LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 267/33

Reģionu komitejas atzinums “ES un starptautiskā bioloģiskās daudzveidības politika pēc 2010. gada”

(2010/C 267/08)

I. IETEIKUMI POLITIKAS JOMĀ

REĢIONU KOMITEJA

A. Vispārīgas piezīmes

1. uzskata, ka bioloģiskās daudzveidības aizsardzība ir būtisks iedzīvotāju veselības un labklājības faktors gan tieši, gan netieši ekosistēmu nodrošināto pakalpojumu dēļ. Visiem ir tiesības uz veselīgu un ilgtspējīgu vidi, tāpēc jāaizsargā un ilgtspējīgi jāizmanto bioloģiskā daudzveidība un jāņem vērā bioloģiskās daudzveidības būtiski svarīgā nozīme cīņā ar badu un tiecoties panākt nodrošinātību ar pārtiku pasaulē. Komiteja pauž bažas par nopietnajām sekām pašreizējai paaudzei un turpmākajām paaudzēm sakarā ar pieaugošo bioloģiskās daudzveidības samazināšanos pasaules ekosistēmās gan ētisku apsvērumu dēļ, gan atzīstot bioloģiskās daudzveidības patieso vērtību, kā arī lai nodrošinātu saimniecisko un sociālo stabilitāti, mazinātu klimata pārmaiņu radītās sekas un īstenotu tūkstošgades attīstības mērķus;

2. uzsver dabas kā cilvēces mantojuma patieso vērtību un atbalsta darbu turpināšanu, lai novērtētu bioloģiskās daudzveidības un ekosistēmu pakalpojumu saimniecisko vērtību, iekļaujot darba rezultātus politikas izstrādē. Komiteja atzinīgi vērtē to, ka, pateicoties starptautiskajam pētījumam “Ekosistēmu un bioloģiskās daudzveidības ekonomika” (TEEB), arvien labāk tiek izprasta bioloģiskās daudzveidības saimnieciskā vērtība un tas, ka bezdarbības finansiālās izmaksas ir pārāk augstas. RK ir gandarīta, ka TEEB“D 2 ziņojumā administratoriem” (D 2 Report for Administrators) īpaša uzmanība tiks pievērsta vietējai un reģionālajai dimensijai;

3. norāda, ka mērķi, kas Eiropas Savienības un starptautiskā mērogā bija izvirzīti sasniegšanai līdz 2010. gadam, ir bijuši ļoti svarīgi, lai panāktu, ka visā pasaulē vietējā un reģionālajā līmenī tiek veikti pasākumi bioloģiskās daudzveidības saglabāšanai. Visā Eiropas Savienības teritorijā atrodami daudzi labas prakses piemēri. Tomēr Komiteja pauž nopietnas bažas par to, ka ne ES, ne pasaules līmenī izvirzītie bioloģiskās daudzveidības mērķi 2010. gadam nav sasniegti, jo pastāv ievērojama atšķirība starp dotajiem solījumiem un reāli īstenotajiem pasākumiem;

4. uzskata, ka, lai sasniegtu bioloģiskās daudzveidības aizsardzības jomā izvirzītos mērķus, publiskajām iestādēm, tostarp vietējām un reģionālajām pašvaldībām, būtiski ir rast samērīgu līdzsvaru starp attīstības politiku un bioloģiskās daudzveidības jomā noteiktajiem mērķiem un rosināt izmantot saimnieciskus stimulus, lai veicinātu bioloģiskās daudzveidības saglabāšanu;

Vietējo un reģionālo pašvaldību iesaistīšana labākas pārvaldības un saziņas veicināšanā

5. uzsver vietējo un reģionālo pašvaldību lomu, lai apturētu bioloģiskās daudzveidības samazināšanos un īstenotu stratēģijas bioloģiskās daudzveidības saglabāšanai attiecīgajās vietējās un reģionālajās pašvaldībās. Tas jāvērtē, ņemot vērā Eirobarometra 2010. gada martā publicētā apsekojuma par eiropiešu attieksmi pret bioloģisko daudzveidību rezultātus, ar kuriem saskaņā tikai 38 % eiropiešu apzinās jautājuma nozīmīgumu un tikai 17 % izjūt tiešu bioloģiskās daudzveidības zuduma ietekmi. Tāpēc RK atkārtoti pauž gatavību atbalstīt bioloģiskās daudzveidības saglabāšanas projektus, palīdzēt vietējā un reģionālajā līmenī rosināt iedzīvotāju interesi un veidot sinerģiju starp ieinteresētajām personām un valsts iestādēm un minētajā nolūkā rīkos pasākumus OPEN DAYS 2010 ietvaros;

6. uzsver: lai visā pasaulē saglabātu bioloģisko daudzveidību, vietējām un reģionālajām pašvaldībām jānodrošina atbilstoši un to atbildības līmenim un uzdevumam — bioloģiskās daudzveidības zuduma aizkavēšanai — samērīgi cilvēkresursi, finanšu un tehniskie līdzekļi. Vietējās un reģionālās pašvaldības vislabāk var atbalstīt vietējo kopienu centienus saglabāt vietējo dabu un palīdzēt brīvprātīgajām organizācijām, kuru mērķis ir iedvesmot un rosināt iedzīvotājus saglabāt dabas vidi. Citi svarīgi uzdevumi ir izglītība, veselības aprūpe un iedzīvotāju labklājība, teritorijas plānošana un zemes īpašumtiesības. RK mudina vietējās un reģionālās pašvaldības uzņemties vadošo lomu, rādot paraugu;

7. uzskata, ka 2010. gads, ko ANO pasludinājusi par Starptautisko bioloģiskās daudzveidības gadu, ES un starptautiskajā līmenī stiprinās politisko apņemšanos meklēt risinājumu pasaules bioloģiskās daudzveidības krīzei, vienlaikus veicinot vietējo un reģionālo pašvaldību aktīvu līdzdarbību;

8. atzinīgi vērtē projektus, ko daudzas vietējās un reģionālās pašvaldības sākušas īstenot, lai veicinātu bioloģiskās daudzveidības aizsardzību, piemēram, aizsargātu dabas teritoriju izveides projekti, degradētu dzīvotņu atjaunošanas, mitrzemju un citu ekosistēmu saglabāšanas projekti, “zaļo jostu” izveide un pilsētplānošana, izmantojot bioloģiskās daudzveidības saglabāšanas kritērijus, un uzlabotu iedzīvotāju informētību par bioloģisko daudzveidību, piemēram, konkursus par labāko dārzu vai pilsētas teritorijas labāko apzaļumoto vietu. Dārzi dzīvojamos rajonos nodrošina nozīmīgu patvērumu putniem un dzīvniekiem un tiem ir liela nozīme gaisa dzesēšanā un filtrēšanā un oglekļa uzglabāšanā;

B. Ceļā uz ES stratēģiju bioloģiskās daudzveidības jomā 2020. gadam

9. atzinīgi vērtē redzējumu 2050. gadam un jauno, vērienīgo mērķi, ko ES Vides padome pieņēma 2010. gada 15. martā un Eiropadome apstiprināja 2010. gada 25.–26. martā, proti, līdz 2020. gadam “apturēt bioloģiskās daudzveidības un ekosistēmu pakalpojumu samazināšanos ES un atjaunot tos, ciktāl iespējams, un vienlaikus palielināt ES ieguldījumu, lai novērstu bioloģiskās daudzveidības samazināšanos pasaulē”. Tas apliecina ES atjaunoto apņemšanos panākt reālus rezultātus;

10. tomēr pauž bažas, ka stratēģijā “ES 2020” izvirzītā ilgtspējīgas izaugsmes mērķa kontekstā bioloģiskā daudzveidība joprojām nav atsevišķs jautājums; tas ir pakārtots ekonomikas izaugsmes vajadzībām un vēlmei ieviest ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni;

11. atzinīgi vērtē to, ka ekosistēmu pakalpojumi ir iekļauti 2020. gada mērķī, kā to iepriekš ieteica RK, lai ar šo pakalpojumu atjaunošanu mainītu pašreizējo tendenci; tomēr aicina Eiropas Komisiju un dalībvalstis precizēt, kā vietējā un reģionālajā līmenī jāinterpretē ierobežotais mērķis “atjaunot tos, ciktāl iespējams”;

12. piekrīt Padomes uzskatam, ka šobrīd nepieciešama steidzama un efektīva rīcība, lai izvairītos no smagām ekoloģiskām, saimnieciskām un sociālām sekām;

13. atzīst, ka tas ir svarīgs solis, lai demonstrētu ES apņemšanos īstenot pasākumus un “rādītu priekšzīmi citiem” Konvencijas par Bioloģisko daudzveidību (CBD) Līgumslēdzēju pušu konferences 10. sanāksmē (COP 10), kas 2010. gada oktobrī notiks Nagojā;

14. atbalsta Padomes aicinājumu Eiropas Komisijai iesniegt ES stratēģiju bioloģiskās daudzveidības jomā 2020. gadam, ņemot vērā Konvencijas par Bioloģisko daudzveidību COP 10 rezultātus;

15. noteikti uzstāj, ka ar minēto ES stratēģiju bioloģiskās daudzveidības jomā 2020. gadam mērķus, kas bioloģiskās daudzveidības jomā Eiropas Savienībā un pasaules mērogā noteikti sasniegšanai pēc 2010. gada, vietējā līmenī būs iespējams sasniegt vienīgi tad, ja nelokāmi atbalstīs vietējo un reģionālo pašvaldību un citus zemes apsaimniekotājus un īpašniekus. Stratēģijā uzmanība jāpievērš pašreiz nepilnīgajam struktūrfondu līdzekļu izlietojumam ar vidi un bioloģisko daudzveidību saistītos jautājumos un jāsekmē paraugprakses apmaiņa, lai dotu iespēju vietējām un reģionālajām pašvaldībām īstenot pasākumus vietējā līmenī. Paraugprakses sekmēšana iestādēs un foruma izveidošana, kas ļautu apzināt kopējas problēmas un dalīties risinājumos ar bioloģisko daudzveidību saistītos jautājumos, palīdzēs uzlabot vietējo un reģionālo pašvaldību veiktspēju;

16. ar gandarījumu secina, ka Komitejas aicinājums izveidot “ekoloģisko infrastruktūru” (1) ir guvis atsaucību Padomē (2) un paver ceļu, lai Eiropas Komisija sagatavotu ES ekoloģiskās infrastruktūras izveides stratēģiju laikposmam pēc 2010. gada. Saskaņā ar subsidiaritātes principu šajā stratēģijā jāņem vērā teritoriālā dimensija, un tai jāiekļaujas pašreizējo vietējo un reģionālo iniciatīvu saskaņotā sistēmā;

Vietējo un reģionālo pašvaldību loma, sekmējot ES bioloģiskās daudzveidības stratēģiju laikposmam līdz 2020. gadam

17. uzsver, ka, lai sekmīgi īstenotu jauno ES bioloģiskās daudzveidības stratēģiju laikposmam līdz 2020. gadam, visām iesaistītajām pusēm un vietējā līmeņa ieinteresētajām personām jāpiedalās politikas izstrādē un īstenošanā atbilstoši reālam daudzlīmeņu pārvaldības modelim. Būtiski ir saaicināt vienkopus visas ar bioloģiskās daudzveidības un ekosistēmu aizsardzību saistītās ieinteresētās personas, tostarp zinātniskos ekspertus, ar bioloģisko daudzveidību saistīto rīcības plānu izstrādātājus, nevalstiskās organizācijas un izglītības iestādes;

18. uzsver, ka arī reģionālajā un vietējā līmenī pilnībā jāievieš t.s. Putnu direktīva un Dzīvotņu direktīva, ka jāpaātrina “Natura 2000” tīkla iedibināšana un pilnīga izveide un ka jāpiešķir atbilstīgs finansējums, ņemot vērā noteiktus efektīvas pārvaldības un atjaunošanas pasākumus un to, ka Eiropas Savienībā bioloģiskā daudzveidība nav vienmērīgi izplatīta;

19. šajā sakarā atzinīgi vērtē Vides padomes 15. martā pausto aicinājumu izmantot līdzdalību veicinošas pieejas, kuras “izraisīs vajadzīgās un papildinošās atgriezeniskās ierosmes no tiem, kas tieši piedalās zemes un jūras izmantošanas apsaimniekošanā, un it īpaši no vietējām kopienām”;

20. uzsver vietējo un reģionālo pašvaldību būtisko lomu iedzīvotāju izpratnes veidošanā par bioloģiskās daudzveidības nozīmi un aicina dalībvalstis sniegt lielāku atbalstu Eiropas un dalībvalstu tiesību aktu īstenošanā;

21. mudina vietējās un reģionālās pašvaldības izstrādāt bioloģiskās daudzveidības programmas un iekļaut bioloģiskās daudzveidības mērķus to zemes izmantojuma plānošanā un atļauju piešķiršanā, veicināt zaļo zonu paplašināšanu, nepieļaut augsnes degradāciju, bojājumus ekosistēmās, ainavu un dzīvotņu sadrumstalotību, mazināt klimata pārmaiņu nelabvēlīgo ietekmi un meklēt iespējas, kā dabisko dzīvotņu atjaunošanu vai izveidi apvienot ar teritorijas un zemes izmantojuma iniciatīvām; no otras puses, norāda, ka mazapdzīvotās teritorijās, kā arī teritorijās ar labi pieejamām zaļajām zonām un lielām, dabas aizsardzībai atvēlētām platībām ir vajadzīga precīzāka un labāka vides aizsardzības definīcija, kā arī jāpanāk efektīvāka koordinācija ar citiem zemes izmantojuma veidiem;

22. uzskata, ka, tā kā Padome ir atzinusi nepieciešamību veicināt paraugprakses apmaiņu resursu efektīvai izmantošanai bioloģiskās daudzveidības saglabāšanas jomā, Eiropas Savienībai un dalībvalstīm vairāk jāatbalsta paraugprakses apmaiņa starp vietējām un reģionālajām pašvaldībām;

23. atbalsta iniciatīvas un tīklus, kas veicina vietējo un reģionālo pašvaldību brīvprātīgu saistību īstenošanu un sekmē paraugprakses izplatīšanu Eiropas mērogā, piemēram, projekti LIFE + un “Eiropas galvaspilsētas bioloģiskās daudzveidības atbalstam”;

Bioloģiskās daudzveidības aizsardzības integrēšana svarīgākajās nozarēs

24. norāda, ka bioloģiskās daudzveidības un ekosistēmu aizsardzība ir transversāls temats, kas prasa sistēmisku pieeju, kura paredz dažādo dalībnieku kopīgu sadarbību visos līmeņos;

25. atkārtoti izvirza īpašos ieteikumus katrā jomā, kas ietverti Komitejas atzinumā “Jauns impulss, lai apturētu bioloģiskās daudzveidības samazināšanos” (1), un norāda, ka bioloģiskās daudzveidības efektīva un stingra aizsardzība iespējama vienīgi tad, ja to iekļautu plašākā stratēģijā un politikā, kas attiecas uz tām svarīgākajām nozarēm, kuras ir atbildīgas par biotopu iznīcināšanu, sadrumstalošanu un noārdīšanos, ko izraisa zemes izmantošanas veida maiņa, piesārņojums u.c. faktori. Šādas nozares ir lauksaimniecība un mežsaimniecība, enerģētika, transports, klimata pārmaiņas, reģionālā attīstība / teritorijas plānošana; turklāt visos ES starptautiskajos tirdzniecības darījumos jāņem vērā un jācenšas mazināt bioloģiskās daudzveidības zudums;

26. atkārtoti aicina dalībvalstis pārskatīt savas nodokļu sistēmas, pievēršot īpašu uzmanību bioloģiskajai daudzveidībai, piemēram, samazināt PVN bioloģiskās lauksaimniecības produktiem vai produktiem, kas ražoti Natura 2000 zonās, un atcelt noteiktus nodokļus un subsīdijas, kuras rada bioloģiskajai daudzveidībai nelabvēlīgas sekas;

27. uzsver, ka bioloģiskās daudzveidības aizsardzība un atjaunošana sniedz izmaksu ziņā izdevīgas iespējas attiecībā uz klimata pārmaiņu mazināšanu vai pielāgošanos tām, piemēram, lai radītu zaļos koridorus, ar kuru palīdzību izveidot un atjaunot mitrzemi, atjaunotu upju dabisko vidi un izveidotu saikni starp nozīmīgiem biotopiem;

Saprātīgi apakšmērķi, rādītāji un rentabli pasākumi to sasniegšanai

28. rosina Eiropas Komisiju pievērsties ierobežotam apakšmērķu skaitam, izstrādājot stratēģiju skaidrā un vienkāršā valodā, un paredzēt iespēju vietējām un reģionālajām pašvaldībām novērtēt savu ieguldījumu un laikus īstenot korektīvus pasākumus. Šie ar statusu saistītie mērķi, kas ir grūti izmērāmi, jāpārveido par mērķiem, kas saistīti “ar ietekmi”. Jāizvirza ne vairāk kā 5 vai 6 apakšmērķi, kuros jāaptver tādas jomas kā lauksaimniecība, zivsaimniecība un jūras vide, zemes izmantošana un biotopu iznīcināšana un sadrumstalošana;

29. iesaka rūpīgi definēt apakšmērķi par zemes izmantošanu un teritorijas plānošanu, ņemot vērā bažas saistībā ar subsidiaritātes principa ievērošanu, lai risinātu aktuālos biotopu iznīcināšanas un sadrumstalošanas jautājumus. Vietējām un reģionālajām pašvaldībām ir būtiska nozīme ekoloģisko tīklu koncepcijas ieviešanā un tās vislabāk var izprast un ievērot koncentrētu un blīvi apdzīvotu teritoriju, kā arī plašu un mazapdzīvotu teritoriju atšķirīgās vajadzības. Vietējās un reģionālās pašvaldības sniegtu vislielāko ieguldījumu minētā mērķa sasniegšanā;

30. uzsver, ka ļoti svarīgi ir, lai Eiropas Vides aģentūra līdz šā gada jūnijam noteiktu skaidru bāzes līniju, nodrošinot pastāvīgu uzraudzību un ziņošanu par apakšmērķiem un rādītājiem bioloģiskās daudzveidības samazināšanās apturēšanai un ekosistēmu atjaunošanai. Lai panāktu pozitīvus rezultātus, ir nepieciešami kvalitatīvi bāzes dati un pastāvīga uzraudzība, kam savukārt ir vajadzīgs ievērojami lielāks finansējums. Daļēji to iespējams sasniegt, izstrādātājiem nosakot pienākumus, taču, ja ES un dalībvalstis nespēs vienoties par finansējuma palielināšanu šim mērķim, minētā īstenošanai nepietiks ar vietējām un reģionālajām pašvaldībām pieejamajiem finanšu līdzekļiem;

31. aicina ES un dalībvalstis bāzes līnijā un rādītājos iekļaut ekosistēmu jēdzienu. Kā piemērs minams Eiropas Vides aģentūras izstrādātais pirmais biofizisko karšu komplekts par ekosistēmu pakalpojumiem;

Finansējums jaunā mērķa sasniegšanai

32. norāda, ka pašreiz budžetā piešķirtie līdzekļi bioloģiskās daudzveidības aizsardzībai nav pietiekami, lai sasniegtu mērķus, tostarp Natura 2000 mērķus, un aicina būtiski palielināt attiecīgos finanšu līdzekļus pēc 2013. gada ES budžetos; izstrādājot jaunas direktīvas un programmas par atbalsta piešķiršanu, jāparedz, ka nedrīkst veicināt pasākumus, kas varētu negatīvi ietekmēt bioloģisko daudzveidību;

33. aicina Eiropas Komisiju pēc iespējas labāk izmantot ES finansējumu, it īpaši risinot pašreizējo problēmu saistībā ar struktūrfondu līdzekļu nepilnīgu izlietojumu bioloģiskās daudzveidības un vides jomā un meklējot veidus, kā padarīt efektīvāku integrēto modeli bioloģiskās daudzveidības un Natura 2000 finansēšanai;

34. atkārtoti aicina (3) piemērot ekoloģisko nosacījumu sistēmu, lai regulētu piekļuvi valsts atbalstam, jo īpaši kopējā lauksaimniecības politikā un kopējā zivsaimniecības politikā; aicina dalībvalstis nodrošināt dažādu ekonomikas nozaru atbilstošu ieguldījumu izmaksās, kas saistītas ar ekosistēmu atjaunošanu;

35. ņemot vērā Eiropas Vides aģentūras jaunākos secinājumus (4), iesaka Kopējās lauksaimniecības politikas reformā paredzēt efektīvāku atbalstu ekoloģiski augstvērtīgām lauksaimniecības sistēmām;

36. aicina Eiropas Komisiju izveidot piemērotus finansēšanas mehānismus, lai ļautu vietējām un reģionālajām pašvaldībām īstenot veiktspējas uzlabošanas pasākumus, kas nepieciešami, lai tās savās teritorijās spētu apturēt bioloģiskās daudzveidības samazināšanos, saglabāt bioloģisko daudzveidību un sekmēt paraugprakses apmaiņu reģionu līmenī;

Invazīvās sugas

37. norāda, ka invazīvas svešzemju sugas ir atzītas par pasaules mēroga bioloģiskās daudzveidības draudu; Konvencijas par Bioloģisko daudzveidību līgumslēdzēju pušu pēdējās piecās konferencēs ir pieņemti lēmumi šajā jautājumā;

38. norāda, ka 2003. gadā saskaņā ar Bernes konvenciju tika pieņemta Eiropas stratēģija par invazīvām svešzemju sugām. “ES Rīcības plāna līdz 2010. gadam un turpmāk” (5) piektajā mērķī pausts aicinājums dalībvalstīm izstrādāt valstu stratēģijas par invazīvām svešzemju sugām. Šajā sakarā RK atkārto Eiropas Komisijai pausto aicinājumu (1) izstrādāt ES stratēģiju par invazīvām sugām;

39. uzsver, ka klimata pārmaiņu sekas ir viens no faktoriem, kas veicina sugu izplatīšanos, un ka nākamajās desmitgadēs šī tendence turpināsies, potenciāli padarot par invazīvām arī citas sugas;

40. pauž nožēlu par sabiedrības ierobežoto izpratni par draudiem, ko rada invazīvas svešzemju sugas. Izpratnes uzlabošana par šiem jautājumiem ir būtisks plašākas iesaistīšanās nosacījums. Izmaiņas sabiedrības uzvedībā varētu palīdzēt samazināt invazīvu sugu ieviešanās iespēju un to izplatīšanās veicināšanu, kā arī sekmētu to atklāšanu un uzraudzību. Vietējās un reģionālās pašvaldības vislabāk spēj uzrunāt sabiedrību vietējā līmenī un tādējādi uzlabot tās izpratni un iesaistīšanos;

41. norāda, ka vietējo un reģionālo pašvaldību loma izpaužas arī izglītošanā un to zemes īpašnieku statusā. Turklāt to speciālisti sadarbībā ar galvenajām nevalstiskajām interešu grupām var palīdzēt centrālās valdības struktūrām cīņā ar invazīvajām sugām, optimāli izmantojot pieejamās iespējas un resursus, lai uzlabotu atklāšanas un uzraudzības spējas;

C. Reģionu komitejas ieguldījums ANO Konvencijā par bioloģisko daudzveidību (CBD) un tās līgumslēdzēju pušu 10. konferencē (COP 10)

42. atzīst, ka bioloģiskās daudzveidības jautājumi sniedzas pāri valstu robežām; tāpēc mudina īstenot saskaņotus pasākumus ne tikai ES līmenī, bet arī starptautiskā mērogā;

43. uzsver, ka ir svarīgi saglabāt un atjaunot bioloģisko daudzveidību pasaulē, tostarp ekosistēmu pakalpojumus, lai sekmētu nabadzības izskaušanu, pārtikas nodrošinājumu un vietējo attīstību visā pasaulē. Tādēļ uzskata, ka Konvencijas par bioloģisko daudzveidību īstenošana ir būtisks priekšnoteikums, lai sasniegtu tūkstošgades mērķus, īpaši 7. mērķi (vides ilgtspēju);

44. aicina Eiropas Savienību un Eiropas Komisiju izvērtēt iespēju iekļaut Reģionu komiteju kā novērotāju ES delegācijā COP 10, lai nodrošinātu vietējo un reģionālo pašvaldību interešu atbilstošu pārstāvību ne tikai valstu delegācijās, bet arī ES delegācijā (6);

45. piedāvā sniegt ieguldījumu CBD norisēs un tās COP 10, veicinot decentralizētu attīstības sadarbību starp Eiropas un attīstības valstu vietējām un reģionālajām pašvaldībām bioloģiskās daudzveidības un ekosistēmu ilgtspējīgas pārvaldības jomā;

46. mudina COP 10 pieņemt pārskatītu un atjauninātu Konvencijas stratēģisko plānu 2011.–2020. gadam, lai nodrošinātu nepārtrauktību CBD stratēģiskajā plānošanā pēc 2010. gada;

47. atzinīgi vērtē stratēģiskā plāna projektā iekļauto norādi, ka ekosistēmu uzturēšana un atjaunošana kopumā ir izmaksu ziņā izdevīgs veids, kā risināt ar klimata pārmaiņām saistītās problēmas, un ka šo problēmu risināšana rada vairākas iespējas bioloģiskās daudzveidības saglabāšanai un ilgtspējīgai izmantošanai;

48. piekrīt uzskatam, ka starptautiskajā un valstu līmenī nepieciešama lielāka konverģence, lai klimata pārmaiņu un bioloģiskās daudzveidības samazināšanās jautājumus varētu risināt savstarpēji pastiprinošā veidā, optimāli izmantojot iespējas, ko sniedz Rio konvenciju ietvaros notiekošie globālie procesi;

49. atzīst, ka līdz šim veiktie pasākumi CBD īstenošanai nav bijuši pietiekami, lai sasniegtu 2010. gadam izvirzīto starptautisko mērķi;

50. atbalsta stratēģiskos un mazāk svarīgos mērķus un 2020. gadam izvirzītos pamatmērķus, kurus ir iespējams sasniegt un kuri ir vieglāk izmērāmi, kā arī, pateicoties valstu un jo īpaši reģionālajiem mērķiem, rada efektīvāku satvaru. Ierosina samazināt mērķu skaitu, lai stratēģiju padarītu saprotamāku un vairāk vērstu uz galvenajiem mērķiem;

51. atbalsta jaunu pamatmērķi, kurā būtu skaidri noteikts, ka līdz 2020. gadam visas CBD līgumslēdzējas puses Konvencijas īstenošanā iesaistīs vietējās un reģionālās pašvaldības; šī iesaistīšana galvenokārt jāattiecina uz valstu stratēģiju un plānu bioloģiskās daudzveidības saglabāšanai īstenošanu un atbalstu veiktspējas uzlabošanai reģionālā un vietējā līmenī;

52. aicina COP 10 pieņemt atsevišķu lēmumu attiecībā uz vietējā līmeņa iestādēm un ņem vērā “CBD lēmuma projektu Līgumslēdzēju pušu 10. konferencei par pilsētām, vietējām pašvaldībām un bioloģisko daudzveidību”, kā arī tajā iekļauto “Rīcības plāna projektu par pilsētām, vietējām pašvaldībām un bioloģisko daudzveidību 2011.–2020. gadam” (7). Šāds saskaņots rīcības plāns nepieciešams, lai turpinātu izvērst un stiprināt vietējo pašvaldību nozīmīgo ieguldījumu CBD stratēģiskā plāna 2011.–2020. gadam īstenošanā. Šai sakarā RK atzinīgi vērtē “Globālo partnerību par pilsētām un bioloģisko daudzveidību” (Global Partnership on Cities and Biodiversity) un ICLEI programmu “Rīcība vietējā līmenī bioloģiskās daudzveidības veicināšanai” (Local Action for Biodiversity (LAB));

53. ņem vērā Singapūras indeksu par pilsētu bioloģisko daudzveidību (CBI), ar kuru iepazīstinās līgumslēdzēju pušu 10. konferencē. Šā indeksa izstrāde ir jāturpina, lai to varētu brīvprātīgi piemērot arī citās pašvaldībās.

Briselē, 2010. gada 10. jūnijā Reģionu komitejas priekšsēdētāja Mercedes BRESSO

(1) CdR 22/2009 fin.

(2) Vides Padomes secinājumi 2010. gada 15. martā.

(3) CdR 22/2009 fin, CdR 218/2009 fin.

(4) EVA tehniskais ziņojums Nr. 12/2009 “Distribution and targeting of the CAP budget from a biodiversity perspective”.

(5) Dokuments SEC(2006) 621 pielikumā Eiropas Komisijas paziņojumam “Kā apturēt bioloģiskās daudzveidības samazināšanos līdz 2010. gadam un turpmāk”, COM(2006) 216 galīgā redakcija.

(6) ANO Konvencijas par bioloģisko daudzveidību izpildsekretariāts 2010. gada 4. februārī nosūtīja paziņojumu visām CBD līgumslēdzējām pusēm ar aicinājumu izvirzīt mēru un vietējo pašvaldību kandidatūras savas valsts COP 10 delegācijai.

(7) 2010. gada 27. janvāra dokuments, http://www.cbd.int/authorities/doc/CBD%20Plan%20of%20Action_2010_01_draft.doc