LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 339/45

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai par lauksaimniecības produktu kvalitātes politiku”

COM(2009) 234 galīgā redakcija

(2010/C 339/10)

Ziņotājs: Kapuvári kgs

Eiropas Komisija saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 262. pantu 2009. gada 28. maijā nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai par lauksaimniecības produktu kvalitātes politiku”

COM(2009) 234 galīgā redakcija.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Lauksaimniecības, lauku attīstības un vides specializētā nodaļa atzinumu pieņēma 2009. gada 9. decembrī.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 459. plenārajā sesijā, kas notika 2010. gada 20. un 21. janvārī (20. janvāra sēdē), ar 145 balsīm par un 5 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi.

1.1. Sertifikācijas sistēmu lielais un strauji augošais skaits neveicina Eiropas Savienības kvalitātes politikas mērķu sasniegšanu. Tāpēc būtu ne tikai jāsaskaņo un jāvienkāršo esošās sistēmas, bet arī jāsamazina to skaits. EESK ierosina noteikt sistēmu, kurai būtu priekšroka Kopienas līmenī. Komisijai būtu jāizvēlas sistēma, kura ir vispiemērotākā šī mērķa sasniegšanai.

1.2. Eiropas Savienības kvalitātes politika ir nozīmīgs elements, kam ir vairākas daļas, kuras veido ļoti sarežģītu sistēmu. Tā kā kvalitātes politika ir cieši saistīta ar citiem kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) komponentiem, instrumentiem un mērķiem, šie aspekti ir jāņem vērā. Tomēr trīs svarīgākie jautājumi (informācija, konsekvence un vienkāršošana), kas jārisina, izstrādājot kvalitātes politiku, šo pieeju atspoguļo tikai šaurā nozīmē. EESK iesaka Komisijai, domājot par ilgtermiņa stratēģiju un ES lauksaimniecības un pārtikas nozares politiku, izmantot iespējas, kuras paver kvalitātes politika. Kvalitātes politika ir instruments, ko varētu izmantot vēl efektīvāk, lai radītu jaunus ieņēmumu avotus un lauksaimniekiem pavērtu jaunas iespējas konkurētspējas paaugstināšanai. Tajā pat laikā tā ir joma, kurā ir ievērojamas iespējas attīstīt iekšējo sadarbību pārtikas ražošanas ķēdē. Šāda sadarbība ir ļoti vajadzīga, jo stratēģiskie partneri, ņemot vērā ienākumu nevienādo sadalījumu pārtikas ražošanas ķēdē, arvien biežāk uzlūkot cits citu kā pretiniekus. Tas īpaši attiecas uz valstīm un nozarēm, kurās apstrādes process nav ražotāju rokās.

1.3. EESK 2008. gada 18. septembrī pieņēma atzinumu par tematu “Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par pārtikas produktu informācijas sniegšanu patērētājiem” (1). Minētajā atzinumā EESK pauda cerību, ka tiks noteikta arī obligāta prasība norādīt pārtikas produktu un pirmās apstrādes produktu izcelsmi, kā arī, novērtējot katru otrās apstrādes produktu atsevišķi, to ražošanā izmantoto sastāvdaļu izcelsmi.

1.4. Jo vairāk ES patērētāju ilgtermiņā apzināti izvēlēsies ES produktus, jo vieglāk būs prognozēt Eiropas lauksaimniecības un pārtikas nozares nākotni. Ņemot vērā tirgus atvēršanas procesu, ko sekmē sarunas Pasaules tirdzniecības organizācijā, ES lauksaimniecības nozares attīstībā šis aspekts ir viens no svarīgākajiem un, iespējams, vissvarīgākais. Tas būtu jāņem vērā, pielāgojot lauksaimniecības un pārtikas nozares produktu kvalitātes politiku.

1.5. Minēto apsvērumu dēļ ir īpaši svarīgi precizēt, ko laba “Eiropas kvalitāte” nozīmē patērētājiem. Tādēļ būtu lietderīgi izmantot speciālistu sagatavotu aptaujas lapu, lai veiktu apsekojumu, kura rezultātus varētu izmantot vispārējo pamatprincipu noteikšanai.

1.6. EESK uzskata, ka “Eiropas kvalitāti” var nodrošināt galvenokārt tāpēc, ka ir radīts Eiropas lauksaimniecības modelis. Eiropas lauksaimniecības modelis atspoguļo politiku, kas skar būtiskus un visai sabiedrībai nozīmīgus jautājumus. EESK atbalsta politiku, kas neparedz mainīt Eiropas lauksaimniecības modeli un atteikties no tā (2). EESK rosina atbilstoši reformēt kopējo lauksaimniecības politiku, lai lauksaimniecības nozarei nodrošinātu līdzvērtīgus konkurences apstākļus.

2. Vispārīgas piezīmes.

2.1. ES lauksaimniecības produktu kvalitātes politikai ne tikai jāsekmē KLP mērķu sasniegšana, bet arī, nosakot “Eiropas kvalitātes” prasības attiecībā uz pārtikas produktiem, īpaši jāveicina Eiropas lauksaimniecības un pārtikas nozares ilgtspējīga attīstība. Lai nodrošinātu ilgtspējību un saglabātu un attīstītu Eiropas lauksaimniecības un pārtikas ražošanas nozari, jāveicina informētība par “Eiropas kvalitātes” jautājumiem ne tikai vietējā, bet arī ārējā tirgū.

2.2. Šo mērķi nesasniegsim tikai ar patērētāju precīzu informēšanu par produktiem un to ražošanas procesu, un tāpēc ir jāvelta daudz vairāk pūļu. Jo vairāk ES patērētāju ilgtermiņā apzināti izvēlēsies ES produktus, jo vieglāk būs prognozēt Eiropas lauksaimniecības un pārtikas nozares nākotni. Ņemot vērā tirgus atvēršanas procesu, ko sekmē sarunas Pasaules tirdzniecības organizācijā, ES lauksaimniecības nozares attīstībā šis aspekts ir viens no svarīgākajiem un, iespējams, vissvarīgākais. Tam būtu jāpievērš uzmanība, pielāgojot lauksaimniecības un pārtikas nozares produktu kvalitātes politiku. Ārpus ES robežām vairāk jāstiprina vērtības, kas ir Eiropas lauksaimniecības modeļa pamatā.

2.3. Minēto apsvērumu dēļ ir īpaši svarīgi precizēt, ko laba “Eiropas kvalitāte” nozīmē patērētājiem. Tādēļ būtu lietderīgi izmantot speciālistu sagatavotu aptaujas lapu, lai veiktu apsekojumu, kura rezultātus varētu izmantot vispārējo principu noteikšanai.

2.4. Minēto apsvērumu dēļ ir īpaši svarīgi precizēt, ko laba “Eiropas kvalitāte” nozīmē patērētājiem. Arī tās produktu īpašības, kas nav izsakāmas skaitļos, var pielīdzināt citām produktu īpašībām un ņemt vērā, veidojot kvalitātes politiku. Jēdzienu “Eiropas kvalitāte” EESK izprot plašāk. Ar to jāsaprot vidi saudzējoša ražošana, dzīvnieku labturības prasību ievērošana, ilgtspējīgas ražošanas metodes un arī lauku vides saglabāšana.

2.5. ES pamatprincips ir nodrošināt priekšrocības tās dalībvalstīs ražotiem augstas kvalitātes pārtikas produktiem, taču pēdējā laikā šim principam nav veltīta pietiekama uzmanība. Priekšrocības ES dalībvalstīs ražotiem lauksaimniecības un pārtikas produktiem ir īpaši nozīmīgas, jo tie ir stratēģiski svarīgi produkti, kas vairo patērētāju uzticību un ietekmē viņu labklājību, ar nosacījumu, ka mēs saglabājam un uzlabojam ražošanas apstākļus. Šis jautājums ir īpaši svarīgs, ņemot vērā ienākumu nevienādo sadalījumu pārtikas ražošanas ķēdē, kā arī rentabilitātes samazināšanos un ar to saistītos draudus pārtikas kvalitātei un uzturvērtībai. Minētais jautājums ir vairāku ES iestāžu darba kārtībā, un tas ir cieši saistīts ar kvalitātes politiku jeb, precīzāk izsakoties, kompleksu pieeju šādai politikai (3).

3. Īpašas piezīmes.

3.1. Pašreizējie pasākumi lauksaimniecības produktu kvalitātes jomā.

3.1.1. Komisijas paziņojumā norādīts, ka būtisks lauksaimniecības produktu kvalitātes politikas mērķis ir informēt patērētājus par produktu īpašībām. Pēc Komitejas domām, Eiropas patērētāji atzīst, ka ES dalībvalstīs ražotie produkti atbilst pamatprasībām, taču viņi nav pilnībā informēti par citām šo produktu vērtīgajām īpašībām. Komisija atzīmē, ka šāda situācija ir izveidojusies tāpēc, ka kvalitātes politika tika izstrādāta pakāpeniski, atsevišķās nozarēs, dažādos laikposmos un dažādā mērā. Daži pasākumi nav pietiekami efektīvā vai pārskatāmā veidā izskaidroti sabiedrībai.

3.1.2. EESK atzinīgi vērtē un atbalsta centienus no dažādajiem instrumentiem izveidot vienotu sistēmu un izstrādāt visaptverošu politiku šajā jomā. Ne tikai jāpaaugstina efektivitāte, bet arī jāpanāk šādā veidā ražotu produktu cenu pieņemamība ES patērētājiem, lai viņi atzītu, ka šīs cenas ir pamatotas, un izvēlētos tieši šos produktus.

3.2. Politikas izstrāde.

3.2.1. EESK ar gandarījumu atzīmē, ka Komisijas rīkotās konsultācijas par kvalitātes politiku bija ļoti plašas un deva iespēju visiem ieinteresētajiem dalībniekiem piedalīties turpmākās attīstības stratēģisko pamatnostādņu izstrādāšanā.

3.2.2. Arī Komiteja uzskata, ka jārisina stratēģiskas nozīmes uzdevumi trīs jomās: informācija, konsekvence un vienkāršošana. Politika jāizstrādā tā, lai veicinātu vienkāršošanu un pārredzamību; taču vienlīdz svarīgi ir arī nodrošināt, ka visi pārtikas ražošanas ķēdes dalībnieki un it īpaši patērētāji var saņemt vajadzīgo informāciju.

3.2.3. Veidojot politiku šajā jomā, jācenšas samazināt ar kvalitātes politiku saistītās izmaksas, kas jāsedz ražotājiem un pārstrādātājiem, un nodrošināt, ka to līmenis nav pārāk augsts.

3.2.4. EESK 2008. gada 18. septembrī pieņēma atzinumu par tematu “Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par pārtikas produktu informācijas sniegšanu patērētājiem” (1). Minētajā atzinumā EESK pauda cerību, ka tiks noteikta arī obligāta prasība norādīt pārtikas produktu un pirmās apstrādes produktu izcelsmi, kā arī, novērtējot katru otrās apstrādes produktu atsevišķi, to ražošanā izmantoto sastāvdaļu izcelsmi.

Otrkārt, EESK uzskata, ka izcelsmes marķējums nedrīkst radīt papildu izmaksas pārtikas ķēdē, tam jānodrošina konkurences priekšrocība ražotājiem un ar to saistītajām prasībām jābūt izpildāmām. Var diskutēt par to, vai pašreizējais obligātais izcelsmes marķējums, piemēram, svaigai liellopu gaļai, nodrošina papildu vērtību patērētājiem.

3.3. ES pasākumi lauksaimniecības produktu kvalitātes jomā.

3.3.1. ES lauksaimnieciskajai ražošanai noteiktās prasības.

3.3.1.1. Lauksaimniecības produktu kvalitātes politikā svarīgs instruments ir ražošanai piemērojamo prasību sistēma. Viena no sistēmas raksturīgajām iezīmēm ir prasību sarežģītība. Minētā iemesla dēļ un tā kā sabiedrībā trūkst izpratnes par šādām prasībām, nevaram cerēt, ka patērētāji būs par tām sīki informēti. Turklāt daudzi saskaņā ar prasībām ražotie pārtikas produkti ir izejvielas, kas tiešā veidā nenonāk pie patērētājiem.

Treškārt, visiem ES lauksaimniekiem ir jāievēro ražošanas prasības. Atšķirība ir tā, ka tādas prasības nav jāievēro vairumam importēto produktu ražotāju. Tiek pārbaudīta visu ekoloģisko un sociālo prasību ievērošana (priekšnoteikums tiešo subsīdiju saņemšanai, tā dēvētā savstarpējā atbilstība); tomēr šī informācija ir mazāk būtiska patērētājiem. Svarīga ir ražošanas prasību sistēma, un jāatbalsta to ievērošana, lai nodrošinātu pārtikas produktu kvalitāti. Šī sistēma tomēr nav pietiekami efektīvs patērētāju informēšanas līdzeklis.

3.3.1.2. EESK piekrīt, ka ES teritorijā ražotie produkti parasti atbilst pamatprasībām; tāpēc uz šo atbilstību nav īpaši jānorāda. Atbilstības nodrošināšanai ir izveidotas un sekmīgi darbojas attiecīgas kontroles sistēmas. Būtu vēlams atgādināt ES patērētājiem, ka atbilstība prasībām vienmēr ir nodrošināta.

3.3.2. Tirdzniecības standarti.

3.3.2.1. Tirdzniecības standartiem parasti ir tehnisks raksturs, un Komiteja nevēlas tos vēlreiz analizēt, jo sīki izstrādātas piezīmes par tiem EESK izteica atzinumā, kas minēts turpmākajā sadaļā. Visām iesaistītajām personām bija iespēja izteikt viedokli plašā konsultāciju procesā.

Komiteja tomēr atzīmē, ka iepriekšējā punktā minētais “ES prasību ievērošanas” marķējums nav piemērotākais patērētāju informēšanas veids, jo tas būtu redzams gandrīz uz visiem produktiem, un tāpēc patērētāji nevarētu izdarīt apzinātu izvēli. No otras puses, ražošanas vietas marķējums un izcelsmes vietas norāde sniedz konkrētu informāciju par attiecīgo produktu un var rosināt pircējus to iegādāties. Iepazīstoties ar informāciju par pārstrādes produktiem, patērētājus galvenokārt interesē, kur ražots lauksaimniecības produkts, kas ir to galvenā sastāvdaļa, un norāde uz to, ka tas ražots ES, palielina attiecīgā produkta vērtību. Šie produkti gan apjomu, gan cenu ziņā saglabā pozīcijas tirgū pat pašreizējās ekonomiskās krīzes apstākļos.

3.3.2.2. EESK atbalsta iepriekš norādītajā paziņojuma sadaļā minētās ieceres regulējuma jomā. Jebkurai informācijai vai standartam jāatspoguļo realitāte un jāvairo patērētāju uzticība produktiem.

3.3.3. Ģeogrāfiskās izcelsmes norādes.

3.3.3.1. EESK analizēja šo jautājumu 2008. gadā pieņemtajā pašiniciatīvas atzinumā par tematu “Ģeogrāfiskās izcelsmes norādes un cilmes vietas nosaukumi” (4). Komiteja nav mainījusi minētajā dokumentā pausto viedokli un uzskata, ka tas ir jāņem vērā, iepazīstoties ar šo atzinumu.

3.3.3.2. Ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu sistēmas ieviešana bija veiksmīga iniciatīva, kas atbilda gan patērētāju, gan ražotāju un pārstrādātāju interesēm. Tāpēc Komiteja uzskata, ka jāsaglabā trīs jau izveidotās sistēmas ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrēšanai (vīniem, stipriem alkoholiskiem dzērieniem un lauksaimniecības un pārtikas produktiem), kā arī abi instrumenti — ACVN (aizsargāts cilmes vietas nosaukums) un AĢIN (aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde).

3.3.3.3. Komiteja īpaši atbalsta viedokli, ka uzņēmumiem, kuriem ir tiesības ražot produktus ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, būtu jāatļauj arī veikt pārbaudes. Īstenojot pasākumus, kas ir tālejošāki nekā izvirzītie mērķi, varētu panākt ciešāku sadarbību, kas veicinātu gan ražošanas, gan tirdzniecības efektivitāti. Tas ļautu izslēgt no ražošanas uzņēmumus, kas neievēro minētos noteikumus. EESK uzskata, ka jāveic grozījumi ES tiesiskajā regulējumā, lai dalībvalstis varētu atļaut organizācijām, ko tās nozīmē vai atzīst ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu pārraudzības, aizsardzības un/vai veicināšanas jomā, pielāgot ražošanas potenciālu tirgus prasībām, ievērojot taisnīguma un nediskriminācijas principu. Tādējādi varētu panākt labāku pievienotās vērtības sadali arī pārtikas apgādes ķēdē.

3.3.3.4. Ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzība starptautiskajā līmenī joprojām ir saistīta ar grūtībām. Tāpēc ir īpaši svarīgi, lai Eiropas lauksaimniecība saņemtu atbalstu no Eiropas Komisijas, kas ir viena no galvenajām dalībniecēm starptautiskajās tirdzniecības sarunās.

3.3.4. Tradicionālie produkti.

3.3.4.1. Komiteja uzskata, ka idejas par tradicionālo produktu sistēmas veidošanu nav pietiekami izstrādātas. Šāda sistēma būtu jāsaglabā, jo tā ir instruments Eiropas lauksaimniecības un pārtikas ražošanas tradīciju aizsardzībai.

3.3.4.2. Komiteja uzskata, ka jēdziens “tradicionālie produkti” noteikti ir jādefinē precīzāk. Tradicionālo pārtikas produktu ražošanā izmanto tradicionālās izejvielas, tehnoloģijas un sastāvdaļas. Kvalitātes atšķirības salīdzinājumā ar parastajiem produktiem panāk, lietojot īpašas ražošanas metodes (vietējās zināšanas). Attiecībā uz vietējiem produktiem šie faktori ir nesaraujami saistīti ar vietu, kur tie ražoti, un tāpēc formulējums “tradicionālie un vietējie produkti” būtu precīzāks.

3.3.4.3. Šāds formulējums izsaka, ka ražošanas metodes, kuru pamatā ir vietējo kopienu zināšanas un ieražas (vietējais raksturs), tiek izmantotas (tradīcija) ilgākā laikposmā (nodotas no paaudzes uz paaudzi). Tādējādi jēdzienam “tradicionālie un vietējie produkti” piemīt gan hronoloģiska (vēsturiska), gan telpiska (ģeogrāfiskai vietai raksturīga) dimensija. Tradīcijas atspoguļo arī vietējo kopienu dzīves kultūru. Tāpēc kultūra ir “tradicionālo un vietējo produktu” trešā dimensija. Iepriekš minētajā EESK atzinumā arī šis jautājums ir sīkāk iztirzāts, uzsverot ciešo saikni starp kvalitātes politiku un lauku attīstību — KPL otro pīlāru.

3.3.5. Bioloģiskā lauksaimniecība.

3.3.5.1. Eiropas līmenī ieviešot vienotu bioloģisko produktu logotipu, bioloģisko produktu ražotājiem nebūtu jākārto daudzās formalitātes, kuras saistītas ar līdzdalību dažādās sistēmās un kuru izmaksas ietekmē šo īpašo produktu cenas. Tas arī palīdzētu patērētājiem vieglāk atpazīt šādus produktus.

3.3.5.2. EESK atbalsta Komisijas paziņojumā minētos pasākumus, kas ļaus sasniegt šo mērķi.

4. Kvalitātes politikas regulējuma izstrāde Eiropas Savienībā.

4.1. Jauno ES noteikumu konsekvence.

4.1.1. Ražošanas metodes, kas nodrošina lielāku pievienoto vērtību un iespējas paaugstināt “Eiropas kvalitātes” līmeni, ir pamats, lai ES izstrādātu atbilstošu marķējuma sistēmu. Tādēļ EESK atbalsta visas šādas iniciatīvas.

4.2. Vadlīnijas privātajām un nacionālajām pārtikas produktu kvalitātes sertifikācijas sistēmām.

4.2.1. Pasākumiem attiecībā uz šādām sistēmām Eiropas Savienībā vajadzētu izpausties vienīgi vadlīniju veidā.

4.2.2. Privātu kvalitātes sertifikācijas sistēmu ieviešana nekādā ziņā nedrīkst izraisīt ražošanas izmaksu un/vai publisko nodokļu pieaugumu. EESK uzskata, ka sertifikācija būtu jāuztic publiskām struktūrām, kas ievērotu Eiropas noteikumus un normas, taču tā neiebilstu, ja sertifikācijas procesā sadarbotos publiskais un privātais sektors.

Brisele, 2010. gada 20. janvārī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) OV C 77, 31.3.2009., 81. lpp.

(2) OV C 368, 20.12.1999., 76.–86. lpp.

(3) Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Labāka pārtikas apgādes ķēdes darbība Eiropā”, COM(2009) 591 galīgā redakcija.

(4) OV C 204, 9.8.2008., 57. lpp.