LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 127/2

Sūdzības ar reģistrācijas numuru CHAP(2015) 2880

(2016/C 127/02)

Eiropas Komisija ir saņēmusi vairākas sūdzības par to, ka Slovēnijā attiecībā uz strādājošām personām no pārrobežu reģioniem tiekot piemēroti diskriminējoši nodokļi. Komisija šīs vēstules ir reģistrējusi ar numuru CHAP(2015) 2880.

Ņemot vērā par šo jautājumu saņemto sūdzību lielo skaitu un lai nodrošinātu, ka attiecīgās personas nekavējoties saņem atbildi, vienlaikus efektīvi izmantojot administratīvos resursus, Komisija apliecinājumu par to saņemšanu publicēja 2016. gada 26. februāra Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī C 74, 26. lpp., un interneta adresē http://ec.europa.eu/eu_law/complaints/receipt/index_en.htm un savu atbildi publicē, izmantojot tos pašu līdzekļus.

1. Sūdzības

Sūdzības attiecas uz apgalvotiem gadījumiem, kad Slovēnijā ar ienākumu nodokli nesamērīgā apmērā tiek aplikts tādu personu ienākums, kuras ir pārrobežu strādājošie, proti, dzīvo Slovēnijā, bet strādā Austrijā, kas, kā tiek apgalvots, ir pretrunā personu un strādājošo pārvietošanās brīvībai, ko garantē Līgums par Eiropas Savienības darbību (LESD). Tajās ir norādīts, ka viņiem Slovēnijā papildus ir jāmaksā ienākuma nodoklis, lai gan viņi Austrijā jau ir samaksājuši ienākuma nodokli. Sūdzības iesniedzēji arī norāda, ka šā papildu ienākuma nodokļu sloga dēļ, kas neattiecas uz viņu darba kolēģiem no citām dalībvalstīm, viņi atrodas nelabvēlīgā stāvoklī. Visbeidzot, viņi lūdz Komisiju izskatīt attiecīgo Slovēnijas tiesību aktu atbilstību, reglamentēt to nodokļu maksātāju statusu, kuri savus ienākumus gūst ārvalstīs, un to saskaņot ar citu dalībvalstu tiesību aktiem.

2. Komisijas sekmīgā darbība diskriminējošu nodokļu pasākumu atcelšanā attiecībā uz pārrobežu strādājošām personām

Pirmkārt, jānorāda, ka strādājošo mobilitāte ir atzīta par vienu no galvenajiem potenciāliem, kā Eiropā palielināt izaugsmi un nodarbinātību. Tā arī palīdz sasniegt mērķus, kas izklāstīti ES ekonomikas stratēģijā laikposmam līdz 2020. gadam attiecībā uz izaugsmi un nodarbinātību un paziņojumā “Virzoties uz ekonomikas atlabšanu ar daudzām jaunām darba vietām” (1). Nodokļu šķēršļi joprojām ir viens no galvenajiem faktoriem, kas cilvēkus attur no darba meklēšanas citā dalībvalstī. Tādēļ kopš 2012. gada Komisija ir veikusi pamatīgu novērtējumu par dalībvalstu tiešajiem nodokļiem, lai konstatētu, vai tie strādājošās personas, kas dzīvo vienā dalībvalstī, bet strādā citā dalībvalstī, netaisnīgi nostāda nelabvēlīgā stāvoklī (2). Gadījumos, kad Komisija konstatēja ES Līgumos noteikto brīvību pārkāpumus, tā par to norādīja attiecīgajām valsts iestādēm un, ja tomēr netika veikti pasākumi, lai novērstu valstu tiesību aktu nepilnības, tā uzsāka pienākumu neizpildes procedūru. Komisijas rīcības rezultātā gandrīz visi dalībvalstu nodokļu noteikumi atbilst ES tiesību normām, un tādējādi ir sekmīgi likvidēti daudzie pārrobežu strādājošo tiesību pārkāpumi.

3. ES tiešo nodokļu tiesību ierobežotais tvērums

Attiecībā uz šajā lietā izskatāmajām sūdzībām Komisija ņem vērā situāciju, uz kuru norādīts daudzajās vēstulēs, kas saņemtas no pārrobežu strādājošajiem, kuri dzīvo Slovēnijā, bet strādā Austrijā. Tomēr Komisija uzskata, ka tā nav uzskatāma par ES tiesību normās aizliegtu diskrimināciju, proti, turpmāk izklāstīto iemeslu dēļ.

Pirmkārt, pašreizējā ES tiesību normu attīstības stadijā tiešo nodokļu jomā pieņemto ES tiesību aktu skaits vēl ir ierobežots. Tā kā nav veikta saskaņošana, tiešie nodokļi (tai skaitā nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanas konvencijas noslēgšana un izpilde) būtībā ietilpst dalībvalstu kompetencē. Tomēr, īstenojot šo kompetenci, dalībvalstīm ir jāievēro savas saistības, kuras izriet no LESD un kuras interpretējusi Eiropas Savienības Tiesa. Dalībvalstis nav tiesīgas pieļaut diskrimināciju valstspiederības dēļ un radīt vai uzturēt diskriminējošu attieksmi pret dalībvalstu valstspiederīgajiem, tostarp saviem valstspiederīgajiem, kuri izmanto LESD paredzētās brīvības. Tās arī nevar piemērot nepamatotus vai nesamērīgus šo brīvību ierobežojumus.

Otrkārt, nav neviena ES tiesību akta, kurā būtu paredzēts, ka viena pati valsts uzliktu nodokļus gadījumos, kad nodokļu maksātājam nodokļu jomā ir saistība ar vairākām dalībvalstīm, kā tas ir šajā lietā. Tiesības uzlikt nodokļus ir reglamentētas attiecīgajā starp divām dalībvalstīm noslēgtajā nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanas konvencijā. Šo konvenciju piemērošanu un interpretāciju ES tiesību akti nereglamentē. Tādējādi dalībvalstīm joprojām ir kompetence un rīcības brīvība noteikt savu nodokļu uzlikšanas tiesību izmantošanas kritērijus. Jāpiebilst, ka saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas pastāvīgo judikatūru nodokļu dubultā uzlikšana pati par sevi nav pretrunā ES tiesību normām (3).

Treškārt, starptautiskajās nodokļu tiesībās pastāv vispārējs princips, ka tā dēvētā rezidences valsts (šajā gadījumā Slovēnija) parasti ar nodokli apliek savu iedzīvotāju ienākumus visā pasaulē, tostarp ienākumu, kas gūti tā dēvētajā ienākuma izcelsmes valstī (šajā gadījumā Austrijā), bet pēc tam piešķir atbrīvojumu no iekšzemes nodokļa, kas būtu jāmaksā par šādu ārvalstīs gūtu ienākumu. Tas tiek darīts tādējādi, ka i) ārvalstīs gūtais ienākums netiek vēlreiz aplikts ar nodokli (to neņemot vērā nemaz (pilnīga atbrīvojuma metode) vai to ņemot vērā tikai tam, lai konstatētu piemērojamo nodokļa likmi (progresīva atbrīvojuma metode), vai ii) šis ienākums tiek atzīts, lai noteiktu maksājamo nodokļa summu saskaņā ar iekšzemes tiesību aktiem, bet pēc tam ārvalstīs faktiski uzlikto nodokli atskaita no maksājamās nodokļa kopsummas (nodokļa atlaides (“kredīta”) metode). Eiropas Savienības Tiesa ir atzinusi, ka abas minētās pieejas nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanai atbilst ES tiesību normām (4).

Visbeidzot, ņemot vērā iepriekš minēto apstākli, ka Eiropas Savienībā ienākumu nodokļu regulējums nav saskaņots, dalībvalstīm joprojām ir kompetence noteikt kritērijus gan attiecībā uz savu nodokļu uzlikšanas pilnvaru sadalījumu, gan attiecībā uz piemērojamo dubultās nodokļu uzlikšanas novēršanas metodi.

4. Nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanas konvencija starp Slovēniju un Austriju (5)

Ja Slovēnijas nodokļu rezidents ir nodarbināts Austrijā, Austrija ir tiesīga aplikt ar nodokli savā teritorijā gūtos ienākumus. Tomēr saskaņā ar nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanas konvencijas 15. panta 1. punktu Slovēnijai ir rezervētas tiesības aplikt ar nodokli tās nodokļu rezidentu ienākumus, kas gūti no “atkarīga darba”, kas veikts Austrijā. Tā kā gan Slovēnija, gan Austrija var uzlikt nodokli ienākumam no algota darba, šo ienākumu var aplikt ar nodokli abās valstīs. Tomēr dubultā nodokļu uzlikšana Slovēnijā tiek novērsta ar nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanas konvencijas 24. panta 2. punktu, kurā noteikts, ka, “ja Slovēnijas rezidents gūst ienākumu (..), kam saskaņā ar šo konvenciju var uzlikt nodokļus Austrijā, tad Slovēnija atļauj samazināt šā rezidenta ienākuma nodokli par summu, kas ir vienāda ar Austrijā samaksāto ienākuma nodokli”. Atbilstoši tam nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanas konvencija paredz, ka dubultās nodokļu uzlikšanas novēršanas nolūkā Slovēnija piemēro iepriekš izskaidroto nodokļa atlaides metodi.

Tādējādi, ja Austrijā maksājamais nodoklis ir zemāks par attiecīgo nodokli Slovēnijā, nodokļu maksātājam jebkurā gadījumā būs jāmaksā starpība. Līdz ar to viņš kopumā maksās tādu pašu nodokļu summu (Austrijas nodokļu un Slovēnijas nodokļu kopsummu), kāda viņam būtu jāmaksā, ja nodoklis viņam tiktu uzlikts tikai Slovēnijā. Tādēļ viņa stāvoklis nav nelabvēlīgāks, nekā tas būtu tad, ja viņš visus savus ienākumus no algota darba būtu guvis Slovēnijā. No tā izriet, ka strādājošo pārvietošanās brīvība nav pārkāpta.

No iepriekš minētā apstākļa, ka ES ietvaros ienākuma nodokļu regulējums nav saskaņots, un no Tiesas pastāvīgās judikatūras arī izriet, ka tas, ka citas dalībvalstis ar Austriju ir noslēgušas nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanas konvencijas, kas atšķiras no konvencijas, kura noslēgta ar Slovēniju, jo paredz atšķirīgu sadalījumu attiecībā uz tiesībām aplikt ar nodokļiem vai atbrīvojuma metodi dubultās nodokļu uzlikšanas novēršanai, nerada ES tiesību normu pārkāpumu no Slovēnijas vai citas dalībvalsts puses.

5. Priekšlikums par lietas izbeigšanu

Ņemot vērā izklāstītos aspektus, Komisijas dienesti lietu izbeigs, ja vien četru nedēļu laikā pēc šā paziņojuma publicēšanas dienas sūdzības iesniedzēji neiesniegs jaunu informāciju, kas attaisnotu papildu novērtēšanu.

(1) COM(2012) 173 final, 18.4.2012.

(2) Sk. Komisijas paziņojumu presei IP/12/340, kas pieejams http://europa.eu/rapid/press-release_IP-12-340_lv.htm.

(3) Sk. lietas C-128/08 Damseaux un C-67/08 Block.

(4) Sk. spriedumu lietā C-336/96 Gilly.

(5) Austrijas Republikas un Slovēnijas Republikas konvencija par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu attiecībā uz ienākuma nodokļiem un kapitāla nodokļiem, noslēgta 1997. gada 1. oktobrī un spēkā kopš 1999. gada 1. februāra.