Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par Eiropas Savienības Aģentūru tiesībaizsardzības sadarbībai un apmācībai (Eiropolu), un ar kuru atceļ Lēmumu 2009/371/TI un Lēmumu 2005/681/TI /* COM/2013/0173 final - 2013/0091 (COD) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS Eiropas Policijas birojs (Eiropols) tika izveidots kā starpvaldību struktūra, ko reglamentēja starp dalībvalstīm noslēgta konvencija, kura stājās spēkā 1999. gadā. Ar Padomes 2009. gadā pieņemtu lēmumu Eiropols kļuva par ES aģentūru, ko finansē no ES budžeta. Eiropola uzdevums ir sniegt atbalstu valstu tiesībaizsardzības dienestu darbībai un to savstarpējai sadarbībai, lai novērstu smagus noziegumus un terorismu un cīnītos pret tiem. Eiropols veicina informācijas apmaiņu starp dalībvalstu tiesībaizsardzības iestādēm un veic noziedzības analīzi, lai palīdzētu valstu policijas spēkiem veikt pārrobežu izmeklēšanu. Līguma par Eiropas Savienības darbību 88. pantā paredzēts, ka Eiropolu pārvalda ar regulu, kuru pieņem ar parasto likumdošanas procedūru. Tajā arī prasīts, lai likumdevēji noteiktu kārtību Eiropola darbību pārraudzībai, ko Eiropas Parlaments veic kopā ar valstu parlamentiem. Eiropas Policijas akadēmiju (CEPOL) kā ES aģentūru izveidoja 2005. gadā, un tā ir atbildīga par darbībām saistībā ar tiesībaizsardzības amatpersonu apmācību. Tās mērķis ir veicināt sadarbību starp valstu policijas spēkiem, rīkojot kursus, kam piemīt policijas darbības Eiropas dimensija. Tā nosaka kopējas mācību programmas par konkrētām tēmām, izplata attiecīgus pētniecības rezultātus un labāko praksi, koordinē augstāko policijas amatpersonu un mācībspēku apmaiņas programmu un var darboties kā partnere ES dotācijās konkrētiem projektiem. Eiropadome „Stokholmas programmā – atvērta un droša Eiropa tās pilsoņu un viņu aizsardzības labā”[1] aicināja Eiropolu kļūt par „centru informācijas apmaiņai starp dalībvalstu tiesībaizsardzības iestādēm, pakalpojumu sniedzēju un platformu, ko var izmantot tiesībaizsardzības dienesti,” un prasīja izveidot Eiropas apmācības shēmas un apmaiņas programmas visu attiecīgo tiesībaizsardzības profesiju pārstāvjiem valstu un ES līmenī, paredzot CEPOL būtisku lomu Eiropas dimensijas nodrošināšanā. Paziņojumā „ES iekšējās drošības stratēģija darbībā – pieci soļi pretim drošākai Eiropai”[2] Komisija noteica galvenos uzdevumus, principus un pamatnostādnes rīcībai saistībā ar drošības jautājumiem ES iekšienē un ierosināja vairākas darbības, iesaistot Eiropolu un CEPOL, lai pievērstos riskiem, kurus drošībai rada smagā noziedzība un terorisms. Pēdējo desmit gadu laikā ES ir pieredzējusi smagās un organizētās noziedzības pieaugumu, kā arī noziegumu veidu dažādošanos.[3] Eiropola ES Smagās un organizētās noziedzības 2013. gada draudu novērtējumā (SOCTA 2013) konstatēts, ka „smagā un organizētā noziedzība kļūst par arvien dinamiskāku un kompleksāku parādību un joprojām rada būtiskus draudus ES drošībai un labklājībai.”[4] Pētījumā arī norādīts, ka „arī globalizācijas ietekme uz sabiedrību un uzņēmējdarbību ir veicinājusi būtisku jaunu noziedzīgas darbības veidu rašanos, noziedznieku tīkliem izmantojot tiesiskā regulējuma nepilnības, darbojoties internetā un izmantojot ekonomiskās krīzes izraisītus apstākļus, lai, īpaši neriskējot, gūtu ieņēmumus no noziedzīgām darbībām.”[5] Internets tiek izmantots, lai organizētu un veiktu noziedzīgas darbības, un tas kalpo par saziņas līdzekli un vietu darījumu veikšanai, vervēšanai un finanšu pakalpojumiem. Turklāt tas veicina jaunus kibernoziedzības veidus, krāpšanos ar maksājumu kartēm, kā arī materiālu izplatīšanu, kuros redzama seksuālā vardarbība pret bērniem[6]. Tādējādi smagie noziegumi nodara arvien lielāku kaitējumu cietušajiem, rada lielus zaudējumus ekonomikai un grauj drošības sajūtu, bez kuras cilvēki nevar efektīvi īstenot savas brīvības un individuālās tiesības. Tādi noziegumi kā cilvēku tirdzniecība[7], nelikumīga narkotiku tirdzniecība[8] un šaujamieroču tirdzniecība[9], finanšu noziegumi, piemēram, korupcija[10], krāpšana[11] un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšana[12] un kibernoziedzība[13] ne vien apdraud Eiropas iedzīvotāju personīgo un ekonomisko drošību, bet arī rada milzīgus ieņēmumus no noziedzīgām darbībām, kas stiprina noziedznieku tīklu varenību un atņem publiskajām iestādēm tik nepieciešamos ieņēmumus. Būtiskus draudus ES drošībai aizvien rada terorisms, jo Eiropas valstu sabiedrības joprojām ir pakļautas teroristu uzbrukumu draudiem[14]. Noziedzība ir viens no pieciem galvenajiem faktoriem, kas satrauc ES pilsoņus.[15] Atbildēs uz jautājumu, uz kurām jomām ES iestādēm būtu jāliek lielāks uzsvars, cīņa pret noziedzību tiek minēta ceturtajā vietā.[16] Nesen veiktā apsekojumā vairums ES interneta lietotāju pauda lielas bažas par kiberdrošību un kibernoziedzību.[17] To ņemot vērā, ir nepieciešamas ES aģentūras, kas efektīvi sniegtu atbalstu sadarbībai, informācijas apmaiņai un apmācībai tiesībaizsardzības jomā. Vienotajā pieejā par ES decentralizētajām aģentūrām, kuru 2012. gada jūlijā apstiprināja Eiropas Parlaments, Padome un Komisija[18], ir izklāstīti principi tādu aģentūru kā Eiropols un CEPOL pārvaldības kārtībai. Vienotajā pieejā arī norādīts, ka “aģentūru apvienošana būtu jāapsver gadījumos, kad to attiecīgie pienākumi pārklājas, kad varētu apvienot sinerģijas vai kad aģentūras būtu daudz efektīvākas, ja tās iekļautu lielākā struktūrā”. Apvienojot Eiropolu un CEPOL vienotā aģentūrā, kas atrastos pašreizējā Eiropola galvenajā mītnē Hāgā, tiktu panākta būtiska sinerģija un efektivitāte. Apvienojot Eiropola policijas operatīvās sadarbības zinātību ar CEPOL speciālajām zināšanām apmācības un izglītības jomā, tiktu stiprinātas saites un panākta sinerģija starp abām jomām. Kontakti starp operatīvajiem un apmācības darbiniekiem, kas strādātu vienotā aģentūrā, palīdzētu konstatēt apmācības vajadzības, tādējādi vairojot ES apmācības būtiskumu un labāk koncentrētos uz galvenajiem aspektiem, no kā iegūtu ES policijas sadarbība kopumā. Tiktu novērsta atbalsta funkciju dublēšanās, un gūtos ietaupījumus varētu pārvietot uz citām pozīcijām un ieguldīt galvenajās operatīvajās un apmācības funkcijās. Tas ir īpaši svarīgi ekonomikas kontekstā, ņemot vērā to, ka valstu un ES resursi ir ierobežoti un resursi ES tiesībaizsardzības apmācības stiprināšanai citādi varētu nebūt pieejami. Tādēļ šajā regulas priekšlikumā ir sniegts tiesiskais regulējums jaunam Eiropolam, kas būtu tiesību un saistību pārņēmējs un aizstātu Eiropolu, kas izveidots ar Padomes 2009. gada 6. aprīļa Lēmumu 2009/371/TI, ar ko izveido Eiropas Policijas biroju (Eiropolu), un CEPOL, kas izveidota ar Padomes Lēmumu 2005/681/TI, ar ko izveido Eiropas Policijas akadēmiju (CEPOL). Priekšlikums atbilst Lisabonas Līguma prasībām, Stokholmas programmā paredzētajam, dokumentā “ES Iekšējās drošības stratēģija darbībā” izvirzītajām prioritātēm un Vienotajai pieejai par ES decentralizētajām aģentūrām. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI Dialogi par Eiropola, CEPOL un ES tiesībaizsardzības apmācības reformas sagatavošanu notika 2010. un 2011. gadā starp Komisiju un Eiropas Parlamenta, Eiropas Savienības Padomes un Eiropola valdes un CEPOL valdes pārstāvjiem, kā arī valstu parlamentu pārstāvjiem. Saskaņā ar savu „labāka regulējuma” politiku Komisija veica divus politikas alternatīvu ietekmes novērtējumus attiecībā uz Eiropolu un CEPOL.[19] Ietekmes novērtējums par Eiropolu balstījās uz diviem politikas mērķiem – vairot dalībvalstu informācijas sniegšanu Eiropolam un izveidot datu apstrādes vidi, kas ļauj Eiropolam pilnībā sniegt palīdzību dalībvalstīm smagās noziedzības un terorisma novēršanā un apkarošanā. Attiecībā uz pirmo minēto mērķi tika novērtēti divi politikas risinājumi – i) precizēt dalībvalstu juridisko pienākumu sniegt Eiropolam datus, paredzot katrai dalībvalstij atsevišķi stimulus un ziņošanas mehānismu par sniegumu, un ii) sniegt Eiropolam piekļuvi attiecīgajām valstu tiesībaizsardzības datubāzēm uz „trāpījums ir”/ „trāpījuma nav” pamata. Attiecībā uz politikas mērķi saistībā ar datu apstrādes vidi tika vērtēti divi politikas risinājumi: i) abu esošo analīzes darba datņu apvienošana vienā un ii) jauna apstrādes vide, izveidojot procesuālos aizsardzības pasākumus, lai īstenotu datu aizsardzības principus, īpašu uzsvaru liekot uz integrētu privātuma aizsardzību. Ietekmes novērtējums par CEPOL tika balstīts uz diviem politikas mērķiem – i) nodrošināt kvalitatīvāku, apvienotāku un saskanīgāku apmācību plašākam tiesībaizsardzības amatpersonu lokam pārrobežu jautājumos un ii) izveidot satvaru, lai to sasniegtu saskaņā ar Vienoto pieeju par ES decentralizētajām aģentūrām. Tā kā Komisija iesniedz Tiesībaizsardzība apmācības shēmu, kuras īstenošanai būs nepieciešami papildu resursi, Komisija izskatīja dažādus risinājumus, tostarp CEPOL kā atsevišķas aģentūras stiprināšanu un racionalizēšanu un CEPOL un Eiropola funkciju pilnīgu vai daļēju apvienošanu jaunā Eiropola aģentūrā. Atbilstīgi Komisijas izveidotajai metodoloģijai katrs politikas risinājums tika novērtēts ar starpdienestu vadības grupas palīdzību, ņemot vērā tā ietekmi uz drošību, izmaksām (tostarp uz ES iestāžu budžetu) un uz pamattiesībām. Kopējās ietekmes novērtējuma rezultātā tika izstrādāts vēlamais politikas risinājums, kas ir iekļauts šajā priekšlikumā. Saskaņā ar novērtējumu tā īstenošanas rezultātā tiktu palielināta Eiropola efektivitāte, tam darbojoties kā aģentūrai, kas sniedz visaptverošu atbalstu tiesībaizsardzības amatpersonām Eiropas Savienībā. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Priekšlikuma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 88. pants un 87. panta 2. punkta b) apakšpunkts. Tiesību akta priekšlikuma mērķis un saturs Šā priekšlikuma mērķi ir šādi. · Pielāgot Eiropolu Lisabonas līguma prasībām, izveidojot Eiropola tiesisko regulējumu regulas veidā un ieviešot mehānismu Eiropola darbību kontrolei, kuru veic Eiropas Parlaments kopā ar valstu parlamentiem. Šādi tiktu veicināta Eiropola demokrātiskā leģitimitāte un atbildība Eiropas pilsoņu priekšā. · Pildīt Stokholmas programmas mērķus, padarot Eiropolu par „centru informācijas apmaiņai starp dalībvalstu tiesībaizsardzības iestādēm” un izveidojot Eiropas apmācības shēmas un apmaiņas programmas visiem attiecīgiem tiesībaizsardzības profesiju pārstāvjiem valsts un ES līmenī. · Piešķirt Eiropolam jaunus pienākumus, lai tas varētu sniegt visaptverošāku atbalstu tiesībaizsardzības iestādēm dalībvalstīs. Tostarp Eiropols pārņemtu pašreizējos CEPOL uzdevumus tiesībaizsardzības amatpersonu apmācības un Tiesībaizsardzības apmācības shēmas izstrādes jomā. Tas ietver arī iespēju, ka Eiropolā būtu izvietoti ES specializētās zinātības centri dažu noziedzības veidu apkarošanai, uz kuriem attiecas Eiropola mērķi, īpaši Eiropas Kibernoziedzības centrs. · Nodrošināt Eiropolam stingru datu aizsardzības režīmu, īpaši, lai nodrošinātu, ka Eiropola datu aizsardzības uzraudzītājs ir pilnīgi neatkarīgs, var darboties efektīvi un viņam ir pietiekamas iejaukšanās pilnvaras. · Uzlabot Eiropola pārvaldību, cenšoties uzlabot efektivitāti un pielāgojot Eiropolu principiem, kas noteikti Vienotajā pieejā par ES decentralizētajām aģentūrām. Minētos mērķus ar priekšlikumu sasniedz šādā veidā. 1. Eiropola pielāgošana Lisabonas līguma prasībām, palielinot tā pārskatatbildību Regula nodrošina, ka Eiropola darbības pārrauga ES pilsoņu demokrātiski ievēlēti pārstāvji. Ierosinātie noteikumi atbilst Komisijas 2010. gada Paziņojumam par procedūrām Eiropola darbību pārraudzībai, kuru veic Eiropas Parlaments kopā ar valstu parlamentiem.[20] Konkrēti, Eiropas Parlaments un valstu parlamenti · katru gadu saņem informāciju ar gada darbības pārskatu un galīgo pārskatu starpniecību; · informācijas nolūkos saņem draudu novērtējumus, stratēģiskās analīzes un vispārējos ziņojumus par stāvokli saistībā ar Eiropola mērķiem, kā arī Eiropola pasūtīto pētījumu un novērtējumu rezultātus un sadarbības vienošanās ar trešo valstu iestādēm, lai īstenotu starptautiskos nolīgumus, kurus Eiropas Savienība noslēgusi ar attiecīgo trešo valsti; · informācijas nolūkos saņem daudzgadu un gada darba programmas, kad tās tiek pieņemtas; · saņem ziņojumus par informācijas apjomu un kvalitāti, kuru Eiropolam sniegusi katra dalībvalsts, un par to valsts vienību sniegumu; · var apspriest ar izpilddirektoru un valdes priekšsēdētāju jautājumus par to, kā Eiropols ņem vērā pienākumu ievērot diskrētumu un konfidencialitāti. Turklāt Eiropas Parlaments · pilda savu budžeta iestādes pienākumu, konkrēti, saņem tāmi, saņem budžeta un finanšu pārvaldības ziņojumu par attiecīgo finanšu gadu, var lūgt jebkādu informāciju, kas nepieciešama budžeta izpildes apstiprinājuma procedūrai, un sniedz izpilddirektoram apstiprinājumu par budžeta izpildi; · ir iestāde, ar kuru apspriežas par Eiropola daudzgadu darba programmu; · saņem informāciju par Eiropola gada darba programmu; · var aicināt valdes izraudzīto kandidātu uz Eiropola izpilddirektora vai izpilddirektora vietnieka amatu uz uzklausīšanu parlamenta kompetentajā komitejā; · var aicināt izpilddirektoru atbildēt uz tā jautājumiem par savu sniegumu. Lai Eiropas Parlaments varētu īstenot pārraudzību, bet vienlaikus tiktu garantēta operatīvās informācijas konfidencialitāte, Eiropolam un Eiropas Parlamentam nepieciešams noslēgt darba vienošanos par piekļuvi Eiropas Savienības klasificētajai informācijai un sensitīvai neklasificētai informācijai, kuru apstrādā Eiropols vai ar tā starpniecību. 2. Eiropols kā centrs informācijas apmaiņai starp dalībvalstu tiesībaizsardzības iestādēm Lai uzlabotu Eiropola izlūkdatu ainu tā, lai tas varētu sniegt labāku atbalstu dalībvalstīm un labāku informāciju, uz ko balstīt ES politikas izstrādi, priekšlikuma mērķis ir stiprināt dalībvalstu veikto informācijas sniegšanu Eiropolam. Tas tiek panākts, stiprinot dalībvalstu pienākumu sniegt Eiropolam attiecīgos datus. Tiek piedāvāts stimuls, paplašinot tiesībaizsardzības dienestu iespējas saņemt finansiālu atbalstu pārrobežu izmeklēšanai jomās, izņemot euro viltošanu. Tiek ieviests ziņošanas mehānisms, lai uzraudzītu, kā dalībvalstis sniedz Eiropolam datus. Lai Eiropols varētu labāk veidot saiknes starp datiem, kas jau ir tā rīcībā, un attiecīgi tos analizēt, ir pārprojektēta aģentūras apstrādes arhitektūra. Tajā vairs netiek iepriekš definētas datubāzes vai sistēmas, bet gan pieņemta privātuma integrētas aizsardzības pieeja un pilnīga pārredzamība attiecībā uz Eiropola datu aizsardzības inspektoru un Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju (EDAU). Augsti datu aizsardzības un datu drošības standarti tiek sasniegti, izmantojot procesuālos aizsardzības pasākumus, kurus piemēro visai konkrēta veida informācijai. Regulā tiek sīki noteikti datu apstrādes darbību nolūki (šķērspārbaude, stratēģiskā analīze vai cita vispārīga rakstura operatīvā analīze konkrētos gadījumos), informācijas avoti un kas var piekļūt datiem. Tajā tiek arī uzskaitītas personas datu kategorijas un datu subjektu kategorijas, kuru datus var vākt katrai konkrētai informācijas apstrādes darbībai. Tādējādi Eiropols varētu pielāgot savu IT arhitektūru turpmākiem ES tiesībaizsardzības iestāžu uzdevumiem un vajadzībām. Kad tā būtu gatava, Eiropols varētu sasaistīt un analizēt attiecīgos datus, samazināt kavējumus tendenču un rīcības modeļu apzināšanā un samazināt datu vairākkārtīgu glabāšanu. Vienlaikus tiktu garantēti augsti datu aizsardzības standarti. Minēto standartu ievērošanu uzraudzītu Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs. Tādējādi Eiropola analītiķi iegūtu plašāku smagās noziedzības un terorisma ainu ES. Viņi spētu ātri noteikt tendences un rīcības modeļus visām noziedzības izpausmēm un izstrādāt visaptverošākus un atbilstīgākus izlūkdatu ziņojumus, lai sniegtu atbalstu dalībvalstu tiesībaizsardzības iestādēm. 3. Jauni pienākumi – apmācība un ES centru veidošana, lai cīnītos pret konkrētiem noziegumiem Lai panāktu sinerģiju saistībā ar ES atbalstu policijas darbībai un pilnībā varētu īstenot ES Tiesībaizsardzības apmācības shēmu, kas tiek ierosināta līdztekus šai regulai,[21] Eiropols pārņems un izvērsīs tālāk uzdevumus, ko iepriekš veica CEPOL. Ciešāka saikne starp apmācību un operatīvo darbu nodrošinās tiesībaizsardzības amatpersonu mērķtiecīgāku un atbilstīgāku apmācību. Eiropols ar jauna departamenta – tā dēvētās Eiropola akadēmijas – starpniecību uzņemsies atbildību par tiesībaizsardzības amatpersonu apmācības atbalstīšanu, izstrādi, sniegšanu un koordinēšanu stratēģiskā līmenī un nevis vienīgi attiecībā uz augstākajām policijas amatpersonām (kā tas ir saskaņā ar pašreizējo CEPOL lēmumu). Ar šiem pasākumiem pievērsīsies vajadzībām pēc informētības un zināšanām par starptautiskiem un Savienības instrumentiem, pamudinājumam uz pārrobežu sadarbību, specializētām zināšanām konkrētās noziedzības vai policijas darbības tematiskajās jomās un sagatavošanās pasākumiem dalībai ES civilās policijas misijās trešās valstīs. Tā būs atbildīga par izglītības līdzekļu izstrādi un izvērtēšanu saistībā ar vajadzībām, kas noteiktas regulāros apmācības vajadzību novērtējumos. Tā sniegs ieguldījumu pētniecībā un attiecīgos gadījumos centīsies veicināt un veidot partnerības ar Savienības struktūrām un privātām akadēmiskām iestādēm. Valdes sastāvs, funkcijas un procedūras atspoguļo Eiropola jaunos uzdevumus saistībā ar tiesībaizsardzības apmācību, kā arī labāko praksi, kas izklāstīta Vienotajā pieejā par ES decentralizētajām aģentūrām. Valdei padomus sniegs zinātniska komiteja, lai nodrošinātu Eiropola apmācības pasākumu zinātnisko kvalitāti un sniegtu ievirzi šajā sakarā. Lai stiprinātu ES spējas stāties pretī konkrētām noziedzības izpausmēm, kam īpaši nepieciešama kopīga rīcība, Eiropolam tiek dota iespēja veidot centrus cīņai pret konkrētiem noziedzības veidiem, piemēram Eiropas Kibernoziedzības centru. Šādi ES centri, kuros tiktu apvienotas dažādas pieejas cīņai pret konkrētu noziedzības veidu, dotu pievienoto vērtību dalībvalstu pasākumiem. Piemēram, tie varētu kalpot par informācijas koordinācijas punktiem, apkopot vienviet speciālās zināšanas dalībvalstu spēju veidošanas atbalstam, sniegt atbalstu dalībvalstu izmeklēšanām vai kļūt par Eiropas izmeklētāju kopsaucēju visos tiesībaizsardzības aspektos konkrētā jomā. 4. Stingrs datu aizsardzības režīms Priekšlikumā tiek stiprināts Eiropola darbībām piemērojamais datu aizsardzības režīms. Jo īpaši tiek veikti šādi pasākumi: · Esošais autonomais Eiropola datu aizsardzības režīms tiek vēl vairāk stiprināts, lielā mērā balstoties uz principiem, kas ir pamatā Regulai (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti.[22] Tā kā Līgumam pievienotajā 21. deklarācijā ir atzīts, ka personas datu apstrādei tiesībaizsardzības kontekstā piemīt īpašas iezīmes, Eiropola datu aizsardzības noteikumi ir saskaņoti arī ar citiem datu aizsardzības instrumentiem, kas ir piemērojami policijas un tiesu iestāžu sadarbības jomā. Minētie instrumenti ir īpaši Konvencija Nr. 108[23] un Eiropas Padomes ieteikums Nr. R(87)[24] un Padomes Pamatlēmums 2008/977 par tādu personas datu aizsardzību, ko apstrādā, policijas un tiesu iestādēm sadarbojoties krimināllietās[25]. Tas nodrošinās personu augsta līmeņa aizsardzību attiecībā uz personas datu aizsardzību, vienlaikus ņemot vērā tiesībaizsardzības īpašās iezīmes. · Dalībvalstu piekļuve Eiropola turētiem personas datiem saistībā ar operatīvo analīzi tiek paredzēta kā netieša piekļuve, pamatojoties uz „trāpījums ir”/ „trāpījuma nav” sistēmu. Automatizētā salīdzināšanā tiek iegūts anonīms „trāpījums”, ja pieprasītājas dalībvalsts turētie dati atbilst Eiropola turētajiem datiem. Saistītie personas vai lietas dati tiek sniegti vienīgi, atbildot uz atsevišķu pēc tam iesniegtu pieprasījumu. · Cietušo, liecinieku, personu, kuras nav aizdomās turētās personas, un nepilngadīgo personas datu apstrāde ir aizliegta, ja vien tā nav absolūti nepieciešama. Šis ierobežojums attiecas arī uz datiem, kas atklāj rasi vai etnisko izcelsmi, politiskos uzskatus, reliģiju vai pārliecību, piederību arodbiedrībām, kā arī datus, kas attiecas uz veselību vai seksuālo dzīvi (sensitīviem personas datiem). Turklāt sensitīvus personas datus var apstrādāt vienīgi tad, ja tie papildina citus personas datus, kurus jau apstrādā Eiropols. Eiropolam ir pienākums ik pēc sešiem mēnešiem sniegt EDAU pārskatu par visiem sensitīvajiem personas datiem. Visbeidzot, nevienu lēmumu, kas rada tiesiskas sekas attiecībā uz datu subjektu, nevar pieņemt, vienīgi pamatojoties uz sensitīvo personas datu automatizētu apstrādi, ja vien šāds lēmums nav atļauts saskaņā ar ES vai valsts tiesību aktiem vai to nav atļāvis EDAU. · Lai vairotu pārredzamību, tiek stiprinātas personu tiesības piekļūt Eiropola turētiem personas datiem. Regulā ir uzskaitīta informācija, kas Eiropolam jāsniedz personai, kura pieprasa piekļuvi saviem datiem. · Priekšlikumā ir ietverti precīzi noteikumi par atbildības sadali datu aizsardzības jautājumos, īpaši, tajā tiek noteikts, ka Eiropols ir atbildīgs par regulāru jautājuma pārskatīšanu par to, vai joprojām ir nepieciešams glabāt personas datus. · Reģistrēšanas un dokumentēšanas pienākums tiek paplašināts, attiecinot to ne vien uz piekļuvi, bet arī uz plašāku datu apstrādes darbību kopumu – datu vākšanu, pārveidošanu, piekļuvi tiem, datu izpaušanu, kombinēšanu un dzēšanu. Lai panāktu labāku kontroli pār datu izmantošanu un skaidrību par to, kas tos ir apstrādājis, regulā tiek aizliegts veikt izmaiņas reģistros. · Ikviena persona var iesniegt Eiropolam prasību kompensēt nelikumīgu datu apstrādi vai darbību, kas nav saderīga ar šīs regulas noteikumiem. Šādā gadījumā Eiropolam un dalībvalstij, kurā kaitējums noticis, ir solidāra atbildība (Eiropolam, pamatojoties uz Līguma 340. pantu, bet dalībvalstij – pamatojoties uz valsts tiesību aktiem). · Tiek stiprināta Eiropola neatkarīgās datu aizsardzības uzraudzības iestādes loma. Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs būs kompetents uzraudzīt Eiropola veikto personas datu apstrādi. Tas nodrošina pilnīgu atbilstību neatkarības kritērijiem, kas noteikti Tiesas judikatūrā, un, ņemot vērā EDAU izpildes pilnvaras, datu aizsardzības uzraudzības efektivitāti. · Attiecīgās dalībvalsts veiktas personas datu ievadīšanas, izgūšanas un jebkādas paziņošanas Eiropolam uzraudzības kompetence tomēr joprojām ir valstu datu aizsardzības iestādēm. Turklāt tām joprojām ir pienākums izskatīt, vai šāda datu ievadīšana, izgūšana vai paziņošana pārkāpj datu subjekta tiesības. · Regulā tiek ieviesti „kopīgas uzraudzības” elementi attiecībā uz datiem, kuri tiek nosūtīti Eiropolam un kurus tas apstrādā. Konkrētos jautājumos, kuros nepieciešama valsts iesaiste, un lai nodrošinātu šīs regulas saskanīgu piemērošanu visā Eiropas Savienībā, Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam un valsts uzraudzības iestādēm, katram darbojoties savas kompetences robežās, būtu savā starpā jāsadarbojas. 5. Uzlabota pārvaldība Ar priekšlikumu tiek uzlabota Eiropola pārvaldība, cenšoties uzlabot efektivitāti, vienkāršot procedūras, īpaši attiecībā uz valdi un izpilddirektoru, un pielāgot Eiropolu principiem, kas noteikti Vienotajā pieejā par ES decentralizētajām aģentūrām. Lai efektīvi kontrolētu Eiropola darbību, Komisija un dalībvalstis ir pārstāvētas tā valdē. Lai atspoguļotu jaunās Aģentūras divējādās pilnvaras – operatīvo atbalstu un tiesībaizsardzības apmācību –, valdes pilntiesīgos locekļus ieceļ, pamatojoties uz viņu zināšanām par sadarbību tiesībaizsardzības jomā, bet aizstājējus ieceļ, pamatojoties uz viņu zināšanām tiesībaizsardzības amatpersonu apmācības jomā. Kad tiks apspriesta apmācība vai pieņemti lēmumi tās sakarā, aizstājēji darbosies kā pilntiesīgie locekļi. Valdei padomus sniegs zinātniska komiteja apmācības tehniskos jautājumos (Apmācības zinātniskā komiteja). Valdei tiek piešķirtas nepieciešamās pilnvaras, īpaši, izstrādāt budžetu, pārbaudīt tā izpildi, pieņemt attiecīgus finansiālus noteikumus un plānošanas dokumentus, izveidot pārredzamas darba procedūras Eiropola izpilddirektora lēmumu pieņemšanai, pieņemt gada darbības pārskatu un iecelt izpilddirektoru. Lai vienkāršotu lēmumu pieņemšanas procesu, valde var arī nolemt izveidot izpildvaldi. Šāda maza apmēra izpildvalde, kurā ir Komisijas pārstāvis, varētu būt ciešāk iesaistīta Eiropola darbību uzraudzībā nolūkā stiprināt administratīvās un budžeta pārvaldības uzraudzību, īpaši revīzijas jautājumos. Lai nodrošinātu Eiropola efektīvu ikdienas darbību, tā juridiskais pārstāvis un vadītājs ir izpilddirektors. Izpilddirektors savus uzdevumus veic pilnīgi neatkarīgi un nodrošina, ka Eiropols pilda šajā regulā paredzētos uzdevumus. Izpilddirektors ir īpaši atbildīgs par budžeta un plānošanas dokumentu, kurus iesniedz lēmuma pieņemšanai valdē un ar kuriem īsteno Eiropola gada un daudzgadu darba programmas, un citu plānošanas dokumentu sagatavošanu. 4. IETEKME UZ BUDŽETU Pilnībā apvienojot CEPOL un Eiropolu, tiks panākta sinerģija un uzlabota efektivitāte. Tiek lēsts, ka laikposmā no 2015. līdz 2020. gadam tiktu panākti ietaupījumi 17,2 miljonu euro apmērā un 14 ar pilna laika ekvivalentu izteiktu amata vietu apmērā. Kaut arī šis priekšlikums balstīsies uz minētajiem ietaupījumiem un esošajiem resursiem, Eiropolam būs nepieciešami papildu resursi, lai īstenotu jaunos uzdevumus saistībā ar tiesībaizsardzības amatpersonu apmācību un apstrādātu un analizētu informācijas plūsmu, kura, kā sagaidāms, pieaugs, tostarp caur Eiropas Kibernoziedzības centru. Eiropas Kibernoziedzības centra darbībai un turpmākai attīstībai neapšaubāmi būs visbūtiskākā ietekme uz resursiem. Līdztekus šīm jaunu resursu vajadzībām CEPOL un Eiropols piedalās arī pašreizējā darbinieku skaita samazināšanā par 5 % visās ES aģentūrās, kā arī nodod amata vietas kopējā skaitā, kuru paredzēts ES aģentūru ietvaros pārgrupēt jauniem uzdevumiem un aģentūrām, kas ir darbības uzsākšanas stadijā. Vēl 12 FTE amata vietas būs nepieciešamas, lai īstenotu jaunos uzdevumus saistībā ar tiesībaizsardzības amatpersonu apmācību, t.i., darbības, kas nepieciešamas, lai īstenotu Eiropas Tiesībaizsardzības apmācības shēmu, kura tiek ierosināta līdztekus šai regulai. Cilvēkresursi jaunajiem apmācības pasākumiem tiks iegūti, CEPOL pievienojot Eiropolam, kā rezultātā tiks ietaupītas 14 amata vietas, kas naudas izteiksmē laikposmā no 2015. līdz 2020. gadam ļaus ietaupīt 10,1 miljonu euro. Likvidējot 14 amata vietas, CEPOL būtu jāizpilda prasība par 5 % samazināt darbinieku skaitu un nodot amata vietas kopējā pārvietošanai paredzētajā skaitā. Turklāt tiek lēsts, ka 7,1 miljons euro minētajā laikposmā tiks ietaupīts, samazinoties telpu, aprīkojuma un valdes izmaksām. Paredzēts, ka aptuveni 40 darbinieku pārcelšana no CEPOL pašreizējās mītnes Bremshilā, Apvienotajā Karalistē uz Eiropola mītni Hāgā, Nīderlandē radīs vienreizējas izmaksas, kas tiek lēstas 30 000 euro apmērā. Apvienotā Karaliste ir paziņojusi, ka plāno slēgt ēku Bremshilā, tādēļ CEPOL būs jāpārvieto jebkurā gadījumā. Vēl trīs FTE būs nepieciešamas, lai izpildītu prasības apstrādāt vairāk informācijas, kuru pamatā būs gaidāmais Eiropolam sniegtās informācijas apjoma pieaugums šā priekšlikuma rezultātā (kurš apvieno stingrāku pienākumu dalībvalstīm sniegt Eiropolam attiecīgus datus, finansiālu atbalstu atsevišķām izmeklēšanām un uzraudzības ziņojumus). Šos darbiniekus pakāpeniski pieņems darbā laikposmā no 2015. gada līdz 2017. gadam, kā rezultātā darbinieku izmaksas laikposmā no 2015. gada līdz 2020. gadam tiek lēstas 1,8 miljoni euro apmērā. Tomēr aptuveni divas trešdaļas šo izmaksu tiks kompensētas no ietaupījumiem, ko radīs CEPOL pievienošana Eiropolam – divas (2) FTE tiks nodrošinātas no 2 amata vietām, kas atlikušas no 14 amata vietām, kuras ietaupītas CEPOL pievienošanas rezultātā. Eiropas Kibernoziedzības centrā laikposmā no 2015. līdz 2020. gadam tiks pieņemts darbā vēl 41 FTE. Uzdevumi, kuriem nepieciešami minētie darbinieki, ir noteikti pievienotajā Komisijas dienestu darba dokumentā. Ar personālu nesaistītās Eiropas Kibernoziedzības centra izmaksas šajā pašā laikposmā tiek lēstas 16,6 miljonu euro apmērā. Uz Eiropas Kibernoziedzības centru 2013. gadā jau ir norīkoti 44 FTE, veicot Eiropola darbinieku iekšēju pārgrupēšanu, un vēl 17 FTE Eiropols ir pieprasījis 2014. gada budžeta projekta ietvaros. Lai ievērotu prasību samazināt darbinieku skaitu par 5 % un nodot amata vietas kopējā pārgrupēšanai paredzētajā skaitā, Eiropolā papildus jau 2014. gadā likvidētajām 12 FTE laikposmā no 2015. gada līdz 2018. gadam jālikvidē vēl 34 FTE. Visbeidzot, saskaņā ar šo priekšlikumu būs nepieciešami papildu resursi Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam, kas tiek lēsti kā līdzvērtīgi 1 FTE. Pateicoties izmaiņām datu aizsardzības pārraudzības kārtībā, Eiropols laikposmā no 2015. līdz 2002. gadam gūs ietaupījumus 3 miljonu euro apmērā, jo vairs nebūs jāsniedz atbalsts pašreizējai apvienotajai uzraudzības iestādei, bet EDAU šajā pašā laikposmā tiks radītas papildu izmaksas 1,5 miljonu euro apmērā. Tādējādi tiesību akta priekšlikuma kopējā ietekme uz budžetu būs 623 miljoni euro apvienotajai aģentūrai laikposmā no 2015. līdz 2020. gadam, kā arī 1,5 miljoni euro, kas nepieciešami EDAU.[26] 2013/0091 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par Eiropas Savienības Aģentūru tiesībaizsardzības sadarbībai un apmācībai (Eiropolu), un ar kuru atceļ Lēmumu 2009/371/TI un Lēmumu 2005/681/TI EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 88. pantu un 87. panta 2. punkta b) apakšpunktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, pēc apspriešanās ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju, saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1) Eiropolu izveidoja ar Lēmumu 2009/371/TI[27] kā Savienības vienību, ko finansē no Savienības vispārējā budžeta, lai atbalstītu un stiprinātu dalībvalstu kompetento iestāžu darbību un to savstarpējo sadarbību, novēršot un apkarojot organizēto noziedzību, terorismu un citas smagas noziedzības formas, kas skar divas vai vairāk dalībvalstis. Ar Lēmumu 2009/371/TI aizstāja Konvenciju par Eiropas Policijas biroja izveidi (Eiropola Konvencija), kuras pamatā ir K3. pants Līgumā par Eiropas Savienību.[28] (2) Līguma 88. pantā noteikts, ka Eiropolu pārvalda ar regulu, kuru pieņem saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru. Tajā arī prasīts, lai tiktu noteikta kārtība Eiropola darbību pārraudzībai, ko Eiropas Parlaments veic kopā ar valstu parlamentiem. Tādēļ nepieciešams aizstāt Lēmumu 2009/371/TI ar regulu, kurā paredz noteikumus parlamentārai pārraudzībai. (3) Eiropas Policijas akadēmiju (CEPOL) izveidoja saskaņā ar Lēmumu 2005/681/TI[29], lai veicinātu sadarbību starp valstu policijas spēkiem, organizējot un koordinējot mācību pasākumus ar policijas darbības Eiropas dimensiju. (4) „Stokholmas programma – atvērta un droša Eiropa tās pilsoņu un viņu aizsardzības labā”[30] aicina Eiropolu attīstīties un kļūt par „centru informācijas apmaiņai starp dalībvalstu tiesībaizsardzības iestādēm, pakalpojumu sniedzēju un platformu, ko var izmantot tiesībaizsardzības dienesti”. Pamatojoties uz Eiropola darbības novērtējumu, šā mērķa sasniegšanas nolūkā ir nepieciešams vēl vairāk stiprināt tā darbības efektivitāti. Stokholmas programma arī izvirza mērķi veidot patiesu Eiropas tiesībaizsardzības kultūru, izveidojot Eiropas apmācības shēmas un apmaiņas programmas visiem attiecīgo tiesībaizsardzības profesiju pārstāvjiem valsts un Savienības līmenī. (5) Noziedznieku un teroristu lielapjoma tīkli rada būtiskus draudus Savienības iekšējai drošībai un tās pilsoņu drošībai un dzīves apstākļiem. Pieejamie draudu novērtējumi liecina, ka noziedznieku grupas darbojas arvien vairākās un dažādās jomās un pāri robežām. Tādēļ valstu tiesībaizsardzības iestādēm nepieciešams ciešāk sadarboties ar savām līdziniecēm citās dalībvalstīs. Šajā sakarībā nepieciešams attiecīgi nodrošināt Eiropolu, lai tas varētu sniegt lielāku atbalstu dalībvalstīm noziedzības novēršanā, analīzē un izmeklēšanā Savienības mērogā. Tas ir apstiprinājies arī Lēmuma 2009/371/TI un Lēmuma 2005/681/TI novērtējumos. (6) Ņemot vērā saistību starp Eiropola un CEPOL uzdevumiem, integrējot un racionalizējot minēto aģentūru funkcijas, tiktu stiprināta operatīvās darbības efektivitāte, apmācības pasākumu būtiskums un policijas Savienības mēroga sadarbības efektivitāte. (7) Tādēļ Lēmums 2009/371/TI un Lēmums 2005/681/TI būtu jāatceļ un jāaizstāj ar šo regulu, kurā ir ņemtas vērā atziņas, kas gūtas, īstenojot abus lēmumus. Ar šo regulu izveidotajam Eiropolam būtu jāaizstāj Eiropols un CEPOL, kas izveidoti ar abiem atceltajiem lēmumiem, un būtu jāuzņemas to funkcijas. (8) Tā kā noziegumi bieži tiek pastrādāti pāri iekšējām robežām, Eiropolam būtu jāatbalsta un jāstiprina dalībvalstu darbības un to sadarbība, novēršot un apkarojot smago noziedzību, kas skar divas vai vairāk dalībvalstis. Tā kā terorisms rada vienus no būtiskākajiem draudiem Savienības drošībai, Eiropolam būtu jāpalīdz dalībvalstīm risināt kopīgos uzdevumus šajā sakarībā. Eiropolam kā ES tiesībaizsardzības aģentūrai būtu arī jāatbalsta un jāstiprina darbības un sadarbība, lai stātos pretī tiem noziedzības veidiem, kas skar ES intereses. Tam būtu arī jāpiedāvā atbalsts, lai novērstu un apkarotu saistītus noziedzīgus nodarījumus, kas tiek pastrādāti, lai iegūtu līdzekļus, veicinātu, veiktu darbības, kas ir Eiropola kompetencē, vai nodrošinātu to nesodāmību. (9) Eiropolam būtu jānodrošina kvalitatīvāka, saskanīga un konsekventa apmācība visu pakāpju tiesībaizsardzības amatpersonām skaidri noteiktā sistēmā saskaņā ar apzinātajām apmācības vajadzībām. (10) Eiropolam vajadzētu varēt pieprasīt dalībvalstīm sākt, veikt vai koordinēt kriminālizmeklēšanu konkrētās lietās, ja pārrobežu sadarbība sniegtu pievienoto vērtību. Eiropolam par šādiem pieprasījumiem būtu jāinformē Eurojust. (11) Lai vairotu Eiropola kā centra informācijas apmaiņai Savienībā efektivitāti, noteikumos būtu skaidri jāparedz, ka dalībvalstis sniedz Eiropolam datus, kas tam nepieciešami tā mērķu sasniegšanai. Īstenojot šādus pienākumus, dalībvalstīm būtu jāpievērš īpaša uzmanība tādu datu sniegšanai, kuri ir būtiski cīņā pret tādiem noziegumiem, kas saskaņā ar attiecīgajiem Savienības politikas instrumentiem tiek uzskatīti par stratēģiskām un operatīvām prioritātēm. Dalībvalstīm būtu arī jāiesniedz Eiropolam kopija no divpusējās vai daudzpusējās informācijas apmaiņas ar citām dalībvalstīm par noziegumiem, uz ko attiecas Eiropola mērķi. Vienlaikus Eiropolam būtu jāpalielina sava dalībvalstīm sniegtā atbalsta līmenis, lai veicinātu savstarpējo sadarbību un informācijas apmaiņu. Eiropolam būtu jāiesniedz gada pārskats visām iestādēm un valstu parlamentiem par to, kādā apmērā katra dalībvalsts tam sniedz informāciju. (12) Lai nodrošinātu efektīvu sadarbību starp Eiropolu un dalībvalstīm, katrā dalībvalstī būtu jāizveido valsts vienība. Tai vajadzētu būt galvenajai sadarbības koordinācijas struktūrai starp dalībvalstu tiesībaizsardzības iestādēm un Eiropolu. Lai nodrošinātu pastāvīgu un efektīvu informācijas apmaiņu starp Eiropolu un valsts vienībām un veicinātu to sadarbību, katrai valsts vienībai būtu jānorīko uz Eiropolu vismaz viens sadarbības koordinators. (13) Īpaši ņemot vērā decentralizēto struktūru dažās dalībvalstīs un vajadzību dažos gadījumos nodrošināt ātru informācijas apmaiņu, Eiropolam būtu jāvar tieši sadarboties ar tiesībaizsardzības iestādēm dalībvalstīs konkrētu izmeklēšanu ietvaros, pastāvīgi informējot attiecīgās Eiropola valsts vienības. (14) Lai nodrošinātu, ka Savienības līmeņa tiesībaizsardzības apmācība ir kvalitatīva, saskanīga un konsekventa, Eiropolam būtu jārīkojas saskaņā ar Savienības tiesībaizsardzības apmācības politiku. Savienības līmeņa apmācībai vajadzētu būt pieejamai visu pakāpju tiesībaizsardzības amatpersonām. Eiropolam būtu jānodrošina, ka apmācība tiek izvērtēta un ka apmācības vajadzību novērtējumu secinājumus iekļauj plānošanā, lai novērstu pārklāšanos. Eiropolam būtu jāveicina Savienības līmenī sniegtās apmācības atzīšana dalībvalstīs. (15) Nepieciešams arī uzlabot Eiropola pārvaldību, cenšoties uzlabot efektivitāti un vienkāršot procedūras. (16) Lai efektīvi kontrolētu Eiropola darbību, Komisijai un dalībvalstīm vajadzētu būt pārstāvētām tā valdē. Lai atspoguļotu jaunās aģentūras divējādās pilnvaras – operatīvo atbalstu un tiesībaizsardzības apmācību –, valdes pilntiesīgie locekļi būtu jāieceļ, pamatojoties uz viņu zināšanām par sadarbību tiesībaizsardzības jomā, bet aizstājēji būtu jāieceļ, pamatojoties uz viņu zināšanām par valsts politiku tiesībaizsardzības amatpersonu apmācības jomā. Aizstājējiem būtu jādarbojas kā pilntiesīgiem locekļiem pilntiesīgā locekļa prombūtnē un visos gadījumos, kad tiek apspriesta apmācība vai pieņemti lēmumi saistībā ar to. Valdei padomus būtu jāsniedz zinātniskai komitejai apmācības tehniskos jautājumos. (17) Valdei būtu jāpiešķir nepieciešamās pilnvaras, īpaši, izstrādāt budžetu, pārbaudīt tā izpildi, pieņemt attiecīgus finansiālus noteikumus un plānošanas dokumentus, izveidot pārredzamas darba procedūras Eiropola izpilddirektora lēmumu pieņemšanai un pieņemt gada darbības pārskatu. Tai būtu jāīsteno iecēlējinstitūcijas pilnvaras attiecībā uz aģentūras personālu, tostarp izpilddirektoru. Lai vienkāršotu lēmumu pieņemšanas procesu un pastiprinātu administratīvās un budžeta pārvaldības pārraudzību, valdei vajadzētu arī būt tiesībām izveidot izpildvaldi. (18) Lai nodrošinātu Eiropola efektīvu ikdienas darbību, izpilddirektoram vajadzētu būt tā juridiskajam pārstāvim un vadītājam, kurš, veicot visus savus uzdevumus, ir pilnīgi neatkarīgs, un nodrošināt, ka Eiropols veic uzdevumus, kas paredzēti šajā regulā. Īpaši izpilddirektoram vajadzētu būt atbildīgam par budžeta un plānošanas dokumentu, kurus iesniedz lēmuma pieņemšanai valdē un ar kuriem īsteno Eiropola gada un daudzgadu darba programmas, un citu plānošanas dokumentu sagatavošanu. (19) Nepieciešams, lai Eiropolam būtu iespējami pilnīgākā un jaunākā informācija, lai novērstu un apkarotu noziedzību, uz kuru attiecas tā mērķi. Tādēļ Eiropolam vajadzētu spēt apstrādāt datus, ko tam sniedz dalībvalstis, trešās valstis, starptautiskās organizācijas un Savienības struktūras, kā arī datus, kas ir iegūti no publiski pieejamiem avotiem, lai uzlabotu izpratni par noziedzības izpausmēm un tendencēm, vāktu informāciju par noziedznieku tīkliem un atklātu saikni starp dažādiem nodarījumiem. (20) Lai uzlabotu Eiropola efektivitāti, sniedzot dalībvalstu tiesībaizsardzības iestādēm noziedzības pareizu analīzi, tam būtu datu apstrādē jāizmanto jaunās tehnoloģijas. Eiropolam būtu jāspēj ātri atklāt saiknes starp izmeklēšanām un dažādu noziedzīgo grupu darbības veidiem, lai pārbaudītu datu šķērsatbilsmes un gūtu skaidru pārskatu par tendencēm, tajā pašā laikā saglabājot augstus indivīdu personas datu aizsardzības standartus. Tādēļ Eiropola datubāzēm nevajadzētu būt iepriekš noteiktām, dodot Eiropolam iespēju izvēlēties visefektīvāko IT struktūru. Lai nodrošinātu augstu datu aizsardzības līmeni, būtu jānosaka apstrādes darbību mērķis un piekļuves tiesības, kā arī īpaši papildu aizsardzības pasākumi. (21) Lai ievērotu datu piederību un informācijas aizsardzību, dalībvalstīm un iestādēm trešās valstīs un starptautiskām organizācijām būtu jāvar noteikt mērķi, kuram Eiropols var apstrādāt viņu sniegtos datus, un ierobežot piekļuves tiesības. (22) Lai nodrošinātu to, ka datiem piekļūst tikai tie, kuriem piekļuve ir nepieciešama viņu uzdevumu veikšanai, regulā būtu sīki jāparedz noteikumi par dažādas pakāpes tiesībām piekļūt Eiropola apstrādātiem datiem. Šādi noteikumi nedrīkstētu skart piekļuves ierobežojumus, ko noteikuši datu sniedzēji, jo būtu jāievēro datu piederības princips. Lai palielinātu tās noziedzības novēršanas un apkarošanas efektivitāti, uz kuru attiecas Eiropola mērķi, Eiropolam būtu jāpaziņo dalībvalstīm informācija, kas uz tām attiecas. (23) Lai stiprinātu operatīvo sadarbību starp aģentūrām un, īpaši, lai izveidotu saiknes starp datiem, kas jau ir dažādu aģentūru rīcībā, Eiropolam būtu jādod iespēja Eurojust un Eiropas Birojam krāpšanas apkarošanai (OLAF) piekļūt un spēt veikt meklējumus pēc Eiropolam pieejamiem datiem. (24) Tādā apmērā, kāds nepieciešams tā uzdevumu izpildei, Eiropolam būtu jāuztur sadarbības attiecības ar citām Savienības struktūrām, trešo valstu tiesībaizsardzības iestādēm un tiesībaizsardzības mācību iestādēm, starptautiskām organizācijām un privātām pusēm. (25) Lai nodrošinātu darbības efektivitāti, Eiropolam vajadzētu varēt veikt visas informācijas, izņemot personas datus, apmaiņu ar citām Savienības struktūrām, trešo valstu tiesībaizsardzības iestādēm un tiesībaizsardzības mācību iestādēm un starptautiskām organizācijām tādā apmērā, kāds nepieciešams tā uzdevumu veikšanai. Tā kā uzņēmējsabiedrību, uzņēmumu, uzņēmumu asociāciju, nevalstisko organizāciju un citu privātu pušu rīcībā ir zinātība un dati, kas tieši attiecas uz smagās noziedzības un terorisma novēršanu un apkarošanu, Eiropolam vajadzētu varēt veikt šādu datu apmaiņu arī ar privātām pusēm. Lai novērstu un apkarotu kibernoziedzību saistībā ar tīkla un informācijas drošības incidentiem, Eiropolam būtu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu [pieņemtās direktīvas nosaukums] par pasākumiem, kas nodrošinātu vienādi augsta līmeņa tīklu un informācijas drošību visā Savienībā,[31] jāsadarbojas un jāveic informācijas, izņemot personas datu, apmaiņa ar valstu iestādēm, kuru kompetencē ir tīklu un informācijas sistēmu drošība. (26) Eiropolam vajadzētu varēt veikt personas datu apmaiņu ar citām Savienības struktūrām tādā apmērā, kāds nepieciešams tā uzdevumu izpildei. (27) Smagajai noziedzībai un terorismam bieži ir saiknes ārpus ES teritorijas. Tādēļ Eiropolam vajadzētu varēt veikt personas datu apmaiņu ar trešo valstu tiesībaizsardzības iestādēm un starptautiskajām organizācijām, piemēram, Interpolu, tādā apmērā, kāds nepieciešams tā uzdevumu izpildei. (28) Eiropolam vajadzētu varēt nosūtīt personas datus trešās valsts iestādei vai starptautiskai organizācijai, pamatojoties uz Komisijas lēmumu, kurā konstatēts, ka attiecīgā valsts vai starptautiskā organizācija nodrošina datu aizsardzības pienācīgu līmeni vai, ja nav lēmuma par atbilstību, uz starptautisku nolīgumu, ko Savienība noslēgusi saskaņā ar Līguma 218. pantu, vai sadarbības nolīgumu, kas noslēgts starp Eiropolu un minēto trešo valsti pirms šīs regulas stāšanās spēkā. Ņemot vērā Līgumam pievienotā 36. protokola par pārejas noteikumiem 9. pantu, šādu nolīgumu tiesiskajām sekām būtu jāpaliek nemainīgām tiktāl, ciktāl minētie akti netiks atcelti, anulēti vai grozīti, piemērojot Līgumu. (29) Ja datu pārsūtīšanu nevar balstīt uz Komisijas pieņemtu lēmumu par aizsardzības līmeņa pietiekamību vai Savienības noslēgtu starptautisku nolīgumu, vai esošu sadarbības nolīgumu, valdei un Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam būtu jābūt iespējai atļaut pārsūtīšanu vai pārsūtīšanu kopumu, ja tiek nodrošināti atbilstīgi aizsardzības pasākumi. Ja nav spēkā nekas no minētā, izpilddirektoram vajadzētu būt iespējai ārkārtas gadījumos, katru gadījumu izskatot atsevišķi, atļaut datu pārsūtīšanu, ja tas ir nepieciešams, lai aizsargātu dalībvalsts būtiskas intereses, novērstu ar noziedzību vai teroristu nodarījumiem saistītus reālus draudus, ja datu pārsūtīšana ir citādi vajadzīga vai ir likumīgi prasīta, pamatojoties uz svarīgām sabiedrības interesēm, ja datu subjekts ir devis piekrišanu, vai ja tiek skartas datu subjekta būtiskas intereses. (30) Eiropolam vajadzētu varēt apstrādāt personas datus, kuru izcelsme ir no privātām pusēm vai privātām personām vienīgi tad, ja tos Eiropolam pārsūta dalībvalsts Eiropola valsts vienība saskaņā ar valsts tiesību aktiem, vai kontaktpunkts trešā valstī, ar kuru ir izveidota sadarbība, pamatojoties uz sadarbības nolīgumu, kas noslēgts saskaņā ar Lēmuma 2009/371/TI 23. pantu pirms šīs regulas stāšanās spēkā, vai trešās valsts iestāde vai starptautiska organizācija, ar kuru Eiropas Savienība ir noslēgusi starptautisku nolīgumu saskaņā ar Līguma 218. pantu. (31) Neapstrādā nekādu informāciju, ko trešā valsts vai starptautiska organizācija ir nepārprotami ieguvusi, pārkāpjot cilvēktiesības. (32) Eiropola datu aizsardzības noteikumi būtu jāstiprina un jābalsta uz principiem, kas ir pamatā Regulai (EK) Nr. 45/2001[32], lai nodrošinātu personu augsta līmeņa aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi. Tā kā Līgumam pievienotajā 21. deklarācijā ir atzīts, ka personas datu apstrādei tiesībaizsardzības kontekstā piemīt īpašas iezīmes, Eiropola datu aizsardzības noteikumi būtu jāsaskaņo ar citiem attiecīgiem datu aizsardzības instrumentiem, kas ir piemērojami policijas un tiesu iestāžu sadarbības jomā, īpaši ar Konvenciju Nr. 108[33] un Eiropas Padomes Ieteikumu Nr. R(87) 15 [34] un Padomes Pamatlēmumu 2008/977/TI par tādu personas datu aizsardzību, ko apstrādā, policijas un tiesu iestādēm sadarbojoties krimināllietās[35] [paredzēts aizstāt ar attiecīgo direktīvu, kas būs spēkā pieņemšanas brīdī]. (33) Cik vien iespējams, personas dati būtu jānošķir atkarībā no to precizitātes un uzticamības pakāpes. Fakti būtu jānošķir no personiskiem vērtējumiem, lai nodrošinātu gan personu aizsardzību, gan Eiropola apstrādātās informācijas kvalitāti un uzticamību. (34) Policijas sadarbības jomā tiek apstrādāti personas dati, kas attiecas uz dažādām datu subjektu kategorijām. Eiropolam būtu, cik iespējams, skaidri jānošķir dažādu datu subjektu kategoriju personas dati. Tādu personu kā, piemēram, cietušo, liecinieku, personu, kuru rīcībā ir būtiska informācija, personas dati, kā arī nepilngadīgo personas dati būtu īpaši jāaizsargā. Tādēļ Eiropols nedrīkstētu tos apstrādāt, ja vien tas nav absolūti nepieciešams, lai novērstu un apkarotu noziegumus, uz kuriem attiecas Eiropola mērķi, un ja šie dati nepapildina citus personas datus, kurus jau apstrādā Eiropols. (35) Ņemot vērā pamattiesības uz personas datu aizsardzību, Eiropols nedrīkstētu personas datus glabāt ilgāk, nekā tas ir nepieciešams tā uzdevumu veikšanai. (36) Lai garantētu personas datu drošību, Eiropolam būtu jāīsteno atbilstīgi tehniskie un organizatoriskie pasākumi. (37) Ikvienai personai vajadzētu būt tiesībām piekļūt personas datiem, kas uz viņu attiecas, panākt, ka tiek laboti nepareizi dati, kas uz viņu attiecas, un dati, kas uz viņu attiecas, tiek dzēsti vai tiem tiek liegta piekļuve, ja tie vairs nav vajadzīgi. Datu subjekta tiesības un to īstenošana nedrīkstētu ietekmēt Eiropolam noteiktos pienākumus, un uz tām būtu jāattiecina ierobežojumi, kas noteikti šajā regulā. (38) Lai aizsargātu datu subjektu tiesības un brīvības, nepieciešams skaidri noteikt pienākumus saskaņā ar šo regulu. Konkrēti, dalībvalstīm vajadzētu būt atbildīgām par to datu pareizību un aktualitāti, kurus tās pārsūtījušas Eiropolam, un par šādas pārsūtīšanas likumību. Eiropolam vajadzētu būt atbildīgam par citu datu sniedzēju sniegto datu pareizību un aktualitāti. Eiropolam būtu arī jānodrošina, ka datus apstrādā taisnīgi un likumīgi, tos vāc un apstrādā konkrētā nolūkā, tie ir adekvāti, attiecīgi, nav pārlieku apjomīgi salīdzinājumā ar nolūkiem, kādos tos apstrādā; un tos neuzglabā ilgāk, kā tas ir nepieciešams attiecīgajā nolūkā. (39) Eiropols veic personas datu vākšanas, pārveidošanas, piekļuves, izpaušanas, apvienošanas vai dzēšanas uzskaiti, lai verificētu datu apstrādes likumību, veiktu pašuzraudzību un nodrošinātu datu pienācīgu integritāti un drošību. Eiropolam vajadzētu būt pienākumam sadarboties ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju un pēc pieprasījuma darīt reģistrus vai dokumentāciju pieejamu, lai tos varētu izmantot apstrādes darbību uzraudzības vajadzībām. (40) Eiropolam būtu jāieceļ datu aizsardzības inspektors, kas palīdzētu uzraudzīt atbilstību šīs regulas noteikumiem. Datu aizsardzības inspektoram vajadzētu spēt veikt savus pienākumus un uzdevumus neatkarīgi un efektīvi. (41) Dalībvalstu veiktās personas datu apstrādes likumību vajadzētu uzraudzīt valstu iestādēm, kuru kompetencē ir personas datu apstrādes uzraudzība. Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam būtu jāuzrauga Eiropola veiktas datu apstrādes likumība un, veicot savus uzdevumus, vajadzētu būt pilnīgi neatkarīgam. (42) Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam un valstu uzraudzības iestādēm būtu savā starpā jāsadarbojas konkrētos jautājumos, kuros nepieciešama valsts iesaiste, un lai nodrošinātu šīs regulas saskanīgu piemērošanu visā Savienībā. (43) Tā kā Eiropols apstrādā arī neoperatīvus personas datus, kas nav saistīti ne ar vienu kriminālizmeklēšanu, uz šādu datu apstrādi būtu jāattiecina Regula (EK) Nr. 45/2001. (44) Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam būtu jāizskata datu subjektu iesniegtās sūdzības un jāveic izmeklēšana par tām. Uz sūdzības pamata sākta izmeklēšana būtu jāveic tādā apjomā, kāds ir nepieciešams konkrētajā lietā, pakļaujot to tiesas kontrolei. Uzraudzības iestādei saprātīgā termiņā būtu jāinformē datu subjekts par sūdzības virzību un iznākumu. (45) Ikvienai personai vajadzētu būt tiesībām apstrīdēt tiesā Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja lēmumus, kas attiecas uz viņu. (46) Uz Eiropolu būtu jāattiecina vispārīgi noteikumi par līgumisko un nelīgumisko atbildību, ko piemēro Savienības iestādēm, aģentūrām un struktūrām, izņemot atbildību par datu nelikumīgu apstrādi. (47) Attiecīgajai personai var nebūt skaidrs, vai kaitējums, nelikumīgi apstrādājot datus, viņai ir nodarīts Eiropola vai dalībvalsts darbības rezultātā. Tādēļ Eiropolam un tai dalībvalstij, kurā notika gadījums, kā rezultātā tika nodarīts kaitējums, vajadzētu būt solidārai atbildībai. (48) Lai panāktu, ka Eiropols ir pilnībā atbildīga un pārredzama iekšēja organizācija, ir nepieciešams, ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 88. pantu, noteikt procedūras, kā Eiropas Parlaments kopā ar valstu parlamentiem pārrauga Eiropola darbības, pienācīgi ņemot vērā nepieciešamību garantēt operatīvās informācijas konfidencialitāti. (49) Eiropola darbiniekiem piemēro Eiropas Kopienu Civildienesta noteikumus un Eiropas Kopienu Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību, kas noteikti Regulā (EEK, Euratom, EOTK) Nr. 259/68[36]. Eiropolam vajadzētu varēt nodarbināt darbiniekus no dalībvalstu kompetentajām iestādēm kā pagaidu darbiniekus, kuru dienesta laiks būtu jāierobežo, lai saglabātu rotācijas principu, jo darbinieku sekojoša reintegrācija savas kompetentās iestādes dienestā veicina ciešu sadarbību starp Eiropolu un dalībvalstu kompetentajām iestādēm. Dalībvalstīm būtu jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai nodrošinātu, ka darbinieki, kas kā pagaidu darbinieki tiek nodarbināti Eiropolā, beidzoties minētajam dienestam Eiropolā, varētu atgriezties valsts civildienestā, kuram tie ir piederīgi. (50) Ņemot vērā Eiropola uzdevumu būtību un izpilddirektora lomu, pirms viņa iecelšanas amatā, kā arī pirms tiek pagarināts viņa pilnvaru termiņš, izpilddirektoru var aicināt uzstāties Eiropas Parlamenta kompetentajā komitejā un atbildēt uz tās jautājumiem. Izpilddirektoram būtu jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei gada darbības pārskats. Turklāt Eiropas Parlamentam vajadzētu varēt uzaicināt izpilddirektoru ziņot par savu uzdevumu izpildi. (51) Lai nodrošinātu Eiropola pilnīgu autonomiju un neatkarību, tam būtu jāpiešķir autonoms budžets, kura ieņēmumu būtisko daļu veido iemaksa no Savienības budžeta. Savienības budžeta procedūra būtu jāpiemēro attiecībā uz Savienības iemaksu un visām citām subsīdijām, ko piešķir no Savienības vispārējā budžeta. Finanšu pārskatu revīzija būtu jāveic Revīzijas palātai. (52) Eiropolam būtu jāpiemēro Regula (ES, EURATOM) Nr. 966/2012 par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 atcelšanu (Finanšu regula)[37]. (53) Eiropolam būtu jāpiemēro Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Regula (EK) Nr. 1073/1999 par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF)[38]. (54) Eiropols apstrādā datus, kam ir nepieciešama īpaša aizsardzība, jo tie ietver ES klasificētu informāciju un sensitīvu neklasificētu informāciju. Tādēļ Eiropolam būtu jāizstrādā noteikumi par šādas informācijas konfidencialitāti un apstrādi, ņemot vērā pamatprincipus un minimuma standartus, kas paredzēti Padomes Lēmumā 2011/292/ES par drošības noteikumiem ES klasificētas informācijas aizsardzībai[39]. (55) Ir lietderīgi regulāri izvērtēt šīs regulas piemērošanu. (56) Mītnes nolīgumā būtu jānosaka nepieciešamie noteikumi par Eiropola izvietošanu dalībvalstī, kurā ir tā mītne – Nīderlandē, un visam Eiropola personālam un viņu ģimenes locekļiem piemērojamie īpašie noteikumi. Turklāt uzņēmējai dalībvalstij būtu jānodrošina labākie iespējamie apstākļi Eiropola labai darbībai, tostarp skolas bērniem un transports, lai tādējādi piesaistītu augsta līmeņa cilvēkresursus no iespējami plašas ģeogrāfiskās teritorijas. (57) Ar šo regulu izveidotais Eiropols aizstāj Eiropolu, kas izveidots ar Lēmumu 2009/371/TI un CEPOL, kas izveidota ar Lēmumu 2005/681/TI, un ir to pēctecis. Tādēļ tam vajadzētu būt tiesību un saistību pārņēmējam attiecībā uz visiem to līgumiem, tostarp darba līgumiem, saistībām un iegūto īpašumu. Starptautiskie nolīgumi, kurus noslēdzis Eiropols, kas izveidots, pamatojoties uz Lēmumu 2009/371/TI, un CEPOL, kas izveidota, pamatojoties uz Lēmumu 2005/681/TI, paliek spēkā, izņemot CEPOL noslēgto mītnes nolīgumu. (58) Lai Eiropols varētu arī turpmāk, cik iespējams, labi pildīt tā Eiropola uzdevumus, kas izveidots, pamatojoties uz Lēmumu 2009/371/TI, un CEPOL uzdevumus, kas izveidota, pamatojoties uz Lēmumu 2005/681/TI, būtu jāparedz pārejas pasākumi, īpaši attiecībā uz valdi, izpilddirektoru un Eiropola budžeta daļas nodalīšanu apmācībai trīs gadus pēc šīs regulas stāšanās spēkā. (59) Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķi – proti, izveidot vienību, kas ir atbildīga par tiesībaizsardzības sadarbību un apmācību Savienības līmenī – nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka minētās rīcības mēroga un iedarbības dēļ šo mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai. (60) [Saskaņā ar 3. pantu 21. Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kurš pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, minētās dalībvalstis ir paziņojušas, ka vēlas piedalīties šīs regulas pieņemšanā un piemērošanā] VAI [Neskarot 4. pantu 21. Protokolā par Apvienotās Karalistes un Īrijas nostāju saistībā ar brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, minētās dalībvalstis nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un tām šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro]. (61) Saskaņā ar 1. un 2. pantu 22. Protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un Dānijai šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro. (62) Šajā regulā ir ievērotas pamattiesības un respektēti principi, kas jo īpaši atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, īpaši tiesības uz personas datu aizsardzību un tiesības uz privātumu, ko aizsargā Hartas 8. un 7. pants, kā arī Līguma 16. pants, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. I nodaļa VISPĀRĪGIE NOTEIKUMI UN EIROPOLA MĒRĶI 1. pants Eiropas Savienības Aģentūras tiesībaizsardzības sadarbībai un apmācībai izveide 1. Ar šo izveido Eiropas Savienības Aģentūru tiesībaizsardzības sadarbībai un apmācībai (Eiropolu), lai uzlabotu savstarpējo sadarbību starp tiesībaizsardzības iestādēm Eiropas Savienībā, lai stiprinātu un atbalstītu to darbības, kā arī sniegtu saskanīgu Eiropas apmācību politiku. 2. Ar šo regulu izveidotais Eiropols aizstāj Eiropolu, kas izveidots ar Lēmumu 2009/371/TI, un CEPOL, kas izveidota ar Lēmumu 2005/681/TI, un ir to tiesību un saistību pārņēmējs. 2. pants Definīcijas Šajā regulā: (a) „dalībvalstu kompetentās iestādes” ir visas dalībvalstīs pastāvošas policijas iestādes un citi tiesībaizsardzības dienesti, kas saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir atbildīgi par noziedzīgu nodarījumu novēršanu un apkarošanu; (b) „analīze” ir datu apkopošana, apstrāde vai izmantošana ar mērķi palīdzēt kriminālizmeklēšanām; (c) „Savienības struktūras” ir iestādes, vienības, misijas, biroji un aģentūras, kas izveidotas ar Līgumu par Eiropas Savienību un Līgumu par Eiropas Savienības darbību vai uz to pamata; (d) „tiesībaizsardzības amatpersonas” ir policijas, muitas un citu attiecīgo dienestu amatpersonas, tostarp to Savienības struktūru amatpersonas, kas ir atbildīgas par smagās noziedzības, kas skar divas vai vairāk dalībvalstis, terorisma un tādu noziedzības veidu, kas skar vispārējās intereses, uz kurām attiecas Savienības politika, novēršanu un apkarošanu un par krīžu civilu pārvarēšanu un starptautiskiem policijas pasākumiem saistībā ar lieliem notikumiem; (e) „trešās valstis” ir valstis, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis; (f) „starptautiskās organizācijas” ir starptautiskas organizācijas un tām pakārtotas struktūras, kas ir publisko tiesību subjekti, vai citas struktūras, kas ir izveidotas ar divu vai vairāku valstu nolīgumu vai uz tāda nolīguma pamata; (g) „privātās puses” ir saskaņā ar dalībvalsts vai trešās valsts tiesību aktiem izveidotas vienības un struktūras, jo īpaši uzņēmējsabiedrības un uzņēmumi, uzņēmēju apvienības, bezpeļņas organizācijas un citas juridiskās personas, kas nav iekļautas f) punktā; (h) „privātpersonas” ir visas fiziskās personas; (i) „personas dati” ir visa informācija, kas attiecas uz identificētu vai identificējamu fizisku personu, kura turpmāk tiek dēvēta par „datu subjektu”; identificējama persona ir persona, kuru var tieši vai netieši identificēt, īpaši atsaucoties uz identifikācijas numuru vai vienu vai vairākiem šai personai raksturīgiem fiziskās, fizioloģiskās, ģenētiskās, garīgās, saimnieciskās, kultūras vai sociālās identitātes faktoriem; (j) „personas datu apstrāde”, turpmāk tekstā – „apstrāde”, ir visas tādas darbības vai darbību kopums, ko veic ar personas datiem, ar vai bez automatizētiem līdzekļiem, piemēram, vākšana, reģistrēšana, organizēšana, glabāšana, pielāgošana vai pārveidošana, izgūšana, aplūkošana, izmantošana, izpaušana – izmantojot nosūtīšanu, izplatīšanu vai citādi darot pieejamus, – saskaņošana vai kombinēšana, piekļuves liegšana tiem, to dzēšana vai iznīcināšana; (k) „saņēmējs” ir fiziska vai juridiska persona, publiska iestāde, aģentūra vai jebkāda cita iestāde, kurai izpauž datus, vai nu tā būtu trešā puse vai nē; iestādes, kas var saņemt datus saistībā ar konkrētu izmeklēšanu, tomēr neuzskata par saņēmējiem; (l) „personas datu pārsūtīšana” ir personas datu paziņošana, tos aktīvi darot pieejamu ierobežota skaita identificētu pušu starpā, ja nosūtītājs zina, ka saņēmējs piekļūs personas datiem, vai viņam ir nolūks sniegt saņēmējam šādu piekļuvi, (m) „personas datu kartotēka”, turpmāk tekstā – „kartotēka” ir jebkurš sakārtots personas datu kopums, kurā tādi dati ir pieejami saskaņā ar īpašiem kritērijiem – centralizētiem, decentralizētiem vai izkliedētiem, pamatojoties uz funkcionālu vai ģeogrāfisku motivāciju; (n) „datu subjekta piekrišana" ir jebkura brīva, konkrēta un apzināta norāde uz datu subjekta vēlmēm, ar kuru datu subjekts sniedz piekrišanu savu personas datu apstrādei; (o) „administratīvie personas dati” ir visi personas dati, ko apstrādā Eiropols, izņemot tos datus, kurus apstrādā 3. panta 1. un 2. punktā noteiktajiem mērķiem. 3. pants Mērķi 1. Eiropols atbalsta un stiprina dalībvalstu kompetento iestāžu darbības un to savstarpējo sadarbību, novēršot un apkarojot smago noziedzību, kas skar divas vai vairākas dalībvalstis, terorismu un noziedzības veidus, kas skar vispārējās intereses, uz kurām attiecas Savienības politika, kā norādīts 1. pielikumā; 2. Eiropols arī atbalsta un stiprina dalībvalstu kompetento iestāžu darbības un to savstarpējo sadarbību, novēršot un apkarojot citus noziedzīgus nodarījumus, kas ir saistīti ar 1. punktā minētajiem nodarījumu veidiem. Par saistītiem noziedzīgiem nodarījumiem uzskata: (a) noziedzīgus nodarījumus, kas izdarīti, lai sagādātu līdzekļus tādu noziedzīgu nodarījumu izdarīšanai, kuri ir Eiropola kompetencē; (b) noziedzīgus nodarījumus, kas izdarīti, lai veicinātu vai veiktu tādus noziedzīgus nodarījumus, kuri ir Eiropola kompetencē; (c) noziedzīgus nodarījumus, kas izdarīti, lai nodrošinātu tādu noziedzīgu nodarījumu nesodāmību, kuri ir Eiropola kompetencē. 3. Eiropols atbalsta, izstrādā, sniedz un koordinē tiesībaizsardzības amatpersonu apmācības pasākumus. II nodaļa UZDEVUMI SAISTĪBĀ AR TIESĪBAIZSARDZĪBAS SADARBĪBU 4. pants Uzdevumi 1. Eiropols ir Eiropas Savienības aģentūra, kas saskaņā ar šo regulu veic šādus uzdevumus: (a) vāc, glabā, apstrādā, analizē informāciju un veic tās apmaiņu; (b) nekavējoties paziņo dalībvalstu kompetentajām iestādēm informāciju, kas attiecas uz tām, un informē par saiknēm starp noziedzīgiem nodarījumiem; (c) koordinē, organizē un īsteno izmeklēšanas un operatīvo darbību, i) kuru kopīgi veic dalībvalstu kompetentās iestādes; vai ii) kopēju izmeklēšanas grupu kontekstā saskaņā ar 5. pantu, attiecīgā gadījumā sadarbojoties ar Eurojust; (d) piedalās kopējās izmeklēšanas grupās, kā arī ierosina to izveidi saskaņā ar 5. pantu; (e) sniedz dalībvalstīm informāciju un analītisku atbalstu saistībā ar lieliem starptautiskiem notikumiem; (f) sagatavo draudu novērtējumus, stratēģisko un operatīvo analīzi un vispārējās situācijas ziņojumus; (g) attīsta speciālās zināšanas par noziedzības novēršanas metodēm, izmeklēšanas procedūrām un tehniskajām un kriminālistikas metodēm, veic to apmaiņu un popularizēšanu, un sniegt padomus dalībvalstīm; (h) sniedz tehnisku un finansiālu atbalstu dalībvalstu pārrobežu operācijām un izmeklēšanām, tostarp kopējām izmeklēšanas grupām; (i) sadarbībā ar dalībvalstu mācību iestāžu tīklu, kā noteikts III nodaļā, atbalsta, izstrādā, sniedz, koordinē un īsteno tiesībaizsardzības amatpersonu apmācību; (j) sniedz Savienības struktūrām, kas izveidotas, balstoties uz Līguma V sadaļu, un Eiropas Birojam krāpšanas apkarošanai (OLAF) kriminālos izlūkdatus un analītisko atbalstu to kompetences jomās; (k) sniedz informāciju un atbalstu ES krīzes pārvaldības struktūrām un ES krīzes pārvaldības misijām, kas izveidotas, pamatojoties uz Līgumu par Eiropas Savienību; (l) attīsta Savienības specializētās zinātības centrus dažu noziedzības veidu apkarošanai, uz kuriem attiecas Eiropola mērķi, īpaši Eiropas Kibernoziedzības centru. 2. Eiropols sniedz stratēģisko analīzi un draudu novērtējumus, lai palīdzētu Padomei un Komisijai noteikt Savienības stratēģiskās un operatīvās prioritātes cīņai pret noziedzību. Eiropols palīdz arī minēto prioritāšu operatīvajā īstenošanā. 3. Eiropols sniedz stratēģiskus izlūkdatus, lai palīdzētu efektīvi un lietderīgi izmantot valstu un Savienības līmenī operatīvo darbību īstenošanai pieejamos resursus, un atbalstu šādām darbībām. 4. Eiropols darbojas kā centrālais birojs euro viltošanas apkarošanā saskaņā ar Lēmumu 2005/511/TI (2005. gada 12. jūlijs) par euro aizsardzību pret viltošanu.[40] Eiropols arī veicina to pasākumu koordinēšanu, kurus veic dalībvalstu kompetentās iestādes, lai cīnītos pret euro viltošanu, vai veicina koordinēšanu saistībā ar kopējām izmeklēšanas grupām, atbilstīgā gadījumā sadarbojoties ar Savienības struktūrām un trešo valstu iestādēm. 5. pants Dalība kopējās izmeklēšanas grupās 1. Eiropols var piedalīties pasākumos, ko veic kopējas izmeklēšanas grupas saistībā ar noziegumiem, uz kuriem attiecas Eiropola mērķi. 2. Eiropols var robežās, kādas noteiktas to dalībvalstu tiesību aktos, kurās darbojas kopējā izmeklēšanas grupa, piedalīties visās darbībās un informācijas apmaiņā ar visiem kopējās izmeklēšanas grupas locekļiem. 3. Ja Eiropolam ir pamats uzskatīt, ka kopējas izmeklēšanas grupas izveide dotu pievienoto vērtību izmeklēšanā, tas var to ierosināt attiecīgajām dalībvalstīm un veikt pasākumus, lai palīdzētu izveidot kopēju izmeklēšanas grupu. 4. Eiropols nepiemēro piespiedu līdzekļus. 6. pants Eiropola pieprasījumi uzsākt kriminālizmeklēšanu 1. Konkrētos gadījumos, ja Eiropols uzskata, ka būtu jāsāk kriminālizmeklēšana par noziegumu, uz kuru attiecas tā mērķi, tas informē Eurojust. 2. Vienlaikus Eiropols pieprasa attiecīgo dalībvalstu valsts vienībām, kas izveidotas, pamatojoties uz 7. panta 2. punktu, uzsākt, veikt vai koordinēt kriminālizmeklēšanu. 3. Valsts vienības nekavējoties informē Eiropolu par izmeklēšanas sākšanu. 4. Ja attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes nolemj nepildīt Eiropola pieprasījumu, tās viena mēneša laikā kopš pieprasījuma saņemšanas informē Eiropolu par šāda lēmuma pamatojumu. Pamatojumu var nesniegt, ja tā sniegšana (a) kaitētu būtiskām valsts drošības interesēm; vai (b) apdraudētu uzsāktas izmeklēšanas panākumus vai personu drošību. 5. Eiropols informē Eurojust par dalībvalsts kompetentās iestādes lēmumu sākt izmeklēšanu vai atteikties to sākt. 7. pants Dalībvalstu sadarbība ar Eiropolu 1. Dalībvalstis sadarbojas ar Eiropolu tā uzdevumu pildīšanā. 2. Katra dalībvalsts izveido vai norīko valsts vienību, kas darbojas kā sadarbības koordinācijas struktūra starp Eiropolu un dalībvalstu kompetentajām iestādēm, kā arī ar tiesībaizsardzības amatpersonu mācību iestādēm. Katra dalībvalsts ieceļ kādu amatpersonu par valsts vienības vadītāju. 3. Dalībvalstis nodrošina, ka to valsts vienības spēj pildīt savus uzdevumus, kas noteikti šajā regulā, īpaši, ka tām ir piekļuve valsts tiesībaizsardzības datubāzēm. 4. Eiropols var tieši sadarboties ar dalībvalstu kompetentajām iestādēm saistībā ar konkrētām izmeklēšanām. Šādā gadījumā Eiropols nekavējoties informē valsts vienību un iesniedz visas tās informācijas kopiju, kuras apmaiņa notikusi tiešajā saziņā starp Eiropolu un attiecīgajām kompetentajām iestādēm. 5. Dalībvalstis ar savas valsts vienības vai dalībvalsts kompetentās iestādes starpniecību jo īpaši (a) sniedz Eiropolam informāciju, kas nepieciešama tā mērķu izpildei. Tostarp Eiropolam nekavējoties sniedz informāciju, kas attiecas uz noziedzības jomām, kuras Savienība atzīst par prioritārām. Turklāt sniedz arī informācijas divpusējās vai daudzpusējās apmaiņas ar citu dalībvalsti vai dalībvalstīm kopiju, ciktāl apmaiņa attiecas uz noziedzību, uz kuru attiecas Eiropola mērķi; (b) nodrošina visu dalībvalstu attiecīgo kompetento iestāžu un dalībvalstīs esošo tiesībaizsardzības amatpersonu mācību iestāžu efektīvu saziņu un sadarbību ar Eiropolu; (c) vairo informētību par Eiropola pasākumiem. 6. Valsts vienību vadītāji regulāri tiekas, īpaši lai apspriestu un risinātu problēmas, kas rodas saistībā ar to operatīvo sadarbību ar Eiropolu. 7. Katra dalībvalsts nosaka valsts vienības organizāciju un personālu atbilstīgi savas valsts tiesību aktiem. 8. Dalībvalstu valsts vienību un kompetento iestāžu izdevumus saziņai ar Eiropolu sedz dalībvalstis un, izņemot savienojuma izmaksas, tos neiekasē no Eiropola. 9. Dalībvalstis nodrošina visu to sistēmu drošības minimuma līmeni, kuras izmanto savienojumam ar Eiropolu. 10. Katru gadu Eiropols izstrādā pārskatu, kurā ietver informāciju par to, kādu informāciju saskaņā ar 5. punkta a) apakšpunktu katra dalībvalsts sniegusi un kādā apjomā, un informāciju par tās valsts vienības sniegumu. Gada pārskatu nosūta Eiropas Parlamentam, Padomei, Komisijai un valstu parlamentiem. 8. pants Sadarbības koordinatori 1. Katra valsts vienība norīko uz Eiropolu vismaz vienu sadarbības koordinatoru. Ja vien šajā regulā nav paredzēts citādi, uz sadarbības koordinatoriem attiecas tās dalībvalsts tiesību akti, kura tos norīkojusi. 2. Sadarbības koordinatori Eiropolā veido valsts sadarbības koordinācijas birojus, un valsts vienības Eiropolā tiem sniedz norādījumus saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kura koordinatoru norīkojusi, un saskaņā ar noteikumiem, kuri piemērojami Eiropola administrācijai. 3. Sadarbības koordinatori piedalās informācijas apmaiņā starp Eiropolu un to dalībvalstīm. 4. Sadarbības koordinatori piedalās informācijas apmaiņā starp to dalībvalstīm un citu dalībvalstu sadarbības koordinatoriem saskaņā ar saviem valsts tiesību aktiem. Eiropola infrastruktūru šādai divpusējai apmaiņai saskaņā ar valsts tiesību aktiem var izmantot arī attiecībā uz noziegumiem, uz kuriem neattiecas Eiropola mērķi. Valde nosaka sadarbības koordinatoru tiesības un pienākumus attiecībā uz Eiropolu. 5. Saskaņā ar 65. pantu sadarbības koordinatori bauda privilēģijas un imunitāti, kas nepieciešama to uzdevumu pildīšanai. 6. Eiropols nodrošina, ka sadarbības koordinatori ir pilnībā informēti par visām Eiropola darbībām un tiek tajās iesaistīti tiktāl, ciktāl tas ir nepieciešams viņu uzdevumu pildīšanai. 7. Eiropols dalībvalstīm par brīvu nodrošina nepieciešamās telpas Eiropola mītnē un atbilstīgu atbalstu sadarbības koordinatoriem viņu uzdevumu veikšanai. Visas pārējās izmaksas, kas rodas saistībā ar sadarbības koordinatoru norīkošanu, tostarp sadarbības koordinatoriem vajadzīgo iekārtu izmaksas, sedz dalībvalsts, kas koordinatoru norīkojusi, ja vien budžeta iestāde pēc valdes ieteikuma nenolemj citādi. III nodaļa UZDEVUMI SAISTĪBĀ AR TIESĪBAIZSARDZĪBAS AMATPERSONU APMĀCĪBU 9. pants Eiropola akadēmija 1. Ar šo regulu izveidotais Eiropola departaments, ko dēvē par Eiropola akadēmiju, atbalsta, izstrādā, sniedz un koordinē tiesībaizsardzības amatpersonu apmācību īpaši cīņā pret smago noziedzību, kas skar divas vai vairāk dalībvalstis, un terorismu, augsta riska sabiedriskās kārtības un sporta pasākumu pārvaldībā, Savienības nemilitāro misiju plānošanā un vadīšanā, kā arī tiesībaizsardzības vadībā un valodu prasmēs un jo īpaši, (a) lai vairotu informētību un zināšanas par i) starptautiskiem un Savienības instrumentiem tiesībaizsardzības sadarbības jomā; ii) Savienības struktūrām, īpaši Eiropolu, Eurojust un Frontex, to darbību un lomu; iii) tiesībaizsardzības sadarbības tiesiskajiem aspektiem un praktiskajām zināšanām par piekļuvi informācijas kanāliem; (b) lai veicinātu reģionālās un divpusējās sadarbības attīstību starp dalībvalstīm un starp dalībvalstīm un trešām valstīm; (c) lai pievērstos konkrētām krimināltiesību vai policijas darbības tematiskajām jomām, ja apmācība Savienības līmenī var dot pievienoto vērtību; (d) lai izstrādātu specifiskas kopīgas mācību programmas tiesībaizsardzības amatpersonām nolūkā tās apmācīt dalībai Savienības civilajās misijās; (e) lai sniegtu atbalstu dalībvalstīm divpusējos tiesībaizsardzības spēju veidošanas pasākumos trešās valstīs; (f) lai apmācītu mācībspēkus un palīdzētu uzlabot labu mācību praksi un veikt tās apmaiņu. 2. Eiropola akadēmija izstrādā un regulāri atjaunina mācību līdzekļus un metodoloģiju un tos pielieto mūžizglītības perspektīvā, lai stiprinātu tiesībaizsardzības amatpersonu prasmes. Eiropola akadēmija izvērtē minēto darbību rezultātus, lai uzlabotu turpmāko darbību kvalitāti, saskanīgumu un efektivitāti. 10. pants Eiropola akadēmijas uzdevumi 1. Eiropola akadēmija sagatavo daudzgadu stratēģisko apmācības vajadzību analīzi un daudzgadu mācību programmas. 2. Eiropola akadēmija izstrādā un īsteno apmācības pasākumus un mācību produktus, kas var ietvert (a) kursus, seminārus, konferences, tīmeklī bāzētus un e-mācību pasākumus; (b) kopīgas mācību programmas, lai uzlabotu informētību, pievērstos trūkumiem un/vai veicinātu kopīgu pieeju attiecībā uz pārrobežu noziedzības parādībām; (c) apmācības moduļus, kas ir pielāgoti progresīviem posmiem vai attiecīgajai mērķgrupai nepieciešamo prasmju sarežģītības līmeņiem, un koncentrējas vai nu uz konkrētu ģeogrāfisko zonu vai konkrētu noziedzības tematisko jomu vai konkrētu profesionālo iemaņu kopumu; (d) tiesībaizsardzības amatpersonu apmaiņas un norīkojuma programmas, ņemot vērā uz darbību balstītu pieeju apmācībai. 3. Lai nodrošinātu saskanīgu Eiropas apmācības politiku civilo misiju un spēju veidošanas atbalstam trešās valstīs, Eiropola akadēmija (a) novērtē esošo ar Savienību saistīto tiesībaizsardzības apmācības politikas un iniciatīvu ietekmi; (b) izstrādā un sniedz apmācību, lai sagatavotu dalībvalstu tiesībaizsardzības amatpersonas dalībai civilās misijās, tostarp, lai sniegtu viņiem iespēju apgūt vajadzīgās valodu prasmes; (c) izstrādā un sniedz apmācību tiesībaizsardzības amatpersonām no trešām valstīm, īpaši valstīm, kas kandidē uz pievienošanos Savienībai; (d) pārvalda īpaši paredzētus Savienības Ārējās palīdzības fondus, lai palīdzētu trešām valstīm veidot spējas būtiskās politikas jomās saskaņā ar Savienības noteiktajām prioritātēm. 4. Eiropola akadēmija veicina tiesībaizsardzības apmācības dalībvalstīs un saistīto esošo Eiropas kvalitātes standartu savstarpēju atzīšanu. 11. pants Apmācībai būtiska pētniecība 1. Eiropola akadēmija veicina tādas pētniecības attīstību, kas ir būtiska šajā nodaļā aptvertajiem mācību pasākumiem. 2. Eiropola akadēmija veicina un veido partnerattiecības ar Savienības struktūrām, kā arī ar valsts un privātām akadēmiskām iestādēm un veicina spēcīgāku partnerattiecību veidošanu starp universitātēm un tiesībaizsardzības mācību iestādēm dalībvalstīs. IV nodaļa EIROPOLA ORGANIZĀCIJA 12. pants Eiropola administratīvā un pārvaldības struktūra Eiropola administratīvo un pārvaldības struktūru veido (a) valde, kas pilda 14. pantā izklāstītās funkcijas; (b) izpilddirektors, kas veic 19. pantā paredzētos pienākumus; (c) Apmācības zinātniskā komiteja saskaņā ar 20. pantu; (d) vajadzības gadījumā jebkura cita padomdevēja struktūra, ko izveido valde saskaņā ar 14. panta 1. punkta p) apakšpunktu; (e) vajadzības gadījumā izpildvalde saskaņā ar 21. un 22. pantu. 1. IEDAĻA VALDE 13. pants Valdes sastāvs 1. Valdē ir pa vienam pārstāvim no katras dalībvalsts un divi Komisijas pārstāvji, kuriem visiem ir tiesības balsot. 2. Valdes locekļus ieceļ, ņemot vērā to pieredzi publiskā vai privātā sektora organizāciju pārvaldībā un zināšanas par tiesībaizsardzības sadarbību. 3. Katru valdes locekli pārstāv aizstājējs, kuru ieceļ, ņemot vērā viņa pieredzi publiskā vai privātā sektora organizāciju pārvaldībā un zināšanas par valsts politiku tiesībaizsardzības amatpersonu apmācības jomā. Aizstājējs rīkojas kā loceklis visos jautājumos, kas ir saistīti ar tiesībaizsardzības amatpersonu apmācību. Aizstājējs pārstāv locekli viņa prombūtnes laikā. Loceklis pārstāv aizstājēju viņa prombūtnes laikā visos jautājumos kas ir saistīti ar tiesībaizsardzības amatpersonu apmācību. 4. Visas valdē pārstāvētās puses cenšas ierobežot savu pārstāvju mainību, lai nodrošinātu valdes darba nepārtrauktību. Visas puses tiecas panākt vīriešu un sieviešu līdzsvarotu pārstāvību valdē. 5. Locekļu un to aizstājēju amata pilnvaru termiņš ir četri gadi. Šo termiņu var pagarināt. Pilnvaru laikam beidzoties vai atkāpšanās gadījumā locekļi paliek amatā līdz to atkārtotai iecelšanai vai nomaiņai. 14. pants Valdes funkcijas 1. Valde (a) katru gadu ar locekļu divu trešdaļu balsu vairākumu saskaņā ar 15. pantu pieņem Eiropola darba programmu nākamajam gadam; (b) ar locekļu divu trešdaļu balsu vairākumu saskaņā ar 15. pantu pieņem daudzgadu darba programmu; (c) ar locekļu divu trešdaļu balsu vairākumu pieņem Eiropola gada budžetu un pilda citas funkcijas saistībā ar Eiropola budžetu saskaņā ar XI nodaļu; (d) pieņem konsolidēto gada pārskatu par Eiropola darbībām un līdz nākamā gada 1. jūlijam to nosūta Eiropas Parlamentam, Padomei, Komisijai, Revīzijas palātai un valstu parlamentiem. Publisko konsolidēto gada darbības pārskatu; (e) pieņem Eiropolam piemērojamos finanšu noteikumus saskaņā ar 63. pantu; (f) ņemot vērā Komisijas atzinumu, līdz 31. janvārim pieņem daudzgadu personāla politikas plānu; (g) pieņem krāpšanas apkarošanas stratēģiju, kas ir samērīga ar krāpšanas riskiem, ņemot vērā īstenojamo pasākumu izmaksas un ieguvumus; (h) pieņem noteikumus par interešu konfliktu novēršanu un pārvaldību attiecībā uz valdes un Apmācības zinātniskās komitejas locekļiem; (i) saskaņā ar 2. punktu attiecībā uz Eiropola personālu īsteno pilnvaras, kas Civildienesta noteikumos piešķirtas iestādei, kura ieceļ amatā, un kas pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtība piešķirtas iestādei, kura pilnvarota slēgt darba līgumu („iecēlējinstitūcijas pilnvaras”); (j) pieņem piemērotus īstenošanas noteikumus, lai īstenotu Civildienesta noteikumus un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību saskaņā ar Civildienesta noteikumu 110. pantu; (k) ieceļ izpilddirektoru un izpilddirektora vietnieku un attiecīgā gadījumā pagarina viņu amata pilnvaru termiņu vai atceļ viņus no amata saskaņā ar 56. un 57. pantu; (l) nosaka snieguma rādītājus un pārrauga izpilddirektora sniegumu, tostarp valdes lēmumu īstenošanu; (m) saskaņā ar Civildienesta noteikumiem un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību ieceļ grāmatvedi, kas, pildot savus uzdevumus, ir funkcionāli neatkarīgs; (n) ieceļ Apmācības zinātniskās komitejas locekļus; (o) nodrošina pienācīgu reaģēšanu uz konstatējumiem un ieteikumiem, kas izriet no iekšējās vai ārējās revīzijas ziņojumiem un novērtējumiem, kā arī no Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) izmeklēšanas; (p) pieņem visus lēmumus par Eiropola iekšējo struktūru izveidi un, ja nepieciešams, par to izmaiņām; (q) pieņem savu reglamentu. 2. Saskaņā ar Civildienesta noteikumu 110. pantu valde pieņem lēmumu, kas pamatots ar Civildienesta noteikumu 2. panta 1. punktu un Pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtības 6. pantu, attiecīgās iecēlējinstitūcijas pilnvaras deleģējot izpilddirektoram un definējot nosacījumus šāda pilnvaru deleģējuma apturēšanai. Izpilddirektors ir pilnvarots minētās pilnvaras deleģēt tālāk. Izņēmuma apstākļu dēļ valde var ar lēmumu uz laiku apturēt iecēlējinstitūcijas pilnvaru deleģējumu izpilddirektoram un izpilddirektora pastarpināti deleģētās pilnvaras un izpildīt tās pati vai deleģēt tās kādam no saviem locekļiem vai personāla loceklim, kurš nav izpilddirektors. 15. pants Gada darba programma un daudzgadu darba programma 1. Valde katru gadu vēlākais līdz 30. novembrim pieņem gada darba programmu, pamatojoties uz izpilddirektora iesniegto projektu un ņemot vērā Komisijas atzinumu. To iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei, Komisijai un valstu parlamentiem. 2. Gada darba programma ietver sīki izklāstītus mērķus un gaidāmos rezultātus, tostarp snieguma rādītājus. Tajā saskaņā ar budžeta līdzekļu sadales pēc darbības jomām un uz darbības jomām balstītas pārvaldības principiem ietver arī to finansējamo darbību aprakstu un norādi par katrai darbībai piešķirtiem finanšu līdzekļiem un cilvēkresursiem. Gada darba programma ir saskanīga ar daudzgadu darba programmu, kas minēta 4. punktā. Tajā skaidri norāda uzdevumus, kuri ir pievienoti, mainīti vai svītroti salīdzinājumā ar iepriekšējo finanšu gadu. 3. Valde groza pieņemto gada darba programmu, ja Eiropolam tiek piešķirts jauns uzdevums. Visus būtiskos grozījumus gada darba programmā pieņem ar to pašu procedūru kā sākotnējo gada darba programmu. Valde var deleģēt izpilddirektoram pilnvaras izdarīt nebūtiskus grozījumus gada darba programmā. 4. Valde arī pieņem daudzgadu darba programmu un katru gadu līdz 30. novembrim to atjaunina, ņemot vērā Komisijas atzinumu un pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu un valstu parlamentiem. Pieņemto daudzgadu darba programmu nosūta Eiropas Parlamentam, Padomei, Komisijai un valstu parlamentiem. Daudzgadu darba programmā ietver stratēģiskos mērķus un paredzētos rezultātus, tostarp snieguma rādītājus. Tajā ietver arī indikatīvo summu un darbinieku skaitu, kas katram mērķim piešķirti saskaņā ar daudzgadu finanšu shēmu un daudzgadu personāla politikas plānu. Tajā ietver stratēģiju attiecībām ar trešām valstīm vai starptautiskām organizācijām, kas minētas 29. pantā. Daudzgadu programmu īsteno ar gada darba programmu starpniecību un vajadzības gadījumā atjaunina, ņemot vērā ārējās un iekšējās izvērtēšanas rezultātus. Attiecīgā gadījumā šo izvērtējumu secinājumus atspoguļo arī nākamā gada darba programmā. 16. pants Valdes priekšsēdētājs 1. Valde ievēl priekšsēdētāju un priekšsēdētāja vietnieku no tās locekļu vidus. Priekšsēdētāju un priekšsēdētāja vietnieku ievēl ar valdes locekļu divu trešdaļu balsu vairākumu. Priekšsēdētāja vietnieks automātiski aizstāj priekšsēdētāju, ja viņš nevar pildīt savus pienākumus. 2. Priekšsēdētāja un priekšsēdētāja vietnieka amata pilnvaru termiņš ir četri gadi. Minēto termiņu var atjaunot vienu reizi. Tomēr, ja viņi zaudē valdes locekļa statusu jebkurā viņu priekšsēdētāja vai priekšsēdētāja vietnieka pilnvaru brīdī, viņu pilnvaras automātiski beidzas tajā pašā dienā. 17. pants Valdes sanāksmes 1. Priekšsēdētājs sasauc valdes sanāksmes. 2. Eiropola izpilddirektors piedalās jautājumu apspriešanā. 3. Valde regulārajās sanāksmēs pulcējas vismaz divreiz gadā. Turklāt tā sanāk arī pēc priekšsēdētāja iniciatīvas, Komisijas pieprasījuma vai vismaz trešās daļas locekļu pieprasījuma. 4. Valde var aicināt jebkuru personu, kuras viedoklis var būt svarīgs diskusijai, piedalīties sanāksmē kā novērotājam bez balsstiesībām. 5. Valdes locekļiem var palīdzēt padomdevēji vai eksperti, ievērojot reglamenta noteikumus. 6. Eiropols nodrošina valdes sekretariātu. 18. pants Balsošanas noteikumi 1. Neskarot 14. panta 1. punkta a), b) un c) apakšpunktu, 16. panta 1. punktu un 56. panta 8. punktu, valde pieņem lēmumus ar tās locekļu balsu vairākumu. 2. Katram loceklim ir viena balss. Ja kāds balsstiesīgais loceklis nepiedalās, viņa balsstiesības ir tiesīgs izmantot šā locekļa aizstājējs. 3. Priekšsēdētājs piedalās balsošanā. 4. Izpilddirektors balsošanā nepiedalās. 5. Valdes reglamentā nosaka sīki izklāstītu balsošanas kārtību, jo īpaši nosacījumus, saskaņā ar kuriem kāds no locekļiem var darboties cita locekļa vārdā, un vajadzības gadījumā – visas prasības, kas saistītas ar kvorumu. 2. IEDAĻA IZPILDDIREKTORS 19. pants Izpilddirektora pienākumi 1. Izpilddirektors vada Eiropolu. Viņš atskaitās valdei. 2. Neskarot Komisijas, valdes vai izpildvaldes kompetenci, izpilddirektors, pildot savus pienākumus, ir neatkarīgs un nelūdz un nepieņem kādas valdības vai citas struktūras norādījumus. 3. Izpilddirektors pēc Eiropas Parlamenta uzaicinājuma tam ziņo par savu pienākumu izpildi. Padome var aicināt izpilddirektoru ziņot par savu pienākumu izpildi. 4. Izpilddirektors ir Eiropola juridiskais pārstāvis. 5. Izpilddirektors ir atbildīgs par to uzdevumu īstenošanu, kas Eiropolam uzdoti ar šo regulu. Jo īpaši izpilddirektora atbildībā ir: (a) Eiropola darba ikdienas vadība; (b) valdes pieņemto lēmumu īstenošana; (c) gada darba programmas un daudzgadu darba programmas sagatavošana un iesniegšana valdei pēc apspriešanās ar Komisiju; (d) gada darba programmas un daudzgadu darba programmas īstenošana un ziņošana valdei par to īstenošanu; (e) konsolidētā gada ziņojuma par Eiropola darbību sagatavošana un iesniegšana valdei apstiprināšanai; (f) rīcības plāna sagatavošana, reaģējot uz secinājumiem, kas izriet no iekšējās vai ārējās revīzijas ziņojumiem un novērtējumiem, kā arī Eiropas biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) izmeklēšanām, un ziņošana par panākto progresu Komisijai – divreiz gadā un valdei – regulāri; (g) Savienības finansiālo interešu aizsargāšana, piemērojot preventīvus pasākumus pret krāpšanu, korupciju un citādām nelikumīgām darbībām un, neskarot OLAF izmeklēšanas kompetenci, veicot efektīvas pārbaudes, un gadījumā, ja tiek atklāti pārkāpumi, atgūstot nepareizi izmaksātās summas un, vajadzības gadījumā, uzliekot iedarbīgus, samērīgus un atturošus administratīvus un finansiālus sodus; (h) Eiropola krāpšanas apkarošanas stratēģijas sagatavošana un iesniegšana valdei apstiprināšanai; (i) Eiropolam piemērojamo finanšu noteikumu projekta sagatavošana; (j) Eiropola ieņēmumu un izdevumu tāmes projekta sagatavošana un tā budžeta izpilde; (k) daudzgadu personāla politikas plāna sagatavošana un iesniegšana valdei pēc apspriešanās ar Komisiju; (l) atbalsta sniegšana valdes priekšsēdētājam, gatavojoties valdes sanāksmēm; (m) valdes regulāra informēšana par Savienības stratēģisko un operatīvo prioritāšu īstenošanu cīņā pret noziedzību. 3. IEDAĻA APMĀCĪBAS ZINĀTNISKĀ KOMITEJA 20. pants Apmācības zinātniskā komiteja 1. Apmācības zinātniskā komiteja ir neatkarīga padomdevēja struktūra, kas nodrošina Eiropola darba apmācības jomā zinātnisko kvalitāti un sniedz ievirzi šajā sakarā. Šajā nolūkā izpilddirektors agrīnā posmā iesaista Apmācības zinātnisko komiteju visu 14. pantā minēto dokumentu sagatavošanā, ciktāl tie attiecas uz apmācību. 2. Apmācības zinātniskajā komitejā ir vienpadsmit personas, kam ir augstākais akadēmiskais vai profesionālais statuss jomās, uz kurām attiecas šīs regulas III nodaļa. Valde ieceļ locekļus pēc pārredzama uzaicinājuma iesniegt pieteikumus un atlases procedūras, ko publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Valdes locekļi nav Apmācības zinātniskās komitejas locekļi. Apmācības zinātniskās komitejas locekļi ir neatkarīgi. Viņi nelūdz un nepieņem nevienas valdības vai jebkādas citas struktūras norādījumus. 3. Eiropols savā tīmekļa vietnē publisko un atjaunina Apmācības zinātniskās komitejas locekļu sarakstu. 4. Apmācības zinātniskās komitejas locekļu amata pilnvaru termiņš ir pieci gadi. Tas nav atjaunojams, un komitejas locekļus var atcelt no amata, ja viņi neatbilst neatkarīguma kritērijiem. 5. Apmācības zinātniskā komiteja ievēl savu priekšsēdētāju un priekšsēdētāja vietnieku uz piecu gadu amata pilnvaru termiņu. Tā pieņem nostājas ar vienkāršu balsu vairākumu. To sasauc priekšsēdētājs līdz četrām reizēm gadā. Ja nepieciešams, priekšsēdētājs pēc savas ierosmes vai pēc vismaz četru komitejas locekļu lūguma sasauc ārkārtas sanāksmes. 6. Izpilddirektoru, izpilddirektora vietnieku apmācības jautājumos vai to attiecīgo pārstāvi aicina uz sanāksmēm kā novērotāju bez balsstiesībām. 7. Apmācības zinātniskajai komitejai palīdz sekretārs, kurš ir darbinieks, kuru izraudzījusies komiteja un iecēlis izpilddirektors. 8. Apmācības zinātniskā komiteja jo īpaši (a) sniedz padomus izpilddirektoram un izpilddirektora vietniekam apmācības jautājumos par gada darba programmas un citu stratēģisko dokumentu izstrādi, lai nodrošinātu to zinātnisko kvalitāti un saskanīgumu ar attiecīgo Savienības nozaru politiku un prioritātēm; (b) sniedz neatkarīgus atzinumus un padomus valdei jautājumos, kas ir tās kompetencē; (c) sniedz neatkarīgus atzinumus un padomus par mācību programmu kvalitāti, izmantotajām mācību metodēm, iespējamiem mācību variantiem un zinātniskajiem sasniegumiem; (d) veic visus citus konsultēšanas uzdevumus, kas attiecas uz Eiropola darba zinātniskajiem aspektiem saistībā ar apmācību un ko lūdz valde vai izpilddirektors vai izpilddirektora vietnieks apmācības jautājumos; 9. Apmācības zinātniskās komitejas gada budžetu piešķir atsevišķā Eiropola budžetu izdevumu pozīcijā. 4. IEDAĻA IZPILDVALDE 21. pants Izveide Valde var izveidot izpildvaldi. 22. pants Funkcijas un organizācija 1. Izpildvalde palīdz valdei. 2. Izpildvaldei ir šādas funkcijas: (a) tā sagatavo lēmumus pieņemšanai valdē; (b) kopā ar valdi tā nodrošina pienācīgu reaģēšanu uz konstatējumiem un ieteikumiem, kas izriet no iekšējās vai ārējās revīzijas ziņojumiem un novērtējumiem, kā arī no Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) izmeklēšanas ziņojumiem un ieteikumiem, kas izriet no OLAF veiktajām izmeklēšanām; (c) neskarot izpilddirektora funkcijas, kas noteiktas 19. pantā, tā palīdz izpilddirektoram un dod padomus valdes lēmumu īstenošanā, lai pastiprinātu administratīvās pārvaldības uzraudzību. 3. Ja vajadzīgs, steidzamos gadījumos izpildvalde var pieņemt dažus provizoriskus lēmumus valdes vārdā, īpaši par administratīvās pārvaldības jautājumiem, tostarp iecēlējinstitūcijas pilnvaru deleģējuma apturēšanu. 4. Izpildvalde sastāv no valdes priekšsēdētāja, viena Komisijas pārstāvja valdē un trim citiem locekļiem, kurus ieceļ valde no savu locekļu vidus. Valdes priekšsēdētājs ir arī izpildvaldes priekšsēdētājs. Izpilddirektors piedalās izpildvaldes sanāksmēs, bet viņam nav balsstiesību. 5. Izpildvaldes locekļu amata pilnvaru termiņš ir četri gadi. Izpildvaldes locekļu pilnvaru termiņš beidzas vienlaikus ar to dalības termiņa izbeigšanos valdē. 6. Izpildvalde rīko vismaz vienu kārtējo sanāksmi trijos mēnešos. Turklāt tā sanāk pēc priekšsēdētāja iniciatīvas vai pēc tās locekļu lūguma. 7. Izpildvalde ievēro valdes noteikto reglamentu. V nodaļa INFORMĀCIJAS APSTRĀDE 23. pants Informācijas avoti 1. Eiropols apstrādā vienīgi informāciju, ko tam sniegušas (a) dalībvalstis saskaņā ar saviem valsts tiesību aktiem; (b) Savienības struktūras, trešās valstis un starptautiskās organizācijas saskaņā ar VI nodaļu; (c) privātas puses saskaņā ar 29. panta 2. punktu. 2. Eiropols var tieši izgūt un apstrādāt informāciju, tostarp personas datus, no publiski pieejamiem avotiem, piemēram, plašsaziņas līdzekļiem, tostarp interneta un publiskajiem datiem. 3. Eiropols var izgūt un apstrādāt informāciju, tostarp personas datus, no valsts, Savienības vai starptautiskām informācijas sistēmām, tostarp, izmantojot datorizētu tiešu piekļuvi, ciktāl to atļauj Savienības, starptautiskie vai valstu tiesību akti. Attiecībā uz Eiropola piekļuvi šādai informācijai un tās izmantošanu piemēro attiecīgos Savienības, starptautisko vai valsts tiesību aktu noteikumus, ja tie paredz stingrākus piekļuves un izmantošanas noteikumus nekā šajā regulā paredzētie. Piekļuvi šādām informācijas sistēmām piešķir vienīgi pienācīgi pilnvarotiem Eiropola darbiniekiem, ciktāl tas ir nepieciešams viņu uzdevumu pildīšanai. 24. pants Informācijas apstrādes darbību nolūki 1. Ciktāl tas ir nepieciešams 3. panta 1. un 2. punktā noteikto mērķu sasniegšanai, Eiropols apstrādā informāciju, tostarp personas datus, lai (a) veiktu šķērspārbaudi nolūkā identificēt saiknes starp informāciju; (b) veiktu stratēģisko vai tematisko analīzi; (c) konkrētos gadījumos veiktu operatīvo analīzi. 2. Personas datu kategorijas un datu subjektu kategorijas, kuru datus var vākt katrā konkrētā nolūkā, kas minēts 1. punktā, ir uzskaitītas 2. pielikumā. 25. pants Informācijas apstrādes darbību nolūka noteikšana 1. Dalībvalsts, Savienības struktūra, trešā valsts vai starptautiskā organizācija, kas Eiropolam sniedz informāciju, nosaka mērķi, kādā to apstrādā, kā minēts 24. pantā. Ja tā to nav izdarījusi, Eiropols lemj par šādas informācijas būtiskumu, kā arī par nolūku, kādā to apstrādā. Eiropols informāciju apstrādāt citā nolūkā nekā tajā, kurā informācija tika sniegta, var vienīgi ar datu sniedzēja atļauju. 2. Dalībvalstis, Savienības struktūras, trešās valstis un starptautiskās organizācijas informācijas pārsūtīšanas brīdī var norādīt vispārīgus vai konkrētus ierobežojumus piekļuvei vai izmantošanai, tostarp attiecībā uz dzēšanu vai iznīcināšanu. Ja šādu ierobežojumu nepieciešamība kļūst acīmredzama pēc pārsūtīšanas, tās attiecīgi informē Eiropolu. Eiropols ievēro šādus ierobežojumus. 3. Eiropols var noteikt jebkādus ierobežojumus dalībvalstu, Savienības struktūru, trešo valstu un starptautisko organizāciju piekļuvei informācijai, kas izgūta no publiski pieejamiem avotiem, vai šādas informācijas izmantošanai. 26. pants Dalībvalstu un Eiropola darbinieku piekļuve informācijai, ko glabā Eiropols 1. Dalībvalstīm ir piekļuve visai informācijai, kas sniegta 24. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta nolūkos, un tās var veikt tajā meklēšanu, neskarot dalībvalstu, Savienības struktūru un trešo valstu un starptautisko organizāciju tiesības norādīt ierobežojumus attiecībā uz piekļuvi šādiem datiem un to izmantošanu. Dalībvalstis ieceļ tās kompetentās iestādes, kam ir atļauts veikt šādu meklēšanu. 2. Dalībvalstīm ir netieša piekļuve, pamatojoties uz „trāpījums ir” / „trāpījuma nav” sistēmu, informācijai, kas sniegta 24. panta 1. punkta c) apakšpunkta nolūkos, neskarot ierobežojumus, ko norādījušas informācijas sniedzējas dalībvalstis, Savienības struktūras un trešās valstis vai starptautiskās organizācijas saskaņā ar 25. panta 2. punktu. Ja ir iegūts trāpījums, Eiropols sāk procedūru, ar kuru var veikt tās informācijas apmaiņu, kura ģenerēja trāpījumu, saskaņā ar tās dalībvalsts lēmumu, kura sniedza informāciju Eiropolam. 3. Eiropola darbiniekiem, kurus atbilstīgi pilnvarojis Eiropola izpilddirektors, ir piekļuve Eiropola apstrādātajai informācijai tādā apmērā, kāds nepieciešams viņu pienākumu veikšanai. 27. pants Eurojust un OLAF piekļuve Eiropola informācijai 1. Eiropols veic visus atbilstīgos pasākumus, lai Eurojust un Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF) savu attiecīgo pilnvaru robežās varētu piekļūt visai informācijai, kas sniegta 24. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkta nolūkos, un veikt tajā meklēšanu, neskarot dalībvalstu, Savienības struktūru un trešo valstu un starptautisko organizāciju tiesības norādīt ierobežojumus attiecībā uz piekļuvi šādiem datiem un to izmantošanu. Eiropolu informē, ja Eurojust vai OLAF veiktajā meklēšanā atklājas, ka ir atbilsme ar Eiropola apstrādāto informāciju. 2. Eiropols veic visus attiecīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka Eurojust un OLAF to attiecīgo pilnvaru robežās ir netieša piekļuve, pamatojoties uz „trāpījums ir” /„trāpījuma nav” sistēmu, informācijai, kas sniegta 24. panta 1. punkta c) apakšpunkta nolūkos, neskarot ierobežojumus, ko norādījušas informācijas sniedzējas dalībvalstis, Savienības struktūras un trešās valstis vai starptautiskās organizācijas saskaņā ar 25. panta 2. punktu. Ja ir iegūts trāpījums, Eiropols sāk procedūru, ar kuru var veikt tās informācijas apmaiņu, kura ģenerēja trāpījumu, saskaņā ar tās dalībvalsts, Savienības struktūras, trešās valsts vai starptautiskās organizācijas lēmumu, kura sniedza informāciju Eiropolam. 3. Informācijas meklēšanu saskaņā ar 1. un 2. punktu veic vienīgi lai noteiktu, vai attiecīgi Eurojust vai OLAF pieejamā informācija atbilst Eiropola apstrādātajai informācijai. 4. Eiropols meklēšanu saskaņā ar 1. un 2. punktu atļauj vienīgi pēc tam, kad ir saņēmis no Eurojust un OLAF informāciju par to, kuri valsts locekļi, vietnieki, palīgi, kā arī Eurojust darbinieki un kuri OLAF darbinieki ir pilnvaroti veikt šādu meklēšanu. 5. Ja Eiropola informācijas apstrādes darbību laikā saistībā ar atsevišķu izmeklēšanu Eiropols vai dalībvalsts konstatē, ka nepieciešama koordinācija, sadarbība vai atbalsts saskaņā ar Eurojust vai OLAF pilnvarām, Eiropols tos attiecīgi informē un uzsāk informācijas apmaiņas procedūru saskaņā ar tās dalībvalsts lēmumu, kura sniegusi informāciju. Šādā gadījumā Eurojust vai OLAF apspriežas ar Eiropolu. 6. Eurojust, tostarp kolēģija, valsts locekļi, vietnieki, palīgi, kā arī Eurojust darbinieki, un OLAF ievēro visus vispārīgos vai konkrētos ierobežojumus piekļuvei vai izmantošanai, kurus norādījušas dalībvalstis, Savienības struktūras, trešās valstis un starptautiskās organizācijas saskaņā ar 25. panta 2. punktu. 28. pants Pienākums paziņot dalībvalstīm 1. Ja Eiropolam saskaņā ar tā uzdevumu, kas paredzēts 4. panta 1. punkta b) apakšpunktā, nepieciešams informēt dalībvalsti par informāciju, kas attiecas uz to, un ja uz minēto informāciju attiecas 25. panta 2. punktā aprakstītie piekļuves ierobežojumi, kas aizliedz veikt tās apmaiņu, Eiropols apspriežas ar datu sniedzēju, kurš paredzējis piekļuves ierobežojumu, un lūdz tā atļauju informācijas apmaiņai. Bez šādas atļaujas informācijas apmaiņu neveic. 2. Neatkarīgi no jebkādiem piekļuves ierobežojumiem Eiropols informē dalībvalsti par informāciju, kas attiecas uz to, ja (a) tas ir absolūti nepieciešams, lai novērstu ar smago noziedzību vai teroristu nodarījumiem saistītus reālus draudus; vai (b) tas ir būtiski, lai novērstu tiešus un nopietnus draudus minētās dalībvalsts sabiedrības drošībai. Šādā gadījumā Eiropols, cik drīz vien iespējams, informē datu sniedzēju par šādas informācijas apmaiņu un pamato savu situācijas analīzi. VI nodaļa ATTIECĪBAS AR PARTNERIEM 1. IEDAĻA KOPĪGI NOTEIKUMI 29. pants Kopīgi noteikumi 1. Ja tas ir nepieciešams tā uzdevumu veikšanai, Eiropols var izveidot un uzturēt sadarbības attiecības ar Savienības struktūrām atbilstīgi šo struktūru mērķiem, trešo valstu tiesībaizsardzības iestādēm, trešo valstu tiesībaizsardzības mācību iestādēm, starptautiskām organizācijām un privātām pusēm. 2. Ja tas ir būtiski tā uzdevumu veikšanai un ievērojot ierobežojumus, kas paredzēti 25. panta 2. punktā, Eiropols var veikt visas informācijas, izņemot personas datus, tiešu apmaiņu ar 1. punktā minētajām vienībām. 3. Eiropols no 1. pantā minētajām vienībām, izņemot privātas puses, var saņemt personas datus un apstrādāt tos, ja tas ir nepieciešams tā uzdevumu veikšanai un ievērojot šīs nodaļas noteikumus. 4. Neskarot 36. panta 4. punktu, Eiropols pārsūta personas datus Savienības struktūrām, trešām valstīm un starptautiskām organizācijām vienīgi tad, ja tas ir nepieciešams, lai novērstu un apkarotu noziedzību, uz ko attiecas Eiropola mērķi, un saskaņā ar šīs nodaļas noteikumiem. Ja pārsūtāmos datus ir sniegusi dalībvalsts, Eiropols saņem minētās dalībvalsts piekrišanu, ja vien (a) nevar uzskatīt, ka atļauja ir dota, jo dalībvalsts nav skaidri ierobežojusi tālākas pārsūtīšanas iespēju; vai (b) attiecīgā dalībvalsts šādai tālākai pārsūtīšanai nav devusi iepriekšēju vispārēju piekrišanu vai piekrišanu ar konkrētiem nosacījumiem. Šādu piekrišanu var atsaukt jebkurā laikā. 5. Dalībvalstīm, Savienības struktūrām, trešām valstīm un starptautiskām organizācijām aizliedz personas datus pārsūtīt tālāk, ja vien Eiropols nav skaidri devis tam piekrišanu. 2. IEDAĻA PERSONAS DATU APMAIŅA/PĀRSŪTĪŠANA 30. pants Personas datu pārsūtīšana Savienības struktūrām Piemērojot iespējamos ierobežojumus, kas paredzēti saskaņā ar šīs regulas 25. panta 2. vai 3. punktu, Eiropols var tieši pārsūtīt personas datus Savienības struktūrām, ja tas ir nepieciešams tā vai saņēmējas Savienības struktūras uzdevumu veikšanai. 31. pants Personas datu pārsūtīšana trešām valstīm un starptautiskām organizācijām 1. Ciktāl tas ir nepieciešams Eiropolam tā uzdevumu veikšanai, Eiropols var pārsūtīt personas datus trešās valsts iestādei vai starptautiskai organizācijai, pamatojoties uz (a) lēmumu, ko Komisija pieņēmusi saskaņā ar [Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti 25. un 31. pantu], ka minētā valsts vai starptautiskā organizācija vai apstrādājošais sektors minētajā trešā valstī vai starptautiskā organizācijā nodrošina pienācīgu aizsardzības līmeni (lēmums par aizsardzības līmeņa pietiekamību); vai (b) starptautisku nolīgumu, kas noslēgts starp Savienību un attiecīgo trešo valsti vai starptautisko organizāciju saskaņā ar Līguma 218. pantu, sniedzot atbilstīgus aizsardzības pasākumus attiecībā uz privātuma un personu pamattiesību un brīvību aizsardzību; vai (c) sadarbības nolīgumu, kas noslēgts starp Eiropolu un attiecīgo trešo valsti vai starptautisko organizāciju saskaņā ar Lēmuma 2009/371/TI 23. pantu pirms šīs regulas piemērošanas dienas. Šādai pārsūtīšanai nav nepieciešama nekāda cita atļauja. Eiropols var noslēgt sadarbības vienošanās, lai īstenotu šādus nolīgumus vai lēmumus par atbilstību. 2. Atkāpjoties no 1. punkta, izpilddirektors katrā gadījumā atsevišķi var atļaut pārsūtīt personas datus uz trešām valstīm vai starptautiskām organizācijām, ja (a) datu pārsūtīšana ir absolūti nepieciešama, lai garantētu vienas vai vairāku dalībvalstu būtiskās intereses, uz kurām attiecas Eiropola mērķi; (b) datu pārsūtīšana ir absolūti nepieciešama, lai novērstu ar noziedzību vai teroristu nodarījumiem saistītus reālus draudus; (c) datu pārsūtīšana ir citādi vajadzīga vai ir likumīgi prasīta, pamatojoties uz svarīgām sabiedrības interesēm vai prasījumu pamatojumam, realizācijai vai aizstāvībai; vai (d) pārsūtīšana ir vajadzīga, lai aizsargātu datu subjekta vai kādas citas personas būtiskas intereses. Turklāt valde ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja piekrišanu, ņemot vērā to, ka pastāv aizsardz