[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |

Briselē, 13.2.2007

SEC(2007) 190 galīgā redakcija

Ieteikums

PADOMES ATZINUMS

par atjaunināto Lietuvas konverģences programmu 2006.-2009. gadam saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97

(iesniegusi Komisija)

PASKAIDROJUMA RAKSTS

Vispārējais pamatojums

Stabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina nodarbinātības radīšanu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot tā efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.

Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Lietuvas pirmā konverģences programma tika iesniegta 2004. gada maijā. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 2004. gada 5. jūlijā sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekš minētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.

atjauninātās programmas novērtējuma pamatojums

Komisija ir pārbaudījusi jaunāko Lietuvas konverģences programmas atjauninājumu, kas iesniegts 2006. gada 13. decembrī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (sk. aili ar galvenajiem novērtējumā iztirzātajiem jautājumiem).

Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek novērtēta atjauninātās konverģences programmas budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopota šāda informācija:

1. saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo desmit gadu laikā;

2. jaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo konverģences programmas atjauninājumu) un

3. Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu.

Jaunākie saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji

Lietuva ir sekmīgi pārgājusi uz funkcionējošu tirgus ekonomiku, un tagad tās produkcijas apjoma pieauguma rādītāji ir vieni no augstākajiem ES dalībvalstīs. IKP uz vienu iedzīvotāju 2005. gadā pat nedaudz pārsniedza 50% no ES vidējā rādītāja. Pēdējos gados strauji pieaudzis iekšzemes pieprasījums, kas daļēji atspoguļo lielo kredītu pieaugumu, kļūstot par galveno ekonomiskās izaugsmes dzinējspēku un radot lielāku ārējo deficītu. Pēc laikposma, kad bija vērojama izaugsme bez pārmērīgas inflācijas, kopš 2004. gada vidus inflācija pieauga, atspoguļojot vairāku faktoru kopumu, tostarp neapstrādātas pārtikas un enerģijas cenu pieaugumu, kā arī algu būtisku palielināšanos saistībā ar ierobežoto darba tirgu. Valdībai ir bijuši labi rezultāti tās fiskālo mērķu sasniegšanā pēdējos gados, tomēr Lietuvas labvēlīgo ekonomisko stāvokli varēja izmantot efektīvāk.

Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmu

Padome 2006. gada 14. martā pieņēma atzinumu par iepriekšējo konverģences programmas atjauninājumu laikposmam no 2005. gada līdz 2008. gadam. „Saistībā ar pārliecinošajām izaugsmes prognozēm un lai nodrošinātu ilgtspējīgu konverģenci ar ES,” Padome aicināja Lietuvu „i) pastiprināt centienus strukturālā budžeta koriģēšanā, lai paātrinātu VTM sasniegšanu, un ii) konkrētāk, izvirzīt augstāku mērķi 2006. gadam saistībā ar vispārējo valsts budžeta deficītu, nodrošinot to, ka 2005. gadā valsts budžeta deficīta iznākums ir labāks par plānoto un tiek pārnests uz 2006. gadu un turpmākajiem gadiem”.

Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu

Īstenošanas ziņojums par Lietuvas valsts reformu programmu, kas paredzēta saskaņā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, tika iesniegts 2006. gada 13. oktobrī. Lietuvas valsts reformu programmā noteikti šādi būtiskākie uzdevumi/prioritātes: saglabāt ekonomiskās izaugsmes straujo gaitu un stabilu makroekonomisko vidi; veicināt Lietuvas uzņēmumu konkurētspēju; veicināt nodarbinātību un ieguldījumus cilvēkresursos.

Komisijas novērtējums minētājai programmai (ko pieņēma kā daļu no Komisijas 2006. gada decembra ikgadējā progresa ziņojuma[2]) liecināja, ka Lietuva ir ļoti sekmīgi īstenojusi valsts reformu programmu lielākajā daļā galveno politikas jomu makroekonomikas, mikroekonomikas un nodarbinātības nozarēs. Tomēr tā kā daudzi svarīgi pasākumi ir konceptuālā līmenī, joprojām veicams liels darbs to īstenošanā.

Ņemot vērā konstatētos panākumus un nepilnības, Lietuvai ieteica veikt pasākumus izpētes un attīstības jomā, kā arī kvalificēta darbaspēka jomā.

Aile – galvenie novērtējumā iztirzātie jautājumi Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punktā (konverģences programmām), novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem: vai saimnieciskās prognozes programmas pamatā ir reālistiskas vai programmas pamatā esošie saimnieciskie pieņēmumi ir ticami; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šis korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu VTM attiecīgajā ekonomikas ciklā; vai, izvērtējot korekcijas, ko izdara, lai sasniegtu VTM, lielākas korekcijas tiek veiktas ekonomiskā uzplaukuma laikos, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu (neskaitot vienreizējos un pārējos pagaidu pasākumus) par 0,5% no GDP, kurš ir kritērijs, lai sasniegtu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgāko strukturālo reformu īstenošana, kas ilgā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī potenciālo izaugsmi) un tādējādi pārbaudāmi ietekmējot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3% no IKP un ka programmas periodā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu ticamību novērtē, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz iespējamo produkcijas apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējot pārbauda arī: parāda attiecības dinamiku un stāvokli attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra paziņojumā izklāstīta pieeja ilgtermiņa ilgtspējības novērtēšanai[3]; integrācijas pakāpi valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai; ECOFIN padome 2005. gada 7. jūnija pavadvēstulē Eiropas Padomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstība rīcības kodeksam[4], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |

- Ieteikums

PADOMES ATZINUMS

par atjaunināto Lietuvas konverģences programmu 2006.-2009. gadam saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,

ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,

ņemot vērā Komisijas ieteikumu,

apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,

IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.

4. Padome [2007. gada 27. februārī] izskatīja atjaunināto Lietuvas konverģences programmu laikposmam no 2006. līdz 2009. gadam. Atjauninājumu iesniedza gandrīz divas nedēļas pēc rīcības kodeksā noteiktā termiņa, proti, 1. decembra, sakarā ar izmaiņām programmas apstiprināšanas procedūrā, kurā tagad piedalās Parlaments.

5. Makroekonomikas scenārijā, kas ir pamatā programmai, paredzēts, ka faktiskais IKP pieaugums pakāpeniski samazināsies no 7,8% 2006 gadā līdz 4,5% 2009. gadā. Izvērtējot šo scenāriju saistībā ar pašlaik pieejamo informāciju, tas šķiet pamatots ar piesardzīgiem izaugsmes pieņēmumiem no 2007. gada. Programmā prognozētie inflācijas rādītāji šķiet pārāk zemi, ņemot vērā jaunākos notikumus.

6. Attiecībā uz 2006. gadu Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē tiek lēsts, ka vispārējais valsts budžeta deficīts ir 1% no IKP, salīdzinot ar mērķi 1,4% no IKP, kas noteikts iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā. Atjauninātajā programmā ir norādīts, ka deficīts, paredzams, sasniegs 1,2%. Tomēr provizoriskie dati par 2006. gadu kopumā pat liecina par labāku, tuvu līdzsvaram esošu deficīta stāvokli. Minētais skaidrojams ar saimnieciskās darbības un nodarbinātības augstajiem rādītājiem, kas pārsniedza paredzētos, straujāku algu pieaugumu un uzlabojumiem nodokļu iekasēšanā, ko panāca, neraugoties uz 2006. gada jūlija budžeta grozījumiem, kas palielināja izdevumus par aptuveni 0,5% no IKP.

7. Galvenais programmas mērķis ir pakāpeniski samazināt vispārējo valsts budžeta deficītu visā programmas periodā, lai īstenotu vidēja termiņa mērķi (VTM, skatīt tālāk) līdz 2008. gadam un lai 2009. gada budžets būtu līdzsvarots. Paredzams, ka primārais deficīts līdz 2007. gadam tiks līdzsvarots, un programmas perioda beigās tiks sasniegts pārpalikums 0,8% apmērā no IKP. Salīdzinājumā ar iepriekšējo atjauninājumu paredzētās korekcijas ir daudz mērķtiecīgākas, bet to īstenošanu apgrūtina mazāk labvēlīgais makroekonomiskais scenārijs programmas perioda beigās. Paredzētā fiskālā konsolidācija ir atkarīga no ieņēmumu un IKP attiecības pieauguma, kas ir augstāka nekā izdevumu un IKP attiecības pieaugums (2,6 procenta punkti salīdzinājumā ar 1,4 procenta punktiem). Saistībā ar ieņēmumiem tikai 0,5 procenta punkti ir skaidrojami ar nodokļu līmeņa pieaugumu, ko galvenokārt izraisījuši uzlabojumi nodokļu iekasēšanā. Pieauguma pārējā daļa programmā nav norādīta, bet tā, šķiet, ir saistīta ar ES līdzekļu ieplūšanu. Izdevumos izmaiņas radušās sakarā ar valsts ieguldījumu, sociālo pabalstu un „citu” primāro izdevumu pieaugumu, ko pilnībā neizlīdzina ar valsts patēriņa ievērojamu samazināšanu (par vairāk nekā 2 procenta punktiem) attiecībā pret IKP.

8. Paredzams, ka strukturālā bilance (proti, cikliski koriģēta bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko aprēķina, izmantojot kopīgi apstiprināto metodoloģiju, pakāpeniski uzlabosies no deficīta 1¾% apmērā no IKP 2006. gadā uz pārpalikumu ½% apmērā no IKP 2009. gadā. Tāpat kā iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā, vidēja termiņa mērķis (VTM) programmā izklāstītajam budžeta stāvoklim ir nodrošināt strukturālu deficītu 1% apmērā no IKP, kuru programmā paredzēts sasniegt līdz 2008. gadam. Tā kā VTM prasības pārsniedz minimālos kritērijus (noteiktais deficīts apmēram 2 % no IKP), sasniedzot to, tiktu īstenots mērķis nodrošināt drošības rezervi pret pārmērīga budžeta deficīta rašanos. Šis VTM nepārsniedz robežas, kas noteiktas euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un pienācīgi atspoguļo parāda attiecību un vidējo potenciālo produkcijas apjoma pieaugumu ilgtermiņā.

9. Budžeta prognožu riski programmā kopumā šķiet līdzsvaroti līdz 2007. gadam, bet budžeta izpildes rezultāti no 2008. gada varētu būt sliktāki par programmā prognozētajiem. Budžeta stratēģijas pamatā ir ieņēmumu un IKP attiecības ievērojams pieaugums un būtisks valsts patēriņa un IKP attiecības samazinājums, kas nav pietiekami pamatots, ņemot vērā to, ka nav vidēja termiņa sistēmas valsts finanšu plānošanai un kontrolei. Lai arī prognozētā pārnešana, kas saistīta ar neparedzēti zemo deficītu 2006. gadā, liek secināt, ka 2007. gada mērķa īstenošana ir iespējama, sīkas informācijas par paredzētajiem pasākumiem trūkums vieš būtiskas neskaidrības attiecībā uz budžeta mērķu sasniegšanu no 2008. gada.

10. Ņemot vērā šo riska novērtējumu, budžeta stāvoklis programmā var izrādīties neadekvāts, lai nodrošinātu vidējā termiņa mērķa sasniegšanu līdz 2008. gadam, kā paredzēts programmā. Tomēr šķiet, ka tas visā programmas periodā nodrošina pietiekamu drošības rezervi pret budžeta deficīta robežvērtības (3 % no IKP) pārsniegšanu parastu makroekonomisko svārstību rezultātā. Saskaņā ar programmu koriģēšanas temps VTM sasniegšanai atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam, kurā noteikts, ka korekcijām jābūt lielākām ekonomiskā uzplaukuma laikos un tās varētu būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikos. Tomēr, ņemot vērā iepriekš norādītos riskus, paredzētie strukturālie pielāgojumi ir jāstiprina, papildinot tos ar pasākumiem, lai strukturālās bilances uzlabojums gadā ir 0,5% no IKP atbilstoši kritērijam, kas jāievēro euro zonā un VKM II dalībvalstīm.

11. Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds 2006. gadā ir sasniedzis 18½% no IKP, kas ir ievērojami mazāk par Līgumā noteikto atsauces vērtību — 60 % no IKP. Programmā paredzēts, ka parāda attiecība saglabāsies nemainīga, proti, aptuveni 19% no IKP 2007. – 2008. gadā, pirms samazināsies līdz 17¾% 2009. gadā.

12. Iedzīvotāju novecošanās ietekme uz budžetu ilgtermiņā Lietuvā ir zemāka nekā vidēji ES; pensiju izdevumu pieaugums īstenoto pensiju reformu ietekmē tuvākajās dekādēs būs neliels. Pašreizējais kopējā parāda līmenis Lietuvā ir ļoti zems, un budžeta stāvokļa uzlabošana, kā paredzēts konverģences programmas atjauninājumā, veicinātu risku saglabāšanu attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību ilgtermiņā. Kopumā šķiet, ka attiecībā uz Lietuvas valsts finanšu ilgtspējību risks ir neliels.

13. Konverģences programmā nav ietverts valsts reformu programmas 2006. gada oktobra īstenošanas ziņojuma kopējās ietekmes kvalitatīvais novērtējums vidēja termiņa fiskālajai stratēģijai. Tomēr tajā sniegta sistemātiska informācija par valsts reformu programmā paredzēto galveno reformu tiešajām budžeta izmaksām vai ietaupījumiem, un tās budžeta prognozēs, šķietami, paredzēts ņemt vērā valsts reformu programmā izklāstīto darbību ietekmi uz valsts finansēm. Konverģences programmā minētie pasākumi valsts finanšu jomā, šķiet, atbilst valsts reformu programmā paredzētajiem pasākumiem. Jo īpaši abās programmās ir uzsvērti jautājumi saistībā ar pašreizējām pensijām, veselības aprūpi un nodokļu reformām. Tomēr konverģences programmā izklāstīto vispārējās valdības budžeta deficīta mērķu prasības ir ievērojami zemākas par valsts reformu programmā izklāstītajām.

14. Programmā budžeta stratēģija kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas iekļautas integrētajās pamatnostādnēs laikposmam no 2005. gada līdz 2008. gadam.

15. Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādītas rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmām, programmā sniegti visi obligātie un lielākā daļa fakultatīvo datu[6].

Kopumā var secināt, ka saistībā ar stabilām izaugsmes perspektīvām attiecībā uz VTM programmā ir prognozēta attīstība; šos mērķus paredzēts sasniegt līdz 2008. gadam. Tomēr pastāv riski, kas apdraud budžeta mērķu sasniegšanu no 2008. gada.

Ņemot vērā iepriekš minēto novērtējumu, Lietuva tiek aicināta:

i) izmantot ekonomikas uzplaukumu, cenšoties izvirzīt augstāku deficīta mērķi 2007. gadā, ņemot vērā iespējami labāku deficīta stāvokli 2006. gadā, un sekmēt koriģēšanas tempu VTM sasniegšanai, izmantojot pasākumus, kas nodrošinātu strukturālās bilances uzlabojumu gadā 0,5% apmērā no IKP atbilstoši kritērijam, kas jāievēro euro zonā un VKM II dalībvalstīm;

ii) stiprināt vidēja termiņa sistēmu valsts finanšu plānošanai un kontrolei.

Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums

2005. g. | 2006. g. | 2007. g. | 2008. g. | 2009. g. |

Reālais IKP (izmaiņas %) | KP 2006. gada dec. | 7,6 | 7,8 | 6,3 | 5,3 | 4,5 |

COM 2006. gada nov. | 7,6 | 7,8 | 7,0 | 6,5 | n.d. |

KP 2005. gada dec. | 7,0 | 6,0 | 5,3 | 6,8 | n.d. |

SPCI inflācija (%) | KP 2006. gada dec. | 2,7 | 3,9 | 4,7 | 3,4 | 3,1 |

COM 2006. gada nov. | 2,7 | 3,8 | 4,6 | 3,3 | n.d. |

KP 2005. gada dec. | 2,7 | 2,7 | 2,7 | 2,5 | n.d. |

Starpība starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu (% no iespējamā IKP) | KP 2006. gada dec.1 | 1,9 | 2,4 | 1,6 | 0,1 | -1,9 |

COM 2006. gada nov.5 | 1,2 | 1,4 | 0,7 | -0,6 | n.d. |

KP 2005. gada dec.1 | 2,9 | 2,1 | 0,5 | 0,6 | n.d. |

Valsts budžeta bilance (% no IKP) | KP 2006. gada dec. | -0,5 | -1,2 | -0,9 | -0,5 | 0,0 |

COM 2006. gada nov. | -0,5 | -1,0 | -1,2 | -1,3 | n.d. |

KP 2005. gada dec. | -1,5 | -1,4 | -1,3 | -1,0 | n.d. |

Primārā bilance (% no IKP) | KP 2006. gada dec. | 0,3 | -0,4 | 0,0 | 0,4 | 0,8 |

COM 2006. gada nov. | 0,3 | -0,2 | -0,4 | -0,5 | n.d. |

KP 2005. gada dec. | -0,9 | -0,8 | -0,7 | -0,4 | n.d. |

Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | KP 2006. gada dec.1 | -1,0 | -1,8 | -1,3 | -0,5 | 0,5 |

COM 2006. gada nov. | -0,8 | -1,4 | -1,4 | -1,2 | n.d. |

KP 2005. gada dec.1 | -2,3 | -2,0 | -1,4 | -1,2 | n.d. |

Strukturālā bilance2 (% no IKP) | KP 2006. gada dec.3 | -1,0 | -1,8 | -1,3 | -0,5 | 0,5 |

COM 2006. gada nov.4 | -0,8 | -1,4 | -1,4 | -1,2 | n.d. |

KP 2005. gada dec. | -2,3 | -2,0 | -1,4 | -1,2 | n.d. |

Valsts kopējais parāds (% no IKP) | KP 2006. gada dec. | 18,7 | 18,4 | 19,2 | 19,0 | 17,7 |

COM 2006. gada nov. | 18,7 | 18,9 | 19,6 | 19,8 | n.d. |

KP 2005. gada dec. | 19,2 | 19,9 | 19,8 | 18,9 | n.d. |

Piezīmes. 1Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. ² Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. 3Programmā nav vienreizēju vai citu pagaidu pasākumu. 4Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē nav vienreizēju vai citu pagaidu pasākumu. 5Pamatojoties uz attiecīgi 7,9%, 7,7%, 7,8% un 7,9% aplēsto potenciālo pieaugumu 2005. – 2008. gada periodā. Avots: Konverģences programma; Komisijas dienestu 2006. gada rudens ekonomikas prognozes (COM); Komisijas dienestu aprēķini. |

[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunotās stratēģijas īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.

[3] Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574 galīgā redakcija, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.), „The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy No 4/2006.

[4] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par stabilitātes un konverģences programmu formātu un saturu”, ko ECOFIN padome atbalstīja 2005. gada 11. oktobrī.

[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Jo īpaši trūkst informācijas par krājumu un plūsmu korekcijas apakškomponentēm un to, ka darbaspēks, kapitāls un kopējais faktoru ražīgums veicina iespējamo IKP pieaugumu.