REĢIONU KOMITEJAS BALTĀ GRĀMATA PAR DAUDZLĪMEŅU PĀRVALDĪBU

(2009/C 211/01)

Reģionu komiteja uzsāk vispārēju apspriešanos, lai apzinātu vietējo un reģionālo pašvaldību, apvienību un ieinteresēto pušu viedokļus, un aicina tās iesniegt Komitejai piezīmes par to, kā Eiropā vislabāk īstenot daudzlīmeņu pārvaldību. Piezīmes var nosūtīt līdz 2009. gada 30. novembrim uz adresi:

vai pa e-pastu: governance@cor.europa.eu.

Reģionu komitejas pašiniciatīvas atzinums

“Reģionu komitejas baltā grāmata par daudzlīmeņu pārvaldību”

Baltā grāmata izstrādāta, apliecinot gribu “veidot Eiropu partnerībā”, un tajā izvirzīti divi galvenie stratēģiskie mērķi: veicināt līdzdalību Eiropas norisēs un pastiprināt Kopienas rīcības efektivitāti. Iedzīvotāju interese par Eiropas vēlēšanām samazinās, tomēr piederību Eiropas Savienībai vairums uztver kā priekšrocību globalizācijas problēmu risināšanā. Tas liek pārskatīt politisko rīcību, pamatojoties uz daudzlīmeņu pārvaldības principiem un mehānismiem.

REĢIONU KOMITEJA

— uzskata, ka daudzlīmeņu pārvaldība ir Eiropas Savienības, dalībvalstu, reģionālo un vietējo pašvaldību saskaņota un uz partnerattiecībām balstīta rīcība, lai izstrādātu un īstenotu Eiropas Savienības politiku. Šī pārvaldība paredz dažādu pārvaldes līmeņu kopīgu atbildību un balstās uz visām demokrātiskās leģitimitātes izpausmēm un dažādu iesaistīto dalībnieku pārstāvību;

— iesaka katru Kopienas stratēģisko reformu papildināt ar reģionālo rīcības plānu, kas būtu saskaņots starp Eiropas Komisiju un Reģionu komiteju un kurā būtu paredzēti politiskie mehānismi, lai veicinātu līdzdalību pieņemtās politikas īstenošanā un novērtēšanā, un kuram būtu pievienots decentralizētas saziņas plāns;

— iesaka ieviest atbilstošus instrumentus līdzdalības demokrātijas atbalstam, jo īpaši saistībā ar Lisabonas stratēģiju, sociālo programmu, Gēteborgas stratēģiju un tādu mehānismu izstrādi kā, piemēram, “Vietējā darba kārtība 21”, kas ir līdzdalības un integrācijas mehānismi, kuri ļauj izstrādāt ilgtermiņa stratēģiskos plānus;

— iesaka stiprināt partnerības praksi gan vertikāli, iesaistoties “vietējām un reģionālajām pašvaldībām, valsts valdībai un Eiropas Savienībai”, gan horizontāli, piedaloties “vietējām un reģionālajām pašvaldībām un pilsoniskajai sabiedrībai”, jo īpaši saistībā ar sociālo dialogu;

— aicina Komisiju un ES dalībvalstis reformēt atklāto koordinācijas metodi, lai to padarītu iekļaujošāku, sadarbībā ar vietējām un reģionālajām pašvaldībām izstrādājot līdzdalības pārvaldības rādītājus un teritoriālos rādītājus un padarot to efektīvāku ar kvantificējamiem mērķiem un vienkāršāku ar tās uzraudzības mehānismu samazināšanu;

— iesaka sistematizēt teritoriālās ietekmes analīzi, iesaistot politisko lēmumu pieņemšanas pirmajos posmos dažādos ieinteresētos dalībniekus, lai izvērtētu Kopienas likumdošanas un neleģislatīvo priekšlikumu ietekmi uz reģionu ekonomiku, sociālo jomu un vidi;

— apņemas iesniegt priekšlikumus, lai atbalstītu eksperimentus vietējā un reģionālajā līmenī dažās Eiropas Savienības darbības jomās, piemēram, saistībā ar izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju, sociālo programmu, integrācijas politiku, inovācijas politiku, kohēzijas politiku, ilgtspējīgu attīstību un civilo aizsardzību;

— iesaka ieviest Eiropas teritoriālos līgumus, kas dotu iespēju brīvprātīgi sadarboties dažādiem kompetentiem pārvaldības līmeņiem, lai attiecīgi pielāgotu Eiropas Savienības svarīgāko mērķu un politisko prioritāšu īstenošanas pasākumus, pamatojoties uz partnerību ar reģionālajām un vietējām pašvaldībām, un aicina šādā procesā ieinteresētās vietējās un reģionālās pašvaldības savu interesi apliecināt uzsāktajās apspriedēs par šīs baltās grāmatas īstenošanu.

Ziņotāji : Flandrijas parlamenta loceklis Luc Van den Brande kgs (BE/PPE) Denkerkas mērs Michel Delebarre kgs (FR/PSE)

SATURS

1. Ievads.

2. Veidot Eiropu partnerībā.

3. Veicināt līdzdalību Eiropas procesos.

4. Pastiprināt Kopienas rīcības efektivitāti.

5. Baltās grāmatas īstenošana un īstenošanas uzraudzības pasākumi.

“Ir daudzi mērķi, ko mēs nevaram sasniegt vienatnē – tie ir īstenojami tikai kopīgiem spēkiem. Eiropas Savienība, dalībvalstis un to reģionu un vietējās pašvaldības dala uzdevumus savā starpā.” (1)

1. Ievads.

Pārvaldība ir viens no Eiropas integrācijas procesa sekmīgas īstenošanas pamatprincipiem. Eiropa būs spēcīga, tās iestādes leģitīmas, tās politika efektīva un tās iedzīvotāji jutīsies iesaistīti un uzklausīti tad, ja tās pārvaldības veids nodrošinās dažādo pārvaldes līmeņu sadarbību, lai īstenotu Kopienas programmu un risinātu globālas problēmas.

Valstu un valdību vadītāji to ir apstiprinājuši 2007. gada 25. marta Berlīnes deklarācijā. Atzīstot daudzlīmeņu pārvaldības nozīmi, viņi pieņēma Eiropas redzējumu un koncepciju, ko Reģionu komiteja pirms dažām dienām bija formulējusi savā Romas deklarācijā (2).

Eiropas Savienībā pašlaik gandrīz 95 000 vietējo un reģionālo pašvaldību ir ievērojamas pilnvaras tādās svarīgās nozarēs kā izglītība, vide, ekonomikas attīstība, teritorijas plānošana, transports, sabiedriskie pakalpojumi un sociālā politika un tās sniedz savu ieguldījumu Eiropas demokrātijas un pilsoniskuma attīstībā (3).

Gan tuvums iedzīvotājiem, gan pārvaldības daudzveidība vietējā un reģionālajā līmenī ir Eiropas Savienībai patiesi nozīmīgas vērtības. Tomēr, neraugoties uz pēdējos gados panākto ievērojamo progresu, atzīstot minēto pašvaldību nozīmi Eiropas norisēs, joprojām ir daudz jāsasniedz gan Kopienas līmenī, gan dalībvalstīs. Attīstība būs pakāpeniska, taču patlaban ir vajadzīgi reāli centieni, lai novērstu tādu administratīvo kultūru, kas kavē notiekošo decentralizācijas procesu.

Pašreizējā globālajā krīzē uzskatāmi atklājas labas pārvaldības svarīgā nozīme, jo īpaši Eiropas līmenī, un nepieciešamība šādā pārvaldībā un Kopienas stratēģiju īstenošanā aktīvi iesaistīt reģionālās un vietējās pašvaldības, ņemot vērā, ka tās īsteno vairāk nekā 70 % Kopienas tiesību aktu; tādēļ tām ir būtiska loma Eiropas ekonomikas atveseļošanas plāna īstenošanā. Turklāt laikā, kad samazinās publisko finanšu līdzekļu apjomi, var rasties mēģinājumi renacionalizēt kopīgo politiku un centralizēt līdzekļus, lai gan, tieši otrādi, globalizācijas dēļ daudzlīmeņu pārvaldība kļūst arvien piemērotāka.

Eiropas Savienības spēja pielāgoties jaunajiem apstākļiem pasaulē būtībā ir atkarīga no dalībvalstu spējas reaģēt, rīkoties un sadarboties. Tāpēc ir svarīgi Eiropas Savienībā ieviest pārvaldības modeli, kas vienlaikus atbilstu tādiem aspektiem kā:

— arvien plašāka globalizācija un daudzpolāras pasaules veidošanās, kas nosaka Eiropas Savienībā risināmās problēmas;

— Eiropas integrācijas procesa turpināšana, atceļot robežas, apvienojot tirgus un tuvinot iedzīvotājus, vienlaikus ievērojot valstu suverenitāti un saglabājot identitāti.

Lai nodrošinātu Eiropas modeļa pastāvēšanu un attīstību tagad un nākotnē, ir ļoti svarīgi mazināt divus galvenos riskus, kas saistīti ar globalizāciju:

— dažādu sabiedrību vienādošanu – dažādība ir vērtība, kas jāveicina;

— pieaugošu nevienlīdzību dalībvalstīs un starp tām – solidaritāte ir vērtība, kas jāaizstāv.

Reģionu komitejas politiskā iniciatīva ir izvirzīta laikā, kad Eiropas integrācijas procesā ir pienācis pārejas un pārmaiņu laiks. Kopienas programmu nākamajiem gadiem raksturo Eiropas Parlamenta vēlēšanas un Eiropas Komisijas sastāva atjaunošana, pāreja uz jaunu institucionālo struktūru un Eiropas Savienības budžeta pārskatīšana, kā arī vispasaules krīzes tiešās un netiešās sekas.

Turpmāko mēnešu laikā Eiropas Savienībai būs jānosaka, jāpārskata un jāpielāgo Kopienas stratēģijas, lai risinātu nopietnas vispārējas problēmas, un jāievieš jauni instrumenti minēto stratēģiju īstenošanai. Šajā nākamajā posmā Eiropas pārvaldībā jāizstrādā jauna pieeja, kas izpaustos gan metodoloģijā un priekšlikumu saturā, gan arī Kopienas rīcības ietekmē.

Daudzlīmeņu pārvaldība būtībā kalpo Eiropas Savienības galveno politisko mērķu sasniegšanai: iedzīvotāju Eiropa, ekonomikas izaugsme un sociālais progress, ilgtspējīga attīstība un Eiropas Savienības kā vispasaules dalībnieka nozīme. Tā stiprina Eiropas Savienības demokrātisko dimensiju un paaugstina tās norišu efektivitāti. To tomēr nepiemēro visām Eiropas Savienības politikas jomām, bet, ja piemēro, tas ne vienmēr notiek simetriski vai viendabīgi.

Reģionu komitejas pieeja un izvirzītie ieteikumi izstrādāti, pamatojoties uz spēkā esošajiem līgumiem, bet tie ietver arī Lisabonas līguma, ar ko teritoriālā dimensija, jo īpaši teritoriālā kohēzija, ir iekļauta Eiropas integrācijas procesā un ir pastiprināti daudzlīmeņu pārvaldības mehānismi, spēkā stāšanās perspektīvu.

Reālas daudzlīmeņu pārvaldības ieviešana Eiropā vienmēr ir bijusi Reģionu komitejas stratēģiskā prioritāte. Šodien tā ir kļuvusi par vienu no Eiropas labas pārvaldības nosacījumiem (4). Šajā baltajā grāmatā tiek ņemta vērā minētā prioritāte, tajā ir ierosinātas skaidras politiskās iespējas Eiropas pārvaldības uzlabošanai un ir ieteikti konkrēti mehānismi un instrumenti, kas būtu izmantojami visos Eiropas lēmumu pieņemšanas procesa posmos. Tajā ir noteikti rīcības un diskusiju virzieni, kas iedzīvotāju interesēs varētu atvieglot Kopienas politikas izstrādi un īstenošanu (5), tiek pieņemtas saistības tos attīstīt, kā arī sniegti kopīgas pārvaldības piemēri. Turklāt šī baltā grāmata ir Reģionu komitejas pirmais ieguldījums Pārdomu grupas darbā, kurai Eiropadome uzdevusi palīdzēt ES efektīvāk un ilgtermiņā (proti, laika posmā no 2020. līdz 2030. gadam) paredzēt un risināt problēmas, par sākumpunktu pieņemot 2007. gada 25. marta Berlīnes deklarāciju.

Šī baltā grāmata iekļaujas proaktīvā politiskajā pieejā, kuras mērķis ir “veidot Eiropu partnerībā”. Tajā ir izvirzīti divi galvenie stratēģiskie mērķi – veicināt līdzdalību Eiropas norisēs un pastiprināt Kopienas rīcības efektivitāti. Iedzīvotāju interese par Eiropas vēlēšanām samazinās, tomēr piederību Eiropas Savienībai vairums uztver kā priekšrocību globalizācijas problēmu risināšanā. Tas liek pārskatīt politisko rīcību, pamatojoties uz daudzlīmeņu pārvaldības principiem un mehānismiem.

2. Veidot Eiropu partnerībā.

Eiropas Savienības spēja pildīt savas funkcijas un sasniegt Kopienas mērķus ir atkarīga no tās institucionālās struktūras, taču galvenokārt no tās pārvaldības veida. Kopienas darbības leģitimitāti, efektivitāti un publisko atpazīstamību nodrošina visu dalībnieku ieguldījums. Minēto var panākt tad, ja reģionālās un vietējās pašvaldības ir īsti “partneri”, nevis tikai starpnieki. Partnerība ir kas vairāk nekā tikai dalība un konsultēšanās. Tā veicina dažādo dalībnieku aktīvāku pieeju un lielāku atbildību. Tādēļ daudzlīmeņu pārvaldībai ir jānodrošina institucionālas pārvaldības un uz partnerību balstītas pārvaldības līdzsvars (6). Tāpēc jāveicina un jāstimulē Eiropas Savienības politiskās un administratīvās kultūras attīstība. Šķiet, ka to vēlas arī Eiropas iedzīvotāji.

I. Iedzīvotāji un kopīga pārvaldība – Eirobarometra aptaujas rezultāti (7)

— Īpašajā, 2009. gada februārī publicētajā ziņojumā par Eirobarometra aptauju Nr. 307 par reģionālo un vietējo pašvaldību nozīmi un ietekmi, ir uzsvērts tas, ka Eiropas iedzīvotājiem kopīga pārvaldība šķiet pašsaprotama. Šajā aptaujā, kurā 2008. gada rudenī piedalījās 27 000 Eiropas iedzīvotāju 27 dalībvalstīs, gūtie rezultāti liecina par iedzīvotāju uzskatu, ka valstu politiskie pārstāvji, Eiropas Parlamenta deputāti un reģionālie un vietējie politiskie pārstāvji vienlīdz pārliecinoši spēj aizstāvēt savas intereses Eiropas līmenī. (29 % uzticas savas valsts politiskajiem pārstāvjiem, 26 % – saviem Eiropas Parlamenta deputātiem, un 21 % – reģionālajiem un vietējiem pārstāvjiem).

— Ziņojums apstiprina to, ka iedzīvotāji vēlas tādu Eiropu, kura labāk atbilstu viņu ikdienas realitātei un kuras pamatā būtu viņu reģionālo un vietējo pārstāvju darbība. Būtībā 59 % iedzīvotāju uzskata, ka reģionālās un vietējās pašvaldības netiek pietiekami ņemtas vērā Kopienas lēmumu pieņemšanas procesā.

— Ziņojums liecina par viņu ticību vietējai un reģionālai demokrātijai. Uz to norāda viņu uzticības līmenis vietējiem un reģionālajiem vēlētajiem pārstāvjiem (50 %) salīdzinājumā ar uzticību savas valsts valdībai (34 %) un Eiropas Savienībai (47 %).

— Visbeidzot, šis Eirobarometra pētījums liecina, ka ir jāīsteno decentralizētas saziņas stratēģijas – 26 % Eiropas iedzīvotāju uzskata, ka vietējie un reģionālie vēlētie pārstāvji spēj vislabāk izskaidrot Eiropas politikas ietekmi viņu dzīvē (28 % uzskata, ka to vislabāk spēj valsts politiskie pārstāvji, bet 21 % – ka Eiropas Parlamenta deputāti).

Reģionu komiteja uzskata, ka daudzlīmeņu pārvaldība ir Eiropas Savienības, dalībvalstu, reģionālo un vietējo pašvaldību saskaņota un uz partnerattiecībām balstīta rīcība, lai izstrādātu un īstenotu Eiropas Savienības politiku. Šī pārvaldība paredz dažādu pārvaldes līmeņu kopīgu atbildību un balstās uz visām demokrātiskās leģitimitātes izpausmēm un dažādu iesaistīto dalībnieku pārstāvību. Izmantojot integrētu pieeju, tā sekmē dažādu pārvaldības līmeņu līdzdalību Kopienas politikas un tiesību aktu izstrādē ar dažādu mehānismu (apspriešanās, teritoriālās ietekmes analīze u. c.) starpniecību.

Daudzlīmeņu pārvaldība ir dinamisks process ar horizontālu un vertikālu dimensiju, kas nemazina politisko atbildību, bet tieši otrādi – veicina kopīgu līdzdalību lēmumu īstenošanā, ja mehānismi un instrumenti ir piemēroti un atbilstoši izmantoti. Tādējādi daudzlīmeņu pārvaldība ir uzskatāma par politisku darbību nevis juridisku instrumentu, un to nevar saistīt tikai ar kompetences sadali.

Eiropas Komisija 2001. gadā savā Baltajā grāmatā par daudzlīmeņu pārvaldību (8) noteica piecus principus, kas ir labas pārvaldības pamatā: atklātība, līdzdalība, atbildība, efektivitāte un saskaņotība. Daudzlīmeņu pārvaldība nodrošina minēto principu īstenošanu, tos paplašina un papildina.

Daudzlīmeņu pārvaldības ieviešanas pamatā ir subsidiaritātes principa ievērošana, kas nepieļauj to, ka lēmumi tiek koncentrēti vienā vienīgā pārvaldes līmenī, un kas nodrošina, ka politika tiek izstrādāta un piemērota visatbilstošākajā līmenī. Subsidiaritātes principa ievērošana un daudzlīmeņu pārvaldība viena no otras nav šķirama – pirmā attiecas uz dažādo pārvaldes līmeņu kompetenci, bet otrā uzsver to mijiedarbību.

Eiropas Savienība balstās uz kopējām pamatvērtībām un pamattiesībām, kas ir kopīgas politiskās kultūras izveides pamatā Eiropas Savienības līmenī. Subsidiaritāte, proporcionalitāte, tuvums, partnerība, līdzdalība, solidaritāte un savstarpēja lojalitāte ir strukturējoši principi, kas ir Kopienas darbības iedvesmas avots un virzītājspēks. Tie veido pamattiesību aizsardzības Eiropas modeli, kurā ietverta arī reģionālo un vietējo pašvaldību autonomija un daudzveidības ievērošana. Lai veicinātu un aizsargātu šo modeli, visiem pārvaldes līmeņiem ir jāuzņemas kopīga atbildība.

Reģionu komiteja turklāt sniedz savu ieguldījumu vienošanās memoranda noslēgšanā starp Eiropas Savienību un Eiropas Padomi, lai panāktu visas Eiropas mēroga vienprātību par daudzlīmeņu pārvaldību, kas balstās uz demokrātijas vērtībām un principiem un konstitucionālajām pamattiesībām (9).

Daudzlīmeņu pārvaldība nav tikai Eiropas un valsts līmeņa mērķu īstenošana ar vietēja vai reģionāla mēroga pasākumu starpniecību, bet tā ir jāsaprot arī kā process, ar kuru reģionālo un vietējo pašvaldību mērķi tiek iekļauti Eiropas Savienības stratēģijā. Daudzlīmeņu pārvaldībai būtu arī jāstiprina un jāpilnveido reģionālo un vietējo pašvaldību kompetence valsts līmenī un jāveicina to līdzdalība Eiropas politiku koordinēšanā, tādējādi atvieglojot Kopienas politikas izstrādi un īstenošanu.

Nosacījumi labai daudzlīmeņu pārvaldībai būtībā ir meklējami pašās dalībvalstīs. Lai gan Eiropā notiek nepārprotama virzība uz decentralizāciju, pat ja ne vienmērīga, taču katrā ziņā vispārēja, tomēr nosacījumi šai kopīgajai pārvaldībai nav pilnībā izpildīti. Konsultēšanās, koordinēšanas, sadarbības un novērtēšanas mehānismu principi, kas ieteikti Kopienas līmenī, ir pirmām kārtām jāpiemēro pašās dalībvalstīs.

Lai uz resursiem balstītas Eiropas sabiedrības pamatstruktūras pakāpeniski virzītos tādas sabiedrības virzienā, kas balstās uz zināšanām, ir nepieciešams novērtēt pārvaldības veidus, ar kuriem nākotnē būtu jādod priekšroka horizontālākai globālai un iekļaujošai pieejai, kas ļautu pieņemt mērķtiecīgāku Kopienas stratēģiju un īstenot koordinētu un integrētu kopīgo politiku. Eiropas Savienības budžetā būtu jāatspoguļo panākumi virzībā uz integrāciju, izstrādājot un finansējot Kopienas politikas, kā arī Kopienas līmeņa eksperimentālus pasākumus.

Kopienas metodei ir jāpaliek par Eiropas pārvaldības stūrakmeni (10). Tā līdz šim ir nodrošinājusi sekmīgu Eiropas integrācijas procesu, taču ir jābūt arī iespējai to pielāgot, lai tā arī turpmāk būtu efektīvas un pārredzamas politiskās struktūras modelis.

Lai praksē ieviestu daudzlīmeņu pārvaldību, Reģionu komiteja

apņemas

— ierosināt saskaņošanas procesu, lai izstrādātu Eiropas Savienības Daudzlīmeņu pārvaldības hartu, kurā būtu noteikti principi un nosacījumi vienotai un kopīgai izpratnei par Eiropas pārvaldību, ievērojot subsidiaritātes principu, un kura kalpotu par pamatu vietējai un reģionālajai pārvaldībai un decentralizācijas procesam dalībvalstīs, kandidātvalstīs un kaimiņvalstīs un kura garantētu politisko gribu respektēt reģionālo un vietējo pašvaldību autonomiju un to iesaistīšanos Eiropas lēmumu pieņemšanas procesā;

— veicināt pamattiesību aizsardzību dažādos līmeņos un šajā nolūkā sadarboties ar Pamattiesību aģentūru, lai sekmētu un izplatītu labas prakses piemērus, kas izstrādāti vietējā un reģionālajā līmenī (11);

— iesaistīties Kopienas debatēs un turpmākajās sarunās, lai aizstāvētu vērienīgu Kopienas budžetu, kurā būtu paredzēti līdzekļi, kas vajadzīgi, lai savlaicīgi risinātu globālās problēmas un īstenotu integrētu un koordinētu stratēģiju, un kurš kalpotu par balstu un sviru partnerattiecībām, ko ar līgumiem izveidotu starp dažādajiem publiskajiem līmeņiem;

iesaka

— katru Kopienas stratēģisko reformu papildināt ar reģionālo rīcības plānu, kas būtu saskaņots starp Eiropas Komisiju un Reģionu komiteju un kurā būtu paredzēti politiskie mehānismi, lai veicinātu līdzdalību pieņemtās politikas īstenošanā un novērtēšanā, un kuram būtu pievienots decentralizētas saziņas plāns. Šāds solis ļautu pavērst atpakaļ pašreizējo procesu, kas reģionālās un vietējās pašvaldības pārāk bieži neiekļauj Kopienas rīcības izstrādes posmā;

— dalībvalstu izstrādātajos izaugsmes un stabilitātes paktos, kā arī šo paktu novērtējumā, ko veic Eiropas Komisija, pilnībā ņemt vērā reģionālo un vietējo finanšu kvantitatīvo un kvalitatīvo dimensiju, kā arī vietējās un reģionālās pašvaldības ciešāk iesaistīt publisko izdevumu kontrolē.

3. Veicināt līdzdalību Eiropas procesos.

Iedzīvotāju iesaistīšanās Eiropas procesos ir Eiropas demokrātijas uzticamības priekšnosacījums. Eiropas pilsoniskums un Eiropas pārvaldība veidojas uz līdzdalības pamata. Tai ir divas dimensijas: pārstāvības demokrātija, kas ir tās pamats, un līdzdalības demokrātija, kura to papildina. Laba Eiropas pārvaldība nozīmē, ka vēlētās amatpersonas un pilsoniskās sabiedrības dalībnieki sadarbojas kopējo interešu labā. Reģionālās un vietējās pašvaldības ir neapstrīdams demokrātiskās leģitimitātes avots. Būdamas tieši atbildīgas iedzīvotāju priekšā, tās Eiropas Savienībā pārstāv demokrātiskās leģitimitātes lielāko daļu un īsteno nozīmīgu daļu politisko pilnvaru. Tāpēc daudzlīmeņu pārvaldībā Eiropas valstu valdību dažādo līmeņu institucionālā atzīšana ar atbilstošu mehānismu starpniecību ir jāsavieno ar politisko sadarbību un Eiropas publiskās atpazīstamības sekmēšanu.

Nostiprināt institucionālo pārstāvību

Reģionālo un vietējo pašvaldību institucionālā pārstāvība, kas tika garantēta Māstrihtas līgumā, ir laika gaitā nostiprināta, pateicoties secīgām institucionālām reformām. Lisabonas līguma stāšanās spēkā ļaus Eiropas Savienībai atzīt daudzlīmeņu pārvaldības nozīmi savā darbībā. Šajā sakarā reģionālo un vietējo pašvaldību pārstāvības un ietekmes stiprināšana Kopienas lēmumu pieņemšanas procesā ir jānosaka par prioritāti gan Reģionu komitejā, gan Eiropas Savienības Padomes darbībā. Kopš 1994. gada Līgumi ir devuši reģioniem iespēju atbilstoši attiecīgajām valstu konstitucionālajām struktūrām piedalīties Eiropas Savienības Padomes darbā. Šī tiešā līdzdalība ļauj attiecīgo reģionu pārstāvjiem iekļauties dalībvalstu delegācijās, pilnvaro tos vadīt valsts delegāciju un, vajadzības gadījumā, uzņemties Padomes prezidentūras pienākumus.

Lai praksē ieviestu daudzlīmeņu pārvaldību, Reģionu komiteja

apņemas

— nostiprināt – saskaņā ar savu pamatuzdevumu deklarāciju – savu politiskās asamblejas statusu, savu iesaistīšanos augšējos posmos lēmumu pieņemšanas procesā saistībā ar Eiropas stratēģijas un Kopienas tiesību aktu izstrādi, subsidiaritātes principa ievērošanas uzraudzību atbilstoši Lisabonas līguma būtībai un saturam, Kopienas politikas teritoriālās ietekmes novērošanu un savu lomu līdzdalības demokrātijas veicināšanā Eiropā;

— attīstīt šajā nolūkā starpiestāžu attiecības ar Eiropas Komisiju, lai pārskatītu sadarbības līgumu, ar Eiropas Parlamentu saistībā ar nākamā sasaukuma politisko programmu un, visbeidzot, ar Eiropas Savienības Padomi, lai saskaņotu reģionālo un vietējo vēlēto pārstāvju politiskās rīcības saistībā ar Eiropas lēmumu izstrādi un īstenošanu starpvaldību dinamiku;

— turpināt savu tuvināšanos valstu parlamentārajām asamblejām un reģionālajām likumdošanas asamblejām, jo īpaši saistībā ar subsidiaritātes uzraudzību;

lūdz dalībvalstis

— to sistemātiski iesaistīt oficiālajās un neoficiālajās Padomes sanāksmēs, kas veltītas tām Kopienas politikas jomām, uz kurām attiecas obligāta apspriešanās ar Reģionu komiteju vai kuras konkrēti attiecas uz reģionālajām un vietējām pašvaldībām atbilstoši to kompetencei;

— ļaut izmantot piekļuvi Padomes dokumentiem, tāpat kā to dara pārējās Eiropas iestādes, kuras piedalās Kopienas tiesību aktu izstrādē;

aicina dalībvalstis

— ieviest – gadījumos, kad nav iespējams nodrošināt oficiālu pārstāvību Padomē vai tās sagatavošanas komisijās, – iekšēju saskaņošanu un koordinēšanu ar reģionālajām un vietējām pašvaldībām, rodot tām iespēju elektroniski piekļūt pie attiecīgās dalībvalsts ES tiesību aktu projektu izstrādes uzraudzības sistēmas, lai ne tikai ņemtu vērā to kompetenci saistībā ar valsts nostājas izstrādāšanu, bet arī sniegtu tām iespēju piedalīties subsidiaritātes uzraudzībā;

— nostiprināt un papildināt jau pastāvošos mehānismus valstu nostājas noteikšanai un to oficiālai pārstāvībai Padomē, lai tie būtu pilnīgā saskaņā ar kompetenču sadali, kas noteikta attiecīgajā konstitucionālajā sistēmā.

Organizēt politisko sadarbību

Daudzlīmeņu pārvaldība nozīmē, ka starp visiem pārvaldes līmeņiem un iestādēm pastāv savstarpēja lojalitāte kopīgu mērķu sasniegšanai. Institucionālajai struktūrai ir ārkārtīgi liela nozīme, taču ar to vien nepietiek, lai nodrošinātu labu pārvaldību. Tās priekšnoteikums ir laba sadarbība starp dažādiem pārvaldes līmeņiem un iestādēm – šai sadarbībai jābalstās uz savstarpēju uzticību, nevis uz dažādu politisko un demokrātisko identitāšu pretstatījumu.

Iekļaujošāka un elastīgāka starpiestāžu sadarbība un dažādo pārvaldes līmeņu pastāvīgāka politiskā sadarbība stiprinātu Eiropas demokrātiju; īpaši svarīga nozīme ir Eiropas politiskajām partijām, lai stiprinātu Eiropas politisko jomu un tādējādi palīdzētu attīstīt daudzlīmeņu pārvaldības politisko kultūru.

Ņemot vērā Reģionu komitejas un Eiropas parlamenta politisko raksturu, ir loģiska to cieša sadarbība, lai stiprinātu Eiropas integrācijas procesa demokrātisko leģitimitāti – vienlaikus gan attiecībā uz Eiropas politiskajām grupām un apvienībām, gan uz to dažādajām pārdomu struktūrām (12).

Parlamentu sadarbība sevi arvien vairāk apliecina kā demokrātiskās leģitimitātes un Eiropas tiesību aktu izstrādes procesa būtiska sastāvdaļa. Daudzlīmeņu pārvaldība ir mehānisms, kas ļauj šajā procesā labāk iesaistīt arī visas vietējās un reģionālās pašvaldības. Jo īpaši Lisabonas līgumā ietvertā agrās brīdināšanas sistēma paredz reģionālajiem parlamentiem un reģionālajām likumdošanas asamblejām iespēju tieši piedalīties subsidiaritātes principa piemērošanas novērtēšanā.

Lisabonas līguma priekšlikums attiecas uz visām dalībvalstīm, taču to var īstenot dažādos veidos. Tādēļ RK mudina dalībvalstis, kuru parlamentos nav pārstāvētas teritoriālās pašvaldības, paredzēt iespēju tās iesaistīt subsidiaritātes principa ievērošanas uzraudzībā.

Lai praksē ieviestu daudzlīmeņu pārvaldību, Reģionu komiteja

apņemas

— stiprināt politisko un institucionālo sadarbību ar Eiropas Parlamentu, lai veicinātu to, ka Kopienas rīcības izstrādē un īstenošanā tiek ņemtas vērā iedzīvotāju intereses;

— atbalstīt izmēģinājuma iniciatīvu “Vietējo un reģionālo pārstāvju Erasmus programma” un šajā nolūkā sadarboties ar Eiropas Parlamentu, Padomi un Eiropas Komisiju minētās programmas konceptuālajā un praktiskajā izstrādē, kā arī sekmēt to, lai tiktu īstenotas apmācības un pieredzes un labas prakses apmaiņas programmas, kas paredzētas vietējiem un reģionālajiem pārstāvjiem;

aicina

— vietējo un reģionālo vēlēto pārstāvju padomes rīkot īpašas sesijas, kas veltītas Eiropas integrācijai un Eiropas politikai, un savās debatēs iesaistīt pārstāvjus no dažādām Eiropas iestādēm, kas iesaistītas kopīgajā pārvaldībā.

Pilsētas mēru pakts ir paraugs tam, kā pilsētas un reģionus aktīvi iesaistīt Eiropas Savienības stratēģisko mērķu īstenošanā, un tas būtu jāizmanto arī citās jomās, piemēram, nodarbinātības un sociālās integrācijas vai sociālās atstumtības politikas jomā.

II. Pilsētas mēru pakts – iesaistīties un sadarboties cīņā pret klimata pārmaiņām

— Pilsētas mēru pakts ir politiska iniciatīva, kuras mērķis ir vienot Eiropas pilsētu mērus kopīga mērķa īstenošanā, proti, līdz 2020. gadam samazināt CO2 emisijas: par 20 % samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas, par 20 % uzlabot energoefektivitāti un enerģijas patēriņā izmantot 20 % atjaunojamās enerģijas.

— Pilsētas un reģioni ir atbildīgi par vairāk nekā pusi no visām siltumnīcefekta gāzu emisijām, ko rada enerģijas izmantošana cilvēku darbībā. Tādēļ bija svarīgi izveidot atbilstošu sistēmu pilsētu, reģionu un dalībvalstu atbildīguma palielināšanai cīņā pret klimata pārmaiņām.

— Parakstot šo paktu, pilsētu mēri brīvprātīgi uzņemas saistības īstenot rīcības plānu ilgtspējīgai enerģijas izmantošanai savā kopienā. Pakts sniedz iespēju izveidot novatorisku eksperimentu tīklu, veicināt labas prakses apmaiņu un palielināt iedzīvotāju un vietējo sociālekonomiskās jomas dalībnieku informētību par ilgtspējīgu enerģijas izmantošanu.

— Reģionu komiteja paralēli Eiropas Komisijai gatavojas šīs iniciatīvas attīstīšanai un ierosina to attiecināt arī uz reģionālajām pašvaldībām. Nepieciešams, lai pilsētu rīcības plāni iekļautos reģionālo un valstu plānu kontekstā.

— Lai paaugstinātu Pilsētas mēru pakta efektivitāti, ir arī būtiski, lai pēc politiskās mobilizācijas uz vietas sekotu konkrētas atbildes Eiropas politikas un finansējuma ziņā – vietējām kopienām un reģioniem, kas vēlas veikt ieguldījumus energoefektivitātes un atjaunojamu enerģijas avotu izmantošanas veicināšanas programmās, jābūt viegli pieejamiem Eiropas Investīciju bankas aizdevumiem.

P.S.: Pilsētas mēru paktu 2009. gada martā bija parakstījušas gandrīz 470 Eiropas pilsētas un daudzas citas ir izteikušas nodomu to darīt.

Reģionālās un vietējās pašvaldības ir pakāpeniski kļuvušas par Eiropas Savienības ārpolitikas un paplašināšanās stratēģijas neaizstājamām dalībniecēm. Nedubultojot atbilstošos mehānismus Kopienas līmenī, empīriskā pieeja, kas izmantota reģionālo un vietējo pašvaldību starptautisko attiecību attīstīšanā, tās ir šodien padarījusi par globalizācijas dalībniecēm.

Pievienotā vērtība, ko rada vietējo un reģionālo pašvaldību līdzdalība paplašināšanās procesā, tika pierādīta iepriekšējās paplašināšanās kārtās un tai jākalpo par paraugu pašreizējās stratēģijas īstenošanā, lai radītu dinamisku virzību uz noturīgu demokrātiju vietējā un reģionālajā līmenī (13), (14).

Daudzlīmeņu pārvaldības piemērotību apliecina arī pārliecinoši piemēri reģionālajā pieejā Eiropas kaimiņattiecību politikai (Vidusjūras dimensija, Austrumu partnerība, Melnās jūras reģiona valstu sinerģija, Ziemeļu dimensija), kā arī plaša mēroga Eiropas kaimiņattiecību politikā (ietverot tālos reģionus), kas jāatbalsta ar efektīvu sadarbību vietējā un reģionālajā līmenī. Tādas iniciatīvas kā Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu Reģionālo un vietējo pašvaldību asambleja (ARLEM), kas iekļauta Vidusjūras Savienības pārvaldības struktūrā, Eiropas Komisijas ierosinātā Austrumeiropas un Dienvidkaukāza vietējo un reģionālo pašvaldību asambleja Austrumu partnerības jautājumos vai arī Reģionu komitejas ierosinātais Ziemeļu dimensijas pastāvīgais teritoriālais forums kaimiņattiecību politikai var nodrošināt efektīvu un integrētu dinamismu.

III. Reģionālās un vietējās pašvaldības – Vidusjūras Savienības partneri

— Lai atjaunotajām Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu partnerattiecībām piešķirtu teritoriālo dimensiju un tajās nodrošinātu reģionālo un vietējo politisko pārstāvību, Reģionu komiteja ir nolēmusi izveidot Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu Reģionālo un vietējo pašvaldību asambleju (ARLEM).

— Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu un valdību vadītāji, kas 2008. gada 13. jūlijā tikās Parīzē, pauda atbalstu Reģionu komitejas politiskajai iniciatīvai. ARLEM mērķis ir šīs partnerattiecības papildināt ar reģionālo un vietējo dimensiju un tādējādi nodrošināt reģionālo un vietējo kopienu atbilstošu pārstāvību un līdzdalību tās pārvaldībā. Tā ļauj teritoriālajām kopienām sasniegt konkrētus rezultātus un šīs partnerattiecības padarīt par realitāti iedzīvotājiem.

— ARLEM sastāvā ir vienāds skaits reģionālo un vietējo pārstāvju no ES un tās Vidusjūras partnervalstīm un to ir paredzēts atzīt par Vidusjūras Savienības jaunās pārvaldības struktūras konsultatīvu asambleju. Tā sekmēs arī vietējo un reģionālo pašvaldību līdzdalību konkrētos projektos daudzās jomās, piemēram, uzņēmumu attīstības, vides, enerģētikas, transporta, izglītības, kultūras, migrācijas, veselības un decentralizētas sadarbības jomā. Veicinot labas prakses apmaiņu, tā sekmē teritoriālo sadarbību un piedāvā jaunas iespējas dialogam.

Turklāt vietējo un reģionālo pašvaldību sistemātiska sadarbība palīdz attīstīt un bagātināt tradicionālo daudzpusību, ko raksturo sadarbība starp valstu valdībām un Apvienoto Nāciju Organizāciju. Ņemot vērā iepriekšminēto, Apvienoto Nāciju Organizācijas Attīstības programma (ANO AP) ir izveidojusi “novatorisku partnerattiecību forumu” (15).

Daudzlīmeņu pārvaldība paredz ne vairs nozaru, bet gan teritoriālu pieeju attīstības stratēģijai, lai sasniegtu Tūkstošgades attīstības mērķus, pretstatā ierobežojumiem, kas raksturīgi pārlieku centralizētām, nozaru un vertikālām pieejām, kuras pārāk ilgi izmantotas attīstības atbalstam (16). Turklāt pilsētu diplomātija ir vēl viena politiskās sadarbības svira Eiropas Savienības ārējās darbības jomā, kuru nevajadzētu ignorēt, jo tā ļauj pārvarēt ievērojamus diplomātiskos un politiskos šķēršļus.

Pilsētu sadraudzības un pierobežu reģionu sadarbības projekti ir kļuvuši par svarīgu instrumentu pievienošanās un pirmspievienošanās procesā un kaimiņattiecību politikā. Globalizācijas kontekstā tie ļauj nostiprināt Eiropas integrācijas vērtības, attīstot jaunas solidaritātes formas (17).

Atzīstot teritoriālās pārvaldības un decentralizētas sadarbības ieguldījumu, starptautiskās un Eiropas iestādes pēdējo gadu laikā ir stiprinājušas reģionālo un vietējo pašvaldību lomu globālajā pārvaldībā (18).

Lai praksē ieviestu daudzlīmeņu pārvaldību, Reģionu komiteja

apņemas

— novērtēt vietējo un reģionālo pašvaldību gūto pieredzi saistībā ar iepriekšējām paplašināšanās kārtām, ņemot vērā Komitejas darba grupas sadarbībai ar Rietumbalkāniem, darba grupas sadarbībai ar Turciju un darba grupas sadarbībai ar Horvātiju, kā arī ES un Bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikas Apvienotās konsultatīvās komitejas sniegto atbalstu;

— attīstīt vietējo un reģionālo asambleju politisko un darbības potenciālu Eiropas kaimiņattiecību politikas atbalstam; šajā sakarībā uzsver lielo nozīmi, kāda ir iestāžu sadarbībai un koordinācijai ar pārējiem pastāvošajiem mehānismiem;

— izveidot un vadīt – sadarbībā ar Eiropas Komisiju – “decentralizētas sadarbības biržu” interneta portāla veidā, lai ar virtuāliem līdzekļiem organizētu informācijas apmaiņu starp Eiropas vietējām un reģionālajām pašvaldībām, kas aktīvi darbojas sadarbības un attīstības jomā, tādējādi veicinot Eiropas vietējo un reģionālo pašvaldību un attīstības valstu projektu atbilstību (19);

— stiprināt savu tādas Eiropas Savienības institucionālas struktūras statusu, kuras kompetencē ir vietējās un reģionālās demokrātijas attīstība saistībā ar Eiropas Savienības ārpolitiku vēlēšanu novērošanas misijās Eiropā un trešās valstīs, un šajā nolūkā stiprināt savu sadarbību ar Eiropas Komisiju un Eiropas Padomes Vietējo un reģionālo pašvaldību kongresu;

aicina Eiropas Komisiju

— apsvērt tādas brīvprātīgas politiskas hartas par vietējo un reģionālo pašvaldību iesaistīšanu paplašināšanās procesā pieņemšanu, kas kalpotu par kopīgu pamatu pirmspievienošanās palīdzības instrumenta izveidei vietējo un reģionālo pašvaldību vajadzībām un ļautu stiprināt pārrobežu sadarbību un kandidātvalstu un potenciālo kandidātvalstu reģionālo un vietējo struktūru institucionālo un administratīvo kapacitāti (20).

Sekmēt līdzdalības demokrātiju

Pārvaldība aizvien vairāk tiek strukturēta sadarbības tīklos un veicina horizontālās sadarbības dinamiku. Šāda attīstība sekmē to, ka tiek ņemti vērā daudzie aktīvie sadarbības tīkli, kas vietējā un reģionālā līmenī darbojas Eiropā un pasaulē. Uzdevums, kas, ņemot vērā viedokļu dažādību, jāveic Reģionu komitejai, ir tos savienot ar Kopienas lēmumu pieņemšanas procesu, lai veicinātu kopīgās politikas sekmīgu īstenošanu un iedzīvotāju līdzdalību.

IV. Atvērto durvju dienas – Eiropas Reģionu un pilsētu nedēļa.

— Reģionu komiteja un Eiropas Komisijas REGIO ģenerāldirektorāts katru gadu Briselē Eiropas Reģionu un pilsētu nedēļas ietvaros rīko Atvērto durvju dienas. Iestāžu partnerattiecību ietvaros, piedaloties arī Eiropas Savienības prezidējošajai valstij un Eiropas Parlamentam, šajā pasākumā tiekas vairāk nekā 7 000 dalībnieku un gandrīz 250 partneru. Atvērto durvju dienu oficiālie partneri ir, pirmkārt, reģioni un to sadarbības biroji Briselē un, otrkārt, vietējā līmeņa partneri, piemēram, vietējās biedrības un pētniecības iestādes. Minētie partneri ir galvenie, kas rīko daudzos seminārus, darbseminārus un lielu daļu programmas Atvērto durvju dienu laikā.

— Pasākumos, semināros, darba grupās, plašsaziņas līdzekļiem paredzētos pasākumos vai izstādēs, kas veltītas ar Kopienas programmu vai reģionālo un vietējo pašvaldību Eiropas prioritātēm saistītam tematam, piedalās ne tikai Eiropas valstu, reģionālie un vietējie politiķi, bet arī speciālisti un pārstāvji no sociālekonomiskajām aprindām, arodbiedrībām, finanšu struktūrām un pilsoniskās sabiedrības.

— Papildus šim notikumam Briselē pasākumus rīko arī partnerības pilsētās un reģionos, tādējādi veicinot pieredzes apmaiņu, sadarbības tīklu veidošanu un ideju un pieredzes salīdzināšanu (21).

Vietējo un reģionālo pašvaldību tīkli, organizācijas un asociācijas veicina reģionālo un vietējo pašvaldību mobilizēšanu Kopienas lēmumu pieņemšanas procesā un to iesaistīšanu teritoriālās sadarbības praktiskajos mehānismos (22). Kopš Reģionu komitejas izveides sadarbība, kas nodibināta ar galvenajām Eiropas un valstu līmeņa vietējo un reģionālo pašvaldību apvienībām un noteiktiem tematiskajiem tīkliem, ir ļāvusi nodrošināt Komitejas un minēto organizāciju institucionālās lomas komplementaritāti. Turpinot savu darbu un veicinot baltajā grāmatā izvirzītos mērķus un pasākumus, Reģionu komiteja centīsies darboties partnerībā ar Eiropas reģionālo un vietējo pašvaldību apvienībām.

Turklāt daudzlīmeņu pārvaldība ir piemērota aktīva pilsoniskuma veicināšanai un nodrošina decentralizētas saziņas politiku, kas labāk atbilst reālām un neatliekamām iedzīvotāju vēlmēm, palīdzot pakāpeniski tuvināt iedzīvotājus Kopienas iestādēm un politikas veidotājiem.

Decentralizētas saziņas par Eiropu galvenais mērķis ir veicināt Eiropas dimensijas integrāciju politiskajā pārvaldībā vietējā un reģionālajā līmenī, uzlabot sadarbību ar vietējiem un reģionālajiem plašsaziņas līdzekļiem un atvieglot jaunas un novatoriskas komunikācijas tehnoloģijas, īpaši web 2.0 izmantošanu vietējā un reģionālajā līmenī. Turklāt šāda saziņa veicinās politisku debašu un atklātu sanāksmju par Eiropas jautājumiem rīkošanu vietējā un reģionālajā līmenī un tādējādi sekmēs aktīvu pilsoniskumu, rosinot iedzīvotājus piedalīties Eiropas lietās.

Lai praksē ieviestu daudzlīmeņu pārvaldību, Reģionu komiteja

apņemas

— izstrādāt ilgtspējīgu pieeju sadarbībai ar attiecīgajiem tīkliem vietējā un reģionālajā līmenī, kuri Eiropas sabiedrībā veicina politiskās, ekonomikas, sociālās un kultūras jomas sadarbību un mijiedarbību, un ņemt vērā labas prakses piemērus saistībā ar līdzdalību vietējā un reģionālajā līmenī;

— veicināt to, lai tiktu ieviestu reāla decentralizētas saziņas politika, kuras nozīme tika atzīta Eiropas Parlamenta, Eiropas Komisijas un Padomes kopīgajā deklarācijā “Partnerība informācijas sniegšanai par Eiropu” (23), kas balstās uz institucionālo dalībnieku politiskajām saistībām iedzīvināt pastāvīgas debates par Eiropas jautājumiem Eiropas pilsētās un reģionos un sniegt pārskatu par Kopienas līmenī pieņemtajiem lēmumiem;

— izstrādāt rīcības plānu, kurā saziņas līdzekļi tiktu diferencēti atkarībā no izvirzītajiem mērķiem un attiecīgajām politiskajām jomām, lai izveidotu sinerģiju starp saziņu par stratēģiju un kopīgo politiku un to izskaidrošanu iedzīvotājiem vietējā un reģionālajā līmenī, un iesniegt atbilstošus ieteikumus Starpiestāžu informācijas grupai (SIG) (24);

— ierosināt metodes un instrumentus izmantošanai vietējā un reģionālajā līmenī, lai samazinātu saziņas deficītu un sekmēt to, lai vietējie un reģionālie plašsaziņas līdzekļi plašāk informētu par Eiropas Savienības politikas ietekmi uz iedzīvotāju ikdienas dzīvi, un stiprināt savu potenciālu attiecībā uz saziņu, informēšanu un līdzdalību Eiropas jautājumos, balstoties uz jaunajiem saziņas līdzekļiem un jo īpaši web 2.0 instrumentu;

iesaka

— ieviest atbilstošus instrumentus līdzdalības demokrātijas atbalstam, jo īpaši saistībā ar Lisabonas stratēģiju, sociālo programmu, Gēteborgas stratēģiju un tādu mehānismu izstrādi kā, piemēram, “Vietējā darba kārtība 21”, kas ir līdzdalības un integrācijas mehānismi, kuri ļauj izstrādāt ilgtermiņa stratēģiskos plānus (25);

— pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā izpētīt RK, vietējo un reģionālo pašvaldību un citu ES iestāžu sadarbības iespējas ar nolūku attīstīt Eiropas pilsoniskās iniciatīvas instrumentu, lai izmantotu tā potenciālu sekmēt patiesi eiropeiskas politiskas debates un tādējādi pilnveidot ES daudzlīmeņu pārvaldības sistēmas leģitimitāti;

— pastiprināt Eiropas iedzīvotāju pilsonisko izglītošanu, balstoties uz reģionālo un vietējo pašvaldību kompetenci;

prasa Eiropas Komisijai

— apsvērt jaunus parametrus tās Eiropas iedzīvotāju viedokļa novērtējumam ( Eurobarometer ), kuros tiktu ņemta vērā reģionālo un vietējo pašvaldību reāla iesaistīšanās Eiropas Savienības darbībā un kopīgās stratēģijas un politikas īstenošanā;

aicina

— dalībvalstis ieviest e-pārvaldību, kas būtu iekļaujošāka attiecībā uz reģioniem un pilsētām, bet reģionus un pilsētas aicina ar to saziņas politiku un e-pārvaldības sistēmu veicināt informētību par Eiropas Savienības sasniegumiem un tās nozīmi iedzīvotājiem;

— Kopienas iestādes ieviest Web 2.0 tipa saziņas stratēģiju un izmantot jaunās biedrošanās tīmekļa vietnes, piemēram, You tube, EU tube.

4. Pastiprināt Kopienas rīcības efektivitāti.

Daudzlīmeņu pārvaldības mērķis ir stiprināt Kopienas rīcību jomās, kas visvairāk satrauc Eiropas iedzīvotājus. Tā kā Eiropas Savienība ir vienota telpa, jebkura Kopienas iejaukšanās tiešā veidā ietekmē dalībvalstis un iedzīvotājus. Tāpēc ir svarīgi nodrošināt Kopienas mērķu un tās politiku teritoriālās ietekmes saskaņotību. Tādēļ šīs baltās grāmatas ieteikumu mērķis ir palīdzēt labāk pielāgot Kopienas mērķus konkrētām un daudzveidīgām pārvaldības un plānošanas situācijām, ar kurām sastopas vietējo un reģionālo pašvaldību pārstāvji, īstenojot Kopienas politikas galvenās jomas.

Atbilstošu instrumentu izvēle ir ārkārtīgi svarīgs kritērijs Kopienas metodes efektivitātes nodrošināšanai un Eiropas pārvaldības standartu attīstības panākšanai, lielāku nozīmi piešķirot diferenciācijai un specializācijai. Līdzekļu saskaņošana dažādos pārvaldības līmeņos tādējādi nodrošina Kopienas darbību konsekvenci. Lai mazinātu negatīvās sekas, kas visbiežāk izpaužas kā lēmumu pieņemšanas pilnvaru koncentrācija, rīcības izkliedētība un rezultātu samazināšanās, ir jāattīsta apspriešanās, izmēģinājumu un teritoriālās ietekmes novērtējuma procesi, atklātā koordinācijas metode, juridiskie instrumenti līgumu slēgšanai, piemēram, teritoriālie līgumi vai Eiropas teritoriālās sadarbības grupa. Šie mehānismi un līdzekļi ir jauns veids, kā sasniegt Eiropas Savienības stratēģiskos mērķus.

Izstrādāt un īstenot partnerībā kopīgo politiku

Šo elastīgas pārvaldības modeli, izmantojot dažādus mehānismus, var sekmīgi pielāgot dažādām kopīgām politikām atkarībā no to iezīmēm. Kohēzijas politika ir viens no svarīgākajiem daudzlīmeņu pārvaldības labas prakses piemēriem, un vides politika ir viena no jomām, kurās izmēģināti noteikti mehānismi un prakse.

V. Eiropas kohēzijas politika – sviras efekts Kopienas politikās.

— Jau divdesmit gadus kohēzijas politika pastāvīgi pierāda savu pievienoto vērtību un, pateicoties konkrētu projektu īstenošanai, ir kļuvusi par Eiropas solidaritātes piemēru iedzīvotājiem. Laika gaitā tā ir attīstījusies: tā tika radīta saistībā ar vienotā tirgus izveidi, lai nodrošinātu mazāk attīstīto reģionu attīstību, un tā ļāva mazināt sociālekonomiskās atšķirības, ko izraisīja Eiropas Savienības secīgās paplašināšanās kārtas, un ir kļuvusi par svarīgu līdzekli, kas atbalsta izaugsmes un nodarbinātības stratēģijas īstenošanu visās Eiropas Savienības vietās. Nesen to izmantoja, lai sniegtu atbalstu Eiropas ekonomiskas atveseļošanas plānam.

— Eiropas kohēzijas politikai, kurai pašlaik ir paredzēta trešā daļa Kopienas budžeta, piemīt reāls finansiālās sviras un ciešākas starpiestāžu partnerības efekts, izmantojot publisko un privāto partnerību un Eiropas Investīciju bankas finanšu instrumentus. Eiropas kohēzijas politikas sviras efekts izpaužas arī tās spējā Eiropas līmenī veicināt vietējās, reģionālās un valsts līmeņa attīstības stratēģisko prioritāšu sinerģiju.

Vēl viens būtisks sviras efekts saistībā ar struktūrfondu izmantošanu attiecas uz publisko pārvaldes iestāžu institucionālās kapacitātes stiprināšanu. Stimulējot to pārvaldības kapacitāti un Eiropas mērogā liekot saskaņot to piemērotās procedūras, kohēzijas politika ir veicinājusi Kopienas politiku īstenošanu. Visbeidzot, pateicoties ieguvumiem, ko sniedz publisko iestāžu un pilsoniskās sabiedrības pārstāvju partnerība un sadarbība, kohēzijas politika ir ļāvusi pieņemt vispārējus risinājumus attiecībā uz dažādām Eiropas Savienībā pastāvošām situācijām.

— Lai definētu plašāku teritoriālās kohēzijas koncepciju, ņemot vērā jaunos uzdevumus, kas jārisina reģioniem un vietējām pašvaldībām (globalizācija, klimata pārmaiņas, enerģētiskā drošība, imigrācija…), nepieciešams, lai konkrētie mērķi, kam paredzēti Eiropas fondi, tiktu noteikti, ievērojot elastīgumu un ņemot vērā katras teritorijas īpatnības un tās konkurētspējas un ilgtspējas stratēģiju.

Turklāt politikas jomās, kurās nav skaidri noteiktas ES kompetences, bet kurās Kopienas politikām tomēr ir nozīme, piemēram, mājokļu politikā un vairākās vispārējas nozīmes pakalpojumu nozarēs, daudzlīmeņu pārvaldība piešķir lielāku elastīgumu kompetences sadalei un tādējādi ļauj sasniegt kopīgos mērķus, vienlaikus ņemot vērtā dalībvalstu konstitucionālās un administratīvās uzbūves daudzveidību.

Lai praksē ieviestu daudzlīmeņu pārvaldību, Reģionu komiteja

apņemas

— plānot un ierosināt iniciatīvas ar mērķi izplatīt labas prakses piemērus partnerības jomā, kuras būtu saistītas ar vietējo, reģionālo, valsts līmeņa un supranacionālo politisko prioritāšu noteikšanu dalībvalstīs, un atbalstīt visas iniciatīvas, ko dalībvalstis, Eiropas Parlaments un Eiropas Komisija izvirza, lai principu, kurš paredz partnerību ar reģionālajām un vietējām pašvaldībām, piemērotu ne vien politikas īstenošanas stadijā, bet jo īpaši arī tās izstrādes laikā;

— ierosināt starpiestāžu mehānismus, kas pastiprinās Eiropas kohēzijas politikas novērtēšanas politisko un stratēģisko raksturu, valstu un reģionālajā līmenī izstrādātos ziņojumus apkopojot Eiropas līmeņa analīzē un perspektīvā;

iesaka

— stiprināt partnerības praksi gan vertikāli, iesaistoties “vietējām un reģionālajām pašvaldībām, valsts valdībai un Eiropas Savienībai”, gan horizontāli, piedaloties “vietējām un reģionālajām pašvaldībām un pilsoniskajai sabiedrībai”, jo īpaši saistībā ar sociālo dialogu, nodrošinot iedzīvotāju līdzdalību ar tādu šim mērķim paredzētu struktūru starpniecību, kuras izveido attiecīgās publiskās iestādes, īpaši tās, kas ģeogrāfiskā tuvuma dēļ un saskaņā ar subsidiaritātes principu atrodas vistuvāk iedzīvotājiem. Izmantojot šo līdzdalību, dažādas sociālās grupas varēs sagatavot novērtējumus, atzinumus un ieteikumus par aspektiem, kas attiecas uz Kopienas publiskajām iniciatīvām;

— vienkāršot un racionalizēt administratīvās procedūras, lai izveidotu tādas juridiskās, administratīvās un finanšu sistēmas, kas sekmētu inovāciju, un izstrādāt jaunus instrumentus, lai veicinātu reģionālo inovāciju un paplašinātu finansēšanas veidus (riska kapitāls, uzņēmējdarbības mecenāti, mikrokredīti u.c.);

— stiprināt vietējo un reģionālo pašvaldību administratīvo kapacitāti, lai nodrošinātu projektu kompetentu pārvaldību un sekmētu labas prakses piemēru apmaiņu Eiropas Savienībā reģionālās pārvaldības jomā;

prasa Eiropas Komisijai

— izpētīt katrā gadījumā atsevišķi iespējas pilnveidot Kopienas politiku ciešākas partnerības sekmēšanai;

— veicināt struktūrfondu, nozaru programmu un programmu lauku attīstības sekmēšanai, koordināciju;

— novērtēt progresu struktūrfondu pārvaldības vienkāršošanā un decentralizācijā laika posmā no 2007. līdz 2013. gadam, īpašu uzmanību pievēršot administratīvo izmaksu samērīgumam ar darbības veidu un apjomu, kā arī to ietekmei uz reģionālajām un vietējām pašvaldībām.

Koordinēt Eiropas norises

Lai uzlabotu Eiropas pārvaldību un ES stratēģiju īstenošanu, ļoti svarīga ir, pirmkārt, dažādo pārvaldības līmeņu saskaņota darbība un, otrkārt, politikas jomu un instrumentu saskaņošana. Šādas saskaņošanas būtisko nepieciešamību nosaka ekonomikas krīze un ir panāktā vienošanās par steidzamu, saskaņotu reakciju ES līmenī, kā arī pašreizējās grūtības nodrošināt kopīgu rīcību koordinācijas un savstarpējas uzticēšanās trūkuma dēļ. Krīze tādējādi ir Eiropas integrācijas procesa tests. Uzmanības centrā ir Eiropas Savienības spēja koordinēt politisko rīcību ekonomikas atveseļošanas atbalstam, lai ierosinātu līdzsvarotāku ilgtspējīgas attīstības un teritoriālās kohēzijas alternatīvu, pateicoties dažādo dalībnieku sadarbībai un reģionālo un vietējo pašvaldību tiešai iesaistīšanai, kā arī publiskās un privātās partnerības izmantošanai (26). Eiropas integrācijas mehānismi, izmantojot Kopienas metodi un koordinētu starpvaldību sadarbību, jāsaskaņo, pamatojoties uz Eiropas izaugsmes atjaunošanas finansiālajiem, ekonomiskajiem, sociālajiem un teritoriālajiem instrumentiem un uz labāku krīzes pārvaldības (papildu elastība saistībā ar Eiropas struktūrfondiem, Eiropas Globalizācijas pielāgošanas fonds, EIB atbalsts u.c.) un krīzes pārvarēšanas (inovācijas politika, rūpniecības politika u.c.) politikas koordināciju (26).

Kopienas metode var vislabāk nodrošināt daudzlīmeņu pārvaldības ieviešanu. Tomēr, neapstrīdot tās pārsvaru, jomās, kurās Eiropas Savienībai ir tikai koordinācijas vai atbalsta pilnvaras, jau vairākus gadus tiek izmantota atklātā koordinācijas metode, kuras mērķis ir papildināt Kopienas metodi, kas balstās uz “institucionālo trijstūri” un Komisijas ekskluzīvo likumdošanas iniciatīvu. Izmantota atsevišķos gadījumos, šī metode, kurā ievērots subsidiaritātes princips, veicina sadarbību, labas prakses apmaiņu un palīdz noteikt kopīgus mērķus un pamatprincipus dalībvalstīs.

Tomēr, ievērojot tās sākotnējos mērķus, atklātā koordinācijas metode vēl nav devusi iecerēto pievienoto vērtību un nav izrādījusies apmierinoša reģionālajām un vietējām pašvaldībām, kas nav pietiekami iesaistītas. Minētās pašvaldības savukārt uzskata, ka to varētu paplašināt, piemērojot arī citās darbības jomās, ar nosacījumu, ka tā kļūst iekļaujošāka.

VI. Reģionu komitejas Lisabonas stratēģijas īstenošanas uzraudzības forums.

— Reģionu komiteja 2006. gadā izveidoja Lisabonas stratēģijas īstenošanas uzraudzības forumu, kas šodien aptver vairāk nekā simts reģionu un pilsētu no 26 dalībvalstīm. Šis apmaiņas un novērtēšanas tīkls uzrauga reģionālā un vietējā līmeņa iesaistīšanu Lisabonas stratēģijas pārvaldībā un tās saikni ar kohēzijas politiku.

— Savā uzraudzības ziņojumā “Īstenot Lisabonas stratēģijas mērķus ar koordinētu un integrētu teritoriālo politiku” tā uzsver, ka visiem attiecīgajiem pārvaldības līmeņiem ir jāstiprina savu politisko programmu sinhronizācija un koordinācija un ir jāievieš plašāks juridisko instrumentu klāsts.

— Eiropas reģionu un pilsētu sammita laikā, kas 2009. gada 5.–6. martā notika Prāgā, Reģionu komiteja uzsāka konsultēšanos par jauno stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, lai panāktu, ka reģionālās un vietējās pašvaldības piedalās tās izstrādes pirmajos posmos. (www.lisbon.cor.europa.eu).

— Lai uzlabotu apstākļus uzņēmumiem un jo īpaši MVU, Reģionu komiteja ir iecerējusi izveidot novatorisku balvu, kas paredzēta, lai izceltu tos Eiropas Savienības reģionus, kuros ir visaktīvākā uzņēmējdarbība. Katru gadu piešķiramais nosaukums “Eiropas reģions ar aktīvāko uzņēmējdarbību” mudinās reģionus izstrādāt stratēģisku plānu ilgtspējīgām ilgtermiņa ekonomiskajām un sociālajām reformām, ko plaši atbalstītu vietējie iedzīvotāji un ieinteresētās puses.

— Reģionu komiteja tādējādi vēlas dot papildu stimulu, lai pēc Lisabonas stratēģijas īstenošanas uzsāktu jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju, vienlaikus vispārēji ieviešot Eiropas Savienības “Mazās uzņēmējdarbības akta” desmit principus vietējā un reģionālajā līmenī.

Lisabonas stratēģijai nenoliedzami trūkst koordinācijas un tajā ir ietverta vienīgi lejupēja pieeja. Lisabonas paradokss, uz ko norādīja Reģionu komitejas LSUF, liecina, ka reģionālo un vietējo pašvaldību iesaistīšanas līmenis nav bijis pietiekams, un uzsver to, ka ir steidzami jāīsteno decentralizētāka Kopienas izaugsmes un nodarbinātības stratēģija, kas balstās uz reģionu un pilsētu potenciālu, kas, pateicoties savai kompetencei, ir inovācijas, pētniecības un izglītības galvenie virzītājspēki Eiropā (27).

Eiropas ekonomiskas atveseļošanai ir jāīsteno arī Eiropas “Mazās uzņēmējdarbības aktā” paredzētie mērķi un jāizveido partnerība ar vietējām un reģionālajām pašvaldībām (28).

Lai praksē ieviestu daudzlīmeņu pārvaldību, Reģionu komiteja

apņemas

— izskatīt viedokļus par teritorializētu atklāto koordinācijas metodi un noteikt Kopienas rīcības jomas, kurās atklātā koordinācijas metode būtu vispiemērotākā reģionālajām un vietējām pašvaldībām, it īpaši domājot par migrācijas un integrācijas, inovācijas un izglītības politiku;

— iesniegt Eiropadomei 2010. gada martā rezultātus par konsultācijām ar reģionālajām un vietējām pašvaldībām par izaugsmes un nodarbinātības stratēģijas nākotni;

prasa

— dalībvalstīm atbalstīt atklātās koordinācijas metodi ar reģionālajiem vai vietējiem rīcības plāniem un otrādi – nodrošināt, ka reģionālos un vietējos plānus ņem vērā valsts līmeņa plānos un par tiem tiek noslēgti rakstveida daudzlīmeņu nolīgumi; un tādēļ prasa, lai Eiropas Komisija atzītu reģionālo un vietējo kontaktpunktu pastāvēšanu saistībā ar atklātās koordinācijas metodes uzraudzību;

aicina Komisiju un dalībvalstis

— reformēt atklāto koordinācijas metodi, lai to padarītu iekļaujošāku, sadarbībā ar vietējām un reģionālajām pašvaldībām izstrādājot līdzdalības pārvaldības rādītājus un teritoriālos rādītājus (29);

— noteikt – ciešā sadarbībā ar reģionālajām un vietējām pašvaldībām – šķēršļus vienotā tirgus piemērošanai, ar kuriem pašlaik saskaras reģioni, pilsētas un kopienas, kā arī atbilstošus risinājumus vienotā tirgus pielāgošanai pašreizējam ekonomikas un sociālajam stāvoklim;

— Lisabonas stratēģijas laikposmam pēc 2010. gada pārskatīšanā atbilstoši iesaistīt reģionus un vietējās pašvaldības.

Izstrādāt integrētu politiku

Integrēta pieeja ir kopīgās politikas efektivitātes garantija. Tai ir vertikāla dimensija, kas ļauj nodrošināt labāku koordināciju un sadarbību starp dažādajiem pārvaldības līmeņiem, un horizontāla dimensija, kurai ir vajadzīga nozaru politiku saskaņota īstenošana, lai panāktu ilgtspējīgu attīstību un nodrošinātu sinerģiju ar pārējām atbilstošajām Eiropas Savienības politikām.

Tādēļ teritoriālās kohēzijas kā Kopienas mērķa īstenošanai ir svarīga nozīme kopīgās politikas nākotnei. Teritoriālās kohēzijas piemērošanas jomā ir jāņem vērā trīs dimensijas: pirmkārt, koriģējošā dimensija, “samazinot pastāvošās atšķirības”, lai visiem iedzīvotājiem, neatkarīgi no viņu dzīvesvietas nodrošinātu vienlīdzīgu piekļuvi būtiskiem publiskajiem pakalpojumiem, otrkārt, preventīvā dimensija, “vairāk saskaņojot (…) nozaru politikas, kam ir teritoriāla ietekme”, lai vienmēr tiktu izmantots mazāk attīstīto reģionu endogeno resursu potenciāls” un, treškārt, stimulējošā dimensija, ko īsteno, sekmējot reģionu sadarbību un uzlabojot “teritoriālo integrāciju”.

Teritoriālā kohēzija, kas līdz ar Lisabonas līgumu kļūst par kompetenci, kura sadalīta starp Eiropas Savienību un dalībvalstīm, ir jāiekļauj visās nozaru politikās un tai ir jākļūst par daudzlīmeņu pārvaldības izpausmi. Arī pilsētu pārvaldībai ir svarīga nozīme ilgtspējīgas attīstības stratēģiju īstenošanā pilsētu teritorijās ne vien tādēļ, lai koordinētu visus pārvaldības līmeņus, bet arī lai iesaistītu vietējos dalībniekus. Pilsētu pārvaldībā atbilstoši integrētai pieejai ir jārisina jautājumi, kas saistīti ar trim ilgtspējīgas attīstības pīlāriem – vide, ekonomika un sociālie jautājumi —, lai nodrošinātu patiesu sociālo un teritoriālo kohēziju. Lai sekmētu integrētu un saskaņotu pieeju, ir jāņem vērā arī citas kopīgās politikas. Turklāt lauku teritorijām nepieciešamas integrētas stratēģijas, kuru pamatā ir daudzlīmeņu pārvaldība un kas virzītas uz teritoriju ilgtspējīgu attīstību un konkurētspēju. Minētās stratēģijas ietvers līdzekļus, kas ļauj kompensēt nelabvēlīgus dabas apstākļus, kuri jāpārvar šādās teritorijās, kā arī pilsētu un lauku teritoriju nelīdzsvarotību.

VII. Integrēta Eiropas Savienības jūrniecības politika.

— Integrētas jūrniecības politikas izstrāde ES ir viens no retajiem piemēriem tam, kā, pamatojoties uz teritoriālo tipoloģiju, Eiropas līmenī tiek mēģināts īstenot kopīgu pieeju vairākās nozaru politikās. Šis process, ko 2006. gadā uzsāka ar zaļo grāmatu un vēlāk turpināja ar zilo grāmatu, ir apliecinājis attiecīgo reģionālo un vietējo dalībnieku plašo iesaistīšanos, lai panāktu integrētu pieeju jūras baseinu pārvaldībā: transports, vide, atjaunojamie enerģijas avoti un ekonomikas attīstība ir dažas no nozarēm, uz kurām attiecas politika, kas radās saistībā ar vēlmi integrēt horizontāli visas prasības, kuras attiecas uz ilgtspējīgu attīstību un drošību mūsu jūrām, ko beidzot atzina par dabīgiem un ekonomiski ļoti svarīgiem resursiem Eiropas kontinentam.

— Šis mērķis ir jāpapildina ar atbilstošiem mehānismiem, kas ļautu stiprināt integrētas jūrniecības politikas redzējuma vienojošo iedarbību. Šajā ziņā Reģionu komiteja uzskata, ka ir nepieciešams pārskatīt ES finansēšanas mehānismu, lai to padarītu par vienkāršotu sistēmu, kurā visi jūrniecības jautājumi – vai to lielākā daļa – būtu apkopoti Eiropas piekrastes un salu fondā, un ka ir jāizveido Eiropas jūrniecības forums, kurā tiktu iesaistītas reģionālās un vietējās pašvaldības un attiecīgie dalībnieki, lai būtu pieejams instruments, kas spēj palīdzēt sadalīt kompetenci un izplatīt labas prakses piemērus.

Pilnveidot pastiprinātu konsultēšanās kultūru

Kopš 2002. gada ir veikti pasākumi, lai attīstītu pastiprinātu konsultēšanās kultūru, kas ir atbalstīta Baltajā grāmatā par daudzlīmeņu pārvaldību, kurā ir atzīts, ka “pirms tiesību aktu izstrādes notikušais konsultāciju process var sekmēt labāku likumdošanu, kas ir pieņemta īsākā laikposmā un kuru ir vieglāk īstenot un piemērot”.

Dialogs, kas risinās starp Eiropas Komisiju un ieinteresētajām pusēm pirms iepazīstināšanas ar priekšlikumiem un politisko iniciatīvu pieņemšanas, izpaužas dažādos veidos:

— konsultēšanās tiesību aktu izstrādes ietvaros, galvenokārt ar Reģionu komiteju, jo tā pārstāv reģionālās un vietējās pašvaldības;

— nozaru konsultēšanās mehānismi, kuros ņem vērā Kopienas rīcības īpašos nosacījumus dažādās politikas jomās;

— saskaņota konsultēšanās procesa izveidošana ar obligātajiem noteikumiem par konsultēšanos;

— strukturēts dialogs ar vietējo un reģionālo pašvaldību apvienībām.

Lai praksē ieviestu daudzlīmeņu pārvaldību, Reģionu komiteja

apņemas

— attīstīt sadarbību ar Eiropas Komisiju un vietējo un reģionālo pašvaldību Eiropas un valstu līmeņa apvienībām, īstenojot strukturētu dialogu Eiropas Komisijas tiesību aktu izstrādes programmas sagatavošanas posmā;

— sadarboties ar citām ES iestādēm, izstrādājot efektīvu savas darbības ietekmes novērtējuma sistēmu, lai nostiprinātu savu lomu kā padomdevēja institūcija saskaņā ar Līgumu un lai apliecinātu savu pievienoto vērtību ES lēmumu pieņemšanas procesā;

prasa Eiropas Komisijai

— sniegt pārskatu par to, kas darīts saistībā ar tās politiskajiem ieteikumiem mutisku jautājumu un rakstveida jautājumu formā.

Tiesību aktu labāka izstrāde

Likumdošanas procesa koordinācijai, kas ierosināta rīcības programmā “Tiesību aktu labāka izstrāde” un atbalstīta iestāžu nolīgumā “Tiesību aktu labāka izstrāde”, ko 2003. gadā pieņēma Eiropas Parlaments, Padome un Eiropas Komisija, ir pilnībā jāņem vērā reģionālo un vietējo pašvaldību ieguldījums un juridiskie un politiskie instrumenti, kurus tās iekļauj savā stratēģijā tiesību aktu uzlabošanai.

Saskaņā ar spēkā esošajiem līgumiem un līdz Lisabonas līguma spēkā stāšanās dienai spēkā esošie iekšējie noteikumi un Kopienas mehānismi ļauj īstenot saskaņotu un koordinētu pieeju subsidiaritātes principa ievērošanas uzraudzībai un kontrolei. Turklāt vairākās dalībvalstīs ir uzsāktas iekšējās reformas, ar ko tiek nostiprināta reģionālo likumdošanas asambleju iesaistīšanās mehānismos, kuri atbalstīti Lisabonas līguma Protokolā par subsidiaritātes principa un proporcionalitātes principa piemērošanu un kontroli, lai tās darbotos kā savas valsts parlamentārā mehānisma sastāvdaļa vai kā valsts parlamenta palātas. Šī pieeja, respektējot valstu konstitucionālās struktūras, būtu jāpaplašina.

Turklāt būtu jāsekmē reģionālo un vietējo pašvaldību spēja izvērtēt Kopienas tiesību aktus, lai stiprinātu tiesisko paļāvību Eiropas Savienībā un lai sekmētu Kopienas tiesību aktu pareizu transponēšanu. Šajā sakarā reģionālo un vietējo pašvaldību plašākas iesaistīšanas nepieciešamību pamato tas, ka Kopienas direktīvām vai regulām dažādās dalībvalstīs var būt ļoti atšķirīga iedarbība atkarībā no to iekšējās teritoriālās organizācijas, reģionālo un vietējo pašvaldību autonomijas pakāpes un to kompetences apjoma. Grūtības, ar ko nācās saskarties, transponējot “Atkritumu poligonu” direktīvu (30) un direktīvu par būvdarbu valsts līgumu, piegādes valsts līgumu un pakalpojumu valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūru (31), ir svarīgi piemēri, kas raksturo vajadzību reģionālās un vietējās pašvaldības iesaistīt visā Kopienas tiesību aktu izstrādes procesā (32).

Ietekmes novērtējumi par Kopienas tiesību aktu priekšlikumiem ir svarīgs instruments, kas ļauj izstrādāt labāku tiesisku regulējumu Kopienas līmenī. Ietekmes novērtējumā jāpievērš uzmanība tiesību aktu īstenošanai un piemērošanai. Tādēļ ir svarīgi, lai pašreizējos Komisijas ietekmes novērtējumos īpašu uzmanību pievērstu jauno tiesību aktu teritoriālajam aspektam. Lai labāk novērtētu teritoriālo aspektu, Komisijas dienestiem agrīnajā stadijā jāparedz jauno tiesību aktu ietekme uz reģioniem un vietējām pašvaldībām. Šajā jomā Reģionu komitejai var būt svarīga loma.

VIII. Reģionu komitejas subsidiaritātes uzraudzības tīkls – atbilstošs instruments, ar ko stiprināt demokrātisko atbildību un līdzdalību Eiropas Savienības likumdošanas procesā.

— Subsidiaritātes principa mērķis ir nodrošināt, lai jomās, kur Kopienai nav ekskluzīvas kompetences, lēmumus pieņemtu visatbilstošākajā līmenī. Tādēļ šajās jomās ir jāveic pārbaudes, lai pārliecinātos, ka, ņemot vērā valsts, reģionālajā vai vietējā līmenī pieejamās iespējas, Kopienas rīcība ir pamatota.

— Reģionu komitejas izveidotais subsidiaritātes uzraudzības tīkls, kurā patlaban ir 96 dalībnieki (reģionālās un vietējās pašvaldības, valstu un reģionālie parlamenti, vietējo un reģionālo pašvaldību apvienības), veic tiešsaistes konsultēšanos, izmantojot savu tīmekļa vietni. Tam ir šādi mērķi:

— rīkot konsultācijas ar tīkla partneriem par Eiropas Komisijas dokumentiem un priekšlikumiem, kas ļauj analizēt subsidiaritātes un proporcionalitātes principu piemērošanu un novērtēt ierosināto pasākumu ietekmi. To darot, tīkls veicina saziņu starp reģionālajām un vietējām pašvaldībām un Reģionu komiteju attiecībā uz Eiropas likumdošanas procesu;

— kalpot par informācijas punktu, kas reģionālajām un vietējām pašvaldībām ļauj ātrāk piekļūt informācijai, kura tām interesē saistībā ar ES un kura tām nodrošina papildu kanālu sava viedokļa paušanai;

— palīdzēt Reģionu komitejai paplašināt savu konsultēšanās bāzi, ļaujot tai piekļūt Eiropas reģionu un pilsētu politiskajām un administratīvajām struktūrām un nododot šos resursus tās referentu rīcībā;

— iesaistīt subsidiaritātes uzraudzības tīkla dalībniekus turpmākajos pētījumos par Komisijas priekšlikumu teritoriālo ietekmi, turklāt agrīnā pirmslikumdošanas procesa stadijā.

Lai praksē ieviestu daudzlīmeņu pārvaldību, Reģionu komiteja

apņemas

— pastiprināt savu iesaistīšanos rīcības plāna “Tiesību aktu labāka izstrāde” uzraudzībā un izstrādāt savu iekšējo politiku un konsultēšanos, izmantojot interaktīvus forumus, lai iegūtu uzticamu informāciju par to, kā vietējā un reģionālā dimensija tiek ņemta vērā tiesību aktu izstrādē;

— no savas puses stiprināt starpiestāžu attiecības ar Padomi, Eiropas Komisiju un Eiropas Parlamentu visā likumdošanas procesa laikā;

— izstrādāt kopā ar valstu parlamentiem un reģionālajām likumdošanas asamblejām “modus operandi”, lai visu dalībvalstu reģionālo un vietējo pašvaldību nostāju varētu paust gan ex ante stadijā, gan izmantojot agrās brīdināšanas sistēmu (33);

— sniegt ieguldījumu darbā, ko veic augsta līmeņa grupa administratīvo izmaksu samazināšanas jautājumos, kuras sastāvā ir neatkarīgas ieinteresētās puses, paust savu nostāju par ierosinājumiem, ko tā izvirzīs, un tad paredzēt izveidot Vietējo un reģionālo pašvaldību augsta līmeņa grupu;

prasa

— iestāžu nolīgumu “Tiesību aktu labāka izstrāde”, kas noslēgts starp Eiropas Parlamentu, Padomi un Eiropas Komisiju, papildināt ar vienošanās protokolu ar Reģionu komiteju par noteiktu novērtēšanas un konsultēšanās mehānismu ieviešanu;

prasa Eiropas Komisijai

— turpināt centienus vienkāršot normatīvo vidi, jo īpaši saistībā ar kohēzijas politiku, un valstu rīcības plānos attiecībā uz tiesību aktu vienkāršošanu iekļaut reģionālo sadaļu;

— nodrošināt reģionālajām un vietējām pašvaldībām atvieglotu piekļuvi komitoloģijai un ekspertu grupām, kurām uzdots īstenot rīcības plānu “Tiesību aktu labāka izstrāde” (34), (35);

aicina dalībvalstis

— ieviest reģionālo un vietējo pašvaldību konsultēšanas mehānismu, lai atvieglotu Eiropas tiesību aktu transponēšanu;

— nodrošināt, lai, transponējot un ieviešot Kopienas tiesību aktus, tiktu ievērota iekšējā kompetenču sadale;

— Eiropadomē turpināt izstrādāt Reģionālās demokrātijas hartas priekšlikumu.

Novērtēt Kopienas rīcības teritoriālo ietekmi

Novērtēšanas mehānismi ļauj noteikt, vai lēmumi tiek pieņemti un piemēroti atbilstošajā līmenī, noteikt piemērotus politiskos instrumentus, kā arī Kopienas darbības jomas un to nozīmi. Svarīgi uzdevumi ir teritoriālās ietekmes jēdziena definēšana, tādu kopīgu mērķu noteikšana, kurus varētu pielāgot teritoriālajām īpatnībām, un atbilstošu kvantitatīvo un kvalitatīvo rādītāju izstrāde. Šajā ziņā rodas arī iespēja konkretizēt teritoriālās kohēzijas principa saturu.

Lai praksē ieviestu daudzlīmeņu pārvaldību, Reģionu komiteja

apņemas

— stiprināt sadarbību ar Eiropas Komisiju saistībā ar sadarbības līguma īstenošanu, lai normatīvā procesa agrīnā stadijā nosūtītu reģionālo un vietējo pašvaldību motivētus atzinumus par Komisijas priekšlikumu ietekmes analīzi;

— izveidot – ar Eiropas Komisijas ietekmes analīzes komitejas atbalstu – tehniska rakstura “augsta līmeņa grupu” ar uzdevumu novērtēt svarīgāko Kopienas politisko virzienu teritoriālo ietekmi, lai veiktu pasākumus, ar kuriem varētu pilnveidot tiesību aktus, vienkāršot administratīvās procedūras un veicināt to, ka iedzīvotāji akceptē Kopienas politiku;

iesaka

— sistematizēt teritoriālās ietekmes analīzi, iesaistot politisko lēmumu pieņemšanas pirmajos posmos dažādos attiecīgos dalībniekus, lai izvērtētu Kopienas likumdošanas un neleģislatīvo priekšlikumu ietekmi uz reģionu ekonomiku, sociālo jomu un vidi;

— stiprināt teritoriālās ietekmes novērtēšanas mehānismus gadījumos, kad sākotnējiem priekšlikumiem likumdošanas procesa gaitā tiek ierosinātas būtiskas izmaiņas;

— veicināt ex post novērtēšanas apstākļus, lai pārbaudītu atsevišķu direktīvu vietējo un reģionālo ietekmi, ES tiesību aktu transponēšanu un īstenošanu reģionālajā un vietējā līmenī un ņemtu vērā to Komisijas ietekmes novērtējuma ziņojumā;

— ka Eiropas un valstu statistikai būtu jāatspoguļo teritoriālās realitātes dažādība, lai tādējādi varētu precīzāk novērtēt politikas ietekmi uz reģioniem;

aicina Eiropas Komisiju

— nodrošināt, ka tās dažādajos progresa ziņojumos, kas paredzēti, lai izvērtētu attīstību noteiktās politiskajās jomās, kurām ir liela nozīme Eiropas integrācijā, tiktu iekļauts daudzlīmeņu pārvaldības mainīgais, lai novērtētu Kopienas rīcības reālo ietekmi, un šajā sakarā uzsver vajadzību pastiprināt iekšējā tirgus attīstības ceļveža reģionālo un vietējo dimensiju.

Attīstīt teritoriālās sadarbības potenciālu

Lai sasniegtu ekonomiskās, sociālās un teritoriālās kohēzijas mērķus, ir jāpastiprina teritoriālā sadarbība. Nākamo gadu laikā ir jāpieliek nopietnas pūles, lai veicinātu vertikālu un horizontālu partnerību, kuras pamatā ir starptautiskās sadarbības politiskā, tiesiskā un finanšu sistēma, ļaujot izveidot sadarbību starp vairākiem reģioniem dažādās Eiropas valstīs.

Sadarbība noteiktā ģeogrāfiskajā reģionā ļauj politiskajām iestādēm un dažādu līmeņu pārvaldēm sadarboties un attīstīt kopīgas intereses, uzlabojot iedzīvotāju dzīves apstākļus un apvienojot resursus un prasmes.

Ņemot vērā Eiropas teritoriālās sadarbības grupas paredzamo konsolidāciju un tās noteikumu pārskatīšanu, Reģionu komiteja izsaka priekšlikumus, lai palielinātu minētā instrumenta pievienoto vērtību.

IX. Eiropas teritoriālās sadarbības grupa (ETSG).

— ETSG ir jauns Kopienas juridiskais instruments (Regula (EK) Nr. 1082/2006), kura mērķis ir stabilizēt teritoriālo sadarbību starp dažādajiem pārvaldības līmeņiem un pāri robežām un kurš ir īpaši atbilstīgs attiecībā uz teritoriālās kohēzijas politikas stiprināšanu. Pašlaik Eiropā tiek veidotas apmēram trīsdesmit ETSG un sešas grupas jau ir izveidotas.

— Daudzlīmeņu pārvaldības dimensija ir viens no galvenajiem aspektiem ETSG ieviešanas, izveides un pārvaldības procesā. ETSG ļauj atbilstoši mainīgai institucionālajai ģeometrijai un atkarībā no to kompetences līmeņa iesaistīt publiskās iestādes un veicināt paplašinātas partnerattiecības ar sociālekonomiskas jomas dalībniekiem. Nozares, kurās var izmantot ETSG, atbilstoši tikko gūtajai pieredzei, ir dažādas: no veselības līdz civilajai aizsardzībai, no ekonomikas attīstības līdz dabas resursu aizsardzībai un veicināšanai, no izglītības līdz pētniecības un inovācijas politikai u.c.

— Reģionu komiteja kopā ar vietējām un reģionālajām pašvaldībām, Eiropas Komisiju, Eiropas Parlamentu un dalībvalstīm strādā pie tā, lai optimizētu minētā instrumenta potenciālu un atvieglotu publisku saziņas, informācijas, analīzes, pētniecības un ekspertu tīkla telpas izveidi.

Eiropas Savienības iekšējā stratēģija vērsta arī uz makroreģionu attīstību. Šī novatoriskā pieeja tomēr prasa lielu saskaņotību tās izstrādē un integrācijā Eiropas procesos un katrā ziņā ir jāatbalsta, izmantojot tādu daudzlīmeņu pārvaldību, ko raksturo jauna veida partnerība, kurā tuvināti Eiropas Savienības iekšpolitikas un ārpolitikas stratēģijas pasākumi. Baltijas jūras reģiona stratēģijas īstenošanā gūtā pieredze, drīzumā paredzamā Donavas stratēģijas īstenošana, tālajiem reģioniem paredzētā plaša mēroga kaimiņattiecību plāna iespējas – visam tam būs būtiska nozīme, lai noteiktu makroreģionu atbilstību saistībā ar Eiropas pārvaldību, teritoriālās sadarbības attīstību un teritoriālās kohēzijas mērķi.

X. Stratēģija Baltijas jūras reģionam.

— Stratēģija Baltijas jūras reģionam ir paredzēta sadarbības atjaunošanai šajā jūras baseinā, lai uzlabotu reģiona ekoloģisko stāvokli, atbalstītu tā ekonomikas ilgtspējīgu attīstību, paaugstinātu tā pieejamības pakāpi un drošības līmeni. Šī integrētā līdzdalības stratēģija, kas vēl tiek izstrādāta, ir lielisks paraugs daudznozaru politikas īstenošanai, kuru veic daudzi dalībnieki un kas paredzēta Eiropas makroreģionam. Tās mērķis ir integrēt dažādos plānošanas un finansēšanas virzienus Eiropas, valstu un vietējā līmenī, paredzot iespēju panākt sviras efektu uz kohēzijas politikas programmām kā atskaites punktu.

— Šīs stratēģijas sekmīguma pakāpe būs atkarīga no pārvaldības. Stratēģijas attīstībai ir nepieciešama daudzlīmeņu pieeja ar pastiprinātu sadarbību Eiropas, valstu, reģionālā un vietējā līmenī, kā arī pārrobežu līmenī un starp publisko un privāto sektoru (36).

Lai praksē ieviestu daudzlīmeņu pārvaldību, Reģionu komiteja

apņemas

— novērtēt makroreģionālās attīstības stratēģiju atbilstību, ņemot vērā reģionālo un vietējo pašvaldību iesaistīšanu to plānošanas, izstrādes, īstenošanas, paziņošanas iedzīvotājiem un novērtēšanas posmos, kā arī to attiecīgajos rīcības plānos, un šajā gadījumā prasīt pietiekamas dotācijas Kopienas budžetā, lai nodrošinātu atbilstošus resursus un finansēšanas mehānismus;

— sadarboties ar Eiropas Komisiju, dalībvalstīm un pārējām attiecīgajām iestādēm, lai īstenotu plašu saziņu un operatīvo atbalstu saistībā ar jaunu ETSG izveidi, kā arī saistībā ar labas prakses apmaiņu starp tām ETSG, kas jau ir izveidotas;

— sniegt savu ieguldījumu saistībā ar Regulas 1082/2006 par ETSG iespējamo pārskatīšanu, pamatojoties uz savas ekspertu grupas pieredzi (37), jo īpaši, lai nodrošinātu sociālekonomikas jomas partneru plašāku integrāciju, atvieglotu īstenošanu uz ES ārējām robežām, padarītu elastīgākas ieviešanas procedūras, iekļautu atsauci galvenajos Eiropas normatīvajos dokumentos, uz kuriem lielā mērā attiecas pārrobežu dimensija (piem., pārrobežu veselības aprūpe), paredzētu stimulējošus pasākumus, tostarp juridiskus, ekonomiskus un finansiālus stimulus vai nu Eiropas, vai valstu līmenī un veicinātu minētā instrumenta iekļaušanu Kopienas tiesību sistēmā Eiropā;

iesaka

— piešķirt papildu resursus teritoriālās sadarbības trīs sadaļām, jo tā sniedz neapstrīdamu ieguldījumu Eiropas integrācijas procesā;

prasa

— Eiropas Komisijai savā nākamajā ziņojumā par ETSG regulas novērtēšanu/pārskatīšanu paziņot veidus, kādos tā paredz pilnībā izmantot minēto juridisko instrumentu;

— Eiropas Komisijai un dalībvalstīm pastiprināt informēšanu par minēto instrumentu, ievērojami paplašinot iekšējo informēšanu ģenerāldirektorātos un ministrijās, uzsverot tā pievienoto vērtību;

— dalībvalstīm lojāli sadarboties ar reģioniem un vietējām pašvaldībām Eiropas teritoriālās sadarbības grupu (ETSG) izveidē, lai tās tiktu dibinātas un darbotos pilnīgā saskaņā ar Regulas 1082/2006 principiem un noteikumiem.

Veicināt novatoriskas un uz partnerību balstītas pārvaldības metodes

Saimnieciskās, tehnoloģiskās un sociālās pārmaiņas liek attīstīties mentalitātei un praksei. Kopienas metode ir pelnījusi, lai to bagātinātu ar novatorisku un eksperimentālu praksi, kurā izmantotu pieredzi un zināšanas, kas ir reģionālajiem un vietējiem vēlētajiem pārstāvjiem, kuriem nākas visbiežāk īstenot kopējās politikas un piemērot Kopienas tiesību aktus.

Šajā ziņā eksperimentēšana ir labas pārvaldības instruments, kas ļauj īstenot pasākumus nelielā mērogā, novērtējot to ietekmi saistībā ar potenciālu īstenošanu plašākā mērogā, ja rezultāti ir pārliecinoši, un pamatot politisko lēmumu pieņēmēju lēmumus ar jau pārbaudītiem datiem attiecībā uz to teritoriālo ietekmi.

Turklāt līgumu slēgšana, kas saistībā ar Kopienas reģionālo politiku ir ļāvusi panākt to, ka valsts, reģionālie un vietējie līmeņi Eiropas stratēģiskās prioritātes sāk uzskatīt par savām, un ir pastiprinājusi īstenoto politiku koordinēšanu, kā arī to administratīvo kapacitāti, būtu jāpaplašina, piemērojot to arī citās Eiropas politikas jomās.

Lai praksē ieviestu daudzlīmeņu pārvaldību, Reģionu komiteja

apņemas

— iesniegt priekšlikumus, lai atbalstītu eksperimentēšanu vietējā un reģionālajā līmenī dažās Eiropas Savienības darbības jomās, piemēram, saistībā ar izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju, sociālo programmu, integrācijas politiku, inovācijas politiku, kohēzijas politiku, ilgtspējīgu attīstību un civilo aizsardzību;

— attīstīt rīcības virzienus, lai biežāk izmantotu kontrolētas eksperimentēšanas metodi un izvērtētu kopējo politiku, jo īpaši kopējās lauksaimniecības politikas, plašu reformu ietekmi;

— aizstāvēt perspektīvu slēgt mērķlīgumus, kā tika paredzēts 2001. gadā, ierosinot aktualizēt īstenošanas politisko un juridisko kārtību, jo īpaši ar elastīgu un dažādotu trīspusēju instrumentu palīdzību; tādēļ sevišķi svarīgi ir pilnībā ņemt vērā dalībvalstu institucionālo un procesuālo autonomiju ne tikai attiecībā uz Kopienas tiesību aktu transponēšanu, bet galvenokārt attiecībā uz to īstenošanu;

iesaka

— ieviest Eiropas teritoriālos līgumus, kas dotu iespēju brīvprātīgi sadarboties dažādiem kompetentiem pārvaldības līmeņiem, lai attiecīgi pielāgotu Eiropas Savienības svarīgāko mērķu un politisko prioritāšu īstenošanas pasākumus, pamatojoties uz partnerību ar reģionālajām un vietējām pašvaldībām (38);

— paredzēt, ka Eiropas teritoriālie līgumi ietver arī kādas Eiropas Savienības iestādes vai aģentūras saistības, valstu iestāžu vai vienas vai vairāku vietējo un reģionālo pašvaldību saistības, sasniedzamo Eiropas politisko mērķu identificēšanu, to iespējamās konkrētās izpausmes attiecīgajā teritorijā, uzraudzības sistēmu un, visbeidzot, tādas budžeta struktūras noteikšanu, kurā būtu apvienoti dažādo pušu ieguldījumi, kas nepieciešami tā īstenošanai;

aicina

— vērst pārdomas par Eiropas teritoriālo līgumu finansēšanas jautājumu sinerģiju virzienā, kas iespējamas starp pastāvošajām budžeta pozīcijām attiecīgajās jomās un struktūrfondiem Eiropas līmenī, no vienas puses, un pieejamajām budžeta pozīcijām vietējā, reģionālajā un valsts līmenī, no otras puses, un to darīt, neveidojot Kopienas reģionālās politikas papildu finanšu instrumentu, nedz arī prasot šim nolūkam papildu finanšu līdzekļus;

— un aicina šādā procesā ieinteresētās vietējās un reģionālās pašvaldības savu interesi apliecināt uzsāktajās apspriedēs par šīs baltās grāmatas īstenošanu.

5. Baltās grāmatas īstenošana un īstenošanas uzraudzības pasākumi.

Publiskojot šo balto grāmatu, Reģionu komiteja ir uzņēmusies iniciatīvu iesniegt savu Kopienas metodes koncepciju, kas balstās uz pārvaldību, kurā vietējās un reģionālās pašvaldības iesaistās Kopienas politiku izstrādē un īstenošanā. Minētā koncepcija pamatojas uz progresu, kas panākts pēc Eiropas Komisijas 2001. gadā pieņemtās Baltās grāmatas par Eiropas pārvaldību publicēšanas, un tajā ir izklāstīti uzdevumi un problēmas saistībā ar kopīgu pārvaldību Eiropā. Vairāklīmeņu pārvaldības Eiropas kultūras attīstība ir nepārtraukts uzdevums. Tādēļ RK regulāri novērtēs progresu, kas sasniegts tās īstenošanā, un ik pēc trīs gadiem sniegs ziņojumu par daudzlīmeņu pārvaldības stāvokli Eiropas Savienībā.

Reģionu komiteja pēc baltās grāmatas publiskošanas uzsāks apspriedes ar Kopienas iestādēm, lai konkretizētu izklāstītos virzienus un saistības.

Tā arī uzsāk vispārēju konsultēšanos, lai apkopotu pašvaldību, apvienību un ieinteresēto pušu viedokļus, un aicina tās iesniegt tai savus apsvērumus par labāko veidu, kā Eiropā ieviest daudzlīmeņu pārvaldību. Komentārus var sūtīt līdz 2009. gada 30. novembrim uz šādu adresi:

Comité des régions de l'Union européenne Cellule de prospective Bureau VMA 0635 Rue Belliard/Belliardstraat 101 1040 Bruxelles/Brussel BELGIQUE/BELGIË

vai pa e-pastu: governance@cor.europa.eu (39).

Reģionu komiteja, pamatojoties uz vispārējo konsultāciju rezultātiem un atziņām, kas tiks iegūtas, apspriežoties ar iestādēm un ieinteresētajām pusēm, izstrādās rīcības plānu savu ieteikumu īstenošanai.