Komisijas ziņojums par to, kā 2005.–2006. gadā īstenota Regula (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu (Komisijas 24. ziņojums par sociālās jomas tiesību aktu īstenošanu attiecībā uz autotransportu) {SEC(2009)1100} /* COM/2009/0416 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 3.8.2009 COM(2009) 416 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS par to, kā 2005.–2006. gadā īstenota Regula (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu (Komisijas 24. ziņojums par sociālās jomas tiesību aktu īstenošanu attiecībā uz autotransportu) {SEC(2009)1100} KOMISIJAS ZIŅOJUMS par to, kā 2005.–2006. gadā īstenota Regula (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu (Komisijas 24. ziņojums par sociālās jomas tiesību aktu īstenošanu attiecībā uz autotransportu) KOPSAVILKUMS Šis Komisijas ziņojums ir par to, kā īstenota Padomes Regula (EEK) Nr. 3820/85[1] par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu. Šajā regulā ir noteikts maksimālais transportlīdzekļa vadīšanas laiks un minimālais pārtraukuma un atpūtas laikposms profesionāliem transportlīdzekļu vadītājiem, kā arī noteiktas pārbaudes procedūras. Atbilstīgi pievienotajai Direktīvai 88/599/EEK[2] par standarta pārbaudes procedūrām dalībvalstīm jānodrošina, ka vismaz 1 % no visām kravas automobiļu un autobusu profesionālo vadītāju nostrādātajām dienām veic pārbaudes transporta uzņēmumu telpās vai uz ceļa. Neraugoties uz to, ka ir noteikts obligāts pienākums iesniegt ziņojumus, dažas dalībvalstis ir nopietni kavējušās ar savu datu iesniegšanu. Lai neaizkavētu nākamā ziņojuma sagatavošanu, ir ļoti svarīgi, lai dalībvalstu ziņojumus par 2007.–2008. gadu Komisija saņemtu līdz 2009. gada 30. septembrim. Šajos ziņojumos būs jāiekļauj arī informācija par darba laika Direktīvas 2002/15/EK[3] īstenošanu attiecībā uz darba laika organizēšanu transportlīdzekļu apkalpes locekļiem autotransporta nozarē atbilstīgi minētās direktīvas 13. panta 1. punktam. Tas Komisijai ļaus izstrādāt visaptverošu ziņojumu, kurā ietverta visa būtiskā informācija par sociālo noteikumu īstenošanu autotransporta jomā. Pārskata periodā Austrija, Francija, Itālija un Spānija ir palielinājušas kopējo pārbaudīto darba dienu skaitu. Pārbaudīto darba dienu vidējais kopējais skaits (datus par savas valsts un citu valstu transportlīdzekļu vadītājiem kopā ņemot) 2005.–2006. gadā bija vairāk vai mazāk tāds pats, proti, aptuveni 2,4 miljoni, salīdzinājumā ar vidēji 2,3 miljoniem pārbaudīto darba dienu iepriekšējā pārskata periodā. Izņemot Kipru, Igauniju, Īriju, Nīderlandi, Portugāli un Zviedriju, visas pārējās dalībvalstis pārsniedza obligāto 1 % slieksni attiecībā uz dienām, kas jāpārbauda: Austrija, Francija, Vācija, Itālija, Polija un Spānija pārsniedza 2 % atzīmi, kas stājās spēkā kā obligātā proporcija 2008. gada 1. janvārī. Arī Šveice pārsniedza šo rādītāju. Kopējais skaits pārkāpumu, kas konstatēts ES teritorijā un par kuriem paziņots Komisijai, kopumā ir nedaudz samazinājies, bet dažās dalībvalstīs tas ir pieaudzis. Salīdzinājumā ar iepriekšējo pārskata periodu konstatēto pārkāpumu skaits attiecībā uz pārtraukumiem un atpūtas periodiem ir samazinājies, mazāks ir arī ar transportlīdzekļa vadīšanas laikposmu saistīto pārkāpumu skaits, kamēr to pārkāpumu skaits, kas saistīts ar kustības sarakstiem un darba žurnāliem, ir palielinājies. Visbiežāk nelikumības saistītas ar regulas 7. pantu (par pārtraukumiem); konstatēti 425195 šo noteikumu pārkāpumi. Iepriekšējos pārskata periodos lielākais skaits konstatēto nelikumību attiecās uz regulas 8. pantu (atpūtas periodi: 435849 nelikumības). Tomēr šajā pārskatā nebija iespējams novērtēt, kāda ietekme ir bijusi jaunajai Regulai (EK) Nr. 561/2006[4] par transporta vadīšanas laiku un atpūtas periodiem un tās īstenošanas Direktīvai 2006/22/EK[5] par minimālajiem nosacījumiem Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un (EEK) Nr. 3821/85 īstenošanai, kuras ir spēkā kopš 2007. gada 11. aprīļa un, attiecīgi, kopš 2006. gada 1. maija. Tomēr ir paredzams, ka ar šiem jaunajiem noteikumiem sociālās jomas tiesību aktu piemērošana kļūs vienkāršāka. Ar tiem paredz mērķtiecīgāku, uz riska novērtējumu balstītu pieeju, pastiprinātu sadarbību starp dalībvalstīm un piešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras, jo īpaši attiecībā uz minimālajiem standartiem pārbaudēm uz ceļiem un pārbaudēm uzņēmumu telpās, attiecībā uz kontroles struktūrvienību aprīkojumu, kā arī to, kādi fakta aspekti ir uzskatāmi par pārkāpumu. Šīs pilnvaras tiek pildītas ar regulatīvās komitejas palīdzību. Pastiprināta uzmanība ir jāpievērš uzlaboto sociālo noteikumu kopuma efektīvai un saskaņotai īstenošanai. 1. IEVADS Šis ziņojums aptver divu gadu laikposmu no 2005. līdz 2006. gadam un balstās uz informāciju, ko dalībvalstis iesniegušas, izmantojot standarta veidlapu, kura ieviesta saskaņā ar Komisijas 1993. gada 22. februāra lēmumu[6]. Saņemtie ziņojumi pārsvarā bija izsmeļoši, tomēr ziņojumos par kvalitāti bija zināmi trūkumi. Piemēram, Grieķija nesniedza datus par pārkāpumiem. Dažas dalībvalstis, piemēram, Slovēnija un Čehija, iesniedza ziņojumus tikai par atsevišķām pārskata perioda daļām. Dažos ziņojumos nebija ievērota kopsavilkuma standarta struktūra, jo netika pareizi nodalītas trīs atšķirīgās kontrolējamo vadītāju grupas (valstspiederīgie, ES valstu valstspiederīgie, trešās valstis). Par 2005.–2006. gadu ziņojumus pirmo reizi bija jāiesniedz arī tām dalībvalstīm, kas pievienojās ES 2004. gadā. Rumānijai un Bulgārijai, kas kļuva par Eiropas Savienības dalībvalstīm 2007. gada 1. janvārī — tātad pēc pārskata perioda beigām —, nacionālie ziņojumi nebija jāiesniedz. Tomēr Rumānija iesniedza pilnīgu ziņojumu, kas attiecās uz visu attiecīgo pārskata periodu. Savus datus Komisijai ir iesniegusi arī Šveice. 2. KOPSAVILKUMA TABULAS 2.1. Pārbaudes: kopsavilkums Turpmākajā tabulā ir norādīts faktiski pārbaudīto dienu skaits proporcionāli minimālajam pārbaudāmo darba dienu obligātajam skaitam pārskata periodā (no 2005. gada 1. janvāra līdz 2006. gada 31. decembrim). - a - | - b - | - c - | - d - | - e - | Dalībvalsts | Pārbaudāmo darba dienu obligātais skaits | Pārbaudīto darba dienu skaits (valstspiederīgie) | Pārbaudīto darba dienu skaits (citu valstu valstspiederīgie) | Pārbaudīto darba dienu kopējais skaits | Pārbaudīto darba dienu skaita un pārbaudāmo dienu obligātā skaita attiecība (d/a) | Austrija | 470736 | 875914 | 510678 | 1386592 | 2,95 | Beļģija | 726000 | 965414 | 152065 | 1117479 | 1,54 | Kipra | 77589 | 4738 | 4738 | 0,06 | Čehija[7] | 265491 | 1159843 | 219308 | 1379151 | (5,19) | Dānija | 220000 | 284455 | 27985 | 312440 | 1,42 | Igaunija | 61160 | 37189 | 2290 | 39479 | 0,65 | Somija | 334000 | 379920 | 79033 | 458953 | 1,37 | Francija[8] | 2505000 | 8958405 | 2073646 | 11032051 | 4,4 | Vācija | 5717462 | 7571798 | 5586304 | 13158102 | 2,3 | Grieķija | 6402 | 29646 | 917 | 30563 | (4,77) | Ungārija | 560000 | 639530 | 132494 | 772024 | 1,37 | Īrija | 904700 | 632710 | 89 | 632799 | 0,70 | Itālija | 3268176 | 7441167 | 934095 | 8375262 | 2,56 | Latvija | 305662 | 485697 | 73915 | 559612 | 1,83 | Lietuva | 251660 | 237567 | 78807 | 316374 | 1,26 | Luksemburga | 51201 | 72091 | 15923 | 88014 | 1,72 | Malta | 103 | 1001 | 65 | 1066 | (10,34) | Nīderlande | 595405 | 471571 | 59831 | 531402 | 0,89 | Polija | 1286126 | 5063096 | 3479674 | 8542770 | 6,64 | Portugāle | 585 077[9] | 99613 | 518 | 100131 | 0,17 | Rumānija | 410106 | 428043 | 72680 | 500723 | 1,22 | Slovākija | 164027 | 202278 | 1519 | 203797 | 1,24 | Slovēnija7 | 80000 | 81059 | (1,01) | Spānija | 1912819 | 4138122 | 438912 | 4577034 | 2,39 | Zviedrija | 528000 | 414891 | 96227 | 511118 | 0,97 | Apvienotā Karaliste | 2254506 | 3157534 | 484546 | 3642080 | 1,62 | Šveice | 412040 | 1646858 | 331930 | 1978788 | 4,80 | Tabula atspoguļo, ka lielākai daļai dalībvalstu izdevās sasniegt mērķi — pārbaudīt 1 % no visām darba dienām. Izņēmums ir Kipra (0,06), Igaunija (0,65), Īrija (0,70), Nīderlande (0,89), Portugāle (0,17) un Zviedrija (0,97). Slovēnijas ziņojuma attiecas tikai uz 2006. gadu, un tajā nav ievērots dalījums starp valstspiederīgajiem un citu valstu valstspiederīgajiem pārbaudīto darba dienu skaita ziņā. Tāpēc nav iespējams izdarīt secinājumus par to, kā bija līdzsvarotas attiecībā uz šīm divām grupām veiktās pārbaudes. No skaitļiem var spriest, ka daži no paziņotajiem datiem nav konsekventi. Grieķijas gadījumā ir maz ticams, ka Regula (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu attiektos tikai uz 1345 transportlīdzekļiem, ņemot vērā, ka Grieķija, piemērojot Regulu (EEK) Nr. 881/92[10] par piekļuvi autotransporta tirgum, ir ziņojusi par 3997 sertificētām Kopienas atļauju kopijām. Līdzīgu slēdzienu varētu izdarīt arī par Maltu, kur Kopienas atļauju sertificēto kopiju skaits apmēram tikpat lielā mērā pārsniedz to transportlīdzekļu skaitu, kam piemērojama šī regula, kā rezultātā pārbaudāmo darba dienu minimālais skaits ir tikai 103. Lai gan Čehijas ziņojums attiecas tikai uz 2006. gadu, pārbaužu skaits, par kuru veikšanu ziņots, ir īpaši liels salīdzinājumā ar datiem, ko par abiem diviem gadiem iesniegušas valstis ar līdzīgām iezīmēm, piemēram, Austrija un Ungārija. Kamēr šie dati tiek rūpīgāk pārbaudīti, aritmētiski aprēķinātā izpildes attiecība netiks ņemta vērā. Iepriekšējo ziņojumu, kas tika iesniegts par 2004.–2005. gadu, nevarēja ņemt vērā, jo uz tā bāzes nebija iespējams skaidri noteikt, kuras pārbaudes norisinājās 2004. gadā (un kuras tādējādi neietilptu pārskata periodā) un kādam bija jābūt minimālajam pārbaužu skaitam. Visos šajos ziņojumos aprēķinātā izpildes proporcija ir norādīta iekavās un netiks ņemta vērā. 2.2. Pārkāpumi: kopsavilkums Reģistrēto pārkāpumu skaits: Regulas (EEK) Nr. 3820/85 6., 7., 8. un 14. pants Pārskats pa dalībvalstīm Dalībvalsts | Pasažieri | Preces | Kopā | 6 | Transportlīdzekļa vadīšanas laikposms | 297244 | 7 | Pārtraukumi | 425195 | 8 | Atpūtas periodi | 241365 | 14 | Kustības saraksts un darba žurnāls | 52951 | Kopā | 1016755 | No Beļģijas iesniegtā ziņojuma secināms, ka Beļģijā kopā ir veikta 35761 pārbaude uz ceļa attiecībā uz valstspiederīgajiem, savukārt 59264 pārbaudes — citu valstu valstspiederīgajiem. Arī to pārkāpumu skaits, kas konstatēts saistībā ar pasažieru pārvadājumiem, ir gandrīz vienāds gan valstspiederīgajiem, gan citu valstu valstspiederīgajiem. Kas attiecas uz kravu pārvadājumiem, to pārkāpumu skaits, kas konstatēti, pārbaudot citas valsts valstspiederīgos, vairāk nekā trīs reizes pārsniedza savas valsts valstspiederīgo pārkāpumu skaitu. Līdzīgu secinājumu varētu izdarīt attiecībā uz Lietuvu. Lai gan attiecībā uz valstspiederīgajiem veikto pārbaužu skaits pārsniedz attiecībā uz citas valsts valstspiederīgajiem veikto pārbaužu skaitu, konstatēto pārkāpumu skaits pasažieru pārvadājumu jomā ir gandrīz tāds pats — gan valstspiederīgajiem, gan citas valsts valstspiederīgajiem. Kas attiecas uz kravu pārvadājumiem, to pārkāpumu skaits, kas konstatēti, pārbaudot citas valsts valstspiederīgos, būtiskā mērā pārsniedz to pārkāpumu skaitu, kas konstatēti pārbaudēs savas valsts valstspiederīgajiem. Luksemburgā kopējais skaits to pārbaužu uz ceļa, kas veiktas attiecībā uz citu valstu valstspiederīgajiem, vairāk nekā divas reizes pārsniedz savas valsts valstspiederīgajiem veikto pārbaužu skaitu. Arī Slovēnijā kopējais skaits to pārbaužu uz ceļa, kas veiktas attiecībā uz citu valstu valstspiederīgajiem, pārsniedz savas valsts valstspiederīgajiem veikto pārbaužu skaitu. Čehijas gadījumā konstatēto pārkāpumu skaits ir īpaši neliels, jo īpaši ņemot vērā neparasti lielo skaitu pārbaudīto darba dienu, par kurām ziņots. Attiecībā uz dalījumu — savas valsts valstspiederīgo un citu valstu valstspiederīgo pārbaudes — ir jāatgādina, ka pārbaudes jāveic bez diskriminācijas. 3. ATTIECĪBAS UN SADARBĪBA STARP DALĪBVALSTĪM Saskaņā ar 5. panta 1. punktu Direktīvā 88/599/EEK par standarta pārbaudes procedūrām dalībvalstīm ir jāveic saskaņotas operācijas vismaz divreiz gadā. Atbilstīgi 5. pantam Direktīvā 2006/22/EK par minimālajiem nosacījumiem Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un (EEK) Nr. 3821/85 īstenošanai, sākot no 2007. gada, šis minimālais saskaņoto pārbaužu skaits ir palielināts līdz sešām reizēm gadā. Tomēr tikai Austrija ir skaidri ziņojusi, ka tā ir piedalījusies starptautiskās pārbaudēs. Šo pārbaužu koordināciju veica Euro Control Route (ECR). Šīs saskaņotās pārbaudes notika sadarbībā ar Vācijas kravu pārvadājumu federālo biroju ( Bundesamt für Güterverkehr — BAG). 4. PIEZĪMES UN SECINĀJUMI 4.1. Dalībvalstu priekšlikumi Dalībvalstis savos nacionālajos ziņojumos ar priekšlikumiem klajā nākušas nav. 4.2. Piezīmes Lai gan noteikumi par transportlīdzekļa vadīšanas laiku un atpūtas periodiem ir spēkā jau gandrīz trīsdesmit gadus, dalībvalstīs, kas tos piemēro, joprojām ir vērojamas izpildes atšķirības. Šāda situācija kavē sasniegt mērķus, kas izvirzīti, lai uzlabotu drošību uz ceļiem, lai konkurence būtu taisnīgāka un lai uzlabotos transportlīdzekļu vadītāju darba apstākļi. 2007. gada 11. aprīlī un — attiecīgi — 2006. gada 1. maijā stājās spēkā jaunas tiesību normas, ko paredzēja Regula (EK) Nr. 561/2006 par transportlīdzekļa vadīšanas laiku un atpūtas periodiem un Direktīva 2006/22/EK par minimālajiem nosacījumiem Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un (EEK) Nr. 3821/85 īstenošanai. Tomēr, tā kā no 2006. maija jauni transportlīdzekļi ir obligāti jāaprīko ar digitālo tahogrāfu, situācija saistībā ar to, kā tiek piemēroti noteikumi par transportlīdzekļa vadīšanas laiku un atpūtas periodiem, ir krasi uzlabojusies. Tas varētu būt viens no iemesliem, kāpēc kopējais pārkāpumu skaits, par kuriem ziņots, ir tomēr nedaudz samazinājies. Ir paredzams, ka stāvoklis uzlabosies, arī pateicoties jaunajiem noteikumiem, kas stājās spēkā 2006. un 2007. gadā. 4.2.1. Datu iesniegšana Tā kā dažas dalībvalstis savus datus nav iesniegušas Komisijai noteiktajā laikā, kopsavilkuma ziņojuma sagatavošanas termiņš aizkavējas. Turklāt, ja datus iesniedz, novirzoties no standarta ziņojumu iesniegšanas struktūras, vai ja tie nav pilnīgi, tas vēl lielākā mērā ir kavēklis un neļauj visaptveroši salīdzināt situāciju valstīs. Attiecīgajām dalībvalstīm vajadzētu iztirzāt specifiskus jautājumus par precizitāti un datu ticamību, kā tas sīki aprakstīts 2.1. un 2.2. nodaļā. Dalībvalstīm tiek atgādināts, ka visaptveroši ziņojumi ir jāiesniedz atbilstoši standarta struktūrai un ka tas ir obligāts pienākums saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 3820/85. Jauna standartizēta struktūra tika ieviesta, lai ņemtu vērā, kā attīstījās Kopienas noteikumi par transportlīdzekļa vadīšanas laiku un atpūtas periodiem. Jaunās prasības attiecībā uz ziņojumu iesniegšanu, kas paredzētas ar Komisijas 2008. gada 22. septembra lēmumu[14], kura pamatā ir Regula (EK) Nr. 561/2006 par transportlīdzekļa vadīšanas laiku un atpūtas periodiem un Direktīva 2006/22/EK par minimālajiem nosacījumiem Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un (EEK) Nr. 3821/85 īstenošanai, it sevišķi paredz, ka ir jāsniedz informācija par izņēmumiem, kurus attiecīgā dalībvalsts pieļāvusi atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 561/2006 13. panta 1. punktam, kā arī daudz precīzāka informācija par transportlīdzekļiem veiktajām pārbaudēm. Turklāt ir arī paredzēta standartizētā struktūra, kas jāizmanto, iesniedzot ziņojumus atbilstīgi Direktīvai 2002/15/EK. 4.2.2. Pārbaudes Lielākā daļa dalībvalstu veikto pārbaužu skaita ziņā saglabāja savu stabilitāti. Austrija, Itālija, Francija un Spānija veikto pārbaužu skaitu palielināja, kamēr Luksemburgā un Vācijā vērojama pārbaužu skaita samazināšanās par 3 %. Iepriekšējā pārskata periodā Vācija pārbaudīja 5,06 % visu darba dienu, kamēr pašreizējā pārskata periodā tika pārbaudīti tikai 2,3 % darba dienu. Luksemburgā pārbaudīto darba dienu procentuālā attiecība samazinājās no 4 % 2003.–2004. gadā līdz 1,72 % pašreizējā pārskata periodā. Luksemburga šajā sakarā nekādus paskaidrojumus nesniedza, bet Vācija to skaidroja šādi: kopš iepriekšējā pārskata perioda to transportlīdzekļu skaits, uz kuriem attiecas Regula (EEK) Nr. 3820/85, un — attiecīgi — arī obligāto pārbaužu minimālais skaits ir gandrīz divkāršojies. Gandrīz visas dalībvalstis pārsniedza pamatnormu — 1 % pārbaudīto darba dienu, kamēr Austrija, Francija, Vācija, Itālija, Polija un Spānija pārsniedza 2 % atzīmi. Tomēr virkne dalībvalstu neatbilda tiesību aktu noteikumiem attiecībā uz pārbaudāmo darba dienu obligāto skaitu. Vismazākais skaits pārbaužu tika veikts Kiprā (0,06 %), Portugālē (0,17 %), Igaunijā (0,65 %), Īrijā (0,70 %), Nīderlandē (0,89 %) un Zviedrijā (0,97 %). Ņemot vērā iepriekšējo pārskata periodu, šīs dalībvalstis ir aicinātas steidzami īstenot nepieciešamos korektīvos pasākumus. Otro reizi pēc kārtas Portugālei un Zviedrijai nav izdevies nodrošināt atbilstību veicamo pārbaužu skaita ziņā (2003.–2004. gadā 0,21 % un — attiecīgi — 0,98%). Nīderlande, kas iepriekšējā pārskata periodā bija pārsniegusi 1 % atzīmi, ziņoja par krasu regresu. Ņemot vērā neapmierinošos minēto valstu rezultātus, ir paredzams, ka tām būs ļoti grūti nodrošināt atbilstību jaunajai 2 % atzīmei, kas ir spēkā kopš 2008. gada 1. janvāra, kā to paredz Direktīva 2006/22/EK par minimālajiem nosacījumiem Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un (EEK) Nr. 3821/85 īstenošanai. 4.2.3. Pārkāpumi Neraugoties uz to, ka jaunajām dalībvalstīm ziņojumi bija jāiesniedz pirmoreiz[15], kopumā var teikt, ka ir vērojama konstatēto pārkāpumu kopējā skaita samazināšanās. Analizētie dati liecina, ka konstatēto pārkāpumu skaits ir pieaudzis Austrijā, Nīderlandē, Spānijā un Apvienotajā Karalistē. Lai gan, piemēram, Austrijā un Apvienotajā Karalistē veikto pārbaužu kopējais skaits palielinājās, Nīderlandē veikto pārbaužu kopējais skaits samazinājās. Spānijā konstatēto pārkāpumu skaits gandrīz divkāršojās, bet pārbaudīto darba dienu kopējais skaits ES un Šveicē pieauga tikai par nedaudz vairāk kā piektdaļu. Tā kā vairākums dalībvalstu ziņoja par konstatēto pārkāpumu skaita samazināšanos, arī kopējais konstatēto pārkāpumu skaits samazinājās. Kamēr 2003.–2004. gadā kopējais dalībvalstu paziņoto pārkāpumu skaits bija 1185395, kopējais paziņoto pārkāpumu skaits par 2005.–2006. gadu ir 1016755 (Šveice paziņoja 14913 pārkāpumus), neraugoties uz to, ka līdz ar jauno 10 dalībvalstu pievienošanos ES 2004. gadā ir palielinājusies Regulas (EEK) Nr. 3820/85 piemērošanas joma teritoriālā ziņā. Viens no iespējamiem skaidrojumiem šādam pavērsienam varētu būt pirmie pozitīvie rezultāti, ko sniedz jaunā digitālā tahogrāfa ieviešana, kas ļauj efektīvāk nodrošināt sociālās jomas tiesību aktu izpildi autotransporta jomā un panākt atbilstību tiem. Ir grūti izdarīt secinājumus par norisēm 2005. un 2006. gadā atsevišķi, jo daudzas dalībvalstis savos ziņojumos informāciju par šiem diviem gadiem nenodalīja, jo tā nebija obligāta prasība. Visbiežāk pārkāpumi ir saistīti ar pārtraukumu: no visiem konstatētajiem pārkāpumiem 41,81 %. Iepriekšējā pārskata periodā ar pārtraukumu bija saistīti 36,36 % konstatēto pārkāpumu. 2003.–2004. gadā vislielākais skaits konstatēto pārkāpumu (36,76 %) bija saistīts ar atpūtas periodiem. Vislielākā iespējamība, ka darba dienu pārbaudē tiks konstatēts kāds pārkāpums, bija Slovākijā (18,41), Rumānijā (8,48) un Vācijā (5,36), kamēr pārkāpuma konstatācijas iespējamība bija īpaši maza Latvijā (0,06), Lietuvā (0,5) un Portugālē (0,61). 4.2.4. Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un 3821/85 interpretācija Tiesas spriedumos Kopš pēdējā ziņojuma EKT saistībā ar Regulu (EEK) Nr. 3820/85 ir pieņēmusi trīs nolēmumus. Pirmais bija 2005. gada 15. septembra spriedums lietā C-372/03 (Eiropas Kopienu Komisija pret Vācijas Federatīvo Republiku). Tiesā iesniegtais jautājums attiecās uz faktu, ka Vācija, izdodama apliecības C1 un C1+E kategorijas transportlīdzekļu vadīšanai personām, kas jaunākas par 18 gadiem, iespējams, bija pārkāpusi Regulas (EEK) Nr. 3820/85 5. panta 1. punkta b) apakšpunktu. Tiesa paziņoja, ka ne Direktīvā 91/439/EEK par vadītāju apliecībām, ne arī Regulā (EEK) Nr. 3280/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu nav paredzēta iespēja atkāpties no minimālā vecuma noteikuma — 18 gadiem — vadītāja apliecības izdošanai C1 un C1+E kategorijas transportlīdzekļiem. Kādā citā lietā — C-93/05 ( Teemu Hakala v Oy L. Simons Transport Ab ) — par Regulas (EK) Nr. 3820/85 10. pantu Tiesa nosprieda, ka samaksas shēma, kuras pamatā ir nobrauktais attālums, ir pretrunā šā panta noteikumiem, izņemot gadījumus, kad šāda veida shēma draudus satiksmes drošībai neveicina. Attiecīgās valsts tiesai, ņemot vērā visus lietas apstākļus galvenajā tiesvedībā, ir jāpārliecinās par to, vai tāds ir konkrētais gadījums. 2005. gada 17. marta lietā C-128/04 ( Raemdonck un Raemdonck Janssens ) Eiropas Kopienu Tiesa nolēma, ka termini „materiāli vai aprīkojums”, kas minēti 13. panta 1. punkta g) apakšpunktā Regulā (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu, ir jāsaprot ne tikai kā „piederumi un instrumenti”, bet arī kā preces, piemēram, celtniecības materiāli vai kabeļi, kas ir vajadzīgi, lai veiktu darbu, kas saistīts ar attiecīgā transportlīdzekļa vadītāja pamatnodarbošanos. Regulas 13. panta 1. punkta g) apakšpunktā šī pamatnodarbošanās nedrīkst būt transportlīdzekļa vadīšana, un ir jābūt runai par attiecīgā vadītāja, nevis attiecīgā uzņēmuma pamatnodarbošanos. 4.2.5. Tiesību aktu grozījumi Jauna Regula (EK) Nr. 561/2006 par transportlīdzekļa vadīšanas laiku un atpūtas periodiem stājās spēkā 2007. gada 11. aprīlī, bez tam jau agrāk — 2006. gada 1. maijā — spēkā stājās noteikumi par digitālo tahogrāfu. Ar šo jauno regulu precizē un atjaunina jau 20 gadus spēkā esošos tiesību aktus. Tās mērķis ir dalībvalstīs uzlabot ceļu satiksmes drošību un transportlīdzekļu vadītāju darba apstākļus un veicināt godīgu konkurenci. Līdz ar labākiem sociālajiem un drošības apstākļiem jaunie pasākumi nodrošina arī stingru un saskaņotu minēto noteikumu īstenošanu. Ar regulu pastiprina noteikumus par darba devēja atbildību un sagatavo pamatu kopējām sankcijām par nopietniem pārkāpumiem. Jaunā Direktīva 2006/22/EK par minimālajiem nosacījumiem Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un (EEK) Nr. 3821/85 īstenošanai, ar ko atceļ Direktīvu 88/599/EK, stājās spēkā 2006. gada 1. maijā, paredzot tās transponēšanai termiņu — 2007. gada 1. aprīli. Obligāti veicamo pārbaužu apjomu ar jauno direktīvu pakāpeniski palielina no 1 % līdz 3 % profesionālo transportlīdzekļu vadītāju nostrādāto darba dienu 2010. gadā. No šīs kopējās procentuālās attiecības obligātā procentuālā daļa, kas atvēlēta pārbaudēm uz ceļa, ir mainīta no 15 % līdz 30 %, un procentuālā daļa, kas atvēlēta pārbaudēm uzņēmuma telpās – no 25 % līdz 50 %. 4.2.6. Secinājumi Pārskata periodā konstatēto pārkāpumu skaits ir nedaudz samazinājies. Kamēr iepriekšējā pārskata periodā tika ziņots par 1185395 konstatētu pārkāpumu, 2005.–2006. gadā konstatēto pārkāpumu kopējais skaits bija 1016755. Nākamajā ziņojumā atklāsies, vai šī tendence ir noturīga. Tas arī ļaus pilnā mērā novērtēt, kādi ir jauno tiesību aktu ieviešanas un jo īpaši digitālā tahogrāfa ieviešanas pozitīvie rezultāti. Visproblemātiskākais aspekts ir pārtraukumi: saistībā ar to reģistrētas 425195 nelikumības jeb 41,81 % visu konstatēto pārkāpumu. Iepriekšējā pārskata periodā vissaasinātākais problēmjautājums bija atpūtas periodi. Noteikumu par transportlīdzekļa vadīšanas laiku un pārtraukuma un atpūtas laikposmiem efektīva piemērošana ir ārkārtīgi svarīga. Tādēļ Komisija pieprasa palielināt pārbaužu skaitu visās tajās dalībvalstīs, kurām vēl nav izdevies nodrošināt atbilstību jaunajiem noteikumiem, kas paredz lielāku pārbaužu intensitāti. Turklāt ir obligāti palielināt saskaņoto pārbaužu skaitu un vairot sadarbības iniciatīvas, kas sekmētu informācijas un personāla apmaiņu starp dalībvalstīm. Šīs darbības palīdzēs paplašināt īstenošanas pasākumus un veicinās regulas noteikumu saskaņotu un uzlabotu īstenošanu. Nākamais ziņojums attieksies uz laikposmu no 2007. līdz 2008. gadam ieskaitot. Tas būs pirmais ziņojums, kopš ir stājusies spēkā jaunā Regula (EEK) Nr. 561/2006 par transportlīdzekļa vadīšanas laiku un atpūtas periodiem. Dalībvalstīm ir jānodrošina, lai ziņojumi tiktu iesniegti vēlākais līdz 2009. gada 30. septembrim. Ne visām dalībvalstīm ir izdevies sasniegt minimālo līmeni, kas noteikts attiecībā uz autovadītāju nostrādātajām darba dienām, kas jāpārbauda. Tā kā lielākā daļa dalībvalstu, kas savu tiesisko pienākumu ir izpildījušas, šo slieksni pārsniedza pavisam nelielā mērā, Komisija tām ierosina savus centienus pastiprināt, jo ir noteikts, ka līdz 2010. gadam pieprasīto pārbaužu skaits praktiski trīskāršosies līdz 3 %. Taisnīgas konkurences labad, kā arī lai autotransporta jomā būtu spēkā vienlīdzīgas sociālās normas un lai sekmētu drošību uz ceļiem, visām dalībvalstīm ir obligāti jānodrošina atbilstība noteikumiem par pārbaužu skaitu.[pic][pic][pic] [1] Padomes 1985. gada 20. decembra Regula (EEK) Nr. 3820/85 par noteiktas sociālās likumdošanas saskaņošanu attiecībā uz autopārvadājumiem (OV L 370, 31.12.1985., 1. lpp.). [2] Padomes 1988. gada 23. novembra Direktīva 88/599/EEK par standarta pārbaudes procedūrām, lai īstenotu Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 par dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz autotransportu un Regulu (EEK) Nr. 3821/85 par reģistrācijas kontrolierīcēm, ko izmanto autotransportā (OV L 325, 29.11.1988., 5. lpp.). [3] Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 11. marta Direktīva 2002/15/EK par darba laika organizēšanu personām, kas ir autotransporta apkalpes locekļi, OV L 80, 23.3.2002., 35. lpp. [4] Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Regula (EK) Nr. 561/2006, ar ko paredz dažu sociālās jomas tiesību aktu saskaņošanu saistībā ar autotransportu, groza Padomes Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un Padomes Regulu (EK) Nr. 2135/98 un atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 (OV L 102, 11.4.2006., 1. lpp.). [5] Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīva 2006/22/EK par minimālajiem nosacījumiem Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un Nr. 3821/85 īstenošanai saistībā ar sociālās jomas tiesību aktiem attiecībā uz darbībām autotransporta jomā un par Padomes Direktīvas 88/599/EEK atcelšanu (OV L 102, 11.4.2006., 35. lpp.). [6] Komisijas 1993. gada 22. februāra Lēmums par standarta veidlapas izveidošanu, kas paredzēta 6. pantā Padomes Direktīvā 88/599/EEK par autotransportu (OV L 72, 25.3.1993., 33. lpp.). [7] Šis ziņojums attiecas tikai uz 2006. gadu. [8] Francija datus nav sadalījusi datos par tās valstspiederīgajiem un citu valstu valstspiederīgajiem un citām dalībvalstīm un trešām valstīm, bet gan datos par rezidentiem un nerezidentiem. Šajā tabulā rezidenti tiek uzskatīti par valstspiederīgajiem, bet nerezidenti — par citu valstu valstspiederīgajiem. [9] Dalībvalsts datus nav iesniegusi; šie skaitļi ir par iepriekšējo pārskata periodu. [10] Padomes 1992. gada 26. marta Regula (EEK) Nr. 881/92 par piekļuvi Kopienas kravu autopārvadājumu tirgum, ja pārvadājumus veic uz dalībvalsts teritoriju vai no tās, vai arī šķērsojot vienas vai vairāku dalībvalstu teritoriju (OV L 95, 9. 4.1992., 1. lpp.). [11] Policijas un sociālo lietu inspektoru ziņotie dati par reģistrētajiem pārkāpumiem tabulā nav iekļauti, jo tie nebija attiecīgi sadalīti. [12] Skaitļi attiecas uz preču pārvadājumiem un pasažieru pārvadājumiem. [13] Dalībvalsts šos datus nesniedza. [14] Komisijas 2008. gada 22. septembra lēmums par Regulas (EK) Nr. 561/2006 17. pantā minētās standarta ziņošanas veidlapas sagatavošanu (C(2008) 5123, galīgā redakcija). [15] Dalībvalstu iesniegtie dati lielākoties ir pietiekami kvalitatīvi. Grieķija — tāpat kā 2003.–2004. gada pārskata periodā — datus neiesniedza. Dānija iesniedza nepilnīgus datus attiecībā uz citu valstu valstspiederīgajiem. Slovēnija nebija skaidri nodalījusi valstspiederīgos, ES valstu valstspiederīgos un trešās valstis atkarā no konkrētā pārvadājumu veida (pasažieru/kravu pārvadājumi).