Komisijas paziņojums Padomei saskaņā ar Padomes direktīvas 2003/96/EK 19. panta 1. punktu (privāta, nekomerciāla aviācija) /* COM/2006/0742 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 30.11.2006 COM(2006) 742 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI saskaņā ar Padomes Direktīvas 2003/96/EK 19. panta 1. punktu (privāta, nekomerciāla aviācija) 1. IEVADS Saskaņā ar 19. panta 1. punktu Padomes Direktīvā 2003/96/EK[1], kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai, (turpmāk tekstā – „Enerģētikas nodokļu direktīva” vai „direktīva”) un papildus direktīvā paredzētajiem noteikumiem, jo īpaši tās 5., 15. un 17. pantam, Padome pēc Komisijas priekšlikuma ar vienbalsīgi pieņemtu lēmumu var atļaut ikvienai dalībvalstij īpašu politikas apsvērumu dēļ ieviest turpmākus nodokļu atbrīvojumus vai nodokļu samazinājumus. Komisija izskata lūgumus. Pēc tam Komisija vai nu iesniedz Padomei priekšlikumu, vai arī informē Padomi par iemesliem, kādēļ tā nav ierosinājusi atļaut šādu pasākumu. Enerģētikas nodokļu direktīvas izņēmumu, kuru darbības termiņš beidzas 2006. gada beigās, plašākas pārskatīšanas kontekstā Francija, Portugāle, Apvienotā Karaliste, Malta un Zviedrija iesniedza lūgumu no 2007. gada atļaut izņēmumus attiecībā uz Enerģētikas nodokļu direktīvas noteikumiem degvielai, ko izmanto privātai, nekomerciālai aviācijai, t.i., aviācijai, uz ko neattiecas Enerģētikas nodokļu direktīvas 14. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētais obligātais atbrīvojums. Šīs vēstules tika reģistrētas Nodokļu un muitas savienības ģenerāldirektorātā[2]. Šā paziņojuma mērķis ir informēt Padomi par iemesliem, kādēļ Komisija nav ierosinājusi dot šādu atļauju. 2. LūGUMU KOPSAVILKUMS 2.1. Francijas lūgums Francija vēlas degvielai, kas tiek izmantota privātai, nekomerciālai aviācijai, piemērot nodokļu atbrīvojumu pilnā apmērā. Pasākuma mērķis ir kompensēt negatīvās sekas, ko nozarei radīja cenu pieaugums, un, no otras puses, saglabāt valsts politiku, kas vērsta uz teritorijas sakārtošanu, izvairoties no uzņēmumu koncentrēšanās ap Parīzes reģionu. Lūgumā paredzētais pasākuma beigu datums ir 2012. gada 31. decembris. 2.2. Portugāles lūgums Portugāle vēlas degvielai, kas tiek izmantota privātai, nekomerciālai aviācijai, piemērot nodokļu atbrīvojumu pilnā apmērā. Pasākuma mērķis ir izvairīties no administratīvā sloga, ko rada nepieciešamība ieviest sarežģītu kontroles sistēmu, kas saistīta ar pāreju uz nodokļu parasto piemērošanu. Lūgumā paredzētais pasākuma beigu datums ir 2012. gada 31. decembris. 2.3. Apvienotās Karalistes lūgums Apvienotā Karaliste vēlas degvielai, ko izmanto privātai, nekomerciālai aviācijai, piemērot atbrīvojumu no akcīzes nodokļiem. Privāta dzinēju degvielas izmantošana būtu pilnībā atbrīvota no nodokļiem, bet aviācijas benzīnam tiktu piemērots nodoklis, kura likme ir uz pusi mazāka par likmi, kuru piemēro svinu saturošam benzīnam. Apvienotā Karaliste apgalvo, ka pāreja uz nodokļu parasto piemērošanu dos minimālu ieguvumu salīdzinājumā ar tām izmaksām un citām sekām, kas saistītas ar izņēmuma darbības termiņa beigām. Tādēļ galvenais pasākuma mērķis ir izvairīties no pārejas radītajām izmaksām. Apvienotā Karaliste īpaši uzsver atbilstības nodrošināšanas izmaksas aviācijas degvielas piegādātājiem un nozarei un akcentē ar izņēmuma darbības termiņa beigām saistītās administratīvās izmaksas un izpildes grūtības, kas rodas pārvaldei. Apvienotā Karaliste tālāk skaidro nelabvēlīgo ietekmi gan privātās, nekomerciālās aviācijas nozarē, gan uz daudziem maziem uzņēmumiem, kas ar to ir saistīti. Turklāt tas palielinātu apmācību izmaksas, kas savukārt palielinātu tendenci, ka piloti mācās Amerikas Savienotajās Valstīs. Izņēmuma atcelšana radītu arī drošības problēmas, ja lietotāji vēlētos aviācijas benzīna vietā izmantot bezsvina benzīnu. No otras puses, Apvienotā Karaliste norāda uz nenozīmīgo peļņas palielināšanos un niecīgo ieguvumu no oglekļa emisiju samazinājuma, kas saistīti ar nodokļu vispārējo piemērošanu. Lūgumā paredzētais pasākuma beigu datums ir 2011. gada 31. decembris. 2.4. Maltas lūgums Malta vēlas dzinēju degvielai un aviācijas benzīnam, ko izmanto privātai, nekomerciālai aviācijai lidojumos uz ārzemēm, piemērot nodokļu atbrīvojumu pilnā apmērā. Pasākuma mērķis ir veicināt nozares un ar to saistīto tūrisma jomai svarīgo pakalpojumu attīstību. Saskaņā ar Maltas viedokli salīdzinošo priekšrocību šajā jomā samazina spēcīgā konkurence, ko rada pārvadātāji, kas reģistrēti ārpus Eiropas valstīm, kuras nav pakļautas Kopienas tiesību aktiem akcīzes nodokļu jomā. Turklāt Malta uzskata, ka ģeogrāfiskā stāvokļa un pasākuma pareizas piemērošanas nodrošināšanai paredzēto stingro kontroļu dēļ pasākums neradīs kaitējumu iekšējā tirgus pareizai darbībai un nekropļos konkurenci. Lūgumā paredzētais pasākuma beigu datums ir 2012. gada 31. decembris. 2.5. Zviedrijas lūgums Zviedrija vēlas dzinēju degvielai un benzīnam, kas tiek izmantots privātai, nekomerciālai aviācijai, piemērot nodokļu atbrīvojumu pilnā apmērā. Zviedrija atsaucas uz tās izstiepto teritoriju un lielajām reti apdzīvotajām teritorijām, jo īpaši ziemeļos, un uzskata, ka labi funkcionējoši transporta līdzekļi un infrastruktūra ir būtiski, lai visiem Zviedrijas reģioniem saglabātu iespējas attīstīties un piedalīties ekonomiskajā izaugsmē. Vajadzīgo sabiedrisko pasākumu pildīšanai bieži ir jāveic lieli attālumi, jo īpaši Ziemeļzviedrijas teritorijas iekšienē. Turklāt Zviedrija uzskata, ka aviācijas degvielām privātai lidošanai piešķirto nodokļu atbrīvojumu rezultātā aviācija kļūst biežāka, kas pozitīvi ietekmē zināšanas aviācijas jomā un gatavību veikt civilās novērošanas uzdevumu. Saskaņā ar Zviedrijas viedokli nodokļu iestādēm būtu liels administratīvais slogs pārvaldīt nodokļu piemērošanu privātai, nekomerciālai aviācijai. Zviedrija uzskata arī, ka piemērošanu sarežģī tas, ka vienu un to pašu lidmašīnu dienas laikā var vairākas reizes izmantot gan privātiem, gan komerciāliem mērķiem. Lūgumā paredzētais pasākuma beigu termiņš ir 2012. gada 31. decembris. 3. LūGUMU PRIEKšVēSTURE Enerģētikas nodokļu direktīvas 14. panta 1. punkta b) apakšpunktā noteikts, ka dalībvalstis atbrīvo no nodokļiem energoproduktus, kurus paredzēts lietot par degvielu lidojumos, kas nav privāta, nekomerciāla aviācija. Šis noteikums sākotnēji stājās spēkā 1993. gadā saskaņā ar Naftas produktu direktīvu[3]. Tādējādi obligātais atbrīvojums, kas noteikts komerciālai aviācijai (jo īpaši esošo starptautisko tiesisko pienākumu dēļ), neattiecās uz privāto, nekomerciālo aviāciju[4], un tā neguva labumu arī no kādām citām direktīvās paredzētām neobligātām nodokļu priekšrocībām. Rezultātā uz privātu, nekomerciālu aviāciju attiecas nodokļu parastā piemērošanas kārtība atbilstoši valstu likmēm saskaņā ar direktīvu, ja vien direktīvas 18., 18.a vai 19. pantā nav paredzēts īpašs izņēmums. Lai padarītu Kopienas transporta, vides un fiskālo politiku saskaņotāku, Komisija jau 1996. gadā pirmo reizi ierosināja atcelt attiecīgos ierobežojumus[5], kas šobrīd iekļauti direktīvas 18. un 18a. pantā ar II un III pielikumu. Pēc tam Komisija 2000. gadā ierosināja pakāpeniski atcelt šos izņēmumus, paziņojot, ka šiem izņēmumiem jābeidz darboties līdz ar Enerģētikas nodokļu direktīvas paredzēto stāšanos spēkā vai jebkurā gadījumā vēlākais 2002. gada 31. decembrī[6]. Galu galā izņēmumu darbības termiņš tika pagarināts līdz 2006. gada 31. decembrim, un tos vēlāk iekļāva Enerģētikas nodokļu direktīvā (18. pants un II pielikums), lai tos varētu bez sarežģījumiem atcelt. Saistībā ar Maltas pievienošanos Kopienai, tai tika izvēlēts tas pats izņēmuma darbības beigu termiņš (18.a pants un III pielikums). Savā 2006. gada paziņojumā „ Pārskats par izņēmumiem Padomes Direktīvas 2003/96/EK II un III pielikumā, kuri ir spēkā līdz 2006. gada beigām ” (turpmāk tekstā – „2006. gada paziņojums”)[7] Komisija norādīja, ka nodokļu labvēlīgā piemērošana degvielai, ko izmanto minētajai darbībai, salīdzinājumā ar degvielu, ko izmanto līdzīgām (transporta vai nekomerciālām) darbībām, nav jāatjauno. Tai pašā laikā, ja dalībvalstis uzskata, ka īpašu politikas apsvērumu dēļ izņēmums ir nepieciešams arī turpmāk, Komisija aicināja tās iesniegt lūgumu saskaņā ar direktīvas 19. pantu, attiecīgi pamatojot politikas vajadzības. 4. KOMISIJAS NOVēRTēJUMS Komisija uzskata, ka Francija, Portugāle, Apvienotā Karaliste, Malta un Zviedrija lielā mērā atkārtojušas tos argumentus, kas jau izskatīti 2006. gada paziņojumā (jo īpaši augstās atbilstības nodrošināšanas un administratīvās izmaksas un krāpšanas risks, kas saistīts ar izņēmuma darbības termiņa beigām)[8]. Komisijas uzskata, ka ne šie, ne šajā posmā izteiktie sīkākie un/vai papildu argumenti nav pamatoti. Sākumā Komisija vēlētos atgādināt, ka Padomei, rīkojoties vienbalsīgi atbilstoši EK Līguma 93. pantā noteiktajai procedūrai, jau ir bijusi iespēja līdzsvarot, no vienas puses, politikas apsvērumus, kas runā par labu izņēmumam attiecīgajā jomā, un, no otras puses, apsvērumus, kas runā par labu nodokļu parastajai piemērošanas kārtībai. Pēdējās minētās intereses būtībā ir tās pašas, kas noteiktas direktīvas 19. panta 1. punkta trešajā ievilkumā, un iekļauj iekšējā tirgus pareizu darbību, vajadzību nodrošināt godīgu konkurenci un Kopienas veselības, vides, enerģētikas un transporta politikas. Kā minēts 2006. gada paziņojumā, Padome apzināti ir izvēlējusies privātai, nekomerciālai aviācijai kā vispārēju režīmu piemērot nodokļu parasto piemērošanas kārtību. To izslēdza no Enerģētikas nodokļu direktīvas 14. panta 1. punkta c) apakšpunktā paredzētā obligātā atbrīvojuma un neiekļāva direktīvas 15. pantā paredzētajā neobligāto atbrīvojumu vai samazinājumu sarakstā. No direktīvas 23. apsvēruma izriet, ka lidojumi, kas nav privāta, nekomerciāla aviācija, bija atbrīvoti tikai īpašu iemeslu dēļ, kas saskaņā ar minēto apsvērumu, neattiecas uz pašu privāto, nekomerciālo aviāciju. Tai pašā laikā Padome ir norādījusi, ka izņēmumiem par labu privātai, nekomerciālai aviācijai jābūt tikai īslaicīgiem (direktīvas 30. apsvērums un 18. un 18.a pants ar II un III pielikumu). Ņemot vērā iepriekš minēto, 19. pantā paredzētā atļauja nav jāpiešķir tādu iemeslu dēļ, kas ir raksturīgi pārejai no izņēmuma uz nodokļu parasto piemērošanu. Tas nepārprotami attiecas uz administratīvo slogu un grūtībām, kas saistītas ar atbilstības nodrošināšanu un/vai ar izpildi, tostarp pašas pārejas radītās drošības problēmas[9]. Tomēr tas attiecas arī uz vispārējām uzņēmējdarbības sekām (nozarei, ar to saistītiem uzņēmumiem, tūrismam vai apmācību nozarei), kas var rasties, ja privātai, nekomerciālai aviācijai nodokļi tiks piemēroti parastā kārtībā, pat ilgākā laika posmā. Būtībā šādas vispārējas sekas neatbilst uzskatam par konkrētas politikas apsvērumiem Enerģētikas nodokļu direktīvas 19. panta nozīmē. Direktīvas 19. panta 1. punkta trešajā ievilkumā noteiktās intereses un politikas tāpat neatbalsta atļaujas piešķiršanu, atsaucoties uz iepriekš minēto pamatojumu. No iekšējā tirgus un godīgas konkurences viedokļa jānorāda, ka pašas aviācijas būtības dēļ, lai varētu pabeigt iekšējā tirgus izveidi, nodokļu piemērošanai aviācijas degvielai bija nepieciešami kopīgi noteikumi, kurus Kopienā ieviesa 1993. gadā. Šādus noteikumus ieviesa kā tobrīd visizplatītāko ES dalībvalstīs pastāvošās prakses kopīgo elementu, un tajos iekļāva vienotu pieeju privātai, nekomerciālai aviācijai. Vispārīgi iekšējā tirgus un godīgas konkurences intereses nozīmē, ka nodokļu piemērošanai jābūt pēc iespējas neitrālākai, lai Kopienā, kurai nav fiskālu robežu, izvairītos no nodokļu politikas ietekmētas uzvedības. Vairākām dalībvalstīm piešķirtais izņēmums neietekmē šādus apsvērumus. Izņēmums jāuztver kā tāds, kura mērķis ir atrisināt sākotnējās grūtības, ar kurām jāsaskaras, ieviešot jaunus tiesību aktus. Ņemot vērā to, ka privātai, nekomerciālai aviācijai izmantotā degviela Kopienā principā ir bijusi aplikta ar nodokļiem kopš 1993. gada un ka Enerģētikas nodokļu direktīvas 18. un 18.a pantā attiecīgajam izņēmumam šajā direktīvā ir norādīts konkrēts termiņš, ar pāreju saistītie iemesli tagad nepamato direktīvas 19. pantā paredzētās atļaujas piešķiršanu. Ciktāl jebkādi paredzamie uzņēmējdarbības zaudējumi (kā apgalvo dažas dalībvalstis, uz kurām attiecas izņēmums) atspoguļotu attiecīgus to dalībvalstu ieguvumus, kas piemēro nodokļu parasto likmi, tas apliecinātu, ka godīgas konkurences interesēs nebūtu jāpiešķir direktīvas 19. pantā paredzētā atļauja, kas turpinātu kropļot konkurenci. Pieprasītā atļauja būtu pretrunā arī ar Kopienas vides , enerģētikas un transporta politiku galvenokārt tāpēc, ka tā precīzi neatspoguļo šādas darbības negatīvās ārējās izmaksas. Turklāt ir lietderīgi apsvērt atsevišķus, daudz konkrētākus argumentus, kurus izteikušas dažas pieprasītājas dalībvalstis. Pirmkārt, Komisija nevar piekrist Maltas paustajam argumentam. Saskaņota nodokļu piemērošana konkrētos gadījumos patiesi var ietekmēt konkurenci ar trešām valstīm. Tomēr Padome jau ņēmusi vērā šādus gadījumus Enerģētikas nodokļu direktīvas 14. pantā. Šajā saistībā Padome uzskata, ka šie aspekti līdz šim attaisno atbrīvojumu komerciālas kuģošanas gadījumā, taču neattaisno tādu izņēmumu konkrētajā nozarē, kas aplūkota šajā paziņojumā, proti, privātā, nekomerciālā aviācijā (sal. Enerģētikas nodokļu direktīvas 23. apsvērumu). Otrkārt, attiecībā uz Zviedrijas argumentu, kas saistīts ar tās teritorijas īpašajām iezīmēm un vajadzību pēc labi funkcionējošiem transporta līdzekļiem un infrastruktūras, Komisija neuzskata, ka nodokļu atbrīvojums aviācijā izmantojamai degvielai ir pareiza politikas atbilde uz šādu argumentu. Vispārīgi atsaucoties arī uz saistītiem argumentiem, kurus minējusi Zviedrija (piemēram, gatavība veikt civilās novērošanas uzdevumu), un uz Francijas argumentiem par reģionālo attīstību, Komisija vēlas uzsvērt, ka tie ir saistīti galvenokārt ar valsts politikas reģionāla rakstura apsvērumiem un tie var no dalībvalsts viedokļa attaisnot attiecīgo valsts atbalstu. Tomēr pastāv līdzekļi šādu mērķu atbalstam, kas gan pēc būtības, gan pēc darbības jomas ir daudz vairāk piemēroti, un neietekmē iepriekš minētās Kopienas intereses ar anomālu atbrīvojumu no saskaņotiem nodokļiem. Līdz ar to minētie Francijas un Zviedrijas izvirzītie vispārējie apsvērumi nevar būt par pamatojumu pieprasītajai atļaujai. Visbeidzot, Komisija nevar piekrist Apvienotās Karalistes izteiktajam proporcionalitātes argumentam. Šajā argumentā 18. pantā paredzētais īslaicīgais izņēmums izmantots kā izejas punkts, kas ir tiešā pretrunā ar to, ka Kopienas likumdevējs, kas rīkojas saskaņā ar EK Līguma 93. pantu, noteicis nodokļu parasto piemērošanu kā izejas punktu. Tas arī pareizi atspoguļo Apvienotās Karalistes pausto saistīto argumentu, proti, ka ieguvumi vides jomā no pārejas uz nodokļu parasto piemērošanas kārtību būs ierobežoti. Pats fakts, ka vispārējais patēriņš, izmantojot privātu, nekomerciālu aviāciju, nedrīkst pārsniegt noteiktas robežas, vienkārši nozīmē, ka atbrīvojuma apjoms ir ierobežots. Tas nenozīmē, ka proporcionalitātes nolūkā būtu vajadzīgs nevienlīdzīgi traktēt salīdzināmās transporta vai nekomerciālās darbības. Turklāt tas, ka īstenošana var prasīt papildu piepūli, arī nevar būt izšķiroši. Nodokļu pārvaldes iezīme ir tā, ka īstenošanas izmaksas dažādās nozarēs var atšķirties, un tas nozīmē konkrētus politikas apsvērumus, kas būtu jāņem vērā direktīvas 19. panta kontekstā. 5. SECINāJUMS Kopumā Komisija uzskata, ka pieprasītājas dalībvalstis nav norādījušas konkrētus politikas apsvērumus, kas attaisnotu nepieciešamību turpināt piešķirt izņēmumus no tiesību aktiem, kas jau divos gadījumos pēc vienprātīga lēmuma ieviesti ES un kas attaisnotu tāda fiskālā pasākuma pastāvēšanu, kas nepārprotami ir pretrunā ar vairākām Kopienas politikām. Minētajām dalībvalstīm ir bijis pietiekami daudz laika, lai pielāgotos jaunajai situācijai, ņemot vērā to, ka šis izņēmums un līdzīgi izņēmumi Kopienā tikuši apspriesti vismaz kopš 1996. gada, un Komisija ir vairākkārt uzstājusi, ka tie ir pakāpeniski jāatceļ. Tas pats attiecas arī uz Maltu, kuras gadījumā Enerģētikas nodokļu direktīvas 18.a pantā paredzētā izņēmuma darbības termiņš tika noteikts tā, lai tas sakristu ar termiņiem, kas noteikti līdzīgiem izņēmumiem, kas tolaik bija pieejami dažām no piecpadsmit toreizējām dalībvalstīm. Ja ļoti īpašos vai konkrētos apstākļos izņēmuma darbības termiņa izbeigšanās rada grūtības un ja pieprasītājas dalībvalstis visos aspektos respektē Kopienas tiesības[10], šīs valstis par pieņemt pasākumus, lai atvieglotu vai mīkstinātu problēmas, ko rada pāreja uz nodokļu parastās piemērošanas režīmu. Tādēļ Komisija secina, ka 19. pantā izvirzītie noteikumi nav izpildīti. Līdz ar to Komisija neierosina piešķirt pieprasītās atļaujas . [1] Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīva 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp.; direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/74/EK un Direktīvu 2004/75/EK (OV L 157, 30.4.2004., 87. un 100. lpp.). [2] Vēstules tika reģistrētas 2006. gada 16. oktobrī (Francija, Portugāle, Apvienotā Karaliste un Malta) un 2006. gada 31. oktobrī (Zviedrija). [3] Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīva 92/81/EEK par akcīzes nodokļu struktūru saskaņošanu attiecībā uz naftas produktiem (OV L 316, 31.10.1992.); kopš 2003. gada 31. decembra šī direktīva un Padomes 1992. gada 19. oktobra Direktīva 92/82/EEK par naftas produktiem uzlikto akcīzes nodokļu likmju tuvināšanu ir atceltas ar Padomes Direktīvu 2003/96/EC. [4] Privāta, nekomerciāla aviācija ir definēta kā „gaisa kuģu izmantošana, ko veic tā īpašnieks vai fiziska vai juridiska persona, kura, nomājot vai citādi, to izmanto nekomerciālos nolūkos, jo īpaši nolūkos, kas nav pasažieru vai preču pārvadājumi vai pakalpojumu sniegšana par atlīdzību vai valsts varas iestāžu vajadzībām”. [5] COM (1996) 549, 1996. gada 14. novembris. [6] COM (2000) 678, 2000. gada 15. novembris. [7] COM(2006)342, 2006. gada 30. jūnijs, Pārskats par izņēmumiem Padomes Direktīvas 2003/96/EK II un III pielikumā, kuri ir spēkā līdz 2006. gada beigām. [8] Salīdzināt ar 2006. gada paziņojuma 2.2.1. apakšpunktu. [9] Vides un drošības aspekti tiek risināti ar attiecīgu tiesību aktu palīdzību. Tie nav saistīti ar Enerģētikas nodokļu direktīvas noteikumiem. [10] Tostarp jo īpaši Līguma noteikumus par valsts atbalstu.