[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 19.3.2008 COM(2008) 153 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI PROGRESA ZIŅOJUMS PAR VIENOTO EIROPAS ELEKTRONISKO SAKARU TIRGU 2007. GADĀ (13. ZIŅOJUMS) {SEC(2008) 153} 1. Ievads Šajā paziņojumā izklāstīta informācija par 2007. gada notikumiem elektronisko sakaru nozarē[1]. ES tiesiskais regulējums izstrādāts par labu lietotājiem un patērētājiem, proti, tā, lai tas nodrošinātu to, ka konkurence un arvien integrētāks Eiropas tirgus investīcijas novirza inovatīvos, pievilcīgos pakalpojumos par pieejamu cenu. Tā galīgais mērķis ir pakāpeniski atteikties no ex ante ekonomiskā regulējuma, ar nosacījumu, ka ir sasniegta pienācīga konkurence. Minētā pieeja ir guvusi panākumus. Tomēr ir būtisks neizmantots potenciāls vienotā tirgus un konkurences stiprināšanai un regulējuma sloga samazināšanai. Komisija attiecīgi ir publiskojusi pārskatīto Ieteikumu par attiecīgajiem tirgiem[2] [še turpmāk — konkrētie tirgi] un priekšlikumus[3], ar ko groza direktīvas, kas veido ES tiesisko regulējumu. To mērķi ir šādi: iekšējā tirgus konsolidācija, panākot lielāku valsts tiesiskā regulējuma saskaņotību, labāka patērētāju aizsardzība un plašākas lietotāja tiesības, efektīvāka radiofrekvenču spektra pārvaldība un ieviešana. 2. Tirgus attīstība Telekomunikāciju nozare ir lielākais IST nozares segments, kas viens veido gandrīz 44 % no IST nozares vērtības[4]. Līdz ar lēsto pieaugumu 2007. gadā, proti, 1,9 %[5], tā joprojām ir galvenais Eiropas ekonomikas aspekts, kas devis savu artavu aptuveni 12 % lielā darba ražīguma pieaugumā[6]. Aplēses liecina, ka gūti 293 miljardus euro lieli ieņēmumi, kas pārsniedz 2006. gadā gūtos ieņēmumus, proti, 289 miljardus euro4. No fiksētajiem balss sakariem gūto ieņēmumu īpatsvars samazinās, turpretī mobilo sakaru īpatsvars turpina arvien palielināties, turklāt ir vērojams liels fiksēto platjoslas pakalpojumu īpatsvara pieaugums. Patērētāji 2007. gadā atkal varēja izmantot cenu krituma radītās priekšrocības, it īpaši mobilo balss sakaru pakalpojumu sektorā. Minēto guvumu papildināja plašāks tādu piedāvājumu klāsts kā mobilie platjoslas pakalpojumi un ātrdarbīgākas datu pārraides fiksētie pakalpojumi, it īpaši datu pārraide, izmantojot optisko šķiedru. Lielākajā daļā ES tirgu vērojams apjoma kāpums un cenu kritums, kas rosina domāt, ka Eiropas vidējam elektronisko sakaru pakalpojumu patērētājam 2007. gadā klājās labāk nekā iepriekšējā gadā. Komisija joprojām velta uzmanību tām jomām, kurās tirgus nespēja nodrošināt zemākas cenas un augstāku vērtību. Ar Regulu par viesabonēšanu[7] 2007. gadā tika risināts ES balss pakalpojumu viesabonēšanas augsto cenu jautājums. Nozares pesimistiskās prognozes tomēr neīstenojās. Komisija turpinās pārraudzīt, kā mainās viesabonēto SMS un datu pakalpojumu cenas, un 2008. gadā iesniegs ziņojumu Padomei un Parlamentam. Ieguldījumi Saskaņā ar aplēsēm 2007. gadā kopējie ieguldījumi nozarē, rēķinot kapitālizdevumos, ir pārsnieguši 50 miljardus euro, kas ir vairāk nekā 2006. gadā; 2007. gads bija piektais gads pēc kārtas, kad ieguldījumi ik gadu ir palielinājušies. Fiksētā tīkla vēsturiski pārstāvētie operatori — līdzīgi kā 2006. gadā — ieguldīja aptuveni 13,5 % no 2007. gada ieņēmumiem. Alternatīvajiem operatoriem šis rādītājs atkal bija augstāks; tā, piemēram, vadošie Francijas un Itālijas alternatīvie operatori ieguldīja aptuveni 30 % no ieņēmumiem. Lēsts, ka kopējais jauno tirgus dalībnieku ieguldījums ir 25 %. Finanšu perspektīvas Pēc dažus gadus ilgās kavēšanās elektronisko sakaru sektora rādītāji kopš 2005. gada ir sasnieguši kopējos tirgus darbības rādītājus. Patlaban daudzi finanšu analītiķi uzskata, ka sektora rādītāji „pārsniedz gaidīto” tādu iemeslu dēļ kā nepārtraukta spēcīga naudas plūsma no aktivitātēm fiksēto un platjoslas pakalpojumu jomā, ko papildina pēdējos gados panāktā parādu samazināšana un augsti ieņēmumi no dividendēm. [pic] Mobilā telefonija Saskaņā ar aplēsēm mobilo sakaru ieņēmumi no 133 miljardiem euro 2006. gadā4 pieauguši līdz 137 miljardiem euro, kas atbilst 3,8 % lielam kāpumam; iepriekšējā gadā tie bija 4,1 %4. Izplatība turpināja augt un sasniedza nosacīti 111,8 % iedzīvotāju (iepriekšējā gadā tie bija 103,2 %). [pic] Ieņēmumu pieauguma straujums atspoguļo sīvāku konkurenci un lejupslīdošās mazumtirdzniecības cenas, ko papildina piesātinātais tirgus vairumā valstu un fakts, ka samazinās maksa par telefonsarunu pabeigšanu. Ja zema patēriņa grozā[8] cenas samazinājās par aptuveni 10 %, tad vidēja un augsta patēriņa grozā tās samazinājās par gandrīz 14 %. Konkrētā tirgus sadalījums starp vadošajiem operatoriem, spēcīgākajiem konkurentiem un jaunajiem tirgus dalībniekiem jau kopš 2004. gada ir bijis diezgan stabils. [pic] Mobilie datu pārraides pakalpojumi SMS joprojām ir nozīmīgs ieņēmumu avots, kas veido aptuveni 14 % no 2007. gada kopējiem ieņēmumiem, turklāt kopā ar citiem datu pakalpojumiem vērojams 7 % liels ieņēmumu pieaugums (2006. gadā tie bija 5 %). Trešās paaudzes (3G) sakaru attīstība 2007. gadā strauji pieauga. Patlaban ES dalībvalstīs 3G pakalpojumus uz komerciāliem pamatiem piedāvā astoņdesmit seši (86) operatori (iepriekšējā gadā tos piedāvāja 70 operatori). 3G izplatība no 2006. gada beigu 11 % pieauga līdz lēstajiem 2007. gada beigu 20 %[9], t.i., vairāk nekā 88 miljoni abonentu. Par arvien nozīmīgāku ieņēmumu avotu kļūst mobilajiem platjoslas pakalpojumiem paredzētas datu kartes (it īpaši Austrijā). Mobilā savienojuma pabeigšanas tarifs (MTR) Kaut arī reglamentējoša intervence turpina saglabāt spiedienu nolūkā samazināt mobilā savienojuma pabeigšanas tarifu, saskaņotas pieejas trūkums rada šķēršļus vienotajam tirgum. Vidējā maksa, sarūkot līdz 9,67 centiem, šogad pirmo reizi noslīdēja zem 10 centiem; 12 % liels kritums salīdzinājumā ar 2006. gada oktobri. Tomēr dalībvalstu starpā ir vērojamas lielas mobilā savienojuma pabeigšanas tarifa atšķirības; tas svārstās no 1,93 centiem Kiprā līdz 22,37 centiem Igaunijā, turklāt vidējais MTR 8,7 reizes pārsniedz vidējo fiksētā savienojuma pabeigšanas tarifu. [pic] Mobilo numuru pārnesamība Iepriekšējā gadā pārnesto mobilo numuru skaits palielinājās par 7,1 miljonu. 2007. gada oktobrī numuru bija pārnesuši 46 miljoni (8,31 %) abonentu. Itālijā vien numuru bija pārnesuši vairāk nekā 14 miljoni abonentu. Citiem vārdiem tie ir 15,96 % kopējā mobilo numuru skaita. Procentu izteiksmē visvairāk numuru ir pārnesti Somijā (68,18 %), kam seko Dānija (42,06 %) un Spānija (27,3 %). Tomēr, tā kā virknē dalībvalstu notiek vien niecīga numuru pārnešana, kopumā rādītāji joprojām ir ļoti dažādi un ir neapšaubāmi, ka konkurences potenciāls paliek neizmantots. Tāpēc Komisija ierosinājusi operatoriem noteikto numura pārnešanas ilgumu samazināt līdz vienai darba dienai. [pic] Viesabonēšana Viesabonēšanas regula spēkā stājās 2007. gada 30. jūnijā, un tā ieviesta visās dalībvalstīs; regulas ieviešana neradīja gandrīz nekādus sarežģījumus. Patērētāji par viesabonēšanas zvaniem maksā krietni mazāk nekā iepriekš, tā gūstot aptuveni 60 % lielu ietaupījumu. Komisija patlaban pēta regulas darbību, īpašu uzmanību veltot jautājumam par to, vai regulas darbības periodam jāturpinās pēc 2010. gada jūnija un vai ir jāregulē viesabonēšanas SMS un datu lejupielādes cenas. Fiksētā balss telefonija Fiksētā tīkla ieņēmumi — tāpat kā 2006. gadā — turpina samazināties par aptuveni 5 %4. Lēsts, ka gūti 79 miljardi euro lieli ieņēmumi4. Datu pārraides apjoma samazināšanos var skaidrot ar to, ka arvien turpinās pāreja uz IP un mobilo sakaru pakalpojumiem. Fiksētā tīkla vēsturiski pārstāvēto operatoru tirgus daļas lielums (pēc mazumtirdzniecības ieņēmumiem un datu pārraides apjoma) ir gandrīz nostabilizējies, izņemot starptautisko zvanu tirgus daļu, kas turpināja sarukt. Dažās dalībvalstīs fiksētā tīkla vēsturiski pārstāvētie operatori ir saglabājuši savas spēcīgās pozīcijas un tirgus joprojām ir ļoti koncentrēts. Taču par spīti visam jauno tirgus dalībnieku nodrošināto tiešās piekļuves līniju skaits tomēr ir audzis, un fiksēto numuru pārnesamība joprojām ir būtisks konkurences jomas aspekts. [pic] Kompleksie pakalpojumi Līdztekus platformu konverģencei joprojām turpinās tendence sniegt kompleksos pakalpojumus, kur operatori par vienotu likmi iekļāvuši fiksēto balss sakaru, platjoslas pakalpojumu, TV un mobilo sakaru kopumu. Tomēr ir būtiski, lai alternatīvajiem operatoriem būtu pieeja pie vajadzīgajiem vairumtirdzniecības resursiem, tā paverot iespēju piedāvāt konkurētspējīgus pakalpojumus, un lai nevajadzīgi netiktu ierobežota lietotāju brīvība mainīt operatoru. Kāda ES pētījuma rezultāti[10] liecināja, ka 29 % mājsaimniecību abonē vismaz vienu komplekso pakalpojumu atšķirībā no iepriekšējā gada 18 %. VoIP pakalpojumi Lai gan vairākās dalībvalstīs VoIP izmanto arvien vairāk (piemēram, Francijā 14 % no kopējā datu pārraides apjoma fiksētajā tīklā, 6,3 % Austrijā un 5,6 % Slovēnijā), nacionālo regulatoru ( NRA ) dažādās pieejas var traucēt izmantot minētās tehnoloģijas potenciālu. Atšķirības ir acīmredzamas šādos jautājumos: VoIP uzskatīšana par parastajiem balss pakalpojumiem, numuru pārnesamība, starpsavienojumi, pakalpojuma kvalitāte un neatliekamās palīdzības iestāžu informēšana par zvanītāja atrašanās vietu. Eiropas Regulatoru grupa (ERG) nesen publiskoja Kopējo nostāju par virkni minēto jautājumu[11], kas sagatavoja ceļu saskaņotākai pieejai. Platjoslas pakalpojumi No fiksētajiem datu pakalpojumiem, galvenokārt platjoslas pakalpojumiem, gūtie ieņēmumi turpina krietni augt. Aplēses liecina, ka kopumā šajā sektorā gūti 62 miljardus euro lieli ieņēmumi, kas pārsniedz 2006. gadā gūtos ieņēmumus, proti, 58,5 miljardus euro4. 2008. gada 1. janvārī fiksēto platjoslas piekļuves līniju skaits pārsniedza 99 miljonus (80 miljoni 2007. gada janvārī). ES vidējā izplatība no 2007. gada janvāra 16,3 % pieauga līdz 2008. gada janvāra 20,0 %. [pic] Starpība starp dalībvalsti, kurā vērojama vislielākā izplatība, un dalībvalsti, kurā vērojama vismazākā izplatība, no 2007. gada janvāra 27,4 procenta punktiem palielinājās līdz 28,0 procenta punktiem (2008. gada janvāris). Ir vērojamas arī būtiskas atšķirības starp platjoslas pakalpojumu pieejamību pilsētās un lauku apvidos. Tā, piemēram, lauku apvidos DSL pārklājums ir 71,3 % salīdzinājumā ar 89,3 % valsts pārklājuma (no kuriem 94 % ir tikai pilsētu pārklājums). Kabeļu tīkla jomā šī atšķirība ir vēl lielāka — lauku apvidos pārklājums ir tikai 7,4 %, bet valstī tie ir 35,6 %. Īpaši milzīga starpība starp DSL un kabeļu tīkla pārklājumu lauku apvidos un valsts vidējo pārklājumu vērojama Slovākijā, Itālijā, Latvijā un Vācijā[12]. Komisijas priekšlikums par reformu palīdzēs novērst šo plaisu, veicinot izmantot pēc digitālās pārejas pieejamās radiofrekvenču spektra daļas, tādējādi ar bezvadu tehnoloģiju risinājumiem palielinot piekļuvi platjoslas pakalpojumiem lauku apvidos. Salīdzinājums starptautiskā mērogā 2007. gada jūlijā Dānijā un Nīderlandē bija vērojami pasaulē augstākie izplatības rādītāji, arī virkne citu ES dalībvalstu bija pasaules līderes. Kaut arī ASV un Dienvidkorejā 2007. gadā rādītāji turpināja augt, astoņu ES dalībvalstu platjoslas pakalpojumu izplatības rādītāji ir lielāki nekā ASV rādītāji. [pic] ES vislielākais rādītāju uzlabojums panākts Somijā, Vācijā, Zviedrijā, Īrijā un Kiprā. Jāatzīmē, ka Somijas un Zviedrijas izaugsmes rādītāji jau iepriekš bija augsti, savukārt trīs pārējo valstu rādītāji atspoguļo milzīgu lēcienu. [pic] Platjoslas platformas DSL ir nepārprotami visizplatītākā platjoslas piekļuves tehnoloģija ES, tā veido aptuveni 80 % visu līniju. Tomēr DSL līniju relatīvais stāvoklis ar 22,4 % lielo pieaugumu 2007. gadā (2006. gadā tie bija 34,5 %) ir mainījies attiecībā pret citām jaunajām tehnoloģijām. Tajā pašā laikā arī alternatīvās tehnoloģijas (galvenokārt kabeļu tīkls un arī optiskās šķiedras tīkls ( fibre to the home , FTTH ), bezvadu pakalpojumi ( WLL ) un mobilie pakalpojumi) tām piemītošo potenciālu sāk likt lietā platformu konkurencē. Kabeļu platjoslas pakalpojumu jomā kopš 2007. gada janvāra sasniegts 21,7 % pieaugums, īpaši spēcīgs tas bijis Vācijā, Polijā, Apvienotajā Karalistē, Spānijā, Ungārijā un Beļģijā. Dalībvalstīs ar visaugstāko optiskās šķiedras līniju īpatsvaru — Zviedrijā, Lietuvā un Igaunijā — FTTH tirgus daļa salīdzinājumā ar 2006. gada beigām ir palielinājusies. WLL ir nozīmīgs piekļuves līdzeklis Čehijā, Īrijā un Slovākijā, kur 2007. gadā pēdējā piedzīvoja milzīgu izaugsmi. Konkurence Šķiet, ka vēsturisko pārstāvēto operatoru platjoslas pakalpojumu tirgus daļa sarūk (no vidēji 46,8 % 2007. gada janvārī līdz 46,3 % 2008. gada janvārī), tomēr jāatzīmē, ka liela daļa konkurences joprojām balstās uz vēsturiski pārstāvēto operatoru līniju tālākpārdošanu. Piemēram, Apvienotajā Karalistē vēsturiski pārstāvēto operatoru tirgus daļa (neņemot vērā tālākpārdotās līnijas) ir 25,8 %, kas ir gandrīz divkārt lielāka, ja ņem vērā arī tālākpārdotās līnijas. Vācijā minētā starpība ir 18,0 procentu punkti, bet Luksemburgā — 10,8 procentu punkti. Vēsturiski pārstāvēto operatoru tirgus daļas apjoms svārstās no 17,2 % Rumānijā līdz 88,0 % Kiprā. Kaut arī jaunie tirgus dalībnieki (lai nodrošinātu platjoslas pakalpojumu sniegšanu patērētājiem) ir ļoti atkarīgi no tālākpārdošanas, tie arvien vairāk attālinās no konkurences, kura balstīta tikai uz pakalpojumiem. Pēdējā gadā ir audzis atsaistīto vietējo abonentlīniju īpatsvars vairumtirdzniecībā, kas patlaban veido 12,8 % ES PSTN līniju, (pilnīgas atsaistes līniju skaits palielinājies par 54,2 %, bet dalītās piekļuves līniju skaits — par 33,8 %), savukārt bitu plūsmas [ bitstream ] līniju īpatsvars palielinājies par 10,5 %. Fakts, ka patlaban ir 23,5 miljoni atsaistīto līniju (salīdzinājumā ar 11,6 miljoniem tālākpārdoto un 6,0 miljoniem bitu plūsmas līniju), rosina domāt, ka jaunie tirgus dalībnieki palielina ieguldījumus. 3. Normatīvā vide Institucionālais pamats Nacionālo regulatoru pilnvaras un resursi Komisija patlaban pētī apsvērumus par pienācīgu NRA izpildes pilnvaru trūkumu, it īpaši attiecībā uz maksimālajiem finansiālajiem sodiem, ko iespējams uzlikt (Bulgārija, Igaunija, Austrija), kā arī šaubas par to, vai NRA spēj iesaistīties piekļuves un starpsavienojumu jautājumu risināšanā (Polija, Zviedrija). Kaut arī daudzās valstīs (Itālijā, Īrijā, Ungārijā, Zviedrijā, Nīderlandē) NRA efektivitāte ir augusi, Komisija pārbauda joprojām pastāvošās bažas par resursu nepietiekamību Bulgārijā, Grieķijā, Luksemburgā, Polijā un Slovākijā. Mazo dalībvalstu NRA ir īpaši sarežģīti atrast ekspertus un resursus, kas vajadzīgi, lai sagatavotu tirgus pārskatus un pārraudzītu tiesiskās aizsardzības līdzekļu ieviešanu tirgos, kuri kļūst arvien sarežģītāki. Neatkarība NRA neatkarība ir regulējuma noteiktības priekšnoteikums. Latvijā un Ungārijā ir plānoti vai jau īstenoti NRA neatkarību stiprinoši pasākumi. Tomēr Bulgārija, Luksemburga un it īpaši Polija paudusi bažas saistībā ar noteikumiem par NRA vadītāja atlaišanu. Tāpēc Komisija priekšlikumos par tiesiskā regulējuma pārskatīšanu ir iekļāvusi NRA neatkarību nostiprinošus noteikumus. Pārsūdzības Par spīti centieniem virknē dalībvalstu racionalizēt procesu (Vācijā, Grieķijā, Īrijā, Maltā, Polijā un Zviedrijā) ilgstošas un regulāras NRA lēmumu pārsūdzības turpina kavēt efektīvu tiesiskā regulējuma īstenošanu. Komisijas priekšlikumam par šajā jomā veicamo reformu būtu jāmazina motivācija regulāri iesniegt pārsūdzību, kas tiek izmantota kā reglamentējošo lēmumu ieviešanas novilcināšanas paņēmiens. Reglamentējošo pasākumu izpilde Tirgus pārskati Pirmais tirgus pārskatu sagatavošanas posms ir pabeigts visās dalībvalstīs (izņemot Bulgāriju un Rumāniju). Kaut arī Komisija ir slēgusi pārkāpumu tiesvedību pret vienpadsmit dalībvalstīm, ir skaidrs, ka šo valstu tirgi nav guvuši nekādu labumu no mērķtiecīgā tiesiskā regulējuma, kas piemērots dalībvalstīs, kuras bija savlaicīgi sagatavojušas tirgus pārskatus. Tās dalībvalstis, kas savlaicīgi bija pabeigušas tirgus pārskata pirmo posmu un kas vairumtirdzniecībai bija noteikušas pienācīgu tiesisko regulējumu, atsevišķos mazumtirdzniecības tirgos to varēja atcelt. Nākamie NRA sagatavotie tirgus pārskati (ņemot vērā Komisijas pārskatītos Ieteikumus par konkrētajiem tirgiem), domājams, izraisīs turpmāku mazumtirdzniecības tirgus deregulāciju. Tiesiskās aizsardzības līdzekļu īstenošana Tiesiskās aizsardzības līdzekļu noteikšanas un izpildes jomā valdošā situācija ir dažāda. Virknē dalībvalstu ir jāpieņem galīgie pasākumi (piemēram, Ungārijā, Polijā), bet ilgais laiks no tirgus analīzes pabeigšanas līdz galīgo pienākumu noteikšanai ir jautājums, kas rada īpašas bažas (piemēram, Vācijā, Igaunijā, Īrijā, Luksemburgā). Pat tajās valstīs, kur galīgie pienākumi ir noteikti, daudzos gadījumos nav panākta pietiekama detalizācijas pakāpe, tā nespējot nodrošināt stabilu pamatu ieguldījumiem un ieiešanai tirgū. Komercdarbību bieži vien nevar uzsākt, kamēr pārsūdzības vai individuālā strīdus izšķiršanas lietā nav noskaidroti galvenie aspekti. Turklāt atsevišķu regulējamu produktu pamatpiedāvājumā iestrādātie cenu nosacījumi joprojām nemotivē alternatīvos operatorus piedāvāt konkurētspējīgus pakalpojumus (piemēram, Lietuvā, Luksemburgā, Maltā, Polijā, Slovākijā un Zviedrijā). Savukārt vairumtirdzniecības produktu nodrošināšanas procesa sarežģījumi (tostarp diskriminācija, kas neskar cenu, salīdzinājumā ar operatoru, kuriem ir būtiska ietekme tirgū, mazumtirdzniecības sektoru, kā arī problēmas ar apkalpošanas līmeņa līgumiem, izvietošana, pāreja no produkta uz produktu vai numura pārnesamība) var kavēt īstenošanu un apdraudēt alternatīvo mazumtirdzniecības piedāvājumu konkurētspēju. Viena no jomām, kurā vērojams vislielākais saskaņotas tiesiskās aizsardzības līdzekļu ieviešanas trūkums, ir orientācija uz izmaksām un izmaksu uzskaites metodika. Pāreja uz orientāciju uz izmaksām patlaban nenotiek vienlaicīgi, turklāt ir vērojama asimetrija, ko ne vienmēr var pamatot ar to, ka situācija valstu tirgos ir atšķirīga. Minētās atšķirības rada papildu šķērsli operatoriem, kas meklē iespēju piedāvāt Eiropas mēroga pakalpojumus, un kavē elektronisko sakaru pakalpojumu iekšējā tirgus pabeigšanu. Vēl viens iemesls, kāpēc tiesiskās aizsardzības līdzekļi vēl joprojām nav ieviesti praksē, varētu būt NRA izpildes pilnvaru trūkums vai nevēlme tās izmantot. Šie trūkumi ir pārliecinājuši Komisiju par to, ka tai ir vajadzīgas lielākas pilnvaras tiesiskās aizsardzības līdzekļu jautājumā, un par to, ka NRA ir vajadzīgas labāk izstrādātas izpildes pilnvaras; abi minētie aspekti iekļauti Komisijas priekšlikumos par reformu. Grūtības, ar ko NRA saskārās, savlaicīgi un efektīvi nodrošinot nediskrimināciju, virknē regulētu tirgu (piemēram, Itālijā, Polijā, Zviedrijā) rosināja apsvērt, vai fiksēto vēsturiski pārstāvēto operatoru vietējā tīkla piekļuves pakalpojumus funkcionāli nodalīt no pārējām šo pašu operatoru vairumtirdzniecības un mazumtirdzniecības uzņēmējdarbības vienībām, lai vēsturiski pārstāvēto operatoru mazumtirdzniecības sektoram un līdzīgiem alternatīvajiem operatoriem nodrošinātu līdzvērtīgu piekļuvi pie vairumtirdzniecības resursiem. Īrijā vēsturiski pārstāvētais operators ierosināja strukturālās nošķiršanas paņēmienu. Šāda situācijas attīstība norāda uz to, ka ir jāatrod mehānisms, kas visās dalībvalstīs nodrošinātu saskaņotu pieeju. Radiofrekvenču spektra pārvaldība 2007. gadā tika gūtas sekmes bezvadu sakaru pakalpojumu vienotā tirgus jautājuma risināšanā, ko panāca ar virkni ES mērogā īstenotu harmonizācijas pasākumu, kas veltīti radiofrekvenču spektra izmantojumam bez individuālām izmantošanas tiesībām (maza darbības attāluma ierīces, RFID un R-LAN ). Saglabājās arī tendence radiofrekvenču spektra pārvaldībā arvien vairāk izmantot uz tirgu balstītas pieejas. Domājams, ka ierosinātās tiesiskā regulējuma izmaiņas panāks to, ka minētā tendence arvien vairāk atbildīs jauno tehnoloģiju attīstības tempam, mainīgajam pieprasījumam pēc pakalpojumiem un arvien lielākajai tirgus globalizācijai. Dažās valstīs vērojama virzība uz radiofrekvenču spektra izmantošanas atļauju piešķiršanas tehnoloģijas izveidi un pakalpojumu neitralitātes panākšanu saskaņā ar Komisijas priekšlikumu par GSM direktīvas atcelšanu un saskaņā ar ierosinātajiem tiesiskā regulējuma grozījumiem. Piemēram, Zviedrijas un Apvienotās Karalistes regulatori izziņojuši par nolūku vismaz daļu radiofrekvenču spektra atbrīvot, pārejot uz digitālo apraides tehnoloģiju, kā arī minētajā radiofrekvenču spektrā nodrošināt pakalpojumu neitralitāti; virkne dalībvalstu sākušas procesu, kura rezultātā 900 MHz joslu, kas patlaban rezervēta GSM pakalpojumiem, izmantos 3G pakalpojumiem[13]. Arī Malta, Dānija un Somija gatavo vērienīgu radiofrekvenču spektra pārvaldības reformu. Kaut arī lielākajā daļā dalībvalstu no 2004. līdz 2007. gadam īstenoti saskaņā ar Radiofrekvenču spektra lēmumu Nr. 676/2002/EK pieņemtie Komisijas lēmumi par radiofrekvenču spektra harmonizāciju, vēl ir jāiegulda daudz pūliņu, lai procesu varētu pabeigt. Grūtības sagādā arī tas, ka ES radiofrekvenču spektra harmonizācijas tiesību aktus dublē nesaistoši starpvaldību CEPT nolīgumi. Komisijas Lēmumam 2007/98/EK (Lēmums par radiofrekvenču spektra harmonizētu izmantošanu mobilo satelītsakaru pakalpojumu sistēmu ieviešanai) sekoja Komisijas 2007. gada augusta priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumam par juridiskā pamata izveidi mobilo satelītsakaru operatoru izvēlei un atļaujas piešķiršanai Eiropā. Patlaban sagatavo arī koordinētu Eiropas mēroga pasākumu, kas veicinās mobilo sakaru izmantošanu gaisa kuģos. Lai nodrošinātu to, ka Eiropas mēroga pakalpojumu sniegšanai vajadzīgo radiofrekvenču spektru iespējams licencēt koordinēti un savlaicīgi, Kopienā ir vajadzīgas harmonizētākas procedūras. Tāpēc Komisija ir ierosinājusi jaunai struktūrai — Eiropas Elektronisko sakaru tirgus iestādei — uzticēt Eiropas mēroga pakalpojumu licencēšanas procesa veicināšanu. 4. Patērētāju intereses NRA arvien vairāk pievēršas patērētāju jautājumam, tā, iespējams, atspoguļojot ar konverģējošiem tirgiem saistīto konkurences intensificēšanos, dažādu pakalpojumu piedāvājumu kompleksu izveidi un līdz ar to arī operatoru pūliņus iegūt un paturēt klientus. Tarifu pārskatāmība Cenas pārskatāmība joprojām ir aktuāls jautājums, kaut arī arvien vairāk regulatoru izstrādāti uz tīmekli balstītus cenu salīdzināšanas rīkus, kuru uzdevums ir palīdzēt patērētājiem pieņemt lēmumu par to, kurš pakalpojumu sniedzējs piedāvā patērētāja vajadzībām visatbilstošāko pakalpojumu. Vairākas dalībvalstis īstenojušas arī pasākumus, kuru mērķis ir uzlabot speciālo pakalpojumu tarifu un citu, noteiktai ģeogrāfiskai vietai nepiesaistīto pakalpojumu pārskatāmību, jo slēptās izmaksas un trūkstošā informācija par cenām bieži vien sarežģī lēmuma pieņemšanu. Komisija atbalsta minētos pasākumus, un tie ir saskaņā ar ierosinātajiem grozījumiem tiesiskajā regulējumā. Universālais pakalpojums Vācija un Luksemburga ir vienīgās dalībvalstis, kurās universālo pakalpojumu vēl aizvien piedāvā normālos tirgus apstākļos. Virkne citu dalībvalstu izvēlējušās atteikties no individuāliem elementiem (piemēram, no sarakstiem un uzziņu dienestu pakalpojumiem — Itālijā un Igaunijā, no uzziņu dienestu pakalpojumiem — Īrijā un Austrijā). Čehija universālajā pakalpojumā vairs neiekļauj piekļuvi fiksētās vietās, savukārt Zviedrija un Somija apsver mobilo risinājumu iespējas. Rumānija universālā pakalpojuma jomā aprobežojas ar „telecentru” piekļuves nodrošināšanai arī lauku apvidos. Lietotāji invalīdi un lietotāji ar īpašām vajadzībām joprojām saskaras ar virkni ierobežojumu, kas sarežģī piekļuvi sociālajā un ekonomiskajā dzīvē nozīmīgiem pakalpojumiem. Tiesiskais regulējums rosina dalībvalstis īstenot pasākumus, kas veicinātu piekļuvi pakalpojumiem, kuri ir pieejami vairumam lietotāju; tomēr jāatzīmē, ka īstenotie pasākumi un gūtie panākumi ES robežās ir diezgan atšķirīgi. Numura pārnesamība Mobilo un fiksēto sakaru lietotājiem numuru pārnešana nu ir pieejama visās dalībvalstīs (izņemot Bulgāriju un Rumāniju). Virkne dalībvalstu ir īstenojušas pasākumus, kuru mērķis ir veicināt numuru pārnesamību VoIP un mobilo virtuālo tīkla operatoru pakalpojumiem ( MVNO ), taču atkarībā no attiecīgo numuru klasifikācijas un izmantošanas piemēro ļoti dažādus noteikumus. Numuru pārnešanai veltītais laiks (un izmaksas) ir izšķirīgs konkurences nodrošināšanas aspekts. Kaut arī ir panākts zināms uzlabojums (piemēram, Francijā, Spānijā, Apvienotajā Karalistē), kavēšanās daudzās dalībvalstīs joprojām rada šķēršļus konkurencei; minētā iemesla dēļ Komisija ierosinājusi juridisku prasību numuru pārnest vienas darba dienas laikā. 112 Uz Eiropas neatliekamās palīdzības numuru, proti, 112, visā ES gan no fiksētā, gan no mobilā tālruņa var zvanīt bez maksas (izņemot Bulgāriju). Joprojām nav atrisināts jautājums par neatliekamās palīdzības dienestu informēšanu par zvanītāja atrašanās vietu. Komisija ir pieņēmusi lēmumu sešas dalībvalstis (Itāliju, Nīderlandi, Lietuvu, Slovākiju, Latviju un Poliju) iesūdzēt Eiropas Kopienu tiesā un sākusi lietu pret Rumāniju, jo zvaniem uz 112 mobilo sakaru tīklā nav nodrošināta iespēja sniegt informāciju par zvanītāja atrašanās vietu. ES vērojamas būtiskas atšķirības neatliekamās palīdzības izsaukumu apstrādes kvalitātē, jo uz šo jautājumu neattiecas harmonizētie noteikumi. Gaidot uz spēkā esošā ES tiesiskā regulējuma grozījumiem, kas šajā jomā izveidos labu pamatpraksi, Komisija, lai paaugstinātu 112 zvanu apstrādes kvalitāti, sadarbojas ar Komunikāciju komiteju un tās specializēto apakšgrupu (tās darbības joma ir jautājums par piekļuvi neatliekamā gadījumā), kā arī ar Civilās aizsardzības komiteju. 5. SECINĀJUMI Sektors aizvien gūst vairāk ieņēmumu no joprojām vērojamā fiksēto platjoslas un mobilo pakalpojumu apgrozījuma pieauguma. Savukārt patērētājiem par labu nācis spēcīgākas konkurences vides radītais cenu kritums. ES regulējuma modelis pierādījis, ka tas spēj arvien paaugstināt tirgu konkurenci, patērētājus vienlaikus nodrošinot ar stabilu patērētāju aizsardzību un garantētiem pamatpakalpojumiem. Tajās dalībvalstīs, kur tiesiskais regulējums piemērots saskaņā ar labāko praksi, konstatēts, ka patērētājiem piemīt potenciāls izmantot jaunās iespējas, piemēram, inovatīvu platjoslas pakalpojumu izvēršanu. Ipašus panākumus reglamentējošie pasākumi guvuši tad, ja tirgus analīze bijusi sagatavota savlaicīgi, SMP operatoriem noteiktie tiesiskās aizsardzības līdzekļi ir bijuši izstrādāti pietiekami precīzi un sīki, pārsūdzības process un tiesiskā intervence īstenota efektīvi un ja regulatori netika atturēti no aktīvas ar cenām nesaistītu jautājumu risināšanas. Patlaban tiesiskais regulējums pieļauj diezgan lielas atšķirības precīzi izstrādājamu noteikumu formulējumā un to faktiskajā piemērošanā. Rezultātā tiesiskais regulējums bieži vien pamatojas uz nekonsekventu pieeju, kas lielā mērā rada šķēršļus faktiska Eiropas Savienības vienotā tirgus izveidei un no tā izrietošajiem ekonomiskajiem guvumiem. Atšķirīgo tiesisko regulējumu piemēri aptver plašu diapazonu, tostarp mobilo savienojumu pabeigšanas tarifus un pārejas periodu, uzskaites metodiku, VoIP apstrādi, mobilo numuru pārnesamību un dominējošo tirgus dalībnieku īstenotu diskrimināciju, kas neskar cenu. Komisijas priekšlikumā, ko patlaban izskata Eiropas Parlaments un Padome, meklēti minēto jautājumu risinājumi, vajadzības gadījumā pievēršoties inovatīvām pieejām, taču vienlaikus saglabājot 2002. gada pamatprogrammā iestrādāto vispārīgo pamatprincipu. [1] Ja vien nav norādīts citādi, tad raksturota 2007. gada 31. decembrī valdošā situācija, bet tirgus dati aptver laikposmu līdz 2007. gada 1. oktobrim. [2] Komisijas Ieteikums 2007/879/EK. [3] COM(2007) 697- 699. [4] Eiropas Informācijas tehnoloģiju uzraudzības centrs ( EITO ) 2007. [5] EITO Atjauninājums 2007. [6] Aplēses pamatojas uz ES KLEMS . [7] Regula (EK) Nr. 717/2007. [8] OECD metodika — sk. Komisijas dienestu darba dokumentu. [9] IDATE - PAC Consultants – Coe-Rexecode , 2007. gada novembris. [10] Elektronisko sakaru mājsaimniecību pētījums (2007. gada novembris līdz decembris). [11] ERG (07) 56 rev 2. [12] IDATE „ Platjoslas pakalpojumu pārklājums Eiropā”, 2007 (dati par 2006. gada 31. decembri). [13] ES lēmuma priekšlikums ir sagatavošanā.