Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un Sociālo Lietu Komitejai un Reģionu Komitejai par tirgus pārskatiem saskaņā ar ES reglamentējošiem noteikumiem - Iekšējā tirgus konsolidēšana elektronisko sakaru jomā {SEC(2006) 86} /* COM/2006/0028 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 6.2.2006 COM(2006) 28 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI par tirgus pārskatiem saskaņā ar ES reglamentējošiem noteikumiemIekšējā tirgus konsolidēšana elektroni sko sakaru jomā {SEC(2006) 86} KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI par tirgus pārskatiem saskaņā ar ES reglamentējošiem noteikumiemIekšējā tirgus konsolidēšana elektronisko sakaru jomā Ievads Elektroniskos sakarus reglamentējošie noteikumi, kas sagatavoti 2002. gadā, saistīti ar apjomīgāko reglamentējošās pieejas pārbaudi, nebijušā veidā savienojot nozarei raksturīgo regulējumu un konkurences tiesības. Iepriekšējā, vairāk ar mehānicismu saistītā pieeja regulējumam tika aizstāta ar ekonomisku pieeju, kurā noteikumi pamatojas uz konkurences tiesību principiem . Saskaņā ar to nacionālajiem regulatoriem jāveic „tirgus pārskati”, lai noteiktu, vai īpašam tirgum nepieciešams regulējums. Ja dotais tirgus ir jutīgs pret iepriekšēju regulējumu un regulators uzskata, ka vienam vai vairākiem uzņēmumiem ir būtiska ietekme tirgū jeb „BIT” (līdzvērtīgi „dominējošam stāvoklim” konkurences tiesībās) šajā tirgū, tam jānosaka atbilstīgs regulējums. Un otrādi – regulējums nav jānosaka vai spēkā esošais regulējums ir jāatceļ, ja nevienam uzņēmumam nav konstatēta BIT. Tirgus pārskata process ir pakļauts Komisijas pārbaudei saskaņā ar Kopienas konsultāciju mehānismu, kas izveidots saskaņā ar pamatdirektīvas 7. pantu. Reglamentējošo noteikumu mērķis, ietverot Kopienas konsultāciju mehānismu, ir veicināt konkurenci, investīcijas un jauninājumus, un tāpēc tie palīdz atbilst mērķiem, kas noteikti iniciatīvā „i2010”, Komisijas stratēģijā atbalstīt izaugsmi un darbavietas sakaru nozarē un pārskatītajā Lisabonas programmā par izaugsmi un nodarbinātību. Šajā paziņojumā ir novērtēta Kopienas konsultāciju mehānisma funkcionēšana elektronisko sakaru jomā un līdz šim iegūtā pieredze tā piemērošanā. Pirmajos divos pastāvēšanas gados 7. panta konsultāciju mehānisms ir devis Komisijai nopietnu ieskatu e-sakaru tirgus attīstībā ES teritorijā. Šis process pašlaik vēl diemžēl nav pabeigts, tomēr Komisija uzskata par piemērotu dalīties šajā informācijā ar plašāku auditoriju. Šajā paziņojumā izklāstītie secinājumi ir šā jaunā instrumenta procedūru un atzinumu pirmais novērtējums. Tie ievada reglamentējošo noteikumu, tostarp Komisijas Ieteikuma par attiecīgajiem tirgiem, gaidāmo pārskatīšanu 2006. gadā. 7. panta procedūras: pārskats Pamatdirektīvas 7. panta konsultāciju mehānismam ir trīs galvenie mērķi: i) nodrošināt konsekventu regulējumu ES teritorijā, pamatojoties uz konkurences tiesību principiem; ii) ierobežot regulējumu uz tirgiem, kuros ir pastāvīgas tirgus nepilnības, un iii) ieviest lielāku pārskatāmību reglamentējošā procesā. Šīs procedūras tādējādi ir noderīgas iekšējā tirgus konsolidēšanā elektronisko sakaru jomā. Pamatdirektīvas 7. pantā[1] nacionālajiem regulatoriem ir prasīts paziņot Komisijai un citiem nacionālajiem regulatoriem savus atzinumus par tirgus definīciju un BIT analīzi, kā arī par reglamentējošiem pienākumiem, ko tie paredz noteikt (vai atcelt) (to „ierosinātie pasākumi”). Pēc tam Komisijai ir mēnesis laika, lai novērtētu paziņojumu par ierosinātajiem pasākumiem („pirmā posma” procedūra). Lielākā daļa gadījumu tiek atrisināta šā viena mēneša laikā, nosūtot vēstuli attiecīgajam nacionālajam regulatoram, kurā var ietvert Komisijas apsvērumus par to, kā varētu turpināt konkrēto pasākumu uzlabošanu. Gadījumos, ja Komisija uzskata, ka tirgus definīcijas vai BIT analīzes nozīmē ierosinātie pasākumi varētu radīt šķēršļus vienotajā tirgū vai ja ir nopietnas šaubas par pasākumu savietojamību ar Kopienas tiesību aktiem (un jo īpaši ar kopējās politikas mērķiem, kas jāievēro visiem nacionālajiem regulatoriem)[2], tā var vadīt sīkāku izmeklēšanu, kura ilgst vēl divus mēnešus („otrais posms”). Ja pēc šīs padziļinātās izmeklēšanas Komisijas bažas apstiprinās, tā var pieprasīt nacionālajam regulatoram atsaukt pasākumu projektu („veto” lēmums) un, iespējams, vēlāk vēlreiz iesniegt konkrēto tirgus analīzi. Pārskatāmības nolūkā Komisija līdz šim ir pieņēmusi lēmumu katrā gadījumā, pat ja tai nebija apsvērumu. Uzlabota sadarbība un pārskatāmība Komisija un nacionālie regulatori Pamatdirektīvas 7. panta konsultāciju mehānismā pieprasīta cieša sadarbība starp Komisiju un nacionālajiem regulatoriem, kā arī starp pašiem nacionālajiem regulatoriem. Pirms paziņojuma iesniegšanas nacionālie regulatori var neoficiāli tikties ar Komisiju, lai iepazīstinātu ar savas analīzes galvenajiem elementiem. Šādas pirmspaziņošanas sanāksmes ļauj Komisijai un nacionālajiem regulatoriem agrīnā stadijā noteikt un apspriest īpašus jautājumus. Komisija šos gadījumus izmanto arī, lai sniegtu ieteikumus nacionālajiem regulatoriem par informāciju un analīzes līmeni, kas nepieciešams, lai atbalstītu to secinājumus. Nacionālo regulatoru paziņojumos parasti vienkopus ir ietverti visi to ierosināto pasākumu elementi, lai gan daži nacionālie regulatori paziņo divos posmos, par tiesiskajiem līdzekļiem paziņojot pēc tirgus analīzes. Komisija atzīmē, ka otrā pieeja nevajadzīgi pagarina reglamentējošo procesu. Ja ir saņemts paziņojums, Komisija attiecīgajam nacionālajam regulatoram var veikt rakstisku pieprasījumu par turpmākas faktiskas informācijas iesniegšanu . Nacionālajiem regulatoriem ir tiesības atsaukt paziņojumu jebkurā procedūras brīdī. Citu ieinteresēto personu nozīme Reglamentējošajos noteikumos paredzēta „nacionāla” konsultācija , kuras laikā visām ieinteresētajām personām ir dota iespēja komentēt nacionālā regulatora analīzi un priekšlikumus regulējumam. Nacionālais regulators kā galvenais sarunu partneris visām ieinteresētajām personām dara zināmu Komisijai trešo personu viedokli. Tikai vajadzības gadījumā, ja to pieprasa apstākļi, Komisija tieši saņem iesniegumus no ieinteresētajām personām vai satiekas ar tām (parasti pēc pieprasījuma). Saskaņā ar parasto praksi izmeklēšanas otrajā posmā Komisija aicina ieinteresētās trešās personas izteikt savus apsvērumus tieši. Lai gan Kopienas konsultāciju mehānisms oficiāli iesaista tikai Komisiju un nacionālos regulatorus, ar to cenšas nodrošināt pārskatāmību visām ieinteresētajām personām . Šāda pārskatāmība palīdz nodrošināt nacionālo regulatoru analīžu augstāku kvalitāti un objektivitāti. Visu paziņojumu nekonfidenciālās versijas un nacionālo regulatoru galīgie pasākumi tiek publicēti Komisijas īpašajā tīmekļa vietnē[3] dažu dienu laikā pēc to saņemšanas[4]. Komisija arī publicē apsvērumu, apsvērumu neesamības un veto lēmumu nekonfidenciālās versijas. Lielākā daļa nacionālo regulatoru pirms konsultēšanās ar Kopienu vada valsts konsultācijas. Tas ļauj tiem Kopienas paziņojumā atspoguļot tirgus dalībnieku viedokļus un izvairīties no otrā Kopienas paziņojuma nepieciešamības, ja valsts konsultāciju rezultātā nacionālajam regulatoram nākas grozīt savu pasākumu projektu. Komisija stingri atbalsta šo pieeju. Nacionālo konkurences iestāžu nozīme Tirgus definīcija un analīze saskaņā ar reglamentējošiem noteikumiem pamatojas uz konkurences tiesību principiem. Tāpēc ir būtiskas konsultācijas starp nacionālajiem regulatoriem un nacionālajām konkurences iestādēm. Nozarei raksturīga regulējuma un konkurences tiesību izpilde ir papildinoši instrumenti, ar ko lietotāju labā veicināt reāli konkurētspējīgu elektronisko sakaru tirgu attīstību. Lielākajā daļā gadījumu nacionālie regulatori iepriekš ir konsultējušies ar nacionālajām konkurences iestādēm, tādējādi bieži vien uzlabojot tirgus analīzi. Tāpēc Komisija aicina nacionālos regulatorus pirms paziņojuma iesniegšanas uzzināt nacionālo konkurences iestāžu viedokli. No līdz šim iesniegtajiem paziņojumiem gūtais ieskats Attiecīgo tirgu definīcija Nacionālajiem regulatoriem ir jādefinē attiecīgie tirgi, pamatojoties uz valsts apstākļiem, ņemot vērā Ieteikumu par attiecīgajiem tirgiem[5] un BIT pamatnostādnes[6]. Tirgus, kuriem piemēro regulējumu, izraugās, pamatojoties uz ES konkurences tiesību principiem. Lai palīdzētu dalībvalstīm šajā sakarā, Komisija savā ieteikumā izstrādāja „trīs kritēriju” testu[7]. Attiecībā uz ieteikumā ietvertajiem tirgiem pieņem, ka šīs prasības ir izpildītas. Līdz šim nacionālie regulatori lielāko daļu tirgu ir definējuši atbilstīgi ieteikumam, tomēr vairākos gadījumos tie tirgus ir definējuši šaurāk vai plašāk . Komisija nav iebildusi pret šādām atšķirīgām tirgus definīcijām, ja katra atsevišķa tirgus definīcija un BIT analīze atbilst EK konkurences tiesību principiem. Komisija arī pārbaudīja, vai nacionālo regulatoru analizēto tirgu summa aptver visu ieteikumam atbilstošo tirgu darbības jomu. Ieteikumā ietvertās un paskaidrojuma rakstā izskaidrotās tirgus definīcijas nacionālajiem regulatoriem visumā ir devušas iespēju veikt elektronisko sakaru tirgus analīzes atbilstīgi tiesiskajam regulējumam. Tiek apgalvots, ka, turpinot tirgus uzlabošanu, tas var novest pie pārspīlētas regulēšanas un radīt nevajadzīgus administratīvos šķēršļus. Tomēr Komisijas līdzšinējā pieredzē šādi uzlabojumi patiesībā ir palīdzējuši atcelt nozares regulējumu, jo ļāvuši samazināt regulējumu tajos tirgos, kuros ir attīstījusies noturīga konkurence. Piemēram, nomāto līniju vairumtirdzniecības nodalīšana pēc joslas platuma ir ļāvusi atcelt spēkā esošo regulējumu attiecībā uz ļoti lielu joslas platumu[8]. Analīze par būtisku ietekmi tirgū ES reglamentējošajos noteikumos BIT slieksnis ir pielīdzināts konkurences tiesību „dominējošā stāvokļa” koncepcijai, aizstājot iepriekšējo intervences slieksni, kas pamatojās uz fiksētu tirgus daļu (25 %). Uz konkurences tiesībām pamatotais BIT novērtējums bieži vien ir saistīts ar pamatīgu juridisko un ekonomisko jautājumu pārbaudi, tostarp tādu jautājumu kā kompensējošas pirktspējas esamība un kritēriji kolektīva dominējošā stāvokļa izveidei. Novērtējot BIT, nacionālie regulatori vadās pēc tā, vai dotais tirgus ir vai reāli kļūs konkurētspējīgs tirgus pārskata laikā. Komisijai katrā ziņā jāpārbauda, vai nacionālā regulatora novērtējums atbilst EK konkurences tiesību principiem un vai tajā maksimāli ņemtas vērā BIT pamatnostādnes, un vai tas ir pietiekami pamatots ar pierādījumiem. Kamēr tirgus daļa saglabājas kā viens indikators, citi faktori (tostarp tirgus dinamika, šķēršļi iekļūšanai tirgū un potenciālā konkurence) ir saistīti tikai ar vispārīgu analīzi. Reglamentējošu tiesisko līdzekļu noteikšana un atsaukšana Ja ir konstatēta BIT, nacionālajiem regulatoriem ir jānosaka tiesiskie līdzekļi attiecīgajam(-iem) operatoram(-iem). Komisija izlemj, vai šie tiesiskie līdzekļi ir piemēroti , t.i., vai tie pamatojas uz konstatētās problēmas raksturu, ir saskaņoti un pamatoti, ņemot vērā politikas mērķus, kas noteikti pamatdirektīvā[9]. Lai gan Komisijai nav veto tiesības attiecībā uz tiesiskajiem līdzekļiem, tā var izteikt apsvērumus, kuri nacionālajiem regulatoriem maksimāli jāņem vērā. Pieņemtie pasākumi ir jādara zināmi Komisijai; tā uzrauga, kā dalībvalstis ir ņēmušas vērā apsvērumus, un rīkojas attiecīgi. Ievērojama daļa Komisijas apsvērumu līdz šim ir bijuši saistīti ar ierosināto tiesisko līdzekļu piemērotību . Komisija ir izteikusi apsvērumus par tiesiskajiem līdzekļiem, ar kuriem atrisināja tikai daļu no konstatētajām konkurences problēmām[10], kuri nešķita atbilstīgi[11] vai sniedza reālus rezultātus pārāk vēlu[12]. Papildus tam, ka maksimāli jāņem vērā Komisijas apsvērumi, nacionālajiem regulatoriem jānodrošina pilnīga un efektīva ierosināto tiesisko līdzekļu izpilde pēc iespējas īsākā laika posmā. Ja ierosinātā tiesiskā līdzekļa izpildei nepieciešams papildu laiks (piemēram, vēl ir jāizstrādā piemērots izmaksu modelis), nacionālajiem regulatoriem jau paziņotajā pasākumu projektā ir jānodrošina pagaidu tiesiskie līdzekļi, lai novērstu konstatēto konkurences nepilnību[13]. Parasti nacionālie regulatori ir piemērojuši līdzīgus tiesisko līdzekļu kopumus līdzīgu tirgus nepilnību gadījumos. Tomēr šo tiesisko līdzekļu saturs un īstenošana dažādās dalībvalstīs ir ievērojami atšķīrusies . Šādas atšķirības ir izteiktas, piemēram, cenu noteikšanā (t.i., izmaksu orientācijas metodoloģija), kam ir ievērojama ietekme uz iekšējo tirgu. Tādējādi rodas jautājums, vai var panākt lielāku saskaņotību, piemērojot tiesiskos līdzekļus, un, ja var, tad kā. Šis jautājums tiks risināts nākamajā reglamentējošo noteikumu pārskatā. Pieprasījumi pasākumu atsaukšanai („veto” lēmumi) Komisija ir pieņēmusi lēmumu, ar kuru nacionālajiem regulatoriem pieprasīts atsaukt to ierosinātos pasākumus četros gadījumos no 229 (dati uz 2005. gada 30. septembri)[14]. Ar šādiem „veto” lēmumiem nodrošina to, ka valsts mērogā netiek veikti pasākumi, kas nav savienojami ar Kopienas tiesību aktiem un jo īpaši ar kopējās politikas mērķiem, kuri jāievēro visiem nacionālajiem regulatoriem. Līdz šim Komisija ir aizliegusi pasākumu projektus, ja tā secinājusi, ka tirgus definīciju atbalstošie pierādījumi vai BIT analīze nav pietiekama. Visos šajos gadījumos Komisija izmantoja savas veto tiesības, lai nodrošinātu konkurences tiesību principu saskaņotu piemērošanu ES teritorijā. Horizontālie jautājumi Ar konsultāciju mehānismu pa laikam tiek atklātas nepilnības, transponējot EK reglamentējošos noteikumus valstu tiesību aktos. Izpētot šādus īstenošanas jautājumus precīzāk, ar konsultāciju mehānismu var nodrošināt papildu stimulu, lai atrisinātu šos jautājumus kā papildinājumu citām Komisijas tiesībām , jo īpaši tās tiesībām uzsākt pārkāpumu izmeklēšanas procedūras. Lai nodrošinātu reglamentējošo noteikumu nepārtrauktību, visiem BIT pienākumiem jāpaliek spēkā, līdz pabeigts attiecīgais tirgus pārskats . Gadījumos, ja dotajā brīdī nav noteikts nekāds regulējums, nacionālie regulatori var noteikt jaunu regulējumu tikai pēc attiecīgā tirgus pārskata pabeigšanas. Izņēmuma gadījumos, ja ir argumentēta nepieciešamība rīkoties, nacionālie regulatori var pieņemt pagaidu pasākumus[15]. Pagaidu pasākumu derīgums ir jāierobežo laikā, un attiecīgā tirgus analīze ir jāpaziņo pēc iespējas ātrāk. Šī horizontālā pieeja veicina vienu no galvenajiem konsultāciju mehānisma mērķiem, proti, nodrošināt konsekventu regulējumu ES teritorijā. Tirgus pārskats Šajā iedaļā sniegts īss pārskats par galvenajām tendencēm un secinājumiem, ko var izdarīt tirgus pārskata procesā, neatkarīgi no tā, ka tirgus analīzes pirmais posms vēl nav pabeigts. To papildina šim paziņojumam pievienotie Komisijas dienestu darba dokumenti, kuros sniegts sīkāks pārskats tabulā par visiem līdz 2005. gada 30. septembrim novērtētajiem gadījumiem. 5.1 Fiksētie tīkli un pakalpojumi Visās dalībvalstīs dominējošo stāvokli mazumtirdzniecības „piekļuves” tirgū saglabāja tirgū vēsturiski pārstāvētais operators, piemēram, pieslēgums fiksētajam telefona tīklam, ar ko nodrošina izsaukumu un tamlīdzīgu pakalpojumu veikšanu un saņemšanu. Tomēr konkurence pakāpeniski parādās gan vietējo, gan starptautisko izsaukumu tirgū. Šis process ir veicināts, izmantojot piemērotus tiesiskos līdzekļus (jo īpaši operatora izvēli/ iepriekšēju izvēli[16] un nomāto līniju vairumtirdzniecību[17]) un ieviešot konkurējošas tehnoloģijas, jo īpaši VoIP [18],[19]. Turpretim vairumtirdzniecības tirgi noteiktos ierobežotos gadījumos ir uzrādījuši dažas ilgtspējīgas konkurences pazīmes tranzīta pakalpojumu tirgū[20]. Nodrošināt izsaukuma ierosināšanu, kas ir nepieciešama alternatīviem operatoriem, lai tie varētu sniegt savus mazumtirdzniecības telefonijas un interneta iezvanpakalpojumus, vēl aizvien ir ilgstoša problēma konkurences jomā. Tomēr, ja šajā līmenī piemēro efektīvus tiesiskos līdzekļus, tie palīdz attīstīt ilgtspējīgu konkurenci izejošo izsaukumu mazumtirdzniecības tirgū, tādējādi nodrošinot mazumtirdzniecības regulējuma samazināšanu. Attiecībā uz vairumtirdzniecības terminēšanu (pakalpojumi, kurus operatori pērk viens no otra, lai saviem klientiem nodrošinātu iespēju zvanīt uz dažādiem tīkliem) visi operatori neatkarīgi no to lieluma ir atzīti par dominējošiem, jo saskaņā ar ieteikumu katra operatora tīkls veido atsevišķu tirgu, kurā tam ir monopoltiesības veikt izsaukumu terminēšanu. Regulatori varēja atspoguļot atšķirības operatoru lielumā, nosakot vieglākus tiesiskos līdzekļus mazākiem operatoriem (piemēram, piemērojot „asimetriskus” tiesiskos līdzekļus). Komisija pamatotos gadījumos atbalstīja šo pieeju. Turklāt Komisijai bija ļoti svarīgi nodrošināt, lai tiesiskie līdzekļi šajā tirgū būtu efektīvi, piemēram, pienākums veikt atsevišķu grāmatvedību var padarīt uzskatāmus iekšējos pārvedumus un papildināt citas saistības, kamēr izmaksu kontrole tirgus dalībniekiem var nodrošināt nepieciešamo pārskatāmību un juridisko noteiktību, kā arī palīdzēt samazināt terminēšanas tarifus. Visbeidzot, attiecībā uz telefona tīkla „pēdējo jūdzi”, savienojot to ar lietotāja galaiekārtu (citiem vārdiem „abonentlīniju”), tirgū vēsturiski pārstāvētais operators nemainīgi ir saglabājis savu gandrīz 100 % tirgus daļu. Efektīva piekļuve (ar „atsaistīto piekļuvi abonentlīnijai”) un cenu regulēšana vairumtirdzniecības līmenī ir bijušas svarīgas kā konkurences attīstības veicināšanas līdzekļi izejošo izsaukumu tirgū, ja alternatīvie operatori, lai nodrošinātu savus pakalpojumus, ir atkarīgi no abonentlīnijas piekļuves. 5.2. Mobilie tīkli un pakalpojumi Atšķirībā no fiksēto pakalpojumu tirgiem mobilo tīklu un pakalpojumu tirgi visumā ir izrādījušies konkurētspējīgāki, un to regulējums ir daudz ierobežotāks. Šeit nav regulējuma mazumtirdzniecības līmenī, un vairumtirdzniecības regulējums kopumā ir ierobežots uz vairumtirdzniecības terminēšanu. Saskaņā ar ieteikumu ir noteikti trīs vairumtirdzniecības mobilo pakalpojumu tirgi: 1) piekļuve un izsaukuma ierosināšana[21], 2) izsaukuma terminēšana un 3) starptautiskā viesabonēšana. Mobilo izsaukumu ierosināšana operatoriem vai pakalpojumu sniedzējiem (dažkārt tie ir „virtuālie” tīkla operatori jeb MVNO ) dod iespēju piegādāt izsaukumus mazumtirdzniecības klientiem, izmantojot cita mobilā operatora tīklu. Mobilā izsaukuma terminēšana ir līdzīga fiksētā izsaukuma terminēšanai, tāpēc tai piemēro līdzīgus principus (attiecībā uz tirgus analīzi un tiesiskajiem līdzekļiem). Starptautiskā viesabonēšana klientiem dod iespēju veikt un saņemt izsaukumus, ceļojot ārzemēs. Attiecībā uz piekļuves un izsaukuma ierosināšanas tirgu reglamentējošā intervence lielākoties ir izrādījusies lieka, ņemot vērā vispārēji novēroto konkurences līmeni. Ierobežots skaits nacionālo regulatoru tomēr uzskatīja regulējumu par nepieciešamu, ja tika atzīts, ka vienam mobilajam operatoram ir dominējošais stāvoklis vai diviem vai vairākiem operatoriem kopā ir „kolektīvs” dominējošais stāvoklis. Līdzīgi kā ar fiksēto izsaukumu terminēšanu tika konstatēts, ka visiem mobilā tīkla operatoriem ir BIT mobilo izsaukumu terminēšanas tirgū saskaņā ar principu „viens tīkls, viens tirgus”. Turklāt, ja MVNO var noteikt savas terminēšanas cenas neatkarīgi no „viesabonēšanas pakalpojuma sniedzēja” tīkla, tie arī jāatzīst par dominējošiem[22]. Noteiktie reglamentējošie tiesiskie līdzekļi ir noveduši pie mobilā izsaukuma terminēšanas izmaksu pakāpeniskas samazināšanās, lai gan šis samazinājums nav vienlīdz liels visās dalībvalstīs. Attiecībā uz vairumtirdzniecības starptautisko viesabonēšanu – neviens nacionālais regulators pagaidām nav darījis zināmu par šādu tirgu uz 2005. gada 30. septembri. Tirgus analīzei nepieciešama to pārrobežu datu apkopošana, kuros nacionālie regulatori sadarbojas Eiropas Regulatoru grupas kontekstā. Pa to laiku Komisija ir arī izveidojusi tīmekļa vietni, kurā apkopoti visas ES mobilās telefonijas operatoru jau publicētie viesabonēšanas tarifu piemēri, lai turpinātu veicināt viesabonēšanas izmaksu pārskatāmību[23]. 5.3. Platjosla un apraide Vairumtirdzniecības platjoslas piekļuve jeb bitu plūsmas (bitstream) piekļuve dod iespēju alternatīvajiem operatoriem nodrošināt galapatērētājiem platjoslas pakalpojumus, kombinējot savu pamata tīklu ar tirgū vēsturiski pārstāvētā operatora tīkla daļām. Bitu plūsmas piekļuvi vispārīgi uzskata par svarīgu atspēriena punktu jaunienācējiem, lai investētu to tīkla izvērstā ieviešanā, pamatojoties uz atsaistīto piekļuvi abonentlīnijai (vispirms ar „kopēju” un tad ar „pilnīgi” atsaistītu piekļuvi). Visos gadījumos līdz 2005. gada 30. septembrim nacionālie regulatori tirgū vēsturiski pārstāvētajiem operatoriem ir pieprasījuši nodrošināt bitu plūsmas piekļuvi. Tas palīdzējis veicināt konkurenci, cita starpā nodrošinot mazumtirdzniecības platjoslas pakalpojumus. Līdz šim vairumtirdzniecības platjoslas piekļuves tirgus ir aptvēris tikai pakalpojumus, kas pamatojas uz tradicionālo telefona tīklu (jeb PSTN (publiskais komutējamais telefonu tīkls)), piemēram, ADSL (asimetriskā ciparu abonentlīnija). Lai šajā tirgū ietvertu konkurējošas tehnoloģijas (piemēram, kabelis vai satelīts), Komisija ir pieprasījusi gan pierādījumus par vairumtirdzniecības produktu, kurš pamatojas uz kabeli vai citām tehnoloģijām, gan pierādījumus, ar ko norāda uz šādu vairumtirdzniecības produktu un ADSL aizvietojamību. Apraides pakalpojumu vairumtirdzniecības tirgus ir tirgus, kurā nacionālie regulatori visvairāk novirzījušies no ieteikuma. Dažādu platformu (kabelis, satelīts vai zemes raidstacija) aizstāšanas trūkums vairumtirdzniecības līmenī ir novedis pie tā, ka nacionālajiem regulatoriem tirgus jāiedala atkarībā no izmantotās platformas. Kamēr faktiskie apstākļi tirgū ES teritorijā ievērojami atšķiras, lielākajā daļā dalībvalstu galvenā problēma konkurences jomā parādās nacionālās analogajās un ciparu zemes apraides sistēmās. Rezultātā tikai zemes apraide līdz šim ir bijusi pakļauta tirgus analīzei un BIT tiesiskajiem līdzekļiem. Secinājumi un nākotnes perspektīvas Komisija uzskata, ka tirgus pārskata process, ieskaitot saskaņā ar pamatdirektīvu izveidoto 7. panta konsultāciju mehānismu, ir nodrošinājis konsekventāku regulējumu un tādējādi ir nozīmīgs solis elektronisko sakaru iekšējā tirgus izveidē. Tirgus pārskatu sistēma ir nodrošinājusi, ka regulējums pamatojas uz pamatīgu ekonomisko analīzi un ir stingri ierobežots uz tirgiem, kuros ir pastāvīgas tirgus nepilnības. Tā rezultātā izveidots labāks regulējums. Attiecībā uz Eiropas kopējās reglamentējošās kultūras izveidi ir svarīgi uzsvērt, ka visi nacionālie regulatori seko vispārējai metodoloģiskai pieejai, pamatojoties uz ES konkurences tiesību principiem. Šo attīstību veicina arī pārskatāms konsultāciju mehānisms. Saskaņotība lielākoties tiek nodrošināta attiecībā uz to, kur regulējums ir atbilstošs (tirgi un tajos darbojošos tirgus dalībnieku pozīcija tirgū), bet mazākā mērā – attiecībā uz to, kāds regulējums (tiesiskie līdzekļi) ir atbilstošs. Komisija pašlaik kopā ar nacionālajiem regulatoriem strādā pie tā, lai to rīcībā esošie tiesiskie līdzekļi tiktu izmantoti konsekventi. | Lai gan dažos tirgos ir ilgstošu problēmu pazīmes, vairāki tirgi jau ir kļuvuši reāli konkurētspējīgi dažās dalībvalstīs, ļaujot samazināt spēkā esošo regulējumu. Piemēram, mazumtirdzniecības izsaukumi, mobilā piekļuve, izsaukuma ierosināšana un nomāto līniju maģistrālie segmenti ir tirgi, kuros konstatēta efektīva konkurence[24]. | Konsultāciju mehānisms ir radījis reglamentējošā procesa lielāku pārskatāmību . Fakti, ka tirgus dalībniekus sistemātiski konsultē nacionālie regulatori, ka Komisijai ir nostāja katrā gadījumā un ka visi galīgie dokumenti tiek publicēti, ir tikai daži šīs pārskatāmības piemēri. Tirgus pārskatu sistēma, kas izveidota ar reglamentējošiem noteikumiem, kopumā ir izrādījusies veiksmīga. Lai gan tas prasīja nelielu sākotnējo investīciju analītiskajās un organizatoriskajās spējās no nacionālo regulatoru un Komisijas puses, tas novedis pie reglamentējošās pieejas tuvināšanas un tādējādi palīdzējis sagatavot ceļu uz elektronisko sakaru iekšējo tirgu. Tas ir arī nodrošinājis, ka visi regulatori pamato savus lēmumus uz stabiliem ekonomiskajiem apsvērumiem un ka elektronisko sakaru tirgu regulējums tiek saglabāts minimālajā nepieciešamajā līmenī. Lai gan lielam skaitam valsts tirgu turpina piemērot regulējumu, citos tirgos novērojamas ilgtspējīgas konkurences pazīmes. Tas jo īpaši attiecas uz mazumtirdzniecības tirgiem, bet ir atkarīgs no reglamentējošo tiesisko līdzekļu efektīvas īstenošanas vairumtirdzniecības līmenī vai no alternatīvu infrastruktūru eksistences. Jaunu tehnoloģiju ieviešana var radīt papildu konkurences spiedienu, kas var novest pie mazākas regulējuma nepieciešamības. Komisija pārskata kontekstā meklēs veidus, kā samazināt administratīvo šķērsli uzņēmumiem un nacionālajiem regulatoriem un kā turpināt procedūru vienkāršošanu. Komisija ir aicinājusi sniegt ieguldījumu reglamentējošo noteikumu pārskatīšanā arī attiecībā uz tirgus pārskata procedūrām. [1] Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem („pamatdirektīva”), OV L 108, 24.4.2002., 33. lpp. [2] Šie mērķi ir izklāstīti pamatdirektīvas 8. pantā un attiecas uz konkurences veicināšanu, iekšējā tirgus attīstību un ES pilsoņu interešu veicināšanu. [3] http://forum.europa.eu.int/Public/irc/infso/ecctf/home. [4] Komisija pašlaik plāno palielināt tulkojumu pieejamību plašai sabiedrībai. [5] Komisijas 2003. gada 11. februāra Ieteikums 2003/311/EK par attiecīgajiem produktu un pakalpojumu tirgiem elektronisko sakaru nozarē, kas ir jutīgi pret iepriekšēju regulējumu saskaņā ar pamatdirektīvu, OV L 114, 8.5.2003., 45. lpp. („ieteikums”). [6] Komisijas pamatnostādnes par tirgus analīzi un būtiskas ietekmes tirgū novērtējumu saskaņā ar Kopienas reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem, OV C 165, 11.7.2002., 6. lpp. [7] Proti, i) ir augsti un pastāvīgi šķēršļi iekļūšanai tirgū, ii) trūkst dinamiski tirgus nosacījumi, kuru mērķis ir efektīva konkurence, un iii) nepietiek vienīgi ar konkurences tiesībām, lai atbilstīgi risinātu jebkuru saistītu tirgus nepilnību. Skatīt ieteikuma turpmākos apsvērumus Nr. 9 līdz 16. [8] Skatīt lietas UK/2003/0035 – 0039 saistībā ar nomāto līniju terminējošiem segmentiem. [9] Atbilstīgi piekļuves direktīvas 8. panta 4. punktam. [10] Kā gadījumā, kad maksa par mobilo sakaru terminēšanas pakalpojumiem tika regulēta tikai izsaukumiem no mobilajiem tīkliem vai ārzemēm, bet ne izsaukumiem no fiksētajiem tīkliem. [11] Kā gadījumos, kad cenu regulēšanu nepamatoja uz vispiemērotāko izmaksu modeli vai kad izmaksu modeļa izvēle un izmaksu aprēķina noteikumi tika atstāti attiecīgā uzņēmuma ziņā. [12] Kā gadījumā, kad uz izmaksām vērsta maksa par mobilo sakaru terminēšanas pakalpojumiem, pamatojoties uz LRIC ( Long Run Incremental Costs – ilgtermiņa papildu izmaksas) izmaksu modeli, tika sākumā atstāta sarunu ziņā starp operatoriem, tad regulators iejaucās strīdu izšķiršanas kontekstā. [13] Tas ir, piemēram, kontroles pienākums attiecībā uz standarta cenām vai starpību starp standarta cenu un mazumtirdzniecības cenu, līdz tiek pieņemts pilnīgs, uz izmaksām vērsts modelis. [14] Skatīt Komisijas Lēmumu C(2004) 527 Lietā FI/2003/0024 un FI/2003/0027, C(2004) 3682 Lietā FI/2004/0082, C(2004) 4070 Lietā AT/2004/0090 un C(2005) 1442 Lietā DE/2005/0144. [15] Atbilstīgi pamatdirektīvas 7. panta 6. punktam. [16] Aprīkojums, kas ļauj klientiem zvanīt, izmantojot citu operatoru, nevis piekļuves sniedzēju, vai nu katram atsevišķam izsaukumam (operatora izvēle), vai sistemātiski (operatora iepriekšēja izvēle). Saskaņā ar Universālā pakalpojuma direktīvu, ja atzīts, ka operatoram ir BIT „taksofonu tīkla pieslēguma un izmantošanas nodrošināšanai noteiktā atrašanās vietā”, nacionālajiem regulatoriem attiecīgajam operatoram ir jāpieprasa operatora izvēles un operatora iepriekšējas izvēles atļaušana. [17] Atļauja alternatīviem operatoriem piedāvāt galapatērētājiem mazumtirdzniecības piekļuvi pakalpojumiem kopā ar izsaukumu pakalpojumiem. Pretēji operatora izvēlei un operatora iepriekšējai izvēlei, kas ir noteikta operatoriem ar BIT attiecīgajā tirgū, nomāto līniju vairumtirdzniecības pienākumu (attiecīgā gadījumā) nosaka pēc regulatora ieskatiem. [18] VoIP ( Voice over Internet Protocol – IP balss pārraide): balss pārraide, izmantojot interneta protokola tehnoloģiju. VoIP noslodzi pārraida privātos tīklos („IP telefonija”) vai sabiedriskajā internetā („interneta telefonija”). [19] Komisija 2003. gadā ir veicinājusi VoIP tehnoloģijas rašanos ar Eiropas Investīciju fonda vadīto daudzgadu programmas finanšu instrumentu. [20] Izsaukumu pārraide un/ vai komutācija, vai maršrutēšana. [21] Salīdzinājumam fiksētā telefonija, kurā piekļuve un izsaukuma ierosināšana ir nodalītas atsevišķi. [22] Iepriekš minētais punkts saistībā ar fiksētajiem tīkliem un pakalpojumiem par tiesisko līdzekļu efektivitāti ir vienlīdz piemērojams attiecībā uz mobilā izsaukuma terminēšanu. [23] IP/05/1217, 2005. gada 4. oktobris. [24] Šos sasniegumus ņems vērā ieteikumā iekļautajā pašreizējā 18 tirgu saraksta pārskatā. Sīkāku informāciju par konkurētspējīgiem tirgiem, kuriem nav piemērots BIT regulējums, skatīt I pielikumā.