Ietekmes novērtējumā apsvērtie risinājuma varianti attiecas uz mērķtiecīgiem konkrētu ETIR normu pielāgojumiem. Izvirzītos mērķus ir paredzēts sasniegt ar kādu no vairākiem vēlamiem politikas risinājuma variantiem:

·Attiecībā uz pensiju plānu (shēmu) mehānismiem (PPM) būtu jāparedz jauns pagaidu atbrīvojums no tīrvērtes pienākuma, jo līdz šim nav rasts neviens īstenojams tehnisks risinājums, kas atvieglotu PPM piedalīšanos centralizētā tīrvērtē. Atšķirībā no novērtētajiem risinājuma variantiem šis variants dos CDP, tīrvērtes dalībniekiem un PPM vairāk laika apzināt tehniskos risinājumus un pasākumus to veicināšanai, vienlaikus uzturot spēkā ETIR uzstādījumu, ka PPM mērķis joprojām ir dalība centralizētā tīrvērtē, tiklīdz tas būs iespējams.

·Jānodrošina, ka labāk tiek kalibrēti noteikumi par to nefinanšu darījumu partneru (NFDP) kvalifikāciju, uz kuriem attiecas tīrvērtes un drošības rezerves prasības, labāk ņemot vērā to atvasināto instrumentu darījumu būtību, kurus noslēdz NFDP, kuriem obligāti ir jāveic tīrvērte. Tas samazinās izmaksas konkrētiem NFDP un neradīs bažas finanšu stabilitātes kontekstā. Vienlaikus konkrēti darījumu partneri, kuri pašlaik ir uzskatāmi par NFDP, tomēr savas darbības būtības dēļ ir finanšu darījumu partneri (piemēram, ieguldījumu fondi attiecīgās valsts regulējuma izpratnē), tiks iekļauti finanšu darījumu partnera definīcijas tvērumā un tādēļ vairs nebūs uzskatāmi par NFDP.

·Mazu finanšu darījumu partneru (MFDP) kategorija būtu jādefinē tā, ka uz ļoti maziem finanšu darījumu partneriem, kuriem centralizēta tīrvērte saimnieciskā ziņā nav iespējama to darbības mazā apjoma dēļ, neattiecas tīrvērtes pienākums. Tas mazinās slogu šiem MFDP, kuri tirgojas ar atvasinātajiem instrumentiem tikai mazā apjomā, savukārt uz pārējiem maziem finanšu darījumu partneriem (kuri ietilpst “3. kategorijā”, kas definēta attiecīgajos regulatīvajos tehniskajos standartos) joprojām attiecas pienākums veikt tīrvērti, tiklīdz beidzas regulatīvajos tehniskajos standartos paredzētais pakāpeniskas piemērošanas laikposms, tādējādi saglabājot CDP, tīrvērtes dalībniekiem un to klientiem adresētus stimulus izstrādāt risinājumus, lai iekļautu arī šā veida mazos finanšu darījumu partnerus.

·Ir jāatceļ pienākums iesniegt pagātnes datus (backloading). Tas ievērojami samazinās izmaksas un slogu darījumu partneriem un novērsīs potenciāli nepārvaramo šķērsli, ka jāiesniedz pārskati par datiem, kuri vienkārši var nebūt pieejami, ja netiek nelabvēlīgi ietekmētas prudenciālās uzraudzības vajadzības. Vienlaikus salīdzinājumā ar pašreizējo stāvokli (un pašlaik piemērojamiem noteikumiem) tas radīs tikai ļoti nelielus datu zaudējumus.

·Grupas iekšējiem darījumi, kuros iesaistīti NFDP, būtu jāatbrīvo no pārskatu iesniegšanas pienākuma. Ņemot vērā šādu darījumu būtību un ierobežoto apjomu, tam ir tāda priekšrocība, ka ievērojami samazinātos izmaksas un slogs saistībā ar pārskatu iesniegšanu tiem darījumu partneriem, kurus visnesamērīgāk ietekmē šī prasība, savukārt izraisītie ļoti nelielie datu zudumi neietekmēs ievērojamā mērā iestāžu spēju uzraudzīt sistēmisko risku ārpusbiržas atvasināto instrumentu tirgos.

·Attiecībā uz biržā tirgoto atvasināto instrumento (BTAI) darījumiem ir jāievieš centrālo darījumu partneru pienākums vienpusēji iesniegt pārskatus. Tam ir tāda priekšrocība, ka pārskatu iesniegšana par BTAI lielā mērā tiks vienkāršota, izvairoties no negatīvas ietekmes uz atvasināto instrumentu tirgus pārredzamību. Lai gan attiecībā uz CDP nedaudz palielināsies slogs, tie ir labi sagatavojušies šim uzdevumam, un ar pārskatu iesniegšanu saistītais vispārējais slogs samazināsies, jo BTAI pārskatu iesniegšanas prasība attiecībā uz visiem pārējiem darījumu partneriem tiks atcelta.

·Attiecībā uz darījumiem, kas nav BTAI darījumi, atbildīgam (tai skaitā juridiski) par pārskatu iesniegšanu attiecībā uz darījumiem starp mazu NFDP (t. i., tādu, uz kuru neattiecas tīrvērtes pienākums) un finanšu darījumu partneri, attiecīgajā darījumā jābūt finanšu darījumu partnerim. Tas ievērojami samazinās ar pārskatu iesniegšanu saistīto slogu maziem NFDP, kuriem šis slogs ir visievērojamākais, neizraisot nekādus datu zudumus. Ar to arī ETIR tiks ieviesti noteikumi par pārskatu iesniegšanu, kuri ir ļoti līdzīgi tiem, kurus ietver Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 2015/2365 par vērtspapīru finansēšanas darījumiem.

·Pārskatu iesniegšanas noteikumi un procedūras ir vēl vairāk jāsaskaņo, un darījumu reģistriem ir jānodrošina datu kvalitāte. Tas palīdzēs palielināt pārredzamību ārpusbiržas atvasināto instrumentu tirgos, atvieglot attiecīgo iestāžu uzdevumu uzraudzīt sistēmisko risku un pēc iespējas uzturēt spēkā saskaņošanu ar starptautiskajiem standartiem šajā jomā. Vidējā termiņā un ilgtermiņā ar šo pieeju tiks arī palielināts pārskatu iesniegšanu noteikumu samērīgums un samazinātas izmaksas un slogs.

·Ir jāpalielina par tirdzniecības reģistru izdarītiem ETIR prasību pārkāpumiem uzlikta naudas soda pamatsummas maksimālais apmērs. Šā risinājuma varianta priekšrocība ir palielināta to naudas sodu efektivitāte un atturošā iedarbība, kurus regulatori uzskata par nepieciešamiem, lai stimulētu datu labu kvalitāti, vienlaikus nodrošinot noteikumu samērīgumu.

·Ir jāprecizē mijiedarbība starp ETIR saistību neizpildes pārvaldības rīkiem un valstu maksātnespējas tiesību normām, lai nodrošinātu klientu aktīvu pasargāšanu no maksātnespējas.

·ETIR regulējumā ir iekļaujams princips, ka tīrvērtes pakalpojumi tiek sniegti ar taisnīgiem, samērīgiem un nediskriminējošiem komerciāliem noteikumiem (“FRAND princips”). Ar šiem pasākumiem paredzēts pārvarēt dažādus šķēršļus, kuri ierobežo tīrvērtes pieejamību; potenciālais regulējuma radītais papildu slogs ir attaisnojams ar sabiedrības interesēm nodrošināt, ka centralizēta tīrvērte darbojas un ka tīrvērtes pienākums tiek ievērots.

Ietekmes novērtējumā apsvērtas arī ar vēlamajiem risinājuma variantiem saistīto izmaksu kopsumma un ieguvumu kopsumma ar nolūku mazināt atbilstības nodrošināšanas izmaksas un slogu tirgus dalībniekiem, izvairoties no nelabvēlīgas ietekmes uz finanšu stabilitāti.

Lai gan ETIR vispārīgais mērķis ir samazināt sistēmisko risku, palielinot ārpusbiržas atvasināto instrumentu tirgus drošumu un efektivitāti, šīs iniciatīvas mērķis ir ETIR piemērošanu padarīt iedarbīgāku un efektīvāku un, labāk kalibrējot konkrētas prasības, samazināt ar regulēšanu un atbilstības nodrošināšanu saistītu slogu tirgus dalībniekiem, ja atbilstības nodrošināšanas izmaksas pārsniedz prudenciālās uzraudzības ieguvumus, tomēr neradot apdraudējumu finanšu stabilitātei. Tas atbilst Komisijas labāka regulējuma programmai.

Lai gan pastāv vairāki ierobežojumi precīzu izmaksu samazinājumu summu aprēķināšanā, ietekmes novērtējumā ir aplēsts, ka visu vēlamo risinājuma variantu iedarbības kopsumma, kas aprēķināta tikai ietekmes novērtējuma vajadzībām, ir vienāda ar izmaksu samazinājumiem diapazonā no 2,3 miljardiem EUR līdz 6,9 miljardiem EUR nemainīgu (vienreizēju) izmaksu izteiksmē un no 1,1 miljarda EUR līdz 2,66 miljardiem EUR darbības izmaksu izteiksmē. Ietekmes novērtējuma 8. pielikumā ir detalizēti izklāstīti pieņēmumi, uz kuriem balstītas šīs aplēses un ierobežojumi, kas ietekmē to ticamību. Galvenās problēmas saistībā ar izmaksu samazinājumu kvantificēšanu galvenokārt ir saistītas ar to, ka lielāko daļu ETIR prasību sāka piemērot tikai nesen (piem., tīrvērtes pienākumu un drošības rezerves prasības) un ka dažas vēl nepiemēro (piem., tīrvērtes pienākumu 3. kategorijas finanšu darījumu partneriem). Tādēļ izmaksu samazinājumu aplēses ir balstītas uz ierobežotu apjomu datu, kuri ir publiski pieejami, un uz triviālu tirgus izpēti, kas, iespējams, nepietiekami precīzi atspoguļo iesaistīto darījumu partneru daudzveidību un specifiku. Tas arī nozīmē, ka izmaksu samazinājumu aplēses ir spēkā tikai pašreiz, īstermiņā. Visbeidzot, tā kā aprēķini ir orientēti uz izmaksu samazinājumiem, dažas nelielas pielāgojumu izmaksas nav kvantificētas. Tomēr tās ir detalizēti aprakstītas kvalitatīvi ietekmes novērtējuma 7. pielikumā.

Kopumā uzņēmumi, tostarp MVU un mikrouzņēmumi iegūs no tā, ka tiks i) vājinātas regulatīvās prasības gadījumos, kad nesamērīgas atbilstības nodrošināšanas izmaksas, šķiet, pārsniedz ieguvumu no prudenciālās uzraudzības, un ii) uzlabot tīrvērtes pieejamību. No pārskatu iesniegšanas prasību vienkāršošanas iegūs visi darījumu partneri, tostarp MVU. Turklāt mazi NFDP iegūs no tā, ka pārskatu par darījumiem iesniegs attiecīgā darījuma finanšu darījumu partneris. Visbeidzot, pateicoties jaunu FRAND principu ieviešanai, kļūs vieglāk nodrošināt tīrvērtes pieejamību daudziem darījumu partneriem.

Ietekmes novērtējuma 6. iedaļā ir sniegts izmaksu samazinājumu un minimālo pielāgojuma izmaksu attiecības sadalījums, kas aptver visus darījumu partnerus.

Pirmkārt, attiecībā uz tīrvērtes pienākuma tvērumu no lielāka samērīguma tīrvērtes noteikumu piemērošanā iegūs NFDP, jo paredzētie pasākumi labāk nodrošinās vienlīdzīgus konkurences apstākļus attiecībā uz to NFDP kvalificēšanu, uz kuriem attiecas tīrvērtes un drošības rezerves prasības, tos aizsargājot no nemainīgām papildu izmaksām diapazonā no 9,6 miljoniem EUR līdz 26,7 miljoniem EUR. Pārkalibrējot noteikumus par to, kas uzskatāms par MFDP, uz kuru attiektos tīrvērtes pienākums, tiks dota iespēja atvieglot slogu tiem [ļoti] maziem finanšu darījumu partneriem, kuriem centralizēta tīrvērte saimnieciskā ziņā nav iespējama, lai izvairītos no aplēstām izmaksām diapazonā no 509,7 miljoniem EUR līdz 1,4 miljardiem EUR. Pensiju plānu mehānismi un netieši arī apdrošinājuma ņēmēji iegūs no jauna pagaidu atbrīvojuma no tīrvērtes pienākuma, pamatojoties uz to, ka līdz šim vēl nav rasts īstenojams tehnisks tīrvērtes risinājums. Tiek lēsts, ka novērstās darbības izmaksas sasniegs summu diapazonā no 780 miljoniem EUR līdz 1,56 miljardiem EUR. Turklāt ir sagaidāms, ka pēc izmaiņām pārskatu iesniegšanas prasību tvērumā visi pārskatu iesniedzošie darījumu partneri iegūs no konkrētu pārskatu iesniegšanas prasību vājināšanas, piemēram, no atpakaļiekļaušanas (backloading) pienākuma atcelšanas un no pārskatu iesniegšanas par BTAI. Konkretāk, ir sagaidāms, ka atbrīvojums no pārskatu iesniegšanas pienākuma attiecībā uz grupas iekšējiem darījumiem, kuros viens no darījumu partneriem ir NFDP, un mazu NFDP atbrīvojums no pienākuma arī iesniegt pārskatus par darījumiem starp sevi un finanšu darījumu partneriem samazinās ar ETIR saistītas atbilstības nodrošināšanas izmaksas “reālajā ekonomikā”. Aptuvena aplēse par ar ETIR saistīto atbilstības nodrošināšanas izmaksu samazinājumu kopsummu attiecībā uz komercsabiedrībām ir vienāda ar 350 miljoniem EUR līdz 1,1 miljardam EUR darbības izmaksu izteiksmē un 1,8 miljardu EUR līdz 5,3 miljardiem EUR nemainīgu izmaksu izteiksmē.

Otrkārt, ārpusbiržas atvasināto instrumentu pozīciju un riska darījumu lielāka pārredzamība dos iestādēm iespēju jau agrīnā stadijā apzināt potenciālas problēmas un laikus veikt pasākumus, lai mazinātu riskus, tādējādi veicinot finanšu tirgu izturētspēju, turklāt ar pielāgošanu saistītās izmaksas darījumu partneriem un darījumu reģistriem būs minimālas.

Treškārt, uzlabota tīrvērtes pieejamība dos iespēju arī citiem tirgus dalībniekiem, it īpaši no “reālās ekonomikas”, pārvaldīt un ierobežot savus riskus un, mazinot pēkšņu satricinājumu un komercdarbības pārtraukšanas iespējamību, veicināt to, ka mazinās svārstīgums komercdarbības attīstībā un savu darbinieku nodarbinātības garantijās. Konkrētāk, komercsabiedrībām, uz kurām arī turpmāk attieksies tīrvērtes pienākums, ņemot vērā to sistēmiskā riska profilu, būtu jāiegūst no nemainīgo izmaksu samazināšanas apmērā no 24,8 miljoniem EUR līdz 69,5 miljoniem EUR. Līdzīgi tam aplēses par sistēmisko mazo finanšu darījumu partneru ieguvumiem no uzlabotas tīrvērtes pieejamības ir vienādas ar summu no 32,6 miljoniem EUR līdz 91,3 miljoniem EUR apstākļos, kad uz tiem attiecas tīrvērtes pienākums. Tādēļ šie aplēstie izmaksu samazinājumi radīs papildu iespējas ieguldīt, veicinot kapitāla tirgu savienības un Komisijas Nodarbinātības un izaugsmes programmas mērķu sasniegšanu.