Īpašais ziņojums Nr. 8/2011 “Nepamatoto maksājumu atgūšana saistībā ar kopējo lauksaimniecības politiku”





GLOSĀRIJS Gada darbības pārskats: Komisijas ģenerāldirektora pārskats, kurā sniegta atskaite par panākumiem galveno politikas mērķu sasniegšanā un par ģenerāldirektorāta galvenajām darbībām. AGRI: Eiropas Komisijas Lauksaimniecības un lauku attīstības ģenerāldirektorāts. III un IIIA pielikums: pārskats par summām, kuras jāatgūst no galasaņēmējiem. Maksājumu aģentūra katru gadu iesniedz Komisijai šos datus, kas iekļauti aģentūras gada pārskatos. Apliecinātājiestāde ir struktūra, kas ir publisko vai privāto tiesību subjekts un ko norīko dalībvalsts, lai tā apstiprinātu akreditēto maksātāju pārskatu patiesumu, pilnīgumu un pareizību. Grāmatojumu noskaidrošana ir procedūra, kuru piemēro Komisija, lai pieņemtu dalībvalstu pārskatus un līdz ar to maksājumu aģentūru veiktos maksājumus lauksaimniekiem un saņēmējiem. Pirmkārt, apliecinātājiestādes dalībvalstīs pārbauda maksājumu aģentūru pārskatu precizitāti, un tad Komisija pieņem gadskārtējo finansiālās noformēšanas lēmumu. Otrkārt, Komisija pati veic grāmatojumu atbilstības pārbaudi, kas balstīta uz revīzijām, kuras ļauj noteikt un no (turpmākajos gados) veicamajiem maksājumiem izslēgt tos izdevumus, kuri neatbilst noteikumiem. ELFLA: Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai. ELGF: Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonds. ELVGF: Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonds. EST (EKT): Eiropas Savienības Tiesa. GBP: Sterliņu mārciņa (£). Pārkāpumi nozīmē Kopienas tiesību normas neievērošanu, ko rada kāda saimnieciskās darbības subjekta rīcība vai nolaidība, kas kaitē vai varētu kaitēt Kopienu budžetam vai to pārvaldītiem budžetiem ar to, ka mazinās vai tiek zaudēti ienākumi no Kopienu vārdā tieši izveidotajiem pašu resursiem vai tiek veikti nepamatoti izdevumi. Sk. Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 1. panta 2. punktu. OLAF: Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai. Maksājumu aģentūra: organizācija, kura dalībvalstī ir atbildīga par lauksaimniecības subsīdiju pienācīgu novērtēšanu, aprēķināšanu, pārbaudi un izmaksu. Daļu maksājumu aģentūras darba var veikt pilnvarotas iestādes. PACA: Premier Acte de Constat Administratif ou Judiciaire [pirmā administratīvā vai tiesas konstatācija]. Franču akronīms, kuru bieži izmanto, lai apzīmētu datumu, kurā dalībvalsts iestāde saņēmējam pirmo reizi ir rakstiski paziņojusi, ka lauksaimniecības subsīdijas summa nebija jāmaksā. Šajā datumā parāds ir jāreģistrē pārskatos (III/IIIA pielikuma tabulās), bet ne maksājumu aģentūras debitoru virsgrāmatā (provizorisko parādnieku gadījumā). Sk. arī Regulas (EK) Nr. 1290/2005 35. pantu. Provizoriskais parādnieks atbilst Komisijas izvirzītajiem kritērijiem iekļaušanai pārskatos (III/IIIA pielikuma tabulās) un šādu statusu iegūst pēc pirmsatgūšanas paziņojuma saņemšanas; ar šo paziņojumu maksājumu aģentūra informē parādnieku par iespējamo parādu, kura dēļ var tikt sagatavots atgūšanas paziņojums. Starp informēšanu par iespējamo parādu un atgūšanas paziņojuma nosūtīšanu var paiet vairāki mēneši vai pat gadi. Sk. arī "PACA" Atšķirība starp atgūšanu un finanšu korekciju. Atgūšana nozīmē, ka no saņēmēja atgūst nepamatoti samaksātas summas; šajā nolūkā maksājumu aģentūra sagatavo atgūšanas paziņojumu. Komisija var piemērot dalībvalstīm finanšu korekcijas, kad tiek veikta 1) finansiālā noformēšana (gada pārskatu ticamība) un/vai 2) maksājumu aģentūras gada pārskatiem pakārtoto grāmatojumu atbilstības pārbaude (pakārtoto darījumu likumība un pareizība). Finanšu korekcijas summas finansē no valstu budžetiem. Atgūšanas rādītājs. Palāta ziņojumā ir aprēķinājusi dažādus atgūšanas rādītājus, salīdzinot atgūtās summas ar reģistrēto neatmaksāto parādu un izsakot šo rādītāju procentos. Līdzekļu atgūšanas darba grupu izveidoja 2002. gadā, lai pārbaudītu vecās lietas par parādiem, kuri bija saistīti ar pārkāpumiem, jo vairākiem simtiem vecu lietu nebija veikta pēcpārbaude. Šīs grupas uzdevums bija nolemt, vai parādu var norakstīt, izmaksas attiecinot uz budžetu, vai arī — gadījumā, ja dalībvalstis ir pieļāvušas nolaidības, — parāda summu ieturēt no attiecīgās dalībvalsts. 50/50 noteikums. Ar parādu un atgūšanu saistīto ES tiesību aktu pārskatīšanas gaitā 2006. gadā ieviesa tā saukto 50/50 noteikumu, kurš ļauj Komisijai no dalībvalsts automātiski "atgūt" 50 % parāda summas, kas ir iekļauta parādnieku pārskatos un nav atgūta pēc četriem gadiem vai pēc astoņiem gadiem, ja lietu par parādu izskata tiesa. KOPSAVILKUMS I. Eiropas Savienība gadā tērē aptuveni 55 miljardus EUR lauksaimniecībai un lauku attīstībai, un daļu no šīs summas nepamatoti izmaksā tiesību aktiem neatbilstošu vai nepareizi sagatavotu pieprasījumu vai kļūdu dēļ. Šajā ziņojumā ir apskatītas nepamatotu maksājumu atgūšanas procedūras. Ziņojumā īpaša uzmanība ir veltīta dalībvalstu iestāžu veiktajai atgūšanai un Komisijas uzraudzības funkcijai. II. Īpašajā ziņojumā Nr. 3/2004 Palāta jau apskatīja nepareizu maksājumu atgūšanas pasākumus. Tā konstatēja, ka nepareizu maksājumu ziņošanas, atgūšanas un norakstīšanas pasākumos ir nopietnas nepilnības. Komisija pēc tam īstenoja svarīgas izmaiņas parādu uzskaitē, ziņošanā par tiem un to apliecināšanā dalībvalstīs. Tā arī pārnesa atbildību par finanšu pēcpārbaudi no OLAF uz ĢD AGRI. Šajā ziņojumā ir apskatīta arī šo izmaiņu ietekme. Palāta pārbaudīja gan datus par atgūšanu, kurus dalībvalstis bija paziņojušas Komisijai, gan ES gada pārskatos izklāstītos datus par atgūšanu. III. Palāta konstatēja, ka 2006. gadā ieviestie pasākumi ir devuši uzlabojumus, jo dalībvalstu līmenī tiek sniegta precīzāka informācija un detalizētāki dati par parādiem un atgūšanu un gada pārskatos iekļauj vairāk informācijas. Ir uzlabojušies arī kopš 2006. gada izveidojušos parādu atgūšanas rādītāji, tomēr joprojām ir nepilnības: - jaunās procedūras, kuru rezultātā Komisijai automātiski atmaksā 50 % veco parādu summas, palielina ES finanšu interešu aizsardzību, "atgūstot" līdzekļus no dalībvalsts budžeta un tos pārskaitot Eiropas Savienības budžetā. Šai sistēmai ir vairākas nepilnības, piemēram, pastāv risks, ka dalībvalstis būs ieinteresētas norakstīt parādu pēc iespējas ātrāk vai par to ziņot pēc iespējas vēlāk, un tāpēc atsevišķas summas varētu "apiet" procedūru; - atšķirības pieejā dažādās dalībvalstīs nozīmē, ka parādus atzīst dažādos laikos, ziņojumos iekļautie dati nav salīdzināmi, procentus piemēro nekonsekventi, un brīdis, kurā parādus var norakstīt, var būtiski atšķirties, tādējādi atstājot negatīvu finansiālo ietekmi uz ES budžetu; - nepamatota maksājuma atgūšanas iespējamību ietekmē tas, ka dalībvalstis kavējas sākt atgūšanas procedūras, trūkumi to īstenotajos atgūšanas pasākumos un ierobežotās izpildes iespējas; - ja parāda sākotnējā reģistrēšana aizkavējas, arī ar pārkāpumiem saistītās informācijas nosūtīšana OLAF var būt novēlota. IV. Tāpēc Palāta iesaka Komisijai turpmāk uzlabot parādu pārvaldību un ziņojumu sagatavošanu par tiem dalībvalstīs un nodrošināt konsekventu parādu apstrādi visās dalībvalstīs, tostarp - prasīt dalībvalstīm reģistrēt pārkāpumus un citus parādus tad, kad summas pēc likuma ir maksājamas, proti, kad ir sagatavots atgūšanas paziņojums; - savlaicīgi sagatavot pamatnostādnes, kurās būtu precizēti vairāki svarīgi ziņojumu sagatavošanas un grāmatvedības jēdzieni, kas līdz šim bija piemēroti nekonsekventi; - ieviest vienotu termiņu iekasēšanas rīkojuma paziņošanai parādniekam pēc iespējamā pārkāpuma atklāšanas; tādējādi panāktu lielāku saskaņotību starp dalībvalstīm un nodrošinātu savlaicīgāku ar pārkāpumiem saistītās informācijas nodošanu OLAF; - ieviest skaidrus noteikumus par procentu piemērošanu; - sīkāk precizēt apstākļus, kādos parādus var deklarēt kā neatgūstamus, it īpaši attiecībā uz noteikumiem par parāda norakstīšanu maksātnespējas gadījumos; - lai nodrošinātu jaunās 50 % automātiskās atgūšanas procedūras efektīvu īstenošanu, pārskatīt tās noteikumu piemērošanu; - pabeigt pēcpārbaudi Līdzekļu atgūšanas darba grupas vecajām lietām, kuras bija jānoslēdz aptuveni pirms trim gadiem. V. Palātas revīzijas aptvertajā 2006.–2008. gada posmā aptuveni 90 % no summām, kuras ES gada pārskatos bija norādītas kā "nepamatoti veiktu maksājumu atgūšana", bija summas, kuras Komisija bija atskaitījusi no dalībvalstīm, nevis nepamatoti izmaksātā atbalsta faktiskā atgūšana no saņēmējiem. Šāda kārtība nenoliedzami aizsargā ES finanšu intereses, bet tai nav pilnīgas preventīvas iedarbības, kādu dotu atgūšana no saņēmēja, kuram izmaksāts nepamatots maksājums. VI. Tāpēc Komisijai jāizskata veidi, kas tai ļautu samazināt no dalībvalstu budžetiem ieskaitītās "atgūšanas" īpatsvaru un palielināt tās nepamatoto maksājumu atgūšanas īpatsvaru, kas iegūta no šo maksājumu saņēmējiem. IEVADS 1. Eiropas Savienība gadā tērē aptuveni 55 miljardus EUR lauksaimniecībai un lauku attīstībai. 1. tabulā ir parādīts izdevumu sadalījums garantiju fondam (ELGF) un lauku attīstībai 2006.–2009. gada posmā. 2. Šo izdevumu lielākās daļas pārvaldība ir dalīta, un par to atbild gan dalībvalstis, gan Komisija. Atbalstu lauksaimniekiem un saņēmējiem izmaksā maksājumu aģentūras (izraudzītas valstu iestādes), kurām Komisija pēc tam līdzekļus atmaksā. Daži no šiem maksājumiem ir veikti nepareizi vai maksājumos ir kļūdas, un, ja to konstatē, izmaksātās summas ir jāatgūst. Šajā ziņojumā ir apskatīti šādas atgūšanas pasākumi. 3. Lai aizsargātu ES finanšu intereses, dalībvalstis "pieņem visus normatīvos vai administratīvos noteikumus, kā arī jebkurus citus pasākumus, kas vajadzīgi, lai a) pārliecinātos, ka ELGF un ELFLA finansētās darbības faktiski veic un ka tas notiek pareizi; b) novērstu un apkarotu pārkāpumus; c) atgūtu summas, kas zaudētas pārkāpumu vai nolaidības dēļ [1]". 1. TABULA IZDEVUMI LAUKSAIMNIECĪBAI 2006.–2009. GADĀ (MILJONOS EUR) [9999] | 2006. gads [8888] | 2007. gads | 2008. gads | 2009. gads | ELGF | 42116 | 42446 | 43011 | 46120 | Lauku attīstība | 11543 | 11154 | 10671 | 8992 | Kopā | 53659 | 53620 | 53682 | 55112 | 4. Dalībvalstīm ir jāveic atsevišķu maksājumu pareizības pārbaudes (lielākoties izlases veidā). Dažas pārbaudes notiek pirms maksājuma veikšanas, un tādā gadījumā ar pārkāpumu saistīto summu var tieši atņemt no veicamā maksājuma. Gadījumos, kad pārbaudes notiek pēc maksājuma veikšanas, dalībvalstīm ir jāreģistrē parāds par konstatētajiem nepamatoti veiktajiem maksājumiem un jāpieprasa saņēmējam atmaksāt pārmaksāto summu. 5. Daudzi saņēmēji veic pieprasīto atmaksu, taču, ja tie atmaksu apstrīd un ja maksājumu aģentūra pēc tam parādu atzīst par pamatotu, tā atgūšanai uzsāk izpildes nodrošināšanas darbības, tostarp dažkārt ceļ prasību tiesā. Noteiktos apstākļos (maksātnespējas gadījumā vai ja atgūšanas izmaksas pārsniedz atmaksājamo summu) maksājumu aģentūra var nolemt pārtraukt atgūšanas procedūru un deklarēt summas kā neatgūstamas Eiropas Savienībai, un parādu noraksta. 6. Atgūšanas procesā esošā kopējā summa un atgūtās summas saskaņā ar dalībvalstu parādnieku pārskatiem par 2006.–2009. gada posmu ir atspoguļotas 2. tabulā. 2. TABULA DALĪBVALSTU PARĀDNIEKU PĀRSKATOS REĢISTRĒTĀS SUMMAS (MILJONOS EUR) ELGF gada beigas 15. oktobrī | 2006. gads | 2007. gads | 2008. gads | 2009. gads | Atgūšanas procesā esošā kopējā summa 15. oktobrī | 1267 [7777] | 1437 [6666] | 1246 | 1115 | ELGF gada laikā atgūtās summas | 104 [5555] | 152 | 113 | 111 | Atgūto līdzekļu īpatsvars [4444] | 8,2 % | 10,6 % | 9,1 % | 10 % | 7. Kā redzams, atgūšanas procesā esošās summas līmenis dalībvalstu pārskatos ir saglabājies samērā stabils, un atgūtās un norakstītās summas (sk. 4. tabulu) lielā mērā aizstāj jauni parādi. I pielikumā ir sniegts 2006.–2009. gadā no jauna radušos parādu sadalījums. Tomēr ir uzlabojušies atgūšanas rādītāji par parādiem, kas izveidojušies, sākot no 2006. gada (sk. 3. tabulu). 8. Kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) finansēšanas pasākumi arī paredz, ka Komisija noskaidro grāmatojumus saistībā ar lauksaimniecību un lauku attīstību, proti, Komisija pieņem dalībvalstu izmaksātās summas un var samazināt maksājumus dalībvalstīm, ja tā konstatē, ka dalībvalstis ir nepareizi piemērojušas tiesību aktus un noteikumus, ar ko reglamentē KLP. Kaut arī Komisija par šiem samazinājumiem bieži ir ziņojusi kā par "atgūšanu", vairākums attiecīgo darījumu ir labojumi, ar kuriem nepamatotos maksājumus nevis atgūst no saņēmējiem, bet daļu KLP izmaksu pārnes uz valstu nodokļu maksātājiem. Grāmatojumu noskaidrošanas kontekstā tikai neliela daļa Komisijas finansiālās noformēšanas lēmumu attiecas uz konkrētu parādu atgūšanu. 2006. GADĀ IEVIESTS JAUNS TIESISKAIS REGULĒJUMS 9. Iepriekšējo reizi Palāta ziņoja par nepareizo maksājumu atgūšanu 2004. gadā (Īpašais ziņojums Nr. 3/2004). Palāta uzsvēra paziņotā parāda zemo atgūšanas līmeni, neatbilstības sniegtajos datos, lielas veco parādu summas, kuras nebija ne atgūtas, ne norakstītas, un neskaidru pienākumu sadalījumu starp Lauksaimniecības ģenerāldirektorātu un OLAF. 10. Padome 2006. gadā ieviesa jaunus normatīvos aktus [2]. Nozīmīgākā pārmaiņa bija "50/50 noteikuma" ieviešana; ar to neatgūšanas finansiālās sekas vienlīdzīgi sadala starp ES budžetu un attiecīgo dalībvalsti. Šis noteikums palīdz aizsargāt Eiropas Savienības finanšu intereses. Ja līdzekļus neatgūst četros gados pēc parāda atzīšanas vai — gadījumos, kad atgūšanai veic tiesvedību, — astoņos gados pēc tās, 50 % neatgūto summu sedz attiecīgā dalībvalsts. Tādējādi noteikuma piemērošanā ir svarīgs parāda atzīšanas datums. Ja ar galīgo tiesas spriedumu tomēr apstiprina, ka parāds nebija jāatgūst, Komisija atmaksā atpakaļ dalībvalstij summu, kas iekasēta saskaņā ar 50/50 noteikumu. 11. Šā noteikuma mērķis ir stimulēt dalībvalstis nodrošināt savlaicīgāku parādu atgūšanu. Tas ir uzlabojums salīdzinājumā ar iepriekšējo stāvokli, kad neatgūti parādi pārskatos saglabājās ļoti ilgu laiku, dažkārt desmitiem gadu, kamēr ar ad hoc lēmumiem tos visbeidzot norakstīja. Noteikuma efektīvai piemērošanai ir divi galvenie riski: i) iespēja atlikt parādu pirmās atzīšanas datumu, tādējādi aizkavējot datumu, kurā no dalībvalstīm var iekasēt līdzekļus neatgūšanas gadījumā, un ii) iespēja parādus norakstīt kā neatgūstamus, pirms ir izsmeltas visas atgūšanas iespējas, lai tādējādi izvairītos no noteikuma piemērošanas konkrētam parādam. 12. Ar jaunajiem normatīvajiem aktiem ieviesa arī turpmākas izmaiņas attiecībā uz veidu, kādā dalībvalstis paziņo Komisijai par pārkāpumiem un par virzību ar tiem saistīto summu atgūšanā. Pirms 2006. gada šādu informāciju nosūtīja Eiropas Birojam krāpšanas apkarošanai (OLAF). Lai parādus ciešāk uzraudzītu, šobrīd detalizētu informāciju nosūta atbildīgajam Komisijas dienestam — Lauksaimniecības un lauku attīstības ģenerāldirektorātam. Arī robežvērtību, kuru sasniedzot par atsevišķiem pārkāpumiem ziņo Eiropas Birojam krāpšanas apkarošanai, palielināja no EUR 4000 līdz EUR 10000. KĀ SAGATAVO ZIŅOJUMUS PAR PARĀDIEM UN ATGŪŠANU? 13. Maksājumu aģentūras katru gadu atsevišķās tabulās (III pielikuma un IIIA pielikuma dati), kas pievienotas to gada pārskatiem, sniedz Komisijai ziņas par stāvokli dalībvalstīs saistībā ar parādiem un atgūšanu [3]. Tabulas izmanto arī kā avotu informācijai par atgūtajām summām, kas sniegta lauksaimniecības un lauku attīstības ģenerāldirektora gada darbības pārskatā. 14. Pamatojoties uz informāciju, kas saņemta no dalībvalstīm, Komisija Eiropas Savienības finanšu pārskatu piezīmēs publicē datus par parāda un nepamatotu maksājumu atgūšanas līmeni. ES pārskatos iekļautās summas ir būtiski zemākas nekā dalībvalstu uzskaitē reģistrēto summu kopsumma, jo tajos ir ņemtas vērā Komisijas aplēses par atgūstamajām summām (sk. 59.–61. punktu). Komisija ik gadu ziņo arī Eiropas Parlamentam un Padomei par ES finanšu interešu aizsardzību un cīņu pret krāpšanu, tostarp par nepamatotu lauksaimniecības maksājumu atgūšanu. REVĪZIJAS TVĒRUMS UN PIEEJA 15. Palāta novērtēja dalībvalstīs izveidoto un izmantoto sistēmu efektivitāti konstatēto parādu atgūšanai, kā arī Komisijas īstenoto procesa uzraudzību. Revīzijā skatīja šādus jautājumus: i) vai dalībvalstis parādus apstrādā un reģistrē pareizi; ii) vai dalībvalstis sekmīgi atgūst konstatētos nepamatotos maksājumus; iii) vai dalībvalstis atbilstīgi noraksta parādus kā neatgūstamus; iv) vai Komisija efektīvi pārrauga un uzrauga līdzekļu atgūšanu. 16. Revīzija aptvēra ELGF līdzekļu atgūšanu 2006., 2007. un 2008. finanšu gadā, visi šie līdzekļi tika atgūti saskaņā ar jaunajiem, 2006. gadā ieviestajiem noteikumiem. Revīzijā ietvēra - 14 maksājumu aģentūru parauga analīzi astoņās dalībvalstīs; galvenā uzmanība bija pievērsta tām maksājumu aģentūrām, kurās bija reģistrētas lielākās parādu summas; - 670 darījumu parauga pārbaudi (494 atsevišķi parādi, 176 citi darījumi); - Komisijas pamatnostādņu, revīziju un finanšu korekciju piemērošanas pārbaudi. Izvērstāka informācija par paveikto darbu ir sniegta katras apsvērumu iedaļas sākumā. Revīzijā nenovērtēja dalībvalstu efektivitāti pārkāpumu konstatēšanā, lai veiktu atgūšanu. APSVĒRUMI VAI DALĪBVALSTIS PARĀDUS REĢISTRĒ UN APSTRĀDĀ PAREIZI? 17. Pēc pārkāpumu un kļūdu konstatēšanas dalībvalstīm ir vairāki pienākumi attiecībā uz radušos parādu, tostarp: - precīzi jāreģistrē parāda summa un datums un par to jāpaziņo Komisijai, lai cita starpā sniegtu pienācīgu pamatojumu 50/50 noteikuma piemērošanai; - parāds pareizi jāklasificē, jo arī tas var ietekmēt 50/50 noteikuma piemērošanu; - jāaprēķina, jāpiemēro un jāreģistrē procenti. 18. Palāta pārbaudīja šo pienākumu izpildi atlasītajās maksājumu aģentūrās, novērtējot izveidotās sistēmas, kā arī pārbaudot darījumu paraugu. Revidenti analizēja parādnieku pārskatus un pārbaudīja Komisijas sniegto tabulu precizitāti. Palāta arī novērtēja, cik lielā mērā iespējams dažādi interpretēt noteikumus, kā rezultātā dalībvalstīs varētu rasties atšķirīga pieeja (tostarp iespējama ietekme uz atgūtajām summām). NEPRECIZITĀTES PARĀDNIEKU PĀRSKATOS 19. Atgūstamās summas var klasificēt kā pārkāpumus, kļūdas administratīvajās procedūrās vai kā citas atgūstamās summas. Kā paskaidrots 29. un 30. punktā, noteikumi, kurus piemēro katrai kategorijai, zināmā mērā atšķiras. Darījumu paraugā Palāta pārbaudīja to tabulu precizitāti, kurās parādus paziņo Komisijai. Galvenās neprecizitātes, kuras Palāta atrada, attiecās uz nepareizu klasifikāciju vai tādiem gadījumiem, kuros par reģistrētajām summām lietā trūka apliecinošo dokumentu vai arī tie bija nepilnīgi [4]. Palātas paraugā ietilpstošo kļūdu kopsumma bija 8,3 miljoni EUR, un tās attiecās uz 89 gadījumiem no visiem 670 pārbaudītajiem darījumiem. Pārkāpumu gadījumā šīm neprecizitātēm var būt finansiāla ietekme, jo tās var ietekmēt 50/50 grāmatojumu noskaidrošanas mehānisma parasto piemērošanu un tieši ietekmēt Komisijas labotās un no dalībvalstīm atgūtās summas. 20. Parādnieku pārskatus atsevišķās maksājumu aģentūrās pārbauda arī neatkarīgi revidenti (apliecinātājiestādes), kuri Komisijai ziņo par iesniegto pārskatu ticamību. Apliecinātājiestādes pašas apliecinātos datus turpmākajos gados tomēr var arī būtiski mainīt. Piemēram, 2006. gada beigās Itālijas apliecinātājiestādes apstiprināto neatmaksātā parāda kopsummu 2009. gadā samazināja par 182 miljoniem EUR [5], savukārt Dānijā jau apliecinātās atgūtās summas par 2008. gadu palielināja par 4,7 miljoniem EUR, bet 2009. gada summas — turpmākajos gados samazināja par 14,1 miljonu EUR. Šādi lieli pielāgojumi liek apšaubīt apliecināto datu ticamību. Kā liecina 1. izcēlumā aprakstītais piemērs, apliecinātājiestādēm bija arī grūtības ar dalībvalstīs reģistrēto datu precizitātes apstiprināšanu. 1. IZCĒLUMS NESALASĀMI DATI VAI DATU NAV LAUKU MAKSĀJUMU AĢENTŪRĀ [Rural Payments Agency] (RPA) (APVIENOTĀ KARALISTE) Lauku maksājumu aģentūrā Palāta nevarēja saskaņot Komisijai paziņotos datus par 2006. un 2007. gadu [6] ar summām, kuras bija reģistrētas aģentūras parādnieku pārskatos, jo RPA dati par parādniekiem bija bojāti. Attiecībā uz 2006. gadu Palāta konstatēja atšķirības 8,8 miljonu GBP apmērā [7], 81 % no tām bija radušās labojumu dēļ. Problēmas atklājās arī apliecinātājiestādes veiktajā revīzijā, un tās atkārtoti apkopotais parādnieku pārskats sniedza tikai daļēju, bet ne pilnu pārliecību; apliecinātājiestāde secināja, ka reģistrēto parādu precizitāte 2007. gadā bija vāja. NESAKRĪT PARĀDU REĢISTRĒŠANAS DATUMI 21. Datums, kurā pārkāpumi jāreģistrē dalībvalstu parādnieku pārskatos (III pielikums), ir svarīgs elements regulas piemērošanā, jo tas nosaka četru gadu termiņa un astoņu gadu termiņa sākumu 50/50 noteikuma piemērošanai. Regulā šis datums definēts kā "kompetentas administratīvas vai tiesu iestādes veikts pirmais rakstisks novērtējums, ar ko, pamatojoties uz konkrētiem faktiem, secina, ka ir izdarīts pārkāpums, neskarot iespēju šo secinājumu vēlāk grozīt vai atcelt, ņemot vērā attiecīgās administratīvās vai tiesvedības procedūras norisi." [8] Parāda sākotnējās reģistrācijas datumu tādējādi nosaka jēdziens "pirmā administratīvā vai tiesas konstatācija", kas plašāk pazīstams kā franču akronīms PACA (Premier Acte de Constatation Administrative). 22. Eiropas Komisija šo definīciju ir pilnveidojusi pamatnostādnēs [9], kurās ir arī noteikts [10], ka, sākot ar 2008. gadu, maksājumu aģentūru gada pārskatos ir jāiekļauj visi pārkāpumu gadījumi, pat ja par parādu nav oficiāli paziņots ar atgūšanas paziņojumu [11]. To dara, lai šos gadījumus reģistrētu kā "iespējamos parādniekus" jeb "provizoriskos parādniekus". Neskatoties uz centieniem panākt saskaņotību, PACA datumu dalībvalstīs joprojām interpretē dažādi, un Komisijas instrukcijas atsevišķām dalībvalstīm ne vienmēr ir bijušas konsekventas. Praksē tas var būt datums, kurā kontroles iestāde ir veikusi pārbaudi (ātrākais), un datums, kurā ir sagatavots atgūšanas paziņojums (vēlākais). Palāta konstatēja, ka starp šiem diviem datumiem var paiet līdz pat sešiem gadiem. Kaut arī regulās nav noteikts termiņš, kādā pēc pārbaudes ir jāpaziņo par parādu, EKT lēmumā lietā C-54/95 ir prasīts sākt atgūšanas procedūru gada laikā pēc tam, kad ir zināmi visi svarīgie fakti, kas saistīti ar pārkāpumu. 23. Dalībvalstis, kuras izmanto vēlāko iespējamo datumu un par PACA uzskata datumu, kurā sagatavo rakstisku atgūšanas paziņojumu, iegūst papildu laiku, pirms summām piemēro 50/50 grāmatojumu noskaidrošanas mehānismu, un ne vienmēr iespējamo parādu reģistrē kā provizorisko parādnieku, kā noteikts Komisijas pamatnostādnēs. Tas nozīmē, ka konstatēto pārkāpumu Komisija var uzskaitīt un labot dažādos gados atkarībā no attiecīgās dalībvalsts pieņemtās politikas. 24. Spānijas iestādes par PACA parasti uzskata datumu, kurā saņēmējam nosūtīts pirmais novērtējums (acuerdo de inicio) pirms atgūšanas paziņojuma. Tomēr divas revidētās maksājumu aģentūras (FEGA un AVFGA) [12] kopš 2008. gada ir ņēmušas vērā atgūšanas paziņojuma datumu, un tas konkrētajos apstākļos neatbilst spēkā esošajiem tiesību aktiem. Francijas maksājumu aģentūras ievēroja regulu un pamatnostādnes līdz 2008. gadam, bet 2009. gadā tās mainīja ziņojumu sagatavošanas sistēmu un kā atsauci sāka izmantot vēlāku datumu, proti, atgūšanas paziņojuma datumu, lai pārvarētu neērtības, kas saistītas ar parādu agru reģistrēšanu "provizorisko parādnieku" kategorijā. 2009. gada beigās Komisija prasīja Francijas iestādēm sistēmu mainīt uz iepriekšējo. 25. Vācijā, Beļģijā, Ungārijā un Apvienotajā Karalistē revidenti konstatēja vairākus gadījumus [13], kad iespējamajiem parādniekiem bija nosūtīti iepriekšēji rakstiski novērtējumi, kuru datums bija jāizmanto kā parāda reģistrācijas datums pārskatos, taču šādi ieraksti nebija veikti. 26. Problēmu saistībā ar PACA datuma atšķirīgu interpretāciju Palāta apskatīja 2004. gada ziņojumā, un Komisija atzina, ka šim jautājumam ir jāpievērš uzmanība. Komisijas izdotās pamatnostādnes tomēr vēl nav sekmējušas saskaņotu pieeju šīs problēmas risināšanai, un līdz ar 50/50 noteikuma ieviešanu tā ir kļuvusi vēl nozīmīgāka. NEATBILSTĪBAS KONKRĒTU PARĀDU VEIDU ATŠĶIRĪGAS INTERPRETĀCIJAS DĒĻ 27. Palāta arī konstatēja, ka maksājumu aģentūras nekonsekventi interpretē pārkāpuma, administratīvo procedūru dēļ radušos kļūdu un citu atgūšanas veidu jēdzienus. Ir svarīgi, lai dalībvalstis šos jēdzienus interpretētu vienādi un tādējādi nodrošinātu saskaņotu un salīdzināmu ziņojumu sagatavošanu; atšķirībām interpretācijā var arī būt finansiāla ietekme uz ES budžetu. 28. Visus parādu gadījumus 2006. un 2007. gadā (neatkarīgi no tā, vai tie bija klasificēti kā pārkāpumi, administratīvas kļūdas vai "citi") Komisijai paziņoja [14] dalībvalstu parādnieku pārskatos un tiem piemēroja 50/50 grāmatojumu noskaidrošanas mehānismu. 29. Kopš 2008. gada summas, kuras nepamatoti izmaksātas administratīvo kļūdu rezultātā, vairs neiekļauj dalībvalstu parādnieku pārskatos (III pielikuma tabulās), jo tās katra gada beigās ir jāatmaksā ES budžetā grāmatojumu finansiālās noskaidrošanas kontekstā. 2. IZCĒLUMS FRANCIJAS MAKSĀJUMU AĢENTŪRA ONIEP [15]: "CITI" PARĀDI Maksājumu aģentūra 2008. gadā pirmo reizi ziņoja par gadījumu tajā pārskatu daļā, uz kuru neattiecas 50/50 grāmatojumu noskaidrošanas noteikums; kā attaisnojums bija minēts, ka pārkāpumam ir bankas garantiju segums. Minētais gadījums ir 1997. gada lieta, kuras iespējamā finansiālā ietekme ir 8,5 miljoni EUR. Ja tā būtu klasificēta kā pārkāpums, nevis "cits" parāds, tā būtu noskaidrota 2006. gadā, kad ieviesa 50/50 noteikumu, un 4,3 miljoni EUR būtu atmaksāti atpakaļ ES budžetā neatkarīgi no garantijas summas turpmākas iekasēšanas. 30. Turklāt dalībvalstis ir nekonsekventi piemērojušas administratīvās kļūdas jēdzienu. Palāta konstatēja 15 gadījumus, kuru vērtība bija 7 miljoni EUR [16] un par kuriem bija ziņots kā par pārkāpumiem. Palāta uzskatīja, ka šie gadījumi bija jāklasificē kā administratīvas kļūdas un tāpēc attiecīgās summas nekavējoties jāieskaita ES budžetā. 31. Maksājumu aģentūras dažādi interpretē pārkāpuma jēdzienu [17]. Piemēram, dažās dalībvalstīs (Vācija un Francija) konstatētos gadījumus, kuri nav atklāti pārbaudes rezultātā, vai gadījumus, kuros ir nodrošināta garantija, neuzskata par pārkāpumiem un kā tādus nereģistrē. Tos reģistrē kā "citus" parādus un tādējādi tiem nepiemēro 50/50 grāmatojumu noskaidrošanas mehānismu. Ja galu galā šādus parādus deklarē kā neatgūstamus, garantijas neiekasēšanu sedz no ES budžeta. 2. izcēlumā sniegts piemērs par pārkāpumu gadījumiem, kuri nepareizi klasificēti kā citi atgūstamie līdzekļi, un parādīta ietekme uz ES budžetu. NEKONSEKVENTA PROCENTU PIEMĒROŠANA RADA FINANSIĀLUS ZAUDĒJUMUS 32. Tā kā dažkārt paiet ilgs laiks starp nepamatotā maksājuma veikšanu un tā iespējamo konstatāciju un vēlāku atgūšanu, par neatmaksāto parādu būtu jāiekasē procenti [18], lai aizsargātu ES finanšu intereses. Tā kā vidēji neatmaksāto parādu summa ir aptuveni 1200 miljoni EUR, ES budžetā gadā uzkrātie procenti ir būtiski — izmantojot konservatīvu likmi 3 % gadā, ikgadējā aplēstā summa ir 36 miljoni EUR. Ja procentus pilnībā iekasē ES budžetā, zaudējumi nerodas. 33. Palāta konstatēja, ka procentu piemērošana parādam joprojām nav pilnībā saskaņota. Lielākajai daļai pasākumu procentu likmi aprēķina saskaņā ar valsts tiesību aktiem, bet nav noteikta konkrēta likme, tomēr tā nevar būt zemāka par procentu likmi, kuru piemēro summu atgūšanai saskaņā ar attiecīgo valstu tiesību aktiem. II pielikumā ir sniegts kopsavilkums par dažādām metodēm, kuras Palātas revidētās maksājumu aģentūras izmanto saistībā ar procentu piemērošanu. 34. Vairākums revidēto maksājumu aģentūru piemēro automātisku aprēķina mehānismu, kas balstīts uz procentu likmi, kura aprēķināta saskaņā ar valsts tiesību aktiem, tomēr praksē bija piemērotas plašas variācijas. 35. Eiropas Savienības Tiesa atbalstīja Komisijas viedokli par to, ka procenti ir jāiekļauj III pielikumā pat tad, ja pamatsumma nav atgūta vai tā jānosaka tiesas procesā [19]. Tomēr pašreizējā sistēmā parādniekam ne vienmēr dara zināmus maksājamos procentus, katra gada 15. oktobrī jeb ES lauksaimniecības maksājumu gada beigās nosūtot atjauninātu atgūšanas paziņojumu. 3. IZCĒLUMS UZKRĀTO PROCENTU APSTRĀDE SPĀNIJĀ Pēc Komisijas pieprasījuma AVFGA (Valensijas maksājumu aģentūra) 2008. gada 15. oktobrī uzkrātos procentus iekļāva III pielikumā, tādējādi 575 gadījumos atjauninot maksājamo summu. Uzkrātie procenti, kurus AVFGA aprēķināja, izmantojot salikto procentu formulu, līdz 2008. gada 15. oktobrim bija 11,6 miljoni EUR. Palāta konstatēja aprēķina kļūdas, kuru dēļ šī kopsumma bija novērtēta par 1,4 miljoniem EUR par zemu. Maksājumu aģentūra bija veikusi aprēķinu tikai tāpēc, lai ziņotu Komisijai, jo parādniekiem nebija nosūtīti rēķini. VAI DALĪBVALSTIS SEKMĪGI ATGŪST KONSTATĒTOS NEPAMATOTOS MAKSĀJUMUS? 36. Kad pārkāpums ir konstatēts, dalībvalstu iestādēm noteikti jāizmanto visi līdzekļi, lai summu no saņēmēja atgūtu. Par 2006.–2009. gadu Palāta novērtēja, - cik lielā mērā parādi ir atgūti; - cik drīz pēc pārkāpuma konstatēšanas dalībvalstis sāk atgūšanas procedūras; - ciktāl neatgūšanu var uzskatīt par valstu iestāžu nolaidību, tādējādi liekot tām uzņemties atbildību par pilnu maksājamo summu; - kādas līdzekļu atgūšanas metodes dalībvalstīm ir pieejamas un kā tās izmanto praksē. SAMĒRĀ ZEMI ATGŪŠANAS RĀDĪTĀJI, BET VĒROJAMS UZLABOJUMS 37. Kā parādīts 2. tabulā, atgūšanas procesā esošo summu ikgadējais atgūšanas līmenis ir samērā zems — aptuveni 10 % no kopējā reģistrētā parāda. Lai novērtētu, kāda ietekme bija izmaiņām sistēmā, Palāta par katru gadu ir aprēķinājusi 2006.–2009. gadā radušos jaunu parādu atgūšanas līmeni. Tomēr kopš 2006. gada radušos parādu atgūšanas rādītāji ir uzlabojušies (3. tabula). 38. Šā ziņojuma 3. tabulā redzams, ka lielākā daļa līdzekļu ir atgūta gadā, kurā parāds ir izveidojies. Turpmākajos gados atgūšanas līmenis ievērojami krītas. Izvērstāka analīze parāda, ka administratīvu lietu atgūšanas rādītāji ir ievērojami augstāki nekā to lietu atgūšanas rādītāji, kuras izskata tiesā (2006.–2009. gadā kopējais atgūšanas līmenis pirmajā gadījumā bija 54 %, bet otrajā — 8,3 %). SAVLAICĪGA ATGŪŠANAS PROCEDŪRU SĀKŠANA UZLABO ATGŪŠANAS IESPĒJAS, BET KONSTATĒTI IEVĒROJAMI KAVĒJUMI 39. Atgūšanas procedūru efektivitāte lielā mērā ir atkarīga no agrīnos posmos pieņemto pasākumu ātruma. Pēc tam, kad kontroles struktūras ir atklājušas iespējamo pārkāpumu, ir svarīgi pēc iespējas ātrāk pieņemt galīgo lēmumu, vai parāds ir un vai ir jāsagatavo iekasēšanas rīkojums. 40. Palāta tomēr konstatēja, ka vairākās maksājumu aģentūrās, it īpaši Francijā, Itālijā un Grieķijā, parādus reģistrēja nepamatoti vēlu pēc pārkāpuma atklāšanas. No minētajās valstīs pārbaudītajiem 494 gadījumiem 39 gadījumos bija neattaisnoti kavējumi. 3. TABULA REĢISTRĒTO PARĀDU ATGŪŠANA PĒC 50/50 NOTEIKUMA IEVIEŠANAS Finanšu gads | Parāds, kas radies par gadu (miljonos EUR) | Atgūts 1. gadā | Atgūts 2. gadā | Atgūts 3. gadā | Atgūts 4. gadā | Atgūts kopā | 2006. g. | 155 | 24,1 % | 17,7 % | 6,0 % | 2,7 % | 50,6 % | 2007. g. | 257 | 33,3 % | 12,7 % | 3,6 % | | 49,5 % | 2008. g. | 135 | 33,7 % | 16,8 % | | | 50,6 % | 2009. g. | 135 | 35,5 % | | | | 35,5 % | NEPILNĪBAS VALSTU IESTĀŽU ĪSTENOTAJOS ATGŪŠANAS PASĀKUMOS 41. Komisijas uzdevums ir pārraudzīt, cik rūpīgi valstu iestādes atgūst parādus. Ja konstatē, ka šīs iestādes rīkojas nolaidīgi, dalībvalstu pienākums ir atmaksāt parāda summu, kas nav saņemta ES budžetā. Palāta atrada vairākus šādus gadījumus, kuros Komisijai ir jānoskaidro, vai ir notikusi nolaidība. Svarīgākie konstatētie gadījumi bija šādi: - gadījumi, kuros tiesu iestādes atcēla atgūšanas procedūru, jo pārvaldes iestādes nebija ievērojušas vienu vai vairākas juridiski saistošas procedūras, proti, tās nebija iesaistījušās pretrunu procedūrā, kas atkarībā no valstu tiesību aktiem ir jāuzsāk maksājumu aģentūrām ar saņēmēju [20]; - gadījumi, kuros tiesu iestādes atcēla atgūšanas procedūras, jo tās uzskatīja, ka lietām bija iestājies noilgums, t. i., administratīvās procedūras bija pārāk ieilgušas, un tas notika tāpēc, ka pārvaldes iestādes atgūšanas pasākumus veica pārāk ilgi [21]; - gadījumi, kuros pārvaldes iestādes nebija savlaicīgi reģistrējušas parādu pret saņēmēju kopīgā maksātnespējas procedūrā, faktiski izslēdzot atgūstamo summu [22]; 4. IZCĒLUMS NEATTAISNOTI KAVĒJUMI GRIEĶIJĀ UN ITĀLIJĀ Grieķijā revidenti konstatēja septiņus gadījumus, kuros bija četru līdz sešu gadu kavējumi izmeklēšanas ziņojumu novērtēšanā. Tajā pašā valstī 18 gadījumos pagāja no diviem līdz septiņiem gadiem kopš pirmā atgūšanas paziņojuma nosūtīšanas saņēmējam līdz ministrijas galīgā lēmuma pieņemšanai apstiprināt atgūšanu. Iesaistītās summas ir 10,3 miljoni EUR. Itālijā revidenti konstatēja septiņus gadījumus, kuru kopsumma bija 2,5 miljoni EUR un kuros kavējums starp izmeklēšanas ziņojumu un parāda reģistrāciju bija no diviem līdz četriem gadiem. - gadījumi, kuros pārvaldes iestādēm bija pietiekams pamats iesniegt apelācijas sūdzību vai nodot lietu izskatīšanai nākamajā instancē, bet tās nebija to darījušas [23]; - gadījumi, kuros atgūšanas darbībās bija pārāk lieli kavējumi pēc tam, kad procedūras jau bija sāktas, īpaši saistībā ar piespiedu atgūšanas darbību sākšanu [24]. DALĪBVALSTU IESTĀŽU RĪCĪBĀ IR NEPILNĪGAS IZPILDES PROCEDŪRAS 42. Izpildes procedūras ir reglamentētas tikai valstu tiesību aktos. Izņēmums šajā vispārējā principā stājās spēkā kopš 2008. finanšu gada [25], kad, neskarot izpildes pasākumus, kas noteikti valsts tiesību aktos, noteica, ka "dalībvalstis kompensē saņēmēja joprojām nesamaksāto parādu, kas noteikts saskaņā ar valsts tiesību aktiem, ņemot vērā nākamos maksājumus, ko veic maksājumu aģentūra, kas ir atbildīga par parāda atgūšanu no tā paša saņēmēja." 5. IZCĒLUMS PIEMĒRS PAR TO, KA VALSTS IESTĀDES SAVUS PIENĀKUMUS NEVEICA PIETIEKAMI RŪPĪGI: SPĀNIJA (ANDALŪZIJA) Spānijā (Andalūzijā) Palāta konstatēja 252 gadījumus (no 2006. līdz 2008. gadam), kuros jau bija pagājis četru gadu noilguma periods [26] no nepareizā maksājuma atklāšanas līdz dienai, kad maksājumu aģentūrai kļuva zināmi fakti un tā varēja sākt atgūšanas procesu. Maksājumu aģentūra nolēma norakstīt 5,8 miljonus EUR lielu summu uz ES budžeta rēķina. Ja Komisija vēlāk konstatētu nolaidību, šī summa būtu jāsedz Spānijas iestādēm. 43. Palāta revīzijā tomēr konstatēja, ka izpildes procedūru efektivitāti ierobežo šādi faktori: - kopš 2008. gada revidētās maksājumu aģentūras — ja valstu tiesību akti to ļauj — ir atguvušas līdzekļus kompensācijas kārtībā, tomēr kompensāciju nedrīkst piemērot, kamēr parāds nav juridiski atzīts; - izņemot kompensāciju piemērošanu vai nodrošinājuma pieprasīšanu (attiecīgos gadījumos), nevienai no revidētajām maksājumu aģentūrām nebija citu tiešu izpildes iespēju; - tikai dažām revidētajām maksājumu aģentūrām [27] ir iespēja ar juridiskiem līdzekļiem vai pēc vienošanās atgūt Kopienas parādus ar citu struktūru, piemēram, reģionālo un valsts nodokļu/muitas iestāžu, starpniecību. Šāda iespēja palielina atgūšanas izredzes; - visās revidētajās dalībvalstīs, izņemot Beļģiju un Grieķiju, iekasēšanas rīkojumus, kurus paziņojušas maksājumu aģentūras, tieši izpilda tiesu iestāde; - atgūšanas paziņojuma izpildi drīkst uz laiku apturēt tikai tad, ja apstrīdētā summa ir pietiekami nodrošināta (ar bankas garantiju, skaidras naudas noguldījumu u. c.), izņemot gadījumus, kuros parādnieks sniedz pienācīgi pamatotus iemeslus šādam atbrīvojumam. Šāds princips tomēr nebija piemērots visās revidētajās dalībvalstīs. VAI DALĪBVALSTIS PAREIZI NORAKSTA PARĀDUS KĀ NEATGŪSTAMUS? 44. Kad parādus uzskata par neatgūstamiem (ja saņēmējs ir maksātnespējīgs vai ja paredzams, ka atgūšanas pasākumu izmaksas pārsniegs atgūto summu), Regula ļauj dalībvalstīm parādus norakstīt. Šādos gadījumos parādus svītro no Komisijai iesniedzamajiem parādnieku pārskatiem. Ja šī norakstīšana notiek pirms četru un astoņu gadu termiņa beigām, 50/50 noteikums nav jāpiemēro, un pilnu summu attiecina uz ES budžetu. Šāds stāvoklis rada risku, ka, lai izvairītos no 50/50 noteikuma piemērošanas un ar to saistīto izmaksu segšanas uz dalībvalstu rēķina, parādus noraksta pārāk agri, pirms ir izsmelti visi iespējamie atgūšanas veidi. 45. Lai novērtētu, vai norakstīšana atbilda konkrētajiem apstākļiem, Palāta pārbaudīja 138 darījumu paraugu, kurā bija iekļautas no 2006. līdz 2008. gadam norakstītās lietas ar kopējo vērtību 176,5 miljoni EUR. Palāta arī - analizēja no 2006. līdz 2009. gadam norakstītās summas un aprēķināja izmaksas no ES budžeta; - izskatīja maksātnespējas darba definīciju un tās ietekmi uz norakstīšanu; - izvērtēja citus gadījumus, kādos noraksta parādus. 46. Palātas analizētie dati par norakstīto parādu liecina, ka lielākā daļa summu, kuras maksājumu aģentūras bija paziņojušas kā neatgūstamas, bija finansētas no ES budžeta (sk. 4. tabulu). Stāvoklis 2006. gadā uzskatāms par izņēmumu, jo šajā gadā tika norakstītas uzkrātās parādu summas no iepriekšējiem gadiem, līdz pat 1980. gadiem. 4. TABULA 2006.–2009. GADĀ NORAKSTĪTĀS SUMMAS (MILJONOS EUR) | 2006. gads | 2007. gads | 2008. gads | 2009. gads | Kopā | Norakstītās lietas | 225,8 | 166,0 [3333] | 32,4 | 64,4 | 488,6 | Izmaksas pilnībā segtas no ES budžeta | 207,2 | 154,4 | 25,3 | 42,0 | 428,9 | No ES budžeta segtā norakstītā parāda īpatsvars | 91,8 % | 93 % | 78,1 % | 65,1 % | 87,8 % | NESKAIDRI KRITĒRIJI, KURUS PIEMĒRO, LAI PAMATOTU PARĀDU NORAKSTĪŠANU 47. Normatīvajā aktā [28] nav pietiekami skaidri izklāstīts maksātnespējas jēdziens, kas ir iemesls vairāk nekā 90 % norakstīto parādu gadījumu. Maksājumu aģentūras parasti noraksta summas turpmāk aprakstītajos apstākļos. Gadījumos, kad lietas izskata tiesā: - valstu tiesas pasludina maksātnespējas procedūras, un tās īsteno likvidatori. Palāta konstatēja, ka atkarībā no maksājumu aģentūras lietu var norakstīt maksātnespējas procedūru sākumā, to gaitā vai beigās, tādējādi rodas ievērojamas atšķirības astoņu gadu termiņa piemērošanā, pirms summas noskaidro saskaņā ar 50/50 noteikumu. Summas, kas visbeidzot atgūtas likvidācijas procesā, parasti ir salīdzinoši nelielas (no 0,14 % līdz 6 % no parāda summas). Gadījumos, kad lietas neizskata tiesā (t. i., standarta lietas): - nespēja atrast parādnieku, tā nāve vai nesekmīga konfiskācija (nulla bona) ir galvenie iemesli, kurus izmanto, lai attaisnotu norakstīšanu. Nav definēta vienota pieeja šo kritēriju piemērošanai, tādējādi revidētajās maksājumu aģentūrās izmanto dažādu praksi un ir lielas atšķirības četru gadu termiņa piemērošanā, pirms summas noskaidro saskaņā ar 50/50 noteikumu. 48. Palāta arī konstatēja, ka dažas maksājumu aģentūras norakstīja savus parādus III pielikuma tabulās, kaut arī tie saglabājas debitoru virsgrāmatā saskaņā ar valstu tiesību aktiem, jo iespējama atgūšana (maksājumu aģentūras Vācijā). Līdzfinansētajiem pasākumiem šādas prakses dēļ pieeja parādniekiem ir atšķirīga, proti, parāda valsts daļas atgūšanas procedūras turpinās, taču Kopienas parāda daļu noraksta. 49. Tā kā lielākoties norakstīšana notiek parādnieka maksātnespējas dēļ, ir svarīgi precizēt kritērijus, kurus dalībvalstīs piemēro, lai nodrošinātu, ka ES budžetā tiek atgūta maksimāli liela summa, un lai nodrošinātu līdzīgu gadījumu vienādu izskatīšanu dažādās dalībvalstīs. 50. Piemērs par nepamatotu norakstīšanu un pārvaldes iestāžu iespējamu nolaidību ir aprakstīts 6. izcēlumā. NORAKSTĪŠANA UZ NEEKONOMISKU ATGŪŠANAS IZMAKSU PAMATA; SUMMAS IR MAZĀKAS, BET VĒL JĀPRECIZĒ 51. Maksājumu aģentūras nepilnīgi izmantoja praksi, kad parādus noraksta tāpēc, ka atgūšanas izmaksas ir atzītas kā augstākas nekā atgūstamā summa. Palāta konstatēja, ka šādu praksi galvenokārt izmantoja gadījumos, kuros summa bija mazāka nekā EUR 100, lai gan Apvienotajā Karalistē (RPA) parasti uzskata, ka iesniegt prasību tiesā ir lietderīgi tikai tad, ja parāda summa pārsniedz GBP 2000 [29]. Vācijā (maksājumu aģentūra Hamburg-Jonas) noteiktā robežvērtība ir EUR 1000. Komisija šajā jautājumā nav sniegusi turpmākas norādes, un atšķirības starp dalībvalstīm saglabājas. Šā iemesla dēļ no 2006. līdz 2009. gadam maksājumu aģentūras norakstīja aptuveni EUR 880000. 6. IZCĒLUMS PARĀDA NEPAMATOTA NORAKSTĪŠANA UZ ES BUDŽETA RĒĶINA VĀCIJĀ LEJASSAKSIJAS MAKSĀJUMU AĢENTŪRĀ Šajā gadījumā 2003. gada 6. augustā sagatavoja atgūšanas paziņojumus 4,9 miljonu EUR apmērā. Maksātnespējas procedūru sāka 2003. gada 1. augustā. Maksājumu aģentūra summu deklarēja kā neatgūstamu 2006. gada 15. oktobrī, pirms 50/50 grāmatojumu noskaidrošanas mehānisma piemērošanas, rezultātā visu summu norakstīja no ES budžeta. Tomēr laikā, kad lietu deklarēja kā neatgūstamu, turpinājās tiesvedība, lai iekasētu garantiju, kas sedza parāda summu, tādējādi atgūšanas iespējas nebija izsmeltas. Nepamatoti norakstītā summa, kuru sedza no ES budžeta, līdz ar to bija 4,9 miljoni EUR. ANULĒTAS LIETAS 52. Dalībvalstis parādus var anulēt saskaņā ar pārvaldes vai tiesas iestāžu lēmumiem; parasti tā notiek tad, ja paziņoto pārkāpumu tiesa vēlāk neapstiprina. Tā rezultātā parādu noraksta un to dzēš no parādnieku pārskatiem. Ja 50/50 noteikums jau ir piemērots, tad no dalībvalsts jau atskaitītā summa ir jāatmaksā no ES budžeta. Tāpēc ir svarīgi sekot līdzi šādiem gadījumiem un pārbaudīt, vai parāda anulēšana, par kuru ziņo dalībvalsts, ir pilnībā pamatota un vai dalībvalsts ir pilnībā izskatījusi iespējamu pārsūdzību pienācīgā līmenī. 53. Komisija ziņoja, ka par 2006. un 2007. finanšu gadu tā ir veikusi pēcpārbaudi 23 šādiem gadījumiem, kuru vērtība bija virs 1 miljona EUR [30]. Tomēr lietām, kuras neizskata tiesā, Komisija nenovērtē anulēšanas pamatojumu, un lietām, kuras izskata tiesā, neapsver iespējas pārsūdzēt augstākās tiesu instancēs un neizskata, vai šādas iespējas ir izmantotas. Kaut arī apliecinātājiestādes dalībvalstīs šādas lietas pārbauda, to analīzes tvērums ir ierobežots — tās pārbauda tikai to, vai iestādēm ir bijis pamats lietas anulēt (t. i., vai ir lēmums), bet ne to, vai šo lēmumu varēja un vajadzēja pārsūdzēt augstākā līmenī. Attiecīgajās Komisijas pamatnostādnēs, kas paredzētas apliecinātājiestādēm, nav pietiekami sīki izklāstīts to veicamais darbs. No 2006. līdz 2009. gadam dalībvalstis kopā anulēja parādus 455 miljonu EUR vērtībā, no tiem 261 miljons EUR attiecās uz samērā ierobežotu skaitu (46) lielu lietu, kuru vērtība pārsniedza vienu miljonu EUR. VAI KOMISIJA EFEKTĪVI PĀRRAUGA UN UZRAUGA LĪDZEKĻU ATGŪŠANU? 54. Komisija pārrauga dalībvalstu īstenoto lauksaimniecības izdevumu pārvaldību un administrēšanu, tostarp pasākumus līdzekļu atgūšanas jomā. Komisijas pienākums ir: - gada pārskatos publicēt pilnīgu un precīzu informāciju par parādiem un atgūtajiem līdzekļiem, par pamatu izmantojot valstu iestāžu iesniegtos datus; - sagatavot skaidras un nepārprotamas pamatnostādnes par tiesību aktu piemērošanu; - lai konstatētu neatbilstību tiesību aktiem, piemērot efektīvus grāmatojumu noskaidrošanas mehānismus, tostarp 50/50 noteikumu, un dalībvalstīm attiecīgi piemērot labojumus; - pabeigt Līdzekļu atgūšanas darba grupas darbu saistībā ar parādiem, kas vecāki par 2006. gadu; - pienācīgi izmantot informāciju, kuru dalībvalstis iesniegušas par atsevišķiem parādiem. Palāta novērtēja šo dažādo mehānismu darbību un pārbaudīja, vai tie piemēroti, kā tas paredzēts, un vai tie efektīvi aizsargāja Savienības finanšu intereses. PAR KO KOMISIJA ZIŅO 55. Komisija Eiropas Savienības gada pārskatu piezīmēs publicē informāciju par nepamatotu maksājumu atgūšanu. Komisija arī ik gadu ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par ES finanšu interešu aizsardzību un cīņu pret krāpšanu, tostarp sagatavo iedaļu par atgūtajiem lauksaimniecības līdzekļiem. 56. Maksājumu aģentūras informāciju par stāvokli saistībā ar līdzekļu atgūšanu dalībvalstīs katru gadu paziņo savos gada pārskatos atsevišķās tabulās (III pielikuma un IIIA pielikuma dati) [31]. Šo informāciju izmanto arī kā informācijas avotu par atgūtajiem līdzekļiem ĢD AGRI ģenerāldirektora gada darbības pārskatā. 57. Eiropas Savienības gada pārskatos iekļautie dati ir apkopoti 5. tabulā; tie sniedz šādu ainu par ELGF parādu. 58. Gada pārskatos norādītās summas ir būtiski zemākas nekā summas, kuras reģistrētas dalībvalstu parādnieku pārskatos, jo tās ir samazinātas saskaņā ar atzītām grāmatvedības politikām un piesardzības principu. Pielāgotie dati atspoguļo faktu, ka dalībvalstis drīkst paturēt 20 % no atgūtās summas, tās summas, kurām jau piemērojama 50 % noskaidrošana, kā arī ir ņemts vērā Komisijas vērtējums par neatgūstamajām summām. Veicot šo ikgadējo pielāgojumu, Komisija piemēro algoritmu, kurā cita starpā ņemts vērā neatmaksāto parādu vecums. III pielikumā ir iekļauta tabula, kurā redzami dažādi datiem veiktie pielāgojumi. 59. Eiropas Savienības gada pārskatos publicēto datu analīze saistībā ar nepamatoto maksājumu atgūšanu ir atspoguļota 6. tabulā. 5. TABULA NEATMAKSĀTAIS PARĀDS, KĀ TAS PARĀDĪTS GADA PĀRSKATOS (MILJONOS EUR) Gads | 2006. g. | 2007. g. | 2008. g. | 2009. g. | ELGF bruto neatmaksātie debitoru parādi, 31.12. | 1009 | 902 | 684 | 627 | Norakstīti | (477) | (483) | (392) | (350) | Tīrā summa | 532 | 419 | 292 | 277 | 60. Dati par parādiem (sk. 5. tabulu) un atgūtajiem līdzekļiem (sk. 6. tabulu) pārskatos un dalībvalstu uzskaitē reģistrēto summu kopsumma ievērojami atšķiras (sk. 2. tabulu). Tas daļēji izskaidrojams ar to, ka atšķiras datums, kurā katra summa ir iegrāmatota. Kaut arī lielu daļu šo atšķirību Komisijas dienesti varēja izskaidrot, svarīgas atšķirības palika neizskaidrotas, jo nebija regulāras salīdzināšanas procedūras. Turklāt atsevišķu tādu parādu apstrāde, kas radās cukura tirgus pārstrukturēšanas rezultātā, izraisīja par aptuveni 104 miljoniem EUR lielāku summu uzrādīšanu 2007. gada pārskatos (sk. III pielikumu). 61. Lielākā daļa (aptuveni 87 % četros gados) par nepamatotajiem maksājumiem "atgūto summu", par kurām ziņots gada pārskatos, ir Komisijas labojumu rezultāts, izmantojot grāmatojumu noskaidrošanas procedūras. Tās pēc būtības nav saistītas ar atsevišķiem parādiem vai konstatētajiem nepareizajiem maksājumiem. Šos labojumus sedz attiecīgo dalībvalstu nodokļu maksātāji, un tie nav līdzekļu faktiskā atmaksa no saņēmēja, kuram tie nepamatoti samaksāti. Līdz ar to bija nepiemēroti pārskatos līdz 2008. gadam šos labojumus apzīmēt kā "atgūtās summas". 6. TABULA GADA PĀRSKATU DATI PAR NEPAMATOTO MAKSĀJUMU "ATGŪŠANU" (MILJONOS EUR) Finanšu gads | 2006. g. | 2007. g. | 2008. g. | 2009. g. | Summas, kas atgūtas no saņēmējiem un kuras dalībvalstis ir atmaksājušas | 108 (11 %) | 115 (13 %) | 129 (10 %) | 132 (21 %) | Komisijas piemērotie labojumi, kuru summas atgūtas no valstu iestādēm | 839 (89 %) | 739 (87 %) | 1148 (90 %) | 493 [9001] (79 %) | Kopā | 947 | 854 | 1277 | 625 | 62. Piemēram, ES 2008. gada pārskatu piezīmēs (2.10. piezīme par debitoriem un 6. piezīme par nepamatotu maksājumu atgūšanu) bija uzrādīts 684 miljonu EUR kopējais parāds saistībā ar ELGF un bija parādīts, ka minētajā gadā ir atgūti aptuveni 1277 miljoni EUR. Analīze par 1277 miljoniem EUR liecina, ka 129 miljoni EUR bija atgūti no saņēmējiem, bet atlikusī daļa — 1148 miljoni EUR — ietvēra labojumus, kas dalībvalstīm bija piemēroti ar grāmatojumu noskaidrošanas procedūrām. Tomēr, pārbaudot dalībvalstu pārskatus, bija redzams, ka summa, kuru saņēmēji bija parādā dažādām maksājumu aģentūrām, bija 1246 miljoni EUR, bet summa, kas faktiski bija atgūta no saņēmējiem, bija 113 miljoni EUR. Kaut arī par 2009. gadu Komisija skaidrāk nošķir finanšu korekcijas un faktiski atgūtās summas, no pārskatu piezīmēm joprojām nav iespējams noteikt precīzu summu, kas faktiski atgūta no galasaņēmējiem. KOMISIJA SAGATAVO NORĀDES, BET DAŽKĀRT TĀS IR NOVĒLOTAS UN NEPILNĪGAS 63. Tiesību aktu piemērošanu Komisija ir precizējusi dalībvalstīm paredzētās pamatnostādnēs, kas sagatavotas grāmatojumu noskaidrošanas kontekstā, tomēr ikgadējie atjauninājumi, kas piemērojami 2006., 2007., 2008. un 2009. finanšu gadam, neļāva maksājumu aģentūrām pilnībā pielāgotu savas sistēmas. Līdz ar to dalībvalstīm bija grūti nodrošināt šo pamatnostādņu pilnīgu ievērošanu. 64. Palāta dalībvalstīs konstatēja gadījumus, kad atbildīgajām iestādēm nebija skaidrs, kā rīkoties dažos konkrētos apstākļos pēc 50/50 noteikuma piemērošanas. Šādos apstākļos dalībvalstis var nesaņemt atmaksu [32] vai budžetā var kreditēt lielāku summu nekā vajadzīgs. FINANSIĀLĀ NOFORMĒŠANA. KOMISIJA PIEŅEM PARĀDNIEKU PĀRSKATUS UN LIEK DALĪBVALSTĪM MAKSĀT SASKAŅĀ AR 50/50 NOTEIKUMU 65. Pamatojoties uz maksājumu aģentūru iesniegtajiem pārskatiem, Komisijai ar ikgadējo finansiālās noformēšanas lēmumu ir jānosaka, kādus izdevumus tā pieņem (uz tiem attiecas turpmāka revīzija) katrā dalībvalstī. 66. Maksājumu aģentūru gada pārskatu, tostarp parādnieku pārskatu, ticamību pārbauda neatkarīgas apliecinātājiestādes, kuras ziņo Komisijai un izsniedz revīzijas apliecinājumu. Komisija šo sistēmu ir pastāvīgi atjauninājusi un uzlabojusi, un šobrīd parādnieku pārskati ir pilnīgāki un stingrāk pārbaudīti nekā Palātas iepriekšējā ziņojuma sagatavošanas laikā. 67. Kopš 2006. finanšu gada finansiālās noformēšanas lēmumā ir iekļauta summa, kuru paredzēts segt no dalībvalsts budžeta 50/50 grāmatojumu noskaidrošanas mehānisma piemērošanas rezultātā [33]. No dalībvalstīm iekasēja 7. tabulā parādītās summas. Tabulā redzams, ka līdz šim sistēmas lielākā ietekme ir bijusi vecu parādu izslēgšana no uzskaites. Ietekme bija lielāka procedūras sākumā, kad daudziem veciem parādiem piemēroja 50/50 noteikumu un rezultātā līdzekļus iekasēja no dalībvalstīm. 7. TABULA SUMMAS, KAS IEKASĒTAS NO DALĪBVALSTĪM SASKAŅĀ AR 50/50 NOTEIKUMU (MILJONOS EUR) | Par 2006. gadu | Par 2007. gadu | Par 2008. gadu | Par 2009. gadu | iekasēts no dalībvalstīm ar Komisijas lēmumu saskaņā ar 50/50 mehānismu | 231,9 | 137,6 | 31,4 | 22,8 | SUMMAS IESPĒJAMS "NEIEKĻAUT" 50/50 GRĀMATOJUMU NOSKAIDROŠANAS PROCEDŪRĀ 68. Iespējams, ka pēc pārvaldes vai tiesu iestādes galīgā lēmuma parāda sākotnējā summa vēlāk ir jāpalielina. Arī šiem pielāgojumiem ir jāpiemēro 50/50 grāmatojumu noskaidrošanas mehānisms, taču, ja sākotnēji reģistrētajām parāda summām jau ir piemērots šis mehānisms, iespējams, ka pielāgojuma summas "neiekļauj" grāmatojumu noskaidrošanā, it īpaši, ja tās uzskaita ar to pašu lietu identifikācijas numuru un tajā pašā finanšu gadā, kurā pirmoreiz konstatēts pārkāpums. To pašu var teikt par procentiem, kas aprēķināti par parādu. 69. Palāta konstatēja, ka 2006.–2009. gadā šādā veidā grāmatojumu noskaidrošanā netika "iekļauti" 37,9 miljoni EUR. Ja šai summai būtu piemērots 50/50 noteikums, ES budžetā būtu ieskaitīti papildu 18,9 miljoni EUR. Palātas analīze liecina, ka summas, kuras šādi "neiekļauj" grāmatojumu noskaidrošanā, ir lielākas nekā iespējamie pielāgojumi pretējā nozīmē, t. i., kad parāda summu, kas reģistrēta dalībvalstu pārskatos, samazina, piemērojot 50/50 noteikumu. Skaidru norādījumu trūkums Komisijas pamatnostādnēs ir daļēji vainojams tajā, ka šajos gadījumos netika piemērots grāmatojumu noskaidrošanas mehānisms. Kaut arī Komisija apzinās apstākļus, tā nav savlaicīgi reaģējusi, lai šo stāvokli labotu. Šie konstatējumi apstiprinājās Palātas revīzijās uz vietas. 8. TABULA 50/50 MEHĀNISMA PIEMĒROŠANAS IETEKME DALĪBVALSTĪS Dalībvalsts | BE | DE | EL | ES | FR | IT | NL | PT | UK | Citas dalībvalstis | Kopā | Summas (tūkst. EUR) | 8046 | 31975 | 15954 | 44611 | 43944 | 245963 | 7158 | 9644 | 10618 | 5874 | 423787 | % | 1,9 | 7,5 | 3,8 | 10,5 | 10,4 | 58,0 | 1,7 | 2,3 | 2,5 | 1,4 | 100,0 | PARĀDU ĪPAŠĀS REVĪZIJAS, KURAS KOMISIJA VEIC SAISTĪBĀ AR ATBILSTĪBAS PĀRBAUDI 70. Saskaņā ar pašreizējo tiesisko regulējumu [34] Komisija var sākt līdzekļu atgūšanu no dalībvalstīm, pamatojoties uz savu revīzijas darbu grāmatojumu atbilstības pārbaudes procedūras izpildē ar parāda pārvaldību saistītu konkrētu iemeslu dēļ. 71. Palāta pārbaudīja Komisijas veikto darbu grāmatojumu atbilstības pārbaudes procedūru izpildē, bet tikai tajos gadījumos, kuros lēmums attiecās konkrēti uz parāda pārvaldību 2006.–2009. gada posmā. Šīs procedūras vēl nav pilnībā pabeigtas un līdz ar to nav ierosinātas ar labojumu starpniecību no dalībvalstīm atgūtās summas. 72. Komisijas revīzijas galvenokārt bija vērstas uz sistēmu pārbaudi, bet tās aptvēra arī 207 gadījumu paraugu. Zināmā skaitā gadījumu Komisijas dienestu sākotnējais novērtējums, kas tika paziņots dalībvalstīm [35], bija tāds, ka atsevišķām neatgūtajām summām varētu piemērot iespējamus labojumus un Komisija tās varētu atgūt tieši no dalībvalsts. Finansiālā ietekme ir aplēsta 27,2 miljonu EUR apmērā un attiecas uz astoņām dalībvalstīm (Apvienotā Karaliste, Beļģija, Dānija, Francija, Grieķija, Itālija, Spānija un Vācija). 9. TABULA DALĪBVALSTIS, KURĀS SUMMAS NEBIJA IEKĻAUTAS GRĀMATOJUMU NOSKAIDROŠANĀ Dalībvalsts | DE | EL | ES | FR | IT | Citas dalībvalstis | Kopā | Kopā (tūkst. EUR) | 535 | 1129 | 17127 | 8070 | 10637 | 381 | 37879 | % | 1,4 | 3,0 | 45,2 | 21,3 | 28,1 | 1,0 | 100,0 | IR JĀNOSLĒDZ "PAGĀTNES MANTOJUMA" LIETAS, TOSTARP LĪDZEKĻU ATGŪŠANAS DARBA GRUPAS VECĀS LIETAS 73. Palātas iepriekšējā ziņojumā, kuru publicēja 2004. gadā, bija aprakstītas nopietnas nepilnības parāda un atgūto summu apstrādē. Tūkstošiem vecu lietu bija atstātas novārtā, jo bija nepilnības iepriekšējās procedūrās. Komisijai bija jālemj par šīm lietām, un finanšu slogs jāuzņemas vai nu ES budžetam, vai attiecīgajai dalībvalstij. 74. Lai noskaidrotu pārkāpumu gadījumus, par kuriem bija ziņots saskaņā ar iepriekšējo tiesisko regulējumu, Komisija 2002. gadā izveidoja OLAF-AGRI Līdzekļu atgūšanas darba grupu (TFR). Tā kā nenoslēgto lietu bija daudz, Komisija nolēma pievērsties tām, kuru vērtība bija virs EUR 500000. - Pārbaudes laikā 431 lietas vērtība pārsniedza robežvērtību, bet 3227 lietu vērtība bija zemāka par to. Līdz 2006. gada 3. oktobrim [36], tieši pirms jaunās regulas stāšanās spēkā, bija noskaidrotas 349 lietas, kuru vērtība pārsniedza robežvērtību. - Visas 2006. gada 15. oktobrī nenoslēgtās lietas, tostarp 82 (431 – 349) Līdzekļu atgūšanas darba grupas lietas, kuras nebija izskatītas, un 3227 lietas ar zemāku vērtību, tika paziņotas par noskaidrotām 2006. gadā saskaņā ar jauno 50/50 noteikumu. - 2009. gada 13. februārī pieņemtajā nākamajā lēmumā par atbilstības pārbaudi bija ietvertas vēl 22 Līdzekļu atgūšanas darba grupas lietas (no atlikušajām 82) [37], no tām divas atguva divreiz (saskaņā ar 50/50 noteikumu un lēmumu par atbilstības pārbaudi). - Tomēr septiņas Līdzekļu atgūšanas darba grupas lietas (1DE, 3EL, 1FR, 1IT un 1PT) 16,3 miljonu EUR vērtībā palika ārpus III pielikuma tabulas, tās nenoskaidroja saskaņā ar 50/50 noteikumu. Gaidot galīgo Komisijas lēmumu, tām joprojām piemēro grāmatojumu noskaidrošanas procedūras. - Komisija 2009. gadā pieprasīja plašāku informāciju no dalībvalstīm saistībā ar 49 nepabeigtām vecām Līdzekļu atgūšanas darba grupas lietām, jo Komisija šīs lietas nevarēja atrast III pielikuma tabulās. Šīs procedūras joprojām piemēro. 75. Papildus 49 vecajām darba grupas lietām, par kurām nav pieņemts lēmums, Palātas revīzijā arī konstatēja, ka 50/50 noteikuma piemērošana lietām, kuras darba grupa sākotnēji bija plānojusi apstrādāt, bet kuras 2006. gada 16. oktobrī joprojām bija atvērtas, izraisīja nekonsekventu pieeju parādniekiem, salīdzinot ar jau slēgtajām lietām. Izvērsta informācija par šīm lietām ir sniegta IV pielikumā. INFORMĀCIJU PAR PĀRKĀPUMIEM EIROPAS BIROJAM KRĀPŠANAS APKAROŠANAI NOSŪTA PAR VĒLU 76. Pēc Palātas iepriekšējās revīzijas un pēc jauna tiesiskā regulējuma pieņemšanas ĢD AGRI kļuva atbildīgs par finansiālo pēcpārbaudi un saziņu saistībā ar parādiem, un informāciju par pārkāpumiem nosūta OLAF ar tā starpniecību. Procedūru mainīja tāpēc, lai ĢD AGRI uzņemtos atbildību par pēcpārbaudi, jo šis dienests faktiski izmaksāja atgūstamās summas, un lai tajā pašā laikā Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai saglabātu informācijas plūsmu par pārkāpumiem. Informācija, ko dara pieejamu OLAF, ir paredzēta stratēģiskajai izziņai, proti, riska analīzes veikšanai, krāpšanas pierādīšanai un novēršanai, nevis finansiālās pēcpārbaudes kā tādas veikšanai. 77. Palāta konstatēja, ka informāciju, kuru dara pieejamu OLAF, plaši izmanto ziņojumu sagatavošanai, it īpaši saistībā ar OLAF gada darbības pārskatu, Komisijas ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par Kopienu finanšu interešu aizsardzību un cīņu pret krāpšanu, kā arī citām publikācijām, kuras izplata dalībvalstīm. Tomēr ikdienas darbā gan OLAF, gan Komisija tikai daļēji izmanto datubāzi analīzei un stratēģiskai izziņai. Daļēji tas izskaidrojams ar ilgo laiku, kas, saskaņā ar jauno tiesisko regulējumu, praksē šķir iespējamā pārkāpuma atklāšanu un tā paziņošanu Komisijai. 78. Ņemot vērā minētos ierobežojumus, OLAF šobrīd izskata iespēju ierosināt grozījumus Komisijas Regulā (EK) Nr. 1848/2006, lai sasniegtu divus dažādus mērķus: - ievērojami samazināt ilgo laikposmu, kas šobrīd šķir pārkāpuma atklāšanu un tā paziņošanu OLAF, kuru veic dalībvalstis ar ĢD AGRI starpniecību; - turpmāk uzlabot paziņojumu saturu, it īpaši attiecībā uz svarīgu informāciju, kas vajadzīga riska analīzei un krāpšanas pierādīšanai un novēršanai. SECINĀJUMI UN IETEIKUMI 79. Palāta revidēja dalībvalstīs izveidotās un darbojošās sistēmas konstatēto parādu atgūšanai, kā arī Komisijas īstenoto procesa pārraudzību un secināja, ka kopš 2004. gada stāvoklis kopumā ir uzlabojies. Sistēmas šobrīd efektīvāk aizsargā ES finanšu intereses, it īpaši ar to pasākumu starpniecību, kas ieviesti, lai dalībvalstis Eiropas Savienībai atmaksātu daļu neatgūto parādu (50/50 noteikums). Sistēma tomēr ir jāpilnveido, skaidrāk formulējot noteikumus, lai tādējādi samazinātu interpretācijas iespējas un atšķirīgas prakses, kas pieņemtas dalībvalstīs. 80. Dalībvalstis parādus pārsvarā apstrādā un reģistrē saskaņā ar noteikumiem un prasībām, tomēr dažreiz interpretācija būtiski atšķiras: parādus atzīst dažādā laikā, paziņotie dati nav salīdzināmi, procentus piemēro nekonsekventi un parādu norakstīšanas datums un apstākļi ievērojami atšķiras. Dalībvalstīm dotā interpretācijas iespēja kopumā ļauj tām pieņemt lēmumus, kuriem ir negatīva finansiāla ietekme uz ES budžetu. 81. Dalībvalstis šobrīd atgūst lielāku daļu jauno parādu, tomēr Palāta ievēroja, ka ir samazinājušās summas, kuras reģistrētas kā jauni parādi. Palāta konstatēja, ka nepamatota maksājuma atgūšanas iespēju negatīvi ietekmē dalībvalstu bieži vien ilgā kavēšanās uzsākt atgūšanas procedūras, trūkumi to īstenotajos pasākumos un ierobežotās izpildes iespējas, kas dalībvalstīm pieejamas. 82. Kaut arī dalībvalstis pārsvarā noraksta parādus atbilstoši noteikumiem, precizitātes trūkums šo noteikumu formulējumā nozīmē, ka ir ievērojamas atšķirības apstākļos, kādos tas notiek. Konkrēti, dalībvalstīs var atšķirties parādu norakstīšanas datums maksātnespējas procedūrā. Šādi jautājumi ir īpaši nozīmīgi, jo norakstīti parādi nav jāatmaksā ES budžetā saskaņā ar 50/50 noteikumu. 1. IETEIKUMS Komisijai jāturpina uzlabot parādu pārvaldība dalībvalstīs un ziņojumu sagatavošana par tiem un jānodrošina konsekventa parādu apstrāde visās dalībvalstīs, konkrēti: - jāprasa dalībvalstīm ziņot par līdzekļu atgūšanu saistībā ar pārkāpumiem un cita veida atgūšanu tad, kad summas pēc likuma ir maksājamas, proti, kad ir sagatavots atgūšanas paziņojums; - savlaicīgi jāsagatavo pamatnostādnes, kurās būtu novērsta pašreizējā nekonsekvence galvenajos ziņojumu sagatavošanas un grāmatvedības jēdzienos; - jāievieš vienots termiņš, kas piemērojams no iespējamā pārkāpuma atklāšanas līdz iekasēšanas rīkojuma paziņošanai parādniekam; tādējādi būtu panākta lielāka saskaņotība starp dalībvalstīm un nodrošināta savlaicīgāka ar pārkāpumiem saistītās informācijas nodošana OLAF; - jāievieš skaidri un nepārprotami noteikumi saistībā ar procentu piemērošanu neatmaksātajam parādam; - sīkāk jāprecizē apstākļi, kādos parādus var deklarēt kā neatgūstamus, it īpaši attiecībā uz maksātnespējas gadījumiem. 83. Saistībā ar Komisijas īstenoto pārraudzību un uzraudzību Palāta konstatēja, ka ir uzlabojusies gada pārskatos sniegtā informācija, tomēr joprojām nav pietiekami skaidri nodalītas no atsevišķiem saņēmējiem atgūtās summas, kuras šobrīd ir tikai 13% no kopsummas, un dalībvalstu iestāžu atmaksātās summas, kuras finansē uz valstu nodokļu maksātāju rēķina. Komisija regulāri nesalīdzina dažādus informācijas avotus, konkrēti, kopējos datus dalībvalstu uzskaites sistēmās un datus ES pārskatos; tas samazina caurskatāmību un mazina iespēju konstatēt kļūdas datos. Komisija tagad sniedz vairāk norāžu dalībvalstīm, bet tās dažkārt ir novēlotas un nepilnīgas. 2002. gadā izveidotā darba grupa, kuras uzdevums bija pabeigt iepriekš neatgūto parādu apstrādi, savu darbu ir paveikusi, tomēr vēl jāpabeidz dažu lietu pēcpārbaude. 84. 50/50 noteikuma ieviešana, kas bija galvenais elements 2006. gada sistēmā, bija paredzēta, lai stimulētu dalībvalstis paātrināt paziņotā parāda atgūšanas procedūras. Ar tā ieviešanu uzlabojās iepriekšējais stāvoklis, kad neatgūts parāds varēja atrasties pārskatos daudzus gadus. Noteikums tomēr arī rada risku, ka dalībvalstis ziņojumu sagatavošanas un norakstīšanas procesu "pielāgo" savām interesēm, proti, lai izvairītos no noteikuma piemērošanas vai lai to atliktu uz vēlāku laiku (līdz ar to arī lai izvairītos no attiecīgajiem izdevumiem no valsts budžeta vai lai tos atliktu). Palātas veiktais darbs apstiprināja, ka šis risks ir reāls - maksātnespējas gadījumā, ja parādu noraksta, pirms ir pilnīgs pamatojums to darīt; - ja parāda atzīšanas datumu novilcina, tādējādi atliekot noteikuma piemērošanu. 2. IETEIKUMS Komisijai tāpēc: - jāpārskata īpaši 50/50 noteikuma aspekti, lai nodrošinātu tā efektīvu piemērošanu, piemēram, summas, kuras iespējams neiekļaut grāmatojumu noskaidrošanā; - jānodrošina, lai apliecinātājiestādes parādnieku pārskatu pārbaudēs dalībvalstīs ietvertu minētos riskus; - jāapsver, kā no saņēmējiem atgūt lielāku daļu nepamatoto maksājumu; - pēc iespējas ātrāk jāpabeidz Līdzekļu atgūšanas darba grupas veco lietu pēcpārbaude. Šo ziņojumu 2011. gada 8. jūnija sēdē Luksemburgā pieņēma Revīzijas palātas I apakšpalāta, kuru vada Revīzijas palātas loceklis Olavi ALA-NISSILÄ. Revīzijas palātas vārdā — +++++ TIFF +++++ priekšsēdētājs Vítor Manuel da Silva Caldeira [1] 9. panta 1. punkta a) apakšpunkts Padomes 2005. gada 21. jūnija Regulā (EK) Nr. 1290/2005 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu (OV L 209, 11.8.2005., 1. lpp.). [9999] Summas atbilst maksājumiem, kas veikti nodaļās 05 02 un 05 03 (ELGF) un nodaļās 05 04 un 05 05 (Lauku attīstība), kā iekļauts II sējuma A pielikuma ii daļas 356.–379. lpp. par 2006. gadu un II sējuma B pielikuma "Izdevumi" i daļas 306.–315. lpp Eiropas Kopienu gada pārskatos par 2007. gadu, kā arī attiecīgi 5.1. un 3.1. tabulā 2008. un 2009. gada pārskatā. [8888] Pirms 2007. gada bija tikai viens fonds — ELVGF. [7777] Komisija 2009. gada darbības pārskatā laboja sākotnēji paziņoto 2006. gada summu 1449 miljoni EUR, jo Itālijai piemēroja labojumu (AGEA). [6666] Palātas veiktā analīze parādīja, ka 2007. finanšu gadā 209 miljonu EUR liela summa bija novērtēta par augstu, jo tajā bija iekļauti sagatavotie rēķini par pagaidu pārstrukturēšanas summām cukura nozarē. Ja šis pārvērtējums būtu ņemts vērā, atgūto līdzekļu īpatsvars pieaugtu līdz 12,8 %. [5555] Par pamatu ņemtas apliecinātājiestāžu sniegtās kopsummas, kuras izmantotas "1. un 2. tabulas datiem". [4444] Šo īpatsvaru aprēķina, izmantojot gada beigu datus. Ja izmantotu vidējos parāda datus, īpatsvars 2006.–2009. gadā attiecīgi būtu 6,8 %, 11,2 %, 8,4 % un 9,4 %. [2] Padomes Regula (EK) Nr. 1290/2005, Komisijas Regula (EK) Nr. 883/2006 (OV L 171, 23.6.2006., 1. lpp.) un Komisijas Regula (EK) Nr. 885/2006, kuru papildina Komisijas pamatnostādnes, un Komisijas Regula (EK) Nr. 1848/2006 (OV L 355, 15.12.2006., 56. lpp.). [3] Salīdzināt ar Komisijas 2006. gada 21. jūnija Regulu (EK) Nr. 885/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1290/2005 attiecībā uz maksājumu aģentūru un citu struktūru akreditāciju un ELGF un ELFLA grāmatojumu noskaidrošanu (OV L 171, 23.6.2006., 90. lpp.). [4] Piemērs: Lauku maksājumu aģentūrā (Apvienotā Karaliste) no 66 paraugā iekļautajiem gadījumiem septiņos nebija pieejama pakārtotā dokumentācija; tas attiecas uz summu 4,3 miljoni GBP. [5] Itālijas (AGEA) korekciju dēļ Komisija 2009. gada darbības pārskatā laboja sākotnēji paziņoto summu par 2006. gadu 1449 miljoni EUR. [6] III pielikuma 5. tabula Komisijas Regulā (EK) Nr. 885/2006. [7] 8,8 miljoni GBP attiecas uz atšķirībām, kuras Palāta atrada, veicot salīdzināšanas darbu, nevis uz kļūdām, kuras atrada Palātas atlasītajā paraugā, kā aprakstīts 19. punktā. [8] Padomes Regulas (EK) Nr. 1290/2005 35. pants. [9] 2. pamatnostādnes 5.3.5. iedaļa. [10] 1. pamatnostādnes 2.7. punkts: III pielikuma g) aile. [11] Atgūšanas paziņojumus var uzskatīt par debitoru parādu, bet summas, kas attiecas uz "iespējamiem parādniekiem", — ne. [12] FEGA: Fondo Español de Garantía Agraria (Spānijas lauksaimniecības garantiju fonds). AVFGA: Agencia Valenciana de Fomento y Garantia Agraria (Valensijas lauksaimniecības attīstības un garantiju aģentūra). [13] Vācijas maksājumu aģentūras (HZA Hamburg-Jonas) vispārējs apstiprinājums: "dažos gadījumos"; Vācijas maksājumu aģentūra (Hannovere): divos no 12 gadījumiem; Beļģijas maksājumu aģentūra (BIRB): vienā no 11 gadījumiem; Ungārijas maksājumu aģentūra (ARDA): vienā no 12 gadījumiem; Apvienotās Karalistes maksājumu aģentūra (RPA): četros no septiņiem gadījumiem. [14] Komisijas Regulas (EK) Nr. 885/2006 III pielikuma 1., 2. un 5. tabula. [15] ONIEP: Office National Interprofessionnel de l’Elevage et de ses Productions (Francijas apvienotais lopkopju un lopkopības produktu birojs). [16] 6. izcēlumā aprakstītais gadījums ir piemērs. [17] Juridisko definīciju skatīt 1. panta 2. punktā Padomes 1995. gada 18. decembra Regulā (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību (OV L 312, 23.12.1995., 1. lpp.), kā norādīts glosārijā. [18] Padomes Regulas (EK) Nr. 1290/2005 32. panta 1. punktā teikts: "Summas, kas atgūtas pēc pārkāpuma vai nolaidības gadījuma, kā arī no tām uzkrātos procentus pārskaita maksātājam, kas tos pieskaita ELGF piešķirtiem ieņēmumiem mēnesī, kad naudu faktiski saņem." [19] Vispārējās tiesas 2010. gada 22. aprīļa spriedums: Itālija pret Komisiju (T-274/08 un T-275/08), kurā Komisija ieviesa 214 miljonu EUR labojumus saistītā ar 50/50 grāmatojumu noskaidrošanas mehānismu, tostarp procentiem. [20] Pieci gadījumi ar 2,2 miljonu EUR finansiālo ietekmi. [21] Četri gadījumi ar 1,6 miljonu EUR finansiālo ietekmi. [22] Viens gadījums ar 0,2 miljonu EUR finansiālo ietekmi. [23] Seši gadījumi ar 5,3 miljonu EUR finansiālo ietekmi. [24] 492 gadījumi ar 7,3 miljonu EUR finansiālo ietekmi, galvenokārt Spānijā, kā redzams 5. izcēlumā. [25] Komisijas 2008. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1034/2008, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 885/2006, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1290/2005 attiecībā uz maksājumu aģentūru un citu struktūru akreditāciju un ELGF un ELFLA grāmatojumu noskaidrošanu (OV L 279, 22.10.2008., 13. lpp.), ar kuru Komisijas Regulā (EK) Nr. 885/2006 ievieš 5.b pantu. [26] Pēc noilguma perioda lietām iestājas noilgums un tās nevar turpināt izskatīt. [27] Revidētās maksājumu aģentūras Vācijā, Spānijā, Grieķijā un Ungārijā. [3333] No 166 miljonu EUR kopējās summas 117,1 miljons EUR attiecas uz vienu parādu, kas Itālijā deklarēts kā neatgūstams. [28] Padomes Regulas (EK) Nr. 1290/2005 32. panta 6. punkts. [29] RPA parāda atgūšana — Augsta līmeņa norādes/procedūras (2.4. redakcija, 24.11.2008.), 8.1.3. punkts. [30] Komisijas 2010. gada 15. septembra atbilde Nr. 632128 uz Palātas 2010. gada 2. jūnija apsvērumu vēstuli PF-3814. [31] Salīdzināt ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 885/2006. [9001] Labojumu ievērojamo samazinājumu 2009. gada pārskatos Komisija izskaidro ar to, ka 2008. gada beigās nebija "īstenota" grāmatojumu noskaidrošana 368 miljonu EUR apmērā (Sk. ES 2009. gada pārskatu, 100. lpp.). [32] Piemērs. Lejassaksijas maksājumu aģentūra: Komisija divas reizes piemēroja grāmatojumu noskaidrošanu summai EUR 508000 apmērā, kuru neatmaksāja 20 mēnešu laikā pēc maksājumu aģentūras pieprasījuma (stāvoklis 2011. gada janvārī). [33] Regulas (EK) Nr. 1290/2005 32. panta 5. punkts. [34] Padomes Regulas (EK) Nr. 1290/2005 32. panta 4. un 8. punkts. [35] Oficiāls paziņojums saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 885/2006 11. panta 2. punktu. [36] Komisijas 2006. gada 3. oktobra Lēmums 2006/678/EK (OV L 278, 10.10.2006., 24. lpp.). Aptuveni 98 % no dalībvalstīm iekasēto summu attiecās uz Itāliju —311 miljoni EUR 157 pārkāpumu lietās. 2006. gada 11. decembrī Itālija iesniedza prasību pret Komisiju (lieta T-394/06); lietu izskata Tiesa. [37] 2009. gada 14. aprīlī Grieķija iesniedza prasību pret Komisiju par 13 pārkāpumu lietām 13,3 miljonu EUR apmērā, cita starpā atsaucoties uz to, ka Padomes Regula 1290/2005 nav piemērojama vecām lietām (lieta T-158/09); lietu izskata Tiesa. -------------------------------------------------- I PIELIKUMS JAUNIE PARĀDI, TOSTARP "PROVIZORISKIE PARĀDNIEKI", 2006.–2009. GADĀ Pēdējos četros gados dalībvalstis ir ziņojušas par jauniem parādiem, tostarp "provizoriskajiem parādniekiem", gadā vidēji 199 miljoni EUR, un šie parādi galvenokārt ir reģistrēti Francijā un Itālijā. 2006.–2009. GADĀ REĢISTRĒTIE JAUNIE PARĀDI (%) KOPĀ: 795 MILJONI EUR +++++ TIFF +++++ Dalībvalsts | BE | DE | ES | FR | IT | UK | Citas dalībvalstis | Kopā | Summa (miljonos EUR) | 52,5 | 55,1 | 157,3 | 150,5 | 121,8 | 69,5 | 188,4 | 795,1 | -------------------------------------------------- II PIELIKUMS PROCENTU PIEMĒROŠANA REVIDĒTAJĀS MAKSĀJUMU AĢENTŪRĀS Kods | Iestādes nosaukums | Procenti no nepamatotā maksājuma datuma līdz iekasēšanas rīkojuma datumam | Procenti no iekasēšanas rīkojuma datuma līdz atmaksas datumam | Valstu noteikumi, kas piemērojami visiem pasākumiem | Uzkrātie procenti finanšu gada beigās | BE01 | BIRB | Nepiemēro | Reti | Jā | Nē | BE03 | OP Wallonie | Regulāri | Neregulāri | Jā | Nē | DE02 | HZA Hamburg-Jonas | Regulāri | Nav attiecināms | Jā | Nē [1] | DE12 | Niedersachsen | Nav attiecināms | Regulāri | Jā | Nē | ES01 | Andalucía | Regulāri | Reti | Jā | Jā | ES17 | AVFGA | Regulāri | Reti | Jā | Jā | ES18 | FEGA | Regulāri | Reti | Jā | Jā | FR14 | ONIEP | Nepiemēro | Reti | Nē | Nē | FR16 | ONIGC | Nepiemēro | Reti | Nē | Nē | GB09 | RPA | Regulāri | Nepiemēro | Jā | Nē | GR01 | OPEKEPE | Neregulāri | Regulāri | Jā | Nē | HU01 | ARDA | Neregulāri | Neregulāri | Jā | Nē | IT01 | AGEA | Neregulāri | Regulāri | Jā | Jā | IT02 | SAISA | Neregulāri | Regulāri | Jā | Jā | [1] Procentus regulāri aprēķina reizi trīs gados un paziņo parādniekiem, lai izvairītos no noilguma iestāšanās attiecīgajām summām. -------------------------------------------------- III PIELIKUMS ATŠĶIRĪBAS STARP PARĀDIEM, KAS REĢISTRĒTI DALĪBVALSTU PARĀDNIEKU PĀRSKATOS, UN BRUTO DEBITORU PARĀDIEM, KAS ATSPOGUĻOTI GADA PĀRSKATOS (miljonos EUR) | Gads | 2006. g. | 2007. g. | 2008. g. | 2009. g. | Summas, kas reģistrētas dalībvalstu parādnieku pārskatos 15. oktobrī (2. tabula) | 1267 | 1437 | 1246 | 1115 | Plus pielāgojums Itālijai (sk. 2. tabulas 1. beigu vēri) | 182,0 | | | | Plus to neatmaksāto parādu summa, kurus maksājumu aģentūras paziņojušas IIIA pielikumā | | | 39,9 | 59,3 | Plus pielāgojumi par gada beigām no oktobra līdz decembrim | 18,1 | 31,5 | 2,6 | –2,0 | Mīnus provizoriskie parādnieki | | | (152,9) | (163,4) | Neatmaksāto parādu starpsummas aplēse nominālā izteiksmē 31. decembrī | 1467,1 | 1468,5 | 1135,6 | 1008,9 | Mīnus summas, kurām jāpiemēro 50/50 grāmatojumu noskaidrošana | (274,4) | (330,1) | (288,9) | (233,8) | Mīnus 20 %, ko atļauts ieturēt dalībvalstīm | (203,0) | (227,6) | (163,1) | (148,0) | Bilancei aprēķinātā starpsumma bruto izteiksmē | 989,8 | 910,8 | 683,6 | 627,1 | Atlikušās atšķirības, kas nav izskaidrotas [1] | 19,0 | –9,0 | | | Bruto debitoru parādi gada pārskatos (5. tabula) 31. decembrī | 1009 | 902 [2] | 684 | 627 | [1] Atlikušās atšķirības, kas minētas 60. punktā, ir parādītas šajā tabulas rindā. [2] Šajā summā iekļauta arī pārvērtētā summa, kas saistīta ar cukura tirgu un aprakstīta 60. punktā. -------------------------------------------------- IV PIELIKUMS ILGSTOŠI NEATRISINĀTI JAUTĀJUMI SAISTĪBĀ AR NEKONSEKVENTU PIEEJU PĀRKĀPUMIEM UN LĪDZEKĻU ATGŪŠANAI Attiecībā uz EUR 500000 robežvērtību, kura bija noteikta Līdzekļu atgūšanas darba grupas kontekstā, turpmāk aprakstītais piemērs parāda nekonsekventu pieeju vecām lietām: - OLAF lieta Nr. DE/92/001: pārkāpums par DEM 739092 (< EUR 500000), - OLAF lieta Nr. DE/92/002: pārkāpums par DEM 4247763 (> EUR 500000). Kaut arī abas lietas izriet no viena un tā paša pārkāpuma, lietai Nr. DE/92/001 2006. gadā piemēroja 50/50 grāmatojumu noskaidrošanu, tostarp procentus, vēlāk Hamburg-Jonas maksājumu aģentūra to deklarēja kā neatgūstamu. Otrā lieta Nr. DE/92/002 Komisijā joprojām nav izlemta, un līdz šim nav notikusi grāmatojumu noskaidrošana, jo maksājumu aģentūra bez Komisijas lēmuma to izslēdza no III pielikuma datiem. Neatkarīgi no tā, kāds būs Komisijas galīgais lēmums, pirmās lietas gadījumā no ES budžeta sedza 50 %, bet otrajā gadījumā 100 % tiks segti vai nu no valsts, vai ES budžeta. Turklāt šīs abas lietas, kuras provizoriski izsvītroja no 1991. gada finansiālās noformēšanas lēmuma, attiecās uz budžeta pozīciju, kura bija 100 % izslēgta no Kopienas finansējuma, to apstiprināja Eiropas Kopienu Tiesas 1999. gada 21. janvāra spriedums. Tiesas spriedumu var uzskatīt kā noteicošo un to nedrīkst apiet ar ziņošanas noteikumiem, kas izklāstīti Padomes Regulā (EK) Nr. 595/91. Tādējādi šo divu gadījumu pilnas summas jau 1999. gadā bija jāizslēdz no Kopienas finansējuma. Finansiālā ietekme ES budžetam ir aprēķināta 2,35 miljonu EUR apmērā. EKSPORTA KOMPENSĀCIJAS LIETA ITĀLIJĀ Komisija 1996. gadā noraidīja 118,1 miljonu EUR lielu Kopienas finansējumu Itālijas iestāžu nolaidības dēļ attiecībā uz vienu saņēmēju (Komisijas Lēmums Nr. 96/311/EK). Tā paša saņēmēja parādiem 2,9 miljonu EUR apmērā 2006. gadā piemēroja 50/50 grāmatojumu noskaidrošanas procedūru, jo Itālijas maksājumu aģentūra (SAISA) tos nebija deklarējusi kā neatgūstamus. Komisijai par šo summu ir jāveic izmeklēšana. 2007. gadā, pretēji tās 2006. gada pieejai, Itālijas maksājumu aģentūra ar Komisijas piekrišanu norakstīja 117 miljonus EUR saņēmēja maksātnespējas procedūras dēļ. Komisijas pieeja, t. i., 117 miljonu EUR norakstīšana 2007. gadā un izmeklēšanas turpināšana par mazāku summu, 2,9 miljoniem EUR, neņemot vērā 1996. gadā konstatēto nolaidības elementu, ir apšaubāma. --------------------------------------------------