[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 19.9.2007 COM(2007) 532 galīgā redakcija 2007/0199 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1775/2005 par dabasgāzes pārvades tīklu piekļuves nosacījumiem (iesniegusi Komisija){SEC(2007) 1179}{SEC(2007) 1180} PASKAIDROJUMA RAKSTS Elektroenerģija un gāze ir Eiropas labklājības ķīla. Ja netiks izveidots efektīvs Eiropas elektroenerģijas un gāzes tirgus, kurā valda konkurence, Eiropas iedzīvotājiem nāksies maksāt pārmērīgu cenu, lai apmierinātu vienu no svarīgākajām ikdienas pamatvajadzībām. Elektroenerģijas un gāzes tirgus ir nozīmīgs arī no Eiropas konkurētspējas viedokļa, jo enerģija ir svarīgs ražošanas faktors. Turklāt efektīvs elektroenerģijas un gāzes tirgus, kurā valda konkurence, ir priekšnosacījums cīņai ar klimata pārmaiņām. Tikai tad, ja pastāv funkcionējošs tirgus, ir iespējams izveidot reāli funkcionējošu emisiju kvotu tirdzniecības sistēmu un atjaunojamās enerģijas nozari, lai būtu iespējams sasniegt Eiropadomes izvirzīto tālejošo mērķi — līdz 2020. gadam panākt, lai 20 % no ES enerģijas tiktu iegūtas no atjaunojamiem enerģijas avotiem. Visbeidzot, konkurējošam ES mēroga elektroenerģijas un gāzes tirgum ir izšķirīga nozīme, lai garantētu Eiropas energoapgādes drošību, jo tikai Eiropas mēroga konkurējošs tirgus dod pareizos investīciju signālus, spēj piedāvāt taisnīgu piekļuvi tīklam visiem potenciālajiem investoriem un rada reālus un iedarbīgus stimulus gan tīklu operatoriem, gan enerģijas ražotājiem investēt daudzus miljardus euro, kas nākamajās divās desmitgadēs ES būs ļoti vajadzīgi. Elektroenerģijas un gāzes tirgus liberalizācijas process aizsākās aptuveni pirms 10 gadiem. Šo 10 gadu laikā Eiropas iedzīvotāji baudījuši priekšrocības, ko sniedz plašākas izvēles iespējas, spēcīgāka konkurence, labāka apkalpošana un lielāka drošība. Tomēr Komisijas un Eiropas energoregulatoru sagatavotais novērtējums liecina, ka tāda tirgus izveide, kurā valda patiesa konkurence, vēl ne tuvu nav galā. Praksē pārlieku daudziem ES iedzīvotājiem un uzņēmumiem trūkst reālu iespēju izvēlēties piegādātāju. Tirgus sadrumstalotība pēc valstu principa, ļoti izteikta vertikālā integrācija un liela tirgus koncentrācija ir galvenie cēloņi tam, ka vēl nav izveidots patiess iekšējais tirgus. Kopš 2003. gada jūlija, kad spēkā stājās pašreizējās elektroenerģijas un gāzes direktīvas, Komisija pastāvīgi uzraudzījusi to īstenošanu un ietekmi uz tirgu un regulāri sazinājusies ar visām ieinteresētajām pusēm. Konkrētāk, Komisija ik gadus publicējusi salīdzinošā novērtējuma ziņojumu par iekšējā elektroenerģijas un gāzes tirgus izveidi. Komisijas vadībā noris darbs Elektroenerģijas regulēšanas forumā Florencē un Gāzes regulēšanas forumā Madridē, kur regulāri kopā sanāk ministriju, valsts pārvaldes iestāžu, Komisijas, pārvades sistēmu operatoru, piegādātāju, tirgotāju, patērētāju, arodbiedrību, tīkla lietotāju un enerģijas biržu pārstāvji. 2005. gada nogalē Hemptonkortā sanākusī Eiropadome aicināja izveidot īstu Eiropas enerģētikas politiku. Atbildot uz šo aicinājumu, Komisija 2006. gada 8. martā laida klajā zaļo grāmatu par kopēju un saskaņotu Eiropas enerģētikas politiku. Sabiedriskajā apspriešanā tika saņemtas 1680 atbildes. Jau 2005. gadā Komisija sāka aptauju par konkurenci gāzes un elektroenerģijas tirgos. Šī aptauja bija atbilde uz patērētāju un nozares jauno dalībnieku bažām par gāzes un elektroenerģijas vairumtirdzniecības tirgu attīstību un patērētāju ierobežoto izvēli. Komisija pieņēma aptaujas gala ziņojumu un plašu pasākumu kopumu un 2007. gada 10. janvārī iesniedza priekšlikumu par jaunu Eiropas enerģētikas politiku. Komisijas 2007. gada 10. janvāra paziņojumā „Enerģētikas politika Eiropai”[1] uzvērts, cik svarīgi ir pabeigt elektroenerģijas un dabasgāzes iekšējā tirgus izveidi. Priekšlikumam tika pievienots plašs ziņojums par iekšējo tirgu, galīgie rezultāti aptaujai par konkurenci nozarē un padziļināts pārskats par stāvokli valstu elektroenerģijas un gāzes tirgos. Līdztekus Komisija sagatavoja ietekmes novērtējumu, lai izvērtētu, kādas alternatīvas var izmantot saistībā ar iekšējā gāzes un elektroenerģijas tirgus pabeigšanu. Ietekmes novērtējumā bija ietverti arī rezultāti apspriedēm ar ieinteresētajām pusēm. Organizācijas no 19 valstīm iesniedza pavisam 339 aizpildītas aptaujas anketas. Vēl tika saņemtas 73 aizpildītas anketas no organizācijām, kas nav saistītas ar kādu konkrētu valsti. Konsultācijas notika ar vēl 56 ieinteresētajām pusēm, galvenokārt uzņēmumiem, kurus varētu ietekmēt aktīvu nošķiršana vai stingrākas pārredzamības prasības. 2007. gada pavasara Eiropadome aicināja Komisiju sagatavot priekšlikumus par turpmākiem pasākumiem, piemēram: - piegādes un ražošanas darbību faktiska nošķiršana no tīkla ekspluatācijas; - valsts energoregulatoru neatkarības stiprināšana un pilnvaru pamatīgāka saskaņošana; - valstu regulatoru neatkarīga sadarbības mehānisma izveide; - mehānisma izveide pārvades sistēmu operatoriem tīklu darbības un energosistēmu drošības, pārrobežu tirdzniecības un tīklu ekspluatācijas uzlabošanai, un - lielāka enerģijas tirgus operāciju pārredzamība. Eiropadome tāpat uzsvēra, ka jāstiprina piegādes drošība dalībvalstu solidaritātes garā. Eiropas Parlamenta 2007. gada 10. jūlijā pieņemtajā rezolūcijā par gāzes un elektroenerģijas iekšējā tirgus perspektīvām pausts nelokāms politiskais atbalsts kopējai enerģētikas politikai un minēts, ka īpašumtiesību nošķiršana pārvades līmenī uzskatāma par visefektīvāko līdzekli, lai nediskriminējoši veicinātu investīcijas infrastruktūrā, taisnīgu piekļuvi tīklam jauniem dalībniekiem un pārredzamību tirgū. Tomēr Parlaments uzsvēra, ka vajadzīgi arī citi pasākumi un ka pastāv atšķirības starp elektroenerģijas un gāzes tirgiem, tāpēc var rasties vajadzība pēc dažādiem īstenošanas nosacījumiem. Eiropas Parlaments tāpat aicināja veicināt sadarbību starp valstu regulatoriem ES līmenī ar ES struktūras starpniecību, kas būtu veids, kā sekmēt vienotāku Eiropas pieeju pārrobežu jautājumu regulējumam. Eiropas Enerģijas regulatoru padome ( CEER ) atzinīgi novērtēja Komisijas 10. janvāra paziņojumu un pauda nelokāmu atbalstu aicinājumam sagatavot jaunus ES tiesību aktus, lai vienotā energotirgus projektu ievirzītu pareizajās sliedēs. 2007. gada 6. jūnijā Eiropas enerģijas regulatori publicēja sešus dokumentus, kuros izklāstīta to nostāja par galvenajiem jautājumiem jaunajos enerģētikas tiesību aktos. Regulatori jo īpaši pauda atbalstu Komisijas priekšlikumiem par to, ka jāstiprina neatkarīga regulatoru pārraudzība valstu un ES līmenī un ka jāpanāk pārvades tīklu faktiska nošķiršana. Regulatori nepārprotami ieteica, ka īpašumtiesību nošķiršana pārvades līmenī varētu būt jaunajos ES tiesību aktos paredzētais modelis un tā būtu jāattiecina tiklab uz elektroenerģiju, kā uz gāzi. Šie aspekti pilnībā ņemti vērā, izstrādājot šos priekšlikumus, kuru kopsavilkums izklāstīts turpmāk. 1. PIEGāDES UN RAžOšANAS DARBīBU FAKTISKA NOšķIRšANA NO TīKLA EKSPLUATāCIJAS 1.1. Esošie noteikumi par nošķiršanu nav pietiekami, lai nodrošinātu pareizu tirgus darbību Pašreizējos tiesību aktos noteikts, ka tīkla ekspluatācijai jābūt juridiski un funkcionāli nošķirtai no piegādes un ražošanas darbībām. Dalībvalstis ir izpildījušas šo prasību, ieviešot dažādas organizatoriskas struktūras. Vairākas dalībvalstis ir izveidojušas pilnīgi atsevišķu uzņēmumu tīkla ekspluatācijai, savukārt citas ir radījušas atsevišķu juridisku vienību integrētā uzņēmumā. Prasība pēc juridiskas un funkcionālas nošķiršanas ir pozitīvi ietekmējusi konkurējošu elektroenerģijas un gāzes tirgu izveidi vairākās dalībvalstīs. Tomēr pieredze liecina, ka tad, ja pārvades sistēmas operators ir atsevišķa juridiska vienība integrētā uzņēmumā, rodas trīs veidu problēmas. Pirmkārt, pārvades sistēmas operators var nodrošināt labāku attieksmi pret uzņēmumiem, kas ar to saistīti, nekā pret konkurējošām trešām pusēm. Faktiski integrētie uzņēmumi var izmantot tīkla aktīvus, lai apgrūtinātu konkurentu ienākšanu tirgū. Galvenais iemesls ir tāds, ka juridiskā un funkcionālā nošķiršana neatrisina fundamentālo interešu konfliktu integrētajos uzņēmumos, kad piegādes un ražošanas interesēs cenšas maksimāli palielināt pārdošanu un tirgus daļu, bet tīkla operators ir spiests piedāvāt piekļuvi konkurentiem bez jebkādas diskriminācijas. Šo neizbēgamo interešu konfliktu ir gandrīz neiespējami ierobežot ar regulatīviem līdzekļiem, jo pārvades sistēmas operatora neatkarību integrētā uzņēmumā nav iespējams pārraudzīt, nepiemērojot pārliecīgi apgrūtinošu un traucējošu regulējumu. Otrkārt, saskaņā ar pašreizējiem nošķiršanas noteikumiem nav iespējams garantēt piekļuvi informācijai bez jebkādas diskriminācijas, jo faktiski nav iespējams novērst to, ka pārvades sistēmu operatori var nodot ar tirgu saistītu konfidenciālu informāciju integrētā uzņēmuma ražošanas vai piegādes daļai. Treškārt, integrētā uzņēmumā ir izkropļoti stimuli investīcijām. Vertikāli integrētiem tīkla operatoriem nav stimula izveidot tīklu kopējās tirgus interesēs un tādējādi sekmēt jaunu dalībnieku ienākšanu tirgū ražošanas vai piegādes līmenī; gluži otrādi, to interesēs būtībā ir ierobežot jaunas investīcijas, ja tās nāk par labu konkurentiem un liek vēsturiskā operatora pašmāju tirgū veidoties konkurencei. Tā vietā vertikāli integrētu uzņēmumu lēmumi par investīcijām bieži ir pielāgoti saistīto piegādes struktūru vajadzībām. Šādi uzņēmumi, šķiet, īpaši nevēlas palielināt starpsavienojumu vai gāzes importa jaudu, lai palielinātu konkurenci vēsturiskā operatora pašmāju tirgū, un tas nāk par sliktu iekšējam tirgum. Īsi sakot, vertikāli integrētam uzņēmumam ir iekšējs stimuls nepietiekami investēt jaunos tīklos (aiz bailēm, ka šādas investīcijas palīdzēs pašmāju tirgū plaukt konkurentiem) un (ja vien iespējams) piešķirt priekšrocības paša pārdošanas uzņēmumiem, kad runa ir par piekļuvi tīklam. Tas apdraud ES konkurētspēju un piegādes drošību, kā arī rada šķēršļus klimatu pārmaiņu un vides jomā izvirzīto mērķu sasniegšanai. Dati par investīcijām pēdējos gados liecina, ka salīdzinājumā ar pilnībā nošķirtiem uzņēmumiem vertikāli integrēti uzņēmumi, piemēram, daudz mazāk līdzekļu no tiem, kas saņemti kā pārrobežu sastrēguma maksa, ir investējuši jaunos starpsavienojumos. Faktiska nošķiršana likvidē tādus izkropļotus investīciju stimulus, kas tipiski piemīt vertikāli integrētiem pārvades sistēmu operatoriem. Tādējādi tiek veicināta piegādes drošība. Komisija ir novērojusi, ka pārvades sistēmu operatoru faktiska nošķiršana rosina PSO investēt vairāk. Attiecīgās dalībvalstis pēc tam ir piesaistījušas jaunus investorus infrastruktūras objektiem, un šie investori, piemēram, būvē sašķidrinātas dabasgāzes (SDG) terminālus. Turklāt par īpašumtiesību nošķiršanas priekšrocībām liecina arī elektroenerģijas cena dažādos tirgos pēdējos gados — pēdējos 10 gados vertikāli integrēti uzņēmumi ir cenas palielinājuši vairāk un uzturējuši augstākas nekā pilnībā nošķirtie uzņēmumi. 1.2. Nepārprotami vajadzīga pārvades sistēmu operatoru efektīvāka nošķiršana Konkrētajā priekšlikumā šajā sakarā nepārprotami minēts, ka Komisija joprojām dod priekšroku īpašumtiesību nošķiršanai. Praksē tas nozīmē, ka dalībvalstīm jānodrošina, ka viena un tā pati persona vai personas nevar kontrolēt piegādes uzņēmumu, ja tā vienlaikus ir ieinteresēta pārvades sistēmas operatora vai pārvades sistēmas darbībā vai arī izmanto kādas tiesības saistībā ar tiem. Šo noteikumu piemēro arī pretēji — t. i., kontrole pār pārvades sistēmas operatoru izslēdz iespēju būt ieinteresētam piegādes uzņēmuma darbībā vai izmantot kādas tiesības saistībā ar to. Izvēloties šo alternatīvu, ir iespējama situācija, kad vienai un tai pašai personai, piemēram, pensiju fondam, pieder mazākuma akcijas gan pārvades sistēmas operatora uzņēmumā, gan piegādes uzņēmumā. Tomēr šādam mazākuma akcionāram nedrīkst būt veto tiesības abos uzņēmumos, un tas arī nedrīkst iecelt to valdes locekļus, un tāpat neviena persona nedrīkst būt abu uzņēmumu valdes loceklis. Šī alternatīva, kas paredz nepārprotamu īpašumtiesību nošķiršanu starp pārvades sistēmu operatoriem un piegādes uzņēmumiem, ir vislietderīgākais un stabilākais veids, kā panākt pārvades tīkla faktisku nošķiršanu un tādējādi atrisināt neizbēgamo interešu konfliktu. Lai īstenotu šo variantu, dalībvalstis var izvēlēties turpmāk aprakstīto scenāriju, kas var palīdzēt pilnībā ievērot vertikāli integrētu uzņēmumu akcionāru intereses. Vertikāli integrēta uzņēmuma akcijas var sadalīt šādi — tā uzņēmuma īpašumdaļas, kuram pieder pārvades sistēma, un piegādes uzņēmuma īpašumdaļas. Tad šīs akcijas var nodot iepriekš vertikāli integrētā uzņēmuma akcionāriem. Lai gan Komisija uzskata, ka īpašumtiesību nošķiršana ir ieteicamākais variants, tomēr tā piedāvā alternatīvu tām dalībvalstīm, kas izvēlējušās citu ceļu. Tomēr, izvēloties šo alternatīvo variantu, tādā pašā mērā jānodrošina attiecīgā tīkla rīcības brīvība un vienlīdz lieli stimuli tīklam investēt jaunā infrastruktūrā, kas var nākt par labu konkurentiem. Šis variants ir atkāpe no īpašumtiesību nošķiršanas standarta pieejas un ir pazīstams ar nosaukumu „neatkarīgs sistēmas operators”. Šis variants ļauj vertikāli integrētiem uzņēmumiem saglabāt īpašumtiesības uz to tīkla aktīviem, tomēr paredz, ka ar paša pārvades tīkla ekspluatāciju nodarbojas neatkarīgs sistēmas operators — no vertikāli integrētā uzņēmuma pilnībā nošķirts uzņēmējs vai organizācija—, kas veic visas tīkla operatora funkcijas. Turklāt, lai nodrošinātu, ka operators pats un tā darbība ir pilnīgi neatkarīga no vertikāli integrētā uzņēmuma, jāievieš regulējums un pastāvīga regulatīvā uzraudzība. Atsevišķos gadījumos vertikāli integrētie uzņēmumi var būt spiesti atbrīvoties no dažiem saviem aktīviem, jo īpaši no pārvades tīkliem, vai nodot šo aktīvu ekspluatāciju kādai trešai personai, lai izpildītu ierosinātās prasības par faktisku nošķiršanu. Tomēr šķiet, ka ierosinātajiem variantiem nav citas alternatīvas, ja vēlamies nodrošināt PSO pilnīgu neatkarību. Abus variantus elektroenerģijas un gāzes nozarēm piemēro vienādi. Lai gan Komisija atzīst, ka pašlaik pilnīga īpašumtiesību nošķiršana vairāk sekmējusies ES elektroenerģijas nozarē, tā nav radusi nevienu pārliecinošu argumentu tam, lai abām nozarēm tiktu piemērots atšķirīgs režīms. Konkrētāk, fundamentālais interešu konflikts starp piegādes un ražošanas darbībām, no vienas puses, un tīkla ekspluatāciju un attīstību, no otras puses, vienādi skar abas nozares. Turklāt būtisks faktors, slēdzot ilgtermiņa piegādes līgumus ar gāzes ražotājiem, kas darbojas iepriekšējā posma tirgū, nav vis tīkla īpašumtiesības, bet gan spēcīga klientu bāze. ES neapšaubāmi arī turpmāk būs ļoti pievilcīgs gāzes piegādes tirgus neatkarīgi no tā, kāda īpašumtiesību struktūra ir iepircējuzņēmumiem, kuri pēc faktiskas nošķiršanas spēs konkurēt gāzes nozarē ar vienādiem nosacījumiem. Tomēr Komisija atzīst, ka pretstatā elektroenerģijas pārvadei gāzes transportēšana nozīmē gāzes molekulu fizisku pārvietošanu pa cauruļvadiem. Tādējādi PSO ir lielāka kontrole pār plūsmas virziena un jaudas izmantošanas noteikšanu sistēmā. Tas nozīmē, ka gāzes tīklu faktiska nošķiršana ir vismaz tikpat svarīga kā elektroenerģijas tīklu nošķiršana. Tomēr, lai veicinātu piegādes un ražošanas uzņēmumu investīcijas jaunā enerģētikas infrastruktūrā, šajā priekšlikumā ietverta iespēja piešķirt pagaidu atbrīvojumu no īpašumtiesību nošķiršanas noteikumiem jaunas infrastruktūras veidošanai. Šo atbrīvojumu piemēro katrā gadījumā atsevišķi, ņemot vērā jauno investīciju ekonomisko pamatojumu, iekšējā tirgus mērķus un piegādes drošības mērķi. Ievērojot EK līguma 295. pantu, šis priekšlikums vienādi attiecas tiklab uz publiskiem kā privātiem uzņēmumiem. Tas nozīmē, ka neatkarīgi no tā, vai uzņēmums ir publisks vai privāts, neviena persona vai personu grupa atsevišķi vai kopā nedrīkst ietekmēt ne pārvades sistēmu operatoru, ne piegādes vai ražošanas uzņēmumu valdes sastāvu, balsošanu vai lēmumu pieņemšanu. Tas nodrošina, ka gadījumā, ja piegādes vai ražošanas darbības ir publiskā īpašumā, joprojām tiek garantēta publiskā īpašumā esoša pārvades sistēmas operatora neatkarība; tomēr šajos priekšlikumos nav paredzēts, ka valsts uzņēmumiem būtu jāpārdod tīkls privātam uzņēmumam. Piemēram, lai izpildītu šo prasību, ikviens publisks subjekts vai valsts var nodot tiesības (kas piešķir „ietekmi”) kādai citai publiskai vai privātai juridiskai personai. Visos šajos nošķiršanas gadījumos no svara ir tas, ka attiecīgajai dalībvalstij ir jāpierāda, ka praksē rezultāti ir tiešām iedarbīgi un ka uzņēmumi darbojas pilnīgi neatkarīgi cits no cita, tādējādi nodrošinot vienlīdzīgus spēles noteikumus visā ES. Visbeidzot, tajās dalībvalstīs, kur nav gāzes vai elektroenerģijas pārvades tīklu (un ir tikai sadales tīkls), noteikumus par pārvades tīklu īpašumtiesību nošķiršanu nepiemēro. 1.3. Ar trešām valstīm saistītie aspekti Iesniegtais priekšlikums liek veikt pārvades sistēmu operatoru un piegādes un ražošanas darbību faktisku nošķiršanu ne tikai valsts līmenī, bet visā ES. Tas nozīmē, ka neviena piegādes vai ražošanas uzņēmuma, kas darbojas jebkur ES, īpašumā vai pārvaldībā nedrīkst būt neviena pārvades sistēma kādā ES dalībvalstī. Šī prasība vienlīdz attiecas uz ES un trešo valstu uzņēmumiem. Priekšlikumu paketē iekļauti drošības pasākumi, lai garantētu, ka, ja trešo valstu uzņēmumi vēlas iegūt būtisku līdzdalību vai pat kontroli kādā ES tīklā, tam būs pierādāmi un nepārprotami jāievēro tādi paši nošķiršanas noteikumi kā ES uzņēmumiem. Ja pircējs nevar pierādīt savu tiešo vai netiešo neatkarību no piegādes un ražošanas darbībām, Komisijai ir tiesības iejaukties. Turklāt tirgu un tīklu teicama darbība ir izšķirīga, lai nodrošinātu ekonomikas konkurētspēju un iedzīvotāju labklājību. Šā priekšlikuma mērķis ir veicināt konkurenci Eiropas enerģijas tirgos un sekmēt šo tirgu pareizu darbību. Tāpēc (neskarot Kopienas starptautiskās saistības) katrā ziņā jānodrošina, ka visi operatori, kas darbojas Eiropas enerģijas tirgos, ievēro tirgus investora principus un rīkojas saskaņā ar tiem. Tāpēc Komisija ierosina paredzēt prasību, ka trešo valstu privātpersonas un valstis nevar iegūt kontroli pār Kopienas pārvades sistēmu vai pārvades sistēmas operatoru, izņemot gadījumus, kad tas ir atļauts nolīgumā starp ES un trešo valsti. Mērķis nav diskriminēt uzņēmumus no trešām valstīm, bet gan garantēt, ka tie gan pēc formas, gan satura ievēro tos pašus noteikumus, ko piemēro ES uzņēmumiem. Visbeidzot, Komisija sagatavos drīzu un padziļinātu pārskatu par ES ārējo enerģētikas politiku plašākā skatījumā, un par rezultātiem informēs sabiedrību. Nobeidzot apskatu par svarīgo nošķiršanas jautājumu, jāteic, ka iesniegtie priekšlikumi par faktisko nošķiršanu ir nepieciešams un izšķirīgs solis, lai panāktu tirgus integrāciju ES mērogā. Visbeidzot, tie var veicināt pārnacionālu pārvades sistēmu operatoru izveidi, jo operatoru vidū vairs nevaldīs neuzticība. Tomēr tajā pašā laikā, ja pārnacionāli pārvades operatori tiktu izveidoti, nenodrošinot to pilnīgu neatkarību, konkurence starp saistītajiem piegādes un ražošanas uzņēmumiem varētu mazināties, jo būtu iespējamas slepenas norunas. Ja nepastāvēs faktiska nošķiršana, šāda sadarbība varētu apdraudēt konkurenci. Šajos priekšlikumos tāpat ietverti vairāki papildu pasākumi, lai veicinātu ES tirgus integrāciju, jo īpaši saistībā ar pārvades sistēmu operatoru labāku sadarbību. 2. VALSTU REGULATORU PILNVARU UN NEATKARīBAS STIPRINāšANA 2.1. Spēcīgi valstu regulatori pārraudzīs elektroenerģijas un gāzes tirgu darbību Pašreizējās elektroenerģijas un gāzes direktīvās paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāizveido pārvaldes iestādes. Vairākās dalībvalstīs šādas pārvaldes iestādes ir jau darbā pieredzējušas struktūras ar ievērojamām pilnvarām un resursiem, kas tām ļauj veikt pienācīgu tirgus regulēšanu. Citās dalībvalstīs tās ir izveidotas tikai nesen, un to pilnvaras ir mazākas vai sadrumstalotas starp dažādām iestādēm. Komisijas veiktie visaptverošie pārskati par valstīm atklāj šo neviendabīgo situāciju un daudzos gadījumos šo iestāžu vājumu. Pieredze, kas gan gūta dalībvalstīs, kurās tirgi ir atvērti vairākus gadus, gan citās sabiedrisko pakalpojumu nozarēs, kurās valda konkurence, skaidri liecina, ka pareizai tirgus darbībai ir nepieciešami spēcīgi regulatori, sevišķi attiecībā uz tīklu infrastruktūras izmantošanu. Šo iemeslu dēļ šā priekšlikuma mērķis ir stiprināt pārvaldes iestāžu pilnvaras. Pirmkārt, tām uzticēs skaidru uzdevumu sadarboties Eiropas līmenī ciešā sadarbībā ar Energoregulatoru sadarbības aģentūru un Komisiju, lai Eiropas Savienībā nodrošinātu konkurējošu, drošu un no vides viedokļa ilgtspējīgu elektroenerģijas un gāzes iekšējo tirgu, kā arī faktisku tirgu atvēršanu visiem patērētājiem un piegādātājiem. Otrkārt, tiek ierosināts stiprināt to tirgus regulēšanas pilnvaras, sevišķi šādās jomās: - pārraudzība pār to, kā pārvades un sadales sistēmu operatori ievēro noteikumus par trešo personu piekļuvi, nošķiršanas saistības, noteikumus par balansēšanas mehānismiem un sastrēgumu un starpsavienojumu pārvaldību; - pārvades sistēmu operatoru investīciju plānu pārskatīšana un ikgadēja novērtējuma ziņojuma sagatavošana par to, kādā mērā pārvades sistēmu operatoru investīciju plāni atbilst Eiropas mēroga 10 gadu tīklu attīstības plānam; tīklu drošības un uzticamības pārraudzība un tīklu drošības un uzticamības noteikumu pārskatīšana; - pārredzamības pienākumu pārraudzība; - tirgus atvērtības un konkurences pārraudzība un faktiskas konkurences veicināšana sadarbībā ar konkurences iestādēm; un - patērētāju aizsardzības pasākumu efektivitātes nodrošināšana. Elektroenerģija un gāze būtiski atšķiras no citām precēm, jo tie ir tīkla produkti, kurus ir neiespējami vai ļoti dārgi uzglabāt. Tās viegli ietekmē tirgus ļaunprātīga izmantošana, tāpēc jāpalielina regulatoru pārraudzība pār uzņēmumiem, kas darbojas elektroenerģijas un gāzes tirgū. Tāpēc regulatoriem jāsaņem informācija par uzņēmumu lēmumiem saistībā ar to darbību. Tiek ierosināts paredzēt, ka uzņēmumiem dati par to operatīvajiem lēmumiem jāglabā piecus gadus, šiem datiem jābūt valsts pārvaldes iestāžu, konkurences iestāžu un Komisijas rīcībā, lai šīs iestādes varētu reāli pārbaudīt pieņēmumus par tirgus ļaunprātīgu izmantošanu. Tas ierobežos tirgus ļaunprātīgu izmantošanu, vairos uzticību tirgum un tādējādi sekmēs darījumus un konkurenci. Dažiem tirgus dalībniekiem (piemēram, bankām) jau ir noteikti šādi pienākumi saskaņā ar Finanšu instrumentu tirgu direktīvu, un tiem nevajadzētu uzlikt divkāršas saistības. Lietvedības prasības nedrīkst ierobežot un būt pretrunā pašreizējiem Kopienas tiesību aktiem, kas regulē finanšu tirgus. Energoregulatoriem un finanšu tirgus regulatoriem jāsadarbojas, lai savstarpēji palīdzētu labāk pārraudzīt attiecīgos tirgus. Pirms tiek pieņemtas lietvedības pamatnostādnes, Energoregulatoru sadarbības aģentūrai un Eiropas vērtspapīru regulatoru komitejai ( CESR ) jāsadarbojas un jākonsultē Komisija par pamatnostādņu saturu. Lai pārvaldes iestādes varētu veikt savus pienākumus, tām tiks dotas pilnvaras izmeklēt, pieprasīt visu nepieciešamo informāciju un uzlikt atturošas sankcijas. Regulēšanas funkciju veikšanā tās lūgs pilnībā ievērot energoefektivitātes mērķi. 2.2. Acīmredzama regulatoru neatkarība rada uzticību tirgū Pārvaldes iestāžu (regulatoru) neatkarība ir viens no svarīgajiem labas pārvaldības principiem un viens no galvenajiem priekšnosacījumiem, lai veidotos uzticība tirgum. Esošajos tiesību aktos noteikts, ka pārvaldes iestādēm jābūt pilnīgi neatkarīgām no gāzes un elektroenerģijas nozares interesēm. Tomēr tajos nav noteikts, kā neatkarību var uzskatāmi nodrošināt, un tajos netiek garantēta neatkarība no īstermiņa politiskajām interesēm. Kā uzsvēra Eiropas Parlaments un arī 2007. gada pavasara Eiropadome savos secinājumos, tieši tādēļ valstu energoregulatoru neatkarības stiprināšana izvirzīta par prioritāti. Tiek ierosināts, ka pārvaldes iestādei jābūt juridiski nošķirtai un funkcionāli neatkarīgai no jebkādām publiskām vai privātām struktūrām un ka tās darbiniekiem un visiem lēmējstruktūras locekļiem jādarbojas neatkarīgi no jebkādām tirgus interesēm, un ka tie nedrīkst prasīt un saņemt norādījumus no kādas valdības vai citām publiskām vai privātām struktūrām. Šādā nolūkā tiek ierosināts, ka pārvaldes iestādēm jābūt juridiskām personām ar neatkarīgu budžetu, pietiekamiem cilvēkresursiem, finanšu līdzekļiem un neatkarīgu vadību. 3. NEATKARīGS VALSTU REGULATORU SADARBīBAS UN LēMUMU PIEņEMšANAS MEHāNISMS — ENERGOREGULATORU SADARBīBAS AģENTūRA 3.1. ERGEG pozitīvajai pieredzei jāpārtop par oficiālu sadarbības struktūru Lai gan ir notikusi iekšējā enerģijas tirgus nozīmīga attīstība, vēl aizvien vērojams nepietiekams regulējums attiecībā uz pārrobežu jautājumiem. Lai risinātu šo jautājumu, pēc Komisijas iniciatīvas tika izveidoti pašregulācijas forumi, piemēram, Florences forums (elektroenerģija) un Madrides forums (gāze). Šajos forumos sadarbības stiprināšanas nolūkā kopā sanāk visas ieinteresētās puses. Turklāt Komisija 2003. gadā izveidoja neatkarīgu padomdevēju grupu elektroenerģijas un gāzes jautājumos — Eiropas Elektroenerģijas un gāzes regulatoru grupu ( ERGEG ) —, lai sekmētu konsultācijas, koordināciju un sadarbību starp dalībvalstu pārvaldes iestādēm un starp šīm iestādēm un Komisiju ar mērķi konsolidēt elektroenerģijas un gāzes iekšējo tirgu. ERGEG darbojas nacionālo pārvaldes iestāžu pārstāvji. ERGEG pēdējos gados ir ļoti pozitīvi ietekmējusi elektroenerģijas un gāzes iekšējā tirgus veidošanu, izstrādājot nesaistošas pamatnostādnes un nosūtot Komisijai ieteikumus un atzinumus. Tomēr pašregulācijas forumu un ERGEG izveide nebija pietiekams stimuls kopēju standartu un pieeju izstrādei, kas vajadzīgas, lai par īstenību kļūtu pārrobežu tirdzniecība un sākumā reģionālie tirgi, bet vēlāk Eiropas enerģijas tirgus. Laika gaitā enerģētikas nozare kļuvusi komplicētāka un sarežģītāka, un tajā sastopas atšķirīgas finanšu intereses. Pašreizējā pieeja, izmantojot ERGEG , ir visnotaļ nerezultatīva, jo praksē tā parasti nozīmē, ka 27 regulatoriem un vairāk nekā 30 pārvades sistēmu operatoriem jāpanāk vienošanās. Rezultātā ir sagatavoti vairāki nesaistoši kodeksi, veltīti pūliņi, lai vienotos par kopēju pieeju „pakāpeniskas konverģences” ceļā, tomēr nav pieņemti nekādi reāli lēmumi par sarežģītiem jautājumiem, par kuriem jāizlemj tagad. Pašlaik tehniskie noteikumi, kas jāievēro elektroenerģijas uzņēmumiem (t.s. tīkla kodeksi) dažādās dalībvalstīs un pat vienā dalībvalstī krasi atšķiras. Ja vēlamies integrēt enerģijas tirgus ES, šie tehniskie noteikumi ir jātuvina un jāsaskaņo. Komisija ir izvērtējusi dažādus variantus, lai organizētu minēto uzdevumu izpildi, tostarp variantu, ka tā pati varētu veikt šos uzdevumus. Šādu aspektu saskaņošana un jaunas infrastruktūras veidošana parasti neietilpst Komisijas uzdevumu lokā. Īstenībā tā nekad nav veikusi šādu uzdevumu. Lai to paveiktu, ir vajadzīgas 27 valstu regulatīvo aģentūru (VRA) īpašās zināšanas un kopdarbs; tieši šīm aģentūrām ir jāvienojas par grozījumiem valstu tīkla kodeksos. Praksē tas nozīmē, ka visus vajadzīgos valstu regulatoru resursus var sakopot tikai viena struktūra, ko veido valstu regulatori, un tam ir izšķirīga nozīme, lai sekmētos šo jautājumu risināšana. Aģentūra ar tās regulatoru valdes starpniecību (valdi veido VRA) var paust aicinājumus šo VRA darbiniekiem. Komisijai turpretī nav tādu pilnvaru. Komisija ir secinājusi, ka šos uzdevumus vislabāk varētu veikt atsevišķa, no Komisijas neatkarīga un ar to nesaistīta struktūra. Šo secinājumu apstiprinājusi gan Eiropadome 2007. gada pavasarī, gan Eiropas Parlaments savās jaunākajās rezolūcijās[2]. Tāpēc tika apsvērta doma izveidot spēcīgāku valstu energoregulatoru tīklu, par paraugu ņemot konkurences iestāžu tīklu, kas izveidots saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1/2003. Tomēr šādā gadījumā Komisijai būtu jāpiešķir autonomas pilnvaras enerģētikas jomā (pašlaik Komisijai šādas pilnvaras ir tikai konkurences noteikumu jomā). Jebkurā gadījumā VRA pilnvarām jākļūst ietekmīgākām un saskaņotākām. Varētu izmantot arī Eiropas centrālo banku sistēmai līdzīgu modeli, taču šajā gadījumā trūkst juridiska pamata Līgumā. Izvēloties šādu modeli, būtu jāgroza Līgums. Tāpēc Komisija secināja, ka, ja jāveido neatkarīga struktūra, kas var iesniegt priekšlikumus Komisijai par pamatlēmumiem un pieņemt atsevišķus regulatīvus lēmumus, kuri ir saistoši trešām personām un attiecas uz specifiskiem tehniskiem jautājumiem, kas ir šo trešo personu ziņā, vienīgais risinājums ir izveidot aģentūru. Ierosināts, ka galvenais aģentūras uzdevums būs Eiropas līmenī papildināt regulatīvās funkcijas, ko valsts līmenī veic valstu regulatori. Struktūra nodrošinās iespējas valstu regulatoriem sadarboties, no regulatīvā viedokļa pārraudzīt pārvades sistēmu operatoru sadarbību, kā arī pieņemt atsevišķus lēmumus par infrastruktūru, kas atrodas vairāku dalībvalstu teritorijā. Analīzē ievēroti principi, ko Komisija definējusi iestāžu nolīguma projektā par Eiropas regulatīvo aģentūru darbības pamatprincipiem[3], jo īpaši attiecībā uz pilnvarām pieņemt atsevišķus lēmumus, kas ir juridiski saistoši trešām personām. Šis priekšlikums balstīts arī uz „ERGEG+” variantu, kas minēts Komisijas 2007. gada 10. janvāra paziņojumā „Enerģētikas politika Eiropai”[4]. 3.2. Ierosinātās Energoregulatoru sadarbības aģentūras galvenie uzdevumi Aģentūras uzdevums būs Eiropas līmenī papildināt regulatīvās funkcijas, ko valsts līmenī veic valsts pārvaldes iestādes. Aģentūra - darbosies kā valstu regulatoru sadarbības struktūra. Tiek ierosināts pilnveidot pārrobežu situāciju risināšanu. Aģentūra paredzēs procedūras valstu regulatoru sadarbībai, jo īpaši attiecībā uz informācijas apmaiņu un kompetences sadali gadījumos, kad jautājums skar vairākas dalībvalstis. Tiks veicināta arī reģionālā sadarbība starp valstu regulatoriem; - veiks pārvades sistēmu operatoru sadarbības regulatīvu pārraudzību. Aģentūras pienākums būs pārraudzīt un pārskatīt elektroenerģijas pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkla un gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkla darbību. Tā jo īpaši iesaistīsies prioritāšu noteikšanā tīklu darba programmās, to 10 gadu investīciju plāna pārskatīšanā un tehnisko un tirdzniecības kodeksu izstrādē. Investīciju plāna pārskatīšana nekādi neskar pārvades sistēmu operatoru atbildību par tehniskām kļūmēm, kā noteikts valsts tiesību aktos. Attiecībā uz šiem tehniskajiem un tirgu kodeksiem Aģentūrai būs pilnvaras prasīt pārvades sistēmu operatoriem grozīt izstrādātos projektus vai detalizētāk pievērsties konkrētiem jautājumiem. Tā arī varēs ieteikt Komisijai padarīt šos kodeksus juridiski saistošus, ja izrādīsies nepietiekami, ka pārvades sistēmu operatori tos īsteno brīvprātīgi, vai ja brīvprātīga īstenošana atsevišķos gadījumos izrādīsies nepiemērota. Aģentūra var ieteikt Komisijai grozīt pārvades sistēmu operatoru izstrādāto projektu vai ieteikt papildu noteikumus. Praksē šis mehānisms izpaudīsies kā konstruktīvs un pastāvīgs dialogs starp Aģentūru, pārvades sistēmu operatoriem un Komisiju. Aģentūras iesaistīšanās palīdzēs nodrošināt pārvades sistēmu operatoru sadarbības efektivitāti un pārredzamību iekšējā tirgus labā; - pieņems atsevišķus lēmumus. Lai varētu risināt specifiskus pārrobežu jautājumus, ieteikts Aģentūru pilnvarot pieņemt lēmumus par atbrīvojuma[5] pieprasījumiem attiecībā uz Eiropas mēroga infrastruktūras aktīviem un pieņemt lēmumus par regulējumu, kas piemērojams infrastruktūrai vairāku dalībvalstu teritorijā. Turklāt aģentūra varētu pieņem īpašus lēmumus par konkrētiem tehniskiem jautājumiem, ja tie ir aģentūras pārziņā saskaņā ar konkrētām pamatnostādnēm, kas pieņemtas atbilstīgi gāzes un elektroenerģijas direktīvām, ievērojot komitoloģijas procedūru; - sniegs vispārīgas konsultācijas. Kopumā Aģentūra būs Komisijas padomdevēja tirgus regulēšanas jautājumos un varēs izdot nesaistošas pamatnostādnes, lai popularizētu labāko praksi starp valstu regulatoriem. Atsevišķos gadījumos tai būs pilnvaras pārskatīt tādus valsts pārvaldes iestādes pieņemtos lēmumus, kas tieši ietekmē iekšējo tirgu, ņemot vērā īstenošanas pasākumus, ko Komisija pieņēmusi, piemērojot Kopienas tiesību aktus gāzes un elektroenerģijas nozarē, un sniegt atzinumu Komisijai. Lai gan šai jaunajai aģentūrai nebūs pilnvaru pieņemt normatīvus lēmumus (piemēram, tā nevarēs oficiāli pieņemt obligāti ievērojamas pamatnostādnes), tai tomēr būs izšķirīga loma Eiropas gāzes un elektroenerģijas tirgus noteikumu izstrādē un īstenošanā. 3.3. Ierosinātās Energoregulatoru sadarbības aģentūras vadība Energoregulatoru sadarbības aģentūras institucionālās struktūras un vadības principi balstīti uz Kopienas regulatīvo aģentūru standarta noteikumiem un praksi. Tomēr jāņem vērā nepieciešamā regulatīvo funkciju neatkarība. Tādēļ tiek ierosināts papildus administratīvajai valdei, kas ir atbildīga par visiem administratīvajiem un budžeta jautājumiem, izveidot regulatoru valdi, kura ir atbildīga par visiem ar regulēšanu saistītajiem jautājumiem un lēmumiem. Aģentūras direktoru pēc apspriešanās ar regulatīvo valdi ieceļ administratīvā valde; direktoru izraugās no Komisijas pieņemta kandidātu saraksta. Direktors pārstāv Aģentūru un atbild par tās ikdienas darbu. Turklāt aģentūras struktūrā paredzēts izveidot apelācijas valdi, kuras kompetencē ir izskatīt apelācijas par aģentūras pieņemtajiem lēmumiem. 3.4. Finanšu aspekti Ir ierosināts, ka aģentūrai, ņemot vērā tās uzdevumus, vajadzīgi 40–50 darbinieki. Šī aplēse ir balstīta uz plašu analīzi par vajadzīgo darbinieku skaitu valsts pārvaldes iestādēs un uz rūpīgu analīzi par to, kādi ir minimālie resursi, lai veiktu ierosinātos uzdevumus, jo īpaši ņemot vērā iespējas izmantot valstu pārvaldes iestāžu resursus, lai atvieglotu aģentūras darbu. Ierosinātais darbinieku skaits atbilst šo iestāžu vajadzībām[6]. Kā minēts iepriekš, ja aģentūras uzdevumus pildīt uzņemtos Komisija, vajadzētu daudz vairāk darbinieku. Aģentūras kopējās ikgadējās izmaksas tiek lēstas 6–7 miljonu euro apmērā, no kuriem 5 miljonus euro veido personāla izmaksas (par pamatu ņemot Eiropas Komisijas personāla vidējās izmaksas, t.i., 0,117 miljonus euro gadā, ietverot izdevumus, kas saistīti ar ēkām, un saistītos administratīvos izdevumus), 1 miljonu euro — darbības izmaksas (sanāksmes un pētījumi, tulkošana, publikācijas un sabiedriskās attiecības), bet atlikumu — kapitālizdevumi (izdevumi, kas saistīti ar kustama īpašuma iegādi, un saistītie izdevumi) un komandējumu izdevumi. Aģentūras ikgadējās izmaksas segs ar neatmaksājamu Kopienas piešķīrumu. Aģentūrai būs arī nelieli ieņēmumi no trešo pušu maksām, ko iekasē, kad Aģentūra pieņem konkrētus lēmumus. 3.5. Komisijas loma Principā ir paredzēti trīs dažādi drošības pasākumi, lai nostiprinātu Komisijas kā Līguma sarga pozīcijas. Pirmkārt, ja Aģentūra pieņem lēmumu, šis lēmums ir saistošs tikai specifikās tehniskās situācijās, kas nepārprotami paredzētas regulā un direktīvās vai atsevišķos gadījumos noteiktas saistošās pamatnostādnēs. Citos gadījumos Aģentūrai nav tiesību pieņemt politiskus lēmumus. Otrkārt, ja PSO sadarbība vai VRA lēmumi apdraud reālu konkurenci un tirgus efektīvu darbību, Aģentūra nekavējoties informē Komisiju, kura pēc tam var pieņemt vajadzīgos pasākumus, lai risinātu šo problēmu. Komisija var rīkoties arī pēc savas iniciatīvas. Treškārt, pamatlēmumus var pieņemt vienīgi Komisija. Šādos gadījumos Aģentūra tikai sagatavo materiālus un sniedz konsultācijas. Komisijas juridiskais dienests ir rūpīgi izskatījis dokumentu no šāda viedokļa, lai garantētu, ka Aģentūrai nav tiesības pieņemt diskrecionārus pamatlēmumus. Turklāt tieši Komisija pieņems saistošās pamatnostādnes, kurās sīkāk noteikta Aģentūras loma. 4. PāRVADES SISTēMU OPERATORU EFEKTīVA SADARBīBA 4.1. Elektroenerģijas un gāzes tirgu integrēšanai nepieciešama pārvades sistēmu operatoru cieša sadarbība Lai notiktu tirgus integrācija, ir vajadzīga pārvades sistēmu operatoru (PSO) efektīva sadarbība un skaidrs un stabils tiesiskais regulējums, tostarp regulatīvā koordinācija. Tīklu piekļuves noteikumiem un ekspluatācijas noteikumiem jābūt saderīgiem, ir vajadzīga efektīva informācijas apmaiņa starp pārvades sistēmu operatoriem un starpsavienojuma iespēju palielināšanai vajadzīgo jauno investīciju augsta līmeņa koordinācija. Gāzes un elektroenerģijas pārvades sistēmu operatori brīvprātīgi sadarbojas esošajās struktūrās, piemēram, Eiropas Pārvades sistēmas operatoru ( ETSO ) struktūrā un Eiropas Gāzes pārvades asociācijā ( GTE ). Tie sadarbojas operatīvos jautājumos reģionālajā līmenī un piedalās tādu tehnisko struktūru darbā kā Elektroenerģijas pārvades koordinācijas apvienība ( UCTE ) un Eiropas Asociācija enerģijas apmaiņas pilnveidošanai ( EASEE-Gas ). Šīs daudzslāņainās sadarbības iniciatīvas ievērojami sekmējušas iekšējā tirgus izveidi un uzlabojušas tīklu efektivitāti un drošību. Tomēr ne visas problēmas var atrisināt brīvprātīga sadarbība — par to liecina tīkla avārijas un elektroapgādes pārtraukumi tīkla darbības nepietiekamas koordinācijas dēļ, trūkstoši posmi elektroenerģijas un gāzes tīklos un grūtības ierosināt un pieņemt kopējus tehniskos standartus. Tādēļ tiek ierosināts izvirzīt pārvades operatoriem uzdevumu stiprināt sadarbību daudzās nozīmīgās jomās, galveno uzmanību pievēršot šādiem svarīgiem jautājumiem. - Tirdzniecības un tehnisko kodeksu izveide. Lai integrētu elektroenerģijas un gāzes tirgus, ir vajadzīgi saskanīgi tehniskie un tirdzniecības kodeksi. Patlaban šādi kodeksi pastāv katrā valstī atsevišķi vai arī ir pieņemti pēc tādu organizāciju kā UCTE vai EASEE-Gas ieteikumiem. Problēma ar pašreizējo situāciju ir trejāda: pirmkārt, spēkā esošie noteikumi neaptver visas jomas, kuras nepieciešamas saskaņot, lai integrēts tirgus varētu funkcionēt, otrkārt, valstu kodeksi bieži vien nav savstarpēji saderīgi, treškārt, tie bieži vien nav juridiski saistoši vai piemērojami. Kā šādu kodeksu piemēru varētu minēt UCTE rokasgrāmatu par elektropārvades tīklu drošību un drošumu un EASEE-Gas ieteikumus par gāzes kvalitāti. - Priekšlikumā saglabāta iespēja pārvades sistēmu operatoriem sadarboties brīvprātīgi, jo tas ir lietderīgs paņēmiens, kā izstrādāt tehniskos un tirdzniecības kodeksus. Šie kodeksi bieži vien ir tehniski sarežģīti, un ir nepieciešama efektīva procedūra to grozīšanai vajadzības gadījumā. Priekšlikumā valsts pārvaldes iestādēm, aģentūrai un/vai Komisijai (atkarībā no attiecīgā priekšlikuma būtības) uzticēta stingra regulatīva pārraudzība pār šo noteikumu saturu un to, kā tie tiek ievēroti un piemēroti. Ja pārvades sistēmu operatori nespēj vienoties par vajadzīgajiem tehniskajiem un tirdzniecības kodeksiem vai tos neievēro, šādus noteikumus var ierosināt un pieņemt pēc Komisijas priekšlikuma saskaņā ar komitoloģijas procedūru. - Šajā priekšlikumā noteiktas kopumā vienpadsmit galvenās sadarbības jomas. Pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkla (skatīt 1.2. nodaļu) ikgadējā darba programmā, ko izstrādā, apspriežoties ar visām ieinteresētajām personām, un jaunās Energoregulatoru sadarbības aģentūras ikgadējā darba programmā (skatīt 3. nodaļu) būs norādītas prioritātes un konkrētāk noteikts, kādi tehniskie un tirdzniecības kodeksi ir vajadzīgi. Pārvades sistēmu operatoru sadarbībai jāaptver arī tehnisko un tirgus kodeksu īstenošanas pārraudzība. - Pētniecības un attīstības darbības kopējās interesēs. PSO sadarbība ļaus izveidot pamatu, lai apzinātu, finansētu un vadītu pētniecības un inovāciju darbības, kas vajadzīgas, lai nodrošinātu Eiropas elektroenerģijas un gāzes tīklu intensīvu attīstību un pilnveidošanos, jo īpaši — veicinātu piegādes drošību un energoefektivitāti, kā arī zemu oglekļa emisiju tehnoloģiju izplatību. - Tīkla ekspluatācijas koordinēšana. PSO sadarbība ietver tīklu kopīgu ekspluatāciju saskaņā ar pieņemtiem tirdzniecības un tehniskajiem kodeksiem. Tā attiecas arī uz apmaiņu ar informāciju par tīklu ekspluatāciju, saskaņotu informācijas publicēšanu par piekļuvi tīklam, piemēram, izmantojot kopēju informācijas platformu. - Investīciju plānošana. Lai būtu pieejama pietiekama pārvades jauda pieprasījuma apmierināšanai un valstu tirgu integrēšanai, tīklu operatoriem sistēmu attīstība jāplāno saskaņoti un ilgam laikam, lai varētu plānot investīcijas tīklos un pārraudzīt pārvades tīklu jaudas dinamiku. Paredzēts, ka elektroenerģijas pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls publiskos tīklu attīstības plānus, kuros ietvers integrēta tīkla modeļus, scenāriju prognozes un novērtējumu par integrētās sistēmas elastīgumu un izveides pabeigšanu. Šiem attīstības plāniem jābūt pietiekami tālejošiem (piemēram, vismaz 10 gadiem), lai varētu laikus pamanīt investīciju trūkumu, sevišķi attiecībā uz pārrobežu jaudu. Saistībā ar pēdējiem diviem uzdevumiem tirgus integrācijā liela nozīme ir reģionālām iniciatīvām. Lai panāktu patiesu praktisku virzību uz priekšu, tīkla optimālu ekspluatāciju[7] un adekvātu investīciju plānošanu un realizēšanu, pārvades sistēmu operatoru sadarbība Eiropas līmenī jāpapildina ar sadarbību reģionālajā līmenī. Regulējumam jābūt tādam, lai tiktu veicināta, koordinēta un pilnveidota reģionālo iniciatīvu īstenošana starp pārvades sistēmas operatoriem un pārvaldes iestādēm, kā tas notiek, piemēram, ERGEG reģionālajās iniciatīvās un Ziemeļrietumeiropas Piecpusējā forumā un kā to iesaka tādas lielākās ieinteresētās organizācijas kā Eurelectric . 4.2. Labāks sadarbības mehānisms Ir svarīgi, lai pārvades sistēmu operatoru sadarbības struktūras Eiropas mērogā tiktu atzītas par tādām, kam ir pilnvaras veikt iepriekš minētos uzdevumus. Tādēļ Komisija šos uzdevumus oficiāli uzticēs (gāzes un elektroenerģijas) pārvades sistēmas operatoru Eiropas tīkliem. Pārvades sistēmas operatori ir uzņēmumi, un to sadarbībai jābūt pārredzamai. Tie var izmantot tādas esošās struktūras kā GTE un ETSO . Tomēr pārvades sistēmas operatoriem uzticēti tādi pienākumi un uzdevumi, ka būs vajadzīga centralizēta un pastāvīga sadarbības struktūra gan organizatorisku apsvērumu dēļ, gan tādēļ, lai izstrādātu praktiskus rīkus tīklu plānošanai un ekspluatācijai. Energoregulatoru sadarbības aģentūra pārraudzīs, kā pārvades sistēmas operatoru Eiropas tīkli veic tiem uzticētos uzdevumus. Sākot strādāt pie konkrēta jautājuma, pārvades sistēmu operatoru standarta prakse būs darbā iesaistīt ieinteresētās personas (ražotāji, piegādātāji, patērētāji un sadales sistēmu operatori) un apspriesties ar tām. Tādējādi ar ieinteresētajām personām apspriedīs pārvades sistēmas operatoru sagatavotos tirdzniecības un tehnisko kodeksu projektus, un tās varēs izteikt apsvērumus par pārvades sistēmas operatoru ikgadējo darba programmu. Aģentūra uzraudzīs pienācīgu apspriešanās gaitu. 5. TIRGUS DARBīBAS UZLABOšANA Šā priekšlikuma mērķis ir uzlabot tiesisko regulējumu, lai atvieglinātu trešo personu piekļuvi galvenajai infrastruktūrai, palielinātu pārredzamību tirgū, sekmētu tirgus integrāciju un uzlabotu piekļuvi mazumtirdzniecības patērētājiem. 5.1. Atbrīvojumu režīms Pašreizējos tiesību aktos paredzēta iespēja uz iepriekš noteiktu laika posmu piešķirt atbrīvojumu, proti, nozīmīgiem jauniem infrastruktūras objektiem nepiemērot noteikumus par regulētu trešo personu piekļuvi. Izmantojot šo izdevību, tiek īstenoti vai jau ir pabeigti vairāki infrastruktūras objekti, tostarp gāzes un elektroenerģijas starpsavienojumi un SDG iekārtas. Tas palīdzējis pavirzīt uz priekšu projektus, kas sekmēs piegādes drošību un konkurenci. Tomēr līdzšinējā pieredze liecina, ka projektu īstenotājiem, regulatoriem un Komisijai nāktu par labu atbrīvojumu pieprasīšanas un piešķiršanas procedūras optimizācija, kā arī dažu nosacījumu precizēšana. Tāpēc Komisija ierosina sagatavot pamatnostādnes, kas noderēs gan atbrīvojuma prasītājiem, gan regulatoriem atbrīvojuma nosacījumu piemērošanā. Lai nodrošinātu, ka infrastruktūras projekts, kam piešķirts atbrīvojums, tomēr tirgū tiek optimāli izmantots, tiek ierosināts attiecībā uz jaunu infrastruktūru paredzēt vispārīgās obligātās prasības jaudas piešķiršanai un noteikumus sastrēgumu pārvaldībai, kas līdz šim tikuši piemēroti katrā gadījumā atsevišķi. 5.2. Pārredzamība Iekšējais elektroenerģijas un gāzes tirgus nav pietiekami likvīds un pārredzams, un tādējādi tiek traucēta efektīva resursu sadale, zaudējumu riska ierobežošana un jaunu dalībnieku ienākšana tirgū. Lai palielinātu uzticību tirgum, tā likviditāti un tirgus dalībnieku skaitu, tirgū jābūt pieejamai plašākai informācijai. Pašreizējās pārredzamības prasības galvenokārt paredz, ka jāpublisko informācija par tīkla jaudu, lai tirgus dalībnieki varētu novērtēt, vai jauda ir pieejama un vai tirgū tiek piedāvāta visa pieejamā jauda. Tomēr tirgus dalībniekiem jābūt arī vienlīdzīgai piekļuvei informācijai, kas nosaka vairumcenu izmaiņas. Šobrīd vēsturiskajiem operatoriem, kas ir atbildīgi par lielāko daļu gāzes un elektroenerģijas plūsmu un kam pieder lielākā daļa aktīvu tirgū, ir lielāka un labāka piekļuve informācijai nekā jaunpienācējiem. Elektroenerģijas nozarē pastāv regulējumam piesaistītas prasības — pamatnostādnes, kurās definētas prasības attiecībā uz pārredzamību elektroenerģijas ražošanā, bet gāzes nozarē šādu prasību šobrīd nav. Tādēļ tiek ierosināts pārredzamības prasības attiecināt arī uz gāzes krājumiem, prognozēm par pieprasījumu un piedāvājumu, tīkla balansēšanas izmaksām un tirdzniecību. Valsts pārvaldes iestādēm jākontrolē un jāpārrauga šo prasību pareiza un pilnīga piemērošana, tādēļ attiecīgi jāpalielina to pilnvaras. Runājot par pārredzamību attiecībā uz atvasinātajiem un finanšu instrumentiem (par kuriem šie priekšlikumi neizvirza papildu prasības attiecīgajiem uzņēmumiem), Komisija līdz 2008. gada vidum šo jautājumu izpētīs sīkāk un izdarīs secinājumus. Komisija aicina Energoregulatoru sadarbības aģentūru un Eiropas vērtspapīru regulatoru komiteju piedalīties šā jautājumu izpētē un paust atzinumu par to, vai uz darījumiem ar gāzes un elektroenerģijas piegādes līgumiem un gāzes un elektroenerģijas atvasinātajiem instrumentiem būtu jāattiecina pārredzamības prasības pirmspārdošanas un pēcpārdošanas posmā. 5.3. Piekļuve uzglabāšanai Direktīvā par gāzes iekšējo tirgu noteikts, ka gadījumos, kad uzglabāšanas iekārtas ir nepieciešams nosacījums, lai gāzi varētu piegādāt patērētājiem, uzglabāšanas sistēmas operatoriem jāpiešķir piekļuve trešām personām. Dalībvalstis var izvēlēties, kā nodrošināt piekļuvi šīm uzglabāšanas iekārtām — piemērojot regulatora izveidotus nosacījumus vai uzglabāšanas sistēmas operatoram uzliekot par pienākumu ar klientiem vienoties par piekļuves nosacījumiem. Direktīvā izklāstīti tikai prasību vispārīgie principi, un dalībvalstīm ir liela rīcības brīvība regulējuma noteikšanā. Madrides forumā ieinteresētās aprindas brīvprātīgi vienojās par Labas TPP prakses pamatnostādnēm uzglabāšanas sistēmu operatoriem (LPPUSO), kurās iestrādāti šie principi. Tomēr ERGEG secinājusi, ka kopumā šis pamatnostādnes tiek ievērotas vāji. Lai šīs pamatnostādnes tiktu reāli piemērotas, Komisija ierosina šādus četrus pasākumus: - padarīt pamatnostādnēs iestrādātos principus juridiski saistošus un sīki paredzēt pamatnostādņu īstenošanu saskaņā ar komitoloģijas procedūru; - panākt to uzglabāšanas sistēmu operatoru juridisku un funkcionālu nošķiršanu, kuri ir daļa no piegādes uzņēmumiem; - paplašināt valstu pārvaldes iestāžu pilnvaras, lai tās varētu pārraudzīt piekļuvi uzglabāšanas iekārtām; - noteikt, ka uzglabāšanas iekārtām piemērotajai regulatīvajai kārtībai jābūt skaidrai; Lai padarītu norādes juridiski saistošas, regula tiks paplašināta, lai noteiktu, kā uzglabāšanas sistēmu operatoriem jāpiedāvā piekļuves pakalpojumus trešām personām un kā jāpiešķir jauda un jāpārvalda sastrēgumi. Tajā tiks definētas arī pārredzamības prasības un ierosināti pasākumi, lai veicinātu uzglabāšanas jaudas sekundārā tirgus attīstību. Šiem noteikumiem jānodrošina, ka tirgū bez jebkādas diskriminācijas un pārredzami tiek piedāvāta visa uzglabāšanas jauda, kas ir pieejama trešām personām, un ka tiek maksimāli novērsta jaudas slēpšana. Šie noteikumi arīdzan palīdzēs nodrošināt saskanību ar ierosinātajām obligātajām prasībām attiecībā uz infrastruktūru, kam piemēro atbrīvojumus. Paredzot uzglabāšanas sistēmu operatoru juridisku un funkcionālu nošķiršana, tiks ievērojami veicināta reāla piekļuve uzglabāšanai. Tas, ka pašlaik piegādātājiem, kam vajadzīgas uzglabāšanas iespējas, ir jāsazinās ar konkurentiem, lai par to noslēgtu līgumu, nevairo uzticību tirgum un ir nopietns šķērslis jaunpienācējiem. Uzglabāšanas iekārtu operatoru nošķiršana ievērojami uzlabos situāciju, turklāt konkurentiem un regulatoriem būs iespējams pārbaudīt, vai tirgū tiek piedāvāta visa pieejamā uzglabāšanas jauda. Komisija ierosina novērst neskaidrības saistībā ar to, kāda uzglabāšanas jaudas daļa tiek piedāvāta tirgū, proti, paredzot, ka visām dalībvalstīm jānosaka un jāpublisko kritēriji, kā un kad piemērojami noteikumi par trešo pušu piekļuvi uzglabāšanai. Savukārt regulatora uzdevums ir uzraudzīt, vai šie kritēriji tiek pareizi piemēroti visām krātuvēm. 5.4. Piekļuve sašķidrinātas dabasgāzes (SDG) termināliem Eiropas Savienības apgādē ar gāzi aizvien lielāka nozīme ir SDG, un tiek plānotas vai jau tiek veiktas ievērojamas investīcijas SDG terminālos. Tādēļ nepieciešami pārredzami noteikumi par piekļuvi SDG termināliem. Regulatori šo vajadzību ir konstatējuši, un ERGEG ir sagatavojusi norādes ar mērķi izveidot vienotu pieeju attiecībā uz trešo pušu piekļuvi SDG termināliem. Lai gan daudzi uzceltie SDG termināli izmantojuši izdevību saņemt atbrīvojumu no prasības par trešo personu piekļuvi un no regulatīvas iejaukšanās atbilstīgi direktīvas 22. pantam, ir arī tādi SDG termināli, kam piemēro noteikumus par trešo personu piekļuvi. Tā kā pašreizējā direktīvā minēta tikai vispārīga prasība, ka šāda piekļuve ir jāregulē, dalībvalstis to interpretē ļoti dažādi. Turklāt atbrīvojums saskaņā ar 22. pantu vienmēr ir īslaicīgs, un pēc atbrīvojuma termiņa beigām SDG termināliem piemēros regulējumu. Tādēļ Komisija ierosina noteikt precīzāk definētus noteikumus par trešo personu piekļuvi SDG termināliem. Lai padarītu norādes juridiski saistošas, regula tiks paplašināta, lai definētu, kā uzglabāšanas sistēmu operatoriem jāpiedāvā trešo personu piekļuves pakalpojumi, jāpiešķir jauda un jāpārvalda sastrēgumi. Tajā tiks definētas arī pārredzamības prasības attiecībā un ierosināti pasākumi, lai veicinātu terminālu jaudas sekundārā tirgus attīstību. Šie noteikumi arīdzan palīdzēs nodrošināt saskanību ar ierosinātajām obligātajām prasībām attiecībā uz infrastruktūru, kam piemēro atbrīvojumus. 5.5. Ilgtermiņa piegādes līgumi Pakārtotie divpusējie piegādes līgumi ļauj energoietilpīgām nozarēm rēķināties ar prognozējamām cenām. Tomēr pastāv risks, ka šādi līgumi ierobežo pakārtoto tirgu, liedzot patērētājiem iespēju mainīt piegādātāju un tādējādi ierobežojot konkurenci. Lai mazinātu nenoteiktību tirgū, Komisija tuvākajos mēnešos sagatavos norādījumus pienācīgā formā par to, kā pakārtotie divpusējie ilgtermiņa piegādes līgumi atbilst ES konkurences tiesībām. 5.6. Pamats Eiropas mazumtirdzniecības tirgus pakāpeniskai izveidei Pašlaik vēl nevaram runāt par elektroenerģijas un gāzes mazumtirdzniecības tirgu (mājsaimniecība un mazie uzņēmumi), jo klienti (pieņemot, ka tiem ir izvēles iespējas) joprojām ir spiesti izmantot piegādātājus, kuri veic uzņēmējdarbību tajā pašā valstī. Elektroenerģijas un gāzes iekšējo tirgu izveides galīgais mērķis ir izveidot īstenu Eiropas galalietotāju tirgu, kurā valdītu patiesa konkurence un tiktu sasniegta maksimāla efektivitāte. Mazumtirdzniecības liberalizācija ir svarīga, lai nodrošinātu visiem ES iedzīvotājiem iespēju baudīt konkurences sniegtās priekšrocības. Ja liberalizācija attiecas tikai uz lielajiem klientiem, Eiropas mājsaimniecības galu galā subsidētu to ražošanu, un tiktu izkropļoti investīciju signāli saistībā ar jaunu ražošanu un piegādi. No 2007. gada 1. jūlija visi mazumtirdzniecības tirgi ES ir atvērti konkurencei, tomēr praksē daudzi klienti ir piesaistīti vēsturiskajiem piegādātājiem, jo nav ieviests vajadzīgais tiesiskais regulējums. Eiropas mazumtirdzniecības tirgu var izveidot tikai pakāpeniski. Lai sekmētu šo procesu, Komisija apsver iespēju izveidot mazumtirdzniecības jautājumu forumu līdzīgi Florences un Madrides forumiem, kas darbojušies ļoti sekmīgi. Šādā forumā galvenā uzmanība tiktu pievērsta specifiskiem mazumtirdzniecības jautājumiem, un tas kalpotu kā tribīne visām ieinteresētajām personām, lai popularizētu ES mēroga mazumtirdzniecības tirgus izveidi. Forums palīdzētu dalībvalstīm un pārvaldes iestādēm izstrādāt skaidrus noteikumus par konkurenci mazumtirdzniecības tirgū, lai pakāpeniski saskaņotu tirgus noteikumus, kas ļautu izveidot pārrobežu mazumtirdzniecības tirgus. Nevainojami funkcionējošiem mazumtirdzniecības tirgiem būs svarīga loma, lai vairotu ļaužu informētību par enerģijas iekšzemes patēriņu un enerģijas izmaksām, jo, lai īstenotu visus CO2 emisiju samazināšanas un energoefektivitātes palielināšanas pasākumus, tajos jāiesaistās arī mājsaimniecībām. Konkurence mājsaimniecību apgādē palielinās ļaužu informētību par enerģijas jautājumiem. Tomēr pašreizējā prakse, kad patērētāji tikai reizi gadā saņem rēķinu par patērēto, šādu informētību nenodrošina un tāpat nerada iespēju piegādātājiem izveidot konkurētspējīgus pakalpojumus, kas īpaši pielāgoti mājsaimniecībām ar specifiskām vajadzībām. Tādēļ piegādātājiem ir jāsniedz plašāka informācija, lai nodrošinātu, ka tie tiek biežāk informēti par enerģijas patēriņu un izmaksām. Ir skaidrs, ka līdztekus patērētāju izvēles brīvībai ir jāgarantē patērētāju tiesību ievērošana. Pašreizējā direktīvā jau paredzēta ievērojama aizsardzība mazaizsargātiem patērētājiem, lai nodrošinātu viņiem piekļuvi enerģijai, kas vajadzīga normālai dzīvei. Tomēr šie pasākumi dažās valstīs piemēroti nepareizi, tāpēc Komisija ierosina noteikt saistošas pamatnostādnes, lai regulējumu padarītu skaidrāku. Tajā pašā laikā Komisija ierosina stiprināt visu patērētāju tiesības, tostarp piešķirot tiem tiesības mainīt piegādātāju jebkurā laikā un paredzot, ka energouzņēmumiem jānokārto rēķini viena mēneša laikā kopš brīža, kad patērētājs mainījis piegādātāju. Visbeidzot, Komisija ir nākusi pie secinājuma, ka attiecībā uz sadales sistēmu operatoriem (SSO) pašreizējie juridiskie un funkcionālie nošķiršanas noteikumi ir pietiekami. Tāpēc tā neierosina uz SSO attiecināt īpašumtiesību nošķiršanas noteikumus, kas izklāstīti 4. nodaļā. 6. SADARBīBA PIEGāDES DROšīBAS STIPRINāšANAI 6.1. Piegādes drošības uzraudzība, ko veic pārvades sistēmu operatori Ir svarīgi nodrošināt, ka elektroenerģijas un gāzes sistēmas spēj apmierināt pieprasījumu pat maksimumslodzes brīžos. Runājot par elektroenerģiju, tas ir iespējams tikai tad, ja ir pietiekama ražošanas jauda (ražošanas jaudas pietiekamība) un tīkls spēj pārvadīt enerģiju no ražotājiem līdz gala patērētājiem (tīkla jaudas pietiekamība). Runājot par gāzi, jābūt pieejamai pietiekamai importa un uzglabāšanas jaudai. Direktīva 2005/89/EK paredz, ka valstu regulatoriem ar pārvades sistēmu operatoru palīdzību ik gadus jāziņo Komisijai par elektroapgādes drošību. Direktīva 2004/67/EK paredz, ka dalībvalstīm jāziņo par stāvokli gāzes piegādes drošības jomā un par to, kāds regulējums izveidots, lai veicinātu investīcijas infrastruktūrā. Ierosinātie grozījumi Regulā (EK) Nr. 1228/2003 un Regulā (EK) Nr. 1775/2005 paredz, ka pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīklam jāsagatavo prognozes par sistēmas jaudas pietiekamību ziemas un vasaras periodam, kā arī ilgākam laikam. Lai ņemtu vērā iespējas maksimumpieprasījuma apstākļos eksportēt un importēt elektroenerģiju un gāzi, ir vajadzīga prognoze par stāvokli Eiropā kopumā. Tā kā iekšējo tirgu raksturo elektroenerģijas un gāzes pārrobežu plūsmas, šāda prognoze jāsagatavo Eiropas līmenī. 6.2. Dalībvalstu sadarbība Gāzes piegādes drošība aplūkota divos ES tiesību aktos. Pirmkārt, Direktīvā 2003/55/EK ieviestas vispārējas pārraudzības prasības dalībvalstīm. Otrkārt, Direktīvā 2004/67/EK īpaši noteikti pasākumi, lai nodrošinātu gāzes piegādes drošību. Ar šo pēdējo direktīvu izveidota Gāzes koordinācijas grupa un definēts „Kopienas mehānisms” piegāžu pārtraukuma gadījumā. Šie tiesību akti ir pamats koordinācijai. Tajos nav definēti kvantitatīvi mērķi attiecībā uz piegādes drošību un nav arī noteikti nekādi pienākumi attiecībā uz gāzes uzkrājumiem. Visbeidzot, tie neparedz noteikumus reģionālai sadarbībai, ja rodas nopietni piegādes traucējumi. Direktīva 2004/67/EK dalībvalstīs transponēta tikai nesen. Tās 10. pantā paredzēts, ka Komisijai līdz 2008. gada 19. maijam jāziņo par tās īstenošanu, jo īpaši par tās instrumentu lietderību, un ka tā var paust turpmākus priekšlikumus par piegādes drošību. Minētajā ziņojumā īpaša uzmanība tiks pievērsta piegādes drošības pasākumiem saistībā ar gāzes uzkrājumiem. Tādēļ šajos priekšlikumos šobrīd netiek grozīta Direktīva 2004/67/EK, un tajos izskata tikai divus šādus jautājumus. - Prasības par komerciālo uzkrājumu lielāku pārredzamību. Visiem uzglabāšanas operatoriem būs pienākums ik dienu publiskot informāciju par darba gāzes apjomu, kas atrodas tā iekārtās. Šis pienākums ievērojami vairos savstarpējo uzticību reģionālai un divpusējai palīdzībai nopietnu piegādes traucējumu gadījumos. - Solidaritāte. Tiek ierosināts, ka dalībvalstīm jāsadarbojas, lai sekmētu reģionālo un divpusējo solidaritāti. Paredzēts, ka šāda sadarbība attieksies uz situācijām, kad kādu dalībvalsti varētu skart nopietni gāzes piegādes traucējumi. Šādas koordinācijas piemēri ir valstu pasākumu optimizēšana ārkārtas situācijās un praktiskas kārtības izstrāde savstarpējai palīdzībai. Komisija vajadzības gadījumā pieņems reģionālās solidārās sadarbības pamatnostādnes. 2007/0199 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1775/2005 par dabasgāzes pārvades tīklu piekļuves nosacījumiem (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 95. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[8], ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[9], ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[10], rīkojoties saskaņā ar Līguma 251. pantā paredzēto procedūru[11], tā kā: 1. Iekšējais gāzes tirgus, ko pakāpeniski ievieš kopš 1999. gada, tiek veidots, lai visiem patērētājiem Kopienā būtu izvēles iespējas — neatkarīgi no tā, vai šie patērētāji ir iedzīvotāji vai uzņēmumi —, rastos jaunas uzņēmējdarbības izdevības, attīstītos pārrobežu tirdzniecība, tādējādi paaugstinot efektivitāti, panākot konkurējošākas cenas un labāku pakalpojuma kvalitāti, kā arī sniedzot ieguldījumu piegādes drošības un ilgtspējas pilnveidē. 2. Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīva 2005/55/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 98/30/EK atcelšanu[12] un Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 28. septembra Regula (EK) Nr. 1775/2005 par dabasgāzes pārvades tīklu piekļuves nosacījumiem[13] ir devusi nozīmīgu ieguldījumu gāzes iekšējā tirgus izveidošanā. 3. Taču patlaban visiem Kopienas uzņēmumiem nevar garantēt tiesības pārdot gāzi jebkurā dalībvalstī ar vienādiem noteikumiem, bez diskriminācijas vai ierobežojumiem. Īpaši jānorāda, ka visās dalībvalstīs vēl nepastāv nediskriminējoša piekļuve tīkliem un vienlīdz efektīva regulatīvā uzraudzība. 4. Komisijas paziņojumā Eiropas Parlamentam un Padomei „Enerģētikas politika Eiropai”[14] uzvērts, cik svarīgi ir pabeigt dabasgāzes iekšējā tirgus izveidi un panākt vienādus noteikumus visiem Kopienas gāzes uzņēmumiem. Komisijas paziņojumā Eiropas Parlamentam un Padomei par gāzes un elektroenerģijas iekšējā tirgus perspektīvām[15] un Komisijas paziņojumā „Eiropas gāzes un elektroenerģijas nozares apsekojums saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 17. pantu (galīgais ziņojums)”[16] parādīts, ka pašreizējie noteikumi un pasākumi nav pietiekams pamats funkcionējoša iekšējā tirgus izveidei. 5. Lai uzlabotu iekšējā gāzes tirgus regulējumu, Regula (EK) Nr. 1775/2005 jāpielāgo atbilstoši minētajiem paziņojumiem. 6. Jo īpaši ir vajadzīga ciešāka pārvades sistēmu operatoru sadarbība un koordinācija, lai panāktu to, ka pakāpeniski tiek saskaņoti tehniskie un tirdzniecības kodeksi, ar kuriem nodrošina un pārvalda efektīvu piekļuvi pārrobežu pārvades tīkliem, lai notiktu koordinēta un pietiekami tālredzīga plānošana un pārvades sistēmu attīstība Kopienā, pienācīgi ņemot vērā vides aspektus, kā arī lai sekmētu energoefektivitāti, pētniecību un inovācijas, jo īpaši attiecībā uz neizsīkstošo enerģijas resursu un zemu oglekļa emisiju tehnoloģiju popularitātes vairošanu. Pārvades sistēmu operatoriem vajadzētu ekspluatēt tīklus atbilstoši šiem saskanīgajiem tehniskajiem un tirdzniecības kodeksiem. 7. Lai nodrošinātu gāzes pārvades tīkla optimālu pārvaldību Kopienā, jāizveido pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls. Tā uzdevumi jāveic atbilstoši Kopienas konkurences noteikumiem, kurus piemēro pārvades sistēmas operatoru Eiropas tīkla lēmumiem. Precīzi jānosaka tā uzdevumi, un darba metodēm jānodrošina efektivitāte, reprezentativitāte un pārskatāmība. Tā kā efektīvāku darbu var panākt ar reģionālu pieeju, pārvades sistēmu operatoriem vispārējā sadarbības struktūrā jāizveido reģionālas struktūras, vienlaikus panākot to, ka reģionālā līmenī panāktie rezultāti atbilst Kopienas līmeņa kodeksiem un investīciju plāniem. Priekšnosacījums sadarbībai reģionālās struktūrās ir tīkla darbību efektīva nošķiršana no ražošanas un piegādes darbībām, pretējā gadījumā pārvades sistēmu operatoru reģionālā sadarbība var izraisīt pret konkurenci vērstu praksi. 8. Pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkla darbā ir ieinteresēti visus tirgus dalībnieki. Tāpēc ir svarīgi izmantot apspriežu procedūru, un būtiska nozīme ir pašreizējām struktūrām, kuru uzdevums ir sekmēt un vienkāršot apspriedes, piemēram, Eiropas Asociācijai enerģijas apmaiņas pilnveidošanai EASEE–gas . 9. Lai stiprinātu konkurenci, izmantojot likvīdus gāzes vairumtirdzniecības tirgus, ir svarīgi, lai gāzi varētu tirgot neatkarīgi no tās atrašanās vietas sistēmā. Vienīgais veids, kā to izdarīt, ir ļaut tīkla lietotājiem neatkarīgi rezervēt ieejas un izejas jaudas, tādējādi gāzi transportējot caur zonām, nevis pa tradicionālajiem līgumceļiem. To, ka priekšroka dodama ieejas-izejas sistēmām, kas veicinās konkurenci, vairums interesentu pauda jau Sestajā Madrides forumā. 10. Gāzes tīklos ir ievērojamas līgumpārslodzes. Tāpēc jaunu vai no jauna pārslēgtu līgumu pārslodzes novēršanas un jaudas piešķiršanas principu pamatā ir neizmantotas jaudas atbrīvošana, ļaujot tīkla lietotājiem apakšizīrēt vai tālākpārdot savu nolīgto jaudu, un paredzot, ka pārvades sistēmas operatoriem jāpiedāvā neizmantotā jauda tirgū ne vēlāk kā iepriekšējā dienā, un tai jābūt atslēdzamai (nepastāvīgai). Tā kā lielu proporciju veido jau noslēgtie līgumi un vajadzīgi vienlīdzīgi noteikumi jaunas un esošas jaudas lietotājiem, šie prinicpi jāpiemēro attiecībā uz visu nolīgto jaudu, tostarp uz jau noslēgtajiem līgumiem. 11. Tirgus novērošana, ko pēdējos gados veic valsts pārvaldes iestādes un Komisija, liecina, ka pašreizējās pārredzamības prasības un noteikumi par piekļuvi infrastruktūrai nav pietiekami. 12. Nepieciešama vienlīdzīga piekļuve informācijai par sistēmas fizisko situāciju, lai visi tirgus dalībnieki varētu novērtēt kopējo pieprasījumu un piedāvājumu un saprast pamatojumu vairumtirdzniecības cenas svārstībām. Tas nozīmē precīzāku informāciju par piedāvājumu un pieprasījumu, tīkla jaudu, jaudas plūsmu un remontdarbiem, balansēšanu un uzglabāšanas jaudu pieejamību un izmantojumu. Šī informācija ir ļoti svarīga tirgus funkcionēšanai, tāpēc jānosaka mazāk stingri ierobežojumi tās publicēšanai konfidencialitātes dēļ. 13. Lai palielinātos uzticība tirgum, tā dalībniekiem jābūt pārliecinātiem, ka par ļaunprātīgām darbībām var saņemt sodu. Kompetentajām iestādēm jāspēj efektīvi izmeklēt gadījumus, kad situācija tirgū tiek izmantota ļaunprātīgi. Tāpēc kompetentajām iestādēm vajadzīga piekļuve datiem, kas sniedz informāciju par piegādes uzņēmumu operatīvajiem lēmumiem. Gāzes tirgū visus šos lēmumus ziņo sistēmu operatoriem kā jaudas rezervācijas, nominācijas un realizētās jaudas plūsmas. Sistēmu operatoriem noteiktu laiku šī informācija jāglabā tā, lai tā būtu pieejama kompetentajām iestādēm. 14. Lai veidotos konkurence mājsaimniecību patērētāju tirgū, nedrīkst likt šķēršļus piegādātājiem, kas vēlas ienākt jaunos mazumtirdzniecības tirgos. Tāpēc visiem tirgus dalībniekiem jābūt informētiem par piegādes ķēdes veidošanās noteikumiem un pienākumiem, turklāt šie noteikumi jāsaskaņo, lai sekmētu Kopienas tirgus integrāciju. 15. Jāpilnveido noteikumi, lai paplašinātu piekļuvi gāzes uzglabāšanas iekārtām un SDG iekārtām. Eiropas Elektroenerģijas un gāzes regulatoru grupas ERGEG novērojumi liecina, ka pārvades sistēmu operatori nepietiekami ievēro labas trešo personu piekļuves prakses brīvprātīgās pamatnostādnes, par ko visi interesenti vienojās Madrides forumā, tāpēc šie noteikumi jāpadara saistoši. 16. Regulā (EK) Nr. 1775/2005 ir paredzēts, ka daži pasākumi ir jāpieņem saskaņā ar Padomes 1999. gada 28. jūnija Lēmumu 1999/468/EK, ar ko nosaka Komisijai piešķirto ieviešanas pilnvaru īstenošanas kārtību[17]. 17. Lēmumu 1999/468/EK grozīja ar Lēmumu 2006/512/EK, ar kuru ieviesa regulatīvo kontroles procedūru, kas izmantojama vispārējiem ieviešanas pasākumiem, kuras mērķis ir grozīt nebūtiskus elementus pamataktā, kas pieņemts saskaņā ar Līguma 251. pantā minēto procedūru, tostarp svītrot dažus tādus elementus vai to papildināt, iekļaujot jaunus nebūtiskus elementus. 18. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas kopīgo deklarāciju[18] par Lēmumu 2006/512/EK, lai šī jaunā procedūra būtu piemērojama jau spēkā esošajiem tiesību aktiem, kas pieņemti saskaņā ar Līguma 251. pantā minēto procedūru, tie ir jāpielāgo saskaņā ar atbilstīgajām procedūrām. 19. Attiecībā uz Regulu (EK) Nr. 1775/2005/EK Komisijai jāpiešķir pilnvaras jo īpaši sagatavot vai pieņemt pamatnostādnes, kas vajadzīgas, lai panāktu minimālo saskaņotības pakāpi šīs regulas mērķa sasniegšanai. Tā kā minētie pasākumi ir vispārīgi un paredzēti, lai grozītu nebūtiskus Regulas (EK) Nr. 1775/2005 elementus un papildinātu Regulu (EK) Nr. 1775/2005, iekļaujot jaunus nebūtiskus elementus, šādi pasākumi jāpieņem saskaņā ar regulatīvo kontroles procedūru, kas paredzēta Lēmuma 1999/468/EK 5.a pantā. 20. Tādēļ attiecīgi jāgroza Regula (EK) Nr. 1775/2005, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. 1. pants Šādi groza Regulu (EK) Nr. 1775/2005. 21. Šādi aizstāj 1. pantu. „1. pants Priekšmets un darbības joma Šīs regulas mērķis ir a) izveidot nediskriminējošus noteikumus par piekļuves nosacījumiem dabasgāzes pārvades sistēmām, ņemot vērā attiecīgo valstu un reģionu tirgus īpatnības, lai nodrošinātu iekšējā gāzes tirgus pareizu darbību; b) izveidot nediskriminējošus noteikumus, ar ko regulē piekļuves nosacījumus SDG iekārtām un uzglabāšanas iekārtām; c) sekmēt funkcionējošu un pārskatāmu pārrobežu mazumtirdzniecības tirgu veidošanos un funkcionējoša un pārskatāma vairumtirdzniecības tirgus attīstību; tajā paredzēti mehānismi noteikumu saskaņošanai, lai varētu tirgot un piegādāt gāzi mazumtirdzniecības patērētājiem pāri robežām. Šo regulu, izņemot 6.a panta 4. punktu, piemēro tikai uzglabāšanas iekārtām, uz kurām attiecas Direktīvas 2003/55/EK 19. panta 3. vai 4. punkts. Pirmajā daļā minētie mērķi ietver saskaņotu tīkla piekļuves tarifu principu vai to aprēķinu metodoloģiju noteikšanu, trešās puses piekļuves pakalpojumu izveidi, saskaņotu jaudas piešķiršanas un pārslodzes novēršanas principu noteikšanu, pārskatāmības prasības, balansēšanas (līdzsvarošanas) noteikumus un balansa maksas (nelīdzsvarotības maksājumus), kā arī jaudas tirdzniecības veicināšanu.” 22. Šādi groza 2. pantu. a) Šādas definīcijas pievieno 1. punktā. „24. „SDG iekārtas jauda” ir SDG termināla jauda dabasgāzes sašķidrināšanai vai SDG importēšanai, izņemšanai, papildpakalpojumiem, uzglabāšanai uz laiku vai regazifikācijai, 25. „tilpums” ir gāzes daudzums, kuru uzglabāšanas iekārtas lietotājs var uzglabāt uzglabāšanas iekārtā; 26. „piegādājamība” ir ātrums, kādā uzglabāšanas iekārtas lietotājs var izņemt gāzi no uzglabāšanas iekārtas; 27. „ievades rādītājs” ir ātrums, kādā uzglabāšanas iekārtas lietotājs var ievadīt gāzi uzglabāšanas iekārtā; 28. „uzglabāšanas jauda” ir jebkura tilpuma, ievades rādītāja un piegādājamības kombinācija; 29. „Aģentūra” ir Energoregulatoru sadarbības aģentūra, kas izveidota ar Regulu (EK) Nr. ….[19]” b) Šādi aizstāj 2. punktu. „2. Neskarot šā panta 1. punktā paredzētās definīcijas, piemēro arī tās šai regulai atbilstīgās definīcijas, kas izklāstītas Direktīvas 2003/55/EK 2. pantā, izņemot pārvades definīciju minētā panta 3. punktā. Šā panta 1. punkta 3. līdz 23. apakšpunktā paredzētās definīcijas, kas attiecas uz pārvadi, pēc analoģijas piemēro arī uzglabāšanas un SDG iekārtām.” 23. Iekļauj šādu 2.a līdz 2.h pantu. „2.a pants Gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls Visiem pārvades sistēmu operatoriem jāsadarbojas Kopienas līmenī, izveidojot gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīklu, lai panāktu Eiropas gāzes pārvades tīkla optimālu pārvaldību un tehnisko attīstību. 2.b pants Gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkla izveide 1. Vēlākais līdz […] gāzes pārvades sistēmu operatori Komisijai un Aģentūrai iesniedz gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkla statūtu projektu, locekļu sarakstu un reglamenta projektu, tostarp reglamenta noteikumus par apspriešanos ar citiem interesentiem. 2. Aģentūra sniedz Komisijai atzinumu par statūtu projektu, locekļu sarakstu un reglamenta projektu sešu nedēļu laikā no šo dokumentu saņemšanas. 3. Komisija sniedz atzinumu par statūtu projektu, locekļu sarakstu un reglamenta projektu 3 mēnešu laikā no Aģentūras atzinuma saņemšanas. 4. Pārvades sistēmu operatori 3 mēnešu laikā no Komisijas atzinuma saņemšanas izveido gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīklu un pieņem un publicē tā statūtus un reglamentu. 2.c pants Gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkla uzdevumi 24. Gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls pieņem a) tehniskos un tirdzniecības kodeksus jomās, kas minētas šā panta 3. punktā; b) kopējus tīkla ekspluatācijas instrumentus un izpētes plānus; c) katru otro gadu — 10 gadu investīciju plānu; d) ikgadējo darba programmu; e) gada pārskatu; f) ikgadējās ziemas un vasaras piegādes prognozes. 25. Ikgadējā darba programmā, kas minēta 1. punkta d) apakšpunktā, ietver attiecīgajā gadā sagatavojamo tehnisko un tirdzniecības kodeksu sarakstu un aprakstu, tīkla ekspluatācijas koordinēšanas plānu un pētniecības un attīstības pasākumus, norādot orientējošu laika grafiku. 26. Sīki izstrādātus tehniskos un tirdzniecības kodeksus gatavo šādās jomās, ievērojot ikgadējā darba programmā noteiktās prioritātes: a) drošības un uzticamības noteikumi; b) tīkla pieslēguma un piekļuves noteikumi; c) datu apmaiņas un līguma izpildes noteikumi; d) savstarpējas savietojamības noteikumi; e) operatīvās procedūras ārkārtas situācijās; f) jaudas piešķiršanas un pārslodzes novēršanas noteikumi; g) tirdzniecības noteikumi; h) pārskatāmības noteikumi; i) balansēšanas (līdzsvarošanas) noteikumi, tostarp noteikumi par nominācijas procedūrām, noteikumi par balansa maksām (nelīdzsvarotības maksājumiem) un noteikumi par operatīvo balansēšanu (līdzsvarošanu) starp pārvades sistēmu operatoru sistēmām; j) noteikumi par saskaņotām transportēšanas tarifu struktūrām; k) energoefektivitāte gāzes tīklos. 27. Gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls pārrauga tehnisko un tirdzniecības kodeksu īstenošanu un pārraudzības rezultātus iekļauj 1. punkta e) apakšpunktā minētajā gada pārskatā. 28. Katru otro gadu Elektroenerģijas pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls publicē Kopienas mēroga 10 gadu tīkla investīciju plānu. Šajā investīciju plānā ietver integrēta tīkla modelēšanu, scenāriju izstrādi, piedāvājuma un pieprasījuma atbilstības ziņojumu un sistēmas elastības vērtējumu. Investīciju plāna izstrādē jo īpaši izmanto valstu investīciju plānus un pamatnostādnes Eiropas enerģētikas tīkliem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1364/2006/EK [20] . Investīciju plānā norāda investīciju vajadzības, jo īpaši attiecībā uz pārrobežu jaudu. 29. Pēc Komisijas pieprasījuma gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls konsultē Komisiju par pamatnostādņu pieņemšanu, kā paredzēts 9. pantā. 2.d pants Aģentūras pārraudzība 1. Aģentūra pārrauga, kā gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls veic 2.c panta 1. punktā minētos uzdevumus. 2. Gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls Aģentūrai iesniedz tehnisko un tirdzniecības kodeksu projektu, 10 gadu investīciju plāna projektu un ikgadējās darba programmas projektu, tostarp informāciju par apspriedēm. Aģentūra 3 mēnešu laikā var sniegt atzinumu gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīklam. Aģentūra sniedz pienācīgi pamatotu atzinumu Komisijai, ja uzskata, ka ikgadējās darba programmas projekts vai 10 gadu investīciju plāna projekts nenodrošina diskriminācijas novēršanu, konkurenci un efektīvu tirgus darbību. 2.e pants Tehnisko un tirdzniecības kodeksu izveide un novērtēšana 1. Pēc apspriešanās ar Aģentūru Komisija var lūgt gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīklam pamatotā termiņā sagatavot kodeksus 2.c panta 3. punktā minētajās jomās, ja Komisija uzskata, ka šādi kodeksi ir vajadzīgi tirgus efektīvai funkcionēšanai. 2. Aģentūra sniedz pienācīgi pamatotu atzinumu Komisijai, ja uzskata, ka a) tehniskais vai tirdzniecības kodekss, ko pieņēmis gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls 2.c panta 3. punktā minētajās jomās, nenodrošina diskriminācijas novēršanu, konkurenci un efektīvu tirgus darbību; b) gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls pamatotā termiņā nevienojas par tehnisko vai tirdzniecības kodeksu 2.c panta 3. punktā minētajās jomās; c) pārvades sistēmu operatori neīsteno tehnisko vai tirdzniecības kodeksu, ko pieņēmis gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls 2.c panta 3. punktā minētajās jomās. 3. Komisija pēc savas iniciatīvas vai Aģentūras ieteikuma var pieņemt pamatnostādnes 2.c panta 3. punktā minētajās jomās, ja uzskata, ka a) tehniskais vai tirdzniecības kodekss, ko pieņēmis gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls 2.c panta 3. punktā minētajās jomās, nenodrošina diskriminācijas novēršanu, konkurenci un efektīvu tirgus darbību; b) gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls pamatotā termiņā nevienojas par tehnisko vai tirdzniecības kodeksu 2.c panta 3. punktā minētajās jomās; c) pārvades sistēmu operatori neīsteno tehnisko vai tirdzniecības kodeksu, ko pieņēmis gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls 2.c panta 3. punktā minētajās jomās. Pasākumus, kas ir paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs regulas elementus, to papildinot, pieņem saskaņā ar 14. panta 2. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru. 4. Noteikumi, kas paredzēti 3. punktā, neskar Komisijas tiesības pieņemt un grozīt pamatnostādnes atbilstoši 9. pantam. 2.f pants Apspriedes 1. Gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls, veicot savus uzdevumus, organizē savlaicīgas, plašas, atklātas un pārskatāmas apspriedes ar visiem attiecīgajiem tirgus dalībniekiem, jo īpaši tad, kad tiek izstrādāti tehniskie un tirdzniecības kodeksi un ikgadējā darba programma, kā minēts 2.c panta 1. un 3. punktā; apspriedēs iesaista piegādes uzņēmumus, patērētājus, sistēmas lietotājus, sadales sistēmas operatorus, SDG sistēmu operatorus un uzglabāšanas sistēmu operatorus, tostarp attiecīgās (nozares) asociācijas, tehniskās struktūras un interesentu grupas. 2. Dokumentus un sanāksmju protokolus, kas saistīti ar 1. punktā minētajiem jautājumiem, publisko. 3. Pirms darba programmas un 2.c panta 1. un 3. punktā minēto tehnisko un tirdzniecības kodeksu pieņemšanas gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkls dokumentē apspriedēs saņemtos komentārus un to, kā šie komentāri ir ievēroti. Ja komentārs nav ņemts vērā, jānorāda pamatojums. 2.g pants Izmaksas Izmaksas, kas saistītas ar 2.a līdz 2.h pantā minētajām gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkla darbībām, sedz pārvades sistēmu operatori, un tās iekļauj tarifu aprēķinos. 2.h pants Pārvades sistēmu operatoru reģionālā sadarbība 1. Pārvades sistēmu operatori gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīkla ietvaros izveido reģionālo sadarbību, sniedzot ieguldījumu 2.c panta 1. punktā minēto uzdevumu veikšanā. Tie jo īpaši ik pēc diviem gadiem publicē reģionālos investīciju plānus un var pieņemt investīciju lēmumus, pamatojoties uz reģionālajiem investīciju plāniem. Reģionālie investīciju plāni nedrīkst būt pretrunā 2.c panta 1. punkta c) apakšpunktā minētajam 10 gadu investīciju plānam. 2. Pārvades sistēmu operatori sekmē pasākumus, kas nodrošina tīkla optimālu pārvaldību, un veicina enerģijas biržu attīstību, pārrobežu jaudas piešķiršanu ar netiešām izsolēm un balansēšanas (līdzsvarošanas) mehānismu integrāciju. 3. Komisija var noteikt katras reģionālās sadarbības struktūras ģeogrāfisko teritoriju. Minēto pasākumu, kas paredzēts šīs regulas nebūtisko elementu grozīšanai, papildinot to, pieņem saskaņā ar regulatīvo kontroles procedūru, kas minēta 14. panta 2. punktā. Komisija šajā nolūkā var apspriesties ar gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīklu un Aģentūru.” 30. Šādu ceturto daļu pievieno 3. panta 1. punktam. „Tarifus tīkla lietotājiem nosaka atsevišķi un neatkarīgi katram ieejas punktam pārvades sistēmā un izejas punktam no pārvades sistēmas. Tīkla maksas aprēķina pamatā neizmanto līgumceļus.” 31. Šādi aizstāj 4. panta nosaukumu. „Trešās puses piekļuves pakalpojumi saistībā ar pārvades sistēmu operatoriem”. 32. Iekļauj šādu 4.a pantu. „4.a pants Trešās personas piekļuves pakalpojumi saistībā ar uzglabāšanas un SDG iekārtām 1. SDG un uzglabāšanas sistēmas operatori a) nodrošina, lai piedāvātie pakalpojumi nediskriminētu nevienu tīkla lietotāju, kas apmierina tirgus pieprasījumu; jo īpaši, ja SDG vai uzglabāšanas sistēmas operators piedāvā to pašu pakalpojumu dažādiem patērētājiem, jānodrošina līdzvērtīgi līguma noteikumi; b) piedāvā pakalpojumus, kas ir saderīgi ar savstarpēji savienotu gāzes transportēšanas sistēmu izmantošanu, un veicina piekļuvi, sadarbojoties ar pārvades sistēmas operatoru; c) publisko atbilstošu informāciju, jo īpaši ziņas par pakalpojumu izmantojumu un pieejamību, termiņā, kas atbilst uzglabāšanas un SDG iekārtu izmantotāju pamatotām komerciālām vajadzībām. 2. Uzglabāšanas sistēmu operatori a) sniedz gan pastāvīgus, gan nepastāvīgus trešās personas piekļuves pakalpojumus; atslēdzamas (nepastāvīgas) jaudas cenai jāatspoguļo atslēgšanas iespējamība; b) piedāvā uzglabāšanas iekārtu lietotājiem gan ilgtermiņa, gan īstermiņa pakalpojumus; c) piedāvā uzglabāšanas iekārtu lietotājiem gan saistītus, gan nesaistītus uzglabāšanas tilpuma, ievades rādītāja un piegādājamības pakalpojumus. 3. SDG un uzglabāšanas iekārtas līgumos nedrīkst patvaļīgi paredzēt augstākus tarifus situācijās, kad šie līgumi slēgti a) ārpus dabasgāzes piegādes standarta gada ar nestandarta sākuma datumu vai b) uz īsāku laiku nekā tradicionālais transporta un uzglabāšanas līgums uz gadu. 4. Sniedzot piekļuves pakalpojumus trešām personām, attiecīgā gadījumā tīkla lietotājiem var pieprasīt atbilstošas garantijas saistībā ar to kredītspēju. Šādas garantijas nedrīkst veidot nepamatotus tirgus šķēršļus, un tām jābūt nediskriminējošām, pārskatāmām un proporcionālām. 5. Līguma ierobežojumi attiecībā uz SDG iekārtas un uzglabāšanas iekārtas minimālo lielumu jāpamato ar tehniskajiem ierobežojumiem, un tie nedrīkst liegt piekļuvi uzglabāšanas pakalpojumiem mazākiem uzglabāšanas lietotājiem.” 33. Šādi groza 5. pantu. a) Šādi aizstāj nosaukumu: „Jaudas piešķiršanas mehānismu un pārslodzes novēršanas procedūru principi saistībā ar pārvades sistēmu operatoriem”. b) Šādi aizstāj 3. punktu: „3. Pārvades sistēmu operatori īsteno un publicē nediskriminējošas un pārskatāmas pārslodzes novēršanas procedūras, kuru pamatā ir šādi principi: a) līgumpārslodzes gadījumā pārvades sistēmas operators piedāvā neizmantoto jaudu primārajā tirgū ne vēlāk kā iepriekšējā dienā un kā atslēdzamu (nepastāvīgu) jaudu. b) tīkla lietotāji drīkst tālākpārdot vai apakšizīrēt sekundārajā tirgū savu neizmantoto, līgumā paredzēto jaudu. Dalībvalstis var paredzēt, ka tīkla lietotāji šādā gadījumā sniedz paziņojumu pārvades sistēmas operatoram vai to informē.” c) Svītro 4. punktu. d) Pievieno šādu 6. punktu: „6. Pārvades sistēmu operatori regulāri vērtē tirgus pieprasījumu, lai noteiktu vajadzību veikt jaunas investīcijas. Plānojot jaunas investīcijas, pārvades sistēmu operatori novērtē tirgus pieprasījumu.” 34. Iekļauj šādu 5.a pantu: „5.a pants Jaudas piešķiršanas mehānismu principi un pārslodzes novēršanas procedūras saistībā ar uzglabāšanas iekārtām un SDG 1. Ņemot vērā sistēmas viengabalainības un darbības apsvērumus, tirgus dalībniekiem piedāvā maksimālo uzglabāšanas un SDG iekārtu jaudu. 2. SDG un uzglabāšanas sistēmas operatori īsteno un publicē nediskriminējošus un pārskatāmus jaudas piešķiršanas mehānismus, kas a) dod pareizus ekonomiskus signālus efektīvam un maksimālam jaudas izmantojumam un veicina investīcijas jaunā infrastruktūrā; b) ir saderīgi ar tādiem tirgus mehānismiem kā aktuāltirgi un apmaiņas centri („ trading hubs ”), un reizē ir elastīgi un spējīgi piemēroties mainīgiem tirgus apstākļiem; c) ir saderīgi ar pieslēgtajām tīkla piekļuves sistēmām. 3. SDG un uzglabāšanas iekārtu līgumos ietver pasākumus jaudas slēptas uzkrāšanas novēršanai, ņemot vērā šādus principus, ko piemēro līgumpārslodzes gadījumos: a) sistēmu operatori piedāvā neizmantoto SDG un uzglabāšanas iekārtu jaudu primārajā tirgū; attiecībā uz uzglabāšanas iekārtām to dara ne vēlāk kā iepriekšējā dienā, pakalpojumi ir atslēdzami (nepastāvīgi); b) SDG un uzglabāšanas iekārtu lietotājiem ir tiesības tālākpārdot vai apakšizīrēt savu līgumā paredzēto jaudu sekundārajā tirgū.” 35. Šādi groza 6. pantu. 36. Šādi aizstāj nosaukumu: „Pārskatāmības prasības saistībā ar pārvades sistēmu operatoriem” 37. Svītro 5. punktu. 38. Pievieno šādu 7. punktu: "7. Pārvades sistēmu operatori publisko ex-ante un ex-post piegādes un pieprasījuma informāciju, pamatojoties uz nominācijām, prognozēm un faktiskajām plūsmām uz sistēmu un no tās. Publiskotajai informācijai ir jābūt tikpat detalizētai kā pārvades sistēmas operatoram pieejamajai informācijai. Pārvades sistēmu operatori publisko sistēmas balansēšanai (līdzsvarošanai) veiktos pasākumus, radušās izmaksas un gūtos ieņēmumus. Attiecīgie tirgus dalībnieki sniedz pārvades sistēmu operatoriem šajā pantā minētās ziņas.” 39. Iekļauj šādu 6.a un 6.b pantu. „6.a pants Pārskatāmības prasības saistībā ar uzglabāšanas iekārtām un SDG iekārtām 1. SDG un uzglabāšanas sistēmu operatori publisko sīku informāciju par to piedāvātajiem pakalpojumiem un attiecīgiem piemērotajiem nosacījumiem, kā arī tehnisko informāciju, kas vajadzīga, lai SDG un uzglabāšanas iekārtu lietotāji varētu efektīvi piekļūt SDG un uzglabāšanas iekārtām. 2. SDG un uzglabāšanas sistēmu operatori par sniegtajiem pakalpojumiem regulāri un nepārtraukti lietotājam ērti saprotamā un standartizētā veidā publisko skaitlisku informāciju par uzglabāšanas un SDG iekārtu jaudām, par kurām noslēgti līgumi un kas ir pieejamas. 3. SDG un uzglabāšanas sistēmu operatori vienmēr sniedz šajā regulā prasīto informāciju jēgpilnā, skaitliski skaidrā, viegli saprotamā veidā un bez diskriminācijas. 4. SDG un uzglabāšanas sistēmu operatori publisko gāzes daudzumu katrā uzglabāšanas vai SDG iekārtā, plūsmas uz iekārtu un no tās un uzglabāšanas un SDG iekārtas pieejamās jaudas, arī attiecībā uz tām iekārtām, uz kurām neattiecas trešās personas piekļuve. Informāciju paziņo arī pārvades sistēmas operatoram, kas to publisko apkopotā veidā par sistēmu vai apakšsistēmu, ko veido noteiktie (būtiskie) punkti. Šo informāciju atjaunina vismaz reizi dienā. 6.b pants Lietvedības prasības sistēmas operatoriem „Pārvades sistēmu operatoriem, uzglabāšanas sistēmu operatoriem un SDG sistēmu operatoriem piecus gadus jāspēj sniegt valsts pārvaldes iestādei, valsts konkurences iestādei un Komisijai informāciju, kas minēta 6. un 6.a pantā un pielikuma 3. daļā.” 40. Šādi groza 7. pantu. a) Šādu teikumu pievieno 1. punktam: „Balansēšanas (līdzsvarošanas) noteikumu pamatā ir tirgus principi.” b) Šādi aizstāj 2. punktu: „2. Lai ļautu tīkla lietotājiem laikus veikt nepieciešamās izmaiņas, pārvades sistēmas operatori tiešsaistē sniedz pietiekamu, laicīgu un drošticamu informāciju par tīkla lietotāju balansa (līdzsvarošanas) statusu. Sniegtajai informācijai ir jābūt tikpat detalizētai kā pārvades sistēmas operatoram pieejamajai informācijai, un tai jāatspoguļo laikposms, par kuru aprēķina balansa maksas (nelīdzsvarotības maksājumus). Par šīs informācijas sniegšanu neiekasē samaksu.” c) Svītro 4., 5. un 6. punktu. 41. Šādi aizstāj 8. pantu. „8. pants Jaudas tiesību tirdzniecība Visi pārvades, uzglabāšanas un SDG sistēmas operatori veic saprātīgus pasākumus, lai jaudas tiesības būtu brīvi tirgojamas un veicinātu šādu tirdzniecību. Katrs operators izstrādā saskaņotus transportēšanus, SDG iekārtas un uzglabāšanas līgumus un procedūras primārajam tirgum, lai veicinātu sekundāru jaudu tirdzniecību un atzītu primāro jaudas tiesību nodošanu, ja sistēmas lietotāji to ir darījuši zināmu. Saskaņotos transportēšanas, SDG iekārtas un uzglabāšanas līgumus dara zināmus pārvaldes iestādēm.” 42. Iekļauj šādu 8.a pantu. „8.a pants Mazumtirdzniecības tirgi Lai veicinātu funkcionējošu un pārskatāmu pārrobežu mazumtirdzniecības tirgu veidošanos reģionālā un Kopienas mērogā, dalībvalstis nodrošina, ka tiek noteikti pārvades sistēmu operatoru, sadales sistēmu operatoru, piegādes uzņēmumu, patērētāju un vajadzības gadījumā citu tirgus dalībnieku pienākumi attiecībā uz līgumiem, saistībām pret patērētāju, datu apmaiņas un norēķinu noteikumiem, datu īpašumtiesībām un uzskaiti. Šos noteikumus publisko, tos izstrādā nolūkā saskaņot piekļuvi pārrobežu patērētājiem, un tos pārskata pārvaldes iestādes.” 43. Šādi aizstāj 9. panta 1. un 2. punktu. „1. Attiecīgā gadījumā pamatnostādnēs, kas paredz minimālo saskaņotības pakāpi, kura vajadzīga, lai sasniegtu šīs regulas mērķi, ietver a) ziņas par trešās puses piekļuves pakalpojumiem, tostarp par šo pakalpojumu būtību, ilgumu un citām prasībām saskaņā ar 4. un 4.a pantu; b) ziņas par principiem, ko izmanto jaudas piešķiršanas mehānismos un pārslodzes novēršanas procedūrām līgumpārslodzes gadījumā saskaņā ar 5. un 5.a pantu; c) ziņas par informācijas sniegšanu, tehnisko informāciju, kas vajadzīga, lai tīkla lietotāji varētu efektīvi piekļūt sistēmai, noteiktajiem (būtiskajiem) punktiem saistībā ar pārskatāmības prasībām, tostarp informāciju, ko publicē par visiem noteiktajiem (būtiskajiem) punktiem un termiņus, kādos šī informācija jāpublicē, saskaņā ar 6. un 6.a punktu; d) ziņas par tarifu metodoloģiju saskaņā ar 3. punktu; e) ziņas par balansēšanas (līdzsvarošanas) noteikumiem saskaņā ar 7. punktu; f) ziņas par procedūrām primārajā tirgū, lai veicinātu jaudas tirdzniecību sekundārajā tirgū un primāro jaudas tiesību nodošanu starp tīkla lietotājiem, saskaņā ar 8. pantu; g) ziņas par mazumtirdzniecības tirgus jautājumiem, kas minēti 8.a pantā; h) ziņas par jautājumiem, kas minēti 2.c panta 3. punktā. 2. Pamatnostādnes par 1. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētajiem jautājumiem saistībā ar pārvades sistēmu operatoriem ir izklāstītas pielikumā. Komisija var grozīt pirmajā daļā minētās pamatnostādnes un pieņemt pamatnostādnes par jautājumiem, kas minēti 1. punktā. Minētos pasākumus, kas ir paredzēti, lai grozītu nebūtiskus šīs regulas elementus, cita starpā to papildinot, pieņem saskaņā ar 14. panta 2. punktā minēto regulatīvo kontroles procedūru.” 44. Šādi aizstāj 14. panta 2. punktu. „2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Lēmuma 1999/468/EK 5a. panta 1. līdz 4. punktu un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus.” 45. Šādi aizstāj 16. panta b) apakšpunktu. „b) starpsavienojumiem starp dalībvalstīm, SDG un uzglabāšanas iekārtām un ievērojamu jaudas palielinājumu esošā infrastruktūrā un šādas infrastruktūras modifikācijām, kas ļauj attīstīt jaunus gāzes piegādes avotus, kā minēts Direktīvas 2003/55/EK 22. panta 1. un 2. punktā, kam piešķirts atbrīvojums no minētās direktīvas 7., 18., 19., 20. panta vai 25. panta 2., 3. un 4. punkta, uz laiku, kad ir spēkā atbrīvojums no noteikumiem, kas minēti šajā daļā, izņemot šīs regulas 6.a panta 4. punktu; vai”. 46. Šādi groza pielikumu. a) Šādi aizstāj 1. punkta nosaukumu: „Trešās puses piekļuves pakalpojumi saistībā ar pārvades sistēmu operatoriem”. b) Šādi aizstāj 2. punkta nosaukumu: „Jaudas piešķiršanas mehānismu principi un pārslodzes novēršanas procedūras saistībā ar pārvades sistēmu operatoriem un šo mehānismu un procedūru piemērošana līgumpārslodzes gadījumā un”. 2. pants Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, […] Eiropas Parlamenta vārdā — Padomes vārdā — priekšsēdētājs priekšsēdētājs […] […] [1] COM(2007) 1. [2] Eiropadome savos secinājumos piekrīt, ka jāizveido neatkarīgs valstu regulatoru sadarbības un lēmumu pieņemšanas mehānisms saistībā ar nozīmīgiem pārrobežu jautājumiem; savukārt pieņemtajā Vidal Quadras ziņojumā sacīts, ka EP apsveic Komisijas priekšlikumu stiprināt valstu regulatoru sadarbību ES līmenī ar ES struktūras starpniecību, jo tas sekmētu vienotāku Eiropas pieeju pārrobežu jautājumu reglamentācijā; uzsver, ka Komisijai jāuzņemas galvenā loma, tajā pašā laikā neierobežojot regulatoru neatkarību; uzskata, ka regulatori var lemt par konkrēti definētiem tehniskiem un komerciāliem jautājumiem, izmantojot pieejamo informāciju un (vajadzības gadījumā) ņemot vērā PSO un citu ieinteresēto pušu nostāju, turklāt regulatoru lēmumiem jābūt juridiski saistošiem. [3] COM(2005) 59. [4] OV C […], […], […]. lpp. [5] Kā noteikts Direktīvas 2003/55/EK 22. pantā un Regulas (EK) Nr. 1228/2003 7. pantā. [6] Paskaidrojuma rakstam tiks pievienots organizācijas struktūras apraksts. [7] Piemēram, elektroenerģijas jomā ir skaidrs, ka tehniskie kodeksi dažos jautājumos jānosaka katram sinhronajam apgabalam. [8] OV C […], […], […]. lpp. [9] OV C […], […], […]. lpp. [10] OV C […], […], […]. lpp. [11] OV C […], […], […]. lpp. [12] OV L 176, 15.7.2003., 57. lpp. [13] OV L 289, 3.11.2005., 1. lpp. [14] COM(2007) 1. [15] COM(2006) 841. [16] SEC(2006) 1724. [17] OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp. Lēmumā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 2006/512/EK (OV L 200, 22.7.2006., 11. lpp.). [18] OV C 255, 21.10.2006., 1. lpp. [19] OV L …. [20] OV L 262, 22.9.2006., 1. lpp.