LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 20/33

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 8. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 509/2006 par lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem kā garantētām tradicionālām īpatnībām

2010/C 20/09

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 509/2006 9. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

PIETEIKUMS GTĪ REĢISTRĀCIJAI

PADOMES REGULA (EK) Nr. 509/2006

“OVČÍ HRUDKOVÝ SYR – SALAŠNÍCKY”

EK Nr. SK-TSG-0007-0046-20.10.2006

1. Pieteikuma iesniedzējas grupas nosaukums un adrese:

Nosaukums: Družstvo – „Cech výrobcov ovčieho syra v Turci“ Adrese: Poľnohospodárske družstvo Turčianske Kľačany 271 038 61 Vrútky SLOVENSKO/SLOVAKIA Tel. +421 4343085213 Fakss +421 434308523 E-pasta adrese: tas_sro@stonline.sk

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Slovākija

3. Produkta specifikācija:

3.1. Reģistrējamais(-ie) nosaukums(-i):

“Ovčí hrudkový syr – salašnícky”

3.2. Vai nosaukums:

 ir specifiskas pats par sevi izsaka lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta specifiskās iezīmes

Produkta specifiku nosaka izejvielu īpatnības, t. i., aitas svaigpiens un tradicionālā ražošana ganu namiņos. Nosaukumā minētais apzīmējums “salašnícky” izsaka produkta specifiskās iezīmes, un tas ir atvasināts no vārda “salaš”, kas apzīmē ganu namiņu, kurā sieru gatavo, un tātad norāda arī saikni ar ražošanas vietu.

3.3. Vai ir lūgta nosaukuma rezervēšana atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 509/2006 13. panta 2. punktam:

 Reģistrācija ar nosaukuma rezervēšanu Reģistrācija bez nosaukuma rezervēšanas

3.4. Produkta veids:

1.3. grupa. Sieri

3.5. Tā lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums atbilstīgi 3.1. punktam:

“Ovčí hrudkový syr – salašnícky” ir siers, kas gatavots no ganu namiņos pārstrādāta aitas svaigpiena, raksturīgo garšu tas iegūst no fermentācijas laikā izmantotās tradicionālās tehnoloģijas un no tā, ka sieru veido ar roku, līdz tas iegūst klaipa formu.

Fizikālās īpašības

— Lodveidīgs, klaipa formā,

— Lielums – svars līdz 5 kg;

Ķīmiskās īpašības

— Sausna: vismaz 40 % no masas,

— Tauku saturs sausnā: vismaz 50 %,

— Skābums: pH 5,2–4,9;

Mikrobioloģiskās īpašības

Siers satur vairākus mikroorganismus, tostarp:

skābi veidojošus mikroorganismus – Streptococcus lactis, Leuconostos mesenteroides, Lactobacillus casei, Lactobacillus plantarum, raugus un pelējumus – Torulopsis candida, Geotrichum candidum, Geotrichum casei;

Organoleptiskās īpašības

— Ārējais izskats: sieram ir sausa un tīra virsma bez bojājumiem, griezuma vietā tam ir plāna garoziņa, neliels acojums un vietām mazas plaisiņas,

— Krāsa: virsa balta vai dzeltenīga, griezuma vietā balta vai iedzeltena,

— Garša un smarža: aitas piena produktiem raksturīgā maigā, nedaudz skābenā garša,

— Konsistence: stingra un elastīga.

3.6. Tā lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta ražošanas metodes apraksts, uz kuru attiecas nosaukums atbilstīgi 3.1. punktam:

Aitas piena savākšana

— Siera pagatavošanai pienu iegūst no veselām aitām (no to šķirņu aitām, kas ganītas un audzētas kalnos vai kalnu pakājēs), kas dabas vidē esošā aplokā (strunga) slauktas ar rokām. Pienu caur filtru savāc nerūsējošā tērauda slaucenē (tradicionāli pienu savāca koka slaucenē). Kad slaucene (geleta) ir pilna, tās saturu caur sietiņu, kurā ievietots kokvilnas filtrs, pārlej pienakannā (pienu var savākt arī mehāniski mobilā vai stacionārā slaukšanas zālē),

— Izslaukto pienu pienakannās pārvieto uz ražošanas telpām – ganu namiņu (salaš).

Piena pārstrāde sierā – aitas piena siera klaipa ražošana

— Savākto pienu pārstrādā tūlīt pēc izslaukšanas, kad tas pārvietots uz ražošanas telpām ganu namiņā, kur to no kannām pārlej īpašā traukā (putera), ko izmanto siera ražošanai; šajā procesā pienu atkal izkāš caur kokvilnas filtru. Siera gatavošanai izmanto koka trauku (putera) vai nerūsējošā tērauda trauku, kuram ir dubulta apakšējā daļa.

— Piena temperatūru paaugstina līdz 30–32 °C, pienam vai nu tieši pielejot karstu dzeramo ūdeni (tā temperatūra ir 50 °C), vai karsējot to karstā dzeramajā ūdenī traukā (putera) ar dubultu apakšējo daļu, vai pielejot verdošas aitas piena sūkalas.

— Kad temperatūra sasniegusi 30–32 °C, pastāvīgi maisot, pievieno mikrobiālo šķidro himozīnu, kura pamatā ir ar sāli stabilizēts Rhizomucor miehei pelējums un kura proporcija ir 40 ml uz 100 l piena (himozīna daudzumu nosaka ražotājs, ņemot vērā himozīna atšķaidījuma pakāpi). Izmantotā himozīna daudzums ir atkarīgs arī no slaukšanas perioda (piena kvalitātes, kas slaukšanas periodā mainās). Piens sarec 30 līdz 45 minūšu laikā pēc himozīna pievienošanas.

— Šādi izveidojušos piena recekli samaisa un sagriež ar arfas veida nazi tā, lai izveidotos 0,5 līdz 1 cm lieli graudi.

— Kad receklis sagriezts, tam pievieno līdz 65 °C atdzesētu uzvārītu dzeramo ūdeni, lai recekli uzkarsētu līdz 32–35 °C, tādējādi veicinot sūkalu atdalīšanos no graudiem. Recekli labi izmaisa un atstāj nostāvēties. Visā gatavošanas procesa laikā piena un sūkalu temperatūra nedrīkst nokrist zemāk par 29 °C.

— Nosēdušos recekli pēc 10 minūtēm ar roku saspiež un ar drānas palīdzību veido klaipu.

— Siera klaipu pakar uz āķa un ļauj tam aptuveni divas stundas notecēt.

— Kad siers notecējis, to pārvieto uz siltu uzglabāšanas vietu, nogatavināšanas telpu, kur notiek fermentācija. Auduma gabalā veidoto sieru pakar uz āķa un vēlāk novieto koka plauktos, kas konstruēti tā, lai sūkalas varētu notecēt.

— Fermentācijas laikā temperatūra telpā nedrīkst būt zemāka par 18–22 °C. Šādos apstākļos siers nogatavojas 2, maksimāli 3 dienās. Nogatavināšanas laikā kontrolē temperatūru.

— Kad ražošanas process pabeigts, siers ir gatavs pārdošanai. Pirms pārdošanas sieru iepako un marķē.

3.7. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta specifiskums:

— Tas ir produkts, kas gatavots jau gadu simtiem,

— Kalnos vai kalnu pakājēs saražotā piena kvalitāte (aitu ganīšana kalnu vai kalnu pakājēs, dzīvnieku barošana ar barību, kas iegūta no kalnos un kalnu pakājēs esošajām zālaugu platībām) veido produkta specifiskās iezīmes,

— Produktam ir tipiska smarža un garša (aitas piena produktiem raksturīgā maigā, nedaudz skābenā un tīrā garša),

— Produktam ir raksturīga klaipa forma,

— Produktu ražo noteiktā ierobežotā laikposmā pavasarī un vasarā,

— Produktu neražo rūpnieciski, to ar tradicionāliem paņēmieniem gatavo ganu namiņā (salaš),

— Produkts ir gatavots ar rokām, izmantojot tradicionālus paņēmienus (recekli apstrādā ar rokām).

3.8. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta tradicionālais raksturs:

Apzīmējums “Salašnícky” siera nosaukumā ir atvasināts no tradicionālās gatavošanas vietas – ganu namiņa (salaš). Siera tradicionālo raksturu veido tā tradicionālais sastāvs, ražošanas metode un pārstrāde.

Kā grāmatā Zázrivá raksta Huba, Zázrivá kalnieņu mazās aitkopības saimniecības nodarbojas galvenokārt ar aitas piena ražošanu; piens vienmēr pārstrādāts ganu namiņā (salaš), kurā viesiem kā delikatesi piedāvāja aitas piena siera gabalu (Martin: Osveta., 1988.).

Tradicionālo “Ovčí hrudkový syr – salašnícky” gatavoja no aitas svaigpiena, recinot to traukā (putera) 10 līdz 30 minūtes parasti 32 °C temperatūrā, pievienojot himozīnu (kľag). Sarecējušo pienu vispirms pakratīja, tad nolika to nostāvēties, visbeidzot recekli ievietoja drānā un saspieda kompaktā klaipā. Drānu, kurā atrodas siers, pakāra uz āķa, lai notek sūkalas.

Kad sūkalas bija notecējušas, siera klaipu izņēma no drānas un ar augšpusi uz leju uz vairākām dienām novietoja koka plauktā (podišiar), lai tas nožūst un nogatavojas. Kad siers bija nogatavojies, siera klaipus no ganu namiņa aiznesa uz aitu īpašnieku mājām (Podolák Ján: Slovenský národopis 25, 1977.).

XX gadsimtā “Ovčieho hrudkového syra – salašníckeho” un “Ovčieho salašníckeho údeného syra” siera ražošana izplatījās tajos Slovākijas kalnu apgabalos, kuros audzēja aitas.

“Ovčí hrudkový syr – salašnícky” un “Ovčí salašnícky údený syr” bija viens no Valahijas tradicionālās aitkopības piena produktiem, kura dēļ Slovākijas kalnu apgabalos audzēja aitas. Kā kulinārijas izstrādājumu to lietoja svaigu (sulīgs, salds) vai fermentētu, vai sausu, vai – ilgākai uzglabāšanai – kūpinātu. (Podolák Ján: Slovenský národopis 25, 1977.).

Rakstā “Z histórie Ovčieho mliekárstva na Slovensku”Prokop rakstīja: Valahijas kultūra šajā apgabalā joprojām ir saglabājusies mūsu aitu ganu darinātajos kokgriezumos; tās ietekme redzama lieliskajos izgrebtajos kausos, kurus izmantoja gani. (Slovenská spoločnosť pre racionálnu výživu, Bratislava, 1969.). Veidnes sirds vai pīles formā izmantoja, lai pagatavotu “Ovči salašnícky údený syr”.

Dr. Ján Balko – “Bryndziarsky priemysel na Slovensku” (izdevniecība Osveta, 1968.) – rakstīja: “Mums nav skaidru liecību par to, kas pagatavojis pirmo aitas piena siera klaipu, ne arī par to, kad tas noticis. Tomēr mēs droši varam uzskatīt, ka tas noticis pirms daudziem gadsimtiem, jo līdz 1914. gadam aitu audzēšana piena ieguvei daudz neatšķīrās no lauksaimnieciskās darbības tautu staigāšanas laikā”.

Darbā “Ovčie mliekárstvo a syrárstvo po novom” lasām: “… saražotās brinzas (bryndza) kvalitāte ir atkarīga galvenokārt no “Ovčí hrudkový syr – Salašnícky” kvalitātes” (Edícia Povereníctva SNR pre pôdohospodárstvo, Bratislava, 1966).

“Ovči hrudkový syr – salašnícký” un “ovči salašnícký údený syr” nosaukumu un ražošanas metodi izmantojuši arī Priechod pašvaldības gani, kuri XX gadsimta 60. un 70. gados strādāja Turiec apgabala ganu namiņos (Lamper un Ivanič, Priechod gani).

Jasenský kungs, gans no Dolné Jaseno atceras: “ “Ovčí hrudkový syr – salašnícky” un “Ovčí salašnícky údený syr” gatavoja kopš neatminamiem laikiem, bet tikai nelielos daudzumos, un tie bija galvenokārt paredzēti tiešam patēriņam ganu namiņos; tos arī pārdeva un turpina pārdot namiņu apmeklētājiem. Tie ir tradicionāla to slovāku delikatese, kas dzīvo kalnos vai kalnu pakājēs” (Jasensky kunga stāstījums, 1999.).

3.9. Prasību minimums un procedūras specifisko iezīmju pārbaudei:

Pārbauda šādus elementus:

— izmantotās izejvielas – to aitu svaigpienu, kuras ganītas kalnu un kalnu pakāju ganībās un kuras barotas ar barību no šīm platībām. Slaukšanas laikā veic vizuālu pārbaudi, pārbauda arī izslaukumu uzskaiti,

— ražošanu ganu namiņos un ražošanas sezonalitāti (no aprīļa līdz septembrim),

— tehnoloģiskajā procesā – piena temperatūru pirms piena sarecināšanas un manuālo recekļa apstrādi. Kad izveidots siera klaips, vizuāli pārbauda siera formu. Fermentācijas laikā uzrauga temperatūru glabāšanas telpā. Pārbaudi veic, pamatojoties uz pierakstiem par temperatūras rādītājiem fermentācijas laikā,

— galaprodukta fiziskos rādītājus – formu un svaru. Pārbaudi veic vizuāli, kā arī produktu nosverot,

— galaprodukta ķīmiskos rādītājus – sausnas saturu, tauku saturu sausnā. Ķīmisko rādītāju vērtībām jāatbilst lielumiem, kas noteikti specifikācijas 3.5. punktā. Pārbaudi veic, izmantojot laboratorijas analīzes,

— galaprodukta organoleptiskās īpašības – ārējais izskats un krāsa, krāsa griezuma vietā, smarža un garša, konsistence. Organoleptiskās īpašības pārbauda pēc tam, kad pabeigts siera gatavošanas tehnoloģiskais process. Pārbaudi veic, izmantojot galaprodukta sensorisku analīzi,

— palīglīdzekļu izmantošanu, tā ir atkarīga no ganu namiņā veikto darbību apstiprinājuma.

Pārbaudes, kuras īsteno specifikācijas ievērošanas pārbaudes iestāde vai institūcija, veic reizi gadā.

4. Iestādes vai institūcijas, kuras pārbauda atbilstību produkta specifikācijai:

4.1. Nosaukums un adrese:

Nosaukums: Štátna veterinárna a potravinová správa SR Adrese: Botanická 17 842 13 Bratislava SLOVENSKO/SLOVAKIA Tel. +421 260257427 E-pasta adrese: buchlerova@svssr.sk

Publiska  Privāta

4.2. Iestādes vai institūcijas konkrētie uzdevumi:

Minētā pārbaudes institūcija ir atbildīga par specifikācijas ievērošanu pilnā apjomā.