Lai samazinātu enerģijas patēriņu un palielinātu atjaunīgo energoresursu īpatsvaru, ir jāmobilizē lielākas publiskās un privātās investīcijas. Iepriekšējās aplēses par papildu investīciju nepieciešamību saistībā ar zaļo pārkārtošanos 520 miljardu EUR apmērā gadā, visticamāk, būs faktisko vajadzību zemākais līmenis, jo pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā enerģētikas pārkārtošana ir jāpaātrina. Publiskajām un privātajām investīcijām enerģētikā vajadzētu būt vērstām uz energopatēriņa samazināšanu saskaņā ar principu “energoefektivitāte pirmajā vietā”, atbalstu enerģētiski nabadzīgām mājsaimniecībām, patērētāju aktīvas līdzdalības palielināšanu enerģētikas pārkārtošanā, atjaunīgās enerģijas īpatsvara palielināšanu un ilgtspējīgas mobilitātes un rūpniecības dekarbonizācijas veicināšanu, savukārt tiešās un netiešās subsīdijas fosilajai enerģijai būtu prioritārā kārtā jāizbeidz. Lai paātrinātu zaļo pārkārtošanos, izšķiroša nozīme būs investīcijām pētniecībā un inovācijā. Būs vajadzīgas arī investīcijas enerģētikas infrastruktūrā, tostarp pārrobežu kontekstā, lai dažādotu energoapgādes avotus, galveno uzmanību pievēršot tīrai enerģijai, un lai nodrošinātu energoapgādes drošību. Jo īpaši pārrobežu starpsavienojumu attīstīšana palīdzēs palielināt apgādes drošību, jo tie nodrošina dalībvalstīm piekļuvi papildu un daudzveidīgākiem enerģijas avotiem un palielina to enerģijas tirgu elastību un noturību. Dalībvalstīm ir jāmobilizē visi pieejamie publiskā un privātā finansējuma avoti, lai finansētu šīs investīcijas, t. sk. piešķirot lielāku daļu no ETS ieņēmumiem. Investīcijas jaunā gāzes infrastruktūrā un tīklos var palīdzēt dažādot energoapgādi un palielināt apgādes drošību. Tās tiek ieteikts pēc iespējas veikt tā, lai nodrošinātu atbilstību nākotnes prasībām, sekmējot ilgtspēju ilgtermiņā, ko nākotnē nodrošinātu pārprofilēšana uz ilgtspējīgām degvielām.

Dekarbonizācijas paātrināšana samazinās mūsu atkarību no fosilajām degvielām, vienlaikus palīdzot sasniegt 2030. gada klimata mērķus, kas noteikti Eiropas Klimata aktā. Iebrukums Ukrainā atklāti parādīja ES atkarību no fosilo degvielu importa. Šis apstāklis pastiprina vides, ekonomikas un drošības argumentus par labu atjaunīgās enerģijas palielināšanai un enerģijas patēriņa samazināšanai. Tā kā atjaunīgo energoresursu enerģija saskaņā ar jaunākajiem datiem veido 22 % no bruto galapatēriņa, ES par 2 procentpunktiem pārsniedza 2020. gada mērķrādītāju, taču tagad ir jāpieliek lielākas pūles. Savā 2021. gada jūlija paketē “Gatavi mērķrādītājam 55 %” Komisija ierosināja palielināt 2030. gada atjaunīgo energoresursu mērķrādītāju no vismaz 32 % līdz vismaz 40 % no ES kopējās energoresursu struktūras un palielināt energoefektivitātes mērķrādītāju, lai līdz 2030. gadam panāktu enerģijas patēriņa samazinājumu par 9 % salīdzinājumā ar bāzes prognozēm. Ņemot vērā steidzamo nepieciešamību samazināt ES atkarību no Krievijas fosilajām degvielām, Komisija kā daļu no sava REPowerEU plāna iesniedza tiesību aktu grozījumus, lai 2030. gada atjaunīgo energoresursu mērķrādītāju palielinātu vismaz līdz 45 % un 2030. gada energoefektivitātes mērķrādītāju vismaz līdz –13 %.

ANM ir galvenais instruments, ar ko īstenot ES politikas prioritātes saskaņā ar Eiropas pusgadu un apvienojumā ar REPowerEU risināt jaunās problēmas. Mehānisms ar tā spēcīgo uz sniegumu balstīto uzraudzības sistēmu nodrošina būtisku finansiālu atbalstu galveno reformu un investīciju īstenošanai, tādējādi radot Savienības finansētu fiskālo un reformu impulsu. Gadu pēc tā ieviešanas ir panākts ievērojams progress, radot pozitīvu plašāku ietekmi visā ES un vienlaikus atbalstot konverģenci, jo īpaši eurozonā. Vērienīgo ANP īstenošana ir būtiska, lai veicinātu divējādo pārkārtošanos un palielinātu dalībvalstu noturību. Saskaņā ar ANM regulu valstu ANP aptver visus attiecīgos konkrētai valstij adresētos ieteikumus vai to būtisku daļu. Tāpēc Eiropas pusgads un ANM arī turpmāk būs cieši saistīti, lai nodrošinātu papildināmību politikas prioritātēs, kuras ar tiem paredzēts sasniegt, izvairoties no pārklāšanās un samazinot administratīvo slogu. Krievijas iebrukums Ukrainā ir mainījis ģeopolitisko un ekonomisko kontekstu. Versaļas deklarācijā tika pausts aicinājums veikt turpmākus izšķirošus pasākumus, lai veidotu Eiropas suverenitāti, samazinot ES stratēģisko atkarību, palielinot piegādes drošību, jo īpaši kritiski svarīgo izejvielu jomā, un pakāpeniski izbeidzot mūsu atkarību no Krievijas fosilajām degvielām. ANM būs nozīmīga loma, mobilizējot un virzot pieejamos resursus Eiropas līmenī, lai sasniegtu šos mērķus, kā paredzēts arī REPowerEU.

Zemākas izaugsmes perspektīvas un spiediena uz cenām pastiprināšanās rada politikas dilemmas. Pēdējo divu gadu lielākās daļas laikā atbalstoša monetārā politika apvienojumā ar spēcīgu fiskālo atbalstu ir ļāvuši ES dalībvalstīm stabilizēt ekonomiku pandēmijas apstākļos. Kara izraisītie satricinājumi galvenokārt ietekmē ekonomikas piedāvājuma pusi, kavējot izlaides pieaugumu un vienlaikus paaugstinot inflāciju līdz līmenim, kāds kopš vienotās valūtas ieviešanas vēl nekad nebija novērots. Savukārt fiskālā politika tiek izmantota, lai mazinātu enerģijas cenu pieauguma ietekmi, jo īpaši attiecībā uz neaizsargātām mājsaimniecībām, paturot prātā pasākumu potenciālo ietekmi uz inflāciju, atbilstību ilgtermiņa mērķim samazināt vispārējo atkarību no fosilajām degvielām un atteikties no fosilo degvielu importa no Krievijas, kā arī nepieciešamību ievērot piesardzību, lai saglabātu fiskālo stabilitāti.

Lai gan Krievijas iebrukums Ukrainā ir pastiprinājis nenoteiktību, ekonomikas perspektīvas joprojām norāda uz turpmāku ekonomikas ekspansiju 2022. un 2023. gadā, kas liecina par ES ekonomikas noturību. Tas atspoguļo labvēlīgo sākuma stāvokli pirms kara sākuma un izšķiroši svarīgo atbalstu, ko sniegs ANM pilnīga ieviešana. Saskaņā ar 2022. gada pavasara Eiropas ekonomikas prognozi paredzams, ka reālā IKP pieaugums ES palēnināsies no aptuveni 5,4 % 2021. gadā līdz 2,7 % 2022. gadā un 2,3 % 2023. gadā. Tiek prognozēts, ka nodarbinātības līmenis cilvēkiem vecumā no 15 līdz 74 gadiem pieaugs no 72,5 % 2021. gadā līdz 73,5 % 2022. gadā un 74,2 % 2023. gadā. Paredzams, ka inflācija būs augstāka un saglabāsies augsta ilgāk nekā iepriekšējā prognozē, ko veicinās kara izraisīts standartpreču cenu pieaugums un spiediena uz cenām palielināšanās. Tiek prognozēts, ka 2022. gadā tā sasniegs 6,8 %, bet 2023. gadā – 3,2 %. Jaunās izaugsmes perspektīvas ir ievērojami sliktākas, nekā prognozēts pirms iebrukuma Ukrainā, jo Krievijas agresijas kontekstā ekonomikas perspektīvas apdraud negatīvas attīstības riski, enerģijas cenu bezprecedenta kāpums un piegādes ķēdes traucējumi, kuri joprojām turpinās. Tajā pašā laikā jauno satricinājumu bezprecedenta rakstura un apmēra dēļ visas prognozes ir pakļautas ievērojamai nenoteiktībai.

Krievijas iebrukums Ukrainā ir iedragājis globālās ekonomiskās cerības. Negatīvā ietekme uz ekonomikas perspektīvām izpaužas vairākos veidos. Tie ietver negatīvu ietekmi uz uzticēšanos, mazāku tirdzniecības apjomu, stingrākus finansēšanas nosacījumus un jo sevišķi augstākas standartpreču cenas, kas savukārt rada jaunus piegādes ķēžu traucējumus un papildu spiedienu uz globālo loģistiku. Papildus šīm tūlītējām sekām Krievijas iebrukums Ukrainā ir izraisījis atsaistīšanu no Krievijas, t. sk. tirdzniecības un finanšu attiecībās, kuru mērogu šajā posmā ir grūti pilnībā aplēst. Vienlaikus dažās Ķīnas daļās piemērotie radikālie pandēmijas ierobežošanas pasākumi to ieilgšanas gadījumā varētu būtiski palielināt pašreizējos traucējumus. Jaunā ģeopolitiskā vide prasa rīkoties, lai panāktu ES atvērto stratēģisko autonomiju un samazinātu ES atkarību no enerģijas un citiem stratēģiskiem produktiem un tehnoloģijām.

Eiropas pusgads un ANM sniedz stabilu satvaru, kas ļauj nodrošināt efektīvu politikas koordināciju un risināt aktuālās problēmas. ES konkurētspējīgas ilgtspējas četras dimensijas — vidiskā ilgtspēja, produktivitāte, taisnīgums un makroekonomikas stabilitāte — arī turpmāk būs virziena rādītājs politikas pasākumiem Eiropas un valstu līmenī. Konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos, kas pieņemti Eiropas pusgada kontekstā, dalībvalstīm tiek sniegtas norādes, kā adekvāti reaģēt uz ilgstošām un jaunām problēmām un īstenot kopīgos galvenos politikas mērķus. Šogad tie ietver arī norādes par jaunām, speciālām REPowerEU nodaļām atveseļošanas un noturības plānos (ANP), lai samazinātu atkarību no fosilajām degvielām, izmantojot reformas un investīcijas atbilstīgi REPowerEU prioritātēm. ANM turpinās nākamajos gados kalpot par ievirzi dalībvalstu reformu un investīciju programmām un ir galvenais instruments, ar ko paātrināt zaļo un digitālo pārkārtošanos un stiprināt dalībvalstu noturību, t. sk. īstenojot valsts mēroga un pārrobežu pasākumus saskaņā ar REPowerEU. ANM atbalsta arī daudzvalstu projektus un stiprina sadarbību starp dalībvalstīm. To papildina kohēzijas politikas līdzekļi un citas programmas, kas veicina Savienības galveno investīciju prioritāšu īstenošanu valsts un reģionālā līmenī, lai neviens reģions un neviens cilvēks netiktu atstāts novārtā. 2022. gada Eiropas pusgada cikla ietvaros tiek arī par visām dalībvalstīm sniegts atjaunināts un konsekvents vērtējums par progresu virzībā uz ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) sasniegšanu. Lai gan iepriekšējos gados ir novērots progress attiecībā uz gandrīz visiem IAM, Savienības līmenī ir jādara vairāk, arī saistībā ar Covid-19 izraisītajām sekām un pašreizējo ģeopolitisko situāciju.

REPowerEU ir ES plāns, kā pēc iespējas ātrāk un krietni pirms 2030. gada samazināt Eiropas atkarību no Krievijas fosilajām degvielām, vienlaikus paātrinot Eiropas zaļā kursa īstenošanu. Pamatojoties uz Komisijas 18. maija dokumentu kopumu, REPowerEU paātrina pasākumus, kuru mērķis ir cenu ziņā pieejamāka, drošāka un ilgtspējīgāka enerģija, ņemot vērā jaunās problēmas. Nepieciešamība samazināt mūsu atkarību no fosilajām degvielām no Krievijas ir tik skaidra kā vēl nekad. Šai samazināšanai vajadzētu būt balstītai uz ātru atteikšanos no visu veidu fosilajām degvielām, kā arī uz mūsu sociālās un ekonomiskās noturības stiprināšanu. REPowerEU plānā ir iekļauti konkrēti pasākumi, ar kuriem mazināt Savienības energoatkarību no visu veidu Krievijas degvielām un paātrināt Eiropas zaļā kursa īstenošanu ar jaunām darbībām, par pamatu izmantojot paketi “Gatavi mērķrādītājam 55 %”. Plāns mobilizē papildu finansējumu, lai vēl vairāk paātrinātu mūsu ekonomikas dekarbonizāciju un novērstu atlikušās infrastruktūras nepilnības ES, tai skaitā pievērstos nozīmīgiem pārrobežu savienojumiem. Tas ietver arī pasākumus, ar kuriem mazināt ar Krievijas iebrukumu saistīto energoapgādes traucējumu ietekmi uz uzņēmumiem un mājsaimniecībām. Pasākumi atļauju piešķiršanas procedūru paātrināšanai atraisīs ES potenciālu atjaunīgās enerģijas jomā, ko papildinās darbības zaļo prasmju trūkuma novēršanai.

ES izlēmīgā politikas reakcija uz Covid-19 pandēmiju ir atbalstījusi Savienības noturību, par ko liecina arī pašreizējā bezprecedenta ģeopolitiskā un ekonomiskā vide. Koordinēta politikas rīcība ES un valstu līmenī ir mazinājusi pandēmijas ietekmi uz dalībvalstu ekonomiku un ir pavērusi ceļu spēcīgai atveseļošanai. 2021. gada rudenī ES ekonomika sasniedza pirmspandēmijas izlaides līmeni, un pirms Krievijas iebrukuma Ukrainā tika prognozēts ilgstošas un stabilas ekspansijas posms. Tomēr Krievijas agresīvais karš pret Ukrainu ir radījis jaunu vidi, palielinot iepriekš pastāvējušos izaugsmes šķēršļus, kuriem saskaņā ar iepriekšējām prognozēm bija jāmazinās. Standartpreču cenu turpmāks kāpums, atjaunojušies piegādes traucējumi un pieaugošā nenoteiktība vājina izaugsmi un rada ievērojamus negatīvas attīstības riskus. Tas arī rada papildu problēmas ES ekonomikai saistībā ar energoapgādes drošību un atkarību no Krievijas fosilajām degvielām. Inflācijas spiediena pieaugums, kas aptver ne tikai enerģijas cenas, kā arī lielais to cilvēku pieplūdums, kuri bēg no kara, tieši ietekmē Eiropas sabiedrību. Tomēr ES ekonomika pierāda savu noturību, un tiek prognozēts, ka 2022.–2023. gadā izaugsme turpināsies. Izaugsmi turpina veicināt joprojām jūtamais pandēmijas ierobežojumu atcelšanas efekts, darba tirgus, kurā situācija joprojām uzlabojas, un spēcīga politikas reakcija uz pandēmijas satricinājumu. Īstermiņa darbības, tostarp pagaidu atbalsta instruments bezdarba risku mazināšanai ārkārtas situācijā (SURE), Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu, REACT-EU vai pagaidu regulējums valsts atbalsta pasākumiem, un notiekošā NextGenerationEU ieviešana, kam pamatā ir Atveseļošanas un noturības mehānisms (ANM), ir nepārprotami atmaksājušās. Tajā pašā laikā izaugsmes prognozes ir pakļautas nepieredzētai nenoteiktībai un spēcīgiem negatīvas attīstības riskiem.

Apgrūtinošas administratīvās procedūras kavē atjaunīgās enerģijas projektu izvēršanu. Ieinteresētās personas ir vairākkārt norādījušas, ka administratīvās procedūras vairākās dalībvalstīs ir būtisks šķērslis atjaunīgās enerģijas projektu un saistītās infrastruktūras izvēršanai, kas ietekmē investoru paļāvību, projektu plānošanu un kopējos projektu apstiprināšanas rādītājus. Īpaša uzmanība būtu jāpievērš Atjaunojamo energoresursu direktīvas pilnīgai transponēšanai un 18. maijā pieņemtā ieteikuma par atļauju piešķiršanas procedūru paātrināšanu stingrai īstenošanai. Dalībvalstīm būtu arī nekavējoties jāapzina “atjaunīgās enerģijas ražošanai izdevīgas teritorijas”, kā paredzēts ierosinātajos Atjaunojamo energoresursu direktīvas grozījumos, un jānovērš atlikušie šķēršļi atjaunīgās enerģijas ieviešanai un ar to saistītajai infrastruktūrai. Jauniem atjaunīgās enerģijas un enerģētikas infrastruktūras projektiem būtu jāpiemēro vienkāršotas plānošanas un atļauju piešķiršanas procedūras. Šajā sakarā Komisija kopš 2022. gada marta arī strādā ar dalībvalstu iestādēm Vienotā tirgus noteikumu izpildes panākšanas darba grupā, lai novērstu ar atļauju piešķiršanu saistītos šķēršļus. Dalībvalstīm to plašākos centienos nodrošināt tādu prasmju pieejamību, kas vajadzīgas zaļā kursa (ieskaitot renovācijas vilni) mērķiem, būs arī jākoncentrējas uz to, lai novērstu traucējumus, kas saistīti ar darbaspēka trūkumu, un jādara pieejamas papildu prasmju pilnveides un pārkvalifikācijas iespējas, t. sk. attiecīgajām atļauju izsniegšanas iestādēm valsts, reģionālā un vietējā līmenī.

Bažas par izejvielu pieejamību uzsver nepieciešamību un steidzamību virzīt mūsu pāreju uz aprites ekonomiku. Kopā ar izejvielu, jo īpaši retzemju elementu, kas nepieciešami divējādās pārkārtošanās īstenošanai, ieguves stratēģisko pārskatīšanu, t. sk. izejvielu ilgtspējīgas ieguves un pārstrādes apsvēršanu ES, aprites un inovatīvu risinājumu izvērse uzlabos izejvielu pieejamību un palīdzēs samazināt enerģijas pieprasījumu. Aprites ekonomikas, resursefektivitātes un atkritumu apsaimniekošanas pasākumi sniedz vidiskus, klimata un ekonomiskus ieguvumus. Tiem būtu jāpiešķir prioritāte tajās dalībvalstīs, kuru pašreizējā politika šajās jomās vēl pilnībā neizmanto savu potenciālu. Tāpēc ir jāievieš spēcīgāks tiesiskais regulējums, lai veicinātu aprites ekonomiku, stimulējot inovatīvu praksi.

4.2. Produktivitāte

Labi funkcionējoša vienotā tirgus nodrošināšana joprojām ir būtiska produktivitātes pieaugumam, ekonomiskajai labklājībai un konverģencei. Covid-19 krīzes un Krievijas iebrukuma Ukrainā kopējā ietekme ir saasinājusi piegādes ķēdes traucējumus, un uzņēmumiem būs jādažādo savas piegādes ķēdes, lai pārvaldītu riskus, kas saistīti ar izejvielu cenām, kvalitāti un piegādēm. Joprojām spēkā esošie apturēšanas pasākumi un ilgstošs darbaspēka trūkums var arī kavēt ekonomisko aktivitāti un iedragāt kritiski svarīgu piegādes ķēžu darbību ilgākā laikposmā, nekā gaidīts. Tā kā labi funkcionējošs vienotais tirgus ir ES galvenais produktivitātes pieauguma, darbvietu radīšanas un noturības avots, ir jānovērš visi vienotā tirgus kropļojumi un šķēršļi, kas ierobežo personu brīvu pārvietošanos un preču, pakalpojumu un kapitāla brīvu apriti. Tam ir vajadzīgi pastāvīgi dalībvalstu centieni novērst traucējumus, lai veicinātu investīcijas, tostarp transporta infrastruktūrā, un piegādes ķēžu stabilitāti visās nozarēs. Ir vajadzīgi pasākumi, lai mazinātu ietekmi, ko uz dzīvotspējīgiem ES uzņēmumiem rada gan enerģijas cenu kāpums, gan riski, kas izriet no Krievijas iebrukuma Ukrainā attiecībā uz piegādes ķēdes traucējumiem, loģistiku un investīcijām. ES reģionu daudzveidības izmantošana un palīdzība visiem reģioniem pilnībā atraisīt to potenciālu veicinās vienotā tirgus integrāciju, attīstību un noturību. Integrētāks vienotais tirgus uzlabos ES uzņēmumu spēju piesaistīt kapitālu visā ES, tādējādi veicinot ilgtermiņa investīcijas inovācijas atbalstam un zaļās un digitālās pārkārtošanās finansēšanai. Šajā ziņā svarīgs ir arī turpmāks progress kapitāla tirgu savienības un banku savienības izveides pabeigšanā.

Papildu investīcijas ir jāpapildina ar vērienīgām reformām, kuru mērķis ir uzlabot uzņēmējdarbības vidi, administratīvās spējas un institucionālo noturību. Lai īstenotu produktivitāti veicinošas strukturālās reformas un liela mēroga investīcijas, ir vajadzīga visaptveroša politikas pieeja, kas vērsta uz administratīvo spēju un atbilstošu pamatnosacījumu uzlabošanu valsts un vietējā līmenī. Vairākas dalībvalstis joprojām saskaras ar izaicinājumu, kā uzlabot uzņēmējdarbības vidi, t. sk. attiecībā uz reglamentētajām profesijām, efektīvu valsts pārvaldi, publisko iepirkumu, piekļuvi finansējumam un administratīvā sloga samazināšanu uzņēmumiem, jo īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU). Turklāt, lai nodrošinātu dalībvalstu institucionālās noturības stabilitāti un labu uzņēmējdarbības vidi, būtiski ir turpināt centienus stiprināt tiesiskumu, jo īpaši neatkarīgas, kvalitatīvas un efektīvas tiesu sistēmas un labi funkcionējošu pretkorupcijas regulējumu.

Pētniecība un inovācija joprojām ir svarīgs instruments dalībvalstu konkurētspējas palielināšanai, un tām ir būtiska nozīme divējādās pārkārtošanās un ES atvērtās stratēģiskās autonomijas nodrošināšanā. Pašreizējos apstākļos efektīvi un labi koordinēti pētniecības un inovācijas instrumenti kopā ar turpmākiem centieniem mazināt plaisu starp inovāciju un tirgu ir izšķiroši svarīgi, lai paātrinātu zaļo un digitālo pārkārtošanos un samazinātu atkarību no fosilajām degvielām visās ES valstīs un reģionos. Lai gan būtiskajam pētniecības un inovācijas reformu un investīciju kopumam, kas iekļauts ANP, būtu ievērojami jāpalīdz stiprināt dalībvalstu pētniecības un inovācijas sistēmas, vairākām valstīm būs jāveic papildu pasākumi, lai stiprinātu to inovācijas vidi un risinātu problēmas, ar kurām tās saskaras pētniecības un inovācijas jomā. Šādas darbības ietver zinātnes un uzņēmējdarbības saikņu uzlabošanu, zināšanu pārneses veicināšanu, izcilības veidošanu, uzņēmējdarbības inovācijas veicināšanu, tostarp atbalstot MVU, jaunuzņēmumus un sociālos uzņēmumus, savas valsts pētniecības un inovācijas publiskās un privātās ekosistēmas reģionālās bāzes paplašināšanu un talantu piesaistīšanu. To darot, būtiska nozīme ir piemērotam finanšu piešķīrumam apvienojumā ar skaidri formulētiem pētniecības un inovācijas mērķiem un finansējuma mērķrādītājiem.

Investīcijas digitālajās tehnoloģijās, cilvēkos un viņu prasmēs ir mūsu digitālās pārkārtošanās virzītājspēks. Saskaņā ar Digitālās ekonomikas un sabiedrības indeksu (DESI) dalībvalstu progress 5G tīklu izvēršanā un publisko un privāto pakalpojumu sektora digitalizācijā ir neviendabīgs. Tomēr progress digitalizācijā ir cieši saistīts ar citiem veicinošiem faktoriem, piemēram, pētniecību un inovāciju, finansēm, darba tirgu un izglītības un apmācības reformām, kā arī ar vajadzību pēc skaidriem investīciju signāliem, kas veicina digitālo risinājumu integrāciju attiecīgajās nozarēs (piemēram, enerģētikā, mobilitātē, veselības aprūpē). Investīcijas digitālajā infrastruktūrā un tehnoloģijās ir mūsu ekonomikas un sabiedrības zaļās un digitālās pārkārtošanās vērtīgas veicinātājas, un tās ir jāpapildina, ieguldot digitālajā izglītībā, cilvēkos un viņu prasmēs, t. sk. atbalstot prasmju pilnveidi un pārkvalifikāciju, īpašu uzmanību pievēršot reģionālo atšķirību novēršanai, tostarp risinot problēmas, ko rada intelektuālā darbaspēka emigrācija, plaisa starp pilsētām un laukiem un iedzīvotāju skaita samazināšanās konkrētos reģionos. Tās arī palīdzēs stimulēt Eiropas uzņēmumu produktivitātes pieaugumu un stimulēs uzņēmumus, jo īpaši MVU, virzīties uz lielāku savas darbības digitalizāciju un veicināt ekonomikas atveseļošanos kopumā.

4.3. Taisnīgums

Eiropas sociālo tiesību pīlārs ir vispārējais ievirzes satvars taisnīguma nodrošināšanai ES; tā pilnīga īstenošana ir izšķiroši svarīga, lai panāktu augšupēju sociālo un ekonomisko konverģenci. ANP ietver plašu reformu un investīciju klāstu, kas palīdzēs atbalstīt plašāku dalību darba tirgū, produktivitātes pieaugumu, izmantojot izglītības, pārkvalifikācijas un prasmju pilnveides pasākumus, kā arī sociālo iekļaušanu un noturību. Kopā ar kohēzijas politikas līdzekļiem un Taisnīgas pārkārtošanās mehānismu ANM atbalsta taisnīgu un iekļaujošu atveseļošanu Eiropas Savienībā saskaņā ar Eiropas sociālo tiesību pīlāru. Komisijas rīcības plānā par pīlāra turpmāku īstenošanu tika ierosināti jauni ES mērķrādītāji līdz 2030. gadam attiecībā uz nodarbinātību, prasmēm un nabadzības samazināšanu, kā arī pārskatīts sociālo rezultātu pārskats, kas kopā tika atzinīgi novērtēti 2021. gada Portu sociālajā samitā. Dalībvalstis patlaban nosaka valsts mērķrādītājus atbilstīgi ES mērķrādītāju vērienīgumam. Pīlāra īstenošana un tās uzraudzība, izmantojot sociālo rezultātu pārskatu, ir integrēta Eiropas pusgada ciklā un atspoguļota analīzē, kas ir attiecīgo konkrētām valstīm adresēto ieteikumu pamatā.

Covid-19 pandēmija ir nevienmērīgi skārusi dažādas iedzīvotāju grupas un reģionus un izgaismojusi pastāvošos neaizsargātības faktorus un nevienlīdzību. Pateicoties ātrai politikas reakcijai, lielākajā daļā dalībvalstu vispārējā ienākumu nevienlīdzība un nabadzības vai sociālās atstumtības risks laikposmā no 2019. līdz 2020. gadam kopumā saglabājās stabils. Tomēr vēl nav skaidrs, kā pandēmija ietekmēs nabadzību un nevienlīdzību vidējā termiņā. Covid-19 krīze ir nesamērīgi skārusi dažus reģionus, nozares un iedzīvotāju grupas, kurās jau bija sliktāki nodarbinātības un sociālie apstākļi, īpaši tādas kā jaunieši, mazkvalificēti un pagaidu darbinieki, personas ar invaliditāti, migrantu izcelsmes personas un romi. Tā arī paplašināja nevienlīdzību izglītības jomā un prasmju trūkumu un parādīja, cik svarīgi ir nodrošināt piekļuvi kvalitatīvai izglītībai visos līmeņos, kā arī pienācīgu segumu no sociālās drošības tīkliem un saīsināta darba laika shēmām, tostarp tām, ko atbalsta Eiropas Sociālais fonds un SURE, kas palīdzēja saglabāt nodarbinātību. Piekļuve sociālajiem pabalstiem, to adekvātums un efektivitāte dalībvalstīs atšķiras, kas norāda uz sociālās aizsardzības sistēmu nepietiekamu efektivitāti. Vairākās dalībvalstīs ir nepieciešams palielināt cenas ziņā pieejamu mājokļu un sociālo mājokļu pieejamību. Pandēmija ir arī parādījusi, cik svarīgi ir, lai valstīs būtu efektīvas, noturīgas un ilgtspējīgas veselības aprūpes sistēmas. Vairākas dalībvalstis joprojām saskaras ar izaicinājumu, kā uzlabot savu veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes sistēmu noturību, kvalitāti un pieejamību, t. sk. tajās nepieciešams novērst veselības aprūpes darbaspēka trūkumu, vienlaikus nodrošinot to ilgtermiņa fiskālo stabilitāti.

Nesenais enerģijas un pārtikas cenu kāpums vissmagāk skar nabadzīgākās mājsaimniecības. Fosilo degvielu, elektroenerģijas un standartpreču cenu pieaugums, kas bija vērojams jau 2021. gada otrajā pusē, ir vēl vairāk saasinājies līdz ar iebrukumu Ukrainā. Tas jo īpaši ietekmē visneaizsargātākās mājsaimniecības, kurām lielāku daļu no saviem izmantojamajiem ienākumiem nākas tērēt pamatprecēm, piemēram, enerģijai un pārtikai. Komisijas paziņojumā par enerģijas cenām ir ietverta “rīkkopa”, ko ES un tās dalībvalstis var izmantot, lai novērstu enerģijas cenu pieauguma tūlītējo ietekmi un vairāk stiprinātu noturību pret turpmākiem satricinājumiem. Īstermiņa valsts pasākumi ietver ārkārtas ienākumu atbalstu mājsaimniecībām, valsts atbalstu uzņēmumiem un nodokļu samazinājumus. REPowerEU paziņojumā “rīkkopa” tika papildināta ar papildu norādēm par intervenci cenu noteikšanā. Lai nodrošinātu taisnīgu zaļo pārkārtošanos visiem iedzīvotājiem un teritorijām , pašlaik ir vēl jo vairāk nepieciešama ANP, REPowerEU plāna, kohēzijas programmu, kā arī saistīto rīcībpolitiku īstenošana, kurās ņemta vērā distributīvā un sociālā ietekme. Atbalsta politikai vajadzētu būt īslaicīgai un mērķorientētai uz visneaizsargātākajām personām, lai tā būtu visiedarbīgākā, vienlaikus saglabājot stimulus samazināt fosilo degvielu patēriņu un ierobežojot šīs politikas ietekmi uz budžetu.

Darba tirgiem atveseļojoties, ir vērojamas nodarbinātības pārbīdes digitālās un zaļās pārkārtošanās un ģeopolitisko un demogrāfisko pārmaiņu dēļ, kā rezultātā veidojas darbaspēka trūkums. Daudziem darba devējiem digitālā un zaļā pārkārtošanās un ģeopolitiskās pārmaiņas, visticamāk, izraisīs būtiskas izmaiņas to darbībā un uzņēmējdarbības modeļos. Daudzās dalībvalstīs parādās darbaspēka trūkums, jo īpaši tādās nozarēs kā būvniecība, veselības aprūpe un informācijas un komunikācijas tehnoloģijas. Vajadzīgo prasmju nodrošināšana darbaspēkam joprojām ir būtiska problēma, kuras risināšana nepieciešama ne tikai lai novērstu darbaspēka trūkumu, bet arī lai atraisītu uzņēmumu investīcijas un veicinātu zaļo un digitālo pārkārtošanos. Šajā kontekstā vēl lielāku nozīmi iegūst efektīvi aktīvas darba tirgus politikas pasākumi un valstu nodarbinātības dienesti, ar darba tirgu saistītas izglītības un apmācības, kā arī kvalificēti skolotāji un pasniedzēji zinātnesietilpīgos darba tirgos un sabiedrībās, kā uzsvērts Ieteikumā par iedarbīgu un aktīvu atbalstu nodarbinātībai (EASE). Ņemot vērā darbaspēka trūkumu un pastāvīgās nodarbinātības līmeņa atšķirības, līdzdalības palielināšana darba tirgū sievietēm, t. sk. uzlabojot piekļuvi pirmsskolas izglītībai un aprūpei, un nepietiekami pārstāvētām grupām, piemēram, personām ar invaliditāti, migrantiem un romiem, joprojām ir nozīmīga iespēja panākt iekļaujošu un ilgtspējīgu izaugsmi un vienlīdzību.

Krievijas iebrukums Ukrainā ir licis miljoniem cilvēku bēgt no savas valsts, lai nokļūtu drošībā. Šiem cilvēkiem, kas galvenokārt ir sievietes un bērni, ir vajadzīgs atbalsts ar dalībvalstu sociālo, izglītības un veselības aprūpes sistēmu starpniecību . Pārvietoto personu no Ukrainas vilnim sekoja bezprecedenta solidaritātes vilnis visā Eiropā. 2022. gada 4. martā pirmo reizi tika iedarbināta Pagaidu aizsardzības direktīva, piešķirot pārvietotajām personām no Ukrainas likumīgas uzturēšanās tiesības Eiropas Savienībā, kā arī piekļuvi pirmsskolas izglītībai un aprūpei, izglītībai un apmācībai, darba tirgum, veselības aprūpei, mājokļiem un sociālajai palīdzībai . Ir būtiski, lai pārvietoto personu dzīve netiktu pārtraukta, kamēr ilgst karš, un lai šīs personas varētu turpināt izglītību, strādāt un apgūt jaunas prasmes. Tas nozīmē, ka dalībvalstīm ir jāsniedz palīdzība, lai risinātu to cilvēku neatliekamās vajadzības, kuri bēg no Ukrainas, taču tām ir arī jānodrošina nepieciešamais valsts pārvaldes iestādēm to centienos atbalstīt pārvietoto personu piekļuvi veselības aprūpei, bērnu aprūpei, mājokļiem, sociālajai aizsardzībai, iesaistei izglītībā un apmācībā, un darba atrašanā. Lai finansiāli atbalstītu dalībvalstis to personu uzņemšanā, kuras bēg no Ukrainas, Komisija no 2022. gada marta uzsāka vairākas iniciatīvas un turpinās sniegt palīdzību koordinētu ES centienu ietvaros.

Dalībvalstu reformu un investīciju turpināšanai būs izšķiroša nozīme kvalitatīvu darbvietu radīšanas atbalstīšanā, prasmju pilnveidošanā un sekmīgā statusa maiņā darba tirgū, kā uzsvērts Komisijas priekšlikumā par nodarbinātības pamatnostādnēm. Nodarbinātības pamatnostādnēs sniegtas norādes par to, kā modernizēt darba tirgus iestādes, izglītību un apmācību, kā arī sociālās aizsardzības un veselības sistēmas, lai tās padarītu iekļaujošākas un taisnīgākas. Tajās ir iekļauti arī īpaši norādījumi, kuru mērķis ir risināt prasmju un darbaspēka pieaugošā trūkuma problēmu un panākt sociāli taisnīgu zaļo un digitālo pārkārtošanos. Komisija 2022. gadā ierosina pielāgot nodarbinātības pamatnostādnes, lai labāk atspoguļotu vidi pēc Covid-19, jaunākās politikas iniciatīvas un attiecīgos politikas elementus saistībā ar Krievijas agresiju pret Ukrainu.

4.4. Makroekonomikas stabilitāte

Koordinēta politikas rīcība mazināja pandēmijas ietekmi uz ES ekonomiku un pavēra ceļu spēcīgai atveseļošanai 2021. gadā. Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējā izņēmuma klauzula apvienojumā ar pagaidu regulējumu valsts atbalsta pasākumiem deva iespēju sniegt plaša mēroga fiskālo atbalstu visās dalībvalstīs. Vienlaikus ES mobilizēja savu budžetu, jo īpaši ar SURE, lai mazinātu krīzes ietekmi uz darba ņēmējiem un uzņēmumiem. NextGenerationEU, t. sk. ANM, izvēršana sniedz spēcīgu stimulu atveseļošanai. Tiek lēsts, ka fiskālā nostāja ES kopumā, ieskaitot publiskos izdevumus, ko finansē ar dotācijām no ANM un citiem ES fondiem, 2020. gadā ir bijusi visumā neitrāla, bet 2021. gadā ekspansīva – gandrīz 1 % apmērā no IKP.

Diskrecionārie politikas pasākumi, tostarp lielākas investīcijas, 2022. gadā nozīmē ekspansīvu ES kopējo fiskālo nostāju. Tiek lēsts, ka šī ekspansīvā nostāja 2022. gadā būs aptuveni 1,75 % no IKP. Diskrecionāro pasākumu struktūra laika gaitā ir attīstījusies, saskaroties ar jauniem izaicinājumiem, proti, ir pieņemta rīcībpolitika augstāku enerģijas cenu ietekmes mazināšanai uz uzņēmumiem un mājsaimniecībām un pasākumi to personu atbalstam, kuras bēg no Krievijas militārās agresijas pret Ukrainu. Pašlaik tiek lēsts, ka diskrecionārie fiskālie pasākumi, kas noteikti kopš 2021. gada rudens, lai samazinātu augsto enerģijas cenu ietekmi, 2022. gadā būs 0,6 % no ES IKP. Tie ietver energoproduktu netiešo nodokļu pagaidu samazinājumus, subsīdijas enerģijas ražošanai, subsīdijas enerģijas patērētājiem, sociālos pārvedumus (tieši saistītus ar enerģijas patēriņu) neaizsargātām mājsaimniecībām un regulētas cenas mazumtirdzniecības līmenī. Lai gan lielākā daļa šo pasākumu ir izziņoti kā pagaidu pasākumi, saistītās izmaksas attiecīgi palielinātos, ja to darbības laiks tiktu pagarināts vai to tvērums tiktu paplašināts bez kompensējošiem pasākumiem. Turklāt ir svarīgi atzīmēt, ka enerģijas cenu pieauguma ietekme uz publiskajām finansēm neaprobežojas tikai ar veiktajiem diskrecionārajiem pasākumiem. Paredzams, ka ekonomiskās aktivitātes palēnināšanās, ko rada enerģijas cenu satricinājums, izraisīs nodokļu un sociālo iemaksu iekasēšanas palēnināšanos. Šis efekts kopā ar iespējamiem lielākiem publiskajiem izdevumiem, kas izriet no algu, sociālo pabalstu un citu izdevumu korekcijām atbilstoši inflācijai, ietekmē valsts budžeta deficītu un parādu. Lai ierobežotu budžeta izmaksas, maksimāli palielinātu to ekonomisko un sociālo ietekmi un saglabātu stimulus zaļās pārkārtošanās īstenošanai, politikas pasākumiem, kuru mērķis ir risināt enerģijas cenu pieauguma jautājumu, vajadzētu būt īslaicīgiem un mērķorientētiem uz neaizsargātām mājsaimniecībām, kurām enerģijas rēķins veido ievērojamu daļu no to patēriņa groza, kā arī uz īpaši skartām nozarēm. Šie pasākumi būtu jāpapildina arī ar stimuliem palielināt energoefektivitāti un samazināt fosilās enerģijas patēriņu.

Fiskālajai politikai 2023. gadā vajadzētu būt piesardzīgai, vienlaikus saglabājot gatavību reaģēt uz mainīgo ekonomisko situāciju. Ņemot vērā makroekonomiskā satricinājuma, ko izraisīja Krievijas iebrukums Ukrainā, īpašo raksturu, kā arī tā ilgtermiņa ietekmi uz ES enerģētiskās drošības vajadzībām, 2023. gadā fiskālā politika jāizstrādā īpaši rūpīgi. Pamatojoties uz 2022. gada pavasara prognozi, kurā prognozēts, ka IKP pieaugums prognozes periodā saglabāsies pozitīvs, lai gan pastāv liela nenoteiktība un negatīvas attīstības riski, plaša mēroga fiskālais stimuls ekonomikai 2023. gadā nešķiet pamatots. Fiskālajai politikai būtu jāapvieno lielākas investīcijas un valsts finansēto primāro kārtējo izdevumu pieauguma kontrole, vienlaikus ļaujot darboties automātiskajiem stabilizatoriem un nodrošinot pagaidu un mērķtiecīgus pasākumus nolūkā mazināt enerģētikas krīzes ietekmi un sniegt humāno palīdzību cilvēkiem, kuri bēg no Krievijas iebrukuma Ukrainā. Pilnīga un savlaicīga ANP īstenošana ir būtiska augstāka investīciju līmeņa sasniegšanai. Turklāt dalībvalstu fiskālie plāni nākamajam gadam būtu jābalsta uz piesardzīgām vidēja termiņa korekcijām, kuras atspoguļo fiskālās stabilitātes problēmas, kas saistītas ar augstu parāda attiecības pret IKP līmeni, kurš pandēmijas dēļ ir vēl vairāk palielinājies. Lai mazinātu klimata pārmaiņu radītos riskus, dalībvalstis tiek mudinātas sistemātiski ņemt vērā to ietekmi budžeta plānošanā un paredzēt politiku un instrumentus, kas palīdz taisnīgi novērst, samazināt un sagatavoties ar klimatu saistītai ietekmei. Būtu jāturpina un jāveicina zaļās budžeta plānošanas prakse dalībvalstīs, lai nodrošinātu publisko izdevumu un ieņēmumu saskaņotību ar vides mērķiem.

Fiskālajai politikai arī turpmāk vajadzētu būt pienācīgi diferencētai starp dalībvalstīm (sk. arī 1. izcēlumu). Dalībvalstīm ar lielu parādu būtu jānodrošina piesardzīga fiskālā politika, jo īpaši ierobežojot valsts finansēto kārtējo izdevumu pieaugumu zem vidējā termiņa potenciālās izlaides pieauguma, ņemot vērā joprojām sniegto pagaidu un mērķtiecīgo atbalstu mājsaimniecībām un uzņēmumiem (uz kuriem attiecas valsts atbalsta noteikumi), kuri ir vismazāk aizsargāti pret enerģijas cenu kāpumu, un atbalstu cilvēkiem, kas bēg no Ukrainas. Dalībvalstīm ar zemu/vidēju parādu būtu īpaši jānodrošina, ka valsts finansēto kārtējo izdevumu pieaugums atbilst kopumā neitrālai politikas nostājai, ņemot vērā joprojām sniegto pagaidu un mērķtiecīgo atbalstu mājsaimniecībām un uzņēmumiem (uz kuriem attiecas valsts atbalsta noteikumi), kuri ir vismazāk aizsargāti pret enerģijas cenu pieaugumu, un atbalstu cilvēkiem, kuri bēg no Ukrainas. Visām dalībvalstīm būtu jāpalielina publiskās investīcijas zaļās un digitālās pārkārtošanās vajadzībām un enerģētiskajai drošībai, t. sk. izmantojot ANM, citus ES fondus un REPowerEU.

Paaugstināta nenoteiktība un spēcīgi negatīvas attīstības riski, kas skar ekonomikas perspektīvas saistībā ar karu Eiropā, bezprecedenta enerģijas cenu kāpumi un ieilguši piegādes ķēdes darbības traucējumi rada apstākļus, kuru dēļ ir attaisnojami Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas darbību pagarināt līdz 2023. gadam, ieskaitot. Komisija 2021. gada 3. martā secināja, ka Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas deaktivēšanai vajadzētu būt atkarīgai no ES un eurozonas ekonomikas stāvokļa, atzīstot, ka ekonomikai būs vajadzīgs laiks, lai atgrieztos normālākos apstākļos, un ka lēmums par vispārējās izņēmuma klauzulas deaktivēšanu vai turpmāku piemērošanu būtu jāpieņem vispārēja ekonomikas stāvokļa novērtējuma ietvaros, kurā galvenais kvantitatīvais kritērijs ir ekonomiskās aktivitātes līmenis ES vai eurozonā salīdzinājumā ar pirmskrīzes līmeni. Ņemot vērā karu Eiropā, bezprecedenta enerģijas cenu kāpumu un ieilgušus piegādes ķēdes darbības traucējumus, ES un eurozonas ekonomikas stāvoklis nav atgriezies normālākos apstākļos. Turklāt lēmumā par vispārējās izņēmuma klauzulas turpmāku piemērošanu vai deaktivēšanu būtu jāņem vērā arī tas, ka fiskālajai politikai ir jāspēj pienācīgi reaģēt uz ekonomiskajām sekām, ko rada Krievijas militārā agresija pret Ukrainu, tostarp energoapgādes traucējumu radītajām sekām. Vispārējās izņēmuma klauzulas piemērošana arī 2023. gadā nodrošinās iespēju valsts fiskālajai politikai vajadzības gadījumā nekavējoties reaģēt, vienlaikus nodrošinot vienmērīgu pāreju no plaša atbalsta ekonomikai pandēmijas laikā uz pastiprinātu koncentrēšanos uz pagaidu un mērķtiecīgiem pasākumiem un fiskālo piesardzību, kas nepieciešama, lai nodrošinātu stabilitāti vidējā termiņā. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes pakta darbību. Tā ļauj uz laiku atkāpties no parastajām budžeta prasībām ar nosacījumu, ka tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Komisija 2022. gada rudenī atkārtoti izvērtēs, vai būtu jāierosina pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru sākšana, pamatojoties uz izpildes rezultātu datiem par 2021. gadu. 2023. gada Komisija pavasarī izvērtēs, vai būtu jāierosina pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru sākšana, pamatojoties uz izpildes rezultātu datiem par 2022. gadu, jo īpaši ņemot vērā atbilstību konkrētai valstij adresētajiem fiskālajiem ieteikumiem, ko Padome adresējusi dalībvalstīm. Balstoties uz iepriekš minētajiem apsvērumiem un ņemot vērā paaugstinātas nenoteiktības un spēcīgu negatīvas attīstības risku ietekmi uz ekonomikas perspektīvām ES un eurozonā kopumā, Komisija uzskata, ka Savienība vēl nav pārvarējusi nopietnas ekonomikas lejupslīdes periodu. Pamatojoties uz minēto, ir izpildīti nosacījumi vispārējās izņēmuma klauzulas piemērošanai arī 2023. gadā un tās deaktivēšanai no 2024. gada. Komisija aicina Padomi atbalstīt šo secinājumu, lai dalībvalstīm nodrošinātu skaidrību. Komisija sniegs norādes par iespējamām izmaiņām ekonomikas pārvaldības satvarā pēc vasaras brīvdienām, laikus pirms 2023. gada.