Eiropas Parlamenta Rezolūcija ( 2011. gada 10. maijs ) par Eiropas Revīzijas palātas īpašajiem ziņojumiem saistībā ar Komisijas 2009. gada budžeta izpildes apstiprināšanu



Oficiālais Vēstnesis L 250 , 27/09/2011 Lpp. 0063 - 0074



Eiropas Parlamenta Rezolūcija ( 2011. gada 10. maijs) par Eiropas Revīzijas palātas īpašajiem ziņojumiem saistībā ar Komisijas 2009. gada budžeta izpildes apstiprināšanu EIROPAS PARLAMENTS, ņemot vērā Eiropas Savienības 2009. finanšu gada vispārējo budžetu [1], ņemot vērā Eiropas Savienības galīgos gada pārskatus par 2009. finanšu gadu (SEC(2010) 963 – C7-0211/2010) [2], ņemot vērā Revīzijas palātas 2009. finanšu gada pārskatu par budžeta izpildi kopā ar iestāžu atbildēm [3] un Revīzijas palātas īpašos ziņojumus, ņemot vērā deklarāciju par pārskatu ticamību, kā arī par pakārtoto darījumu likumību un pareizību [4], ko Revīzijas palāta iesniegusi saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 287. pantu, ņemot vērā 2011. gada 10. maija lēmumu par Eiropas Savienības 2009. finanšu gada vispārējā budžeta izpildes apstiprināšanu, III iedaļa – Komisija [5], un rezolūciju ar konstatējumiem, kas ir minētā lēmuma neatņemama daļa, ņemot vērā Revīzijas palātas īpašos ziņojumus, kas sagatavoti saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 287. panta 4. punkta otro daļu, ņemot vērā Padomes 2011. gada 15. februāra ieteikumu par 2009. finanšu gada budžeta izpildes apstiprinājumu, ko sniedz Komisijai (05891/2011 – C7-0053/2011), ņemot vērā ES līguma 17. panta 1. punktu, Līguma par ES darbību 317., 318. un 319. pantu un Euratom līguma 179.a un 180.b pantu, ņemot vērā Padomes 2002. gada 25. jūnija Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam [6], un it īpaši tās 145., 146. un 147. pantu, ņemot vērā Reglamenta 76. pantu un VI pielikumu, ņemot vērā Budžeta kontroles komitejas ziņojumu un pārējo iesaistīto komiteju atzinumus (A7-0135/2011), A. tā kā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 17. panta 1. punktu Komisija uzņemas atbildību par budžeta izpildi un programmu pārvaldību un tā šos pienākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 317. pantu veic sadarbībā ar dalībvalstīm, ievērojot pareizas finanšu pārvaldības principus; B. tā kā Revīzijas palātas īpašajos ziņojumos sniegta informācija par problemātiskiem jautājumiem saistībā ar līdzekļu izlietošanu, kas ir noderīga Parlamentam, īstenojot budžeta izpildes apstiprinātājiestādes pilnvaras; C. tā kā Parlamenta piezīmes par Revīzijas palātas īpašajiem ziņojumiem ir neatņemama Parlamenta rezolūcijas ar konstatējumiem daļa, ko pievieno 2011. gada 10. maija lēmumam par Eiropas Savienības 2009. finanšu gada vispārējā budžeta izpildes apstiprināšanu, III iedaļa – Komisija; VISPĀRĪGAS PIEZĪMES 1. atzinīgi vērtē faktu, ka Revīzijas palātai katru gadu ir izdevies sagatavot arvien vairāk īpašo ziņojumu un tie ir kvalitatīvāki; pauž nožēlu par faktu, ka Parlamentā piemēroto noteikumu dēļ tie diemžēl ne vienmēr gūst pelnīto politisko uzmanību; 2. norāda, ka šiem īpašajiem ziņojumiem ir liela nozīme programmu un projektu izvērtēšanā, mainīšanā un/vai pielāgošanā, jo tādējādi var panākt efektīvāku cilvēkresursu un budžeta resursu izmantošanu; atzinīgi vērtē Komisijas pozitīvo attieksmi pret šiem procesiem un tās gatavību ātri rīkoties, lai novērstu lielāko daļu trūkumu, ko šajos ziņojumos minējusi Revīzijas palāta; 3. vēlreiz aicina kompetentās iestādes pielāgot noteikumus tādā veidā, lai atbildīgā komiteja, pamatojoties uz to, cik svarīgi ir Revīzijas palātas atzinumi, varētu izlemt, vai ir jāizstrādā patstāvīgais ziņojums plenārsēdei papildus kvotā paredzētajiem patstāvīgajiem ziņojumiem; ĪPAŠAS PIEZĪMES I daļa. Revīzijas palātas Īpašais ziņojums Nr. 15/2009 "Ar Apvienoto Nāciju Organizācijas struktūru starpniecību sniegtais ES atbalsts. Lēmumu pieņemšana un uzraudzība" 4. norāda, ka laikposmā no 2002. līdz 2008. gadam attīstībai atvēlēto ES līdzekļu apjoms, kas piešķirts ar ANO iestāžu starpniecību, ir palielinājies divas reizes, pārsniedzot EUR 1 miljardu; 5. atzinīgi vērtē to, ka sadarbība ar ANO iestādēm var nodrošināt apjomradītus ietaupījumus, kā arī efektīvāku atbalstu, labāk koordinējot līdzekļu devēju darbību, tomēr norāda, ka tas ne vienmēr tā notiek, jo vērtīgu ieguldījumu bieži vien nodrošina pilsoniskās sabiedrības organizācijas, kuras labi pārzina vietējos apstākļus, un šo organizāciju līdzdalība var veicināt jaunattīstības partnervalstu ieinteresētību; 6. ir nobažījies par Revīzijas palātas konstatējumu, ka, ņemot vērā stingrās tiesiskās prasības partneru objektīvai un pārredzamai atlasei, ir grūti izstrādāt praktiskus kritērijus lēmumu pieņemšanas sekmēšanai; 7. attiecīgi aicina Komisiju izstrādāt atlases kritērijus un procedūras, kas katrā atsevišķā gadījumā garantētu iedarbīgāko un efektīvāko atbalsta sniegšanas mehānismu izvēli; 8. aicina Komisiju rūpīgāk pārraudzīt ANO īstenotos atbalsta projektus, lai pārliecinātos par to faktisko ietekmi un rentabilitāti; 9. pauž viedokli, ka Komisijas priekšlikumā par vairāku līdzekļu devēju trasta fondiem ir jāapvieno Komisijas spējas izveidot, vadīt un koordinēt šādus fondus, veicot pietiekami demokrātisku un rūpīgu budžeta izpildes pārbaudi; 10. uzskata, ka sadarbībai ar ANO sistēmu vajadzētu būt atkarīgai no pozitīvām izmaiņām ANO reformu procesā, Komisijas statusa ANO sistēmā un tā, kā tiek izstrādātas procedūras un prakse attiecībā uz saukšanu pie atbildības par noziedzīgām darbībām, ko pastrādājuši starptautisku organizāciju darbinieki; tāpēc uzskata, ka ir jāizveido sistēma faktu noskaidrošanai un neatbilstīgi iztērētu ES līdzekļu atgūšanai; 11. uzskata, ka ir jāpabeidz pašreizējās kontroles sistēmas izveide, piešķirot Komisijas deleģētajiem kredītrīkotājiem, Komisijas Iekšējās revīzijas dienestam un Revīzijas palātai tiesības piekļūt ANO iekšējās revīzijas ziņojumiem; 12. uzskata, ka Parlamentam jāsaņem minētās starptautiskās organizācijas izsniegta ticamības deklarācija, kas būtu līdzīga deklarācijai, kāda jāsniedz Komisijas deleģētajiem kompetentajiem kredītrīkotājiem, un līdzīga Parlamenta prasītajām dalībvalstu pārvaldības deklarācijām; 13. uzskata, ka Eiropas Ārējās darbības dienesta izveide un tā komplicētā struktūra, kas ļauj tā darbiniekiem pārvaldīt Komisijas līdzekļus ES veiktās ārējās darbībās, padara pārvaldības un kontroles problēmas vēl sarežģītākas; tāpēc uzskata, ka Eiropas Savienībai ir svarīgi iegūt tādu pašu statusu ANO kā dalībvalstīm, lai nodrošinātu būtiskus panākumus atgūto līdzekļu vai citu saistību kontroles jomā un attiecīgā gadījumā ar to saistītajā paveiktā darba kontrolē; 14. mudina Komisiju sniegt vairāk informācijas par EAF īstenošanu valstu un reģionālā līmenī ĀKK valstīs un nodrošināt visu to darbību lielāku pamanāmību, kuras Eiropas Savienība finansē aizjūras teritorijās. II daļa. Revīzijas palātas Īpašais ziņojums Nr. 17/2009 "No Eiropas Sociālā fonda līdzfinansētās profesionālās mācības sievietēm" 15. atgādina Revīzijas palātai un Komisijai, ka saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 8. pantu vīriešu un sieviešu līdztiesības veicināšana ir viens no Eiropas Savienības pamatprincipiem, kas jāievēro ikvienā Eiropas Savienības darbībā; tādēļ dzimumu līdztiesības aspekti ir jāņem vērā visos budžeta procedūras posmos, ieskaitot Eiropas Savienības budžeta sagatavošanu, izpildi un revīziju; 16. atgādina Revīzijas palātai un Komisijai par konstatējumiem un ieteikumiem, kas iekļauti priekšizpētē par dzimumu līdztiesības principa ievērošanu budžeta plānošanā; 17. atzinīgi vērtē ziņojumu, kura pamatā ir novērtējumi, kas veikti Komisijā un piecās dalībvalstīs (Vācijā, Spānijā, Francijā, Itālijā un Apvienotajā Karalistē), uz kurām kopā attiecināmi 76 % izdevumu, attiecībā uz profesionālo mācību pasākumiem sievietēm 2000.–2006. gada plānošanas periodā, kuri līdzfinansēti no Eiropas Sociālā fonda līdzekļiem; tomēr norāda, ka ziņojumā minēti vairāki trūkumi to pasākumu veikšanā un projektu atlasē, kuru revīziju veic Palāta; norāda arī uz nepilnībām programmu izpildes uzraudzībā; 18. norāda, ka mācību pasākumi, kas ietverti pārbaudāmajās programmās, netika izveidoti kā tieša atbilde uz darba tirgus prasību analīzi un tajos ir plašas izvēles iespējas attiecībā uz īstenošanu, nepietiekami mērķtiecīgi orientējoties uz īpašām mērķgrupām; pauž nožēlu par to, ka Revīzijas palāta neņēma vērā plašākus apstākļus, kas saistīti ar sieviešu iesaistīšanu no jauna darba tirgū vai viņu prasmju uzlabošanu; 19. saprot, ka nākotnes darba programmās ir jāņem vērā darba tirgus analīze, lai mācību pasākumi atbilstu šīs analīzes rezultātiem; tomēr paliek pie viedokļa, ka sieviešu apmācībai ir jāuzlabo viņu prasmes, vienlaikus ņemot vērā sieviešu īpašās vajadzības, piemēram, bērnu aprūpi un elastīgu darbalaiku; turklāt atbalsta viedokli, ka jāizveido efektīva projektu atlases procedūra, lai apstiprinātu projektus, ar kuru palīdzību risina nevienlīdzības jautājumu un analīzē atklātās problēmas; 20. norāda, ka ar pašreizējiem rādītājiem pārbaudīto dalībvalstu projektu atlases kritērijos nepietiekami tika ņemta vērā darba tirgus analīze un ka tie nenodrošināja izvēlēto projektu atbilstību programmas vispārējiem mērķiem; iesaka nākotnē izmantot rādītājus, kuros galvenā uzmanība pievērsta dzimumu līdztiesībai, noteikt skaidrus mērķus un uzlabot informācijas uzticamību, lai izpildes iestādes, dalībvalstis un Komisija varētu efektīvi novērtēt projektus; 21. aicina Komisiju turpināt pārbaudīt, kā dalībvalstis izstrādā piemērotus un ticamus rādītājus, nodrošināt uzticamu datu iegūšanu, kas ļautu izdarīt nozīmīgus secinājumus par līdzfinansēto pasākumu lietderību un efektivitāti, un regulāri sniegt Parlamentam informāciju par panākto, vienlaikus nodrošinot, ka projektu sponsoru saistības nekļūst apgrūtinošas; 22. aicina Revīzijas palātu ņemt vērā gada pārskatam par budžeta izpildi pievienoto Komisijas piezīmi attiecībā uz 4. un 13. budžeta pozīciju, norādot, ka šīs pozīcijas ir plašākas un tajās cita starpā iekļauta arī dzimumu līdztiesības politika; 23. ņemot vērā to, ka Eiropā joprojām pastāv nevienlīdzība sieviešu un vīriešu atalgojuma jomā, aicina Komisiju turpināt sekmēt tieši sievietēm domātos profesionālo mācību pasākumus, lai viņas varētu iegūt vai uzlabot savas prasmes, kas vajadzīgas šīs nevienlīdzības novēršanai; 24. pauž nožēlu par gada pārskatā iekļautajiem Revīzijas palātas konstatējumiem attiecībā uz nepamatotiem maksājumiem, īstenojot projektu Daphne II; mudina Komisiju sekot līdzi notiekošajam un nodrošināt programmas Daphne pienācīgu īstenošanu nākotnē; 25. atkārtoti prasa Komisijai un Revīzijas palātai informāciju par dzimumu līdztiesības nodrošināšanas politikas virzieniem un konkrētiem ar dzimumu saistītiem datiem iekļaut ziņojumā par budžeta izpildes apstiprināšanu. III daļa. Revīzijas palātas Īpašais ziņojums Nr. 1/2010 "Vai vienkāršotas muitas procedūras ievedumiem kontrolē efektīvi?" 26. atzinīgi vērtē Revīzijas palātas ziņojuma publicēšanu un tās veikto rūpīgo analīzi; 27. atzinīgi vērtē to, cik nozīmīgas uzņēmējiem tirdzniecības veicināšanas kontekstā ir bijušas vienkāršotās muitas procedūras ievedumiem, taču pauž nožēlu, ka šādas procedūras ir radījušas nepamatotus zaudējumus ES budžetam un ES tirdzniecības politikas pārkāpumus; 28. atzinīgi vērtē uzlaboto tiesisko regulējumu attiecībā uz vienkāršotām procedūrām ievedumiem, kas ieviestas no 2009. gada sākuma, un sagaida, ka Komisija bez turpmākas kavēšanās un, vēlākais, līdz 2011. gada beigām pabeigs izstrādāt ex-post revīziju pamatnostādnes; 29. aicina dalībvalstis īsā laikā īstenot šo regulējumu un aicina Komisiju rūpīgi uzraudzīt paveikto; 30. uzskata par nepieņemamu ievedumiem piemērojamo vienkāršoto procedūru efektīvas kontroles trūkumu dalībvalstīs, kā konstatēts Revīzijas palātas ziņojumā, un aicina Komisiju turpināt vienkāršoto procedūru kontroles efektivitātes izpēti dalībvalstīs, jo īpaši attiecībā uz paveikto dalībvalstu ex post revīzijās (piemēram, biežums, metodika, riska analīzes izmantošana un tās organizēšana), un šīs izpētes rezultātus līdz 2011. gada beigām par vismaz pusi dalībvalstu un līdz 2012. gada beigām – par pārējām dalībvalstīm iesniegt Parlamentam; 31. pauž viedokli, ka dalībvalstīm vairāk jācenšas nodrošināt muitas nodokļu efektīvu iekasēšanu, jo īpaši tādēļ, ka tās patur 25 % no šiem nodokļiem kā kompensāciju par iekasēšanas izmaksām; 32. aicina Revīzijas palātu apsvērt iespēju šā īpašā ziņojuma kontekstā pēc ex post revīziju pamatnostādņu ieviešanas veikt atkārtotu pārbaudi un aicina Komisiju iesniegt Parlamentam to tradicionālo pašu resursu zaudējumu aprēķinu, kas dalībvalstīs radušies vienkāršoto procedūru pašreizējās neefektīvās kontroles dēļ; 33. aicina Komisiju analizēt Nīderlandes priekšlikumu veikt revīziju pirms atļaujas izsniegšanas, kuru, lai gan to Nīderlandē visumā neizmanto, Revīzijas palāta atzinusi par tādu, kas pilnībā atbilst Palātas kontroles modelim, un ieteikt izmantot šo modeli citās dalībvalstīs, kā arī informēt Parlamentu par to, kas šajā jomā panākts līdz 2011. gada septembrim; 34. uzstāj, lai Komisija sīkāk izvērtētu jautājumu par "īpašu vienkāršojumu" (atbrīvojumu no paziņošanas) ļaunprātīgu izmantošanu un līdz 2009. gada budžeta izpildes apstiprināšanas procedūras beigām iesniegtu Parlamentam sīkus datus par minēto īpašo vienkāršojumu izmantošanas biežumu katrā dalībvalstī; aicina Komisiju sīkāk paredzēt īpašos apstākļus, kuros uzņēmēji var gūt labumu no atbrīvojumiem no paziņošanas; 35. aicina Komisiju līdz 2011. gada februārim izvērtēt Beļģijas, Francijas, Īrijas, Zviedrijas un Apvienotās Karalistes gadījumus, kuros uzņēmēji nespēja iesniegt ex post revīzijas veikšanai prasītos muitas dokumentus, un līdz 2009. gada budžeta izpildes apstiprināšanas procedūras beigām informēt Parlamentu par pasākumiem, ko minētās dalībvalstis veikušas, lai risinātu radušos situāciju; 36. pauž nožēlu par to, ka nepastāv saskaņota ES politika attiecībā uz sankcijām, kas dalībvalstīs jāpiemēro uzņēmējiem, kuri pārkāpj noteikumus par uzņēmējdarbības atvieglošanai ieviestajām vienkāršotajām procedūrām; aicina Komisiju informēt Parlamentu par pasākumiem, kas veikti šīs situācijas normalizēšanai; 37. aicina dalībvalstis darīt tirgus dalībniekiem zināmus to pienākumus, izmantojot vienkāršotās procedūras, tostarp obligāto apmācību; IV daļa. Revīzijas palātas Īpašais ziņojums Nr. 2/2010 "Saskaņā ar Sesto pētniecības pamatprogrammu īstenoto projektēšanas pētījumu un jaunu infrastruktūru izveides atbalsta shēmu efektivitāte" 38. norāda uz pieaugošo konkurenci gan no tradicionālo konkurentu puses, gan no jaunietekmes valstīm pētniecības, attīstības un jauninājumu jomā; tādēļ norāda, ka pētniecība un jo īpaši jauna pētniecības infrastruktūra ir Eiropas Savienībai ļoti svarīga, lai sasniegtu mērķus, kas izvirzīti stratēģijā "ES 2020: gudra, ilgtspējīga un integrējoša izaugsme"; 39. uzsver, ka Komisijai, lai nonāktu pie ekonomiski izdevīgākā un labākā risinājuma, būtu rūpīgi jāapsver visi faktori; tomēr norāda, ka šajā īpašajā ziņojumā un Komisijas atbildē nav skaidru datu, pēc kuriem varētu spriest, ka Komisija patiesi ir nonākusi pie visizdevīgākā risinājuma; 40. uzsver, ka nozīmīgs ir Komisijas 2000. gadā veiktās analīzes secinājums, ka ar infrastruktūrām saistītajā tehnoloģiskajā attīstībā nav kritiskās masas; norāda, ka ne no šā īpašā ziņojuma, ne no Komisijas atbildes nevar secināt, ka finansēto projektu iezīmes un skaits (kopumā 28) veido šo kritisko masu; tādēļ aicina Komisiju šajā aspektā vairāk paskaidrot kritiskās masas sasniegšanas mērķi un to, kā tas tika sekmēts; 41. norāda, ka attiecībā uz projektēšanas pētījumiem nav redzams, ka Revīzijas palāta, iztaujājot saņēmējus, pētniecības organizāciju pārstāvjus, pētniecības kopienas pārstāvjus un dalībvalstu un asociēto valstu pārstāvjus, ir ņēmusi vērā, ka minētās personas nevar būt citādi kā pozitīvi noskaņotas pret veiktajiem pētījumiem; turklāt aicina Revīzijas palātu izmantot papildu datus, lai labāk pārbaudītu attiecīgo projektu efektivitāti; 42. norāda, ka saskaņā ar Komisijas atbildi "ES finansējums saskaņā ar jaunu infrastruktūru izveides shēmu nebija paredzēts, lai veicinātu lēmumu pieņemšanu par jaunu infrastruktūru radīšanu, bet drīzāk gan lai palielinātu Eiropas dimensiju"; tomēr norāda, ka nav pietiekami definēti termini "Eiropas dimensija" un "Eiropas pievienotā vērtība" [7] un jo īpaši tas, kā tos mēra un kā tiem atbilst attiecīgajiem projektiem tērētie līdzekļi; tādēļ aicina Komisiju sīkāk paskaidrot šos terminus konkrētā un izmērāmā veidā; 43. piekrīt Revīzijas palātai un Komisijai, ka papildu finansēšanas avotu izmantošanas ieguvumi būtu jāpadara skaidri potenciālajiem pretendentiem un ka Komisijai un dalībvalstu iestādēm tie jāsekmē, pat ja Septītajā pamatprogrammā ir gūti būtiski panākumi; 44. norāda, ka papildu finansēšanas avotu izmantošana ir būtiski svarīgs faktors jaunu pētniecības infrastruktūru izveidē turpmākajos gados; 45. norāda, ka Komisijai ir jāveic praktiski pasākumi, lai pienācīgi pārvaldītu savstarpējās papildināmības aspektu, cita starpā veicot pārbaudes, vai nav izmaksāts divkāršs finansējums vai neattaisnots līdzfinansējums; 46. atgādina, ka Komisija 2008. gadā publicēja Praktisku ceļvedi par ES finansējuma iespējām pētniecībai un inovācijām un aicināja dalībvalstis uzlabot sistēmu finansējuma saskaņotai izmantošanai; 47. prasa Revīzijas palātai, ievērojot Parlamenta Politikas departamenta C 2010. gada oktobra pētījuma "Drošības pasākumu pārskate pētniecības pamatprogrammā" ieteikumus, atskaišu un budžeta perspektīvā izvērtēt ES finansētu izpēti un izstrādi drošības jomā, tostarp attiecībā uz Sesto un Septīto pamatprogrammu un Drošības pētniecības sagatavošanas darbību (PASR); V daļa. Revīzijas palātas Īpašais ziņojums Nr. 3/2010 "Vai ietekmes novērtējumi noder ES iestādēm lēmumu pieņemšanā?" 48. atzinīgi vērtē Revīzijas palātas ziņojumu un pievienojas Palātas konstatējumiem un secinājumiem; 49. atzinīgi vērtē labo iesākumu un pastāvīgos Komisijas ietekmes novērtēšanas sistēmas uzlabojumus, jo īpaši pastāvīgo Komisijas ietekmes novērtēšanas pamatnostādņu atjaunināšanu un Ietekmes novērtēšanas komisijas (INK) lomas stiprināšanu; 50. ar gandarījumu atzīmē, ka saskaņā ar Revīzijas palātas konstatējumiem ietekmes novērtēšanas procedūras ir kļuvušas par politikas izstrādes procesa neatņemamu daļu un sekmējušas Komisijas likumdošanas priekšlikumu uzlabošanu; 51. aicina Komisiju paredzēt pasākumus, kuru mērķis ir uzlabot ietekmes novērtējumu plānošanas procesa pārredzamību; uzskata, ka Komisijai būtu ne tikai jāizskaidro iemesli, kuru dēļ jāveic ietekmes novērtējums, bet arī jāpublisko iemesli, kas ir pamatā lēmumiem neveikt ietekmes novērtējumu (jo īpaši gadījumos, kad Ietekmes novērtēšanas komisija ir konstatējusi nepieciešamību veikt ietekmes novērtējumu); 52. kā minēts Parlamentārās reformas darba grupas 2008. gada 21. maija otrajā starpposma ziņojumā par likumdošanas darbībām un iestāžu savstarpējām attiecībām, uzskata, ka ietekmes novērtējumi ir jāveic attiecībā uz visām likumdošanas iniciatīvām, ieskaitot vienkāršošanu un komitoloģijas pasākumus; aicina visas iesaistītās personas nākamajās starpiestāžu sarunās no jauna definēt ietekmes novērtējumu darbības jomu, jo īpaši, ņemot vērā nesenās izmaiņas, kas ieviestas ar Lisabonas līgumu; 53. mudina Komisiju iesaistīt ieinteresētās personas ne tikai ietekmes novērtējumu sagatavošanas darbā, bet arī apspriest ar tām ietekmes novērtējumu ziņojumu projektus un atbilstīgi dažu ESAO valstu īstenotajai pieejai publiskot ietekmes novērtējumus; 54. aicina Komisiju uzlabot ietekmes novērtējumu procesa plānošanu, lai nodrošinātu Ietekmes novērtēšanas komisijai pietiekamu laiku pārbaužu veikšanai; 55. uzskata, ka ietekmes novērtējumu iesniegšanai un apspriešanai vajadzētu būt Parlamenta likumdošanas darba neatņemamai daļai un mudina tā komitejas aicināt Komisijas pārstāvjus biežāk piedalīties šajā darbā; 56. vērš Komisijas uzmanību uz pausto kritiku par ietekmes novērtējumu garumu un tehnisko raksturu, kā arī par lietotās valodas sarežģītību; uzskata, ka uzlabojumi šajās jomās sekmētu ietekmes novērtējumu noderīgumu likumdevējiem, ieinteresētajām personām un sabiedrībai; 57. tomēr norāda, ka patlaban īstenoto ietekmes novērtējumu neatkarību iespējams apšaubīt, tādēļ ka Komisijas Ietekmes novērtēšanas komisija, kas ir atbildīga par Komisijas veiktajiem ietekmes novērtējumiem, ieceļ Komisijas priekšsēdētājs, un tā ir pakļauta viņa norādījumiem; 58. turklāt norāda, ka tāda pati problēma rodas attiecībā uz Komisijas ex post novērtējumiem, kurus Parlaments, uzraugot, kā Komisija izpilda budžetu, var izmantot tikai ierobežotā mērā; 59. uzsver, ka ietekmes novērtējumi būtu jāveic ne tikai pirms tiesību aktu tekstu pieņemšanas (ex ante), bet arī pēc tam (ex post); atgādina, ka tas ir nepieciešams, lai labāk varētu novērtēt, vai kāda tiesību akta mērķi patiešām ir īstenoti un vai tiesību aktu būtu vajadzīgs pielāgot vai saglabāt spēkā; 60. pauž pārliecību, ka Parlamenta vārdā veikti ietekmes novērtējumi un izvērtējumi plašai sabiedrībai sniegtu labāku ieskatu Eiropas Savienības politikā un zināšanas par to, un tiem būtu sava nozīme sabiedrības līdzdalības un sabiedriskas apspriešanas veidošanā; 61. uzsver, ka Komisijas iniciatīvas tiesības ierobežo Parlamenta lomu, un ir stingri pārliecināts, ka neatkarīgi, brīvi un neierobežoti ietekmes novērtējumi un izvērtējumi pavērtu Eiropas Parlamenta deputātiem lielāku ietekmi uz Eiropas politikas turpmāko attīstību; VI daļa. Revīzijas palātas Īpašais ziņojums Nr. 4/2010 "Vai Leonardo da Vinci programmas mobilitātes plāna koncepcija un pārvaldība spēs nodrošināt reālus rezultātus?" 62. atzinīgi vērtē Revīzijas palātas ziņojumu un tajā ietverto Leonardo da Vinci programmas mobilitātes plāna koncepcijas un pārvaldības pamatoto novērtējumu; 63. ar gandarījumu atzīmē Palātas vispārējo secinājumu, ka Leonardo da Vinci programmas mobilitātes plāna koncepcija un pārvaldība varētu radīt efektīvus rezultātus; 64. pilnībā apzinoties to, cik sarežģīts uzdevums ir izstrādāt piemērotus rādītājus daudzajiem programmai izvirzītajiem mērķiem, un atzinīgi vērtējot šajā jomā nesen paveikto, pauž bažas par Revīzijas palātas konstatēto visaptverošas sistēmas neesamību programmas ietekmes novērtēšanai un Komisijas nespēju novērtēt, kā mērķi tiek sasniegti trīs gadus pēc programmas sākšanas, kas ir apmēram puse no tās darbības ilguma; 65. aicina Komisiju informēt Parlamentu par paveikto, izstrādājot jaunu, lietotājiem draudzīgu un efektīvu partneru meklēšanas instrumentu, kas palīdzētu pieteikumu iesniedzējiem pārvarēt grūtības atrast uzņemošos partnerus citās valstīs; 66. aicina Komisiju nodrošināt iesniegto pieteikumu korektu novērtēšanu, turpinot izstrādāt vērtētājiem domātu novērtēšanas rokasgrāmatu un kvalitātes un ietekmes uzraudzības apmeklējumos dalībvalstīs iekļaujot pieteikumu novērtējuma pārbaudes, ja šādu pārbaužu pievienotās vērtības analīze izrādītos pozitīva; 67. aicina Komisiju izveidot visaptverošu sistēmu programmas ietekmes mērīšanai, uzlabot programmas rezultātu paziņošanas sistēmu un jo īpaši bez liekas kavēšanās pabeigt LLPLink lietojumprogrammu ziņojumu sagatavošanai par ietekmes mērīšanu, kā arī informēt Parlamentu par paveikto šajā jomā; 68. aicina Komisiju risināt Revīzijas palātas īpašajā ziņojumā konstatētās kontroles nepilnības; VII daļa. Revīzijas palātas Īpašais ziņojums Nr. 5/2010 "Leader pieejas īstenošana lauku attīstībā" 69. kā Revīzijas palāta norādījusi, ir vairākas jomas, kurās var veikt ievērojamus uzlabojumus, lai nodrošinātu pievienoto vērtību, kas ir būtiski svarīga Leader pieejā; pauž dziļu nožēlu par to, ka 10 gadus pēc Revīzijas palātas veiktās Leader pieejas iepriekšējās revīzijas joprojām ir vērojami tie paši būtiskie trūkumi; 70. pauž atbalstu Revīzijas palātas 3., 4., 5. un 6. ieteikumam; 71. piekrīt 1. ieteikumam, ka nav jāpiešķir finansējums projektiem, kas ir pabeigti, bet uzskata, ka tādēļ nav jākavē Leader programmas finansējums pašreizējo projektu paplašināšanai; tādēļ atzinīgi vērtē Komisijas nodomu iesniegt priekšlikumus, kas ļautu paplašināt projektus, ja turpmākajos posmos ir iesniegts jauns pieteikums finansējuma saņemšanai; 72. norāda, ka Revīzijas palātas 2. ieteikumā pausts, ka vietējo rīcības grupu biedri "nedrīkst piedalīties nevienā diskusijā, vērtēšanā vai lēmumā par projektu", ja viņiem ir jebkāda "personiska, politiska, profesionāla vai komerciāla ieinteresētība projekta priekšlikumā"; turklāt norāda, ka Finanšu regulā ir aizliegtas darbības, kas var izraisīt interešu konfliktu; aicina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt, ka vietējo rīcības grupu projektu novērtēšanas un lēmumu pieņemšanas komiteju biedri pilnībā piemēro Finanšu regulu; piekrīt, ka attiecīgā gadījumā vienmēr ir jāsniedz rakstiska interešu deklarācija un interešu deklarācijas ir jāpublicē sanāksmes protokolā; 73. aicina Komisiju nodrošināt skaidru jēdziena "ieinteresētība projektā" definīciju un uzskata, ka detalizētai visu lēmumu pieņemšanas sanāksmju protokolēšanai jākļūst par normu, lai novērstu bažas par netaisnīgu projektu atlasi un uzlabotu lēmumu pieņemšanas pārredzamību un neitralitāti; 74. uzskata – lai nodrošinātu Leader programmas "pievienotās vērtības" elementu, Komisijai būtu jāmudina visas vietējās rīcības grupas veikt darbu uz vietas, lai identificētu vietējos dalībniekus, kuri attiecīgajās teritorijās var izstrādāt stratēģiskākus projektus, kā pašlaik notiek Meklenburgā–Priekšpomerānijā (Vācijā) un Īrijā; 75. aicina Komisiju bez kavēšanās ieviest pasākumus, ar ko palielina projektu atlases pārredzamību, izmantojot Meklenburgas–Priekšpomerānijas (Vācija) un Luāras (Francija) piemērus, un uzskata, ka ir jāievieš sistēma vietējo rīcības grupu projektu atlases sanāksmju protokolu publicēšanai to tīmekļa vietnēs; VIII daļa. Revīzijas palātas Īpašais ziņojums Nr. 6/2010 "Vai cukura tirgus reforma sasniedza tai izvirzītos galvenos mērķus?" 76. norāda, ka kopumā 2006. gada ES cukura reforma bija veiksmīga un tika sasniegti mērķi paaugstināt konkurētspēju un mazināt cenu starpību ES iekšējā un pasaules tirgū; 77. norāda, ka Revīzijas palātai ir iebildumi attiecībā uz konkurētspējas noteikšanu, pamatojoties tikai uz reģioniem; uzsver, ka Komisijai nebija iespējas izvērtēt atsevišķu audzētāju un ražotņu faktisko konkurētspēju; līdz ar to, ja reģiona konkurētspēja tika pamatota nevis uz tā reālo potenciālu, bet uz tirgus traucējumiem, ko izraisījušas politisku iemeslu dēļ noteiktās relatīvi augstās kvotas dažos reģionos, pauž bažas par to, ka reformas izveidotā jaunā situācija negarantē labāko rezultātu attiecībā uz šo reģionu reālās konkurētspējas potenciālu; 78. piekrīt Revīzijas palātai, ka dati par cukura ražotāju produktivitāti un efektivitāti varētu būt ļoti noderīgi reformas īstenošanas novērtēšanā; tādēļ jautā Komisijai, kādēļ tā nepieprasīja šādus datus kā priekšnoteikumu finansiālās palīdzības saņemšanai; 79. jautā Komisijai, kādēļ lielajiem cukura ražotājiem, kuri atteicās no savām kvotām, pieņemot kompensāciju no pārstrukturēšanas fonda kā finansiālu stimulu aiziešanai no nozares, netika prasīts sniegt informāciju par to, kā šī kompensācija tika izmantota; turklāt norāda, ka šādas informācijas apkopošana un apstrāde ir svarīga, lai veicinātu efektīvāku un lietderīgāku kopējās lauksaimniecības politikas organizāciju nākotnē; 80. atgādina, ka cukura ražotnes ieņem nozīmīgu vietu lauksaimniecības politikā un to atrašanās noteiktā vietā ir priekšnoteikums cukurbiešu audzēšanai, taču tas neattiecas uz tradicionāliem cukurniedru pārstrādātājiem, ņemot vērā to, ka cukurniedres ražo ārpus Eiropas Savienības; tādēļ jautā Komisijai, kādam sabiedriskam mērķim kalpoja pārejas posma atbalsta izmaksāšana cukurniedru nozarei; 81. attiecībā uz papildu izoglikozes kvotām uzsver, ka tās rūpnieciskā ražošana nav saistīta ar vietēju kukurūzas un citu izejvielu pieejamību un, kā norāda Komisija, kukurūzas un citu izoglikozes pārstrādei izmantoto izejvielu cena nemainās; tādēļ atzīmē, ka izoglikozes pieprasījums un patēriņa modelis būtiski atšķiras no cukura patēriņa; tādēļ piekrīt Revīzijas palātai, ka "nav skaidrs, kāpēc šīs bez maksas piešķirtās papildu kvotas tika iekļautas turpmākajā kvotu samazināšanas plānā" [8], un jautā Komisijai, kādam sabiedriskam mērķim kalpoja bezmaksas kvotu piešķiršana izoglikozes ražotājiem; 82. aicina Komisiju pārbaudīt, vai pārstrukturēšanas shēmai piešķirtie līdzekļi tika izmantoti dažu ES ražotņu pārcelšanai uz trešām valstīm, kurām ES piemēro atvieglojumu režīmu, ņemot vērā, ka produktivitātes subsidēšana ārpus Eiropas nebija cukura reformas mērķis; 83. vērš Komisijas uzmanību uz to, ka ieguvumi no rūpniecības koncentrācijas palielinājuma nozarē neradīja vai gandrīz neradīja cenu samazinājumu patērētājiem; tādēļ jautā, vai cukura reformas laikā vai tās kontekstā Komisija veica kādus pasākumus vai īstenoja iniciatīvas nolūkā nodrošināt, lai neiesaiņotā cukura cenu samazinājums atspoguļotos galapatērētājam piedāvātajā cenā; 84. norāda, ka saskaņā ar Revīzijas palātas īpašo ziņojumu ir "ļoti lielas atšķirības, sākot no neto pārpalikuma EUR 390 par katru atteikto tonnu salīdzinājumā ar tīrajām slēgšanas izmaksām un beidzot ar neto deficītu EUR 226 par tonnu" [9], un vēlas uzzināt, vai bija iespējams izstrādāt reformu tā, lai mazinātu šīs atšķirības; 85. piekrīt Revīzijas palātai, ka "nav visaptverošu datu par to, kā atteikšanās no kvotām ir ietekmējusi vietējo tautsaimniecību, cik darbavietas ir zudušas un vai cilvēkiem, kuri iepriekš bija nodarbināti slēgtajās rūpnīcās, ir piedāvāts cits darbs" [10], un uzskata, ka šie dati būtu ļoti noderīgi visaptveroša priekšstata gūšanai par reformas ietekmi uz attiecīgajiem reģioniem; tādēļ norāda, ka, piešķirot saņēmējam līdzekļus no Eiropas Savienības, mēs, pamatojoties uz Eiropas nodokļa maksātāja tiesībām zināt, varam sagaidīt pārredzamu atgriezenisko informāciju par to, kā šie līdzekļi tika izlietoti, un tas nekādā ziņā nav pretrunā dalībvalstu kompetencēm; 86. piekrīt Revīzijas palātai, ka dalībvalstīm, kuras nolēma piešķirt dažādošanas atbalstu, bija jāizstrādā valsts pārstrukturēšanas programmas, kurās sīki izklāstīti veicamie dažādošanas pasākumi reģionos, uz kuriem attiecas reforma, un bija jāinformē Komisija par šīm programmām; tādēļ aicina Komisiju sniegt norādes par dažādošanas atbalsta ietekmi uz attiecīgajiem reģioniem; 87. piekrīt Revīzijas palātai, ka Komisijai būtu jāierosina virkne pasākumu, "kas novērstu pašreizējās kvotu sistēmas neelastību un ierobežojumus, kuri nelabvēlīgi ietekmē audzētāju un ražotāju konkurētspēju" [11]; 88. attiecībā uz Revīzijas palātas piezīmi, ka ES ir kļuvusi daudz atkarīgāka no importa, nevar sniegt vērtējumu par Komisijas atbildi, ka kopumā "pašapgādes līmeni pēc reformas saglabātā kvotu apjoma ietvaros (aptuveni 85 %) var uzskatīt par apmierinošu" [12], ņemot vērā, ka ES tirgus tika atvērts trešām valstīm; norāda, ka diskusija par piegāžu pieejamību nav labi dokumentēta un pamatota, tādēļ Parlamentam nebija piekļuves pētījumiem par cukura pieejamības optimālo līmeni vai iespējamiem seku scenārijiem cukura nepieejamības gadījumā un iespējamām reakcijām (un atbilstīgajām izmaksām) pasaules cukura tirgus būtisku traucējumu gadījumā; IX daļa. Revīzijas palātas Īpašais ziņojums Nr. 8/2010 "Transporta darbības rezultātu uzlabošana Eiropas dzelzceļa pārvadājumu asīs. Vai ieguldījumi ES dzelzceļa infrastruktūrā ir bijuši efektīvi?" 89. atzinīgi vērtē labi sagatavotā un konstruktīvā Revīzijas palātas ziņojuma publicēšanu un Palātas veikto rūpīgo analīzi; 90. uzskata, ka prioritāro projektu definīcijas uzlabošana varētu vēl vairāk sekmēt sadarbību un ES finanšu resursu koncentrēšanu; aicina Komisiju noteikt prioritāro projektu definīciju atbilstoši uzskatāmām vajadzībām, kas saistītas ar pašreizējiem un nākotnē paredzētiem dzelzceļa pakalpojumiem; 91. aicina Komisiju veikt pasākumus, kas nepieciešami dzelzceļa infrastruktūras pielāgošanai Eiropas dzelzceļa pārvadājumu pakalpojumu vajadzībām, izveidojot trūkstošos posmus pārrobežu apgabalos, novēršot satiksmes sastrēgumu veidošanos svarīgos dzelzceļa mezglos un nomainot vai uzlabojot veco dzelzceļa infrastruktūru; 92. atzinīgi vērtē Komisijas centienus ar pieņemto tiesību aktu palīdzību panākt progresu Eiropas līmenī; uzskata, ka Komisijai ir jāturpina uzlabot sadarbību ar dalībvalstīm, lai ES līmenī pieņemtie tiesību akti par dzelzceļa pārvadājumu drošību un pasažieru tiesībām, tirgus atvēršanu un savstarpējo izmantojamību ES mērogā tiktu veiksmīgi transponēti dalībvalstu tiesību aktos; 93. atzinīgi vērtē Komisijas centienus turpināt ieguldīt ievērojamus resursus projektu sagatavošanas uzlabošanai; 94. mudina Komisiju pirms ierosināto projektu apstiprināšanas finansējuma saņemšanai no Kohēzijas fonda konsultēties ar neatkarīgiem dzelzceļa infrastruktūras ekspertiem, lai labāk izvērtētu projektu tehniskos aspektus; 95. uzsver nepieciešamību veicināt labāku projektu sagatavošanu, lai attiecībā uz nākotnes projektiem samazinātu tādu neparedzētu faktoru izraisītu izmaksu palielināšanās risku kā negaidīti sarežģīti ģeogrāfiskie apstākļi un vides aizsardzības prasības; 96. norāda, ka dažkārt infrastruktūras nodošana ekspluatācijā mēdz kavēties; aicina Komisiju ciešāk sadarboties ar dalībvalstīm, lai nākotnes plānošanas procesā ieviestu vajadzīgos uzlabojumus; 97. atzinīgi vērtē to, ka efektīvā darbība posmos, kas paredzēti ātrgaitas pasažieru pārvadājumu pakalpojumu sniegšanai, atbilst plānotajam; 98. norāda, ka Revīzijas palāta ir konstatējusi dažādus sarežģījumus, tostarp sliežu platuma, izmantotās enerģijas veida, vilcienu satiksmes kontroles (signalizēšanas) sistēmu, vilcienu garuma un darbības noteikumu atšķirības; aicina Komisiju sniegt dalībvalstīm labāku palīdzību šādu sarežģījumu risināšanā, jo tas sekmētu uzlabojumus Eiropas transporta sakaru attīstībā; norāda, ka Eiropas Savienības rīcībai ir būtiska loma valstu transporta tīklu savstarpējās izmantojamības veicināšanā, vienlaikus sniedzot efektīvu finansiālo atbalstu; 99. atzīmē, ka Eiropas koordinatoru iecelšana ir ievērojami uzlabojusi TEN-T projektu īstenošanu, novirzot ieguldījumus prioritārajiem projektiem un veicinot to attīstību; aicina Komisiju saglabāt koordinatoru pašreizējo lomu un izvērtēt iespēju iecelt vairāk koordinatoru prioritāro projektu posmos, kuros nākas saskarties ar būtiskiem sarežģījumiem; 100. uzskata, ka Eiropas Transporta tīkla izpildaģentūras atbildības joma ir jāpaplašina, palielinot efektīvu kontroli un nodrošinot līdzfinansējuma saņemšanai iesniegto prioritāro projektu izvērtēšanas procedūru; 101. atzīmē, ka TEN-T līdzfinansējuma novirzīšana pārrobežu apgabalos kopš 2006. gada ir uzlabojusies, taču darāmā vēl ir daudz, tostarp ir jānovērš satiksmes sastrēgumu veidošanās un jāizbūvē trūkstošie posmi; 102. uzsver, ka ir jāizvērtē visas atlikušās problēmas un jautājumi, gatavojoties TEN-T pamatnostādņu pārskatīšanai; 103. aicina Komisiju pārskatīt TEN-T politiku, lai tā atbilstu nākotnes uzdevumiem, kas saistīti ar mērķiem klimata pārmaiņu jomā, ar turpmāku ekonomisko izaugsmi un sociālo un ekonomisko kohēziju. X daļa. Revīzijas palātas Īpašais ziņojums Nr. 9/2010 "Vai līdzekļi ES struktūrpasākumiem ūdensapgādei sadzīves patēriņam ir izlietoti, lai panāktu labāko rezultātu?" 104. uzsver, ka ūdens – īpaši dzeramais ūdens – ir stratēģiski svarīgs dabas resurss, kas līdzīgi citiem dabas resursiem pieaugošā pieprasījuma dēļ 21. gadsimtā tiek izmantots aizvien intensīvāk, un tāpēc Parlamenta uzdevums un pienākums ir pievērst īpašu uzmanību ūdens resursu aizsardzībai, to pārdomātai un racionālai izmantošanai, lai pieaugošajam skaitam iedzīvotāju un nākamajām paaudzēm nodrošinātu labu ūdens kvalitāti un dzeramā ūdens piegādi pietiekamā apjomā; 105. atzinīgi vērtē Revīzijas palātas konstruktīvos ieteikumus un aicina dalībvalstis vairāk uzmanības veltīt vides un ekonomikas interesēm atbilstīgai integrētai ūdens resursu apsaimniekošanai un, izstrādājot ES līdzfinansējuma programmas un projektus, vienlaikus censties maksimāli palielināt ES līdzdalības pievienoto vērtību; 106. uzsver nepieciešamību pēc rūpīgākas projektu pārbaudes pieteikumu iesniegšanas posmā, lai novērstu sagaidāmo rezultātu trūkumus; tāpēc aicina Komisiju turpināt uzlabot norādījumu un pārbaudes sarakstu lietošanu, nosakot skaidrākus dotāciju pieteikumu novērtēšanas kritērijus, lai uzlabotu procedūru un rezultātu efektivitāti un konsekvenci, kā arī nodrošinātu piemērotus turpmākos pasākumus gadījumos, kad nav sniegta prasītā informācija vai nav īstenota vajadzīgā darbība; 107. ir nepatīkami pārsteigts par Revīzijas palātas konstatējumu, ka dažu projektu īstenošana tikusi pabeigta vairākus gadus pirms revīzijas, taču tie nav nodoti ekspluatācijā papildu infrastruktūras trūkuma dēļ; tāpēc mudina dalībvalstis vairāk pūļu ieguldīt projektu pareizā plānošanā, lai novērstu situāciju, ka tik dārga infrastruktūra, kāda ir ūdensapgādes nozarē, nevar darboties ūdensapgādes tīklā trūkstošu savienojumu dēļ; 108. aicina dalībvalstis arī nodrošināt labāku plānošanu, veicot visaptverošu pieprasījuma novērtējumu, un pēc iespējas raudzīties, lai ieguldījumi būtu efektīvi un ekonomiskā ziņā izdevīgi, paredzot arī iespējas atgūt izmaksas no lietotājiem un palielināt ūdens izmantošanas efektivitāti ūdens resursu aizsargāšanas nolūkā, kā arī īstenot mērķi palielināt ūdens izmantošanas efektivitāti un mazināt ūdens zudumus; 109. aicina dalībvalstis nodrošināt labāku saskaņošanu un projektu plānošanas procesā vairāk iesaistīt ieinteresēto personu pārstāvjus, lai novērstu situācijas, kurās pašvaldība iegulda līdzekļus ar mērķi palielināt ūdensapgādes jaudu, neņemot vērā tajā pašā pašvaldībā veiktu citu ieguldījumu rezultātā panākto patēriņa samazinājumu vai situācijas, kurās ieguldījumus veic vairākām pašvaldībām paredzētā apgādes sistēmā, pašvaldībām neapņemoties to lietot; XI daļa. Revīzijas palātas Īpašais ziņojums Nr. 10/2010 "Īpaši pasākumi lauksaimniecības jomā attālākajiem Eiropas Savienības reģioniem un Egejas jūras nelielajām salām" 110. atzinīgi vērtē Revīzijas palātas ziņojumu un Komisijas atbildes; 111. apstiprina Revīzijas palātas 1. ieteikumu; attiecībā uz 12. pantu Padomes 2006. gada 30. janvāra Regulā (EK) Nr. 247/2006, ar ko ievieš īpašus pasākumus lauksaimniecības jomā attālākajiem Eiropas Savienības reģioniem [13], atzīst, ka saistībā ar Komisijas pamatnostādnēm atbilstošu programmu izstrādi piemēro subsidiaritātes principu; atzīst, ka dalībvalstu līmenī saskaņā ar pamatnostādnēm jāveic piemēroti pasākumi; atzinīgi vērtē Komisijas funkciju, nosakot, kuras programmas ir atbilstīgas Eiropas Savienības tiesību aktiem, un plānošanas posmā nodrošinot saskaņošanu ar dalībvalstu iestādēm – tā ir funkcija, kurā ietilpst arī dalībvalstīm pieejamo pamatnostādņu izstrāde; jo īpaši uzsver, ka ļoti svarīgi starp Komisiju un dalībvalstīm veidot sadarbību, lai pilnveidotu kontroles rādītājus un palielinātu efektivitāti; 112. apstiprina Revīzijas palātas 2. ieteikumu; atzinīgi vērtē Komisijas ierosināto Regulas (EK) Nr. 247/2006 attiecīgā panta grozījumu, jo tas atvieglo dalībvalstu ikgadējā izvērtējuma procesu; 113. apstiprina Revīzijas palātas 3. ieteikumu; atzīst, ka saistībā ar pasākumu izstrādi ir piemērojams subsidiaritātes princips; norāda, ka pasākumu pilnveidošanu var sekmēt, dalībvalstīs nodrošinot programmu dalībnieku lielāku līdzdalību un veicot sīkāku ekonomisko analīzi; norāda – lai pārāk liela uzmanība netiktu pievērsta virspusējiem pasākumiem, pasākumi dalībvalstu līmenī jāizstrādā, pienācīgi ņemot vērā ilgtermiņa mērķus; uzskata, ka dažos reģionos ir pamatoti piešķirt atbalsta maksājumus pēc vienotas likmes un pēc ražošanas kritērijiem, taču, lai attiecīgajos reģionos nodrošinātu turpmāku lauksaimniecības dzīvotspēju, aicina izstrādāt ilgtspējīgu pieeju; 114. apstiprina Revīzijas palātas 4. ieteikumu; turklāt aicina dalībvalstis izstrādāt pamatnostādnes par kopīgiem kontroles rādītājiem; ir informēts, ka atsevišķās programmās ir iesaistītas valstis ar atšķirīgām īpatnībām, kas apgrūtina visai Savienībai derīgu kontroles rādītāju izstrādi; tomēr apstiprina, ka kopīgiem kontroles rādītājiem ir izšķirīga nozīme lauksaimniecības un lauku reģionu ilgtspējīgā attīstībā; atzinīgi vērtē to, ka Komisija apspriežas ar dalībvalstīm, lai definētu kopīgos kontroles rādītājus programmām no 2011. gada; uzskata, ka šo konsultāciju procesa pieeju var izmantot par paraugu citās Savienības finansētās jomās; 115. apstiprina Revīzijas palātas 5. ieteikumu; atzinīgi vērtē Revīzijas palātas priekšlikumu starp programmas izvērtēšanas reizēm noteikt īsāku laikposmu nekā pieci gadi; ņem vērā Komisijas atbildes uz Revīzijas palātas priekšlikumu; vienprātīgi ar Revīzijas palātu iesaka – lai gan dalībvalstis ikgadējos izpildes ziņojumus Komisijai iesniedz ik gadu – laikposms starp programmas izvērtēšanas reizēm ir jāsaīsina no pieciem gadiem uz gadu; turklāt prasa izveidot informācijas pārvaldības sistēmu, ar kuras palīdzību, pamatojoties uz reprezentatīviem kontroles indikatoriem, uzraudzīt dalībvalstu savāktos datus, tādējādi nodrošinot efektīvāku un ilgtspējīgāku finansiālā atbalsta izmantošanu; 116. aicina Komisiju efektīvāk sadarboties ar dalībvalstīm; norāda, ka Komisija nevar piespiest kādu dalībvalsti īstenot priekšlikumā ierosinātās izmaiņas, kas izstrādātas, lai uzlabotu programmu ilgtspēju; uzskata, ka Komisijas ciešāka iesaistīšana kontrolpasākumos veicinās programmu efektivitāti; 117. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo lēmumu Padomei, Komisijai, Eiropas Savienības Tiesai un Revīzijas palātai, kā arī nodrošināt tā publicēšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (L sērijā). [1] OV L 69, 13.3.2009. [2] OV C 308, 12.11.2010., 1. lpp. [3] OV C 303, 9.11.2010., 1. lpp. [4] OV C 308, 12.11.2010., 129. lpp. [5] Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0194 (sk. šā Oficiālā Vēstneša 31. lappusi). [6] OV L 248, 16.9.2002., 1. lpp. [7] Īpašais ziņojums Nr. 2/2010, Komisijas atbildes par 25.–26. punktu: "Eiropas infrastruktūru optimizēšana, nodrošinot ierobežotu atbalstu ierobežota projektu skaita attīstībai attiecībā uz jaunām infrastruktūrām pienācīgi pamatotos gadījumos, kur šādam atbalstam ir vajadzīgais katalizatora efekts Eiropas pievienotās vērtības kontekstā". [8] Īpašais ziņojums Nr. 6/2010, 43. punkts [9] Īpašais ziņojums Nr. 6/2010, 72. punkts [10] Īpašais ziņojums Nr. 6/2010, 73. punkts [11] Īpašais ziņojums Nr. 6/2010, 2. ieteikums [12] Īpašais ziņojums Nr. 6/2010, Komisijas atbilde, 58. punkts. [13] OV L 42, 14.2.2006., 1. lpp. --------------------------------------------------