, kas pievienots Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējai konvencijai par klimata pārmaiņām (UNFCCC), un ievērot gan tās ilgtermiņa apņemšanos nepieļaut, ka temperatūra pasaulē paaugstinās vairāk nekā par 2 °C, gan apņemšanos līdz 2020. gadam samazināt siltumnīcefekta gāzu emisiju vismaz par 20 % salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni un starptautiska nolīguma noslēgšanas gadījumā – par 30 %. Samazinātam energopatēriņam un pastiprinātam ⌦ atjaunīgo energoresursu enerģijas ⌫ atjaunojamo enerģijas avotu izmantojumam ir liela nozīme arī ⇨ Savienības enerģētiskās atkarības mazināšanā, ⇦ energoapgādes drošības un tehnoloģiju attīstības veicināšanā, kā arī nodarbinātības un reģionālās attīstības iespēju radīšanā, jo īpaši ⇨ salās un ⇦ lauku apvidos. ⇩ jauns (7)Ēkas ir atbildīgas par siltumnīcefekta gāzu emisijām pirms to ekspluatācijas laika, ekspluatācijas laikā un pēc ekspluatācijas laika. 2050. gada redzējums par dekarbonizētu ēku fondu nozīmē, ka ir jāraugās plašāk, nevis tikai uz siltumnīcefekta gāzu emisijām, kas rodas ekspluatācijas laikā, kā tas ir bijis līdz šim. Tāpēc pakāpeniski būtu jāņem vērā visas ēku dzīves cikla emisijas, sākot ar jaunām ēkām. Ēkas ir nozīmīgas materiālu glabātājas, kas daudzas desmitgades kalpo par resursu krātuvēm, un projektēšanas laikā izdarītās izvēles lielā mērā ietekmē gan jaunu, gan renovētu ēku visa dzīves cikla emisijas. Ēku sniegums visā dzīves ciklā būtu jāņem vērā ne tikai jaunās būvēs, bet arī renovācijā, dalībvalstu ēku renovācijas plānos iekļaujot rīcībpolitikas ar mērķi panākt visa dzīves cikla siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājumu. (8)Lai līdz minimumam samazinātu visa ēku dzīves cikla siltumnīcefekta gāzu emisijas, ir jādomā par resursefektivitāti un apritīgumu. Tam papildus daļu ēku fonda var pārveidot par īslaicīgu oglekļa piesaistītāju. (9)Visa dzīves cikla globālās sasilšanas potenciāls norāda uz ēkas kopējo ietekmi uz emisijām, kas izraisa klimata pārmaiņas. Tas apvieno būvizstrādājumos iemiesotās siltumnīcefekta gāzu emisijas un ekspluatācijas tiešās un netiešās emisijas. Tāpēc prasība aprēķināt jaunu ēku dzīves cikla globālās sasilšanas potenciālu ir pirmais solis ceļā uz to, lai vairāk tiktu ņemts vērā ēku sniegums visā dzīves ciklā un aprites ekonomika. (10)Ēkas rada aptuveni pusi no primāro smalko daļiņu (PM2,5) emisijām ES, kas izraisa priekšlaicīgu nāvi un slimības. Ēku energosnieguma uzlabošana var vienlaicīgi samazināt piesārņotāju emisijas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2016/2284, un tas būtu arī jāpanāk. 🡻 2010/31/ES 4. apsvērums Enerģijas pieprasījuma pārvaldība ir svarīgs instruments, kas dod Savienībai iespēju ietekmēt pasaules enerģijas tirgu un tādējādi arī energoapgādes drošību vidēji ilgā un ilgā termiņā. 🡻 2010/31/ES 5. apsvērums (pielāgots) Eiropadome 2007. gada martā uzsvēra, ka Savienībā jāpaaugstina energoefektivitāte, lai līdz 2020. gadam sasniegtu mērķi samazināt Savienības energopatēriņu par 20 %, un aicināja drīz un pilnībā īstenot prioritātes, kas noteiktas Komisijas paziņojumā “Energoefektivitātes rīcības plāns: potenciāla izmantošana”. Minētajā rīcības plānā konstatēja, ka būtisks potenciāls rentablam enerģijas ietaupījumam ir ēku sektorā. Eiropas Parlaments 2008. gada 31. janvāra rezolūcijā aicināja nostiprināt Direktīvas 2002/91/EK noteikumus un jau vairākkārt, pēdējoreiz arī 2009. gada 3. februāra rezolūcijā par otro stratēģisko pārskatu enerģētikas jomā, ir aicinājis noteikt par saistošu mērķi – līdz 2020. gadam panākt 20 % energoefektivitāti. Turklāt Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumā Nr. 406/2009/EK (2009. gada 23. aprīlis) par dalībvalstu pasākumiem siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisiju samazināšanai, lai izpildītu Kopienas saistības siltumnīcas efektu izraisošu gāzu emisiju samazināšanas jomā līdz 2020. gadam , ir noteikti dalībvalstīm saistoši mērķi CO2 samazinājumam, kuru īstenošanai svarīga nozīme būs energoefektivitātei ēku sektorā, un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu ir paredzēts sekmēt energoefektivitāti, ņemot vērā saistošo mērķi līdz 2020. gadam nodrošināt, ka 20 % no Savienības kopējā energopatēriņa veido atjaunojamie enerģijas avoti. 🡻 2010/31/ES 6. apsvērums (pielāgots) Eiropadome 2007. gada martā atkārtoti apstiprināja Savienības apņemšanos visā Savienībā attīstīt atjaunojamos enerģijas avotus, apstiprinot obligātu mērķi panākt, ka atjaunojamie enerģijas avoti līdz 2020. gadam ir 20 % no izmantotās enerģijas. Direktīvā 2009/28/EK ir noteikta kopēja sistēma attiecībā uz to, kā veicināt atjaunojamo enerģijas avotu izmantošanu. 🡻 2010/31/ES 7. apsvērums (pielāgots) Jānosaka konkrētākas rīcības, lai izmantotu to ievērojamo potenciālu, ko piedāvā taupīgs enerģijas izmantojums ēkās, un jāsamazina atšķirības dalībvalstu starpā attiecībā uz rezultātiem šajā nozarē.

🡻 2010/31/ES 8. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns (11)Veicot turpmākus pasākumus, lai uzlabotu ēku ⌦ energosniegumu ⌫ energoefektivitāti, būtu jāņem vērā klimatiskie apstākļi ⇨ , arī pielāgošanās klimata pārmaiņām, ⇦ un vietējās īpatnības, kā arī telpu mikroklimata vide un ⌦ izmakslietderība ⌫ rentabilitāte. ⌦ Minētajiem ⌫ Šiem pasākumiem nebūtu jāietekmē citas prasības attiecībā uz ēkām, piemēram, ēkas ⌦ piekļūstamību ⌫ pieejamību, ⇨ , ugunsdrošību un seismisko ⇦ drošumu un paredzēto izmantojumu. 🡻 2010/31/ES 9. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns (12)Ēku ⌦ energosniegums ⌫ energoefektivitāte būtu jāaprēķina, ņemot par pamatu metodoloģiju, ko var diferencēt valsts vai reģionālā mērogā. Tas papildus termiskajiem parametriem aptver citus faktorus, kuriem ir arvien lielāka nozīme, piemēram, apkures un gaisa kondicionēšanas ierīces, ⌦ atjaunīgo energoresursu enerģijas ⌫ atjaunojamo enerģijas avotu izmantojumu, ⇨ ēku automatizācijas un vadības sistēmas, viedos risinājumus, ⇦ pasīvās apkures un dzesēšanas elementus, aizēnojumu, gaisa kvalitāti telpās, piemērotu dabisko apgaismojumu un ēkas konstrukciju. Energoefektivitātes ⌦ Energosnieguma ⌫ aprēķināšanas metodoloģijas pamatā nevajadzētu būt tikai apkures ⇨ vai gaisa kondicionēšanas ⇦ sezonai, bet tajā būtu jāiekļauj ēkas gada ⌦ energosniegums ⌫ kopējā energoefektivitāte. Minētajā metodoloģijā būtu jāņem vērā pastāvošie Eiropas standarti. ⇨ Metodoloģijai būtu jānodrošina faktisko ekspluatācijas apstākļu atspoguļojums un jādod iespēja izmantot uzskaitīto enerģiju, lai verificētu pareizību un nodrošinātu salīdzināmību, un tās pamatā vajadzētu būt stundu vai mazāk kā stundu ilgiem laika sprīžiem. Lai veicinātu atjaunīgo energoresursu enerģijas izmantošanu objektā uz vietas un papildus kopīgajam vispārīgajam satvaram, dalībvalstīm būtu jāveic pasākumi, kas vajadzīgi, lai aprēķināšanas metodoloģijā tiktu atzīti un uzskaitīti ieguvumi, ko sniedz atjaunīgo energoresursu enerģijas maksimāla izmantošana objektā uz vietas, arī citiem izmantojumiem (piemēram, elektrotransportlīdzekļu uzlādes punktiem). ⇦ 🡻 2010/31/ES 10. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns (13)Tikai un vienīgi Ddalībvalstīm būtu jānosaka minimālās ēku energoefektivitātes un būves elementu ⌦ energosnieguma ⌫ prasības. Šīs prasības būtu jānosaka tādēļ, lai panāktu ⌦ izmaksoptimālu ⌫ izmaksu ziņā optimālu līdzsvaru starp ⌦ iesaistītajām investīcijām ⌫ iesaistītajiem ieguldījumiem un ēkas ⌦ dzīves ⌫ aprites cikla laikā ietaupītajām enerģijas izmaksām, neskarot dalībvalstu tiesības noteikt minimālās prasības, kas ir energoefektīvākas par ⌦ izmaksoptimāliem ⌫ izmaksu ziņā optimāliem ⌦ energosnieguma ⌫ energoefektivitātes līmeņiem. Būtu jāparedz, ka dalībvalstis var regulāri pārskatīt savas minimālās ēku energoefektivitātes ⌦ energosnieguma ⌫ prasības, ņemot vērā tehnikas attīstību. 🡻 2010/31/ES 11. apsvērums Mērķis rast rentablus vai izmaksu ziņā optimālus energoefektivitātes līmeņus var dažos apstākļos, piemēram, ņemot vērā klimata atšķirības, attaisnot to, ka dalībvalstis attiecībā uz būves elementiem nosaka rentablas vai izmaksu ziņā optimālas energoefektivitātes prasības, kas praktiski ierobežotu Savienības tiesību aktu standartiem atbilstīgu ēkā izmantojamu ražojumu uzstādīšanu, ja vien tādi ierobežojumi nerada nepamatotu šķērsli tirgum. ⇩ jauns (14)Fosilais kurināmais joprojām veido divas trešdaļas no ēku siltumapgādei un aukstumapgādei izmantotās enerģijas. Lai dekarbonizētu ēku sektoru, ir ļoti svarīgi, ka fosilais kurināmais no siltumapgādes un aukstumapgādes pakāpeniski tiek izslēgts. Tāpēc dalībvalstīm savos ēku renovācijas plānos būtu jānorāda nacionālās rīcībpolitikas un pasākumi, kuru mērķis ir panākt pakāpenisku atteikšanos no fosilā kurināmā izmantošanas siltumapgādē un aukstumapgādē, un nākamās daudzgadu finanšu shēmas satvarā fosilā kurināmā katlu uzstādīšanai no 2027. gada nebūtu jāparedz nekādi finansiāli stimuli, izņemot tos, kas investīcijām izraudzīti pirms 2027. gada Eiropas Reģionālās attīstības fonda un Kohēzijas fonda satvarā. Nacionālās rīcībpolitikas un pasākumus, kuru mērķis ir panākt pakāpenisku atteikšanos no fosilā kurināmā, vajadzētu atbalstīt ar skaidru juridisko pamatu, kas ļauj aizliegt siltumģeneratorus, pamatojoties uz to siltumnīcefekta gāzu emisijām vai izmantotā kurināmā veidu. 🡻 2010/31/ES 12. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns

(15)⇨ Ēku inženiertehnisko sistēmu energosnieguma prasības būtu jāpiemēro visai ēkā uzstādītajai sistēmai vai sistēmām, nevis atsevišķu komponentu sniegumam; uz tiem attiecas konkrētiem ražojumiem piemērojamie noteikumi saskaņā ar Direktīvu 2009/125/EK. ⇦ Nosakot ⌦ energosnieguma ⌫ energoefektivitātes prasības inženiertehniskajām sistēmām, dalībvalstīm, ja tas ir iespējams un ir piemēroti, būtu jāizmanto saskaņoti instrumenti, jo īpaši pārbaudes un aprēķina metodoloģijas un ⌦ energosnieguma ⌫ energoefektivitātes klases, kas izstrādātas saskaņā ar pasākumiem, ar kuriem īsteno Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/125/EK (2009. gada 21. oktobris), ar ko izveido sistēmu, lai noteiktu ekodizaina prasības ar enerģiju saistītiem ražojumiem un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/1369 Direktīvu 2010/30/ES (2010. gada 19. maijs) par enerģijas un citu resursu patēriņa norādīšanu ražojumiem, kas saistīti ar energopatēriņu, izmantojot etiķetes un standarta informāciju par precēm , lai nodrošinātu saskaņotību ar attiecīgām ⌦ iniciatīvām ⌫ ierosmēm un, cik vien var, mazinātu iespējamu tirgus sadrumstalotību. 🡻 2010/31/ES 13. apsvērums (16)Šī direktīva neskar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 107. un 108. pantu. Tādēļ šajā direktīvā lietotais termins “stimuls” nebūtu jāinterpretē kā tāds, kas ietver valsts atbalstu. 🡻 2010/31/ES 14. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns (17)Komisijai būtu jāizstrādā salīdzinošās metodoloģijas sistēma ⌦ izmaksoptimāla ⌫ izmaksu ziņā optimāla minimālo energoefektivitātes ⌦ energosnieguma ⌫ prasību līmeņa aprēķināšanai. ⇨ Šīs sistēmas pārskatīšanai būtu jādod iespēja aprēķināt sniegumu gan enerģijas, gan emisiju izteiksmē, un tajā būtu jāņem vērā vidiskās un ar veselību saistītās eksternalitātes, kā arī ETS paplašināšana un oglekļa cenas. ⇦ Dalībvalstīm būtu jāizmanto ⌦ minētā ⌫ šī sistēma, lai salīdzinātu iegūtos rezultātus ar pieņemtajām minimālajām energoefektivitātes ⌦ energosnieguma ⌫ prasībām. Ja pastāv ievērojamas neatbilstības, piemēram, pārsniedzot 15 %, starp aprēķinātajiem ⌦ izmaksoptimālajiem ⌫ izmaksu ziņā optimāliem minimālo energoefektivitātes ⌦ energosnieguma ⌫ prasību līmeņiem un spēkā esošajām minimālajām energoefektivitātes ⌦ energosnieguma ⌫ prasībām, dalībvalstīm būtu jāpamato šī neatbilstība vai būtu jāplāno piemēroti pasākumi, lai to samazinātu. Aplēstais ēkas vai būves elementa kalpošanas laiks būtu jānosaka dalībvalstīm, ņemot vērā pašreizējās metodoloģijas un pieredzi, lai noteiktu tipiskus kalpošanas laikus. Šāda ⌦ minētā ⌫ salīdzinājuma rezultāti un dati, kas izmantoti minēto rezultātu ieguvei, būtu regulāri jāiesniedz Komisijai. Šiem ⌦ Minētajiem ⌫ ziņojumiem būtu jādod Komisijai iespēja novērtēt un ziņot, cik lielā mērā dalībvalstis sasniegušas ⌦ izmaksoptimālu ⌫ izmaksu ziņā optimālu minimālo energoefektivitātes ⌦ energosnieguma ⌫ prasību līmeni. 🡻 2010/31/ES 15. apsvērums Ēkas ietekmē ilgtermiņa enerģijas patēriņu. Ņemot vērā esošo ēku ilgo atjaunošanas ciklu, jaunbūvēm un esošajām ēkām, kurām veic nozīmīgu atjaunošanu, būtu jāatbilst minimālajām energoefektivitātes prasībām, kas pielāgotas vietējiem klimatiskajiem apstākļiem. Ņemot vērā to, ka pilnīgi netiek izmantotas visas tās iespējas, ko sniedz alternatīvu energoapgādes sistēmu izmantojums, būtu jāpēta alternatīvo energoapgādes sistēmu izmantojums jaunās ēkās, neatkarīgi no to platības, ievērojot principu, ka vispirms jānodrošina apkurei un dzesēšanai nepieciešamās enerģijas daudzuma samazinājums līdz izmaksu ziņā optimālam līmenim. 🡻 2010/31/ES 16. apsvērums (pielāgots) (18)Nozīmīga ⌦ renovācija ⌫ atjaunošana, ko veic esošajās ēkās, neraugoties uz to platību, nodrošina iespēju veikt ⌦ izmakslietderīgus ⌫ rentablus pasākumus, lai palielinātu ⌦ energosniegumu ⌫ energoefektivitāti. ⌦ Izmakslietderības ⌫ Rentabilitātes nolūkā būtu jārada iespēja ierobežot minimālās energoefektivitātes ⌦ energosnieguma ⌫ prasības attiecībā uz tām ⌦ renovētajām ⌫ atjaunotajām ēkas daļām, kuras ir vissvarīgākās ēkas ⌦ energosniegumam ⌫ energoefektivitātei. Dalībvalstīm vajadzētu spēt izvēlēties definēt “nozīmīgu ⌦ renovāciju ⌫ atjaunošanu” vai nu norobežojošo konstrukciju virsmas procentu izteiksmē, vai ēkas vērtības izteiksmē. Ja kāda dalībvalsts izvēlas definēt nozīmīgu ⌦ renovāciju ⌫ atjaunošanu ēkas vērtības izteiksmē, varētu izmantot tādas vērtības kā aktuārā vērtība vai pašreizējā vērtība, ko pamato ar rekonstrukcijas izmaksu, izņemot zemes, uz kuras atrodas ēka, vērtību. 🡻 2010/31/ES 17. apsvērums Vajadzīgi pasākumi, lai palielinātu tādu ēku skaitu, kas ne tikai atbilst pašreizējām minimālajām energoefektivitātes prasībām, bet ir arī energoefektīvākas, tādējādi samazinot gan enerģijas patēriņu, gan oglekļa dioksīda emisiju. Šādā nolūkā dalībvalstīm būtu jāizstrādā valsts plāni par tādu gandrīz nulles enerģijas ēku skaita palielināšanu un regulāri jāziņo par šiem plāniem Komisijai. ⇩ jauns (19)Vērienīgās Savienības ieceres klimata un enerģētikas jomā nozīmē, ka attiecībā uz ēkām ir vajadzīgs jauns redzējums: bezemisiju ēka, kuras ļoti zemo enerģijas pieprasījumu pilnībā apmierina ar atjaunīgo energoresursu enerģiju, ja tas ir tehniski iespējams. Visām jaunajām ēkām vajadzētu būt bezemisiju ēkām, un līdz 2050. gadam par bezemisiju ēkām būtu jāpārveido visas esošās ēkas.

(20)Ir dažādi varianti, kā apmierināt efektīvas ēkas enerģētiskās vajadzības, izmantojot atjaunīgo energoresursu enerģiju: ražot atjaunīgu enerģiju objektā uz vietas no tādiem avotiem kā saules siltumenerģija, saules fotoelementi, siltumsūkņi un biomasa, izmantot atjaunīgo enerģiju, ko nodrošina atjaunīgās enerģijas kopienas vai iedzīvotāju energokopienas, un izmantot centralizētu siltumapgādi un aukstumapgādi, kura bāzēta uz atjaunīgajiem energoresursiem vai atlikumsiltumu. (21)Lai panāktu nepieciešamo Savienības ēku fonda dekarbonizāciju, ir vajadzīga plaša mēroga energorenovācija: saskaņā ar pašreizējiem ēku standartiem neefektīvi ir gandrīz 75 % no minētā ēku fonda, turklāt 2050. gadā joprojām stāvēs 85–95 % pašreizējo ēku. Tomēr svērtais ikgadējais energorenovācijas rādītājs joprojām ir zems, proti, aptuveni 1 %. Pašreizējā tempā ēku sektora dekarbonizācija aizņems vairākus gadsimtus. Tāpēc svarīgs šīs direktīvas mērķis ir rosināt un atbalstīt ēku renovāciju, arī pāreju uz bezemisiju siltumapgādes sistēmām. (22)Minimālie energosnieguma standarti ir regulatīvais pamatinstruments, ar ko ierosina esošo ēku renovāciju plašā mērogā, jo tie risina tādus svarīgus renovāciju kavējošus šķēršļus kā pretrunīgas intereses un kopīpašuma struktūras, ko nevar pārvarēt ar ekonomiskiem stimuliem. Minimālo energosnieguma standartu ieviešanas rezultātā pakāpeniski būtu jāizskauž vājākā snieguma ēkas un pastāvīgi jāuzlabo nacionālais ēku fonds, tādējādi palīdzot sasniegt ilgtermiņa mērķi līdz 2050. gadam panākt dekarbonizētu ēku fondu. (23)Savienības līmenī noteiktajiem minimālajiem energosnieguma standartiem vajadzētu būt vērstiem uz to ēku renovāciju, kurām ir vislielākais dekarbonizācijas, enerģētiskās nabadzības mazināšanas un plašāku sociālo un ekonomisko ieguvumu potenciāls, jo īpaši uz visvājākā snieguma ēkām, kuras ir jārenovē prioritārā kārtā. (24)Attiecībā uz pārējo nacionālo ēku fondu dalībvalstis var brīvi izlemt, vai tās vēlas ieviest minimālos energosnieguma standartus, kas izstrādāti valsts līmenī un pielāgoti valsts apstākļiem. Pārskatot šo direktīvu, Komisijai būtu jānovērtē, vai ir jāievieš papildu saistoši minimālie energosnieguma standarti, lai līdz 2050. gadam panāktu dekarbonizētu ēku fondu. (25)Minimālo energosnieguma standartu ieviešana būtu jāpapildina ar veicinošu satvaru, kurā ietverta tehniskā palīdzība un finansiālie pasākumi. Valsts līmenī noteikti minimālie energosnieguma standarti nav “Savienības standarti” valsts atbalsta noteikumu nozīmē, savukārt Savienības mēroga minimālos energosnieguma standartus varētu uzskatīt par šādiem “Savienības standartiem”. Saskaņā ar pārskatītajiem valsts atbalsta noteikumiem dalībvalstis var piešķirt valsts atbalstu ēku renovācijai, lai nodrošinātu atbilstību Savienības mēroga energosnieguma standartiem, proti, lai sasniegtu konkrētu energosnieguma klasi, līdz minētie Savienības mēroga standarti kļūst obligāti. Tiklīdz standarti ir obligāti, dalībvalstis var turpināt piešķirt valsts atbalstu to ēku un ēku vienību renovācijai, kurām piemērojami Savienības mēroga energosnieguma standarti, ja vien ēku renovācijas mērķis ir augstāks standarts nekā norādītā minimālā energosnieguma klase. (26)ES taksonomijā ir klasificētas vidiski ilgtspējīgas saimnieciskās darbības visā tautsaimniecībā, arī ēku sektorā. Saskaņā ar ES taksonomijas Deleģēto aktu par klimatisko komponentu ēku renovācija ir uzskatāma par ilgtspējīgu darbību tad, ja ar to tiek panākts vismaz 30 % enerģijas ietaupījums, attiecībā uz esošu ēku nozīmīgu renovāciju tiek nodrošināta atbilstība minimālajām energosnieguma prasībām vai tiek veikti individuāli pasākumi, kas saistīti ar ēku energosniegumu, piemēram, energoefektivitātes aprīkojuma vai ēku energosnieguma mērīšanas, regulēšanas un vadības instrumentu un ierīču uzstādīšana, tehniskā apkope vai remonts, ja šādi atsevišķi pasākumi atbilst noteiktajiem kritērijiem. Ēku renovācija ar mērķi panākt atbilstību Savienības mēroga minimālajiem energosnieguma standartiem, parasti ir saskaņā ar ES taksonomijas kritērijiem, kas attiecas uz ēku renovācijas darbībām. (27)Savienības mēroga minimālie energosnieguma standarti būtu jābalsta uz saskaņotām energosnieguma klasēm. Definējot, ka zemākajā – G – energosnieguma klasē ietilpst 15 % katras dalībvalsts nacionālā ēku fonda vājākā snieguma ēku, tiek nodrošināts, ka ar saskaņotām energosnieguma klasēm visās dalībvalstīs tiek pielikti vienādi lieli pūliņi, savukārt labākās – A – energosnieguma klases definēšana nodrošina, ka saskaņotā energosnieguma klašu skala konverģē uz kopīgo redzējumu par bezemisiju ēkām. (28)Minimālās energosnieguma prasības esošajām ēkām un būves elementiem jau bija ietvertas aktos pirms šīs direktīvas, un tās būtu jāpiemēro arī turpmāk. Lai gan jaunieviestie minimālie energosnieguma standarti nosaka minimālo energosnieguma līmeni esošajām ēkām un nodrošina neefektīvu ēku renovāciju, esošo ēku un būves elementu minimālās energosnieguma prasības nodrošina, ka veiktā renovācija ir pietiekami pamatīga. (29)Lai līdz 2050. gadam panāktu ļoti energoefektīvu un dekarbonizētu ēku fondu un esošās ēkas pārveidotu par bezemisiju ēkām, dalībvalstīm būtu jāizstrādā nacionālie ēku renovācijas plāni, kuri aizstās ilgtermiņa renovācijas stratēģijas un dalībvalstīm kalpos par vēl spēcīgāku, pilnībā funkcionējošu plānošanas rīku, turklāt tajos lielāka uzmanība būs pievērsta finansējumam un tam, lai ēku renovācijai būtu pieejami darbinieki ar atbilstošām prasmēm. Dalībvalstīm savos ēku renovācijas plānos būtu jānosprauž nacionālie ēku renovācijas mērķrādītāji. Saskaņā ar Regulas (ES) 2018/1999 21. panta b) punkta 7) apakšpunktu un veicinošajiem nosacījumiem, kas noteikti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) 2021/60, dalībvalstīm attiecībā uz ēku renovācijas plānu īstenošanu būtu jāsniedz finansēšanas pasākumu izklāsts, kā arī izklāsts par investīciju vajadzībām un administratīvajiem resursiem. (30)Lai nodrošinātu plānu salīdzināmību, nacionālajiem ēku renovācijas plāniem vajadzētu būt balstītiem uz saskaņotu veidni. Lai nodrošinātu vajadzīgo vērienīgumu, Komisijai būtu jānovērtē plānu projekti un jāsniedz ieteikumi dalībvalstīm. (31)Nacionālajiem ēku renovācijas plāniem vajadzētu būt cieši saistītiem ar Regulā (ES) 2018/1999 paredzētajiem integrētajiem nacionālajiem enerģētikas un klimata plāniem, un par progresu nacionālo mērķrādītāju sasniegšanā un ēku renovācijas plānu devumu nacionālo un Savienības mērķrādītāju sasniegšanā būtu jāziņo Regulā (ES) 2018/1999 paredzētās divgadu ziņošanas ietvaros. Ņemot vērā to, ka ir steidzami jākāpina renovācijas apjomi, balstoties uz stabiliem nacionālajiem plāniem, būtu jānosaka pēc iespējas drīzāks pirmā nacionālā ēku renovācijas plāna iesniegšanas datums. (32)Pakāpeniska renovācija var palīdzēt risināt augstu sākotnējo izmaksu problēmu un sarežģījumus, ar kuriem iedzīvotāji var saskarties, ja renovācija tiek veikta vienā piegājienā. Tomēr šāda pakāpeniska renovācija ir rūpīgi jāplāno, lai izvairītos no tā, ka viens renovācijas posms liek šķēršļus turpmāko posmu īstenošanai. Renovācijas pases kalpo par skaidru pakāpeniskas renovācijas ceļvedi, un tādējādi tās īpašniekiem un investoriem palīdz labāk plānot veicamo darbību termiņus un tvērumu. Tāpēc renovācijas pases visās dalībvalstīs būtu jāpadara pieejamas ēku īpašniekiem kā brīvprātīgs rīks. (33)Jēdziens “pamatīga renovācija” Savienības tiesību aktos vēl nav definēts. Lai sasniegtu ilgtermiņa redzējumu attiecībā uz ēkām, pamatīga renovācija būtu jādefinē kā renovācija, ar kuru ēkas pārveido par bezemisiju ēkām, bet pirmajā posmā tā ir renovācija, kas ēkas pārveido par gandrīz nulles enerģijas ēkām. Šīs definīcijas mērķis ir palielināt ēku energosniegumu. Pamatīga renovācija energosnieguma vajadzībām ir lieliska iespēja pievērsties tādiem citiem aspektiem kā mazaizsargātu mājsaimniecību dzīves apstākļi, tiekšanās uz lielāku klimatnoturību un lielāku noturību pret katastrofu riskiem, arī seismisko noturību, ugunsdrošība, bīstamu vielu, arī azbesta, aizvākšana un piekļūstamība personām ar invaliditāti. (34)Lai veicinātu pamatīgu renovāciju, kas ir viens no Renovācijas viļņa stratēģijas mērķiem, dalībvalstīm tā būtu jāatbalsta ar lielāku finansiālo un administratīvo atbalstu. (35)Dalībvalstīm būtu jāatbalsta esošo ēku energosnieguma uzlabojumi, kas veicina veselīgas telpu vides panākšanu, tostarp aizvācot azbestu un citas kaitīgas vielas, nepieļaujot kaitīgu vielu nelikumīgu aizvākšanu un veicinot atbilstību spēkā esošajiem tiesību aktiem, piemēram, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvām 2009/148/ES un (ES) 2016/2284. (36)Paredzams, ka elektroenerģijas sistēmas dekarbonizācijā un efektivitātē izšķiroša nozīme būs elektrotransportlīdzekļiem, proti, tie nodrošinās elastības, balansēšanas un uzkrāšanas pakalpojumus, jo īpaši ar agregēšanas palīdzību. Šis elektrotransportlīdzekļu potenciāls tikt integrētiem elektroenerģijas sistēmā un stiprināt sistēmas efektivitāti un atjaunīgo energoresursu elektroenerģijas turpmāku absorbciju būtu pilnīgi jāizmanto. Runājot par ēkām, uzlāde ir īpaši svarīga, jo ēkas ir vieta, kur elektrotransportlīdzekļi stāv regulāri un ilgstoši. Lēna uzlāde ir ekonomiska, un uzlādes punktu uzstādīšana privātās telpās var nodrošināt attiecīgajai ēkai vajadzīgās enerģijas uzkrāšanu un viedās uzlādes pakalpojumu integrāciju un sistēmas integrācijas pakalpojumus kopumā. (37)Apvienojumā ar lielāku atjaunīgās elektroenerģijas ražošanas īpatsvaru elektrotransportlīdzekļi rada mazāk siltumnīcefekta gāzu emisiju. Elektrotransportlīdzekļi ir svarīgs elements pārejā uz tīru enerģiju, kas balstīta uz energoefektivitātes pasākumiem, alternatīvām degvielām, atjaunīgo energoresursu enerģiju un inovatīviem enerģētiskās elastības pārvaldības risinājumiem. Lai sekmētu uzlādes infrastruktūras izveidi dzīvojamo un nedzīvojamo ēku automašīnu stāvvietās, iedarbīgs līdzeklis var būt būvnormatīvi, ar kuriem ievieš mērķorientētas prasības. Dalībvalstīm būtu jānovērš tādi šķēršļi kā pretrunīgi stimuli un administratīvie sarežģījumi, ar kuriem atsevišķi īpašnieki sastopas, mēģinot savā stāvvietas vietā uzstādīt uzlādes punktu. (38)Priekšlaicīgi ievilkti kabeļi nodrošina tādus apstākļus, kas ļauj uzlādes punktus pēc vajadzības ātri izveidot vajadzīgajā vietā. Jau gatava infrastruktūra samazinās uzlādes punktu uzstādīšanas izmaksas atsevišķiem īpašniekiem un nodrošinās elektrotransportlīdzekļu lietotājiem piekļuvi uzlādes punktiem. Savienības līmeņa elektromobilitātes prasību noteikšana attiecībā uz ostāvvietas vietu priekšlaicīgu aprīkošanu un uzlādes punktu uzstādīšanu ir iedarbīgs līdzeklis, kā tuvākajā nākotnē veicināt elektrotransportlīdzekļus, vienlaikus paverot iespējas tālākai attīstībai vidējā un ilgā termiņā par zemākām izmaksām. Ja tas ir tehniski iespējams, dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka uzlādes punkti ir pieejami personām ar invaliditāti. (39)Viedā uzlāde un divvirzienu uzlāde dod iespējas integrēt ēku energosistēmas. Energosistēmas integrācijai ir ļoti svarīgi, lai uzlādes punkti būtu izveidoti vietās, kur elektrotransportlīdzekļi parasti stāv ilgāku laiku, piemēram, cilvēku dzīvesvietas vai darbavietas stāvvietās, tālab ir jānodrošina viedās uzlādes funkcijas. Ja divvirzienu uzlāde elektrotransportlīdzekļos un elektrosistēmā kopumā veicinātu plašāku atjaunīgās elektroenerģijas izmantojumu, būtu jādara pieejama arī šāda funkcija.

(40)Zaļās mobilitātes veicināšana ir svarīga Eiropas zaļā kursa daļa, un ēkām var būt svarīga loma nepieciešamās infrastruktūras nodrošināšanā ne tikai elektrotransportlīdzekļu, bet arī velosipēdu uzlādes aspektā. Pāreja uz nemotorizētu mobilitāti, piemēram, velotransportu, var ievērojami samazināt transporta radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas. Kā noteikts 2030. gada klimata mērķrādītāja plānā, tīra un efektīva privātā un sabiedriskā transporta, piemēram, velotransporta, modālā īpatsvara palielināšana krasi samazinās transporta radīto piesārņojumu un sniegs būtiskus ieguvumus atsevišķiem iedzīvotājiem un kopienām. Nozīmīgs šķērslis velotransporta ieviešanai ir velosipēdu stāvvietas vietu trūkums gan dzīvojamās, gan nedzīvojamās ēkās. Pāreju uz tīrāku mobilitāti var sekmīgi atbalstīt ar būvnormatīviem, proti, nosakot prasības attiecībā uz minimālo vietu skaitu velosipēdu stāvvietās. (41)Tāpat būtu jāsaskaņo digitālā vienotā tirgus un enerģētikas savienības programmas, lai tās kalpotu kopīgiem mērķiem. Energosistēmas digitalizācijas iespaidā enerģētikas nozare piedzīvo straujas pārmaiņas – sākot ar atjaunīgo energoresursu integrāciju un beidzot ar viedtīkliem un viedgatavām ēkām. Ēku sektora digitalizācijas kontekstā Savienības savienojamības mērķi un ieceres attiecībā uz lieljaudas sakaru tīklu izvēršanu ir svarīgi viedajiem mājokļiem un labi savienotām kopienām. Būtu vajadzīgi mērķorientēti stimuli, lai veicinātu viedgatavu sistēmu un digitālu risinājumu izmantošanu būvētajā vidē. Tas pavērtu jaunas energoietaupījumu iespējas, sniedzot patērētājiem precīzāku informāciju par to patēriņa modeļiem un ļaujot sistēmas operatoram efektīvāk pārvaldīt elektrotīklu. (42)Lai sekmētu konkurētspējīgu un inovatīvu viedo ēku pakalpojumu tirgu, kas veicina efektīvu enerģijas izmantojumu un atjaunīgo energoresursu enerģijas integrāciju ēkās un atbalsta investīcijas renovācijā, dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka ieinteresētajām personām ir tieša piekļuve ēku sistēmu datiem. Lai izvairītos no pārmērīgām administratīvajām izmaksām trešām personām, dalībvalstis veicina pakalpojumu un datu apmaiņas pilnīgu sadarbspēju Savienībā. (43)Būtu jāizmanto viedgatavības indikators, lai izmērītu ēku spēju izmantot informācijas un komunikācijas tehnoloģijas un elektroniskās sistēmas nolūkā pielāgot ēku ekspluatāciju iemītnieku un tīkla vajadzībām un uzlabot ēku energoefektivitāti un vispārējo sniegumu. Ar viedgatavības indikatoru būtu jāpalielina ēku īpašnieku un iemītnieku izpratne par to, kāda ir ēku automatizācijas un ēku inženiertehnisko sistēmu elektroniskās uzraudzības vērtība, un būtu jāsniedz pārliecība ēkas iemītniekiem par faktiskajiem ietaupījumiem, ko nodrošina šāda jauna, uzlabota funkcionalitāte. Viedgatavības indikators ir īpaši noderīgs lielām ēkām ar lielu enerģijas pieprasījumu. Attiecībā uz citām ēkām viedgatavības vērtēšanas sistēmas izmantošanai dalībvalstīm vajadzētu būt fakultatīvai. 🡻 2010/31/ES 18. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns (44)⇨ Lai sasniegtu 2030. un 2050. gada energoefektivitātes mērķrādītājus, ir būtiski, lai būtu piekļuve pietiekamam finansējumam. ⇦ Tiek īstenoti ⌦ Ir izveidoti ⌫ vai pielāgoti Savienības finanšu instrumenti un citi pasākumi, lai ⇨ sekmētu ēku energosniegumu ⇦ veicinātu pasākumus energoefektivitātes jomā. ⇨ Jaunākās finansējuma pieejamības palielināšanas iniciatīvas Savienības līmenī cita starpā ir ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2041/241 izveidotā Atveseļošanas un noturības mehānisma pamatkomponents “Renovācija” un ar Regulu (ES).../... izveidotais Sociālais klimata fonds. Energorenovāciju daudzgadu finanšu shēmas 2021.–2027. gadam satvarā var atbalstīt vēl vairākas citas svarīgas ES programmas, tostarp kohēzijas politikas fondi un fonds InvestEU, kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2021/523. Ar pētniecības un inovācijas pamatprogrammām, tostarp izmantojot partnerības ar industriju un dalībvalstīm, piemēram, Eiropas partnerību pārejai uz tīru enerģiju un Eiropas partnerību “Built4People”, Savienība investē dotācijās vai aizdevumos ar mērķi veicināt labākās tehnoloģijas un uzlabot ēku energosniegumu. ⇦ Tādi finanšu instrumenti Savienības līmenī ir, inter alia, Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1080/2006 (2006. gada 5. jūlijs) par Eiropas Reģionālās attīstības fondu , kas ir grozīta, lai būtu iespējams izdarīt lielākus ieguldījumus mājokļu energoefektivitātē; publiskā un privātā sektora partnerība attiecībā uz ierosmi “Energoefektīvas ēkas Eiropā”, lai veicinātu videi nekaitīgas tehnoloģijas un attīstītu energoefektīvas sistēmas un materiālus jaunās un atjaunotās ēkās; EK un Eiropas Investīciju bankas (EIB) ierosme “ES ilgtspējīgas enerģijas finansēšanas iniciatīva”, kuras mērķis ir, inter alia, nodrošināt ieguldījumus energoefektivitātes jomā, un EIB vadītais fonds “Marguerite” – 2020. gada Eiropas Fonds enerģētikai, klimata pārmaiņām un infrastruktūrai; Padomes Direktīva 2009/47/EK (2009. gada 5. maijs), ar ko Direktīvu 2006/112/EK groza attiecībā uz samazinātām pievienotās vērtības nodokļa likmēm ; struktūrfondu un Kohēzijas fonda instruments Jeremie (Eiropas apvienotie resursi mazajiem, vidējiem un mikrouzņēmumiem); Energoefektivitātes finanšu instruments, Konkurētspējas un inovāciju pamatprogramma, tostarp II programma “Saprātīga enerģija Eiropai” ar īpašu mērķi novērst tirgus šķēršļus saistībā ar energoefektivitāti un atjaunojamajiem enerģijas avotiem, piemēram, izmantojot tehniskās palīdzības instrumentu ELENA (European Local Energy Assistance); Pilsētas mēru pakts; Uzņēmējdarbības un inovāciju programma; IKT politikas atbalsta programma 2010. gadam un Septītā pētniecības pamatprogramma. Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības banka arī nodrošina finansējumu ar mērķi veicināt pasākumus energoefektivitātes jomā. 🡻 2010/31/ES 19. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns (45)Savienības finanšu instrumenti būtu jāizmanto, lai šīs direktīvas mērķus varētu praktiski realizēt, tomēr neaizvietojot valsts pasākumus. Konkrēti, ⇨ ņemot vērā vajadzīgo renovācijas centienu mērogu, ⇦ tie būtu jāizmanto, lai nodrošinātu piemērotus un novatoriskus finansēšanas līdzekļus, ar ko sekmē ⌦ investīcijas ⌫ ieguldījumu ⇨ ēku energosniegumā ⇦ energoefektivitātes pasākumos. Tiem varētu būt svarīga nozīme, lai attīstītu valsts, reģionālus un vietējus energoefektivitātes fondus, instrumentus vai mehānismus, kas sniedz tādas finansēšanas iespējas privātīpašniekiem, maziem un vidējiem uzņēmumiem un ⌦ energoefektivitātes ⌫ energoefektīvu pakalpojumu uzņēmumiem. ⇩ jauns (46)Finanšu mehānismiem, iniciatīvām un finanšu iestāžu mobilizēšanai ēku energorenovācijas vajadzībām nacionālajos ēku renovācijas plānos būtu jāieņem centrālā loma, un dalībvalstīm tie būtu aktīvi jāveicina. Šādiem pasākumiem būtu jāietver energoefektīvu hipotekāro kredītu veicināšana sertificētai energoefektīvai ēku renovācijai, publisko iestāžu investīciju veicināšana energoefektīvā ēku fondā, piemēram, izmantojot publiskā un privātā sektora partnerības vai energosnieguma līgumus vai samazinot investīciju šķietamo risku. (47)Finansējums viens pats renovācijas vajadzības neapmierinās. Lai izveidotu piemērotu veicinošo satvaru un likvidētu šķēršļus renovācijai, kopā ar finansējumu ir nepieciešams izveidot pieejamus un pārredzamus konsultatīvos rīkus un palīdzības instrumentus, piemēram, vienas pieturas aģentūras, kas sniedz integrētus energorenovācijas pakalpojumus, vai veicinātājus, kā arī īstenot citus pasākumus un iniciatīvas, piemēram, tās, kas minētas Komisijas iniciatīvā “Energoviedu ēku vieda finansēšana”. (48)Neefektīvas ēkas bieži vien iet roku rokā ar enerģētisko nabadzību un sociālajām problēmām. Augošās enerģijas cenas it sevišķi skar mazaizsargātās mājsaimniecības, jo tās par enerģijas produktiem tērē lielāku daļu sava budžeta. Ēku renovācija var samazināt pārmērīgus enerģijas rēķinus un tādējādi palīdzēt cilvēkiem izkļūt no enerģētiskās nabadzības un arī nepieļaut tās iestāšanos. Tajā pašā laikā ēku renovācija prasa līdzekļus, un ir svarīgi raudzīties, lai ēku renovācijas izmaksu sociālā ietekme nebūtu pārlieku liela, jo īpaši mazaizsargātām mājsaimniecībām. Renovācijas vilnī neviens nebūtu jāatstāj novārtā, un tas būtu jāuztver par izdevību uzlabot mazaizsargāto mājsaimniecību stāvokli, un būtu jānodrošina taisnīga pārkārtošanās uz klimatneitralitāti. Tāpēc finanšu stimuliem un citiem rīcībpolitikas pasākumiem prioritāri vajadzētu būt orientētiem uz mazaizsargātām mājsaimniecībām, enerģētiskās nabadzības skartiem cilvēkiem un sociālajos mājokļos dzīvojošajiem cilvēkiem, un dalībvalstīm būtu jāveic pasākumi, lai nepieļautu izlikšanu no mājokļa renovācijas dēļ. Komisijas priekšlikums Padomes Ieteikumam par to, kā nodrošināt taisnīgu pārkārtošanos uz klimatneitralitāti, nodrošina vienotu satvaru un kopīgu izpratni par visaptverošām rīcībpolitikām un investīcijām, kas vajadzīgas, lai nodrošinātu, ka pārkārtošanās ir taisnīga. 🡻 2010/31/ES 20. apsvērums Lai sniegtu Komisijai atbilstīgu informāciju, dalībvalstīm būtu jāizveido saraksti ar pastāvošiem un ierosinātiem pasākumiem, tostarp finansiāliem, kas nav šajā direktīvā prasītie pasākumi un kas veicina šīs direktīvas mērķu sasniegšanu. Dalībvalstu uzskaitītie pastāvošie un ierosinātie pasākumi var ietvert, konkrēti, pasākumus ar mērķi samazināt esošos juridiskos un tirgus šķēršļus un sekmēt ieguldījumus un/vai citas darbības energoefektivitātes palielināšanas labad jaunbūvēs un esošās ēkās, tādējādi potenciāli palīdzot mazināt enerģētisku nabadzību. Tādi pasākumi varētu būt, bet ne tikai, bezmaksas vai subsidēta tehniska palīdzība un konsultācijas, tiešas subsīdijas, subsidētas aizdevumu shēmas vai aizdevumi ar zemu procentu likmi, dotāciju shēmas un aizdevumu garantiju shēmas. Valsts iestādes un citas iestādes, kas nodrošina minētos finansiāla veida pasākumus, varētu saistīt tādu pasākumu piemērošanu ar energoefektivitātes sertifikātos sniegtajiem energoefektivitātes rādītājiem un paustajiem ieteikumiem.

🡻 2010/31/ES 21. apsvērums Lai ierobežotu informācijas sniegšanas slogu dalībvalstīs, būtu jārada iespēja ar šo direktīvu pieprasītos ziņojumus ietvert energoefektivitātes rīcības plānos, kuri minēti 14. panta 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2006/32/EK (2006. gada 5. aprīlis) par enerģijas galapatēriņa efektivitāti un energoefektivitātes pakalpojumiem . Katrā dalībvalstī vadošā loma ēku energoefektivitātes jomā būtu jāuzņemas publiskajam sektoram, un tādēļ valsts plānos būtu jānosaka tālejošāki mērķi attiecībā uz ēkām, ko izmanto valsts iestādes. 🡻 2010/31/ES 22. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns (49)⇨ Lai nodrošinātu, ka potenciālie pircēji vai īrnieki jau pašā procesa sākumā var ņemt vērā ēkas energosniegumu, ēkām vai ēku vienībām, ko piedāvā pārdošanai vai izīrēšanai, vajadzētu būt energosnieguma sertifikātam, un visās reklāmās būtu jānorāda energosnieguma klase un rādītājs. ⇦ Izmantojot energoefektivitātes ⌦ energosnieguma ⌫ sertifikātu, būtu jāsniedz precīza informācija par ēkas ⌦ energosniegumu ⌫ energoefektivitāti un praktiski padomi par ⌦ šā energosnieguma ⌫ šīs energoefektivitātes uzlabošanu potenciālajam ēkas vai ēkas ⌦ vienību ⌫ daļu pircējam vai īrniekam. Var izmantot informācijas kampaņas, lai īpašniekus un īrniekus aizvien mudinātu uzlabot savas ēkas vai ēkas daļas energoefektivitāti. Komerciālo ēku īpašnieki un īrnieki būtu arī jāmudina apmainīties ar informāciju par reālo energopatēriņu, lai nodrošinātu, ka ir pieejami visi dati pamatotu lēmumu pieņemšanai par nepieciešamiem uzlabojumiem. Energoefektivitātes ⌦ Energosnieguma ⌫ sertifikātā būtu jānorāda arī informācija par apkures un dzesēšanas faktisko ietekmi uz ēkas enerģijas pieprasījumu, uz tās primārās enerģijas patēriņu ⇨ , par saražoto atjaunīgo enerģiju ⇦ un uz tās ⇨ par tās ekspluatācijas siltumnīcefekta gāzu ⇦ oglekļa dioksīda emisijām. ⇩ jauns (50)Ēku fonda uzraudzīšanu atvieglo ar digitālajiem rīkiem savākto datu pieejamība, un tādējādi samazinās administratīvās izmaksas. Tāpēc būtu jāizveido nacionālas ēku energosnieguma datubāzes, un tajās iekļautā informācija būtu jānodod ES Ēku fonda observatorijai. 🡻 2010/31/ES 23. apsvērums Valsts iestādēm būtu jārāda piemērs un jācenšas ieviest energoefektivitātes sertifikātā minētie ieteikumi. Dalībvalstīm savos valsts plānos būtu jāparedz pasākumi valsts iestāžu atbalstam, lai tās būtu vienas no pirmajām, kas veic energoefektivitātes uzlabojumus un ievieš energoefektivitātes sertifikātā minētos ieteikumus, cik drīz vien iespējams. 🡻 2010/31/ES 24. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns (51)Ēkām, kurās atrodas ⌦ publiskās ⌫ valsts iestādes, un sabiedrības bieži apmeklētām ēkām vajadzētu būt par paraugu, demonstrējot, ka tiek ņemti vērā vides aizsardzības un enerģētikas apsvērumi, un tāpēc būtu jāveic šādu ēku regulāra energosertificēšana. Energoefektivitātes ⌦ Energosnieguma ⌫ sertifikāti būtu izvietojami redzamā vietā, lai sabiedrība būtu labāk informēta, jo īpaši konkrēta lieluma ēkās, kurās atrodas ⌦ publiskās ⌫ valsts iestādes, vai bieži apmeklētās sabiedriskās vietās, piemēram, ⇨ pilsētu domēs, skolās, ⇦ veikalos un tirdzniecības centros, lielveikalos, restorānos, teātros, bankās un viesnīcās. 🡻 2010/31/ES 25. apsvērums (pielāgots) (52)Pēdējos gados ir novērots gaisa kondicionēšanas sistēmu skaita pieaugums Eiropas valstīs. Tas rada nopietnas problēmas slodzes maksimuma laikā, palielinot elektroenerģijas izmaksas un izjaucot enerģijas bilanci. Priekšroka būtu jādod stratēģijām, kas uzlabo ēku termoefektivitāti vasarā. Šajā nolūkā būtu jāturpina izstrādāt pasākumi, ar ko novērš pārmērīgu sakaršanu, piemēram, aizēnošana un pietiekama siltumvadītspēja ēkas konstrukcijā, kā arī pasīvās dzesēšanas ⌦ paņēmienu ⌫ metožu turpmāka attīstīšana un piemērošana, galvenokārt to, ⌦ kuri ⌫ kuras uzlabo telpu mikroklimatu un klimatiskos apstākļus ap ēkām.

🡻 2010/31/ES 26. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns (53)Regulāra apkures ⇨ , ventilācijas ⇦ un gaisa kondicionēšanas sistēmu apkope un inspicēšana, ko veic kvalificēts personāls, sekmē to pareizu noregulēšanu saskaņā ar produkta specifikāciju un tādējādi garantē optimālu sniegumu no vides, ⌦ drošuma ⌫ drošības un enerģētikas viedokļa. Visas apkures⇨ , ventilācijas ⇦ un gaisa kondicionēšanas sistēmas neatkarīgs novērtējums būtu jāveic regulāri tās aprites cikla laikā, jo īpaši pirms tās nomaiņas vai modernizēšanas. Lai samazinātu administratīvo slogu ēku īpašniekiem un īrniekiem, dalībvalstīm būtu jācenšas, cik vien iespējams, apvienot inspekciju un sertifikāciju. 🡻 2010/31/ES 27. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns (54)Kopēja ⌦ Kopīga ⌫ pieeja ēku energoefektivitātes ⌦ energosnieguma ⌫ sertifikācijai ⇨ , renovācijas pasēm, viedgatavības indikatoriem ⇦ un apkures un gaisa kondicionēšanas sistēmu inspicēšanai, ko veic kvalificēti un/ vai ⇨ sertificēti ⇦ akreditēti eksperti, kuru neatkarība garantējama, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, sekmēs to noteikumu vienādošanu, kuri attiecas uz pūliņiem, ko dalībvalstīs pieliek, lai taupītu enerģiju ēku sektorā. Pateicoties ši