LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 54/37

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas Atzinums par tematu “Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par grozījumiem Regulā (EK) Nr. 1060/2009 par kredītreitingu aģentūrām”

COM(2010) 289 galīgā redakcija — 2010/0160 (COD)

(2011/C 54/12)

Ziņotājs: Carmelo CEDRONE kgs

Eiropas Parlaments 2010. gada 23. jūnijā un Eiropas Savienības Padome 2010. gada 13. jūlijā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 114. pantu un 304. pantu nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par grozījumiem Regulā (EK) Nr. 1060/2009 par kredītreitingu aģentūrām”

COM(2010) 289 galīgā redakcija — 2010/0160 (COD).

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Ekonomikas un monetārās savienības, ekonomiskās un sociālās kohēzijas specializētā nodaļa atzinumu pieņēma 2010. gada 25. novembrī.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 467. plenārajā sesijā, kas notika 2010. gada 8. un 9. decembrī (8. decembra sēdē), ar 172 balsīm par, 12 balsīm pret un 9 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi.

1.1. Kredītreitinga aģentūru regulējuma jomā Komisija piemēro trīs posmu pieeju, un šajā atzinumā ir analizēts tās otrais posms. EESK uzskata, ka šoreiz, kad runa ir par tik svarīgu jautājumu, kas ir radījis nopietnu kaitējumu mūsu ekonomikai, uzņēmumiem un iedzīvotājiem un kura risinājums vēl nav atrasts, ES ir aktīvi reaģējusi, tostarp izstrādājot šajā atzinumā izskatāmo priekšlikumu, un sekmējusi līdzīgus pasākumus starptautiskā līmenī. EESK cer, ka šis darbs tiks konsekventi un saskaņoti turpināts.

1.2. Turklāt EESK uzskata, ka steidzami jānovērš atšķirības starp finanšu tirgus un finanšu uzraudzības (kas ir palikusi katras valsts kompetencē) integrācijas līmeni, jo šīs atšķirības ir viens no radušos zaudējumu iemesliem. Tādēļ Komiteja pozitīvi vērtē izskatāmo priekšlikumu, kurā kredītreitinga aģentūru uzraudzību paredzēts nodot Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādei (EVTI) (1). Tās efektivitātes priekšnoteikums būs atbilstīgo valsts noteikumu pielāgošana un joprojām pastāvošo neskaidrību novēršana; turklāt, kā to prasa dažas valstis, nedrīkst aprobežoties ar pašreizējiem priekšlikumiem.

1.3. EESK atzinīgi vērtē priekšlikumus, kas iekļauti Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regulā (EK) Nr. 1060/2009 par kredītreitingu aģentūrām (2), jo sevišķi attiecībā uz būtiskiem jautājumiem: pārredzamība un interešu konflikti, informācija, konkurence un ārvalstu aģentūras. Lai gan EESK apzinās jautājuma sarežģītību, tā tomēr pauž nožēlu, ka ir aizkavējusies minētās regulas stāšanās spēkā, jo tajā jau vajadzēja būt paredzētiem pašreiz ierosinātajos grozījumos ietvertajiem pasākumiem.

1.4. EESK pauž arī bažas par valsts parāda īpatnībām un par to, ka nav izveidota Eiropas struktūra valsts parāda novērtēšanai. Šajā sakarā Komiteja ar cerībām gaida pašreizējās sabiedriskās apspriešanas rezultātu (3).

1.5. EESK uzskata, ka ir ļoti svarīgi panākt, lai Eiropas aģentūras, kuru mātessabiedrība atrodas ārpus ES, būtu pakļautas jaunajiem uzraudzības noteikumiem. Šajā sakarā EESK atzinīgi vērtē 2009. gada regulā iekļautos attiecīgos noteikumus. Labākais risinājums būtu G20 vienošanās, lai izstrādātu starptautiskus noteikumus, kuri ļautu saskaņot dažādās jurisdikcijas šajā jautājumā, izstrādāt starptautisku rīcības kodeksu, kas jāievēro visām aģentūrām, un uzticēt uzraudzību Finanšu stabilitātes padomei, kurai savukārt vajadzētu būt pilnvarotai, sadarbojoties ar dažādu valstu iestādēm, uzlikt sankcijas. EESK pauž gandarījumu, ka minētais process jau ir uzsākts pēc ES iniciatīvas.

1.6. EESK uzskata, ka jau uzsāktais reformas process jāpabeidz pēc iespējas ātrāk.

1.7. Jāatjauno patērētāju un ieguldītāju uzticēšanās finanšu tirgum; tas ir priekšnoteikums, ko var izpildīt vienīgi tad, ja rada sajūtu un pārliecību, ka jautājums tiek nopietni risināts, veicot darbības un pieņemot stingrus pasākumus pret dalībniekiem, kuri neievēro noteikumus.

1.8. EESK atzinīgi vērtē to, ka, ņemot vērā kredītreitinga aģentūru lomu nesenajā pasaules vērtspapīru un finanšu tirgu krīzē, ir izstrādāta trīs posmu programma, lai regulētu šo aģentūru darbību, ko tās veic ieguldītāju un patērētāju labā (sk. Komisijas iesniegto dokumentu par sabiedrisko apspriešanu šajā jautājumā). Kredītreitinga aģentūru loma ir ļoti svarīga, lai nodrošinātu vajadzīgo informāciju, kas ļauj izvairīties no pārmērīgiem riskiem kredītdarījumos (svarīga funkcija, jo nodrošina finanšu tirgu stabilitāti un drošumu), mazāk pamatota šķiet to darbība, kad runa ir par suverēnu valstu kredītreitinga noteikšanu. EESK atzinīgi vērtē valsts parāda jautājuma iekļaušanu pašreizējā sabiedriskajā apspriešanā.

1.9. Iemesli, kāpēc sākt pārdomas par oligopolu, proti, situāciju, kad vien dažas kredītreitinga aģentūras novērtē riskus, kas izriet no instrumentiem vai finanšu saistībām, kuras uzņēmušies vai nu ieguldītāji, bankas, apdrošināšanas sabiedrības, vai arī valstu valdības, saistās galvenokārt ar apsvērumu, ka minēto aģentūru sniegtā informācija ir sabiedriskais īpašums. Tādēļ aģentūru sniegtie pakalpojumi iegūst vispārējas intereses nozīmi. Tāpēc EESK atzinīgi vērtē to, ka kredītreitinga jomā parādījās daži jauni Eiropas uzņēmumi, kas Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādei pirmie iesniedza pieteikumu par atļauju darboties kā reitinga aģentūrai.

1.10. Kad kredītreitinga aģentūras vērtē suverēnas valsts finansiālo ilgtspēju (valsts risku), kā tas notika nesen, valsts kredītreitingu pazeminot Grieķijai un citām ES valstīm, kas starptautiskos tirgos bija nonākušas lielos parādos, rodas jautājums par minēto aģentūru darbības atbilstību sasniedzamajiem mērķiem (pārredzami un ar atbildības sajūtu sniegt atbilstīgu informāciju tirgus dalībniekiem), kā arī par iespējamo interešu konfliktu starp starptautiskajiem privātieguldītājiem (kas izmanto reitingu, lai novērtētu savu ieguldījumu riskus) un valsts iedzīvotājiem/patērētājiem, kuri izjūt sekas pēc paziņojuma par iespējamo valsts maksātnespēju, neskatoties uz to, ka maksātnespējas cēlonis ir politiķu nekompetence un nepiemērotas darbības.

1.11. Kredītreitinga aģentūras var efektīvi novērtēt valsts parādu tikai tad, ja to rīcībā ir atbilstīgi instrumenti un metodes un ja tās ievēro noteikumus, ko šim nolūkam pieņēmušas valsts attiecīgās iestādes.

1.12. EESK uzskata, ka valsts parāda novērtēšana ir jautājums, kas skar sabiedrības intereses. Tā atzinīgi vērtē Komisijas uzsākto sabiedrisko apspriešanu un centīsies savlaicīgi izstrādāt pamatotu atzinumu. EESK tomēr vēlas, lai valsts parādu novērtētu šim mērķim izveidota, neatkarīga starptautiska vai Eiropas aģentūra, kuras uzdevums būtu aizsargāt sabiedrības intereses. Minētajai aģentūrai vajadzētu darboties ātri, pārredzami un izmantot atbilstošus instrumentus.

1.13. Ļoti svarīgi ir, lai reitinga jomā pastiprinātos konkurence starp savstarpēji neatkarīgām un no trešām pusēm neatkarīgām kredītreitinga aģentūrām. Ja starptautiskā līmenī kavējas vienošanās panākšana vai tā netiek noslēgta, EESK ierosina ņemt vērā arī iespēju sekmēt īpašas, valsts parāda novērtēšanai paredzētas Eiropas aģentūras izveidi. Turklāt vajadzētu veicināt autoritatīvas parastā kredīta novērtēšanas aģentūras izveidi Eiropā, lai palielinātu konkurenci šajā jomā.

1.14. EESK piekrīt, ka 2009. gada regulā vienlaikus ar priekšlikumu par kredītreitinga aģentūru uzraudzību Eiropas līmenī ir izskatīti arī ar to saistīti svarīgākie jautājumi (sankcijas, konkurence, interešu konflikti, informācija) (4).

1.15. EESK atzinīgi vērtē to, ka nozares tiesiskajā regulējumā ir ierobežota dalībvalstu rīcības brīvība. Minētais pasākums ļauj atvieglot informācijas apmaiņu un dažādu tiesību aktu saskaņošanu, lai novērstu, ka mazinās Eiropas līmenī veiktās uzraudzības ietekme.

1.16. EESK ierosina veikt pasākumus, lai varētu vieglāk saskaņot valstu tiesību aktus par finanšu produktu un pakalpojumu lietotāju (patērētāju, uzņēmumu u.c.) aizsardzību. Turklāt varētu paredzēt, ka Eiropas uzraudzības iestāžu (pašlaik — Eiropas Finanšu uzraudzības sistēma (ESFS)) darbā iesaistās viens vai vairāki patērētāju pārstāvji, kurus izvirzītu sociālie partneri un patērētāju organizācijas.

1.17. EESK ierosina sekmēt finanšu informācijas radīšanas sistēmu (vārda plašākajā nozīmē), atvieglojot dažādu dalībnieku iesaistīšanos un tādu jaunu noteikumu izstrādi, kas ļauj uzlabot vērtēšanas metožu pārredzamību un iedarbību, sevišķi atvasināto produktu gadījumā.

1.18. EESK ierosina atcelt, tostarp arī starptautiskā līmenī, pašreizējo pašregulācijas sistēmu. Jāturpina dažādu kompetento iestāžu darba koordinēšana, jāizstrādā stingri noteikumi, kas attiecas uz visiem, un jānodrošina pārliecība, ka tos piemēros. ES jādara viss iespējamais, lai šo mērķi sasniegtu starptautiskajās iestādēs.

1.19. Turklāt EESK ierosina vienkāršot un precizēt regulu, lai tā būtu vieglāk saprotama un piemērojama. Sarežģītus noteikumus ir vieglāk apiet.

1.20. EESK aicina atcelt prasību, ka kredītreitinga aģentūrām jānovērtē vērtspapīri, lai tos varētu pārdot (šādu priekšlikumu ir izteikusi arī Finanšu stabilitātes padome). Atceļot minēto priekšnoteikumu, kas attiecas uz vērtspapīru laišanu apgrozībā, varēs izvairīties no ļoti riskantu finanšu instrumentu mierīgas pieņemšanas, pat ja tiem ir piešķirts augsts vērtējums. Komiteja izprot Larosière grupas bažas, ka reitingu piemērošana pašu kapitālam pārlieku novirza atbildību no finanšu iestādēm un vienlaikus stiprina kredītreitinga aģentūru oligopolu. EESK atzinīgi vērtē to, ka šo jautājumu izskata pašreizējā sabiedriskajā apspriešanā.

2. Ievads.

2.1. Kā zināms, viens no galvenajiem nesenās krīzes iemesliem bija nopietnas nepilnības starptautisko finanšu regulējumā un uzraudzībā. Turklāt krīze spilgti parādīja pretrunas starp finanšu sistēmu un banku grupām, kas darbojas starptautiskā līmenī, bet tiek regulētas un ir spiestas izbeigt savu darbību kā valsts tiesību subjekti (Bank of England pārvaldnieks Mervyn King).

2.2. To pašu var attiecināt uz ES, kur krīze paātrināja vajadzību steidzami sākt izstrādāt Eiropas atsauces sistēmu gan regulējumam, gan uzraudzībai. Tā kā finanšu tirgus kļūst aizvien integrētāks, atklājas, ka dalībvalstis pieņem ļoti atšķirīgus noteikumus un uzraudzības procedūras.

2.3. Eiropas Komisija ir pieņēmusi progresīvu pieeju kredītreitinga aģentūru regulēšanai. Tūlīt pēc banku krīzes galvenā uzmanība tika veltīta regulēšanai un uzraudzībai, īpaši pievēršoties sarežģītu atvasināto instrumentu novērtēšanai un ar to saistītajiem interešu konfliktiem. Neveiksmes šo instrumentu novērtēšanā bija viens no būtiskiem krīzes cēloņiem (5).

2.4. Paralēli likumdošanas procesam, kura rezultātā tika izstrādāta 2009. gada regula, pēc Larosière grupas secinājumiem tika pieņemts lēmums pilnībā pārskatīt finanšu jomas regulējumu un uzraudzību Eiropas Savienībā. Kopš tā laika ir pieņemts priekšlikums Eiropas Savienībā ieviest divpakāpju uzraudzības sistēmu. Zemākajā līmenī būtu trīs speciālas uzraudzības iestādes, un viena no tām — Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde (EVTI) —, atbildētu par kredītreitinga aģentūru uzraudzību. Šajā atzinumā izskatāmais regulas priekšlikums attiecas vienīgi uz grozījumiem, kas nepieciešami, lai EVTI pilnvaras iekļautu 2009. gada regulas noteikumos.

2.5. Tā kā pēc finanšu krīzes, kuras cēlonis bija banku krīze, sekoja valsts parāda krīze, ir radušies vairāki jauni jautājumi par kredītreitinga aģentūru lomu arī valsts parāda novērtēšanā. Iespējams, ka šādas darbības dēļ tiks izstrādāta trešā regula, kas pašreiz pastāv tikai kā sabiedriskās apspriešanas dokuments (05.11.2010.). Nodaļu nosaukumi sniedz informāciju par attiecīgajiem jautājumiem: paļaušanās uz pašu kapitālam noteiktajiem kredītreitingiem, valsts parāda reitingi, konkurences palielināšana kredītreitinga jomā, kredītreitinga aģentūru civiltiesiskā atbildība un iespējamie interešu konflikti. Sagaidāms, ka EESK, ņemot vērā iepriekš minētās jaunās regulas iespējamo izstrādi, savlaicīgi sniegs pamatotu atzinumu par šiem jautājumiem.

2.6. Turklāt arī ES līmenī saskaņoti noteikumi sniedz valstīm ne vien lielu rīcības brīvību un izvēli, bet arī noteikumu interpretācijas iespējas transponēšanas posmā.

2.7. Larosière grupa konstatēja būtiskas nepilnības kredītreitinga aģentūru darbībā, sevišķi attiecībā uz sarežģītiem atvasinātajiem produktiem, ja ņem vērā izmantotās novērtēšanas metodes, informācijas trūkumu, pārredzamību un acīmredzamus interešu konfliktus (4).

2.8. Turklāt runa ir par īstu oligopolu, jo aptuveni 90 % no kredītreitinga tirgus kontrolē tikai trīs aģentūras (gandrīz visas amerikāņu): Moody’s, Standard & Poor’s un Fitch. Tām bija nozīmīga loma pasaules finanšu un ekonomikas krīzes izraisīšanā. Ja princips “emitents maksā” samērā labi darbojas valsts un uzņēmumu parāda gadījumā, tad sarežģītu atvasināto instrumentu novērtēšanā tas radīja ievērojamus interešu konfliktus un tādējādi izveidoja apburto loku, mazinot veikto darbību pārredzamību.

2.9. Taču it kā nekas nebūtu noticis, iepriekš minētās aģentūras turpina izteikt ne vienmēr objektīvus vērtējumus. Tā š.g. aprīlī (26.04.2010.) Standard & Poor’s, neraugoties uz 110 miljardu euro lielu ES finansējumu, pazemināja Grieķijas parāda reitingu līdz Azerbaidžānas līmenim.

2.10. Tikai pēc šiem notikumiem un Eiropas augsta ranga amatpersonu izteiktās kritikas par kredītreitinga sistēmas darbību Eiropadome nolēma uzsākt iepriekš minēto sabiedrisko apspriešanu, tostarp par valsts parāda jautājumu. Dažām dalībvalstu valdībām nepatīk ideja, ka tirgi var atklāt izšķērdīgu valdību kļūdas un nepareizus aprēķinus, pat ja kopš neatminamiem laikiem eksistē piemēri, kad valdības nespēj atmaksāt valsts parādu. Ņemot vērā iepriekš teikto, šis atzinums attiecas uz 2009. gada regulu.

2.11. Komisija 2010. gada 2. jūnija paziņojumā (6) izvērtēja līdz šim paveikto un to, kas vēl jāpaveic (sk. pievienotās tabulas), lai izveidotu drošāku, pārredzamāku un uzticamāku Eiropas finanšu sistēmu, kura nestu labumu reālajai ekonomikai un sabiedrībai kopumā.

2.12. Paziņojumā minēta prasība veikt Eiropas Savienībā darbojošos kredītreitinga aģentūru centralizētu uzraudzību, kuras īstenošanu uzticēt jaunajai Eiropas finanšu uzraudzības sistēmai un trijām Eiropas uzraudzības iestādēm, kā arī pakāpeniski nodot to kompetencē ar uzraudzību saistītus būtiskus jautājumus.

3. Regulas Nr. 1060/2009 grozījumu kopsavilkums.

3.1. Priekšmets, darbības joma un definīcijas (grozījumi I sadaļā).

3.1.1. Kā jau minēts, galvenais un nozīmīgākais aspekts ir uzraudzības pāriešana no valsts līmeņa uz ES līmeni un lielākās daļas uzraudzības pilnvaru nodošana EVTI, lai tā uzraudzītu gan ES reģistrētas aģentūras, gan citu valstu aģentūras, kas darbojas Eiropā (Eiropas filiāles).

3.1.2. Grozītās regulas 4. pantā ir minēti alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldnieki, lai kredītreitingu izmantošanas gadījumā uz viņiem attiecinātu tās pašas prasības kā uz citām ES finanšu iestādēm. Tas nozīmē, ka minētajiem fondiem vajadzības gadījumā jāizmanto kredītreitings, ko izsniedz saskaņā ar jauno regulu reģistrēta vai sertificēta kredītreitinga aģentūra.

3.2. Kredītreitingu izsniegšana, piekļuve informācijai (grozījumi II sadaļā).

3.2.1. Strukturētu finanšu instrumentu emitentiem vai saistītām trešām personām ir izvirzīta prasība nodrošināt konkurējošām kredītreitinga aģentūrām piekļuvi informācijai, ko izmantot tikai un vienīgi kredītreitinga noteikšanai. Tas ļautu izvairīties no interešu konfliktiem starp kredītreitinga aģentūrām, kurām maksā emitents, t.i., tas, kas lūdz noteikt reitingu (sic!) (modelis “emitents maksā”).

3.3. Reģistrēšanas procedūra un kredītvērtēšanas darbību uzraudzība (grozījumi III sadaļā).

3.3.1. Ja izveidos centralizētu uzraudzības iestādi Eiropas līmenī, būs jāatceļ pašreizējie noteikumi, kas paredz koleģiālas uzraudzības koordinēšanu (kolēģiju atcelšana), lai labāk uzraudzītu aģentūras, kuras darbojas dažādās teritorijās. EVTI var arī vērsties pie EK ar lūgumu noteikt reģistrācijas procedūru un standartus attiecībā uz sniedzamo informāciju. Tā ir tiesīga lūgt informāciju, izmeklēt iespējamos regulas pārkāpšanas gadījumus, veikt pārbaudes u.c.

3.4. EVTI un valstu iestāžu sadarbība (grozījumi III sadaļā).

3.4.1. Valstu iestādes arī turpmāk pārbaudīs to, kā uzraudzītie uzņēmumi (bankas, apdrošināšanas sabiedrības, ieguldījumu uzņēmumi u.c.) izmanto kredītreitingus, apmainās ar informāciju par aģentūrām, sadarbojas ar EVTI un palīdz tai.

3.4.2. EVTI var, piemēram, izmaksu dēļ, dažus pienākumus deleģēt valstu iestādēm. Tā var deleģēt tādus uzdevumus kā izmeklēšana un pārbaude uz vietas, reģistrācijas pieteikumu izvērtēšana, kā arī ar uzraudzību saistītus uzdevumus. Šajā sakarā EVTI, kas tomēr saglabā atbildību šajā jomā, izstrādā īpašas pamatnostādnes.

3.5. Sankcijas un komiteju procedūra (grozījumi IV sadaļas I nodaļā).

3.5.1. EVTI var vērsties pie Komisijas ar lūgumu piemērot sankcijas kredītreitinga aģentūrām, lai, izdodot publisku paziņojumu, izbeigtu pārkāpumu, lai aģentūras aicinātu iesniegt pieprasīto informāciju vai pakļauties izmeklēšanai. Ja kāda aģentūra pārkāpj regulu, EVTI var uzlikt naudassodu, pieprasīt, ka šādai aģentūrai uz pagaidu laiku aizliedz jaunu kredītreitingu izsniegšanu, pieprasīt pārkāpuma izbeigšanu un pat anulēt kredītreitinga aģentūras reģistrāciju.

3.5.2. Komiteju procedūras ir pielāgotas Lisabonas līgumam.

3.6. Pārejas un nobeiguma noteikumi (grozījumi IV sadaļas II nodaļā).

3.6.1. Tiklīdz EVTI uzsāks darbību, valstu iestādēm būs jāatsakās no pilnvarām šajā jomā. Būs jāizstrādā arī noteikumi par to, kā valstu iestādes nodod dokumentus un informāciju.

3.7. EESK uzskata, ka šajā atzinumā paustie secinājumi atbilst saturam, kas atspoguļojas Eiropas Komisijas nesen organizētajā sabiedriskajā apspriešanā par kredītreitinga aģentūrām. EESK tomēr saglabā tiesības vajadzības gadījumā padziļināt apspriešanā iztirzātos jautājumus.

4. Vispārīgas piezīmes.

4.1. Komisijas jaunajā priekšlikumā ir izmantota pareiza pieeja, runājot par uzraudzības pārnešanu no valsts līmeņa uz ES līmeni; tas ir ļoti sarežģīts process, kura sekmīgai īstenošanai nepietiek vien ar valstu koleģiālu sadarbību (7), kā teikts iepriekšējā regulas priekšlikumā. Turklāt tajā ir izmantota Larosière ziņojumā ieteiktā pieeja (8). Tiesību akts šķiet mazliet par daudz nenoteikts, jo ne vienmēr piedāvā skaidrus risinājumus.

4.2. Tomēr, neraugoties uz to, pašreizējais priekšlikums salīdzinājumā ar iepriekšējo regulu (2009. gada septembris) būtiski negroza noteikumus, kas kredītreitinga aģentūrām jāievēro attiecībā uz reģistrāciju un darbību.

4.3. Vissvarīgākais jautājums ir par aģentūrām, kas darbojas ārpus ES un ko faktiski neskar ierosinātie grozījumi. Uz ko īsti attiecas ES regula? Kā mazināt tādu reitingu ietekmi, ko izsniedz, piemēram, Moody’s, Standard & Poor’s un Fitch — aģentūras, kuras, neraugoties uz radīto kaitējumu, joprojām ir ļoti ietekmīgas? Vai pietiek ar šo aģentūru Eiropas filiāļu uzraudzību, lai izbeigtu to oligopola stāvokli pasaulē?

4.4. Svarīgākās aģentūras, kas darbojas starptautiskā līmenī, ir šādas: Moody’s, Standard & Poor’s, Fitch ratings, Dun & Bradstreet, A. M. Best, Egan-Jones Ratings Company (visas no ASV), Dominion Bond Rating (Kanāda), Baycorp Advantage (Austrālija), China Credit Information Credit (Ķīna), Japan Credit Rating (Japāna), Rating Agency Malaysia (Malaizija), NKC Independent Economists (Dienvidāfrika). Un kur ir ES? Fakts paliek, ka Eiropas Savienībai, pasaules ekonomikas līderei, NAV nevienas kredītreitinga aģentūras, pat ne valsts kredītreitinga novērtēšanai!

4.5. Anglosakšu aģentūru grupa atspoguļo gan anglosakšu kapitālisma vēsturisko dominanci, ko nepārtrauca abi pasaules kari, gan arī specifiskus darbības aspektus saistībā ar Āzijas ekonomiku. Lai gan eksistē Francijas aģentūra Finch, kas ir reģistrēta ārpus Francijas, ir pārsteidzoši, ka kopš kopējā tirgus izveides nav izveidota neviena ES aģentūra. To, ka ES kopš 1957. gada nav radusies neviena pasaules mēroga kredītreitinga aģentūra, var salīdzināt ar ES vājo sniegumu augsto tehnoloģiju jomā šajā pašā laika posmā. ES nestimulē moderno nozaru uzņēmumus. Apspriešanā par kredītreitinga aģentūrām tiks pārskatīts jautājums par konkurenci. Būs jāanalizē arī jautājums par uzņēmējdarbības iniciatīvu trūkumu.

5. Īpašas piezīmes.

5.1. EESK atzinīgi vērtē to, ka tiek izveidota Eiropas finanšu tirgu uzraudzības iestāde. Neapšaubāmi, priekšlikums ir pozitīvs solis pareizajā virzienā, lai tiesisko sistēmu pielāgotu vajadzībām, kas radušās, cenšoties atjaunot tirgus dalībnieku, iedzīvotāju un uzņēmumu uzticēšanos un drošību. Tomēr priekšlikums ir nepietiekams, lai sasniegtu izvirzītos mērķus.

5.2. Pozitīvi jāvērtē arī priekšlikums, ka reģistrēta vai sertificēta aģentūra vajadzības gadījumā var izsniegt vērtējumu par alternatīviem ieguldījumu fondiem.

5.3. Tomēr šķiet, ka grūtāk ar pašreizējo priekšlikumu ir panākt, lai modelis “emitents maksā” būtu pārredzams, objektīvs un konkurētspējīgs, jo sistēmā saglabājas interešu konflikts. Aģentūras, kas atrodas šādā situācijā, nedrīkstētu izsniegt reitingus par saviem partneriem. Pozitīvi vērtējams tas, ka starptautiskā līmenī ir uzsākta noteikumu saskaņošana, kā tas notiek, piemēram, ASV, Japānā u.c.

5.4. Ņemot vērā arī izmaksas, EESK pozitīvi vērtē dažu funkciju deleģēšanu valstu iestādēm, bet tikai tad, ja ir skaidrs pienākumu sadalījums starp ES un valstu iestādēm. Sevišķi svarīgi ir ievērot saistības un noteikt pasākumus attiecībā uz informācijas pareizību, reģistrāciju un pārbaudēm uz vietas.

5.5. EESK pozitīvi vērtē to, ka ievieš principu sankcionēt aģentūras, kas nepilda pienākumus vai neievēro regulu.

5.6. Ņemot vērā, ka darīšana nav ar nepieredzējušiem dalībniekiem, īstā problēma, kas jārisina politikas veidotājiem, ir nevis skaidru un pietiekami preventīvu noteikumu izstrādāšana, bet gan drīzāk to ievērošanas nodrošināšana. Šajā sakarā pienākumu nepildīšanas gadījumā vajadzētu paredzēt sankcijas arī pret Eiropas un starptautisko tirgu uzraudzības iestāžu vadītājiem un atbildīgajām personām, ņemot vērā zaudējumus, kas viņu nerīkošanās dēļ rodas ne vien ekonomikai, uzņēmumiem un iedzīvotājiem, bet arī bankām un finanšu stabilitātei. Nerīkošanās nāk tikai par labu spekulācijai un tiem, kas ar to nodarbojas. Tādēļ viņiem personīgi vajadzētu atbildēt par pienākumu nepildīšanu. Ētika, ko šajā satricinājumu laikā tik daudzi piesauc, nevarēs pastāvēt, ja nebūs precizēta atbildība un attiecīgi arī sankcijas.

5.7. Turklāt sadaļa, kurā ir runa par starptautiskiem aspektiem, nav gluži atbilstīga. Lielāku uzmanību vajadzētu pievērst arī jautājumiem saistībā ar finanšu produktu izmantotājiem — gan uzņēmumiem, gan it sevišķi iedzīvotājiem.

Briselē, 2010. gada 8. decembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Staffan NILSSON

(1) European Securities and Markets Authority (ESMA).

(2) Turpmāk 2009. gada regula.

(3) Sabiedriskā apspriešana par kredītreitinga aģentūrām (05.11.2010.).

(4) Sk. EESK atzinumu par tematu “Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par kredītvērtējuma aģentūrām”, OV C 277/25, 17.11.2009., 117. lpp.

(5) Kopsavilkumu par 2009. gada regulu skatīt EESK atzinuma “Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par kredītvērtējuma aģentūrām” trešajā daļā, OV C 277/25, 17.11.2009., 117. lpp.

(6) COM(2010) 301 galīgā redakcija “Finanšu pakalpojumu regulēšana ilgtspējīgai izaugsmei”.

(7) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1060/2009 (2009. gada 16. septembris) par kredītreitingu aģentūrām.

(8) Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumi par šādiem tematiem: “Eiropas Parlamenta un Padomes regula par Kopienas finanšu sistēmas makrouzraudzību un Eiropas Sistēmisko risku komitejas izveidošanu” (COM(2009) 499 galīgā redakcija — 2009/0140 (COD)), “Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido Eiropas Banku iestādi” (COM(2009) 501 galīgā redakcija — 2009/0142 (COD)), “Eiropas Parlamenta un Padomes regula, ar ko izveido Eiropas Apdrošināšanas un fondēto pensiju iestādi” (COM(2009) 502 galīgā redakcija — 2009/0143 (COD)), “Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādi” (COM(2009) 503 galīgā redakcija — 2009/0144 (COD)), OV C 339/08, 14.12.2010., 34. lpp.