Pamatojoties uz 2020. gada stabilitātes programmu, sagaidāms, ka Spānijas vispārējās valdības budžeta deficīts 2020. gadā sasniegs 10,3 % no IKP, kas pārsniedz Līgumā noteikto atsauces vērtību – 3 % no IKP – un nav tuvu tai.

Dati, kurus Spānijas iestādes paziņoja 2020. gada 31. martā un kurus pēc tam apstiprināja Eurostat, liecina, ka vispārējās valdības budžeta deficīts Spānijā 2019. gadā sasniedza 2,8 % no IKP, savukārt vispārējās valdības bruto parāda līmenis bija 95,5 % no IKP. Saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu Spānija plāno deficītu 10,3 % apmērā no IKP 2020. gadā, savukārt parāds tiek plānots 115,5 % apmērā no IKP.

Komisija 2020. gada 20. martā pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu. Šī klauzula, kuru veido Regulas (EK) 1466/97 5. panta 1. punkts, 6. panta 3. punkts, 9. panta 1. punkts un 10. panta 3. punkts un Regulas (EK) 1467/97 3. panta 5. punkts un 5. panta 2. punkts, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā paziņojumā pauda Padomei viedokli, ka pašreizējos apstākļos, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 uzliesmojuma dēļ, ir pieļaujams iedarbināt šo klauzulu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ja tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

Tomēr marta sākumā notikušā pandēmijas uzliesmojuma dēļ tika pieņemti stingri vīrusa izplatības ierobežošanas pasākumi, un sagaidāms, ka to rezultātā izlaide gada pirmajā pusē strauji samazināsies. Lai arī izlaidei vajadzētu spēcīgi atgūties, tiklīdz tiks atcelti ierobežojumi, sagaidāms, ka nozares atveseļosies nevienmērīgi un zaudētā izlaide prognozes periodā netiks pilnībā atgūta. Eiropas Komisijas 2020. gada pavasara prognozē paredzēts, ka 2020. gadā IKP samazināsies vidēji par 9,4 %. Pastāv ārkārtīgi liela nenoteiktība par pandēmijas attīstību un saimnieciskās darbības ierobežojumu mazināšanas tempu, un privātā sektora reakciju uz to īstermiņā. Paredzētais straujais IKP kritums ir mīkstinošs faktors novērtējumā par Spānijas atbilstību deficīta kritērijam 2020. gadā.

Covid-19 pandēmija ir izraisījusi ievērojamu ekonomikas satricinājumu, kam jau ir būtiska negatīva ietekme Eiropas Savienībā. Ietekme uz IKP pieaugumu būs atkarīga gan no pandēmijas ilguma, gan no pasākumiem, kas veikti valstu iestāžu un Eiropas un pasaules līmenī, lai palēninātu tās izplatību, aizsargātu ražošanas jaudas un atbalstītu kopējo pieprasījumu. Dalībvalstis jau ir pieņēmušas vai pieņem budžeta pasākumus, lai palielinātu veselības aprūpes sistēmu kapacitāti un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. Ir pieņemti arī būtiski likviditātes atbalsta pasākumi un citas garantijas. Pamatojoties uz detalizētāku informāciju, kompetentajām statistikas iestādēm ir jāpārbauda, vai minētajiem pasākumiem ir tūlītēja ietekme uz vispārējās valdības bilanci. Kopā ar saimnieciskās darbības samazināšanos šie pasākumi veicinās krietni lielāka valdības budžeta deficīta un parāda veidošanos.

Parāda kritērija acīmredzamas neizpildes gadījumā būtisko faktoru analīze ir jo pamatotāka, tāpēc ka faktori, kurus valdība nevar ietekmēt, parāda dinamiku ietekmē daudz lielākā mērā nekā deficītu. Tas ir atzīts Regulas (EK) Nr. 1467/97 2. panta 4. punktā, kurā noteikts, ka būtiskos faktorus ņem vērā, novērtējot atbilstību uz parāda kritērija pamata, un neizpildes apmērs netiek ņemts vērā. Šajā sakarā parāda kritērija izpildes novērtējumā jāņem vērā vismaz šādi trīs galvenie aspekti, ņemot vērā to ietekmi uz parāda dinamiku un atmaksājamību: i) VTM vai korekciju ievērošana virzībā uz to, ii) strukturālo reformu īstenošana un iii) dominējošie ekonomikas apstākļi.

Paziņotie dati liecina par to, ka Spānija 2019. gadā nav panākusi pietiekamu virzību uz atbilstību parāda samazināšanas kritērijam (skatīt 1. tabulu), jo atšķirība no prasītās MLSA bija 1,1 % no IKP.

b.otrkārt, atlikušajai gada strukturālajai korekcijai pārejas periodā nevienā brīdī nevajadzētu pārsniegt ¾ % no IKP (ja vien pirmais nosacījums neietver tādu ikgadējo centienu apmēru, kas pārsniedz ¾ % no IKP).

a.pirmkārt, gada strukturālajai korekcijai nevajadzētu novirzīties no minimālās lineārās strukturālās korekcijas (MLSA) vairāk kā par ¼ % no IKP, tādējādi nodrošinot, ka līdz pārejas perioda beigām tiek izpildīts parāda samazināšanas kritērijs;

Valdības parāda attiecība pret IKP samazinājās no 97,6 % 2018. gadā līdz 95,5 % 2019. gadā. Parādu palielinošo ietekmi, kas izriet no nominālā primārā deficīta un procentu izdevumiem, vairāk nekā kompensēja reālā IKP pieaugums un IKP deflatora pieaugums, un atlikumu un plūsmu korekciju parādu samazinošā ietekme.

Nominālais deficīts palielinājās no 2,5 % no IKP 2018. gadā līdz 2,8 % 2019. gadā, jo izdevumi pieauga straujāk nekā nominālais IKP, savukārt nodokļu ieņēmumi palielinājās atbilstoši tam. Izdevumu strauju pieaugumu jo īpaši veicināja darbinieku atalgojums un sociālie pārvedumi, tai skaitā pensijas. Tiek lēsts, ka valdības investīcijas ir samazinājušās no 2,1 % no IKP 2018. gadā līdz 2,0 % 2019. gadā, arī 2019. gadā paliekot zem valdības budžeta deficīta līmeņa.

2018. gada 13. jūlijā Spānijai tika ieteikts nodrošināt, ka valdības primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2019. gadā, atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus un vienreizējus pasākumus, nepārsniedz 0,6 % (“izdevumu kritērijs”), kas atbilst strukturālajai korekcijai 0,65 % no IKP apmērā. Pamatojoties uz budžeta izpildes rezultāta datiem un Komisijas prognozi, 2019. gadā izdevumu pieaugums pārsniedza kritēriju un novirze no ieteiktajām korekcijām virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķi bija 1,6 % no IKP, tādējādi norādot uz ievērojamu novirzi. Strukturālā bilance 2019. gadā pasliktinājās par 0,5 % no IKP, kas arī norāda uz būtisku novirzi 1,2 % apmērā no IKP 2019. gadā. Vispārīgais novērtējums liecina par to, ka pastāv būtiska novirze no VTM sasniegšanai ieteiktajām korekcijām 2019. gadā. Preventīvās daļas prasību neievērošana ir pastiprinošs faktors novērtējumā par Spānijas pirmšķietamu neatbilstību parāda kritērijam 2019. gadā.

Stabilitātes programmā sniegta informācija par apjomīgiem pasākumiem, kas veikti pandēmijas ierobežošanai un ekonomikas atbalstam, un ziņots, ka reakcijai uz krīzi veiktie atbalsta pasākumi kopumā atbilst apmēram 3 % no IKP. Komisijas aplēses par šo pasākumu ietekmi uz budžetu ir mazākas (0,8 % no IKP), jo tā uzskata, ka liela daļa izdevumu par saīsināta darba laika atbalsta shēmām ir daļa no automātisko stabilizatoru normālas pielietošanas, savukārt programmā, šķiet, ziņots par šo shēmu bruto ietekmi to budžeta pasākumu ietvaros, kas veikti reaģēšanai uz krīzi. Būtībā tas tomēr nenorāda uz būtiskām atšķirībām vispārējā novērtējumā par krīzes ietekmi uz valdības izdevumiem. Vidēja termiņa fiskālā perspektīva joprojām ir ļoti nenoteikta.

4.4. Valsts parādu situācija vidējā termiņā

No 2016. gada līdz 2018. gadam valdības parāds pakāpeniski samazinājās no 99,2 % līdz 97,6 % no IKP, pateicoties samērā spēcīgam nominālajam IKP pieaugumam, kas vairāk nekā kompensēja gan uzkrāto vispārējās valdības budžeta deficītu, gan minētajā periodā reģistrēto atlikumu un plūsmu korekciju parādu palielinošo ietekmi. 2019. gadā valdības parāda attiecība pret IKP turpināja samazināties līdz 95,5 % no IKP, galvenokārt atspoguļojot atlikumu un plūsmu korekciju parādu samazinošo ietekmi, taču arī apstākli, ka nominālā IKP pieauguma parādu samazinošā ietekme joprojām bija lielāka nekā no vispārējās valdības budžeta deficīta izrietošais parāda pieaugums.

Saskaņā ar Komisijas 2020. gada pavasara prognozi sagaidāms, ka vispārējās valdības parāds palielināsies no 95,5 % no IKP 2019. gadā līdz 115,6 % no IKP 2020. gadā.

Kopumā parāda atmaksājamības novērtējums, kurā ņemti vērā svarīgi mīkstinoši faktori (tai skaitā parāda profils), liecina, ka, neraugoties uz riskiem, parādu situācija vidējā termiņā saglabājas ilgtspējīga. Konkrēti, lai arī valsts parādu situācija Covid-19 krīzes rezultātā pasliktinājās, sagaidāms, ka pamatscenārijā vidējā termiņā parādā attiecība virzīsies uz ilgtspēju (nedaudz kritīsies).

1. grafiks. Vispārējās valdības parāds (% no IKP)

4.5. Citi faktori, ko norādījusi dalībvalsts

Spānijas iestādes 2020. gada 11. maijā nosūtīja vēstuli ar būtiskajiem faktoriem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 2. panta 3. punktu. Iepriekšējās iedaļās sniegtā analīze jau lielā mērā apraksta galvenos iestāžu norādītos faktorus. Papildu faktori, kas nav minēti iepriekš, ir grūtības 2019. gadā izveidot valdību ar visaptverošām pilnvarām, kā rezultātā notika divas vispārējas vēlēšanas, un tas, ka parlaments nepieņēma 2019. gada budžeta likumprojektu. Nepieņemtā budžeta dēļ nevarēja pieņemt dažus plānotos ieņēmumus palielinošus pasākumus. Turklāt vēstulē ir minēti daži neparedzēti notikumi, kam bija ietekme 2019. gadā un kas pēc iestāžu apgalvojuma bija vienreizēji: nepieciešamība līdzsvarot vajadzību samazināt valdības parādu un vajadzību samazināt bezdarbu un citu sociālo nelīdzsvarotību, kā arī panākumi, ko Spānija turpināja gūt makroekonomikas nelīdzsvarotības koriģēšanā. Tajā ir arī atsauces uz metodoloģiskiem jautājumiem, kas saistīti ar fiskālo mērķu un fiskālo stimulu novērtēšanu. Vēstulē ir minētas arī jaunākās parāda tendences un norādīts, ka līdz parāda samazināšanas kritērija sasniegšanai pietrūkst tikai nedaudz, salīdzinot ar citu dalībvalstu iepriekš reģistrētajām novirzēm, tādējādi izvirzot jautājumu par taisnīgumu un vienlīdzīgu attieksmi. Visbeidzot, tajā arī izvirzīts arguments, ka ārkārtīgi zemā inflācija ir palēninājusi parāda samazināšanas tempu.

5. Secinājumi

Saskaņā ar stabilitātes programmu plānots, ka Spānijas vispārējās valdības budžeta deficīts 2020. gadā palielināsies līdz 10,3 % no IKP, pārsniedzot Līgumā noteikto atsauces vērtību (3 % no IKP) un nepietuvojoties tai. Plānotais atsauces vērtības pārsniegums uzskatāms par ārkārtēju, bet ne īslaicīgu.

Vispārējās valdības bruto parāds 2019. gada beigās bija 95,5 % no IKP, pārsniedzot Līguma atsauces vērtību (60 % no IKP). Spānija 2019. gadā nav panākusi pietiekamu virzību parāda samazināšanas kritērija izpildē.

Saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu šajā ziņojumā tika izskatīti arī būtiskie faktori. Kas attiecas uz deficīta kritēriju 2020. gadā, saskaņā ar Regulas Nr. (EK) 1467/97 2. panta 4. punktu, lemjot par to, vai, pamatojoties uz deficīta kritēriju, Spānijas gadījumā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts, šos būtiskos faktorus nevar ņemt vērā, jo valdības parāda attiecība pret IKP pārsniedz atsauces vērtību – 60 % – un nav izpildīti abi nosacījumi, t. i., deficīts saglabājas tuvu atsauces vērtībai un atsauces vērtības pārsniegums ir īslaicīgs.

Attiecībā uz atbilstību parāda kritērijam 2019. gadā, šādi būtiskie faktori: i) novērotie makroekonomikas nosacījumi, ii) izaugsmi veicinošu strukturālo reformu īstenošana pēdējos gados un iii) būtiskā novirze no ieteiktajām korekcijām virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķi ļauj secināt, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/1997 noteiktais parāda kritērijs nav izpildīts.

Kopumā analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/1997 noteiktais budžeta deficīta un parāda kritērijs nav izpildīti.