KOMISIJAS PAZIŅOJUMS

Norādījumi par izvairīšanos no interešu konfliktiem un to pārvaldību saskaņā ar Finanšu regulu

(2021/C 121/01)

ATRUNA. “Pamatojoties uz piemērojamiem ES tiesību aktiem, šajā dokumentā sniegti tehniski norādījumi ES budžeta izpildē, uzraudzībā un kontrolē iesaistītajiem darbiniekiem un struktūrām par to, kā interpretēt un piemērot ES noteikumus nolūkā atvieglot īstenošanu un veicināt labu praksi. Šajā dokumentā sniegto piemēru mērķis ir tikai ilustrēt katrā nodaļā ietvertos īpašos jēdzienus. Autoritatīva Eiropas Savienības tiesību aktu interpretācija ir vienīgi Eiropas Savienības Tiesas kompetencē.”

SATURS

1. Normatīvās atsauces 3

2. Norādījumu ievads un mērķis 3

3. Izvairīšanās no interešu konfliktiem: jēdziens un ar to saistītie pienākumi 4

3.1 Galvenās atšķirības starp iepriekšējo un spēkā esošo Finanšu regulu attiecībā uz interešu konfliktiem 4

3.2 FR 2018 paredzētie jaunie noteikumi par interešu konfliktiem 6

3.2.1 Interešu konflikta definīcija 7

3.2.2 Attiecīgās personas 7

3.2.3 “Situācijas, kuras objektīvi var tikt uztvertas kā interešu konflikts” 10

3.2.4 Pienākumi interešu konflikta gadījumā 12

4. Konkrēti tiešās/netiešās pārvaldības elementi 15

4.1 Interešu konflikti piešķiršanas procedūrās 16

4.2 Citas FR 2018 minētās atsauces uz interešu konfliktiem 17

4.3 Ētikas jautājumi nefinansiālā kontekstā 18

5. Konkrēti dalītas pārvaldības elementi 22

5.1 Kas ko dara dalītas pārvaldības kontekstā? 23

5.2 Noteikumi par interešu konfliktiem saskaņā ar iepirkuma direktīvām 25

5.3 Konkrēti elementi attiecībā uz dalītas pārvaldības finanšu instrumentiem 29

6. Iespējamie pasākumi nolūkā izvairīties no interešu konfliktiem un to pārvaldībai 30

6.1 Informētības palielināšana 31

6.2 Politika, noteikumi un procedūras 31

6.3 Interešu deklarācijas, aktīvu atklāšana un ekskluzīvās funkcijas 33

6.4 Citi pasākumi 35

I pielikums. Citi ilustratīvi interešu konfliktu piemēri 39

II pielikums. ES tiesību normas par interešu konfliktiem dalītas pārvaldības jomā 39

1. NORMATĪVĀS ATSAUCES

Tiesību akts Panti Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) 2018/1046 (2018. gada 18. jūlijs) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, ar kuru atceļ Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (1) Finanšu regula (turpmāk “FR 2018”) 2., 26., 33., 36., 61., 62., 63., 69., 70., 71., 73., 76., 77., 78., 89., 136., 137., 141., 150., 154., 155., 167., 205., 209., 216., 225., 237. pants un I pielikuma 20.6., 28.2. un 29.1. punkts Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (2012. gada 25. oktobris) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, un par Padomes Regulas (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 (2)atcelšanu Finanšu regula (turpmāk “FR 2012”) 32., 57. un 59. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/24/ES (2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (3) (4) Publiskā iepirkuma direktīva (turpmāk “PI direktīva”) 2., 24., 41., 57., 58. un 83. pants

2. NORĀDĪJUMU IEVADS UN MĒRĶIS

FR 2018, kas stājās spēkā 2018. gada 2. augustā, ir paredzēti stingrāki pasākumi ES finanšu interešu aizsardzībai. Viens no galvenajiem piemēriem ir noteikumu par interešu konfliktiem pastiprināšana. Šie noteikumi papildus tiešai un netiešai pārvaldībai tagad ir skaidri attiecināti uz dalībvalstu iestādēm (neatkarīgi no dalībvalstu iekšējās pārvaldības kārtības) un jebkuru personu, kas īsteno kādu no ES fondiem saskaņā ar dalītu pārvaldību.

Situācijas, kas saistītas ar interešu konfliktiem, var rasties jebkurā brīdī. Ir ārkārtīgi svarīgi vai nu tos novērst, vai arī pienācīgi pārvaldīt, kad tie rodas. Šī prasība ir būtiska, lai nodrošinātu publiskā sektora pārredzamību, reputāciju un objektivitāti, kā arī tiesiskuma principu kā Savienības pamatvērtības uzticamību. Tas ir svarīgi, lai saglabātu sabiedrības uzticēšanos valsts iestāžu un ierēdņu integritātei un objektivitātei, kā arī lēmumu pieņemšanas procesiem, kas kalpo vispārējām interesēm. Turpretī, ja interešu konflikti netiek novērsti vai pienācīgi pārvaldīti tad, kad tie rodas, tie var negatīvi ietekmēt lēmumu pieņemšanas procesu publiskā sektora iestādēs, novest pie publisko līdzekļu nepareizas izmantošanas un kaitēt reputācijai. To dēļ var zust uzticēšanās publiskā sektora spēju darboties objektīvi un sabiedrības vispārējās interesēs.

Interešu konflikti ir jānovērš un jārisina, un ir pienācīgi jāievēro principi, kas reglamentē ES budžetu (5). Labas pārvaldības būtiska daļa ir sīki izstrādāta politika un noteikumi par izvairīšanos no interešu konfliktiem un to pārvaldību.

Ņemot vērā to, cik svarīgi ir noteikumi par interešu konfliktiem, ES tiesību aktu pārkāpumi šajā ziņā tiek uzskatīti par nopietnu problēmu, un parasti šādu pārkāpumu gadījumā tiek piemērots noteikta veida kaitējuma kompensēšanas līdzeklis, proti, finansiāla vai cita, piemēram, disciplināra, rakstura pasākums (6).

Šo norādījumu mērķi ir šādi:

1) veicināt to, lai finanšu dalībnieki (7) un ES iestāžu darbinieki, kas iesaistīti ES budžeta izpildē, uzraudzībā un kontrolē tiešajā/netiešajā/dalītajā pārvaldībā, vienoti interpretētu un piemērotu noteikumus par izvairīšanos no interešu konfliktiem (8);

2) palielināt dalībvalstu iestāžu, amatpersonu (tostarp valdības locekļu) un citu personu, kuras ir iesaistītas ES budžeta izpildē saskaņā ar dalītu pārvaldību (9), informētību par piemērojamiem noteikumiem, kas izklāstīti FR 2018 un PI direktīvā attiecībā uz izvairīšanos no interešu konfliktiem; un

3) palielināt informētību par piemērojamiem noteikumiem, kas izklāstīti FR 2018 attiecībā uz izvairīšanos no interešu konfliktiem, saskaņā ar netiešu pārvaldību īstenotā ES budžeta izpildē iesaistīto ārējo partneru (10) (tostarp šo ārējo partneru darbinieku un visu subjektu, ar kuriem tiem ir līgumiskas attiecības budžeta izpildē) vidū.

Šo norādījumu 1.–3. nodaļa attiecas uz visiem pārvaldības veidiem, savukārt 4. un 5. nodaļā ir izklāstīti konkrēti elementi, kas skar attiecīgi tiešo/netiešo pārvaldību un dalīto pārvaldību. 6. nodaļā sniegts neizsmeļošs ierosinājumu un ieteikumu saraksts attiecībā uz pasākumiem, kurus varētu ieviest, lai izvairītos no interešu konflikta situācijām un tās pārvaldītu. Šo ierosinājumu un ieteikumu mērķis ir sniegt ES iestādēm un dalībvalstu iestādēm norādījumus un instrumentus, kas tām palīdzētu izvairīties no interešu konfliktiem.

3. IZVAIRĪŠANĀS NO INTEREŠU KONFLIKTIEM: JĒDZIENS UN AR TO SAISTĪTIE PIENĀKUMI

3.1. Galvenās atšķirības starp iepriekšējo un spēkā esošo Finanšu regulu attiecībā uz interešu konfliktiem

FR 2012 FR 2018 57. pants Interešu konflikts “1. Finanšu dalībnieki un citas personas, kas iesaistītas budžeta izpildē un pārvaldībā, tostarp ar to saistītajās sagatavošanas darbībās, revīzijā vai kontrolē, neveic nekādas darbības, kas var radīt konfliktu starp viņu pašu un Savienības interesēm. Ja šāds risks pastāv, attiecīgā persona atturas no šādas darbības veikšanas un nodod jautājumu deleģētajam kredītrīkotājam, kurš rakstiski apstiprina, vai pastāv interešu konflikts. Attiecīgā persona arī informē savu tiešo priekšnieku. Ja interešu konflikts tiek konstatēts, attiecīgā persona pārtrauc visas darbības konkrētajā jomā. Deleģētais kredītrīkotājs personīgi veic turpmākas atbilstīgas darbības. 2. Šā panta 1. punkta nozīmē interešu konflikts ir tad, ja šāda finanšu dalībnieka vai citas personas, kā minēts 1. punktā, pienākumu neatkarīgu un objektīvu pildīšanu negatīvi ietekmē iemesli, kas saistīti ar ģimeni, jūtu dzīvi, politisko piederību vai valstspiederību, mantiskajām vai kādām citām interesēm, kas attiecīgajai personai ir kopējas ar saņēmēju. 3. Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 210. pantu, lai noteiktu to, kas var radīt interešu konfliktu, kā arī procedūru, kas jāievēro šādos gadījumos.” FR 2012 Piemērošanas noteikumu 32. pants (11) Darbības, kuras iespējami ir skāris interešu konflikts, un procedūra (Finanšu regulas 57. pants) “1. Darbības, kuras var skart interešu konflikts Finanšu regulas 57. panta 2. punkta nozīmē, var cita starpā izpausties vienā no turpmāk minētajiem veidiem, neskarot to kvalificēšanu par nelikumīgām darbībām saskaņā ar Finanšu regulas 106. panta 1. punkta d) apakšpunktu: a) nepamatotu tiešu vai netiešu priekšrocību piešķiršana sev vai citiem; b) atteikšanās piešķirt saņēmējam tiesības vai priekšrocības, kuras šim saņēmējam pienākas; c) nepamatotu vai neatļautu darbību veikšana vai obligāti veicamu darbību neveikšana. Citas darbības, kuras iespējami ir saistītas ar interešu konfliktu, ir tādas, kas var ietekmēt personas pienākumu neatkarīgu un objektīvu izpildi, kā, piemēram, cita starpā dalība publiskā iepirkuma vai dotāciju procedūras vērtēšanas komisijā, ja persona tieši vai netieši var gūt finansiālu labumu no šo procedūru iznākuma. 2. Uzskata, ka interešu konflikts pastāv tad, ja pieteikuma iesniedzējs, kandidāts vai pretendents ir darbinieks, uz ko attiecas Civildienesta noteikumi, ja vien tā priekšnieks nav devis tam iepriekšēju atļauju piedalīties procedūrā. 3. Interešu konflikta gadījumā deleģētais kredītrīkotājs veic piemērotus pasākumus, lai novērstu attiecīgās personas nelabvēlīgo ietekmi uz konkrēto procesu vai procedūru.” 61. pants (pasvītrojums pievienots) Interešu konflikts “1. Finanšu dalībnieki šīs sadaļas 4. nodaļas nozīmē un citas personas, tostarp jebkura līmeņa valsts iestādes, kas iesaistītas budžeta izpildē tiešajā, netiešajā un dalītajā pārvaldībā, tostarp ar to saistītajās sagatavošanas darbībās, revīzijā vai kontrolē, neveic nekādas darbības, kas var radīt konfliktu starp viņu pašu un Savienības interesēm. Viņi turklāt veic pasākumus, kas ir piemēroti, lai novērstu interešu konflikta rašanos attiecībā uz viņu atbildībā esošajām funkcijām un rastu risinājumu situācijās, kuras objektīvi var tikt uztvertas kā interešu konflikts. 2. Ja pastāv interešu konflikta risks, kas ietver valsts iestādes darbinieku, attiecīgā persona par to ziņo savam tiešajam priekšniekam. Ja šāds risks pastāv attiecībā uz darbiniekiem, kam piemēro Civildienesta noteikumus, attiecīgā persona par šo lietu ziņo attiecīgajam deleģētajam kredītrīkotājam. Attiecīgais tiešais priekšnieks vai deleģētais kredītrīkotājs rakstiski apstiprina, vai ir konstatēts interešu konflikts. Ja tiek konstatēts, ka pastāv interešu konflikts, iecēlējinstitūcija vai attiecīgā valsts iestāde nodrošina, lai attiecīgā persona pārtrauktu jebkādu darbību šajā lietā. Attiecīgais deleģētais kredītrīkotājs vai attiecīgā valsts iestāde nodrošina, lai saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem tiktu veikta kāda turpmāka piemērota rīcība. 3. Šā panta 1. punkta nozīmē interešu konflikts pastāv, ja, kā minēts 1. punktā, finanšu dalībnieka vai citas personas funkcijas neatkarīgi un objektīvi traucē pildīt iemesli, kas saistīti ar ģimeni, emocionālajām saitēm, politisko vai nacionālo piederību, ekonomiskajām interesēm vai jebkādām citām tiešām vai netiešām personīgajām interesēm.”

Ar FR 2018 ir nepārprotami paplašināta noteikumu par interešu konfliktiem darbības joma, attiecinot to uz visiem pārvaldības veidiem (12) un visiem dalībniekiem, tostarp visu līmeņu valsts iestādēm, kas iesaistītas ES budžeta izpildē, tostarp sagatavošanas darbību un revīziju veikšanā, kā arī kontroles īstenošanā.

Galvenās izmaiņas, kas ar FR 2018 ieviestas attiecībā uz interešu konfliktiem, ir aprakstītas turpmāk.

— Plašāka piemērošanas joma: regula ir skaidri piemērojama dalītai pārvaldībai (papildus tiešai un netiešai pārvaldībai) un valsts/reģionālajām iestādēm jebkurā līmenī, tostarp valdības locekļiem.

— Ir pārstrādāta termina “interešu konflikts” definīcija: tagad tā attiecas uz “jebkādām citām tiešām vai netiešām personīgajām interesēm”, kas ir plašākas par “kādām citām interesēm, kas attiecīgajai personai ir kopējas ar saņēmēju”, kā minēts FR 2012 57. pantā.

— Aptvertas vēl citas situācijas: tajā ir skaidri prasīts ne tikai novērst situācijas, kas saistītas ar interešu konfliktu, bet arī rast risinājumu šajās situācijās, tostarp tajās, “kuras objektīvi var tikt uztvertas kā interešu konflikts”. Šis noteikums stiprina preventīvo funkciju attiecībā uz interešu konflikta situācijām.

Dalīta pārvaldība

Pirms FR 2018 pieņemšanas FR 2012 57. pantā izklāstītie noteikumi par interešu konfliktiem nebija tieši piemērojami dalībvalstīs, īstenojot ES budžeta izpildi dalītā pārvaldībā. Ņemot vērā jo īpaši to, ka īpašie pasākumi, kas jāpieņem, kā minēts FR 2012 57. pantā, bija vērsti tikai uz deleģētā kredītrīkotāja pienākumiem, šāds noteikums attiecās tikai uz ES iestāžu un ES struktūru darbiniekiem.

Tomēr FR 2012 59. panta 1. punktā bija noteikts: “Komisija un dalībvalstis, pārvaldot Savienības līdzekļus, ievēro pareizas finanšu pārvaldības, pārredzamības un nediskriminācijas principus (13) (14)” un “(..) Komisija un dalībvalstis izpilda katra savus kontroles un revīzijas pienākumus”. Saskaņā ar FR 2012 59. panta 4. punktu dalībvalstu izraudzītajām struktūrām, kas atbildīgas par ES līdzekļu pārvaldību un kontroli dalītā pārvaldībā, jau bija pienākums izveidot lietderīgu un efektīvu iekšējās kontroles sistēmu un nodrošināt tās darbību.

Turklāt FR 2012 32. panta 1. punktā bija paredzēts, ka budžets ir jāizpilda saskaņā ar lietderīgu un efektīvu iekšējo kontroli (visiem pārvaldības veidiem) un saskaņā ar attiecīgajiem nozaru noteikumiem. FR 2012 32. panta 3. punkta c) apakšpunktā bija noteikts, ka šīm iekšējās kontroles sistēmām jāspēj novērst interešu konflikts, kas var rasties visos budžeta izpildes paņēmienos.

Tāpēc izvairīšanās no interešu konflikta bija viens no dalītas pārvaldības principiem, kas ietverts FR 2012 59. panta 1. punktā. Tādējādi pat pirms FR 2018 stāšanās spēkā saskaņā ar FR 2012 dalībvalstīm, īstenojot ES budžeta izpildi dalītā pārvaldībā, bija jāveic nepieciešamie pasākumi, lai izvairītos no interešu konfliktiem; piemēram, šis pienākums ir skaidri noteikts maksājumu aģentūru akreditācijas kritērijos saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku (KLP) (15).

3.2. FR 2018 paredzētie jaunie noteikumi par interešu konfliktiem

Svarīga tiesību norma (16) attiecībā uz izvairīšanos no interešu konfliktiem ir FR 2018 61. pants, kurā ietverti pārskatīti noteikumi par interešu konfliktiem. No 2018. gada 2. augusta to piemēro visiem no ES budžeta līdzekļiem finansētiem fondiem un visiem pārvaldības veidiem.

FR 2018 61. pants ir tieši piemērojams dalībvalstīs, ciktāl tās ir iesaistītas ES budžeta izpildē. Attiecīgi to pienākums novērst un risināt interešu konfliktus, kā noteikts šajā pantā, nav atkarīgs no tā, vai tiek pieņemti valsts īstenošanas pasākumi. Tomēr FR 2018 61. pants visaptveroši nereglamentē interešu konfliktus un veidu, kādā tie būtu jārisina, jo tajā ir atsauce uz piemērotu pasākumu veikšanu nolūkā novērst interešu konflikta situācijas un rast risinājumu šādās situācijās. Turklāt valsts iestādes joprojām ir kompetentas pieņemt papildu un, iespējams, vēl sīkāk izstrādātus un/vai stingrākus valsts noteikumus, kā tas izriet no FR 2018 61. panta 2. punktā minētās atsauces uz “kādu turpmāku piemērotu rīcību”.

Ņemot vērā iepriekš minēto, šādu valsts noteikumu piemērošana vairs nebūtu tikai valsts jautājums, un to varētu iekļaut Komisijas dienestu, kā arī Eiropas Revīzijas palātas veikto pārbaužu, kontroļu un revīziju tvērumā saskaņā ar FR 2018 61. panta 2. punktu. Lai gan dalībvalstis joprojām ir kompetentas piemērot savus papildu un/vai sīkāk izstrādātos valsts noteikumus (pat ja FR 2018 61. pants ir tieši piemērojams), tām būtu jāapsver iespēja saskaņot vai papildināt saudzīgākus vai nepilnīgus valsts noteikumus, lai uzlabotu piemērojamo noteikumu juridisko noteiktību attiecībā uz ES budžetu.

Ētikas noteikumu un interešu konfliktu piemēri dalībvalstu līmenī 1. Vienā dalībvalstī personām, kas ieņem vadošus amatus valsts pārvaldē (piemēram, ministram, valsts sekretāram, centrālā biroja vadītājam), ir aizliegts turēt vairāk nekā 10 % daļu privātos uzņēmumos. 2. Otrā dalībvalstī valsts vadītājs, ministri un parlamenta deputāti nedrīkst pieņemt dāvanas, turēt daļas privātos vai valsts uzņēmumos vai slēgt valsts pasūtījuma līgumus. 3. Trešā dalībvalstī neviena persona, kas ieņem amatu publiskajā sektorā, nedrīkst veikt nekādas tirdzniecības darbības, ja tām pieder vairāk nekā 10 % kāda uzņēmuma daļu. 4. Ceturtajā dalībvalstī ministri un parlamenta deputāti nedrīkst būt privāto uzņēmumu uzraudzības vai vadības struktūru locekļi, un, ja viņiem pieder privātā uzņēmuma daļas 0,5 % vai lielākā apmērā, viņiem uz savu pilnvaru laiku jānodod savas izrietošās pārvaldības tiesības citai personai. 5. Piektajā dalībvalstī ierēdņiem, kuriem ir finansiāla atbildība un kuru hierarhiskais līmenis vai pienākumu raksturs to attaisno, divu mēnešu laikā pēc iecelšanas amatā ir jāveic visi pasākumi, lai nodrošinātu, ka viņu finanšu aktīvi pienākumu izpildes laikā tiek pārvaldīti saskaņā ar nosacījumiem, kas izslēdz viņu tiesības veikt pārbaudi.

3.2.1. Interešu konflikta definīcija

Saskaņā ar FR 2018 61. pantu interešu konflikts pastāv tad, ja budžeta izpildē iesaistīta “finanšu dalībnieka vai citas personas funkcijas neatkarīgi un objektīvi traucē pildīt iemesli, kas saistīti ar ģimeni, emocionālajām saitēm, politisko vai nacionālo piederību, ekonomiskajām interesēm vai jebkādām citām tiešām vai netiešām personīgajām interesēm”.

Interešu konflikts var rasties pat tad, ja persona faktiski negūst labumu no situācijas, jo pietiek ar to, ka apstākļi apdraud (traucē) tās funkciju izpildi objektīvā un neatkarīgā veidā. Tomēr šādiem apstākļiem ir jābūt konkrētai identificējamai un individuālai saiknei ar (vai ietekmei uz) konkrētiem personas rīcības, uzvedības vai attiecību aspektiem.

Vienkārša saikne ar personas pārliecību, uzskatiem, viedokļiem vai vēlmēm parasti vai automātiski neveido personīgas intereses (bet katra lieta var būt atšķirīga). Tomēr budžeta izpildē iesaistītajām personām būtu jāizmanto savas vārda brīvības, uzskatu brīvības un politiskās un pilsoniskās līdzdalības tiesības, apsverot un pārvaldot riskus, kas var rasties saistībā ar savu objektivitāti funkciju izpildē un saistībā ar to institūciju vai iestāžu tēlu un reputāciju, kurās tās strādā (17).

Turklāt interešu konflikts principā nepastāvētu, ja attiecīgā persona tikai pārstāv plašu sabiedrību vai plašu personu kategoriju, ja vien attiecīgā persona (vai ar to saistīta persona, piemēram, ģimenes loceklis) neatrodas īpašā un atšķirīgā situācijā salīdzinājumā ar citiem sabiedrības locekļiem vai plašu personu kategoriju.

Interešu konflikta jēdziens parasti arī neietver situācijas, kad attiecīgās personas ES budžeta izpildes uzdevumi ir saistīti ar lēmumiem, 1) kuri ir vispārīgi un kuru pamatā ir objektīvi kritēriji, kas attiecas uz visu ekonomikas nozari vai ļoti plašu potenciālo atbalsta saņēmēju grupu, un 2) kurus tādējādi neapdraudētu nedz emocionālās saites, politiskā vai nacionālā piederība un ekonomiskās intereses, nedz tas, ka attiecīgā persona vai viņa ģimenes loceklis ir atbalsta saņēmēju vidū.

Nacionālā piederība, politiskā piederība, emocionālās saites vai citi aspekti, kā uzskaitīts FR 2018 61. panta 3. punktā, ir faktori, kas varētu apdraudēt budžeta izpildē iesaistītas personas neitralitāti un objektivitāti. Lai izvairītos no šādiem apdraudējumiem, budžeta izpildē iesaistītajām personām praksē būtu jāatturas no iesaistīšanās, ietekmes vai spiediena, kas varētu ietekmēt viņu profesionālo darbību neitralitāti un objektivitāti (vai priekšstatu par viņu neitralitāti vai objektivitāti). Šādi apdraudējumi jo īpaši varētu izrietēt no draudzības vai naidīgām attiecībām, ģimenes attiecībām, piederības kādai partijai, dalības apvienībās vai reliģiskās pārliecības. Budžeta izpildē iesaistītajām personām darbība un profesionālie lēmumi būtu jābalsta tikai uz juridiskiem un objektīviem kritērijiem un pietiekamiem un atbilstīgiem pierādījumiem (18).

Tā kā definīcijā ir iekļauta atsauce uz “jebkādām citām tiešām vai netiešām personīgajām interesēm”, tā ir plašāka nekā FR 2012 sniegtais formulējums, kurā bija atsauce uz “kādām citām interesēm, kas attiecīgajai personai ir kopējas ar saņēmēju”. Netieša interese pārsniedz tiešo saikni starp attiecīgo personu un ES līdzekļu saņēmēju.

Tiešas un netiešas intereses var ietvert arī dāvanas vai viesmīlību, neekonomiskas intereses, vai tās var izrietēt no līdzdalības nevalstiskās vai politiskās organizācijās (pat ja šī līdzdalība netiek atalgota), konkurējošiem lojalitātes pienākumiem starp vienu subjektu, pret kuru konkrētajai personai ir pienākums, un citu personu vai subjektu, pret kuru šai personai ir pienākums.

Personīgas ieinteresētības piemērs Vadošās iestādes / maksājumu aģentūras vadītājam: 1) varētu būt tieša personīga (ģimenes) interese par ES līdzekļu piešķiršanu sava laulātā/partnera uzņēmuma projektam (un tādēļ būtu jādeklarē interešu konflikts un jāatturas no iesaistīšanās lēmumu pieņemšanā saistībā ar šo projektu, tādējādi nodrošinot iespēju pārvaldīt situāciju); 2) varētu būt netieša personīga (ģimenes) interese piešķirt ES līdzekļus uzņēmumam, kas apsolījis izveidot jaunu rūpnīcu, kuras visnozīmīgākais apakšuzņēmējs, visticamāk, būs laulātā/partnera uzņēmums (un tādēļ viņam būtu jāatturas no lēmumiem, kas saistīti ar piešķiršanas procedūru), vai tam pieder zeme, kas uzņēmumam būs jāpērk, lai būvētu rūpnīcu.

Attiecības, kas veido piederību pie ģimenes, dažādās valstīs var atšķirties, un tās ir jāanalizē juridiskajā un kultūras kontekstā (piemēram, atkarībā no radniecības pakāpes). Tomēr dažu vispārīgu norāžu pamatā ir FR 2018 61. panta teksts un mērķis, kā norādīts 2. nodaļā, proti, aizsargāt ar ES budžeta izpildi saistīto lēmumu pieņemšanas integritāti un objektivitāti un sabiedrības uzticēšanos tai.

— Pirmkārt, ir jānorāda, ka FR 2018 61. panta 3. punktā ir atsevišķi minēta “ģimene” un “emocionālās saites”. Līdz ar to, lai ar ģimeni saistītu iemeslu dēļ būtu apdraudēta personas objektivitāte, nav nepieciešama emocionāla saikne starp ģimenes locekļiem.

— Otrkārt, FR 2018 61. panta 3. punktā nav paredzēts, ka interešu konflikts automātiski izriet no ģimenes attiecībām, bet attiecīgās personas objektivitātei ir jābūt apdraudētai (izņēmuma gadījumos tas tā nav).

— Treškārt, ņemot vērā FR 2018 61. panta mērķi aizsargāt budžeta izpildes integritāti un sabiedrības uzticēšanos, var secināt, ka ģimenes jēdzienam būtu jāaptver attiecības starp attiecīgo personu un iesaistīto pusi, kas parasti radītu pamatotas aizdomas par iespējamu pārmērīgu ar ģimeni saistītu ietekmi uz oficiālo funkciju veikšanu. Ņemot vērā iepriekš minēto, FR 2018 61. pantam būtu jāattiecas vismaz uz tuvākajiem ģimenes locekļiem. Tuvāko ģimenes locekļu jēdziens ir ievērojami plašāks par kodolģimenes jēdzienu, taču tā precīza definīcija nav ne vispārēji atzīta, ne noteikta ES tiesību aktos, izņemot konkrētas politikas jomas, jo īpaši migrāciju. Komisijas dienesti uzskata, ka FR 2018 61. panta kontekstā un pamatojoties uz tā mērķi, jēdzienam “tuvākie ģimenes locekļi” būtu jāietver vismaz šādas attiecības, tostarp, ja tās izveidotas adopcijas ceļā: laulātais (tostarp partneris, ar kuru personai ir (ne)reģistrētas partnerattiecības, kas nav laulība), bērni un vecāki, (vec-)vecvecāki un (maz-)mazbērni, (pus-)brāļi un māsas (tostarp no patēva vai pamātes iepriekšējām ģimenēm), tēvoči un tantes, māsas bērni, brāļa bērni, pirmās pakāpes māsīcas un brālēni, laulātā vecāki, laulātā bērni, laulātā māsas un brāļi, audžuvecāki un audžubērni. Ja starp attiecīgo personu un iesaistīto pusi pastāv kādas no šīm ģimenes attiecībām, tāda situācija būtu objektīvi jāuztver kā interešu konflikts (sk. 3.2.3. nodaļu), izņemot īpašos un objektīvi ticamos apstākļos. Neskaitot tuvākos ģimenes locekļus, interešu konfliktu var radīt plašāka “attālāku ģimenes locekļu” koncepcija, jo īpaši saskaņā ar tiesību aktiem vai sabiedrības priekšstatiem attiecīgajā valstī vai ņemot vērā papildu apstākļus, piemēram, emocionālās vai ekonomiskās saites.

— Visbeidzot, sabiedrības uzticēšanās ES budžeta pareizai izpildei, ko aizsargā FR 2018 61. pants, principā ir nedalāma. Valsts A pilsoņiem ir jāspēj uzticēties budžeta izpildes integritātei valstī B. Tādēļ no FR 2018 61. panta izrietošo standartu piemērošana dažādās valstīs var atšķirties ļoti nelielā mērā.

Arī personīga draudzība (vai krustvecāku/krustbērnu attiecības), kas var ietvert ciešākas attiecības nekā ar tuvākajiem ģimenes locekļiem, varētu radīt situāciju, kurā attiecīgā persona, uzturot īpašas attiecības ar konkrēto draugu, apdraudētu savu neitralitāti un objektivitāti.

Ikviens, kas pastāvīgi dzīvo attiecīgās personas mājsaimniecībā, ir vismaz tādā situācijā, kura objektīvi varētu tikt uztverta kā interešu konflikts (19), ja vien šādu secinājumu neatspēko objektīvi ticams pretarguments.

Ētikas noteikumu un interešu konfliktu piemērs dalībvalstu līmenī Vienā dalībvalstī parlamenta deputātiem, valdības locekļiem vai pašvaldību vadītājiem ir aizliegts kā deputāta palīgu vai sava kabineta locekli nodarbināt personu no sava “tuvākā ģimenes loka” (laulātais, bērni un vecāki). Ja tiek nodarbināta persona no “plašāka ģimenes loka” (brāļi, māsas, svaiņi, svaines, brāļa vai māsas bērni, bijušais laulātais utt.), likums uzliek pienākumu deklarēt nodarbinātību.

3.2.2. Attiecīgās personas

Komisija ir atbildīga par ES budžeta izpildi sadarbībā ar dalībvalstīm atbilstoši finanšu noteikumiem par tā izveidi un izpildi, vienlaikus ievērojot pareizas finanšu pārvaldības principu (LESD 317. pants (20) un FR 63. panta 1. punkts).

Uz finanšu dalībniekiem, kā arī citām personām (ES vai valsts līmenī), tostarp uz valstu iestādēm, attiecas FR 2018 61. pants, ja vien tie ir iesaistīti ES budžeta izpildē jebkurā līmenī tiešajā, netiešajā un dalītajā pārvaldībā (tostarp sagatavošanas darbības, revīzijas vai kontroles). Tas nozīmē, ka FR 2018 61. pants attiecas uz jebkuru personu un jebkuru dalībvalstu jurisdikcijā (21) esošu subjektu, kas iesaistīti ES budžeta izpildē (22).

FR 2018 61. pants attiecas uz: i) finanšu dalībniekiem (23) (FR 2018 IV sadaļas 4. nodaļas 73., 76., 77. un 89. panta izpratnē), kas ir kredītrīkotāji (katra ES iestāde veic kredītrīkotāja pienākumus un deleģē (kā arī pastarpināti deleģē tālāk) savus kredītrīkotāja pienākumus atbilstīga līmeņa darbiniekiem), grāmatveži (katra ES iestāde ieceļ grāmatvedi no to ierēdņu vidus, uz kuriem attiecas Civildienesta noteikumi (24)) un avansu pārziņi (kurus ieceļ ar ES iestādes grāmatveža lēmumu, pamatojoties uz pienācīgi pamatotu atbildīgā kredītrīkotāja priekšlikumu); un ii) darbiniekiem (tostarp piedāvājumu atvēršanas un vērtēšanas komisiju locekļiem un ārējiem ekspertiem, kas atlasīti to atbalstam (25)), kas iesaistīti ES budžeta izpildē.

Ārējie partneri, kuriem uzticēta FR 2018 62. panta 1. punkta c) apakšpunktā uzskaitīto ES fondu (netieša) pārvaldība, tostarp visi subjekti, ar kuriem ārējam partnerim ir līgumiskas attiecības budžeta izpildē (piemēram, finanšu starpnieki), kā arī to darbinieki un locekļi, ja vien tie ir dalībvalstu jurisdikcijā un ir iesaistīti ES budžeta izpildē, arī ietilpst FR 2018 61. panta darbības jomā (sīkāku informāciju un ieteikumus sk. 4. nodaļā).

FR 2018 61. pants ir tieši piemērojams FR 2018 69. pantā minētajām izpildaģentūrām.

Attiecībā uz decentralizētajām aģentūrām, kas minētas FR 2018 70. pantā, noteikumi par interešu konfliktiem ir izklāstīti Finanšu pamatregulas (26) 42. pantā. Attiecībā uz FR 2018 71. pantā minētajām publiskā un privātā sektora partnerības struktūrām noteikumi par interešu konfliktiem ir izklāstīti finanšu paraugregulējuma (27) 27. pantā. Abi šie panti atspoguļo FR 2018 61. panta noteikumus, tajos ir skaidri minēti attiecīgi pārvaldes struktūrvienības vai valdes locekļi, un turklāt tie ir iekļauti visu attiecīgo decentralizēto aģentūru un publiskā un privātā sektora partnerības struktūru finanšu noteikumos. Ciktāl šie subjekti izpilda ES budžetu saskaņā ar netiešu pārvaldību, ir piemērojams FR 2018 61. pants.

Dalītas pārvaldības gadījumā valsts iestāžu pienākums ir izveidot iekšējās kontroles sistēmas, skaidri nosakot pienākumus/uzdevumus, jo tas ir svarīgi, lai katrā atsevišķajā gadījumā noteiktu personas “iesaistīšanos budžeta izpildē”.

Tomēr jānorāda, ka saskaņā ar FR 2018 61. panta 1. punktu iesaistīšanās ietver sagatavošanas darbības un jebkurus ES līdzekļu izmantošanas plānošanas, lēmumu pieņemšanas, pārvaldības, revīzijas un kontroles procesa pasākumus. Tādēļ šis jēdziens ietver ikvienu, kas varētu ietekmēt lēmumu pieņemšanas procesu, tostarp valsts, reģionālās un vietējās iestādes, šo iestāžu darbiniekus vai locekļus un valdības locekļus, ciktāl tie veic darbu saistībā ar jebkuru no iepriekš minētajiem pasākumiem ES budžeta izpildē.

Tādējādi FR 2018 61. pants attiecas uz jebkuru pasākumu, ko veic ikviena persona, kura ir atbildīga par un/vai spēj vadīt un/vai ietekmēt lēmumu pieņemšanas procesu, kas saistīts ar ES budžeta izpildi. Tomēr to iesaistei jābūt samērā nozīmīgai: personai jābūt tiesīgai īstenot zināmu rīcības brīvību vai kontroli pār budžeta izpildi (t. i., pilnvaras rīkoties vai dot norādījumus tiem, kas rīkojas; uzdevums sniegt konsultācijas vai atzinumus tiem, kas rīkojas).

Tādas personas piemērs, kas strādā vadošajā iestādē / Komisijas dienestā, bet nav iesaistīta ES budžeta izpildē un tādējādi neietilpst FR 2018 61. panta darbības jomā Darbinieks, kas strādā Komunikācijas daļā un ir atbildīgs tikai par uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus publicēšanu tīmekļa vietnē, bet nepiedalās tā sagatavošanā, nav iesaistīts budžeta izpildē (pat ja tas strādā vadošajā iestādē / Komisijas dienestā).

Papildus pietuvinātībai lēmumu pieņemšanas procesam ir jāņem vērā arī citi svarīgi aspekti, piemēram, veikto pienākumu būtība un nozīmīgums (tostarp tas, vai tie ir politiski, administratīvi, likumdošanas vai izpildvaras pienākumi), pastāvošās funkcionālās vai hierarhiskās saiknes, lēmumu pieņemšanas procesa raksturs un tā pārredzamība un atvērtība publiskai kontrolei. Visi šie aspekti ietekmē arī interešu konfliktu objektīvu uztveri (sk. 3.2.4. nodaļu).

Tādu jebkurā līmenī nodarbinātu personu piemēri, kas iesaistītas ES budžeta, tostarp sagatavošanas darbību, izpildē un tādējādi ietilpst FR 2018 61. panta darbības jomā 1. Valdības loceklis vai Komisijas loceklis, kuram ir tiešas vai netiešas pilnvaras dot norādījumus vai ietekmēt iestādi vai dienestu, kas pārvalda ES līdzekļus (tas ir būtiski gadījumā, ja pastāv risks, ka no ieņemamā amata izriet konkrētas situācijas, kas varētu radīt interešu konfliktu vai tikt uztvertas kā tādas, kas rada interešu konfliktu). 2. Tādas valsts vai reģionālas iestādes / Komisijas dienesta / ES struktūras, biroja vai aģentūras vadītājs, kas pārvalda ES līdzekļus un kam ir pilnvaras dot norādījumus personai, kura ir atbildīga par ES līdzekļu pieteikumu novērtēšanu (kā aprakstīts iepriekš). 3. Valsts vai reģionālās iestādes / Komisijas dienesta / ES struktūras, biroja vai aģentūras darbinieks, kas pārvalda ES līdzekļus un ir atbildīgs par iepirkuma līgumu vai dotāciju pārvaldību (kā aprakstīts iepriekš). 4. Maksājumu aģentūras / sertifikācijas iestādes / revīzijas iestādes / Komisijas dienesta darbinieks (vai persona/subjekts, kam darbība ir nodota ārpakalpojumā), kas atbild par ES līdzekļu izlietojuma revīziju.

Padomdevēju grupu sastāvs saistībā ar budžeta izpildi

Privātas intereses var ietekmēt valsts budžeta izpildi ar publisko iestāžu izveidotu padomdevēju grupu starpniecību. Padomdevēja vai ekspertu grupa ir jebkura komiteja, valde, paneļkomiteja, darba grupa vai līdzīga grupa vai jebkura to apakškomiteja vai cita apakšgrupa, kas sniedz ES iestādēm un valstu iestādēm konsultācijas, speciālās zināšanas vai ieteikumus par budžeta izpildi. To sastāvā parasti ir publisko iestāžu, privātā sektora un/vai pilsoniskās sabiedrības organizāciju pārstāvji, un to izveidi var nodrošināt ES iestādes un valstu iestādes.

Budžeta izpildes integritāte var būt apdraudēta, ja, piemēram, privātas intereses spēcīgi virza vai ietekmē padomdevēju grupu darbu. Ja, piemēram, uzņēmumu vadītāji vai interešu pārstāvji konsultē valdības kā padomdevēju grupas locekļi, tie darbojas kā daļa no lēmumu pieņemšanas procesa, tieši ietekmējot lēmumu pieņēmējus, vienlaikus saglabājot savas privātās intereses. Šajā ziņā, lai gan padomdevēju grupu speciālās zināšanas patiešām ir svarīgas lēmumu pieņemšanas procesa kvalitātei, tikpat svarīgi ir, lai šādām grupām būtu līdzsvarots sastāvs, atspoguļojot dažādas attiecīgās kompetences jomas un intereses, kas nepieciešamas attiecīgās struktūras konkrētajiem uzdevumiem un/vai lēmumu pieņemšanai.

Lai piemērotu FR 2018 61. pantu šādu padomdevēju grupu locekļiem, ir svarīgi nošķirt nozaru vai sabiedrības intereses, ko viņi oficiāli pārstāv padomdevēju grupā, no vienas puses, un locekļa personīgās intereses (piemēram, tāpēc, ka padomdevēju grupai iesniegto projektu vada dalībnieka laulātais/partneris), no otras puses. Pēdējā gadījumā loceklim ir pienākums sniegt informāciju par situāciju, un tas ir jāizslēdz no apspriedēm par šo projektu.

3.2.3. “Situācijas, kuras objektīvi var tikt uztvertas kā interešu konflikts”

Jebkura darbība vai intereses, kas varētu traucēt finanšu dalībnieka vai citas personas funkciju neatkarīgu un objektīvu izpildi un tādējādi ietekmēt sabiedrības uzticēšanos ES budžeta pareizai finanšu pārvaldībai, ir situācija, kura var tikt uztverta kā interešu konflikts.

Interešu konflikts var tikt saskatīts un rasties jo īpaši tad, ja persona neatkarīgi no tās nodoma var pamatoti uzskatīt sevi par tādu vai tikt uzskatīta par tādu, kurai ir konkurējošas personīgās un sabiedriskās intereses, jo šādas intereses var apdraudēt personas spēju neatkarīgi un objektīvi pildīt savus uzdevumus un pienākumus (piemēram, favorītisma vai naidīguma risks vai iespējamība ģimenes interešu dēļ un nacionālā vai politiskā piederība objektīvi var tikt uztverta kā interešu konflikts). Saskatītais interešu konflikts aptver objektīvus apstākļus, kas ietekmē uzticēšanos personas vai subjekta neatkarībai un objektivitātei un paļaušanos uz tām, pat ja interešu konflikts neīstenojas (28) vai pat ja persona faktiski negūst labumu no situācijas. Šajā sakarā ir ārkārtīgi svarīgi nodrošināt, ka tiek efektīvi ievēroti noteikumi par izvairīšanos no interešu konfliktiem, un novērst jebkādas šaubas, kādas saprātīgai, informētai, objektīvai un godprātīgai personai var rasties par budžeta izpildē iesaistītas personas rīcības atbilstību.

Formulējuma “situācijas, kuras objektīvi var tikt uztvertas kā interešu konflikts” iekļaušana FR 2018 61. pantā nodrošina daļēju saskaņotību ar PI direktīvā noteikto interešu konflikta definīciju. Tomēr salīdzinājumā ar PI direktīvu FR 2018 61. pantā ir ietverts jēdziens “objektīvi”: tas tika pievienots FR 2018 nolūkā uzsvērt, cik svarīgi ir saskatīto interešu konfliktu risku pamatot ar objektīviem un saprātīgiem apsvērumiem. Tas jo īpaši ietver pārbaudāmas faktiskas norādes par to, ka pastāv saiknes (29) starp funkcijām un attiecīgajām interesēm, piemēram, pilnvaras rīkoties vai dot norādījumus, saikne ar trešās personas starpniecību, pastāvīga saikne ar iepriekšējiem amatiem, saikne ar turpmākiem amatiem vai hierarhiska un/vai funkcionāla saikne.

Interesei ir jābūt pietiekami nozīmīgai, lai to varētu uzskatīt par tādu, kas var “traucēt”“funkciju neatkarīgu un objektīvu pildīšanu”. Principā varētu apgalvot, ka, jo lielāka atbildība un pārskatatbildība vai jo lielāka ir ieinteresētība, vai jo ciešāka ir iesaistīšanās budžeta izpildē, jo lielāka ir saskatīta interešu konflikta iespējamība.

Šajā ziņā FR 2018 61. pantā nav noteikts precīzs kvantitatīvais slieksnis attiecībā uz interesēm, kas varētu radīt interešu konfliktu, un šķiet, ko to nav iespējams noteikt. 10 % daļa uzņēmumā var nebūt liela, bet tā (vai pat mazāka procentuālā daļa) joprojām varētu būt lielākā atsevišķā līdzdalība attiecīgajā uzņēmumā, tā varētu būt papildināta ar veto tiesībām attiecībā uz svarīgiem uzņēmuma lēmumiem vai ietvert apjomīgus aktīvus, ņemot vērā uzņēmuma lielumu. Šādās situācijās būs rūpīgi jāizskata katrs gadījums.

Piemēri gadījumiem, kad persona, kas strādā vadošajā iestādē / maksājumu aģentūrā (vai valsts līgumslēdzējā iestādē) vai Komisijas dienestā un kas ir atbildīga par ES finansējuma pieteikumu izvērtēšanu, varētu nonākt situācijā, kas var radīt interešu konfliktu vai tikt objektīvi uztverta kā interešu konflikts 1. Persona (vai tās partneris) vienlaicīgi sniedz konsultācijas – vai nu konsultāciju uzņēmumā, vai tādas trešās personas labā, kas sniedz pakalpojumus konsultāciju uzņēmumā, – par pieteikumu iesniegšanu ES finansējuma saņemšanai. 2. Personai (vai personas tuvākajam ģimenes loceklim) tieši vai netieši pieder uzņēmums, kas piesakās ES finansējumam. 3. Persona draudzējas ar tāda uzņēmuma vadītājiem/īpašniekiem, kas piesakās ES finansējumam. 4. Persona kandidē (kā politiskās partijas biedrs) uz valsts amatu, un tās politiskajai partijai ir darījumu attiecības ar konkrētu pieteikuma iesniedzēju, kas piesakās ES finansējumam. 5. Pirms aiziešanas no amata civildienestā persona vienojas par savu turpmāko nodarbinātību uzņēmumā, kas piesakās ES finansējumam (30) (vai saistītā uzņēmumā vai partneruzņēmumā, vai citā uzņēmumā, kura īpašumtiesības pārklājas ar uzņēmumu, kas piesakās ES finansējumam). 6. Persona nesen strādāja vadošā amatā uzņēmumā, kas pieteicās ES finansējumam, un bija atbildīga par konkrēto nozari uzņēmumā, kurš tagad pieprasa finansējumu. 7. Ja persona dzīvo pašvaldībā, kas piesakās infrastruktūras finansējumam, šī situācija nebūtu obligāti un objektīvi jāuztver par tādu, kas rada interešu konfliktu. Jo lielāka ir grupa, pie kuras pieder attiecīgā persona un kura gūtu labumu no pasākuma – šajā gadījumā attiecīgās pašvaldības iedzīvotāji –, jo vairāk tiek mazināts interešu konflikta risks kopumā. Tomēr joprojām ir nepieciešams izvērtēt katru gadījumu atsevišķi: ja, piemēram, persona gūtu labumu no finansēšanas pasākuma konkrētā veidā, piemēram, no publiskās infrastruktūras, kas palielina tās rajona nekustamā īpašuma vērtību, varētu būt interešu konflikts / rasties priekšstats par tāda pastāvēšanu.

3.2.4. Pienākumi interešu konflikta gadījumā

Noteikumi par interešu konfliktu būtu jāīsteno visaptveroši un preventīvi, jo to mērķis pirmām kārtām ir novērst to, ka persona atrodas situācijā, kurā tā savu varu izmanto savu interešu ietekmē. Ja izrādās, ka ES budžeta izpildē iesaistītas personas neatkarīgu spriedumu var kavēt personīgās intereses, kuru rezultātā tā dod priekšroku konkrētai izvēlei vai ir pārāk kritiska vai naidīga, lai neradītu priekšstatu par favorītismu, šī situācija būtu nekavējoties jārisina, pirms tā var izraisīt jebkādu neatļautu darbību.

Ikreiz, kad pastāv situācija, kas objektīvi var tikt uztverta kā interešu konflikts, tā ir jāpārbauda un jāatrisina tā, lai to vairs nevarētu objektīvi uztvert kā interešu konfliktu. Šajā sakarā un neskarot stingrākus valstu noteikumus, finanšu dalībniekiem un citām personām, kas iesaistītas ES budžeta izpildē:

— jāatturas no jebkādas rīcības, kas varētu radīt konfliktu starp viņu personīgajām un Savienības interesēm, Piemērs Atturēties no jebkādas rīcības, kas skar viņu personīgās intereses. Persona nedrīkst lemt par publiskā finansējuma piešķiršanu projektam, kā arī izvērtēt, uzraudzīt, kontrolēt vai revidēt projektu, kurā ir vai ir bijusi iesaistīta šī persona (vai tās personiskie draugi vai tuvākie ģimenes locekļi).

— jāveic piemēroti pasākumi, lai novērstu interešu konfliktu rašanos to atbildības jomā, Piemērs Attiecīgajai personai ir jāatturas no lēmumiem, kas ietekmē līdzekļu piešķiršanu savā (vai tuvāko ģimenes locekļu) īpašumā esošiem objektiem. Jānodrošina, ka netiek ietekmēta ar budžeta izpildi saistīto lēmumu pieņemšana (31). Piemēram, lauksaimniecības zeme (gadījumos, kad zeme ir atbilstīga) automātiski dod tiesības (jo nav atlases procedūras) atbalsta saņēmējam iegūt tiešos maksājumus no Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda. Šādā situācijā attiecīgā persona nebūtu jāiesaista lēmumu pieņemšanas procesā, ar ko nosaka tiesības pretendēt uz atbalstu par konkrētu zemes gabalu.

— jāveic piemēroti pasākumi, lai rastu risinājumu situācijās, kuras objektīvi var tikt uztvertas kā interešu konflikts. Piemērs Attiecīgā persona varētu veikt pasākumus, kas nodrošina, ka attiecībā uz subjektu, kas piesakās ES finansējumam, tā vairs nav iesaistīta nevienā budžeta izpildes posmā vai ka tai vairs nav nekādu ekonomisko interešu vai citu personīgu interešu FR 2018 61. panta nozīmē. Līdz ar to persona varētu pārtraukt visas attiecības ar subjektu; vai attiecīgajai personai būtu jāizvairās no iesaistīšanās jebkādos lēmumos par ES finansējuma piešķiršanu attiecīgajam subjektam (tostarp atkāpjoties no amata, ja situāciju nav iespējams pienācīgi atrisināt, konsekventi atturoties); vai arī subjekts varētu atsaukt pieteikumu ES finansējumam. Turpmāk minētie pasākumi jāveic, ja pastāv tāda interešu konflikta risks, kurā iesaistīta persona, kas piedalās ES budžeta izpildē.

— Personai par to jāziņo savam tiešajam priekšniekam (vai attiecīgajam deleģētajam kredītrīkotājam) (vai politiski redzamu personu gadījumā laba prakse paredz, ka persona publiskajā interešu deklarācijā atklāj attiecīgās personīgās intereses).

— Attiecīgajam tiešajam priekšniekam (vai attiecīgajam deleģētajam kredītrīkotājam) ir rakstiski jāapstiprina, vai pastāv interešu konflikts (un attiecīgajai personai ir pienākums atturēties no jebkāda fait accompli, kamēr tiek gaidīts priekšnieka lēmums). Tiešajam priekšniekam ir jāizvērtē situācija un rūpīgi jāapsver, vai kāds, kurš zina attiecīgos faktus, varētu uzskatīt, ka organizācijas integritāti apdraud neatrisināts interešu konflikts. Tiešajam priekšniekam būtu jāizvērtē nepieciešamība aizstāt personu, kas ir paziņojusi par iespējamu interešu konfliktu. Pirms tam un neskarot piemērojamos tiesību aktus, iestādei vai tiešajam priekšniekam būtu jāapspriežas ar attiecīgo personu par situāciju, lai labāk novērtētu risku, ka šī persona varētu pildīt savus pienākumus neobjektīvi.

— Ja konstatē, ka ir radies interešu konflikts, attiecīgajai valsts iestādei (vai iecēlējinstitūcijai) ir jānodrošina, ka attiecīgais darbinieks pārtrauc visas attiecīgās darbības, kas saistītas ar budžeta izpildi, tostarp jebkādas sagatavošanas darbības.

FR 2018 61. pantā arī noteikts, ka valsts iestādei (vai attiecīgajam deleģētajam kredītrīkotājam) ir jānodrošina, ka saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem tiek veikta arī kāda turpmāka piemērota rīcība (sk. 3.2. un 6.2. nodaļu). Tas ir svarīgi ne tikai šā jautājuma risināšanai, bet arī darbības nepārtrauktības nodrošināšanai. Šajā sakarībā ir iespējama situācija, kad iestādei (vai attiecīgajam deleģētajam kredītrīkotājam) ir vajadzīgas citu kompetentu struktūru konsultācijas vai iesaistīšanās saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem.

Visbeidzot, no vienas puses, ja pastāv neatrisināts objektīvi uztverts interešu konflikts vai ja interešu konflikts īstenojas, piemēram, darbinieks faktiski izmanto savas pilnvaras, lai atbalstītu ekonomisku vienību / apzināti sniegtu labumu ekonomiskai vienībai, kas pieder tuvākajam ģimenes loceklim, šādās situācijās būtu jāpārbauda to ietekme uz ES budžeta izpildi (32), arī nolūkā noteikt piemērotus tiesiskās aizsardzības līdzekļus (piemēram, atcelt un atkārtoti izvērtēt piešķiršanas procedūras, atcelt līgumus/nolīgumus, apturēt maksājumus, veikt finanšu korekcijas un atgūt līdzekļus). Turklāt šādas situācijas parasti varētu kvalificēt kā neatļautu darbību saskaņā ar administratīvajām tiesībām, civildienesta tiesībām vai krimināltiesībām, un par tām būtu jāpiemēro attiecīgs sods. No otras puses, kandidātu, pretendentu vai pieteikuma iesniedzēju mēģinājumi nepamatoti ietekmēt piešķiršanas procedūru vai iegūt konfidenciālu informāciju būtu jāuzskata vismaz par smagu pārkāpumu saistībā ar profesionālo rīcību, un to rezultātā attiecīgās personas būtu jāizslēdz no dalības piešķiršanas procedūrās (kā tas ir tiešas/netiešas pārvaldības gadījumā saskaņā ar 136. panta 1. punkta c) apakšpunkta iv) un v) punktu – sk. 4. nodaļu).

4. KONKRĒTI TIEŠĀS/NETIEŠĀS PĀRVALDĪBAS ELEMENTI

Kā noteikts FR 2018 36. panta 3. punkta c) apakšpunktā par budžeta izpildes iekšējo kontroli visos pārvaldības veidos (tostarp tiešā/netiešā pārvaldībā), iekšējās kontroles sistēmām jāspēj nodrošināt izvairīšanās no interešu konfliktiem.

Tiešā pārvaldībā saskaņā ar FR 2018 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu Komisija (un tādējādi Komisijas darbinieki) budžetu izpilda tieši ar savu dienestu starpniecību.

Netiešajā pārvaldībā saskaņā ar FR 2018 62. panta 1. punkta c) apakšpunktu (33) Komisija uztic budžeta izpildi ārējiem partneriem. Šādu ārējo partneru piemēri ir starptautiskas organizācijas Apvienoto Nāciju Organizācijas paspārnē, Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības banka, Eiropas Investīciju banka, Eiropas Investīciju fonds, ES struktūras (34), privāttiesību struktūras, kam uzticēti sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumi, publisko tiesību struktūras, tostarp dalībvalstu organizācijas, un trešās valstis (35) vai to norīkotās struktūras.

Tomēr, pat ja ārējie partneri ir atbildīgi par lietderīgas un efektīvas iekšējās kontroles sistēmas izveidi un uzturēšanu, Komisija joprojām ir pilnībā atbildīga par ES budžeta izpildi. Šā iemesla dēļ Komisijai ar ārējiem partneriem parakstītajos nolīgumos (jaunajos vai grozītajos) būtu jāiekļauj pienākumi, kas saistīti ar izvairīšanos no interešu konfliktiem un izriet no FR 2018 61. panta. Tas ir vēl jo svarīgāk, ja ārējais partneris nav dalībvalstu jurisdikcijā (36) (sk. 3.2.2. nodaļu). Ārējiem partneriem šie pienākumi būtu jāiekļauj arī savos nolīgumos ar jebkuru citu subjektu (piemēram, tādiem īstenošanas subjektiem kā finanšu starpniekiem), ar kuru tiem ir līgumiskas attiecības attiecībā uz budžeta izpildi. Tomēr ārējie partneri joprojām ir kompetenti pieņemt papildu un, iespējams, vēl sīkāk izstrādātus un/vai stingrākus noteikumus, taču tiem ir jāievēro vismaz FR 2018 61. pantā noteiktie pienākumi.

Komisijai ir arī uzdots uzraudzīt šos partnerus, lai tie pildītu savus pienākumus (37). Tas ir obligāti un būtiski tiktāl, ciktāl netiešas pārvaldības gadījumā Komisijai ir jānodrošina, ka ārējie partneri garantē tādu ES finanšu interešu aizsardzības līmeni, kas ir līdzvērtīgs tam, ko nodrošina tiešā pārvaldībā (38).

Lai gan tiešā pārvaldība ļauj pastāvīgi novērst, atklāt un risināt interešu konfliktus visos posmos, sākot no izstrādes līdz īstenošanas posmam un beidzot ar revīzijām un izvērtējumiem, Komisijas iesaistīšanās interešu konfliktu novēršanā, atklāšanā un risināšanā netiešas pārvaldības gadījumos ir balstīta arī uz ārējā partnera procedūru ex ante novērtējumu.

Šāda novērtējuma posmi ir izklāstīti FR 2018 154. panta 4. punktā un sīkāk izklāstīti Komisijas lēmumā (39), ar ko nosaka jaunus darba uzdevumus pīlāru novērtēšanas metodikai, kas izmantojama saskaņā ar FR 2018. Šī metodika jo īpaši ietver to procedūru novērtējumu, kas ieviestas, lai izvairītos no interešu konfliktiem iekšējās kontroles sistēmu pīlārā, kā arī attiecīgā gadījumā dotāciju, iepirkuma un finanšu instrumentu pīlārā. Tikai pēc pozitīva novērtējuma subjekts būtu tiesīgs saņemt budžeta izpildes uzdevumus.

Tāpēc, risinot interešu konfliktus netiešā pārvaldībā, galvenā uzmanība būtu jāpievērš interešu konfliktu novēršanai gadījumos, kad budžeta izpildes uzdevumi ir uzticēti ārējam partnerim, un interešu konfliktu atklāšanai un risināšanai, ko veic personas, kuras iesaistītas ārējā partnera (un jebkura subjekta, ar kuru ārējam partnerim ir līgumiskas attiecības budžeta izpildē) pārbaudē vai revīzijā īstenošanas posmā un pēc tā.

Dažādu politikas jomu, fondu vai programmu pamataktos (nozaru tiesību aktos) var būt ietverti arī papildu noteikumi par interešu konfliktiem, jo īpaši pienākums izvairīties no interešu konfliktiem. Ņemot vērā Komisijas apņemšanos nodrošināt pārredzamību (un prasību nodrošināt pārredzamību), ir svarīgi sniegt dalībniekiem (40), atbalsta saņēmējiem (41), ārējiem partneriem u. c. skaidru informāciju par viņu pienākumiem attiecībā uz interešu konfliktiem un i) iepirkuma procedūras dokumentos, ii) darba programmās, iii) uzaicinājumos iesniegt priekšlikumus, iv) iepirkuma līgumos, v) dotāciju nolīgumos, vi) iemaksu nolīgumos un vii) finansēšanas nolīgumos iekļaut noteikumus vai savstarpējas atsauces uz tiesību normām par šiem pienākumiem (un to pārkāpuma sekām).

4.1. Interešu konflikti piešķiršanas procedūrās

Publiskā iepirkuma noteikumi, kas jāievēro ES iestādēm, ir izklāstīti FR 2018 (42). FR 2018 2. panta 3) punktā piešķiršanas procedūra ir definēta kā iepirkuma procedūra, dotācijas piešķiršanas procedūra, konkurss par godalgām vai procedūra, kurā atlasa ekspertus vai personas vai subjektus, kuri izpilda budžetu netiešā pārvaldībā.

Komisijas (Budžeta ģenerāldirektorāta) “Centrālā finanšu dienesta rokasgrāmata par publisko iepirkumu” (43) un “Rokasgrāmata par dotācijām” (44) ir iekšējai lietošanai paredzēti dokumenti, kuru mērķis ir sniegt ES iestādēm un aģentūrām praktisku palīdzību šo procedūru sagatavošanā un īstenošanā un sniegt norādījumus (45) par interešu konfliktu risināšanu piešķiršanas procedūrās.

Sīkāka informācija atrodama arī dokumentā “Iepirkumi un dotācijas Eiropas Savienības ārējai darbībai – praktiski norādījumi (PRAG)” (46). Šī praktiskā rokasgrāmata sniedz praktisku palīdzību līgumslēdzējām iestādēm, no vienas puses, un pretendentiem, kandidātiem, pieteikumu iesniedzējiem un darbuzņēmējiem, no otras puses, sagatavojot un īstenojot iepirkuma un dotāciju līgumus ārējo darbību jomā. Šī praktiskā rokasgrāmata neattiecas uz piešķiršanas procedūrām, kurās Komisija darbojas kā līgumslēdzēja iestāde savā vārdā (uz tām attiecas iepriekš minētās rokasgrāmatas par publisko iepirkumu un dotācijām). Šīs praktiskās rokasgrāmatas 2.5.4. iedaļā iekļautās atsauces saistībā ar interešu konfliktiem būtībā ir līdzīgas turpmāk minētajiem četriem gadījumiem.

Piešķiršanas procedūru īpašajā kontekstā ir jānošķir četras situācijas: i) interešu konflikti saskaņā ar FR 2018 61. pantu; ii) mēģinājumi nepamatoti ietekmēt piešķiršanas procedūru vai iegūt konfidenciālu informāciju (kas būtu jāuzskata par smagu pārkāpumu saistībā ar profesionālo rīcību); iii) iesaistīšanās piešķiršanas procedūrā izmantoto dokumentu sagatavošanā un iv) konfliktējošas profesionālās intereses (47). Lietas, kas saistītas ar šīm četrām situācijām, ir sīkāk izklāstītas turpmāk tekstā nolūkā precizēt, kādos gadījumos pastāv interešu konflikts, uz ko attiecas FR 2018 61. panta noteikumi.

1. FR 2018 61. pantā minētie interešu konflikti

Saistībā ar piešķiršanas procedūrām ES (un tās darbinieki) darbojas kā līgumslēdzēja iestāde vai kā ES atbalsta – dotāciju, godalgu, finanšu instrumentu un budžeta garantiju veidā – piešķīrēja.

Interešu konflikta jēdziens ir saistīts ar pareizas finanšu pārvaldības, pārredzamības un vienlīdzīgas attieksmes principiem (48). Ja juridiskie instrumenti paredz pienākumu nodrošināt pareizu finanšu pārvaldību, pārredzamību un vienlīdzīgu attieksmi, tas ietver rūpīgu rīcību interešu konfliktu gadījumā, jo īpaši nolūkā nodrošināt vienlīdzīgus konkurences apstākļus.

Piemēram, saskaņā ar pārredzamības un vienlīdzīgas attieksmes principiem vērtēšanas komisijas locekļiem (49) ir jāspēj neatkarīgi un objektīvi novērtēt priekšlikumus. Tāpēc tiem ir pienākums veikt visas darbības, kas prasītas saskaņā ar FR 2018 61. pantu.

Interešu konflikta jēdziens attiecas uz situācijām, kad budžeta izpildē iesaistītās personas ir kādā no situācijām, kas minētas FR 2018 61. pantā, t. i., kad personas spēju neatkarīgi un objektīvi pildīt savas funkcijas “traucē (..) iemesli, kas saistīti ar ģimeni, emocionālajām saitēm, politisko vai nacionālo piederību, ekonomiskajām interesēm vai jebkādām citām tiešām vai netiešām personīgajām interesēm”. Šajā sakarā piemēro 3. nodaļā izklāstītos pienākumus (50).

Saistībā ar piešķiršanas procedūrām FR 2018 61. pants attiecas uz kredītrīkotājiem (51) un tiem, kas ir iesaistīti piešķiršanas procedūrā vai ir atbildīgi par to, kā arī uz tiem, kas iesaistīti sagatavošanas, atvēršanas un izvērtēšanas posmos. FR 2018 61. pantā definētais jēdziens “interešu konflikts” neattiecas uz dalībniekiem (t. i., kandidātiem / pretendentiem / pieteikumu iesniedzējiem), un to nevajadzētu izmantot, atsaucoties uz tiem.

Turklāt FR 2018 vēl vairāk nostiprina noteikumus par interešu konfliktiem, paredzot šādus noteikumus:

— piedāvājumu atvēršanas un vērtēšanas komisiju locekļiem (un ārējiem ekspertiem, kas atlasīti to atbalstam) ir jāievēro FR 2018 61. panta noteikumi (FR 2018 150. panta 5. punkts, 225. panta 4. punkts, 237. panta 2. punkts, FR 2018 I pielikuma 28.2. un 29.1. punkts),

— tādu personu vai subjektu atlase, kuriem uztic ES budžeta izpildi netiešā pārvaldībā, nedrīkstētu radīt interešu konfliktus (FR 2018 154. panta 1. punkts),

— attiecībā uz finanšu instrumentiem, kurus Komisija īsteno tieši, speciālu ieguldījumu instrumentu pārvaldnieku, finanšu starpnieku un saņēmēju atlasei nevajadzētu radīt interešu konfliktus (FR 2018 216. panta 3. punkts).

2. Smags pārkāpums saistībā ar profesionālo rīcību

Ir īpašas situācijas, kurās ir iesaistīti dalībnieki un kuras ir kvalificējamas kā “smags pārkāpums saistībā ar profesionālo rīcību”, nevis kā interešu konflikts atbilstīgi FR 2108 61. pantam:

— ja dalībnieks noslēdz nolīgumu ar citām personām vai subjektiem (52) nolūkā izkropļot konkurenci,

— ja dalībnieks iepirkuma procedūras laikā mēģina nepamatoti ietekmēt līgumslēdzējas iestādes lēmumu pieņemšanas procesu, piemēram, nomelnojot citu dalībnieku vai nepareizi atspoguļojot dalībniekam pieejamās speciālās zināšanas un resursus,

— ja dalībnieks cenšas iegūt konfidenciālu informāciju, kas var sniegt tam nepamatotas priekšrocības procedūrā.

Šie gadījumi ir uzskaitīti FR 2018 136. panta 1. punkta c) apakšpunktā, un, pamatojoties uz tiem, dalībnieku izslēdz no piešķiršanas procedūrām, ja “ar galīgu spriedumu vai galīgu administratīvo lēmumu ir atzīts, ka persona vai subjekts ir vainīgs smagā pārkāpumā saistībā ar profesionālo rīcību, jo ir pārkāpis piemērojamos normatīvos aktus vai tādus ētikas standartus, ko piemēro profesijā, kurā darbojas attiecīgā persona vai subjekts, vai ir iesaistījies jebkādā prettiesiskā rīcībā, kurai ir ietekme uz tā profesionālo uzticamību, ja šāda rīcība liecina par ļaunprātīgu nodomu vai rupju neuzmanību”. Kā noteikts FR 2018 136. panta 2. punktā, šāda izslēgšana var notikt arī tad, ja nav galīgā sprieduma vai galīga administratīva lēmuma, pamatojoties uz provizorisku juridisko klasifikāciju, ņemot vērā konstatētos faktus vai citus konstatējumus, kas iekļauti FR 2018 143. pantā minētās paneļkomitejas ieteikumā.

3. Dalība piešķiršanas procedūrā izmantoto dokumentu sagatavošanā

Var būt gadījumi, kad līgumslēdzēja iestāde / ES atbalsta sniedzējs ir noslēgusi/noslēdzis līgumu, piemēram, ar ārējiem ekspertiem, lai saņemtu atbalstu, sagatavojot dokumentus, kas izmantojami piešķiršanas procedūrā (piemēram, turpmākas iepirkuma procedūras specifikāciju izstrādē), un kad pakalpojumu sniedzējs pats nolemj piedalīties tajā pašā piešķiršanas procedūrā dalībnieka statusā.

Saskaņā ar FR 2018 137. panta 1. punktu dalībniekam ir pienākums deklarēt savu iesaisti piešķiršanas procedūrā izmantoto dokumentu sagatavošanā (vai jebkurā citā no situācijām, kas minētas FR 2018 136. panta 1. punktā un 141. panta 1. punktā) un attiecīgā gadījumā deklarēt, vai tas ir veicis jebkādus korektīvus pasākumus, kas minēti FR 2018 136. panta 6. punkta a) apakšpunktā un 136. panta 7. punktā.

Līgumslēdzēja iestāde / ES atbalsta sniedzējs ir atbildīga/atbildīgs par to, lai pret dokumentu sagatavošanā iesaistītajiem dalībniekiem un pret pārējiem dalībniekiem nodrošinātā attieksme būtu vienlīdzīga. Dokumentu sagatavošanā iesaistītais dalībnieks ir jānoraida, liedzot piedalīties turpmākajā procedūras gaitā, ja tā dalība rada vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu, tostarp konkurences izkropļojumu, kuru nevar novērst citādi (FR 2018 141. panta 1. punkta c) apakšpunkts (53)). Šajā ziņā līgumslēdzēja iestāde varētu, piemēram, sniegt vērtēšanas komisijas locekļiem informāciju par pakalpojumu sniedzējiem, kuri bijuši iesaistīti piešķiršanas procedūrā izmantojamo dokumentu sagatavošanā.

Pierādīšanas pienākums ir līgumslēdzējai iestādei / ES atbalsta sniedzējam. Tāpēc līgumslēdzējai iestādei / ES atbalsta sniedzējam ir jāpierāda konkurences izkropļojums vai jāpierāda, ka tā ir veikusi / tas ir veicis visus iespējamos pasākumus, lai izvairītos no attiecīgā dalībnieka noraidīšanas piešķiršanas procedūrā (54). Uz šādu noraidījumu attiecas pretrunu procedūra (55), tāpēc dalībniekam ir jādod iespēja pierādīt, ka tā iepriekšējā iesaistīšanās nav kropļojusi konkurenci.

Praksē ir ieteicams izvairīties no noraidīšanas, ieviešot pasākumus nolūkā izvairīties no konkurences izkropļojuma. Jo īpaši informācija, kas sniegta pakalpojumu sniedzējam, lai sagatavotu dokumentus, kas izmantojami piešķiršanas procedūrā, būtu jādara zināma arī citiem otrās procedūras dalībniekiem. Turklāt piedāvājumu / otrās procedūras pieteikumu saņemšanas termiņam vajadzētu būt pietiekami ilgam, lai nodrošinātu, ka visi dalībnieki ir labi informēti.

4. Konfliktējošas profesionālās intereses (tikai iepirkumam)

Ekonomikas dalībniekiem (56), kas piedalās iepirkuma procedūrās, nevajadzētu būt interešu konfliktiem, kas var negatīvi ietekmēt līguma izpildi (FR 2018 167. panta 1. punkta c) apakšpunkts un I pielikuma 20.6. punkts).

To parasti sauc par konfliktējošām profesionālajām interesēm, un tas būtu jāizskata atlases posmā nolūkā novērst gadījumus, kad, piemēram, ekonomikas dalībniekam tiek piešķirtas līguma slēgšanas tiesības, lai izvērtētu projektu, kurā pats ir piedalījies, vai lai revidētu pārskatus, kurus pats iepriekš ir apliecinājis, jo šādos gadījumos ekonomikas dalībnieks jau ir bijis iesaistīts konkrētā konkursa priekšmetā. Šādas situācijas bieži rodas izvērtēšanas vai revīzijas pamatlīgumos, kuros darbuzņēmējam var būt konfliktējošas profesionālās intereses attiecībā uz konkrētu līgumu.

Lai apstiprinātu, ka interešu konflikta situācija var negatīvi ietekmēt konkrētā līguma izpildi, katrs gadījums ir jāizvērtē atsevišķi. Ja ekonomikas dalībnieks ir šādā situācijā, attiecīgo piedāvājumu noraida. Novērtējumā būtu jāiekļauj pretrunu procedūra ar attiecīgo ekonomikas dalībnieku, un tam būtu jābalstās uz objektīviem kritērijiem un faktiem, kas, ņemot vērā veicamo uzdevumu būtību, apstiprina konfliktējošas profesionālās intereses un, vienlaikus tiecoties ievērot arī nediskriminācijas, vienlīdzīgas attieksmes un pārredzamības principus, novērš nepamatotu to ekonomikas dalībnieku skaita ierobežojumu, kuri var piedalīties iepirkuma procedūrās.

Konkrētajā gadījumā, kad tiek atlasītas neatkarīgas ārējās revīzijas struktūras vai eksperti, kas veic Eiropas politisko partiju un Eiropas politisko fondu gada finanšu pārskatu ārējo revīziju, FR 2018 233. pantā ir noteikts, ka līguma termiņš ir ierobežots līdz pieciem gadiem un ne vairāk kā diviem termiņiem. Pēc diviem secīgiem termiņiem tiek pieņemts, ka pastāv konfliktējošas intereses, kas var negatīvi ietekmēt revīzijas veikšanu.

Konfliktējošas profesionālās intereses atšķiras no dalības piešķiršanas procedūrās izmantoto dokumentu sagatavošanā, kā aprakstīts šīs 4.1. nodaļas 3. punktā.

4.2. Citas FR 2018 minētās atsauces uz interešu konfliktiem

Interešu konflikta jēdziens ir minēts FR 2018 ar mērķi aptvert arī šādas situācijas:

— ja Komisijas grāmatvedis ir arī izpildaģentūras grāmatvedis (FR 2018 69. panta 3. punkts) vai ja divām vai vairākām ES iestādēm vai struktūrām ir viens un tas pats grāmatvedis (FR 2018 78. panta 2. punkts), ir vajadzīga īpaša kārtība, lai izvairītos no jebkāda interešu konflikta,

— īstenošanas subjektiem vai darījuma partneriem, kas iesaistīti finanšu instrumentu un budžeta garantiju īstenošanā, jānovērš interešu konflikti ar citām to darbībām (FR 2018 209. panta 2. punkta e) apakšpunkts),

— ja pasākuma vai darba programmas īstenošanai atbalsta saņēmējam ir jāpiešķir publiski līgumi, tam jāizvairās no jebkāda interešu konflikta (FR 2018 205. panta 1. punkts),

— ES iestādes un struktūras izņēmuma kārtā var pieņemt korporatīvo sponsorēšanu kā atbalstu natūrā pasākumam vai darbībai reklāmas vai korporatīvās sociālās atbildības nolūkos ar noteikumu, ka tas nerada interešu konfliktus (FR 2018 26. panta 2. punkta c) apakšpunkts).

Pirmie divi piemēri pēc būtības ir tuvi konfliktējošu profesionālo interešu jēdzienam, kas aprakstīts 4.1. nodaļas 4. punktā.

4.3. Ētikas jautājumi nefinansiālā kontekstā

Šis dokuments galvenokārt attiecas uz finanšu pārvaldības jautājumiem, kas saistīti ar interešu konfliktiem un tiek regulēti FR 2018. Šajā kontekstā darbiniekiem, kas iesaistīti ES budžeta izpildē un saskaras ar interešu konfliktu, kāds tas noteikts FR 2018, būtu jāievēro 3.2.4. nodaļā aprakstītās procedūras. Tomēr tiek uzskatīts par lietderīgu pašreizējā nodaļā sniegt īsu tādu attiecīgo dokumentu aprakstu un apkopojumu, kas Komisijas līmenī attiecas uz ētikas jautājumiem nefinansiālā kontekstā.

Komisijas darbiniekiem (pat budžeta izpildē neiesaistītajiem) piemērojamos noteikumus par interešu konfliktiem reglamentē noteikumi, kas plaši zināmi kā “ētikas noteikumi” (profesionālā ētika jeb deontoloģija). Regulējums ir noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā par ES Civildienesta noteikumiem un pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (57). Komisijā (58) Cilvēkresursu un drošības ģenerāldirektorāts ir atbildīgs par personāla ētiku centrālajā korporatīvajā līmenī, kurā ietilpst arī kabinetu darbinieki.

Turklāt katram Komisijas dienestam ir pienākums konsultēt darbiniekus ētikas jautājumos un ieviest iekšējus pasākumus interešu konfliktu novēršanai un pārvaldībai.

Preventīvie un riska mazināšanas pasākumi ir svarīgs aspekts interešu konfliktu regulēšanā Komisijā. Darbinieku pienākumi cita starpā ietver prasību deklarēt:

— jebkuru situāciju, kad darbiniekam lūdz izskatīt jautājumu, kurā viņam tieši vai netieši ir kādas personīgas intereses, kas var kaitēt viņa neatkarībai, jo īpaši ģimenes un finanšu intereses, Piemērs Attiecīgajai personai būtu jādeklarē jebkura situācija, kad tai tiek lūgts izskatīt jautājumu, kurā tai ir ģimenes un/vai finanšu intereses (piemēram, uzņēmumi, kas pieder viņu tuvākajiem ģimenes locekļiem).

— jebkādu interešu konflikta situāciju, kas saistīta ar pieņemšanu darbā vai atgriešanos no atvaļinājuma personisku iemeslu dēļ,

— laulāto (tostarp partnera, ar kuru personai ir reģistrētas partnerattiecības, kas nav laulība) un, iespējams, citu tuvāko ģimenes locekļu profesionālo darbību,

— dāvanu vai viesmīlības piedāvājumus,

— ordeņus un apbalvojumus,

— apmaksātas vai neapmaksātas ārējas darbības un uzdevumus, kuriem atļauja parasti ir jālūdz un jāsaņem iepriekš.

Darbiniekam cita starpā var arī lūgt: i) noteiktos apstākļos atturēties no rīcības; ii) neveikt ārējas darbības aktīvā dienestā vai atvaļinājumā personisku iemeslu dēļ; un iii) pēc aiziešanas no dienesta uz ierobežotu laiku atturēties no profesionālas saziņas ar bijušajiem kolēģiem vai no pretējās puses pārstāvības. Turklāt darbinieks nedrīkst izpaust nekādu neatļautu konfidenciālu informāciju.

Iepriekš minēto noteikumu un ierobežojumu mērķis ir novērst interešu konfliktu rašanos, piemēram, saistībā ar darbinieka ārējām darbībām vai laulātā (tostarp partnera, ar kuru personai ir reģistrētas partnerattiecības, kas nav laulība) profesionālajām darbībām. Turpmāk norādītajos atsauces dokumentos un informācijas avotos ir sniegta sīkāka informācija par noteikumiem attiecībā uz interešu konfliktiem, kas skar darbiniekus (59), pat ja viņi nav iesaistīti ES budžeta izpildē.

— Regula Nr. 31 (EEK), Nr. 11 (EAEK), ar ko nosaka Eiropas Ekonomikas kopienas un Eiropas Atomenerģijas kopienas Civildienesta noteikumus un pārējo darbinieku nodarbināšanas kārtību (60), jo īpaši 11. un 16. pants,

— Komisijas 2018. gada 29. jūnija Lēmums par ārējām darbībām un uzdevumiem un profesionālo darbību pēc aiziešanas no dienesta (61),

— Komisijas priekšsēdētāja vietnieka Šefčoviča paziņojums Komisijai “Pamatnostādnes par darbiniekiem veltītām dāvanām un viesmīlību” SEC(2012) 167 final (62),

— Eiropas Komisijas Ētikas rokasgrāmata (sk. Ares(2019)4833796-24/07/2019) (63),

— Praktiska rokasgrāmata personāla ētikas un uzvedības jomā (64),

— Komisijas 2000. gada 17. oktobra Lēmums, ar ko groza Komisijas reglamentu: labas administratīvās prakses kodekss, kas Eiropas Komisijas darbiniekiem jāievēro attiecībās ar sabiedrību (65),

— vietne par ētiku un personāla rīcību (66),

— 2013. gada 10. decembra pamatnostādnes par interešu konfliktu novēršanu un pārvaldību ES decentralizētajās aģentūrās, kas jo īpaši attiecas uz valdes locekļiem un ekspertiem (67),

— vadlīnijas par trauksmes celšanu (68) , (69).

To gadījumu izskatīšana, kuros nav iespējams pietiekami ierobežot interešu konfliktu, ir atkarīga no piemērojamā tiesiskā regulējuma un procedūras. ES iestādēm būs pieejami dažādi tiesiskās aizsardzības līdzekļi. Tie ir paredzēti FR 2018, Civildienesta noteikumos, nozaru tiesību aktos vai saistošajos nolīgumos, kuros ir iesaistījusies Komisija, citas personas/subjekti, kas piedalās ES budžeta izpildē, darbuzņēmēji un atbalsta saņēmēji.

Eiropas Biroju krāpšanas apkarošanai (OLAF) vai Komisijas Izmeklēšanas un disciplinārlietu biroju (IDOC) var aicināt veikt izmeklēšanu visos gadījumos, kad rodas i) aizdomas par krāpšanu, korupciju vai citām nelikumīgām darbībām; ii) finanšu noteikumu pārkāpumi (piemēram, publiskā iepirkuma noteikumu pārkāpumi); iii) favorītisms, kas ietekmē ES finanšu intereses, vai iv) smagi pārkāpumi saistībā ar profesionālo rīcību.

Piemērs (70) “Iecēlējinstitūcija nolēma atbrīvot no amata ierēdni, kurš privāti apsprieda svarīgus līguma noteikumus ar ārēju uzņēmumu, nesaņemot priekšniecības atļauju. Gan Disciplinārlietu padome, gan iecēlējinstitūcija uzskatīja, ka šāda rīcība nopietni kaitē iestādes tēlam un rada negatīvu iespaidu par ierēdņa amatu. Turklāt ierēdnis atklāti ieteica izraudzīties sava partnera uzņēmumu kā Komisijas apakšuzņēmēju, kā rezultātā šī sabiedrība faktiski darbojās kā apakšuzņēmējs, priekšniecībai nezinot par šo situāciju. Turklāt ierēdnis piedalījās tā līguma pārvaldībā, kas tā partnera uzņēmumu saistīja ar Komisijas darbuzņēmēju. Tas bija nopietns interešu konflikts. Iecēlējinstitūcija secināja, ka ierēdnis ir nopietni pārkāpis Civildienesta noteikumu 11. panta pirmo daļu, 12. un 21. pantu, kā arī Finanšu regulas 57. un 79. pantu (71).”

5. KONKRĒTI DALĪTAS PĀRVALDĪBAS ELEMENTI

Papildus noteikumiem, kas izklāstīti FR 2018, noteikumi par dalītas pārvaldības fondu pārvaldību un kontroli ir papildināti nozaru tiesību aktos.

Sīkāku informāciju par noteikumiem attiecībā uz finanšu korekcijām un pārvaldības un kontroles sistēmu izveidi dalītas pārvaldības fondiem sk. attiecīgajos i) FR 2018 noteikumos; ii) citu nozaru tiesību aktu noteikumos attiecībā uz dalītas pārvaldības fondiem, jo īpaši attiecībā uz Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem, Kopīgo noteikumu regulu (KNR) (72) un iii) Norādēs Komisijai un dalībvalstīm par kopēju metodoloģiju vadības un kontroles sistēmu novērtēšanai dalībvalstīs – EGESIF 14-0010 final, 18.12.2014. (73). Turklāt sīki izstrādātus noteikumus par Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda (ELGF) un Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) pārvaldības un kontroles sistēmu sk. arī Horizontālajā regulā (74) un jo īpaši maksājumu aģentūru akreditācijas kritērijos (75).

5.1. Kas ko dara dalītas pārvaldības kontekstā?

Vispārējā atbildība un pārskatatbildība par ES budžeta izpildi gulstas uz Komisiju. Tomēr aptuveni 75 % no ES budžeta dalībvalstis izpilda dalītā pārvaldībā saskaņā ar FR 2018 noteikumiem, piemērojamajiem ES nozaru tiesību aktiem un valstu noteikumiem. Tādēļ ir vajadzīga cieša sadarbība starp valstu iestādēm un Komisiju nolūkā nodrošināt, ka ES budžets tiek izmantots saskaņā ar pareizas finanšu pārvaldības principiem un ka ES finanšu intereses tiek labi aizsargātas ar pienācīgu pārskatatbildības modeli.

Dalīta pārvaldība nozīmē, ka dalībvalstis (un – atkarībā no to organizācijas – arī to reģioni), ņemot vērā to institucionālo un tiesisko regulējumu, ir atbildīgas par dalītā pārvaldībā finansētu programmu, atbalsta shēmu un darbību īstenošanu. Šī funkcija ietver arī fondu atbalsta apjoma noteikšanu, īpašu atbalsta instrumentu izstrādi un līdzekļu piešķiršanu atbalsta saņēmējiem (piemēram, uzņēmumiem, lauksaimniekiem, pašvaldībām utt.) un programmu īstenošanas revīzijas un kontroles.

Dalītā pārvaldībā Komisija ir atbildīga par tiesību aktu ierosināšanu ES līmenī, programmu pieņemšanu, konkrētu konsultatīvo funkciju veikšanu un programmu īstenošanas uzraudzību, tostarp uzraudzību un revīziju, tomēr tieši neiejaucoties operatīvajā līmenī; t. i., saskaņā ar dalītas pārvaldības noteikumiem Komisija principā nav līgumslēdzēja puse līgumiskās attiecībās starp valsts vai reģionālo iestādi un atbalsta/līdzekļu saņēmējiem. Turklāt Komisija arī veicina zināšanu, labas prakses un informācijas izplatīšanu un apmaiņu visā ES attiecībā uz atbalstu, ko sniedz ES fondi saskaņā ar dalīto pārvaldību.

Saskaņā ar FR 2018 36. panta 1. punktu un 63. panta 1. punktu Komisijai un dalībvalstīm ir jāievēro pareizas finanšu pārvaldības princips, kas definēts FR 2018 33. pantā.

Šajā sakarā dalībvalstīm un to iestādēm ir jārīkojas, veicot turpmāk minētos pasākumus.

— Iekšējās kontroles sistēmu izveide un efektīvas darbības nodrošināšana. Šīm kontroles sistēmām jāatbilst FR prasībām (jo īpaši FR 2018 36. un 63. pantam), nozaru tiesību aktiem un valsts noteikumiem, tostarp tiem, kas paredz i) atbilstošas procedūras šādu iekšējās kontroles sistēmu organizēšanai; ii) darbību atlasi; iii) ieviestus piemērotus pasākumus nolūkā novērst, atklāt un pienācīgi mazināt un risināt interešu konfliktus un iv) veikt vajadzīgās administratīvās un uz vietas veicamās pārvaldības verifikācijas vai pārbaudes un revīzijas. Dalībvalstīm būtu jāpārbauda savas esošās sistēmas, lai nodrošinātu, ka tiek pienācīgi ņemti vērā FR 2018 iekļautie interešu konfliktu aspekti.

— Pasākumu noteikšana nolūkā izvairīties no interešu konfliktiem. Efektīva interešu konfliktu novēršana ir svarīga, lai aizsargātu ES finanšu intereses ES budžeta izpildē saskaņā ar piemērojamiem ES noteikumiem. Darbiniekiem būtu jārīkojas, neņemot vērā personīgās intereses, tādējādi aizsargājot lēmumu pieņemšanas procesa integritāti.

— Noteikšana, vai konkrētajā gadījumā pastāv interešu konflikts, un, ja tas pastāv, riska mazināšanas pasākumu piemērošana. Šajā nolūkā dalībvalstij ir jānovērtē, vai pastāv interešu konflikts, piemēram, kad tās iestādes izvērtē finansējuma pieteikumu vai pārbauda izdevumu attiecināmību.

— Ziņošana par interešu konflikta gadījumiem, izmantojot atbilstīgus ziņošanas instrumentus, jo īpaši Pārkāpumu pārvaldības sistēmu (IMS), lai ziņotu Komisijai par konstatētajiem pārkāpumiem.

— Pārkāpumu labošana gadījumos, kad (individuāli vai sistēmiski (76)) nav ievēroti noteikumi par izvairīšanos no interešu konfliktiem, kas paredzēti FR 2012 59. panta 2. punkta b) apakšpunktā un FR 2018 63. panta 2. punkta c) apakšpunktā. Interešu konflikta noteikumu neievērošanas gadījumā dalībvalstis var piemērot finanšu korekcijas un atgūt līdzekļus (77), kā paredzēts nozaru noteikumos un/vai citos tiesiskās aizsardzības veidos. Piemērs Vienā svarīgā gadījumā subjekts, kas tika izmantots sadarbības programmu īstenošanai, bija pilnībā jālikvidē, jo daži tā valdes locekļi bija arī vadījuši tehniskās palīdzības birojus, attiecībā uz kuriem pastāvēja iespējamība saņemt un kuri saņēma tā konsultāciju pakalpojumus. Revīzijas palāta to kritizēja Īpašajā ziņojumā Nr. 1/96. Viens no attiecīgajiem birojiem iesniedza prasību pret Revīzijas palātu par neslavas celšanu, ko tas zaudēja. Savā spriedumā par šo konkrēto lietu Tiesa norādīja, ka “interešu konflikts objektīvi un pats par sevi ir nopietns pārkāpums bez vajadzības to kvalificēt, ņemot vērā attiecīgo pušu nodomus un to, vai tās rīkojās labticīgi vai negodprātīgi” (pasvītrojums pievienots) (78) (79). Kā paskaidrots 3.2.3. nodaļā, objektīvi uztverta interešu konflikta esamība ir jāvērtē neatkarīgi no attiecīgās personas nodoma. Komisija uzskata, ka neatrisināts objektīvi uztverts interešu konflikts ir pārkāpums. Šādi pārkāpumi ir jānovērš, bet, ja tas neizdodas, tie būtu jāatklāj un jālabo kompetentajām valsts iestādēm (80). Dalībvalstu iestādes atbalsta saņēmējiem / galasaņēmējiem varētu piemērot mērķorientētākus korektīvus pasākumus un sankcijas/sodus, pamatojoties uz valsts tiesību aktiem un ar tiem noslēgtajiem nolīgumiem un līgumiem. Līdzīgi kā 5.2. nodaļā aprakstītajā situācijā, ja runa ir par finanšu korekcijām gadījumā, kad netiek ievēroti piemērojamie noteikumi par publisko iepirkumu (81), nav jāpierāda, ka objektīvi uztverts interešu konfliktam ir bijusi faktiska ietekme vai ka objektīvi uztvertais interešu konflikts ir tīši izmantots nolūkā sniegt labumu konkrētai personai/subjektam (tas būtu svarīgi tikai krāpnieciska pārkāpuma konstatēšanai). Ja tiek atklāts interešu konflikts, dalībvalstu iestādēm būtu jāapsver iespējamā ietekme uz citām darbībām vai līgumiem saistībā ar attiecīgo darbību / attiecīgajām ieinteresētajām personām un pienācīgi jārīkojas, lai novērstu turpmākas interešu konflikta situācijas.

— Saskaņā ar starptautiski atzītiem revīzijas standartiem veiktas revīzijas nodrošināšana par to, kā valstu neatkarīgas revīzijas struktūras izmanto līdzekļus, papildus kontrolēm, ko veic valsts iestādes, kuras ir atbildīgas par ES līdzekļu pārvaldību (vai to atbildības ietvaros). Šo struktūru revīzijas atzinumi nodrošina pamatu vispārējam ticamības apliecinājumam par ES līdzekļu izlietojumu. Tomēr Komisijas paļaušanās uz valstu revīzijas atzinumiem neliedz tai veikt turpmākas revīzijas par ES līdzekļu izlietojumu un neietekmē Komisijas pienākumu, veicot riska novērtējumu, uzraudzīt dalībvalstīs izveidotās kontroles sistēmas.

Komisija ir atbildīga par:

— padomu un norādījumu sniegšanu attiecībā uz valstu iekšējās kontroles sistēmu atbilstību ES prasībām, kā arī šīs atbilstības uzraudzīšanu,

— dalībvalstu iekšējās kontroles sistēmu revīziju, kurā novērtē, vai tās ir efektīvas un piemērotas tam, lai cita starpā novērstu un pārvaldītu interešu konflikta situācijas (uz riska pamata ņemot vērā valsts iestāžu vai citu ES revīzijas struktūru veikto pārbaužu, revīziju un kontroles rezultātus, kas paziņoti Komisijai, un jebkādu citu pieejamo informāciju), un ieteikumu sniegšanu šo sistēmu uzlabošanai,

— revīziju izdevumiem, ko dalībvalstis deklarējušas Komisijai, ar mērķi pārbaudīt atbilstību attiecīgajiem attiecināmības noteikumiem,

— piemērotu ES budžeta aizsardzības pasākumu piemērošanu, piemēram, maksājumu termiņu pārtraukšanu, maksājumu apturēšanu un finanšu korekciju veikšanu gadījumos, kad (individuāli vai sistēmiski) netiek ievēroti noteikumi par izvairīšanos no interešu konfliktiem, kas paredzēti FR 2012 59. panta 6. punkta b) un c) apakšpunktā vai FR 2018 63. panta 8. punkta b) un c) apakšpunktā, kopā ar ieteikumiem dalībvalstīm par piemērotiem korektīviem pasākumiem, tostarp to iekšējās kontroles sistēmu stiprināšanu (82).

FR 2018 63. panta 8. punkta b) apakšpunktā (83) Komisijai ir noteikts pienākums izslēgt no ES finansējuma izdevumus piemērojamo tiesību aktu pārkāpuma dēļ. Tas var izrietēt no kontrolēm un revīzijām jebkurā kontroles sistēmu līmenī dalībvalstī, Komisijas veiktajām kontrolēm un revīzijām, Eiropas Revīzijas palātas revīzijām vai Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) veiktām izmeklēšanām, un to mērķis ir atjaunot situāciju, kad līdzfinansētie izdevumi atbilst piemērojamiem tiesību aktiem. Kā paskaidrots iepriekš, par pārkāpumu labošanu galvenokārt atbild dalībvalstis. Komisija var izslēgt izdevumus no ES finansējuma, ja dalībvalsts nav veikusi vajadzīgās darbības, ja ir nopietni trūkumi pārvaldības un kontroles sistēmas efektīvā darbībā vai ja viss ES finansējums kādai darbībai vai tā daļa ir nelikumīgi. Komisija ir pilnvarota piemērot ekstrapolētas vai vienotas likmes korekcijas, ja nav iespējams precīzi noteikt neatbilstīgo izdevumu summu (84).

Visbeidzot, attiecībā uz dalītas pārvaldības fondiem vispirms tieši valstu iestādēm / struktūrām, kas pārvalda un kontrolē ES līdzekļus, ir jānovērš, jāatklāj, jāziņo par interešu konfliktu situācijām un jālabo tās. Uz šo iestāžu/struktūru veiktajiem pasākumiem joprojām attiecas valstu neatkarīgu revīzijas struktūru veiktās revīzijas, Komisijas veiktā uzraudzība un revīzijas, kā arī Eiropas Revīzijas palātas revīzijas un OLAF izmeklēšanas, ko šis birojs veic, īstenojot savu kompetenci.

5.2. Noteikumi par interešu konfliktiem saskaņā ar iepirkuma direktīvām

FR 2018 61. pants attiecas uz visiem pārvaldības veidiem un visiem ES budžeta izdevumu veidiem.

Iepirkuma direktīvās (85) izklāstītie publiskā iepirkuma noteikumi attiecas uz dalīto pārvaldību, jo īpaši uz atbalsta saņēmēju dalībvalstī, kas ir līgumslēdzēja iestāde (86) un piešķir līgumu slēgšanas tiesības, lai īstenotu no ES budžeta finansētu projektu.

Iepirkuma noteikumi ir valsts tiesību akti, jo īpaši tādi, kas tiek pieņemti, dalībvalstīm transponējot iepirkuma direktīvas, vai arī tie var tieši izrietēt no vispārīgiem principiem, kas nostiprināti ES tiesību aktos.

Jāatzīmē, ka iepirkuma direktīvu darbības joma ir ierobežota, jo īpaši ar minimālajām robežvērtībām attiecībā uz iepirkuma vērtību bez PVN. Turklāt, ņemot vērā transponēšanas termiņu 2016. gada 18. aprīlī, 2014. gada iepirkuma direktīvas ir piemērojamas vēlākais no minētā datuma vai agrāk, ja tās pirms minētā datuma ir transponētas valsts tiesību aktos.

Saskaņā ar iepriekšējās Iepirkuma direktīvas (87) 2. pantu prasība izvairīties no interešu konfliktiem izrietēja no vienlīdzīgas attieksmes un pārredzamības principiem, kas nostiprināti šajā tiesību normā (88). Papildus direktīvām Tiesa ir norādījusi, ka pat tad, ja direktīvās nav noteikumu, kas īpaši reglamentētu jebkuru strīdīgu jautājumu (89), vai ja izskatāmā lieta neietilpst direktīvu piemērošanas jomā (90) (91), dalībvalstu līgumslēdzējām iestādēm ir pienākums ievērot Līguma pamatnoteikumus kopumā un it īpaši vienlīdzīgas attieksmes principu. Līdz ar to pārredzamības princips ir piemērojams arī šajā kontekstā nolūkā nodrošināt, ka tiek rūpīgi pārbaudīts, vai ir ievērots vienlīdzīgas attieksmes princips (92).

Ja vienlīdzīgas attieksmes un pārredzamības principi, uz kuriem balstījās prasība izvairīties no interešu konfliktiem, tādējādi tiek vispārēji piemēroti publiskā iepirkuma jomā, tad izvairīšanās no interešu konfliktiem ir jāuzskata par vienlīdz piemērojamu šajā jomā.

Jaunās PI direktīvas (93) 24. pantā dalībvalstīm ir noteikts pienākums nodrošināt, ka līgumslēdzējas iestādes veic atbilstīgus pasākumus, lai efektīvi novērstu, konstatētu un labotu interešu konfliktus, kas izriet no iepirkuma procedūrām, un tajā ir noteikta interešu konflikta jēdziena definīcija šādā veidā:

Direktīvas 2014/24/ES 24. pants “Dalībvalstis nodrošina, ka līgumslēdzējas iestādes veic atbilstīgus pasākumus, lai efektīvi novērstu, konstatētu un labotu interešu konfliktus, kas rodas iepirkuma procedūru rīkošanā, nolūkā nepieļaut nekādu konkurences izkropļošanu un nodrošināt vienlīdzīgu attieksmi pret visiem ekonomikas dalībniekiem. Interešu konflikta jēdziens ietver vismaz visas tās situācijas, kad līgumslēdzējas iestādes personāla locekļiem vai tāda iepirkumu pakalpojumu sniedzēja personāla locekļiem, kas rīkojas līgumslēdzējas iestādes vārdā, kuri ir iesaistīti iepirkuma procedūras rīkošanā vai var ietekmēt šīs procedūras iznākumu, ir tieša vai netieša finansiāla, ekonomiska vai cita veida personiska ieinteresētība, ko var uzskatīt par tādu, kas kompromitē viņu objektivitāti un neatkarību iepirkuma procedūras kontekstā.”

Saskaņā ar šo noteikumu līgumslēdzējām iestādēm ir pienākums veikt atbilstīgus pasākumus un ieviest sistēmas, kas spēj atklāt, novērst un labot interešu konfliktus publiskā iepirkuma jomā (94). Tas attiecas uz visiem iepirkuma procedūras posmiem (piedāvājuma sagatavošana, pretendentu/kandidātu atlase un līguma slēgšanas tiesību piešķiršana, kā arī pēckonkursa posms).

PI direktīvas formulējums nav preskriptīvs attiecībā uz pasākumiem un mehānismiem šo mērķu sasniegšanai. Dalībvalstu ziņā ir noteikt vispiemērotākos risinājumus, ko pieļauj valstu jurisdikcijas. Jebkurā gadījumā dalībvalstīm ir jādara pieejama informācija un norādījumi līgumslēdzējām iestādēm un ekonomikas dalībniekiem, kā noteikts PI direktīvas 83. panta 4. punktā.

Saskaņā ar PI direktīvas 24. panta mērķi, proti, aizsargāt godīgu konkurenci un vienlīdzīgu attieksmi pret pretendentiem, PI direktīvas 57. panta 4. punkta e) apakšpunktā dalībvalstīm ir atļauts (lai gan nav uzlikts par pienākumu) paredzēt pretendenta izslēgšanas iemeslu, ja interešu konfliktu 24. panta izpratnē nevar efektīvi novērst ar citiem, mazāk ierobežojošiem pasākumiem.

Tradicionāli par interešu konfliktu kvalificē lietas, kurām raksturīga pretendenta iesaistīšanās uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus sagatavošanā. Šie gadījumi tagad ir reglamentēti atsevišķi PI direktīvas 41. pantā, kurā līgumslēdzējai iestādei ir noteikts pienākums veikt atbilstīgus pasākumus, lai nepieļautu nekādu konkurences izkropļošanu. Saskaņā ar PI direktīvas 57. panta 4. punkta f) apakšpunktu dalībvalstis var paredzēt, ka pretendentu izslēdz, ja situāciju nevar efektīvi novērst ar citiem, mazāk ierobežojošiem pasākumiem (piemēram, apmainoties ar attiecīgo informāciju ar visiem pretendentiem un nosakot atbilstošus termiņus piedāvājumu saņemšanai). Pirms šādas izslēgšanas pretendentiem dod iespēju pierādīt, ka viņu iesaistīšanās iepirkuma procedūras sagatavošanā nevar izkropļot konkurenci (95) (96).

PI direktīvas 58. panta 1. punkta c) apakšpunktā ir noteikts atlases kritēriju satvars, tostarp attiecībā uz pretendenta tehniskajām un profesionālajām spējām. PI direktīvas 58. panta 4. punktā ir precizēti šāda veida kritēriji: līgumslēdzēja iestāde var pieņemt, ka ekonomikas dalībniekam nav nepieciešamo profesionālo spēju, ja līgumslēdzēja iestāde ir konstatējusi, ka ekonomikas dalībniekam ir interešu konflikts, kas var negatīvi ietekmēt līguma izpildi. Šā noteikuma loģika vienlīdz attiecas uz gadījumiem, kas neietilpst PI direktīvas piemērošanas jomā tādā nozīmē, ka (valsts tiesību aktu robežās) līgumslēdzējai iestādei ir iespēja (bet saskaņā ar PI direktīvu tai nav pienākuma) izslēgt pretendentu no līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas, ja šis pretendents ir nonācis interešu konfliktā.

Valstu iestādēm vajadzēja veikt nepieciešamos pasākumus nolūkā nodrošināt, ka līdz transponēšanas termiņam (2016. gada 18. aprīlim) ir ieviesti visi pasākumi ar mērķi nodrošināt atbilstību PI direktīvai. Līdz 2017. gada aprīlim un pēc tam reizi trijos gados dalībvalstīm ir jāiesniedz Komisijai ziņojums par visbiežāk sastopamajiem nepareizas piemērošanas vai7 tiesiskās nenoteiktības avotiem, kā arī par krāpšanas, korupcijas, interešu konfliktu un citu nopietnu pārkāpumu novēršanu, konstatēšanu un pienācīgu ziņošanu par tiem, kā noteikts PI direktīvas 83. panta 3. punktā. Līdzīgi noteikumi ir iekļauti īpašajās iepirkuma direktīvās par koncesijām (97) un komunālajiem pakalpojumiem (98).

Piemēri gadījumiem, kad interešu konflikti radušies publiskā iepirkuma procedūrās 1. Publiskā iepirkuma procedūrā, kas tika īstenota kādā projektā saistībā ar darbībām uzņēmējdarbības izaugsmes veicināšanai, tika konstatēts interešu konflikts, jo konkursa procedūras laikā vienīgā pretendenta uzņēmuma izpilddirektoru, kura uzdevums bija sagatavot iepirkuma procedūras tehniskās specifikācijas, nodarbināja līgumslēdzēja iestāde. Rezultātā visi ar šo publisko iepirkumu saistītie izdevumi bija neatbilstīgi (nevarēja pretendēt uz līdzfinansējumu). 2. Publiskā iepirkuma procedūrā, kas tika īstenota saistībā ar tehnoloģiju atjaunošanas projektu videi draudzīgā veidā, uzvarēja sabiedrība, kuras daļas piederēja tā konsultējošā uzņēmuma vadītājam, kas līgumslēdzējai iestādei sniedza konsultācijas par tehnisko dokumentāciju. Lai sagatavotu publiskā iepirkuma procedūru, līgumslēdzēja iestāde izvēlējās citu konsultējošo uzņēmumu, kas nav saistīts ar uzvarētāju. Publiskā iepirkuma konsultējošais uzņēmums veica darbu tikai saistībā ar uzaicinājuma juridisko daļu un uzaicinājuma iesniegt piedāvājumus tehniskajās specifikācijās izmantoja tehnisko dokumentāciju, ko sagatavoja pirmais konsultāciju uzņēmums. Līgumslēdzēja iestāde neveica piemērotus pasākumus, lai izvairītos no konkurences izkropļojumiem. Rezultātā visi ar šo publisko iepirkumu saistītie izdevumi bija neatbilstīgi (nevarēja pretendēt uz līdzfinansējumu). 3. Publiskā iepirkuma procedūrā bija jāiesniedz trīs neatkarīgi piedāvājumi saskaņā ar valsts noteikumiem, taču atbalsta saņēmējs (līgumslēdzēja iestāde) izvēlējās tāda pretendenta piedāvājumu, kura īpašnieks bija arī atbalsta saņēmēja vienīgais īpašnieks (šajā gadījumā nav izpildīti nosacījumi attiecībā uz iekšējo piešķiršanu). Šajā gadījumā vadošā iestāde nav pienācīgi pārbaudījusi situāciju, kurā atbalsta saņēmējs un tā darbuzņēmēji nav neatkarīgi. Lai gan piedāvājums bija vislētākais, tika secināts, ka visi ar šo publiskā iepirkuma līgumu saistītie izdevumi ir neatbilstīgi un līdz ar to neattiecināmi līdzfinansējuma saņemšanai.

Publiskā iepirkuma noteikumu pārkāpuma rezultātā var tikt veiktas finanšu korekcijas vai piemēroti citi tiesiskās aizsardzības līdzekļi. Komisija 2013. gadā (99) un 2019. gadā (100) pieņēma pamatnostādnes par tādu finanšu korekciju noteikšanu, kuras publiskajam iepirkumam piemērojamo noteikumu neievērošanas gadījumā veic attiecībā uz izdevumiem, ko finansē Savienība.

Līdzīgi kā 2013. gada pamatnostādnēs, 2019. gada pamatnostādnēs ir noteiktas vienotas finanšu korekcijas likmes attiecībā uz gadījumiem, kas saistīti ar interešu konfliktiem, “kad saskaņā ar Direktīvas 2014/24/ES 24. pantu (vai Direktīvas 2014/23/ES 35. pantu vai Direktīvas 2014/25/ES 42. pantu) ir konstatēts neatklāts vai nepietiekami ierobežots interešu konflikts un attiecīgais pretendents ir veiksmīgi noslēdzis attiecīgo(-os) līgumu(-us)” (101). Interešu konflikts var rasties jau projekta sagatavošanas posmā, ciktāl projekta sagatavošana ir ietekmējusi projekta dokumentāciju / konkursa procedūru. Sūdzības iesniedzējam nav jāpierāda, ka interešu konflikts ir materializējies (102).

Attiecībā uz nosacījumu par neatklātu un nepietiekami ierobežotu interešu konfliktu – ar to ir domāts i) attiecīgās personas pienākums iepriekš informēt par jebkādu saskatītu interešu konfliktu un ii) riska mazināšanas pasākumu īstenošana, ar kuriem līgumslēdzēja iestāde risina šādas situācijas. Šiem pasākumiem, pirmkārt, jābūt vērstiem uz attiecīgo līgumslēdzējas iestādes personu (t. i., šī persona pārtrauc visas darbības, kas saistītas ar attiecīgo piedāvājumu, piemēram, vērtēšanas komisijas loceklis tiek izslēgts no paneļkomitejas). Ja šādi pasākumi nav pietiekami, lai mazinātu interešu konfliktu (piemēram, attiecīgā persona ir bijusi iesaistīta iepirkuma procedūras posmos, kas jau ir notikuši, un tos nevar mainīt/atkārtot), līgumslēdzējai iestādei būtu jāveic turpmāki pasākumi attiecībā uz konkrēto pretendentu (piemēram, pretendenta izslēgšana no konkursa procedūras – iespēja, kas minēta arī PI direktīvas 57. panta 4. punkta e) apakšpunktā).

Nav jāpierāda interešu konflikta faktiska ietekme (arī saistībā ar uztveres jēdzienu interešu konflikta definīcijā) uz konkrētu lēmumu pieņemšanas procesu. Proti, nav nepieciešams pierādīt, ka interešu konflikts ir apzināti izmantots uzvarējušā pretendenta labā (pierādījumi būtu svarīgi tikai nolūkā konstatēt krāpniecisku pārkāpumu).

Piemērs Persona X ir viens no pieciem piedāvājumu vērtēšanas komisijas locekļiem. Laikā, kad tika izvērtēti piedāvājumi un pieņemti lēmumi par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, X nodarbināja uzvarējušais pretendents Y amatā, kurā X bija atbildīgs par uzdevumiem, kuri saistīti ar piedāvājuma priekšmetu, tomēr X nav ziņojis par šo nodarbinātību, pārkāpjot savu procesuālo pienākumu. Neatkarīgi no personas X konkrētās un materiālās ietekmes uz piešķiršanas lēmumu un konkrētajiem apstākļiem (vērtēšanas komisijas lēmumu pieņemšanas kārtība saskaņā ar objektīviem piešķiršanas kritērijiem, seši pretendenti, kas piedalās konkursā utt.) situācija rada interešu konfliktu. Finanšu korekciju piemēro saskaņā ar Komisijas pamatnostādnēm par finanšu korekcijām publiskajā iepirkumā, ja ir izpildīti abi šajās pamatnostādnēs minētie nosacījumi, t. i., 1) interešu konflikts netika atklāts un/vai pietiekami ierobežots (vai nu personas X pusē, vai uzņēmuma Y pusē) un 2) šis interešu konflikts skar uzvarējušo uzņēmumu.

Lai iegūtu sīkāku informāciju par izvairīšanos no interešu konflikta iepirkuma kontekstā, sk. šādus dokumentus: i) PI direktīvas, ii) “Interešu konfliktu konstatēšana publiskā iepirkuma procedūrās strukturālu darbību veikšanai. Praktiska rokasgrāmata vadītājiem (2013)” (103); iii) “Norādījumi publiskā iepirkuma speciālistiem par to, kā nepieļaut tipiskākās kļūdas projektos, kurus finansē Eiropas strukturālie un investīciju fondi. 2018. gada februāris” (104); un iv) REGIO ĢD sagatavots pētījums par KNR 125. panta 4. punkta c) apakšpunkta īstenošanu dalībvalstīs “Krāpšanas un korupcijas novēršana Eiropas strukturālo un investīciju fondu apguvē – ES dalībvalstu prakses apkopojums” (105).

5.3. Konkrēti elementi attiecībā uz dalītas pārvaldības finanšu instrumentiem

Ja ES fondu līdzekļus izlieto, izmantojot finanšu instrumentus, katrā finanšu instrumenta darbības īstenošanas posmā ir jāveic preventīvi un riska mazināšanas pasākumi, sākot no struktūru atlases finanšu instrumentu īstenošanai (106) līdz galasaņēmēju atlasei. KNR 38. panta 5. punktā ir noteikts, ka šo struktūru atlases pamatā jābūt atklātām, pārredzamām, samērīgām un nediskriminējošām procedūrām, izvairoties no interešu konflikta.

Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 480/2014 (107) 7. panta 2. punktā noteikts, ka struktūru atlasei jābūt pārredzamai un objektīvi pamatotai un ka tā nedrīkst radīt interešu konfliktus. Tajā arī noteikts, ka gadījumos, kad struktūra, kas īsteno finanšu instrumentu, piešķir savus finanšu līdzekļus finanšu instrumentam vai dala risku, ir nepieciešami pasākumi iespējamo interešu konfliktu mazināšanai.

Turklāt Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 480/2014 6. panta 1. punkta a) apakšpunktā ir noteikts, ka galasaņēmēju atlasei jābūt pārredzamai un objektīvi pamatotai un ka tā nedrīkst radīt interešu konfliktu.

6. IESPĒJAMIE PASĀKUMI NOLŪKĀ IZVAIRĪTIES NO INTEREŠU KONFLIKTIEM UN TO PĀRVALDĪBAI

Risinot interešu konfliktus, galvenā uzmanība būtu jāpievērš novēršanai, jo atklāt un labot šādas situācijas ir daudz grūtāk. Ir vērts paturēt prātā, ka interešu konflikti var rasties jebkurā ES budžeta izpildes posmā. Līdz ar to visos to novēršanas un risināšanas pasākumos būtu jāņem vērā īstenošanas iepriekšējie posmi nolūkā pēc iespējas plašāk izmantot novēršanu, nevis labošanu. Turklāt pasākumiem interešu konfliktu novēršanai un risināšanai vajadzētu būt efektīviem, samērīgiem, pārredzamiem un regulāri atjauninātiem (ņemot vērā jebkādas tiesiskās, politiskās vai institucionālās izmaiņas).

Šajā nodaļā ir sniegts neizsmeļošs ierosinājumu un ieteikumu saraksts attiecībā uz pasākumiem, kurus varētu ieviest, lai izvairītos no interešu konflikta situācijām un tās pārvaldītu. Šo ierosinājumu un ieteikumu mērķis ir sniegt ES iestādēm un dalībvalstu iestādēm norādījumus un instrumentus nolūkā palīdzēt tām izvairīties no interešu konfliktiem.

Papildu skaidrojumus un piemērus skatiet ESAO (Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas) un SIGMA (atbalsts pārvaldības un vadības uzlabošanai (108)) plašajā darbā interešu konfliktu jomā (109) un 4. nodaļā minētajā ES iestāžu tiesiskajā regulējumā.

6.1. Informētības palielināšana

Vadītāju pārskatatbildības modelis ir pieeja publiskajā pārvaldē, saskaņā ar kuru vadītājiem ir piešķirta pārskatatbildība par rezultātiem, uzticot viņiem atbildību, ko papildina deleģētas pilnvaras lēmumu pieņemšanai, kā arī autonomija un resursi, kas vajadzīgi gaidīto rezultātu sasniegšanai. Praksē augstākā līmeņa vadītājiem vajadzētu būt pilnvarām un autonomijai, lai viņi būtu atbildīgi par tās organizācijas vai subjekta rezultātiem, kuru paši pārrauga.

Iepriekš minētajā kontekstā interešu konfliktu novēršana ir cieši saistīta ar iesaistīto personu informētību. Ja ir paredzams interešu konflikts, no tā var izvairīties. Tāpēc ir ļoti ieteicams palielināt informētību par interešu konfliktiem. Turklāt ir ārkārtīgi svarīgi, lai pastāvētu spēcīga vadības kultūra (“toņa noteikšana no augšas”), kas atbalsta integritāti, jo augstākās amatpersonas / darbinieki var radīt integritātes kultūru, kurā ikviens ir līdzatbildīgs un atbildīgs par savu rīcību un kurā interešu konflikti netiek pieļauti. Svarīgi ir arī veicināt kultūru, kurā darbinieki var lūgt padomu un norādījumus, nebaidoties no represijām.

ES iestādēm un valstu iestādēm būtu jānodrošina nepārtraukta, visaptveroša un obligāta apmācība par ētiku un godprātību un par to, kā konstatēt, pārvaldīt un uzraudzīt interešu konfliktus. Tā ietver interešu konfliktu piemērus un konsultāciju sniegšanu gadījumā, ja ierēdnim ir šaubas par spēkā esošo politiku vai procedūrām. Starp ieviestajiem pasākumiem varētu būt arī ētikas amatpersonas iecelšana subjektā, kas iesaistīts ES budžeta izpildē. Šāda amatpersona būtu atbildīga par to, lai ikvienai personai, kas to pieprasa, tiktu sniegtas konsultācijas, kas attiecas uz ētikas principu ievērošanu. Lai gan ētikas amatpersonai ir jāievēro dienesta noslēpums, tai varētu būt būtiska nozīme tādas integritātes kultūras izplatīšanā, kuras pamatā ir dialogs un uzticēšanās.

6.2. Politika, noteikumi un procedūras

Ņemot vērā programmu skaitu, lielumu un sarežģītību un darbinieku pieejamību, ir svarīgi nodrošināt, ka funkciju nodalīšanas (vai uzdevumu/pienākumu nošķiršanas) princips tiek pienācīgi īstenots praksē (starp visām struktūrām, kas iesaistītas ES līdzekļu pārvaldībā un/vai kontrolē, kā arī šo struktūru iekšienē), jo tā ir svarīga prasība pārvaldības un kontroles sistēmu izveidei, kā noteikts FR 2018 36. panta 3. punkta a) apakšpunktā.

Katrā struktūrā jābūt: i) rakstiski izklāstītai kārtībai attiecībā uz dažādu funkciju veikšanu un lēmumu pieņemšanas procesu, ii) skaidram funkciju sadalījumam un skaidriem darbinieku amata aprakstiem; iii) pietiekamam skaitam pienācīgi kvalificētu cilvēkresursu dažādos līmeņos un dažādām funkcijām.

Funkciju nodalīšanas princips ir būtisks tiktāl, ciktāl interešu konfliktu iespējamība ir mazāka, ja funkcijas ir pienācīgi nodalītas, t. i., pienācīga funkciju nodalīšana samazina interešu konfliktu risku. Ja nav procedūru, kas nodrošinātu, ka funkcijas ir pienācīgi nodalītas, tas ir pārvaldības un kontroles sistēmu trūkums.

Piemēri saistībā ar funkciju nodalīšanas principu 1. Darbiniekam, kurš bija atbildīgs par ES finansējuma pieteikuma izvērtēšanu, vēlāk tiek uzdots veikt revīziju attiecībā uz tā īstenošanu. Veicot revīziju, darbinieks var uzskatīt, ka viņa atbalsts projekta atlasei būtu jāapstiprina ar pozitīvu ziņojumu par tā īstenošanu. Pat ja ir ļoti dažādi iemesli, kuru dēļ atlasītais projekts varētu būt neveiksmīgs, tas, ka nav skaidri nodalītas funkcijas, var radīt interešu konflikta situāciju. 2. Revīzijas iestāde īsteno dažas tehniskās palīdzības darbības. Ja šādas darbības ir iekļautas revīzijas iestādes revidējamajā paraugā, šādu darbību revīzija būtu jāveic citam neatkarīgam revidentam nolūkā nodrošināt, ka funkcijas ir pienācīgi nodalītas. Līdzīgas situācijas varētu rasties, piemēram, konkrētas programmas vadošās iestādes līmenī, kad viena un tā pati vadošā iestāde ir arī līdzekļu saņēmēja. Šādos gadījumos vadošās iestādes uzdevumi būtu jānodod citam dienestam (kaut vai tajā pašā organizācijā) un dotāciju pieteikuma izvērtēšanas kārtībā, dotācijas lēmuma apstiprināšanā un vadības pārbaudēs jānodrošina funkciju nošķiršana. 3. Reģionālās ministrijas Ekonomikas departaments norīko balsstiesīgu locekli atlases komitejai. 1. scenārijs. Reģionālās ministrijas Vides departaments piesakās projektam, kurā par atlasi lemj tās pašas ministrijas Ekonomikas departaments. Novērtējums: i) nav interešu konflikta – ja nepastāv hierarhiskas attiecības starp Ekonomikas departamentu un Vides departamentu, ja Ekonomikas departaments nav bijis iesaistīts Vides departamenta īstenotā projekta sagatavošanā; un ir skaidri nodalītas funkcijas. 2. scenārijs. Ekonomikas departaments piesakās projektam. Novērtējums: interešu konflikts.

Ļoti svarīgi ir arī īstenot ētikas un/vai rīcības kodeksu (110) vai jebkādu citu politiku un procedūras darbā, tostarp noteikumus, kas reglamentē interešu konfliktu pārvaldību organizācijā (111). Visi šie instrumenti ir noderīgi, lai uzlabotu informētību un izstrādātu noteikumus un pienākumus attiecībā uz izvairīšanos no interešu konfliktiem un to pārvaldību. Politikai un procedūrām jābūt nepārprotamām un jāaptver, piemēram, šādi jautājumi:

— interešu konflikti – paskaidrojumi, prasības un procedūras to deklarēšanai, pretrunu procedūras, no kurām izriet iespējama sankciju piemērošana,

— dāvanas un viesmīlības politika (112) – skaidrojumi un darbinieku pienākumi attiecībā uz atbilstību,

— konfidenciāla informācija – skaidrojums un darbinieku pienākumi,

— prasības ziņošanai par aizdomām par krāpšanu, tostarp ziņotāju jeb trauksmes cēlēju aizsardzība (kā minēts FR 2018 142. panta 2. punkta a) apakšpunktā). Trauksmes celšanas politikā un noteikumos būtu jāiekļauj tādi elementi kā informācija par to, par ko ziņot, kā ziņot, kam ziņot, kur atrast atbalstu, par personas datu aizsardzību, trauksmes cēlēju aizsardzības pasākumiem, par to, kā tiks izmeklēta viņu sniegtā informācija un kā tā tiks nodota tālāk, kā arī par sekām attiecībā uz personām, kas atriebjas trauksmes cēlējiem (113).

Ir jābūt ieviestiem tādiem instrumentiem kā tiesību akti, politika un oficiālas procedūras interešu konfliktu regulēšanai, interešu konfliktu riska mazināšanai un radušos lietu risināšanai (sk. arī 3.2. nodaļu). Pastāvīgi mainīgajā vidē politikai un procedūrām ir jāsaglabā lietderība un atbilstīgums interešu konfliktu risināšanas vajadzībām, un vajadzības gadījumā tās ir jāatjaunina. Darbiniekiem ir jāapliecina, ka tiek ievēroti paredzētie noteikumi, politika un procedūras.

Faktiskie juridiskie instrumenti interešu konfliktu regulēšanai dažādās valstīs var atšķirties. Piemēram, var būt i) īpaši tiesību akti, kas paredzēti tādu interešu konfliktu risināšanai, kas rodas, pārvaldot ES fondus; ii) “horizontāli” tiesību akti, kuros risināts jautājums par interešu konfliktiem kopumā visā publiskajā sektorā, un iii) juridiskie instrumenti vai jebkāds cits instruments, kas ir piemērots, lai ieviestu šādus noteikumus un nodrošinātu to izpildi.

6.3. Interešu deklarācijas, aktīvu atklāšana un ekskluzīvās funkcijas

Interešu deklarācijas

Pārredzamība ir būtiska nolūkā novērst interešu konfliktus jebkurā ES budžeta izpildes posmā. ES iestādēm un valstu iestādēm jebkurā līmenī savās iekšējās kontroles sistēmās būtu jāizstrādā pasākumi ar mērķi nodrošināt pārredzamību un pārskatatbildību.

Deklarācija par interešu konflikta neesamību un attiecīgā gadījumā deklarācija par pašreizējām un iepriekšējām interesēm ir noderīgi instrumenti, kas palīdz atklāt un pārvaldīt interešu konflikta situācijas.

Iepriekšējās intereses ir būtiskas, ja personai joprojām ir pienākumi/saistības, kas izriet no iepriekšējiem amatiem/nodarbinātības (noteiktā nogaidīšanas periodā, atturoties no tādu pienākumu pildīšanas, kas var traucēt iepriekšējās nodarbinātības pienākumu sakarā). Iepriekšējo interešu deklarācijas varētu attiekties, piemēram, uz pēdējiem pieciem gadiem vai periodu, kamēr personai joprojām ir saistības/pienākumi saistībā ar šiem iepriekšējiem amatiem / nodarbinātības situācijām.

Deklarācija jāpieprasa no attiecīgās personas pēc iespējas drīzāk (un tā būtu jāatjaunina, tiklīdz mainās ar interesēm saistītā situ