ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.3.4.

ES kodolnozare darbojas globālā tirgū, kura vērtība līdz 2050. gadam būs sasniegusi 3 triljonus EUR, un tajā ir tieši nodarbināts pusmiljons cilvēku. 14 dalībvalstīs kopā darbojas 129 kodolreaktori, un 10 no šīm valstīm plāno būvēt jaunus reaktorus. Eiropas Savienībā ir spēkā pasaulē progresīvākie juridiski saistošie būvniecības standarti kodoldrošības jomā, un Eiropas uzņēmumi saražo lielu daļu pasaulē saražotās kodoldegvielas. (EESK paziņojums presei EESC urges the EU to adopt a more comprehensive nuclear strategy (PINC) (“EESK mudina ES pieņemt visaptverošāku kodolstratēģiju (PINC)”), Nr. 58/2016, 22.9.2016.).
3.2.

Kopējais budžets, kas laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam piešķirts ESF+, ir 101 miljards EUR (pašreizējās cenās), no kuriem 100 miljardi EUR paredzēti dalītā pārvaldībā īstenotai ESF+ sadaļai (iepriekšējais ESF un iepriekšējais FEAD ). Tiešā pārvaldībā īstenotās ESF+ sadaļas finansējums ir 1 174 miljoni EUR pašreizējās cenās, no kuriem 761 miljons EUR paredzēts Nodarbinātības un sociālās inovācijas sadaļai, bet 413 miljoni EUR – Veselības sadaļai. ESF+ ietver arī Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvu, saskaņā ar kuru 10 % no finanšu piešķīruma ir paredzēti jauniešiem vecumā no 15 līdz 29 gadiem. Vismaz 25 % no valstu ESF+ finanšu līdzekļiem tiks novirzīti sociālās iekļautības veicināšanai un nabadzības apkarošanai. Turklāt dalībvalstīm vismaz 2 % no ESF+ finanšu līdzekļiem būs jāpiešķir pasākumiem vistrūcīgāko personu atbalstam.
6.2.

EESK uzskata, ka pakāpeniskas ziņošanas princips (iekšējā ziņošana, vēršanās kompetentajās iestādēs, vēršanās pie sabiedrības) atbilst atbildīgas ziņošanas principam. Tomēr EESK uzskata, ka trauksmes cēlējam jādod līdzvērtīga iespēja izvēlēties piekļuvi iekšējam mehānismam vai kompetentajām iestādēm, un tādēļ taisnīguma un tiesiskās noteiktības labad iesaka izmantot nevis trīspakāpju, bet gan divpakāpju procedūru. No vienas puses, starptautiskie pētījumi pat valstīs, kas ir atbrīvotas no iekšējā mehānisma izveides pienākuma (Apvienotā Karaliste un Īrija), liecina, ka darbinieks lojalitātes apsvērumu dēļ vispirms izmanto iekšējo mehānismu; tādēļ nav liela riska, ka iekšējais mehānisms tiks masveidīgi apiets. Turklāt iekšējā mehānisma izveides pienākuma gadījumā ir grūti paredzēt visas nepieciešamās atkāpes. No otras puses, valstu tiesību akti paredz iespēju tiešā veidā vērsties iestādēs (piemēram, attiecībā uz smagiem noziegumiem vai noziedzīgiem nodarījumiem). Visbeidzot, šis pienākums attiecas tikai uz algotiem darbiniekiem, bet pārējie darba ņēmēji ir no tā atbrīvoti. Tādējādi tiek pārkāpts vienlīdzības princips un rodas juridiska nenoteiktība.
3.16.

EESK atbalsta priekšlikumus par ārējo konverģenci turpmākai tiešo maksājumu atbalsta apmēra saskaņošanai dalībvalstu starpā. Priekšlikumā paredzēts laikposmā no 2021. līdz 2027. gadam par 50 % samazināt pašreizējo starpību, kas dalībvalstu pašreizējo vidējo tiešo maksājumu atbalsta līmeni šķir no 90 % no ES vidējā tiešo maksājumu līmeņa. Ja KLP budžets būtu atbilstīgs, Komisijas priekšlikumi varētu būt vēl vērienīgāki, it īpaši attiecībā uz dalībvalstīm, kurās atbalsta līmenis ir viszemākais. EESK uzskata, ka nākamā budžeta perioda beigās tiešo maksājumu līmenim visās dalībvalstīs vajadzētu būt vismaz 85 % no ES dalībvalstu vidējā līmeņa.
3.6.

Minētie tehnoloģiju uzņēmumi ir līdzatbildīgi, jo tiem ir vispārēja nozīme procesā. Tie sevi neuzskata par izdevējiem, bet gan “tikai” par tiešsaistes platformām, kas izplata informāciju un citu saturu, ko radījuši vispāratzīti plašsaziņas līdzekļi, neuzņemoties izmaksas, kuras saistītas ar satura radīšanu, piemēram, ar redakcijas darbinieku algošanu. Tiek izplatīts saturs no citiem avotiem, nepārbaudot, neizvērtējot, neanalizējot un neinterpretējot publicējamo materiālu. “ Google nav “tikai” platforma. Tā pozicionē, veido un izkropļo mūsu pasaules redzējumu” – šāds bija viens no secinājumiem izdevumā “ The Guardian ” publicētajā rakstā “Lielā Brexit laupīšana: kā tika nolaupīta mūsu demokrātija” ( The great Brexit robbery: how our democracy was hijacked ), kurā tika analizēts, kā “neskaidrās globāla mēroga darbības, ko veica (..) tik ļoti atšķirīgie “izstāšanās kampaņas” spēki, ietekmēja ES referenduma rezultātu”. Tā kā dezinformācija un ticamās ziņas tiek publicētas vienkopus, lietotājiem ir grūti tās nodalīt. Tāpēc tehnoloģiju uzņēmumiem būtu jāpiešķir prioritāra nozīme pārredzamu noteikumu un datu nodrošināšanai. Īpaši svarīgi ir tas, cik pārredzama ir saikne starp platformu reklāmas ieņēmumu politiku un dezinformācijas izplatīšanu. (Šajā saistībā būtu rūpīgi jāvēro pašreizējās sarunas par Prakses kodeksu dezinformācijas jomā, kas bija jāpublicē līdz 2018. gada jūlija beigām).
1.3.

Lai uzlabotu prasījumu vēstures pārskatu atzīšanu, Komiteja iesaka precizēt atbildīgā transportlīdzekļa vadītāja vārdu/uzvārdu un viņa atbildības pakāpi (pilnīga, daļēja vai nekāda atbildība) notikušajā negadījumā. Komiteja apšauba tādu apdrošināšanas sertifikāta saturu valsts likumdošanas sistēmā, kurā ir apdrošināts transportlīdzeklis neatkarīgi no tā vadītāja, salīdzinājumā ar likumdošanu, kurā paredzēts apdrošināt transportlīdzekli ar deklarētu vadītāju, nosakot tarifu atkarībā no individuālā riska profila un prasījumu vēstures, vai arī vadītāja apliecības turētāju neatkarīgi no izmantotā transportlīdzekļa. Komiteja aicina Komisiju noteikt pienākumu izsniegt drošus apdrošināšanas sertifikātus un prasījumu vēstures pārskatus un to derīguma kontroles nolūkā atļaut izmantot savstarpēji savienotu datubāzi, kas būtu pieejama tiesībaizsardzības struktūrām.
Tomēr Komiteja pauž nožēlu, ka direktīvā nav skaidri paredzēts atzīt vispārējas tiesības uz piekļuvi dzeramajam ūdenim un sanitārijai, kā prasīts Eiropas pilsoņu iniciatīvā Right2Water , ietverts ANO Ģenerālās asamblejas 2015. gada 25. septembra rezolūcijā Transforming our world: the 2030 Agenda for Sustainable Development , kā arī ilgtspējīgas attīstības mērķos (mērķis Nr. 6: “panākt vispārēju un vienlīdzīgu piekļuvi drošam un cenas ziņā pieejamam dzeramajam ūdenim ikvienam iedzīvotājam”).
3.4.

EESK pieņem zināšanai EP priekšlikumus palielināt ES budžetu no 1,0 % no NKI līdz vismaz 1,3 %. Tomēr nav skaidrs, cik liela daļa no šīs papildu naudas tiks novirzīta lauksaimniecībai un vai ar to pietiks, lai nodrošinātu pietiekamu un atbilstošu KLP budžetu un izpildītu visus vērienīgos mērķus un prasības. Gan pilsoniskā sabiedrība, gan Eiropas Parlaments atbalsta spēcīgu budžetu un stabilitāti, ko tas sniedz. KLP reformas priekšlikumi bez pietiekama KLP budžeta nebūs veiksmīgi.
3.3.2.

EESK secina, ka trešajā ziņojumā nav apsvērta atteikšanās no fosilās degvielas vieglo automašīnu pārdošanā un/vai to izmantošanā, par ko nesen paziņoja vairākas dalībvalstis un pilsētas, piemēram, Nīderlande un Parīze. Incidenti, kas saistīti ar transportlīdzekļu emisiju skandālu, un ietekme uz klimata pārmaiņām, gaisa piesārņojumu, veselību un vidi liecina par nepieciešamību steidzami rīkoties. EESK uzskata, ka Eiropas Savienībai vajadzētu izveidot koordinētu sistēmu, kas ļautu pakāpeniski atteikties no dīzeļdegvielas un benzīna vieglajiem automobiļiem, lai novērstu to, ka nesaskaņoti un neparedzami lēmumi valsts un vietējā līmenī var nelabvēlīgi ietekmēt rūpniecības konkurētspēju un darbvietas un izkropļot vienoto tirgu.
1.4.

Vislielākās neskaidrības ir attiecībā uz lielas noslodzes transportlīdzekļiem . Nav pieejamu emisijas standartu, ko izmantot pārejas periodā, un izpūtēja nulles emisiju tehnoloģija ir mazāk attīstīta salīdzinājumā ar vieglajiem transportlīdzekļiem. Attiecībā uz pārejas perioda pirmo posmu ir akceptēta dabasgāze, tostarp biometāns, bet ar zemāku svēruma koeficientu, bet attiecībā uz nākamo posmu nav noteiktas nekādas robežvērtības un nav arī definīciju, kā arī nav sniegta nekāda informācija par to, kā iegūt jaunās emisijas robežvērtības. Pamatojoties uz iepriekšminēto, EESK secina, ka minētā direktīva ir pāragra attiecībā uz lielas noslodzes transportlīdzekļiem, un ierosina nodalīt šo daļu no iesniegtā priekšlikuma un izskatīt to vēlākā posmā.
3.13.

Jāņem vērā arī nākotnes perspektīva, lai finanšu jomā varētu izmantot jaunas attīstības tendences un mūsdienu tehnoloģijas, piemēram, finanšu tehnoloģijas. To potenciāls ir jāizmanto, taču nekaitējot drošībai. Ir jārada vienlīdzīgi konkurences apstākļi visiem ekonomikas dalībniekiem neatkarīgi no to intervences veida.
3.14.

Jaunu veidu nevienlīdzības un sociālo risku rašanos digitālajā laikmetā daļēji var saistīt ar digitālo atstumtību , proti, dažām iedzīvotāju grupām var būt un var nebūt IT prasmes un digitālo līdzekļu lietošanas pamatprasmes, kas vajadzīgas, lai piekļūtu būtiskai informācijai un pakalpojumiem. EESK uzskata, ka sociālās ilgtspējas pamatā ir arī taisnīgas un reālas iespējas iesaistīties mūžizglītībā jau no agrīnas bērnības. Tas ir svarīgs priekšnoteikums, jo sevišķi personām ar invaliditāti un jo īpaši jaunajās digitālajās profesijās. Šādā apmācībā būtu jāņem vērā plašu iedzīvotāju grupu (jo īpaši vecāka gadagājuma cilvēku, cilvēku, kas dzīvo nomaļos rajonos un trūkumā, migrantu, nepietiekami kvalificētu cilvēku u. c.) iespējamā atstumtība, ko izraisījusi digitālā atstumtība. Digitālajā laikmetā ir svarīgi garantēt piekļuvi internetam, nodrošināt digitālās pratības apmācību visiem iedzīvotājiem, kam draud bezdarbs, un sniegt viņiem iespēju izmantot savas tiesības un piekļuvi sociālajiem pakalpojumiem, it īpaši pamatpakalpojumiem. Komiteja tādēļ aicina sociālos partnerus un iestādes sadarbībā ar organizētu pilsonisko sabiedrību nekavējoties rīkoties, lai īstenotu pasākumus šā mērķa sasniegšanai.
2.1.

Digitālā vienotā tirgus (DVT) izveides pabeigšana ir viena no Eiropas Komisijas 10 politiskajām prioritātēm un ik gadu var nodrošināt Eiropas ekonomikai 415 miljardus euro, radīt darbvietas un pārveidot publiskos pakalpojumus. Nepieciešamība publiskās pārvaldes iestādēm digitāli sadarboties ir ļoti būtisks DVT elements. Publiskais sektors nodrošina vairāk nekā 25 % no kopējā darbvietu skaita un ar publisko iepirkumu pārstāv vienu piekto daļu no ES IKP. Studentu apmaiņas, tūrisma un migrācijas pieaugums, pārrobežu uzņēmējdarbības attīstība un iepirkšanās tiešsaistē pastiprina nepieciešamību nodrošināt sadarbspēju daudzās jomās.
3.3.2.

No vienas puses, ņemot vērā Apvienotās Karalistes izstāšanos no ES, kas varētu notikt 2019. gada vidū, tiks ievērojami sašaurināts plāna II punktā minētais jēdziens “tirgus”. Ja līdz tam laikam nebūs noslēgts nolīgums par Apvienotās Karalistes un ES divpusējām attiecībām un ja AK valsts nebūs Eiropas Ekonomikas zonā, tās valdībai vairs nebūs nekādu saistību attiecībā uz plāna īstenošanu, un tas kaitēs Apvienotās Karalistes valstspiederīgajiem un to valstu pilsoņiem, kurās darbojas SOLVIT centru tīkls.
5.9.

EESK ņem vērā to, ka gadījumā, ja mobili ES pilsoņi pārceļas no vienas dalībvalsts uz citu (uzņēmēja dalībvalsts) un nestrādā vai aktīvi nemeklē darbu, jauno ierosināto noteikumu dēļ piekļuve noteiktiem sociālā nodrošinājuma pabalstiem var kļūt atkarīga no personas iesniegta pierādījuma, ka tai ir likumīgas uzturēšanās tiesības saskaņā ar ES tiesību aktiem, kas savukārt atkarīgs no tā, vai personai ir pietiekami iztikas līdzekļi un visaptveroša veselības apdrošināšana. Citiem vārdiem, dalībvalstīm ir jāievēro nosacījumi, kas izklāstīti Brīvas pārvietošanās direktīvā (Direktīvā 2004/38/EK). Dalībvalstīm būtu jāpatur prātā arī priekšrocības, ko sniedz mobilu pilsoņu uzņemšana kopumā – pat to, kuri ir neaktīvi un neveic iemaksas sociālā nodrošinājuma sistēmās, taču tā vai citādi tomēr dod ieguldījumu uzņēmējvalsts ekonomikā (un kultūras daudzveidībā).
2.1.

Direktīva ir daļa no tiesību aktu kopuma “Tīru enerģiju ikvienam Eiropā”, kas paredzēts, lai saturiski veidotu Enerģētikas savienību un palielinātu informētību un izpratni par to, ka pāreja uz tīru enerģiju ir nākotnes izaugsmes nozare. Ēkās patērētā enerģija veido 40 % no kopējā apjoma, kas tiek izlietots visā Eiropas Savienībā. Turpinās nozīmīgs progress ēku energoefektivitātes jomā gan saistībā ar jaunu objektu būvniecību, gan modernizāciju. Daļēji to ir veicinājusi piecpadsmit gadus ilgusī likumdošanas darbība ES līmenī šajā jomā, taču joprojām netiek izmantotas ļoti būtiskas iespējas paaugstināt efektivitāti un panākt citu labvēlīgu sociālo ietekmi.
3.1.2.

MVU visā Eiropā banku kredītus joprojām uzskata par galveno finansējuma avotu (7). EESK atzinīgi novērtē Komisijas nodomu paplašināt “MVU atbalsta faktora” piemērošanu, attiecinot to uz visiem aizdevumiem, kas lielāki par EUR 1,5 miljoniem (8). Vienlaikus tā aicina Komisiju īpašu uzmanību pievērst banku sniegtā finansējuma pietiekamības novērtēšanai un veikt pasākumus efektīvākai banku sniegtā finansējuma novirzīšanai, lai tas palīdzētu apmierināt MVU īpašās vajadzības, kas atkarīgas no to dažādajiem riska profiliem, attīstības stadijas, atrašanās vietas u. c. EESK arī ierosina, ka Komisija varētu apsvērt iespēju piemērot “MVU atbalsta faktoru” iespējamiem pašu līdzekļu prasību palielinājumiem gadījumos, kad pastāv pretcikliski vai sistēmiski riski, jo pretējā gadījumā MVU kreditēšana varētu tikt ierobežota.
4.2.2.

Enerģētiskā drošība joprojām ir izšķirīgi svarīgs mērķis, jo mūsdienu ekonomika un mūsdienu sabiedrība nevar pat īslaicīgi funkcionēt bez enerģijas. Būtiski enerģētiskās drošība faktori ir pietiekama un stabila enerģētikas infrastruktūra un enerģijas ražošanas jauda, labi funkcionējoši enerģijas tirgi un energoefektivitāte. Enerģētisko drošību nevajadzētu uzskatīt par enerģētiskās neatkarības sinonīmu. Tāpat kā citu preču tirgos, arī enerģijas tirgū gan iekšēja, gan ārēja pārrobežu aprite patiesībā uzlabo apgādes drošību, kā arī palīdz uzturēt konkurētspējīgu cenu līmeni. Tas neizslēdz to, ka ir politiski iemesli izvairīties no lielas atkarība no importētas enerģijas. Vietējo energoavotu attīstīšana ir arī svarīga arī darbavietu radīšanas ziņā.
4.6.

Labs piemērs ir pārrobežu strīdu gadījumi, kuros “[k]atra no pusēm var lietu nodot izskatīšanai attiecīgajā valsts regulatīvajā iestādē vai attiecīgajās valsts regulatīvajās iestādēs”, kuras savukārt “par strīdu paziņo BEREC, lai to konsekventi izšķirtu saskaņā ar 3. pantā izvirzītajiem mērķiem”. Šajā gadījumā “visīsākajā iespējamā termiņā, katrā ziņā četros mēnešos, izņemot izņēmuma apstākļus, BEREC izdod atzinumu, kur attiecīgajai valsts regulatīvajai iestādei vai iestādēm norāda uz veicamo specifisko darbību, kas atrisinātu strīdu, vai atturēšanos no darbības”.
1.13.

Analizēt tradicionālās, patlaban termiņa vidusposmā pārskatāmās, kohēzijas politikas un tās finansējuma (ESI fondi), no vienas puses, un jauno ieguldījumu instrumentu (ESIF), no otras puses, saskaņu ir jābūt vienam no galvenajiem gada izaugsmes pētījuma uzdevumiem. Tā kā runa ir par vienu no dinamiskākajām Savienības un dalībvalstu sadarbības sistēmām, svarīgi arī nodrošināt labāku koordināciju, tostarp tās īstenošanā. Uzlabojumu īstenošana ir jāsaskaņo.
1.5.

EESK iebilst pret dalībvalstīm doto brīvprātīgo iespēju to piekritībā esošiem, kā arī citā dalībvalstī iedibinātiem pieprasījumpakalpojumu sniedzējiem, kas vēršas pie auditorijas to teritorijā, noteikt finanšu iemaksas (tiešas investīcijas darbos vai maksājumus valstu kino fondiem); šāda prasība var izkropļot konkurenci atkarībā no tā, vai dalībvalsts ievieš šādas iemaksas vai ne, un šāda prasība var kaitēt kādas dalībvalsts audiovizuālajiem pakalpojumiem, kas paredzēti tās pilsoņu auditorijai citā dalībvalstī.
3.5.

Dabasgāze ir aizstājusi cieto kurināmo un ir otrais nozīmīgākais kurināmais ES, nodrošinot 23,8 % no kopējā primārās enerģijas patēriņa 2013. gadā. Tas ir palīdzējis ES samazināt siltumnīcefekta gāzu emisiju. Tomēr atjaunojamo energoresursu izmantošanas pieaugums ir ievērojams: 2013. gadā atjaunojamie energoresursi nodrošināja 15 % enerģijas bruto galapatēriņa ES (salīdzinājumā ar 8,3 % 2004. gadā), dodot ES reālu iespēju sasniegt tās 2020. gada mērķi, proti, atjaunojamo energoresursu īpatsvaru 20 % apmērā. No atjaunojamajiem energoavotiem ražotās elektroenerģijas bruto apjoms no 2000. gada līdz 2013. gadam vairāk nekā divkāršojās, un uz to attiecināma vairāk nekā ceturtdaļa no visas 2013. gadā saražotās elektroenerģijas.
2.4.

No šāda viedokļa EESK uzmanības centrā ir finanšu resursi no EIB, Eiropas enerģētikas tīklu programmas, Eiropas ekonomikas atveseļošanas plāna, 2020. gada Eiropas Fonda enerģētikai, klimata pārmaiņām un infrastruktūrai (jeb fonda “Marguerite”), kā arī no pirmspievienošanās instrumentiem, Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instrumenta un pētniecības un tehnoloģiju attīstības pamatprogrammas.
3.10.

Eiropas Savienībai vajadzīgas arī reformas, ar ko Eiropas līmenī nostiprina izpratni par kopēju pilsonību. Taču izpratne par kopēju Eiropas pilsonību netiks radīta, ja iedzīvotāji neiesaistīsies Eiropas līmeņa lēmumu pieņemšanā. Tas nozīmē, ka visās dalībvalstīs visā Eiropā jārada sajūta par līdzdalību kopējā procesā par kopēju lietu. Viens no veidiem, kā to panākt, būtu dot pilsoņiem iespēju ievēlēt Eiropas Parlamenta deputātus no transnacionāliem sarakstiem, proti, viņi būtu no vairākām dalībvalstīm, taču Eiropas partiju biedri, nevis balsot tikai par valstu partijām. Tomēr tam var būt nepieciešamas izmaiņas Līgumā, grozot LESD 223. pantu.
4.5.2.

Eiropas Cilvēktiesību tiesas notiesājošo spriedumu skaits 2014. gadā pret attiecīgajām valstīm neatspoguļo pašreizējo situāciju cilvēktiesību jomā ierosinātajās valstīs. Lielākā daļa 2014. gadā iztiesāto lietu attiecas uz vairākus gadus seniem faktiem, un tas saistīts gan ar kavēšanos ECT darbībā, gan to, ka, pirms griezties ECT, ir jāizmanto visi valstī pieejamie tiesiskās aizsardzības līdzekļi. Komisijas veiktā datu analīze var radīt pārpratumus. Notiesājošo ECT spriedumu skaitu Komisija salīdzina ar kopējo nolēmumu skaitu, ko ECT pieņēmusi par attiecīgo valsti, neatkarīgi no tā, cik daudzos no šiem spriedumiem ir notikusi iedziļināšanās lietas būtībā, proti, attiecībā uz cilvēktiesību ievērošanu. Piemēram, attiecībā uz Turciju no Komisijas minētajiem 2 899 pieteikumiem, kas iesniegti ECT un kuriem gan nav norādīts ne minēto gadījumu norises laiks, ne iztiesāšanas ilgums, reāli nolēmums pēc būtības ir pieņemts tikai 110 lietās, un 94 no tām jeb 93 % gadījumu konstatēts, ka ir pārkāpta Eiropas Cilvēktiesību konvencija (2). Attiecībā uz Bosniju un Hercegovinu 2014. gadā pieņemti septiņi nolēmumi pēc būtības, un piecos no tiem (71 %) konstatēti cilvēktiesību pārkāpumi (3). Melnkalnes gadījumā minētais procentuālais īpatsvars ir 100 % (4), Serbijas – 88 % (5), bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas – 66 % (6) un Albānijas – 66 % (7). Komisija nav norādījusi ne to, kādas cilvēktiesības ir pārkāptas, ne arī iedziļinājusies minēto spriedumu saturā, lai arī tā ir ļoti svarīga informācija, lai izvērtētu, vai pastāv vajāšana tādu iemeslu dēļ, kas dod tiesības uz starptautisku aizsardzību.
1.3.1.

Partnerattiecību stratēģijā par prioritāru jomu atzīta enerģētika un transports. Komiteja atkārto savu 2011. gadā pausto ieteikumu, ka to saikņu dzīvotspēja, kuras Eiropas Savienību saista ar Vidusāzijas ievērojamajām potenciālajām enerģijas rezervēm, jābalsta uz praktiskiem un ekonomiskiem apsvērumiem. Ir pareizi, ka ES iesaistās šo valstu enerģētikas nozares attīstībā, arī tāpēc, ka to rezerves Eiropai var kļūt par papildu un papildinošiem (bet ne alternatīviem) enerģijas avotiem, lai gan stāvokli sarežģī tranzīta un transporta jautājumi. Tomēr būs svarīgi nepieļaut nekādas pārpratumu iespējas attiecībās ar Ķīnu, paturot prātā mūsu abpusējo ieinteresētību palielināt enerģijas piegādi no Vidusāzijas.
3.3.

Atšķirībā no autotransporta emisiju noteikumiem, kuros pastāv diferencēts regulējums attiecībā uz mazākajiem un lielākajiem transportlīdzekļiem, ar atsevišķu regulējumu attiecībā uz motocikliem, vieglajiem kravas un smagdarba transportlīdzekļiem, ierosinātie noteikumi ir vispārēji un ietvers ārkārtīgi plašu mobilās tehnikas un iekārtu spektru, kuru dzinēja jauda var būt no mazāk par 8 kW līdz aptuveni 3 500 kW. Tie ietvers visus dzinēju cilindru tilpumus, sākot no litra decimāldaļām līdz vairāk nekā 100 litriem uz cilindru.
5.8.

Dažu precīzi noteiktu kategoriju, it īpaši nepilngadīgu personu, studentu un Erasmus Mundus stipendiātu, obligāts atbrīvojums no vīzas nodevas, kas vienādi jāpiemēro visās dalībvalstīs neatkarīgi no pieteikuma iesniegšanas vietas, atbilst līdztiesības un nediskriminācijas kritērijiem un tiesiskās noteiktības principiem.
3.1.1.

Patlaban valda neizbēgama spriedze starp, no vienas puses, nepieciešamību paaugstināt kapitāla un likviditātes prasības bankām, lai palielinātu to izturētspēju, un, no otras puses, vēlmi neuzlikt bankām pārmērīgus ierobežojumus, kuri tām varētu mazināt gribu nodrošināt ilgtermiņa finansējumu reālajai ekonomikai. Nebūs viegli atrast īsto līdzsvaru starp šiem abiem svarīgajiem publiskās politikas uzdevumiem. Komisija ir apņēmusies izpētīt kapitāla prasību regulas piemērotību ilgtermiņa finansēšanas mērķim un pārskatīt apmēru, kādā priekšlikumi par likviditātes seguma koeficientu un neto stabila finansējuma rādītāju var radīt šķēršļus ilgtermiņa finansēšanai no banku sektora puses.
4.1.2.

Piesaistīt talantus un augsti kvalificētus darba ņēmējus, piesaistīt un noturēt studentus no trešām valstīm, lai viņi pēc tam strādātu ES, veicināt kvalifikāciju atzīšanu šajās valstīs, atbalstīt iespējamos emigrantus viņu izcelsmes valstīs, lai palīdzētu viņiem vieglāk ieceļot Savienībā – visi šie pasākumi ir svarīgi un ļoti noderīgi, lai intelektuāli un ekonomiski bagātinātu Savienības dalībvalstis, tāpēc EESK tos atbalsta. Tomēr vispirms ir jāapzinās, ka piesaistīt talantīgus un kvalificētus cilvēkus no trešām valstīm ar spēju radīt lielu intelektuālo vērtību un bagātību, nav tas pats, kas piesaistīt šādus cilvēkus no valstīm, kuras cīnās par ietekmi un par augstāku labklājības un pārticības līmeni. Tāpēc tā ir lieliska stratēģija Eiropas Savienības valstīm, bet trešām valstīm tā var nozīmēt būtisku cilvēkkapitāla zudumu. ES un trešām valstīm jāsadarbojas mobilitātes partnerības ietvaros.
3.4.5.

Jāatzīmē, ka Eiropas valstīs, kurās ir zems jauniešu bezdarba līmenis, ir darba tirgum un uzņēmumiem tuvas izglītības sistēmas, kuras piedāvā sertificētas un pārnesamas profesionālās kvalifikācijas. Saskaņā ar šīm sistēmām – dažādos veidos – daļa apmācības notiek tieši uzņēmumā, daļa – mācību iestādē. To ir atzinušas ES iestādes un ES sociālie partneri, kas atbalsta Eiropas Māceklību aliansi (15). Mācekļu prakse ir viens no galvenajiem jaunatnes garantijas shēmas elementiem, un tās veiksmīgums balstās uz plašu partnerību, kas apvieno uzņēmumu, darba ņēmēju un izglītības jomas pārstāvjus. Tādas duālas sistēmas izveidē, kas ir orientēta uz uzņēmumu, darba tirgus un jauniešu vajadzībām, ir būtiski, lai tās organizēšanā un īstenošanā cieši būtu iesaistītas uzņēmumiem tuvas struktūras. Ja ir cieši iesaistīti sociālie partneri, tie sevi uzskata par vienu no šīs sistēmas veidotājiem un to atbalsta (“sistēmas līdzīpašnieki”). Papildus tam ir vajadzīga arī darba devēju atbildība un gatavība veikt ieguldījumus. Lai arī citas dalībvalstis īstermiņā plašu apmācības sistēmu izveidot nevar, tās varētu, piemēram, izmēģināt atsevišķus duālus apmācības kursus, kuros iesaistīta konkrēta vienas nozares uzņēmumu grupa. Nozares sociālajiem partneriem vajadzētu noteikt kopējus izglītības standartus un sertifikācijas šim kursam. Vēl viena iespēja būtu pastiprināta sadarbība starp atsevišķām skolām (to autonomijas ietvaros) un atsevišķiem uzņēmumiem, kā tas ir, piemēram, Polijā.
3.6.

Papildus konkurencei reakcija uz neapmierinātām sabiedrības vajadzībām ir inovācijas stimuls, un iekšējā tirgū visiem uzņēmumiem, neatkarīgi no to uzņēmējdarbības modeļa, vajadzīgi vienlīdzīgi konkurences apstākļi. EESK uzskata, ka būtu jānovērš dalībvalstu savstarpējā konkurence valsts atbalsta piešķiršanā. Vienam no valsts atbalsta politikas mērķiem jābūt pirmskonkurences atbalsta piešķiršanai uzņēmumiem, jo tas palīdzētu sasniegt ES izaugsmes mērķus un vienlaikus samazinātu konkurences izkropļojumus. Ja un kad tiek sniegts valsts atbalsts, tas jāvirza tā, lai uzņēmumiem palīdzētu attīstīties un pielāgoties, nevis lai atbalstītu darbību, kas nav un nebūs konkurētspējīga. Vienlīdzīgi konkurences apstākļi nepieciešami arī pasaules tirgos, īpaši energoietilpīgās rūpniecības nozarēs.