Paziņojums, kas papildina Enerģētikas savienības pamatstratēģijas pasākumus: tiesību akta priekšlikumu par saistošiem ikgadējiem siltumnīcefekta gāzu emisijas samazinājumiem, kas dalībvalstīm jāpanāk no 2021. līdz 2030. gadam, tiesību akta priekšlikumu par zemes izmantošanā, zemes izmantošanas maiņā un mežsaimniecībā radušos siltumnīcefekta gāzu emisiju un piesaistījumu iekļaušanu klimata un enerģētikas politikas satvarā laikposmam līdz 2030. gadam un paziņojumu par Eiropas mazemisiju mobilitātes stratēģiju

1.Ievads

Globāla pāreja uz mazoglekļa un aprites ekonomiku ir sākusies, un jaunu impulsu tam deva Parīzes klimata pārmaiņu nolīgums un 2030. gadam nospraustā Ilgtspējīgas attīstības programma. Šī pārkārtošanās ir nepieciešama, lai nodrošinātu darbvietas, izaugsmes un investīciju iespējas pašreizējo un nākamo paaudžu eiropiešiem, vienlaikus mazinot bīstamas klimata pārmaiņas. Ja ES, veicinot atjaunojamo energoresursu enerģiju un energoefektivitāti un konkurējot citu mazoglekļa tehnoloģiju tirgu attīstīšanā globālā līmenī, nesaglabās un neizmantos priekšrocības, kas tai paveras kā celmlauzei, to darīs citi reģioni. Ir sagaidāms, ka Eiropas ekonomikas modelis mainīsies. Mums kopīgi jānodrošina, ka pāreja notiek taisnīgi un solidāri, lai neviens nebūtu atstumts. To sekmēs arī Enerģētikas savienības pamatstratēģija.

Pasākumu pakete, ar ko Komisija šodien nāk klajā, palīdzēs Eiropai sagatavoties nākotnei un saglabāt konkurētspēju. Pakete galvenokārt adresēta dalībvalstīm, jo tieši dalībvalstis lems par to, kā īstenot pasākumus, lai sasniegtu 2030. gadam nosprausto siltumnīcefekta gāzu emisiju mērķrādītāju.

Taču dalībvalstis to nevar panākt vienas pašas. Mobilizācija, gatavojoties Parīzes klimata konferencei, parādīja, cik svarīga loma ir nevalstiskajiem dalībniekiem, lai tiktu panāktas izmaiņas. ES sagaida, ka cita starpā savu ieguldījumu dos arī tās uzņēmumi, lauksaimnieki, pētnieki, investori, pedagogi un sociālie partneri. Vienlaikus ES ir pienākums veicināt šo līdzdarbību, nosakot ES mēroga pasākumus un nodrošinot labvēlīgu vidi. Tā atbalsta darbības pilsētās, kurās mīt 80 % ES iedzīvotāju. Pilsētas ir vienas no dinamiskākajiem un inovatīvākajiem dalībniekiem mazoglekļa un aprites ekonomikas īstenošanā, un to aktivitātes bieži vien ir vērienīgākas par valsts līmeņa darbībām. Vienlīdz nozīmīgi dalībnieki ir arī lauku kopienas, jo tām ir ļoti būtiska loma ilgtspējīgu dabas resursu nodrošināšanā un vides aizsardzībā, ko novērtēs nākamās paaudzes.

ES dara visu iespējamo, lai uzturētu pozitīvu kursu rīcībai klimata jomā pasaules mērogā. Neviena teritorija nevar norobežoties no katastrofālu klimata pārmaiņu draudiem. Tas ir iemesls, kāpēc augstākajā politiskajā līmenī G7 valstu vadītāji apņēmās paātrināt pārkārtošanos uz energosistēmu, kas sniegtu globālās ekonomikas dekarbonizācijas iespējas, kā arī noteikt termiņu, kad pārtraucama lielākā daļa fosilā kurināmā subsīdiju, apņemoties līdz 2025. gada beigām izbeigt valsts atbalstu enerģijas ieguvei no oglēm, gāzes un naftas. ES pilsētām būs izšķiroša nozīme jaunā pilsētu apvienībā, kas apvienos pilsētas no visas pasaules un kas varētu būt vēl viena iespēja, kā starptautiskā līmenī iesaistīties vietēja mēroga cīņā pret klimata pārmaiņām. Šā gada ES klimata diplomātijas rīcībplānā tika atkārtoti apstiprināts, ka aizvien steidzamāka kļūst vajadzība risināt problēmas, ko rada saikne starp klimata pārmaiņām un nestabilitāti un drošību.

ES ir visas iespējas klimata pārmaiņu radīto izaicinājumu pārvērst izdevībā. Šajā globālajā kontekstā Eiropa ir līdere inovatīvu mazoglekļa tehnoloģiju un pakalpojumu izstrādē ne tikai enerģētikas nozarē, bet arī rūpniecībā, ēku sektorā un transporta nozarē. Tai savu līderību vajadzētu saglabāt. Mums jāturpina rūpēties, lai Eiropas iedzīvotājiem būtu mazoglekļa ekonomikai vajadzīgās prasmes, jāiegulda jauno paaudžu nākotnē un jāpalīdz rūpniecības nozarei pielāgoties mainīgajām vajadzībām. Eiropa ir apsolījusi rīkoties vērienīgi, un solītais tiks izpildīts.

2.Pamatprincipi, kas caurauž tiesisko regulējumu pārejai uz mazoglekļa ekonomiku visās tautsaimniecības nozarēs

2014. gada oktobrī ES vienojās un izteica šādu skaidru apņemšanos: līdz 2030. gadam sasniegt visai tautsaimniecībai saistošu mērķrādītāju — emisijas gāzu apjoma samazinājumu par vismaz 40 % salīdzinājumā ar 1990. gadu. Šī apņemšanās saskan ar pieeju izmaksefektīvā veidā sasniegt ES ilgtermiņa mērķi klimata jomā un kļuva par pamatu ES starptautiskajām saistībām Parīzes klimata pārmaiņu nolīgumā, un visas dalībvalstis to īstenos kolektīvi.

Lai sāktu īstenot šo apņemšanos, Komisija 2015. gada jūlijā iesniedza priekšlikumu ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas reformēšanai, lai padarītu to piemērotu izvirzītajam mērķim un veicinātu investīcijas rūpniecības un enerģētikas nozarē laikposmā pēc 2020. gada. Eiropas Parlamentam un dalībvalstu valdībām Padomē vajadzētu darīt visu iespējamo, lai šis priekšlikums tiktu ātri pieņemts. Šī pasākumu pakete pievēršas citiem būtiskajiem tautsaimniecības elementiem, kas palīdzēs īstenot darbības klimata jomā: tie ir ēku sektors, transports, atkritumu sektors, lauksaimniecība, kā arī zemes izmantošana un mežsaimniecība.

Par pamatu izmantojot līdzšinējos ES klimata politikas pamatprincipus, jaunais tiesiskais regulējums balstās uz šādiem galvenajiem principiem: taisnīgums, solidaritāte, elastība un vidiskā integritāte.

Lai nodrošinātu taisnīgumu un solidaritāti, kas ir iestrādāti klimata un enerģētikas politikas satvarā 2030. gadam, kuru apstiprinājusi Eiropadome, Komisija ierosina diferencēt valstu emisiju samazināšanas mērķrādītājus 2030. gadam, ņemot vērā katras dalībvalsts iekšzemes kopproduktu, kas atspoguļo katras dalībvalsts relatīvo labklājību. Mērķrādītāju vērienīgumu pēc tam koriģē starp atsevišķām turīgākajām dalībvalstīm, vadoties pēc izmaksefektivitātes.

Ņemot vērā atšķirības starp dalībvalstu tautsaimniecības struktūrām, priekšlikums paredz arī tādas elastīgas sistēmas izveidi, kurā dalībvalstis laika gaitā var kopīgi samazināt emisijas dažādās nozarēs. Šāda sistēma ļaus dalībvalstīm savā starpā tirgoties ar iedalītajiem emisijas apjomiem vai izstrādāt projektus emisiju samazināšanai citās dalībvalstīs. Tas atvieglos investīciju plūsmas visā ES, lai tās plūstu uz vietām, kur tās ir visvairāk nepieciešamas tautsaimniecības modernizācijai un kur tās dos vislielāko labumu ar viszemākajām izmaksām.

Šī ir pirmā reize, kad ES enerģētikas un klimata politikas satvarā ir iekļauta zemes izmantošana un mežsaimniecība. Komisijas priekšlikums piedāvā rūpīgi izsvērtu līdzsvaru starp lielāku skaitu stimulu oglekļa uztveršanai un emisiju samazināšanai no augsnes un mežiem un vajadzību saglabāt ES klimata satvara vidisko integritāti, lai stimulētu emisiju samazināšanu ēku sektorā, kā arī transporta un lauksaimniecības nozarē. Tāpēc elastīguma iespējas attiecībā uz citām nozarēm būs ierobežotas.

Attiecībā uz minētajām nozarēm regulas priekšlikums paredz pamatīgākus uzskaites noteikumus zemes, zemes izmantošanas un mežsaimniecības nozarēm. Tā kā mežu apsaimniekošana ir galvenais biomasas ieguves avots enerģijas un koksnes ražošanai, pamatīgāki uzskaites noteikumi mežu apsaimniekošanai nodrošinās stabilu pamatu Eiropas atjaunojamo energoresursu politikai un bioekonomikas turpmākai attīstīšanai pēc 2020. gada.

3.Labvēlīgas vides sekmēšana pārejai uz mazoglekļa ekonomiku ES

Par pamatu izmantojot šo tiesisko regulējumu, dalībvalstu ziņā ir izstrādāt pasākumus, kas būtu vispiemērotākie, lai gūtu labumu no pārejas uz mazoglekļa ekonomiku un sasniegtu nospraustos mērķrādītājus. ES atbalstīs dalībvalstis, piedāvājot vairākus rīkus un stimulējošus pasākumus.

3.1.Enerģētikas savienības stratēģija un citas nozaru iniciatīvas

Runājot par ēku sektoru, Komisija patlaban pārskata spēkā esošo ES energoefektivitātes regulējumu un vēlāk šajā gadā iesniegs priekšlikumus, tostarp par to, kā piesaistīt finansējumu ēku renovācijai. Komisija šogad arī sagatavos brīvprātīga nozares mēroga būvgružu un būvju nojaukšanas atkritumu pārstrādes protokola galīgo versiju. Ņemot vērā ierobežotās iespējas samazināt emisijas lauksaimniecības un zemes izmantošanas sektoros, zemes izmantošanas un mežsaimniecības sektoru priekšlikums radīs papildu stimulus oglekļa piesaistei šajās saistītajās darbībās. Turklāt reformētā kopējā lauksaimniecības politika savos divos pīlāros piedāvā dažādus instrumentus un pasākumus klimata politikas darbību veicināšanai. Sagaidāms, ka ES mēroga politikas pārskatīšana attiecībā uz mēslošanas līdzekļu izmantošanu palīdzēs samazināt emisijas, kas rodas no minerālajiem un sintētiskajiem mēslošanas līdzekļiem. Atkritumu sektors pēc lauksaimniecības pašreiz ir otrs nozīmīgākais sektors, kurš rada emisijas, kas nav oglekļa dioksīda emisijas. Plānots, ka Atkritumu apsaimniekošanas pamatdirektīva un Atkritumu poligonu direktīva, ar kuru pārskatīto versiju priekšlikumiem Komisija nāca klajā pagājušajā gadā, būtiski samazinās emisijas no atkritumiem.