EIROPAS KOMISIJA Briselē, 15.11.2022 COM(2022) 641 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI 2022. gada ziņojums par 2020. gada energoefektivitātes mērķrādītāju sasniegšanu



2022. gada ziņojums par 2020. gada energoefektivitātes mērķrādītāju sasniegšanu 1.Ievads un pārskats Energoefektivitātes direktīva 2012/27/ES (EED) un Ēku energoefektivitātes direktīva 2010/31/ES (ĒEED), kas abas attiecīgi grozītas ar Direktīvu (ES) 2018/2002 un Direktīvu (ES) 2018/844, ir būtiska daļa no Eiropas Savienības (ES) klimata un enerģētikas jomas tiesību aktiem, kuros ir noteikti ES energoefektivitātes mērķrādītāji un noteikts pamats pasākumiem, kas jāveic, lai pilnībā īstenotu ES ekonomikas energoefektivitātes potenciālu. EED ir noteikts, ka visām ES dalībvalstīm jāīsteno politikas pasākumi, lai uzlabotu energoefektivitāti dažādos enerģijas ķēdes posmos no ražošanas līdz galapatēriņam. Šie centieni ir būtiski ES energoefektivitātes mērķrādītāju sasniegšanā, un tie nodrošina būtisku ieguldījumu ES ekonomikas dekarbonizācijā līdz 2050. gadam. ES energoefektivitātes mērķrādītājs 2020. gadam (EED 3. pants) atbilst līdz 2020. gadam noteiktajam ES primārās enerģijas patēriņa un enerģijas galapatēriņa samazinājumam par 20 % salīdzinājumā ar enerģijas patēriņu, kas 2020. gadam prognozēts 2007. gada PRIMES scenārijā. Šis mērķrādītājs radīja primārās enerģijas patēriņu (PEC) 1312 Mtoe līmenī, bet enerģijas galapatēriņu (FEC) 959 Mtoe apmērā. ĒEED ietver plašu tādu politiku un atbalsta pasākumu klāstu, kuru mērķis ir palielināt esošā ēku fonda pašreizējos zemos renovācijas rādītājus. Jo īpaši ĒEED 2.a pantā ir noteikts, ka dalībvalstīm ir jāizveido visaptverošas ilgtermiņa renovācijas stratēģijas, lai līdz 2050. gadam piesaistītu investīcijas valstī esošo ēku fondu dekarbonizācijai (ar indikatīviem atskaites punktiem 2030., 2040. un 2050. gadam), kā arī atbalstītu pāreju uz ļoti efektīvu un dekarbonizētu ēku fondu līdz 2050. gadam. ĒEED 5. pantā noteikts, ka dalībvalstīm jānosaka izmaksu ziņā optimālas minimālās energoefektivitātes prasības jaunām ēkām un esošām ēkām, kurās veic nozīmīgu renovāciju. ĒEED 9. pantā noteikts, ka pēc 2020. gada 31. decembra visām jaunajām ēkām jābūt gandrīz nulles enerģijas ēkām (GNEĒ) (bet pēc 2018. gada 31. decembra — visām jaunām publiskām ēkām). Regulas (ES) 2018/1999 par enerģētikas savienības un rīcības klimata politikas jomā pārvaldību (Pārvaldības regula) 27. pantā ir noteikts, ka dalībvalstīm līdz 2022. gada 30. aprīlim ir jāziņo Komisijai minētās regulas IX pielikuma 2. daļā noteiktā informācija. EED ziņā tā ietver informāciju par progresu virzībā uz 3. pantu par energoefektivitātes mērķrādītājiem, 5. pantu par publisko struktūru ēkām kā piemēru, 7. pantu par enerģijas ietaupījumu pienākumu un 8. pantu par energoauditiem. Papildus ĒEED paredz ziņošanu saskaņā ar 9. pantu par jaunām un atjaunotām gandrīz nulles enerģijas ēkām. Turklāt Regulas (ES) 2018/1999 21. pantā ir noteikts, ka integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānu (NEKP) progresa ziņojumos jāiekļauj ilgtermiņa renovācijas stratēģijas indikatīvie atskaites punkti un jānorāda, kā tie palīdz sasniegt ES energoefektivitātes mērķrādītājus, kā arī attiecīgās ilgtermiņa renovācijas stratēģijās izklāstītās politikas un pasākumi. Saskaņā ar Regulas (ES) 2018/1999 I pielikuma B iedaļu ir vajadzīga informācija par izmaksu ziņā optimāliem minimālo energoefektivitātes standartu līmeņiem, kas izriet no valstu aprēķiniem, un saskaņā ar Regulas (ES) 2018/1999 IX pielikumu par jaunu un renovētu GNEĒ skaitu un platību. Šajā ziņojumā ir analizēta informācija, ko dalībvalstis sniegušas savos ziņojumos, un tā ir papildināta ar Eurostat datiem. Turklāt tajā ir analizēts valstu ilgtermiņa renovācijas stratēģiju novērtējums un izmaksu optimālā līmeņa ziņojumi, ko dalībvalstis iesniegušas Komisijai. Saistībā ar savu 2022. gada ziņošanas pienākumu visas 27 dalībvalstis ir iesniegušas savus ziņojumus. Tomēr Ungārijas ziņojumā nav informācijas par energoefektivitāti, un Rumānijas un Horvātijas ziņojumi tiek uzskatīti par ļoti nepilnīgiem. 2.Progress virzībā uz 2020. gada energoefektivitātes mērķrādītājiem — EED 3. pants 2005.–2020. gada periodā ES enerģijas patēriņam kopumā bija tendence samazināties, kā norādīts 1. attēlā. Šo enerģijas patēriņa samazinājumu papildināja vispārējs energointensitātes un enerģijas patēriņa uz vienu iedzīvotāju samazinājums. 2020. gadā ar PEC un FEC saistītie ES mērķrādītāji tika pārsniegti, proti, sasniedzot attiecīgi 1236 Mtoe un 907 Mtoe. Jāatzīmē, ka 2020. gada PEC un FEC vērtību būtiski ietekmēja Covid-19 krīze un valstu iestāžu noteiktie pārvietošanās ierobežojumi, kas ievērojami ierobežoja vispārējo darbību un tādējādi samazināja enerģijas pieprasījumu. Tomēr 2019. gada vērtības (t. i., pirms Covid-19 pandēmijas ietekmes ES) jau liecināja par enerģijas patēriņa samazināšanās tendenci, neskatoties uz to, ka 2019. gada PEC un FEC vērtība pārsniedza 2020. gada mērķrādītāju, proti, sasniedzot attiecīgi 1354 Mtoe un 986 Mtoe. 1. attēls. 27 ES dalībvalstu enerģijas galapatēriņa un primārās enerģijas patēriņa tendences (līnija attēlo dinamiku starp 2005. gada patēriņu un 2020. gada patēriņu, un punkti attēlo 2020. gada PEC un FEC mērķrādītājus) Avots: Kopīgais pētniecības centrs (JRC), pamatojoties uz Eurostat datiem, 2022. gada aprīļa datu kopa. Šā ziņojuma 2. attēlā ir norādīti virzošie faktori, kas nodrošināja 2020. gada PEC mērķrādītāja sasniegšanu ar 2014.–2020. gada izmaiņu papildu pārdalījumu 27 ES dalībvalstīs. Pēc neliela enerģijas patēriņa pieauguma 2014.–2017. gadā primārās enerģijas intensitāte 2018. gadā sāka kompensēt ekonomikas izaugsmi. Tomēr patēriņš zem 2013. gada rādītājiem samazinājās tikai 2020. gadā pandēmijas krīzes izraisītā ekonomikas krituma (6 %) un nepārtrauktās primārās enerģijas intensitātes uzlabošanās (3 %) kopējās ietekmes dēļ, kas atspoguļo ES enerģētikas un klimata politikas un tiesību aktu ietekmi. 2. attēls. Dažādu ietekmējošo faktoru ietekme uz PEC dinamiku ES27 2014.–2020. gadā Avots: JRC, pamatojoties uz Eurostat datiem, 2022. gada aprīļa datu kopa . Pandēmijas krīze 2020. gadā izraisīja PEC un FEC samazināšanos visās dalībvalstīs. PEC samazinājumi bija robežās no 15 % (Maltā) līdz 1 % (Lietuvā). Šā ziņojuma 3. attēlā ir norādīts, kā dažādi ietekmējošie faktori ietekmē PEC dinamiku ES27 un dalībvalstīs 2019.–2020. gadā. Šajā periodā ārkārtējais ekonomikas kritums bija noteicošais faktors enerģijas patēriņa samazināšanā visās dalībvalstīs, izņemot divas — Īriju un Lietuvu. Arī enerģijas galapatēriņa intensitātes uzlabojumi palīdzēja samazināt PEC par aptuveni 2 % ES 27 dalībvalstīs kopumā un lielākajā daļā dalībvalstu. Īrijā un Maltā enerģijas galapatēriņa intensitātes uzlabojumi veicināja enerģijas patēriņa samazināšanos par 15 %. Tomēr bija izņēmumi — Bulgārija, Čehija, Horvātija, Rumānija, Ungārija un Zviedrija —, kur tas palielinājās līdz pat 3 %. Pieprasījumu arī nedaudz samazināja 2020. gada ziema, kas bija siltāka nekā 2019. gadā.

3. attēls. Dažādu ietekmējošo faktoru ietekme uz PEC dinamiku ES27 un atsevišķi katrā dalībvalstī 2019.–2020. gadā Avots: JRC, pamatojoties uz Eurostat datiem, 2022. gada aprīļa datu kopa. FEC tendenču dinamika ir novērtēta pa nozarēm. Kopējais FEC 2019.–2020. gadā samazinājās par 8,0 % pēc pastāvīga pieauguma 2014.–2018. gadā. 2020. gadā visās dalībvalstīs FEC samazinājās transporta nozarē un FEC palika stabils (izmaiņas ± 1 % robežās) vai bija lejupejošs pakalpojumu nozarē. Kā norādīts 1. tabulā, dalībvalstu FEC tendences rūpniecības un mājsaimniecību nozarē ir atšķirīgas. 1. tabula. Patēriņa tendences galvenajās nozarēs valsts līmenī 2019.–2020. gadā DV Galīgais energopatēriņš Kopā Rūpniecība Transports Mājsaimniecības Pakalpojumi BE ↘ ↘ ↘ → ↘ BG ↘ ↘ ↘ ↗ ↘ CZ ↘ → ↘ ↗ ↘ DK ↘ ↗ ↘ ↘ ↘ DE ↘ ↘ ↘ → ↘ EE ↘ ↘ ↘ → → IE ↘ ↘ ↘ ↗ → EL ↘ ↘ ↘ → ↘ ES ↘ ↘ ↘ → ↘ FR ↘ ↘ ↘ ↘ ↘ HR ↘ → ↘ ↗ ↘ IT ↘ ↘ ↘ ↘ ↘ CY ↘ ↗ ↘ → ↘ LV ↘ ↗ ↘ ↘ ↘ LT ↘ ↘ ↘ → ↘ LU ↘ ↘ ↘ ↗ ↘ HU ↘ → ↘ ↗ ↘ MT ↘ ↗ ↘ ↗ ↘ NL ↘ → ↘ ↘ ↘ AT ↘ ↘ ↘ → ↘ PL ↘ ↘ ↘ → ↘ PT ↘ ↘ ↘ ↗ ↘ RO ↘ → ↘ ↗ ↘ SI ↘ ↘ ↘ ↗ ↘ SK ↘ ↘ ↘ ↗ ↘ FI ↘ ↘ ↘ ↘ ↘ SE ↘ ↗ ↘ ↘ → ES ↘ ↘ ↘ → ↘ Avots: JRC, pamatojoties uz Eurostat datiem, 2022. gada aprīļa datu kopa. Dzīvojamo ēku sektorā saistībā ar pandēmijas krīzes ārkārtas situāciju noteikto pārvietošanās ierobežojumu un tāldarba dēļ nedaudz palielinājās FEC. Šā ziņojuma 4. attēlā ir redzams, ka laikapstākļu un labklājības pieauguma kopējā ietekme kompensē gan vispārējā pieaugošā iedzīvotāju skaita, gan intensitātes ietekmi ES līmenī dzīvojamo ēku sektorā. Siltākas ziemas apstākļi 2020. gadā (salīdzinājumā ar 2019. gadu) samazināja patēriņu visās dalībvalstīs, izņemot Bulgāriju, Čehiju, Īriju, Horvātiju, Ungāriju, Slovēniju, Slovākiju, Poliju, Grieķiju, Austriju un Rumāniju. Labklājības pieauguma ietekme, kas saistīta ar platības uz vienu iedzīvotāju pieaugumu un rīcībā esošajiem ienākumiem, pusei dalībvalstu radīja pretēju ietekmi, palielinot patēriņu Beļģijā, Čehijā, Francijā, Īrijā, Lietuvā, Latvijā, Luksemburgā, Nīderlandē, Austrijā, Polijā, Slovēnijā, Slovākijā, Somijā un Zviedrijā. Intensitātes pieaugums veicināja patēriņu visās dalībvalstīs, izņemot Čehiju, Latviju, Austriju, Poliju un Slovākiju. 4. attēls. Dažādu ietekmējošo faktoru ietekme uz FEC dinamiku dzīvojamo ēku sektorā 2019.–2020. gadā

Avots: Eurostat, JRC un Odyssee-Mure, 2022. gads. FEC pieaugumu dzīvojamo ēku sektorā ievērojami kompensēja FEC samazinājums transporta nozarē. Transporta nozarē FEC samazinājumu veicināja darbības ietekme, galvenokārt pandēmijas dēļ noteiktie pārvadājumu ierobežojumi, kas ievērojami samazināja pasažieru pārvadājumu apjomus. Kā norādīts 5. attēlā, ražošanas un pakalpojumu nozarē nodarbinātības ietekme un nostrādāto stundu skaits veicināja FEC samazināšanos ES 2020. gadā. Nodarbinātības ietekme ir vissvarīgākais virzošais faktors dalībvalstu enerģijas patēriņa samazināšanā. Savukārt intensitātes faktors veicināja FEC pieaugumu ražošanas nozarēs. Šos rezultātus var izskaidrot ar Covid-19 pandēmijas krīzes ārkārtas apstākļiem. Pat ja dalībvalstis Covid-19 krīzi risināja salīdzinoši atšķirīgi, joprojām ir iespējams, ka mājsēde izraisīja krasu darba laika samazinājumu, kā arī bezdarba pieaugumu, pat ja tikai uz laiku. Strukturālās ietekmes rezultāti liecina par pāreju no energoietilpīgākām apakšnozarēm uz mazāk energoietilpīgām apakšnozarēm astoņās dalībvalstīs — Bulgārijā, Čehijā, Igaunijā, Francijā, Itālijā, Kiprā, Luksemburgā un Slovākijā. Visbeidzot, intensitātes ietekme kavēja FEC samazinājumu deviņās dalībvalstīs — Beļģijā, Dānijā, Igaunijā, Grieķijā, Luksemburgā, Nīderlandē, Polijā, Rumānijā un Somijā. Savukārt citās dalībvalstīs FEC palielinājās pievienotās vērtības naudas izteiksmē. 5. attēls. Dažādu ietekmējošo faktoru ietekme uz FEC dinamiku ražošanas nozarēs 2019.–2020. gadā Avots: Eurostat, JRC, 2022. gada aprīļa datu kopa. 3.Virzība uz 2030. gadam noteikto energoefektivitātes mērķrādītāju sasniegšanu Analizējot progresu 2030. gada mērķrādītāju sasniegšanā, tika konstatēts, ka ES FEC un PEC 2020. gadā attiecīgi par 7,2 % un 9,6 % pārsniedza 2030. gada mērķrādītāju līmeņus. Kā 2030. gada mērķrādītājs ir noteikts samazinājums par 32,5 % salīdzinājumā ar 2007. gada atsauces scenāriju. 2020. gadā gan PEC, gan FEC samazināšanās temps bija pietiekams, lai sasniegtu 2030. gada mērķrādītājus, un to galvenokārt izraisīja ar Covid-19 pandēmiju saistītā neparedzamā situācija. Ir jāpastiprina centieni, lai panāktu enerģijas patēriņa strukturālu samazinājumu un izvairītos no bumeranga efekta pēc Covid-19 pandēmijas ietekmes uz valstu ekonomiku pakāpeniskas beigšanās. Kā norādīts 6. attēlā, Komisija savā 2021. gada jūlija priekšlikumā par EED pārstrādāto redakciju ierosināja 2030. gadam ES mērķrādītāju, kas prasa samazinājumu par 9 % salīdzinājumā ar 2020. gada atsauces scenāriju. Tas ir līdzvērtīgs FEC samazinājumam par 36 % un PEC samazinājumam par 39 % salīdzinājumā ar 2007. gada atsauces scenāriju, un tas savukārt pielīdzināms 1023 Mtoe PEC gadījumā un 787 Mtoe FEC gadījumā. Ar 2022. gada maijā pieņemto REPowerEU paketi šis mērķrādītājs tika palielināts līdz 13 %, kas atbilstu maksimālajam enerģijas patēriņam ES 980 Mtoe PEC gadījumā un 750 Mtoe FEC gadījumā. 6. attēls. PEC un FEC samazinājums salīdzinājumā ar 2007. gada atsauces scenārija (ATS 2007) prognozēm Avots: Eiropas Komisijas, Enerģētikas ģenerāldirektorāts, 2022. gads. 4.2020. gada energoefektivitātes mērķrādītāju sasniegums katrā dalībvalstī Pārskats par PEC un FEC mērķrādītājiem ir sniegts 2. tabulā. 24 no 27 dalībvalstīm sasniedza savu 2020. gada PEC mērķrādītāju, bet 21 dalībvalsts sasniedza savu 2020. gada FEC mērķrādītāju. Nepietiekamu sasniegumu apmērs kopumā bija neliels. Tikai Bulgārija un Beļģija nesasniedza savus PEC vai FEC mērķrādītājus. Izņemot Lietuvu, kas FEC mērķrādītāju nesasniedza 19 % apmērā, nepietiekams sasniegums attiecībā uz nesasniegto PEC mērķrādītāju vidēji ir 0,9 % apmērā, bet attiecībā uz FEC — 6,7 % apmērā. 2. tabula. FEC un PEC mērķrādītāju sasniegumi katrā dalībvalstī DV PEC PEC mērķrādītājs PEC sasniegums % FEC FEC mērķrādītājs FEC sasniegums % BE 43,9 43,7 99,6 % 33,3 32,5 97,6 % BG 17,2 16,9 98,1 % 9,5 8,6 90,6 % CZ 37,5 44,3 118,2 % 24,5 25,3 103,4 % DK 15,3 17,5 114,3 % 13,1 15,2 115,4 % DE 262,3 276,6 105,4 % 201,7 194,3 96,4 % EE 4,3 5,5 127,5 % 2,8 2,9 105,4 % IE 13,4 13,9 103,5 % 11,2 11,7 104,7 % EL 19,2 24,7 128,4 % 14,5 18,4 127,3 % ES 105,0 123,4 117,5 % 73,8 86,3 117,0 % FR 208,4 226,40 108,6 % 130,1 137,9 106,0 % HR 7,8 10,7 137,9 % 6,5 7,0 107,6 % IT 132,3 158,0 119,4 % 102,7 124,0 120,7 % CY 2,2 2,2 101,6 % 1,6 1,9 121,8 % LV 4,3 5,4 126,0 % 3,9 4,5 115,9 % LT 6,2 6,5 104,4 % 5,3 4,3 81,0 % LU 3,9 4,5 113,9 % 3,8 4,2 111,2 % HU 23,9 26,6 111,4 % 18,0 18,2 101,1 % MT 0,7 0,8 111,1 % 0,5 0,6 116,4 % NL 58,4 60,7 103,9 % 45,5 52,2 114,7 % AT 29,7 31,5 106,1 % 26,1 25,1 96,2 % PL 96,9 96,4 99,5 % 71,1 71,6 100,6 % PT 19,5 22,5 115,1 % 15,0 17,4 115,8 % RO 30,9 43,0 139,1 % 23,5 30,3 128,9 % SI 6,1 7,1 115,8 % 4,4 5,1 116,6 % SK 15,2 16,4 108,0 % 10,4 10,4 100,2 % FI 29,9 35,9 120,0 % 23,3 26,7 114,5 % SE 41,7 43,4 104,1 % 30,9 30,3 97,8 %

Avots: JRC, pamatojoties uz dalībvalstu ziņojumiem, Eurostat, 2022. gada datu kopa. 5.Publisko struktūru ēkas kā piemērs — EED 5. pants EED 5. panta 1. punktā ir noteikts, ka dalībvalstīm jānodrošina, lai, sākot ar 2014. gada 1. janvāri, tiktu renovēti 3 % kopējās platības tajās centrālās valdības īpašumā esošajās un izmantotajās ēkās, kuras apsilda un/vai dzesē un kuras neatbilst minimālajām energoefektivitātes prasībām. Mērķis ir panākt, lai dalībvalstis nodrošinātu atbilstību vismaz minimālo energoefektivitātes standartu (MEES) prasībām, kas noteiktas ĒEED 4. pantā. Alternatīvi dalībvalstis var izvēlēties alternatīvu pieeju (saskaņā ar EED 5. panta 6. punktu) un līdz 2020. gadam panākt enerģijas ietaupījumu, kas ir līdzvērtīgs vai lielāks nekā 5. panta 1. punktā prasītais enerģijas ietaupījums tam pašam ēku fondam. 3. un 4. tabulā ir sniegts kopsavilkums par jaunāko progresu, ko dalībvalstis guvušas saistībā ar 5. panta 1. punktu, attiecīgi attiecībā uz standarta un alternatīvo pieeju. 3. tabula. EED 5. panta īstenošanas statuss dalībvalstīs, kuras izvēlējušās standarta pieeju Dalībvalsts Centrālās valdības ēkas ar platību > 250 m2 2021. gada 1. janvārī 5. pants, ikgadējā prasība 5. pants, progress 2020. gadā Visas [m2] MEES neatbilstošas

[m2] Renovācijas pienākuma platība [m2] Renovētā platība

[m2] Platības gada pienākuma izpilde 2020. gadā [%] 2014.–2020. gadā gūto ietaupījumu summa Kopējā renovētā platība laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam Platības pienākuma kopēja izpilde 2014. –2020. gadā [%] BG 2 571 112 1 761 062 54 903 91 796 167,2 % neattiecas 480 595 59,3 % EE 1 386 400 853 951 26 600 9 471 35,6 % neattiecas 209 041 105,4 % EL 212 725 200 725 6030 0 0,0 % 0,25 12 000 27,7 % ES 11 273 677 9 198 323 279 902 304 763 108,9 % neattiecas 1 930 977 95,7 % HU neattiecas neattiecas neattiecas neattiecas neattiecas neattiecas neattiecas neattiecas IT 16 485 850 13 401 778 404 023 89 180 22,1 % neattiecas 3 107 612 99,6 % LT neattiecas 1 996 799 62 541 2720 4,3 % neattiecas 504 249 113,8 % LU 126 253 61 050 1832 0 0,0 % neattiecas 23 013 148,9 % LV 1 862 320 1 862 320 53 550 98 102 183,2 % neattiecas 409 659 91,9 % PT 4 478 805 849 415 24 967 3107 12,4 % neattiecas 28 034 27,2 % RO neattiecas neattiecas neattiecas neattiecas neattiecas neattiecas neattiecas neattiecas SI 957 014 890 992 24 822 2528 10,2 % 0,33 59 717 neattiecas Avots: JRC, pamatojoties uz dalībvalstu ziņojumiem, Eurostat, 2022. gada datu kopa. 4. tabula. EED 5. panta īstenošanas statuss dalībvalstīs, kuras izvēlējušās alternatīvo pieeju Dalībvalsts Centrālās valdības ēkas ar platību > 250 m2 2021. gada 1. janvārī 5. pants, ikgadējā prasība 5. pants, progress 2020. gadā Visas

[m2] MEES neatbilstošas

[m2] Enerģijas ietaupījumu gada pienākums

[ktoe] Gūtie ietaupījumi

[ktoe] Enerģijas ietaupījumu gada pienākuma izpilde 2020. gadā [%] 2014.–2020. gadā gūto ietaupījumu summa Kopējā renovētā platība laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam Platības pienākuma kopēja izpilde 2014. –2020. gadā [%] AT neattiecas 750 000 0,15 0,89 593,3 % 4,90 neattiecas 478,9 % BE neattiecas neattiecas 0,11 1,13 1054,8 % 8,42 neattiecas 1119,2 % CY neattiecas neattiecas 0,11 0,17 153,3 % 1,78 neattiecas 97,8 % CZ Izmēģinājuma projekti un sagatavošanas darbības 2 405 077 01 Izmēģinājuma projekti un sagatavošanas darbības 1 599 209 01 0,49 0,60 121,4 % 7,60 neattiecas 219,6 % DE 2 900 000 (2019) neattiecas 0,61 (2019) 5,58 (2019) 909 % (2019) 83,996 (2014–2019) neattiecas 2128 % (2014–2019) DK neattiecas 988 782 0,38 0,80 210,5 % 4,20 neattiecas 157,9 % FI neattiecas Izmēģinājuma projekti un sagatavošanas darbības 2 195 943 01 0,09 0,14 156,4 % 1,55 neattiecas 206,1 % FR neattiecas Izmēģinājuma projekti un sagatavošanas darbības 22 200 000 01 35,55 98,02 275,7 % 764,40 neattiecas 307,2 % HR neattiecas neattiecas 0,12 0,00 0,0 % 4,07 neattiecas 497,9 % IE neattiecas 335 954 0,16 0,77 478,8 % 4,24 neattiecas 378,2 % MT 167 166 49 715 neattiecas 0,02 neattiecas 0,04 neattiecas neattiecas NL neattiecas neattiecas 4,18 1,87 44,7 % 185,90 neattiecas 635,4 % PL neattiecas neattiecas 0,37 0,58 155,3 % 3,22 neattiecas 123,2 % SE neattiecas 86 871 0,24 –3,71 0,0 % 1,57 neattiecas 83,7 % SK neattiecas 1 339 616,22 4,49 10,63 236,9 % 43,22 neattiecas 160,6 % Avots: JRC, pamatojoties uz dalībvalstu ziņojumiem, 2022. gads. 6.Enerģijas ietaupījumu pienākums — EED 7. pants EED 7. pantā ir dalībvalstīm noteikts pienākums cita starpā norādīt 2019. un 2020. gadā gūtā kumulatīvā enerģijas ietaupījuma apjomu, lai novērtētu, vai to enerģijas ietaupījumu pienākums 2014.–2020. gada periodā ir izpildīts. Kā norādīts 5. tabulā, 24 dalībvalstu 2014.–2020. gadā gūto kumulatīvo enerģijas ietaupījumu kopējā summa ir 197,4 Mtoe, kas ir 103 % no šo 24 dalībvalstu 2014.–2020. gadā gūstamo kumulatīvo enerģijas galapatēriņa ietaupījumu pienākumu kopējās summas (191,7 Mtoe). Tas atbilst 97,5 % no 27 dalībvalstu 2014.–2020. gada kumulatīvo enerģijas galapatēriņa ietaupījumu pienākumu kopējās summas (202,5 Mtoe). Atkarībā no trīs atlikušo dalībvalstu galīgajiem skaitļiem kopējo 27 dalībvalstu kumulatīvo ietaupījumu mērķis kopumā varētu būt sasniegts . No 24 dalībvalstīm, kas iesniedza datus par savu galīgo sasniegumu, 14 dalībvalstis bija izpildījušas savu enerģijas ietaupījuma pienākumu. Septiņas dalībvalstis — Austrija, Kipra, Dānija, Igaunija, Somija, Īrija un Nīderlande — pārsniedza savu enerģijas ietaupījumu pienākumu par vairāk nekā 20 %, un Austrija, Dānija un Somija to pārsniedza par vairāk nekā 50 %. Sešas dalībvalstis — Francija, Latvija, Lietuva, Malta, Slovākija un Zviedrija — savu enerģijas ietaupījumu pienākumu ir pārpildījušas par 5–18 %. Beļģija savu enerģijas ietaupījumu pienākumu ir izpildījusi ar aptuveni 1 % starpību. Enerģijas ietaupījumu pienākumu nav izpildījušas desmit dalībvalstis, no kurām četrām — Bulgārijai, Itālijai, Slovēnijai un Spānijai — līdz pilnīgai enerģijas ietaupījumu pienākuma izpildei pietrūkst mazāk nekā 10 %. Vācijai līdz enerģijas ietaupījuma pienākuma izpildei pietrūkst aptuveni 12 %. Četrām dalībvalstīm — Čehijai, Grieķijai, Polijai un Portugālei — līdz enerģijas ietaupījuma pienākuma izpildei pietrūkst 25–30 %. Luksemburgai līdz enerģijas ietaupījumu pienākuma izpildei pietrūkst aptuveni 48 %.

5. tabula. Dalībvalstu paziņotais gūtais kumulatīvais enerģijas ietaupījums (ktoe) salīdzinājumā ar kumulatīvā enerģijas ietaupījuma apjomu, kas noteikts 2014.–2020. gadam EED 7. pantā. PAZIŅOTAIS 2014.–2020. gadā gūtais kumulatīvais enerģijas ietaupījums PRASĪTAIS 2014.–2020. gadā gūstamais kumulatīvais enerģijas ietaupījums Sasniegums % Austrija 10 309 5200 198 % Beļģija 6815 6759 101 % Bulgārija 1785 1942 92 % Horvātija 1296 Kipra 325 242 134 % Čehija 3459 4882 71 % Dānija 5821 3841 151 % Igaunija 790 610 130 % Somija 7831 4213 186 % Francija 35 757 31 384 114 % Vācija 36 812 41 989 88 % Grieķija 2450 3333 73 % Ungārija 4001 Īrija 2627 2164 121 % Itālija 23 239 25 502 91 % Latvija 898 851 106 % Lietuva 1115 1004 111 % Luksemburga 267 515 52 % Malta 78 67 116 % Nīderlande 16 043 11 512 139 % Polija 10 473 14 818 71 % Portugāle 1885 2532 74 % Rumānija 5511 Slovākija 2550 2284 112 % Slovēnija 913 945 97 % Spānija 15 207 15 979 95 % Zviedrija 9940 9114 109 % KOPĀ 197 389 * 202 489 97,5 % * * Kopā 24 ES dalībvalstīm Avots: dalībvalstu ziņotā informācija, kas vajadzības gadījumā papildināta ar Komisijas aprēķiniem un aplēsēm. Ir svarīgi uzsvērt, ka energoefektivitātes pienākuma shēmas (EEPS) nodrošina aptuveni 33 % enerģijas ietaupījumu, kas panākts ar katra veida īstenoto politikas pasākumu, savukārt finanšu shēmas nodrošina aptuveni 14 %. Enerģijas un CO2 nodokļi veido 17 % no kopējā panāktā enerģijas ietaupījuma (sk. 7. attēlu). 7. attēls. Paziņoto kumulatīvo enerģijas ietaupījumu īpatsvars sadalījumā pa politikas pasākumu veidiem (pa kreisi) un politikas pasākumu skaita sadalījums pa politikas pasākumu veidiem (pa labi) ES līmenī Avots: Eiropas Komisijas (Enerģētikas ģenerāldirektorāta) aprēķini, kuru pamatā ir dalībvalstu 2022. gadā iesniegtie dati par politikas pasākumiem, kas par 2014.–2020. gadu paziņoti saskaņā ar EED 7. panta 1. punktu, un kumulatīvie enerģijas ietaupījumi, kuri paziņoti par 2014.–2020. gadu (dati pieejami par 24 dalībvalstīm). Nozarēs, uz kurām attiecas saskaņā ar EED 7. pantu īstenotie politikas pasākumi, lielākā daļa no dalībvalstu paziņotajiem enerģijas ietaupījumiem izriet no transversāliem pasākumiem, ko nevar attiecināt uz vienu nozari, kā norādīts 9. attēlā. Lielākā daļa politikas pasākumu, tajā skaitā politikas pasākumi, par kuriem ziņots saskaņā ar EED 7. panta 1. punktu, attiecas uz pakalpojumu un ražošanas nozari (kas aptver lielāko daļu uzņēmumu, izņemot transporta uzņēmumus) un publisko sektoru (izņemot publisko struktūru īpašumā esošus mājokļus, kas ietilpst privāto mājsaimniecību sektorā). 8. attēls. Paziņoto kumulatīvo enerģijas ietaupījumu īpatsvars pa sektoriem ES līmenī (dati par 24 dalībvalstīm)

Avots: Eiropas Komisijas (Enerģētikas ģenerāldirektorāta) aprēķini, kuru pamatā ir dalībvalstu 2022. gadā iesniegtie dati par kumulatīvajiem enerģijas ietaupījumiem, kas paziņoti par 2014.–2020. gadu (dati pieejami par 24 dalībvalstīm). 6. tabulā ir sniegts saraksts ar trim galvenajiem katras dalībvalsts pasākumiem, norādot, kuri politikas pasākumi ir nodrošinājuši lielāko kumulatīvo enerģijas ietaupījuma īpatsvaru katrā dalībvalstī. Savos ziņojumos dalībvalstis ir sniegušas atjauninātus sarakstus ar politikas pasākumiem, par kuriem tās ir ziņojušas saskaņā ar EED 7. panta 1. punktu 2014.–2020. gada periodā. Kopumā tika paziņoti 498 pasākumi , no kuriem 40 tika paziņoti pirmo reizi. Jānorāda, ka nav paziņotas jaunas EEPS, lai gan dažas ir plānotas 2021.–2030. gada laikposmā. 6. tabula. Pārskats par trim galvenajiem pasākumiem katrā dalībvalstī (pamatojoties uz 2014.–2020. gadā gūto kumulatīvo enerģijas ietaupījumu, kas paziņots par katru politikas pasākumu) Dalībvalsts* Trīs galvenie politikas pasākumi katrā dalībvalstī (dilstošā secībā atbilstoši kumulatīvo ietaupījumu apjomam) 2014.–2020. gadā gūtais kumulatīvais enerģijas ietaupījums % no dalībvalsts kumulatīvā ietaupījuma Austrija Enerģijas nodokļi 3809 37 % Energoefektivitātes pienākuma shēmas enerģijas piegādātājiem 3068 30 % Federālo zemju atbalsts mājokļu būvniecībai, atbalsts enerģētikas jomā un atbalsts vides jomā un privātā sektora renovācijas vaučeri 1440 14 % Beļģija Flandrijā: enerģētikas politikas līgumi ar uzņēmumiem 2950 43 % Flandrijā: Sabiedrisko pakalpojumu saistības attiecībā uz racionālu enerģijas izmantošanu, kas uzliktas tīkla operatoriem (REG) 1184 17 % Valonijā: filiāļu līgumi 2 (AdB) 1116 16 % Bulgārija Energoefektivitātes pienākuma shēmas saistībā ar atkāpi no EED 7. panta 8. punkta — iepriekšējā pienākumu shēma 2011.–2013. gadā 780 44 % Energoefektivitātes pienākuma shēmas 451 25 % Nacionālā energoefektivitātes programma daudzdzīvokļu dzīvojamām ēkām (2016–2020) 271 15 % Kipra Transportlīdzekļu degvielas nodokļi 278 85 % Minimālās energoefektivitātes prasības ēkām pirms Direktīvas 2013/36/ES transponēšanas 19 6 % Dotāciju shēma “Enerģijas taupīšana — mājsaimniecību modernizēšana”. 13 4 % Čehija Ilgtspējīgas attīstības stratēģiskais satvars — tehnoloģisko procesu uzlabošana 1371 40 % Jauna zaļo ietaupījumu programma 2014.–2020. gadam (EM) 320 9 % Uzņēmējdarbības un inovācijas darbības programma 2007.–2013. gadam (MIT) 298 9 % Dānija Energoefektivitātes pienākuma shēma 5821 100 % Igaunija Akcīzes un pievienotās vērtības nodoklis dīzeļdegvielai un vieglajai degvieleļļai 169 21 % Atjaunīgās enerģijas maksa 94 12 % Akcīzes nodoklis un pievienotās vērtības nodoklis benzīnam 86 11 % Somija Energoefektivitātes līgumi 2868 37 % Transportlīdzekļu degvielas nodoklis / automobiļu satiksme 1761 22 % Siltumsūkņi savrupmājām un rindu mājām 923 12 % Francija Balto sertifikātu shēma (CEE) 35757 100 % Vācija Enerģijas vai elektrības nodoklis 12205 33 % Enerģijas ietaupījumu rīkojums (esošās ēkas) 7543 20 % KfW atbalsta programmas energoefektīvai būvniecībai un renovācijai 4140 11 % Grieķija Energoefektivitātes pienākuma shēmas 578 24 % Naftas produktu īpašais patēriņa nodoklis 536 22 % Veco privāto pasažieru transportlīdzekļu aizstāšana 463 19 % Īrija EEPS 1185 45 % 2005./2008. gada Būvniecības noteikumi — ēkas, kas nav mājokļi 402 15 % Transportlīdzekļu reģistrācijas nodoklis (TRN) / dzinēja nodoklis, kas atbilst emisijām 240 9 % Itālija Nodokļu samazinājumi 10394 45 % Baltie sertifikāti 8392 36 % Uzņēmumu 4.0. plāns 1830 8 % Latvija Nodokļi enerģijai 359 40 % Lielo uzņēmumu un lielo elektroenerģijas patērētāju energoauditu rezultātā konstatēto pasākumu īstenošana 168 19 % Klimata pārmaiņu finanšu instrumenta projektu konkursi 116 13 % Lietuva Transportlīdzekļu degvielas nodoklis 473 42 % Daudzdzīvokļu ēku renovācijas (modernizēšanas) programma 251 22 % Līgumi ar enerģētikas uzņēmumiem 162 15 % Luksemburga Energoefektivitātes pienākuma shēma 267 100 % Malta Finansējuma shēmas un instrumenti un fiskāli stimuli 45 58 % Noteikumi un brīvprātīgas vienošanās 25 32 % Mājsaimniecību iekšzemes tarifu sistēmas progresivitāte un ekosamazināšanas mehānisms 4 5 % Nīderlande Uz mājsaimniecībām vērsta politika 6794 42 % Atvieglojumi par ieguldījumiem enerģētikā 5238 33 % Ilgtermiņa vienošanās smagā rūpniecībā (MEE), izņemot rafinēšanas uzņēmumus 2892 18 % Polija Balto sertifikātu shēma 9159 87 % Termomodernizācijas fonds 662 6 % Degvielas nodoklis 355 3 % Portugāle Valsts energoefektivitātes rīcības plāna (NEEAP) pasākumi, kas nav paziņoti atsevišķi 864 46 % SGCIE — intensīvā enerģijas patēriņa pārvaldības sistēma 362 19 % Sabiedriskā transporta izmantošanas atbalsta programma 210 11 % Slovākija Brīvprātīgs energotaupības līgums, līgumiskas attiecības ar Slovākijas Republikas Ekonomikas ministriju, pašu resursi 653 25 % Ēku siltumtehnisko īpašību uzlabošana (EHB), daudzdzīvokļu ēkas, pašu resursi 524 20 % Likumdošanas pasākumu piemērošana, obligātie energoauditi rūpniecības uzņēmumos, ietverot vadību 164 6 % Slovēnija EEPS: enerģijas piegādātāju pienākums sniegt pierādījumus par energotaupības darbībām 512 56 % Energoefektivitātes pasākumi, ko finansē no enerģijas cenas piemaksas, ko maksā visi enerģijas galalietotāji (finansē no Slovēnijas EKO fonda — Eko sklad) 401 44 % Spānija Likums Nr. 15/2012 par nodokļu pasākumiem enerģijas ilgtspējas jomā 2947 19 % Autonomo apgabalu (MENAE) īstenotās programmas 2534 17 % Rūpniecības konkurētspējas veicināšanas programma 1613 11 % Zviedrija Enerģijas vai CO2 nodoklis 9940 100 % * Horvātija, Ungārija un Rumānija nav iekļautas šajā tabulā, jo tās nav ziņojušas par kumulatīvajiem ietaupījumiem, ko tās guvušas 2014.–2020. gadā. Avots: dalībvalstu ziņotā informācija, kas vajadzības gadījumā papildināta ar Komisijas aprēķiniem un aplēsēm. 7.Energoauditi un energovadības sistēmas — EED 8. pants EED 8. pantā ir noteikts, ka uzņēmumiem, kas nav mazie vai vidējie uzņēmumi, vismaz reizi četros gados jāveic energoaudits vai jāievieš energopārvaldības sistēma. Dalībvalstīm savos 2022. gada ziņojumos bija jānorāda to teritorijā esošo lielo uzņēmumu kopējais aplēstais skaits, uz kuriem attiecas EED 8. panta 4. punkts, un šajos uzņēmumos veikto energoauditu skaits. 9. attēlā ir sniegts pārskats par 2020. gada paziņojumiem, ko iesniegušas 23 dalībvalstis. 9. attēls. 2020. gadā lielajos uzņēmumos veiktie energoaudi. Avots: informācija, kuru ziņo dalībvalstis. Ziņotais lielo uzņēmumu skaits atšķiras no lielo uzņēmumu energoauditu skaita, jo šādi energoauditi netiek prasīti katru gadu, bet ne retāk kā reizi četros gados. Turklāt, ņemot vērā Covid-19 pandēmijas apstākļus, vairāki uzņēmumi atlika savus energoauditus. 8.Ilgtermiņa renovācijas stratēģijas (ITRS) ĒEED 2.a pantā ir noteikts, ka dalībvalstīm jāiesniedz ITRS līdz 2020. gada martam. Komisija analizēja valstu stratēģijas, lai nodrošinātu paraugprakses apmaiņu starp dalībvalstīm. Valstu stratēģijas un Komisijas novērtējums bija būtisks ieguldījums nacionālajos atveseļošanas un noturības plānos, kuros svarīga loma ir energoefektīvu ēku renovācijai. Lielākā daļa 2020. gada stratēģiju ietver labu pārskatu par politiku, kas vērsta uz publiskām ēkām, un sniedz ilgtermiņa ceļvedi virzībai uz 2050. gada mērķi — dekarbonizētu ēku fondu. Lielākajā daļā šo ceļvežu ir ietverti konkrēti starpposma atskaites punkti 2030. un 2050. gadam un mazākā mērā 2040. gadam.

Kā norādīts paziņojumā par Eiropas Renovācijas vilni, īpaša uzmanība jāpievērš politikai un pasākumiem, kas vērsti uz enerģētiskās nabadzības likvidēšanu un ēku ar vissliktāko energosniegumu modernizēšanu. Lielākā daļa dalībvalstu ir atzinušas šā jautājuma svarīgumu un kopumā iesniegušas vairākas darbības un pasākumus enerģētiskās nabadzības likvidēšanai. Ir izvēlētas dažādas pieejas, lai noteiktu mērķa ēkas, kam ir vissliktākais energosniegums (piemēram, energoklase, vecums un enerģijas patēriņš). Visās 2020. gada ITRS ir īpaša iedaļa, kurā izklāstīti paredzamie enerģijas ietaupījumi, plašāki ieguvumi, kas saistīti ar veselību un iekštelpu gaisa kvalitāti, un pozitīvā ekonomiskā ietekme. Tomēr puse dalībvalstu nav skaitliski aprēķinājušas šos iespējamos ieguvumus. Stratēģijas kopumā atbilst ĒEED prasībām, bet Komisijas analīzē ir uzsvērts, ka ne visas ITRS ir pietiekami vērienīgas virzībā uz 2050. gada dekarbonizācijas mērķiem. Komisijas 2020. gada ITRS analīzē ir atzīts, ka kopš ITRS pirmās kārtas (pirmās iesniegšanas 2014. gadā, kam sekoja atjauninājumi 2017. gadā) stratēģiju kvalitāte ir uzlabojusies, taču ir uzsvērts, ka ir vajadzīga vienotāka pieeja, kuru atbalsta pamatnostādnes un saskaņotas veidnes. Atšķirīgās dalībvalstu pieejas, kas izmantotas, nosakot valstu atskaites punktu, apgrūtina ieceru novērtēšanu ES līmenī. Lielākā daļa dalībvalstu iesniedz ēku CO2 emisiju absolūtās vērtības 2030., 2040. un 2050. gadam, tajā skaitā atsauces emisiju vērtību, ko izmanto relatīvā samazinājuma aprēķināšanai. Tomēr nekonsekvences starp dalībvalstīm dēļ to siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas ieceru tiešs salīdzinājums var būt maldinošs. 7. tabulā ir apkopoti ēku fonda indikatīvie renovācijas atskaites punkti 2030., 2040. un 2050. gadam, par kuriem dalībvalstis ziņojušas 2020. gada ITRS. 7. tabula. Renovācijas rādītāji, kas paziņoti nacionālajās ilgtermiņa renovācijas stratēģijās Dalībvalsts Pabeigta renovācija Plānota renovācija 2020 2030 2040 2050 Austrija 1,5 % gadā 1,5 % gadā 1,5 % gadā 1,5 % gadā Beļģija, Brisele mazāk nekā 1 % gadā 100 % publisko ēku ir energoneitrālas 80 % kumulatīvi dzīvojamās ēkas Beļģija (Flandrija) 3,5 % gadā dzīvojamās ēkas 105 000 mājokļu 3 % gadā dzīvojamās ēkas 32 % kumulatīvi 973 500 mājokļu 3 % gadā dzīvojamās ēkas 64 % kumulatīvi 1 973 500 mājokļu 3 % gadā dzīvojamās ēkas 96,5 % kumulatīvi 2 873 500 mājokļu Beļģija (Valonija) 12 % kumulatīvi dzīvojamās ēkas (194 571 ēka) 63 400 000 m2 kumulatīvi nedzīvojamās ēkas 51 % kumulatīvi dzīvojamās ēkas (830 158 ēkas) 114 000 000 m2 kumulatīvi nedzīvojamās ēkas 99 % kumulatīvi dzīvojamās ēkas (1 605 485 ēkas) (25 % pamatīga renovācija 399 103) 114 000 000 m2 kumulatīvi nedzīvojamās ēkas Bulgārija 8 % (22 203 509 m2) kumulatīvā grīdas platība 26 % (71 774 177 m2) kumulatīvā grīdas platība 46 % (127 597 192 m2) kumulatīvā grīdas platība Kipra 1 % kumulatīvi ēkas 1 % gadā 10 % kumulatīvi (43 000) 1 % gadā 1 % gadā Čehija 45 % kumulatīvi ēkas ar vairāk nekā 25 % nelielu renovāciju 1,4 % gadā viendzīvokļa ēkas (VĒ), 0,79 % gadā daudzdzīvokļu ēkas (DĒ); 2 % gadā publiskās ēkas 55 % kumulatīvi 1,4 % gadā VĒ, 0,79 % gadā DĒ; 2 % gadā publiskās ēkas 60 % kumulatīvi 1,4 % gadā VĒ, 0,79 % gadā DĒ; 2 % gadā publiskās ēkas 70 % kumulatīvi Vācija 1,3 %–2 % gadā VĒ un 1,5 %–2 % gadā DĒ 2020 –2030. gada laikposmā Dānija 80 % renovētas (55–60 % viegli, 20–25 % vidēji, 5 % pamatīgi) Igaunija 500 000 m2 kumulatīvā grīdas platība 22 % kumulatīvi (11 880 000 m2) 64 % kumulatīvi (34 560 000 m2) 100 % kumulatīvi (54 000 000 m2 / 141 000 ēku) Grieķija 23 % dzīvojamās ēkas 9 % nedzīvojamās ēkas 36–42 % dzīvojamās ēkas; 14–16 % nedzīvojamās ēkas 45–49 % dzīvojamās ēkas; 19–20 % nedzīvojamās ēkas; Spānija 56 017 mājokļu kumulatīvi 1 256 017 mājokļu kumulatīvi (300 000 mājokļu gadā) 4 756 017 mājokļu kumulatīvi 7 156 017 mājokļu kumulatīvi Somija 29 % kumulatīvi ēkas 54 % kumulatīvi 98 % kumulatīvi 100 % kumulatīvi Francija 1,5 %–3 % gadā 2020. –2050. gadā Horvātija 0,7 % gadā 5 % kumulatīvi ēkas 3 % gadā 3,5 % gadā (4 % gadā ēkas ar kultūras vērtību) 60 % kumulatīvi GNEĒ 4 % gadā 100 % kumulatīvi GNEĒ Ungārija 1 % gadā 3 % gadā dzīvojamās ēkas; 5 % gadā publiskās ēkas 20 % kumulatīvi GNEĒ 3 % gadā dzīvojamās ēkas; 5 % gadā publiskās ēkas 60 % kumulatīvi GNEĒ 3 % gadā dzīvojamās ēkas; 5 % gadā publiskās ēkas 90 % kumulatīvi GNEĒ Īrija 500 000 mājokļu kumulatīvi 100 % publiskās ēkas 33 % komerciālās ēkas 1 000 000 mājokļu kumulatīvi 66 % komerciālās ēkas 1 500 000 mājokļu kumulatīvi 100 % komerciālās ēkas Itālija 0,86 % gadā 1,9 % gadā dzīvojamās ēkas; 2,8 % gadā nedzīvojamās ēkas 2,7 % gadā dzīvojamās ēkas; 2,6 % gadā nedzīvojamās ēkas 2,7 % gadā dzīvojamās ēkas; 2,6 % gadā nedzīvojamās ēkas Lietuva 8 % kumulatīvi ēkas 17 % kumulatīvi (99 281 vienība) 43 % kumulatīvi (225 421 vienība) 74 % kumulatīvi (436 008 vienības) Luksemburga 10–14 % kumulatīvi dzīvojamās ēkas 3 % gadā dzīvojamās ēkas (4500 mājokļu gadā) 3 % gadā dzīvojamās ēkas (4500 mājokļu gadā) 3 % gadā dzīvojamās ēkas (4500 mājokļu gadā) Latvija 3 % (678 460 m2) kumulatīvi publiskās ēkas 8100 vienības DĒ (30 %) un 7500 vienības VĒ 500 000 m2 publiskās ēkas 16 200 vienības DĒ (60 %) kumulatīvi 3 % gadā publiskās ēkas Visas GNEĒ Malta 0,5% gadā (0,7 % gadā 2025. gadā) 5–6 % gadā dzīvojamās ēkas (0,6 % pamatīga renovācija) no 2025. gada 5–6 % gadā dzīvojamās ēkas (0,6 % pamatīga renovācija) 5–6 % gadā dzīvojamās ēkas (0,6 % pamatīga renovācija) Nīderlande 1 500 000 mājokļu Polija 3,6 % gadā 236 000 ēku kumulatīvi 4,1 % gadā 507 000 ēku kumulatīvi 3,7 % gadā 751 000 ēku kumulatīvi Portugāle 69 % kumulatīvi ēkām (363 680 501 m2) 99 % kumulatīvi ēkām (635 637 685 m2) 100 % kumulatīvi ēkām (747 953 071 m2) Rumānija 0,5 % gadā 6 % kumulatīvā grīdas platība (32 352 000 m2) no 0,5 % līdz 3,39 % gadā 2030. gadā 19 % kumulatīvā grīdas platība 3,79 % gadā 57 % kumulatīvā grīdas platība 4,33 % gadā 100 % kumulatīvā grīdas platība Zviedrija 2,5 %–5% gadā 2016.–2019. gadā 10 % gadā pēc 2019. gada Slovēnija 1 795 000 m2 kumulatīvi publiskās ēkas 29 733 000 m2 kumulatīvi 28 850 600 m2 kumulatīvi VĒ 12 778 700 m2 kumulatīvi DĒ 32 549 000 m2 kumulatīvi VĒ (74 %) 13 924 700 m2 kumulatīvi DĒ (91 %) Slovākija 100 % kumulatīvi DĒ 100 % kumulatīvi VĒ Avots: JRC, pamatojoties uz dalībvalstu paziņoto informāciju. Kā norādīts 7. tabulā, renovācijas mērķrādītāji ES nav standartizēti. 14 dalībvalstis sniedza plānoto renovēto ēku/mājokļu skaita vai renovētās platības (kvadrātmetros) absolūtās vērtības. Turpretī 13 dalībvalstis renovācijas mērķrādītājus izteica kā ikgadējo renovācijas rādītāju. Trīs dalībvalstis norādīja tikai renovēto ēku kumulatīvo daļu. 19 dalībvalstis aptvēra gan dzīvojamo, gan nedzīvojamo ēku sektoru, bet dažas dalībvalstis pievērsās dzīvojamo ēku sektoram vai konkrētiem nedzīvojamo ēku sektora segmentiem (piemēram, komerciālām ēkām vai publiskām ēkām). Nākamajās desmitgadēs plānotais ikgadējais renovācijas rādītājs ir robežās no 1 % līdz 6 %. Dažas dalībvalstis (Igaunija, Horvātija, Latvija, Portugāle, Rumānija un Somija) plāno līdz 2050. gadam renovēt visu savu ēku fondu, savukārt citas dalībvalstis (Bulgārija, Grieķija, Kipra un Austrija) plāno līdz 2050. gadam renovēt mazāk nekā pusi no ēku fonda. Ir svarīgi arī atgādināt, ka energorenovāciju ietekme ir ļoti atkarīga no renovācijas pamatīguma un bieži vien tā nav salīdzināma vai nav norādīta valstu stratēģijās. Tomēr pieejamā informācija ir pietiekama, lai secinātu, ka lielākā daļa dalībvalstu cenšas palielināt savu ikgadējo ēku fonda renovācijas rādītāju vidēji par 1,5 %–3 %. Komisijas analīze liecina, ka ne katra ITRS ir pietiekami vērienīga virzībā uz 2050. gada dekarbonizācijas mērķiem un ka būs vajadzīgi lielāki centieni, resursi un ilgtspējīgi risinājumi, lai sagatavotos klimata pārmaiņām un veicinātu klimatneitralitāti saskaņā ar Eiropas zaļo kursu . 9.Gandrīz nulles enerģijas ēkas Saskaņā ar ĒEED 9. pantu dalībvalstīs GNEĒ kļūst par jauno ēku standartu no 2020. gada 31. decembra (un visām jaunajām publiskajām ēkām no 2018. gada 31. decembra) Pēdējo desmit gadu laikā GNEĒ energoefektivitātes prasības ir pakāpeniski palielinājušās un būtiski veicina ES ēku fonda dekarbonizāciju. Dalībvalstis ir izstrādājušas GNEĒ nacionālās definīcijas un sniegušas skaitliskus primārās enerģijas patēriņa rādītājus, kas izteikti kWh/(m2g) un kas vidēji šķiet mazāk vērienīgi nekā Komisijas 2016. gada ieteikumā minētie etalonrādītāji, un jānorāda, ka nacionālo definīciju tieša salīdzināšana ne vienmēr ir iespējama, jo dalībvalstu pieejas atšķiras to īpašo klimatisko, tirgus, energoresursu struktūras, būvniecības tradīciju un citi vietējo apstākļu dēļ. Paredzams, ka vidējais atjaunīgo energoresursu īpatsvars veidos 20 %–50 % no kopējām ēku enerģijas vajadzībām, un tiek prognozēts, ka tas palielināsies, ņemot vērā nepieciešamību paātrināt fosilā kurināmā izmantošanas pakāpenisku izbeigšanu saskaņā ar renovācijas vilni un REPowerEU. Vairāk nekā pusei dalībvalstu ir energoefektivitātes klase, kas atbilst GNEĒ līmenim. Dažas dalībvalstis energoefektivitātes līmeni nošķir atsevišķi dzīvojamām un nedzīvojamām GNEĒ, bet citas — jaunām un esošām GNEĒ. 8. tabula. Jauno un renovēto GNEĒ skaits un platība Jauno GNEĒ skaits un platība Renovēto GNEĒ skaits un platība Skaits Platība (m2) Skaits Platība (m2) 2019 2020 2019 2020 2019 2020 2019 2020 KOPĀ 330 704 585 340 77 316 865,46 141 013 006 165 130 203 394 62 180 459 73 600 197 Avots: JRC, pamatojoties uz dalībvalstu paziņoto informāciju.