Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Eiropas pakts par klimata aizsardzībai paredzēto finansējumu”

(pašiniciatīvas atzinums)

(2019/C 62/02)

Ziņotājs: Rudy DE LEEUW

Pilnsapulces lēmums 15.2.2018. Juridiskais pamats Reglamenta 29. panta 2. punkts Atbildīgā specializētā nodaļa Lauksaimniecības, lauku attīstības un vides specializētā nodaļa Pieņemts specializētās nodaļas sanāksmē 5.10.2018. Pieņemts plenārsesijā 17.10.2018. Plenārsesija Nr. 538 Balsojuma rezultāts (par/pret/atturas) 172/4/1

1. Secinājumi un ieteikumi

1.1. EESK stingri atbalsta ANO pieņemto ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam, kas nostiprināta Parīzes nolīgumā. Taču pašreizējā situācijā, labākajā gadījumā, būtu iespējams samazināt temperatūras pieaugumu līdz 3 o C vai vairāk, būtiski pārsniedzot Parīzes nolīgumā paredzēto.

1.2. Līdztekus Eiropai ir vajadzīgs jauns impulss un jauns projekts, kura pamatā būtu nevis konkurence, bet drīzāk sadarbība un konverģence, kas apliecinātu konkrētu pievienoto vērtību, ko tā var sniegt iedzīvotājiem, jo īpaši jauniešiem. Tāpēc ir ļoti svarīgi pieņemt aktīvu Eiropas politiku un piešķirt skaidru virzību sociālekonomiskajam modelim, ko vēlamies nodrošināt pašlaik un jo īpaši nākamajām paaudzēm.

1.3. Eiropai ir jāapliecina, ka tā vienlaikus spēj nodrošināt labvēlīgu vidi tādu kvalitatīvu un labi atalgotu darbvietu radīšanai, kas atbilst vides prasībām, kā arī atveseļot reālo ekonomiku visu Eiropas uzņēmēju, darba ņēmēju un iedzīvotāju labā.

1.4. Taču milzīgs kapitāla daudzums tā vietā, lai sekmētu reālo ekonomiku, veido jaunus finanšu burbuļus, un iestādes, piemēram, SVF (Starptautiskais Valūtas fonds), ziņo, ka ir iespējama jauna krīze, kas varētu būt vēl postošāka nekā 2008. gadā ( 1 )

1.5. Jaunajai daudzgadu finanšu shēmai (2021–2027) ir jāatbalsta ekonomikas attīstība ( 2 ) un nodarbinātība ( 3 ) , jāsekmē ES mērķu sasniegšana un jāpalīdz līdz 2050. gadam pāriet uz mazoglekļa ekonomiku.

1.6. Uz mirušas planētas nebūs ne dzīvības, ne darbvietu, ne uzņēmējdarbības. Tādējādi klimata pārmaiņas paver iespēju radīt kvalitatīvas darbvietas, un tas jāizmanto, lai risinājums dotu labumu darba devējiem, darba ņēmējiem un pilsoniskajai sabiedrībai. Pielāgošanās kavēšana vai nekā nedarīšana varētu būtiski palielināt kopējās ar klimata pārmaiņām saistītās izmaksas ( 4 )

1.7. Komisija, Revīzijas palāta un Pasaules Banka min vienādas summas: lai sāktu rīkoties un sasniegtu 2030. gadam noteiktos ES mērķus, no 2021. gada Eiropas Savienībā būs jāiegulda 1 115 miljardi EUR gadā ( 5 ) . Minētie 1 115 miljardi EUR ietver lielu daļu pašreizējo ieguldījumu, kuri jāpārvirza ilgtspējīgas attīstības labā (zaļā novirzīšana). Bezdarbība izmaksātu 190 miljardus EUR gadā (t. i., 2 % no ES IKP) ( 6 )

1.8. Saskaņā ar daudzu ekonomistu un pilsoniskās sabiedrības politisko personību pausto nostāju ( 7 ) ir svarīgi sekmēt un atbalstīt visus projektus, kas var apvienot Eiropas spēkus darba ņēmēju, uzņēmumu un visu Eiropas pilsoņu interesēs. Tāds ir pakta par klimata aizsardzībai paredzēto finansējumu mērķis kvalitatīvu darbvietu radīšanai.

1.9. Pakta par klimata aizsardzībai paredzēto finansējumu nolūks ir pārvirzīt uz klimata pārmaiņu apkarošanu un reālās ekonomikas attīstību kapitālu, kas varētu radīt jaunu spekulatīvu cenu burbuli. Paktam ir vajadzīgi arī jauni finansējuma avoti, īpaši mazajiem un vidējiem uzņēmumiem. Tam būtu jākļūst par jaunu ceļvedi, lai nostiprinātu Eiropas vadošo lomu un par aicinājumu izveidot integrētu plānu (sadarbībā ar Ķīnu un Indiju – valstīm, kurām ir liela nozīme cīņā pret klimata pārmaiņām).

1.10. EESK uzskata, ka šim ceļvedim būs jāaptver visi klimata pārmaiņu apkarošanas politikas aspekti – taisnīga pāreja (pasākumi, kas jāveic pārmaiņu seku mazināšanai, kā arī kaitējuma un zaudējumu atlīdzināšanai) un reāla politika, kas būtu vērsta uz pielāgošanos klimata pārmaiņām. Pēc iespējas jāveicina izvēle par labu aprites ekonomikas modelim ( 8 ) un jāuzlabo tā tiesiskais regulējums. Tas viss būs jāfinansē ar budžetu, kas piemērots pašreizējo ieguldījumu pārvirzei (zaļā novirzīšana) un no jauniem pieejamiem finansējuma avotiem.

1.11. Šāda pāreja darba tirgū var ienest nepieciešamās pārmaiņas un var palīdzēt veidot kvalitatīvas darbvietas Eiropas sociālo tiesību pīlāra ietvaros ( 9 )

1.12. Ir ļoti svarīgi sociāli atbalstīt virzību uz ilgtspējīgas sabiedrības modeli, un ir nepieciešams rīcības plāns taisnīgai pārejai, lai neviens nepaliktu novārtā.

1.13. Šāda pāreja ietver ievērojamus ieguldījumus pētniecības un izstrādes, kā arī inovācijas jomā, lai stimulētu un atbalstītu inovatīvus projektus, kas atbilst Eiropas taksonomijai.

1.14. Tas nozīmē, ka nedrīkst atkārtot pagātnes kļūdas (subsīdijas degvielai un fosilās enerģijas pārmērīga izmantošana) un ir jāpārtrauc jebkāds atbalsts projektiem, kas kaitē klimatam un/vai ir pretrunā Parīzes nolīgumam.

1.15. Lai sasniegtu Parīzes nolīguma mērķus, būtiska klimata pārmaiņu apkarošanai paredzēto ieguldījumu daļa ir jārealizē privātajam sektoram papildus publiskajam finansējumam.

1.16. Pakts liek ieviest skaidru un prognozējamu Eiropas politikas satvaru, kas būtu paredzēts ilgākam laikam, un tā mērķis ir radīt ieguldījumu plānošanas drošību ( 10 ) . Šāds regulējums būs jāpapildina ar korekcijas mehānismiem uz robežām attiecībā uz produktiem, kuriem netiek piemēroti vienādi sociālie un vides standarti.

1.17. vienotu ES klasifikācijas sistēmu (taksonomiju) , lai saglabātu ilgtspējīgus projektus (un izslēgtu tos, kuri tādi nav) un uzskaitītu jomas, kurās ieguldījumiem var būt visspēcīgākā ietekme. Eiropas Parlaments šādu pieeju atbalsta un arī ierosina ieviest “zaļo marķējumu”. Šāds marķējums būtu jāpiešķir ieguldījumiem, kas atbilst ES taksonomijai un visstingrākajiem ilgtspējas standartiem ieguldījumu godīgas novirzīšanas perspektīvā EESK piekrīt Komisijas norādei, ka ļoti svarīgi ir izveidot, lai saglabātu ilgtspējīgus projektus (un izslēgtu tos, kuri tādi nav) un uzskaitītu jomas, kurās ieguldījumiem var būt visspēcīgākā ietekme. Eiropas Parlaments šādu pieeju atbalsta un arī ierosina ieviest “zaļo marķējumu”. Šāds marķējums būtu jāpiešķir ieguldījumiem, kas atbilst ES taksonomijai un visstingrākajiem ilgtspējas standartiem ieguldījumu godīgas novirzīšanas perspektīvā ( 11 )

1.18. Atbalstāmie projekti, kuri atbildīs Apvienoto Nāciju Organizācijas ilgtspējīgas attīstības mērķiem un kuriem vajadzīgi būtiski inovācijas, pētniecības un izstrādes līdzekļi, jāīsteno, izmantojot mehānismu, kas ļauj vizualizēt dažādos finansējuma avotus (t. sk. no nākamās daudzgadu finanšu shēmas), un ar dažādām darbībām: — pārvirzīt finansējumu uz ilgtspējīgiem ieguldījumiem, izmantojot “zaļo novirzīšanu” un šajā saistībā veicināt Eiropas Investīciju bankas (EIB) aizdevumu ar zaļo marķējumu, — izmantot Eiropas Centrālās bankas (ECB) kvantitatīvo mīkstināšanu kā finansējuma avotu, — līdz 40 % palielināt cīņai pret klimata pārmaiņām paredzēto Eiropas Stratēģisko investīciju fonda daļu, — ES ar savu rīcību jāapliecina, ka tā apzinās klimata pārmaiņu apkarošanas uzdevuma nopietnību; šim mērķim ir jāatvēl vidēji 40 % no tās vispārējā budžeta (DFS 2021.–2027. gadam), — Eiropas Kohēzijas fonda daļu palielināt virs pašreizējiem 20 %, — mobilizēt 3 % no pensiju un apdrošināšanas fondiem, — atbalstīt uzņēmumu, īpaši MVU, ieguldījumus pētniecībā un izstrādē, šim mērķim paredzot 100 miljardu EUR lielu budžetu, — ievērot finanšu palīdzības saistības pret dienvidu valstīm, kuras piedalās klimata pārmaiņu apkarošanā, — ES tirdzniecības nolīgumos ieviest patiešām saistošu klauzulu, kas ietvertu Parīzes nolīguma prasības.

2. Ievads

2.1. Līguma par Eiropas Savienību 3. pantā ir noteikts, ka ES ir jāveicina ilgtspējīga izaugsme, kas nekaitē videi. Klimata pārmaiņu jautājums nu ir kļuvis par absolūtu prioritāti, tostarp EESK skatījumā, un tas ir būtiski svarīgs kā visaptverošs rīcības plāns sabiedriskajām struktūrām, kā arī ekonomikas dalībniekiem, darba ņēmējiem un pilsoņiem. Attiecīgi ir jāorganizē un jo īpaši jāfinansē vērienīga pāreja ekonomikas, sociālajā un vides jomā ( 12 )

2.2. Tāpēc diskusijā, kas nesen ir uzsākta par nākamo ES daudzgadu finanšu shēmu laikposmam no 2021. gada līdz 2027. gadam, ir horizontāli jāintegrē jautājumi, kas saistīti ar klimata pārmaiņām un tā jāvērš uz prioritāro mērķi īstenot pāreju uz ilgtspējīgāku pasauli.

2.3. Šāda pāreja var ienest nepieciešamās pārmaiņas darba tirgū un var palīdzēt veidot kvalitatīvas darbvietas Eiropas sociālo tiesību pīlāra ietvaros.

2.4. Eiropai ir vajadzīgs jauns projekts, kas apliecinātu tās pievienoto vērtību un pierādītu, ka tā spēj nodrošināt labvēlīgu vidi kvalitatīvu un labi atalgotu darbvietu radīšanai, kā arī atjaunot reālu un ilgtspējīgu ekonomiku visu labā.

2.5. Eiropa būs daļa no risinājuma, jo, vienlaikus reaģēdama uz ilgtspējīgas attīstības sociālajiem, vides un ekonomiskajiem aspektiem, tā gūs no citiem starptautiskiem ekonomikas dalībniekiem atšķirīgus rezultātus.

2.6. Nesenos SVF, gan ESAO pētījumos tika kritizēts veids, kā 2008. gada finanšu krīzes pārvaldības nolūkā tika veikti ekonomikas pasākumi, kas privātpersonas, uzņēmumus un valdības piespieda noteikt budžeta samazinājumus.

2.7. Ir nepieciešami lielāki ieguldījumi inovācijā vai pētniecībā un izstrādē, lai pielāgotos jauniem sociāli ekonomiskiem izaicinājumiem, piemēram, enerģētikas pārkārtošanai, aprites un sadarbīgajai ekonomikai vai arī automatizācijai un lai novērstu darbvietu kvalitātes pazemināšanos.

2.8. Finanšu un sociālo krīzi papildina politikas krīze, bet dažās valstīs arī būtisks politiskās stabilitātes trūkums un vides krīze.

2.9. Tāpēc klimata pārmaiņas ir gan nepieciešamība, gan arī iespēja pārveidot mūsu ekonomiku, atbalstīt ilgtspējīgu izaugsmes modeli, efektīvāk cīnīties pret nevienlīdzību un stiprināt demokrātiju.

3. Konstatējumi

3.1. EESK stingri atbalsta ANO noteikto programmu 2030. gadam, kuras nolūks ir definēt ilgtspējīgas attīstības mērķu kopumu ar mērķi izskaust nabadzību, aizsargāt planētu, gādāt par cilvēktiesību aizsardzību un nodrošināt labklājību visiem. Minētās programmas pieņemšana iezīmē vēsturisku pāreju uz jaunu modeli, kas vērsts pret līdzsvara trūkumu ekonomikas, sociālajā un vides jomā universālas un integrētas pieejas ietvaros.

3.2. Parīzes nolīgumā paredzēts līdz 2100. gadam ierobežot globālo sasilšanu “krietni zem 2 o C atzīmes salīdzinājumā ar pirmsindustriālā laikmeta līmeni” un, ja iespējams, tiekties “temperatūras kāpumu iegrožot līdz 1,5 o C”. Taču saskaņā ar ANO datiem pašreizējā situācijā, labākajā gadījumā, būtu iespējams samazināt temperatūras pieaugumu līdz 3 o C (vai vairāk).

3.3. Klimata pārmaiņas rada ļoti augstas finansiālās izmaksas un lielus cilvēku zaudējumus, jo īpaši dabas katastrofu pieauguma dēļ – intensīvas svelmes periodi un ūdens līmeņa celšanās kopš 20. gadsimta sākuma visā pasaulē ir veicinājuši astoņu miljonu cilvēku nāvi un radījuši izmaksas 7 000 miljardu (ASV) dolāru apmērā ( 13 ) . Vērojams arī klimata bēgļu skaita pieaugums (250 miljoni līdz 2050. gadam). Attiecīgi arī vājākie ir pirmie nevienlīdzību palielinošo klimata pārmaiņu upuri. Taču, kā norāda SVF, nevienlīdzības padziļināšanās apdraud ilgtspējīgu ekonomikas izaugsmi ( 14 )

3.4. Ja nekas nemainīsies un netiks veikti nekādi pielāgošanās pasākumi, līdz 2080. gadam gaidāmās klimata pārmaiņas mājsaimniecībām visā ES ik gadu izmaksās 190 miljardus EUR (vienīgi izmaksas par apdrošināšanu, kura sedz klimata radīto kaitējumu) salīdzināmās cenās ( 15 )

3.5. Lai gan ir panākts zināms globālās sasilšanas un tās seku mazināšanas finansējuma progress, tas nav pietiekams. Ilgtspējīgas finanses un ekonomika ir jānosaka par politikas prioritāti – šajā nolūkā jo īpaši ir vajadzīgs skaidrs, stabils un stimulējošs politikas satvars, ar kuru būtu arī jāveicina tādu inovatīvu projektu īstenošana, kam ir augsta pievienotā vērtība un kas nekaitē videi.

3.6. Eiropa joprojām nav pilnībā atguvusies no 2008. gada finanšu krīzes, taču SVF jau brīdina par risku, ka var iestāties vēl smagāka un plašāka krīze nekā 2008. gadā ( 16 )

3.7. P. Larrouturou un J. Jouzel , no 2 200 miljardiem EUR, ko Eiropas Centrālā banka laidusi apgrozībā kopš 2015. gada, tikai 11 % ir iepludināti reālajā ekonomikā, savukārt 89 % ir veicinājuši spekulāciju un jaunu cenu burbuli Kā norādaun, no 2 200 miljardiem EUR, ko Eiropas Centrālā banka laidusi apgrozībā kopš 2015. gada, tikai 11 % ir iepludināti reālajā ekonomikā, savukārt 89 % ir veicinājuši spekulāciju un jaunu cenu burbuli ( 17 ) . Turklāt ESAO ir uzskaitījusi gandrīz 800 izdevumu un nodokļu atvieglojumu programmas, kas ieviestas 35 ESAO valstīs un sešās lielajās G20 jaunietekmes ekonomikās ( 18 ) un kas stimulē fosilo kurināmo ražošanu vai patēriņu, un ir pilnīgā pretrunā Parīzes nolīgumā paredzētajām nostādnēm.

3.8. Šāda finansējuma ievirze neatkarīgi no tā, vai to izraisa spekulācija vai ES noteiktajiem klimata pārmaiņu mazināšanas mērķiem pretēja rīcība, dārgi izmaksā visai Eiropas sabiedrībai gan ekonomikas, gan sociālajā un vides ziņā.

3.9. Eiropas Parlaments konstatē, ka daudzgadu finanšu shēma laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam ir apliecinājusi nespēju apmierināt pašreizējās vajadzības. Turklāt tā nereaģē uz vairākām krīzēm un jauniem izaicinājumiem (piemēram, lauksaimniecības, jauniešu nodarbinātības, ilgtspējīgu ieguldījumu un vides jomā). Tāpēc jaunā finanšu shēma ir jāizmanto šīs smagās problēmas risināšanai, proti, cīņai pret klimata pārmaiņām, un šajā procesā jārada kvalitatīvas darbvietas.

4. Iespējas

4.1. Lielo uzņēmumu vadītāji apzinās klimata pārmaiņu radītās iespējas. Vairāki no viņiem uzskata, ka uzņēmumiem ir jābūt daļai no risinājuma, un uzsver, ka tie, kuri izmantojuši mazoglekļa nozaru sniegtās iespējas, arvien vairāk ir ieguvēji.

4.2. o C. Uzņēmēji var radīt darbvietas un īstenot inovāciju un vienlaikus gan virzīties uz pārticīgu ekonomiku ar zemām oglekļa emisijām ( 19 ) , gan gūt peļņu. Jo īpaši svarīgi ir tas, ka “nulles emisijām” jāstājas spēkā līdz gadsimta vidum, lai sasniegtu mērķi saglabāt sasilšanu zem 2C.

4.3. Paktam par klimata aizsardzībai paredzēto finansējumu ir jāpalīdz nepieciešamību reaģēt uz klimata pārmaiņām pārveidot iespējā mainīt Eiropas rūpniecību un radīt jaunus uzņēmumus. Tāpēc ir svarīgi veikt būtiskus ieguldījumus reālajā ekonomikā, kā arī pētniecībā un izstrādē, lai radītu ilgtspējīgas un kvalitatīvas darbvietas.

4.4. Nesenās ekonomikas atlabšanas rezultātā vispārējais nodarbinātības līmenis Eiropas Savienībā ir palielinājies, savukārt bezdarbs ir samazinājies. Taču ilgstošs bezdarbs, arvien nestabilāka nodarbinātība, jo īpaši sievietēm, kā arī jauniešu bezdarbs joprojām rada lielas bažas. Notiekot pārejai uz ilgtspējīgu attīstību, dinamiskiem un inovatīviem uzņēmumiem būtu jāizmanto visas tiem pieejamās iespējas un, cik vien iespējams, jāpalīdz uzlabot stāvoklis bezdarba jomā.

4.5. Tāpēc Eiropas Savienībai kopā ar dalībvalstīm jārūpējas par koordinētas stratēģijas ieviešanu ar mērķi nodrošināt uzņēmējdarbības vidi, kas ir labvēlīga ilgtspējīgu un kvalitatīvu darbvietu radīšanai. Komisijai ir jāizskata iespēja no parāda aprēķiniem izslēgt ( 20 ) publiskos ieguldījumus, kas palīdz radīt kvalitatīvas darbvietas un visiem – uzņēmumiem un strādājošiem – labvēlīgu ekonomiku.

4.6. ES mudina dalībvalstis sadarboties. Tā atbalsta un novērtē dalībvalstu centienus, galvenokārt Eiropas pusgada, nodarbinātības pamatnostādņu un valsts politikas uzraudzības kontekstā (kopīgie ziņojumi par nodarbinātību, valstu reformu programmas un konkrētai valstij adresēti ieteikumi). Taču tai ir arī jāpanāk, lai šī politika saskanētu ar mērķiem, kas vērsti uz uzņēmēju, darba ņēmēju un Eiropas pilsoņu kopīgu labklājību.

4.7. ADEME ( 21 ) uzskata, ka tīrais ar klimatu saistītu darbvietu radīšanas potenciāls Eiropā ir no 5 līdz 6 miljoniem darbvietu līdz 2050. gadam, savukārt Komisija ir aprēķinājusi, ka līdz 2020. gadam atjaunojamo energoresursu jomā iespējams radīt 3 miljonus darbvietu.

4.8. Savukārt Vācijas darba devēju konfederācija ( BDI ) ziņo, ka var sasniegt mērķi līdz 2050. gadam samazināt CO 2 emisijas par 80 %, ja tai attiecīgā perioda laikā būtu pieejami 50 miljardi EUR gadā.

4.9. Var konstatēt pilnslodzes ekvivalenta darbvietu pieaugumu zaļajā ekonomikā (no 2,8 miljoniem 2000. gadā līdz 4,2 miljoniem 2014. gadā). Atsevišķas nozares ir ļoti dinamiskas – atjaunojamo energoresursu enerģija (1 miljons jaunu darbvietu kopš 2000. gada jeb + 182 %) vai atkritumu apsaimniekošana (no 0,8 miljoniem 2000. gadā līdz 1,1 miljonam 2014. gadā jeb + 36 %).

4.10. Tomēr ir būtiski, lai MVU, kā arī kooperatīvi un vismazākās organizācijas, kas darbojas visos vietējos līmeņos, arī varētu iesaistīties ilgtspējīgos projektos un lai finansējums tām tiktu piešķirts prioritāri. Tāpēc ir jānodrošina, lai piekļuve finansējumam šādām struktūrām nebūtu šķērslis ( 22 )

4.11. Turklāt ir svarīgi izvēlēties daudzlīmeņu pieeju un iesaistīt visus attiecīgos publiskā un privātā sektora dalībniekus, lai sekmētu un integrētu klimata pārmaiņu mazināšanā iesaistīto reģionu, pilsētu un kopienu tīklu iniciatīvas, plānus un darbības un Parīzes nolīguma īstenošanu, kā to vienā no nesenajiem atzinumiem norādījusi Eiropas Reģionu komiteja ( 23 )

4.12. Visbeidzot, paktā par klimata aizsardzībai paredzēto finansējumu, mobilizējot šim mērķim visu publiskā un privātā sektora enerģiju un labo gribu, būs jāņem vērā Komisijas ierosinātie atbalsta pasākumi, piemēram, taksonomija (klasifikācija), institucionālo ieguldītāju pienākums integrēt ilgtspējas aspektu, informācija ieguldītājiem, banku pašu kapitāla pārkalibrēšana, pārredzamības nostiprināšana uzņēmumu publicētās informācijas jomā vai ES marķējums (ko ierosinājis Eiropas Parlaments).

5. Dažādie finansējuma avoti un veicamās darbības

Pārvirze (zaļā novirzīšana) un jauni finansējuma avoti

5.1. Eiropas Komisija un Revīzijas palāta norāda uz vieniem un tiem pašiem skaitļiem, piekrītot, ka klimata pārmaiņu un to seku mazināšanai ir vajadzīgi aptuveni 1 115 miljardi EUR gadā.

5.2. Šajā 1 115 miljardu EUR finansējumā laika posmam no 2021. līdz 2030. gadam ir jānošķir ( 24 ) divas finansējamo projektu kategorijas: — no vienas puses, projekti, kas rada peļņu no kapitāla ieguldījuma un ir saistīti ar EIB un publisko attīstības banku (25), privāto banku, pensiju un apdrošināšanas fondu vai valsts ieguldījumu fondu intervences jomām, — no otras puses, projekti, kam vajadzīgas publiskās subsīdijas, kuras jāfinansē ar ES ieguldījumu.

5.3. Tas nozīmē, ka pašreizējais finansējums pilnībā vai daļēji ir jānovirza ilgtspējīgiem ieguldījumiem, t. i., “jāzaļina” ES finanšu shēma un jāpiešķir finansējums klimata pārmaiņu seku mazināšanai. Tas attiecas uz šādiem finansējuma veidiem: — EIB aizdevumi: privātās bankas varētu ar EIB palīdzību finansēt ES taksonomijai (klasifikācijai) atbilstošus ieguldījumus, — ECB naudas līdzekļu radīšana, novirzot ar kvantitatīvo mīkstināšanu radīto naudas masu reālai un ilgtspējīgai ekonomikai – 50 % no kvantitatīvās mīkstināšanas gadā ik gadu ļautu atbrīvot simtiem miljardu EUR, — 40 % (pašlaik 20 %) no Eiropas Stratēģisko investīciju fonda (EIB un Komisija) būtu jāatvēl globālās sasilšanas un tās seku mazināšanai, tostarp sociālajā un izglītojošajā aspektā, — ES ar savu rīcību jāapliecina, ka tā apzinās klimata pārmaiņu apkarošanas uzdevuma nopietnību un šā mērķa sasniegšanai jāatvēl vidēji 40 % no tās budžeta, jo īpaši no Eiropas Kohēzijas fonda, kura budžetā laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam klimata pārmaiņu apkarošanai paredzēti tikai 20 % līdzekļu, — papildinot minēto finansējumu, globālās sasilšanas mazināšanai būtu jāatvēl 3 % no pensiju un apdrošināšanas fondu ieguldījumiem.

5.4. Īpašas pūles ir jāvelta pētniecības, attīstības un profesionālās apmācības jomai: šim mērķim vien katru gadu ir jārezervē 100 miljardi euro. Komiteja laikus sagatavos priekšlikumus lēmuma pieņemšanai par to, kuru(-us) instrumentu(-us) izmantot, lai papildinātu pašreizējo un turpmāko šim nolūkam nepieciešamo finansējumu.

Veicamās darbības

5.5. Klimata pārmaiņu mazināšanas nolūkā iespējams izmantot daudzus finanšu instrumentus, taču finansējuma pietiks tikai tad, ja Eiropai būs konsekvents plāns ar skaidru ilgtermiņa virzību ( 26 ) . Šādā plānā būtu jāņem vērā turpmāk minētie elementi.

5.5.1. Būs jāizveido skaidrs, stabils un ilgtermiņa politikas satvars. Tas nozīmē, ka būs jārada plānošanas un ieguldījumu drošība, jo nekas nemazina iesaistīšanos tik ļoti kā nedrošība kopā ar pastāvīgu virziena maiņu politikas izstrādē.

5.5.2. EIB kopš 2018. gada janvāra ir kļuvusi par lielāko “zaļo” obligāciju izdevēju pasaulē. Lai ļautu tai sniegt aizdevumus ar nosacījumiem, kas būtu vēl labvēlīgāki to projektu īstenotājiem, kuri saistīti ar paktu par klimata aizsardzībai paredzēto finansējumu, varētu pieņemt šādus divus pasākumus: — vispirms būtu jāpaplašina Investīciju plāns Eiropai, to vēršot uz attiecīgajiem projektiem, kas ļautu EIB saņemt Eiropas Stratēģisko investīciju fonda garantiju, — pēc tam EIB varētu saņemt papildu finansējumu no ECB. EIB jau ir piekļuve ECB aktīvu iegādes programmai, taču tā attiecas tikai uz ļoti ierobežotu daļu. Tomēr, ņemot vērā paredzētās summas, EIB ātri saskartos ar pašu kapitāla fondu īpatsvara problēmu. Tāpēc varētu iedomāties, ka EIB varētu kļūt par ilgtspējīgas attīstības banku, kas galvenokārt finansē enerģētikas pārkārtošanu, ekoloģisko mobilitāti un inovāciju, un atteikties no to tradicionālo projektu finansēšanas, kuriem joprojām ir veltīta liela daļa tās aizdevumu.

5.5.3. Būs jānosaka nozares, kurās šādi budžeti būtu vislabvēlīgākie un izmaksu un ieguvumu ziņā visizdevīgākie videi, iedzīvotājiem un ekonomikai (enerģētika, mājokļi, lauksaimniecība, mobilitāte, transports, reciklēšana, ūdens u. c.). Kaut arī ir vajadzīga taisnīga piekļuve tīklam, svarīgi ir ņemt vērā, ka dažas nozares ir pietiekami rentablas un tām nav vajadzīgas papildu subsīdijas (piemēram, saules fotoelementi).

5.5.4. Būtu jāpastiprina ne vien EIB rīcības apjoms, bet arī tās spēja uzņemties lielāku risku. Tādējādi EIB ieguldījums klimata pārmaiņu mazināšanā, ko tā īsteno, atbalstot jaunas un augošas nozares, tostarp arī nelielas, būtu noderīgāks, nekā piešķirot miljardiem EUR saules un vēja enerģijas nozarei, kuru jau plaši finansē privātais sektors.

5.5.5. Kā ierosinājusi Komisija, jebkādam finansējumam ir jāatbilst kopīgai ES taksonomijai (klasifikācijai). EESK kā pilsoniskās sabiedrības pārstāvei būtu jāpiedalās šādas klasifikācijas praktiskās kārtības izstrādē.

5.5.6. Pēc iespējas jāveicina izvēle par labu aprites ekonomikas modelim un jāuzlabo tā tiesiskais regulējums. Aprites ekonomikai ir jānodrošina, ka, pārstrādājot priekšmetus un dārgmetālus, izdotos samazināt un ar laiku pat apturēt dabas resursu ieguvi (mobilie tālruņi tiek pārstrādāti tikai 3 % apmērā, citi priekšmeti netiek pārstrādāti vispār). Dārgmetāli, piemēram, kobalts un litijs, ko izmanto nākotnes produktu ražošanā, ir pieejami tikai nelielā daudzumā salīdzinājumā ar turpmākajām vajadzībām transportlīdzekļu elektrifikācijai un elektroenerģijas uzglabāšanai kopumā, un šādu dārgmetālu ražošanas apjoms neatbilst gaidāmajām vajadzībām.

5.5.7. Būs jāatbalsta arī ieguldījumi ēku energoefektivitātes jomā. Ēkas rada 30 % no CO 2 emisijām (it īpaši jāņem vērā, ka ieguldījumi ātri sniedz atdevi). Būs arī vajadzīgas pilnībā savienotas elektrolīnijas un gāzes vadi, lai izveidotu integrētu Eiropas enerģētikas tirgu, kas savienots ar Āfriku un Tuvajiem Austrumiem.

5.5.8. Jacques Delors institūts Gādājot par taisnīgu un sociālu pāreju, kas paredzēta Parīzes nolīgumā un ko atbalstainstitūts ( 27 ) , daļa finansējuma būs jāatvēl pielāgošanās fondam, kas paredzēts reģioniem un darba ņēmējiem, kurus ietekmē pārejas posmā esošās nozares. Šajā nolūkā būtu lietderīgi būtisku daļu no Eiropas Kohēzijas fonda reģioniem paredzētā finansējuma piešķirt klimata mērķiem un to pozitīvajai sociāli ekonomiskajai ietekmei. Pielāgošanās fondā, ar ko atbalsta pāreju, būs arī jāparedz atbalsts tiem darba ņēmējiem, kuri pārkvalificējas. Tā vietā, lai tikai pakļautos pārmaiņām, būs arī tās jāprognozē un daļa budžeta jāpiešķir inovācijai, kā arī pētniecībai un izstrādei nozarēs, kas būs norādītas kā prioritāras.

5.5.9. Katrā brīvās tirdzniecības nolīgumā sociālās un vides klauzulas būtu jāpapildina ar saistošu apņemšanos pildīt Parīzes nolīgumu. (Tas attiektos uz visiem potenciālajiem ES tirdzniecības partneriem, jo Parīzes nolīgumu ir parakstījušas 195 no 197 ANO loceklēm).

5.5.10. Lai uzsvērtu šīs darbības ārkārtīgi lielo politisko nozīmi, šāda budžeta un finanšu līdzekļu rezervēšana būtu jāpanāk, izmantojot mehānismu, kas ļautu reāli un pārredzami vizualizēt attiecīgos līdzekļus.

5.5.11. Turklāt, lai gan tas nav tieši saistīts ar Eiropas klimata aizsardzības finansēšanas fondu, ES ir jāievēro savas starptautiskās politiskās saistības (šīs saistības tā uzņēmās ANO 2009. gada konferencē par klimata pārmaiņām), saskaņā ar kurām līdz 2020. gadam klimata pārmaiņu mazināšanai Āfrikā un Vidusjūras reģionā ir jāmobilizē 100 miljardi ASV dolāru gadā.

Briselē, 2018. gada 17. oktobrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Luca JAHIER

(1) https://www.theguardian.com/business/2018/oct/03/world-economy-at-risk-of-another-financial-crash-says-imf; IMF: Global Financial Stability Report October 2018.

(2) EESK atzinuma par tematu “Daudzgadu finanšu shēma” 3.1.8. punkts (pieņemts 2018. gada 19. septembrī, Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

(3) EESK dokuments “ECO specializētās nodaļas prioritātes 2018. gadam un pēc tam”.

(4) ESAO, The Economic Consequences of Climate Change (Klimata pārmaiņu ekonomiskās sekas), 2.9.2016.

(5) Eiropas Komisija, Impact assessment accompanying the document “Proposal for a Directive of the European Parliament and of the Council amending Directive 2012/27/EU on Energy Efficiency” (Ietekmes novērtējums, kas papildina dokumentu “Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai, ar ko groza Direktīvu 2012/27/ES par energoefektivitāti”), SWD(2016) 405 final/2, 6.12.2016., 22. tabula (scenārijs EUCO30, avots: modelis PRIMES);

Revīzijas palāta, https://www.euractiv.fr/section/climat/news/la-cour-des-comptes-fustige-linefficacite-de-la-politique-climat-de-lue/.

(6) Ciscar, M. un citi, Climate Impacts in Europe – The JRC PESETA II Project (Klimata ietekme Eiropā – JRC projekts PESETA II), 2014.

(7) https://www.pacte-climat.eu/en/the-first-signatories-of-the-call/

(8) EESK atzinums “Investīcijas gudrā, novatoriskā un ilgtspējīgā rūpniecībā” (OV C 227, 28.6.2018., 70. lpp.).

(9) EESK atzinums par Eiropas sociālo tiesību pīlāru (OV C 125, 21.4.2017., 10. lpp.).

(10) EESK atzinums par tematu “Koalīcija Parīzes nolīguma izpildei” (OV C 389, 21.10.2016., 20. lpp.).

(11) 2018. gada 4. maija ziņojums [2018/2007(INI)] par ilgtspējīgām finansēm, referente: Molly Scott Cato.

(12) EESK atzinums par tematu “Rīcības plāns finanšu ilgtspējai” (skatīt šā Oficiālā Vēstneša 73. lpp.).

(13) James Daniell pētījums, Karlsrūes Tehnoloģiju institūts, 2016. gada aprīlis.

(14) https://blogs.imf.org/2017/02/22/the-imfs-work-on-inequality-bridging-research-and-reality/

(15) Ciscar, M. un citi, Climate Impacts in Europe – The JRC PESETA II Project (Klimata ietekme Eiropā – JRC projekts PESETA II), 2014.

(16) https://www.theguardian.com/business/2018/oct/03/world-economy-at-risk-of-another-financial-crash-says-imf; IMF: Global Financial Stability Report October 2018.

(17) “Lai novērstu haosu klimata un finanšu jomā” (P. Larrouturou un J. Jouzel, izdevniecība Odile Jacob).

(18) ESAO 2015. gada atbalsta pasākumu fosilajam kurināmajam saraksts.

(19) Unilever vadītājs Paul Polman un Schneider Electric vadītājs un Globālā līguma priekšsēdētājs Francijā Jean-Pascal Tricoire Uzņēmējdarbības un klimata samitā: http://www.businessclimatesummit.com/summit/2015/press-room.

(20) EESK atzinums par tematu “Eiropas sociālo tiesību pīlāra finansējums” (OV C 262, 25.7.2018., 1. lpp.).

(21) Francijas Vides un enerģijas pārvaldības aģentūra.

(22) EESK atzinums “Ceļā no Parīzes” (OV C 487, 28.12.2016., 24. lpp.).

(23) RK atzinums “Finansējums klimata pārmaiņu jomā – būtisks instruments Parīzes nolīguma īstenošanai” (OV C 54, 13.2.2018., 9. lpp.).

(24) Saskaņā ar kādreizējā EIB priekšsēdētāja Philippe Maystadt viedokli.

(25) KfW Vācijā, CDC Francijā, CDP Itālijā, ICO Spānijā.

(26) Jeffrey Sachs, EESK uzklausīšana 2018. gada 18. maijā.

(27) http://institutdelors.eu/wp-content/uploads/2018/01/Pactesocialtransitionénergétique-FernandesPellerinCarlin-janvier18.pdf