KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Abu kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem īstenošana attiecībā uz direktīvu transponēšanu dalībvalstīs /* COM/2013/0788 final */





KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Abu kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem īstenošana attiecībā uz direktīvu transponēšanu dalībvalstīs 1. Ievads Eiropas Savienība var sasniegt savus politikas mērķus tikai tad, ja tiek efektīvi īstenoti ES tiesību akti. Dalībvalstis ir atbildīgas par direktīvu pareizu un laicīgu transponēšanu, savukārt Komisijas kā „Līgumu sargātājas” uzdevums ir to pārbaudīt. Tāpēc, kā Tiesa vairākkārt uzsvērusi, informācijai, ko dalībvalstis iesniedz Komisijai, ir jābūt skaidrai un precīzai[1]. Šajā saistībā dalībvalstis un Komisija 2011. gada septembrī pieņēma kopīgu politisku deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem[2]. Eiropas Parlaments, Padome un Komisija oktobrī pieņēma vēl vienu kopīgu politisku deklarāciju[3]. Ar šīm abām deklarācijām tiek izveidots jauns satvars, saskaņā ar kuru dalībvalstis sniedz skaidrojošu informāciju par to, kā tās ir transponējušas direktīvas savos tiesību aktos[4]. Otrajā deklarācijā Komisija tiek aicināta līdz 2013. gada 1. novembrim sniegt ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei. Šajā ziņojumā ir sniegts pārskats par deklarāciju piemērošanu pēdējos divos gados. 2. Kopīgās politiskās deklarācijas Pirmajā deklarācijā atkārtoti apstiprināts vispārējais princips, saskaņā ar kuru dalībvalstis atbild par ES tiesību aktu īstenošanu un Komisija – par to piemērošanas pārraudzību. Šajā nolūkā dalībvalstis pamatotos gadījumos var tikt aicinātas pievienot skaidrojošus dokumentus Komisijai adresētajiem paziņojumiem par saviem transponēšanas pasākumiem. Šo dokumentu uzdevums ir paskaidrot saikni starp direktīvas sastāvdaļām un attiecīgajām valsts instrumentu daļām. Tie var būt dokumenti atbilstības tabulu veidā vai citi dokumenti ar tādu pašu nolūku. Otrajā deklarācijā ir apstiprināta dalībvalstu un Komisijas vienošanās par jauno satvaru un izklāstīts jauns standarta apsvērums, kas jāiekļauj direktīvās, attiecībā uz kurām skaidrojošo dokumentu iesniegšana ir pamatota[5]. Jaunā satvara mērķis ir uzlabot tās informācijas kvalitāti, kura attiecas uz direktīvu transponēšanu. Skaidrojošo dokumentu iesniegšanas nepieciešamību un atbilstošā pieprasījuma samērīgumu pārbauda katrā gadījumā atsevišķi, ņemot vērā direktīvas un tās transponēšanas sarežģītību. Eiropas Parlaments aicināja Komisiju sistemātiski izklāstīt tam iemeslus, kāpēc Komisija katrā konkrētajā lietā pieprasa vai nepieprasa skaidrojošus dokumentus[6]. 3. Jaunā satvara ieviešana Jaunais satvars stājās spēkā 2011. gada 1. novembrī. Kopš tā brīža jaunie noteikumi attiecas uz visiem jauniem un vēl nepieņemtiem direktīvu priekšlikumiem, kas iesniegti saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru. Lai nodrošinātu konsekvenci, Komisija piemēro jauno satvaru arī deleģētajiem aktiem un īstenošanas aktiem. Komisija izstrādāja visām savām nodaļām paredzētas iekšējas norādes par jauno noteikumu piemērošanu. Norādēs ir iekļauti kritēriji un orientējošs kontrolsaraksts, kas jāizmanto, lai novērtētu to, vai būtu jāpieprasa skaidrojoši dokumenti. Katra jaunā direktīvas priekšlikuma paskaidrojuma rakstā būtu jānorāda iemesli, kāpēc skaidrojoši dokumenti tiek vai netiek pieprasīti. Lai atvieglotu praktisko darbu, Komisija ir - grozījusi direktīvu izstrādei paredzēto paraugu, kā rezultātā tiek saņemts automātisks atgādinājums veikt novērtējumu par to, vai ir pieprasāmi skaidrojoši dokumenti; - pielāgojusi IT instrumentu skaidrojošo dokumentu pieņemšanai; arī gadījumā, ja šie dokumenti nav iesniegti, ir iespējams ziņot par valstī veiktajiem transponēšanas pasākumiem, taču dalībvalstis (ja vēlas) var augšupielādēt atbilstības tabulas; - apzinājusi priekšlikumus, kuri jau ir pieņemti, bet kuros nebija pienācīga pamatojuma vai bija iekļauta novecojusi informācija par atbilstības tabulām, un Komisija ir uzdevusi attiecīgajām nodaļām grozīt šos priekšlikumus saskaņā ar jauno kārtību, iesniedzot konkrēto pamatojumu likumdevējiem – Padomei un Eiropas Parlamentam. Ja pieņemtajā priekšlikumā netika iekļauts pamatojums, to vēlāk nosūta abiem likumdevējiem neoficiāla dokumenta veidā. Komisijas pieņemtie, vēl izskatīšanas stadijā esošie priekšlikumi, kuros ir paredzēts juridiski saistošs pienākums iesniegt atbilstības tabulu, ir laboti vai tiks laboti, izklāstot attiecīgo pamatojumu abiem likumdevējiem adresētā vēstulē. 4. Pašreizējā situācija Komisija kopš 2011. gada 1. novembra ir pieņēmusi 67 direktīvu priekšlikumus un pieprasījusi skaidrojošus dokumentus saistībā ar 29 no minētajiem priekšlikumiem. 2011. gada 1. novembrī turpmāki 48 priekšlikumi vēl bija jāizskata abiem likumdevējiem. No tiem 19 gadījumos Komisija pieprasīja skaidrojošus dokumentus. Kopš 2011. gada 1. novembra abi likumdevēji ir pieņēmuši 38 direktīvas, no tām 15 direktīvu gadījumā (skatīt pielikumu) tie piekrita Komisijas pieprasījumam iesniegt skaidrojošus dokumentus. 5. Problēmas likumdošanas procedūras gaitā Kaut arī deklarācijas atspoguļo to, ka likumdevējs labi izprot skaidrojošo dokumentu būtību un nolūku, tomēr sarunu gaitā par dažiem neseniem priekšlikumiem ir atklājušās interpretācijas atšķirības. Vienā konkrētā gadījumā abi likumdevēji pēc intensīvām apspriedēm vienojās papildus standarta apsvērumam iekļaut noteikumu, saskaņā ar kuru dalībvalstīm jāapņemas sniegt sīkāku informāciju par transponēšanu[7]. Vienā citā gadījumā tika atrasts ad hoc risinājums, kas pārsniedz politisko deklarāciju piemērošanas jomu, jo jautājums par skaidrojošiem dokumentiem nebija ticis izskatīts pareizajā likumdošanas procedūras posmā. Šajā gadījumā Komisija, neiekļaujot standarta apsvērumu, pauda savu nostāju atsevišķā dalībvalstīm adresētā vēstulē[8]. 6. Secinājums Saskaņā ar jauno satvaru, kas attiecas uz skaidrojošiem dokumentiem, Komisija sistemātiski sniedz likumdevējam pamatojumu gadījumos, kad tiek pieprasīti skaidrojoši dokumenti. Attiecībā uz jau pieņemtām direktīvām likumdevējs ir pārņēmis šo pieprasījumu veikšanu. Pilnīgs jaunā satvara novērtējums vēl nav iespējams. Kaut arī jaunais satvars tiek piemērots kopš 2011. gada 1. novembra un 2011. gada decembrī tika pieņemts pirmais priekšlikums ar tajā iekļauto standarta apsvērumu, dalībvalstīm tas jātransponē tikai līdz 2013. gada 25. decembrim[9]. Citi tiesību akti būs jātransponē 2014. gadā. Līdz tam brīdim nebūs iespējams novērtēt to, kā dalībvalstis pilda savas saistības. Tāpēc pilnīgāks novērtējums būs iespējams tikai pēc tam, kad Komisija būs saņēmusi skaidrojošus dokumentus, kas attiecas uz reprezentatīvu skaitu direktīvu. Komisija savā gada pārskatā par ES tiesību aktu piemērošanas pārraudzību ziņos Eiropas Parlamentam un Padomei par šo jautājumu. [1] Tiesas 2009. gada 16. jūlija spriedums Lietā C–427/07, 107. punkts, un tajā minētā judikatūra. [2] Dalībvalstu un Komisijas 2011. gada 28. septembra kopīgā politiskā deklarācija par skaidrojošiem dokumentiem (OV C 369, 17.12.2011., 14. lpp.). [3] Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas 2011. gada 27. oktobra kopīgā politiskā deklarācija par skaidrojošiem dokumentiem (OV C 369, 17.12.2011., 15. lpp.). [4] Pirms šo deklarāciju pieņemšanas norisinājās ilgstošas diskusijas par obligātām „atbilstības tabulām”, ko Komisija kopš 2003. gada bija aicinājusi ieviest ar saviem direktīvu priekšlikumiem. Vairumā gadījumu Padome šo aicinājumu nav ņēmusi vērā. [5] Apsvērums ir šāds: „Saskaņā ar Dalībvalstu un Komisijas 2011. gada 28. septembra kopīgo politisko deklarāciju par skaidrojošiem dokumentiem dalībvalstis apņemas gadījumos, kad tas nepieciešamības un proporcionalitātes ziņā ir pamatoti, ziņojumam par saviem transponēšanas pasākumiem pievienot vienu vai vairākus dokumentus, kur ir paskaidrota saikne starp direktīvas sastāvdaļām un attiecīgām daļām valsts pieņemtos transponēšanas instrumentos. Attiecībā uz šo direktīvu likumdevējs uzskata, ka šādu dokumentu nosūtīšana ir pamatota.”. [6] Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja 2011. gada 17. novembra vēstule Komisijas priekšsēdētājam. [7] Šis gadījums attiecas uz 162. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīvā 2013/36/ES par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK; minētajā pantā ir noteikts: „Ja dokumenti, kas pievienoti paziņojumam par dalībvalstīs paredzētajiem transponēšanas pasākumiem, nav pietiekami, lai pilnībā izvērtētu transponēšanas noteikumu atbilstību dažiem šīs direktīvas noteikumiem, Komisija [..] var prasīt dalībvalstij sniegt sīkāku informāciju par [..] transponēšanu un īstenošanu.”. [8] Likumdošanas procedūras gaitā izskatot priekšlikumu par tiesisko regulējumu, kas attiecas uz naftas un gāzes meklēšanas, izpētes un ieguves darbībām jūrā (COM(2011) 688), tiesību akta juridiskā forma tika mainīga no regulas uz direktīvu un standarta apsvērums netika iekļauts. [9] Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 13. decembra Direktīva 2011/98/ES par vienotu pieteikšanās procedūru, lai trešo valstu valstspiederīgajiem izsniegtu vienotu uzturēšanās un darba atļauju dalībvalsts teritorijā, un par vienotu tiesību kopumu trešo valstu darba ņēmējiem, kuri kādā dalībvalstī uzturas likumīgi.