Briselē, 26.10.2004

COM(2004) 711 galīgā redakcija

KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM

par ES Enerģijas iniciatīvas turpmāko attīstību un kārtību, kāda izveido enerģijas instrumentu ĀKK valstīm

KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM

par ES Enerģijas iniciatīvas turpmāko attīstību un kārtību, kāda izveido enerģijas instrumentu ĀKK valstīm

1. IEVADS

Enerģija ir izšķiroša jebkādai cilvēku darbībai, un mūsdienīgu enerģētikas pakalpojumu pieejamība ir priekšnoteikums sociālai un ekonomiskai attīstībai. Tomēr mūsdienu pasaulē piekļuve enerģijai nav izplatīta vienmērīgi un taisnīgi.

ESAO valstīs, kuras aizņem 70 % no pasaules enerģijas patēriņa, enerģijas krīzes ir mazinājušās, turpretim jaunattīstības valstis arvien vairāk ir pakļautas šādām krīzēm. Kopumā tās ir atkarīgākas no naftas importa un patērē divkārt vairāk naftas uz vienu tautsaimniecības pakalpojuma vienību. Turklāt to ekonomiku sakarā ar viņu nestabilo finansiālo situāciju lielā mērā ietekmē cenu svārstības enerģijas jomā. Visbeidzot piekļuve mūsdienīgiem energijas pakalpojumiem lielākoties aprobežojas ar urbanizācijas un rūpniecības centriem. Ierobežotā augstas kvalitātes uzticamu enerģijas pakalpojumu pieejamība ir ievērojams šķērslis nabadzīgo slāņu ekonomiskajai un sociālajai attīstībai. Turklāt gaisa piesārņojumus, kas nāk no tradicionālajiem enerģijas avotiem, un energoietaišu zemais standarts jo īpaši skar nabadzīgos slāņus.

ES, atzīstot to, cik svarīgi ir uzlabot nabadzīgo slāņu piekļuvi enerģijai, Augstākā līmeņa sanāksmē par ilgtspējīgu attīstību ( WSDD ) uzsāka „ES Enerģijas iniciatīvu nabadzības izskaušanai un ilgtspējīgai attīstībai” (ESEI). ESEI mērķis ir veicināt tūkstošgades attīstības mērķu (TAM) sasniegšanu, nodrošinot adekvātus, pieejamus, pastāvīgus enerģijas pakalpojumus nabadzīgajiem iedzīvotājiem. Lai iniciatīva būtu veiksmīga, izšķiroši būtisks ir piederīgums no saņēmēju puses.

ESEI ir Komisijas un dalībvalstu apvienoti pūliņi, kas veido sinerģiju starp to attiecīgajām attīstības politikām un darbībām. Tā tiek īstenota ar dialogu un īpašu partnerību ar jaunattīstības valstīm, ieskaitot sadarbību ar pilsonisko sabiedrību, privāto sektoru un finanšu institūcijām. Kopš Johannesburgas sanāksmes ESEI ir turpinājusi attīstīties. ESEI konference „Enerģija Āfrikai”, kas norisēja 2003. gada novembrī Nairobi, deva savu ieguldījumu Āfrikas piederīguma jautājumā, skaidri iezīmējot izšķirošās prioritātes. Dialogā ar jaunattīstības valstīm atklājās nepieciešamība, lai ES šajā jomā ieguldītu ievērojami vairāk resursu.

Šā paziņojuma uzdevums ir izskaidrot, kā ESEI var turpmāk padarīt operatīvāku un atbilstošu ĀKK valstu vajadzībām. Lai akcentētu un uzsvērtu enerģijas un nabadzības jautājumus, Komisija ierosina izveidot ĀKK un ES Enerģijas instrumentu 250 miljonu EUR apmērā, kas pakļauts attiecīgo ES un ĀKK institūciju kopējam lēmumam.

2. ENERģIJAS UN NABADZīBAS JAUTāJUMI

Šobrīd pasaulē gandrīz diviem miljardiem cilvēku – kas koncentrējušies galvenokārt jaunattīstības valstu lauku apvidos un pilsētu nomalēs – nav pieejami mūsdienu enerģijas pakalpojumi. Dramatisks piemērs nevienlīdzībai enerģijas jomā ir Āfrikas reģions uz dienvidiem no Sahāras („Aizsahāra”), kur vairāk nekā 80 % iedzīvotāju piekļuve mūsdienīgiem enerģijas veidiem ir ierobežota. Sakarā ar to, ka nabadzīgās kopienās enerģijas ieguvei izmanto koksni un citus biomasas veidus, kas neveicina ilgtspēju, turklāt vēl citu enerģijas veidu, piemēram, eletroenerģijas un šķidro kurināmo, ieguve tām ir sarežģīta un dārga, to sociālā un ekonomiskā attīstība ir ierobežota vai pat pilnībā neiespējama.

Enerģija un nabadzības mazināšana: Piekļuve adekvātiem, pieejamiem un pastāvīgiem enerģijas pakalpojumiem ir vajadzīga, lai izpildītu lielāko daļu no attīstības mērķiem, piem., veselības aizsardzības, izglītības, apgaismojuma, apkures, transporta, lauksaimniecības, rūpnieciskas ražošanas un moderno sakaru līdzekļu jomās. Šo saistību WSSD atzina Johannesburgas [sanāksmes] īstenošanas plānā, kas noteica saikni starp piekļuvi enerģijai un tūkstošgades attīstības mērķiem (TAM), norādot, ka piekļuve enerģijai atvieglo nabadzības izskaušanu.

Piekļuve enerģijai: Enerģijas pakalpojumu piekļuves nodrošināšana ir komplekss uzdevums, kura risināšanu nedrīkst atstāt vienīgu tirgus spēku ziņā. Ir vajadzīga saskaņota rīcība no valsts sektora puses. Turklāt ieinteresētās personas, sākot no nabadzīgām kopienām līdz pašvaldībām, valstu valdībām un starptautiskiem uzņēmumiem, ir ļoti dažādas, kā arī enerģijas avoti un izvēlētas tehnoloģijas savstarpēji atšķiras atkarībā no atrašanās vietas. Lai nodrošinātu enerģijas pakalpojumus, nepastāv universāla recepte „visiem gadījumiem”.

Enerģijas tirgu globālais raksturs: ESAO valstīm ir izdevies mazināt enerģijas krīzes, turpretim jaunattīstības valstis arvien vairāk ir pakļautas šādām krīzēm. Caurmērā jaunattīstības valstis salīdzinājumā ar ESAO valstīm patērē vairāk nekā divtik daudz naftas uz vienu tautsaimniecības pakalpojuma vienību. Turklāt vēl savas finansiālās situācijas dēļ tās ir mazāk spējīgas diktēt noteikumus naftas tirgos.

Enerģijas finanses: Gandrīz puse no pasaules investīcijām, kas vajadzīgas, lai līdz 2030. gadam uzlabotu un mainītu piegādes kapacitāti, attiecas uz jaunattīstības valstu vajadzībām. Vairāk nekā jebkad agrāk enerģijas nozarē vajadzīgais kapitāls būs jāiegūst no privātiem un ārzemju avotiem. Tomēr ir sagaidāms augsts investīciju risks, jo īpaši, ja runa ir par piekļuves uzlabošanu enerģijai trūcīgiem patērētājiem. Publiskajam finansējumam un Valsts palīdzības attīstības jomā (VPAJ) finansējumam ir jāatklāj jauni veidi, kā sekmēt un veicināt pietiekošu investīciju plūsmu šajā nozarē.

Attiecībā uz sīkākiem datiem skatīt pielikumu.

3. ES POLITIKAS PRIEKšVēSTURE

Šobrīd ir pastiprināti jāpievēršas enerģijas izšķirošajai lomai nabadzības izskaušanā, īstenojot attīstības palīdzību. Lai gan WSDD ir panākusi daudz, iekļaujot atpakaļ enerģijas jautājumu debatēs, kas veltītas starptautiskajai attīstībai, tomēr vajadzībām, kas saistītas ar enerģiju, netiek pievērsta pietiekoša uzmanība prakses līmenī. Iepriekšējā desmitgadē ir samazinājušās saistības, ko uzņēmās enerģijas sektorā, un arī pašreizējā tendence nav vērsta augšup. Dažu pēdējo gadu laikā piešķīrumi jaunattīstības valstu enerģētikas nozarei ir samazinājušies uz pusi salīdzinājumā ar summām, kadas bija deviņdesmitajos gados.

Tomēr daudzas ES dalībvalstis iesaistās divpusējās enerģētikas attīstības sadarbības programmās, kas balstās uz tādu politiku, kas šobrīd saskan ar ESEI mērķiem.

Lai gan enerģija pati par sevi nav iekļauta nevienā no Kopienas attīstības politikas sešām nozaru prioritātēm, tomēr tā ir tiešā vai netiešā veidā saistīta ar katru no tām. Komisijas paziņojumā „Eiropas Kopienas attīstības politika"[1] tiek atzīta enerģijas nozīme, bet tas koncentrējas uz nabadzības mazināšanu. Kas attiecas uz ĀKK valstīm, neviena Āfrikas vai Karību jūras reģiona valsts nav tiešā veidā adresējusi enerģijas jautājumus 9. EAF, turpretim piecas Klusā okeāna valstis savos valsts stratēģijas dokumentos ir identificējušas enerģiju ka centrālo sadarbības sektoru.

ESEI pirmoreiz tika pieteikta Komisijas paziņojumā par ārpuskopienas faktoru lomu attiecībā uz ilgtspējīgu attīstību (KOM(2002) 82). ES dalībvalstis ir apstiprinājušas savu atbalstu dažādos Eiropas Savienības Padomes lēmumos un Eiropadomē, un tā rezultātā WSDD tika sekmīgi uzsākta „Enerģijas iniciatīva nabadzības izskaušanai un ilgtspējīgai attīstībai” (ESEI).

Ar Komisijas paziņojumu "Enerģētikas sadarbība ar jaunattīstības valstīm"[2] izveidoja pamatu sadarbībai enerģētikas jomā ar jaunattīstības valstīm, koncentrējot uzmanību uz tādiem jautājumiem, kā vajadzīgās reformas enerģētikas nozarē, tehnoloģijas nodošana, sadarbība starp pieprasījumu un piedāvājumu, energoapgādes dažādošanas veicināšana, energosistēmu tīklu paplašināšanas un savienojuma ar citām sistēmām atvieglošana, utt.Komisija uzsvēra ESEI nozīmi šajā sadarbībā.

Pēc Johannesburgas sanāksmes paziņojumā „Viens gads pēc augstākā līmeņa sanāksmes par ilgtspējīgu attīstību: mūsu saistību īstenošana”[3] tika apskatīta ESEI attīstības gaita 2003. gada beigās. Paziņojumā tika atzīts ESEI progress un atzīta nepieciešamība pēc adekvāta finansējuma šai iniciatīvai. Tika atzīta arī joma, kurā veidojas sinerģija starp ESEI un Johannesburgas koalīciju enerģijai no atjaunojamiem avotiem ( JREC )[4].

ES dalībvalstis Vispārējo lietu padomes lēmuma (8566/04) secinājumos 2004. gada aprīlī apstiprināja nepieciešamību nodrošināt iniciatīvai adekvātu finansējumu. Turklāt Padome atzina, ka ir vajadzīga plašāka Komisijas un dalībvalstu iesaistīšana, lai atbilstu jaunattīstības valstu prioritātēm, kā noteikts ESEI konferencē "Enerģija Āfrikai", kas notika Nairobi, un lūdza Komisiju vadīt šīs konferences rezultātu uzraudzību.

Priekšlikums par enerģijas instrumenta ĀKK valstīm izveidošanu atspoguļo šīs politikas kontekstu, un tā nolūks ir sekmēt ES saistību īstenošanu.

Līdz galīgā lēmuma pieņemšanai Padomes sanāksmē, kas notiks 2005. gada martā, tiek ierosināts piešķirt enerģijas instrumentam finansējumu no 9. Eiropas Attīstības fonda (EAF) nosacītā miljarda”.

4. ŠOBRīD PANāKTAIS PROGRESS – POLITIKAS īSTENOšANA PRAKSē

ESEI ir izveidojusi Attīstības ģenerāldirektorātā sekretariātu, lai veicinātu sinerģiju un sadarbību. Galvenais forums Eiropas dialogam un koordinācijai ir konsultatīvā grupa, kurā ietilpst dalībvalstis, Komisijas amatpersonas un eksperti. ESEI dialogs Eiropas mērogā ir sākts ar aktīvu ES dalībvalstu un Eiropas Komisijas iesaistīšanos, un tajā piedalās arī Eiropas Investīciju banka (EIB). EIB ir izrādījusi interesi, izpētot iespējas apvienot EAF subsīdijas un EIB aizdevumus.

Spēcīga piederīguma sajūta no saņēmēju puses ir panākumu atslēga, tādeļ ESEI prioritāte pēc WSSD bija iesaistīšanās dialogā ar jaunattīstības valstīm un reģioniem.

Āfrika: steidzama neatliekama prioritāte

Skaidri redzams, ka Āfrikas reģionam, kas atrodas dienvidos no Sahāras, būs grūtības sasniegt tūkstošgades attīstības mērķus, ja netiks veltīti būtiski papildu centieni, ieskaitot pasākumus egerģijas jomā. Virkne dalībvalstu aktīvi darbojas enerģijas jomā Āfrikas reģionā dienvidos no Sahāras, ir guvušas vērtīgu pieredzi un izveidojušas kapacitāti gan politiskajā un stratēģiskajā attīstībā, gan īstenošanā. Šajās valstīs tās darbojas kā ESEI veicinātājas. Āfrikas valstu valdības savās nabadzības mazināšanas stratēģijās pakāpeniski pievēršas enerģijas jautājumiem, palielinot savu kapacitāti, lai plānotu un īstenotu ar enerģiju saistītas darbības.

ESEI konference „Enerģija Āfrikai”, kas notika 2003. gada novembrī Nairobi, iezīmē nozīmīgu posmu ESEI dialogā ar Āfriku, un to apmeklēja valdību pārstāvji no apmēram 40 valstīm no Āfrikas reģiona dienvidos no Sahāras. Galvenais mērķis bija identificēt prioritārās darbības nacionālā līmenī un apakšreģionu līmenī. Konferences ieteikumos atspoguļojās Āfrikas valstu piederīgums šim plānam, un tajos tika ierosinātas šādas prioritātes:

- vispārējā energoapgāde lauku apvidos un jo īpaši lauku apvidu elektrifikācija

- enerģija mājsaimniecībām, biomasa un aizstājēji

- nozares stratēģijas un politikas valsts un reģionālā līmenī

- kapacitātes veidošana visos līmeņos.

Tiks organizēti ESEI turpmāko pasākumu projekti, lai palīdzētu identificēt veiksmīgus enerģijas pakalpojumu sniegšanas modeļus un to, kā tos iespējams finansēt un īstenot plašā mērogā. Citas Komisijas finansētas darbības tālāk veicinās dialogu un dos ieguldījumu darbības sistēmas izveidošanā.

- Reģionālie projekti jāfinansē no enerģijai paredzētiem iekšējiem ĀKK piešķīrumiem.

- Programmas „Saprātīga enerģija Eiropai” sadaļa COOPENER , ko pārvalda enerģētikas un transporta ĢD, līdzfinansē projektus, kuru mērķis ir radīt institucionālos priekšnoteikumus enerģijas piekļuves uzlabošanai Āfrikas reģionā dienvidos no Sahāras.

- Līdzīgā veidā pētniecības ĢD atbalsta enerģijas no atjaunojamiem avotiem partnerību, kas veltīta nabadzības izskaušanai un ilgtspējīgai attīstībai Āfrikā ("Partneri Āfrikai"), iesaistot daudzus partnerus no Eiropas un Āfrikas.

- Vides ĢD sponsorē vairākus projektus saistībā ar Johannesburgas koalīciju enerģijai no atjaunojamiem avotiem un paplašina ESEI dialogu, ieskaitot darbu pie novatoriskiem finansēšanas mehānismiem (t.i., pacientu kapitāla iniciatīva) un datu bāzēm enerģijas no atjaunojamiem resursiem politikai un pasākumiem un datu bāzes.

Karību jūras reģions un Klusā okeāna valstis

Nelielas salu valstis ir īpaši jutīgas enerģijas jomā. Izklaidus izvietotajām salām augstās kuģošanas degvielas izmaksas nozīmē to, ka elektrība caurmēra izmaksā 0,20 – 0,50 EUR/kWh salīdzinājumā ar starptautiskajām izmaksām 0,05 EUR/kWh, un vienlaicīgi pastāv neizmantots potenciāls uzlabot energoefektivitāti un palielināt enerģijas no atjaunojamiem avotiem izmantošanu.

Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstis jau agri interesējās par ESEI un pirms WSSD aktīvi piedalījās dialogā. Turpmākajā pasākumā EK un Dānijas iesaistīšanās reģionālās organizācijās ĀKK Klusā okeāna valstīs noveda pie partnerattiecību nodibināšanas ar Klusā okeāna salu valstīm, savukārt EK un Vācija uzsāka līdzīgas aktivitātes Karību jūras valstu reģionā.

Attiecībā uz sīkākiem datiem skatīt pielikumu.

5. FINANSIāLIE UZDEVUMI UN NOVATORISKU MEHāNISMU NEPIECIEšAMīBA

Kopš WSSD pastāvēja atzīta nepieciešamība pēc ievērojamas finansējuma palielināšanas, kas veltīts enerģijai un ar nabadzību saistītiem jautājumiem, lai sasniegtu tūkstošgades attīstības mērķus. Pagaidām enerģijas pakalpojumu nodrošināšana nabadzīgajiem slāņiem ir spējusi piesaistīt vienīgi minimālus privātus ieguldījumus. Steidzami vajadzīgi novatoriski un elastīgi finansēšanas mehānismi, lai izmantotu valsts resursu un VPAJ sviras efektu un piesaistītu vairāk līdzekļu no privātā sektora, attīstības bankām un finanšu institūcijām. ESEI stratēģijā būtiskākais instruments ir partnerattiecības starp publisko un privāto sektoru ( PPP ), un enerģētikas nozare piedāvā ES un tās partneriem – jaunattīstības valstīm daudzas iespējas kopīgi strādāt šādās partnerattiecībās ar privāto sektoru, finanšu institūcijām un pilsonisko sabiedrību. Tomēr nepieciešami plašāki centieni politiskā līmenī, lai nodrošinātu adekvātus, ātrākus un elastīgākus resursus un instrumentus, ieskaitot sākuma kapitāla nodrošināšanu.

Kopš Johannesburgas sanāksmes ESEI ir izveidojusi stingru pamatu īpašām darbībām un tagad ir gatava veikt „kvantitatīvu lēcienu”. Lai saglabātu dinamiku un faktiski uzturētu jau panākto, ir vajadzīgi ievērojami papildu resursi. Šādi resursi būtu jānodrošina ES, demonstrējot savas apņemšanās attiecībā uz tūkstošgades attīstības mērķiem un Johannesburgas sanāksmes īstenošanas plānu.

Attiecībā uz sīkākiem datiem skatīt pielikumu.

6. ENERģIJAS INSTRUMENTS ĀKK VALSTīM

Komisija kā pirmo soli šajā virzienā ierosina ievērojama finansējuma piešķiršanu ĀKK un ES enerģijas instrumentam. Tiek ierosināts, ka pirmajā etapā lietderīga būtu summa 250 miljonu EUR apmērā, ievērojot pieejamos EAF resursus un pirmos rezultātus, kas gūti dialogā ar ieinteresētajām personām. Šis instruments būs elastīgs instruments, kas atvērts kopējam finansējumam ar dalībvalstīm un citiem donoriem un spēj pieņemt novatoriskas īstenošanas formas. Šis instruments, no vienas puses, būs katalizators , kas veicina iniciatīvas, sniedz informāciju, darbojas kā starpniecības centrs, veido ĀKK valstīs pētniecības un pārvaldības jaudu, un, no otras puses, tas būs instruments , kas var nodrošināt trūkstošo posmu noturīgu projektu un darbību finansēšanā.

6.1. Galvenie principi

Mērķi: enerģijas instruments jāvērš uz WSSD un TAM mērķu sasniegšanu, un tā darbības jākoncentrē tajās ĀKK valstīs, kam jau ir racionāla valsts enerģētikas politika, vai tajās, kas ir stingri apņēmušās izveidot šādu politiku, kas balstās uz labas pārvaldības principiem un ietilpst nabadzības mazināšanas stratēģijā vai līdzīgā stratēģijā. Enerģijas instruments cita starpā palīdzēs valstīm izveidot savu institucionālo un reglamentējošo sistēmu un piesaistīt finansu resursus valsts un privātā sektora partnerībai. To dalībvalstu aktīva piedalīšanās un paralēls ieguldījums, kuras attiecīgajā valstī jau strādā, nostiprinātu šo instrumentu.

Piederīgums: piederīguma jēdziens ir enerģijas instrumenta centrālais aspekts. Daudzas ĀKK valstis atzīst par prioritāriem enerģiju un ar nabadzību saistītus plānus un ir izteikušas lūgumu kļūt par partnerēm ESEI. ESEI darbībām ir jābūt saderīgām ar valstu politikām un saistībām, un ideālā gadījumā tās izriet no nabadzības mazināšanas stratēģijas gaitas. Dažas valstis ir atzīstami progresējušas attīstības politikas kontekstā un būtu gatavas īstenošanai. Citās valstīs joprojām ir nepieciešama politikas un stratēģijas attīstība. Pieaug apziņa par faktu, ka enerģija nav tikusi pietiekoši atzīta par svarīgu elementu nabadzības mazināšanas procesā un ka enerģijas jautājumi ir jāiekļauj nabadzības mazināšanas stratēģijās. Valstu līmenī darbības tiks virzītas uz energopakalpojumu sniegšanu nabadzīgajiem slāņiem. Parrobežu un ĀKK līmenī šis instruments veicinās dialogu ar Āfrikas institūcijām un dialogu globālā mērogā, piemēram, Jaunā attīstības partnerība ( NEPAD ) un Āfrikas Savienība ( AU ). Līdzīgi procesi attīstās ĀKK salu reģionos.

Elastīgums: enerģijas instrumentam, lai tas būtu efektīvs, jābūt elsatīgai pieejai finansējumam, un tam jābūt atvērtam kopējam finansējumam ar dalībvalstīm, kuras darbojas šajā nozarē, un jāspēj sadarboties ar kredītinstitūcijām, privāto sektoru, komunālo pakalpojumu uzņēmumiem un pilsonisko sabiedrību.

Instruments galvenokārt nodrošinātu subsīdiju finansējumu, kam piemīt izteikts sviras efekts, un spetu piesaistīt papildu kapitālu no EIB un citām Eiropas attīstības finansēšanas institūcijām ( EDFI ) un starptautiskām finanšu institūcijām ( IFI ), jo īpaši Āfrikas Attīstības bankas ( AfDB ), Pasaules bankas grupas (ieskaitot Starptautisko finanšu korporāciju un Daudzpusējo ieguldījumu garantiju aģentūru) un citām starptautiskajām reģionālajām finanšu institūcijām.

Maksimāls sviras efekts ir jāpanāk, apvienojot subsīdijas un citus avotus, atbalstot projektu sagatavošanu un investīcijām draudzīgas vides veidošanu, veicot nozīmīgu lomu jaunu partnerību nodibināšanā starp kopienām, nevalstiskajām organizācijām, sabiedrisko un privāto sektoru, un sniedzot informāciju un atbalstu vietējiem un Eiropas energopakalpojumu uzņēmumiem, kas ir ieinteresēti veikt ieguldījumus šajā nozarē.

Novatorisms: instruments paredz sniegt novatorus risinājumus jautājumos par noturīgu energopakalpojumu sniegšanu nabadzīgajiem slāņiem, ieskaitot jaunus finansējuma veidus ar dažādiem finansēšanas avotiem (vietēji/starptautiski, privāti/sabiedriski), īpašu uzmanību pievēršot enerģijas izmantošanai ražošanā un ienākumu veidošanā, un ievērojot jaunu starpnozaru pieeju, kur piemēro daudzus izvēles variantus institucionālā un tehniska ziņā, kas piemēroti konkrētajā mērķa jomā. Šeit ietilpst lauku apvidu elektrifikācija, decentralizētas energosistēmas, pieaugošs enerģijas patēriņš no atjaunojamiem avotiem, ieskaitot tīrāku un efektīvāku fosilā kurināmā tehnoloģiju izmantošanu, efektīvas energoietaises un efektīvāku tradicionālās biomasas izmantošanu. Šaja kontekstā tiks rūpīgi izpētīta iespējamā sinerģija starp enerģijas instrumentu un ūdens instrumentu. Sinerģijai ar ūdens jautājumiem veltīto instrumentu ir jāpievērš īpaša interese, jo abu instrumentu adresāts ir nabadzīgie slāņi, un pastāv jomas, kurās var apvienot enerģijai un ūdenim veltītas programmas.

6.2. Prioritārās darbības jomas, kas jāfinansē atbilstoši enerģijas instrumentam

Instrumenta ilgtermiņa mērķis ir ievērojami palielināt noturīgu energopakalpojumu izmantošanu ražošanas un sociāliem mērķiem ĀKK valstīs iedzīvotāju mērķgrupām un panākt ievērojamu un mērāmu progresu tūkstošgades attīstības mērķu sasniegšanā, jo īpaši uz nabadzības mazināšanu vērstu mērķu sasniegšanā. Atbilstoši ESEI dialoga ar ĀKK valstīm rezultātiem enerģijas instruments pamatā atbalstīs tādas darbības, kas koncentrējas uz piekļuves palielināšanu mūsdienu energopakalpojumiem Āfrikas lauku apvidos. ĀKK salu valstīs šis instruments sniegs risinājumus energoefektivitātes joma un joma, kas saistīta ar enerģiju no atjaunojamiem avotiem. Finansējumu ĀKK reģionu starpā sadalīs saskaņā ar Kotonū nolīguma pamatprincipiem.

6.2.1. Prioritārā darbības joma Nr. 1: energopakalpojumi

Lielākais enerģijas instrumenta finansiālais ieguldījums tiks veidots tā, lai tas sasniegtu nozīmīgu skaitu lauku apvidu iedzīvotāju un uzlabotu viņu piekļuvi mūsdienīgiem energopakalpojumiem. Prioritāte tiks piešķirta iedzīvotājiem, kam šobrīd nav pieejami energopakalpojumi, kas dzīvo izkaisītās apdzīvotās vietās, ciematos, lauku apvidu pilsētās, pilsētu nomalēs un attālās salās. Instruments atbalstīs tādu investīciju projektu kopīgu finansējumu, kas orientēti uz piegādi, mobilizējot finansējumu no dalībvalstīm, citiem donoriem, starptautiskam finanšu institūcijām un privātā sektora. Šī instrumenta sastāvdaļa tiek paredzēta tam, lai palīdzētu valstīm un reģioniem, kam ir vai kas šobrīd īsteno racionālu valsts enerģētikas politiku, kas balstās uz labas parvaldības principiem un piešķir prioritāti jautājumiem attiecībā uz enerģiju un nabadzības mazināšanu, piem., to nabadzības mazināšanas stratēģijā. Piedāvājumiem ir jānodrošina investīcijas ilgtspējīgais raksturs no ekonomiskā, sociālā un vides viedokļa, vajadzības gadījumā darot to ar institūciju atbalsta finansējumu un nostiprinot pasākumus, kas attiecas uz vadības iemaņām. Var piemerot novatorisku pieeju, lai pievērstos enerģijas vajadzībām, piemēram, integrētā un starpnozaru veidā. Piedāvājumiem jo īpaši jāņem vērā, ka investīcijas ilgtermiņa energoapgādes infrastruktūrā nākošajās desmitgadēs piesaistīs partnervalstis zināmam maršrutam kopējā enerģijas bilancē, un tas noteiks to turpmāko drošību un kursu attiecībā uz siltumnīcefekta gāzu izmešiem.

6.2.2. Prioritārā darbības joma Nr. 2: labvēlīgas vides radīšana

Ja uz vietas nav pārvaldības nosacījumu uz piegādi orientētai intervencei, tad līdz 20 % instrumenta atbalstīs labvēlīgas vides radīšanu enerģētikas nozarei, kas balstās uz labas pārvaldības principiem. Darbības būs atkarīgas no politiskās attīstības un institucionālās sistēmas līmeņa, kas ĀKK valstu starpā ir ļoti dažāds. Instruments palīdzēs valstīm, kurās vajadzīgi uzlabojumi, lai attīstītu vai īstenotu racionālu valsts enerģētikas politiku un stratēģiju, piem., atbalstot nabadzības mazināšanas stratēģijas, lai uzlabotu institucionālo, tiesisko un regulatīvo sistēmu, nostiprinātu galveno ieinteresēto personu kapacitāti, jo īpaši uz piegādi vērstu enerģētikas programmu īstenošanai un pārvaldībai, un uzlabotu uzraudzības un novērtēšanas kapacitāti.

6.2.3. Prioritārā darbības joma Nr. 3: turpmāku plaša mēroga investīciju programmu veicināšana

Līdz 20 % enerģijas instrumenta tiks veltīti sagatavošanas darbiem, kas vajadzīgi, lai veicinātu turpmākos būtiskos investīciju plānus pārrobežu apvienotām energosistēmām, energosistēmu tīklu paplašināšanai un sadales sistēmām lauku apvidos, sagatavojot tos finansējuma saņemšanai no starptautiskām finanšu institūcijām, jo īpaši no EIB un Eiropas attīstības finansēšanas institūcijām, kā arī sadarbībai ar Pasaules banku, Āfrikas Attīstības banku un privāto sektoru. Attiecībā uz Āfriku tiks pienācīgi ņemtas vērā Āfrikas Savienības/ NEPAD prioritātes. Šādā veidā enerģijas instruments ļaus nākotnē mobilizēt ievērojamu apjomu papildu investīviju enerģētikas nozarē Āfrikas reģionā uz dienvidiem no Sahāras un salu apgabalos. Pastāv jomas, kurās enerģijas instruments var darboties kā svira, lai palielinātu tīro kapitāla apjomu, ko saņem enerģētika un attīstība.

7. ĀKK UN ES ENERģIJAS INSTRUMENTA PāRVALDīBA

Pārvaldībā būs jāievēro kopējā politiskā nostāja, kas ir pamatā enerģijas instrumentam. Šajā procesā vispirms ir izšķiroši būtisks ĀKK partneru piederīgums un to iniciatīvas tiesības. Otrkārt, īstenošanas procedūrai ir jāsaskan ar galveno mērķi veicināt nabadzīgo iedzīvotāju slāņu piekļuvi mūsdienīgiem energopakalpojumiem. Tas prasa, lai, treškārt, tiktu vislabākajā veidā izmantots subsīdijas finansējums un lai tas tiktu vērsts uz maksimāla „ sviras efekta” panākšanu, ieskaitot novatorisku sistēmu izmantošanu, kurās savieno dažādus finansējuma avotus.

Enerģijas instrumenta pārvaldību veiks Komisijā, kam ir ierēdņu personāls un iespējas pieaicināt ārējos ekspertus, piem., norīkotus valstu ekspertus, līgumdarbiniekus u.tml. Tiks piemērots jau esošais lēmumu pieņemšanas process, kas noteikts starp ES un ĀKK.

Dalībvalstis tiks iesaistītas instrumenta un kopējo norādījumu izveidošanā un varēs nodrošināt vajadzīgo koordināciju starp savām divpusējām darbībām un enerģijas instrumenta darbībām. Pašreizējā ESEI pārvaldības struktūra, ieskaitot tās konsultatīvo grupu, tiks tālāk izveidota par instrumenta galveno konsultatīvo iestādi, uz kuru dalībvalstis nosūtīs savus pārstāvjus. Dalībvalstis tiks arī iesaistītas, darbojoties EAF komitejā. Attiecībā uz jautājumiem, kas saistīti ar ūdeni, ESEI aizgādnībā tiks piešķirts oficiāls raksturs ieinteresēto pušu forumam, kas sniedz interaktīvu informāciju plašam visu dalībnieku kontingentam enerģijas instrumenta funkcionēšanā un tā rezultātus virza uz šo procesu.

Enerģijas instrumenta īstenošanas kārtība tiks izstrādāta saskaņā ar instrumentu, kas veltīts ūdenim. Tā principos tiks iekļauta darbību ilgtspēja, sviras efekts, atbalsts, kas pieejams no tām ieinteresētajām personām, kas uz vietas jau darbojas (dalībvalstis, citas iniciatīvas, utt.). Izmantojamie instrumenti būs šādi.

- Uzaicinājumi iesniegt priekšlikumus (galvenokārt investīciju projektiem valsts un vietējā līmenī). Attiecībā uz uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus pirms to uzsākšanas notiks konsultācijas ar EAF komiteju. Izvēlētajiem projektiem un programmām būs jāsaskan ar valsts nozaru politiku, ja tāda pastāvēs. Sagaidāms, ka dalībvalstis, kas jau atrodas uz vietas, privātais sektors un citas enerģijas iniciatīvas palīdzēs vai nu projekta priekšlikumu veicināšanā, vai vajadzīgajās palīgdarbībās. EK pārstāvniecībām būs jāsniedz konsultācijas attiecībā uz projektu piedāvājumiem un jāuzņemas atbildība par uzraudzību un īstenošanu.

- TA projekti, galvenokārt studijām un kapacitātes un institūciju izveides projektiem. Pieprasījumus no ĀKK valstīm analizēs ar partneru palīdzību konkrētajā jomā. Prioritāte tiks piesķirta tādiem pieprasījumiem, kas izvirza mērķi izveidot labvēlīgu vidi, lai pēc tam koncentrētos uz tādiem projektiem, kas orientējas uz piegādi.

- Pētījumus un citas darbības, kas vajadzīgas, lai palielinātu nākotnē līdzekļu plūsmu no EIB, Eiropas attīstības finansēšanas institūcijām, Pasaules bankas un privāta sektora, veiks saskaņā ar starptautisko finansu institūciju pieprasījumiem un saņēmēju valstu piekrišanu.

Procentuāli neliela enerģijas instrumenta daļa tiks izmantota, lai segtu administratīvo izdevumu finansējumu ĀKK/ES enerģijas instrumenta pārvaldīšanā, ieskaitot ārējo ekspertu pieņemšanu darbā, publicitātes pasākumus, semināru un grupu sanāksmju organizēšanu, uzraudzību un novērtēšanu, u.c.

8. SLēDZIENS

Ņemot vēra Padomes lēmumu par 9. EAF „nosacītā miljarda” atlikušo 500 miljonu EUR mobilizēšanu, un lai nodrošinātu saistību izpildi, ko ES uzņēmās Johannesburgas sanāksmē, Komisija lūdz Eiropas Savienības Padomi piekrist ĀKK-ES enerģijas instrumenta izveidei 250 miljonu EUR apmērā un izteikt nostāju, kādu ieņems Kopiena ĀKK-ES Ministru Padomē par ĀKK-ES enerģijas instrumenta izveidi.

ANNEX

THE ENERGY AND POVERTY CHALLENGES

At present, nearly two billion people in the world – concentrated mainly in rural and peri-urban areas of developing countries - do not have access to modern energy services. A modern, sustainable energy service means that the energy needed to deliver essential services, such as lighting, cooling, heating, cooking, pumping, motive power, telecommunication etc., is provided in a way that is safe, affordable, efficient, reliable, equitable and environmentally sound. On average, per capita electricity consumption in developing countries is barely one-tenth of the consumption in the EU. Sub-Sahara Africa is a dramatic example of inequality in the energy field, with over 80% of the population having limited access to modern forms of energy. Large populations in Asia, particularly South Asia, and in Latin America live under similar conditions. The social and economic development of poor communities is limited or even deadlocked by the present unsustainable use of wood and other forms of biomass for energy purposes, over and above the difficult and expensive access to other forms or energy, such as electricity and liquid fuels.

Energy and poverty reduction: Energy is a sine qua non of the action to combat poverty. Access to adequate, affordable and sustainable energy services is necessary for a good life and to fulfil most development objectives - within health, education, light, heating, transport, agriculture, industrial production and modern means of communication.

The critical connection between energy and poverty alleviation was recognised by the international community at the WSSD in 2002 in Johannesburg. More specifically, the Johannesburg Plan of Implementation (JPOI) established the link between access to energy and the Millennium Development Goals, including the goal on poverty, noting that access to energy facilitates the eradication of poverty. Among the most important links are:

- MDGs 1 and 7: Reduce poverty and hunger, and improve access to safe drinking water. Access to energy services facilitates economic development and creates incomes and employment e.g. in agriculture, shops and small enterprises. Energy services can improve access to pumped water for drinking and irrigation of gardens and fields. And energy is needed to cook nearly all human food.

- MDGs 2 and 3: Achieve universal primary education and eliminate gender disparity at all levels of education. Improved access to energy services allows women and children (especially girls) to reduce time on gathering firewood, fetching water and cooking food. Electric lighting enables home study and evening classes, and electricity is needed to use educational media and modern communication (ICT) in schools and homes.

- MDGs 4, 5 and 6: Reduce child mortality, improve maternal health and combat major diseases. Access to energy is needed for a modern health system, e.g. for refrigeration of vaccines, sterilisation and lighting operating theatres. Cleaner fuels for cooking will reduce indoor air-pollution and the related respiratory diseases, that, according to WHO, kills 1.5 - 2 million women and children every year.

- MDG 7: Ensure environmental sustainability. Improved energy efficiency and the use of cleaner and renewable sources of energy can help to achieve a more sustainable use of natural resources, such as woodlands and other types of biomass, and reduce emissions, thus protecting the local and the global environment.

The important role of energy in poverty alleviation is increasingly recognised also by African governments, e.g. in the context of poverty reduction strategies.

Energy access: Ensuring access to energy services to poor communities is a complex challenge, and, as experience over the past years has shown, it cannot be left to market forces alone to resolve. Concerted action of the public sector is required. Energy, like water, is not a commodity comparable to, for example, industrial or agricultural products. Provision of energy services depends on a multitude of economic and social preconditions, policy frameworks, political circumstances and international, national or local market situations. Many stakeholders are involved, ranging from poor communities to local and national governments and trans-national companies. Energy services can be delivered from many sources and technologies. Geographical conditions are different, even within a country. There is no ‘one size fits all’ recipe to provide energy services to a particular community.

The global character of energy markets: Internationally traded hydrocarbons have been and still remain the overwhelming mainstay of energy economies of most developed and developing countries. While OECD countries have managed to decrease their exposure to oil shocks, developing countries are more directly exposed to their negative macroeconomic impacts. In addition to being dependent on imported hydrocarbons, their economies are also more energy-intensive than those of developed economies. On average, oil-importing developing countries use more than twice as much oil to produce a unit of economic output as do OECD countries. Moreover, their financial situation (high levels of debt, fragile balances of payment) means that they are less able to weather turmoil on oil markets. Current sustained high prices on oil markets, price volatility and insecurity of supply affect developing countries more than others. Some of these countries spend up to 50% of their trade surpluses on energy imports – with devastating results for their national economies. A mere 10 US$ per oil barrel price increase can result in a 3% loss of GDP in some Sub-Saharan countries in the first year after the hike.

Energy finance: Energy demand is rising fast in developing countries. Almost half of the global investment required for improving supply capacity and replacing existing and future supply facilities in the period up to the year 2030 is attributed to the needs of developing countries (including China and India). The required investment for Africa alone is approx. 1.2 trillion US$, as calculated by the IEA. And this is a conservative estimate which would still leave 1.4 billion people without access to electricity in the year 2030. Financing is a huge challenge for the sector, with a marked trend away from financing energy investments from public and ODA budgets. More than ever before, the capital needed in the energy sector will have to be raised from private and foreign sources. However, most investors perceive the risks of energy investment in developing countries as being prohibitive, in particular when it comes to improving access to energy for poor consumers. Public and ODA funding must explore new dimensions and design new approaches if they are to catalyse and facilitate a sufficient flow of investment including the risk capital.

PROGRESS TO DATE - TRANSLATING POLICY INTO ACTION

SINCE WSSD, THE EUEI HAS MADE PROGRESS ON THE ORGANISATIONAL FRONT AND IN ESTABLISHING A DIALOGUE WITH KEY STAKEHOLDERS, IN PARTICULAR DEVELOPING COUNTRIES.

The EUEI has established a secretariat within DG Development to stimulate synergy and cooperation. The EUEI Advisory Group, made up of Member States and Commission officials and experts in energy and development, is the main forum for dialogue and coordination of the Initiative. Working groups are established under the Advisory Group, such as the Finance Working Group, which has compiled the strategic paper “Development Capital for Energy Access: Opportunities to Reach the Energy-Poor”.

In the European context, the EUEI dialogue has been undertaken with the active involvement of EU Member States and the European Commission, and has also included the European Investment Bank (EIB).

In this dialogue, EIB has expressed interest in exploring possibilities with the EUEI for combining EDF grants and EIB loans, e.g. where the grant element would be used for identification and preparation of projects, and/or for the drafting of Master Plans and provision of Technical Assistance in support of local administration for the management of EIB financed projects.

In line with the partnership approach and recognising the importance of strong local ownership, the immediate priority for the EUEI after WSSD has been to engage in a dialogue with developing countries and regions that have expressed an interest in the EUEI. A short summary of the progress of the EUEI in different developing country regions is given below.

Africa: an urgent priority

Nearly ten years before the MDG time target, it seems clear that Sub-Saharan Africa will have difficulty in reaching the MDGs unless substantial extra efforts are undertaken, including in the energy field.

ACP Africa is a major priority area for the EUEI, and conditions for increased action are improving. A number of Member States are active in the energy sector in Sub-Saharan Africa, and have built up valuable experience and capacity, both in the development of policies and strategies and in actual implementation. Some of these Member States play the role of EUEI facilitators in the countries where they have energy programmes. Likewise, the World Bank and non-EU donors are active in a number of countries, also with a poverty focus. After Johannesburg, African governments are gradually integrating energy issues into their poverty reduction strategies. And there is an increasing, albeit still limited, capacity in African institutions, NGOs and private sector to plan and implement energy-related activities.

The EUEI “Energy for Africa” conference held in Nairobi, Kenya, in November 2003 was a milestone in EUEI dialogue between Africa and the EU, and was attended by government representatives from about 40 countries from Sub-Sahara Africa. The main objective of the event was to identify priorities for actions at national or sub-regional level in Africa. In preparation for the conference, the EUEI undertook scouting missions or desk studies in several African countries, which prepared the ground for further action. The debate in Nairobi was stimulated by a keynote statement by Commissioner Nielson, linking energy to poverty alleviation and development, and highlighting the problems relating to the traditional use of biomass and the need for rural electrification.

In the Nairobi recommendations, adopted at the conclusion of the conference, the African countries took ownership of this agenda and suggested the following priorities for the EUEI:

- Rural energy in general and rural electrification in particular

- Energy for households, biomass and substitutes

- Strategies and policies for the sector, both at national and at regional level

- Capacity building at all levels.

In order to continue the dialogue and make the Nairobi recommendations operational in a number of countries, sub-regional EUEI workshops will take place in Southern Africa and in West Africa during the coming months. The workshops will focus on successful models for delivery of energy services to rural areas and on how such models can be financed and implemented on a wider scale.

A number of Commission-funded activities further stimulate the EUEI dialogue and contribute to the creation of a framework for action in Africa. These include regional projects to be financed by the intra-ACP allocation to energy with SADC and ECOWAS, as well EUEI-linked projects supported by other Commission services. The COOPENER component of the Intelligent Energy-Europe programme, managed by DG Energy and Transport, co-finances projects aiming at creating the institutional conditions for improved access to energy in Sub-Saharan Africa with a special emphasis on renewable energy and demand management. COOPENER projects are implemented by consortia of African and European partners. Similarly, RTD supports a renewable energy partnership for poverty eradication and sustainable development in Africa (‘Partners for Africa’) involving a number of European and African partners.

The Caribbean and Pacific

Their remoteness and small markets make small island countries particularly vulnerable in the energy field. The further development of their societies depends to a large extent on access to transportation, ICT and energy. The high cost of shipping diesel oil to dispersed islands brings electricity production costs up to an average of 0.2–0.5 €/kWh, compared to international costs of 0.05 €/kWh. Some islands spend over 75% of their foreign currency earnings on fuel imports. At the same time there is untapped potential for increased energy efficiency and the use of renewable energy.

The island states in the Caribbean and the Pacific took an early interest in the EUEI, and participated actively in the dialogue before WSSD. The “Sustainable energy seminar for ACP Island States within the framework of EC development co-operation”, held in June 2001 in the Dominican Republic was an early opportunity to exchange views and establish dialogue.

After WSSD the EC and Denmark engaged in active and positive follow-up dialogue with regional organisations in ACP Pacific island states, leading to the establishment of an EUEI partnership with the Pacific Island Countries. Parallel-financed activities by Denmark and the Commission (the Danish part is already under implementation) will help to establish national energy policies and action plans and will improve the efficiency of national electricity utilities.

A dialogue with the Caribbean Island Countries, through their regional organisation CARICOM, was also initiated, in cooperation between the EC and Germany. The development of a regional energy policy and support for the execution of the Caribbean Renewable Energy Development Programme, co-financed by Germany, are the targets of this cooperation, which is currently under preparation. There is also increased interest to convert existing central energy generation systems towards a decentralized renewable-based energy system to reduce islands’ vulnerability.

Other Regional Components in the EU Energy Initiative

The EUEI is also generating interest outside the ACP area. In the Sustainable Energy Systems programme, DG RTD stimulated a strong North African participation in research related to the quantification and awareness raising of energy external costs, particularly concerning the impacts of energy pollution on human health. The Finnish-sponsored programme “Energy and Environment Partnership with Central America” is the first EUEI activity outside the ACP area, and Austria, through cooperation with the Austrian-sponsored “Global Forum on Sustainable Energy”, has involved the EUEI in district heating activities in the Western Balkans. The Global Forum is also involving the EUEI in its activities in Himalayan countries.

THE FINANCIAL CHALLENGE AND THE NEED FOR INNOVATIVE MECHANISMS

SINCE WSSD THERE has been a recognised need for a significant increase in funding for energy and poverty in order to achieve the Millennium Development Goals. Work done by the International Energy Agency and the EUEI Finance Working Group has shown that public funding from governments and the international donor community is not sufficient to cover investment needs. And so far, the provision of energy services to the poor has not been able to attract private investment. Innovative and flexible funding mechanisms are urgently required to use the leverage effect of ODA and attract more resources from the private sector, development banks and financial institutions. While the creation of an enabling environment through, for example, regulatory reform and government capacity building remains a key to attracting more energy investment, there are already concrete opportunities to blend public and private capital and make delivery of energy services for the poor happen. These include: energy infrastructure funds, SME support and/or consumer credit programmes, smart subsidies, rural energy funds, market and product development, etc. Furthermore, developing renewable energy sources and transfer of state-of-the-art technologies will considerably contribute to the financial sustainability of actions.

Public-private partnerships (PPPs) are considered to be a promising instrument for growth and economic development in developing countries, and are a core instrument in the EUEI strategy. Infrastructure and especially the energy sector offer numerous possibilities for blending public and private funds. A feasibility study for the creation of an innovative public-private financing mechanism is being finalized by the Commission together with interested Member States and other stakeholders[5]. PPPs will enable the EU and its developing country partners to work together in partnership with the private sector, financial institutions and civil society towards effective delivery of energy services to the poor.

However, with no resources of its own and no significant energy-sector allocations in the development cooperation budgets of the Community, the roll-out of the EUEI may prove too slow to maintain momentum and make a real contribution towards the MDGs. Unless greater efforts are undertaken at the political level to provide adequate, faster and more flexible resources and instruments, the impact of the EUEI will be limited to the possibilities for tapping into resources already allocated to other sectors. This will prevent it from reaching its objectives in the foreseeable future.

Since Johannesburg the EUEI has built a solid base for specific actions and is now ready for a quantum leap. To maintain the momentum and to actually deliver on the ground, substantial additional resources are needed. Such resources should be provided by the EU as a demonstration of its commitments to the MDGs and the Johannesburg Plan of Implementation.

[1] KOM(2000) 212

[2] KOM(2002) 408

[3] KOM(2003) 829

[4] Sākot no 2004. gada jūnija JREC dalībnieces bija 88 valstu valdības, ieskaitot 54 jaunattīstības valstis. Dalībnieki parakstījās zem JREC deklarācijas, ar kuru apņēmās sadarboties "...apzinoties jautājuma neatliekamību, lai būtiski palielinātu globālā mērogā tās enerģijas daļu, ko iegūst no atjaunojamiem avotiem...".

[5] This feasibility study is commonly referred to as the JREC Patient Capital Initiative