LV    LV  EIROPAS KOPIE NU KOMISIJA 
Briselē, 08.06.2004 
KOM(2004)409 gal īgā versija 
. 
KOMISIJAS ZI ŅOJUMS, 
pamatojoties uz Padomes 2002. gada 13. j ūnija Pamatl ēmuma 11. pantu par terorisma 
apkarošanu 
{SEC(2004)688} 
 
LV 2   LV SATURS 
PAMATINFORM ĀCIJA ........................................................................................................... 3 
ŠĪ PAMATL ĒMUMA V ĒRTĒŠANAS METODES UN KRIT ĒRIJI ...................................... 3 
.1.1. L īguma par Eiropas Savien ību Pamatl ēmumu iepriekš ējā 34. panta 2. punkta 
b) apakšpunkts.............................................................................................................. 3 
.1.2. V ērtēšanas krit ēriji ....................................................................................................... 4 
.1.3. V ērtēšanas konteksts .................................................................................................... 4 
VĒRTĒŠANA ........................................................................................................................... .6  
 
LV 3   LV 1. PAMATINFORM ĀCIJA 
Saskaņā ar Padomes 2002. gada 13. j ūnija Pamatl ēmuma 11. pantu par terorisma apkarošanu1 
(turpmāk saukts “Pamatl ēmums”) Komisijai ir j āizstrādā rakstisks zi ņojums par pas ākumiem, 
ko veic dal ībvalstis, lai r īkotos saska ņā ar šo dokumentu. 
Minētā panta 1. punkts nosaka, ka dal ībvalstīm līdz 2002. gada 31. decembrim j āveic 
nepieciešamie pas ākumi, lai r īkotos saska ņā ar Pamatl ēmuma noteikumiem. Saska ņā ar 
2. punktu l īdz tam pašam datumam dal ībvalstīm jānodod Padomes Ģenerālsekretariātam un 
Komisijai noteikumu teksts, ar kuriem attiec īgo valstu ties ību aktos tiek iestr ādāti pienākumi, 
kas tām piemēroti saska ņā ar šo Pamatl ēmumu. Pamatojoties uz šo inform āciju un Komisijas 
rakstisko zi ņojumu, Padomei l īdz 2003. gada 31. decembrim ir j āizvērtē, kādā mērā 
dalībvalstis ir veikušas nepieciešamos pas ākumus, lai r īkotos saska ņā ar Pamatl ēmumu.  
Komisijai nos ūtītās attiecīgās valsts inform ācijas kvalit āte un iesniegšana laic īgi, protams, 
ietekmē šī ziņojuma vērtību un precizit āti. Komisija ar v ēstules pal īdzību, kas tika nos ūtīta 
2002. gada 9. decembr ī, atgādināja dalībvalstīm par to pien ākumu. Tom ēr līdz 2002. gada 
31. decembrim tikai piecas dal ībvalstis (Austrija, V ācija, Īrija, Itālija un Portug āle) bija 
sniegušas Komisijai inform āciju par Pamatl ēmuma ieviešanu un faktiski tikai divas no t ām 
bija iekļāvušas arī attiecīgos iestrādāšanas noteikumus. Dokuments, izstr ādāts uz šī pamata, 
būtu bijis virtu āli nevērtīgs, tāpēc Komisijai ir j āatzīmē vēlāk iesniegt ās atbildes un j āapkopo 
papildinform ācija no kontaktperson ām, ko noz īmējušas dal ībvalstis. L īdz 2003. gada 
februārim vēl septiņas dalībvalstis (Be ļģija, Dānija, Francija, Somija, Grie ķija, Spānija un 
Apvienotā Karaliste) bija sniegušas atbildi, lai gan divas no t ām tikai atsauc ās uz jauno 
likumprojektu. Zviedrija bija tr īspadsmitā dalībvalsts, kas sniedza atbildi 2003. gada 
5. novembr ī. Luksemburga un N īderlande nesniedza atbildi. 
Tādējādi, lai gan ieviešanas noteikumu teksta p ēdējais iesniegšanas termi ņš, kā tas noteikts 
Pamatlēmuma 11. panta 2. punkt ā, bija 2002. gada 31. decembris, papildus iesniegt ā 
informācija līdz 2004. gada 15. febru ārim tika ņemta vērā. Tāpēc šajā ziņojumā tiek ņemta 
vērā tā informācija par Pamatl ēmuma iestr ādāšanu, kas tika nos ūtīta Komisijai l īdz šim 
datumam. Komisijas darba dokument ā, kas saist īts ar šo zi ņojumu, tiek sniegta Pamatl ēmuma 
saskaņošanas nacion ālo pasākumu detaliz ēta analīze, kā arī tabula, kur ā saskaņā ar Komisijas 
saņemot inform āciju tiek sniegti nacion ālie noteikumi katra panta iestr ādāšanā. 
Papildziņojumā Komisija ņems vērā informāciju, kas iesniegta p ēc šī datuma, un aktualiz ēto 
informāciju par nacion ālo likumdošanu.  
2. ŠĪ PAMATL ĒMUMA  VĒRTĒŠANAS  METODES  UN KRITĒRIJI 
2.1.1.  Līguma par Eiropas Savien ību Pamatl ēmumu iepriekš ējā 34. panta 2. punkta 
b) apakšpunkts 
Šis Pamatl ēmums ir balst īts uz Līgumu par Eiropas Savien ību (LES) un jo īpaši uz t ā 
29. pantu, 31. panta e) punktu un 34. panta 2. punkta b) apakšpunktu. 
                                                 
1 OV L164, 22.06.2002., 3.lpp. 
 
LV 4   LV Pamatlēmumus vislab āk var sal īdzināt ar direkt īvas juridiskajiem instrumentiem2. Abi 
instrumenti ir dal ībvalstīm saistoši attiec ībā uz sasniedzamo rezult ātu, taču valsts varas 
iestāžu ziņā tiek atstāta formas un metožu izv ēle. Tomēr pamatlēmumi neizraisa tiešas sekas. 
2.1.2.  Vērtēšanas krit ēriji 
Lai, pamatojoties uz objekt īviem krit ērijiem, var ētu novērtēt, vai pamatl ēmums ir piln ībā 
ieviests dal ībvalstī, attiecībā uz direkt īvām ir izstrādāti daži visp ārēji kritēriji, kas jāpiemēro, 
izdarot vajadz īgos grozījumus pamatl ēmumos, k ā, piemēram: 
1. ieviešanas forma un metodes attiec ībā uz sasniedzamo rezult ātu ir jāizvēlas 
tādā veidā, kas nodrošina, ka direkt īva funkcion ē lietderīgi, ņemot vērā tās 
noteiktos m ērķus3; 
2. katrai dal ībvalstij ir pien ākums ieviest direkt īvas tādā veidā, lai pild ītu 
skaidrības un juridisk ās precizit ātes prasības, tādējādi iestrādājot direkt īvas 
noteikumus nacion ālajos noteikumos, kam ir saistošs sp ēks4, 
3. iestr ādāšana oblig āti nenosaka sp ēkā stāšanos prec īzi tādā pašā redakcij ā 
tiesību normās; tādējādi vispārējais juridiskais konteksts (k ā atbilstošie, jau 
eksistējošie pasākumi) var b ūt pietiekams, kam ēr vien direkt īvas piemērošana 
pilnībā tiek nodrošin āta skaidrā un precīzā veidā5; 
4. direkt īvas ir jāievieš tajās noteiktaj ā laikposm ā6. 
Abi instrumenti ir saistoši “attiec ībā uz sasniedzamo rezult ātu”. To var defin ēt kā 
likumdošanas jeb faktisko situ āciju, pien ācīgi novērtējot līdzdalību, kas saska ņā ar 
Dibināšanas līgumu ir jānodrošina7. 
Vispārējs izvērtējums, kas nodrošin āts 11. pant ā, par apjomu, k ādā dalībvalstis ir iestr ādājušas 
Pamatlēmumu, ir, cik iesp ējams, balst īts uz augst āk minētajiem krit ērijiem. 
2.1.3.  Vērtēšanas konteksts 
Pirmā novērošana attiecas uz (juridisko) kontekstu un v ērtēšanas ziņojuma turpin ājumu. 
Kamēr Komisijai pirmaj ā pīlārā ir tiesības uzsākt likump ārkāpuma proced ūru pret dal ībvalsti, 
šī iespēja neeksist ē LES ietvaros. T āpēc šī ziņojuma raksturs un nol ūks atšķiras no zi ņojuma 
par pirmā pīlāra direktīvas ieviešanu dal ībvalstīs. Tomēr, tā kā Komisija piln ībā piedalās trešā 
                                                 
2 EK L īguma 249. pants. 
3 Skat īt attiecīgo precedentu likumdošanu par direkt īvu ieviešanu: Lieta 48/75 „ Royer”  [1976.g. ECR 
497. lpp l īdz 518. lpp.]. 
4 Skat īt attiecīgo precedentu likumdošanu par direkt īvu ieviešanu: Lieta 239/85 „Komisija pret Be ļģiju” 
[1986] ECR 3645. lpp. l īdz 3659. lpp. Skat īt arī Lietu 300/ 81 „Komisija pret It āliju”  [1983] ECR 
449. lpp. l īdz 456. lpp. 
5 Skat īt attiecīgo precedentu likumdošanu par direkt īvu ieviešanu, piem ēram, Lietu 29/84 „ Komisija pret 
Vāciju”  [1985] ECR 1661. lpp. l īdz 1673. lpp. 
6 Skat īt attiecīgo precedentu likumdošanu par direkt īvu ieviešanu, piem ēram, Lietu 52/75 „ Komisija pret 
Itāliju”  [1976] ECR 277. lpp. l īdz 284. lpp. Skat īt arī Komisijas gada p ārskatus par Kopienas 
likumdošanas piem ērošanas uzraudz ību, piemēram, COM (2001) 309 final .  
7 Skat īt Kapteyn  un P. Verloren van Themaat  „Ievads Eiropas Kopienu likumdošan ā”, trešais izdevums, 
1998. gads, 328. lpp. 
 
LV 5   LV pīlāra jautājumos8, ir atbilstoši tai uzlikt faktisk ās vērtēšanas uzdevumu attiec ībā uz pasākumu 
ieviešanu, sniedzot Padomei iesp ēju izvērtēt apjomu, k ādā dalībvalstis ir veikušas 
nepieciešamos pas ākumus, lai iev ērotu šo Pamatl ēmumu. 
Otrkārt, Pamatl ēmumu nevajadz ētu uzskatīt par fragment āru noteikumu kopumu, bet gan k ā 
veselu glob ālu sistēmu, kuras elementi ir nenov ēršami saist īti. Pamat ā tas nosaka, ka 
dalībvalstīm ir jāiestrādā piemērota “teroristu uzbrukumu” koncepcija to ties ību sistēmās un, 
jo sevišķi, jāiestrādā specifiskais teroristu nol ūks, kas ir ar ī netieši min ēts 2. pant ā 
(“Uzbrukumi, kas saist īti ar teroristu grupu”) un 3. pant ā (“Uzbrukumi, kas saist īti ar teroristu 
aktivitātēm”). Šī prasība izriet no pien ākuma, kas noteikts 5. panta 2. punkt ā, lai par teroristu 
uzbrukumiem sod ītu ar smag āku apcietin ājuma formu, nek ā tas noteikts nacion ālajā 
likumdošan ā par atbilstošiem “publiski em” uzbrukumiem. Bez tam pien ākumi, kas min ēti 
9. pantā, kas nodrošina izv ērstu papildus teritorijas jurisdikciju bez iesp ējas izstrādāt 
deklarācijas un kas izveido priorit ātes faktoru meh ānismu, kas j āņem vērā kompetences 
pozitīvu konfliktu gad ījumā, arī neietver pien ākumus, kas parasti tiek noteikti pamatl ēmumos. 
Lai gan struktur āli tas ir l īdzīgs citiem instrumentiem ar m ērķi saskaņot noteiktas jomas 
krimināllikumu, šis Pamatl ēmumus atš ķiras no tiem, kuros nav nosac ījuma par “specifisku 
uzbrukumu” iestr ādāšanu, kam ēr vien uz krimin ālo rīcību attiecas visp ārēja inkrimin ēšana9. 
Šajos gad ījumos pien ākumi attiec ībā uz sodiem var tikt iev ēroti, piem ērojot visp ārējus 
likumus par jaut ājumu. 
Tādējādi, lai gan v ērtēšana var attiekties uz attieksies uz katru pantu, tos nevar izv ērtēt 
atsevišķi. Daļēja vai neesoša panta vai panta da ļas ieviešana atsauksies uz saist ītiem 
noteikumiem, kuri, apsverot atseviš ķi, varētu likties, ir saska ņā ar Pamatl ēmuma pras ībām un 
ietekmēs sistēmu kopum ā. Tomēr, tā kā joprojām pastāv novirzes, v ērtēšanā, cik iesp ējams, 
tiks ņemta vērā vispārējā dalībvalstu krimin ālā juridiskā informācija. 
                                                 
8 Eiropas Savien ības Dibin āšanas līguma 36. (2.) pants. 
9 Piem ēram, “kred ītkartes zaglis”, uz ko attiecas Padomes 2001.gada 28.maija Pamatl ēmuma 2.panta (a) 
punkts par neskaidras naudas l īdzekļu krāpšanas un viltojumu apkarošanu, var ētu tikt apskat īts 
Kriminālkodeksa visp ārējā noteikum ā par zādzībām. 
 
LV 6   LV 3. VĒRTĒŠANA 
Tikai dažas dal ībvalstis ir laic īgi iesniegušas Komisijai ieviešanas noteikumu attiec īgos 
tekstus. T ādējādi faktiskais izv ērtējums un no t ā izrietošie secin ājumi dažreiz ir balst īti uz 
nepilnīgu inform āciju. Komisija nav sa ņēmusi nek ādu inform āciju no Luksemburgas un 
Nīderlandes, k ā arī nekādu specifisku inform āciju no Grie ķijas. Ievērojot to, situ ācija attiec ībā 
uz specifisko noteikumu iestr ādāšanu pārējās divpadsmit dal ībvalstīs ir sekojoša: 
1. pants: Astoņas dalībvalstis ir īpaši inkrimin ējušas teroristu uzbrukumus k ā atsevišķu 
kriminālnoziegumu kategoriju, lai gan past āv atšķirības attiec ībā uz apjomu un ieviešanas 
metodēm, un Īrija ir likumdošanas groz ījumu veikšanas proces ā. Itālija un Apvienot ā 
Karaliste apskata tikai atseviš ķus, specifiskus teroristu uzbrukumus un p ēc tam kvalific ē 
publiskus uzbrukumus p ēc teroristu nol ūka kā vainu pastiprinošu apst ākli (Itālijā) vai piem ēro 
vispārēju terorisma defin īciju (Apvienotaj ā Karalistē). Vācija, šķiet, nav iestr ādājusi šo 
noteikumu, k ā tas prasīts.  
2. pants: Lielākajā daļā dalībvalstu ir vai b ūs likumdošana, kas atseviš ķi inkrimin ē teroristu 
aktus, kas veikti saist ībā ar teroristu grup ām. Zviedrij ā un Dānijā (izņemot noteiktus likumus 
par līdzdalību) teroristu grupas un to aktivit āšu vadīšana vai dal ība tajās nav īpaši inkrimin ēta, 
lai gan dažos gad ījumos tie, kas veic š ādas darbības, var tikt sod īti kā galvenās vai sekund ārās 
puses saist ībā ar attiecīgo teroristu uzbrukumu. 
3. pants: Tikai četrās dalībvalstīs, šķiet, ir likumdošana, kas piln ībā ir saskaņota ar šī panta 
noteikumiem. Īrija varēs saskaņot šo pantu p ēc tam, kad t ās jaunā likumdošana st āsies spēkā. 
Pārējās dalībvalstis, kas sniedza Komisijai inform āciju, varēs saskaņot šo noteikumu tikai 
daļēji.  
4. pants: Lai gan tikai daž ās dalībvalstīs ir īpaši noteikumi attiec ībā uz šo jaut ājumu, liekas, 
ka, piemērojot visp ārējus noteikumus par l īdzdalību un uzbrukuma m ēģinājumiem, t ās varēs 
pilnībā saskaņot šo pantu, nodrošinot, ka iepriekš ējie panti tiek piln ībā ieviesti.  
5. pants: Lai gan tikai divas dal ībvalstis to apskat īja izvērsti inform ācijā, ko tās sniedza 
Komisijai, liekas, ka visas b ūs spējīgas pildīt 1. punkta noteikumus. Asto ņas dalībvalstis ir vai 
būs veiksm īgi pildījušas pien ākumu, ko nosaka 2. punkts. Par V āciju, Spāniju, Īriju un 
Apvienoto Karalisti nevar non ākt pie secin ājuma, ka palielin ātie sodi tiks nodrošin āti visiem 
attiecīgajiem uzbrukumiem. Kas attiecas uz  3. punktu par teroristu grupas vad īšanu, septi ņas 
dalībvalstis sniedz inform āciju par sodiem un v ēl trīs, kurās šī aktivitāte nav specifiski 
inkriminēta, vēlētos daļēji saskaņot savu nacion ālo likumdošanu ar šo noteikumu. Sp ānijā šis 
noteikums tie iev ērots tikai attiec ībā uz teroristu grupas vad īšanu, kas tikai draud veikt 
terorisma aktus. Kas attiecas uz dal ību teroristu grupas aktivit ātēs, astoņas dalībvalstis piln ībā 
ievēro attiecīgos noteikumus, ko tikai da ļēji pilda vēl četras dalībvalstis. 
6. pants: Nacionālā likumdošana seš ās dalībvalstīs specifiski paredz noteiktus apst ākļus, kas 
ietverti šaj ā pantā, kamēr pārējās nav noteikušas specifiskus pas ākumus, lai ieviestu šo 
neobligāto noteikumu.  
7. pants: Astoņās dalībvalstīs, pabeidzot likumdošanas proced ūru, ir vai b ūs likumdošana, kas 
nodrošina, ka juridisk ās personas var tikt uzskat ītas par atbild īgām par teroristu uzbrukumiem. 
Tomēr no šīm tikai četras ir nodrošin ājušas pietiekamu inform āciju, lai demonstr ētu, ka tās 
 
LV 7   LV būs spējīgas ievērot 7. panta 2. punktu. Sp ānija, Austrija, Zviedrija un Apvienot ā Karaliste 
nav nodrošin ājušas pietiekamu inform āciju, lai var ētu uzskatīt, ka šis pants ir piln ībā ieviests.  
8. pants: Septiņas dalībvalstis nodrošina vai nodrošin ās juridiskaj ām person ām naudas sodu. 
Lielākā daļa arī piemēro visus vai dažus no iesp ējamiem sodiem, kas min ēti šajā noteikum ā.  
9. pants: Visas  dalībvalstis, iesp ējams,  būs spējīgas rīkoties saska ņā ar šo pantu attiec ībā uz 
teritorijas pr incipu, kas min ēts 9. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkt ā un 9. panta 4. pant ā. 
Kas attiecas uz papildu teritori ālo jurisdikciju, liel ākajā daļā dalībvalstu jau ir vai b ūs likumi, 
kas attiecas uz akt īvas un pas īvas personas principiem, k ā tas noteikts 9. panta 1. punkta c) un 
e) apakšpunkt ā. 9. panta 1. punkta d) apakšpunkts ir iestr ādāts tikai Austrij ā un tiks iestr ādāts 
Īrijā, lai gan liekas, ka ar ī Itālija, Portug āle un Somija iev ēros šo noteikumu. Asto ņās 
dalībvalstīs jau ir vai b ūs likumdošana saska ņā ar 9. panta 3. punktu un p ārējās trīs varēs 
nodrošināt atbilstību daļēji. Visbeidzot, kam ēr Īrija daļēji iestrādās 9. panta 2. punktu, liekas, 
ka neviena no dal ībvalstīm ir iestrādājušas to nacion ālajās likumdošanas krit ērijus attiec ībā uz 
pozitīvu jurisdikcijas konfliktu risin āšanu saist ībā ar šo noteikumu. 
10. pants: Tikai Austrija ir nodrošin ājusi pietiekošu inform āciju, lai demonstr ētu atbilstību ar 
10. panta 1. punktu, lai gan liekas, ka teroristu uzbrukumi vis ās dalībvalstīs tiek apskat īti kā 
publiski uzbrukumi izmekl ēšanas un lietas ierosin āšanas nol ūkos. Asto ņas dalībvalstis ir 
sniegušas inform āciju par papildus pas ākumiem, lai pal īdzētu teroristu upuru ģimenēm, uz ko 
attiecas 10. panta 2. punkts. 
12.pants: Komisija nav sa ņēmusi specifisku inform āciju par Pamatl ēmuma iestr ādāšanu 
Gibraltārā.  
Ņemot vērā augstāk minēto, Komisija aicina dal ībvalstis, kas nav v ēl nodrošin ājušas 
Pamatlēmuma ātru un piln īgu iestrādāšanu to nacion ālajā likumdošan ā, nekavējoties inform ēt 
Komisiju par veiktajiem pas ākumiem, papildus sniedzot sp ēkā esošo stat ūtu vai 
administrat īvo noteikumu tekstu.