LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 318/109

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas Atzinums par tematu “Dzīvnieku liemeņu iznīcināšana un dzīvnieku blakusproduktu izmantošana”

(2006/C 318/18)

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 2006. gada 19. janvāra plenārajā sesijā saskaņā ar Reglamenta 29. panta 2. punktu nolēma sagatavot atzinumu par “Dzīvnieku liemeņu iznīcināšana un dzīvnieku blakusproduktu izmantošana”.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Lauksaimniecības, lauku attīstības un vides specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2006. gada 11. jūlijā. Ziņotāja — SANTIAGO kdze.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 429. plenārajā sesijā, kas notika 2006. gada 13. un 14. septembrī (14. septembra sēdē), ar 115 balsīm par, 32 balsīm pret un 16 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi.

1.1 Informācijai sabiedrībā ir izšķirīga nozīme, un patērētājiem par uzturā lietoto pārtikas produktu kvalitāti ir tiesības saņemt patiesu un savlaicīgu informāciju. EESK uzskata, ka ir jāorganizē patērētājiem paredzētas atbilstīgas informācijas un izskaidrošanas kampaņas. EESK atkārtoti uzsver, ka sabiedrības veselības aizsardzība un pārtikas drošības garantēšana Eiropas pārtikas rūpniecības ietvaros ir pamatprincipi, pēc kuriem vadās Komiteja.

1.2 EESK ierosina Eiropas Komisijai pēc iespējas drīz turpināt un izvērst iesāktos pētījumus, kas pārliecinoši apstiprina, ka gaļas miltus, kas iegūti no dzīvniekiem, kas nav atgremotāji, var izmantot cūku un mājputnu barībā un ka tie nekaitē cilvēka veselībai.

1.2.1 Olbaltumvielu identifikācijas, kā arī gaļas miltu izsekošanas metodēm jābūt tādām, lai patērētāji varētu būt pilnīgi droši par to, ka cūkas baro ar gaļas miltiem, kas iegūti tikai no putnu blakusproduktiem, un ka putnus baro ar gaļas miltiem, kas iegūti vienīgi no cūku blakusproduktiem.

1.2.1.1 Pēc iesākto pētījumu pabeigšanas blakusproduktus, kas iegūti no veseliem dažādās lopkautuvēs nokautiem dzīvniekiem, varēs izmantot miltu ražošanā, nodrošinot tajos esošo proteīnu identifikāciju un izsekojamību, sākot ar to izcelsmi.

1.3 Īpaša nozīme ir tādu pētniecības programmu izstrādei, kuru mērķis ir nodrošināt liemeņu iznīcināšanu pašā uzņēmumā, tādējādi novēršot slimību iespējamo izplatīšanos transportēšanas laikā.

1.4 Lai standartizētu ražošanas metodes un aizsargātu vidi gan īsā laika posmā, gan ilgtermiņā, kā arī nodrošinātu saimniecību ekonomisko līdzsvaru un gādātu par ganāmpulka sanitāro drošību un pašu lauksaimnieku veselības aizsardzību, EESK iesaka veicināt sistēmu pētniecību (ja iespējams — tādu sistēmu pētniecību, ko izmanto enerģijas ražošanā).

2. Ievads.

2.1 Kopš govju sūkļveida encefalopātijas (BSE) krīzes ir pagājuši seši gadu, un EESK uzskata, ka ir pienācis laiks pārvērtēt jautājumu par dzīvnieku liemeņu iznīcināšanu un dzīvnieku blakusproduktu izmantošanu, ņemot vērā tādus aspektus kā pārtikas nekaitīgums, patērētāju veselības aizsardzība un pārtikas ražotāju finansiālās problēmas.

2.1.1 Pārtikas ražošanas procesā piemērojamie pārtikas nekaitīguma standarti Eiropā ir daudz augstāki nekā trešās valstīs, tomēr tie garantē ne vien patērētāju lietotās pārtikas nekaitīgumu, bet arī vides aizsardzību, kā arī dzīvnieku veselību un aizsardzību. Šos standartus, kas saistīti ar palielinātām ražošanas izmaksām, būs iespējams saglabāt vienīgi tad, ja Eiropā turpināsies ražošana.

2.2 Pirms BSE krīzes dzīvnieku liemeņu iznīcināšana cūku fermās ražotājiem nesagādāja grūtības, jo dzīvnieku liemeņus bija iespējams izmantot gaļas miltu ražošanā, un šos miltus izlietoja kā lopbarību. Tādēļ vairākās valstīs dzīvnieku liemeņus dzīvnieku miltu ražotāji savāca bez atlīdzības.

2.3 BSE krīzes rezultātā un saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 3. oktobra Regulu Nr. 1774/2002 ne vien tika aizliegta dzīvnieku miltu izmantošana lopbarībā, bet arī tika noteikts, ka dzīvnieku liemeņi ir 2. kategorijas riska materiāls. Tas nozīmē, ka liemeņi ir jāaiztransportē un jāsadedzina, un ar to ir jānodarbojas vienīgi uzņēmumiem, kam ir atbilstīga licence.

2.4 Kā jau varēja gaidīt, ražotājiem līdz ar to radās papildu izmaksas un salīdzinājumā ar trešām valstīm palielinājās traucējumi tirgū. Tādēļ ražotāji meklēja nozares ekonomikai izdevīgākus alternatīvus risinājumus, kas tomēr ļautu nodrošināt bioloģisko drošību un vides aizsardzību.

2.5 Patlaban šai nozarei ir raksturīga tās produktu tirdzniecība atklātā pasaules tirgū, ko regulē vienīgi piedāvājums un pieprasījums. Tā kā dažādu zinātnisku un tehnisku lēmumu rezultātā ir noteiktas tādas politiskas pozīcijas, kuru dēļ ražošanas izmaksas ES ir ievērojami augstākas nekā trešās valstīs, mēs ES tomēr esam pakļauti liela mēroga traucējumiem tirgū.

2.6 Viens no šīs problēmas piemēriem ir Padomes 2000. gada 4. decembra Lēmums Nr. 766/2000/EK, kur 2. panta 1. daļā visās dalībvalstīs tiek aizliegta pārstrādātu dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielu izmantošana lauksaimniecības dzīvnieku lopbarībā. Minētais lēmums attiecās uz visām dzīvnieku sugām. Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 3. oktobra Regulas Nr. 1174/2002 22. panta 1. punkta a) apakšpunktā šā aizlieguma darbības joma tika konsolidēta un paplašināta.

2.7 Tādēļ ir viegli saprotams, ka krīze, ko izraisīja liellopu BSE, un šīs slimības saistība ar transmisīvo sūkļveida encefalopātiju ļoti nopietni ietekmēja intensīvas ražošanas nozares (cūku un mājputnu audzēšanu), kas nesaņem nekādu ražošanas palīdzību vai piemaksas un kuru peļņa (ņemot vērā vides un dzīvnieku veselības nosacījumus, kā arī dzīvnieku veselības problēmas) ir ļoti niecīga un kuru attīstība tādēļ ir ievērojami aizkavējusies.

2.8 Gaļas miltu izmantošanas aizliegums nozarei radīja milzīgus zaudējumus, jo šos miltus vairs nevarēja izmantot kā olbaltumvielu avotu, lopbarībā. Palielinoties pieprasījumam pēc augu izcelsmes olbaltumvielām pieauga to cenas un ievērojami sadārdzinājās arī lopbarība. Turklāt nokauto dzīvnieku blakusprodukti vairs neradīja papildienākumus, bet gan kļuva par izmaksu faktoru, kā rezultātā — ņemot vērā arī lopbarības miltu cenu kāpumu — nenovēršami paaugstinājās patēriņa cenas.

3. Vispārējas piezīmes.

3.1 Ar cūku liemeņu iznīcināšanu saistītie tiesiskie aspekti un tehniskās un zinātniskās pretrunas.

3.1.1 Regula Nr. 1774/2002, kurā noteikts, ka dzīvnieku liemeņu savākšana un iznīcināšana ir licencētu uzņēmumu pienākums, kā arī tiek aizliegta dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielu izmantošana, ir izraisījusi finansiālas grūtības ne tikai to valstu ražotājiem, kas šo sistēmu jau ir ieviesušas; vēl nopietnākas problēmas ir vērojamas tajās valstīs, kas šo sistēmu nebija ieviesušas un kurām tā bija jāievieš ar vēl lielākām izmaksām. Tādēļ šo valstu ražotājiem radās jautājums, vai šī noteikuma patiesais mērķis ir kompensācija blakusproduktu pārstrādes uzņēmumiem saistībā ar aizliegumu pārdot gaļas miltus.

3.1.2 Šis jautājums kļūst vēl nozīmīgāks, ja ņem vērā to, ka minētajā regulā ir paredzēts izņēmuma režīms attāliem rajoniem, kuros dzīvnieku skaits ir neliels — šajos rajonos ir atļauts piemērot dzīvnieku liemeņu iznīcināšanas parastās procedūras. Nedrīkst aizmirst to, ka šajos rajonos transportēšanas un savākšanas izmaksas būtu ārkārtīgi augstas. Turklāt ir paredzēti vēl divi izņēmumi: — mirušus lolojumdzīvniekus ir iespējams iznīcināt un aprakt tādā pašā veidā kā atkritumus; — ja ir izplatījusies kāda no Starptautiskā epizootisko slimību biroja (OIE) A sarakstā minētajām slimībām, dzīvnieku blakusproduktus var sadedzināt vai aprakt uzņēmuma teritorijā kā atkritumus, tomēr ar nosacījumu, ka atbildīgā veselības aizsardzības iestāde uzskata, ka dzīvnieku liemeņu transportēšanas gadījumā pastāv slimības izplatīšanās risks vai tuvākās pārstrādes rūpnīcas jauda ir nepietiekama.

3.1.3 Pašlaik arvien izteiktāka kļūst vajadzība cūku un mājputnu fermas būvēt ne tikai pēc iespējas tālāk no cilvēku mītnēm, bet arī pēc iespējas tālāk vienu no otras. Tādēļ ražotāji arvien aktīvāk meklē attālus rajonus, lai netraucētu kaimiņus un nodrošinātu mājdzīvnieku veselību.

3.1.4 Tā kā — kā minēts iepriekš — transportēšana/savākšana ir ļoti dārgs process, tiek meklēti risinājumi, kas ir aptverošāki nekā regulā paredzētie pasākumi un atbilst pašreizējiem apstākļiem. Apsverot šīs iespējas, nekad nedrīkst aizmirst tādus aspektus kā cilvēku veselība un drošība, dzīvnieku veselība un aizsardzība, kā arī vides aizsardzība.

3.2 Ar gaļas miltu izmantošanu saistītie tiesiskie aspekti un tehniskās un zinātniskās pretrunas.

3.2.1 Cūku un mājputnu saslimšanas risks ar BSE zinātniski nav pierādīts. Apvienotajā Karalistē nepastāv ne vismazākās šaubas par to, ka cūkas un putni bija pakļauti govju sūkļveida encefalopātijas infekcijas aģentam (prioni). Lai gan cūkas un mājputnus baroja ar tām pašām dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielām, kas liellopiem izraisīja BSE, neviens no minētajiem mājdzīvniekiem nesaslima. Veicot eksperimentus ar vistām, tikai secināts, ka tās ir imūnas gan parenterāli, gan orāli (1).

3.2.2 Risinot jautājumus, kas saistīti ar patērētāju veselības aizsardzību un patērētāju drošību, Komisija veic riska pārvaldības pasākumus, pamatojoties gan uz jaunākajām tai pieejamajām analīzēm, gan arī ņemot vērā tādus pamatotus zinātniskus ieteikumus kā, piemēram, Zinātniskās vadības komitejas (ZVK) vadlīnijas. Zinātniskās vadības komiteju atbalsta ad-hoc grupa “TSE/BSE”, kurā darbojas labi pazīstami Eiropas zinātnieki.

3.2.3 Par to, ka zināšanas TSE jomā ir ierobežotas, liecina šādi dokumenti: — zinātnisks pētījums par cilvēka inficēšanos ar BSE orālā ceļā (infekciozā deva un sugu robeža), šo pētījumu apstiprināja ZVK 2000. gada 13. un 14. aprīļa sanāksmē; — zinātnisks ziņojums par gaļas un kaulu miltu, kas iegūti no zīdītājiem, izmantošanas drošību tādu dzīvnieku lopbarībā, kas nav atgremotāji, ZVK sanāksme 1998. gada 24. un 25. septembrī.

3.2.4 Zinātniskās vadības komiteja TSE jautājumiem saistībā ar cūkām ir veltījusi šādus pētījums: — ZVK zinātnisks pētījums par tematu “Krituši dzīvnieki”, pieņemts 1999. gada 24. un 25. jūnija sēdē; — zinātnisks pētījums par TSE ievazāšanas risku tādu mājdzīvnieku ganāmpulkos, kas nav atgremotāji, to barības ražošanas procesā otrreizēji pārstrādājot dzīvnieku blakusproduktus (“intra-species recycling opinion”), ZVK pieņēmusi 1999. gada 17. septembrī; — zinātnisks pētījums par dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielu izmantošanu dažādu sugu dzīvnieku barībā, pieņemts ZVK 2000. gada 27. un 28. novembra sanāksmē.

3.2.5 Apkopojot visus šos zinātniskos pētījumus, ir iespējams secināt, ka epidemioloģiski pierādījumi par cūku, putnu un zivju iespējam saslimt ar BSE nepastāv, kā arī epidemioloģiski nav pierādīts neviens šo sugu saslimšanas ar BSE gadījums. Līdz šim nevienā zinātniskā eksperimentā nav pierādīts, ka ar TSE var saslimt arī cūkas, mājputni vai zivis.

3.3 Pastāvošo problēmu analīze un blakusproduktu apstrādes iespēja uzņēmumos.

3.3.1 Dzīvnieku audzēšanas uzņēmumos radušos atkritumu apstrādē jāizmanto daudzpusīga pieeja, kurā ir ietverti tādi aspekti, kā pārtikas nekaitīgums, veselība un higiēna, dzīvnieku un vides aizsardzība.

3.3.2 ES dzīvnieku audzēšanas uzņēmumi ik gadus saražo vairāk nekā 170 miljonus tonnu atkritumu. (2) Modernā fermā dzīvnieku audzēšanas vadība ir ļoti sarežģīts uzdevums, un tā aptver arī atkritumu iznīcināšanas jautājumus. Jāatrod efektīvākas un ekonomiski izdevīgākas dzīvnieku liemeņu iznīcināšanas metodes.

3.3.3 Dzīvnieku liemeņu iznīcināšana ir ļoti kompleksa problēma, jo ir gan jāņem vērā ietekme uz apkārtējo vidi, gan jāanalizē iespējamā slimības izplatīšanās liemeņu transportēšanas laikā, turklāt ir jāņem vērā arī sabiedrības higiēnas, drošības un veselības aspekti. (3)

3.3.4 Ar šo pētījumu mēs vēlamies ražotājiem palielināt izvēles iespējas, vienlaikus ievērojot sabiedrības veselības un vides aizsardzības principus. Tādēļ mēs ierosinām izmantot hidrolīzi, kā arī citas metodes, kas atbilst turpinājumā minētajām prasībām. (4)

3.3.5 Hidrolīze kā dzīvnieku liemeņu nozīmīgākā apstrādes metode bioloģiskā ziņā neatšķiras no citu tādu organisku vielu hidrolīzes, kas sadalās kontrolētos apstākļos. Hidrolīzes bioķīmiskais process ir atkarīgs no vielu autolīzes spējas. Hidrolīze pamatā notiek, olbaltumvielām sadaloties aminoskābēs, ogļhidrātiem — kļūstot par cukuru, un lipīdiem — par taukskābēm un alkoholu. Cūku liemeņu hidrolīzes procesā iegūtais galaprodukts pēc taukvielu esterifikācijas ir bieza un viskoza viela, kuras hidrauliskās īpašības līdzinās viskoza šķidruma īpašībām. Tā ir papildu priekšrocība, veicot šīs vielas apstrādi kontrolētos apstākļos un nodrošinot tās plūšanu hidrodinamiskā veidā. Lai hidrolīzes process būtu pēc iespējas efektīvāks, ir jākontrolē tādi faktori kā daļu lielums (liemenis jāsadala iepriekš), temperatūra un procesa ilgums, kā arī skābekļa daudzums atmosfērā, lai nepieļautu nepatīkamu smaku izplatīšanos. Hidrolīzes procesā radušos produktu vēlāk var apstrādāt kopā ar uzņēmumā radušos vircu, kā rezultātā rodas šādas priekšrocības: — bioloģiskā drošība (dzīvnieku liemeņus iznīcina pašā uzņēmumā kontrolētos apstākļos, tādējādi samazinot risku slimības pārnest uz citām fermām); — paaugstinās vircas iznīcināšanas tradicionālā procesa efektivitāte; — patogēnu vielu likvidēšana; — uzņēmuma vadības uzlabošana, jo dzīvnieku liemeņu iznīcināšana un vircas apstrāde notiek uz vietas uzņēmumā un reālajā laikā. (5)

3.3.6 Enerģijas ražošana, izmantojot biogāzi, ir nozīmīga, un šajā procesā ir iespējams izmantot savienotos traukus, tādējādi nepieļaujot atpakaļplūsmu vai saskari ar atmosfēru. Tomēr pastāv liela interese arī par tādu vienkāršu procesu izpēti, kas ir piemēroti mazākām fermām un kas arī nodrošina sabiedrības veselības aizsardzību, higiēnas normu ievērošanu uzņēmumos, kā arī vides aizsardzību.

4. Īpašas piezīmes.

4.1 Mūsdienu sabiedrībā informācijai ir izšķirīga nozīme. Patērētājam ir tiesības saņemt pilnīgu un patiesu informāciju. Tas tomēr notiek reti, jo plašsaziņas līdzekļi vienmēr īpašu uzmanību pievērš katastrofām un nelaimes gadījumiem, turpretim pozitīviem notikumiem uzmanība tiek veltīta reti. Tādēļ ir jāpieliek īpašas pūles, lai atspoguļotu visu sabiedrības veselības jomā veikto darbu, tādējādi patērētājam piedāvājot iespēju izvēlēties pēc viņu domām vispiemērotāko produktu.

4.2 Dzīvnieku liemeņu un dzīvnieku izcelsmes atkritumu iznīcināšanas sekas ekonomikas jomā.

4.2.1 Dzīvnieku liemeņu iznīcināšana ir izraisījusi virkni loģistikas problēmu (valstīs, kurās nav ieviesta transportēšanas/savākšanas sistēma), un dažos gadījumos savākšana nav savienojama ar labu praksi, kas fermās tiek piemērota veselības aizsardzības nodrošināšanai.

4.2.2 Kopienas direktīvas ietekme uz ekonomiku ir jāanalizē divos konkrētos gadījumos:

4.2.2.1 valstīs, kur dzīvnieku liemeņu savākšanas sistēma nebija ieviesta, jāinvestē līdzekļi šādās jomās — fermās (saldēšanas iekārtu būve un drošu plānu izstrāde dzīvnieku liemeņu savākšanai), transporta uzņēmumos (speciāli aprīkotu kravas automobiļu iegāde), blakusproduktu apstrādes uzņēmumos (pielāgojumi, lai būtu iespējams veikt nesadalītu liemeņu pārstrādi) (6);

4.2.2.2 valstīs, kur dzīvnieku liemeņu transportēšanas/savākšanas sistēmas jau ir ieviestas, papildu investīcijas nav nepieciešamas. Tā kā gaļas miltu izmantošana ir aizliegta, ir jāsedz ar šo miltu savākšanu un iznīcināšanu saistītie izdevumi. (7)

4.3 Dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu izmantošanas ietekme uz ekonomiku.

Aizliegums izmantot dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielas cūku, mājputnu un zivju lopbarībā Eiropā ir izraisījis ievērojamu ražošanas izmaksu palielināšanos, kā rezultātā, protams, ir palielinājušies arī konkurences izkropļojumi salīdzinājumā ar tādām valstīm kā Brazīlija, Argentīna un ASV, kur dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielu izmantošana ir atļauta. Šīm palielinātajām izmaksām ir sekas dažādās jomās, jo dzīvnieku nokaušanas procesā iegūtie blakusprodukti vairs nav peļņas avots, jo to iznīcināšanai vajadzīgi līdzekļi, un pieaugošais pieprasījums pēc augu izcelsmes olbaltumvielām ir izraisījis cenu kāpumu un līdz ar to arī lopbarības cenu palielināšanos. (8)

4.3.1 Reālos skaitļos ES ražošanas izmaksas salīdzinājumā ar trešām valstīm ir palielinājušās šādi: blakusproduktu iznīcināšana : 6 EUR/100 kg cūkas liemeņu (9) dzīvnieku izcelsmes miltu neizmantošana : 0,75 EUR/100 kg (10) sojas cenas pieaugums : 1,5 EUR/100 kg (11) Ja šos skaitļus sareizina ar gada laikā izaudzēto cūku daudzumu, ir iespējams secināt, ka Kopienai ir radušies zaudējumi 173 miljonu EUR apmērā. Šim izmaksu kāpumam ir jāpieskaita arī virkne tādu ražošanas faktoru kā lopbarība, enerģija, darbaspēks, dzīvnieku labturības un vides aizsardzības normas utt., kā rezultātā Brazīlijā (12) viens kilograms cūkas liemeņa izmaksā EUR 0,648, turpretim ES tas izmaksā EUR 1,25 (13).

4.3.2 PTO sarunās šo jautājumu nav iespējams apspriest, jo apgalvojums par konkurences izkropļojumu eksistenci nekavējoties tiktu noraidīts, atsaucoties uz to, ka šie izkropļojumi nav zinātniski pierādīti. Jā šāds stāvoklis turpināsies, ES ražotāji ir jāatbalsta, jo pretējā gadījumā viņu tālākā pastāvēšana ir apdraudēta.

4.4 Aspekti, kas jāņem vērā, apspriežot iespēju atcelt aizliegumu attiecībā uz gaļas miltu (kas ražoti no dzīvniekiem, kas nav atgremotāji) izmantošanu cūku un mājputnu barībā.

4.4.1 Pirmām kārtām ir jānodrošina tas, lai nenotiktu gaļas miltu sajaukšanās. Tādēļ darba grupai, ko ir izveidojuši dažādu Beļģijas iestāžu pētnieki, tika uzdots izpētīt tādas tehnoloģijas, ar kuru palīdzību būtu iespējams lopbarībā atrast dzīvnieku (proti, dzīvnieku, kas ir atgremotāji) izcelsmes olbaltumvielas, kā arī tika uzdots šīs tehnoloģijas izstrādāt līdz stadijai, kad tās iespējams ieviest praksē. Pētnieku grupa, uzrādot labus rezultātus, savu darbību beidza 2004. gada pirmajā pusē un Veselības un patērētāju aizsardzības ģenerāldirektorātam 2004. gada 24. septembrī iesniedza nobeiguma ziņojumu par tematu “Dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielu, tostarp gaļas un kaulu miltu, noteikšana lopbarībā”; minētajā pētījumā tika ierosināti pasākumi šāda veida olbaltumvielu noteikšanai lopbarībā. Tādējādi būtu iespējams izveidot pilnībā izsekojamas un pārraugāmas tādu gaļas miltu ražošanas ķēdes, kas tiek iegūti no dzīvniekiem, kuri nav atgremotāji (šo miltu izcelsme tātad būtu viegli nosakāma). Tādēļ būtu iespējams apsvērt, kādam jābūt šo vielu ražošanas un atkārtotas izmantošanas obligāto metožu sākotnējam kopumam, ar kā palīdzību būtu iespējams pilnībā garantēt, ka lopbarībā nav dzīvnieku (proti, dzīvnieku, kas ir atgremotāji) izcelsmes gaļas miltu (14).

4.5 Pēdējais šķērslis, kā dēļ netiek atļauts atkal izmantot no dzīvniekiem, kas nav atgremotāji, iegūtus gaļas miltus cūku un mājputnu barošanai.

4.5.1 Pašlaik vienīgais, kas vajadzīgs, lai izpildītu vēl vienu Eiropas Parlamenta prasību, proti, pierādītu, ka netiek piekopts kanibālisms, ir tādu tehnoloģiju izstrāde, ar kuru palīdzību ir iespējams noteikt atšķirību starp olbaltumvielām, kas iegūtas no cūkām, un mājputnu izcelsmes olbaltumvielām. Runājot par gaļas miltu izmantošanu, nav korekti lietot vārdu “kanibālisms”. Par kanibālismu uzskatāmi tikai tādi gadījumi, kad apēšana notikusi tiešā veidā, un tas nejauši var atgadīties tikai nedaudzos uzņēmumos; attiecībā uz aminoskābēm un taukskābēm vārda “kanibālisms” lietošana nav pieņemama.

4.5.2 Neraugoties uz iepriekš minētajiem komentāriem, patlaban pastāv reāla iespēja izveidot to kanālu pārraudzības mehānismu, pa kuriem tiek piegādātas tikai no cūkām iegūtas olbaltumvielas mājputnu barībai un otrādi; šo pārraudzības mehānismu būtu iespējams izveidot šādu iemeslu dēļ: — cūku un mājputnu izcelsmes gaļas miltus nekad nav iespējams ražot vienā un tajā pašā kautuvē, jo šo dzīvnieku sugu kaušanai ir nepieciešamas atšķirīgas kaušanas iekārtas; — tā kā dažas rūpnīcas ražo vienīgi mājputnu barību, bet dažas — vienīgi cūku barību, nav iespējams šo abu veidu barību nejauši sajaukt kopā; — tas pats attiecas uz rūpnīcām, kurās dažādām dzīvnieku sugām izmanto atšķirīgas ražošanas līnijas.

Briselē, 2006. gada 14. septembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Anne-Marie SIGMUND

(1) (D. Mattews e B. C. Cooke, Rev. Sci. Tecl. Int. Eprit. 2003, 22(1), 283 — 296). Vēl viens svarīgs pētījums: “Poultry, pig and the risk of BSE following the feed ban in France — a spatial analysis”. Abrial D., Calavas D., Jarrige N., Ducrot C.; Vet. Res. 36 (2005), 615.-628. lpp.

(2) 1. tabula — pārskats par dzīvnieku izcelsmes atkritumiem (ES-15), avots — EUROSTAT/MAPYA 2003.

(3) 2. tabula — dzīvnieku audzēšanas uzņēmumos saražoto atkritumu daudzums (Avots: EUROSTAT/MAPYA).

(4)

— “Risk assessment: use of composting and biogas treatment to dispose of catering waste containing meat” (Beigu ziņojums Vides aizsardzības, pārtikas un lauksaimniecības lietu ministrijai), Gale P. (2002). Atrodams šādā tīmekļa vietnē: http://www.defra.gov.uk/animalh/by-prods/publicat/

— “Informe final relativo a los resultados obtenidos en los proyectos de estudio de alternativas a sistemas de cadáveres”, Antonio Muñoz LunA, Guillermo Ramis Vidal, Francisco José Pallarés Martínez, Antonio Rouco Yáñez, Francisco Tristán Lozano, Jesús Martínez Almela, Jorge Barrera, Miriam Lorenzo Navarro, Juan José Quereda Torres. (2006)

(5) Pētījumi šajā jomā:

— “Informe final de resultados sobre la hidrolización de cadáveres animales no ruminantes: experiencia en ganado porcino”, Lobera J.B., González M., Sáez J., Montes A., Clemente P., Quiles A., Crespo F., Alonso F., Carrizosa J.A., Andujar M., Martínez D., Gutiérrez C.

— “Parámetros Físico-químicos y bacteriológicos de la hidrolización de cadáveres de animales no ruminantes con bioactivadores”, Gutiérres C., Fernández F., Andujar M., Martín J., Clemente P., Lobera J.B., CARM-IMIDA. http://wsiam.carm.es/imida/publicaciones%20pdf/Ganader%EDa/Gesti%F3n%20de%20Residuos%20Ganaderos/Hidrolizaci%F3n%20de%20Cad%E1veres/Resultados%20del%20Estudio%20Preliminar.pdf

(6) No veiktajiem aprēķiniem izriet, ka atkarībā no uzņēmuma atrašanās vietas un tā lieluma ražošanas izmaksas uz katru dzīvnieku pieaug no EUR 0,36 līdz 0,96, turklāt šis cenu kāpums neapšaubāmi visvairāk ietekmē mazos uzņēmumus.

(7) Tādēļ produktam rodas papildu izmaksas robežās no EUR 0,3 līdz 0,5 uz katru dzīvnieku.

(8) Mśrcia universitātes darba grupas pētījumi; vadītājs — Prof. Dr. António Muńoz Luna, DMV, PhD, MBA.

(9) Avots: Francijas lauksaimniecības pētniecības institūts (INRA — Institute National de Recherche Agricole).

(10) Aprēķināts, ņemot vērā izejvielu vidējo cenu pirms un pēc aizlieguma izmantot dzīvnieku izcelsmes miltus un ņemot vērā cūkas nobarošanai nepieciešamo barības daudzumu/barības sastāvdaļas.

(11) Skat. 10.

(12) Ražošanas izmaksas kādā no Paranas štatā esošiem uzņēmumiem, kur tiek turētas 1200 sivēnmātes slēgtā ciklā un kas no katras sivēnmātes gadā izaudzē 20,3 sivēnus pārdošanai.

(13) Uzņēmums Portugālē, kur tiek turētas 500 sivēnmātes slēgtā ciklā un kas no katras sivēnmātes gadā izaudzē 23 sivēnus pārdošanai.

(14) Citi pētījumi par šo tematu:

— “Effective PCR detection of animal species in highly processed animal byproducts and compound feeds”, Fumière O., Dubois M., Baeten .V, von Holst C., Berben G. Anal Bioanal Chem (2006) 385: 1045-1054.

— “Identification of Species-specific DNA in feedstuffs”, Krcmar P., Rencova E.; J. Agric. Food Chem. 2003, 51, 7655-7658.