P9_TA(2022)0100

DFS 2021.-2027. gadam: cīņa pret oligarhiskām struktūrām un ES līdzekļu aizsardzība pret krāpšanu un interešu konfliktu

Eiropas Parlamenta 2022. gada 24. marta rezolūcija par DFS 2021.–2027. gadam: cīņa pret oligarhiskām struktūrām un ES līdzekļu aizsardzība pret krāpšanu un interešu konfliktu (2020/2126(INI))

(2022/C 361/02)

Eiropas Parlaments,

— ņemot vērā Padomes 2020. gada 17. decembra Regulu (ES, Euratom) 2020/2093, ar ko nosaka daudzgadu finanšu shēmu 2021.–2027. gadam (1) (“DFS regula”),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 12. februāra Regulu (ES) 2021/241, ar ko izveido Atveseļošanas un noturības mehānismu (2) (ANM regula),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 18. jūlija Regulu (ES, Euratom) 2018/1046 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam (3) (“Finanšu regula”),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2020. gada 16. decembra Regulu (ES, Euratom) 2020/2092 par vispārēju nosacītības režīmu Savienības budžeta aizsardzībai (4) (“Tiesiskuma nosacījumu regula”),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2017. gada 5. jūlija Direktīvu (ES) 2017/1371 par cīņu pret krāpšanu, kas skar Savienības finanšu intereses, izmantojot krimināltiesības (5) (FIA direktīva),

— ņemot vērā Padomes 2017. gada 12. oktobra Regulu (ES) 2017/1939, ar ko īsteno ciešāku sadarbību Eiropas Prokuratūras (EPPO) izveidei (6) (“EPPO regula”),

— ņemot vērā Komisijas 2021. gada 20. septembra ziņojumu “32. gada ziņojums “Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība un cīņa pret krāpšanu (2020. gads)”” (COM(2021)0578),

— ņemot vērā Komisijas 2021. gada 20. jūlija paziņojumu “2021. gada ziņojums par tiesiskumu. Tiesiskuma situācija Eiropas Savienībā” (COM(2021)0700),

— ņemot vērā Komisijas 2021. gada 7. aprīļa paziņojumu “Norādījumi par izvairīšanos no interešu konfliktiem un to pārvaldību saskaņā ar Finanšu regulu” (“norādījumi par interešu konfliktiem”) (C(2021)2119),

— ņemot vērā Eiropas Revīzijas palātas 2019. gada 16. maija īpašo ziņojumu Nr. 06/2019 “Krāpšanas problēmu risināšana ES kohēzijas izdevumos: vadošajām iestādēm jānostiprina atklāšana, rīcība un koordinācija”,

— ņemot vērā Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) 2020. gada ziņojumu,

— ņemot vērā 2020. gada 16. decembra Iestāžu nolīgumu starp Eiropas Parlamentu, Padomi un Komisiju par budžeta disciplīnu, sadarbību budžeta jautājumos un pareizu finanšu pārvaldību, kā arī par jauniem pašu resursiem, tostarp par ceļvedi jaunu pašu resursu ieviešanai (7),

— ņemot vērā 2020. gada 17. decembra rezolūciju par daudzgadu finanšu shēmu 2021.–2027. gadam, iestāžu nolīgumu, ES Atveseļošanas instrumentu un Tiesiskuma regulu (8),

— ņemot vērā ģenerāladvokāta 2021. gada 2. decembra secinājumus lietā C-156/21 Ungārija/ Parlaments un Padome un lietā C-157/21 Polija/ Parlaments un Padome (9),

— ņemot vērā 2018. gada 13. decembra rezolūciju par interešu konfliktu un ES budžeta aizsardzību Čehijā (10), 2020. gada 19. jūnija rezolūciju par izmeklēšanas atsākšanu pret Čehijas premjerministru saistībā ar ES līdzekļu nepareizu lietošanu un iespējamu interešu konfliktu (11) un 2021. gada 10. jūnija rezolūciju par Čehijas premjerministra interešu konfliktu (12),

— ņemot vērā 2020. gada 8. oktobra rezolūciju par tiesiskumu un pamattiesībām Bulgārijā (13), 2021. gada 29. aprīļa rezolūciju par Daphne Caruana Galizia slepkavību un par tiesiskuma situāciju Maltā (14), 2021. gada 8. jūlija rezolūciju par ES tiesību aktu un LGBTIK iedzīvotāju tiesību pārkāpumiem Ungārijā sakarā ar Ungārijas parlamentā pieņemtajiem tiesību aktu grozījumiem (15) un 2021. gada 21. oktobra rezolūciju par tiesiskuma krīzi Polijā un ES tiesību pārākumu (16),

— ņemot vērā 2021. gada 25. marta rezolūciju par Regulas (ES, Euratom) 2020/2092 piemērošanu (tiesiskuma nosacījumu mehānisms) (17),

— ņemot vērā 2021. gada 10. jūnija rezolūciju par stāvokli tiesiskuma jomā Eiropas Savienībā un Tiesiskuma nosacījumu regulas (ES, Euratom) 2020/2092 piemērošanu (18),

— ņemot vērā 2021. gada 21. oktobra rezolūciju par “Pandoras dokumentiem”: ietekme uz centieniem apkarot nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu apiešanu (19),

— ņemot vērā iepriekšējos lēmumus un rezolūcijas par 2014., 2014., 2015., 2016., 2017., 2018. un 2019. gada budžeta izpildes apstiprinājumu Komisijai,

— ņemot vērā 2021. gada 20. maija pētījumu “The Largest 50 Beneficiaries in each EU Member State of CAP and Cohesion Funds” (50 lielākie KLP un Kohēzijas fonda līdzekļu saņēmēji katrā ES dalībvalstī), ko pieprasījusi Budžeta kontroles komiteja,

— ņemot vērā Reglamenta 54. pantu,

— ņemot vērā Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas atzinumu,

— ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu (A9-0039/2022),

A. tā kā budžeta lēmējinstitūcijas iestādes ir pieņēmušas DFS 2021.–2027. gadam paketi, kas kopā ar atveseļošanas instrumentu NextGenerationEU nodrošina vēl nepieredzētu finansējumu kopumā 1,8 triljonu EUR apmērā, lai atbalstītu atveseļošanu no Covid-19 pandēmijas un ES ilgtermiņa prioritātes dažādās politikas jomās;

B. tā kā šo fondu izmantošanā ir stingri jāievēro pareizas finanšu pārvaldības principi un de jure to pilnībā un neierobežoti pārbauda ES līmenī, tostarp Parlaments; tā kā ES iestāžu faktiskā spēja kontrolēt ES līdzekļus diemžēl tomēr ir diezgan ierobežota, ja nav efektīvas un jēgpilnas sadarbības ar valstu iestādēm;

C. tā kā ES finanšu interešu aizsardzība ir būtisks elements ES politiskajā darba kārtībā ar mērķi stiprināt pārredzamību, demokrātisku pārskatatbildību un spēju reaģēt uz iedzīvotāju vajadzībām, palielināt sabiedrības uzticēšanos un nodrošināt, ka nodokļu maksātāju nauda tiek pareizi izlietota; tā kā DFS 2021.–2027. gadam budžeta paketes īstenošanai ir jānotiek saskaņā ar vispārējiem principiem, kas noteikti Līgumos, jo īpaši Eiropas vērtībām, kuras noteiktas Līguma par Eiropas Savienību (LES) 2. pantā un Tiesiskuma nosacījumu regulā, kā arī saskaņā ar pareizas finanšu pārvaldības principu, kas noteikts Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 310. pantā un Finanšu regulā; tā kā pastāv saistība starp šo vērtību un principu ievērošanu un ES budžeta efektīvu izpildi;

D. tā kā dažādi mediji visā Eiropā regulāri informē savus lasītājus par skandāliem, kas saistīti ar krāpšanu, interešu konfliktiem, korupciju un citām nelikumīgām darbībām, kuras kaitē ES finanšu interesēm un kurās ir iesaistīti augsta līmeņa politiskie pārstāvji ES dalībvalstīs, kā arī par krāpšanu un noziedzību muitas jomā, kurai ir pārrobežu vai digitāls raksturs un kurā dažkārt tiek izmantotas noziedzīgu organizāciju struktūras vai saņemts atbalsts no tām; tā kā šie skandāli mazina Eiropas iedzīvotāju uzticēšanos ES un tās iestādēm;

E. tā kā “Pandoras dokumenti”, kurus 2021. gada 3. oktobrī publicēja Starptautiskais Pētniecisko žurnālistu konsorcijs, ir jaunākā apjomīgā datu noplūde, kas atklāj vairāk nekā 330 politiķus un amatpersonas no gandrīz 100 valstīm, tostarp 35 pašreizējos vai bijušos valstu vai valdību vadītājus, kuri ir saistīti ar korporatīvo slepenību un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu apiešanu ārzonās; tā kā šis skandāls seko citiem līdzīgiem gadījumiem, tomēr efektīva iejaukšanās nav notikusi;

F. tā kā OLAF 2020. gada ziņojumā starp galvenajām krāpnieciskās darbības tendencēm ir minēti interešu konflikti un slepenas vienošanās starp saņēmējiem un līgumslēdzējiem, jo īpaši publiskā iepirkuma jomā; tā kā OLAF lietas bieži ir saistītas ar krāpšanu vai korupciju pārrobežu publiskā iepirkuma procedūrās, kurās iesaistīts ES finansējums;

G. tā kā Parlaments ir pieņēmis ļoti daudz rezolūciju, kurās ir aicinājis Komisiju nekavējoties rīkoties un novērst satraucošo faktu, ka ES līdzekļus nepareizi izmanto politiski nozīmīgas turīgas privātpersonas, elitāras aprindas un lieli konglomerāti,

Oligarhiskas struktūras

1. norāda, ka mūsdienu sabiedrībā par oligarhiju tiek dēvēta jebkura maza, saliedēta šķira vai grupa, kurai ir iespēja pieņemt lēmumus vai diktēt noteikumus citiem gan politiskās, gan nepolitiskās situācijās vai vadīt politisku kopienu atbilstoši savām interesēm, neņemot vērā tiesiskumu un citus demokrātijas noteikumus un reizēm pārkāpjot to pamatprincipus; norāda, ka oligarhijā politiskā elite nepareizi novirza publiskos līdzekļus no ES vai valstu budžetiem par labu savām privātajām interesēm un bieži izmanto uzņēmējus, kuri rīkojas tās vārdā ar tādas struktūras starpniecību, kurā parasti tiek slēpti patiesie labuma guvēji un faktiskie īpašnieki; norāda, ka politiskās un finansiālās elites galēja koncentrācija var novest pie valsts nozagšanas;

2. piebilst, ka pašreizējā ES politiskajā kontekstā termins “oligarhija” tiek lietots, lai norādītu uz turīgo un ietekmīgo personu ietekmi politikā un valdībā un ietekmi, kas ir ekonomikas, finanšu un rūpniecības nozares dalībnieku rīcībā un parasti tiek izmantota, lai uz daudzu rēķina nodrošinātu labumu dažiem; uzsver, ka valstu valdību locekļi un citas politiskus amatus ieņemošas personas dažās dalībvalstīs ir daļa no oligarhijas un ir aktīvi centušās izmantot ES līdzekļus finansiāla pašlabuma gūšanai;

3. ar īpašām bažām norāda, ka dažu pēdējo gadu laikā šādas oligarhiskas grupas, kas nekavējas ķerties pie valdību instrumentiem vai noziedzīgām darbībām vai atbalstīt kriminālus grupējumus, ir sākušas darboties vēl nepieredzētā skaitā; ar lielām bažām norāda, ka oligarhiski tīkli ar politiskiem sakariem var aptvert valstu mediju tirgus un iejaukties demokrātisku publisko sfēru darbībā;

4. pauž bažas par to, ka oligarhiskas sistēmas bieži vien ir saistītas ar plaši izplatītu korupciju, stingru kontroli pār medijiem un tiesu sistēmu, kura nav neatkarīga no šiem oligarhiem; uzsver, ka, lai sevi aizsargātu, oligarhiskas grupas cenšas iegūt kontroli pār medijiem un tiesu iestādēm, lai nepieļautu iespējamu noziedzīgu darbību un kriminālvajāšanas atspoguļošanu medijos;

5. atgādina par Parlamenta nostāju attiecībā uz korupciju, proti, ka korupcija ne tikai nopietni kaitē Savienības finanšu interesēm, bet arī apdraud demokrātiju, pamattiesības un tiesiskumu; pauž bažas par korupcijas negatīvo ietekmi uz iedzīvotāju uzticēšanos iestādēm;

6. uzskata, ka spēcīga un efektīva korupcijas apkarošanas politika un struktūras, kā arī kontroles sistēmas un neatkarīgas tiesu iestādes, efektīvas tiesiskuma darbības nodrošināšana, konkurences veicināšana, pārredzamības uzlabošana un publiskā iepirkuma noteikumu funkcionālas īstenošanas un brīvas piekļuves tirgiem nodrošināšana ir būtiska, lai nepieļautu, ka oligarhi iegūst kontroli pār ekonomiku un finanšu tirgiem, kā rezultātā tie varētu vēl vairāk nostiprināt savas pozīcijas; uzstāj, ka ES ir jāveicina pārredzamība ES un valstu līdzekļu izlietošanā, efektīvāk vācot datus un stiprinot ar to saistītos noteikumus, jo īpaši attiecībā uz galasaņēmējiem un faktiskajiem īpašniekiem, un ka tai ir cieši jāuzrauga un jānodrošina šādu noteikumu pienācīga īstenošana; šajā sakarībā aicina Komisiju pielikt lielākas pūles un pastiprināt sadarbību ar dalībvalstīm šajā virzienā;

Krāpšana un interešu konflikti pašreizējā tiesiskajā regulējumā

7. atgādina, ka, lai pastiprinātu cīņu pret krāpšanu, izmantojot krimināltiesības, ES likumdevēji FIA direktīvā ( 20 ) vienojās par definīciju krāpšanai (un citiem noziedzīgiem nodarījumiem, tādiem kā tīša piesavināšanās, korupcija un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācija), kas ietekmē ES finanšu intereses;

8. uzsver, ka Finanšu regulas 61. pantā ir ieviesta jauna interešu konflikta definīcija, kas liedz jebkurai personai, kura iesaistīta budžeta izpildē, tostarp jebkura līmeņa valsts iestādēm, veikt jebkādas darbības, kas varētu radīt konfliktu starp viņu pašu un ES interesēm, šo definīciju nepārprotami attiecinot uz ES līdzekļu izpildi dalītajā pārvaldībā un paplašinot, lai tā attiektos arī uz “jebkādām citām tiešām vai netiešām personīgajām interesēm”, tādējādi aptverot daudz plašāku gadījumu klāstu;

9. atzinīgi vērtē to, ka ir publicēti Komisijas norādījumi par interešu konfliktiem, kuru mērķis ir palielināt informētību un veicināt noteikumu par interešu konfliktu novēršanu vienotu interpretāciju un piemērošanu dalībvalstīs; pauž nožēlu par to, ka dažās dalībvalstīs joprojām tiek konstatēti interešu konflikta gadījumi, kuros iesaistīti augsta līmeņa politiķi; mudina Komisiju gaidāmās Finanšu regulas pārskatīšanas ietvaros vēl vairāk nostiprināt šīs regulas 61. pantā ietvertos interešu konflikta noteikumus, jo īpaši attiecībā uz budžeta izstrādi, lai būtu iespējams precīzāk noteikt to publisko amatpersonu kategorijas, kuras spēj ietekmēt finanšu plūsmas no ES budžeta, un novērst šādu konfliktu rašanos;

10. tomēr aicina Komisiju grozīt Finanšu regulas 167. panta 1. punkta c) apakšpunktu, iekļaujot skaidrāku jēdziena “konfliktējošas profesionālas intereses” definīciju, lai nodrošinātu vienotu interpretāciju visās dalībvalstīs un dotu ES iestādēm iespēju veikt atbilstošus pasākumus gadījumos, kad pretendentiem ir finanšu intereses ar politiku saistītos pakalpojumu līgumos;

11. norāda, ka papildus Finanšu regulai publiskā iepirkuma direktīvās ir ietvertas līdzīgas interešu konflikta definīcijas un atsauces uz pienākumu izvairīties no interešu konfliktiem ir atrodamas arī nozaru tiesību aktos;

12. uzsver, ka saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas judikatūru interešu konflikts objektīvi un pats par sevi ir nopietns pārkāpums, kuru kvalificējot nav vajadzības ņemt vērā iesaistīto personu nodomus un to, vai tās rīkojušās labā ticībā vai negodprātīgi ( 21 )

13. norāda, ka interešu konflikti rodas ne tikai saistībā ar korupciju, krāpšanu un noziedzīgu rīcību, jo tie var attiekties arī uz lobēšanas darbībām un t. s. virpuļdurvju efektu; tomēr uzsver, ka interešu konfliktu konstatēšana un atklāšana ir ārkārtīgi svarīga, lai identificētu iespējamos nepareizas izmantošanas, neobjektivitātes, krāpšanas un korupcijas riskus līdzekļu pārvaldībā, kā arī nepieļautu kaitējumu reputācijai, aizdomas un neuzticēšanos Eiropas iedzīvotāju vidū, kas veicina pārredzamības trūkuma sajūtu;

14. atkārtoti norāda, ka katras dalībvalsts pilsoņiem ir jāspēj uzticēties ES līdzekļu pārvaldības integritātei visās dalībvalstīs un ka tādēļ nevar piemērot atšķirīgus standartus aizsardzībai pret interešu konfliktiem un krāpšanu;

15. tomēr atkārtoti norāda, ka pat labākais tiesiskais regulējums nevar kompensēt pārāk vāju īstenošanas mehānismu; tādēļ aicina uzlabot ES struktūru un dalībvalstu spējas un ieviestās efektīvas pārvaldības un kontroles sistēmas, kas ir izšķirošs priekšnoteikums interešu konflikta gadījumu uzraudzībai un izmeklēšanai un ES līdzekļu likumīgas un pareizas izlietošanas nodrošināšanai un aizsardzībai;

16. atkārtoti norāda, ka pēdējos gados oligarhisku struktūru skaits ES ir sasniedzis vēl nepieredzētu apmēru un ka divām dalībvalstīm patlaban tiek piemērotas LES 7. pantā un Tiesiskuma nosacījumu regulā ietvertās procedūras, kas liecina par strukturāliem trūkumiem tiesiskuma jomā un plaši izplatītu korupciju; ņemot vērā iepriekš minēto, uzskata, ka ir vajadzīgas plašākas debates par dalītas pārvaldības nākotni, jo ne visas valstu iestādes joprojām var uzskatīt par uzticamiem partneriem ES līdzekļu pareizā finanšu pārvaldībā;

Galvenās problēmas kohēzijas un lauksaimniecības jomā

17. uzsver, ka saistībā ar kohēzijas politiku, kas ir ES instruments ekonomiskās, sociālās un teritoriālās kohēzijas stiprināšanai un veido lielu daļu ES budžeta, visbiežāk konstatētie krāpniecisko pārkāpumu veidi projektos, kuri finansēti no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem 2014.–2020. gada plānošanas periodā, bija cenas pārspīlēšana, nepareizi, trūkstoši un viltoti vai falsificēti apliecinošie dokumenti, līguma noteikumu pārkāpumi, publiskā iepirkuma procedūras ar vienu pretendentu, neatbilstība un publiskā iepirkuma noteikumu pārkāpumi, kā arī ētikas un integritātes pārkāpumi, tostarp interešu konflikti un korupcija;

18. norāda, ka ir iedibināta kopīga prakse, kas signalizē par kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) līdzekļu iespējamu nepareizu izmantošanu, piemēram, dokumentu falsificēšanu un mākslīgu apstākļu radīšanu, piemēram, lauku saimniecību sadalīšanu, lai izvairītos no ES lauksaimniecības maksājumu maksimālās robežvērtības piemērošanas, un atbalsta pieprasījumu iesniegšanu ar vairāku saistītu uzņēmumu starpniecību vai pēc darbību nepilnīgas īstenošanas;

19. norāda, ka vairākās valstīs interešu konflikti un t. s. virpuļdurvju efekts rada nopietnas problēmas; uzsver, ka tirgus pasākumu jomā ir konstatēti vairāki interešu konflikta gadījumi ar augstu iesaistīto finansiālo vērtību, līdz ar citiem pārkāpumiem, kas saistīti ar veicināšanu, un to izmeklē OLAF ;

20. norāda, ka pētījums par KLP līdzekļu izmantošanu ( 22 ) liecina, ka ES lauksaimniecības līdzekļu izmaksāšana ir ļoti problemātisks jautājums vismaz piecās dalībvalstīs ( 23 ) un ka līdzekļu piešķiršanā lieliem un maziem lauksaimniekiem pastāv acīmredzama nevienlīdzība, kas rada sistēmiskas priekšrocības lielajām lauku saimniecībām, kurās līdzekļu saņēmējiem ir cieša saikne ar valdošajām politiskajām partijām vai tie paši ir šo partiju biedri attiecīgajās valstīs; mudina Komisiju un dalībvalstis nekavējoties pastiprināt pasākumus pret zemes piesavināšanos, nelikumīgiem konkursiem vai citām piešķiršanas procedūrām un ES līdzekļu nepareizu izmantošanu, jo īpaši gadījumos, kad ir iesaistītas valstu valdības un iestādes;

21. ar lielām bažām pieņem zināšanai ziņojumus par Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) budžeta pozīcijas strukturālu nepareizu izmantošanu, lai būvētu politisko lēmumu pieņēmēju privātmājas, uzdodot tās par viesu namiem, kā tas ir noticis vairākās dalībvalstīs; aicina Komisiju apņēmīgi rīkoties, lai turpmāk novērstu šīs budžeta pozīcijas strukturālu nepareizu izmantošanu, tostarp vajadzības gadījumā grozot ELFLA līdzekļu izmaksas nosacījumus;

22. norāda, ka Ungārijā saskaņā ar vairākiem avotiem, apsekojumiem un pētnieciskās žurnālistikas rakstiem Viktors Orbāns centralizē un pārdala bagātību savā iekšējā lokā, izmantojot lauksaimniecības subsīdijas; uzsver, ka laikposmā no 2015. līdz 2019. gadam no visām dalībvalstīm Ungārija bija tā, uz kuru attiecās vislielākais ar finanšu ieteikumu noslēgto OLAF izmeklēšanu skaits;

23. pauž nožēlu par ES līdzekļu, jo īpaši KLP līdzekļu, nevienmērīgo sadalījumu, proti, to, ka 2020. gadā 0,5 % no visiem saņēmējiem saņēma vairāk nekā 100 000 EUR jeb 16,6 % no kopējā tiešo maksājumu finansējuma, savukārt 75 % saņēmēju saņēma mazāk nekā 5 000 EUR jeb 15 % no kopējā tiešo maksājumu finansējuma ( 24 )

24. norāda, ka, lai gan ES prasa noteiktu pārredzamības līmeni, pārredzamības pasākumu īstenošana bieži vien ir apgrūtināta un tas nozīmē, ka publiska piekļuve datiem par subsīdiju piešķiršanu ES ir ļoti problemātisks jautājums;

25. norāda, ka pēdējos gados ir izskanējušas bažas par ES līdzekļu pārvaldību Čehijā; atgādina, ka 2016.–2018. gadā gandrīz 75 % no lauksaimniecībai paredzētajiem līdzekļiem Čehijā tika novirzīti lielām korporatīvām saimniecībām; pauž bažas saistībā ar Komisijas veikto revīziju, kurā apstiprināts, ka Andrejs Babišs, būdams premjerministra amatā, ir izmantojis savu ietekmi, lai ES subsīdijas tiktu piešķirtas “Agrofert”, kas ir viņa paša dibināts agroķīmijas konglomerāts; uzsver, ka A. Babišs ir “Agrofert” faktiskais īpašnieks un tādēļ interešu konflikts ir acīmredzams;

26. pauž dziļu nožēlu par to, ka pašreizējā situācija, kad viena persona var saņemt neierobežotas summas no dalītas pārvaldības līdzekļiem, stimulē oligarhisku struktūru, nepotisma un korupcijas veidošanos dažās dalībvalstīs; atkārtoti pauž viedokli, ka, nosakot maksimālo apjomu kopējai summai, ko viena persona var saņemt no ES līdzekļiem, uz kuriem attiecas dalīta pārvaldība, tiktu ierobežota oligarhisku struktūru stiprība;

27. aicina Komisiju priekšlikumā par Finanšu regulas pārskatīšanu iekļaut 63. panta 8. punkta grozījumu, paskaidrojot, ka Komisijai ir jānodrošina, ka maksājumi, kas no Savienības budžeta summējas vienam saņēmējam vai faktiskajam īpašniekam konkrētā finanšu gadā, nepārsniedz ierobežojumus, kuri paredzēti piemērojamajos nozaru noteikumos, un jebkurā gadījumā nepārsniedz noteiktu gada kopsummu uz vienu fizisko personu; aicina Komisiju iekļaut konkrētus priekšlikumus par šo gada kopsummu uz vienu fizisko personu; uzskata, ka KLP gadījumā gada kopējā summa 500 000 EUR apmērā uz vienu fizisko personu pirmā pīlāra maksājumiem un 1 000 000 EUR apmērā otrā pīlāra maksājumiem ir atbilstoša;

28. Norāda, ka saskaņā ar gada ziņojumu par Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzību 2018. un 2019. gadā I pielikumu Rumānija, aktīvi veicot izmeklēšanu par krāpšanas gadījumiem, ir spējusi atklāt un ziņot par būtiski krāpnieciskākajiem pārkāpumiem, kādi attiecīgajos gados reģistrēti starp ES dalībvalstīm;

29. atgādina, ka 2020. gads bija bezprecedenta apstākļu gads Covid-19 uzliesmojuma dēļ; norāda, ka finanšu interešu aizsardzības ziņā pandēmija radīja jaunus riskus gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā;

30. uzsver, ka šie riski pastāvēja ne tikai 2020. gadā, bet turpināsies vēl vairākus gadus; aicina dalībvalstis un Komisiju pastiprināt centienus un sadarbību šajā jomā;

Citas problēmjomas

31. ar lielām bažām norāda, ka saskaņā ar vienotā tirgus rezultātu apkopojumu to līgumu īpatsvars, kuru slēgšanas tiesības piešķirtas konkursos ar tikai vienu pretendentu, bija aptuveni 50 % Čehijā un Polijā 2018. un 2019. gadā, 40 % Ungārijā un Grieķijā 2019. gadā un 38 % Portugālē; tāpat pauž bažas par tām iepirkuma procedūrām, kuras tika apspriestas sarunās ar uzņēmumu bez uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus un kuru īpatsvars Kiprā bija 40 % 2016. gadā, nedaudz uzlabojoties — līdz 25 % — 2018. un 2019. gadā, un 29 % Bulgārijā 2019. gadā; pauž bažas par to, ka to līgumu īpatsvars, kuru slēgšanas tiesības piešķirtas pēc neskaidri nodēvēta un formulēta uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus, 2019. gadā bija 65 % Apvienotajā Karalistē, 59 % — Lietuvā, 44 % — Rumānijā un 41 % — Portugālē;

32. uzsver organizētās noziedzības, tostarp mafijai līdzīgu grupējumu, aizvien lielāko iesaistīšanos pārrobežu darbībās un nozarēs, kas ietekmē ES finanšu intereses; pauž nožēlu par to, ka daudzās dalībvalstīs nav īpašu tiesību aktu cīņai pret mafijai līdzīgu organizēto noziedzību, un aicina Komisiju novērst šīs atšķirības starp dalībvalstīm un apsvērt jaunu saskaņošanas pasākumu ieviešanu;

33. uzsver, ka šie skaitļi liecina, ka publiskajā iepirkumā vairākās dalībvalstīs joprojām pastāv nopietni trūkumi; pauž bažas par to, ka neatbilstīgi konkursi var sniegt priekšrocības nepārredzamām struktūrām un veicināt nepotismu līgumslēgšanas tiesību piešķiršanā;

34. atkārtoti pauž bažas par to, ka Komisijas preventīvajās sistēmu revīzijās tika konstatēti nopietni trūkumi Ungārijas iestādē, kas ir atbildīga par publiskā iepirkuma līgumu pārraudzību, kā rezultātā Ungārijai bija jāmaksā vienotas likmes korekcija 10 % apmērā par visiem ar ES līdzekļiem saistītajiem līgumiem, kuru slēgšanas tiesības piešķirtas 2014.–2020. gadā ( 25 ) , šai korekcijai sasniedzot aptuveni 1,2 miljardus EUR papildus 2007.–2013. gadā piemērotajām finanšu korekcijām 1,5 miljardu EUR apmērā; uzsver, ka tas liecina par nopietnām sistēmiskām nepilnībām publiskā iepirkuma darbībā Ungārijā;

35. atkārtoti pauž bažas par OLAF izmeklēšanām un Komisijas revīzijām, kurās tiek atklāti nopietni trūkumi Slovākijas zemesgrāmatā pēc ziņojumiem par zemes sagrābšanu un krāpšanu; uzsver, ka Slovākijas iestādes to, vai pieteikuma iesniedzējiem likumīgi pieder zeme, par kuru tie iesniedz pieprasījumu, pārbauda tikai dubultu pieprasījumu gadījumā; uzskata, ka šādām pārbaudēm būtu jānotiek digitāli un automatizēti visās dalībvalstīs un attiecībā uz visiem maksājumu pieprasījumiem, lai novērstu zemes piesavināšanos, ko veic noziedzīgas un oligarhiskas struktūras;

36. uzsver, ka Maltā un Kiprā ir vērojama ievērojama līdzekļu koncentrēšanās nedaudzu saņēmēju rokās; pauž bažas par to, ka Komisijas veiktajās revīzijās ir konstatēti nozīmīgi trūkumi abu šo valstu pārvaldības un kontroles sistēmās; uzsver, ka vājas pārvaldības un kontroles sistēmas nenodrošina ES līdzekļu pienācīgu aizsardzību pret interešu konfliktiem un nepareizu izmantošanu no oligarhisku struktūru puses;

Pašreizējā situācijā pieejamie tiesiskās aizsardzības līdzekļi un preventīvie pasākumi

37. atzinīgi vērtē OLAF veikto ilgstošo un intensīvo izmeklēšanu, kas ietver daudzas politiski pretrunīgas un sarežģītas lietas; pauž nožēlu par to, ka uz OLAF ieteikumu pamata dalībvalstīm izvirzīto apsūdzību īpatsvars ir samazinājies no 53 % laikposmā no 2007. līdz 2014. gadam līdz 37 % laikposmā no 2016. līdz 2020. gadam; turklāt norāda, ka pēdējos gados nav izvērtēts, cik lielā mērā faktiski ir atgūtas summas, kuras ieteikts atgūt, un ka jaunākais novērtējums, kas attiecas uz 2009.–2016. gadu, liecina, ka atgūšanas līmenis ir 21 %; aicina OLAF un Komisiju izmeklēt šā zemā līmeņa iemeslus; atkārtoti aicina OLAF pastiprināt centienus un modrību, jo īpaši noteiktās dalībvalstīs, kurās šie gadījumi ir izplatīti, un regulāri sekot līdzi savu ieteikumu izpildei un dalībvalstu veiktajiem pasākumiem, kā arī iekļaut šo informāciju gada ziņojumos; aicina dalībvalstu iestādes darīt visu iespējamo, lai uzlabotu apsūdzību īpatsvaru, cieši sadarboties ar ES struktūrām, lai nodrošinātu, ka organizētās noziedzības un oligarhu nepareizi izmantotie līdzekļi tiek atgūti;

38. uzsver jaunizveidotās Eiropas Prokuratūras ( EPPO ) būtisko nozīmi un pievienoto vērtību ES finanšu interešu aizsardzībā; pauž dziļu nožēlu par to, ka piecas dalībvalstis joprojām nav iesaistījušās EPPO ; mudina šīs dalībvalstis pievienoties EPPO ; atzinīgi vērtē EPPO centienus uzsākt darbību ļoti sarežģītos apstākļos; uzsver, ka ir pareizi jātransponē FIA direktīva, lai EPPO varētu veikt efektīvu izmeklēšanu un kriminālvajāšanu; atgādina, ka Komisijas ziņojumā par FIA direktīvas transponēšanu ir secināts, ka, lai gan visas dalībvalstis ir transponējušas šo direktīvu, ir vajadzīga turpmāka rīcība, lai novērstu vēl neatrisinātās atbilstības problēmas, kas galvenokārt saistītas ar noziedzīgu nodarījumu definīcijām un juridisku un fizisku personu atbildību un sankcijām pret tām; uzsver, ka sadarbībai starp EPPO un dalībvalstīm ir izšķiroša nozīme arī tādēļ, lai EPPO varētu darboties maksimāli efektīvi, novērtējot pārvaldības un kontroles sistēmu pienācīgu darbību revīzijas pasākumu vajadzībām;

39. ar gandarījumu norāda, ka vairāki gadījumi, uz kuriem attiecas iepriekš minētais Komisijas ziņojums, nesen ir atzīti par EPPO kompetencē ietilpstošiem;

40. uzteic nenovērtējamo darbu, ko OLAF , EPPO un Eiropols veic cīņā pret tādiem finanšu noziegumiem kā krāpšana, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācija un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas, un uzsver, ka šajās iestādēs pastāvīgi trūkst darbinieku un finanšu resursu, jo Padome kā viena no budžeta lēmējinstitūcijas iestādēm ikgadējās budžeta procedūras laikā nevēlas apstiprināt pietiekamus cilvēkresursus un finanšu resursus; atzinīgi vērtē EPPO budžeta palielinājumu par 3,8 miljoniem EUR 2022. gada budžeta procedūrā un atgādina, ka katrs uzraudzībai un izmeklēšanai iztērētais euro atgriežas ES budžetā; tāpēc mudina Padomi pārskatīt tās nostāju un ļaut palielināt šo aģentūru un biroju cilvēkresursiem paredzēto finansējumu, tādējādi dodot tiem iespēju pienācīgi un efektīvi veikt to svarīgo uzdevumu; aicina Komisiju pastāvīgi iesniegt budžeta lēmējinstitūcijai budžeta projektus, kuros sniegts atbalsts; atzinīgi vērtē OLAF un Eiropola kopīgos centienus novērtēt ANM instrumenta apdraudējumus un neaizsargātību; aicina dalībvalstis cieši sadarboties savā starpā un ar ES struktūrām, lai būtu iespējams veikt pasākumus pret krāpšanu, kurā iesaistītas vairākas valstis;

41. atkārtoti norāda, ka Komisijas rīcībā ir visdažādākie instrumenti, kas paredzēti Savienības finanšu interešu aizsardzībai, tostarp Kopīgo noteikumu regula, Finanšu regula un Tiesiskuma nosacījumu regula; uzsver, ka Komisijai efektīvas ES budžeta aizsardzības nolūkā būtu pilnībā un nekavējoties atbilstoši jāizmanto visi instrumenti, kas pieejami saskaņā ar ES finanšu tiesību aktiem un piemērojamiem nozaru un finanšu noteikumiem, tostarp maksājumu termiņu pārtraukšana, maksājumu apturēšana, finanšu korekcijas vai izdevumu izslēgšana no ES finansējuma, pārkāpuma procedūras saskaņā ar LESD 258. pantu, pārbaudes un revīzijas, atbilstības Finanšu regulas 61. pantam nodrošināšana vai — pienācīgi pamatotos gadījumos — LES 7. panta piemērošana, novēršot riskus ES pamatvērtībām dalībvalstīs, kā nesen tika darīts Polijas un Ungārijas gadījumā;

42. pauž nožēlu par to, ka pašlaik pieejamos IT rīkus, kas lielā mērā veicina efektīvu datizraci un krāpšanas un korupcijas atklāšanu, proti, Arachne un EDES , izmanto tikai neliela daļa dalībvalstu, un mudina izmantot jaunās tehnoloģijas krāpšanas un interešu konfliktu novēršanai; prasa agrīnas atklāšanas un izslēgšanas sistēmas ( EDES ) izmantošanu padarīt obligātu dalītas pārvaldības gadījumos un ES mēroga melnā saraksta izveides nolūkā; norāda arī to, ka EDES nenošķir lielāku uzņēmumu meitasuzņēmumus; turklāt aicina dalībvalstis obligāti izmantot datizraces un datu bagātināšanas instrumentu Arachne , lai panāktu lielāku pārredzamību attiecībā uz KLP un Eiropas strukturālo un investīciju fondu līdzekļu saņēmējiem un efektīvi un lietderīgi identificētu problemātiskos ekonomikas dalībniekus un ar tiem saistītās privātpersonas vai fiziskās personas, kā arī labāk novērstu un atklātu krāpnieciskas darbības; atzīst, ka pirmie Arachne pielāgojumi ir jāīsteno jau līdz 2022. gada otrā ceturkšņa beigām; uzsver, ka Arachne un EDES , kā arī institucionālo un valstu datubāzu sadarbspējai un saskaņošanai ir izšķiroša nozīme, lai nodrošinātu efektīvu informācijas apmaiņu ar mērķi nepieļaut un atklāt ar ES budžetu saistītu krāpšanu; uzskata, ka Eiropas izmeklēšanas struktūrām vajadzētu būt pilnīgai piekļuvei Arachne ;

43. mudina dalībvalstis atbalstīt zemes īpašumtiesību sistēmu sadarbspēju, zemes gabalu identifikācijas sistēmas, dzīvnieku identifikācijas sistēmas un integrētās administrācijas kontroles sistēmu (IAKS) salīdzināmību, lai panāktu pārredzamību attiecībā uz galīgajiem faktiskajiem lietotājiem un slēptiem mātesuzņēmumiem ar meitasuzņēmumiem dažādās dalībvalstīs, tādējādi atvieglojot un uzlabojot pārbaudes procesu;

44. atgādina, ka dati uzņēmumu un to faktisko īpašnieku identificēšanai bieži vien nav viegli pieejami un dažkārt nav pieejami vispār, jo ir 292 ziņošanas sistēmas informācijas atklāšanai par KLP un kohēzijas politikas finansējuma saņēmējiem, un tāpēc informācija patlaban ir sadrumstalota simtiem reģionālās, valsts un starpreģionālās ziņošanas sistēmās, kas sniedz tikai pamatinformāciju par tiešajiem saņēmējiem; tā kā tas apgrūtina datu vākšanu, apstrādi un atklāšanu attiecībā uz dalītas pārvaldības un lauksaimniecības līdzekļu faktiskajiem īpašniekiem un galasaņēmējiem un galu galā traucē iegūt visaptverošu pārskatu par šīm personām un ES līdzekļu apmēru, ko tās saņem, kā arī atklāt krāpšanas un korupcijas modeļus un pienācīgi izmeklēt ES līdzekļu nepareizu izmantošanu;

45. uzskata, ka ir būtiski standartizēt datu vākšanu, un uzsver, ka ir svarīgi konsolidēt un saskaņot esošās ziņošanas sistēmas, izveidojot kopēju datubāzi ES līmenī; atkārtoti aicina Komisiju steidzami izveidot standartizētu ES mēroga un sadarbspējīgu digitālu ziņošanas un uzraudzības sistēmu, kas ietvertu instrumentu Arachne , bet ne tikai to, kā arī uzlabot uzraudzības speciālistu un pilnvaroto maksātāju apmācību uz vietas; uzsver, ka šajā sistēmā ir jāiekļauj informācija par galasaņēmējiem un faktiskajiem īpašniekiem un jānodrošina iespēja apkopot visas atsevišķās summas, kas attiecas uz vienu un to pašu saņēmēju vai faktisko īpašnieku, kopējā visu to subsīdiju summā, kas saņemtas no dalītas pārvaldības fondiem;

46. norāda, ka pienākums identificēt faktisko īpašnieku būtu jāpiemēro vismaz tad, ja kādai fiziskai vai juridiskai personai pieder vairāk nekā 15 % attiecīgā uzņēmuma; uzsver, ka uzņēmuma akcijas, kas pieder radiniekiem, būtu jāapkopo un jāuzskaita kā viens kopums;

47. uzskata, ka neviens no iepriekš minētajiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem neizslēdz Tiesiskuma nosacījumu regulā definētā tiesiskuma nosacījumu mehānisma izmantošanu gadījumos, kad Komisija uzskata, ka citi instrumenti nav pietiekami efektīvi, lai aizsargātu ES budžetu; turklāt uzsver, ka atšķirībā no EPPO regulas (kas nav spēkā piecās dalībvalstīs) piemērošanas jomas Tiesiskuma nosacījumu regula tieši un vienlīdzīgi attiecas uz visām dalībvalstīm;

48. pauž nožēlu par to, ka kopš 2021. gada 1. janvāra Komisija nav spējusi pienācīgi rīkoties, lai piemērotu Tiesiskuma nosacījumu regulu, kas stājās spēkā šajā dienā; atkārtoti pauž Parlamenta nostāju, ka Tiesiskuma nosacījumu regula ir jāpiemēro bez izņēmumiem no 2021. gada 1. janvāra; norāda, ka Komisija sāka dialogu ar Ungāriju un Poliju, 2021. gada novembra vidū nosūtot vēstules; pauž nožēlu par to, ka Komisija liedz Parlamentam piekļuvi šīm vēstulēm un tādējādi liek tam paļauties uz mediju ziņojumiem pastāvīgas informācijas par jaunākajām norisēm gūšanas nolūkā; tomēr uzskata, ka nosūtītās neoficiālās vēstules nav uzskatāmas par pietiekamu regulas piemērošanu, un tādēļ uzstāj, ka Komisijai nekavējoties un bez diskriminācijas būtu jāsāk piemērot regulu;

49. atzinīgi vērtē Komisijas Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorāta nesen pausto apliecinājumu tam, ka nākamajā gadā, lai izvairītos no interešu konflikta gadījumiem, piecās dalībvalstīs ( 26 ) tiks veiktas padziļinātas pārbaudes uz vietas, galveno uzmanību pievēršot kontroles mehānismu stabilitātei;

50. uzsver pētniecisko žurnālistu svarīgo lomu cīņā pret korupciju, krāpšanu un nelikumīgām darbībām, kuras negatīvi ietekmē ES budžetu; šajā sakarībā atkārtoti norāda, ka pētnieciskā žurnālistika ir jāaizsargā pret stratēģisku tiesvedību pret sabiedrības līdzdalību, kā arī pret personisku aizskaršanu, iebiedēšanu un dzīvības apdraudēšanu; uzsver, ka ir svarīgi veicināt trauksmes celšanu, vienlaikus nodrošinot tiesiskās garantijas saskaņā ar ES tiesību aktiem;

51. šajā sakarībā pauž dziļas bažas par to, ka “Pandoras dokumentos” ir norādīts, ka bijušais Čehijas premjerministrs Andrejs Babišs ir izmantojis ārzonas finansējumu, lai iegādātos nekustamo īpašumu Francijā, tajā pat laikā piedaloties lēmumu pieņemšanā Eiropadomē par tādiem jautājumiem kā daudzgadu finanšu shēma un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas tiesību akti;

52. aicina Komisiju uzstāt uz piemērojamo noteikumu stingru un precīzu īstenošanu, izmantot visus pieejamos avotus un likt lietā efektīvas pārvaldības un kontroles sistēmas, lai novērstu korupcijas, krāpšanas un interešu konfliktu risku, kā arī labāk uzraudzīt lauksaimniecības maksājumu aģentūru situāciju un to oficiālo un neoficiālo neatkarību; uzskata, ka pamatīga revīzija un kontrole gan valstu, gan Eiropas līmenī ir galvenie ES līdzekļu aizsardzības priekšnoteikumi; pauž nožēlu par to, ka jaunajā KLP nav panākts pietiekams progress cīņā pret oligarhiskām struktūrām, piemēram, ir ierobežotas informācijas un pārredzamības prasības attiecībā uz galasaņēmējiem un tiek saglabāta maksimālā apjoma noteikšanas brīvprātība, kas traucē lauksaimniecības līdzekļu taisnīgāku sadali; pauž satraukumu par to, ka jaunajā KLP nav stiprināta kontroles sistēmu loma Eiropas līmenī;

53. uzsver, ka Krāpšanas apkarošanas koordinācijas dienestiem ( AFCOS ) ir svarīga nozīme ES budžeta aizsardzībā pret krāpšanu attiecīgajās valstīs; tādēļ atkārtoti norāda, ka dalībvalstīm ir jānodrošina, ka vadošajām iestādēm un AFCOS ir pietiekami resursi un vajadzīgās prasmes un kompetences, lai izstrādātu krāpšanas apkarošanas stratēģijas un īstenotu efektīvus krāpšanas apkarošanas pasākumus un praksi;

54. norāda, ka saskaņā ar ANM regulu, kas ir daļa no DFS 2021.–2027. gadam paketes, dalībvalstīm ir jānodrošina efektīva interešu konfliktu, korupcijas un krāpšanas novēršana, atklāšana un labošana, dubultas finansēšanas un fiktīvas aktīvu reģistrācijas novēršana un līdzekļu izmaksas pārredzamība, kā arī jāpadara stingrāki noteikumi par līdzekļu galasaņēmēju pareizu identifikāciju; aicina Komisiju nodrošināt, ka budžeta lēmējinstitūcijas iestādes tiek informētas par visiem gadījumiem, kad līdzekļi no ārpusbudžeta instrumentiem netiek izmaksāti, jo ir saņemta informācija par iespējamu nepareizu izmantošanu, korupciju, krāpšanu vai tiesiskuma pārkāpumiem, un kad dalībvalstīs nav ieviestas pietiekamas un efektīvas krāpšanas apkarošanas sistēmas aicina Padomi pieņemt tikai tos ANM plānus, kas atbilst visiem atbalsta saņemšanai izvirzītajiem juridiskajiem, sociālajiem un politikas nosacījumiem; uzsver, ka dalībvalstīm savos ANM plānos ir arī jāizskaidro attiecīgie pasākumi un jāiekļauj kopsavilkums par apspriešanās procesu valsts līmenī, kā arī izklāsts par kontroles un revīzijas sistēmu, kas ieviesta, lai nodrošinātu ES finanšu interešu aizsardzību;

55. atgādina, ka ANM rezultātu pārskats kalpos par pamatu atveseļošanas un noturības dialogam un ka Komisijai tas būtu jāatjaunina divreiz gadā; šajā sakarībā aicina Komisiju nodrošināt, ka tiek rūpīgi uzraudzīts progress, kas panākts plānoto starpposma rādītāju un mērķrādītāju sasniegšanā, stingri ievērojot ANM regulu un pamatojoties uz noteiktajiem kopējiem rādītājiem un ziņošanas metodiku; atgādina, ka ar ANM saistās nosacījumi, kas garantē līdzekļu pārredzamu izmantošanu, un ka tam būtu jānovērš korupcija vai krāpšana, dubulta finansēšana vai interešu konflikti; uzskata, ka kontroles būtu jāattiecina arī uz izmaksām, kas faktiski radušās galasaņēmējiem; uzsver Parlamenta un Komisijas kopīgos centienus, kuru rezultātā dalībvalstīm tagad ir pienākums sniegt informāciju par galasaņēmējiem;

56. uzsver — lai aizsargātu ES finanšu intereses un jo īpaši nepieļautu un atklātu krāpšanu, korupciju un interešu konfliktus, ir svarīgi zināt, kā tiek izlietoti ES līdzekļi un kas patiešām gūst labumu no ES līdzekļiem, jo lielākie saņēmēji bieži vien slēpjas aiz sarežģītām īpašumtiesību struktūrām, tostarp tādām, kas bāzējas nodokļu oāzēs, padarot identifikācijas procesu vēl nepārredzamāku;

57. atkārtoti aicina dalībvalstis — ņemot vērā 2020. gada 16. decembra Iestāžu nolīgumu un jau vairākās rezolūcijās pausto aicinājumu — ieviest vienotu, integrētu un sadarbspējīgu ziņošanas un uzraudzības sistēmu, ko izstrādājusi Komisija un kas cita starpā ietver arī vienotu datizraces un riska novērtēšanas rīku, lai piekļūtu datiem, kā arī uzglabātu, apkopotu un analizētu datus par tiem, kuri galu galā gūst tiešu vai netiešu labumu no ES finansējuma;

58. uzskata — lai nodrošinātu pēc iespējas lielāku pārredzamību attiecībā uz ES līdzekļu izlietojumu, ir būtiski, lai šāda datubāze pēc iespējas lielākā mērā tiktu izstrādāta saskaņā ar piemērojamiem datu aizsardzības noteikumiem un attiecīgo Eiropas Savienības Tiesas judikatūru un lai attiecīgi nesensitīvi dati tiktu darīti pieejami sabiedrībai kodolīgā, visaptverošā un lietotājdraudzīgā veidā, tādējādi uzlabojot sabiedrības kontroli un uzticēšanos ES publisko izdevumu jomā;

59. atkārtoti norāda, ka ES līdzekļu pareiza finanšu pārvaldība ir ārkārtīgi svarīga; pauž nožēlu par to, ka datubāzēs par ES līdzekļu saņēmējiem nav informācijas par galasaņēmējiem un to faktiskajiem īpašniekiem; pauž nožēlu par to, ka kontroles iestādēm nav iespējams noteikt finansējuma galasaņēmējus; pauž dziļu nožēlu par to, ka nevalstiskās organizācijas (NVO) ir tikušas izmantotas, lai slēptu teroristu un ekstrēmistu organizāciju finansēšanu; uzsver savu nostāju, ka kopīgi noteikumi par saņēmēju pārredzamību būtu jāpiemēro arī jumta organizācijām, kas saņem ES līdzekļus un nodod tos savā tīklā iekļautajām NVO, lai nodrošinātu, ka Komisijai un kontroles iestādēm ir iespēja revidēt projektu mērķus un galasaņēmējus; pauž nožēlu par to, ka Komisija nav ierosinājusi saskaņotu NVO definīciju, uz kuras pamata tā varētu uzraudzīt galasaņēmējus; norāda, ka Finanšu regulā ir izklāstīti noteikumi par atlasi un finansējuma piešķiršanu šīm vienībām, kā arī par kontroles mehānismiem; aicina Komisiju pārskatīt Finanšu regulu arī termina “NVO” definēšanas nolūkā, ieviešot skaidras NVO kategorijas, un paplašināt kontroli, attiecinot to arī uz izmaksām, kas faktiski radušās galasaņēmējiem;

60. pauž dziļu nožēlu par to, ka DFS paketē kā tādā nav pienācīgi iestrādāta ES budžeta aizsardzība, tostarp visaptveroša informācijas apstrāde, viegla piekļūstamība, padziļinātas revīzijas iespējamība un pamatīga kontrole, kā arī iespēja uzraudzīt un izvērtēt finansētās darbības un veikt turpmākus pasākumus saistībā ar tām, kā paredzēts ANM regulā; atzīst, ka šis trūkums ārkārtīgi vājina gan īstenošanas darbību pārredzamību, gan kontroles un uzraudzības efektivitāti;

61. secina — lai gan jaunajā DFS tiek izmantoti konkrēti instrumenti, piemēram, ir palielinātas īpašajiem instrumentiem budžetā paredzētās summas un iekļauts budžeta mehānisms tiesiskuma nodrošināšanai, joprojām pastāv iespēja ieviest papildu instrumentus pret oligarhiju vērstas prakses stiprināšanai un šo jautājumu varētu risināt saistībā ar gaidāmo Finanšu regulas pārskatīšanu;

o

o o

62. uzdod priekšsēdētājai šo rezolūciju nosūtīt Padomei un Komisijai.

(1) OV L 433 I, 22.12.2020., 11. lpp.

(2) OV L 57, 18.2.2021., 17. lpp.

(3) OV L 193, 30.7.2018., 1. lpp.

(4) OV L 433 I, 22.12.2020., 1. lpp.

(5) OV L 198, 28.7.2017., 29. lpp.

(6) OV L 283, 31.10.2017., 1. lpp.

(7) OV L 433 I, 22.12.2020., 28. lpp.

(8) OV C 445, 29.10.2021., 15. lpp.

(9) 2022. gada 16. februāra spriedumi: Ungārija/ Parlaments un Padome C-156/21, EU:C:2022:97 un Polija/ Parlaments un Padome C-157/21, EU:C:2022:98.

(10) OV C 388, 13.11.2020., 157. lpp.

(11) OV C 362, 8.9.2021., 37. lpp.

(12) OV C 67, 8.2.2022., 56. lpp.

(13) OV C 395, 29.9.2021., 63. lpp.

(14) OV C 506, 15.12.2021., 64. lpp.

(15) OV C 99, 13.3.2022., 218. lpp.

(16) Pieņemtie teksti, P9_TA(2021)0439.

(17) OV C 494, 8.12.2021., 61. lpp.

(18) OV C 67, 8.2.2022., 86. lpp.

(19) Pieņemtie teksti, P9_TA(2021)0438.

(20) Īstenota 26 dalībvalstīs, izņemot Dāniju.

(21) 1999. gada 16. jūnija spriedums lietā T-277/97 Ismeri Europa Srl / Revīzijas palāta, EU:T:1999:124.

(22) Sabeb u. c., “Where does the EU money go? An analysis of the implementation of CAP funds in Bulgaria, the Czech Republic, Hungary, Slovakia and Romania”(Kā tiek izlietoti ES līdzekļi? KLP līdzekļu izlietojuma analīze Bulgārijā, Čehijā, Ungārijā, Slovākijā un Rumānijā) (pētījums par kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) īstenošanu), ziņojums, ko pasūtījusi Verts/ALE grupa Eiropas Parlamentā, 2021. gada februāris.

(23) Bulgārija, Čehija, Ungārija, Slovākija un Rumānija.

(24) Eiropas Komisija, “Direct payments to agricultural producers – graphs and figures – financial year 2020” (Tiešie maksājumi lauksaimniecības produktu ražotājiem — diagrammas un skaitļi, 2020. finanšu gads).

(25) Komisāra J. Hāna atbildes uz CONT komitejas rakstisko anketu, kas sniegtas 2019. gada 11. novembrī notikušajā uzklausīšanā un ir pieejamas šeit: https://emeeting.europarl.europa.eu/emeeting/committee/en/agenda/201911/CONT? meeting=CONT-2019-1111_1&session=11-11-09-00, 63.–64. lpp.

(26) Rumānija, Polija, Bulgārija, Kipra un Malta.