LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 47/11

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

(2016/C 47/09)

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

VIENOTS DOKUMENTS

SOUMAINTRAIN

ES Nr.: FR-PGI-0005-01298 – 29.12.2014.

ACVN ( ) AĢIN ( X )

1. Nosaukums

Soumaintrain

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.3. grupa. Siers

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

Soumaintrain ir mīkstas masas siers ar mazgātu mizu; tas iegūts pārsvarā pienskābās rūgšanas procesā un ražots tikai no govs pilnpiena. Pēc 21 dienas ilgas nogatavināšanas Soumaintrain sieram piemīt šādas raksturīgās īpašības:

— miza ziloņkaula dzeltenā līdz okera krāsā, nedaudz mitra, var būt krokota ar iespējamiem režģa nospiedumiem. Pieļaujams neliels virsas pelējums,

— siera masa krēmīga, gluda, nedaudz graudaina un ziloņkaula baltā krāsā. Šajā posmā siera masai obligāti jābūt tādai, kas liecina par proteolīzes norisēm zem mizas. Siera masas sausnas saturs ir vismaz 40 %, un sausnā ir vismaz 48 % tauku,

— sieram piemīt dzīvniekus vai augus atgādinoša smarža,

— pienskābes garša piešķir sieram raksturīgu skābenumu, kas apvienojas ar “izsmalcinātu” rūgtenumu, ko piedod proteolīzē radušies ķīmiskie savienojumi un kas neatstāj nepatīkamu pēcgaršu. “Dzīvniekiem” raksturīgas nianses un – atkarībā no sezonas – “augu” aromāti, kas atgādina sēnes, humusu, sienu vai salmus, attīstās nogatavināšanas gaitā. Mutē aromāta nianses ir paliekošas.

Pēc formas Soumaintrain siers atgādina plakanu cilindru, kura diametrs ir 90–130 milimetru, bet svars – 180–600 gramu.

Siera rituļu augstums ir proporcionāls to diametram – rituļa augstuma proporcija attiecībā pret tā diametru ir 25–35 %.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Noteikts, ka tās lopbarības devas sausnā, kuru izēdina siera ražošanai izmantojamajām slaucamajām govīm un cietstāvošajām govīm, vismaz 75 % jābūt ģeogrāfiskajā apgabalā iegūtai lopbarībai.

Zāles daļa to slaucamo govju ikgadējā barības devā, kuru pienu izmanto siera ražošanā, ir noteikta vismaz 30 % apmērā no rupjās lopbarības sausnas.

Katras ražojošas slaucamās govs rīcībā ir 12 āru noganāmās zālaugu platības. Ražojošas slaucamās govs tiek turētas ganībās vismaz piecus mēnešus, sākot no to faktiskās ielaišanas zālaugu platībās. Papildus atļauts izēdināt dzīvniekiem zāles lopbarību.

Gada vidējā papildbarības daļa ražojošām vai cietstāvošām slaucamajām govīm ir mazāka par 30 % kopējās barības devas sausnas.

Šo noteikumu mērķis ir garantēt zāles izmantošanu barībā, kas ietekmē Soumaintrain siera specifiskās aromātu buķetes attīstību tā nogatavināšanas laikā.

Soumaintrain ražošanai paredzētais piens ir govs pilnpiens, kas savākts ne vairāk kā 48 stundu ilgā laika periodā, sākot no visvecākā slaukuma, un kam nav pievienoti vai atdalīti tauki vai proteīni. Piena iebiezināšana, pirms sarecināšanas to daļēji atbrīvojot no ūdeni saturošās daļas, ir aizliegta.

Soumaintrain ražošanai paredzēto pienu iegūst ģeogrāfiskajā apgabalā. To klāj ļoti blīvs ūdensteču tīkls, un apgabalu veido galvenokārt mitras ielejas ar viegli apūdeņojamu, zāles augšanu veicinošu zemi, turklāt labvēlīga ietekme ir arī samērā lietainajam klimatam un mālainajām augsnēm. Šai zālei, ar ko slaucamās govis ganās vismaz 5 mēnešus gadā, ir noteikta nozīme Soumaintrain raksturīgo īpašību veidošanā un it sevišķi tā specifisko “augu” aromātu veidošanā, kas atkarā no gadalaika attīstās nogatavināšanas laikā.

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Piena ražošanu, siera pagatavošanu un nogatavināšanu veic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Līdztekus tiesību aktos noteiktajām obligātajām norādēm marķējumā iekļauts arī:

— nosaukums Soumaintrain,

— siera ražotnes identifikācija.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Soumaintrain ģeogrāfiskais apgabals atbilst apvidum, kurā ietilpst šādas administratīvi teritoriālas vienības:

Aube departamentā –

šādas pašvaldības: Clérey, Fresnoy-le-Château un Montreuil-sur-Barse;

šādi kantoni: Bar-sur-Seine, Chaource un Ervy-le-Châtel, izņemot šādas pašvaldības: Balnot-la-Grange, Bar-sur-Seine, Bourguignons, Buxeuil, Chaserey, Coussegrey, Eaux-Puiseaux, Étourvy, Jully-sur-Sarce, Maisons-lès-Chaource, Merrey-sur-Arce, Pargues, Villemorien, Ville-sur-Arce, Villiers-le-Bois, Villiers-sous-Praslin, Vosnon un Vougrey;

Côte-d’Or departamentā –

šādas pašvaldības: Bard-lès-Époisses, Blancey, Brochon, Chailly-sur-Armançon, Chamboeuf, Chambolle-Musigny, Corrombles, Curley, Éguilly, Époisses, Genay, Gevrey-Chambertin, Gilly-lès-Cîteaux, Jeux-lès-Bard, Lantilly, Martrois, Massingy-lès-Semur, Millery, Mont-Saint-Jean, Morey-Saint-Denis, Nuits-Saint-Georges, Quemigny-Poisot, Saint-Philibert, Semezanges, Semur-en-Auxois, Torcy-et-Pouligny, Trouhaut, Turcey, Vic-de-Chassenay, Villars-et-Villenotte un Villotte-Saint-Seine;

šādi kantoni: Sombernon, Montbard, Venarey-les-Laumes un Vitteaux, izņemot šādas pašvaldības: Ancey, Arcey, Baulme-la-Roche, Blaisy-Haut, Bussy-le-Grand, Charny, Corpoyer-la-Chapelle, Fain-lès-Moutiers, Frôlois, Lucenay-le-Duc, Mâlain, Montoillot, Moutiers-Saint-Jean, Prâlon, Sainte-Marie-sur-Ouche, Saint-Jean-de-Boeuf, Saint-Thibault, Saint-Victor-sur-Ouche, Savigny-sous-Mâlain, Source-Seine un Touillon;

Yonne departamentā –

šādas pašvaldības: Auxerre, Bleigny-le-Carreau, Brienon-sur-Armançon, Chevannes, Esnon, Mercy, Monéteau un Venoy;

šādi kantoni: Ligny-le-Châtel, Saint-Florentin, Seignelay, Auxerre-Sud-Ouest, Migennes, Auxerre-Nord, Ancy-le-Franc, Cruzy-le-Châtel, Flogny-la-Chapelle un Tonnerre, izņemot šādas pašvaldības: Béru, La Chapelle-Vaupelteigne, Collan, Épineuil, Fleys, Maligny, Molosmes, Villy un Viviers.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Ģeogrāfiskais apgabals ir zālāju līdzenums, kas izveidojies ap mitrām upju ielejām (Armansa (Armance) un Armansona (Armançon), Jona (Yonne) un Serēna (Serein), Sēnas (Seine) daļa, kas šķērso mitro Šampaņu, Brena (Brenne), Oza (Oze) un Ozerēna (Ozerain)). Tai raksturīgi dabas faktori, kas labvēlīgi ietekmē piensaimniecību saglabāšanu lopkopības platībās, kuras nav piemērotas citu veidu lauksaimnieciskajai darbībai.

Ģeoloģiskajā ziņā augsnes ir dažādas, taču pārsvarā mālainas, samērā irdenas un ūdensnecaurlaidīgas; tajās izveidojušās lielākoties dabiskās pļavas, kas mehanizētai apstrādei nav piemērotas.

Hidroloģiskajā ziņā ģeogrāfisko apgabalu klāj ļoti blīvs ūdenstilpju tīkls, kuru pamatni veido mīksti un ūdensnecaurlaidīgi ieži, kuru dēļ izveidojusies vāji izteikta pauguraine ar lēzeniem reljefa pacēlumiem, bet zeme no rudens līdz pavasarim viegli var applūst.

Apgabalā valda okeāna klimats ar nedaudz jūtamu kontinentāla klimata ietekmi; temperatūru ziņā apgabala klimats drīzāk ir vēss – gada vidējā temperatūra tikko pārsniedz 10 °C –, bet nokrišņiem ir regulārs raksturs, un to daudzums ir 700 līdz 800 milimetru, turklāt vasarās izteikts sausums nav novērots.

Vēsturiski Soumaintrain ražošana aizsākusies Burgundijas galējos ziemeļos Aube departamenta pierobežā, un šīs ražošanas raksturīga iezīme ir tādas zinātības izmantošana, kas kopš Viduslaikiem uzkrājusies mīkstas masas un mazgātas mizas sieru gatavošanā, kurā galvenā nozīme ir pienskābes baktērijām.

Pirmās liecības par nogatavināta siera ražošanu datējamas ar XII gadsimtu un rodamas Veržiņī (Vergigny) prāvesta Anrī Oklēra (Henri Auclerc) (1887–1968) darbā, kurā aprakstīta saikne starp siera gatavošanu un 1117. gadā dibinātās Pontiņī (Pontigny) abatijas vēsturi: “cisterciešu mūki par saimniekošanu nomas īpašumā lika maksāt ar sieru”.

Soumaintrain un tā ražošana pēc senču metodes, vairākkārt aprakstīta XIX gadsimta literatūrā. Tā, piemēram, autors Luijs-Eižēns Berijons (Louis-Eugène Bérillon) savā darbā “Labā lauku mājsaimniece” (La Bonne Ménagère Agricole) (Auxerre, desmitais izdevums 1889. gadā) iekļāvis ražošanas paņēmienu aprakstu, ko sniedzis pensionētais skolotājs Kutiro (Couturot) kungs: “Tiklīdz kā piens ir izslaukts no govs pupa (..), tam pievieno recinātāju (..); kad piens ir labi sarecējis, to pilda jostveidīgās siera veidnēs (cilindros bez dibena un vāka) uz nelieliem kārklu klūdziņu pinumiem (..); kad receklis ir labi notecināts, to divas dienas pēc kārtas divas reizes dienā apvērš (..); kad siera receklis kļuvis pietiekami stingrs, to izņem no veidnēm, abās pusēs iesāla, tad katru dienu mazgā tīrā un pietiekami vēsā ūdenī, kamēr tā ārpuse kļūst skaisti dzeltena.”

Satiksmes ceļu uzlabošana XIX gadsimtā, veicinot lauksaimniecības specializāciju un lopkopības attīstību, nodrošināja arī siera tirdzniecības attīstību. Sākot ar XX gadsimta pirmo pusi, Soumaintrain vēsturiskās ražošanas apgabalu iekļauj plašākā mīkstas masas sieru ražošanas apgabalā, kā par to liecina 1993. gadā publicētais Klēras Delfosas (Claire Delfosse) darbs “Francijas sierniecība” (La France Fromagère).

Par pienskābes nozīmi šā apgabala mīkstas masas sieru raksturīgo iezīmju veidošanā un specifisko nogatavināšanu ar mizas mazgāšanas paņēmienu liecina arī “Francijas kulinārā mantojuma saraksta” (L’inventaire du patrimoine culinaire de France) sējums, kas veltīts Burgundijai un izdots 1993. gadā.

Soumaintrain ražošana pārsniedza tā apgabala robežas, kurā tā vēsturiski aizsākās, un to gatavoja gan ražotāji saimniecībās, gan pienotavās. Tādējādi pienotavu tehnisko iespēju izmantošana Soumaintrain ražošanai ir ieguvums, jo tās meistariski gatavo mīkstas masas un mazgātas mizas sierus, kas iegūti no recekļa, kura sarecināšanā izmantota pienskābe; turklāt šā siera ražošanai ieguvums ir arī šo pienotavu nodrošinātā tirdzniecības attīstība.

Līdztekus aromātu buķetes kvalitātei specifiskumu Soumaintrain sieram piešķir arī tā krēmīgā, ziloņkaula baltā, gludā un viegli graudainā masa, kā arī tā nedaudz mitrā, mazgātā miza, kas var būt ziloņkaula dzeltenā līdz okera krāsā.

Siera gatavošana no recekļa, kas iegūts, izmantojot pienskābi, dara to savdabīgu – arī pēc nogatavināšanas tas saglabā raksturīgu un ļoti jūtamu pienskābes smaržu un garšu.

Soumaintrain saiknes ar ģeogrāfisko apgabalu pamatā ir šā siera nostiprinājusies kvalitāte un reputācija.

Mitru ieleju zālāju līdzenumos mitram klimatam un mālainām augsnēm ir labvēlīga ietekme – tā veicina zāles augšanu. Citi apgabali savukārt ir labvēlīgi graudaugu kultūrām, kas ir viena no lopbarības sastāvdaļām. Ģeogrāfiskā apgabala dabas apstākļi tātad ļauj ražot dažādu lopbarību, kas piemērota slaucamo govju vajadzībām.

Zālei, ko dzīvnieki patērē barībā, it īpaši zālei, ko tie plūc ganībās vismaz piecus mēnešus gadā, ir sava nozīme, jo tā ietekmē Soumaintrain aromātu buķetes specifisko raksturu, kas attīstās šā siera nogatavināšanas laikā. Tādējādi Soumaintrain aromāts izveidojas ne tikai kā stiprs un paliekošs “dzīvniekiem” atgādinošs aromāts, bet arī – atkarā no gadalaika – augiem raksturīgs aromāts, kas atgādina sēnes, humusu, sienu vai salmus, piešķirot sieram attiecīgas nianses.

Ģeogrāfiskais apgabals, būdams tradicionāli labvēlīgs uz piena ražošanu vai jauktu lauksaimniecību (augkopību un lopkopību) orientētu saimniecību izveidei un saglabāšanai, ir ļāvis Soumaintrain padarīt par vietējas tradīcijas sieru.

Siera nogatavināšanas paņēmiena specifiska iezīme ir rituļa mizas mazgāšana, un uzkrātā pieredze šajā jomā liecina, kas šis paņēmiens ir labi pielāgots ģeogrāfiskā apgabala klimatiskajiem apstākļiem. Nogatavināšanas laikā, ko vēsturiski veica āra vides apstākļos, gaisa mitrums varēja izraisīt nevēlamas mikrofloras attīstību uz sieru virsas. Sieru mazgāšana ļāva šo mikrofloru noņemt. Ar šo paņēmienu, ko turpina izmantot un kas ir galvenā Soumaintrain specifiskā iezīme, izskaidrojams šā siera mizas raksturīgais mitrums un (ziloņkaula līdz dzeltenā) krāsa, kas ir gaišāka nekā kaimiņu apvidos gatavotiem sieriem, jo virsas mikroflora tiek sistemātiski noņemta, un tāpēc siers iekrāsojas maz. Šāda mizas mazgāšana, ko mūsdienās siera nogatavināšanas laikā veic vismaz četras reizes, ļauj arī ierobežot mizas mikrofloras proteolīzes darbību.

Tomēr skābuma dēļ, kas receklī rodas pienskābes iedarbības dēļ un šīs mazgāšanas reižu starplaikos, proteolīze nelielā mērā noris siera masā zem rituļa mizas, taču neaizsniedz rituļa viduci, un virsas mikrofloras iedarbībā notiek lēna, viduča virzienā vērsta nogatavināšanās, kas piešķir Soumaintrain sieram izteikto aromātu buķeti un raksturīgo izsmalcināto rūgtenumu pēcgaršā. Šo tehnoloģiju attiecīgi papildina recekļa dabiskā notecināšana, nosusināšana un sālīšana ar sauso paņēmienu.

Turklāt Soumaintrain sieram ir izsmalcināts mīkstums, kāds iegūts, rūpīgi veicot tā kopšanu visu tā gatavošanas laiku. Tā, piemēram, autors P. Larī (P. Larue) (inženieris–agronoms, kas sarakstījis 1911. gadā izdotu darbu “Sumentrēna siers un Armansas ieleja” (Le fromage Soumaintrain et la vallée de l’Armance)) Soumaintrain nosauca par “ne pārāk demokrātisku sieru”, jo tā gatavošana prasa rūpību un, lai to iegūtu, jāpaveic ļoti daudz darbību.

Soumaintrain sieram ir sena reputācija, kā par to liecina Luijs-Eižēns Berijons (Louis-Eugène Bérillon) savā darbā “Labā lauku mājsaimniece” (La Bonne Ménagère Agricole) (Auxerre, desmitais izdevums 1889. gadā), kur rakstīts, ka Soumaintrain ir “vislabākais vietējais siers”.

Šī reputācija ir ne tikai saglabājusies vietējā mērogā, bet arī paplašinājusies, pateicoties tam, ka šo nosaukumu kopš XIX gadsimta turpināja izmantot saimniecību siernieki un nogatavinātāji, pārdodot produktu tuvējos patēriņa apvidos, un tam, ka nosaukumu popularizēja līdztekus citiem atzītiem nosaukumiem tajā pašā ražošanas nozarē. “Siera ceļvedī” (Guide du fromage) (izdevniecība Stock, 1971, franču un angļu valodā), kuru sarakstījis Andruē (Androuet), kas kopš 1909. gada bijis pazīstams kā siera gatavošanas un nogatavināšanas meistars, Soumaintrain aprakstīts kā “izcils neliela izmēra siers, ko patērē vietējā vai ierobežotā mērogā”. Vēsturiskajā Soumaintrain ražošanas vietā kopš 1984. gada katru gadu oktobra mēnesī rīko Soumaintrain un treknās aknu pastētes izstādi.

Soumaintrain ir aprakstīts “Francijas kulinārā mantojuma saraksta” (L’inventaire du patrimoine culinaire de France) sējumā, kas veltīts Burgundijai (izdevniecība Albin Michel/CNAC, 1993).

Daudzi restorāni Soumaintrain piedāvā reģiona sieru paletēs vai iekļauj to siera ēdienu receptēs, kā par to liecina receptes, ko 2012. gadā izstrādāja grupa “Zeltakrasta pavāru brālība” (Amicale des cuisiniers de Côte d’Or). Labi pazīstami specifiski ēdieni ar Soumaintrain sieru tiek popularizēti arī valsts profesionālajos žurnālos, kā par to liecina raksti, kas no 2013. gada līdz 2015. gadam publicēti žurnālos Profession fromager un Courrier du Fromager. Soumaintrain reputāciju apstiprina arī Concours Général Agricole pasākumos iegūtie apbalvojumi.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(šīs regulas 6. panta 1. punkta otrā daļa)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCSoumaintrain.pdf

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.