LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 412/4

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

2014/C 412/04

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (2)

MIEL DES CEVENNES

EK Nr.: FR-PGI-0005-01148 – 3.9.2013.

AĢIN ( X ) ACVN ( )

1. Nosaukums

Miel des Cévennes

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.4. grupa. Citi dzīvnieku izcelsmes produkti (olas, medus, dažādi piena produkti, izņemot sviestu u. c.)

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1)

Miel des Cévennes ir bišu medus, ko tās iegūst no ziedu nektāra. Gatavs medus ir šķidrs, kristālisks vai krēmveida.

Miel des Cévennes var būt:

— poliflors – tā izcelsme pārsvarā ir no vairākiem tipiskiem Sevēnu (Cévennes) augiem,

— monoflors: — viršu medus: kokveida ērika (Erica arborea), pelnpelēkā ērika (Erica cinerea), parastais virsis (Calluna vulgaris), — kastaņu ziedu medus, — meža aveņu medus, — kazeņu medus.

Fizikāli ķīmiskās īpašības:

— ražas gada beigās (no augusta līdz decembrim, izņemot viršu medu – attiecīgi no oktobra līdz decembrim) hidroksimetilfurfurola (HMF) saturs nav augstāks par 15 miligramiem kilogramā,

— ūdens saturs nepārsniedz 19 %, izņemot viršu medu, kuram ūdens saturs nepārsniedz 21 %.

Melisopalinoloģiskās īpašības

Miel des Cévennes sastāvā esošajiem putekšņiem ir Sevēnu apgabalā augošo botānisko sugu izcelsme. Par marķieriem apgabalā pieņemts uzskatīt šādu sugu putekšņus: kokveida ērika, pelnpelēkā ērika, virši, kastaņa, kazrozes, meža avene, pienenes, kazenes, baltais āboliņš. Katrā medū tiek identificēts vismaz viens no šiem marķieriem.

Nav atļauta tādu putekšņu klātiene, kas ievākti no šādiem lieliem Sevēnu kultūraugiem: saulgrieze, rapsis, lucerna un lavanda. Lielu kultūraugu vai lavandas izcelsmes putekšņu saturs, ko identificē, drīkst būt tikai atsevišķu putekšņu veidā (mazāk par 15 %).

Še turpmāk sniegtajā tabulā norādītas katra medus veida melisopalinoloģiskās īpašības:

Medus veids Pārsvarā esošie putekšņi > 45 % Klātesošie putekšņi 15–45 % Atsevišķie putekšņi < 15 % Poliflorais medus Kastaņa, augļukoki Rudzupuķes, kastaņa, ērikas, meža avene, augļukoki, kazenes, esparsetes Akācija, ailants, rudzupuķe, krūklis, sētvija, virši, dzelzenes, dzelkšņi, kastaņa, ozols, usnes, cistusrozes, asteru dzimtas augi, asinssārtais grimonis, vainadzītes, krustziežu dzimtas augi, kazrozes, pelnpelēkā ērika, kokveida ērika, augļukoki, irbulenes, teikrijas, graudzāles, saulrozītes, hipokrepes, akmeņozols, norgalvīte, pēterenes, efeja, vanagnadziņi, kaņepenes, deviņvīruspēks, sinepes, pabērzs, magones, priede, pienenes, ceļtekas, septiņvīres, sūrenes, zalkšu sūrene, rododendri, kazenes, esparsetes, vītols, skabiozas, skorodonija (Teucrium scorodonia), laimiņi, krustaines, spirejas, plūškoki, timiāns, liepa, baltais āboliņš, sarkanais āboliņš, uleksi, vīķi, mežvīni, daglīši Viršu medus Kokveida ērika (Erica arborea) Kokveida ērika Kokveida ērika, cistusrozes Akācija, mandeļkoks, kastaņa, ozols, cistusrozes, asinssārtais grimonis, vainadzītes, krustziežu dzimtas augi, doriknijas, augļukoki, irbulenes, gandrenes, akmeņozols, Stehādes lavanda, vanagnadziņi, pabērzs, rezēda, rozmarīns, rožu dzimtas augi, vītols, timiāns, baltais āboliņš, uleksi, irbenes Pelnpelēkā ērika (Erica cinerea) Kastaņa Kazenes Ķiploki, rudzupuķe, bupleires, virši, ozols, usnes, cistusrozes, krustziežu dzimtas augi, kazrozes, kokveida ērika, pelnpelēkā ērika, augļukoki, irbulenes, teikrijas, graudzāles, saulrozītes, norgalvīte, Stehādes lavanda, efeja, ceļtekas, rezēda, kazenes, rožu dzimtas augi, esparsetes, skorodonija (Teucrium scorodonia), timiāns, liepa, baltais āboliņš, sarkanais āboliņš, uleksi, saulgriezes, daglīši Parastais virsis (Calluna vulgaris) Kastaņa, virši Virši, kastaņa, kazenes, baltais āboliņš, spirejas Asteres, zemeņkoks, vībotnes, rudzupuķe, sētvija, bupleires, virši, ozols, dzelzenes, dzelkšņi, kastaņa, usnes, cistusrozes, asteru dzimtas augi, grimoņi, krustziežu dzimtas augi, kazrozes, pelnpelēkā ērika, meža avene, augļukoki, irbulenes, gandrenes, graudzāles, saulrozītes, hipokrepes, akmeņozols, norgalvīte, efeja, liliju dzimtas augi, vanagnadziņi, priede, pienenes, ceļtekas, zalkšu sūrene, kazenes, vītols, esparsetes, skabiozas, skorodonija (Teucrium scorodonia), smilakses, spirejas, timiāns, baltais āboliņš, sarkanais āboliņš, uleksi, daglīši Kastaņa Kastaņa Virši, kazenes Akācija, ailants, pērkonamoliņi, zemeņkoks, rudzupuķe, krūklis, bupleires, virši, dzelzenes, dzelkšņi, kastaņa, ozols, usnes, kalnrozīšu dzimtas augi, klematisi, asteru dzimtas augi, zīda magone, asinssārtais grimonis, krustziežu dzimtas augi, doriknijas, kokveida ērika, pelnpelēkā ērika, klejojošā ērika (Erica vagans), augļukoki, irbulenes, teikrijas, graudzāles, saulrozītes, akmeņozols, spriganes, norgalvīte, pēterenes, lavanda, Stehādes lavanda, pīpenes, efeja, liliju dzimtas augi, vanagnadziņi, amoliņi, mētras, sinepes, miršu dzimtas augi, pabērzs, olīvkoks, magones, priede, ceļtekas, rezēdas, rododendri, etiķkoki, rozmarīns, kazenes, rožu dzimtas augi, esparsetes, vītols, skabiozas, skorodonija (Teucrium scorodonia), timiāns, liepa, saulgrieze, baltais āboliņš, sarkanais āboliņš, uleksi, mežvīni, irbenes, daglīši Meža avene/kazenes Meža avene, kazenes Kazenes, baltais āboliņš, kastaņa Akācija, ailants, vizbuļi, vībotnes, latvāņi, rudzupuķe, bukši, virši, pulkstenītes, neļķu dzimtas augi, saflors, dzelzenes, Eiropas pundurpalma, dzelkšņi, kastaņa, smaržīgais sausserdis, cigoriņi, usnes, kalnrozīšu dzimtas augi, cistusrozes, ozols, asteru dzimtas augi, asinssārtais grimonis, krustziežu dzimtas augi, ciprešu dzimtas augi, Cytinus hypocistis, kazrozes, kļava, kokveida ērika, pelnpelēkā ērika, zemene, augļukoki, irbulenes, teikrijas, graudzāles, saulrozītes, akmeņozols, īves, norgalvīte, pēterenes, efeja, liliju dzimtas augi, vanagnadziņi, zirgkastaņa, magones, atraitnīte, priede, pienenes, ceļtekas, septiņvīres, sūrenes, zalkšu sūrene, kazenes/meža avene, rododendri, etiķkoki, skābenes, esparsetes, parastais vējmietiņš, vītols, skabiozas, mazais mārsils, spirejas, timiāns, liepa, baltais āboliņš, sarkanais āboliņš, ligustri, uleksi, mežvīni

Organoleptiskās īpašības

— Poliflorais medus: parasti ražots vasarā; tas ir kastaņas un pelnpelēkās ērikas izcelsmes medus, tātad tam piemīt silti meža aromāti ar vairāk vai mazāk izteiktām ziedu niansēm. Medum ir mežam raksturīgs aromāts, atgādina ziedus, tam ir karameles nianse un vairāk vai mazāk rūgtena pēcgarša. Ja šis poliflorais medus ražots pavasarī, tad tas pēc izcelsmes pārsvarā ir meža avenes, kokveida ērikas vai pavasara pļavu ziedu medus, vai pat akācijas medus. Tad atkarībā no tā, no kuras sugas ziediem tas pārsvarā iegūts, tajā jūtamas karameles, vārītu augļu vai ziedu nianses. Rūgtenums maz izteikts vai tā nav nemaz. Šis medus pēc krāsas var būt ļoti dažāds – gaišs līdz pat tumšā kastaņu vai dzintara krāsā atkarībā no ievākšanas perioda.

— Kokveida ērikas medus: stipra smarža, atgādina brūno karameli. Aromāts atgādina brūnās karameles smaržu; pēcgarša rūgtena un ļoti paliekoša.

— Pelnpelēkās ērikas medus: svaiga, izteikta ziedu smarža, atgādina “vītušas rozes”. Aromāts stiprs, līdzīgs smaržai, atgādina ziedus, pēcāk – karameli, ēdot jūtama svaiguma nianse, ļoti paliekošs.

— Viršu medus: tumšā līdz ļoti tumšā dzintara krāsā. Smarža atgādina mežu, ziedus un svaigus augļus. Aromāts līdzīgs smaržai, atgādina svaigus augļus un ziedus, paliekošs. Rūgtenums vāji izteikts. Pēc izskata raksturīga šķidra želatīnveida struktūra.

— Kastaņas medus: smarža silta un atgādina mežu (tanīns, silta koksne vai mitrs koks). Aromāts līdzīgs smaržai, atgādina mežu, pēcgarša rūgtena un paliekoša.

— Meža avenes medus: gaišs, kristalizējies. Smarža ļoti augļaina (atgādina vārītas avenes). Aromāts ļoti augļains, skābens.

— Kazeņu medus: krāsa gaiša līdz dzintara gaiša, medus bieži vien kristalizējies. Smarža augļaina (atgādina vārītus augļus). Aromāts augļains ar izteiktu skābenumu, paliekošs.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

—

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem)

—

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Ražošanas apgabals atbilst apvidum, kurā biškopji izliek stropus Miel des Cévennes ražošanai. Pārējās darbības – medus atņemšana un sagatavošana realizācijai – var veikt ārpus ģeogrāfiskā apgabala.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.

—

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai

Marķējumā obligāti ietilpst:

— AĢIN nosaukums – Miel des Cévennes;

— marķējuma minimālās norādes – ražotāja identifikācijas dati, partijas numurs, svars;

— norāde “sertificējis…”, aiz kuras seko pārbaudes struktūras nosaukums un adrese;

— AĢIN logotips un/vai AĢIN norāde.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija

Miel des Cévennes ģeogrāfiskajā apgabalā ietilpst šādu pašvaldību teritorija:

Ardèche departamentā –

Ailhon; Antraigues-sur-Volane; Les Assions; Astet; Banne; Barnas; Borne; Burzet; Chassiers; Genestelle; Gourdon; Joyeuse; Labastide sur Besorgues; Labégude; Lablachère; Largentière; Laurac en Vivarais; Laviolle; Mayres; Mercuer; Montpezat-sous-Bauzon; Montreal; Pereyres; Rosières; Le Roux; Saint-Andéol de Vals; Saint-Etienne-de-Boulogne; Saint-Joseph des Bancs; Saint-Laurent les Bains; Saint-Michel de Boulogne; Saint-Paul le Jeune; Vals les Bains; Les Vans.

Aveyron departamentā –

St Jean du Bruel; Sauclières.

Gard departamentā – Alzon; Arre; Arrigas; Bessèges; Cendras; Colognac; Courry; Cros; Dourbie; Lasalle; Laval Pradel; Mialet; Molières-Cavaillac; Pommiers; Robiac-Rochessadoule; Saint-Florent sur Auzonnet; Saint-Julien de la Nef; Saint-Laurent le Minier; Saint-Paul la Coste; Saint-Roman de Codières; Saint-Sauveur de Camprieu; Saint-Sébastien d’Aigrefeuille; Les Salles-du-Gardon; Sumène; Thoiras; Trèves (daļēji), Vabres.

Lozère departamentā – Altier; Bagnols-les-Bains; Bedoues; Le Bleymard; Cubières; Fraissinet de Fourques; Prévenchères; Saint-Julien du Tournel. Pašvaldības, kas ģeogrāfiskajā apgabalā ietilpst daļēji: Florac, Fraissinet de Fourques, Gatuzières, Ispagnac; Lanuejols; Meyrueis; Saint-Etienne-du-Valdonnez; Saint-Laurent-de-Trèves; Vebron.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika

Dabas faktori

Miel des Cévennes ģeogrāfiskajā apgabalā stiepjas Centrālā masīva dienvidaustrumu nomales kalnu grēda, ko veido galvenokārt hercīnā krokojuma klintāji. Ģeoloģiskajā ziņā apvidum raksturīga liela dažādība, to veido ļoti seni klintāji ar metamorfo kaļķakmeni un ļoti lielu slānekļa un gneisa daudzumu, taču sastopami arī smilšakmens un vizlas slānekļi.

Miel des Cévennes ģeogrāfiskais apgabals ir galvenokārt kalnu klimata un Vidusjūras klimata sadures vieta. Šā ģeogrāfiskā kopuma Vidusjūras nogāzē jūtama arī okeāna klimata ietekme, kuras dēļ izveidojusies noteikta klimatisko īpašību kombinācija, kas apgabalā veicina bioloģisko dažādību. Turklāt kalnu klimats valda reljefa augšējo daļu grēdās un plakankalnēs, kā arī uz apkārt esošajām nogāzēm.

Krasi izteiktais reljefs rada mikroklimatu ar attiecīgām īpašībām – tur valda lielas nokrišņu daudzuma un temperatūras svārstības, kas ietekmē augu valsts botānisko sadalījumu apgabalā, kā arī atšķirības ziedoņa iestāšanās laika un ziedēšanas ilguma ziņā.

Temperatūras svārstības vērojamas ne tikai atkarībā no attiecīgās vietas augstuma virs jūras līmeņa, bet arī no tās vērsuma pret debespusēm. Noteiktā augstumā virs jūras līmeņa klimats vasarā ir mērens, bet ziemā – auksts. Ielejās vasaras temperatūras ir augstākas (ar aptuveni 8 °C starpību salīdzinājumā ar vidējām temperatūrām lielākā augstumā virs jūras līmeņa). Tā kā ielejas izvietotas dziļi starp kalnu grēdām, lielas atšķirības pastāv arī starp nogāzēm, kas vērstas uz dienvidiem, un tām, kas vērstas uz ziemeļiem.

Ģeogrāfiskā apgabala ģeomorfoloģiskās un klimatiskās īpašības veicina tipiskas augu valsts klātieni, kuru ietekmējusi lauksaimnieciskā prakse:

— zema augstuma formācijās Sevēnu dienvidu un dienvidaustrumu pusē, kā arī ielejās sausās un klinšainās nogāzes apaugušas ar ozoliem, kokveida ēriku un cistusrozēm. Silīcija iežu ielejās, atklātos apvidos, kam raksturīgi pārsvarā zālaugi un citas sugas, piemēram, vanagnadziņi, pienenes, septiņvīres, irbulenes, āboliņš, baltā un dzeltenā strutene un kazrozes, sastopamas dabiskās vai kultivētās pļavas,

— vidējā augstumā virs jūras līmeņa (sākot no aptuveni 400 metriem) atrodas kastaņu audzes, kas plešas lielā daļā Sevēnu ieleju. Kastaņu stādīšana lielos apmēros ģeogrāfiskajā apgabalā aizsākusies gallu un romiešu laikā, bet viduslaikos tā izplatījās plašāk. Šajā vertikālās zonalitātes apvidū, taču arī augstāk, atklātos klajumos var attīstīties tādas sugas kā kazenes, ar kurām aizaug pamestas platības,

— palielinoties augstumam virs jūras līmeņa, vērojama augu valsts, kurai raksturīgs zemas vasas kokaugu pārsvars, kā arī pelnpelēkās ērikas un viršu pameža pārsvars,

— vertikālās zonalitātes apvidū, ko mēdz saukt par “kalnieni” (vairāk nekā 900 metru augstumā), uz vēsajām un mitrajām nogāzēm plešas dižskābaržu birzis, kas mijas ar XIX gadsimta lapkoku un skujkoku (baltegļu, egļu, lapegļu) ataugām. Kalnu apvidū šādā augstumā virs jūras līmeņa attīstās arī meža avenāji,

— Aigoual kalna apkaimē, kas ir gandrīz subalpīns augstumjoslojuma stāvs, vērojami dabiskie zālieni, ko veido ļoti zema augu valsts (āboliņš, arnikas u. c.).

Cilvēkfaktori

Miel des Cévennes ražošanai šajā teritorijā ir ļoti sena prakse.

Dažādi gan rakstu, gan mutvārdu avoti liecina par to, ka medus šajā apgabalā ražots tradicionālā veidā, izgrebjot stropus tieši kastaņu stumbros – tad tiek runāts par “stumbru stropiem”, ko sevēniešu dialektā sauc arī par “bruscs” (bišu koks). Šādi stropi koku stumbros tika veidoti vietējos apstākļos, un to izmantošanai vajadzēja īpašu amatprasmi, it sevišķi medus savākšanai un atņemšanai, taču medus iznākums šādos stropos nebija liels. Šī tradīcija joprojām tiek glabāta atmiņā, kā par to stāsta ierakstu fragmenti no sarunām ar vecajiem Sevēnu zemniekiem. Šodien stropi koku stumbros saglabājušies dažās saimniecībās, lai liecinātu par tradicionālo nodarbi, taču tie vairs nepiedalās tirgū piedāvājamās biškopības produkcijas ražošanā, ja nu vienīgi kā saimnieciskais mantojums.

Laika gaitā biškopji ir pratuši izkopt īpašu amatprasmi medus ražošanā, it sevišķi stropu izvietojuma ziņā. Kādā krājumā, kurā apkopotas dravnieku liecības, minēts, ka stropiem dažas vietas ir labvēlīgākas nekā citas (Revue du Parc national des Cévennes, 1981): tiek ņemti vērā tādi faktori kā saulesgaismas daudzums, nogāzes augstums u. c. Visi šie pielāgojumi ir specifiski Sevēnu biškopībai, kurai jāpārvar samērā lielas grūtības apgabala teritoriālās savdabības dēļ. Nektāra ievākšanas apgabala noteikšana nenotiek tik viegli kā citās teritorijās, kur pietiek ar to, ka ap stropu iezīmē 3 km perimetru. Šeit turpretim dravniekam jāņem vērā bieži vien neparedzēti laika apstākļi ar lielām atšķirībām starp paugurainēm ar dažādiem vērsumiem pret debespusēm un sarežģītu reljefu ar ļoti šaurām un dziļām ielejām.

Pēdējo desmitgadu laikā senos materiālus un metodes nomainīja moderni stropi, un pēc ilga norieta perioda dravniecība atkal uzplauka.

5.2. Produkta specifika

Miel des Cévennes specifika ir saistīta ar ģeogrāfiskajam apgabalam raksturīgo tipisko floru, kuras ziedputekšņi atrodami visu veidu medū, ko ražo šajā ģeogrāfiskajā apgabalā. Virši, kazrozes, kokveida ērika, pelnpelēkā ērika, meža avene, pienenes, kazenes un baltais āboliņš ir raksturīgākie Miel des Cévennes marķieri. Līdztekus tiem ir kastaņa, kas ir lielāko daļu medu marķieris, jo tās ziedputekšņi ir vai nu pārsvarā, vai klātesoši.

Šajā polinoloģiskajā sastāvā lielo kultūraugu vai lavandas putekšņi drīkst ietilpt tikai atsevišķu putekšņu veidā (mazāk par 15 %). Šīs prasības izpilde arī veido Miel des Cévennes reputāciju, jo šis medus tiek uzskatīts par apgabalam tipisku un ļoti atšķirīgu no tā medus, ko iegūst blakus esošajā Provansas reģionā.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN)

Miel des Cévennes specifiskums tieši izriet no Sevēnu floras dažādības. Šī dažādība izskaidrojama ar klimatisko un ģeomorfoloģisko faktoru apvienojumu, kas nosaka tipisku augu kopu attīstību, kuras raksturīga iezīme ir dabiska tādu sugu klātiene kā ērikas, kazrozes, meža avene, pienenes, kazenes un baltais āboliņš, kā arī kastaņa – vienīgais kultūrā audzējamais augļukoks, kas šajā kalnu masīvā ir ļoti sastopams.

Miel des Cévennes ir arī to biškopju amatprasmes auglis, kuri iemācījušies pazīt apgabala īpatnības, lai ražotu izteikti tipisku un krasi atšķirīgu medu atkarībā no izraudzītā stropu izvietojuma un izvēlētā apvidus nektāra vākšanai, lietderīgi izmantojot Sevēnos pastāvošās atšķirības ziedēšanas laiku ziņā.

Miel des Cévennes ir minēts daudzos rakstu avotos.

Darbs “Histoire de Montpellier” (“Monpeljē vēsture”) (G. Cholvy, 1984) min šo medu, stāstīdams par vietējo tirdzniecību: “pēc šā pārtraukuma sūtījumi uz Austrumu zemēm atsākas, it īpaši ar Sevēnu un Korbjēru medu, eļļu (..)”.

Miel des Cévennes tipiskums minēts izdevumā Revue du Parc national des Cévennes (1981), kurā skaidrots, ka šā produkta cienītāji “neēdīs lavandas medu” tāpēc, ka Sevēnu medum piemīt īpaša garša un smaržu buķete, kas ir pavisam atšķirīgas no tām, kādas tās raksturīgas lavandas medum.

Miel des Cévennes bieži minēts izdevumos, kas veltīti vietējiem vai tūrisma nozīmes produktiem: Guide du Petit Futé 2012 (36. lpp.), GéoGuide Languedoc 2012, Guide Michelin Languedoc-Roussillon utt. Šim medum atvēlēta vieta vairākās tīmekļa vietnēs, kas pieder tūrisma birojiem apgabalā vai tā pierobežā (Cévennes-Mont Lozère, Cévennes-Gorges du Tarn en Lozère, Cévennes.org, Cévennes-Méditerranée, Tourisme Gard, Cévennes Tourisme utt.).

Kopš vairākiem gadiem Miel des Cévennes ir atsevišķa kategorija reģionālajā medus konkursā, ko Langdokas-Rusijonas reģionā rīko vietējā Lauksaimniecības kamera; tas liecina par šā medus reputāciju.

Šo medu kā sastāvdaļu akcentēti izmanto kulinārijas produktos tādi Averonas (Aveyron) konditori kā Maison Papillon, kas gatavo ēdienus māla podiņā, kurā ietilpst arī Miel des Cévennes, Bolēnas (Bollène) uzņēmums Ickowicz, kas pārdod minikeksus uz šā produkta bāzes, vai uzņēmums Confiserie Violette et Berlingot Lionā, kurš piedāvā lakricsaknes produktu ar Miel des Cévennes.

Miel des Cévennes izraugās slaveni šefpavāri, kas to iekļauj savās ēdienkartēs, piemēram, ar vairākām zvaigznēm novērtētais šefpavārs Jérôme Nutile, Nimas (Nîmes) restorāns Vatel, vai arī tīmekļa vietne, kurā aktīvi darbojas šefpavāri un kuru sauc par “Garšas aktīvistu” (Militant du goût).

Miel des Cévennes vai izstrādājumus, ko ražo uz tā bāzes, par atsauces produktiem izmanto arī tādi labi pazīstami Parīzes izsmalcinātu produktu veikali kā La maison du miel, Bellota-Bellota vai La grande épicerie de Paris.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 (3) 5. panta 7. punkts)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCIGPMieldesCevennesV1.pdf

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.

(2) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp. Aizstāta ar Regulu (ES) Nr. 1151/2012.

(3) Sk. 2. zemsvītras piezīmi.