Sekmēt jaunu uzņēmumu veidošanu, īstenojot Mazās uzņēmējdarbības aktā minēto apņemšanos samazināt līdz 3 dienām laiku, kas nepieciešams jauna uzņēmuma atvēršanai. Divdesmit piecas dalībvalstis to vēl nav paveikušas, un tām vajadzētu veikt vajadzīgās izmaiņas, lai to panāktu līdz 2012. gada beigām.

Uzlabot uzņēmējdarbības vidi, minimizējot administratīvo slogu un izvairoties no stingrāku prasību noteikšanas (t.s. "apzeltīšanas") ES tiesību aktu transponēšanas procesā, mazināt nevajadzīgu noteikumu un atļauju skaitu un ieviest vienkāršākas un ātrākas procedūras, jo īpaši valstu tiesvedības sistēmās. Priekšlikumā par mikrouzņēmumu atbrīvošanu no jaunu regulu prasībām Komisija ir paziņojusi, ka tā sekos līdzi administratīvā sloga mazināšanas priekšlikumu virzībai koplēmuma procedūras un transponēšanas gaitā, lai varētu konstatēt gadījumus, kuros likumdevējs procedūras gaitā palielina administratīvo slogu.

Komisija sekmē lietpratīga regulējuma programmu, kas ir izveidota, lai ES vajadzības gadījumā varētu īstenot augstas kvalitātes regulējumu un rīkotos tikai tajos gadījumos, kur ar ES līmeņa rīcību ir iespējams panākt labākus rezultātus, nekā rīkojoties valstu līmenī. Šīs programmas neatņemama sastāvdaļa ir centieni vienkāršot spēkā esošos ES tiesību aktus un pastāvīgi tos pārskatīt, lai tie vienmēr būtu atjaunināti un atbilstoši saviem mērķiem. Tāpat ļoti svarīga ir Komisijas programma administratīvā un birokrātiskā sloga mazināšanai – Komisija jau ir pārsniegusi 25 % samazinājuma mērķi, iesniedzot priekšlikumus, kuru rezultātā administratīvais slogs varētu samazināties par 31 %, ja likumdevēji šos priekšlikumus pieņems. Komisija pavisam nesen ierosināja jaunu kārtību mikrouzņēmumiem un mazajiem uzņēmumiem, kuru būtība ir šo uzņēmumu atbrīvošana no jauniem ES noteikumiem, ja vien nav pārliecinošu argumentu par to piemērošanu. Pat ja MVU būs iekļauti jaunas regulas piemērošanas jomā, tiks apsvērtas iespējas piemērot atvieglotāku kārtību. Pastāvīgi uzlabojumi apspriedēs ar ieinteresētajām personām, uz faktiem balstīti ietekmes novērtējumi un ES tiesību aktu īstenošana uz vietas kā viena no prioritātēm arī turpmāk būs būtiski svarīgi elementi Komisijas darba kārtībā.

ES vairāku līmeņu pārvaldības struktūras ir savstarpēji saistītas un ļoti kompleksas, īpaši krīzes apstākļos ir pierādījies, ka pastāv iespējas uzlabojumiem. Dalībvalstīm ir vajadzīga labi strādājoša administrācija, lai tās pilnībā varētu ieņemt savu lomu ES, izpildīt savus pienākumus un nodrošināt, ka to pilsoņi pilnā mērā var izmantot priekšrocības no dalības ES. ES politikas sekmīga īstenošana svarīgās jomās, sākot no muitas kontroles līdz statistikas datu kvalitātei, ir atkarīga no katras dalībvalsts spējas sasniegt tos rezultātus, par kuriem ir pieņemta vienošanās. Pastāvīgā īstenošanas plaisa ES tiesību aktu piemērošanā vai struktūrfondu izmantošanā daudzos gadījumos ir vāju administratīvo spēju rezultāts.

Papildus ekonomiskajām problēmām nopietni pārbaudījumi ir arī ES sociālās aizsardzības sistēmām. Krīze ir nesamērīgi smagi ietekmējusi tos, kuru situācija jau iepriekš bija smaga, un radījusi jaunas to cilvēku kategorijas, kuriem draud nabadzība. Ir skaidri redzamas pazīmes, ka pieaug to cilvēku skaits, kuriem draud zemu ienākumu izraisīta nabadzība, jo īpaši bērnu nabadzība, un sociālā atstumtība, ko pavada akūtas veselības problēmas un ārkārtējos gadījumos arī pajumtes zaudēšana. Cilvēkiem ar pārtrūkušu vai ierobežotu piesaisti darba tirgum (pensionāri, no sociāliem pabalstiem atkarīgi cilvēki, piemēram, vientuļie vecāki) jārēķinās arī ar pārmaiņām, kas skar viņu ieņēmumu avotu aprēķināšanu un tiesības tos saņemt.

Turpināt pielāgot izglītības un mācību sistēmas, lai ņemtu vērā darba tirgus apstākļus un prasmju pieprasījumu, vienlaikus nostiprināt to efektivitāti un kvalitāti; pievērsties nozarēm un profesijām, kurās vērojams visakūtākais prasmju vai darbaspēka trūkums, piemēram, kopš 2008. gada nav palielinājies IT speciālistu skaits ar augstāko izglītību, un, ja šāda situācija turpināsies, ES 2015. gadā varētu pietrūkt 700 000 IT speciālistu.

Īpaši jāpievēršas jauniešu problēmām. Laikā no 2008. līdz 2010. gadam bezdarbnieku skaits jauniešu (zem 25) vidū ES ir palielinājies par vienu miljonu – tā ir viena no iedzīvotāju grupām, ko krīze skārusi vissmagāk. Jauniešu bezdarba līmenis ES ir pārsniedzis 20 %, dažās valstīs tas pat ir pārsniedzis 40 %. Šai iedzīvotāju grupai ir arī citas strukturālas problēmas, kas kavē to integrāciju darba tirgū. Piemēram, 40 % nodarbināto jauniešu strādā ar īslaicīgiem darba līgumiem. Turklāt viens no septiņiem jauniešiem (14,4 %) šobrīd pārtrauc mācības tikai ar pamatskolas izglītību un vairs neturpina mācīties.

Krīzes rezultātā ekonomikā notiek būtiskas pārmaiņās, uzņēmējdarbība strauji pārstrukturējas, daudzi cilvēki sāk strādāt vai zaudē darbu, darba apstākļi tiek pielāgoti mainīgajai videi. Pasliktinoties izredzēm atrast darbu, ievērojamai daļai iedzīvotāju var būt grūti tikt galā ar šādām pārmaiņām. Ir pieaudzis to cilvēku skaits, kas ilgstoši nevar atrast darbu un kuri varētu zaudēt nodarbinātības izredzes uz visiem laikiem. Līdzsvarotu elastdrošības politiku īstenošana varētu palīdzēt darba ņēmējiem orientēties situācijās, kad ir jāmaina darbs, un darba tirgus apstākļos kopumā. Tai pat laikā demogrāfiskās novecošanas dēļ ir paātrinājusies pieredzējušu darbinieku aiziešana no darba tirgus, un vairākām dalībvalstīm tuvākajā nākotnē nāksies saskarties ar to, ka strādājošo iedzīvotāju skaits būs nemainīgs vai samazināsies.

–Ārējās tirdzniecības potenciāla izmantošana: turpmākajos gados 90 % no globālās izaugsmes notiks ārpus Eiropas. Ir plašas iespējas palīdzēt ES uzņēmumiem, jo īpaši MVU, gūt labumu no šīs izaugsmes. Jau krīzes laikā tirdzniecība palīdzēja mīkstināt triecienu – viena ceturtdaļa ES izaugsmes 2010. gadā nāca no tirdzniecības ar partneriem ārpus ES. Nesen noslēgtie tirdzniecības nolīgumi ar kaimiņvalstīm un nesen noslēgtais brīvās tirdzniecības nolīgums ar Dienvidkoreju sniedz daudzas iespējamas priekšrocības saistībā ar jauno iespēju izmantošanu, ko tie piedāvā, un šīs iespējas vajadzētu pietiekamā mērā publiskot uzņēmēju vidū.

Atvieglota banku piekļuve termiņfinansējumam, īstenojot īslaicīgus pasākumus (piem., valsts garantijas), lai ierobežotu banku nozares reformas ietekmi uz reālās ekonomikas kredītu plūsmu un izvairītos no riska, ka kredītu izsniegšanas nosacījumi kļūst aizvien stingrāki. Gan kapitalizācija (gadījumos, kad to iespējams veikt tikai ar valsts resursu palīdzību) un valsts garantiju sniegšana veicama, pilnībā ievērojot valsts atbalsta noteikumus.

Vairākās dalībvalstīs valdības ieņēmumus iespējams paaugstināt, uzlabojot nodokļu iekasēšanas efektivitāti un apkarojot izvairīšanos no nodokļu maksāšanas. Efektīvāka nodokļu noteikumu piemērošana visās nodokļu sistēmas jomās šajā aspektā dotu lielu ieguldījumu. Ir jāpastiprina pasākumi, kas rosinātu pāriet no neoficiāla un nedeklarēta darbaspēka izmantošanas uz normālām nodarbinātības attiecībām.

Pastāv iespēja paplašināt nodokļu bāzi atsevišķiem nodokļiem, tādējādi palielināt ieņēmumus vai mazināt izkropļoti augstas nodokļu likmes. Piemēram, atvilkumi vai atbrīvojumi no standarta nodokļu bāzes parasti rada ekonomikas izkropļojumus un mazina nodokļu sistēmas efektivitāti. Tas jo īpaši minams saistībā ar PVN atbrīvojumiem un samazinātām likmēm, taču tas attiecas arī uz uzņēmumu un privātpersonu ieņēmumu nodokļiem. Pakāpeniska atteikšanās no slēptām nodokļu subsīdijām varētu veicināt nodokļu bāzes paplašināšanu. Jo īpaši vajadzētu likvidēt subsīdijas, kuru rezultātā tiek nodarīts kaitējums videi.

Neskatoties uz saspringto situāciju, dalībvalstis nav pietiekamā mērā īstenojušas 2011. gada izaugsmes pētījuma norādījumus. Valstu līmenī nav sasniegta pilna atbildības sajūta par radikālajām pārmaiņām, par kurām ir izlemts saistībā ar turpmāko ekonomikas pārvaldību. Dažkārt ir nopietna plaisa starp lēmumiem ES līmenī un laiku, kamēr valstu līmenī tiek pieņemti politiski lēmumi. Lai to novērstu, nākamajā Eiropas pusgadā jārīkojas ar apziņu, ka situācija ir ārkārtēja un ir vajadzīga strauja un konkrēta ES līmeņa norādījumu izpilde dalībvalstīs. Izpildes plaisa pastāv arī ES līmenī, jo lēmumi, par kuriem panākta vienošanās, dalībvalstīs netiek izpildīti vai netiek izpildīti pienācīgā līmenī pat tajās jomās, kurām ir būtiska nozīme, tādās kā iekšējais tirgus, un priekšlikumi, kuru īstenošana varētu nopietni ietekmēt izaugsmi, vēl aizvien nav pieņemti koplēmuma procedūrā, un līdzekļi, kas dalībvalstīm ir pieejami no ES struktūrfondiem netiek izmantoti.

Ar Gada izaugsmes pētījumu 2012. gadam tiek uzsākts 2012. gada Eiropas pusgads ekonomikas pārvaldībai. Tas ir pamats, lai veidotu nepieciešamo kopīgo izpratni par darbības prioritātēm valsts un ES līmenī nākamajiem divpadsmit mēnešiem, kas savukārt tiks iestrādāta valstu lēmumos par ekonomiku un budžetu, ņemot vērā ES konkrētām valstīm adresētos ieteikumus un attiecīgajos gadījumos saistības, kas pieņemtas saskaņā ar "Euro plus" paktu. Sociālajiem partneriem būs svarīga loma vairāku šo ieteikumu īstenošanā. Komisija sagatavos detalizētu vērtējumu par to, kā dalībvalstis īsteno tām adresētos konkrētos ieteikumus un "Euro plus" pakta saistības. Šis vērtējums tiks sagatavots par katru valsti un tiks iesniegts Eiropadomes jūnija sanāksmei.

Turklāt 2011. gada martā eurozonas dalībvalstis un sešas dalībvalstis, kas ir ārpus eurozonas vienojās par "Euro plus" paktu, saskaņā ar kuru šīs valstis attiecībā uz konkurētspēju, nodarbinātību, ilgtspējīgām publiskām finansēm un finanšu stabilitāti uzņemas brīvprātīgas saistības, kas pārsniedz ES līmenī noteiktās. Valstu saistības ir integrētas to reformu programmās vai to stabilitātes un konverģences programmās un izvērtētas Eiropas pusgada ietvaros.

Bez pārliecinošas reakcijas uz krīzi eurozonā ekonomikas prognozes visā ES strauji pasliktināsies. Izaugsmes prognozes visās dalībvalstīs, neatkarīgi no tā, vai tās ir eurozonā, vai nē, ir atkarīgas no izlēmīgas rīcības valsts parādu krīzes atrisināšanai un spējas parādīt, ka euro ir stabila un stipra valūta, kuras dalībnieki ir apņēmušies un spēj īstenot izsvērtu ekonomisku politiku. Finanšu tirgu noraidošā attieksme pret riskiem liecina, ka šie jautājumi vēl nav atrisināti. Ieilgušais neziņas periods ir jāizbeidz. Eiropadomes lēmumi un eurozonas augstākā līmeņa sanāksmes atkārtoti ir parādījušas (jo īpaši jāpiemin 2011. gada 26.–27. oktobra lēmumi), ka ES līderi ir gatavi darīt visu, kas nepieciešams, lai atrisinātu pašreizējo krīzi, pat apsverot iespēju nākotnē mainīt līguma nosacījumus. Kaut arī tas ir saprotami un ir bijis nepieciešams, politiķi ir veltījuši pārāk daudz laika un enerģijas ārkārtas pasākumiem un pārāk maz laika ir veltīts politikas pārmaiņām, kas ļautu mūsu valstu ekonomikām atkal panākt augstākus izaugsmes līmeņus.

EIROPAS KOMISIJA Briselē, 23.11.2011 COM(2011) 815 galīgā redakcija VOL. 2/5 - I PIELIKUMS PIELIKUMS PROGRESA ZIŅOJUMS PAR "EIROPA 2020" STRATĒĢIJU



papildus



KOMISIJAS PAZIŅOJUMAM EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI



Gada izaugsmes pētījums par 2012. gadu



1.Ievads Eiropadome 2010. gadā vienojās par visaptverošu atbildi uz problēmām, ar kurām pašreiz saskaras Eiropa: stratēģiju „Eiropa 2020”. Pašreizējos apstākļos šī stratēģija ir kļuvusi svarīgāka nekā jebkad agrāk. Eiropas Savienībā 2011. gada pirmajā ceturksnī IKP pieauga, bet kopš tā laika pieaugums ir būtiski palēninājies. Tagad tiek prognozēts, ka līdz gada beigām ekonomiskā izaugsme faktiski apstāsies. Euro zonā šo situāciju saasina pašreizējā valsts parāda krīze un joprojām pastāvošais banku nozares trauslums. Šajā situācijā mājsaimniecībām un uzņēmumiem trūkst uzticības un tāpēc tie samazina patēriņu un ieguldījumus. Turklāt, ņemot vērā saspīlējumu publisko finanšu jomā, ir ļoti maz iespēju īstenot papildu ekspansīvu fiskālo politiku, lai palielinātu izaugsmi. Šī situācija nopietni ietekmē nākotnes izaugsmes izredzes, plaši un nelabvēlīgi skarot uzņēmumu darbību, darba tirgu, jo īpaši smagi ietekmējot jauniešus un mazkvalificētos darbiniekus, un valdības finanses – gan ieņēmumus, gan izdevumus. Vienlaikus globālā vide kļūst arvien konkurējošāka, jaunietekmes ekonomikas valstīm kāpjot augšup pa tehnoloģiskās attīstības kāpnēm. Saskaroties ar visdziļāko ekonomikas krīzi kopš ES izveides, tai ir jādubulto centieni paātrināt izaugsmi, ražīgumu un darbavietu radīšanu. Vairs nav nodalāms īstermiņš un ilgtermiņš, jo ilgāka termiņa ekonomikas izredzēm ir tūlītēja īstermiņa ietekme uz valstu aizņēmumu izmaksām. Ilgāka termiņa reformas ir jāveic līdztekus īsāka termiņa pasākumiem. Stratēģijā "Eiropa 2020" pareizi uzsver vajadzību pēc jauna izaugsmes virziena, kas vestu uz lietpratīgu, ilgtspējīgu un iekļaujošu ekonomiku un kas varētu pārvarēt Eiropas ekonomikas strukturālās nepilnības, uzlabot tās konkurētspēju un ražīgumu, kā arī likt pamatus ilgtspējīgai sociālai tirgus ekonomikai. Stratēģija definē, kur ES vēlas nonākt līdz 2020. gadam, izvirzot piecus pamatmērķus: jābūt nodarbinātiem 75% ES iedzīvotāju vecuma grupā no 20 līdz 64 gadiem; 3 % no ES IKP jāiegulda pētniecībā un izstrādē; "20/20/20" mērķiem klimata/enerģētikas jomā jābūt sasniegtiem. To jauniešu īpatsvaram, kuri priekšlaicīgi pamet skolu, jābūt mazākam par 10 %, un vismaz 40 % jaunākās paaudzes jābūt augstākajai vai līdzvērtīgai izglītībai. No nabadzības un sociālās atstumtības jāatbrīvo vismaz 20 miljoni iedzīvotāju. Šie mērķi ir savstarpēji saistīti un izšķiroši svarīgi mūsu vispārējiem panākumiem, un tiem nepieciešami kopīgi centieni visās dalībvalstīs, kurus atbalsta ar ES līmeņa pasākumiem. Stratēģija "Eiropa 2020" ir daļa no "Eiropas pusgada". Šis uzlabotās ekonomiskās koordinācijas process tika uzsākts 2011. gada sākumā. Pamatojoties uz valsts reformu un stabilitātes un konverģences programmām, Padome jūlijā pabeidza pirmo semestri, vienojoties par vairākiem katrai valstij individuāliem ieteikumiem, uzsverot jomas, kurās dalībvalstīm ir jāveic papildu pasākumi. Tie atspoguļoja vajadzību palielināt strukturālās reformas vairākās jomās, lai atraisītu Eiropas izaugsmes potenciālu, vienlaikus īpašu uzmanību pievēršot pakalpojumu tirgu atvēršanai, normatīvās vides uzlabošanai, piekļuves nodrošināšanai finansējumam un energoefektivitātes veicināšanai. Šo katrai valstij individuālo ieteikumu īstenošanai tagad vajadzētu būt prioritātei. 2.Progress "Eiropa 2020" pamatmērķu īstenošanā "Eiropa 2020" mērķu sasniegšana var vērā ņemami uzlabot dalībvalstu izaugsmes potenciālu. Tomēr patlaban saistības, ko dalībvalstis uzņēmās savās 2011. gada pavasara valsts reformu programmās, nav pietiekamas, lai izpildītu lielāko daļu ES līmeņa mērķu, jo īpaši attiecībā uz energoefektivitāti. Turklāt, balstoties uz jaunākajiem pieejamajiem statistikas datiem, neliels progress mērķu sasniegšanā līdz šim ES līmenī ir panākts tikai izglītības jomā. Izglītības mērķis. ES globālais mērķis attiecībā uz priekšlaicīgu skolas pamešanu netiks sasniegts, balstoties uz pašreizējām valstu saistībām. Valstu mērķi liecina, ka līdz 2020. gadam to jauniešu īpatsvars, kuri skolu pamet priekšlaicīgi, tiks panākts 10,5 % apmērā, tādējādi nesasniedzot Eiropas kopējo mērķi – 10 %. Visā ES 2010. gadā skolu priekšlaicīgi joprojām pameta vidēji 14,1 % skolēnu salīdzinājumā ar 14,4 % 2009. gadā. Tomēr šis skaitlis slēpj būtiskas atšķirības starp dalībvalstīm un to iekšienē. Attiecībā uz augstākās izglītības iegūšanu (vecuma grupā no 30 līdz 34 gadiem) dalībvalstu noteikto pašreizējo valsts mērķu sasniegšanas kumulatīvās ietekmes rezultātā augstākās izglītības sasniegšanas līmenis 2020. gadā būtu tikai 37 %. Tomēr ES augstākās izglītības iegūšanas līmenis ir palielinājies no 32,3 % 2009. gadā līdz 33,6 % 2010. gadā, un pašreizējās tendences liecina, ka 40 % pamatmērķi attiecībā uz 30-34 gadu vecuma grupu pat būtu iespējams sasniegt. Nodarbinātības mērķis. Ja visas dalībvalstis sasniegtu savu valsts mērķi, ES kopumā joprojām atpaliktu no mērķa – 75 % – par 1,0-1,3 procentu punktiem. 2011. gada laikā nav panākts vērā ņemams progress. Palēninātas atveseļošanās un tikai margināla kopējās nodarbinātības pieauguma dēļ gada pirmajā pusē ES-27 nodarbinātības līmenis 2011. gadā visticamāk tikai nedaudz pārsniegs 2010. gada līmeni – 68,6 % – un saglabāsies krietni zemāks par pirmskrīzes augstāko rādītāju – 70,3 %. Problēma joprojām ir laikposmā no šā brīža līdz 2020. gadam darbā iesaistīt papildu 17,6 miljonus iedzīvotāju. Pētniecības un izstrādes mērķis. Balstoties uz valstu mērķiem, ES joprojām atpaliktu no mērķa – 3 % – par aptuveni 0,3 procentu punktiem. Pētniecības un izstrādes ieguldījumu līmenis 2009. gadā bija 2,01 %, un 2011. gadā ir paredzams mazs progress. Nabadzības samazināšanas mērķis. Ņemot vērā pašreizējos valstu mērķus, ES mērķis – līdz 2020. gadam novērst nabadzību un sociālo atstumtību vismaz 20 miljoniem iedzīvotāju – netiks sasniegts. Saskaņā ar pirmajām provizoriskajām aplēsēm par kumulatīvo mērķi līdz 2020. gadam nabadzība un sociālā atstumtība tiks novērsta aptuveni 12 miljoniem iedzīvotāju. Ja tiek ņemti vērā blakusefekti, kas rodas to stratēģiju rezultātā, kuras, piemēram, pievēršas bērnu nabadzības apkarošanai vai ilgtermiņa bezdarba samazināšanai, šo skaitli var palielināt par 25 %. Tomēr tas joprojām atpaliktu par vismaz 5 miljoniem jeb 25 % no ES pamatmērķa. "20/20/20" mērķis. Attiecībā uz "20/20/20" mērķiem nesenās emisiju samazināšanas prognozes liecina, ka ES kopumā sasniegtu tās mērķi samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas par 20 %, bet vairākām dalībvalstīm būs jāīsteno papildu politika, lai sasniegtu to saistošos valsts mērķus. Saistībā ar energoefektivitāti notiek darbs pie vispārējās analīzes par dalībvalstu valsts mērķiem. Ziņojumam vajadzētu būt gatavam 2012. gada sākumā. Tomēr, ja dalībvalstis pilnībā īstenos savus rīcības plānus atjaunojamās enerģijas jomā, balstoties uz juridiski saistošajiem valsts mērķiem, atjaunojamās enerģijas mērķis – 20 % – būtu jāsasniedz līdz 2020. gadam. ES līmenī šī proporcija palielinājās no 10,34 % 2008. gadā līdz 11,6 % 2009. gadā. Šiem mērķiem ir jārada dinamika, mudinot katru dalībvalsti darīt visu iespējamo, lai panāktu izmērāmu progresu galvenajās jomās, kas ir apkopotas piecos pamatmērķos. Kaut arī pašreizējie sarežģītie ekonomiskie apstākļi un notiekošā fiskālā konsolidācija iegrožo mērķu vērienīguma līmeni, nākamo gadu laikā būs nepieciešami papildu centieni, lai nodrošinātu, ka ES līmenī noteiktie mērķi tiek sasniegti līdz 2020. gadam. 3.Eiropas izaugsmes potenciāla atraisīšana Lai stimulētu izaugsmi, ir pilnībā jāmobilizē "Eiropa 2020" pamatiniciatīvas un ES instrumenti. Tā kā ir ieviestas visas septiņas pamatiniciatīvas, uzmanība tagad ir pievērsta īstenošanai. Kopumā progress ir bijis apmierinošs. Katrā pamatiniciatīvā 2010. un 2011. gadā jau ir pabeigtas vairākas būtiskas darbības. Tomēr liels skaits darbību joprojām ir priekšlikumu posmā un būs jāpieņem Padomē un Eiropas Parlamentā. Ņemot vērā situācijas steidzamību, Komisija ir noteikusi vairākus prioritārus priekšlikumus ar vērā ņemamu izaugsmes potenciālu, kuru pieņemšana būtu jāpaātrina, lai uzsāktu izaugsmi. 3.1.„Eiropa 2020” pamatiniciatīva: Inovācijas Savienība Eiropas sniegums pētniecības un inovācijas jomā pēdējo gadu laikā nav progresējis apmierinoši, paplašinot jau tā būtisko atpalicību inovācijas jomā no ASV un Japānas. Vairāki citi nozīmīgi konkurenti, tostarp Ķīna un Brazīlija, tagad panāk ES sniegumu inovācijas jomā. ES mēroga situācija slēpj plašas atšķirības starp dalībvalstu sniegumu; dažas no šīm valstīm (it īpaši Zviedrija, Dānija, Somija un Vācija) gūst labus panākumus salīdzinājumā ar pasaules standartiem.

Lai izskaidrotu Eiropas inovācijas deficītu, ir izvirzīti vairāki iemesli. Tie ietver faktu, ka Eiropas uzņēmumi lielā mērā ir pārstāvēti tradicionālākās nozarēs, kurās mazāk izmanto pētniecību un izstrādi ("atkarība no ierastiem risinājumiem"); ka ieguldījumi izaugsmes nozarēs, kas ir vairāk balstītas uz inovāciju (piem., biotehnoloģijas, internets) tiek bremzēti nepabeigta vienotā tirgus dēļ, tostarp pakalpojumu jomā, inovatīvu ražojumu sliktāku tirgus izredžu dēļ, kā arī pieaugoša cilvēkresursu trūkuma dēļ, kuriem būtu vajadzīgais prasmju kopums; ka piekļuve finansējumam ir sarežģītāka, sistēma un uz pieprasījumu orientēta politika tiek vāji izmantota inovācijas labā; un ka saiknes starp "zināšanu trijstūri" ir salīdzinoši sliktas visā ES. Pamatiniciatīvas "Inovācijas Savienība" mērķis ir risināt šīs problēmas, izmantojot 34 konkrētas saistības skaidri noteiktos termiņos. Kopumā ir panākts labs progress, un darbības tiek pilnībā īstenotas attiecībā uz 30 no 34 saistībām. Ir uzsāktas konkrētas iniciatīvas un izmēģinājuma programmas. Līdz 2011. gada beigām, balstoties uz plašām diskusijām ar ieinteresētajām personām, Komisija izvirzīs sešus tiesību aktu priekšlikumus, par kuriem tika paziņots pamatiniciatīvā (vienota patentu aizsardzība, standartizācijas pakete, "Horizonts 2020", jaunā kohēzijas politika, publiskā iepirkuma tiesiskā regulējuma modernizācija un riska kapitāla fondu Eiropas pase). Eiropai ir vajadzīga ātrāka un modernāka standartu noteikšana, lētāki patenti, lielāks inovatīvu ražojumu un pakalpojumu publiskais iepirkums, labāka piekļuve kapitālam un patiess Eiropas zināšanu tirgus. Komisija jau ir iesniegusi priekšlikumus par vienotas patentu aizsardzības izveidi, lai samazinātu patentēšanas sarežģītību un izmaksas. Komisija aicina līdz 2011. gada beigām panākt politisku vienošanos par šiem priekšlikumiem, kā arī par vienotās patentu tiesas nolīgumu. Tā ir arī iesniegusi standartizācijas paketi, lai modernizētu un paātrinātu standartu noteikšanu par 50 %. 2011. gadā veiktās nozīmīgākās darbības ietver Eiropas inovācijas partnerības "Aktīva un veselīga novecošana" izmēģinājuma projekta uzsākšanu, kura mērķis ir palīdzēt par diviem gadiem palielināt veselīgas dzīves ilgumu un līdz ar to palielināt nodarbināmību un samazināt zaudējumus darba tirgū, mobilizējot dalībniekus visā inovācijas ciklā un visās nozarēs un paātrinot inovatīvus risinājumus, lai risinātu sabiedrības problēmas. Eiropas inovācijas partnerība lauksaimniecībā un lauku attīstībā ir ierosināta KLP reformas priekšlikumu ietvaros. Paredzēts, ka tā novērsīs vērā ņemamo plaisu, kas pašreiz pastāv starp pētniecību un lauksaimniecības prakses uzlabojumiem. Progress ir panākts arī attiecībā uz to 48 prioritāro Eiropas pētniecības infrastruktūru izveidi, kuras tika noteiktas 2010. gada Eiropas Pētniecības infrastruktūru stratēģijas foruma ceļvedī. 10 infrastruktūras jau tiek veidotas, un 2012. gadā varētu sākties vēl 16 infrastruktūru izstrāde. Ņemot vērā 2009. gadā aplēsto ES IKP 19,9 % apmērā, publiskajam iepirkumam ir milzīgs potenciāls piesaistīt ES inovācijas tirgum. Komisija sadarbojas ar dalībvalstīm, lai labāk izmantotu šo potenciālu. Komisija līdz 2011. gada beigām iesniegs priekšlikumu vienkāršot publiskā iepirkuma sistēmu un padarīt procedūras efektīvākas un videi labvēlīgākas. Šajā priekšlikumā tiks iekļauta jauna īpaša iepirkuma procedūra jaunu, inovatīvu ražojumu, būvdarbu un pakalpojumu izstrādei un vēlākai iegādei. Turklāt tiek izskatīti risinājumi, lai uzlabotu intelektuālā īpašuma izmantošanu uzņēmumos. Komisija ir izpētījusi risinājumu kopumu, lai uzlabotu intelektuālā īpašuma tiesību vērtību Eiropas līmenī. Komisija plāno 2012. gadā uzsākt diskusiju ar dalībvalstīm, lai veidotu turpmāko rīcību. Lai uzlabotu saiknes starp zinātniskajiem pētniekiem un uzņēmumiem, 2008. gadā tika izveidots Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūts (EIT). Tā mērķis ir jaunos partnerības veidos – zināšanu un inovāciju kopienās (KIC) – apvienot augstākās izglītības iestādes, pētniecības organizācijas un uzņēmumus. Šādas kopienas līdz šim ir izveidotas trīs jomās: ilgtspējīga enerģētika, klimata pārmaiņas un IKT, un rezultāti līdz šim ir bijuši pozitīvi. Komisija turpinās uzraudzīt un vērtēt to EIT zināšanu un inovāciju kopienu sniegumu, kas jau darbojas, un izvirzīs priekšlikumus "Horizonts 2020" ietvaros par EIT paplašināšanu no 2014. gada. Turklāt Komisija atbalstīs uzņēmumu un augstskolu sadarbību, izveidojot "zināšanu alianses" starp izglītības iestādēm un uzņēmumiem, lai izstrādātu jaunas starpdisciplināras mācību programmas, kas novērsīs inovācijai nepieciešamo prasmju trūkumu un pievērsīs uzmanību uzņēmējdarbībai. Šajā saistībā 2011. gadā tika uzsākts izmēģinājuma projekts. Komisija 2012. gadā nāks klajā ar ierosinājumu izstrādāt Eiropas pētniecības telpas sistēmu un atbalsta pasākumus, lai novērstu šķēršļus mobilitātei un pārrobežu sadarbībai, ar mērķi tos īstenot līdz 2014. gada beigām. Komisija 2012. gadā arī uzsāks "U-Multirank" – uz sniegumu balstītu reitinga un informācijas instrumentu augstākās izglītības iestāžu profilēšanai, pirmos rezultātus sniedzot 2013. gadā. Divas dalībvalstis saņēma katrai valstij konkrētus ieteikumus, lai uzlabotu to pētniecības un inovācijas sistēmas, jo īpaši to sistēmu attiecībā uz privāto pētniecību un inovāciju. Pirmās norādes par īstenošanu liecina, ka šajā jomā ir panākts neliels progress, kaut arī tas joprojām ir ierobežots. 3.2.„Eiropa 2020” pamatiniciatīva: Digitālā programma Eiropai IKT ir nozīmīgas izaugsmes virzītājas, kas ir pamatā pusei no mūsdienu ekonomikas ražīguma izaugsmes. Tomēr salīdzinājumā ar tās galvenajiem konkurentiem Eiropa atpaliek IKT ieguldījumu ziņā, kā arī ātrdarbīgas platjoslas ieviešanā, un pilnībā neizmanto izaugsmes un darbavietu potenciālu nozarēs, kurām vajadzētu būt plaukstošām. Saskaņā ar digitālās programmas progresa ziņojuma vērtējumu progress attiecībā uz digitālās programmas pamatiniciatīvu notiek, bet pūles ir jāpalielina, lai sasniegtu saistītos mērķus. No 101 darbības, kas plānotas digitālās programmas 7 pīlāru ietvaros, 14 darbības jau tika pabeigtas 2010. un 2011. gadā, bet vēl 50 darbības tiks pabeigtas nākamo 12 mēnešu laikā. Ātra interneta šķēršļu novēršana paātrinās, un uzticības veidošana tiešsaistes videi palīdzētu stimulēt IKP izaugsmi, uzlabot Eiropas konkurētspēju un radīt jaunas darbavietas un uzņēmumus. Digitālajā programmā vissteidzamākās darbības bija radīt digitālo vienoto tirgu, kas nākamo desmit gadu laikā varētu dot papildu IKP izaugsmi 4 % apmērā. Pasaules pieprasījums pēc frekvenču joslas platuma pieaug par 50-60 % gadā. Pašreiz vairāk nekā 50 % platjoslas līniju Japānā un 40 % līniju Korejā ir optiskās šķiedras līnijas, kas nodrošina augstas kapacitātes savienojumus, bet Eiropā optiskās šķiedras līnijas veido tikai aptuveni 5 %. Paredzams, ka platjoslas izplatības līmeņa palielinājuma par 10 procentu punktiem rezultātā IKP palielināsies par 0,9-1,5 procentu punktiem. Tādējādi ieguldījumiem platjoslā būtu jākļūst par ES izaugsmes stratēģijas pamatsastāvdaļu, jo īpaši, izmantojot pieejamos valstu un reģionālos līdzekļus, pieņemot atbilstošus pilsētplānošanas noteikumus, lai samazinātu uzstādīšanas izmaksas, un pievēršot uzmanību sinerģiju ar enerģētikas infrastruktūru izmantošanai nolūkā paātrināt viedtīklu ieviešanu. Komisija 2010. gadā publicēja paziņojumu, kurā izklāstīti vispārēji noteikumi, saskaņā ar kuriem būtu jāizstrādā ES un valstu politika, lai sasniegtu mērķus platjoslas jomā. Šā pasākuma mērķis ir paātrināt ļoti ātra interneta attīstību. Paziņojums tika pieņemts līdztekus Ieteikumam par nākamās paaudzes piekļuves tīkliem, lai rosinātu ieguldījumus ar skaidru un efektīvu normatīvo pasākumu palīdzību. Mobilā interneta datu plūsmas pieauguma dēļ nepieciešama spektra joslu lielāka pieejamība. To pierāda viedtālruņu kļūšana par vispārēji lietotu priekšmetu (kas līdz 2020. gadam varētu sasniegt 100 % iedzīvotāju visā pasaulē) un planšetierīču lietošanas eksplozija (paredzēts, ka 2011. gadā tā sasniegs 62 miljonus vienību). Palielinātajai video izmantošanai, kas jau veido divas trešdaļas no visas mobilo datu plūsmas, ir vajadzīga lielāka kapacitāte. Pakalpojumi, kuriem nepieciešams radio spektrs, veido 2 %-2,5 % no ES IKP (aptuveni 250 miljardi euro) un Eiropas bezvadu elektronisko komunikāciju nozare uztur 3,5 miljonus darbavietu, dod aptuveni 130 miljardus euro gadā nodokļu ieņēmumos un Eiropas IKP tieši dod 140 miljardus euro. Piecu gadu radiofrekvenču spektra politikas programma, par kuru principā vienojās visas iestādes, Eiropas Parlamentā un Padomē būtu jāpieņem pēc iespējas drīzāk 2012. gada sākumā. E-komercijas izaugsmes potenciāls ES joprojām lielā mērā netiek izmantots. Tai ir svarīga nozīme uzņēmumu darījumos ("business to business" (B2B)), jo 27 % uzņēmumu veic iegādi tiešsaistē, bet 13 % – pārdošanu tiešsaistē. Tomēr e-komercija pašreiz nepārsniedz 3,4 % no mazumtirdzniecības. Kaut arī 40,4 % iedzīvotāju 2010. gadā veica pirkumus tiešsaistē, tikai 9 % to darīja pāri robežām (Eurostat). Neseni pierādījumi liecina, ka pašreizējie patērētāju labklājības ieguvumi no preču e-komercijas zemāku tiešsaistes cenu un plašāku izvēles iespēju ziņā vien tiek lēsti 11,7 miljardu euro apmērā, kas atbilst 0,12 % no ES IKP. Ja e-komercijas īpatsvars palielinātos līdz 15 % no kopējās mazumtirdzniecības nozares un tiktu likvidēti vienotā tirgus šķēršļi, kopējie patērētāju labklājības ieguvumi tiek lēsti aptuveni 204 miljardu euro apmērā, kas atbilst 1,7 % no ES IKP. Starpība ar ASV mūzikas un grāmatu iegādē tiešsaistē ir satriecoša. Digitālās mūzikas tirdzniecība 2010. gadā veidoja 19 % no mūzikas ierakstu tirgus ES salīdzinājumā ar 49 % ASV. Visās 27 dalībvalstīs ir pieejami divi tiešsaistes mūzikas pakalpojumu sniedzēji, bet vairums tiešsaistes mūzikas pakalpojumu ir pieejami tikai vienā vai dažās dalībvalstīs. Amerikas Savienotajās Valstīs 2011. gada pirmajā ceturksnī e-grāmatas tika pārdotas vairāk nekā plaša patēriņa brošētās grāmatas, kamēr ES e-grāmatu tirgum trūkst dzīvotspējas. Komisija 2011. gadā ierosināja tiesību aktus, lai uzlabotu alternatīvu strīdu izšķiršanu starp patērētājiem un uzņēmumiem Savienībā, kuri ietver konkrētu priekšlikumu par ES mēroga tiešsaistes tiesiskās aizsardzības rīku, lai efektīvi izšķirtu strīdu, kas radies pārrobežu e-komercijas rezultātā. Komisija 2012. gadā darīs zināmus priekšlikumus, lai atvieglotu e-komerciju, cita starpā izmantojot e-autentifikācijas un elektroniskā paraksta savstarpēju atzīšanu pāri robežām, noteikumus, lai stimulētu digitālā satura pārrobežu tirdzniecību, modernizējot Eiropas autortiesību režīmu. Komisija arī apsvērs pasākumus tirgus integrācijas atbalstam ES līmenī karšu, interneta un mobilajiem maksājumiem, pamatojoties uz Zaļās grāmatas apspriešanos. Tā arī ierosinās jaunus tiesību aktus personas datu lielākai aizsardzībai un pasākumus izpildes nodrošināšanas un informācijas sniegšanas jomā, lai palielinātu patērētāju uzticību e-komercijai. Pilnībā īstenojot elektroniskā iepirkuma (e-iepirkums) procedūras visā ES, ir iespējams arī panākt vērā ņemamus efektivitātes ieguvumus: dažas aplēses liecina, ka šie neizmantotie ietaupījumi varētu sasniegt pat 50 līdz 70 miljardus euro gadā. Komisija lēš, ka tikai aptuveni 5 % no procedūrām 2009. gadā tika veiktas elektroniski. Tādējādi tās priekšlikumā modernizēt publiskā iepirkuma direktīvas, kuru paredzēts iesniegt 2011. gada decembrī, tiks izklāstīti pasākumi, lai elektronisko procedūru izmantošanu padarītu par normu, nevis izņēmumu. Lai atbalstītu progresīvas digitālas ierīces, ir vajadzīga Eiropas pieeja mākoņdatošanai ("cloud computing"), lai Eiropas uzņēmumiem un pārvaldes iestādēm nodrošinātu tiesisko noteiktību piedāvāt un izmantot mākoņdatošanas iespēju pakalpojumus, kas ātri kļūst par galvenajiem faktoriem saistībā ar efektivitāti un uzņēmējdarbību mūsdienu digitālajā ekonomikā. Mākoņdatošanas vidējais ieguldījums IKP tiek lēsts no 0,1 % īstermiņā un 0,4 % vidējā termiņā, Eiropā sākotnēji radot aptuveni 300 000 papildu darbavietas. Komisija līdz 2013. gadam ierosinās Eiropas pieeju mākoņdatošanai, lai sniegtu vajadzīgo tiesisko noteiktību Eiropas pakalpojumu sniedzējiem un lietotājiem. Drosmīga rīcība ir nepieciešama arī, lai stiprinātu interneta drošību un mazinātu izmaksas, ko rada arvien pieaugošais uzbrukumu skaits pret vienotajam tirgum vitāli svarīgu infrastruktūru. Komisija 2012. gadā plāno ierosināt vērienīgu ES Interneta drošības stratēģiju. 3.3.„Eiropa 2020” pamatiniciatīva: Resursu ziņā efektīva Eiropa Eiropa var gūt ekonomisku labumu, risinot enerģijas/klimata un resursu problēmas. Savienības energoefektivitātes mērķis – līdz 2020. gadam ietaupīt 20 % enerģijas – varētu samazināt patērētāju rēķinus par summu līdz pat EUR 1000 apmērā uz mājsaimniecību gadā un uzlabot Eiropas rūpniecisko konkurētspēju, līdz 2020. gadam radot līdz pat 2 miljoniem jaunu darbavietu. Plašākā resursu efektivitātes perspektīvā saskaņā ar provizoriskajiem modelēšanas rezultātiem Komisijai ekonomikas kopējo materiālu vajadzību (TMR) samazinājums par 15 % var palielināt IKP par līdz pat 3,6 %, bet nodarbinātību ES – par aptuveni 2,5 miljoniem. Katrs TMR samazinājuma procentu punkts uzņēmumiem būtu vērts aptuveni 25 miljardus euro un nozīmētu līdz pat 150 000 jaunu darbavietu. Uzņēmumi varētu gūt nozīmīgus ietaupījumus (aptuveni 25 miljardi euro gadā tikai Apvienotajā Karalistē vien) no resursu efektivitātes pasākumiem, kuri vai nu nerada izmaksas nemaz, vai arī tās ir mazas, efektīvāk izmantojot izejmateriālus un radot mazāk atkritumu. Nozares ar vislielāko konstatēto potenciālu bija ķimikālijas, minerāli, metālrūpniecība, enerģētika, komunālie pakalpojumi un atkritumu apsaimniekošana. Neskatoties uz CO2 emisiju samazinājumiem ekonomikas krīzes dēļ, prognozes liecina, ka vairākās dalībvalstīs, lai sasniegtu 2020. gada valstu emisiju samazināšanas mērķus, būs vajadzīga papildu politikas īstenošana. Līdzīgi, efektīvi pasākumi būs nepieciešami, lai sasniegtu atlikušos atjaunojamās enerģijas un energoefektivitātes mērķus. Šajā saistībā būs vajadzīgs vērā ņemams ieguldījumu palielinājums enerģētikas infrastruktūrā, enerģijas pārvades tīklos, atjaunojamos enerģijas avotos un ēku energoefektivitātē.

Komisija ir iesniegusi 14 no 20 pamatiniciatīvas ietvaros plānotajām stratēģiskajām iniciatīvām. Lai turpmāk virzītu resursu efektivitātes pamatiniciatīvas īstenošanu, Komisija publicēja ceļvedi, kurā uzskaitītas konkrētas darbības, kas jāveic, un norādītas ekonomikas nozares, kuras patērē visvairāk resursu un atstāj vislielāko ietekmi uz vidi, kā arī ierosināti instrumenti un rādītāji, lai palīdzētu virzīt Eiropas un starptautiskā līmeņa rīcību. Konkrēti, ir iesniegts tiesību akta priekšlikums direktīvai par energoefektivitāti, norādot virkni energoefektivitātes pasākumu, kas jāīsteno, lai panāktu papildu enerģijas ietaupījumus. Ir pieņemts arī paziņojums par energoapgādes drošību un starptautisko sadarbību, izklāstot visaptverošu stratēģiju ES ārējām attiecībām enerģētikas jomā. Komisija publiskoja Ceļvedi virzībai uz konkurētspējīgu ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni, norādot vidēja termiņa atskaites punktus, lai līdz 2050. gadam panāktu izmaksu ziņā efektīvus emisiju samazinājumus atbilstīgi 80-95 % mērķim. Pakāpeniskā pāreja uz ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni uzlabotu energoapgādes drošību un samazinātu ES degvielas vidējās izmaksas par 175-230 miljardiem euro gadā. Citi ieguvumi ietver labāku gaisa kvalitāti un sabiedrības veselību, kas 2030. gadā varētu samazināt izmaksas par summu līdz pat 27 miljardiem euro gadā. Komisija iesniedza arī jaunu Transporta Balto grāmatu par konkurētspējīgu un resursu ziņā efektīvu transporta sistēmu. Tajā noteikti vērienīgi mērķi dekarbonizēt transportu, panākt patiesu vienotu Eiropas transporta telpu un samazināt atkarību no naftas. Komisija 2011. gadā apstiprināja tiesību aktu priekšlikumu paketi kopējās lauksaimniecības politikas reformai, kas ietver stingru apņēmību būtiski uzlabot dabas resursu pārvaldību. Ierosināto KLP pirmā un otrā pīlāra pārmaiņu mērķis ir labāk integrēt vides un klimata uzdevumus lauksaimniecību līmenī un motivēt lauku apgabalu ilgtspējīgu ekonomisko attīstību. Iekšējā enerģijas tirgus pabeigšana ir priekšnoteikums, lai pilnībā realizētu ietaupījumu potenciālu, ko patiesi integrēts visas Eiropas gāzes un elektrības tirgus var radīt uzlabotas likviditātes un konkurences rezultātā. Tirgus integrācija uzlabos arī energoapgādes drošību un, pateicoties plašākām līdzsvarošanas zonām, atvieglos jaunu atjaunojamās enerģijas ražošanas avotu integrāciju. Lielāka pārrobežu tirdzniecība ar elektrību un gāzi varētu izlīdzināt cenu kāpumus un atvieglot jaunu tirgus dalībnieku ienākšanu tirgū, tādējādi stimulējot inovāciju un konkurenci. Lai iekšējais enerģijas tirgus pareizi funkcionētu, ir vitāli svarīgi, lai valstu politikā būtu saskaņotāka pieeja jautājumiem, kas skar kaimiņvalstis. Pieņemot tiesību aktus valsts līmenī un sniedzot stimulus ieguldījumiem, tostarp attiecībā uz cenām un nodokļiem, mijiedarbība starp dažādiem instrumentiem būtu rūpīgi jāapsver, lai nodrošinātu stabilu ieguldījumu sistēmu Eiropas rūpniecības nozarēm un pakalpojumu sniedzējiem. Piemēram, atjaunojamās enerģijas nozarē būtu jāizvairās no radikālām izmaiņām politikā, tostarp ar atpakaļejošu ietekmi, lai novērstu liekus normatīvos riskus, kas apdraud atjaunojamās enerģijas ražošanas dzīvotspēju. Pašreizējām atbalsta shēmām atjaunojamai enerģijai būtu jākļūst izmaksu ziņā efektīvākām. Uzdevums ir atbalstīt liela mēroga ražošanu, ļaujot tirgus dalībniekiem samazināt izmaksas un subsīdijas un integrēt atjaunojamo enerģiju patiesā Eiropas tirgū. Saskaņā ar jebkādu nākotnes scenāriju enerģijas jomā enerģijas infrastruktūrām būs vitāli svarīga loma, līdzsvarojot pieprasījumu un piedāvājumu visā Savienībā. Šajā nolūkā ir jāmodernizē un steidzami jāpaplašina Eiropas elektrības un gāzes tīkli. Nesen tika iesniegts Komisijas priekšlikums par jaunu enerģijas infrastruktūras regulējumu, ar ko aizstāj pašreizējo TEN-E sistēmu. Jaunā regulējuma mērķis ir nodrošināt, ka stratēģiskie enerģijas tīkli un krātuves dažādos Savienības reģionos tiek pabeigtas līdz 2020. gadam. Attiecībā uz ES finansējumu 9,1 miljards euro, kas paredzēts Komisijas priekšlikumā par "Eiropas savienošanas" finanšu mehānismu, ļaus pilnībā realizēt 200 miljardu euro lielos ieguldījumus, kas nepieciešami Eiropas nozīmes infrastruktūras projektiem laikposmā no šā brīža līdz 2020. gadam. Šim ieguldījumam būs vērā ņemama pozitīva kopējā ietekme uz IKP un nodarbinātību, kumulatīvajai ietekmei sasniedzot aptuveni +0,4 % no IKP un 400 000 papildu darbavietu laikposmā no 2011. līdz 2020. gadam. Saskaņā ar pētījumiem par energoefektivitāti un resursu efektivitāti, uzlabojumi ēku būvniecībā un izmantošanā ES ietekmētu 42 % no galīgā enerģijas patēriņa, aptuveni 35 % siltumnīcefekta gāzu emisiju un vairāk nekā 50 % materiālu ieguves; tie palīdzētu arī ietaupīt līdz 30 % ūdens. Būvniecības nozarē ir nodarbināti 8 % Eiropas darbaspēka. Aptuveni 230 000 cilvēku ir iesaistīti izolācijas materiālu ražošanā un uzstādīšanā. Tā kā energoefektivitātes ieguldījumi tiek daļēji finansēti no energoietaupījumiem, publiski pasākumi, lai likvidētu šķēršļus, piemēram, piekļuvē kapitālam un informācijai, var darboties kā spēcīgs piesaistes līdzeklis. Šajā saistībā ierosinātās direktīvas par energoefektivitāti ātra pieņemšana palīdzētu mazināt atpalicību no "Eiropa 2020" mērķa, radītu vajadzīgos pamatnosacījumus un ļautu dalībvalstīm noteikt savus efektivitātes mērķus un iesniegt pirmos ziņojumus līdz 2012. gada beigām. Energoefektivitātes, kā arī atjaunojamās enerģijas jomā ir iespējams labāk izmantot ES strukturālo finansējumu. Ieguldījumus ilgtspējīgā enerģijā var vairāk veicināt ar ES atbalsta mehānismiem ELENA (European Local Energy Assistance) un Energoefektivitātes finanšu instrumentu (EEE-F – Energy Efficiency Facility). Visbeidzot, tūlītējās ieguldījumu izmaksas par ēku atjaunošanu vai par energoefektivitātes veicināšanu publiskajā sektorā var segt vai finansēt, iesaistot enerģijas pakalpojumu sniedzējus (ESCO). Pakāpeniska videi kaitīgu subsīdiju likvidēšana uzlabo resursu efektivitāti un veicina ekonomikas izaugsmi. Neefektīvas subsīdijas fiksē novecojušas tehnoloģijas un uzņēmējdarbības struktūras, kavē ieguldījumus tīrā enerģijā un citās ekotehnoloģijās. Neefektīvu subsīdiju likvidēšana varētu būt arī svarīgs fiskālās konsolidācijas elements. Piemēram, tiešie ieņēmumu zaudējumi var sasniegt 0,5 % no ES IKP (60 miljardi euro), bet labklājības zaudējumi izkropļotas patērētāju izvēles dēļ ir ievērojami, aplēsēm sasniedzot 0,1 līdz 0,3 procentus no IKP (12 miljardi euro līdz 37 miljardi euro). Komisija ir lūgusi dalībvalstis noteikt visbūtiskākās videi kaitīgās subsīdijas 2012. gadā un sagatavot plānus to pakāpeniskai likvidācijai. Pastāv lielas iespējas gūt progresu attiecībā uz vides nodokļiem, lai palīdzētu risināt šodienas un rītdienas problēmas, kas saistītas ar klimata pārmaiņām, ūdens nepietiekamību, energoapgādes drošību un vispārējiem resursu ierobežojumiem. Ja vides nodokļus īsteno budžetu neskarošā veidā, tie apvienojumā ar nodokļu pārbīdi no darbaspēka uzlabo resursu piešķiršanu, vienlaikus palielinot nodarbinātību. Komisijas 2011. gada priekšlikuma par Enerģijas nodokļu direktīvu pieņemšana atvieglos šo pārbīdi. Turklāt pareizu cenu noteikšana arī palīdzētu stimulēt jaunas nozares un ieguldījumus ekotehnoloģijās. 2011. gada Eiropas pusgadā vairākos konkrētām valstīm adresētos ieteikumos tika minēti jautājumi saistībā ar ilgtspējīgu izaugsmi, piemēram, enerģijas tirgu darbība un konkurence, tīklu starpsavienotāji un resursu efektivitāte. Līdz šim pirmās norādes par īstenošanu liecina, ka vairumā dalībvalstu ir gūts neliels progress ieteikumu izpildē. 3.4.„Eiropa 2020” pamatiniciatīva: Rūpniecības politika globalizācijas laikmetam Rūpniecības nozare bija vadībā, atveseļojoties no ekonomiskās krīzes: ražošana ir palielinājusies par aptuveni 15 % salīdzinājumā ar tās kritumu 2009. gada sākumā. Tomēr ekonomiskā atveseļošanās ES rūpniecībā pēdējo mēnešu laikā ir apstājusies, bet uzticēšanās uzņēmējdarbībai ir atgriezusies pie sava vēsturiskā vidējā rādītāja. Neskaidrība par Eiropas ekonomikas izredzēm un nemiers saistībā ar parāda krīzi euro zonā ir ietekmējis uzticēšanos rūpniecībai. Augstās enerģijas cenas un pastāvīgās grūtības piekļūt finansējumam arī negatīvi ietekmē atveseļošanās dinamiku. Tomēr ES rūpniecība patlaban ir labāk sagatavota palēninājumam ar mazākiem preču krājumiem un lielāku ražīgumu nekā 2008. gadā. Pamatiniciatīva par integrētu rūpniecības politiku globalizācijas laikmetam ietver 70 būtiskas darbības, daudzas no kurām Komisija jau īsteno. Piemēram, Komisija nodrošina padziļinātu novērtējumu par sekām, ko konkurencei un MVU rada tās jaunie politikas priekšlikumi ar vērā ņemamu ietekmi. Tas attiecas uz tādiem priekšlikumiem kā, piemēram, ETS pabalsti, lai risinātu oglekļa dioksīda emisiju pārvirzes risku un IV. Kapitāla prasību direktīva. Komisija arī ierosinās konkrētas darbības, lai mazinātu normatīvo slogu MVU, jo īpaši mikrouzņēmumiem. Iecerētās darbības ietver iespējamus atbrīvojumus mikrouzņēmumiem un maziem uzņēmumiem no spēkā esošā acquis; mazāku uzņēmumu uzlabotu līdzdalību ES regulējuma priekšlikumu izstrādē; mikrouzņēmumu dimensijas ieviešanu pastāvošajā MVU pārbaudē; un uzskaites saraksts par atbrīvojumiem un atvieglotiem režīmiem MVU un mikrouzņēmumiem Komisijas priekšlikumos jaunam ES regulējumam, to pieņemšanu ES likumdevējās iestādēs un to īstenošanu dalībvalstīs. Mazās uzņēmējdarbības akts Eiropai tika pārskatīts 2011.gada februārī, uzsverot uzlabotu pieeju finansējumam, labvēlīgāku normatīvo vidi un palīdzību MVU, kuri saskaras ar globalizācijas radītajām problēmām. Pēdējais minētais aspekts tika sīkāk attīstīts saistītos pēcpasākumos, piemēram, jaunajā stratēģijā, lai atbalstītu MVU internacionalizāciju, kas tika pieņemta 2011. gada novembrī. Pārskatā tika arī atgādināta vajadzība dalībvalstīm prioritizēt uzņēmējdarbības vidi, izmantojot lietpratīgu regulējumu, samazinot liekos noteikumus un atļaujas, ieviešot vienkāršākas procedūras ar e-pārvaldes starpniecību, kā arī samazinot jaunu uzņēmumu izveidošanai nepieciešamo laiku līdz 3 darbadienām. Komisija līdz 2011. gada beigām iesniegs rīcības plānu, lai uzlabotu MVU piekļuvi finansējumam. To papildinās priekšlikums atvieglot piekļuvi riska kapitālam visā Eiropā, izmantojot ES pasi, kas ļaus riska kapitāla fondiem piesaistīt kapitālu visās 27 dalībvalstīs, pamatojoties uz vienotu reģistrāciju. Paredzams, ka panākumu gadījumā šī iniciatīva varētu radīt līdz pat 315 000 papildu darbavietas un 100 miljardus euro papildu IKP. Komisija centīsies izskaust visus tos nodokļu režīmus, kas ir nelabvēlīgi pret pārrobežu riska kapitāla ieguldījumiem, un samazinās administratīvo slogu. Konkurences uzlabošanai visās ekonomikas nozarēs ir vajadzīgas ne tikai horizontālas, konkrētām nozarēm paredzētas preču un pakalpojumu tirgus reformas un konkurences noteikumu efektīva izpildes nodrošināšana, bet arī vispārēja iestāžu struktūra, kas veicina konkurenci visos līmeņos (ES, valstu, reģionālā un vietējā līmenī) ar nelielām izmaksām dalībvalstīm. Tas ietver efektīvu lomu konkurences iestādēm, nozaru regulatoriem un tiesu iestādēm, kurām uzticēta konkurences aizsardzība un veicināšana. Labi funkcionējoša civilā tieslietu sistēma ir svarīga saikne jebkurā iestāžu struktūrā, kas veicina konkurenci un izaugsmi. Rūpnieciskās inovācijas jomā Svarīgu pamattehnoloģiju augsta līmeņa darba grupa 2011. gada jūnijā iesniedza savu noslēguma ziņojumu ar konkrētiem ieteikumiem par šo tehnoloģiju izstrādi un ieviešanu. Šīm tehnoloģijām ir milzīgs tirgus potenciāls ar ikgadēju izaugsmes līmeni no 5 % līdz 16 % gadā līdz 2020. gadam, kā arī tās inovācijas un izaugsmes ziņā rada izšķiroši svarīgu domino efektu nozīmīgās pakārtotās rūpniecības nozarēs. Komisija jūnijā ierosināja arī būtisku Eiropas standartizācijas sistēmas modernizāciju, cita starpā ietverot standartus par pakalpojumiem Eiropas sistēmā un piešķirot lielāku atzīšanu IKT nozares specifikācijām. Komisija ir izvirzījusi dažas ar konkrētām nozarēm saistītas iniciatīvas, piemēram, kosmosa politikas stratēģijas pieņemšanu, kuras mērķis ir stiprināt Eiropas kosmosa nozari, vai no jauna uzsākt CARS 21 procesu, kas būs ieguldījums ES stratēģijā par "tīriem" un energoefektīviem transportlīdzekļiem. Elektrisko transportlīdzekļu ieviešanai ir vērā ņemams tirgus potenciāls, to skaitam pieaugot no 100 000 patlaban līdz vienam miljonam hibrīda transportlīdzekļu 2020. gadā, bet pilnībā elektrisku transportlīdzekļu tirgus, kā tiek prognozēts, līdz 2020. gadam sasniegs 750 000 vienības. Komisija arī turpina savus centienus risināt energoietilpīgu nozaru problēmas, jo īpaši uzsākot Oglekļa dioksīda nelielas emisijas sistēmu ilgtspējīgai rūpniecībai (SILC) un sekmējot minimālas oglekļa dioksīda emisijas tehnoloģiju izmantošanu, kā arī attīstot privātā un publiskā sektora partnerību, lai stimulētu inovāciju energoietilpīga procesa nozarēs. Balstoties uz pirmajiem rādītājiem, dalībvalstu centieni īstenot konkrētām valstīm paredzētos ieteikumus šajā jomā šķiet neviendabīgi. Ieteikumu īstenošana attiecībā uz MVU piekļuvi finansējumam ir diezgan slikta. Situācija ir nedaudz labāka attiecībā uz pasākumiem, lai uzlabotu uzņēmējdarbības vidi, piemēram, administratīvā sloga samazināšanu un administratīvās kapacitātes vai tiesu sistēmas efektivitātes uzlabošanu. Sešas no desmit dalībvalstīm, kuras saņēma ieteikumu uzlabot uzņēmējdarbības vidi, ir veikušas dažus pasākumus, tomēr vairumā gadījumu tie joprojām ir tikai daļēji.

3.5.„Eiropa 2020” pamatiniciatīva: Jaunu prasmju un darbavietu programma Nodarbinātības līmeņa palielināšana un darba ražīguma uzlabošana ir divi galvenie izaugsmes avoti līdzās kapitāla ieguldījumiem un inovācijai. Pašreiz ES ir 23 miljoni bezdarbnieku, kas atbilst 10 % no visiem iedzīvotājiem darbspējas vecumā. Nelielais ES bezdarba līmeņa uzlabojums kopš 2010. gada ir apstājies. Ilgtermiņa bezdarbnieku īpatsvars to personu kopskaitā, kuras meklē darbu, pārsniedz 40 % un ir pieaudzis par vienu trešdaļu salīdzinājumā ar 30 % līmeni, kas tika reģistrēts pirms diviem gadiem. Divpadsmit no piecpadsmit dalībvalstīs, par kurām ir pieejami dati, arvien vairāk iedzīvotāju dzīvo mājsaimniecībās ar ļoti zemu nodarbinātības intensitāti. Ekonomikas atveseļošanās bez jaunām darbavietām rada ne tikai būtiskas ekonomiskās un sociālās izmaksas, bet arī signalizē par strukturāliem trūkumiem darba tirgū, kas vājina izaugsmes potenciālu vidējā termiņā un ilgtermiņā. Konkrēti, prasmju nepiemērotība un trūkums kavē ekonomikas atveseļošanos. Neaizpildītu darbavietu skaits sāka palielināties no 2009. gada vidus, kamēr nekas neliecina par bezdarba situācijas uzlabošanos. Tas norāda uz darba tirgus nepiemērotību, piemēram, nepietiekamām prasmēm vai ierobežotu mobilitāti vismaz konkrētās nozarēs un reģionos. Mūžizglītības politika ir vitāli svarīga, lai dotu iedzīvotājiem darba tirgum atbilstīgas prasmes. 2000. gadā 22 % nodarbināto iedzīvotāju ES bija augsta līmeņa kvalifikācija, bet 29 % – zema kvalifikācija. 2010. gadā situācija bija pretēja. Līdz 2020. gadam 35 % darbavietu būs nepieciešama augsta kvalifikācija, un pieprasījums pēc zemas kvalifikācijas prasmēm samazināsies par 12 miljoniem darbavietu. Tomēr izglītības iegūšana pašreiz atpaliek no šā pieaugošā pieprasījuma pēc prasmēm pieejamajās darbavietās. Viens no septiņiem (14,41 %) jauniešiem vecumā no 18 līdz 24 gadiem ES pašreiz pamet izglītības sistēmu ar ne vairāk kā pirmā līmeņa vidējo izglītību un neiesaistās turpmākā izglītībā un apmācībā (skolu priekšlaicīgi pametušie), un daudziem ir kvalifikācija, kas neatbilst darba tirgus prasībām. Turklāt vairāk nekā viena piektdaļa visu bērnu neatbilst rakstpratības un skaitītprasmes pamatstandartiem (mērījumi veikti 15 gadu vecumā). Pamatiniciatīvas "Jaunu prasmju un darbavietu programma" ietvaros tiek izstrādāti politikas pasākumi, lai risinātu šīs problēmas. Labs progress ir panākts darbā pie 13 būtiskiem pasākumiem, piemēram ES prasmju panorāmas, kuras mērķis ir uzlabot pārredzamību darba meklētājiem, darba ņēmējiem, uzņēmumiem un/vai publiskām iestādēm, nodrošinot atjauninātas prognozes par prasmju piedāvājumu un darba tirgus vajadzībām līdz pat 2020. gadam, kuras publicēšana paredzēta 2012. gada oktobrī, kā arī pie tādām pamatiniciatīvas ietvaros paredzētām nozaru iniciatīvām kā rīcības plāns par darbaspēku veselības aprūpes jomā. Tiek gatavoti tiesību aktu priekšlikumi par ES darba tiesību pārskatīšanu. Sociālie partneri ir vienojušies risināt sarunas par Darba laika direktīvas pārskatīšanu. Tuvākajās nedēļās ir paredzēta divu tiesību aktu priekšlikumu paketes pieņemšana attiecībā uz darba ņēmēju norīkošanu darbā. Paredzams, ka Padome līdz 2012. gada pirmajai pusei sniegs ieteikumu sekmēt blakusizglītības un neformālās izglītības novērtēšanu, bet praktisks rīks, lai palīdzētu iedzīvotājiem reģistrēt savas darba un citas pieredzes procesā iegūtās prasmes, būs darbotiesspējīgs tiešsaistē līdz 2012. gada oktobrim. Komisijas paziņojumā 2012. gada otrajā pusē tiks plašāk aplūkota prasmju problēmas risināšana Eiropā. 3.6.„Eiropa 2020” pamatiniciatīva: Jaunatne kustībā Pašreizējā darba tirgus situācija ir īpaši būtiska jauniešiem, kuri saskaras ar bezdarba līmeni, kas pārsniedz 20 % un ir divreiz augstāks nekā visu iedzīvotāju kopējais bezdarba līmenis. Turklāt pastāvīgu darbavietu skaita samazināšanās krīzes rezultātā ir nesamērīgi skārusi jauniešus, un kaut gan jaunieši ir pārlieku pārstāvēti darbavietās ar pagaidu līgumiem, nesenā neto izaugsme šajā segmentā nav vērā ņemami nākusi par labu jauniešiem. Darbs ir uzsākts pie visiem politikas pasākumiem, kas ieplānoti saskaņā ar pamatiniciatīvu "Jaunatne kustībā". Daži nozīmīgākie pasākumi jau ir uzsākti, lai apkarotu jauniešu bezdarbu, piemēram, "Youth@work", kas ir informētības palielināšanas kampaņa, lai veidotu kontaktus starp jauniešiem un maziem uzņēmumiem (MVU), vai Eiropas vakanču uzraudzības rīks, kas apkopo atjauninātu informāciju par darbavietu vakancēm un kas var darboties arī kā agrās brīdināšanas rīks, kas signalizē par darba tirgus trūkumiem un neatbilstībām. Attiecībā uz izglītību 2011. gada 7. jūnijā tika pieņemts Padomes ieteikums par politiku, kas vērsta pret mācību un apmācības priekšlaicīgu pārtraukšanu, nosakot dalībvalstīm struktūru saskaņotai, visaptverošai un uz pierādījumiem balstītai politikai, lai novērstu skolas priekšlaicīgu pamešanu. Tagad tas būtu jāīsteno. Turklāt 2011. gada oktobrī Komisija pieņēma paziņojumu par augstākās izglītības sistēmu modernizāciju, kurš ietver priekšlikumu par Erasmus maģistra grāda studentu aizdevumu garantiju instrumentu, kura mērķis ir uzlabot maģistrantūras studentu mobilitāti visā Eiropā. Eiropas jauniešu nodarbinātības programmas mērķis ir nodrošināt spēcīgu politikas koordināciju Eiropas līmenī, ņemot vērā kopējos elastdrošības principus. Programmas pamatā ir četri pīlāri: 1) palīdzēt atrast pirmo darbu un sākt karjeru; 2) atbalstīt jauniešus riska grupā; 3) nodrošināt piemērotus sociālās drošības tīklus jauniešiem; 4) atbalstīt jaunos uzņēmējus un pašnodarbinātību. Programmas ietvaros Komisija ir ierosinājusi šādas konkrētas jomas, kurās dalībvalstīm jārīkojas: garantijas jauniešiem, lai nodrošinātu, ka visi jaunieši ir iesaistīti darbavietās, tālākizglītībā vai aktivizācijas pasākumos četru mēnešu laikā pēc skolas beigšanas; vienoti beztermiņa līgumi, lai samazinātu darba tirgus segmentāciju; bezdarba un sociālie pabalsti jauniešiem, izmantojot savstarpēju pienākumu pieeju. Saistībā ar topošo Jaunatnes iespēju iniciatīvu, ko Komisija iesniegs līdz gada beigām, būs vajadzīga turpmāka rīcība, lai atbalstītu pāreju uz darba tirgu, nodrošinātu vairāk prakses vietu un rosinātu mobilitāti. 3.7.„Eiropa 2020” pamatiniciatīva: Eiropas platforma cīņai pret nabadzību Papildus tam, ka šie mērķi ir vērtīgi paši par sevi, integrējošu darba tirgu un sabiedrību veicināšana ietekmē izaugsmi, radot labākus darba tirgus rezultātus, uzlabojot kopējo pieprasījumu un stiprinot uzticēšanos. Šīs trīs jomas ir arī trīs būtiski trūkumi, kas kavē stabilu atveseļošanos. Tajās dažās valstīs, par kurām jau ir pieejami dati par ienākumiem, kas atspoguļo ekonomikas krīzi, mājsaimniecību rīcībā esošie ienākumi ir būtiski samazinājušies. Turklāt ir zināmi pierādījumi, ka gan ienākumu radīta nabadzība, jo īpaši bērnu nabadzība, un nopietna materiālā nenodrošinātība ir arvien pieaugoša problēma vairākās dalībvalstīs. Kamēr ilgtermiņa bezdarba līmenis pieaugs un bezdarba pabalstu pietrūks, pastāv risks pieredzēt vērā ņemamu rīcībā esošo ienākumu kritumu, kas ietekmē personas, kas saņem mazus ienākumus. Patēriņa tieksme iedzīvotājiem ar zemiem ienākumiem mēdz būt augsta, jo viņiem lielākā daļa nopelnītā ir jāiztērē pirmās nepieciešamības precēm un pakalpojumiem. Šā iemesla dēļ jebkādi tālāki samazinājumi ienākumu sadalījuma zemākajā segmentā var paliekoši ietekmēt pašmāju pieprasījumu un līdz ar to arī izaugsmi. Tāpēc patērētāju iespēju uzlabošana arī ir nozīmīga, jo tā ļauj patērētājiem izdarīt optimālu patēriņa izvēli un tādējādi maksimāli palielina viņu labklājību. Norit darbs pie pamatiniciatīvas „Platforma cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību” 10 galvenajām darbībām. Dažas no tām šogad jau ir uzsāktas, piemēram, Jaunā Eiropas Integrācijas programma, lai atbalstītu dalībvalstu centienus veicināt trešo valstu pilsoņu aktīvu līdzdalību mūsu sabiedrībā, vai ES programma attiecībā uz romu integrācijas valsts stratēģijām. Sociālas uzņēmējdarbības iniciatīva tika pieņemta 2011. gada oktobrī, un tās galvenās darbības tiks ieviestas nākamo mēnešu laikā, sākot ar jaunu regulējumu par sociālajiem ieguldījumu fondiem, jauno ieguldījumu prioritāti sociāliem uzņēmumiem ierosinātajos struktūrfondos vai topošo regulas projektu par Eiropas fondu statusu. Nākamo mēnešu laikā ir paredzēts pieņemt Balto grāmatu par pensijām, kurā aplūkota pensiju ilgtspēja un piemērotība pēckrīzes kontekstā.

Lai apkarotu nabadzību un sociālo atstumtību, ir jāveic sociālās aizsardzības sistēmu modernizācija, ievērojot aktīvas iekļaušanas vispārējos principus. Konkrēti, publiskie pakalpojumi ir vitāli svarīgs elements, lai atbalstītu darba tirgus integrāciju un sociālo iekļaušanu. Turklāt piekļuvei efektīviem un lētiem pakalpojumiem ir būtiska loma privāto izdevumu samazināšanā un līdz ar to rīcībā esošo līdzekļu palielināšanā, mazinot ienākumu radītu nabadzību un nevienlīdzību. Saskaņā ar ESAO pētījumu par publiski sniegtajiem pakalpojumiem publisko pakalpojumu atdalīšana no mājsaimniecību ienākumiem par vērā ņemamu summu samazina nabadzības aplēses. Nabadzības riska līmenis būtiski samazinās – par gandrīz 40 %, ja tiek izmantots mainīgs nabadzības slieksnis, un gandrīz par 80 %, ja tiek izmantots fiksēts nabadzības slieksnis. Līdz ar to pabalstiem natūrā kopā varētu potenciāli samazināt nabadzības plaisu par vidēji 80 %. Tiek lēsts, ka to 30 miljonu Eiropas iedzīvotāju vidū, kuri ir vecāki par 18 gadiem un kuriem nav bankas konta, aptuveni 6,4 miljoniem reāli tiek liegts vai viņiem ir bail pieprasīt bankas kontu. Situācija ES attiecībā uz bankas kontu trūkumu ir ļoti dažāda, un Rumānijā un Bulgārijā aptuveni pusei respondentu nav bankas konta. Patērētāji bez bankas konta, iespējams, saskarsies ar problēmām attiecībā uz nodarbinātību, īpašuma īrēšanu un algu vai pabalstu saņemšanu un viņiem radīsies augstākas darījumu izmaksas. Komisijas Ieteikumā par piekļuvi pamatmaksājumu kontam sniegta sīkāka informācija par darbībām, kas jāveic, lai apkarotu finansiālo atstumtību. Mājokļa izmaksas un kvalitāte ir būtiski dzīves līmeņa un labklājības noteicēji, jo īpaši visneaizsargātākajiem iedzīvotājiem. To skaidri parāda ES rādītāji par mājokļa izmaksām un bezpajumtniecību. 2010. gadā 38 % nabadzības apdraudētu cilvēku tērēja vairāk nekā 40 % no saviem rīcībā esošajiem līdzekļiem par mājokli – vairāk nekā sešas reizes vairāk nekā pārējie iedzīvotāji (6 %). Vienlaikus mājokļa izmaksu daļa kopējos rīcībā esošajos līdzekļos pusei no nabadzības apdraudētu cilvēku sasniedza 32 % vai vairāk, kamēr pārējiem iedzīvotājiem šī daļa veido tikai 16 %. Ja mājokļa izmaksas tiek analizētas sīkāk, tad izrādās, ka īre un procenti par hipotēku veido tikai aptuveni 30 % no kopējām bruto mājokļa izmaksām, bet citi elementi – remonts, uzturēšana, kurināmais un citas dažādu veidu izmaksas – veido gandrīz 70 %. Saskaņā ar Komisijas Mājsaimniecību budžeta apsekojumu mājoklis, ūdens, elektrība, gāze un citi kurināmā veidi ir paši galvenie elementi mājsaimniecības izdevumos un atbilst 27,7 % no mājsaimniecības patēriņa. Mājokļa izmaksu un jo īpaši komunālo pakalpojumu ietekme uz nabadzības līmeni ir ļoti būtiska: ja rīcībā esošos līdzekļus definē pēc tam, kad ir atskaitītas mājokļa izmaksas, to iedzīvotāju īpatsvars ES kopumā, kuru ieņēmumi ir zemāki par 60 % no (jaunā) vidējā rādītāja, 2007. gadā pieauga no 16 % līdz 22 %. Tas norāda uz to, cik svarīgi ir pilnībā īstenot Direktīvu 2009/72/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu, tostarp 3. panta 8.punktu par vajadzību risināt enerģētisko nabadzību. 3.8.Iztrūkstošo posmu un trūkumu novēršana 3.8.1.Vienotā tirgus lielāka izmantošana Pēdējo divu desmitgažu laikā iekšējā tirgus izveide un robežu atvēršana bija divi no galvenajiem Eiropas ekonomiskās izaugsmes virzītājspēkiem. Iekšējā tirgus integrācijas ES aplēstā ietekme laikposmā no 1992. līdz 2006. gadam ir 2,75 miljoni radītu papildu darbavietu un 2,1 % papildu IKP izaugsmes. Šobrīd Eiropas iekšējā tirdzniecība atbilst attiecīgi 17 % un 28% no visas pasaules preču un pakalpojumu tirdzniecības. Par katriem EUR 1000 turības, kas radīta dalībvalstī, tiek lēsts, ka aptuveni EUR 200 ar tirdzniecības starpniecību dod labumu citām dalībvalstīm. 2011. gada aprīļa Vienotā tirgus aktā izklāstīti divpadsmit pasākumi, lai tālāk pabeigtu un padziļinātu iekšējo tirgu attiecībā uz piekļuvi finansējumam, iedzīvotāju mobilitāti, publisko iepirkumu, profesionālo kvalifikāciju, intelektuālā īpašuma tiesībām, patērētāju tiesībām, pakalpojumiem, tīkliem, digitālo vienoto tirgu, nodokļiem, normatīvo vidi uzņēmumiem, sociālo uzņēmējdarbību un sociālo kohēziju. Komisija jau ir iesniegusi 12 būtiskus Vienotā tirgus akta tiesību aktu priekšlikumus un izvirzīs atlikušos priekšlikumus līdz gada beigām (izņemot ierosinātos tiesību aktus par e-parakstiem, e-identitāti un e-autentifikāciju). Eiropas Parlamentam un Padomei būtu jāpiekrīt visiem šiem priekšlikumiem līdz 2012. gada beigām, lai to praktiskos ieguvumus varētu ātri sajust visā ES. Vienotā tirgus akta īstenošana ir būtiski svarīga, lai radītu Eiropas uzņēmumiem, jo īpaši MVU, labvēlīgu vidi un atjaunotu un stiprinātu patērētāju un darba ņēmēju uzticību, lai viņi varētu ar pārliecību izmantot vienotā tirgus piedāvātās iespējas. Komisijas ikgadējais patēriņa tirgu rezultātu apkopojums uzrauga tirgus visās ekonomikas nozarēs un palīdz noteikt tos tirgus, kuri nefunkcionē patērētāju labā. ES jau pastāv būtiska tirdzniecība ar pakalpojumiem: tā veido vairāk nekā pusi no pasaules pakalpojumu tirdzniecības, un vairāk nekā puse no tās ir tirdzniecība vienotā tirgus ietvaros. Tomēr pakalpojumu vienotais tirgus nav vēl atraisījis visu savu potenciālu. Neskatoties uz to, ka pakalpojumi veido vairāk nekā divas trešdaļas no ES IKP un nodarbinātības, pakalpojumi joprojām ir tikai viena piektdaļa no kopējās ES iekšējās tirdzniecības. Šķēršļi vienotajam tirgum pakalpojumu jomā daļēji ir iemesls zemajai konkurences intensitātei, kas savukārt ietekmē ražīgumu. Tādējādi joprojām ir lielas iespējas, ka iekšējais tirgus radīs papildu izaugsmi un darbavietas. 2011. gada Eiropas pusgadā lielākā daļa konkrētām valstīm paredzētu ieteikumu strukturālās politikas jomā bija saistīti ar pakalpojumu nozari, tostarp aicinājumi paātrināt Pakalpojumu direktīvas pilnīgu īstenošanu, lai likvidētu nepamatotus šķēršļus ienākšanai tirgū un tālākai profesionālu pakalpojumu atvēršanai. Pakalpojumu direktīva aptver plašu ekonomisko darbību loku, kas veido 45 % no ES ekonomikas, tostarp tādas lielas nozares kā mazumtirdzniecību, būvniecību, uzņēmējdarbības pakalpojumus, tūrismu un lielāko daļu reglamentēto profesiju. Pēc konservatīvām aplēsēm tā var nodrošināt izaugsmi līdz pat +1,5 % ES IKP apmērā. Līdz šim progress dalībvalstīs šķiet neviendabīgs – no nelieliem reformu centieniem līdz pilnīgam progresa trūkumam atkarībā no ieteikumiem. Lai pilnībā izmantotu direktīvas potenciālu, tagad ir jāpāriet no atbilstības nodrošināšanas uz konkurences virzītu darbību. Komisija turpinās analizēt īstenošanas kvalitāti un vajadzības gadījumā veikt oficiālus izpildes nodrošināšanas pasākumus. Komisija 2012. gadā arī ierosinās papildu darbības, lai padziļinātu vienoto tirgu attiecībā uz pakalpojumiem. Ārpus Pakalpojumu direktīvas pašreizējās darbības jomas ir citas nozares ar būtisku izaugsmes potenciālu. Piemēram, veselības un sociālā nozare laikposmā no 2000. līdz 2009. gadam radīja 4,2 miljonus darbavietu – vairāk nekā ceturtdaļu no visām radītajām darbavietām minētajā laikposmā. Tā veido 10 % no visām darbavietām tādās valstīs kā Dānija, Somija, Nīderlande un Zviedrija un rada aptuveni 5 % no kopējās ekonomiskās jaudas. Novecošanās palielinās pieprasījumu pēc šādiem pakalpojumiem un tāpēc būtu jāveicina to attīstība. Risināmie jautājumi ietver kvalificēta personāla trūkumu šajā nozarē vairākās dalībvalstīs, ierobežotu brīvību veikt uzņēmējdarbību dažādu nepamatotu vai nesamērīgu ierobežojumu dēļ un sarežģījumus profesionālās kvalifikācijas pārrobežu atzīšanā, kas skar šīs un citas nozares, tostarp izglītību, būvniecību, rūpniecību un uzņēmējdarbības pakalpojumus. Pieaugošais bezdarbs dalībvalstīs liks profesionāļiem meklēt darba iespējas citās dalībvalstīs, mainot mobilitātes modeļus Eiropas Savienībā. Gaidāmā modernizācija tiesību aktiem, kas atvieglo profesionālās kvalifikācijas atzīšanu, risinās to dalībvalstu vajadzības, kuras saskaras ar kvalificēta darbaspēka pieaugošu trūkumu, un vienlaikus atvieglos bezdarba radīto spiedienu. Visbeidzot, visu ieinteresēto personu uzticēšanās vienotajam tirgum tiks uzlabota, izmantojot politiku, kas nodrošina tiesisko regulējumu vispārējas nozīmes pakalpojumu darbībai (valsts atbalsts un publiskais iepirkums) un kas garantē to, ka konkurence un liberalizācija notiek reizē ar darba ņēmēju un iedzīvotāju sociālo tiesību ievērošanu. 1. logs. Pakalpojumu direktīvas īstenošana Pakalpojumu direktīvas īstenošana ir bijis pagrieziena punkts virzībā uz pakalpojumu vienotā tirgus uzlabotu darbību. Direktīvas rezultātā ir atcelts liels skaits ierobežojumu. Divus gadu laikā pēc direktīvas īstenošanas termiņa beigām sasniegumu ir bijis daudz. Ir atceltas simtiem diskriminējošu, nepamatotu vai nesamērīgu prasību (piemēram, atļaujas, tarifi vai ekonomisko vajadzību pārbaudes). Vairums dalībvalstu ir izveidojušas darbotiesspējīgus "vienotos kontaktpunktus". Tomēr direktīvas potenciālu pilnībā realizēt varēs tikai tad, ja visas dalībvalstis būs pabeigušas darbu, kas vajadzīgs tās pilnīgai īstenošanai. Tas vēl nav noticis. Lai pilnībā izmantotu direktīvas potenciālu, ir jāpāriet no atbilstības nodrošināšanas uz konkurences virzītu darbību. No 27 dalībvalstīm 24 valstis ir pabeigušas visu vajadzīgo tiesību aktu pieņemšanu. Austrijā, Vācijā un Grieķijā darbs ir sasniedzis nobeiguma stadiju, bet joprojām ir jāpieņem viens vai vairāki tiesību akti. Komisija 2011.gada 27.oktobrī nolēma nodot šīs dalībvalstis Eiropas Kopienu Tiesai par ES tiesību aktu neievērošanu. Komisija 2011. gadā palīdzēja tām dalībvalstīm, kurās bija izteiktas norādes par nepareizu vai nepilnīgu Pakalpojumu direktīvas īstenošanu, lai uzlabotu to īstenošanu. Komisija turpinās analizēt īstenošanas kvalitāti visās dalībvalstīs un vajadzības gadījumā veiks oficiālus izpildes nodrošināšanas pasākumus. Darbotiesspējīgi "vienotie kontaktpunkti" (PSC) tagad ir izveidoti 24 no 27 dalībvalstīm. Trijās dalībvalstīs ir notikusi kavēšanās: Rumānijā, Slovākijā un Slovēnijā. Tomēr pastāvošo vienoto kontaktpunktu funkcionēšana ir būtiski jāuzlabo. Vissvarīgākā atpalicība ir saistīta ar elektronisko procedūru pieejamību (t.i., iespēju pabeigt administratīvās formalitātes tiešsaistē). Tikai 1/3 dalībvalstu vērā ņemamu procedūru skaitu ir iespējams pabeigt tiešsaistē caur vienotajiem kontaktpunktiem. Bulgārijā, Īrijā un Maltā vienotie kontaktpunkti vispār nepiedāvā procedūru pabeigšanu tiešsaistē; deviņās dalībvalstīs tikai nelielu skaitu procedūru var kārtot tiešsaistē. Vairumā dalībvalstu lietotājiem no ārvalstīm joprojām ir ļoti grūti izmantot vienotos kontaktpunktus daļēji lingvistisku iemeslu dēļ (Austrijā, Francijā, Ungārijā un Itālijā, piemēram, vienotie kontaktpunkti ir pieejami tikai valsts valodā), kā arī tehnisku iemeslu dēļ: vairums dalībvalstu joprojām atzīst tikai valstī noteiktos līdzekļus pieteikuma veidlapas parakstīšanai vai personas elektroniskai identificēšanai. Kopumā vienotie kontaktpunkti ir jāpadara lietotājam labvēlīgāki un spējīgi labāk reaģēt uz uzņēmēju vajadzībām.

Centienu ietvaros uzlabot Pakalpojumu direktīvas īstenošanu 2012. gadā Komisija risinās dažādas problēmas, kas tika atklātas, veicot savstarpēju direktīvas novērtēšanu. Joprojām pastāv būtiski šķēršļi pārrobežu pakalpojumu sniegšanai, piemēram, saistībā ar konkrētām prasībām, ko dalībvalstis piemēro akciju turēšanai uzņēmumos vai kuras ierobežo pakalpojumu uzņēmumu juridiskās formas izvēli. Pastāv arī praktiski sarežģījumi, kas izriet no dalībvalstu plaši izmantotās iespējas rezervēt konkrētu pakalpojumu sniegšanu konkrētiem uzņēmumiem ar īpašu kvalifikāciju, it īpaši attiecībā uz pārrobežu tirdzniecību. Būtu jāveicina konkurence to pakalpojumu sniedzēju starpā, kuri izmanto platjoslas, enerģijas un transporta infrastruktūras. Ir jānodrošina taisnīga piekļuve izplatīšanas tīkliem, kā arī jāatvieglo jauna ienākšana tirgū, lai samazinātu pakalpojumu cenas uzņēmumiem. Lieku ierobežojumu likvidēšana attiecībā uz mazumtirdzniecības darba stundām var stimulēt jaunus ieguldījumus un palielināt patērētāju tēriņus. Trešās Pasta pakalpojumu direktīvas pilnīgai īstenošanai būtu jāpapildina šie centieni. 3.8.2.ES līdzekļu ietekmes maksimāla palielināšana Pašreizējos ekonomikas apstākļos Komisija uzsver vajadzību maksimāli izmantot esošos ES budžeta līdzekļus un ieviest reformētu daudzgadu finanšu shēmu, kas pilnīgāk atbalstīs „Eiropa 2020” mērķus. Pastāvošajām budžeta pozīcijām ir liels potenciāls nodrošināt vērā ņemamu izaugsmes palielinājumu ES. Tiešu ietekmi uz izaugsmi un darbavietām var radīt dažādi liela apjoma ieguldījumi ar Kohēzijas fonda un Eiropas Reģionālās attīstības fonda (KF un ERAF) starpniecību, jo īpaši, lai uzlabotu vidi, transporta infrastruktūru, enerģijas un platjoslas savienojumus. Līdzās šiem tiešajiem ieguldījumiem ERAF sniedz vērtīgu atbalstu uzņēmējdarbībai, ieguldījumiem uzņēmumos, inovācijā un pētniecībā, kā arī IKT uzņēmumiem. Eiropas Sociālais fonds (ESF) darbojas četrās prioritārās jomās: nodarbinātība, īpaši uzsverot nelabvēlīgu grupu un jauniešu nodarbinātību, prasmes un mūžizglītība, darba tirgus pielāgošanās spējas uzlabošana un sociālās iekļaušanas veicināšana. Daudzos gadījumos šis atbalsts ir pielāgots ieteikumiem, kas dalībvalstīm sniegti saistībā ar „Eiropa 2020” stratēģiju. Lai uzlabotu potenciālu radīt izaugsmi, ko piedāvā struktūrfondi, dalībvalstīm būtu jānodrošina finansējuma prioritāšu nomaiņa, lai novirzītu atbalstu konkrētām valstīm paredzētu ieteikumu virzienā vai uz tām jomām, kurām ir augsts izaugsmes potenciāls, izmantojot to programmās esošo elastību. Dažos gadījumos var būt nepieciešama pārplānošana, ja intensīvāks un tiešāks ES finansējuma izmantojums būtu noderīgāks, lai atbalstītu izaugsmes avotus. Pasākumi izaugsmes atbalstam ietver: –MVU likviditātes uzlabošanu finansiāli ierobežotā banku vidē, intensīvāk izmantojot JEREMIE finanšu instrumentus (aizdevumus, garantijas un riska kapitālu); –lielākus ieguldījumus ēku energoefektivitātē (kā tas tika darīts Francijā). Tas arī palīdzētu nodrošināt darbavietas būvniecības nozarē, kuru smagi skārusi krīze un kurā ir būtiska nepietiekami izmantota kapacitāte; –resursu efektivitātes stiprināšanu, ieguldot ekoinovācijā, atjaunojamā enerģijā un vides tehnoloģijās; –lielu projektu īstenošanas paātrināšanu konverģences reģionos (kā tas tika darīts Grieķijā); –tādu prioritāru projektu paātrinātas izpildes saraksta izveidošanu, kuri ir gatavi īstenošanai un var tieši sekmēt izaugsmi, lai aizstātu programmas, kuru sniegums ir būtiski zemāks par to potenciālu. Komisija ir gatava piedāvāt savu palīdzību šajā procesā, ko tā jau sniedz Grieķijai un Rumānijai; –pieejamo līdzekļu izmantojuma paātrināšanu, mainot programmas prioritātes, samazinot prioritāšu skaitu, ar mērķi uzlabot izaugsmes apstākļus un samazinot reģionālo atšķirību, kā nesen tika panākta vienošanās ar Itāliju kohēzijas rīcības plāna ietvaros. Jebkurā gadījumā visām dalībvalstīm ir jāsniedz ziņojums līdz 2012. gada beigām par rezultātiem un progresu kohēzijas politikas mērķu sasniegšanā un par tās ieguldījumu stratēģijā „Eiropa 2020”. Lai atbalstītu neizmantoto līdzekļu izmaksu fiskālu ierobežojumu laikos, Komisija 2011. gada 1. augustā ierosināja palielināt līdzfinansējuma likmes, lai palīdzētu dažām no ES visproblemātiskākajām tautsaimniecībām. Saskaņā ar priekšlikumu augstākas ES līdzfinansējuma likmes būtu pieejamas Grieķijai, Īrijai, Portugālei, Rumānijai, Latvijai un Ungārijai, lai virzītu izaugsmi un konkurenci veicinošus projektus katrā no šīm valstīm. Kopumā maksimālā paredzamā ietekme sasniegtu 2 884 miljonus euro. Padome un Eiropas Parlaments tiek aicināti pieņemt šo priekšlikumu steidzamā kārtā līdz gada beigām. Komisija gūst labus panākumus, izstrādājot plānu turpmākam ES budžetam, kas paredzēts izaugsmes stimulēšanai un darbavietu radīšanai atbilstoši „Eiropa 2020” stratēģijai. Ir pieņemti sīki izstrādāti priekšlikumi saistībā ar „Eiropas savienošanas” finanšu mehānismu un Kohēzijas politiku, Kopējo lauksaimniecības politiku un lauku attīstību, un drīz tiks pieņemti turpmāki priekšlikumi, t.i., attiecībā uz „Horizonts 2020”. Šo tiesību aktu pamatu papildinās tādi politikas dokumenti kā pārskatītās Visas Eiropas transporta un enerģētikas pamatnostādnes un priekšlikumi diviem Kopienas stratēģiskajiem satvariem 2012. gadā – viens par kopīgi pārvaldītiem līdzekļiem un otrs par pētniecību un inovāciju. Šajos dokumentos tiks prioritizētas jomas ES atbalstam un labāk saskaņotas dažādas ES finansējuma programmas. Būtisks elements daudzgadu finanšu shēmas priekšlikumos ir vajadzība nodrošināt efektīvus, izaugsmi veicinošus ieguldījumus no ES budžeta. Galvenie elementi Kohēzijas politikas priekšlikumos, kuros ņemti vērā šie mērķi, ir mehānismi tematiskam uzsvaram „Eiropa 2020” prioritātēs, resursu koncentrācija un jauni nosacījumu izpildes noteikumi, kas nodrošinās, ka ES finansējums ir vērsts uz rezultātiem un dalībvalstīm rada spēcīgus stimulus nodrošināt „Eiropa 2020” izaugsmes un darbavietu radīšanas mērķu efektīvu īstenošanu. Ar katru dalībvalsti tiks noslēgts partnerības līgums, lai nodrošinātu valsts un ES finansējuma abpusēju stiprināšanu. Paredzot „Eiropas savienošanas” finanšu mehānismu saskaņā ar daudzgadu finanšu shēmu, Komisija oktobrī ierosināja „Eiropa 2020” projektu obligāciju iniciatīvas izmēģinājuma posmu, kas sasniedz 230 miljonus euro. Šīs iniciatīvas mērķis ir mobilizēt ieguldījumus jomās, kas stimulēs izaugsmi un radīs darbavietas. Lielās un steidzamās infrastruktūras ieguldījumu vajadzības apvienojumā ar ilgiem izpildes laikiem projektu sagatavošanai prasa tūlītēju rīcību, lai risinātu finansējuma trūkuma problēmu. Laikā, kad publiskajos budžetos trūkst līdzekļu, ir steidzami vajadzīgi inovatīvi risinājumi, lai mobilizētu lielāku privāto ietaupījumu daļu un uzlabotu to finanšu instrumentu loku, kas ir pieejami enerģētikas, transporta un IKT projektiem. Infrastruktūras projektu samazināto iespēju piekļūt finansējumam dēļ ir vajadzīgi alternatīvi parāda finansēšanas avoti. Standartam attiecībā uz infrastruktūras projektiem ar komerciālu potenciālu vajadzētu būt ES finansējuma apvienošanai partnerībās ar kapitāla tirgu un banku nozari, jo īpaši ar Eiropas Investīciju Bankas (EIB) kā ar Līgumu izveidotas ES finanšu struktūras starpniecību. 3.8.3.Pasaules tirgus potenciāla izmantošana ES ekonomikas pamats joprojām ir vienotais tirgus, bet tirdzniecības īpatsvars izaugsmes veidošanā nekad nav bijis tik augsts kā tagad – 2010. gadā aptuveni 25 % ES izaugsmes radās starptautiskās tirdzniecības rezultātā. Īstermiņā lielākā ekonomiskās izaugsmes daļa veidosies ārpus Eiropas. Patiesībā līdz 2015. gadam 90 % no nākotnes ekonomikas izaugsmes tiks radīta ārpus Eiropas. ES izaugsmes potenciāls būs atkarīgs no spējas izmantot šīs izaugsmes sniegtās priekšrocības. Tomēr visātrāk augošie tirgi nav tik atvērti kā ES. Eiropas ārējās ekonomiskās attiecības ir labi attīstītas. ES turpinās tās attīstīt ar visiem partneriem, jo īpaši jaunattīstības valstīm, un pielāgot attiecības mainīgajiem apstākļiem. ASV un Ķīna ir ES vislielākie tirdzniecības partneri. ES ar stratēģiskajiem partneriem ir izstrādājusi jaunus un plašus instrumentus (ar ASV: TEC kā piemēru sadarbībai attiecībā uz elektriskajiem transportlīdzekļiem; ar Ķīnu: HED kā piemēru inovācijas jomā). Āzijas reģionā atrodas pasaules visstraujāk augošās tautsaimniecības. Āzijas reģionālā ekonomiskā integrācija ir strauja, un ES vēlas izmantot šo potenciālu un iespējas. Brīvās tirdzniecības nolīgums ar Indiju ir nozīmīgs ES stratēģijas pamatprincips. Āzija nav tikai vitāli svarīgs eksporta tirgus, tā ir arī būtisks elements ES piegādes ķēdēs. Attiecībā uz Krieviju ES intereses saistās ar Krievijas piesaistīšanu pasaules ekonomiskajai sistēmai un ar iespējamu brīvās tirdzniecības nolīgumu, un šādi nolīgumi tiek izskatīti attiecībā uz Mercosur un Japānu. Tirdzniecības programma ar tuvajām kaimiņvalstīm ir plašāka par izaugsmes un darbavietu veicināšanu, ietverot arī drošību un solidaritāti. Tomēr kaimiņu reģions ir ekonomisks faktors, jo tas ir piektais lielākais ES tirdzniecības partneris. Attiecībā uz Vidusjūras dienvidu valstīm ES uzmanību pievērsa brīvās tirdzniecības nolīgumiem un īstermiņa iniciatīvām. ES arī sadarbojas ar Ukrainu (DCFTA) un citām Austrumu partnerības valstīm. Iniciatīvā par precēm un izejmateriāliem tika ierosinātas darbības, lai nodrošinātu Eiropas rūpniecības piekļuvi izejmateriāliem pasaules tirgos un uzlabotu finanšu un preču tirgu pārredzamību.