[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 19.9.2007 COM(2007) 539 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI par jaunu stratēģiju dzīvnieku veselības jomā Eiropas Savienībā 2007.-2013. gadam saskaņā ar principu „Profilakse ir labāka nekā ārstēšana” {SEC(2007) 1189}{SEC(2007) 1190} KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI parjaunu stratēģiju dzīvnieku veselības jomā Eiropas Savienībā 2007.-2013. gadam saskaņā ar principu „ Profilakse ir labāka nekā ārstēšana ” Preambula Komisija 2004. gada decembrī sāka ārēju novērtēšanu, lai rūpīgi pārskatītu ES rīcības dzīvnieku veselības jomā rezultātus un noteiktu vēlamo rīcības ievirzi nākotnē. Vairāku apstākļu dēļ bija jāpārskata politika, ko piemēroja līdz šim. ( Spēkā esošās politikas galvenie elementi tika pieņemti galvenokārt laikā no 1988. līdz 1995. gadam, kad Eiropas Kopienā bija divpadsmit dalībvalstis. ( Ir radušies jaunu uzdevumi. Ir parādījušās jaunas slimības, kuras pirms desmit gadiem nebija zināmas, piemēram SARS, bet citas, piemēram, mutes un nagu sērga, infekciozais katarālais drudzis un putnu gripa nesenā pagātnē lika risināt jaunus uzdevumus, atgādinot, ka šīs slimības vēl joprojām rada nopietnu apdraudējumu. ( Arī tirdzniecības noteikumi ir radikāli mainījušies, — ārkārtīgi pieaudzis apjoms tirdzniecībai ar dzīvnieku izcelsmes produktiem gan ES iekšienē, gan ar trešām valstīm. ( Zinātne, tehnoloģija un institucionālā sistēma ir būtiski attīstījusies. Vērienīga ES stratēģija dzīvnieku veselības jomā 2007.-2013. gadam Pamatojoties uz novērtēšanas rezultātiem un apspriedēm ar ieinteresētajām personām, Komisija ar gandarījumu iesniedz priekšlikumu par jaunu ES stratēģiju dzīvnieku veselības jomā 2007.-2013. gadam. Šī stratēģija pavērs iespēju turpmākām debatēm ES starpiestāžu forumos, ar Padomi un ar Parlamentu, kas, kā sagaidāms, līdz šā gada beigām formulēs nostāju. Kopumā stratēģija ietver vērienīgu sešu gadu darba programmu, kuras mērķis ir panākt skaidrus rezultātus: ( prioritātes noteikšana ES intervencei, ( mūsdienīga un atbilstoša dzīvnieku veselības sistēma, ( uzlabota profilakse, uzraudzība un gatavība krīzēm, ( zinātne, inovācijas un pētniecība. Visu šajā stratēģijā paredzēto īpašo pasākumu īstenošanas grafiks būs atkarīgs no Padomes un Parlamenta nostājas un arī no mūsu cilvēkresursu jaudas. 1. Vīzija Mūsu vīzija ir strādāt, izmantojot partnerības, lai efektīvāk novērstu problēmas saistībā ar dzīvnieku veselību, pirms tās notiek, pēc principa „profilakse ir labāka nekā ārstēšana”. 2. Mērķis Stratēģija paredz virzienu, kādā jāizstrādā politika dzīvnieku veselības jomā, pamatojoties uz plašām apspriedēm ar ieinteresētajām personām un ciešu apņemšanos ievērot augstus standartus dzīvnieku veselības jomā. Tā atvieglos prioritāšu noteikšanu saskaņā ar stratēģiskajiem mērķiem, par ko panākta vienošanās, un pieņemamu un atbilstošu standartu pārskatīšanu un vienošanos par tiem. 3. Stratēģijas joma Dzīvnieku veselības koncepcija attiecas ne vien uz to, ka dzīvniekiem nav slimību, bet arī uz svarīgo saikni starp dzīvnieku veselību un viņu labklājību. Tā ir arī pīlārs Komisijas politikai sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma jomā. Stratēģija attiecas uz visu to dzīvnieku veselību ES, kurus audzē lietošanai pārtikā, lauksaimniecībai, sportam, turēšanai mājās un zooloģiskajos dārzos. Tā attiecas arī uz savvaļas dzīvniekiem un pētījumos izmantojamiem dzīvniekiem, ja pastāv risks, ka tie var pārnest slimību uz citiem dzīvniekiem vai cilvēkiem. Stratēģija attiecas arī uz to dzīvnieku veselību, kurus pārvadā uz ES un no tās, un ES teritorijā. Stratēģija ir paredzēta piemērošanai visā ES teritorijā, ieskaitot dzīvnieku īpašniekus, veterinārārstus, pārtikas aprites uzņēmumus, ar dzīvnieku veselību saistītās nozares, interešu grupas par dzīvniekiem, pētniekus un skolotājus, sporta un atpūtas organizētāju vadošās iestādes, mācību iestādes, patērētājus, ceļotājus, dalībvalstu kompetentās iestādes un ES iestādes. Stratēģija izstrādāta, pamatojoties uz pašlaik ES spēkā esošo tiesisko regulējumu dzīvnieku veselības jomā[1] un uz Pasaules dzīvnieku veselības organizācijas (Starptautiskā epizootiju biroja — OIE ) standartiem un norādījumiem. Tās mērķis būs panākt saskanību ar citām ES politikas nostādnēm un ES starptautiskajām saistībām. Saskaņā ar šo stratēģiju izstrādās jaunas politikas nostādnes vai norādījumus, un tā nostiprinās Kopienā spēkā esošos pasākumus dzīvnieku veselības jomā, pamatojoties uz zinātniskiem riska novērtējumiem un ņemot vērā sociālus, ekonomiskus un ētiskus apsvērumus. Stratēģija atbalstīs centienus sasniegt augsta līmeņa vides aizsardzību, apsverot ietekmi uz vidi, kad tiks izstrādāts politikas pamats. 4. Mērķi Stratēģijā izvirzīti daži vērienīgi mērķi ne vien ES iestādēm un valstu valdībām, bet arī visiem iedzīvotājiem, lai uzlabotu dzīvnieku veselību. Stratēģijas mērķi ir šādi. ( 1. mērķis. Nodrošināt sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma augstu līmeni , līdz minimumam samazinot bioloģisko[2] un ķīmisko apdraudējumu sastopamību cilvēkiem. ( 2. mērķis. Veicināt dzīvnieku veselību, novēršot/samazinot dzīvnieku slimību sastopamību, un tādējādi atbalstot lauksaimniecību un lauku ekonomiku . ( 3. mērķis. Uzlabot ekonomikas izaugsmi/kohēziju/konkurētspēju , nodrošinot preču brīvu apgrozību un dzīvnieku proporcionālu pārvietošanu[3]. ( 4. mērķis. Veicināt lauksaimniecības metodes un dzīvnieku labturību[4], kas novērš apdraudējumus saistībā ar dzīvnieku veselību un mazina ietekmi uz vidi, atbalstot ES Ilgtspējīgas attīstības stratēģiju[5]. Ar vienkāršu un uzticamu rādītāju palīdzību varēs mērīt paveikto, cenšoties īstenot stratēģijas mērķus, kā arī noteikt politikas virzienu, informēt par prioritātēm, virzīt resursus konkrētiem mērķiem un koncentrēt diskusijas. Šos rādītājus izstrādās, apspriežoties ar ieinteresētajām personām, un uzlabos laika gaitā, kad būs pieejami labāki veterinārie un citi dati. Rādītājos apvienos noteiktos dzīvnieku veselības rādītājus (piemēram, slimības izplatība, likvidēto dzīvnieku skaits) un nenoteiktos rādītājus, ar kuru palīdzību mērīs Eiropas iedzīvotāju uzticēšanās līmeni, noteiks, ko viņi sagaida un kā uztver notiekošo. Jāņem vērā, ka šo rādītāju precizitāti var ietekmēt neskaidri un neparedzami apstākļi. 5. Rīcības plāns Rīcības plāna mērķis būs izskaidrot to, cik plaša mēroga būs pasākumi, kurus īsteno vai īstenos ES mērogā, ar tiesību akta priekšlikumu vai izmantojot citu mehānismu, lai nākamajos sešos gados sasniegtu dažādus stratēģiskos mērķus. Rīcības plāns stratēģisko mērķu sasniegšanai (4. iedaļa) koncentrēsies uz četriem galvenajiem pīlāriem jeb rīcības jomām: 1. prioritātes noteikšana ES intervencei, 2. ES mēroga sistēma dzīvnieku veselības jomā, 3. profilakse, uzraudzība un gatavība, un 4. zinātne, inovācijas un pētniecība. Komisijas darbā piemēros divus galvenos pamatprincipus: partnerība un saziņa. Darbs partnerībā Lai gūtu panākumus, svarīgi ir izmantot partnerības pieeju, pamatojoties uz uzticēšanos, atklātību un vēlmi pieņemt sarežģītus lēmumus. Stratēģija var kaut ko mainīt tikai tad, ja visi, kas saistīti ar dzīvnieku veselības jomu, sadarbojas savā starpā un ar visiem ieinteresētajiem iedzīvotājiem. Pašlaik spēkā esošā Kopienas Dzīvnieku veselības politika piedāvā daudz lielisku piemēru tam, kā reāli darbojas partnerība. Mums jāizmanto jau izveidotā sadarbība, jāveicina jaunas iniciatīvas un vairāk jāizmanto citas alternatīvas, kas nav saistītas ar tiesisko regulējumu. Padomdevējā komitejā dzīvnieku veselības jomā[6] darbosies dzīvnieku veselības nozares nevalstisko organizāciju pārstāvji, patērētāji un valdību pārstāvji. Padomdevēja komiteja dzīvnieku veselības jomā nodrošinās stratēģisku vadību atbilstošā/pieņemamā dzīvnieku vai sabiedrības veselības aizsardzības līmenī un ieteiks rīcības un saziņas prioritātes. Komiteja arī uzraudzīs stratēģijas īstenošanu . Ar to apspriedīsies par visiem ietekmes novērtējumiem, un tā konsultēs Komisiju par labāko veidu, kā sasniegt rezultātus, par kuriem panākta vienošanās. Komisija sadarbībā ar Padomi rīkos konferenci, lai iepazīstinātu ar stratēģijas īstenošanas gaitu (starpposma pārskatīšana — 2010. gadā). Saziņa Dzīvnieku veselība ir svarīgs jautājums visiem Eiropas iedzīvotājiem, jo tā ir cieši saistīta ar sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma aspektu, kā arī ar ekonomiskajām izmaksām, kas var rasties pēc dzīvnieku slimību uzliesmojumiem, un dzīvnieku labturības apsvērumiem, ieskaitot slimību kontroles ietekmi. Komisija cenšas sasniegt izvirzītos mērķus par skaidru un pārskatāmu saziņu ar patērētājiem un ieinteresētajām personām par to, ko ES dara un kāpēc. Eiropas un valstu subjektiem jāsadarbojas, lai panāktu saskanīgu vēstījumu un nostiprinātu sabiedrības uzticēšanos. Informēšana par stratēģiju Reizi gadā tiks sniegts pārskats par stratēģijas īstenošanu un plašāk informēs par politikas nostādnēm un iniciatīvām. Informāciju sniegs dažādos veidos atkarībā no paziņojuma satura un mērķauditorijas. Dažādu pasākumu vidū jāmin dalība starptautiskos vai valsts mēroga pasākumos, attiecību veidošana ar plašsaziņas līdzekļiem un nevalstiskām organizācijām, tīmekļa vietņu uzlabošana, ietverot tajās plašu informāciju, kas būtiska ieinteresētajām personām, pārbaudāmo punktu sarakstus, rokasgrāmatas un jautājumu un atbilžu forumu. Saziņa krīzes gadījumā Ļoti svarīgi ir arī tas, lai būtu laba saziņa par apdraudējumiem ieinteresētajām personām/patērētājiem, jo, ja sabiedrība kādu problēmu neuztver pareizi, regulators var būt spiests krīzes gadījumā pieņemt nepamatotus vai nesamērīgus pasākumus. Padomdevēja komiteja dzīvnieku veselības jomā konsultēs Komisiju par to, kā vēl vairāk uzlabot saziņu krīzes situācijā. 1. pīlārs. | Prioritātes noteikšana ES intervencei | Jaunā stratēģija dzīvnieku veselības jomā jāuzskata par riska novērtējuma un vadības integrētu stratēģiju, kas vērsta uz ES nozīmes bioloģiskiem un ķīmiskiem apdraudējumiem. 1.1. Ar dzīvniekiem saistītu apdraudējumu iedalīšana kategorijās Bioloģisku un ķīmisku apdraudējumu profila veidošana un iedalīšana kategorijās radīs pamatu, lai pieņemtu lēmumus par to, kas atbild par rīcību. Jānovērtē identificētie dzīvnieku veselības apdraudējumi, lai noteiktu: ( kādā mērā tie ir būtiski attiecībā uz ES stratēģijas četriem augsta līmeņa mērķiem, ( Kopienai „ pieņemamo apdraudējuma līmeni ”, ( attiecīgās rīcības prioritāti , lai mazinātu apdraudējumu. Attiecībā uz nopietniem cilvēku veselības un lauku ekonomikas apdraudējumiem jācenšas līdz minimumam samazināt apdraudējumu. Taču nav iespējams apdraudējumu novērst pilnībā. Tāpēc, pat novēršot augstākās prioritātes apdraudējumus, kad tiek mēģināts līdz minimumam samazināt apdraudējumu, jāveic iespējamo pasākumu izmaksu un guvumu un izmaksu lietderības analīze, lai nodrošinātu vislabāko izmantojumu ierobežotajiem resursiem, runājot gan par ES finansējumu, gan par izmaksām, kas rodas ražotājiem. Tas ir ļoti svarīgi pārtikas piegādei un dalībvalstu vides un lauku ekonomikas ilgtspējībai. Ja ir identificēts potenciāli nopietns veselības apdraudējums, bet ir zinātniski neskaidrs, vai tas ir reāls, jāpieņem samērīgi pagaidu pasākumi, lai augstā līmenī nodrošinātu veselības aizsardzību līdz brīdim, kad būs pieejama precīzāka zinātniskā informācija, kas noskaidros apdraudējuma pakāpi ( piesardzības princips ). Apdraudējumu profila veidošana un iedalīšana kategorijās ir svarīgs un sarežģīts process, kas ES līmenī ir jau sācies. Lēmumi jāpieņem, pamatojoties uz uzticamām zinātnes atziņām un atbilstošu riska novērtējumu (4. pīlārs). Taču zinātne vien nesniegs visas atbildes. Tāpēc Komisija iesaistīs visu ieinteresēto pušu pārstāvjus riska vadības procesā, lai panāktu pēc iespējas plašāku vienprātību un atbildības dalīšanu par pieņemtajiem spriedumiem un lai sasniegtu mērķus, par kuriem panākta vienošanās. Mērķus noteiks Kopienas līmenī, valsts līmenī un vajadzības gadījumā reģionālā līmenī. Izmantojot atbilstošus rādītājus par paveikto , varēs novērtēt sasniegto nākamajos sešos gados. Pamatojoties uz bioloģisku un ķīmisku apdraudējumu iedalīšanu kategorijās, noteiks atbilstošo resursu apjomu , kas vajadzīgs, lai panāktu vēlamo aizsardzības līmeni, un izstrādās atbildības un izmaksu dalīšanas sistēmu. Paredzamie rezultāti ( Bioloģisku un ķīmisku apdraudējumu iedalīšana kategorijās pēc būtiskuma ES mērogā. ( Vienošanās par pieņemamo apdraudējuma līmeni . ( Prioritāšu , kvantificējamu mērķu un rādītāju par paveikto noteikšana. ( Resursu apjoma noteikšana, kas vajadzīgi identificēto draudu novēršanai. 2. pīlārs. | Mūsdienīga dzīvnieku veselības sistēma | Panākt vienotu tiesisko regulējumu, vairāk koncentrējoties uz stimuliem, nevis sodiem, kurš būtu saskaņā ar citām ES politikas nostādnēm un konverģētu ar starptautiskajiem standartiem. 2.1. Vienots un skaidrāks tiesiskais regulējums Mājlopu epidēmiskās slimības, piemēram, putnu gripai vai mutes un nagu sērga, var postoši ietekmēt lauksaimniekus un ekonomiku kopumā, — atsevišķās valstīs, kontinentos vai pat visā pasaulē. Tādas starptautiskas organizācijas kā OIE un Pasaules Banka uzskata, ka dzīvnieku veselība ir visas pasaules sabiedrības labums . ES uzskata, ka „dzīvnieku veselības pakalpojumu”[7] uzturēšana saskaņā ar starptautiskiem standartiem (runājot par tiesību aktiem, struktūru, organizāciju, resursiem, spējām, privātā sektora un vidējā tehniskā personāla nozīmi) ir obligāts mērķis. Tā ir sabiedrības investīciju prioritāte. Viens no galvenajiem ES intervences dzīvnieku veselības jomā mehānismiem ir pastāvīgi pilnveidot tiesību aktus, gan īstenojot Kopienas politiku, gan pildot starptautiskas saistības. Tiks piemēroti labāki regulējuma principi, nostiprinot sadarbību un aktivizējot saziņu. Nākotnes stratēģijas mērķis būs nomainīt dažādās spēkā esošās attiecīgās un savstarpēji saistītās politiskās darbības ar vienotu politikas pamatu. Stratēģija dzīvnieku veselības jomā būs vērsta uz vienota, skaidra tiesiskā regulējuma izveidi, kas, cik iespējams, konverģē ar OIE /Pārtikas kodeksa rekomendācijām/standartiem un norādījumiem. Šajā tiesiskajā regulējumā būs ietverti pasākumi attiecībā uz dzīvnieku barību un dzīvnieku labturību. Eiropas Komisija atbild par to, lai būtu nodrošināts, ka nepamatoti valsts/reģionālie noteikumi neradītu potenciālus šķēršļus iekšējam tirgum. Tomēr ES tiesiskajam regulējumam jābūt arī pietiekoši elastīgam, lai varētu spriest par līdzvērtību, izšķirt strīdus un efektīvi reaģēt uz stāvokļa pārmaiņām. Attiecībā uz galvenajiem mērķiem īpaša uzmanība jāpievērš tādu dzīvnieku stāvoklim, kurus audzē nekomerciāliem nolūkiem (tas ir, vaļaspriekam), un savvaļas dzīvniekiem[8]. Tiks skaidri definēti uzdevumi un atbildības jomas. Visos līmeņos jāizmanto stimulējoša pieeja. Jāpārskata pašlaik spēkā esošais līdzfinansēšanas instruments. Vairāku Komisijas lēmumu pieņemšanā tiks izmantotas efektīvākas procedūras. SCFCAH [9] koncentrēsies uz lēmumiem, kuri ir vissvarīgākie dalībvalstīm un ieinteresētajām personām. Cik iespējams, jāveicina ar regulējumu nesaistītu instrumentu izmantošana. Paredzamie rezultāti ES vispārējais likums dzīvnieku veselības jomā . ( Ar vienotu horizontālu tiesisko regulējumu noteiks un tajā integrēs spēkā esošo tiesību aktu kopīgus principus un prasības (tādās jomās kā Kopienas iekšējā tirdzniecība, imports, dzīvnieku slimību kontrole, dzīvnieku barība un dzīvnieku labturība). ( Spēkā esošos tiesību aktus vienkāršos un attiecīgi aizstās ar šo jauno regulējumu, cenšoties panākt konverģenci ar starptautiskiem standartiem ( OIE /Pārtikas kodeksa standartiem) un vienlaikus nodrošinot to, ka tiek stingri ievēroti augsti standarti dzīvnieku veselības jomā. 2.2 Efektīvas sistēmas izstrāde atbildības un izmaksu dalīšanai Dzīvnieku slimības Spēkā esošās kompensāciju shēmas galvenokārt ir vērstas uz to, lai dzīvnieku īpašniekiem slimības uzliesmojuma gadījumā nodrošinātu kompensācijas mehānismu. Atbilstoša izmaksu, guvumu un atbildības jomu dalīšana var būtiski sekmēt stratēģijas galveno mērķu īstenošanu. Tā var palīdzēt dalībvalstīm un Kopienai novērst lielus finansiālus riskus, piedāvājot stimulus ar dzīvniekiem saistītu apdraudējumu novēršanai. Tā arī mēģinās stiprināt Kopienas ekonomisko un sociālo kohēziju un jo īpaši samazināt dzīvnieku veselības līmeņa atšķirības dažādos reģionos. No vienas puses, svarīgs uzdevums jāveic valstu valdībām, nodrošinot ES ārējās robežas pret slimību iekļūšanu un reaģējot pret eksotisku slimību uzliesmojumiem. Ļoti svarīgs ir arī noteikums par valsts kompensāciju, lai kompensētu zaudējumus par sabiedrības interesēs iznīcinātu privātīpašumu vismaz tādos gadījumos, kad īpašnieks nav atbildīgs par slimības uzliesmojumu. Šādos gadījumos galvenais apsvērums ir sabiedrības veselības aizsardzība. No otras puses, par dzīvnieku veselību vispirmām kārtām atbild dzīvnieku īpašnieki un kopumā — visa nozare. Tāpēc dzīvnieku īpašnieki un nozares pārstāvji ir tie, kas vislabāk var risināt problēmas saistībā ar daudzajiem apdraudējumiem, ko rada dzīvnieku slimības. Tiek skaidri atzīts, ka politiski vajadzīga visu pušu (ieskaitot apdrošināšanas sektoru) pilnīga līdzdalība un saistību uzņemšanās. Svarīgs jautājums ir par riska atbildību, un ir jāievieš jauni mehānismi nozīmīgāko ieinteresēto personu iesaistīšanai lēmumu pieņemšanā par būtiskiem politikas jautājumiem, jo īpaši par ārkārtas pasākumiem. Konkrētu priekšlikumu apsvēršanai par ES saskaņotas sistēmas pakāpenisku izveidi būs vajadzīgs tehniski ekonomiskais pamatojums. Dzīvnieku barības nozare Kad dzīvnieku barības nozarē notiek liela mēroga negadījumi, valsts iestādēm parasti nākas intensīvi risināt jautājumus par izmaksām saistībā ar barības, pārtikas produktu un dzīvnieku izņemšanu no tirgus, pārvadāšanu, uzglabāšanu un iznīcināšanu, kā arī saistībā ar analīzes veikšanu un citiem administratīviem pasākumiem. Barības nozares komersanti atbild par jebkādiem attiecīgo tiesību aktu pārkāpumiem pārtikas nekaitīguma jomā un par barības, dzīvnieku vai no tiem ražoto pārtikas produktu izņemšanu no tirgus, apstrādi un/vai iznīcināšanu[10] . Komisija 2007. gadā iesniegs ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei, kurā izklāstītas iespējas izveidot efektīvu finansiālo garantiju sistēmu barības nozares komersantiem. Paredzamie rezultāti ( Dzīvnieku slimības. Saskaņotas ES kritēriju sistēmas izstrāde atbildības un izmaksu dalīšanai , pamatojoties uz: ◦ bioloģisku un ķīmisku apdraudējumu iedalīšanu kategorijās pēc būtiskuma ES mērogā (1. pīlārs), ◦ stimuliem tādai visu iesaistīto pušu rīcībai, kas mazina apdraudējumu, ◦ iespēju segt netiešus zaudējumus, ◦ izmaksu (valsts/privātais finansējums) un atbildības jomu sabalansēšanu (jāņem vērā solidaritātes aspekts), ◦ pasākumiem, lai novērstu konkurences izjaukšanu, ◦ saskanību ar ES starptautiskajām saistībām, ◦ efektīvu un elastīgu īstenošanu valsts vai reģionālā līmenī, ◦ konsultāciju mehānismu partneriem, kuri dala izmaksas, jo īpaši krīzes laikā. 2.3. Kopienas ietekme uz starptautiskiem standartiem ES tiesību akti jau ir lielā mērā balstīti uz OIE /Pārtikas kodeksa rekomendācijām/standartiem un norādījumiem, ievērojot saistības, ko paredz PTO Līgums par Sanitāro un Fitosanitāro pasākumu piemērošanu ( SFS līgums). Tomēr ir jomas, kurās ES varētu uzlabot konverģenci ar šiem standartiem (piemēram, slimības statuss, imports, veterināro pakalpojumu kvalitāte un novērtējums, laboratoriskie izmēģinājumi, dzīvnieku barība, vakcinēšana). Ja OIE /Pārtikas kodeksā ir pieņemti standarti, ES tos ievēros, piemērojot dzīvnieku veselības pasākumus. Tomēr, ja tam ir zinātnisks pamatojums, ES var ieviest vai saglabāt sanitāros vai fitosanitāros pasākumus, kuri nodrošina sanitārās vai fitosanitārās aizsardzības augstāku līmeni. ES arī turpmāk OIE /Pārtikas kodeksā aktīvi sekmēs savus izstrādātos standartus un, cik iespējams, nodrošinās, lai tie arī tiktu attiecīgi pieņemti starptautiskā līmenī. Jāmudina citi OIE /Pārtikas kodeksa biedri, lai, nosakot savus standartus, viņi izmantotu starptautiskos standartus. Runājot par importu, ES jāuzlabo saziņa saistībā ar prasībām attiecībā uz tirdzniecības partneriem. ES arī jāpilnveido spēja risināt sarunas par jautājumiem, kas saistīti ar eksportu. ES jācenšas mudināt citus OIE /Pārtikas kodeksa biedrus, lai tie uzlabotu savu tiesību aktu atbilstību starptautiskām rekomendācijām/standartiem un norādījumiem un nodrošinātu vienotu interpretāciju, ka arī novērstu varbūtēju starptautiskās konkurences izjaukšanu. Ņemot vērā to, ka gandrīz visas OIE darbības jomas ir Kopienas ekskluzīvā kompetencē, ilgtermiņā ir vēlams, lai arī Kopiena kļūtu par OIE biedru, tāpat kā tā ir kļuvusi par biedru Pārtikas kodeksā Codex Alimentarius . Tādējādi tiks nostiprināts standartu, norādījumu un citu noteikumu, ko pieņēmusi OIE , saskanīgums ar citām Eiropas Kopienai būtiskām starptautiskām saistībām. Paredzamie rezultāti ( Atbalsts ES nostājai , vajadzības gadījumā pamatojoties uz uzticamiem zinātniskiem pierādījumiem. ( Kopienas dalība OIE , lai vecinātu Kopienas aktīvo nozīmi. 2.4. Eksporta stratēģijas izstrāde Kopienas līmenī Dzīvnieku veselības aizsardzība augstā līmenī ES būtiski veicinās izaugsmi un darbvietu izveidi Eiropā, jo nodrošinās, ka lauksaimnieki, Eiropas uzņēmumi arī turpmāk būs konkurētspējīgi un ka viņiem būs reāli pieejami eksporta tirgi[11]. Jānodrošina, lai Eiropas uzņēmumi, bieži vien mazie un vidējie uzņēmumi (MVU), spētu godīgi konkurēt šajos tirgos. Arvien lielāku nozīmi iegūst nepamatoti sanitārie šķēršļi. Tos atklāt, analizēt un novērst ir sarežģīti, tehniski grūti un tas prasa daudz laika. Dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktu un dzīvnieku produktu importa nosacījumi lielākoties ir saskaņoti. Tomēr eksporta jomā tā nav. Sarunu risināšana ar trešām valstīm par divpusējiem līgumiem SFS jomā ir Kopienas ekskluzīvā kompetencē. Dažām trešām valstīm divpusējos veterinārajos līgumos ir īpaši definētas ES kopīgās eksporta prasības[12]. Tirdzniecības sarunās, jo īpaši sarunās par brīvās tirdzniecības nolīgumiem, ko pašlaik risina ar Koreju, Indiju un ASEAN [13] dalībvalstīm, ir iekļautas nodaļas par SFS. Komisija pašlaik apspriež ar dalībvalstīm to, kāda ietekme var būt spēkā esošajai un turpmākajai politikai attiecībā uz SFS sarunām ar trešām valstīm par eksportu. Mērķis ir nodrošināt to, ka tiek ievērotas Līgumā paredzētās saistības attiecībā uz kopējo tirdzniecības politiku, un iesniegt vienotu Kopienas pieeju sarunām ar trešām valstīm. ES jaunā stratēģija dzīvnieku veselības jomā palīdzēs pielāgot dažādos politikas instrumentus, ko izmanto, lai nodrošinātu eksporta tirgus pieejamību, atjaunot sadarbību ar ieinteresētajām personām un noteikt prioritātes, lai vislabākajā veidā izmantotu resursus. Paredzamie rezultāti ( Efektīvāki un pārredzamāki pakalpojumi uzņēmumiem (ieskaitot MVU), kas vērsti uz rezultātiem un koncentrējas uz konkrētām sanitārajām problēmām, ar ko ES uzņēmumi saskaras trešo valstu tirgos. ( Efektīvāka prioritāšu noteikšana rīcībai, kas vērsta pret sanitārajiem šķēršļiem, lai vērstu to uz cilvēkresursiem un panāktu vislielāko ekonomisko ietekmi. ( Stingrāka nostāja sarunu risināšanā par ES eksporta nosacījumiem un eksporta jomā aktuālo problēmu novēršanā, vietējā līmenī izveidojot darba grupas ES tirgus pieejamības jomā un vajadzības gadījumā piesaistot pārstāvjus no Komisijas pārstāvniecībām, dalībvalstu vēstniecībām un uzņēmējdarbības organizācijām. 3. pīlārs. | Ar dzīvniekiem saistītu apdraudējumu novēršana, uzraudzība un gatavība krīzēm | Problēmu identificēšana, pirms nākas ar tām saskarties, un gatavība risināt problēmas slimību uzliesmojumu un krīzes gadījumā. 3.1. Atbalsts bioloģiskās drošības pasākumu veikšanai lauku saimniecībās Bioloģiskā drošība attiecas uz pasākumiem, kurus veic, lai nepieļautu populāciju, ganāmpulku vai dzīvnieku grupu saslimšanu vietās, kas attiecīgajā brīdī vēl ir slimības neskartas, vai lai ierobežotu slimības izplatīšanos ganāmpulkā. Bioloģiskās drošības pasākumi ir efektīvi, ja tie ir vērsti uz jaunu, lauku saimniecībā nesen ievestu dzīvnieku izolēšanu, slimu dzīvnieku izolēšanu, cilvēku, dzīvnieku un iekārtu pārvietošanas regulēšanu, dzīvnieku barības pareizu lietošanu un telpu tīrīšanas un dezinficēšanas procedūrām. Par šo pasākumu veikšanu atbild dzīvnieku īpašnieki, ieskaitot lauksaimniekus, kuri audzē dzīvniekus vaļaspriekam. Tomēr, veicot profilakses un bioloģiskās drošības pasākumus, jāizmanto kolektīva pieeja, jo daži infekciozi patogēni viegli var izplatīties no vienas lauku saimniecības uz otru. Efektīvi bioloģiskās drošības pasākumi lauku saimniecībās būs svarīgs kritērijs zonu noteikšanas un nodalīšanas[14] procedūrās, ko piemēros slimību kontrolei un/vai tirdzniecības nolūkos. Arī slimības neskartas saimniecības statusu, bioloģiskās drošības pasākumus, dzīvnieku labturības pasākumus un veterināro kontroli var izmantot, lai novērtētu saimniecību un atvieglotu atbildības un izmaksu dalīšanas sistēmas izstrādi. Paredzamie rezultāti ( Norādījumi , kas sniegti, ņemot vērā riska pakāpi saistībā ar dažādiem ražošanas sistēmu un sugu veidiem (piemēram, intensīvā ražošana, ekstensīvā ražošana, augsta blīvuma apgabals, lauksaimnieki, kuri audzē dzīvniekus vaļaspriekam). Šie norādījumi būs saskanīgi ar ES tiesisko regulējumu dzīvnieku veselības jomā. ( Finansējuma nodrošināšana , lai, izmantojot pieejamos fondus, finansētu un veicinātu bioloģiskās drošības pasākumus lauku saimniecībās saistībā ar infrastruktūru. 3.2. Identificēšana un izsekojamība ES izsekojamības sistēma (identificēšanas sistēmas, marķēšana un TRACES ( CommunityTrade Control and Expert System )) ir izveidota ar mērķi uzlabot kvalitāti datiem par dzīviem dzīvniekiem, dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem un barību, šo datu precizitāti, pieejamību un savlaicīgu iegūšanu. Šī sistēma nodrošina datu izsekojamību pāri dalībvalstu robežām. Pašlaik ir iespējams individuāli identificēt, piemēram, liellopus, izmantojot identifikatorus, dzīvnieku pasu sistēmu (papīra formātā) un saimniecību reģistrus, kā arī valstu identifikācijas datubāzes, kas dažādām dalībvalstīm nav savstarpēji saistītas. Dzīvu dzīvnieku pārvadāšanas izsekojamību nodrošina, izmantojot sertifikācijas sistēmu (papīra formātā) un TRACES . Saistībā ar elektroniskas identificēšanas pakāpenisku ieviešanu rodas jautājums par to, kā vidusposmā vai ilgtermiņā varēs apvienot dzīvu dzīvnieku izsekojamības sistēmas dažādos elementus un izstrādāt integrētu elektronisko sistēmu ES mērogā. Izmaksu un ieguvumu attiecības dēļ sīkiem lopkopjiem ir specifiskas grūtības ieviest elektronisko identificēšanu. Nākotnē paredzētajā sistēmā īpaši jāņem vērā MVU situācija, pamatojoties uz rūpīgi veiktu ietekmes novērtējumu. Uzlabojot minēto datu precizitāti un savlaicīgu iegūšanu, būtu pieejama precīzāka informācija veterinārajai uzraudzībai un būtu vieglāk cīnīties ar slimību uzliesmojumiem, savukārt, pateicoties efektivitātei, mazinātos nozarei un valdībai radušās izmaksas. Paredzamie rezultāti ( TRACES sasniedz mērķi kļūt par vienotu portālu visos ar veterināriju saistītajos jautājumos . ( Valstu identifikācijas datubāzes darbojas saistīti. ( Elektronisku procedūru ieviešana (ilgtermiņā). ◦ Tehniski ekonomiskais pamatojums elektroniskas identificēšanas ieviešanai (īpaši koncentrējoties uz atgremotājiem), ko izstrādā brīvprātīgi vai obligāti. ◦ Elektroniskas sertificēšanas ieviešana, aizstājot papīra sertifikātus dzīvu dzīvnieku pārvietošanai (Kopienas iekšējā tirdzniecība un imports). ◦ Plašākas, integrētas elektroniskās sistēmas izveide ar vienotu datubāzi, kurā ietverti visi pašlaik spēkā esošās sistēmas elementi saistībā ar sertificēšanu, dzīvnieku identificēšanu un dzīvnieku veselības un labturības stāvokli. 3.3. Robežu bioloģiskās drošības uzlabošana ES ir pasaulē lielākā pārtikas produktu importētāja. Dalībvalstis robežkontrolē atbild par to, lai Kopiena būtu aizsargāta pret potenciāliem dzīvnieku un sabiedrības veselības apdraudējumiem, kas rodas starptautiskā tirdzniecībā ar dzīviem dzīvniekiem un dzīvnieku izcelsmes produktiem. Uzdevums ir uzlabot robežu bioloģisko drošību tā, lai būtiski nepārtrauktu cilvēku un lauksaimniecības preču robežu šķērsošanu. Galvenais robežkontroles drošības pasākums deklarētam importam dzīvnieku veselības ziņā ir dokumentu pārbaude, tāpēc ES ir ļoti svarīgi, lai šajos dokumentos deklarētā informācija būtu precīza un pareiza. Veterinārārstiem vairāk jāsadarbojas ar muitu gan robežkontroles punktos, gan robežas šķērsošanas vietās, kur var nelegāli ievest preces vai dzīvniekus. Pamatjautājumi attiecas uz šādiem aspektiem: riska novērtējums, valstu valdību savstarpēja uzticēšanās un tas, ko var un ko nevar īstenot robežkontroles punktos un citās robežas šķērsošanas vietās (efektivitāte/lietderīgums). Tomēr dažām jaunattīstības valstīm var būt grūti ievērot ES standartus un līdz ar to iesaistīties tirdzniecībā. ES jāizmanto pašlaik īstenojamās iniciatīvas un jāuzlabo sadarbība ar trešām valstīm, sniedzot tām tehnisko palīdzību, lai tās panāktu atbilstību ES prasībām dzīvnieku veselības jomā attiecībā uz importu un spētu cīnīties pret eksotiskām slimībām to izcelsmes vietā. Paredzamie rezultāti ( Spēkā esošo tiesību aktu pārskatīšana un politikas izstrāde, lai uzlabotu uz risku balstītu pieeju robežkontroles punktos un novērstu nelegālu tirdzniecību. Riska novērtējuma izstrāde ES mērogā attiecībā uz lielāka riska sūtījumiem (produkti/valstis) un lai vienkāršotu fiziski pārbaudāmo konteineru atlasi. ( Importu regulējošo aģentūru/dienestu (muita/veterinārie dienesti) koordinēšanas uzlabošana. ( Ceļotāju informēšana par ierobežojumiem un viņu pienākumiem un proporcionālas īstenošanas nodrošināšana. ( Riska vadības uzlabošana trešo valstu līmenī un palīdzības nodrošināšana trešām valstīm (izmantojot ārējos sadarbības instrumentus, apmācību, zināšanu apmaiņu un atbalstot ar reģionāla līmeņa pieredzi). 3.4. Uzraudzība un gatavība krīzēm/krīzes pārvarēšana [15] Veterinārā uzraudzība Izmantojot veterināro uzraudzību, var laicīgi brīdināt par apdraudējumiem saistībā ar dzīvniekiem un laikus tos atklāt, kā arī izsekot tam, kā rodas slimības un kā tās izplatās, un analizēt to. Iegūtā informācija ES iestādēm un valstu valdībām kalpo par svarīgu zinātnisku pierādījumu, ar ko var pamatot lēmumus par profilakses un kontroles pasākumiem, kā arī lai novērtētu spēkā esošo pieeju lietderīgumu. Uzraudzības gaitā plašai sabiedrībai, lauksaimniekiem un mājdzīvnieku īpašniekiem tiek sniegta informācija, ko viņi un veterinārārsti var izmantot, lai atklātu, kā vislabāk aizsargāt pašiem savu un savu dzīvnieku veselību. Uzraudzība arī palīdz labāk saprast un novērtēt klimata pārmaiņu ietekmi uz dzīvnieku veselību, lai varētu labāk „pielāgot” veterināros pasākumus. Dzīvnieku audzētājiem un veterinārārstiem arī vajadzīga efektīva apmācība, lai viņi spētu noteikt slimības pazīmes agrīnā stadijā. Gatavība ārkārtas situācijām Ar dzīvniekiem saistītās ārkārtas situācijās jārīkojas ātri un efektīvi, izmantojot pieeju, par ko panākta vienošanās. Komisijai ļoti vērtīga ir iespēja ātri pieņemt lēmumus par rīcību ārkārtas gadījumos, jo tādējādi ES līmenī var ierobežot un kontrolēt ar dzīvniekiem saistītus apdraudējumus. Reaģējot uz ētiska rakstura bažām un augošo pieprasījumu pēc dzīvnieku labturības uzlabojumiem, ES jau ir pārorientējusies uz elastīgāku pieeju vakcinācijai un politikas uzlabošanu izplatītāko dzīvnieku slimību kontrolei. Viens no ES jaunās politikas dzīvnieku veselības jomā mērķiem būs likvidējamo dzīvnieku skaita samazināšana (4. mērķis). Tomēr dažādu aspektu dēļ[16] ir svarīgi, lai lēmumu par vakcinēšanu pieņemtu, pamatojoties uz konkrēto gadījumu. Par gatavību, ārkārtas rīcības plānu izmēģināšanu un darbības plānu ārkārtas situācijām īstenošanu atbild valstu valdības. Par šiem plāniem iepriekš jāvienojas ar partneriem izmaksu dalīšanas sistēmā. Lai sekmīgi risinātu problēmas slimības uzliesmojuma gadījumā, ir svarīgi zināt, kur atrodas dzīvnieki un dzīvnieku izcelsmes produkti, un kontrolēt to pārvietošanu. Paredzamie rezultāti Uzraudzība ( Uzlabot uzraudzības prioritāšu noteikšanu atbilstoši ar dzīvniekiem saistītu apdraudējumu kategorizācijai. Noteikt atbilstošus rādītājus un datu vākšanas modalitātes. ( Veicināt ieinteresēto personu sadarbības tīklu izveidi, jo īpaši, ar Eiropas Slimību profilakses un kontroles centra un Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes palīdzību, lai uzlabotu datu vākšanu, riska analīzi un sabiedrības informēšanu, kā arī apmācību, lai varētu atklāt dzīvnieku veselības problēmas agrīnā stadijā. ( Nodrošināt finansējumu šādiem mērķiem: ◦ atbalsta sniegšanai epidemioloģiskajai uzraudzībai no pieejamajiem fondiem ◦ ES diagnostikas spēju uzturēšanai (piemēram, finansējums laboratoriju sadarbībai) un ◦ atbilstošas apmācības nodrošināšanai (piemēram, iniciatīva “Labākas mācības, lai nodrošinātu pārtikas nekaitīgumu” [17] ). ( Dzīvnieku slimību identificēšanas sistēmas ( ADNS ) pielāgošanai tā, lai varētu labāk izmantot uzraudzības pasākumus un plašāk dalīties informācijā[18]. Gatavība ārkārtas situācijām ( Iniciatīva, lai uzlabotu ES gatavību novērst būtiskus dzīvnieku veselības apdraudējumus. Arī turpmāk minētie elementi var būt noderīgi, lai identificētu potenciālus bioterorisma uzbrukumus un reaģētu uz tiem: ◦ ātrās reaģēšanas tīkls, ◦ atbalsts tādas pieredzes un instrumentu izplatīšanai, kas ļautu ārkārtas situācijās humānā veidā nogalināt dzīvniekus, ◦ saziņas spēja krīzes gadījumā, ◦ krīzes novēršanas centri un Kopienas veterinārā ārkārtas brigāde, ◦ ES vajadzīgo antigēnu/vakcīnu bankas uzlabošana. ( Definēt un veicināt ātri piemērojamas pieejas tādu veterināro produktu (piemēram, vakcīnu) tirdzniecības atļaujām ES mērogā, kurus izmanto dzīvnieku slimību profilaksei saskaņā ar Kopienas ārkārtas pasākumiem. 4. pīlārs. | Zinātne, inovācijas un pētniecība | Veicināt un koordinēt riska analīzi, zinātnisko darbu, inovācijas un pētniecību, tādējādi palīdzot nodrošināt sabiedrības veselības augstu līmeni un ar dzīvnieku veselību saistīto ES uzņēmumu konkurētspēju. 4.1. Zinātne Kopiena cenšas panākt zinātnes izcilību, neatkarību, atklātību un pārskatāmību. Pakāpeniski ir izveidots tādu Kopienas un valstu references laboratoriju sadarbības tīkls, kuras nodarbojas ar dzīvnieku slimībām. Lai precīzi veiktu slimību diagnostiku un piemērotu vajadzīgos kontroles un ierobežošanas pasākumus, ļoti būtiski ir nodrošināt zinātniski pamatotas un vienotas pārbaudes. Arī Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde un Eiropas Zāļu aģentūra mobilizē un koordinē zinātniskos resursus visā ES, lai nodrošinātu kvalitatīvus un neatkarīgus zinātniskos ieteikumus un riska novērtējumus. Tādējādi riska pārvaldītājiem (Eiropas Komisijai, Eiropas Parlamentam un dalībvalstīm) tiek nodrošināts uzticams politiskais pamats dzīvnieku veselības jomā. Paredzamie rezultāti ( Stiprināt Eiropas aģentūru un valstu iestāžu sadarbību. ( Pamatojoties uz novērtējumu, pārskatīt Kopienas references laboratoriju darbību un vajadzības gadījumā paplašināt to. 4.2. Inovācijas un pētniecība Lai attīstītu mūsdienu pētniecību globālā vidē, ir svarīgi organizēt sadarbību dažādos līmeņos, koordinējot valsts vai Eiropas līmeņa politikas nostādnes, veicinot kontaktu veidošanu starp dažādām grupām un uzlabojot cilvēku un ideju mobilitāti. Pašlaik Eiropā vērojamo darbības sadrumstalotību dzīvnieku veselības jomā var pārvarēt ar izlēmīgu rīcību Eiropas līmenī. Jaunā 7. pamatprogramma 2007.-2013. gadam būs svarīgs instruments, lai atbalstītu pētījumus dzīvnieku veselības un labturības jomā, tāpat kā valstu pasākumi un citi Eiropas pētniecības sadarbības pasākumi. Jau ir uzsāktas vairākas iniciatīvas, kuru mērķis ir veicināt pētniecību dzīvnieku veselības un labturības jomā, ieskaitot aicinājumu izveidot ERANET [19] dzīvnieku veselības jomā, informācijas platformu par dzīvnieku aizsardzību un labturību un Eiropas Tehnoloģijas platformas vispasaules dzīvnieku veselībai ( ETPGAH ) izveidi 2004. gadā. Nozares tehnoloģiju platformai jāmobilizē Eiropas publiskais un privātais sektors nodrošināt fondu līdzekļus pētniecībai, ko veic, izmantojot publiskās un privātās partnerības. Tas atvieglos jaunu un efektīvu instrumentu (jo īpaši vakcīnu un diagnostikas testu) izstrādi dzīvnieku slimību kontrolei, ko svarīgi veikt Eiropas un visas pasaules interesēs. Saskanīgs tiesiskais regulējums ir priekšnoteikums efektīvai politikai dzīvnieku veselības jomā un dzīvnieku zāļu un jaunas paaudzes vakcīnu izstrādei un lietošanai. Turklāt Komisijas dienestu izstrādātajā Kopienas rīcības plānā dzīvnieku aizsardzībai un labturībai Komisija ir ierosinājusi izveidot Eiropas Dzīvnieku labturības centru. Tādējādi tiktu koordinēta un stimulēta pētniecība, lai paaugstinātu pašlaik piemērojamos standartus. Paredzamie rezultāti ( Definēt rīcības plānu pētniecībai , iesaistot nozares pārstāvjus un citas ieinteresētās personas. Šajā plānā prioritāti piešķirs ar dzīvniekiem saistītiem apdraudējumiem un identificēs pašreizējos trūkumus , kas konstatēti uzraudzības, diagnostikas, vakcinēšanas un ārstēšanas kontroles instrumentiem. ( Nodrošināt atbilstošu finansējuma līmeni, lai īstenotu rīcības plānu pētniecībai, izmantojot publiskās un privātās partnerības. ( Kopienas līmenī izstrādāt atbilstošu sistēmu, lai mazinātu nevēlamu ietekmi uz ražotājiem un saglabātu ES spējas, jo īpaši attiecībā uz antigēnu/vakcīnu bankas uzlabošanu. ( Nodrošināt atbalstu pētniecībai trešās valstīs, izmantojot starptautisko sadarbību , jo īpaši attiecībā uz sevišķi aktuālām eksotiskām slimībām vai neizpētītām zoonozēm, kas būtiski ietekmē attiecīgās valstis. [1] Ieskaitot pasākumus dzīvnieku labturības jomā. [2] Attiecībā uz dzīvnieku slimībām, pārtikas izraisītām slimībām un biotoksīniem. [3] Dzīvnieku pārvietošana jālīdzsvaro tā, lai dzīvnieku brīva pārvietošana notiktu proporcionāli slimību ievazāšanas un izplatīšanas riskam un dzīvnieku labturībai pārvadāšanas laikā. [4] Saskaņā ar Komisijas paziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par Kopienas rīcības plānu dzīvnieku aizsardzībai un labturībai 2006.-2010. gadā COM(2006) 13. [5] Eiropadome 2006. gada jūnijā pieņēma vērienīgu un visaptverošu, atjaunotu ES Ilgtspējīgas attīstības stratēģiju (DOC 10917/06). [6] Padomdevēju komiteju dzīvnieku veselības jomā izveidos kā Pārtikas aprites un dzīvnieku un augu veselības padomdevējas grupas darba grupu. Skatīt Komisijas 2004. gada 6. augusta Lēmuma 2004/613/EK 4. panta 2. punktu. [7] Proti, kompetentā administrācija, visas kompetentās iestādes un visas personas, kuras pilnvarojusi, reģistrējusi vai licencējusi oficiālā iestāde dzīvnieku veselības jomā (kā noteikts OIE kodeksā). [8] Piemēram, Natura 2000 aizsargājamo teritoriju tīkls, kas izveidots ar Padomes 1992. gada 21. maija Direktīvu 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību un Padomes 1979. gada 2. aprīļa Direktīvu 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību. [9] SCFCAH – Pastāvīgā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komiteja. [10] 8. pants Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 12. janvāra Regulā (EK) Nr. 183/2005, ar ko paredz barības higiēnas prasības. [11] Komisijas 2007. gada 18. aprīļa paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai, COM(2007) 183, „Globālā Eiropa: spēcīgāka partnerība, lai Eiropas eksportētājiem sniegtu piekļuvi tirgum”. [12] Ieskaitot Čīli, Meksiku, ASV, Kanādu, Jaunzēlandi un Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācijas dalībvalstis. [13] Dienvidaustrumāzijas valstu asociācija. [14] Zonu noteikšana un nodalīšana ir procedūras, ko valsts īsteno saskaņā ar OIE kodeksa noteikumiem, lai savas valsts teritorijā definētu dažādu dzīvnieku veselības statusu apakšpopulācijas, slimību kontrolei un/vai starptautiskās tirdzniecības nolūkos. Nodalīšanu piemēro apakšpopulācijai, ja izmanto ar bioloģisko drošību saistītas vadības sistēmas, bet zonu noteikšanu piemēro, ja apakšpopulāciju nosaka, pamatojoties uz ģeogrāfiskiem apsvērumiem. [15] Ieskaitot sadarbību ar trešām valstīm. [16] Vakcīnu pieejamība un iedarbīgums, pieprasījums pēc validētiem testiem, ja iespējams, diferencējot inficētus un vakcinētus dzīvniekus, OIE starptautiskie norādījumi un varbūtējā ietekme uz tirdzniecību, izmaksu lietderības analīze, varbūtēji apdraudējumi saistībā ar vakcīnu izmantošanu. [17] Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Labākas mācības, lai nodrošinātu pārtikas nekaitīgumu” COM(2006) 519. [18] Tādējādi palīdzot ES dalībvalstīm izpildīt starptautiskās prasības un novērst veikto pasākumu dubultošanos, ņemot vērā to, ka līdzīga informācija jāiesniedz ziņojumā OIE Pasaules dzīvnieku veselības informācijas sistēmā. [19] ERA-NET shēmas mērķis saistībā ar Eiropas Pētniecības telpu (ER A ) ir pastiprināt sadarbību un to pētniecības pasākumu (t.i., programmu) koordinēšanu, ko īsteno valstu vai reģionālā līmenī dalībvalstīs un asociētajās valstīs, izmantojot pētniecības sadarbības tīklu.