ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
11.

atzinīgi vērtē ziņojumu “Integrated territorial and urban strategies: how are ESIF adding value in 2014–2020?” (1), ko Eiropas Komisija publicēja 2017. gada decembrī, un piekrīt minētā ziņojuma secinājumiem. RK vēlas uzsvērt šādus ziņojumā minētos aspektus, kas it īpaši atspoguļo vietējo un reģionālo pašvaldību līdzšinējo pieredzi: — ar integrētiem teritoriāliem ieguldījumiem var reaģēt uz vajadzībām un problēmām attīstības jomā un izstrādāt augšupējus risinājumus, aktīvi iesaistot vietējos iedzīvotājus un iestādes, lai nodrošinātu, ka neviena persona vai reģions netiek atstāti novārtā. Ar šiem ieguldījumiem, īstenojot virkni integrētu pasākumu, kas nodrošina rīcības plānu saturīgumu, arī iespējams reaģēt uz vietēja mēroga satricinājumiem vai neparedzētiem notikumiem, — pilsētu un teritoriju stratēģijas skaidri liecina par to, ka kohēzijas politika veicina teritoriālās pieejas izmantošanu reģionu un pilsētu attīstības jomā, un mudina īstenot konkrētai vietai piemērotu pasākumu kopumu, kas izstrādāts, ņemot vērā ieinteresēto personu viedokli, kā arī vispārējos ES mērķus un ES pievienotās vērtības un elastības koncepciju, — stratēģijās tiek atspoguļota integrētas attīstības koncepcija – tās aptver vairākas nozares un partnerus un (bieži vien) tiek finansētas no vairākiem avotiem. Tās veicina vertikālo un horizontālo sadarbību, teritoriālo integrāciju un zināšanu apmaiņu. Lai arī ES līmenī jau sen sākušās un vēl aizvien turpinās debates par to, kā veicināt labāku sadarbību un integrāciju visās politikas nozarēs un starp iestādēm, bieži vien tieši vietējā līmenī var vislabāk nodrošināt un panākt pasākumu integrāciju, — integrēti teritoriālie ieguldījumi nodrošina daudzus institucionālus jauninājums reģionu un pilsētu attīstības jomā un rada jaunas attiecības vai darba metodes. Stratēģijas izstrādes un īstenošanas process ir mudinājis vai arī prasījis radīt jaunus darba, domāšanas un sadarbības veidus. Daudzos gadījumos tas ir rosinājis arī sadarboties un veidot tīklus starp dažādiem centriem/teritorijām,
19.

atzīst pilnvaras, kas izriet no Eiropas Savienības Tiesas judikatūras, kura attiecas uz dalībvalstu pilnvarām noteikt tiesības uz sociālo palīdzību ekonomiski neaktīvajām personām, un atzinīgi vērtē norādi, ka, nosakot minētos nosacījumus, jāievēro Eiropā spēkā esošās pamattiesības un cilvēktiesības. Atzinīgi vērtējams tas, ka šīs personas turpmāk netiks izslēgtas no veselības apdrošināšanas seguma faktiskās dzīvesvietas dēļ, un norāda, ka minētajām personām varētu atļaut veikt samērīgas iemaksas veselības apdrošināšanas sistēmā, pamatojoties uz viņu pastāvīgo dzīvesvietu. Tomēr neatbildēts paliek jautājums pa to, kā tiks pamatoti sociālās palīdzības ierobežojumi vai pat atteikums. Vienlaikus šā principa paplašināšana un attiecināšana uz personām, kuras faktiski dzīvo citā, nevis savā dalībvalstī, nozīmē to, ka tā piemērošana ir jāreglamentē arī tādēļ, lai nodrošinātu vienādu rīcību un atbildības sadali dalībvalstu starpā;
45.

izsaka kritiku par to, ka lielie finanšu instrumenti neskar maza apjoma projektus un, neraugoties uz apjomīgajiem līdzekļiem īpaši no ESIF, tie joprojām nav pietiekami, lai MVU varētu pārvarēt tirgus nepilnības un lai atvieglotu piekļuvi aizdevumiem un riska finansējumam; ļoti bieži tieši sarežģītības pakāpe, laikietilpīgās procedūras milzīga projekta sagatavošanai, izpildei un pabeigšanai un zems tehnoloģiskās gatavības līmenis (tālu no redzama ienākuma no ieguldījumiem) attur mazākos tirgus dalībniekus no iesaistīšanās;
15.

jau iepriekš brīdina – lai gan saprot steidzamās vajadzības –, ka dažu finansēšanas mehānismu un ieguldījumu fondu izmantošana nevar būt iegansts ES iniciatīvu (daļējai) nošķiršanai no ES budžeta, tādējādi izvairoties no Eiropas Parlamenta īstenotas demokrātiskas kontroles un uzticot to pārvaldību dalībvalstīm;
32.

norāda, ka sarežģītie PVN noteikumi, kas katrā dalībvalstī ir atšķirīgi, ir viens no lielākajiem e-komercijas šķēršļiem. Komiteja piekrīt, ka PVN sistēma ir jāvienkāršo, kā arī jāsamazina atbilstības nodrošināšanas izmaksas, kas rodas MVU, it īpaši, novēršot apstākļus, kas Eiropas Savienībā reģistrētiem uzņēmumiem ir nelabvēlīgāki nekā piegādātājiem no trešām valstīm;
2. Reģionālajās koordinācijas grupās darbojas eksperti no dalībvalstīm, Komisijas pārstāvji un attiecīgo datu galalietotāji.

2. Reģionālajās koordinācijas grupās darbojas eksperti no dalībvalstīm, Komisijas pārstāvji, attiecīgo datu galalietotāji , kā arī to piekrastes reģionu vietējo un reģionālo pašvaldību pārstāvji, kurām ir juridiska vai ekonomiska kompetence zivsaimniecības jomā, un to vietējo un reģionālo pašvaldību pārstāvji, kurās zivsaimniecībai ir būtiska loma .
9.

norāda, ka 2013. gada 24. septembrī notikušajai konferencei “Eiropas piena nozare: attīstība pēc 2015. gada” sagatavotais pētījums un ziņojums COM 2014-2024 liecina, ka piena ražošanas pieaugums Eiropas Savienībā ir galvenokārt atkarīgs no pasaules tirgus, kas aptver tikai 7 % no pasaules produkcijas, bet tas ir ļoti konkurētspējīgs. Piena pulveris veido 2/3 no tonnāžas, ko nodrošina trīs galvenie eksportētāji: ES, Jaunzēlande un Amerikas Savienotās Valstis. ESAO un FAO prognozē, ka līdz 2023. gadam piena pieprasījums pasaulē pieaugs par aptuveni 2 % gadā. Joprojām ir nepieciešams apzināt un attīstīt jaunus tirgus, palielināt ES daļu pasaules tirgū, nodrošināt ES eksportētājiem taisnīgu piekļuvi un stimulēt eksporta pieaugumu. Zināšanu nodošanas, izpētes un inovācijas uzlabošana, kā arī kvalitāti un marķējumu veicinoši pasākumi sniegs papildu pievienoto vērtību ES piena produktiem un palielinās to konkurētspēju iekšējā un pasaules tirgū;
23.

atzinīgi vērtē vienkāršojumus, kas iekļauti grozītajā ETSG regulā, kas stājās spēkā 2014. gada 22. jūnijā, tostarp vairākus vienkāršojumus pēc Eiropas Reģionu komitejas priekšlikuma, tomēr ir sarūgtināta, ka dažas dalībvalstis nesteidzas pieņemt šo grozīto ETSG regulu. Šajā sakarā aicina dalībvalstis aktīvāk to īstenot un veicināt ETSG ieviešanu savā teritorijā, ņemot vērā to, ka regula ļauj izveidot un reģistrēt ETSG ar lielāku elastību, kā arī labāk noteikt to uzdevumus. Tomēr uzskata, ka kopš regulas spēkā stāšanās vēl nav pagājis pietiekami ilgs laiks, lai varētu pilnībā izvērtēt regulas nozīmi, kā arī tās piemērošanas ietekmi uz vietas;
8.

atgādina, ka Eiropas Savienībai migrācija ir nepieciešama gan kā iespēja ES iedzīvotājiem brīvi pārvietoties no vienas dalībvalsts uz citu, gan kā imigrācija no trešām valstīm, kas palīdz reaģēt uz demogrāfiskām pārmaiņām un iespējamu deficītu darba tirgū; mudina Eiropadomi turpināt savus pasākumus, ņemot vērā arī nepieciešamību risināt ar solidaritātes un taisnīga atbildības sadalījuma trūkumu saistītās problēmas. Tomēr galvenā uzmanība nākamajā likumdošanas posmā būtu jāpievērš ne tikai esošo tiesību aktu konsolidēšanai un īstenošanai, kamēr vēl nav precīzas definīcijas par to, kā sekmēt solidaritātes principa ievērošanu, un kamēr trūkst īstas, visaptverošas ES migrācijas politikas;
11.

norāda, ka stratēģiskā plānošana ir ļoti svarīga, lai kohēzijas politiku varētu sekmīgi īstenot. Tādēļ partnerības nolīgumi un darbības programmas ir vissvarīgākie stratēģiskie kohēzijas politikas elementi, jo norāda, kā strukturālie un investīciju fondi ir jāizlieto konkrētā dalībvalstī vai reģionā. Komiteja pauž nožēlu par to, ka kohēzijas politikas tiesību aktu kopums tika pieņemts ar novēlošanos un tika saīsināts un nepareizi novērtēts laiks, kas dalībvalstīm un pašvaldībām vajadzīgs ārkārtīgi sarežģītajai plānošanai (vairāki instrumenti vairākos līmeņos un ar vairākiem dalībniekiem), un tāpēc, pieņemot partnerības nolīgumus un darbības programmas, partnerības tika veidotas formāli un ir aizkavējies jaunā plānošanas perioda sākums. Komiteja pauž nožēlu par to, ka nav radīta skaidra, kopīga partnerības nolīgumu izstrādes metode vai metodes, kas palīdzētu sasniegt mērķus. Tā kā šādas metodes nebija, katra dalībvalsts izvēlējās pilnīgi individuālu pieeju partnerības nolīgumu izstrādāšanai, un tāpēc tie nav savstarpēji salīdzināmi un būs arī grūti salīdzināt to īstenošanu (it īpaši – integrētu teritoriālo ieguldījumu veikšanu, ņemot vērā līdzekļu faktisko izlietošanu un īstenošanas un pārvaldības struktūras atbilstību). Komiteja ierosina attīstības politikā laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam izstrādāt vienotu metodi partnerattiecību nolīgumu grozīšanai;
14.

uzskata, ka ES līdzekļiem, Eiropas Investīciju bankas finansējumam un privātā sektora sniegtajam finansējumam arī varētu būt lielāka nozīme atbalsta sniegšanā. RK uzsver, cik svarīgi ir kontrolēt teritoriālās dimensijas ievērošanu ESI fondos (un to saskaņotību, izmantojot vienoto stratēģisko satvaru), un arī to, cik svarīgi ir kontrolēt tādu tematisko fondu kā Eiropas infrastruktūras savienošanas instruments (CEF) un ar to saistītās programmas TEN-T un pamatprogrammas “Apvārsnis 2020” un ar to saistītās programmas CIVITAS teritoriālo ietekmi. Mobilitāte problēmu skartajos reģionos nav minēto fondu finansēto programmu prioritāte, un tāpēc visu līmeņu pārvaldes iestāžu pienākums ir saskaņotāk un novatoriskāk apvienot visu šo dažādo fondu sniegtās iespējas uz vietas reģionos;
6.

norāda, ka mūsdienās 80 % no pasaules lielāko uzņēmumu vērtības veido uz zināšanām balstīti aktīvi (500 S&P indeksētie biržas sarakstā iekļautie uzņēmumi). Izaugsmes faktori vispirms meklējami darījumu jomās, kurās ir lielākais izaugsmes potenciāls pasaules mērogā: zaļā ekonomika, lauksaimniecība (t.sk. vietējo bioloģisko resursu efektīvāka izmantošana un bioekonomika), senioru ekonomika, veselības un labklājības preces un pakalpojumi, IT risinājumu lietošana, radošuma īstenošana dažādās ekonomikas un dzīves jomās. Piemēram, ASV tuvākajos desmit gados liela daļa (ap 60 %) jaunu darba vietu var tikt radītas saistībā ar precēm un pakalpojumiem, kuri šobrīd vēl nepastāv. Ar IT risinājumu palīdzību publiskā sektora informācijas izmantošanas vai otrreizējas izmantošanas saimnieciskais efekts varētu būt līdz pat 140 miljardiem euro gadā, par kuriem palielinātos IKP (1);
12.

vēlas, lai energoefektivitātes veicināšanas mehānismi tiktu attīsti vairāk, nekā tas ir pašlaik, un lai atbalsts tiktu piešķirts gan tradicionālajiem, gan modernajiem tehnoloģiskajiem risinājumiem un enerģētikas pakalpojumiem, kas veicina energotaupību. Ar enerģētisko nabadzību jācīnās, piemērojot sociāli neaizsargātām un jutīgām grupām samazinātu elektroenerģijas tarifu vai arī atlaides katra piegādātāja noteiktajiem tarifiem (sociālais tarifs mājsaimniecībām). Vienlaikus reģionālajām un vietējām pašvaldībām jāraugās, lai mājsaimniecībām, kas pieder pie minētajām grupām, būtu piekļuve īpaši šo mājsaimniecību interesēs izstrādātām remontdarbu programmām energoefektivitātes uzlabošanai. Citiem patērētājiem jāpiemēro vienoti tarifi, un ir jāizvairās no progresīvajiem tarifiem, jo to sistemātiska piemērošana bieži vien var kavēt citu pozitīvu darbību īstenošanu, piemēram, siltumsūkņa iekārtu izmantošanu kā alternatīvu apkures veidu. Visbeidzot, reģionālajā un vietējā līmenī jāizvērš informatīvas kampaņas par energoefektivitātes uzlabošanas metodēm un objektīvajām priekšrocībām, kas salīdzinājumā ar citiem risinājumiem rodas no to pielietošanas. To var atbalstīt arī ar īpašām energoefektivitātes programmām;
Vispārēji noteikumi par piekļuvi ūdeņiem 1. Ievērojot saskaņā ar III nodaļu pieņemtos pasākumus, Savienības zvejas kuģiem ir vienlīdzīga piekļuve ūdeņiem un resursiem visos Savienības ūdeņos, izņemot tos, kuri minēti 2. un 3. punktā. 2. Dalībvalstīm ir atļauts no 2013. gada 1. janvāra līdz 2022. gada 31. decembrim to suverenitātē vai jurisdikcijā esošajos ūdeņos ne vairāk kā 12 jūras jūdžu attālumā no bāzes līnijas ierobežot zveju, atļaujot to veikt tikai zvejas kuģiem, kuri no blakus piekrastē esošām ostām tradicionāli zvejo minētajos ūdeņos, neskarot kārtību, kas saskaņā ar pastāvošajām kaimiņattiecībām starp dalībvalstīm noteikta Savienības zvejas kuģiem, kuri peld ar citu dalībvalstu karogu, un kārtību, kas izklāstīta I pielikumā, kurā katrai dalībvalstij ir noteiktas ģeogrāfiskās zonas citu dalībvalstu piekrastes joslās, kurās tiek veiktas zvejas darbības, un attiecīgās sugas. Dalībvalstis informē Komisiju par ierobežojumiem, kas noteikti saskaņā ar šo punktu. 3. Ūdeņos, kas atrodas ne vairāk kā 100 jūras jūdžu attālumā no Azoru salu, Madeiras un Kanāriju salu bāzes līnijām, attiecīgās dalībvalstis no 2013. gada 1. janvāra līdz 2022. gada 31. decembrim var ierobežot zveju, atļaujot to veikt tikai šo salu ostās reģistrētiem kuģiem. Šādi ierobežojumi neattiecas uz Savienības kuģiem, kuri tradicionāli zvejo minētajos ūdeņos, ciktāl šādi kuģi nepārsniedz tradicionāli īstenoto zvejas piepūli. Dalībvalstis informē Komisiju par ierobežojumiem, kas noteikti saskaņā ar šo punktu. 4. Noteikumus 2. un 3. punktā izklāstītās kārtības ieviešanai pieņem līdz 2022. gada 31. decembrim.

Vispārēji noteikumi par piekļuvi ūdeņiem 1. Ievērojot saskaņā ar III nodaļu pieņemtos pasākumus, Savienības zvejas kuģiem ir vienlīdzīga piekļuve ūdeņiem un resursiem visos Savienības ūdeņos, izņemot tos, kuri minēti 2. un 3. punktā. 2. Dalībvalstīm ir atļauts no 2013. gada 1. janvāra līdz 2022. gada 31. decembrim to suverenitātē vai jurisdikcijā esošajos ūdeņos ne vairāk kā 12 jūras jūdžu attālumā no bāzes līnijas ierobežot zveju, atļaujot to veikt tikai zvejas kuģiem, kuri no blakus piekrastē esošām ostām tradicionāli zvejo minētajos ūdeņos, neskarot kārtību, kas saskaņā ar pastāvošajām kaimiņattiecībām starp dalībvalstīm noteikta Savienības zvejas kuģiem, kuri peld ar citu dalībvalstu karogu, un kārtību, kas izklāstīta I pielikumā, kurā katrai dalībvalstij ir noteiktas ģeogrāfiskās zonas citu dalībvalstu piekrastes joslās, kurās tiek veiktas zvejas darbības, un attiecīgās sugas. Dalībvalstis informē Komisiju par ierobežojumiem, kas noteikti saskaņā ar šo punktu. 3. Ūdeņos, kas atrodas ne vairāk kā 100 jūras jūdžu attālumā no bāzes līnijām, attiecīgās dalībvalstis no 2013. gada 1. janvāra līdz 2022. gada 31. decembrim var ierobežot zveju, atļaujot to veikt tikai šo salu ostās reģistrētiem kuģiem. Šādi ierobežojumi neattiecas uz Savienības kuģiem, kuri tradicionāli zvejo minētajos ūdeņos, ciktāl šādi kuģi nepārsniedz tradicionāli īstenoto zvejas piepūli. Dalībvalstis informē Komisiju par ierobežojumiem, kas noteikti saskaņā ar šo punktu. 4. Noteikumus 2. un 3. punktā izklāstītās kārtības ieviešanai pieņem līdz 2022. gada 31. decembrim.
31.

šajā sakarā norāda uz tādām konvencijām kā, piemēram, Konvenciju par sadarbību Donavas aizsardzībai un nekaitīgai izmantošanai (Donavas aizsardzības konvencija (5)), kas stājās spēkā 1998. gadā un ar kuru izveidoja Starptautisko Donavas upes aizsardzības komisiju (ICPDR), kā arī uz Karpatu ilgtspējīgas attīstības un aizsardzības vispārējo konvenciju (Karpatu konvencija). Labs sadarbības piemērs ir “Kopīgais paziņojums par iekšzemes kuģošanas un vides aizsardzības attīstības pamatprincipiem Donavas upes reģionā” (“Joint Statement on Guiding Principles for the Development of Inland Navigation and Environmental Protection in the Danube River Basin”) (6);
1.21

uzsver inovācijas iespējas, ko dod daudzpusīgas jūras inženierzinātnes ar plašām pielietojuma iespējām, piemēram, viss jūras transports, ieskaitot kuģu uzturēšanu, ostu ekonomiku un kuģu būvētavas, iekārtas aktivitāšu nodrošināšanai atklātā jūrā, hidrogrāfijai, akvakultūrai un apkārtējai videi. Arī vides inženierzinātnes paver lielas iespējas ekonomikai. Līdz ar to jūras inženierzinātnes ar savu lielo inovatīvo potenciālu ir nozīmīgs ekonomiskais faktors, no vienas puses, un spēcīgs dzinulis pētniecībai un attīstībai, no otras puses;
(25) Lai līdz 2050. gadam sasniegtu Savienības mērķus attiecībā uz tīru, apritīgu un klimatneitrālu ekonomiku, Savienības ekonomika ir pamatīgi jāpārveido. Tāpēc saskaņā ar Astoto vides rīcības programmu būtu jānosaka prasība to iekārtu operatoriem, uz kurām attiecas Direktīva 2010/75/ES, savās vidiskās pārvaldības sistēmās iekļaut pārveides plānus. Šādi pārveides plāni arī papildinās Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2013/34/ES (1) noteiktās korporatīvo ilgtspējas ziņu sniegšanas prasības, kalpojot par līdzekli minēto prasību konkrētai īstenošanai iekārtu līmenī. Pirmā prioritāte ir I pielikumā uzskaitīto energoietilpīgo darbību pārveide. Tādēļ energoietilpīgu iekārtu operatoriem līdz 2030. gada 30. jūnijam būtu jāsagatavo pārveides plāni. To iekārtu operatoriem, kuras veic citas I pielikumā uzskaitītās darbības, pārveides plānus būtu jāprasa izstrādāt kā daļu no atļaujas pārskatīšanas un atjaunināšanas pēc tam, kad pēc 2030. gada 1. janvāra būs publicēti lēmumi par LPTP secinājumiem . Lai gan pārveides plāniem vajadzētu palikt par orientējošiem dokumentiem, par kuru sagatavošanu atbild operatori, audita organizācijām, ar kurām operatori noslēguši līgumu vidiskās pārvaldības sistēmas ietvaros, būtu jāpārbauda, vai tajos ir informācijas minimums, kas Eiropas Komisijai jānosaka īstenošanas aktā, un operatoriem pārveides plāni būtu jāpublisko .

(25) Lai līdz 2050. gadam sasniegtu Savienības mērķus attiecībā uz tīru, apritīgu un klimatneitrālu ekonomiku, Savienības ekonomika ir pamatīgi jāpārveido. Tāpēc saskaņā ar Astoto vides rīcības programmu būtu jānosaka prasība to iekārtu operatoriem, uz kurām attiecas Direktīva 2010/75/ES, savās vidiskās pārvaldības sistēmās iekļaut pārveides plānus. Šādi pārveides plāni arī papildinās Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2013/34/ES (1) noteiktās korporatīvo ilgtspējas ziņu sniegšanas prasības, kalpojot par līdzekli minēto prasību konkrētai īstenošanai iekārtu līmenī. Pirmā prioritāte ir I pielikumā uzskaitīto energoietilpīgo darbību pārveide. Tādēļ energoietilpīgu iekārtu operatoriem līdz 2030. gada 30. jūnijam būtu jāsagatavo indikatīvi pārveides plāni. To iekārtu operatoriem, kuras veic citas I pielikumā uzskaitītās darbības, indikatīvus pārveides plānus būtu jāprasa izstrādāt kā daļu no atļaujas pārskatīšanas un atjaunināšanas pēc tam, kad pēc 2030. gada 1. janvāra būs publicēti lēmumi par LPTP secinājumiem.
2.

atzinīgi vērtē to, ka Eiropas Savienības ārējās darbības budžetu ir ierosināts palielināt līdz 123 miljardiem EUR (salīdzinājumā ar 94,5 miljardiem EUR laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam), kas atbilst aptuveni 10 % no kopējās (ierosinātās) DFS; uzskata, ka tas ir tieši vajadzīgs, ņemot vērā globālās problēmas; uzsver, ka ierosinātais palielinājums pašreizējās sarunās par DFS ir uzskatāms par minimumu;
Pamatprogrammai jāmeklē sinerģija ar citām Savienības programmām, sākot ar to izveidi un stratēģisko plānošanu un beidzot ar projektu atlasi, vadību, saziņu, rezultātu izplatīšanu un izmantošanu, uzraudzību, revīziju un pārvaldību. Lai izvairītos no pārklāšanās un dublēšanās un stiprinātu Savienības finansējuma doto atbalsta plakni, var notikt līdzekļu pārvietošana no citām Savienības programmām uz “Eiropas apvārsni”. Tādos gadījumos jāievēro “Eiropas apvāršņa” noteikumi.

“Apvārsnis Eiropa” stratēģiskajā plānošanā paredzēts meklēt programmas sinerģiju ar citām Savienības programmām, sākot ar to izveidi un stratēģisko plānošanu , ņemot vērā valstu stratēģijas un pārdomātas specializācijas stratēģijas (S3), un beidzot ar projektu atlasi, vadību, saziņu, rezultātu izplatīšanu un izmantošanu, uzraudzību, revīziju un pārvaldību. Lai izvairītos no pārklāšanās un dublēšanās un stiprinātu Savienības finansējuma doto atbalsta plakni, līdzekļus var kombinēt ar reģionālajiem un valsts publiskajiem fondiem un var notikt līdzekļu pārvietošana no citām Savienības programmām uz “Eiropas apvārsni” saskaņā ar esošajām S3 . Tādos gadījumos jāievēro “Eiropas apvāršņa” noteikumi.
(28) Mazapjoma piekrastes zveju veic zvejas kuģi, kuru garums ir mazāks par 12 metriem un kuri neizmanto velkamus zvejas rīkus. Šajā sektorā darbojas gandrīz 75 % no visiem Savienībā reģistrētajiem zvejas kuģiem, un tas nodrošina gandrīz pusi no kopējās nodarbinātības zivsaimniecības nozarē. Mazapjoma piekrastes zvejas operatori ir īpaši atkarīgi no veselīgiem zivju krājumiem, kas ir to galvenais ienākumu avots. Tāpēc EJZF būtu uz tiem jāattiecina preferenciāls režīms, piemērojot 100 % atbalsta intensitātes likmi, tostarp darbībām, kas saistītas ar kontroli un noteikumu izpildi nolūkā veicināt ilgtspējīgu zvejas praksi. Turklāt dažas atbalsta jomas (t. i., atbalsts lietota kuģa iegādei un dzinēju nomaiņai vai modernizācijai ) būtu jārezervē mazapjoma zvejai flotes segmentā, kur zvejas kapacitāte ir līdzsvarota ar pieejamajām zvejas iespējām. Papildus tam dalībvalstīm savā programmā būtu jāiekļauj rīcības plāns attiecībā uz mazapjoma piekrastes zveju, kas būtu jāuzrauga, pamatojoties uz rādītājiem, kuriem būtu jānosaka starpposma un galīgie mērķrādītāji.

(28) Mazapjoma piekrastes zveju veic zvejas kuģi, kuru garums ir mazāks par 12 metriem un kuri neizmanto velkamus zvejas rīkus , un tā ietver arī zveju un gliemeņu vākšanu no krasta . Šajā sektorā darbojas gandrīz 75 % no visiem Savienībā reģistrētajiem zvejas kuģiem, un tas nodrošina gandrīz pusi no kopējās nodarbinātības zivsaimniecības nozarē. Mazapjoma piekrastes zvejas operatori ir īpaši atkarīgi no veselīgiem zivju krājumiem, kas ir to galvenais ienākumu avots. Tāpēc EJZF būtu uz tiem jāattiecina preferenciāls režīms, piemērojot 100 % atbalsta intensitātes likmi, tostarp darbībām, kas saistītas ar kontroli un noteikumu izpildi nolūkā veicināt ilgtspējīgu zvejas praksi. Turklāt dažas atbalsta jomas (t. i., atbalsts lietota kuģa iegādei vai jauna kuģa būvniecībai, ja tādējādi netiek palielināta kapacitāte vai piepūle ) būtu jārezervē mazapjoma zvejai flotes segmentā, kur zvejas kapacitāte ir līdzsvarota ar pieejamajām zvejas iespējām. Papildus tam dalībvalstīm savā programmā būtu jāiekļauj rīcības plāns attiecībā uz mazapjoma piekrastes zveju, kas būtu jāuzrauga, pamatojoties uz rādītājiem, kuriem būtu jānosaka starpposma un galīgie mērķrādītāji.
32.

apšauba, vai, ieviešot pakalpojumu e-karti, pakalpojumu sniedzēju ieguvumi atsver no kartes izrietošo administratīvo slogu attiecīgo dalībvalstu iestādēm, tostarp reģionālā un vietējā līmenī, ņemot vērā arī to, ka jau tagad visās dalībvalstīs ir pieejami vienoti kontaktpunkti attiecībā uz jautājumiem un problēmām saistībā ar pārrobežu pakalpojumu sniegšanu un ka dalībvalstu iestādēm ir iespējama informācijas apmaiņa, izmantojot IMI. Komiteja pauž arī nožēlu par to, ka priekšlikumā nav skaidri noteikts, kuri pakalpojumu sniedzējiem uzliktie administratīvie pienākumi vairs nebūs jāveic e-kartes turētājiem. Tāpēc Komiteja uzskata, ka pakalpojumu e-karte ir problemātiska samērīguma ziņā;
46.

atzinīgi vērtē to, ka Komisija īpašu uzmanību pievērš plastmasas jomai, un norāda uz savu atzinumu par tematu “Zaļā grāmata “Par Eiropas stratēģiju par plastmasas atkritumiem vidē”” (10), un uzsver, ka attiecībā uz plastmasas izmantošanu noteiktās jomās ir jānosaka noteikumi, lai atvieglotu plastmasas atkritumu pārstrādi vai lai samazinātu tās izmantošanu konkrētās jomās. Plastmasas, kas satur videi vai veselībai kaitīgas vielas, nevajadzētu atkārtoti izmantot vai pārstrādāt, ja kaitīgās vielas nav iespējams pārstrādes procesā atdalīt un izņemt no materiālu aprites. Plastmasas, kas satur kaitīgas vielas, būtu jāizņem no aprites, piemēram, sadedzinot. Komisijai tas būtu jāņem vērā, izstrādājot noteikumus un izvirzot mērķus; Komisijai turklāt būtu jācenšas panākt, ka primārā ražošana iespējami drīz atsakās no videi un veselībai kaitīgu vielu izmantošanas;
6.

atzinīgi vērtē to, ka atšķirībā no iepriekšējiem apgalvojumiem Komisija nav apņēmusies negrozīt nodarbinātības pamatnostādnes turpmākajos gados. Tas ļautu pamatnostādnēs veikt nepieciešamās izmaiņas, kas izrietētu no stratēģijas “Eiropa 2020” starpposma pārskatīšanas, kura plānota 2015. gada otrajā pusē;