LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 181/143

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas Atzinums par tematu “Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Atbalsts izaugsmei un darbavietām – Eiropas augstākās izglītības sistēmu modernizācijas programma””

COM(2011) 567 final

2012/C 181/25

Ziņotājs: Joost VAN IERSEL kgs

Līdzziņotājs: Juraj STERN kgs

Eiropas Komisija saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 304. pantu 2011. gada 20. septembrī nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Atbalsts izaugsmei un darbavietām — Eiropas augstākās izglītības sistēmu modernizācijas programma””

COM(2011) 567 final.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Nodarbinātības, sociālo lietu un pilsoniskuma specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2012. gada 29. februārī.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 479. plenārajā sesijā, kas notika 2012. gada 28. un 29. martā (28. marta sēdē), ar 100 balsīm par, 1 balsi pret un 8 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi

1.1 Lai ekonomikas un intelektuālajā jomā Eiropa nākotnē gūtu panākumus, ļoti svarīga ir labi izveidota augstākās izglītības sistēma, jo tā veido pamatu sabiedrības un ekonomikas attīstībai, sekmē nākamo paaudžu dzīves un darba apstākļu uzlabošanu un būtiski ietekmē Eiropas sabiedrības jauno vērtību veidošanos.

1.2 EESK lielā mērā piekrīt Komisijas analīzei, kā arī Komisijas un Padomes priekšlikumiem un ieteikumiem (1), kuri būs jāievieš tuvākajos gados un no kuriem daudzi sasaucas ar 2009. gada EESK atzinumu par tematu “Augstskolas Eiropai” (2). EESK uzsver, ka ES programma ir jāpilnveido, un cer, ka Padome rīkosies apņēmīgāk.

1.3 Lai gan arvien vairāk cilvēku apzinās šā jautājuma nozīmi un viedokļi ir tuvinājušies, vēl ir ļoti daudz nepaveikto darbu. Uz papīra izklāstīto uzlabojumu ieviešana bieži vien kavējas. Personīgā ieinteresētība, (slēpts) protekcionisms un — neskatoties uz Boloņas procesu — augstākajā izglītībā joprojām pastāvošā lielā daudzveidība un sadrumstalotība neļauj ātri ieviest pārmaiņas. Tas nebūt nav tehniskas dabas jautājums, jo pielāgojumi bieži vien nozīmē, ka jāpārveido izveidotās struktūras un jāmaina pilnvaru sadalījums, metodes, programmas un prioritātes. Modernizācijas procesā šiem jautājumiem jāseko līdzi nepārtraukti, un tas jādara rūpīgāk un detalizētāk.

1.4 Lietderīga augstākās izglītības iestāžu daudzveidība, protams, ir vēlama, un atzinīgi vērtējams tas, ka pastāv gan klasiskās universitātes, kas darbojas kā mācīšanas un pētniecības centri, gan cita veida augstākās izglītības iestādes, piemēram, profesionālās augstākās izglītības iestādes, galvenokārt reģionālas (arī pārrobežu) izglītības iestādes un iestādes, kas piedāvā tikai nedaudzus mācību kursus. Jānorāda, ka vispār ir vajadzīga pārdomāta specializācija un atšķirīgi novirzieni. EESK uzsver, ka svarīgi ir panākt lielāku efektu, dažāda veida izglītības iestādēm sadarbojoties, un nodrošināt elastīgas iespējas izglītības iegūšanai visos līmeņos.

1.5 Stratēģija “Eiropa 2020” jāīsteno pilnībā — gan saturiskajā, gan organizatoriskajā ziņā. Komisijai, Padomei, dalībvalstīm un augstākās izglītības sistēmai kopīgi jāuzņemas atbildība un darbība efektīvi jākoordinē. Augstākā izglītība ir saistīta ar stratēģijas “Eiropa 2020” pamatiniciatīvām (piemēram, “Inovācijas savienība”, “Rūpniecības politika”, “Jaunu prasmju un darba vietu programma” un “Jaunatne kustībā”). Katrai valstij paredzētajos ieteikumos, kurus sagatavo “Eiropas pusgadā”, uzmanība jāvelta arī augstākās izglītības sistēmām un politikai.

1.6 Lai iestādes varētu veikt tām uzticētos pamatuzdevumus un uzlabot izmaksu lietderību (better value for money), ļoti svarīga ir iestāžu neatkarība (3), pārskatatbildība un darbības pārredzamība. Šie faktori būtiski ietekmē arī centienus panākt, ka augstākajai izglītībai ir liela nozīme darba vietu izveidē, centienos nodrošināt darbaspēka piemērotību darba tirgus prasībām un inovācijas jomā. Ar (valstu) rīcības programmām jāpanāk, ka pārvaldība kļūst profesionālāka un mācību programmas atbilst mūsdienu prasībām, un jānodrošina apmācība, pasniegšanas un pētniecības kvalitāte, specializācija, kā arī mācību iestāžu prestižs starptautiskā mērogā. Īpaša uzmanība jāvelta uzņēmējdarbības principu ievērošanai universitātēs.

1.7 Ļoti liela nozīme ir finansējumam. Uztrauc tas, ka augstākās izglītības iestādēm trūkst līdzekļu un budžeta ierobežojumu dēļ vēl vairāk jāsamazina publiskā sektora finansējums. Tas negatīvi ietekmēs arī stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošanu un Eiropas vietu pasaulē. Augstākajai izglītībai jānodrošina pienācīgs finansējums no visiem pieejamajiem avotiem. Jāizplata informācija par dažādiem labas prakses piemēriem šajā jomā.

1.8 Studentu skaits joprojām strauji palielinās. Visās jomās un visos līmeņos jānodrošina dzimumu līdztiesība. Ņemot vērā ekonomikas un visas sabiedrības dinamiku, vajadzīga netraucēta piekļuve un pienācīga kvalitāte. Ja kādā valstī tiek ieviesta (vai palielināta) mācību maksa, jāparedz arī papildu pasākumi, lai nodrošinātu stipendijas un aizdevumus un to pieejamību.

1.9 Jāpalielina tehnisko zinātņu studentu, pasniedzēju un pētnieku skaits; jāpaaugstina tehniskās izglītības prestižs. Sociālo partneru un darba tirgus ekspertu ieguldījumam jābūt labi strukturētam. Uzņēmumiem — lai tie būtu lieli vai mazi — jābūt iespējai sniegt būtisku ieguldījumu mācību programmu izstrādē, apmācībā un uzņēmējdarbības gara veidošanā.

1.10 Universitātēm un uzņēmumiem — abām pusēm saglabājot savu neatkarību un uzdevumus — kopīgi jāizstrādā stratēģiskas inovācijas programmas. Augstākās izglītības iestāžu un uzņēmumu sadarbība parasti ļoti bagātina pētniecību, sekmē zināšanu nodošanu un palīdz attīstīt citās jomās izmantojamas prasmes un ģenerēt idejas. Jāpopularizē labi šādas sadarbības piemēri.

1.11 Lai panāktu izmaksu lietderību un starptautiskā mobilitāte būtu sekmīga, nenovērtējama nozīme ir reitinga un kvalitātes novērtējuma sistēmai. EESK atbalsta rūpīgi izstrādātās reitinga sistēmas “U-Multirank” ieviešanu. Papildus tam jānodrošina vairāk informācijas gan par citiem studentu un pētnieku mobilitātes nosacījumiem, gan par internacionalizāciju.

1.12 Augstākās izglītības sistēmu atšķirību mazināšana uzlabo studentu un pētnieku pārrobežu mobilitātes iespējas, un tas pozitīvi ietekmē gan individuālo sniegumu, gan Eiropas darba tirgu un Eiropas integrāciju. “Erasmus” programmā būtu jāparedz izmēģinājuma projekts “Mobilitātes semestris”.

1.13 EESK pilnībā atbalsta modernizācijas programmas saistīšanu ar pamatprogrammu “Apvārsnis 2020”, programmu “Erasmus visiem” un struktūrfondiem.

2. Ievads

2.1 Visu līmeņu izglītība ir ļoti svarīga. Ievērojot subsidiaritātes principu, augstākā izglītība Eiropā ir attīstījusies valstu līmenī. Lisabonas līgumā minēts, ka vienīgās jomas, kurās ES var īstenot pasākumus, ir arodapmācība un pārkvalificēšana. (4)

2.2 Boloņas konferencē 1999. gadā aizsāka būtiskas pārmaiņas, un pēc konferences Eiropā tika ieviesta bakalaura, maģistra un doktora grādu sistēma. Boloņā panāktā vienošanās ir sekmējusi Eiropas augstākās izglītības sistēmu atšķirību mazināšanu.

2.3 Kopš tā laika ES sākusi īstenot tādas sekmīgas starptautiskas programmas studentiem un pētniekiem kā “Erasmus”, “Erasmus Mundus”, Marijas Kirī vārdā nosauktās darbības un citas. Ar secīgām pamatprogrammām ES sistemātiski atbalstījusi pārrobežu pētniecības projektus.

2.4 Universitātēs un to sadarbības jomā turpinās reformas un tiek īstenotas augšupējas iniciatīvas, tostarp veidotas līdzīga novirziena universitāšu grupas, piemēram, Eiropas pētniecības augstskolu līga, Coimbra grupa un citas, kas atbalsta specializāciju dažādās jomās, piemēram, pētniecībā vai sociālajās zinātnēs.

2.5 EESK 2009. gadā secināja: “Augstskolu sistēma šobrīd nav optimāla, un tādēļ augstskolu lielais potenciāls ir nepietiekami attīstīts.” (5) Šim viedoklim modernizācijas programmā (6) piekrīt arī Komisija. Padome secina, ka “izglītības un pētniecības kvalitāte ir galvenais (…) modernizēšanas virzītājspēks” un ka “izglītības, pētniecības un inovācijas veidotā zināšanu trīsstūra stiprināšana ir viens no pamatnosacījumiem” (7) nodarbinātībai un izaugsmei.

2.6 Augstākās izglītības modernizēšana jāveic, ņemot vērā ļoti dažādos apstākļus un valstu un reģionu atšķirības sociālajā un ekonomikas jomā. Klasiskajām universitātēm un citām izglītības iestādēm ir konkrēti uzdevumi. Klasiskās universitātes koncepcija ietver gan izglītību un mācības, gan pētniecību.

2.7 Domājot par ilgtspējīgu sociālo un ekonomisko atjaunotni, jārīkojas izlēmīgi, lai uzlabotu augstākās izglītības kvalitāti.

2.8 Paziņojumam pievienotajā darba dokumentā (8) papildus plašai vēlamo reformu analīzei iekļauts kopsavilkums par dalībvalstu centieniem sekmēt modernizāciju. Tomēr būtu jānovērš būtiskās atšķirības, kas joprojām vērojamas šādās svarīgās jomās:

— valstu ekonomikas ražīgums (sabiedrības procentuālā daļa, kas ir ieguvusi augstāko izglītību, un ekonomikas ražīgums uz vienu iedzīvotāju),

— darbaspēka atbilstība darba tirgus prasībām,

— centieni sasniegt saskaņoto mērķi, proti, panākt, ka Eiropas Savienībā augstāko izglītību iegūst 40 % abiturientu (neskatoties uz to, ka visā Eiropā studentu skaits augstākās izglītības iestādēs ir būtiski palielinājies),

— ieguldījumi augstākajā izglītībā, finansēšanas kārtība un publiskā un privātā sektora finansētās augstākās izglītības attīstība,

— iestāžu finansiālā un institucionālā autonomija un pārskatatbildība (atšķirības joprojām vērojamas, lai gan īstenota plaša un tālejoša augstākās izglītības pārvaldes reforma).

2.9 Vispārējā analīzē Komisija norāda uz pārmaiņām, konkrēti, zināšanu trīsstūra veidošanos Eiropā, universitāšu un uzņēmēju aprindu ciešākām attiecībām, koncentrēšanos uz tādām darbības jomām, kam vajadzīgas plašas zināšanas (piemēram, pētniecību un izstrādi), tirgvedību un pārdošanu, vērtību ķēdes pārvaldību un finanšu pakalpojumiem, pakalpojumiem kopumā, IKT, nepietiekami pārstāvētām sabiedrības grupām, pārmaiņām dzimumu līdzsvarā (Eiropā vairāk nekā puse no bakalaura un maģistra programmu studentiem ir sievietes, bet doktora studiju programmās vērojama pretēja tendence) un plašu pārrobežu mobilitāti, kas saistīta ar mācībām Eiropā un pasaulē.

2.10 EESK rosina veikt dziļāku analīzi un izstrādāt plašākus ziņojumus un ieteikumus, kas attiecas katru valsti, un šajā darbā izmantot sistemātisko, katrai valstij pielāgoto metodi, ko lieto Boloņas procesa progresa ziņojumos, un ESAO padziļinātos pētījumus par augstāko izglītību un kvalitātes novērtēšanu. Izmantojot katrai valstij pielāgotu pieeju, varēs apzināt labas prakses piemērus.

2.11 EESK atzīmē, ka pārsvarā vispārīgi formulētajā analīzē nav skarti vairāki svarīgi jautājumi, piemēram, valstu un reģionu politiskā iejaukšanās augstākajā izglītībā, dalībvalstu izpratne par to, kā jāveicina līdzdalība un jāpaaugstina kvalitāti, pārvaldes iestāžu pieeja, nosakot konkrētas prasības profesoriem, pasniedzējiem, pētniekiem un studentiem, dažādu augstākās izglītības līmeņu savstarpējās attiecības dalībvalstīs, veidojamā savstarpējā sapratne par izglītību un pētniecību universitātēs un, visbeidzot, ticami statistikas dati.

2.12 Komisija un Padome uzskata, ka augstākās izglītības un tautsaimniecības saiknei ir īpaša nozīme. Tās konkrēti nemin medicīnas zinātnes, sociālās zinātnes vai humanitārās zinātnes. Tas ir saprotams, jo, it īpaši krīzes laikā, ir jākoncentrējas uz noteiktām prioritātēm. No otras puses, tā kā visu izglītības veidu mērķis ir nodrošināt optimālu saikni starp izglītību un darbu, ļoti vēlams būtu apspriest, kā modernizācija būtu jāveic fakultātēs vai augstskolās, kam nav ciešas saiknes ar ekonomiku (neraugoties uz šādas saiknes nozīmību).

2.13 Uzņēmumiem un medicīnas fakultātēm būtu jāsadarbojas, jo jaunas un ar zemām izmaksām saistītas diagnostikas un ārstniecības tehnoloģijas nevar ieviest, nenodrošinot kapitālietilpīgu apmācību, kura ir dārga un kurā ir jāiegulda daudz līdzekļu, un patiešām kvalitatīvu izglītību un mūžizglītību. Šāda sadarbība palīdzēs samazināt mirstību un invaliditātes gadījumu skaitu.

3. Stratēģija “Eiropa 2020” un augstākā izglītība

3.1 EESK 2009. gadā atzīmēja, ka Lisabonas stratēģija un Eiropas augstākā izglītība varētu būt nozīmīgi modernizācijas procesa virzītājspēki. Līdzīgi arī Komisija ļoti pareizi norāda uz universitāšu saikni ar stratēģijas “Eiropa 2020” mērķiem.

3.2 Būtisks stratēģijas “Eiropa 2020” ieviests jauninājums saistīts ar pārvaldību: paredzēts uzlabot saskaņošanu gan Komisijā, gan starp dalībvalstīm un ES, tai skaitā jautājumos, kas neietilpst vai tikai daļēji ietilpst līguma darbības jomā.

3.3 Augstākajai izglītībai ļoti svarīgas ir tādas pamatiniciatīvas kā “Rūpniecības politika”, “Inovācijas savienība”, “Jaunu prasmju un darba vietu programma” un “Jaunatne kustībā”.

3.4 Lai sekmētu universitātēs veicamās reformas, Komisijai būtu jāveic aktīvāka pārraudzība, kuras elements ir arī “Eiropas pusgadā” izstrādātie ieteikumi katrai dalībvalstij.

3.5 Augstākās izglītības modernizācijas programma pilnībā jāsaskaņo ar stratēģiju “Eiropa 2020”. EESK atzinīgi vērtē to, ka stratēģijā “Eiropa 2020” atzīta izglītības nozīmīgā loma un Komisijas stratēģiskā programma ir saistīta ar “Eiropa 2020”.

3.6 EESK uzskata, ka stratēģijas “Eiropa 2020” saikni ar augstāko izglītību veido šādi elementi:

— stratēģija “Eiropa 2020” augstāko izglītību sasaista ar inovāciju, rūpniecības politiku un mobilitāti;

— stratēģija veido papildu pamatu viedokļu apmaiņai un sadarbībai starp Komisiju un dalībvalstīm, starp dalībvalstīm un starp izglītības iestādēm;

— stratēģija dod jaunus impulsus modernizācijai valstu līmenī;

— pārmaiņām augstākās izglītības sistēmā jāpievērš uzmanība, kārtējā “Eiropas pusgadā” izstrādātajos ieteikumos katrai valstij;

— stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošanas gaitā tiks izveidoti jauni sadarbības forumi un liederīgi pārrobežu sadarbības tīkli;

— saikne ar rūpniecības politiku un inovāciju nozīmē to, ka būtu vairāk jāapspriežas ar privāto sektoru; joprojām netiek pietiekami novērtēta apspriešanās ar MVU un mikrouzņēmumiem. EESK uzsver, ka augstākās izglītības iestādēm, valdībām un Komisijai programmu un mācību kursu izstrādē būtu jāizmanto šo uzņēmumu praktiskā pieredze.

3.7 Komisija jautājumus iedalījusi divās grupās: pirmkārt, svarīgi jautājumi, kuru risināšana ir dalībvalstu (un izglītības iestāžu) kompetencē, un, otrkārt, konkrēti jautājumi, ko risina Eiropas Savienība. Taču EESK uzskata, ka būtu jārunā par dalībvalstu un Komisijas kopīgu atbildību par stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošanu.

4. Dalībvalstu, Padomes un augstākās izglītības iestāžu uzdevumi

4.1 Jānosaka, kādi ir svarīgākie dalībvalstīs risināmie jautājumi, un pēc tam mērķtiecīgi jārīkojas. Jādarbojas aktīvāk. Padomei, pamatojoties uz Komisijas ieteikumiem, būtu jānosaka prioritātes, kuru īstenošanu dalībvalstīs pārraudzītu Komisija.

4.2 Īpašu uzmanību vēlams pievērst “elastīgākām pārvaldības un finansēšanas sistēmām, kurās rasts līdzsvars starp izglītības iestāžu lielāku autonomiju un atbildību attiecībā uz visām ieinteresētajām personām” (9), tas sekmētu specializāciju, uzlabotu izglītības un pētniecības kvalitāti un palielinātu daudzveidību.

4.3 EESK 2009. gadā norādīja, ka ļoti svarīgi ir nodrošināt piemērotus pamatnosacījumus un autonomiju. (10) Lai gan organizēšana, tostarp autonomija un finansēšana, ir viens no galvenajiem dalībvalstu kompetencē esošajiem jautājumiem, EESK uzskata, ka šos aspektus vajadzētu apspriest gan dalībvalstīm, gan Padomē, jo tie būtiski ietekmē pasniedzējus un studentus.

4.4 EESK piekrīt politikas mērķiem, kas uzskaitīti modernizācijas programmas 2.5. punktā ierāmētajā tekstā “Galvenie risināmie politikas jautājumi”. Šie mērķi paredz nebūt ne tikai tehniskus pielāgojumus. Tie lielā mērā ir saistīti ar valstu politiskajiem pamatnosacījumiem. Vispirms jānosaka valdību un tikai tad augstākās izglītības uzdevumi. Būtiska nozīme ir politiskās rīcības pastāvībai un tiesību un normatīvajiem aktiem, kas jāapspriež ar visām ieinteresētajām personām.

4.5 Valdības un iestādes būtu arī jārosina salīdzināt lielākas autonomijas priekšrocības, kas gūtas citās valstīs.

4.6 Pretēji ierastajai praksei, proti, centieniem nodrošināt neierobežotu augstākās izglītības pieejamību (11), galvenā uzmanība — kā tiek norādīts pašreizējās debatēs par augstāko izglītību — būtu jāpievērš pārdomātai specializācijai, stratēģisku izvēļu daudzveidībai un t.s. izcilības centru izveidei. Šajā ziņā varētu mācīties no labas prakses piemēriem dalībvalstīs.

4.7 EESK atzīst, ka minētie mērķi varētu būt saistīti ar būtiskām pārmaiņām dalībvalstu izglītības pamatkoncepcijā. Šis jautājums, tostarp ceļveži un termiņi, būtu jāapspriež Padomē.

4.8 Pašreizējās krīzes apstākļos nav noliedzams, ka izglītības modernizācija ir saistīta ar ekonomiku. Bet procesam jābūt plašākam. EESK norāda arī uz to, ka sociālajās un humanitārajās zinātnēs, kas būtiski ietekmē Eiropas intelektuālo dzīvi, vērtību sistēmu un identitāti, ir vajadzīgi mūsdienīgi kvalifikācijas paaugstināšanas, mācību programmu, akadēmisko grādu piešķiršanas un mobilitātes standarti. Ekonomiku pozitīvi ietekmē arī labi pārvaldītas medicīnas fakultātes un sociālās un humanitārās zinātnes.

4.9 EESK atbalsta ciešāku attiecību veidošanu starp augstākās izglītības iestādēm un uzņēmumiem. Tā piekrīt viedoklim, ka zināšanu trīsstūra darbībai ļoti nozīmīgas būs ciešas un produktīvas saiknes starp izglītību, pētniecību un uzņēmējdarbību apvienojumā ar pāreju uz atvērtu inovāciju (open innovation).

4.10 Tāpēc EESK atbalsta ar ekonomiku tieši vai netieši saistīto iestāžu partnerības ar dažādiem uzņēmumiem, un piekrīt viedoklim, ka šādu partnerību veidošana ir “augstākās izglītības iestāžu pamataktivitāte” (12). Galvenā uzmanība jāpievērš studentu uzņēmējdarbības garam un radošajām un jaunrades spējām, kā arī interaktīvai mācību videi un zināšanu nodošanas infrastruktūrai. Bez aizspriedumiem būtu jāraugās arī uz uzņēmējdarbības principu ievērošanu universitātēs.

4.11 Jārada tādi apstākļi, lai studenti varētu viegli pāriet no viena veida izglītības iestādes uz citu, tostarp jāpaver elastīgas iespējas pāriet no pēcvidusskolas profesionālās izglītības un apmācības uz augstāko izglītību, lai varētu paaugstināt kvalifikāciju. (13) Tas arī būtiski uzlabotu mūžizglītības iespējas.

4.12 Īpaša uzmanība jāpievērš reģionālajai attīstībai. Daudzos reģionos, jo sevišķi lielpilsētu teritorijās, sevišķi svarīga ir saikne starp augstāko izglītību, darba tirgu, pētniecību, inovāciju un uzņēmējdarbību. Tādos reģionos turpinās starpvalstu un pat pasaules mēroga specializācija. Augstākās izglītības iestāžu sistemātiska iesaiste parasti labvēlīgi ietekmē vietējo un reģionālo attīstību un uzlabo ekonomikas spēju pārvarēt grūtības. Valstu pārvaldes iestādes jārosina stimulēt šādus reģionālos procesus. (14)

4.13 EESK uzsver pārrobežu reģionālās sadarbības nozīmi augstākajā izglītībā. Eiropas teritoriālās sadarbības grupu izveide paver iespēju atbalstīt gan kaimiņreģionus, gan arī reģionus, kuriem ir līdzīga ekonomikas struktūra. (15)

4.14 Ļoti svarīgs jautājums ir finansēšana. Krīze ietekmē finansējumu, ko augstākā izglītība saņem no publiskā sektora. Pastāv risks, ka arī turpmāk augstākās izglītības vidējais finansējumu būs strukturāli nepietiekams. Eiropas Savienībā augstākajai izglītībai atvēl 1,2 % no IKP, savukārt Amerikas Savienotajās Valstīs šis rādītājs ir 2,9 % no IKP, bet Japānā — 1,5 % no IKP. Turklāt salīdzinājumā ar ASV un Japānu privātā sektora izdevumi ir ļoti nelieli. Vienlaikus būtisks progress vērojams arī BRIC valstīs (Brazīlija, Krievija, Indija un Ķīna). EESK atzīmē, ka agrākais ES mērķis — augstākajai izglītībai novirzīt 2 % no IKP — nav iekļauts stratēģijā “Eiropa 2020”.

4.15 Stratēģijas “Eiropa 2020” īstenošana būtu jāatbalsta, paredzot vajadzīgo finansējumu un izvirzot tādus mērķus kā augsti kvalificētu absolventu sagatavošana, profesionālāka pārvaldība un atbilstošs izmaksu lietderības līmenis.

4.16 Dalībvalstīs tiek izmantoti ļoti dažādi finansējuma avoti. Dažās valstīs stāvoklis ir daudz labāks nekā citās. Tā kā pastāv saistība starp augstskolu darba rezultātiem un nodarbinātību, būtiski ir saglabāt pietiekamu finansējumu, un tāpēc jāmudina izmantot plašāku finansējuma avotu klāstu, tostarp izmantot publiskos līdzekļus, lai piesaistītu privātā sektora vai citus publiskos ieguldījumus (match-funding).

4.17 Labi strukturētas attiecības starp kvalificētām izglītības iestādēm un tautsaimniecību noteikti var mazināt lejupslīdi. Augstākajai izglītībai jāgūst labums no inovācijas, kas notiek uzņēmumos. Tomēr uzņēmumu vai privātais finansējums nekādā gadījumā nedrīkst nepamatoti ietekmēt mācību programmas vai fundamentālos pētījumus.

4.18 Universitātēm un uzņēmumiem — abām pusēm saglabājot neatkarību un uzdevumus — kopīgi jāizstrādā stratēģiskas inovācijas programmas. Universitāšu un tautsaimniecības kontaktu nostiprināšanu varētu sekmēt t.s. zināšanu alianses (knowledge alliances). Šajā ziņā nozīmīgu atbalstu varētu sniegt Eiropas Inovācijas platforma, ko ES iecerējusi izveidot un kas aptver svarīgākās pamattehnoloģijas.

4.19 Augstākās izglītības iestāžu sadarbība un viedokļu apmaiņa ar uzņēmumiem parasti ļoti bagātina pētniecību, sekmē zināšanu nodošanu un palīdz attīstīt citās jomās izmantojamas prasmes un ģenerēt idejas. Būtu jāpopularizē labas prakses piemēri šajā jomā.

4.20 Modernizācijas programmā nav pausts viedoklis par mācību maksu, jo šis jautājums pilnībā ir valstu kompetencē. Eiropā ieviestas dažādas sistēmas. Vērojams, ka kopumā gada maksas pakāpeniski palielinās. Mācību maksa ir strīdīgs jautājums.

4.21 EESK norāda uz arvien lielākām dilemmām: studentu skaits palielinās, kvalitāte jāuzlabo, un, lai iegūtās prasmes būtu piemērotas darba tirgum, jāpaaugstina izglītības standarti, bet dalībvalstīs publiskā finansējuma apmērs saglabājas nemainīgs vai pat mēdz samazināties. Tā ir liela problēma. EESK uzsver: ja kādā valstī tiek ieviesta (vai palielināta) mācību maksa, jāparedz arī papildu pasākumi, lai nodrošinātu stipendijas un aizdevumus un to pieejamību.

4.22 Pārāk daudz studentu priekšlaicīgi pamet augstskolu, un augstākajai izglītībai būtu jāpiesaista plašāki sabiedrības slāņi. It sevišķi mazāk attīstītajās valstīs jāuzlabo sociālā un kultūras vide.

4.23 Lielāki skaitļi tomēr nav piemērots kritērijs. Vērība nav jāvelta kvalifikāciju ieguvušo skaitam, bet gan objektīvi novērtējamiem kvalitātes rādītajiem.

4.24 Attiecībā uz kvalifikāciju jāievēro šādi principi:

— būtu jāapspriežas ar sociālajiem partneriem un darba tirgus ekspertiem, lai nodrošinātu darbaspēka atbilstību darba tirgus prasībām;

— ļoti svarīga ir apspriešanās ar uzņēmumiem; regulāri jāapspriežas ne tikai ar lieliem uzņēmumiem, bet arī ar MVU un mikrouzņēmumiem; tas jādara jo īpaši tādēļ, ka palielinās rūpniecisko procesu sadrumstalotība un tos uztic ārpakalpojumu sniedzējiem;

— jānodrošina, ka kvalifikāciju, kas vajadzīga darba tirgū notiekošo dinamisko pārmaiņu dēļ, var iegūt duālās apmācības kursos, bet šāda apmācība nav iespējama bez sadarbības un partnerības ar uzņēmumiem;

— jāpaplašina starpdisciplināras un daudzās jomās izmantojamas zināšanas;

— kvalifikācijai arī jāsekmē pārdomāta specializācija, kas paaugstina (starptautisko) prestižu vai veicina reģionālo specializāciju;

— saglabājot augstākās izglītības daudzveidību, kvalifikācijas iegūšana jāregulē tā, lai tiktu veicināta Eiropas mēroga (un starptautiskā) mobilitāte un karjeras veidošana.

4.25 EESK ļoti pozitīvi vērtē paziņojumā ietvertos ierosinājumus par kvalifikāciju, kvalitātes nodrošināšanu un augstākās izglītības saikni ar pētniekiem. Komiteja arī piekrīt viedoklim, ka izglītības modernizācija ir atkarīga no pasniedzēju un pētnieku kompetences un radošuma (16) — šo faktu bieži vien piemirst. Tāpēc ir jānovērš visi kavējošie administratīvie šķēršļi karjerai akadēmiskajā jomā, piemēram, papildu akadēmiskie līmeņi, kas pastāv dažās valstīs (tostarp Polijā).

4.26 Tā kā studentu skaits ir strauji palielinājies, satraukumu rada kompetentu pasniedzēju trūkums. Lai mācību un pētniecības kvalitāte būtu pienācīgā līmenī, jānodrošina apmierinoši darba apstākļi, labas karjeras veidošanas iespējas izglītības jomā, profesionālās izaugsmes un apmācības iespējas un atzinība par izcilu darbu. Tas šķiet pašsaprotami, bet lielākajā daļā dalībvalstu patlaban ir vērojama tieši pretēja aina. Tāpēc Padomei būtu jāpieņem politikas vadlīnijas.

4.27 Komisija ļoti pareizi uzsver, ka vajadzīgs plašs studiju iespēju klāsts. Sabiedrībā jāpaaugstina tehniskās izglītības prestižs. Gan sociālie partneri valsts un reģionālajā līmenī, gan atsevišķi uzņēmumi var būtiski sekmēt tehniskās izglītības prestiža paaugstināšanu. EESK īpaši norāda uz MVU, galvenokārt mazo uzņēmumu un mikrouzņēmumu apņēmīgo darbību reģionālajā līmenī.

4.28 Eiropā notiekošajās debatēs galvenā uzmanība jāpievērš tam, kā palielināt augstākā izglītības nozīmi inovācijas procesā, darba vietu izveidē un centienos panākt darbaspēka atbilstību darba tirgus prasībām. (17) Tas būtu jāizvirza par visu ieinteresēto personu pamatmērķi, un par tā sasniegšanu Komisijai, Padomei, dalībvalstīm, kā arī pašām augstākās izglītības iestādēm kopīgi jāuzņemas atbildība.

4.29 Tā kā ir jārisina ļoti lielas problēmas, jānorāda, ka Komisijas un Padomes augstākās izglītības programma joprojām ir ļoti nepilnīga un samērā neefektīva. EESK uzsver, ka pašreizējās krīzes apstākļos Padomei, dalībvalstīm un augstākās izglītības iestādēm būtu jāveic mērķtiecīgāki, pārliecinošāki pasākumi. Zināmas pārmaiņas ir sākušās, bet tās ir jāpaātrina.

4.30 Visām iesaistītajām personām jāuzņemas vienāda atbildība par kvalifikācijas paaugstināšanu, mācību programmām, kvalitātes nodrošināšanu, specializāciju u.c. aspektiem. Padomei būtu jāizstrādā ceļvedis un konkrēts grafiks, un ceļvedī jāievēro augstākās izglītības saikne ar inovāciju un darbaspēka atbilstību darba tirgus prasībām. Augstākās izglītības iestādēm šis process jāatbalsta, pašām formulējot, kāds varētu būt to ieguldījums kvalitātes paaugstināšanā un sociālajā inovācijā un jaunu produktu radīšanā.

4.31 Programmā noteikti jāiekļauj Eiropas Pētniecības telpas jautājumu komitejas (ERAC) norādes par ļoti svarīgiem mērķiem universitāšu pārvaldības un institucionālās reformas jomā, kā arī par inovācijas, pētniecības un izglītības savstarpējo saistību. Tas jādara, lai bruģētu ceļu pārmaiņām daudzās Eiropas universitātēs. (18)

5. Komisijas uzdevumi

5.1 EESK pozitīvi vērtē augstākās izglītības modernizācijas mērķus, ko Komisija sev izvirzījusi un kas atbilst pagājušā gada novembrī Padomes secinājumos uzsvērtajai pieejai.

5.2 Komiteja atbalsta viedokli, ka politikas veidošanā, arī attiecībā uz sniegumu un pārredzamību, Komisija varētu censties un tai būtu jācenšas pamatoties uz pieredzi. Laikā, kad galvenokārt saskaramies ar valstu veiktiem pētījumiem un izvirzītiem mērķiem, kas turklāt bieži vien ir politisku apsvērumu motivēti, ļoti svarīga ir Komisijas proaktīva darbība — tās sagatavoti objektīvi novērtējumi. Tas attiecas arī uz Padomē apspriestajām pilnvarām.

5.3 Iespējams, ka šādi Eiropas līmeņa novērtējumi rosinās dalībvalstis, universitātes un pētniecības centrus ieguldīt vajadzīgos pūliņus; tas nostiprinātu vispārējo satvaru un, cerams, sekmēs virzību uz kopēju mērķu izvirzīšanu.

5.4 Ņemot vērā iepriekš minēto, EESK atzinīgi vērtē visaptverošās snieguma reitinga un informācijas sistēmas “U Multirank” ieviešanu. Tā, cerams, palielinās skaidrību par dažādu iestāžu uzdevumiem un ļaus objektīvi salīdzināt Eiropas augstākās izglītības rezultātus. Vispār būtu arī lietderīgi papildus Šanhajas viendimensionālajam reitingam un citiem reitingiem izveidot Eiropas reitinga tabulu.

5.5 Kā EESK 2009. gadā norādīja, nenovērtējama nozīme ir objektīva reitinga un kvalitātes novērtējuma sistēmai, kas aptvertu plašu jautājumu loku, kuri skar daudzas un dažādas iestādes. (19) Pārredzamība, ko nodrošinās pārbaudāma, neatkarīga un nepolitiska struktūra, rosinās valstu pārvaldes iestādes un augstākās izglītības iestādes lielāku uzmanību pievērst kvalitātei, diferenciācijai un pārdomātai specializācijai. Kā Komisija norāda, “šis neatkarīgi vadītais rīks informēs par visu augstākās izglītības nozarē iesaistīto personu izvēli un lēmumu pieņemšanu” (20).

5.6 Turklāt šāda informācija par universitātēm varētu sekmēt studentu, pasniedzēju, pētnieku un profesoru pārrobežu mobilitāti un, veicinot jaunu sadarbības tīklu un partnerību veidošanos un Eiropas augstākās izglītības iestāžu konkurenci, arī pētniecības līmeņa paaugstināšanos.

5.7 Padome uzsver, ka studentu un pētnieku mobilitāte, kas nodrošina zināšanu brīvu apriti, ir “piektā brīvība”. ES programmas studentu un pētnieku pārrobežu mobilitātes sekmēšanai jau tagad darbojas sekmīgi. Tomēr jānovērš pašreizējie sistēmiskie trūkumi. Lai likvidētu šķēršļus, kas kavē mācību mobilitāti, būtu vēlams izveidot mobilitātes rezultātu tabulu.

5.8 Izvirzot attiecīgas prasības, būtu jāpanāk studentu aktīvāka iesaistīšanās Erasmus programmā. EESK iesaka īstenot izmēģinājuma projektu “Mobilitātes semestris” — piektais semestris bakalaura programmā. Programmai jābūt arī tādai, lai finansiālā ziņā to varētu atļauties ikviens pretendents. EESK atbalsta ideju analizēt potenciālās studentu mobilitātes plūsmas un Komisijas priekšlikumus par Eiropas kredītpunktu pārneses un uzkrāšanas sistēmu (ECTS) un par Erasmus maģistra grāda mobilitātes shēmu.

5.9 LESD 179. panta 1. punktā pausta ļoti skaidra nostāja par pētniecību Eiropas Savienībā. (21) Pētnieku starptautiskā mobilitāte ir ļoti svarīga. Slēpts protekcionisms pārāk bieži liek pētniekiem grūti pārvaramus šķēršļus. Tas negatīvi ietekmē Eiropas zinātni un konkurētspēju. Tas arī traucē valstu iestādēm pilnībā izmantot Eiropas intelektuālo daudzveidību. EESK atbalsta Komisijas priekšlikumu izveidot Eiropas Pētnieku karjeras sistēmu, kam jāsekmē pētnieku pārrobežu mobilitāte.

5.10 Komiteja pozitīvi vērtē Komisijas un izglītības un uzņēmējdarbības ekspertu izstrādāto Eiropas sistēmu ar četriem pētnieku karjeras profiliem. Tai jābūt atvērtai sistēmai, lai pavērtu pēc iespējas vairāk iespēju.

5.11 EESK uzsver: lai likvidētu atlikušos šķēršļus, kas kavē pētnieku brīvu pārvietošanos, vajadzētu izveidot vienotu Eiropas satvaru, kurā saskaņotu valstu finanšu un sociālos noteikumus, kas attiecas uz pētniekiem. Jāizstrādā visā Eiropā pielietojami darba apraksti, un iestādes jārosina profesionālāk organizēt cilvēkresursu pārvaldību.

5.12 Būtu vēlams paplašināt Eiropas Inovāciju un tehnoloģiju institūta uzdevumus, tostarp tāpēc, lai rosinātu izvērst uzņēmumu un universitāšu zināšanu alianses. Tas pats attiecas uz Marijas Kirī vārdā nosaukto darbību pastiprināšanu un stažēšanās kvalitātes sistēmu.

5.13 Eiropas Savienībai pasaules mērogā jākļūst par augsti kvalificētu konkurentu un partneri. Šajā procesā augstākajai izglītībai ir nozīmīga loma. Tāpēc EESK pilnībā atbalsta Padomes lēmumu, ar ko Komisija rosināta izstrādāt “īpašu stratēģiju augstākās izglītības starptautisko aspektu izvēršanai” (22).

5.14 Komiteja atbalsta paredzētos pamatnoteikumus par attiecību paplašināšanu ar partneriem no trešām valstīm, mobilitātes partnerības un trešo valstu studentu un pētnieku apstākļu uzlabošanu, paredzot to ES direktīvās un izvērtējot darbības rezultātus. (23) Lai piesaistītu talantīgus un radošus cilvēkus no citām valstīm, jāmazina ierobežojumi, ko piemēro studentiem un pētniekiem no trešām valstīm.

5.15 EESK rosina Padomē apspriest jautājumu par Eiropas augstākās izglītības vietu pasaulē un arī noteikt iezīmes, kas vajadzīgas, lai ES varētu kļūt par sekmīgu konkurentu un partneri. Šādas debates varētu sekmēt izglītības iestāžu centienus radīt vajadzīgos apstākļus.

5.16 Vairākos atzinumos Komiteja paudusi atbalstu tam, ka 2014.–2020. gada finanšu shēmas plānošanā uzsvars likts uz inovāciju un visiem gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes aspektiem. EESK uzsver, ka jāpalielina ES fondu pievienotā vērtība.

5.17 Ņemot vērā minētos apstākļus, EESK atzinīgi vērtē gan Komisijas konkrēto priekšlikumu 2014.–2020. gada budžetā Erasmus programmai piešķirt par 73 % vairāk līdzekļu, gan to, ka struktūrfondu noteikumos skaidri minēta (augstākā) izglītība.

5.18 Sīkāk neiztirzājot konkrētus budžeta skaitļus, EESK atbalsta vispārējo nostāju, ka gan izglītībā, pētniecībā un inovācijā, gan arī kohēzijas politikā ieguldītie līdzekļi palīdz Eiropā radīt attīstībai labvēlīgus apstākļus. Piemērotos gadījumos šim nolūkam var izmantot arī rūpniecisku teritoriju pārstrukturēšanai paredzētos līdzekļus.

5.19 EESK ļoti pozitīvi vērtē Komisijas nodomu 2012. gadā izveidot augsta līmeņa grupu, kuras pagaidu uzdevums būs analizēt svarīgākos jautājumus, kas saistīti ar augstākās izglītības modernizāciju. Izglītības iestādēm, augstskolām, uzņēmumiem un sociālajiem partneriem šajā augsta līmeņa grupā jābūt plaši pārstāvētiem.

6. Papildu ieteikumi

6.1 Profesionālo izaugsmi augstākās izglītības jomā vajadzētu mērķtiecīgi atvieglot, piemēram, visā Eiropā rīkot kursus par universitāšu pārvaldību un līderību.

6.2 Universitātēm ieteicams veidot ciešākas saiknes (Eiropas mēroga mērķsadarbība), lai tās varētu mācīties no praktiskās profesionālās un pārvaldības pieredzes, kas uzkrāta citviet. Lietderīga būs arī pieredzes apmaiņa universitāšu pārrobežu grupās un tematiskās konferencēs un semināros.

6.3 Universitāšu fakultāšu vai struktūrvienību zinātnisko un piedāvātās izglītības līmeni regulāri novērtē neatkarīgas komisijas. EESK iesaka noteikt, ka šādas komisijas vienmēr veido augsti kvalificēti, starptautiski eksperti.

6.4 Saistībā ar augstākās izglītības izmaksu lietderību EESK iesaka veikt analīzi par pašreizējo administratīvo slogu Eiropā. Pamatojoties uz labas prakses piemēriem, jāizstrādā ierosinājumi uzlabojumiem.

Briselē, 2012. gada 28. martā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Staffan NILSSON

(1) Eiropadomes 2011. gada 28.–29. novembra secinājumi par modernizācijas programmu.

(2) OV C 128, 18.5.2010., 48.–55. lpp.

(3) Skatīt jaunāko pētījumu “University Autonomy in Europe II – the Scoreboard” (“Eiropas universitāšu darbības neatkarība II. Rezultātu pārskats”), European University Association, 2011. Izaugsmes iespējas joprojām ir ļoti lielas.

(4) XII sadaļa “Izglītība, arodmācības, jaunatne un sports”, 165. un 166. pants.

(5) OV C 128, 18.5.2010., 48.–55. lpp., 1.1. punkts.

(6) COM(2011) 567 final, 2. lpp.

(7) Padomes secinājumi par augstākās izglītības modernizēšanu, 2011. gada 28. un 29. novembris.

(8) SEC(2011) 1063 final, 48. lpp.

(9) COM(2011) 567 final, 9. punkts., OV C 128, 18.5.2010., 48.–55. lpp., 1.4. punkts

(10) OV C 128, 18.5.2010., 48.–55. lpp., 1.4., 3.5.1. un 3.5.2. punkts.

(11) No 2000. līdz 2009. gadam augstākās izglītības studentu skaits Eiropas Savienībā palielinājās par 22,3% un sasniedza vairāk nekā 19,4 miljonus (avots: Eiropas Komisijas dienestu darba dokuments “Developments in European higher education systems”, SEC(2011) 1063 final, 16. lpp.). Taču tas neko neliecina par iegūtās kvalifikācijas kvalitāti.

(12) COM(2011) 567 final, 8. lpp. Skatīt arī 2011. gada 28.–29. novembra Padomes secinājumus, kuros uzsvērtas partnerības un sadarbība ar uzņēmēju aprindām un citiem publiskā un privātā sektora dalībniekiem.

(13) OV C 68, 6.3.2012., 1. lpp., kurā citstarp Komiteja aicina Komisiju apvienot Boloņas un Kopenhāgenas procesus vienā integrētā pieejā un OV C 68, 6.3.2012., 11. lpp.

(14) OV C 376, 22.12.2011., 7. lpp.

(15) Turpat, 5.7. un 5.8. punkts.

(16) COM(2011) 567 final, 5. lpp.

(17) COM(2011) 567 final, 12. lpp., 3.3. punkts.

(18) Skatīt Eiropas Pētniecības telpas jautājumu komitejas 2011. gada 24. jūnija secinājumus.

(19) OV C 128, 18.5.2010., 48.–55. lpp., 1.5. un 5.2.4.–5.2.6. punkts.

(20) COM(2011) 567 final, ierāmētais teksts par galvenajiem jautājumiem, 11. lpp.

(21) Skatīt Eiropas Komisijas pārliecinošo priekšlikumu “Towards a European framework for research careers” (“Virzībā uz pētniecības karjeru Eiropas satvara izveidi”), 2011. gada 21. jūlijs.

(22) Padomes secinājumi par augstākās izglītības starptautisko aspektu izvēršanu, 2010. gada 11. maijs.

(23) COM(2011) 567 final, ierāmētais teksts ar galvenajiem risināmajiem jautājumiem, 14. lpp.