ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.3

Ņemot vērā patreizējo kontroļu biežumu, kas ir ļoti atšķirīgs starp Dalībvalstīm, Komiteja piedāvā katrā Dalībvalstī veikt kontroles vismaz 3 % no vadīšanas dienām. Komiteja atzīst, ka lielākajā daļā Dalībvalstu administratīvajām struktūrām tas var radīt lielu slodzi, it īpaši jaunajās Dalībvalstīs. Visbeidzot Komiteja atzīmē, ka Komisijas ikgadējie ziņojumi par ieguldīto darbu un reģistrētajiem rezultātiem kontroles jomā rāda, ka liela daļa patreizējo Dalībvalstu ir pieņēmuši attiecīgos mērus, lai ievērotu minimālās spēkā esošās kontroles modalitātes. Komiteja uzskata, ka līdz ar jauno normu pieņemšanu, Dalībvalstīs jāpieņem to pēc iespējas precīzāki piemērošanas kritēriji attiecībā par nacionālo kontroles instalāciju kapacitāti, lai izvairītos no bīstamās situācijas, kas minēta 2.4. paragrāfā. Šajā sakarā Komiteja atbalsta numeriskā tahigrāfa ieviešanu un uzskata, ka šeit runa iet par efektīvu līdzekli, kas ļautu precizēt piedāvāto normu. Tomēr, ņemot vērā to, ka ir gandrīz neiespējama likumā paredzētā datuma (nākošā gada 5. augusts) ievērošana, jo instalācijas vēl nav gatavas, tās vismaz vēl ir jānotestē, Komiteja lūdz Eiropas Komisiju nekavēties sagatavojot skaidru ziņojumu, lai izvairītos no nelikumīgām kontrolēm un interpretācijas atšķirībām starp valstīm, un par to informēt attiecīgo sektoru. No tiesiskā viedokļa Komisāres Lojolas de Palacio (Loyola de Palacio) raksts dalībvalstīm, kurš pats par sevi ir skaidrs, tomēr nav pietiekams.
1.3.

ECB atzinīgi vērtē to, ka no ierosinātās regulas piemērošanas jomas ir izslēgtas Eiropas Centrālā banka un dalībvalstu centrālās bankas, kad tās rīkojas kā monetāras iestādes (7), kā arī to, ka no piemērošanas jomas ir izslēgti visi kriptoaktīvi, kurus varētu emitēt centrālās bankas, rīkojoties kā monetārās iestādes, un pakalpojumi, kuri saistīti ar kriptoaktīviem un kurus varētu sniegt centrālās bankas (8). ECB norāda, ka ierosinātajā regulā ir arī atsauces uz jēdzieniem “Savienības valūta” un “emisijas centrālā banka” (9) un, skatot to kopā ar digitālo finanšu pasākumu kopuma citu sastāvdaļu, kas arī ietver šos divus jēdzienus, t. i., ar priekšlikumu regulai par izmēģinājuma režīmu attiecībā uz tirgus infrastruktūrām, kuru pamatā ir sadalītās virsgrāmatas tehnoloģija (10), Savienības tiesību aktu priekšlikumos rodas skaidrs nošķīrums starp kriptoaktīviem un centrālās bankas naudas līdzekļiem (11). Lai izvairītos no pārpratumiem, kas saistībā ar centrālās bankas naudas līdzekļiem varētu rasties attiecībā uz centrālo banku (varbūt) emitētu kriptoaktīvu juridisko raksturu un iezīmēm, ierosinātajā regulā būtu lietderīgi apstiprināt arī to, ka to nepiemērotu centrālo banku veiktām centrālās bankas naudas līdzekļu emisijām, kuru pamatā ir sadalītās virsgrāmatas tehnoloģija (SVT) vai kuras veiktas digitālā veidā kā papildinājums esošajiem centrālās bankas naudas līdzekļu veidiem, un kuras ECB var atļaut saskaņā ar Līgumu un Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtiem (turpmāk – “ECBS Statūti”).
Tā kā kopējais nodrošinājuma prasības mērījums, kas balstīts uz nominālo aprēķina principu, veicina nodrošināto obligāciju salīdzināšanu dažādās dalībvalstīs un attiecībā uz dažādiem emitentiem, to nevar piemērot atvasinājumu līgumiem. Obligātajai virsnodrošināšanai jābūt izslēgtai no nodrošinājuma prasības, jo tās mērķis ir nodrošināt papildu aktīvu nodošanu, un tādējādi to jau aptver citi direktīvas projekta noteikumi. Ne vien nenodrošināti, bet arī nodrošināti prasījumi, par kuriem maz ticams, ka parādnieks tos maksās, vai arī kuros parādi ir nokavēti ( 9 ) , būtu jāizslēdz no nodrošinājuma aprēķināšanas, jo šādos apstākļos divkārša vēršanās pret nodrošinājumu būtu vājāka. Lai nodrošinātu ieguldītāju aizsardzību, ir vajadzīgi vairāki papildu kritēriji. Pirmkārt, obligātā nodrošinājuma aprēķināšanai būtu jāpiemēro vismaz tie paši kredīta summas un nodrošinājuma vērtības ierobežojumi, kas noteikti saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 575/2013 ( 10 ) . Šajā ziņā kredīta summas un nodrošinājuma vērtības aprēķina saskaņošana būtu jānodrošina, izmantojot pārredzamu indeksāciju, vismaz ikgadēju nodrošinājuma aktīvu pārvērtēšanu un pašreizējās, nevis sākotnējās kredīta bilances izmantošanu. Otrkārt, nodrošinājuma prasībā nevajadzētu ņemt vērā aizstājējaktīvus vai arī vismaz piesardzības nolūkā noteikt aizstājējaktīvu ierobežojumu, kas jāņem vērā, aprēķinot nodrošinājuma prasību.
LV ECB -PUBLIC 
 
 
EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS ATZINUMS  
(2012. gada 15. marts)   
par Latvijas Bankas padomes locekļu ievēlēšanu  
(CON/2012/ 19) 
 
Ievads un juridiskais pamats  
Eiropas Centrālā banka (ECB) 2012. gada 10.  februārī saņēma Latvijas Republikas Saeimas Budžeta un 
finanšu (nodokļu) komisijas lūgumu sniegt atzinumu par grozījumiem likumā „Par Latvijas Banku” 
(turpmāk tekstā – „likumprojekts”). 
ECB kompetence sniegt atzinumu pamatojas uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 127. panta 
4. punktu un 282. panta 5.  punktu un Padomes 1998. gada 29. jūnija Lēmuma 98/415/EK par valstu 
iestāžu apspriešanos ar Eiropas Centrālo banku par tiesību aktu projektiem1 2. panta 1. punkta trešo 
ievilkumu, jo likumprojekts attiecas uz Latvijas Banku.  ECB Padome šo atzinumu ir pieņēmusi saskaņā 
ar Eiropas Centrālās bankas Reglamenta 17.5. panta pirmo teikumu.  
 
1.  Likumprojekta mērķis  
Likumprojekta mērķis ir veicināt Latvijas Bankas prezidenta, prezidenta vietnieka un pārējo padomes 
locekļu ievēlēšanas procesa caurredzamību.  Likumprojekts groza l ikuma „Par Latvijas Banku” 22.  pantu, 
izslēdzot noteikumu, ka iepriekšminēto amatpersonu ievēlēšana notiek, aizklāti balsojot.  
 
2. Vispārīgi apsvērumi   
ECB kopš 2004. gada savos Konverģences ziņojumos ir vērtējusi Latvijas tiesību aktu – tai skaitā likuma 
„Par Latvijas Banku” – atbilstību Savienības tiesību aktu noteikumiem, kas attiecas uz centrālo banku 
neatkarību, monetāro finansēšanu un Latvijas Bankas dalību Eiropas Centrālo banku sistēmā un vēlāk 
Eurosistēmā. Šis atzinums neskar apsvērumus, kas pausti šajos ziņojumos, jo īpaši pēdējā 2010.  gada 
maija ziņojumā.  
 
3. Grozījumi likuma „Par Latvijas Banku” 22. pantā  
ECB nav komentāru par likumprojektā ier osinātajiem grozījumiem, kas attiecas uz kārtību, kādā Saeima 
ievēlē Latvijas Bankas prezidentu, prezidenta vietnieku un pārējos padomes locekļus.  
                                                 
1  OV L 189, 3.7.1998., 42.  lpp.  
ECB -PUBLIC 
2 Taču ECB atzīmē, ka ir nepieciešama 22.  panta turpmāka pielāgošana, lai tas pilnībā atbilstu Eiropas 
Centrāl o banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtu 14.2. pantam.2  
 
Šo atzinumu publicēs ECB interneta lapā.  
 
 
Frankfurtē pie Mainas, 2012. gada 15. martā  
 
[para kstīts]  
 
ECB prezidents  
Mario DRAGHI  
                                                 
2  Sk. ECB 2010.  gada maija Konve rģences ziņojumu.
1.9.

Ceturtkārt, ir būtiski, lai VUM jauno uzraudzības uzdevumu izpildē varētu izmantot nacionālu uzraugu zināšanas un resursus. Ir būtiska padziļināta kvalitatīva informācija un konsolidētas zināšanas par kredītiestādēm, kā arī uzticama kvantitatīvā informācija. Izmantojot piemērotas decentralizācijas procedūras, tajā pašā laikā saglabājot uzraudzības sistēmas vienotību un novēršot dublēšanos, VUM varēs gūt labumu no nacionālo uzraugu tuvuma uzraugāmajām iestādēm un vienlaikus nodrošinās vajadzīgo uzraudzības kontinuitāti un konsekvenci visās iesaistītajās dalībvalstīs. Šajā sakarā ierosinātā VUM regula varētu precizēt VUM uzraudzības uzdevumu decentralizācijas praktiskos aspektus, proti, norādot konkrētus organizācijas pamatprincipus. Jo īpaši tā varētu precizēt, ka ECB jābūt piekļuvei nacionālajām kompetentajām iestādēm uzraudzības uzdevumu izpildei, t. sk. attiecībā uz kredītiestādēm ar mazāku ekonomisku, finansiālu vai uzraudzības nozīmi, neierobežojot ECB tiesības sniegt padomus un norādījumus vai attiecīga lūguma gadījumā uzņemoties nacionālo iestāžu uzdevumus. Turklāt ierosinātajai VUM regulai jāparedz piemērota regulējuma pamats uzraudzības uzdevumu efektīvai sadalei VUM ietvaros, t. sk. nacionālo kompetento iestāžu pieņemto uzraudzības lēmumu paziņošanas procedūra. Tādēļ papildus konkrētajiem noteikumiem, kas jāiekļauj ierosinātajā VUM regulā, ECB, apspriežoties ar VUM dalībniecēm nacionālajām kompetentajām iestādēm, jānosaka kritēriji un mehānismi decentralizācijai VUM ietvaros, paredzot detalizētus noteikumus, kas vajadzīgi šā regulējuma ieviešanai. Šiem noteikumiem jo īpaši jāļauj kredītiestādēm kā uzraudzības pasākumu adresātiem skaidri identificēt attiecīgo iestādi kā to kontaktpunktu. Turklāt gan ECB, gan nacionālajām kompetentajām iestādēm, ievērojot to organizatorisko autonomiju, jāspēj noteikt resursus, kas nepieciešami, lai īstenotu to uzdevumus VUM ietvaros. Visbeidzot būs svarīgi nodrošināt, ka ECB galīgajai atbildībai par uzraudzību VUM ietvaros atbilst kontroles pilnvaras pār VUM kopumā un pār uzraugāmajām iestādēm, kā arī kārtība ciešai sadarbībai ar nacionālajām kompetentajām iestādēm, t. sk. konkrēti noteikumi ārkārtas situācijām un adekvātai informācijas plūsmai. Tādēļ jāpastāv efektīvai kārtībai informācijas plūsmas nodrošināšanai VUM ietvaros, lai nodrošinātu arī kredītiestāžu pārskatu sniegšanas pienākumu dublēšanos.
6.

Tiek veikti sagatavošanās darbi ESM precīzas uzbūves izstrādāšanai. Ir četras īpašības, kas uzlabos ESM efektivitāti un veicinās tā darbību: a) to izveido ar Līguma palīdzību saskaņā ar starptautiskajām publiskajām tiesībām un to pastiprina dalībvalstis, kuru valūta ir euro, nacionālos tiesību aktus saskaņojot ar Līguma noteikumiem; b) lēmumu pieņemšanas noteikumiem ESM priekšroka jādod efektivitātei, piem., nosakot, ka ESM aktivizē, vienojoties dalībvalstīm, kuru valūta ir euro; c) saskaņā ar Līgumiem ESM jāparedz tiesības izmantot piemērotu instrumentu klāstu, lai tas varētu efektīvi cīnīties pret kaitējuma izplatīšanos akūtas tirgus nestabilitātes situācijās; un d) ESM jāievēro uzmanīgas un drošas finanšu pārvaldības principi, un uz to jāattiecas ārējo un iekšējo revidentu pārbaudēm.
Paskaidrojums Direktīvas 2006/48/EK 44. panta 2. punkts ar ierosinātās direktīvas grozījumiem jau precizē, ka kompetentās iestādes var apmainīties ar informāciju ar EBI. Šis precizējums atbilst ierosinātajam grozījumam Direktīvas 2006/48/EK 49. pantā, kas atļauj kompetentajām iestādēm nodot informāciju ESRK, jo īpaši gadījumos, kas paredzēti Direktīvas 2006/48/EK 130. panta 1. punktā. Ierosinātais grozījums Direktīvas 2006/48/EK 44. panta 2. punktā iekļauj tiešu atsauci uz ierosinātās EBI regulas 20. pantu un 21. pantu. Regulas …/… [EBI] 20. pants attiecas uz EBI veikto informācijas vākšanu no kompetentajām iestādēm. Saskaņā ar tās pašas regulas 21. pantu EBI jāsadarbojas ar ESRK un jāsniedz ESRK regulāra un aktuāla informācija, kas vajadzīga tās uzdevumu izpildei, kā tas noteikts Regulas …/… [ESRK] 15. pantā. Lasot kopā grozīto Direktīvas 2006/48/EK 44. panta 2. punktu, minētos divus ierosinātās EBI regulas pantus un ierosināto ESRK regulu, tiek precizēts, ka EBI ir tiesības nodot tālāk ESRK visu informāciju, kas saņemta no kompetentajām iestādēm un kas ir vajadzīga ESRK uzdevumu izpildei. Ja Regulas …/… [EBI] 12. pants, kas attiecas uz uzraugu kolēģiju, tiks grozīts, kā ierosināts šī atzinums 2.2.3. punktā, šis pants arī skaidri jāmin Direktīvas 2006/48/EK 44. panta 2. punktā, lai norādītu, ka EBI var no uzraugu kolēģijām saņemto informāciju nodot ESRK.
8. pants “1. Atlīdzinot vai aizstājot apgrozībai nederīgās euro monētas, ietur maksu par pakalpojumiem 5 % apmērā no iesniegto euro monētu nominālvērtības. Ja visu maisu vai kasti pārbauda, kā paredzēts 10. pantā, papildus maksai par pakalpojumiem iekasē maksu 15 % apmērā no iesniegto euro monētu nominālvērtības. 2. Dalībvalstis var paredzēt vispārējus atbrīvojumus no maksas par pakalpojumiem gadījumos, kad juridiskās vai fiziskās personas, kas iesniedz monētas, cieši un regulāri sadarbojas ar norīkotajām valsts iestādēm viltotu un apgrozībai nederīgu euro monētu izņemšanā no apgrozības. 3. Transporta un līdzīgas izmaksas sedz juridiskā vai fiziskā persona, kas iesniedz monētas. 4. Neskarot 2. punktā paredzēto atbrīvojumu, katru juridisko vai fizisko personu, kas iesniedz monētas, katru gadu atbrīvo no maksas par pakalpojumiem attiecībā uz lielākais vienu kilogramu katra nomināla euro monētu, kuras nav derīgas apgrozībai.”

8. pants “1. Atlīdzinot vai aizstājot apgrozībai nederīgās euro monētas, ietur maksu par pakalpojumiem 5 % apmērā no iesniegto euro monētu nominālvērtības. Ja visu maisu vai kasti pārbauda, kā paredzēts 10. pantā a 2. punktā, papildus maksai par pakalpojumiem iekasē ietur maksu par pakalpojumu 15 % apmērā no atlīdzināmo vai aizstājamo iesniegto euro monētu, kas nav derīgas apgrozībai, nominālvērtības. 2. Dalībvalstis var paredzēt vispārējus atbrīvojumus no maksas par pakalpojumiem gadījumos, kad juridiskās vai fiziskās personas, kas iesniedz monētas, cieši un regulāri sadarbojas ar norīkotajām valsts iestādēm viltotu un apgrozībai nederīgu euro monētu izņemšanā no apgrozības. 3. Transporta un līdzīgas izmaksas sedz juridiskā vai fiziskā persona, kas iesniedz monētas. 4. Neskarot 2. punktā paredzēto atbrīvojumu, katru juridisko vai fizisko personu, kas iesniedz monētas, katru gadu atbrīvo no maksas par pakalpojumiem attiecībā uz lielākais vienu kilogramu katra nomināla euro monētu, kuras nav derīgas apgrozībai.”
3.2.

Skaidrojošo piezīmju 10.a punkts nelieto terminu “komerciāls”. Tas nosaka, ka ĪI VII neattiecas uz pārvedumiem, kas izriet no darījumiem, kuri veikti izmantojot kredītkarti vai debetkarti, tik ilgi, kamēr kredītkartes vai debetkartes numurs pavada visus no darījuma izrietošos pārvedumus. Tomēr 10.a punkts nosaka arī to, ka tad, ja kredītkartes vai debetkartes izmanto kā maksājumu sistēmu naudas pārveduma veikšanai, uz tām attiecas ĪI VII un vajadzīgo informāciju jāiekļauj paziņojumā. Tas norāda uz to, ka ĪI VII nošķir karšu lietošanu samaksai par precēm un pakalpojumiem (uz ko ĪI VII neattiecas) no karšu lietošanas kredīta pārvedumu veikšanai (uz ko ĪI VII attiecas). ECB iesaka pārstrādāt ierosinātās regulas 6. apsvērumu un 2. panta 2. punktu, lai nodrošinātu labāku saskaņotību ar Skaidrojošajām piezīmēm (7).
6.

Struktūrfondu pārvaldībā 2000.–2006. gada programmu posmā tika ieviesti divi jauninājumi, kas ir svarīgi šā ziņojuma nolūkiem: izpildes rezerve un formula “n + 2. gads” (7). Sk. 1. un 2. izcēlumu. 1. izcēlumsIzpildes rezerveSaskaņā ar struktūrfondu regulām 2000.–2006. gada programmu posmam Komisijai, piešķirot struktūrfondu līdzekļus, no katras darbības programmas bija jāietur 4 %. Lai veicinātu Kopienas līdzekļu produktīvu un efektīvu izmantošanu, šo rezervi bija plānots 2004. gadā piešķirt tām katras dalībvalsts darbības programmām vai projektiem, kas izraudzīti, pamatojoties uz to salīdzinošo veiksmi.Izpildes rezerve bija ierobežots pasākums. Līdzekļus nevarēja pārnest ne no vienas dalībvalsts uz citu, ne no viena mērķa programmām uz citu mērķu programmām. Tāpat arī daļu rezerves nevarēja ieturēt līdz vēlākam laikam.
46.

Pēc projekta pabeigšanas aprīkojumam vajadzīga apkope (ieskaitot rezerves daļu piegādi). Tomēr šādu apkopi ne vienmēr veica. 9. izcēlums Vienā gadījumā muitas dienestiem vispār nebija budžeta līdzekļu, lai iepirktu ierīces laboratorijai. Cita laboratorija palika neizmantota, jo saņēmējam nebija piemērotu telpu, kurās aprīkojumu izmantot. Viens no federālajiem saņēmējiem atteicās pieņemt IT aprīkojumu pats savu birokrātisko iemeslu dēļ (tā kā saņēmējs nemaksāja par aprīkojumu, tad nebija skaidrības, kā to iegrāmatot saņēmēja bilancē). Citā gadījumā saņēmējs bija pārdevis aprīkojumu, jo nezināja, kā to izmantot. Daļu aprīkojuma nevarēja izmantot, jo nebija pieejams vajadzīgais Interneta pieslēgums. Sporta zāles aprīkojums nebija piemērots mērķgrupai (bērniem), bet to izmantoja vietējās kara akadēmijas kareivji.
31.

Savos 2017. gada galīgajos pārskatos VNV uzrādīja iespējamās saistības par summu 1,4 miljardi EUR saistībā ar ex ante iemaksām. No šīs summas 1,2 miljardi EUR attiecas uz pārsūdzībām, kas iesniegtas pret valstu noregulējuma iestādēm, un lietām, kas ierosinātas dalībvalstu administratīvajās tiesās; minētā summa ir noteikta, pamatojoties uz VNI deklarācijām. 2. un 3. tabulā ir parādītas šīs summas un to izmaiņas, kā arī pārsūdzību un tiesas lietu skaits laikā līdz 2018. gada 31. maijam. 2. tabula Apstrīdētās iespējamo saistību summas, ko veido ex ante iemaksas VNF. Attīstības tendences Iespējamās saistības (EUR) 31.5.2018. 31.12.2017. 31.12.2016. 31.12.2015. Pret valstu noregulējuma iestādēm iesniegtās pārsūdzības un lietas dalībvalstu administratīvajās tiesās 1 805 809 719 1 228 745 681 800 791 513 437 125 144 Saistībā ar 2015. g. ex ante iemaksām 84 149 051 84 149 051 84 149 051 437 125 144 Saistībā ar 2016. g. ex ante iemaksām 565 465 854 585 509 613 716 642 462 0 Saistībā ar 2017. g. ex ante iemaksām 559 087 017 559 087 017 0 0 Saistībā ar 2018. g. ex ante iemaksām 597 107 797 0 0 0 Tiesas lietas ES Vispārējā tiesā (*2) 181 133 405 181 133 405 41 034 633 0 Saistībā ar 2015. g. ex ante iemaksām 0 0 0 0 Saistībā ar 2016. g. ex ante iemaksām 116 612 541 116 612 541 41 034 633 0 Saistībā ar 2017. g. ex ante iemaksām 64 520 864 64 520 864 0 0 Saistībā ar 2018. g. ex ante iemaksām 0 0 0 0 Kopā 1 986 943 124 1 409 879 086 841 826 146 437 125 144 Avots: ERP, pamatojoties uz VNV datiem. 3. tabula Ar ex ante iemaksām VNF saistītās pārsūdzības un tiesas lietu skaits Pārsūdzību un tiesā ierosināto lietu skaits 31.5.2018. 31.12.2017. 31.12.2016. 31.12.2015. Pret valstu noregulējuma iestādēm iesniegtās pārsūdzības un lietas dalībvalstu administratīvajās tiesās 499 393 261 67 Saistībā ar 2015. g. ex ante iemaksām 5 5 6 67 Saistībā ar 2016. g. ex ante iemaksām 241 257 255 0 Saistībā ar 2017. g. ex ante iemaksām 131 131 0 0 Saistībā ar 2018. g. ex ante iemaksām 122 0 0 0 Tiesas lietas ES Vispārējā tiesā 13 13 9 0 Saistībā ar 2015. g. ex ante iemaksām 0 0 0 0 Saistībā ar 2016. g. ex ante iemaksām 10 10 9 0 Saistībā ar 2017. g. ex ante iemaksām 3 3 0 0 Saistībā ar 2018. g. ex ante iemaksām 0 0 0 0 Kopā 512 406 270 67 Avots: ERP, pamatojoties uz VNV datiem.
19.

Komisija 2014. gadā parakstīja pamatlīgumu ar vienu līgumslēdzēju par IT programmu un licenču, kā arī ar to saistīto IT uzturēšanas un konsultāciju pakalpojumu iegādi vairāk nekā 50 ES iestāžu un struktūru, tostarp Aģentūras, vārdā. Pamatlīgumslēdzējs darbojas kā starpnieks starp Aģentūru un piegādātājiem, kuri atbilst Aģentūras vajadzībām. Par šiem starpniecības pakalpojumiem pamatlīgumslēdzējs var uzcenot piegādātāju cenas par diviem līdz deviņiem procentiem. Pamatlīgumā ir skaidri noteikts, ka ar to līgumslēdzējam netiek piešķirtas nekādas ekskluzīvas pilnvaras. 2016. gadā Aģentūra izmantoja pamatlīgumu, lai iegādātos programmatūras licences kopā par 442 754 EUR. Lielākoties tika iepirkti produkti, kuri piederēja īpašai kategorijai, ko vajadzētu izmantot tikai izņēmuma gadījumos, un kuru cenas netika minētas ne konkursa gaitā, ne pamatlīgumā. Šī procedūra nenodrošina pietiekamu konkurenci un nav ekonomiski izdevīgākais risinājums. Turklāt pamatlīgumslēdzēja prasīto uzcenojumu pienācīgi nepārbaudīja. Vislielākais pasūtījums bija ekskluzīva skandināvu tālākpārdevēja izdotu programmatūras licenču atjaunošana (112 248 EUR). Šajā gadījumā nebija attaisnojama pamatlīguma izmantošana, kā dēļ tika nevajadzīgi samaksāts uzcenojums.
18.

Birojs pienācīgi ņem vērā Revīzijas palātas piezīmes. Konkursa laikā bija sarežģīti aprēķināt sākotnējo lēsto ietvarlīguma summu, jo līguma perioda pēdējo divu gadu mērķu un darbību specifikācija bija tieši saistīta ar Stratēģisko plānu 2020. gadam (1) (SP2020), kas attiecīgajā laikā vēl nebija sīki izklāstīts vai pat izstrādāts. Tomēr jānorāda, ka nākamajā ietvarlīgumā tas tika novērsts un summas aplēses atbilda detalizētam pamatdarbību sarakstam. Saistībā ar iespējamu daļu izmantošanu – Birojs to apsvērs turpmāku šāda rakstura konkursu gadījumā. Attiecībā uz Revīzijas palātas piezīmi par neitralizētas konkurences jautājumu saistībā ar cenu un palielinātu atkarību no darbuzņēmēja kā sekām, kas izriet no fiksētas cenas piedāvājumu pieprasīšanas no viena darbuzņēmēja, būtu jānorāda, ka tikai 50 % no konkrētiem līgumiem, kas ir parakstīti saskaņā ar šo ietvarlīgumu, ir noteiktas fiksētas cenas. Šajā sakarā Birojs bija izveidojis īpašu grupu, kas bija specializējusies līgumu pārvaldībai biroja mērogā, un sagatavojis satvaru pārdevēju pārvaldībai, kas ļauj novērtēt fiksētās cenas piedāvājuma pareizību un attiecīgā gadījumā izvēlēties citu līguma mehānismu, piemēram, “Norādītie laiki un līdzekļi” vai (kā galējais līdzeklis) “Laiki un līdzekļi”. Turklāt konkursa mehānisma atkārtota izsludināšana ietver lielākas administratīvās izmaksas un ir laikietilpīgāka nekā citi risinājumi. Attiecībā uz secīgiem ietvarlīgumiem Birojs izmanto jauktu vairākkārtēju pamatlīgumu – daļēji kaskādi, daļēji atkārtotu procedūru šāda rakstura pakalpojumiem.
Anulēto pārnesumu summa pieauga no 4,2 miljoniem EUR (13 %) 2012. gadā līdz 6,0 miljoniem EUR (16 %) 2013. gadā. Abos gados tas galvenokārt bija saistīts ar to, ka izmaksas, kas jāatlīdzina saskaņā ar sadarbības līgumiem, kuri parakstīti ar dalībvalstu birojiem, bija zemākas, nekā aplēsts (1,9 miljoni EUR 2012. gadā un 3,8 miljoni EUR 2013. gadā); tas norāda uz to, ka no dalībvalstu birojiem gada beigās ir jāiegūst precīzāka informācija par faktiskajām izmaksām.

Palāta 2013. gada ziņojumā par Biroja gada pārskatiem vērsa uzmanību uz summu, kas izmaksāta kā atalgojums par dežūrām (0,40 miljoni EUR). Šā veida atalgojums 2014. gadā bija pat lielāks (0,44 miljoni EUR). 2014. gada novembrī Birojs pārskatīja savu politiku šajā jautājumā un samazināja dežūru kārtībā veicamo pienākumu skaitu no 25 pienākumiem uz 17; attiecīgā finanšu ietekme būs jūtama 2015. gadā (1) . Deviņi darbinieki atalgojumā par dežūrām saņēma vairāk nekā 11 000 EUR; septiņi no viņiem ir vadošos amatos.

2014

Anulēto pārnesumu summa samazinājās no 6,0 miljoniem EUR (16 %) 2013. gadā līdz 5,1 miljonam EUR (13 %) 2014. gadā. Abos gados tas galvenokārt bija saistīts ar to, ka izmaksas, kas jāatlīdzina saskaņā ar sadarbības līgumiem, kuri parakstīti ar dalībvalstu birojiem, bija zemākas, nekā aplēsts (3,2 miljoni EUR 2014. gadā un 3,8 miljoni EUR 2013. gadā). Tas norāda uz to, ka no dalībvalstu birojiem gada beigās ir jāiegūst precīzāka informācija par faktiskajām izmaksām. Dažādās sadaļās to saistību līmenis, par kurām bija uzņemtas saistības 2014. gadā, svārstījās 94 % līdz 97 % robežās no kopējām apropriācijām, kas liecina, ka juridiskās saistības bija savlaicīgas. Apropriācijām, par kurām uzņemtas saistības un kuras tika pārnestas uz 2015. gadu, pārnesumu līmenis bija augsts III sadaļā, proti, 14,1 miljons EUR jeb 38 % (2013. gadā – 13,3 miljoni EUR jeb 38 %). Galvenie iemesli tam bija ar dalībvalstu birojiem noslēgtie sadarbības līgumi, ar kuriem saistītās izmaksu deklarācijas birojiem jāiesniedz tikai 2015. gadā, kā arī kārtējie tulkošanas pakalpojumu pieprasījumi 2014. gada pēdējos divos mēnešos, par ko maksājumi jāveic 2015. gadā.
9.

Tāpat kā iepriekšējos gados Palāta ir pilnībā atbildīga par darījumu likumības un pareizības revīziju. Palātas revīzijas pieeja ietver analītiskas revīzijas procedūras, darījumu izlases pārbaudes katrā kopuzņēmumā un pārraudzības un kontroles sistēmu galveno kontroles mehānismu novērtēšanu, tostarp to ex post revīziju kvalitātes kontroles pārbaudi, ko kopuzņēmumi veikuši līdzekļu saņēmēju līmenī. To papildina citu revidentu attiecīgā darbā gūtie pierādījumi un vadības apliecinājumu analīze.
2.

No 2008. gada līdz 2011. gadam ieskaitot Aģentūrai nebija sava budžeta pamatdarbību finansēšanai. Visas izmaksas par Aģentūras darbību īstenošanu sedza Komisija. Sākot no 2012. gada, Komisija Aģentūrai piešķīra atsevišķu budžetu, taču tas sedz tikai nelielu daļu no tās izdevumiem.