P8_TA(2019)0240

Ziņojums par finanšu noziegumiem, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu apiešanu

Eiropas Parlamenta 2019. gada 26. marta rezolūcija par finanšu noziegumiem, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu apiešanu (2018/2121(INI))

(2021/C 108/02)

Eiropas Parlaments,

— ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību (LES) 4. un 13. pantu,

— ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 107., 108., 113., 115. un 116. pantu,

— ņemot vērā 2018. gada 1. marta lēmumu par Īpašās komitejas finanšu noziegumu, izvairīšanās no nodokļu maksāšanas un nodokļu apiešanas jautājumos (TAX3) izveidi, pienākumiem, skaitlisko sastāvu un pilnvaru termiņu (1),

— ņemot vērā Īpašās komitejas nodokļu nolēmumu un rakstura vai ietekmes ziņā līdzīgu pasākumu jautājumos (TAXE komiteja) 2015. gada 25. novembra rezolūciju (2), kā arī TAX2 komitejas 2016. gada 6. jūlija rezolūciju (3) par nodokļu nolēmumiem un citiem rakstura vai ietekmes ziņā līdzīgiem pasākumiem,

— ņemot vērā 2015. gada 16. decembra rezolūciju ar ieteikumiem Komisijai par uzņēmumu ienākuma nodokļa politikas pārredzamības, koordinācijas un konverģences veicināšanu Savienībā (4),

— ņemot vērā rezultātus, ko Padomei un Komisijai 2017. gada 13. decembrī iesniedza komiteja, kas veica izmeklēšanu attiecībā uz nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju, nodokļu apiešanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas (5),

— ņemot vērā Komisijas paziņojumu par turpmākiem pasākumiem saistībā ar katru no iepriekš minētajām Parlamenta rezolūcijām (6),

— ņemot vērā daudzus pētnieciskās žurnālistikas atklājumus, piemēram, LuxLeaks, “Panamas dokumentus”, “Paradīzes dokumentus” un pavisam nesen — cum-ex skandālus, kā arī nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas gadījumus, kuros jo īpaši iesaistītas bankas Dānijā, Igaunijā, Vācijā, Latvijā, Nīderlandē un Apvienotajā Karalistē,

— ņemot vērā 2018. gada 29. novembra rezolūciju par cum-ex skandālu: finanšu noziegumi un pašreizējā tiesiskā regulējuma nepilnības (7),

— ņemot vērā 2018. gada 19. aprīļa rezolūciju par pētniecisko žurnālistu aizsardzību Eiropā: slovāku žurnālista Ján Kuciak un Martina Kušnírová lieta (8),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta Izpētes dienesta pētījumus “Shēmas, ar ko piešķir pilsonības un uzturēšanās tiesības apmaiņā pret ieguldījumiem Eiropas Savienībā: pašreizējā situācija, problēmas un ietekme”, “Ar nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas saistītie riski brīvostās un muitas noliktavās” un “Pārskats par čaulas sabiedrībām Eiropas Savienībā” (9),

— ņemot vērā pētījumu “Krāpšana PVN jomā: ekonomiskā ietekme, problēmas un politikas jautājumi” (10), pētījumu “Kriptovalūtas un blokķēdes tehnoloģija: juridiskais aspekts un ietekme uz finanšu noziegumiem, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas”, kā arī pētījumu “Digitalizācijas ietekme uz starptautiskiem nodokļu jautājumiem” (11),

— ņemot vērā Komisijas pētījumu par agresīvas nodokļu plānošanas rādītājiem (12),

— ņemot vērā pierādījumus, ko TAX3 komiteja ieguvusi, organizējot 34 uzklausīšanas sanāksmes ar ekspertiem vai viedokļu apmaiņas ar komisāriem un ministriem, kā arī pierādījumus, kas iegūti, apmeklējot Vašingtonu, Rīgu, Menas salu, Igauniju un Dāniju,

— ņemot vērā modernizēto un uzlaboto uzņēmumu ienākuma nodokļa satvaru, kas ieviests šajā sasaukumā, it īpaši Nodokļu apiešanas novēršanas direktīvas (ATAD I (13) un ATAD II (14)), kā arīdirektīvas par administratīvu sadarbību nodokļu jomā (DAC) (15) pārskatītās redakcijas,

— ņemot vērā Komisijas priekšlikumus, kas vēl nav pieņemtu, īpaši priekšlikumu par kopējo uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi (16), digitālās ekonomikas paketi (17), kā arī priekšlikumu par publisku pārskatu sniegšanu par katru valsti (18), kā arī Parlamenta nostāju attiecībā uz šiem priekšlikumiem,

— ņemot vērā Padomes un dalībvalstu valdību pārstāvju 1997. gada 1. decembra rezolūciju par Rīcības kodeksa jautājumu grupu (uzņēmējdarbības nodokļi) un tās regulārajiem ziņojumiem ECOFIN padomei,

— ņemot vērā Padomes sarakstu, kurā iekļautas jurisdikcijas, kas nesadarbojas nodokļu jomā, un kurš pieņemts 2017. gada 5. decembrī un grozīts, pamatojoties uz trešo valstu uzņemto saistību pastāvīgu uzraudzību,

— ņemot vērā Komisijas 2018. gada 21. marta paziņojumu par jaunām ES tiesību aktu prasībām attiecībā uz nodokļu apiešanu, kas īpaši reglamentē finansēšanas un ieguldījumu darbības (C(2018)1756),

— ņemot vērā to, ka patlaban tiek modernizēts PVN regulējums, it īpaši galīgais PVN režīms,

— ņemot vērā 2016. gada 24. novembra rezolūcija par virzību uz galīgu PVN sistēmu un cīņu ar krāpšanu PVN jomā (19).

— ņemot vērā nesen pieņemto jauno ES nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas regulējumu, it īpaši direktīvas par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanu pārskatīšanu pēc tam, kad tika pieņemta Ceturtā direktīva par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanu (AMLD4) (20) un Piektā direktīva par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanu (AMLD5) (21),

— ņemot vērā pārkāpuma procedūras, ko Komisija uzsāka pret 28 dalībvalstīm par to, jo tās nebija pienācīgi transponējušas savos tiesību aktos AMLD4,

— ņemot vērā Komisijas 2016. gada 2. februāra Rīcības plānu par pastiprinātu cīņu pret teroristu finansēšanu (COM(2016)0050) (22),

— ņemot vērā Komisijas 2018. gada 12. septembra paziņojumu “Stiprinot Savienības regulējumu attiecībā uz prudenciālu uzraudzību un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas uzraudzību finanšu iestādēm”(COM(2018)0645),

— ņemot vērā 2019. gada 14. marta rezolūciju par nepieciešamību steidzami izveidot ES melno sarakstu ar trešām valstīm atbilstīgi Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas direktīvai (23),

— ņemot vērā ES finanšu izlūkošanas vienību platformas (ES FIU platforma) 2016. gada 15. decembra plānošanas un trūkumu analīzes dokumentu par ES finanšu izlūkošanas vienību pilnvarām un šķēršļiem informācijas ieguvei un apmaiņai, kā arī Komisijas dienestu 2017. gada 26. jūnija darba dokumentu par sadarbības uzlabošanu ES finanšu izlūkošanas vienību starpā (SWD(2017)0275),

— ņemot vērā Eiropas Banku iestādes (EBI) un Komisijas 2018. gada 11. jūlija ieteikumu Maltas Finanšu izlūkošanas analīzes vienībai (FIAU) par pasākumiem, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu atbilstību nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas un terorisma finansēšanas direktīvas prasībām,

— ņemot vērā TAX3 komitejas priekšsēdētāja 2018. gada 7. decembra vēstuli Maltas pastāvīgajam pārstāvim ES Viņa Ekselencei Daniel Azzopardi, kurā tika lūgts sniegt paskaidrojumus par uzņēmumu “17 Black”,

— ņemot vērā Komisijas veikto izmeklēšanu un pieņemtos lēmumus valsts atbalsta jomā (24),

— ņemot vērā 2018. gada 23. aprīļa priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par to personu aizsardzību, kuras ziņo par Savienības tiesību aktu pārkāpumiem (COM(2018)0218);

— ņemot vērā projektu Līgumam par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas,

— ņemot vērā politisko deklarāciju, kurā izklāstīts Eiropas Savienības un Apvienotās Karalistes turpmāko attiecību satvars,

— ņemot vērā rezultātus, kas gūti dažādu G7, G8 un G20 samitos par starptautiskiem nodokļu jautājumiem,

— ņemot vērā ANO Ģenerālās asamblejas 2015. gada 27. jūlijā pieņemto rezolūciju par Adisabebas rīcības programmu,

— ņemot vērā augsta līmeņa grupas jautājumos par nelikumīgām kapitāla plūsmām no Āfrikas ziņojumu, ko kopīgi pasūtīja Āfrikas Savienības komisija (AUC) un ANO Āfrikas Ekonomikas komisijas Āfrikas valstu finanšu, plānošanas un ekonomiskās attīstības ministru konferencei,

— ņemot vērā Komisijas 2016. gada 28. janvāra paziņojumu par ārējo stratēģiju faktiskai nodokļu uzlikšanai (COM(2016)0024), kurā Komisija aicina ES rādīt piemēru,

— ņemot vērā 2015. gada 8. jūlija rezolūciju par izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu nemaksāšanu kā sarežģītiem jautājumiem, kas risināmi saistībā ar pārvaldību, sociālo aizsardzību un attīstību jaunattīstības valstīs (25) un 2019. gada 15. janvāra rezolūciju par dzimumu līdztiesības un nodokļu politiku Eiropas Savienībā (26),

— ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību konvencijas (ECTK) 8. panta 2. punktā noteikto pienākumu vienmēr ievērot tiesību aktus privātuma jomā,

— ņemot vērā Komisijas 2019. gada 23. janvāra ziņojumu “Ieguldītājiem paredzētas sistēmas pilsonības un uzturēšanās atļaujas iegūšanai Eiropas Savienībā” (COM(2019)0012),

— ņemot vērā Komisijas 2019. gada 15. janvāra paziņojumu “Virzība uz efektīvāku un demokrātiskāku lēmumu pieņemšanu ES nodokļu politikā” (COM(2019)0008),

— ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2017. gada 18. oktobra atzinumu “ES partnerības attīstības jomā un problēmas, ko rada starptautiski nolīgumi nodokļu jomā”,

— ņemot vērā Reglamenta 52. pantu,

— ņemot vērā Īpašās komitejas finanšu noziegumu, izvairīšanās no nodokļu maksāšanas un nodokļu apiešanas jautājumos ziņojumu (A8-0170/2019),

1. Vispārīgs situācijas izklāsts

1.1. Pārmaiņas

1. uzskata, ka pašreizējie nodokļu noteikumi bieži vien nespēj sekot līdzi ekonomikas pieaugošajam ātrumam; atgādina, ka pašreizējie starptautiskie un valstu noteikumi nodokļu jomā lielākoties sākti izstrādāt 20. gadsimta sākumā; uzskata, ka ārkārtīgi vajadzīga pastāvīga noteikumu reforma, lai starptautiskās, ES un dalībvalstu nodokļu sistēmas būtu piemērotas jaunajiem 21. gadsimta ekonomikas, sociālajiem un tehnoloģiskajiem izaicinājumiem; norāda uz plašu izpratni par to, ka esošās nodokļu sistēmas un grāmatvedības metodes nav piemērotas šādām pārmaiņām un nevar nodrošināt to, ka visi tirgus dalībnieki maksā taisnīgu nodokļu daļu;

2. LuxLeaks , “Panamas dokumentu”, Paradīzes dokumentu”, Football Leaks , Bahamas Leaks un cum-ex lietā, un īpašu devumu ir nodrošinājis TAXE, TAX2 uzsver, ka Eiropas Parlaments ir sniedzis ievērojamu ieguldījumu cīņā pret finanšu noziegumiem, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu apiešanu, ko atklāja, “Panamas dokumentu”, Paradīzes dokumentu”,unlietā, un īpašu devumu ir nodrošinājis TAXE, TAX2 ( 27 ) un TAX3 īpašo komiteju, PANA izmeklēšanas komitejas un ECON komitejas darbs;

3. atzinīgi vērtē to, ka Komisija pašreizējā pilnvaru termiņā ir ierosinājusi 26 tiesību aktu priekšlikumus, lai novērstu vairākas nepilnības, uzlabotu cīņu pret finanšu noziegumiem un agresīvu nodokļu plānošanu, kā arī lai uzlabotu nodokļu iekasēšanas efektivitāti un taisnīgumu nodokļu jomā; pauž dziļu nožēlu par to, ka Padomē nevirzās uz priekšu svarīgas uzņēmumu ienākumu nodokļa reformas iniciatīvas, kuru pieņemšana nav pabeigta, jo trūkst patiesas politiskās gribas; aicina drīzumā pieņemt vēl nepieņemtās ES iniciatīvas, kā arī rūpīgi uzraudzīt to īstenošanu, lai nodrošinātu efektivitāti un pienācīgu izpildi un būtu iespējams reaģēt uz mainīgo situāciju saistībā ar krāpšanu nodokļu jomā, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un agresīvu nodokļu plānošanu;

4. atgādina, ka nodokļu jurisdikcija var kontrolēt tikai tos nodokļu jautājumus, kas saistīti ar tās teritoriju, turpretim ekonomiskās plūsmas un daži nodokļu maksātāji, piemēram, starptautiskie uzņēmumi ( MNEs ) un ārkārtīgi bagātas privātpersonas ( HNWIs ), darbojas globālā mērogā;

5. uzsver, ka, lai noteiktu nodokļu bāzi, ir vajadzīgs pilnīgs priekšstats par nodokļu maksātāja situāciju, tostarp tām daļām, kas neatrodas attiecīgajā nodokļu jurisdikcijā, un ir jānosaka, kura daļa attiecas uz kuru jurisdikciju; norāda, ka šādas nodokļu bāzes ir jāsadala starp nodokļu jurisdikcijām, lai izvairītos no dubultas aplikšanas ar nodokļiem un dubultas nodokļu nemaksāšanas; apstiprina, ka priekšroka jādod dubultas nodokļu nemaksāšanas izskaušanai, kā arī jānodrošina dubultas aplikšanas ar nodokļiem novēršana;

6. uzskata, ka visām ES iestādēm un arī dalībvalstīm ir jācenšas izskaidrot iedzīvotājiem nodokļu jomā, kas tiek darīts, lai novērstu pastāvošās problēmas un nepilnības; uzskata, ka ES ir jāpieņem plaša stratēģija, saskaņā ar kuru ES ar attiecīgu politiku atbalsta dalībvalstis, lai tās no pašreizējām kaitīgajām nodokļu sistēmām pārietu uz tādu nodokļu sistēmu, kas ir saderīga ar ES tiesisko regulējumu un ES Līgumu garu;

7. norāda, ka ir būtiski palielinājušās ekonomiskās plūsmas ( 28 ) un nodokļu rezidences maiņas iespējas; brīdina, ka dažas jaunās parādības ( 29 ) savā būtībā ir nepārredzamas vai sekmē nepārredzamību, ļaujot izvairīties no nodokļu maksāšanas, apiet nodokļus, veikt agresīvu nodokļu plānošanu un legalizēt nelikumīgi iegūtus līdzekļus;

8. pauž nožēlu par to, ka dažas ES dalībvalstis atņem nodokļu bāzi citām dalībvalstīm, piesaistot citur iegūto peļņu un tādējādi ļaujot uzņēmumiem mākslīgi samazināt nodokļu bāzi; norāda, ka šī prakse ne tikai kaitē ES solidaritātes principam, bet arī rada bagātības pārdali par labu starptautiskajiem uzņēmumiem un to akcionāriem uz ES iedzīvotāju rēķina; atbalsta akadēmisko aprindu un žurnālistu svarīgo darbu, kas palīdz atklāt šādu praksi;

1.2. Nodokļu uzlikšanas mērķis un sekas, ko Eiropas sabiedrībai rada krāpšana nodokļu jomā, izvairīšanās no nodokļu maksāšanas, kaitnieciska nodokļu prakse un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācija

9. uzskata, ka taisnīgai nodokļu sistēmai un apņēmīgai cīņai pret krāpšanu nodokļu jomā, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, agresīvu nodokļu plānošanu un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju ir galvenā loma taisnīgas sabiedrības un spēcīgas ekonomikas veidošanā un vienlaikus arī sociālo līgumu un tiesiskuma aizsardzībā; norāda, ka taisnīgai un efektīvai nodokļu sistēmai ir būtiska nozīme nevienlīdzības novēršanā, jo tā ne tikai rod finansējumu publiskajiem izdevumiem sociālās mobilitātes atbalstam, bet arī samazina ienākumu nevienlīdzību; uzsver, ka nodokļu politika var būtiski ietekmēt lēmumus, kas skar nodarbinātību, investīciju līmeni un uzņēmumu vēlmi paplašināties;

10. uzsver, ka vissteidzamākā prioritāte ir samazināt nodokļu plaisu, ko rada krāpšana nodokļu jomā, izvairīšanās no nodokļu maksāšanas, agresīva nodokļu plānošana un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācija, un to ietekmi uz valstu un ES budžetiem, lai nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus un nodokļu taisnīgumu visiem nodokļu maksātājiem, cīnītos pret pieaugošo nevienlīdzību un stiprinātu uzticēšanos demokrātiskai politikas veidošanai, nodrošinot, ka krāpniekiem salīdzinājumā ar godīgiem nodokļu maksātājiem nav konkurences priekšrocību nodokļu nemaksāšanas dēļ;

11. uzsver, ka kopīgiem ES un valstu centieniem ir izšķiroša nozīme, lai aizsargātu ES un valstu budžetus no zaudējumiem, ko rada nesamaksāti nodokļi; norāda, ka tikai ar efektīvi pilnā apmērā iekasētiem nodokļu ieņēmumiem dalībvalstis var cita starpā nodrošināt kvalitatīvus sabiedriskos pakalpojumus, tostarp izmaksu ziņā pieejamu izglītību, veselības aprūpi, mājokļus, drošību, noziedzības kontroli, reaģēšanu ārkārtas situācijās, sociālo nodrošinājumu, aprūpi, darba un vides standartu ievērošanu, cīņu pret klimata pārmaiņām, dzimumu līdztiesības veicināšanu, sabiedrisko transportu un būtisko infrastruktūru, lai veicinātu un, ja nepieciešams, stabilizētu sociāli līdzsvarotu attīstību nolūkā virzīties uz ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanu;

12. uzskata, ka pēdējā laika tendences nodokļu un nodokļu iekasēšanas jomā, pārvirzot nodokļus no bagātības uz ienākumiem, no kapitāla ienākumiem uz ienākumiem no darba un uz patēriņu, no lielajiem starptautiskiem uzņēmumiem uz mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) un no finanšu sektora uz reālo ekonomiku, ir nesamērīgi skārušas sievietes un iedzīvotājus ar zemiem ienākumiem — iedzīvotāju grupām, kas ir visvairāk atkarīgas no ienākumiem, ko gūst no darba, un kas lielāko daļu no ienākumiem tērē patēriņa precēm ( 30 ) ; norāda, ka bagāto vidū izvairīšanās no nodokļu maksāšanas ir sastopama biežāk ( 31 ) ; aicina Komisiju savos leģislatīvajos priekšlikumos nodokļu un noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas jomā ņemt vērā ietekmi uz sociālo attīstību, tostarp dzimumu līdztiesību, un citām iepriekš minētajām politikas jomām;

1.3. Skaidras naudas darījumu riski un ieguvumi

13. uzsver, ka, neraugoties uz ieguvumiem, piemēram, pieejamību un ātrumu, skaidras naudas darījumi joprojām ir saistīti ar augstu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas, tostarp krāpšanas PVN jomā, risku; norāda, ka vairākas dalībvalstis jau ir noteikušas skaidras naudas maksājumu ierobežojumus norāda arī, ka, lai arī noteikumi par skaidras naudas kontroli uz ES ārējām robežām ir saskaņoti, dalībvalstu noteikumi par skaidras naudas plūsmām ES robežās atšķiras;

14. norāda, ka šo pasākumu sadrumstalotība un atšķirības tajos var traucēt pienācīgu iekšējā tirgus darbību; tādēļ aicina Komisiju sagatavot priekšlikumu par Eiropas mēroga maksājumu ierobežošanu skaidrā naudā, kas tomēr paredz saglabāt skaidru naudu kā maksāšanas līdzekli; turklāt norāda, ka lielas nominālvērtības euro banknotes rada augstāku nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas risku; atzinīgi vērtē to, ka Eiropas Centrālā banka (ECB) 2016. gadā paziņoja, ka tā vairs neemitēs jaunas 500 EUR banknotes (pat ja atlikušais krājums joprojām ir likumīgs maksāšanas līdzeklis); aicina ECB izstrādāt grafiku, lai pakāpeniski atteiktos no iespēju izmantot 500 EUR banknotes;

1.4. Kvantitatīvs novērtējums

15. uzsver, ka izvairīšanās no nodokļu maksāšanas, nodokļu apiešana un agresīva nodokļu plānošana atņem resursus valstu un Eiropas Savienības budžetiem ( 32 ) ; atzīst, ka šo zaudējumu kvantitatīva noteikšana nav vienkārša; tomēr norāda, ka paaugstinātas pārredzamības prasības ne tikai uzlabotu datu pareizību, bet arī palīdzētu mazināt nepārredzamību;

16. norāda, ka ir bijuši vairāki novērtējumi, kuros mēģināts kvantificēt zaudējumus, ko rada krāpšana nodokļu jomā, izvairīšanās no nodokļu maksāšanas un agresīva nodokļu plānošana; atgādina, ka datu rakstura vai trūkuma dēļ neviens no tiem nesniedza pietiekami plašu situācijas atspoguļojumu; norāda, ka daži no nesenajiem novērtējumiem papildina cits citu un balstās uz atšķirīgām, taču savstarpēji papildinošām metodoloģijām;

17. norāda, ka, lai arī Komisija veic PVN iztrūkuma aplēses ES līmenī, tikai piecpadsmit dalībvalstis šobrīd gatavo pašas savas nodokļu iztrūkuma aplēses; aicina dalībvalstis Komisijas vadībā sagatavot visaptverošas nodokļu iztrūkuma aplēses, kas neaprobežotos tikai ar PVN, un iekļaut aprēķinos visu nodokļu stimulu izmaksa;

18. Eurostat tehnisko palīdzību visaptverošu un precīzu statistikas datu vākšanai un norādījumus, lai dati tiktu nodrošināti salīdzināmā un ērti saskaņojamā digitālā formātā; vēlreiz pauž nožēlu par to, ka “trūkst ticamas un objektīvas statistikas par to, cik lielos apmēros notiek nodokļu apiešana un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas, un uzsver, ka ir svarīgi izstrādāt atbilstošas un pārredzamas metodes, ar kurām var noteikt šo parādību apmēru, kā arī ietekmi uz valstu publiskajām finansēm, ekonomisko aktivitāti un publiskajām investīcijām” ( 33 ) ; atgādina par statistikas biroju politiskās un finansiālās neatkarības nozīmīgumu statistikas datu uzticamības nodrošināšanā; aicina lūgttehnisko palīdzību visaptverošu un precīzu statistikas datu vākšanai un norādījumus, lai dati tiktu nodrošināti salīdzināmā un ērti saskaņojamā digitālā formātā;

19. īpaši atgādina, ka 2015. gadā tika veikts empīrisks novērtējums par ikgadējo ieņēmumu zaudējumu apmēru, ko rada agresīva uzņēmumu nodokļu plānošana ES; norāda, ka novērtējumā minētā summa ir no 50–70 miljardiem EUR (zaudējumi, ko rada tikai peļņas novirzīšana un kas atbilst vismaz 17 % no uzņēmumu ienākuma nodokļa (UIN) ieņēmumiem 2013. gadā un 0,4 % no IKP) līdz 160–190 miljardiem EUR (pieskaitot zaudējumus, ko rada lielo starptautisko uzņēmumu īpašie nodokļu režīmi un neefektīva nodokļu iekasēšana);

20. Fiscalis atbalstu, piešķirt prioritāti projektiem, kuru mērķis ir noteikt nodokļu apiešanas apmēru, lai efektīvāk risinātu jautājumu par pašreizējo nodokļu iztrūkumu; uzsver, ka Eiropas Parlaments ir pieņēmis Fiscalis ; mudina dalībvalstis Komisijas vadībā aplēst, cik daudz negūtos nodokļos tās zaudē, un katru gadu publicēt rezultātus; aicina Padomi un dalībvalstis, it īpaši izmantojot programmasatbalstu, piešķirt prioritāti projektiem, kuru mērķis ir noteikt nodokļu apiešanas apmēru, lai efektīvāk risinātu jautājumu par pašreizējo nodokļu iztrūkumu; uzsver, ka Eiropas Parlaments ir pieņēmis ( 34 ) palielinājumu programmai; mudina dalībvalstis Komisijas vadībā aplēst, cik daudz negūtos nodokļos tās zaudē, un katru gadu publicēt rezultātus;

21. BEPS ) un kas saistīti ar nodokļu oāzēm, visā pasaulē ir aptuveni 600 miljardi USD gadā; norāda, ka SVF ilgtermiņa aptuvenās zaudējumu aplēses ir 400 miljardi USD ESAO valstīs (1 % no to IKP) un 200 miljardi USD jaunattīstības valstīs (1,3 % no to IKP); norāda, ka pēc SVF darba dokumentā ( 35 ) aplēsts, ka zaudējumi, ko rada nodokļu bāzes samazināšana un peļņas novirzīšana () un kas saistīti ar nodokļu oāzēm, visā pasaulē ir aptuveni 600 miljardi USD gadā; norāda, ka SVF ilgtermiņa aptuvenās zaudējumu aplēses ir 400 miljardi USD ESAO valstīs (1 % no to IKP) un 200 miljardi USD jaunattīstības valstīs (1,3 % no to IKP);

22. atzinīgi vērtē jaunākās aplēses par tā saucamo neredzamo ekonomiku (NOE), ko bieži sauc par ēnu ekonomiku, 2017. gada Eiropas Savienības nodokļu politikas apskatā ( 36 ) , kas sniedz plašāku priekšstatu par izvairīšanos no nodokļu maksāšanas; uzsver, ka ar NOE apmēru veido tās saimnieciskās darbības, kuras nav iespējams konstatēt parastajos datu avotos, ko izmanto valstu finanšu rādītāju apkopošanai;

23. uzsver, ka katru gadu gandrīz 40 % no peļņas, ko gūst lielie starptautiskie uzņēmumi visā pasaulē, tiek novirzīti uz nodokļu oāzēm un ka dažas Eiropas Savienības valstis ir galvenās zaudētājas šīs peļņas novirzīšanas dēļ, jo 35 % novirzītās peļņas nāk no ES valstīm, kam seko jaunattīstības valstis (30 %) ( 37 ) ; norāda, ka aptuveni 80 % no peļņas, kas tika novirzīta no daudzām ES dalībvalstīm, tiek novirzītas uz dažām citām ES dalībvalstīm vai caur tām; norāda, ka lielie starptautiskie uzņēmumi, iespējams, maksā par 30 % mazāk nodokļu nekā to vietējie konkurenti un ka agresīva nodokļu plānošana kropļo konkurenci vietējiem uzņēmumiem, īpaši MVU;

24. norāda, ka jaunākās aplēses liecina, ka nodokļu izvairīšanās dēļ katru gadu tiek zaudēti 825 miljardi EUR ( 38 )

25. norāda, ka lielajiem starptautiskajiem uzņēmumiem, kas tika uzklausīti TAXE3 komitejā, ir pašiem savas efektīvu nodokļu likmju aplēses ( 39 ) ; norāda, ka ir eksperti, kas apšauba šīs aplēses;

26. aicina vākt statistikas datus par lieliem darījumiem brīvostās, muitas noliktavās un speciālajās ekonomiskajās zonās un apkopot informāciju, ko sniedz starpnieki un trauksmes cēlēji;

1.5. Nodokļu nemaksāšana, nodokļu apiešana, izvairīšanās no nodokļu maksāšanas un agresīva nodokļu plānošana (ATP)

27. atgādina, ka cīņa pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un krāpšanas nodokļu jomā ir nelikumīgas rīcības apkarošana, savukārt cīņa pret nodokļu apiešanu ir tādu situāciju risināšana, kad tiek izmantotas nepilnības tiesību aktos vai, kad it kā rīcība atbilst tiesību aktiem (ja vien nodokļu iestādes vai galu galā — tiesas tās neatzīst par nelikumīgām), taču ir pretrunā tiesību aktu garam; tādēļ aicina vienkāršot nodokļu sistēmu;

28. atgādina, ka uzlabojumi nodokļu iekasēšanas jomā ES valstīs visdrīzāk samazinātu ar izvairīšanos no nodokļu maksāšanas saistītus noziegumus un ar tiem saistīto noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu;

29. atgādina, ka agresīva nodokļu plānošana (ANP) ir nodokļu plānošana ar mērķi mazināt nodokļu saistības, izmantojot nodokļu sistēmas īpatnības vai divu vai vairāku nodokļu sistēmu neatbilstību, kas ir pretrunā tiesību aktu garam;

30. atzinīgi vērtē Komisijas atbildi uz TAXE, TAX2 un PANA rezolūcijās paustajiem aicinājumiem labāk identificēt ANP un kaitniecisku nodokļu praksi;

31. aicina Komisiju un Padomi ierosināt un pieņemt visaptverošu un precīzu ANP rādītāju definīciju, balstoties uz pazīmēm, kas apzinātas, veicot direktīvas par administratīvu sadarbību nodokļu jomā piekto pārskatīšanu (DAC6) ( 40 ) , un attiecīgajiem Komisijas pētījumiem un ieteikumiem ( 41 ) ; uzsver, ka šādus skaidrus rādītājus attiecīgā gadījumā var balstīt uz starptautiskā līmenī noteiktiem standartiem; aicina dalībvalstis izmantot šos rādītājus jebkādas tādas kaitīgas nodokļu prakses izskaušanai, kas izriet no nepilnībām esošajās nodokļu sistēmās; aicina Komisiju un Padomi regulāri atjaunināt šos rādītājus, ja parādās jauni ANP mehānismi vai paņēmieni;

32. HNWI ) līdzīgi izmanto korporatīvas struktūras un tām līdzīgas struktūras, piemēram, trasta fondus un ārzonas centrus, lai īstenotu agresīvu nodokļu plānošanu; norāda uz starpnieku HNWI ienākumus rada kapitāla pieaugums, nevis peļņa; uzsver, ka uzņēmumu ienākuma nodokļa maksātāji un ārkārtīgi bagātas privātpersonas () līdzīgi izmanto korporatīvas struktūras un tām līdzīgas struktūras, piemēram, trasta fondus un ārzonas centrus, lai īstenotu agresīvu nodokļu plānošanu; norāda uz starpnieku ( 42 ) lomu šādu shēmu izveidē; atgādina šajā jautājumā, ka lielākosienākumus rada kapitāla pieaugums, nevis peļņa;

33. atzinīgi vērtē Komisijas novērtējumu un to, ka ANP rādītāji iekļauti tās 2018. gada Eiropas pusgada valstu ziņojumos. aicina šādu novērtējumu veikt regulāri, lai nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus ES iekšējā tirgū, kā arī publiskā sektora ieņēmumu lielāku stabilitāti ilgtermiņā; aicina Komisiju, ja nepieciešams, oficiālu ieteikumu veidā nodrošināt skaidrus pēcpasākumus, lai izbeigtu ANP praksi;

34. lai panāktu nodokļu maksātāju uzticēšanos nodokļu sistēmām, atkārtoti aicina uzņēmumus kā nodokļu maksātājus pilnībā izpildīt savas nodokļu saistības un atturēties veikt agresīvu nodokļu plānošanu nodokļu bāzes samazināšanas un peļņas novirzīšanas nolūkā, atturēties no kaitējošas nodokļu prakses, kas ir daļa no to korporatīvās sociālās atbildības, kā to nosaka Apvienoto Nāciju Organizācijas pamatprincipi attiecībā uz uzņēmējdarbību un cilvēktiesībām un ESAO pamatnostādnes daudznacionāliem uzņēmumiem;

35. mudina dalībvalstis, kas piedalās ciešākas sadarbības procedūrā, pēc iespējas ātrāk vienoties par finanšu darījumu nodokļa (FTT) pieņemšanu, vienlaikus atzīstot, ka vispiemērotākais būtu globāls risinājums;

2. Nodokļu uzlikšana uzņēmumiem

36. atgādina, ka līdz ar globalizāciju un digitalizāciju ir ievērojami palielinājusies iespēja izvēlēties uzņēmuma atrašanās vietu vai reģistrācijas vietu atkarībā no vēlamā tiesiskā regulējuma;

37. atgādina, ka nodokļi jāmaksā jurisdikcijās, kur faktiski tiek veikta materiālā un patiesā saimnieciskā darbība un radīta vērtība, vai — netiešo nodokļu uzlikšanas gadījumā — jurisdikcijās, kur notiek patēriņš; uzsver, ka to var panākt, pieņemot ES kopējo konsolidēto uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi (KKUINB), kas paredz pienācīgu un taisnīgu sadali un cita starpā ietver visus materiālos aktīvus;

38. norāda, ka ar ATAD I ES tika pieņemts izceļošanas nodoklis, kas dod iespēju dalībvalstīm aplikt ar nodokli tās teritorijā radītā kapitāla pieauguma ekonomisko vērtību, pat ja šāds pieaugums izceļošanas brīdī nav izmantots; uzskata, ka princips, kas paredz aplikt ar nodokli dalībvalstīs iegūtu peļņu, pirms tā tiek izvesta no Savienības, būtu jānostiprina, piemēram, saskaņoti ieturot nodokļus par procentu un honorāru maksājumiem, kā arī novēršot esošās nepilnības un neļaujot izvest peļņu ārpus ES, ja par to nav nomaksāti nodokļi; aicina Padomi atsākt sarunas par priekšlikumu procentu un honorāru direktīvai ( 43 ) ; norāda, ka nodokļu nolīgumi bieži vien samazina ieturamā nodokļa likmi, lai izvairītos no nodokļu dubultās uzlikšanas ( 44 )

39. atkārtoti apstiprina, ka ar starptautisko nodokļu noteikumu pielāgošanu ir jāreaģē uz nodokļu nemaksāšanu, kas izriet no iespējas izmantot valstu nodokļu noteikumu un nodokļu nolīgumu tīklu kombināciju, kā rezultātā tiek samazināta nodokļu bāze un notiek dubulta neaplikšana ar nodokļiem, vienlaikus nodrošinot, ka nenotiek dubulta aplikšana ar nodokļiem;

2.1. BEPS rīcības plāns un tā īstenošana ES: Nodokļu apiešanas novēršanas direktīva (ATAD)

40. atzīst, ka G20 un ESAO virzītā BEPS projekta mērķis bija saskaņoti likvidēt iemeslus un apstākļus, kas veicina BEPS praksi, uzlabojot nodokļu tiesību aktu saskaņotību pāri robežām un stiprinot pietiekamības prasības, kā arī uzlabojot pārredzamību un noteiktību; tomēr norāda, ka vēlme un apņemšanās sadarboties attiecībā uz ESAO BEPS rīcības plānu ir atšķiras gan valstu starpā, gan atkarībā no konkrētajām darbībām;

41. norāda, ka G20 un ESAO 15 punktu BEPS rīcības plāns, kas bija paredzēts, lai saskaņoti risinātu cēloņus un apstākļus, kas rada BEPS praksi, tiek īstenots un uzraudzīts un ka, piemērojot paplašināto satvaru, notiek plašākas diskusijas plašākā kontekstā, nevis tikai sākotnēji iesaistītajās valstīs; tādēļ aicina dalībvalstis atbalstīt gan paplašinātā satvara pilnvaru, gan darbības reformu, lai nodrošinātu, ka esošais starptautiskais satvars aptver atlikušās nodokļu sistēmas nepilnības un neatrisinātos jautājumus nodokļu jomā; atzinīgi vērtē iekļaujošā satvara iniciatīvu apspriesties un rast globālu vienprātību tam, kā sadalīt nodokļu uzlikšanas tiesības valstu starpā;

42. BEPS satvaru, kura mērķis ir izstrādāt iespējamos risinājumus konstatētajām problēmām, kas saistītas ar digitālās ekonomikas aplikšanu ar nodokļiem; ņem vērā to, ka šie pasākumi ir arī jāīsteno; pieņem zināšanai politikas piezīmi ( 45 ) attiecībā uz iekļaujošusatvaru, kura mērķis ir izstrādāt iespējamos risinājumus konstatētajām problēmām, kas saistītas ar digitālās ekonomikas aplikšanu ar nodokļiem;

43. norāda, ka dažas valstis nesen pieņēmušas vienpusējus pasākumus, kas vērsti pret kaitējošu praksi nodokļu jomā (piemēram, Apvienotā Karaliste pieņēmusi novirzītās peļņas nodokli, savukārt ASV īstenojusi nodokļu reformu, pieņemot noteikumus par vispārēju minimālo nemateriālo ienākumu nodokli ( Global Intangible Low-Taxed Income — GILTI ), lai nodrošinātu, ka starptautisko uzņēmumu ārvalstīs gūtie ienākumi pienācīgi tiek aplikti ar nodokļiem, piemērojot minimālo faktisko nodokļu likmi mātesuzņēmuma rezidences vietas valstī; aicina ES izvērtēt šos pasākumus; norāda, ka pretēji šiem vienpusējiem pasākumiem ES parasti veicina daudzpusējus un vienprātībā sakņotus risinājumus taisnīgai nodokļu tiesību sadalei; uzsver, ka, piemēram, ES par prioritāti izvirza globālu risinājumu nodokļu uzlikšanai digitālajā nozarē, taču vienalga ierosina ES digitālo pakalpojumu nodokli (DST), jo pasaules mēroga diskusijas norit lēni;

44. atgādina, ka 2016. gada ES Nodokļu nemaksāšanas apkarošanas pakete papildina spēkā esošos noteikumus, lai ES vienotajā tirgū saskaņoti īstenotu 15 BEPS pasākumus;

45. atzinīgi vērtē to, ka ES ir pieņēmusi ATAD I un ATAD II direktīvu; norāda, ka minētās direktīvas nodrošina taisnīgāku aplikšanu ar nodokļiem, nosakot minimālo aizsardzības līmeni pret uzņēmumu ienākuma nodokļa apiešanu visā ES un nodrošinot taisnīgāku un stabilāku vidi uzņēmumiem gan pieprasījuma, gan arī piedāvājuma ziņā; atzinīgi vērtē noteikumus par hibrīdneatbilstībām ar mērķi novērst nodokļu dubultu neuzlikšanu, lai izskaustu esošās neatbilstības un izvairītos no turpmāku neatbilstību radīšanas dalībvalstu starpā, kā arī dalībvalstu un trešo valstu starpā;

46. atzinīgi vērtē noteikumus par kontrolētiem ārvalstu uzņēmumiem ( CFC ), kas iekļauti ATAD I direktīvā, lai nodrošinātu, ka tādu saistīto uzņēmumu gūtā peļņa, kuri reģistrēti valstīs ar zemiem nodokļiem vai beznodokļu režīmu, tiek efektīvi aplikta ar nodokļiem; atzīst, ka minēto noteikumu pieņemšana, kā to vairākkārt aicinājis Eiropas Parlaments, novērš iekšējā tirgus darbības kropļošanu, ko izraisa dalībvalstu CFC noteikumu neesamība vai atšķirības, turklāt ne tikai situācijās, kad iesaistītas pilnīgi mākslīgas struktūras; pauž nožēlu par to, ka ATAD I direktīva paredz divas pieejas CFC noteikumu īstenošanai, un aicina dalībvalstis īstenot tikai vienkāršākos un efektīvākos CFC noteikumus, kas paredzēti ATAD I 7. panta 2. punkta a) apakšpunktā;

47. atzinīgi vērtē ATAD I direktīvā iekļauto vispārējo noteikumu par ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu uzņēmumu ienākuma nodokļa saistību aprēķināšanai, kas dod iespēju dalībvalstīm ignorēt režīmus, kuri nav patiesi, un ņemt vērā visus būtiskos faktus un apstākļus, kas tiek izmantoti nodokļu priekšrocību gūšanai; atkārto savu vairākkārtējo aicinājumu pieņemt vispārēju un kopīgu stingru noteikumu ļaunprātīgas izmantošanas novēršanai, konkrētāk — spēkā esošajos tiesību aktos un it īpaši direktīvā par mātesuzņēmumiem un meitasuzņēmumiem, direktīvā par uzņēmumu apvienošanu, kā arī direktīvā par procentu un honorāru maksājumiem;

48. atkārtoti aicina noteikt skaidru pastāvīgas darījumdarbības vietas un būtiskas saimnieciskās klātbūtnes definīciju, lai uzņēmumi nevarētu mākslīgi izvairīties no aplikšanas ar nodokli dalībvalstīs, kurās tie veic saimniecisko darbību;

49. aicina pabeigt darbu ES Kopējā transfertcenu noteikšanas forumā (KTNF) saistībā ar Komisijas veikto paraugprakses izstrādi un uzraudzību par īstenošanu dalībvalstīs;

50. atkārtoti pauž bažas par transfertcenu izmantošanu agresīvā nodokļu plānošanā un attiecīgi atgādina, ka atbilstīgi jārīkojas un jāuzlabo transfertcenu regulējums, lai risinātu šo problēmu; uzsver, ka jānodrošina, lai, veicot attiecīgos pasākumus un uzlabojumus, tiktu ņemta vērā ekonomiskā situācija, lai tie nodrošinātu noteiktību, skaidrību un taisnīgumu dalībvalstīm un uzņēmumiem, kuri darbojas Savienībā, un lai tie mazinātu noteikumu ļaunprātīgas izmantošanas risku peļņas novirzīšanas nolūkā, ņemot vērā ESAO 2010. gada pamatnostādnes starptautiskiem uzņēmumiem un nodokļu iestādēm par transfertcenām ( 46 ) ; tomēr norāda, ka, kā norādījuši eksperti un publikācijas, neatkarīgas struktūras koncepcija jeb nesaistītu pušu darījuma princips ir viens no galvenajiem faktoriem, kas veicina kaitējošu nodokļu praksi ( 47 )

51. uzsver, ka ES pasākumi ar mērķi novērst nodokļu bāzes samazināšanu un peļņas novirzīšanu, kā arī agresīvu nodokļu plānošanu ir nodrošinājuši nodokļu iestādēm atjauninātu instrumentu kopumu, lai varētu veikt taisnīgu nodokļu iekasēšanu, vienlaikus saglabājot ES uzņēmumu konkurētspēju; uzsver, ka nodokļu iestādēm jābūt atbildīgām par minēto instrumentu efektīvu izmantošanu, neradot papildu slogu atbildīgiem nodokļu maksātājiem, it īpaši MVU;

52. atzīst, ka jaunā informācijas plūsma, ko nodokļu iestādes saņem pēc ATAD I un DAC4 direktīvas pieņemšanas, prasa atbilstīgus resursus, lai nodrošinātu šādas informācijas pēc iespējas efektīvāku izmantošanu un lai efektīvi mazinātu pašreizējo nodokļu iztrūkumu; aicina visas dalībvalstis nodrošināt, ka iestāžu izmantotie instrumenti ir pietiekami un piemēroti, lai izmantotu šo informāciju un apvienotu un pārbaudītu informāciju no dažādiem avotiem un datu kopām;

2.2. ES darbību stiprināšana cīņā pret uzņēmumu veiktu izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un BEPS rīcības plāna papildināšana

2.2.1. Dalībvalstu nodokļu sistēmu un vispārējās nodokļu vides rūpīga pārbaude — agresīva nodokļu plānošana ES (Eiropas pusgads)

53. atzinīgi vērtē to, ka dalībvalstu nodokļu sistēmu un vispārējās nodokļu vides izvērtēšana ir kļuvusi par daļu no Eiropas pusgada procesa atbilstīgi Eiropas Parlamenta šajā sakarā paustajam aicinājumam ( 48 ) ; atzinīgi vērtē Komisijas veiktos pētījumus un iegūtos datus ( 49 ) , kas ļauj izvērtēt situācijas, kuras nodrošina ekonomiskos ANP rādītājus, un sniedz skaidras norādes par nodokļu plānošanas riskiem, kā arī nodrošina visām dalībvalstīm plašu datubāzi par šo parādību; norāda, ka dalībvalstīm jādarbojas lojālas sadarbības garā un tās nedrīkst veicināt ANP shēmu izveidi, kas nav saderīgas ar ES tiesisko regulējumu un ES Līgumu garu;

54. prasa, lai šiem jaunajiem nodokļu rādītājiem Eiropas pusgadā tiktu piešķirts tāds pats statuss kā rādītājiem, kas saistīti ar izdevumu kontroli; uzsver ieguvumus no šādas nodokļu dimensijas piešķiršanas Eiropas pusgadam, jo tas ļaus novērst noteiktas kaitējošas nodokļu prakses, kas līdz šim nav novērstas ar ATAD direktīvu un citiem spēkā esošajiem Eiropas noteikumiem;

55. atzinīgi vērtē to, ka DAC6 direktīvā noteiktas ziņojamu pārrobežu shēmu pazīmes, par kurām starpniekiem jāziņo nodokļu iestādēm, lai tās varētu veikt šo pazīmju izvērtēšanu; atzinīgi vērtē to, ka minētās agresīvas nodokļu plānošanas shēmu pazīmes var aktualizēt, ja tiek atklātas jaunas shēmas vai prakse; norāda, ka direktīvas īstenošanas termiņš vēl nav beidzies un noteikumi būs jāuzrauga, lai nodrošinātu to efektivitāti;

56. aicina Rīcības kodeksa jautājumu grupu katru gadu sniegt ziņojumu Padomei un Parlamentam par galvenajām shēmām, par kurām ziņojušas dalībvalstis, lai lēmumu pieņēmēji varētu sekot līdzi jaunajām nodokļu plānošanas shēmām, kuras tiek veidotas, un veikt pretpasākumus, kas var būt vajadzīgi;

57. aicina gan ES iestādes, gan dalībvalstis nodrošināt, ka publiskā iepirkuma līgumi neveicina piegādātāju izvairīšanos no nodokļu maksāšanas; norāda, ka dalībvalstīm būtu jāuzrauga un jānodrošina, ka uzņēmumi vai citas juridiskās personas, kas piedalās konkursos un slēdz iepirkuma līgumus, nav iesaistītas krāpšanā nodokļu jomā, nodokļu nemaksāšanā un ANP; aicina Komisiju izskaidrot pašreizējo publiskā iepirkuma praksi saskaņā ar ES iepirkuma direktīvu un, ja nepieciešams, ierosināt tās aktualizēšanu, kas gan neliedz piemērot ar nodokļiem saistītus apsvērumus kā izslēgšanas kritērijus vai pat kā atlases kritērijus publiskajā iepirkumā;

58. aicina Komisiju publicēt priekšlikumu, kad uzliktu dalībvalstīm par pienākumu nodrošināt, ka uzņēmēji, kas piedalās publiskajā iepirkumā, atbilst minimālajām pārredzamības prasībām attiecībā uz nodokļiem, īpaši saistībā ar ziņojumiem par valstīm, un ka tiem ir pārredzamas īpašnieku struktūras;

59. aicina Komisiju pēc iespējas ātri pieņemt priekšlikumu, lai atceltu “patentlodziņa” režīmu, un aicina dalībvalstis savā teritorijā dot priekšroku kaitējumu neradošam un, ja iespējams, tiešam atbalstam pētniecībai un attīstībai; uzsver, ka nodokļu atvieglojumi uzņēmumiem ir jāveido piesardzīgi un jāīsteno tikai tad, ja ir acīmredzama to pozitīvā ietekme uz nodarbinātību un izaugsmi un jebkāds risks radīt jaunas nepilnības nodokļu sistēmā ir izslēgts;

60. atkārtoti aicina nodrošināt, lai esošie “patentlodziņi” veidotu patiesu saikni ar saimniecisko darbību, piemēram, izdevumu pārbaudes, un lai tie neradītu konkurences izkropļojumus; norāda uz nemateriālo aktīvu pieaugošo lomu starptautisku uzņēmumu vērtības ķēdē; konstatē, ka priekšlikumā par kopējo uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi (KUINB) ir uzlabota pētniecības un attīstības izmaksu definīcija; atbalsta Parlamenta nostāju par nodokļu kredītu īstenu pētniecības un attīstības izdevumu segšanai. nevis nodokļu atskaitījumu par pētniecības un attīstības izdevumiem;

2.2.2. Labāka sadarbība nodokļu jomā, tostarp CCCTB

61. uzsver, ka nodokļu politikai Eiropas Savienībā jābūt vērstai gan uz cīņu pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un agresīvu nodokļu plānošanu, gan uz pārrobežu saimnieciskās darbības veicināšanu, kas panākams, sadarbojoties nodokļu iestādēm un veidojot pārdomātu nodokļu politiku;

62. uzsver, ka pastāv daudzi ar nodokļiem saistīti šķēršļi, kas kavē pārrobežu saimniecisko darbību; norāda uz 2012. gada 25. oktobra rezolūciju par 20 būtiskākajām problēmām saistībā ar vienotā tirgus darbību Eiropas iedzīvotāju un uzņēmumu skatījumā ( 50 ) , mudina Komisiju prioritārā kārtā pieņemt rīcības plānu šos šķēršļu novēršanai;

63. atzinīgi vērtē KKUINB projekta atsākšanu, kas paredz to, ka Komisija pieņem savstarpēji saistītus priekšlikumus par KUINB un KKUINB; uzsver, ka KKUINB novērsīs nepilnības starp valstu nodokļu sistēmām, jo īpaši transfertcenu noteikšanā;

64. aicina Padomi nekavējoties pieņemt un vienlaicīgi īstenot abus priekšlikumus, ņemot vērā Parlamenta atzinumu, kurā jau iekļauts virtuālas pastāvīgās darījumdarbības vietas jēdziens un nodokļu sadalīšanas formulas, kas novērsīs atlikušās nepilnības, kuras ļauj apiet nodokļus, un nodrošinās vienlīdzīgus konkurences apstākļus, ņemot vērā norises digitalizācijas jomā; pauž nožēlu par to, ka dažas dalībvalstis joprojām atsakās rast risinājumu, un aicina dalībvalstis pārvarēt atšķirīgās nostājas;

65. atgādina, ka K(K)UINB piemērošana būtu jāpapildina ar kopēju grāmatvedības noteikumu īstenošanu un administratīvo prakšu pienācīgu saskaņošanu;

66. atgādina, ka, lai izbeigtu peļņas novirzīšanas praksi un ieviestu principu, ka nodoklis tiek samaksāts peļņas iegūšanas vietā, KUINB un KKUINB jāievieš visās dalībvalstīs vienlaicīgi; ja Padome nepieņems vienprātīgu lēmumu par priekšlikumu izveidot KKUINB, aicina Komisiju iesniegt jaunu priekšlikumu, pamatojoties uz LESD 116. pantu, kas nosaka, ka Eiropas Parlaments un Padome rīkojas saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, lai izdotu vajadzīgos tiesību aktus;

2.2.3. Nodokļu uzlikšana uzņēmumiem digitālajā ekonomikā

67. norāda, ka digitalizācija ir radījusi jaunu situāciju tirgū, proti, digitālās ekonomikas uzņēmumi var veikt darbību vietējos tirgos, lai arī tiem nav fiziskas un attiecīgi ar nodokli apliekamas klātbūtnes attiecīgajā tirgū, tādējādi radot nevienlīdzīgus konkurences apstākļus un negatīvi ietekmējot tradicionālos uzņēmumus; norāda, ka digitālās uzņēmējdarbības modeļiem ES faktiskais nodokļu slogs vidēji ir mazāks nekā tradicionālajiem uzņēmējdarbības modeļiem ( 51 )

68. šajā kontekstā norāda uz pakāpenisku pāreju no materiālās ražošanas uz nemateriāliem aktīviem starptautisko uzņēmumu vērtību ķēdēs, kā to apliecina patentmaksu un ieņēmumu no licencēšanas maksām relatīvais pieauguma temps pēdējos piecos gados (gandrīz 5 % gadā) salīdzinājumā ar preču tirdzniecību un ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem (ĀTI) (mazāk nekā 1 % gadā) ( 52 ) ; pauž nožēlu par to, ka dažās dalībvalstīs digitālie uzņēmumi nemaksā gandrīz nekādus nodokļus, neraugoties uz ievērojamu digitālo klātbūtni un lielajiem ieņēmumiem šajās dalībvalstīs;

69. uzskata, ka ES jāļauj veidoties pievilcīgai uzņēmējdarbības videi, lai panāktu pareizi funkcionējošu digitālo vienoto tirgu, vienlaikus nodrošinot digitālās ekonomikas taisnīgu aplikšanu ar nodokļiem; atgādina, ka attiecībā uz visas ekonomikas digitalizāciju — nosakot vietu, kur tiek radīta vērtība, ir jāņem vērā lietotāju ieguldījums, kā arī informācija, kas apkopota par patērētāju uzvedību tiešsaistē;

70. uzsver, ka, ja Savienībā nebūs kopējas pieejas digitālās ekonomikas aplikšanai ar nodokļiem, dalībvalstis varēs (un jau tagad var) pieņemt vienpusējus risinājumus, kas izraisa regulējuma arbitrāžu un vienotā tirgus fragmentāciju un var kļūt par slogu gan uzņēmumiem, kuri darbojas pārrobežu tirgū, gan nodokļu iestādēm;

71. BEPS regulējumu norāda uz Komisijas un dažu dalībvalstu vadošo lomu globālajās debatēs par nodokļu uzlikšanu digitālajai ekonomikai; mudina dalībvalstis turpināt savu proaktīvo darbu ESAO un ANO līmenī, jo īpaši izmantojot procesu, kas Politikas dokumentā ieviests ar iekļaujošoregulējumu ( 53 ) ; tomēr atgādina, ka ES nevajadzētu gaidīt globālu risinājumu un tai ir jārīkojas nekavējoties;

72. atzinīgi vērtē tiesību aktu kopumu par nodokļu uzlikšanu digitālajā ekonomikā, ko Komisija pieņēma 2018. gada 21. martā; tomēr pauž nožēlu, ka 2019. gada 12. marta ECOFIN sanāksmē Dānija, Somija, Īrija un Zviedrija palika pie atrunām vai pavisam noraidīja DST paketi ( 54 )

73. uzsver, ka līdz šim panāktā vienošanās par to, kas ir uzskatāma par digitālo pastāvīgo darījumdarbības vietu — vienīgā līdz šim panāktā vienošanās — ir solis pareizajā virzienā, bet neatrisina jautājumu par nodokļu bāzes sadalījumu valstu starpā;

74. mudina dalībvalstis, kas vēlas apsvērt iespēju ieviest digitālo nodokli, darīt to, izmantojot ciešākas sadarbības procedūru, lai izvairītos no tālākas vienotā tirgus fragmentācijas, kas jau tagad notiek atsevišķu dalībvalstu gadījumā, kuras apsver ieviest pašas savus risinājumus;

75. atzīst, ka tā dēvētais pagaidu risinājums nav optimāls risinājums; uzskata, ka pagaidu risinājums palīdzēs rast labāku risinājumu starptautiskā mērogā, zināmā mērā nodrošinot vienlīdzīgus konkurences apstākļus vietējos tirgos; aicina ES dalībvalstis pēc iespējas ātri apspriest, pieņemt un īstenot ilgtermiņa risinājumu attiecībā uz nodokļu piemērošanu digitālajā ekonomikā (nozīmīgas digitālas klātbūtnes gadījumā), lai ES saglabātu savu noteicošo globālo pozīciju; uzsver, ka Komisijas ierosinātajam ilgtermiņa risinājumam vajadzētu būt par pamatu turpmākam darbam starptautiskā līmenī;

76. norāda uz to, ka liela daļa ES iedzīvotāju pieprasa digitālo pakalpojumu nodokļa ieviešanu; atgādina, ka saskaņā ar apsekojumu rezultātiem 80 % iedzīvotāju Vācijā, Francijā, Austrijā, Nīderlandē, Zviedrijā un Dānijā atbalsta digitālo pakalpojumu nodokļa (DST) ieviešanu un uzskata, ka ES vajadzētu būt tai, kas virza starptautiskos centienus šai jomā; turklāt uzsver, ka aptaujāto iedzīvotāju vairākums vēlētos plašu DST piemērojumu ( 55 )

77. aicina dalībvalstis nodrošināt, lai DST būtu pagaidu pasākums ar to, ka 2018. gada 21. marta priekšlikumā Padomes direktīvai par digitālo pakalpojumu nodokļa kopējo sistēmu attiecībā uz ieņēmumiem, ko rada konkrētu digitālo pakalpojumu sniegšana ( 56 ) (COM(2018)0148) ir iekļauta turpināmības klauzula un lai sarunas par to, kas uzskatāms par nozīmīgu digitālo klātbūtni, tiktu paātrinātas;

2.2.4. Efektīva aplikšana ar nodokļiem

78. BEPS jomā šai parādībai nepievērsās; atzinīgi vērtē paziņojumu par BEPS iekļaujošu satvaru, kura mērķis ir, neskarot pašreizējo situāciju izpētīt tiesības uzlikt nodokļus, līdz 2020. gadam BEPS satvaru pašreizējais ESAO vadītais darbs neparedz mainīt to, ka valstis vai jurisdikcijas joprojām var brīvi noteikt savu nodokļu likmi vai vispār neieviest nekādu uzņēmumu nodokļu sistēmu norāda, ka nominālās uzņēmumu ienākuma nodokļa likmes ES līmenī ir samazinājušās no vidēji 32 % 2000. gadā līdz 21,9 % 2018. gadā ( 57 ) , kas ir par 32 % mazāk; pauž bažas par šādas konkurences ietekmi uz nodokļu sistēmu ilgtspēju un tās iespējamo izplatīšanos uz citām valstīm; konstatē, ka pirmais G20 un ESAO vadītais projektsjomā šai parādībai nepievērsās; atzinīgi vērtē paziņojumu pariekļaujošu satvaru, kura mērķis ir, neskarot pašreizējo situāciju izpētīt tiesības uzlikt nodokļus, līdz 2020. gadam ( 58 ) paaugstinot jurisdikciju iespēju aplikt ar nodokli peļņu, ja otra jurisdikcija, kurai ir tiesības aplikt ar nodokli, piemēro zemu efektīvo nodokļa likmi šai peļņai, kā rezultātā tiktu izveidota minimālā efektīvā aplikšana ar nodokli; norāda, ka saskaņā ar iekļaujošosatvaru pašreizējais ESAO vadītais darbs neparedz mainīt to, ka valstis vai jurisdikcijas joprojām var brīvi noteikt savu nodokļu likmi vai vispār neieviest nekādu uzņēmumu nodokļu sistēmu ( 59 )

79. atzinīgi vērtē jauno ESAO globālo standartu par nozīmīgas darbības faktoru attiecībā uz beznodokļu vai tikai nominālu nodokļu jurisdikcijām ( 60 ) , ko savā ziņā iedvesmoja ES darbs pie ES sarakstu izveides (ES saraksta 2.2. taisnīguma kritērijs);

80. norāda uz nesakritībām starp lielo uzņēmumu faktisko nodokļu likmju aplēsēm, kas bieži ir balstītas uz uzkrājumu nodokļiem ( 61 ) , un faktisko nodokli, ko maksā lielie starptautiskie uzņēmumi; norāda, ka tradicionālās nozares vidēji maksā uzņēmumu ienākuma nodokļa faktisko likmi 23 % apmērā, bet digitālā nozare maksā aptuveni 9,5 % ( 62 )

81. norāda uz atšķirīgajām metodēm efektīvo nodokļu likmju aprēķināšanā, kas neļauj veikt uzticamu efektīvo nodokļu likmju (ETR) salīdzināšanu ES un pasaulē; norāda, ka dažkārt efektīvo nodokļu likmju aprēķini ES atšķiras par 2,2 % līdz pat 30 % ( 63 ) ; aicina Komisiju izstrādāt savu metodoloģiju un regulāri publicēt dalībvalstu ETR;

82. aicina Komisiju novērtēt to, kā Eiropas Savienībā samazinās nominālās nodokļu likmes un šīs parādības ietekmi uz ETS, un ierosināt korektīvus pasākumus gan ES, gan attiecībā uz trešām valstīm, tostarp stingrus noteikumus par ļaunprātīgas izmantošanas nepieļaušanai, aizsardzības pasākumus, piemēram, stingrāku kontroli ārvalstu uzņēmumiem un ieteikumu labot situāciju, ko izraisījuši nodokļu nolīgumi;

83. uzskata, ka globālās nodokļu bāzes koordinācija, kas ir EASO /BEPS projekta rezultāts, būtu jāpapildina ar labāku nodokļu likmju koordināciju, lai uzlabotu efektivitātes līmeni;

84. aicina dalībvalstis aktualizēt rīcības kodeksa jautājumu grupas pilnvaras pētīt uzņēmumu peļņas minimālo efektīvo nodokļu likmju koncepciju, lai veiktu pēcpasākumus ESAO darbam saistībā ar nodokļu problēmām, kas saistītas ar ekonomikas digitalizāciju;

85. ņem vērā Francijas finanšu ministra sniegto paziņojumu 2018. gada 23. oktobra TAX3 komitejas sanāksmes laikā par nepieciešamību diskutēt par minimālas nodokļu uzlikšanas koncepciju; atzinīgi vērtē Francijas gatavību debates par minimālu nodokļu uzlikšanu noteikt par vienu no prioritātēm tās G7 prezidentūras laikā 2019. gadā, par ko tika vēlreiz atgādināts 2019. gada 12. marta ECOFIN sanāksmē;

2.3. Administratīvā sadarbība tiešo nodokļu jomā

86. uzsver, ka kopš 2014. gada jūnija direktīva par administratīvu sadarbību nodokļu jomā ( DAC ) grozīta četras reizes;

87. aicina Komisiju novērtēt un iesniegt priekšlikumus, lai novērstu nepilnības DAC2 direktīvā, konkrētāk, iekļaujot direktīvas darbības jomā materiālos pamatlīdzekļus un kriptovalūtas, paredzot sankcijas finanšu iestādēm par pienākumu nepildīšanu vai nepatiesu ziņu sniegšanu un iekļaujot darbības jomā vairāk finanšu iestāžu veidus un kontu veidu, par kuriem patlaban netiek ziņots, piemēram, pensiju fondus;

88. atkārtoti aicina paplašināt tās darbības jomu attiecībā uz informācijas apmaiņu par nodokļu nolēmumiem un plašākas piekļuves nodrošināšanu Komisijai, kā arī vairāk saskaņot dažādu valsts nodokļu iestāžu nodokļu nolēmumu pieņemšanas praksi;

89. šai sakarā aicina Komisiju nekavējoties sagatavot pirmo DAC3 direktīvas novērtējumu, pievēršot īpašu vērību to nolēmumu skaitam, par kuriem notikusi informācijas apmaiņa, kā arī tādu gadījumu skaitam, kad dalībvalstu nodokļu iestādes piekļuvušas citas dalībvalsts rīcībā esošai informācijai; prasa novērtējumā pievērst vērtību arī būtiskas ar nodokļu nolēmumiem saistītas informācijas izpaušanas radītajai ietekmei (nolēmumu skaits, saņēmēji, faktiskā nodokļu likme, ko paredz katrs nolēmums); aicina dalībvalstis publicēt informāciju par to noslēgtiem nodokļu nolēmumiem;

90. pauž nožēlu par to, ka par nodokļiem atbildīgais komisārs neatzīst nepieciešamību paplašināt pašreizējo sistēmu informācijas apmaiņai starp valstu nodokļu iestādēm;

91. atkārtoti aicina arī nodrošināt, lai personām, ko skar kopējās vai papildu intereses (tostarp mātesuzņēmumiem un to meitasuzņēmumiem), nodokļu revīzijas tiktu veiktas vienlaicīgi, kā arī aicina turpināt uzlabot dalībvalstu sadarbību nodokļu jomā, paredzot pienākumu sniegt atbildes uz grupētiem informācijas pieprasījumiem nodokļu jautājumos; atgādina, ka tiesības klusēt attiecībā pret nodokļu iestādēm neattiecas uz vienkāršām administratīvām izmeklēšanām un ka ir nepieciešama sadarbība ( 64 )

92. uzskata, ka saskaņotām pārbaudēm uz vietas un kopīgām revīzijām jābūt daļai no Eiropas s nodokļu iestāžu sadarbības sistēmas;

93. uzsver, ka nodokļu efektīvāku iekasēšanu veicina ne tikai informācijas apmaiņa nodokļu iestāžu starpā un šādas informācijas apstrāde, bet arī paraugprakses apmaiņa; aicina dalībvalstis piešķirt prioritāti paraugprakses apmaiņai nodokļu iestāžu starpā, īpaši nodokļu iestāžu digitalizācijas jomā;

94. aicina Komisiju un dalībvalstis saskaņot nodokļu deklarāciju iesniegšanas digitālo sistēmu procedūras, lai atvieglotu pārrobežu darbību un samazinātu birokrātiju;

95. aicina Komisiju drīzumā izvērtēt DAC4 direktīvas īstenošanu, kā arī to, vai dalībvalstu nodokļu iestādes efektīvi piekļūst citu dalībvalstu rīcībā esošajai informācijai par katru valsti; prasa Komisijai izvērtēt to, kā DAC4 direktīva ir saistīta ar G20 BEPS rīcības plānā paredzēto 13. darbību par informācijas par katru valsti apmaiņu;

96. atzinīgi vērtē finanšu konta informācijas automātisku apmaiņu ar Andoru, Lihtenšteinu, Monako, Sanmarino un Šveici, pamatojoties uz globālu standartu, ko izstrādājusi ESAO; aicina Komisiju un dalībvalstis pārskatīt Līguma noteikumus, lai nodrošinātu atbilstību grozītajai direktīvai par administratīvu sadarbību nodokļu jomā;

97. turklāt uzsver arī devumu, ko nodrošinājusi programma Fiscalis 2020, kuras mērķis ir uzlabot iesaistīto valstu, to nodokļu iestāžu un amatpersonu sadarbību; uzsver pievienoto vērtību, ko nodrošina kopīgās darbības šajā jomā, un iespējamās programmas nozīmi lielu Eiropas IT sistēmu izveidē un darbībā;

98. cum-ex dokumentus, — aicina visu dalībvalstu nodokļu iestādes izraudzīties vienotus kontaktpunktus atbilstīgi Kopīgās starptautiskās darba grupas jautājumos par kopīgu izmeklēšanu un sadarbību (JITSIC) vienoto kontaktpunktu sistēmai ESAO kontekstā atgādina dalībvalstīm, ka to pienākums saskaņā ar Līgumu ( 65 ) ir sadarboties lojāli, patiesi un ātri; tādēļ — ņemot vērā pārrobežu lietas, it īpaši tā dēvētosdokumentus, — aicina visu dalībvalstu nodokļu iestādes izraudzīties vienotus kontaktpunktus atbilstīgi Kopīgās starptautiskās darba grupas jautājumos par kopīgu izmeklēšanu un sadarbību (JITSIC) vienoto kontaktpunktu sistēmai ESAO kontekstā ( 66 ) , lai sekmētu un uzlabotu sadarbību cīņā pret krāpšanu nodokļu jomā, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un agresīvu nodokļu plānošanu; aicina Komisiju arī sekmēt un koordinēt dalībvalstu vienoto kontaktpunktu sadarbību;

99. iesaka noteikt prasību dalībvalstu iestādēm, kurām to partneri citās dalībvalstīs ir paziņojuši par iespējamiem tiesību aktu pārkāpumiem, savlaicīgi sniegt oficiālu paziņojumu par saņemšanu un attiecīgā gadījumā arī pienācīgu atbildi par veiktajiem pasākumiem pēc iepriekš minētā paziņojuma saņemšanas;

2.4. Dividenžu sadalīšana un par dividendēm maksājamo nodokļu summas samazināšana

100. norāda, ka cum-ex darījumi ir labi zināma globāla problēma jau kopš pagājušā gadsimta 90. gadiem, taču nav veikti nekādi saskaņoti pasākumi, lai tos novērstu; pauž nožēlu par krāpšanu nodokļu jomā, kas atklājās saistībā ar tā dēvēto cum-ex dokumentu skandālu un kas saskaņā ar publiskotajām aplēsēm, iespējams, radījusi dalībvalstīm nodokļu ieņēmumu zaudējumus 55,2 miljardu EUR apmērā; uzsver, ka Eiropas žurnālistu konsorcijs ir noskaidrojis, ka Vācija, Dānija, Spānija, Itālija un Francija, iespējams, ir cum-ex tirdzniecības prakses galvenie mērķa tirgi, kam seko Beļģija, Somija, Polija, Nīderlande, Austrija un Čehijas Republika;

101. uzsver, ka nodokļu sistēmu sarežģītība var radīt juridiskas nepilnības, kas veicina tādas nodokļu krāpšanas shēmas kā, piemēram, cum-ex ;

102. norāda, ka sistemātiskā krāpšana, kurā tika izmantotas cum-ex un cum-cum shēmas, daļēji bija iespējama tādēļ, ka attiecīgās dalībvalstu iestādes neveica pietiekamas nodokļu atmaksas pieprasījumu pārbaudes, un arī tādēļ, ka nav skaidras un pilnīgas informācijas par akciju faktiskajiem īpašniekiem; aicina dalībvalstis visām attiecīgajām iestādēm nodrošināt iespēju piekļūt pilnīgai un aktuālai informācijai par akciju īpašniekiem; aicina Komisiju novērtēt, vai šajā jomā būtu vajadzīga ES mēroga rīcība, un iesniegt tiesību akta priekšlikumu, ja novērtējums pamato šādas rīcības nepieciešamību;

103. uzsver, ka šie atklājumi norāda uz iespējamiem trūkumiem valsts nodokļu tiesību aktos un pašreizējās informācijas apmaiņas sistēmās un sadarbībā starp dalībvalstu iestādēm; mudina dalībvalstis efektīvi izmantot visus komunikācijas kanālus, valstu rīcībā esošos datus un arī datus, kuru pieejamību nodrošina uzlabotais informācijas apmaiņas mehānisms;

104. uzsver, ka tā dēvēto cum-ex dokumentu pārrobežu aspekti būtu jārisina daudzpusējā līmenī; brīdina, ka jaunu divpusēju nolīgumu slēgšana par informācijas apmaiņu divpusējiem sadarbības mehānismiem atsevišķu dalībvalstu starpā sarežģītu jau tā sarežģīto starptautisko noteikumu sistēmu, radītu jaunas nepilnības un veicinātu pārredzamības trūkumu;

105. mudina visas dalībvalstis rūpīgi izmeklēt un analizēt to jurisdikcijās īstenoto dividenžu maksājumu praksi, lai atklātu nepilnības savos nodokļu tiesību aktos, kas rada iespējas, ko ļaunprātīgi izmanto nodokļu krāpnieki un nemaksātāji, analizēt šis prakses iespējamo pārrobežu dimensiju un izbeigt jebkādu kaitējošu nodokļu praksi; aicina dalībvalstis dalīties ar paraugpraksi šajā jomā;

106. aicina dalībvalstis un to finanšu uzraudzības iestādes novērtēt nepieciešamību aizliegt tikai uz nodokļiem balstītu finanšu praksi, piemēram, dividenžu arbitrāžas shēmas vai dividenžu sadalīšanu un līdzīgas shēmas, ja emitents nevar pierādīt, ka šādai finanšu praksei ir cits būtisks ekonomisks mērķis, nevis tikai nepamatota nodokļu atgūšana un/vai izvairīšanās no nodokļu maksāšanas; aicina ES likumdevējus novērtēt iespēju ieviest šo pasākumu ES līmenī;

107. aicina Komisiju nekavējoties sākt darbu pie priekšlikuma par Eiropas finanšu politiku Eiropola satvarā, kuram ir pašam savas izmeklēšanas spējas, kā arī sākt darbu pie Eiropas sistēmas pārrobežu nodokļu jautājumu un dažādu pārrobežu finanšu noziegumu izmeklēšanas;

108. secina, ka cum-ex dokumenti uzskatāmi pierāda, ka steidzami jāuzlabo ES dalībvalstu nodokļu iestāžu sadarbība, sevišķi informācijas apmaiņas jomā; tādēļ aicina dalībvalstis uzlabot to sadarbību, lai atklātu, likvidētu un izmeklētu shēmas, kas tiek izmantotas, lai veiktu krāpšanu nodokļu jomā un izvairītos no nodokļu maksāšanas, piemēram, cum-ex un attiecīgā gadījumā cum-cum shēmas, un lai sauktu pie atbildīgas vainīgos, tostarp apmainīties ar paraugpraksi un atbalstīt ES līmeņa risinājumus, ja tie ir pamatoti;

2.5. Pārredzamība uzņēmumu ienākuma nodokļa jomā

109. atzinīgi vērtē DAC4 direktīvas pieņemšanu, kas paredz, ka nodokļu iestādes sniedz pārskatus par katru valsti atbilstīgi BEPS rīcības plānā paredzētajai 13. darbībai;

110. Panamas dokumentu skandāla 2016. gada 12. aprīlī un ka Eiropas Parlaments savu nostāju par to pieņēma 2017. gada 4. jūlijā atgādina, ka publisku pārskatu sniegšana par katru valsti ir viens no galvenajiem pasākumiem, ar ko nodrošināt uzņēmumu nodokļu informācijas labāku pārredzamību; uzsver, ka priekšlikums par publisku pārskatu sniegšanu par katru valsti attiecībā uz noteiktiem uzņēmumiem un to filiālēm likumdevējiem tika iesniegts drīz pēcskandāla 2016. gada 12. aprīlī un ka Eiropas Parlaments savu nostāju par to pieņēma 2017. gada 4. jūlijā ( 67 ) ; atgādina, ka Eiropas Parlaments aicināja paplašināt pārskatu sniegšanas pienākuma piemērošanas jomu un sensitīvas komercinformācijas aizsardzību, pienācīgi gādājot par ES uzņēmumu konkurētspēju;

111. atgādina par Eiropas Parlamenta pausto nostāju PANA komitejas ieteikumos, proti, Parlaments aicināja noteikt vērienīgas prasības attiecībā uz publisku pārskatu sniegšanu par katru valsti, lai uzlabotu pārredzamību nodokļu jomā un lai veicinātu sabiedrības uzraudzību attiecībā uz starptautiskiem uzņēmumiem; aicina Padomi panākt vienošanos, lai pieņemtu noteikumus par publisku pārskatu sniegšanu par katru valsti, kas ir viens no būtiskākajiem pasākumiem, lai uzlabotu uzņēmumu nodokļu informācijas pārredzamību visiem iedzīvotājiem;

112. nosoda, ka kopš 2016. gada trūkst progresa un sadarbības no Padomes puses; aicina ātri panākt progresu Padomē, lai tā uzsāktu sarunas ar Parlamentu;

113. atgādina, ka publiskās uzraudzības iespēja ir noderīga pētniekiem ( 68 ) , pētnieciskajiem žurnālistiem, investoriem un citām ieinteresētajām personām, lai tās varētu pienācīgi novērtēt riskus, atbildību un iespējas, līdz ar to tā sekmē taisnīgu uzņēmējdarbību; atgādina, ka jau ir spēkā līdzīgi noteikumi banku nozarē, ko paredz Direktīvas 2013/36/ES (CDR IV) ( 69 ) 89. pants, un ieguves un koksnes ieguves nozarē, ko paredz Direktīva 2013/34/ES ( 70 ) ; norāda, ka dažas privātās ieinteresētās personas brīvprātīgi izstrādā jaunus ziņošanas instrumentus, ar kuriem tiktu uzlabota nodokļu pārredzamību, piemēram, Globālo ziņošanas iniciatīvas standartu “Informācijas atklāšana par nodokļiem un maksājumiem pārvaldes struktūrām”, kas ir daļa no to korporatīvās sociālās atbildības politikas;

114. atgādina, ka uzņēmumu ienākuma nodokļa pārredzamības nodrošināšanas pasākumi jāuzskata par tādiem, kad saistīti ar LESD 50. panta 1. punktu (brīvība veikt uzņēmējdarbību), tāpēc iepriekšminētais pants ir piemērots juridiskais pamats priekšlikumam par publisku pārskatu sniegšanu par katru valsti, kas iekļauts Komisijas 2016. gada 12. aprīļa publicētajā ietekmes novērtējumā (COM(2016)0198);

115. norāda, ka pārredzamība ir īpaši svarīga attiecībā uz jaunattīstības valstu ierobežotajām iespējām izpildīt prasības, izmantojot esošo informācijas apmaiņas procedūru, jo tā atvieglotu piekļuvi informācijai šo valstu nodokļu iestādēm;

2.6. Noteikumi par valsts atbalstu

116. atgādina, ka tiešie uzņēmējdarbības nodokļi ir valsts atbalsta darbības jomā ( 71 ) , kurā fiskālie pasākumi ir diskriminējoši pret dažādiem nodokļu maksātājiem atšķirībā no vispārējiem fiskāliem pasākumiem, kurus piemēro visiem uzņēmumiem bez izņēmuma;

117. aicina Komisiju, īpaši Konkurences ģenerāldirektorātu. izvērtēt iespējamos pasākumus, ar kuriem atturēt dalībvalstis no šāda valsts atbalsta piešķiršanas nodokļu atvieglojumu veidā;

118. atzinīgi vērtē Komisijas jauno proaktīvo un atvērto pieeju nelikumīga valsts atbalsta izmeklēšanai šajā pilnvaru termiņā, kas sniegusi iespēju Komisijai pabeigt vairāku nozīmīgu lietu izmeklēšanu;

119. pauž nosodījumu par to, ka uzņēmumi var vienoties ar valdībām par to, ka tie konkrētā valstī gandrīz nemaksā nodokļus, neskatoties uz to, ka tiek veikta būtiska saimnieciskā darbība; šajā saistībā norāda uz nodokļu nolēmumu, ko Nīderlandes nodokļu iestāde pieņēma attiecībā uz uzņēmumu “ Royal Dutch Shell plc ” un kas ir pretrunā Nīderlandes nodokļu tiesību aktiem, — minētais nodokļu nolēmums tika pieņemts, pamatojoties tikai uz to, ka pēc divu iepriekšējo mātesuzņēmumu apvienošanas mītnesvieta atradīsies Nīderlandē, kā dēļ uzņēmums tika atbrīvots no Nīderlandes dividenžu nodokļa; norāda, ka nesen veiktajā izmeklēšanā noskaidrots, ka uzņēmums peļņas nodokli nemaksā arī Nīderlandē; atkārtoti aicina Komisiju izmeklēt šo gadījumu, kas saistīts ar iespējami nelikumīgu valsts atbalstu;

120. atzinīgi vērtē to, ka Komisija kopš 2014. gada izmeklē dalībvalstu nodokļu nolēmumu pieņemšanas praksi, pamatojoties uz apgalvojumiem par konkrētiem uzņēmumiem labvēlīgu nodokļu režīmu un kopš 2014. gada ir arī uzsākusi deviņas oficiālas izmeklēšanas — sešās no kurām tika konstatēts, ka nodokļu nolēmums bija nelikumīgs valsts atbalsts ( 72 ) ; norāda, ka viena izmeklēšana tika izbeigta, konstatējot, ka nodokļu dubulta neuzlikšana konkrētai peļņas daļai nebija uzskatāma par valsts atbalstu ( 73 ) , bet vēl divi gadījumi joprojām tiek izmeklēti ( 74 )

121. LuxLeaks skandāla, bet Komisija ir uzsākusi oficiālu izmeklēšanas procedūru tikai par vienu LuxLeaks dokumentus; pauž nožēlu, ka ir pagājuši gandrīz pieci gadi pēcskandāla, bet Komisija ir uzsākusi oficiālu izmeklēšanas procedūru tikai par vienu ( 75 ) no vairāk nekā 500 Luksemburgas piešķirtajiem nodokļu nolēmumiem, kas nāca gaismā, kad Starptautiskais pētnieciskās žurnālistikas konsorcijas izmeklējadokumentus;

122. norāda, ka, neskatoties uz to, ka Komisija konstatēja, ka uzņēmums McDonald’s guva labumu no nodokļu dubultās neuzlikšanas tā ES gūtās peļņas daļai, lēmumu saskaņā ar ES valsts atbalsta noteikumiem nevarēja pieņemt, jo Komisija konstatēja, ka nodokļu dubultā neuzlikšana bija sekas Luksemburgas un ASV nodokļu tiesību aktu neatbilstībai un Luksemburgas un Amerikas Savienoto Valstu noslēgtajam nolīgumam par nodokļu dubulto neuzlikšanu ( 76 ) ; atzīst, ka Luksemburgu ir paziņojusi par nodomu pārskatīt savus nolīgumus par nodokļu dubulto neuzlikšanu, lai nodrošinātu to atbilstību starptautiskajām tiesībām nodokļu jomā;

123. pauž bažas par Komisijas lēmumu, ka uzņēmumam “ McDonald’s ” izdevies panākt nodokļu dubulto neuzlikšanu, izmantojot Luksemburgas un ASV nodokļu tiesību aktu neatbilstību un Luksemburgas un ASV nolīgumu par nodokļu dubulto uzlikšanu, — uzņēmums “ McDonald’s ” izmantoja šo neatbilstību, lai gūtu peļņu, izvēloties labvēlīgāko no abām jurisdikcijām; pauž bažas arī par to, ka šāda izvairīšanās no nodokļu maksāšanas ar arbitrāžas starpniecību ES ir iespējama;

124. pauž bažas par nesamaksāto nodokļu milzīgo apmēru visās dalībvalstīs ilgākā laikposmā ( 77 ) ; atgādina, ka nelikumīga atbalsta atgūšanas mērķis ir atjaunot sākotnējo situāciju un ka precīzas atmaksājamā atbalsta summas aprēķināšana ir daļa no dalībvalstu iestāžu pienākuma īstenot noteikumus; aicina Komisiju izvērtēt un noteikt dzīvotspējīgus pretpasākumus, tostarp soda sankcijas, lai palīdzētu novērst to, ka dalībvalstis piedāvā selektīvu labvēlīgu nodokļu režīmu, kas uzskatāms par valsts atbalstu un ir pretrunā ES noteikumiem;

125. atkārtoti aicina Komisiju pieņemt pamatnostādnes, lai precizētu, kas ir ar nodokļiem saistīts valsts atbalsts un atbilstīga transfertcenu noteikšana; aicina Komisiju likvidēt juridisko nenoteiktību tiem nodokļu maksātājiem un nodokļu iestādēm, kuras izpilda noteikumus, un attiecīgi nodrošināt visaptverošu satvaru nodokļu plānošanai dalībvalstīs;

126. pauž nožēlu, ka Komisija nevērš valsts atbalsta noteikumus pret nodokļu pasākumiem, kas ievērojami kropļo konkurenci, un ka šos noteikumus tā piemēro selektīvi atsevišķiem izraudzītiem gadījumiem, lai mainītu attiecīgās valsts praksi; aicina Komisiju darīt visu iespējamo, lai atgūtu nepamatoti piešķirto valsts atbalstu, tostarp no visiem uzņēmumiem, kas iesaistīti LuxLeaks skandālā, lai atjaunotu godīgas konkurences nosacījumus; aicina Komisiju sniegt arī vairāk norādījumu dalībvalstīm un tirgus dalībniekiem par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu un kā tas ietekmē uzņēmumu nodokļu praksi;

127. aicina ar konkurences tiesību aktu reformu attiecināt tos arī uz valsts atbalsta noteikumiem, lai būtu iespējams daudz apņēmīgāk cīnīties pret kaitējošu fiskālo valsts atbalstu starptautiskajiem uzņēmumiem, kura paveids ir nodokļu nolēmumi;

2.7. Pastkastītes uzņēmumi

128. norāda, ka nav vienotas pastkastītes uzņēmumu definīcijas, — tie ir uzņēmumi, kas reģistrēti kādā jurisdikcijā, lai apietu nodokļus vai izvairītos no nodokļu maksāšanas, un tiem attiecīgajā jurisdikcijā nav nozīmīgas tautsaimniecības klātbūtnes; tomēr uzsver, ka vienkārši kritēriji, piemēram, reāla saimnieciskā darbība vai fiziska uzņēmumā strādājošo klātbūtne varētu būt rīki pastkastītes uzņēmumu identifikācijai un to izplatības apkarošanai; atkārtoti aicina noteikt skaidru definīciju;

129. uzsver, ka, tā kā ierosināts Parlamenta nostājā par iestāžu sarunām par grozījumu izdarīšanu direktīvās, kas skar pārrobežu reorganizāciju, apvienošanos un sadalīšanu ( 78 ) , dalībvalstīm būtu jānosaka pienākums nodrošināt, ka pārrobežu reorganizācijas atbilst faktiskajai saimnieciskās darbības veikšanai, tostarp digitālajā nozarē, lai izvairītos no “pastkastītes” uzņēmumu izveides;

130. aicina dalībvalstis pieprasīt, lai pirms pārrobežu reorganizācijas, apvienošanās vai sadalīšanas kompetentās iestādes apmainītos ar noteiktu finanšu informāciju;

131. ierosina noteikt, ka ikvienam subjektam, kas veido ārzonu struktūras, jāsniedz kompetentajām iestādēm pamatoti iemesli, kādēļ tas tiek darīts, lai garantētu, ka ārzonu konti netiek izmantoti nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijai vai, lai izvairītos no nodokļu nemaksāšanas;

132. prasa atklāt nodokļu iestādēm faktiskos īpašniekus;

133. norāda, ka dalībvalstis ir īstenojušas pasākumus, lai aizliegtu komercdarbību konkrēti ar pastkastītes uzņēmumiem; īpaši uzsver Latvijas tiesību aktus, kuros pastkastītes uzņēmums definēts kā struktūra, kas faktiski neveic saimniecisko darbību un kas ar dokumentiem nevar pierādīt pretējo, turklāt ir reģistrēta jurisdikcijā, kurā uzņēmumiem nav jāiesniedz finanšu pārskati un/vai kura neveic uzņēmējdarbību rezidences vietas valstī; tomēr norāda, ka saskaņā ar ES tiesību aktiem ar pastkastītes uzņēmumu aizliegumu, kas noteikts Latvijā, nevar aizliegt tādu pastkastītes uzņēmumu darbību, kuri ir ES dalībvalstu rezidenti, jo šāda rīcība tiktu uzskatīta par diskriminējošu ( 79 ) ; aicina Komisiju ierosināt grozījumus spēkā esošajos tiesību aktos, kas ļautu aizliegt pastkastītes uzņēmumus, pat ja tie ir ES dalībvalstu rezidenti;

134. uzsver, ka ienākošo un izejošo ārvalstu tiešo ieguldījumu augsto līmeni, kas izteikts kā daļa no IKP, septiņās dalībvalstīs (Beļģijā, Kiprā, Ungārijā, Īrijā, Luksemburgā, Maltā un Nīderlandē), tikai ļoti niecīgā mērā var izskaidrot ar investoru faktisko saimniecisko darbību šajās dalībvalstīs ( 80 )

135. uzsver, ka atsevišķās dalībvalstīs, sevišķi Luksemburgā, Maltā, Kiprā, Nīderlandē un Īrijā, ir ārkārtīgi augsts ārvalstu tiešo ieguldījumu līmenis ( 81 ) ; norāda, ka šādu ārvalstu tiešo ieguldījumu turētāji parasti ir īpašam nolūkam dibināti uzņēmumi, kuru vienīgais dibināšanas iemesls mēdz būt nodokļu sistēmu nepilnību izmantošana; aicina Komisiju izvērtēt šādu ir īpašam nolūkam dibinātu uzņēmumu saikni ar ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem

136. norāda, ka ekonomiskie rādītāji, piemēram, neparasti augsts ārvalstu tiešo ieguldījumu līmenis, kā arī ārvalstu tiešie ieguldījumi, ko pārvalda īpaši šim nolūkam dibinātas sabiedrības, liecina par agresīvu nodokļu plānošanu ( 82 )

137. norāda, ka ATAD ļaunprātīgas izmantošanas novēršanas noteikumi (attiecas uz mākslīgām struktūrām) attiecas arī uz pastkastītes uzņēmumiem un ka KUINB un KKUINB nodrošinās to, ka ienākumi tiek attiecināti uz valsti, kur faktiski notiek saimnieciskā darbība;

138. aicina Komisiju un dalībvalstis noteikt saskaņotas, saistošas un izpildāmas prasības attiecībā uz nozīmīgu saimniecisko darbību, kā arī izdevumu pārbaudes;

139. aicina Komisiju divu gadu laikā veikt tādu savstarpēji saistītu likumdošanas un politikas iniciatīvu atbilstības pārbaudes, kuru mērķis ir risināt jautājumu par pastkastītes uzņēmumu izmantošanu saistībā ar krāpšanu nodokļu jomā, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, agresīvu nodokļu plānošanu un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju;

3. Pievienotās vērtības nodoklis

140. uzsver nepieciešamību ES līmenī saskaņot PVN noteikumus, ciktāl tas vajadzīgs, lai nodrošinātu iekšējā tirgus izveidi un darbību un nepieļautu konkurences izkropļojumus ( 83 )

141. uzsver, ka PVN ir nozīmīgs nodokļu ieņēmumu avots dalībvalstu budžetos; norāda, ka 2016. gadā PVN ieņēmumi ES 28 dalībvalstīs sasniedza 1 044 miljardus EUR, kas atbilst 18 % no visiem nodokļu ieņēmumiem dalībvalstīs; ņem vērā to, ka ES 2017. gada budžets bija 157 miljardi EUR;

142. tomēr pauž nožēlu par to, ka katru gadu liela daļa plānoto PVN ieņēmumu tiek zaudēti krāpšanas dēļ; uzsver, ka saskaņā ar Komisijas statistiku PVN iztrūkums (starpība starp paredzamajiem PVN ieņēmumiem un faktiski iekasēto PVN, kas ļauj secināt, cik daudz PVN ieņēmumu nav iegūts ne vien krāpšanas, bet arī maksātnespējas, nepareizu aprēķinu un arī izvairīšanās no nodokļu maksāšanas dēļ) 2016. gadā ES sasniedza147 miljardus EUR, kas ir vairāk nekā 12 % no kopējiem paredzētajiem PVN ieņēmumiem ( 84 ) , bet vairākās dalībvalstīs situācija ir vēl sliktāka, jo tajās PVN iztrūkums ir 20 % vai vairāk, kas liecina par lielu atšķirību starp dalībvalstu spējā cīnīties pret PVN iztrūkumu;

143. norāda, ka saskaņā ar Komisijas aplēsēm aptuveni 50 miljardi EUR jeb gadā 100 EUR uz vienu ES iedzīvotāju tiek zaudēti pārrobežu krāpšanas ar PVN dēļ ( 85 ) ; Eiropols lēš, ka ar PVN saistīta krāpšana aptuveni 60 miljardu EUR apmērā ir saistīta ar organizēto noziedzību un terorisma finansēšanu; norāda uz PVN režīmu lielāku saskaņošanu un vienkāršošanu ES, lai arī sadarbība starp dalībvalstīm vēl nav nedz gana pietiekama, nedz gana efektīva; aicina Komisiju un dalībvalstis pastiprināt sadarbību, lai labāk cīnītos pret krāpšanu PVN jomā; aicina Komisiju par prioritāti noteikt galīgā PVN režīma ieviešanu un īstenošanu;

144. aicina vākt uzticamu statistiku, lai izdarītu aplēses par PVN iztrūkumu, un uzsver, ka vajadzīga kopīga pieeja datu vākšanai un apmaiņai ES; mudina Komisiju nodrošināt saskaņotas statistikas regulāru vākšanu un publicēšanu dalībvalstīs;

145. uzsver, ka esošā PVN režīma (pārejas režīms) principu, kas paredz atbrīvot no PVN Kopienas ietvaros veiktas piegādes un eksportu Eiropas Savienībā, ļaunprātīgi izmanto krāpnieki, it īpaši veicot tā dēvēto karuseļa veida krāpšanu, vai krāpnieki, kas krāpjas ar patieso klātbūtni;

146. ņem vērā to, ka saskaņā ar Komisijas sniegto informāciju uzņēmumus, kuri veic pārrobežu tirdzniecību, patlaban negatīvi ietekmē atbilstības nodrošināšanas izmaksas, kas ir par 11 % augstākas salīdzinājumā ar tādu uzņēmumu izmaksām, kuri veic tirdzniecību tikai savā valstī; norāda, ka jo īpaši MVU cieš no nesamērīgām PVN saistību izpildes izmaksām, kas ir viens no iemesliem, kādēļ tie joprojām šaubās par vienotā tirgus priekšrocībām; prasa Komisijai un dalībvalstīm izveidot risinājumus, lai samazinātu pārrobežu tirdzniecībā samazinātu izmaksas, kas saistītas ar PVN režīma ievērošanu;

3.1. PVN satvara modernizācija

147. tādēļ atzinīgi vērtē Komisijas 2016. gada 6. aprīļa Rīcības plānu PVN jomā, kas paredz veikt PVN regulējuma reformu, kā arī 13 tiesību aktu priekšlikumus, ko Komisija pieņēmusi kopš 2016. gada decembra un kas paredz pāreju uz galīgo PVN režīmu, likvidēt ar PVN saistītos šķēršļus e-komercijas jomā, pārskatīt MVU PVN režīmu, modernizēt PVN likmju noteikšanas politiku un mazināt PVN iztrūkumu;

148. atzinīgi vērtē 2015. gadā ieviesto PVN mini vienas pieturas shēmu (MOSS) telekomunikāciju, apraides un elektroniskajiem pakalpojumiem, kas ir brīvprātīga sistēma PVN reģistrācijai, deklarēšanai un samaksai; atzinīgi vērtē MOSS paplašināšanu, kas nozīmē, ka no 2021. gada 1. janvāra tā attieksies arī uz citu preču un pakalpojumu piegādēm galapatērētājiem;

149. norāda, ka atbilstīgi Komisijas aplēsēm sagaidāms, ka reforma ar mērķi modernizēt PVN regulējumu samazinās birokrātiju par 95 %, kas atbilst aptuveni 1 miljardam EUR;

150. īpaši atzinīgi vērtē to, ka Padome 2017. gada 5. decembrī pieņēma jaunus noteikumus, kas tiešsaistes uzņēmumiem atvieglo PVN saistību izpildi; īpaši atzinīgi vērtē to, ka Padome ņēma vērā Eiropas Parlamenta atzinumu par nepieciešamību ieviest tiešsaistes platformu pienākumu iekasēt PVN par tālpārdošanu, ko tās veicina; uzskata, ka šis pasākums nodrošinās vienlīdzīgus konkurences apstākļus ES un trešo valstu uzņēmumiem, jo daudzas preces, ko importē tālpārdošanas nolūkā, patlaban tiek ievestas ES, nepiemērojot PVN; aicina dalībvalstis pareizi īstenot jauno noteikumus līdz 2021. gadam;

151. atzinīgi vērtē priekšlikumus par galīgo PVN režīmu, kas pieņemti 2017. gada 4. oktobrī ( 86 ) un 2018. gada 24. maijā ( 87 ) ; īpaši atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumu nodokļu uzlikšanā piemērot galamērķa principu, kas nozīmē, ka PVN jāmaksā galapatērētāja jeb klienta dalībvalstī saskaņā ar attiecīgajā valstī spēkā esošo likmi;

153. aicina Padomi nodrošināt, lai SNM statuss būtu atbilstīgs atzītā uzņēmēja (AEO) statusam, ko piešķir muitas iestādes;

154. aicina ES līmenī nodrošināt minimālu un pārredzamu SNM statusa definīcijas saskaņošanu, tostarp aicina Komisiju regulāri novērtēt to, kā dalībvalstis piešķir SNM statusu; prasa nodrošināt informācijas apmaiņu dalībvalstu nodokļu iestāžu starpā par atteikumiem piešķirt SNM statusu konkrētiem uzņēmumiem, lai veicinātu saskaņotību un vienotu standartu piemērošanu;

155. atzinīgi vērtē arī īpašo MVU paredzēto shēmu pārskatīšanu ( 92 ) — tai ir būtiska nozīme, lai nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus, jo atbrīvojumu no PVN shēmas pašreiz var izmantot tikai vietējie uzņēmēji, un tā var veicināt atbilstības PVN prasībām nodrošināšanas izmaksu samazināšanu MVU; aicina Padomi ņemt vērā Eiropas Parlamenta 2018. gada 11. septembra atzinumu ( 93 ) , it īpaši saistībā ar turpmāku administratīvo vienkāršošanu MVU interesēs; tādēļ aicina Komisiju izveidot tiešsaistes portālu, kurā būtu jāreģistrējas MVU, kas vēlas iegūt atbrīvojumu no nodokļiem citā dalībvalstī, kā arī izveidot vienotu kontaktpunktu, ar kura starpniecību mazie uzņēmumi var iesniegt PVN deklarācijas par dažādām dalībvalstīm, kurās tie veic darbību;

156. norāda, ka ir pieņemts Komisijas priekšlikums par vispārējo apgrieztās maksāšanas sistēmu (GRCM) ( 94 ) , kas paredz pagaidu atkāpes no parastajiem PVN noteikumiem, lai labāk novērstu karuseļa veida krāpšanu tajās dalībvalstīs, kuras šis krāpšanas veids ietekmē visvairāk; aicina Komisiju cieši uzraudzīt šā jaunā tiesību akta piemērošanu, potenciālos riskus un ietekmi; taču norāda, ka GRCM nekādā ziņā nevajadzētu kavēt galīgā PVN režīma īstenošanu;

157. norāda, ka e-komercijas ekspansija nereti var radīt problēmas nodokļu iestādēm, tādas kā pārdevēja ar nodokli apliekamās identifikācijas trūkums ES un PVN deklarāciju reģistrācija krietni zemāka par deklarēto darījumu faktisko vērtību; tādēļ atzinīgi vērtē ierosināto un Eiropas Komisijas 2018. gada 11. decembrī pieņemto īstenošanas noteikumu būtību (COM(2018)0819 un COM(2018)0821), kas attiecas uz preču tālpārdošanu un paredz, ka no 2021. gada lieliem tiešsaistes tirdzniecības uzņēmumiem būs pienākums nodrošināt, ka par precēm, ko trešo valstu uzņēmumi savās platformās pārdod ES patērētājiem, tiek iekasēts PVN;

158. aicina Komisiju un dalībvalstis uzraudzīt e-komercijas darījumus, kuros iesaistīts pārdevējs no ārpus ES, raugoties, kas vispār nedeklarē PVN (piemēram, tiek nepamatoti izmantota paraugu piedāvāšana) vai apzināti norāda zemāku vērtību, lai PVN nebūtu jāmaksā vispār vai tas tiktu samazināts; uzskata, ka šāda prakse apdraud ES iekšējā tirgus integritāti un netraucētu darbību; aicina Komisiju vajadzības gadījumā nākt klajā ar priekšlikumiem;

3.2. PVN iztrūkums, cīņa pret krāpšanu PVN jomā un administratīvā sadarbība PVN jomā

159. atkārtoti izsaka aicinājumu vēŗsties pret faktoriem, kas veicina nodokļu iztrūkumu, tostarp PVN nemaksāšanu;

160. atzinīgi vērtē to, ka Komisija 2018. gada 8. martā uzsāka pārkāpuma procedūras pret Kipru, Grieķiju un Maltu un 2018. gada 8. novembrī — pret Itāliju un Menas salu saistībā ar jahtu un lidmašīnas iegādi, izmantojot ļaunprātīgu PVN shēmu, lai panāktu, ka šīs valstis pārtrauc piedāvāt nelikumīgu labvēlīgu nodokļu režīmu privātām jahtām un lidmašīnām, kas kropļo konkurenci kuģošanas un aviācijas jomā;

161. atzinīgi vērtē grozījumus Regulā (ES) Nr. 904/2010 attiecībā uz pasākumiem, lai stiprinātu administratīvo sadarbību PVN jomā; atzinīgi vērtē Komisijas 2017. gadā veiktos uzraudzības apmeklējumus desmit dalībvalstīs un it īpaši pēc šiem apmeklējumiem sniegto ieteikumu uzlabot PVN informācijas apmaiņas sistēmas ( VIES ) uzticamību;

162. norāda, ka Komisija nesen ierosināja izmantot papildu kontroles mehānismus un stiprināt Eurofisc nozīmi, kā arī izmantot mehānismus, lai nodrošinātu ciešāku sadarbību muitas un nodokļu iestāžu starpā; aicina visas dalībvalstis aktīvāk piedalīties darījumu tīkla analīzes (TNA) sistēmā Eurofisc darbības ietvaros;

163. Eurofisc tīklā jābūt obligātai un ka dalībai šajā tīklā jābūt nosacījumam, lai saņemtu ES finansējumu; piekrīt Eiropas Revīzijas palātas paustajām bažām par PVN atmaksu saistībā ar kohēzijas izdevumiem uzskata, ka visu dalībvalstu dalībaitīklā jābūt obligātai un ka dalībai šajā tīklā jābūt nosacījumam, lai saņemtu ES finansējumu; piekrīt Eiropas Revīzijas palātas paustajām bažām par PVN atmaksu saistībā ar kohēzijas izdevumiem ( 95 ) un par ES Krāpšanas apkarošanas programmu ( 96 )

164. mudina Komisiju novērtēt iespējas, kā nodrošināt, lai dalībvalstis vāktu un paziņotu reāllaika datus par PVN darījumiem, jo tādējādi tiktu uzlabota Eurofisc efektivitāte un ļautu izstrādāt jaunas stratēģijas cīņā pret krāpšanu PVN jomā; aicina visas atbildīgās iestādes izmantot dažādas statistikas un datu vākšanas metodes, lai atklātu novirzes, aizdomīgas attiecības un shēmas un nodokļu iestādes varētu labāk, proti, aktīvi, mērķtiecīgi un izmaksu ziņā efektīvi, novērst dažāda veida neatbilstīgu rīcību;

165. Eurojust , Eiropas Prokuratūras (EPPO), Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) un Komisijas starpā cīņā pret krāpšanu PVN jomā; aicina EPPO, OLAF, Eurofisc , Eiropolu un Eurojust cieši sadarboties, lai koordinētu centienus cīņā pret krāpšanu PVN jomā un lai atklātu jaunu krāpniecisku praksi nodokļu jomā un pielāgotos tai; atzinīgi vērtē direktīvas par finansiālo interešu aizsardzību (PIF) ( 97 ) pieņemšanu, kurā precizēti jautājumi par pārrobežu sadarbību un savstarpējo tiesisko palīdzību dalībvalstu,, Eiropas Prokuratūras (EPPO), Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) un Komisijas starpā cīņā pret krāpšanu PVN jomā; aicina EPPO, OLAF,, Eiropolu uncieši sadarboties, lai koordinētu centienus cīņā pret krāpšanu PVN jomā un lai atklātu jaunu krāpniecisku praksi nodokļu jomā un pielāgotos tai;

166. tomēr norāda, ka jāpanāk labāka sadarbība ES administratīvo, tiesu un tiesībaizsardzības iestāžu starpā, kā to uzsvēra eksperti 2018. gada 28. jūnijā notikušās uzklausīšanas laikā un kā konstatēts arī TAX3 komitejas pasūtītajā pētījumā;

167. atzinīgi vērtē Komisijas paziņojumu par EPPO kompetences paplašināšanu, attiecinot tās arī uz pārrobežu teroristu noziegumiem; aicina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt, lai EPPO sāk darbību pēc iespējas drīzāk un ne vēlāk kā līdz 2022. gadam, nodrošinot ciešu sadarbību ar pašreizējām iestādēm, struktūrām, aģentūrām un Savienības birojiem, kas atbildīgi par Savienības finansiālo interešu aizsardzību; aicina pieņemt pamācošas, atturošas un samērīgas sankcijas; uzskata, ka visiem organizētas PVN krāpšanas shēmas dalībniekiem būtu jāpiemēro smagas sankcijas, lai izskaustu radušos priekšstatu par nesodāmību;

168. uzskata, ka viena no galvenajām problēmām, kas pieļauj krāpnieciskas darbības saistībā ar PVN, ir tā dēvētā peļņa naudā, ko krāpnieki var iegūt; tādēļ aicina Komisiju izvērtēt ekspertu sniegto priekšlikumu ( 98 ) datus par pārrobežu darījumiem izvietot blokķēdē un izmantot nevis papīra naudu, bet drošas digitālās valūtas, ko var izmantot tikai PVN maksājumiem (konkrētam nolūkam);

169. VIES dos iespēju galamērķa dalībvalstīm veikt muitas un PVN informācijas kontrolpārbaudi, lai nodrošinātu, ka PVN tiek maksāts galamērķa valstī; aicina dalībvalstis īstenot šos jaunos tiesību aktus efektīvi un savlaicīgi — līdz 2020. gada 1. janvārim; atzinīgi vērtē to, ka Padome ir pievērsusies jautājumiem ( 99 ) , kas saistīti ar krāpšanu importa jomā; uzskata, ka muitas deklarācijās iekļauto datu atbilstīga integrēšanados iespēju galamērķa dalībvalstīm veikt muitas un PVN informācijas kontrolpārbaudi, lai nodrošinātu, ka PVN tiek maksāts galamērķa valstī; aicina dalībvalstis īstenot šos jaunos tiesību aktus efektīvi un savlaicīgi — līdz 2020. gada 1. janvārim;

170. Eurofisc izstrādāt jaunas stratēģijas preču izsekošanai saskaņā ar 42. muitas procedūru — mehānismu, kas nodrošina iespēju importētājam iegūt atbrīvojumu no PVN, ja importētās preces paredzēts piegādāt uzņēmējam citā dalībvalstī, kas nav importētāja valsts; uzskata, ka nodokļu iestāžu un muitas iestāžu administratīvā sadarbība nav optimāla ( 100 ) ; aicina dalībvalstis pilnvarotizstrādāt jaunas stratēģijas preču izsekošanai saskaņā ar 42. muitas procedūru — mehānismu, kas nodrošina iespēju importētājam iegūt atbrīvojumu no PVN, ja importētās preces paredzēts piegādāt uzņēmējam citā dalībvalstī, kas nav importētāja valsts;

171. uzsver, ka ir svarīgi izmantot AMLD5 paredzēto korporatīvo uzņēmumu faktisko labuma guvēju reģistru kā nozīmīgu rīku ar PVN saistītas krāpšanas apkarošanai; mudina dalībvalstis paaugstināt policijas dienestu, muitas dienestu, prokuratūru un tiesnešu, kuri strādā ar šāda veida krāpšanas lietām, kompetences un kvalifikāciju;

172. pauž bažas par TAX3 komitejas pasūtītā pētījuma ( 101 ) rezultātiem, kas norāda uz to, ka Komisijas priekšlikumi mazinās krāpšanu importa jomā, taču neizskaudīs to; norāda, ka netiks arī atrisināts jautājums par vērtības pazemināšanu un ES noteikumu izpildi kopumā saistībā ar trešo valstu nodokļu maksātājiem; aicina Komisiju izvērtēt alternatīvas metodes nodokļu iekasēšanai par šādām piegādēm, kas būtu izmantojamas ilgākā termiņā; uzsver, ka paļaušanās uz trešo valstu nodokļu maksātāju labticību, iekasējot ES PVN, nav ilgtspējīgs risinājums; uzskata, ka šādiem alternatīviem nodokļu iekasēšanas modeļiem jābūt piemērojamiem ne tikai tirdzniecībai elektroniskajās platformās, bet jāaptver visu veidu tirdzniecība, ko veic trešo valstu nodokļu maksātāji, neatkarīgi no tā, kādu uzņēmējdarbības modeli viņi izmanto;

173. aicina Komisiju cieši uzraudzīt, kā dalībvalstis ietekmē galīgā režīma ieviešana attiecībā uz PVN ieņēmumiem; aicina Komisiju rūpīgi izvērtēt jaunu krāpšanas risku iespējamību galīgajā PVN sistēmā, it īpaši riskus, kas saistīti ar iespējamajiem “pazudušā tirgotāja” veidiem pārrobežu darījumos, kas varētu aizstāt “pazudušo tirgotāju” karuseļa veida krāpšanā; šajā sakaā uzsver, ka muitas tranzīta sistēma cita starpā noteikti var veicināt tirdzniecību ES; tomēr norāda, ka ir iespējami ļaunprātīgas izmantošanas gadījumi un noziedzīgas organizācijas, izvairoties no nodokļu un nodevu maksāšanas, var radīt milzīgus zaudējumus gan dalībvalstīm, gan ES (izvairoties no PVN maksāšanas). tādēļ aicina Komisiju uzraudzīt muitas tranzīta sistēmu un, pamatojoties uz ieteikumiem, jo īpaši OLAF, Eiropola un Eurofisc ieteikumiem, nākt klajā ar priekšlikumiem;

174. uzskata, ka vairums Eiropas iedzīvotāju sagaida skaidrus Eiropas un valsts tiesību aktus, kas nodrošina iespēju atklāt tos, kuri nepilda savas nodokļu saistības, un piemērot sankcijas, kā arī savlaicīgi atgūt nesamaksātos nodokļus;

4. Nodokļu uzlikšana privātpersonām

175. uzsver, ka privātpersonas pārvietošanās brīvību parasti neizmanto, lai veiktu krāpšanu nodokļu jomā, izvairītos no nodokļu maksāšanas un veiktu agresīvu nodokļu plānošanu; tomēr uzsver, ka dažām fiziskām personām ir pietiekami liela nodokļa bāze, lai aptvertu vairākas nodokļu jurisdikcijas;

176. pauž nožēlu par to, ka finansiāli nodrošinātas privātpersonas un finansiāli ļoti nodrošinātas privātpersonas joprojām var novirzīt savu peļņu un līdzekļus vai veikt pirkumus, izmantojot dažādas nodokļu jurisdikcijas, lai būtiski samazinātu vai atceltu saistības, izmantojot finanšu pārvaldītāju un citu starpnieku pakalpojumus; pauž nožēlu par to, ka dažas ES dalībvalstis ir ieviesušas nodokļu sistēmas, lai piesaistītu finansiāli nodrošinātas privātpersonas, kas neparedz reālu saimniecisko darbību;

177. norāda, ka visā ES pamatlikmes, ko piemēro darba ņēmēju ienākumiem, parasti ir augstākas nekā likmes, ko piemēro ienākumiem no kapitāla; norāda, ka kopumā ar uzkrāto bagātību saistītu nodokļu daļa kopējos nodokļu ieņēmumos joprojām ir diezgan ierobežota, proti, 4,3 % no kopējiem nodokļu ieņēmumiem ES ( 102 )

178. pauž nožēlu par to, ka krāpšana uzņēmumu ienākuma nodokļa jomā, izvairīšanās no nodokļu maksāšanas un agresīva nodokļu plānošana veicina nodokļu sloga novirzīšanu uz godprātīgiem un godīgiem nodokļu maksātājiem;

179. aicina dalībvalstis piemērot atturošus, efektīvus un samērīgus sodus par krāpšanos nodokļu jomā, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nelegālu ANP un nodrošināt, ka sodi tiek piemēroti;

180. nosoda to, ka dažas dalībvalstis ir izveidojušas ēnainu nodokļu režīmu, kas dod iespēju citu valstu valstspiederīgajiem, kļūstot par to rezidentiem nodokļu aprēķināšanas nolūkā, iegūt ienākuma nodokļa atvieglojumus, kas samazina citu dalībvalstu nodokļu bāzi un veicina kaitējošu politiku, kas diskriminē attiecīgās valsts pilsoņus; norāda, ka šādi režīmi ietver ieguvumus, kas pārējiem valsts pilsoņiem nav pieejami, piemērām, ārvalstīs piederoša īpašuma un gūtu ienākumu neaplikšanu ar nodokli, vienreizēju nodokli ārvalstīs gūtiem ienākumiem, atbrīvojumu no nodokļa ienākumu daļai, kas gūta valstī, vai zemāku nodokļu likmi pensijai, kas uz šo valsti tiek pārskaitīta;

181. atgādina, ka Komisija 2001. gada paziņojumā ierosināja rīcības kodeksa jautājumu grupas (uzņēmumu aplikšana ar nodokļiem ( 103 ) ) kaitējošas nodokļu prakses sarakstā iekļaut īpašos režīmus, ko piemēro emigrantiem, taču pa šo laiku nav sniegusi datus par problēmas apjomu; aicina Komisiju atgriezties pie šī jautājuma un jo īpaši izvērtēt dubultas aplikšanas ar nodokļiem riskus un dubultas neaplikšanas riskus, ko rada šādas sistēmas;

4.1. Režīmi, ar ko piešķir pilsonību un uzturēšanās tiesības apmaiņā pret ieguldījumiem

182. pauž bažas, ka lielākā daļa dalībvalstu ir pieņēmušas režīmus, ar ko piešķir pilsonības (CBI) vai uzturēšanās (RBI) tiesības apmaiņā pret ieguldījumiem ( 104 ) , kas plašāk zināmi kā zelta vīzu vai zelta pasu jeb ieguldītāju programmas, kas paredz pilsonības vai uzturēšanās tiesību piešķiršanu ES un trešo valstu valstspiederīgajiem apmaiņā pret finanšu ieguldījumiem;

183. norāda, ka saskaņā ar šīm programmām veiktie ieguldījumi ne vienmēr veicina tās dalībvalsts reālo ekonomiku, kura piešķir pilsonību vai uzturēšanās atļauju, un ka bieži vien tie neprasa pieteikuma iesniedzējiem kādu laiku pavadīt teritorijā, kurā tiek veikts ieguldījums, un ka pat tad, ja šāda prasība formāli pastāv, tās izpildi parasti neviens nepārbauda; uzsver, ka šādas shēmas apdraud Savienības mērķu sasniegšanu un tādējādi ir lojālas sadarbības principa pārkāpums;

184. norāda, ka vismaz 5 000 trešo valstu pilsoņu ir ieguvuši ES pilsonību, iesaistoties kādā no shēmām, ar ko piešķir pilsonības tiesības apmaiņā pret ieguldījumiem ( 105 ) ; norāda, ka saskaņā ar pētījumu ( 106 ) pilsonība ir tikusi piešķirta vismaz 6 000 personām, bet uzturēšanās atļaujas ir izsniegtas gandrīz 100 000 personām;

185. pauž bažas, ka CBI un RBI piešķir bez pienācīgas pieteikumu iesniedzēju drošības pārbaudes, līdz ar to iespējams, ka tās piešķir augsta riska ārvalstu pilsoņiem un tas rada drošības apdraudējumu Savienībā; pauž nosodījumu par to, ka CBI un RBI shēmās izmantotās naudas izcelsmes noslēpumainība ir ievērojami palielinājusi politiskos, ekonomiskos un drošības riskus Eiropas valstīs;

186. uzsver, ka CBI un RBI ir saistītas arī ar citiem būtiskiem riskiem, tostarp ar ES un dalībvalstu pilsonības vērtības pazemināšanas risku un korupcijas, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas iespējamību; norāda, ka vienas dalībvalsts lēmumam īstenot shēmas, ar ko piešķir pilsonības un uzturēšanās tiesības apmaiņā pret ieguldījumiem, ir ietekme arī citās ES dalībvalstīs; atkārtoti pauž bažas par to, ka saskaņā ar šādām shēmām pilsonības vai uzturēšanās tiesības var piešķirt arī tad, ja kompetentās iestādes neveic pienācīgas klientu uzticamības pārbaudes vai klientu uzticamības pārbaudes;

187. norāda, ka AMLD5 ietvertās saistības, kas paredz, ka struktūrām ir savos CDD procesos jāuztver CBI un RBI pieprasītāji kā augsta riska indivīdi, neatbrīvo dalībvalstis no pienākuma arī pašām izveidot un veikt pienācīgas pārbaudes; norāda, ka vairākas dalībvalstu un ES līmenī uzsāktās oficiālās izmeklēšanas par korupciju un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju ir tieši saistītas ar shēmām, ar ko piešķir pilsonības un uzturēšanās tiesības apmaiņā pret ieguldījumiem;

188. uzsver, ka vienlaikus joprojām pastāv neskaidrība par ieguldījumu, kas piesaistīti, izmantojot šādas shēmas, ekonomisko ilgtspēju un dzīvotspēju; uzsver, ka pilsonība un visas ar to saistītās tiesības nekādā gadījumā nedrīkst būt pārdodamas;

189. norāda, ka dažās dalībvalstīs CBI un RBI shēmas plaši izmanto Krievijas pilsoņi vai tādu valstu pilsoņi, kuras atrodas Krievijas ietekmē; norāda, ka šīs shēmas var palīdzēt pēc Krievijas īstenotās Krimas aneksijas un Krievijas agresijas Krimā izveidotajos sankciju sarakstos iekļautiem Krievijas pilsoņiem apiet ES noteiktās sankcijas;

190. norāda, ka šādās programmās pastāvīgi tiek paredzēti nodokļu atvieglojumi vai īpaši nodokļu režīmi ieguldījumu saņēmējiem; pauž bažas par to, ka šādi atvieglojumi var negatīvi ietekmēt virzību uz mērķi panākt, lai visi pilsoņi sniegtu taisnīgu devumu nodokļu sistēmā;

191. pauž bažas par pārredzamības trūkumu attiecībā uz pieteikumu iesniedzēju skaitu un izcelsmi, tādu privātpersonu skaitu, kurām ar šādām shēmām piešķirtas pilsonības vai uzturēšanās tiesības, kā arī attiecībā uz veikto ieguldījumu apjomu, izmantojot šādas shēmas, un līdzekļu izcelsmi; atzinīgi vērtē to, ka dalībvalstis publisko to privātpersonu vārdu, uzvārdu un valstspiederību, kurām piešķirtas pilsonības vai uzturēšanās tiesības saskaņā ar šādām shēmām; mudina citas dalībvalstis sekot šim piemēram;

192. pauž bažas par to, ka saskaņā ar ESAO sniegto informāciju shēmas, ar ko piešķir pilsonības un uzturēšanās tiesības apmaiņā pret ieguldījumiem, var tikt izmantotas ļaunprātīgi, lai apdraudētu Kopējā ziņošanas standarta (KZS) uzticamības pārbaudes procedūras, kā rezultātā saskaņā ar KZS tiek sagatavoti neprecīzi vai nepilnīgi standarti, it īpaši ja finanšu iestādei netiek atklātas visas nodokļu jurisdikcijas; norāda — ESAO uzskata, ka KZS integritātei potenciāli augstu risku rada tās vīzu shēmas, ar ko nodokļu maksātājiem piešķir tiesības piemērot zemu iedzīvotāju ienākuma nodokli, kas nepārsniedz 10 % no ārzonas finanšu aktīviem, un kas nepieprasa būtisku fizisku klātbūtni, proti, vismaz 90 dienas atrasties jurisdikcijā, kas piedāvā tā dēvēto zelta vīzu shēmu;

193. pauž bažas par to, ka Maltā un Kiprā ir shēmas ( 107 ) , kas var radīt augstu risku KZS integritātei.

194. secina, ka iespējamie ekonomiskie ieguvumi, ko nodrošina CBI un RBI, neatsver būtiskos drošības, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas riskus, ko tās rada;

195. aicina dalībvalstis pēc iespējas drīzāk sākt pakāpeniski likvidēt visas esošās shēmas, ar ko piešķir pilsonības un uzturēšanās tiesības apmaiņā pret ieguldījumiem;

196. uzsver, ka tikmēr dalībvalstīm būtu jāizvirza prasība, ka CBI un RBI var iegūt tikai personas, kas fiziski šajā valstī uzturas, un pienācīgi jānodrošina, lai attiecībā uz personām, kuras saskaņā ar šādām shēmām iesniedz pieteikumu pilsonības vai uzturēšanās tiesību saņemšanai, pienācīgi tiktu veikta rūpīga klientu uzticamības pārbaude, kā to pieprasa AMLD5 direktīva; uzsver, ka AMLD5 direktīvā ir izklāstītas uzlabotas uzticamības pārbaudes attiecībā uz politiski redzamām personām; aicina dalībvalstis nodrošināt, ka valdības uzņemas pilnīgu atbildību par CBI un RBI pieteikumu iesniedzēju pienācīgas pārbaudes veikšanu; aicina Komisiju rūpīgi un pastāvīgi uzraudzīt noteikumu par klientu uzticamības pārbaudi pienācīgu īstenošanu un piemērošanu saistībā ar shēmām, ar ko piešķir pilsonības un uzturēšanās tiesības apmaiņā pret ieguldījumiem, līdz tās tiek atceltas visās dalībvalstīs;

197. norāda, ka kādas dalībvalsts pilsonības vai uzturēšanās atļaujas iegūšana nodrošina saņēmējam piekļuvi daudzām tiesībām un iespējām visā Savienības teritorijā, tostarp tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties Šengenas zonā; tādēļ aicina dalībvalstis, kas īsteno shēmas, ar ko piešķir pilsonības un uzturēšanās tiesības apmaiņā pret ieguldījumiem, līdz šo shēmu galīgai atcelšanai pienācīgi pārbaudīt pieteikuma iesniedzēju raksturu un noraidīt pieteikumu, ja tā iesniedzēji var radīt drošības riskus, tostarp nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas risku; brīdina par riskiem, ko rada shēmas, ar ko piešķir pilsonības un uzturēšanās tiesības apmaiņā pret ieguldījumiem, nodrošinot ģimenes atkalapvienošanos, un tādējādi personu, kuras iegūst uzturēšanās vai pilsonības tiesības saskaņā ar šādām shēmām, ģimenes locekļi var iegūt pilsonību ar minimālām pārbaudēm vai netiek pārbaudīti vispār;

198. šajā saistībā aicina visas dalībvalstis apkopot un publiskot pārredzamus datus par savām shēmām, ar ko piešķir pilsonības un uzturēšanās tiesības apmaiņā pret ieguldījumiem, tostarp atteikumu skaitu un iemeslus; kamēr šādas shēmas nav pavisam atceltas, aicina Komisiju izveidot vadlīnijas un nodrošināt datu vākšanas un informācijas apmaiņas starp dalībvalstīm uzlabošanu saistībā ar to shēmām, ar ko piešķir pilsonības un uzturēšanās tiesības apmaiņā pret ieguldījumiem, tostarp pieteikuma iesniedzējiem, kuru pieteikumi ir noraidīti drošības apsvērumu dēļ;

199. uzskata, ka, kamēr CBI un RBI shēmas nav pavisam atceltas, dalībvalstīm CBI un RBI tirdzniecības starpniekiem jāpiemēro tādas pašas saistības, kādas piemēro struktūrām saistībā ar AML tiesību aktiem, un aicina dalībvalstis novērst interešu konfliktu saistībā ar shēmām, ar ko piešķir pilsonības un uzturēšanās tiesības apmaiņā pret ieguldījumiem, kas var rasties, ja privāti uzņēmumi, kuri palīdz valdībai izstrādāt, pārvaldīt un popularizēt šādas shēmas, sniedz arī konsultācijas un atbalstu privātpersonām, izvērtējot to atbilstību un aizpildot to pieteikumus pilsonības vai uzturēšanās tiesību saņemšanai;

200. atzinīgi vērtē Komisijas 2019. gada 23. janvāra ziņojumu “Ieguldītājiem paredzētas sistēmas pilsonības un uzturēšanās atļaujas iegūšanai Eiropas Savienībā” (COM(2019)0012), norāda, ka ziņojums apstiprina, ka abu veidu shēmas rada nopietnus riskus dalībvalstīm un Savienībai kopumā, jo īpaši attiecībā uz drošību, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju, korupciju, ES noteikumu apiešanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, un ka šos nopietnos riskus vēl vairāk pastiprina nepilnības shēmu pārredzamības un pārvaldības jomā; pauž bažas, ka Komisija ir raizes par to, ka dalībvalstu veiktie pasākumi ne vienmēr pietiekami mazina shēmu radītos riskus;

201. pieņem zināšanai Komisijas nodomu izveidot ekspertu grupu šo shēmu pārredzamības, pārvaldības un drošības jautājumu risināšanai; atzinīgi vērtē to, ka Komisija ir apņēmusies uzraudzīt, investoru pilsonības shēmu ietekmi, kuras īsteno bezvīzu režīma valstīs kā daļu no vīzu režīma apturēšanas mehānisma; aicina Komisiju koordinēt informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm saistībā ar noraidītajiem pieteikumiem; aicina Komisiju nākamā riska novērtējuma pārvalstiskā līmenī ietvaros novērtēt riskus, kas saistīti ar pilsonības un dzīvesvietas pārdošanu; aicina Komisiju novērtēt, cik lielā mērā ES pilsoņi ir izmantojuši šīs shēmas;

4.2. Brīvostas, muitas noliktavas un citas speciālās ekonomiskās zonas (SEZ)

202. atzinīgi vērtē to, ka saskaņā ar AMLD 5 direktīvu brīvostas kļūs par atbildīgiem subjektiem un ka tām būs pienākums izpildīt klientu uzticamības pārbaudes prasības un ziņot par aizdomīgiem darījumiem finanšu izlūkošanas vienībām (FIU);

203. norāda, ka brīvostas ES var izveidot, piemērojot tā dēvētās brīvās zonas procedūru; norāda, ka brīvās zonas ir slēgtas teritorijas Savienības muitas teritorijā, kur var ievest trešo valstu preces, nepiemērojot ievedmuitu, citas maksas (piemēram, nodokļus) un tirdzniecības politikas pasākumus;

204. atgādina, ka brīvostas ir noliktavas brīvajās zonās, kas sākotnēji bija paredzētas kā vietas tranzīta preču glabāšanai; nosoda to, ka tās kļuvušas populāras aizstājējaktīvu, tostarp mākslas darbu, dārgakmeņu, antīku priekšmetu, zelta un vīna kolekciju, glabāšanai, turklāt nereti — pastāvīgai glabāšanai, un ka tās finansē no nezināmiem finansējuma avotiem ( 108 ) ; uzsver, ka brīvostas un brīvzonas nedrīkst izmantot nodokļu apiešanai vai tādiem pašiem nolūkiem kā nodokļu paradīzes;

205. norāda, ka brīvostu izmantošanas iemesls ir ne tikai droša glabāšana, bet arī augsts slepenības līmenis un ievedmuitas un netiešo nodokļu, tādu kā PVN vai lietotāja nodokļa, atlikšana;

206. uzsver, ka ES ir vairāk nekā 80 brīvās zonas ( 109 ) un vairāki tūkstoši citu noliktavu, uz kurām attiecas “īpašās glabāšanas procedūras”, un galvenokārt tās ir muitas noliktavas, kas var piedāvāt tādu pašu slepenības līmeni un netiešus nodokļu atvieglojumus ( 110 )

207. norāda, ka saskaņā ar Savienības Muitas kodeksu muitas noliktavu statuss juridiskā ziņā ir gandrīz identisks brīvostām; tādēļ iesaka piemērot muitas noliktavām tādus pašus juridiskus pasākumus ar mērķi novērst nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas riskus, ko saskaņā ar AMLD5 direktīvu piemēro brīvostām; uzskata, ka noliktavās jāstrādā pietiekam