LV    LV  EIROPAS KOPIE NU KOMISIJA 
Briselē, 7.4.2004 
KOM (2004) 238 gal īgā versija 
  
KOMISIJAS IETEIKUMS 
par preciz ētu 2004. gada redakciju dal ībvalstu un Kopienas 
ekonomikas politikas visp ārējām pamatnost ādnēm 
(laikposmam no 2003. gada l īdz-2005. gadam) 
(iesniegts saska ņā ar EK Līguma 99. panta 2. punktu) 
 
LV 2   LV SATURS 
I. Visp ārīgās ekonomikas politikas pamatnost ādnes....................................................... 3 
1. Esoš ā stratēģija paliek sp ēkā........................................................................................ 3 
2. Ekonomisk ā pamata pilnveidošana.............................................................................. 3 
3. Desmit jauno dal ībvalstu iek ļaušana 2003. – 2005. gada Ekonomikas politikas 
vispārīgajās pamatnost ādnēs ........................................................................................ 4 
3.1 Uz izaugsmi un stabilit āti vērsta makroekonomikas politika ...................................... 5 
3.2 Ekonomisk ās reformas Eiropas izaugsmes potenci āla veicināšanai............................ 7 
3.3 Ilgtsp ējības stiprin āšana ............................................................................................... 9 
II. ekonomikas politikas PAMATNOST ĀDNES KONKR ĒTĀM VALST ĪM ............. 11 
1. Be ļģija ........................................................................................................................ 11 
2. D ānija ......................................................................................................................... 11  
3. V ācija ......................................................................................................................... 11  
4. Grie ķija....................................................................................................................... 12 
5. Sp ānija........................................................................................................................ 12 
6. Francija.................................................................................................................... ... 12 
7. Īrija ........................................................................................................................... .. 13 
8. It ālija .......................................................................................................................... 1 3 
9. Luksemburga.............................................................................................................. 14 
10. N īderlande.................................................................................................................. 14 
11. Austrija................................................................................................................... .... 14 
12. Portug āle .................................................................................................................... 14 
13. Somija ..................................................................................................................... ... 15 
14. Zviedrija .................................................................................................................. ... 15 
15. Apvienot ā Karaliste.................................................................................................... 15 
16. Kipra...................................................................................................................... ..... 17 
17. Čehija ......................................................................................................................... 1 9 
18. Igaunija................................................................................................................... .... 23 
19. Ung ārija...................................................................................................................... 26 
20. Latvija .................................................................................................................... .... 30 
21. Lietuva .................................................................................................................... ... 33 
22. Malta ...................................................................................................................... .... 37 
23. Polija ..................................................................................................................... ..... 40 
24. Slov ākija..................................................................................................................... 44 
25. Slov ēnija..................................................................................................................... 47 
 
LV 3   LV I. V ISPĀRĪGĀS EKONOMIKAS POLITIKAS PAMATNOST ĀDNES  
1. E SOŠĀ STRATĒĢIJA PALIEK SP ĒKĀ 
Padome 2003. gada 26. j ūnijā pieņēma ieteikumu par dal ībvalstu un Kopienas ekonomikas politikas 
vispārējām pamatnost ādnēm laikposmam no 2003. gada l īdz 2005. gadam 1. Šīs Ekonomikas politikas 
vispārējās pamatnost ādnes ietver ES vid ēja termiņa ekonomikas politikas strat ēģiju. Ekonomikas 
politikas visp ārējās pamatnost ādnes ir v ērstas uz ekonomikas  politikas iesp ējamo ieguld ījumu 
Lisabonas strat ēģiskā mērķa sasniegšan ā. To centr ā ir 
• uz izaugsmi un stabilit āti vērsta makroekonomikas politika, 
• ekonomisk ās reformas Eiropas izaugsmes potenci āla veicināšanai un 
• ilgtspējības stiprin āšana. 
Ņemot vērā paveiktā darba pirm ā izvērtējuma rezult ātus, kas attiecas uz 2003. - 2005. gada 
Ekonomikas politikas visp ārējām pamatnost ādnēm un kas nor ādīti Izpildes zi ņojumā 2 un 
Eiropadomes 2004. gada pavasara san āksmē pieņemtajiem nor ādījumiem, šis ieteikums preciz ē un 
papildina esošo strat ēģiju. Netiek uzskat īts, ka būtu vajadzīgas būtiskas politikas korekcijas, kas rad ītu 
izmaiņas vispārīgajās pamatnost ādnēs. Šīs precizētās redakcijas uzman ības centr ā ir desmit jauno 
dalībvalstu integr ācija esošaj ā ekonomikas politikas koordin ācijas sistēmā.  
Šīs precizētās redakcijas I da ļa ir vērsta uz attiec īgiem apsv ērumiem, piem ērojot 2003. – 2005. gada 
Ekonomikas politikas visp ārējās pamatnost ādnes jaunaj ām dalībvalstīm. Visas esoš ās vispārīgās 
pamatnost ādnes paliks sp ēkā un bez izmai ņām. Tās piemēro visām dalībvalstīm un Kopienai. Esoš ās 
stratēģijas izpildes nol ūkā II daļā ir ietverti specifiski ieteikumi desmit jaunaj ām dalībvalstīm. Tajā ir 
ietvertas ar ī piezīmes Vācijai, Grie ķijai, Francijai, It ālijai, Nīderlandei, Portug ālei un Apvienotajai 
Karalistei, ņemot vērā korekcijas budžeta politikas jom ā. 
2. E KONOMISK Ā PAMATA PILNVEIDOŠANA  
Pateicoties visp ārējiem uzlabojumiem starptautiskaj ā vidē, ES beidzot notiek ekonomikas 
atveseļošanās. Kopš 2003. gada vasaras, kad tika pie ņemtas Visp ārīgās ekonomikas politikas 
pamatnost ādnes, pak āpeniski ir nostiprin ājies IKP pieaugums, kur ā galvenā loma atvese ļošanās 
sākumā ir bijusi eksportam, neraugoties uz eiro v ērtības pieaugumu. Past āv arī nosacījumi tam, lai 
uzlabotos iekšzemes piepras ījums: ir augusi uz ņēmumu un pat ērētāju savstarp ējā uzticēšanās, procentu 
likmes ir v ēsturiski zemas, un ir pieaugušas akciju cenas. Ņemot vērā šos apst ākļus, 2004. gada 
pavasara ekonomikas prognoz ē ir paredz ēta turpmāka atvese ļošanās un pieaugums, kas sasniegtu 
potenciāli sagaidāmo 2004. gada beig ās. Šīs izaugsmes pirm ās pazīmes ir jāapkopo. Eiropadome 2003. 
gada decembr ī apstiprin āja iniciatīvu mērķtiecīgas rīcības uzsākšanai, lai veicin ātu noturīgu izaugsmi.  
Sagaidāms, ka infl ācija 2004. gad ā noslīdēs zem 2 procentiem un turpin ās kristies 2005. gad ā. Lai gan 
kontrolēto cenu un netiešo nodok ļu pieaugums liks augt cen ām 2004. gad ā, dažu pārtikas cenu 
iepriekšēja pieauguma pagaidu ietekmes mazin āšanās izraisa pret ēju efektu. T āpat cenu pieaugumu 
                                                 
1 Padomes 2003. gada 26. j ūnija ieteikums par dal ībvalstu un Kopienas ekonomikas politikas visp ārējām 
pamatnost ādnēm (laikposmam no 2003. gada l īdz 2005. gadam) 2003/555/EK, public ēts 2003. gada 
1. augusta "Ofici ālajā Vēstnesī" Nr. L 195/1. 
2 Komisijas pazi ņojums „Pirmais zi ņojums par 2003. – 2005. gada Ekonomikas politikas visp ārējo 
pamatnost ādņu īstenošanu”, KOM(2004)20 gal īgā versija, pie ņemts 2004. gada 21. janv ārī. 
 
LV 4   LV kavēs arī eiro vērtības pieaugums. Piem ēram, šis apst āklis ir iev ērojami absorb ējis naftas cenas 
dolāros pieaugumu. Bez tam ir sagaid āms, ka vid ējā termiņā joprojām saglabāsies mērens algu l īmenis 
un darbasp ēka vienības nomin ālo izmaksu pieaugums l īdz ar darba produktivit ātes ciklisku 
atjaunošanos var iev ērojami mazin āties, tādējādi nostiprinot cenu stabilit āti. 
Situācijai darba tirg ū ir tendence atspogu ļot ekonomisko att īstību ar nov ēlošanos. Sagaid āms, ka pēc 
2003. gada d īkstāves nodarbin ātības jomu pozit īvi ietekm ēs pagājušā gada otraj ā pusē notikušās 
izmaiņas un pieaugums saimnieciskaj ā darbībā kopum ā. Tomēr, ņemot vērā atlabšanas 
pakāpeniskumu, ir sagaid āms, ka nodarbin ātības pieaugums šogad b ūs ļoti pieticīgs, augstāku līmeni 
sasniedzot n ākamgad.  
Ekonomikas att īstība kopum ā atbilst galvenaj ām iecerēm, pieņemot vid ēja termiņa ekonomikas 
politikas strat ēģiju: ekonomika nesteidz īgi, tomēr atlabst, un 2004. – 2005. gada perspekt īvas neliecina 
par jebkādām makroekonomikas nesam ērībām, kuru nov ēršanai būtu nepieciešamas izmai ņas politikā. 
Vienlaicīgi šī prognoze ataino ES ekonomikas joproj ām lēno pielāgošanās spēju un zemo izaugsmes 
potenciāla līmeni. Tādēļ ir būtiski pilnībā izmantot ekonomisko apst ākļu uzlabošanos, lai pan āktu 
būtisku virz ību „lēmumu pie ņemšanas nepiln ību” novēršanā saistībā ar pretrunu starp paredz ētajiem 
un visbeidzot pie ņemtajiem struktur ālo reformu pas ākumiem. Pašreiz ējo saimniecisk ās darbības 
uzplaukumu var ētu atbalstīt ar saprātīgu makroekonomikas politiku, k ā arī mērķtiecīgi īstenojot visas 
izaugsmi veicinoš ās ekonomikas reformas, kas nor ādītas 2003. – 2005. gada Ekonomikas politikas 
vispārīgajās pamatnost ādnēs. 
3. D ESMIT JAUNO DAL ĪBVALSTU IEK ĻAUŠANA 2003.  – 2005.  GADA EKONOMIKAS 
POLITIKAS VISP ĀRĪGAJĀS PAMATNOST ĀDNĒS 
Kipras, Čehijas, Igaunijas, Ung ārijas, Latvijas, Lietuvas, Maltas, Polijas, Slov ākijas un Slov ēnijas 
pievienošan ās 2004. gada 1. maij ā būs galvenais notikums Eiropas Savien ības vēsturē. 
Paplašināšanās ieguld ījums jaunaj ā ekonomikas dinamik ā veicinās savstarp ēju ekonomikas 
nostiprināšanos. Tiek l ēsts, ka jauno dal ībvalstu izaugsmes potenci āls ir apmēram 4 procenti gad ā, kas, 
inter alia , atspoguļo būtisko attīstību, kādu tās pēdējos gados pan ākušas struktur ālo un institucion ālo 
reformu zi ņā. Iekšējais tirgus paplašin āsies, apvienojot 455 miljonus iedz īvotāju. Neatkar īgi no 
līdzšinējās attīstības jāatzīst, ka šo valstu s ākuma poz īcija ir atš ķirīga un ka topoš ās dalībvalstis 
sākotnēji veidos tikai 5 procentus no Eiropas Savien ības IKP. Topošo dal ībvalstu, kuru vid ējais 
ienākumu līmenis nesasniedz pat pusi no š ā rādītāja 15 valstu Eiropas Savien ībā (skat. 1. grafiku), 
galvenais uzdevums ir nodrošin āt īstu konver ģenci ilgākā laika posm ā, vienlaic īgi panākot nomin ālu 
konverģenci tuvākā laikā vai vidējā termiņā. 
 
LV 5   LV 1. grafiks. IKP uz vienu iedz īvotāju 2003. gad ā (ES-15 = 100)  
0102030405060708090
CY SI MT CZ HU SK AC10 PL EE LT LV 
Avots:  Komisijas dienesti (Statistikas birojs, struktur ālie rādītāji) 
Jauno dal ībvalstu struktur ālie uzdevumi pamat ā neatšķiras no pašreiz ējo dalībvalstu uzdevumiem, pat 
ja daži no tiem prasa liel āku ieguld ījumu 3. Līdz ar to  esošā ekonomikas politikas strat ēģija ir plaši 
piemērojama. Ņemot vērā šīm valstīm uzlikto uzdevumu m ērogu, ir b ūtiski rast pien ācīgu līdzsvaru 
dažādu politikas pras ību starpā. Piemēram, ņemot vērā joprojām nepabeigto struktur ālo pāreju uz 
tirgus ekonomiku, kura orient ēta uz mūsdienīgiem pakalpojumiem, vairumam topošo dal ībvalstu ir 
jāīsteno politika, kas atbalsta īstu konver ģenci. ES dos b ūtisku ieguld ījumu īstajā konverģencē, 
investējot līdzekļus atpalikušajos re ģionos, izmantojot koh ēzijas fondus un strukt ūrfondus, k ā arī ar 
Eiropas Invest īciju bankas starpniec ību. Tom ēr valstu budžetu uzdevums ir ar ī pildīt svarīgas 
finansēšanas pras ības, kuras saist ītas ar nepieciešam ību atjaunin āt materiālā un cilvēkresursu kapit āla 
bāzi, un finanšu iest ādēm būs jātiek galā ar augošajiem izdevumiem, kuru pamat ā ir pārejas reformu 
izpilde, vienlaic īgi nodrošinot fisk ālo precizit āti. Vienlaic īgi un iev ērojot sākotnējo vidējo budžeta 
deficītu apmēram 6 procentu apm ērā no IKP, b ūs svarīgi nodrošin āt vajadzīgo valsts finanšu 
konsolidāciju, lai nostiprin ātu makroekonomikas stabilit āti.  
Turpmāk tekstā ir aplūkota esošā ekonomikas politikas strat ēģija un uzsv ērtas tās pamatnost ādnes vai 
darbības jomas, kur ās īpaši apstākļi topošajās dalībvalstīs rada vajadz ību pēc ilgāka izlīdzināšanas 
perioda. J āuzsver, ka topošo dal ībvalstu starp ā ir ievērojamas atš ķirības. Pien ācīgi ņemot vērā 
atšķirības šo valstu ekonomikas r ādītāju, perspekt īvu, strukt ūru un iest āžu starpā, šīs precizētās 
redakcijas II da ļā ir sniegti specifiski ieteikumi katrai topošajai dal ībvalstij.  
3.1 Uz izaugsmi un stabilit āti vērsta makroekonomikas politika 
Saprātīgai makroekonomikas politikai ir izš ķiroša nozīme izaugsmes un nodarbin ātības uzturēšanā un 
cenu stabilit ātes saglab āšanā. Jaunajām dalībvalstīm, līdzīgi kā jau esošaj ām, jāpanāk līdzsvarota 
izaugsme, kur ā pilnībā tiek izmantots izaugsmes potenci āls. Turklāt makroekonomikas politikai vis ās 
topošajās dalībvalstīs arī jābūt tādai, kas nodrošina atbalstu atlikušajai struktur ālajai pārejai uz 
ekonomiku, kura vair āk vērsta uz pakalpojumiem.  
                                                 
3 „Eiropas Ekonomika”, neregul ārs izdevums, Nr. 4, „Galvenie struktur ālie uzdevumi topošaj ās 
dalībvalstīs: topošo dal ībvalstu integr ācija Kopienas ekonomikas politikas koordin ācijas procesos”, 
Ekonomikas politikas komiteja, 2003. gada j ūlijs. 
 
LV 6   LV Jaunajām dalībvalstīm būs jāpanāk stingrs siner ģisms starp struktur ālajām reform ām un 
makroekonomikas politiku, kas nodrošina pamatu stabilit ātei. Kopējā ekonomikas un monet ārās 
politikas satvar ā svarīga loma ir mai ņas kursu rež īmiem, un tiem j ābūt vērstiem uz īstu un notur īgu 
nominālo konver ģenci. Dalība valūtas maiņas mehānismā (ERM II) p ēc pievienošan ās varētu palīdzēt 
īstenot šos centienus. Droša monet ārā politika ļaus turpm āk samazin āt ilgtermiņa procentu likmes, kas 
veicinās gan ļoti vajadz īgo investīciju līmeņa pieaugumu, gan fisk ālo konsolid āciju. 
Attiecībā uz vajadz ību „panākt un saglab āt sakārtotu budžeta st āvokli” ir j āsaskaņo nepieciešamais 
budžeta konsolid ācijas ātrums un pien ācīga fiskālā nostāja pārejas atbalstam. Jauno dal ībvalstu 
budžeta uzraudz ība sāksies ar to konver ģences programmu p ārbaudi. Īpaša uzman ība tiks piev ērsta 
valstu specifiskajiem apst ākļiem un jo īpaši sākotnējam budžeta st āvoklim, ies āktajām struktur ālajām 
pārejām ekonomik ā un iespējamiem riskiem, ko rada pašreiz ējās tekošā konta svārstības un iev ērojams 
kredītu pieaugums. No ekonomikas viedok ļa raugoties, dažos gad ījumos būtu lietder īgi ievērot 
vairākgadu izl īdzināšanas periodu, labojot defic ītu, kas pārsniedz 3 procentus. Tas ļautu jaunaj ām 
dalībvalstīm notur īgi konsolid ēt savas valsts finanses, vienlaic īgi pabeidzot ekonomikas 
pārstrukturēšanu. Valsts izdevumu efektivit āti kopum ā ievērojami uzlabot ir iesp ējams, inter alia , 
novirzot valsts izdevumus  uz izaugsmi veicinošiem, rentabliem ieguld ījumiem materi ālajā un cilvēku 
kapitālā, kā arī zinātniskajā izpētē un jaunin ājumos. Turkl āt nodokļu pamata paplašin āšana attiec ībā uz 
darbaspēku un nodok ļu iekasēšanas uzlabojumi, lai nodrošin ātu pienācīgus ieņēmumus, var ētu 
veicināt darbasp ēka nodok ļu likmju (ar ī augsto soci ālās apdrošin āšanas iemaksu likmju) 
samazināšanu.  
1. tabula. Jauno un pašreiz ējo dalībvalstu makroekonomikas 
rādītāji 2003. gad ā 
 JD10 ES15 
IKP pieaugums (faktiskais, % 
gadā) 3.6 0.8 
Inflācija (% gad ā) 2.1 2.0 
Tekošais konts (% no IKP)  -3.7 0.2 
   Bezdarbs (%)
 14.3 8.0 
Valsts budžeta bilance (% no 
IKP) -5.7 -2.6 
JD10 = desmit topoš ās dalībvalstis. 
Avots:  Komisijas dienesti (ar ī Statistikas birojs, struktur ālie rādītāji). 
Jaunajās dalībvalstīs vidējais tekoš ā konta defic īts 2003. gad ā bija apm ēram 4½ procenti no IKP, kas 
atspoguļo izaugsmes procesu un iev ērojamu plaisu starp iekšzemes uzkr ājumiem un ieguld ījumiem. 
Tādēļ viens no galvenajiem makroekon omikas politikas uzdevumiem daž ām topošaj ām dalībvalstīm ir 
saglabāt relatīvi augstu tekoš ā konta defic ītu robežās, kurās var nodrošin āt saprātīgu ārējo 
finansējumu. Šaj ā ziņā, lai samazin ātu tekošā konta defic ītu, svarīgi būs fiskālie ierobežojumi un 
nepieciešam ība izvairīties no cikliskas politikas, jo t ās finansēšana varētu kļūt sarežģītāka, tiklīdz 
pilnībā būs pabeigts privatiz ācijas process.  
Stabila makroekonomikas vide prasa nomin ālo algu palielin ājumu, kas ir saska ņā gan ar cenu 
stabilitāti, gan ieguvumiem no produktivit ātes. Topošaj ās dalībvalstīs no algu veidošanas viedok ļa 
svarīgi ir arī atbalstīt ekonomikas p ārstrukturēšanu, laujot alg ām labāk atspogu ļot atšķirības vietējā 
darba tirgus apst ākļos dažādos uzņēmumos, nozar ēs, reģionos un profesij ās. Turklāt faktiskajai algu 
attīstībai ir jāatbalsta ārējā konkurētspēja jaunajās dalībvalstīs, ņemot vērā nepieciešam ību piesaist īt 
ārvalstu tiešos ieguld ījumus.  
 
LV 7   LV 3.2 Ekonomisk ās reformas Eiropas izaugsmes potenci āla veicināšanai 
Attiecīga ienākumu līmeņa sasniegšana ir ilgtermi ņa process. Ļoti svarīgi būs mazināt plaisu starp 
topošajām dalībvalstīm un 15 dal ībvalstu ES gan nodarbin ātības rādītāju, gan produktivit ātes līmeņa 
ziņā. Esošās pamatnost ādnes, kuras v ērstas uz „vairāk un labākām darbaviet ām" un „produktivit ātes 
un uzņēmējdarbības dinamikas palielin āšanu” , vislabāk var īstenot, ja to dara visaptveroši un 
koordinēti. 
Nodarbin ātības politikas iesp ējamais ieguld ījums ir atspogu ļots esošaj ās pamatnost ādnēs, kuras ir 
vērstas uz to, lai „darbs atmaks ātos”, un uz str ādājošo cilvēku piesaist īšanu darbaviet ām ar atbilstošu 
algu, jo īpaši attiec ībā uz zemas kvalifik ācijas darbiniekiem un tiem, kas dz īvo nabadz īgākos reģionos. 
Topošajās dalībvalstīs situācija darba tirg ū ir ievērojami slikt āka, tajās nodarbin ātības rādītāji ir 
statiski vai pat kr ītas, savuk ārt bezdarba l īmenis ir augsts (tam ir rakstur īga saglab āšanās ilgtermi ņā un 
koncentrācija jaunu cilv ēku vidū), neaktīvu personu skaits - liels, k ā arī pastāv ievērojama m ēroga ēnu 
ekonomika. T ādēļ ir svarīgi, lai politikas pas ākumi būtu koncentr ēti nelielā skaitā prioritāro jomu, 
kurām, iespējams, būtu vislielākā ietekme uz darba tirgus r ādītājiem: nodrošin āt, lai paties ā algu 
attīstība atspogu ļotu produktivit ātes izaugsmi; uzlabot finansi ālos stimulus darbam, reform ēt nodokļu 
un pabalstu sist ēmas; veicin āt cilvēku kapitāla veidošanos; uzs ākt pienācīgas darba tirgus noteikumu 
reformas. Nodarbin ātības politikai ir j āatbalsta nep ārtrauktais process, kura rezult ātā notiek lielas 
strukturālas pārmaiņas nodarbin ātības sastāvā pa nozarēm un reģioniem.  
2. grafiks. Nodarbin ātības un produktivit ātes līmeņi ES dalībvalstīsun topošaj ās 
dalībvalstīs (2002. gads)  
AC-10ATBE
DEDKESFIFR
ELIE
ITLU
NL
PTSEUKCY
CZ
EEHU
LTLVMT
PLSI
SKEU 15
30405060708090100110120130140
50 55 60 65 70 75 80
Employment rate as % of working age populationLabour productivity per person employed
 EU-15 = 100 (2002)
Lisbon target
 
Avots:  Komisijas dienesti (Statistikas birojs, struktur ālie rādītāji). 
Jaunajām dalībvalstīm būs svarīgi vienlaic īgi gan palielin āt nodarbin ātības rādītājus, gan uzlabot 
produktivit ātes pieaugumu (skat. 2. grafiku). Šo valstu ekonomikas nep ārtraukta p ārstrukturēšana ir 
līdzeklis, lai uzlabotu zemo produktivit ātes līmeni. Pārejot no specializ ācijas darb ībās ar zemu 
pievienoto v ērtību un/vai zem ām darba izmaks ām uz darb ībām ar augst āku pievienoto v ērtību, jāņem 
vērā pašreizējās salīdzinošās priekšroc ības. Paaugstin ātajai ekonomikas integr ācija iekšējā tirgū un 
papildu pas ākumiem konkurences veicin āšanai ekonomik ā vajadzētu paātrināt pārstrukturēšanas 
procesu jaunaj ās dalībvalstīs. Pieaugoš ā konkurence prasa pa ātrināt privatizāciju, samazin āt kontrolētu 
cenu izmantošanu, atvieglot reglament ējošo pasākumu slogu uz ņēmējiem un nodrošin āt lielāku 
 
LV 8   LV atbalstu uz ņēmējdarbībai. Šajā sakarā jānostiprina centr ālo iestāžu un pašvald ību kompetence 
piemērot tiesību aktus, jo īpaši attiec ībā uz likumiem par uz ņēmumu ien ākšanu tirg ū un iziešanu no t ā. 
 
LV 9   LV  
2. tabula. Jauno un pašreiz ējo dalībvalstu ekonomiskie r ādītāji 
2003. gad ā 
 JD10 ES15 
IKP uz vienu iedz īvotāju 1 48.7 100 
Produktivit āte uz vienu nodarbin āto 2 53.6 100 
Nodarbin ātības līmenis (2002. gad ā) 3 55.9 64.3 
   Ieguldījumi uzņēmējdarbībā (% no 
IKP)
 4 17.9 17.2 
Ārvalstu tiešie ieguld ījumi kopā (% no 
IKP) 5 5.0 4.4 
Pētījumu un att īstības izdevumi (% no 
IKP) 6 0.83 1.98 
1 Pēc pirktspējas līmeņa, ES15=100. 2 IKP, izteikts k ā pirktspējas līmenis uz vienu 
nodarbināto personu, ES15=100.3 Kopējais bezdarba l īmenis – nodarbin ātās personas 
vecumā no 15 līdz 64 gadiem k ā daļa no iedzīvotāju kopskaita taj ā pašā vecuma grup ā, 
2002. gads. 4 Privātā sektora bruto ieguld ījumi pamatkapit ālā, 2001. gads – attiec ībā uz 
JD10 un 2002. gads – attiec ībā uz ES15. 5 2002. 6 Bruto iekšzemes izdevumi par 
pētījumiem un att īstību, 2001. gads.  
Avots:  Komisijas dienesti (ar ī Statistikas birojs, struktur ālie rādītāji). 
Produktivit ātes pieaugumu turpm āk veicinās tas, ka jaun ās dalībvalstis sāk īstenot uz zin ātnes atziņām 
balstītu ekonomiku, kura ir Lisabonas strat ēģijas uzman ības centrā. Arī Eiropas Izaugsmes iniciat īvā ir 
uzsvērts, cik būtiski ir ieguld īt līdzekļus sistēmās un pētījumos, lai veicin ātu izaugsmi, lab āk apvienotu 
paplašināto Eiropu un uzlabotu produktivit āti un konkur ētspēju. Jaunaj ām dalībvalstīm pētījumu un 
attīstības izplat ība un tehnolo ģiju pārņemšana ir tikpat svar īga kā ieguldījumi pētījumos un att īstībā, 
lai paātrinātu pāreju uz darb ībām ar augst āku pievienoto v ērtību. Šajos centienos b ūtiski ir saglab āt 
augstu ārvalstu tiešo ieguld ījumu līmeni, kā arī paaugstin āt izglītības un apm ācības sistēmu spēju 
reaģēt uz main īgajām darba tirgus vajadz ībām. Izglītības un apm ācības sistēmu reformas un 
ieguldījumi vides tehnologij ās arī palīdzētu sekmēt pāreju uz inovat īvām, ar padzi ļinātām zināšanām 
saistītām darbībām. 
Attīstītiem, veiksm īgi funkcion ējošiem kapit āla tirgiem ir b ūtiska nozīme ietaup ījumu izvietošan ā un 
novirzīšanā uz ienesīgiem ieguld ījumiem un ieguld ītāju uzticības nostiprin āšanā. Lai gan kapit āla tirgi 
topošajās dalībvalstīs kopš 20. gs. 90. gadu s ākuma ir auguši (gan apjoma, gan v ērtības ziņā), tie 
kopumā ir mazāk attīstīti nekā vairumā pašreizējo dalībvalstu (iz ņemot Kipru un Maltu). Finanšu 
pakalpojumu strauja integr ācija vienotaj ā tirgū, ātri transpon ējot un īstenojot visu acquis šaj ā jomā, 
būs jo īpaši svarīga, lai atbalst ītu veiksm īgas un pien ācīgi kapitaliz ētas finanšu nozares att īstību un 
saglabātu līdzvērtīgus darbības noteikumus finanšu iest ādēm paplašin ātā ES. Turkl āt kapitāla tirgu 
vairumā jauno dal ībvalstu raksturo augsts banku starpniec ības līmenis (parasti p ārsniedzot 80 
procentus no finanšu akt īvu kopapjoma Viduseirop ā un Baltijas valst īs) un plaši izplat ītas ārvalstu 
banku īpašumties ības (izņemot Kipru un Slov ēniju), savuk ārt dažās notiek citu finanšu starpnieku, 
piemēram, pensiju fondu (piem ēram, Polij ā), strauja att īstība. Šajā sakarā jaunajām dalībvalstīm būs 
sevišķi svarīgi turpināt savas finanšu uzraudz ības kārtības stiprin āšanu un uzlabot p ārrobežu sadarb ību 
finanšu uzraudz ībā un finanšu kr īžu pārvarēšanā. 
3.3 Ilgtsp ējības stiprin āšana 
Ekonomikas politikas visp ārējās pamatnost ādnēs ievērojams uzsvars ir likts uz nepieciešam ību 
nodrošināt noturīgu izaugsmi ES, integr ējot ekonomikas, soci ālo un vides ilgtsp ējību ekonomikas 
politikas strat ēģijā.  
Līdzīgi kā 15 dalībvalstu ES, sabiedr ības novecošana izvirz īs līdzīgus uzdevumus ekonomikas 
ilgtspējai arī jaunajās dalībvalstīs. Ja to visp ārējā sākuma poz īcija ir lab āka (vairum ā gadījumu ar 
 
LV 10   LV zemākiem parādiem), demogr āfiskā aina, iesp ējams, rad īs ievērojamākas ekonomisk ās (un soci ālās) 
sekas.  
3. tabula. Jauno un pašreiz ējo dalībvalstu ilgtsp ējības rādītāji 
2003. gad ā 
 JD10 ES15 
Valdības parāds (2003., % no IKP)  42.2 64.0 
Bezdarbs vec āku darbinieku vid ū 1 30.4 40.1 
Ilgtermiņa bezdarbs 1 8.1 3.0 
 
Siltumnīcefekta gāzu emisijas 2 69 98 
Enerģijas intensit āte 3 709 194 
1 Dati par 2002. gadu. 2 Dati par 2001. gadu, 1990. b āzes gads = 100. 3 Enerģijas 
patēriņš 2001. gad ā, dalīts ar IKP nemain īgās cenās, naftas kilogramu ekvivalents 
uz 1000 eiro.  
Avots:  Komisijas dienesti (ar ī Statistikas birojs, struktur ālie rādītāji). 
Tā kā darbaviet ām ir svarīga loma cilv ēku nabadz ības un soci ālās atstumtības mazin āšanā, vispārēja, 
saprātīga ekonomikas politika ir noz īmīgs ieguldījums soci ālajā noturībā. Jaunajās dalībvalstīs papildu 
uzsvars jāliek uz soci ālās aizsardz ības sistēmu moderniz āciju un darbasp ēka prasmju uzlabošanu, lai 
paaugstin ātu līdzdalības rādītājus un veicin ātu mobilit āti. Šajā sakarā īpaša uzman ība jāpievērš 
zemajiem nodarbin ātības rādītājiem gan jaun āku, gan vec āku darbinieku vid ū. Jānovērš izteikta 
reģionāla neatbilst ība, galvenok ārt nodrošinot efekt īvus ieguld ījumus un atbilstošu algu diferenc ēšanu 
(kas atspogu ļo produktivit ātes atšķirības). Turkl āt jāuzlabo uz ņēmējdarbības vide, jo īpaši, palielinot 
resursus valsts p ārvaldē. Tam vajadz ētu arī sekmēt ES strukt ūrfondu un koh ēzijas fondu izmantošanas 
efektivitāti. 
Lielāki ieguldījumi ener ģētikas un transporta infrastrukt ūrā, kas vajadz īgi vairum ā jauno dal ībvalstu, ir 
vērsti uz to, lai samazin ātu enerģijas un transporta izmantošanas ietekmi uz vidi un uzlabotu 
energoefektivit āti. Šādi ieguld ījumi būs ļoti nozīmīgi, jo topošo dal ībvalstu ener ģijas intensit āte 
pārsniedz pašreiz ējo dalībvalstu ener ģijas intensit āti gandrīz 4 reizes (skat. 3. tabulu), neraugoties uz 
uzlabojumiem par 6% gad ā pēdējā desmitgad ē. Lēmumos par ieguld ījumiem b ūs jo īpaši svar īgi 
pilnībā ņemt vērā videi nodar ītā kaitējuma izmaksas, ar ī samazinot ener ģijas subsīdijas un ieviešot 
attiecīgus nodok ļus un maks ājumus, piem ēram, par ener ģijas patēriņu un/vai transporta izmantošanu.  
 
LV 11   LV II. EKONOMIKAS POLITIKAS  PAMATNOST ĀDNES  KONKR ĒTĀM VALSTĪM 
II daļa satur preciz ētu piezīmju redakciju V ācijai, Grie ķijai, Francijai, It ālijai, Nīderlandei, Portug ālei 
un Apvienotajai Karalistei. Taj ā ir ietvertas ar ī piezīmes desmit jaunaj ām Eiropas Savien ības 
dalībvalstīm. 
2003. gada 26. j ūnijā Padome pie ņēma ekonomikas politikas visp ārējās pamatnost ādnes laikaposmam 
no 2003. gada l īdz 2005. gadam attiec ībā uz pašreiz ējām dalībvalstīm. Minētajās pamatnost ādnēs 
esošie ieteikumi valst īm kopum ā paliek sp ēkā, lai gan dažus ir nepieciešams preciz ēt, ņemot vērā 
korekcijas budžeta politikas jom ā.  
Svarīgi atzīmēt, ka pat tad, ja ir veikti pas ākumi, kas da ļēji vai pat piln ībā attiecas uz min ēto ieteikumu 
īstenošanu, šis ieteikums nav preciz ēts līdz brīdim, kam ēr nav veikts t ā ietekmes pilns nov ērtējums. 
Dažādu vadlīniju ieviešanas gaita un raksturs ir izv ērtēts ikgadējā Izpildes zi ņojumā. 
1. Be ļģija 
Nav preciz ējumu. 
2. D ānija 
Nav preciz ējumu. 
3. V ācija 
Viens no V ācijas uzdevumiem ir „steidzami samazin āt vispārējo valsts budžeta defic ītu 
zem 3 procentiem no IKP un turpin āt valdības līdzekļu nepārtrauktu konsolid āciju”. Lai to sasniegtu, 
Vācijai Ekonomikas politikas visp ārējo pamatnost ādņu 2003. gada versij ā tika ieteikts: 
• nodrošināt precīzu budžeta izpildi un ieviest pazi ņotos vai kompens ācijas pasākumus 2003. gad ā, 
kuru apjoms ir 1 procents no IKP, un izbeigt pašreiz ējo pārmērīga budžeta defic īta situāciju 
vēlākais līdz 2004. gadam (6. ieteikums); 
• samazināt cikliski kori ģēto deficītu par vismaz vienu procentu punktu no IKP laika posm ā no 
2003. gada beig ām līdz 2005. gadam (7. ieteikums). 
Šie divi ieteikumi ir l īdzīgi tiem, kurus 2003. gada 21. janv ārī Padome adres ēja Vācijai saska ņā ar 
Līguma 104. panta 7. punktu. 2003. gada 18. novembr ī Komisija pie ņēma divus ieteikumus, balstoties 
attiecīgi uz 104. panta 8. un 9. punktu, lai Padome pie ņemtu lēmumu, (1) ka V ācijas īstenotā rīcība 
nav bijusi pietiekama, lai aptur ētu pārmērīga budžeta defic īta pieaugumu, un (2) br īdinātu Vāciju veikt 
nepieciešamos pas ākumus, lai samazin ātu vispārējo valsts budžeta defic ītu zem 3 procentiem no IKP 
vēlākais 2005. gad ā. 2003. gada 25. novembr ī Padome nepie ņēma divus Komisijas ieteikumus, bet to 
vietā pieņēma secinājumu kopumu, kas, cita starp ā, atbalstīja Vācijas saist ības samazin āt cikliski 
koriģēto deficītu par 0,6 procentiem no IKP 2004. gad ā un par 0,5 vai vair āk procentiem no IKP 
2005. gad ā ar mērķi nodrošin āt, ka 2005. gad ā vispārējais valsts budžeta defic īts ir maz āks par 
3 procentiem no IKP. Sav ā atzinum ā par Vācijas stabilit ātes programmas 2003. gada preciz ēto 
redakciju4 Padome atk ārtoti apstiprin āja šos secin ājumus. 
Šo notikumu kontekst ā un ņemot vērā, ka budžeta pl āni periodam p ēc 2005. gada ir noz īmīgs apjoms, 
kas tiek veidots laika period ā, ko aptver Ekonomikas politikas visp ārējās pamatnost ādnes (cita starp ā, 
daudzgadu stabilit ātes programm ās), 6. un 7. ieteikuma teksts tiek aizvietots ar tekstu š ādā redakcijā:  
                                                 
4 OV C 68, 18.3.2004. 
 
LV 12   LV „6. sasniegt ikgad ēju cikliski kori ģētā deficīta samazin ājumu 0,6 procentu apm ērā no IKP 
2004. gad ā un vismaz 0,5 vai vair āk procentu apm ērā no IKP 2005. gad ā ar mērķi 
nodrošināt, ka 2005. gad ā vispārējais valsts budžeta defic īts ir mazāks par 3 procentiem no 
IKP (visp ārīgās vadlīnijas (GL) 1); 
7. ja ekonomisk ās aktivitātes pieaugums ir liel āks nekā pašreiz tiek sagaid īts, novirz īt 
ieņēmumus, kas p ārsniedz pl ānotos, defic īta samazin āšanai un pa ātrināt cikliski kori ģētā 
deficīta samazin āšanos; 
7bis nodrošināt, ka budžeta konsolid ācija turpin ās arī turpmākajos gados, kas seko 2005. gadam, 
proti, nep ārtraukti samazinot cikliski kori ģēto budžeta defic ītu par vismaz 0,5 vai, ja 
nepieciešams, vair āk procentu punktiem no IKP gad ā, lai panāktu valdības finanšu vid ēja 
termiņa situāciju, kas tuva l īdzsvaram vai uzr āda pārpalikumu, un samazin āt deficīta rādītāju 
(GL 1).” 
4. Grie ķija 
Viens no Grie ķijas uzdevumiem ir „nodrošin āt valsts l īdzekļu ilgtermi ņa ilgtspējību sabiedr ības 
novecošanas kontekst ā, jo īpaši ņemot vērā augsto valsts budžeta defic īta rādītāju”. Lai to sasniegtu, 
Ekonomikas politikas visp ārējo pamatnost ādņu 2003. gada versij ā Grieķijai, cita starp ā, tika ieteikts: 
• nodrošināt efektīvu valdības tekošo prim āro izdevumu kontroli, noteikti risinot izdevumu 
neelastīgās daļas, piemēram, algu fonda, probl ēmu (2. ieteikums). 
2003. gada fisk ālie dati par āda, ka visp ārējais valsts budžeta defic īts ir tikai nedaudz maz āks par 
3 procentiem no IKP atsauces v ērtības. Tas, neskatoties uz pozit īvo atšķirību starp potenci ālo un 
faktisko IKP, par āda ievērojamu defic īta palielin āšanos sal īdzinājumā ar 2002. gadu, atspogu ļojot 
Grieķijas fiskālās politikas ciklisko, ekspans īvo raksturu. Attiec ībā uz 2004. gadu past āv atklāts risks, 
ka deficīta atsauces v ērtība var tikt p ārkāpta. Grieķija aizvien t ālāk novirzās no budžeta situ ācijas, kas 
ir tuva līdzsvaram vai uzr āda pārpalikumu.  
Ņemot vērā šos notikumus, 2. ieteikuma teks ts tiek aizvietots ar tekstu š ādā redakcijā: 
„2. kam ēr nav sasniegta vid ēja termiņa situācija, kas ir tuva l īdzsvaram vai uzr āda pārpalikumu, 
nodrošināt uzlabojumu cikliski kori ģēta budžeta bilanc ē vismaz 0,5 procentu apm ērā no IKP 
gadā, īpaši caur efekt īvu valdības tekošo prim āro izdevumu kontroli, un b ūt gatavībā veikt 
turpmākus pasākumus, lai izvair ītos no pārmērīga budžeta defic īta parādīšanās (GL 1).” 
5. Sp ānija 
Nav preciz ējumu. 
6. Francija 
Viens no Francijas uzdevumiem ir „steidzami samazin āt vispārējo valsts budžeta defic ītu zem 
3 procentiem no IKP un nodrošin āt nepārtrauktu vald ības līdzekļu konsolid āciju”. Lai to sasniegtu, 
Ekonomikas politikas visp ārējo pamatnost ādņu 2003. gada versij ā Francijai tika ieteikts: 
• sasniegt iev ērojami liel āku uzlabojumu attiec ībā uz cikliski kori ģēto deficītu 2003. gad ā nekā 
pašreiz ir pl ānots (1. ieteikums); 
• īstenot pas ākumus, kas nodrošina, ka cikliski kori ģētais deficīts 2004. gad ā tiek samazin āts par 0,5 
vai vairāk procentiem no IKP, lai pan āktu, ka kop ējie uzlabojumi no 2003. gada l īdz 2004. gadam 
ir pietiekoši, lai samazin ātu nomin ālo defic ītu zem 3 procentiem v ēlākais 2004. gad ā 
(2. ieteikums); 
 
LV 13   LV • ierobežot visp ārējo valdības bruto par ādu līdz 2003. gada IKP r ādītājam (3. ieteikums). 
Šie trīs ieteikumi bija l īdzīgi tiem, kurus Padome adres ēja Francijai 2003. gada 3. j ūnijā saskaņā ar 
Līguma 104. panta 7. punktu. Attiec īgi 2003. gada 8. un 23. oktobr ī Komisija pie ņēma divus 
ieteikumus, balstoties attiec īgi uz 104. panta 8. un 9. punktu, lai Padome pie ņemtu lēmumu, (1) ka 
Francija nav veikusi efekt īvus pasākumus, rea ģējot uz 3. j ūnija ieteikumu, un (2) br īdinātu Franciju 
veikt nepieciešamos pas ākumus, lai samazin ātu valsts budžeta defic ītu zem 3 procentiem no IKP 
vēlākais 2005. gad ā. 2003. gada 25. novembr ī Padome nepie ņēma divus Komisijas ieteikumus, bet t ā 
vietā pieņēma secinājumu kopumu, kas, cita starp ā, atbalstīja Francijas pie ņemtās saistības samazin āt 
cikliski kori ģēto deficītu par 0,8 procentiem no IKP 2004. gad ā un par 0,6 vai vair āk procentiem no 
IKP 2005. gad ā, lai nodrošin ātu, ka visp ārējais valsts budžeta defic īts ir mazāks par 3 procentiem no 
IKP 2005. gad ā. Savā atzinumā par Francijas stabilit ātes programmas 2003. gada preciz ēto redakciju5 
Padome atk ārtoti apstiprin āja un turpm āk izskaidroja šos secin ājumus. 
Šo notikumu kontekst ā un ņemot vērā, ka budžeta pl āni periodam p ēc 2005. gada ir noz īmīgs apjoms, 
kas tiek veidots laika period ā, ko aptver Ekonomikas politikas visp ārējās pamatnost ādnes (cita starp ā, 
daudzgadu stabilit ātes programm ās), 1., 2. un 3. ieteikuma teksts tiek aizvietots ar tekstu š ādā 
redakcijā: 
„1. sasniegt ikgad ēju cikliski kori ģētā budžeta samazin ājumu par 0,8 procentiem no 
IKP 2004. gad ā un vismaz par 0,6 vai vair āk procentiem no IKP 2005. gad ā, lai nodrošin ātu, 
ka vispārējais valsts budžeta defic īts ir mazāks par 3 procentiem no IKP 2005. gad ā (GL 1); 
2. ja ekonomisk ās aktivitātes pieaugums ir liel āks nekā pašreiz tiek sagaid īts, novirz īt 
ieņēmumus, kas p ārsniedz pl ānotos, defic īta samazin āšanai, un pa ātrināt cikliski kori ģētā 
deficīta samazin āšanos, ieviešot papildu pas ākumus. Turkl āt jebkurš budžeta p ārpalikums, 
kas rodas sakar ā ar lēnāku izdevumu pieaugumu nek ā bija plānots, ir j ānovirza defic īta 
samazināšanai; 
3. nodrošin āt, ka budžeta konsolid ācija turpin ās arī nākamajos gados, kas seko 2005. gadam, 
respektīvi, nepārtraukti samazinot cikliski kori ģēto budžeta defic ītu par vismaz 0,5 vai vair āk 
procentu punktiem no IKP gad ā, ja tas ir nepieciešams, lai sasniegtu vald ības finanšu vid ēja 
termiņa situāciju, kas tuva l īdzsvaram vai uzr āda pārpalikumu, un samazin āt deficīta rādītāju 
(GL 1).” 
7. Īrija 
Nav preciz ējumu. 
8. It ālija 
Viens no It ālijas uzdevumiem ir „steidzami konsolid ēt valsts finanses”. Lai to sasniegtu, Ekonomikas 
politikas visp ārējo pamatnost ādņu 2003. gada versij ā Itālijai tika ieteikts: 
• kamēr nav pan ākta vidēja termiņa situācija, kas ir tuva l īdzsvaram vai uzr āda pārpalikumu, 
nodrošināt cikliski kori ģēta deficīta samazin āšanos par vismaz 0,5 procentiem no GDP gad ā, 
aizvietojot vienreiz ējos pasākumus ar pas ākumiem, kuriem ir past āvīgs raksturs (1. ieteikums). 
2003. gada fisk ālie dati par āda, ka visp ārējais valsts budžeta defic īts bija 2,4 procenti no IKP, kas ir 
saglabājies gandr īz tādā pašā līmenī kā 2002. gad ā (2,3 procenti). V ājas ekonomisk ās izaugsmes 
kontekstā valsts varas iest ādes, lai ierobežotu defic ītu, ir turpin ājušas balst īties uz pagaidu 
pasākumiem. Ir nov ērtēts, ka šādi pasākumi ir uzlabojuši budžeta rezult ātu par nedaudz vair āk kā 
                                                 
5 OV C 43, 19.2.2004. 
 
LV 14   LV 2 procentu punktiem no IKP (apm ēram 1,5 procentu punkti 2002. gad ā). Ievērojami zem āki procentu 
izdevumi sal īdzinājumā ar pagājušo gadu ar ī palīdzēja novērst lielāku deficīta pieaugumu. 2004. gad ā, 
paļaujoties uz vienreiz ējiem pasākumiem, kas tiks samazin āti uz pusi, past āv acīmredzams risks, ka 
var tikt pārsniegti 3 procenti no IKP defic īta atsauces v ērtības. Atšķirībai starp potenci ālo un faktisko 
IKP saglab ājoties nemain īgai, cikliski kori ģētas bilances att īstība arī ir nelabv ēlīga. Labojumi virzien ā 
uz situāciju, kas tuva l īdzsvaram cikliski kori ģētā izteiksmē, ir turpm āk atlikti. 
Ņemot vērā šo attīstību, 1. ieteikuma teksts tiek aizvietots ar tekstu š ādā redakcijā: 
„1. kam ēr nav sasniegta vid ēja termiņa pozīcija, kas ir tuva l īdzsvaram vai uzr āda pārpalikumu, 
nodrošināt uzlabojumu cikliski kori ģēta budžeta bilanc ē vismaz 0,5 procentu apm ērā no IKP 
gadā, aizvietojot vienreiz ējos pasākumus ar pas ākumiem ar past āvīgu raksturu, un b ūt 
gatavībā veikt turpm ākus pasākumus, lai izvair ītos no pārmērīga budžeta defic īta parādīšanās 
(GL 1).” 
9. Luksemburga 
Nav preciz ējumu. 
10. N īderlande 
Viens no N īderlandes uzdevumiem ir „n ākamajos gados ieviest budžeta korekcijas, ņemot vērā vājāku 
potenciālo izaugsmi, un izmaksas, kas budžet ā rodas iedz īvotāju novecošanas d ēļ”. Lai to sasniegtu, 
Ekonomikas politikas visp ārējo pamatnost ādņu 2003. gada versij ā Nīderlandei tika ieteikts: 
• turpināt valdības izdevumu saglab āšanu skaidri noteikt ās robežās, kas noteiktas re ālā izteiksmē, kas 
atbilst budžeta situ ācijai, kas ir tuva l īdzsvaram vai uzr āda pārpalikumu (1. ieteikums). 
2003. gada fisk ālie dati par āda, ka visp ārējais valsts budžeta defic īts saglabājās tikai nedaudz zem 
3 procentiem no IKP atsauces v ērtības. Tas ir saist īts ar strauju ekonomikas lejupsl īdi, kas noveda pie 
lielāka deficīta pieauguma nek ā bija gaid īts, neatkar īgi no iev ērojamā fiskālo ietaupījumu kopuma. 
2004. gad ā pastāv risks, ka 3 procenti no IKP defic īta atsauces v ērtības varētu tikt pārsniegti. Ta ču, 
ņemot vērā atšķirības starp potenci ālo un faktisko IKP palielin āšanos, cikliski kori ģētas bilances 
attīstība ir labv ēlīgāka. Cikliski kori ģētā izteiksm ē labojumi virzien ā uz situāciju, kas ir tuva 
līdzsvaram, ir sagatavošanas stadij ā.  
Ņemot vērā šos notikumus, 1. ieteikuma teks ts tiek aizvietots ar tekstu š ādā redakcijā: 
„1. turpin āt valdības izdevumu saglab āšanu skaidri noteikt ās robežās, kas noteiktas re ālā 
izteiksmē, kas atbilst vid ēja termiņa budžeta situ ācijai, kas ir tuva l īdzsvaram vai uzr āda 
pārpalikumu, un b ūt gatavībā veikt turpm ākus pasākumus, lai izvair ītos no p ārmērīga 
budžeta defic īta parādīšanās (GL 1 un 14).” 
11. Austrija 
Nav preciz ējumu. 
12. Portug āle 
Viens no Portug āles uzdevumiem ir „pa ātrināt valsts l īdzekļu konsolid āciju un risin āt valdības 
izdevumu strauj ās dinamikas jaut ājumu“. Lai to sasniegtu, Ekonomikas politikas visp ārējo 
pamatnost ādņu 2003. gada versij ā Portugālei, cita starp ā, tika ieteikts: 
 
LV 15   LV • nodrošināt valsts budžeta defic īta turpmāku samazin āšanos 2003. gad ā saskaņā ar plānoto un tam 
sekojošo cikliski kori ģētā deficīta samazin āšanos par vismaz 0,5 procentiem no IKP gad ā, lai 
panāktu budžeta situ āciju, kas ir tuvu l īdzsvaram (1. ieteikums). 
2003. gada fisk ālie dati uzr āda vispārēju valsts budžeta defic ītu 2,8 procentu apm ērā no IKP, kas 
tādējādi atbilst Padomes 2002. gada 5.  novembra ieteikumam, kas adres ēts Portug ālei saskaņā ar 
Līguma 104. panta 7. punktu, kas piepras īja, lai vēlākais līdz 2003. gadam valsts budžeta defic īta 
apjoms b ūtu mazāks par 3 procentiem no IKP atsauces v ērtības. Liel ā negatīvā atšķirība starp 
potenciālo un faktisko IKP, kas saist īta ar ekonomisko lejupsl īdi 2003. gad ā, ievērojami aizkav ēja 
budžeta konsolid ācijas procesu, jo 2003. gada laik ā masveid ā samazin ājās nodokļu ieņēmumi 
(izslēdzot vienreiz ējo pasākumu attiec ībā uz nodok ļu maksājumu un soci ālo iemaksu kav ējumu 
realizāciju). Lai gan vald ības darbība attiecībā uz izdevumu pl ānoto ierobežošanu kopum ā ir bijusi 
veiksmīga (t. i., tekošie prim ārie izdevumi turpin āja samazin āties no 8,9 procentiem 2001. gad ā līdz 
7.8 procentiem 2002. gad ā un līdz 4,1 procentam 2003. gad ā), lejupslīdes radīto nodokļu ieņēmumu 
deficīta rezultātā valdība lielā mērā paļāvās uz vienreiz ējiem pasākumiem jau otro gadu p ēc kārtas 
(attiecīgi, 1,5 un 2,1 procents no IKP 2002. gad ā un 2003. gad ā). Attiecībā uz 2004. gadu past āv 
noteikts risks, ka defic īta atsauces v ērtība var atkal tikt p ārsniegta, ņemot vērā lēno izaugsmi un tikai 
daļēju līdz šim plānoto 2003. gad ā pieņemto ievērojamas da ļas vienreiz ējo pasākumu aizvietošanu.  
Ņemot vērā šos notikumus, 1. ieteikuma teks ts tiek aizvietots ar tekstu š ādā redakcijā: 
„1. kam ēr nav pan ākta vidēja termiņa situācija, kas ir tuva l īdzsvaram vai uzr āda pārpalikumu, 
nodrošināt uzlabojumu cikliski kori ģētajā budžeta bilanc ē vismaz 0,5 procentu apm ērā no 
IKP gadā, aizvietojot vienreiz ējos pasākumus ar pas ākumiem ar past āvīgu raksturu, un b ūt 
gatavībā veikt turpm ākus pasākumus, lai izvair ītos no tā, ka defic īts atkārtoti pārsniedz 
3 procentus no IKP atsauces v ērtības (GL 1).” 
13. Somija 
Nav preciz ējumu. 
14. Zviedrija 
Nav preciz ējumu. 
15. Apvienot ā Karaliste 
2003. gada fisk ālie dati uzr āda vispārēju valsts budžeta defic ītu 3,2 procentu apm ērā no IKP, kas 
pārsniedz 3 procentu no IKP atsauces v ērtības. 2003. gad ā budžeta situ ācija pasliktin ājās vairāk nekā 
bija plānots, galvenok ārt sakarā ar zemākiem tiešo nodok ļu ieņēmumiem, nek ā bija prognoz ēts. Vidējā 
laika posm ā tiek prognoz ēts, ka budžeta un cikliski kori ģētais deficīts samazin āsies tikai nedaudz zem 
2 procentiem, ņemot vērā plānoto izdevumu nep ārtrauktu palielin āšanos, kuras m ērķis ir risināt valsts 
sektora nepietiekamo invest īciju un publisko pakalpojumu nepietiekamas sniegšanas jaut ājumu. Taču 
prognozētā deficīta attīstība neparedz pietiekošu droš ības robežu, lai ar norm ālām makroekonomikas 
svārstībām novērstu to, ka tiek p ārsniegti 3 procenti no IKP atsauces v ērtības. Turkl āt attiecībā uz 
budžeta prognoz ēm pastāv risks, ko rada ie ņēmumu rādītāja pieņemtais autonomais pieaugums.  
Ņemot vērā šos notikumus, Apvienot ā Karalistei sal īdzinājumā ar Ekonomikas politikas visp ārējo 
pamatnost ādņu 2003. gada versiju ir š āds papildu uzdevums, proti: 
Nostiprin āt budžeta situ āciju, lai nodrošin ātu valsts l īdzekļu stabilitāti  
Lai nostiprin ātu budžeta situ āciju, lai nodrošin ātu valsts l īdzekļu stabilitāti, Apvienotajai Karalistei ir 
ieteikts: 
 
LV 16   LV „6. uzlabot cikliski kori ģēto situāciju, lai konsolid ētu valsts l īdzekļus, kas vid ējā laika posm ā 
atbilst budžeta situ ācijai, kas ir tuva l īdzsvaram vai uzr āda pārpalikumu, un b ūt gatavībā veikt 
turpmākus pasākumus, lai censtos izvair īties no pārmērīga deficīta parādīšanās (GL 1).” 
 
LV 17   LV 16. Kipra 
Šī neliela apjoma ekonomika ar t ūrismu kā galveno pamatu par ādījusi zināmu elastību, ņemot vērā tās 
sarežģīto starptautisko vidi. Pirmk ārt, stabilu un augstu faktisk ā IKP pieaugumu vid ēji 4,2 procentu 
apmērā laika posm ā no 1997. gada l īdz 2001. gadam sekm ēja iekšzemes piepras ījums un valsti 
apmeklējošo tūristu skaita lielais pieaugums. Ta ču pēc 2001. gada 11. septembra ekonomiku ietekm ēja 
kritums tūrisma nozar ē, kas bija saist īts ar starptautiskiem terora draudiem, karu Afganist ānā un Irākā, 
SARS, un lejupsl īde turpin ājās 2003. gad ā. Tādējādi izaugsme samazin ājās uz pusi, ta ču sakarā ar 
pieticīgo iekšzemes piepras ījumu tā joprojām 2002. gad ā un 2003. gad ā sasniedza 2 procentus. Ta ču 
šis rādītājs ir mazāks par potenci ālo izaugsmi. 
Salīdzinoši labo izaugsmi veicin āja tirgus ekonomika, kur ā dominē privātais sektors un, cita starp ā, 
augsti attīstīta finanšu un juridisk ā sistēma, vispārēji piesardz īga ekonomisk ā politika un elast īgs darba 
tirgus. Darba tirg ū pastāv gandrīz pilna nodarbin ātība un augsts l īdzdalības līmenis; un, bezdarba 
rādītājam svārstoties no 3 l īdz 5 procentiem, Kiprai faktiski nav ar nodarbin ātību saistītu problēmu. 
Tajā pat laikā krīze attiecībā uz (masu) t ūrismu Kipr ā ir parādījusi pieaugošo ekonomisko atkar ību no 
šīs nozares, kam ēr tradicion ālie eksporta ie ņēmumu avoti, īpaši rūpniecības nozar ē, uzrāda struktur ālu 
pazemināšanos. Tādējādi Kipra var b ūt ieinteres ēta palielin āt savu diversifik āciju attiec ībā uz 
darbībām ar augst āku pievienoto v ērtību. Lai to sasniegtu, Kipra var pa ātrināt pāreju uz zin āšanām 
balstītu ekonomiku un turpin āt vienkāršot uzņēmējdarbības vidi. 
Fiskālās konsolid ācijas plāns tika ieviests 1999. gad ā, un tas tika p ārskatīts un paplašin āts turpmākajos 
gados. Ta ču fiskālā situācija 2002. gad ā un 2003. gad ā atkal pasliktin ājās, un konsolid ācija tika 
faktiski atcelta, jo defic īts pieauga attiec īgi līdz 4,6 procentiem un 6,3 procentiem no IKP. Ekspans īvā 
fiskālā nostāja 2003. gad ā veicināja iekšzemes piepras ījuma pieaugumu un tekoš ā konta defic īta 
plānoto pieaugumu l īdz 4,4 procentiem no IKP. Vald ība plāno atkārtoti risin āt šī un nākamo gadu 
fiskālā deficīta jautājumu, tādējādi strādājot virzien ā uz labvēlīgāka politikas kopuma izveidošanu un 
tekošā konta defic īta samazin āšanas atbalst īšanu. 
Politikai Kipr ā ir jābūt vērstai uz augsta l īmeņa noturīgas konver ģences sasniegšanu jo īpaši attiec ībā 
uz valsts l īdzekļu konsolid āciju. Gan turpm ākai valsts l īdzekļu konsolid ācijai, gan pieaugoš ās 
atkarības no tūrisma pārvaldīšanai ir nepieciešama atbalsta politika, kas pal īdz nodrošin āt stabilu 
izaugsmi vid ējā un ilgākā laika posm ā. Tam jo īpaši ir nepieciešama izaugsmes un nodarbin ātības 
bāzes stiprin āšana, un Kiprai b ūtu jāturpina tās turpmākā pāreja uz zin āšanām balstītu ekonomiku. 
Ņemot vērā iepriekšmin ēto, Kiprai ir divi galvenie uzdevumi:  
• nodrošināt vispārējā valsts budžeta defic īta noturīgu samazin āšanos; 
• palielināt ekonomikas diversifik āciju attiec ībā uz darbībām ar augst āku pievienoto v ērtību.  
Nodrošin āt vispārējā valsts budžeta defic īta noturīgu samazin āšanos  
Fiskālā konsolid ācija 2002. un 2003. gad ā strauji pasliktin ājās. Sākotnējais fiskālās konsolid ācijas 
plāns, kas tika ieviests 1999. gad ā, tika parakst īts 2001. gad ā un vēlreiz 2002. gad ā. Tā mērķis bija 
samazināt deficītu līdz 2,0 procentiem no IKP l īdz 2002. gadam, sasniedzot fisk ālo līdzsvaru l īdz 
2005. gadam. Ta ču lēnāka izaugsme 2002. gad ā plānoto 2,6 procentu no IKP viet ā izraisīja iztrūkumu 
budžetā 4.6 procentu apm ērā no IKP. 2003. gad ā turpinājās problēmas, kas bija saist ītas ar ilgstošu 
pieticīgu izaugsmi un iez īmēto ieņēmumu samazin āšanos, ko izrais īja izvairīšanās no nodok ļu 
maksāšanas, tajā pat laikā pieaugot aizsardz ības un ekspans īvu pasākumu izdevumiem, kurus ieviesa, 
lai kompens ētu samazin ātu ārējo piepras ījumu. Tas faktiski izrais īja konsolid ācijas programmas 
ieviešanas aptur ēšanu, un valsts budžeta defic īts 2003. gad ā sasniedza 6,3 procentus no IKP. 
Ekspansīvā fiskālā nostāja veicināja iekšzemes piepras ījuma pieaugumu un ilgstošu relat īvi augstu 
2003. gadam pl ānoto tekoš ā konta defic ītu 4,4 procentu apm ērā no IKP. Vald ība plāno atkārtoti risināt 
fiskālā deficīta jautājumu, tādējādi virzoties uz labv ēlīgāka politikas kopuma izveidošanu un atbalstu 
 
LV 18   LV tekošā konta defic īta samazin āšanai. Lai ats āktu fiskālo konsolid āciju, ir nepieciešama noz īmīgu 
korektīvo pasākumu īstenošana. Visaptverošas fisk ālas reformas rezult ātā ir jāuzlabojas valsts l īdzekļu 
kvalitātei, un tai ir j ābūt pabeigtai l īdz 2004. gada beig ām. Šīs reformas veicin ās turpmāku deficīta 
samazināšanos un pal īdzēs noturēt tekošā konta defic ītu ilgtspējīgās robežās, ja priv ātie neto 
uzkrājumi atkal k ļūtu mazāk izdevīgi. 
Palielināt ekonomikas diversifik āciju attiec ībā uz darbībām ar augst āku pievienoto v ērtību  
Lai gan tūrisms veido apm ēram 15-20 procentus no IKP un nodarbin ātības, šī ekonomika ir par ādījusi 
zināmu elastību, ņemot vērā sarežģītu starptautisko vidi. Ta ču ilgtermi ņa perspekt īvā Kipra var ētu būt 
ieinteresēta uzlabot t ūrisma darb ības un att īstīt citus pas ākumus ar pievienoto v ērtību. Šajā sakarā 
Kipras vald ība ir uzs ākusi virkni reformu, lai veicin ātu pāreju uz zin āšanām balstītu ekonomiku. 
Neatkarīgi no tā, zemais p ētniecības un att īstības izdevumu l īmenis, īpaši privātajā sektorā, un ar IT 
saistītu prasmju tr ūkums joproj ām var b ūt par kav ēkli. Visbeidzot, gan e-komercija, gan 
mājsaimniec ību skaits, kur ām ir interneta piesl ēgums, ir sam ērā ierobežots. 
Labāka uzņēmējdarbības vide ir svar īgs nosac ījums produktu tirgus efektivit ātes uzlabošanai. 
Pirmkārt, Kipras tautsaimniec ībā dominē mazi ģimenes uz ņēmumi, kuru att īstību daļēji var kav ēt 
pieeja finanšu l īdzekļiem. Otrk ārt, konkurence ar t īkliem saist ītās nozarēs joprojām ir ierobežota. 
Piemēram, elektroener ģijas tirgū joprojām nav veikta p ārvades sist ēmas operatora sadal īšana. 
2003. gada novembr ī telekomunik āciju un pasta pakalpojumu regulators izdeva divus r īkojumus, kas 
pavirzīja uz priekšu, ta ču nepabeidza abonentl īnijas sadal īšanu šajās nozarēs. Visbeidzot, joproj ām 
pastāv barjeras, kas kav ē pieejamību gaisa transporta tirgum, un ir piln ībā jāievieš acquis  jūrniecības 
nozarē.  
Specifiski ieteikumi Kiprai  
Lai izpild ītu iepriekš aprakst ītos uzdevumus, ir vajadz īgas plašas struktur ālas reformas, kas ir 
izklāstītas vispārīgajās vadlīnijās (GL) ekonomikas politikas visp ārējo pamatnost ādņu I daļā.  
Lai nodrošin ātu vispārējā valsts budžeta defic īta noturīgu samazin āšanos, Kiprai ir ieteikts:  
1. samazin āt vispārējo valsts budžeta defic ītu drošā un notur īgā veidā vairāku gadu strukt ūras 
ietvaros saska ņā ar Padomes l ēmumiem, kas pie ņemami gaid āmā budžeta uzraudz ības 
pasākuma kontekst ā (GL 1). 
Lai palielin ātu ekonomikas diversifik āciju attiec ībā uz darbībām ar augst āku pievienoto v ērtību, Kiprai 
ir ieteikts:  
2. pastiprin āt pasākumus, lai paaugstin ātu kvalific ēta cilvēkkapitāla atbilst ību, veicin ātu 
pētniecību un att īstību, jo īpaši privātajā sektorā, un uzlabotu apst ākļus inform ācijas un 
komunikācijas tehnolo ģiju izplatīšanās veicināšanai (GL 9, 13); 
3. turpin āt uzņēmējdarbības un nodok ļu vides vienk āršošanu (GL 11). 
 
LV 19   LV 17. Čehija 
Pēc ekonomisk ās lejupslīdes 1997. un 1998. gad ā Čehijas ikgad ējais reālais IKP pieaugums vid ēji 
sastādīja 3 procentus, iz ņemot 2003. gadu, kad valsti sk āra lieli plūdi un IKP pieaugums sasniedza tika 
2 procentus. SPCI infl ācija sasniedza ļoti zemu l īmeni (1,4 procenti 2002. gad ā un –0,1 procents 
2003. gad ā), un monet ārās iestādes neiek ļāvās inflācijas mērķī. Izaugsmi ir veicin ājuši 
pārstrukturēšanas pas ākumi, taču izlaide v ēl nav sasniegusi t ās prognoz ēto potenci ālu. Galvenais 
pārstrukturēšanas process notika banku sektor ā. Banku sektora p ārstrukturēšanu pavad īja ievērojamas 
fiskālās izmaksas, jo valsts p ārņēma banku bilan ču nedrošos akt īvus. Turkl āt fiskālo politiku l īdz 
nesenam laikam var ēja raksturot k ā atslābinātu, kas rad īja vispārējā valsts budžeta defic īta strauju 
pieaugumu. Ekspans īvā fiskālā nostāja sekmēja iekšzemes piepras ījuma strauju att īstību un aizvien 
vairāk patēriņa virzītu tekošā konta defic īta pieaugumu l īdz vairāk kā 6 procentiem no IKP. 
Politikai Čehijā ir jābūt vērstai uz augsta l īmeņa noturīgas konver ģences sasniegšanu, jo īpaši, 
attiecībā uz valsts l īdzekļu konsolid āciju. Salīdzinājumā ar citām jaunajām dalībvalstīm, Čehijas 
ekonomiku ir raksturojusi sal īdzinoši zema izaugsme. T ādējādi valsts l īdzekļu turpmāko konsolid āciju 
ir jāatbalsta ar politiku, kas veicina izaugsmi vid ējā un ilgākā laika posm ā. Šim mērķim īpaši ir 
vajadzīgi pasākumi, lai risin ātu atlikušos struktur ālos trūkumus īpaši darba tirg ū un uzņēmējdarbības 
vidē, un paātrinātu pāreju uz zin āšanām balstītu ekonomiku. Ņemot vērā iepriekšmin ēto, Čehijai ir 
četri galvenie uzdevumi:  
• steidzami nodrošin āt turpmāku vispārējā valsts budžeta defic īta noturīgu samazin āšanos un valsts 
finanšu ilgtermi ņa stabilitāti, 
• turpināt darba tirgus struktur ālo problēmu risināšanu,  
• uzlabot apst ākļus ātrākam produktivit ātes pieaugumam, 
• veicināt uzņēmējdarbības un mazo un vid ējo uzņēmumu (MVU) att īstību.  
Steidzami nodrošin āt turpmāku vispārējā valsts budžeta defic īta noturīgu samazin āšanos 
un valsts finanšu ilgtermi ņa stabilitāti 
Vispārējais valsts budžeta defic īts pieauga no 6,4 procentiem no IKP 2002. gad ā līdz 12,9 procentiem 
no IKP 2003. gad ā6, tādējādi veicinot tekoš ā konta defic īta turpmāku pasliktin āšanos. 2003. gad ā 
valdība ieviesa fisk ālās konsolid ācijas programmu, kuras m ērķis bija samazin āt vispārējo valsts 
budžeta defic ītu līdz 4 procentiem no IKP 2006. gad ā. Fiskālā konsolid ācija veicin ās turpmāku 
deficīta samazin āšanos un pal īdzēs atgriezt tekoš ā konta defic ītu noturīgākās robežās, ja privātie neto 
uzkrājumi atkal k ļūtu mazāk izdevīgi.  
Taču valsts l īdzekļu kvalitātes uzlabošana liel ā mērā būs atkarīga no fisk ālās reformas īstenošanas. 
Ļoti nozīmīga fiskālās reformas iez īme ir pārmaiņas institucion ālajā satvarā, ieviešot vid ēja termiņa 
izdevumu pl ānošanas strukt ūru un uz rezult ātu orientētu budžetu. Jo īpaši izdevumu strukt ūrām būtu 
jāmazina centr ālās valdības stimulus sniegt valsts garantijas, kas joproj ām ir nozīmīgs fiskālā riska 
faktors. Papildus tam, ņemot vērā valsts p ārvaldē īstenoto decentraliz āciju, budžeta noteikumu 
trūkums reģionālā un vietējā līmenī nozīmē risku fisk ālās situācijas stabilit ātei nākotnē. Kā pozitīvu 
apstākli ir vērts piemin ēt, ka savos reformu pl ānos nākamajiem gadiem vald ība neparedz samazin āt 
valsts invest īciju izdevumu da ļu procentos no IKP. 
                                                 
6 Šis defic īts lielā mērā ir radies sakar ā ar vienu apr ēķināto valsts garantiju, kuras apjoms ir apm ēram 6,3 
procenti no IKP. 
 
LV 20   LV Kas attiecas uz valsts l īdzekļu ilgtermi ņa ilgtspējību, par galveno uztraukum a iemeslu kalpo papildu 
budžeta izdevumi un strauji augošie soci ālās drošības un vesel ības aprūpes izdevumi. Lai gan 
pašreizējais valsts par āda līmenis nav augsts, iepriekšmin ēto lietu att īstība pēdējo gadu laik ā sekmēja 
tā strauju pieaugumu (no 25,2 procentiem no IKP 2001. gad ā līdz 37,6 procentiem no IKP 
2003. gad ā). 
Turpināt darba tirgus struktur ālo problēmu risināšanu 
Laika period ā no 1990. gada l īdz 2002. gadam Čehijas darba tirgus piedz īvoja nozīmīgas struktur ālas 
pārmaiņas. Primārajā sektorā nodarbin āto personu īpatsvars samazin ājās no 12,4 procentiem l īdz 
4,8 procentiem no darbasp ēka un sekund ārajā sektorā - no 45.1 procentiem l īdz 39,6 procentiem, un 
pakalpojumu sf ērā tas palielin ājās no 42,5 procentiem l īdz 55,6 procentiem. 2002. gada beig ās 
bezdarba l īmenis bija 7,3 procenti, un kopš t ā laika tas pieauga un 2003. gada ceturtaj ā ceturksn ī 
sasniedza 8,1 procentus. Papildus p ārstrukturēšanas procesam, iesp ējams, ka bezdarba pieaugumu 
valstī ietekmēs valsts līdzekļu reforma, saska ņā ar kuru laika period ā no 2004. gada l īdz 2006. gadam 
ik gadu tiks zaud ēti 2 procenti darba vietu valsts sektor ā. Arodbiedr ību ietekme uz darba samaksas 
veidošanos ir maza. P ārrunu process par darba samaksas jaut ājumu ir decentraliz ēts, darba samaksu 
galvenokārt nosakot uz ņēmumu līmenī. Pārrunu koordin ēšana uzņēmumu un nozaru l īmenī ir vāja. 
Neskatoties uz to, ka nodarbin ātības līmenis ir augsts (65,5 procenti 2002. gad ā) un bezdarba l īmenis 
ir apmēram ES vid ējā rādītāja līmenī, Čehijas darba tirgum ir vair āki struktur āli trūkumi. Pirmk ārt, 
bezdarba atš ķirības reģionālajā līmenī ir ļoti lielas. Bezdarba l īmenis struktur āli vājos reģionos ir 
vairāk kā četras reizes augst āks nekā Prāgā, un dažos re ģionos tas p ārsniedz 25 procentus. Otrk ārt, 
ilgstošo (ilg āk par vienu gadu) bezdarbnieku īpatsvars ir ļoti augsts, jo l īdz 2003. gadam tas sasniedza 
40,3 procentus. Papildus tam vid ējais reģistrēšanās periods nodarbin ātības iestādēs kļūst ilgāks. 
Treškārt, jauniešu (cilv ēku vecum ā līdz 25 gadiem) bezdarbnieku l īmenis ir ļoti augsts. Vid ējais 
bezdarba l īmenis jauniešu vid ū bija gandr īz 23 procenti ar noz īmīgām atšķirībām reģionālajā 
griezumā. 
Kas attiecas uz darbasp ēka piedāvājumu, ilgtermi ņa bezdarbs un zema profesion ālā elastība izriet no 
bremzējošiem faktoriem, kas sak ņojas nodok ļu un pabalstu sist ēmā, neattīstītā mūžizglītības 
programmu sist ēmā un trūkumos izgl ītības un m ācību sistēmās. Kas atteicas uz p ēdējo, tās 
nepietiekoš ā apmērā nodrošina prasmes, kas ir piem ērotas darba tirgus vajadz ībām, jo īpaši uz 
zināšanām balstītas ekonomikas pras ībām. Čehijas darba tirgus struktur ālie trūkumi atspogu ļo arī 
zemu ģeogrāfisko mobilit āti, kas ir divu pamata tr ūkumu rezult āts: pirmkārt, mājokļu cenu regul ēšana 
vājina mājokļu piedāvājuma iniciat īvas reģionos, kur tiek rad ītas darba vietas. Un otrk ārt, vāja 
transporta infrastrukt ūra palielina p ārvietošanās izmaksas un rada š ķēršļus invest īcijām un jaunu 
uzņēmumu veidošanai struktur āli vājos reģionos.  
Kas attiecas uz darbasp ēka piepras ījumu, vesel ības un soci ālās apdrošin āšanas iemaksu augstajam 
līmenim var ētu būt negatīva ietekme. Vesel ības un soci ālās apdrošin āšanas iemaksu kop ējais līmenis 
ir sasniedzis 47,5 procentus no bruto darba samaksas, no kura ¼ maks ā darba ņēmēji un apm ēram ¾ - 
darba dev ēji. 
Uzlabot apst ākļus ātrākam produktivit ātes pieaugumam 
Produktivit ātes pieaugums Čehijā bija salīdzinoši zems. Laika period ā no 1996. gada l īdz 2002. gadam 
darba produktivit āte ik gadu pieauga par 2,1 procentu, kas ir zem ākais līmenis jauno dal ībvalstu vid ū. 
Turklāt produktivit ātes līmenis sal īdzinājumā ar ES līmeni (apm ēram 55 procenti no 15 valstu Eiropas 
Savienības vidējā rādītāja 2003. gad ā) joprojām ir ļoti zems. Faktori, kas veicina š ādu situāciju, varētu 
būt izglītības sistēmas ierobežot ā elastība, pētniecības un att īstības un inov āciju zemā efektivitāte un 
informācijas un komunik ācijas tehnolo ģiju (IKT) lietošanas zemais l īmenis. Izgl ītības un m ācību 
sistēmas ierobežot ā elastība, reaģējot uz pras ībām attiecībā uz pārmaiņām prasmēs, atspogu ļojas kā 
kvalifikācijas neatbilst ība darba tirgum. Izgl ītības līmenis (iedz īvotāji vecumā no 22 līdz 24 gadiem ar 
vismaz vidusskolas izgl ītību procentos) ir ļoti augsts (92 procenti), ta ču absolventu ar augst āko 
izglītību īpatsvars ir viens no zem ākajiem ES. Neskatoties uz sam ērā augstu izdevumu l īmeni 
 
LV 21   LV pētniecībai un att īstībai salīdzinājumā ar citām jaunaj ām dalībvalstīm, rezult ātā esošā inovatīvā 
darbība, ko mēra ar patentu skaitu, ir ļoti zema, nor ādot uz pētniecības un att īstības zemo efektivit āti. 
Izskatās, ka starp p ētniecības iestādēm (piemēram, universit ātes un Čehijas Zin ātņu akadēmija) un 
privāto sektoru past āv tikai ierobežota sadarb ība. Atzīstot to kā problēmu, valdība pieņēma Nacion ālo 
pētniecības un att īstības politiku no 2004. gada l īdz 2008. gadam, lai veicin ātu pētniecību un attīstību, 
taču rezultāti lielā mērā būs atkarīgi no tās ieviešanas piln ībā.  
Veicināt uzņēmējdarbību un mazo un vid ējo uzņēmumu (MVU) att īstību  
Neskatoties uz progresu labi funkcion ējošas konkurences sist ēmas izveidošan ā un pastāvīgu attīstību 
likumdošanas vid ē, izskatās, ka uzņēmējdarbības attīstībai Čehijā saglabājas nopietni š ķēršļi. Tas, cita 
starpā, ir atspogu ļots zemaj ā IKP īpatsvarā, ko veido MVU (maz āk nekā 40 procenti). Kop ējais 
uzņēmumu veidošanas l īmenis kā procentu āla attiecība no visiem uz ņēmumiem ir sam ērā zems 
salīdzinājumā ar citām jaunajām dalībvalstīm. 
Faktori, kas veicina š ādu situāciju, ir uz ņēmējdarbības vides v ājās puses, kur ām ir neproporcion āli 
lielāka ietekme uz MVU, piem ēram, attiec ībā uz noteikumiem un to ieviešanu, p ārmērīgs 
administrat īvais slogs uz ņēmumiem un ierobežota pieejam ība finansēm. Jauna uz ņēmuma veidošanas 
administrat īvais process ir ļoti ilgstošs un sarež ģīts. Uzņēmēji bieži kritiz ē Komercre ģistra nereti 
neefektīvo un necaurredzamo darb ību. Arī bankrota proced ūru regulējošā likumdošana nedod iesp ēju 
efektīvi izstāties no tirgus vai p ārstrukturēt problem ātiskos uz ņēmumus. Pašreiz izstr ādes stadij ā 
atrodas atseviš ķi likumdošanas priekšlikumi, kas risin ātu dažas no min ētajām problēmām, taču 
progress ir l ēns. Neskatoties uz tiesnešu kvalifik ācijas uzlabojumiem, likumu īstenošanas kvalit āte un 
savlaicīgums joproj ām ir nopietna v ājā puse. Turkl āt jauni uz ņēmumi uzskata, ka ir ļoti sarežģīti atrast 
ārējus finans ēšanas avotus. 
Specifiski ieteikumi Čehijai 
Lai risinātu iepriekš aprakst ītos uzdevumus, ir vajadz īgas plašas struktur ālas reformas, kas ir 
izklāstītas vispārīgajās vadlīnijās (GL) ekonomikas politikas visp ārējo pamatnost ādņu I daļā.  
Lai nekav ējoties nodrošin ātu vispārējā valsts budžeta defic īta turpmāku noturīgu samazin āšanos un 
valsts finanšu ilgtermi ņa stabilitāti, Čehijai ir ieteikts:  
1. samazināt vispārējo valsts budžeta defic ītu drošā un notur īgā veidā vairāku gadu strukt ūras 
ietvaros saska ņā ar Padomes l ēmumiem, kas pie ņemami gaid āmā budžeta uzraudz ības 
pasākuma kontekst ā (GL 1); 
2. reformēt veselības aprūpes un pensiju sist ēmas, lai nodrošin ātu to finanšu ilgtsp ēju, jo īpaši, 
lai cīnītos ar demogr āfiskās slodzes r ādītāju sagaidāmo pieaugumu, un veikt pas ākumus, lai 
samazinātu fiskālo risku, kas izriet no iesp ējamo saist ību apjoma pieauguma; un nodrošin āt, 
ka tiek palielin āti stimuli str ādāt, lai tiktu samazin ātas augstās sociālas politikas iemaksu 
likmes (GL 4, 14 un 16). 
Lai turpin ātu darba tirgus struktur ālo problēmu risināšanu, Čehijai ir ieteikts:  
3. stiprināt darba tirgus pied āvājumu, reform ējot nodok ļu un pabalstu sist ēmu, lai likvid ētu 
bremzējošos faktorus un palielin ātu darba un profesion ālo mobilit āti, samazinot prasmju 
neatbilstību, nodrošinot p ārkvalificēšanās pasākumu un citas akt īvas darba tirgus politikas 
efektivitāti, atceļot ierobežojumus m ājokļu tirgū un uzlabojot transporta infrastrukt ūru (GL 
4, 7, 8 un 13).  
Lai uzlabotu apst ākļus ātrākam produktivit ātes pieaugumam, Čehijai ir ieteikts: 
 
LV 22   LV 4. uzlabot izgl ītības un m ācību sistēmu efektivit āti un kvalit āti, un to rea ģēšanu uz izmai ņām 
prasībās attiecībā uz prasm ēm (GL 13); 
5. uzlabot p ētniecības un att īstības un inovat īvās darbības efektivit āti, veicin āt zināšanu 
nodošanu ar tiešo ārvalstu invest īciju (ĀTI) starpniec ību un atbalst īt zināšanu izplat īšanos 
(GL 13). 
Lai veicin ātu uzņēmējdarbību un MVU att īstību, Čehijai ir ieteikts: 
6. uzlabot uz ņēmējdarbības klimatu, jo īpaši likvid ējot administrat īvos šķēršļus, uzlabojot un 
īstenojot tiesisko regul ējumu un palielinot pieejam ību finansēm (GL 11 un 12). 
 
LV 23   LV 18. Igaunija 
Vāja ārējā pieprasījuma apst ākļos makroekonomikas situ ācija Igaunij ā 2003. gad ā saglabājās stabila, 
taču tekošā konta defic īts palielin ājās līdz 13,7 procentiem no IKP. IKP pieaugumam 4,8 procentu 
apmērā pamatā bija apjom īgas invest īcijas un priv ātā patēriņa pieaugums. P ēdējo virzīja stingra 
kredītu ekspansija, augst āka darba samaksa un pietic īgs nodarbin ātības pieaugums. Uz ieilguša 
investīciju lēnuma fona eurozon ā kapitālizdevumi Igaunij ā strauji pieauga vair āk kā par 
11 procentiem, pateicoties ĀTI stabilam piepl ūdumam un zem ām procentu likm ēm. Inflācija, kas 
2001. gada vid ū pieauga l īdz gandr īz 7 procentiem, 2003. gad ā samazin ājās līdz 1,3 procentiem. 
Vispārējais valsts budžeta p ārpalikums uz stingru pas ākumu un uzlabotas nodok ļu iekasēšanas rēķina 
un neatkar īgi no parlamenta apstiprin ātajiem papildu izdevumiem palielin ājās līdz 1,8 procentiem no 
IKP 2002. gad ā un līdz 2,6 procentiem 2003. gad ā. Dažas viet ējās pašvald ības turpin āja īstenot 
spiedienu uz valsts finans ēm.  
Politikai Igaunij ā ir jābūt vērstai uz augsta l īmeņa noturīgas konver ģences sasniegšanu un tekoš ā konta 
deficīta samazin āšanu. Fisk ālai politikai var b ūt nozīmīga ietekme uz tekošo kontu, kam ēr struktur ālā 
politika, īpaši tā, kas mērķēta uz produktivit ātes uzlabošanu un konkurences paaugstin āšanu, var 
paaugstin āt ekonomikas izaugsmes potenci ālu, un savuk ārt turpmāk uzlabot uzkr ājumu-ieguld ījumu 
bilanci un tekošo kontu. Papildus  tam, darba tirgus un, prec īzāk, augstais bezdarba l īmenis valsts varas 
iestādēm joprojām ir noz īmīgs uzdevums, kas ir n ākamais p ēc ekonomikas p ārstrukturēšanas pēc 
neatkarības atgūšanas. Ņemot vērā iepriekšmin ēto, Igaunijai ir četri galvenie uzdevumi: 
• risināt ievērojamā tekošā konta defic īta jautājumu, ko var ētu sekmēt atbilstoša fisk ālā politika, 
• risināt darba tirgus struktur ālās problēmas, 
• uzlabot apst ākļus produktivit ātes paaugstin āšanai, 
• attīstīt efektīvu konkurenci ar t īkliem saist ītās nozarēs. 
Risināt ievērojamā tekošā konta defic īta jautājumu, ko var ētu sekmēt atbilstoša fisk ālā 
politika  
Neatbilstība starp iekšzemes un ārvalstu piepras ījumu atspogu ļojās lielā pieprasījumā pēc importa 
(pieaugums 7,9 procentu apm ērā) un relat īvi inertā eksportā (pieaugums 4,2 procentu apm ērā), kam 
sekoja tekoš ā konta defic īta pasliktin āšanās līdz 13,7 procentiem no IKP 2003. gad ā. Liels vienreiz ējo 
posteņu skaits, galvenok ārt attiecībā uz invest īciju importu, un negat īva ieņēmumu bilance veidoja 
lielu defic īta daļu, kamēr kapitāla kontā saglabājās pārpalikums, pateicoties ĀTI stabilam 
pieplūdumam. Zemais valsts par āda līmenis (apm ēram 5 procenti no IKP) un valsts pozit īvais 
kredītreitings pal īdz mazin āt tūlītējas bažas par stabilit āti attiecībā uz tekoš ā konta defic īta 
finansēšanu. Papildus tam, centr ālā valdība ir uzkr ājusi „stabilit ātes rezervi” 9 procentu apm ērā no 
IKP, ko finans ē budžeta p ārpalikuma un ie ņēmumiem no privatiz ācijas kopš 1997. gada.  
Tādējādi struktur ālā politika, kas palielina Igaunijas pre ču un pakalpojumu ārējo konkur ētspēju, 
galvenokārt strauji uzlabojot valsts infrastrukt ūru, kā arī ar invest īcijām cilvēkkapitālā, īpaši 
koncentrējoties uz valsts nelabv ēlīgajiem re ģioniem, ir b ūtiska, lai vid ējā laika posm ā mērķtiecīgi 
samazinātu šo Igaunijas ekonomikas galveno makroekonomikas nesam ērību. 
Piesardzīgas fiskālās politikas ieviešanas turpin āšana spēlē galveno lomu tekoš ā konta defic īta 
jautājuma risin āšanā. Tajā laikā, kad visp ārējais valsts budžeta p ārpalikums pieauga no 1,8 procentiem 
no IKP 2002. gad ā līdz 2,6 procentiem no IKP 2003. gad ā, dažas viet ējās pašvaldības turpin āja īstenot 
spiedienu uz valsts finans ēm ar budžeta samazin ājumu gan 2002. gad ā, gan 2003. gad ā. Neatkarīgi no 
pēdējo gadu budžeta fisk ālā pārpalikuma un zem ā valsts par āda līmeņa plāni par papildu izdevumiem 
un nodok ļu samazin āšanu līdztekus saist ībām attiecībā ar ES tuv ākajā nākotnē radīs lielāku spiedienu 
 
LV 24   LV uz budžetu. Tas var turpm āk samazin āt nacionālos uzkrājumus un t ādējādi negatīvi ietekm ēt vispārējo 
politikas kopumu, īpaši ņemot vērā ļoti augsto tekoš ā konta defic ītu. Kopum ā Igaunijas visp ārējās 
valsts budžeta bilancei tuv āko gadu laik ā būtu jāsaglabājas līdzsvarā vai ar p ārpalikumu, pat ar 
zināmiem fisk āliem atvieglojumiem. Turkl āt ļoti iespējams, ka fisk ālās politikas atvieglojumi ES 
dalības pirmo p āris gadu laik ā sakritīs ar ekonomisko uzplaukumu. Nevar izsl ēgt paredz ētās fiskālās 
politikas nost ājas ciklisko efektu. T ādējādi vidēja laika posma fisk ālās politikas programmas 
ieviešanai Igaunij ā ir vajadzība piesardz īga un elast īga pieeja.  
Risināt darba tirgus struktur ālās problēmas 
Apstākļi Igaunijas darba tirg ū pēc valsts neatkar ības atgūšanas ir pak āpeniski pasliktin ājušies. 
Ekonomikas p ārstrukturēšana un t ā rezultātā radusies prasmju neatbilst ība, šķiet, ir galvenie iemesli 
bezdarba pieaugumam l īdz 14,5 procentiem l īdz 2000. gada vidum (pamatojoties uz Starptautisk ās 
darba organiz ācijas defin īciju). Nodarbin ātības līmenis, kas samazin ājās no 65 procentiem 1997. gad ā 
līdz 60,6 procentiem 2000. gad ā, pirmo reizi kopš valsts neatkar ības atgūšanas palielin ājās līdz 
61,1 procentiem 2002. gad ā, dodot ieguld ījumu darba tirgus apgroz ījumā, kā rezultātā bezdarba 
līmenis 2002. gad ā samazin ājās līdz 10,3 procentiem. Ta ču šis uzlabojums bija pietic īgo 
nodarbinātības sniegto labumu un ekonomiski akt īvo iedzīvotāju skaita samazin āšanās rezultāts; 
nodarbinātība period ā no 1997. gada l īdz 2002. gadam palielin ājās par 2 procentiem, ekonomiski 
aktīvo iedzīvotāju skaitam samazinoties par gandr īz 2,5 procentiem. 
Laikā no 1997. gada l īdz 2002. gadam pieaugošais bezdarbs tika saist īts ar nepārtrauktu ilgtermi ņa 
bezdarbnieku un bezdarbnieku, kuri nemekl ē darbu, jo tic, ka darba tirg ū nav vakan ču, vai arī nav tādu 
vakanču, kurām tie var kvalific ēties, īpatsvara pieaugumu, k ā rezultātā notika struktur ālā bezdarba 
līmeņa pieaugums. Ta ču to cilv ēku daļa, kas bija bez darba vair āk nekā gadu, samazin ājās līdz 
41 procentiem no bezdarbnieku skaita 2002. gad ā vai gandr īz līdz tam pašam l īmenim, kas bija 
1997. gad ā pēc ievērojamas palielin āšanās līdz 60 procentiem š ī perioda laik ā. Jebkurā gadījumā 
ilgākā laika posm ā bez darba esošo personu skaits joproj ām saglabājas īpaši augsts, nor ādot uz to, ka 
lielam skaitam bezdarbnieku nav prasmju, kas nepieciešamas, lai integr ētos atpaka ļ darba tirg ū. 
Reģionālās atšķirības joproj ām pastāv, un bezdarbs valsts zieme ļu daļā saglabājas ievērojami augst ā 
līmenī (apmēram 19 procenti no darbasp ēka) salīdzinājumā ar dienvidu da ļu (8,5–9 procenti)  
Uzlabot apst ākļus produktivit ātes paaugstin āšanai  
Produktivit ātes līmenis Igaunij ā salīdzinājumā ar ES vid ējo (42 procenti no 15 valstu Eiropas 
Savienības līmeņa 2002. gad ā) joprojām ir ļoti zems. Lai gan laika period ā no 1997. gada l īdz 
2000. gadam darba produktivit ātes pieaugums saglab ājās stabils (7 procenti gad ā), kopš 2000. gada tas 
ir samazin ājies. produktivit ātes pieaugumu n ākotnē varētu kavēt divi galvenie faktori: darbasp ēka 
kvalifikācijas trūkums un p ētniecības un att īstības un inov āciju zemais l īmenis. Šie divi faktori ar ī 
izskaidro, ka ĀTI galvenok ārt ir koncentr ētas jomās, kurās nav nepieciešama nopietna p ētniecība un 
attīstība vai kvalifik ācija.  
Darbaspēka kvalifik ācijas trūkums ir izgl ītības sistēmas neefektivit ātes rezult āts, jo valsts izdevumi 
izglītībai ir sal īdzinoši augsti (6,7 procenti no IKP 2000. gad ā). Īpaši satraucošs ir tas fakts, ka 
izglītības sistēma nav pietiekoši tuvin āta darba tirgus vajadz ībām, tādējādi radot neatbilst ību.  
Arī atbilstoši veidotai p ētniecības un att īstības politikai var b ūt svarīga loma produktivit ātes 
pieauguma veicin āšanā. Pašreiz p ētniecības un att īstības izdevumi Igaunij ā ir salīdzinoši zem ā līmenī, 
kas ir zem āks nekā citās Eiropas valst īs (0,8 procenti no IKP 2001. gad ā), un pētniecība un attīstība 
privātajā sektorā ir zemākajā līmenī starp jaunaj ām dalībvalstīm. Daļēji tas ir noticis, pateicoties 
vājajai saiknei starp akad ēmisko sektoru un uz ņēmējiem. Šajā jomā tika apstiprin āta jauna strat ēģija, 
kas paredz noz īmīgu kopēju pētniecības un att īstības izdevumu palielin ājumu laika period ā no 
2002. gada l īdz 2006. gadam. 
 
LV 25   LV Attīstīt efektīvu konkurenci ar t īkliem saist ītās nozarēs 
Lai gan Igaunij ā ir sākusies ar t īkliem saist ītu nozaru liberaliz ācija, konkurence elektroener ģijas tirgū 
joprojām ir ļoti ierobežota. Valsts ir pan ākusi ilgu p ārejas posmu š ī sektora liberaliz ācijai, ņemot vērā 
tās atkarību no degakmens k ā elektrības ražošanas avota. Ir uzs ākusies degakmens nozares 
pārstrukturēšana, taču sasniegtais progress pl ānotajā tirgus liberaliz ācijā ir ierobežots. Elektroener ģijas 
tirgū dominē valstij piederošs vertik āli integrēts uzņēmums, kas veic pieg ādes, ražošanas, monopola 
pārvades un sadales funkcijas. Deklar ētā pašreizējā tirgus atv ēršana 10 procentu apm ērā ir mazāka par 
tirgus atv ērtības pakāpi daļā citu jauno dal ībvalstu. Viens no visnoz īmīgākajiem elektroener ģijas tirgus 
liberalizācijas šķēršļiem ir valsts varas iest āžu ieviestie stingrie importa licenc ēšanas noteikumi. 
Enerģijas regulatora neatkar ības nodrošin āšana arī ir svarīga, ņemot vērā, ka uzņēmums, kas darbojas 
elektroener ģijas tirgū, pieder valstij.  
Šīs problēmas ir maz āk akūtas gāzes un telekomunik āciju nozar ē. Gāzes tirgus ir privatiz ēts un atvērts, 
un tajā darbojas viens pieg ādātājs. Arī telekomunik āciju tirgus ir liberaliz ēts. Taču var rasties 
atsevišķās problēmas, jo tīkla īpašnieks darbojas ar ī kā sadalītājs. 
Specifiski ieteikumi Igaunijai 
Lai risinātu iepriekš aprakst ītos uzdevumus, ir vajadz īgas plašas struktur ālas reformas, kas ir 
izklāstītas vispārīgajās vadlīnijās (GL) ekonomikas politikas visp ārējo pamatnost ādņu I daļā. 
Lai risinātu ievērojamā tekošā konta defic īta jautājumu, ko var ētu sekmēt atbilstoša fisk ālā politika, 
Igaunijai ir ieteikts: 
1. ieviest fisk ālo politiku, kas saskan ar Padomes pie ņemamajiem l ēmumiem gaid āmā 
budžeta uzraudz ības pasākuma kontekst ā (GL 1), un kas ir saska ņā ar mērķi 
izvairīties no cikliskas politikas, kas var palielin āt ārējo nesamērību (GL 2). 
Lai risinātu darba tirgus struktur ālās problēmas, Igaunijai ir ieteikts: 
2. pieņemt politiku ar īpašu uzsvaru uz ilgtermi ņa bezdarbnieku reintegr āciju, īpaši reģionos, 
kurus visb ūtiskāk skāra ekonomikas p ārstrukturēšana, veicinot profesion ālo izglītību un 
mūžizglītību un izveidojot efekt īvu institucion ālo satvaru, kas atbalsta darba vietu veidošanu 
(GL 4, 6 un 8); 
3. mudināt sociālos partnerus nodrošin āt, ka darba samaksas att īstība, tai skait ā izmaiņas tiesību 
aktos attiec ībā uz minim ālo darba samaksu, nekav ē nodarbin ātības pieaugumu un neaptur 
darba tirgus atvese ļošanos (GL 3 un 5). 
Lai uzlabotu apst ākļus produktivit ātes paaugstin āšanai, Igaunijai ir ieteikts: 
4. uzlabot izgl ītības sistēmu un profesion ālo mācību efektivit āti un kvalit āti, lai samazin ātu 
prasmju neatbilst ību darba tirgus pras ībām (GL 13); 
5. ieviest 2001. gad ā apstiprin āto pētniecības un att īstības stratēģiju un jo īpaši veicin āt biznesa 
sektora liel āku iesaist īšanos pētniecības un att īstības finans ēšanā (GL 13).  
Lai attīstītu efektīvu konkurenci ar t īkliem saist ītās nozarēs: 
6. turpināt elektroener ģijas tirgus liberaliz āciju, stiprin āt regulatora neatkar ību un nodrošin āt 
efektīvu konkurenci telekomunik āciju nozar ē (GL 9). 
 
LV 26   LV 19. Ung ārija 
Pēc salīdzinoši augst ā faktiskā IKP pieauguma 3,5 procentu apm ērā 2002. gad ā faktiskā IKP 
pieaugums 2003. gad ā samazin ājās zem 3 procentiem. Lai gan bezdarba l īmenis šaj ā valstī starp 
topošajām dalībvalstīm ir viszem ākais, līdzdalības līmenis sal īdzinājumā a r  E S  v i d ējo ir ļoti zems. 
Nopietni struktur āli trūkumi darba tirg ū padara nodarbin ātības līmeņa paaugstin āšanu par sarež ģītu 
uzdevumu: jo īpaši to vid ū ir reģionālās mobilit ātes trūkums, prasmju neatbilst ība darba tirgus 
vajadzībām un pabalstu sist ēmas radītie bremz ējošie faktori. Augsta l īmeņa noturīgas konver ģences 
sasniegšanai ir vajadz īga konkur ētspējas atgūšana un uztur ēšana pastāvīgā augstā līmenī. Atgriešan ās 
pie pamatotas re ālas darba samaksas att īstības un invest īciju veicinošas vides veidošana t ādējādi ir 
izšķiroši pasākumi, lai nodrošin ātu līdzsvarotu izaugsmi vid ējā laika posm ā.  
Pēc augstā fiskālā deficīta 9,3 procentu apm ērā no IKP 2002. gad ā fiskālā politika 2003. gad ā atkal 
kļuva ierobežojoša. Ta ču vispārējais valsts budžeta defic īts joprojām sasniedza 5,9 procentus no IKP. 
Fiskālā deficīta mērķa nozīmīgais pārsniegums p ēdējo divu gadu laik ā sekmēja patēriņa veicināta 
tekošā konta defic īta pieaugumu virs 5,5 procentiem no IKP. Kop ā ar citām problēmām 
makroekonomikas politik ā kopumā (tādām kā augstais re ālās darba samaksas pieaugums un ļoti 
augstas procentu likmes) un lielai mai ņas kursa nepast āvībai, tas noveda pie uztic ības zaudēšanas 
finanšu tirgum un visp ārējās konkurētspējas zaudējuma.  
Politikai Ung ārijā ir jābūt vērstai uz augsta l īmeņa noturīgas konver ģences sasniegšanu, jo īpaši, kas 
attiecas uz valsts l īdzekļu konsolid āciju. Ung ārija ieviesa dažas struktur ālās reformas un ir iev ērojami 
panākusi ES. Ta ču pastāv atsevišķas jomas, kur ās valstij ir izvirz īti turpmāki uzdevumi. Ung ārijai 
jācenšas veikt pas ākumus, lai celtu izgl ītības sistēmas efektivit āti un veicin ātu pētniecību un attīstību 
ar mērķi sasniegt augst āku produktivit āti. Ir nepieciešams turpm āk uzlabot konkurenci ar t īkliem 
saistītās nozarēs un stiprin āt regulatoru neatkar ību. Ņemot vērā iepriekšmin ēto, Ungārijai ir pieci 
galvenie uzdevumi:  
• nodrošināt vispārīgā valsts budžeta defic īta noturīgu samazin āšanos,  
• palielināt nodarbin ātības līmeni un risin āt darba tirgus struktur ālās problēmas, 
• veicināt izmaksu konkurenci, ieviešot politiku, kas stimul ē darba samaksas pieauguma tempa 
palēnināšanos, 
• uzlabot apst ākļus produktivit ātes paaugstin āšanai, 
• attīstīt efektīvu konkurenci ar t īkliem saist ītās nozarēs.  
 
LV 27   LV Nodrošin āt vispārīgā valsts budžeta defic īta noturīgu samazin āšanos  
Pēc augstā deficīta 9,3 procentu apm ērā no IKP 2002. gad ā fiskālā politika 2003. gad ā atkal kļuva 
ierobežojoša. Ta ču vispārējais valsts budžeta defic īts joprojām bija 5,9 procenti no IKP. Lai gan 
2004. gad ā ir paredz ēta turpmāka deficīta samazin āšanās, sākuma poz īcija 2004. gadam noteikt ā 
deficīta mērķa sasniegšanai ir diezgan sarež ģīta. Lai gan, s ākotnēji paredzot visaptverošas valsts 
līdzekļu reformas, iev ērojams izdevumu poz īciju skaits 2004. gada budžet ā vispār netika p ārskatīts un 
joprojām izskatās, ka tās nav bijušas apl ūkotas konsolid ācijas plānos. Tikm ēr ir plānots, ka ietaup ījumi 
radīsies galvenok ārt no tekošo un ekspluat ācijas izdevumu samazin āšanas. Iepriekš ējā ekspansīvā 
fiskālā nostāja līdzās augstam re ālās darba samaksas pieaugumam sekm ēja iekšzemes piepras ījuma 
strauju att īstību un aizvien vair āk patēriņa virzītu tekošā konta defic īta pieaugumu l īdz nedaudz vair āk 
kā 5,5 procentiem no IKP. Augst ā valdības sektora aiz ņēmumu līmeņa samazin āšana arī ir izšķirošs 
faktors, lai uzlabotu tekoš ā konta st āvokli. Nevar sagaid īt, ka mājsaimniec ību ietaup ījumi būs 
pietiekoši, lai finans ētu privāto ieguldījumu (ieskaitot tos, kas ir saist īti ar iestāju ES) pieaugumu. Tiek 
sagaidīts, ka tas rad īs turpmāku spiedienu uz tekošo kontu. Pat tekoš ā konta defic īta saglabāšana 
pašreizējā līmenī, vienlaic īgi pieļaujot ieguld ījumus, tādējādi prasītu papildu budžeta ierobežošanu. 
Atgriešan ās pie ilgtsp ējīgas politikas ir j ābalsta uz valsts l īdzekļu konsolid āciju Ungārijā.  
Palielināt nodarbin ātības līmeni un risin āt darba tirgus struktur ālās problēmas  
Ungārijā ir viens no zem ākajiem bezdarba r ādītājiem starp topošaj ām dalībvalstīm (5,8 procenti 
2003. gad ā). Taču to pavada inerts darbasp ēks un zems l īdzdalības līmenis (59,7 procenti 15 l īdz 64 
gadu vecuma robež ās 2002. gad ā) salīdzinājumā ar ES vid ējo līdzdalības līmeni. Rezult ātā zemais 
bezdarba l īmenis neatspogu ļo būtisku atsvešin āšanos no darba tirgus un augsto pasivit ātes līmeni, jo 
īpaši starp iedz īvotājiem, kas ir darbsp ējīgā vecuma beigu posm ā.  
Darba tirgu raksturo ar ī strukturāli trūkumi. Re ģionālās atšķirības visvair āk var nov ērot pieaugoš ās 
urbanizācijas veid ā un uz austrumu-rietumu ass ar maz āk attīstītu infrastrukt ūru un augst āku bezdarba 
līmeni valsts austrumu da ļā. Iekšējā mobilitāte salīdzinājumā ar starptautisko ir maza, un galvenie 
kavēkļi šeit ir m ājokļi un transports. Turkl āt būtisks bezdarbnieku skaits ir jauniešu vid ū (jauniešu 
bezdarbnieku l īmenis ir 11,4 procenti). 
Veicināt izmaksu konkurenci, ievi ešot politiku, kas stimul ē darba samaksas pieauguma 
tempa pal ēnināšanos 
Lai gan Ung ārijas izmaksu konkur ētspēja nedaudz uzlaboj ās 2003. gada s ākumā, tā ir uzrādījusi 
būtisku pasliktin āšanos laik ā no 2000. gada l īdz 2002. gadam. Izmaksu konkur ētspējas pasliktin āšanās 
daļēji bija strauja darba samaksas pieauguma rezult āts. Reālais darba samaksas pieaugums p ēdējos 
trijos gados p ārsniedza produktivit ātes pieaugumu, ko ietekm ēja minim ālās darba samaksas 
pieaugums un valsts sektors, k ā arī korporat īvā sektora aizkav ēta pielāgošanās jaunajai zemas 
inflācijas videi. Lai gan darba samaksas pieauguma temps pal ēninājās gada beig ās, reālā darba 
samaksa joproj ām pieauga par 9,2 procentiem 2003. gad ā (par 7,3 procentiem priv ātajā sektorā un 
12,7 procentiem valsts sektor ā). Tas negat īvi ietekm ēja izmaksu konkur ētspēju un izrais īja 
nodarbinātības samazin āšanos atseviš ķos zemi kvalific ēta darba tirgus segmentos. Kaut ar ī šis process 
sekmēja pārmaiņas rūpnieciskās ražošanas strukt ūrā virzienā uz augsti kvalific ētu darbasp ēku, 
pieaugošās darbasp ēka izmaksas uz vienu vien ību izraisīja valsts visp ārējās konkurences poz īcijas 
pasliktināšanos ne tikai darbietilp īgās darbībās.  
Uzlabot apst ākļus produktivit ātes paaugstin āšanai  
Produktivit ātes pieaugums kopš 2000. gada ir samazin ājies, lai gan tas ir saglab ājās nedaudz virs jauno 
dalībvalstu vid ējā rādītāja. Lai gan darbasp ēka produktivit ātes pieaugums 2000. gad ā bija 4,2 procenti, 
2003. gad ā tas samazin ājās līdz 2,4 procentiem. Faktori, kas ietekm ēja produktivit ātes pieauguma 
 
LV 28   LV palēnināšanos, bija relat īvi zemais p ētniecības un att īstības līmenis (0,95 procenti no IKP 2001. gad ā), 
izglītības sistēmas neefektivit āte un uzņēmējdarbības vides nestabilit āte.  
Lai gan ir veikti atseviš ķi pasākumi, lai uzlabotu izgl ītības sistēmas elastību ar mērķi labāk pielāgot to 
darba tirgus main īgajām vajadz ībām, darba tirg ū joprojām pastāv „vidēji kvalific ētu” un augsti 
kvalificētu darbinieku tr ūkums. Studentu skaits doktorant ūras programm ās pieaug, ta ču daudzi no 
viņiem pārtrauc studijas pirms diploma ieg ūšanas. Augstskolu absolventu skaits zin ātnes un 
tehnoloģijas jomā uz 1000 iedz īvotājiem (vecum ā no 20 l īdz 29 gadiem) p ēdējo gadu laik ā ir 
samazinājies: 2001. gad ā tas bija 3,7, kas ir viens no zem ākajiem rādītājiem ES. Kas attiecas uz 
pētniecības un att īstības jomu, atpaliek lietiš ķā pētniecība, kas da ļēji ir saist īts ar zemo priv āto 
pētniecības un att īstības izdevumu l īmeni un ierobežoto sadarb ību starp uz ņēmumiem un 
pētnieciskiem instit ūtiem. Valsts izdevumi p ētniecībai un att īstībai arī ir salīdzinoši zemi ne tikai k ā 
daļa no IKP, bet ar ī kā kopējo valsts budžeta izdevumu da ļa (2001. gad ā valdības izdevumi p ētniecībai 
un attīstībai bija 0,9 procenti no kop ējiem vald ības izdevumiem). Cits faktors, kas var ētu negatīvi 
ietekmēt produktivit ātes pieaugumu, ir bieži main īgā politika. P ēdējo desmit gadu laik ā noteikumi un 
valdības stratēģijas bieži vien ir main ītas, kas samazin āja politikas prognoz ējamību un uztic ēšanos 
valdībai, kā arī aizkavēja ilgtermi ņa plānošanu.  
Attīstīt efektīvu konkurenci ar t īkliem saist ītās nozarēs 
Lai gan liel ākajā ar tīkliem saist ītu nozaru da ļā ir uzsākta liberaliz ācija, efekt īva konkurence šaj ās 
nozarēs joprojām ir ierobežota. Viens no visvair āk liberaliz ētiem tirgiem ir telekomunik āciju tirgus. 
Lai gan pat šaj ā tirgū konkurenci ierobežo bijuš ā valsts uz ņēmuma stingr ā dominējošā pozīcija fiksēto 
sakaru tirg ū un daļēji duopolistisk ā situācija mobilo sakaru tirg ū. Elektroener ģijas un gāzes tirgus ir 
atvērts lieliem pas ūtītājiem. Taču ilgtermi ņa iepirkuma l īgumi un maz ā starpsavienojumu jaudu 
pieejamība turpina rad īt šķēršļus konkurencei elektroener ģijas tirgū. Visbeidzot daž ās no šīm nozarēm 
valsts ir saglab ājusi savas sp ējas iejaukties t īklu regulatoru darb ībās. Tas atteicas uz elektroener ģijas 
un gāzes tirgu, kur vald ībai ir iesp ēja ietekmēt cenas.  
Specifiski ieteikumi Ung ārijai 
Lai risinātu iepriekš aprakst ītos uzdevumus, ir vajadz īgas plašas struktur ālas reformas, kas ir 
izklāstītas vispārīgajās vadlīnijās (GL) ekonomikas politikas visp ārējo pamatnost ādņu I daļā.  
Lai nodrošin ātu vispārīgā valsts budžeta defic īta noturīgu samazin āšanos, Ung ārijai ir ieteikts: 
1. samazināt vispārējo valsts budžeta defic ītu drošā un notur īgā veidā vairāku gadu strukt ūras 
ietvaros saska ņā ar Padomes l ēmumiem, kas pie ņemami gaid āmā budžeta uzraudz ības 
pasākuma kontekst ā (GL 1). 
Lai palielin ātu nodarbin ātības līmeni un risin ātu darba tirgus struktur ālās problēmas, Ung ārijai ir 
ieteikts: 
2. stiprināt darbasp ēka piedāvājumu, likvid ējot šķēršļus reģionālajai mobilit ātei ar atbilstošu 
pasākumu mājokļu un pārvadājumu politikas jom ā ieviešanu un maznodrošin āto grupu 
(etniskās minorit ātes, inval īdi un bezpajumtnieki) iesaist īšanās (atgriešan ās) veicināšanu 
darba tirg ū (GL 7 un 8); 
3. nodrošināt, ka nodok ļu un pabalstu sist ēmas atbalsta nodarbin ātību un pied āvā stimulus 
ienākšanai vai palikšanai darba tirg ū (princips - lai „darbs atmaks ātos”) – augstais 
darbaspēka nodokļu slogs būtu turpmāk jāsamazina (GL 4). 
Lai veicin ātu izmaksu konkurenci, ieviešot politiku, kas stimul ē darba samaksas pieauguma tempa 
palēnināšanos, Ung ārijai ir ieteikts: 
 
LV 29   LV 4. atbalstīt darba samaksas noteikšanas reformu, kas ļautu darba samaksai lab āk atspogu ļot 
produktivit āti. Veicin āt daudzgad ējus darba samaksas l īgumus ar soci ālajiem partneriem, lai 
uzturētu reālās darba samaksas att īstību atbilstoši produktivit ātes pieaugumam (GL 5). 
Lai uzlabotu apst ākļus produktivit ātes paaugstin āšanai, Ung ārijai ir ieteikts: 
5. veicināt privātā sektora liel āku iesaist īšanos pētniecības un att īstības un inov āciju proces ā, 
stiprināt saikni starp uz ņēmējiem un p ētniecības institūtiem, nodrošin āt pietiekamus resursus, 
lai uzlabotu p ētniecības kvalit āti un atbalst īt zināšanu nodošanu ar ĀTI starpniec ību (GL 13); 
6. uzlabot izgl ītības sistēmas efektivit āti, paaugstin āt tās elastīgumu, lai to lab āk pielāgotu 
vajadzībām, un nodrošin āt pietiekamus resursus profesion ālai apmācībai un izgl ītībai (GL 
13); 
7. nodrošināt normat īvo aktu un vald ības politikas stabilit āti, lai izveidotu atbalstošu 
uzņēmējdarbības vidi (GL 11). 
Lai attīstītu efektīvu konkurenci ar t īkliem saist ītās nozarēs, Ungārijai ir ieteikts:  
8. turpināt ar tīkliem saist ītu nozaru liberaliz āciju, palielin āt konkurences efektivit āti un tīklu 
regulatoru neatkar ību (GL 9). 
 
LV 30   LV 20. Latvija 
Neskatoties uz ārējiem apst ākļiem, pēdējos gados Latvij ā reģistrētie ekonomikas r ādītāji bija labi. Ir 
sagaidāms, ka IKP pieaugumam ar ī turpmāk vidējā termiņā būs raksturīgs potenci ālais pieaugums 5-6 
% gadā. Jo īpaši notur īgs bijis priv ātais patēriņš un kopējie ieguld ījumi pamatkapit ālā, kas ir pozit īvi 
faktori izaugsmei. Neskatoties uz augsto priv ātā patēriņa pieaugumu, infl ācija palika m ērena. Strauji ir 
attīstījusies ārējā tirdzniec ība, un sakar ā ar to, ka ievedumi p ārsniedz izvedumus, tekoš ā konta defic īts 
ir pieaudzis l īdz 9,3 % no IKP 2003. gad ā, un ir sagaid āms, ka tas vid ējā termiņā saglabāsies šādā 
augstā līmenī. Latvija ir pan ākusi vērā ņemamu progresu struktur ālo reformu īstenošanā pēdējos 
gados, taču joprojām ir dažas probl ēmas, kuras tad, ja t ās paliks nerisin ātas, var v ājināt tās spēju arī 
turpmāk nodrošin āt noturīgu izaugsmi.  
Bezdarba l īmenis ir nedaudz pazemin ājies un ir b ūtiski atšķirīgs dažādos reģionos. Vienm ērīgai darba 
tirgus darb ībai kaitē virkne struktur ālu problēmu, tostarp neatbilst īgas izglītības un m ācību sistēmas, 
kvalifikāciju neatbilst ības un zems ģeogrāfiskas mobilit ātes līmenis. Konkurence Latvijas tirgos ir 
strauji pieaugusi sakar ā ar to, ka vairums valsts uz ņēmumu tika privatiz ēti, un valsts atbalsta l īmenis 
joprojām ir zem āks nekā vidēji ES. Dažas ar konkurenci saist ītas problēmas joproj ām ir aktu ālas 
galvenokārt tīkla rūpniecības nozar ēs. Lai gan Latvija izmanto priekšroc ības, ko nodrošina zem ās 
darbaspēka izmaksas un nodok ļi, raizes sag ādā zemais darbasp ēka produktivit ātes līmenis.  
Lejupējā tendence attiec ībā uz valsts budžeta defic ītu tika pārtraukta 2002. gad ā, kad tas no 1,6 % 
2001. gad ā pieauga l īdz 3 % no IKP. Negaid ītais nodok ļu ieņēmumu pieaugums 2003. gad ā un 
valdības izdevumu stingra uzraudz ība palīdzēja samazin āt valsts budžeta defic ītu līdz 1,8 %, un ir 
plānots, ka defic īts 2004. gad ā būs 2 % no IKP. Tom ēr Latvijas situ ācija nodok ļu jautājumā ir atkarīga 
no stingras ap ņemšanās nodrošin āt budžeta discipl īnu; tādējādi Latvijas nodok ļu politiku raksturo 
cikliskums. No otras puses, valsts par āds joprojām ir zems - 15,6 % no IKP.  
Mērķim, kas noteikts Latvij ā pieņemtajām politik ām, būtu jābūt augsta l īmeņa ilgtspējīgas 
konverģences mērķim, jo īpaši valsts finanšu stabiliz ēšanas jaut ājumā. Valsts finanšu turpm āka 
stabilizēšana un risin ājumi tam, lai nov ērstu to, ka Latvijas cilv ēkresursi netiek izmantoti pietiekam ā 
mērā, atbalstāmi ar politik ām, kas sekm ē turpmāku noturīgu attīstību vidējā termiņā un ilgtermi ņā. 
Šajā sakarā jo īpaši ir jāgādā par to, lai nostiprin ātu un daž ādotu izaugsmi un nodarbin ātības bāzi, 
sekmējot uzņēmējdarbības klimatu. Turkl āt ir jāgādā par to, lai k āpinātu produktivit ātes līmeni, un 
Latvijai b ūtu jāveic priekšdarbi eventu ālajai pārejai uz sabiedr ību, kuras pamat ā ir zinātnes atziņas. 
Ievērojot iepriekš teikto, Latvijai ir četri būtisku uzdevumi.  
• Risināt tekošā konta defic īta jautājumu, sakar ā ar ko savu ieguld ījumu varētu dot atbilst īga nodokļu 
politika, 
• Uzlabot apst ākļus produktivit ātes kāpināšanai, 
• Risināt strukturālās problēmas darba tirg ū, 
• Gādāt par to, lai t īkla rūpniecības nozar ēs būtu reāla konkurence. 
Risināt tekošā konta defic īta jautājumu, sakar ā ar ko savu ieguld ījumu var ētu dot atbilst īga 
nodokļu politika 
Pieprasījums Latvij ā pēc ievestaj ām precēm joprojām pārsniedz ārējo piepras ījumu pēc Latvijas 
precēm, tādējādi tekošā konta defic īts ir pieaudzis l īdz 9,3 % no IKP 2003. gad ā. Eksporta pieaugums 
2002. un 2003. gad ā bija būtisks, neskatoties uz starptautisko lejupsl īdi; tomēr ievedumi pieauga pat 
vēl straujāk nekā izvedumi. N ākamajos p āris gados ir sagaid āms, ka tirdzniec ības bilance v ēl vairāk 
pasliktināsies, sakar ā ar notur īgām un arvien pieaugoš ām vajadz ībām pēc ieguldījumiem, jo 
ekonomik ā attīstība un pārstrukturēšanās turpinās. Tas izrais īs tekošā konta defic īta pieaugumu. Lai 
gan 2003. gad ā eksporta cenas pieauga strauj āk nekā importa cenas, tirdzniec ības rādītāji neliecina par 
 
LV 31   LV pastāvīgām labvēlīgām pārmaiņām pēdējo gadu laik ā, tādējādi vairojot neskaidr ību attiecībā uz tekošā 
konta potenci ālajām problēmām nākotnē.  
Pieticīgās pārmaiņas nodok ļu stabiliz ēšanā pārtrauca fisk ālā lejupslīde 2002. gad ā, neskatoties uz 
Latvijas ekonomikas p ārliecinošo izaugsmi. L īdz ar to valsts fisk ālais defic īts pieauga l īdz 3 % no 
IKP. Kaut ar ī Latvijas iest ādes turpina īstenot savu ap ņemšanos l īdzsvarot budžetu vid ējā termiņā, 
pašreizējās nodokļu situācijas cikliskums, k ā arī ierobežot ās valdības iespējas kāpināt nodokļu 
ieņēmumus straujas ekonomisk ās izaugsmes laikposm ā pasliktina Latvijas situ āciju, kurā tai būs 
jāapmierina izdevumu vajadz ības saistībā ar pievienošanos ES un NATO. Ar ī šīs izdevumu vajadz ības 
var saasin āt tekošā konta defic ītu. Ņemot vērā vāju ārējo piepras ījumu un augsto piepras ījumu pašu 
mājās, raizes dara izdevum u pieaugums 2002. gada beig ās, kā arī fiskālās situācijas vājināšanās. 
Galvenais jaut ājums, kas risin āms ekonomikas politikai, ir nov ērst cikliskumu fisk ālās situācijas 
stimulēšanā, kas varētu “sakars ēt” iekšējo piepras ījumu un saasin āt tekošā konta defic ītu.  
Uzlabot apst ākļus produktivit ātes kāpināšanai 
Latvijas darba produktivit ātes rādītājs ir zem ākais ES (nesasniedz 40 % no vid ējā rādītāja 15 
dalībvalstu ES). Laikposm ā no 1995. gada l īdz 2003. gadam v ērojams relat īvs pieaugums 
salīdzinājumā ar vidējo rādītāju ES, bet p ēdējos gados t ā pieauguma ātrums ir mazin ājies. Latvijas 
produktivit ātes rādītājus ietekm ē vairāki faktori. Vispirms, lai gan reformas ir s āktas, izglītības sistēma 
joprojām cieš no probl ēmām, kas saist ītas ar efektivit āti, saturu un ārējām partnerattiec ībām, un 
saikni starp augst āko izglītību un rūpniecības nozar ēm joprojām nevar uzskat īt par pie ņemamu. 
Otrkārt, P&A – jo īpaši uzņēmumu ieguld ījums P&A – un jaunrades darb ības ir pietic īgas gan tāpēc, 
ka trūkst finans ējuma, gan t āpēc, ka vairum ā Latvijas uz ņēmējsabiedrību darbības vēriens nav 
pietiekams, lai veiktu p ētniecības darb ības. Produktivit ātes pieaugumu kav ē arī zemais 
uzņēmējdarbības līmenis, jo uz ņēmējdarbībā ir jāsaskaņojas ar smagiem viet ējiem noteikumiem, 
jāpārvar ar finans ējuma nepieejam ības grūtības un j āpielāgojas jaunizveidotai uz ņēmējdarbības 
kultūrai. Neskatoties uz uz ņēmējdarbībā veikto ieguld ījumu augstajiem l īmeņiem, produktivit ātes 
līmeņi joprojām nepieaug zema kapit āla uzkrājuma dēļ un joproj ām relatīvi zemā fiziskās 
infrastrukt ūras līmeņa dēļ. Visi šie faktori pal īdz izskaidrot, k āpēc Latvija joproj ām specializ ējas zemu 
tehnoloģiju nozarēs un tranz īta darbībās, tādējādi nenodrošinot augstu pievienoto v ērtību. 
Risināt struktur ālās problēmas darba tirg ū  
Latvijas darba tirgu raksturo virkne struktur ālas dabas tr ūkumu, tostarp galvenais tr ūkums ir augstas 
reģionālas atšķirības nodarbin ātībā, kā arī augsts ilgtermi ņa un jauniešu bezdarba īpatsvars. 
Līdzdalības līmenis 2002. gad ā sasniedza 68,8 % un nodarbin ātības līmenis bija 60,5 %. Bezdarba 
līmenis bija 12,1 % 2002. gada beig ās, un 2003. gad ā tas pazemin ājās.  
Darba tirgus netrauc ētai darbībai trauc ē virkne probl ēmu. Pirmk ārt, cilvēkresursu izmantojums 
nepietiekam ā mērā ir saistīts ar sliktu klimatu uz ņēmējdarbībā. Latvijā ir zemākais uzņēmējdarbības 
sākšanas rādītājs ES, kas nor āda uz to, ir j āsekmē uzņēmējdarbība un jāattīsta mazie un vid ējie 
uzņēmumi, tādējādi sekmējot nodarbin ātības bāzi. Otrkārt, Latvijā darbaspēka nodok ļi ir augsti un 
neveicina ofici ālu darbu. Turkl āt, ņemot vērā zemās algas, pat niec īgi sociālie pabalsti padara darbu 
vai atgriešanos darb ā par lēmumu, kas d ārgi maksā un tāpēc attur darba tirgus l īdzdalību. Trešk ārt, 
augstais bezdarba l īmenis zin āmā mērā atspoguļo kvalifik āciju neatbilst ības darbasp ēka piedāvājumā 
un piepras ījumā. Turklāt izglītības sistēma nespēj apmierin āt piepras ījumu pēc elastīgākām un 
modernākām apmācības formām. Kādu laiku atpaka ļ Latvijas iest ādes ierosin āja vispārēju izglītības 
sistēmas reformu, lai lab āk pielāgotu to tirgus ekonomikas pras ībām, tomēr šīs reformas izpilde var 
būt dārga un ilga. Visbeidzot, re ģionālās atšķirības nodarbin ātībā un bezdarbs ir sekas zemai 
ģeogrāfiskai mobilit ātei, kuru var k āpināt, uzlabojot transporta infrastrukt ūru.  
Gādāt par to, lai t īkla rūpniecības nozar ēs būtu reāla konkurence. 
 
LV 32   LV Pavisam nesen veikti pas ākumi tīkla rūpniecības nozaru liberaliz ēšanai, piln ā mērā liberalizējot balss 
telekomunik ācijas 2003. gad ā un pakāpeniski liberaliz ējot citas t īkla rūpniecības nozares t ā, lai 
panāktu atbilst ību ES ties ību aktiem. Vis ās tīkla rūpniecības nozar ēs joprojām dominē attiecīgie esošie 
uzņēmumi - no kuriem daži pak āpeniski tiek privatiz ēti - neizjūtot praktiski nek ādu konkurenci un 
izmantojot to, ka faktiski nav nek ādu iespēju izvēlēties piegādātāju. Šādai zemas efektivit ātes 
konkurencei ir vair āki iemesli. Dažos gad ījumos tehniski un praktiski š ķēršļi kavē konkurences 
attīstību kā tas ir telekomunik āciju gadījumā, kur viet ējo sakaru l īniju nodal īšana, nes ēju atlase un 
numuru p āradresācija kavējas. Dažos citos gad ījumos piln ā mērā nav ieviests efekt īvākās konkurences 
tiesiskais pamats, piem ēram, energoapg ādē. Cits zemas efektivit ātes konkurences c ēlonis ir t īklu 
nošķirtība. Latvijas dzelzce ļus Baltijas kaimi ņvalstu starp ā nevar uzskat īt par attīstītiem, tāpat 
kā par tādiem nevar uzskat īt dzelzceļus, kas min ētās valstis savieno ar cit ām Eiropas valst īm. Gāzes 
nozarē Latvijas tirg ū joprojām dominē daži import ētāji, un tā de facto ir atkarīga no Krievijas g āzes 
piegādēm. Visbeidzot, energoapg ādes jomā Baltijas valstu un p ārējo dalībvalstu savstarp ējā pārrobežu 
savienojam ība var būt nepietiekama, lai apmierin ātu ilgtermi ņa pieprasījumu. 
Konkrēti ieteikumi Latvijai 
Lai atrisin ātu iepriekš iez īmētos jautājumus, ir vajadz īgas plašas struktur ālas reformas k ā tās ir 
paredzētas Ekonomikas politikas visp ārējo pamatnost ādņu I daļā.  
Lai risinātu ievērojamo tekoš ā konta defic ītu, kura nov ēršanai savs noguld ījums būtu sniedzams 
attiecīgai fiskālai politikai, ir ieteicams, lai Latvija veiktu turpm āk norādītos soļus. 
1. Uz daudziem gadiem ticami un ilgtsp ējīgi jāsamazina valsts defic īts atbilstīgi lēmumiem, ko 
pieņēmusi Padome, iev ērojot gaid āmo budžeta uzraudz ību (1. un 2. visp ārējā nostādne) 
Lai radītu apstākļus arvien pieaugošai produktivit ātei, ir ieteicams, lai Latvija veiktu turpm āk 
norādītos soļus. 
2. Ir jāuzlabo izgl ītības un apm ācību sistēmu efektivit āte, kvalitāte un pieejam ība, un tām ir 
jābūt lielākā mērā jāsaskan ar darba tirgus vajadz ībām (13. un 14. visp ārējā nostādne) 
3. Ir jāsekmē P&A un jaunin ājumi, jo īpaši uzņēmējdarbības sektor ā (13. un 14. visp ārējā 
nostādne). 
4. Ir jāveicina uz ņēmējdarbības kultūra (11. visp ārējā nostādne). 
Lai risinātu struktur ālas problēmas darba tirg ū, ir ieteicams, lai Latvija veiktu turpm āk norādītos soļus. 
5. Ir jāpārskata nodok ļu un pabalstu sist ēma, lai nodrošin ātu, ka darbs maks ā dārgāk, jo īpaši 
gādājot par liel āko sociālo izdevumu efektivit āti (4. visp ārējā nostādne). 
6. Lielākā uzmanība ir jāpievērš darbasp ēka pieejam ības nostiprin āšanai, rūpējoties par to, lai 
darbaspēka kvalifik ācijas vair āk atbilstu darba tirgus pras ībām, un sekm ējot darbasp ēka 
mobilitāti, jo īpaši uzlabojot transporta infrastrukt ūru (7. un 13. visp ārējā nostādne). 
Lai nodrošin ātu reālu konkurenci t īkla rūpniecības nozar ēs, ir ieteicams, lai Latvija veiktu turpm āk 
norādītos soļus. 
7. Ir jānosaka juridiski pas ākumi, lai sekm ētu reālu konkurenci t īkla rūpniecības nozar ēs, un 
jānostiprina regulatora noz īme (9. visp ārējā nostādne). 
8. Ir jāgādā par to, lai liel ākā mērā būtu nodrošin āta savstarp ēja savienošan ās ar citiem Eiropas 
tīkliem (9. visp ārējā nostādne). 
 
LV 33   LV 21. Lietuva 
Neskatoties uz v āju ārējo vidi, makroekonomikas situ ācija Lietuv ā pēdējos divus gadus ir bijusi īpaši 
stabila. Faktisk ā IKP pieaugums strauji palielin ājās līdz 8,9 procentiem 2003. gad ā, ko galvenok ārt 
sekmēja lielas invest īcijas un priv ātais patēriņš, lai gan eksporta pieaugums saglab ājās liels. Liels 
nomināli efektīvs lita vērtības pieaugums l īdz ar stabilu produktivit ātes pieaugumu, kas samazin āja 
darba samaksa infl āciju, izrais īja cenu l īmeņa pazemin āšanos. Samazin ājums (ko m ēra SPCI) 
2003. gad ā bija 1,1 procenta apm ērā. Stabila ekonomisk ā izaugsme pozit īvi atspogu ļojās darba tirg ū, 
lai gan augstais bezdarbs joproj ām ir Lietuvas ekonomikas galven ā vājā puse.  
Vispārīgā vadības budžeta defic īta samazin āšanās tendence, kas aizs ākās 2000. gad ā, tika pārtraukta 
2003. gad ā, kad defic īts nedaudz pieauga no 1,4 procentiem 2002. gad ā līdz 1,7 procentiem no IKP. 
2004. gada budžet ā tika apstiprin āts ievērojams tekošo un kapit ālizdevumu pieaugums, kas da ļēji ir 
saistīts ar iestāšanos ES, un t ā rezultātā tiek sagaid īts turpmākais defic īta pieaugums. Sagaid āms, ka 
fiskālā konsolid ācija tiks pabeigta 2005. gad ā. Pieticīgs budžeta defic īts iepriekš ējos gados ir devis 
ieguldījumu stabila tekoš ā konta defic īta uzturēšanā, kas lielā mērā tiek finans ēts no ārvalstu tiešajiem 
ieguldījumiem. Val ūtas piesaiste ir pier ādījusi sevi k ā veiksmīgs monet ārās politikas nomin ālais 
enkurs, kas sniedz ieguld ījumu makroekonomikas stabiliz ācijā un vēsturiski zem ās inflācijas likm ēs. 
Uzlabota makroekonomikas stabilit āte pieļāva procentu likmju samazin ājumu dažu p ēdējo gadu laik ā, 
veicinot augstu iekšzemes kred ītu pieaugumu un rezult ātā – strauju ieguld ījumu un pat ēriņa 
pieaugumu.  
Politikai Lietuv ā ir jābūt vērstai uz augsta l īmeņa noturīgas konver ģences sasniegšanu. Uztraukumu 
rada darba tirgus. Augst ā bezdarba r ādītāja samazin āšana un valsts l īdzekļu turpmāka konsolid ācija 
būs izšķirošas, lai paaugstin ātu makroekonomikas stabilit āti vidējā laika posm ā. Lai sasniegtu strauju 
un ilgstošu konver ģenci ar ES ekonomiku, seviš ķi svarīgi ir saglab āt Lietuvas konkur ētspēju. Lai 
saglabātu pašreiz ējo produktivit ātes pieauguma tendenci, kas ir vajadz īga, lai nov ērstu ievērojamo 
produktivit ātes atšķirību starp Lietuvu un ES vid ējo rādītāju, būs nepieciešams turpin āt struktur ālas 
reformas. Šaj ā ziņā ir vajadz īga izglītības sistēmas pielāgošana darba tirgus vajadz ībām un pētniecības 
un attīstības un inov āciju attīstīšana, lai sekm ētu ļoti nepieciešamo progresu attiec ībā uz pāreju uz 
zināšanām balstītu ekonomiku. Ņemot vērā iepriekšmin ēto, Lietuvai ir četri galvenie uzdevumi:  
• risināt darba tirgus struktur ālās problēmas, 
• uzturēt zemu visp ārīgā valsts budžeta defic īta līmeni, 
• uzlabot apst ākļus produktivit ātes paaugstin āšanai, 
• attīstīt efektīvu konkurenci ar t īkliem saist ītās nozarēs. 
Risināt darba tirgus struktur ālās problēmas 
Neskatoties uz ac īmredzamiem uzlabojumiem darba tirg ū pēdējo divos gados, bezdarba l īmenis 
2003. gad ā saglabājās augsts - 12,7 procentu apm ērā, un tajā pastāv galvenās struktur ālās vājās puses. 
Lielas reģionālās atšķirības ir ac īmredzamas, atseviš ķos rajonos re ģistrētais bezdarbs ir apm ēram 
20 procenti. Bezdarba l īmenis jauniešu vid ū 2002. gad ā saglabājās augsts - 23 procenti,  turpretī 
ilgtermiņa bezdarba l īmenis saglab ājās 7 procentu l īmenī. Gandrīz 17 procenti no str ādājošajiem ir 
nodarbināti zemas produktivit ātes lauksaimniec ības nozar ē, kur, iesp ējams, notiks noz īmīgas 
darbaspēka pārmaiņas, kas rad īs augšupejošu spiedienu uz bezdarbu n ākamajos gados.  
Galvenie darba tirgus struktur ālie trūkumi ir saist īti ar ierobežoto profesion ālo un ģeogrāfisko 
darbaspēka mobilit āti, neatbilst ību starp prasmju pied āvājumu un piepras ījumu un izgl ītības 
nepilnībām. Neskatoties uz augstu l īdzdalības līmeni aust ākajā izglītībā, lietuviešu darbasp ēka 
profesion ālās kvalifik ācijas bieži ir jom ās, kas paties ībā neatbilst pašreiz ējam piepras ījumam p ēc 
 
LV 34   LV prasmēm. Tādās jomās kā informāciju tehnolo ģijas, vadība un atseviš ķas inženierzin ātnes parādās 
darbaspēka trūkums. Saiknes stiprin āšana starp izgl ītības iestādēm un uzņēmējiem varētu palīdzēt 
labāk pielāgot profesion ālo apmācību un augst āko izglītību pašreiz ējām vajadzībām. Tajā pašā laikā 
mūžizglītības pasākumi, kas ir b ūtiski, lai paaugstin ātu darbasp ēka spēju pielāgoties nākotnes 
prasībām, pašreiz atrodas vien ā no zemākajiem līmeņiem starp topošaj ām dalībvalstīm. Turpm āki 
centieni uzlabot arodm ācību kvalitāti un pieejam ību būtu labvēlīgi jo īpaši mazāk attīstītajos reģionos. 
Zemi kvalific ētu darbinieku īpatsvars bezdarbnieku skait ā pieprasa piev ērst īpašu uzman ību mācību 
pasākumiem š īs kategorijas darbiniekiem. Izgl ītības infrastrukt ūras uzlabošana, jo īpaši nabadz īgākos 
reģionos sniegtu ieguld ījumu lab āku pamatnosac ījumu izveidošan ā ieguldījumu piesaist īšanai un 
palielinātu darbasp ēka spējas un vēlmi pārvietoties. Turpm āki centieni uzlabot uz ņēmējdarbības vidi 
palīdzētu izveidot darba vietas un kompens ēt štatu samazin āšanu, kas ir r ūpniecības un 
lauksaimniec ības pārstrukturēšanas rezult āts. Ir jāracionaliz ē bezdarbnieka pabalstu sist ēma; 
bezdarbnieka pabalsta apm ērs nav saist īts ar iepriekš sa ņemto algu, apdrošin āšanas segums nav skaidri 
definēts normat īvajos aktos, un saikne starp iemaks ām un bezdarba apdrošin āšanas sist ēmas 
pabalstiem nav skaidra. 
Uzturēt zemu visp ārīgā valsts budžeta defic īta līmeni 
Varas iest ādes ir pietur ējušās pie pieņemtajiem fisk ālās konsolid ācijas plāniem. Tādējādi vispārīgais 
valsts budžeta defic īts samazin ājās no 5,7 procentiem no IKP 1999. gad ā līdz 1,4 procentiem 
2002. gad ā. Taču deficīts mainīja savu samazin āšanās tendenci un nedaudz palielin ājās līdz 
1,7 procentiem 2003. gad ā. Ņemot vērā augstākus ieņēmumus nek ā bija sagaid īts 2003. gada pirmaj ā 
pusē, valdība nolēma novirz īt līdzekļus papildu izdevumiem ar budžeta groz ījumu pal īdzību 
2003. gada j ūlijā. Grozījumu rezult ātā būtiski pieauga tekošie izdevumi, kas aizkav ēja deficīta 
turpmāku samazin āšanos 2003. gad ā; galvenok ārt tas notika uz kompens āciju rēķina par zaud ējumiem 
no rubļu ietaupījumiem7 (apmēram 0,4 procenti no IKP) un lauksaimniec ības subs īdiju veid ā 
(0,2 procenti no IKP). 2004. gada budžets paredz turpm āku deficīta palielin ājumu galvenok ārt saistībā 
ar valsts invest īciju pieaugumu un liel ākiem izdevumiem, kas saist īti ar soci ālās nodrošin āšanas 
sistēmu un darba samaksu valsts sektor ā, kā arī ar nozīmīgām pensiju reformas p ārejas izmaks ām. 
Izdevumu rad ītais spiediens, ko vairo lielas ieguld ījumu vajadz ības, apjom īgas fiskālās saistības un 
iespējamās saistības, nozīmē valsts līdzekļu konsolid ācijas risku vid ējā laika posm ā.  
Neskatoties uz centieniem uzlabot nodok ļu sistēmu, situācija attiec ībā uz nodok ļu iekasēšanu varētu 
būt labāka. Valdības ieņēmumi procentos no IKP ir samazin ājušies no 38,1 procenta 1998. gad ā līdz 
33,8 procentiem 2002. gad ā, savukārt izdevumi liel ākoties ir saglab ājušies stabili. Papildu izdevumi 
budžeta pl āniem bieži tiek pieš ķirti gada otraj ā pusē, kas aizkav ē valsts līdzekļu ātrāku konsolid āciju. 
Cikliskas fisk ālās politikas nost āja var ietvert atseviš ķus riskus, kad papil du izdevumu spiedieni 
pastiprinās. Lai gan zemais budžeta defic īts pēdējos gados pal īdzēja mazināt spiedienu uz tekošo 
kontu, fisk ālai politikai, iesp ējams, būs liela noz īme, mazinot potenci ālo privātā sektora uzkr ājumu-
ieguldījumu bilances pasliktin āšanos, ko var ētu veicin āt pašreiz ējā straujā kredītu pieauguma 
dinamika.  
Uzlabot apst ākļus produktivit ātes paaugstin āšanai 
Lietuvas produktivit ātes pieaugums p ēc Krievijas kr īzes 1999. gad ā bija augsts, ta ču produktivit ātes 
līmenis joproj ām ir ļoti zems - 42 procenti no 15 valstu ES vid ējā rādītāja. Arī neseno augsto 
produktivit ātes pieaugumu, š ķiet, daļēji ir radījuši vienreiz ēji pasākumi, patiecoties lab ākai pašreiz ējo 
resursu izmantošanas sp ējai. 2002. gad ā IKP līmenis uz vienu iedz īvotāju bija 39 procenti no 15 valstu 
ES vidējā rādītāja un, lai samazin ātu ienākumu atš ķirības ar ES, ir vajadz īga augsta un notur īga 
                                                 
7 Vald ība apņēmās kompens ēt iedzīvotājiem zaud ējumus no rub ļu ietaupījumiem pirmajos p ārejas gados 
un atjaunot īpašumties ības vai izmaks āt naudas kompens ācijas par nekustamo īpašumu, kas tika 
konfiscēts padomju laikos. Nesamaks ātās summas 2003. gada beig ās veidoja aptuveni 6,7 procentus no 
IKP. 
 
LV 35   LV izaugsme. Šaj ā ziņā kavēklis ir izgl ītības sistēmas nepiln ības un zemais p ētniecības un att īstības un 
inovāciju līmenis. 
Pirmkārt, neskatoties uz augstie m valsts izdevumiem izgl ītībai un augstu augstskolu absolventu skaitu, 
pastāv neatbilst ība starp prasm ēm, kuras tiek ieg ūtas izglītības un m ācību sistēmās, un vajadz ībām 
uzņēmējdarbības sektor ā, kā tas ir aprakst īts pirmajā galvenajā uzdevum ā. Valdība gatavo programmu 
izglītības strat ēģijas ieviešanai l īdz 2012. gadam, ta ču, tautsaimniec ības strukt ūrai attīstoties, 
iespējams, būs vajadzīgi turpmāki pasākumi, lai piel āgotu izglītības un m ācību sistēmas nākotnes 
vajadzībām. Otrkārt, liela pašreiz ējās tautsaimniec ības strukt ūras daļa balstās uz zemas tehnolo ģijas 
darbībām. Strukt ūras izmaiņām būs nepieciešama liel āka pētniecība un attīstība un vair āk inovāciju, 
kuru līmenis pašreiz ir starp zem ākajiem starp jaunaj ām dalībvalstīm. Augsta ĀTI līmeņa uzturēšana 
varētu darboties k ā katalizators caur zin āšanu nodošanu un t ādējādi veicināt ātrākas struktur ālās 
izmaiņas ekonomik ā virzienā uz augst ākas pievienot ās vērtības nozar ēm un uzlabotu produktivit āti. 
Fiziskās infrastrukt ūras turpm ākā attīstība arī varētu sniegt ieguld ījumu augsta produktivit ātes 
pieauguma uztur ēšanā. IT izdevumi ir nedaudz pieauguši no ļoti zema l īmeņa, un zema IT pielietošana 
var būt kavējošs faktors produktivit ātes uzlabošanai. 
Attīstīt efektīvu konkurenci ar t īkliem saist ītās nozarēs  
Neskatoties uz ierobežojumu atcelšanu liel ākajā daļā ar tīkliem saist ītu nozaru, efekt īva konkurence 
joprojām ir vāja visos no tiem, iz ņemto mobilos telefonsakarus un sauszemes transportu. Fiks ēto 
telefonsakaru tirgus tika piln ībā liberalizēts 2003. gada janv ārī, taču uzņēmums joproj ām ir vien īgais 
dalībnieks šaj ā tirgū. Izskatās, ka telefonsakaru tirgus regulatoram joproj ām nav atbilstošu l īdzekļu, lai 
efektīvi veicinātu konkurenci. ES ties ību aktu ieviešana dzelzce ļa tirgus atv ēršanas jom ā vēl nav 
pabeigta, infrastrukt ūra ir slikti att īstīta, jo īpaši savstarp ējs savienojums ar Poliju.  
Enerģētikas tirgu atv ēršana ir rad ījusi dažus ac īmredzamus labumus pat ērētājiem, un gan pieg āde, gan 
sadalē pastāv augsti koncentr ācijas rādītāji. 2002. gad ā elektroener ģijas tirgus tika atv ērts lielajiem 
patērētājiem, kas atbilst elektroener ģijas patēriņa ceturtajai da ļai. Ir paredz ēta turpmāka pakāpeniska 
ierobežojumu atcelšana, un pašreiz notiek elektroener ģijas piegādātāju privatiz ācija. Taču apmēram 80 
procenti no visas elektroener ģijas, kas tiek ražota atomelektrostacij ā, un savstarp ēju savienojumu 
kapacitātes trūkums ar cit ām topošaj ām dalībvalstīm kavē integrāciju ar ES elektroener ģijas tirgu. Ar ī 
gāzes tirgus lieliem apt ērētājiem ir liberaliz ēts, kas atbilst 80 procentiem pat ēriņa. Taču tirgū ir maz 
neatkarīgu dalībnieku, un nav savstarp ēja savienojuma ar Rietumeiropas g āzes tīklu. 
Specifiski ieteikumi Lietuvai 
Lai risinātu iepriekš aprakst ītos uzdevumus, ir vajadz īgas plašas struktur ālas reformas, kas ir 
izklāstītas vispārīgajās vadlīnijās (GL) ekonomikas politikas visp ārējo pamatnost ādņu I daļā.  
Lai risinātu darba tirgus struktur ālās problēmas, Lietuvai ir ieteikts:  
1. veicināt reģionālo mobilit āti un samazin āt prasmju neatbilst ību, nodrošinot izgl ītības, 
pārkvalifikācijas pasākumu un citas akt īvas darba tirgus politikas efektivit āti (GL 4, 7 un 8); 
2. uzlabot nodok ļu un nodevu kombin ēto stimulējošo efektu (GL 4). 
Lai uzturētu zemu visp ārīgā valsts budžeta defic īta līmeni, Lietuvai ir īpaši ieteikts:  
3. īstenot zemu budžeta defic ītu drošā un notur īgā veidā vairāku gadu strukt ūras ietvaros 
saskaņā ar Padomes l ēmumiem, kas j āpieņem gaidāmā budžeta uzraudz ības pasākuma 
kontekstā (GL 1); 
 
LV 36   LV 4. izvairīties no cikliskas fisk ālās politikas, kas kav ē vispārējā valsts budžeta defic īta turpmāku 
samazināšanos, jo īpaši izvairoties no budžeta groz ījumiem, ar kuriem tiek pieš ķirti papildu 
izdevumi k ā atbilde uz augst ākiem ieņēmumiem nek ā tika sagaid īts (GL 2). 
Lai uzlabotu apst ākļus produktivit ātes paaugstin āšanai, Lietuvai ir ieteikts: 
5. uzlabot izgl ītības un mācību sistēmu efektivit āti un kvalit āti un to rea ģēšanu uz darba tirgus 
vajadzībām (GL 13); 
6. veicināt pētniecību un attīstību un inov ācijas, stiprin āt saiknes starp p ētniecības institūtiem 
un privāto sektoru un atbalst īt zināšanu nodošanu caur ĀTI un liel āku IT pielietošanu (GL 
13). 
Lai attīstītu efektīvu konkurenci ar t īkliem saist ītās nozarēs, Lietuvai ir ieteikts: 
7. īstenot liberaliz āciju un ieviest efekt īvu konkurenci ener ģijas, telekomunik āciju un dzelzce ļa 
tirgū (GL 9). 
8. radīt un uzlabot savstarp ēju savienojumu kapacit āti ar ES kaimi ņvalstīm (GL 9). 
 
LV 37   LV 22. Malta 
Maltas ekonomikas pastiprin āti atvērtais raksturs, liel ā atkarība no ieņēmumiem no t ūrisma un t ās 
mazais izm ērs padara ekonomiku par īpaši jūtīgu attiec ībā pret ārējiem ekonomiskiem un 
ģeopolitiskiem triecieniem. Sarež ģītā starptautisk ā ekonomisk ā vide pēdējos divos gados un valsts 
sektora p ārstrukturēšana nesa l īdzi pietic īgu ekonomikas izaugsmi, ko liel ā mērā veicināja lielais 
valsts pat ēriņš. Faktisk ā IKP pieaugums pašreiz ir daudz zem āks nekā tika potenci āli vērtēts.  
Neskatoties uz gauso ekonomisko izaugsmi, bezdarba l īmenis pag ājušajā gadā laika period ā no 
janvāra līdz oktobrim b ūtiski nepieauga (5,7 procenti 2003. gada oktobr ī), lai gan n ākamajos m ēnešos 
ir sagaidāma neliela pasliktin āšanās, kas saist īta ar kuģu būvniecības, ražošanas un t ūrisma nozares 
pārstrukturēšanu. Maltas visp ārējo progresu acquis  ieviešan ā nav pavad ījuši sasniegumi b ūtisku 
ekonomisku reformu ieviešan ā uz iestāšanās Eiropas Savien ībā fona 2004. gada maij ā. Valsts sektora, 
valsts atbalsta un subs īdiju samazin āšana, pensiju un vesel ības sistēmas reforma ir atliktas, negat īvi 
ietekmējot ekonomikas izaugsmi, nodarbin ātības palielin āšanu un valsts l īdzekļus. Salīdzinoši zems 
nodarbinātības līmenis, īpaši sieviešu vid ū, joprojām ir uztraukumu pamat ā. Sakarā a r  n e  p ārāk 
lielajiem centieniem konsolid ēt valsts l īdzekļus zemāks IKP pieaugums 2003. gad ā nekā tika 
prognozēts un valsts izdevumu pieaugums v ēl vairāk palielin ājuši vispārējo valsts budžeta defic ītu, 
izdarot spiedienu uz tekoš ā konta bilanci. Politikai Malt ā ir jābūt vērstai uz augsta l īmeņa noturīgas 
konverģences sasniegšanu, jo īpaši, atteic ībā uz valsts l īdzekļu konsolid āciju. Paturot pr ātā 
iepriekšmin ēto, ir jāatgūst pensiju un vesel ības sistēmas reformas virz ītājspēks. Neskatoties uz zin āmu 
progresu, konkurences l īmenis atseviš ķās jomās joprojām ir nepietiekošs, un ir j āīsteno privatiz ācija. 
Ņemot vērā iepriekšmin ēto, Maltai ir tr īs galvenie uzdevumi: 
• nodrošināt vispārējā valsts budžeta defic īta noturīgu samazin āšanos un valsts l īdzekļu ilgtermi ņa 
stabilitāti, 
• palielināt nodarbin ātību, īpaši sieviešu vid ū, 
• veicināt efektīvu konkurenci, ņemot vērā vietējās maza izm ēra ekonomikas īpašās raksturīgās 
iezīmes. 
Nodrošin āt vispārējā valsts budžeta defic īta noturīgu samazin āšanos un valsts finanšu 
ilgtermiņa stabilitāti. 
Lai risinātu augstā vispārējā valsts budžeta defic īta jautājumu, vald ība plāno īstenot pas ākumu virkni 
un stiprin āt nodokļu iekasēšanu, lai palielin ātu ieņēmumus. Interesanti atz īmēt, ka tiek sagaid īts, ka 
nenodokļu ieņēmumi pieaugs ātrāk nekā nodokļu ieņēmumi. Galvenok ārt tas ir pateicoties 
ieņēmumiem no ārvalstu re ģistrācijas shēmas un ES budžeta kompens ācijām Kopenh āgenas paketes 
ietvaros. Kas attiec ības uz tiešajiem nodok ļiem, piecu l īmeņu nodokļu grupas (l īdz šim br īdim – trīs 
līmeņu grupas) ieviešanas un ar nodok ļiem apliekam ā ienākuma sliekš ņa paaugstin āšanas rezult ātā 
tiek plānots zināms samazin ājums.  
Kas attiecas uz izdevumiem, risku valsts l īdzekļu ilgtspējai veido augstie t ēriņi valsts sektor ā 
strādājošo darba samaksai, pensiju un vesel ības aizsardz ības izdevumi. Attiec ībā uz tekošajiem 
izdevumiem papildus subs īdiju samazin āšanai ir v ēlama pabalstu un citu pal īdzības programmu 
apropriāciju lielāka kontrole. Ta ču, ņemot vērā pastāvīgas vajadz ības pēc infrastrukt ūras 
moderniz ācijas un jaunas infrastrukt ūras izbūves, kapit ālizdevumi var notur ēt kopējos izdevumus 
augstā līmenī (apmēram 50 procenti no IKP), lai gan 2006. gad ā tiek prognoz ēts kritums (l īdz 
46,6 procenti no IKP).  
Sabiedrības novecošana ir noz īmīgs valsts l īdzekļu ilgtermi ņa stabilitātes fiskālais risks, jo īpaši, 
pateicoties sal īdzinoši augstam vald ības parāda līmenim. Sagaid āmais demogr āfiskās slodzes r ādītāja 
pieaugums posm ā no 2000. gada l īdz 2050. gadam (no 18 procentiem l īdz 38,6 procentiem) b ūs 
 
LV 38   LV nozīmīgs fiskāls spiediens uz valsts finans ēm nākotnē. Lai gan tiek pl ānota pensiju sh ēmas 1. pīlāra 
reforma, nav skaidrs, kad to ievies īs.  
Nesamaks āto valsts garantiju noz īmīgais apjoms (22 procenti no IKP 2002. gad ā) apdraud vald ības 
fiskālo pozīciju. Vald ība plāno ierobežot jauno garantiju izsniegšanu n ākotnē (samazin ājums līdz 
15 procentiem no IKP 2006. gad ā), kas veicams, strikt āk ieviešot budžeta noteikumus, kas regul ē 
garantiju izsniegšanu. Tam vajadz ētu sekmēt plānoto vidēja termiņa netiešo iesp ējamo saist ību līmeņa 
samazinājumu un mazin āt pašreizējā riska izpausmi, kas izriet no izsniegtaj ām atbalsta v ēstulēm vai 
kredītu atvieglojumiem.  
Palielināt nodarbin ātību, īpaši sieviešu vid ū 
Maltas darba tirgus izskat ās pietiekoši elast īgs, lai piem ērotos ekonomiskiem triecieniem, neradot 
ilgus augsta bezdarba periodus. Ta ču salīdzinājumā a r  E S  v i d ējo rādītāju nodarbin ātības līmenis 
2003. gada septembr ī (53,7 procenti) bija zems. Relat īvi zemais nodarbin ātības līmenis saist āms ar 
zemo sieviešu nodarbin ātības līmeni (33,1 procents), savuk ārt attiecīgais rādītājs vīriešiem 
(74,2 procenti) bija augst āks par ES vid ējo rādītāju. Kopējā un sieviešu nodarbin ātības līmeņa 
paaugstin āšanai ir īpaši svarīga nozīme, lai paplašin ātu sociālās nodrošin āšanas iemaksu b āzi, ņemot 
vērā sabiedrības novecošanu. Šaj ā ziņā, lai veicin ātu sieviešu l īdzdalību, nesen ir veikti atseviš ķi 
pasākumi, jo zemais sieviešu kl ātbūtnes rādītājs darba tirg ū zināmā mērā pastāv pateicoties kult ūras 
faktoriem, kurus ilg ā laikā būtu nepieciešams p ārvarēt. 
Tā kā valdība apzin ās sieviešu l īdzdalības palielin āšanas noz īmīgumu dzimst ības līmeņa 
samazināšanās un sabiedr ības situācijā, Nodarbin ātības un industri ālo attiecību likumā (ERA) iek ļauto 
iniciatīvu mērķis ir sieviešu l īdzdalības palielin āšana; likums st ājās spēkā 2002. gada decembr ī, un to 
papildināja astoņi normatīvie akti (viens no tiem ir Noteikumi par ties ībām uz vec āku atvaļinājumu 
(Parental Leave Entitlement Regulation)). Citas iniciat īvas šajā jomā ir bērnu pieskat īšanas shēma 
(Childminding Scheme), Dzimumu l īdztiesības darbības plāns un dzimumu izl īdzināšana valsts 
dienestā. Turklāt privatiz ācijas procesa pabeigšana un valsts sektora samazin āšana var sekm ēt 
efektīvāku resursu izvietošanu par labu priv ātam sektoram un palielin āt ekonomisko efektivit āti un 
nodarbinātību. 
Augsti algu nodok ļi kropļo gan darbasp ēka piepras ījumu, gan pied āvājumu, novirzot darb ību uz ēnu 
ekonomiku. Atš ķirība starp minim ālo darba samaksu un pabalstu bezdarba gad ījumā, īpaši lielākām 
ģimenēm, ir ļoti zema un mazina stimulus str ādāt. Priekšlaic īgas pension ēšanās shēmas, kas 
izmantotas k ā līdzeklis valsts sektora uz ņēmumu pārstrukturēšanai, arī ir jāierobežo, orient ējot 
veicamos pas ākumus uz p ārkvalificēšanu. ERA satur regul ējumu arī attiecībā uz nepilnu darba laiku 
strādājošajiem un fiks ēta termiņa pakalpojumu l īgumiem, lai palielin ātu darba tirgus elast ību. 
Profesion ālās izglītības darbības ir palielin ājušās kopš 2001. gada, kad tika nodibin āta Maltas 
Mākslas, zin ātnes un tehnolo ģijas koledža, ta ču ir jāveic turpm āki pasākumi, lai uzlabotu sekmju 
līmeni vidusskolas izgl ītībā un samazin ātu agri skolu atst ājošo skol ēnu skaitu. 2003. gad ā tika 
izveidoti tr īs institūti mehānikas, inženierzin ātņu, lauksaimniec ības uzņēmējdarbības un sabiedrisko 
pakalpojumu jom ā. Svarīgi atzīmēt īpaši augstus sasniegumus vidusskolas izgl ītības zemākajā līmenī 
un ļoti zemus sasniegumus augst ākajā vidusskolas un augstskolas l īmenī. 
Veicināt efektīvu konkurenci, ņemot vērā vietējās maza izm ēra ekonomikas īpašās 
raksturīgās iezīmes  
Ir ieviests iev ērojams reformu skaits, lai Maltas ekonomik ā palielinātu konkurenci. T īkla rūpniecības 
nozarēs telekomunik āciju sektors tagad ir liberaliz ēts, kamēr pasta pakalpojumu sektors tiek atv ērts. 
Gaisa transporta jom ā sakarā ar starptautisku tendenci tika atcelts pasažieru servisa darb ību monopols. 
Attiecībā uz jūras transportu ir j āpabeidz acquis  ieviešana. Daž ās Maltas ekonomikas nozar ēs, tādās kā 
kviešu malšana, lopbar ības graudi un ku ģu būve, konkurence ir v āja, kur saist ībā ar pāstrukturēšanas 
procesu ir j āsamazina valsts atbalsts.  
 
LV 39   LV Specifiski ieteikumi Maltai 
Lai risinātu iepriekš aprakst ītos uzdevumus, ir vajadz īgas plašas struktur ālas reformas, kas ir 
izklāstītas vispārīgajās vadlīnijās (GL) ekonomikas politikas visp ārējo pamatnost ādņu I daļā. 
Lai nodrošin ātu vispārējā valsts budžeta defic īta noturīgu samazin āšanos un valsts l īdzekļu ilgtermi ņa 
stabilitāti, Maltai ir ieteikts: 
1. samazināt valsts budžeta defic ītu drošā un notur īgā veidā daudzgadu strukt ūras ietvaros 
saskaņā ar Padomes l ēmumiem, kas pie ņemami gaid āmā budžeta uzraudz ības pasākuma 
kontekstā (GL 1). 
Lai palielin ātu nodarbin ātību, īpaši sieviešu vid ū, Maltai ir ieteikts: 
2. racionaliz ēt nodokļu-pabalstu sist ēmas savstarp ēju mijiedarb ību, lai stiprin ātu stimulus 
strādāt, un samazin āt nodokļus, lai uzlabotu darbasp ēka konkur ētspēju (GL 4). 
3. uzlabot vidusskolas izgl ītības un profesion ālās apmācības kvalit āti (GL 8). 
4. stiprināt darbaspēka pārkvalificēšanos, lai uzlabotu t ā pielāgošanās spējas darba zaud ēšanas 
gadījumā un veicin āt vidēja vecuma sieviešu atgriešanos darb ā (GL 8). 
Veicināt efektīvu konkurenci, ņemot vērā vietējās maza izm ēra ekonomikas īpašās rakstur īgās 
iezīmes, Maltai ir ieteikts: 
5. īstenot pas ākumus, lai palielin ātu konkurenci atseviš ķās nozarēs, tādās kā tīkla ražošanas 
nozares, p ārtikas nozares un ku ģubūve (GL 9). 
 
LV 40   LV 23. Polija 
Pēc 1990. gados re ģistrētas stabilas izaugsmes Polija 2001. – 2002. gad ā piedzīvoja strauju 
ekonomisko lejupsl īdi. Kopš 2002. gada beig ām ir notikusi pak āpeniska ekonomikas atvese ļošanās, un 
faktiskā IKP pieaugums 2003. gad ā sasniedza 3,7 procentus. Tiek l ēsts, ka 2004. gad ā pieaugums, 
iespējams, sasniegs apm ēram 4,5 procentus.  
Neskatoties uz p ēdējos gados sasniegtu iev ērojamu progresu, Polija joproj ām saskaras ar nopietn ām 
strukturālām problēmām, kas var pasliktin āt tās spēju palikt uz stabilas izaugsmes ce ļa. Kopš 
1999. gada Bezdarba l īmenis ir strauji pieaudzis, un pašreiz tas ir apm ēram 20 procenti, kas ir 
augstākais rādītājs starp topošaj ām dalībvalstīm. Paralēli tam, nodarbin ātības līmenis ir izteikti krities 
un gandr īz puse no iedz īvotājiem darbsp ējas vecum ā ir bez darba. Darba tirgus veiksm īgu 
funkcionēšanu kavē vairākas struktur ālas problēmas, tai skait ā ierobežota darba samaksas rea ģēšana 
uz darba nosac ījumiem, nodok ļu un pabalstu sist ēmas bremz ējošie faktori, prasmju neatbilst ība darba 
tirgus piepras ījumam un zema ģeogrāfiskā mobilitāte.  
Kopš 2000. gada Polijas fisk ālā pozīcija ciklisko faktoru un fisk ālās politikas atsl ābuma rezult ātā ir 
ievērojami pasliktin ājusies. Visp ārējais valsts budžeta defic īts pieauga no 1,8 procentiem no IKP 
2000. gad ā līdz 3,6 procentiem 2002. gad ā. Ilgu laiku valsts varas iest ādes ir izr ādījušas zināmu 
nevēlēšanos risin āt fiskālās problēmas, tai skait ā strauji pieaugošo par āda līmeni. Valsts finanšu 
reforma, ko vald ība pieņēma šī gada sākumā, paredz b ūtiskus izdevumu samazin ājumus, ta ču atliek 
vajadzīgo korekciju l īdz 2005. gadam.  
Politikai Polij ā ir jābūt vērstai uz augsta l īmeņa noturīgas konver ģences sasniegšanu, jo īpaši, attiec ībā 
uz valsts l īdzekļu konsolid āciju. Turkl āt uz stabilit āti orientētu makroekonomikas politiku ir 
nepieciešams papildin āt ar struktur ālām reform ām, kuru m ērķis ir uzlabot Polijas izaugsmes r ādītājus. 
Papildus cilv ēkresursu mazai izmantošanai sal īdzinoši zemais produktivit ātes līmenis ierobežo Polijas 
ekonomikas sp ēju palielin āt gan faktisko, gan potenci ālo izlaides pieaugumu. Lai risin ātu šo 
jautājumu, ir nepieciešami ilgstoši centieni, lai pilnveidotu izgl ītības un m ācību sistēmu un ar ī, lai 
izveidotu labv ēlīgus apstākļus pētniecībai un att īstībai un tehnolo ģijas pārnesei. Papildus tam, 
ekonomikai, īpaši lauksamniec ības sektoram, ir vajadz īga lielāka pārstrukturēšanās, un past āv iespējas 
uzlabot uz ņēmējdarbības vidi. Ņemot vērā iepriekšmin ēto, Polijai ir pieci galvenie uzdevumi: 
• steidzami risin āt dziļi iesakņojušās struktur ālās problēmas darba tirg ū, 
• nodrošināt vispārējā valsts budžeta defic īta noturīgu samazin āšanos un valsts finanšu ilgtermi ņa 
stabilitāti, 
• uzlabot apst ākļus produktivit ātes pieaugumam, 
• paātrināt ekonomikas p ārstrukturēšanu un pa ātrināt privatizāciju rūpniecībā, 
• uzlabot uz ņēmējdarbības vidi. 
Steidzami risin āt dziļi iesakņojušās struktur ālās problēmas darba tirg ū  
Polijai ir visaugst ākais bezdarba l īmenis (19,8 procenti 2002. gad ā) un viszem ākais nodarbin ātības 
līmenis (51,5 procenti) starp topošaj ām dalībvalstīm. Nodarbin ātības līmenis vecu cilv ēku un jauniešu 
vidū ir ļoti zems. Turkl āt Polijas darba tirgum ir š ādas iezīmes: augsts jauniešu bezdarba l īmenis, 
augsts ilgstoša bezdarba l īmenis, iev ērojamas atš ķirtības starp re ģioniem un liela bezdarbnieku da ļa 
lauku teritorij ās. 
Darba tirgus veiksm īgu funkcion ēšanu kav ē vairākas struktur ālas probl ēmas. Pirmk ārt, bezdarba 
koncentrēšanās noteiktos re ģionos un starp atseviš ķām grupām daļēji atspogu ļo nepilnīgu darba 
samaksas kori ģēšanu atbilstoši re ģionālām atšķirībām produktivit ātes ziņā un individu ālu prasmju 
līmenim. Darba samaksas noteikšanas procesam tr ūkst elastīguma, un, jo īpaši, līdz šim tas ir pier ādījis 
sevi kā neefektīvs, izmantojot darba samaksas discipl īnu valsts uz ņēmumos un visp ārējā valsts 
 
LV 41   LV sektorā. Turklāt, valstī noteiktā minimālā darba samaksa ir augsta sal īdzinājumā ar vidējo darba 
samaksu vair ākos reģionos un t ādējādi veicina augstu bezdarba l īmeni jauniešu un zemi kvalific ētu 
darbinieku vid ū.  
Otrkārt, darba nodok ļa slogs Polij ā ir liels un kalpo par kav ēkli oficiālam darbam. Papildus tam, 
nodokļu un pabalstu sist ēmas kopējie rezult āti padara str ādāšanu vai atgriešanos darb ā par dārgu 
lēmumu un t ādējādi neveicina darba tirgus l īdzdalību. Atbilst ības kritēriju pastiprin āšana attiec ībā uz 
invaliditātes pensij ām un pak āpeniska priekšlaic īgas pension ēšanas pabalstu likvid ēšana būtu pirmais 
solis uz str ādāšanas veicin āšanu. 
Treškārt, augstais bezdarba l īmenis zin āmā mērā atspoguļo prasmju neatbilst ības starp darbasp ēka 
piedāvājumu un piepras ījumu. Turkl āt izglītības līmenis pieaugušo vid ū ir salīdzinoši zems. Polijas 
varas iest ādes nesen uzs āka visaptverošas izgl ītības sistēmas reformas īstenošanu, lai lab āk pielāgotu 
to tirgus ekonomikas pras ībām. Visbeidzot, bezdarba un nodarbin ātības reģionālās atšķirības ir arī 
zemas ģeogrāfiskas mobilit ātes rezult āts, ko var ētu uzlabot, reform ējot mājokļu tirgu un uzlabojot 
transporta infrastrukt ūru.  
Nodrošin āt vispārējā valsts budžeta defic īta noturīgu samazin āšanos un valsts finanšu 
ilgtermiņa stabilitāti  
Kopš 2000. gada Polijas fisk ālā pozīcija ir iev ērojami pasliktin ājusies, un tas tikai da ļēji ir noticis 
ciklisku iemeslu d ēļ. Vispārējais valsts budžeta defic īts sasniedza 3,6 procentus no IKP 2002. gad ā un 
tiek lēsts, ka tas turpm āk pieaugs l īdz 4,1 procentiem 2003. gad ā. Fiskālā ekspansija p ēdējo divu gadu 
laikā lielā mērā ir notikusi pateicoties fisk ālās nostājas atslābināšanai. Tiek sagaid īts, ka fisk ālā 
politika 2004. gad ā saglabāsies cikliska. Nesen vald ība pieņēma valsts l īdzekļu reformu, kas laika 
periodā no 2004. gada l īdz 2007. gadam paredz ietaup ījumus no izdevumiem soci ālajām vajadzībām 
un administrat īvajiem izdevumiem. Ta ču saglabājas nenoteikt ība attiecībā uz pilnas fisk ālās reformas 
paketes apstiprin āšanu parlament ā. Valsts budžeta defic īta turēšana grožos ar ī ir izšķiroša, lai uztur ētu 
tekošā konta defic ītu noturīgā līmenī, īpaši gadījumā, kad priv ātā sektora tekošajam ietaup ījumu-
investīciju pārpalikumam n ākamajos gados vajadz ētu strauji samazin āties. 
Fiskālo datu pasliktin āšanās kopā ar privatiz ācijas palēnināšanos rad īja strauju valsts budžeta defic īta 
pieaugumu kopš 2001. gada. Lai gan par āda līmenis joproj ām pēc starptautiskiem standartiem ir 
salīdzinoši zems, tas strauji pieaug un tuvojas slieksnim, kas iedarbin ās korektīvos mehānismus 
saskaņā ar fiskālajiem noteikumiem, kas izkl āstīti Polijas Konstit ūcijā un Valsts finanšu likum ā. 
Ņemot vērā valdības pieaugoš ās vajadzības pēc aizņēmumiem, budžeta pak ļautību ārvalstu val ūtu 
riskam un iesp ējamo saist ību radītam riskam, par āda dinamika ir galvenais uztraukuma iemesls. 
Iespējamās saistības potenci āli rada nopietnu risku valsts l īdzekļu ilgtspējīgumam. Valsts uz ņēmumi 
sektoros, kuros past āv vajadzība pēc pārstrukturēšanās, ir nozīmīgs šādu saistību avots. Neapmaks āto 
garantiju apjoms strauji pieaug un n ākamajos gados rad īs spiedienu uz valsts l īdzekļiem. 
Demogrāfiskā struktūra Polijā joprojām ir salīdzinoši labv ēlīga. Tomēr pensiju sist ēma 1999. gad ā tika 
pakļauta nozīmīgai reformai, lai piel āgotu to demogr āfiskām un darbasp ēja pārmaiņām un mazin ātu 
sagaidāmā straujā demogrāfiskās slodzes r ādītāja pieauguma (no 18 procentiem 2000. gad ā līdz 
50 procentiem 2050. gad ā) radītās sekas. 
Uzlabot apst ākļus produktivit ātes pieaugumam  
Neskatoties uz m ērenu produktivit ātes pieaugumu period ā no 1995. gada l īdz 2002. gadam, 
darbaspēka produktivit āte uz vienu nodarbin āto personu Polij ā bija maz āka par pusi no 15 valstu ES 
rādītāja 2002. gad ā un zemāka par jauno dal ībvalstu vid ējo rādītāju. Izaugsmes process tom ēr vēl nav 
apmierinošs. Šo sal īdzinoši zemo produktivit ātes līmeni var izskaidrot ar vair ākiem faktoriem.  
 
LV 42   LV Pirmkārt, lauksamniec ībā, sektorā ar īpaši zemu produktivit ātes līmeni, past āv augsts bezdarba 
īpatsvars. Jaunu firmu augšanas gr ūtības un mobilit ātes trūkums var pal ēnināt strādājošo pāreju no 
lauksaimniec ības uz cit ām darbībām. Otrkārt, Polija atrodas zem vid ējā 15 valstu ES l īmeņa attiecībā 
uz investīcijām IKT un p ētniecībā un attīstībā. Zemais priv ātā sektora invest īciju līmenis pētniecībā un 
attīstībā ir īpaši problem ātisks (firmas finans ē tikai 30 procentus no kop ējiem izdevumiem p ētniecībai 
un attīstībai). Iepriekšmin ētie iemesli ietver nepietiekošu sadarb ību starp p ētniecības iestādēm un 
uzņēmējiem, augsti kvalific ēta cilvēkkapitāla trūkumu un faktu, ka attiec ībā uz firmām, īstermiņa 
finanšu apsv ērumiem ir liel āka nozīme par ilgtermi ņa interesēm. Darbasp ēka prasmju palielin āšana arī 
ir sasniedzama, veicinot augst āko izglītību un m ūžiglītību. Zema produktivit āte ir saist ītā ar 
strukturālām problēmām darba tirg ū, īpaši ar neatbilst ību starp izgl ītības sistēmā mācītajām prasmēm 
un tām, kas tiek piepras ītas tirgū, kopā ar vajadz ību pēc investīcijām fiziskaj ā infrastrukt ūrā. 
Paātrināt ekonomikas p ārstrukturēšanu un pa ātrināt privatizāciju rūpniecībā  
Pēc lēna starta privatiz ācija sasniedza kulmin āciju 2000. gad ā (kā to apliecina ĀTI pieaugums l īdz 
5,7 procentiem no IKP, ko veicin āja daži vienreiz ēji privatiz ācijas darījumi), taču kopš tā laika 
privatizācijas process atkal ir pal ēninājies, jo vispievilc īgākie aktīvi jau ir izp ārdoti. Tradicion ālās 
nozares paliek valsts īpašumā (starp tiem ir ieguves r ūpniecība, ķīmijas rūpniecība, aizsardz ības 
nozare un dzelzce ļš). Šajās nozarēs Polijas vald ība pirms privatiz ācijas ir veicin ājusi konsolid ācijas 
politiku ar m ērķi radīt „nacion ālos čempionus”, kas sp ēj konkurēt ES tirgos. Spiediens ierobežot 
īstermiņa sociālo pārrāvumu un ar soci ālajiem partneriem un atseviš ķiem ministriem nepieciešam ās 
konsultācijas palēnina privatiz ācijas procesu. T ā rezultātā privatizējamo firmu pievilc īgums ir 
ievērojami samazin āts, bieži vien atbaidot potenci ālos investorus. Tom ēr pastāv pierādījums, ka ĀTI 
pieplūdums ir devis ieguld ījumu rūpniecības nozares p ārstrukturēšanā un uzlabojis eksporta sp ēju un 
sadales tīklus. Daļēji tas ir t āpēc, ka pēc privatiz ācijas strat ēģiskie investori ir ienesuši iev ērojamu 
pamatkapit ālu un zinātību savos uz ņēmumus, k ā rezultātā ievērojami pieauga produktivit āte. 
Ir uzsākta elektr ības un g āzes sektora liberaliz ācija. Viet ējie un t ālsarunu telekomunik āciju 
pakalpojumi tika piln ībā liberaliz ēti 2002. gada janv ārī un starptautiskie pakalpojumi – kopš 
2003. gada janv āra. Taču konkurences l īmenis ar t īkliem saist ītās nozarēs nav apmierinošs. G āzes 
sektorā pašreiz visp ār nepastāv sadalīšana. Telekomunik āciju jomā uzņēmuma īpašnieks ir saglab ājis 
savu domin ējošo pozīciju tirgū. Cenas starptautisk ām telefonsarun ām ir vienas no augst ākajām. Bez 
tam Konkurences birojs vair ākkārt ir konstat ējis, ka uzņēmuma īpašnieks ir vain īgs savas domin ējošās 
pozīcijas izmantošan ā konkurentiem par sliktu.  
Valsts atbalsts saglab ājas augst ā līmenī (nodokļu un soci ālās apdrošin āšanas iemaksu kav ējumu 
formā), un valsts īpašumā esošiem uz ņēmumiem ir lieli par ādi citiem uz ņēmumiem, kait ējot šo 
uzņēmumu finans ēm. Attiec ībā uz ieviešanas raksturojumu ir konstat ēti trūkumi glābšanas un 
pastruktur ēšanas atbalst ā, kā arī pētniecības un att īstības atbalsta sniegšan ā. 
Uzlabot uz ņēmējdarbības vidi  
Polija, pateicoties nesen īstenotām reform ām, ir sasniegusi iev ērojamu progresu liela MVU sektora 
attīstībā. Īpaši jāatzīmē, ka tiek veidots jauns uz ņēmumu reģistrs, izveidojot „vienas pieturas a ģentūru” 
firmām no 2004. gada 1. janv āra. Ar 2004. gada janv āri tiek piem ērots uzņēmuma ien ākuma nodoklis 
19 procentu apm ērā. Visbeidzot, 2003. gad ā tika pie ņems jauns maks ātnespējas likums, padarot 
bankrota proced ūru par atbilst īgu modernas tirgus ekonomikas pras ībām. MVU sektors nodrošina 
apmēram divas trešda ļas darba vietu un pusi no IKP un eksporta Polij ā. Taču MVU saskaras ar 
izaugsmes gr ūtībām. Neskatoties uz nesen īstenotajām reform ām uzņēmējdarbības atbalstam, firmas 
pēc to lieluma joproj ām ir mazas, un uz ņēmējdarbības vide v ēl aizvien var tikt uzlabota. Tas ir 
cilvēkkapitāla, darbasp ēka mobilit ātes trūkuma dēļ, neattīstītas infrastrukt ūras (īpaši ceļu un 
telekomunik āciju tīkli), lielā nodokļu sloga ( īpaši sociālās apdrošin āšanas iemaksas) un likvidit ātes 
ierobežojumu d ēļ. Šie faktori ierobežo uz ņēmumu veidošanu un izaugsmi. T ādēļ pastāv bažas, ka 
iepriekšmin ētās problēmas var samazin āt Polijas pievilc īgumu ārvalstu investoru ac īs (ĀTI). 
 
LV 43   LV Specifiski ieteikumi Polijai 
Lai risinātu iepriekš aprakst ītos uzdevumus, ir vajadz īgas plašas struktur ālas reformas, kas ir 
izklāstītas vispārīgajās vadlīnijās (GL) ekonomikas politikas visp ārējo pamatnost ādņu I daļā.  
Lai steidzami risin ātu dziļi iesakņojušās struktur ālās problēmas darba tirg ū, Polijai jo īpaši ir ieteikts:  
1. palielināt darba samaksas noteikšanas procesa elast īgumu, lai nodrošin ātu, ka darba samaksa 
labāk atspogu ļo atšķirības produktivit ātē starp prasm ēm, uzņēmumiem un re ģioniem. (GL 
5); 
2. samazināt darbasp ēka nodok ļu slogu vienlaic īgi ar centieniem paplašin āt darbasp ēka 
nodokļu bāzi un uzlabot nodok ļu iekasēšanas un ieviešanas sist ēmas efektivit āti, un reform ēt 
nodokļu un pabalstu sist ēmas, lai likvid ētu finanšu kav ēkļus strādāšanai, jo īpaši, lielus 
pasivitātes slazdus prec ētiem pāriem, un paaugstin āt sociālajām vajadz ībām paredz ēto 
izdevumu efektivit āti (GL 4);  
3. stiprināt darbasp ējas pied āvājumu, īstenojot pas ākumus attiec ībā uz darbasp ēka 
kvalifikācijas pielāgošanu darba tirgus pras ībām un likvid ējot šķēršļus reģionālai mobilit ātei 
īpaši ar mājokļu tirgus reformas un transporta infrastrukt ūras uzlabojumu starpniec ību (GL 7 
un 13). 
Lai nodrošin ātu vispārējā valsts budžeta defic īta noturīgu samazin āšanos un valsts finanšu ilgtermi ņa 
stabilitāti, Polijai ir ieteikts: 
4. samazināt vispārējo valsts budžeta defic ītu drošā un notur īgā veidā vairāku gadu strukt ūras 
ietvaros saska ņā ar Padomes l ēmumiem, kas pie ņemami gaid āmā budžeta uzraudz ības 
pasākuma kontekst ā (GL 1 un 2). 
5. pārraudzīt pensiju sist ēmas reformu, lai pretdarbotos sagaid āmā straujā demogrāfiskās 
slodzes rādītāja pieaugumam, un veikt pas ākumus, lai samazin ātu fiskālo risku, ko rada 
iespējamo saist ību apjoma palielin āšanās (GL 15 un 16). 
Lai uzlabotu apst ākļus produktivit ātes pieaugumam, Polijai ir ieteikts: 
6. īstenot un pastiprin āt centienus, lai uzlabotu izgl ītības un m ācību sistēmas efektivit āti un 
kvalitāti un tās reaģēšanu uz main īgām prasībām attiecībā uz prasm ēm (GL 13). 
7. veicināt pētniecību un attīstību un inov ācijas, jo īpaši privātajā sektorā un atbalst īt zināšanu 
nodošanu caur ĀTI (GL 13).  
Lai paātrinātu ekonomikas p ārstrukturēšanu un pa ātrinātu privatiz āciju rūpniecībā, Polijai ir ieteikts: 
8. samazināt valsts atbalsta kop ējo līmeni, pārorientējot atbalstu uz horizont āliem mērķiem 
(GL 9 un 14). 
9. veicināt ienākšanu tirg ū un efektīvu konkurenci ar t īkliem saist ītās nozarēs, īstenojot liel āku 
nacionālo tirgu savienojam ību (GL 9).  
Lai uzlabotu uz ņēmējdarbības vidi, Polijai ir ieteikts: 
10. turpināt administrat īvā sloga samazin āšanu, vienk āršojot regul ējumu un atbalstot MVU 
izaugsmi jo īpašo uzlabojot pieejam ību finansēm (GL 11). 
 
LV 44   LV 24. Slov ākija 
Pēc stabilizācijas izrais ītās lejupslīdes 1998. gad ā Slovākijas faktisk ā IKP pieaugums ir nep ārtraukti 
paātrinājies un 2003. gad ā jau otro gadu p ēc kārtas pārsniedza 4 procentus. Neskatoties uz to, izlaide 
vēl nav piln ībā sasniegusi savu prognoz ēto potenci ālu. 
Izaugsmi ir veicin ājušas padzi ļinātas struktur ālas reformas. K ā galvenos piem ērus šeit var min ēt 
pārstrukturēšanu un privatiz āciju banku un nefinanšu sektor ā. Taču tam bija ar ī bija sava cena: 
bezdarba l īmenis 2001. gad ā pieauga l īdz vairāk kā 19 procentiem un joproj ām ir apm ēram 
17 procentu l īmenī. Plašs struktur ālu trūkumu klāsts darba tirg ū – īpaši reģionālās mobilitātes trūkums, 
pabalstu sist ēmas radītie kavēkļi, darba samaksas neelast īgums un prasmju neatbilst ība piepras ījumam 
– ir kavējis tā atpakaļ uzņemšanas sp ēju, un tikai tagad ir uzs ākta šo trūkumu nov ēršana. 
Vēl nesen valsts l īdzekļu reformas ir bijušas ļoti ierobežotas, k ā arī vispārējais valsts budžeta defic īts 
strauji pieauga l īdz vairāk kā 7 procentiem no IKP 2002. gad ā, kas bija v ēlēšanu gads. Ekspans īvā 
fiskālā nostāja sekmēja iekšzemes piepras ījuma strauju att īstību un aizvien vair āk patēriņa virzītu 
tekošā konta defic īta pieaugumu par vair āk kā 8 procentiem no IKP. Kopš 2002. gada pie varas esoš ā 
valdība ir ķērusies pie fisk ālā deficīta cēloņu novēršanas, tādējādi veicinot tekoš ā konta defic īta 
nozīmīgu samazin āšanos 2003. gad ā. 
Politikai Slov ākijā ir jābūt vērstai uz augsta l īmeņa noturīgas konver ģences sasniegšanu, jo īpaši, 
attiecībā uz valsts l īdzekļu konsolid āciju. Gan turpm āko valsts finanšu konsolid āciju, gan risin ājumus 
Slovākijas cilvēkresursu p ārāk mazas izmantošanas probl ēmai ir nepieciešams atbalst īt ar politiku, kas 
palīdz nodrošin āt stabilu izaugsmi vid ējā un ilgtermi ņā. Tam, jo īpaši, ir nepieciešama izaugsmes un 
nodarbinātības bāzes stiprin āšana un diversifik ācija, uzlabojot uz ņēmējdarbības klimatu ar 
likumdošanas, tiesu un administrat īvās spējas pilnveidošanas starpniec ību. Turkl āt ir jāpaaugstina 
produktivit ātes līmenis, un Slov ākijai vajadz ētu sagatavoties p ārejai uz zin āšanām balstītu ekonomiku. 
Ņemot vērā iepriekšmin ēto, Slovākijai ir četri galvenie uzdevumi:  
• nodrošināt turpmāku vispārējā valsts budžeta defic īta noturīgu samazin āšanos, 
• turpināt risināt dziļi iesakņojušās struktur ālās problēmas darba tirg ū,  
• uzlabot uz ņēmējdarbības vidi un atbalst īt uzņēmējdarbību, 
• uzlabot apst ākļus produktivit ātes pieaugumam.  
Nodrošin āt turpmāku vispārējā valsts budžeta defic īta noturīgu samazin āšanos  
Vispārējais valsts budžeta defic īts samazin ājās no 7,2 procentiem no IKP 2002. gad ā līdz 
prognozētajiem 5 procentiem no IKP 2003. gad ā, tādā veidā veicinot tekoš ā konta defic īta nozīmīgu 
samazināšanos. Valsts l īdzekļu reformas visaptveroš ās darba kārtības lielākā daļa ir jau pie ņemta. Šīs 
reformas veicin ās turpmāku deficīta samazin āšanos un pal īdzēs noturēt tekošā konta defic ītu 
ilgtspējīgās robežās, ja privāti neto uzkr ājumi atkal k ļūtu mazāk izdevīgi. Reformu apjoms un ātrums 
ir bijis iev ērojams. Ta ču tās noved ar ī pie nozīmīgām neskaidr ībām attiecībā uz budžeta izpildi 
2004. gad ā un turpm āk. Riski, jo īpaši, izriet no nodok ļu reformas fundament ālā rakstura, seviš ķi 
vienotas ie ņēmumu nodok ļa likmes 19 procentu apm ērā ieviešanas uz ņēmumiem un indiv īdiem. Šīs 
reformas padara ie ņēmumu prognozes par sam ērā nenoteikt ām. Neskaidr ības pastāv arī attiecībā uz 
izdevumiem, tai skait ā attiecībā uz turpm ākiem vesel ības aprūpes reformas pas ākumiem. Bez tam 
ievērojama da ļa no plānotā ieņēmumu samazin ājuma balst ās uz plānotiem zem ākiem procentu 
izdevumiem, pamatojoties uz veiksm īgu nomin ālu konver ģenci. 
 
LV 45   LV Turpināt risināt dziļi iesakņojušās struktur ālās problēmas darba tirg ū  
Nodarbin ātības līmenis Slov ākijā ir viens no zem ākajiem (apm ēram 57 procenti), un bezdarba l īmenis 
ir otrais liel ākais (pašreiz apm ēram 17 procenti) starp topošaj ām dalībvalstīm. Nodarbin ātības līmenis 
ir izteikti zems vecuma grup ā virs 55 gadiem. Bezdarbs ir koncentr ēts jauniešu vid ū (zem 24 gadiem) 
un zemi kvalific ētu darbinieku vid ū. Pastāv lielas atš ķirības starp re ģioniem. Pamat ā esošie darba 
tirgus struktur ālie trūkumi ir daudzš ķautņaini, un pašlaik to nov ēršana ir noteikt āka.  
Stimulus str ādāt un pamest ēnu ekonomiku nostiprina soci ālo pabalstu un pensiju reformas, tai skait ā 
pensionēšanās vecuma palielin āšana līdz 62 gadiem, kas tom ēr ir relatīvi zems l īmenis. Re ģionālo 
mobilitāti veicina finansi āls atbalsts regul āri braukājošajiem un m ājokļu pabalsti, ta ču mobilit āte 
joprojām ir ierobežota, jo transporta infrastrukt ūra un m ājokļu tirgus funkcion ēšana uzlabojas 
pakāpeniski. Prasmju neatbilst ība piepras ījumam v ēl aizvien kav ē īpaši ilgtermi ņa bezdarbnieku 
atpakaļintegrēšanos, lai gan p ārkvalificēšanās pasākumi tiek pastiprin āti. Joprojām zemā līmenī esošā 
izglītības sistēmas pielāgošana tirgus ekonomikas pras ībām veicina stabilu bezdarbu jauniešu vid ū.  
Darba vietu rad īšanu ir sekm ējuši nesen darba kodeks ā veiktie labojumi, kas pie ļauj elastīgākas darba 
attiecības. Taču darba samaksas noteikšanas meh ānisms vēl nav pietiekami elast īgs, un tas pietiekoši 
neņem vērā uzņēmumam rakstur īgos apstākļus. Īpaši iesp ēja administrat īvi attiecin āt kolektīvas 
vienošanās par darba samaksu uz uz ņēmumiem, kas nav piedal ījušies pārrunās, ir pretstat ā šim 
mērķim. Papildus tam, minim ālai darba samaksai var b ūt negatīva ietekme uz darbasp ēka 
pieprasījumu, un t ā var nepietiekoši atspogu ļot vietēja darba tirgus apst ākļus.  
Slovākijas tālejošā ienākuma nodok ļa reforma, kas tika uzs ākta 2004. gad ā, stiprinās gan darba vietu 
radīšanu, gan v ēlēšanos strādāt. Salīdzinājumam kombin ētās veselības un soci ālo iemaksu likmes ir 
pazeminātas tikai nedaudz l īdz joprojām ļoti augstam l īmenim, kas ir gandr īz 48 procenti no bruto 
algas.  
Uzlabot uz ņēmējdarbības vidi un atbalst īt uzņēmējdarbību  
Pēdējo gadu laik ā valdība ir veikusi vair ākus pasākumus, kuru m ērķis ir uzlabot uz ņēmējdarbības vidi. 
Jauna uzņēmuma dibin āšanas proced ūra ir ievērojami vienk āršota un sa īsināta. Tiek izstr ādāts jauns 
bankrota proced ūru regulējošs tiesību akts, kuram vajadz ētu aizstāt pašreizējo sistēmu, saska ņā ar kuru 
bankrota proced ūras ilgums ir p ārlieku liels un kas īstenībā nepieļauj iespēju pārstrukturēt grūtībās 
nonākušus uz ņēmumus. Uz ņēmējdarbības vidi turpm āk stiprin āja, piem ēram, būtisks cenu 
liberalizācijas paātrinājums 2003. gad ā un jauna nodrošin ājuma likuma ieviešana. 
Neskatoties uz šiem pilnveidojumiem, š ķiet, ka uz ņēmējdarbībai Slovākijā joprojām pastāv svarīgi 
šķēršļi. Kopējā jaunu uz ņēmumu veidošan ās intensit āte ir sam ērā zema. Saska ņā ar uzņēmēju 
aptaujām pamata v ājā puse ir juridisk ās nenoteikt ības pakāpe. Tā izcelsme rodama bieži 
nepietiekamaj ā un nestabilaj ā likumdošanas ietvar ā, vājā likumu ieviešan ā, kas bieži vien cieš no 
kvalitātes, savlaic īguma un caurredzam ības trūkuma. 
Uzlabot apst ākļus produktivit ātes pieaugumam  
Saglabājot samērā augstu darba sp ēka produktivit ātes pieaugumu, produktivit ātes līmenis joproj ām ir 
zems (apm ēram 58 procenti no ES vid ējā 2003. gad ā). Faktori, kas veicina šo situ āciju, ir izgl ītības 
sistēmas pielāgojamības trūkums savienojum ā ar zemiem izdevumiem izgl ītībai un vāju pētniecības un 
attīstības un inov āciju darbību. 
Izglītības sistēma atbilstoši nerea ģē uz darba tirgus vajadz ībām. Tas jo īpaši attiecas uz vidusskolas 
izglītību, kuras rezult āts bieži vien ir absolventi ar novecojuš ām prasm ēm. Turkl āt augstskolu 
absolventu īpatsvars ir ļoti zems. Augstais ilgtermi ņa bezdarbnieku īpatsvars izvirza papildu 
uzdevumu profesion ālajām un m ācību programm ām. Piedev ām, izdevumi izgl ītībai 2001. gad ā 
 
LV 46   LV noslīdēja līdz vienam no viszem ākajiem līmeņiem starp jaunaj ām dalībvalstīm. Atbildot uz š īm 
problēmām, valdība ir spērusi pirmos so ļus virzien ā uz sistēmas racionaliz ēšanu, tās efektivit ātes 
uzlabošanu un finans ējuma avotu palielin āšanu. 
2002. gad ā izdevumi p ētniecībai un att īstībai veidoja tikai 0,59 procentus no IKP, kas ir maz āk nekā 
lielākajā daļā kandidātvalstu. Inovat īvā darbība, ko mēra ar patentu pieteikumu skaitu, ir ļoti zema. 
Valdība ir īstenojusi dažus pas ākumus, lai uzlabotu situ āciju attiec ībā uz pētniecību un att īstību 
(piemēram, pilnveidojot likumdošanu p ētniecībai un att īstībai), un ir ap ņēmusies palielin āt pētniecības 
un attīstības atbalstam pieejamos valsts resursus. 
Specifiski ieteikumi Slov ākijai  
Lai risinātu iepriekš aprakst ītos uzdevumus, ir vajadz īgas plašas struktur ālas reformas, kas ir 
izklāstītas vispārīgajās vadlīnijās (GL) ekonomikas politikas visp ārējo pamatnost ādņu I daļā.  
Lai nodrošin ātu turpmāku vispārējā valsts budžeta defic īta noturīgu samazin āšanos, Slov ākijai ir 
ieteikts:  
1. samazināt vispārējo valsts budžeta defic ītu drošā un notur īgā veidā vairāku gadu strukt ūras 
ietvaros saska ņā ar Padomes l ēmumiem, kas pie ņemami gaid āmā budžeta uzraudz ības 
pasākuma kontekst ā (GL 1). 
Lai turpin ātu risināt dziļi iesakņojušās struktur ālās problēmas darba tirg ū, Slovākijai jo īpaši ir ieteikts:  
2. stiprināt darbasp ēka piedāvājumu, likvid ējot šķēršļus reģionālai mobilit ātei un samazinot 
prasmju neatbilst ību, tajā pašā laikā nodrošinot p ārkvalifikācijas pasākumu un citas akt īvas 
darba politikas efektivit āti (GL 4, 7 un 8), 
3. radīt papildu piepras ījumu pēc darbasp ēka, paredzot vair āk elastīguma darba samaksas 
noteikšanas meh ānismā (GL 5 un 18), 
4. samazināt ļoti augstās kombin ētās veselības un soci ālo iemaksu likmes, iev ērojot visp ārējos 
budžeta konsolid ācijas ierobežojumus, jo īpaši, ar papildu vesel ības aprūpes sistēmas 
reformas pas ākumu starpniec ību un apsverot papildu korekciju ieviešanu nefond ēto pensiju 
sistēmas pīlārā, īpaši turpm āku pension ēšanās vecuma palielin āšanu (GL 4 un 16). 
Lai uzlabotu uz ņēmējdarbības vidi un atbalst īt uzņēmējdarbību, Slovākijai ir ieteikts: 
5. stiprināt likumdošanas ietvaru, kas atbalsta uz ņēmējdarbību, un pilnveidot t ā ieviešanu, jo 
īpaši, pieņemot jauno bankrota proced ūru regulējošo tiesību aktu un palielinot tiesu sist ēmas 
spēju un caurredzam ību (GL 11 un 12). 
Lai uzlabotu apst ākļus produktivit ātes pieaugumam, Slov ākijai ir ieteikts: 
6. pilnveidot izgl ītības un m ācību sistēmas efektivit āti un kvalit āti un tās reaģēšanu uz 
mainīgajām prasībām pēc prasmēm (GL 13), 
7. veicināt pētniecību un attīstību un inov ācijas un atbalst īt zināšanu pārnesi caur ĀTI (GL 13). 
 
LV 47   LV 25. Slov ēnija 
Pēdējo desmit gadu laik ā Slovākija ir uzr ādījusi stabilu izaugsmi; re ālais IKP kopš 1993. gada ir 
nepārtraukti pieaudzis par 3-5 procentiem. P ēc nesenā palēninājuma tiek prognoz ēts, ka IKP 
pieaugums palielin āsies un pak āpeniski tuvosies potenci ālajam izlaides pieaugumam, kas tiek 
prognozēts apmēram 4 procentu apm ērā.  
Neskatoties uz liel ā mērā veselīgu ekonomiku un uzslavas cien īgiem sasniegumiem daudz ās politikas 
jomās, joprojām pastāv atsevišķas vājās puses. Lai gan infl ācija pēdējo divu gadu laik ā ir strauji 
samazinājusies, sam ērā augsta infl ācija (5,7 procenti 2003. gad ā) vēl aizvien ir uztraukuma iemesls, un 
tās samazin āšana ir atz īta par galveno politikas uzdevumu. Vald ība ir izstr ādājusi atbilstošu politiku, 
lai samazin ātu inflāciju notur īgā veidā, ar mērķi radīt apstākļus veiksm īgai iestājai ES. Tā ir ieviesusi 
strukturālas reformas, kuru uzdevums ir veicin āt cenu liberaliz āciju. Pašreiz kontrol ētās cenas veido 
16 procentus no pat ērētāju cenu indeksa – viszem ākais īpatsvars no vis ām topošaj ām dalībvalstīm. 
Taču ņemot vērā neefektīvu konkurenci starp sabiedrisko pakalpojumu sniedz ējiem un nepietiekamu 
elastīgumu gan finanšu sektor ā, gan darba tirg ū, pastāvīgu inflācijas samazin āšanu joproj ām ir 
nepieciešams apstiprin āt.  
Ekonomikas p ārstrukturēšanas process ir negat īvi ietekm ējis situāciju darba tirg ū; nodarbin ātība 
ražošanas nozar ē ievērojami samazin ājās periodā no 1996. gada l īdz 2000. gadam. Darbasp ēka 
pārvietošanās no šīs nozares uz pakalpojumu nozari kalpoja par amortizatoru ekonomiskai un soci ālai 
spriedzei, kam ēr priekšlaic īga pension ēšanās tika izmantota, lai samazin ātu kopējā bezdarba 
pieaugumu. Lai gan kop ējais priekšstats par Slov ēnijas darba tirgu ir pozit īvs, tajā pastāv struktur ālā 
bezdarba probl ēmas. Ilgtermi ņa bezdarbnieku proporcija ir augsta, jo īpaši vecāku, zemi kvalific ētu 
darbinieku vid ū. Turklāt uztraukuma iemesls ir zemais nodarbin ātības līmenis vecum ā virs 55 gadiem, 
jo īpaši, kas attiecas uz uzdevumiem, kas rodas sabiedr ības novecošanas rezult ātā. 
Lai izveidotu vajadz īgās darba iesp ējas un veicin ātu līdzdalību darba tirg ū, kas, savuk ārt, novedīs pie 
uzlabotas ekonomisk ās situācijas nākotnē, ir nepieciešami nep ārtraukti pas ākumi, lai veicin ātu 
uzņēmējdarbību, stimul ētu privātā sektora inovat īvo spēju un stiprin ātu efektīvu konkurenci visos 
tautsaimniec ības segmentos. Politikai Slov ēnijā ir jābūt vērstai uz augsta l īmeņa noturīgas 
konverģences sasniegšanu. Ņemot vērā iepriekšmin ēto, Slovēnijai ir četri galvenie uzdevumi:  
• samazināt inflāciju notur īgā veidā, 
• paaugstin āt nodarbin ātības līmeni, īpaši vecāku darbinieku vid ū, 
• uzlabot apst ākļus produktivit ātes pieaugumam, 
• veicināt efektīvu konkurenci visos ekonomikas segmentos un īpaši ar tīkliem saist ītās nozarēs. 
Samazināt inflāciju notur īgā veidā  
Lai gan infl ācija samazin ās, tā joprojām ir sam ērā augsta. 2003. gad ā inflācijas līmenis sast ādīja 
5,7 procentus, kas ir maz āk nekā 7,5 procenti iepriekš ējā gadā. Notiekoš ā samazināšanās ir labvēlīgs 
process, lai gan izskat ās, ka tā daļēji ir piedēvējama īpašiem faktoriem – tie, kas saist īti ar kontrol ēto 
cenu griestu celšanos un netiešiem nodok ļiem, kā arī ar biežām korekcij ām attiecībā uz akcīzes 
nodevu naftai. Infl ācijas spiedienu turpina veicin āt konkurences tr ūkums daž ādās nozarēs, neelast īgs 
darba tirgus un joproj ām plaši izplat īti indeksācijas meh ānismi. Turkl āt inflācijas saglab āšanos veicina 
citi svarīgi faktori; piek āpīga monet ārā politika un, jo īpaši, vienm ērīga, taču tagad lēnāka, valūtas 
devalvācija pastiprina infl ācijas inertumu.  
Gatavojoties iest ājai Eiropas Savien ībā, valdība padarīja inflāciju par politikas priorit āti un atbilstoši 
pieņēma koordin ētus pretinfl ācijas politikas pas ākumus. Tika ieviests visaptverošs cenu kontroles 
 
LV 48   LV plāns, kas regul ēja kontrol ēto cenu celšanos un nodok ļu pārmaiņas tādā veidā, lai tās nepārsniegtu 
inflācijas līmeni gada beig ās. Kas attiecas uz m ērķi virzīties uz visp ārīgu ekonomikas deindeks āciju, 
solis uz priekšu tika sperts 2003. gad ā, oficiāli atceļot procentu likmes indeks āciju („bāzes procentu 
likme” jeb TOM) un soci ālo vienošanos par jaunu darba sa maksas korekcijas metodi. Attiec ībā uz 
darba samaksu valsts sektor ā jau ir ieviesta progres īvā indeksācija, kas st ājās spēkā 2004. gada j ūlijā, 
turpretim attiec ībā uz privāto sektoru š ādu politiku ir nepieciešams p ārrunāt. Bez tam ir nepieciešams 
elastīgi koriģēt valsts finanšu nost āju. Ilgstošas defl ācijas un uzlabotas ekonomisk ās situācijas 
nodrošināšanai ir nepieciešama ar ī straujāka struktur ālo reformu ieviešana. 
Paaugstin āt nodarbin ātības līmeni, īpaši vecāku darbinieku vid ū  
Nodarbin ātības līmenis Slov ēnijā – 63,4 procenti 2002. gad ā, kas ir tuvu ES vid ējam rādītājam – ir 
viens no augst ākajiem starp topošaj ām dalībvalstīm. Arī bezdarba l īmenis, nep ārtraukti samazinoties 
kopš 1998. gada, 2002. gad ā sasniedza 6,0 procentu l īmeni un ierindoj ās starp zem ākajiem grup ā. 
Tomēr tā ilgtermiņa komponente ir liela un sast āda apmēram 60 procentus galvenok ārt vecāku, zemi 
kvalificētu darbinieku vecum ā virs 55 gadiem vid ū. Līdztekus cit ām darba tirg ū pastāvošām 
strukturālām neatbilst ībām (bezdarbs jauniešu, inval īdu vidū, atšķirības bezdarba r ādītājā starp 
dzimumiem, bezdarbnieku zemais izgl ītības līmenis, lielas atš ķirības starp re ģioniem) vec āku cilvēku 
nodarbinātības palielin āšana ir identific ēts kā svarīgs uzdevums. 2002. gad ā bezdarba l īmenis personu 
vecumā no 55 l īdz 64 gadiem vid ū bija 3 procenti, kam ēr nodarbin ātības līmenis sast ādīja 
24,5 procentus, kas sal īdzinājumā a r  E S  v i d ējo rādītāju, 40,1 procents, ir ļoti zems. Tas ir maza 
pensionēšanās vecuma rezult āts, kas 2001. gad ā bija tikai 57 gadi. Ekonomikas p ārstrukturēšana 
piespieda sal īdzinoši jaunus cilv ēkus doties pensij ā (vai kļūt par bezdarbniekiem). 2000. gad ā ieviestās 
pensiju reformas rezult ātā pensionēšanās vecums jau tika nedaudz paaugstin āts. Taču attiecīgā 
reformas ietekme tikai pak āpeniski atspogu ļosies augst ākā nodarbin ātības līmenī vecāku cilvēku vidū. 
Tiek sagaid īts, ka turpin ās pastāvēt liela atš ķirība starp nodarbin ātības līmeni vec āku cilvēku vidū 
Slovēnijā un ES.  
Tādējādi nodarbin ātības politikas galven ā virzība ir risin āt bezdarba probl ēmu vecāku cilvēku vidū un 
stimulēt aktīvos veidos vi ņu nodarbin ātības palielin āšanos. Tas ir jo īpaši svar īgi, ņemot vērā 
pieaugošo finanšu nenotur īgumu, kas ir nelabv ēlīgas demogr āfiskās situācijas rezult āts. Tiek sagaid īts, 
ka demogr āfiskās slodzes r ādītājs palielin āsies no 20 procentiem 2000. gad ā līdz 38 procentiem 
2025. gad ā un 66 procentiem 2050. gad ā. Turklāt, strādāšanas un akt īvas darba dz īves veicin āšana ir 
svarīgs priekšnosac ījums cīņā ar nabadz ību un soci ālo izstumt ību. 
Uzlabot apst ākļus produktivit ātes pieaugumam  
Produktivit ātes līmenis, lai gan tas ir otrais liel ākais starp jaunaj ām dalībvalstīm, ir daudz maz āks par 
15 valstu ES vid ējo rādītāju (69,5 procenti 2003. gad ā). Darba produktivit ātes pieaugums Slov ēnijā 
periodā no 1995. gada l īdz 1999. gadam bija sam ērā straujš, un ikgad ējs pieaugums vid ēji sastādīja 
4,8 procentus. Ta ču pēc tam tas pal ēninājās (vidēji par 2 procentiem no 1999. gada l īdz 2002. gadam), 
novietojot Slov ēniju starp topošaj ām dalībvalstīm ar vismaz ākajiem sasniegumiem šaj ā laika period ā. 
Divi elementi var kav ēt daudz strauj āku produktivit ātes attīstību:  
Pirmkārt, aktīvās sabiedrības daļas uzņēmējdarbība saglab ājas samērā zemā līmenī īpaši tāpēc, ka 
administrat īvais logs, kas ietekm ē gan uzņēmumu veidošanu, gan esošos uz ņēmumus, joproj ām ir 
liels. Ir jau izdar īti centieni vienk āršot jaunu uz ņēmumu veidošan ās procedūras. Taču uzņēmējdarbību 
regulējošo likumdošanu un administrat īvo vidi var ētu turpm āk uzlabot, jo joproj ām pastāv 
birokrātiskas un garas proced ūras, kā arī sarežģījumi zemes ieg ādei rūpnieciskaj ām vajadzībām  
Otrkārt, pētniecības un att īstības izdevumiem tr ūkst efektivit ātes attiec ībā uz zinātības nodošanu 
privātajam sektoram, patent ēšanu un produktu vai procesu inov āciju. Ar izdevumiem p ētniecībai un 
attīstībai, kas sasniedz 1,6 procentus no IKP 2001. gad ā, Slovēnija ierindojas pirmaj ā vietā starp 
jaunajām dalībvalstīm, bet joproj ām atrodas zem ES vid ējā līmeņa. Slovēnija arī ierindojas pirmaj ā 
vietā starp jaunaj ām dalībvalstīm attiecībā uz patentu pieteikumie m Eiropas Patentu biroj ā, taču tās 
 
LV 49   LV sniegums šaj ā jomā (41 uz vienu miljonu iedz īvotāju 2001. gad ā) ir daudz zem āks par ES vid ējo 
līmeni. Papildus tam priv ātajā sektorā salīdzinājumā ar valsts sektoru nodarbin āto pētnieku īpatsvars 
(attiecīgi viena trešda ļa un divas trešda ļas), un inovat īvā darbība ir nenoz īmīga augsto tehnolo ģiju 
nozarē.  
Veicināt efektīvu konkurenci visos ekonomikas segmentos un īpaši ar t īkliem saist ītās 
nozarēs 
Slovēnija ir virz ījusies uz pieaugošu liberaliz āciju produktu tirgos un t īkla ražošanas nozar ēs, taču ir 
nepieciešams veicin āt efektīvu konkurenci. Jo īpaši, lai gan Konkurences aizsardz ības birojam ir dotas 
adekvātas pilnvaras kontrol ēt ierobežojošas vienošan ās un jebkuru domin ējošas poz īcijas ļaunprātīgu 
izmantošanu un apvienošan ās, tā administrat īvās spējas gan finanšu, gan cilv ēkresursu izteiksm ē nav 
pietiekošas, lai nodrošin ātu tā atbilstošu funkcion ēšanu. Bez tam pašreiz ējie tiesību akti nedod iesp ēju 
tam noteikt bied ējošus naudas sodus par konkurenci izkrop ļojošu rīcību. 
Pēdējos gados Slov ēnija ir aizs ākusi savu t īklu ražošanas nozaru liberaliz āciju. Telekomunik āciju 
jomā tirgus tika atv ērts 2001. gad ā, un neatkar īga regulējoša aģentūra tika izveidota 2002. gad ā. Taču 
efektīva konkurence v ēl nav parādījusies fiks ēto telefonsakaru iekšzemes zvaniem, kur uz ņēmumam 
joprojām pieder 100 procenti no tirgus da ļas. Tīklu starpsavienojumu augst ās cenas kop ā ar regulētiem 
zemiem cenu l īmeņiem gan viet ējiem, gan starptautiskiem zvaniem ir galven ās barjeras jaunu 
operatoru ien ākšanai fiks ētajos telefonsakaros. Kas attiecas uz ener ģētikas sektoru, lieli 
elektroener ģijas patērētāji (66 procenti no elektroener ģijas patēriņa Slovēnijā) var brīvi izvelēties savu 
piegādātāju, un kopš 2020. gada liel ākajiem ir at ļauts iepirkt elektroener ģiju no ārvalstīm. Taču 
starptautisk ās apmai ņas apjoms ir ierobežots l īdz maksimums 20 procentiem no kop ēja 
elektroener ģijas patēriņa. Gāzes sektor ā kopš 2003. gada 1. janv āra lielākie patērētāji var br īvi 
izvēlēties savu pieg ādātāju (sastādot 50 procentu no g āze patēriņa Slovēnijā), taču praksē viņi nevar 
pārslēgties uz citu pieg ādātāju līdz 2007. gadam nosl ēgto ilgtermi ņa līgumu dēļ ar uzņēmuma 
īpašnieku. 
Specifiski ieteikumi Slov ēnijai 
Lai risinātu iepriekš aprakst ītos uzdevumus, ir vajadz īgas plašas struktur ālas reformas, kas ir 
izklāstītas vispārīgajās vadlīnijās (GL) ekonomikas politikas visp ārējo pamatnost ādņu I daļā.  
Lai samazin ātu inflāciju ilgtsp ējīgā veidā, Slovēnijai ir ieteikts: 
1. pastiprināt strukturālas reformas, kas m ērķētas uz kontrol ēto cenu liberaliz āciju, un sekm ētu 
turpmāku deindeks āciju, jo īpaši darba samaksas noteikšanas meh ānismā (GL 5). 
Lai paaugstin ātu nodarbin ātības līmeni, īpaši vecāku strādnieku vid ū, Slovēnijai ir ieteikts:  
2. pārskatīt nodokļu un pabalstu sist ēmas, koncentr ējoties uz vec āku darbinieku l īdzdalību 
darba tirg ū, un pārskatīt pasākumus, kas veicina akt īvu novecošanu ar m ūžiglītības darbību, 
kā arī risināt neatbilst ības starp īslaicīgiem un past āvīgiem darba apst ākļiem (GL 4, 8). 
Lai uzlabotu apst ākļus produktivit ātes pieaugumam, Slov ēnijai ir ieteikts: 
3. turpmāk samazin āt laiku un izmaksas, kas nepieci ešamas, lai izveidotu jaunu uz ņēmumu, un 
vienkāršot administrat īvas proced ūras, kas ietekm ē uzņēmējdarbību (GL 11), 
4. veicināt pētniecību un att īstību un inov ācijas priv ātajā sektorā un pilnveidot augst ākās 
izglītības sistēmas kvalit āti (GL 13). 
Lai veicin ātu efektīvu konkurenci visos ekonomikas segmentos un īpaši ar tīkliem saist ītās nozarēs, 
Slovēnijai ir ieteikts: 
 
LV 50   LV 5. stiprināt Konkurences aizsardz ības biroja administrat īvo kapacit āti, atvieglot jaunu 
konkurentu ien ākšanu tīklu ražošanas nozar ēs un sekm ēt zemes iepirkšanu r ūpnieciskaj ām 
vajadzībām (GL 9).