Īpašais ziņojums Nr. 3/2012 “Vai Komisijai ir izdevies sekmīgi novērst dalībvalstu vadības un kontroles sistēmās konstatētos trūkumus”





GLOSĀRIJS Atbalsta izbeigšanas deklarācija : par darbības izbeigšanu atbildīgās struktūras sniegts atzinums par pēdējā maksājuma pieprasījuma derīgumu un tā galīgā izdevumu apstiprinājuma derīgumu, kas iesniegts par programmu, kura līdzfinansēta no struktūrfondiem. Ja konstatē būtiskus vadības un kontroles trūkumus vai biežus pārkāpumus, tiek sniegts negatīvs atzinums. Ja konstatē biežus pārkāpumus, atzinumā norāda uz šiem aspektiem un novērtē problēmas apmēru un tās finansiālo ietekmi. Darbības programma un vienotais programmdokuments, ziņojumā turpmāk "programmas" : dokumenti, ko centralizēti vai reģionālā līmenī izstrādā dalībvalstis un apstiprina Komisija un kas sagatavoti secīgu prioritāšu kopu veidā, kas ietver pasākumus. Lai projekts saņemtu struktūrfondu līdzfinansējumu, tam jāietilpst pasākuma piemērošanas jomā. Kopienas atbalsta shēmu (struktūrfondu un dalībvalsts darbības stratēģija un prioritātes, ko realizē, īstenojot dažādas programmas) un darbības programmu var apvienot, izveidojot "vienoto programmdokumentu". Budžetu nosaka katrai programmai atsevišķi, un to veido valsts, reģionālā un vietējā līmeņa publiskais finansējums, no vienas puses, un struktūrfondu līdzfinansējums, no otras puses. Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) : ERAF ir viens no struktūrfondiem, kas izveidots, lai stiprinātu ekonomisko un sociālo kohēziju nolūkā mazināt reģionu galvenās atšķirības, sniedzot atbalstu reģionu ekonomikas attīstībai un strukturālai pielāgošanai. Tas atbalsta arī pārrobežu, starptautisko un starpreģionu sadarbību. ERAF pasākumus galvenokārt īsteno kā programmas, kurās ietilpst daudz projektu. Eiropas Sociālais fonds (ESF) : viens no struktūrfondiem, kura mērķis ir stiprināt ekonomisko un sociālo kohēziju, uzlabojot nodarbinātības un darba iespējas, veicinot augstu nodarbinātības līmeni un radot vairāk un labākas darba vietas. ESF pasākumus īsteno kā programmas, kurās ietilpst daudz projektu. Finanšu korekcija : procedūra, ar ko koriģē izdevumu summu, ko Komisija jau atmaksājusi dalībvalstij, ja izdevumi atzīti par nepareiziem. Ja dalībvalstis pašas veic šādas korekcijas, tās nepareizo izdevumu summas var aizstāt ar citiem attiecināmiem izdevumiem. Ja dalībvalsts neveic finanšu korekcijas, tās var piemērot Komisija. Šādā gadījumā nepareizos izdevumus nevar aizstāt ar citiem attiecināmiem izdevumiem, un tādējādi tiek samazināts kopējais struktūrfondu atbalsta apjoms. Kļūdu īpatsvars : nepareizo izdevumu daļa kopējos pārbaudītajos izdevumos. Koriģējošie pasākumi : pasākumi, kurus Komisija pieprasa veikt, ja tiek konstatētas nepilnības vadības un kontroles sistēmās. Koriģējoši pasākumi var būt finanšu korekcijas, ko veic attiecībā uz Komisijai jau deklarētiem izdevumiem, un izmaiņas sistēmās, ko veic, lai uzlabotu to efektivitāti. Maksātāja iestāde : iestāde, ko ieceļ dalībvalsts, lai sagatavotu un iesniegtu pieteikumus maksājumu saņemšanai un saņemtu maksājumus no Komisijas. Nepareizi izdevumi : izdevumi, kas nav attiecināmi, jo neatbilst ES un/vai valstu tiesību aktiem vai ir pārmērīgi augsti. Otrā līmeņa pārbaudes (pārbaudes izlases veidā vai saskaņā ar regulas 10. pantu) : pārbaudes, ko veic no vadošās iestādes un maksātājas iestādes neatkarīga struktūra saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 438/2001 10. pantu. Pārbaužu mērķis ir novērtēt esošo vadības un kontroles sistēmu efektivitāti un izlases kārtā pārbaudīt dažādos līmeņos sagatavotās izdevumu deklarācijas. Pārbaudes veic, pamatojoties uz apstiprināto projektu reprezentatīvu paraugu. Pārbauda vismaz 5 % no kopējiem attiecināmajiem izdevumiem, kas jau deklarēti Komisijai, un attiecīgajā programmu posmā pārbaudes veic vienmērīgi. Šo pārbaužu rezultātus paziņo Komisijai, iesniedzot gada ziņojumu (saskaņā ar 13. pantu), un tās ir pamats programmas izbeigšanas deklarācijas sagatavošanai. Otrā līmeņa pārbaudes ir daļa no vadības un kontroles sistēmām. Par darbības izbeigšanu atbildīgā struktūra : struktūra, kas programmu posma beigās sagatavo atbalsta izbeigšanas deklarāciju. Tā var būt arī struktūra, kas veic otrā līmeņa pārbaudes. Pirmā līmeņa pārbaudes (saskaņā ar regulas 4. pantu) : procedūras, ko veic par programmas pārvaldību atbildīgās struktūras saskaņā ar Komisijas Regulas 438/2001 4. pantu. To mērķis ir pārbaudīt deklarēto izdevumu faktisko esamību un nodrošināt atbilstību piemērojamajiem valsts un ES tiesību aktiem. Šie noteikumi galvenokārt attiecas uz attiecīgo programmu izdevumu attiecināmību, publisko iepirkumu un valsts atbalstu. Pirmā līmeņa pārbaudes ir vadības un kontroles sistēmu sastāvdaļa. Programmu posms : daudzgadu posms, kurā plāno un īsteno struktūrfondu izdevumus, piemēram, 2000.–2006. gada programmu posms. Slēgšanas procedūra : Eiropas Savienības saistību finanšu norēķina veikšana, samaksājot saistību atlikumu dalībvalstij vai izdodot parādzīmi, pamatojoties uz atbalsta izbeigšanas deklarāciju. Galīgie norēķini neskar Komisijas tiesības vēlāk piemērot finanšu korekcijas. Struktūrfondi : Eiropas Savienības galvenais politikas instruments, ko izmanto, lai sasniegtu Līgumā noteikto mērķi — panākt ekonomisko un sociālo kohēziju. ERAF un ESF ir divi struktūrfondi. Vadības un kontroles sistēmas : sistēmas, ko izmanto, lai vadītu un kontrolētu atbalstu, kas piešķirts no struktūrfondiem un ko pārvalda dalībvalstis. Sistēmām jānodrošina struktūrfondu pareiza finanšu pārvaldība un jāsniedz pietiekama pārliecība par to, ka Komisijai iesniegtās izdevumu deklarācijas ir precīzas, pareizas un attiecināmas. Vadošā iestāde : dalībvalsts iecelta iestāde programmas vadībai. Tā var pieņemt lēmumu par uzdevumu deleģēšanu tā sauktajām starpniecības struktūrām. 13. panta ziņojums : saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 438/2001 13. pantu sagatavots un Komisijai iesniegts ikgadējs ziņojums, kurā sniegta informācija par otrā līmeņa pārbaužu rezultātiem. KOPSAVILKUMS I. Ja dalībvalstu vadības un kontroles sistēmās tiek konstatēti nozīmīgi trūkumi, Komisijas mērķis ir nodrošināt, ka iepriekš pieļautie pārkāpumi tiek novērsti un sistēmas uzlabotas turpmākai darbībai. Lai to panāktu, Komisija var veikt šādus pasākumus: a) pieprasīt dalībvalstīm veikt finanšu korekcijas. Ja dalībvalsts tam nepiekrīt, finanšu korekcijas var veikt Komisija; b) pieprasīt dalībvalstīm veikt koriģējošus pasākumus, lai deklarējamie izdevumi tiktu uzskaitīti efektīvās sistēmās, kas ļauj novērst vai citādi atklāt un izlabot pārkāpumus; c) apturēt maksājumus līdz atbilstīgu korekciju veikšanai. II. Palātas revīzija balstījās uz 40 programmu pārbaudi, un to īstenošanā tika atklāti būtiski trūkumi. Revīzijas mērķis bija novērtēt, vai attiecībā uz dalībvalstu vadības un kontroles sistēmās atklātajiem trūkumiem Komisija rīkojās apmierinoši un, it īpaši, vai a) Komisija uzsāka atbilstīgus koriģējošos pasākumus; b) Komisija nodrošināja, ka šādi pasākumi tiek veikti savlaicīgi; c) Komisijai bija pietiekama pārliecība par to, ka tās darbību rezultātā tika veiktas atbilstīgas finanšu korekcijas attiecībā uz iepriekš pieļautiem pārkāpumiem un sistēmu uzlabojumi, lai novērstu pārkāpumu atkārtošanos. III. Kopumā Palāta secināja, ka a) pēc trūkumu atklāšanas vadības un kontroles sistēmās Komisija parasti veic atbilstīgus pasākumus, taču to īstenošanas process ir ilgs; b) Komisijai zināmā mērā izdevās panākt finanšu korekciju pareizu piemērošanu; c) Komisija ieguva atšķirīgu pārliecības pakāpi par to, ka tās darbības ir veicinājušas uzlabojumus valstu vadības un kontroles sistēmās; d) dalībvalstu iestādes varēja aizstāt atsauktos neattiecināmos izdevumus ar jauniem izdevumiem un turēt rezervi, lai segtu turpmākās finanšu korekcijas. IV. Palāta a) attiecībā uz koriģējošo pasākumu veikšanu iesaka Komisijai - saīsināt administratīvās procedūras ilgumu no trūkumu atklāšanas līdz koriģējošo pasākumu īstenošanai; - revīzijas darbā augstāku prioritāti piešķirt revīzijas iestādēm, lai nodrošinātu, ka tās nosaka atbilstīgu kļūdu īpatsvaru, uz kura pamata varētu piemērot finanšu korekcijas; - izplatīt kontrolsarakstus kā labākās prakses piemērus, kas jāizmanto dalībvalstu iestādēm, veicot pirmā līmeņa pārbaudes; - nodrošināt, ka pirms slēgšanas veiktās finanšu korekcijas sedz visas izmaksas, kas radušās nepilnīgu vadības un kontroles sistēmu dēļ; b) attiecībā uz neattiecināmo izdevumu aizstāšanu iesaka Komisijai, Padomei un Eiropas Parlamentam - apspriežot kohēzijas izdevumus nākotnē, izvērtēt, vai jāveic izmaiņas pasākumos, kas attiecas uz iespējām aizstāt izdevumus, kas atzīti par neattiecināmiem, lai palielinātu Eiropas fondu pievienoto vērtību. IEVADS STRUKTŪRFONDI 1. Struktūrfondi veido aptuveni trešdaļu no ES budžeta. Finanšu resursi, kas atvēlēti galvenajiem fondiem 2000.–2006. gada un 2007.–2013. gada programmu posmā, redzami 1. tabulā ( 2012. gada 3. janvāra dati). 2. Struktūrfondu izdevumu pārvaldību dala Komisija un dalībvalstis [1] — dalībvalstis sagatavo daudzgadu programmas, ko novērtē un apstiprina Komisija, un dalībvalstis pēc tam tās īsteno. Komisija rūpējas par to, lai dalībvalstīs sekmīgi darbotos vadības un kontroles sistēmas, kas nodrošina efektīvu un pareizu ES fondu izlietojumu. Komisijai ir galīgā atbildība par ES budžeta izpildi [2]. 1. TABULA STRUKTŪRFONDIEM ATVĒLĒTIE FINANŠU RESURSI Avots: Komisijas datu bāze InfoView. (miljardos EUR) | | 2000.–2006. gads | 2007.–2013. gads | | Kopējie piešķīrumi [9999] | Dalībvalstīm izmaksātā summa | Kopējie piešķīrumi [9999] | Dalībvalstīm izmaksātā summa | Eiropas Reģionālās attīstības fonds (ERAF) | 129,6 | 124,3 | 200,3 | 68,7 | Eiropas Sociālais fonds (ESF) | 68,5 | 64,5 | 76,6 | 27,1 | 3. Vadības un kontroles sistēma, ko izmantoja 2000.–2006. gada posmā, ir redzama attēlā un ir aprakstīta turpmāk tekstā. 2007.–2013. gada posmā izmantotās sistēmas mērķis bija stiprināt šo sistēmu [3]. Atšķirības, kas ir būtiskas attiecībā uz šo ziņojumu, ir minētas attiecīgajā ziņojuma daļā. ATTĒLS STRUKTŪRFONDU PROGRAMMAS VADĪBA UN KONTROLE +++++ TIFF +++++ 4. Projektu iniciatoru [4] iesniegtus atsevišķus projektus novērtē un apstiprina programmas vadošā iestāde vai starpniecības struktūras, kuras pilnvarojusi vadošā iestāde. Izdevumi, kas rodas projekta īstenošanas gaitā, regulāri tiek paziņoti vadošajai iestādei, kas arī ir atbildīga par pirmā līmeņa pārbaužu veikšanu. Šādas pārbaudes veic, lai nodrošinātu izdevumu likumību un pareizību. 5. Izdevumi, kas radušies vairākiem projektu iniciatoriem, tiek summēti un paziņoti maksātājai iestādei, kas ir atbildīga par Komisijai iesniegto izdevumu deklarāciju apstiprināšanu. Maksātājai iestādei ir jāpārliecinās par to, vai vadošā iestāde ir pienācīgi veikusi savus uzdevumus un vai izdevumu deklarācijā ir iekļauti tikai likumīgi un pareizi izdevumi. Pamatojoties uz šo apstiprināto izdevumu deklarāciju, Komisija izmaksā dalībvalstīm struktūrfondu līdzfinansējumu [5]. 6. Struktūra, kurai jābūt neatkarīgai no vadošās iestādes un maksātājas iestādes, veic otrā līmeņa pārbaudes, lai novērtētu esošo sistēmu efektivitāti un dažādos līmeņos sagatavotās izdevumu deklarācijas. Rezultātus, kuros īpaši uz 2000.–2006. gada posma beigām bieži bija iekļauts pārbaudīto izdevumu kļūdu īpatsvars, vienu reizi gadā paziņo Komisijai ikgadējos tā sauktajos 13. panta ziņojumos [6]. 7. Pēc programmu posma beigām sākas programmu slēgšanas procedūra, kuras laikā Komisija un dalībvalstis veic galīgos norēķinus. Šī procedūra sākas ar to, ka ne vēlāk kā 15 mēnešus pēc programmu posma beigām Komisijai tiek iesniegti programmu slēgšanas dokumenti [7]. Tie ietver atbalsta izbeigšanas deklarāciju, kurā par darbības izbeigšanu atbildīgā struktūra, kas vienlaicīgi var būt neatkarīgā struktūra, sniedz atzinumu par apstiprinātajā galīgo izdevumu deklarācijā iekļauto izdevumu likumību un pareizību. Šajā atzinumā būtiskākais aspekts ir kļūdu īpatsvars, ko programmas līmenī noteikusi neatkarīgā struktūra, programmu posmā veicot otrā līmeņa pārbaudes. SISTĒMU TRŪKUMI UN KORIĢĒJOŠIE PASĀKUMI 8. Prasības attiecībā uz kontroles sistēmām dalībvalstīs (piemēram, attiecībā uz ieceļamajām iestādēm un veicamajām pārbaudēm) pirmo reizi noteica 1994.–1999. gada programmu posma vidū [8]. Šīs prasības pilnveidoja regulās attiecībā uz turpmākajiem programmu posmiem. 9. Sistēmas ir efektīvas, ja tās novērš vai citādi ļauj atklāt un koriģēt nepareizus izdevumus. 2000.–2006. gada posma sistēmu būtiskākie elementi ir pirmā un otrā līmeņa pārbaudes [9]: a) pirmā līmeņa pārbaudes veic pirms izdevumu deklarēšanas Komisijai, un tās piemēro visām projekta iniciatora iesniegtajām izdevumu deklarācijām, izņemot, ja ir pamatots iemesls veikt izlases pārbaudes; b) otrā līmeņa pārbaudes veic attiecībā uz esošajām sistēmām, kā arī attiecībā uz projektu deklarētajiem izdevumiem. Projektu pārbaudes veic izlases veidā, aptverot vismaz 5 % no Komisijai jau deklarētajiem izdevumiem, bet tās nav jāveic statistiski reprezentatīvam paraugam. Paraugā konstatēto nepareizo izdevumu attiecība pret kopējiem pārbaudītajiem izdevumiem ir kļūdu īpatsvars. 10. Ja netiek veiktas šādas pārbaudes, pastāv augsts risks, ka var tikt deklarēti un atmaksāti nepareizi izdevumi. To apstiprina nemainīgi augstais kļūdu īpatsvars, ko Palāta konstatēja, veicot ikgadējās revīzijas 2000.–2006. gada programmu posmā. Sistēmas trūkumu un kļūdu piemēri ir sniegti 1. izcēlumā. 11. Trūkumus vadības un kontroles sistēmās konstatē Komisija, pamatojoties uz veikto revīziju, kā arī revīziju, ko veikusi Eiropas Revīzijas palāta, un dalībvalstu iestāžu veiktajām pārbaudēm (kas aprakstītas 13. panta ziņojumos). Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ĢD un Reģionālās politikas ĢD gada darbības pārskatos sniedz savu novērtējumu par katras apstiprinātās programmas sistēmu efektivitāti. 12. Pēc trūkumu konstatēšanas Komisija var veikt šādus pasākumus [10]: a) apturēt maksājumus līdz trūkumu novēršanai pēc tam, kad ir nosūtīta tā sauktā brīdinājuma vēstule par maksājumu apturēšanu, kurā dalībvalsts iestādes tiek aicinātas sniegt savus komentārus; b) pieprasīt dalībvalstīm īstenot koriģējošus pasākumus. Atkarībā no tā, kas konstatējis trūkumus, Komisija dara zināmu savu lūgumu ieteikumu veidā savos revīzijas ziņojumus vai vēstulēs, atsaucoties uz apsvērumiem, kas sniegti citu iestāžu ziņojumos. Ieteikumiem var pievienot atsevišķi saskaņotus rīcības plānus. 1. IZCĒLUMS SISTĒMAS TRŪKUMU UN KĻŪDU PIEMĒRI Zems izdevumu aptvērums pirmā līmeņa pārbaudēs vai šādu pārbaužu nepietiekama kvalitāte palielina risku, ka var palikt nepamanīti šādi nepareizi izdevumi: neattiecināmie izdevumi — piemēram, ja revīzijas laikā tiek konstatēts, ka deklarēti izdevumi, kas saistīti ar neattiecināmā teritorijā īstenotu projektu, kļūdu īpatsvars ir 100 %, vai izdevumi, kas faktiski nav radušies vai nav dokumentēti — piemēram, ja personāla izdevumi tiek deklarēti par četrām personām, kuras veic darbu saistībā ar projektu, un revīzijas laikā tiek konstatēts, ka viena persona faktiski nepiedalījās projektā, kļūdu īpatsvars ir 25 %. 13. Komisijas mērķis ir panākt likumīgus un pareizus izdevumus un uzlabot pārvaldību nākotnē (sk. piemērus 2. izcēlumā): a) Attiecībā uz izdevumiem, kas jau radušies un ko Komisija jau atmaksājusi — dalībvalstu iestādes tiek aicinātas novērtēt pārkāpumu apmēru un veikt finanšu korekcijas. Ja dalībvalsts piekrīt veikt korekciju, atbrīvojušos ES līdzekļus dalībvalsts var atkārtoti izmantot citu attiecināmo izdevumu segšanai attiecīgās programmas ietvaros [11]. Ja dalībvalsts nepiekrīt veikt korekciju, to var darīt Komisija pati. Ja korekciju veic Komisija, iesaistītā dalībvalsts zaudē ES finansējumu. b) Attiecībā uz izdevumiem, kas vēl jādeklarē Komisijai — dalībvalstu iestādes tiek aicinātas veikt izmaiņas vadības un kontroles sistēmās, lai panāktu to efektivitāti. 2. IZCĒLUMS KOMISIJAS PIEPRASĪTO PASĀKUMU PIEMĒRI TRŪKUMU NOVĒRŠANAI Pēc tam, kad kādā no dalībvalstīm Komisija bija veikusi revīzijas, tā pieprasīja īstenot rīcības plānu, kas attiecās uz trīs programmām un bija saistīts ar publisko iepirkumu [12]. Tajā bija paredzēti šādi pasākumi: izmantojot statistisku paraugu atlasi, veikt to publiskā iepirkuma līgumu retrospektīvu pārbaudi, kuru izdevumi jau bija deklarēti, un izteikt skaitļos konstatēto kļūdu finansiālo ietekmi; pārskatīt metodoloģiju, ko izmanto, lai pārbaudītu publiskā iepirkuma procedūru likumību, un nosūtīt aprakstu Komisijai. Kādā citā gadījumā Komisija revīzijas laikā konstatēja, ka veiktas neatbilstīgas pirmā līmeņa pārbaudes. Tā pieprasīja valsts iestādēm: palielināt pārbaudāmo izdevumu posteņu skaitu; nodrošināt, ka pirmā līmeņa pārbaudēs tiek izskatīti noteikumi par izdevumu attiecināmību (izmantotajiem kontroles sarakstiem jābūt pietiekami sīki izstrādātiem). 14. Kad Komisija ir ieguvusi pietiekamus un ticamus pierādījumus tam, ka pieprasītie pasākumi tiek veiksmīgi īstenoti, tā var slēgt pasākumus un/vai atcelt maksājumu apturēšanas darbības un atsākt veikt maksājumus saskaņā ar saņemtajām izdevumu deklarācijām. 15. Komisijas pēdējā iespēja novērst sistēmu trūkumus ir slēgšanas procedūra, ko patlaban īsteno 2000.–2006. gada programmu posmam. Komisija veic kvalitātes pārbaudes, lai gūtu pārliecību cita starpā par kļūdu īpatsvaru, kas norādīts atbalsta izbeigšanas deklarācijā. Ja Komisijas apstiprinātais galīgais kļūdu īpatsvars pārsniedz 2 %, Komisija piemēro finanšu korekcijas, izmantojot ekstrapolāciju. Nepareizās summas labo individuāli, ja kļūdu īpatsvars ir mazāks nekā 2 %. 16. Pēc tam, kad Palāta bija pieņēmusi 2006. gada pārskatu, Komisija 2008. gadā pieņēma rīcības plānu [13], lai uzlabotu dalībvalstu pārraudzību. Tā mērķis bija samazināt kļūdu augsto līmeni strukturālo darbību atmaksājumos un novērst trūkumus dalībvalstu sistēmās. Pēc diviem gadiem, 2010. gada februārī [14], Komisija secināja, ka pirmās revīzijas par 2007.–2013. gada programmām liecināja par pozitīviem rezultātiem, turklāt daudzie preventīvie pasākumi, kas īstenoti saistībā ar programmu slēgšanu, tostarp finanšu korekcijas, ļāva domāt, ka, slēdzot programmas, kopējais kļūdu risks būs ievērojami zemāks un mazināsies zaudējumu risks ES budžetam [15]. REVĪZIJAS TVĒRUMS UN PIEEJA 17. Veicot revīziju, tika vērtēts, vai Komisijai ir izdevies sekmīgi novērst dalībvalstu vadības un kontroles sistēmās konstatētos trūkumus. 18. Palāta centās rast atbildes uz šādiem apakšjautājumiem: a) vai pēc trūkumu konstatēšanas dalībvalstu vadības un kontroles sistēmās Komisija uzsāka atbilstīgus koriģējošos pasākumus; b) vai koriģējošie pasākumi tika īstenoti pieņemamā termiņā; c) vai Komisija bija guvusi pietiekamu pārliecību, lai secinātu, ka trūkumi ir novērsti. 19. Revīzijā uzmanība tika pievērsta pasākumiem, kurus Komisija veica, lai novērstu trūkumus, kuri galvenokārt tikai konstatēti 2005. un 2006. gadā un vēlāk saistībā ar ERAF un ESF 2000.–2006. gada programmām. 20. Revīzijas pamatā bija a) rezultāti, ko ieguva, pārskatot 210 programmas, kurās Komisija laikposmā no 2006. līdz 2008. gadam bija konstatējusi nozīmīgus trūkumus (sk. 2. tabulu), lai novērtētu, vai tā veica pasākumus visos gadījumos, kad tika konstatēti trūkumi; b) 40 programmu revīzijas paraugs (sk. pielikumu) (23 ERAF programmas un 17 ESF programmas ar kopējo budžetu 43109 miljoni EUR), kas bija ņemts izlases veidā, lai novērtētu veikto pasākumu atbilstību, pasākumu īstenošanai atvēlēto laiku un Komisijas pārliecības līmeni, lai izdarītu secinājumus attiecībā uz šiem pasākumiem. Saistībā ar četrām revīzijas paraugā iekļautajām programmām tika veikti apmeklējumi uz vietas; c) ar 2007.–2013. gada programmu posmu saistītajos Komisijas gada darbības pārskatos (sk. 11. punktu) sniegtie novērtējumi par pārliecības līmeni, ko tā gūst par 40 revīzijas paraugā iekļauto programmu turpinājumu vadības un kontroles sistēmu efektivitāti. 2. TABULA PROGRAMMU KOPUMS Avots: Eiropas Revīzijas palāta, pamatojoties uz Komisijas datiem. | ERAF | ESF | Programmu kopējais skaits [8888] | 223 | 212 | To programmu skaits, kurās Komisija laikposmā no 2006. līdz 2008. gadam konstatēja nozīmīgus trūkumus | 113 | 97 | To programmu skaits, attiecībā uz kurām Komisija un dalībvalstis vienojās veikt finanšu korekcijas | 110 | 58 | To programmu skaits, attiecībā uz kurām Komisija pieņēma lēmumu par maksājumu apturēšanu | 27 | 5 | APSVĒRUMI VAI PĒC TRŪKUMU KONSTATĒŠANAS DALĪBVALSTU VADĪBAS UN KONTROLES SISTĒMĀS KOMISIJA UZSĀKA ATBILSTĪGUS KORIĢĒJOŠOS PASĀKUMUS? PRIEKŠVĒSTURE UN REVĪZIJAS KRITĒRIJI 21. Lai pienācīgi veiktu pārraudzības funkciju, Komisijai pēc būtisku trūkumu atklāšanas programmas vadības un kontroles sistēmās ir jāuzsāk procedūra pret attiecīgās dalībvalsts iestādēm. Šīs procedūras mērķis ir noteikt atbilstīgus koriģējošos pasākumus, kas jāveic dalībvalsts iestādēm, lai tiktu koriģēti nepareizi izdevumi, kas jau deklarēti, un lai sistēmas kļūtu efektīvas. 22. Palāta vērtēja, vai a) Komisija rīkojās visos gadījumos, kad tika konstatēti nozīmīgi trūkumi; b) attiecībā uz visiem nozīmīgajiem trūkumiem tika veikti atbilstīgi koriģējošie pasākumi. KORIĢĒJOŠIE PASĀKUMI TIKA UZSĀKTI SISTEMĀTISKI 23. Pārskatot 210 programmas, kurās laikposmā no 2006. līdz 2008. gadam tika konstatēti nozīmīgi trūkumi, tika secināts, ka Komisija rīkojās visos gadījumos. 24. Pieprasījumi, ko Komisija sagatavoja, pamatojoties uz 13. panta ziņojumos sniegto informāciju (galvenokārt Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ĢD), bija diezgan vispārīgi, jo plašāka informācija par trūkumiem nebija pieejama. Vairākumā (aptuveni 75 %) gadījumu šo uz 13. panta ziņojumiem balstīto pieprasījumu rezultātā finanšu korekcijas netika veiktas. KONSTATĒTIE TRŪKUMI TIKA PIENĀCĪGI NOVĒRSTI 90 % GADĪJUMU 25. Lielākajā daļā no Palātas 40 pārbaudītajām programmām Komisijas veiktie pasākumi ar mērķi uzlabot sistēmas dalībvalstīs novērsa visus konstatētos trūkumus. 26. Ja Komisija projektos atklāja kļūdas, kuras pēc būtības varēja uzskatīt par sistēmiskām kļūdām [16], tā pieprasīja veikt pasākumus attiecībā uz citiem izdevumiem, uz kuriem varēja rasties ietekme. Turklāt dažos gadījumos Komisija, pamatojoties uz konstatējumiem attiecībā uz vienu vai vairākām programmām, kas īstenotas konkrētā dalībvalstī, pieprasīja veikt pasākumus attiecībā uz citām programmām šajā dalībvalstī, pat ja tās netika revidētas. Šādas rīcības pieprasījuma paplašināšanas piemērs ir sniegts 3. izcēlumā. 27. Attiecībā uz lielāko daļu Palātas pārbaudīto 40 programmu (90 %) Komisijas pieprasītie pasākumi bija atbilstīgs risinājums atklāto trūkumu novēršanai. Nepilnīga risinājuma piemērs sniegts 4. izcēlumā. 3. IZCĒLUMS PIEMĒRS RĪCĪBAS PIEPRASĪJUMA PAPLAŠINĀŠANAI, IEKĻAUJOT TAJĀ ARĪ PROGRAMMAS, KURĀM NAV VEIKTA REVĪZIJA Veicot divu programmu revīzijas kādā dalībvalstī (Sardīnijā un Lacijā), Komisija konstatēja problēmas publiskā iepirkuma noteikumu piemērošanā. Tā kā tika uzskatīts, ka šīs problēmas pēc būtības ir sistēmiskas, Komisijas pieprasījums veikt finanšu korekcijas attiecās ne tikai uz revidētajiem projektiem. Dalībvalstij tika pieprasīts veikt izlases veida pārbaudi par visiem līgumiem, uz kuriem attiecās publiskā iepirkuma noteikumi, un visām tās programmām. Pamatojoties uz pārbaudes rezultātiem, tika veiktas finanšu korekcijas. 28. Komisijas izvirzītās prasības dažos gadījumos bija atšķirīgas, it īpaši attiecībā uz pirmā līmeņa pārbaužu veikšanu, kā redzams 5. izcēlumā sniegtajos piemēros. Lai gan dažām programmām iestādes pārbaudīja deklarētos izdevumus 100 % apmērā, citām šis rādītājs bija tikai 1 %. Kad tiek pārbaudīta tikai neliela daļa izdevumu, ir augstāks risks, ka nepareizie izdevumi var palikt nepamanīti, un ar šo jautājumu ir jānodarbojas ne vēlāk kā slēgšanas laikā. 4. IZCĒLUMS PIEMĒRS GADĪJUMAM, KAD PIEPRASĪTIE PASĀKUMI NEBIJA PILNĪGI Komisijas 2007. gadā veiktā kādas programmas (Galisijā) revīzija bija saistīta ar starpniecības struktūru un sešām struktūrām (no 13), kurām tika pastarpināti deleģēta vadības funkcija. Revīzijā atklājās nozīmīgi trūkumi, kaut arī dalībvalstu iestādes no 2003. līdz 2005. gadam bija veikušas vairākas sistēmu revīzijas. Lai gan Komisijas ziņojumā bija secināts, ka starpniecības struktūrai jāuzrauga visas struktūras, kurām pastarpināti deleģētas funkcijas, un ka izmaksas ir jāsamazina par nepareizo izdevumu summu, īpašie ieteikumi attiecās tikai uz revīzijai pakļautajām struktūrām, kurām bija pastarpināti deleģētas funkcijas. Tās bija svarīgākās struktūras pārvaldītā finansējuma apjoma ziņā (aptuveni 80 %). Taču, ņemot vērā atklāto problēmu nopietnību (pirmā līmeņa pārbaudes nedarbojās, bija deklarēti neattiecināmi izdevumi u. c.), Komisijai bija jāpieprasa dalībvalstu iestādēm veikt turpmāku darbu, lai sniegtu pārliecību, ka līdzīgas problēmas nepastāv nerevidētajās struktūrās. 5. IZCĒLUMS STINGRU VAI NE TIK STINGRU PRASĪBU PIEMĒRI ATTIECĪBĀ UZ PIRMĀ LĪMEŅA PĀRBAUDĒM Programmām kādā dalībvalstī (piemēram, Estremadūrā) Komisija pieprasīja pārbaudīt vismaz 25 % izdevumu, un šis īpatsvars bija jāpaaugstina, ja tika atklātas būtiskas kļūdas. Citā dalībvalstī īstenotām programmām Komisija apstiprināja dalībvalstu iestāžu norādes, kurās nebija noteiktas kvantitatīvas prasības attiecībā uz pārbaudāmo projektu skaitu, bet bija norādīts, ka jāizvērtē pārbaudīto projektu apliecinošie dokumenti pieciem izmaksu posteņiem katrā izmaksu kategorijā. Piemēram, programmai Mērzisaidā apliecinošos dokumentus pārbaudīja 1,3 % apmērā no visiem deklarētajiem izdevumiem. Vēl vienā gadījumā (Zārzemē) Komisijai neizdevās izvirzīt prasības attiecībā uz šīm pārbaudēm. VAI KORIĢĒJOŠIE PASĀKUMI TIKA ĪSTENOTI PIEŅEMAMĀ TERMIŅĀ? PRIEKŠVĒSTURE UN REVĪZIJAS KRITĒRIJI 29. Laikposmam no trūkumu atklāšanas līdz novēršanai jābūt pēc iespējas īsākam, lai izvairītos no tā, ka turpinās izdevumu deklarēšana, pastāvot augstam kļūdu riskam, vai no tā, ka projekti nonāk grūtībās pārtrauktu vai apturētu maksājumu dēļ. 30. Koriģējošo pasākumu īstenošanas posma ilgums ir atkarīgs no tā, vai a) dalībvalstis ievēro Komisijas noteiktos termiņus atsevišķu pasākumu īstenošanai; b) Komisija sagatavo revīzijas ziņojumus (trūkumu konstatācija un turpmākā revīzija) iekšējās prasībās noteiktajā termiņā (trīs mēneši pēc revīzijas Reģionālās politikas ĢD un deviņas nedēļas pēc revīzijas Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ĢD) un savlaicīgi reaģē uz dalībvalstu iestāžu sniegtajām atbildēm (divu mēnešu laikā). 31. Palāta vērtēja šādus aspektus: a) koriģējošo pasākumu īstenošanai izmantotais laiks; b) atbildīgie par pieļauto kavēšanos. KORIĢĒJOŠIE PASĀKUMI TIKA ĪSTENOTI VIDĒJI 30 MĒNEŠU LAIKĀ 32. Vidējais laiks no trūkumu atklāšanas revīzijas paraugā iekļautajās programmās līdz visu koriģējošo pasākumu īstenošanai bija 30 mēneši [17]. Vidēji Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ĢD vajadzēja mazāk laika (27 mēnešus) nekā Reģionālās politikas ĢDO (32 mēnešus). Tas liecina par atšķirībām līdzfinansēto projektu veidos un koriģējošo pasākumu īstenošanā. a) Lai atrisinātu saistībā ar ERAF atklātās problēmas, ir vajadzīgs vairāk laika nekā ar ESF saistīto problēmu risināšanai, jo ERAF līdzfinansētie projekti ir daudzveidīgāki un ir jāpārbauda atbilstība lielākam noteikumu kopuma [18]. Turklāt ERAF projektiem un programmām parasti ir vajadzīgi lielāki finanšu resursi nekā ESF programmām, un tāpēc, iespējams, ir jāiegulda lielāks darbs, lai novērstu atklātos trūkumus. b) Reģionālās politikas ĢD veica kontroles revīzijas lielākam gadījumu skaitam paraugā nekā Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ĢD (sk. 46. punktu). Šādas revīzijas ir jāorganizē, jāpaziņo un rezultāti ir jānosūta, kā arī jāsāk jauns sarakstes posms par atklātajām problēmām, ja tādas ir. Šo darbību veikšanai nepieciešamo laiku Palāta ir ņēmusi vērā, nosakot pasākumiem patērēto laiku. c) Attiecībā uz 30 % programmu, ko pārvalda Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ĢD, jānorāda, ka Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ĢD neveica revīziju, lai konstatētu trūkumus, bet dalībvalstu iestādes tos iekļāva sagatavotajos ziņojumos vai revīziju veica Eiropas Revīzijas palāta. Tas nozīmē, ka Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ĢD veltīja šiem gadījumiem mazāk laika, jo nebija iekļauts laikposms no revīzijas beigām, kad atklāja trūkumus, līdz rezultātu paziņošanai. 33. Laika aprēķinā nav ņemts vērā laiks, kas vajadzīgs, lai īstenotu finanšu korekcijas, par kurām panākta vienošanās. Vairākumā gadījumu šādas finanšu korekcijas tika īstenotas savlaicīgi, iesniedzot Komisijai nākamo izdevumu deklarāciju. Attiecībā uz aptuveni pusi finanšu korekciju tas nozīmēja, ka visām finanšu korekcijām vai to daļai bija jābūt īstenotai, iesniedzot galīgo izdevumu deklarāciju programmas slēgšanas posmā, jo tā bija nākamā iesniedzamā deklarācijā. 34. Komisija izdarīja pozitīvus secinājumu attiecībā uz koriģējošo pasākumu īstenošanu saistībā ar 87 % Palātas pārskatīto programmu. To starpā bija programmas — aptuveni 8 % no visām programmām —, kuru lietas bija slēgtas, lai gan joprojām tika risināti vairāki jautājumi. Attiecībā uz atlikušajiem 13 % programmu, ar kurām saistītā koriģējošo pasākumu īstenošanas procedūra ilga vidēji 35 mēnešus pēc slēgšanas termiņa, Komisija pieņēma lēmumu novērst trūkumus slēgšanas procedūras laikā. LAI GAN PAR KAVĒŠANOS ATBILDĪGAS BIJA GALVENOKĀRT DALĪBVALSTU IESTĀDES, ARĪ KOMISIJA IZRAISĪJA KAVĒJUMUS... 35. Attiecībā uz 40 pārbaudītajām programmām jānorāda, ka 35 % gadījumu par kavēšanos atbildīgas bija galvenokārt dalībvalstis un 39 % gadījumu atbildība bija jāuzņemas gan dalībvalstīm, gan Komisijai. 5 % gadījumu vainojama bija galvenokārt Komisija. Taču 21 % gadījumu abas puses rīkojās savlaicīgi. 36. Dažas iestādes dalībvalstīs atzina trūkumus un piekrita veikt prasītos pasākumus. Citas iestādes apstrīdēja norādītos trūkumus un sāka rīkoties tikai tad, kad kļuva skaidrs, ka Komisija nemainīs savu nostāju (sk. 6. izcēlumu). 37. Komisija reizēm kavējās ar tās veikto revīziju rezultātu nosūtīšanu dalībvalstu iestādēm. No Komisijas veiktajām 40 programmu revīzijām 16 % gadījumu revīzijas rezultāti tika nosūtīti aptuveni viena gada laikā, lai gan iekšējās prasībās noteiktais termiņš ir trīs mēneši vai deviņas nedēļas pēc revīzijas pabeigšanas atkarībā no tā, kurš ģenerāldirektorāts veic darbu (sk. 30. punkta b) apakšpunktu). 6. IZCĒLUMS PIEMĒRI PAR APGRŪTINĀTU SADARBĪBU STARP KOMISIJU UN DALĪBVALSTU IESTĀDĒM 2006. gada vidū, veicot revīzijas vairākām programmām, Komisija bija atklājusi trūkumus vairākās programmās vienā no dalībvalstīm (Īrijas dienvidu un austrumu reģionā). Dalībvalsts kompetentās iestādes bija uzņēmušās vadošo lomu rīcības plāna īstenošanā, un Komisijai bija ļoti grūti, reizēm pat neiespējami, iegūt pieprasīto informāciju. Bija paredzēts, ka koriģējošie pasākumi tiks pabeigti, slēdzot programmu. Saistībā ar kādu citu programmu (Sardīnijā) dalībvalsts iestādes apstrīdēja Komisijas pieprasītos koriģējošos pasākumus. Komisija turpināja paust savu nostāju vairākās vēstulēs pēc kārtas. Tikai 20 mēnešus pēc pirmā pieprasījuma nosūtīšanas dalībvalsts iestādes piekrita Komisijas nostājai attiecībā uz 25 no 33 koriģējošajiem pasākumiem. 38. Attiecībā uz 40 pārbaudītajām programmām jānorāda, ka brīdinājuma vēstule par maksājumu pārtraukšanu 60 % gadījumu tika nosūtīta vidēji 16 mēnešus pēc trūkumu atklāšanas. Lēmums par maksājumu pārtraukšanu tika pieņemts 10 % gadījumu. Visbeidzot, jānorāda, ka vairākos gadījumos Komisija nevarēja nosūtīt šādu vēstuli vai pieņemt lēmumu par maksājumu apturēšanu, jo līdz slēgšanas procedūras maksājumi vairs nebija jāveic. 39. Ņemot vērā to, ka pieņemto lēmumu par maksājumu apturēšanu skaits paraugā bija neliels, nav iespējams secināt, vai un cik lielā mērā šādi lēmumi būtu paātrinājuši procesu. ... UN ĪSTENOJA VAIRĀKUS PASĀKUMUS, LAI KAVĒJUMUS MAZINĀTU 40. Savā 2008. gadā pieņemtajā rīcības plānā (sk. 16. punktu) Komisija apņēmās sasniegt mērķi — 24 mēnešu laikā no trūkumu atklāšanas pabeigt maksājumu apturēšanas / finanšu korekcijas procedūru. Taču šis mērķis tika pieņemts par vēlu un nevarēja būtiski ietekmēt laiku, kas vidēji vajadzīgs, lai īstenotu koriģējošos pasākumus attiecībā uz 2000.–2006. gada programmu posmu. 41. Regulējums 2007.–2013. gada programmu posmam ļauj pārtraukt maksājumus un pieņemt lēmumu par finanšu korekciju, neīstenojot sākotnējo maksājumu apturēšanas procedūru. Komisija uzskata, ka šie noteikumi rosinās dalībvalstu iestādes pēc problēmu atklāšanas rīkoties nekavējoties. Jānorāda arī, ka, tā kā maksājumu pārtraukšanas vai apturēšanas mērķis ir novērst to, ka Komisija atmaksā nepareizus izdevumus, līdz tiek īstenoti koriģējoši pasākumi attiecībā uz atklātajiem trūkumiem. Šis pasākums, visticamāk, pozitīvi ietekmēs Palātas paziņoto gada kļūdu īpatsvaru. VAI KOMISIJA BIJA IEGUVUSI PIETIEKAMU PĀRLIECĪBU, LAI SECINĀTU, KA TRŪKUMI IR NOVĒRSTI? PRIEKŠVĒSTURE UN REVĪZIJAS KRITĒRIJI 42. Ja Komisija secina, ka nozīmīgi trūkumi ir pienācīgi novērsti (no 40 revīzijas paraugā iekļautajām pārbaudītajām programmām šāds rezultāts tika panākts attiecībā uz 87 % programmu, sk. 34. punktu), šāda secinājuma pamatā jābūt pārliecinošiem pierādījumiem attiecībā uz veiktajiem koriģējošajiem pasākumiem. Šāda veida pasākumi tika īstenoti, a) pieprasot veikt finanšu korekcijas uz jau deklarēto izdevumu kļūdu līmeņa novērtējuma pamata; b) veicot uzlabojumus sistēmās, lai panāktu to efektivitāti attiecībā uz nepareizo izdevumu novēršanu vai atklāšanu un koriģēšanu. 43. Palāta pārbaudīja, vai Komisija a) bija guvusi pietiekamu pārliecību, ka ir veiktas atbilstīgas finanšu korekcijas un ka sistēmas ir uzlabotas, lai izvairītos no līdzīgu kļūdu atkārtošanās; b) ir novērtējusi, vai 2007.–2013. gada programmu posma turpmākajās programmās nav nozīmīgu trūkumu. KOMISIJA GŪST PĀRLIECĪBU DAŽĀDOS VEIDOS 44. Komisija var izmatot vairākas iespējas, lai gūtu pārliecību, ka koriģējošie pasākumi ir pienācīgi īstenoti. Komisija var gūt pārliecību, veicot kontroles revīzijas. Tā var arī paļauties uz dalībvalstu iestāžu paziņojumiem/saistībām vai veikt novērtējumu, pamatojoties uz dalībvalstu iestāžu iesniegtajiem apliecinošajiem dokumentiem. Apliecinošie dokumenti var ietvert aprakstu par metodoloģiju, ko izmanto parauga atlasei, un papildu pārbaužu aprakstu, atjauninātus kontrolsarakstus un ziņojumus par individuālām pārbaudēm. Vienlaicīgi var izmantot vairākas metodes. 45. Šie avoti ne vienmēr nodrošina vienādu pārliecības līmeni. Par to liecina fakts, ka laikā, kad Komisija izmantoja kontroles revīziju, lai pārbaudītu sniegto paziņojumu ticamību un dalībvalstu iestāžu veikto pārbaužu rezultātus, tā varēja izdarīt pozitīvus secinājumus tikai 22 % gadījumu pēc pirmās kontroles revīzijas. Pārējos gadījumos Komisijai bija jāpieprasa veikt papildu koriģējošos pasākumus, un dažos gadījumos Komisija veica papildu kontroles revīzijas. 46. Komisijai ir jāizvērtē, kādi resursi ir vajadzīgi, lai iegūtu pēc iespējas ticamākus pierādījumus — veicot kontroles revīziju, ir vajadzīgi lielāki cilvēkresursi un vairāk laika nekā tad, ja novērtējums ir balstīts uz apliecinošajiem dokumentiem vai dalībvalstu sniegtajiem paziņojumiem (sk. piemēru 7. izcēlumā). Tādējādi Komisijai ir jārod līdzsvars starp pārliecības līmeni, ko tā vēlas gūt, un paļāvību uz dalībvalstu iestādēm, izmantojot riska analīzi. Tomēr kontroles revīzijas veica, pirms tika secināts, ka koriģējošie pasākumi ir apmierinoši īstenoti: tā bija 89 % no paraugā iekļautajām programmām, ko pārvaldīja Reģionālās politikas ĢD, un 47 % Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ĢD pārvaldīto programmu. 7. IZCĒLUMS PIEMĒRS PAR RISKU, KAS RODAS, JA SECINĀJUMI TIEK IZDARĪTI, PAMATOJOTIES UZ DALĪBVALSTS IESTĀDES SAISTĪBĀM/PAZIŅOJUMU Attiecībā uz vienu no programmām (Austrumskotijā) Komisija bija norādījusi, ka 13. panta ziņojumos nebija sniegti nekādi secinājumi nedz par kļūdām, nedz arī par to sistēmisko raksturu. Lietu slēdza 2009. gadā, pamatojoties uz dalībvalstu iestāžu solījumu, ka sistēmiskās problēmas tiks atrisinātas. Taču programmas atbalsta izbeigšanas deklarācijā nebija sniegta informācija par kļūdu raksturu, bet bija tikai norādīts, ka visas konstatētās sistēmiskās nepilnības ir efektīvi novērstas. Vēlāk 2011. gadā Komisija veica noslēguma revīziju, tostarp pārbaudīja sistēmisko problēmu risināšanu. FINANŠU KOREKCIJAS TIKA VEIKTAS LIELĀKAJAI DAĻAI PROGRAMMU, ... 47. Izdevumi, kas bija radušies nepilnīgu sistēmu darbības dēļ un kas bija deklarēti Komisijai, vairākumā gadījumu tika koriģēti, veicot finanšu korekcijas. 48. Pastāv trīs finanšu korekciju veidi [19]: a) korekcijas, kurās nosaka konkrētu kvantitatīvu izteiksmi, jo kļūdu līmeni var noteikt projekta līmenī (skaitļos izsakāmas korekcijas); b) uz ekstrapolāciju balstītas korekcijas piemēro, ja var noteikt projektu kopumu, kurā pieļauta noteikta veida(-u) kļūda(-s), un kļūdas var izteikt skaitļos, taču nav iespējams pārbaudīt visus projektus, jo to ir ļoti daudz; c) vienotas likmes korekcijas piemēro sistēmiskām problēmām vai projektiem, kas neatbilst publiskā iepirkuma noteikumiem, ja kļūdu ietekmi nav iespējams izteikt skaitļos. 49. Uz ekstrapolāciju balstītās korekcijas veic, attiecinot projektu parauga kļūdu īpatsvaru uz projektu kopumu, kuram piemīt attiecīgais trūkums. 50. Vienotas likmes korekcijas attiecībā uz sistēmiskām problēmām veic, piemērojot procentu likmi izdevumiem, kas apstrādāti nepilnīgajās sistēmās. Šādas korekcijas parasti veic attiecībā uz izdevumiem, kas deklarēti līdz sistēmas trūkumu novēršanai. Kā noteikts Komisijas pamatnostādnēs, piemērojamā procentu likme ir atkarīga no trūkumu nopietnības. 51. Saistībā ar 40 pārbaudītajām programmām 3. tabulā ir norādīts programmu skaits pa veikto finanšu korekciju veidiem. Struktūrfondu līdzfinansējuma finanšu korekcijas, par kurām panākta vienošanās, veido aptuveni 650 miljonus EUR, un joprojām notiek turpmāk veicamo finanšu korekciju saskaņošana. Ievērojamu daļu finanšu korekciju veica ES un valstu publiskā iepirkuma noteikumu pārkāpumu dēļ. 52. Gandrīz visas finanšu korekcijas veica dalībvalstis. Tāpēc atbrīvojušos ES finansējumu varēja atkārtoti izmantot citu attiecināmo izdevumu segšanai [20] attiecīgās programmas ietvaros; šādi izdevumi jādeklarē Komisijai līdz programmu posma beigām (sk. 7. zemsvītras piezīmi). Taču daļai no septiņu programmu izdevumiem finanšu korekcijas piemēroja Komisija, jo dalībvalstis pieprasītās finanšu korekcijas neveica. Rezultātā dalībvalstis finansējumu zaudēja (sk. 13. punktu). 3. TABULA PROGRAMMU SKAITS PA FINANŠU KOREKCIJU VEIDIEM Piezīme. Vienai programmai var nolemt piemērot dažādu veidu finanšu korekcijas, atkarībā no trūkumu apmēriem un būtības. Finanšu korekciju veids | Programmu skaits | Reģionālā politika | Nodarbinātība, sociālās lietas un iekļautība | Skaitļos izsakāmas korekcijas | 15 | 13 | Uz ekstrapolāciju balstītas korekcijas | 2 | 4 | Vienotas likmes korekcijas Sistēmiskas problēmas | 8 | 3 | Publiskais iepirkums | 13 [7777] | 2 | ... TAČU TIKAI 67 % GADĪJUMU TIKA GŪTA AUGSTA PĀRLIECĪBA ATTIECĪBĀ UZ FINANŠU KOREKCIJU PRECIZITĀTI... 53. Palāta uzskata, ka Komisija gūst augstu pārliecības līmeni par finanšu korekciju precizitāti attiecībā uz konstatētajiem trūkumiem, ja tiek ievēroti šādi nosacījumi: a) ja piemēro skaitļos izsakāmas korekcijas — tiek konstatēti visi projekti, uz kuriem attiecas trūkumi, un piemērotā finanšu korekcija atbilst kļūdai, kas atrasta, dalībvalsts iestādēm veicot kvalitatīvu pārbaudi [21]; b) ja piemēro uz ekstrapolāciju balstītu korekciju — tiek pareizi noteikta apakšgrupa, uz kuru attiecas trūkums [22], paraugs, ko pārbauda, lai noteiktu kļūdu īpatsvaru, ir reprezentatīvs, un dalībvalsts iestādes veic kvalitatīvas pārbaudes; c) ja piemēro vienotas likmes korekciju — piemērotā procentu likme atbilst pamatnostādnēm, ko izstrādājusi Komisija. 54. Komisijas pārliecības līmeni ietekmē arī pierādījumu veids, ko tā var iegūt, attiecībā uz šo nosacījumu izpildi (sk. 44.–46. punktu). Komisija veica kontroles revīzijas 65 % programmu, kurām veica finanšu korekcijas. Ja pēc veiktās revīzijas Komisija nesniedza pozitīvu atzinumu, dalībvalsts iestādēm bija jāveic papildu pasākumi, ko šajā posmā ļoti precīzi noteica Komisija, vai arī tika panākta vienošanās par papildu finanšu korekciju veikšanu. 8. izcēlumā sniegts piemērs par papildu pasākumu veikšanu. 8. IZCĒLUMS PIEMĒRS SITUĀCIJAI, KAD PĒC KONTROLES REVĪZIJAS NETIKA SNIEGTS POZITĪVS ATZINUMS Saistībā ar vienu no programmām (Rūpniecība un uzņēmējdarbība, Čehijas Republikā) atbildīgajām iestādēm tika prasīts pārbaudīt deklarētos izdevumus, pievēršot uzmanību vairākiem īpašiem aspektiem (piemēram, atbilstībai publiskā iepirkuma noteikumiem). Komisija pēc kontroles revīzijas, ko veica, lai novērtētu pārbaužu kvalitāti, secināja, ka šajās pārbaudēs netika atklāti vairāki trūkumi vai ka netika ierosinātas atbilstīgas šo trūkumu finanšu korekcijas. Tāpēc iestādēm tika prasīts pārrēķināt pārbaudīto projektu kļūdu īpatsvaru, ņemot vērā Komisijas konstatējumus. Tas nozīmē, ka bija jāpārskata visas sākotnējās pārbaudes, lai nodrošinātu, ka tās aptver visus aspektus, kuriem iepriekš nebija pievērsta uzmanība, un pēc tam bija jānosaka veicamā finanšu korekcija. 55. Palāta uzskata, ka 67 % paraugā iekļauto gadījumu gūtās pārliecības līmenis bija augsts. Pārējos gadījumos (33 %) [23] bija nepilnības, kuras samazināja pārliecības līmeni. 56. Viena no nepilnībām ir pilnīgs vai daļējs informācijas trūkums par: a) veikto finanšu korekciju pabeigtību; b) finanšu korekciju apmēra pamatojumu, ņemot vērā sākotnēji atklātos trūkumus. Piemērs ir sniegts 9. izcēlumā. 57. Vēl viena nepilnība ir saistīta ar faktiski veikto pārbaužu tvērumu — dažos gadījumos pārbaužu tvērums bija nepietiekams, taču Komisija pret to neiebilda (sk. piemērus 10. izcēlumā), un tika izdarīti neuzticami secinājumi attiecībā uz kļūdu īpatsvaru. 9. IZCĒLUMS PIEMĒRS SITUĀCIJAI, KAD NEBIJA PIEEJAMA PIETIEKAMA INFORMĀCIJA PAR VEIKTO FINANŠU KOREKCIJU PAMATOJUMU Vienai no programmām (Galisijā), kuras pasākumu īstenošanu starpniecības struktūra bija deleģējusi vairākām struktūrām, Komisija bija pieprasījusi veikt finanšu korekcijas attiecībā uz izdevumiem, kas bija deklarēti struktūrām, kuru darbībā 13. panta ziņojumā bija uzrādīts augsts kļūdu līmenis. Korekcijas veica attiecībā uz četrām struktūrām — vienai no tām, pamatojoties uz statistisko verifikāciju, — taču Komisijai nebija informācijas, lai korekciju summu salīdzinātu ar pirmā līmeņa pārbaudēs iegūto kļūdu īpatsvaru. Par trim citām struktūrām informācija netika saņemta vispār, vai arī tā bija nepilnīga. Komisija nepieprasīja papildu informāciju un atsāka veikt maksājumus. ... UN DAUDZ ZEMĀKA PĀRLIECĪBA TIKA GŪTA ATTIECĪBĀ UZ VADĪBAS UN KONTROLES SISTĒMU DARBĪBAS EFEKTIVITĀTI, ... 58. Palāta uzskata, ka Komisija gūst augstu pārliecības līmeni par vadības un kontroles sistēmu efektivitāti, ja pirmā un otrā līmeņa pārbaužu daudzums un kvalitāte ļauj dalībvalstu iestādēm atklāt un koriģēt nepareizos izdevumus (sk. 9., 10. un 28. punktu). Pirmā līmeņa pārbaudes bija galvenais elements vadības un kontroles sistēmās 2000.–2006. gada posmā, jo bija nepilnības tiesiskajā regulējumā attiecībā un otrā līmeņa pārbaužu prasībām (sk. 9. punktu). 59. Palāta konstatēja, ka visos gadījumos, kad tā pārliecības līmeni novērtēja kā augstu, Komisija bija veikusi kontroles revīzijas. 10. IZCĒLUMS PIEMĒRS SITUĀCIJĀM, KAD PĀRBAUŽU TVĒRUMS BIJA NEPIETIEKAMS, LAI NOTEIKTU KĻŪDU APMĒRU UN LĪDZ AR TO VEICAMĀS FINANŠU KOREKCIJAS Vienā programmā (Transports, Itālijā) Komisija, veicot revīziju projektu paraugam, bija atklājusi vairākas potenciāli sistēmiskas kļūdas. Tāpēc iestādēm tika pieprasīts veikt izmeklēšanu, lai noteiktu šo sistēmisko kļūdu apmēru un rezultātā piemērotu finanšu korekcijas. Izmeklēšanas rezultātā tika veikta finanšu korekcija tikai attiecībā uz vienu konkrētu kļūdu veidu. Attiecībā uz pārējiem kļūdu veidiem korekcijas netika ierosinātas. Otrā gadījumā (Cilvēkresursu attīstība, Polijā) Komisija atrada dažādas kļūdas divos projektos, kuru kopējā vērtība bija aptuveni 214 miljoni EUR un kurus pārvaldīja viena struktūra, saistībā ar publiskā iepirkuma līgumu slēgšanas tiesībām, kuras bija piešķirtas saskaņā ar īpašu konkursa procedūru (paātrināto procedūru). Tika veikta finanšu korekcija aptuveni 25 miljonu EUR apmērā. Taču Komisija nepieprasīja pārbaudīt dažādu kļūdu veidu sastopamību līgumos, kurus pārvaldīja tā pati struktūra un kuri nebija piešķirti saskaņā ar paātrināto procedūru. 60. Palāta vērtēja pārliecības līmeni kā vidēju gadījumos, kad sistēmu problēmu risinājumi bija pietiekami, izņemot dažus aspektus saistībā ar pirmā vai otrā līmeņa pārbaudēm. Tādos gadījumos Komisija galvenokārt paļāvās uz dalībvalstu iestāžu paziņojumiem (sk. piemēru 11. izcēlumā). 61. Palāta novērtēja pārliecības līmeni kā zemu, ja nebija pietiekami izpildīti pirmā līmeņa pārbaužu nozīmīgi aspekti. Šie trūkumi galvenokārt attiecās uz veikto pārbaužu skaitu (sk. 28. punktu), un tos reizēm pastiprināja otrā līmeņa pārbaužu trūkumi. 62. No visām programmām, kuru radītā pārliecība tika klasificēta kā "zema", 64 % gadījumu Komisija veica kontroles revīzijas. Veicot lielāko daļu šo revīziju, tika vērtēta pirmā līmeņa pārbaužu kvalitāte, taču šo pārbaužu skaits netika apšaubīts. 11. IZCĒLUMS PIEMĒRS SITUĀCIJAI, KAD KOMISIJA ATKLĀJA UN NOVĒRSA TRŪKUMUS, PAMATOJOTIES UZ NEATKARĪGAS STRUKTŪRAS ZIŅOJUMIEM Saistībā ar vienu no programmām (Akvitānijā) pirmo rīcības pieprasījumu iesniedza Komisija, jo tika konstatēti nozīmīgi trūkumi pirmā līmeņa pārbaudēs. Dalībvalsts iestādes sāka 2000.–2004. gadā deklarēto izdevumu parauga īpašu pārbaudi. Komisija saņēma ziņojumu par pārbaudes rezultātiem, kurā bija norādīts, ka kļūdu īpatsvars ir 2,12 %. Komisija uzskatīja, ka šāds stāvoklis ir apmierinošs, un neveica nekādas turpmākās darbības. Komisija nepieprasīja apliecinošos dokumentus, piemēram, aizpildītus kontrolsarakstus, un neapšaubīja atšķirības starp šo kļūdu īpatsvaru un otrā līmeņa pārbaudēs konstatēto kļūdu īpatsvaru, kas bija daudz augstāks. Kontroles revīzija netika veikta. Ziņojumā nebija sniegta informācija par kļūdu veidiem un it īpaši par to, vai kļūdas ir sistēmiskas. Attiecībā uz procedūru uzlabojumiem pēc 2005. gada jānorāda, ka Komisija saņēma apliecinājumu no atbildīgajām iestādēm, ka procedūras, kas attiecas uz izdevumiem, tiks īstenotas saskaņā ar noteikumiem par struktūrfondiem. Otro pieprasījumu rīkoties Komisija iesniedza mazāk nekā vienu gadu pēc šā pirmā posma pabeigšanas, jo otrā līmeņa pārbaudēs pastāvīgi tika konstatēts augsts kļūdu īpatsvars, proti, gandrīz 12 %. Komisija pieprasīja noteikt augstā kļūdu līmeņa iemeslus. Attiecīgās iestādes veica vēl vienu īpašu pārbaudi. Tika analizēta viena sistēmiska kļūda un noteikta kopa, kurā tā bija sastopama, taču tas jau bija jāizdara, saņemot pirmo pieprasījumu. Ar šo papildu pasākumu otrā līmeņa pārbaužu atlikušo kļūdu līmeni varēja pazemināt līdz 4,7 %. Lai gan šis līmenis ir virs 2 % robežvērtības (sk. 15. punktu), Komisija nolēma šo jautājumu galīgo atrisināšanu atlikt līdz slēgšanas procedūrai, kas sākās 2010. gada oktobrī. 63. Ja revīzijas netika veiktas vai ja to tvērums nebija pietiekams, vismaz daļu koriģējošo pasākumu pabeidza, pamatojoties uz dalībvalstu iestāžu sniegtajiem paziņojumiem / uzņemtajām saistībām vai iesniegtajiem apliecinošajiem dokumentiem. Piemērs ir sniegts 12. izcēlumā. 64. Uz noteiktu kritēriju pamata veiktais Palātas vērtējums par Komisijas iegūto pārliecības līmeni attiecībā uz izdevumiem, kas uzskaitīti uzlabotajās vadības un kontroles sistēmās, ir sniegts 4. tabulā. 4. TABULA PALĀTAS VĒRTĒJUMS PAR PĀRLIECĪBAS LĪMENI, KAS GŪTS ATTIECĪBĀ UZ VADĪBAS UN KONTROLES SISTĒMU EFEKTĪVU DARBĪBU Pārliecības līmenis | Attiecīgo programmu procentuālā daļa [6666] | Augsts | 28 | Vidējs | 34 | Zems | 38 | 12. IZCĒLUMS PIEMĒRS SITUĀCIJAI, KAD KONSTATĒJUMUS SLĒDZA, PAMATOJOTIES UZ DALĪBVALSTS IESTĀDES SNIEGTU APRAKSTU Vienā no programmām (Navarrā) trūkumu noteikšanas un novēršanas pamatā bija dalībvalsts iestāžu ziņojumi. Valstu iestādes informēja Komisiju, ka attiecībā uz dažādajām struktūrām, kurām bija deleģēta vadības funkcija, tika piemērotas jaunas procedūras saistībā ar vienas struktūras pārvaldītajiem vairākiem pasākumiem, taču nebija sniegta sīkāka informācija, kas ļautu Komisijai spriest par jauno pārbaužu daudzumu un kvalitāti. Par citiem tās pašas struktūras pārvaldītiem pasākumiem bija sagatavotas rokasgrāmatas, taču joprojām bija problēmas saistībā ar pārbaužu saturu. Citām struktūrām nebija rokasgrāmatu un pārbaudes sarakstu, kas ir galvenie elementi pārbaužu efektivitātes nodrošināšanai. Komisija neizvirzīja citas prasības. ... TĀPĒC JĀGŪST LIELĀKA PĀRLIECĪBA NO SLĒGŠANAS PROCEDŪRAS, ... 65. Viens no Komisijas mērķiem, veicot trūkumu novēršanas pēcpārbaudi, bija izvairīties no ilgstošas un dārgas slēgšanas procedūras, lai neradītu šķēršļus pašreizējā 2007.–2013. gada programmu posmā. Taču it īpaši tām programmām, kuru radītais pārliecības līmenis nebija augsts, atlikušā kļūdu riska galīgais novērtējums Komisijai būs jāveic pašreizējās slēgšanas procedūras laikā (sk. 15. punktu). 66. Lai sagatavotos slēgšanas procedūrai, sākot ar 2007. gadu, Komisija veica revīzijas to par darbības izbeigšanu atbildīgo struktūru līmenī, kas bija atbildīgas par programmām ar augstu riska līmeni attiecībā uz ES budžeta finanšu interesēm. Taču šo revīziju laikā konstatētos trūkumus Komisija galvenokārt uzskatīja par novērstiem, pamatojoties uz iesaistīto iestāžu sniegtajiem paziņojumiem (sk. piemēru 7. izcēlumā). 67. Pamatojoties uz atbalsta izbeigšanas deklarāciju pārskatīšanas rezultātiem paraugā iekļautajām programmām, kuras Komisija novērtējusi pozitīvi (87 %, sk. 34. punktu), Palāta secina, ka a) 23 % gadījumu (2011. gada jūnija beigās), pamatojoties uz atbalsta izbeigšanas deklarācijās sniegto informāciju, tiks veiktas papildu finanšu korekcijas; tas attiecas galvenokārt uz gadījumiem, kad Palāta uzskata, ka Komisija nebija ieguvusi augstu pārliecības līmeni (sk. 55. punktu un 4. tabulu); b) 57 % gadījumu atbalsta izbeigšanas deklarācijās sniegtais atzinums un/vai norādītais kļūdu īpatsvars ir apšaubāms, it īpaši tāpēc, ka kļūdu īpatsvars ir pārāk zems attiecībā pret programmās atklātajiem trūkumiem. Saskaņā ar Palātas novērtējumu pastāv šaubas arī attiecībā uz to, vai rezultāti ir reprezentatīvi, jo otrā līmeņa pārbaudes nebija jāveic statistiskam paraugam. Taču šo pārbaužu rezultāti jāizmanto kā pamatelements, lai izvērtētu nepieciešamību veikt papildu finanšu korekcijas. 68. Nobeigumā attiecībā uz pārbaudīto paraugu jānorāda, ka bija arī tādi gadījumi (sk. 13. izcēlumu), kuros izdevumi, kas sākotnēji tika izņemti no izdevumu deklarācijas, tika iekļauti galīgajā izdevumu deklarācijā. Bija arī gadījumi, kad izdevumi, kas bija saistīti ar nesen apstiprinātiem projektiem, tika iekļauti deklarācijā neilgi pirms slēgšanas termiņa beigām. Pastāv risks, ka, pakļaujoties spiedienam apgūt ES finansējumu, šiem projektiem nav veiktas pienācīgas pārbaudes. 69. Pamatojoties uz programmu riska novērtējumu un lai novērtētu noteiktā kļūdu īpatsvara pamatotību, Komisija var pieņemt lēmumu veikt revīzijas slēgšanas procedūras laikā. Šādas revīzijas patlaban veic aptuveni pusei programmu, kuru radītā pārliecība, pēc Palātas ieskatiem, nebija augsta (66 % programmu, kas minētas 55. punktā, un 36 % programmu, kas iekļautas 4. tabulā kategorijā "zema"). Veicamo revīziju skaits vēl var palielināties. 13. IZCĒLUMS PIEMĒRS SITUĀCIJĀM, KAD IZDEVUMU DEKLARĀCIJĀ ATKĀRTOTI IEKĻAUJ NEATTIECINĀMUS IZDEVUMUS UN NOVĒLOTI IEKĻAUJ JAUNU PROJEKTU IZDEVUMUS Vienai no programmām (Ziemeļaustrumanglijā), kurai no 2006. gada marta līdz 2007. gada septembrim veica koriģējošus pasākumus, vadošā iestāde galīgo izdevumu deklarācijā izdevumos iekļāva summu 19,3 miljonu EUR apmērā, kas sākotnēji tika izņemta. Šajā gadījumā par darbības izbeigšanu atbildīgā struktūra efektīvi rīkojās un atklāja kļūdu. Kādai citai programmai (Sardīnijā), kurai koriģējoši pasākumi tika veikti kopš 2007. gada septembra un kurus īstenoja slēgšanas posmā, galīgo izdevumu deklarācijā tika iekļauti izdevumi 80 miljonu EUR apmērā. Nevienam no attiecīgajiem projektiem neatkarīga struktūra nebija veikusi otrā līmeņa pārbaudes. Komisija varēja atklāt šo pārkāpumu, jo informācija bija iekļauta atbalsta izbeigšanas deklarācijā, kas nesniedz galīgo atzinumu par programmu. Taču būs jāturpina vērtēt saistīto izdevumu attiecināmību, lai izvairītos no riska, ka tiek atmaksāti neattiecināmi izdevumi. 70. Visos gadījumos, kad Komisija neplāno veikt slēgšanas revīziju, tai, pieņemot galīgo lēmumu par papildu finanšu korekciju piemērošanu, būs jāpaļaujas uz informāciju un paziņojumiem, ko atbalsta izbeigšanas deklarācijā vai atbildē uz Komisijas papildu pieprasījumiem sniedz par darbības izbeigšanu atbildīgā struktūra. Tādējādi iespējams, ka Komisija nevarēs novērtēt, vai sniegtā informācija, kas var būt saistīta ar būtiskiem jautājumiem, piemēram, ar iestāžu izvirzītiem argumentiem [24], lai pazeminātu sākotnēji augsto kļūdu līmeni līdz 2 % robežvērtībai, ir ticama un precīza (sk. 15. punktu). Grūtības, ar kādām Komisija saskaras slēgšanas posmā, aprakstītas 14. izcēlumā. 14. IZCĒLUMS PIEMĒRS PROGRAMMAS GALĪGĀ KĻŪDU ĪPATSVARA ATŠĶIRĪGAI INTERPRETĀCIJAI Pamatojoties uz Komisijas veikto revīziju rezultātiem, kādā no dalībvalstīm 2005. gada otrajā pusē tika panākta vienošanās par rīcības plāna īstenošanu attiecībā uz vairākām programmām. Papildus dažiem specifiskiem jautājumiem, kas tika atbilstīgi risināti, galvenā prasība bija uzlabot pirmā līmeņa pārbaudes. Tā rezultātā tika ieviestas un/vai oficiāli pieprasītas pārbaudes un sagatavoti attiecīgi norādījumi. Pamatojoties uz šīm darbībām, Komisija uzskatīja, ka rīcības plāns ir veiksmīgi īstenots. Taču netika izvirzītas prasības attiecībā uz pārbaužu tvērumu, piemēram, attiecībā uz projektu vai pārbaudāmo izdevumu procentuālo daļu. Komisija veica kontroles revīzijas vairākām programmām, tostarp novērtējot pirmā līmeņa pārbaužu kvalitāti, un būtiski trūkumi netika atklāti. Taču Palāta, veicot revīziju vienai no iesaistītajām programmām (Jorkšīrā un Hambersaidā), secināja, ka pirmā līmeņa pārbaužu tvērums bija ļoti neliels — tikai 3 %. Turklāt pirmā līmeņa pārbaudēs konstatētais kļūdu īpatsvars bija daudz zemāks par kļūdu īpatsvaru, ko noteica otrā līmeņa pārbaudēs, līdz ar to bija šaubas par pirmā līmeņa pārbaužu kvalitāti. Tas liecina par to, ka slēdzot programmu, pilnībā jāpaļaujas tikai uz otrā līmeņa pārbaužu rezultātiem. Atbalsta izbeigšanas deklarācijā norādītais programmas kļūdu īpatsvars ir 1,959 %. Taču Palātas revīzijas rezultāti parādīja, ka izklāsts nav statistiski pareizs, jo nebija ņemts vērā fakts, ka programmu veido trīs apakškopas [25]. Tāpēc Palāta, izmantojot tos pašus skaitļus, secināja, ka kļūdu īpatsvars bija 9,3 %. Atsaucoties uz tiesisko regulējumu, Komisija apstiprināja izbeigšanas deklarācijā norādīto kļūdu īpatsvaru. 71. Lai atrisinātu iepriekš aprakstītās problēmas, regulējums 2007.–2013. gada programmu posmam tika papildināts ar vairākiem jauniem noteikumiem: a) otrā līmeņa pārbaudes veic nejauši izvēlētam statistiskam paraugam; šai prasībai būtu jāuzlabo tā kļūdu līmeņa pamatotība, ko paziņo Komisijai slēgšanas procedūras laikā; b) revīzijas iestāde (2000.–2006. gada programmu posmā pielīdzināma neatkarīgai struktūrai / par darbības izbeigšanu atbildīgajai struktūrai) vienu reizi gadā iesniedz Komisijai atzinumu par vadības un kontroles sistēmu darbības efektivitāti; sagaidāms, ka šie atzinumi būs uzticamāki nekā 13. panta ziņojumi, jo tiek izmantota statistiskās izlases metode, un, pamatojoties galvenokārt uz šiem atzinumiem, Komisija gūs pārliecību par sistēmu efektivitāti. 72. Tiesiskajā regulējumā 2007.–2013. gada programmu posmā veica arī citas izmaiņas, it īpaši vienkāršojot vienu no nosacījumiem, lai pazeminātu kļūdu līmeni. Tagad dalībvalstu iestādes var deklarēt pieskaitāmās izmaksas, nevis norādot faktiskās izmaksas, bet piemērojot vienotu likmi vai norādot izmaksu kopsummu. ... LAI GAN TURPMĀKĀM FINANŠU KOREKCIJĀM, IESPĒJAMS, NAV IETEKMES, JO DEKLARĒTIE IZDEVUMI PĀRSNIEDZ ATVĒLĒTO BUDŽETU 73. Četrdesmit pārbaudīto programmu galīgo izdevumu deklarāciju analīze parāda, ka 50 % gadījumu (70 % no ERAF programmām un 24 % no ESF programmām) dalībvalstu iestādes deklarēja izdevumus, kas pārsniedza programmai atvēlēto budžetu [26]. Deklarēto izdevumu apjoms, kas pārsniedz atvēlēto budžetu, ir 1–28 %. Tas, no vienas puses, nozīmē to, ka visos šajos gadījumos dalībvalstu iestādes varēja aizstāt visu iepriekš saskaņoto finanšu korekciju summu (sk. 51. punktu) ar jauniem deklarētiem izdevumiem, un, no otras puses, ka dalībvalstu iestādēm ir pieejama rezerve turpmāko finanšu korekciju veikšanai slēgšanas procedūras laikā [27]. Tas nozīmē, ka, veicot turpmākās finanšu korekcijas, netiks samazināta Komisijas atmaksātā galīgā summa. JĀVEIC PAPILDU PASĀKUMI, LAI NODROŠINĀTU SISTĒMU EFEKTIVITĀTI 2007.–2013. GADA PROGRAMMU POSMĀ 74. Ņemot vērā to, ka daudzi trūkumi tika atklāti laikposmā no 2006. līdz 2008. gadam, un, ņemot vērā laiku, kas vajadzīgs koriģējošo pasākumu veikšanai (sk. 32. punktu), bieži vien trūkumus uzskatīja par novērstiem tieši pirms slēgšanas procedūras uzsākšanas. Tas nozīmē, ka reāli uzlabojumi vadības un kontroles sistēmās tiks panākti tikai 2007.–2013. gada plānošanas periodā. 75. Kā redzams Reģionālās politikas ĢD un Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ĢD gada darbības pārskatos, Komisija 2010. gadā atkārtoti sniedza negatīvu vērtējumu par desmit pārskatīto turpinājuma programmu sistēmām, ko paredzēts īstenot 2007.–2013. gada programmu posmā. Tādējādi Komisijai būs jāveic turpmāki koriģējoši pasākumi saistībā ar šīm programmām. 76. Šajos gada darbības pārskatos arī norādīts, ka revīzijas iestāžu norādītais kļūdu īpatsvars pārsniedza 2 % robežvērtību (sk. 15. punktu) 35,6 % programmu, kuras pārvaldīja Reģionālās politikas ĢD, un 47,4 % programmu, kuras pārvaldīja Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ĢD [28]. Pašu ģenerāldirektorātu veiktajā sistēmu efektivitātes vērtējumā attiecībā uz 2007.–2013. gada posmu iegūtie rezultāti liecina, ka nozīmīgi trūkumi ir 15,4 % Reģionālās politikas ĢD pārvaldīto programmu un 25,8 % Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ĢD pārvaldīto programmu. Palātas 2010. gada pārskatā minētā iespējamākā kļūdas aplēse politikas grupā "Kohēzija, enerģētika un transports" ir 7,7% [29]. 77. Jānorāda, ka, pat ja Komisijai ir izdevies panākt dalībvalstu vadības un kontroles sistēmu efektivitāti, joprojām nav garantijas, ka turpinājuma programmu sistēmas būs tikpat efektīvas. Šāds stāvoklis rodas tāpēc, ka dalībvalstis pēc saviem ieskatiem var mainīt struktūrvienības, sistēmas un personālu, kas atbildīgs par struktūrfondu programmu kontroli, piemēram, budžeta iemeslu dēļ. Komisija jau ir saskārusies ar vairākiem šādiem gadījumiem. SECINĀJUMI UN IETEIKUMI 78. Komisijas mērķis ir īstenot koriģējošus pasākumus, lai nodrošinātu, ka jau veiktajiem nepareizajiem maksājumiem tiek piemērotas atbilstīgas finanšu korekcijas un ka tiek uzlabotas vadības sistēmas, sniedzot pietiekamu pārliecību, ka turpmākie maksājumi notiks saskaņā ar noteikumiem. 79. Palāta revīzijā parādīja, ka Komisija parasti ir pienācīgi rīkojusies gadījumos, kad tika konstatēti trūkumi, bet process bija laikietilpīgs, un attiecībā uz revidētajām programmām tā ieguva atšķirīgu pārliecības pakāpi, ka trūkumi valstu vadības un kontroles sistēmās koriģējošo pasākumu rezultātā tiek novērsti. PĒC TRŪKUMU ATKLĀŠANAS DALĪBVALSTU SISTĒMĀS KOMISIJA VEIC ATBILSTĪGUS PASĀKUMUS, TAČU TO ĪSTENOŠANA IR ILGSTOŠS PROCESS 80. Pēc trūkumu atklāšanas Komisija sistemātiski uzsāka koriģējošos pasākumus un 90 % gadījumu pienācīgi novērsa nepilnības (sk. 23.–27. punktu). 81. Taču koriģējošo pasākumu īstenošanai bija vajadzīgi vidēji 30 mēneši. Trūkumi 2000.–2006. gada posmā tika atklāti galvenokārt 2005. un 2006. gadā un vēlāk, un, ņemot vērā procesa ilgumu, tas nozīmē, ka aptuveni pusei paraugā iekļauto gadījumu finanšu korekcijas bija jāveic slēgšanas procedūras laikā. Komisijas pašreizējā politika nosaka, ka koriģējošie pasākumi jāīsteno 24 mēnešu laikā (sk. 32.–40. punktu). Komisijai zināmā mērā izdevās panākt finanšu korekciju pareizu piemērošanu 82. Aptuveni divās trešdaļās Palātas pārbaudīto gadījumu Komisija ieguva augstu pārliecības līmeni par to, ka finanšu korekcijas ir piemērotas pareizi. Atlikušajos gadījumos bija trūkumi, kas mazināja pārliecības līmeni. To iemesls bija vai nu nepietiekama informācija vai arī nepilnīgs to pārbaužu tvērums, ko veica, lai novērtētu finanšu korekciju apmēra pietiekamību (sk. 44.–57. punktu). KOMISIJA MAZĀK SEKMĪGI IEGUVA PĀRLIECĪBU PAR TO, KA TĀS DARBĪBAS IR VEICINĀJUŠAS UZLABOJUMUS VALSTU VADĪBAS UN KONTROLES SISTĒMĀS 83. Attiecībā uz revidētajām programmām (sk. Pielikumu) Komisija ieguva atšķirīgu pārliecības līmeni par to, ka tās veikto koriģējošo pasākumu rezultātā ir novērsti trūkumi dalībvalstu vadības un kontroles sistēmās. Palāta konstatēja, ka pārliecības līmenis bija augsts 28 % programmu, vidējs — 34 % programmu, bet zems — 38 % gadījumu. Komisija turpina darbu slēgšanas procedūras laikā, taču ir jāpārvar grūtības, lai iegūtu pietiekamu pārliecību par sniegto informāciju un it īpaši par atbalsta izbeigšanas deklarācijās norādīto galīgo kļūdu īpatsvaru (sk. 28. punktu un 58.–73. punktu). 84. Komisija 2010. gadā atkārtoti sniedza negatīvu vērtējumu par desmit Palātas pārskatīto programmu turpinājumiem 2007.–2013. gada posmā. Turklāt kļūdu īpatsvars, ko dalībvalstu revīzijas iestādes paziņo šajā posmā, ļoti bieži ir augsts (sk. 74.–77. punktu). Komisijai būs jāveic turpmāki pasākumi saistībā ar šīm programmām. UZLABOJUMU IESPĒJAS 85. Lai gan Komisijas veiktajiem koriģējošajiem pasākumiem var būt ļoti pozitīvi rezultāti, joprojām ir iespējami uzlabojumi, lai 2007.–2013. gada posmā stabilizētu sistēmas, panākot augstu kvalitāti. Taču, lai veiktu uzlabojumus, visticamāk, būs vajadzīgi papildu resursi, un Komisijai šis aspekts ir jāņem vērā. 1. IETEIKUMS Komisijai - jāsaīsina administratīvo procedūru ilgums no trūkumu atklāšanas līdz koriģējošo pasākumu īstenošanai; - revīzijas darbā augstāka prioritāte jāpiešķir revīzijas iestādēm, lai nodrošinātu, ka tās nosaka atbilstīgus kļūdu īpatsvarus, uz kuru pamata varētu piemērot finanšu korekcijas; - jāizplata kontroles saraksti kā labākās prakses piemēri, kas jāizmanto dalībvalstu iestādēm, veicot pirmā līmeņa pārbaudes; - jānodrošina, ka pirms slēgšanas veiktās finanšu korekcijas sedz visas izmaksas, kas radušās nepilnīgu vadības un kontroles sistēmu dēļ. JAUTĀJUMS PAR NEATTIECINĀMU IZDEVUMU AIZSTĀŠANU JĀRISINA SAISTĪBĀ AR LĒMUMIEM PAR KOHĒZIJAS IZDEVUMIEM NĀKOTNĒ 86. Pusei no Palātas pārbaudītajām programmām dalībvalstu iestādes bija deklarējušas izdevumus, kas pārsniedza programmai atvēlēto budžetu. Tas nozīmē, ka dalībvalstu iestādes varēja aizstāt atceltos neattiecināmos izdevumus ar jauniem izdevumiem un turēt rezervi, lai segtu turpmākās iespējamās finanšu korekcijas (sk. 73. punktu). 87. Šāda izdevumu aizstāšana ir paredzēta noteikumos (sk. 13. punkta a) apakšpunktu), un noteikumi atļauj dalībvalstīm piešķirtās struktūrfondu atbalsta summas izmantot, lai segtu tādu programmu izdevumus, kuru mērķis ir veicināt ekonomisko un sociālo kohēziju. 88. Taču saistībā ar šādām dalībvalstu tiesībām atkārtoti izmantot struktūrfondu atbalstu rodas jautājumi, kuriem būtu jāpievērš uzmanība, it īpaši pieņemot lēmumus par kohēzijas izdevumiem nākotnē. a) Daži no konstatētajiem trūkumiem ir sistēmiski (piemēram, iepirkuma noteikumu nepareiza piemērošana). Ja šādas problēmas netiek veiksmīgi atrisinātas, pastāv risks, ka viena projekta neattiecināmos izdevumus aizstās ar cita projekta neattiecināmajiem izdevumiem. b) Dažos gadījumos jaunie izdevumi, ar ko aizstāj neattiecināmos izdevumus, ir saistīti ar projektiem, ko pilnībā finansē valsts (retrospektīvā finansēšana). Citos Palātas ziņojumos minēts, ka šādi projekti ir lielākā mērā pakļauti kļūdu riskam (sk. 20. zemsvītras piezīmi); turklāt, ja izmanto retrospektīvo finansēšanu, kohēzijas finansējums kļūst par ex post atbalstu dalībvalstu budžetam. c) Komisijas veiktie koriģējošie pasākumi ir prasa daudz resursu un rada augstas administratīvās izmaksas. Ja atbalsts ir jāpārdala un ja dalībvalstij ir ievērojama patiešām atbilstīgu projektu rezerve (sk. 26. zemsvītras piezīmi), Komisijas koriģējošo pasākumu rezultātā izmaiņas izdara dokumentos (ES atbalsts tiek novirzīts citam projektu kopumam), bet ne īstenotajā darbībā. Palāta ir arī novērojusi [30], ka finanšu korekciju rezultātā netiek panākta attiecīgo darījumu pareizība, bet atteikto nepareizo darījumu izmaksas no ES budžeta tiek pārnestas uz dalībvalstu budžetu. 2. IETEIKUMS Diskutējot par nākotnes plāniem attiecībā uz kohēzijas izdevumiem, Komisijai, Parlamentam un Padomei jāizskata jautājums par to, vai būtu jāgroza noteikumi par izdevumu, kas atzīti par neattiecināmiem, aizstāšanas iespējām, lai palielinātu Eiropas fondu pievienoto vērtību. Šo ziņojumu 2012. gada 18. janvāra sēdē Luksemburgā pieņēma Revīzijas palātas II apakšpalāta, kuru vada Revīzijas palātas loceklisHarald NOACK. Revīzijas palātas vārdā — +++++ TIFF +++++ priekšsēdētājs Vítor Manuel da Silva Caldeira [1] Komisijā Eiropas Reģionālās attīstības fondu pārvalda Reģionālās politikas ģenerāldirektorāts (Reģionālās politikas ĢD) un Eiropas Sociālo fondu — Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektorāts (Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ĢD). [2] LES 17. panta 1. punkts un LESD 317. pants. [9999] Finanšu resursi, kas attiecīgā posma finanšu shēmā atvēlēti ERAF un ESF. Šī shēma ir daudzgadu finanšu izlietojuma plāns, kurā Eiropas Savienības politikas prioritātes izteiktas naudas izteiksmē. [3] Komisijas un dalībvalstu atbildība attiecībā uz 2000.–2006. gada programmu posmu galvenokārt ir noteikta Padomes 1999. gada 21. jūnija Regulā (EK) Nr. 1260/1999, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par struktūrfondiem (OV L 161, 26.6.1999., 1. lpp.), un Komisijas 2001. gada 2. marta Regulā (EK) Nr. 438/2001, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EK) Nr. 1260/1999 attiecībā uz vadības un kontroles sistēmām, ko piemēro no struktūrfondiem piešķirtajai palīdzībai (OV L 63, 3.3.2001., 21. lpp.). Attiecībā uz 2007.–2013. gada posmu atbildība galvenokārt ir definēta Padomes 2006. gada 11. jūlija Regulā (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1260/1999 (OV L 210, 31.7.2006., 25. lpp.), un Komisijas 2006. gada 8. decembra Regulā (EK) Nr. 1826/2006, kas paredz noteikumus par to, kā īstenot Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006, ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1080/2006 par Eiropas Reģionālās attīstības fondu (OV L 371, 27.12.2006., 1. lpp.). [4] Projektu iniciatori var būt valsts vai privātas struktūras un personas. Valsts sektora iniciators var būt ceļu pārvaldes iestāde, kas būvē jaunu automaģistrāli. Privāts iniciators var būt privāts uzņēmums, kas plāno racionalizēt ražošanas procesu, iegādājoties jaunas iekārtas. [5] Programmai paredzēto budžetu veido dalībvalsts finansējums, privātais finansējums un struktūrfondu finansējums. [6] Ziņojums ieguvis šādu nosaukumu, jo ir paredzēts Regulas (EK) Nr. 438/2001 13. pantā. [7] 2000.–2006. gada programmu posmā lielākās daļas programmu izdevumi bija attiecināmi no dienas, kad Komisija saņēma pieteikumu programmas apstiprināšanai (lielākoties no 2000. gada 1. janvāra), līdz 2009. gada 30. jūnijam. Programmu slēgšanas procedūra sākās ar dokumentu iesniegšanu 15 mēnešu laikā pēc šā termiņa beigām, proti, 2010. gada 30. septembrī. Taču attiecībā uz dažām programmām šī procedūra sākās agrāk, jo noteiktais attiecināmā perioda beigu datums bija 2008. gada 31. decembris, taču attiecībā uz Grieķijas programmām procedūra sākās vēlāk, jo tika izmantota iespēja pārlikt attiecināmā perioda beigu datumu uz 2009. gada 31. decembri. [8] Attiecībā uz 1994.–1999. gada programmu posmu sk. Komisijas 1997. gada 15. oktobra Regulu (EK) Nr. 2064/97, ar ko paredz sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 4253/88 attiecībā uz finanšu kontroli, ko dalībvalstis veic saistībā ar struktūrfondu līdzfinansētām darbībām (OV L 290, 23.10.1997., 1. lpp.). Šo regulu atcēla ar Regulu (EK) Nr. 438/2001, kas attiecās uz 2000.–2006. gada programmu posmu. [9] Maksātāju iestāžu veiktās pārbaudes (sk. 5. punktu) netika uzskatītas par vienu no galvenajiem elementiem, jo pēc sava veida tās reti kompensēja pirmā un otrā līmeņa pārbaužu trūkumu. To rezultātā arī reti veica plašus koriģējošus pasākumus. [10] Sk. Regulas (EK) Nr. 1260/1999 38. un 39. pantu. [11] Regulas (EK) Nr. 1260/1999 39. panta 1. punkts. [12] Eiropas Savienībā ir spēkā direktīvas, kas paredz noteikumus, kuri jāievēro attiecībā uz būvdarbu valsts līgumiem, pakalpojumu valsts līgumiem un piegādes valsts līgumiem, ja šo līgumu sākotnējais budžets pārsniedz direktīvās noteikto maksimālo robežu. Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvas, kas patlaban ir spēkā (un ir transponētas dalībvalstu tiesību aktos), ir Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/17/EK, ar ko koordinē iepirkuma procedūras, kuras piemēro subjekti, kas darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs (OV L 134, 30.4.2004., 1. lpp.), un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Direktīva 2004/18/EK par to, kā koordinēt būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (OV L 134, 30.4.2004., 114. lpp.). Attiecībā uz līgumiem, uz kuriem neattiecas minēto direktīvu noteikumi (budžets nepārsniedz maksimālo robežu), valsts vai reģionālajos tiesību aktos var tikt paredzēti īpaši noteikumi. [13] 2008. gada 19. februāra paziņojums "Rīcības plāns Komisijai uzticētās pārraudzītājas lomas nostiprināšanai, īstenojot strukturālo darbību dalītu pārvaldību", COM(2008) 97 galīgā redakcija. Šo rīcības plānu, kas attiecas uz pašu Komisiju, nevajadzētu jaukt ar koriģējošo pasākumu veidu, kas arī ir "koriģējošs rīcības plāns", ko pieprasa Komisija un ko īsteno dalībvalstis (sk. 12. punktu). [14] 2010. gada 18. februāra paziņojums "Rīcības plāna ietekme Komisijai uzticētās pārraudzītājas lomas nostiprināšanā, īstenojot strukturālo darbību dalītu pārvaldību", COM(2010) 52 galīgā redakcija. [15] Saskaņā ar Eiropas Savienības 2010. gada finanšu pārskatiem kopējā apstiprinātā finanšu korekciju summa 2000.–2006. gadā ir 4165 miljoni EUR attiecībā uz ERAF un 1174 miljoni EUR attiecībā uz ESF. Paziņotā finanšu korekciju kopējā summa 1994.–1999. gadā ir 1758 miljoni EUR attiecībā uz ERAF un 397 miljoni EUR attiecībā uz ESF. [8888] Šajā kopā nav iekļautas Interreg (pārrobežu, starpvalstu un starpreģionu sadarbības veicināšana), Urban (krīzē nonākušu pilsētu un piepilsētu teritoriju ekonomiskās un sociālās atjaunošanas veicināšana) un Equal (cilvēkresursu attīstības veicināšana saistībā ar vienlīdzīgām iespējām) programmas. Viena programma var ietvert vairākus pasākumus, kas līdzfinansēti no ESF, un arī ERAF līdzfinansētus pasākumus. Šādā gadījumā programma iekļauta gan ERAF, gan arī ESF ailē. [16] Kļūdu uzskata par sistēmisku, ja pastāv augsta iespējamība, ka attiecīgā problēma var līdzīgā veidā ietekmēt citus projektus. Ir jānosaka šādas sistēmiskās kļūdas apmērs. Piemērs: projekta iniciators ir nepareizi interpretējis attiecināmības noteikumus. Ja projekta iniciators ir īstenojis vairākus projektus, tiem visiem var būt piemēroti nepareizi interpretēti noteikumi, un tāpēc pastāv iespēja, ka nepareizi izdevumi ir deklarēti visiem attiecīgajiem projektiem. [17] Nosakot vidējo ilgumu, tiek ņemts vērā laiks, kad pabeigti pēdējie pasākumi, un to uzskata par laiku, kad novērsti trūkumi. Taču jāņem vērā, ka nereti dažādi pasākumi, kas attiecās uz vienu programmu, tika pabeigti atšķirīgos laikos. [18] Piemēram, ERAF līdzfinansētiem projektiem daudz biežāk piemēro noteikumus, kas attiecas uz publisko iepirkumu un valsts atbalstu. [19] Pamatnostādnes, kurās definē principus, kritērijus un aptuvenās skalas, kas Komisijas dienestiem jāpiemēro, nosakot Regulas (EK) Nr. 1260/1999 39. panta 3. punktā paredzētās finanšu korekcijas un attiecībā uz publisko iepirkumu — dokuments COCOF 07/0037/03, 2007. gada 29. novembra galīgā redakcija. [20] No jauna deklarētie izdevumi var attiekties uz jauniem un nepabeigtiem projektiem vai uz projektiem, kas jau ir pabeigti un kas sākotnēji — pirms ES līdzfinansējuma pieprasījuma iesniegšanas — finansēti no valsts līdzekļiem (retrospektīvā finansēšana). Ģenerāldirektorātu īstenotā prakse attiecībā uz retrospektīvi finansētu projektu apstiprināšanu atšķiras. Palāta konstatēja, ka šādi projekti bija lielākā mērā pakļauti kļūdu riskam nekā tie, ko atlasīja parastā kārtībā (sk. 6.19. punktu Palātas pārskatā par 2008. finanšu gadu). [7777] Šeit nav iekļautas septiņas programmas, kurām nolēma veikt vienotas likmes korekcijas attiecībā uz sistēmiskām problēmām, kas attiecās galvenokārt uz publiskā iepirkuma jautājumiem. [21] Pārbaudes, ko veic, izmantojot stingri piemērojamus kontroles sarakstus, kas detalizēti aptver visus riskus. [22] Piemēram,i)visi līgumi, uz kuriem attiecas publiskā iepirkuma noteikumi vaiii)visu deklarēto projektu izdevumu daļa (piemēram, administratīvās/personāla izmaksas). [23] Jāņem vērā, ka attiecībā uz divām paraugā iekļautajām programmām dalībvalstu iestādēm netika prasīts veikt finanšu korekcijas. Tāpēc aprēķinā tās nav ņemtas vērā. [6666] Sešām programmām sistēmu uzlabojumus nevērtēja, jo finanšu korekcijas aptvēra visus programmu posmā deklarētos izdevumus. Šo programmu koriģējošo pasākumu ietekme ir ņemta vērā 55. punktā. [24] Izvirzīto argumentu piemēri: i) tiek norādīts, ka dažas kļūdas ir "netipiskas" vai ii) tiek sniegta informācija, ka visas sistēmiskās kļūdas ir pienācīgi novērstas. [25] Kopu (projektu kopējo skaitu) var dalīt, grupējot projektus vienveidīgās apakškopās (grupās). [26] Dalībvalstis var īstenot projektu kopumu, kas finansējuma apmēra ziņā ir lielāks nekā attiecīgai programmai atvēlētais finansējums. [27] Šā ziņojuma sagatavošanas laikā Komisija vēl nebija pieņēmusi galīgo lēmumu par to, kuru summu — budžetā paredzēto vai deklarēto — ņemt vērā, veicot finanšu korekciju, ja deklarētā summa pārsniedz atvēlēto budžetu. [28] Reģionālās politikas ĢD pārvaldītājās programmās 22,5 % programmu kļūdu īpatsvars bija no 2 līdz 5 %, un 13,1 % programmu tas pārsniedza 5 %. Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ĢD pārvaldītajās programmās 19,0 % programmu kļūdu īpatsvars bija no 2 līdz 5 %, un 28,4 % programmu tas pārsniedza 5 %. [29] Kļūdu īpatsvara zemākā robeža: 4,7 %; kļūdu īpatsvara augstākā robeža: 10,7 %. [30] Pārskats par 2005. finanšu gadu, 1.65. punkts (OV C 263, 31.10.2006., 1. lpp.). -------------------------------------------------- PIELIKUMS DOKUMENTĀRAJĀS PĀRBAUDĒS IEKĻAUTĀS PROGRAMMAS ERAF | Valsts | Programmas Nr. | Programmas nosaukums | Atvēlētais budžets (miljonos EUR) | Čehijas Republika | 2003CZ161PO003 | Rūpniecība un uzņēmējdarbība | 347,8 | Vācija | 2000DE162DO003 | Zārzeme | 293,0 | Spānija | 2000ES161PO004 | Astūrija | 1695,4 | 2000ES161PO008 | Seūta | 89,4 | 2000ES161PO010 | Estremadūra | 2262,4 | 2000ES162DO006 | Madride | 781,4 | Apvienotā Karaliste | 1999GB161DO002 | Mērzisaida | 2600,3 | 2000GB162DO005 | Ziemeļaustrumanglija | 1716,6 | 2000GB162DO012 | Austrumskotija | 661,4 | Grieķija | 2000GR051PO003 | Veselība un labklājība | 220,2 | 2000GR161PO004 | Rietumgrieķija | 530,0 | 2000GR161PO007 | Ēpeira | 464,7 | 2000GR161PO011 | Jonijas salas | 268,5 | 2000GR161PO016 | Konkurētspēja | 2826,2 | 2000GR161PO026 | Kultūra | 647,6 | Īrija | 2000IE161PO005 | Dienvidu un austrumu reģions | 829,5 | Itālija | 1999IT161PO010 | Sardīnija | 2601,0 | 1999IT161PO005 | Transports | 4520,2 | 2000IT162DO009 | Lacija | 884,4 | Polija | 2003PL161PO001 | Reģionālā integrācija | 3485,3 | Portugāle | 1999PT161PO008 | Ekonomika | 4009,3 | 1999PT161PO004 | Informācijas sabiedrība | 652,3 | Slovākija | 2003SK161PO002 | Rūpniecība un pakalpojumi | 291,0 | ESF | Valsts | Programmas Nr. | Programmas nosaukums | Atvēlētais budžets (miljonos EUR) | Beļģija | 1999BE053DO002 | Ministère Fédéral de l’Emploi et du Travail | 140,3 | Spānija | 2000ES051PO015 | Uzņēmējdarbības iniciatīva un mūžizglītība | 2279,3 | 2000ES053PO305 | Navarra | 173,4 | 2000ES161PO011 | Galisija | 579,7 | Francija | 1999FR161DO002 | Ziemeļfrancija-Padekalē | 202,1 | 2000FR162DO003 | Lotringa | 84,5 | 2000FR162DO019 | Pikardija | 66,2 | 2000FR162DO013 | Akvitānija | 125,4 | Apvienotā Karaliste | 1999GB161DO002 | Mērzisaida | 1032,8 | 1999GB161DO003 | Dienvidjorkšīra | 1043,7 | 2000GB162DO010 | Dienvidrietumanglija | 81,8 | 2000GB162DO003 | Jorkšīra un Hambersaida | 142,0 | Itālija | 1999IT161PO007 | Kampānija | 1003,5 | 1999IT053PO003 | Pjemonta | 1054,2 | Nīderlande | 1999NL161DO001 | Flevolande | 71,4 | Polija | 2003PL051PO001 | Cilvēkresursu attīstība | 1960,1 | Slovākija | 2003SK051PO001 | Cilvēkresursu attīstība | 367,2 | --------------------------------------------------