Ieteikums PADOMES LĒMUMS, ar ko atļauj sākt sarunas, lai, ņemot vērā ES paplašināšanos attiecībā uz Horvātiju, pielāgotu šādus nolīgumus: Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, Nolīgumu starp Norvēģijas Karalisti un Eiropas Savienību par Norvēģijas finanšu mehānismu laikposmam no 2009. gada līdz 2014. gadam, Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos un Nolīgumu par sadarbību un muitas savienību ar Sanmarīno /* COM/2012/0255 final */





PASKAIDROJUMA RAKSTS Līgumu par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai[1] parakstīja 2011. gada 9. decembrī. Eiropas Savienība un tās dalībvalstis ir noslēgušas Eiropas Ekonomikas zonas līgumu ar Norvēģiju, Islandi un Lihtenšteinu, Līgumu par Norvēģijas finanšu mehānismu laikposmam no 2009. gada līdz 2014. gadam, Līgumu par personu brīvu pārvietošanos ar Šveici un Līgumu par sadarbību un muitas savienību ar Sanmarīno. Šie nolīgumi ir jāpielāgo, lai iekļautu Horvātiju kā līgumslēdzēju pusi pēc tās pievienošanās Eiropas Savienībai. Pašreizējām līgumslēdzējām pusēm ir jāpārrunā pielāgošanas noteikumi ar kandidātvalsti. Sarunas jāuzsāk laikus, lai šo Līgumu pielāgošanas akti stātos spēkā dienā, kad Horvātija pievienojas ES. Saskaņā ar Akta par Horvātijas Republikas pievienošanos (turpmāk – Pievienošanās akts) 6. pantu šīs sarunas risina Komisija, pamatojoties uz Padomes apstiprinātām sarunu norādēm un apspriežoties ar dalībvalstu pārstāvju komiteju. Sarunas Eiropas Savienības vārdā un tās dalībvalstu vārdā sāk, pamatojoties uz šādiem apsvērumiem: 1. Eiropas Ekonomikas zonas līgums Saskaņā ar Pievienošanās akta 6. panta 5. punktu par Horvātijas Republikas pievienošanās nosacījumiem, Horvātija ir apņēmusies pievienoties Eiropas Ekonomikas zonai (EEZ), ievērojot minētā akta nosacījumus. Saskaņā ar EEZ līguma 128. pantu Horvātijai būs jāiesniedz pieteikums, lai pievienotos EEZ. Šajā nolūkā Komisija būtu jāpilnvaro ES un tās dalībvalstu vārdā apspriest ar EEZ līgumslēdzējām pusēm un Horvātiju nolīgumu par Horvātijas dalību EEZ. Pamatojoties uz 2007. gada EEZ paplašināšanās sarunās gūto pieredzi, ir noteikts, ka iespējamie apspriežamie jautājumi ir šādi: – Izņēmumi un pārejas posmi: Saistībā ar Pievienošanās līgumu noteiktos izņēmumus un pārejas posmus būtu jāpārņem EEZ līgumā. Visticamāk Norvēģija, Islande un Lihtenšteina neiebildīs pret šo pamatprincipu. – Lauksaimniecības produkti un apstrādāti lauksaimniecības produkti: Horvātijas dalība EEZ tirdzniecībā ir visai ierobežota. Tomēr nav izslēgts, ka Norvēģija un Islande prasīs kompensāciju par pašreizējo divpusējo brīvās tirdzniecības nolīgumu pārtraukšanu ar Horvātiju no pievienošanās dienas. Par šādu pielāgošanu attiecībā uz lauksaimniecības produktiem un apstrādātiem lauksaimniecības produktiem būtu jāvienojas parastās sarunās, attiecīgi pamatojoties uz EEZ līguma 19. pantu un 3. protokolu, ar mērķi turpināt šo produktu tirdzniecības liberalizāciju. – EEZ un Norvēģijas finanšu mehānismi: 2007. gada EEZ paplašināšanās nolīgumā visas trīs EEZ EBTA valstis vienojās papildus ieguldīt 72 miljonus euro paplašinātās EEZ sociālajā un ekonomiskajā kohēzijā (21,5 miljonus euro Bulgārijai un 50,5 miljonus euro Rumānijai) līdz 2009. gada 30. aprīlim, ieskaitot. Norvēģija viena pati ir papildus ieguldījusi 68 miljonus euro, izmantojot divas divpusējās sadarbības programmas ekonomiskās izaugsmes un noturīgas attīstības veicināšanai Bulgārijā (20 miljoni euro) un Rumānijā (48 miljoni euro). No 2009. gada līdz 2014. gadam saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Islandi, Lihtenšteinu un Norvēģiju par EEZ finanšu mehānismu laikposmam no 2009. gada līdz 2014. gadam visas trīs EEZ EBTA valstis EEZ sociālajā un ekonomiskajā kohēzijā kopumā ieguldīs 988,5 miljonus euro. Izmantojot Nolīgumu starp Eiropas Savienību un Norvēģiju par Norvēģijas finanšu mehānismu laikposmam no 2009. gada līdz 2014. gadam, Norvēģija viena pati papildus iemaksās vēl 800 miljonus euro. ES pamatnostāja šajās sarunās bija, ka EEZ EBTA valstis kā iekšējā tirgus dalībnieces gūs tikpat lielu labumu no paplašināta iekšējā tirgus kā dalībvalstis, tādēļ arī tām ir jāpiedalās, lai veicinātu ilgtspējīgu un vienlīdzīgu iekšējā tirgus attīstību, mazinot sociālās un ekonomiskās atšķirības ES/EEZ. Ņemot vērā to, ka ir paredzēts, ka EEZ un Norvēģija 2013. gadā sāks sarunas ar ES par finanšu ieguldījumu saņēmējvalstīm EEZ/Norvēģijas finanšu mehānismiem laikposmam no 2015. līdz 2020. gadam, šķiet lietderīgi sarunās par Horvātijas piemērot to pašu pieeju, ko izmantoja Bulgārijas un Rumānijas gadījumā, proti, ka EEZ EBTA valstīm būtu proporcionāli jādod finansiāls ieguldījums paplašinātās ES/EEZ sociālajā un ekonomiskajā kohēzijā ar EEZ/Norvēģijas finanšu mehānismu palīdzību līdz 2014. gadam, neatņemot pašreizējām saņēmējvalstīm līdzekļus, par kuriem iepriekš jau bijusi panākta vienošanās, un pamatojoties uz tiem pašiem kritērijiem. Papildu līdzekļu piešķiršana Horvātijai ir jāpamato ar tiem pašiem kritērijiem, ko pielietoja abiem pašreizējiem finanšu mehānismiem. Pārskatot finanšu mehānismus, ir arī jāatceras, ka visi esošie divpusējie palīdzības līgumi starp EEZ EBTA valstīm un jauno ES dalībvalsti tiks izbeigti, jaunajai dalībvalstij pievienojoties ES. Paplašināšanās procesa laikā ar Bulgāriju un Rumāniju tika panākta vienošanās, ka Komisija nevis "pārbauda", bet "var pārbaudīt" ierosinātos projektus. Šis jautājums būtu atkal jāiekļauj sarunās. Parasti sarunas ir jāierobežo, skarot galvenos jautājumus, kas ir būtiski ES paplašināšanās procesam, lai izvairītos no laikietilpīgām procedūrām, kas apdraudētu ES un EEZ paplašināšanās vienlaicīgu stāšanos spēkā. 2. Šveice un Sanmarīno Saskaņā ar Akta par Horvātijas Republikas pievienošanās nosacījumiem 6. panta 2. punktu un 6. panta 3. punktu Horvātija ir apņēmusies pievienoties nolīgumiem, kas noslēgti vai ko parakstījušas pašreizējās dalībvalstis un Eiropas Savienība ar vienu vai vairākām trešām valstīm vai ar starptautiskām organizācijām. Saskaņā ar šo pašu noteikumu par Horvātijas pievienošanos šādiem nolīgumiem vienojas, noslēdzot protokolu pie šādiem nolīgumiem starp Padomi, kas pieņemot vienprātīgu lēmumu rīkojas dalībvalstu vārdā, un attiecīgo trešo valsti vai valstīm, vai attiecīgo starptautisko organizāciju. Par minētajiem protokoliem[2] vienojas Komisija, pamatojoties uz sarunu norādēm, ko vienprātīgi apstiprina Padome, un apspriežoties ar dalībvalstu pārstāvju komiteju, un tos noslēdz Padome. Šajā nolūkā Komisijai būtu jāiesniedz Padomei ieteikums, lai pieņemtu lēmumu, ar ko pilnvaro Komisiju uzsākt sarunas. Nolīgums par personu brīvu pārvietošanos ar Šveici Atsaucoties uz Pievienošanās akta 6. panta 3. punktu, nolīgumu par personu brīvu pārvietošanos ar Šveici ir jāpielāgo, lai iekļautu jauno ES dalībvalsti. Sarunās varētu pārrunāt šādus jautājumus. Pārejas posmi: Nolīgumā par personu brīvu pārvietošanos ir paredzēti pārejas posmi, kas noteiktos apstākļos sniedz Šveicei iespēju piemērot kvantitatīvus ierobežojumus attiecībā uz piekļuvi saimnieciskai darbībai. Tie ir dažādi – 12 gadi pēc nolīguma stāšanās spēkā (līdz 2014. gada 31. maijam), 8 gadi pēc tam, kad ir stājies spēkā nolīguma 2004. gada protokols attiecībā uz dalībvalstu, kas pievienojās ES 2004. gadā, kļūšanu par nolīguma līgumslēdzējām pusēm (līdz 2014. gada 31. maijam) un 10 gadi pēc tam, kad ir stājies spēkā tā 2008. gada protokols, attiecībā uz Bulgārijas un Rumānijas kļūšanu par nolīguma līgumslēdzējām pusēm (līdz 2019. gada 31. maijam)[3]. Tāpat kā iepriekšējās paplašināšanās laikā Šveicei būtu jāpiešķir tādas pašas atkāpes un pārejas posmi kā tie, par kuriem panākta vienošanās saistībā ar Pievienošanās līgumu. Šveices noteikto kvantitatīvo ierobežojumu aprēķinu būtu jānosaka, ņemot vērā pašreizējo migrāciju no valsts, kas pievienojas, un tās iedzīvotāju skaitu. Nolīgums par sadarbību un muitas savienību ar Sanmarīno Atsaucoties uz Horvātijas Pievienošanās akta 6. panta 2. punktu, arī šo nolīgumu ir jāpielāgo, lai iekļautu jauno ES dalībvalsti. Konkrēti apspriežamie jautājumi nav noteikti. Tāpēc Komisija iesaka Padomei: – pieņemt pievienoto lēmumu, ar ko atļauj uzsākt sarunas, lai – pielāgotu Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu saskaņā ar Eiropas Savienības paplašināšanos attiecībā uz Horvātiju, – pielāgotu Nolīgumu starp Norvēģijas Karalisti un Eiropas Savienību par Norvēģijas Finanšu mehānismu laikposmam no 2009. līdz 2014. gadam, – pielāgotu Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos, saskaņā ar Eiropas Savienības paplašināšanos attiecībā uz Horvātiju, – pielāgotu Nolīgumu par sadarbību un muitas savienību ar Sanmarīno saskaņā ar Eiropas Savienības paplašināšanos attiecībā uz Horvātiju, – izdot sarunu norādes, kas pievienotas šim lēmumam; – iecelt īpašu komiteju, ar kuru apspriežoties, jāveic sarunas. Ieteikums PADOMES LĒMUMS, ar ko atļauj sākt sarunas, lai, ņemot vērā ES paplašināšanos attiecībā uz Horvātiju, pielāgotu šādus nolīgumus: Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, Nolīgumu starp Norvēģijas Karalisti un Eiropas Savienību par Norvēģijas finanšu mehānismu laikposmam no 2009. gada līdz 2014. gadam, Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos un Nolīgumu par sadarbību un muitas savienību ar Sanmarīno EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (“LESD”) un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu, ņemot vērā Līgumu starp Beļģijas Karalisti, Bulgārijas Republiku, Čehijas Republiku, Dānijas Karalisti, Vācijas Federatīvo Republiku, Igaunijas Republiku, Īriju, Grieķijas Republiku, Spānijas Karalisti, Francijas Republiku, Itālijas Republiku, Kipras Republiku, Latvijas Republiku, Lietuvas Republiku, Luksemburgas Lielhercogisti, Ungārijas Republiku, Maltas Republiku, Nīderlandes Karalisti, Austrijas Republiku, Polijas Republiku, Portugāles Republiku, Rumāniju, Slovēnijas Republiku, Slovākijas Republiku, Somijas Republiku, Zviedrijas Karalisti un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (Eiropas Savienības dalībvalstīm) un Horvātijas Republiku par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai[4], kas parakstīts 2011. gada 9. decembrī, un jo īpaši tā 3. panta 4. punktu, ņemot vērā Aktu par Horvātijas Republikas pievienošanās nosacījumiem un pielāgojumiem Līgumā par Eiropas Savienību, Līgumā par Eiropas Savienības darbību un Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumā[5], un jo īpaši tā 6. panta 2. punktu un 6. panta 5. punktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu, tā kā ir jāsāk sarunas, lai, ņemot vērā ES paplašināšanos attiecībā uz Horvātiju, pielāgotu Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, Nolīgumu starp Norvēģijas Karalisti un Eiropas Savienību par Norvēģijas finanšu mehānismu laikposmam no 2009. gada līdz 2014. gadam, Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos un Nolīgumu par sadarbību un muitas savienību ar Sanmarīno, IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU. 1. pants Komisija ir pilnvarota risināt sarunas Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā par grozījumiem Līgumā par Eiropas Ekonomikas zonu un Nolīgumā starp Norvēģijas Karalisti un Eiropas Savienību par Norvēģijas finanšu mehānismu laikposmam no 2009. gada līdz 2014. gadam, ņemot vērā Eiropas Savienības paplašināšanos attiecībā uz Horvātiju. 2. pants Komisija ir pilnvarota risināt sarunas Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vārdā, tostarp ar nosacījumu, ka Pievienošanās līgums stājas spēkā, arī Horvātijas Republikas vārdā, par grozījumiem Nolīgumā starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos un Nolīgumā par sadarbību un muitas savienību ar Sanmarīno, ņemot vērā Eiropas Savienības paplašināšanos uz Horvātiju. 3. pants Sarunu norādes ir izklāstītas pielikumā. 4. pants Sarunas risina, apspriežoties ar [īpašās komitejas nosaukums; ievieto Padome]. 5. pants Šis lēmums ir adresēts Komisijai. Briselē, Padomes vārdā — priekšsēdētājs PIELIKUMS Sarunu norādes, lai, ņemot vērā ES paplašināšanos attiecībā uz Horvātiju, pielāgotu Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, Nolīgumu starp Norvēģijas Karalisti un Eiropas Savienību par Norvēģijas finanšu mehānismu laikposmam no 2009. gada līdz 2014. gadam, Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos un Nolīgumu par sadarbību un muitas savienību ar Sanmarīno 1. Vispārējais mērķis Minēto nolīgumu pielāgošana, lai Horvātija, iestājoties ES, varētu pievienoties šiem nolīgumiem, kā arī attiecīgo finansiālo ieguldījumu pārskatīšana, lai mazinātu ekonomiskās un sociālās atšķirības paplašinātajā ES. 2. Sarunu sākums Sarunas ar valsti, kas pievienojas, no vienas puses, un attiecīgi Islandi, Lihtenšteinu, Norvēģiju / Šveici / Sanmarīno, no otras puses, par iepriekš minēto nolīgumu pielāgošanu ir jāuzsāk pēc iespējas drīz. 3. Nolīgumu pielāgošanas aktu saturs Nākamajai jaunajai ES dalībvalstij ir jāpievienojas šiem nolīgumiem. Līgums par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ līgums) un Nolīgums par Norvēģijas finanšu mehānismu Atkāpes un pārejas posmus, par kuriem panākta vienošanās Aktā par Horvātijas Republikas pievienošanās nosacījumiem būtu jāpārņem EEZ līgumā. Būtu jāpanāk proporcionāls esošo EEZ un Norvēģijas finanšu mehānismu palielinājums līdz 2014. gadam attiecībā uz Horvātiju, pamatojoties uz tiem pašiem kritērijiem, ko izmantoja pašreizējiem mehānismiem. Sarunas cik iespējams jāierobežo, koncentrējoties uz to galveno jautājumu pārrunāšanu, kas būtiski EEZ paplašināšanās procesam. Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos Atkāpes un pārejas posmus, par kuriem panākta vienošanās Pievienošanās aktā attiecīgos gadījumos būtu jāpārņem. Šveices noteikto kvantitatīvo ierobežojumu aprēķinu būtu jānosaka, ņemot vērā pašreizējo migrāciju no valsts, kas pievienojas, un tās iedzīvotāju skaitu. Nolīgums par sadarbību un muitas savienību ar Sanmarīno Šis nolīgums ir jāpielāgo, iekļaujot tajā Horvātiju pēc tās pievienošanās ES. Nav noteikti konkrēti jautājumi, ko būtu svarīgi pārrunāt. 4. Ratifikācija un stāšanās spēkā Sarunas būtu jāpabeidz pēc iespējas ātrāk, lai pielāgošanas akti varētu stāties spēkā Horvātijas pievienošanās dienā ar nosacījumu, ka Horvātija pievienojas. Ja pielāgošanas akti nevar stāties spēkā pievienošanās dienā, būtu jāparedz provizoriska piemērošana, ņemot vērā attiecīgās procedūras ES un attiecīgajās trešās valstīs. FINANŠU PĀRSKATS || || DATUMS: 1. || BUDŽETA POZĪCIJA: n.p. || APROPRIĀCIJAS 2. || NOSAUKUMS: Šādu jaukto nolīgumu pielāgošana saistībā ar ES paplašināšanos, lai iekļautu Horvātiju : Līgums par Eiropas Ekonomikas zonu, Nolīgums starp Norvēģijas Karalisti un Eiropas Savienību par Norvēģijas finanšu mehānismu laikposmam no 2009. gada līdz -2014. gadam Nolīgums starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos Nolīgums par sadarbību un muitas savienību ar Sanmarīno 3. || JURIDISKAIS PAMATS LESD 207., 217. un 218. pants 4. || MĒRĶI 5. || FINANSIĀLĀ IETEKME Nav || 12 MĒNEŠU LAIKA POSMS (miljonos EUR) || KĀRTĒJAIS FINANŠU GADS [n] (miljonos EUR) || NĀKAMAIS FINANŠU GADS [n + 1] (miljonos EUR) 5.0 || IZDEVUMI - KO SEDZ NO ES BUDŽETA (KOMPENSĀCIJAS/INTERVENCES PASĀKUMI) - VALSTU IESTĀDES - CITI || Nav || Nav || Nav 5.1 || IEŅĒMUMI - ES PAŠU RESURSI (MAKSĀJUMI/MUITAS NODOKĻI) - VALSTS || Nav || Nav || Nav || || [n+2] || [n+3] || [n+4] || [n+5] 5.0.1 || PAREDZĒTIE IZDEVUMI || || || || 5.1.1 || PAREDZĒTIE IEŅĒMUMI || || || || 5.2 || APRĒĶINA METODE: 6.0 || VAI PROJEKTU VAR FINANSĒT NO APROPRIĀCIJĀM, KAS IERAKSTĪTAS KĀRTĒJĀ BUDŽETA ATTIECĪGAJĀ NODAĻĀ? || JĀ 6.1 || VAI PROJEKTU VAR FINANSĒT, VEICOT KĀRTĒJĀ BUDŽETA STARPNODAĻU PĀRVEDUMUS? || NĒ 6.2 || VAI BŪS VAJADZĪGS PAPILDU BUDŽETS? || NĒ 6.3 || VAI APROPRIĀCIJAS BŪS JĀIERAKSTA NĀKAMO GADU BUDŽETOS? || NĒ PIEZĪMES: [1] [Līgumu starp Beļģijas Karalisti, Bulgārijas Republiku, Čehijas Republiku, Dānijas Karalisti, Vācijas Federatīvo Republiku, Igaunijas Republiku, Īriju, Grieķijas Republiku, Spānijas Karalisti, Francijas Republiku, Itālijas Republiku, Kipras Republiku, Latvijas Republiku, Lietuvas Republiku, Luksemburgas Lielhercogisti, Ungārijas Republiku, Maltas Republiku, Nīderlandes Karalisti, Austrijas Republiku, Polijas Republiku, Portugāles Republiku, Rumāniju, Slovēnijas Republiku, Slovākijas Republiku, Somijas Republiku, Zviedrijas Karalisti un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (Eiropas Savienības dalībvalstīm) un Horvātijas Republiku par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai, OV L 112, 2012. gada 24. aprīlis] [2] Izņemot tos, kas attiecas uz nolīgumu, kas vienīgi vai galvenokārt attiecas uz kopējo ārpolitiku un drošības politiku. [3] Nolīguma 10. pants, kā papildināts ar 2004. un 2008. gada protokoliem. [4] OV L 112, 2012. gada 24. aprīlis. [5] OV L 112, 2012. gada 24. aprīlis.