KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Ziņojums par konkurences politiku 2011. gadā /* COM/2012/0253 final */





KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Ziņojums par konkurences politiku 2011. gadā Ievads 2011. gads bija nemierpilns. Finanšu krīze izvērtās par valsts parāda krīzi vairākās eurozonas daļās, apdraudot banku nozari un fiskālo stabilitāti daudzās Eiropas valstīs. Turklāt tā ievērojami mazināja kredītu plūsmas reālajai ekonomikai. Šādos ekonomikas apstākļos godīga konkurence joprojām ir būtisks nosacījums iekšējā tirgus pilnīgai īstenošanai, un tā ir svarīgs elements kopējā stratēģijā Eiropas ekonomikas atveseļošanas un vispārēja uzplaukuma veicināšanai. Šajā paziņojumā sniegta informācija par to, kā Komisija 2011. gadā izmantojusi konkurences politiku finanšu un valsts parāda krīzes risināšanai un kā konkurences politika un gada laikā veiktās darbības tās īstenošanai kopumā veicinājušas gan plašākus stratēģijas „Eiropa 2020” politikas mērķus, gan izaugsmi, nodarbinātību un ES ekonomikas konkurētspēju. Šajā paziņojumā, izmantojot jaunu formātu, sniegts vispārīgs pārskats par Komisijas darbībām konkurences politikas jomā 2011. gadā, īpaši pievēršoties tādām nozarēm kā finanšu pakalpojumi, pārtika un aviosabiedrības. Jaunās struktūras mērķis ir labāk skaidrot gan to, kā Komisija īsteno konkurences politiku, gan to, kā politika veicina Eiropas ekonomiku un ES iedzīvotāju labklājības palielināšanos. Īpaša iedaļa veltīta starpiestāžu attiecībām, un tajā sniegts pārskats par pastāvīgo dialogu ar Eiropas Parlamentu un to, kā Komisija reaģē uz Parlamenta pieprasījumiem. Papildinformācija pieejama sīki izstrādātajā Komisijas dienestu darba dokumentā un Konkurences ģenerāldirektorāta mājaslapā. 1. Konkurences politika pašreizējos ekonomikas apstākļos Ekonomikas atveseļošanās niecīgās pazīmes 2010. gadā un 2011. gada sākumā nebija noturīgas gada gaitā. Faktiski pēdējo mēnešu laikā bija vērojama lielāka nestabilitāte un problēmas valsts sektorā. Dalībvalstis turpināja palīdzēt finanšu iestādēm, daudzām no tām bija nepieciešams centrālo banku sniegts likviditātes atbalsts. Valsts deficīts radīja bažas par valsts risku, kas bija izraisījis nestabilitāti finanšu tirgos. Finanšu krīze ievērojami ietekmēja reālo ekonomiku, jo, samazinoties aizdevumiem mājsaimniecībām un uzņēmumiem, veidojās ķēdes reakcija, kas skāra ieguldījumus un nodarbinātību. Tā vietā, lai veiktu papildieguldījumus ekonomikas darbības atsākšanai, vairākām dalībvalstīm vajadzēja ieviest taupības pasākumus un samazināt valsts izdevumus. Līdz ar krīzes sākšanos ES koordinēja Eiropas ekonomikas stimulu kopumu atveseļošanās veicināšanai. Valsts atbalsta režīms tika piemērots saskaņā ar stingriem, bet elastīgiem noteikumiem, lai nepieļautu konkurences kropļojumus, tajā pašā laikā prasot bankām veikt pārstrukturēšanu un novērst trūkumus to uzņēmējdarbības modeļos. Pēc pirmā ārkārtas pasākumu posma Komisija sāka īstenot reformu programmu, kura drīzāk bija vērsta uz strukturāliem jautājumiem finanšu nozarē un kuras ietvaros tika izmantota skaidra, vispusīga un konsekventa pasākumu shēma ar laika grafiku un beigu termiņu[1]. Minētā programma ir saistīta ar vispārējo Komisijas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, jo finanšu nozares stabilitāte neapšaubāmi ir viens no galvenajiem gada izaugsmes pētījuma[2] mērķiem. Turklāt Komisijas turpmāk veiktās regulējuma iniciatīvas bija vērstas uz pārmaiņām finanšu nozares regulējuma vidē. Iniciatīvu mērķis ir pārorientēt nozari, lai tā veiktu savu pamatfunkciju, kas ir uzņēmumu un mājsaimniecību finanšu vajadzību apmierināšana. Kā valsts atbalsta politika veicina finanšu stabilitāti ES valsts atbalsta sistēma joprojām ir ES mēroga koordinēšanas instruments Saasinoties valsts parāda krīzei vasaras mēnešos, dalībvalstīm un Komisijai vajadzēja vienoties par pasākumu kopumu banku kapitāla stiprināšanai un garantiju nodrošināšanai banku saistībām (banku nozares pasākumu kopums)[3]. Komisija 1. decembrī pagarināja valsts atbalsta krīzes pasākumus finanšu nozarei, skaidrojot un atjauninot cenu noteikšanas noteikumus un citus nosacījumus[4]. Situācijai stabilizējoties, bankām tiks noteikts pastāvīgāks valsts atbalsta noteikumu kopums. Kopš krīzes sākuma un līdz 2011. gada 31. decembrim Eiropas banku glābšanai un pārstrukturēšanai izmantots valsts atbalsts EUR 1,6 triljonu apmērā. Komisija pieņēmusi 39 lēmumus par pārstrukturēšanu, un saistībā ar šiem lēmumiem tā uzrauga, vai pārstrukturēšanas plāni tiek efektīvi īstenoti. Pārstrukturēšanas procesā joprojām ir 24 bankas. Komisija 20 dalībvalstīs arī apstiprinājusi valsts shēmas, saskaņā ar kurām tiek izmantoti visdažādākie krīzes apstākļos pieejamie instrumenti. Šādi instrumenti ir, piemēram, kapitāla iepludināšana, atbalsts, veicot tādu aktīvu pārdošanu, kuru vērtība ir samazinājusies, un garantijas. Oktobrī ECOFIN padome secināja, ka ES valsts atbalsta sistēmai arī turpmāk jābūt vienīgajam koordinēšanas instrumentam ES mērogā, un ne īstermiņā, ne vidējā termiņā nav nepieciešamas papildu sistēmas. Komisija valsts atbalsta instrumentu izmantojusi tā, lai tiktu veicināta banku pārstrukturēšana, tajā pašā laikā nodrošinot vienlīdzīgus darbības nosacījumus tirgū. Nosacījumi valsts atbalsta sniegšanai bankām krīzes situācijā tika izstrādāti atbilstīgi trim mērķiem: finanšu stabilitātes nodrošināšana, iekšējā tirgus saglabāšana un atbalsta saņēmēju pārstrukturēšana, nodrošinot to dzīvotspēju ilgtermiņā. Bankām tika izvirzīta prasība atteikties no nenoturīgiem uzņēmējdarbības modeļiem, kuru pamatā ir liels aizņemto līdzekļu īpatsvars un pārmērīga paļaušanās uz liela apjoma īstermiņa finansējumu, un tām tika ieteikts atkal pievērsties galvenokārt savai pamatdarbībai. Komisija ir vienīgā iestāde, kura skaidri ievieš dalītas atbildības nosacījumus glābšanas gadījumos, tādējādi tā palīdz mazināt morālo kaitējumu nākotnē. Atsaucoties Eiropas Parlamenta aicinājumam[5], Komisijas dienesti sagatavojuši darba dokumentu, kurā skaidrots, kā Komisijas valsts atbalsta politika reaģējusi uz finanšu un ekonomikas krīzi[6]. Komisija 2011. gadā turpināja īstenot pieeju attiecībā uz neveiksmīgām bankām, pieņemot vairākus nozīmīgus lēmumus par valsts atbalstu. Labs piemērs ir problēmu skartais Īrijas aizdevējs Anglo Irish Bank[7]. Komisija apstiprināja Īrijas iestāžu iesniegto plānu, saskaņā ar kuru Anglo Irish Bank tiktu likvidēta kopā ar Irish Nationwide Building Society desmit gadu laikā. Cits nozīmīgs piemērs ir ilgstoši vārguļojošā Vācijas Landesbank WestLB[8]. Banka tiks sadalīta, un tās atlikušie aktīvi un pasīvi tiks nodoti t. s. „sliktajai” bankai, kura tiks likvidēta. Līdz 2012. gada 30. jūnijam WestLB būs pārtraukusi bankas darbību un turpmāk sniegs tikai aktīvu pārvaldības pakalpojumus. Tirgū paliks tikai neliela daļa no WestLB pašas konservatīvākās uzņēmējdarbības, kas ir tās sniegtie pakalpojumi mazām vietējām krājbankām, bet šo uzņēmējdarbības daļu pārņems Landesbank Hessen–Thüringen (Helaba). Bankām, kuras lielā mērā paļāvušās uz valsts atbalstu, var atļaut palikt tirgū, ja kādām to darbībām ir reālas iespējas atgūt dzīvotspēju un ja šīs bankas ievērojami samazinās un ievērojami maina uzņēmējdarbības modeli, koncentrējoties tikai uz dzīvotspējīgām darbībām. Šo pieeju labi ataino atļauja pārstrukturēt Vācijas banku Hypo Real Estate[9]. Banka samazinās savu bilanci līdz 15 % no pirmskrīzes bilances apjoma, kā arī likvidēs vairākas uzņēmējdarbības jomas. Līdzīgā kārtā Komisija apstiprināja pārstrukturēšanas atbalstu citai Vācijas bankai — HSH Nordbank[10], ņemot vērā bankas apņemšanos samazināt savu bilanci par 61 % salīdzinājumā ar pirmskrīzes bilances apjomu un atteikties no dažu uzņēmējdarbības virzienu veikšanas. Komisija šo pieeju piemērojusi arī mazākām bankām. Piemēram, Dānijas Eik bank[11] tika sadalīta, izveidojot t. s. „slikto” banku, kas tika likvidēta, bet t. s. „labā” banka tika pārdota izsolē. Līdzīga pieeja tika izmantota Austrijas Kommunalkredit[12] gadījumā, banku nacionalizējot glābšanas plāna ietvaros. Bankas uzņēmējdarbība tika sadalīta darbībās, kas nav stratēģiskās darbības (šī darbības daļa tiks likvidēta), un stratēģiskās darbībās, kas atbilst apmēram 40 % no bilances un tiks atkārtoti privatizētas. ABN Amro Bank[13] gadījumā nepieciešamību pēc valsts atbalsta galvenokārt radīja īpašie sadalīšanas apstākļi: Nīderlandes bankas darbības tika nodalītas no vārguļojošās Fortis grupas un iepriekš pastāvējušās ABN Amro Group darbībām. Nevienam no abiem uzņēmumiem nebija pietiekama kapitāla, lai darbotos krīzes apstākļos un finansētu apvienošanos. Komisija ņēma vērā to, ka bankai atbalsts nebija vajadzīgs sliktas pārvaldības vai pārmērīgu risku uzņemšanās dēļ — tas bija vajadzīgs vienīgi darbības nodrošināšanai (t. i., bankai nebija nepieciešamības pārdot savu uzņēmējdarbību). Īpašā situācija programmu valstīs Konkurences politika veicina finanšu stabilitāti un strukturālās reformas saistībā ar korekciju programmām Krīzes ietekmē vairumā dalībvalstu veidojās ievērojama ekonomikas nelīdzsvarotība, un, sākot no 2010. gada, dažu dalībvalstu vienīgā iespēja bija lūgt ārējo palīdzību Eiropas Komisijai un Starptautiskajam Valūtas fondam (SVF). Finanšu stabilitāte ir ārkārtīgi svarīga Eiropas Savienībai, jo trīs no šādām dalībvalstīm ES dalībvalstis (Grieķija, Īrija un Portugāle) ir arī eurozonas dalībnieces. Uz šīm t. s. „programmu valstīm” attiecas korekciju programmas. Šādu programmu ietvaros tiek noteikti visdažādākie nosacījumi, tostarp, piemēram, finanšu nozares pārstrukturēšana un nepieciešamība īstenot strukturālas reformas citās ekonomikas nozarēs, valsts pārvaldē un tiesu iekārtā[14]. No ekonomikas struktūras viedokļa programmās cita starpā var tikt iekļauta valstij piederošu uzņēmumu privatizācija un/vai pārstrukturēšana. Šādi pasākumi var būt saistīti ar valsts atbalsta jautājumiem, kuriem Komisijai noteikti jāpievērš uzmanība, lai programmas varētu tikt veiksmīgi īstenotas. Privatizācijas mērķi ir īpaši svarīgi Grieķijai, Portugālei un Rumānijai. Šo dalībvalstu programmu mērķis ir arī pēc iespējas uzlabot konkurences tiesību aktu īstenošanas režīma efektivitāti, valsts konkurences iestādēm prasot lielākas pilnvaras un resursus (cilvēkresursus). Komisija kopā ar SVF un Eiropas Centrālo banku (ECB) ir lielā mērā iesaistīta finanšu nozares pārstrukturēšanā programmu valstīs, lai nodrošinātu, ka apjomīgais atbalsts, kāds nepieciešams šo iestāžu darbības nodrošināšanai sarežģītā makroekonomikas vidē, neradītu nepieļaujamus konkurences kropļojumus. Komisija devusi atļauju pagarināt esošās banku garantiju un rekapitalizācijas shēmas trijās eurozonas valstīs. Komisija pārliecinās, vai valsts atbalsta apmērs ir ierobežots un nepārsniedz minimālo nepieciešamo apjomu un morālā kaitējuma aspekts ir atbilstīgi ņemts vērā, kas nozīmē, ka bankām tiek prasīts ne tikai maksāt atlīdzību un faktiski atmaksāt saņemto atbalstu, bet arī uzņemties savu daļu atbildības par pārstrukturēšanu un veikt pasākumus atbalsta radīto konkurences kropļojumu risināšanai. Grieķijā situācija ir ļoti sarežģīta. Banku nozarē vērojama dziļa krīze, un bankas tur lielus valsts obligāciju apjomus. Šajos ļoti sarežģītajos apstākļos joprojām tiek pārstrukturētas bankas, kuras saņēmušas valsts atbalstu, sākot no 2009. gada. Grieķijas Lauksaimniecības bankas (ATE) pārstrukturēšanas plāns tika apstiprināts 23. maijā. Pēc tam, kad septembrī tika daļēji norakstītas summas, kas izveidojās no ATE dalības privātā sektora iesaistē (PSI) saskaņā ar 2011. gada jūlijā pieņemto lēmumu, valstij bija jāiepludina kapitāls ATE. Lai veiktu šādu rekapitalizāciju, Komisijai jāiesniedz atjaunināts pārstrukturēšanas plāns. Eiropadome 27. oktobrī pieņēma lēmumu palielināt privātā sektora ieguldījumu Grieķijas glābšanas pasākumos, palielinot Grieķijas obligāciju diskontu no 21 % līdz 50 %, un šis lēmums ievērojami ietekmēs Grieķijas bankas proporcionāli to turējumā esošajām valsts obligācijām. Lai apmierinātu rezultātā izveidojušās vajadzības pēc kapitāla, tajā pašā dienā tika pieņemts lēmums par otro programmu Grieķijai, saskaņā ar kuru tiek ievērojami palielināts budžets banku atbalstam, kura izmantošanai Komisija rūpīgi sekos. Pretēji notikumiem Grieķijā parāda krīzi Īrijā radīja milzīgie banku zaudējumi pēc īpašuma cenu burbuļa plīšanas. EK/SVF/ECB 2010. gada 28. novembra programmas budžets ir EUR 85 miljardi, no kuriem EUR 35 miljardi ir paredzēti finanšu nozarei. Nozīmīgi pasākumi veikti, lai panāktu programmā noteiktos rekapitalizācijas, pārstrukturēšanas un aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanas mērķus. Rekapitalizācijas nolūkā iestādes veikušas plašu analīzi par četru atlikušo Īrijas banku (BOI, AIB/EBS un IL&P) kapitāla prasībām, izmantojot 2011. gada pārskatu par pienācīgu kapitāla pietiekamību. Pārskatā iekļauta ārēju neatkarīgu konsultantu veikta analīze par plānotajiem zaudējumiem saistībā ar aizdevumiem. Tajā aptverti plānotie zaudējumi aizdevumu portfelī un aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanas procesa izmaksas; šis process ir nepieciešams, lai bankas tiktu samazinātas un tās būtu ilgtspējīgā apmērā, un lai bankas nebūtu tik lielā mērā atkarīgas no centrālās bankas finansējuma. Īrijas iestādes rekapitalizēja bankas līdz programmā noteiktajam termiņam, kas bija 31. jūlijs. Pateicoties banku veiktajai saistību pārvaldībai un privātajai līdzdalībai BOI veiktajā kapitāla piesaistīšanā, tās iztērēja ievērojami mazāku summu nekā sākotnēji tika paredzēts šim mērķim. Jūlijā Īrijas iestādes iesniedza banku pārstrukturēšanas plānus, norādot mērķus aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanai un citas darbības. Plāns saistībā ar BOI tika apstiprināts atbilstīgi valsts atbalsta noteikumiem 20. decembrī, savukārt citi plāni patlaban tiek novērtēti. Maijā ECOFIN padome un SVF Valde vienojās par atbalsta paketi Portugālei EUR 78 miljardu apmērā. Lai stiprinātu uzticēšanos finanšu nozarei, saskaņā ar programmu bankām jāveic pienācīga aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšana un jāpalielina kapitāls. Tādējādi tika noteikta jauna rekapitalizācijas shēma ar lielāku budžetu — EUR 12 miljardi (salīdzinājumā ar EUR 3 miljardiem iepriekš). Bankām, kurām tika piešķirts kapitāla atbalsts, būs jāiesniedz Eiropas Komisijai pārstrukturēšanas plāns atbilstīgi valsts atbalsta noteikumiem. Oficiāla valsts atbalsta procedūra tika sākta saistībā ar atbalsta piešķiršanu BPN (Banco Português de Negócios), kas tika nacionalizēta 2008. gada novembrī, un oficiāls lēmums tika pieņemts 2012. gada pavasarī. Kā pretmonopola noteikumu īstenošana veicina godīgu konkurenci un pārredzamību finanšu tirgos Eiropā vajadzīgi pārredzami, atvērti un inovatīvi finanšu tirgi Kā ikviens tirgus, finanšu tirgi sniedz efektīvākus pakalpojumus tad, kad tie ir atvērti un konkurētspējīgi. Tieši šādu mērķi Komisija tiecas panākt, veicot pretmonopola izmeklēšanas procedūras ārpusbiržas atvasināto instrumentu tirgū un maksājumu pakalpojumu nozarē un izplatot tirgū tirdzniecības datus un finanšu informāciju. Ārpusbiržas atvasinātie instrumenti un kredītriska mijmaiņas darījumi Pēdējās finanšu krīzes laikā izkristalizējās fakts, ka ārpusbiržas atvasināto instrumentu un finanšu instrumentu tirdzniecība nav pārredzama. Ņemot vērā krīzes laikā gūto pieredzi, 2009. gada Pitsburgas (Pittsburgh) samita laikā G 20 vienojās, ka jāuzlabo nepietiekami regulēto tirgu pārredzamība un uzraudzība, īpaši pievēršoties ārpusbiržas atvasinātiem instrumentiem. Attiecīgi Komisija 2010. gadā ierosināja uzlabot kredītriska mijmaiņas darījumu[15] un citu ārpusbiržas atvasināto instrumentu regulējumu, izmantojot Eiropas tirgus infrastruktūras regulējumu jeb EMIR[16]. Turklāt 2011. gada oktobrī Komisija arī iesniedza priekšlikumus pārskatīt finanšu instrumentu tirgu direktīvu, lai arī turpmāk palielinātu pārredzamību ārpusbiržas tirgos[17]. Pastāvīgas pretmonopola izmeklēšanas procedūras saistībā ar kredītriska mijmaiņas darījumiem un EURIBOR Konkurences politika atbalsta šīs tiesību aktu iniciatīvas. Nepietiekama pārredzamība tirgū var dot labumu dažiem tirgus dalībniekiem, kuriem attiecīgi ir stimuls saglabāt nepārredzamību, tādējādi kaitējot jauniem tirgus dalībniekiem un galapatērētājiem. Vispārīgi runājot, finanšu informācija ir īpaši svarīga finanšu tirgos, un to viegli var ietekmēt slepenu norunu vai ļaunprātīgas izmantošanas risks, tādējādi ir pamatoti prasīt, lai konkurences iestādes būtu īpaši vērīgas. Komisija 2011. gadā sāka divas pretmonopola izmeklēšanas procedūras par iespējamu slepenu norunu un/vai ļaunprātīgu izmantošanu saistībā ar ieguldījumu banku dominējošo stāvokli kredītriska mijmaiņas darījumu tirdzniecības datu un kredītriska mijmaiņas darījumu klīringa pakalpojumu tirgū[18]. Pirmā pretmonopola lieta attiecas uz 16 ieguldījumu bankām un Markit, kas ir vadošs uzņēmums finanšu informācijas sniegšanā kredītriska mijmaiņas darījumu tirgū, un Komisija izmeklē, vai darījumā iesaistītās puses veikušas slepenu norunu un/vai ļaunprātīgi izmantojušas dominējošu stāvokli, lai kontrolētu finanšu informāciju par kredītriska mijmaiņas darījumiem. Otrajā lietā ir iesaistītas deviņas bankas, kas veic darījumus, un uzņēmums ICE Clear Europe, kas ir vadošs klīringa centrs kredītriska mijmaiņas darījumiem. Īpaši Komisija izmeklēs, vai labvēlīgāki tarifi, ko ICE piešķīris deviņām bankām, ietekmēja to iekļaušanu ICE sistēmā, attiecīgi kaitējot citām konkurējošām klīringa sistēmām. Turklāt oktobrī Komisija sāka iepriekš nepaziņotu pārbaudi vairākos uzņēmumos, kuri aktīvi darbojas vairākās dalībvalstīs tādu atvasināto finanšu instrumentu produktu nozarē, kuri ir saistīti ar euro starpbanku kredītu procentu likmju indeksu (EURIBOR), jo tai bija bažas, ka šie uzņēmumi pārkāpuši ES pretmonopola noteikumus. Komisijas pretmonopola darbība un regulējošie pasākumi viens otru papildina, jo to mērķis ir nodrošināt drošu, stabilu un efektīvu finanšu tirgu. Vienotā euro maksājumu telpa (SEPA) Raits, efektīvs un inovatīvs maksājumu tirgus ir svarīgs labai vienotā tirgus darbībai un ekonomikas integrācijai. SEPA ir lielisks piemērs tam, kā pašregulējums, regulējums un konkurences tiesību aktu īstenošana var un kā tiem vajadzētu darboties kopā, lai radītu atvērtu, efektīvu un inovatīvu tirgus struktūru. Šāda sazarota pieeja izrādījusies ļoti veiksmīga, kad Komisija 2010. gadā pieņēma priekšlikumu regulai, ar kuru tiek veicināta pāreja no valstu iekšējām shēmām uz jaunu Eiropas mēroga SEPA kredītpārvedumu un tiešā debeta shēmu. Ierosinātajā regulā uzmanība pievērsta arī tādam jautājumam kā savstarpējās apmaiņas maksa SEPA tiešā debeta (SDD) modeļa finansēšanai, jo nozarē nepieciešama lielāka skaidrība un paredzamība par šādu koplīgumu likumību. Komisijas priekšlikuma par savstarpējās apmaiņas maksu galvenais mērķis ir izveidot vienlīdzīgus darbības nosacījumus maksājumu pakalpojumu sniedzējiem, izveidot vienoto tirgu kredīta pārvedumiem un tiešā debeta maksājumiem, veicināt pāreju uz SDD un panākt efektīvus tiešā debeta pakalpojumus. Regulu Parlaments pieņēma savā plenārsēdē 2012. gada 14. februārī (pēc tam, kad Ekonomikas un monetāro jautājumu (ECON) komiteja bija pieņēmusi ziņojumu[19]), un Padome to pieņēma 28. februārī. Regula stāsies spēkā pēc tās publicēšanas 2012. gada otrajā ceturksnī. Elektronisko maksājumu standartizācija Komisija ne tikai nākusi klajā ar minētajām regulējuma iniciatīvām, bet arī cenšas novērst šķēršļus jauniem dalībniekiem un inovācijām, izmantojot pretmonopola pārbaudes, lai veicinātu efektīvas Eiropas mēroga maksājumu sistēmas, kuras samazinātu maksājumu izmaksas, radītu inovatīvas maksājumu metodes un arī veicinātu tirdzniecību visā ES. Komisija 2011. gada septembrī sāka pretmonopola izmeklēšanu saistībā ar Eiropas Maksājumu padomes (EPC)[20] sākto standartizācijas procesu internetā veiktiem maksājumiem (t. s. „elektroniskiem maksājumiem”). Izmeklēšanā īpaša uzmanība tiks pievērsta tam, vai standartizācijas process ierobežo piekļuvi tirgum vai inovācijas, piemēram, izslēdzot tādus jaunus dalībniekus un maksājumu pakalpojumu sniedzējus, kurus nekontrolē banka. Finanšu pakalpojumu datu nozare Lai finanšu tirgus labi darbotos, tam ir nepieciešama piekļuve informācijai un tā rīcībā jābūt kvalitatīviem un savlaicīgiem tirgus datiem par finanšu instrumentu cenu un struktūru. Tirgum, kas sniedz finanšu informāciju, bieži raksturīga augsta koncentrācijas pakāpe. Tas nozīmē, ka lielākajām starptautiskajām finanšu iestādēm un informācijas pakalpojumu sniedzējiem ir ievērojama ietekme tirgū. Standartizējot nozari šādos tirgos, var arī veidoties de facto tirgus standartprodukti, pakalpojumi, finanšu identifikatori un indeksi. Patlaban Komisija izmeklē vairākus jautājumus šajā nozarē (tostarp piekļuvi informācijai vai pakalpojumiem, standartu noteikšanu, intelektuālā īpašuma tiesības un dažādu produktu vai pakalpojumu sadarbspēju). Juridiski saistoša apņemšanās saistībā ar ISIN Starptautiskā vērtspapīru identifikācijas numura (ISIN) kods ir burtciparu kods, ko veido 12 rakstzīmes un kas ir vienots identifikators vērtspapīram, kas tiek tirgots vai par kuru tiek veikts norēķins, bet tajā nav iekļauta finanšu instrumentus raksturojoša informācija. Komisija sāka izmeklēšanu, jo ISIN ierakstu izmantošanai nepieciešama licencēšanas maksa, kuru nosaka Standard & Poor's (S&P), un 15. novembrī tika noteikts, ka saistības, ko uzņēmies S&P, ir spēkā piecus gadus. Šī apņemšanās ir divējāda: pirmkārt, netiešajiem galalietotājiem vairs nevajadzēs maksāt licencēšanas maksu S&P par ISIN ierakstu izmantošanu, un, otrkārt, S&P piedāvās arī jaunu pakalpojumu, ko veidos tikai ISIN ieraksti; cena par jaunā pakalpojuma sniegšanu informācijas pakalpojumu sniedzējiem un tiešajiem galalietotājiem būs USD 15 000 gadā. Kredītreitingu aģentūras Kredītreitingu aģentūras ir uzņēmumi, kas piešķir kredītreitingus noteikta veida parāda vērtspapīru emitentiem (piemēram, valdībām) un arī pašiem parāda instrumentiem (piemēram, valsts parāda vērtspapīriem). Šos reitingus attiecīgi izmanto ieguldītāji, emitenti, ieguldījumu bankas, darījumu veicēji un starpnieki, kā arī valdības. Reitingi kļuvuši par nozīmīgu parametru finanšu instrumentu riska novērtēšanā. Finanšu krīzes laikā tika paustas bažas par to, kas ir kredītreitingu aģentūru tirgus un kāds ir dažu šajā jomā aktīvu uzņēmumu modus operandi. Novembrī Komisija ierosināja grozīt pastāvošo kredītreitingu aģentūru regulu[21], pievēršot uzmanību tādiem jautājumiem kā pārmērīga paļaušanās uz reitingiem un jautājumiem saistībā ar interešu konfliktiem, tirgus struktūru un kredītreitingu aģentūru atbildību. Komisija arī turpina uzraudzīt konkurences stāvokli kredītreitingu aģentūru tirgū, kurā pastāv oligopola struktūra un ievērojami šķēršļi piekļuvei. Līdz šim nav konstatētas norādes par konkurenci kropļojošu praksi šajā tirgū. Kā ES uzņēmumu apvienošanās noteikumu piemērošana veicina godīgas konkurences saglabāšanu finanšu tirgos Skaidrās naudas un atvasināto instrumentu tirdzniecības un pēctirdzniecības infrastruktūras, kuras darbojas droši un efektīvi un ir konkurētspējīgas, ir svarīgs modernu un dinamisku kapitāla tirgu elements, kas ļauj uzņēmumiem un ieguldītājiem saglabāt konkurētspēju Eiropā un pasaulē. Tā kā biržas ir svarīgi kapitāla tirgus dalībnieki, īpaši svarīga ir to savstarpējā konkurētspēja. Biržu konkurētspēja Eiropas atvasināto finanšu instrumentu jomā Deutsche Börse (kam cita starpā pieder Frankfurtes birža) un NYSE Euronext (kam cita starpā pieder Ņujorkas, Parīzes, Briseles, Amsterdamas un Lisabonas biržas) 29. jūnijā oficiāli informēja Komisiju par savu ierosināto apvienošanos saskaņā ar ES regulu par apvienošanos[22]. Darījuma rezultātā tiktu apvienotas divas vadošās biržas Eiropā, kuras aktīvi darbojas visā finanšu instrumentu (gan skaidrās naudas, gan atvasināto instrumentu) pastāvēšanas laikā, kas ir tirdzniecība, klīrings un norēķini. Pēc tam, kad tika veikta sākotnējā tirgus izmeklēšana, Komisija sāka padziļinātu izmeklēšanu, īpaši koncentrējoties uz atvasināto instrumentu tirdzniecību, jo darījumā tiktu apvienotas divas lielākās atvasināto instrumentu[23] biržas Eiropas atvasināto finanšu instrumentu jomā. Komisijas secināja, ka apvienošanās rezultātā izveidotos gandrīz monopols biržā tirgotu Eiropas atvasināto finanšu instrumentu jomā un attiecīgi būtu mazāk iespēju brīvai konkurencei un inovācijām. Šī darbība ietekmētu tādus klientus kā, piemēram, pensiju fondi, kopieguldījumu fondi un privātpersonas apkalpojošas bankas, kā arī profesionālus starpniekus un ieguldījumu bankas. Ja nav iespējams piekļūt apvienotā uzņēmuma palielinātajām pēctirdzniecības klīringa sistēmām (t. i., ja pastāv noslēgta, vertikāla sistēma, kam nav raksturīga sadarbība un komunikācija), konkurējošām atvasināto instrumentu platformām būs vēl grūtāk iekļūt tirgū, kurā jau tāpat ir sarežģīti iekļūt. Darījumā iesaistītās puses, kas sniedza informāciju, apgalvoja, ka apvienošanās rezultātā ievērojami palielināsies efektivitāte. Tomēr ikviens šāds labums var nebūt tik ievērojams, kā apgalvo darījumā iesaistītās puses, un labumu daļēji varētu iegūt, arī neveicot apvienošanos. Jebkurā gadījumā efektivitāte nebūs tik liela, lai atsvērtu apvienošanās nodarīto kaitējumu klientiem, un, tā kā varētu izveidoties gandrīz monopols, ir maz ticams, ka klienti pilnībā gūs labumu. Darījumā iesaistītās puses iesniedza ierosinājumus par pasākumiem Komisijas bažu kliedēšanai, bet tie tika atzīti par nepietiekamiem. 2. Konkurences politika plašākā kontekstā Ņemot vērā iepriekš minētos apstākļus, lielākā daļa Komisijas veikto pasākumu konkurences politikas un tās īstenošanas jomā 2011. gadā bija vērsta uz finanšu tirgu krīzes radīto ietekmi. Tomēr konkurences īstenošana un atbalstīšana atbilst arī plašākiem ilgtermiņa mērķiem, piemēram, patērētāju labklājības veicināšanai, izaugsmes, nodarbinātības un konkurētspējas atbalstīšanai ES saskaņā ar stratēģiju „Eiropa 2020” gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei[24]. Stratēģijā noteikti konkrēti mērķi, kas sasniedzami nākamās desmitgades laikā tādās jomās kā nodarbinātība, izglītība, migrācija, enerģijas izmantošana un inovācijas, kā arī stūrakmeņi resursu efektīvai izmantošanai, lai pārvarētu finanšu krīzes radītās sekas un atgrieztu ES uz ekonomikas izaugsmes ceļa. Konkurencei un spēcīgai konkurences politikai, ko Eiropas Komisija izstrādājusi un īstenojusi kopīgi ar dalībvalstīm Eiropas konkurences tīkla (ECN) ietvaros, ir svarīga loma, nodrošinot, lai stratēģijas „Eiropa 2020” mērķi tiktu sasniegti, jo konkurence tieši ietekmē galvenos produktivitātes pieauguma virzītājfaktorus. Stabila sistēma konkurences noteikumu īstenošanai 2011. gads bija nozīmīgs arī attiecībā uz pienācīgu procesu saistībā ar ES institucionālo sistēmu konkurences tiesību aktu īstenošanai. Gan Eiropas Cilvēktiesību tiesa[25], gan Tiesa[26] apstiprināja, ka institucionālā sistēma konkurences tiesību aktu īstenošanai, saskaņā ar kuru Komisija kā administratīva struktūra pieņem lēmumus, kuri pilnībā izskatāmi tiesā, nodrošina tādu personu pamattiesību atbilstīgu aizsardzību, uz kurām attiecas šie lēmumi. Komisija apņēmusies turpmāk uzlabot izmeklēšanas procedūras un nodrošināt lielāku pārredzamību. To apliecina 2011. gadā pieņemtais pasākumu kopums[27], kuru veido paraugprakse saistībā ar lietu izskatīšanu saskaņā ar 101. un 102. pantu[28] (līdzīga paraugprakse jau pastāv saistībā ar apvienošanās kontroli un valsts atbalstu), pārskatītie uzklausīšanas amatpersonas amatu un darba uzdevumi[29] (uzklausīšanas amatpersonas funkcijas tiek paplašinātas, tajās ietverot arī izmeklēšanu), kā arī Komisijas dienestu sagatavotie dokumenti par ekonomikas rādītāju sniegšanu[30]. Paketes mērķis ir palielināt pārredzamību un palīdzēt pusēm sadarboties ar Komisiju un uzklausīšanas amatpersonām, veicot izmeklēšanu pretmonopola un apvienošanās gadījumos. Labāki noteikumi saistībā ar kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu saistībām Jaunā noteikumu pakete par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu sniegšanu[31] nodrošina dalībvalstīm vienkāršāku, skaidrāku un elastīgāku sistēmu, kas atbalsta kvalitatīvu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu iedzīvotājiem. Dalībvalstis var lielā mērā brīvi definēt, kādi pakalpojumi ir vispārējas nozīmes pakalpojumi, bet Komisijai jānodrošina, lai valsts finansējums šādu pakalpojumu sniegšanai nekropļotu konkurenci vienotajā tirgū. Iepriekš atbrīvojums attiecās tikai uz slimnīcām un sociālajiem mājokļiem, bet saskaņā ar jauno paketi atbrīvojums no pienākuma informēt Komisiju attiecas uz lielāku skaitu sociālo pakalpojumu neatkarīgi no saņemtās kompensācijas apjoma. Pakalpojumam jāapmierina sociālās vajadzības (t. i., tam jābūt saistītam ar veselības aprūpi un ilgtermiņa aprūpi, bērnu aprūpi, piekļuvi darba tirgum/ atkārtotu integrāciju darba tirgū, sociāliem mājokļiem, neaizsargāto iedzīvotāju grupu aprūpi un sociālo integrāciju). Pretēji tam Komisija rūpīgāk uzraudzīs citus vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumus, kuriem piešķirtā kompensācija pārsniedz EUR 15 miljonus gadā. 2.1. Kā konkurence veicina patērētāju labklājību Sarežģītās situācijās var tikt izteikti pieprasījumi izveidot protekcioniskas aizsardzības līnijas. Tomēr vēsturiski ir pierādījies, ka ekonomikas krīzes laikā nedrīkst vājināt konkurences īstenošanu un atbalstu, jo konkurences sistēmas vājināšana var pasliktināt izaugsmes tendences vidējā termiņā un ilgtermiņā. Patērētāji atrodas labākā situācijā, kad tiem ir piekļuve atvērtam un konkurētspējīgam tirgum Cīņa pret slepenām norunām un dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu ir pastāvīga Komisijas prioritāte. Komisija 2011. gadā pieņēma četrus lēmumus saistībā ar karteļiem, tostarp divus saistībā ar patēriņa precēm (mazgāšanas līdzekļiem un eksotiskiem augļiem), uzliekot soda naudu vairāk nekā EUR 614 miljonu apmērā 14 uzņēmumiem[32]. No minētajiem četriem lēmumiem trīs attiecās uz vienošanos un norēķiniem. Ir svarīgi panākt vienošanos un veikt norēķinus, jo tādējādi Komisija var straujāk virzīties uz priekšu, dodot labumu gan laika, gan resursu izteiksmē. Vienošanās un norēķins arī veicina Komisijas cīņas pret karteļiem atturošo ietekmi. Patērētāji ir arī galvenie labuma guvēji saistībā ar jūnijā pieņemto lēmumu pret Polijas telekomunikāciju sabiedrību par konkurences attīstības kavēšanu Polijas platjoslas komunikāciju tirgū ilgāk nekā četrus gadus[33]. Komisija sāka lietu 2009. gadā pēc savas iniciatīvas — pēc tam, kad tā bija konstatējusi, ka Polijā ir viens no zemākajiem platjoslas pakalpojumu izplatības līmeņiem Eiropā, patērētājiem tiek piedāvāts zems savienojumu ātrums un ikmēneša cenas par reklamēto Mbit/s ir daudz augstākas nekā cenas citās dalībvalstīs (un vienas no augstākajām Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas dalībvalstīs). Piemērojot apvienošanās politiku un līdzsvarojot apvienošanās radītos ekonomikas labumus ar citiem parametriem, piemēram, cenu, izvēli, kvalitāti vai inovācijām, Komisija aizsargā konkurenci un veicina patērētāju labklājību. Šāda pieeja izrādījusies efektīva IT nozarē: Komisija izskatījusi un apstiprinājusi konkurentu apvienošanos jau koncentrētos tirgos, piemēram, cieto disku nozarē[34], un dažu uzņēmumu plānus mainīt savu uzņēmējdarbības modeli (piemēram, mikroshēmu ražotājs Intel plāno iegādāties IT drošības nodrošinātāju McAfee un ir apņēmies nodrošināt sadarbspēju)[35] vai dažādot darbību portfeli (piemēram, Microsoft, kas ražo operētājsistēmas, iegādāsies interneta balss un video komunikāciju pakalpojumu sniedzēju Skype)[36]. Tiek plānots, ka patērētājiem labumu dos arī plašāka izvēle un labākas cenas, ceļojot pa dzelzceļu noteiktos maršrutos Eiropā, pēc tam, kad apstiprināti kopuzņēmumi nodrošinās jaunu ātrgaitas pakalpojumu sniegšanu maršrutā Parīze–Milāna[37] un Vīne–Zalcburga[38], konkurējot ar esošo operatoru piedāvātajiem dzelzceļa pakalpojumiem. Patērētāju labklājības uzlabošana: praktisks piemērs saistībā ar pārtikas nozari Augošās un nepastāvīgās pārtikas cenas var negatīvi ietekmēt Eiropas ekonomiku Pārtikas nozare ir labs piemērs tam, kā konkurences īstenošana un atbalstīšana var efektīvi veicināt patērētāju labklājību, jo šajā nozarē patērētāji ik dienas saskaras ar reālo tirgus situāciju. Pārtika veido lielu iedzīvotāju budžeta daļu, kas 2011. gadā bija apmēram 14,1 % no kopējiem mājsaimniecību izdevumiem ES[39]. Pārtikas apgādes ķēde savieno trīs svarīgas Eiropas ekonomikas nozares: 1) lauksaimniecisko ražošanu, 2) pārtikas ražošanu un 3) izplatīšanu (vairumtirdzniecību un mazumtirdzniecību). Tām ir nozīmīga loma Eiropas ekonomikas, sociālajā un politiskajā dzīvē, un tās ievērojami veicina ES pievienoto vērtību, tirdzniecību un nodarbinātību, īpaši lauku rajonos[40]. Sākot no 2007. gada vidus, pārtikas cenas ievērojami paaugstinājušās visos apgādes līmeņos, un patēriņa pārtikas cenas ievērojami veicinājušas vispārējo inflāciju[41]. Tajā pašā laikā palielinājies arī cenu svārstīgums, īpaši pārtikas preču ražotāju cenu svārstīgums. Komisija reaģējusi vairākās jomās Augošo un nepastāvīgo pārtikas cenu dēļ politikas veidotāji un regulatori arvien vairāk apzinās potenciālās problēmas pārtikas apgādes ķēdē, un saistībā ar šīm problēmām jau ir veiktas noteiktas darbības. ES mērogā Komisija 2010. gadā izveidoja Augsta līmeņa forumu pārtikas apgādes ķēdes labākas darbības nodrošināšanai (HLF), kura mandāts ilgst līdz 2012. gada beigām[42]. HLF ir apvienotas vairākas Komisijas iniciatīvas dažādās politikas jomās. Foruma ietvaros izveidotas vairākas ekspertu platformas, kuras pievēršas dažādiem pārtikas ķēdes aspektiem. Trīs no minētajām platformām piesaista interesi no konkurences politikas viedokļa: i) platforma saistībā ar „uzņēmējdarbība uzņēmējdarbībai” (B2B) līgumiskajām attiecībām, ii) ekspertu grupa, kas izstrādā pārtikas cenu uzraudzības instrumentu, un iii) platforma saistībā ar konkurētspēju agrārajā un pārtikas nozarē. Piemēram, platformā saistībā ar B2B līgumu praksi darbs ir saistīts ar bažām par nevienādām spējām ietekmēt sarunu partneri pārtikas apgādes ķēdē, un šis jautājums tiek bieži uzdots saistībā ar konkurences tiesību aktu īstenošanu. Šīs platformas ietvaros ieinteresētās personas vienojušās par kopīgiem godīgiem principiem, kuri virza tirdzniecības attiecības pārtikas nozarē, kā arī par godīgas un negodīgas tirdzniecības prakses piemēriem, kaut gan šāda prakse nav iekļauta ES konkurences tiesību aktos. Minētajā platformā darbs tiek veikts pastāvīgi. Kopējās zivsaimniecības politikas (KZP) un kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) reformas, kuras Komisija izvirzījusi 2011. gadā, ievērojami ietekmējušas konkurenci šajās nozarēs[43]. Īpaši KLP noteikumiem ir svarīga loma konkurences jomā pārtikas apgādes ķēdē pirms ražošanas. Kaut gan LESD 101. un 102. pantu piemēro lauksaimniecības produktiem, ierosinājums par KLP nozīmē atkāpi no LESD 101. panta, kaut gan vispārējs mērķis ir palielināt KLP tirgus orientāciju. Diskusijās par KLP reformām viens no jautājumiem ir nevienādas spējas ietekmēt sarunu partneri, jo daudzas ieinteresētās personas uzsvērušas, ka primārās pārtikas ražotājiem nav spējas ietekmēt sarunu partneri, jo salīdzinājumā ar citiem pārtikas apgādes ķēdes līmeņiem lauksaimniecības nozarei raksturīga liela sadrumstalotība. Šādu viedokli pauž arī Eiropas Parlaments savos jaunākajos ziņojumos par KLP reformu[44]. Lai nodrošinātu spēju ietekmēt sarunu partneri, ierosinājumā par KLP paredzēta lielāka loma ražotāju organizācijām visās lauksaimniecības ražošanas nozarēs. Kaut gan ražotāju organizāciju biedri ir neatkarīgi lauksaimnieciskie ražotāji un viņu ražošana ir dažādā mērā integrēta ražotāju organizācijās, tomēr ir svarīgi nodrošināt, lai ražotāju organizāciju darbība veicinātu konkurenci. Konkurences iestādes nodrošina, lai pārtikas tirgi darbotos patērētāju labā … Augstas pārtikas cenas rada vairāki faktori ārpus konkurences politikas darbības jomas. Nesen vērojamais cenu pieaugums galvenokārt skaidrojams ar preču cenu paaugstināšanos, kas ietekmē arī pārtikas ķēdi, radot augstākas patēriņa cenas. Tomēr konkurences tiesību aktiem ir nozīmīga loma, nodrošinot, ka pārtikas tirgi darbojas patērētāju labā. Saistībā ar šo daudzu valstu konkurences iestādes ES pēdējos gados veikušas aptauju pārtikas nozarē, lai noskaidrotu, kā šie tirgi darbojas, konstatētu potenciālās problēmas un piedāvātu risinājumus. Mazumtirdzniecības līmenī pārtikas tirgi bieži darbojas valsts vai reģiona mērogā. Valstu konkurences iestādēm ir svarīga loma, piemērojot šajā nozarē konkurences tiesību aktus. Konkurences ĢD cieši sadarbojies ar valstu konkurences iestādēm Eiropas konkurences tīkla (ECN) ietvaros, lai turpinātu attīstīt konsekventu un kopēju pieeju un nodrošinātu pārtikas tirgu konkurētspējas saglabāšanu un efektīvu darbību. Viens no sadarbības rezultātiem ir ECN ziņojuma sagatavošana par svarīgākajām darbībām īstenošanas, atbalsta un uzraudzības jomā, ko veikušas Eiropas konkurences iestādes pēdējo astoņu gadu laikā[45]. Ziņojuma projektā uzskatāmi parādīts valstu konkurences iestāžu paveiktais šajā jomā, kas ir aptuveni 170 pretmonopola īstenošanas lietas, 1300 apvienošanās kontroles lietas un apmēram 100 tirgus uzraudzības darbības (tostarp aptaujas nozarē, tirgus pētījumi un atbalsta atzinumi). Šīs lietas un uzraudzības darbības aptver plašu produktu un nozaru klāstu visos apgādes ķēdes līmeņos. Ziņojumā norādīts, ka pretmonopola lietās vislielākais izmeklēšanu skaits veikts tādās nozarēs kā graudaugi, piena produkti un kategorijā „vairāki produkti”. Bažas saistībā ar konkurenci galvenokārt saistās ar karteļu darbību, kā arī vertikāliem ierobežojumiem un dominējošā stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu. Tirgus uzraudzības darbību galvenais mērķis ir bijis labāk saprast, kā darbojas pārtikas tirgus, piemēram, kā cenas pārvietojas starp dažādiem apgādes ķēdes līmeņiem. Šo darbību rezultātā valstu konkurences iestādes izteikušas vairākus ierosinājumus konkurences uzlabošanai attiecīgajos tirgos. Dažas iestādes izstrādājušas principus līgumiskām attiecībām starp mazumtirgotājiem un piegādātājiem. Konkurences noteikumus pārtikas nozarē īsteno ne tikai valstu konkurences iestādes, bet arī Komisija, īpaši izmeklējot un uzliekot soda naudas nelegāliem karteļiem, un kontrolējot apvienošanos. Piemēram, oktobrī Komisija pieņēma lēmumu, kurā tika konstatēts, ka uzņēmumu grupas Chiquita un Pacific Fruit izveidoja un uzturēja cenu noteikšanas karteli banānu pārdošanai Dienvideiropā[46]. Uzņēmumi noteikuši iknedēļas pārdošanas cenas un apmainījušies ar attiecīgo informāciju saistībā ar saviem zīmoliem. … un konsolidācija nekaitētu konkurences procesam Pārtikas nozarē pastāvīgi notiek globalizācija un konsolidācija, par ko liecina paziņojumu skaits Komisijai 2011. gadā saistībā ar apvienošanos[47]. Jo īpaši konsolidācija vērojama piensaimniecības nozarē, kurā Komisija apstiprinājusi trīs ierosinātos koncentrācijas gadījumus[48]. Lietā, kuras ietvaros Arla pārņēma Allgäuland, Komisija sāka padziļinātu izmeklēšanu, bet tomēr nolēma, ka darījumā iesaistītā informācijas sniedzēja piedāvātā apņemšanās nebija nepieciešama, un ierosinātais darījums tika attiecīgi apstiprināts bez nosacījumiem. Apelsīnu sulas[49] un cukura rūpniecībā 2011. gadā arī tika veikts pārskats par apvienošanos. Pastāvīgā konsolidācija cukura nozarē Cukura nozare ir koncentrēts tirgus, un, lai piekļūtu šim tirgum, jāpārvar nopietni šķēršļi. Reformējot cukura nozares regulējumu, tika paātrināta tirgus dinamika, un rezultātā vairākās dalībvalstīs aktīvi darbojas mazāks tirgus dalībnieku skaits. Komisija nolēma padziļināti izpētīt, kā Südzucker ieguvis kontroli pār cukura tirgotāju ED&F MAN[50], jo iepriekšējā izmeklēšanā tika norādīts, ka tirgos pastāv potenciālas bažas par konkurenci saistībā ar balto cukuru, jo īpaši Dienvideiropā, cukurniedru jēlcukura importu pārstrādei visā Eiropas Ekonomikas zonā (EEZ)[51] un melasi, jo īpaši Centrāleiropā. Komisijas lēmums tiek gaidīts 2012. gada aprīlī. 2.2. Kā konkurences politika atbalsta izaugsmi, nodarbinātību un konkurenci Attīstītās valstīs galvenais izaugsmes avots ir kopējā ietekmes faktoru produktivitāte. Pēdējā laikā pastāv vienprātīgs uzskats par to, kas galvenokārt virza kopējo ietekmes faktoru produktivitāti: uz zināšanām balstītas inovācijas un tautsaimniecība, kas veicina ražošanas faktoru dinamisku pārdali starp dažādām nozarēm un rūpniecību. Konkurētspējīgi tirgi ir vislabāk pozicionēti, lai nodrošinātu uzņēmumus, kam ir viss nepieciešamais veiksmīgai darbībai ilgtermiņā. Spēcīga konkurences politika ir galvenais elements konsekventā un integrētā politikā Eiropas rūpniecības konkurētspējas veicināšanai. Pētniecība, attīstība un inovācijas Konkurence ir būtisks virzītājfaktors inovācijām un kopējai ietekmes faktoru produktivitātei Stimulējot tehnoloģiju inovācijas un ražošanas metodes, kas var notikt vai nu pakāpeniski, vai arī vienā piegājienā, konkurences politika var ievērojami veicināt produktivitāti un izaugsmi. Karteļu dēļ rūpniecības nozares nevar veikt nepieciešamo reorganizāciju, un karteļu ietekmē darbība ir vērsta uz iespējami lielākas izīrēšanas maksas iegūšanu, nevis inovācijām. Komisijas izmeklēšana par iespējamu praksi dažās izdevniecībās, kuras kolektīvi kontrolē elektronisko grāmatu attīstību, iespējami apdraudot izredzes attīstīt konkurētspējīgu digitālu vienoto tirgu šajā jomā, ir viens piemērs Komisijas darbībām šajā nozarē[52]. Darbības vidē ar augstu inovāciju līmeni stabiliem uzņēmumiem arī var rasties vēlme kontrolēt inovāciju procesu savā labā, kaitējot jauniem dalībniekiem. Pretmonopola pasākumu īstenošanai jānodrošina, lai uzņēmumi nevarētu izmantot savu dominējošo stāvokli, neļaujot piekļūt tirgum mazākiem dalībniekiem ar jaunām dzīvotspējīgām idejām. Komisijas pastāvīgā izmeklēšana saistībā ar Google par tā darbībām tiešsaistes meklēšanas pakalpojumu nodrošināšanā, tiešsaistes meklēšanas pakalpojumu reklāmā un starpniecībā tiešsaistes meklēšanas pakalpojumu reklāmā[53] liecina par Komisijas apņemšanos īstenot konkurences noteikumus strauji mainīgajā digitālajā nozarē, lai nodrošinātu tās pienācīgu darbību plašāku digitalizācijas programmas mērķu kontekstā. Komisija jo īpaši apsver pieņēmumus, ka Google pazemina konkurējošu meklēšanas pakalpojumu sniedzēju bezmaksas meklēšanas rezultātu vērtējumu, tajā pašā laikā piešķirot labvēlīgu režīmu saviem vertikālās meklēšanas pakalpojumu rezultātiem, un pieņēmumus par to, ka uzņēmums nosaka ekskluzivitātes pienākumu reklāmas partneriem un ierobežo tiešsaistes reklāmas kampaņu datu pārnesamību, pieļaujot tikai konkurējošas tiešsaistes reklāmas platformas. Līdzīga situācija vērojama farmācijas nozarē, kuru arī virza pētniecība un attīstība un kura ir lielā mērā regulēta. Komisijas ziņojums par aptauju farmācijas nozarē liecina, ka galvenās bažas saistībā ar konkurenci attiecas uz ģenērisko zāļu iekļūšanu tirgū, kas, iespējams, tiek nepamatoti kavēta vai bloķēta, un novatorisko zāļu attīstīšanu un ieviešanu[54]. Ņemot vērā farmācijas nozares globālo raksturu, saglabāt stabilu konkurenci šajā nozarē ir nepieciešams ne tikai iekšzemes apsvērumu dēļ, bet arī tādēļ, lai veicinātu novatorisku un cenas ziņā pieņemamu zāļu nodrošināšanu tiem, kam tās ir nepieciešamas attīstības valstīs. Tādējādi 2011. gadā redzeslokā nonāca līgumi un līgumiskas vienošanās par šķēršļiem ģenērisku produktu iekļūšanai tirgū, jo Komisija sāka divas lietas[55] saistībā ar šo. Valsts atbalsta apjoms, kas piešķirts, lai segtu izdevumus pētniecībai, attīstībai un inovācijām, palielinājies no EUR 6,2 miljoniem 2005. gadā līdz EUR 10,9 miljoniem 2010. gadā (t. i., par 75 %), un tas atbalsta darbavietu radīšanu un palielina Eiropas konkurētspēju, izmantojot atsevišķas lietas un režīmus. Komisija 2011. gadā atļāva dalībvalstīm sniegt atbalstu šādiem mērķiem vismaz 33 gadījumos saistībā ar vides aizsardzību, 43 gadījumos saistībā ar reģionālo attīstību, 20 gadījumos saistībā ar pētniecību un attīstību un vismaz 11 gadījumos saistībā ar atbalstu MVU[56]. Videi draudzīgāka izaugsme Eiropai nepieciešamas konkurētspējīgas enerģijas cenas, drošas piegādes, ieguldījumi infrastruktūrā un enerģijas avotos, kuri atbilst vides mērķiem Atbilstīgi mērķim, kas ir atbalstīt ilgtspējīgu izaugsmi, Komisija sākusi izstrādāt norādes par valsts atbalsta kārtību saistībā ar emisijas kvotu tirdzniecības sistēmu (ETS). Norāžu izstrādes nolūks ir līdzsvarot trīs mērķus: nepieļaut ievērojamu risku saistībā ar oglekļa emisiju pārvirzi, ko izraisa lielākas CO2 izmaksas elektrības cenās, saglabāt ES ETS radītos cenu signālus, lai panāktu izmaksu ziņā efektīvu dekarbonizāciju, un pēc iespējas samazināt konkurences kropļojumus iekšējā tirgū, nepieļaujot dzīšanos pēc subsīdijām ES laikā, kad pastāv ekonomikas nenoteiktība un budžeta disciplīna. Konkurences politika veicina esošo tehnoloģiju un resursu efektīvāku izmantošanu Rādītāji liecina, ka pieaug pieprasījums apmierināt prasības pēc enerģijas, izmantojot ilgtspējīgus avotus. Komisija izsniegusi licences kopuzņēmumiem saules enerģijas (gan termālās, gan fotovoltu enerģijas)[57] un vēja enerģijas[58] nozarē. Dalībvalstis nodrošinājušas finansējumu pasākumiem, atbalstot enerģiju no atjaunojamiem avotiem saskaņā ar horizontālajām pamatnostādnēm vides aizsardzībai[59], tajā pašā laikā dažu dalībvalstu mērķis bijis veicināt videi draudzīgus automobiļus un produktus. Tīklu nozares Komisijas darbs pretmonopola jomā ir koncentrēts uz to, lai uzlabotu tirgus darbību ekonomikas pamatnozarēs, piemēram, tīklu nozarēs. Konkurences politika veicina efektīvus un integrētus pakalpojumus un nepieļauj tirgus segmentāciju Vienotā tirgus pabeigšana nevar īstenoties, ja uzņēmumi slēdz līgumus par kopēju dalību tirgū valsts ietvaros. Līgumi ar klauzulām par nekonkurēšanu apdraud vienotā tirgus integrāciju. Tādēļ Komisija nosūtījusi paziņojumu par iebildumiem Telefónica un Portugal Telecom, jo šie uzņēmumi ir vienojušies nekonkurēt attiecīgajos telekomunikāciju tirgos Ibērijas pussalā[60]. Arī telekomunikāciju nozarē valsts atbalsta politika galvenokārt ir vērsta uz izaugsmi. Komisija 2011. gadā pārbaudīja valsts līdzekļus gandrīz EUR 2 miljardu apmērā, kas bija paredzēti, lai finansētu platjoslas un nākamās paaudzes tīklu pieejamību dažādās Eiropas valstīs. Rezultātā tika apstiprinātas 18 atbalsta shēmas jaunas telekomunikāciju infrastruktūras izbūvei nepietiekami aptvertos Eiropas reģionos. Shēmu ietekmē samazinās atšķirības ar attīstītākām pasaules valstīm, palielinās tirgu konkurētspēja un patērētājiem tiek nodrošināti jauni pakalpojumi. Konkurences politika veicina resursu dinamisku pārdali (piekļuvi tirgum un iziešanu no tirgus) Enerģētikas nozarē konkurences īstenošana var veicināt piegāžu drošības jautājumu atrisināšanu, jo līdz ar to tiek atvieglota piekļuve tirgum un veicināti ieguldījumi. Komisija 2011. gadā sāka oficiālu izmeklēšanu saistībā ar elektrības piegādātāju ČEZ, pamatojoties uz aizdomām par to, ka uzņēmums ļaunprātīgi izmantojis dominējošu stāvokli, kavējot savu konkurentu piekļuvi Čehijas elektrības tirgum[61]. Komisija arī veica iepriekš nepaziņotas pārbaudes gāzes uzņēmumos Centrāleiropā un Austrumeiropā saistībā ar darbībām, kas var potenciāli izslēgt konkurentus no alternatīvu gāzes avotu piedāvāšanas vai kas varētu nozīmēt dominējoša stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu gāzes piegādes jomā, piemēram, iekasējot pārmērīgi augstas cenas. Konkurences politikas loma aviotransporta nozares darbības uzlabošanā Pasažieru aviotransportu finanšu krīze skāra mazāk nekā preču aviotransportu Šobrīd ceļošana ar lidmašīnu tiek uzskatīta par pašsaprotamu. Laikā starp 1980. gadu un 2000. gadu aviopasažieru skaits trīskāršojās, un līdz 2020. gadam paredzams šī rādītāja divkāršs pieaugums. 2010. gadā aviopasažieru skaits maršrutos, kuri ir saistīti ar ES lidostām, sasniedza 777 miljonus, kas ir par 3 % vairāk nekā 2009. gadā. Apmēram divas trešdaļas no šiem ceļojumiem notika ES teritorijā. Šāds stabils pieaugums liecina par labumiem, kurus rada konkurences politikas īstenošanas rezultātā nodrošinātā tirgus liberalizācija. Prognozes rāda, ka nākamās desmitgades laikā pieaugums aviosatiksmē turpināsies un būs apmēram 4 % gadā[62]. Civilā aviācija lielā mērā veicina Eiropas ekonomiku, jo to veido vairāk nekā 150 regulāri pasažieru pārvadātāji, kas ir tīkls ar vairāk nekā 450 lidostām un apmēram 4,5 miljoniem strādājošo[63]. Tās darbības rada 1,5 % no ES IKP. Tas, ka civilās aviācijas nozare ievērojami pieaugusi kopš deviņdesmito gadu sākuma, galvenokārt saistāms ar nozares liberalizāciju, kuras rezultātā pazeminājās cenas un tirgū ienāca vairāki jauni uzņēmumi. Savienības iekšējo maršrutu skaits palielinājās par 140 % laikā no 1992. gada līdz 2010. gadam. 2010. gadā 13,1 miljons tonnu kravas tika pārvadātas ar lidmašīnām un 20 % bija ES iekšējie aviopārvadājumi. Tas nozīmē palielinājumu par 16 % salīdzinājumā ar 2009. gadu, kad Eiropas aviopārvadājumu nozari smagi skāra tirdzniecības sabrukums finanšu krīzes ietekmē. Liberalizācija veicinājusi konkurenci un palielinājusi pasažieru izvēles iespējas, bet … Liberalizācijas process aviotransportā sasniedzis salīdzinoši augstu pakāpi. Pēc tam, kad 1997. gadā tika izveidots vienotais tirgus aviotransporta jomā, tirgū ienākušas vairākas jaunas aviosabiedrības, un tās strauji attīstījušās, tādējādi palielinot konkurenci un nodrošinot pasažieriem plašākas izvēles iespējas. Par to liecina arī salīdzinoši straujais pasažieru skaita pieaugums reģionālajās lidostās. Tomēr pēdējo gadu laikā šķiet, ka reģionālo lidostu konkurences pozīcija ir pavājinājusies, jo patlaban pieauguma tempi lidostās, kurās pasažieru skaits ir mazāks par pieciem miljoniem gadā, ir līdzīgi lielāku lidostu pieauguma tempiem. … konsolidācija raisījusi bažas par dažādām aviosabiedrību sadarbības formām Tajā pašā laikā ievērojama konsolidācija vērojama starp aviosabiedrībām, īpaši tādēļ, ka iepriekšējā tirgus struktūra, kuras pamatā bija nacionālie pārvadātāji, izrādījusies neefektīva atvērtajā Eiropas tirgū. Notikušas vairākas apvienošanās, kurās galvenokārt iesaistīti mazi un/vai ne tik efektīvi nacionālie pārvadātāji, kurus iepriekš aizsargāja likumīgi monopoli. Attīstījušās arī brīvākas un atšķirīgākas sadarbības formas, sākot no divpusējiem kopējā koda līgumiem līdz pat aliansēm (daudzas aviosabiedrības Eiropā un ārpus Eiropas ir kādā no trim lielām aliansēm: Oneworld, Star Alliance un SkyTeam) vai kopuzņēmumiem. Ierobežojumi ārvalstu ieguldījumiem dažādās jurisdikcijās (piemēram, ES un ASV) ir galvenais iemesls tam, kādēļ brīvākas sadarbības formas starp starptautiskajiem pārvadātājiem ir tik populāras. Komisija, veicot izmeklēšanu apvienošanās un pretmonopola jomā 2011. gadā, ņēmusi vērā gan to, kā lielāka piedāvājuma koncentrācija ietekmē konkurenci noteiktos maršrutos, gan to, kā koordinācija ietekmē konkurenci starp aviosabiedrībām. Komisija ierosina jaunu regulu par laika nišām, kuras mērķis ir palielināt konkurenci Martā Komisija pieņēma vispārēju stratēģiju, saskaņā ar kuru tiek noteikta virzība uz konkurētspējīgu un resursefektīvu transporta sistēmu[64]. Stratēģijā ietvertas 40 konkrētas iniciatīvas, kuru mērķis ir palielināt mobilitāti un līdz 2050. gadam transporta radīto oglekļa emisiju samazināt par 60 %. Saskaņā ar 2011. gada decembrī pieņemto „labāku lidostu” tiesību aktu paketi uzsvars tiek likts uz kapacitātes problēmas risināšanu. Ņemot vērā pieaugošos sastrēgumus lidostās un lielāko jauno lidostu infrastruktūru ierobežoto attīstību, piekļuve laika nišām lidostās, kas ir ļoti ierobežots resurss, ierobežo konkurenci. Viena no šādām iniciatīvām ir priekšlikums jaunai regulai par laika nišām[65], kurš tika pieņemts 1. decembrī un kura mērķis ir atvieglot piekļuvi tirgum un veicināt efektīvāku lidostu kapacitātes izmantošanu. Ierosinātā regula stiprina laika nišu koordinatoru neatkarību, paredz palielināt laika nišu nepieciešamo izmantošanas līmeni un nepārprotami atļauj laika nišu sekundāro tirgu, tādējādi veicinot konkurentu piekļuvi tirgum par sliktu esošajiem tirgus dalībniekiem. Tajā pašā laikā konkurences iestādēm būs jānodrošina, ka esošie tirgus dalībnieki neizmanto lielāku brīvību sekundārajā tirgū, lai turpinātu stiprināt savu stāvokli. „Labāku lidostu” tiesību aktu paketē ietverta jaunā regula par apkalpošanas uz zemes pakalpojumiem[66], kuras mērķis ir veicināt apkalpošanas uz zemes pakalpojumu efektivitāti un vispārējo kvalitāti, nodrošinot lielāku konkurenci nozarē. Saistības nodrošināt laika nišas tiek piedāvātas kā risinājums apvienošanās un pretmonopola lietās Vairākās apvienošanās un pretmonopola lietās puses piedāvājušas laika nišas, lai atvieglotu konkurentu piekļuvi tirgum, un šāda piedāvājuma mērķis ir novērst konkurences iestāžu paustās bažas. Saistības nodrošināt laika nišas ir sevišķi svarīgas, kad lidostās valda sastrēgumi un piekļuve laika nišām ir svarīga, lai aviosabiedrības varētu saglabāt konkurētspēju. Transatlantisks aviosabiedrību kopuzņēmums uzņēmās saistības nodrošināt laika nišas, taču … British Airways, American Airlines un Iberia, kas ir Oneworld alianses dalībnieki, 2010. gadā vienojās koordinēt lidojumu sarakstu, biļešu cenu un ietilpību maršrutos starp Eiropu un Ziemeļameriku. Komisija veica izmeklēšanu saistībā ar šo kopuzņēmumu un pieņēma lēmumu, saskaņā ar kuru triju pārvadātāju saistības kļuva saistošas[67]. Attiecīgi vairāki konkurenti pieteicās uz laika nišām vai citu īpašu režīmu, ko piedāvāja kopuzņēmuma partneri. Pēc pārskata veikšanas Komisija 2010. gada 20. decembrī apstiprināja Delta Airlines pieteikumu uz laika nišām, ļaujot šīm aviosabiedrībām sākt jaunu pakalpojumu sniegšanu no Londonas Hītrovas lidostas uz Bostonu un Maiami. Komisija 2011. gadā turpināja izmeklēt vienošanos Star[68] un SkyTeam[69] alianses ietvaros un sāka divas izmeklēšanas procedūras[70], lai pārbaudītu īstenoto kopējā koda līgumu tiesiskumu lietā starp Lufthansa un Turkish Airlines un lietā starp TAP Air Portugal un Brussels Airlines. … attiecībā uz ierosināto apvienošanos Aegean Olympic tās tika atzītas par nepietiekamām Patērētāju izvēles iespēju saglabāšana un cenu konkurence Grieķijas maršrutos Komisija 26. janvārī aizliedza ierosināto apvienošanos, par kuru tā tika informēta 2010. gada jūnijā, starp Aegean Airlines un Olympic Air, kas ir divas lielākās aviosabiedrības Grieķijā. Tāpat kā iepriekšējos aviosabiedrību apvienošanās gadījumos, arī šoreiz Komisija analizēja ierosinātās apvienošanās radīto kopējo ietekmi uz atsevišķiem maršrutiem, kuros darbojas abi uzņēmumi. Komisija konstatēja, ka ierosinātās apvienošanās rezultātā tiktu izveidots gandrīz pilnīgs apvienotā uzņēmuma monopols deviņos maršrutos, tostarp starp Atēnām un Salonikiem (Thessaloniki), Irakliju (Herakleion) vai Rodu (Rhodes), kaitējot vairāk nekā četriem miljoniem pasažieru, kuri ceļo šajos maršrutos katru gadu. Kompensācijas paketes ietvaros Olympic un Aegean piedāvāja nodrošināt ikvienam potenciālam jaunam dalībniekam noteiktas laika nišas attiecībā uz pacelšanos un nosēšanos Atēnu un citās Grieķijas lidostās. Tomēr Komisija uzskatīja, ka šie pasākumi nebija pietiekami, jo sastrēgumu nav ne Atēnu, ne citās Grieķijas lidostās. Atšķirībā no iepriekšējām aviosabiedrību lietām problēma nebija pieejamās laika nišas. Neraugoties uz pieejamām laika nišām, nebija tādu uzņēmu, kurš iespējami varētu ienāktu tirgū. Tādējādi laika nišu atbrīvošana nedz uzlabotu iespējamību, ka šajos maršrutos varētu parādīties jauns dalībnieks, nedz atvieglotu jauna dalībnieka parādīšanos šajos maršrutos. Tā kā nebija piemērotu kompensācijas pasākumu, Komisijas vienīgā iespēja bija aizliegt ierosināto apvienošanos[71]. Zemo cenu pārvadātāju parādīšanās un viņu pievilcīgums reģionālajām lidostām… Aviotransporta nozare pēdējo gadu laikā ir ļoti ievērojami mainījusies, jo īpaši tādēļ, ka kopš 2005. gada ievērojama loma ir zemo cenu pārvadātājiem. Šie pārvadātāji ieguvuši ne tikai būtisku tirgus daļu, bet arī ievērojamu valsts atbalstu. Piemēram, vairākos gadījumos valsts iestādes piedāvājušas diskonta shēmas zemo cenu pārvadātājiem par reģionālo lidostu izmantošanu, kuras arī gūst labumu no valsts naudas. Turklāt daži kādreizējie nacionālie pārvadātāji nevar izdzīvot pašreizējās ekonomikas krīzes apstākļos, un tie lūguši valsts atbalstu. Tādējādi nav pārsteigums, ka Komisija saņēmusi sūdzības no konkurentiem. … ir pamats pārdomām par aviācijas vadlīnijām Pašreizējais tiesiskais regulējums, kuru veido 1994. gada[72] un 2005. gada[73] aviācijas vadlīnijas, kliedē šādas bažas, galvenokārt sniedzot saderīguma kritērijus, kas izmantojami, vērtējot ieguldījumu atbalstu lidostu infrastruktūrai un darbības uzsākšanai aviosabiedrībām, kas veic lidojumus no reģionālām lidostām. Komisija 2011. gadā sāka sabiedrisku apspriešanu par šo vadlīniju piemērošanu un iespējamo pārskatīšanu. Komisija apsver iespēju pieņemt jaunas vadlīnijas 2012. gadā, ņemot vērā reģionālās attīstības pozitīvo ietekmi uz lidostām un aviosabiedrībām, tajā pašā laikā nepieļaujot konkurenci kropļojošus apstākļus un nerentablu lidostu vairošanos. Komisija arvien rūpīgāk pārbaudīs atbalstu reģionālām lidostām un zemo cenu pārvadātājiem un … Patlaban lielākā daļa reģionālo lidostu Eiropā nav rentablas, un tās var izdzīvot, vienīgi pateicoties saņemtajām pašvaldību subsīdijām. Tikai 8 % lidostu 27 ES dalībvalstīs atrodas privātīpašumā, savukārt 77 % ir valsts lidostas, bet 14 % gadījumu īpašnieku struktūra ir jaukta. Tomēr lidostu slēgšana nav risinājums, jo reģionālajām lidostām ir nozīmīga loma vietējā/ reģionālajā attīstībā. Tomēr valsts atbalsta rūpīga pārbaude nodrošina, lai sabiedriskā īpašuma statuss nedotu negodīgu labumu dažām lidostām un aviosabiedrībām, kaitējot citām, tādējādi veicinot valsts līdzekļu pareizu piešķiršanu. Ir svarīgi atzīmēt, ka vairākos spriedumos šajā nozarē atbalstīta stingrākas pieejas izvēle valsts atbalsta pārskatīšanai. Savā nesen pieņemtajā spriedumā lietā par Leipcigas–Halles lidostu Vispārējā tiesa apstiprināja, ka uz lidostas infrastruktūras konstrukciju attiecas rūpīgas valsts atbalsta pārbaudes, jo tā būtībā ir saistīta ar lidostas kā ekonomiskas darbības operācijām[74]. Komisija 2011. gadā sāka oficiālu valsts atbalsta izmeklēšanas procedūru sešās lietās[75] par ieguldījumiem un atbalstu aviosabiedrībām vai reģionālām lidostām darbības uzsākšanai. Vairums lietu ir saistītas ar diskonta shēmas maksājumiem, ko lidostas piešķir zemo cenu pārvadātājiem, un tās bieži ir kopā ar marketinga nolīgumiem, kuru vērtīgums lidostām ir apšaubāms. … turpinās izmeklēšanu saistībā ar pārstrukturēšanas atbalstu nacionālajiem pārvadātājiem Tajā pašā laikā esošie pārvadātāji tikuši konsolidēti un pārstrukturēti, kā rezultātā ir uzsāktas nozīmīgas valsts atbalsta lietas. Oficiālās izmeklēšanas procedūras sākšana par Čehijas un Maltas valsts aviosabiedrībām (Czech Airlines (ČSA)[76] un Air Malta[77]) ir divi veiksmīgi piemēri. 2.3. Kā Komisija veicina konkurences kultūru Īstenošana un atbalsts ir divi efektīvas konkurences politikas virzieni Konkurences priekšrocības ir būtiski apzināties gan iedzīvotājiem, lai viņi izmantotu savas patērētāju iespējas, uzņēmumiem, lai konkurētu par labumiem, gan politikas veidotājiem ES, valsts, reģiona un vietējā mērogā, lai īstenotu iniciatīvas ilgtspējīgas izaugsmes atbalstam. Uzņēmumiem un dalībvalstīm jāapzinās un jāievēro noteikumi, … Tirgi darbojas labāk, ja patērētāji pieņem informētus lēmumus par piedāvātajiem produktiem un pakalpojumiem, ja uzņēmumi atturas iesaistīties līgumos vai praksē, kas kropļo konkurenci, un ja valsts administrācija apzinās, kā konkurence var veicināt plašāku ekonomikas problēmu risināšanu. Ekonomikas lejupslīdes laikā ir īpaši svarīgi, lai politikas veidotāji saprastu, ka konkurence labvēlīgi ietekmē izaugsmi un kāds ļaunums tiek nodarīts, mīkstinot noteikumus. Lai veicinātu informētību par noteikumiem un uzņēmumu centienus nodrošināt atbilstību noteikumiem, Komisija izdevusi brošūru „Darbības atbilstības jautājumi” (Compliance Matters) un izveidojusi savā mājaslapā vietni, kurā lasītājiem tiek sniegtas norādes par materiāliem, kas pieejami efektīvas darbības atbilstības stratēģijas jomā[78]. 2011. gadā bija vērojama tālāka virzība, nodrošinot, ka attiecīgās dalībvalstis efektīvi un nekavējoties īsteno Komisijas lēmumus par valsts atbalsta atgūšanu. Atgūšanas nolūks ir atjaunot situāciju, kas pastāvēja tirgū pirms atbalsta piešķiršanas, lai nodrošinātu vienlīdzīgu darbības nosacījumu saglabāšanu iekšējā tirgū. Nelikumīga un nesaderīga atbalsta joprojām neatgūtās daļas īpatsvars samazinājies no 75 % 2004. gada beigās līdz apmēram 12,3 % 2011. gada 31. decembrī, savukārt nelikumīga un nesaderīga atbalsta atgūtās daļas īpatsvars palielinājies no EUR 2,3 miljardiem 2004. gada decembrī līdz EUR 12,3 miljardiem. Pārkāpuma procedūras un tiesas darbības pret dalībvalstīm, kuras neievēro lēmumu par valsts atbalsta atgūšanu, izrādījušās efektīvas. 2011. gadā piecas lietas tika slēgtas pēc tiesas darbībām, bet pirms Tiesas darbībām, un 29 no 45 atvērtajām lietām joprojām atrodas tiesvedības procesā. … savukārt konkurences iestādes palielina sadarbību ES un starptautiskā mērogā Gan Komisijai, gan valstu konkurences iestādēm ir nozīmīga loma konkurences kultūras veicināšanā. Tās sadarbojas saistībā ar lietām un politikas tendencēm dažādos forumos Eiropas konkurences tīkla (ECN) ietvaros. Apakšgrupas, kas aktīvi darbojās 2011. gadā, aptvēra tādas nozares kā pārtika, finanšu pakalpojumi un farmācija. Globalizētos tirgos nepieciešama tāda konkurences kultūra, kas tiek sekmēta starptautiskā mērogā, un Komisija veicina konverģenci saistībā ar būtiskiem un procedūras noteikumiem. Noslēgti sadarbības līgumi ar ASV, Kanādas, Japānas un Korejas konkurences iestādēm. Patlaban tiek apspriesti perspektīvi līgumi ar Šveices un Kanādas iestādēm, lai veicinātu efektīvu sadarbību lietu risināšanā. 3. Dialogs par konkurenci ar citām iestādēm 3.1. Strukturēts dialogs ar Eiropas Parlamentu Kaut gan Komisija pilnībā atbild par ES konkurences tiesību aktu īstenošanu un šo procesu kontrolē Eiropas tiesas, konkurences komisārs un attiecīgie dienesti piedalās pastāvīgā strukturētā dialogā par konkurences jautājumiem ar Eiropas Parlamentu, īpaši tā Ekonomikas un monetāro komiteju (ECON). Strukturēts dialogs ar ECON komiteju Konkurences komisārs 2011. gadā trīs reizes tikās ar ECON komiteju, lai piedalītos strukturētajā dialogā, sniegtu Komisijas darba programmu 2011. gadam (martā), gada ziņojumu par konkurences politiku (jūlijā) un Komisijas darba programmu 2012. gadam (novembrī). Komisārs arī piedalījās uzklausīšanā par kolektīvo tiesisko aizsardzību un sanāksmē ar konkurences darba grupu. 3.2. Turpmākie pasākumi pēc Parlamenta rezolūcijas par 2009. gada ziņojumu par konkurences politiku Parlaments 2011. gada janvārī pieņēma rezolūciju par Komisijas 2009. gada ziņojumu par konkurences politiku[79]. Rezolūcijā Parlaments izteicis Komisijai vairākus lūgumus. Konkurences komisārs ne tikai sniedza oficiālu atbildi par rezolūciju, bet martā arī sagatavoja atbildes vēstuli ECON komitejas priekšsēdētājam, un attiecīgie dienesti arī iesniedza sīki izstrādātu atbildi uz visiem Parlamenta rezolūcijā norādītajiem jautājumiem. Eiropas Parlamenta rezolūcijā ietvertās tēmas Parlaments īpaši interesējās par Komisijas darbībām saistībā ar finanšu un ekonomikas krīzi un lūdza Komisiju novērtēt krīzes laikā ieviestos pagaidu valsts atbalsta pasākumus. Atbildot uz šo, Konkurences ĢD sagatavoja plašu darba dokumentu par pagaidu valsts atbalsta noteikumiem finanšu un ekonomikas krīzes laikā[80], kuru konkurences komisārs septembrī iesniedza ECON priekšsēdētājam. Savā rezolūcijā Parlaments arī atgādināja savus iepriekšējos lūgumus Komisijai virzīt tiesību aktus, kuri sekmētu individuālās un kolektīvās prasības par faktisko kompensāciju par kaitējumu, ko rada pretmonopola tiesību aktu pārkāpumi. Atbildot Parlamenta aicinājumam izstrādāt konsekventu pieeju dažādās nozarēs, Komisija martā sāka sabiedrisku apspriešanu par kolektīvo tiesisko aizsardzību. Komisijas darba programmā 2012. gadam arī iekļauts priekšlikums par darbībām pretmonopola kaitējuma gadījumos, un konkurences komisārs to plāno iesniegt Kolēģijai 2012. gadā. 3.3. Konkurences ĢD iesaistīšanās Parlamenta ECON komitejā Konkurences ĢD 2011. gadā organizēja divus seminārus ECON komitejas locekļu palīgiem un politikas konsultantiem. Pirmais seminārs notika februārī un bija veltīts galvenajām tēmām Konkurences darba programmā 2011. gadam[81]. Otrais seminārs tika organizēts jūlijā vienlaikus ar konkurences komisāra sniegto pārskatu par 2010. gada konkurences ziņojumu. Turklāt Konkurences ĢD ģenerāldirektors uzstājās maijā notikušajā ECON komitejas atklātajā koordinatoru sanāksmē. Sabiedriska apspriešana un ietekmes novērtējumi Konkurences ĢD informē ECON komitejas sekretariātu par sabiedriskas apspriešanas sākšanu un aicina Parlamentu savlaicīgi iesniegt priekšlikumus. Konkurences ĢD dienesti nodrošina vispārīgu informācijas apskatu Parlamenta locekļiem par īpašas intereses jautājumiem. Atbildes saistībā ar sabiedrisku apspriešanu, pasūtītie pamatā esošie pētījumi, Komisijas ietekmes novērtējumi un saistītie Komisijas dienestu darba dokumenti tiek publicēti internetā. Visa informācija par kārtējām un iepriekšējām sabiedriskām apspriešanām un ietekmes novērtējumi arī pieejami Konkurences ĢD mājaslapā[82]. Pirms martā sāktās sabiedriskās apspriešanas konkurences komisārs un attiecīgie darbinieki piedalījās sabiedrisko pakalpojumu sadarbības grupas sanāksmēs par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem. Martā komisārs sniedza ECON komitejai Komisijas sākotnējo viedokli, jūlijā un novembrī — ziņojumu par panākto virzību. Procesa laikā Komisija grozīja sākotnējo priekšlikumu par dažu Parlamenta ierosinājumu izpildi. ECON komitejas locekļi arī pauduši bažas par Komisijas politiku attiecībā uz soda naudām, un, reaģējot uz šo, Konkurences ĢD skaidroja soda naudas metodoloģiju semināros un sniedzot sīki izstrādātas atbildes uz Parlamenta locekļu vēstuli. Komisijas politika attiecībā uz soda naudām Konkurences ĢD 2011. gadā publicēja vispārīgu informāciju par soda naudām[83] ar mērķi skaidrot soda naudu iemeslus un aprēķināšanas kārtību. Tā publicētajā brošūrā par uzņēmumu atbildības nodrošināšanu norādīts, cik svarīgi ir nodrošināt atbilstību un efektīvus preventīvus pasākumus. Oktobrī Komisija arī publicēja pārskatīto dokumentu paketi par paraugpraksi. Tajā norādīti pasākumi pretmonopola izmeklēšanas procedūru pārredzamības palielināšanai. Tas nozīmē, ka visos paziņojumos par iebildumiem, kuros norādītas Komisijas iebildes agrīnā lietas posmā un par kuriem puses var sniegt sīki izstrādātas atbildes, tagad ir iekļautas norādes par iespējamo soda naudu parametriem. Parlamenta locekļi bieži uzdod Komisijai jautājumus par atsevišķām pastāvīgām konkurences lietām, uz kuriem Komisija nevar atbildēt izmeklēšanas procedūru konfidencialitātes prasības dēļ. Pastāvīgas izmeklēšanas procedūras un nozaru aptaujas Konkurences ĢD darbinieki regulāri tiekas ar Parlamenta locekļiem pēc to lūguma, lai skaidrotu izmeklēšanas procedurālos posmus un vispārīgi runātu par noteiktām nozarēm, ciktāl tas ir iespējams, ņemot vērā pušu pienākumu ievērot konfidencialitāti. Parlaments arī atkārtoti aicinājis veikt aptaujas nozarēs vairākās jomās, un Komisija to ņēmusi vērā. Komisijas rīcībā ir dažādi instrumenti ES konkurences tiesību aktu īstenošanai, piemēram, atsevišķu gadījumu izmeklēšana, nozaru aptaujas un sadarbība ar citiem ģenerāldirektorātiem regulējuma jomā. Nozaru aptaujas ir saistītas ar ievērojamu resursu patēriņu, un dažreiz tādus pašus mērķus var panākt tikpat efektīvi, izmantojot citus izmeklēšanas veidus. 3.4. Konkurences ĢD sadarbība ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju Komisija arī informē Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju (EESK) par nozīmīgākajām politikas iniciatīvām un piedalās pētījumu grupā un komitejas nodaļu sanāksmēs. Konkurences komisārs 4. oktobrī piedalījās komitejas Vienotā tirgus, ražošanas un patēriņa nodaļas sanāksmē, sniedzot pārskatu par darba dokumentu par pagaidu valsts atbalsta noteikumiem finanšu un ekonomikas krīzes laikā. EESK 7. decembrī pieņēma atzinumu par 2010. gada ziņojumu par konkurences politiku[84]. [1] Šīs programmas īstenošanas gaita pirmoreiz parādījās Komisijas 2009. gada 4. marta paziņojumā „Impulsi Eiropas atveseļošanai”, un plāni tika sīkāk raksturoti 2010. gada 2. jūnija paziņojumā „Finanšu pakalpojumu regulēšana ilgtspējīgai izaugsmei”. [2] Komisijas 2011. gada 23. novembra paziņojums „Gada izaugsmes pētījums par 2012. gadu”. [3] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ec/125621.pdf [4] Komisijas paziņojums par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu no 2012. gada 1. janvāra atbalsta pasākumiem banku labā saistībā ar finanšu krīzi, OV C 356, 6.12.2011., 7.–10. lpp.; IP/11/1488. [5] Pieņemtie teksti: P7_TA(2011) 0023. [6] Komisijas dienestu darba dokuments "Tādu valsts atbalsta pagaidu noteikumu ietekme, kas pieņemti saistībā ar finanšu un ekonomikas krīzi". Dokumentu skatīt vietnē http://ec.europa.eu/competition/publications/reports/temporary_stateaid_rules_en.html [7] Lieta SA.32504, Anglo Irish Bank un Irish Nationwide Building Society kopīgais pārstrukturēšanas plāns, 2011. gada 29. jūnija lēmums; IP/11/801. [8] Lieta SA.29590, WestLB, 2011. gada 20. decembra lēmums. [9] Lieta SA.28264, Pārstrukturēšanas atbalsts Hypo Real Estate, 2011. gada 18. jūlija lēmums, OV L 60/2012; IP/11/898. [10] Lieta SA.29338, HSH Nordbank AG pārstrukturēšana, 2011. gada 20. septembra lēmums. [11] Lieta SA.31945, Atbalsts Eik Banki P/F un Eik Bank Denmark A/S likvidēšanai, 2011. gada 6. jūnija lēmums, OV C 274, 17.9.2011., 3.–6. lpp.; IP/11/677. [12] Lieta SA.32745, Kommunalkredit Austria AG pārstrukturēšana, 2011. gada 23. jūnija lēmums, OV C 239, 17.8.2011., 1.–3. lpp.; IP/11/389 [13] Lieta SA.26674, Pārstrukturēšanas atbalsts ABN AMRO, 2011. gada 5. aprīļa lēmums, OV L 333, 15.12.2011., 1.–46. lpp.; IP/11/406. [14] Programmas ir ne tikai minētajām eurozonas dalībvalstīm, bet arī Rumānijai un Latvijai. [15] Kredītriska mijmaiņas darījumi tiek tirgoti starp finanšu iestādēm vai ieguldītājiem. Tie ir atvasināti instrumenti, kas sākotnēji izveidoti, lai sniegtu nodrošinājumu ieguldītājiem, ja uzņēmums vai valsts, kurā tie veikuši ieguldījumu, nepilda savas maksājumu saistības. Šos darījumus arī izmanto kā spekulatīvus instrumentus. [16] Komisijas priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par ārpusbiržas atvasinājumiem, centrālajiem darījumu starpniekiem un darījumu reģistriem, 2010. gada 15. septembris, COM(2010) 0484 galīgā redakcija — COD 2010/0250*; IP/10/1125. [17] IP/11/1219, 20.10.2011. [18] Lieta COMP/39730, Kredītriska mijmaiņas darījumi — klīrings, un lieta COMP/39745/, Kredītriska mijmaiņas darījumi — informācija tirgū; IP/11/509. [19] Ziņojuma projekts par Eiropas Parlamenta un Padomes priekšlikumu regulai, ar ko nosaka tehniskās prasības kredīta pārvedumiem un tiešajiem debetiem euro un groza Regulu (EK) Nr. 924/2009 (COM(2010) 0775 — C7–0434/2010 — 2010/0373(COD)) – Esaijas (Essayah) ziņojums, http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=REPORT&reference=A7-2011-0292&language=EN [20] Lieta COMP/39876, EPC tiešsaistes maksājumi, lieta sākta 2011. gada 5. oktobrī; IP/11/1076. [21] Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regula (EK) Nr. 1060/2009 par kredītreitingu aģentūrām, OV L 302, 17.11.2009., 1.–31. lpp. [22] Lieta COMP/M.6166, Deutsche Börse / NYSE Euronext, OV C 199, 7.7.2011., 9. lpp. [23] Atvasināti instrumenti ir finanšu līgumi, kuru vērtība tiek iegūta no bāzes aktīva vai mainīgā lieluma, piemēram, akcijām, procentu likmēm vai valūtām. Atvasinātus instrumentus vispārīgi izmanto riska ierobežošanai, ieguldījumiem un vispārējai riska pārvaldībai finanšu tirgos. Klīringam ir svarīga nozīme atvasināto instrumentu tirdzniecībā. Klīringa mērķis ir pārvaldīt tirdzniecības darījumā iesaistīto pušu risku posmā starp tirdzniecību un norēķinu. [24] http://ec.europa.eu/europe2020/index_lv.htm [25] Eiropas Cilvēktiesību tiesas 2011. gada 27. septembra spriedums lietā A. Menarini Diagnostics S.R.L. pret Itāliju (piemērošanas Nr. 43509/08), 57.–67. punkts. [26] Lieta C–272/09 P, KME Germany AG un citi pret Komisiju, lieta C–386/10 P, Chalkor AE Epexergasias Metallon pret Komisiju, un lieta C–389/10 P, KME Germany AG un citi pret Komisiju, 2011. gada 8. decembra spriedumi. [27] Preses paziņojums un bieži uzdotie jautājumi pieejami vietnē http://ec.europa.eu/competition/antitrust/legislation/legislation.html [28] Komisijas paziņojums par paraugpraksi attiecībā uz lietu izskatīšanu saskaņā ar LESD 101. un 102. pantu, OV C 308, 20.10.2011., 6.–32. lpp., dokuments pieejams vietnē http://ec.europa.eu/competition/antitrust/legislation/legislation.html [29] Eiropas Komisijas priekšsēdētāja Lēmums par uzklausīšanas amatpersonas amatu un darba uzdevumiem noteiktu konkurences lietu izskatīšanā, OV L 275, 20.10.2011., 29. lpp. [30] Ekonomikas rādītāju iesniegšanas un datu apkopošanas paraugprakse lietās, kuras attiecas uz LESD 101. un 102. panta piemērošanu, un apvienošanās lietās; dokuments pieejams vietnē http://ec.europa.eu/competition/antitrust/legislation/legislation.html [31] Komisijas paziņojums par Eiropas Savienības atbalsta noteikumu piemērošanu kompensācijai, kas piešķirta par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu sniegšanu, OV C 8, 11.1.2012., 4.–14. lpp., Komisijas 2011. gada 20. decembra lēmums par Līguma par Eiropas Savienības darbību 106. panta 2. punkta piemērošanu valsts atbalstam attiecībā uz kompensāciju par sabiedriskajiem pakalpojumiem dažiem uzņēmumiem, kuriem uzticēts sniegt pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi (izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 9380), OV L 7, 11.1.2012., 3.–10. lpp., Komisijas paziņojums — Eiropas Savienības nostādnes par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011), OV C 8, 11.1.2012., 15.–22. lpp. Dokumenti pieejami vietnē http://ec.europa.eu/competition/state_aid/legislation/sgei.html [32] Lieta COMP/39579, Mazgāšanas līdzekļi, 2011. gada 13. aprīļa lēmums, OV C 193, 2.7.2011., 14.–16. lpp., COMP/39482, Eksotiskie augļi, 2011. gada 12. oktobra lēmums, COMP/39605, CRT Glass, 2011. gada 19. oktobra lēmums, IP/11/1214, un COMP/39600, Saldētavu kompresori, 2011. gada 7. decembra lēmums. [33] Lieta COMP/39525, Telekomunikacja Polska, 2011. gada 22. jūnija lēmums, OV C 324, 9.11.2011, 7.–10. lpp., IP/11/771. [34] Lieta COMP/M.6214, Seagate Technology/Samsung Electronics HDD uzņēmējdarbība, 2011. gada 19. oktobra lēmums, IP/11/1213, un COMP/M.6203, Western Digital Ireland/Viviti Technologies, 2011. gada 23. novembra lēmums, IP/11/1395. [35] Lieta COMP/M.5984, Intel/McAfee, 2011. gada 26. janvāra lēmums, OV C 98, 30.3.2011., 1. lpp., IP/11/70. [36] Lieta COMP/M.6281, Microsoft/Skype, 2011. gada 7. oktobra lēmums, OV C 341, 22.11.2011., 2. lpp., IP/11/1164. [37] Lieta COMP/M.6150, Veolia Transport/Trenitalia/JV, 2011. gada 20. jūlija lēmums, OV C 249, 26.8.2011., 3. lpp., IP/11/917. [38] Lieta COMP/M.6269, SNCF/HFPS/Wehinger GmbH/Rail Holding, 2011. gada 20. jūlija lēmums, OV C 222, 28.7.2011., 1. lpp. [39] Skatīt Lauksaimniecības ĢD provizoriskos rādītājus 2011. gada jūnijā atjauninātajā informācijā par jaunākajām tendencēm lauksaimniecības preču un pārtikas cenu jomā ES, 5. attēls 6. lpp.; dokuments pieejams vietnē http://ec.europa.eu/agriculture/analysis/markets/foodprices/food06_2011_en.pdf [40] Vispārīgu informāciju skatīt 2009. gada 17. marta ziņojumā par konkurētspēju Eiropas lauksaimniecības un pārtikas rūpniecībā („Konkurences ziņojums”), 59. lpp., kas pieejams vietnē http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/food/files/high_level_group_2008/documents_hlg/final_report_hlg_17_03_09_en.pdf [41] Runājot par apkopotajiem ES rādītājiem, ir svarīgi paturēt prātā, ka pārtikas cenu tendences bieži ievērojami atšķiras ne tikai starp dalībvalstīm, bet arī starp produktiem; skatīt, piemēram, Lauksaimniecības ĢD 2012. gada janvārī atjaunināto informāciju par jaunākajām tendencēm lauksaimniecības preču un pārtikas cenu jomā ES, 4. tabula 3. lpp.; dokuments pieejams vietnē http://ec.europa.eu/agriculture/analysis/markets/foodprices/food01_2012_en.pdf [42] http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/food/competitiveness/forum_food/index_en.htm [43] http://ec.europa.eu/fisheries/reform/index_en.htm un http://ec.europa.eu/agriculture/cap-post-2013/legal-proposals/index_en.htm [44] Skatīt, piemēram, Eiropas Parlamenta 2010. gada 7. septembra rezolūciju par taisnīgiem ienākumiem lauksaimniekiem: labāka pārtikas apgādes ķēdes darbība Eiropā (2009/2237(INI)); dokuments pieejams vietnē http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&reference=P7-TA-2010-0302&language=EN&ring=A7-2010-0225; KLP 2020. gada perspektīvā: kā risināt nākotnē paredzamās ar pārtiku, dabas resursiem un teritoriālajiem aspektiem saistītās problēmas (2011/2051(INI)); dokuments pieejams vietnē http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+REPORT+A7-2011-0202+0+DOC+XML+V0//EN&language=EN [45] Dokuments tiks publicēts 2012. gada otrajā ceturksnī. [46] Lieta COMP/39482, Eksotiskie augļi, 2011. gada 12. oktobra lēmums. [47] Komisija 2011. gadā saņēma 16 paziņojumus par ierosinātu koncentrāciju agrārajā un pārtikas nozarē. [48] Lieta COMP/M.6119, Arla/Hansa, 2011. gada 1. aprīļa lēmums, OV C 122, 20.4.2011., 6. lpp., IP/11/397, M.6242, Lactalis/Parmalat, 2011. gada 14. jūnija lēmums, OV C 209, 15.7.2011., 14. lpp., IP/11/701, un M.6348, Arla Foods/Allgäuland, 2011. gada 7. novembra lēmums, OV C 343, 23.11.2011., 14. lpp., IP/11/2011. [49] Lieta COMP/M.5907, Votorantim /Fischer/JV, 2011. gada 4. maija lēmums, IP/11/531. [50] Lieta COMP/M.6286, Südzucker/ED&F Man, 2011. gada 9. novembra lēmums, OV C 335, 16.11.2011., 2. lpp., IP/11/1327. [51] ES, Islandē, Lihtenšteinā un Norvēģijā. [52] Lieta COMP/39847, Elektroniskās grāmatas, IP/11/1509. [53] Lieta COMP/39740, Foundem/Google un saistītās lietas, IP/10/1624. [54] Sīkāku informāciju par šiem jautājumiem skatīt galīgajā ziņojumā par aptauju nozarē no 2009. gada, kas pieejams vietnē http://ec.europa.eu/competition/sectors/pharmaceuticals/inquiry/index.html; IP/09/1098, 8.7.2009. [55] Lieta COMP/39686, Cephalon, IP/11/511, 28.4.2011., un lieta COMP/39685, Fentanyl, IP/11/1228, 21.10.2011. [56] Šie rādītāji attiecas uz lietām, kad norādītais mērķis bija atbalsta primārais mērķis. Rādītājs par MVU atbalstu sevī ietver arī atbalstu riska kapitāla iepludināšanai MVU. Rādītāji attiecas uz lēmumiem, saskaņā ar kuriem atbalsts tika atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu, un arī sešiem lēmumiem, saskaņā ar kuriem Komisija konstatēja, ka attiecīgais valsts atbalsts nenozīmē galvenokārt atbalstu. [57] Lieta COMP/M.6112, Good Energies/NEIF/Newco, 2011. gada 13. aprīļa lēmums, OV C 122, 20.4.2011., 6. lpp., lieta COMP/M.6238, RREEF/SMAG/OHL/Arenales, 2011. gada 10. augusta lēmums, OV C 255, 31.8.2011., 1. lpp., lieta COMP/M.6303, Antin/RREEF/Andasol 1&2, 2011. gada 22. augusta lēmums, OV C 253, 30.8.2011., 1. lpp., un lieta COMP/M.6273, Samsung/Korea Development Bank/KNS Solr, 2011. gada 3. augusta lēmums, OV C 236, 12.8.2011., 6. lpp. [58] Lieta COMP/M.6233 FOEW/Dong Energy/Novasion/Aalborg Universitet/Universal Foundation, 2011. gada 27. jūlija lēmums, OV C 228, 3.8.2011., 4. lpp., lieta COMP/M.6176, Mitsubishi Corp/Barclays Bank/ Walney Topco I&II/SheringhamsShoal Topco, 2011. gada 29. augusta lēmums, OV C 261, 3.9.2011., 1. lpp., lieta COMP/M.6155, GEM/DEME/Electrawinds Offshore/SRIWE/Z-Kracht/Power@sea/Rent a Port Energy, 2011. gada 6. jūnija lēmums, un lieta COMP/M.6206, Iberdrola/Caja Rural de Navarra/Renovables de la Ribera, 2011. gada 30. jūnija lēmums, OV C 198, 6.7.2011., 1. lpp. [59] Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu vides aizsardzībai, OV C 82, 1.4.2008., 1.–33. lpp. [60] Lieta COMP/39839, Telefónica un Portugal Telecom, IP/11/1241, 25.10.2011. [61] Lieta COMP/39727, ČEZ, IP/11/891, 15.7.2011. [62] Fakti un svarīgākās tendences aviotransporta jomā, Eiropas Komisijas Mobilitātes un transporta ĢD, dokuments pieejams vietnē http://ec.europa.eu/transport/air/doc/03_2009_facts_figures.pdf [63] Augsta līmeņa grupas aviācijas pētniecības jomā sagatavotais ziņojums „Flightpath 2050: Eiropas redzējums saistībā ar aviāciju” (Europe's visions for aviation). [64] Ceļvedis uz Eiropas vienoto transporta telpu — virzība uz konkurētspējīgu un resursefektīvu transporta sistēmu, Eiropas Komisijas Baltā grāmata, COM(2011) 144 galīgā redakcija, 28.3.2011. [65] Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz laika nišu piešķiršanu Eiropas Savienības lidostās (pārstrādāta redakcija), Eiropas Komisija, COM(2011) 827 galīgā redakcija, 1.12.2011. [66] Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par apkalpošanas uz zemes pakalpojumiem Savienības lidostās, un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 96/67/EK, Eiropas Komisija, COM(2011) 824 galīgā redakcija, 1.12.2011. [67] Lieta COMP/39596, BA/AA/IB, 2010. gada 14. jūlija lēmums par saistībām, OV C 278, 15.10.2010., 14.–15. lpp. [68] Lieta COMP/39595, Continental/United/Lufthansa/Air Canada. Skatīt MEMO/09/168, 20.4.2009. [69] Lieta COMP/37984, SkyTeam. [70] Lieta COMP/39794, Lufthansa/Turkish Airlines, un lieta COMP/39860, Brussels Airlines/TAP Air Portugal. IP/11/147, 11.2.2011. [71] Lieta COMP/M.5830, Olympic/Aegean Airlines; IP/11/68, 26.1.2011. [72] EK Līguma 92. un 93. panta un EEZ līguma 61. panta piemērošana valsts atbalstam aviācijas nozarē (OV C 350, 10.12.1994., 5. lpp.). [73] Kopienas vadlīnijas par lidostu finansēšanu un valsts atbalstu darbības uzsākšanai aviosabiedrībām, kas veic lidojumus no reģionālām lidostām, OV C 312, 9.12.2005., 1.–14. lpp. [74] Apvienotās lietas T-443/08 un T-455/08, Freistaat Sachsen un citi pret Komisiju, Vispārējās tiesas 2011. gada 24. marta spriedums. [75] Lieta SA.31662, Šķietams valsts atbalsts Timišoaras lidostai, aviosabiedrībām, kuras izmanto šo lidostu, un WIZZ AIR, 2011. gada 22. jūlija lēmums, OV C 270, 13.9.2011., 11.–31. lpp., lieta SA.29064, Nelikumīgs valsts atbalsts, ko Īrija piešķīrusi Aer Lingus, Aer Arann un lidostas operatoram Dublin Airport Authority, 2011. gada 13. jūlija lēmums, OV C 306, 18.10.2011., 10.–16. lpp., IP/11/874, lieta SA.30743, Leipcigas–Halles lidosta — turpmāki infrastruktūras pasākumi, 2011. gada 15. jūnija lēmums, OV C 284, 28.9.2011., 6.–23. lpp., lieta SA.32833, Frankfurte–Hāna — šķietams valsts atbalsts lidostai un Ryanair, 2011. gada 13. jūlija lēmums, IP/11/874, lieta SA.22932, Air France sūdzība par atbalstu, ko Marseļa piešķīrusi Ryanair, 2011. gada 13. jūlija lēmums, OV C 334, 15.11.2011., 8.–61. lpp., IP/11/874, un lieta SA.30931, Shēmas ieguldījums Rumānijas lidostām, 2011. gada 23. jūnija lēmums, OV C 207, 13.7.2011., 3.–15. lpp. [76] Lieta SA.30908, ČSA – Czech Airlines — pārstrukturēšanas plāns, 2011. gada 23. februāra lēmums, OV C 182, 23.6.2011., 13.–28. lpp., IP/11/214. [77] Lieta SA.33015, Air Malta plc. [78] Skatīt http://ec.europa.eu/competition/antitrust/compliance [79] Pieņemtie teksti: P7_TA(2011)0023. [80] Komisijas dienestu darba dokuments par tādu valsts atbalsta pagaidu noteikumu ietekmi, kas pieņemti saistībā ar finanšu un ekonomikas krīzi, SEC(2011) 1126 galīgā redakcija, 5.10.2011. [81] Apskatītie jautājumi sevī ietver vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumus, glābšanas un pārstrukturēšanas pamatnostādnes, Komisijas sabiedrisko apspriešanu par kolektīvo tiesisko aizsardzību un soda naudām. [82] http://ec.europa.eu/competition/index_en.html [83] Pieejams vietnē http://ec.europa.eu/competition/antitrust/compliance/factsheet_fines_nov_2011_en.pdf [84] Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums „Komisijas ziņojums – 2010. gada ziņojums par konkurences politiku”, 2011. gada 7. decembris, OV C 43, 15.2.2012, 25.–29. lpp. Dokuments pieejams vietnē http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.int-opinions.19680