2011.–2020. gadam izstrādātā Bioloģiskās daudzveidības stratēģiskā plāna 11. mērķis nosaka, ka “(..) 10 % no piekrastes un jūras teritorijām, sevišķi tām, kas ir īpaši nozīmīgas bioloģiskās daudzveidības un ekosistēmas pakalpojumu kontekstā, būtu saglabāti, izveidojot efektīvi un pārdomāti apsaimniekotas, ekoloģiski reprezentatīvas un labi savienotas aizsargājamo teritoriju sistēmas un veicot arī citus efektīvus konkrētai teritorijai paredzētus saglabāšanas pasākumus (..)”. Tomēr nav starptautiski apstiprinātas definīcijas, ko nozīmē “citi efektīvi konkrētai teritorijai paredzēti saglabāšanas pasākumi”.

Jūras stratēģijas pamatdirektīvā, kā arī Biotopu direktīvā un Putnu direktīvā ir paredzēti saglabāšanas pasākumi ārpus aizsargājamajām teritorijām, lai nodrošinātu sugu un biotopu pienācīgu aizsardzību un maksimāli palielinātu ieguvumus no aizsargājamajām teritorijām. Jūras stratēģijas pamatdirektīvā ir īpaši izcelti telpiskās aizsardzības pasākumi . Biotopu direktīvā ir paredzēts izveidot stingru aizsardzības sistēmu attiecībā uz sugām un apakšsugām, kas iekļautas direktīvas IV pielikumā, un aizsardzības pasākumus attiecībā uz sugām un apakšsugām, kas iekļautas V pielikumā . Daži no šiem pasākumiem attiecas uz konkrētu teritoriju (piemēram, pagaidu vai vietēja rakstura aizliegums iegūt savvaļas īpatņus un izmantot konkrētas populācijas, licenču vai kvotu sistēmas izveidošana īpatņu ieguvē u. c.). Ar Putnu direktīvu ir izveidota līdzīga sistēma .

Tāpēc telpiskās aizsardzības pasākumi ir definēti, ņemot vērā JSPD un dabas direktīvu pieeju, proti, ka telpiskās aizsardzības pasākumi ir plašāka kategorija nekā AJT un ka tiem ir papildinoša nozīme dabas saglabāšanā. Attiecīgi termins “telpiskās aizsardzības pasākumi” tiek lietots, lai apzīmētu :

-teritorijai paredzētus saglabāšanas pasākumus,

-kas neatbilst aizsargājamo jūras teritoriju kritērijiem vai nu tāpēc, ka saglabāšana nav to primārais mērķis, vai arī tāpēc, ka tie pievēršas konkrētai darbībai vai jomai, lai aizsargātu ekosistēmas daļu.

Šādā saistībā daži zvejniecības pārvaldības pasākumi, kam piemīt saglabāšanas aspekti, atbilst telpiskās aizsardzības pasākumu definīcijai. Šādi zvejniecības pārvaldības pasākumi var būt īpašas zvejas atļaujas vai aizliegums izmantot konkrētus zvejas rīkus noteiktās teritorijās, lai aizsargātu, piemēram, jutīgas jūras ekosistēmas vai zemūdens pļavas, vai konkrēti saglabāšanas pasākumi, kas pieņemti saskaņā ar KZP regulas 7. pantu .

Par telpiskās aizsardzības pasākumiem var uzskatīt arī dažus pasākumus, kas jāveic saskaņā ar Jūras telpiskās plānošanas direktīvu, jo vides aizsardzība un uzlabošana ir viens no jūras telpiskā plānojuma mērķiem.

2. Attiecīgie ES un starptautiskie tiesību akti

JSPD mērķis ir nodrošināt vides apsvērumu iekļaušanu dažādās rīcībpolitikās, nolīgumos un tiesību aktos, kam ir ietekme uz jūras vidi . Tāpēc šajā iedaļā ir apkopoti ES tiesību akti un starptautiskās tiesību normas, kas attiecas uz JSPD paredzēto AJT izveidi.

ES tiesību akti

1.Biotopu direktīvā un Putnu direktīvā ir paredzēts noteikt aizsargājamās teritorijas, kuras veido saskaņotu Eiropas ekoloģisko tīklu (Natura 2000 tīklu) un uz kurām attiecas stingras aizsardzības un pārvaldības prasības ar mērķi panākt visjutīgāko biotopu un sugu labvēlīgu saglabāšanās stāvokli ES.