KOMISIJAS PAZIŅOJUMS

Plānu un projektu novērtēšana saistībā ar Natura 2000 teritorijām Metodiskas vadlīnijas par Dzīvotņu direktīvas 92/43/EEK 6. panta 3. un 4. punkta noteikumiem

(2021/C 437/01)

SATURS

1. IEVADS 3

1.1. Dokumenta mērķis un tvērums 3

1.2. Struktūra 3

2. VISPĀRĒJĀ PIEEJA UN PRINCIPI 4

2.1. Direktīvas 6. panta 3. un 4. punktā paredzētās procedūras posmi 4

2.2. Pieeja lēmumu pieņemšanai 5

3. METODIKA 6. PANTA 3. UN 4. PUNKTA NOTEIKUMIEM 7

3.1. Pirmais posms: iepriekšēja izpēte 7

3.1.1. Pirmais apakšposms – nosaka, vai plāns vai projekts ir tieši saistīts ar Natura 2000 teritoriju vai vajadzīgs tās apsaimniekošanai 8

3.1.2. Otrais apakšposms – plāna vai projekta un tā ietekmes faktoru apraksts 9

3.1.3. Trešais apakšposms – plāna vai projekta ietekmēto Natura 2000 teritoriju apzināšana 10

3.1.4. Ceturtais apakšposms – novērtē, vai iespējamo būtisko ietekmi uz Natura 2000 teritoriju var izslēgt, ņemot vērā šīs teritorijas aizsardzības mērķus 13

3.1.5. Secinājumi: uz iepriekšējas izpētes rezultātiem balstīts lēmums 15

3.2. Otrais posms: pienācīgs novērtējums 17

3.2.1. Pirmais apakšposms – informācijas apkopošana par projektu un par attiecīgajām Natura 2000 teritorijām 18

3.2.2. Otrais apakšposms – plāna vai projekta ietekmes novērtēšana – atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem un projektiem –, ņemot vērā teritorijas aizsardzības mērķus 23

3.2.3. Trešais apakšposms – plāna vai projekta ietekmes uz Natura 2000 teritorijas viengabalainību novērtēšana 34

3.2.4. Ceturtais apakšposms – ietekmes mazināšanas pasākumi 36

3.2.5. Pienācīgajā novērtējumā izdarītie secinājumi 40

3.2.6. Papildu apsvērumi: apspriešanās, pienācīgā novērtējuma kvalitāte, iespēja vērsties tiesā 42

3.3. Trešais posms – 6. panta 4. punktā noteiktā procedūra 46

3.3.1. Pirmais apakšposms – alternatīvu risinājumu izskatīšana 47

3.3.2. Otrais apakšposms – sevišķi svarīgu sabiedrības interešu (SSSA) izskatīšana 53

3.3.3. Trešais apakšposms – kompensācijas pasākumu identificēšana, novērtēšana un pieņemšana 55

a) Galvenie kompensācijas pasākumu veidi 55

b) Kompensācijas pasākumu un mērķu noteikšanas pamatprincipi 57

c) Kompensēšanas laiks 59

d) 6. panta 4. punktā noteikto kompensācijas pasākumu izvērtēšana un uzraudzība 59

e) Kompensācijas pasākumu noteikšana plāniem 61

4. PLĀNU STRATĒĢISKĀ PLĀNOŠANA UN PIENĀCĪGA NOVĒRTĒŠANA 64

4.1 Stratēģiskā plānošana 64

4.2 Plānu pienācīgais novērtējums 64

4.3 Jutīguma kartēšana 66

4.4. Apspriešanās un dialogs stratēģiskās plānošanas posmā 70

5. SAIKNES AR CITU VIDISKO NOVĒRTĒJUMU PROCEDŪRĀM: IVN, SVN, ŪDENS PAMATDIREKTĪVA 71

5.1. Vidisko novērtējumu racionalizēšana 71

5.2. Ietekmes uz vidi novērtējums, stratēģiskais vides novērtējums un pienācīgais novērtējums 71

5.2.1. IVN/SVN un pienācīgā novērtējuma racionalizēšanas iespējas un priekšrocības 72

5.2.2. Pienācīgā novērtējuma īpašās iezīmes un atšķirības no IVN/SVN procedūrām 73

5.2.3 Attiecības starp IVN/SVN/pienācīgo novērtējumu un ES dabas aizsardzības direktīvu stingrajiem noteikumiem par sugu aizsardzību 74

5.3. Ūdens pamatdirektīvas 4. panta 7. punktā paredzēto novērtējumu koordinēšana ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punkta procedūru vai iekļaušana tajā 75

6. GALVENĀS ATSAUCES 77

PIELIKUMS

1. IEVADS

1.1. Dokumenta mērķis un tvērums

Šī dokumenta mērķis ir sniegt metodiskas vadlīnijas par Dzīvotņu direktīvas (1) 6. panta 3. un 4. punkta piemērošanu. Vadlīnijas sagatavotas, lai palīdzētu dalībvalstu un kandidātvalstu iestādēm un valstu aģentūrām, kā arī plānu vai projektu attīstītājiem, konsultantiem, teritoriju pārvaldītājiem, praktiķiem un citām ieinteresētajām personām no minētajiem noteikumiem izrietošo saistību piemērošanā. Šis dokuments atspoguļo Eiropas Komisijas viedokli, un tas nav juridiski saistošs; autoritatīva Savienības tiesību aktu interpretācija ir vienīgi Eiropas Savienības Tiesas (EST) kompetencē.

Piemērojot vadlīnijas, jāņem vērā direktīvas un valstu tiesību akti, kā arī Komisijas paziņojumā “Natura 2000 teritoriju apsaimniekošana – Dzīvotņu direktīvas 92/43/EEK 6. panta noteikumi” (2) (turpmāk šajā dokumentā “6. panta vadlīnijas”) izklāstītais, kas kalpo par pamatu Dzīvotņu direktīvā iekļauto pamatterminu un jēdzienu interpretācijai. Lai atvieglotu metodisko vadlīniju lietošanu, tajās ir iekļautas atbilstošas 6. panta vadlīniju teksta daļas.

Komisija ir arī pieņēmusi vairākas konkrētām nozarēm paredzētas vadlīnijas dažādās politikas jomās, piemēram, enerģētikā, tostarp atjaunojamo energoresursu jomā, kalnrūpniecībā, iekšējo ūdensceļu transporta jomā, ostu un estuāru attīstībā, lauksaimniecībā un mežsaimniecībā (3). Tajās bieži detalizētāk analizētas plānu vai projektu novērtēšanas īpatnības šajās konkrētajās nozarēs. Tāpēc tās var izmantot, lai papildinātu šīs vispārīgās metodiskās vadlīnijas ar praktiskiem, konkrētām nozarēm piemērojamiem apsvērumiem.

Saskaņā ar procesuālās autonomijas principu dalībvalstis izlemj, kā ieviest no direktīvas izrietošos procedūras noteikumus. Ikvienas dalībvalsts kompetentās iestādes pienākums ir pieņemt 6. panta 3. un 4. punktā paredzētajos novērtējumos ietvertos galvenos lēmumus. Šajās vadlīnijās termins “novērtējums” ietver visu procesu, kura laikā plāna vai projekta attīstītājs, iestādes, dabas aizsardzības un citas aģentūras, nevalstiskās organizācijas (NVO) un iedzīvotāji vāc informāciju un iesniedz to kompetentajai iestādei izskatīšanai un novērtēšanai.

Pēc tam kompetentā iestāde nosaka novērtējuma rezultātus un pieņem lēmumu par plāna vai projekta apstiprināšanu vai noraidīšanu un par to, ar kādiem nosacījumiem plāns vai projekts tiek apstiprināts. Šajā procesā tiek ņemts vērā, ka 6. panta 3. un 4. punktā paredzētajam novērtējumam ir nepieciešama ticama informācija un dati, ko vāc daudzas ieinteresētās personas, kā arī konsultācijas ar un starp ieinteresētajām personām.

Šis dokuments ir atjauninātas Metodiskas vadlīnijas par Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. un 4. punkta noteikumiem (4), (5). Tajā ņemta vērā pieredze, kas gūta, ieviešot Dzīvotņu direktīvu, un saistītā EST judikatūra, ņemtas vērā arī ES vadlīnijas, publikācijas, gadījumu izpētes materiāli, viedokļi un ierosinājumi, kas saņemti pēc apspriešanās ar ES dalībvalstu iestādēm un ieinteresētajām personām. Vadlīniju sagatavošanu atbalstīja Eiropas Komisijas nolīgtie partneri ATECMA S.L. un Adelphi consult GmbH (6).

1.2. Struktūra

Dokumentu veido trīs nodaļas un pielikums.

— Pirmajā nodaļā paskaidrota vadlīniju vispārējā pieeja un principi. Tajā ir iekļauta plūsmas diagramma no 6. panta vadlīnijām, kas ilustrē, kā būtu jāstrukturē 6. panta 3. un 4. punktā paredzētais novērtējums, un parāda saikni starp dažādajiem novērtējuma posmiem un 6. panta 3. un 4. punktā iekļautajām prasībām.

— Nākamā nodaļa ietver metodiskas vadlīnijas katram posmam. Katram posmam piedāvātas metodes un rīki, piemēri un ieteikumi par novērtējuma veikšanu. Piedāvāts izmantot kontrolsarakstus un matricas un sniegtas detalizētas norādes katram novērtējuma posmam. Tomēr jānorāda, ka tie ir vien ilustratīvi materiāli un tos nevar izmantot ikvienā situācijā.

— Trešā nodaļa ietver sadaļu par stratēģisko plānošanu un par novērtējuma procedūru tieši plāniem. Šajā nodaļā arī analizēta saikne ar citiem vides novērtējumiem, kurus paredz ES tiesību akti.

— Pielikumā sniegti metožu piemēri un turpmākas norādes un rīki, kurus var izmantot, īstenojot 6. panta 3. un 4. punktā paredzētās procedūras (piemēram, kontrolsaraksti vai formāti).

2. VISPĀRĒJĀ PIEEJA UN PRINCIPI

2.1. Direktīvas 6. panta 3. un 4. punktā paredzētās procedūras posmi

Direktīvas 6. panta 3. un 4. punkts paredz:

“3. Visos plānos vai projektos, kas nav tieši saistīti ar konkrēto teritoriju vai nav vajadzīgi tās apsaimniekošanai, bet kas atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem varētu būtiski ietekmēt minēto teritoriju, attiecīgi izvērtē ietekmi uz šo teritoriju, ievērojot tās aizsardzības mērķus. Ņemot vērā novērtējuma atzinumus par ietekmi uz minēto teritoriju, un saskaņā ar 4. punkta noteikumiem, kompetentā valsts iestāde piekrīt plāna vai projekta īstenošanai tikai tad, ja tā ir pārliecinājusies, ka netiks izjaukta attiecīgās teritorijas viengabalainība, un vajadzības gadījumā noskaidrojusi plašas sabiedrības viedokli. 4. Ja, neņemot vērā negatīvu vērtējumu saistībā ar ietekmi uz teritoriju, alternatīvu risinājumu trūkuma dēļ plāns vai projekts tomēr ir jāīsteno sevišķi svarīgu sabiedrības interešu labā, kas ietver arī sociāla un ekonomiska rakstura intereses, tad dalībvalsts veic visus vajadzīgos kompensācijas pasākumus, lai nodrošinātu Natura 2000 tīkla kopējās vienotības aizsardzību. Dalībvalsts informē Komisiju par pieņemtajiem kompensācijas pasākumiem. Ja attiecīgajā teritorijā sastopams prioritārs dabiskās dzīvotnes veids un/vai prioritāra suga, tad vienīgie pieņemamie argumenti ir tie, kas saistīti ar veselības aizsardzību vai sabiedrības drošību, videi primāri svarīgām labvēlīgām pārveidēm vai, pēc Komisijas atzinuma, citām sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm.”

Direktīvas 6. panta 3. un 4. punkts paredz pakāpenisku procedūru tādu plānu vai projektu novērtēšanai, kas varētu ietekmēt Natura 2000 teritorijas. Procedūra ietver trīs turpmāk minētos posmus.

— Pirmais posms: iepriekšēja izpēte. Procedūras sākumdaļa ir pirmsnovērtēšanas posms (iepriekšējas izpētes posms), kurā nosaka, vai plāns vai projekts ir tieši saistīts ar Natura 2000 teritoriju vai vajadzīgs tās apsaimniekošanai, un, ja nav, – vai tas (atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem) varētu būtiski ietekmēt minēto teritoriju (7), ņemot vērā tās aizsardzības mērķus. Pirmo posmu reglamentē 6. panta 3. punkta pirmā teikuma pirmā daļa.

— Otrais posms: pienācīgs novērtējums. Ja netiek izslēgta būtiskas ietekmes iespēja, nākamajā procedūras posmā tiek novērtēta plāna vai projekta ietekme (atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem), ņemot vērā teritorijas aizsardzības mērķus, un tiek noteikts, vai tas ietekmēs attiecīgās Natura 2000 teritorijas viengabalainību, ņemot vērā ietekmes mazināšanas pasākumus. Kompetentā iestāde pieņem lēmumu par plāna vai projekta apstiprināšanu, ņemot vērā pienācīgā novērtējuma konstatējumus. Otro posmu reglamentē 6. panta 3. punkta pirmā teikuma otrā daļa un otrais teikums.

— Trešais posms: atkāpe no 6. panta 3. punkta konkrētu nosacījumu gadījumā. Procedūras trešo posmu reglamentē 6. panta 4. punkts. To piemēro tikai tad, ja, neraugoties uz negatīvu novērtējumu, attīstītājs uzskata, ka plāns vai projekts tomēr ir jāievieš sevišķi svarīgu sabiedrības interešu labā. To var darīt tikai tad, ja nav citu alternatīvu risinājumu, ja sevišķi svarīgās sabiedrības intereses ir pienācīgi pamatotas un ja tiek pieņemti piemēroti kompensācijas pasākumi, ar kuriem nodrošina Natura 2000 tīkla kopējās vienotības aizsardzību.

Katru procedūras posmu ietekmē iepriekšējais posms. Tāpēc, lai pareizi piemērotu 6. panta 3. un 4. punktu, ir jāievēro pareizā posmu secība. 1. attēlā atspoguļota šīs procedūras plūsmas diagramma.

2.2. Pieeja lēmumu pieņemšanai

Dzīvotņu direktīva, tāpat kā citi ES tiesību akti vides aizsardzības jomā, balstās uz piesardzības principu (8), kas nozīmē, ka zinātnisku pierādījumu trūkums par darbības būtisku negatīvu ietekmi nevar tikt izmantots kā pamatojums tam, lai šo darbību apstiprinātu. Piesardzības principa piemērošana 6. panta 3. punkta procedūrai nozīmē to, ka, lai plānu vai projektu varētu apstiprināt, vispirms ir jāpierāda, ka tas neradīs negatīvu ietekmi uz Natura 2000 teritoriju. Citiem vārdiem sakot, ja nav droši zināms, vai plāns vai projekts radīs negatīvu ietekmi, to nevar apstiprināt.

Praksē tas nozīmē, ka tas ir plāna vai projekta attīstītāja pienākums bez pamatotām šaubām pierādīt (un kompetentās iestādes pienākums ir apstiprināt):

— 1. posma (iepriekšējas izpētes) laikā – ka var izslēgt būtiskas ietekmes iespēju; vai

— 2. posma (pienācīgā novērtējuma) laikā – ka var izslēgt to, ka tiks negatīvi ietekmēta jeb izjaukta attiecīgās Natura 2000 teritorijas viengabalainība.

Ja tiek konstatēts, ka tiks izjaukta attiecīgās teritorijas viengabalainība vai ka šādu iespēju nav iespējams izslēgt, plānu vai projektu var apstiprināt kā 6. panta 4. punktā noteikto izņēmumu, ja nav citu alternatīvu risinājumu, ja to var pamatot ar sevišķi svarīgām sabiedrības interesēm un ja tiek ieviesti pietiekami kompensācijas pasākumi, ar kuriem tiek nodrošināta Natura 2000 tīkla kopējās vienotības aizsardzība. Arī šajos gadījumos iespējams piemērot piesardzības principu, īpaši attiecībā uz piemērojamo kompensācijas pasākumu apmēriem (sk. 3.3.3. iedaļu).

Dzīvotņu direktīvā ir skaidra atsauce uz “teritorijas aizsardzības mērķiem” kā pamatu tam, lai piemērotu 6. panta 3. punktu. EST savā spriedumā lietā C-849/19 Komisija/Grieķija apstiprināja, ka aizsardzības mērķiem jābūt oficiāli apstiprinātiem, noteiktiem attiecībā uz konkrētu teritoriju, jāatsaucas uz konkrētām teritorijas vērtībām un jābūt precīziem. (9)

Turklāt Tiesa saistībā ar nepieciešamību noteikt tvērumu pienākumam veikt pienācīgu novērtējumu par plāna vai projekta ietekmi uz aizsargājamu teritoriju atkārtoti norādījusi, ka šāda pienākuma tvērums jānosaka, ņemot vērā aizsardzības mērķus. (10) Citiem vārdiem sakot, lēmums par to, vai plāns vai projekts varētu būtiski ietekmēt Natura 2000 teritoriju, jāpieņem, ņemot vērā teritorijas aizsardzības mērķus (sk. 3.1. iedaļu “Iepriekšēja izpēte”). Tādēļ visām Natura 2000 teritorijām nekavējoties jānosaka konkrētām teritorijām paredzēti aizsardzības mērķi, un šiem mērķiem jābūt publiski pieejamiem.

Kā paskaidrots 3.2.2. iedaļā, konkrētajai teritorijai paredzēti aizsardzības mērķi jānosaka visām aizsargājamajām dzīvotnēm un sugām, kuru sastopamība attiecīgajā teritorijā ir būtiska (t. i., dzīvotnes un sugas, kurām attiecīgās teritorijas datu standartveidlapā norādītais teritorijas novērtējums ir A, B vai C, bet ne D (11)). Aizsardzības mērķos jānorāda mērķrādītāji, kas jāsasniedz katram no raksturlielumiem vai parametriem, kuri nosaka aizsargājamo elementu aizsardzības stāvokli.

Gan iepriekšējas izpētes, gan pienācīgā novērtējuma posmā veiktie novērtējumi ir jāpārskata, ja sagatavošanas laikā plāns vai projekts tiek mainīts vai izstrādāts detalizētāk. Piemēram, ja iepriekšējas izpētes laikā nav iespējams izslēgt būtiskas ietekmes varbūtību, plāna vai projekta attīstītājs var pārskatīt plānu vai projektu tā, lai izslēgtu iespējamas būtiskas ietekmes risku. Šādos gadījumos koriģētajam plānam vai projektam atkārtoti jāveic iepriekšēja izpēte, lai noteiktu, vai tas joprojām varētu būtiski ietekmēt attiecīgo teritoriju.

1. izcēlums Lēmuma pieņemšana, pamatojoties uz pienācīgu novērtējumu Ņemot vērā pienācīgā novērtējuma secinājumus (“atzinumus”) par plāna vai projekta ietekmi uz attiecīgo Natura 2000 teritoriju, kompetentās iestādes pienākums ir pieņemt lēmumu par plāna vai projekta apstiprināšanu vai neapstiprināšanu. Plānu vai projektu var apstiprināt tikai tad, ja tā ir pārliecināta, ka ierosinātais plāns vai projekts neizjauks attiecīgās Natura 2000 teritorijas viengabalainību. Tā tas ir gadījumā, ja no zinātniskā viedokļa nepastāv pamatotas šaubas par šādas ietekmes neesamību (12). Tādēļ atbilstīgi piesardzības principam pienākums ir pierādīt negatīvas ietekmes neesamību, nevis tās esamību (13). Tādēļ pienācīgajam novērtējumam ir jābūt pietiekami sīki izstrādātam un pamatotam, lai pierādītu negatīvas ietekmes neesamību, ņemot vērā attiecīgajā jomā pieejamos labākos zinātniskos atzinumus (14). Arī iepriekšējas izpētes posmā pieņemtajam lēmumam ir jābūt ar tikpat augstu noteiktības pakāpi; arī šajā posmā nav pieļaujams, ka pastāv pamatotas šaubas par to, ka nebūs iespējama būtiska ietekme.

3. METODIKA 6. PANTA 3. UN 4. PUNKTA NOTEIKUMIEM

3.1. Pirmais posms: iepriekšēja izpēte

Pirmā posma laikā tiek pārbaudīts, kāda ir varbūtība, ka plāns vai projekts varētu būtiski ietekmēt Natura 2000 teritoriju – atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem. Ja bez jebkādām pamatotām šaubām nevar izslēgt iespējamu būtisku ietekmi, plānam vai projektam ir jāveic pienācīgs novērtējums saskaņā ar 6. panta 3. punktu.

Termini “plāns” un “projekts” ir jāinterpretē plaši. Projekts var ietvert būvdarbus, ierīkošanu vai citādu iejaukšanos dabiskajā vidē, tostarp regulāras darbības, kuru mērķis ir dabas resursu izmantošana. Direktīvas 6. panta 3. punkta izpratnē arī terminam “plāns” ir potenciāli plaša nozīme, un tā ietver zemes izmantošanas vai teritoriālos plānus un nozaru plānus (piemēram transporta tīklu plāni, enerģētiskie plāni, atkritumu apsaimniekošanas plāni, ūdens resursu apsaimniekošanas plāni, meža apsaimniekošanas plāni utt.). Direktīva neierobežo vārdu “plāns” vai “projekts” darbības jomu, norādot kādas konkrētas kategorijas. Galvenais kritērijs ir tas, vai tie varētu būtiski ietekmēt Natura 2000 teritoriju. Papildu informācija ir sniegta 6. panta vadlīniju 4.4.1. un 4.4.2. iedaļā.

Tā kā iepriekšēja izpēte ir primsnovērtēšanas posms, to parasti iespējams veikt, izmantojot esošo informāciju, tostarp ekspertu atzinumus (piemēram, kompetento vides iestāžu ekspertu atzinumus) un publicētus materiālus (piemēram, dzīvotņu kartes un sugu sarakstus), un jaunas, detalizētas informācijas iegūšana parasti nav nepieciešama. Taču, ja nav pietiekamas informācijas, piemēram, par aizsargājamu dzīvotņu vai sugu sastopamību platībās, kuras plāns vai projekts varētu ietekmēt, vai ja šī informācija ir novecojusi, tad, lai noteiktu, vai varētu būt būtiska ietekme, iespējams, būs jāsavāc un jāanalizē papildu dati. Ja informācijas nav, tad ir jāpieņem, ka ir būtiskas ietekmes varbūtība un ka ir jāveic pienācīgs novērtējums.

Iepriekšēja izpēte jāveic agrīnā stadijā – parasti pirms tam, kad tiek konkretizētas visas plāna vai projekta detaļas; piemēram, iepriekšēja izpēte būtu jāveic, kad ir zināma projekta īstenošanas vieta un tā raksturs kopumā, bet pirms tiek uzsākta projektēšana. Agrīna iepriekšēja izpēte nodrošina šādas priekšrocības:

— tā var samazināt kavējumu un papildu izmaksu risku vēlākā posmā, kad plāns vai projekts tiek iesniegts nolūkā saņemt piekrišanu attīstīšanai,

— tā nodrošina, ka plāna vai projekta virzītāji, kompetentās iestādes un citas ieinteresētās personas, kuru rīcībā ir atbilstoša informācija un kuriem ir atbilstošas zināšanas, savlaicīgi apspriežas un apmainās ar informāciju,

— tā ļauj plāna vai projekta attīstītājam labāk apsvērt, kādi būs nākamie soļi, neieguldot daudz laika un līdzekļu,

— tā ļauj noteikt un paredzēt iespējamos riskus gan Natura 2000 teritorijām, gan pašam plānam vai projektam; piemēram, izgaismojot nepieciešamību atrast alternatīvu vietu plāna vai projekta īstenošanai vai izstrādāt alternatīvu plāna vai projekta dizainu, lai tādējādi izvairītos no kaitējuma riska, vai vācot papildu datus, lai tādējādi veicinātu, ka novērtējums tiek veikts laikus. Lai gan galvenajiem sākotnējās plānošanas aspektiem ir jābūt skaidriem, jābūt arī iespējai plānu vai projektu koriģēt.

Veicot plāna vai projekta iepriekšēju izpēti agrīnā stadijā, iespējams, iepriekšēja izpēte būs vēlāk jāpārskata, proti, kad plāns vai projekts būs izstrādāts detalizētāk. Iepriekšējas izpētes analīzes apjoms katram plānam un projektam var būt atšķirīgs atkarībā no tā mēroga un iespējamās ietekmes.

Iepriekšējas izpētes laikā veicamo analīzi veido šādi četri apakšposmi:

1) nosaka, vai plāns vai projekts ir tieši saistīts ar Natura 2000 teritoriju vai vajadzīgs tās apsaimniekošanai;

2) nosaka attiecīgos plāna vai projekta elementus un ietekmi, ko tie varētu radīt;

3) apzina, kuras (ja tādas ir) Natura 2000 teritorijas var tikt ietekmētas, ņemot vērā plāna vai projekta iespējamo ietekmi atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem;

4) novērtē, vai iespējamo būtisko ietekmi uz Natura 2000 teritoriju var izslēgt, ņemot vērā šīs teritorijas aizsardzības mērķus.

Turpmākajās iedaļās sīkāk aprakstīti šie četri apakšposmi un iepriekšējas izpētes rezultāti un saistītie dokumenti.

1. tabulā ir norādītas galvenās atšķirības starp iepriekšēju izpēti un pienācīgu novērtējumu saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 6. panta 3. punktu.

1. tabula

Atšķirības starp iepriekšēju izpēti un pienācīgu novērtējumu

Iepriekšēja izpēte Pienācīgs novērtējums Nosaka, vai plāna vai projekta ieviešanas rezultātā varētu būt būtiska negatīva ietekme uz Natura 2000 teritoriju, ņemot vērā tās aizsardzības mērķus. Novērtē iespējamo ietekmi uz Natura 2000 teritoriju, ņemot vērā tās aizsardzības mērķus, un novērtē, vai attiecīgās teritorijas viengabalainība varētu tikt izjaukta. Ja būtisku ietekmi nevar droši izslēgt, plānam vai projektam jāveic pienācīgs novērtējums. Plānu vai projektu var apstiprināt tikai tad, ja var izslēgt, ka Natura 2000 teritorijas viengabalainība tiks izjaukta. To parasti veic, izmantojot esošos datus, zināšanas un pieredzi, kā arī balstoties uz ekspertu viedokli. Jāveic detalizēta pārbaude, bieži vien jāveic apsekojumi uz vietas un ir nepieciešamas ekspertu konsultācijas un ekspertu novērtējumi par konkrēto gadījumu. Nevar ņemt vērā ietekmes mazināšanas pasākumus (15). Novērtē ietekmes mazināšanas pasākumus, kas nepieļauj vai mazina negatīvo ietekmi.

3.1.1. Pirmais apakšposms – nosaka, vai plāns vai projekts ir tieši saistīts ar Natura 2000 teritoriju vai vajadzīgs tās apsaimniekošanai

Šajā apakšposmā tiek noskaidrots, vai plāns vai projekts ir saistīts ar teritoriju vai vajadzīgs tās apsaimniekošanai, t. i., vai tas palīdz sasniegt teritorijas aizsardzības mērķus.

Termins “apsaimniekošana” attiecas uz apsaimniekošanu teritorijas aizsardzības nolūkā, t. i., šim terminam ir tāda nozīme, kādā tas lietots 6. panta 1. punktā. Tāpēc, ja darbība ir tieši saistīta ar saglabāšanas [aizsardzības] mērķu izpildi un ir vajadzīga šim nolūkam, uz to var neattiecināt prasību veikt novērtējumu. Plāni un projekti, kas ir tieši saistīti ar Natura 2000 teritoriju vai vajadzīgi tās apsaimniekošanai aizsardzības nolūkā, parasti jāizslēdz no 6. panta 3. punkta noteikumu piemērošanas jomas, tomēr to ar saglabāšanu [aizsardzību] nesaistītie elementi joprojām var būt jānovērtē. Papildu informācija ir sniegta 6. panta vadlīniju 4.4.3. iedaļā.

Iespējams, ka plānam vai projektam, kura mērķi ietver apsaimniekošanu aizsardzības nolūkā, pienācīgs novērtējums tomēr ir jāveic attiecībā uz elementiem, kas nav saistīti ar aizsardzību. Piemēram, to varētu attiecināt uz koksnes ieguvi, kas ir iekļauta aizsardzības nolūkā veiktas apsaimniekošanas plānā tādai kokaugiem klātai platībai, kas ir noteikta par Natura 2000 teritoriju. Šādas darbības elementiem, kas nav nepieciešami teritorijas apsaimniekošanai aizsardzības nolūkā, jāveic pienācīgs novērtējums (16).

Var būt situācijas, kad ar vienas teritorijas (plānā vai projektā paredzētās teritorijas) apsaimniekošanu tieši saistīts vai tai vajadzīgs plāns vai projekts var negatīvi ietekmēt citu teritoriju. Piemēram, lai plānā paredzētajā teritorijā uzlabotu plūdu pārvaldību, plānā varētu paredzēt izveidot aizsprostu citā teritorijā, tā, iespējams, to būtiski negatīvi ietekmējot. Tādēļ šādam plānam vai projektam ir jāveic novērtējums attiecībā uz iespējamo būtisko ietekmi šajā citā teritorijā.

Līdz ar to plāni vai projekti, kas ir tieši saistīti ar Natura 2000 teritoriju vai vajadzīgi tās apsaimniekošanai saskaņā ar Putnu direktīvu un Dzīvotņu direktīvu ir plāni vai projekti, kuru mērķis ir aizsargāt aizsargājamās dzīvotnes un sugas šajās teritorijās un atbilstošos gadījumos tās atjaunot līdz labvēlīgam aizsardzības stāvoklim.

2. izcēlums Piemēri kritērijiem, ar ko nosaka, vai plāns vai projekts ir tieši saistīts ar Natura 2000 teritoriju vai vajadzīgs tās apsaimniekošanai — Plānā vai projektā paredzētie pasākumi ir iekļauti attiecīgās Natura 2000 teritorijas apsaimniekošanas plānā vai tiek ierosināti tādu citu normatīvu, administratīvu vai līgumisku pasākumu ietvaros, kas nepieciešami šīs teritorijas, tās dzīvotņu un sugu uzturēšanai labā aizsardzības stāvoklī vai (ja nepieciešams) to atjaunošanai līdz labam aizsardzības stāvoklim. — Par Natura 2000 teritorijas pārvaldību atbildīgā oficiālā iestāde ir sniegusi pamatotu ziņojumu, ka darbība ir tieši saistīta ar paredzēto teritoriju un vajadzīga tās apsaimniekošanai un ka darbība ir nepārprotami saistīta ar šajā teritorijā pārstāvēto dzīvotņu vai sugu aizsardzības statusa uzturēšanu vai uzlabošanu.

3.1.2. Otrais apakšposms – plāna vai projekta un tā ietekmes faktoru apraksts

Plāna vai projekta aprakstā jānorāda visi aspekti, kas varētu ietekmēt Natura 2000 teritoriju – atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem.

Jāņem vērā visi projekta ieviešanas posmi, tostarp būvniecība, ekspluatācija un dezekspluatācija.

Attiecībā uz plāniem ir jāsavāc un jāanalizē atbilstoša detalizēta informācija par plānā paredzētajām darbībām un jānoskaidro, vai šādas darbības atsevišķi vai kopā varētu būtiski ietekmēt Natura 2000 teritorijas, tostarp kopā ar citiem plāniem vai projektiem.

3. izcēlumā ir uzskaitīti plāna vai projekta galvenie elementi, kuri ir jāapzina. Šie elementi kalpo tikai ilustrācijai, tie ir jāpielāgo vai jāpapildina, piemērojot konkrētajai situācijai. Dažu projektu vai plānu gadījumā, iespējams, šie elementi jānosaka katram posmam atsevišķi: būvniecībai, ekspluatācijai un dezekspluatācijai.

3. izcēlums Plāna vai projekta iepriekšējas izpētes laikā apsveramo elementu piemēri — Apjoms (piemēram, tieši nepieciešamā zemes platība), — kopējā ietekmētā platība, ieskaitot platības, kas tiks ietekmētas netieši (piemēram, trokšņa, duļķainības vai vibrācijas rezultātā), — fiziskās izmaiņas vidē (piemēram, upju gultņu vai citu ūdensobjektu morfoloģijas pārveidošana, meža seguma blīvuma izmaiņas), — pastāvošās slodzes intensitātes izmaiņas (piemēram, trokšņa, piesārņojuma vai satiksmes intensitātes pieaugums), — resursu nepieciešamība (piemēram, ūdens ieguve, minerālu ieguve), — emisijas (piemēram, slāpekļa nosēdumi) un atkritumi (un vai tie nonāks zemē, ūdenī vai gaisā), — transporta nepieciešamība (piemēram, pievadceļi), — būvniecības, ekspluatācijas un dezekspluatācijas ilgums utt., — termiņi (plāna vai projekta posmu termiņi), — attālumi līdz Natura 2000 teritorijām un jo īpaši līdz to elementiem, kuru dēļ teritorijas ir noteiktas par Natura 2000 teritorijām, — kumulatīvā ietekme kopā ar citiem projektiem un plāniem.

3.1.3. Trešais apakšposms – plāna vai projekta ietekmēto Natura 2000 teritoriju apzināšana

Apzinot Natura 2000 teritorijas, kuras varētu tikt ietekmētas, jāņem vērā visi plāna vai projekta aspekti, kuri varētu ietekmēt tās Natura 2000 teritorijas, kuras atrodas plāna vai projekta ietekmes zonā. Jāņem vērā visi elementi, kuru dēļ teritorijas ir noteiktas par Natura 2000 teritorijām (sugas, dzīvotņu veidi) un kuru sastopamība šajās teritorijās ir būtiska, un to aizsardzības mērķi.

Jo īpaši būtu jānosaka:

— visas Natura 2000 teritorijas, kas ģeogrāfiski pārklājas ar kādu no plāna vai projekta darbībām vai aspektiem kādā no tā posmiem vai kas atrodas blakus plānam vai projektam,

— visas Natura 2000 teritorijas, kas ir plāna vai projekta iespējamajā ietekmes zonā. Natura 2000 teritorijas, kuras atrodas plāna vai projekta tuvākajā apkārtnē (vai nedaudz tālāk) un kuras noteikti projekta aspekti varētu ietekmēt netieši, tostarp saistībā dabas resursu (piemēram, ūdens) izmantošanu un dažādiem atkritumu veidiem, vielu emisiju vai enerģiju,

— Natura 2000 teritorijas, kuras atrodas plāna vai projekta tuvākajā apkārtnē (vai nedaudz tālāk) un kurās ir fauna, kas var pārvietoties uz projekta teritoriju un tad iet bojā vai saskarties ar cita veida ietekmi (piemēram, barošanās vietu zaudēšana vai izplatības areāla samazināšanās),

— Natura 2000 teritorijas, kuru gadījumā plāns vai projekts var skart to sasaisti vai ekoloģisko nepārtrauktību.

Novērtējamo Natura 2000 teritoriju izplatība, t. i., zona, kurā ir iespējama plāna vai projekta ietekme, ir atkarīga no plāna vai projekta rakstura un no attāluma, kurā ietekme ir iespējama. Tām Natura 2000 teritorijām, kas atrodas upes lejtecēs vai mitrājos, kuri barojas no ūdens nesējslāņiem, plāna vai projekta ietekme uz ūdens plūsmām, zivju migrāciju un citiem elementiem var sniegties ļoti tālu. Arī piesārņojošo vielu emisijas ietekme var sniegties ļoti tālu.

Daži projekti vai plāni, kas tieši neskar Natura 2000 teritorijas, vienalga var tās būtiski ietekmēt, ja tie rada barjeras vai sagrauj ekoloģiskās saiknes. Tas iespējams gadījumos, kad, piemēram, plāni ietekmē tādu ainavu elementus, kas savieno Natura 2000 teritorijas, vai ja tie var traucēt sugu pārvietošanos vai izjaukt upju vai kokaugiem klātu platību ekosistēmu savienojamību.

Lai noteiktu plāna vai projekta iespējamo ietekmi uz Natura 2000 teritorijām, ne tikai jāapzina attiecīgās teritorijas, bet arī dzīvotnes un sugas, kuru sastopamība tajās ir būtiska, kā arī konkrētajai teritorijai noteiktie aizsardzības mērķi.

4. izcēlumā sniegti informācijas avotu piemēri, ko varētu izmantot šajā nolūkā.

4. izcēlums Informācijas avoti, ko var izmantot, lai noteiktu ietekmi uz Natura 2000 teritoriju — Natura 2000 datu standartveidlapa attiecīgajai teritorijai, — konkrētajai teritorijai noteiktie aizsardzības mērķi (kas ir paredzēti īpaši aizsargājamās dabas teritorijas (ĪADT) noteikšanas aktā vai īpašas aizsargājamās teritorijas (ĪAT) klasifikācijas aktā, vai teritorijas apsaimniekošanas plānā, vai atsevišķā aktā), — teritorijas apsaimniekošanas plāni (piemēram, plāni, kuri nosaka slodzes un apdraudējumus, kam teritorija ir pakļauta), — iepriekšēji apsekojumi un uzraudzības dati par attiecīgajām sugām un dzīvotņu veidiem, to izplatību teritorijā un tās tuvumā, aizsardzības statusu, slodzēm un apdraudējumiem, kam tie ir pakļauti, — teritorijas aktuālās un vecākas kartes, — esošie zemes izmantošanas plāni un citi attiecīgi plāni, — esošie teritorijas apsekojumu materiāli, — esošie hidroģeoloģiskie dati, — esošie dati par attiecīgajām vielām (piemēram, par slāpekļa nosēdumiem, par novadīto notekūdeņu sastāvu), — līdzīgu projektu vai plānu ietekmes uz vidi novērtējumi, — attiecīgi ziņojumi par vides stāvokli, — kartes un ģeogrāfiskās informācijas sistēmas, — dokumenti par teritorijas vēsturi utt.

Natura 2000 datu standartveidlapa (17) ietver galvenos datus, kas nepieciešami, lai apzinātu dzīvotnes un sugas, kuru sastopamība attiecīgajā teritorijā ir būtiska un kuras plāns vai projekts varētu ietekmēt, kā arī lai apzinātu pastāvošo slodzi un ietekmi uz teritoriju. Papildu informāciju par attiecīgo teritoriju var atrast, piemēram, Natura 2000 teritorijas apsaimniekošanas plānā, tādu darbību sarakstā, kuras var izraisīt kaitējumu vai pasliktināšanos, teritorijā esošo dzīvotņu un sugu uzraudzības apskatu rezultātos, kā arī bioģeogrāfiskā, valsts un vietējā mēroga datos no informācijas avotiem par platībām ārpus Natura 2000 teritorijas.

Jānodrošina publiska piekļuve šiem datiem un informācijai, piemēram, izmantojot centrālu datubāzi vai valsts vai reģionālo iestāžu tiešsaistes portālus un tīmekļa vietnes, un šie dati un informācija ir regulāri jāatjauno tā, lai visām ieinteresētajām personām un iestādēm būtu viegli piekļūt tiem.

5. izcēlums Galvenie informācijas avoti par elementiem, kuru dēļ teritorijas ir noteiktas par Natura 2000 teritorijām Katrai Natura 2000 teritorijai ir datu standartveidlapa. Tajā ir iekļauta informācija par teritorijā sastopamajām ES aizsargājamajām sugām un dzīvotņu veidiem, un katrai teritorijā sastopamajai sugai un dzīvotnes veidam tā sniedz vispārēju novērtējumu (piešķirot vērtējumu robežās no A līdz D). Tajā ir sniegta informācija par platību, teritorijā sastopamo dzīvotņu reprezentativitāti un aizsardzības statusu, kā arī vispārīgs novērtējums par šīs teritorijas nozīmīgumu attiecīgo dabisko dzīvotņu veidu aizsardzībai. Tajā sniegta informācija par teritorijā sastopamo sugu populācijām, statusu (uzturas pastāvīgi, vairojas, ziemo, migrē) un par šīs teritorijas nozīmīgumu attiecīgajām sugām. Veidlapā iekļauta arī vispārēja informācija par teritoriju, tostarp: — teritorijas vispārējs raksturojums, kvalitāte un nozīmīgums, — neaizsargātība (cilvēku un citas ietekmes radītā slodze uz teritoriju un dzīvotņu un ekosistēmu jutīgums), — ietekme, kas ir saistīta ar cilvēka veiktajām darbībām un dabiskiem procesiem, kam var būt pozitīva vai negatīva iedarbība uz teritorijas aizsardzību un apsaimniekošanu, kā arī teritorijas proporcionālā daļa, kas ir pakļauta ietekmei, — par teritorijas apsaimniekošanu atbildīgā struktūra, — teritorijas apsaimniekošanas plāni un prakse, tostarp tradicionāli veiktās cilvēku darbības; — teritorijas karte. Aizsardzības pasākumi un apsaimniekošanas plāni Īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dalībvalstīm ir jāizstrādā aizsardzības pasākumi, kas atbilst šajās teritorijās sastopamo I pielikuma dabisko dzīvotņu veidu un II pielikuma sugu ekoloģiskajām prasībām (Dzīvotņu direktīvas 6. panta 1. punkts). Attiecīgos gadījumos tas var ietvert apsaimniekošanas plānus, kas ir izstrādāti īpaši šīm teritorijām vai iekļauti citos attīstības plānos, un/vai citus normatīvus, administratīvus vai līgumiskus pasākumus. Gluži tāpat arī īpašām aizsargājamām teritorijām ir jānosaka mērķtiecīgi aizsardzības pasākumi. Ja ir pieejami Natura 2000 apsaimniekošanas plāni, tie var sniegt informāciju par teritorijas aizsardzības mērķiem, teritorijā esošo sugu un dzīvotņu atrašanās vietu un statusu, to apdraudējumiem un aizsardzības pasākumiem, kas vajadzīgi, lai uzlabotu to aizsardzības stāvokli šajā teritorijā. Visu šo informāciju var izmantot iepriekšējas izpētes un pienācīgā novērtējuma laikā.

Komisijas tīmekļa vietnē, izmantojot Natura 2000 skatītāju un Natura 2000 publisko datubāzi, ir pieejami dati un kartes visām ES Natura 2000 teritorijām: http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/data/indexen.htm. Lielākajai daļai dalībvalstu ir arī publiski pieejama informācija par Natura 2000 teritorijām un to iezīmēm jeb elementiem. Arī ģeogrāfiskās informācijas sistēmas (ĢIS) var palīdzēt izprast saistību starp plāna vai projekta īpašībām un Natura 2000 teritorijas konkrētām iezīmēm.

Vairākās valstīs ir pieejami praktiski rīki un informācijas sistēmas, kas palīdz noteikt dažādu projektu un plānu iespējamo ietekmi uz Natura 2000 teritorijām. 6. izcēlumā ir sniegti daži šādu rīku piemēri.

6. izcēlums Piemēri informācijas sistēmām, kuras palīdz noteikt dažādu projektu un plānu iespējamo ietekmi uz Natura 2000 teritorijām Vācija Informāciju, kas ir nepieciešama, lai novērtētu gandrīz visu veidu projektu iespējamo negatīvo ietekmi, nodrošina Federālās dabas aizsardzības aģentūras informācijas sistēma FFH-VP- Info. Tā ietver visaptverošu datubāzi ar informāciju par iespējamiem ietekmes veidiem un sekām konkrētiem dzīvotņu veidiem un sugām; šo informāciju var izmantot iepriekšējas izpētes un pienācīga novērtējuma laikā. Tajā sniegta detalizēta informācija par jutīgumu un ietekmes faktoru iespējamajām sekām gandrīz visām dzīvotnēm un sugām, kuru aizsardzība ir noteikta dabas aizsardzības direktīvās un kuras ir sastopamas Vācijā. Tā ietver arī kontrolsarakstus ikviena ietekmes veida smaguma/nozīmīguma novērtēšanai attiecībā uz dzīvotņu veidiem un sugām. Sk. http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Page.jsp. Īrija Datu vākšanas atbalstam 1. posmā (iepriekšēja izpēte) un 2. posmā (pienācīgs novērtējums) Īrijā var izmantot lietotni GeoTool. Tā ļauj lietotājam izvēlēties punktus kartē un pēc tam noteiktā attālumā no izvēlētā punkta meklēt ĪADT un ĪAT. Lietotājs var izvēlēties attālumu atkarībā no plāna vai projekta iespējamās ietekmes uz vidi. Informācija par Natura 2000 teritorijām, kuras atrodas izvēlētā rādiusa zonā, ietver sarakstus ar dzīvotnēm un sugām, kuru dēļ teritorijas ir noteiktas par Natura 2000 teritorijām, un saiti uz vietni ar šīs teritorijas aizsardzības mērķiem. Sk. https://gis.epa.ie/EPAMaps/AAGeoTool. Nīderlande Nīderlandes valdība ir sagatavojusi rīku, kas ļauj projekta sākumstadijā ātri novērtēt tā iespējamo ietekmi. Tajā aprakstīts katrs procesa solis gadījumā, ja atļaujas saņemšanas procedūra ietver prasību novērtēt ietekmi uz Natura 2000 teritorijām vai aizsargājamajām sugām. Rīks palīdz noteikt iespējamo ietekmi uz atsevišķām sugām un dzīvotņu veidiem un sniedz informāciju par sugu un dzīvotņu viedu jutīgumu attiecībā uz dažādām darbībām. Sk. www.natura2000.nl (zem “routeplanner beschermde natuur” un “effectenindicator Natura 2000-gebieden”). Beļģija Beļģijā ir pieejama interaktīva tiešsaistes lietotne, ko var izmantot pirmās iepriekšējas izpētes laikā un ar ko var novērtēt paskābināšanos un eitrofikāciju, kuru izraisa izgulsnēšanās no gaisa (NOx un NH3 izgulsnēšanās, kas ir saistīta, piemēram, ar intensīvo lauksaimniecību, rūpniecisko siltumapgādi, enerģijas ražošanu un mobilitāti). Tas ir ātras diagnostikas rīks, ar ko apzina iespējamo ietekmi. Ja diagnostikas rezultātā tiek rādīts zaļais signāls, nav gaidāma kaitīga ietekme. Ja rīks uzrāda sarkano signālu, iespējama kaitīga ietekme, kuru nepieciešams analizēt detalizētāk pienācīga novērtējuma laikā. Sk. https://www.milieuinfo.be/voortoets/. Sīkāka informācija un praktiski rīki, ko var izmantot iepriekšējas izpētes un pienācīga novērtējuma laikā, sniegti šo vadlīniju pielikumā (1.1. iedaļā).

3.1.4. Ceturtais apakšposms – novērtē, vai iespējamo būtisko ietekmi uz Natura 2000 teritoriju var izslēgt, ņemot vērā šīs teritorijas aizsardzības mērķus

Nākamajā iepriekšējas izpētes apakšposmā novērtē, kāda ir iepriekšējā apakšposmā konstatēto ietekmes veidu rašanās varbūtība un iespējamais būtiskums, ņemot vērā iespējamo kumulatīvo ietekmi kopā ar citiem plāniem vai projektiem.

Būtiskas ietekmes rašanās varbūtības novērtēšana

Šajā gadījumā iespējama būtiska ietekme ir jebkura ietekme, ko plāns vai projekts rada, ko var pamatoti paredzēt un kas negatīvi un būtiski ietekmētu aizsardzības mērķus, kuri ir noteikti Natura 2000 teritorijā sastopamajām dzīvotnēm un sugām, kuru sastopamība ir būtiska. Ietekme var veidoties gan teritorijā, gan ārpus tās veiktu darbību rezultātā, ietekme var veidoties arī kopā ar citiem plāniem vai projektiem.

Te būtu jāatgādina, ka, ja bez jebkādām pamatotām šaubām nevar izslēgt iespējamu būtisku ietekmi, plānam vai projektam ir jāveic pienācīgs novērtējums saskaņā ar 6. panta 3. punktu (detalizētākai informācijai par iespējamās ietekmes novērtēšanu skatīt b) apakšpunktu 3.2.2. iedaļā).

Seku būtiskums mainīsies atkarībā no tādiem faktoriem kā ietekmes mērogs, veids, pakāpe, ilgums, intensitāte, laiks, varbūtība, kumulatīvā ietekme un attiecīgo dzīvotņu un sugu neaizsargātība.

7. izcēlumā uzskaitīti piemēri rādītājiem, ar ko ietekmes būtiskumu var noteikt kvantitatīvi.

7. izcēlums Ietekmes būtiskuma rādītāju piemēri Ietekmes veids Būtiskuma rādītājs Dzīvotnes platības samazināšanās Degradācija Zaudētās dzīvotnes platība hektāros, zaudētās dzīvotnes procentuālā daļa. Platība (absolūtā izteiksmē un procentuāli), kurā ir pasliktinājušies raksturlielumi, kas tika izmantoti, nosakot sugu un dzīvotņu aizsardzības statusu, kā arī katra raksturlieluma degradācijas apmērs. Traucējumi Traucējuma intensitātes pakāpe, ilgums vai noturība, attālums līdz vairošanās vietām. Sadrumstalošana Izmaiņas salīdzinājumā ar sākotnējo un vēlamo stāvokli (piemēram, vairāku mazas platības dzīvotņu izveide, nevis vienas lielas dzīvotnes izveide, platība hektāros tai dzīvotnes daļai, kas ir pakļauta malas ietekmei). Netieša ietekme: Kādā mērā platība ir pakļauta citiem apdraudējumiem (invazīvas svešzemju sugas, cilvēku un dzīvnieku iespiešanās, citi neseni notikumi).

Nosakot ietekmes būtiskumu, cita starpā var izmantot tādus informācijas avotus kā liecības par līdzīgām darbībām, kas ietekmē teritorijas, kuras ir līdzīgā aizsardzības stāvoklī un kurām ir līdzīgi aizsardzības mērķi un līdzīgi elementi, kuru dēļ teritorija ir noteikta par Natura 2000 teritoriju, un ekspertu atzinumi, kas balstās uz pieejamo informāciju. Tomēr, tā kā katrs gadījums ir atšķirīgs, ir jāņem vērā vietējie apstākļi. Tādēļ katrs gadījums vienmēr jānovērtē atsevišķi.

Kā tas ir uzsvērts 6. panta vadlīnijās, aspekti, kas ir svarīgi vienā teritorijā, iespējams, nav svarīgi citā teritorijā. Piemēram, nelielai teritorijai, kurā ir reti sastopamas orhidejas dzīvotne, simts kvadrātmetru zudums var būt nozīmīgs, bet lielai stepes teritorijai līdzīgas platības zudums var būt nenozīmīgs, ja tas neietekmē teritorijas aizsardzības mērķu sasniegšanu.

Plānu gadījumā šajā posmā, iespējams, būs grūti novērtēt visu iespējamo ietekmju veidu mērogu un būtiskumu atsevišķām teritorijām, tas būs atkarīgs no plāna detalizācijas pakāpes un no tā, cik detalizēta ir informācija par dažādiem plāna aspektiem un elementiem. Tomēr, neskatoties uz to, ir iespējams novērtēt būtiskas ietekmes uz Natura 2000 teritoriju rašanās varbūtību, piemēram, ņemot vērā plāna vai projekta veidu un tā iespējamo ietekmes zonu.

Tādēļ plāniem iepriekšēja izpēte jāveic pietiekami piesardzīgi (bez pamatotām šaubām) un ievērojot piesardzības principu tā, lai neizslēgtu elementus vai darbības, kuras varētu ietekmēt Natura 2000 teritoriju, un tādējādi nodrošinātu, ka tās tiek analizētas detalizētāk pienācīga novērtējuma laikā.

Attiecībā uz ietekmes mazināšanas pasākumu (18) novērtēšanu jānorāda, ka attiecībā uz 6. panta 3. punkta procedūras ieviešanu Tiesa lēma šādi: “lai noteiktu, vai vēlāk ir jāveic atbilstošs plāna vai projekta ietekmes uz attiecīgo teritoriju novērtējums, iepriekšējas izpētes posmā nav jāņem vērā pasākumi, kas ir vērsti uz šī plāna vai šī projekta kaitīgās ietekmes uz šo teritoriju novēršanu vai samazināšanu” (lieta C-323/17).

Tomēr projektu attīstītāji dažkārt projektus var izstrādāt tā, lai tie jau sākotnēji samazinātu iespējamo ietekmi vai nodrošinātu, ka tādas nav. To var panākt, izmantojot labākos pieejamos tehniskos paņēmienus vai piemērojot preventīvus pasākumus, tostarp normatīvus pasākumus (piemēram, nosakot zonas, kurās aizliegts iekļūt), kuri ir noteikti, piemēram, konkrētai nozarei paredzētos normatīvos aktos, Natura 2000 apsaimniekošanas plānos vai teritoriālajos plānos / zonējumos.

Pretēji plānā vai projektā noteiktajiem konkrētajiem ietekmes mazināšanas pasākumiem, kurus nedrīkst ņemt vērā iepriekšējas izpētes posmā, šādus vispārējus projekta elementus var ņemt vērā iepriekšējas izpētes posmā. Šādi elementi ir skaidri jānorāda projekta aprakstā. Kā tas ir aprakstīts 3.2.5. iedaļā, konkrētus ietekmes mazināšanas pasākumus, piemēram, zaļo tiltu izveidi, kas ļauj pārvietoties sugām, kuru aizsardzībai attiecīgā teritorija noteikta, apsver tikai pienācīga novērtējuma laikā, it īpaši, ja šos pasākumus nosaka kompetentā iestāde.

Iespējamās kumulatīvās ietekmes novērtēšana kopā ar citiem plāniem un projektiem

Iepriekšējas izpētes laikā plāna vai projekta iespējamās būtiskās ietekmes rašanās varbūtību novērtē atsevišķi vai kopā ar citiem projektiem vai plāniem. Parasti šādas kumulatīvās ietekmes novērtējums iepriekšējas izpētes posmā nav tik detalizēts kā tās novērtējums pienācīga novērtējuma posmā. Taču jebkurā gadījumā ir jāapzina visi citi plāni vai projekti, kas kopā ar novērtējamo plānu vai projektu varētu izraisīt kumulatīvo ietekmi.

Attiecībā uz nosacījumu “kopā” iepriekšējā izpētē ir jāapzina visi citi plāni un projekti, kas varētu ietekmēt tās pašas Natura 2000 teritorijas, un pēc tam jānovērtē to iespējas radīt būtisku ietekmi kopā ar novērtējamo plānu vai projektu. Ja šī analīze neļauj nonākt pie galīgiem secinājumiem, ir vismaz jāapzina visi citi attiecīgie plāni un projekti, kuri būtu jāanalizē detalizētāk pienācīgā novērtējuma laikā.

Kumulatīvās ietekmes novērtēšana iepriekšējas izpētes posmā Vairāku seku virkne, kas, atsevišķi ņemtas, ir nelielas, visas kopā var radīt būtisku ietekmi. Novērtējot iespējamo būtisko ietekmi, ir jāizskata arī kombinācija ar citiem plāniem un/vai projektiem, lai attiecīgā plāna vai projekta izvērtēšanā ņemtu vērā kumulatīvo ietekmi. Noteikums par kombinētās ietekmes novērtēšanu attiecas uz citiem plāniem vai projektiem, kas jau ir pabeigti, ir apstiprināti, bet nav pabeigti, vai ir ierosināti (t. i., par kuriem ir iesniegts pieteikums sniegt apstiprinājumu vai dot piekrišanu). Turklāt ir svarīgi norādīt, ka kumulatīvās ietekmes novērtējums ietver ne tikai līdzīgus plānus vai projektus tajā pašā darbības nozarē. Novērtējumā ir jāņem vērā visi citi plānu vai projektu veidi, kuriem var būt būtiska ietekme kopā ar izvērtējamo plānu vai projektu. Līdzīgi novērtējumā jāņem vērā ne tikai kumulatīvā ietekme starp projektiem vai starp plāniem, bet arī starp projektiem un plāniem (un otrādi) . Piemēram, jauns projekts lielas maģistrāles būvniecībai kādā teritorijā var pats par sevi neietekmēt šo teritoriju, bet, izvērtējot tā ietekmi kopā ar jau apstiprinātu dzīvojamo māju būvniecības plānu tajā pašā teritorijā, kopējā ietekme var būt pietiekami liela, lai uz teritoriju tā būtu negatīva. No otras puses, tāda plāna novērtējums, kuram pašam nav būtiskas ietekmes uz Natura 2000 teritoriju, var mainīties, ja to izvērtē kombinācijā ar ierosinātiem vai apstiprinātiem lieliem attīstības projektiem, kas nav iekļauti šajā plānā. Papildu informācija ir sniegta 6. panta vadlīniju 4.5.3. iedaļā.

Ne vienmēr būs vienkārši iegūt informāciju par citiem plāniem un projektiem, kuri kopā var radīt kumulatīvu ietekmi uz Natura 2000 teritoriju. Tam ļoti labi kalpo datubāzes un informācijas sistēmas, kas var nodrošināt šādu informāciju par izvēlēto teritoriju, un dažās valstīs tās jau ir pieejamas vai tiek izstrādātas (19). Lai apzinātu iespējamo kumulatīvo ietekmi, var izmantot arī esošās datubāzes, ar kuru palīdzību iedzīvotāji tiek informēti par plānu un projektu stratēģiskajiem vides novērtējumiem (SVN) un ietekmes uz vidi novērtējumiem (IVN) (20).

Jebkurā gadījumā būtu jākonsultējas ar (vides vai nozaru) kompetentajām iestādēm, kurām būtu jāvar sniegt informāciju par citiem plāniem/projektiem, kas jāņem vērā iepriekšējas izpētes laikā.

2. tabulā ir apkopoti galvenie apakšposmi kumulatīvās ietekmes uz Natura 2000 teritoriju novērtēšanai.

2. tabula

Kumulatīvās ietekmes novērtēšana

Novērtēšanas apakšposmi Veicamā darbība Novērtējamās platības ģeogrāfiskās robežas un novērtējuma īstenošanas laika noteikšana Definēt kumulatīvās ietekmes novērtējuma robežas; jāņem vērā, ka šīs robežas dažādiem ietekmes veidiem var atšķirties (piemēram, ietekme uz ūdens resursiem, troksnis) un ka tās var aptvert arī attālas vietas (ārpus teritorijas). Visu to projektu/plānu apzināšana, kas var darboties kombinācijā Apzināt visus iespējamos ietekmes cēloņus, ko rada izvērtējamais plāns vai projekts, kā arī visus citus cēloņus apkārtējā vidē un jebkādu citu ietekmi, ko varētu radīt citi ierosinātie plāni vai projekti; plāna vai projekta ieviešanas termiņi un posmi. Ietekmes apzināšana Apzināt ietekmes veidus (piemēram, troksnis, ūdens resursu samazināšanās, ķīmisko vielu emisija), kas varētu ietekmēt jutīgas teritorijas struktūru un funkcijas. Ietekmes ceļu apzināšana Apzināt visus iespējamos ietekmes ceļus (21) (piemēram, ar ūdeni, gaisu; ietekmes akumulācija ilgākā laikā vai ģeogrāfiski). Pārbaudīt teritorijas apstākļus, lai noteiktu, vai tās struktūras un funkciju jutīgie aspekti ir pakļauti riskam. Prognoze Prognozēt apzinātās iespējamās kumulatīvās ietekmes mērogu/pakāpi. Novērtējums Paskaidrot, vai ir gaidāms, ka iespējamā kumulatīvā ietekme būs būtiska, ņemot vērā informāciju, kas tika iegūta būtiskuma novērtējuma laikā.

Ja teritorijā aizsargājamajai dzīvotnei vai sugai aizsardzības stāvoklis jau ir nelabvēlīgs vai ja tiek pārsniegtas ietekmes kritiskās robežvērtības dzīvotņu vai sugu īpašajiem raksturlielumiem (vai ja teritorija ir pakļauta kumulatīvai ietekmei, kas radīs jebkuru no šīm situācijām), ikviens jauns plāns vai projekts – atsevišķi vai kopā – radīs papildu ietekmi un varētu būtiski ietekmēt Natura 2000 teritoriju.

3.1.5. Secinājumi: uz iepriekšējas izpētes rezultātiem balstīts lēmums

Lēmumam par to, vai plāns vai projekts varētu būtiski ietekmēt Natura 2000 teritoriju, būs praktiskas un juridiskas sekas. Plānus un projektus, par kuriem bez jebkādām pamatotām šaubām var uzskatīt, ka tiem, visticamāk, nebūs būtiskas ietekmes, var izskatīt, nepiemērojot pārējās 6. panta 3. punktā minētās darbības.

Gluži tāpat kā pienācīgā novērtējuma gadījumā, arī iepriekšējas izpētes posmu noslēdz ar kompetentās iestādes rakstisku pamatotu lēmumu, tādējādi nodrošinot, ka tiek reģistrēts attiecīgā secinājuma pamatojums. Sagatavojot secinājumus, jāņem vērā arī par Natura 2000 teritorijas apsaimniekošanu atbildīgās struktūras viedoklis.

Lēmumam ir arī jābūt publiski pieejamam. Lai gan direktīva to skaidri nenosaka, Tiesa ir atzinusi, ka sabiedrības līdzdalība ir nepieciešama arī 6. panta 3. punktā noteiktās iepriekšējas izpētes laikā (spriedums lietā C-243/15, 46.–49. punkts). Turklāt Tiesa ir atzinusi NVO tiesības apstrīdēt iestāžu lēmumus, kas pieņemti par iepriekšēju izpēti (lieta C-243/15, 56.–61. punkts).

Pienācīgs novērtējums būs jāveic pat tad, ja pastāv vien iespēja, ka teritorija tiks pakļauta būtiskai ietekmei; tādēļ šo lēmumu var pieņemt vai nu pēc plāna vai projekta rūpīgas pārbaudes, vai arī pamatojoties uz vienkāršu analīzi gadījumos, kad jau tiek prognozēts, ka varētu būt būtiska ietekme (ņemot vērā plāna vai projekta veidu, apjomu vai mērogu, Natura 2000 teritorijas īpašības vai tādēļ, ka pastāv liela iespēja, ka ietekme veidosies kopā ar citiem plāniem vai projektiem). Tas ļaus pēc iespējas ātri uzsākt pienācīgo novērtējumu.

Šaubu gadījumā, t. i., ja, balstoties uz pieejamo informāciju, nav iespējams izslēgt plāna vai projekta iespējamu būtisku ietekmi uz Natura 2000 teritoriju vai nu atsevišķi, vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem, plānam vai projektam ir jāveic pienācīgs novērtējums.

Vēlams, ka lēmumā par iepriekšēju izpēti tiek sniegtas norādes par to, kāds ir pēc iepriekšējas izpētes veicamā pienācīgā novērtējuma apjoms, un par iespējamo būtisko ietekmi, kas tajā būtu jāanalizē. (22) Plāna gadījumā būtu jāiekļauj visas Natura 2000 teritorijas, kuras attiecīgais plāns varētu ietekmēt.

8. izcēlumā sniegts iepriekšējas izpētes analīzes modelis.

8. izcēlums Iepriekšējas izpētes analīzes modelis Plāna vai projekta kopsavilkums un galvenie aspekti, kas varētu radīt ietekmi Plāna vai projekta mērķi un tā būtiskākās īpašības / galvenās darbības dažādos posmos (piemēram, būvniecība, ekspluatācija un dezekspluatācija – atkarībā no nepieciešamības). Kopsavilkums par Natura 2000 teritorijām un to galvenajiem elementiem Dzīvotnes un sugas, kuru dēļ attiecīgās teritorijas noteiktas par Natura 2000 teritorijām, un to aizsardzības mērķi. Apraksts par plāna vai projekta atsevišķiem aspektiem, kuri varētu ietekmēt Natura 2000 teritorijas, tostarp: — apjoms un mērogs, — attālums līdz Natura 2000 teritorijai, — nepieciešamā zemes platība (tieši un netieši), — resursu nepieciešamība (piemēram, ūdens ieguve, augsnes rakšanas darbi / minerālu ieguve), — emisija (nosēžoties augsnē, ūdenī vai gaisā), — transporta nepieciešamība, — būvniecības, ekspluatācijas un dezekspluatācijas ilgums un laiks, — ietekmes faktori (piemēram, troksnis, slāpekļa nosēdumi, duļķainība). Apraksts par iespējamo ietekmi uz Natura 2000 teritorijām, ņemot vērā konkrētos aizsardzības mērķus, kas noteikti elementiem, kuru dēļ teritorijas noteiktas par Natura 2000 teritorijām, tostarp: — dzīvotņu platības samazināšanās, degradācija vai sadrumstalošanās, — traucējumi sugām, sugu populāciju lieluma un blīvuma samazināšanās, — tādu ekoloģisko funkciju un/vai iezīmju izmaiņas, kuras ir nepieciešamas dzīvotņu un sugu ekoloģiskajām prasībām (piemēram, ūdens daudzums un kvalitāte), — traucējumi galvenajām savstarpējām saiknēm, kas nosaka teritorijas struktūru un funkcijas. Apraksts par iespējamo ietekmi, kas veidojas kopā ar citiem plāniem vai projektiem: — kumulatīvajā ietekmē apsveramie ietekmes faktori, — to projektu saraksts un apraksts, kuri varētu būt nozīmīgi kumulatīvās ietekmes radīšanā, — kumulatīvās ietekmes pakāpes un būtiskuma novērtējums, ņemot vērā konkrētajai teritorijai noteiktos aizsardzības mērķus. Būtiskuma novērtēšanas kritēriji un būtiskuma rādītāji, ņemot vērā konkrētajai teritorijai noteiktos aizsardzības mērķus, piemēram: — dzīvotņu zudumi (absolūtā un relatīvā izteiksmē), dzīvotņu struktūras izmaiņas, — sugu populāciju izstumšanas risks, traucējumu mērogs, sugu izplatības areāla, barošanās un patvēruma vietu samazināšanās, izmaiņas labvēlīgos vairošanās apstākļos, — ietekmēto dzīvotņu un sugu nozīmīgums, t. i., to reprezentativitāte un vietējā dažādība, — teritorijas nozīmīgums (piemēram, izplatības areāla robeža noteiktām dzīvotnēm un sugām, kalpo kā pārvietošanās saliņa, nepieciešama ekoloģiskās sasaistes nodrošināšanai), — ekoloģisko funkciju traucējumi vai izmaiņas, — teritorijas galveno ekoloģisko iezīmju izmaiņas (piemēram, ūdens kvalitāte). Secinājumi: pamatojoties uz iepriekš minēto informāciju, apraksts par plāna vai projekta aspektiem vai aspektu kombinācijām, kas varētu izraisīt būtisku ietekmi, un par tiem aspektiem, par kuriem ietekmes raksturs vai mērogs nav zināms. Iespējama būtiska ietekme: ☐ Nē ☐ Jā vai nav noteikti zināms

3.2. Otrais posms: pienācīgs novērtējums

Attiecīga [pienācīga] novērtējuma mērķis ir novērtēt plāna vai projekta ietekmi uz teritoriju atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem, ņemot vērā šīs teritorijas saglabāšanas [aizsardzības] mērķus. Secinājumiem būtu jāļauj kompetentajām iestādēm pārliecināties par to, vai plāns vai projekts nevēlami neietekmēs attiecīgās teritorijas integritāti [viengabalainību]. Tāpēc attiecīgā [pienācīgā] novērtējumā īpaši jāpievēršas sugām un/vai dzīvotnēm, kuru dēļ ir noteikta Natura 2000 teritorija. 6. panta vadlīniju 4.6.1. iedaļa.

Pienācīgo novērtējumu veic gan projektiem, gan plāniem. To var saskaņot ar citiem vides novērtējumiem vai iekļaut citos vides novērtējumos, piemēram, projektu ietekmes uz vidi novērtējumos (IVN), plānu un programmu stratēģiskajos vides novērtējumos (SVN) un Ūdens pamatdirektīvas kontekstā veiktajos novērtējumos (sk. 5.2. iedaļu).

Līdzīgi kā IVN un SVN, plāna vai projekta attīstītājs parasti iesniedz pienācīgā novērtējuma ziņojumu pārbaudei kompetentajai iestādei. Ja novērtējumā tiek konstatēta negatīva ietekme vai šādas ietekmes varbūtība, šī posma laikā attīstītājs var piedāvāt ietekmes mazināšanas pasākumus, lai mazinātu ietekmi.

Tad kompetentās iestādes pienākums ir pārliecināties, vai plāns vai projekts neizjauks attiecīgās teritorijas viengabalainību un tādējādi – vai plānu vai projektu var apstiprināt vai nē. Kompetentā iestāde var arī noteikt apstiprināšanas nosacījumus un vajadzības gadījumā pirms tam uzzināt plašas sabiedrības viedokli. Papildu informācija par konsultācijām pienācīgā novērtējuma laikā ir sniegta 3.2.7. iedaļā.

Novērtēšanas process ietver informācijas apkopošanu no dažādām ieinteresētajām personām, tostarp valsts, reģionālajām un vietējām dabas aizsardzības iestādēm, zinātnes ekspertiem un NVO, un šīs informācijas izvērtēšanu. Kompetentā iestāde var izmantot projekta vai plāna attīstītāja iesniegto informāciju arī, lai apspriestos ar iekšējiem un ārējiem ekspertiem un citām ieinteresētajām personām.

Kompetentajai iestādei var nākties arī pieprasīt papildu informāciju, lai nodrošinātu, ka galīgais novērtējums ir pēc iespējas vispusīgāks un objektīvāks. Jāatgādina, ka pienācīgajam novērtējumam ir jābūt pietiekami sīki izstrādātam un pamatotam, lai pierādītu negatīvas ietekmes neesamību, ņemot vērā attiecīgajā jomā pieejamos labākos zinātniskos atzinumus.

Apkopojot jānorāda, ka pienācīgs novērtējums ietver šādas darbības:

1) informācijas apkopošana par plānu vai projektu un par attiecīgajām Natura 2000 teritorijām;

2) plāna vai projekta ietekmes novērtēšana – atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem un projektiem –, ņemot vērā teritorijas aizsardzības mērķus;

3) noteikšana, vai plāns vai projekts var izjaukt teritorijas viengabalainību;

4) ietekmes mazināšanas pasākumu (tostarp to uzraudzības) apsvēršana.

Šīs darbības var nākties īstenot iteratīvi, dažas no tām pārskatot, ja to prasa nākamajās darbībās iegūtie rezultāti. Katra darbība ir aprakstīta turpmākajās iedaļās. Citi jautājumi, piemēram, sabiedriskā apspriešana un pienācīgā novērtējuma kvalitātes nodrošināšana, aplūkoti šīs nodaļas beigās.

3.2.1. Pirmais apakšposms – informācijas apkopošana par projektu un par attiecīgajām Natura 2000 teritorijām

Pienācīgajam novērtējumam nepieciešamā informācija ietver to Natura 2000 teritoriju aprakstu, kuras varētu tikt ietekmētas, sugas un dzīvotnes, kuru sastopamība teritorijā ir būtiska (sauktas arī par elementiem, kuru dēļ teritorija ir noteikta par Natura 2000 teritoriju), to aizsardzības mērķus, kā arī plāna vai projekta aprakstu un aprakstu par plāna vai projekta iespējamo ietekmi uz teritorijas aizsardzības mērķiem. Iespējams, ka daļa no šīs informācijas jau tika apkopota iepriekšējas izpētes posmā, bet parasti pienācīgajam novērtējumam ir nepieciešama detalizētāka informācija.

Saskaņā ar IVN direktīvas 5. panta 2. punktu un SVN direktīvas 5. panta 4. punktu pēc attīstītāja pieprasījuma kompetentā iestāde nosaka ietekmes uz vidi novērtējumā iekļaujamās informācijas apjomu jeb ietekmes uz vidi novērtējuma tvērumu (tvēruma noteikšana). Tvērumu nosaka, lai apzinātu tos elementus, kuri būtu jāiekļauj vides novērtējuma ziņojumā, ko sagatavo attīstītājs un ko iesniedz kompetentajai iestādei. Tvērums jānosaka jo īpaši, lai palīdzētu apzināt vissvarīgākos analizējamos jautājumus, tā, lai tie tiktu aplūkoti detalizētāk. (23)

Tvēruma noteikšana būs atkarīga no plāna vai projekta un attiecīgajām teritorijām. Taču parasti tā ietver teritorijas aprakstu, plāna vai projekta aprakstu un plāna vai projekta iespējamās ietekmes uz teritoriju noteikšanu, ņemot vērā teritorijas aizsardzības mērķus. Neatkarīgi no tā, vai pienācīgais novērtējums tiek vai netiek iekļauts IVN/SVN, nosakot tvērumu, ir jānorāda teritorijas bāzes apstākļi jeb atsauces stāvoklis (t. i., stāvoklis, kādā ir aizsargājamās dzīvotnes un sugas, kuru sastopamība attiecīgajā teritorijā ir būtiska, konkrētajai teritorijai noteiktie aizsardzības mērķi, kā arī citi elementi, kas nosaka tās viengabalainību, un teritorijas nozīmīgums, ņemot vērā Natura 2000 tīkla vienotību), kas būs jāapzina un jāanalizē pienācīgā novērtējuma laikā, analīzei nepieciešamā detalizācijas pakāpe, metodes, kritēriji būtiskuma noteikšanai, ietekmes mazināšanas pasākumu veidi, apsveramie alternatīvie risinājumi utt.

IVN direktīvas (Direktīva 2011/92/ES, kas grozīta ar Direktīvu 2014/52/ES) 5. panta 2. punkts Ja attīstītājs to pieprasa, kompetentā iestāde, ņemot vērā attīstītāja sniegto informāciju, jo īpaši par projekta specifiskajām īpašībām, tostarp par tā atrašanās vietu un tehnisko raksturojumu, un tā iespējamo ietekmi uz vidi, sniedz atzinumu par tās informācijas apjomu un detalizācijas pakāpi, kas attīstītājam jāiekļauj ietekmes uz vidi ziņojumā saskaņā ar šā panta 1. punktu. Kompetentā iestāde pirms atzinuma sniegšanas apspriežas ar 6. panta 1. punktā minētajām iestādēm. Dalībvalstis var arī pieprasīt, lai kompetentās iestādes sniedz atzinumu, kā minēts pirmajā daļā, neatkarīgi no tā, vai attīstītājs to pieprasa. SVN direktīvas (Direktīva 2001/42/EK) 5. panta 4. punkts Pieņemot lēmumu par vides pārskatā iekļaujamās informācijas detalizācijas apjomu un pakāpi, apspriežas ar 6. panta 3. punktā minētajām iestādēm.

Datu apkopošanas, apsekojumu un pētījumu mērogs un detalizācijas pakāpe būs atkarīga no projekta un no ietekmētās(-ajām) teritorijas(-ām). Tādēļ katrā konkrētajā gadījumā jāpieņem situācijai piemērotākais lēmums. To varētu ietekmēt, piemēram, projekta un teritorijas sarežģītība, kā arī teritorijas nozīmīgums sugām un dzīvotnēm, kuru aizsardzībai tā ir noteikta. To ietekmēs arī informācija, kas jau ir pieejama par teritoriju, sugām un dzīvotnēm, kuru sastopamība tajā ir būtiska, kā arī informācija no iepriekš veiktiem novērtējumiem utt.

Saskaņota un augstas kvalitātes ģeogrāfiskā informācija parasti atvieglo attīstītāju, iestāžu un ieinteresēto personu darbu, un tā ir īpaši svarīga pārrobežu projektiem un attiecībā uz pārrobežu ietekmi. Piemēram, ja projekts ietekmē pārrobežu upju baseinu vai ja iekārta varētu radīt pārrobežu piesārņojumu, jānodrošina, ka šādas ietekmes noteikšanai, novērtēšanai un mazināšanai tiek izmantoti vienoti standarti. Piemēram, ES INSPIRE direktīva (ar ko izveido Telpiskās informācijas infrastruktūru Eiropas Kopienā) paredz nodrošināt piekļuvi šādiem vienotiem datiem un to izmantošanu (24).

3. tabulā sniegts orientējošs kontrolsaraksts par pienācīgajā novērtējumā iekļaujamo atsauces informāciju, un 4. tabula sniedz piemēru par to, kāda informācija būtu jāapkopo, novērtējot plānu un projektu ietekmi uz Natura 2000.

3. tabula

Orientējošs kontrolsaraksts par pienācīgajā novērtējumā iekļaujamo atsauces informāciju

Atsauces informācija par Natura 2000 teritorijām un to elementiem Informācijas avoti Kur informācija ir pieejama Natura 2000 teritoriju aizsardzības mērķi. Teritorijām noteiktie aizsardzības pasākumi. Zemes izmantošana, teritorijās aizliegtās un atļautās darbības. Teritorijās apzinātie galvenie apdraudējumi un slodze. Natura 2000 teritoriju kartes (kurās norādītas teritoriju robežas un attiecīgo elementu atrašanās vietas). Natura 2000 datu standartveidlapas Likumdošanas akti, ar ko noteikta ĪADT vai ĪAT Apsaimniekošanas plāni vai citi ar teritorijas apsaimniekošanu saistīti dokumenti/instrumenti (noteikumi, līgumi, vienošanās) Valsts vai reģionāla mēroga tiešsaistes portāli Oficiālie vēstneši Dabas aizsardzības iestādes/aģentūras Natura 2000 skatītājs (25) Natura 2000 datubāze (26) Nacionālās datubāzes Teritorijā sastopamo dzīvotņu veidi un sugas un to stāvoklis: aizsardzības pakāpe, reprezentativitāte utt. Teritoriju nozīmīgums tajā sastopamajām dzīvotnēm un sugām. Svarīgākās ekoloģiskās prasības, dzīvotņu veidu un sugu neaizsargātība un jutīgums. Natura 2000 datu standartveidlapas Teritoriju apsaimniekošanas plāni Teritoriju noteikšanas akti Valsts/reģionāla/vietēja mēroga ar likumu noteiktie dabas aizsardzības plāni un politika Sugu un dzīvotņu aizsardzības rīcības plāni Aktuālās un vēsturiskās kartes, apsekojumi Ekspertu sniegta informācija Valsts vai reģionāla mēroga tiešsaistes portāli Natura 2000 skatītājs Natura 2000 datubāze Nacionālās datubāzes Kompetentās iestādes Pieejamā literatūra Zinātniskās iestādes Dzīvotņu un sugu aizsardzības statuss, tendences, to galvenie apdraudējumi un slodze (attiecīgajā bioģeogrāfiskajā reģionā un valsts mērogā). Saskaņā ar Dzīvotņu direktīvas 17. pantu un Putnu direktīvas 12. pantu sagatavotie valsts ziņojumi par aizsardzības statusu. Tiešsaistes ziņojumi (27) Atsauces informācija par projektu/plānu Informācijas avoti Kur informācija ir pieejama Plāna vai projekta pilnīgs raksturojums: kopējā platība, ko projekts ietekmē, projekta darbības, emisija, dabas resursu izmantošana, posmi, ieviešanas laika grafiks utt. Plāna vai projekta saistība ar Natura 2000 teritoriju (piemēram, attālums vai ietekmes ceļi). Plāna vai projekta dokumentācija (rasējumi, kartes utt.) Kartes, ĢIS Projekta/plāna virzītājs Natura 2000 skatītājs Citu (ieviestu, apstiprinātu vai ierosinātu) tādu plānu vai projektu raksturojums, kuri kopā ar novērtējamo projektu varētu radīt kombinētu vai kumulatīvu ietekmi uz Natura 2000 teritorijām. Datubāzes, piemēram, ar SVN/IVN, plānu/projektu pienācīgajiem novērtējumiem, reģionālajiem vai pašvaldību plāniem, plānošanas pieteikumi vietējām pašvaldībām Kompetentās iestādes Tiešsaistes platformas Informācija par pārējiem novērtējumiem, kas ir nepieciešami, lai projekts saņemtu piekrišanu vai lai plānu apstiprinātu. Valsts tiesību akti Kompetentās iestādes Oficiālie vēstneši Organizācijas, kas piedalās vai uz ko attiecas plāna vai projekta nozare/darbība. Nozares organizācijas/asociācijas Projekta/plāna attīstītājs Kompetentās iestādes Līdzīgu plānu vai projektu novērtējumi. IVN un SVN ziņojumi, pienācīgā novērtējuma ziņojumi un citas dokumentētas liecības par agrāk novērtētiem līdzīgiem plāniem vai projektiem Oficiālie vēstneši Kompetentās iestādes, attiecīgās aģentūras un citas struktūras





4. tabula

Informācija, kas jāapkopo, novērtējot plānu un projektu ietekmi uz Natura 2000 teritorijām (vadlīnijas Spānijā)

Elementi Mērogs Apkopojamā informācija Natura 2000 teritorijas Dzīvotne Vispārīgi — Kods, nosaukums, prioritātes raksturojums, — raksturīgās sugas, — struktūras un funkciju attiecīgie rādītāji un ekoloģiskās prasības. Bioģeogrāfiskais reģions (valsts mērogs) — Dzīvotnes aizsardzības statuss bioģeogrāfiskajā reģionā (valsts mērogs), — teritorijas nozīmīgums un loma dzīvotnes aizsardzībā. Natura 2000 teritorija — Teritorijā sastopamās dzīvotnes aizsardzības pakāpe un reprezentativitāte, — teritorijā sastopamajai dzīvotnei noteiktais aizsardzības mērķis, — dzīvotnes izplatība teritorijā (tostarp arī karte), dzīvotnes platības procentuālā daļa (valsts/reģionālā mērogā), — slodze, apdraudējumi un ietekme, kam ir pakļauta teritorijā sastopamā dzīvotne, — neaizsargātība attiecībā uz projekta iespējamo ietekmi. Suga Vispārīgi — Kods, nosaukums, prioritātes raksturojums, aizsardzības statuss reģionā/valstī, — ekoloģiskās prasības un sugas populācijas dinamiku ietekmējošie faktori. Bioģeogrāfiskais reģions (valsts mērogs) — Sugas aizsardzības statuss bioģeogrāfiskajā reģionā (valsts mērogs), — teritorijas nozīmīgums un loma sugas aizsardzībā. Natura 2000 teritorija — Teritorijā sastopamās sugas aizsardzības stāvoklis, — teritorijā sastopamajai sugai noteiktais aizsardzības mērķis, — sugas izplatība teritorijā un teritorijas izmantošana (tostarp arī norādot kartē), — teritorijā sastopamās populācijas un tendences; populācijas procentuālā daļa, salīdzinot ar visu valsti/reģionu, — pastāvošā slodze un apdraudējumi, kam ir pakļauta teritorijā sastopamā suga, — sugas neaizsargātība pret iespējamo ietekmi (piemēram, jutīgums attiecībā pret traucējumiem). Natura 2000 tīkla vienotībai būtiskās ainavas iezīmes Bioģeogrāfiskais reģions (valsts mērogs) — Veids (ekoloģiskais koridors, pārvietošanās saliņa utt.), — ekoloģiski saistītās Natura 2000 teritorijas vai citas teritorijas vai sasaiste ar tām (tostarp arī norādot kartē), — sugas (vai dzīvotnes), kam tas ir nepieciešams, un nozīmīgums to aizsardzībā, — slodze, apdraudējumi un ietekme, kam attiecīgā iezīme ir pakļauta, — neaizsargātība attiecībā uz projektu un iespējamā ietekme.

Pārņemts no: Ieteikumi par informāciju, kas būtu jāiekļauj valsts administrācijas IVN dokumentos Spānijā, lai pienācīgajā novērtējumā novērtētu projektu ietekmi uz Natura 2000 tīklu (Lauksaimniecības, zivsaimniecības, pārtikas un vides ministrija, 2018. gads). Pieejams vietnē https://www.miteco.gob.es/es/calidad-y-evaluacion-ambiental/temas/evaluacion-ambiental/guias-directrices/.

3.2.2. Otrais apakšposms – plāna vai projekta ietekmes novērtēšana – atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem un projektiem –, ņemot vērā teritorijas aizsardzības mērķus

Pienācīgajā novērtējumā būtu jāiekļauj arī visi plāna vai projekta iespējamās ietekmes veidi, kas var būt būtiski teritorijai, ņemot vērā kumulatīvo un cita veida ietekmi, kura var rasties novērtējamā plāna vai projekta īstenošanas rezultātā kombinācijā ar citiem plāniem vai projektiem. (6. panta vadlīniju 4.6.2. iedaļa)

Jānodrošina, ka pienācīgajā novērtējumā tiek pilnībā analizēti visi struktūras un funkciju elementi, kas veicina teritorijas viengabalainību, un tas ir jānodrošina, gan nosakot atsauces stāvokli, gan visos pārējos posmos, kuri ļauj noteikt iespējamo ietekmi, ietekmes mazināšanas pasākumus un jebkura veida atlikušo ietekmi pēc ietekmes mazināšanas pasākumu īstenošanas.

2. apakšposmā paredzētas šādas darbības:

— aizsardzības mērķus apzināšana Natura 2000 teritorijām, kuras ietekmē plāns vai projekts,

— plāna vai projekta ietekmes apzināšana un novērtēšana, ņemot vērā teritoriju aizsardzības mērķus,

— kopā ar citiem plāniem un projektiem radītās kumulatīvās ietekmes novērtēšana.

a) Aizsardzības mērķus apzināšana Natura 2000 teritorijām, kuras ietekmē plāns vai projekts

Ar pienācīgo novērtējumu ir jānovērtē plāna vai projekta ietekme, ņemot vērā aizsardzības mērķus, kas noteikti Natura 2000 teritorijās sastopamajām aizsargājamajām dzīvotnēm un sugām.

Kompetentajai iestādei jānosaka aizsardzības mērķi katrai teritorijai. Mērķi ir jānosaka visām Kopienā nozīmīgām sugām un dzīvotņu veidiem saskaņā ar Dzīvotņu direktīvu un visām putnu sugām, kuras ir iekļautas Putnu direktīvas I pielikumā, ja minēto sugu sastopamība Natura 2000 teritorijā ir būtiska, kā arī ja tās ir regulāri sastopamas migrējošo putnu sugas.

Teritorijas līmeņa saglabāšanas [aizsardzības] mērķi ir specifisku mērķu kopums, kas jāsasniedz teritorijā, lai garantētu, ka šī teritorija labākajā iespējamajā veidā dod ieguldījumu LSS [labvēlīga aizsardzības statusa jeb LAS] nodrošināšanā atbilstošā līmenī (ņemot vērā attiecīgo sugu vai dzīvotņu veidu dabisko izplatības areālu). Ar teritorijas līmeņa saglabāšanas [aizsardzības] mērķiem jādefinē teritorijā sastopamo sugu un dzīvotņu veidu vēlamais saglabāšanās [aizsardzības] stāvoklis, lai maksimāli palielinātu šīs teritorijas devumu LSS [LAS] sasniegšanā attiecīgajā līmenī. Tos dažkārt definē kā mērķrādītājus, kas jāsasniedz noteiktā laika posmā. Šie mērķrādītāji jānosaka atkarībā no katras teritorijā sastopamās sugas un dzīvotnes veida saglabāšanās [aizsardzības] statusa novērtējuma datu standartveidlapā DSV. Detalizētāka informācija sniegta 6. panta vadlīniju 2.3.1. iedaļā un Komisijas informatīvajā paziņojumā par aizsardzības mērķu noteikšanu (pieejams tīmekļa vietnē https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm).

Natura 2000 teritorijas aizsardzības mērķus parasti nosaka apsaimniekošanas plānos vai atbilstošos apsaimniekošanas instrumentos, vai citos par teritoriju publicētos dokumentos (piemēram, noteikšanas aktos, kas publicēti oficiālos vēstnešos). Aizsardzības mērķiem ir arī jābūt publiski pieejamiem.

Katram teritorijā sastopamajam dzīvotņu veidam un katrai sugai noteiktajiem aizsardzības mērķiem ir jābūt saistītiem ar to ekoloģiskajām prasībām, un tie ir jānosaka saistībā ar parametriem, kas tiek izmantoti, nosakot to aizsardzības stāvokli teritorijā (piemēram, platība, struktūra un funkcijas, populācijas). Tiem ir jākonkretizē mērķrādītāji, kas katram no šiem raksturlielumiem/parametriem būtu jāsasniedz. Tiem ir jānosaka arī mērķrādītāji/robežvērtības ekoloģiskajām funkcijām un procesiem, no kuriem ir atkarīgas dzīvotnes un sugas (piemēram, ūdenī mītošām sugām ir jānosaka nepieciešamā ūdens kvalitāte vai daudzums).

Aizsardzības mērķiem jābūt: — konkrētiem , t. i., tiem ir jāattiecas uz konkrētu elementu (konkrētu sugu vai dzīvotni) un jānosaka nosacījums(-i), kas ir nepieciešams(-i), lai sasniegtu aizsardzības mērķi, — izmērāmiem un paziņojamiem , t. i., tiem ir jāietver kvantitatīvi noteikti mērķrādītāji (kas varētu būt papildināti ar kvalitatīvi noteiktiem, piemēram, ar dzīvotnes vai populācijas struktūras laba stāvokļa aprakstu), tā, lai tas ļautu veikt uzraudzību, kas nepieciešama, lai Dzīvotņu direktīvas 17. panta izpildes nolūkā novērtētu, vai aizsardzības mērķi tiek sasniegti, — sasniedzamiem , ņemot vērā saprātīgu laikposmu un resursu saprātīgu izmantošanu, — ar konsekventu pieeju , t. i., aizsardzības mērķu struktūrai iespēju robežās ir jābūt vienādai visās teritorijās, un teritorijās, kuras atbalsta to pašu elementu, labvēlīga stāvokļa aprakstam jāizmanto līdzīgi raksturlielumi un mērķrādītāji, un — visaptverošiem , t. i., raksturlielumiem un mērķrādītājiem jāaptver elementa īpašības, kas ir nepieciešamas, lai tā stāvokli raksturotu kā labvēlīgu vai nelabvēlīgu. Mērķiem arī jāpaskaidro, vai tie tiecas “atjaunot” vai “uzturēt” teritorijas konkrētā elementa aizsardzības statusu (mērķī iekļautais prasību līmenis, kas nosaka nepieciešamos aizsardzības pasākumus). Pārņemts no “Commission Note on setting conservation objectives” (Komisijas informatīvais paziņojums par aizsardzības mērķu noteikšanu) (pieejams tīmekļa vietnē https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm).

Tas, ka konkrētajai teritorijai nav noteikti aizsardzības mērķi vai ir noteikti tādi aizsardzības mērķi, kas neatbilst iepriekš aprakstītajām prasībām, apdraud 6. panta 3. punkta prasību izpildi.

9. izcēlumā sniegti teritorijas aizsardzības mērķu piemēri.

9. izcēlums Natura 2000 teritorijās sastopamo dzīvotņu veidu un sugu aizsardzības mērķu piemēri Rifi (1170) — Pastāvīgās dzīvotnes platība (xx ha) ir stabila vai pieaug – atkarībā no dabiskiem procesiem, — rifu izplatība ir stabila vai pieaug (pievienota karte), — sekojoši biocenožu veidi tiek saglabāti to dabiskajā stāvoklī: atklātas plūdmaiņām pakļautas rifu biocenozes komplekss (xx ha); atklātas plūdmaiņām nepakļautas biocenozes komplekss (pievienots katra biocenozes veida apraksts). Piekrastes ceļojošās kāpas ar Ammophila arenaria (“baltās kāpas”) (2120) — Dzīvotnes platība (xx ha) ir stabila vai pieaug, un tās izplatība nesamazinās (pievienota karte) – atkarībā no dabiskiem procesiem, — tiek saglabāta dabiskā nosēdumu un organisko vielu aprite, un to netraucē nekādi fiziski ierobežojumi (piemēram, fiziskas barjeras), — tiek uzturēta ar nelielu sugu skaitu pārstāvētas biocenozes, kurās dominē Ammophila arenaria, klātbūtne, — negatīvās indikatorsugas (tostarp svešzemju sugas, sugas, kas norāda uz izmaiņām barības vielu statusā, un sugas, kas nav raksturīgas šajā dzīvotnē) sastopamas ne vairāk kā 5 % no kopējās platības. Sausais virsājs (4030) — Dzīvotnes pašreizējā platība (xx ha) un dzīvotnes izplatība teritorijā tiek paaugstināta par x % (pievienota karte), — tiek uzturēta tipisko sugu sastopamība (pievienots saraksts), — tiek uzturēts neliels atsevišķi augošu vietējo sugu koku un krūmu segums (šāds segums veido < 10 % no kopējās platības), — vismaz 1 % bet ne vairāk kā 10 % no dzīvotnes platības seguma ir kaila zeme, — slāpekļa nosēdumi tiek uzturēti līmenī, kas nepārsniedz teritorijai noteikto kritisko slodzi (piemēram, 10–20 kgN/ha/g). Molīniju pļavas ar kaļķainu, kūdras vai mālu-dubļu piesātināto augsni (Molinion caeruleae) (6410) — Dzīvotnes pašreizējā platība (xx ha) un dzīvotnes izplatība teritorijā tiek paaugstināta par x % (pievienota karte), — tiek uzlabots augu sastāvs: sastopamas vismaz xx pozitīvas indikatorsugas, tostarp “augstas kvalitātes” sugas, negatīvās indikatorsugas, kopā ņemot, aizņem ne vairāk kā 20 % no kopējās platības, turklāt neviena negatīvā indikatorsuga, atsevišķi ņemta, neaizņem vairāk kā 10 % no kopējās platības un svešzemju sugas – ne vairāk kā 1 %, — tiek uzlabota augu segas struktūra: kokaugu sugu un paparžu (Pteridium aquilinum) aizņemtā platība nepārsniedz 5 %, platlapji veido 40–90 % no augu segas. Augstums vismaz 30 % no zālājiem ir robežās no 10 līdz 80 cm, — tiek uzturēta fiziskā struktūra: kailas zemes platība nepārsniedz 10 %. Aktīvie augstie purvi (7110) — Dzīvotnes platība teritorijā tiek palielināta (piemēram, pašreizējā platība tiek palielināta par 10 % – no xx ha līdz yy ha), un tās stāvoklis tiek uzlabots (piemēram, paaugstinot segumu ar purviem raksturīgajām Sphagnum sūnu sugām līdz vismaz x %), — visā teritorijā tiek atjaunots atbilstošs ūdens līmenis (vidējais ūdens līmenis lielāko gada daļu gandrīz sasniedz vai ir augstāks par purva zālāju virsmu; izņemot ļoti īsus laikposmus, sezonālās svārstības nepārsniedz 20 cm, un ūdens līmenis nenokrītas 10 cm zem virsmas), — tiek uzturēts augsnes pH un atbilstošs barības vielu līmenis (teritorijai norāda attiecīgās barības vielas un to dabiskās robežvērtības), — atsevišķi augošu vietējo sugu koku un krūmu veidotais segums ir mazāks par 10 %. Dižskābaržu meži Luzulo-Fagetum (9110) — Tiek uzturēts pašreizējais (labvēlīgais) aizsardzības statuss, — teritorijā sastopamās dzīvotnes pašreizējā platība ir xx ha, un tā tiek uzturēta, — tiek uzturētas tipiskās koku sugas: vismaz 70 % no kopējā vainagu klāja veido Picea abies, Fagus sylvatica ssp. sylvatica, Abies alba dažādās proporcijās, pa retam ir sastopamas Betula pendula, Sorbus aucuparia, egļu un baltegļu platība veido 80–90 %, 100 gadus vecu egļu un baltegļu augstums ir 22–30 m, un 100 gadus vecu dižskābaržu augstums – 18–24 m, — tiek uzturēts raksturīgais augu klājs: augu klāja ikvienā 1 000 m2 lielā laukumā sastopamas vismaz trīs no šeit uzskaitītajām acidofilajām sugām: Calamagrostis arundinacea, Luzula luzuloides, Vaccinium myrtillus, Hieracium rotundatum, Athyrium filix-femina, Digitalis grandiflora, Dryopteris filix-mas, Festuca drymeia, Galium odoratum, Galium schultesii, Lamium galeobdolon, Luzula luzuloides, Oxalis acetosella, Poa nemoralis, Pteridium aquilinum, Veronica officinalis, — platība, ko sedz invazīvās svešzemju koku sugas, tostarp tās, kuras neatbilst attiecīgajam ekotipam, ir mazāka nekā 20 %. koku saglabāšanās: vismaz trīs koki/ha; atmirušas koksnes tilpums: vismaz 20 m3/ha. Asperulo Fagetum dižskābaržu meži (9130) — Dzīvotnes pašreizējā platība (xx ha) un dzīvotnes izplatība teritorijā tiek paaugstināta par x % (pievienota karte), — tiek uzlabota dzīvotnes kvalitāte (tās ekoloģiskā struktūra un funkcijas), nodrošinot, ka: vismaz 95 % no vainaga klāju veidojošajiem kokiem ir vietējo sugu koki, piemēram, dižskābarži, oši un ozoli un vismaz 50 % ir Fagus sylvatica; aptuveni 10 % kopējā vainaga klājā ir atveres, kas dinamiski pārvietojas, tādējādi veicinot koku dabisko reģenerāciju visos vecumos; vienā hektārā ir sastopami vismaz X pieauguši koki un vismaz X atbilstošas lakstaugu un zemo krūmāju sugas (tiek sniegts attiecīgo sugu saraksts), — iespēju robežās tiek palielināts stāvošas un kritušas nokaltušas koksnes daudzums, lai nodrošinātu dzīvotni bezmugurkaulniekiem, sēnēm un citām kokaugiem klātu platību sugām (krituši koki un zari, dzīvu koku nokaltuši zari un stāvoši nokaltuši koki, visos gadījumos diametrs > 20 cm; tiek norādīts obligātais tilpums). Ūdrs (Lutra lutra) — Tiek uzturēta pašreizējā populācija (xx īpatņi), — tiek uzlabota saldūdens (upes) dzīvotnes kvalitāte (xx upes teces garumā), — tiek uzturēts atpūtas vietu un alu skaits (norādot skaitli), un pieejamā zivju biomasa būtiski nesamazinās (xx kg), — tiek uzlabota sasaiste ar citām upē sastopamajām ūdru populācijām. Cūkdelfīns (Phocoena phocoena) — Tiek uzturēta teritorijā sastopamā sugas populācija (xx īpatņi), — zemūdens trokšņa maksimālais līmenis nepārsniedz xx dB, — tiek uzturēta sugas izplatība teritorijā, nodrošinot, ka tajā nav mākslīgu barjeru, kas varētu ierobežot teritorijas izmantošanu, — tiek uzturēta medījamo sugu pieejamība un blīvums (piemēram, tūbītes, merlangs, siļķe un brētliņa), — teritorijā tiek novērsta cūkdelfīna piezveja. Mazais pakavsikspārnis (Rhinolophus hipposideros) — Tiek uzturēta populācija ar ne mazāk kā xx sikspārņiem vasaras guļas vietās, — tiek uzturēts vasaras un papildu guļas vietu skaits un stāvoklis, — dzīvotnēm, kas varētu būt piemērotas barošanās vajadzībām, tiek uzturēts apjoms (ha) un lineārās īpašības (xx km), nodrošinot, ka 2,5 km rādiusā ap guļas vietām nav novērojama būtiska šo dzīvotņu pasliktināšanās vai izzušana (pievienota karte), — guļas vietu tuvumā un gar pārvietošanās ceļiem 2,5 km zonā ap guļas vietām nav vērojams būtisks mākslīgā apgaismojuma pieaugums.

Ja aizsardzības mērķi nav noteikti (28), atbilstoši 6. panta 2. punkta noteikumiem pienācīgā novērtējuma veikšanai jāpieņem, ka mērķis ir vismaz nodrošināt, ka dzīvotņu veidi un sugas, kuru sastopamība teritorijā ir būtiska, nenoplicinās salīdzinājumā ar to pašreizējo stāvokli (ar stāvokli, kādā tie ir pienācīgā novērtējuma veikšanas laikā) un ka sugas neskar būtiski traucējumi (29).

lai gan novērtējumā galvenā uzmanība jāpievērš Kopienā nozīmīgām putnu sugām un dzīvotņu veidiem, kuru sastopamība teritorijā ir būtiska, jāpatur prātā, ka šie elementi var kompleksi mijiedarboties ar citām sugām un dzīvotņu veidiem un ar dabisko vidi. Tādēļ, analizējot iespējamo ietekmi uz aizsargājamajām dzīvotnēm, citas augu un dzīvnieku sugas arī var būt svarīgas, ja tās šajā dzīvotnē ir tipiskas (30) vai ja tās ir nozīmīgas barības ķēdē, no kuras ir atkarīga teritorijas mērķa iezīme. To atspoguļo teritorijas aizsardzības mērķi, un atbilstošos gadījumos pienācīgajā novērtējumā ir jāanalizē arī plāna vai projekta iespējamā ietekme uz šīm sugām.

Vajadzības gadījumā, novērtējot plānu un projektu ietekmi uz Natura 2000, jāņem vērā arī ainavu iezīmes, kas veicina tīkla ekoloģisko vienotību, tostarp sasaisti (skatīt 4. tabulu).

b) Plāna vai projekta ietekmes apzināšana un novērtēšana, ņemot vērā teritorijas aizsardzības mērķus

Ņemot vērā šajā jomā pieejamos labākos zinātniskos atzinumus, Ir jāapzina visi plāna vai projekta aspekti, kas atsevišķi vai kopā ar citiem plāniem vai projektiem var ietekmēt teritorijas aizsardzības mērķus. Ietekmes novērtējumam jāpamatojas uz objektīviem un, ja iespējams, uz skaitliski izsakāmiem kritērijiem. Ietekme ir jāparedz pēc iespējas precīzāk, un šo prognožu pamats ir skaidri jānorāda attiecīgā [pienācīgā] novērtējuma ziņojumā. Papildu informācija ir sniegta 6. panta vadlīniju 4.6. iedaļā.

Novērtējumā jāaplūko visa attiecīgā plāna vai projekta ietekme, ietverot visas tā darbības visos ieviešanas posmos (sagatavošana, būvniecība, ekspluatācija un dezekspluatācija vai atjaunošana). Ir jāapzina un jānodala dažādi ietekmes veidi, tostarp tieša un netieša ietekme, īslaicīga vai pastāvīga ietekme, īstermiņa un ilgtermiņa ietekme un kumulatīvā ietekme.

Novērtējumā parasti tiek analizēti turpmāk minētie iespējamās ietekmes veidi.

— Tiešs zudums: dzīvotnes platības samazināšanās fiziskas iznīcināšanas rezultātā (piemēram, dzīvotne tiek aizvākta vai tajā tiek izvietoti būvniecības materiāli vai nosēdumi); sugas zaudē vairošanās, barošanās, atpūtas vietas.

— Degradācija: dzīvotnes kvalitātes noplicināšanās, kā rezultātā samazinās raksturīgo sugu sastopamība vai mainās biocenožu struktūra (sugu sastāvs). To var izraisīt abiotisku faktoru izmaiņas (piemēram, ūdens līmenis, suspendēto nosēdumu palielināšanās, piesārņojuma vai putekļu nosēšanās); sugu vairošanās, barošanās, atpūtas vietu noplicināšanās.

— Traucējumi: vides apstākļu izmaiņas (piemēram, trokšņa vai gaismas piesārņojuma pieaugums, biežāka cilvēku un transportlīdzekļu klātbūtne). Traucējumi cita starpā var izraisīt sugu īpatņu izstumšanu, izmaiņas sugu uzvedībā vai saslimstības un mirstības risku.

— Sadrumstalošana: tās rezultātā mainās attiecīgo dzīvotņu un sugu izplatības izvietojums, piemēram, ja tiek radītas fiziskas vai ekoloģiskas barjeras starp fiziski vai funkcionāli saistītām teritorijām vai ja tās tiek sadalītas mazākās un izolētākās vienībās.

— Cita netieša ietekme: netiešas izmaiņas vides kvalitātē (ko rada, piemēram, izmaiņas barības vielu vai gaismas pieejamībā, vai ja palielinās teritorijas neaizsargātība pret jauniem draudiem, piemēram, pret invazīvām svešzemju sugām, cilvēku vai dzīvnieku iespiešanos).

Šie ietekmes veidi ir jāanalizē, ņemot vērā konkrētajai teritorijai noteiktos aizsardzības mērķus, respektīvi, analīze jāveic ne tikai salīdzinājumā ar esošo stāvokli dzīvotnēm un sugām, kuru sastopamība attiecīgajā teritorijā ir būtiska, bet arī salīdzinājumā ar aizsardzības mērķos noteikto vēlamo stāvokli (piemēram, populācijas pieaugums vai dzīvotnes platības pieaugums par x %).

Tādēļ, lai analizētu ietekmi, ņemot vērā konkrētajai teritorijai noteiktos aizsardzības mērķus, jāaplūko arī īpašie raksturlielumi vai parametri, kuri nosaka aizsargājamo elementu aizsardzības stāvokli (piemēram, izplatība, dzīvotne, struktūra un funkcijas, populācijas lielums, nākotnes perspektīvas).

Atsevišķi jāpārbauda ikviens plāna vai projekta aspekts un jāapsver tā iespējamā ietekme, ņemot vērā teritorijas aizsardzības mērķus. Pēc tam būtu jāaplūko kopējā un savstarpējā ietekme uz dzīvotnēm un sugām, lai varētu arī noteikt dažādo ietekmju mijiedarbību.

Lai prognozētu plāna vai projekta potenciālo ietekmi, var izmantot dažādas metodes. 10. izcēlumā ir sniegti piemēri metodēm, kuras var izmanot ietekmes un ietekmes mēroga prognozēšanai.

10. izcēlums Ietekmes prognozēšanas metožu piemēri Tieši mērījumi, piemēram, teritorijās, kur ir izzudušas vai skartas dzīvotnes, var noteikt proporcionālu populācijas, dzīvotņu un biocenožu zudumu. Plūsmas diagrammas, tīklu un sistēmu diagrammas attēlo tiešas un netiešas ietekmes izraisītas turpmākās ietekmes ķēdes atbilstoši to izraisošajiem faktoriem un ilustrē to mijiedarbību un procesu norises ceļus. Kvantitatīvi prognozējošie modeļi sniedz matemātiski aprēķinātas prognozes, kas pamatojas uz datiem un pieņēmumiem par ietekmes spēku un virzienu. Modeļos var ekstrapolēt prognozes, kas ir saskanīgas ar datiem par situāciju agrāk un tagad (tendenču analīzes, scenāriji, analoģijas, kur izmanto informāciju no citām attiecīgajām vietām) un ar intuitīvu prognozēšanu. Modeļus bieži izmanto, lai prognozētu piesārņojuma izkliedi gaisā, augsnes eroziju, nosēdumu slodzi ūdens tecēs un izšķīdušā skābekļa izmaiņas virzienā no piesārņojuma avota upēs. Ģeogrāfiskās informācijas sistēmas (ĢIS) var izmantot, lai izveidotu telpiskās mijiedarbības modeļus, piemēram, ierobežojumu pārklājumus, vai lai kartētu jutīgas zonas un vietas, kur novērojama dzīvotņu izzušana. ĢIS ir datorizētas kartogrāfijas, karšu datu uzglabāšanas un datubāzu pārvaldības sistēma, kas uzglabā tādus raksturlielumus kā zemes izmantošana vai nogāzes slīpums. ĢIS ļauj ātri parādīt, kombinēt un analizēt uzglabātos mainīgos. Informācija par iepriekšējiem līdzīgiem projektiem var būt noderīga – jo īpaši gadījumos, kad to sākumstadijā bija sagatavotas kvantitatīvas prognozes, kuru piepildīšanās tika novērota ekspluatācijas laikā. Ekspertu viedokli un vērtējumus var iegūt, pamatojoties uz iepriekšējo pieredzi, kā arī ar konsultāciju palīdzību.

5. tabulā sniegts projekta elementu un Natura 2000 teritorijas aizsargājamo elementu sistemātiskas analīzes piemērs.

5. tabula

Projekta elementu un Natura 2000 teritorijas aizsargājamo elementu sistemātiskas analīzes piemērs – vienkāršots piemērs par zivjaudzētavu

Projekta posms Projekta elements Dzīvotne Nr. 1 upe Dzīvotne Nr. 2 palienes mežs Dzīvotne Nr. 3 mitrais virsājs Suga Nr. 1 Zivis Suga Nr. 2 Bezmugurkaulnieki Suga Nr. 3 Putni Būvniecība Dīķi Upes gultne un plūsmas izmaiņas (xx m garumā) Platības samazināšanās (xx m2) Platības samazināšanās (xx m2) Sugu biocenožu izmaiņas Traucējumi, īpatņu izstumšana Vairošanās vietu dzīvotņu zudums Ēkas Platības samazināšanās (xx m2) Dzīvotnes zudums un noplicināšanās Ceļi Vietēja mēroga izmaiņas ūdens plūsmās Platības samazināšanās (xx m2) Dzīvotnes zudums un noplicināšanās Ekspluatācija Zivju barošana un aprūpe Ūdens piesārņojums ar organiskām vielām un ķīmiskiem preparātiem Dzīvotnes kvalitātes izmaiņas, ko izraisa ūdens piesārņojums Traucējumi, īpatņu izstumšana Ūdens ieguve Plūsmas samazinājuma izraisītas dzīvotnes izmaiņas Plūsmas samazinājuma izraisīta dzīvotnes degradācija Plūsmas samazinājuma izraisīta dzīvotnes degradācija Apgaismojums Traucējumi, īpatņu izstumšana Traucējumi, īpatņu izstumšana Troksnis Īpatņu izstumšana

Novērtējumam ir jābalstās uz attiecīgajā jomā pieejamajiem zinātniskajiem atzinumiem. Tas nozīmē, ka informācijai ir jābūt pilnīgai un atjauninātai. Tādēļ, lai iegūtu trūkstošo informāciju un apkopotu precīzus datus, bieži jāveic apsekojumi uz vietas. Tie var ietver, piemēram, teritorijas izpēti (ņemot paraugus, veicot apsekojumus, inventarizāciju utt.), ar ko nosaka vai apstiprina dabas elementu aizsardzības stāvokli un to precīzu atrašanās vietu un izplatību attiecībā pret novērtējamajā plānā vai projektā paredzētajām darbībām.

Pirms tam, iespējams, ir lietderīgi veikt dokumentācijas pārbaudi, lai pārskatītu pieejamo informāciju un noteiktu nepieciešamo papildu informāciju, kuras iegūšanai būtu jāveic apsekojumi uz vietas. Piemēram, tas būtu noderīgi, ja dokumentācijas pārbaudes rezultāti norāda uz tādu neaizsargātu dzīvotņu sastopamību, ar kurām ir saistīta reta floras un/vai faunas kopa, vai ja tie norāda, ka platībās, kas tiks ietekmētas, ir sastopamas sugas, kuru aizsardzība ir būtiski nepieciešama teritorijas aizsardzības mērķu sasniegšanai.

Apsekojumos uz vietas iegūtajiem datiem jānodrošina objektīvs pamats novērtēšanas procesam, kas jāveic, ņemot vērā konkrētajai teritorijai noteiktos aizsardzības mērķus. Lauka apsekojumiem jābūt pietiekami ilgiem, lai nodrošinātu, ka tajos iegūtie dati būtu pilnīgi, piemēram, viena vai vairāku gadu pētījums, kas aptver visu veģetācijas ciklu un ņem vērā dzīvās dabas sezonālo raksturu, vai faunas apsekojumi, kuri, iespējams, ir jāveic atkārtoti, lai apstiprinātu populācijas un tendences ilgākā laika posmā.

Automaģistrālēm, dzelzceļiem, vēja parkiem, ostām, ūdensceļiem un līdzīgiem liela mēroga attīstības projektiem, kuru mēroga un rakstura dēļ gaidāma būtiska ietekme uz teritoriju, praktiski vienmēr ir jāveic apsekojumi uz vietas. Tajos jāiekļauj detalizēta aizsargājamo dzīvotņu, sugu vairošanās un atpūtas vietu utt. kartēšana (izņemot gadījumus, kad nesen jau veikti šādi apsekojumi, piemēram, apsaimniekošanas plāna sagatavošanas vai atjaunināšanas laikā vai novērtējot citu liela mēroga attīstības projektu šajā apgabalā).

Ietekme ir jānosaka kvantitatīvi vai jānorāda ar parametriem, kas ļauj novērtēt ietekmes mērogu un smagumu uz to dzīvotņu un sugu aizsardzības mērķiem, kuru sastopamība teritorijā ir būtiska (sk. arī 7. izcēlumu par būtiskuma rādītājiem 3.1.4. iedaļā). Tam varētu izmantot, piemēram, šādus parametrus:

— pastāvīgi zaudētas dzīvotnes platība vai pastāvīgi zaudētas sugu dzīvotnes platība (platības zudums, piemēram, veģetācijas izvākšanas rezultātā vai novācot vietas, kas ir piemērotas vairošanās/ligzdošanas vajadzībām) salīdzinājumā ar dzīvotnes platību attiecīgajā teritorijā, kā arī reģionālā, valsts un bioģeogrāfiskā reģiona mērogā (dzīvotnes zaudētās platības procentuālā daļa) un ņemot vērā konkrētajai teritorijai noteiktajos aizsardzības mērķos paredzēto mērķrādītāju (kas var ietvert dzīvotnes atjaunošanas mērķrādītāju),

— ietekmētas dzīvotnes platība vai ietekmētas sugu dzīvotnes platība (ietekme, ko rada, piemēram, piesārņojums, troksnis, citu ekoloģisko apstākļu pasliktināšanās), procentuāli salīdzinot ar dzīvotnes platību attiecīgajā teritorijā, kā arī reģionālā, valsts un bioģeogrāfiskā reģiona mērogā (dzīvotnes ietekmētās platības procentuālā daļa) un ņemot vērā konkrētajai teritorijai noteiktajos aizsardzības mērķos paredzēto mērķrādītāju (kas var ietvert dzīvotnes atjaunošanas mērķrādītāju),

— ietekmēto nometnieku un migrējošu sugu populāciju lielums salīdzinājumā ar populācijām vietējā, reģionālā, valsts un starptautiskā mērogā (ietekmētās populācijas procentuālā daļa) un ņemot vērā konkrētajai teritorijai noteiktajos aizsardzības mērķos paredzēto mērķrādītāju (kas var ietvert mērķrādītāju par populācijas palielināšanu šajā teritorijā),

— ietekmes uz dzīvotņu vai sugu dzīvotņu kvalitāti vai ietekmes uz sugu izdzīvošanu mērogs (piemēram, piesārņojuma, trokšņa, noplicināšanās vai citu ekoloģisko apstākļu pasliktināšanās izraisītās ietekmes mērogs), ņemot vērā to ekoloģiskās prasības teritorijā, kas ir paredzētas konkrētajai teritorijai noteiktajos aizsardzības mērķos (kuri var ietvert atjaunošanas mērķrādītāju).

Kā jau minēts iepriekšējos punktos, novērtējot iespējamo nelabvēlīgo ietekmi, jāņem vērā ne tikai pašreizējā statusa pasliktināšanās, bet arī izmaiņas, kas varētu kavēt aizsardzības mērķu sasniegšanu, ja tam nepieciešama pašreizējā stāvokļa uzlabošana.

c) Kopā ar citiem plāniem un projektiem radītās kumulatīvās ietekmes novērtēšana

Kumulatīva ietekme var veidoties projekta vai plāna secīgas, papildu un/vai kombinētas ietekmes rezultātā, ja šo ietekmi apvieno ar citu esošu, plānotu un/vai ticami gaidāmu plānu vai projektu ietekmi (sk. arī 3.1.4. iedaļas 2. tabulu ar galvenajiem apakšposmiem kumulatīvās ietekmes uz Natura 2000 teritoriju novērtēšanai). Kumulatīvās ietekmes piemēri:

— piesārņotāju koncentrācijas pieaugums (jo sevišķi ūdenī un augsnē) līdz līmeņiem, kas pārsniedz līmeņus, kuri ir saderīgi ar teritorijā aizsargājamās dzīvotnes vai sugu ekoloģiskajām prasībām,

— ūdens plūsmas samazināšanās sateces baseinā, ko izraisa ūdens ņemšana vairākās vietās līdz līmenim, kas nav saderīgs ar teritorijā aizsargājamās dzīvotnes vai sugu ekoloģiskajām prasībām,

— traucējumi putnu migrācijas vai dzīvnieku pārvietošanās ceļos,

— dažādu projektu un plānu slodzes palielinājums uz ekosistēmas dzīvotnēm un sugām.

Kumulatīvā ietekme ietver dažādus ietekmes veidus dažādos ģeogrāfiskos mērogos un laikposmos. Dažos gadījumos kumulatīvā ietekme veidojas viena vieda projektu ieviešanas rezultātā. Tipiskākie piemēri:

— vienā upē vai vienā sateces baseinā tiek būvētas vai plānotas vairākas hidroelektrostacijas,

— tuvu cits citam tiek ieviesti vairāki naftas un gāzes vai minerālu ieguves projekti vai

— gar vienu migrācijas ceļu vai vienā reģionā tiek būvēti vai plānoti vairāki vēja parki.

Citos gadījumos kumulatīvo ietekmi veido dažāda veida projekti, kuri atrodas vienā apgabalā, piemēram, minerālu ieguve, pievadceļi, pārvades līnijas un citi zemes izmantošanas veidi blakus esošajos apgabalos. Dažos gadījumos viena projekta vai plāna atsevišķi elementi tiek ieviesti un novērtēti atsevišķi; šādos gadījumos ir jānovērtē šo elementu kumulatīvā ietekme.

Pienācīgajā novērtējumā ir jāņem vērā citi plāni vai projekti, kuri kopā ar izvērtējamo plānu vai projektu var būtiski ietekmēt teritoriju. Piemēram, tiek ierosināts izbūvēt ceļu, kas ies netālu no Natura 2000 teritorijas, un šī ceļa radītais traucējums (piemēram, troksnis) būtiski neietekmēs teritorijā aizsargājamās putnu sugas. Taču, ja tiek ierosināti citi projekti vai plāni (piemēram, ceļš, kas iet gar Natura 2000 teritorijas otru pusi), kopējais šo projektu radītais trokšņa līmenis varētu būtiski traucēt šīs putnu sugas (trokšņa līmenis, kas pārsniedz līmeni, kas ir saderīgs ar šīs sugas ekoloģiskajām prasībām).

Jāatzīmē, ka kumulatīvā ietekme var rasties ietekmēto platību mijiedarbības rezultātā. Piemēram, gaidāms, ka ierosinātais projekts varētu samazināt ūdens līmeni Natura 2000 teritorijā. Atsevišķi ņemot, šis resursu samazinājums nav būtisks, taču, ja esošie mēslojuma un pesticīdu atlikumi no tuvējām lauksaimniecības platībām sasniedz šo teritoriju, ūdens līmeņa samazināšanās var paaugstināt piesārņojošo vielu koncentrācijas paaugstināšanos no noteces līdz tādai pakāpei, kad kopējā ietekme kļūst būtiska, tas ir, piesārņojošo vielu koncentrācija pārsniedz koncentrāciju, kas ir saderīga ar šajā teritorijā aizsargājamās dzīvotnes vai sugu ekoloģiskajām prasībām.

Kombinētā ietekme jau tiek analizēta iepriekšējas izpētes posmā (3.2. iedaļa), un citi plāni un projekti, kuri varētu darboties kombinācijā, jau ir apzināti. Iepriekšēja izpēte var būt vienkāršots novērtējums, taču pienācīgā novērtējuma posmā ir pienācīgi jānovērtē iepriekš apzinātie ietekmes veidi, ko varētu radīt citi projekti un plāni, kuri varētu darboties kombinācijā ar novērtējamo plānu vai projektu. Tā nolūkā ir kvantitatīvi un/vai kvalitatīvi jānosaka šo pārējo ietekmju veidu mērogs un jānosaka, kuri elementi Natura 2000 teritorijās tiek ietekmēti.

Kā jau minēts 3.1.4. iedaļā, noteikums par kombinētās ietekmes novērtēšanu attiecas uz citiem plāniem vai projektiem, kuri jau ir pabeigti, ir apstiprināti, bet nav pabeigti, vai ir iesniegti piekrišanas saņemšanai.

Papildus plānu vai projektu ietekmei, kas ir galvenais novērtējuma priekšmets, var būt nepieciešams ņemt vērā jau pabeigto plānu un projektu ietekmi, pievēršoties arī plāniem un projektiem, kas tika īstenoti pirms direktīvas transponēšanas vai teritorijas noteikšanas datuma. Parasti šādu pabeigtu plānu un projektu radītajai ietekmei būtu jābūt iekļautai teritorijas bāzes apstākļos, kas tiek apskatīti šajā posmā. Ja plāns vai projekts ir apstiprināts agrāk, bet vēl nav īstenots vai pabeigts, tas ir jāiekļauj kombinētās ietekmes noteikumā. Attiecībā uz citiem rosinātajiem plāniem vai projektiem juridiskās noteiktības dēļ šķiet, ka nosacījumu par kombinēto ietekmi būtu pienācīgi piemērot tikai tādiem plāniem un projektiem, kas ir faktiski ierosināti, proti, ir iesniegts pieteikums sniegt apstiprinājumu vai dot piekrišanu. Vienlaikus ir skaidri jāsaprot, ka, novērtējot šādu plānu vai projektu, dalībvalstis nerada precedentu par labu citiem līdzīgiem, bet vēl neierosinātiem plāniem vai projektiem. Papildu informācija ir sniegta 6. panta vadlīniju 4.5.3. iedaļā.

Kumulatīvās ietekmes analīzei nepieciešamais ģeogrāfiskais tvērums ir atkarīgs no plāna vai projekta vieda un no dzīvotnēm un sugām, kuru sastopamība teritorijā ir būtiska. To varētu noteikt, piemēram, zināmā rādiusā vai ņemot vērā noteces baseina robežas, vai gar putnu migrācijas ceļiem. Tajā būtu jāietver viss ģeogrāfiskais apgabals, kurā visas plāna vai projekta darbības un to kumulatīvā ietekme, visticamāk, atstās sekas uz attiecīgo Natura 2000 teritoriju aizsardzības mērķiem.

Kumulatīvās un sinerģētiskās ietekmes novērtēšana ir sevišķi piemērota novērtējumiem plānu mērogā, jo tas var novērst problēmas vēlākos posmos, ieviešot projektus, piemēram, transporta tīklu plāniem, enerģētikas plāniem, ūdens resursu apsaimniekošanas plāniem un reģionāliem plāniem un stratēģijām, zemes izmantošanas plāniem un tamlīdzīgiem plāniem. Šai ziņā būtu īpaši lietderīgi iepazīties ar citu esošo plānu un projektu vides novērtējumiem (SVN un pienācīgais novērtējums, ja pieejams).

Šādu plānu pienācīgais novērtējums turklāt var noteikt atsevišķu plāna elementu (projektu) pienācīgā novērtējuma tvērumu to kumulatīvās ietekmes aspektā. Piemēram, nosakot minerālu ieguves plāna pienācīgā novērtējuma tvērumu, varētu būt lietderīgi noteikt mēru vai pakāpi, kādā pievadceļu tīkls plašākā zonā varētu piedalīties kumulatīvās ietekmes veidošanā, piemēram, attiecībā uz to, kā dzīvotņu sadrumstalotība ietekmē sugu populācijas.

3. tabula norāda avotus informācijai par citiem plāniem un projektiem, kas varētu radīt kumulatīvo ietekmi. Kumulatīvās ietekmes novērtēšanas racionalizācijā var palīdzēt kumulatīvās ietekmes apkopošanas rīki, piemēram, datubāzes, kurās tiek reģistrēti apsveramie projekti un plāni. Piemēram, ir daudz vieglāk gūt pārskatu par dažādām darbībām, izmantojot atjauninātu valsts vai reģiona mēroga datubāzi, vēlams ar dinamisku karti, kas lietotājam ļauj meklēt visus projektus, tostarp arī projektus plānošanas posmā. Lai šāda veida datubāzes būtu lietderīgas pienācīgā novērtējuma veikšanai, kompetentajām iestādēm jācenšas glabāt visus dokumentus tiešsaistē arī pēc atļaujas piešķiršanas (piemēram, ietekmes novērtējumu, informāciju par noteiktajiem ietekmes mazināšanas pasākumiem, apstiprināšanas nosacījumus).

Lai apkopotu informāciju par citiem plāniem/projektiem, kuri jāņem vērā novērtējuma laikā, būtu jākonsultējas ar kompetentajām iestādēm (dabas aizsardzības, nozaru kompetentajām iestādēm). Tā kā kompetentajām iestādēm ir vislabākais pārskats un zināšanas par citām darbībām plašākā apgabalā, tās var arī palīdzēt vai atbalstīt kumulatīvās ietekmes novērtēšanu. Tās var arī apkopot attiecīgo informāciju un sniegt to projekta attīstītājiem un konsultantiem.

Kumulatīvās ietekmes novērtēšanai izmantojama informācija no dažādiem avotiem, tostarp vides pētījumiem un programmām, stratēģiskajiem, nozaru un reģionālajiem vides novērtējumiem, vides novērtējumiem projektu mērogā, kumulatīvās ietekmes novērtējumiem līdzīgās situācijās un pētījumiem par konkrētiem jautājumiem. Labu informāciju par kumulatīvo ietekmi var iegūt arī, izmantojot ekspertu konsultācijas.

Kumulatīvās ietekmes novērtēšanai var izmantot ļoti dažādas metodes un rīkus, kas parasti ietver arī novērtējuma tvēruma noteikšanu un novērtēšanu (sk. 2. attēlu).

Avots: Eiropas Komisija (1999). Guidelines for the Assessment of Indirect and Cumulative Impacts as well as Impact Interactions (Pamatnostādnes par netiešās un kumulatīvās ietekmes novērtēšanu, kā arī ietekmes mijiedarbību).

Nosakot tvērumu to iespējamo ietekmes veidu apzināšanai, kuri kumulatīvās ietekmes novērtējumā būs jāanalizē det