LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 372/4

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

(2015/C 372/04)

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

APSTIPRINĀŠANAS PIETEIKUMS ATTIECĪBĀ UZ PRODUKTA SPECIFIKĀCIJAS GROZĪJUMU, KAS NAV MAZNOZĪMĪGS, AIZSARGĀTA CILMES VIETAS NOSAUKUMA/AIZSARGĀTAS ĢEOGRĀFISKĀS IZCELSMES NORĀDES GADĪJUMĀ

Grozījuma apstiprināšanas pieteikums saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta pirmo daļu

HUILE D’OLIVE D’AIX-EN-PROVENCE

ES Nr.: FR-PDO-0105-01279 – 17.11.2014.

ACVN ( X ) AĢIN ( )

1. Pieteikuma iesniedzēja grupa un tās likumīgās intereses

Syndicat AOC Huile d’olive d’Aix-en-Provence Maison des agriculteurs 22 avenue Henri Pontier 13626 Aix-en-Provence Cedex 01 Tālr./fakss: +33 442963708 E-pasts: huileoliveaix@orange.fr

ACVN Huile d’olive d’Aix-en-Provence arodapvienību veido produkta Huile d’olive d’Aix-en-Provence ražotāji un pārstrādātāji, un tai ir likumīgas intereses iesniegt šo grozījuma pieteikumu.

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Produkta specifikācijas punkts, uz kuru attiecas grozījums vai grozījumi

— ☐ Produkta nosaukums — ☒ Produkta apraksts — ☐ Ģeogrāfiskais apgabals — ☒ Izcelsmes apliecinājums — ☒ Ražošanas metode — ☐ Saikne — ☒ Marķēšana — ☒ Cits: kontrole

4. Grozījuma vai grozījumu veids

— ☒ Ar reģistrētu ACVN vai AĢIN apzīmēta produkta specifikācijas grozījums, kuru nevar uzskatīt par maznozīmīgu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta trešo daļu. — ☐ Ar reģistrētu ACVN vai AĢIN apzīmēta produkta specifikācijas grozījums, kuru nevar uzskatīt par maznozīmīgu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta trešo daļu, ja vienots dokuments (vai tā ekvivalents) attiecībā uz produktu nav publicēts.

5. Grozījums vai grozījumi

Produkta apraksts

Lai labāk ņemtu vērā ražotāju zinātību un praksi, precizēts un papildināts produkta apraksts. Šāds sīkāks apraksts ļauj Huile d’olive d’Aix-en-Provence nošķirt no tādas olīveļļas, kas apzīmēta ar norādi “nogatavinātas olīvas” (“olives maturées”). Uz olīveļļu, ko iegūst no nogatavinātām olīvām, jau attiecās sākotnējā reģistrācija, kura pamatojās uz samērā plašu produkta definīciju, bet šī olīveļļa netika identificēta kā tāda, ko iegūst no nogatavinātām olīvām. Šāda nošķiršana atbilst ražotāju grupas vēlmei labāk raksturot un identificēt produktu un sniegt patērētājam skaidru informāciju. Šis precizējums atbilst pašreizējam olīveļļas tirgus attīstības kontekstam, patērētāji–olīveļļas pazinēji ir kļuvuši pieredzējušāki, un šāda nošķiršana ļauj atbilst tirgus pieprasījumam. Aptuveni līdz 1950. gadam eļļas ekstrakcijai izmantotais aprīkojums un eļļas spiestuvju ražošanas jaudas bija tādas, ka sezonas laikā eļļas spiedēji bija spiesti olīvas uzglabāt dažas dienas, pirms tie varēja ķerties pie to smalcināšanas. Pēc 1950. gada, kad parādījās modernas olīvu spiedes, šādu nogatavināšanas posmu pirms olīvu pārstrādes ievērot vairs nevajadzēja. Eksanprovansas (Aix-en-Provence) olīvu eļļas spiedēji tomēr pēc ieraduma turpināja pirms olīvu smalcināšanas noteiktu apjomu no tām dažas dienas nogatavināt. Atkarībā no tā, vai olīvas pirms to pārstrādes ir vai nav nogatavinātas, analītisko un organoleptisko īpašību ziņā tām ir noteiktas atšķirības:

— olīveļļai, kas iegūta no iepriekš nenogatavinātām olīvām, maksimālais skābuma saturs ir pazemināts līdz 0,8 g/100 g, turpretī olīveļļai, kuras iegūšanai par izejvielu izmantotas nogatavinātas olīvas, šis saturs ir tāds pats kā agrāk – 1,5 g/100 g,

— precizēts aromāta īpašību apraksts:

— olīveļļai, kas iegūta no iepriekš nenogatavinātām olīvām, aromāts atgādina svaigu zāli, neapstrādātu artišoku, bet reizumis tai piemīt arī vaniļas nianses. Arī ēdot sajūtams svaigas zāles un/vai neapstrādātu artišoku aromāts, ko dažreiz papildina valriekstu, svaigu lazdas riekstu un sarkano ogu nianses. Var būt sajūtama arī sīva, piparus atgādinoša pēcgarša,

— olīveļļai, kas iegūta no iepriekš nogatavinātām olīvām, piemīt samērā stipra aromātu buķete, kurā dominē nianses, kas atgādina grauzdētu maizi, melnās olīvas un termiski apstrādātus artišokus un ko dažreiz papildina kakao vai vaniļas nianses. Ēdot pārsvarā jūtams raudzētas maizes, melno olīvu, kakao un termiski apstrādātu artišoku aromāts,

— definētas specifikācijā ierakstītās attiecīgās rūgtenuma un sīvuma izpausmes pakāpes:

— olīveļļai, kas iegūta no iepriekš nenogatavinātām olīvām četrus mēnešus pēc to sasmalcināšanas rūgtenuma un sīvuma izpausmes pakāpe pēc Starptautiskās Olīvu padomes (SOP) organoleptiskās skalas var būt no 1 līdz 5, bet pēc minētā perioda pakāpeniski pazeminās un var būt no 1 līdz 3,

— olīveļļai, kas iegūta no iepriekš nogatavinātām olīvām četrus mēnešus pēc to sasmalcināšanas rūgtenuma un sīvuma izpausmes pakāpe pēc Starptautiskās Olīvu padomes (SOP) organoleptiskās skalas var būt 2 vai zemāka, bet pēc minētā perioda pakāpeniski pazeminās un kļūst zemāka par 1.

Turklāt, lai produktu saglabātu patērētājam vajadzīgajā kvalitātē, maksimālais peroksīda skaitlis, kas sākotnēji bija 20, samazināts līdz 15 miliekvivalentiem aktīvā O2 uz kilogramu.

Svītrots ierobežojums attiecībā uz ekstinkcijas koeficientu ultravioletajā spektra daļā K270, jo šis parametrs ir cieši saistīts ar skābumu un peroksīda skaitli. Tā svītrošana tātad neietekmē eļļas kvalitāti un specifiskās īpašības, ciktāl ir noteiktas skābuma un peroksīda skaitļa pieļaujamās vērtības.

Svītrota norāde par to, ka eļļa ir “neapstrādāta” (“vierge”), jo šis raksturlielums ir saistīts ar eļļas skābuma saturu, un eļļa var būt arī “neapstrādāta augstākā labuma” (“vierge extra”) eļļa.

Izcelsmes apliecinājums

Saskaņā ar izmaiņām valsts leģislatīvajos un normatīvajos aktos nodaļas “Pierādījumi par produkta izcelsmi ģeogrāfiskajā apgabalā” redakcija ir izlabota, un tajā iekļauti jo īpaši obligātie noteikumi par deklarēšanu un reģistru kārtošanu attiecībā uz produkta izsekojamību un ražošanas apstākļu pārraudzību.

Turklāt šajā nodaļā ieviesti precizējumi un papildinājumi vairākos noteikumos, kas saistīti ar reģistriem un deklarāciju dokumentiem un kas ļauj nodrošināt produktu izsekojamību un to atbilstību specifikācijas prasībām.

Ražošanas metode

— Galvenās šķirnes. Pašlaik ražojošo augļudārzu stāvokļa analīzes rezultāti liecināja, ka tajos jau ir prasītais 80 % minimālais galveno šķirņu īpatsvars. Tāpēc ierosināts svītrot norādi par 2019. gadu kā sākotnēji noteikto termiņu prasītā minimālā īpatsvara sasniegšanai.

— Maznozīmīgākās šķirnes. Lai atvieglotu šķirņu atbilstības kontroli, sarakstā uzskaitītas dažas senas izcelsmes vietējās šķirnes, kas ņemtas vērā kā maznozīmīgākās šķirnes: “Ribier”, “Sabine”, “Saurine”, “Sigeoise”, “Triparde”. Tomēr šis saraksts nav pilnīgs, un tajā iekļautas tikai pašas izplatītākās šķirnes.

— Apputeksnētājšķirnes. Tā kā izmantotās olīvkoku šķirnes nav pašapputes šķirnes, grozījums attiecas uz iespējamu apputeksnētājšķirņu olīvkoku ieviešanu, ja attiecīgajā olīvdārzā tos atbilstīgi sastāda un ja to īpatsvars nepārsniedz 5 % no augļudārza koku skaita saskaņā ar pašreizējo praksi. No šiem kokiem novāktās olīvas izmantot ir atļauts.

— Stādījumu biezība. Noteikumi par stādījumu biezību nav mainīti, taču precizēta tās aprēķina kārtība un noteikts, ka starp kokiem ir jābūt 4 metru lielam attālumam.

— Starpkultūras. Lai veicinātu produkta kvalitāti, ieviests aizliegums izmantot starpkultūras olīvdārzos, kur aug olīvkoki, no kuriem iegūst izejvielu ar šo ACVN apzīmētā produkta ražošanai, lai nepieļautu šo augu konkurenci ar olīvkokiem, it īpaši tad, kad olīvkoki vēl jauni. Tomēr saskaņā vietējām paražām pieļaujama augļudārzā izkliedētu [citu sugu] augļkoku klātiene, kura tiek uzskatīta par tādu, kas neietekmē produkta galīgo kvalitāti, taču ar noteikumu, ka to daudzums nepārsniedz 5 % no attiecīgā zemesgabala koku kopskaita.

— Apūdeņošana. Ierosināts noteikt konkrētu datumu, līdz kuram jāveic apūdeņošana, tādējādi aizstājot sākotnējo noteikumu, ar kuru atļāva veikt apūdeņošanu “līdz augļu nobriešanai un krāsas maiņai”, jo šāds noteikums nav precīzs. Tātad ir noteikts, ka šis datums ir 1. novembris.

— Raža. Ražas aprēķina veids precizēts tā, lai nebūtu vietas nekādai interpretācijai. Tādējādi ir norādīts, ka šo ražu aprēķina attiecībā uz “novākto produkciju”“neatkarīgi no tā, kam olīvas paredzētas”, un “vidēji” no visiem identificētajiem saimniecības zemesgabaliem.

Lai nodrošinātu, ka pārstrādājamo olīvu daudzums ir pietiekams, precizēts koku vecums, kādā tos sāk izmantot ražas iegūšanai: kokiem attiecīgajā zemesgabalā jābūt augušiem vismaz 5 gadus.

— Ražas novākšana. Lai labāk reglamentētu praksi un garantētu novākto olīvu kvalitāti, ieviesti dažādi noteikumi attiecībā uz ražas novākšanu:

— Novākšanas sezonas uzsākšanas kārtība. Ražas novākšanas sākuma datumu pēc ražotājgrupas pamatota priekšlikuma nosaka ar kompetentās iestādes (INAO direktora) dienestu lēmumu.

— Atļautie novākšanas paņēmieni. Precizēts, ka ražas novākšanas mehanizācija ir atļauta, atļautos paņēmienus saglabājot bez grozījumiem. Specifikācijā, kas tika nodota līdz ar pieteikumu produkta reģistrēšanai ar ACVN, paredzēts, ka olīvas novāc tieši no koka, neizmantojot augļu atdalīšanas līdzekļus, turklāt atļauts izmantot tīklus augļu uztveršanai. Šādas redakcijas mērķis ir aizliegt dabiski uz zemes nokritušu (pārgatavojušos vai bojātu) olīvu izmantošanu. Taču šī redakcija neaizliedz lietot mehanizētus ražas novākšanas paņēmienus, kuriem vajadzīga ražas savākšanas tīklu izmantošana. Ierosinātais grozījums tātad nemaina praktiskos paņēmienus, bet gan precizē tos.

— Pirms smalcināšanas nogatavināmo olīvu uzglabāšanas apstākļu grozīšana. Šajā gadījumā tiek svītrots obligātais noteikums par kastēm vai redeļu kastēm. Tā kā pirms olīvu smalcināšanas tajās jau sākas anaerobā rūgšana, nav vajadzības uzglabāt tās tarā, kas nodrošina gaisa cirkulāciju.

— Izmantoto olīvu sanitārā kvalitāte un piegādes termiņš Lai aprakstītu, kādas ir “veselas” olīvas, kā norādīts iepriekš, precizētas prasības attiecībā uz izmantojamo olīvu kvalitāti. Noteikums papildināts, norādot, kādi drīkst būt pieļaujamie bojātu olīvu daudzumi partijās: “Tomēr katrā izmantojamajā partijā pieļaujams tāds bojātu (kraupjainu, ieknābātu, apsalušu, krusas bojātu, sabrūnējušu) olīvu kopējais daudzums, kas nepārsniedz 15 procentus no tajā esošo olīvu kopskaita.”.

Specifikācijā noteiktie termiņi olīvu nogādei uz spiestuvi un uzglabāšanai laikā starp novākšanu un smalcināšanu attiecās uz abiem apstrādes paņēmieniem (ar vai bez nogatavināšanas). Lai pārstrādāto olīvu kvalitāte atbilstu eļļas pagatavošanas paņēmienam, ierosināts:

— attiecībā uz olīvām, kuras iepriekš nenogatavina, – saīsināt novākšanas–nogādes un novākšanas–smalcināšanas termiņu attiecīgi līdz 2 un 4 dienām,

— attiecībā uz olīvām, kuras pirms smalcināšanas nogatavina, – ierobežot noteikto novākšanas–nogādes termiņu līdz 4 dienām un atļaut pagarināt novākšanas–smalcināšanas termiņu, nosakot, ka tas drīkst būt no 4 līdz 10 dienām,

— izmantoto olīvu gatavības pakāpe. Specifikācijā bija paredzēts, ka olīvas novāc pilngatavībā. Lai precizētu sagaidāmo gatavības pakāpi attiecībā pret produkta Huile d’olive d’Aix-en-Provence raksturīgajām īpašībām, un atvieglotu tās kontroli, noteikts, ka smalcināšanas posmā izmantotajās olīvu partijās ir “vismaz 40 % “mainīgas krāsas” olīvas (to izteikti zaļā krāsa mainās un kļūst dzeltena)”,

— eļļas pagatavošana. Precizēts no galveno šķirņu olīvām iegūtās eļļas īpatsvars procentos: noteikts, ka no galveno šķirņu olīvām iegūtajai eļļai jābūt vismaz 60 %. Šis grozījums izdarīts, lai garantētu to, ka produkts Huile d’olive d’Aix-en-Provence ir iegūts no vairāku šķirņu olīvām, un to, ka tajā galveno šķirņu olīvu eļļa ir pārsvarā.

Redakcionālas skaidrības labad ražotāji ir vēlējušies izsmeļoši uzskaitīt sarakstā dažādos paņēmienus un apstrādes veidus, ko atļauts izmantot šīs olīveļļas iegūšanai. Teksts papildināts ar šādu paņēmienu uzskaitījumu: atlapošana, malšana, maisīšana, ekstrakcija ar centrifugēšanu vai presēšanu,

— eļļas uzglabāšana. Lai pasargātu produktu kvalitāti to tirdzniecības laikā, teksts papildināts ar šādu teikumu: “Eļļu glabā optimālos uzglabāšanas apstākļos, novietojot to no gaismas, siltuma un krasām temperatūras svārstībām pasargātā vietā.”

Marķēšana

Veikti pasākumi, lai ar šo nosaukumu apzīmētā produkta marķējuma specifiskās norādes atbilstu Regulas (ES) Nr. 1151/2012 noteikumiem. Ieviests noteikums par to, ka no nogatavinātām olīvām iegūtas eļļas marķējumā obligāti jābūt papildu norādei, kas apliecina šādas metodes izmantošanu, – “nogatavinātas olīvas”. Turklāt Eiropas Savienības ACVN simbols un norāde “appellation d’origine protégée” (aizsargāts cilmes vietas nosaukums) pieder pie obligātajām norādēm, kas izmantojamas, marķējot produktus, kuri apzīmēti ar cilmes vietas nosaukumu Huile d’olive d’Aix-en-Provence.

Cits

Ņemot vērā valsts likumdošanas un regulējuma attīstību, nodaļa “Valsts prasības” noformēta tabulas veidā, norādot galvenos kontrolējamos parametrus, to atsauces vērtības un vērtēšanas metodi.

VIENOTS DOKUMENTS

HUILE D’OLIVE D’AIX-EN-PROVENCE

ES Nr.: FR-PDO-0105-01279 – 17.11.2014.

ACVN ( X ) AĢIN ( )

1. Nosaukums

Huile d’olive d’Aix-en-Provence

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.5. grupa. Eļļas un tauki (sviests, margarīns, eļļa u. c.)

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

Produktam Huile d’olive d’Aix-en-Provence ir raksturīgs aromāts, kas atgādina svaigu zāli un neapstrādātu artišoku, bet reizumis tam piemīt arī vaniļas nianses. Arī ēdot sajūtams svaigas zāles un/vai neapstrādātu artišoku aromāts, ko dažreiz papildina valriekstu, svaigu lazdas riekstu un sarkano ogu nianses. Var būt sajūtama arī piparu sīvuma pēcgarša. Olīveļļai, pirms to sāk piedāvāt tirdzniecībā, četrus mēnešus pēc tās iegūšanā izmantoto olīvu sasmalcināšanas sīvuma (ko šā vienotā dokumenta nozīmē sauc arī par “dedzinošu garšu”) un rūgtenuma izpausmes pakāpe pēc Starptautiskās Olīvu padomes (SOP) organoleptiskās skalas var būt no 1 līdz 5, bet pēc minētā perioda pakāpeniski pazeminās un var būt no 1 līdz 3.

Oleīnskābē izteikto brīvo taukskābju saturs nepārsniedz 0,8 gramus uz 100 gramiem produkta.

Produktam Huile d’olive d’Aix-en-Provence, kura marķējumā ir norāde “nogatavinātas olīvas”, piemīt samērā stipra aromātu buķete, kurā dominē nianses, kas pēc garšas atgādina grauzdētu maizi, melnās olīvas un termiski apstrādātus artišokus, ko dažreiz papildina kakao vai vaniļas nianses. Ēdot pārsvarā jūtams raudzētas maizes, melno olīvu, kakao un termiski apstrādātu artišoku aromāts. Raksturīga šīs eļļas īpašība ir arī tā, ka tai gandrīz nemaz nav sīvuma un dedzinošas garšas. Pirmos četrus mēnešus pēc olīvu sasmalcināšanas rūgtenuma un sīvuma izpausmes pakāpe pēc Starptautiskās Olīvu padomes (SOP) organoleptiskās skalas var būt 2 vai zemāka, bet pēc minētā perioda pakāpeniski pazeminās un kļūst zemāka par 1. Oleīnskābē izteikto brīvo taukskābju saturs nepārsniedz 1,5 gramus uz 100 gramiem produkta.

Produkts Huile d’olive d’Aix-en-Provence neatkarīgi no tā, vai tā marķējumā ir norāde “nogatavinātas olīvas”, ir olīveļļa, kam piemīt stipri izteikts krēmīgums.

Olīveļļas pirmajā tirdzniecības posmā tās peroksīda skaitlis nepārsniedz 15 miliekvivalentus peroksīda skābekļa uz 1 kg produkta.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Šo olīveļļu pagatavo no olīvām, kas iegūtas no olīvdārziem, kuros aug vairāk par 80 % šādu “galveno” šķirņu olīvkoku: “Aglandau”, “Cayanne” un “Salonenque” (divām no tām jābūt obligāti); eļļas iegūšanai izmanto arī maznozīmīgākas šķirnes, piemēram, “Bouteillan”, “Grossane”, “Picholine” un “Verdale-des-Bouches-du-Rhône”, senas vietējās šķirnes (stādījumos izmantotas pirms 1956. gada sala, pie tām piederošie olīvkoki ģeogrāfiskajā apgabalā ir samērā lielā skaitā) un tā sauktās apputeksnētājšķirnes (nepārsniedz 5 %).

3.4. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

“Visas darbības, sākot no olīvu ražošanas un beidzot ar olīveļļas iegūšanu, veicamas noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā”.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

—

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Līdztekus obligātajām norādēm, kas paredz prasības pārtikas produktu marķējumam un noformējumam, ar aizsargāto cilmes vietas nosaukumu Huile d’olive d’Aix-en-Provence apzīmētās eļļas marķējums ietver šādas norādes:

— nosaukuma apzīmējums Huile d’olive d’Aix-en-Provence, kam pēc vajadzības seko norāde “nogatavinātas olīvas”, kura atveidota tieši aiz nosaukuma apzīmējuma un ar burtiem, kuru lielums ir vismaz puse no to burtu lieluma, kādi izmantoti nosaukuma apzīmējuma atveidei, un norāde “appellation d’origine protégée” (aizsargāts cilmes vietas nosaukums).

Visām šīm norādēm jābūt vienkopus un labi redzamām, kā arī uz vienas un tās pašas etiķetes. Lai šīs norādes pietiekami skaidri izceltos starp citām rakstveida norādēm un attēliem, tās veido ar labi saskatāmām, salasāmām, neizdzēšamām un pietiekami lielām rakstzīmēm, kuras ir labi redzamas uz drukāšanai izmantotā fona,

— Eiropas Savienības ACVN simbols.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija

Ar cilmes vietas nosaukumu Huile d’olive d’Aix-en-Provence apzīmētā produkta ražošanas ģeogrāfiskajā apgabalā ietilpst šādas pašvaldības:

Bouches-du-Rhône departamentā: — šādu pašvaldību teritorija pilnībā: Alleins, Aubagne, Cabriès, Cuges-les-Pins, Gémenos, Lambesc, Les Pennes-Mirabeau, Rognac, Rognes, Roquefort-la-Bédoule, Saint-Cannat, Saint-Chamas, Saint-Mitre-les-Remparts, Vernègues un Vitrolles, — šādu pašvaldību teritorija daļēji: Berre-l’Etang, Grans, Istres, Marseille, Martigues, Miramas, Le Puy-Sainte-Réparade, Port-de-Bouc, Saint-Estève-Janson un Salon-de-Provence, — šādu kantonu pašvaldību teritorija pilnībā: Aix-en-Provence Nord-Est, Aix-en-Provence Sud-Ouest, Aix-en-Provence Centre, Allauch, Châteauneuf-Côte-Bleue (izņemot Châteauneuf-les-Martigues pašvaldību, kuras teritorija ģeogrāfiskajā apgabalā ietilpst daļēji), Gardanne, Roquevaire, Trets un Pélissanne;

Var departamentā: — šādu pašvaldību teritorija pilnībā: Pourcieux, Pourrières un Saint-Zacharie.

Visās pašvaldībās, kuru teritorija ģeogrāfiskajā apgabalā iekļauta daļēji, nodota glabāšanā karte, kurā skaidri norādītas ražošanas apgabala robežas. Atbilstoši INSPIRE direktīvas prasībām kompetentās valsts iestādes tīmekļa vietnē ir pieejamas kartes, kurās iezīmētas šo pašvaldību robežas.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika

Huile d’olive d’Aix-en-Provence ražošanas ģeogrāfiskajam apgabalam raksturīgas šādas iezīmes.

Dabas faktori

— ģeogrāfiska vienība: Lejasprovansas dienvidaustrumu daļa ar tās kaļķainajām augsnēm,

— apvidus, kam raksturīgs Provansas klimats ar sausām un siltām vasarām, bet ziemā naktīs reizumis novērojamas zemas temperatūras,

— gadā vidēji izkrīt 600–700 mm nokrišņu – lielākoties niknu lietusgāžu veidā, bet tās nav ilgstošas: gadā ir aptuveni 70 dienas ar nokrišņiem,

— ievērojams saulesgaismas daudzums – gadā vidēji ir aptuveni 2 700 saulainu stundu,

— bieži un stipri rietumu un ziemeļrietumu vēji: mistral (ziemeļrietenis) un tramontane (ziemelis),

— paugurains reljefs un kaļķakmens kalnu grēdas, kuru augstums virs jūras līmeņa var pārsniegt 1 000 metru,

— karbonātiem piesātinātas augsnes, bieži vien stipri oļainas, ūdenscaurlaidīgas, augsnes reakcija (pH) no 8,1 līdz 8,3, kopējais kaļķakmens saturs 20–38 %.

Cilvēkfaktori:

— olīvkoki šajā apgabalā audzēti un olīveļļa ražota kopš neatminamiem laikiem. Vissenākās eļļas ražotnes, kas ģeogrāfiskajā apgabalā atklātas, datējamas ar IV gadsimtu pirms mūsu ēras,

— galvenās šķirnes, kas izaudzētas selekcijas darbā un izkoptas gadsimtu gaitā, ir “Aglandau”, “Salonenque” un “Cayanne”,

— apaļas formas un zema auguma olīvkoki, kādi vērojami ainavā, ir Eksanprovansas olīvkopības nozares kopēja iezīme un ļauj veidot koku vainagus cilvēka auguma augstumā vai nedaudz augstākus,

— olīvkoku vainagus sistemātiski apgriež vismaz reizi divos gados,

— olīvas tradicionāli novāc no oktobra sākuma līdz decembra sākumam. Olīvas novāc, kad tās vēl “maina krāsu”, tas ir, pirms pilngatavības iestāšanās,

— olīveļļas pagatavošanā, ievērojot tradicionālo amatprasmi, izmanto divu dažādu veidu olīvas: tādas, ko pārstrādā uzreiz pēc novākšanas (tādā veidā iegūst aptuveni 70 % no saražotā olīveļļas kopējā apjoma), un tādas, kas pirms smalcināšanas ir iepriekš nogatavinātas (tādējādi veidojot aptuveni 30 % no saražotās eļļas kopējā apjoma). Aptuveni līdz 1950. gadam eļļas ekstrakcijai izmantotais aprīkojums un eļļas spiestuvju ražošanas jaudas bija tādas, ka sezonas laikā eļļas spiedēji bija spiesti olīvas pirms to smalcināšanas dažas dienas uzglabāt. Pēc 1950. gada, kad parādījās modernas olīvu spiedes, šādu nogatavināšanas posmu pirms olīvu spiešanas ievērot vairs nevajadzēja. Tomēr Eksanprovansas (Aix-en-Provence) olīvu eļļas spiedēji pēc ieraduma turpināja pirms olīvu smalcināšanas noteiktu apjomu no tām dažas dienas nogatavināt, jo produkts, ko ieguva pēc šāda paņēmiena, vienmēr ir bijis pieprasīts.

5.2. Produkta specifika

Produkta Huile d’olive d’Aix-en-Provence raksturīgākās iezīmes pamatā ir vairāku tādu vietējo šķirņu izmantošana, no kurām galvenās ir “Aglandau”, “Salonenque” un “Cayanne”.

Šī raksturīgā iezīme apvienojumā ar ierastajiem eļļas ieguves paņēmieniem, kas atšķiras ar to, vai smalcina svaigas vai nogatavinātas olīvas, piešķir produktam Huile d’olive d’Aix-en-Provence šādas specifiskas īpašības:

— eļļai, ko iegūst no svaigi smalcinātām olīvām, raksturīgas galvenokārt svaigas zāles un neapstrādāta artišoka aromāta nianses. Var būt sajūtama arī sīva, piparus atgādinoša pēcgarša; lielākā vai mazākā mērā tai raksturīga arī dedzinoša garša un rūgtenums,

— eļļai, kas iegūta no iepriekš “nogatavinātām” olīvām, piemīt samērā stipra aromātu buķete, kurā dominē nianses, kas atgādina grauzdētu maizi, raudzētu maizi, melnās olīvas un termiski apstrādātus artišokus; šo buķeti dažreiz papildina kakao vai vaniļas nianses. Raksturīga īpašība ir arī tā, ka gandrīz nemaz nav dedzinošas garšas un rūgtenuma.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN)

Ģeogrāfiskā apgabala pauguraines augsnes, kas pārsvarā ir kaļķainas un drenētas, kā arī kaļķakmens kalnu grēdas, lielākoties maigas temperatūras un pietiekams nokrišņu daudzums ir labvēlīgi apstākļi augstas kvalitātes olīvu audzēšanai, kas bija par pamatu pirms vairākiem gadsimtiem aizsākušās olīvkopības attīstībai Eksanprovansā. Arī biežie un stiprie vēji un lielais saulesgaismas daudzums nodrošina labus apstākļus augu veselībai, veicinot lietus ūdeņu iztvaikošanu, un ļauj stādīt olīvkokus apvidos, kuru augstums virs jūras līmeņa sasniedz 800 metru, ja vien nogāzes vērsums pret debespusēm šai kultūrai ir labvēlīgs. Vējš ir par iemeslu arī tam, ka audzētāji spiesti kokiem veidot un kopt zemus, regulāras formas vainagus, tādējādi radot īpatnēju ainavu, kas raksturīga ģeogrāfiskajam apgabalam. Ģeogrāfiskā apgabala kontinentālais klimats nozīmē arī to, ka vērojamās temperatūras svārstības ir tādas, ka ziemā var iestāties sals. Taču cilvēki gadsimtu gaitā selekcijas darbā izaudzējuši vissalcietīgākās šķirnes – “Aglandau”, “Salonenque” un “Cayanne” –, kas ir arī vislabāk pielāgotas tādam audzēšanas veidam, saskaņā ar kuru olīvkoku augstums ir aptuveni cilvēka augumā. Šīs trīs galvenās šķirnes ir izlases šķirnes, un olīveļļas ražošanā tām tiek dota priekšroka. “Salonenque” un “Cayanne” ļauj līdzsvarot “agresīvo” garšu, kas “Aglandau” šķirnes olīvām piemīt ražas sezonas sākumā. Ģeogrāfiskā apgabala klimatiskie apstākļi bija par iemeslu arī tam, ka lauksaimniekiem olīvas vajadzēja novākt laikā no oktobra beigām līdz decembra beigām, pirms tās sasniegušas pilngatavību, proti, kad tās “maina krāsu” (“tournantes”). Vairāki faktori – šķirnes, novākšanas laiks un smalcināšanas ieradumi, izmantojot vai nu tikko novāktas, vai iepriekš nogatavinātas olīvas, – savstarpēji mijiedarbojoties, veido pamatu produkta Huile d’olive d’Aix-en-Provence specifiskumam: ne tikai tā daudzveidīgajam aromātam, bet arī tam piemītošajam tikko jūtamajam sīvumam un rūgtenumam. Laikposms olīvu papildu uzglabāšanai pirms smalcināšanas nodrošina nelielas anaerobās rūgšanas norises tajās, tādējādi ļaujot ražot eļļu, kurai gandrīz nemaz nepiemīt sīvums un rūgtenums un kuras aromātu buķete ir plašāka, daudzveidīga un ļoti stipra. Savukārt tādu olīvu eļļa, kuras smalcina uzreiz pēc to novākšanas, saglabā sīvumu un rūgtenumu, kā arī aromātu buķeti, kas izteiktāk atgādina augus.

Produkta Huile d’olive d’Aix-en-Provence specifiskums ir tā reputācijas pamatā. Vēsturiski dokumenti liecina, ka Huile d’olive d’Aix-en-Provence vienmēr ir bijusi ļoti augstu vērtēta. Saskaņā ar Miramas prāvesta abata Couture vērtējumu, ko viņš sniedzis darbā “Traité de l’olivier” (izd. A. DAVID, 1786), šī eļļa ir: “visizsmalcinātākā, visiecienītākā, vispilnīgākā, vispieprasītākā un labākā, ko pārdod visās četrās pasaules malās”.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(šīs regulas 6. panta 1. punkta otrā daļa)

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-862c79a6-7b7b-4b02-9f38-f767a7b81366/telechargement

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.