Īpašais ziņojums Nr. 6/2010 “Vai cukura tirgus reforma sasniedza tai izvirzītos galvenos mērķus”





Kopsavilkums I. Eiropas Savienībā cukuru ražo galvenokārt no lauksaimnieku audzētajām cukurbietēm. Pirms tirgus reformas ES bija viena no lielākajām cukura ražotājām pasaulē un ir otra lielākā tā patērētāja. 2006. gadā tika apstiprināta cukura tirgus reforma, lai tas atbilstu jaunās kopējās lauksaimniecības politikas pamatprincipiem, kuri nosaka pastiprinātu orientēšanos uz tirgus prasībām, un lai ievērotu ES starptautiskās saistības. II. Galvenie reformas mērķi bija šādi: - nodrošināt ES cukura rūpniecības konkurētspēju; - stabilizēt tirgu un garantēt cukura pieejamību; - sekmēt pienācīga dzīves līmeņa nodrošināšanu lauksaimniecībā nodarbinātajiem iedzīvotājiem, izmantojot instrumentus, kas paredzēti, lai mazinātu tiešu vai netiešu spēcīgu sociālo un ekonomisko ietekmi uz lauksaimnieku kopienu reformas skartajos reģionos. III. Reformas galvenās iezīmes bija šādas: - līdz 2010. gada septembrim samazināt ražošanas kvotas par sešiem miljoniem tonnu jeb aptuveni par 30 % no kopējā kvotu apjoma, lai tādējādi ražošana atbilstu līmenim, kurš, pēc Komisijas aplēsēm, spēs saglabāt tirgus līdzsvaru; - pakāpeniski pazemināt cenu par cukura vai cukurbiešu tonnu, cukurbiešu cenas pazeminājumu daļēji kompensējot ar tiešiem maksājumiem audzētājiem; - uz laiku izveidot pārstrukturēšanas fondu 6,2 miljardu EUR apmērā, kuru finansē no ražotāju iemaksas atkarībā no tiem piešķirtās kvotas un no kura piešķir līdzekļus galvenokārt pārstrukturēšanas atbalstam (4,7 miljardi EUR), dažādošanas atbalstam (0,7 miljardi EUR) un pārejas posma atbalstam pilna laika rafinētājiem (0,2 miljardi EUR). IV. Palātas revidenti vērtēja, cik lielā mērā līdz šim ir sasniegti reformai izvirzītie mērķi. V. Attiecībā uz ES cukura rūpniecības konkurētspēju Palāta secina, ka kopumā reformas gaita nepilnīgi nodrošināja šīs nozares turpmāku konkurētspēju, kuru centās panākt, selektīvi samazinot nerentablās ražošanas jaudu. Reformas pirmajos divos gados brīvprātīga atteikšanās no kvotām nesasniedza iecerēto līmeni. Sākot ar trešo gadu, tika ieviestas būtiskas izmaiņas, un tika lielā mērā panākts kopējs sešu miljonu tonnu samazinājums, lai gan no nozīmīgas kvotu daļas atteicās arī ražotāji konkurētspējīgos reģionos. Palāta konstatēja arī to, ka reforma vienlaikus gan stimulēja kvotu samazināšanu, gan piešķīra papildu kvotas šķietami pašiem produktīvākajiem ražotājiem, tomēr pēc tam tie no dažām papildu kvotām atteicās. Turklāt ieviestajiem pasākumiem bija maza ietekme uz atsevišķu audzētāju konkurētspēju, un tagadējā kvotu sistēma ir palikusi tikpat neelastīga un ierobežojoša kā iepriekšējā. Tāpēc ir iespējams, ka arī turpmāk saglabāsies ievērojams ārējais spiediens uz ES cukura nozari. VI. Attiecībā uz tirgus stabilizēšanu un cukura pieejamību Palāta konstatēja, ka līdz šim tika nodrošināta relatīva tirgus stabilitāte un cenas ES cukura tirgū bija noturīgas un daudz neatšķīrās no salīdzināmajām cenām tāpēc, ka tika izmantotas ražošanas kvotas, ar kurām noteica maksimālo atļauto iekšējo ražošanas apjomu līmenī, kas ievērojami zemāks par iekšējā tirgus pieprasījumu, respektīvi, 85 % apmērā no ES patēriņa. Tāpēc ES piegādes arvien vairāk ir atkarīgas no importa, bet jauni cukura izmantošanas veidi arvien vairāk palielina pieprasījumu. Palāta norāda arī uz arvien pieaugošo risku, ka ražošanu varētu pārcelt ārpus Eiropas Savienības, jo ir kļuvis pieejams imports no valstīm, kas izmanto EBA (Everything But Arms — viss, izņemot ieročus) nolīguma sniegtās priekšrocības. Turklāt Palāta pievērš uzmanību apstāklim, ka cukura cenu pazemināšanās neatsaucas uz cenu, ko par cukuru maksā patērētājs. Pārstrādes produktos lielāko izmaksu ietaupījumu gūst ražotājs, taču cukura mazumtirdzniecības tirgū patērētāja maksātās cenas samazināšanu nelabvēlīgi ietekmē izplatīšanas tīklu koncentrācija. VII. Attiecībā uz to, vai sekmīgi darbojās īpašie instrumenti un mehānismi, kurus izveidoja, lai risinātu un atvieglotu problēmas, ko izraisīja pielāgošanās reformai, Palāta norāda, ka kopumā vēl nav iespējams secināt, cik lielā mērā tie ir mazinājuši tiešo un netiešo spēcīgo sociālo un ekonomisko ietekmi uz lauksaimniekiem reformas skartajos reģionos. Reformas rezultātā tika slēgtas apmēram 80 cukura rūpnīcas. Komisija un dalībvalstis nepietiekami uzraudzīja tiešo sociālo ietekmi, ko izraisīja ražošanas iekārtu demontāža. Dažās dalībvalstīs Palāta konstatēja, ka kavējas to dažādošanas pasākumu ieviešana, kuri bija paredzēti cukura ražošanas alternatīvu attīstīšanai un vides prasību ievērošanai. Turklāt nebija pieejami pierādījumi par to, ka pārejas posma atbalsts 150 miljonu EUR apmērā, ko izmaksāja tradicionālajiem cukurniedru cukura rafinētājiem, ir pamatots ar objektīviem aprēķiniem par cukura reformas radīto ietekmi; minēts tikai tāds parametrs kā "zināmu priekšrocību" zaudēšana, kas attiecās uz reformas skartajiem rafinētājiem. VIII. Palāta norāda, ka pārstrukturēšanas fondā, iespējams, būs pieejami apmēram 640 miljoni EUR, ko piešķirs ELGF, tomēr ir ievērojamas saistītās papildizmaksas, kuras tieši nefinansēs no budžeta lauksaimniecības sadaļas un kuras paredzētas tradicionālajiem ĀKK valstu eksportētājiem, lai viņiem kompensētu ienākumu zudumu, un tādējādi reformas kopējās izmaksas kļūst par 1,2 miljardiem EUR lielākas nekā vidējais budžeta atbalsts pirms reformas. IX. Ņemot vērā šos faktorus, Palāta iesaka: - ja turpmāk ir nepieciešama jebkāda iekšējās ražošanas pielāgošana, ir jāizveido tādi instrumenti un mehānismi, kas nodrošinātu vispārēju konsekvenci un kas balstītos rūpīgā vajadzību tehniskā izvērtējumā un objektīvos kritērijos; - Komisijai ierosināt tādus pasākumus, kas novērstu pašreizējās kvotu sistēmas neelastību un ierobežojumus, kuri nelabvēlīgi ietekmē audzētāju un ražotāju konkurētspēju; - turpmāk, pieņemot jebkuru lēmumu, kurš ietekmē cukura ražošanu ES, ņemt vērā nepieciešamo iekšējās ražošanas līmeni saskaņā ar Līgumā noteikto mērķi nodrošināt produktu pieejamību; - Komisijai regulāri uzraudzīt cenu veidošanu un Komisijai un dalībvalstīm nodrošināt, lai nozarē tiktu pareizi piemēroti konkurences noteikumi, tādējādi garantējot Līgumā noteikto mērķi panākt, ka patērētāji produktus saņem par samērīgām cenām; - Komisijai un dalībvalstīm nekavējoties rīkoties, lai drīzumā pilnībā sāktu darboties dažādošanas pasākumi un lai tie radītu iecerēto ietekmi; - Komisijai un dalībvalstīm aktīvāk iesaistīties pasākumos, kas nodrošinātu, lai slēgtās rūpnīcas pilnībā izpildītu savas saistības vides jomā. Ievads Konteksts un stāvoklis pirms reformas 1. ES cukuru ražo vai nu no cukurbietēm [1], kuras audzē lauksaimnieki, vai rafinē no importētā jēlcukura, kas ražots no cukurniedrēm. Cukurbiešu laukiem ideālā gadījumā būtu jāatrodas netālu no rūpnīcām, lai transporta izdevumi nepārsniegtu saprātīgu līmeni, turklāt cukura saturs bietēs samazinās drīz vien pēc to novākšanas. Vairākums cukurbiešu audzētāju izmanto iekārtu piegādātāju pakalpojumus tādiem darbiem kā biešu sēšana un novākšana. Pēc tam cukurbietes transportē uz rūpnīcām to pārstrādei. Cukura ražotāji pārdod neiesaiņotu cukuru pārtikas un nepārtikas rūpniecībai, kā arī fasē to pārdošanai mazumtirgotājiem. 2. Cukura tirgus kopīgo organizāciju (TKO) izveidoja 1967. gadā [2], lai nodrošinātu taisnīgus ienākumus Kopienas ražotājiem un lai stabilizētu tirgu. ES ražotāji varēja pārdot cukuru par garantētām jeb intervences cenām, kuras 1996.–2006. gadā bija ievērojami augstākas nekā cenas pasaules tirgū (sk. 1. grafiku). 1. Grafiks Baltā cukura cena no 1996. līdz 2006. gadam +++++ TIFF +++++ 1 Baltā cukura tūlītējās cenas (jūnijs/jūlijs) vidējais aritmētiskais rādītājs, FOB (franko uz kuģa) sūtījums Eiropas ostām, jaunos maisos. Avots: Komisija, Lauksaimniecības un lauku attīstības ĢD, "Lauksaimniecība Eiropas Savienībā. Statistikas un ekonomikas informācija (2000.–2008.g.)". 3. Dalībvalstīm piešķirtās ražošanas kvotas kopumā ļāva saglabāt ražošanu noteiktā līmenī. Ārpus ES saražotajam cukuram piemēroja ievedmuitu, bet tā pārpalikumu eksportēja. Cukuru, ko saražoja piešķirto kvotu ietvaros, bet kas pārsniedza tirgus pieprasījumu, eksportēja, piešķirot eksporta kompensācijas [3]. Eksporta kompensācijas neattiecās uz to cukura apjomu, kas pārsniedza kvotas. 4. Pirms reformas ES bija trešā lielākā cukura ražotāja pasaulē, tās saražotā cukura produkcija gadā pārsniedza tirgus pieprasījumu par 20 miljoniem tonnu, un tā bija otrā lielākā cukura patērētāja pasaulē [4]. ES ražoja arī ierobežotu daudzumu izoglikozes; to iegūst, pārstrādājot cieti — parasti no kukurūzas, kviešiem vai kartupeļiem. To plaši lieto pārtikas rūpniecībā un bieži vien (piemēram, bezalkoholiskajos dzērienos) ar to varētu aizstāt cukuru. Izoglikozes ražošanu ES ierobežoja, ieviešot pavisam niecīgu kvotu [5]. Nelielas kvotas ir noteiktas arī inulīna sīrupa ražošanai; šo saldinātāju iegūst no šķiedrām, kas ekstrahētas no cigoriņu saknēm. Galvenās ziņas par cukura nozari pirms reformas un pēc tās ir sniegtas 1. tabulā. 5. Pirms reformas uz ES tika izdarīts arvien lielāks spiediens, lai novērstu cukura pārpalikuma eksportu pasaules tirgū par subsidētām cenām. Šā spiediena rezultātā 2005. gadā Pasaules Tirdzniecības organizācija (PTO) nolēma, ka ES ir jāiekļauj cukura eksporta maksimālajā daudzumā arī ārpuskvotas cukura eksports, kā arī no ĀKK valstīm importētā cukura atkārtota izvešana. Tādējādi, sākot ar 2006. gadu, ES nedrīkst eksportēt vairāk nekā 1,37 tonnas subsidētā baltā cukura (agrāk gadā vidēji eksportēja 6,5 miljonus tonnu) [6]. Papildu informācija par attiecīgo PTO lēmumu ir sniegta 1. izcēlumā. 1. Tabula Cukura nozare pirms reformas un pēc tās Dati pirms reformas par ES–25 valstīm | Dati pēc reformas par ES–27 valstīm [1001] | Saražots vairāk nekā 20 miljoni tonnu cukura ik gadu (nav ietverta izmantošana bioetanola ražošanai). | Gadā saražo no 14 līdz 15,5 miljoniem tonnu cukura (nav ietverta izmantošana bioetanola ražošanai). | 285000 cukurbiešu audzētāju, kas apstrādā 2,1 miljonu ha zemes un izmanto iekārtu piegādātāju pakalpojumus; vairāk nekā 8000 cukurniedru audzētāju, kas apstrādā 43000 ha cukurniedru plantāciju galvenokārt ES aizjūras teritorijās. | 164000 cukurbiešu audzētāju, kas apstrādā 1,4 miljonus ha zemes un izmanto iekārtu piegādātāju pakalpojumus; mazāk nekā 8000 cukurniedru audzētāju. | 189 cukura rūpnīcas, kurās nodarbināti 50000 strādnieku. | 114 cukura rūpnīcas, kurās nodarbināti 30000 strādnieku (tostarp 4 cukura rūpnīcas atrodas divās jaunajās dalībvalstīs). | 16 izoglikozes un 4 inulīna sīrupa ražotāji, produkcija — 820000 tonnas. | 10 izoglikozes ražotāji saražo 690000 tonnas (inulīna sīrupu neražo). | 7 pilna laika rafinētāji katru gadu importē un pārstrādā 2 miljonus tonnu jēlcukura, kas iegūts no cukurniedrēm. | 26 pilna laika rafinētāji (tostarp 15 jaunajās dalībvalstīs — Bulgārijā un Rumānijā) katru gadu importē un pārstrādā 2,7 miljonus tonnu jēlcukura, kas iegūts no cukurniedrēm. | Eksportē 7,5 miljonus tonnu, no tām par 2,5 miljoniem tonnu tiek maksātas eksporta kompensācijas. | Eksports nepārsniedz 1,37 miljonus tonnu no ārpuskvotas cukura daudzuma un netiek maksātas eksporta kompensācijas. | ES patērē vairāk nekā 15 miljonus tonnu (nav ietverta izmantošana bioetanola ražošanai). | ES patērē vairāk nekā 17 miljonus tonnu (nav ietverta izmantošana bioetanola ražošanai). | 6. Turklāt 2001. gadā ES jau bija pieņēmusi tā saucamo EBA ("Viss, izņemot ieročus") iniciatīvu, kas apturēja visus importa tarifus precēm no 49 jaunattīstības valstīm. Šai iniciatīvai bija tieša ietekme uz cukura nozari, jo no tās guva labumu arī sešas [7] ĀKK Cukura protokola parakstītājvalstis. Eksports 3,5 miljonu tonnu apmērā uz ES no ĀKK valstīm un valstīm, kas izmanto EBA iniciatīvu, ir viens no noteiktajiem apjomiem aizsargmehānismā, kurš izveidots ar EPN (ekonomisko partnerattiecību nolīguma) regulu. 2001. gadā atcēla ievedmuitu nelielam šo valstu saražotā cukura daudzumam, kurš bija paredzēts rafinēšanas nozarei. Šo daudzumu vēlāk pakāpeniski palielināja, līdz, sākot ar 2009. gada 1. oktobri, tika piešķirta neierobežota pieeja. 1. Izcēlums PTO lēmums Valstis, kas parakstīja 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (VVTT) Marakešas protokolu, cita starpā nolēma sešu gadu laikā samazināt eksporta subsīdijas par 36 % un subsidēto preču apjomu par 21 %. Katra parakstītāja dalībvalsts iesniedza savu saistību izklāstu atsevišķā koncesiju grafikā, kas pievienots Marakešas Protokolam un kas kļuva par 1994. gada VVTT grafiku. Šajā koncesiju grafikā tika atspoguļots Eiropas Kopienas uzskats, ka ārpuskvotu cukura (C cukura) eksports netika subsidēts, jo par to nesaņēma eksporta kompensācijas; turklāt, tā kā Kopienas eksports un imports bija nozīmīgs, tā nolēma iekļaut samazinājuma grafikā tikai tādas eksporta kompensācijas, kas atbilst tās eksporta un importa starpībai. Tādējādi Kopiena aprēķināja, ka tās atsauces subsidētais daudzums ir 1,612 miljoni tonnu un ka tas ir jāsamazina par 21 % līdz 1,273 miljoniem tonnu; pēc jaunu dalībvalstu pievienošanās Eiropas Savienībai noteiktais slieksnis bija 1,37 miljoni tonnu. Tāpēc, atkarībā no C cukura ražošanas apjoma, kopējais eksports var svārstīties 4–7 miljonu tonnu robežās. Atbilstību noteiktajiem maksimālajiem apjomiem nodrošināja ar eksporta licencēm. Pēc tam, kad Brazīlija, Taizeme un Austrālija 2002. gadā iesniedza apspriežu pieprasījumu, PTO Strīdu izšķiršanas institūcija atkārtoti izskatīja ES saistības un eksporta politiku un 2005. gada 28. aprīļa galīgajā ziņojumā konstatēja: no Eiropas Kopienas koncesiju grafika redakcijas neizriet, ka importam no ĀKK valstīm līdzvērtīgu eksportu varētu īstenot, pārsniedzot norādīto limitu, un ka C cukura (ārpuskvotu) eksports būtu jāuzskata kā subsidēts, tāpēc to nevar eksportēt, pārsniedzot šo limitu. Faktiski tas nozīmēja, ka ES eksports jāsamazina vēl par apmēram 5 miljoniem tonnu. 2006./2007. tirdzniecības gadā pirmo reizi šos eksporta ierobežojumus piemēroja pilnā apmērā. Cukura reforma un tās mērķi 7. Cukura tirgus reforma bija nepieciešama, lai pieskaņotu cukura TKO jaunās kopējās lauksaimniecības politikas pamatprincipiem, kuri nosaka pastiprinātu orientāciju uz tirgu, kā arī lai saglabātu līdzsvaru tirgū, vienlaikus ņemot vērā Savienības starptautiskās saistības, proti, PTO lēmumu par to, ka jebkurš subsidētais ES eksports nedrīkst pārsniegt 1,3 miljonus tonnu (sk. 5. punktu), un EBA iniciatīvu par labu mazāk attīstītajām valstīm, kurām, sākot ar 2009. gadu, tiek garantēta neierobežota un no muitas nodokļiem atbrīvota piekļuve ES tirgum (sk. 6. punktu). 8. Saskaņā ar Komisijas priekšlikumu Padome apstiprināja cukura tirgus reformu, un tā stājās spēkā 2006. gada jūlijā [8]. Pirms reformas notika plaša apspriešanās ar galvenajām ieinteresētajām personām un tika sagatavoti vairāki ietekmes novērtējumi, kurus izmantoja par pamatu Komisijas 2005. gada priekšlikumam. 9. Reformai tika izvirzīti dažādi mērķi, un daži no tiem bija pretrunīgi, tāpēc bija grūti tos īstenot vienlaikus. Galvenie mērķi bija šādi: - nodrošināt turpmāku ES cukura rūpniecības konkurētspēju, samazinot nerentablās ražošanas jaudu; - stabilizēt tirgus un garantēt cukura pieejamību; - sekmēt pienācīga dzīves līmeņa nodrošināšanu lauksaimniecībā nodarbinātajiem iedzīvotājiem, izmantojot instrumentus, kas paredzēti, lai mazinātu tiešu vai netiešu spēcīgu sociālo un ekonomisko ietekmi uz lauksaimniekiem reformas skartajos reģionos. Reformas galvenās iezīmes 10. Reformas galvenās iezīmes ir šādas: a) saglabāt ražošanas kvotas, taču samazināt to apjomu par sešiem miljoniem tonnu (apmēram 30 % no kopējā ar kvotām noteiktā ražošanas apjoma) [9] līdz 2010. gada septembrim: Komisija uzskatīja, ka tādējādi varētu saglabāt tirgus līdzsvaru. Tomēr bija paredzētas arī nelielas pielāgošanas iespējas — ražotājiem bija pieejama papildu kvota aptuveni 1,5 miljonu tonnu apmērā, kuru varēja iegādāties galvenokārt tie, kuri uzskatīja, ka ir konkurētspējīgi jaunajos tirgus apstākļos; b) pakāpeniski pazemināt cenu par baltā cukura tonnu no intervences cenas [10] EUR 631,9 (tāda tā bija pirms 2006./07. tirdzniecības gada) līdz salīdzināmajai cenai [11] EUR 404,4, sākot ar 2009./10. tirdzniecības gadu; c) pakāpeniska biešu audzētājiem maksātās minimālās cenas pazemināšana par kvotas cukurbiešu tonnu no EUR 44,01 (tāda tā bija līdz 2006./07. tirdzniecības gadam) [12] uz EUR 26,29 (sākot ar 2009./10. tirdzniecības gadu); d) eksporta kompensācijas par kvotas cukura eksportu netika atceltas, taču bija paredzēts, ka, sākot ar 2007./08. tirdzniecības gadu, tās vairs nepiemēros. Tomēr, tā kā šajā gadā bija traucēts tirgus līdzsvars, Komisija piekrita vēl vienu reizi subsidēt eksportu 2007./08. gadā, un tikai 2008. gada 26. septembrī tā pieņēma lēmumu apturēt eksporta kompensācijas par cukuru [13]; e) daļēja [14] kompensācija cukurbiešu audzētājiem, lai mīkstinātu cukurbiešu cenu samazinājuma ietekmi, ieviešot tiesības uz maksājumiem no ražošanas nošķirtās vienotā maksājuma shēmas (VMS) ietvaros vai atsevišķu maksājumu par cukuru jaunajās dalībvalstīs, kurās nepiemēro VMS. Ja audzētāji atbilda konkrētiem nosacījumiem, viņiem varēja piešķirt arī papildu maksājumu, ko saglabāja kā ar ražošanu saistītu atbalstu piecus gadus ilgā pārejas posmā. Turpretī labības audzētājiem, kuri piegādāja izejvielas izoglikozes ražotājiem, nepiešķīra nekādas kompensācijas, jo tika uzskatīts, ka reforma neizraisīs nozīmīgas pārmaiņas labības cenās; f) pagaidu restrukturizācijas jeb pārstrukturēšanas fonda izveide 6,2 miljardu EUR apmērā, kuru finansē no ražotāju iemaksām par tiem piešķirtajām kvotām. Šo fondu izveidoja, lai galvenokārt finansētu kompensācijas tiem, kuri brīvprātīgi atteicās no ražošanas kvotas. To pārvalda Komisija saskaņā ar ES budžeta noteikumiem [15], un ir paredzēts, ka līdzekļu atlikumu pēc fonda slēgšanas 2012. gada septembrī piešķirs ELGF [16]. Fonds ir paredzēts šādu pasākumu finansēšanai: i) restrukturizācijas jeb pārstrukturēšanas atbalsts (4 750 miljoni EUR) ražotājiem, kuri pārtrauc ar kvotām noteiktā cukura daudzuma ražošanu un atsakās no attiecīgajām kvotām. 10 % [17] no attiecīgā pārstrukturēšanas atbalsta sniedz cukurbiešu audzētājiem, kurus ir ietekmējusi atteikšanās no kvotām, un iekārtu piegādātājiem, kuri tiem sniedza specializētus pakalpojumus (sk. 2. grafiku); ii) dažādošanas atbalsts (675 miljoni EUR) ir paredzēts, lai veicinātu alternatīvas cukurbiešu un cukurniedru audzēšanai, kā arī cukura ražošanai reģionos, kurus ir ietekmējusi cukura rūpniecības pārstrukturēšana; iii) pārejas posma atbalsts pilna laika rafinētājiem (150 miljoni EUR), lai tie varētu pielāgoties cukura rūpniecības pārstrukturēšanai [18]. 11. Pārstrukturēšanas fonda līdzekļu sadalījums ieņēmumos un izdevumos ir attēlots I pielikumā. 2. Grafiks Pārskats par pārstrukturēšanas fondu Ieņēmumi | Piešķiramais atbalsts un tā saņēmēji [1002] | +++++ TIFF +++++ | Pārvaldības sistēmu pārskats 12. Procedūras, kas jāievēro ražotājiem, kuri iesniedz pārstrukturēšanas atbalsta pieprasījumus, ir izklāstītas 2. izcēlumā. 2. Izcēlums Pārstrukturēšanas atbalsta pieprasījumu iesniegšana Lai iesaistītos pārstrukturēšanā, ražotājam bija jāatsakās no savas kvotas daļēji vai pilnā apjomā un dalībvalstij jāiesniedz pārstrukturēšanas atbalsta pieprasījums. Pieprasījumā jāietver pārstrukturēšanas plāns un jānorāda: - sociālais plāns, kurā sīki izklāstītas paredzētās darbības, jo īpaši attiecībā uz attiecīgā darbaspēka pārkvalificēšanos, pārcelšanu un priekšlaicīgu aiziešanu pensijā; - vides plāns, kurā sīki izklāstītas paredzētās darbības, jo īpaši attiecībā uz saistībām vides jomā; - uzņēmējdarbības plāns, kurā sīki norādīta rūpnīcas vai rūpnīcu slēgšanas un pilnīgas vai daļējas ražošanas iekārtu demontāžas kārtība, laika grafiks un izmaksas; - finanšu plāns, kurā sīki aprakstītas visas izmaksas saistībā ar pārstrukturēšanas plānu. Dalībvalsts iestādēm bija jāizskata pieprasījums, lai pārliecinātos, ka tas atbilst ES un dalībvalsts prasībām. Pēc pieprasījuma apstiprināšanas ražotājs varēja sākt pārstrukturēšanas plānā paredzēto pasākumu īstenošanu, un katru gadu viņam bija jāiesniedz progresa ziņojums. Ražotājs saņēma pārstrukturēšanas atbalstu divos maksājumos pēc tam, kad viņš bija noguldījis nodrošinājuma depozītu 120 % apmērā no saņemamā atbalsta. Nodrošinājumu depozītu atmaksā, kad ir īstenoti visi pārstrukturēšanas plānā paredzētie pasākumi un kad valsts iestādes ir veikušas attiecīgās pārbaudes. 13. Dalībvalstis ir atbildīgas par valsts cukura rūpniecības pārstrukturēšanas programmu izstrādāšanu un attiecībā uz pārstrukturēšanas fondu arī a) par attiecināmības pārbaudēm saistībā ar ražotāju iesniegtajiem pārstrukturēšanas atbalsta pieprasījumiem; b) par prasībām, ko ražotājiem izvirza sociālajā un vides jomā, ja vien šīs prasības neierobežo pārstrukturēšanu; c) par atbalsta piešķiršanu saņēmējiem, kad to nosaka regulas; d) par pārstrukturēšanas un dažādošanas atbalsta maksāšanu saņēmējiem; e) par pārstrukturēšanas un dažādošanas atbalsta uzraudzību un pārbaudi, kā arī ziņojumu sagatavošanu. 14. Komisija ir atbildīga par reformas īstenošanas uzraudzību un par koriģējošu pasākumu ierosināšanu vajadzības gadījumā, kā arī par pārstrukturēšanas fonda pārvaldību. Dalībvalstis nosūta Komisijai atbalsta pieprasījumu sarakstu (un šo pieprasījumu kopijas), valsts cukura rūpniecības pārstrukturēšanas programmas un ziņojumus par pārstrukturēšanas pasākumu norisi. Revīzijas tvērums un pieeja 15. Revīzijas laikā Palāta izvērtēja, cik lielā mērā tika sasniegti cukura tirgus reformas mērķi, un revidenti meklēja atbildes uz šādiem jautājumiem: a) vai cukura tirgus reforma nodrošināja turpmāku ES cukura rūpniecības konkurētspēju; b) vai cukura tirgus reforma stabilizēja tirgus un nodrošināja cukura pieejamību; c) vai īpašie instrumenti un mehānismi, kurus izveidoja, lai risinātu un atvieglotu problēmas, ko izraisīja pielāgošanās reformai, darbojās sekmīgi. 16. Revīzijas laikā pārbaudīja arī atbilstību vides prasībām saistībā ar rūpnīcu slēgšanu un cukura cenas samazināšanas iespējamo ietekmi uz patērētājiem. Revidenti turklāt pārbaudīja arī reformas izmaksas. 17. Revīzijas pierādījumus savāca un pārbaudīja, rīkojot aptaujas un analizējot sistēmas, dokumentus un datus Komisijā un astoņās paraugam atlasītajās dalībvalstīs — Čehijas Republikā, Francijā, Vācijā, Grieķijā, Īrijā, Itālijā, Polijā un Spānijā [19]. Revīzijas praktiskais darbs tika veikts no 2008. gada beigām līdz 2009. gada vidum, un tas aptvēra pārstrukturēšanas fonda darbību reformas pirmo triju tirdzniecības gadu laikā (no 2006./07. g. līdz 2008./09. g.). Notika tikšanās ar pārstāvjiem no Eiropas Cukura ražotāju komitejas, Starptautiskās Eiropas Biešu audzētāju konfederācijas un Cukura rūpniecisko lietotāju komitejas, lai uzzinātu viņu viedokļus par cukura reformu. 18. Apmeklētajās dalībvalstīs revīzijas laikā izskatīja maksājumu aģentūru reformas īstenošanas sistēmas un pārbaudīja pārstrukturēšanas atbalsta maksājumu paraugu, tostarp veicot pārbaudes uz vietas. Turklāt tika aptaujāti cukura nozares ieinteresēto personu pārstāvji (ražotāji, audzētāji, iekārtu piegādātāji un cukura rūpnīcu strādnieki). Iepriekšējais revīzijas ziņojums 19. Palāta 2001. gadā sagatavoja īpašo ziņojumu par cukura tirgus kopīgo organizāciju [20], un šajā dokumentā tika izskatīta kopējās lauksaimniecības politikas vispārējo mērķu sasniegšana. Ziņojumā bija norādīts uz ES cukura patērētājiem un rūpnieciskajiem lietotājiem uzspiestajām augstajām cenām, ražošanas kvotu sistēmas pārlieko neelastību — kvotas bija koncentrējušās ierobežota ražotāju skaita rokās — un ieteikts veikt pasākumus nozares konkurētspējas paaugstināšanai. Apsvērumi Vai cukura tirgus reforma nodrošināja turpmāku es cukura rūpniecības konkurētspēju 20. Reforma paredzēja veikt "pamatīgu restrukturizāciju, kas būtiski samazinātu Kopienas nerentablās ražošanas jaudu," [21] un ekonomiski stimulēt ražotājus ar zemāko produktivitāti, lai tie brīvprātīgi pārtrauktu ar kvotām noteiktā cukura daudzuma ražošanu, ņemot vērā saistības sociālajā un vides jomā, kuras uzliek ražošanas pārtraukšana [22]. 21. Komisija paredzēja, ka piedāvātie ekonomiskie stimuli mudinās uzņēmumus ar zemāko produktivitāti, respektīvi, ražotājus, kuri nebūs konkurētspējīgi pēc reformā iecerētā cenu samazinājuma, atteikties no savām kvotām un pieņemt kompensācijas no pārstrukturēšanas fonda un ka nebūs vajadzīgi konkrētām rūpnīcām vai reģioniem domāti instrumenti. 22. Tāpēc reformas pamatā bija apsvērums, ka atteikšanās no sešiem miljoniem tonnu, ko iegūst ražošanas iekārtās ar zemāku produktivitāti, palielinās vidējo produktivitāti un tādējādi nodrošinās ES ražotāju turpmāku konkurētspēju. Tomēr bija paredzētas arī nelielas pielāgošanas iespējas — ražotājiem bija pieejama papildu kvota aptuveni 1,5 miljonu tonnu apmērā, kuru varēja iegādāties galvenokārt tie, kuri uzskatīja, ka ir konkurētspējīgi jaunajos tirgus apstākļos. 23. ES cukura rūpniecības konkurētspēja ir atkarīga, no vienas puses, no cukura ražotāju efektivitātes un, no otras puses, no biešu audzētāju spējas piegādāt ražotājiem cukurbietes par konkurētspējīgām cenām. Kaut arī reformas galvenais mērķis bija panākt, lai uzņēmumi ar zemāko produktivitāti atsakās no ražošanas kvotām, revidenti konstatēja, ka individuālu ražotāju vai rūpnīcu produktivitātes salīdzinājums nav pieejams ne Komisijā, ne dalībvalstu vadošajās iestādēs. Turklāt Komisija nepieprasīja no dalībvalstīm un/vai nozares pārstāvjiem vajadzīgos datus, lai novērtētu reformas īstenošanu individuālu ražotāju vai rūpnīcu produktivitātes aspektā. 24. Šajā ziņā ietekmes novērtējums aprobežojās tikai ar pētījumiem [23], kurā cukura ražošanas reģioni tika novērtēti atkarībā no audzētāju un ražotāju kopējā ienesīguma, to vērtējot kā zemu, vidēju vai augstu. Sīkāks izklāsts par rūpnīcu ienesīgumu dalībvalstīs un par baltā cukura sākotnējo kvotu līmeni ir sniegts 2. tabulā. Veidojot šo novērtējumu, ir izmantoti dati par ES cukura rūpniecību 2001. gadā. Tomēr, kad Komisija 2005. gadā izteica reformas priekšlikumu, šie dati nebija atjaunināti, lai gan bija notikušas dažas nozīmīgas izmaiņas, piemēram, bija paaugstinājusies cukurbiešu ražība Spānijā un Apvienotajā Karalistē, bet Īrijā bija notikusi ražotāju konsolidācija un ražošanas racionalizācija. 25. Balstoties uz ietekmes novērtējumā iekļauto iedalījumu atkarībā no ienesīguma (un tā kā Komisijai nav pieejami precīzāki dati par individuālu ražotāju vai cukura rūpnīcu konkurētspēju), kā reformas mērķu sasniegšanas rādītāju Palāta izmantoja ražotāju atteikšanos no baltā cukura kvotām zema un vidēja ienesīguma reģionos. Tomēr, tā kā tie ir vidējie dati, tie neatspoguļo augsta ienesīguma individuālos ražotājus un/vai audzētājus zema ienesīguma reģionos un otrādi. Reformas pirmajos divos gados brīvprātīga atteikšanās no kvotām nesasniedza iecerēto līmeni 26. Reformas pirmajos divos gados ražotāji brīvprātīgi atteicās tikai no 2,2 miljoniem tonnu, lai gan bija plānoti seši miljoni tonnu — tas izskaidrojams ar lēnu ieviešanu otrajā gadā. Šāds rezultāts nepārprotami norādīja, ka ražotājiem piedāvātie stimuli nešķita pietiekami pievilcīgi, lai veicinātu atteikšanos no kvotas. 27. Galvenais apsvērums, kurš ietekmēja cukura ražotāju lēmumu atteikties no kvotām vai ne, bija neskaidrības saistībā ar piedāvāto finansiālo kompensāciju. Dalībvalstis faktiski varēja izlemt, cik lielu atbalstu piešķirt ražotājiem, vismaz 10 % rezervējot audzētājiem un iekārtu piegādātājiem. Tāpēc ražotāji, iesniedzot pārstrukturēšanas atbalsta pieprasījumus, nezināja, cik lielu kompensāciju saņems. 2. Tabula Dalībvalstu iedalījums atkarībā no to cukura ražošanas kopējā ienesīguma Avots: Komisija (Lauksaimniecības un lauku attīstības ĢD, C.5. nodaļa). Dalībvalsts | Kopējā ienesīguma līmenis [1003] | Sākotnējā kvota [1004] (Baltā cukura tonnas) | Īrija | Zems | 2143923 | Grieķija | Itālija | Portugāle (kontinentālā daļa) | Čehijas Republika | Vidējs | 2923655 | Dānija | Spānija | Latvija | Lietuva | Ungārija | Slovēnija | Slovākija | Somija | Beļģija | Augsts | 12895381 | Vācija | Francija (metropole) | Nīderlande | Austrija | Polija | Zviedrija | Apvienotā Karaliste | Citas dalībvalstis [1005] | Nav iekļautas | 604114 | Kopā | | 18567073 | 28. Papildu apsvērums, kas varēja ietekmēt audzētāju lēmumu turpināt cukurbiešu audzēšanu, bija joprojām pieejamā atbalsta apmērs. Tiesību aktos ir noteikts, ka dalībvalstī, kura atsakās no vismaz 50 % kvotu, atlikušajiem audzētājiem tiks nodrošināts papildu maksājums, ko saglabās kā ar ražošanu saistītu atbalstu piecus gadus ilgā pārejas posmā. Šāda veida atbalsts tika maksāts četrās dalībvalstīs, kurās kopējais ienesīgums tika novērtēts kā zems vai vidējs un kuras samazināja kvotas par minēto apjomu [24]; tas bija stimuls atlikušajiem audzētājiem turpināt cukurbiešu audzēšanu vēl piecus gadus. 29. Spriežot par plānoto atteikšanos kopapjomu, ir jāanalizē arī starpība starp plānoto un faktisko kvotu samazinājumu, ne tikai jāizvērtē atsevišķu tirgus dalībnieku apsvērumi. Diez vai bija reāli sagaidīt, ka varēs panākt nozīmīgu attiekšanos no kvotām aptuveni 30 % apmērā no kopējā apjoma, balstoties vienīgi uz zemākās produktivitātes ražotāju brīvprātīgu attiekšanos. Patiesībā kopējā apvienotā kvota dalībvalstīs, kurās ražotāju produktivitāti Komisija novērtēja kā zemu vai vidēju, bija 5,1 tonna, proti, mazāka nekā plānotais samazinājums. Turklāt, ja visi šie ražotāji būtu atteikušies no savām kvotām, cukura ražošana būtu pilnībā pārtraukta 13 dalībvalstīs. 30. Revīzijas laikā tika konstatēts, ka vienā dalībvalstī vienīgais ražotājs, kurš pirms cukura reformas bija uzsācis pārstrādes iekārtu konsolidāciju un racionalizāciju un kurš sevi uzskatīja par vienu no produktīvākajiem ražotājiem, slēdza savu lielo, moderno un potenciāli produktīvo cukura rūpnīcu. Savu lēmumu ražotājs pamatoja ar to, ka cenu pazemināšana var samazināt cukurbiešu piegādi līdz tik zemam līmenim, kurš vairs nav rentabls. Sākot ar reformas trešo gadu, tika ieviestas būtiskas izmaiņas… 31. Kā iepriekš norādīts, brīvprātīga atteikšanās no kvotām divos pirmajos tirdzniecības gados (2006./07. g. un 2007./08. g.) notika mazākā apmērā nekā iecerēts. 32. Lai sasniegtu plānoto sešu miljonu tonnu apjomu, 2007. gadā pārstrukturēšanas fondā ieviesa šādas būtiskas izmaiņas [25]: a) pārstrukturēšanas atbalsta daļa cukura ražotājiem tika palielināta un noteikta 90 % apmērā no pārstrukturēšanas atbalsta, un, lai nodrošinātu kompensāciju arī audzētājiem, kurus skar šī reforma, tiem piešķīra vienreizēju maksājumu EUR 237,59 par zaudēto tonnu; b) uzņēmumiem, kuri atsakās vismaz no 13,5 % no savas 2008./09. gada kvotas, par šo daudzumu nav jāmaksā pagaidu pārstrukturēšanas summa EUR 173,80 par tonnu par 2007./08. gadu; c) tika pieņemts lēmums par obligātu nekompensēto kvotu samazinājumu 2010. gadā, ja brīvprātīgās atteikšanās no kvotas nesasniegs plānoto līmeni. Šis pasākums visvairāk skars tos ražotājus, kuri nav atteikušies no nevienas no tiem piešķirtajām kvotām. Tādējādi arī šiem ražotājiem nācās apsvērt brīvprātīgu attiekšanos no ražošanas. … Un tika lielā mērā sasniegti plānotie seši miljoni tonnu, tostarp 0,5 miljoni tonnu izoglikozes un inulīna sīrupa… 33. Šo izmaiņu mērķis bija nodrošināt vēlamo ES cukura tirgus līdzsvaru, par sešiem miljoniem tonnu samazinot cukura, izoglikozes un inulīna sīrupa ražošanu. Ieviesto izmaiņu rezultātā 2008. un 2009. gadā ražotāji atteicās no kvotām par aptuveni 3,6 miljoniem tonnu. Līdz 2009. gadam tika slēgtas apmēram 80 rūpnīcas, un kopējais brīvprātīgi samazināto kvotu apjoms sasniedza 5,77 miljonus tonnu, no kurām 5,23 miljoni tonnu attiecās uz cukura kvotām. Izoglikozes ražotāji atteicās no 0,22 miljoniem tonnu, bet inulīna sīrupa ražotāji — no visām tiem pieejamajām kvotām jeb 0,32 miljoniem tonnu (sīkāks izklāsts ir sniegts II pielikumā). Tādējādi nebija jāpiemēro nozīmīga ražošanas galīga samazināšana. ... Lai gan no kvotām atteicās arī ražotāji, kuru konkurētspēja nebija zema 34. Komisijas dienesti apstiprināja, ka pēc pārstrukturēšanas perioda otrā gada kļuva skaidrs — plānoto kvotu samazinājumu nevarēs sasniegt tikai ar cukura ražošanas pārtraukšanu vien vismazāk konkurētspējīgākajās rūpnīcās tajos apgabalos, kas vismazāk piemēroti cukurbiešu audzēšanai. Tāpēc tika izveidoti visiem ražotājiem ļoti pievilcīgi stimuli, kas tos mudinātu atteikties vismaz no zināmas viņiem piešķirto kvotu daļas, lai panāktu plānoto samazinājumu un lai nozare no jauna varētu atgūt tirgus līdzsvaru. 35. Revīzijas laikā tika konstatēti gadījumi, kad uzņēmumi, kuri sevi uzskatīja par ļoti produktīviem, iegādājās papildu cukura ražošanas kvotas, bet pēc tam no tām atteicās, galvenokārt tāpēc, lai novērstu risku piedzīvot nekompensētu kvotu samazinājumu. Revīzijas laikā aptaujātie ražotāju pārstāvji Francijā, Vācijā un Polijā norādīja, ka galvenais iemesls, kāpēc tie atteikušies no daļas piešķirto kvotu, bija vēlēšanās novērst risku, ka kvotas samazina, neizmaksājot kompensāciju. 36. Turklāt atteikto kvotu skaits attiecīgajā tirdzniecības gadā un dalībvalstī liecina par to, ka ar kvotām noteiktā cukura daudzuma ražošanas pārtraukšana aptvēra uzņēmumus visās produktivitātes kategorijās, lai gan sākotnējais mērķis bija stimulēt mazāk konkurētspējīgos ražotājus atteikties no savām kvotām. 37. Kopumā nozare atteicās no kvotām gandrīz sešu miljonu tonnu apmērā, tostarp no 5,2 miljoniem tonnu baltā cukura kvotu. Atteikšanās no pieejamajām cukura ražošanas kvotām bija ievērojami lielāka apgabalos, kuru produktivitāti uzskatīja par vidēju vai zemu, taču no 2,4 miljoniem tonnu jeb no aptuveni 47 % kvotu (kas ir 19 % no to sākotnējās kvotas) atteicās ražotāji, kuru rūpnīcas atradās reģionos, ko Komisija uzskatīja par konkurētspējīgākajiem (sk. III pielikumu). 38. Šāds stāvoklis rada šaubas par to, cik efektīvi no ražotāju viedokļa bija pasākumi, kurus ieviesa, lai nodrošinātu nozares turpmāku konkurētspēju. Tieši sākot ar trešo reformas gadu ieviestie pasākumi nebija pietiekami virzīti uz izraudzītā mērķa sasniegšanu. Reforma stimulēja kvotu samazināšanu un vienlaikus piešķīra papildu kvotas 39. Cukura reforma ieviesa plašu mehānismu klāstu, kuri reizēm bija savstarpēji pretrunīgi. Viens no tiem attiecās uz vēlamā ražošanas kvotu līmeņa ieviešanu. 40. No vienas puses, reforma paredzēja sniegt pārstrukturēšanas atbalstu, lai stimulētu cukura ražošanas uzņēmumus pārtraukt ar kvotām noteiktā cukura daudzuma ražošanu un tādējādi saglabātu tirgus stabilitāti [26], bet, no otras puses, lai nodrošinātu vienmērīgu pāreju saskaņā ar PTO lēmumu (5. punkts), reforma paralēli piedāvāja tiem pašiem uzņēmumiem papildu kvotas, kopumā 1,5 miljonus tonnu [27], kas sadalītas šādi: - cukura papildu kvota. Cukura ražošanas uzņēmums var lūgt piešķirt cukura papildu kvotu ne vairāk kā 1,1 miljonu tonnu, un par katru piešķirto papildu tonnu uzņēmums maksā vienreizēju nodevu EUR 730 apmērā. Bija nopirkts apmēram viens miljons tonnu; - izoglikozes papildu kvota. Uzņēmumiem piešķīra 300000 tonnas izoglikozes papildu kvotas proporcionāli jau esošajām izoglikozes kvotām. Šīs papildu kvotas piešķīra bez maksas; - izoglikozes papildkvota. Itālijas, Lietuvas un Zviedrijas uzņēmumi varēja lūgt piešķirt izoglikozes papildkvotu ne vairāk kā 103000 tonnu pret vienreizēju nodevu EUR 730 apmērā par katru piešķirto papildu tonnu. Līdz pat revīzijas veikšanas dienai neviens uzņēmums nebija izmantojis iespēju iegādāties papildkvotas. 41. Papildu kvotu piedāvāšanu varēja pamatot ar vēlmi veicināt konkurētspēju, ciktāl tā attiecās uz produktīvākajiem ražotājiem, taču tā neizbēgami pastiprināja prasības samazināt kvotas kopumā, lai sasniegtu vēlamo tirgus līdzsvaru. 42. Faktiski tika piešķirts aptuveni viens miljons tonnu cukura papildu kvotu uzņēmumiem, kuri samaksāja vienreizēju nodevu EUR 730 par katru piešķirtās kvotas tonnu. Revidenti konstatēja gadījumus, kad uzņēmumi par ekvivalentu kompensāciju atteicās no šīm nesen iegādātajām cukura papildu kvotām galvenokārt reformas otrajā posmā, lai novērstu risku piedzīvot nekompensētu kvotu samazinājumu, par kuru tika paziņots 2007. gadā (sk. 32. punkta c) apakšpunktu). Summa, ko uzņēmumi samaksāja par papildu kvotu iegādi, ir gandrīz tāda pati kā summa, kuru tie vēlāk saņēma par atteikšanos no tām, tādējādi tam nebija praktiski nekādas finansiālas ietekmes. Tomēr nav loģiski, no vienas puses, palielināt kvotas, bet, no otras puses, vēlāk izvirzīt mērķi tās samazināt. Turklāt šāda politika negatīvi ietekmēja ES budžetu, par ko sīkāk izklāstīts turpmākajos šā ziņojuma punktos. 43. Līdz ar to izoglikozes ražošanai tika bez maksas piešķirtas 300000 tonnas papildu kvotas, un tie paši uzņēmumi vēlāk saņēma finanšu stimulus, lai no tām atteiktos. Līdz 2009. gadam izoglikozes ražotāji bija atteikušies no 222316 tonnām un kompensācijā saņēma pārstrukturēšanas atbalstu apmēram 97 miljonus EUR [28]. Jāsecina, ka reforma finansēja uzņēmumus par atteikšanos no kvotām, kuras tiem tika piešķirtas bez maksas. Nav skaidrs, kāpēc šīs bez maksas piešķirtās papildu kvotas tika iekļautas turpmākajā kvotu samazināšanas plānā. Turklāt papildu izmaksas, kuras izraisīja šie lēmumi, nav attaisnojamas. Ieviestajiem pasākumiem bija maza ietekme uz audzētāju individuālo konkurētspēju 44. Cukurbiešu audzētāju konkurētspēja jeb viņu spēja piegādāt ražotājiem cukurbietes par konkurētspējīgām cenām ir atkarīga no tā, vai viņi var samazināt vienas cukurbiešu tonnas audzēšanas izmaksas, lai cena atbilstu ar reformu noteiktajai samazinātajai cukura cenai. Reforma, izmantojot vienotā maksājuma shēmu, daļēji kompensēja cukurbiešu audzētājiem ieņēmumu samazinājumu, ko radīja ievērojams minimālās cenas samazinājums par cukurbietēm, tomēr ieviestajiem pasākumiem bija maza ietekme uz viņu individuālo konkurētspēju. 45. Patiešām, atsevišķās dalībvalstīs Komisija ietekmes novērtējuma vajadzībām pārbaudīja peļņas slieksni, proti, zemāko līmeni, kas liek audzētājam atteikties no cukurbiešu audzēšanas un pievērsties citu cenas ziņā konkurētspējīgāku kultūru audzēšanai, un norādīja, ka cukurbiešu audzētājiem vairākumā šo dalībvalstu peļņas slieksnis bija krietni augstāks (sk. 3. tabulu), nekā kopš 2009. gada oktobra maksātā minimālā cena par cukurbiešu tonnu (apmēram EUR 26). 3. Tabula Atsevišķu dalībvalstu iedalījums atkarībā no aplēstā vidējā peļņas un zaudējumu sliekšņa cenai par cukurbietēm, kad tās pārdod audzētājs Avots: Izmantoti dati no Komisijas dokumenta SEC(2005) 808, 11. lpp. Ievērojami lielāks nekā EUR 25 par tonnu | Tuvu EUR 25 par tonnu | Dalībvalsts | Peļņas slieksnis cenai (EUR par tonnu) | Dalībvalsts | Peļņas un zaudējumu slieksnis cenai (EUR par tonnu) | Somija | 44 | Beļģija / Nīderlande | 30 | Itālija | 42 | Dānija | 25 | Apvienotā Karaliste | 40 | Francija | 26 | Austrija | 40 | Vācija | 30 | Spānija | 36 | | Zviedrija | 34 | Grieķija | 34 | 46. Turklāt, tā kā cukurbietes būtu jāaudzē netālu no cukura rūpnīcām (sk. 1. punktu), audzētājam ir sarežģīti nogādāt bietes uz citu uzņēmumu, ja vietējā cukura rūpnīca tiek slēgta. Tāpēc daudzos gadījumos pat tie audzētāji, kuri vēlējās vai varēja paaugstināt efektivitāti, piemēram, palielinot ražu no hektāra, nespēja to izdarīt, ja tika pieņemts lēmums slēgt vietējo cukura rūpnīcu. Revidenti konstatēja gadījumus, kad ražotāji slēdza cukura rūpnīcas tāpēc, ka tām bija relatīvi zema jauda un novecojusi tehnoloģija, lai gan cukurbiešu audzētāji bija panākuši augstāko cukurbiešu ražību no hektāra. 47. Šādos apstākļos reformas ierosinājumi nestimulēja to cukurbiešu audzētāju konkurētspējas palielināšanu, kuri bija nolēmuši turpināt darbu šajā nozarē. Tagadējā kvotu sistēma ir palikusi tikpat neelastīga un ierobežojoša kā iepriekšējā 48. Iepriekšējā īpašajā ziņojumā par cukura tirgus kopīgo organizāciju (sk. 18. punktu) Palāta pievērsa uzmanība kvotu sistēmas neelastībai un secināja, ka "valstīm piešķirtās kvotas kavēja ražošanas pārvietošanu uz produktīvākiem reģioniem," [29] "nedarbojas normālie konkurences mehānismi, un dažos gadījumos cukura rūpnīcas maksāja soda naudu par konkurences noteikumu pārkāpumiem," [30] un konstatēja, ka Komisijai būtu vajadzējis pievērst uzmanību šķēršļiem, kuri neļauj jauniem cukurbiešu audzētājiem pievienoties kvotu sistēmai [31]. 49. Tāpēc Komisija 2004. gadā sagatavoja paziņojumu [32], kurā sākotnēji ierosināja cukura nozares reformu, kas pamatotos uz kvotu vienlaidu samazināšanu un veicinātu kvotu pārdali starp ražotājiem ES. Tomēr šo priekšlikumu nepieņēma, jo vairākums dalībvalstu noraidīja domu par kvotu pārdali Kopienas iekšienē. 50. Attiecībā uz cukura rūpniecības pārstrādes efektivitāti tagadējā kvotu sistēmā ir saglabājusies iepriekšējās sistēmas neelastība un ierobežojumi, piemēram, individuālo kvantitatīvo kvotu noteikšana katram audzētājam noteiktās dalībvalstīs, kvotu tirdzniecības neesamība un ierobežotās iespējas tās pārnest, izraisa pārmērīgu ražošanas jaudas stagnāciju un samazina gan audzētāju, gan ražotāju iespējas efektivitāti paaugstināt. Revīzijas laikā apstiprinājās, ka dažās no revidētajām dalībvalstīm kvotu ierobežojumi kavē potenciālu jauno audzētāju iekļaušanos sistēmā un ka tagadējo audzētāju piegādes tiesības nevar grozīt bez viņu piekrišanas. Tas rada nozīmīgus ierobežojumus cukura ražošanas tirgū. 51. Daži audzētāji centās samazināt šo ierobežojumu ietekmi ar privātu iniciatīvu palīdzību, tomēr kopumā šie ierobežojumi traucē piemērot ekonomiskās ilgtspējas principu, kuru ietekmes novērtējumā Komisija iesaka uzlabot, "pamazām attālinoties no ražošanas jaudu sadales principa, kurš pašlaik izpaužas kā cukura kvotu sistēma, un pievēršoties konkurētspējīgākai un vairāk uz tirgu orientētai nozarei." Vai cukura tirgus reforma stabilizēja tirgus un nodrošināja cukura pieejamību 52. Viens no cukura reformas mērķiem bija tirgus stabilizēšana un cukura pieejamības nodrošināšana [33]. Revīzijas laikā Palāta pārbaudīja, vai šis mērķis ir sasniegts. Cenas es cukura tirgū līdz šim bija stabilas un daudz neatšķīrās no salīdzināmajām cenām 53. Revīzijas laikā Palāta izvērtēja, vai ir sasniegts līdzsvars cukura tirgū, ņemot vērā to, vai patēriņš ir samērīgs ar ražošanu un importu, no kura atskaitīts eksports, un vai tirgus cenas atbilst salīdzināmajām cenām. 54. Revidenti konstatēja, ka pirmajos trīs gados ES cukura tirgus bija stabils (sk. 3. grafiku), un reformas sākumposmā cenas daudz neatšķīrās no salīdzināmajām cenām. Produkta pieejamības garantēšana: ražošanas kvotu līmenis ir zemāks par es patēriņu, un pašlaik es ir kļuvusi par cukura neto importētāju 55. Cukura tirgu ietekmēja divi faktori: palielinājās imports un samazinājās iespējas eksportēt cukuru, par to saņemot subsīdijas. Faktiski kopš 2009. gada 1. oktobra vairs nepastāv kvantitatīvi ierobežojumi importam no vismazāk attīstītajām valstīm, kuras gūst labumu no EBA iniciatīvas. 3. Grafiks Baltā cukura cena reformas laikā +++++ TIFF +++++ Piezīmes: 1 Baltā cukura vidējā cena Kopienā, kuru paziņojuši ES cukura ražotāji un rafinētāji. (Ražotāja cena standarta kvali-tātes cukuram ar viendabīgiem granulētiem kristāliem, neiesaiņotam vai fasētam lielos maisos.) 2 Regulā Nr. 318/2006 noteiktā salīdzināmā cena. 3 Nākotnes cenas Londonas Starptautiskajā nākotnes finanšu iespēju darījumu biržā (LIFFE) (standarta kvalitātes cukurs, FOB (franko uz kuģa), transports un nostiprināšana). Avots: (1-2) Komisija, Lauksaimniecības un lauku attīstības ĢD, C.5.grupa. (3) Cukura nozare 2010. g. un mēneša statistika, ONIGC (88.–89. lpp.), France Agrimer. 56. Tādējādi par galveno tirgus stabilizācijas faktoru ir kļuvis iekšējās ražošanas apjoms, kāds vajadzīgs, lai apmierinātu ES pieprasījumu. Reformas mērķis, kurš kopumā tika sasniegts, bija samazināt iekšējo ražošanu, izmantojot atteikšanos no kvotām, taču šie pasākumi izmainīja ES tirgus apgādes struktūru; pirms reformas cukura ražošana krietni pārsniedza iekšējo patēriņu, bet līdz ar reformu ražošanas līmenis ievērojami saruka un bija mazāks par patēriņu, tāpēc ES ir kļuvusi par neto importētāju, jo tā saražo tikai 85 % no patēriņam vajadzīgā daudzuma (sk. 4. grafiku). 57. Importa turpmāka palielināšanās var nelabvēlīgi ietekmēt ES cukura tirgus līdzsvaru, un Komisijai, iespējams, būs jāīsteno cukura izņemšanas mehānisms, lai atkal samazinātu ES ražotāju kvotas un tādējādi vēl vairāk samazinātu ES cukura ražošanas jaudu, kas droši vien liks slēgt vēl dažas cukura rūpnīcas. Noteikti jāatzīmē, ka ražošanas jaudas atjaunošanai iepriekšējā līmenī vajag salīdzinoši ilgu laiku, tāpēc, ņemot vērā lielās kapitālizmaksas, ir maz ticams, ka pēc tam, kad jauda ir samazināta, to varēs atgūt īsā laikā. 4. Grafiks Cukura ražošana un patēriņš es no 2001./02. līdz 2008./09. gadam +++++ TIFF +++++ Piezīme: 2006./07.g. (ES-25/ES-27) ir 15 mēneši. Avots: Komisija, Lauksaimniecības un lauku attīstības ĢD, C.5. nodaļa. 58. Tādējādi ES ir kļuvusi arvien vairāk atkarīga no šā lauksaimniecības pārtikas un ķīmiskajai rūpniecībai stratēģiski svarīgā produkta importa, taču jauni cukura pielietojumi, piemēram, bioetanola ražošanā, rada arvien lielāku pieprasījumu. Turklāt pasaules tirgus kļūst arvien nepastāvīgāks, jo piegādēs dominē neliels skaits eksportētājvalstu. 59. Esošie dati norāda, ka turpmāk cukura pieejamība un ES tirgus stabilitāte būs atkarīga no šādiem faktoriem: a) vai ražotāji spēs samaksāt audzētājiem pietiekami augstu cenu, lai tie vēlētos turpināt cukurbiešu piegādi; b) cik lielā mērā trešās valstis, ar kurām ES ir noslēgusi divpusējus tirdzniecības nolīgumus, būs ieinteresētas eksportēt cukuru uz ES. Šī ieinteresētība ir atkarīga no daudziem faktoriem, piemēram, no cukura cenas pasaules tirgū, transporta izmaksām, citu kultūru audzēšanas izmaksām un citiem faktoriem, un tas rada lielāku nenoteiktību ES tirgus cukura apgādē. Ražošanas pārcelšanas risks 60. Paplašinātās trešo valstu iespējas piekļūt tirgum pamudina ražotājus ieguldīt šajās valstīs. Tāpēc palielinās risks, ka dažas ES ražotnes pārcels, bet tas pastiprinās ES atkarību no importa un, iespējams, negatīvi ietekmēs sociālo vidi tajos ES reģionos, kurus skars šī rūpnīcu pārcelšana. 61. Palāta konstatēja, ka vismaz trīs ES ražotāju koncerni, kas saņēma atbalstu pēc atteikšanās no kvotām un slēdza rūpnīcas ES teritorijā, ir ieguldījuši cukura ražotnēs trešās valstīs vai ir noslēguši tirdzniecības nolīgumus ar tām valstīm, kurām ES ir garantējusi tirdzniecības koncesijas. Tāpēc daži ražotāji reaģēja uz kvotu samazināšanu ES robežās, importējot cukuru no trešām valstīm. Ieguvums no cukura cenas samazināšanās 62. Šī reforma ir paredzēta, lai samazinātu cukura cenu par 36 % [34], un tik tiešām cukura cena ES ir kritusies līdz ar salīdzināmās cenas pazemināšanu. Cukura cenu samazinājums kopš reformas sākuma ir attēlots 3. grafikā. 63. Viens no kopējās lauksaimniecības politikas mērķiem [35] ir panākt, ka patērētāji produktus saņem par samērīgām cenām. Patēriņa cenas veidošanās ir sarežģīts process — cenu ietekmē ne tikai izejmateriālu izmaksas, bet arī tādi parametri kā energoresursu un darbaspēka izmaksas. Tāpēc ir ļoti grūti noteikt, cik lielā mērā salīdzināmā cena, kas noteikta par ražotāju pārdoto neiesaiņoto cukuru, ietekmēs to cenu, kas būs jāmaksā galapatērētājam. Komisija ir uzsvērusi vajadzību "nodrošināt, ka informācija par patēriņa preču cenu kritumu nekavējoties nonāk līdz patērētājiem" [36]. Tomēr pētījumos [37], kuri veikti Komisijas uzdevumā, ir norādīts, ka neiesaiņotā cukura cenas samazinājumu diez vai atsauksies uz galapatērētāju. Attiecībā uz pārstrādes produktiem, kuros izmanto vairāk nekā divas trešdaļas no cukura patēriņa, lielāko daļu izmaksu ietaupījuma, kas radies cenu samazināšanās rezultātā, pievienos rūpniecisko ražotāju peļņas daļai [38]; atlikusī trešdaļa cukura patēriņa attiecas uz cukura mazumtirdzniecību, un cenas pārnesi šajā segmentā ietekmē izplatīšanas tīklu koncentrācija [39]. 64. Turklāt pēc reformas cukura ražošana ir vēl vairāk koncentrējusies — 75 % no ES iekšējās produkcijas pašlaik saražo tikai seši cukura rūpniecības koncerni. Vai īpašie instrumenti un mehānismi, kurus izveidoja, lai risinātu un atvieglotu problēmas, ko izraisīja pielāgošanās reformai, darbojās sekmīgi 65. Tiesību aktos cita starpā ir izvirzīts mērķis nodrošināt pietiekami augstu dzīves līmeni lauku iedzīvotājiem [40]. 66. Bija paredzams, ka atteikšanās no cukurbiešu audzēšanas un cukura rūpnīcu slēgšana saistībā ar pārstrukturēšanas pasākumiem izraisīs nozīmīgu tiešu un netiešu ietekmi uz lauku iedzīvotāju sociālo vidi, kā arī uz reformas skartajiem reģioniem. Ietekmes novērtējumā tika aplēsts, ka attiecīgajos apgabalos zaudēs darbu ļoti daudz cilvēku — tas attieksies uz vismaz 4500 lauksaimniekiem, 24500 nodarbinātajiem cukura rūpnīcās un 49000 cilvēkiem, kas nodarbināti ar šo nozari saistītās darba vietās [41]. 67. Tāpēc tiesību aktos ir minēta pārstrukturēšanas fonda izveide, no kura finansē īpašus instrumentus un mehānismus, proti, pārstrukturēšanas atbalstu, dažādošanas atbalstu un pārejas posma atbalstu, lai risinātu un atvieglotu problēmas, kas saistītas ar pielāgošanos reformai, tādējādi nodrošinot pietiekami augstu dzīves līmeni cukura nozarē nodarbinātajiem lauku iedzīvotājiem. 68. Revīzijas laikā tika vērtēti šie instrumenti un mehānismi, un šo izvērtējumu rezultāti ir izklāstīti turpmāk. Pārstrukturēšanas atbalsts ražotājiem un viņu saistības sociālajā un vides jomā 69. Ražotāji, kuri pārtrauca ar kvotām noteiktā cukura daudzuma ražošanu un atteicās no attiecīgajām kvotām, varēja prasīt pārstrukturēšanas atbalstu, kuru aprēķināja kā fiksētu summu par katru kvotas tonnu, no kuras atteicās ražotājs [42]. Tiem ražotājiem, kuri atteicās no cukura kvotām, piešķīra apmēram 90 % no pārstrukturēšanas atbalsta [43], bet pārējo daļu — cukurbiešu audzētājiem un iekārtu piegādātājiem. Arī inulīna sīrupa ražotājiem garantēja 90 % no atbalstam paredzētās summas. Izoglikozes ražotāji, kuri atteicās no savām kvotām, varēja saņemt 100 % no pārstrukturēšanas atbalstam paredzētajām kompensācijām. 70. Cukura ražošana ES ir diezgan koncentrēta, tāpēc pārstrukturēšanas atbalsta piešķiršana ir ierobežota. Astoņās apmeklētajās dalībvalstīs ir slēgtas 45 rūpnīcas, kuras kompensācijā par atteikšanos no cukura kvotām aptuveni 3,7 miljonu tonnu apmērā saņem pārstrukturēšanas atbalstu apmēram 2,1 miljardu EUR (IV pielikums). 71. Ražotājiem, kuri pārtrauca ar kvotām noteiktā cukura daudzuma ražošanu, bija jāuzņemas saistības sociālajā un vides jomā. Attiecīgajos tiesību aktos ir noteikts, ka pārstrukturēšanas atbalsta pieprasījumā iekļauj "sociālo plānu, kurā norādītas paredzētās darbības, jo īpaši attiecībā uz attiecīgā darbaspēka pārkvalificēšanos, pārcelšanu un priekšlaicīgu aiziešanu pensijā. [44]" Lielas atšķirības pārstrukturēšanas atbalstā, no kura atskaitīti demontāžas izdevumi 72. Pārstrukturēšanas atbalsts nebija paredzēts vienīgi rūpnīcu demontāžas tiešo izmaksu atlīdzināšanai. Saskaņā ar Komisijas teikto atbalsts bija paredzēts arī ar kvotu samazināšanu izraisīto ekonomisko, sociālo un ar vidi saistīto seku novēršanai. Revīzijas laikā Palāta pārbaudīja saistību starp ražotājiem piešķirto pārstrukturēšanas atbalstu apmeklētajās dalībvalstīs un to budžetā paredzētajām tiešajām rūpnīcu slēgšanas izmaksām, respektīvi, rūpnīcas slēgšanas izmaksas, no kurām atskaitīti izdevumi par iespējamu kvotu vērtības noteikšanu. Revidenti konstatēja, ka nebija skaidri definēts, kuras izmaksas ir jāiekļauj pārstrukturēšanas plānos, un ka budžetā paredzētās izmaksas nebija salīdzināmas starp dalībvalstīm. Tāpēc pieejamie dati atspoguļo ļoti lielas atšķirības, sākot no neto pārpalikuma EUR 390 par katru atteikto tonnu salīdzinājumā ar tīrajām slēgšanas izmaksām un beidzot ar neto deficītu EUR 226 par tonnu (IV pielikums). Nepietiekama sociālo saistību izpildes uzraudzība 73. Reformas rezultātā visā ES tika slēgtas apmēram 80 rūpnīcas. Komisija neprasīja, lai dalībvalstis ziņotu par tiešo sociālo ietekmi, ko izraisīja ražošanas iekārtu demontāža. Revidenti konstatēja, ka Komisijai ne vienmēr ir pieejama šāda informācija un ka nav visaptverošu datu par to, kā atteikšanās no kvotām ir ietekmējusi vietējo tautsaimniecību, cik darbavietas ir zudušas un vai cilvēkiem, kuri iepriekš bija nodarbināti slēgtajās rūpnīcās, ir piedāvāts cits darbs. Tāpēc ir grūti novērtēt, kā reforma kopumā ietekmēja attiecīgos apgabalus. Novēlota saistību izpilde vides jomā 74. Ražošanas iekārtu slēgšana skar arī nopietnus ar vidi saistītus jautājumus, jo attiecīgajos tiesību aktos ir noteikts, ka tādos gadījumos ir jāveic atbilstoši pasākumi saistībā ar ražošanas iekārtu demontāžu un vides apstākļu atjaunošanu ražotņu teritorijā. Revīzijas laikā tika konstatēti gadījumi, kad saistības vides jomā tika izpildītas ar lielu kavēšanos vai arī pastāvēja nopietnas bažas, ka ražotāji var nepagūt tās izpildīt noteiktajā termiņā. 2009. gada decembrī Komisija grozīja tiesību aktus, lai pagarinātu šo termiņu līdz 2011. gada septembrim [45]. Pārstrukturēšanas atbalsts audzētājiem un iekārtu piegādātājiem, kurus ir ietekmējusi atteikšanās no kvotām 75. Gadījumos, kad notika atteikšanās no cukura kvotām, kas bija lielākā daļa no kvotu atteikumiem, daļu no pārstrukturēšanas atbalsta (vismaz 10 % līdz 2007. gadam, 10 % — turpmākajos gados) rezervēja cukurbiešu audzētājiem, kurus skāra šī atteikšanās, kā arī iekārtu piegādātājiem, kuri tiem sniedza specializētus pakalpojumus [46]. Arī cigoriņu audzētājiem, kurus ietekmēja atteikšanās no inulīna sīrupa kvotām, rezervēja daļu atbalsta. Savukārt kukurūzas audzētājiem nebija paredzēts nekāds atbalsts, kad no savām kvotām atteicās izoglikozes ražotāji. Valsts atbildīgās iestādes lēma par līdzekļu piešķiršanu pēc apspriešanās ar audzētāju pārstāvjiem un atbilstīgos gadījumos [47] — ar iekārtu piegādātājiem. 2007. gadā vienreizēju maksājumu EUR 237,50 par zaudēto tonnu [48] piešķīra tiem audzētājiem, kurus skāra atteikšanās no kvotām, un šī summa veidoja lielāko daļu no viņiem izmaksātās kompensācijas. Dažādošanas atbalsts 76. Reformas rezultātā tika slēgtas apmēram 80 cukura rūpnīcas. Tām ir cieša teritoriāla saikne ar apkārtnes iedzīvotājiem. Īpaši attālos un nelabvēlīgos apgabalos rūpnīcu slēgšana var ļoti negatīvi ietekmēt sociālo vidi. 77. Jēdzienam "lauksaimniecībā nodarbinātie" nav juridiski noteiktas definīcijas. Tomēr revīzijas laikā nācās konstatēt, ka cukura reforma ietekmēja daudz plašāku vietējo iedzīvotāju loku nekā tikai tos, kas iesaistīti cukura nozarē un kam saskaņā ar tiesību aktiem pienākas palīdzība (ražotājs un viņa darbinieki, audzētāji un iekārtu piegādātāji). 78. Tiesību aktos minēts atbalsts 675 miljonu EUR apmērā, kas paredzēts, lai veicinātu alternatīvas cukurbiešu audzēšanai un cukura ražošanai apgabalos, kurus ir ietekmējusi cukura rūpniecības pārstrukturēšana (sk. līdzekļu sadalījumu dalībvalstīs V pielikumā). - Dažādošanas atbalsts [49] ir pirmām kārtām paredzēts, lai finansētu tādus pašus pasākumus kā tos, kurus īsteno saskaņā ar Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai 1. un 3. asi [50]. Parasti šos līdzekļus izlieto specifiskiem projektiem, kas paredzēti lauksaimniecības un mežsaimniecības nozares konkurētspējas paaugstināšanai, dzīves kvalitātes uzlabošanai lauku apvidos un lauku ekonomikas dažādošanai. - Papildu dažādošanas atbalstu [51] dalībvalstij piešķir tad, ja tā ir atteikusies no vairāk nekā 50 % kvotu, un atbalsta apjoms palielinās proporcionāli atteikšanās procenta pieaugumam. Šo atbalstu var piešķirt tādā pašā veidā kā dažādošanas atbalstu vai arī izmaksāt tieši audzētājiem. 79. Dalībvalstis, kuras pieņem lēmumu piešķirt dažādošanas atbalstu, izstrādā valsts cukura rūpniecības pārstrukturēšanas programmas, kurās sīki izklāstīti paredzamie dažādošanas pasākumi reformas skartajos apgabalos, un informē Komisiju par šīm programmām. Komisijai šīs programmas nav jāapstiprina. 80. Dalībvalstu cukura rūpniecības pārstrukturēšanas programmu analīze liecina, ka dažādošanas atbalsta piešķiršanu noteica saskaņā ar daudziem un dažādiem kritērijiem, kas atšķīrās katrā dalībvalstī (sk. VI pielikumu). 81. Turklāt Palāta konstatēja, ka dažās dalībvalstīs šos pasākumus, kuri paredzēti cukurbiešu audzēšanas un cukura ražošanas alternatīvu attīstīšanai, ieviesa ar kavēšanos, lai gan alternatīvām jau vajadzēja pilnībā darboties. No cukura rūpnīcu slēgšanas līdz tautsaimniecības alternatīvu īstenošanai, ja vien tādas bija, pagāja vairāki gadi. 2009. gada decembrī Komisija grozīja tiesību aktus, lai pagarinātu pasākumu ieviešanas termiņu līdz 2011. gada septembrim [52]. 82. Turklāt Komisijai nav pārskata par dažādošanas atbalsta ietekmi reformas skartajos apgabalos, lai gan dalībvalstu pienākums ir iesniegt Komisijai ikgadēju progresa ziņojumu, tostarp par valsts cukura rūpniecības pārstrukturēšanas programmām [53]. Tomēr Komisija nav izstrādājusi procedūras šīs informācijas sistemātiskai izskatīšanai un novērtēšanai [54]. Pārejas posma atbalsts pilna laika rafinētājiem 83. Tiesību aktos ir paredzēts pārejas posma atbalsts pilna laika rafinētājiem (150 miljoni EUR), lai tie varētu pielāgoties cukura rūpniecības pārstrukturēšanai [55]. Pilna laika rafinētājs ir ražotne, kuras vienīgā darbība ir importēta cukurniedru jēlcukura rafinēšana vai arī kura to rafinē vairāk par kādu noteiktu apjomu [56]. 84. Šāda veida atbalsts neietilpa Komisijas sākotnējos priekšlikumos, to ieviesa vēlāk pēc sarunām ar Padomi. Atbalstu izmaksāja tikai nedaudziem rafinētājiem (kopumā septiņiem), un katram rafinētājam izmaksātā summa svārstījās no 1,5 līdz 94 miljoniem EUR. 85. Revīzijas laikā netika atrasti nekādi pierādījumi, kas liecinātu, ka atbalsts pamatojās uz rafinētāju vajadzību izvērtējumu un ka atbalsta summu aprēķināja saskaņā ar objektīviem kritērijiem. Turklāt bija izplūdis gan sasniedzamo mērķu formulējums (pielāgoties cukura rūpniecības pārstrukturēšanai) [57], gan to darbību definīcija, kuras varētu iekļaut uzņēmējdarbības plānā, lai saņemtu atbalstu (tostarp ieguldījumi darbības izmaksās un citi nepieciešamie nosacījumi) [58], tāpēc nav iespējams novērtēt ne atbalsta lietderību, ne efektivitāti. Ir pamats uzskatīt, ka atbalsts bija galvenokārt kompensācija importēta cukurniedru jēlcukura pilna laika rafinētājiem par to, ka turpmāk tiem vairs nebūs jēlcukura importa monopolstāvokļa. Komisijas regulā ir tikai atsauce uz "zināmām priekšrocībām" [59], kas tiem agrāk bija. 86. Vairākumā dalībvalstu, uz kurām attiecas reforma, ir tikai viens potenciālais atbalsta saņēmējs. Šāda rīcība neatbilst tiesību aktos noteiktajai normai, ar kuru saskaņā dalībvalstis drīkst piešķirt atbalstu, pamatojoties uz objektīviem un nediskriminējošiem kritērijiem [60]. Cukura reformas izmaksas Ļoti iespējams, ka pārstrukturēšanas fondā būs pieejami līdzekļi, kurus varēs piešķirt elgf 87. Saskaņā ar tiesību aktu noteikumiem [61] "summu, kas pēc 2. punktā minēto izdevumu finansēšanas ir palikusi restrukturizācijas fondā, piešķir ELGF." 88. Kvotu atteikumu nebija daudz, īpaši reformas otrajā gadā, tāpēc ieņēmumi no pagaidu pārstrukturēšanas summām bija lielāki, nekā aplēsa Komisija. Visus līdzekļus, kas būs palikuši pārstrukturēšanas fondā, kad to slēgs 2012. gada septembrī, piešķirs ELGF. Saskaņā ar pašreizējiem aprēķiniem būs pieejami apmēram 640 miljoni EUR. Citi kopējās izmaksas ietekmējoši faktori 89. Kad Komisija ierosināja cukura tirgus kopīgās organizācijas reformu, tā bija aprēķinājusi, ka septiņu gadu laikā no 2007. līdz 2013. gadam no ES budžeta būs vajadzīgi 10,7 miljardi EUR [62]. Šī summa ir apmēram septiņas reizes lielāka par cukura tirgus kopīgās organizācijas izmaksām 2006. gadā. Pamatojoties uz šo apsvērumu, Komisija noteica, ka budžeta lauksaimniecības sadaļā iekļautie izdevumi būs tādi paši kā iepriekšējai tirgus kopīgai organizācijai [63]. 90. Tomēr Palāta ir konstatējusi, ka vēl diviem ar cukura tirgu saistītiem aspektiem ir ietekme uz ES budžetu 1,2 miljardu EUR apmērā, lai gan tos tieši nesedz no budžeta lauksaimniecības sadaļas, proti: a) ražošanas maksājumu [64], kura apjoms 2006. gadā bija 498 miljoni EUR, atcēla un aizstāja ar vienotas likmes maksājumu ĖUR 12 par tonnu. Taču, ņemot vērā Kopienas starptautiskās saistības, ražošanas maksājumu līmenis, sākot ar 2006. gadu, netiek saglabāts, jo šos maksājumus bija jāpiemēro tikai tai produkcijai, kas pārsniedza patēriņu; b) septiņu gadu periodā tika rezervēti 1,2 miljardi EUR, lai finansētu papildu pasākumus cukura protokola valstīs. Šo atbalstu piedāvāja ĀKK reģiona valstīm, lai tām kompensētu ienākumu zudumu, kuru izraisīja zemākās cenas saistībā ar importa režīmam noteiktajām vēsturiskajām priekšrocībām. Tā kā šīs summas ir iekļautas 21. pozīcijā "Attīstība un attiecības ar Āfrikas, Karību jūras baseina un Klusā okeāna reģiona (ĀKK) valstīm", tās neuzskata par daļu no cukura TKO izdevumiem. 91. Bija iecerēts, ka cukura tirgus reforma neatstās ietekmi uz budžetu. Ņemot vērā šo kontekstu, Palāta norāda, ka izmaksas no ES budžeta pēc reformas laikā no 2007. līdz 2013. gadam, ja iekļauj iepriekšējā punktā minētos izdevumus, ir, visticamāk, par 1,2 miljardiem EUR lielākas nekā pirms reformas. Secinājumi un ieteikumi 92. Cukura tirgus reforma bija vajadzīga, lai cukura nozare atbilstu jaunās kopējās lauksaimniecības politikas pamatprincipiem, kuri nosaka pastiprinātu orientēšanos uz tirgus prasībām, un lai izpildītu ES starptautiskās saistības. 93. Reformai tika izvirzīti dažādi mērķi, un daži no tiem bija pretrunīgi, tāpēc bija grūti tos īstenot vienlaikus. Palātas revidenti vērtēja, cik lielā mērā līdz šim ir sasniegti reformai izvirzītie galvenie mērķi. Vai cukura tirgus reforma nodrošināja turpmāku es cukura rūpniecības konkurētspēju 94. Reformas mērķis bija būtiski samazināt (par 6 miljoniem tonnu) Kopienas nerentablo ražošanas jaudu, ieviešot vērienīgus ekonomiskus stimulus cukura ražošanas uzņēmumiem ar zemāko produktivitāti, lai tie brīvprātīgi pārtrauktu ar kvotām noteiktā cukura daudzuma ražošanu. Reformas pamatā bija apsvērums, ka atteikšanās no ražošanas iekārtām ar zemu produktivitāti palielinās vidējo produktivitāti un tādējādi nodrošinās turpmāku ES cukura ražošanas nozares konkurētspēju. Tomēr ne Komisijai, ne dalībvalstīm nebija pieejami dati par individuālo ražotāju relatīvo produktivitāti. Vienlaikus produktīvākajiem ražotājiem piedāvāja iegādāties papildu kvotas 1,5 miljonu tonnu apmērā. 95. Reformas pirmajos divos gados ražotāji brīvprātīgi atteicās tikai no 2,2 miljoniem tonnu, norādot, ka tiem piedāvātie stimuli nav uzskatāmi par pietiekami pievilcīgiem. Tāpēc 2007. gadā reformā ieviesa vairākas izmaiņas, lai radītu visiem ražotājiem pievilcīgus stimulus, kas tos mudinātu atteikties vismaz no kādas viņiem piešķirto kvotu daļas. Tāpēc, kaut arī tika panākts plānotais kvotu samazinājums, to nevarēja sasniegt tikai ar cukura ražošanas pārtraukšanu vien rūpnīcās ar zemāko produktivitāti. 96. Revīzijas laikā tika konstatēti gadījumi, kad uzņēmumi atteicās no papildu kvotām, kuras tiem tika piešķirtas vai kuras tie iegādājās. Nav loģiski sākumā darīt pieejamas papildu kvotas, bet vēlāk censties tās samazināt. Turklāt attiecībā uz papildu kvotām izoglikozei uzņēmumiem maksāja pat tad, kad tie atteicās no kvotām, kuras tiem pirms neilga laika bija piešķirtas bez maksas. Šāda veida izmaksas (aptuveni 97 miljoni EUR) nav attaisnojamas. 97. Reforma daļēji kompensēja cukurbiešu audzētājiem ieņēmumu zaudējumu, ko radīja ievērojams cukurbiešu minimālo cenu samazinājums, tomēr ieviestajiem pasākumiem bija maza ietekme uz viņu individuālo konkurētspēju. 98. Turklāt, kā jau norādīts Palātas iepriekšējā ziņojumā [65], tagadējā kvotu sistēmā no iepriekšējās palikusī neelastība un ierobežojumi izraisa pārmērīgu ražošanas jaudas stagnāciju un samazina gan audzētāju, gan ražotāju iespējas efektivitāti paaugstināt. 99. Kopumā jāsecina, ka mērķis stabilizēt tirgu ar brīvprātīgu atteikšanos no noteiktā cukura daudzuma ražošanas (6 miljoni tonnu) bija prioritārs attiecībā pret mērķi samazināt nerentablo ražošanas jaudu Kopienā. Līdz ar to reformas process nepilnīgi nodrošināja ES cukura nozares turpmāku konkurētspēju. Tāpēc ir iespējams, ka arī turpmāk saglabāsies ievērojams ārējais spiediens uz ES cukura nozari. 1. Ieteikums Ārējā spiediena ietekmē Komisijai nākotnē, iespējams, vajadzēs ierosināt turpmāku iekšējās ražošanas pielāgošanu. Šajā gadījumā Palāta iesaka izveidot tādus instrumentus un ieviest tādus pasākumus, kas nodrošinātu vispārēju konsekvenci un kas balstītos rūpīgā vajadzību tehniskā izvērtējumā, kā arī objektīvos un nediskriminējošos kritērijos. 2. Ieteikums Tā kā cukura ražošanai ir liela nozīme lauksaimniecības ekonomikā, Palāta iesaka Komisijai ierosināt tādus pasākumus, kas novērstu pašreizējās kvotu sistēmas neelastību un ierobežojumus, kuri nelabvēlīgi ietekmē audzētāju un ražotāju konkurētspēju. Vai cukura tirgus reforma stabilizēja tirgus un nodrošināja cukura pieejamību 100. Cukura tirgu ietekmēja divi faktori: palielinājās imports un samazinājās iespējas eksportēt cukuru, par to saņemot subsīdijas. Tādējādi par galveno tirgus stabilizācijas faktoru ir kļuvis iekšējās ražošanas apjoms, kāds vajadzīgs, lai apmierinātu ES pieprasījumu. Importa palielināšanās nākotnē, visticamāk, izraisīs turpmāku atteikšanos no kvotām, kas savukārt vēl vairāk samazinās cukura ražošanu ES. 101. Palāta secina, ka līdz šim tirgus līdzsvaru nodrošināja ar ražošanas kvotām, ar kurām noteica maksimālo atļauto iekšējo ražošanas apjomu aptuveni 85 % apmērā no ES patēriņa vajadzīgām attiecībā uz šo stratēģiski svarīgo produktu, ko izmanto lauksaimniecības produktu pārstrādei un ķīmiskai rūpniecībai. Tādējādi ir palielināta ES atkarība no importa, savukārt pasaules tirgū dominē neliels skaits cukura eksportētājvalstu. 3. Ieteikums Palāta iesaka turpmāk, kad tiek pieņemti lēmumi, kuri ietekmē cukura ražošanu ES, ņemt vērā vajadzīgo cukura iekšējās ražošanas līmeni saskaņā ar Līgumā noteikto mērķi nodrošināt produktu pieejamību. 102. Patērētājiem ir jāsaņem produkti par samērīgām cenām [66]. Šī reforma ir paredzēta, lai samazinātu cukura cenu par 36 %. [67] Tā kā cenas veidošanās ir komplekss process, ir ļoti grūti noteikt, cik lielā mērā salīdzināmā cena, kas noteikta par neiesaiņotu cukuru, ietekmēs to cenu, kas būs jāmaksā galapatērētājam. Komisija ir uzsvērusi vajadzību nodrošināt, ka informācija par patēriņa preču cenu kritumu nekavējoties nonāk līdz patērētājiem, tomēr pētījumos, kuri veikti Komisijas uzdevumā, ir norādīts, ka neiesaiņotā cukura cenas samazinājums diez vai atsauksies uz galapatērētāju. 4. Ieteikums Cenu veidošanās pārtikas nozarē ir īpaši sarežģīta, tāpēc Palāta uzskata, ka Komisijai tā ir regulāri jāuzrauga. Komisijas un dalībvalstu pienākums ir nodrošināt, lai nozarē tiktu pareizi piemēroti konkurences noteikumi, tādējādi garantējot Līgumā noteikto mērķi panākt, ka patērētāji produktus saņem par samērīgām cenām. Vai īpašie instrumenti un mehānismi, kurus izveidoja, lai risinātu un atvieglotu problēmas, ko izraisīja pielāgošanās reformai, darbojās sekmīgi 103. Atteikšanās no cukurbiešu audzēšanas un cukura rūpnīcu slēgšana nozīmīgi tieši un netieši ietekmē lauku iedzīvotāju sociālo vidi, kā arī reformas skartos reģionus, tostarp rada daudzu darbavietu zudumu. Tiesību aktos ir noteikta pagaidu pārstrukturēšanas fonda izveide, lai finansētu īpašus instrumentus ar pielāgošanos reformai saistītu problēmu risināšanai un atvieglošanai. 104. Palāta konstatēja, ka ne Komisija, ne attiecīgās dalībvalstis neveic pienācīgu pārstrukturēšanas pasākumu izraisīto sociālo seku pēcpārbaudi. Tāpēc nav visaptverošu datu par to, kā atteikšanās no kvotām ir ietekmējusi vietējo tautsaimniecību. 105. Turklāt vairākās dalībvalstīs dažādošanas atbalsta pasākumi sāka pilnībā darboties tikai neilgi pirms revīzijas apmeklējumiem. Laikā no cukura rūpnīcu slēgšanas līdz dažādošanas pasākumu ieviešanai var rasties problēmas reformas skartajos reģionos. 106. Ja tiek slēgtas rūpnīcas, ir jāveic atbilstoši pasākumi saistībā ar ražošanas iekārtu demontāžu un vides apstākļu atjaunošanu rūpnīcu teritorijā. Revīzijas laikā tomēr tika konstatēti gadījumi, kad saistību izpilde vides jomā ievērojami kavējās. 107. Attiecībā uz pārejas posma atbalstu pilna laika rafinētājiem revīzijas laikā netika atrasti nekādi dati, kas liecinātu, ka atbalsts pamatojās uz rafinētāju vajadzību tehnisku izvērtējumu un ka atbalsta summu aprēķināja saskaņā ar objektīviem kritērijiem. 108. Kopumā vēl nav iespējams secināt, cik lielā mērā ieviestie instrumenti ir mazinājuši tiešu vai netiešu spēcīgu sociālo un ekonomisko ietekmi uz lauksaimniekiem reformas skartajos reģionos. 5. Ieteikums Palāta iesaka Komisijai un dalībvalstīm nekavējoties rīkoties, lai drīzumā sāktu pilnībā darboties dažādošanas pasākumi un lai tie radītu iecerēto ietekmi, tādējādi veicinot alternatīvas cukurbiešu audzēšanai un cukura ražošanai. 6. Ieteikums Palāta iesaka Komisijai un dalībvalstīm aktīvāk iesaistīties pasākumos, kas nodrošinātu slēgto rūpnīcu vides jomā uzņemto saistību pilnīgu izpildi. Reformas izmaksas 109. Palāta norāda: ja ņem vērā izmaksas, kuras netiek tieši finansētas no budžeta lauksaimniecības sadaļas, proti, papildu pasākumu izmaksas ĀKK cukura protokola valstīs, kopējās no ES budžeta finansētās izmaksas laikā pēc reformas no 2007. līdz 2013. gadam, iespējams, ir par 1,2 miljardiem EUR lielākas nekā pirms reformas. Šo ziņojumu pieņēma Revīzijas palātas I apakšpalāta, kuru vada Revīzijas palātas loceklis Michel CRETIN, tās 2010. gada 21. jūlija sēdē Luksemburgā. Revīzijas palātas vārdā — +++++ TIFF +++++ priekšsēdētājs Vítor Manuel da Silva Caldeira [1] Vienīgā rūpnīca ES, kas ražoja cukuru no cukurniedrēm (atskaitot rūpnīcas visattālākajos reģionos), tika slēgta 2006. gadā. [2] Cukura tirgus kopīgo organizāciju izveidoja ar Padomes Regulu Nr. 1009/67/EEK (OV 308, 18.12.1967., 1. lpp.). Pašlaik TKO piemēro Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem ("Vienotā TKO regula" ) (OV L 299, 16.11.2007., 1. lpp.). [3] Eksporta kompensāciju izmaksas daļēji sedza no nodevas, kuru piemēro ražotājiem. ERP Īpašā ziņojuma Nr. 20/2000 46. punktā ir norādīts: "Cukura pārpalikuma eksports ik gadus izmaksā ES budžetam apmēram 1500 miljonus EUR, no tiem 800 miljonus atgūst ar ražošanas maksājumu." [4] 2005. gadā ES saražoja 20,3 miljonus tonnu cukura, bet patērēja 15,6 miljonus tonnu. ES importēja 2,3 miljonus tonnu jēlcukura, bet eksports sasniedza 7,5 miljonus tonnu, no kurām 2,5 miljonus tonnu subsidēja ES no eksporta kompensācijām. [5] Padomes Regulā (EK) Nr. 318/2006 (OV L 58, 28.2.2006., 1. lpp.) izoglikozes kvota ir noteikta 507680 tonnu apmērā (ES–25); šo kvotu vairākas reizes pārskatīja, lai ņemtu vērā jaunu kvotas sadalījumu, kā arī atteikšanos no tās, un pašlaik kvota ir noteikta 690441 tonnu apmērā (ES–27) (jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1234/2007). Amerikas Savienotajās Valstīs izoglikozes ražošana veido apmēram pusi no dabīgo saldinātāju ražošanas. [6] Vidējais eksports 2003./04., 2004./05. un 2005./06. tirdzniecības gadā. Komisija, Lauksaimniecība Eiropas Savienībā, Statistikas un ekonomikas informācija, 2007. g. [1001] Ja datiem par Bulgāriju un Rumāniju ir liela ietekme, tas ir norādīts. [7] Madagaskara, Malāvija, Mozambika, Tanzānija, Uganda un Zambija. [8] Juridiskais pamats: Padomes Regulas (EK) Nr. 318/2006, (EK) Nr. 319/2006 un (EK) Nr. 320/2006 (OV L 58, 28.2.2006., 1., 32. un 42. lpp.). Regula (EK) Nr. 318/2006 ir atcelta un aizstāta ar Regulu (EK) Nr. 1234/2007. Regulas (EK) Nr. 320/2006 īstenošanas noteikumi ir noteikti Komisijas Regulā (EK) Nr. 968/2006 (OV L 176, 30.6.2006., 32. lpp.). [9] Šajā rādītājā ir iekļauti arī cukura aizstājēji — izoglikoze un inulīna sīrups. [10] Saskaņā ar iepriekšējiem cukura TKO noteikumiem ražotāji varēja pārdot valsts intervences aģentūrām standarta kvalitātes cukuru par intervences cenām, tādējādi veidojot minimālo vairumtirdzniecības cenu Eiropas Savienībā. [11] Saskaņā ar pašreizējiem cukura TKO noteikumiem intervences cenas nav, taču Komisija ir noteikusi salīdzināmo cenu, un tirgus vairumtirdzniecības cenai jāsvārstās šīs cenas robežās. [12] Svērtā vidējā minimālā cena par A un B kvotas cukurbietēm 2003./04. un 2004./05. tirdzniecības gadā pēc nodevu atskaitīšanas. [13] Komisijas Regulas (EK) Nr. 900/2007 (OV L 196, 28.7.2007., 26. lpp.), (EK) Nr. 947/2008, Nr. 948/2008 un Nr. 951/2008 (OV L 258, 26.9.2008., 60., 61. un 66. lpp.) par cukuru cietā veidā, cukura sīrupiem un cukuru tādu preču veidā, uz kurām neattiecas Līguma I pielikums. [14] VMS kompensēja cukurbiešu audzētājiem divas trešdaļas no samazinātajiem ienākumiem, kurus izraisīja cenu pazemināšana, respektīvi, vienu trešdaļu nekompensēja. [15] Regulas (EK) Nr. 320/2006 1. pants: "Restrukturizācijas fonds būs daļa no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda garantiju nodaļas. No 2007. gada 1. janvāra tā būs daļa no Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF). (..) Šīs regulas 11. pantā minētās pagaidu restrukturizācijas summa atbilstīgi Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 18. panta 2. punktam ir restrukturizācijas fondam asignētie ieņēmumi. Summu, kas pēc 2. punktā minēto izdevumu finansēšanas ir palikusi restrukturizācijas fondā, piešķir ELGF." [16] Regulas (EK) Nr. 320/2006 1. pants: "Summu, kas pēc 2. punktā minēto izdevumu finansēšanas ir palikusi restrukturizācijas fondā, piešķir ELGF." Komisijas Regulā (EK) Nr. 1204/2009 ir noteikts termiņa pagarinājums līdz 2012. gadam. [17] 3. panta 6. punkts Regulā (EK) Nr. 320/2006, kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1261/2007 (OV L 283, 27.10.2007., 8. lpp.). [18] Turklāt saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 320/2006 14 miljoni EUR ir paredzēti kā pārejas posma atbalsts dažām dalībvalstīm (Austrijai 9 miljoni EUR, Zviedrijai 5 miljoni EUR). Regulas 9. pantā ir noteikts: "Saistībā ar 6. panta 3. punktā minēto restrukturizācijas programmu: a) augstākais 9 miljonu EUR lielu atbalstu piešķir Austrijai investīcijām cukurbiešu savākšanas centros un cita veida loģistikas infrastruktūrā, kas vajadzīga sakarā ar restrukturizāciju; b) augstākais 5 miljonu EUR lielu atbalstu piešķir Zviedrijā, lai to tieši vai netieši iegūtu cukurbiešu audzētāji Gotlandē un Ālandē, kas pārstājuši audzēt cukurbietes saskaņā ar valsts restrukturizācijas procesu." [1002] Visus neizmantotos līdzekļus piešķirs ELGF (saskaņā ar pašreizējāma aplēsēm — 0,64 miljardi EUR). [19] Šo dalībvalstu ražotāji, kuri atteicās no kvotas, veidoja vairāk nekā 70 % no kopējā atteikumu skaita katrā pārstrukturēšanas fonda darbības gadā. [20] ERP Īpašais ziņojums Nr. 20/2000 par cukura tirgus kopīgās organizācijas pārvaldību (OV C 50, 15.2.2001.). [21] Regulas (EK) Nr. 320/2006 1. apsvērums. [22] Regulas (EK) Nr. 320/2006 5. apsvērums. [23] Ietekmes novērtējums, kas atjaunināts 2005. gada 22. jūnijā, SEC(2005) 808. [1003] Dalībvalstu iedalījums atkarībā no kopējā ienesīguma, kas varētu ietekmēt iespējamo cukura ražošanas samazinājumu (3. tabula Komisijas dokumentā "Atjauninātais ietekmes novērtējums" (SEC(2003) 1022)). [1004] "Sākotnējā kvota" ir kvota, kas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 318/2006 III pielikumu ir sākotnēji piešķirta dalībvalstīm 2006./07. tirdzniecības gadam un kas ietver papildu kvotas, kuras nopirktas 2006./07. un 2007./08. tirdzniecības gadā. [1005] "Citas dalībvalstis" ietver Rumāniju, Bulgāriju, Francijas aizjūras departamentus un Azoru salu autonomo apgabalu. [24] Grieķija, Ungārija, Itālija un Spānija. [25] Padomes 2007. gada 9. oktobra Regula (EK) Nr. 1260/2007, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 318/2006 par cukura tirgu kopīgu organizāciju (OV L 283, 27.10.2007., 1. lpp.). [26] Regula (EK) Nr. 320/2006. [27] Regulas (EK) Nr. 318/2006 8. un 9. pants. [28] Izoglikozes ražotāji varēja pretendēt uz atbalstu par daļēju demontāžu (ja vien tie pilnībā nedemontēja cietes ražotnes), tādējādi minēto summu veido kompensācijas atbalsts, kas reizināts ar tonnu skaitu, no kurām atteicās attiecīgajā tirdzniecības gadā, proti, EUR 547,50 × 32664 t, no kurām atteicās 2007./2008. tirdzniecības gadā, + EUR 468,75 × 60568 t, no kurām atteicās 2008./2009. tirdzniecības gadā, + EUR 390,00 × 129083 t, no kurām atteicās 2009./2010. tirdzniecības gadā. [29] ERP Īpašā ziņojuma Nr. 20/2000 72. punkta d) apakšpunkts. [30] ERP Īpašā ziņojuma Nr. 20/2000 83. punkts. [31] ERP Īpašā ziņojuma Nr. 20/2000 23. punkta d) apakšpunkts. [32] Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam "Ilgtspējīga lauksaimniecības modeļa izveide Eiropā jaunās kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) rezultātā — cukura sektora reforma", COM(2004) 0499 galīgā redakcija. [33] Produktu pieejamība un tirgu stabilitāte ir KLP mērķis, kurš noteikts Līguma par Eiropas Savienības darbību (tā sauktā Lisabonas līguma) 39. pantā, bijušajā EK Līguma 33. pantā, un tādējādi attiecas arī uz cukura tirgus kopīgo organizāciju. [34] Starpība starp intervences cenu pirms reformas ieviešanas un salīdzināmo cenu pēc reformas ieviešanas ir 36 %. [35] Līguma par Eiropas Savienības darbību 39. pants (bijušais EK Līguma 33. pants). [36] Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai "Pārtikas cenas Eiropā", COM(2008) 821 galīgā redakcija. [37] Nīderlandes Ekonomikas institūta pētījums "Evaluation of the Common Organisations of the Markets in the Sugar Sector" ["Cukura tirgus kopīgās organizācijas novērtējums"] un AgraCEAS Consulting Ltd. pētījums "Price transmission in the agri food sector" ["Cenu pārnese lauksaimniecības un pārtikas nozarē"]. [38] "Jāatzīmē, ka cukuru saturošu produktu pieprasījuma cena parasti nemainās atkarībā no pieprasījuma. Šo produktu rūpnieciskos ražotājus īpaši neietekmēs cukura cenas pieaugums, jo tie var pārnest augstākās izmaksas uz galapatērētāju, nezaudējot lielus pārdošanas apjomus. Ražotāji parasti atzinīgi uzņem cukura cenas samazināšanos, jo tas ļauj pievienot lielāko daļu izmaksu ietaupījuma peļņas daļai. Tāpēc ražotājiem nav stimula šo ietaupījumu pārnest uz galapatērētāju." Avots: Nīderlandes Ekonomikas institūta pētījums "Evaluation of the Common Organisations of the Markets in the Sugar Sector" ["Cukura tirgus kopīgās organizācijas novērtējums"], 76. lpp. [39] "Cukura apgādes un mazumtirdzniecības izmaksu starpību dažādās dalībvalstīs izraisa atšķirības tirgus struktūrā (monopolistiski vai monopolveida tirgi, savas ietekmes tirgū (ļaunprātīga) izmantošana) un (makro)ekonomiskā un politiskā vide. Atšķirības izpaužas transporta, darbaspēka vai investīciju izmaksās, pievienotās vērtības un peļņas nodokļa lielumā utt., un tas viss kopā ietekmē cenu veidošanos vairumtirdzniecībā un mazumtirdzniecībā. Šīs atšķirības atspoguļosies atšķirīgās mazumtirdzniecības tirgus cenās." Avots: Nīderlandes Ekonomikas institūta pētījums "Evaluation of the Common Organisations of the Markets in the Sugar Sector" ["Cukura tirgus kopīgās organizācijas novērtējums"], 77. lpp. [40] Padomes Regulas (EK) Nr. 318/2006 2. apsvērums. [41] Arī konsultāciju firmas EuroCARE 2003. gada jūlijā publicētajā pētījumā "Study to assess the impact of future options for the future reform of the sugar CMO" ["Cukura TKO gaidāmās reformas radīto izmaiņu ietekmes novērtējums"] ir atzīts, ka ar cukura rūpniecību saistītās darba vietās nodarbina divreiz vairāk cilvēku nekā tieši cukura rūpnīcās. [42] Regulas (EK) Nr. 320/2006 3. panta 5. punkts. [43] Jāatzīmē, ka Regulas (EK) Nr. 320/2006 3. panta 6. punktā ir noteikts, ka izmaksājamā summa ir "vismaz 10 % no attiecīgā restrukturizācijas atbalsta", taču ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1261/2007 tā ir grozīta uz "10 %". [44] Regulas (EK) Nr. 320/2006 4. panta 3. punkta f) apakšpunkts. [45] Komisijas 2009. gada 4. decembra Regula (ES) Nr. 1204/2009, ar ko groza Komisijas Regulu (EK) Nr. 968/2006, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus, lai īstenotu Padomes Regulu (EK) Nr. 320/2006, ar ko nosaka pagaidu shēmu cukura rūpniecības restrukturizācijai Kopienā (OV L 323, 10.12.2009., 64. lpp.). [46] 3. panta 6. punkts Regulā (EK) Nr. 320/2006, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1261/2007. [47] Polijā nebija iekārtu piegādātāju apvienības, tāpēc valsts atbildīgās iestādes uz apspriedēm uzaicināja trīs piegādātājus. [48] Regula (EK) Nr. 1260/2007. [49] Regulas (EK) Nr. 320/2006 6. pants. [50] Padomes 2005. gada 20. septembra Regula (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) (OV L 277, 21.10.2005., 1. lpp.). [51] Regulas (EK) Nr. 320/2006 7. pants. [52] Regula (ES) Nr. 1204/2009. [53] Regulas (EK) Nr. 968/2006 24. pants. [54] Vienīgās pārbaudes, ko Komisija veic dalībvalstīs, ir Lauksaimniecības un lauku attīstības ĢD Grāmatojumu noskaidrošanas nodaļas veiktā pārbaude par atbilstību regulām. [55] Regulas (EK) Nr. 320/2006 8. pants. [56] Regulas (EK) Nr. 320/2006 2. pants. [57] Regulas (EK) Nr. 320/2006 8. pants. [58] "Investīcijas, ražošanas iekārtu demontēšana, ieguldījumi darbības izmaksās, aprīkojuma amortizācijas nosacījumi un citi nosacījumi, kas nepieciešami, lai pielāgotos jaunajai situācijai." (Regulas (EK) Nr. 968/2006 15. pants.) [59] 10. apsvērums Regulā (EK) Nr. 968/2006, ar ko īsteno Regulu (EK) Nr. 320/2006: "Lai pilna laika rafinētājiem, kuri ir zaudējuši zināmas priekšrocības, kas tiem bija saskaņā ar Padomes 2001. gada 19. jūnija Regulu (EK) Nr. 1260/2001 par cukura tirgu kopīgo organizāciju, palīdzētu piemēroties jaunajai situācijai pēc tam, kad stājās spēkā Padomes 2006. gada 20. februāra Regula (EK) Nr. 318/2006 par cukura tirgu kopīgu organizāciju, Regulā (EK) Nr. 320/2006 ieviests pārejas posma atbalsts, ko piešķir tām dalībvalstīm, kurās agrāk dibināti rafinēšanas uzņēmumi Regulas (EK) Nr. 1260/2001 izpratnē." [60] Regulas (EK) Nr. 320/2006 8. panta 3. punkts. [61] Regulas (EK) Nr. 320/2006 1. pants. [62] Šajā summā ietilpst aprēķini, kas veikti 2007.–2013. gada finanšu shēmai. Saskaņā ar to veidoto budžetu pēc tam ir jāapstiprina. [63] Komisijas priekšlikuma 5. iedaļa par ierosinātās reformas ietekmi uz budžetu, COM(2005) 263 galīgā redakcija. [64] Ražošanas maksājums par daļu no kvotas (tā sauktā B kvota) var būt līdz pat 39,5 % no intervences cenas (EUR 631 par tonnu), respektīvi, līdz pat EUR 249 par tonnu (Regulas (EK) Nr. 1260/2001 15. pants.) [65] ERP Īpašais ziņojums Nr. 20/2000 par cukura tirgus kopīgās organizācijas pārvaldību. [66] EK Līguma 33. pantā, kas kļuva par 39. pantu Līgumā par Eiropas Savienības darbību (tā sauktais Lisabonas līgums), ir noteikts, ka viens no kopējās lauksaimniecības politikas mērķiem ir panākt, ka patērētāji produktus saņem par samērīgām cenām. [67] Starpība starp intervences cenu pirms reformas ieviešanas un salīdzināmo cenu pēc reformas ieviešanas ir 36 %. -------------------------------------------------- I PIELIKUMS PĀRSKATS PAR PĀRSTRUKTURĒŠANAS FONDA FAKTISKAJIEM IEŅĒMUMIEM UN APLĒSTAJIEM IZDEVUMIEM Avots: Aprēķinu veikšanai Palāta izmantoja Komisijas sniegtos datus. (Lauksaimniecības un lauku attīstības ĢD, C.5. nodaļa). (Milj. EUR) | Dalībvalsts | Ieņēmumi kopā | Izdevumi | Pārstrukturēšanas atbalsts [1] | Dažādošanas atbalsts [2] | Pārejas posma atbalsts [3] | Kopā | (A) | (B) | (C) | (D) | (E) = (B) +(C) + (D) | Beļģija | 339 | 331 | 19 | 0 | 350 | Bulgārija | 13 | 2 | 1 | 0 | 3 | Čehijas Republika | 166 | 88 | 11 | 0 | 99 | Dānija | 163 | 37 | 8 | 0 | 45 | Vācija | 1350 | 639 | 71 | 0 | 710 | Īrija | 0 | 187 | 44 | 0 | 231 | Grieķija | 88 | 130 | 26 | 0 | 156 | Spānija | 346 | 454 | 70 | 0 | 524 | Francija | 1354 | 611 | 64 | 25 | 700 | Itālija | 293 | 981 | 167 | 0 | 1148 | Latvija | 8 | 59 | 15 | 0 | 74 | Lietuva | 40 | 17 | 2 | 0 | 19 | Ungārija | 152 | 260 | 52 | 0 | 312 | Nīderlande | 344 | 177 | 12 | 0 | 189 | Austrija | 152 | 25 | 5 | 9 | 39 | Polija | 657 | 288 | 34 | 0 | 322 | Portugāle | 10 | 34 | 15 | 24 | 73 | Rumānija | 32 | 10 | 0 | 0 | 10 | Slovēnija | 7 | 51 | 12 | 2 | 65 | Slovākija | 76 | 77 | 16 | 0 | 93 | Somija | 45 | 64 | 7 | 5 | 76 | Zviedrija | 128 | 63 | 9 | 5 | 77 | Apvienotā Karaliste | 466 | 165 | 15 | 94 | 274 | Kopā | 6229 | 4750 | 675 | 164 | 5589 | [1] Ietver arī maksājumus ar atpakaļejošu datumu. [2] Ietver gan dažādošanas atbalstu, gan papildu dažādošanas atbalstu. [3] Saskaņā ar 8. un 9. pantu Padomes Regulā (EK) Nr. 320/2006 (pārejas posma atbalsts pilna laika rafinētājiem un atsevišķām dalībvalstīm). -------------------------------------------------- II PIELIKUMS PĀRSKATS PAR KVOTĀM, NO KURĀM DALĪBVALSTIS ATTEICĀS A cukurs (Baltais cukurs, tonnās) | Dalībvalsts | Sākotnējās kvotas [1] | Kvotas, no kurām atteicās attiecīgajā tirdzniecības gadā | Kvotas, kas bija pieejamas, sākot ar 2009./10. gadu | Atteikto kvotu summa procentos | | | 2006./07. g. | 2007./08. g. | 2008./09. g. | 2009./10. g. | | | | (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = Σ(B+C+D+E)/A | Francija [2] | 4120687 | | | -683 655 | | 3437032 | 16,6 % | Vācija | 3655456 | | | -757 200 | | 2898256 | 20,7 % | Polija | 1772477 | | | -366 869 | | 1405608 | 20,7 % | Apvienotā Karaliste | 1221474 | | | -165 000 | | 1056474 | 13,5 % | Nīderlande | 931435 | | | -126 547 | | 804888 | 13,6 % | Beļģija | 882301 | | | -206 066 | | 676235 | 23,4 % | Itālija | 1557443 | -778 737 | -24 861 | -245 467 | | 508378 | 67,4 % | Spānija | 996961 | -93 119 | -16 679 | -256 578 | -132 106 | 498479 | 50,0 % | Čehijas Republika | 474932 | | -102 473 | | | 372459 | 21,6 % | Dānija | 452466 | | | -80 083 | | 372383 | 17,7 % | Austrija | 405812 | | | -54 785 | | 351027 | 13,5 % | Zviedrija | 385984 | -42 562 | | -50 236 | | 293186 | 24,0 % | Grieķija | 317502 | | -158 800 | | | 158702 | 50,0 % | Slovākija | 216037 | | -70 133 | -33 584 | | 112320 | 48,0 % | Ungārija | 406684 | | -108 093 | -193 171 | | 105420 | 74,1 % | Rumānija [3] | 109164 | | | -4 475 | | 104689 | 4,1 % | Lietuva | 111010 | | | -20 758 | | 90252 | 18,7 % | Somija | 146087 | | -56 087 | -9 001 | | 80999 | 44,6 % | Portugāle [4] | 79671 | -35 218 | -19 500 | -15 000 | | 9953 | 87,5 % | Slovēnija | 52973 | | -52 973 | | | 0 | 100,0 % | Latvija | 66505 | | -66 505 | | | 0 | 100,0 % | Īrija | 199260 | -199 260 | | | | 0 | 100,0 % | Bulgārija [3] | 4752 | | | -4 752 | | 0 | 100,0 % | Kopā | 18567073 | -1 148896 | -676 104 | -3 273227 | -132 106 | 13336740 | 28,2 % | | Atteikto cukura kvotu kopsumma = 5230333 | | B inulīna sīrups (Izteikts cukura ekvivalenta tonnās) | Dalībvalsts | Sākotnējās kvotas1 | Kvotas, no kurām atteicās attiecīgajā tirdzniecības gadā | Kvotas, kas bija pieejamas, sākot ar 2009./10. gadu | Atteikto kvotu summa procentos | | | 2006./07. g. | 2007./08. g. | 2008./09. g. | 2009./10. g. | | | | (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = (B+C+D+E)/A | Beļģija | 215246 | -215 246 | | | | 0 | 100,0 % | Nīderlande | 80950 | -80 950 | | | | 0 | 100,0 % | Francija | 24521 | -24 521 | | | | 0 | 100,0 % | Kopā | 320717 | -320 717 | 0 | 0 | 0 | 0 | 100,0 % | | Atteikto inulīna sīrupa kvotu kopsumma = 320717 | | C izoglikoze Avots: Revīzijas palāta, balstoties uz Komisijas (Lauksaimniecības un lauku attīstības ĢD) sniegtajiem datiem. (Sausna, tonnās) | Dalībvalsts | Sākotnējās kvotas [5] | Kvotas, no kurām atteicās attiecīgajā tirdzniecības gadā | Kvotas, kas bija pieejamas, sākot ar 2009./10. gadu | Atteikto kvotu summa procentos | | | 2006./07. g. | 2007./08. g. | 2008./09. g. | 2009./10. g. | | | | (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = (B+C+D+E)/A | Ungārija | 220266 | | | | | 220266 | 0,0 % | Beļģija | 114580 | | | | | 114580 | 0,0 % | Bulgārija [6] | 89198 | | | | | 89198 | 0,0 % | Slovākija | 68095 | | | | | 68095 | 0,0 % | Vācija | 56638 | | | | | 56638 | 0,0 % | Spānija | 131423 | | -5 000 | -3 000 | -69 613 | 53810 | 59,1 % | Polija | 42861 | | | | | 42861 | 0,0 % | Itālija | 32493 | | | | | 32493 | 0,0 % | Portugāle | 15871 | | | -3 371 | | 12500 | 21,2 % | Francija | 27664 | | -27 664 | | | 0 | 100,0 % | Apvienotā Karaliste | 43592 | | | | -43 592 | 0 | 100,0 % | Nīderlande | 14563 | | | -14 563 | | 0 | 100,0 % | Grieķija | 20636 | | | -20 636 | | 0 | 100,0 % | Rumānija [6] | 15879 | | | | -15 879 | 0 | 100,0 % | Somija | 18999 | | | -18 999 | | 0 | 100,0 % | Kopā | 912758 | 0 | -32 664 | -60 569 | -129 084 | 690441 | 24,4 % | | Atteikto izoglikozes kvotu kopsumma = 222317 | | [1] "Sākotnējā kvota" ir kvota, kas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 318/2006 III pielikumu ir sākotnēji piešķirta dalībvalstīm 2006./07. tirdzniecības gadam un kas ietver papildu kvotas, kuras nopirktas 2006./07. un 2007./08. tirdzniecības gadā. [2] Ietvertas arī kvotas Francijas aizjūras departamentiem (480 245 tonnas). [3] Kvotas, kas pieejamas tikai no 2007./08. gada (jaunās dalībvalstis, kas pievienojās ES 2007. gadā). [4] Ietver arī Azoru salu autonomo apgabalu (9 953 tonnas). [5] "Sākotnējā kvota" ir kvota, kas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 318/2006 III pielikumu ir sākotnēji piešķirta dalībvalstīm 2006./07. tirdzniecības gadam un kas ietver papildu kvotas, kuras piešķirtas no 2006./07., 2007./08. un 2008./09. gada. [6] Kvotas, kas bija pieejamas vienīgi no 2007./08. gada (jaunās dalībvalstis, kas pievienojās ES 2007. gadā), un papildu kvotas, kas piešķirtas līdz 2009./10. gadam. -------------------------------------------------- III PIELIKUMS DALĪBVALSTU IEDALĪJUMS ATKARĪBĀ NO TO KOPĒJĀ IENESĪGUMA UN CUKURA KVOTAS, NO KURĀM DALĪBVALSTIS ATTEICĀS Avots: Komisija (Lauksaimniecības un lauku attīstības ĢD, C.5. nodaļa). (Baltais cukurs, tonnās) | Dalībvalsts | Kopējā ienesīguma līmenis [1] | Pašreizējā reformas ietekme | Sākotnējā kvota [2] | Kvotas, no kurām atteicās pirmajos divos gados | Kvotas, no kurām atteicās 2008./09. gadā [3] | Atteiktās sākotnējās kvotas procentos | Atteikto kvotu summa procentos | Kvotas, kas pieejamas no 2009./10. g. | (A) | (B) | (C) | (D) = (B+C)/(A) | (E) = (B+C)/ (kopā B+kopā C) | (F) = A+B+C | Īrija | Zems | 2143923 | -1 216376 | -260 466 | 68,9 % | 28,2 % | 667081 | Grieķija | Itālija | Portugāle (kontinentālā daļa) | Čehijas Republika | Vidējs | 2923655 | -566 062 | -725 282 | 44,2 % | 24,7 % | 1632311 | Dānija | Spānija [3] | Latvija | Lietuva | Ungārija | Slovākija | Slovēnija | Somija | Beļģija | Augsts | 12895381 | -42 562 | -2 410358 | 19,0 % | 46,9 % | 10442461 | Vācija | Francija (metropole) | Nīderlande | Austrija | Polija | Zviedrija | Apvienotā Karaliste | Citas dalībvalstis [4] | Nav iekļauts | 604114 | 0 | -9 227 | 1,5 % | 0,2 % | 594887 | Kopā | 18567073 | -1 825000 | -3 405333 | 28,2 % | 100,0 % | 13336740 | [1] D alībvalstis atkarībā no kopējā ienesīguma, kas varētu ietekmēt iespējamo cukura ražošanas samazinājumu (3. tabula. Komisijas "Atjauninātajā ietekmes novērtējumā" (SEC(2003) 1022)). [2] "Sākotnējā kvota" ir kvota, kas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 318/2006 III pielikumu ir sākotnēji piešķirta dalībvalstīm 2006./07. tirdzniecības gadam un kas ietver papildu kvotas, kuras nopirktas 2006./07. un 2007./08. gadā. [3] Kvotas 132 106 tonnu apmērā, no kurām Spānija atteicās 2009./10. tirdzniecības gadā, ir iekļautas 2008./09. gada rādītājos. [4] "Citas dalībvalstis" ietver Rumāniju, Bulgāriju, Francijas aizjūras departamentus un Azoru salu autonomo apgabalu. -------------------------------------------------- IV PIELIKUMS PĀRSKATS PAR RAŽOTĀJIEM PIEEJAMO ATBALSTU UN TO TIEŠAJĀM SLĒGŠANAS IZMAKSĀM Avots: Revidēto dalībvalstu ražotāju iesniegtie pārstrukturēšanas plāni un progresa ziņojumi (galīgie). Revidētās dalībvalstis | Čehijas Republika | Vācija | Īrija | Grieķija [1] | Spānija | Francija | Itālija | Polija | Slēgto rūpnīcu skaits | 3 | 5 | 1 | 2 | 7 | 5 | 14 | 8 | (A)Slēgto rūpnīcu atteiktās cukura kvotas (tūkstošos baltā cukura tonnu) | 102 | 736 | 199 | 159 | 498 | 651 | 1049 | 296 | (Milj. EUR) | (B)Kopējais ražotājiem pieejamais pārstrukturēšanas atbalsts, ietverot arī maksājumus, kas slēgtajām rūpnīcām izmaksāti ar atpakaļejošu datumu | 58 | 415 | 127 | 72 | 277 | 358 | 666 | 166 | (C)Tiešās slēgšanas izmaksas kopā [2] | 48 | 178 | 172 | 21 | 266 | 104 | 450 | 98 | pamatlīdzekļu, krājumu un glabātavu norakstīšana | 22 | 67 | 108 | 4 | 165 | 42 | 237 | 51 | izmaksas sociālajā jomā (darbinieku atlaišana, pensijas, mācības un pārcelšana) | 8 | 49 | 42 | 5 | 62 | 37 | 67 | 15 | demontāža un citas slēgšanas izmaksas | 18 | 62 | 22 | 12 | 39 | 25 | 146 | 32 | Starpība starp pārstrukturēšanas atbalstu un tiešajām demontāžas izmaksām (B-C) | 10 | 237 | -45 | 51 | 11 | 254 | 216 | 68 | Pārstrukturēšanas atbalsts uz katru atteikto tonnu; no tā atskaitītas tiešās demontāžas izmaksas (B-C)/A | 98 | 322 | -226 | 321 | 22 | 390 | 206 | 230 | [1] Abas rūpnīcas ir paredzēts pārveidot par biomasas ražotnēm (tika prasīts atbalsts tikai daļējai demontāžai). [2] Negūto peļņu neuzskatīja par tiešajām slēgšanas izmaksām. -------------------------------------------------- V PIELIKUMS DAŽĀDOŠANAS ATBALSTA ĪSTENOŠANA Avots: Komisija (Lauksaimniecības un lauku attīstības ĢD, C. nodaļa). (EUR) | Dalībvalstis | 2006.–2010. gadam piešķirtais dažādošanas atbalsts [1] | Dažādošanas atbalsts | Papildu dažādošanas atbalsts | Kopā | (A) | (B) | (C) | (D) = (B)+(C) | Beļģija | 19328991 | 0 | 19328991 | Bulgārija | 445738 | 445738 | 891475 | Čehijas Republika | 11220772 | 0 | 11220772 | Dānija | 7511785 | 0 | 7511785 | Vācija | 71025341 | 0 | 71025341 | Īrija | 21818970 | 21818970 | 43637940 | Grieķija | 17388600 | 8694300 | 26082900 | Spānija | 46394042 | 23197021 | 69591063 | Francija (metropole) | 64126854 | 0 | 64126854 | Itālija | 111018706 | 55509353 | 166528059 | Latvija | 7282298 | 7282298 | 14564595 | Lietuva | 1947100 | 0 | 1947100 | Ungārija | 29955623 | 22466717 | 52422341 | Nīderlande | 11870109 | 0 | 11870109 | Austrija | 5138833 | 0 | 5138833 | Polija | 34412305 | 0 | 34412305 | Portugāle (kontinentālā daļa) | 7398621 | 7398621 | 14797242 | Rumānija | 419772 | 0 | 419772 | Slovēnija | 5800544 | 5800544 | 11601087 | Slovākija | 10829743 | 5414871 | 16244614 | Somija | 6985820 | 0 | 6985820 | Zviedrija | 9372676 | 0 | 9372676 | Apvienotā Karaliste | 15477000 | 0 | 15477000 | Kopā | 517170242 | 158028432 | 675198674 | [1] Dažādošanas atbalsts ietver gan dažādošanas atbalstu (Regulas (EK) Nr. 320/2006 6. pants), gan papildu dažādošanas atbalstu (Regulas (EK) Nr. 320/2006 7. pants). -------------------------------------------------- VI PIELIKUMS PIEMĒRI KRITĒRIJU ATŠĶIRĪBĀM DAŽĀDOŠANAS ATBALSTA PIEŠĶIRŠANAI DALĪBVALSTĪS Dažādošanas atbalsta piešķiršanu noteica saskaņā ar daudziem un dažādiem kritērijiem, kas atšķīrās katrā dalībvalstī, piemēram: - Īrijā visu dažādošanas atbalstu piešķīra audzētājiem, kas bija zaudējuši piegādes tiesības, taču viņiem neprasīja uzrādīt nekādas dažādošanas izmaksas; - arī Čehijas Republikā audzētāji saņēma visu dažādošanas atbalstu, taču izmaksātā summa atbilda daļai no nesen iegādātās lauksaimniecības tehnikas cenas; - Itālijā un Polijā dažādošanas atbalstu piešķīra audzētāju īstenotiem dažādošanas projektiem, kā arī citiem saņēmējiem, galvenokārt maziem un vidējiem uzņēmumiem; - Francijā, Vācijā un Spānijā reģionālās iestādes piešķīra dažādošanas atbalstu dažādiem lauku attīstības pasākumiem, un saņēmēji bija audzētāji, mazie un vidējie uzņēmumi, kā arī vietējās iestādes. -------------------------------------------------- VII PIELIKUMS GALVENIE TERMINI UN AKRONĪMI A un B kvotas, kā arī tā sauktais C cukurs : šāds dalījums attiecas uz kvotu sistēmu pirms 2006. gada reformas. A kvotas aptuveni atbilda Eiropas Kopienas patēriņa vajadzībām, bet B kvotas — noteikta daļa no A kvotas — atbilda daudzumam, kuru bija iespējams eksportēt, saņemot par to eksporta kompensācijas. Uz B kvotām attiecās ievērojams ražošanas maksājums, no kura finansēja eksporta kompensācijas, turpretī A kvotām piemēroja daudz mazāku maksājumu. Ārpuskvotas cukurs jeb t. s. C cukurs ir cukura produkcijas daudzums, ko saražoja, pārsniedzot A un B kvotu summu, un ko eksportēja, par to nesaņemot kompensāciju. ĀKK : Āfrikas, Karību jūras baseina un Klusā okeāna reģiona valstis. Bioetanols, kas ražots no cukurniedrēm vai cukurbietēm : to iegūst, fermentējot svaigu no cukurniedrēm vai cukurbietēm spiestu sulu (uzreiz pēc tās izspiešanas) vai biezsulu (to iegūst, turpmāk apstrādājot sulu, tostarp koncentrējot to, kas ļauj pagaidu uzglabāšanu), un destilējot; šis ražošanas process neietver cukura ražošanu cietā veidā. Bioetanolu var iegūt arī no citām kultūrām, un to var lietot kā degvielu vai degvielas piedevu. Cukura salīdzināmā cena : salīdzināmās cenas jēlcukuram un baltajam cukuram ieviesa ar Padomes Regulu (EK) Nr. 318/2006; tās nav cenas, kuras tiek garantētas ražotājiem, taču Komisija var sākt piemērot dažus īpašus tirgus atbalsta mehānismus, kad tirgus cenu atšķirība no salīdzināmajām cenām pārsniedz noteiktu procentu. Cukurbiešu cukurs un cukurniedru cukurs : cukuru ražo no cukurbietēm vai no cukurniedrēm. Cukurniedres parasti audzē tropu reģionos, bet bietes — mērenā klimata reģionos, lai gan arvien pieaug interese par cukurbiešu audzēšanu tropos. Potenciāli vairāk cukura var iegūt no viena cukurniedru hektāra, taču šo priekšrocību daļēji atsver īsākais cukurbiešu audzēšanas cikls. Pašlaik 80 % cukura produkcijas pasaulē ražo no cukurniedrēm. C cukurs : skatīt "A un B kvotas, kā arī tā sauktais C cukurs". Eksporta kompensācijas : tirgus atbalsta mehānisms, kas ļauj ražotājiem vai tirgotājiem eksportēt pieejamos lauksaimniecības produktus par cenām, kuras ir augstākas nekā pārdošanas cenas pasaules tirgū, proti, tiek izmaksātas subsīdijas, kas kompensē starpību starp iekšējām un eksporta cenām attiecīgā eksporta darījumā. Ievedmuita : tirgus atbalsta mehānisms, kas paredz iekasēt īpašu nodokli par daudzumiem, kurus importē no pasaules tirgus, tādējādi importēto produktu cena ir augstāka nekā ES iekšienē saražotās produkcijas cena. Saskaņā ar daudzpusēju tirdzniecības nolīgumu, kas noslēgts 1995. gadā, ievedmuitu daļēji atcēla lauksaimniecības produktu pasaules tirgū, un pašlaik notiek PTO sarunas par turpmāku atcelšanu. Intervence (valsts rezerve) : tirgus atbalsta mehānisms, kas ražotājiem ļauj pārdot lauksaimniecības produkciju dalībvalstī (intervences aģentūra) par cenu, kas noteikta ar Padomes regulu; šī intervences cena tādējādi ir zemākā cena iekšējā tirgū. Sākotnēji šo mehānismu varēja piemērot neierobežotam produkcijas daudzumam. Cukura nozarē 2006. gada reforma vispirms noteica daudzuma ierobežojumus, bet vēlāk šo mehānismu atcēla. Inulīns un inulīna sīrups : inulīns ir šķiedra (ko veido fruktozes molekulu ķēde), kas sastopama daudzos augos. Rūpnieciski to ekstrahē no cigoriņu saknes. Inulīna hidrolīzē iegūst fruktozi, un šā procesa rezultātā tiek iegūts saldinātājs, ko dēvē par inulīna sīrupu, kurš savukārt ir iekļauts ES cukura tirgus kopīgajā organizācijā. 2006. gadā tā ražošanas kvota bija apmēram 321 000 tonnu (1,5 % no tirgus). NB! Inulīns nav saistīts ar insulīnu — hormonu, kurš regulē cukura līmeni asinīs. Izoglikoze : saukta arī par kukurūzas fruktozes sīrupu. Tas ir saldinātājs, ko iegūst, pārstrādājot glikozi; tās daļu pārvērš fruktozē, lai iegūtu sīrupu, kas līdzīgs cukura hidrolīzes ceļā iegūtam sīrupam (kurš pārvērš saharozi tās glikozes un fruktozes komponentos); standartkvalitātes izoglikoze satur 42 % un 55 % fruktozes. Arī šādam nolūkam izmantotā glikoze ir saldinātājs, kuram ir īpašs pielietojums pārtikas rūpniecībā; glikozi iegūst, pārstrādājot cieti, kuru savukārt iegūst no kukurūzas, taču cietes ražošanai var izmantot arī kviešus vai kartupeļus. Tā kā izoglikozi lieto gandrīz tikpat plaši kā cukuru tik nozīmīgās jomās kā bezalkoholisko dzērienu ražošana, izoglikoze ir iekļauta ES cukura tirgus kopīgajā organizācijā; pēc reformas tās ražošanas kvota bija apmēram 508 000 tonnas (tirgus daļa ES–25 zem 3 %). Jēlcukurs un baltais cukurs : baltais cukurs ir cukurs, kurā saharozes (ķīmiski tīra molekula, kas veido cukuru) saturs ir vismaz 99,5 %; standartkvalitātes jēlcukurā saharozes saturs ir 96 %, lai gan parasti tas ir augstāks, un jēlcukurs ir gaiši brūnā līdz vidēji brūnā krāsā. Jēlcukuru parasti ražo no cukurniedrēm, bet balto cukuru iegūst, vai nu tieši pārstrādājot cukurbietes vai cukurniedres, vai arī turpmāk pārstrādājot