KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Eiropas Savienības finansiālo interešu aizsardzība - Cīņa pret krāpšanu. 2012. gada ziņojums /* COM/2013/0548 final */





SATURS KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Eiropas Savienības finansiālo interešu aizsardzība - Cīņa pret krāpšanu. 2012. gada ziņojums.................................................................. 5 Kopsavilkums............................................................................................................................... 5 1........... Ievads............................................................................................................................ 7 2........... Krāpšana un citi pārkāpumi............................................................................................. 7 2.1........ Kopējais paziņoto pārkāpumu skaits............................................................................... 7 2.2........ Pārkāpumi, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem un kuri apdraud ES budžetu............. 7 2.2.1..... Ieņēmumi........................................................................................................................ 9 2.2.2..... Izdevumi....................................................................................................................... 10 2.2.2.1.. Dabas resursi (lauksaimniecība un lauku attīstība, kā arī zivsaimniecība).......................... 12 2.2.2.2.. Kohēzijas politika (2007.–2013. gada un 2000.–2006. gada plānošanas periodi)........... 13 2.2.2.3.. Pirmspievienošanās politika (Pirmspievienošanās palīdzība (PAA) un Pirmspievienošanās palīdzības instruments (IPA)).......................................................................................................................... 13 2.2.2.4.. Izdevumi, ko tieši pārvalda Komisija............................................................................. 14 2.2.3..... Eiropas Krāpšanas apkarošanas biroja (OLAF) rezultāti................................................ 14 2.3........ Pārkāpumi, par kuriem nav ziņots kā par krāpnieciskiem................................................ 14 2.3.1..... Ieņēmumi...................................................................................................................... 15 2.3.2..... Izdevumi....................................................................................................................... 16 3........... Atgūšana un citi novēršanas un labošanas pasākumi....................................................... 17 3.1........ Izdevumi: novēršanas mehānismi.................................................................................... 17 3.1.1..... Pārtraukšana 2012. gadā.............................................................................................. 17 3.1.2..... Atlikšana...................................................................................................................... 18 3.2........ Izdevumi: finanšu korekcijas un atgūšana 2012. gadā..................................................... 18 3.3........ Atgūšana saistībā ar pašu resursu ieņēmumiem............................................................... 18 3.3.1..... Tradicionālie pašu resursi.............................................................................................. 19 4........... Pretkrāpšanas politika ES līmenī.................................................................................... 19 4.1........ Pretkrāpšanas politikas iniciatīvas, kuras Komisija veikusi 2012. gadā............................ 19 4.1.1..... OLAF reformas priekšlikums (Regula 1073/1999)........................................................ 19 4.1.2..... Priekšlikums direktīvai par cīņu pret krāpšanu, kas skar Savienības finanšu intereses, izmantojot krimināltiesības.................................................................................................................................... 20 4.1.3..... Sagatavošanās darbs Eiropas Prokuratūras izveidei (EPPO).......................................... 20 4.1.4..... Iniciatīvas korupcijas apkarošanai ES............................................................................ 21 4.1.5..... Pretkrāpšanas politika muitā.......................................................................................... 21 4.1.5.1.. Savstarpējā administratīvā palīdzība (MAA)................................................................... 21 4.1.5.2.. Kopīgās muitas operācijas (JCO).................................................................................. 21 4.1.5.3.. Krāpšanas apkarošanas informācijas sistēma (AFIS)..................................................... 21 4.1.6..... PVN krāpšanas apkarošana......................................................................................... 22 4.1.7..... Pretkrāpšanas noteikumi starptautiskajos līgumos.......................................................... 22 4.1.8..... Cīņa pret tabakas izstrādājumu nelikumīgu tirdzniecību................................................... 22 4.1.8.1.. Komisijas rīcības plāns, kā cīnīties pret cigarešu un alkohola kontrabandu pie ES austrumu robežas 22 4.1.8.2.. Pasaules Veselības organizācijas (PVO) Pamatkonvencija par tabakas kontroli (PKTK): Protokols par tabakas izstrādājumu nelikumīgas tirdzniecības novēršanu........................................................... 23 4.1.8.3.. Vienošanās ar cigarešu ražotājiem................................................................................. 23 4.1.9..... Publiskā iepirkuma noteikumi........................................................................................ 23 4.1.10... Komisijas stratēģija krāpšanas apkarošanai (CAFS)...................................................... 24 4.1.11... Hercule un Pericles programmas.................................................................................. 24 4.1.11.1.................................................................... Hercule II un Pericles programmu īstenošana 24 4.1.11.2.................. Daudzgadu finanšu shēma (MFF) laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam 25 4.2........ Krāpšanas novēršanas koordinēšanas padomdevēja komiteja (COCOLAF).................. 25 4.3........ Eiropas Parlamenta 2012. gada 10. maija rezolūcija par Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzību — krāpšanas apkarošana — 2010. gada ziņojums............................................................. 25 5........... Dalībvalstu veiktie pasākumi pret krāpšanu un citām nelikumīgām darbībām, kas apdraud ES finansiālās intereses.................................................................................................................................... 26 5.1........ Pasākumi pret krāpšanu un citiem pārkāpumiem, kas apdraud ES finansiālās intereses.... 26 5.2........ Pasākumi pret krāpšanu un citiem pārkāpumiem, kas apdraud ES finansiālās intereses, lauksaimniecības jomā 27 5.2.1..... Likumdošanas un administratīvie pasākumi.................................................................... 27 5.2.2..... Jaunas novēršanas un atklāšanas stratēģijas................................................................... 28 5.2.3..... Krāpšanas rādītāju izmantošana.................................................................................... 28 5.2.4..... Ziņošanas noteikumu īstenošana.................................................................................... 28 5.2.5..... Nepietiekama statistika par krāpšanas atklāšanu un kriminālvajāšanu un saistīto atgūšanu 28 5.3........ Operācija „Magna Grecia”............................................................................................ 29 5.4........ 2011. gada ieteikumu īstenošana................................................................................... 29 6........... Secinājumi un ieteikumi................................................................................................. 30 6.1........ Divas tendences attiecībā uz politiku un darbības attīstību............................................... 30 6.2........ Dažādās pieejas krāpšanai............................................................................................ 31 6.3........ Kopēju noteikumu pieņemšana attiecībā uz krāpšanu..................................................... 31 6.4........ Visbūtiskākie riski — apstiprināti.................................................................................. 32 6.5........ Krāpšanas apkarošanas iestādes un tiesībaizsardzības iestādes — joprojām visefektīvākās krāpniecisku pārkāpumu atklāšanā.................................................................................................... 32 6.6........ Aizsardzība pret ES nepamatotajiem maksājumiem, izmantojot esošos novēršanas un labošanas mehānismus, kas noteikti ES noteikumos, joprojām ir adekvāta................................................................ 33 6.7........ Vispārīgie secinājumi..................................................................................................... 33 1. PIELIKUMS. Pārkāpumi, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem......................................... 35 2. PIELIKUMS. Pārkāpumi, par kuriem nav ziņots kā par krāpnieciskiem................................... 36 3. PIELIKUMS. 2012. gada finanšu korekcijas, kas īstenotas, pamatojoties uz dalītu pārvaldību (miljonos EUR) 37 KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Eiropas Savienības finansiālo interešu aizsardzība - Cīņa pret krāpšanu. 2012. gada ziņojums KOPSAVILKUMS Šo gada ziņojumu par Eiropas Savienības finansiālo interešu aizsardzību 2012. gadā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 325. pantu sniedz Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm. Tas ietver Komisijas un dalībvalstu veiktos pasākumus cīņai pret krāpšanu un to rezultātus. Ja informācijas analīze ir norādījusi uz problēmām vai riskiem, ir doti ieteikumi, kā šīs problēmas risināt. Jaunākie pasākumi, lai aizsargātu ES finansiālās intereses Komisija 2012. gadā veica vai ierosināja vairākus pasākumus, lai pilnveidotu tiesisko regulējumu un administratīvo sistēmu ES finansiālo interešu aizsardzībai, kas ietvēra: – priekšlikumu par priekšlikumu Direktīvai par cīņu pret krāpšanu, kas skar Savienības finanšu intereses, izmantojot krimināltiesības; – sagatavošanās darbu Eiropas Prokuratūras izveidei (EPPO); – Pasaules Veselības organizācijas (PVO) Pamatkonvencijas par tabakas kontroli (PKTK) Protokola par nelikumīgas tabakas izstrādājumu tirdzniecības novēršanu pieņemšanu, kā arī – krāpšanas apkarošanas noteikumus starptautiskajos līgumos un administratīvās sadarbības pasākumus. Ziņošana par (krāpnieciskiem un citiem) pārkāpumiem, kas skar ES budžetu, un to atklāšana 2012. gadā ziņoja par 1231 krāpniecisku pārkāpumu (tas ietver gan aizdomas par krāpšanu, gan konstatēto krāpšanu) EUR 392 miljonu apmērā, visumā tādos pašos līmeņos kā iepriekšējā gadā. Aizvien pastāv būtiskas atšķirības dalībvalstu ziņošanas metodēs par krāpnieciskiem pārkāpumiem, kas var norādīt uz atšķirīgu interpretāciju, piemērojot tiesisko regulējumu, un dažādām pieejām krāpšanas atklāšanai. Ir pieaudzis to pārkāpumu skaits, par kuriem nav ziņots kā par krāpnieciskiem, jo īpaši summu ziņā. Šis pieaugums galvenokārt atspoguļo to pārkāpumu ietekmi, kuri ir saistīti ar lielām summām, bet tam pamatā ir arī sistēmiskie pārkāpumi, par kuriem ziņots programmu noslēguma periodā. Novēršanas un labošanas pasākumi Komisija 2012. gadā pieņēma vairākus lēmumus, lai nodrošinātu, ka ES resursus tērē atbilstīgi pareizas finanšu pārvaldības principam un tās finansiālās intereses aizsargā pienācīgi. Kohēzijas politikas jomā pieņēma 187 lēmumus pārtraukt maksājumus (par vairāk nekā EUR 5 miljardiem). No šiem jautājumiem 70 vēl bija atvērti 2012. gada beigās (par aptuveni EUR 1,7 miljardiem pārtraukto maksājumu). Pieņēma arī četrus lēmumus par maksājumu atlikšanu (gada beigās jautājumi vēl nebija atrisināti). Finanšu korekcijas noteica par vairāk nekā EUR 3,7 miljardiem (pārsvarā joprojām saistībā ar 2000.–2006. gada plānošanas perioda noslēgumu), un iekasēšanas rīkojumus izdeva par EUR 615 miljoniem. Pasākumi, ko veica 2012. gadā, apstiprina, ka esošie mehānismi ļauj efektīvi aizsargāt ES finansiālās intereses, bet galīgais nepamatoti izmaksāto summu neatgūšanas risks tagad gulstas uz to dalībvalstu pleciem, kuras par to ir atbildīgas. Pretkrāpšanas sistēmas lauksaimniecības jomā Šā gada ziņojumā uzsvars tika likts uz pasākumiem un pārkāpumiem lauksaimniecības jomā. Analīze liecina, ka ir uzlabojušās dalībvalstu finanšu kontroles un riska pārvaldības sistēmas cita starpā attiecībā uz tiesību normām un pamatnostādnēm, valstu vai reģionālajām stratēģijām, riska rādītāju izmantošanu, administratīvajām procedūrām un sadarbību starp valstu iestādēm. Tomēr dalībvalstu sniegtie statistikas dati par krāpšanas apkarošanas pārbaudēm, kriminālprocesiem un rezultātiem ir nepilnīgi, tādēļ ir grūti analizēt krāpšanas izmeklēšanas un kriminālvajāšanas kvalitāti dalībvalstīs un izmantot to par pamatu nākotnes politikas izstrādei. 1. Ievads Katru gadu, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 325. panta 5. punktu, Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par pasākumiem, kas veikti pret krāpšanu un citādu nelikumīgu rīcību, kas apdraud Savienības finanšu intereses. Līgums nosaka, ka Savienība un dalībvalstis kopīgi atbild par ES finansiālo interešu aizsardzību un cīņu pret krāpšanu. Valstu iestādes pārvalda 80 % ES izdevumu un iekasē tradicionālos pašu resursus (TPR). Komisija abās minētajās jomās īsteno vispārēju uzraudzību, nosaka standartus un veic atbilstības pārbaudes. Tādēļ ir būtiska cieša sadarbība starp Komisiju un dalībvalstīm, lai panāktu Savienības finanšu interešu efektīvu aizsardzību. Tātad viens no šā ziņojuma galvenajiem mērķiem ir novērtēt, cik efektīva šī sadarbība bija 2012. gadā, un noteikt, kā to varētu uzlabot. Šajā ziņojumā ir aprakstīti pasākumi, kādus 2012. gadā veica ES līmenī, kā arī ir sniegts kopsavilkums un dalībvalstu veikto darbību pret krāpšanu novērtējums. Ziņojumā iekļauta arī analīze par valstu un Eiropas struktūru sasniegtajiem galvenajiem rezultātiem krāpšanas gadījumu un citu pārkāpumu, kas attiecas uz ES izdevumiem un ieņēmumiem, atklāšanas jomā, kā arī attiecībā uz ziņošanu par tiem Komisijai. Uzsvars ir likts uz krāpšanas atklāšanu, kur rezultāti norāda uz sistēmu un krāpšanas apkarošanas iestāžu spēju cīnīties pret krāpšanu un citādu nelikumīgu rīcību, kas kaitē ES līdzekļiem. Ziņojumam ir pievienoti pieci Komisijas dienestu darba dokumenti[1]. Dokumentā „Pārkāpumu statistiskā analīze” ir iekļautas tabulas, kurās apkopoti katras dalībvalsts krāpšanas apkarošanas pasākumu jomā gūtie galvenie rezultāti. 2. Krāpšana un citi pārkāpumi 2.1. Kopējais paziņoto pārkāpumu skaits Komisijai 2012. gadā ziņoja par 13 436 (krāpnieciskiem un ar krāpšanu nesaistītiem) pārkāpumiem par kopējo summu aptuveni EUR 3,4 miljardu apmērā, no kuriem aptuveni EUR 2,9 miljardi attiecas uz ES budžeta izdevumu jomām. Atklātie pārkāpumi veido 2,3 % no maksājumiem izdevumu jomā un 2,1 % no iekasēto TPR bruto. Salīdzinājumā ar 2011. gadu pārkāpumu skaits ir pieaudzis par 6 % skaita ziņā un par 77 % finanšu summu ziņā. Pieaugums jo īpaši attiecas uz pārkāpumiem, par kuriem nav ziņots kā par krāpnieciskiem konkrētu apstākļu dēļ (sk. 2.3. punktu). 2.2. Pārkāpumi, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem un kuri apdraud ES budžetu Paziņoto krāpniecisko pārkāpumu skaits un saistītās summas ir daļa no plašākas krāpšanas definīcijas un nebūtu jāuzskata par krāpšanas līmeņa rādītāju. Dalībvalstis 2012. gadā ziņoja par 1194 pārkāpumiem kā par krāpnieciskiem par kopējo summu EUR 390 miljonu apmērā. Turklāt 29 krāpnieciskie pārkāpumi attiecās uz līdzekļiem, ko pārvalda saskaņā ar tiešajiem izdevumiem, EUR 2 miljonu apmērā, bet par 8 krāpnieciskajiem pārkāpumiem aptuveni EUR 1 miljona apmērā ziņoja kandidātvalstis. Ziņoto krāpniecisko pārkāpumu[2] skaits 2012. gadā un to ietekme ir palikusi praktiski tādā pašā līmenī kā iepriekšējā gadā. Tomēr starp jomām vērojamas būtiskas atšķirības, kā atspoguļots 1. tabulā un 1. diagrammā. 1. tabula: Pārkāpumi, par kuriem 2012. gadā ziņots kā par krāpnieciskiem[3] Visu krāpniecisko pārkāpumu, par kuriem ziņots 2012. gadā, sadalījums pa dalībvalstīm un budžeta jomām (ieņēmumi un izdevumi) ir sniegts 1. pielikumā. 1. diagramma: pārkāpumi, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem, un saistītās summas — 2008.– 2012. gads 2.2.1. Ieņēmumi Krāpšanas gadījumu skaits 2012. gadā ieņēmumu jomā, par kuriem ziņots (682), ir par 20 % zemāks nekā vidējais rādītājs laika posmā no 2008. gada līdz 2012. gadam (851). Kopējā konstatētā summa attiecībā uz ietekmētajiem TPR 2012. gadā (EUR 77,6 miljoni) ir par 22 % zemāka nekā vidējais rādītājs laika posmā no 2008. gada līdz 2012. gadam (EUR 100 miljoni)[4]. Muitas kontrole, ko veic preču muitošanas laikā, daudz biežāk ļauj klasificēt gadījumus kā krāpšanu nekā tā kontrole, ko veic pēc atmuitošanas. Preču muitošanas laikā veiktās muitas kontroles rezultātā 2012. gadā atklāja ievērojamu krāpšanas gadījumu skaitu (32 %); 51 % no visām TPR summām, kas saistītas ar krāpšanas gadījumiem, konstatēja krāpšanas apkarošanas dienestu veikto pārbaužu laikā. Analīze norāda uz to, ka laika posmā no 2008. gada līdz 2012. gadam krāpšanas gadījumu skaitam ir tendence samazināties, kā parādīts zemāk esošajā diagrammā. Par lielāko krāpniecisko pārkāpumu skaitu ir ziņojusi Spānija, Itālija, Vācija un Grieķija (324 līdz 32), bet Spānija ir pirmā saistīto summu jomā (EUR 38 miljoni līdz EUR 10 miljoni)[5], pēc Spānijas, savukārt, ierindojama Beļģija un Itālija. 2. DIAGRAMMA: TPR — krāpšanas gadījumi un ietekmētās konstatētās summas (2008.–2012. gads) 2.2.2. Izdevumi Attiecībā uz izdevumu budžetu pieaugums pārkāpumu jomā, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem, ir salīdzinoši zems. Arī svārstības saistīto summu jomā nav būtiskas, jo dažas plašākas izmeklēšanas rezultātus var drastiski mainīt (piemēram, attiecībā uz pirmsiestāšanās līdzekļiem — sk. 2.2.5. sadaļu). Ziņotie pārkāpumi bieži ir saistīti ar darījumiem, kas notika ne tajā finanšu gadā, kurā tos atklāja vai par tiem ziņoja. Ņemot vērā laiku no krāpšanas veikšanas līdz ziņošanai par to Komisijai[6] (vidēji aptuveni 3,5 gadi), ir grūti izskaidrot šādas tendences (piemēram, ekonomiskās krīzes iespējamo seku ziņā). Ziņoto krāpniecisko pārkāpumu skaits un saistītās summas attiecīgi izdevumu jomās ir atspoguļotas 3. un 4. diagrammā. Līdzīgi, kā tas notika iepriekšējos gados, pārsvarā krāpnieciskos pārkāpumus atklāja Kohēzijas politikas jomā: 50 % no kopējā skaita un 63 % no saistītajām summām. 3. un 4. diagramma: pārkāpumi, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem, pa budžeta jomām (izdevumi) — pēc skaita un summām Atklātais darbības veids salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem ievērojami neatšķīrās. Shēmas, kas visvairāk atkārtojās, bija saistītas ar viltotu vai falsificētu dokumentu vai deklarāciju lietošanu un līdzekļu nelikumīgu piesavināšanos (izlietošanai citiem nolūkiem, nevis tiem, kuriem plānots). Tikai daži pārkāpumi, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem, attiecas uz korupcijas gadījumiem (kopumā 9), bet to skaitam ir tendence pieaugt. Četras dalībvalstis ziņoja, ka šādus gadījumus ir atklājušas: Itālija (6), Kipra, Igaunija un Spānija (1). Visi atklātie gadījumi bija kohēzijas politikas jomā. Pusi pārkāpumu, par kuriem 2012. gadā ziņots kā par krāpnieciskiem, atklāja krāpšanas apkarošanas iestādes vai arī atklāja kriminālizmeklēšanas vai citu ārējo pārbaužu laikā; otru pusi atklāja administratīvās kontroles sistēmas, kas paredzētas nozaru noteikumos. Tas jo īpaši norāda uz to, cik svarīga cīņā pret krāpšanu ir ārējā kontrole, kā arī uz to, ka starp pārvaldības un revīzijas iestādēm ir vajadzīga spēcīga koordinācija. Tāpat tas norāda uz to, ka situācija koordinācijas jomā ir ievērojami uzlabojusies, jo pārkāpumu atklāšana iepriekš bija tikai un vienīgi policijas un tiesas iestāžu ziņā. Krāpšanas apkarošanas iestāžu izmeklēšanās vai kriminālizmeklēšanās atklāj iespējamos krāpšanas gadījumus, kas saistīti ar ievērojami lielākām finanšu summām, atspoguļojot ne tikai attiecīgo iestāžu spēju koncentrēt savas darbības uz konkrētu mērķi, bet arī to lielākas izmeklēšanas spējas. Pārkāpumus, par kuriem dalībvalstis ziņoja kā par krāpnieciskiem, var sadalīt atbilstoši sarežģītības līmenim. Attiecībā uz 2012. gadu 2 % no ziņotajiem gadījumiem var uzskatīt par sarežģītiem[7], 40 % — par vienkāršiem[8], bet 58 % — par mēreni sarežģītiem[9]. Sarežģīto gadījumu īpatsvars paliek nemainīgs salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem, bet valsts iestādes ir atklājušas salīdzinoši lielāku skaitu „vienkāršu” gadījumu un mazāku skaitu „mērenu” gadījumu. Šāda pāreja uz vienkāršāku krāpšanu var atspoguļot to labumguvēju krāpnieciskus centienus ekonomiskās krīzes kontekstā, kuri parastos apstākļos nebūtu izdarījuši noziedzīgu nodarījumu. Šī tendence turpmākajos gados ir jāuzrauga, ņemot vērā laika intervālu starp krāpšanas atklāšanu un laiku, kad krāpšana notikusi. 5. diagramma: pārkāpumu, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem, sarežģītība Krāpšanas atklāšanas rādītāji starp dalībvalstīm joprojām ir dažādi (sk. 1. pielikumu). Par vislielāko atklāto krāpniecisko pārkāpumu skaitu ir ziņojusi Itālija, Polija, Rumānija, Dānija un Vācija (109 līdz 51). Runājot par saistītajām summām, vislielākos skaitļus minēja Itālija, Rumānija un Čehijas Republika (EUR 119 līdz 54 miljoni). Grieķija, Luksemburga, Malta un Somija krāpnieciskus pārkāpumus neatklāja un par tādiem neziņoja. Par ļoti nelielu (mazāk nekā trīs visās izdevumu jomās) pārkāpumu skaitu ziņoja Beļģija, Francija, Kipra, Nīderlande un Austrija. Šīs atšķirības izriet no vairākiem faktoriem un atspoguļo ļoti dažādas pieejas (ne tikai attiecībā uz dalībvalstīm, bet pat attiecībā uz dažādām pārvaldēm vienā un tajā pašā valstī). Dažas dalībvalstis izmanto ievērojamus resursus, lai apkarotu krāpšanu; citas dod priekšroku finanšu korekcijas piemērošanai bez turpmākas iespējamā noziedzīgā nodarījuma izmeklēšanas. No pārkāpumiem, par kuriem pēdējos piecos gados ziņots kā par krāpnieciskiem, 5 % ir konstatēti kā krāpšana (konstatētās krāpšanas koeficients)[10]. 2.2.2.1. Dabas resursi (lauksaimniecība un lauku attīstība, kā arī zivsaimniecība) Pārkāpumu skaits, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem 2012. gadā, šajā jomā ir pieaudzis gandrīz par 50 %, ja salīdzina ar 2011. gadu (sk. 1. tabulu). Šādi ir Dānijas ziņotie rezultāti par 56 gadījumiem, no kuriem visi bija saistīti ar vienu un to pašu darbības veidu, kā arī visi bija saistīti ar vienu un to pašu izmeklēšanu. Dānijas ziņotie rezultāti ir saistīti tikai un vienīgi ar Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondu (ELGF), kas rezultātā liecina par pieaugumu gan skaitļos, gan summās attiecībā uz 2011. gadu, tajā pašā laikā tendence attiecībā uz Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) paliek stabila. Gandrīz puse no pārkāpumiem, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem, attiecas uz limitu, kvotu vai sliekšņu pārsniegšanu un gadījumiem saistībā ar deklarēšanas pārsniegumu vai fiktīvu deklarāciju. Atklāto sarežģīto krāpšanas gadījumu proporcija ir mazāka nekā citās jomās (aptuveni 1 %), bet „vienkāršo” gadījumu proporcija ir lielāka (44 %). Pretēji citām jomām 2012. gadā vienkāršo gadījumu proporcija samazinājās (no 59 % līdz 44 %). Konstatētās krāpšanas koeficients lauksaimniecībā ir nedaudz augstāks nekā vidēji kopumā: aptuveni 6 % no visiem gadījumiem, par kuriem ziņots 2008.–2012. gada periodā. 2.2.2.2. Kohēzijas politika (2007.–2013. gada un 2000.–2006. gada plānošanas periodi) Kohēzijas politika joprojām ir tā budžeta izdevumu joma, kurā pārkāpumu skaits, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem, ir visaugstākais, bet šajā ziņā stabilitāte attiecībā uz to ir vērojama jau pēdējos trīs gadus. Pēdējos piecos gados vairums pārkāpumu attiecās uz Eiropas Sociālo fondu (ESF), tomēr 2012. gadā visaugstākā ziņoto krāpniecisko pārkāpumu skaita proporcija bija attiecībā uz Eiropas Reģionālās attīstības fondu (ERAF). Runājot par saistītajām summām, ERAF vienmēr ir pārstāvējis lielāko proporciju, jo atbalstāmo projektu finansēšanas vērtība ir bijusi augstāka. Attiecībā uz to, kuras iestādes atklāja krāpnieciskus pārkāpumus, augstākā proporcija (59 %) pirmo reizi ir kontroles sistēmai, kas paredzēta ES tiesību aktos, nevis kriminālizmeklēšanai vai krāpšanas apkarošanas iestādēm. Tas norāda uz pārsteidzošu atšķirību salīdzinājumā ar iepriekšējo (2000.–2006. gads) plānošanas periodu, kad atklāšana notika tikai un vienīgi pēc krāpšanas apkarošanas dienestu veiktās izmeklēšanas vai kriminālizmeklēšanas. Šķiet, ka Komisijas pēdējo gadu centieni vairot informētību par krāpšanu šajā jomā ir nesuši augļus attiecībā uz valsts iestādēm, lai gan šī tendence turpmākajos gados ir jānostiprina[11]. Runājot par finanšu summām, visievērojamākie rezultāti joprojām ir sasniegti ar kriminālizmeklēšanām un krāpšanas apkarošanas iestāžu veiktajām izmeklēšanām, kas veido aptuveni 64 % no kopējā skaita. Svarīga tendence ir arī tas, ka ir samazinājies laiks, kas paiet, līdz ziņo par krāpnieciskiem gadījumiem pēc to atklāšanas: vidēji 8,5 mēneši. No otras puses, nelikumīgas darbības atklāja vidēji pēc diviem gadiem un septiņiem mēnešiem no to sākuma. Konstatētās krāpšanas koeficients kohēzijas politikas jomā ir zemāks par vidējo: aptuveni 4 % no pārkāpumiem, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem laikā no 2008. gada līdz 2012. gadam. 2.2.2.3. Pirmspievienošanās politika (Pirmspievienošanās palīdzība (PAA) un Pirmspievienošanās palīdzības instruments (IPA)) Pirmspievienošanās palīdzības jomā 2012. gadā turpināja samazināties to pārkāpumu skaits, par kuriem ziņoja kā par krāpnieciskiem, apstiprinot faktu, ka 2009. gadā iesākusies lejupejošā tendence turpinās. ES-12 dalībvalstis ir izgājušas no PPA posma, un tas ir gandrīz pabeigts, izņemot pāris projektus un atlikušos maksājumus Kopienas palīdzības rekonstrukcijai, attīstībai un stabilizācijai (CARDS) programmai. Šo pārkāpumu, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem, skaita samazinājumu pavadīja ievērojams pieaugums attiecīgajā summā, jo Rumānija ziņoja par diviem gadījumiem par kopējo summu EUR 38,5 miljonu apmērā. Ja nebūtu šo divu izņēmuma gadījumu, lejupejošā tendence būtu apstiprinājusies arī attiecībā uz summām. Lauku attīstības palīdzība joprojām ir joma, kurā ir visaugstākais to pārkāpumu skaits, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem. Saistībā ar pašreizējo plānošanas periodu ziņoto krāpniecisko pārkāpumu skaits IPA jomā 2012. gadā norāda uz nelielu samazinājumu. Tas varētu izrietēt no īstenošanas aizkavēšanās. 2.2.2.4. Izdevumi, ko tieši pārvalda Komisija Izdevumus, ko tieši pārvalda Komisija, analizē, pamatojoties uz datiem par iekasēšanas rīkojumiem, kurus izdevuši Komisijas dienesti saistībā ar centralizēti tieši pārvaldītiem izdevumiem. Saskaņā ar Komisijas uzkrājumu grāmatvedības sistēmu (ABAC) 2012. gadā 26 gadījumus, par kuriem jāatgūst līdzekļi, Komisijas dienesti klasificēja kā aizdomas par krāpšanu un attiecīgi par tiem ziņoja OLAF. Vēl 1 648 gadījumus klasificēja kā pārkāpumus. Šo gadījumu finansiālā ietekme ir aptuveni EUR 2,7 miljoni. 2.2.3. Eiropas Krāpšanas apkarošanas biroja (OLAF) rezultāti OLAF 2012. gadā uzsāka 431 izmeklēšanas un 287 koordinēšanas lietas un slēdza 465 lietas (100 no tām ar ieteikumiem). Valstu iestādēm nosūtīja 54 ieteikumus uzsākt tiesvedību, ieteica atgūt aptuveni EUR 284 miljonus, no kuriem EUR 165,8 miljoni bija saistīti ar ieņēmumiem, bet EUR 118,2 miljoni bija saistīti ar izdevumiem (sk. 2. tabulu). 2. tabula: summas, ko ieteikts atgūt 2012. gadā pēc OLAF veiktajām izmeklēšanām 2.3. Pārkāpumi, par kuriem nav ziņots kā par krāpnieciskiem Komisijai 2012. gadā ziņoja par 12 137 pārkāpumiem, kas nav krāpnieciski (ar krāpšanu nesaistīti pārkāpumi) (par aptuveni 6 % vairāk nekā 2011. gadā), ar saistīto finanšu ietekmi aptuveni EUR 2,9 miljardu apmērā (salīdzinājumā ar 2011. gadu šis skaitlis ir pat vairāk nekā dubultojies). Viskrasākais pieaugums bija reģistrēts kohēzijas politikas un tiešo izdevumu jomā (sk. 2.3.2. punktu), kā atspoguļots 3. tabulā. 3. tabula: pārkāpumi, par kuriem 2012. gadā nav ziņots kā par krāpnieciskiem[12] Visu pārkāpumu, par kuriem 2012. gadā nav ziņots kā par krāpnieciskajiem, sadalījums pa dalībvalstīm un atbilstīgi ieņēmumiem un izdevumiem ir atspoguļots 2. pielikumā. 2.3.1. Ieņēmumi Attiecībā uz TPR pārkāpumu skaits, par kuriem 2012. gadā nav ziņots kā par krāpnieciskiem, ir palicis stabils, bet kopējā konstatētā summa ir par 20 % augstāka nekā vidējais rādītājs laikā no 2008. gada līdz 2012. gadam. 6. DIAGRAMMA: TPR — pārkāpumu gadījumi, par kuriem nav ziņots kā par krāpnieciskiem, un ietekmētās summas (2008.–2012. gads) Pēcmuitošanas kontrole 2012. gadā bija vissvarīgākā metode, kā atklāt pārkāpumus, gan attiecībā uz atklāto gadījumu skaitu, gan uz konstatētajām TPR summām. Pēdējos gados Komisijas TPR pārbaudēs uzmanība ir vērsta uz dalībvalstu muitas kontroles stratēģijām, kā arī rūpīgi tiek uzraudzīta dalībvalstu atbildes rīcība uz pārbaudes laikā norādītajiem konstatējumiem. Komisija ir novērojusi, ka dalībvalstis ir mainījušas stratēģiju — no muitas kontroles, ko veica preču atmuitošanas laikā, tās ir pārgājušas uz pēcmuitošanas kontroli. To apliecina no dalībvalstīm saņemtie dati. Lai gan pēcmuitošanas pārbaudes ir efektīva metode, lai atklātu pārkāpumus, muitas kontrole atmuitošanas laikā joprojām ir būtiska, lai atklātu krāpšanas gadījumus (sk. 2.2.1. punktu). 2.3.2. Izdevumi Izdevumu budžeta jomā pārkāpumu, par kuriem nav ziņots kā par krāpnieciskiem, skaita pieaugums pamatā ir tiešo izdevumu jomā, un galvenokārt to var izskaidrot ar to, ka Komisijas ģenerāldirektorāti aizvien vairāk lieto ABAC sistēmu, kas sniedz daudz precīzāku informāciju. Būtu jānorāda, ka (pretstatā visām citām jomām) visus pārkāpumus tiešajos izdevumos reģistrē, nepiemērojot nekādu slieksni. Attiecībā uz summu pieaugumu ir divas svarīgas jomas: i) tiešie izdevumi, kur viens pārkāpums aptuveni EUR 40 miljonu apmērā (tagad labots un risināts) veido atšķirību saistībā ar 2011. gadu, un ii) kohēzijas politika, kur ievērojamās summas daļēji ir izskaidrojamas ar pastiprinātu 2007.–2013. gada plānošanas perioda īstenošanu, bet lielā mērā ar vairākiem pārkāpumiem, kurus iepriekšējos gados ir atklājuši Komisijas revīzijas dienesti, bet par kuriem kompetentie valstu dienesti ir ziņojuši tikai 2012. gadā. Aptuveni EUR 1,5 miljardi attiecas uz pārkāpumiem, kas nav saistīti ar krāpšanu, bet par kuriem ziņojusi Čehijas Republika un Spānija (atkal ir panākta vienošanās, kā arī piemēro finanšu korekcijas un labošanas pasākumus). Attiecībā uz Čehijas Republiku gandrīz puse no šīm summām izriet no finanšu korekcijām, kas piemērotas pēc Komisijas dienestu veiktajām revīzijām; attiecībā uz Spāniju puse no summām ir saistīta ar paziņojumiem par pārkāpumiem, kas attiecas uz 2000.–2006. gada plānošanas periodu, ko pieprasījusi Komisija attiecībā uz noslēgšanas procesu[13]. 3. Atgūšana un citi novēršanas un labošanas pasākumi Ievērojams aspekts ES finansiālo interešu aizsardzībā ir saistīts ar dažādu mehānismu izmantošanu, lai novērstu un labotu krāpšanu un citus pārkāpumus, tādējādi nodrošinot budžeta īstenošanu atbilstīgi pareizas finanšu pārvaldības principiem[14]. Pamatojoties uz dalītu pārvaldību, Komisija var pieņemt šādus pasākumus: · novēršanas pasākumi: maksājumu pārtraukšana (pārceļot maksāšanas termiņu atpakaļ uz līdz pat 6 mēnešiem)[15]; visu vai daļas starpposma maksājumu dalībvalstij atlikšana[16]; · labošanas pasākumi: ja attiecīgā dalībvalsts neveic pieprasītos pasākumus, Komisija var nolemt piemērot finanšu korekcijas[17]; par izdevumiem, kas neatbilst piemērojamajiem noteikumiem, vai nu izdod iekasēšanas rīkojumu, vai tos atvelk no nākamā maksājuma pieprasījuma. Dati par dalībvalstu tiešo atgūšanu no labumguvējiem ir pieejami tikai daļēji[18] un ir iekļauti Komisijas dienestu darba dokumentā „Pārkāpumu statistiskā novērtēšana”. Dati par citiem pārvaldības veidiem, kas nav dalītā pārvaldība (jo īpaši attiecībā uz tiešajiem izdevumiem), pārsvarā attiecas uz iekasēšanas rīkojumiem, ko izdevuši Komisijas dienesti, vai atvilkumiem no izmaksu pieprasījumiem. 3.1. Izdevumi: novēršanas mehānismi 3.1.1. Pārtraukšana 2012. gadā Komisija 2012. gadā pieņēma 187 lēmumus pārtraukt maksājumus (par vairāk nekā EUR 5 miljardiem) kohēzijas politikas jomā. No šiem jautājumiem 70 vēl bija atvērti 2012. gada beigās (par aptuveni EUR 1,7 miljardiem). Pārtraukšanas gadījumi 2012. gadā ir norādīti 4. tabulā[19], kas atspoguļo, ka ir veikta būtiska novēršanas rīcība, jo īpaši saistībā ar ERAF/Kohēzijas fondu, kas veido vairāk nekā 60 % no gadījumiem un aptuveni 80 % no attiecīgajām summām kopumā. 4. tabula: pārtraukšanas gadījumi, ko Komisijas dienesti risinājuši 2012. gadā 3.1.2. Atlikšana Lēmums par atlikšanu attiecībā uz divām ERAF/Kohēzijas fonda programmām Vācijā un Itālijā 2012. gada beigās vēl bija spēkā. Divus atlikšanas lēmumus 2012. gadā pieņēma saistībā ar ESF maksājumiem Čehijas Republikai (gada beigās vēl turpinājās) un Slovākijai. 3.2. Izdevumi: finanšu korekcijas un atgūšana 2012. gadā Šajā pašā 2012. gadā būtiski pieauga labošanas pasākumu skaits, ko Komisija pieņēma pret dalībvalstīm (+30 % par „apstiprināts/nolemts” un +137 % par „īstenots”), galvenokārt kohēzijas politikas jomā (sk. 5. tabulu). 5. tabula: finanšu korekcijas un atgūšana pa budžeta jomām — 2012.–2011. gads Sadalījums pa dalībvalstīm attiecībā uz finanšu korekcijām, kas 2012. gadā īstenotas, pamatojoties uz dalītu pārvaldību, ir atspoguļots 3. pielikumā: aptuveni 58 % no EUR 3,7 miljardiem veido finanšu korekcijas, kas īstenotas attiecībā uz Spāniju[20]. 3.3. Atgūšana saistībā ar pašu resursu ieņēmumiem Runājot par pašu resursu ieņēmumiem, kas ir nozīmīgākais līdzekļu avots ES budžetam, atgūšana attiecas uz Komisijas pārbaužu ziņojumu, Eiropas Revīzijas palātas revīziju, finanšu atbildības lietu, kas rodas no dalībvalstu administratīvajām kļūdām vai uzcītības trūkuma to atgūšanā, pārkāpumu tiesvedību, Eiropas Savienības tiesas nolēmumu pēcpasākumiem un summām, kas rodas no dalībvalstu spontāniem maksājumiem un procentiem vai nokavētiem maksājumiem saistībā ar pašu resursiem. Šīs summas ir norādītas 6. tabulā. 6. tabula: atgūšana saistībā ar pašu resursiem[21] 3.3.1. Tradicionālie pašu resursi Tradicionālie pašu resursi (TPR) galvenokārt sastāv no muitas nodevām, ko iekasē par produktu ievešanu no trešām valstīm, un mazākā mērā arī no cukura nodevām. Tie veido 13 % no kopējiem ES ieņēmumiem 2012. gadā. Aptuveni 98 % no iekasēto TPR konstatētajām summām ir iekasēti bez īpašām problēmām. Atlikušie 2 % attiecas uz krāpšanas gadījumiem un citiem pārkāpumiem. Dalībvalstīm ir pienākums atgūt šīs summas un reģistrēt tās OWNRES datu bāzē. Attiecībā uz 2012. gadu atgūstamā summa[22] ir EUR 444 miljoni, no kuriem EUR 208 miljonus dalībvalstis jau ir atguvušas (gada atgūšanas rādītājs: 47 %). Turklāt dalībvalstis turpināja savas atgūšanas darbības arī attiecībā uz iepriekšējo gadu gadījumiem un atguva kopumā aptuveni EUR 83 miljonus saistībā ar krāpšanas gadījumiem un citiem pārkāpumiem, kas atklāti laikā no 1989. gada līdz 2011. gadam. Vēsturiskais atgūšanas rādītājs (1989. gads–2009. gads) ir 77 %[23]. Summu atgūšana saistībā ar krāpšanas gadījumiem parasti nav tik sekmīga kā saistībā ar pārkāpumiem. Tādēļ gadījuma klasifikācija par krāpšanu ir rādītājs nākotnes atgūšanas rezultātiem. Dalībvalstu TPR atgūšanas pasākumus uzrauga, izmantojot TPR pārbaudes un procedūru, kas paredz ziņot Komisijai par visām summām, kuras pārsniedz EUR 50 000 un kuras dalībvalstis beigās atzīst par neatgūstamām. Dalībvalstis finansiāli atbild par TPR neatgūšanu valstu atgūšanas pasākumos konstatētu trūkumu dēļ. 4. Pretkrāpšanas politika ES līmenī 4.1. Pretkrāpšanas politikas iniciatīvas, kuras Komisija veikusi 2012. gadā 4.1.1. OLAF reformas priekšlikums (Regula 1073/1999) Komisijas grozītā priekšlikuma grozīt Regulu (EK) Nr. 1073/1999 par izmeklēšanu, ko veic OLAF, un atcelt Regulu (Euratom) Nr. 1074/1999[24] mērķis ir precizēt OLAF izmeklēšanā iesaistīto personu procesuālās tiesības, palielināt tā izmeklēšanu efektivitāti un uzlabot tā sadarbību ar partneriem (citām ES iestādēm un struktūrām, dalībvalstīm un starptautiskām organizācijām). Priekšlikuma nolūks ir arī precizēt OLAF Uzraudzības komitejas lomu un izveidot periodisku viedokļu apmaiņu ar ES iestādēm, lai apspriestu OLAF politikas prioritātes. Neformālās diskusijās starp Eiropas Parlamentu, Padomi un Komisiju laikā no 2011. gada oktobra līdz 2012. gada jūnijam radās pamats noslēgt plašāku vienošanos, kas ir atspoguļota Padomes pirmā lasījuma nostājā, kas oficiāli tika pieņemta 2013. gada 25. februārī[25], bet Eiropas Parlamentā apstiprināta 3 jūlijā[26]. Paredzams, ka jaunā regula stāsies spēkā 2013. gada 1. oktobrī. 4.1.2. Priekšlikums direktīvai par cīņu pret krāpšanu, kas skar Savienības finanšu intereses, izmantojot krimināltiesības Komisija 2012. gadā iesniedza priekšlikumu direktīvai par ES finanšu interešu aizsardzību ar krimināltiesībām[27]. Tās mērķis bija stiprināt tiesisko regulējumu, lai aizsargātu ES budžetu pret ļaunprātīgu izmantošanu noziedzīgiem mērķiem. Direktīvas projekta mērķis ir precizēt, saskaņot un spēcināt krimināltiesības dalībvalstīs attiecībā uz noziedzīgiem nodarījumiem, kas saistīti ar ES budžetu. Starp dalībvalstīm ir ievērojamas atšķirības ES budžeta aizsardzības (krimināltiesību) līmenī. Viens no iemesliem ir tas, ka pašreizējie tiesību akti[28] nav nodrošinājuši pietiekamu saskaņotību un izpildi dalībvalstīs. Priekšlikums veicina atturošas rīcības piemērošanu ar iniciatīvām, lai vairāk saskaņotu noziedzīgu nodarījumu un soda sankciju līmeņus atbilstīgi patstāvīgām krimināltiesību normām, lai aizsargātu ES finanšu intereses, ietverot: - plašāku noziedzīgu nodarījumu — krāpšanas, korupcijas, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas — definēšanu, par pamatu ņemot Konvenciju par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību un tai pievienotos protokolus; - papildu noziedzīgu nodarījumu (negodīgu publiskā iepirkuma konkursu rīkošanas, līdzekļu nelikumīgas piesavināšanās pretēji paredzētajam mērķim) definīciju saskaņošanu; - noteikumu par minimālo ieslodzījuma termiņu par īpaši smagiem noziedzīgiem nodarījumiem izstrādi, pamatojoties uz sliekšņiem, lai nodrošinātu piemērojamā līdzekļa samērīgumu; - laika perioda, kurā jānotiek noziedzīga nodarījuma izmeklēšanai, kriminālvajāšanai, tiesāšanai un tiesas lēmuma pieņemšanai, saskaņošanu; - papildu pasākumu, lai aizsargātu ES finanšu intereses ar krimināltiesībām, noteikšana, iekļaujot noteikumus par piekritību un juridisku personu atbildību. Priekšlikums ir nodots Eiropas Parlamentam un Padomei. Padome 2013. gada 2. jūnijā pieņēma vispārēju pieeju. Ir sagaidāms, ka 2013. gada otrajā pusē pieņems atbildīgo Eiropas Parlamenta komiteju viedokļus. 4.1.3. Sagatavošanās darbs Eiropas Prokuratūras izveidei (EPPO) OLAF un Komisijas Tieslietu ģenerāldirektorāts 2012. gadā veica plašas un intensīvas pārrunas ar dalībvalstīm, ekspertiem un ieinteresētajām pusēm par iespējamo Eiropas Prokuratūras izveidi, lai aizsargātu ES finanšu intereses[29]. Tiesību akta priekšlikumu izvirzīja 2013. gada 17. jūlijā[30], pievienojot tam priekšlikumu par EUROJUST reformu[31]. OLAF pieredze šajā jomā rāda, ka ir vajadzīga Eiropas kriminālvajāšanas iestāde, lai uzlabotu izmeklēšanu attiecībā uz ES krāpšanas gadījumiem un paātrinātu kriminālvajāšanu. Centralizēta struktūra var labāk nodrošināt izmeklēšanas un kriminālvajāšanas procesa nepārtrauktību un efektivitāti. Eiropas Prokuratūra būs patiesa izmeklēšanas un kriminālvajāšanas struktūra, kas ES līmenī uzlabos to noziegumu apkarošanas efektivitāti, kuri apdraud ES budžetu. Tas labos situāciju zemo izmeklēšanas un kriminālvajāšanas līmeņu jomā, kas pašreiz kavē Savienības finanšu interešu efektīvu aizsardzību. 4.1.4. Iniciatīvas korupcijas apkarošanai ES Komisija 2011. gadā iesniedza vispārēju ES pretkorupcijas politiku[32] un aicināja likt lielāku uzsvaru uz korupciju vairākās politikas jomās, kā arī akcentēja ciešāku sadarbību, modernizētus noteikumus par noziedzīgi iegūtu līdzekļu konfiskāciju, pārskatītus publiskā iepirkuma tiesību aktus, labāku statistiku par noziedzību un nosacījumu labāku izmantošanu sadarbības un attīstības politikas jomās. Komisija ir apņēmusies reizi divos gados publicēt ES pretkorupcijas ziņojumu. Ziņojuma mērķis būs pastiprināt pretkorupcijas pasākumus ES un nostiprināt dalībvalstu savstarpējo uzticību, kā arī noteikt ES tendences, veicināt labākās prakses apmaiņu un sagatavoties turpmākiem ES politikas pasākumiem. Korupcija publiskā iepirkuma jomā būs galvenais temats pirmajā ziņojumā, ko plānots publicēt 2013. gada otrajā pusē. 4.1.5. Pretkrāpšanas politika muitā 4.1.5.1. Savstarpējā administratīvā palīdzība (MAA) Savstarpējo administratīvo palīdzību muitas krāpšanas apkarošanai pamato Padomes Regula (EK) 515/97[33]. Komisija 2012. gadā veica ietekmes novērtējumu, lai modernizētu šo tiesisko regulējumu un vēl vairāk uzlabotu muitas krāpšanas gadījumu atklāšanu un apkarošanu ES. Ir sagaidāms, ka 2013. gada laikā Komisija pieņems priekšlikumu. 4.1.5.2. Kopīgās muitas operācijas (JCO) Kopīgās muitas operācijas ir koordinēti un mērķorientēti operatīvie pasākumi, ko īsteno dalībvalstu un trešo valstu muitas iestādes ierobežotā laika periodā, lai apkarotu preču pārrobežu kontrabandu. Savstarpējās palīdzības ietvaros starp ES muitas pārvaldēm un Komisiju OLAF nodrošina IT platformu, IT lietojumprogrammas un operāciju telpu dalībvalstu lietošanai, lai veiktu JCO. OLAF 2012. gadā atbalstīja četras[34] Kopīgās muitas operācijas, kuras vadīja dalībvalstis. 4.1.5.3. Krāpšanas apkarošanas informācijas sistēma (AFIS) AFIS, kuru vada OLAF, galvenais mērķis ir uzlabot sadarbību ar partneriem, tostarp citām iestādēm, dalībvalstīm, starptautiskām organizācijām un trešām valstīm pareizā ES muitas likumu piemērošanā. Dalībvalstis lieto AFIS, lai ziņotu par krāpšanas gadījumiem un pārkāpumiem, un tās ar šo sistēmu iepazinās 2012. gada maija AFIS konferencē Lisabonā, kurā apsprieda turpmākos sistēmas uzlabojumus. Lai uzlabotu saziņu un atvieglotu datu iegūšanu no AFIS, īstenoja IT projektus. Līdz 2012. gada beigām AFIS bija 10 180 reģistrētie gala lietotāji 1750 dalībvalstu, trešo valstu, starptautisko organizāciju, Komisijas un citu ES iestāžu dienestos, un lietotāji bija apmainījušies ar 10 120 MAB pasta (AFIS droša pasta pakalpojums) ziņojumiem. AFIS savstarpējās palīdzības datu bāzēs un moduļos kopā publicēja 8370 gadījumus[35]. Tranzīta informācijas datu bāze (ATIS) ir saņēmusi informāciju par septiņiem miljoniem jaunu tranzīta pārvadājumu, kas kopā veido 35 miljonu preču kustību. Pārkāpumu pārvaldības sistēma (IMS) 2012. gadā ir saņēmusi 19 800 jaunus ziņojumus no dalībvalstīm un kandidātvalstīm par pārkāpumiem, vislielākais ziņojumu skaits vēsturiski ir bijis 152 000 ziņojumi. 4.1.6. PVN krāpšanas apkarošana Atbildot uz Eiropas Padomes 2012. gada 2. marta lūgumu un Eiropas Parlamenta 2012. gada 19. aprīļa rezolūciju, Komisija 2012. gada 6. decembrī pieņēma paziņojumu par nodokļu krāpšanu un izvairīšanos no nodokļiem[36]. Paziņojumā sniegts rīcības plāns nodokļu krāpšanas un izvairīšanās no nodokļiem apkarošanai, arī attiecībā uz trešām valstīm. Saskaņā ar šo rīcības plānu Padomi un dalībvalstis mudina vēl vairāk izmantot esošās iniciatīvas, tostarp ātrās reaģēšanas mehānismu un apgrieztas maksāšanas sistēmas piemērošanu noteiktām preču un pakalpojumu kategorijām. Nesen Padome ir panākusi politisku vienošanos par šīm iniciatīvām. Turklāt rīcības plāna rezultātā ir izveidots „ES PVN forums”, lai veicinātu to, ka nodokļu maksātāji brīvprātīgi ievēro likuma prasības, un turpinātu sniegt dalībvalstīm tehnisko un spēju veidošanas palīdzību. Foruma mērķis ir arī Eurofisc (tīkls ātrai mērķinformācijas apmaiņai PVN krāpšanas apkarošanai) ietvaros ieviest kopīgu riska analīzi un pārrunāt divpusējus administratīvās sadarbības līgumus par PVN ar trešām valstīm. 4.1.7. Pretkrāpšanas noteikumi starptautiskajos līgumos Lai aizsargātu ES finansiālās intereses, apkarotu pārkāpumus un nodrošinātu pareizu muitas tiesību aktu piemērošanu, ES starptautiskajos līgumos, piemēram, preferenciālās tirdzniecības nolīgumos, sadarbības līgumos, nepreferenciālos nolīgumos un neatkarīgajos nolīgumos par muitas jautājumiem, ir ietverti noteikumi par savstarpēju administratīvo palīdzību (MAA) un pasākumi preferenciālas attieksmes veicināšanai. Ietverot MAA noteikumus, 2012. gada beigās spēkā bija 44 nolīgumi ar 62 trešām valstīm, bet ar vēl 88 valstīm (tostarp dažām no lielākajiem ES tirdzniecības partnerēm)[37] notika divpusējas vai reģionālas pārrunas. ES 2012. gadā noslēdza brīvās tirdzniecības līgumus (BTL) ar Centrālamerikas reģionu[38] un Andu grupas valstīm[39], bet 2012. gada decembrī pabeidza BTL pārrunas ar Singapūru. Ekonomisko partnerattiecību nolīgumus sāka piemērot vēl četrās ĀKK valstīs[40]. Visos iepriekšminētajos nolīgumos ir iekļauti muitas MAA noteikumi un pasākumi preferenciālas attieksmes veicināšanai. 4.1.8. Cīņa pret tabakas izstrādājumu nelikumīgu tirdzniecību 4.1.8.1. Komisijas rīcības plāns, kā cīnīties pret cigarešu un alkohola kontrabandu pie ES austrumu robežas Cigarešu kontrabanda nodara ievērojamus ieņēmumu zaudējumus ES un tās dalībvalstīm: tiek lēsts, ka muitas un nodokļu ieņēmumos ik gadu zaudējumi ir vairāk nekā EUR 10 miljardu apmērā. Augstu nodokļu preču, t. i., cigarešu un alkohola, kontrabanda ir viena no dominējošām noziedzības izpausmēm parādībām pie austrumu robežas. Komisija 2011. gadā iepazīstināja ar rīcības plānu, kā cīnīties pret cigarešu un alkohola kontrabandu šajā reģionā[41]. Komisija šo jautājumu apsprieda ar austrumu robežas kaimiņvalstīm, koordinēja dalībvalstu rīcību šajā reģionā un sniedza tehnisko palīdzību, izmantojot Hercule III programmu[42]. Tomēr analīze rāda, ka cigarešu kontrabanda ir problēma visā Savienībā. Tādēļ 2013. gada 6. jūnijā Komisija iepazīstināja ar vispārēju ES stratēģiju paziņojumā par pasākumu pastiprināšanu cīņā pret cigarešu kontrabandu[43]. Paziņojumam ir pievienots rīcības plāns, kurā iekļautas jau notiekošās darbības saskaņā ar austrumu robežas rīcības plānu. 4.1.8.2. Pasaules Veselības organizācijas (PVO) Pamatkonvencija par tabakas kontroli (PKTK): Protokols par tabakas izstrādājumu nelikumīgas tirdzniecības novēršanu Komisija pauž stingru atbalstu Pasaules Veselības organizācijas (PVO) Pamatkonvencijas par tabakas kontroli (PKTK) Protokolu par tabakas izstrādājumu nelikumīgas tirdzniecības novēršanu, kas ir saskaņā ar tās pienākumu aizsargāt ES finansiālās intereses, tostarp cīņu pret cigarešu kontrabandu un viltošanu. Komisija saskaņoja ES nostāju un kopā ar Padomes prezidentvalsti pārstāvēja ES sarunās par protokolu, kuru pieņēma 2012. gada novembrī. Protokols ir atvērts PKTK līgumslēdzēju pušu parakstīšanai līdz 2014. gada janvārim. Ir sagaidāms, ka, tiklīdz protokols stāsies spēkā, tas ievērojami sekmēs cīņu pret nelikumīgu tabakas izstrādājumu tirdzniecību. ES kopā ar dalībvalstīm pēc iespējas ātrāk būtu jāparaksta un jāratificē šis protokols. 4.1.8.3. Vienošanās ar cigarešu ražotājiem Komisija un dalībvalstu pārstāvji 2012. gadā atsevišķi tikās ar četriem cigarešu ražotājiem[44], lai apspriestu sadarbības līgumu īstenošanu. Vienošanos panāca ar PMI, saskaņā ar ko ražotājs maksās papildus (konfiscēšanas) maksājumus visām dalībvalstīm, tiklīdz visu dalībvalstu pārstāvji, ES un uzņēmums parakstīs grozītu līgumu par šo jautājumu. Visas dalībvalstis to vēl nav parakstījušas. 4.1.9. Publiskā iepirkuma noteikumi Krāpšana bieži ir saistīta ar publisko iepirkumu. Tādēļ Komisija savos priekšlikumos direktīvām par publisko iepirkumu[45], kas pieņemti 2011. gada 20. decembrī, iekļāva jaunus noteikumus: – jēdziena „interešu konflikts” ieviešanu; – to kandidātu izslēgšanu, kuru vadītāji ir bijuši notiesāti par korupciju vai citu smagu krāpšanu, kā arī – vispārēju vadīšanas tiesisko regulējumu, tostarp uzraudzības un ziņošanas pienākums, lai ierobežotu krāpšanu publiskā iepirkuma jomā jo īpaši, ja tā attiecas uz ES līdzekļiem. Eiropas Parlaments un Padome rūpīgi apspriež Komisijas priekšlikumus. Padome nepiekrita iepriekšējam priekšlikumam[46] izveidot valsts uzraudzības iestādi, kas nodarbotos ar publiskā iepirkuma jautājumiem, bet šo priekšlikumu aizstāja ar priekšlikumu par pienākumu uzraudzīt un ziņot Komisijai par konkrētiem gadījumiem jo īpaši attiecībā uz krāpšanu. Ja šos priekšlikumus pieņems, tas ievērojami uzlabos pārvaldību, kā arī publiskā iepirkuma noteikumu pārkāpumu mazināšanu un pārkāpumu pēcpasākumus jo īpaši saistībā ar interešu konfliktu. 4.1.10. Komisijas stratēģija krāpšanas apkarošanai (CAFS) Komisijas stratēģija krāpšanas apkarošanai (CAFS)[47] ir pieņemta 2011. gada jūnijā un pamatā adresēta Komisijas departamentiem. Tās mērķis ir līdzsvarot rentabilitāti un vienkāršošanu ar iespēju pielāgot esošos krāpšanas apkarošanas pasākumus, lai apkarotu jaunas krāpšanas shēmas. Komisija balstās uz OLAF pieredzi iespējamās krāpšanas izmeklēšanas jomā. CAFS īstenošana noris veiksmīgi, jo īpaši attiecībā uz trīs prioritātēm, kuras jāsasniedz līdz 2013. gada beigām: – adekvātiem krāpšanas apkarošanas pasākumiem Komisijas priekšlikumos par finansēšanas programmām saskaņā ar jauno daudzgadu finanšu shēmu (MFF); – krāpšanas apkarošanas stratēģiju izveidošanu Komisijas dienestu līmenī; – publiskā iepirkuma direktīvu pārskatīšanu[48]. OLAF papildina šo prioritāšu pasākumu īstenošanu, nodrošinot citus pakalpojumus ar iekšējo krāpšanas apkarošanas tīmekļa vietni un vadību, apmācību un koordinēšanu. 4.1.11. Hercule un Pericles programmas 4.1.11.1. Hercule II un Pericles programmu īstenošana Hercule II programma 2012. gadā atbalstīja pasākumus tiesībaizsardzības iestāžu tehnisko un operatīvo spēju stiprināšanai, lai apkarotu krāpšanu pret ES. Programmas ietvaros sniedza tehnisko palīdzību (EUR 7,35 miljoni), apmācības pasākumus, tostarp apmācību digitālās kriminālistikas jomā (EUR 3,25 miljoni), juridisko apmācību un pētījumus (EUR 0,7 miljoni) un IT atbalstu datu un informācijas, kas pieejama dalībvalstu iestādēm, iepirkumam (EUR 2,95 miljoni). Norādītās summas atspoguļo 2012. gadam pieejamo budžetu. Pericles programmas ietvaros, kas paredzēta euro banknošu un monētu aizsardzībai pret krāpšanu un viltošanu, Komisija (OLAF) 2012. gadā piedalījās 16 Pericles pasākumos, tostarp konferencēs, semināros un darbinieku apmaiņā, ko rīkoja dalībvalstis un/vai Komisija (OLAF). Šo pasākumu mērķis bija stiprināt sadarbību ar atbildīgajām iestādēm, un tie ietvēra programmu apspriešanu ar pieteikumu iesniedzējiem un ekspertiem no dalībvalstīm, Eiropas Centrālās bankas un Eiropola. No Pericles programmai piešķirtā EUR 1 miljona 2012. gadā saistības uzņēmās 94,75 % apmērā. 4.1.11.2. Daudzgadu finanšu shēma (MFF) laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam Nolūkā stiprināt krāpšanas novēršanu un cīņu pret krāpšanu Komisija 2011. gada decembrī pieņēma priekšlikumus divu programmu turpināšanai: Hercule III[49] un Pericles 2020[50]. Eiropas Parlamenta Budžeta kontroles komiteja un Padomes Krāpšanas apkarošanas darba grupa (GAF) 2012. gadā apsprieda abus priekšlikumus. Dānijas prezidentūras laikā GAF spēja sagatavot vienošanos par Komisijas priekšlikumiem, izņemot attiecībā uz līdzfinansējuma procentiem un programmas kopējo budžetu. Budžeta kontroles komiteja savu ziņojumu par priekšlikumiem pieņēma 2012. gada novembrī. Lai panāktu vienošanos, 2013. gadā Īrijas prezidentūras laikā Parlaments un Padome uzsāka pārrunas. 4.2. Krāpšanas novēršanas koordinēšanas padomdevēja komiteja (COCOLAF) Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 325. pantu dalībvalstis kopā ar Komisiju izvērš kompetento iestāžu ciešu un regulāru sadarbību. Tā notiek Krāpšanas novēršanas koordinēšanas padomdevējas komitejas ietvaros (COCOLAF)[51]. Ar COCOLAF 2012. gadā apspriedās divas reizes par galvenajiem jaunumiem tiesību aktu un politikas iniciatīvu cīņai pret krāpšanu jomā. COCOLAF dalījās savos viedokļos par ES centieniem stiprināt ES finansiālo interešu aizsardzību un kopumā piekrita pašreizējām iniciatīvām, jo īpaši attiecībā uz juridiskā pamatojuma saskaņošanu, lai apkarotu krāpšanu pret ES. COCOLAF struktūras un dažādu esošo eksperta grupu pārskatīšana ir plānota 2013. gadā nolūkā uzlabot grupu vispārējās funkcijas un sniegt precīzāku pārskatu par pasākumiem, kuros ir iesaistīta Komisija (OLAF) un dalībvalstis. 4.3. Eiropas Parlamenta 2012. gada 10. maija rezolūcija par Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzību — krāpšanas apkarošana — 2010. gada ziņojums Eiropas Parlaments 2012. gada 10. maijā pieņēma rezolūciju par Komisijas 2010. gada ziņojumu[52]. Rezolūcijā ietverti konkrēti lūgumi, komentāri un priekšlikumi attiecībā uz visām budžeta nozarēm. Tā ir adresēta Komisijai un dalībvalstīm un aptver plašu jautājumu loku, piemēram, zaudējumus muitas nodevu un PVN jomā, dalībvalstu ziņošanu par pārkāpumiem visās jomās un publisko iepirkumu. Tajā pausta nožēla, ka Komisijas ziņojumā krāpšana nav iztirzāta sīki, bet pārkāpumi ir apskatīti vispārīgi, kā arī kritizēta situācija, ka dažas dalībvalstis ir maz ziņojušas par pārkāpumiem konkrētās jomās. Eiropas Parlaments pauda gandarījumu par uzlabotajiem kohēzijas politikas līdzekļu atgūšanas rādītājiem un lielo progresu, ko panākusi Bulgārija, stiprinot savas valsts kontroles sistēmas attiecībā uz pirmsiestāšanās līdzekļiem. Tas arī uzslavēja sekmīgo kopīgo muitas operāciju „Sirocco” un efektīvo Hercule II programmu, kuru koordinēja OLAF. Komisija ir iesniegusi ziņojumu par pēcpasākumiem, uzsverot, kādi pasākumi veicami, lai reaģētu uz Parlamenta norādītajām problēmām. Jo īpaši Komisija norādīja, ka 325. panta ziņojumā lielāks uzsvars tiks likts uz krāpniecisku pārkāpumu padziļinātu analīzi, bet uzsvēra, ka ziņošana par visiem pārkāpumiem (tostarp ar krāpšanu nesaistītiem) ir nepieciešama, lai izpildītu ziņojuma uzdevumu un skaidrāk izprastu krāpnieciskos pārkāpumus. Atbilstoši Parlamenta ieteikumiem Komisija jau 2011. gada ziņojumā pievērsa lielāku uzmanību ziņošanai par krāpnieciskiem pārkāpumiem, kā arī turpina to darīt šajā ziņojumā. Attiecībā uz Parlamenta paustajām bažām par to, ka dažas dalībvalstis maz ziņo vai vispār neziņo par krāpnieciskiem gadījumiem dažu līdzekļu jomās, Komisija ar attiecīgajām dalībvalstīm sazinājās, lai risinātu nepilnīgas ziņošanas problēmas. Tomēr daļa no problēmas ir tas, ka dažās dalībvalstīs vēl aizvien ir jāuzlabo krāpšanas atklāšana. Ir veikti vairāki pasākumi, lai sniegtu norādes un atbalstu dalībvalstīm nolūkā uzlabot to krāpšanas atklāšanas un ziņošanas sniegumu. Komisija pārbauda dalībvalstu atgūšanas procedūras un atliek maksājumus, ja konstatē nopietnus trūkumus. Atgūšana lauksaimniecības jomā uzlabojās daļēji tādēļ, ka tagad dalībvalstis sedz pusi no neatgūtajām summām, ja nespēj atgūt tās laikā, vai sedz visas izmaksas, ja nolaidīgi veic izmaksas (50 % noteikums). Attiecībā uz MFF laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam Komisija ir arī ierosinājusi vēl vairāk stiprināt tiesisko regulējumu. Turklāt Komisija norādīja uz pasākumiem, ko tā veiks kohēzijas politikas līdzekļu jomā Kopējās krāpšanas novēršanas stratēģijas ietvaros attiecībā uz kohēzijas politikas līdzekļiem. Stratēģijā ir iekļauts krāpšanas riska novērtējums, krāpšanas atklāšana un iekšējie un ārējie informācijas pasākumi saistībā ar krāpšanu (Komisijas departamentos, kuri ir atbildīgi par kohēzijas politikas īstenošanu, un dalībvalstīs). 5. Dalībvalstu veiktie pasākumi pret krāpšanu un citām nelikumīgām darbībām, kas apdraud ES finansiālās intereses Katru gadu dalībvalstis ziņo Komisijai par galvenajiem pasākumiem, ko tās veic, pamatojoties uz LESD 325. pantu, lai apkarotu krāpšanu un citas nelikumīgas darbības, kas apdraud ES finanšu intereses. Dalībvalstis 2012. gadā īstenoja dažādus pasākumus, gan vispārējus, gan konkrētus, kas stiprināja krāpšanas, kas apdraud ES finansiālās intereses, novēršanu un sodīšanu. Tomēr informācija, ko sniegusi gandrīz vai puse no dalībvalstīm, liecina par to, ka dalībvalstu spējas atklāt krāpšanu un uzsākt kriminālvajāšanu, kā arī īstenot atgūšanu ir ierobežotas. Turklāt ziņošanas prakse par krāpšanu un pārkāpumiem dalībvalstu starpā un to iekšienē ir atšķirīga. 5.1. Pasākumi pret krāpšanu un citiem pārkāpumiem, kas apdraud ES finansiālās intereses Administratīvie pasākumi, par kuriem ziņojušas dalībvalstis, pārsvarā attiecas uz uzlabotu uzraudzību, ko veikušas pārvaldības iestādes, aģentūras vai struktūras, daudz stingrāku finanšu revīziju, kā arī atjaunotām pamatnostādnēm un metodoloģijas rokasgrāmatām[53]. Citi pasākumi ir domāti, lai uzlabotu sadarbību starp kompetentajām iestādēm, pastiprinātu pārbaudes[54], sekmētu stratēģisko sadarbību ar Komisiju krāpšanas un korupcijas novēršanā[55], nodrošinātu apmācību[56] un uzlabotu līgumu drošību[57]. Visaptverošāki un vispārēji pasākumi ir paredzēti, lai risinātu jautājumus par uzlabojumiem publiskā iepirkuma lēmumos[58] un nepamatoti izmaksāto maksājumu atgūšanu[59]. 5.2. Pasākumi pret krāpšanu un citiem pārkāpumiem, kas apdraud ES finansiālās intereses, lauksaimniecības jomā Īpašu uzmanību 2012. gadā pievērsa lauksaimniecībai. Ziņošana aptvēra informāciju par pretkrāpšanas izmeklēšanām, likumdošanas un administratīvajiem pasākumiem un stratēģijām, krāpšanas rādītājiem, atgūtajām summām saistībā ar pretkrāpšanas izmeklēšanām un krāpšanas izmeklēšanās norīkotajiem un iesaistītajiem darbiniekiem. 5.2.1. Likumdošanas un administratīvie pasākumi Daudzas dalībvalstis[60] 2011.–2012. gadā ziņoja par jauniem likumdošanas un administratīvajiem pasākumiem, kas būtiski uzlaboja krāpšanas novēršanu un riska pārvaldību lauksaimniecības līdzekļu jomā. Dažas dalībvalstis ziņoja par pasākumiem attiecībā uz visu lauksaimniecības atbalsta pārvaldību[61]. Šie pasākumi galvenokārt attiecas uz izdevumu atbilstību, pārbaudēm uz vietas un kontroli saistībā ar Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), jauno zemnieku un Mazāk labvēlīgu apvidu (MLA) shēmu riska novērtējuma rezultātā izstrādātajām labāk uz mērķi orientētajām pārbaudēm un striktākas kontroles rezultātā veiktajiem uzlabojumiem apstiprināšanas procedūrā. Dažas dalībvalstis[62] ziņoja par pasākumiem valsts tiesību aktu pārskatīšanā un turpmākiem atjauninājumiem atbalsta shēmās (lauku attīstības politika, tiešā atbalsta shēmas), kas uzlaboja to finanšu kontroli. Dažas dalībvalstis[63] ziņoja par uzlabojumu ieviešanu valsts tiesību aktos vai to saskaņošanu ar ES tiesību aktiem attiecībā uz pārkāpumu procedūrām, tostarp pārkāpumu definīcijām, ziņošanas procedūrām, finanšu korekcijām vai līdzekļu atgūšanu, kā arī skaidrāku krāpšanas noziedzīgu nodarījumu un izmeklēšanas procedūru definīciju. Četras dalībvalstis[64] ziņoja par ieviestajiem uzlabojumiem valsts reģistros un datu pārvaldībā, lai vieglāk būtu veikt šķērspārbaudi. Citas dalībvalstis[65] ziņoja, ka, uzlabojot organizācijas struktūras, iekšējās kontroles sistēmas, kā arī balstoties uz pārbaužu pamatnostādnēm, ir uzlabojušas savas riska pārvaldības sistēmas, vai ziņoja par jaunām riska analīzēm, lai novērstu smagu un organizētu nodokļu krāpšanu. Iedarbīguma un rezultativitātes ziņā vairākums dalībvalstu[66] ziņoja, ka jaunie likumdošanas vai administratīvie pasākumi ir vainagojušies ar labākiem rezultātiem, tostarp agrīnāku atklāšanu, mazāk nepamatotiem maksājumiem, lielāku atklāto pārkāpumu skaitu pirms maksājumu veikšanas un augstāku pieņemto atbilstīgo izdevumu rādītāju. Dažas dalībvalstis norādīja uz mazāku uz vietas veikto pārbaužu skaitu, tostarp labāku resursu izmantošanu, pateicoties jaunajām riska analīzēm. Vairākums dalībvalstu ziņoja, ka ir rīkojušās tā, lai uzlabotu finanšu pārskatu uzticamību un konsekvenci. 5.2.2. Jaunas novēršanas un atklāšanas stratēģijas Vairākums dalībvalstu[67] ziņoja, ka tagad izmanto vienu vai vairākus šādus pasākumus: valsts stratēģijas, reģionālās stratēģijas, stratēģijas, kas pamatotas uz konkrēta veida riska mazināšanu, kā arī nodrošina labāku krāpšanas novēršanu un atklāšanu lauksaimniecības līdzekļu izlietojumā. 5.2.3. Krāpšanas rādītāju izmantošana Gandrīz visas dalībvalstis[68] minēja, ka izmanto vispārējos krāpšanas rādītājus, piemēram, pārkāpumu kategorijas, operācijas, darbības veidu un skartās saimnieciskās nozares vai ģeogrāfiskās teritorijas. Turklāt vairākums dalībvalstu[69] paziņoja, ka izmanto arī pašas savus konkrētus rādītājus, tādus kā labumguvēju identitāte, procedūru pārredzamība, izmaiņas atbalsta summā, salīdzinot ar iepriekšējo tirgdarbības gadu, viltotu vai aizdomīgu datu iesniegšana vai mēģinājums slēpt informāciju. 5.2.4. Ziņošanas noteikumu īstenošana Daudzas dalībvalstis[70] ziņoja, ka ir pieņēmušas pamatnostādnes par krāpšanas atšķiršanu no citiem pārkāpumiem un noorganizējušas darbinieku apmācību, lai šo atšķirību izskaidrotu. Trīs dalībvalstis[71] paziņoja, ka šādas pamatnostādnes nav pieņēmušas, jo esošais regulējums un procedūras ir pietiekamas. Atbildes, kas saņemtas par ziņošanas praksi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1848/2006, liecina, ka prakse atšķiras ne tikai starp dalībvalstīm, bet arī starp iestādēm vienā un tajā pašā dalībvalstī. Tā tas ir visur, ne tikai federālās valstīs vai lauksaimniecības, zivsaimniecības vai kohēzijas politikas jomās[72]. 5.2.5. Nepietiekama statistika par krāpšanas atklāšanu un kriminālvajāšanu un saistīto atgūšanu Gandrīz puse dalībvalstu[73] vēl aizvien sniedz ierobežotu informāciju par to administratīvo pretkrāpšanas pārbaužu un procedūru skaitu, kas uzsāktas, lai konstatētu krāpšanas gadījumus. Bulgārija, Dānija, Itālija, Polija un Rumānija ir uzrādījušas visaugstāko pretkrāpšanas izmeklēšanas skaitu. Tāpat vairākums dalībvalstu nesniedza pietiekamu informāciju par to kriminālprocesu skaitu, kuros ir pieņemts tiesas lēmums. Turklāt gandrīz puse no dalībvalstīm[74] sniedza nepilnīgus datus par atgūtajām summām saistībā ar krāpšanu, kas atklāta pēc administratīvajām pretkrāpšanas pārbaudēm. Vēl neapmierinošāka situācija ir attiecībā uz informāciju par atgūtajām summām[75] un naudas sodiem saistībā ar kriminālizmeklēšanām. Tas liek secināt, ka pagājušā gada ieteikums par kriminālizmeklēšanu rezultātu uzraudzīšanu kohēzijas politikas jomā nav pienācīgi ņemts vērā. 5.3. Operācija „Magna Grecia” Itālijas finanšu policija, Guardia di Finanza (GDF), 2011. gadā un 2012. gadā veica 23 izmeklēšanas attiecībā uz labumguvējiem, kuru projektus finansēja 2000.–2006. gada periodā Struktūrfondu ietvaros Kalabrijas reģionā Dienviditālijā. Katra izmeklēšana attiecās uz vairākiem projektiem. Pārkāpumus atklāja 18 gadījumos. Izmeklēšanu laikā pārbaudīto projektu vērtība pārsniedza EUR 23,5 miljonus, no kuriem gandrīz EUR 16 miljoni, kā izrādījās, bija saistīti ar pārkāpumiem. Trīsdesmit personas, tostarp valsts amatpersonas, apsūdzēja par krāpšanu, valsts un privāto dokumentu viltošanu, publisko līdzekļu nelikumīgu piesavināšanos, viltotu pavadzīmju izmantošanu, grāmatvedības dokumentu slēpšanu vai iznīcināšanu un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu. GDF pieprasīja konfiscēt preces kopumā par aptuveni EUR 4,5 miljoniem. Izmeklēšanas veica pēc OLAF 2010. gadā iesāktās rūpīgās analīzes, kura tika kopīgi turpināta visā 2011. gada laikā, lai izkristalizētu riska rādītājus un iekļautu jaunāko informāciju un GDF vietējās zināšanas. Operācija skaidri parādīja šīs inovatīvās pieejas efektivitāti, kas ļāva mērķorientēti pievērsties konkrētiem labumguvējiem, kuri atbilda noteiktajiem riska rādītājiem. 5.4. 2011. gada ieteikumu īstenošana Ziņojumā par Savienības finansiālo interešu aizsardzību 2011. gadā Komisija sniedza vairākus ieteikumus dalībvalstīm, jo īpaši par paziņotajiem krāpšanas gadījumiem un citiem pārkāpumiem, par nepamatoti izmaksāto summu atgūšanu, kriminālizmeklēšanu rezultātu uzraudzību un krāpšanas statistikas uzlabošanu. Šo ieteikumu īstenošana, kas bija daļa no 2012. gada ziņošanas prakses, kopumā bija atbilstoša, lai gan dažas problēmas netika atrisinātas pilnībā. Dalītās pārvaldības jomā vairākums dalībvalstu ziņoja, ka savus krāpšanas novēršanas un atklāšanas pasākumus nosaka, pamatojoties uz riska analīzi. Dalībvalstis, kurām lūdza izskaidrot zemos krāpšanas atklāšanas līmeņus vai nu lauksaimniecības[76], vai kohēzijas politikas[77] jomā, turpināja to attiecināt uz to krāpšanas novēršanas sistēmu kvalitāti un faktiskās krāpšanas zemajiem līmeņiem. Atsevišķas dalībvalstis uzlaboja savas kontroles sistēmas, pievēršoties augsta riska jomām, kā ieteikts. Bulgārija grozīja tiesību aktus, jo īpaši attiecībā uz kohēzijas politiku, lai jaunās finanšu pārbaudes būtu vērstas uz augsta riska publiskā iepirkuma līgumiem. Rumānija pašlaik izmēģina ex-post pārbaužu sistēmu, lai atklātu krāpšanu un interešu konfliktu. Slovākija centās savās riska analīzēs iestrādāt publiskās sūdzības un ziņojumus no plašsaziņas līdzekļiem. Francija ir pabeigusi Pārkāpumu pārvaldības sistēmas (IMS) ieviešanu kohēzijas politikas jomā. Ņemot vērā, ka arī Horvātija, gatavojoties iestāties ES, to pilnībā ieviesa, kopš 2012. gada oktobra IMS tagad pilnībā darbojās visās dalībvalstīs. Attiecībā uz ieņēmumiem daudzas dalībvalstis[78] pozitīvi reaģēja uz Komisijas ieteikumu koncentrēt muitas pārbaudes uz augsta riska importu, bieži izstrādājot jaunus IT instrumentus, lai atbalstītu šo procesu[79]. Attiecībā uz kohēzijas politiku 74 % no dalībvalstīm ziņoja, ka ir veikušas pasākumus, lai uzlabotu savas pārvaldības un kontroles sistēmas saskaņā ar ieteikumu[80]. Kopumā dalībvalstis ir pievērsušas īpašu uzmanību publiskā iepirkuma un atbilstības jomai, ņemot vērā Komisijas konstatējumus, ka šīs jomas ir īpaši pakļautas kļūdu pieļaušanai[81]. Latvija un Lietuva grozīja būtiskos tiesību aktus par iepirkumu un par pārkāpumu noteikšanu un klasifikāciju, kā arī attiecīgo atgūšanu. Somija veica pasākumus, lai vienkāršotu atbilstības pārbaudes. Pēdējais ieteikums dalībvalstīm bija uzraudzīt kriminālizmeklēšanas rezultātus un uzlabot krāpšanas statistiku. Daži no pēcpasākumiem, par kuriem ziņots (vai nav ziņots) šogad, kalpo par apstiprinājumu Komisija pamatoti paustajām bažām, ka šī problēma vēl nav pilnībā atrisināta. Grieķija, Ungārija, Itālija, Latvija, Lietuva, Slovākija un Apvienotā Karaliste ir ieviesušas IT vai citas sistēmas, lai uzlabotu krāpšanas statistiku, vai arī gatavojas to darīt. Pārējās dalībvalstis šķita apmierinātas ar esošajām sistēmām. 6. Secinājumi un ieteikumi 6.1. Divas tendences attiecībā uz politiku un darbības attīstību Attiecībā uz krāpšanas apkarošanu, ko veic dalībvalstis un Komisija, šajā ziņojumā ir izceltas divas galvenās tendences, viena attiecas uz jaunu pretkrāpšanas pasākumu pieņemšanu, bet otra attiecas uz sasniegtajiem darbības rezultātiem. Politikas jomā Komisija un dalībvalstis 2012. gadā uzsāka vairākas būtiskas iniciatīvas gan likumdošanas, gan administratīvajā līmenī. Šī pozitīvā iezīme norāda uz to, ka kompetentās iestādes aizvien vairāk pievērš uzmanību krāpšanai un citām nelikumīgām darbībām, kas kaitē ES (un līdzfinansējuma gadījumā — valsts) finansiālajām interesēm. Valstu līmenī pasākumi jau ir veikti, bet attiecībā uz ES līmenī ieteiktajām iniciatīvām, jo īpaši priekšlikumu direktīvai par ES finanšu interešu aizsardzību un jauno publiskā iepirkuma noteikumu kopumu, vēl ir jāgaida likumdevēja apstiprinājums, savukārt citas, piemēram, jaunā pakete 2014.–2020. gada finanšu perspektīvām, tiek apspriestas. Darbības jomā situācija attiecībā uz pārkāpumiem, par kuriem 2012. gadā ziņots kā par krāpnieciskiem, salīdzinājumā ar 2011. gadu kopumā šķiet stabila, un pārkāpumu gadījumu skaits ir būtiski pieaudzis tikai lauksaimniecības jomā. Šis pieaugums bija tikai un vienīgi vienas dalībvalsts (Dānijas) centienu rezultāts, ko kompensēja salīdzinošais kritums pirmsiestāšanās jomā. To pasākumu labumu, kuri pieņemti 2012. gadā, jutīs turpmākajos gados. 6.2. Dažādās pieejas krāpšanai Dalībvalstu pieejas joprojām ir ļoti atšķirīgas. Sešu valstu grupa (Čehijas Republika, Dānija, Vācija, Itālija, Polija un Rumānija[82]) ir vadošā attiecībā uz krāpšanas atklāšanas spēju izdevumu jomā, bet piecas valstis (Beļģija, Vācija, Grieķija, Itālija un Spānija[83]) ir vadošās attiecībā uz ieņēmumiem (tradicionālajiem pašu resursiem). Pārējo dalībvalstu rezultāti ieņēmumu jomā ir viendabīgāki nekā izdevumu jomā, kur svarīgi ES resursu labumguvēji, piemēram, Grieķija, Francija un Spānija, uzrāda ļoti ierobežotas spējas atklāt krāpšanu. Dalībvalstis krāpšanas atklāšanas jautājumu risina dažādos veidos un ar dažādām pieejām. Šo atšķirīgo attieksmju izskaidrojuma pamatā ir juridiskās un organizatoriskās atšķirības, kas pastāv ne tikai starp dalībvalstīm, bet arī starp pārvaldes iestādēm vienā un tajā pašā valstī. 1. ieteikums Valsts koordinācijas dienestu noteikšana cīņai pret krāpšanu uzlabotu pieeju konsekvenci dalībvalstu starpā un tajās. Dalībvalstis aicina, kur tas vēl nav izdarīts, ātri noteikt vai izveidot to Krāpšanas apkarošanas koordinācijas dienestu (AFCOS). 6.3. Kopēju noteikumu pieņemšana attiecībā uz krāpšanu Pašreiz sankciju līmenis attiecībā uz krāpšanu dažās dalībvalstīs ir tik zems, ka varētu teikt, ka tajās vispār nav nekādu no šādas darbības atturošu pasākumu. Ļoti daudzi krāpšanas gadījumi, kas apdraud ES finansiālās intereses, paliek nesodīti, jo ar likumu paredzētais laiks krāpšanas izmeklēšanas un kriminālvajāšanas veikšanai ir pagājis. Priekšlikums direktīvai par ES finanšu interešu aizsardzību, izmantojot krimināltiesības, risina šīs problēmas, nosakot minimālo noilguma periodu. Smagi krāpšanas gadījumi būtu jāsoda ar soda mēru, kur minimālais brīvības atņemšanas laiks ir vismaz seši mēneši, bet maksimālais — vismaz pieci gadi. 2. ieteikums Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka sankcijām, ko uzliek par krāpšanu, ir atturoša iedarbība, bet izmeklēšanas un kriminālvajāšanas veikšanas laiks ir pietiekams. Dalībvalstīm būtu ātri jāpieņem un jāīsteno Direktīva par ES finanšu interešu aizsardzību, izmantojot krimināltiesības. 6.4. Visbūtiskākie riski — apstiprināti Tāpat kā iepriekšējos gados viena no iestāžu noteiktajām galvenajām problēmām attiecībā uz atklātajiem krāpnieciskajiem pārkāpumiem ir publiskā iepirkuma noteikumu pārkāpšana. Saistībā ar šāda veida pārkāpumu ierobežotā skaitā gadījumu ir konstatēta arī korupcija. 3. ieteikums Lai reaģētu uz paaugstināto risku, kas noteikts šajā jomā, likumdevējam būtu jāapstiprina publiskā iepirkuma direktīvu reformas pakete, bet dalībvalstīm tā būtu ātri jāīsteno. Atbilstoši iepriekšējo gadu analīzei kohēzijas politika (jo īpaši darbības programmas, kas saistītas ar konverģences mērķi) joprojām ir joma, kurā ir atklāts visvairāk krāpniecisku pārkāpumu. 4. ieteikums Ņemot vērā dažu dalībvalstu zemos ziņošanas rādītājus attiecībā uz krāpnieciskiem pārkāpumiem kohēzijas politikas jomā, Komisija jo īpaši iesaka Grieķijai, Francijai un Spānijai stiprināt centienus atklāt krāpšanu. Kohēzijas politikā, ņemot vērā 2008.–2012. gada periodu, līdz pat 2010. gadam atklāto krāpniecisko pārkāpumu skaits attiecībā uz ESF bija augstāks nekā attiecībā uz ERAF. Kopš 2011. gada rādītāji ir pretēji. Analizējot šo gadījumu finanšu ietekmi, visvairāk ietekmētās prioritārās jomas ir tās, kurās veikti vislielākie ieguldījumi, transports, vide un ieguldījumi sociālajā infrastruktūrā. 5. ieteikums Plānojot pārbaudes un kontroles, kompetentajām iestādēm būtu jāņem vērā ziņojumā un tam pievienotajos dienestu darba dokumentos iekļautās analīzes rezultāti. Salīdzinājumā ar 2011. gadu krāpšanas atklāšanas rādītājs attiecībā uz lauku attīstību joprojām ir pietiekami stabils, bet ir zemāks nekā rādītājs attiecībā uz līdzīgiem instrumentiem, kurus īstenoja iepriekšējā plānošanas periodā (struktūrfondu un pirmsiestāšanās palīdzības ietvaros). Šķiet, ka iestādes vēl aizvien vairāk uzmanības pievērš Eiropas Lauksaimniecības garantiju fondam (ELGF). 6. ieteikums Dalībvalstīm būtu jāstiprina pasākumi lauku attīstības investīciju projektos attiecībā uz riska elementiem, kas izcelti ar līdzīgiem konstatējumiem iepriekšējā plānošanas periodā. 6.5. Krāpšanas apkarošanas iestādes un tiesībaizsardzības iestādes — joprojām visefektīvākās krāpniecisku pārkāpumu atklāšanā Ir pierādījies, ka ieņēmumu jomā muitas kontrole preču atmuitošanas laikā ir nozīmīga krāpšanas gadījumu atklāšanā. 7. ieteikums Izstrādājot muitas kontroles stratēģijas, līdztekus pēcmuitošanas muitas kontroles pasākumiem dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka tām ir efektīvas riska novērtējuma sistēmas, kas muitošanas laikā ļauj veikt arī pārbaudes, kas vērstas uz augsta riska importu. Izdevumu jomā krāpšanas sekmīga atklāšana (jo īpaši, ja ir liela finansiālā ietekme) joprojām lielā mērā ir krāpšanas apkarošanas iestāžu un tiesībaizsardzības iestāžu veikto izmeklēšanu rezultāts; to pozitīvā ietekme jo īpaši ir redzama dalībvalstīs, kuras ir mēģinājušas veidot sadarbību starp pārvaldes iestādēm, kas galvenokārt ir atbildīgas par ES līdzekļu pārvaldību un kontroli, kā arī tiesībaizsardzības iestādēm. Tomēr pārvaldības un revīzijas iestāžu loma pieaug Situācija dalībvalstīs saistībā ar pārvaldes iestāžu atklāto krāpšanu uzlabojas, jo īpaši attiecībā uz mazāk sarežģītiem gadījumiem. Dažas dalībvalstis ziņoja, ka ieviesušas pārbaudes un kontroles, pamatojoties uz riska analīzi, un izmantojušas IT instrumentus, lai uzlabotu krāpšanas atklāšanu. Lai maksimāli uzlabotu lietderīgumu, jo īpaši svarīgi attiecībā uz izmaksām, kas saistītas ar šādu pārbaudes veidu, ir pārbaudes un kontroles mērķorientēti vērst uz krāpšanu. 8. ieteikums Komisija iesaka visām dalībvalstīm pieņemt un izstrādāt pārbaudes un kontroles procedūras, jo īpaši veidot un uzlabot sadarbību starp pārvaldības iestādēm un krāpšanas apkarošanas iestādēm, kā arī uzlabot riska analīzi un IT instrumentus. Pārvaldības un revīzijas iestāžu loma pieaug jo īpaši attiecībā uz krāpšanas novēršanu Šajā budžeta ierobežojumu periodā nevajadzētu par zemu novērtēt krāpšanas novēršanas pasākumu nozīmīgumu, bet pārvaldības iestāžu, aģentūru un struktūru loma būtu jāstiprina ar konkrētiem noteikumiem normatīvajos priekšlikumos 2014.–2020. gada daudzgadu finanšu shēmai. 9. ieteikums Komisija iesaka likumdevējam pieņemt MFF noteikumus krāpšanas novēršanai to esošajā redakcijā, bet dalībvalstīm tos ātri un pareizi īstenot valsts līmenī. 6.6. Aizsardzība pret ES nepamatotajiem maksājumiem, izmantojot esošos novēršanas un labošanas mehānismus, kas noteikti ES noteikumos, joprojām ir adekvāta Atgūšanas un finanšu korekciju analīze apstiprina, ka visi ieviestie novēršanas un labošanas pasākumi nodrošina ES finansiālo interešu efektīvu aizsardzību. Šie mehānismi nodrošina ES resursu tērēšanu apstiprinātiem projektiem, jo īpaši jomās, kur darbības ir līdzfinansētas, bet neatgūšanas risks ir pārnests uz dalībvalstu budžetu. 6.7. Vispārīgie secinājumi Visuzskatāmākā un būtiskākā problēma joprojām ir dalībvalstu atšķirīgās pieejas attiecībā uz krāpšanu, kā to arī skaidri parāda konkrētās aptaujas atbilžu apkopotā statistika. Attiecībā uz tiesvedības rezultātu uzraudzīšanu situācija joprojām ir neapmierinoša, neskatoties uz to, ka ir sasniegts būtisks vispārējs uzlabojums. Tas ļauj Komisijai secināt, ka pagājušā gada ieteikums par kriminālizmeklēšanas rezultātu uzraudzīšanu kohēzijas politikas jomā nav pienācīgi ņemts vērā. Eiropas Prokuratūras (EPPO) izveide ievērojami uzlabos cīņu pret krāpšanu. Eiropas Prokuratūra pārvarēs valsts iestāžu ierobežotās spējas rīkoties pēc krāpšanas atklāšanas un nodrošinās konsekvenci un saskaņotību. Eiropas Prokuratūra sistemātiski sekos līdzi tiem gadījumiem, kas ir tās kompetencē, līdz brīdim, kad lietas nonāks tiesā. Tā rezultātā pieaugs notiesājošo spriedumu un atgūto naudas summu skaits. Tā kā pastāvēs lielāka notiesāšanas iespēja, tad iespējamie pārkāpēji atturēsies no šādas darbības, kā arī gadu gaitā krāpšanas gadījumu un saistīto summu skaits samazināsies. 1. PIELIKUMS. Pārkāpumi, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem (Pārkāpumu skaits, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem, norāda uz dalībvalstu sasniegtajiem rezultātiem, cenšoties apkarot krāpšanu un citas nelikumīgas darbības, kas apdraud ES finansiālās intereses; tas nenorāda uz krāpšanas līmeni šo dalībvalstu teritorijās)[84] 2. PIELIKUMS. Pārkāpumi, par kuriem nav ziņots kā par krāpnieciskiem 3. PIELIKUMS. 2012. gada finanšu korekcijas, kas īstenotas, pamatojoties uz dalītu pārvaldību (miljonos EUR)[85] [1] (i) Līguma 325. panta īstenošana dalībvalstīs 2012. gadā; (ii) to pārkāpumu statistisks novērtējums, par kuriem 2012. gada ziņots pašu resursu, dabas resursu, kohēzijas politikas un pirmspievienošanās palīdzības jomā; (iii) ieteikumi pasākumiem pēc Komisijas ziņojuma par ES finanšu interešu aizsardzību — cīņa pret krāpšanu, 2011. g.; (iv) metodoloģija attiecībā uz to pārkāpumu statistisko novērtējumu, par kuriem ziņots 2012. gadā; (v) Gada pārskats ar informāciju par Hercule II programmas rezultātiem 2012. gadā. [2] Sk. definīciju IV pielikumā (Metodoloģija). [3] Augstais saistīto summu procentuālais apjoms pārkāpumos, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem attiecībā uz kopējiem maksājumiem pirmspievienošanās palīdzībai (pēdējā aile 1. tabulā), ir pilnībā saistīts ar faktu, ka šajā jomā maksājumi 2012. gadā ir bijuši ļoti ierobežoti (t. i., EUR 0,5 miljoni), jo palīdzības programmas ir gandrīz pabeigtas. Krāpnieciskie pārkāpumi, kuri atklāti un par kuriem ziņots 2012. gadā, attiecas uz darbībām, kas finansētas iepriekšējo finanšu gadu ietvaros. [4] Salīdzināmības labad skaitļi par 2008.–2011. gadu ir balstīti uz datiem, kas izmantoti minēto gadu ziņojumos. [5] Sk. 1. pielikumu. [6] Vidēji kopš krāpnieciskās prakses uzsākšanas un brīža, kad to atklāj, paiet divi gadi un septiņi mēneši. Pēc tam paiet vidēji septiņi vai astoņi mēneši līdz brīdim, kad par šo pārkāpumu ziņo Komisijai. [7] Noziedzīgs nodarījums, kas notiek ilgākā laika periodā un ko ir izdarījuši vismaz trīs subjekti. [8] Neatkārtots nodarījums, ko izdarījusi tikai viena persona. [9] Neatkārtots nodarījums, ko ir izdarījušas vairākas personas vai ko ilgstošā laika periodā darījis viens subjekts. [10] Konstatētās krāpšanas koeficients ir konstatētās krāpšanas gadījumu kopējā skaita koeficients attiecībā pret kopējo pārkāpumu skaitu, par kuriem piecu gadu periodā ziņots kā par krāpnieciskiem (aizdomas par krāpšanu vai konstatēta krāpšana). [11] Komisijas dienesti, kas atbildīgi par kohēzijas politiku, kopā ar OLAF kopš 2008. gada īsteno Kopīgu stratēģiju krāpšanas apkarošanai. Tās galvenais mērķis ir stiprināt dalībvalstu spēju novērst un atklāt krāpšanu. [12] Sk. 3. zemsvītras piezīmi. [13] Tās pamatā ir pārkāpumu summas, kas nav iekļautas apstiprinājuma deklarācijā un līdz ar to neveido iespējamos zaudējumus ES budžetam. [14] Šajā sadaļā ir sniegti dati, kas publicēti Komisijas gada pārskatos, t. i., Savienības pārskata 6. paskaidrojumā; vēl ir gaidāma Eiropas Revīzijas palātas revīzija. [15] Gadījumi 2007.–2013. gada plānošanas periodā: būtiski trūkumi dalībvalstu pārvaldības un kontroles sistēmās; vai tad, ja apstiprinātie izdevumi bijuši saistīti ar nopietniem pārkāpumiem. [16] Piemērots trijos gadījumos: a) ir pierādījumi par nopietniem trūkumiem pārvaldības un kontroles sistēmā, bet nekādi labošanas pasākumi nav veikti; b) apstiprinātie izdevumi ir saistīti ar nopietnu pārkāpumu vai c) dalībvalsts ir nopietni pārkāpusi tās pārvaldības un kontroles saistības. [17] Finanšu korekcijas sastāv no trīs galvenajiem posmiem: a) progresā: pakļauts izmaiņām, kurām dalībvalsts formāli nav piekritusi; b) apstiprināts/nolemts: dalībvalsts piekritusi vai nolemts ar Komisijas lēmumu; c) īstenots: finanšu korekcijas veic un nepamatoti radītos izdevumus labo. [18] Izrietoši grozījumi tiesiskajā regulējumā ir būtiski mainījuši ziņošanas noteikumus pašreizējam plānošanas periodam. [19] Attiecībā uz ERAF 116 gadījumos, kas risināti 2012. gadā, ietilpst 69 jauni pārtraukšanas lēmumi, kas pieņemti gada laikā. [20] No finanšu korekcijām EUR 2172 miljonu apmērā, kas īstenotas attiecībā uz Spāniju, 90 % ir saistītas ar ERAF finansētajām programmām. [21] Pašu resursu pamatsumma ir neto summa. [22] Tikai gadījumi, kur saistītās TPR summas pārsniedz EUR 10 000. [23] Aprēķinā ņemti vērā tikai slēgtie gadījumi, par kuriem dalībvalstis pabeigušas atgūšanas darbības. [24] COM (2011) 135 galīgā redakcija. [25] 2013/C 89 E/01, ISSN 1977-091X. [26] P7_TA(2013)0308. [27] COM (2012) 363 final. [28] 1995. gada Konvencija par finanšu interešu aizsardzību un tās 1996. gada un 1997. gada protokoli. [29] Saskaņā ar Lisabonas līguma 86. pantu. [30] COM (2013) 532. [31] ES aģentūra tiesu iestāžu sadarbībai pārrobežu krimināllietās. [32] Komisijas 2011. gada 6. jūnija Paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu Komitejai — Korupcijas apkarošana Eiropas Savienībā, COM (2011) 308 galīgā redakcija. [33] http://ec.europa.eu/anti_fraud/documents/eu-revenue/consolidated_r515_97_en.pdf. [34] Trīs operācijas bija par narkotikām, bet viena — par skaidras naudas kontroli. [35] NVS, FIDE, CIGINFO, MARINFO, YACHTINFO. [36] Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei Rīcības plāns, lai stiprinātu cīņu pret nodokļu pārkāpumiem un izvairīšanos no nodokļiem, COM (2012) 722 final, 2012. gada 6. decembris. [37] Piem., Kanāda, Indija, Malaizija un MERCOSUR reģions. [38] Kostarika, Salvadora, Gvatemala, Hondurasa, Nikaragva un Panama. [39] Peru un Kolumbija. [40] Madagaskara, Maurīciju salas, Seišelu salas un Zimbabve. [41] SEC (2011) 791. [42] Sk. 4.1.11. sadaļu zemāk. [43] COM (2013) 324 final. [44] Philip Morris International, Inc. (PMI), Japan Tobacco (JTI), British American Tobacco (BAT) un Imperial Tobacco Limited (ITL). [45] Priekšlikums Direktīvai par publisko iepirkumu, COM (2011) 896 galīgā redakcija — 2011/438 (COD) un priekšlikums Direktīvai par iepirkumu, ko īsteno subjekti, kuri darbojas ūdensapgādes, enerģētikas, transporta un pasta pakalpojumu nozarēs, COM (2011) 895 galīgā redakcija 2011/439 (COD): http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/modernising_rules/reform_proposals_en.htm. [46] Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par koncesijas līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu, COM (2011) 897 galīgā redakcija — 2011/0437 (COD). [47] COM (2011) 376 galīgā redakcija. [48] Sk. 4.1.9. punktu. [49] COM (2011) 914 galīgā redakcija. [50] COM (2011) 913 galīgā redakcija. [51] Izveidota ar Komisijas 1994. gada 23. februāra Lēmumu 94/140/EK, kurā grozījumi izdarīti 2005. gada 25. februārī. [52] http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P7-TA-2012-0196+0+DOC+XML+V0//LV&language=LV. [53] Bulgārija, Čehijas Republika, Vācija, Igaunija, Grieķija, Spānija, Lietuva, Luksemburga, Rumānija, Slovākija un Zviedrija. [54] Vācija, Īrija, Apvienotā Karaliste (Anglija un Skotija). [55] Itālija. [56] Bulgārija. [57] Dānija drošu digitālo parakstu visiem pilsoņiem un uzņēmumiem izmantoja saziņā ar valsts iestādēm. [58] Bulgārija, Čehijas Republika, Latvija un Polija. [59] Beļģija, Čehijas Republika, Slovēnija un Zviedrija. [60] Beļģija, Bulgārija, Čehijas Republika, Dānija, Īrija, Grieķija, Spānija, Francija, Itālija, Kipra, Latvija, Lietuva, Ungārija, Polija, Rumānija, Slovākija un Slovēnija. [61] Beļģija (Valonija), Čehijas Republika un Slovākija. [62] Īrija, Grieķija, Spānija, Itālija un Latvija. [63] Īrija, Grieķija, Spānija, Itālija un Latvija. [64] Vācija, Latvija, Ungārija un Polija. [65] Beļģija (Valonija) Īrija, Spānija un Lietuva. [66] Beļģija, Bulgārija, Čehijas Republika, Grieķija, Spānija, Itālija, Kipra, Latvija, Lietuva, Ungārija, Austrija, Polija, Rumānija, Slovākija, Slovēnija un Apvienotā Karaliste. [67] Beļģija, Bulgārija, Dānija, Vācija, Igaunija, Īrija, Grieķija, Spānija Francija, Itālija, Kipra, Ungārija, Nīderlande, Austrija, Portugāle, Rumānija un Slovākija. [68] Visas, izņemot Luksemburgu. [69] Izņemot piecas (Beļģija, Dānija, Nīderlande, Slovēnija un Zviedrija). [70] Bulgārija, Igaunija, Grieķija, Spānija, Francija, Itālija, Kipra, Latvija, Ungārija, Nīderlande, Portugāle, Rumānija, Slovēnija, Slovākija, Zviedrija un Apvienotā Karaliste. [71] Beļģija (ALV), Austrija un Polija. [72] Sk. 2.2.9. punktu Komisijas dienestu darba dokumentā par Līguma 325. panta īstenošanu dalībvalstīs 2012. gadā, kas pievienots šim ziņojumam, 11.–12. lpp. (kurā apkopota dalībvalstu ziņotā informācija). [73] Beļģija, Īrija, Grieķija, Francija, Kipra, Latvija, Luksemburga, Malta, Portugāle, Somija un Apvienotā Karaliste. [74] Vācija, Grieķija, Itālija, Lietuva, Luksemburga, Ungārija, Polija, Portugāle, Rumānija, Slovēnija un Slovākija. [75] Tikai 8 dalībvalstis sniedza datus (Bulgārija, Dānija, Vācija, Itālija, Polija, Portugāle, Rumānija, Slovākija un Apvienotā Karaliste). [76] Vācija, Francija, Spānija un Apvienotā Karaliste. [77] Francija, Malta un Nīderlande. [78] Bulgārija, Čehijas Republika, Vācija, Īrija, Francija, Ungārija, Itālija, Kipra, Latvija, Malta, Nīderlande, Polija, Rumānija, Slovēnija, Slovākija, Somija, Zviedrija un Apvienotā Karaliste. [79] Beļģija, Bulgārija, Čehijas Republika, Francija, Ungārija, Īrija, Itālija, Kipra, Latvija, Malta, Nīderlande un Zviedrija. [80] Beļģija, Bulgārija, Čehijas Republika, Vācija, Igaunija, Grieķija, Ungārija, Kipra, Itālija, Latvija, Lietuva, Luksemburga, Malta, Nīderlande, Polija, Portugāle, Rumānija, Slovākija, Somija un Zviedrija. [81] Bulgārija, Igaunija, Kipra, Latvija, Lietuva, Luksemburga, Ungārija, Nīderlande, Portugāle, Polija, Rumānija, Slovākija un Somija. [82] To rezultāti veido 75 % no kopējā pārkāpumu skaita, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem. [83] To rezultāti veido 79 % no kopējā pārkāpumu skaita, par kuriem ziņots kā par krāpnieciskiem. [84] Summas, kas attiecas uz Nīderlandi saistībā ar lauksaimniecību, sk.3.4.1. punktā Komisijas dienestu darba dokumentā „Pārkāpumu statistiskā novērtēšana”. [85] Kopējās summas rindās un ailēs var neatbilst parādītajām vērtību summām noapaļošanas dēļ.