Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “2019. gada izaugsmes pētījums”

(atzinuma papildinājums)

[COM(2018) 770 final]

(2020/C 47/18)

Ziņotāja: Anne DEMELENNE

EESK Biroja lēmums 14.5.2019. Juridiskais pamats Reglamenta 32. panta 1. punkts un Reglamenta piemērošanas noteikumu 29. panta a) punkts Atzinuma papildinājums Atbildīgā specializētā nodaļa Ekonomikas un monetārās savienības, ekonomiskās un sociālās kohēzijas specializētā nodaļa Pieņemts specializētās nodaļas sanāksmē 17.10.2019. Pieņemts plenārsesijā 30.10.2019. Plenārsesija Nr. 547 Balsojuma rezultāts (par/pret/atturas) 140/3/6

Preambula

Šis atzinums ir daļa no divu pārraudzības atzinumu kopuma, kas izstrādāti par gada izaugsmes pētījumu (COM(2018) 770 final) un ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (COM(2018) 759 final). Atzinuma mērķis ir atjaunināt un papildināt iepriekšējos EESK priekšlikumus (1), ņemot vērā jaunākās norises un ekonomikas prognozes Eiropas Savienībā (ES) un eurozonā, kā arī dažādus ziņojumus un ieteikumus, kas publicēti saistībā ar pašreizējo Eiropas pusgadu. Šis atzinumu kopums ir ES pilsoniskās sabiedrības kopējais ieguldījums ekonomikas, sociālajā un vides politikā nākamajā Eiropas pusgada ciklā, kas sāksies 2019. gada novembrī. EESK aicina Eiropas Komisiju un Padomi ņemt vērā šo ieguldījumu nākamajā Eiropas pusgada “rudens paketē” un ar to saistītajā iestāžu lēmumu pieņemšanas procesā.

1. Secinājumi un ieteikumi

1.1. Šis atzinums papildina EESK atzinumu par 2019. gada izaugsmes pētījumu. Tajā ņemti vērā konkrētām valstīm adresētie ieteikumi ( 2 ) , Eiropas Komisijas paziņojums par Eiropas pusgadu un attiecīgie Padomes ieteikumi. Tajā sīkāk skatīti daži konkrēti ekonomikas un sociālie jautājumi, kas saistīti ar 2019. gada Eiropas pusgadu.

1.2. Eiropas Savienībā vēl arvien vērojams ieguldījumu trūkums. Lai uzlabotu Eiropas uzņēmumu konkurētspēju, joprojām ir vajadzīgi publiskie un privātie ieguldījumi, kā arī izdevumi apmācības un izglītības jomā (sākot no bērnu agrīnās izglītības). Konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos (KVAI) šogad uzmanības centrā ir ieguldījumi. Īpaša uzmanība jāpievērš produktīviem ieguldījumiem, kā arī ieguldījumiem sociālajā infrastruktūrā, lai ilgtspējīgu izaugsmi izvirzītu par prioritāti, un sociālo tiesību pīlāra īstenošanas pasākumiem.

1.3. Dalībvalstīm aktīvāk jāīsteno strukturālās reformas. Runājot par valstīm ar tekošā konta pārpalikumu, Eiropas Savienības un eurozonas ekonomiskās un politiskās stabilitātes interesēs ir jāpanāk, ka dalībvalstis stingrāk ievēro makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūru. EESK pauž nožēlu, ka trūkst līdzsvara starp vispārīgiem ieteikumiem tādās svarīgās jomās kā ieguldījumi, sociālie jautājumi un klimata pārmaiņas, un konkrētiem, skaitļos izteiktiem stratēģiskiem mērķiem, kas saistīti ar fiskālajiem noteikumiem.

1.4. Pašreizējās ļoti zemās procentu likmes deva iespēju atbrīvot līdzekļus valsts budžetā, jo samazinājās ar valsts obligāciju procentu maksājumiem saistītie izdevumi. Dalībvalstīm šie līdzekļi būtu jāizmanto, lai palielinātu savus materiālos, digitālos un vides ieguldījumus, kā arī izdevumus apmācības, prasmju un kvalifikācijas pilnveidošanas jomā, kas būtu jāuzskata nevis par izmaksām, bet gan ieguldījumiem cilvēkresursos.

1.5. Attiecībā uz KVAI sociālajā jomā atzinīgi vērtējama Eiropas sociālo tiesību pīlāra un pārskata par rādītājiem sociālajā jomā nozīmīgā loma. Komiteja mudina Komisiju šādu pieeju izmantot un attīstīt arī nākamajos Eiropas pusgada ciklos. Ja nākamajos gados ekonomikas attīstības temps palēnināsies, ir svarīgi, lai sociālās politikas pozitīvie mērķi tiktu izvirzīti par Eiropas pusgada centrālo elementu un lai tie būtu līdzvērtīgi makroekonomiskajiem un fiskālajiem mērķiem.

1.6. Pēdējā gada laikā lielu aktualitāti ieguvis klimata pārmaiņu jautājums, un Eiropas pusgadā tas būtu vairāk jāņem vērā. Ieteikumos nākamā gada ciklam būtu jāiekļauj vairāk ieteikumu un vismaz viens ieteikums katrai dalībvalstij cīņai pret eksistenciālu apdraudējumu, ko rada klimata pārmaiņas.

1.7. Ar nodokļiem ir jāveicina produktīvi ieguldījumi un izdevumi reālajā ekonomikā. Nodokļu ieņēmumi būtu jāpārorientē no avotiem, kas saistīti ar darbu un ilgtspējīgu patēriņu, uz citiem avotiem.

1.7.1. Atsevišķu Eiropas ekonomikas sektoru finansializācija ir radījusi pārmērīgu slogu uzņēmumiem (un to darbiniekiem), kas rada darbvietas un pievienoto vērtību un palielina reālā kapitāla apjomu. EESK aicina Komisiju izpētīt iespēju izmantot Eiropas pusgadu, lai veicinātu kopējās vērtības radīšanu ieinteresētajām personām, nevis tikai akcionāriem.

1.7.2. Vairākām dalībvalstīm šogad adresēts ieteikums pastiprināt sociālo dialogu. Lai rosinātu sociālo partneru iesaistīšanos, vajadzētu ieviest obligātos standartus attiecībā uz valstu valdību apspriešanos ar valstu sociālajiem partneriem dažādos Eiropas pusgada posmos.

1.7.3. Sabiedrisko labumu politikā Komisijai būtu jāvadās pēc principa, ka sabiedrisko labumu privatizāciju nevajadzētu attiecināt uz stratēģiski nozīmīgiem labumiem, kurus efektīvāk pārvalda publiskais sektors, un neradītu valstij neto zaudējumus, tos pārdodot ekonomikas lejupslīdes periodā.

2. Vispārīga informācija: Eiropas Komisijas prioritātes 2019. gada Eiropas pusgadā un konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos

2.1. Eiropas Komisija norādījusi, ka dalībvalstis ir panākušas vismaz nelielu progresu attiecībā uz 40 % no konkrētajām valstīm adresētajiem ieteikumiem. Izvērtējot situāciju daudzgadu perspektīvā, vairāk nekā divu trešdaļu KVAI īstenošanā ir panākts “neliels progress” ( 3 ) . Apņēmīgi tiek īstenoti ieteikumi finanšu pakalpojumu jomā, un vērojams arī progress beztermiņa līguma darbvietu radīšanas veicināšanā un darba tirgus segmentācijas novēršanā. Tomēr īstenošana joprojām ir nepietiekama un pārāk lēna tādās jomās, kurām ir svarīga nozīme makroekonomiskās nelīdzsvarotības koriģēšanā ( 4 )

2.2. Konkrētām valstīm 2019. gadā adresēto ieteikumu pamatā ir 2019. gada pārskati par valstīm, un tajos lielāka uzmanība pievērsta ieguldījumiem: katrai dalībvalstij adresēts vismaz viens ieteikums, kas saistīts ar ieguldījumiem.

2.3. Runājot par makroekonomisko perspektīvu, nenoteiktība nav mazinājusies. Apvienotās Karalistes paredzamā izstāšanās no Eiropas Savienības, kā arī ASV izraisītie pasaules mēroga “tirdzniecības kari” vairāk nekā jebkad agrāk tiek uzskatīti par faktoriem, kas tuvākajā nākotnē var mazināt ekonomikas izaugsmi un nodarbinātību. Lai gan salīdzinājumā ar pēdējiem diviem gadu desmitiem kopējais bezdarba līmenis ir zems, vairākas valstis nav sasniegušas pirmskrīzes nodarbinātības līmeni. Tiek prognozēts, ka šogad Eiropas Savienībā IKP pieaugums būs nepilni 1,4 %, bet eurozonā – 1,2 % ( 5 ) . Kā konstatējusi Eiropas Centrālās bankas Padome ( 6 ) , eurozonas inflācijas rādītāji joprojām neatbilst tās mērķim (nepilni 2 %, bet vidējā termiņā tuvu tiem) un ar fiskālo politiku būs jāatbalsta izaugsme eurozonā un Eiropas Savienībā.

3. Vispārīgas piezīmes par Eiropas Komisijas ieteikumiem

3.1. Ieguldījumi

EESK atzinīgi vērtē un stingri atbalsta to, ka šā gada ziņojumos par valstīm un KVAI Eiropas Komisija īpašu uzmanību pievērsusi ieguldījumu apjoma palielināšanai. Jau agrāk Komiteja vairākkārt aicinājusi dalībvalstis un Eiropas Komisiju lielāku uzsvaru likt uz publisko un privāto ieguldījumu palielināšanu, un tādēļ ar gandarījumu konstatē, ka viens no Komitejas ieteikumiem ir konkrēti ņemts vērā. Turklāt ieguldījumiem jābūt produktīviem un ilgtspējīgiem, un nav pieļaujami spekulatīvi finanšu un nekustamā īpašuma ieguldījumi.

3.1.1. Konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos nav ļoti konkrētu ieguldījumu mērķu, jo Komisija parasti izvirza vispārīgus mērķus. Tomēr situācija ir nelīdzsvarota, jo saskaņā ar līgumu nosacījumiem budžeta mērķi ir ļoti konkrēti. Nav precizēts, kā ieguldījumu mērķus sasniegt valstīs, kuras ir cieši saistītas ar Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Šajā nolūkā EESK, tāpat kā iepriekšējos atzinumos, iesaka piešķirt ieguldījumiem lielāku nozīmi, Eiropas budžeta shēmā ieviešot t.s. “zelta likumu” ( 7 )

3.1.2. asset purchase programme, APP ) ietvaros ECB ir ieguldījusi “zaļajās” obligācijās, un uzskata, ka Eiropas Centrālajai bankai arī turpmāk būtu jāīsteno un jāpaplašina šīs saistības, atsākot neto iepirkumus, kā arī programmas atkārtotu ieguldījumu posmā. Eiropas pusgadā lielāks uzsvars jāliek uz ilgtspējīgu izaugsmi atbilstīgi ANO ilgtspējīgas attīstības mērķiem 2030. gadam, kā tas norādīts EESK aicinājumā izstrādāt gada ilgtspējīgas izaugsmes pētījumu ( 8 ) . Jāpanāk ekoloģiski un sociāli ieguldījumi infrastruktūrā, īpašu uzmanību pievēršot atjaunojamiem energoresursiem, kā to iecerējusi jaunā Komisija. Tas Eiropas pusgadā būtu jāņem vērā vēl vairāk. Tā kā šā gada KVAI uzmanība ir pamatoti pievērsta ieguldījumiem, EESK ierosina Eiropas Komisijai un Padomei izvērtēt, vai konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos nevajadzētu iekļaut katrai dalībvalstij vismaz vienu konkrētu tālejošu mērķi, lai būtiski samazinātu siltumnīcefekta gāzu emisiju, līdz tiks atrisināta potenciāli katastrofālā klimata pārmaiņu problēma. Šajā saistībā EESK atzinīgi vērtē to, ka privātā sektora aktīvu iegādes programmu () ietvaros ECB ir ieguldījusi “zaļajās” obligācijās, un uzskata, ka Eiropas Centrālajai bankai arī turpmāk būtu jāīsteno un jāpaplašina šīs saistības, atsākot neto iepirkumus, kā arī programmas atkārtotu ieguldījumu posmā.

3.1.3. Saistībā ar faktiskajām vajadzībām ieguldījumu jomā EESK aicina Eiropas Komisiju un dalībvalstis iesniegt konkrētu plānu, kurā paredzēts palielināt publisko un privāto ieguldījumu apjomu konstatēto nepilnību novēršanai nozarēs, kurām ir svarīga nozīme, lai nodrošinātu Eiropas ekonomikas un sociālās jomas nākotni un saglabātu konkurētspēju attiecībās ar Ķīnu un ASV, piemēram, ieguldījumus informācijas tehnoloģijās un mākslīgā intelekta attīstībā (pētniecībā, izstrādē, kā arī digitālajā infrastruktūrā). Šajos ieguldījumos jāiekļauj arī vajadzīgie izdevumi izglītības, arodapmācības, prasmju pilnveidošanas un mobilitātes jomā, kā arī stimulējoši pasākumi energotaupības veicināšanai rūpniecības un transporta nozarē, piemēram, dzelzceļa tīkla attīstīšanai un izmantošanai. Šie izdevumi būtu jāatbalsta ar struktūrfondu līdzekļiem. Tas palīdzētu veicināt konkurētspēju un novērst kvalificēta darbaspēka trūkumu, ko visā Eiropas Savienībā atzīst par vienu no šķēršļiem, kas kavē ieguldījumus ( 9 )

3.1.4. Komiteja uzskata, ka ir iespējams noteikt konkrētākus mērķus un stratēģiskās prioritātes Eiropadomes izvirzīto vispārējo mērķu sasniegšanai. Stratēģijas “Eiropa 2020” rādītāji bija pārāk vispārīgi, tāpēc Padomes izvirzītajām galvenajām prioritātēm ir jābūt konkrētākām, un tajās jāietver arī citas politikas jomas. Tādēļ EESK aicina Padomi un Komisiju izstrādāt ilgtermiņa stratēģiju 2030. gadam, kura būtu jāņem vērā konkrētām valstīm 2020. gadā adresētajos ieteikumos ( 10 ) . Šajā ilgtermiņa stratēģijā būtu jāiekļauj redzējums par labklājības ekonomiku Eiropas Savienībā, kurā paredzēti lielāki ieguldījumi ražošanas darbībās, labākā izglītībā, kvalifikācijā, prasmēs, apmācībā, sociālajā un veselības aizsardzībā, energotaupībā, cenas ziņā pieejamos mājokļos un dzimumu līdztiesības veicināšanā.

3.2. Tekošā konta nelīdzsvarotība

3.2.1. Komiteja ir gandarīta, ka Eiropas Komisija pievērsusi uzmanību valstīm, kurās ir tekošā konta pārpalikums, jo eurozonā un Eiropas Savienībā tā ir būtiska makroekonomikas problēma. Valstis, kurās agrāk reģistrēts tekošā konta deficīts, ir novērsušas šo deficītu, taču valstis, kurās ir tekošā konta pārpalikums, joprojām nevēlas pieņemt svarīgus politikas pasākumus iekšzemes pieprasījuma palielināšanai, piemēram, palielināt publiskā sektora ieguldījumus, paaugstināt algas, palielināt publiskos izdevumus vai samazināt nodokļus, kas tām ļautu samazināt pārpalikumu. Vislabākais risinājums, kā samazināt nodokļus, ir pārvirzīt nodokļu ieņēmumus no darbaspēka nodokļiem un PVN uz citiem ieņēmumu avotiem. Tomēr darbaspēka nodokļu sloga samazināšanu nevajadzētu veikt uz sociālā nodrošinājuma iemaksu rēķina, jo tās veido būtisku finanšu ieguldījumu veselības aprūpes, pensiju, nelaimes gadījumu apdrošināšanas un bezdarba apdrošināšanas sistēmās un citās sociālās aizsardzības jomās.

3.2.2. Tā kā valstis, kurās ir tekošā konta pārpalikums, joprojām nevēlas pienācīgi palielināt savu iekšzemes pieprasījumu, valstis, kurās ir tekošā konta deficīts, saskaras ar pieprasījuma trūkumu. Makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūra (MNNP) ļauj vērst uzmanību uz šo problēmu, bet tajā nav paredzētas nekādas īstenošanas pilnvaras. Tādēļ attiecībā uz ieteikumiem, kas saistīti ar MNNP, konkrētām valstīm adresēto ieteikumu īstenošana ir ļoti vāja ( 11 ) . EESK aicina Eiropadomi koordinēt makroekonomikas stratēģiju, lai palielinātu iekšzemes pieprasījumu valstīs, kurās ir tekošā konta pārpalikums, un tādējādi samazinātu valstu tekošā konta pārpalikumu, kas veido eurozonas tekošā konta pārpalikumu. Ar šo stratēģiju valstīm, kurās ir tekošā konta pārpalikums, ir jāuzņemas konkrētas saistības pastāvīgi un ilglaicīgi samazināt pārpalikumu.

3.2.3. Lai gan nesen notikušajās sarunās tika precizētas eurozonas budžeta instrumenta aprises, tomēr ir skaidrs, ka Eiropadome nav panākusi vienošanos par nozīmīgu eurozonas budžetu, kuram būtu stabilizācijas funkcija. EESK pauž bažas, ka makroekonomikas satvars ES līmenī nav piemērots, lai nākotnē reaģētu uz krīzi, ja materializēsies ekonomikas izaugsmes lejupslīdes risks. EESK aicina Eiropadomi sagatavot efektīvu dalībvalstu fiskālās politikas risinājumu varbūtējai recesijai un Eiropas Centrālās bankas monetārās politikas risinājumu.

3.3. Fiskālā politika, valsts parāds un nodokļi

3.3.1. Eurozonas krīzes laikā veiktajā ar valsts obligācijām saistītā riska pārvērtēšanā noskaidrots vēl viens faktors, kas rada atšķirības. Valdībām, kurām ir zemāki izaugsmes rādītāji un lielāks sākotnējais parāds, ir jāmaksā augstākas valsts parāda procentu likmes, kas balstītas uz dažkārt diezgan neatbilstošām finanšu tirgus aplēsēm par attiecīgo valdību budžeta stāvokli. Mēģinājumi priekšlaicīgi atjaunot fiskālās rezerves vai, konkrētāk izsakoties, samazināt izdevumus un palielināt nodokļus, kā Komisija iesaka to darīt dalībvalstīm ar augstu valsts parāda līmeni, var no jauna mazināt privātā sektora pozitīvo dinamiku un dažās dalībvalstīs joprojām vājo izaugsmi. Ja valstīm ar mazāku fiskālo rīcības brīvību tiek noteikti obligātie fiskālās korekcijas pasākumi, savukārt valstīm ar lielāku fiskālo rīcības brīvību tiek adresēti tikai ieteikumi, rodas risks, ka eurozonas kopējā fiskālā nostāja nebūs pietiekami ekspansīva, lai ierobežotu eurozonas tekošā konta lielo pārpalikumu.

3.3.2. Tā kā šīs jomas vadošie speciālisti patlaban atkārtoti izvērtē valsts parāda nozīmi periodos, kad procentu likmes ir zemas ( 12 ) , EESK mudina Eiropadomi noskaidrot, vai pašreizējā fiskālā sistēma ir kavējusi nepieciešamos publiskos ieguldījumus un publiskos izdevumus produktivitātes palielināšanai tādās jomās kā izglītība, prasmju pilnveidošana, mūžizglītība, veselības aprūpe un sociālā aizsardzība ( 13 ) . Septembra pasākumu kopumā ECB jau paziņoja, ka tuvākajā nakotnē tā saglabās ļoti zemas procentu likmes. Pēdējos gados šāda politika ir ļāvusi valdībām samazināt procentu izdevumus. EESK aicina dalībvalstis šādi atbrīvotos līdzekļus izmantot ieguldījumu palielināšanai.

3.3.3. Eksperti arvien biežāk uzskata, ka izlaides starpības pasākumi, ko Eiropas Komisija izmanto, lai noteiktu atbilstošu fiskālo nostāju, ir pārāk procikliski ( 14 ) . Tā vietā, lai neatkarīgi novērtētu kādas ekonomikas maksimālo ražošanas potenciālu, ņemot vērā bezdarbnieku skaitu un kapitāla trūkumu, Eiropas Komisijas pasākums ir pārāk cieši saistīts ar iepriekšējo veikumu ( 15 ) . Tādēļ valstis, kuras ievēro Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus, nevar īstenot pretciklisku fiskālo politiku ne labvēlīgos, ne nelabvēlīgos periodos. EESK iesaka Eiropas Komisijai sadarbībā ar dalībvalstīm izvērtēt izlaides starpības aprēķināšanas procedūras, ņemot vērā šos konstatējumus.

3.3.4. Kopējā pieprasījuma trūkums un nelabvēlīgas pārmaiņas ekonomikas ražošanas struktūrā saistībā ar eksportu ir mazinājušas izaugsmi valstīs, kuras pēdējos gados nav spējušas gūt gaidīto labumu no ekonomikas izaugsmes. EESK mudina Eiropas Komisiju un Eiropadomi nākamajā Eiropas pusgada ciklā ņemt vērā Eiropas Savienības rūpniecības stratēģijas un politikas apsvērumus.

3.3.5. Kā jau norādīts iepriekšējos EESK atzinumos, dalībvalstīm ir jānovērš agresīva nodokļu plānošana un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas, īpašu uzmanību pievēršot nodokļu taisnīgumam un publisko izdevumu finansēšanai.

3.3.6. Ekonomikas finansializācija ir ļāvusi dažiem finanšu jomas dalībniekiem īstenot nepamatotu ietekmi uz lielajiem uzņēmumiem un publisko sektoru, lai gūtu peļņu un prēmijas īstermiņā, nevis ilgtermiņā apmierināt atsevišķu uzņēmumu, to darbinieku un reģionu, kuros tie darbojas, vajadzības ( 16 ) . EESK aicina Komisiju izpētīt iespēju izmantot Eiropas pusgadu, lai veicinātu vērtības radīšanu ieinteresētajām personām, nevis akcionāriem. Ja nepieciešams, dalībvalstīm nodokļu sistēma būtu jāpārorientē uz reālu fizisku, digitālu un ilgtspējīgu ieguldījumu, kā arī ieguldījumu cilvēkresursos veicināšanu, atturot no ieguldījumiem finansiālos un spekulatīvos nolūkos. Konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos vajadzētu norādīt uz nodokļu sistēmas traucējumiem, kas nepamatoti veicina un finansiāli atbalsta ideju par vērtības radīšanu akcionāriem, un ieteikt reformu šajā jomā.

3.4. Eiropas sociālo tiesību pīlārs

3.4.1. EESK atzinīgi vērtē un atbalsta izmaiņas politiskajos ieteikumos, kuros lielāka uzmanība tagad pievērsta sociālajam dialogam, izglītībai, prasmēm, apmācībai, veselībai un sociālajai aizsardzībai. Komiteja mudina Komisiju nākamajā Eiropas pusgada ciklā turpināt piemērot un izvērst šo pieeju, īpaši attiecībā uz pietiekamām minimālajam algām, par ko sociālie partneri panākuši atbildīgu vienošanos un kas garantētas ar likumu un darba koplīgumiem.

3.4.2. Komiteja pauž gandarījumu, ka Eiropas Komisija īpašu uzmanību pievērsusi dalībvalstu rezultātiem dažādu Eiropas sociālo tiesību pīlāra dimensiju īstenošanā. Komiteja atzīst: ieviešot rezultātu pārskatu par rādītājiem sociālajā jomā, kurā norādītas sociālās norises un ES dalībvalstu konverģence, ir radīta īpaša pievienotā vērtība, tādējādi līdzsvarojot uzmanību, kas parasti pievērsta ekonomikas un finanšu jautājumiem. EESK mudina Komisiju turpināt darbu šajā virzienā un palielināt pīlāra nozīmi konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos, kā arī apsvērt iespēju ieviest jaunus sociālo rezultātu pārskata rādītājus, piemēram, saistībā ar koplīgumiem.

3.4.3. Tā kā darba algu konverģence starp valstīm ir daudz lēnāka nekā to prognozēja ES vadošās amatpersonas un Komisija, ir pieaugušas migrācijas plūsmas uz valstīm un reģioniem, kur ir vairāk darbvietu un lielākas algas. Principā, šī darba ņēmēju plūsma uz ekonomiski labāk funkcionējošiem reģioniem ir svarīgs korekcijas mehānisms Eiropas monetārajā savienībā. Taču lēnās darba algu un dzīves apstākļu konverģences dēļ migrācijas plūsmas bija lielākas nekā prognozēts. Dažos gadījumos būtiska daļa iedzīvotāju darbspējīgā vecumā ir emigrējuši, un, ja viņi neatgriežas, tas vidējā termiņā var radīt problēmu attiecīgajās valstīs. Tādēļ ir vajadzīga ātrāka darba algu un dzīves apstākļu reāla konverģence starp ES un Eiropas monetārās savienības valstīm. EESK aicina Komisiju iesniegt sīki izstrādātu ziņojumu par reālo konverģenci un pielāgot savus stratēģiskos ieteikumus dalībvalstīm un ES kopumā, lai nodrošinātu reālu konverģenci.

3.4.4. 2019. gada izaugsmes pētījuma ievadā Eiropas Komisija pauž gandarījumu par izaugsmes atsākšanos visās dalībvalstīs. Tomēr pozitīvs IKP izaugsmes temps ne vienmēr nozīmē augšupēju sociālo konverģenci. Koplīgumi ir viens no instrumentiem šā mērķa sasniegšanai. Tādēļ Komiteja aicina Komisiju pārskatā par rezultātiem sociālajā jomā iekļaut rādītājus, ar kuriem vērtēt koplīgumus.

3.4.5. Lai īstenotu ieteikumus, kas saistīti ar Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ir vajadzīgs atbilstīgs finansējums. Būtu jāprecizē, kā sasniegt Eiropas sociālo tiesību pīlāra mērķus, īpaši valstīs, kuras ir cieši saistītas ar Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Pamatojoties uz iepriekš sagatavotajā atzinumā ierosinātajiem priekšlikumiem ( 17 ) , EESK iesaka Eiropas Komisijai un Padomei nodrošināt struktūrfondu, ES strukturālo un investīciju fonda un citu ES fondu līdzekļu pieejamību, kas valsts līmenī papildinātu publisko un privāto finansējumu. Publisko ieguldījumu apjomu dalībvalstīs varētu palielināt, ja “līdzsvarota budžeta normu” piemērotu publiskiem ieguldījumiem ar sociālu mērķi, tādējādi nodrošinot fiskālo noteikumu lielāku elastību. Nedrīkst arī pieļaut nekādu ES budžeta samazināšanu, jo tad tiktu samazināts Eiropas sociālo tiesību pīlāra mērķu īstenošanai piešķirto līdzekļu apjoms. Būtu jāuzlabo arī Investīciju plāns Eiropai, ko atbalsta Eiropas Stratēģisko investīciju fonds (ESIF), ņemot vērā Eiropas Revīzijas palātas 2019. janvārī izteiktās kritiskās piezīmes un norādi, ka šā plāna paredzamā ietekme uz investīciju līmeni ir pārspīlēta ( 18 )

3.5. Ņemot vērā konkrētām valstīm sociālajā jomā adresēto ieteikumu saturu un raugoties plašākā perspektīvā kopš Eiropas pusgada ieviešanas, jākonstatē, ka dalībvalstīm ar vāju izaugsmi un lielāku valsts parādu ir adresēti ieteikumi, kas veicina sociālo devalvāciju ( 19 ) . Par prioritāriem parasti tikuši izvirzīti makroekonomikas mērķi ( 20 ) . Ņemot vērā neskaidrās ekonomikas attīstības perspektīvas, EESK mudina Eiropadomi nodrošināt, ka turpmākajos gados, pat ekonomikas krīzes laikā, sociālās politikas pozitīvajiem mērķiem tiek piešķirta augstāka, citiem mērķiem līdzvērtīga, prioritāte.

3.5.1. Eurostat dati liecina, ka, piemēram, atsevišķās valstīs pieaug to darba ņēmēju skaits, kuriem nākas piekrist pagaidu vai nepilnas slodzes darba līgumiem, jo trūkst pastāvīgu pilnas slodzes darbvietu Joprojām nav atrisināts jautājums par pienācīgas kvalitātes nodarbinātības garantēšanu. Pēdējos desmit gados vairākās dalībvalstīs ir plaši izplatījušies nestandarta nodarbinātības veidi, piemēram, pagaidu darbs, dažas stundas ilgs darbs, darbs ar apakšuzņēmuma līgumiem un darbs platformās. Darba ņēmēju spējas un izglītības līmenis ir paaugstinājies, bet piedāvāto darbvietu kvalitāte vairākās valstīs ir pazeminājusies.dati liecina, ka, piemēram, atsevišķās valstīs pieaug to darba ņēmēju skaits, kuriem nākas piekrist pagaidu vai nepilnas slodzes darba līgumiem, jo trūkst pastāvīgu pilnas slodzes darbvietu ( 21 ) . Dažkārt algotie darbinieki ir ļoti apmierināti ar šāda veida nodarbinātību, bet ne vienmēr, un jaunie nodarbinātības veidi liek uzdot arī jautājumus par pagaidu darbinieku un nestabila darba ņēmēju mūžizglītību. EESK aicina dalībvalstis savlaicīgi pieņemt darba ņēmēju aizsardzības un sociālā nodrošinājuma pasākumus ES mērogā, lai pielāgotos jaunajiem nodarbinātības veidiem un arvien nedrošākai darba videi.

3.5.2. Ekonomikā arvien lielāka nozīme ir sociālajai ekonomikai ( 22 ) . Ņemot vērā tās daudzveidību (kooperatīvi, savstarpējās sabiedrības, apvienības, nodibinājumi, sociālie uzņēmumi), sociālajai ekonomikai ir plašs potenciāls, kas var stimulēt ekonomikas izaugsmi un nodarbinātību Eiropā un būtiski veicināt sociālo kohēziju Eiropas Savienībā. Diemžēl Savienība nav izstrādājusi atbilstošu tiesisko regulējumu šā potenciāla izmantošanai iekšējā tirgū. EESK aicina Komisiju iekļaut šo jautājumu nākamā EK pilnvaru termiņa prioritātēs.

3.5.3. Lielāki valsts un uzņēmumu ieguldījumi izglītībā var palīdzēt novērst bezdarbu mūsdienu un nākotnes digitalizētajā sabiedrībā, rūpniecības un pakalpojumu sabiedrībā, kurā ir vajadzīgi augsti kvalificēti darbinieki. EESK aicina dalībvalstis izmantot ES finansējumu darbaspēka pārkvalifikācijai digitālajā laikmetā.

3.5.4. Ja nepieciešams, attiecīgajā valstī var būt lietderīga kvalitatīva pārorientācija uz augstas kvalitātes arodizglītību, kas nav saistīta ar augstāko izglītību. Pārāk šaura koncentrēšanās uz augstāko izglītību, arī sociālo rezultātu pārskata izglītības rādītājos, var radīt nepareizu priekšstatu par situāciju kopumā. EESK aicina Komisiju un dalībvalstis ņemt vērā iepriekšminēto un apsvērt iespēju, kā rezultātu pārskatā par rādītājiem sociālajā jomā efektīvāk vērtēt panākumus izglītībā.

3.6. Sociālo partneru iesaiste

3.6.1. EESK atzinīgi vērtē Komisijas ieceri padziļināt dialogu ar sociālajiem partneriem un pilsonisko sabiedrību, tostarp solidaritātes struktūrām, NVO, augstskolām un patērētāju organizācijām, lai ar vizītēm dalībvalstīs un ar divpusējām un daudzpusējām apspriedēm veicinātu konkrētām valstīm adresēto ieteikumu īstenošanu.

3.6.2. Šajā saistībā var tikt uzlabota regulārā neformālā informācijas apmaiņa. Lai sanāksmēs nodrošinātu produktīvu viedokļu apmaiņu, parasti pirms svarīgām sanāksmēm sociālajiem partneriem tiek sniegta vajadzīgā sākotnējā informācija darba tirgus un sociālās iekļaušanas jautājumos, bet ar budžetu un nodokļiem saistītos jautājumos šāda prakse netiek īstenota. EESK mudina Komisiju savlaicīgi uzsākt dziļāku un konstruktīvāku dialogu ar sociālajiem partneriem ārpus obligātām oficiālām procedūrām.

3.6.3. Eiropas Komisija pamatoti norādījusi, ka sociālos partnerus ir iespējams savlaicīgāk un konstruktīvāk iesaistīt Eiropas pusgada norisēs ( 23 ) . Eiropas pusgads labi darbojas ES līmenī un atsevišķās dalībvalstīs, taču ne visās. EESK atzinīgi vērtē vairākām dalībvalstīm adresētos ieteikumus par sociālā dialoga stiprināšanu un mudina dalībvalstis tos īstenot.

3.6.4. Problēmas, kas saistītas ar savlaicīgu piekļuvi noderīgai informācijai, savlaicīgu apspriešanos, nopietnām valdību saistībām un sociālo partneru spējām, ir kavējušas Eiropas pusgadā apspriešanos ar sociālajiem partneriem valstu līmenī. EESK iesaka ieviest obligātos standartus attiecībā uz valstu valdību apspriešanos ar valstu sociālajiem partneriem dažādos Eiropas pusgada posmos. Piemēram, vajadzētu norādīt, vai valdības nav ņēmušas vērā sociālo partneru priekšlikumus, un paskaidrot kāpēc. Jānodrošina arī sociālo partneru līdzdalība visos uzraudzības pasākumos, kuros tiek vērtēta priekšlikumu īstenošana.

4. Īpaši ieteikumi

4.1. Saistībā ar diskusiju Padomē par to, vai vajadzētu paplašināt Eiropas pusgada tvērumu, iekļaujot tajā arī sociālās un ekonomiskās kohēzijas jautājumus, EESK stingri atbalsta lēmumu iekļaut šos jautājumus Eiropas pusgadā ( 24 ) . EESK mudina Eiropas Komisiju un dalībvalstis nākamajos gados turpināt darbu šajā virzienā un pilnveidot šo pieeju, kurā vēlāk būtu jāiekļauj arī klimata pārmaiņu radīto problēmu risināšana. EESK atzinīgi vērtē Eiropadomes aicinājumu dalībvalstīm konverģences centienos ņemt vērā rezultātu pārskatu par rādītājiem sociālajā jomā, Nodarbinātības pārraudzības instrumentu un Sociālās aizsardzības pārraudzības instrumentu.

4.2. Mājoklis

4.2.1. Pēdējos gados dažās dalībvalstīs ir pieaugušas mājokļu cenas. Dažās lielpilsētās vai vidēji lielās pilsētās īres maksa ir tik augsta, ka tai tiek tērēta arvien lielāka daļa ienākumu. Kaut arī tas nav vienīgais iemesls, šāda situācija ir saistīta ar zemām procentu likmēm, jo monetārajai politikai ir tūlītēja ietekme uz mājokļu tirgu. ECB bāzes procentu likmes saglabāsies pašreizējā līmenī (vai arī zemākā līmenī) līdz brīdim, kad notiks inflācijas stabila virzība uz tai noteikto mērķi (pietiekami tuvu, taču nesasniedzot 2 %, prognozes periodā) ( 25 ) . Īres maksas paaugstināšanās saasina arī bezpajumtniecības problēmu. Datu trūkuma dēļ ir grūti cieši sekot līdzi bezpajumtnieku situācijai Eiropas Savienībā. EESK aicina dalībvalstis un Eiropas Komisiju uzlabot datu vākšanu par bezpajumtniekiem, lai Savienībā varētu efektīvāk uzraudzīt viņu skaitu, izplatību un dzīves apstākļus.

4.2.2. Lai uzlabotu mājokļu un citu ēku enerģijas un klimata bilanci, dalībvalstīs varētu veikt izmaiņas nodokļu sistēmā un piemērot citus publiskos stimulus ar mērķi veicināt energoefektīvu renovāciju un būvniecību.

4.3. Citas reformas

4.3.1. Individuālās reformas, kas minētas konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos, vairākās valstīs var palielināt sociālo un ekonomisko nevienlīdzību. Pensiju reformas nedrīkst novest gados vecus cilvēkus nabadzībā.

4.3.2. Sabiedrisko labumu privatizāciju nevajadzētu attiecināt uz stratēģiski nozīmīgiem labumiem, kurus efektīvāk pārvalda publiskais sektors, un tā nedrīkstētu radīt valstij neto zaudējumus, šos aktīvus pārdodot ekonomikas lejupslīdes periodā. Būtībā visefektīvāk sabiedriskos pakalpojumus sniedz valsts, jo nav prasības gūt peļņu, kas palielina izmaksas. Ja sabiedrisko pakalpojumu kvalitāte un finansējums neatbilst iedzīvotāju vēlamajiem standartiem, ir jāuzlabo šo pakalpojumu efektīvas sniegšanas administratīvā spēja un jāparedz šim mērķim vajadzīgie finanšu resursi. Tas neizslēdz iespēju, ka atsevišķas valstis var nonākt pie secinājuma, ka attiecīgos gadījumos konkrētu pakalpojumu sniegšanai var izmantot pielāgotu publiskā un privātā sektora partnerību (PPP). Taču šādām publiskā un privātā sektora partnerībām ir jādarbojas sabiedrības interesēs. Sevišķi monopola vai oligopola tirgū tās nedrīkst izmantot īpašas interešu grupas, lai gūtu ienākumus, iekasējot maksu, kas ir augstāka par nepieciešamo, vai atturoties veikt vajadzīgos ieguldījumus kvalitātes saglabāšanai.

4.3.3. Pienācīgi izstrādāta rūpniecības politika, kas kalpo valsts vajadzībām, var palielināt izaugsmi, ražīgumu, labklājību un nodarbinātību. EESK uzsver, ka attiecībā uz rūpniecības stratēģiju Eiropas un dalībvalstu līmenī ir vajadzīga plaša diskusija un konkrēta rīcība, kuras pamatā būtu pietiekami finanšu resursi un kura būtu plašāka par vienkāršu Eiropas konkurences tiesību pielāgošanu ar mērķi atļaut apvienoties lielākam skaitam starptautisku uzņēmumu.

Briselē, 2019. gada 30. oktobrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Luca JAHIER

(1) EESK atzinums par tematu “2019. gada izaugsmes pētījums” (OV C 190, 5.6.2019., 24. lpp.), un “Eurozonas ekonomikas politika (2019)” (OV C 159, 10.5.2019., 49. lpp.).

(2) COM(2019) 500 final.

(3) COM(2019) 500 final, 3.–4. lpp.

(4) Efstathiou, K. un Wolff, G. (2018), “Is the European Semester effective and useful?”.

(5) Eiropas ekonomikas prognoze. 2019. gada vasara, Eiropas Komisija.

(6) ECB priekšsēdētāja Mario Draghi preses konference – ievadruna, Frankfurte pie Mainas, 2019. gada 12. septembris.

(7) EESK atzinums par tematu “2019. gada izaugsmes pētījums”, 3.9.8. punkts (OV C 190, 5.6.2019., 24. lpp.).

(8) EESK atzinums par tematu “2019. gada izaugsmes pētījums”, 1.7. punkts (OV C 190, 5.6.2019., 24. lpp.).

(9) EIB ziņojums “Investment report 2018/2019 – Retooling Europe’s economy”.

(10) Kā norādīts EESK atzinumā par tematu “Eiropas pusgads un kohēzijas politika: virzība uz jaunu Eiropas stratēģiju laikposmam pēc 2020. gada” (OV 353, 18.10.2019., 39. lpp.).

(11) “What drives national implementation of EU policy recommendations?”, Bruegel working paper, issue 04.

(12) Blanchard, O., “Public Debt and Low Interest Rates”, 2019. gada janvāris, un Michael Hüther ierosinātās debates Vācijā par valsts parāda “bremzēšanas” noteikumu, IW Policy Paper 3/19.

(13) “Germany’s even larger than expected fiscal surpluses: Is there a link with the constitutional debt brake?”, BRUEGEL.

(14) “The campaign against ‘nonsense’ output gaps”, BRUEGEL.

(15) “Why Hysteria Over the Italian Budget Is Wrong-Headed”.

(16) Vatteville, É., izdevums “Management & Avenir”, 2008/4 (Nr. 18) 88.–103. lpp.

(17) OV C 262, 25.7.2018., 1. lpp.

(18) Īpašais ziņojums Nr. 03/2019 “Eiropas Stratēģisko investīciju fonds: jārīkojas, lai ESIF darbotos pilnīgi sekmīgi”.

(19) Copeland, P. un Daly, M. (2018), “The European Semester and EU Social Policy”.

(20) Degryse, C. un Pochet, P. (2018), “European social dynamics: a quantitative approach”.

(21) Eurostat datubāze, “lfsa_eppgai” un “lfsa_etgar”.

(22) Sociālās ekonomikas institūcijas un uzņēmumi Eiropā apvieno vairāk nekā 2,8 miljonus organizāciju, kurās strādā 13,6 miljoni cilvēku un kuras veido 8 % no Eiropas Savienības IKP.

(23) Komisijas un Padomes vienotā nodarbinātības ziņojuma projekts, 11. lpp.

(24) Padomes secinājumi par 2019. gada izaugsmes pētījumu un vienoto nodarbinātības ziņojumu, 2019. gada 15. marts, 7. lpp.

(25) ECB priekšsēdētāja Mario Draghi preses konference – ievadruna, Frankfurte pie Mainas, 2019. gada 12. septembris.