[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |

Briselē, 15.12.2005

COM(2005) 657 galīgā redakcija

KOMISIJAS ZIŅOJUMS

Novērtējuma ziņojums par norēķinu galīguma direktīvu 98/26/EK EU 25

SATURS

1. Novērtējuma mērķi 5

2. Norēķinu galīguma direktīvas īstenošana 5

3. Galvenās atklātās problēmas un paredzamie riski 7

4. Norēķinu galīguma direktīvas (NGD) mērķi, rezultāti un ietekme 9

5. Secinājumi 10

ANNEX 11

Paziņojums Komisijai

Norēķinu galīguma Direktīva 1998/26/EK (turpmāk tekstā — NGD) stājās spēkā 1999. gada 11. decembrī ES 15 dalībvalstīs un 2004. gada 1. maijā jaunajās 10 ES dalībvalstīs. NGD piemēro arī EEZ valstīs: Norvēģijā, Islandē un Lihtenšteinā. Saskaņā ar NGD 12. pantu „Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs direktīvas piemērojumu, vajadzības gadījumā kopā ar attiecīgiem priekšlikumiem tās grozīšanai”. Ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei bija jāiesniedz ne vēlāk par 2002. gada 11. decembri.

Komisija jau ir iesniegusi vienu šādu ziņojumu, kas bija sastādīts par ES 15 dalībvalstīm. Ziņojumu pabeidza 2003. gada 19. februārī http://europa.eu.int/comm/internal_market/payments/docs/transposition-dir-9826/main_en.pdf). Ņemot vērā gaidāmo paplašināšanos, minēto ziņojumu neiesniedza Padomei un Eiropas Parlamentam. Šis novērtējuma ziņojums aplūko visas 25 ES dalībvalstis.

Lai sagatavotu šo ziņojumu, Komisija lūdza dalībvalstis aizpildīt detalizētu anketu par NGD īstenošanu un piemērošanu. 24 valstis to izdarīja, bet Kipra, kas neaizpildīja anketu, paskaidroja, ka vēl nav guvusi pietiekamu praktisko pieredzi par NGD piemērošanu, lai atbildētu uz anketas jautājumiem.

Norēķinu galīguma direktīva — pamatojums un apraksts

Kopienas likumdevējs pieņēma NGD, reaģējot uz Starptautisko Norēķinu bankā ietilpstošās Maksājumu un norēķinu sistēmu komitejas apsvērumiem par sistēmisku risku. Sākoties Ekonomikas un monetārās savienības II posmam 1994. gadā, kļuva skaidri redzams, ka ir vajadzīga stabila un efektīva maksājumu infrastruktūra, kas palīdzētu veikt pārrobežu maksājumus, nākotnē atbalstītu vienoto monetāro politiku un pēc iespējas samazinātu sistēmisko risku, jo īpaši ņemot vērā pārrobežu aspektu īpatsvara palielināšanos.

Reaģējot uz nepieciešamību pēc iespējas samazināt sistēmisko risku un nodrošināt maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmu stabilitāti, NGD paredz, ka šādās sistēmās ievadīto pārveduma rīkojumus nevar atsaukt vai citādi padarīt spēkā neesošu. Šāda aizsardzība tiek radīta, paredzot, ka pārveduma rīkojumi ir neatsaucami un galīgi, un ka kritērijiem atbilstošā sistēmā ievadīts pārveduma rīkojums tiek ieskaitīts pat tad, ja pret sistēmas iekšzemes vai ārvalstu dalībnieku noris maksātnespējas procedūra. Tomēr jāatzīmē, ka šāda aizsardzība pastāvēja daudzās dalībvalstīs arī pirms NGD ieviešanas, taču tai bija dažādi veidi.

NGD ir 14 panti, un tā ir samērā īsa. Šo īsumu atsver teksta augstā sarežģītības pakāpe.

NGD mehānisms izpaužas kā tādu sistēmu kopums, kas tiek aizsargātas, kas atbilst sistēmas operacionālajai definīcijai un ko par tādām apstiprinājusi kompetentā dalībvalsts iestāde, paziņojot par tām Komisijai. Šajā ziņojumā terminu „sistēma” izmanto, lai apzīmētu kādu šīs kategorijas vienību. Visumā NGD izveidoja Viseiropas sistēmu kopumu, kurā ietilpstošajām atsevišķajām sistēmām, kā apgalvo, piemīt komerciāla, kā arī sistēmiska vērtība. Komisija uztur paziņoto sistēmu sarakstu vietnē http://www.europa.eu.int/comm/internal_market/financial-markets/settlement/dir-98-26-art10-national_en.htm.

NGD ir noteikta darbības joma, definējot vairākus pamatelementus, piemēram, „sistēmu”, „dalībnieku” un „maksātnespējas procedūras”. Kolīdz sistēmā atbilstoši tās noteikumiem ir ievadīts maksājuma pārveduma rīkojums vai vērtspapīru norēķinu rīkojums, tas ir aizsargāts pret trešo pušu prasījumiem pat tad, ja viens vai vairāki sistēmas dalībnieki ir bankrotējuši. Aizsardzība rodas tad, ja pārveduma rīkojums ir ievadīts sistēmā līdz maksātnespējas procedūras sākumam vai dienā, kad tiek uzsākta šāda procedūra, ja attiecīgās personas var pierādīt, ka tās nezināja vai ka tām nevajadzēja zināt par šādu procedūru. Turklāt neviens likums, regula, noteikums vai prakse par tādu līgumu un darījumu atcelšanu, kas noslēgti pirms maksātnespējas procedūras sākšanas, nevar panākt pārveduma rīkojumu ieskaita atcelšanu. Izšķirīgo brīdi, kad pārveduma rīkojums ir ievadīts sistēmā, nosaka pēc katras sistēmas noteikumiem. Turklāt NGD pieprasa, lai pārveduma rīkojumiem vai ieskaitam netiktu piemērots maksātnespējas procedūras atpakaļejošā iedarbība.

Ja dalībvalstī ir pieņemts lēmums uzsākt maksātnespējas procedūru pret kādu sistēmas dalībnieku, tas tūlīt jāpaziņo katrā dalībvalstī ieceltajai centrālajai iestādei, kas informē visu pārējo dalībvalstu centrālās iestādes. Tas nodrošina iespēju ātri sacelt trauksmi.

Katras sistēmas noteikumos ir noteiktas vadošās tiesības, kas reglamentē sistēmas darbību. NGD pieļauj, ka sistēmas vadošās tiesības var būt jebkuras dalībvalsts tiesības, ja vismaz vienam no sistēmas dalībniekiem galvenais birojs atrodas valstī, kur piemēro izvēlētās tiesības.

Saistībā ar vērtspapīriem, kas dalībniekiem tiek piedāvāti kā nodrošinājums saistībā ar sistēmām vai centrālajām bankām, jāatceras, ka nodrošinājumiem piemērojamās tiesības ir tās dalībvalsts tiesības, kur izvietots reģistrs, konts vai depozīts, kur tie ir reģistrēti likumos paredzētajā kārtībā.

Maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmu iecelšana

Saskaņā ar NGD 6. un 10. pantu dalībvalstīm jāpaziņo Komisijai, kuras sistēmas tā ir apstiprinājusi un kuras valsts iestādes ir atbildīgas par paziņošanu. Komisija šo informāciju glabā divos reģistros, kas ir pieejami internetā. Tos atjaunina, kolīdz dalībvalstis atsūta Komisijai jaunu informāciju.

Informācijā par iestādēm, ko dalībvalstis ir iecēlušas, lai tās paziņotu par maksātnespējas procedūras sākumu (NGD 6. pants), ietilpst atbildīgās iestādes oficiālais nosaukums un kontaktinformācija (atbildīgās personas, tālruņa numuri utt.). 11 dalībvalstis par atbildīgajām iestādēm ir iecēlušas savas centrālās bankas (AT, BEL, CYP, GR, HU, IRL, IT, LT, MT, NL, PL), 7 citas dalībvalstis ir iecēlušas savas finanšu uzraudzības pārvaldes (DK, EE, FR, D, LV, LU, S) un 6 iecēla abas iestādes (CZ, PT, SL, SP, SK, UK). Viena dalībvalsts šim nolūkam iecēla ministriju (FI) http://www.europa.eu.int/comm/internal_market/financial-markets/settlement/dir-98-26-art06-insolvency_en.htm.

Kas attiecas uz apstiprinātajām maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmām (NGD 10. pants), ir sniegtas ziņas arī par šo sistēmu pilniem nosaukumiem un to kontaktinformācija. Dalībvalstis paziņo Komisijai šo informāciju, bet tā nav vienlīdz detalizēta. Komisija apsvērs, kā panākt dalībvalstu sniegto ziņu viendabīgumu. Šim nolūkam tomēr nevajadzētu izmantot risinājumus likumdošanas līmenī, bet drīzāk neformālu vienošanos ar dalībvalstīm.

Pavisam ir apstiprinātas 107 sistēmas, kas ir paziņotas Komisijai. No tām 49 ir maksājumu sistēmas un 58 — vērtspapīru norēķinu sistēmas. Izteikta tendence rāda, ka arvien vairāk sistēmu vēlas, lai attiecīgās dalībvalstis tās apstiprinātu šajā statusā, jo tas sniedz divkāršas priekšrocības: tās iegūst NGD „kvalitātes zīmi” un uzticību izraisošu „pasi”, kas atvieglo pārrobežu darījumus. Ja kāda sistēma ir apstiprināta un paziņota, tirgus dalībnieki var paļauties, ka pakalpojumu sniedzēji un tiesību sistēma, kuros tie darbojas, atbilst likumu prasībām. Ārzemju tiesām un iestādēm jārespektē NGD sniegtā aizsardzība, kas attiecas uz šādām sistēmām.

Novērtējuma mērķi

Galveni šā novērtējuma ziņojuma mērķi ir šādi: i) analizēt NGD īstenošanas procesu un ii) identificēt potenciāli problemātiskus jautājumus, ko varētu izskatīt nākamajā direktīvas pārskatīšanā.

Novērtējums ir veikts, balstoties uz dalībvalstu un Eiropas Centrālās Bankas (ECB) sniegto informāciju. Saistībā ar pirmo mērķi dalībvalstis aizpildīja Komisijas sagatavotu detalizētu anketu par NGD īstenošanu un piemērošanu (skatīt 1. iedaļu). Komisijas rīcībā ir plaši materiāli, un tos nevar aplūkot visos sīkumos. Turklāt, ja šajā novērtējumā kāds jautājums nav aplūkots, to neuzskata par problēmu un tas nav jāpārstrādā. Tomēr, ja lasītājiem ir interese, katras dalībvalsts atbildes var aplūkot Komisijas tīmekļa vietnē (adrese tiks sniegta), lai iegūtu pilnīgas ziņas.

Par otro mērķi: vairākas dalībvalstis un ECB ir izteikušas savu viedokli par jautājumiem, ko tās uzskata par potenciāli problemātiskiem. Komisija savā vērtējuma ziņojumā ir identificējusi galvenos jautājumus, kas tiks analizēti turpmāk (4. iedaļā). Tas nav oficiāls priekšlikums „grozīt direktīvu” NGD 12. panta nozīmē. Visiem priekšlikumiem grozīt direktīvu, protams, būs pievienots pilns ietekmes novērtējums.

Norēķinu galīguma direktīvas īstenošana

NGD īstenošanas procesa analīze

Rodas iespaids, ka dalībvalstu vidū valda vienprātība par to, ka NGD ir ļoti svarīgs instruments, lai nodrošinātu pastiprinātu aizsardzību pret sistēmisku risku Eiropas maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās un ka tā sniedz un palielina juridisko noteiktību un prognozējamību dažādu dalībvalstu dalībnieku vidū. Ir redzams, ka NGD darbojas labi un atbilstoši savam mērķim. Piemēram, viena no atbildēm uz anketas jautājumiem ir šāda: „Esam visnotaļ apmierināti ar NGD, kas piedāvā visaptverošu (gandrīz nevainojamu) tiesisko aizsardzību sistēmās ar starptautiskiem dalībniekiem. NGD nav vajadzīgas lielas izmaiņas. Tomēr būtu vēlami daži nelieli uzlabojumi.”

Uz anketas jautājumiem sniegtās atbildes rāda, ka varētu tuvāk aplūkot dažus jautājumus par īstenošanu. Šajā iedaļā netiks apskatīti problemātiskie jautājumi, tie ir analizēti 4. iedaļā.

- 1. panta a) punkts. Attiecībā uz tiesību (jebkuras dalībvalsts tiesību) izvēli, kas regulē sistēmas noteikumus, proti, jautājumu, vai ir sistēmas, kas ir reģistrētas un atrodas vienā dalībvalstī un/vai ko paziņojusi šī dalībvalsts, bet kuru vadošās tiesības ir citas dalībvalsts tiesības, visas dalībvalstis, izņemot vienu, atbildēja noliedzoši. Uz pretējo jautājumu, proti, vai dalībvalstīm ir zināms, ka to tiesības izmanto par vadošajām tiesībām sistēmā, kas reģistrēta un atrodas citā dalībvalstī un/vai par ko paziņojusi cita dalībvalsts, pozitīvi atbildēja divas dalībvalstis. No šīm atbildēm nevar izdarīt viennozīmīgus secinājumus. Tomēr tās rosina domāt, ka maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmas labprātāk darbojas iekšzemes režīmā, neraugoties uz vēlmi izveidot Eiropas iekšējo tirgu arī šiem pakalpojumiem. No tā netieši izriet, ka nav nevienas īstas Viseiropas sistēmas, vai arī tādu ir ļoti maz.

- 2. panta c), d) un e) punkts. Attieksme pret galvenajām darījumu otrajām pusēm, norēķinu iestādēm un ieskaita iestādēm ir vienāda tādā ziņā, ka visas dalībvalstis ļauj šīm struktūrām būt dalībniekiem NGD nozīmē.

- 2. panta g) punkts. Aplūkojot „netiešo dalībnieku” koncepcijas lietošanu, aina kļūst sarežģītāka. Uz jautājumu, vai ir gadījumi, kad „netiešie dalībnieki” vai citi uzņēmumi ir uzskatīti par „dalībniekiem”, apstiprinoši atbildēja 9 dalībvalstis. Pārējo dalībvalstu tiesību sistēmas vai nu neatzīst šo koncepciju, vai vēl nepieļauj netiešus dalībniekus, lai gan dažos gadījumos uzskata to par iespējamu. Visas dalībvalstis ir izlēmušas nepaplašināt dalībnieku loku, lai tas nepārsniegtu NGD noteikto.

- 3. pants NGD, cik vien iespējams, samazina sistēmisko risku, paredzot sistēmā ievadīto maksājumu rīkojumu un vērtspapīru norēķinu rīkojumu neatsaucamību un izpildi, kā arī to, ka šiem rīkojumiem jābūt saistošiem attiecībā pret trešajām personām. Lai samazinātu sistēmisko risku, cita starpā jābūt iespējai ātri rīkoties, ja kāds no sistēmas dalībniekiem kļūst maksātnespējīgs. Šajā kontekstā ir svarīgi, lai tirgus dalībnieki, kā arī tiesas un kompetentās iestādes varētu nekavējoties un pilnībā piekļūt informācijai, lēmumiem un nolēmumiem par maksātnespēju. 18 dalībvalstīs šādus lēmumus pēc dažādiem laikposmiem publisko un dara pieejamus dažādos plašsaziņas līdzekļos. Dažas dalībvalstis izmanto internetu, lai nekavējoties paziņotu par maksātnespējas gadījumiem, taču citas dalībvalstis tikai publicē informāciju dažu (pat 8) dienu laikā savas valsts oficiālajā laikrakstā. Dažas dalībvalstis publisko dokumentus tikai tad, kad tie ir ieguvuši pilnu juridisku spēku, un dažas citas dalībvalstis dod iespēju tiesnešiem pieņemt rīkojumu plašāk izziņot šo lēmumu, piemēram, vietējos un valsts mēroga laikrakstos. Piecas dalībvalstis nepublisko ziņas par maksātnespējas lēmumiem, kaut arī tām ir paredzēti stingri pienākumi ziņot par maksātnespēju, piemēram, tiesām nekavējoties jāinformē valsts centrālā banka, valdība un uzņēmumu reģistrs.

- 5. pants. Nevienā no 24 dalībvalstīm, kas atbildēja uz anketas jautājumiem, nebija tiesību aktu, kuros būtu definēts maksājuma rīkojuma vai vērtspapīru norēķinu rīkojumu „ievadīšanas brīdis”, visas dalībvalstis uzskatīja, ka tam jābūt noteiktam katras sistēmas noteikumos atbilstoši NGD normām. Tas ir apsveicami, jo tas nozīmē, ka nevienam dalībniekam nav jābaidās, ka valsts tiesību akti varētu šai ziņā prevalēt pār sistēmas noteikumiem.

- Uz vispārīgu jautājumu, vai dalībvalstīm ir vai ir bijušas problēmas, īstenojot NGD, tās visas atbildēja noliedzoši. Ļoti nedaudzas dalībvalstis bija īstenojušas to ar novēlošanos, bet tas tika piedēvēts citu faktoru ietekmei, nevis NGD saturam.

Komisija secina, ka NGD visās dalībvalstīs ir transponēta visnotaļ apmierinoši, izņemot 4. iedaļā minētos gadījumus.

Galvenās atklātās problēmas un paredzamie riski

Šajā iedaļā aplūkotas jomas, kurās, pamatojoties uz dalībvalstu un ECB atbildēm un ieteikumiem, atklātas problēmas saistībā ar NGD pareizu transponēšanu vai piemērošanu. Tajā identificēti galvenie jautājumi, kas var kļūt problemātiski un ko varētu grozīt, nākotnē pārskatot minēto direktīvu.

Ir arī vairāki ne tik nozīmīgi, drīzāk tehniski jautājumi, kas būs pilnīgi jāpārbauda, kad NGD nākotnē tiks pārstrādāta, bet kas šobrīd nav uzskatāmi par ārkārtīgi svarīgiem.

1. 1. panta a) punkts . Apmēram 7 dalībvalstis atbalsta viedokli, ka vajadzētu ieviest iespēju, ka konkrēto sistēmu vai dažādas tās daļas regulē vairāk nekā vienas dalībvalsts tiesības.

Šķiet, ka 6 (varbūt 7, jo viena valsts nesniedza skaidru atbildi) dalībvalstis nav nepārprotami noteikušas, ka iespējams brīvi izvēlēties, kādas valsts tiesības regulē sistēmu. Tas potenciāli var radīt problēmu, ko nevar ignorēt un kas var izraisīt tiesvedību par pārkāpuma izdarīšanu.

2 . NGD 2. panta a) punktā jānorāda, ka „vienošanās” sistēmas dalībnieku vidū var notikt likumiskā vai līgumiskā kārtībā.

3. 2. panta b) punktā definēto iestāžu vidū ir kredītiestādes. Pastāv domstarpības par to, vai tās ietver elektroniskās naudas iestādes, kas definētas Direktīvas 2000/46/EK 2.a pantā. 13 dalībvalstis un ECB uzskata, ka ietver, bet 11 dalībvalstis uzskata, ka neietver. ECB ir pievērsusies šim jautājumam un ierosināja, ka stabilitātes labad elektroniskās naudas iestādēm vajadzētu baudīt tādu pašu aizsardzību kā citām „kredītiestādēm”, īpaši saistībā ar TARGET sistēmas darbību.

4. Uzmanību ir piesaistījušas 2. panta f) un g) punktā sniegtās „dalībnieka” un „netiešā dalībnieka” definīcijas.

Pirmkārt, ECB viedoklis ir tāds, ka visā Eiropas Savienībā nav vienprātības par to, vai norēķinu iestādes, ieskaita iestādes un galvenās darījumu otrās puses ietilpst šajās definīcijās, lai gan visas dalībvalstis savās atbildēs uz anketas jautājumiem vienprātīgi pauž uzskatu, ka šādas struktūras drīkst darboties arī kā dalībnieki.

Otrkārt, NGD nodrošinātā aizsardzība neietver dalībniekus, kas neatrodas ES. Apmēram 10 dalībvalstis argumentē, ka vajadzētu kaut kādā veidā paplašināt šo loku, un vēl 4 dalībvalstis pauž piesardzīgu, tomēr pozitīvu attieksmi pret šo ideju. Konkrētāk, ņemot vērā finanšu tirgu integrāciju, tiek meklēta aizsardzība, lai trešo valstu dalībnieki varētu piedalīties ES sistēmās un lai ES dalībnieki varētu piedalīties sistēmās, kas atrodas ārpus ES. Šāda iespēja jau pastāv atsevišķos divpusēji izveidotos gadījumos, taču šādas vienošanās var apdraudēt juridisko noteiktību un, iespējams, sistēmas kā tādas. Skaidri redzams, ka ES kompetencē neietilpst NGD darbības paplašināšana ārpus ES robežām, bet būtu iespējams sīkāk regulēt trešo valstu dalībnieku vai sistēmu piedalīšanos ES esošās sistēmās un ES dalībnieku piedalīšanos ārpus ES esošās sistēmās. Šāds risinājums nodrošinātu papildu finansiālo stabilitāti.

5. 2. panta i) punkts. Dažas dalībvalstis arī vēlētos, lai NGD būtu paskaidrots, kad pārveduma rīkojumu uzskata par ievadītu sistēmā, ja vairākas sistēmas ir savstarpēji savienotas. Tā mērķis ir nodrošināt, lai „pārveduma rīkojuma” vai „maksājuma rīkojuma” definīcija ietvertu visu veidu maksāšanas līdzekļus.

6. 2. panta j) punktā sniegtā „maksātnespējas procedūru” definīcija skaidri neietver valstīs pastāvošo maksātnespējai līdzīgo procedūru visus veidus. Dažas dalībvalstis vēlas izvērst šo definīciju plašāk, lai aizsargātos pret maksātnespēju. Tas, iespējams, neattiecas uz likumdošanā paredzētu moratoriju, kas, piemēram, nav identisks maksātnespējas procedūrai, lai gan tāda veida „maksātnespējai līdzīgas procedūras” var ietekmēt maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmas tāpat kā parastas maksātnespējas procedūras. Viens ierosinājums ir tāds, ka rīkojumus vajadzētu aizsargāt, ieviešot stingru 24 stundu principu (šajā laikā veiktos darījumus uzskatītu par tādiem, kas veikti pirms bankrota), neizvirzot labticīguma prasību. Šī problēma skar arī NGD 7. pantu, lai ietvertu aizsardzību arī pret tā saukto „odziņu izlasīšanu” (iepriekš veiktas samaksas atsaukšana īpašu apstākļu dēļ) pēc citām procedūrām, kas nav parastas maksātnespējas procedūras.

7. Rodas iespaids, ka valstīs pieņemtās „nodrošinājuma” definīcijas (saskaņā ar 2. panta m) punktu ) nav izraisījušas savietojamības problēmas, lai gan tās visai atšķiras. Kaut arī šobrīd tāda problēma vēl nepastāv, ECB norādīja, ka var rasties grūtības saistībā ar plānotajām izmaiņām par nodrošinājuma pieņemamības kritērijiem, kas attieksies, piemēram, arī uz banku aizdevumiem.

8. 3. pants. Pastāv vēl cits problemātisks jautājums, proti, apmēram 8 dalībvalstīs tiesām un administratīvajām iestādēm nav paredzēts pienākums norādīt precīzu dienas laiku, kad pieņemts lēmums par maksātnespēju. 15 dalībvalstīs tiek norādīts precīzs laiks, kad pieņem lēmumus par maksātnespēju. Dažās no minētajām dalībvalstīm ir ļoti precīzas prasības, kas tiesnešiem un tiesām liek norādīt lēmuma pieņemšanas stundu un minūti, un vēl citās šī informācija tiek publicēta kopā ar lēmumu, piemēram, internetā. Šis jautājums ir svarīgs ne tik daudz kontekstā ar atklātību, cik interpretējot iedarbību, ko izraisa lēmums par sistēmas dalībnieka maksātnespēju, jo īpaši saistībā ar sistēmā pārskaitītajām summām un to neatsaucamību saskaņā ar 3. panta 1. punktu.

9. Tika minēts, ka nepieciešama skaidrība arī par brīdi, kad notikusi ievade sistēmā (skatīt 5. punktu) saskaņā ar 5. pantu, tas skar noteikumus attiecībā uz RLBN maksājumu sistēmām un apstākļiem, kad vairākas sistēmas ir savstarpēji savienotas, kā arī 6. panta 2. punktu (paziņojums par maksātnespēju). 6. panta 2. punkts neparedz, ka jāziņo tieši ECB vai Komisijai. Šāds pienākums tomēr, iespējams, būtu jāievieš, ņemot vērā abu iestāžu attiecīgos uzdevumus, darbojoties pārraudzītāja un sistēmas operatora statusā un attiecīgi Kopienas sistēmu reģistra turētāja statusā. Komisija, iespējams, varētu pieņemt ātras reaģēšanas mehānismu, lai nodrošinātu, ka informāciju par eventuālo maksātnespēju nekavējoties nodod visām attiecīgajām pusēm.

10. 8. pantā kāda dalībnieka maksātnespējas gadījumā sistēmas tiesības tiek piemērotas „tiesībām un saistībām, kas izriet no minētā dalībnieka dalības sistēmā vai ir saistītas ar to”. Ieteicams ieviest skaidrību, kā rīkoties maksātnespējas tiesību iespējamās kolīzijas gadījumā, kad sistēmas tiesības atšķiras no tās dalībvalsts tiesībām, kur sistēma ir izvietota.

Norēķinu galīguma direktīvas (NGD) mērķi, rezultāti un ietekme

Lai apkopotu dalībvalstu sniegtās informācijas rezultātus, jāatbild uz vairākiem galvenajiem jautājumiem. Turpmāk minēti galvenie jautājumi par NGD iedarbību.

1. Kā dažādas dalībvalstis ir transponējušas NGD?

Kā minēts iepriekš, dalībvalstis ir transponējušas NGD visnotaļ apmierinoši. Tomēr ir daži problemātiski jautājumi, un veids, kā dažas dalībvalstis ir īstenojušas pantu par sistēmu vadošo tiesību izvēli, var rosināt Komisiju apsvērt, vai nav noticis pārkāpums.

2. Kā ir izpildīti jaunie tiesību akti?

Rodas iespaids, ka NGD noteikumi dalībvalstīs tiek izpildīti efektīvi. Sistēmas tiek apstiprinātas un pārraudzītas bez īpašām problēmām.

3. Vai ir būtiski kavēts termiņš?

Nē, NGD īstenošanā nav būtisku kavējumu. Visas jaunās ES dalībvalstis ir apliecinājušas, ka no 2004. gada 1. maija visi NGD noteikumi ir īstenoti pienācīgi un funkcionāli.

4. Vai ir panākta juridiskā skaidrība par to, kādas sekas ir sistēmas dalībnieka maksātnespējai?

NGD atbilstoši savam mērķim sniedza divkāršu juridisko skaidrību/noteiktību, jo katra sistēma var izvēlēties, kuras dalībvalsts tiesības tā vēlas sev piemērot un ievērot, un visu dalībvalstu tiesībās ir paredzēts, ka maksājumu pārvedumi un vērtspapīru norēķinu rīkojumi ir neatsaucami, saistoši un izpildāmi, kolīdz tie ir ievadīti sistēmā (ievērojot NGD paredzētos izņēmumus), saskaņā ar sistēmas noteikumiem.

5. Vai tirgū ir drošība, ka maksājumu pārveduma un vērtspapīru norēķinu rīkojumus nevar atsaukt pēc ievadīšanas sistēmā?

Jā, tomēr ir daži faktori, kas būtu jāņem vērā, piemēram, „maksātnespējas procedūras” definīcija NGD, kas, iespējams, nepietiekami skaidri apraksta visus attiecīgo procedūru veidus, un tas teorētiski varētu apšaubīt neatsaucamību, saistošo spēku un izpildāmību. Turklāt ir grūti noteikt brīdi, kad notikusi ievade sistēmā, ja divas vai vairākas sistēmas, kas apstiprinātas kā atsevišķas sistēmas, faktiski darbojas kopā.

6. Vai NGD ir samazinājusi sistēmisko risku maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmās un finanšu tirgos kopumā?

Sistēmisko risku, kas saistīts ar juridiskiem aspektiem, nevar izmērīt kvantitatīvi. Tāpēc var balstīties uz netiešiem pierādījumiem, kas rāda, ka NGD ir samazinājusi sistēmisko risku. Papildus apstiprinājumam, kas netieši rodams dalībvalstu atbildēs, par to liecina arī to centrālo banku uzskati, kurām uzticēta atbildība par finanšu sistēmu stabilitātes veicināšanu. ECB pauda viedokli, ka „.. investoru aizsardzības un sistēmas stabilitātes pamatā ir stabila tiesiskā vide, kas aizsargā investoru tiesības un sistēmu integritāti, un tās piemērs ir norēķinu galīguma direktīva NGD” (2004). Anglijas Banka izteicās, ka „[sistēmas] apstiprināšana [atbilstoši NGD paredzētajiem principiem] var veicināt finansiālo stabilitāti, jo sistēmas standartnoteikumi tiek aizsargāti pret EEZ valstu maksātnespējas likumiem, ja kāds sistēmas dalībnieks neizpilda savus pienākumus” (Finanšu stabilitātes pārskats, 2002. gada decembris).

7. Vai NGD īstenošanas dēļ ir radušās kādas izmaksas?

Komisijai šādas izmaksas nav zināmas, izņemot dalībvalstīs acīmredzami izmantotos cilvēkresursus, lai transponētu NGD, pārvaldītu sistēmu reģistru utt. Atsevišķs pierādījums tam ir Austrijas Tirdzniecības palātas 2005. gada oktobra ziņojums, kurā NGD netiek iekļauta starp direktīvām, kuru īstenošana saistīta ar lielām izmaksām banku nozarē.

8. Vai NGD īstenošanas gaitā ir radušās nevēlamas NGD izpausmes vai rezultāti?

Neviena dalībvalsts nav ziņojusi par šādām problēmām.

9. Vai ir pierādījumi, ka bankrota gadījumi ir ietekmējuši kādu sistēmu?

Dalībvalstis ar dažādu precizitāti ir atbildējušas uz jautājumu, vai maksājumu un/vai vērtspapīru norēķinu sistēmu dalībnieki ir bijuši iesaistīti maksātnespējas procedūrās („bankrota gadījumi”) kopš NGD stāšanās spēkā. Dalībvalstis ir ziņojušas, ka kopš NGD stāšanās spēkā ir bijuši 12 bankrota gadījumi. Tomēr faktiskais skaits varētu būt daudz augstāks. Ziņotie bankrota gadījumi, kā liekas, nav nodarījuši ne sistēmisku kaitējumu, ne kaitējumu sistēmai, kurā bija iesaistīts maksātnespējīgais dalībnieks, ne arī finansiālajai stabilitātei izmērāmā līmenī.

Secinājumi

Eiropas Komisija izdara šādus secinājumus.

1. NGD darbojas labi. Dalībvalstis kopumā ir ar to apmierinātas.

2. Vajadzētu izstrādāt precizējumus, uzlabojumus, labākas definīcijas un, iespējams, vienkāršot atsevišķus jautājumus, kā norādīts iepriekš.

3. Iepriekšminēto apsvērumu rezultātā Komisija ierosinās dalībvalstīm un ECB 2006. gada laikā, piemēram, Eiropas Vērtspapīru komitejas darba ietvaros, sākt dialogu, lai noteiktu, vai saskaņā ar aptauju uzlabojamie jautājumi un/vai citi jautājumi būtu pamats NGD grozījumiem.

Šajā dialogā jāņem vērā, ka maksājumu un vērtspapīru norēķinu sistēmu jomā, iespējams, tiek gatavotas būtiskas izmaiņas, kas var ietekmēt NGD. Komisija var ierosināt juridiskus līdzekļus, lai palielinātu ieskaita un norēķinu pakalpojumu efektivitāti un drošību 2006. gadā. Turklāt iespējams, ka vajadzēs ņemt vērā rezultātu, kas tikts gūts diskusijās par ierosinājumu Kopienai parakstīt Hāgas Vērtspapīru konvenciju.

ANNEX

Logframe for the evaluation of Settlement Finality Directive

Description | Evaluation questions | Evidences | Indicators |

Assumptions | The insolvency of a participant in a Clearing and Settlement system may have systemic implications. | Potential consequences of the failure of a participant in a system for the system as a whole or even to other systems as evidenced e.g. by the relvant studies of CPPS-IOSCO. | Potential risk of unwinding and losses for participants Regulatory and capital adequacy treatment |

Actions | Settlement Finality Directive. | How have the different Member States transposed the SFD? How has new legislation been applied and/or enforced? Have there been important delays or shortcomings? | National laws. System rules. | Transposition indicators. Transposition delays. |

Results | Ensure legal certainty, bindingness and enforceability of payment transfers- and securities settlement orders entered into a system as defined by the SFD. | Has legal certainty increased? Can the market rely on the bindingness and enforceability of payment transfers and securities settlement orders after entry into a “system”? | National laws. Insolvency cases. Responses to question-naire | Treatment and impact of insolvency cases. [the number will stay unaffected, it’s the effects that count] Problems reported by Member States. |

Impacts | Reduction of systemic risk inherent in payment systems. Contribute to the cost-effective operation of cross-border payment and securities settlement arrangements in the EU. | Is there any implementation cost due to the SFD? Are other costs reduced? Are there any unexpected impacts? Is there any evidence of bankruptcy having impact on a system? | Insolvency cases. Contagion risk/effects due to insolvency cases. Responses to questionnaire. Information provided by the Member States | Reduced impact of insolvency cases. Reduced risk of contagion cases. |