2012/0179 (COD)

KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM,



ko izstrādā atbilstīgi Līguma par Eiropas Savienības darbību 294. panta 6. punktam,



par

Padomes nostāju attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes regulas, ar ko paredz īpašus nosacījumus zvejai dziļūdens krājumos Ziemeļaustrumu Atlantijā un noteikumus zvejai starptautiskajos ūdeņos Ziemeļaustrumu Atlantijā un atceļ Regulu (EK) Nr. 2347/2002, pieņemšanu

1.Priekšvēsture

Datums, kad priekšlikums nosūtīts Eiropas Parlamentam un Padomei

(dokuments COM(2012) 371 final – 2012/0179 COD): 2012. gada 19. jūlijs Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinuma datums: 2013. gada 13. februāris Eiropas Parlamenta nostājas datums (pirmais lasījums): 2013. gada 10. decembris Grozītā priekšlikuma nosūtīšanas datums: 2016. gada 24. oktobris Padomes nostājas pieņemšanas datums: 2016. gada 18. oktobris

2.Komisijas priekšlikuma mērķis

Dziļūdens zvejniecībās Ziemeļaustrumu Atlantijā daļēji dominē tradicionālās piekrastes flotes (Portugāle) un lieli “klejojoši” traleri (Francija, Spānija). To kopējie izkrāvumi veido aptuveni 1 % no Ziemeļaustrumu Atlantijā gūtās nozvejas izkrāvumiem. Vairāku zvejnieku kopienu ekonomiskā dzīvotspēja zināmā mērā ir atkarīga no dziļūdens zvejniecībām. Šīs zvejniecības darbojas Savienības ūdeņos un starptautiskajos ūdeņos, kas tiek pārvaldīti, ievērojot Ziemeļaustrumu Atlantijas zvejniecības komisijā (NEAFC) panāktās vienošanās.

Dziļūdens krājumi ir zivju krājumi, no kuriem zvejo ūdeņos ārpus kontinentālo šelfu galvenajām zvejas vietām. Tie ir sastopami kontinentālajās nogāzēs vai pie jūras pacēlumiem. Sīki izstrādāta zvejas iespēju pārvaldība (kopējā pieļaujamā nozveja, maksimālā zvejas piepūle) dziļūdens zvejniecībām tiek piemērota tikai kopš 2003. gada. Pirms tam šo zvejniecību attīstība praktiski netika regulēta, un daļēji bija vērojami tipiskie “dzīšanās pēc zivīm” problēmas simptomi, un tas izraisīja krājumu noplicināšanos.

Ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2347/2002 tika ieviestas īpašas piekļuves prasības un saistītie noteikumi attiecībā uz zveju dziļūdens krājumos. Tomēr ar laiku šie pasākumi izrādījās nepietiekami ierobežojoši un vairs nevarēja nodrošināt krājumu ilgtspējīgu pārvaldību. Turklāt tie nerisināja jautājumu par to, kā varētu novērst būtisku negatīvu ietekmi uz jutīgām jūras ekosistēmām.

ANO Ģenerālā asambleja 2007. un 2010. gadā pieņēma Rezolūciju 61/105 un Rezolūciju 64/72, kurā valstis un reģionālās zvejniecības pārvaldības organizācijas tika aicinātas nodrošināt jutīgu dziļūdens jūras ekosistēmu aizsardzību pret grunts zvejas rīku ietekmi, kā arī panākt dziļūdens zivju krājumu ilgtspējīgu izmantošanu.

Dziļūdens zvejas jomā noteiktie NEAFC pasākumi, kas tika pieņemti un transponēti Savienības tiesību aktos, ietver žaunu tīklu izmantošanas aizliegumu, zvejas aizlieguma apgabalus, kuru mērķis ir aizsargāt bentiskos biotopus, kas ir galvenie bioloģiskās daudzveidības avoti (jutīgas jūras ekosistēmas), ikgadējās kopējās zvejas piepūles nepārsniedzamā maksimuma noteikšanu un faktiski veikto zvejas darbību kartēšanu ar nolūku jaunajām zvejniecībām uzlikt par pienākumu iepriekš novērtēt ietekmi uz vidi.

Priekšlikuma vispārīgais mērķis ir nodrošināt dziļūdens krājumu izmantošanu pēc iespējas ilgtspējīgākā veidā, vienlaikus samazinot šo zvejniecību ietekmi uz vidi, un uzlabot zinātniskajiem novērtējumiem vajadzīgo informācijas bāzi. Kamēr nav panākts vajadzīgais datu un metožu kvalitātes līmenis, kas dotu iespēju īstenot uz MSY balstītu pārvaldību, zvejniecības jāpārvalda saskaņā ar piesardzīgu pieeju zvejniecību pārvaldībā.

Lai samazinātu kaitīgo ietekmi uz jūras ekosistēmu, priekšlikumā bija paredzēts, ka šajā zvejniecībā būtu pakāpeniski jāpārtrauc grunts traļu izmantošana, jo tie nodara lielāko kaitējumu jutīgām jūras ekosistēmām, un dati liecina, ka ar tiem tiek gūti lielākie nevēlamas dziļūdens sugu nozvejas apjomi. Pārejas ierobežojumi attiecībā uz gruntī nostiprinātiem žaunu tīkliem zvejā, ko veic vairāk nekā 600 m dziļumā un 200–600 m dziļumā, būtu jāpapildina ar dziļūdens sugu specializētās zvejas aizliegumu.

Tā kā priekšlikumā bija paredzēts pakāpeniski izbeigt grunts zvejas rīku izmantošanu, tajā nebija ietverti īpaši pasākumi, kuru mērķis būtu novērst būtisku ietekmi uz jutīgām jūras ekosistēmām vai aizliegt zveju apgabalos, kuros atrodas šādas ekosistēmas.

Priekšlikumā bija ņemta vērā arī iespēja vienkāršot šo krājumu pārvaldības sistēmu, jo patlaban uz tiem attiecas dubults instruments: nozvejas limiti un kapacitātes/piepūles ierobežojumi.

Jānorāda, ka attiecīgais tiesiskais regulējums kopš Komisijas priekšlikuma iesniegšanas ir attīstījies: kopējā zivsaimniecības politika (KZP) ir reformēta, un 2014. gada 1. janvārī spēkā ir stājusies jaunā pamatregula.

3.Komentāri par Padomes nostāju

3.1. Vispārīgi komentāri par Padomes nostāju

Padomes nostāja atspoguļo politisko vienošanos, ko Eiropas Parlaments un Padome panākuši 2016. gada 30. jūnijā. Komisija atbalsta šo vienošanos.