LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 93/20

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2010/C 93/11

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“AGNEAU DE LAIT DES PYRÉNÉES”

EK Nr.: FR-PGI-0005-0665-10.12.2007

AĢIN ( X ) ACVN ( )

1. Nosaukums:

“Agneau de lait des Pyrénées”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids:

1.1. grupa. Svaiga gaļa (un subprodukti)

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

Ar šo AĢIN apzīmē svaigu gaļu, ko iegūst no tāda piena aitu šķirnes jēra, kura maksimālais vecums ir 45 dienas un liemeņa svars no 4,5 kg līdz 11 kg un kura nobarojums atbilst 2. vai 3. tauku klasei pēc EUROP skalas.

Jēri cēlušies no izturīgām piena aitām un vietējām aitām (šķirnes: Manech tête rousse, Manech tête noire vai Basco-béarnaise). Tā kā jēri baroti tikai ar mātes pienu, to gaļa ir sulīga un nedaudz treknāka nekā gaļas jēram. Barošana ar pienu un nelielais vecums ietekmē arī jēlās gaļas krāsu, kas ir balta vai mazliet rozā. Tā ir mīksta, nav šķiedraina. Pireneju piena jēri ir pazīstami arī ar savu mazāk izteikto jēra gaļas garšu nekā gaļas jēram. Proti, tiem nav “vilnas” piegaršas, kas ir vairāk vai mazāk izteikta gaļas jēriem.

Šai produkcijai ir sezonāls raksturs – jērus kauj no 15. oktobra līdz 15. jūnijam.

Gaļu tirgo liemeņos, pusliemeņos, sagrieztu palielos gabalos (prêt à découper (gatavs sadalīšanai)) vai mazumtirdzniecības iepakojuma vienībās (unité de vente consommateur).

3.3. Izejvielas:

Nepiemēro.

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

Jēru barošana

Jēri barojas tikai ar aitas pienu tieši no mātes tesmeņa.

Aitu barošana

Izturīgu šķirņu slaucamās aitas pavasarī, vasarā un rudenī uzņem barību galvenokārt ganībās. Ganībās aitas barojas vismaz 8 mēnešus gadā.

Ziemā ganību izmantošana notiek atkarībā no laika apstākļiem, bet pļavas joprojām ir galvenais lopbarības avots. Ēdienkarti ziemā papildina ar konservētu lopbarību, labību un graudiem (kukurūzu, miežiem, tritikāli, auzām u. c.), salmiem un kombinētu barību. Kombinēto barību pēc nepieciešamības dod papildus pamata ēdienkartē iekļautajai lopbarībai.

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

Pireneju piena jēri ir dzimuši un audzēti noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

Nepiemēro.

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

AĢIN norādāms uz marķējuma ar AĢIN logotipu kopā ar norādi “Agneau de lait des Pyrénées”.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

Apgabals, kurā iegūst produktu ar šo AĢIN, atbilst virknes Atlantijas Pireneju (Pyrénées Atlantiques) departamenta pašvaldību teritorijai, kas atrodas dienvidos no Gave de Pau un tās pietekas Ousse vai ko šķērso šīs ūdensteces, kā arī 10 kaimiņu komūnām Augsto Pireneju (Hautes Pyrénées) departamentā.

Tas atrodas tur, kur gan agrāk, gan arī pašlaik tiek turēti aitu ganāmpulki. Jēru audzēšanas apgabals ietver šādus kantonus un šādu pašvaldību teritorijas.

Pyrénées Atlantiques departamentā:

šādi kantoni: Accous, Aramits, Arudy, Bayonne-Est, Bayonne-Nord, Biarritz-Est, Bidache, Espelette, Hasparren, Iholdy, La Bastide-Clairance, Lagor, Laruns, Lasseube, Mauléon-Licharre, Monein, Navarrenx, Nay-Est, Nay-Ouest, Oloron Sainte Marie-Est, Oloron Sainte Marie-Ouest, Pau-centre, Pontacq, Saint Etienne de Baïgorry, Saint Jean de Luz, Saint Jean Pied de Port, Saint Palais, Salies de Béarn, Sauveterre de Béarn, Tardets-Sorholus, Ustaritz, Anglet-Nord, Bayonne-Ouest, Biarritz-Ouest, Hendaye, Jurançon, Pau-Sud, Pau-Ouest, Pau-Nord, Anglet-Sud, Saint Pierre d’Irube;

šādu pašvaldību teritorija: Arbus, Artigueloutan, Artiguelouve, Castétis, Denguin, Labastide-Cézéracq, Lacq, Lanneplaà, Lée, Lescar, Lons, Nousty, Orthez, Salles-Mongiscard, Siros.

Hautes Pyrénées departamentā – Aucun kantons.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

Jēru audzēšanas apgabals atrodas Pireneju kalnu grēdas rietumpusē un attiecīgajā priekškalnē.

Reljefs ir dažāds:

— kalnu apgabals ir Béarn un Basque kalnos; pēdējie ir zemāki par Béarn kalniem, pazeminoties virzienā no austrumiem uz rietumiem. Abiem šiem apgabaliem kopīga ir ieleju forma, tās ir šauras un stāvas, un izteikts augstkalnu reljefs ar dižskābaržu un baltegļu mežiem un ganībām, kur pamatā uz vasaras ganībām tiek pārvietotas aitas,

— nogāzes, kas dara reljefu niansētāku. Nogāzēm starp Pau, Oloron un Aspe grēdām ir raksturīgas dziļas ielejas, Basku zemes nogāzēs reljefs ir lēzenāks,

— Oloron, Pau upes ielejas un neliela daļa no Adour upes ielejām. Tās ir veidojušās no aluviālajām sanesām, un to platums var mainīties no viena līdz aptuveni desmit kilometriem. To norāda, ja saimniecības atrodas ielejā. Saimniecības atrodas ielejā, nogāzēs vai zemākajos kalnu apgabalos. Vasarai beidzoties, līdz oktobrim aitas pamet vasaras ganības, lai dotos atpakaļ uz saimniecībām. Tās ierodas saimniecībā un tur kopā ar jēriem pavada ziemu. Ielejas jo īpaši izmanto ziemas ganībām. Tās kalpo arī par vietu, kur uzglabāt lopbarību un audzēt aitu ēdināšanai paredzētos graudaugus.

Šis stāvais reljefs ir nelabvēlīgs lielo laukkopības kultūru audzēšanai (izņemot tikai ieleju lejasdaļā, kur iespējams audzēt kukurūzu), bet labi piemērots pastāvīgajām pļavām un lai audzētu tādus uz vasaras ganībām pārvietojamus dzīvniekus kā aitas.

Lielākā daļa augšņu granulometriskā sastāva ziņā ir bagātas ar mālu un sanesām (no 30 līdz 50 %). Šo augšņu reakcija lielākoties ir skāba, kas liecina par zemu piesātinājuma līmeni ar sārmiem. Organiskā viela tajās ir visur – to nodrošina tādi faktori kā pļavas augsnes bioloģiskie procesi, augsnes skābums, klimats un augstums virs jūras līmeņa; tomēr šī organiskā viela ir pārveidojusies tikai nedaudz.

Lielākajā daļā šo skābo augšņu bioloģiskā aktivitāte ir ļoti pasliktinājusies, kas palēnina augu atlieku sadalīšanos un augsnes nitrifikāciju. Šajā organiskajā vielā, kas nav pārveidojusies, ir tikai ļoti nedaudz barības vielu augiem uzņemamā veidā.

Kopumā augsnes ir ļoti nabadzīgas ar fosforskābi un kāliju. Šīs augsnes ļauj attīstīt lopbarības kultūru audzēšanu, kuru raža daļēji paredzēta aitkopības saimniecībām.

Apgabalā valda īpašs okeāna tipa klimats ar kalnu ietekmi, kas Béarn kalnos ir izteikta, bet Basque kalnos vairāk okeāna ietekmēta (atkarībā no augstuma virs jūras līmeņa). Nokrišņu ir daudz; visur ir vairāk par 1 300 mm, bet lielākajā daļā Basque virsotņu augstumā virs tūkstoš metriem virs jūras līmeņa tie pārsniedz 2 000 mm. Tie veicina pļavu uzturēšanu un atjaunošanos gada lielākajā daļā.

Tādējādi Pireneju augu valsti lielākoties veido okeāna piekrastei raksturīgas sugas.

Vietējo izturīgo šķirņu aitu audzēšana notiek visā ielejas apgabalā, Basku zemes nogāzēs, tuvāk kalniem pakāpeniski palielinot audzēšanas apjomus. Pau un Oloron apgabalos aitas tiek audzētas ielejās kalnaino apgabalu tuvumā. Aitu ganāmpulku pārvietošanai izmanto kalnu (vasaras) ganības.

Reljefs ir īpaši piemērots aitu audzēšanai, jo to var izmantot atkarībā no gadalaika.

5.2. Produkta specifika:

Pireneju piena jēra izcelsme ir no 3 vietējām piena aitu šķirnēm. Aitu mātes pieder pie Basco-Béarnaise, Manech à tête noire vai Manech à tête rousse tīršķirņu aitām. Savu fizioloģisko un morfoloģisko īpašību dēļ šo šķirņu aitas ir piemērotas kalnainiem apgabaliem, proti, pārvietošanai uz vasaras ganībām, kas ir ražošanas apgabala specifika. Audzēšanā galvenās rūpes jau sākot ar rudeni tiek veltītas, lai panāktu aitu atnešanos pavasarī (maijā, jūnijā) pēc aplecināšanas vasaras ganībās. Piena jēru ieguve nav atdalāma no aitas piena ražošanas.

Šo izturīgo šķirņu aitu ganāmpulku audzēšana ļauj iegūt piena jērus tikai 8 mēnešus gadā. Sakarā ar ganāmpulka atrašanās ilgumu vasaras ganībās, aitu mātīšu apsēklošanas stratēģiju un lopbarības platību izmantošanu Pireneju piena jēri ir pieejami laikā no 15. oktobra līdz 15. jūnijam, un to audzēšanai ir izteikti sezonāls raksturs (45 % no tiem tiek pārdoti laikā no 20. novembra līdz 31. decembrim).

Tie ir jauni jēri, kas baroti tikai ar mātes pienu no tesmeņa. Tos kauj vēlākais 45 dienu vecumā, to minimālais dzīvsvars ir 9 kg, bet maksimālais – 16 kg. No jēra minimālā svara ir atkarīgs gaļas daudzums kautķermenī.

Ražošanas specifikas dēļ piena jēru gaļa ir sulīga un viegla, treknāka nekā gaļas jēru gaļa. Tā ir maiga un nav šķiedraina. Gaļas krāsa ir balta vai mazliet rozā, un tās garša atšķirībā no gaļas jēru gaļas garšas ir mazāk izteikta.

Liemeņus “ietērpj” taukplēvē (vēderplēvē). Tas ir tradicionālais iesaiņojums.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

Kopš XX gadsimta otrās puses ir attīstījusies ar aitkopību saistītā ekonomika, kuras pamatu kādreiz veidoja siera, gaļas, vilnas un ādas ražošana. Daudzi vietējie tirgi ir izzuduši, siera un gaļas tirdzniecība neatgriezeniski ir sākusi dominēt pār vilnas un ādu tirdzniecību. Aitu audzētāji ir kļuvuši par piena un piena jēru ražotājiem. Saimniecību galvenos ienākumus veido piens, ko izmanto ar ACVN Ossau-Iraty apzīmētā produkta iegūšanai. Taču gaļas produkcija veido būtisku daļu no aitkopības gūto ienākumu. Atkarībā no saimniecībās izmantotajām metodēm piena jēri veido 25–30 % no aitkopības produkcijas.

Pireneju piena jērus iegūst atbilstīgi teritorijā izmantotām ražošanas metodēm un prasmēm:

— aitu audzēšana (piena un gaļas ražošana) ir pielāgota ģeogrāfiskā apgabala īpašajam reljefam un klimatam,

— gaļu ražo vienīgi no vietējo tradicionālo šķirņu aitām. Tās ir pielāgojušās ražošanas apgabala apstākļiem, jo īpaši lietoto audzēšanas metožu ziņā. Basco-Béarnaise šķirnes aitas ir pielāgojušās pārvietošanai uz vasaras ganībām augstu kalnos, Manech tête rousse un Manech tête noire šķirnes aitas ir pielāgojušās audzēšanai zemākos kalnos. Pateicoties savai biezajai vilnai, gada lielāko daļu aitas var dzīvot ārā. Šo trīs minēto šķirņu aitu lecināšana notiek saskaņā ar dabiskajiem ritmiem – Basco-Béarnaise šķirnes īpatņi nobriest ātrāk nekā Manech šķirnes īpatņi; tas ļauj aitām atnesties jau sākot ar septembri,

— aitu māšu barība galvenokārt nāk no ģeogrāfiskā apgabala (vismaz 8 mēneši ganībās). Aitu barību pamatā veido lopbarība, dabiskās augstkalnu un vidēja augstuma kalnu pļavas vasarā un konservēta lopbarība ziemā. Pļavās aug dažādu sugu augi, kas piešķir pienam sevišķas īpašības, kuras izpaužas arī, ja no tā ražo sieru. Trīs vietējo šķirņu aitu piena kvalitāte ļauj jēriem to pirmajās dzīves nedēļās baroties tikai ar mātes pienu. Divi galvenie faktori, kas veicina Pireneju piena jēru gaļas raksturīgās īpašības, ir dzīvnieku barošana tikai ar pienu un tas, ka tos kauj ļoti jaunus,

— šāda metode ļauj izaudzēt jērus ar sevišķām īpašībām, no kuriem iegūst raksturīgu prasībām atbilstošu un mīkstu gaļu. Tā kā jērus kauj ļoti jaunus, to liemeņi ir ļoti viegli – maksimālais svars ir 11 kilogrami. Nelielais kaušanas vecums un aitu piederība pie piena aitu šķirnēm veicina to, ka liemeņi nav tādi kā gaļas jēru liemeņi un tiem ir 2. vai 3. tauku klases īpašības. Gaļas krāsa visā liemenī ir gaiši rozā,

— Pireneju piena jēri ir iecienīti lielās pilsētās un izsmalcinātos restorānos.

Pireneju piena jēru patērētāji tos pieskaita tradicionālajiem svētku produktiem tāpat kā jūras veltes, medījumus, treknos mājputnus (tītarus, kapaunus) u. c. Šos jērus galvenokārt patērē Ziemassvētku un Lieldienu laikā.

Mūsdienās tāpat kā agrāk Francijā un ārvalstīs Pireneju piena jēra reputācija ir cieši saistīta ar īpašo garšas kvalitāti, ko nodrošina šajā teritorijā izmantotās audzēšanas metodes specifika. Pireneju piena jēri atrodami uz visizsmalcinātākajiem galdiem. Sava sezonālā rakstura dēļ tas ir kļuvis par īpaši izmeklētu, izcilas kvalitātes produktu.

Pireneju piena jēru atzīšana par franču virtuves pērli jau daudzus gadus izpaužas kā visslavenāko šefpavāru uzticība šim produktam. Pireneju piena jērs ir minēts daudzās franču pavārgrāmatās un ēdienu gatavošanai un galda kultūrai veltītā periodikā. Dažas Pireneju piena jēru īpašības ir sevišķi iecienītas. Tā gaļas maigums un izsmalcinātība bieži vien tiek īpaši izcelti.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

Specifikācija tiks ievietota tīmekļa vietnē http://www.inao.gouv.fr

http://www.inao.gouv.fr/repository/editeur/pdf/CDCIGP/CDCAgneauDeLaitDesPyrenees.pdf

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.