[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 9.12.2004 COM(2004) 795 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI PAR KOMISIJAS PRIEKŠLIKUMIEM RĪCĪBAS PLĀNIEM SASKAŅĀ AR EIROPAS KAIMIŅATTIECĪBU POLITIKU (EKP) KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI PAR KOMISIJAS PRIEKŠLIKUMIEM RĪCĪBAS PLĀNIEM SASKAŅĀ AREIROPAS KAIMIŅATTIECĪBU POLITIKU (EKP) 1. IEVADS EKP stratēģijas dokuments[1], kas pieņemts 2004. gada maijā, noteica turpmākos pasākumus, kas nākamo gadu laikā Komisijai jāveic Eiropas kaimiņattiecību politikas jomā. Tā pamatā ir intensīvs darbs, kas vairāk kā gadu tika veikts saskaņā ar Komisijas paziņojumu „Plašāka Eiropa - kaimiņattiecības: jaunas attiecības ar mūsu austrumu un dienvidu kaimiņiem”[2]. Apspriešanā piedalījās dalībvalstis un ģenerālsekretārs/Augstais pārstāvis, kā arī partnervalstis. 2004. gada stratēģijas dokuments noteica mērķus un principus, ģeogrāfiskās robežas un metodes, kas jāizmanto EKP īstenošanā. Padome „ atbalstīja Komisijas priekšlikumu īstenot Eiropas kaimiņattiecību politiku ar rīcības plāniem, ko saskaņo kopīgi ar attiecīgajām kaimiņvalstīm ”[3]. No tā brīža Komisija ir noslēgusi rīcības plānu projektu pirmā kopuma apspriešanu un iesniegusi tos Padomei apstiprināšanai un tālākai apstiprināšanai katras attiecīgās partnervalsts asociācijas vai sadarbības padomē atsevišķi. Šī paziņojuma mērķis ir noteikt rīcības plānus EKP ietvaros, jo īpaši saistībā ar pašreizējām politiskām norisēm, sevišķi Ukrainā. 2. EKP GALVENāS IEZīMES EKP ir līdzeklis, lai nostiprinātu attiecības starp ES un tās partneriem, un šis līdzeklis atšķiras no iespējām, ko Eiropas valstīm nodrošina Līguma par Eiropas Savienību 49. pants. Tas ir paredzēts partneriem Eiropas Savienības kaimiņos, kuri pašreiz nav iesaistīti pievienošanās vai pirmspievienošanās procesā. EKP mērķis ir kopā ar kaimiņvalstīm izmantot paplašināšanās priekšrocības, stiprinot stabilitāti, drošību un labklājību visiem. Iesaistot valstis aizvien ciešākās attiecībās ar ES, var veidot draudzīgu valstu loku un novērst jaunu, atdalošu robežlīniju rašanos starp tām. Tā piedāvā iespēju piedalīties dažādās ES darbībās, plašāk sadarbojoties politikas, drošības un ekonomikas, kā arī kultūras un izglītības jomās. Ar šādu ciešāku sadarbību ar partneriem ES vēlas veicināt partneru ieguldījumu kopējo vērtību veidošanā, tādu kā likuma vara, laba pārvaldība, cilvēktiesību ievērošana un labu kaimiņattiecību veidošana. EKP turpmāk veicinās sadarbību ar partnervalstīm daudzās citās jomās, tostarp politiskā dialoga un sadarbības, tirdzniecības, iekšējā tirgus politikas aspektu, enerģētikas, transporta, informācijas sabiedrības, vides un pētījumu un jauninājumu, sociālās politikas un cilvēku savstarpējo sakaru jomās. EKP pilnībā atbilst Eiropas drošības stratēģijas (Eiropadome apstiprinājusi 2003. gada decembrī) mērķiem: „dot īpašu ieguldījumu stabilitātes un labas pārvaldības nodrošināšanā valstīs, ka ir mūsu tuvākie kaimiņi, [un] Eiropas Savienības austrumos un pie Vidusjūras reģiona robežām veidot labi pārvaldītu valstu loku, ar kurām mūs saistītu ciešas attiecības un sadarbība”. EKP ir arī vērtīgs ieguldījums Barselonas procesā, jo tā ļauj veidot ciešākas saites ar ES, ņemot vērā katra partnera konkrētās vajadzības un spējas. 3. RīCīBAS PLāNI Rīcības plāni ir pirmais solis iepriekš minētās perspektīvas īstenošanai. Vienlaikus ar Padomes secinājumiem šie priekšlikumi rīcības plāniem[4] ir: „ jāsaskaņo kopīgi ar attiecīgajām kaimiņvalstīm . To minimālais ilgums ir trīs gadi un tos atjauno pēc abpusējas vienošanās. Šādi rīcības plāni balstāmi uz kopējiem principiem, tomēr tajos jāparedz atšķirības, kur tas ir nepieciešams, ņemot vērā katras kaimiņvalsts īpatnības, valsts reformu procesu un attiecības ar ES. Rīcības plāniem ir vispārīgs raksturs, taču vienlaikus tie skaidri nosaka atsevišķas galvenās prioritātes un sniedz faktiskus stimulus reformām. Ja vien iespējams, rīcības plāniem jāveicina reģionālā sadarbība.” Pirmie ierosinātie rīcības plāni tika izstrādāti ar partneriem, ar kuriem ES ir noslēgusi asociācijas nolīgumus vai partnerattiecību un sadarbības nolīgumus: Jordānija, Moldāvija, Maroka, Tunisija, Ukraina, Izraēla un Palestīniešu pašpārvalde. Pirms tika uzsākts darbs pie rīcības plāniem, Komisija sagatavoja valsts ziņojumus, kas tika izmantoti, lai noteiktu katras valsts prioritātes. Cieši sadarbojoties ar dalībvalstīm, Komisija 2004. gadā veica ievadsarunas ar visiem šiem partneriem. Visās konsultācijās ar partneriem piedalījās nākamās prezidentūras, Padomes sekretariāts un Ģenerālsekretāra/Augstā pārstāvja H. Solanas pārstāvji. Ar katru EKP partneri attiecību intensitāte un mērķu līmenis ir atšķirīgi, atspoguļojot atbilstību kopīgām vērtībām, pašreizējo attiecību raksturu, katras valsts vajadzības un iespējas, kā arī kopīgās intereses. Pielāgotie rīcības plāni ietver virkni prioritāšu, kuru uzdevums ir nostiprināt pušu saistības attiecībā uz šīm vērtībām. Šīs vērtības ir, piemēram, demokrātijas un likuma varas nostiprināšana, cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošana, tostarp preses un vārda brīvības ievērošana, minoritāšu tiesības un atbalsts pilsoniskās sabiedrības attīstībai. Tāpat vajadzīgas saistības attiecībā uz noteiktiem būtiskiem ES ārējo darbību elementiem, tostarp jo īpaši terorisma apkarošanu un masu iznīcināšanas ieroču neizplatīšanu, kā arī mēģinājumiem panākt konfliktu risināšanu. Rīcības plāniem jāveicina pārrobežu sadarbība. Tiks ņemta vērā pieredze, kas gūta struktūrpolitiku jomā. Rīcības plānā noteikto atsevišķo prioritāšu mērķis ir gan ambiciozs, gan reāls, un tas formulēts pēc iespējas precīzi un konkrēti, lai varētu sekot un uzraudzīt saistību izpildi, ko uzņēmušās abas puses. Komisija nosūtīs rīcības plānu projektus Eiropas Parlamentam, kā arī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai informācijai. Juridiskais pamats sadarbībai ar katru partnervalsti ir pašreiz spēkā esošais asociācijas nolīgums vai partnerības un sadarbības nolīgums. Kad dalībvalstis būs apstiprinājušas rīcības plānus, tos apstiprinās attiecīgā Asociācijas padome vai Partnerības un sadarbības padome. Apstiprinājuma forma ir Komisijas priekšlikums Padomes Lēmumam par nostāju, kas Eiropas Kopienai un tās dalībvalstīm attiecīgās Asociācijas padomes vai Partnerības un sadarbības padomes sastāvā ir jāpieņem attiecībā uz ieteikumu par attiecīgā rīcības plāna īstenošanu. Pēc tam kopējās organizācijas (Asociācijas padomes vai Partnerības un sadarbības padomes, komitejas un apakškomitejas), kas izveidotas saskaņā ar šiem nolīgumiem, tiks izmantotas darba veicināšanai un rīcības plānu īstenošanas uzraudzīšanai. Progresu noteikto mērķu sasniegšanā uzraudzīs organizācijas, kuras izveidos attiecīgās Asociācijas padomes vai Partnerības un sadarbības padomes, kurās darbojas pārstāvji no partnervalstīm, dalībvalstīm, Eiropas Komisijas un Padomes sekretariāta. Saskaņā ar šiem līgumiem izveidotās struktūras, un jo īpaši apakškomitejas, tiks pārskatītas, lai nodrošinātu to, ka visas noteiktās prioritātes tiek atbilstoši atspoguļotas rīcības plānā. Komisija sagatavos periodiskus ziņojumus par progresu un par tām jomām, kurās nepieciešams papildus darbs. Lai sagatavotu šos ziņojumus, Komisija aicinās partnervalstis sniegt informāciju, kā arī konsultēsies ar citām saistītām organizācijām, tādām kā Eiropas Padome, EDSO, ANO struktūrām un starptautiskām finanšu iestādēm. Par valstīm, kurām būs sagatavoti rīcības plāni, Komisija plāno 2006. gadā iesniegt Padomei progresa ziņojumu pirmo kopumu, un otru ziņojumu kopumu 2007. gadā. Kā jau iepriekš, strādājot pie EKP, Komisija meklēs Ģenerālsekretāra/Augstā pārstāvja atbalstu jautājumos, kas attiecas uz politisko dialogu, sadarbību un KĀDP. Ikviens priekšlikums par ES līgumiskajām saitēm ar katru partneri tiks sagatavots, ņemot vērā šos ziņojumus. Komisija ir ieteikusi, ka, atkarībā no tā, cik veiksmīgi tiek īstenoti sākotnējie rīcības plāni, katram partnerim tā attiecībām ar ES varētu piedāvāt jaunu un plašāku pamatlīgumu Eiropas kaimiņattiecību nolīguma formā. Rīcības plānā noteikto prioritāšu īstenošana tiks atbalstīta, sniedzot finansiālu palīdzību, izmantojot esošās Meda un Tacis programmas. Uzsākot jauno finanšu plānu, Komisija ir ierosinājusi jaunu, ar politiku pamatotu Eiropas Kaimiņattiecību un partnerattiecību instrumentu (EKPI), kurš jo īpaši būs vērsts uz atbalstu EKP rīcības plānu īstenošanai. 4. PAšREIZēJā POLITISKā VIDE Ukraina ir viens no partneriem, ar kuru 2004. gadā tika apspriests rīcības plāna projekts. Komisija ar šo Rīcības plānu Ukrainai demonstrē, ka tā pilnībā uzņemas saistības un iesaistās šīs valsts tālākajā attīstībā. Komisija iesaka Padomei nodot šo rīcības plānu ES – Ukrainas sadarbības padomei apstiprināšanai, tiklīdz notikumu attīstība Ukrainā ļaus īstenot plāna noteikumus. Tas attiecas arī uz brīvu un godīgu prezidenta vēlēšanu norisi saskaņā ar EDSO standartiem. 5. TURPMāKIE RīCīBAS PLāNI Pēc Komisijas priekšlikuma Vispārējo lietu un ārējo attiecību Padome 2004. gada 14. jūnijā nolēma EKP iekļaut Armēniju, Gruziju un Azerbaidžānu. Tas iezīmē ievērojamu soli uz priekšu ES sadarbībā ar Dienvidkaukāza reģionu. Šis lēmums paver iespējas daudz ciešākai partnerībai. Vispirms Komisija sagatavos valsts ziņojumus, kas Eiropadomei tiks iesniegti 2005. gada martā. Šie ziņojumi arī kalpos par pamatu ieteikumam par to, vai ar šīm valstīm nepieciešams sagatavot rīcības plānus un kad tas būtu jādara. Turklāt, tā kā ir stājušies spēkā attiecīgie ES Asociācijas līgumi ar Ēģipti un Libānu, Komisija šīs divas valstis iekļaus EKP un ir sākusi rīcības plānu sagatavošanu. Arī par šīm valstīm Komisija gatavo valsts ziņojumus, kas Eiropadomei jāiesniedz 2005. gada martā. Tas palīdzēs noteikt prioritāšu jomas, kurām pievērst uzmanību rīcības plānos ar Ēģipti un Libānu. Eiropas kaimiņattiecību politika ir atvērta Baltkrievijai un visām Vidusjūras valstīm, tostarp Lībijai, tiklīdz tās būs izpildījušas vajadzīgos nosacījumus iekļaušanai. [1] COM(2004) 373, 12.5.2004. [2] COM(2003) 104, 11.3.2003. [3] Vispārējo lietu un ārējo attiecību padomes 2004. gada 14. jūnija secinājumi. [4] Vispārējo lietu un ārējo attiecību padomes 2003. gada 16. jūnija un 2004. gada 14. jūnija secinājumi.