LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 274/10

Reģistrācijas pieprasījuma publicēšana Regulas (EEK) Nr. 2081/92 par lauksaimniecības produktu un pārtikas ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību 6. panta 2. punkta nozīmē

(2005/C 274/05)

Šī publikācija dod tiesības iesniegt iebildumus minētās regulas 7. un 12.d panta nozīmē. Visi iebildumi, kas attiecas uz šo pieprasījumu, ir jāiesniedz ar dalībvalsts kompetentās iestādes, VTO dalībvalsts vai saskaņā ar 12. panta 3. punktu atzītas trešās valsts starpniecību sešu mēnešu laikā no publicēšanas dienas. Publikācijas pamatojumam jo īpaši izmanto 4.6. punktu, ar ko atzīst, ka pieprasījums ir pamatots Regulas (EEK) Nr. 2081/92 nozīmē.

KOPSAVILKUMS

PADOMES REGULA (EEK) Nr. 2081/92

“PONIENTE DE GRANADA”

EK Nr.: ES/00273/23.01.2003

ACVN (X) AĢIN ( )

Šim kopsavilkumam ir informatīvs raksturs. Lai iegūtu sīkāku informāciju, it īpaši par aizsargāta cilmes vietas nosaukuma (ACVN) vai aizsargātas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes (AĢIN) produktu ražotājiem, iepazīstieties ar specifikāciju pilnu versiju, vēršoties vai nu konkrētās valsts iestādēs, vai arī kompetentos Eiropas Komisijas dienestos (1).

1. Dalībvalsts kompetentā iestāde:

Nosaukums: Subdirección General de Denominaciones de Calidad y Relaciones Interprofesionales y Contractuales. Dirección General de Alimentación. Secretaria General de Agricultura y Alimentación del Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación de España Adrese: Paseo Infanta Isabel, 1 ES-28071 Madrid Tālrunis: (34) 913 47 53 94 Fakss: (34) 913 47 54 10

2. Pieteikuma iesniedzēja grupa:

2.1. Nosaukums: Asociación de aceites de oliva del Poniente de Granada

2.2. Adrese:

Carretera de Priego s/n, ES-18 270 Montefrío (Granada) España Tālrunis: 34 58 33 62 35 Fakss: 34 58 33 65 44

2.3. Sastāvs: Ražotājs/pārstrādātājs (X) citi ( )

3. Produkta veids:

Neapstrādāta augstākā labuma olīveļļa — 1.5 klase — Taukvielas.

4. Specifikācijās sniegtais apraksts:

(prasību kopsavilkums atbilstīgi 4. panta 2. punktam)

4.1. Nosaukums: “Poniente de Granada”

4.2. Apraksts: Neapstrādāta augstākā labuma olīveļļa, kas iegūta no vairākām olīvkoka augļu (Olea europea, L.) šķirnēm: Picudo, Picual ó Marteño, Hojiblanca, Lucio, Nevadillo de Alhama de Granada un Loaime.

Tās ir vidēji stabilas olīveļļas, pateicoties augstajam polifenolu koncentrācijas līmenim. Šo olīveļļu taukskābju sastāvs ir ļoti sabalansēts un piemērots diētai. To nosaka daudzās olīvu šķirnes, no kurām šī olīveļļa ir iegūta, kā arī ģeogrāfiskie apstākļi. Oleīnskābes līmenis ir no vidēja līdz augstam, linolēnskābes līmenis ir augsts, arī nepiesātināto un piesātināto taukskābju attiecība ir augsta.

Kas attiecas uz organoleptiskajām īpašībām, šīs olīveļļas ir viegli kūstošas mutē. Tās ietver plašu aromātu gammu: svaigu un gatavu augļu, zāles, vīģu utt. Turklāt dažādu olīveļļas īpašību perfektā kombinācija ļauj iegūt līdzsvarotas un pilnīgas garšas olīveļļas, kurās jūtams neliels rūgtums un pikantums ideālā harmonijā ar saldo garšu gammu.

Olīveļļu krāsa variē no dzelteni zaļas līdz dzelteni zeltainai atkarībā no ražas novākšanas laika, klimatiskajiem apstākļiem, šķirnes un konkrētā apvidus ģeogrāfiskajiem apstākļiem.

Aizsargātā cilmes vietas nosaukuma olīveļļām obligāti ir jābūt augstākā labuma neapstrādātām olīveļļām un jāatbilst analītiskajām prasībām, kas izteiktas ar šādām maksimālajām pieļaujamajām vērtībām.

Peroksīda skaitlis: ne vairāk kā 15 mEq aktīvā skābekļa kilogramā eļļas.

Ultravioleto staru absorbcija (K270): ne vairāk kā 0,15.

Mitrums: ne vairāk kā 0,2 no 100 nefiltrētām eļļām un 0,1 no 100 filtrētām eļļām.

Piejaukumi: ne vairāk kā 0,1 no 100.

Organoleptisko punktu skaits (paneļa tests): vismaz 6,5.

4.3. Ģeogrāfiskais apgabals: Produktu ražošanas ģeogrāfiskais apgabals atrodas Granadas provinces rietumos (pie Poniente de Granada, kā to norāda pats nosaukums).

Šo ģeogrāfisko apgabalu veido zemesgabali, kas atrodas šādos municipālajos apgabalos: Algarinejo, Alhama de Granada, Arenas del Rey, Cacín, Huétor Tájar, Íllora, Jayena, Loja, Montefrío, Moraleda de Zafayona, Salar, Santa Cruz del Comercio, Villanueva de Mesía, Zafarraya, Zagra, kā arī Moclín apgabala rietumu daļā līdz dabiskajai robežai, ko veido Velillos upe — visi minētie apgabali atrodas Granadas provincē.

Produkcijas apstrādes un iepildīšanas apgabals sakrīt ar ražošanas apgabalu.

4.4. Izcelsmes apliecinājums: Olīvas ievāc no attiecīgo šķirņu olīvkoku audzēm, kuras ierakstītas cilmes vietas nosaukuma reģistrā. Olīveļļu iegūst spiestuvēs, kuras atrodas ražošanas apgabalā un reģistrētas cilmes vietas nosaukuma reģistrā. Tāpat olīveļļa tiek uzglabāta reģistrētās olīveļļas spiestuvēs un iepildīšanas rūpnīcās, kuru rīcībā ir piemērotas iekārtas, kas nodrošina tās optimālu uzglabāšanu. Regulatīvā padome sagatavo uzraudzības plānu līdz pat olīveļļas galīgajai sertifikācijai. Regulatīvās padomes izsniegtā numurētā etiķete garantē to, ka olīveļļa, kurai piešķirts cilmes vietas nosaukums, atbilst specifikāciju nosacījumiem.

4.5. Iegūšanas metode: Olīvkoki ir sastādīti rindās kvadrātveida laukumos, kas nodrošina plantācijas blīvumu no 60 līdz 125 kokiem hektārā. Katrā no šiem laukumiem parasti aug 2-3 koki. Vairāk nekā 85 % olīvkoku audžu atrodas neapūdeņotā zemē. Izmantotās audzēšanas metodes ir tādas, ko tradicionāli piemēro šajā apvidū un kas ir vērstas uz vides prasību ievērošanu. Ražu ievāc no nebojātiem un gataviem augļiem, ko noplūc tieši no koka ar tradicionālo metožu palīdzību: notraucot no koka ar kārti, mehāniski purinot vai izmantojot abas metodes (notraucot no koka ar kārti un purinot). Olīvu transportēšana uz spiestuvi vienmēr notiek nefasētā veidā piekabēs vai stingros konteineros. Olīveļļas spiestuves jaudai jābūt piemērotai, lai varētu nodrošināt maksimāla olīvu dienas pieveduma apstrādi. Presēšana tiek veikta reģistrētās olīveļļas spiestuvēs ne vēlāk kā 48 stundu laikā pēc to novākšanas. Olīvu malšana notiek nepārtraukti, izmantojot veserdzirnavas no neaktīva materiāla, kas atļauts pārtikas rūpniecībā. Masas mīcīšanas temperatūra tiek kontrolēta, lai sliktākajā gadījumā tā ne brīdi nepārsniegtu 33 oC. Vienīgā atļautā piedeva ir attiecīgi apstiprināts pārtikas talks, kura pievienotais daudzums nedrīkst pārsniegt 2,5 %. Iegūto vielu nodalīšana pamatā notiek ar centrifūgas palīdzību. Olīveļļas, kas tiek iegūtas pēc masas otrās centrifugēšanas (otrreizējas apstrādes olīveļļas), nevar saņemt cilmes vietas nosaukumu “Poniente de Granada”. Dekantēšanas iekārtām (horizontālajām centrifūgām) pievienotā ūdens temperatūra nedrīkst pārsniegt 32 oC. Vertikālajām centrifūgām pievienotā ūdens temperatūrai jābūt tādā līmenī, lai neļautu notikt fāžu inversijas fenomenam. Olīveļļas dekantēšana centrifūgā ilgst vismaz 6 stundas, un dekantēšana ar gravitācijas spēka palīdzību — 36 stundas. Neapstrādāta augstākā labuma olīveļļa tiek uzglabāta pagrabā, nerūsējošā tērauda vai ar tēraudu pārklātās tvertnēs, kas piemērotas kvalitatīvai pārtikas produktu uzglabāšanai. Visām tvertnēm jābūt pilnībā noslēgtām un aprīkotām ar vāku tīrīšanas vajadzībām, ar slīpu vai konusveida pamatni, kā arī ierīci paraugu ņemšanai. Pagrabus un tvertnes pietiekami jāaprīko, lai novērstu lielas termiskās svārstības, kas bojā olīveļļas raksturīgās īpašības. Nefasētā veidā aizsargātā cilmes vietas nosaukuma olīveļļas ir atļauts pārvadāt tikai ražošanas apgabala ģeogrāfiskajās robežās. Produkcijas apstrādes un iepildīšanas apgabals sakrīt ar ražošanas apgabalu. Iepildīšanas uzņēmumā ir jābūt izveidotām aizsargātā cilmes vietas nosaukuma olīveļļu izsekojamības sistēmām. Olīveļļas tiek iepildītas traukos, kas garantē pārtikas drošumu un nebojā aizsargāto olīveļļu kvalitāti un prestižu.

4.6. Saikne: Pirmās vēsturiskās ziņas par olīveļļas izgatavošanu ģeogrāfiskajā apgabalā atrodamas XVI un XVII gadsimta dokumentos tajos municipālajos apgabalos, kuros olīvu audzēšanai bijušas visbagātākās tradīcijas; tie ir Loja, Montefrío un Illora apgabali. Pastāv vēsturiski dokumenti, kuros apstiprināti būtiski olīveļļas spiestuvju noteikumi un kas noteikti jau 1586. gadā, kad publicēti “Loja pilsētas olīveļļu spiestuvju municipālie rīkojumi”, kuri bijuši spēkā līdz XVIII gadsimtam (nodaļa “Pārvaldes iestāde”, apakšnodaļa “Pilsētas mērs”, 2. grāmata, 1709. gads, Loja pilsētas municipālā bibliotēka). Marķīzs de Ensenada 1752. gadā aprakstījis olīveļļas ražošanas sektora lielo nozīmi Montefrío municipālajā apgabalā. Starptautiskā olīveļļas komiteja savā publikācijā “Olīvkoku pasaules enciklopēdija (1996)” starp Spānijas olīvkoku šķirnēm izceļ divas Montefrío apgabalam raksturīgas šķirnes: Manzanilla de Montefrío un Chorreao de Montefrío. Pascual Madoz (Spānijas ģeogrāfijas, statistikas un vēstures vārdnīca, 1845) apraksta Illora municipālā apgabala zemju piemērotību olīvkoku audzēšanai, atzīmējot hercogu Velingtonu īpašumā esošo saimniecību El Soto de Roma, kuras teritorijā atradušās slavenās Molino del Rey jeb “Karaļa dzirnavas”, kas uzceltas 1800. gadā. Lauksaimniecības, zvejniecības un pārtikas ministrija savā publikācijā “Olīveļļas pirmsākumi (1984)” apraksta Loja, Montefrío un Illora apgabalu olīveļļas kā Granadas provinces augstākās kvalitātes olīveļļas.

Ražošanas apgabalu raksturo tipiski Vidusjūras klimata apstākļi ar kontinentālā klimata iezīmēm. Ģeogrāfiskā apgabala atrašanās starp Andalūzijas rietumiem un austrumiem, ko ietekmē tādi orogrāfiskie faktori kā liela ieleja (Genil upes baseins), kas atrodas starp divām kalnu sistēmām (Subbético sistēma ziemeļos un Penibético — dienvidos), ir veicinājusi mikroklimata zonas izveidošanos, ko raksturo galējas kontinentālā klimata temperatūras ar garām un aukstām ziemām, garām un karstām vasarām, kā arī lielām temperatūras svārstībām starp ziemu un vasaru, nakti un dienu. Šādas krasas temperatūras svārstības ietekmē olīvu galīgo nogatavošanos, paaugstinot oleīnskābes līmeni, kā arī nepiesātināto un piesātināto taukskābju attiecību. Tajā pašā laikā tās ietekmē polifenolu līmeni olīvās, palielinot to koncentrāciju.

Galvenā īpašība, kas “Poniente de Granada” olīveļļas atšķir no citām, ir to iegūšana no sešu dažādu šķirņu kombinācijas: Picual, Hojiblanca, Picudo, Lucio, Loaime un Nevadillo de Alhama de Granada šķirnēm. Dažādu olīvkoku šķirņu audzēšana vienā saimniecībā ir sena prakse, kas raksturīga ģeogrāfiskā apgabala lauksaimniekiem. Pirmkārt, šādas prakses iemesls ir uzskats, ka tādā veidā olīvkoki labāk apputeksnēsies, un, otrkārt, tas tiek darīts, lai samazinātu olīvu ražu neregularitāti, ko var izraisīt klimatiskās atšķirības dažādos gados, kas raksturīgas minētajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

4.7. Kontroles iestāde:

Nosaukums: Consejo Regulador de la denominación de origen «Poniente de Granada» Adrese: Plaza Pedro Afán de Ribera, no 1 ES-18270 Montefrío (Granada) Tālr.: (34) 958 33 68 79 Fakss: (34) 958 33 68 79

Kontroles iestāde atbilst standarta EN-45011 prasībām.

4.8. Marķējums: Marķējumā obligāti jābūt šādai norādei: Denominación de Origen “Poniente de Granada”. Etiķetes apstiprina Regulatīvā padome. Regulatīvā padome izsniedz arī īpašas numurētās etiķetes.

4.9. Valsts prasības:

— 1970. gada 2. decembra Likums Nr. 25/1970 par vīnogulājiem, vīniem un alkoholiskajiem dzērieniem.

— 1972. gada 23. marta Karaļa dekrēts Nr. 835/1972, ar ko nosaka Likuma Nr. 25/1970 noteikumus. 1994. gada 25. janvāra lēmums, ar ko precizē saistību starp Spānijas tiesību aktiem un Regulu (EEK) Nr. 2081/92 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību.

— 1999. gada 22. oktobra Karaļa dekrēts Nr. 1643/1999, ar ko noteikta procedūra attiecībā uz iesniegumiem reģistrācijai Kopienas aizsargāto cilmes vietas nosaukumu un aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrā.

(1) Eiropas Komisija, Lauksaimniecības ģenerāldirektorāts, Lauksaimniecības produktu kvalitātes nodaļa, BE-1049 Brisele.