LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 110/49

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas Atzinums par tematu “Ataudzējamās izejvielas — materiālu un enerģijas ražošanas attīstības perspektīvas”

(2006/C 110/10)

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja saskaņā ar Reglamenta 29. panta 2. punktu 2005. gada 14. jūlijā nolēma izstrādāt pašiniciatīvas atzinumu par tematu “Ataudzējamās izejvielas — materiālu un enerģijas ražošanas attīstības perspektīvas”.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Lauksaimniecības, lauku attīstības un vides specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2006. gada 27. februārī. Ziņotājs — VOSS kgs.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 425. plenārajā sesijā, kas notika 2006. gada 15. un 16. martā (15. marta sēdē), ar 95 balsīm par, 19 balsīm pret un 15 atturoties, pieņēma šādu atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi

1.1 Atkārtoti izvēršot Lisabonas stratēģiju, kā viens no ES politikas primāriem mērķiem ir izvirzīti ilgtspējības kritēriji. EESK uzskata, ka šis pašiniciatīvas atzinums par ataudzējamām izejvielām sniegs impulsus šādās svarīgās jomās: — ilgtspējīga, videi nekaitīga izejvielu bāze, kā arī darba vietas Eiropas reģionos; — Eiropa kā dinamiska, uz zināšanām balstīta ekonomikas zona, kurā tiek izmantotas tādas uz nākotni orientētas tehnoloģijas, kas ir arvien vairāk vajadzīgas visā pasaulē; — arvien pieaugošas ar drošības un attīstības politiku saistītas prasības nolūkā ieviest ilgtspējīgus risinājumus; — nodrošinājums ar izejvielām un to dažādošana Eiropā; — kardinālas izmaiņas izejvielu jomā kā klimata aizsardzības stratēģija, vienlaicīgi nodrošinot bioloģisko daudzveidību.

1.1.1 Galvenā nākotnē gaidāmā problēma visās jomās joprojām būs izejvielu taupīgs un efektīvs izmantojums, un minētā problēma saglabāsies arī tad, ja arvien vairāk tiks izmantotas atjaunojamās izejvielas.

1.1.2 Komiteja atzīst to, ka atjaunojamo izejvielu ražošanas rezultātā var ievērojami paaugstināties nodarbinātības līmenis reģionos, un uzskata, ka ir nepieciešams visās ar atjaunojamo izejvielu ražošanu un izmantošanu saistītajās jomās izstrādāt attiecīgu politiku darbinieku un patērētāju kvalifikācijai un tālākizglītībai.

1.2 Komiteja konstatē, ka Komisijā ar minēto jautājumu nodarbojas ļoti daudzas dažādas struktūrvienības, turklāt katra to dara no atšķirīgām pozīcijām. Tomēr trūkst struktūrvienības vai sevišķu uzdevumu grupas, kuras uzdevums ir minētās politikas jomas koordinācija ES. Tāpēc Komiteja aicina Komisiju izveidot šādu jaunu struktūrvienību, tādējādi nodrošinot ataudzējamo izejvielu politikas mērķu koordināciju.

1.3 Līdz ar tiešo maksājumu atdalīšanu saskaņā ar 2003. gadā Luksemburgā panākto vienošanos par ES lauksaimniecības politikas reformu, kā arī Regulu par Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un nākotnē paredzamo atļauju cukurbietes izmantot kā ataudzējamās izejvielas Eiropā ir ielikts pamats plašākai tādu augu kultivēšanai, ko izmanto kā ataudzējamo izejvielu avotu.

1.3.1 Kad 2006. gadā tiks pārskatīta par enerģijas kultūrām maksājamā piemaksa, ir jāveic šādas piemaksas izmaiņas: — jāparedz iespēja piemaksu pieprasīt arī tajās jaunajās dalībvalstīs, kurās piemēro vienkāršotās KLP procedūras; — jāparedz īpaša iespēja piemaksu saņemt arī par tādām platībām, par kurām pārmaiņu procesa rezultātā nav tiesību pieprasīt piemaksu; — jāvienkāršo pārvaldība; — jāmaina prēmijas apjoms.

1.4 Komiteja sagaida, ka struktūrfondu līdzekļu sadalījumā tiks paredzēti pietiekami piešķīrumi šīs ekonomikas nozares attīstībai.

1.5 Ataudzējamo izejvielu tehnoloģiju izpētei un attīstībai 6. pētniecības pamatprogrammā ir pievērsts maz uzmanības. Tāpēc EESK aicina 7. pētniecības pamatprogrammā papildus no biomasas iegūtas enerģijas atbalstam paredzētiem līdzekļiem paredzēt īpašus pasākumus, kuru mērķis ir ataudzējamo izejvielu attīstīšana, kā arī to atbilstīga izmantošana materiāla ieguvei. Tam ir vajadzīgi ievērojami lielāki finanšu līdzekļi.

1.6 Komisija konstatē, ka šobrīd attīstību ierobežojošs faktors nav reiz audzētu vai tādu ataudzējamo izejvielu piedāvājuma kvantitāte, kuras pašlaik jau ir iespējams audzēt. Atpalikušas ir iespējamo tirgus produktu apstrādes tehnoloģijas.

1.7 Komiteja atzinīgi vērtē ES Rīcības plānu par biomasas izmantošanu. Tomēr Komiteja izsaka nožēlu par to, ka minētajā dokumentā nav runāts par biomasu veidojošo vielu izmantošanu, bet gan tikai par enerģiju, kas iegūstama no biomasas, un sagaida, ka rīcības plāns tiks izvērtēts, kā arī to, ka tiks izstrādāti valstu un reģionālie rīcības plāni.

1.7.1 Sakarā ar to, ka atjaunojamās enerģijas veidu un jo īpaši ar biomasas izmantošanu saistītais tiesiskais regulējums ir nepietiekams, vairumā dalībvalstu šis potenciāls netiek izmantots pietiekami. Tādēļ Komiteja aicina Komisiju un Padomi šajā jomā īstenot efektīvāku politiku.

1.8 EESK skaidri atbalsta ES izvirzītos mērķus attiecībā uz atjaunojamo izejvielu avotu īpatsvaru. Komiteja ierosina par mērķi, kas jāsasniedz līdz 2020. gadam, izvirzīt formulu 4x25, proti, mērķi, ka 25 % elektroenerģijas, apkures, degvielas un jauno materiālu, piemēram, kompozītmateriālu, ar dabīgām šķiedrām armētas plastmasas vai citu naftas ķīmijas produktu ir jāiegūst, izmantojot atjaunojamās izejvielas.

1.9 Komiteja uzsver, ka visās pielietojuma jomās (elektroenerģija, apkure, degviela, kā arī materiālu ražošana) izšķirīga nozīme ir efektīvu, ar laišanu tirgū saistītu pasākumu sagatavošanai un īstenošanai. Šajā ziņā kā veiksmīgu piemēru var minēt dažās dalībvalstīs spēkā esošos likumus attiecībā uz enerģijas piegādi kopējam tīklam. Ir svarīgi, lai minētie pasākumi būtu elastīgi, jo tādējādi ir iespējams panākt ieguldījumu drošību un stimulēt jaunu tehnoloģiju izmantošanu, kā arī ņemt vērā atšķirīgas sākuma pozīcijas, piemēram, tehnoloģijas un izmaksu samazināšanas jomā.

1.10 Nolūkā identificēt politikas pieeju un politiska rakstura šķēršļus šajā atzinumā ir apspriesti vairāki citi jautājumi — tiesību akti, kas attiecas uz emisiju un atkritumiem, direktīva par iepakojumu un direktīva par nolietotiem transportlīdzekļiem, nodokļu tiesību akti, kā arī šķiedraugu standartizācija un to tirgus organizācija. Līdz ar Padomes Regulu par ķīmisko vielu un ķīmisko produktu reģistrāciju, novērtēšanu un atļaušanu (REACH) — minētā regula attiecas uz ķimikālijām — ir radušās jaunas perspektīvas tādiem procesiem, kas pamatoti uz biomasas izmantošanu. Politikas atšķirīgās īstenošanas un dažādo sistēmu dēļ politiski un administratīvi šķēršļi 25 dalībvalstīs ir ļoti daudzveidīgi. Komiteja aicina Komisiju identificēt politiska rakstura šķēršļus un izteikt risinājuma priekšlikumus.

1.11 Komiteja formulē tādas uz audzēšanu attiecinātas prasības, kas saistītas ar konkurenci zemes izmantošanas jomā (konkurējot ar pārtikā lietojamiem augiem), enerģētiku un ekobilanci, kā arī ar dabas, vides un ainavu aizsardzību. EESK piedāvā tādu akreditācijas sistēmu, kas attiecas uz produktu izcelsmi un pārstrādi.

1.12 Attiecībā uz starptautisko aspektu šajā atzinumā ir uzsvērtas ES iespējas tehnoloģijas eksporta jomā. EESK aicina īstenot starptautiska mēroga tirdzniecību ar bioenerģijas nesējiem, šim nolūkam nepieciešami kvalificējoši PTO noteikumi. Šādos noteikumos ir jāpievērš īpaša uzmanība pārtikas apgādes suverenitātei, kā arī ekoloģiskiem un sociāliem standartiem.

1.13 ES Rīcības plānu par biomasas izmantošanu Komiteja apspriedīs atsevišķā atzinumā.

2. Sākuma stāvokļa pamatojums un ataudzējamo izejvielu bāzes jomā pastāvošās situācijas apraksts)

2.1 ES politikas mērķi — atkārtoti izvēršot Lisabonas stratēģiju un cenšoties panākt atbilstību ilgtspējības kritērijiem, pietrūkst uz nākotni vērstu stimulu šādās svarīgās jomās: — ilgtspējīga, videi nekaitīga izejvielu bāze, kā arī darba vietas Eiropas reģionos; — Eiropa kā dinamiska, uz zināšanām balstīta ekonomikas zona, kurā tiek izmantotas tādas uz nākotni orientētas tehnoloģijas, kas ir vajadzīgas visā pasaulē; — ar drošības un attīstības politiku saistītu prasību palielināšana attiecībā uz ilgtspējīgiem risinājumiem Eiropā; — lielākas ekonomiskās neatkarības panākšana, Eiropas mērogā nodrošinot apgādi ar izejvielām un tās dažādojot; — pārorientēšanās izejvielu bāzes jomā kā klimata aizsardzības pasākums, vienlaicīgi nodrošinot bioloģisko daudzveidību. Šī pašiniciatīvas atzinuma mērķis ir tādu jautājumu apspriešana, kas ir būtiski no Eiropas pilsoniskās sabiedrības viedokļa.

2.2 Definīcija: ataudzējamās izejvielas ir tādi lauksaimniecības, mežsaimniecības un zivsaimniecības produkti, kurus neizmanto cilvēku vai dzīvnieku pārtikā. Tādējādi minētais jēdziens attiecas uz visu, kas radies fotosintēzes un no tās izrietošo dzīvības procesu rezultāta. Šajās izejvielās ir uzkrāta Saules enerģija. Biomasu var izmantot gan kā materiālu, gan enerģijas iegūšanai.

2.3 Vēsture: tāpat kā pārtikas un dzīvnieku barības ražošana, arī izejvielu ataudzēšana ir viens no zemes apsaimniekošanas galvenajiem uzdevumiem. Kopš rūpnieciskās revolūcijas sākās atteikšanās no ataudzējamām izejvielām. Tikai kopš 20. gadsimta vidus biomasas produktus aizstāja galvenokārt naftas ķīmijas produkti. Pamatojoties uz senām zināšanām un ar jaunu tehnoloģiju, kā arī radošas zinātnes palīdzību enerģētikas, farmācijas, ķīmijas, celtniecības un transporta nozarēs, tagad ir radītas daudzas jaunas ataudzējamo izejvielu izmantošanas iespējas.

2.4 Izejvielu politika globālā kontekstā: ES valstu ekonomika ir ārkārtīgi atkarīga no enerģijas nesējiem un izejvielām, ko importē no visas pasaules. Arvien pieaugošais patēriņš un atkarība no fosilajām izejvielām, piemēram, naftas, dabasgāzes un arī oglēm, vairs nav ilgtspējīga, un šādam patēriņam ir daudz negatīvu seku.

2.4.1 Politikas vienpusīgas orientācijas sekas ir tādu inovatīvas izstrādes un ieguldījumu trūkums, kuru mērķis ir kardinālas izmaiņas izejvielu jomā industriāli attīstītajās valstīs. Atkarība no fosilajām izejvielām izraisa ne vien kaitējumu videi un globālas klimata izmaiņas, bet arī tādas dramatiskas blakusparādības kā ārpolitisku un iekšpolitisku risku.

2.4.2 Nepareizas attīstības rezultāts ir arī globālo klimata izmaiņu sekas, enerģijas cenu celšanās un efektīvu alternatīvu risinājumu trūkums, un cita starpā šī attīstība izraisa arī nabadzību jaunattīstības valstīs.

2.4.3 EESK izstrādātajos dokumentos ir intensīvi apspriesti tādi temati kā dramatiskās klimata izmaiņas, visā pasaulē vērojamās grūtības attiecībā uz Kioto protokola īstenošanu, lielās cerības, kas tika saistītas ar Monreālā notikušo konferenci par klimata aizsardzību, kā arī šīs konferences pieticīgie rezultāti. It visur un ik dienas ir vajadzīgi jauni Eiropas un starptautiska mēroga risinājumi.

2.5 Ataudzējamās izejvielas ir tāds izejvielu un enerģijas avots, kas vienmēr atjaunojas. Pateicoties ataudzējamo izejvielu pozitīvajai ekobilancei, ar šo izejvielu palīdzību ir iespējams samazināt vides piesārņojumu, jo īpaši — samazināt CO2 līmeni. Saistībā ar ataudzējamām izejvielām rodas iespējas veidot ekonomikas un pievienotās vērtības ķēdes reģionos. Saistībā ar minēto izejvielu ražošanu ir iespējams radīt un saglabāt darba vietas Eiropas lauku novados, kur tās var būt ekonomiku no jauna aktivizējošs faktors gan lauksaimniecības un mežsaimniecības cikla sākotnējos, gan pēdējos posmos. Saistībā ar minētajām izejvielām lauksaimniecības jomā ir iespējams dažādot augseku, tādējādi sekmējot bioloģisko daudzveidību. Ar ataudzējamām izejvielām ir saistītas plašas inovācijas un izmantošanas iespējas, un tās var noderēt par izejvielu daudziem ķīmiskajiem produktiem.

2.6 ES dalībvalstu politikā vērojamā reakcija uz izmaiņām izejvielu tirgū. Daudzās Eiropas valstīs ir spēkā likumi par enerģiju, kas iegūta no neizsīkstošiem enerģijas avotiem, un šie likumi attiecas uz šādas enerģijas ieguves procesā saražotas elektroenerģijas ievadīšanu kopējā tīklā. Pamatojoties uz dažādiem tehnoloģiskiem un ekonomiskiem kritērijiem, minētajos likumos ir noteikts, ka par tādas enerģijas ievadīšanu kopējā tīklā, kas iegūta no neizsīkstošiem enerģijas avotiem, ir jāmaksā augstāka cena. Likumu rezultāts ir plaša mēroga ražošana un jaunu tehnoloģiju ieviešana tirgū, kā arī izmaksu samazināšanās, kas saistīta ar to, ka ir iegūta plaša enerģijas ražošanas pieredze un ir pilnveidotas tehnoloģijas. Kā cita starpā norādīts Komisijas paziņojumos KOM(2005) 627 un 628, daudzās Eiropas valstīs vēl ir daudz darāmā, lai efektīvi stimulētu minēto tehnoloģiju izstrādi un ieviešanu tirgū.

2.7 Globāla mēroga politika: dažādās kultūrās un valstīs, jo īpaši — lauku reģionos — ataudzējamām izejvielām ir liela nozīme, un tā arvien palielinās. Kā piemēru var minēt tādus politiskus un ekonomikas pasākumus kā etanola programmu Brazīlijā, ar jatropha riekstiem (eļļas augs) saistītos mēģinājumus Indijas un Āfrikas sausajos rajonos. Tomēr ļoti bīstamas tendences ir, piemēram, Dienvidaustrumāzijā un Dienvidamerikā, kur iznīcina mežus, lai apmierinātu visā pasaulē pieaugušo pieprasījumu pēc degvieleļļām. Tas negatīvi ietekmē ne tikai klimatu. ASV plāno īstenot jau sen vajadzīgu pārorientāciju enerģētikas politikas jomā. Amerikas Savienotās Valstis vēlas līdz 2030. gadam panākt to, lai 20 % no degvielas un 25 % no ķimikāliju kopējā apjoma šajā valstīs tiktu saražoti no biomasas. ASV prezidents un Kongress pašlaik ar enerģētikas drošības likuma palīdzību cenšas biomasas nozari padarīt par vienu no ASV ekonomikas balstiem.

2.8 Ataudzējamās izejvielas ES darbā: vairāk nekā desmit dažādi ES Komisijas ģenerāldirektorāti nodarbojas ar atšķirīgiem minētā jautājuma aspektiem. Lielāko darba apjomu veic Lauksaimniecības ĢD, kā arī Enerģētikas un transporta ĢD. Tomēr šajā jomā strādā arī uzņēmējdarbības, rūpniecības, attīstības, pētniecības, reģionālās politikas, tirdzniecības, konkurences un nodokļu ģenerāldirektorāti. Būtisku ieguldījumu sniedz Eiropas Vides aģentūra, kas atrodas Kopenhāgenā.

2.8.1 ES iniciatīvas, kas saistītas ar ataudzējamo izejvielu nozares attīstīšanu, ir šādas: — Direktīva 2001/77/EK par tādas elektroenerģijas pielietojuma veicināšanu, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus; — Direktīva 2003/30/EK par biodegvielu izmantošanas veicināšanu; — Direktīva 2003/96/EK par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai; — Direktīva 98/70/EK, kas attiecas uz benzīna un dīzeļdegvielu kvalitāti; — ES Komisijas baltā grāmata, kurā aicināts līdz 2010. gadam divkāršot neizsīkstošās enerģijas avotu izmantojuma apjomu; — Šķiedraugu tirgus organizācijas reforma; — atmatā atstātās zemes izmantošana kopš 1992. gada tādu izejvielu audzēšanai, kas nav paredzētas pārtikai; — 2003. gadā Luksemburgā panāktā vienošanās par lauksaimniecības reformu — joprojām ir iespēja atstāt zemi atmatā, saglabājot tiesības to apstrādāt, atdalīšanas rezultātā principā ir iespējams brīvi izvēlēties audzējamo kultūru, tiešo maksājumu apjomam nesamazinoties, apvienotais atbalsts enerģijas kultūru audzēšanai ES 1,5 miljonu ha lielā platībā ir kaut kas jauns); — Regulā par Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai ir paredzēts atbalsts arī šai politikas jomai; — struktūrfondi; — 6. pētniecības pamatprogramma. Visbeidzot, 2005. gada 7. decembrī Komisija publiskoja šādus dokumentus: — Rīcības plāns par biomasas izmantošanu KOM (2005) 628; — Komisijas paziņojums “Atbalsts elektrībai no neizsīkstošiem enerģijas avotiem” KOM(2005) 627. ES iestādes pašlaik pieņem lēmumus par šādiem jautājumiem: — ES stratēģiskās pamatnostādnes par lauku attīstību; — cukurbietes atzīšana par enerģijas kultūru atbilstoši jaunajai cukura tirgus reformai; — 7. pētniecības un attīstības pamatprogramma; — Komisijas paziņojums par biodegvielām (2006. gadā); — Regula par ķīmisko vielu un ķīmisko produktu reģistrāciju, novērtēšanu un atļaušanu (REACH), (ar jaunām perspektīvām atjaunojamo izejvielu izmantošanai, jo īpaši tās izmantojot kā aizvietotājus).

3. Vispārējas piezīmes

3.1 EESK uzsver, ka ataudzējamo izejvielu nozarei ir ļoti liela nozīme ekonomikas ilgstpējības nodrošināšanas procesā. Komiteja arī konstatē, ka galveno lauksaimniecības produktu enerģētiskā vērtība pašlaik ir lielāka par šo produktu vērtību gadījumā, ja tos izmanto cilvēku pārtikā vai kā lopbarību. Kaut arī šajā sakarā nedrīkst sākt diskusiju par vērtību, tomēr jāatzīst, ka pašlaik tirgū enerģijas cena bieži nosaka lauksaimniecības produktu cenas zemāko līmeni. Ir radušās jaunas iespējas, kā ir iespējams izmantot ataudzējamās izejvielas kā materiālu un enerģijas iegūšanas avotu, un jo īpaši ir vajadzīgs izstrādāt un ieviest jaunas tehnoloģijas.

3.2 Zemes integrēts izmantojums: Komiteja atzīst, ka zemes izmantojuma jomā pastāv konkurence, kas pamatojas uz atšķirīgām prasībām, proti, zemes izmantojumu pārtikas ražošanai, bioloģiskās daudzveidības nodrošināšanu, dabas un vides aizsardzību, zemes izmantojumu lopbarības un tādu izejvielu ieguvei, ko neizmanto pārtikas ražošanā. Šī konkurence reģionos izpaužas ļoti dažādi, un ir gaidāms, ka arī nākotnē tā attīstīsies atšķirīgi. Arī katram no minētajiem izmantojuma veidiem pieejamā zemes platība ir ļoti atšķirīga.

3.2.1 Sakarā ar produktivitātes pieaugumu un pārtikas patēriņa samazināšanos ir sagaidāms, ka ES vidēji ilgā laika posmā būs pieejami vēl 13,7 miljoni ha no 104 miljoniem ha lauksaimniecības zemes. Minētajam skaitlim jāpieskaita arī platības, kas pašlaik saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku netiek apstrādātas. Pašreizējā dzīvnieku izcelsmes apstrādātu produktu patēriņa struktūra ir tāda, ka lopbarības ražošanai ir vienlaicīgi vajadzīga liela daļa Eiropas lauku platības.

3.2.2 Tomēr arī raugoties no Eiropas iedzīvotāju pozīcijām, lauksaimniecības un mežsaimniecības zemes ir par maz. Eiropa ir pasaulē lielākais pārtikas un dzīvnieku barības importētājs. EESK pauž dziļas bažas par to, ka visā pasaulē samazinās aramzemes platība. Katru gadu lauksaimniecībā izmantojamā platība visā pasaulē kopumā samazinās par aptuveni 7 miljoniem ha. 25 % visas apstrādātās zemes ir uzskatāmi par apdraudētiem. Vidēji 1970. gadā uz vienu iedzīvotāju visā pasaulē bija pieejami 0,18 ha aramzemes, tagad ir pieejami vairs tikai 0,11 ha. Turklāt ir liela neziņa par to, kāda turpmāk būs raža un vai šajā ziņā nebūs vērojamas negatīvas tendences, kā arī neziņa par to, kā ražu ietekmēs klimata izmaiņas.

3.2.3 Komiteja konstatē, ka ir jāpievērš īpaša uzmanība ražības palielināšanai un lignocelulozi saturošu augu, piemēram, graudzāļu un koku, kā arī tādu lauksaimniecības blakusproduktu kā piemēram, salmu, efektīvai izmantošanai. Nolūkā iegūt enerģiju ir jāpārstrādā tādi vielu aprites blakusprodukti un pārpalikumi kā, piemēram, virca biogāzes iekārtās. Ir jāizvirza jaunas un stingras prasības attiecībā uz efektīvu apstrādes un pārstrādes tehnoloģiju izstrādi. Minēto tehnoloģiju jomā pašlaik pastāv vislielākās problēmas, un tās ir jārisina ar ES pētniecības un attīstības politikas palīdzību.

3.2.4 Komiteja konstatē, ka jaunajās ES dalībvalstīs, kas atrodas Centrāleiropā un Austrumeiropā, ir liels lauksaimniecības zemes īpatsvars. Minētās valstis saņem lielu daļu struktūrfondu līdzekļu. Tāpēc šajās valstīs ir plašas iespējas ar ES un valstu politikas palīdzību stimulēt ieguldījumus un inovāciju ataudzējamo izejvielu jomā. EESK uzstājīgi aicina ES un jo īpaši dalībvalstis nodrošināt to, lai ar atbilstīgu tiesību aktu un plānošanas standartu palīdzību ataudzējamo izejvielu jomai tiktu novirzīta ievērojama daļa struktūrfondu līdzekļu.

3.2.4.1 Pārstrukturēšanas procesa rezultātā dažās valstīs netiek apstrādātas lielas lauksaimniecības zemes platības. Tā kā parasti par šādām platībām nav iespējams saņemt maksājumus atbilstoši KLP, Komiteja norāda uz to, ka, apstrādājot šādu zemi, ir grūtāk konkurēt. Komiteja aicina Komisiju, Padomi un dalībvalstis izpētīt struktūrfondu mērķtiecīga izmantojuma iespējas nolūkā minētās platības izmantot struktūras veidošanai un nodarbinātības nodrošināšanai reģionos.

3.2.4.2 Piemaksa par enerģijas kultūrām ( 45 euro/ha), kas attiecināma uz 1,5 miljoniem ha zemes un par ko 2003. gadā Luksemburgā notikušajā sanāksmē tika pieņemts lēmums ES lauksaimniecības politikas reformas ietvaros, tiks pārskatīta jau 2006. gada beigās. EESK aicina Komisiju apsvērt, vai piemaksas apjoms ir pietiekams. Komiteja uzskata, ka pašreizējā pieprasījumu izskatīšanas procedūra ir pārāk birokrātiska, un ierosina to steidzamā kārtā pielāgot. Piemaksu par enerģijas kultūrām pašlaik nevar pieprasīt tajās jaunajās dalībvalstīs, kas ir izvēlējušās vienkāršotu KLP procedūru (8 no 10 jaunajām dalībvalstīm). Komiteja aicina minētajām valstīm padarīt pieejamus šos platībatkarīgos maksājumus, 2006. gada beigās pielāgojot piemaksas piešķiršanas kārtību. Attiecībā uz piemaksas apjomu būtu jāapsver, vai piemaksa ir īpaši jāpielāgo tādām platībām, par kurām pārmaiņu procesa rezultātā nav tiesību saņemt maksājumus.

3.3 Pievienotās vērtības radīšana reģionos un jaunu darba vietu radīšana.

3.3.1 EESK uzskata, ka nolūkā atbalstīt reģionālo ekonomiku laukos ir pēc iespējas jāgādā par to, lai reģionos tiktu atstāti tieši pirmie apstrādes posmi. Šajā sakarā liels reģionu attīstības un stiprināšanas potenciāls piemīt decentralizētām tehnoloģijām — ar to palīdzību ir iespējams samazināt biogēnu izejvielu transporta izmaksas, kā arī palielināt reģionos radītās pievienotās vērtības apjomu, izejvielas apstrādājot un pārstrādājot turpat reģionos. Īstenojot šādu reģionālu ciklu, tiek gan saglabātas darba vietas lauksaimniecības nozarē, gan radītas jaunas darba vietas kā lauksaimniecības cikla sākotnējos, tā arī pēdējos posmos.

3.3.1.1 Līdz 2010. gadam palielinot no neizsīkstošajiem enerģijas avotiem iegūtu enerģijas nesēju īpatsvaru par 5 %, tikai biomasas nozarē vien rastos 250 000 — 300 000 jaunu darba vietu galvenokārt laukos, ja 70 — 90 % biomasas apjoma saražotu Eiropā. Biodegvielu nozarē nodarbinātības intensitāte ir 50 — 100 reižu lielāka par nodarbinātību fosilās degvielas nozarē. Ražojot elektrību no biomasas, nodarbinātība ir 10 — 20 reižu lielāka. Siltuma ražošanas nozarē ir vajadzīgs divas reizes vairāk darbinieku, nekā fosilās degvielas nozarē. Tomēr ļoti daudz darba vietu ir apkures sistēmu pārveidošanas un uzstādīšanas jomā, tādēļ siltuma izmantošanas nozarē daudzos reģionos ir gaidāmi ļoti labi rezultāti attiecībā uz iedzīvotāju nodarbinātības līmeni. 2003. gadā izstrādātajā Atjaunojamas enerģijas mērķu uzraudzības un modelēšanas iniciatīvas (MITRE) apkopotajā ziņojumā ir norādīts, ka, Eiropas Savienībā, ambiciozi īstenojot tādu izejvielu stratēģiju, kas pamatojas uz atjaunojamas enerģijas veidiem, tikai Eiropas Savienības 15 dalībvalstīs vien līdz 2020. gadam ir iespējams radīt gandrīz 2,5 miljonus (neto) jaunu darba vietu. Ziņojumā ir norādīts, ka aptuveni 2/3 minēto darba vietu varētu rasties biomasas nozarē. EESK uzsver biomasas nozares lielo potenciālu nodarbinātības jomā, tomēr, ņemot vērā paredzamās lielākās izmaksas, uzsver nepieciešamību pēc attiecīgiem veicināšanas pasākumiem. Ir jāizveido sistēma, kas dinamiski attīstās un uz ko tomēr var paļauties.

3.3.1.2 Minētās labās izredzes nodarbinātības jomā nāks par labu tieši lauku reģioniem. No vienas puses, ir nepieciešami augsti kvalificēti darbinieki, jo īpaši — pētniecības un attīstības jomā. Tiek lēsts, ka ir vajadzīgi aptuveni 400 000 šādu darbinieku. Tomēr vienlaicīgi rodas vajadzība arī pēc tādiem darbiniekiem, kuru sākotnējā kvalifikācija ir zema vai minimāla. Visās nozarēs ir jāveic plaša mēroga pasākumi, lai izglītotu ražotājus un patērētājus, kā arī celtu viņu kvalifikāciju.

3.3.1.3 EESK arī konstatē, ka tādās nozarēs kā pētniecība un augstākā izglītība, rūpniecība, amatniecība, lauksaimniecība, pārvalde, plašsaziņas līdzekļi un patērētāju izglītošana ir jāpalielina ar izglītību un kvalifikācijas celšanu saistītais piedāvājums, kas attiecas uz atjaunojamām izejvielām

3.3.2 Attiecībā uz strukturālajām izmaiņām laukos, piemēram, pašlaik notiekošo cukura tirgus reformu, Komiteja neatlaidīgi aicina izmantot pašreizējo komerciālo un rūpniecisko potenciālu un to orientēt arī uz ataudzējamu izejvielu pārstrādi. Piemērots pārorientācijas līdzeklis ir pārstrukturēšanas fondi, bet jaunu ražotņu veidošanu atbalsta no struktūrfondu līdzekļiem. EESK izsaka nožēlu par to, ka pārstrukturēšanas fondu līdzekļu piešķiršanas priekšnoteikums nav ražotņu ieguldījums inovācijas un nodarbinātības jomā.

3.4 Ataudzējamo izejvielu pārstrāde atbilstoši kaskādes principam.

Ataudzējamās izejvielas var izmantot gan materiāla, gan enerģijas ieguvei. Alternatīvas ir jāizvēlas atbilstoši izmantojuma kaskādes principam. Tāpēc vispirms ir jāpārbauda izejvielu izmantošanas iespējas materiāla ieguvei, un tikai pēc tam jāpārbauda to izmantojuma iespējas enerģijas ieguvei. Pašlaik apstrādes procesā lietderīgi izmanto 80 % naftas un 59 % biomasas. Atbilstoši kaskādes principam izmantošanas secībai jābūt šādai: lietošana pārtikā — izmantojums atbilstīgas kvalitātes materiālu ieguvei — enerģijas ieguvei izmantota sekundāra vai parasta izejviela vai lopbarības ražošana (lopbarības rauši) — tādu izejvielu izmantojums, no kurām iegūt maz enerģijas un kas satur lignīnu un celulozi — mēslojums.

3.4.1 Ataudzējamo izejvielu izmantošana materiālu ražošanai.

EESK saskata daudz iespēju, kā ataudzējamās izejvielas var izmantot materiālu ražošanai. Vācijas automašīnu ražošanas nozarē no 1996. līdz 2003. gadam dabisko šķiedrvielu patēriņš ir pieaudzis no 10 000 t līdz 45 000 t. Izmantojot koksni un dabiskās šķiedrvielas kā celtniecības materiālus, ir iespējams būvēt videi nekaitīgas celtnes un ietaupīt enerģiju. Lietojot no augu eļļas iegūtas smērvielas, ir iespējams izvairīties no kaitējuma nodarīšanas dabai, jo šādām smērvielām piemīt bioloģiskās noārdīšanās spēja. No ataudzējamām izejvielām iegūst vielas, kas ir svarīga mazgāšanas un tīrīšanas līdzekļu, laku un tekstilpreču sastāvdaļa. Ja koksni un dabiskās šķiedrvielas izmanto automašīnu ražošanā, uzlabojas galaprodukta īpašības, kas saistītas ar tā piemērotību otrreizējai pārstrādei, un ir iespējams samazināt galaprodukta izgatavošanai izmantoto materiālu svaru. Ja lieto tādu plastmasu ar ilgu vai īsu pussabrukšanas periodu, kas izgatavota galvenokārt no ataudzējamām izejvielām, rodas pilnīgi jaunas atkritumu pārstrādes iespējas, jo tā saucamos bioloģiski noārdāmos materiālus ir iespējams kompostēt, kā arī termiski vai ar biogāzes iekārtu palīdzību (ražo siltumu un elektrību) pārstrādāt tā, lai ietaupītu vairāk enerģijas. Bioloģiski noārdāmo materiālu izejvielas galvenokārt ir cieti saturoši augi, kā arī cukurs, eļļa un lignoceluloze. Kopš 1995. gada šādu izejvielu apjoms visā pasaulē ir sasniedzis 350 000 t, un gandrīz viss minētais daudzums ir iegūts no ataudzējamām izejvielām.

3.4.1.1 Komiteja uzskata, ka celtniecības nozarē ir daudz jaunu koksnes izmantošanas iespēju, kas ir jāattīsta. Piemēram, šādām iespējām ir jāpievērš īpaša uzmanība, veicot plānošanu mežsaimniecības nozarē. Kaut arī daudzi no minētajās pielietojuma jomās saražotajiem produktiem jau ir izstrādāti tiktāl, ka tie ir gatavi pārdošanai, jāattīsta nepieciešamās ražošanas procesu tehnoloģijas.

3.4.1.2 Komiteja uzskata, ka, izpildot regulā par ķimikālijām iekļautās prasības, radīsies jauni biomasas ķīmijas tālākas attīstīšanas stimuli. Tā šobrīd ir tikai sākuma stadijā, tādēļ šajā jomā nepieciešams intensīvs pētniecības darbs. Kad atbilstoši Regulai par ķīmisko vielu un ķīmisko produktu reģistrāciju, novērtēšanu un atļaušanu (REACH) būs noskaidrotas problemātiskas vielas, būs jāatrod šādu vielu alternatīva, un tā varētu būt daudzsološa pētniecības joma attiecībā uz atjaunojamajām izejvielām. Piemēram, Vācijā no 1991. līdz 2005. gadam ataudzējamo izejvielu īpatsvars ķīmiskajā rūpniecībā ir pieaudzis no 8 % līdz 10,4 % (dati attiecas tikai uz farmācijas rūpniecību, un neattiecas uz papīrrūpniecību un dabisko šķiedru apstrādes rūpniecību).

3.4.1.3 Komiteja vēlas uzsvērt šādus no biomasas ražotu produkcijas veidu izstrādes mērķus: — efektīvāks materiālu un enerģijas izmantojums; — fosilo izejvielu un citu no izsīkstošiem avotiem iegūtu izejvielu aizstāšana; — izvairīšanās no kaitējuma nodarīšanas videi; — bioloģiskās noārdīšanās spējas izmantošana; — svara samazināšana, izmantojot vieglās konstrukcijas; — ar videi nekaitīgu celtniecību saistītas priekšrocības; — darba aizsardzības īstenošana.

3.4.1.4 Dažādu produkcijas veidu ražošanu pašlaik kavē tas, kas daudzās jomās vēl nav izdevies samazināt izmaksas. Iemesls ir tāds, ka trūkst līdzekļu preču tirgvedībai un ieviešanai tirgū, kā arī tas, ka par maz līdzekļu tiek tērēts pētniecībai un attīstībai. Turklāt dažās valstīs ražotājiem nodokļu dēļ nav izdevīgi izmantot minētās izejvielas. Tādēļ Komiteja ierosina, ka ir jāpaātrina produktu izstrāde līdz to gatavībai pārdošanai un ātrāk jāpanāk konkurētspēja, ieviešot tādus noteikumus attiecībā uz izejvielu izmantošanu, kas līdzīgi noteikumiem par tādas elektroenerģijas ievadīšanu kopējā tīklā, kas iegūta no neizsīkstošajiem enerģijas avotiem.

3.4.2 Apkure.

Komiteja uzskata, ka klimata politikas aspektā ir ārkārtīgi svarīgi, lai siltumu ražotu, izmantojot atjaunojamus enerģijas avotus. Minētajā nozarē tiek saražoti aptuveni 60 % galapatērētāju patērētās enerģijas. Ir vajadzīgs tikai tas, lai gan produkta, gan izejvielas iegūšanai būtu jāpatērē maz enerģijas. EESK ar bažām atzīmē, ka 35 % gadā izaugušās koksnes apjoma paliek neizmantoti ES mežos (nav ņemtas vērā Natura 2000 zonas), turklāt arī tad, ja ir ievērota prasība, kas attiecas uz koksnes atkritumu īpatsvaru. Nebūt ne mazsvarīga blakusparādība ir tas, ka gadījumā, ja koksnes atkritumu ir mazāk, arī meža ugunsgrēku risks samazinās, un tas, ka pastiprināti izmantojot mežus, tiek stimulēta reģionālā ekonomika. Jau pastāv modernas tehnoloģijas, ar kuru palīdzību siltuma tirgū ir iespējams aizstāt naftu un dabasgāzi ar citiem enerģijas avotiem, turklāt siltuma tirgū tas ekonomiskā ziņā ir izdarāms vieglāk nekā citās nozarēs; minēto iemeslu dēļ aizstāšana ir vides politikas un ekonomikas politikas nepieciešama sastāvdaļa. Tomēr siltuma ražošanai patērētās biomasas apjoms pieaug palielinās ļoti lēni.

3.4.2.1 Pretēji elektroenerģijas un degvielas jomā pastāvošajai situācijai, siltuma ražošanas jomā trūkst tiesību aktu par atjaunojamas enerģijas izmantošanu. Lai Eiropas mērogā panāktu strauju progresu jomā, kas saistīta ar siltuma ražošanu no biomasas, Komisija aicina pieņemt tiesību aktus par siltuma ražošanu no neizsīkstošiem enerģijas avotiem, kā arī par siltuma reģeneratīvu izmantošanu. EESK pieņem, ka līdzīgi kā to likumu gadījumā, kas attiecas uz elektroenerģijas ievadīšanu kopējā tīklā, šāds regulējums var izraisīt atbilstīgu ar pārorientēšanos saistītu dinamiku.

3.4.2.2 Pašlaik centrālapkures tīkliem ir pieslēgti 56 miljoni ES iedzīvotāju mājokļi, 61 % no šiem iedzīvotājiem dzīvo jaunajās dalībvalstīs. EESK aicina struktūrfondu līdzekļus mērķtiecīgi izmantot apkures sistēmu paplašināšanai un modernizācijai, tās pielāgojot ataudzējamām izejvielām. Jo īpaši ir jācenšas panākt koģenerācijas plašāku izmantojumu.

3.4.2.3 Tā kā ieguldījumi tehnoloģijā, koģenerācijā, centrālapkures sistēmā un apgādes sistēmās ir ilgtermiņa pasākums, Komiteja uzskata, ka arī vecajās ES valstīs ir jāveic daudz vairāk īstermiņa pasākumu. Ir steidzami gan jāinformē, gan arī jāīsteno administratīva rakstura pielāgojumi.

3.4.2.4 Tas, ka dalībvalstīs ir atšķirīgs mežsaimniecības un īpašumtiesību regulējums, izraisa problēmas, kuru dēļ mājsaimniecību piekļuve mežos iegūtiem koksnes atkritumiem ir apgrūtināta. Jo īpaši tāpēc, ka ir mainījies pieprasījums, ir jānovērš pārliecīga birokrātija.

3.4.3 Degvielas tirgus.

3.4.3.1 Aptuveni 30 % ES patērētās enerģijas patērē transporta nozarē. Ir pieejami naftas produktiem alternatīvi degvielas veidi — augu eļļa, biodīzeļdegviela, etanols un no biomasas iegūtas sintētiskas degvielas. EESK atzīmē, ka direktīva par biodegvielu tiek īstenota gausi. Mērķis ir tirgus daļa 5,75 % apjomā līdz 2010. gadam, un pašreizējā tirgus daļa ir mazāka nekā 1,4 %, kas ir ievērojami mazāk par degvielas tirgus daļas apjomu, kas bija jāsasniedz 2005. gadā, proti, 2 % kopējā degvielas tirgus. Komiteja pilnībā atbalsta programmā “Saprātīga enerģija Eiropai” (Lēmums Nr. 1230/2003/EK) formulētos mērķus attiecībā uz šādām jomām: — uz degvielu attiecinātas tiesību normas, nodokļu režīms un normas/standarti; — piegādes ķēžu uzlabošana; — pieprasījums tirgū pēc tādiem transportlīdzekļiem, kurus darbina, izmantojot alternatīvas degvielas; — papildu pasākumi.

3.4.3.2 Attiecībā uz etanola ražošanas paplašināšanu Eiropā pašlaik PTO sarunās tiek prasīts, lai etanola importa kvotas tiktu veidotas šādi. Tikai tā minētajai jaunai ekonomikas nozarei, kuras mērķis ir benzīna aizstāšana, ES ir izredzes attīstīties.

3.4.3.3 Gan ES Komisija, gan dalībvalstis no neizsīkstošiem enerģijas avotiem iegūtas degvielas ieviešanas atbalsta jomā ir paredzējušas nodokļu atvieglojumus aizstāt ar fiksētām piemaisījuma kvotām. EESK ar bažām konstatē, ka šādā gadījumā būtu apdraudēti daudzi šajā jaunajā ekonomikas nozarē jau veikti ieguldījumi, un aicina nodrošināt lielāku politikas uzticamību. Komiteja arī uzsver, ka taisni nodokļu atvieglojumi biodegvielas jomā dara iespējamus reģioniem pielāgotus ieguldījumus.

3.4.3.4 Arī tad, ja piepildīsies optimistiskās prognozes, ar augu valsts izcelsmes degvielu var aizstāt ne vairāk kā 35 % pašreizējā degvielas patēriņa. Vēl ir jāiegulda daudz darba otrās paaudzes BTL (“biomass to liquids” — degviela, ko iegūst no biomasas) degvielu tehnoloģijas izstrādē un šādu degvielu sagatavošanā tirgum. Saistībā ar minētajām prognozēm ir arī jāatgādina, ka nedrīkst zemes gabalu vairākas reizes pēc kārtas izmantot vienas un tās pašas lauksaimniecības kultūras audzēšanai. Komiteja uzsver, ka nolūkā nodrošināt ES dalībvalstu ekonomikas nākotni par primāriem mērķiem joprojām ir jāuzskata efektīvāka transporta politika un ievērojams degvielas patēriņa samazinājums.

3.4.4 Elektroenerģijas tirgus.

3.4.4.1 Turpmākajās trīs desmitgadēs Eiropā būs jāatrod risinājumi, lai aizstātu spēkstaciju jaudu 200 000 MW apjomā. Tas nozīmē, ka būs jāiegulda vismaz 200 miljardi EUR. Tas ir svarīgs enerģētikas turpmākās attīstības pagrieziena punkts. Komiteja uzskata, ka šajā sakarā, pielāgojot spēkstaciju izmēru, ir iespējams panākt koģenerācijas sistēmu lielāku izplatību. Tādējādi ir iespējams ievērojami palielināt energoefektivitāti.

3.4.4.2 Līdz šim elektroenerģijas ražošanas nozarē kā biomasu galvenokārt izmanto koksnes atkritumus, vircu, bioloģiskos atkritumus un citas dzīvnieku un augu valsts izcelsmes atkritumvielas. Biomasas īpatsvars elektroenerģijas ražošanas nozarē palielinās lēni. Ja biomasu nesāks izmantot vairāk, netiks sasniegti mērķi, kas izvirzīti Direktīvā 2001/77/EK par tādas elektroenerģijas pielietojuma veicināšanu, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus.

3.4.4.3 Tā kā elektroenerģijas nozares vājā vieta ir elektroapgādes sistēmas, nodrošinot stabilus apstākļus elektroenerģijas ievadīšanai kopējā tīklā, var gūt labus panākumus. EESK uzskata, ka svarīgi ir šādi minēto apstākļu aspekti: inovatīvu ieguldījumu drošība, tāda kopējā tīklā ievadītas elektroenerģijas cena, kas pamatojas uz ražošanas izmaksām un kas diferencēta atbilstoši izmantotajai tehnoloģijai, 5 gadus ilga novērtēšana, lai pielāgotu tādas elektroenerģijas cenu, kuras saražošanai veikti jauni ieguldījumi efektīvākās tehnoloģijās, premiālā samaksas sistēma par jaunām tehnoloģijām, siltuma izmantošana, mazākas un līdz ar to lielākā mērā reģionālas vienības. Lietderīga ir arī premiālā samaksas sistēma par izmantotajām izejvielām. Komiteja uzskata, ka ar premiālās samaksas sistēmas palīdzību ir jāatlīdzina par ganībām un starpkultūru audzēšanu un tādu blakusproduktu kā salmi izmantošanu, kā arī par sekundāru produktu, piemēram, lopbarības raušu ražošanu un brāgas apstrādi.

3.4.5 Mērķi.

ES jau ir izvirzīti mērķi attiecībā uz biodegvielu un no neizsīkstošiem enerģijas avotiem iegūtas elektroenerģijas izmantošanu. Ņemot vērā pašreizējās cenu attīstības tendences fosilās enerģijas tirgū, minētie mērķi ir jāatjauno. Komiteja uzskata, ka ES ir jāizvirza kopēji mērķi un jāizveido vienota sistēma attiecībā uz izejvielu izmantošanu materiāla ieguvei un siltuma ražošanai.

3.4.5.1 Komiteja uzskata, ka formula 4 x 25 līdz 2020. gadam ir jāizvirza kā mērķis. Attiecībā uz biomasas turpmāko izmantošanu tas nozīmē, ka 25 % elektroenerģijas, 25 % siltuma, 25 % degvielu un 25 % no naftas produktiem iegūtu materiālu, piemēram, plastmasas, ir jāsaražo, izmantojot ataudzējamās izejvielas un atjaunojamu enerģiju. Minētie mērķi ir pamatoti uz fosilo izejvielu pašreizējo patēriņu. Visu resursu efektīvam izmantojumam ir izšķirīga nozīme dalībvalstu ekonomikas attīstībā arī tad, ja atbilstoši minētajiem mērķiem notiek pārorientācija uz atjaunojamiem resursiem. Lai īstenotu plaša mēroga pārorientāciju, Eiropas Savienībā ir nepieciešama ievērojami labāka materiālu izmantošanas efektivitāte un energoefektivitāte.

3.5 Tādu politisku šķēršļu identifikācija, kas kavē produktu izstrādi.

Politikas atšķirīgās īstenošanas un atšķirīgo tiesisko sistēmu dēļ politiski un administratīvi šķēršļi 25 dalībvalstīs ir ļoti daudzveidīgi. Turpinājumā ir norādītas galvenās jomas, kurās gan ES, gan dalībvalstīm būtu jāveic pārbaude, vai ataudzējamo izejvielu izmantošanu netraucē nepamatoti, attīstību kavējoši šķēršļi.

3.5.1 Šķiedraugi.

Traucēklis ieguldītājiem ir valstu kvotas šķiedraugu nozarē, proti, kvotas garām un īsām šķiedrām. Attiecībā uz īso šķiedru pārstrādes atbalsta sistēmu Komiteja atbalsta ES Komisijas pasūtītajā Ernst & Young pētījumā par kaņepju un linu tirgus organizāciju ietvertos izteikumus. Minētajā pētījumā ir ierosināts saglabāt īso šķiedru pārstrādes atbalstu un to pārveidot par atbalstu visu veidu šķiedru pārstrādei. Lai nodrošinātu dabisko šķiedru nozares dinamisku attīstību ES, Komiteja aicina šajā tirgus organizācijas jomā rīkoties tā, lai lēmumi būtu iepriekšparedzami, proti, būtu iespējams plānot turpmāko darbību.

3.5.2 Būvmateriāli.

Ar celtniecību saistīto tiesību jomā atļauju piešķiršanas sistēma ir jāpielāgo tādējādi, lai stimulētu no ataudzējamām izejvielām iegūtu būvmateriālu izmantošanu šādu materiālu labo produkta īpašību dēļ un arī tāpēc, ka tie ir labi piemēroti otrreizējai pārstrādei. Komiteja jo īpaši aicina ES Komisiju pārbaudīt, kādā mērā tiesisks regulējums kavē no ataudzējamām izejvielām iegūtu materiālu izmantošanu celtniecībā, un aicina Komisiju iesniegt priekšlikumus attiecībā uz regulējuma uzlabošanu.

3.5.3 Tiesību akti attiecībā uz emisiju un atkritumiem.

Uz emisiju attiecināti tiesību akti, jo īpaši tie, kas ir spēkā attiecībā uz nelielām sadedzināšanas iekārtām, kā arī tiesību akti, kas attiecas uz atkritumiem, ir traucēklis, kas daudzviet ierobežo ataudzējamu izejvielu izmantošanas iespējas, proti, biomasas izmantošanu elektroenerģijas ražošanā un bioloģiski noārdāmu materiālu izmantošanu. Šajā sakarā Komiteja aicina vides aizsardzības sistēmu veidot tādējādi, lai būtu iespējams dinamiski laist tirgū minētos produktus, proti, strauji palielināt biomasas izmantojumu, neizraisot kaitīgu iedarbību uz vidi. Tas pats attiecas arī uz direktīvas par gaisa kvalitāti izpildi. Komiteja arī aicina pielāgot direktīvu par nolietotiem transportlīdzekļiem tādējādi, lai uzlabotu otrreizējo pārstrādi, kā arī aicina minētajā nozarē īpaši pārbaudīt energoefektivitāti, kas saistīta ar jaunajiem materiāliem, vieglajām konstrukcijām un piemērotību otrreizējai pārstrādei.

3.5.4 Nodokļu tiesību akti.

Attiecībā uz Eiropas nodokļu sistēmu tuvināšanu Komiteja aicina tās lielākā mērā orientēt uz vides aizsardzību un ilgtspējīgiem resursiem. Šajā sakarā kā mērķis ir jāizvirza arī attiecībā uz fosilo izejvielu izmantošanu piemērotu nodokļu priekšrocību likvidācija. Turpretim ir jāapsver iespējas samazināt apgrozījuma nodokli, piemēram, dabisko šķiedrvielu nozarē. Kā vēl vienu piemēru var minēt apgrozījuma nodokļa samazinājumu tajos gadījumos, kad ataudzējamās izejvielas tiek izmantotas centrālapkures sistēmās.

3.5.5 ES mēroga standartizācija.

Kaut arī pārstrādes normas ir noteiktas tiesību aktos, ir nepārtraukti jāpārbauda un jāpilnveido normēšanas sistēmas, tās pielāgojot jaunajiem biomasas nozarē izmantotajiem materiāliem un tehnoloģijām. Izmantojot uz procesu attiecinātas normas, pirmām kārtām ir jānodrošina izejvielu pozitīva ekobilance. Lai to panāktu, ir vajadzīga akreditācija. Piemēram, nocērtot tropisko lietusmežu nolūkā ražot palmu eļļu, rodas negatīva oglekļa bilance, kas pastāv turpmākos 30 gadus. Visas ES mērogā normas ir jāpapildina ar prasībām, kas attiecas uz biomasas pozitīvajām produkta īpašībām un piemērotību otrreizējai pārstrādei.

3.6 Politika attiecībā uz ataudzējamo izejvielu plašāku pielietojumu ES.

EESK ir norūpējusies par to, ka pašlaik nav vērojama virzība uz efektīvāku Eiropas enerģētikas politiku un izejvielu politiku.

Komitejai ir kritiska attieksme pret to, ka ļoti daudzas Komisijas struktūrvienības neatkarīgi viena no otras nodarbojas ar jautājumiem, kas saistīti ar ataudzējamām izejvielām. Sakarā ar to, ka minētā politikas joma ir ļoti svarīga, Komiteja aicina izveidot koordinējošu Komisijas struktūrvienību vai sevišķu uzdevumu grupu. Kā jau minēts 3.4.5.1 punktā, ir nepieciešami ambiciozi mērķi.

3.6.1 Rīcības plāns par biomasas izmantošanu.

3.6.1.1 Komiteja atzinīgi vērtē to, ka Komisija ir izstrādājusi ES Rīcības plānu par biomasas izmantošanu. Pamatojoties uz minēto rīcības plānu, ir jāizstrādā valsts/reģionālie rīcības plāni. Turklāt ir jāuzrauga tas, vai mērķi tiek sasniegti. EESK atzinīgi vērtē to, ka rīcības plānā ir pievērsta uzmanība tam potenciālam siltuma ražošanas nozarē, kas lielā mērā vēl joprojām netiek izmantots. Tomēr Komiteja izsaka nožēlu par to, ka Rīcības plānā par biomasas izmantošanu tiek runāts tikai par biomasas izmantošanu enerģijas iegūšanai. Tādēļ Komiteja aicina Rīcības plānu par biomasas izmantošanu papildināt, to attiecinot arī uz biomasas izmantošanu materiāla ieguvei, kā arī aicina atbalstīt pētījumus par jauniem izmantošanas veidiem un pasteidzināt darbu, kas saistīts ar sabiedrības informēšanu, sabiedriskajām attiecībām un konsultāciju sniegšanu. Ekonomikas jomā ir jāuzsāk ataudzējamo izejvielu jomā strādājošu uzņēmumu dibināšanas iniciatīva, lai pirmām kārtām atbalstītu MVU, jo tiem ir grūti atrast riska kapitālu. Komiteja izsaka nožēlu par to, ka rīcības plānā nav ierosināts pietiekamā apmērā pielāgot noteikumus attiecībā uz kvalificēšanos pieejai tirgum starptautiskās tirdzniecības jomā.

3.6.1.2 Komisijas paziņojumā “Atbalsts elektrībai no neizsīkstošiem enerģijas avotiem” (KOM(2005) 627, pieņemts 07.12.2005.) ir norādīts, ka nelabvēlīga tiesiskā regulējuma dēļ vairumā ES dalībvalstu jo īpaši biomasas un biogāzes nozares potenciāls nav pietiekami izmantots. Attiecībā uz atjaunojamas enerģijas laišanu tirgū ir pierādījies, ka sistēma, kam atbilstoši enerģiju ievada kopējā tīklā par cenām, kas atbilst izmaksām, ir efektīva. EESK sagaida, ka, pamatojoties uz minēto ziņojumu, Komisija veiks tālejošus pasākumus.

3.6.2 Pētniecība un attīstība.

3.6.2.1 Komiteja joprojām nav pārliecināta par to, ka būtiska 7. pētniecības pamatprogrammas daļa ir veltīta biomasas izmantošanai. Ir nepieciešamas apjomīgākas pētniecības programmas gan enerģētikas nozarē, gan arī nozarē, kas saistīta ar ataudzējamo izejvielu izmantošanu materiāla ieguvei. EESK atgādina, ka ir jāveido saikne ar citām pētniecības nozarēm, piemēram, materiālu pētniecību un pētījumiem ķīmijas un nanotehnoloģijas jomā. Komiteja uzskata, ka REACH direktīvas pieņemšana veicina pastiprinātas pētniecības aktivitātesbiomasas ķīmijas nozarē.

3.6.2.2 Ja nenotiks Komisijas ierosinātā jaunās pētniecības pamatprogrammas fundamentālā paradigmas maiņa, Eiropas Savienībā nepieciešamā orientācijas maiņa izejvielu jomā būs traucēta. Pašlaik ierobežojošais faktors nav ataudzējamo izejvielu piedāvājuma apjoms reģionos. Patiesais iemesls ir izejvielu pārstrādei par tirgus preci vai pārstrādes produktu izmantotās tālākas apstrādes, proti, pārstrādes tehnoloģijas atpalicība. Šajā nozarē ir jāatbalsta pētniecība.

3.6.3 Struktūrfondi.

Komiteja sagaida, ka nākamajā finanšu periodā ieguldījumiem ataudzējamo izejvielu jomā būs paredzēta minimālā struktūrfondu līdzekļu daļa.

3.7 Vides, dabas un ainavu aizsardzība — sugu daudzveidības aizsardzība.

Komiteja uzskata, ka ataudzējamo izejvielu izmantojuma sekmēšana nedrīkst notikt uz vides rēķina. Tādēļ Komiteja iesaka ievērot šādus principus:

— attiecībā uz ataudzējamo izejvielu audzēšanu ir spēkā tie paši labas profesionālas prakses principi, kas ir spēkā attiecībā uz pārtikas audzēšanu;

— zemai ir jābūt piemērotai pārtikas audzēšanai arī pēc tam, kad tā ir izmantota pārtikā nelietojamu izejvielu audzēšanai, kam jānotiek saskaņā ar 3.2.—3.2.3. punktā minētajiem principiem;

— ataudzējamās izejvielas ir jāaudzē zemes platībās, kas jau tiek izmantotas lauksaimniecībai, kā arī platībās, kas bijušas atstātas atmatā. Tas attiecas arī uz platībām, kas, piemēram, reformas dēļ pagaidām netiek apsaimniekotas. Nedrīkst samazināties pastāvīgo ganību platība;

— lai samazinātu transporta pārvadājumu apjomu (tie, kā zināms, atstāj negatīvu iespaidu uz vidi), jācenšas izejvielas ražot reģionālā vai vietējā apritē;

— ekoloģiski vērtīgas teritorijas ir jāaizsargā un jāapsaimnieko atbilstoši mērķiem, kas izvirzīti attiecībā uz šādu teritoriju aizsardzību;

— pirmām kārtām ir jāsekmē tādu izejvielu audzēšana un jāaudzē tādas izejvielas, kam piemīt pozitīva ekobilance.

Uz minētajiem principiem ir jābūt pamatotām arī valsts un starptautiskajām akreditācijas normām.

Ievērojot uzskaitītos principus, ir iespējams nodrošināt to, ka atjaunojamu izejvielu iegūšana ir princips, kam atbilstoši visi ir ieguvēji un kas ekonomikas attīstības un vides aizsardzības jomā nozīmē to, ka “savstarpēji saderīgi mērķi tiek apvienoti”.

3.8 Ataudzējamo izejvielu izstrādes starptautiskais aspekts.

Ņemot vērā iespējamos konfliktus par tādām izejvielām kā nafta, ataudzējamo izejvielu izstrādei Eiropas Savienībā ir arī ārpolitisks, ar attīstības politiku un miera veicināšanu saistīts aspekts.

3.8.1 Visās valstīs primārajam mērķim joprojām jābūt visu iedzīvotāju grupu apgādei ar pārtiku. Tādēļ, ņemot vērā ar starptautisko tirdzniecību saistītās potenciālās problēmas, Komiteja aicina nekādā gadījumā nepieļaut to, ka bioenerģijas nesēju audzēšanas un eksporta dēļ ir apdraudēta kādas valsts apgāde ar pārtiku. Arī šajā ziņā ir nepieciešami kvalificējoši PTO noteikumi. Attiecīgo valstu valdībai ir jāspēj definēt politikas formulējumu, kas nepieciešams, lai nodrošinātu valsts apgādi ar pārtiku. EESK arī uzskata, ka uz atjaunojamu izejvielu tirdzniecību attiecinātajos Pasaules tirdzniecības organizācijas noteikumos, kas nav saistīti ar tarifiem, ir jāiekļauj sociālas darba normas un ekoloģiskie standarti. Komiteja atbalsta Starptautiskās atjaunojamās enerģijas aģentūras (IRENA) izveidi un aicina nodrošināt labāku pārredzamību starptautiskajā izejvielu nozarē.

3.8.2 EESK uzsver, ka ES ekonomika ir atkarīga no inovatīvu tehnoloģiju izstrādes un eksporta (1). Inovatīvi procesi un no ataudzējamām izejvielām iegūti produkti ir iespēja nākotnes tehnoloģiju jomā ieņemt līderpozīcijas pasaules tirgū. Tāpēc ataudzējamo izejvielu attīstības politikas formulējumam ir izšķirīga nozīme Eiropas Savienības ekonomikas attīstībā.

Briselē, 2006. gada 15. martā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētāja Anne-Marie SIGMUND

(1) EESK atzinums — OV C 241, 28.09.2004., 44. —18. lpp.