Apstiprināšanas pieteikuma publikācija attiecībā uz produkta specifikācijas grozījumu, kas nav maznozīmīgs, saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu

(2022/C 159/14)

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret grozījumu pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam trīs mēnešu laikā pēc šīs publikācijas datuma.

APSTIPRINĀŠANAS PIETEIKUMS ATTIECĪBĀ UZ PRODUKTA SPECIFIKĀCIJAS GROZĪJUMU, KAS NAV MAZNOZĪMĪGS, AIZSARGĀTA CILMES VIETAS NOSAUKUMA / AIZSARGĀTAS ĢEOGRĀFISKĀS IZCELSMES NORĀDES GADĪJUMĀ

Grozījuma apstiprināšanas pieteikums saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta pirmo daļu

“Beurre Charentes-Poitou” / “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres”

ES Nr.: PDO-FR-0137-AM01- 3.12.2020

ACVN (X) AĢIN ( )

1. Pieteikuma iesniedzēja grupa un tās likumīgās intereses

Nosaukums: Syndicat des Laiteries Charentes-Poitou

Adrese: 44 rue Jean Jaurès, 17700 Surgeres, France

Tālr. +33 546075800

Fakss +33 546076055

E-pasts: contact@aclccp.com

Sastāvs un likumīgās intereses — Syndicat des Laiteries Charentes-Poitou ir profesionāla apvienība, kuras biedri ir piena ražotāji, piena savācēji un “Beurre Charentes-Poitou” pārstrādātāji/ražotāji. Šādā statusā minētā apvienība ir tiesīga pieprasīt veikt grozījumus specifikācijā.

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Produkta specifikācijas punkts, uz kuru attiecas grozījums vai grozījumi

☐ Produkta nosaukums

☒ Produkta apraksts

☒ Ģeogrāfiskais apgabals

☒ Izcelsmes apliecinājums

☒ Ražošanas metode

☒ Saikne

☒ Marķējums

☒ Cits: dalībvalsts kompetentās iestādes un pieteikuma iesniedzēju grupas kontaktinformācijas, produkta veida, kontroles iestāžu un valsts prasību aktualizācija

4. Grozījuma vai grozījumu veids

☐ Ar reģistrētu ACVN vai AĢIN apzīmēta produkta specifikācijas grozījums, kuru nevar uzskatīt par maznozīmīgu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta trešo daļu.

☒ Ar reģistrētu ACVN vai AĢIN apzīmēta produkta specifikācijas grozījums, kuru nevar uzskatīt par maznozīmīgu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta trešo daļu, ja vienots dokuments (vai tā ekvivalents) attiecībā uz produktu nav publicēts.

5. Grozījums vai grozījumi

5.1. Produkta apraksts

Specifikācijā šādus teikumus:

“Sviestam, uz kuru attiecas nosaukums, ir jābūt ar izteiktu garšu un patīkamu aromātu. Tā smaržai jābūt smalkai un svaigai. Tam jābūt viendabīgā krāsā un viegli uzklājamam.”

aizstāj ar šādu:

“Sviestam “Beurre Charentes-Poitou” / “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres”, kas izgatavots no govs piena, krāsa ir viendabīga — no krēmkrāsas līdz gaiši dzeltenai krāsai, tam ir smalks, pienskābs aromāts un patīkama svaiga krējuma un lazdu riekstu garša.”

Tiek pievienots izmantotā piena veids (“izgatavots no govs piena”).

Tiek papildināts sviesta krāsas apraksts — “no krēmkrāsas līdz gaiši dzeltenai krāsai”, kā arī ožas īpašības (“smalks, pienskābs aromāts”) un garšas īpašības (“svaiga krējuma un lazdu riekstu garša”).

Specifikācijā šādu teikumu:

“Tam jābūt viendabīgā krāsā un viegli uzklājamam.”

aizstāj ar šādu:

“Tas kūst mutē, to raksturo konsistence, kas ir gan stingra, gan pakļāvīga, līdz ar to sviests ir ļoti piemērots kārtainās mīklas izstrādājumiem.”

Elementi, kas attiecas uz sviesta “viegli uzklājamo” konsistenci, tiek mainīti, lai skaidrāk raksturotu sviesta konsistenci.

Specifikācijā tiek pievienots šāds teikums:

“Sviests var būt nesālīts vai sālīts.”

Nolūks ir paskaidrot apraksta daļā, ka sviests var būt nesālīts vai sālīts, lai saskaņotu to ar daļu “Ražošanas metode”, kurā paredzēta iespēja ražošanas laikā sviestam pievienot sāli.

Specifikācijā tiek pievienots šāds teikums:

“Sviesta pH līmenis ir 6 vai zemāks.”

Šis noteikums, kas bija iekļauts daļā “Ražošanas metode”, tiek pārvietots uz daļu “Apraksts”, jo tas uzlabo produkta pamatīpašību raksturojumu.

Specifikācijā tiek svītrots šāds teikums:

“Tā sastāvs uz 100 gramiem gatavā produkta ir šāds: vismaz 82 procenti tauku, ne vairāk kā 2 grami beztauku sausnas un ne vairāk kā 16 grami ūdens, nepārsniedzot 2 gramus uz 100 gramiem.”

Tie ir reglamentējoši elementi.

Specifikācijā tiek svītrots šāds teikums:

“Krāsvielu, antioksidantu vai atskābinātāju pievienošana ir aizliegta.”

Elementi, kas attiecas uz krāsvielu, antioksidantu vai atskābinātāju pievienošanas aizliegumu, tiek svītroti un pārvietoti uz daļu “Ražošanas metode”.

Specifikācijā tiek svītrots šāds teikums:

“Pienam un krējumam, ko izmanto ar cilmes vietas nosaukumu apzīmētā sviesta ražošanā, noteikti ir jābūt pasterizētam.”

Pienākums pasterizēt pienu un krējumu tiek svītrots no apraksta, lai ACVN varētu piemērot sviesta ražošanai no svaigpiena. Šī ražošana, kas aizsāka sviesta ražošanu reģionā, kļuva konfidenciāla pēc tam, kad 20. gadsimtā attīstījās pasterizācija, taču tā ir saglabājusies. Grupa vēlas, lai šo ražošanas metodi mūsdienās būtu iespējams apzīmēt ar ACVN.

Tiek grozīts arī vienotais dokuments.

Šāds teikums:

“Gaišas krāsas sviests ar stingru konsistenci, ko raksturo smalks aromāts”

tiek aizstāts ar teikumiem:

“Sviestam “Beurre Charentes-Poitou” / “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres”, kas izgatavots no govs piena, krāsa ir viendabīga — no krēmkrāsas līdz gaiši dzeltenai krāsai, tam ir smalks, pienskābs aromāts un patīkama svaiga krējuma un lazdu riekstu garša. Tas kūst mutē, to raksturo konsistence, kas ir gan stingra, gan pakļāvīga, līdz ar to sviests ir ļoti piemērots kārtainās mīklas izstrādājumiem. Sviests var būt nesālīts vai sālīts. Sviesta pH līmenis ir 6 vai zemāks.”

5.2. Ģeogrāfiskais apgabals

Specifikācijā ģeogrāfiskais apgabals netiek mainīts, tomēr tā raksturojums tiek pārskatīts, lai izveidotu sarakstu ar attiecīgajiem departamentiem un komūnām, ievērojot vienoto dokumentu izstrādes pamatnostādnes, un tādējādi “Pays de Loire et Poitou” (Luāras un Puatū zemes) nav pietiekami konkrēts apzīmējums, lai informētu patērētājus; tiek arī norādīts, ka apgabala teritorijā notiek fasēšana un sasaldēšana.

Attiecībā uz fasēšanu tiek atjaunots noteikums, kas jau bija iekļauts valsts iesniegtajā tekstā par šo nosaukumu, bet tika izlaists laikā, kad tika izstrādāta ACVN specifikācija.

Teksts par sasaldēšanu tiek pievienots no jauna.

Produktu drīkst fasēt vienīgi noteiktajā apgabalā. Šai darbībai ir jānotiek drīz pēc ražošanas pabeigšanas. Turklāt fasēšana ļauj sviestu ieveidot un piešķirt tam formu, kādā tas tiks tirgots. Sviests tiek arī iepakots, lai pasargātu to no triecieniem, kas varētu izraisīt deformāciju, un no smakām, kas varētu to sabojāt. Pēc tam sviestu atdzesē, lai tas kristalizētos un pirms laišanas tirgū varētu attīstīties tā aromāti un konsistence.

Sasaldēt drīkst tikai tādu sviestu, kas jau ir safasēts lietošanai pārtikā vai eksportam. Sasaldēšana tiek veikta ne vēlāk kā 30 dienu laikā pēc izgatavošanas. Sviesta sasaldēšana pēc kristalizācijas nodrošina sasaldētā sviesta organoleptiskās īpašības.

Šie dažādie elementi tiek detalizēti aprakstīti vienotā dokumenta 3.5. punktā, turklāt ģeogrāfiskā apgabala raksturojums tiek sniegts, iekļaujot departamentu, kantonu un komūnu sarakstu pēc iespējas kodolīgāk, ievērojot minētajam dokumentam noteiktās izstrādes pamatnostādnes.

Piena ražošanas ģeogrāfiskā apgabala perimetrs netiek mainīts, taču tā raksturojumam tiek pievienots apgabalā ietilpstošo departamentu un komūnu saraksts.

Visbeidzot, specifikācija tiek papildināta ar šādu teikumu:

“Kartogrāfijas dokumenti, kuros attēlots ģeogrāfiskais apgabals, ir pieejami Cilmes vietu un kvalitātes valsts institūta tīmekļa vietnē.”

5.3. Izcelsmes apliecinājums

Ņemot vērā grozījumus valsts tiesību un administratīvajos aktos, specifikācijai tiek pievienots punkts “Pierādījumi, ka produkta izcelsme ir saistīta ar ģeogrāfisko apgabalu”, un tiek pārstrādāti pienākumi sniegt ziņojumus un veidot reģistrus, kas atvieglo produkta izsekojamību un ražošanas apstākļu uzraudzību.

Tiek paredzētas šādas prasības.

— Operatoriem, kuri vēlas pilnībā vai daļēji iesaistīties piena ražošanā, savākšanā vai pārstrādē, jāiesniedz identifikācijas deklarācija.

Tiek pievienots šāds punkts:

“4.1. Operatoru identifikācija Visiem operatoriem, kuri vēlas pilnībā vai daļēji iesaistīties piena ražošanā, savākšanā vai pārstrādē, ir jāiesniedz identifikācijas deklarācija. Šo deklarāciju pieņem un reģistrē grupa. To dara saskaņā ar Cilmes vietu un kvalitātes valsts institūta (INAO) direktora apstiprinātu paraugu. Grupa regulāri atjaunina identificēto operatoru sarakstu.”

— Dažādi paziņošanas pienākumi attiecībā uz ražošanas pagaidu pārtraukšanu (“Iepriekšēja deklarācija par nodomu neveikt ražošanu” un “Iepriekšēja deklarācija par ražošanas atsākšanu”), informētība par produktiem, ko paredzēts tirgot ar ACVN, un to uzraudzība (apjomu un krājumu uzraudzība)

Tiek pievienots šāds punkts:

“4.2. Paziņošanas pienākumi a) Deklarācija par nodomu neveikt ražošanu un deklarācija par ražošanas atsākšanu Jebkurš operators attiecīgā gadījumā iesniedz grupai iepriekšēju deklarāciju par nodomu neveikt tādu produktu ražošanu, kas apzīmēti ar cilmes vietas nosaukumu, šī deklarācija var attiekties uz visiem vai daļu no viņa ražošanas līdzekļiem un to iesniedz vismaz divas nedēļas pirms viņš aptur tādu produktu ražošanu, kas apzīmēti ar cilmes vietas nosaukumu. Grupa par šo deklarāciju informē kontroles iestādi un saglabā to piecus gadus. Ja operators vēlas atsākt darbību, viņš grupai iesniedz iepriekšēju deklarāciju par ražošanas atsākšanu vismaz divas nedēļas pirms ražošanas atsākšanas. Šajā deklarācijā jo īpaši norāda datumu, kad paredzēts atsākt ražošanu. Grupa par šo deklarāciju informē kontroles iestādi un saglabā to piecus gadus. b) Paziņošanas pienākumi, kas nodrošina informētību par produktiem un to uzraudzību, ja tie paredzēti laišanai tirdzniecībā ar cilmes vietas nosaukumu Attiecīgie operatori katra pusgada beigās iesniedz informāciju par kopējo pārdotā sviesta apjomu, atsevišķi norādot ar cilmes vietas nosaukumu pārdotā sviesta apjomu, un par krājumu stāvokli iepriekšējā pusgada pēdējā dienā. Grupa saglabā šos dokumentus vismaz piecus gadus. Grupa katru gadu iesniedz Cilmes vietu un kvalitātes valsts institūtam statistikas datu kopsavilkumu attiecībā uz “Beurre Charentes-Poitou”.”

— Uzskaites veikšana, norādot operatoru pienākumus attiecībā uz ievešanas un izvešanas reģistru, kas ļauj izsekot izmantotā piena un krējuma apjomus, kā arī saražotā, safasētā un sasaldētā sviesta apjomus.

Tiek pievienots šāds punkts:

“4.3. Uzskaite Ikviens operators dara kontroles iestādēm pieejamus reģistrus, kā arī visus dokumentus, kas nepieciešami piena un sviesta izcelsmes, kvalitātes un ražošanas apstākļu kontrolei. a) Izsekojamība Ikviens pārstrādātājs regulāri atjaunina ievešanas un izvešanas reģistru vai jebkuru citu līdzvērtīgu grāmatvedības dokumentu. Šajā reģistrā jo īpaši norāda: — savāktā vai iepirktā piena apjomus, kas iegūti no piena ražošanas apgabala un paredzēti sviesta ar cilmes vietas nosaukumu ražošanai, — savāktā vai iepirktā krējuma apjomus, kas paredzēti sviesta ar cilmes vietas nosaukumu ražošanai, sniedzot arī norādi par izmantotā piena izcelsmi, — sviesta apjomus, kas saražoti ar cilmes vietas nosaukumu, — attiecīgā gadījumā — iegādātā sviesta ar cilmes vietas nosaukumu apjomus, sniedzot norādi par tā izcelsmi, — kopējos sviesta apjomus, kas tiek turēti pārdošanai ar cilmes vietas nosaukumu, tostarp: — sasaldētā sviesta apjomus, — strukturētā sviesta apjomus. Ikviens fasēšanas cehs regulāri atjaunina reģistru, kurā norāda sviesta apjomus ar cilmes vietas nosaukumu (ievestos un izvestos apjomus). Šos dokumentus saglabā vismaz divus gadus pēc attiecīgā gada datu reģistrēšanas. Piena savācējiem jāpilda tādi paši pienākumi attiecībā uz viņu veiktajām darbībām.” — Dokumenti, kas nepieciešami uzraudzībai, kā tiek nodrošināti ražošanas apstākļi attiecībā uz dzīvnieku barību (veids, izcelsme un apjomi) un piena savākšanu (pavadzīmes un faktūrrēķini). Tiek pievienots šāds apakšpunkts: “b) ražošanas apstākļu nodrošināšanas uzraudzība Piena ražotāji dara kontroles iestādēm pieejamus dokumentus, kuros jo īpaši norāda ganāmpulka barošanai izdalītās lopbarības un citas barības veidu, izcelsmi un apjomus. Viņi reģistrē arī ganīšanas periodu datumus. Piena ražotājs saglabā faktūrrēķinus un/vai pavadzīmes, kurās norādīti iepirktās barības apjomi un izcelsme. Minētos dokumentus saglabā piecus gadus. Pārstrādātāji dara kontroles iestādēm pieejamus dokumentus, kas jo īpaši paredzēti, lai kontrolētu: — savākšanas zonas atrašanos piena ražošanas apgabalā, — savākšanas datumus, — ražošanas parametru ievērošanu, — sasaldēšanas laiku pēc saražošanas. Minētos dokumentus saglabā divus gadus. Piena savācējiem jāpilda tādi paši pienākumi attiecībā uz viņu veiktajām darbībām.”

Specifikācijā tagad tiek skaidri iekļauta to produktu kontrole, kas bija paredzēta citos valsts izdotos aktos. Tās pamatā ir analītiskas un organoleptiskas pārbaudes, kas tiek veiktas negaidīti un ar paraugu ņemšanu.

Tiek pievienots šāds punkts:

“4.4. Produktu kontrole Fasētam sviestam veic analītiskas un organoleptiskas pārbaudes, paņemot paraugus pēc nejaušas izlases principa.”

5.4. Ražošanas metode

5.1. Piena ražošana

Specifikācijā tiek pievienoti noteikumi par piena ražošanu. Šie noteikumi nostiprina sviesta “Beurre Charentes-Poitou” / “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres” saikni ar tā ģeogrāfisko izcelsmi, kodificējot apgabala lopkopju praksi attiecībā uz ganāmpulka barošanu kopumā un jo īpaši slaucamo govju barošanu.

Tiek pievienots šāds apakšpunkts:

“a) Ganāmpulka turēšana

Šajā specifikācijā:

— “ganāmpulks” ir viss piena liellopu ganāmpulks saimniecībā, kas sastāv no govīm gan laktācijas periodā, gan pēc tā un no telēm,

— “teles” ir dzīvnieki laikā starp atšķiršanu un pirmo atnešanos,

— “slaucamās govis” ir govis gan laktācijas periodā, gan pēc tā un teles vienu mēnesi pirms atnešanās.

Katrai saimniecībai ir ganāmpulka barošanai paredzēta lopbarības zeme, tostarp vismaz 20 āri stiebrzāles vai zālāju (zālaugu un proteīnaugu maisījums) uz vienu slaucamo govi.”

Lai apstiprinātu šo saistību, tiek pievienots punkts par barības izcelsmi, uzskaitot izejvielas, kurām jābūt iegūtām apgabalā, un tiek norādīts, ka vismaz 80 % ganāmpulka pamatbarības jāsaražo apgabala teritorijā.

Tiek pievienots šāds apakšpunkts:

“b) Barības izcelsme

Piena ražošanas apgabalā tiek iegūtas šādas izejvielas:

— rupjā lopbarība: veseli graudaugi, zāle, zālaugi un pākšaugi, svaigi vai konservēti jebkurā veidā, to salmi,

— krustziežu dzimtas augi (kāposti, rapši, rāceņi un kāļi), ko izbaro kā zaļbarību,

— saknes un bumbuļi,

— graudaugu sēklas, tostarp kukurūza, un to blakusprodukti,

— eļļaugu un pākšaugu sēklas.

Ganāmpulka kopējā gada barības deva, kas izteikta sausnā, vismaz 80 % apmērā tiek iegūta piena ražošanas apgabalā.

Proteīna papildbarība ar kopējo slāpekļvielu saturu > 20 %/ kopējo sausnas saturu, ko neiegūst piena ražošanas apgabalā, pēc apjoma nepārsniedz 1 200 kg sausnas uz vienu slaucamo govi kalendārajā gadā.

Produktus, kas saražoti no iepriekš uzskaitītajām izejvielām, bet pārstrādāti ārpus apgabala, ir atļauts izmantot ganāmpulka barošanai, un tie tiek ieskaitīti lopbarības pastāvīgajā daļā, nodrošinot izsekojamību.”

Šie noteikumi tiek papildināti ar barībai aizliegto sastāvdaļu sarakstu.

Tiek pievienota šāda daļa:

“Ganāmpulka barībā ir aizliegts:

— iekļaut urīnvielu un tās atvasinājumus, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 1831/2003 par dzīvnieku ēdināšanā lietotām piedevām 1. pielikumā,

— izmantot palmu eļļu, zemesriekstu eļļu, saulespuķu eļļu, lineļļu, olīveļļu un kopras eļļu. Tas neattiecas uz barībā esošajām eļļas paliekām un eļļām, kas tiek pievienotas kā pārstrādes palīglīdzeklis koncentrātu ražošanā,

— jebkādā veidā ķīmiski apstrādāt ganāmpulkam paredzēto barību (jo īpaši ar sodu un amonjaku),

— izmantot barību, kas iegūta no ģenētiski modificētiem produktiem (ĢMO).”

Tiek pievienots arī precizējums par lopbarībai atļautajām piedevām.

Tiek pievienots šāds teikums:

“Vienīgās atļautās lopbarības piedevas ir enzīmi un baktēriju inokulanti.”

Slaucamo govju barības devā tiek norādīts arī dienā izbarotais kukurūzas daudzums. Kukurūzas pievienošana lopbarībai veicina ACVN sviesta “Beurre Charentes-Poitou”, “Beurre des Charentes” vai “Beurre des Deux-Sèvres” īpašību veidošanos. Tā ietekmē, no vienas puses, piena un krējuma tauku saturu un, no otras puses, sviesta konsistenci, kas ir gan stingra, gan pakļāvīga, kā to jo īpaši pieprasa maizes un konditorejas izstrādājumu nozare.

Minētie papildinājumi atbilst piena ražotāju praksei apgabalā, jo tie ir spējuši pielāgot savu ganāmpulku apsaimniekošanu ģeogrāfiskā apgabala augsnes un klimata ierobežojumiem. Barības īpatnības šajā reģionā ir pastāvīgas un nemainīgas, tādēļ piena, krējuma un sviesta sastāvs reti mainās.

Tiek pievienots šāds apakšpunkts:

“d) Slaucamo govju barošana

Slaucamo govju barības devā uz vienu govi dienā, pārrēķinot sausnā, ietilpst:

— vismaz 2 kg rupjās lopbarības, izņemot lopbarības kukurūzu,

— ne mazāk kā 50 % un vismaz 7 kg kukurūzas (jebkurā veidā).

Kukurūzas daudzumu ganīšanas periodā var samazināt, tomēr tas nedrīkst būt mazāks par 1,5 kg.

Ja barības dienas devā ietilpst krustziežu dzimtas augi (kāposti, rapši, rāceņi un kāļi), ko izbaro kā zaļbarību, to īpatsvars tiek ierobežots līdz ne vairāk kā 10 % sausnas.

Papildbarības apjoms, ko vienai slaucamai govij izbaro kalendārā gada laikā, nedrīkst pārsniegt 1 800 kg sausnas:

— labības graudi un no tiem iegūti produkti,

— eļļaugu un pākšaugu graudi un no tiem iegūti produkti,

— minerālvielas un no tām iegūti produkti,

— vitamīni,

— fermentācijas blakusprodukti no mikroorganismiem.”

Visbeidzot, tiek paredzēti pasākumi dzīvnieku labturības nodrošināšanai lopkopības ēkās (guļamvieta, pakaiši, ventilācija).

Tiek pievienots šāds apakšpunkts:

“e) Audzēšanas apstākļi

Dzīvnieku klātbūtnes laikā tiek nodrošināta ventilācija, izmantojot dabisko gaisa cirkulāciju vai, ja tādas nav, izmantojot mehānisko ventilāciju.

Guļamvietas ir mīkstas, lai dzīvniekiem nodrošinātu maksimālas ērtības.

Salmu vai citu pakaišiem izmantoto materiālu daudzumam un to regulārai nomaiņai ir jānodrošina, lai pakaiši būtu sausi un mīksti.”

Saskaņā ar specifikācijas noteikumiem vienotā dokumenta 3.3. punktam pievieno šādas daļas:

“Slaucamo govju barību nav iespējams pilnībā nodrošināt no ģeogrāfiskā apgabala. Faktiski slaucamo govju vajadzības pēc proteīna šajā apgabalā ne vienmēr ir iespējams apmierināt ar kultivētajām platībām, tomēr vismaz 80 % ganāmpulka kopējās gada barības devas, kas izteikta sausnā, saražo piena ražošanas apgabalā.

Lai nodrošinātu ciešu saikni starp teritoriju un produktu, šādas izejvielas iegūst piena ražošanas apgabalā:

— rupjā lopbarība: veseli graudaugi, zāle, zālaugi un pākšaugi, svaigi vai konservēti jebkurā veidā, to salmi,

— krustziežu dzimtas augi (kāposti, rapši, rāceņi un kāļi), ko izbaro kā zaļbarību,

— saknes un bumbuļi,

— graudaugu sēklas, tostarp kukurūza, un to blakusprodukti,

— eļļaugu un pākšaugu sēklas.

Proteīna papildbarība ar kopējo slāpekļvielu saturu > 20 %/ kopējo sausnas saturu, ko neiegūst piena ražošanas apgabalā, pēc apjoma nepārsniedz 1 200 kg sausnas uz vienu slaucamo govi kalendārajā gadā.

Ganāmpulka barībā ir aizliegts:

— iekļaut urīnvielu un tās atvasinājumus, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 1831/2003 par dzīvnieku ēdināšanā lietotām piedevām 1. pielikumā,

— izmantot palmu eļļu, zemesriekstu eļļu, saulespuķu eļļu, lineļļu, olīveļļu un kopras eļļu. Tas neattiecas uz barībā esošajām eļļas paliekām un eļļām, kas tiek pievienotas kā pārstrādes palīglīdzeklis koncentrātu ražošanā:

— jebkādā veidā ķīmiski apstrādāt ganāmpulkam paredzēto barību (jo īpaši ar sodu un amonjaku),

— izmantot barību, kas iegūta no ģenētiski modificētiem produktiem (ĢMO).

— Vienīgās atļautās lopbarības piedevas ir enzīmi un baktēriju inokulanti.

Slaucamo govju barības devā uz vienu govi dienā, pārrēķinot sausnā, ietilpst:

— vismaz 2 kg rupjās lopbarības, izņemot lopbarības kukurūzu,

— ne mazāk kā 50 % un vismaz 7 kg kukurūzas (jebkurā veidā).

Kukurūzas daudzumu ganīšanas periodā samazina līdz vismaz 1,5 kg.

Ja barības dienas devā ietilpst krustziežu dzimtas augi (kāposti, rapši, rāceņi un kāļi), ko izbaro kā zaļbarību, to īpatsvars tiek ierobežots līdz ne vairāk kā 10 % sausnas.

Papildbarības apjoms, ko vienai slaucamai govij izbaro kalendārā gada laikā, nedrīkst pārsniegt 1 800 kg sausnas:

— labības graudi un no tiem iegūti produkti,

— eļļaugu un pākšaugu graudi un no tiem iegūti produkti,

— minerālvielas un no tām iegūti produkti,

— vitamīni,

— fermentācijas blakusprodukti no mikroorganismiem.”

5.2. Pārstrāde

Specifikācijā tiek papildināts punkts par pārstrādi, lai labāk raksturotu sviesta ražošanas apstākļus un apstiprinātu ražošanas apgabalā spēkā esošo sviesta ražošanas praksi.

a) Piena savākšana

Punkts par piena savākšanu tiek papildināts, lai tas atbilstu pašreizējai praksei.

Tiek pievienots šāds teikums:

“Pienu savāc ne vēlāk kā 72 stundu laikā pēc vecākās slaukšanas reizes.”

Šāds termiņš ļauj organizēt piena savākšanu salīdzinoši plašā teritorijā un savākt pienu no visiem ražotājiem, neatkarīgi no viņu ražošanas apjoma. Tā kā apgabalā ir mazs piena ražotāju blīvums, šis termiņš tiek noteikts kā 72 stundas.

Šāds teikums:

“Noteikumos paredzētajā vietā savāktais piens pēc tā saņemšanas pienotavās tiek uzglabāts savākšanas temperatūrā, t. i., robežās no 4 līdz 6 °C.”

tiek aizstāts ar teikumiem:

“Pēc saņemšanas pienotavās savākto pienu var uzglabāt. Šajā gadījumā uzglabāšanas temperatūra ir robežās no 2 līdz 6 °C.”

Pienākums uzglabāt pienu tiek atcelts, tomēr uzglabāšana joprojām ir iespējama noteiktā temperatūrā, kas ļauj pienu saglabāt bez izmaiņām. Piena uzglabāšanas temperatūra tiek mainīta, lai to varētu uzglabāt vēsākā temperatūrā (no 2 līdz 6 °C, nevis no 4 līdz 6 °C).

Tiek pievienots šāds teikums:

“Pienu var pasterizēt.”

Punktā par aprakstu minētais pienākums pasterizēt pienu tiek atcelts, lai varētu ražot sviestu no svaigpiena. Tomēr pasterizācija joprojām būs atļauta.

Tiek pievienots šāds teikums:

“Nav atļauts izmantot krāsvielas vai antioksidantus, kā arī atskābinātājus, kas paredzēti piena skābuma samazināšanai pirms pasterizācijas.”

Punktā par aprakstu minēto atsevišķo vielu vai materiālu izmantošanas aizliegums tiek svītrots, jo attiecas uz ražošanas metodi. Tas tiek saglabāts un atkārtoti apstiprināts visos ražošanas posmos, tostarp attiecībā uz pienu.

Vienotā dokumenta 3.3. punktā tiek pievienots šāds teikums:

“Pienu, ko izmanto “Beurre Charentes-Poitou” ražošanai, iegūst ģeogrāfiskajā apgabalā, kas noteikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 5. panta 3. punktu.”

b) Krejošana

Šāds teikums:

“Pirms ražošanas uzsākšanas pienu sasilda līdz 40 °C temperatūrai, lai to nokrejotu.”

tiek aizstāts ar teikumu:

“Krejošanas temperatūra ir robežās no 40 līdz 60 °C, izņemot no svaigpiena gatavotu sviestu, kuram tā nepārsniedz 40 °C.”

Sākotnēji krejošanas temperatūra tika noteikta 40 °C līmenī — tas ir lielums, ko praksē nevar nodrošināt, tādēļ tā vietā ir jāparedz intervāls. Krejošanas temperatūra tagad tiek noteikta intervālā no 40 līdz 60 °C. Temperatūras intervāls krejošanai ļauj uzlabot piena tauku ekstrakcijas līmeni atkarībā no izmantotajiem materiāliem un nerada risku izkropļot produkta organoleptiskās īpašības.

Tiek pievienots arī īpašs ierobežojums no svaigpiena gatavota sviesta izgatavošanai.

Tiek pievienots šāds teikums:

“Tikai tādu krējumu, kas izgatavots no pasterizēta piena, pirms pasterizācijas var uzglabāt temperatūrā, kas zemāka par 6 °C.”

Tāpēc no svaigpiena iegūta krējuma uzglabāšana ir aizliegta, neapstrādāts krējums ir nestabils produkts, un bakterioloģiskās stabilitātes nolūkā tas ir ātri jāizlieto.

Tiek pievienots šāds teikums:

“Minimālais tauku saturs krējumā ir 36 grami uz 100 gramiem produkta.”

Krējuma minimālā tauku satura noteikšana ļauj nodrošināt kvalitāti krējumam, ko var izmantot sviesta ražošanai.

c) Krējuma pasterizācija

Specifikācijas daļa, kas attiecas uz krējuma pasterizāciju, tiek mainīta, lai ņemtu vērā pastāvošo praksi.

Šāds teikums:

“Iegūtais krējums tiek pasterizēts [..], kā arī tiek izmantoti atskābinātāji, krāsvielas vai antioksidanti.”

tiek aizstāts ar teikumiem:

“Krējumu var pasterizēt. Šādā gadījumā pasterizāciju veic temperatūrā, kas nepārsniedz 96 °C, ar pasterizācijas lielumu, kas ir lielāks vai vienāds ar 100 sekundēm.”

Krējuma pasterizācija, tāpat kā piena pasterizācija, vairs nav obligāta, tomēr tā joprojām ir atļauta, un specifikācija reglamentē šo metodi. Šie lielumi ļauj rūpīgi apstrādāt krējumu, nepieļaujot nekādu pārmērīgu Maljāra (Maillard) reakciju, kas varētu izraisīt vārīšanas piegaršu.

Krējuma inokulācija ir atsevišķa punkta priekšmets.

Tiek pievienoti šādi teikumi:

“Nav atļauts izmantot krāsvielas vai antioksidantus, kā arī atskābinātājus, kas paredzēti krējuma skābuma samazināšanai pirms pasterizācijas. Jebkāda dezinficējoša krējuma apstrāde, izņemot pasterizāciju, ir aizliegta.”

Kā norādīts iepriekš, aizliegums izmantot noteiktas vielas vai materiālus, kas norādīti produkta aprakstā, tiek svītrots un pārvietots uz visiem tiem ražošanas posmiem, kur nepieciešams to saglabāt un vēlreiz apstiprināt.

Tiek pievienots aizliegums veikt jebkādu dezinficējošu krējuma apstrādi, izņemot pasterizāciju. Šīs metodes neatbilst pašreizējai praksei un, iespējams, var ietekmēt produkta īpašības.

d) Krējuma inokulācija

Specifikācijā šāda daļa:

“pēc tam atdzesē līdz aptuveni 12 °C temperatūrai un visbeidzot inokulē ar specifiskiem fermentiem. Sūkalu krējuma vai saldēta vai dziļi sasaldēta krējuma izmantošana ir aizliegta. [..]”

tiek aizstāta ar šādu:

“Krējumu atdzesē un inokulē temperatūrā, kas nepārsniedz 21 °C. Sūkalu krējuma vai saldēta vai dziļi sasaldēta krējuma izmantošana ir aizliegta. Laiks starp piena nokrejošanu un inokulāciju ir mazāks par 48 stundām. Izmanto tāda veida fermentus, kas noteikti piesaista paskābinošu un aromatizējošu baktēriju celmus un vienīgi tos. Tos ievada vai nu tieši, vai rūgušpiena veidā. Biezinātāju vai aromatizētāju pievienošana nav pieļaujama.”

Iepriekš inokulācijas posms bija definēts šādi: “visbeidzot, inokulē ar specifiskiem fermentiem”; tagad tas tiek izdalīts atsevišķā punktā. Krējuma inokulācijas darbība tiek papildināta, pievienojot temperatūras un laika nosacījumus, atļautos fermentu veidus un aizliegtās darbības.

Pēc nokrejošanas un/vai pasterizācijas krējumu atdzesē. Norāde par krējuma atdzesēšanas temperatūru tiek konkretizēta, nosakot maksimālo robežu (≤ 21 °C). Būtībā formulējums “aptuveni 12 °C” nevar būt mērķa lielums kontroles nolūkiem, un operatoru pašreizējā prakse ir mainīga. Tas ir jautājums par dažādu pārstrādātāju zinātības ņemšanu vērā, izvēloties un lietojot sviesta ražošanā izmantojamos pienskābes fermentus.

Sūkalu krējuma izmantošanas aizliegums tiek papildināts ar saldēta vai dziļi sasaldēta krējuma izmantošanas aizliegumu.

Lai garantētu sviesta kvalitāti, inokulācija pēc nokrejošanas jāveic pēc iespējas ātrāk un ne vēlāk kā 48 stundu laikā.

e) Krējuma bioloģiskā nogatavināšana

Šāds teikums:

“Pēc nogatavināšanas krējumu vismaz 12 stundas atdzesē, tad sakuļ un pēc tam safasē atsevišķos iepakojumos, kas ir gatavi pārdošanai.”

tiek aizstāts ar teikumiem:

“Krējuma bioloģiskā nogatavināšana ir obligāta. Tā notiek vismaz 16 stundas, temperatūrā no 7 līdz 21 °C.”

Šī būtiskā sviesta iegūšanas darbība tiek saglabāta un joprojām būs obligāta. Tā ir atšķirība no rūpnieciskās ražošanas un ir būtiska, lai nodrošinātu “Beurre Charentes-Poitou” / “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres” kvalitāti.

Krējuma nogatavināšanas ilgums tiek pārskatīts, pagarinot to no 12 uz 16 stundām. Šis nogatavināšanas ilguma palielinājums ir svarīgs, jo lēna nogatavināšana veicina aromātu veidošanos.

Šajā posmā tiek izmantota dažādu operatoru zinātība — viņu meistarība attiecībā uz laika un temperatūras līdzsvarošanu tiek saistīta ar izmantoto fermentu izvēli un ražošanas mērķiem. Bioloģiskās nogatavināšanas posms ļauj attīstīties fermentiem un līdz ar to — aromātu buķetei, kā arī sagatavot tauku lodītes kulšanai un tādējādi nodrošināt sviesta plastiskumu. Lai šis solis izdotos, krējumam ir jānodrošina dažādi temperatūras posmi, un tas nepaliek nemainīgā temperatūrā visu nogatavināšanas laiku. Lai ņemtu vērā šīs dažādās temperatūras, kas raksturo sviesta meistara zinātību un ir atkarīgas no izmantotā aprīkojuma, jāparedz temperatūras intervāls no 7 līdz 21 °C. Temperatūras kontrole ļauj mainīt sviesta plastiskumu.

f) Krējuma kulšana

Tiek pievienota šāda daļa:

“Pēc atdzesēšanas krējumu kuļ koka vai nerūsējošā tērauda kulbā vai kuļmucā. Ja kulšana notiek kulbā, sviesta graudi tiek mazgāti.”

Šī darbība pārvērš krējumu sviestā, veidojas sviesta graudi, kas atdalās no masas ar zemu sviesta saturu. Šie papildinājumi konkretizē, kādus materiālus var izmantot, un kodificē tradicionālo praksi mazgāt sviesta graudus kulbā.

g) Sviesta graudu samaisīšana

Tiek pievienota šāda daļa:

“Sviesta graudu samaisīšanas laiks nepārsniedz 60 minūtes kulbā un 10 minūtes kuļmucā. Sviestu nedrīkst blenderēt vai putot.”

Šī darbība tiek pievienota, lai papildinātu sviesta izgatavošanas procesa aprakstu.

Šāds teikums:

“Sviestam var pievienot sāli, nepārsniedzot 2 procentus.”

tiek aizstāts ar teikumu:

“Sviestam var pievienot sāli, nepārsniedzot 2,5 gramus uz 100 gramiem, ja izmanto smalko sāli, vai 3 gramus uz 100 gramiem, ja izmanto sāls kristālus.”

Sāls pievienošana, lai iegūtu sālītu sviestu, notiek samaisīšanas posmā, tādēļ šajā punktā tiek atkārtots specifikācijā jau esošais noteikums. Tas tiek grozīts, lai norādītu pievienotā sāls daudzumu, nošķirot smalko sāli un sāls kristālus. Sālīta sviesta iegūšanai pievienotā sāls daudzums tiek mainīts, palielinot to no 2 uz 2,5 g/ 100 g smalkā sāls gadījumā un uz 3 g/ 100 g, ja izmanto sāls kristālus. To dara, lai nodrošinātu sāļu garšu, kas izteikti atšķiras no nesālīta sviesta garšas. Sāls kristālu daudzums ir lielāks, lai nodrošinātu līdzīgu organoleptisko rezultātu, jo kristāliem ir atšķirīgs sadalījums sviesta masā.

Šāds teikums:

“Pienskābes fermentu pievienošana samaisīšanas laikā ir aizliegta.”

tiek aizstāts ar teikumu:

“Ir aizliegts izmantot jebkurus procesus, kas paredzēti beztauku sausnas satura palielināšanai sviestā, jo īpaši pievienojot pienskābes fermentu kultūru samaisīšanas laikā.”

Atsevišķu procesu izmantošanas aizliegums tiek saglabāts un vēlreiz apstiprināts.

Tiek svītrots šāds teikums:

“Sviestam, ko apzīmē ar cilmes vietas nosaukumu, fasēšanas brīdī pH līmenis nedrīkst būt augstāks par 6.”

Tas tiek pārvietots uz apraksta daļu.

Tiek svītrots šāds teikums:

“Tam arī jābūt negatīvai reakcijai uz fosfatāzes testu.”

Fosfatāze ir pasterizācijas marķieris, un, ņemot vērā izmaiņas no svaigpiena gatavota sviesta ražošanas specifikācijā, pienākums veikt šo testu tiek svītrots.

h) Īpašs nosacījums sviestam, kas paredzēts lietošanai pārtikā

Tiek pievienota šāda daļa:

“Tikai tādu sviestu, kas paredzēts lietošanai pārtikā, var fiziski apstrādāt, veicot kontrolētu kristalizāciju. Šī darbība sastāv no mehāniskas apstrādes un/vai secīgas atdzesēšanas, lai sasniegtu izejas temperatūru, kas zemāka par 16 °C.”

Tas nozīmē pievienot atļauju veikt fizisku apstrādi sviestam, kas paredzēts lietošanai pārtikā, īstenojot kontrolētu kristalizāciju. Mērķis ir kodificēt vietējo sviesta ražotāju izstrādāto praksi, lai akcentētu “Beurre Charentes-Poitou”/ “Beurre des Charentes”/ “Beurre des Deux-Sèvres” mehāniskās īpašības un to, ka šis sviests ir ļoti piemērots kārtainās mīklas izstrādājumiem. Šī darbība nekādi nemaina sviesta garšu. Produkti, ko iegūst maizes un konditorejas izstrādājumu nozarē, ar ACVN “Beurre Charentes-Poitou” apzīmētā sviesta īpašībām ļauj izpausties citādā veidā.

Šī darbība nav obligāta. Tā neattiecas uz visiem sviesta veidiem.

i) Fasēšana

Specifikācija tiek papildināta ar šādu daļu:

“Sviestu fasē vienībās, kuru svars nepārsniedz 25 kg. Turklāt fasēšana ļauj sviestu ieveidot un piešķirt tam formu, kādā tas tiks tirgots. Sviests tiek arī iepakots, lai pasargātu to no triecieniem, kas varētu izraisīt deformāciju, un no smakām, kas varētu to sabojāt. Pēc tam sviestu atdzesē, lai tas kristalizētos un varētu attīstīties tā aromāti un konsistence. No svaigpiena gatavota sviesta sasaldēšana ir aizliegta. Ģeogrāfiskajā apgabalā sasaldēt drīkst tikai tādu sviestu, kas jau ir safasēts lietošanai pārtikā vai eksportam. Sasaldēšana tiek veikta ne vēlāk kā 30 dienu laikā pēc izgatavošanas. Sviesta sasaldēšana pēc kristalizācijas nodrošina sasaldētā sviesta organoleptiskās īpašības. Sasaldētu sviestu uzglabā vismaz -18 °C temperatūrā ne ilgāk kā 12 mēnešus. Eksportam paredzēto sviestu, ja tas ir sasaldēts transportēšanai, patērētājiem tirgo atkausētu.”

Šo noteikumu mērķis ir nepieļaut nekādas izmaiņas “Beurre Charentes-Poitou”/ “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres” organoleptiskajās īpašībās.

Attiecībā uz fasēšanu tiek atjaunots noteikums, kas jau bija iekļauts valsts iesniegtajā tekstā par šo nosaukumu, bet tika izlaists laikā, kad tika izstrādāta ACVN specifikācija.

Attiecībā uz sasaldēšanu mērķis ir reglamentēt šīs saglabāšanas metodes izmantošanu. Sasaldēšana nemaina sviesta organoleptiskās īpašības. To var droši apgalvot, jo šī ierastā prakse, ko plaši izmanto piensaimniecības nozarē, šodien ir pierādījusi savu lietderību produktu veiksmīgas uzglabāšanas un to organoleptisko īpašību saglabāšanas ziņā. Šā papildinājuma mērķis ir īpaši atvieglot liela mēroga eksportu, kam nav citas alternatīvas. Šajā gadījumā sviests tiek sasaldēts tikai loģistikas nolūkos, galapatērētājs sasaldētu sviestu veikalā neatradīs.

To pašu iemeslu dēļ un konsekvences labad vienotā dokumenta 3.5. punktam tiek pievienotas šādas daļas.

“Sviestu fasē ģeogrāfiskajā apgabalā vienībās, kuru svars nepārsniedz 25 kg. Turklāt fasēšana ļauj sviestu ieveidot un piešķirt tam formu, kādā tas tiks tirgots. Sviests tiek arī iepakots, lai pasargātu to no triecieniem, kas varētu izraisīt deformāciju, un no smakām, kas varētu to sabojāt. Pēc tam sviestu atdzesē, lai tas kristalizētos un varētu attīstīties tā aromāti un konsistence. No svaigpiena gatavota sviesta sasaldēšana ir aizliegta. Ģeogrāfiskajā apgabalā sasaldēt drīkst tikai tādu sviestu, kas jau ir safasēts lietošanai pārtikā vai eksportam. Sasaldēšana tiek veikta ne vēlāk kā 30 dienu laikā pēc izgatavošanas. Sviesta sasaldēšana pēc kristalizācijas nodrošina sasaldētā sviesta organoleptiskās īpašības. Šis posms, ko kontrolē apgabala operatori, garantē sasaldētā sviesta organoleptiskās īpašības un nodrošina sasaldēšanas apstākļus un telpu bez svešas izcelsmes aromātiem, pret kuriem sviests ir īpaši jutīgs. Sasaldētu sviestu uzglabā vismaz -18 °C temperatūrā ne ilgāk kā 12 mēnešus. Eksportam paredzēto sviestu, ja tas ir sasaldēts transportēšanai, patērētājiem tirgo atkausētu.”

5.5. Saikne

Specifikācijas iedaļa “Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu” tiek pārrakstīta pilnībā, lai skaidrāk parādītu saikni starp sviestu “Beurre Charentes-Poitou” / “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres” un tā ģeogrāfisko apgabalu, būtiski neizmainot šo saikni.

Līdz ar to īpaši tiek izceltas “Beurre Charentes-Poitou” / “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres” īpašības un to saikne ar slaucamo govju barošanas veidu, ko spēcīgi ietekmē kukurūza. Minēto praksi nosaka šī vasarā karstā un sausā reģiona ģeogrāfiskās īpatnības, kas padara piena ražošanu atkarīgu no graudaugu un lopbarības augu audzēšanas ganāmpulka barošanai.

Punktā “Ģeogrāfiskā apgabala specifika” ir pieejams ģeogrāfiskā apgabala dabas apstākļu apraksts, kā arī tiek raksturoti cilvēkfaktori, sniedzot īsu ieskatu vēsturē un uzsverot īpašo zinātību un praksi.

Punkts “Produkta specifika” atbilst produkta aprakstam.

Visbeidzot, punktā “Cēloņsakarība” ir izskaidrota mijiedarbība, kādā produkts ir ar dabas apstākļiem un cilvēkfaktoriem.

Saiknes apraksts, kas sniegts ar šo ACVN apzīmētā produkta specifikācijā, pilnībā iekļauts arī vienotā dokumenta 5. punktā.

5.6. Marķējums

Specifikācijā šāds teikums:

“Uz iepakojuma jābūt norādei “Kontrolēts cilmes vietas nosaukums” uz uzlīmes, kas ir jāpielīmē vai jāatveido saskaņā ar dekrēta 5. pantu.”

tiek aizstāts ar šādiem:

“Papildus obligātajām norādēm, kas paredzētas tiesību aktos par pārtikas produktu marķēšanu un noformēšanu, marķējums vienā un tajā pašā redzamības laukā ietver reģistrēto produkta nosaukumu un Eiropas Savienības ACVN simbolu. Ja tos tirgo ar izplatītāja preču zīmi, uz iepakojuma redzamā un salasāmā veidā norāda ražotnes kodu vai nosaukumu.”

Punkts par marķēšanu tiek atjaunināts, lai ņemtu vērā izmaiņas valsts un Eiropas noteikumos.

Vienotā dokumenta 3.6. punktā tiek pievienots šāds teksts:

“Papildus obligātajām norādēm, kas paredzētas tiesību aktos par pārtikas produktu marķēšanu un noformēšanu, marķējums vienā un tajā pašā redzamības laukā ietver reģistrēto produkta nosaukumu un Eiropas Savienības ACVN simbolu. Ja tos tirgo ar izplatītāja preču zīmi, uz iepakojuma redzamā un salasāmā veidā norāda ražotnes kodu vai nosaukumu.”

5.7. Cita informācija

Atbildīgais dienests dalībvalstī

Tiek atjaunināta Cilmes vietu un kvalitātes valsts institūta (INAO) kontaktinformācija, jo minētā struktūra ir dalībvalsts kompetentā iestāde saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1151/2012.

Pieteikuma iesniedzēju grupa

Tiek atjaunināta pieteikuma iesniedzēju grupas kontaktinformācija, tiek pievienots grupas veids un sastāvs.

Produkta veids

Tiek grozīta atsauce uz produkta klasifikācijas grupu, lai nodrošinātu atbilstību Īstenošanas regulas (ES) Nr. 668/2014 XI pielikumam.

Šis grozījums tiek izdarīts arī vienotajā dokumentā.

Kontroles struktūra

Tiek atjaunināti oficiālo struktūru nosaukumi un kontaktinformācija. Šajā punktā tiek norādīta kompetento kontroles iestāžu kontaktinformācija Francijas līmenī — tās ir Cilmes vietu un kvalitātes valsts institūts (INAO) un Konkurences, patēriņa un krāpšanas apkarošanas ģenerāldirekcija (DGCCRF). Tiek piebilsts, ka sertifikācijas iestādes nosaukums un kontaktinformācija ir pieejama INAO tīmekļa vietnē un Eiropas Komisijas datubāzē.

Valsts prasības

Specifikācija tiek papildināta ar iedaļu “Valsts prasības”. Tā ir sniegta tabulas veidā ar galvenajiem pārbaudāmajiem punktiem, to atsauces lielumiem un novērtēšanas metodi.

VIENOTS DOKUMENTS

“Beurre Charentes-Poitou” / “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres”

ES Nr.: PDO-FR-0137-AM01- 3.12.2020.

ACVN (X) AĢIN ( )

1. Nosaukums vai nosaukumi [ACVN vai AĢIN]

“Beurre Charentes-Poitou” / “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.5. grupa. Eļļas un tauki (sviests, margarīns, eļļa u. c.)

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

Sviestam “Beurre Charentes-Poitou” / “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres”, kas izgatavots no govs piena, krāsa ir viendabīga — no krēmkrāsas līdz gaiši dzeltenai krāsai, tam ir smalks, pienskābs aromāts un patīkama svaiga krējuma un lazdu riekstu garša.

Tas kūst mutē, to raksturo konsistence, kas ir gan stingra, gan pakļāvīga, līdz ar to sviests ir ļoti piemērots kārtainās mīklas izstrādājumiem.

Sviests var būt nesālīts vai sālīts.

Sviesta pH līmenis ir 6 vai zemāks.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Slaucamo govju barību nav iespējams pilnībā nodrošināt no ģeogrāfiskā apgabala. Faktiski slaucamo govju vajadzības pēc proteīna šajā apgabalā ne vienmēr ir iespējams apmierināt ar kultivētajām platībām, tomēr vismaz 80 % ganāmpulka kopējās gada barības devas, kas izteikta sausnā, saražo piena ražošanas apgabalā.

Lai nodrošinātu ciešu saikni starp teritoriju un produktu, šādas izejvielas iegūst piena ražošanas apgabalā:

— rupjā lopbarība: veseli graudaugi, zāle, zālaugi un pākšaugi, svaigi vai konservēti jebkurā veidā, to salmi,

— krustziežu dzimtas augi (kāposti, rapši, rāceņi un kāļi), ko izbaro kā zaļbarību,

— saknes un bumbuļi,

— graudaugu sēklas, tostarp kukurūza, un to blakusprodukti,

— eļļaugu un pākšaugu sēklas.

Proteīna papildbarība ar kopējo slāpekļvielu saturu > 20 %/ kopējo sausnas saturu, ko neiegūst piena ražošanas apgabalā, pēc apjoma nepārsniedz 1 200 kg sausnas uz vienu slaucamo govi kalendārajā gadā.

Ganāmpulka barībā ir aizliegts:

— iekļaut urīnvielu un tās atvasinājumus, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 1831/2003 par dzīvnieku ēdināšanā lietotām piedevām 1. pielikumā,

— izmantot palmu eļļu, zemesriekstu eļļu, saulespuķu eļļu, lineļļu, olīveļļu un kopras eļļu. Tas neattiecas uz barībā esošajām eļļas paliekām un eļļām, kas tiek pievienotas kā pārstrādes palīglīdzeklis koncentrātu ražošanā,

— jebkādā veidā ķīmiski apstrādāt ganāmpulkam paredzēto barību (jo īpaši ar sodu un amonjaku),

— izmantot barību, kas iegūta no ģenētiski modificētiem produktiem (ĢMO).

Vienīgās atļautās lopbarības piedevas ir enzīmi un baktēriju inokulanti.

Slaucamo govju barības devā uz vienu govi dienā, pārrēķinot sausnā, ietilpst:

— vismaz 2 kg rupjās lopbarības, izņemot lopbarības kukurūzu,

— ne mazāk kā 50 % un vismaz 7 kg kukurūzas (jebkurā veidā).

Kukurūzas daudzumu ganīšanas periodā samazina līdz vismaz 1,5 kg.

Ja barības dienas devā ietilpst krustziežu dzimtas augi (kāposti, rapši, rāceņi un kāļi), ko izbaro kā zaļbarību, to īpatsvars tiek ierobežots līdz ne vairāk kā 10 % sausnas.

Papildbarības apjoms, ko vienai slaucamai govij izbaro kalendārā gada laikā, nedrīkst pārsniegt 1 800 kg sausnas:

— labības graudi un no tiem iegūti produkti,

— eļļaugu un pākšaugu graudi un no tiem iegūti produkti,

— minerālvielas un no tām iegūti produkti,

— vitamīni,

— fermentācijas blakusprodukti no mikroorganismiem.

Pienu, ko izmanto “Beurre Charentes-Poitou” ražošanai, iegūst ģeogrāfiskajā apgabalā, kas noteikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 5. panta 3. punktu.

3.4. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Piena iegūšanu un sviesta ražošanu veic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā, kas definēts 4. punktā.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

Sviestu fasē ģeogrāfiskajā apgabalā vienībās, kuru svars nepārsniedz 25 kg.

Turklāt fasēšana ļauj sviestu ieveidot un piešķirt tam formu, kādā tas tiks tirgots. Sviests tiek arī iepakots, lai pasargātu to no triecieniem, kas varētu izraisīt deformāciju, un no smakām, kas varētu to sabojāt.

Pēc tam sviestu atdzesē, lai tas kristalizētos un varētu attīstīties tā aromāti un konsistence.

No svaigpiena gatavota sviesta sasaldēšana ir aizliegta.

Ģeogrāfiskajā apgabalā sasaldēt drīkst tikai tādu sviestu, kas jau ir safasēts lietošanai pārtikā vai eksportam.

Sasaldēšana tiek veikta ne vēlāk kā 30 dienu laikā pēc izgatavošanas. Sviesta sasaldēšana pēc kristalizācijas nodrošina sasaldētā sviesta organoleptiskās īpašības. Šis posms, ko kontrolē apgabala operatori, garantē sasaldētā sviesta organoleptiskās īpašības un nodrošina sasaldēšanas apstākļus un telpu bez svešas izcelsmes aromātiem, pret kuriem sviests ir īpaši jutīgs.

Sasaldētu sviestu uzglabā vismaz -18 °C temperatūrā ne ilgāk kā 12 mēnešus.

Eksportam paredzēto sviestu, ja tas ir sasaldēts transportēšanai, patērētājiem tirgo atkausētu.

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Papildus obligātajām norādēm, kas paredzētas tiesību aktos par pārtikas produktu marķēšanu un noformēšanu, marķējums vienā un tajā pašā redzamības laukā ietver reģistrēto produkta nosaukumu un Eiropas Savienības ACVN simbolu.

Ja tos tirgo ar izplatītāja preču zīmi, uz iepakojuma redzamā un salasāmā veidā norāda ražotnes kodu vai nosaukumu.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

ACVN “Beurre Charentes-Poitou” ģeogrāfisko apgabalu veido šādi departamenti, kantoni un komūnas:

— Šarantas (Charente) departaments, kas ietverts pilnībā,

— Piejūras Šarantas (Charente-Maritime) departaments, kas ietverts pilnībā,

— Dordoņas (Dordogne) departamentā: komūnas, kas ietilpst kantonos Périgord Vert Nontronnais (izņemot komūnas Champs-Romain, Milhac-de-Nontron, Saint-Front-la-Rivière, Saint-Pardoux-la-Rivière un Saint-Saud-Lacoussière) un Ribérac (izņemot komūnas Celles, Saint-André-de-Double un Saint-Vincent-de-Connezac), un komūnas Brantôme en Périgord tikai attiecībā uz tādu deleģēto komūnu teritoriju kā Saint-Crépin-de-Richemont, Rudeau-Ladosse, Mareuil en Périgord, Parcoul-Chenaud, La Rochebeaucourt-et-Argentine, La Roche-Chalais, Saint Aulaye-Puymangou, Sainte-Croix-de-Mareuil, Saint-Félix-de-Bourdeilles, Saint Privat en Périgord, Saint-Vincent-Jalmoutiers un Servanches,

— Žirondas (Gironde) departamentā: komūnas, kas ietilpst kantonā Nord-Gironde (izņemot komūnas Cubzac-les-Ponts, Gauriaguet, Périssac, Peujard, Saint-André-de-Cubzac, Saint-Genès-de-Fronsac, Saint-Gervais, Saint-Laurent-d’Arce, Val de Virvée un Virsac), un komūnas Anglade, Braud-et-Saint-Louis, Les Eglisottes-et-Chalaures, Etauliers, Eyrans, Lapouyade, Pleine-Selve, Reignac, Saint-Antoine-sur-l’Isle, Saint-Aubin-de-Blaye, Val-de-Livenne, Saint-Christophe-de-Double, Saint-Ciers-d’Abzac, Saint-Ciers-sur-Gironde, Saint-Palais un Tizac-de-Lapouyade,

— Endras (Indre) departamentā: komūnas Bélâbre, Chalais, Ciron, Concremiers, Ingrandes, Lignac, Lureuil, Mauvières, Pouligny-Saint-Pierre, Prissac, Saint-Hilaire-sur-Benaize, Tilly un Tournon-Saint-Martin,

— Endras un Luāras (Indre-et-Loire) departamentā: komūnas, kas ietilpst kantonos Descartes (izņemot komūnas Betz-le-Château, Bossée, Bournan, La Chapelle-Blanche-Saint-Martin, Charnizay, Ciran, Cussay, Esves-le-Moutier, Ferrière-Larçon, Ligueil, Louans, Le Louroux, Manthelan, Mouzay, Saint-Flovier, Varennes un Vou) un Sainte-Maure-de-Touraine (izņemot komūnas Anché, Assay, Avon-les-Roches, Brizay, Champigny-sur-Veude, Chaveignes, Chezelles, Cravant-les-Côteaux, Crissay-sur-Manse, Crouzilles, L’Ile-Bouchard, Lémeré, Ligré, Panzoult, Parçay-sur-Vienne, Richelieu, Rilly-sur-Vienne, Sazilly, Tavant, Theneuil un Trogues),

— Atlantijas Luāras (Loire-Atlantique) departamentā: komūnas Boussay, Gétigné, Legé, La Planche, Remouillé, Corcoué-sur-Logne, Saint-Hilaire-de-Clisson un Vieillevigne,

— Mēnas un Luāras (Maine-et-Loire) departamentā: komūnas, kas ietilpst kantonos Cholet, Cholet-2 (izņemot komūnas Cernusson, Montilliers un Lys-Haut-Layon tikai attiecībā uz tādu deleģēto komūnu teritoriju kā La Fosse-de-Tigné, Tancoigné, Tigné un Trémont) un Saint-Macaire-en-Mauges (izņemot komūnas May-sur-Evre un Sèvremoine tikai attiecībā uz tādu deleģēto komūnu teritoriju kā La Renaudière, Saint-Crespin-dur-Moine, Saint-Germain-sur-Moine, Saint-Macaire-en-Mauges un Tillières), un komūnas Antoigné, (Le) Puy-Notre-Dame un Saint-Macaire-du-Bois,

— Desevras (Deux-Sèvres) departaments, kas ietverts pilnībā,

— Vandejas (Vendée) departaments, kas ietverts pilnībā,

— Vjennas (Vienne) departaments, kas ietverts pilnībā.

— Augšvjennas (Haute-Vienne) departamentā: komūnas, kas ietilpst kantonos Châteauponsac (izņemot komūnas Balledent, Châteauponsac, Dompierre-les-Eglises, Droux, Magnac-Laval, Rancon, Saint-Amand-Magnazeix, Saint-Hilaire-la-Treille, Saint-Léger-Magnazeix, Saint-Sornin-Leulac un Villefavard), Saint-Junien un Val-d’Oire-et-Gartempe, un komūnas La Chapelle-Montbrandeix, Chéronnac, Dournazac, Gajoubert, Maisonnais-sur-Tardoire, Marval, Val d’Issoire, Montrol-Sénard, Mortemart, Nouic, Pensol, Rochechouart, Saint-Martial-sur-Isop, Saint-Mathieu, Les Salles-Lavauguyon, Vayres un Videix.

Cilmes vietas nosaukums “Beurre Charentes-Poitou” ir rezervēts sviestam, kas saražots, safasēts un, iespējams, arī sasaldēts ražotnēs, kuras atrodas Šarantas, Piejūras Šarantas, Desevras, Vandejas un Vjennas departamentos.

Šo cilmes vietas nosaukumu var aizstāt ar “Beurre des Charentes” attiecībā uz sviestu, kas saražots, safasēts un, iespējams, arī sasaldēts Šarantas vai Piejūras Šarantas departamentos, vai ar “Beurre des Deux-Sèvres” attiecībā uz sviestu, kas izgatavots, saražots, safasēts un, iespējams, arī sasaldēts Desevras departamentā.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Sviestu “Beurre Charentes-Poitou” / “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres” raksturo tā konsistence, kas ir gan stingra, gan pakļāvīga, specifiska salīdzinājumā ar citiem tirgū esošajiem sviestiem un vēsturiski augstu novērtēta un pieprasīta maizes un konditorejas izstrādājumu nozares speciālistu vidū, ražojot kārtainās mīklas izstrādājumus.

Sviesta konsistence, kas ir gan stingra, gan pakļāvīga, un, konkrētāk, tā tauku saturs ir tieši saistīts ar slaucamo govju barošanas veidu, kur spēcīgi dominē kukurūza. Šajā reģionā, kas vasarās ir karsts un sauss, piena ražošanas pamatā lielākoties ir graudaugu un lopbarības augu audzēšana ganāmpulka barošanai. Ģeogrāfiskais apgabals atbilst vēsturiskajam pakāpeniskās pārejas starpreģionam starp Parīzes baseinu un Akvitānijas baseinu, no vienas puses, un Centrālo masīvu un Armorikas masīvu, no otras puses. Ģeogrāfi to bieži vien dēvē par topogrāfiska, ģeoloģiska un klimatiska sliekšņa apgabalu. Reljefs nav īpaši izteikts. Ainavu lielākoties veido plaši līdzenumi un zemas plakankalnes ar viļņotām virsmām, ieplakām un pārsvarā plašām ielejām, kuru pamatni aizpilda sanesumi un mērenas nogāzes.

Piekrastē valda izteikts okeāna klimats, bet iekšzemē tas strauji pasliktinās, kļūstot par mainīgu okeāna klimatu un radot pastāvīgu sausuma risku vasaras mēnešos.

Šajā reģionā, kas pēc filokseras radītās krīzes, kura 19. gadsimta beigās iznīcināja vīna dārzus, kļuva par polikultūru apgabalu un pievērsās lopkopībai, bija labvēlīgi klimatiskie apstākļi kukurūzas nobriešanai, un tās audzēšanai šeit ir viena no senākajām vēsturēm Francijā. Kukurūzu audzēja kā lopbarību, un tā ātri kļuva par vienu no pamatelementiem slaucamo govju barībā. Mūsdienās, tāpat kā agrākos laikos, dzīvnieki tiek turēti ļoti stingrā “cilvēka uzraudzībā”; lielāko daļu laika tie pavada kūtīs, tur arī saņemot barību.

Kad 1888. gadā netālu no Siržēras (Surgères) (Piejūras Šarantā) tika izveidota pirmā kooperatīvā pienotava, ar to sāka attīstīties sviesta specializācija, kas pilnveidoja piena ražošanas nozari šajā reģionā. No svaigpiena gatavots sviests tad kļuva par ekskluzīvu produkciju. Higiēnas apsvērumu dēļ 20. gadsimta sākumā piena nozarē ļoti ātri izplatījās pasterizācija visu produktu un jo īpaši sviesta ražošanā. Uzlabojot saglabāšanas apstākļus, tā nodrošināja šim sviestam plašu izplatību un atpazīstamību arī ārpus izcelsmes vietas. Tomēr no svaigpiena gatavota sviesta ražošana tika saglabāta līdz pat mūsdienām.

Sviesta meistaru zinātības pamatā arī mūsdienās ir krējuma bioloģiskā nogatavināšana. Šis posms nodrošina atšķirību no rūpnieciskās ražošanas un ir būtisks sviesta aromātiskās kvalitātes iegūšanai. Šī zinātība jo īpaši balstās uz tādu fermentu izvēli, kas ir sevišķi piemēroti piena tauku sastāvam ģeogrāfiskajā apgabalā. Visbeidzot, īpaši konditorejas izstrādājumiem paredzētā sviesta kontrolētās kristalizācijas nesenā attīstība ļāva pastiprināt sviestam raksturīgās plastiskās īpašības.

No komerciālā viedokļa sviests sākumā tika tirgots ar nosaukumu “Beurre Charentes-Poitou”, bet pēc tam, līdz ar nozares strukturēšanu un kooperatīvu pārveidošanu, arī ar nosaukumiem “Beurre des Charentes” un “Beurre des Deux-Sèvres”.

Sviestu “Beurre Charentes-Poitou” / “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres” raksturo krāsas, konsistences un aromātu konsekvence. Tā krāsa ir viendabīga — no krēmkrāsas līdz gaiši dzeltenai, un tas kūst mutē. To raksturo konsistence, kas ir gan stingra, gan pakļāvīga, specifiska salīdzinājumā ar citiem tirgū pieejamajiem sviestiem.

Sviests “Beurre Charentes-Poitou” / “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres” izceļas arī ar aromātiskajām īpašībām, jo īpaši ar lazdu riekstu un svaiga krējuma garšu.

Slaucamajām govīm izbarotā barība veicina taukiem bagāta piena ražošanu, kas tāpēc ir īpaši piemērots pārstrādei sviestā. Kukurūza, kas visu gadu būtiskā apjomā tiek iekļauta slaucamo govju barības devās, ir viens no piena īpašību noteicošajiem elementiem. Sviesta konsistence, kas ir gan stingra, gan pakļāvīga, ir tieši saistīta ar šo barošanas veidu. Pateicoties kukurūzas klātbūtnei slaucamo govju barībā, tiek nodrošināts nemainīgs piena tauku saturs un dabisks piesātināto taukskābju pieaugums, kas veicina sviesta plastiskumu.

Turklāt šī kontrolētā barošanas sistēma nodrošina barības stabilitāti visa gada garumā, neatkarīgi no tās izmantošanas vietas ģeogrāfiskajā apgabalā. Minētā barošanas stabilitāte nodrošina “Beurre Charentes-Poitou” / “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres” īpašību regularitāti, ko augstu novērtē un pieprasa produkta lietotāji, jo īpaši maizes un konditorejas izstrādājumu nozarē. Iespēja veikt kontrolētu kristalizāciju pastiprina “Beurre Charentes-Poitou” / “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres” lietošanas ērtumu, izmantojot to kārtainās mīklas izstrādājumos un konditorejas izstrādājumos.

Sviesta sastāvs liecina arī par lielu laktonu bagātību — tās ir aromātiskas molekulas, kas saistītas ar augļu notīm. Šī aromātiskā bagātība tiek nodrošināta, pateicoties īpaši ilgstošai krējuma bioloģiskajai nogatavināšanai, kas ir būtisks posms tādas sviesta aromātiskās kvalitātes iegūšanā, kura ļauj atšķirt “Beurre Charentes-Poitou” / “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres” no rūpnieciskās produkcijas. Ļoti plaša spektra savienojumi, ko nodrošina nogatavināšana, piešķir “Beurre Charentes-Poitou” / “Beurre des Charentes” / “Beurre des Deux-Sèvres” raksturīgu aromātisku buķeti un lazdu riekstu un svaiga krējuma garšu.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-5fce1a8c-5cdc-49ec-829a-1713050d597f

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.