KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI

par Padomes Regulas (EK) Nr. 1224/2009, ar ko izveido Savienības kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem, piemērošanu, kurš sagatavots saskaņā ar 118. pantu par laikposmu no 2015. gada līdz 2019. gadam

1.Ievads un pamatinformācija

Ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1224/2009 (“Kontroles regula”) izveido ES zivsaimniecības kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas (KZP) noteikumiem. Kopā ar regulu par nelegālu, neregulētu un nereģistrētu (NNN) zveju un regulu par ārējās flotes ilgtspējīgu pārvaldību Kontroles regula nosaka kontroles, inspekcijas un izpildes noteikumus un pasākumus, kas balstīti uz globālu un integrētu pieeju.

Zivsaimniecības kontroles sistēmas pārvaldīšanā un īstenošanā iesaistītās ieinteresētās puses ietver dalībvalstis, Eiropas Komisiju, Eiropas Zivsaimniecības kontroles aģentūru (EFCA) un komercoperatorus. Kontroles regula ir piemērojama visai zvejas darbību ķēdei, sākot ar zvejošanu un beidzot ar produktu patēriņu.

Ar šo dokumentu izpilda Komisijas juridisko pienākumu reizi piecos gados ziņot Eiropas Parlamentam un Padomei par Kontroles regulas piemērošanu dalībvalstīs (118. panta 2. punkts).

2017. gadā Komisija pieņēma pirmo ziņojumu par Kontroles regulas īstenošanu un izvērtēšanu, aptverot pirmos piecus gadus (2010–2014) kopš tās stāšanās spēkā . Izvērtējumā konstatēts, ka Kontroles regula ir ārkārtīgi svarīga, lai sasniegtu KZP mērķus un izpildītu saglabāšanas un pārvaldības pasākumus. Kontroles regulas principi un noteikumi risina problēmas, kas iepriekš ir izraisījušas plašu pārzveju un zivsaimniecības noteikumu nepietiekamu ievērošanu. Pirmajā ziņojumā iekļautajā analīzē arī norādīts, ka dalībvalstis bija ieviesušas galvenos Kontroles regulas noteikumus, taču noteikumu sarežģītības un pielāgošanai nepieciešamā laika dēļ dažu noteikumu īstenošana dažos gadījumos kavējās. Ziņojumā arī secināts, ka, lai arī Kontroles regula palīdzēja uzlabot gan zivsaimniecības kontroles sistēmu, gan atbilstību KZP noteikumiem, tā nebija pilnībā piemērota mērķim (sk. 3.1. iedaļu). Lai novērstu atklātos trūkumus, Komisija 2018. gadā pieņēma priekšlikumu pārskatīt ES zivsaimniecības kontroles sistēmu . Par šo priekšlikumu pašlaik notiek sarunas ar Padomi un Eiropas Parlamentu.

Šajā, otrajā, ziņojumā ir aplūkota Kontroles regulas pamatnoteikumu piemērošana no 2015. gada līdz 2019. gadam.

Šajā dokumentā sniegtā informācija ir balstīta uz i) datiem, ko paziņojušas dalībvalstis saskaņā ar Kontroles regulas 118. pantu , ii) Komisijas novērojumiem, kas iegūti revīzijās, verifikācijās un inspekcijās, kuras veiktas saskaņā ar Kontroles regulas X sadaļu, iii) informāciju no papildu pasākumiem, kas veikti pēc šīm revīzijām, verifikācijām un inspekcijām, iv) diskusijām, kas organizētas ekspertu grupās zivsaimniecības kontroles un atbilstības jomā, un v) citiem šim jautājumam īpaši veltītiem pasākumiem (piem., darbsemināriem, sanāksmēm).

2.Kontroles regulas īstenošana dalībvalstīs

Dalībvalstīm ir pienākums nodrošināt, ka zivsaimniecības kontroles sistēma tiek pareizi īstenota. No 2015. gada līdz 2019. gadam dalībvalstis turpināja uzlabot Kontroles regulas īstenošanu. Uzlabojumi tika veikti jomās, kurās iepriekšējā pārskata periodā bija konstatēti trūkumi, proti, šādās jomās: i) sankciju un punktu sistēmas; ii) mazo kuģu uzraudzība; iii) mazo kuģu nozvejas datu paziņošana un iv) datu apmaiņa. Lai arī šie uzlabojumi ir apsveicami, zvejas datu digitalizācija vēl arvien ir nepilnīga un šai jomai ir jāvelta vairāk pūļu. Līdzīgi, lai arī dalībvalstu sankciju sistēmās ir veikti uzlabojumi (tostarp izveidotas punktu sistēmas), jādara vairāk, lai panāktu iedarbīgu un vienlīdzīgu šo pasākumu piemērošanu un izpildi. Detalizētāka informācija par šiem jautājumiem ir sniegta nākamajās iedaļās.

2.1.Nosacījumi piekļuvei ūdeņiem un resursiem un flotes pārvaldības kontrole

Lai panāktu, ka zvejas darbības tiek veiktas saskaņā ar KZP noteikumiem, šīm darbībām ir nepieciešama zvejas licence un, ja piemērojami noteikti nosacījumi, — zvejas atļauja. Derīgo zvejas licenču kopskaits, ko paziņojušas dalībvalstis, no 2015. gada līdz 2019. gadam nedaudz saruka — no teju 96 000 derīgu zvejas licenču 2015. gadā līdz aptuveni 91 000 licenču 2019. gadā. Šai laikā dalībvalstis ziņoja par vairāk nekā 1500 uz laiku apturētām un vairāk nekā 1100 anulētām zvejas licencēm. Zvejas atļauju skaits palielinājās no 30 500 atļauju 2015. gadā līdz vairāk nekā 38 500 atļauju 2019. gadā, un 154 atļaujas tika uz laiku apturētas, bet 187 atļaujas anulētas.

Lai nodrošinātu iedarbīgu kontroli, dalībvalstīm ir jāizmanto kuģu satelītnovērošanas sistēma (VMS) un zvejas kuģiem, kuru lielākais garums (LOA) ir 12 metru vai vairāk, ir jābūt aprīkotiem ar ierīci, kas ļauj kompetentajām iestādēm automātiski noteikt kuģa atrašanās vietu un identificēt to. Taču daži kuģi var būt atbrīvoti no šīs prasības, ja i) to LOA ir no 12 līdz 15 metriem un tie darbojas tikai karoga dalībvalsts teritoriālajos ūdeņos vai ii) nekad nepavada jūrā ilgāk par 24 stundām, skaitot no jūrā iziešanas brīža līdz atgriešanās brīdim ostā. Dalībvalstu paziņoto datu analīze liecina, ka, lai arī šo atbrīvojumu vēl arvien plaši piemēro, VMS aptverto kuģu ar LOA no 12 līdz 15 metriem īpatsvars palielinājās no aptuveni 35 % 2015. gadā līdz 40 % 2019. gadā.

Dzinēja jaudas kontrole ir viens no ES zivsaimniecības kontroles sistēmas pamatelementiem. Zvejas kuģu dzinēja jauda un bruto tilpība tonnās ir divi kapacitātes rādītāji, ko regulē ar iekļaušanas/izslēgšanas režīmu . Tāpat tie ir divi kapacitātes rādītāji, kam KZP ir noteikta augšējā robeža. Šo iemeslu dēļ flotes kapacitātes pārvaldība, tostarp iekļaušanas/izslēgšanas režīms ES zvejas flotes reģistram , ir atkarīga no šo divu parametru precīzas un uzticamas reģistrēšanas. Dalībvalstu paziņotās dzinēju jaudas precizitāte ir kritiski svarīga, lai nodrošinātu, ka netiek pārsniegti to flotu kapacitātes ierobežojumi un tādējādi ES flotes kapacitāte saglabājas nemainīga ar tādu zvejas piepūli, kas novērš krājumu pārzveju. Komisija 2019. gadā publicēja pētījumu par dzinēju jaudas verifikāciju 15 dalībvalstīs . Pētījums atklāja plašu neatbilstību visās pētījumā iekļautajās dalībvalstīs un apgabalos un visiem pētījumā iekļautajiem kuģu veidiem. Konstatējumi rosina uzdot jautājumus par to, kā dalībvalstis kopumā ievēro zvejas kapacitātes augšējo robežu un iekļaušanas/izslēgšanas režīmu. Tāpat pētījums apstiprināja, ka pašreizējie noteikumi par dzinēja jaudas kontroli nav pilnībā piemēroti mērķim. Turklāt dzinēja jaudas fiziskā testēšana ir dārga un apgrūtinoša gan iestādēm, gan operatoriem. Šī fiziskā testēšana nereti arī nav iedarbīga, jo dzinēja jaudu var nemanāmi izmainīt testēšanas laikā vai pēc tās. Tāpēc šķiet piemēroti pāriet uz “dzinēja nepārtrauktā monitoringa” sistēmu — vismaz noteiktiem flotes segmentiem. Priekšlikumā par pārskatītu zivsaimniecības kontroles sistēmu Komisija jau ierosināja pāreju uz šādu sistēmu.

Lai labāk uzraudzītu flotes datus un flotes kapacitāti ES līmenī, Komisija atjaunināja ES flotes reģistru , . Reģistrā ietilpst daļēji publiski pieejama datubāze.

2.2.Nozvejas ziņošanas rīki, svēršana un izsekojamība

Lai atvieglotu iedarbīgu uzraudzību, ES zvejas kuģiem, kuru LOA ir 10 metru vai vairāk, ir pienākums uzturēt zvejas žurnālu. Kuģiem, kuru LOA ir 12 metru vai vairāk, tas ir jāuztur elektroniskā formā (e-žurnāls), lai arī atbrīvojums var pieļaut noteiktiem kuģiem ar LOA no 12 metriem līdz 15 metriem izmantot papīra formāta žurnālu . Dati liecina par vispārēju tendenci samazināt papīra formāta žurnālu izmantošanu, lai arī to lietošana vēl arvien ir plaši izplatīta. To kuģu skaits, kuru LOA ir lielāks par 12 metriem un kas uzturēja e-žurnālu, palielinājās no 4800 kuģiem 2014. gadā līdz gandrīz 8700 kuģiem 2019. gadā. Šis palielinājums panākts, pateicoties lielākai e-žurnālu izmantošanai kuģos ar 12 līdz 15 metru garumu, kuros e-žurnālu izmantošana palielinājās no 30 % līdz 40 %. Turklāt to kuģu procentuālā daļa, kuru LOA ir no 10 metriem līdz 12 metriem un kuri izmantoja e-žurnālus, palielinājās no aptuveni 2 % 2014. gadā līdz 11 % 2019. gadā.

Nozvejas uzraudzība kuģiem, kuru LOA ir mazāks par 10 metriem, ir jāveic, izmantojot paraugu ņemšanas plānus, papīra formāta žurnālus vai pārdošanas zīmes. To kuģu īpatsvars, kam piemēroja katru no šiem uzraudzības veidiem, bija salīdzinoši stabils visā pārskata periodā un šo gadu gaitā mainījās tikai par dažiem procentpunktiem. Paraugu ņemšanas plāni bija visbiežāk izmantotais uzraudzības paņēmienu veids. Papildus šiem kontroles veidiem dažas dalībvalstis ieviesa e-žurnālus, un ziņotais šādu kuģu skaits palielinājās no aptuveni 100 kuģiem 2015. gadā līdz 450 kuģiem 2019. gadā, lai gan šis skaits neapšaubāmi ir diezgan mazs.