Priekšlikums PADOMES DIREKTĪVA, ar ko groza Direktīvu 2011/16/ES attiecībā uz obligāto automātisko informācijas apmaiņu nodokļu jomā /* COM/2013/0348 final/3 - 2013/0188 (CNS) */





PASKAIDROJUMA RAKSTS 1. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS 1. Pēdējos gados ievērojami pieaugusi krāpšana nodokļu jomā un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas, un to novēršanai arvien vairāk uzmanības velta gan Eiropas Savienībā, gan visā pasaulē. Miljardiem euro tiek zaudēti. Samazinot krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, dalībvalstis varētu palielināt nodokļu ieņēmumus, un tas tām dotu arī vairāk iespēju pārstrukturēt nodokļu sistēmas tādā veidā, kas labāk veicina izaugsmi, kā aprakstīts Gada izaugsmes pētījumā par 2013. gadu. Turklāt, ņemot vērā problēmas apmēru, cīņas pastiprināšana pret krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas ir ne tikai ieņēmumu, bet arī taisnīguma jautājums. Šajā sarežģītajā ekonomikas situācijā tieši godīgajiem nodokļu maksātājiem nebūtu jācieš no papildu nodokļu paaugstinājumiem, ko izmanto, lai kompensētu ieņēmumu zaudējumus, kurus radījuši nodokļu krāpnieki un nemaksātāji. 2. Daudzus gadus Eiropas Savienība (ES) ir aktīvi strādājusi pie šīm problēmām, jo īpaši pieņemot konkrētus tiesību aktus, lai īstenotu automātisku informācijas apmaiņu (“AIA”) Savienībā. ES uzkrājumu nodokļa direktīva (“ESUND”) nodrošina IAA par procentu ienākumiem, un Padomē tiek apspriests priekšlikums par direktīvas darbības jomas paplašināšanu. Direktīva par administratīvo sadarbību (“DAS”) nodrošina, ka no 2015. gada dalībvalstis veiks automātisku pieejamās informācijas apmaiņu par šādām piecām ienākumu un kapitāla kategorijām: algotu darbinieku atalgojums, direktoru atalgojums, dzīvības apdrošināšanas pakalpojumi, uz ko neattiecas citas direktīvas, pensijas, nekustamā īpašuma īpašumtiesības un ienākumi no tā. 3. Dalībvalstis ir izteikušas skaidru vēlmi izvērst esošo sadarbības līmeni. Eiropadome 2012. gada 2. martā aicināja Padomi un Komisiju ātri izstrādāt konkrētus veidus, kā uzlabot cīņu pret krāpšanu nodokļu jomā. Komisija 2012. gada 6. decembrī nāca klajā ar Rīcības plānu, kā pastiprināt cīņu pret krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas[1]. Rīcības plānā uzsvērta vajadzība veicināt automātisko informācijas apmaiņu kā Eiropas un starptautisko standartu pārredzamības nodrošināšanai un informācijas apmaiņai nodokļu lietās. ECOFIN padome 2013. gada 14. maijā pieņēma secinājumus, kuros atzinīgi novērtēja Komisijas darbu, izstrādājot pasākumus, lai apkarotu krāpšanu nodokļu jomā, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un t. s. nodokļu agresīvu plānošanu, un atzina, Komisijas rīcības plāns šajā jomā varētu būt ļoti noderīgs[2]. 4. Eiropadome 2013. gada 22. maijā ieņēma vērienīgāku nostāju, aicinot automātisko informācijas apmaiņu izmantot gan ES, gan pasaules līmenī ar mērķi apkarot krāpšanu nodokļu jomā, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu agresīvu plānošanu. Saistībā ar to Komisija, ņemot vērā jau paredzēto direktīvas par administratīvo sadarbību pārskatīšanu 2017. gadā, apņēmās 2013. gada jūnijā ierosināt minētās direktīvas grozījumus, lai paplašinātu automātiskās informācijas apmaiņas darbības jomu. 5. Tāpēc šā priekšlikuma mērķis ir paplašināt automātiskās informācijas apmaiņas darbības jomu ES salīdzinājumā ar pašreizējo ES automātiskās informācijas apmaiņas kārtību. Tādējādi automātiskās informācijas apmaiņas darbības jomā iekļautu šādus papildu posteņus: dividendes, kapitāla pieaugumi, citi finanšu ienākumi un konta atlikumi. Noteikums par direktīvas par administratīvo sadarbību pārskatīšanu un paplašināšanu 2017. gadā paliktu spēkā. Tomēr saskaņā ar mērķi nostiprināt automātisko informācijas apmaiņu patlaban tiek apsvērts svītrot nosacījumu par pieejamību attiecībā uz visām piecām esošajām kategorijām tā, lai direktīva par administratīvo sadarbību attiektos uz visu ienākumu spektru. Turklāt, ņemot vērā šā priekšlikuma (skatīt turpmāk) darbības jomu, tiktu grozītas kategorijas, kuras patlaban tiek apsvērtas kā iekļaujamas. Automātiskās informācijas apmaiņas darbības jomas paplašināšana arī nodrošinātu vienādu attieksmi pret dažādu veidu aktīviem un novērstu portfeļu nevēlamu pārdali. 6. Komisija ierosina svītrot atsauci uz direktīvas 8. panta 3. punktā minēto robežvērtību, kurai nepārsniedzot konkrētu vērtību, dalībvalsts nevēlas saņemt informāciju no citām dalībvalstīm. Diskusijas ir apliecinājušas, ka šāda robežvērtība nav praktiska dalībvalstīs, kurām ir jāziņo. Tomēr dalībvalsts varētu arī turpmāk izvēlēties nesaņemt nekādu informāciju par konkrētu ienākumu kategoriju. 7. ES iniciatīva ir nepieciešama gan iekšējā tirgus, gan lietderības un efektivitātes interesēs. – ES iniciatīva garantē saskaņotu, konsekventu un visaptverošu ES mēroga pieeju automātiskai informācijas apmaiņai iekšējā tirgū. Tas nozīmētu vienotu ziņošanas pieeju visās dalībvalstīs, kas varētu ietaupīt gan nodokļu pārvalžu, gan uzņēmēju izmaksas (skatīt arī 11. punktu turpmāk tekstā). – ES tiesību akts arī nodrošinātu noteiktību nodokļu pārvaldēm un uzņēmējiem ES. – ES tiesību akts varētu sekmēt automātiskas informācijas apmaiņas starptautiska standarta izstrādi. – ES tiesību akts, kurš pamatotos uz direktīvu par administratīvo sadarbību, nozīmētu, ka tiek izmantota jau ieviestā kārtība vai kārtība, kas tiek izstrādāta, lai atvieglotu informācijas paziņošanu saskaņā ar ES uzkrājumu nodokļa direktīvu un direktīvu par administratīvo sadarbību. Saskaņā ar minētajām direktīvām ES dalībvalstis apmainās ar informāciju konkrētos formātos, izmantojot konkrētu saziņas kanālu (CCN/CSI sistēma). Šos formātus var vienkārši paplašināt, lai tie būtu izmantojami arī papildu posteņiem, kurus ierosināts iekļaut sistēmā. Tā kā dalībvalstis ir ieguldījušas daudz laika un naudas, izstrādājot šos formātus, varētu gūt apjomradītus ietaupījumus, ja dalībvalstis, izmantojot šos formātus, apmainītos ar informāciju arī par jaunajiem posteņiem. – Turklāt Padome jau ar direktīvas par administratīvo sadarbību 8. panta 5. punktu ir uzņēmusies saistības savlaicīgi izvērtēt, vai, pamatojoties uz ES mēroga tiesību aktu, būtu jāpaplašina automātiskā informācijas apmaiņa, iekļaujot tādas ienākumu kategorijas kā dividendes un kapitāla pieaugumus. Tāpēc šis priekšlikums tikai paātrina darbu saskaņā ar šo apņemšanos. 8. Nolīgumi, kurus daudzas valdības ir noslēgušas vai noslēgs ar ASV attiecībā uz ASV Ārvalstu konta nodokļa atbilstības aktu (FATCA)[3], ir vēl viens stimuls, lai veicinātu automātisku informācijas apmaiņu kā veidu, kas izmantojams, lai apkarotu nodokļu krāpšanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas. 9. Francija, Vācija, Apvienotā Karaliste, Itālija un Spānija 2013. gada 9. aprīlī paziņoja par izmēģinājuma pasākumu automātiskās informācijas apmaiņas jomā, vienojoties ar ASV un kā pamatu izmantojot FATCA modeli. Šīs dalībvalstis arī aicināja Eiropu uzņemties vadību, veicinot automātisku informācijas apmaiņu pasaulē, un izteica vēlmi apspriest, kā varētu gūt panākumus ES, uzlabojot nodokļu informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm. 10. Direktīvas par administratīvo sadarbību 19. pantā teikts, ka, ja dalībvalsts nodrošina kādai trešai valstij plašāku sadarbību, minētā dalībvalsts nedrīkst atteikties nodrošināt šādu plašāku sadarbību jebkurai dalībvalstij, kas vēlas sākt šādu plašāku savstarpēju sadarbību ar minēto dalībvalsti. Tas, ka dalībvalstis ir noslēgušas vai noslēgs nolīgumus ar ASV saistībā ar FATCA, nozīmē, ka tās paredz plašāku sadarbību minētā noteikuma nozīmē. 11. Paplašināta automātiska informācijas apmaiņa, pamatojoties uz ES mēroga leģislatīvu aktu, novērstu nepieciešamību un vēlmi izmantot direktīvas par administratīvo sadarbību 19. pantu, lai noslēgtu divpusējus vai daudzpusējus nolīgumus, kas šajā jomā var tikt uzskatīti par lietderīgu, jo nav attiecīgu Savienības tiesību aktu. Tādu dažādu nolīgumu esība, kuri noslēgti saskaņā ar šo noteikumu, faktiski radītu virkni trūkumu salīdzinājumā ar risinājumu, ko nodrošina ES rīcība. – Ja dalībvalstis vienotos sadarboties ar mērķi paplašināt automātisko informācijas apmaiņu dažādos veidos, varētu tikt apdraudēti vienlīdzīgi nosacījumi starp dalībvalstīm. Tas varētu radīt izkropļojumus un mākslīgas kapitāla plūsmas iekšējā tirgū. – Dažādi nolīgumi starp dalībvalstīm varētu radīt grūtības uzņēmējiem, kas darbojas vairākās dalībvalstīs, jo tie saskartos ar dažādām atbilstības prasībām dažādās dalībvalstīs. – Tas varētu arī nozīmēt, ka dalībvalstis nevarētu izmantot IT ziņošanas sistēmas, kas izstrādātas ES (skatīt iepriekš). 12. Savlaicīga pieņemšana un īstenošana ir izšķiroša, lai pēc iespējas ātrāk varētu izmantot priekšrocības. Lai nodrošinātu konsekvenci ar automātiskās informācijas apmaiņas piemērošanas termiņu attiecībā uz ienākumu un kapitāla kategorijām, uz kurām jau attiecas direktīva par administratīvo sadarbību, jauno noteikumu transponēšanai un piemērošanai ir ierosināti termiņi attiecīgi līdz 2014. gada 31. decembrim un līdz 2015. gada 1. janvārim. 2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI Papildus diskusijām Ministru padomē kopš 2013. gada aprīļa (skatīt iepriekš 1. punktā) Komisija 2013. gada 21. maijā rīkoja tehnisku sanāksmi ar dalībvalstīm, lai gūtu leģislatīva akta priekšlikuma nepieciešamības apstiprinājumu un lai apspriestu tā praktiskos noteikumus un saturu. Diskusijas liecināja, ka dalībvalstis kopumā atbalsta nepieciešamību uzlabot automātisko informācijas apmaiņu un paātrināt direktīvas par administratīvo sadarbību 8. panta darbības jomas paplašināšanu, kā tas jau paredzēts 8. panta 5. punktā. Lielākā daļa dalībvalstu vēlas nekavējoties rīkoties, lai nostiprinātu automātisko informācijas apmaiņu, taču nekoordinēta dalībvalstu rīcība šajā jautājumā, iespējams, varētu ilgstoši sadrumstalot iekšējo tirgu. Tāpēc steidzami jānodrošina konsekvents un saskaņots ES tiesiskais regulējums; šā iemesla dēļ netika sagatavots ietekmes novērtējums. Eiropas Parlaments 2013. gada 21. maijā pieņēma rezolūciju[4], kurā atzinīgi vērtē Komisijas rīcības plānu un ieteikumus, mudina dalībvalstis pildīt saistības un īstenot Komisijas rīcības plānu, kā arī uzsver, ka ES ir jāuzņemas vadošā loma diskusijās par cīņu pret krāpšanu nodokļu jomā, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu oāzēm un jo īpaši automātiskas informācijas apmaiņas veicināšanā. Arī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 2013. gada 17. aprīlī pieņēma atzinumu[5]. Komiteja atbalsta Komisijas rīcības plānu un centienus, lai rastu praktiskus risinājumus, kā samazināt krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas. Konkrēti 4.6. un 4.7. punktā tā atbalsta Komisijas iniciatīvas par uzlabojumiem saistībā ar automātisko informācijas apmaiņu. 3. PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI Ar priekšlikumu paredzēts grozīt direktīvas par administratīvo sadarbību spēkā esošās redakcijas 8. pantu. Grozījumi ir ietverti priekšlikuma 1. pantā. Pirmais grozījums attiecas uz 8. panta 3. punktu. Tiek ierosināts svītrot atsauci uz robežvērtību, kurai nepārsniedzot konkrētu vērtību, dalībvalsts nevēlas saņemt informāciju no citām dalībvalstīm. Diskusijas ar dalībvalstīm liecina, ka šāda robežvērtība nav praktiski īstenojama. Turklāt tiek ierosināts iekļaut vārdus “vienu vai vairākām” pirms vārda “kategorijām”; tas novērstu pārpratumus, ja dalībvalsts norāda, ka tā nevēlas saņemt informāciju par vienu vai vairākām 1. punktā norādītajām ienākumu un kapitāla kategorijām, pat ja tā vēlas saņemt informāciju par citām kategorijām. Ar jaunu 8. panta 3.a punktu ierosināts ieviest automātisko informācijas apmaiņu attiecībā uz dividendēm, kapitāla pieaugumiem, visiem citiem ienākumiem, kas gūti no aktīviem finanšu kontā, visām summām, attiecībā uz kurām finanšu iestāde ir debitors (t. i., maksātājs juridiski vai līgumiski) vai parādnieks, tostarp visiem dzēšanas maksājumiem, un konta atlikumiem. Šie papildu posteņi attiecas uz ienākumu, kuru tieši vai netieši izmaksā faktiskajiem īpašniekiem, kas ir fiziskas personas saskaņā ar definīciju Direktīvas 2011/16/ES 3. panta 11. punkta a) apakšpunktā, vai uz kapitālu, ko tieši vai netieši tur šādas personas. Nav ierosināts uz jaunajiem posteņiem attiecināt spēkā esošo nosacījumu, kas paredzēts 8. panta 1. punktā attiecībā uz patlaban direktīvā iekļautajiem ienākumiem, proti, ka informācijas apmaiņa jāveic tikai tad, ja informācija ir “pieejama”. Informācija par minētajiem jaunajiem posteņiem noteikti būs pieejama, jo finanšu starpniekiem tā būs jāsniedz nodokļu pārvaldēm saskaņā ar nolīgumiem, kurus dalībvalstis ir noslēgušas vai noslēgs ar ASV saistībā ar FATCA. Attiecībā uz 8. panta 5. punktu ierosinātas šādas pārmaiņas: – pirmajā daļā ir atsauce uz jauno 3.a punktu, un pieejamības nosacījuma pārskatīšana attieksies uz visām piecām 1. punktā norādītajām kategorijām (nevis tikai uz trim); – otrās daļas b) apakšpunktā tiek svītrota atsauce uz “dividendēm un kapitāla pieaugumiem”, kuru turpmāka iekļaušana direktīvā jāapsver, jo šīs kategorijas tiek iekļautas jaunajā 3.a punktā; atsauci aizstāj ar “citām kategorijām un posteņiem, tostarp autoratlīdzībām” (autoratlīdzības ir minētas jau esošajā tekstā), lai 2017. gadā varētu veidot atvērtāku jaunā priekšlikuma darbības jomu. Direktīvas 2. pantā ir iekļauts parastais noteikums, kas paredz dalībvalstīm pienākumu transponēt direktīvu. Ierosinātie jauno noteikumu transponēšanas un piemērošanas termiņi ir attiecīgi 2014. gada 31. decembris un 2015. gada 1. janvāris, proti, tas atbilst termiņiem, kuri piemērojami attiecībā uz spēkā esošās direktīvas 8. panta 1. punktā iekļautajām ienākumu un kapitāla kategorijām. 4. IETEKME UZ BUDŽETU Šim priekšlikumam nav ietekmes uz budžetu. Tas īpaši attiecas uz IT rīku izmantošanu, jo rīki, kuri tiek izstrādāti, tiks izmantoti, arī īstenojot šo direktīvu. 2013/0188 (CNS) Priekšlikums PADOMES DIREKTĪVA, ar ko groza Direktīvu 2011/16/ES attiecībā uz obligāto automātisko informācijas apmaiņu nodokļu jomā EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 115. pantu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc tiesību akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[6], ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[7], saskaņā ar īpašu likumdošanas procedūru, tā kā: (1) Pēdējos gados ievērojami pieaugusi krāpšana nodokļu jomā un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas, un to novēršanai arvien vairāk uzmanības velta gan Savienības, gan pasaules līmenī. Tādi ieņēmumi, kas nav deklarēti un netiek aplikti ar nodokļiem, ievērojami samazina valsts nodokļu ieņēmumus. Tāpēc steidzami nepieciešams palielināt nodokļu iekasēšanas efektivitāti un lietderību. Šajā ziņā svarīgs instruments ir automātiskā informācijas apmaiņa, un Komisija 2012. gada 6. decembra paziņojumā, kurā ir ietverts rīcības plāns, kā pastiprināt cīņu pret krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas[8], uzsvēra nepieciešamību enerģiski veicināt informācijas automātisku apmaiņu kā nākotnes standartu Eiropā un pasaulē pārredzamības nodrošināšanai un informācijas apmaiņai nodokļu jomā. Eiropadome 2013. gada 22. maijā aicināja paplašināt automātisko informācijas apmaiņu Savienības un pasaules līmenī ar mērķi apkarot krāpšanu nodokļu jomā, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un agresīvu nodokļu plānošanu. (2) Padomes 2011. gada 15. februāra Direktīvā 2011/16/ES par administratīvu sadarbību nodokļu jomā un ar ko atceļ Direktīvu 77/799/EEK[9], jau paredzēta obligāta automātiska informācijas apmaiņa starp dalībvalstīm par konkrētām ienākumu un kapitāla kategorijām. Tajā ir noteikta arī pakāpeniska pieeja, kā nostiprināt automātisku informācijas apmaiņu, to pakāpeniski attiecinot uz jaunām ienākumu un kapitāla kategorijām un atceļot nosacījumu, ka ar informāciju apmainās tikai tad, ja tā ir pieejama. (3) Kā uzsvērusi Eiropadome, ir lietderīgi ierosināt automātiskās informācijas apmaiņas paplašināšanu, kas jau paredzēta Direktīvas 2011/16/ES 8. panta 5. punktā. Savienības iniciatīva nodrošina saskaņotu, konsekventu un visaptverošu Savienības mēroga pieeju informācijas automātiskai apmaiņai iekšējā tirgū, kas ļautu samazināt izmaksas gan nodokļu pārvaldēm, gan uzņēmējiem. (4) Tas, ka dalībvalstis jau ir noslēgušas vai ir izteikušas vēlmi noslēgt nolīgumus ar Amerikas Savienotajām Valstīm attiecībā uz to Ārvalstu konta nodokļa atbilstības aktu (parasti saukta par FATCA), nozīmē, ka tās nodrošina vai nodrošinās plašāku sadarbību Direktīvas 2011/16/ES 19. panta nozīmē un ka tās ir vai būs uzņēmušās pienākumu nodrošināt šādu plašāku sadarbību arī ar citām dalībvalstīm. (5) Ja dalībvalstis paralēli un nekoordinēti slēgtu nolīgumus saskaņā ar Direktīvas 2011/16/ES 19. pantu, tiktu radīti izkropļojumi, kas kaitētu iekšējā tirgus netraucētai darbībai. Ja paplašinātā automātiskā informācijas apmaiņa notiktu, pamatojoties uz Savienības mēroga leģislatīvu aktu, tiktu novērsta vajadzība dalībvalstīm izmantot šo noteikumu, lai noslēgtu divpusējus vai daudzpusējus nolīgumus, ko šajā jomā varētu uzskatīt par lietderīgu, ja nebūtu attiecīgu Savienības tiesību aktu. (6) Direktīvas 2011/16/ES 8. panta darbības joma būtu jāpaplašina, iekļaujot šādus posteņus, uz kuriem attiecas FATCA un ar to saistītie nolīgumi, ko noslēgušas dalībvalstis: dividendes, kapitāla pieaugumi, citi finanšu ienākumi un konta atlikumi, ko finanšu iestāde maksā, nodrošina vai kas ir tās rīcībā, tieši vai netieši nodrošinot labumu faktiskajam īpašniekam, kurš ir fiziska persona un citas dalībvalsts rezidents. (7) Direktīvas 2011/16/ES 8. panta 1. punktā paredzēto nosacījumu, ka automātiskā apmaiņa var būt atkarīga no tā, vai vajadzīgā informācija ir pieejama, nevajadzētu piemērot jaunajiem posteņiem, jo saskaņā ar nolīgumiem, kas noslēgti ar Amerikas Savienotajām Valstīm attiecībā uz FATCA, finanšu starpniekiem informācija par šiem posteņiem noteikti jāsniedz nodokļu pārvaldēm. (8) Atsauce uz Direktīvas 2011/16/ES 8. panta 3. punktā minēto robežvērtību būtu jāsvītro, jo praksē šāda robežvērtība nav īstenojama. (9) Informācijas pieejamības nosacījuma pārskatīšana, kas veicama 2017. gadā, būtu jāattiecina uz visām piecām Direktīvas 2011/16/ES 8. panta 1. punktā minētajām kategorijām, lai izvērtētu argumentus attiecībā uz visu dalībvalstu veikto informācijas apmaiņu par visām šīm kategorijām. (10) Šajā direktīvā ir ievērotas pamattiesības un principi, kas jo īpaši ir nostiprināti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā. (11) Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķi — proti, dalībvalstu efektīvu administratīvo sadarbību atbilstoši nosacījumiem, kas ir saderīgi ar iekšējā tirgus netraucētu darbību, — nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka vienādības un efektivitātes dēļ šo mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai. (12) Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza Direktīva 2011/16/ES, IR PIEŅĒMUSI ŠO DIREKTĪVU. 1. pants Direktīvas 2011/16/ES 8. pantu groza šādi: a) panta 3. punktu aizstāj ar šādu: “3. Dalībvalsts kompetentā iestāde jebkuras citas dalībvalsts kompetentajai iestādei var norādīt, ka nevēlas saņemt informāciju par vienu vai vairākām 1. punktā minētajām ienākumu un kapitāla kategorijām. Tā par to informē arī Komisiju. Var uzskatīt, ka dalībvalsts nevēlas saņemt informāciju saskaņā ar 1. punktu, ja tā neinformē Komisiju par nevienu kategoriju, par kuru tai ir pieejama informācija.” b) aiz 3. punkta iekļauj šādu punktu: “3.a Katras dalībvalsts kompetentā iestāde, veicot automātisku apmaiņu, nosūta jebkuras citas dalībvalsts kompetentajai iestādei informāciju par taksācijas periodiem, sākot ar 2014. gada 1. janvāri, attiecībā uz turpmāk minētajiem posteņiem, ko finanšu iestāde maksā, nodrošina vai kas ir tās rīcībā, tieši vai netieši nodrošinot labumu faktiskajam īpašniekam, kurš ir fiziska persona un citas dalībvalsts rezidents: (a) dividendes; (b) kapitāla pieaugumi; (c) visi citi ienākumi, kas gūti no aktīviem finanšu kontā; (d) visas summas, attiecībā uz kurām finanšu iestāde ir debitors vai parādnieks, tostarp dzēšanas maksājumi; (e) konta atlikumi. Pirmo apakšpunktu nepiemēro, ciktāl attiecīgā informācijas apmaiņa tiek nodrošināta saskaņā ar 1. punktu vai jebkuru citu Savienības tiesību aktu.” c) panta 5. punktu aizstāj ar šādu: “5. Komisija līdz 2017. gada 1. jūlijam iesniedz ziņojumu, kurā sniedz pārskatu un novērtējumu par saņemto statistiku un informāciju par tādiem jautājumiem kā automātiskās informācijas apmaiņas administratīvās un citas attiecīgās izmaksas un ieguvumi, kā arī par saistītajiem praktiskajiem aspektiem. Komisija vajadzības gadījumā iesniedz Padomei priekšlikumu attiecībā uz 1. punktā norādītajām kategorijām un nosacījumiem, tostarp nosacījumu, ka ir jābūt pieejamai informācijai par citu dalībvalstu rezidentiem, vai 3.a punktā minētajiem posteņiem vai abiem šiem jautājumiem. Izskatot Komisijas iesniegto priekšlikumu, Padome izvērtē iespējas turpmāk stiprināt automātiskās informācijas apmaiņas efektivitāti un darbību un paaugstināt attiecīgās prasības, lai paredzētu, ka: a) izmantojot automātisko informācijas apmaiņu, katras dalībvalsts kompetentā iestāde par taksācijas periodiem, sākot no 2017. gada 1. janvāra, paziņo jebkuras citas dalībvalsts kompetentajai iestādei informāciju attiecībā uz minētās citas dalībvalsts rezidentiem par visām 1. punktā norādītajām ienākumu un kapitāla kategorijām, kā tās saprot saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kura paziņo šo informāciju; b) panta 1. punktā un 3.a punktā ietverto kategoriju un posteņu uzskaitījumu var paplašināt, tajā iekļaujot citas kategorijas un posteņus, tostarp autoratlīdzības.” 2. pants 1. Dalībvalstis ne vēlāk kā līdz 2014. gada 31. decembrim pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara Komisijai zināmus minēto aktu tekstus. Tās piemēro minētos aktus no 2015. gada 1. janvāra. Kad dalībvalstis pieņem minētos aktus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce. 2. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus galvenos noteikumus valstu tiesību aktos, ko tās pieņēmušas jomā, uz kuru attiecas šī direktīva. 3. pants Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. 4. pants Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm. Briselē, Padomes vārdā – priekšsēdētājs [1] COM(2012) 722 final. [2] Padomes 2013. gada 14. maija secinājumi par krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļiem (dok. 9549/13 – FISC 94 – ECOFIN 353). [3] http://www.treasury.gov/resource-center/tax-policy/treaties/Pages/FATCA.aspx [4] Eiropas Parlamenta 2013. gada 21. maija rezolūcija par cīņu pret krāpšanu nodokļu jomā, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu oāzēm (Kleva ziņojums) – 2013/2025(INI). [5] Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2013. gada 17. aprīļa atzinums par Komisijas paziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei “Rīcības plāns, kā pastiprināt cīņu pret krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas”, COM (2012) 722 final (Dandea ziņojums) — CESE 101/2013. [6] OV C , , . lpp. [7] OV C , , . lpp. [8] COM(2012)722 final. [9] OV L 64, 11.3.2011., 1. lpp.