Šis priekšlikums ir paredzēts kā lex specialis, kas pievērstos dažām sekām, kuras izriet no tā, ka Savienības tiesību akti Apvienotajai Karalistei vairs nebūs piemērojami un ka, ja vien nebūs noteikts citādi, Starpvaldību komisijas izdotie sertifikāti un atļaujas pārejas perioda beigās vairs nebūs spēkā saskaņā ar Savienības tiesību aktiem. Tas pats attiecas uz darbības licencēm, ko izdevusi Apvienotās Karalistes licenču izdevēja iestāde. Ierosinātie noteikumi attiecas tikai uz to, kas ir nepieciešams šajā sakarā, lai izvairītos no pārrobežu darbību traucējumiem. Tos arī paredzēts piemērot uz ierobežotu laiku. Šo aktu vispārīgie noteikumi būs piemērojami arī turpmāk. Tātad šis priekšlikums ir pilnībā saskanīgs ar esošo tiesisko regulējumu.

Lai nodrošinātu savienojamību starp Savienību un Apvienoto Karalisti, ir būtiski, lai dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumi turpinātu darboties līdz Calais-Fréthun robežšķērsošanas vietai. Šajā nolūkā Apvienotās Karalistes saskaņā ar Direktīvu 2012/34/ES izsniegto licenču un Starpvaldību komisijas izdoto drošības sertifikātu derīguma termiņš būtu jāpagarina par deviņiem mēnešiem no šīs regulas piemērošanas dienas. Šis ir Francijas iestāžu pieprasītais laikposms. Šis pagarinājums dotu pietiekami daudz laika sarunām par pārrobežu nolīgumu starp Franciju un Apvienoto Karalisti un tā noslēgšanai saskaņā ar Direktīvas 2012/34/ES 14. pantu un nolīgumu, kā tas paredzēts Lēmumā (ES) 2020/1531, un lai veiktu jebkādus citus Savienības tiesību aktos paredzētus pasākumus, kas būs vajadzīgi, lai izvairītos no traucējumiem. Šis laikposms pilnībā ļautu pabeigt šīs procedūras, tāpēc Komisija uzskata, ka tas ir maksimālais pagarinājums, ko var pamatoti piešķirt. Ja divpusējās sarunas netiks pabeigtas laikus, attiecīgajiem dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem līdz dienai, kad šī regula zaudēs spēku, būs jāsaņem ES licence saskaņā ar Direktīvu 2012/34/ES.

Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/34/ES 14. panta 3. punktu Francijas Republika 2020. gada 10. novembrī paziņoja Komisijai par savu nodomu sākt sarunas par pārrobežu nolīgumu ar Apvienoto Karalisti. Šā nolīguma mērķis būtu ļaut dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, kas veic uzņēmējdarbību Apvienotajā Karalistē un kam ir tās izdota licence, izmantot pārrobežu infrastruktūru, kas savieno Savienību un Apvienoto Karalisti caur Lamanša pastāvīgo savienojumu līdz Calais-Fréthun robežšķērsošanas vietai un terminālim, nesaņemot licenci saskaņā ar Direktīvu 2012/34/ES no Savienības licencēšanas iestādes.

Kopš 2020. gada 1. februāra Apvienotā Karaliste uz Līguma par Eiropas Savienību 50. panta pamata ir izstājusies no Savienības. Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (“Izstāšanās līgums”) Savienība noslēdza ar Padomes Lēmumu (ES) 2020/135, un tas stājās spēkā 2020. gada 1. februārī. Izstāšanās līguma 126. pantā minētais pārejas periods, kura laikā saskaņā ar minētā līguma 127. pantu Apvienotajai Karalistei un tās teritorijā turpina piemērot Savienības tiesību aktus, beidzas 2020. gada 31. decembrī.

Lai nodrošinātu, ka ierosinātais pasākums sasniedz paredzēto mērķi, bet vienlaikus aprobežojas ar to, kas ir absolūti nepieciešams, ir veikta šīs informācijas iekšēja juridiska un tehniska analīze.

Nepiemēro, ņemot vērā to, ka šis priekšlikums ir vajadzīgs ārkārtēja, pārejoša un vienreizēja notikuma dēļ.

Ņemot to vērā, Eiropas Parlamenta un Padomes regula ir vienīgais piemērotais tiesību akta veids.

Ierosinātā regula tiek uzskatīta par samērīgu, jo tā spēj novērst traucējumus, paredzot ierobežotas un nepieciešamas izmaiņas tiesību aktos, kas attiecas uz nepieciešamību nodrošināt pārrobežu dzelzceļa pakalpojumu nepārtrauktību ar Apvienoto Karalisti. Tas nepārsniedz to, kas ir nepieciešams, lai sasniegtu šo mērķi , un atturas no jebkādām plašākām izmaiņām vai jebkādiem pastāvīgiem pasākumiem.

Tā kā priekšlikums papildina spēkā esošos Savienības tiesību aktus ar noteikumiem, kas atvieglo to pienācīgu piemērošanu pēc Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības, tā mērķi var sasniegt tikai ar Savienības līmeņa rīcību.

4. pantā noteikts, ka uz šīm atļaujām, sertifikātiem un licencēm attiecas attiecīgi Direktīva (ES) 2016/798 un Direktīva 2012/34/ES, un noteikts, ka to turētājiem jāsadarbojas ar Francijas Valsts drošības iestādi un licencēšanas iestādi un jāsniedz vajadzīgā informācija. Saskaņā ar 5. pantu Francijas valsts drošības iestādei un licenču izdevējai iestādei ir jāuzrauga, vai šo atļauju, sertifikātu un licenču turētāji atbilst Savienības tiesību aktiem.

Ar 3. pantu par diviem mēnešiem pagarina infrastruktūras pārvaldītāja drošības atļauju derīguma termiņu un par deviņiem mēnešiem – dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu drošības sertifikātu un licenču derīguma termiņu. Ar to par deviņiem mēnešiem pagarina arī to darbības licenču derīguma termiņu, kas izdotas saskaņā ar Direktīvu 2012/34/ES. Tas ierobežo šādi pagarināto licenču derīgumu, attiecinot tās tikai uz teritoriju, kas atrodas starp šīs regulas pielikumā minēto robežšķērsošanas vietu un termināli un Apvienoto Karalisti.

(13)Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķi, proti, noteikt pagaidu pasākumus attiecībā uz dažiem dzelzceļa drošības un savienojamības aspektiem, ņemot vērā 1. apsvērumā minētā pārejas perioda beigas, nevar pietiekami labi sasniegt dalībvalstu līmenī, bet minēto pasākumu mēroga un ietekmes dēļ tos labāk var sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.

(11)Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus šīs regulas īstenošanai, būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras attiecībā uz priekšrocību atsaukšanu, kas piešķirtas sertifikātu, atļauju un licenču turētājiem, ja nav nodrošināta atbilstība Savienības prasībām. Minētās pilnvaras vajadzētu izmantot saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011 (6) . Minēto pasākumu pieņemšanai būtu jāizmanto pārbaudes procedūra, ņemot vērā to iespējamo ietekmi uz dzelzceļa drošību. Komisijai būtu jāpieņem īstenošanas akti, kas jāpiemēro nekavējoties, ja pienācīgi pamatotos gadījumos tas vajadzīgs nenovēršamu un steidzamu iemeslu dēļ.

(10)Lai nodrošinātu savienojamību starp Savienību un Apvienoto Karalisti, ir būtiski, lai dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumi, kas minēti 9. apsvērumā, turpinātu darboties. Šajā nolūkā to licenču derīguma termiņš, kuras Apvienotā Karaliste izdevusi saskaņā ar Direktīvu 2012/34/ES, un to drošības sertifikātu derīguma termiņš, kurus izdevusi Starpvaldību komisija, būtu jāpagarina par deviņiem mēnešiem no šīs regulas piemērošanas dienas, kas ir pietiekams, lai ļautu attiecīgajām dalībvalstīm veikt nepieciešamos pasākumus savienojamības nodrošināšanai saskaņā ar Direktīvu 2012/34/ES, Direktīvu (ES) 2016/798 un, attiecīgā gadījumā, pamatojoties uz vienošanos, kas paredzēta Lēmumā (ES) 2020/1531.

(9)Licences, kas saskaņā ar Direktīvas 2012/34/ES III nodaļu izsniegtas Apvienotajā Karalistē reģistrētiem dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, pārejas perioda beigās vairs nebūs derīgas. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/34/ES 14. panta 3. punktu Francija 2020. gada 10. novembrī paziņoja Komisijai par savu nodomu sākt sarunas par pārrobežu nolīgumu ar Apvienoto Karalisti. Šā nolīguma mērķis būtu ļaut dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, kas veic uzņēmējdarbību Apvienotajā Karalistē un kam ir tajā izdota licence, izmantot pārrobežu infrastruktūru, kas savieno Savienību un Apvienoto Karalisti caur Lamanša pastāvīgo savienojumu līdz Calais-Fréthun robežšķērsošanas vietai un terminālim, nesaņemot licenci saskaņā ar Direktīvu 2012/34/ES no Savienības licencēšanas iestādes.

(8)Ņemot vērā Lamanša pastāvīgā savienojuma ar Savienību ekonomisko nozīmi, ir būtiski, lai Lamanša pastāvīgais savienojums turpinātu darboties pēc 2021. gada 1. janvāra. Šajā nolūkā drošības atļaujai, ko izdevusi Starpvaldību komisija un kas minēta 4. apsvērumā, būtu jāpaliek spēkā ne ilgāk kā divus mēnešus no šīs regulas piemērošanas dienas, kas ir pietiekams laiks, lai Francijas valsts drošības iestāde varētu izsniegt pati savu drošības atļauju.

(7)Bez šāda nolīguma no 2021. gada 1. janvāra Starpvaldību komisija vairs nebūs uzskatāma par valsts drošības iestādi Direktīvas (ES) 2016/798 3. panta 7. punkta nozīmē attiecībā uz Lamanša pastāvīgā savienojuma daļu, kas ir Francijas jurisdikcijā. Starpvaldību komisijas izdotās drošības atļaujas un drošības sertifikāti vairs nebūs derīgi. Francijas valsts drošības iestāde kļūs par kompetento valsts drošības iestādi Lamanša pastāvīgā savienojuma posmā, kas ir Francijas jurisdikcijā.

(4)Ja vien nav noteikts citādi, pēc pārejas perioda beigām Savienības tiesību akti vairs nebūs piemērojami Lamanša pastāvīgā savienojuma daļai, kas ir Apvienotās Karalistes jurisdikcijā, un attiecībā uz Lamanša pastāvīgā savienojuma daļu, kas ir Francijas jurisdikcijā, Starpvaldību komisija vairs nebūs valsts drošības iestāde saskaņā ar Savienības tiesību aktiem. Drošības atļauja Lamanša pastāvīgā savienojuma infrastruktūras pārvaldītājam un drošības sertifikāti dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, kas darbojas, izmantojot Lamanša pastāvīgo savienojumu, ko izdevusi Starpvaldību komisija saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/49/EK attiecīgi 11. un 10. pantu, zaudēs spēku no 2021. gada 1. janvāra.

(1)Līgumu par Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (“Izstāšanās līgums”) Savienība noslēdza ar Padomes Lēmumu (ES) 2020/135, un tas stājās spēkā 2020. gada 1. februārī. Izstāšanās līguma 126. pantā minētais pārejas periods, kura laikā saskaņā ar minētā līguma 127. pantu Apvienotajai Karalistei un tās teritorijā turpina piemērot Savienības tiesību aktus, beidzas 2020. gada 31. decembrī.

(14)Šīs regulas noteikumiem būtu jāstājas spēkā steidzamības kārtā, un tie būtu jāpiemēro no nākamās dienas pēc pārejas perioda beigām,

IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.

1. pants

Priekšmets un piemērošanas joma

1.Ņemot vērā Izstāšanās līguma 126. pantā minētā pārejas perioda beigas, šī regula paredz īpašus noteikumus attiecībā uz dažiem drošības sertifikātiem un drošības atļaujām, kas izdotas saskaņā ar Direktīvu 2004/49/EK, un dažām dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumu licencēm, kas izdotas saskaņā ar Direktīvu 2012/34/ES, kā minēts 2. punktā.

2.Šo regulu piemēro šādiem sertifikātiem, atļaujām un licencēm, kas ir derīgas 2020. gada 31. decembrī:

(a)drošības atļaujām, kas izdotas saskaņā ar Direktīvas 2004/49/ES 11. pantu infrastruktūras pārvaldītājiem pārrobežu infrastruktūras, kas savieno Savienību un Apvienoto Karalisti caur Lamanša tuneli, pārvaldībai un darbībai;

(b)drošības sertifikātiem, kas izdoti saskaņā ar Direktīvas 2004/49/ES 10. pantu dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, kuri veic uzņēmējdarbību Apvienotajā Karalistē un izmanto pārrobežu infrastruktūru, kas savieno Savienību un Apvienoto Karalisti caur Lamanša tuneli;

(c)licencēm, kas izdotas saskaņā ar Direktīvas 2012/34/ES III nodaļu dzelzceļa pārvadājumu uzņēmumiem, kuri veic uzņēmējdarbību Apvienotajā Karalistē un izmanto pārrobežu infrastruktūru, kas savieno Savienību un Apvienoto Karalisti caur Lamanša tuneli.

2. pants

Definīcijas

Šajā regulā piemēro attiecīgās definīcijas no Direktīvas 2012/34/ES un Direktīvas (ES) 2016/798, kā arī no deleģētajiem un īstenošanas aktiem, kas pieņemti saskaņā ar minētajām direktīvām un Direktīvu 2004/49/EK.

3. pants

Drošības atļauju, drošības sertifikātu un darbības licenču derīgums

1.Drošības atļaujas, kas minētas 1. panta 2. punkta a) apakšpunktā, paliek spēkā divus mēnešus no šīs regulas piemērošanas dienas.

2.Drošības sertifikāti, kas minēti 1. panta 2. punkta b) apakšpunktā, paliek spēkā deviņus mēnešus no šīs regulas piemērošanas dienas. Tie ir derīgi tikai, lai sasniegtu šīs regulas pielikumā minēto robežšķērsošanas vietu un termināli, braucot no Apvienotās Karalistes, vai lai no šīm vietām un termināļiem izbrauktu uz Apvienoto Karalisti.

3.Licences, kas minētas 1. panta 2. punkta c) apakšpunktā, paliek spēkā deviņus mēnešus no šīs regulas piemērošanas dienas. Atkāpjoties no Direktīvas 2012/34/ES 23. panta 1. punkta, minētās licences ir derīgas tikai teritorijā, kas atrodas starp šīs regulas pielikumā minēto robežšķērsošanas vietu un termināli un Apvienoto Karalisti.

4. pants

Noteikumi un pienākumi attiecībā uz drošības sertifikātiem un drošības atļaujām

1.Uz drošības sertifikātiem, drošības atļaujām un licencēm, ko reglamentē šīs regulas 3. pants, attiecas noteikumi, kas tiem piemērojami saskaņā ar Direktīvu 2012/34/ES un Direktīvu (ES) 2016/798 un saskaņā ar īstenošanas un deleģētajiem aktiem, kas pieņemti saskaņā ar minētajām direktīvām.