EIROPAS KOMISIJA Briselē, 23.11.2022 COM(2021) 803 final/2 2021/0425(COD) CORRIGENDUM



This document corrects document COM (2021) 803 final of 15.12.21



Concerns all language versions.



The text shall read as follows: Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz atjaunīgo gāzu un dabasgāzes un ūdeņraža iekšējo tirgu (pārstrādāta redakcija) {SEC(2021) 431}

{SWD(2021) 455}

{SWD(2021) 456}

{SWD(2021) 457}

{SWD(2021) 458}



PASKAIDROJUMA RAKSTS 1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS •Priekšlikuma pamatojums un mērķi 1.1. Ievads Eiropas Savienība ir noteikusi vērienīgu mērķi kļūt par pirmo klimatneitrālo teritoriju līdz 2050. gadam. Lai to sasniegtu, dalībvalstis un Eiropas Parlaments Eiropas Klimata akta ietvaros vienojās līdz 2030. gadam samazināt siltumnīcefekta gāzu emisiju par vismaz 55 %. Lai sasniegtu šos mērķrādītājus un tajā paša laikā dotu ieguldījumu konkurētspējā, izaugsmē un darbvietās, energosistēmai ir vajadzīgas sistēmiskas izmaiņas: mums ir jāsamazina fosilā kurināmā, arī fosilo gāzu, izmantojums, un jāpalielina atjaunojamo energoresursu izmantojums. Tādējādi mums pašlaik ir jāizplāno vērienīga gāzes nozares pārkārtošanās uz mazoglekļa un atjaunīgajām gāzēm. Fosilā gāze veido aptuveni 95 % no pašlaik ES patērētajiem gāzveida kurināmajiem. Gāzveida kurināmie veido aptuveni 22 % no pašreizējā kopējā ES enerģijas patēriņa (ieskaitot aptuveni 20 % no ES elektrības ražošanas un 39 % no siltumenerģijas ražošanas). Saskaņā ar attiecīgajiem klimata mērķrādītāja plāna ietekmes novērtējumā izmantotajiem scenārijiem gāzveida kurināmo īpatsvars kopējā ES enerģijas patēriņā 2050. gadā būs aptuveni 20 %. Gāzveida kurināmajiem līdz 2050. gadam būs svarīga loma energoresursu struktūrā, saistībā ar tiem būs nepieciešama gāzes nozares dekarbonizācija, izmantojot uz nākotni orientētu modeli konkurētspējīgiem dekarbonizētiem gāzes tirgiem. Neraugoties uz biogāzes, biometāna, atjaunīgā un mazoglekļa ūdeņraža, kā arī sintētiskā metāna (visas kopā ir atjaunīgās un mazoglekļa gāzes) nelielo ieguldījumu pašreizējā ES energoresursu struktūrā, 2050. gada energoresursu struktūrā tie veidos aptuveni 2/3 no gāzveida kurināmajiem, un fosilā gāze ar oglekļa uztveršanu, uzglabāšanu un izmantošanu — atlikušo daļu. Šī iniciatīva ir arī daļa no paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %”. Tā attiecas uz gāzu, to skaitā ūdeņraža, tirgus modeli. Tā novērsīs pastāvošos regulatīvos šķēršļus un izveidos nosacījumus tā panākšanai izmaksu ziņā lietderīgā veidā. Tā ir svarīga daļa pārejā uz integrētu energosistēmu, kura samazina pārkārtošanās uz klimatneitralitāti izmaksas, jo īpaši patērētājiem, un sniedz jaunas iespējas viņu enerģijas rēķinu samazināšanai un aktīvai dalībai tirgū. Sagaidāms, ka ūdeņradis tiks izmantots galvenokārt jomās, kur elektrifikācija nav iespējama, to skaitā mūsdienu energoietilpīgajā rūpniecībā (piemēram, pārstrādē, mēslošanas līdzekļu un tērauda ražošanā) un noteiktās lielas noslodzes pārvadājumu nozarēs (jūras transportā, aviācijā, tālsatiksmes lielas noslodzes transportlīdzekļos). Lai pilnībā izmantotu ūdeņraža potenciālu šajos konkrētajos galapatēriņa lietojumos, ir jāizveido specializēta ūdeņraža infrastruktūra. Atjaunīgo un mazoglekļa gāzu veicināšanas mērķis ir dekarbonizēt šīs nozares, palielināt elektrosistēmas elastību, pateicoties tehnoloģijām, ar kurām elektroenerģija tiek pārveidota citos energoresursos, stiprināt piegādes drošību, samazinot atkarību no dabasgāzes importa, kā arī ļaut uzglabāt (un ražot) elektroenerģiju. Tas ļauj sasaistīt dažādas ekonomikas nozares kopā ar citām uzglabāšanas un elastības formām, kā baterijām un pieprasījumreakciju. Tāpat tas atbalstīs pašražošanu un izkliedētās energoapgādes viedu izmantojumu un dos ieguldījumu lielākā patērētāju iespēju vairošanā. Patērētājiem ir arī vajadzīga skaidra un viegli pieejama informācija, lai viņiem palīdzētu mainīt enerģijas patēriņa paradumus un pārkārtoties uz atjaunīgiem un mazoglekļa risinājumiem, līdzīgi tam, kā viņi spēja izdarīt elektroenerģijas tirgū. Kaut arī mērķis ir līdz ar 2030. gadu maksimāli izmantot atjaunīgo ūdeņradi, īstermiņā un vidējā termiņā savu lomu var spēlēt citas mazoglekļa gāzes, jo īpaši mazoglekļa ūdeņradis, pirmkārt, lai strauji samazinātu emisijas no pastāvošās ūdeņraža ražošanas un atbalstītu paralēli un turpmāk notiekošo atjaunīgā ūdeņraža izmantošanu. Saskaņā ar ES Ūdeņraža stratēģiju atjaunīgā ūdeņraža ražošanai ES līdz 2024. gadam būtu jāsasniedz 1 miljons tonnu, bet līdz 2030. gadam — līdz 10 miljoniem tonnu. Pēc tam atjaunīgais ūdeņradis būtu jāizvērš plašā mērogā, kā arī ar to būtu jāaizstāj mazoglekļa ūdeņradis. Efektīva un ilgtspējīga atjaunīgo un mazoglekļa gāzu, kā arī ūdeņraža tirgus attīstīšana prasa pielāgot tirgus struktūru. Tas ir tāpēc, ka pašlaik atjaunīgās un mazoglekļa gāzes saskaras ar regulatīviem šķēršļiem piekļuvei tirgiem un tīkliem, un tā ir nelabvēlīga situācija salīdzinājumā ar dabasgāzi. Turklāt, lai izveidotu dekarbonizētu gāzes tirgu un veicinātu enerģētikas pārkārtošanu, ir vajadzīgas ievērojami lielākas atjaunojamo energoresursu daļas integrētā energosistēmā ar aktīvu patērētāju dalību konkurētspējīgos tirgos. Tam būtu jāļauj patērētājiem gūt labumu no pieejamām cenām, labiem pakalpojuma standartiem un lietderīgu piedāvājumu izvēles, kas atspoguļo tehnoloģiju attīstību. Dažādu veidu atjaunīgo un mazoglekļa gāzu izvēršana, visticamāk, risināsies paralēli, un ir sagaidāms, ka to attīstība visā ES noritēs atšķirīgā tempā: ·ar ūdeņradi saistītā infrastruktūra pakāpeniski papildinās dabasgāzes tīklu; ·gāzes infrastruktūrā fosilās gāzes pakāpeniski tiks aizstātas ar citiem metāna resursiem. Turklāt notikumi saistībā ar pieaugošajām enerģijas cenām mums ir atgādinājuši, ka Eiropas energosistēmas noturības nozīme aizvien vairāk pieaug, ES energosistēmai integrējot decentralizētāku atjaunīgo enerģiju un pakāpeniski atsakoties no fosilā kurināmā. Gāzes nozares piegādes drošībai un riska gatavības pasākumiem jābūt piemērotiem pārejai uz tīru enerģiju. Komisijas paziņojumā par augošajām enerģijas cenām (pretdarbības un atbalsta instrumenti) tiek uzsvērta mijiedarbība starp piegādes drošību, glabāšanas jaudu optimālu izmantojumu un enerģijas cenu svārstīgumu. 1.2. Priekšlikuma mērķi Šīs iniciatīvas mērķis ir veicināt atjaunīgo un mazoglekļa gāzu kļūšanu par daļu no energosistēmas, padarot iespējamu pāreju no dabasgāzes un ļaujot jaunajām gāzēm pildīt to vajadzīgo lomu virzībā uz ES klimatneitralitātes mērķi 2050. gadā. Šajā kontekstā tā pievēršas šādām jomām: zems patērētāju iesaistes un aizsardzības līmenis zaļo gāzu mazumtirdzniecības tirgū. Lai jaunās gāzes pilnībā spēlētu savu lomu enerģētikas pārkārtošanā, mazumtirdzniecības tirgus noteikumiem būtu jāvairo patērētāju iespējas veikt atjaunīgu un mazoglekļa izvēli. Šobrīd tā nenotiek. Turklāt nepastāv vienota ES terminoloģijas un sertifikācijas sistēma mazoglekļa kurināmajam un gāzēm. Papildus tam mazumtirdzniecības gāzes tirgi uzrāda tirgus koncentrāciju un zemu jaunpienācēju un inovācijas līmeni. Tas liedz patērētājiem gūt labumu no konkurences, veicot mazoglekļa izvēli. Lai patērētāji varētu veikt ilgtspējīgas enerģijas izvēli, viņiem ir vajadzīga pietiekama informācija par viņu enerģijas patēriņu un izcelsmi, kā arī efektīvi rīki, ar kuriem piedalīties tirgū. Turklāt dalībvalstīm būtu jāpieņem nepieciešamie pasākumi, ar ko aizsargāt neaizsargātos un enerģijas ziņā nabadzīgos klientus. Dekarbonizēto gāzes tirgu nevajadzētu attīstīt, viņiem pilnībā nespējot gūt no tā labumu. Ūdeņraža infrastruktūra un ūdeņraža tirgi. Pašreizējais gāzes enerģijas nesēju tiesiskais regulējums nerisina ūdeņraža kā neatkarīga enerģijas nesēja izvēršanu, izmantojot specializētus ūdeņraža tīklus. ES līmenī nav noteikumu par tādām investīcijām tīklos, kas balstītas uz tarifiem, vai par specializēto ūdeņraža tīklu īpašumtiesībām un darbību. Turklāt nepastāv saskaņoti noteikumi par (tīra) ūdeņraža kvalitāti. Līdz ar to pastāv šķēršļi izmaksu ziņā lietderīgas pārrobežu ūdeņraža infrastruktūras un konkurētspējīga ūdeņraža tirgus attīstīšanai, kas ir ūdeņraža ražošanas un patērēšanas priekšnoteikums. Šā priekšlikuma mērķis ir novērst šos trūkumus. Tajā ir iekļauts priekšlikums par mazoglekļa ūdeņraža un mazoglekļa kurināmā terminoloģijas un sertifikācijas sistēmu.

Atjaunīgās un mazoglekļa gāzes pastāvošajā gāzes infrastruktūrā un tirgos un enerģētiskā drošība. Pašlaik atjaunīgās un mazoglekļa gāzes veido nelielu ES energoresursu struktūras daļu. Lai izmantotu to potenciālu, būtisks priekšnoteikums ir piekļuve gāzes vairumtirdzniecības tirgum, t. i., virtuālajiem tirdzniecības punktiem. Šo gāzu pārrobežas tirdzniecības izmaksu atcelšana un ražošanas iekārtu savienošanas veicināšana arī uzlabos ekonomisko pamatojumu. Atšķirības gāzes kvalitātes parametros un dabasgāzes sistēmā piemaisītā ūdeņraža apjomā var ietekmēt gāzes infrastruktūras izstrādi, galapatēriņa lietojumus un pārrobežu sistēmu sadarbspēju, tādējādi radot iekšējā tirgus fragmentācijas risku. Tomēr pašreizējie gāzes kvalitātes noteikumi nav piemēroti turpmākas attīstības risināšanai. Saistībā ar sašķidrināto dabasgāzi (SDG) atlikušo šķēršļu novēršana attiecībā uz piekļuvi SDG termināļiem varētu pavērt iespējas importēt atjaunīgās un mazoglekļa gāzes no ārvalstīm un tādējādi atbalstīt ES gāzes tirgus dekarbonizāciju. Visbeidzot, noturības saglabāšana un stiprināšana pārkārtošanā pieprasa attiecīgus piegādes drošības pasākumus. Tīkla plānošana. Kā norādīts Komisijas Energosistēmas integrācijas stratēģijā, priekšnoteikums 2050. gada klimata mērķu sasniegšanai ir visas ES energosistēmas koordinēta plānošana un darbība attiecībā uz vairākiem enerģijas nesējiem, infrastruktūru un patēriņa nozarēm ir. Pašreizējās tīkla plānošanas shēmas un prakses ir nepilnīgas, jo pastāv nesakritības starp ES mēroga tīkla attīstības desmit gadu plānu (“TADGP”) un nacionālajiem tīkla attīstības plāniem (“NAP”). Labāka TADGP un NAP sasaiste ļautu veikt transnacionālu informācijas apmaiņu par pārvades sistēmu izmantojumu. Piegādes drošība un uzglabāšana. Reaģējot uz ievērojamo enerģijas cenu kāpumu visā ES 2021. gada rudenī, Eiropadome aicināja Komisiju nekavējoties apsvērt vidēja termiņa un ilgtermiņa pasākumus, kuri palielinātu ES energosistēmas noturību, to skaitā pasākumus, kuri pilnveidotu piegādes drošību. Lai veicinātu savlaicīgu reakciju uz šo krīzi un iespējamu jaunu krīzi Savienības līmenī, šajā priekšlikumā ir iekļauti konkrēti pasākumi, kas paredzēti, lai uzlabotu sadarbību un noturību, it īpaši lai nodrošinātu lietderīgāku un koordinētāku uzglabāšanas un operatīvās solidaritātes pasākumu izmantošanu. Šie pasākumi ir mērķorientēti, lai savlaicīgi stiprinātu ES energosistēmas noturību pret turpmākiem satricinājumiem. Tie attiecas uz pasākumiem šajā regulā un Regulā (ES) 2017/1938 par gāzes piegādes drošības aizsardzības pasākumiem. Lai nodrošinātu saskaņotu reakciju, piegādes drošības pasākumi ir daļa no šā tiesību akta priekšlikuma, un tie netiek ierosināti kā atsevišķs tiesību akta priekšlikums. Kā norādīts 2021. gada 13. oktobra paziņojumā par enerģijas cenām ar nosaukumu “Augošās enerģijas cenas: pretdarbības un atbalsta instrumenti”, piegādes drošības koordinācija pāri robežām ir ļoti būtiska noturībai pret turpmākiem satricinājumiem. Ierosinātie pasākumi prasa dalībvalstīm skaidri padarīt uzglabāšanu par daļu no to piegādes drošības risku novērtējuma gan nacionālā, gan reģionālā līmenī, iekļaujot riskus, kuri ir saistīti ar trešo valstu struktūru veiktu uzglabāšanas kontroli. Dalībvalstīm būtu jāapsver uzglabāšanas pasākumi, izmantojot reģionālo sadarbību nerisinātu risku gadījumā. Priekšlikumā tiek definēti labvēlīgi priekšnosacījumi ārkārtas gadījumā izmantojamu gāzes stratēģisko krājumu brīvprātīga kopīga iepirkuma izvēršanai. Tiek ieviesti arī pasākumi, kuru mērķis ir uzlabot pārredzamību un piekļuvi glabātavām, risināt gāzes kiberdrošības riskus un veicināt divpusējus solidaritātes pasākumus starp dalībvalstīm krīzes gadījumā. Komisija mudina dalībvalstis negaidot turpināt solidaritātes pasākumus, lai pat smagā krīzē mājsaimniecības saņemtu tām nepieciešamo gāzi. •Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā Ierosinātā iniciatīva ir cieši saistīta ar tiesību aktu priekšlikumiem, kuri ierosināti paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” kontekstā un tos papildina, lai īstenotu Eiropas zaļo kursu, to skaitā ar: pārskatīto Atjaunojamo energoresursu direktīvu (“RED II”), kura ir ES galvenais instruments atjaunojamo energoresursu enerģijas veicināšanā. Tās mērķis ir paātrināt atjaunīgās enerģijas, to skaitā atjaunīgo gāzu, daļas palielināšanos energosistēmā. Tās ierosinātais grozījums palielina atjaunojamo energoresursu mērķrādītāju ES energoresursu struktūrā uz 40 % un veicina atjaunīgo degvielu, piemēram, atjaunīgā ūdeņraža, izmantošanu rūpniecībā un transportā ar papildu mērķrādītājiem. Saistībā ar šo iniciatīvu RED II atjaunīgais ūdeņradis tiek definēts kā no atjaunojamiem energoresursiem ražota nebioloģiskas izcelsmes degviela un biomasas kurināmais/degviela, kura sasniedz siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājumu par 70 % salīdzinājumā ar fosilo kurināmo / fosilajām degvielām, nosakot konkrētus apakšmērķrādītājus atjaunīgā ūdeņraža patēriņam (50 % no kopējā ūdeņraža patēriņa enerģijas un izejvielu nolūkam rūpniecībā līdz 2030. gadam un 2,6 % no transporta nozarei piegādātās enerģijas). Energoefektivitātes direktīva (“ED”) un ar to saistītā Ēku energoefektivitātes direktīva (“ĒED”), ieskaitot priekšlikumus to grozījumiem, mijiedarbojas ar šo iniciatīvu, jo tās attiecas uz gāzes pieprasījuma līmeni un struktūru. Energoefektivitātes pasākumi var atvieglot enerģētisko nabadzību un samazināt patērētāju ievainojamību. Tā kā pašlaik Eiropas siltumapgādē, aukstumapgādē un koģenerācijas stacijās dominē gāzveida kurināmie, to efektīva izmantošana ir energoefektivitātes pasākumu pamatā. Gāzes direktīva un Gāzes regula atbilst pirmajam energoefektivitātes principam: atvērts un konkurētspējīgs ES tirgus ar cenām, kuras atspoguļo enerģijas nesēju ražošanas izmaksas, oglekļa izmaksas, kā arī ārējās izmaksas un ieguvumus, efektīvi sniegtu tīru un drošu ūdeņradi galalietotājiem, kuri to visvairāk novērtē. TEN-E regulas, kuru Komisija ierosināja 2020. gada decembrī, mērķis ir labāk atbalstīt Eiropas pārrobežu enerģijas infrastruktūras modernizāciju Eiropas zaļajam kursam. Ar to tiek ieviesta ūdeņraža infrastruktūra kā jauna infrastruktūras kategorija Eiropas tīkla attīstībai. Šī iniciatīva papildina ierosināto TEN-E regulu, jo tā koncentrējas uz nacionālo plānu saskaņošanu ar Eiropas mēroga tīkla attīstības desmit gadu plānu. Kā paziņots ES metāna emisiju samazināšanas stratēģijā, Komisija ierosinās tiesību aktus ar mērķi samazināt metāna emisijas enerģētikā. Šī iniciatīva centīsies uzlabot informāciju par visām ar enerģiju saistītajām metāna emisijām. Šī iniciatīva ir papildinoša, jo tās mērķis ir veicināt atjaunīgo un mazoglekļa gāzu ienākšanu, nodrošinot pāreju no dabasgāzes. •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām Emisijas kvotu tirdzniecības shēma (“ETS”) palielina fosilā kurināmā un fosilo degvielu izmantošanas cenu attiecībā pret atjaunīgajām un mazoglekļa gāzēm un tādējādi veicina pieprasījumu pēc šādām gāzēm un investīcijām saistītajā ražošanas tehnoloģijā. Komisija ir ierosinājusi stiprināšanu, arī pastiprinājumus un paplašinājumus, aviācijas nozarei, jūras transportam un autotransportam, kā arī ēkām. Šajā shēmā ir iekļautas visas ūdeņraža ražošanas iekārtas, kā arī elektrolīzeri ar ražošanas jaudu, kas pārsniedz 25 tonnas dienā. Inovāciju fonds, kas tika izveidots ar ES emisiju kvotu tirdzniecības shēmas (ES ETS) direktīvu laikposmam no 2021. līdz 2030. gadam, ir viens no finansēšanas instrumentiem, kas atbalsta pārkārtošanos uz klimatneitrālu Eiropu līdz 2050. gadam. Inovāciju fonds, kas tika izveidots ar ES ETS direktīvu laikposmam no 2021. līdz 2030. gadam, ir viens no finansēšanas instrumentiem, kas atbalsta pārkārtošanos uz klimatneitrālu Eiropu līdz 2050. gadam. Enerģijas nodokļu direktīvas pārskatīšanas mērķis ir saskaņot enerģijas produktu nodokļus ar ES enerģētikas un klimata politiku, veicināt tīras tehnoloģijas, kā arī atcelt novecojušus atbrīvojumus un samazinātas likmes, kuras pašlaik veicina fosilo degvielu izmantošanu. Saskaņā ar pārskatīto direktīvu produkti, uz kuriem attiecas direktīva, ir sagrupēti un sarindoti saskaņā ar to vidisko sniegumu. Saskaņā ar to pārskatīšana nosaka preferenciālo minimālo nodokļu līmeni 0,15 EUR / GJ apmērā (salīdzinājumā ar 10,75 EUR / GJ fosilajām degvielām) atjaunīgajām un mazoglekļa ūdeņraža degvielām, kuras tiek izmantotas kā motordegvielas. Atjaunīgajām un mazoglekļa ūdeņraža degvielām, kuras tiek izmantotas kā kurināmais, tā nosaka preferenciālo minimālo nodokļu līmeni 0,15 EUR / GJ (salīdzinājumā ar 0,6 EUR / GJ dabasgāzei). Pārskatītās Alternatīvo degvielu infrastruktūras regulas (“ADIR”), ar kuru tiks atcelta Direktīva 2014/94/ES par alternatīvo degvielu infrastruktūras ieviešanu (ADID), kā Komisija ierosināja 2021. gada jūlijā, mērķis ir novērst pieaugošās emisijas autotransportā, lai atbalstītu pārkārtošanos uz gandrīz bezemisiju automobiļu parku līdz 2050. gadam. Regula prasa dalībvalstīm paplašināt savu uzlādes un uzpildes infrastruktūras tīklu saskaņā ar bezemisiju automašīnu pārdošanu, kā arī uzstādīt uzlādes un uzpildes punktus regulāros intervālos uz lielajiem autoceļiem. Alternatīvo degvielu infrastruktūras regulas pārskatītā versija paredzēs, ka līdz 2030. gadam jāizveido viena uzpildes stacija (vismaz 2 t dienā, 700 bāri) pēc katriem 150 km TEN-T pamattīklā un katrā pilsētas mezglā; rezultātā tiktu izveidoti aptuveni 700 ūdeņraža uzpildes punkti transporta mezglos un 88 ūdeņraža uzpildes punkti pilsētas mezglos. Regulas, ar kuru tiek noteikti CO2 emisiju standarti automašīnām un furgoniem, grozījuma mērķis ir līdz ar 2025. gadu nodrošināt skaidru virzību uz bezemisiju transportu. Regulā ir īpaši definēti bezemisiju transportlīdzekļi kā akumulatoru baterijas elektrotransportlīdzekļi, degvielas elementa un citi ar ūdeņradi darbināmi transportlīdzekļi, un tajā ir noteikts mērķrādītājs līdz 2030. gadam sasniegt jauno transportlīdzekļu autoparku nulles vidējo emisiju līmeni. Priekšlikuma “FuelEU Maritime” mērķis ir starptautiskā jūras transporta energoresursu struktūrā palielināt ilgtspējīgu mazoglekļa un bezoglekļa alternatīvo degvielu daļu, ieskaitot: šķidro biodegvielu, e-šķidrumu, dekarbonizēto gāzu (to skaitā sašķidrinātā biometāna un e-gāzes), dekarbonizētā ūdeņraža un no dekarbonizēta ūdeņraža atvasināto degvielu (to skaitā metāna un amonjaka) daļu. Uzsvaram uz degvielām un jaudas tehnoloģijām būtu jānodrošina ievērojami un ātri emisiju samazinājumi, pilnībā izmantojot pastāvošās tehnoloģijas un infrastruktūru kopā ar stimuliem, kurus sniedz citi ierosināmie pasākumi. Tas arī veicinās dekarbonizācijas ceļu noteikšanu visam jūras klasterim. Priekšlikums “REFuel EU Aviation”, kura mērķis ir attīstīt ilgtspējīgu aviācijas degvielu potenciālu, lai samazinātu aviācijas SEG pēdu, vēl nav pilnībā izmantots. Lai ievērojami samazinātu aviācijas nozares radītās emisijas, būs jāsamazina tās pašreizējā atkarībā no fosilās aviodegvielas un turpmākajos gados aizvien vairāk jāizmanto ilgtspējīgās aviācijas degvielas (IAD). Priekšlikumā ir noteikta minimālā 0,7 % “sintētisko aviācijas degvielu” daļa aviācijas degvielās, kuras tiek piegādātas gaisa kuģu operatoriem, kur “sintētiskās aviācijas degvielas” ir nebioloģiskas izcelsmes atjaunīgās degvielas, kā definēts Atjaunojamo energoresursu direktīvā. 2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE •Juridiskais pamats Šīs iniciatīvas mērķus nevar sasniegt valsts līmenī. Šīs iniciatīvas plānoto pasākumu mērķis ir sasniegt četrus mērķus, kuri ir noteikti Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 194. pantā, tajā pašā laikā veicinot ES ekonomikas dekarbonizāciju. Plānotie pasākumi ir jāpieņem, pamatojoties uz LESD 194. panta 2. punktu kopā ar LESD 114. panta 1. punktu. Enerģētikas jomā ES ir dalīta kompetence saskaņā ar LESD 4. panta 2. punkta i) apakšpunktu.

Šī iniciatīva pamatojas arī uz visaptverošu tiesību aktu kopumu, kuri ir pieņemti un atjaunināti pēdējo divu desmitgažu laikā. Izvirzot mērķi izveidot iekšējo enerģijas tirgu, ES laikposmā no 1996. gada līdz 2019. gadam ir pieņēmusi četras secīgas tiesību aktu paketes ar galveno mērķi integrēt tirgus un liberalizēt valstu elektroenerģijas un gāzes tirgus. Šie noteikumi attiecas uz plašu aspektu klāstu, sākot no piekļuves tirgum un beidzot ar pārredzamību, patērētāju tiesībām, gāzes tirgu likviditātes pieaugumu, kā arī regulatīvo iestāžu neatkarību. •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā) Pašlaik ES līmenī nav noteikumu, kas regulētu specializētus ūdeņraža tīklus vai tirgus, kā arī mazoglekļa ūdeņradi un mazoglekļa kurināmo/degvielas. Ņemot vērā pašreizējos centienus ES un valstu līmenī veicināt atjaunīgā ūdeņraža kā fosilo degvielu aizstājēja izmantošanu, dalībvalstis tiktu stimulētas valsts līmenī pieņemt noteikumus par ūdeņraža transportēšanu, izmantojot specializētu infrastruktūru. Tas visā ES rada fragmentētas regulatīvās kopainas risku, kas var sarežģīt nacionālo ūdeņraža tīklu un tirgu integrāciju, tādējādi liedzot vai kavējot pārrobežu tirdzniecību ar ūdeņradi. Ūdeņraža infrastruktūras noteikumu saskaņošana vēlākā posmā (t. i., pēc tam, kad ir pieņemti valsts tiesību akti) radītu lielāku administratīvo slogu dalībvalstīm un lielākas regulatīvās izmaksas un nenoteiktību uzņēmumiem, jo īpaši attiecībā uz ilgtermiņa investīcijām ūdeņraža ražošanā un transporta infrastruktūrā. Tiesiskā regulējuma izveide ES līmenī specializētiem ūdeņraža tīkliem un tirgiem veicinātu nacionālo ūdeņraža tirgu un tīklu integrāciju un starpsavienošanu. ES līmeņa noteikumi par šādu specializētu ūdeņraža tīklu plānošanu, finansēšanu un darbību radītu ilgtermiņa prognozējamību iespējamajiem investoriem šāda veida ilgtermiņa infrastruktūrā, jo īpaši pārrobežu starpsavienojumos (uz kuriem citādi varētu atteikties dažādi un potenciāli atšķirīgi valsts tiesību akti). Attiecībā uz biometānu bez iniciatīvas ES līmenī, visticamāk, līdz 2030. gadam joprojām pastāvētu regulatīvā sadrumstalotība saistībā ar piekļuvi vairumtirdzniecības tirgiem, savienojuma pienākumiem un pārvades sistēmas operatora (PSO)–sadales sistēmas operatora (SSO) koordinācijas pasākumiem. Tāpat bez zināmas saskaņotības ES līmenī atjaunīgo un mazoglekļa gāzu ražotāji visā ES saskarsies ar ļoti atšķirīgām savienojuma un iesmidzināšanas izmaksām, kas radīs nevienlīdzīgus konkurences apstākļus. Bez jauniem tiesību aktiem ES līmenī dalībvalstis turpinātu piemērot atšķirīgus gāzes kvalitātes standartus un noteikumus par ūdeņraža piemaisīšanas līmeņiem, riskējot ar pārrobežu plūsmu ierobežojumiem un tirgus segmentāciju. Gāzes standartus turpinātu noteikt galvenokārt ar dabasgāzes kvalitātes parametriem, ierobežojot atjaunīgo gāzu integrāciju tīklā. Visi šie aspekti, visticamāk, samazinās pārrobežu tirdzniecību ar atjaunīgajām un mazoglekļa gāzēm; to varētu kompensēt ar lielāku dabasgāzes importu. SDG termināļu izmantojums un imports varētu arī turpmāk aprobežoties ar dabasgāzi, kaut arī gadījumā, ja no avotiem ārpus ES būtu pieejams konkurētspējīgs biometāns vai sintētiskais metāns, nebūtu nepieciešams pielāgot SDG termināļus. Tiks pieprasīts attīstīt nacionālā tīkla plānošanu tikai tajās dalībvalstīs, kurās darbojas sertificēti neatkarīgie pārvades operatori (NPO) un neatkarīgie sistēmu operatori (NSO). Lai gan vairumam dalībvalstu ir vienots gāzes nacionālais attīstības plāns, kura ietvaros gāzes operatori sadarbojas, starpnozaru sadarbība joprojām ir ierobežota. ES koordinēta gatavība ārkārtas situācijām pašreizējā gāzes nozarē ir izrādījusies efektīvāka nekā rīcība tikai valsts līmenī. •Proporcionalitāte Iniciatīva atbilst proporcionalitātes principam. Tā atbilst Līguma par Eiropas Savienības darbību 194. panta darbības jomai. Politiskā iejaukšanās ir proporcionāla definēto problēmu dimensijai un raksturam, kā arī noteikto mērķu sasniegšanai. Priekšlikums nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai sasniegtu vispārējo mērķi veicināt gāzveida kurināmo dekarbonizāciju konkurētspējīgā veidā par vismazākajām izmaksām, vienlaikus nodrošinot enerģētisko drošību un enerģijas tirgu centrā izvirzot patērētājus. Izvēlētais risinājumu kopums tiek uzskatīts par proporcionālu un pēc iespējas balstās uz pastāvošajām pieejām. Līdzsvars starp pienākumiem un dalībvalstu un privāto struktūru atšķirīgajām spējām rīkoties tiek uzskatīts par pieņemamu, ņemot vērā obligāto pienākumu līdz 2050. gadam sasniegt klimatneitralitāti. •Juridiskā instrumenta izvēle Pamatojoties uz gāzes tirgus pašreizējā tiesiskā regulējuma vispārēju izvērtējumu, izvēlētie instrumenti ir direktīva, kas paredzēta Direktīvas 2009/73/EK pārstrādāšanai, un regula, kura paredzēta Regulas (EK) Nr. 715/2009 pārstrādāšanai. Izvēle veikt šo spēkā esošo tiesību aktu pārstrādāšanu uzlabos juridisko skaidrību. Tāda akta izmantošana, ar kuru izdara grozījumus, var būt nepietiekama, lai aptvertu plašu jaunu noteikumu kopumu. Tādējādi saistībā ar instrumentu izvēli ir jāpārskata noteikumi, kas jau pieņemti un īstenoti kā dabisks spēkā esošo tiesību aktu attīstības rezultāts, ņemot vērā šīs izmaiņas. Citi akti būs jāgroza ar Gāzes regulu, piemēram, šādi akti: Regula par gāzes piegādes drošību (ES) 2017/1938, ACER regula (ES) 2019/942 un REMIT regula (ES) Nr. 1227/2011. 3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANOS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes Trešās enerģētikas paketes stāšanās spēkā ir devusi pozitīvu ieguldījumu iekšējo enerģijas tirgu konkurencē un sniegumā. Tomēr pašreizējais gāzes tiesiskais regulējums koncentrējas uz fosilo dabasgāzi un pilnībā neparedz metāna gāzu (to skaitā dabasgāzes un biometāna) alternatīvu parādīšanos, piemēram, ūdeņradi. Ir vajadzīga pašreizējā gāzes tirgus tiesiskā regulējuma pārskatīšana, un par to jau ir paziņots Eiropas Komisijas paziņojumā par ūdeņraža stratēģiju klimatneitrālai Eiropai. Ņemot vērā ES dalībvalstu atšķirīgo potenciālu atjaunīgā un mazoglekļa ūdeņraža ražošanā, piemērots tirgus satvars varētu veicināt ūdeņraža kā enerģijas nesēja un enerģijas sistēmas integrācijas nodrošinātāja lomu. Uz šāda pamata ietekmes novērtējuma I problēmu jomā ir noteikti četri galvenie cēloņi: i) dekarbonizācijas rezultātā parādīsies Eiropas ūdeņraža vērtības ķēde, kura būs atkarīga no pārrobežu ūdeņraža tirgus; ii) investīciju trūkums ūdeņraža infrastruktūrā traucē tirgus attīstībai; iii) ūdeņraža infrastruktūra, visticamāk, veidos dabīgu monopolu, kas novedīs pie nekonkurētspējīgām tirgus struktūrām; iv) atšķirīgi ūdeņraža kvalitātes noteikumi var traucēt pārrobežu plūsmām un radīt papildu izmaksas.

Spēkā esošie gāzes noteikumi, kuri koncentrējas uz fosilo dabasgāzi, kas galvenokārt importēta no valstīm ārpus ES, nav vērsti uz decentralizētās atjaunīgu un mazoglekļa gāzu ražošanas ES specifiskajām īpašībām. Turklāt pieaugošie biometāna, ūdeņraža, kā arī SDG apjomi ietekmē gāzes kvalitāti un līdz ar to gāzes infrastruktūras un galalietotāju ierīču uzbūvi. Ietekmes novērtējumā īpaši tiek atzīti pieci galvenie cēloņi saistībā ar šo problēmu jomu: i) ierobežota vietējo sadales tīkliem pieslēgto biometāna ražotāju piekļuve tirgiem un tīkliem, atšķirīgi noteikumi par pienākumu pieslēgties, tīkla savienojumu izmaksas atjaunīgajām un mazoglekļa gāzēm, kā arī ieejas–izejas tarifi ES iekšienē traucē izveidot pilnībā integrētu, likvīdu un sadarbspējīgu ES iekšējo gāzes tirgu; ii) atšķirības gāzes kvalitātē un ūdeņraža piemaisīšanas līmeņos var negatīvi ietekmēt pārrobežu plūsmas un galalietotājus, savukārt pašreizējie noteikumi par gāzes kvalitāti nav piemēroti turpmākās attīstības risināšanai; iii) SDG termināļi ir aprīkoti galvenokārt dabasgāzes saņemšanai, ir ierobežota jaunu gāzu piekļuve SDG termināļiem; iv) ilgtermiņa piegādes līgumi neuzlabotai dabasgāzei var nostiprināt dabasgāzi un traucēt atjaunīgo gāzu piegādi virzībā uz 2050. gadu; v) pašreizējie enerģētiskās drošības pasākumi risina tikai riskus, kuri ir saistīti ar dabasgāzes piegādi, nevis atjaunīgo un mazoglekļa gāzu piegādi. Attiecībā uz tīklu plānošanu sadarbībai starp PSO un regulatoriem ir jāattīstās tālāk. Aizvien pieaugošā variablo atjaunojamo energoresursu daļa pieprasa, lai visa enerģijas sistēma būtu labāk integrēta un infrastruktūra kļūtu vairāk starpsavienota, balstoties uz holistiskāku un iekļaujošāku pieeju. Ietekmes novērtējumā ir ieskicēti trīs galvenie cēloņi šajā problēmu jomā: i) tīkla plānošana dalībvalstu un PSO starpā atšķiras, elektrībai un gāzei ir atsevišķa plānošana; ii) nav pārredzamības saistībā ar pastāvošās infrastruktūras pārprofilēšanas vai dezekspluatācijas potenciālu; iii) SSO nav skaidri iekļauti PSO plānošanā. Turklāt saskaņotāka sistēmas attīstības stratēģija vēl vairāk palielinātu savstarpējās saiknes starp elektrības un gāzes sistēmām, ieskaitot ūdeņradi. Izvērtējumā tika parādīts, ka konkurencei ir jāuzlabojas, lai nodrošinātu, ka visi ieguvumi no tirgus integrācijas tiek sniegti ES patērētājiem. Turklāt patērētājiem joprojām tiek liegti nepieciešamie rīki aktīvai iesaistei tirgū. Analizētajos tiesību aktos patērētāju aizsardzības noteikumi ir tikai daļēji piemēroti mērķim. Jo sevišķi neaizsargāto patērētāju aizsardzība dalībvalstu starpā joprojām ir nevienmērīga, un enerģētiskā nabadzība ES joprojām ir ievērojama. Saskaņā ar to IV problēmu jomā tika noteikti trīs problēmu cēloņi: i) neizmantots konkurences potenciāls mazumtirdzniecības tirgos; ii) nepietiekama patērētāju iespēju vairošana attiecībā uz piegādātāja maiņu, cenu salīdzināšanas rīkiem, rēķinu informāciju, energokopienām un piekļuvi datiem; kā arī iii) nepietiekama patērētāju aizsardzība, jo sevišķi tādu, kas ir neaizsargāti un enerģētiski nabadzīgi. •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Saskaņā ar Labāka regulējuma pamatnostādnēm Komisija noturēja visaptverošu un iekļaujošu apspriešanos ar ieinteresētajām personām, pamatojoties uz apspriešanās stratēģiju, kas ietvēra dažādas metodes un rīkus. Šīs stratēģijas mērķis bija nodrošināt, ka visi nozīmīgie pierādījumi tiek ņemti vērā, to skaitā dati par izmaksām, ietekme uz sabiedrību un ieguvumi no iniciatīvas. Tika izmantoti vairāki apspriešanās rīki: apspriešanās par sākotnējo ietekmes novērtējumu (ceļvedi), sabiedriskā apspriešana tiešsaistē, balstoties uz anketu, Komisijas prezentācija un ieinteresēto personu, to skaitā Regulatīvā gāzes foruma, reakcija, diskusijas ar dalībvalstīm, ar Eiropas Parlamenta deputātiem un ar valsts regulatīvajām iestādēm, kā arī diskusijas ar ieinteresētajām personām lielā ieinteresēto personu darbseminārā. Komisija atvērtajā sabiedriskajā apspriešanā saņēma 263 atbildes. Kopumā respondenti apstiprināja, ka viņi saredz vajadzību pārskatīt Gāzes direktīvu un Gāzes regulu, lai palīdzētu sasniegt dekarbonizācijas mērķus. Turklāt vairāk nekā 60 % respondentu sagaida, ka tehnoloģiskajām un regulatīvajām izmaiņām, kuras nepieciešamas gāzes tirgus dekarbonizācijai, ir potenciāls līdz 2030. gadam radīt jaunas darbvietas. Attiecībā uz ūdeņraža infrastruktūras un tirgu attīstību lielākā daļa respondentu atbalsta regulējuma ieviešanu agrīnā posmā ar mērķi veicināt labi funkcionējošu un konkurētspējīgu ūdeņraža tirgu un infrastruktūru. Respondenti aizstāvēja tādu ES tiesisko regulējumu, kurā ir definēti galvenie regulatīvie principi un izmantota pakāpeniska pieeja. Plašs vairākums atbalsta, piemēram, trešo personu piekļuvi, noteikumus par piekļuvi ūdeņraža cauruļvadiem, importa termināļiem un uzglabāšanai, kā arī aizstāv tīkla darbību nodalīšanu. Vairums respondentu uzskatīja, ka ūdeņraža infrastruktūras attīstīšanā ir svarīgi agri nodefinēt privāto personu lomu. Plašs respondentu vairākums arī uzskata, ka pastāvošajiem un nākotnes privātajiem tīkliem var (uz laiku) piemērot atkāpi no konkrētām regulatīvajām prasībām, bet ir jānodrošina konverģence attiecībā uz vienotu tiesisko regulējumu. Plašs respondentu vairākums uzskata, ka jaunās ūdeņraža infrastruktūras tiesībām un atļauju prasībām vajadzētu būt līdzīgām tām, kas pašlaik tiek piemērotas metāna gāzes cauruļvadiem. Saistībā ar atjaunīgo un mazoglekļa gāzu piekļuves veicināšanu pastāvošajam gāzes tirgum un infrastruktūrai ieinteresētās personas piekrīt, ka pašreizējais tiesiskais regulējums jāpārskata, lai palīdzētu sasniegt dekarbonizācijas mērķus. Vairums ieinteresēto personu uzskata, ka ir svarīgi nodrošināt pilnu piekļuvi tirgum, kā arī veicināt atjaunīgo un mazoglekļa (AER un MO) gāzu iesmidzināšanu gāzes tīklā. Daudzi respondenti aizstāv tīklu operatoru pienākumu savienot AER un MO gāzu ražotājus un ieviest iesmidzināšanas maksas samazinājumu. Vairums respondentu arī atbalsta SDG termināļu pārredzamības satvara uzlabošanu. Ir arī spēcīgs atbalsts gāzes kvalitātes standartu saskaņotai piemērošanai visā ES ar mērķi stiprināt pārrobežu koordināciju un palielināt pārredzamību. Respondentu domas par ūdeņraža piemaisīšanu dalās, bet vairums piekrīt, ka tā var būt izmaksu ziņā efektīvs un ātrs pirmais solis energosistēmas dekarbonizācijas virzienā, neraugoties uz lielajām tehniskajām izmaksām. ES iekšējo pārrobežu tarifu atcelšanu atbalsta maz ieinteresēto personu. Vairums respondentu uzskata, ka gāzei raksturīgie drošības problēmjautājumi un kiberdrošības pasākumi ir svarīgi. Saistībā ar tīkla integrētu plānošanu vairums ieinteresēto personu atbalsta Tīkla attīstības plāna (TAP) termiņu saskaņošanu ar TADGP un vienotu gāzes plānu neatkarīgi no izvēlētā nodalīšanas modeļa. Vairums respondentu pauda vēl stiprāku atbalstu vienotam elektrības un gāzes scenārijam. Ievērojams skaits ieinteresēto personu lūdz iekļaut ūdeņraža projektus TAP. Vairums ieinteresēto personu atbalsta SSO informācijas sniegšanas un dalīšanās lomu, un vairāki respondenti arī atbalsta, ka SSO sniedz savu plānu, arī par sistēmas optimizāciju dažādās nozarēs. Respondenti arī deva priekšroku kopīgam gāzes un elektrības plānam, nevis kopīgiem scenārijiem ar atsevišķiem plāniem. Vairākas ieinteresētās personas norādīja, ka vēlamais risinājums būtu kopīgs metāna un ūdeņraža plāns ar atsevišķu elektrības plānu. Saistībā ar patērētāju iesaisti un aizsardzību zaļajā gāzes mazumtirdzniecības tirgū vairums ieinteresēto personu aicināja uz lielāku vērienīgumu noteikumos, kas saistīti ar iedzīvotājiem/patērētājiem, atspoguļojot tos, kas pastāv elektroenerģijas tirgū. Tāpat noteikumiem par enerģētisko nabadzību būtu jāpalīdz nodrošināt, ka patērētāji nemaksā cenu par pārslēgšanos uz tīrās gāzes iespējām. Privātā sektora pārstāvji atbalsta plānus pakāpeniski atteikties no regulētajām cenām, savukārt dažas patērētāju organizācijas izvēlētos tās paturēt, lai aizsargātu enerģētiski nabadzīgos un neaizsargātos patērētājus. Gandrīz puse no respondentiem vēlas, lai noteikumi par piedāvājumu salīdzināmību un piekļuvi datiem, pārredzamību, viedajām uzskaitēm un piegādātāja maiņu tiktu stiprināti. Neviens respondents neatbalstīja neregulatīvu pieeju. •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Ierosinātajā iniciatīvā un ietekmes novērtējumā, kas ir tās pamatā, tiek izmantoti pierādījumi no ieinteresēto personu komentāriem plašajās apspriedēs, kas tika noturētas par šo tēmu, kā arī no literatūras pārskata un modelēšanas. Literatūras pārskatā bija iekļauti tematisku pētījumu, kuri tika veikti ietekmes novērtējumam vai kuri deva ieguldījumu tā aptvērumā, sērijas rezultāti par galvenajiem elementiem, kā ūdeņraža un dekarbonizētās gāzes infrastruktūras, tirgus un ražošanas lomu, kā arī novērtējumi, kuri tika veikti saistībā ar citām nozīmīgām Komisijas iniciatīvām. Analīzē tika ņemti vērā arī secinājumi, kuri tika pieņemti vairāku ieinteresēto personu forumos, no kuriem vissvarīgākie bija forums par gāzes regulējumu (Madrides forums), kā arī forums par elektrības regulējumu (Florences forums). Tāpat vērā tika ņemtas arī diskusijas ar dalībvalstīm, Eiropas Parlamenta deputātiem, valsts regulatīvajām iestādēm, ACER un diskusijas ar citām ieinteresētajām personām. •Ietekmes novērtējums Ievērojot Labāka regulējuma pamatnostādnes, Komisija veicu vairāku politikas risinājumu ietekmes novērtējumu. Šo darbu papildināja apspriede ar starpdienestu vadības grupu Komisijā. Ietekmes novērtējums tika iesniegts Regulējuma kontroles padomei (RKP) un ar to apspriests. Regulējuma kontroles padome sniedza “pozitīvu atzinumu ar atrunu”. Atrunas jo īpaši tika risinātas: i) integrējot izvērtējuma secinājumus problēmas aprakstā, ii) nosakot iniciatīvas lomu kā daļu no paketes “Gatavi mērķrādītājam 55 %” veicinošā satvara, iii) precizējot politikas risinājumu ietekmes pamatu, iv) vairāk nošķirot dažādos dalībniekus, jo sevišķi dabasgāzes un ūdeņraža ražotājus un patērētājus, v) sniedzot novērtējumu tam, kā iniciatīva var atšķirīgi ietekmēt MVU salīdzinājumā ar citiem (lielākiem) uzņēmumiem, vi) labāk atspoguļojot tos ziņojuma viedokļus, kuri nav atbalstoši un kurus pārstāv minoritātes, to skaitā saistībā ar problēmas definēšanu, viedokļu veidošanu, ietekmes analīzi un vēlamo risinājumu, vii) uzlabojot ziņojuma naratīvu un viii) pabeidzot izmaksu un ieguvumu tabulas atbilstošā formātā. Lai sasniegtu iniciatīvas mērķus, ietekmes novērtējuma darba laikā četrās problēmu jomās tika aplūkots pasākumu klāsts noteikto problēmu un problēmu cēloņu risināšanai: pēc lietderīguma, efektivitātes, saskaņotības un proporcionalitātes novērtējuma ir izvēlēta vēlamo risinājumu pakete, kura tika uzskatīta par vispiemērotāko noteikto mērķu sasniegšanai. I problēmu joma. Ūdeņraža infrastruktūra un ūdeņraža tirgi I problēmu jomā tiek apsvērti šādi politikas risinājumi: izsludināt konkursu par tiesībām ekspluatēt ūdeņraža tīklu (1. risinājums); ieviest galvenos regulatīvos principus, iedvesmojoties no tiem, kas pašlaik tiek piemēroti dabasgāzes tirgum, bet ir pielāgoti ūdeņraža tirgu attīstības līmenim (2. risinājums); kā arī izveidot pilnībā izstrādātu regulatīvo režīmu ūdeņradim (līdzīgu tam, kurš pašlaik tiek piemērots dabasgāzes nozarei) bez vajadzības pēc pārejas uz nobriedušāku ūdeņraža tirgu (3. risinājums). Vēlamais risinājums ir no sākuma ieviest galvenos regulatīvos principus, tajā pašā laikā sniedzot skaidrību par gala (turpmāko) regulatīvo režīmu. (2.b risinājums “Galvenie regulatīvie principi ar redzējumu”). Galvenais šā risinājuma ieguvums ir tāds, ka tas sekmē tirgus integrāciju, sniedz skaidrību investoriem, novērš nekonkurētspējīgu tirgus struktūru parādīšanos, kā arī ex post noteikumu pielāgošanas izmaksas pēc tirgus nobriešanas, toties nodrošina elastību regulējuma pielāgošanai ūdeņraža nozares pakāpeniskajai paplašināšanai. II problēmu joma. Atjaunīgās un mazoglekļa gāzes pastāvošajā gāzes infrastruktūrā un tirgos un enerģētiskā drošība II problēmu jomā ir ietverti risinājumi, kuri veicina atjaunīgo un mazoglekļa (AER un MO) gāzu piekļuvi pastāvošajam gāzes tirgum un infrastruktūrai. Visi risinājumi ietver arī progresīvu intervences līmeni bažu par enerģētisko drošību risināšanai, īpaši pastāvošo rīku, standartu un procedūru paplašināšanu, tajos ietverot AER un MO gāzes, lietderīgu solidaritāti un ar kiberdrošību saistīto risku novēršanu gāzes nozarē. 3. risinājums “Atļaut un veicināt atjaunīgo un mazoglekļa gāzu pilnīgu piekļuvi tirgum” ir vēlamais risinājums II problēmu jomā. Šis risinājums ietver pasākumus atbalstam atjaunīgo un mazoglekļa gāzu piekļuvei vairumtirdzniecības tirgum, SDG termināļiem un pārvades tīklam (neatkarīgi no savienojuma vietas), arī atlaides tarifiem par iesmidzināšanu tīklā un pārrobežu transportēšanu. Gāzes kvalitāte tiktu pārvaldīta ar saskaņotu ES pieeju pārrobežu starpsavienojuma punktiem, dalībvalstīm garantējot elastību. Atļautā maksimālā robežvērtība ūdeņraža piemaisīšanai ir noteikta 5 % apmērā visos pārrobežas punktos — līmenis, kas ir izmaksu ziņā efektīvs saistībā ar pielāgošanās un samazināšanas izmaksām.

Pilna atjaunīgā un mazoglekļa tirgus atļaušana un veicināšana: paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Savienības centieniem cīnīties pret klimata pārmaiņām, un tie ir nepieciešami, lai sasniegtu Eiropas zaļajā kursā noteiktos mērķus. Galvenais ieguvums ir tāds, ka pasākumi samazinās atjaunīgo un mazoglekļa gāzu ražotājiem radītās ražošanas izmaksas, palielinās atjaunīgo gāzu konkurenci, likviditāti un tirdzniecību, tajā pašā laikā sekmējot siltumīcefekta gāzu emisiju samazināšanu. Tādā veidā labumu gūs patērētāji un nodokļu maksātāji, jo atbalstu varētu samazināt. Tas arī ierobežos enerģētiskās drošības riskus un ietaupīs laiku un resursus, samazinās nenoteiktību, uzlabos ārkārtas pasākumu efektivitāti un stiprinās ar drošību saistītās prasības gāzes uzņēmumiem. III problēmu joma. Tīkla plānošana III problēmu jomā tiek aplūkoti risinājumi attiecībā uz integrētu tīkla plānošanu. Vēlamais risinājums III problēmu jomā ir 2. risinājums “Nacionālā plānošana, balstoties uz Eiropas scenārijiem”. Risinājums ļauj veikt nacionālo plānošanu, bet pieprasa, lai tā tiktu balstīta uz kopīgiem scenārijiem gāzei un elektrībai saskaņā ar TADGP un saistībā ar attiecīgo nacionālo enerģētikas un klimata plānu. Tas ietver visus nozīmīgos dalībniekus (SSO) un ļauj identificēt cauruļvadus, kurus var izmantot, lai veiktu pārprofilēšanos no metāna uz ūdeņradi tādā detalizācijas līmenī, kas Eiropas līmenī nebūtu viegli panākams. Izveidot nacionālo plānošanu, balstoties uz Eiropas scenārijiem: galvenais ieguvums ir šāds: tas novērsīs risku, ka elektrības un gāzes PSO plāno savu sistēmu attīstību, balstoties uz nesaderīgiem pieņēmumiem. Tas veicina nozaru integrāciju un konceptuālu sistēmas plānu, tajā pašā laikā saglabājot ieguvumus no detalizētākiem nozares tīkla attīstības plāniem. Tas nodrošina dažādu ieinteresēto personu kopīgu redzējumu un nozīmē, ka tīkla plānošana notiek, ņemot vērā dekarbonizācijas stratēģijas nacionālā un ES līmenī, samazinot iespējamu atkarību no viena pārdevēja un balasta aktīvu risku. IV problēmu joma. Zems patērētāju iesaistes un aizsardzības līmenis zaļo gāzu mazumtirdzniecības tirgū IV problēmu jomā ir ietverti risinājumi, kuri postulē neregulatīvu pieeju konkurences un patērētāju iesaistes risināšanā vai tās vietā pieprasa novērst problēmu cēloņus, izmantojot jaunus tiesību aktus, lielākoties atspoguļojot to, kas jau ir noteikts elektroenerģijas nozarē. Ņemot vērā analīzi, vēlamais risinājums ir 2. risinājums “Elastīgi tiesību akti”, kas atspoguļo elektroenerģijas tirgus patērētāju aizsardzību un arī iespēju vairošanas normas. Visticamāk, šis risinājums būs vislietderīgākais, visefektīvākais un saskaņā ar citām problēmu jomām. Galvenais ieguvums ir tāds, ka tas piedāvās ievērojamu ietaupījumu potenciālu, palīdzēs tirgū ienākt jauniem piegādātājiem un pakalpojumu sniedzējiem, attīstīs inovatīvus produktus, kas radīs lielāku konkurenci, patērētāju iesaisti un ekonomisko ieguvumu. Tas arī dotu iespējas iedzīvotājiem un kopienām palielināt sociālo pieņemamību, mobilizēt privāto kapitālu un veicināt atjaunīgo un mazoglekļa gāzu izvēršanu. Pārāk lielu investīciju riska samazināšanai būs pozitīva ietekme uz vidi. •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana Priekšlikumi spēkā esošo tiesību aktu grozīšanai ir izstrādāti saskaņā ar izmaksu ziņā vislietderīgākajiem politikas risinājumiem, kuri ir izpētīti ietekmes novērtējumā. Sagaidāms, ka daži no vēlamajiem risinājumiem palielinās administratīvās, īstenošanas un izpildes panākšanas izmaksas regulatīvajām iestādēm un tirgus operatoriem. Piemēram, ierosinātie pasākumi var nozīmēt lielāku administratīvās informācijas apmaiņu starp NRI un dabasgāzes nosūtītājiem, lielākus koordinācijas centienus starp SSO un PSO, kā arī turpmākus dalībvalstu un nacionālo iestāžu regulatīvos un administratīvos centienus. Tomēr no grozītā satvara tiek sagaidītas arī zemākas un efektīvākas regulatīvās izmaksas. Turklāt ietekmes novērtējums parāda, ka ierosinātie pasākumi piedāvā izmaksu ziņā vislietderīgākos regulatīvos risinājumus, lai sasniegtu iniciatīvas galveno mērķi, tas ir, metāna un ūdeņraža gāzu pārvades, sadales, piegādes un uzglabāšanas noteikumus, kas var atbalstīt energosistēmas dekarbonizāciju, tajā pašā laikā nodrošinot drošu un cenas ziņā pieejamu enerģiju. Īstermiņa regulatīvās izmaksas, kuras ir saistītas ar dažiem no vēlamajiem pasākumiem, ir jānovērtē, salīdzinot ar izmaksām un centieniem, ko ilgtermiņā pieprasītu energosistēmas novēlota integrācija un dekarbonizācija. Ieguvumi, kuri ir sagaidāmi no risinājumiem saistībā ar atbalstu atjaunojamajiem energoresursiem, energosistēmas integrāciju, patērētāju aizsardzību un enerģētisko drošību, lielā mērā atsvērs tūlītējās administratīvās un īstenošanas izmaksas. Priekšlikums vēl vairāk veicina spēkā esošā tiesiskā regulējuma vienkāršošanu, saskaņojot noteikumus par gāzes infrastruktūru un tirgu ar tīrās enerģijas paketes izveidoto jauno elektroenerģijas nozares regulatīvo struktūru. Sagaidāms, ka lielāka nozaru saskaņošana dos labumu daudzām regulatīvajām jomām, īpaši patērētāju iespēju vairošanai un aizsardzībai, pārvaldībai un regulatīvajai uzraudzībai. Līdzīgs ieguldījums ir paredzēts, arī savlaicīgi ieviešot ūdeņraža infrastruktūras un tirgu tiesisko regulējumu. Kaut arī šie noteikumi, visticamāk, palielinās tūlītējās administratīvās izmaksas un regulatīvo slogu nacionālajām iestādēm un tirgus operatoriem, sagaidāms, ka ūdeņraža regulatīvo principu agrīna saskaņošana ievērojami samazinās atbilstības izmaksas nākotnē un novērsīs ievērojamu regulatīvo atšķirību un īstenošanas izmaksu risku. •Pamattiesības ES vērtību un pilsoņu pamattiesību aizstāvēšana zaļā, digitālā enerģijas vidē, kura attīstās, ir sevišķi svarīga. Ierosinātie politikas pasākumi par datu pārvaldību tika izstrādāti, to ņemot vērā, ar mērķi nodrošināt plašu piekļuvi digitālajām tehnoloģijām un uz datiem balstītiem pakalpojumiem un to izmantojumu, tajā pašā laikā nodrošinot tiesību uz privāto dzīvi un datu aizsardzību augstu līmeni, kā noteikts ES Pamattiesību hartas 7. un 8. pantā, kā arī Vispārīgajā datu aizsardzības regulā. 4.IETEKME UZ BUDŽETU Ietekme uz ES budžetu saistībā ar priekšlikumu šīs paketes ietvaros attiecas uz Energoregulatoru sadarbības aģentūras (ACER) un Eiropas Komisijas Enerģētikas ģenerāldirektorāta (ĢD) cilvēkresursiem, kuri ir aprakstīti tiesību akta priekšlikuma finanšu pārskatā, kas ir pievienots Komisijas priekšlikumam [Gāzes regulas] pārstrādāšanai. Pamatā jaunie uzdevumi, kas jāveic ACER, īpaši attiecībā uz noteikumiem, kuri sekmē konkurētspējīgas ūdeņraža nozares attīstību, kā arī gāzes tirgu pieaugošā sarežģītība saistībā ar citu gāzu, kuras nav dabasgāze, daļas pieaugumu pieprasa no 2023. gada ACER pakāpeniski ieviest 21 papildu pilnslodzes ekvivalentu. Lai īstenotu ierosinātos jaunos noteikumus jaunai un augošai nozarei, lai gāzes tirgū un infrastruktūrā integrētu jauna tipa gāzes, kā arī lai īstenotu stiprinātos noteikumus par patērētājiem, arī Enerģētikas ĢD cilvēkresursi ir jāpapildina ar 5 papildu pilnslodzes ekvivalentiem. 5.CITI ELEMENTI •Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība Progresa uzraudzība sastāvēs no ACER gada ziņošanas divlīmeņu pieejas, kā arī no Komisijas izvērtējuma. ACER tirgus snieguma gada uzraudzības un ziņošanas mandāts tās gada tirgus uzraudzības ziņojumā (pienākums Regulā (EK) Nr. 715/2009) tiks saglabāts, tā darbības jomā iekļaujot ūdeņradi. Viena gada laikā pēc priekšlikumu pieņemšanas Komisija aicinās ACER pārskatīt un atjaunināt aģentūras aktuālos uzraudzības rādītājus (iesaistot skartās ieinteresētās personas), lai nodrošinātu to nepārtraukto atbilstību progresa uzraudzībai virzībā uz mērķiem, kuri ir šo priekšlikumu pamatā. ACER turpinās paļauties uz jau noteiktajiem datu avotiem, kuri tiek izmantoti, sagatavojot tirgus uzraudzības ziņojumu, kas ir paplašināts ar relevantajiem datiem par ūdeņradi.

ACER gada ziņošana aizstās Komisijas ziņošanas pienākumus, kuri pašlaik joprojām ir spēkā Gāzes direktīvas ietvaros. Detalizētie priekšlikumi nodrošinās, ka ACER uzraudzība papildinās citus uzraudzības pasākumus (jo sevišķi uzraudzību enerģētikas savienības un klimatrīcības pārvaldības ietvaros), izvairoties no pārklāšanās. Komisija veiks ierosināto iniciatīvu ietekmes pilntiesīgu izvērtējumu, iekļaujot priekšlikumu efektivitāti, lietderīgumu, nepārtrauktu saskaņotību un atbilstību, noteiktajā termiņā pēc pieņemto pasākumu stāšanās spēkā (orientējoši piecos gados). Līdz 2030. gada 31. decembrim Komisija pārskatīs šo direktīvu un iesniegs ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei. •Skaidrojošie dokumenti (direktīvām) Ievērojot Eiropas Savienības Tiesas nolēmumu lietā “Komisija pret Beļģiju” (lieta C-543/17), dalībvalstīm saviem paziņojumiem par valsts transponēšanas pasākumiem ir jāpievieno pietiekami skaidra un precīza informācija, norādot, kuras valsts tiesību normas transponē konkrētus direktīvas noteikumus. Informācija ir jāsniedz par katru pienākumu, ne tikai “panta līmenī”. Ja dalībvalstis ievēro šo pienākumu, tām principā Komisijai nav jāsūta skaidrojošie dokumenti par transponēšanu. Regula dalībvalstīs tiks īstenota tieši un vienādi, līdz ar to tai netiek pieprasīts skaidrojošs dokuments. •Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums Ierosinātā pārskatītā direktīva sastāv no 10 nodaļām, kurās ir 90 panti. 1. nodaļa. Priekšmets, darbības joma un definīcijas Šajā nodaļā ir noteikts gāzu pārvades, sadales, piegādes un uzglabāšanas (ar dabasgāzes sistēmas palīdzību) noteikumu, kā arī ūdeņraža transportēšanas, piegādes un uzglabāšanas (ar ūdeņraža sistēmas palīdzību) noteikumu priekšmets un darbības joma. Tajā ir arī definēti galvenie termini, kuri tiek izmantoti ierosinātajā direktīvā. 2. nodaļa. Tirgu organizācijas vispārējie noteikumi Šajā nodaļā ir izklāstīti noteikumi konkurētspējīgu, uz patērētāju orientētu, elastīgu un nediskriminējošu gāzes tirgu nodrošināšanai. Tajā ir ietverti noteikumi par piekļuvi tirgum, piemēram, par piegādātāja brīvu izvēli, tirgū balstītām piegādes cenām, sabiedrisko pakalpojumu saistībām, ilgtspēju, atjaunīgo un mazoglekļa gāzu sertifikāciju, reģionālās sadarbības veicināšanu, kā arī tehniskie noteikumi. 3. nodaļa. Patērētāju iespēju vairošana un aizsardzība un mazumtirdzniecības tirgi Šajā nodaļā jo īpaši ir sniegts patērētāja tiesību kopums: tajā ir sīkāk noteiktas pamata līgumtiesības, tiesības mainīt piegādātāju un piegādātāja maiņas maksas, kā arī noteikumi par salīdzināšanas rīkiem, aktīvajiem patērētājiem un iedzīvotāju energokopienām. Tajā ir iekļauti arī noteikumi par rēķinu sagatavošanu, viedo un tradicionālo uzskaiti, kā arī datu pārvaldību. Tajā ir arī iekļauti noteikumi par vienotajiem kontaktpunktiem, tiesībām uz strīdu alternatīvu izšķiršanu, neaizsargātajiem patērētājiem un mazumtirdzniecības tirgiem. 4. nodaļa. Trešo personu piekļuve infrastruktūrai Šī nodaļa ir sadalīta trīs iedaļās, kas ietver šādus jautājumus: piekļuve dabasgāzes infrastruktūrai, piekļuve ūdeņraža infrastruktūrai, kā arī piekļuves un savienojuma atteikums. 5. nodaļa. Dabasgāzes pārvadei, uzglabāšanai un sistēmu operatoriem piemērojamie noteikumi Šajā nodaļā tiek sīkāk izklāstīti pārvades, uzglabāšanas un SDG sistēmu operatoru uzdevumi, konfidencialitāte un lēmumu pieņemšanas pilnvaras. 6. nodaļa. Dabasgāzes sadales sistēmas operatori Šajā nodaļā ir noteikta sadales sistēmas operatoru izraudzīšanās, to uzdevumi, lēmumu pieņemšanas pilnvaras attiecībā uz jaunu atjaunīgo un mazoglekļa gāzu ražošanas iekārtu pievienošanu sadales sistēmai, sadales sistēmas operatoru nodalīšana, sadales sistēmas operatoru konfidencialitātes pienākumi, noteikumi par slēgtām sadales sistēmām un kombinēto operatoru.

7. nodaļa. Specializētajiem ūdeņraža tirgiem piemērojamie noteikumi Šajā nodaļā ir īpaši noteikti ūdeņraža tīkla, uzglabāšanas un termināļu operatoru uzdevumi, noteikumi par pastāvošajiem ūdeņraža tīkliem, ģeogrāfiski ierobežotiem ūdeņraža tīkliem, starpsavienotājiem ar trešām valstīm un operatoru konfidencialitāti. 8. nodaļa. Integrēta tīkla plānošana Šajā nodaļā ir izklāstīta tīkla attīstība un pilnvaras pieņemt lēmumus par investīcijām, ziņošana par ūdeņraža tīkla attīstību, kā arī pārrobežu ūdeņraža infrastruktūras finansēšana. 9. nodaļa. Pārvades sistēmu operatoru nodalīšana Šī nodaļa ir sadalīta sešās iedaļās, kas ietver šādus jautājumus: īpašumtiesību nodalīšana, neatkarīgie sistēmas operatori, neatkarīgie pārvades operatori, specializēta ūdeņraža tīkla operatoru nodalīšana un izraudzīšanās, dabasgāzes un ūdeņraža sistēmas operatoru sertifikācija, kā arī kontu nodalīšana un pārredzamība. 10. nodaļa. Regulatīvās iestādes Šīs nodaļas centrā ir regulatīvo iestāžu izraudzīšanās un neatkarība, regulatīvās iestādes vispārējie mērķi, tās pienākumi un pilnvaras, regulatīvais režīms pārrobežu jautājumos, atbilstība tīkla kodeksiem un pamatnostādnēm, kā arī uzskaite. 11. nodaļa. Nobeiguma noteikumi Pēdējās nodaļas centrā ir nobeiguma noteikumi, un tajā ir ietverti panti par aizsardzības pasākumiem, vienlīdzīgiem konkurences apstākļiem, tehniskajiem nolīgumiem, atkāpēm, pilnvarojuma procedūru, deleģēšanu, komiteju procedūru, ziņošanu, atcelšanu, transponēšanu, stāšanos spēkā, adresātiem. Direktīvas 1. pielikums ir par minimālajām prasībām attiecībā uz rēķinu sagatavošanu un rēķinu informāciju. Direktīvas 2. pielikums ir par dabasgāzes viedo uzskaiti. Direktīvas 3. pielikumā ir ietverta atbilstības tabula. Ierosinātā pārskatītā regula sastāv no 5 nodaļām, kurās ir 69 panti. 1. nodaļa. Priekšmets, darbības joma un definīcijas Šajā nodaļā ir izklāstīts tādu noteikumu priekšmets un darbības joma, kas attiecas uz enerģētikas savienības mērķiem, klimata un enerģētikas satvaru, kā arī patērētājiem. Tajā ir arī definēti galvenie termini, kuri tiek izmantoti ierosinātajā regulā. 2. nodaļa. Vispārējie noteikumi par tirgu organizāciju un piekļuvi infrastruktūrai Šajā nodaļā ir noteikti regulēto aktīvu bāzu, trešo personu piekļuves pakalpojumu, atjaunīgo un mazoglekļa gāzu tirgus novērtējuma vispārējie principi un nošķiršana, jaudas piešķiršanas mehānismu un sastrēgumu pārvaldības procedūras, jaudas tiesību tirdzniecības, balansēšanas noteikumu un nebalansa maksu, sertifikācijas un pārvades sistēmas operatoru sadarbības principi. 3. nodaļa. Tīkla piekļuve Šajā nodaļā ir sīkāk izklāstīti tīkla piekļuves tarifi un atlaides.

4. nodaļa. Pārvade, uzglabāšana, SDG un ūdeņraža termināļa sistēmas darbība Šajā nodaļā ir izklāstīti noteikumi par atjaunīgo un mazoglekļa gāzu konstanto jaudu, pārrobežu koordināciju gāzes kvalitātes jautājumos, ūdeņraža piemaisīšanu, gāzes pārvades sistēmu operatoru Eiropas tīklu, ACER veikto uzraudzību, regulatīvajām iestādēm, konsultācijām, izmaksām, reģionālo sadarbību, TADGP, pārredzamības prasībām un uzskaiti. 5. nodaļa. Sadales sistēmas darbība Šajā nodaļā ir izklāstīti noteikumi par atjaunīgo un mazoglekļa gāzu konstanto jaudu, sadarbību starp SSO un PSO, pārredzamības prasību, Eiropas sadales sistēmu operatoru struktūru. Tajā ir iekļautas procedūras un uzdevumi. 6. nodaļa. Piekļuve specializētajiem ūdeņraža tīkliem Šīs nodaļas centrā ir pārrobežu koordinācija ūdeņraža kvalitātes jautājumos, ūdeņraža tīklu operatoru Eiropas tīkls, tā uzdevumi, TADGP ūdeņradim, izmaksas un apspriede, ACER veikta uzraudzība, reģionālā sadarbība un pārredzamības prasības. 7. nodaļa. Tīkla kodeksi un pamatnostādnes Šajā nodaļā ir izklāstīti noteikumi par tīkla kodeksu un pamatnostādņu pieņemšanu, tīkla kodeksu noteikšanu, tīkla kodeksu un pamatnostādņu grozījumiem, dalībvalstu tiesībām paredzēt detalizētākus pasākumus, informācijas sniegšanu un konfidencialitāti, kā arī sodiem. Visi trīs noteikumi ir pielāgoti ūdeņradim. 8. nodaļa. Nobeiguma noteikumi Šīs nodaļas centrā ir nobeiguma noteikumi, un tajā ir ietverti panti par jaunu dabasgāzes un ūdeņraža infrastruktūru, komiteju procedūru, izņēmumiem, atkāpēm, deleģēšanu, grozījumiem regulās, grozījumu, ar ko paplašina Regulu par gāzes piegādes drošības aizsardzības pasākumiem, tajā iekļaujot AER un MO gāzes un pasākumus saistībā ar kiberdrošību, solidaritāti un uzglabāšanu, atcelšanu un stāšanos spēkā. Regulas 1. pielikumā ir ietvertas pamatnostādnes. Regulas 2. pielikumā ir ietverta atbilstības tabula. 🡻 2009/73/EK (pielāgots) ⇨ jauns 2021/0425 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz atjaunīgo gāzu un dabasgāzes un ūdeņraža iekšējo tirgu (pārstrādāta redakcija)

EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu ⌦ Līgumu par Eiropas Savienības darbību ⌫ un jo īpaši tā 47. panta 2. punktu, 55. un 95. pantu ⌦ 194. panta 2. punktu ⌫, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu, ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu, saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: ⇩ jauns (1)Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/73/EK ir vairākkārt būtiski grozīta. Tā kā ir jāizdara turpmāki grozījumi, skaidrības labad minētā direktīva būtu jāpārstrādā. 🡻 2009/72/EK 1. apsvērums (pielāgots) (2)Dabasgāzes iekšējais tirgus, ko Kopienā ⌦ Savienībā ⌫ pakāpeniski ievieš kopš 1999. gada, tiek veidots, lai visiem patērētājiem Eiropas Savienībā būtu izvēles iespējas – neatkarīgi no tā, vai šie patērētāji ir iedzīvotāji vai uzņēmumi, rastos jaunas uzņēmējdarbības izdevības, attīstītos pārrobežu tirdzniecība, tādējādi paaugstinot efektivitāti, panākot konkurētspējīgākas cenas un labāku pakalpojuma kvalitāti, kā arī sniedzot ieguldījumu piegādes drošuma un ilgtspējas pilnveidē. 🡻 2009/73/EK 2. apsvērums (pielāgots) (3)Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/55/EK (2003. gada 26. jūnijs) par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu ⌦ un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/73/EK ⌫ ir devušasdevusi nozīmīgu ieguldījumu šāda dabasgāzes iekšējā tirgus izveidē. ⇩ jauns (4)Kā daļu no paketes “Tīru enerģiju ikvienam Eiropā”, ko Komisija ierosināja 2016. gada 30. novembrī, ar Regulu (ES) 2019/943 un Direktīvu (ES) 2019/944 tika sperts vēl viens solis, lai attīstītu tādu elektroenerģijas iekšējo tirgu, kura centrā ir iedzīvotāji, un sasniegtu Savienības mērķus saistībā ar pārkārtošanos uz tīras enerģijas sistēmu un siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu. Dabasgāzes iekšējais tirgus būtu jāveido pēc tādiem pašiem principiem un, jo īpaši, būtu jānodrošina vienāds patērētāju aizsardzības līmenis.

(5)Savienības mērķis ir samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas. Tāpēc, lai šo mērķi sasniegtu, tā ir pieņēmusi iniciatīvu kopumu, tai skaitā energosistēmas integrācijas stratēģiju un ūdeņraža stratēģiju, kuru Komisija publicēja 2020. gada jūlijā un kurā ir izklāstīts, kā atjaunināt enerģijas tirgus, tai skaitā veikt gāzes tirgu dekarbonizāciju, kā arī Regulu (ES) 2018/1999 un Regulu (ES) 2021/1119. Šai direktīvai būtu jāsekmē šo mērķu sasniegšana, nodrošinot piegādes drošumu un gāzu, tai skaitā ūdeņraža, iekšēja tirgus labu funkcionēšanu. (6)Šīs direktīvas mērķis ir veicināt atjaunīgo un mazoglekļa gāzu iekļūšanu energosistēmā, tādējādi dodot iespēju atteikties no fosilās gāzes un ļaujot šīm jaunajām gāzēm iegūt nozīmīgu lomu ES 2030. gada klimata mērķu un 2050. gada klimatneitralitātes sasniegšanā. Šīs direktīvas mērķis arī ir izveidot tādu regulējumu, kurā visiem tirgus dalībniekiem ir iespēja un stimuls ņemt vērā fosilās gāzes lomu pārkārtošanās procesā, kad tiek plānotas darbības, kas palīdzēs izvairīties no slazda efekta, un kura nodrošinās pakāpenisku un savlaicīgu atteikšanos no fosilās gāzes, jo īpaši visos attiecīgajos rūpniecības sektoros un apkures vajadzībām. (7)ES ūdeņraža stratēģijā ir atzīts, ka, tā kā ES dalībvalstīm ir dažāds atjaunīgā ūdeņraža ražošanas potenciāls, ES tirgum, kurā netiek ierobežota pārrobežu tirdzniecība, ir liela ietekme uz konkurētspēju, pieejamību cenas ziņā un piegādes drošumu. Turklāt tajā uzsvērts, ka virzība uz likvīdu tirgu, kurā ūdeņradis tiek tirgots kā prece, jauniem ražotājiem atvieglotu ienākšanu tirgū, kā arī sekmētu ciešāku integrāciju ar citiem energonesējiem. Tas dotu nozīmīgus cenu signālus, pēc kuriem vadīties, pieņemot lēmumus par investīcijām un darbību. Šajā direktīvā paredzētajiem noteikumiem vajadzētu būt labvēlīgiem attiecībā uz ūdeņraža tirgiem, ūdeņraža tirdzniecību kā preci un likvīdu tirdzniecību no mezgliem, lai dalībvalstis šajā saistībā atklātu un novērstu nepamatotus šķēršļus. Lai arī pastāv atšķirības, esošie noteikumi, ar kuru palīdzību tika izveidotas efektīvas darbības elektroenerģijas un gāzes tirgiem un tirdzniecībai, pieņemamā laikposmā būtu jāpielāgo Savienības ūdeņraža tirgiem. (8)Saskaņā ar ES Ūdeņraža stratēģiju sagaidāms, ka atjaunīgs ūdeņradis lielā mērogā tiks izvērsts no 2030. gada, dodot iespēju dekarbonizēt dažas nozares, tai skaitā aviāciju un kuģniecību, kā arī rūpniecības sektorus, kurus ir grūti dekarbonizēt. Visiem tiešajiem lietotājiem, kam būs savienojums ar ūdeņraža sistēmām, būs tādas patērētāju pamattiesības, kādas ir tiešajiem lietotājiem, kuriem ir savienojums ar dabasgāzes sistēmu, tai skaitā tiesības mainīt piegādātāju un precīza rēķina informācija. Gadījumos, ja lietotājam ir savienojums ar ūdeņraža tīklu, piemēram, rūpnieciskam lietotājam, tam būs tādas pašas patērētāju aizsardzības tiesības, kādas ir dabasgāzes lietotājam. Tomēr ūdeņraža sistēmai nepiemēro patērētāju noteikumus, ar kuriem paredzēts veicināt mājsaimniecību dalību tirgū, piemēram, cenu salīdzināšanas instrumenti, aktīvi lietotāji un iedzīvotāju energokopienas. (9)Saskaņā ar ES Ūdeņraža stratēģiju ES prioritāte ir attīstīt atjaunīgo ūdeņradi, ko ražo, izmantojot galvenokārt vēja un saules enerģiju. Atjaunīgais ūdeņradis vislabāk sader ar ES klimatneitralitātes un nulles piesārņojuma ilgtermiņa mērķi un integrēto energosistēmu. Tomēr mazoglekļa kurināmie/degvielas (LCF), piemēram, mazoglekļa ūdeņradis (LCH) var būt nozīmīgas enerģētiskajā pārkārtošanā, jo īpaši īstermiņā un ilgtermiņā, lai strauji mazinātu esošo kurināmo/degvielu radītās emisijas, un var veicināt atjaunīgu kurināmo/degvielu, piemēram, atjaunīgā ūdeņraža, ieviešanu tirgū. Lai sekmētu pārkārtošanos, ir jānosaka siltumnīcefekta gāzu emisijas samazinājumu robežvērības mazoglekļa ūdeņradim un sintētiskajiem gāzveida kurināmajiem/degvielām. Šīm robežvērtībām būtu jākļūst stingrākām attiecībā uz ūdeņradi, ko ražo iekārtās, kuras sāk darbību pēc 2031. gada 1. janvāra, lai ņemtu vērā tehnoloģiju attīstību un labāk simulētu dinamisko virzību uz ūdeņraža ražošanā radīto siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu. ES Energosistēmas integrācijas stratēģijā ir uzsvērta nepieciešamība ES mērogā izvērst sertifikācijas sistēmu, kurā būtu ietverti mazoglekļa kurināmie/degvielas, lai dalībvalstis varētu salīdzināt tos ar citiem dekarbonizācijas risinājumiem un apsvērtu to izmantošanu energoresursu struktūrā kā reālu risinājumu. Lai nodrošinātu, ka LCF ir tāda pati dekarbonizācijas ietekme kā citām atjaunīgām alternatīvām, ir svarīgi, ka tie tiek sertificēti, piemērojot līdzīgu metodisko pieeju, kuras pamatā ir to radīto kopējo siltumnīcefekta gāzu (SEG) emisiju aprites cikla novērtējums. Tas ļautu ieviest visaptverošu ES mēroga sertifikācijas sistēmu, kurā būtu ietverta visa ES energoresursu struktūra. Ņemot vērā to, ka LCF un LCH nav atjaunīgs kurināmais/degviela, to terminoloģiju un sertifikāciju nevarēja iekļaut pārskatītās Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas (ES) 2018/2001 priekšlikumā. Tāpēc tās tiek iekļautas šajā direktīvā. 🡻 2009/73/EK 3. apsvērums (10)Līgumā garantētās brīvības Savienības pilsoņiem – inter alia, brīva preču aprite, brīvība veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība – ir sasniedzamas vienīgi pilnībā atvērtā tirgū, kas ļauj visiem patērētājiem brīvi izvēlēties piegādātājus un visiem piegādātājiem brīvi veikt piegādes lietotājiem. 🡻 2009/73/EK 4. apsvērums (4)Taču patlaban pastāv šķēršļi, lai Kopienā gāzi varētu pārdot ar vienādiem noteikumiem, bez diskriminācijas vai ierobežojumiem. Jo īpaši visās dalībvalstīs vēl nepastāv nediskriminējoša piekļuve tīkliem un vienlīdz efektīva regulatīvā uzraudzība. 🡻 2009/73/EK 5. apsvērums (5)Komisijas 2007. gada 10. janvāra Paziņojumā “Enerģētikas politika Eiropai” uzsvērts, cik svarīgi ir pabeigt dabasgāzes iekšējā tirgus izveidi un pieņemt vienādus noteikumus visiem dabasgāzes uzņēmumiem, kas veic uzņēmējdarbību Kopienā. Komisijas 2007. gada 10. janvāra Paziņojumos “Gāzes un elektroenerģijas iekšējā tirgus perspektīvas” un “Eiropas gāzes un elektroenerģijas nozares apsekojums saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1/2003 17. pantu (galīgais ziņojums)” parādīts, ka pašreizējie noteikumi un pasākumi nav pietiekams pamats labi funkcionējoša iekšējā tirgus izveidei. 🡻 2009/73/EK 48. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns (11)Šajā direktīvā galvenā nozīme būtu jāpiešķir patērētāju interesēm, un pakalpojuma kvalitātei vajadzētu būt vienai no dabasgāzes uzņēmumu galvenajām atbildībām. Būtu jāpastiprina un jānodrošina pašreizējās patērētāju tiesības ⇨ un tiesības uz pamatpakalpojumiem, tai skaitā enerģiju, un aizsardzība no enerģētiskās nabadzības, kā paredzēts paziņojumā par Eiropas sociālo tiesību pīlāru ⇦, un tam būtu jāietver lielāka pārredzamība. Patērētāju aizsardzībai būtu jānodrošina, ka visi patērētāji plašākā Kopienas ⌦ Savienības ⌫ perspektīvā gūst labumu no konkurētspējīga ⌦ gāzes ⌫ tirgus. Patērētāju tiesību ievērošana būtu jāīsteno dalībvalstīm vai, ja dalībvalsts tā paredz, regulatīvajām iestādēm. ⇩ jauns

(12)Eiropas sociālo tiesību pīlārā ir noteikts, ka enerģija ir viens no pamatpakalpojumiem, kam jābūt pieejamam ikvienam, un aicināts atbalstīt pasākumus tiem, kam tas visvairāk vajadzīgs (20. princips). ANO ilgtspējīgas attīstības 7. mērķis (SDG7) aicina nodrošināt visiem piekļuvi pieejamai, uzticamai, ilgtspējīgai un modernai enerģijai. 🡻 2009/73/EK 47. apsvērums (pielāgots) (13)Ir turpmāk jāpilnveido sabiedriskā pakalpojuma saistības un no tām izrietošās kopējās obligātās prasības, lai visiem patērētājiem, jo īpaši neaizsargātiem patērētājiem, nodrošinātu ieguvumus no konkurences un taisnīgām cenām. Sabiedriskā pakalpojuma prasības būtu jāinterpretē valstu līmenī, ņemot vērā situāciju attiecīgajā valstī; dalībvalstīm tomēr būtu jāievēro Kopienas ⌦ Savienības ⌫ tiesību akti. Savienības pilsoņiem un, ja dalībvalstis to uzskata par vajadzīgu, maziem uzņēmumiem vajadzētu būt iespējai izmantot sabiedriskā pakalpojuma saistības, jo īpaši attiecībā uz piegādes drošumu un saprātīgām cenām. ⇩ jauns (14)Dalībvalstīm ir vajadzīga plaša rīcības brīvība noteikt sabiedriskā pakalpojuma saistības gāzes uzņēmumiem, tiecoties sasniegt vispārējās ekonomiskās interesēs izvirzītos mērķus. Tomēr sabiedriskā pakalpojuma saistības dabasgāzes piegādes cenu noteikšanas veidā ir pašos pamatos tirgu kropļojošs pasākums, kas bieži noved pie tarifu deficīta uzkrāšanās, patērētāju izvēles sašaurināšanas, vājākiem stimuliem energotaupībai un investīcijām energoefektivitātē, zemākiem pakalpojumu standartiem, patērētāju vājākas iesaistīšanās un mazākas apmierinātības, un konkurences ierobežojumiem un mazāka inovatīvu produktu un pakalpojumu klāsta tirgū. Tāpēc dalībvalstīm vajadzētu piemērot citus politikas instrumentus, jo īpaši mērķtiecīgus sociālās politikas pasākumus, lai garantētu iedzīvotājiem dabasgāzes piegādi par pieejamām cenām. Publiskās intervences dabasgāzes piegādes cenu noteikšanā būtu jāveic tikai kā sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, un tai būtu jāpiemēro konkrēti nosacījumi. Pilnībā liberalizēts, labi funkcionējošs dabasgāzes mazumtirgus rosinātu gan cenu, gan ārpuscenu konkurenci esošo piegādātāju starpā un dotu stimulu jaunu dalībnieku ienākšanai tirgū, tādējādi uzlabojot patērētāju izvēles iespējas un apmierinātību. (15)Sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības dabasgāzes piegādes cenu noteikšanas veidā būtu jāizmanto, neapejot atvērtu tirgu principu, ja ir skaidri noteikti apstākļi un labumguvēji, un tām būtu jānosaka laika ierobežojums. Lai mazinātu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību kropļojošo ietekmi dabasgāzes piegādes cenu noteikšanā, dalībvalstīm, kuras īsteno šādu intervenci, būtu jāievieš papildu pasākumi, tostarp pasākumi, lai novērstu kropļojošu ietekmi cenu noteikšanā vairumtirgos. Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka visi tie, kas gūst labumu no regulētām cenām, var gūt labumu no piedāvājumiem, kādi pieejami tirgū, kurā valda konkurence, ja tie izvēlas to darīt. Turklāt tiem būtu tieši un regulāri jāsaņem informācija par piedāvājumiem un ietaupījumiem, kādi pieejami tirgū, kurā valda konkurence, un tiem būtu jāsaņem palīdzība, lai viņi spētu reaģēt uz tirgū balstītiem piedāvājumiem un gūt labumu no tiem. (16)Publiskām intervencēm dabasgāzes piegādes cenas noteikšanā nebūtu jāizraisa tieša šķērssubsidēšana starp dažādām lietotāju kategorijām. Saskaņā ar minēto principu cenu sistēmas nedrīkst tieši likt konkrētām lietotāju kategorijām segt izmaksas par cenu intervencēm, kuras ietekmē citas lietotāju kategorijas. 🡻 2009/73/EK 49. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns (17)Patērētājiem būtu jādara pieejama skaidra un saprotama informācija par viņu tiesībām saistībā ar enerģētikas nozari. Komisija, apspriežoties ar attiecīgajām ieinteresētajām personām, tostarp ar dalībvalstīm, valsts regulatīvajām iestādēm, patērētāju organizācijām un dabasgāzes uzņēmumiem, būtu jāsagatavo ⌦ ir sagatavojusi ⌫ pieejamu, lietotājiem draudzīgu enerģijas patērētāju kontrolsarakstu, kas patērētājiem sniedz praktisku informāciju par viņu tiesībām. Šis enerģijas patērētāja kontrolsaraksts būtu ⇨ jāatjaunina, ⇦ jānodrošina visiem patērētājiem, un tam vajadzētu būt publiski pieejamam. ⇩ jauns (18)Dalībvalstīm būtu jāņem vērā tas, ka, lai pārkārtošanās noritētu veiksmīgi, ir jāpastiprina ieguldījumi gāzes nozarē strādājošo izglītībā un prasmēs, tai skaitā saistībā ar infrastruktūras attīstīšanu. Tas saskanētu ar priekšlikumu pārskatīt Energoefektivitātes direktīvu (2021/0203 (COD)). (19)Tirgus noteikumiem būtu jāaizsargā un jāpiešķir lietotājiem tiesības izvēlēties mazoglekļa risinājumus, lai jaunas atjaunīgas un mazoglekļa gāzes pilnībā iekļautos enerģētikas pārkārtošanā. (20)Dabasgāzei joprojām ir svarīga nozīme enerģijas piegādē, jo mājsaimniecību no dabasgāzes iegūtās enerģijas patēriņš joprojām ir lielāks nekā elektroenerģijas patēriņš. Lai arī elektrifikācija ir svarīgs zaļās pārkārtošanās elements, tomēr mājsaimniecību dabasgāzes patēriņš nākotnē joprojām saglabāsies, tai skaitā pieaugs atjaunīgās gāzes patērētais apjoms. (21)Tā kā dabasgāzes sektors, arī dabasgāzes mazumtirdzniecības tirgus, nebija iekļauts paketē “Tīru enerģiju ikvienam Eiropā”, saistītie noteikumi par patērētāju iesaistīšanos un aizsardzību nav pielāgoti enerģētikas pārkārtošanas vajadzībām, un šie noteikumi atbilst situācijai, kāda bija pirms vairāk nekā desmit gadiem, kad tika pieņemta trešā enerģētikas pakete. (22)Dabasgāzes tirgū ir vērojama zema lietotāja apmierinātība un iesaistīšanās, kā arī jaunu atjaunīgo un mazoglekļa gāzu ieviešana norit lēni, un tas viss atspoguļo ierobežoto konkurenci daudzās dalībvalstīs. Neraugoties uz cenu samazinājumu vairumtirdzniecības tirgos, dabasgāzes cenas mājsaimniecību patērētājiem pēdējos desmit gados ir pieaugušas, izraisot to, ka mājsaimniecību patērētāji par patērēto dabasgāzi maksā divas vai trīs reizes vairāk nekā rūpnieciskie lietotāji.

(23)Tāpat kā elektroenerģijas nozarē, lai nodrošinātu, ka patērētāji var piedalīties enerģētikas pārkārtošanā un gūt labumu no pieejamākām cenām, labiem pakalpojumu standartiem un iedarbīgām tādu piedāvājumu izvēles iespējām, kas atspoguļo tehnoloģiju attīstību, ir būtiski dabasgāzes nozarē nodrošināt tirgus elastību un pienācīgu Savienības patērētāju tiesību juridisko sistēmu. (24)Pāreja no fosilās gāzes uz atjaunīgām alternatīvām parādīs, vai no atjaunīgiem avotiem iegūta enerģija kļūs par patērētājiem pievilcīgu, nediskriminējošu izvēli, pamatojoties uz patiešām pārredzamu informāciju, ja pārkārtošanās izmaksas tiks sadalītas taisnīgi starp dažādām patērētāju un tirgus dalībnieku grupām. (25)Lai novērstu pašreizējos trūkumus gāzes mazumtirdzniecības tirgū, ir jānovērš pastāvošās konkurences problēmas un tehniskie šķēršļi jauniem pakalpojumiem, jāpalielina pakalpojumu līmenis un jāsamazina cenas patērētājiem, vienlaikus nodrošinot enerģētiskās nabadzības skartos un neaizsargātākos patērētājus. (26)Lai enerģētikas nozarēs pastāvīgi nodrošinātu augstu patērētāju aizsardzības un spēcināšanas līmeni, leģislatīvajam satvaram dekarbonizētās gāzes tirgū ir jāatspoguļo elektroenerģijas tirgus lietotāju aizsardzības un attiecīgā gadījumā tā spēcināšanas noteikumi. (27)Lai nodrošinātu saskanību un efektivitāti, ar šādu atspoguļošanas pieeju būtu jāaptver visi patērētāju aizsardzības un iespēcināšanas noteikumi, ja vien tie ir piemēroti un pielāgojami gāzes tirgum. Šādi būtu jāaptver pamata līgumiskās tiesības, noteikumi par rēķina informāciju, elektroenerģijas piegādātāja maiņu, uzticamu salīdzināšanas instrumentu pieejamību, enerģētiskās nabadzības skarto un neaizsargātāko patērētāju aizsardzību, noteikumi par pienācīgu datu aizsardzību viedajiem skaitītājiem un datu pārvaldību, kā arī noteikumi par efektīvu strīdu alternatīvu izšķiršanu. (28)Cenšoties panākt noteikumu saskanību dažādās nozarēs, valsts pārvaldes iestādēm un uzņēmumiem radītais slogs būtu jāierobežo un jānodrošina tā proporcionalitāte, paļaujoties uz pieredzi, kas gūta saistībā ar paketi “Tīru enerģiju ikvienam Eiropā”. (29)Sagaidāms, ka gāzes sektora modernizācija dos būtiskus ekonomiskus ieguvumus gan lielākas mazumtirdzniecības konkurences, gan sociālā un sadales, gan lietotāju iespēcināšanas ziņā, tai skaitā stingrākas līgumiskās tiesības un labāka pieejamā informācija par patēriņu un enerģijas avotiem, un tā rezultātā tiks izdarītas izvēles par labu zaļākiem risinājumiem. Interešu energokopienām būtu jāsekmē atjaunīgās gāzes ieviešana tirgū. (30)Piegādātāja maiņa ir svarīgs patērētāja iesaistīšanās rādītājs, kā arī svarīgs instruments, ar kuru veicināt konkurenci gan dabasgāes, gan ūdeņraža tirgū. Piegādātāja maiņas rādītāji dalībvalstīs joprojām ir nepastāvīgi, un patērētājus cenšas atturēt no piegādātāja maiņas, nosakot maksas par atslēgšanu vai līguma izbeigšanu. Lai gan šādu maksu atcelšana varētu ierobežot patērētāju izvēli, jo vairs nebūs pieejami produkti, kas paredz atalgot uzticīgus patērētājus, šo maksu izmantošanas turpmāka ierobežošana uzlabotu patērētāju labklājību un iesaisti, kā arī vairotu konkurenci tirgū. (31)Īsāki piegādātāja maiņas laiki visticamāk iedrošinās lietotājus meklēt enerģiju par labāku cenu un mainīt piegādātāju. Arvien vairāk izmantojot informācijas tehnoloģijas, līdz 2026. gadam piegādātāja maiņas tehnisko procesu, proti, jauna piegādātāja reģistrēšanu uzskaites punktā pie tirgus operatora, parasti būtu jāspēj paveikt 24 stundu laikā jebkurā darbdienā. Ja līdz minētajam datumam tiktu nodrošināts, ka piegādātāja maiņas tehnisko procesu var paveikt 24 stundās, samazinātos piegādātāja maiņas laiks un palielinātos patērētāju iesaiste un konkurence mazumtirdzniecībā. (32)Vairāki faktori patērētājiem liedz piekļūt dažādiem tirgus informācijas avotiem, kas tiem pieejami, šo informāciju izprast un attiecīgi rīkoties. Tālab būtu jāuzlabo piedāvājumu salīdzināmība, un šķēršļi piegādātāja maiņai būtu jāsamazina tiktāl, ciktāl tas ir praktiski iespējams, nevajadzīgi neierobežojot patērētāju izvēli. (33)Neatkarīgi salīdzināšanas instrumenti, tostarp tīmekļa vietnes, ir iedarbīgs veids, kā mazāki lietotāji var salīdzināt dažādu tirgū pieejamo enerģijas piedāvājumu priekšrocības. Tiem jācenšas ietvert pēc iespējas plašāku pieejamo piedāvājumu klāstu un pēc iespējas pilnīgāk aptvert tirgu, lai lietotājiem sniegtu pilnīgu pārskatu. Ir ļoti svarīgi, lai mazākiem lietotājiem būtu pieejams vismaz viens salīdzināšanas instruments un lai ar šādiem instrumentiem sniegtā informācija būtu uzticama, objektīva un pārredzama. Šajā nolūkā dalībvalstis varētu paredzēt salīdzināšanas instrumentu, ko nodrošina valsts iestāde vai privāts uzņēmums. (34)Lietotājiem vajadzētu būt iespējai pašražoto atjaunīgo gāzi patērēt, uzkrāt un pārdot un piedalīties visos dabasgāzes tirgos, nodrošinot sistēmai papildpakalpojumus, piemēram, enerģijas uzkrāšanu. Dalībvalstīm būtu jāspēj to tiesību aktos paredzēt dažādus noteikumus attiecībā uz nodokļiem un nodevām atsevišķiem aktīviem lietotājiem un aktīviem lietotājiem, kuri rīkojas kopā. (35)Atzīstot to nozīmi energosistēmas dekarbonizācijā, dažas iedzīvotāju enerģijas iniciatīvu kategorijas dabasgāzes tirgū Savienības līmenī būtu jāatzīst par “iedzīvotāju energokopienām”. Šīm kopienām būtu jāveicina atjaunīgās gāzes izmantošana dabasgāzes sistēmā. Lai tām radītu veicinošu sistēmu, nodrošinātu taisnīgu attieksmi, vienlīdzīgus konkurences apstākļus un labi definētu tiesību un pienākumu kopumu, būtu jāparedz noteikumi, kas atspoguļo iedzīvotāju energokopienu dalības uzbūvi, pārvaldības prasības un mērķi Direktīvā (ES) 2019/944. (36)Noteikumi par iedzīvotāju energokopienām neliedz pastāvēt citām iedzīvotāju iniciatīvām, piemēram, atjaunojamās enerģijas kopienām Direktīvā (ES) 2018/2001 vai tādām, kas izriet no privāttiesību līgumiem. Līdzdalībai iedzīvotāju energokopienā vajadzētu būt pieejamai visu kategoriju vienībām. Tomēr lēmumu pieņemšanas pilnvaras iedzīvotāju energokopienā būtu jāpiešķir tikai tiem biedriem vai daļu turētājiem, kuri nav iesaistīti liela mēroga komercdarbībā un kuriem enerģētikas nozare nav saimnieciskās darbības galvenā joma. Tas nozīmē, ka iedzīvotāju energokopienām un atseviškiem biedriem vai daļu turētājiem jābūt finansiāli un saimnieciski neatkarīgiem no vienībām, kas iesaistītas šādās darbībās, neierobežojot iedzīvotāju energokopienu iespēju deleģēt to darbībām vajadzīgo iekārtu pārvaldīšanu, tostarp uzstādīšanu, ekspluatāciju, datu apstrādi un uzturēšanu. (37)Rēķini un rēķinu informācija ir svarīgs līdzeklis tiešo lietotāju informēšanai un stiprināšanai. Enerģijas rēķini joprojām ir izplatīts patērētāju bažu un sūdzību cēlonis — tas ir viens no iemesliem, kāpēc patērētāju apmierinātība un iesaistīšanās gāzes sektorā pastāvīgi ir zema. Gāzes sektora noteikumos par rēķinu informāciju tiesības, kas piešķirtas patērētājiem elektroenerģijas nozarē, tiek iekļautas vēlāk. Tāpēc tās ir jāsaskaņo, un jānosaka prasību minimums rēķiniem un rēķinu informācijai, lai patērētājiem būtu pieeja pārredzamai un viegli saprotamai informācijai. Rēķinos tiešajiem lietotājiem būtu jāizklāsta informācija par patēriņu un izmaksām, tādējādi veicinot salīdzināšanu starp piedāvājumiem un piegādātāja maiņu, kā arī informācija par patērētāju tiesībām (piemēram, par strīdu alternatīvu izšķiršanu). Turklāt rēķinam vajadzētu būt kā instrumentam, ar kuru aktīvi iesaistīt patērētājus tirgū, lai patērētāji varētu pārvaldīt patēriņu un izvēlēties zaļākus risinājumus. (38)Lai lietotājiem palīdzētu kontrolēt gāzes patēriņu un izmaksas, ir svarīgi regulāri sniegt precīzu rēķina informāciju, kuras pamatā ir faktiskais gāzes patēriņš, kas reģistrēts viedajā uzskaitē. Tomēr lietotājiem, jo īpaši mājsaimniecību lietotājiem, vajadzētu būt pieejamai elastīgai kārtībai faktiskajai viņu rēķinu apmaksai. 🡻 2009/73/EK 47. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns (39)Galvenais lietotāju apgādes faktors ir piekļuve objektīviem un pārredzamiem patēriņa datiem. Tādējādi patērētājiem vajadzētu būt iespējai piekļūt saviem patēriņa datiem un ar tiem saistītajām cenām un pakalpojumu izmaksām, lai tie varētu aicināt konkurentus uz šo datu ⌦ šīs informācijas ⌫ pamata sagatavot piedāvājumu. Patērētājiem būtu arī jānodrošina tiesības būt pienācīgi informētiem par savu enerģijas patēriņu. Priekšapmaksai ⇨ nevajadzētu tās izmantotājus nostādīt nesamērīgi neizdevīgā situācijā, savukārt ⇦ būtu jāatspoguļo iespējamais dabasgāzes patēriņš, un dažādām maksājumu sistēmām vajadzētu būt nediskriminējošām. Patērētājiem pietiekami bieži sniegta informācija par enerģijas rēķinu radīs stimulu ⌦ būtu jārada stimuls ⌫ enerģiju taupīt, jo lietotāji skaidri redzēs, kā ieguldījumi energoefektivitātē un patēriņa paradumu maiņa ietekmē viņu energopatēriņa rēķinus.

🡻 2009/73/EK 52. apsvērums (pielāgots) ⇨ jauns (40)⇨ Lemjot par dabasgāzes viedās uzskaites sistēmu ieviešanu, ⇦ Vvajadzētu būt iespējai ⌦ šādu lēmumu ⌫ viedo mēraparātu sistēmu ieviešanu balstīt uz ekonomisko izvērtējumu. ⇨ Minētajā ekonomiskajā izvērtējumā būtu jāņem vērā viedo uzskaites sistēmu ieviešanas ilgtermiņa ieguvumi patērētājiem un visai vērtības ķēdei. ⇦ Ja izvērtējumā secina, ka šādu mēraparātu sistēmu ieviešana ir ekonomiski pamatota un rentabla tikai lietotājiem, kas patērē noteiktu ⇨ dabas ⇦gāzes daudzumu, dalībvalstīm ⌦ , uzsākot ieviešanu, ⌫vajadzētu būt iespējai to ņemt vērā , veidojot viedo mēraparātu sistēmas. ⇨ Tomēr šādi izvērtējumi būtu regulāri jāpārskata, reaģējot uz būtiskām izmaiņām to pamatā esošajos pieņēmumos, vai vismaz reizi četros gados, lai ņemtu vērā tehnoloģiju straujo attīstību. ⇦ ⇩ jauns (41)Lai palīdzētu tiešajiem lietotājiem aktīvi piedalīties tirgū, ieviešamajās viedajās uzskaites sistēmās pienācīga uzmanība būtu jāvelta attiecīgo pieejamo standartu, tostarp standartu, kas nodrošina sadarbspēju datu modeļa līmenī un lietojuma līmenī, izmantošanai, paraugpraksei un tam, kāda nozīme ir datu apmaiņas attīstībai, jauniem un inovatīviem energopakalpojumiem. Turklāt viedajām uzskaites sistēmām, kuras tiek ieviestas, nebūtu jārada barjera piegādātāja maiņai un tām dabasgāzes lietotāju gadījumā vajadzētu būt aprīkotām ar piemērotām funkcijām, kas ļauj tiešajiem lietotājiem laikus piekļūt saviem patēriņa datiem, mainīt savus paradumus attiecībā uz enerģiju, saņemt par to atlīdzību un gūt ietaupījumus savos rēķinos. (42)Dalībvalstīm, kas viedās uzskaites sistēmas dabasgāzes sistēmā neievieš sistemātiski, būtu jāļauj patērētājiem gūt labumu no viedā skaitītāja uzstādīšanas pēc pieprasījuma un saskaņā ar taisnīgiem un saprātīgiem nosacījumiem un būtu tiem jāsniedz visa vajadzīgā informācija. (43)Līdz ar viedo uzskaites sistēmu ieviešanu dalībvalstīs pašlaik jau ir vai tiek izstrādāti dažādi datu pārvaldības modeļi. Lai kāds būtu izvēlētais datu pārvaldības modelis, dalībvalstīm katrā ziņā vajadzētu paredzēt pārredzamus nosacījumus, kā datiem var piekļūt bez diskriminācijas, un nodrošināt visaugstākā līmeņa kiberdrošību un datu aizsardzību, kā arī datu apstrādes struktūru objektivitāti. 🡻 2009/73/EK 51. apsvērums (pielāgots) (44)Efektīvi un visiem patērētājiem pieejami domstarpībustrīdu izšķiršanas līdzekļi garantē patērētāju lielāku aizsardzību. Dalībvalstīm būtu jāievieš ⌦ jāparedz ⌫ ātras un efektīvas sūdzību izskatīšanas procedūras. 🡻 2009/73/EK 50. apsvērums (pielāgots) (50)Enerģētiskā nabadzība Kopienā ir arvien lielāka problēma. Tādēļ skartajām dalībvalstīm, kas vēl to nav izdarījušas, būtu jāizstrādā valsts rīcības plāni vai citi piemēroti mehānismi, lai novērstu enerģētisko nabadzību un mazinātu to cilvēku skaitu, kuri nonākuši šādā situācijā. Jebkurā gadījumā dalībvalstīm būtu jānodrošina neaizsargātu lietotāju energoapgāde. Lai to izdarītu, varētu izmantot integrētu pieeju, piemēram, saistībā ar sociālo politiku un pasākumiem sociālā nodrošinājuma vai mājokļu energoefektivitātes uzlabošanas jomā. Ar šo direktīvu vismaz būtu jārada iespēja īstenot valsts politiku neaizsargātu lietotāju labā. ⇩ jauns (45)Dalībvalstīm būtu jāveic atbilstīgi pasākumi, piemēram, paredz sociālā nodrošinājuma pabalstus, lai neaizsargātiem lietotājiem nodrošinātu nepieciešamo piegādi, vai paredz atbalstu energoefektivitātes uzlabošanai, lai novērstu enerģētisko nabadzību, ja tā konstatēta, ievērojot Regulas (ES) 2018/1999 3. panta 3. punkta d) apakšpunktu, arī plašākā nabadzības kontekstā. Šādi pasākumi var būt atšķirīgi, ņemot vērā konkrētos apstākļus attiecīgajās dalībvalstīs, un var ietvert sociālās vai enerģētikas politikas pasākumus attiecībā uz jebkādu gāzu rēķinu apmaksu, investīcijām dzīvojamo ēku energoefektivitātē vai patērētāju aizsardzību, piemēram, aizsardzību pret atslēgšanu. (46)Saskaņā ar Regulu (ES) 2018/1999 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2019/944 Komisija paredzēja indikatīvus norādījumus par piemērotiem rādītājiem, pēc kuriem noteikt enerģētisko nabadzību un definēja frāzi “ievērojams enerģētiskās nabadzības skarto mājsaimniecību skaits”. (47)Administratīvo atļauju piešķiršanas procesu vienkāršošanai un paātrināšanai un skaidriem termiņiem, ko nosaka par atļaujas izdošanu kompetento iestāžu lēmumiem, būtu jānodrošina, ka ūdeņraža ražotņu un ūdeņraža sistēmas ieviešana var notikt pienācīgā tempā. Būtu jāpieprasa dalībvalstīm ziņot par progresu. To iepriekš apstiprināto atļauju (piemēram, licenču, atļauju, koncesiju, piekrišanu vai apstiprinājumu) saglabāšana, kas atbilstīgi valsts tiesību aktiem piešķirtas dabasgāzes cauruļvadu un citu tīkla daļu izbūvei un darbībai, ir vajadzīga, kad gāzveida enerģijas nesējs, ko transportē pa gāzes cauruļvadiem, no dabasgāzes mainās uz (tīru) ūdeņradi. Tam būtu jānovērš nepamatota kavēšanās esošo dabasgāzes cauruļvadu un citu tīkla daļu pārprofilēšā ūdeņraža transportēšanai. Būtu jāizvairās no tā, ka ūdeņraža sistēmas infrastruktūras atļauju piešķiršanas nosacījumi ir būtiski atšķirīgi, izņemot, ja tam ir pamatots iemesls. Uz tehnisku drošuma apsvērumu pamata varētu apsvērt atšķirīgu pieeju saistībā ar iepriekš apstiprināto atļauju saglabāšanu vai jaunu atļauju piešķiršanu. Atļaujas piešķiršanas procedūras noteikumi būtu jāpiemēro, neskarot starptautiskos un Savienības tiesību aktus, tai skaitā noteikumus par vides un cilvēku veselības aizsardzību. Pienācīgi pamatotos ārkārtas apstākļos atļaujas piešķiršanas termiņu var pagarināt par ilgākais vienu gadu.

(48)Ar norādījumu sniegšanu pieteikumu iesniedzējiem administratīvās atļaujas iesniegšanas un piešķiršanas procesa laikā, izmantojot administratīvu kontaktpunktu, ir iecerēts mazināt sarežģītību projekta virzītājiem un uzlabot efektivitāti un pārredzamību. Efektivitāti varētu uzlabot iespēja pieteikuma iesniedzējiem attiecīgos dokumentus iesniegt digitālā formā un rokasgrāmatas pieejamība. Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka iestādes, kas īsteno atļaujas piešķiršanas procedūtu, ir aktīvi iesaistītas atlikušo šķēršļu, tai skaitā nefinanšu šķēršļu, novēršanā, piemēram, nepietiekamas zināšanas, digitālie resursi vai cilvēkresursi, kas kavē aizvien lielāka atļauju pieprasījumu skaita apstrādi. 🡻 2009/73/EK 6. apsvērums (49)Nenodalot tīklus no ražošanas un piegādes darbībām (efektīva nodalīšana), pastāv risks ne vien saskarties ar diskrimināciju tīkla vadīšanā, bet arī risks, ka vertikāli integrēti uzņēmumi zaudē stimulu veikt pienācīgus ieguldījumus tīklos. 🡻 2009/73/EK 7. apsvērums (50)Direktīvā 2003/55/EK paredzētie juridiskās un funkcionālās nodalīšanas noteikumi tomēr nav nodrošinājuši pārvades sistēmas operatoru efektīvu nodalīšanu. Tādēļ Eiropadomes sanāksmē 2007. gada 8. un 9. martā Komisija tika aicināta izstrādāt tiesību aktu priekšlikumus, lai panāktu “piegādes un ražošanas darbību efektīvu nodalīšanu no tīkla darbībām”. 🡻 2009/73/EK 8. apsvērums (pielāgots) (51)Efektīvi nodalīt var tikai vienā veidā – likvidējot vertikāli integrētu uzņēmumu motivāciju diskriminēt konkurentus attiecībā uz piekļuvi tīkliem un ieguldījumiem. Vienkāršs un stabils risinājums dabiskā interešu konflikta novēršanai un piegādes drošuma panākšanai ir īpašumtiesību nodalīšana, kas paredz tīkla īpašnieku norīkot par sistēmas operatoru un viņa neatkarību no piegādes un ražošanas interesēm. Tādēļ Eiropas Parlamenta 2007. gada 10. jūlija Rezolūcijā par gāzes un elektroenerģijas iekšējā tirgus perspektīvām minēts, ka īpašumtiesību nodalīšana pārvades līmenī uzskatāma par visefektīvāko līdzekli, lai nediskriminējoši veicinātu ieguldījumus infrastruktūrā, jaunu dalībnieku taisnīgu piekļuvi tīklam un pārredzamību tirgū. Nodalot īpašumtiesības, minēto iemeslu dēļ dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka tai pašai personai vai personām nav iespēju kontrolēt ražošanas vai piegādes uzņēmumu un vienlaikus kontrolēt pārvades sistēmas operatoru vai pārvades sistēmu vai izmantot savas tiesības šajos uzņēmumos. Un otrādi – ja persona kontrolē pārvades sistēmu vai pārvades sistēmas operatoru, būtu jāizslēdz iespēja šai pašai personai kontrolēt ražošanas vai piegādes uzņēmumu vai izmantot savas tiesības šajā uzņēmumā. Ievērojot minētos ierobežojumus, ražošanas vai piegādes uzņēmumam vajadzētu būt iespējai kļūt par pārvades sistēmas operatora vai pārvades sistēmas mazākuma akcionāru. 🡻 2009/73/EK 9. apsvērums (52)Visām nodalīšanas sistēmām būtu efektīvi jānovērš jebkāds interešu konflikts starp ražotājiem, piegādātājiem un pārvades sistēmu operatoriem, lai veicinātu vajadzīgos ieguldījumus un jaunienācējiem garantētu piekļuvi tirgum saskaņā ar pārredzamu un efektīvu regulējumu, un valsts regulatīvajām iestādēm tās nedrīkstētu kļūt par pārmērīgi apgrūtinošu regulatīvu kārtību. 🡻 2009/73/EK 10. apsvērums (53)Termina “kontrole” definīcija ir pārņemta no Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 (2004. gada 20. janvāris) par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (EK Apvienošanās regula). 🡻 2009/73/EK 11. apsvērums (54)Tā kā dažkārt, lai nodalītu īpašumtiesības, vajadzīga uzņēmumu pārstrukturēšana, dalībvalstīm, kuras nolemj nodalīt īpašumtiesības, būtu jāpiešķir papildu laiks attiecīgo noteikumu piemērošanai. Ņemot vērā elektroenerģijas un gāzes nozares vertikālo saikni, nodalīšanas noteikumi būtu jāattiecina uz abām nozarēm.

⇩ jauns (55)Savukārt ūdeņraža sektorā no vertikāli integrētu uzņēmumu parādīšanās varētu izvairīties, ja skaidri noteikumi tiktu paredzēti jau sākumā. Šāds risinājums ir vēlamāks nekā ex-post nodalīšanas noteikumi, kuru īstenošanai būtu lielas izmaksas un vajadzīgs daudz laika. 🡻 2009/73/EK 12. apsvērums (56)Nodalot īpašumtiesības, lai panāktu tīkla darbības pilnīgu neatkarību no piegādes un ražošanas interesēm un novērstu konfidenciālas informācijas apmaiņu, viena un tā pati persona nedrīkstētu būt vadības loceklis gan pārvades sistēmas operatorā vai pārvades sistēmā, gan uzņēmumā, kas veic kādu no ražošanas vai piegādes funkcijām. Šā paša iemesla dēļ viena un tā pati persona nedrīkstētu iecelt pārvades sistēmas operatora vai pārvades sistēmas vadības locekļus un kontrolēt ražošanas vai piegādes uzņēmumu vai izmantot savas tiesības šādā uzņēmumā. 🡻 2009/73/EK 13. apsvērums (57)Izveidojot sistēmas operatoru vai pārvades operatoru, kas ir neatkarīgs no piegādes un ražošanas interesēm, vertikāli integrētam uzņēmumam būtu jāvar paturēt savā īpašumā tīkla aktīvus, vienlaikus nodrošinot interešu efektīvu nodalīšanu, ar nosacījumu, ka neatkarīgais sistēmas operators vai neatkarīgais pārvades operators veic visas tīkla operatora funkcijas un ka tiek nodrošināts sīki izstrādāts regulējums un aptveroši regulatīvās kontroles mehānismi. 🡻 2009/73/EK 14. apsvērums (pielāgots) (58)Ja 2009. gada 3. septembrī uzņēmums, kam pieder pārvades sistēma, ir ⌦ bija ⌫ daļa no vertikāli integrēta uzņēmuma, dalībvalstīm būtu jādod iespēja izvēlēties starp īpašumtiesību nodalīšanu un sistēmas operatora vai pārvades operatora izveidi, kas ir neatkarīgs no piegādes un ražošanas interesēm. 🡻 2009/73/EK 15. apsvērums (59)Lai pilnībā aizsargātu vertikāli integrētu uzņēmumu īpašnieku intereses, dalībvalstīm būtu jādod izvēles iespējas īpašumtiesību nodalīšanas īstenošanā – izmantot tiešu nodalīšanu vai sadalīt integrētā uzņēmuma akcijas tīkla uzņēmuma akcijās un piegādes un ražošanas uzņēmuma akcijās, ievērojot īpašumtiesību nodalīšanas prasības. 🡻 2009/73/EK 16. apsvērums (pielāgots) (60)Neatkarīga sistēmas operatora vai neatkarīga pārvades operatora risinājuma pilnīga efektivitāte būtu jānodrošina ar īpašiem papildu noteikumiem. Noteikumi par neatkarīgu sistēmas operatoru nodrošina atbilstīgu regulējumu, kas garantē godīgu konkurenci, pietiekamus ieguldījumus, tirgus pieejamību jaunpienācējiem un gāzes tirgu integrāciju. Saskaņā ar noteikumiem par neatkarīgu sistēmas operatoru veiktas efektīvas nodalīšanas pamatā ir divi stūrakmeņi – organizatorisku pasākumu kopums, kas ietver arī pasākumus pārvades sistēmu operatoru vadībai, un to pasākumu kopums, kuri attiecas uz investīcijām, jaunu ražošanas jaudu piesaisti tīklam un tirgus integrāciju, īstenojot reģionālo sadarbību. Pārvades sistēmas operatora neatkarība, inter alia, būtu jānodrošina, izmantojot arī dažus “miera periodus”, kad vertikāli integrētajā uzņēmumā nenotiek nekāda pārvaldes vai cita atbilstīga darbība, kas nodrošinātu piekļuvi informācijai, kādu varētu iegūt arī ieņemot amatu pārvaldē. Efektīvas nodalīšanas risinājums saistībā ar neatkarīgu sistēmas operatoru atbilst prasībām, ko 2007. gada 8. un 9. marta sanāksmē noteikusi Eiropadome. 🡻 2009/73/EK 17. apsvērums ⇨ jauns

(61)Lai attīstītu konkurenci dabasgāzes iekšējā tirgū, lieliem lietotājiem, kas nav mājsaimniecību lietotāji ⇨ un ir iesaistīti liela mēroga komercdarbībā, ⇦ vajadzētu būt iespējai izvēlēties piegādātājus un slēgt līgumus ar vairākiem piegādātājiem, kas nodrošina tiem vajadzīgo gāzes daudzumu. Būtu jānodrošina šādu lietotāju aizsardzība pret ekskluzīvu tiesību klauzulām, ar ko liedz iespēju pieņemt konkurējošus vai papildu piedāvājumus. 🡻 2009/73/EK 18. apsvērums (pielāgots) (62)Dalībvalstij ⌦ vajadzētu būt tiesībām ⌫ ir tiesības izvēlēties pilnīgu īpašumtiesību nodalīšanu savā teritorijā. Ja dalībvalsts ir īstenojusi šīs tiesības, uzņēmumam ⌦ nevajadzētu būt tiesībām ⌫ nav tiesību izveidot neatkarīgu sistēmas operatoru vai neatkarīgu pārvades operatoru. Turklāt uzņēmums, kas veic kādu no ražošanas vai piegādes funkcijām, nedrīkst ⌦ nevajadzētu ⌫ tieši vai netieši īstenot kontroli vai jebkādas tiesības attiecībā uz pārvades sistēmas operatoru no dalībvalsts, kas ir izvēlējusies pilnu īpašumtiesību nodalīšanu. 🡻 2009/73/EK 19. apsvērums (pielāgots) (63)Saskaņā ar šo direktīvu dDabasgāzes iekšējā tirgū pastāvēs dažādi tirgus organizēšanas veidi. Pasākumiem, ko dalībvalstis var īstenot, lai nodrošinātu vienādus noteikumus, būtu jābalstās uz prevalējošām vispārējo interešu vajadzībām. Būtu jāapspriežas ar Komisiju par minēto pasākumu saderīgumu ar Līgumu ⌦ LESD ⌫ un Kopienas ⌦ Savienības ⌫ tiesību aktiem. 🡻 2009/73/EK 20. apsvērums (64)Īstenojot efektīvu nodalīšanu, būtu jāievēro nediskriminācijas princips starp publisko un privāto sektoru. Tādēļ vienai un tai pašai personai nevajadzētu būt iespējai atsevišķi vai kolektīvi īstenot kontroli vai citas tiesības, pārkāpjot īpašumtiesību nodalīšanas noteikumus vai neatkarīga sistēmas operatora risinājumu, atsevišķi vai kopā, attiecībā uz pārvades sistēmas operatoru vai pārvades sistēmu un piegādes vai ražošanas uzņēmumu institūciju sastāvu, balsojumu vai lēmumu pieņemšanu. Attiecībā uz īpašumtiesību nodalīšanu un neatkarīga sistēmas operatora risinājumu, ja attiecīgā dalībvalsts var pierādīt, ka prasība ir izpildīta, divām atsevišķām publiskām struktūrām būtu jāvar kontrolēt ražošanas un piegādes darbības, no vienas puses, un pārvades darbības, no otras puses. 🡻 2009/73/EK 21. apsvērums (pielāgots) (pielāgots) (65)Pilnīgi efektīva tīkla darbību nodalīšana no piegādes un ražošanas darbībām būtu jāpiemēro visā Kopienā ⌦ Savienībā ⌫ gan attiecībā uz Kopienas ⌦ Savienības ⌫, gan ārpuskopienas ⌦ ārpussavienības ⌫ uzņēmumiem. Lai tīkla darbības un piegādes un ražošanas darbības Kopienā ⌦ Savienībā ⌫ saglabātos neatkarīgas viena no otras, regulatīvajām iestādēm būtu jāpiešķir pilnvarojums atteikt sertifikāciju pārvades sistēmas operatoriem, kas neievēro nodalīšanas noteikumus. Lai nodrošinātu minēto noteikumu konsekventu piemērošanu visā Kopienā ⌦ Savienībā ⌫, regulatīvajām iestādēm, pieņemot lēmumus par sertifikāciju, būtu maksimāli jāņem vērā Komisijas atzinums. Lai panāktu arī to, ka tiek ievērotas Kopienas ⌦ Savienības ⌫ starptautiskās saistības un solidaritāte un energoapgādes drošums Kopienā ⌦ Savienībā ⌫, Komisijai vajadzētu būt tiesībām sniegt atzinumu par tāda pārvades sistēmas īpašnieka vai pārvades sistēmas operatora sertifikāciju, kuru kontrolē persona vai personas no trešās valsts vai trešām valstīm. ⇩ jauns (66)Ūdeņraža cauruļvadu tīkliem vajadzētu būt efektīvas un ilgtspējīgas ūdeņraža transportēšanas veidam gan uz sauszemes, gan atkrastē. Tā kā to izbūvei ir vajadzīgi lieli kapitālizdevumi, ūdeņraža cauruļvadu tīkli varētu būt dabisks pamats monopolu radīšanai. Dabasgāzes tīklu reglamentēšanā gūtā pieredze ir parādījusi, ka, lai izejvielu tirgū saglabātu konkurenci, ir svarīgi nodrošināt atklātu un nediskriminējošu piekļuvi cauruļvadu tīkliem. Tāpēc gan sauszemes, gan atkrastes ūdeņraža tīkliem Savienībā būtu jāpiemēro iedibinātie tīkla darbības principi, piemēram, trešo personu piekļuve. (67)Ūdeņraža tīklu darbība būtu jānošķir no enerģijas ražošanas un piegādes darbībām, lai tīkla operatoru vārdā izvairītos interešu konflikta riska. Izvairīšanās no šādiem interešu konfliktiem tiktu garantēta, ja ūdeņraža tīklu īpašumtiesības tiktu nošķirtas no dalības enerģijas ražošanā un piegādē. Dalībvalstīm vajadzētu būt spējīgām līdz 2030. gadam paļauties uz “integrēto ūdeņraža tīkla operatoru” alternatīvo nodalīšanas modeli, kas nodrošinās pārejas periodu esošajiem vertikāli integrētajiem ūdeņraža tīkliem. Dalībvalstīm vajadzētu arī būt spējīgām atļaut izmantot “neatkarīgā ūdeņraža tīkla operatora” modeli, ar ko vertikāli integrētajiem ūdeņraža tīklu īpašniekiem atļauj saglabāt savu tīklu īpašumtiesības, vienlaikus nodrošinot šādu tīklu nediskriminējošu darbību pēc 2030. gada. (68)Tā kā kopīga ūdeņraža tīklu un gāzes vai elektroenerģijas tīklu darbība var izveidot sinerģijas un tāpēc tā būtu jāatļauj, ūdeņraža tīkla operatora darbības būtu jāorganizē atsevišķā tiesību subjektā, lai nodrošinātu pārredzamību attiecībā finansēšanu un piekļuves tarifu izmantošanu. (69)Ūdeņraža tīklu darbība būtu jānošķir no enerģijas ražošanas un piegādes darbībām, lai tīkla operatoru vārdā izvairītos interešu konflikta riska. Izvairīšanās no šādiem interešu konfliktiem tiktu garantēta, ja ūdeņraža tīklu īpašumtiesības tiktu nošķirtas no dalības enerģijas ražošanā un piegādē. Dalībvalstīm vajadzētu būt spējīgām līdz 2030. gadam paļauties uz “integrēto ūdeņraža tīkla operatoru” alternatīvo nodalīšanas modeli, kas nodrošinās pārejas periodu esošajiem vertikāli integrētajiem ūdeņraža tīkliem. Dalībvalstīm vajadzētu arī būt spējīgām piedāvāt izmantot neatkarīgu ūdeņraža tīkla operatoru, lai vertikāli integrētajiem ūdeņraža tīklu īpašniekiem atļautu saglabāt savu tīklu īpašumtiesības, vienlaikus nodrošinot šādu tīklu nediskriminējošu darbību pēc 2030. gada. (70)Lai nodrošinātu pārredzamību attiecībā uz regulēto darbību izmaksām un finansēšanu, ūdeņraža tīkla darbības būtu jānošķir no citām tīkla darbībām, ko veic attiecībā uz citiem enerģijas nesējiem, vismaz saistībā ar tīkla operatoru juridisko formu un pārskatiem.

(71)Ūdeņraža tīkliem būtu jāpiemēro trešo personu piekļuve, lai ūdeņraža piegādes tirgū nodrošinātu konkurenci un vienlīdzīgus konkurences apstākļus. Reglamentēta trešo personu piekļuve, kuras pamatā ir regulēti piekļuves tarifi, vajadzētu būt pamatnoteikumam ilgtermiņā. Lai ūdeņraža tirgus attīstības posmā operatoriem nodrošinātu nepieciešamo elastību un samazinātu administratīvās izmaksas, dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai līdz 2030. gadam atļaut izmantot trešo personu piekļuvi, par ko notikušas sarunas. (72)Liela mēroga pazemes ūdeņraža uzglabāšanas objektu pieejamība dalībvalstīs ir ierobežota, un to izvietojums nav vienmērīgs. Ņemot vērā iespējamo labvēlīgo ietekmi uz ūdeņraža transportēšanu un tirgu darbību, piekļuvei šādiem liela mēroga pazemes objektiem būtu jāpiemēro noteikumi par reglamentētu trešo personu piekļuvi, lai tirgus dalībniekiem nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus. (73)Termināļi, kuros šķidro ūdeņradi vai šķidro amonjaku pārveido gāzveida ūdeņradī, uzskata par ūdeņraža importēšanas līdzekli, bet tie konkurē ar citiem ūdeņraža transportēšanas līdzekļiem. Lai arī būtu jānodrošina trešo personu piekļuve šādiem termināļiem, dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai noteikt sistēmu, kurā var vienoties par trešo personu piekļuvi, ar mērķi samazināt operatoru un regulatīvo iestāžu administratīvās izmaksas. (74)Esošie ve