EIROPAS KOMISIJA Briselē, 24.1.2023 COM(2023) 35 final KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI ES Apputeksnētāju iniciatīvas pārskatīšana















Jaunais kurss attiecībā uz apputeksnētājiem







{SWD(2023) 18 final}



1.Ievads Savvaļas apputeksnētāju iznīkšana un šā procesa sekas uz nodrošinātību ar pārtiku, cilvēku veselību, dzīves kvalitāti un ekosistēmu darbību rada nopietnas bažas visā sabiedrībā. Tas ir arī rosinājis aicinājumus izlēmīgi rīkoties, lai novērstu šīs iznīkšanas cēloņus, jo īpaši uz to aicina zinātnieki un pilsoniskā sabiedrība. Viens no jaunākajiem piemēriem ir Eiropas pilsoņu iniciatīva “Glābiet bites un zemniekus”, kurā tiek pausts aicinājums pāriet uz bitēm draudzīgāku lauksaimniecību un kura tika veiksmīgi iesniegta Eiropas Komisijai 2022. gada oktobrī pēc tam, kad no ES iedzīvotājiem tika savākti vairāk nekā viens miljons atbalsta parakstu. Aptuveni četras no piecām kultūraugu un savvaļas ziedaugu sugām Eiropā vismaz zināmā mērā ir atkarīgas no dzīvnieku veiktās apputeksnēšanas, ko nodrošina tūkstošiem kukaiņu sugu. Šis pakalpojums sniedz taustāmus ieguvumus ekonomikai — tiek lēsts, ka tā ieguldījums ES lauksaimniecības izlaidē ir vismaz 5 miljardi EUR gadā. Lielākā daļa būtisko ieguvumu, ko nodrošina apputeksnētāji, joprojām nav izteikta kvantitatīvi, piemēram, to ieguldījums uztura nodrošināšanā un veselībā vai ekosistēmas veselības un noturības saglabāšanā, apputeksnējot savvaļas augus. Tomēr Eiropa un visa pasaule saskaras ar būtisku savvaļas apputeksnētāju skaita samazināšanos. Kā norādīts Eiropas Sarkanajā grāmatā, aptuveni katras trešās bišu, tauriņu un ziedmušu sugas populācija sarūk. Turklāt katrai desmitajai bišu un tauriņu sugai un katrai trešajai ziedmušu sugai draud izzušana. Lai gan šie skaitļi vien jau ir satraucoši, pilnīga aina vēl nav zināma. Padziļinoties izpratnei par apputeksnētāju stāvokli, varētu atklāties vēl satraucošāka situācija. Apputeksnētāju iznīkšana apdraud gan dabu, gan cilvēku labklājību. Apputeksnētāju zudums mazina lauksaimniecības produktivitāti ilgtermiņā, vēl vairāk saasinot tendenci, ko ietekmē citi faktori, jo īpaši pašreizējā ģeopolitiskā situācija saistībā ar Krievijas agresijas karu pret Ukrainu. 2022. gada decembrī Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas par bioloģisko daudzveidību Pušu 15. konferencē (COP15) tika apspriesti globāli centieni risināt ar bioloģiskās daudzveidības krīzi saistītus jautājumus. Šie globālie centieni ir jāpapildina ar tādiem vērienīgiem pasākumiem bioloģiskās daudzveidības aizsardzībai un atjaunošanai ES līmenī, kuru neatņemama sastāvdaļa ir apputeksnētāji. 2018. gadā Komisija pieņēma pirmo ES satvaru nolūkā novērst savvaļas apputeksnētāju iznīkšanu — ES Apputeksnētāju iniciatīvu. Šajā iniciatīvā noteikti ilgtermiņa mērķi 2030. gadam un visaptverošs tādu darbību kopums, kas ir jāīsteno īstermiņā un vidējā termiņā. Šo iniciatīvu stingri atbalsta dažādas ieinteresēto personu grupas, un tā ir izraisījusi lielu sabiedrības interesi. Šīs iniciatīvas mērķus ir būtiski veicinājis Eiropas zaļais kurss. ES Biodaudzveidības stratēģijā 2030. gadam ir noteikts vispārējais mērķis līdz 2030. gadam apvērst apputeksnētāju iznīkšanas tendenci un daudzveidības samazināšanās tendenci to saistību un mērķrādītāju ietvaros, kas attiecas uz dabas atjaunošanu ES. Ar šo stratēģiju tika izveidota arī ES Biodaudzveidības platforma, kuras ietvaros savukārt tika izveidota darba grupa jautājumos, kas attiecas uz apputeksnētājiem, kā galvenā pārvaldības platforma Apputeksnētāju iniciatīvas kontekstā. Citas iniciatīvas saskaņā ar Eiropas zaļo kursu, piemēram, stratēģija “No lauka līdz galdam”, Nulles piesārņojuma rīcības plāns, Mežu stratēģija un ES Klimatadaptācijas stratēģija, palīdz novērst apdraudējumus apputeksnētājiem. Šajā paziņojumā ir izklāstīts pārskatītais ES Apputeksnētāju iniciatīvas rīcības satvars, kas balstās uz visaptverošām apspriedēm ar ieinteresētajām personām un institucionālām atsauksmēm no Eiropas Parlamenta, Padomes, Reģionu komitejas un Eiropas Revīzijas palātas. Tajā paredzētas darbības, kuras ES un tās dalībvalstīm ir jāveic, lai līdz 2030. gadam apvērstu apputeksnētāju iznīkšanas tendenci. Veicot pārskatīšanu, tika ņemts vērā pārskats par panākto progresu ES Apputeksnētāju iniciatīvas īstenošanā, kuru Komisija sagatavoja 2021. gadā. Minētais pārskats parādīja, ka, lai gan šī iniciatīva joprojām ir derīgs politikas instruments, vēl arvien ir jāpārvar lielas problēmas, lai apturētu un apvērstu apputeksnētāju iznīkšanas tendenci. Jo īpaši ir jāveic papildu pasākumi, lai rezultatīvi apkarotu šīs iznīkšanas virzītājspēkus, ieviešot stingrus uzraudzības un pārvaldības mehānismus. Pārskatā tika pausts aicinājums šo iniciatīvu pārskatīt, lai varētu sasniegt tās ilgtermiņa mērķus. Pārskatīšanā tiek ņemts vērā arī Eiropas Revīzijas palātas īpašais ziņojums par ES darbībām savvaļas apputeksnētāju aizsardzībai. Šajā ziņojumā tika identificēti trūkumi svarīgās ES rīcībpolitikās, kurās uzmanība tiek pievērsta galvenajiem savvaļas apputeksnētāju apdraudējumiem, un Komisijai tika ieteikts izvērtēt nepieciešamību iekļaut īpašus pasākumus, lai novērstu apdraudējumus, kuri pašlaik Apputeksnētāju iniciatīvā nav ņemti vērā. Tajā arī tika uzsvērta nepieciešamība labāk integrēt ES bioloģiskās daudzveidības saglabāšanas un lauksaimniecības politikā darbības, kuru mērķis ir savvaļas apputeksnētāju aizsardzība, un uzlabot savvaļas apputeksnētāju aizsardzību pret pesticīdiem. 2022. gada jūnijā Komisija iesniedza priekšlikumu Regulai par dabas atjaunošanu, lai nostiprinātu tiesību aktos Biodaudzveidības stratēģijas mērķi — tajā paredzēts juridiski saistošs mērķrādītājs ES dalībvalstīm, t. i., līdz 2030. gadam apvērst apputeksnētāju populācijas sarukšanas tendenci un pēc tam saglabāt pieauguma tendences. Regula par dabas atjaunošanu un šī pārskatītā Apputeksnētāju iniciatīva ir savstarpēji saistītas — tiesību akta priekšlikums dod dalībvalstīm iespēju savos nacionālajos atjaunošanas plānos lemt par visiedarbīgākajiem pasākumiem minētā mērķrādītāja sasniegšanai. Darbības šajā pārskatītajā iniciatīvā, kas aptver plašu ES rīcībpolitiku klāstu, ir vērstas uz to, lai atbalstītu un papildinātu nacionālos atjaunošanas pasākumus, kas nepieciešami saskaņā ar priekšlikumu Regulai par dabas atjaunošanu. 2.ES rīcība, lai apvērstu apputeksnētāju iznīkšanas tendenci Pārskatītajā Apputeksnētāju iniciatīvā ir noteikti mērķi 2030. gadam un ar tiem saistītās darbības saskaņā ar trim prioritātēm: I prioritāte: uzlabot zināšanas par apputeksnētāju iznīkšanu, tās cēloņiem un sekām; II prioritāte: uzlabot apputeksnētāju saglabāšanu un novērst to iznīkšanas cēloņus; III prioritāte: iesaistīt plašu sabiedrību un veicināt stratēģisko plānošanu un sadarbību visos līmeņos. Nākamajās nodaļās šīs prioritātes un ar tām saistītās darbības ir izskaidrotas sīkāk. Pielikumā sniegtajā tabulā ir uzskaitītas visas darbības. 2.1.I PRIORITĀTE. Uzlabot zināšanas par apputeksnētāju iznīkšanu, tās cēloņiem un sekām

Rīcība, ar ko palīdz apputeksnētājiem, ir stingri zinātniski jāpamato. Kopš 2018. gada ir panākts ievērojams progress, apkopojot praktiskas zināšanas par apputeksnētāju saglabāšanu, taču joprojām pastāv ievērojamas zināšanu nepilnības. Ir vajadzīgi papildu centieni, lai ieviestu stabilu ES mēroga sistēmu apputeksnētāju uzraudzībai, veiktu kritiski svarīgus novērtējumus un telpiskās analīzes, kā arī veicinātu mērķtiecīgas pētniecības un inovāciju darbības. Izveidot visaptverošu uzraudzības sistēmu Lai veiktu rezultatīvus pasākumus apputeksnētāju populāciju saglabāšanai un atjaunošanai, ir jākartē to izplatība, stāvoklis un tendences, nodrošinot pietiekami precīzu detalizāciju telpā un laikā. Tādēļ ir nepieciešama stabila ES mēroga uzraudzības shēma, kas ilgā laikposmā un pietiekami bieži nodrošina regulāru informāciju. Komisija un dalībvalstis izstrādā šo uzraudzības metodiku, balstoties uz ES Apputeksnētāju uzraudzības shēmas (EU-PoMS) tehniskajām iespējām. Lai precīzi izmērītu tendences apputeksnētāju daudzuma un daudzveidības ziņā un ticami novērtētu panākto progresu virzībā uz to, lai apvērstu minētās iznīkšanas tendences, uzraudzības pasākumi būs jāveic pietiekami daudzās vietās. Saskaņā ar priekšlikumu Regulai par dabas atjaunošanu dalībvalstīm būtu pienākums katru gadu veikt apputeksnētāju sugu uzraudzības pasākumus, ievērojot standartizētu metodiku. Turklāt būtu jāuzrauga arī galvenie apdraudējumi saistībā ar apputeksnētāju iznīkšanu. Eiropas iniciatīva bioloģiskās daudzveidības monitoringam lauksaimniecības ainavās (EMBAL), kuras ietvaros apkopo informāciju par apputeksnētāju dzīvotnēm lauksaimniecības ainavās, un Insignia projekts, kura mērķis ir uzraudzīt pesticīdus un citus piesārņotājus, izmantojot medus bites kā bioindikatoru, piedāvā efektīvus veidus, kā novērst informācijas trūkumu par apputeksnētāju dzīvotņu stāvokli un vides piesārņojumu. Šie procesi ir sistemātiski jāīsteno ilgtermiņā. Integrēta satvara izveide apputeksnētāju iznīkšanas, tās cēloņu un seku uzraudzībai saskaņā ar DPSIR (virzītājspēku, spiediena, valsts ietekmes, reaģēšanas) intervences modeli ļautu sekot līdzi attiecīgo politikas darbību iznākumam un darbības rezultātiem. Atbalstīt pētniecību un novērtēšanu Pētniecības un inovāciju pasākumi arī turpmāk būs nepieciešami, lai radītu praktiskas zināšanas, kuru pamatā ir sistemātiski vākti dati un informācija, un to atbalsta ES pētniecības un inovāciju pamatprogramma “Apvārsnis Eiropa”, kā arī valstu centieni pētniecības jomā. Mums ir labāk jāizprot apputeksnētāju kopienu taksonomiskā un funkcionālā daudzveidība un to izplatība, kā arī apdraudējumi apputeksnētājiem un to mijiedarbība. Šī mijiedarbība jo īpaši attiecas uz mazāk saprotamiem apdraudējumiem apputeksnētājiem (sk. II prioritāti). Būs arī jāturpina attīstīt novērtēšanas rīkus, piemēram, Sarkanajā grāmatā sniegtos novērtējumus un galveno apputeksnētāju apgabalu kartēšanu ES mērogā, lai varētu veikt mērķtiecīgus saglabāšanas un atjaunošanas pasākumus. Veicināt spēju veidošanu un zināšanu apmaiņu Uzraudzība un pētniecība ir resursietilpīgas jomas, un finanšu resursi un cilvēkresursi būs jāizmanto izmaksu ziņā efektīvi. Šajā sakarā var palīdzēt pētniecības infrastruktūras stratēģiska attīstība, uzraudzības rīki un zināšanas. Īpaši svarīgi būs paaugstināt gan profesionālās zinātnes, gan amatierzinātnes kapacitāti veikt taksonomijas darbu, nodrošinot darba, izglītības un apmācības iespējas. Esošie tiešsaistes rīki, piemēram, ES Apputeksnētāju informācijas strops un Bioloģiskās daudzveidības informācijas sistēma Eiropai (BISE), būtu pilnībā jāizmanto, lai apmainītos ar uzraudzības rezultātiem un pētniecības un inovācijas gaitā iegūtajām zināšanām. Tas prasa iesaistīšanos gan ES, gan valstu līmenī, saņemot Eiropas Vides aģentūras atbalstu. Zināšanu apmaiņa apvienojumā ar atvērto piekļuvi datiem palielinās publisko investīciju efektivitāti un nodrošinās pārskatāmību zinātnes un politikas procesos un lēmumu pieņemšanā. 2.2.II PRIORITĀTE. Uzlabot apputeksnētāju saglabāšanu un novērst to iznīkšanas cēloņus Lielākos apdraudējumus savvaļas apputeksnētājiem citstarp rada zemes izmantojuma maiņa (arī urbanizācija), intensīva lauksaimniecības pārvaldība (arī pesticīdu lietošana), vides piesārņojums (arī gaismas piesārņojums), invazīvās svešzemju sugas un klimata pārmaiņas. Var rasties arī citi apdraudējumi, palielinot spiedienu uz apputeksnētājiem. Daži apdraudējumi, piemēram, intensīvā lauksaimniecība un pesticīdu lietošana, ir labāk izprotami nekā citi. Atbilstīgie pasākumi to ietekmes mazināšanai ir labi zināmi. Steidzami ir nepieciešams strauji kāpināt šo pasākumu ieviešanu. Attiecībā uz citiem apdraudējumiem, piemēram, piesārņojumu ar ķīmiskām vielām, gaisa piesārņotājiem un smagajiem metāliem, zināšanas nav pietiekamas, lai novērtētu to ietekmes uz apputeksnētājiem apmēru un izplatību vai lai izstrādātu atbilstošu intervences stratēģiju. Šajā jomā ir nepieciešami papildu uzraudzības pasākumi un pētniecības un inovāciju darbības, lai nodrošinātu zinātniski pamatotu reakciju uz apputeksnētāju iznīkšanas tendenci. Uzlabot apputeksnētāju sugu un dzīvotņu saglabāšanu Apputeksnētāju populācijas ir pakļautas spiedienam dažādās ainavās un zemes izmantojumos, kas savstarpēji mijiedarbojas, vēl vairāk pastiprinot kaitīgo ietekmi. Tāpēc darbības šīs ietekmes mazināšanai nevajadzētu veikt izolēti, bet tās ir jāsaskaņo starp nozarēm un labi jāizplāno, lai nodrošinātu konsekvenci, sinerģiju un izmaksu efektivitāti. Aizsargājamo teritoriju izveide un atbilstīga zemes apsaimniekošana ir pamats tam, lai saglabātu apputeksnētāju sugu bagātīgo daudzveidību. Balstoties uz to, būtu jāīsteno stratēģiski izplānotas atjaunošanas darbības, lai nodrošinātu pietiekamas teritorijas ar pareizi savienotām un augstvērtīgām apputeksnētāju dzīvotnēm. Sugu saglabāšanas plāni ir galvenais instruments, lai koordinētu šādu stratēģisku pieeju, jo īpaši attiecībā uz visvairāk apdraudētajām sugām. Tajos ir sniegta informācija par katras sugas stāvokli, ekoloģiju, apdraudējumiem un pašreizējiem saglabāšanas pasākumiem, kā arī ir uzskaitītas galvenās darbības, kas jāveic, lai uzlabotu to saglabāšanas stāvokli visā izplatības areālā ES. Komisija pašlaik izstrādā trīs saglabāšanas plānus noteiktām apdraudēto apputeksnētāju sugu grupām. Divi plāni attieksies uz lauksaimniecības un meža ainavām visā ES, bet trešais — uz konkrētu ģeogrāfisko apgabalu, proti, Kanāriju salām. Pēc izstrādes pabeigšanas to plaša ieviešana un īstenošana būtu jānodrošina ar atbalstu no dažādiem finansējuma avotiem, arī no programmas “LIFE”. Apputeksnētāju saglabāšanai vajadzētu būt pareizi integrētai aizsargājamo teritoriju apsaimniekošanā, jo īpaši Natura 2000 tīklā. Daudzi dzīvotņu veidi, kurus aizsargā Dzīvotņu direktīva, ir būtiski apputeksnētājiem. Apputeksnētāju kā tipisku sugu iekļaušana šo dzīvotņu saglabāšanas stāvokļa uzraudzībā un novērtēšanā palīdzētu racionalizēt apputeksnētāju saglabāšanu Natura 2000 apsaimniekošanas plānos. Apputeksnētāju uzraudzības ieviešana palīdzēs labāk kartēt retas un apdraudētas apputeksnētāju sugas. Šī informācija būtu jāizmanto, lai precizētu saglabāšanas un atjaunošanas centienus un noteiktu jaunas aizsargājamās teritorijas saistībā ar ES mērķrādītāju līdz 2030. gadam sasniegt 30 % aizsargājamo teritoriju kopapjomu saskaņā ar ES Biodaudzveidības stratēģiju 2030. gadam. Zemes izmantošana un izmaiņas zemes izmantojumā, piemēram, intensifikācija lauksaimniecībā un mežsaimniecībā, urbanizācija un infrastruktūras attīstība var negatīvi ietekmēt apputeksnētājus, samazinot apputeksnētāju dzīvotņu pieejamību un palielinot to sadrumstalotību. Ir vajadzīga integrēta pieeja dabas un kultūras ainavām, lai novērstu dzīvotņu sadrumstalotību. To var panākt, veidojot stratēģiski izplānotu dzīvotņu aptvēruma tīklu, kas kopumā nodrošina saistītu infrastruktūru visā ainavā pāri bioģeogrāfisko un administratīvo apgabalu robežām. Šādi apputeksnētāju ekoloģiskie koridori, kurus mēs piedāvājam saukt par “sanošajām līnijām”, ļautu sugām pārvietoties, meklējot barību, pajumti, kā arī ligzdošanas un vairošanās vietas. Turklāt šie koridori darbotos kā migrācijas ceļi sugām, kuras ietekmē klimata pārmaiņas, un tādējādi atbalstītu pielāgošanās centienus. Telpiskās plānošanas procesi visos pārvaldības līmeņos ir kritiski svarīgi veiksmīgai sanošo līniju tīkla ieviešanai. Arī turpmāk būtu jāatbalsta darbības, kas paredzētas apputeksnētājiem dažādās ainavās, izmantojot ES fondus, jo īpaši ES Kopējo lauksaimniecības politiku (KLP), kohēzijas politikas fondus un programmu “LIFE”. Dalībvalstīm arī stingri būtu jāatbalsta un jāveicina pārrobežu sadarbība šajā jomā.

Atjaunot apputeksnētāju dzīvotnes lauksaimniecības ainavās Zināmie spiediena veidi ietver noteiktas lauksaimnieciskās saimniekošanas metodes, piemēram, monokultūru audzēšanu, plašu pesticīdu izmantošanu un intensīvu augsnes apstrādi, ganīšanu vai pļaušanu, kā arī attiecīgā gadījumā zālāju pārmērīgu mēslošanu, izraisot apputeksnētāju iznīkšanu lauksaimniecības ainavās. Apputeksnētājiem draudzīgu agrotehnisko metožu, jo īpaši agroekoloģijas, plašāka izmantošana ir galvenais līdzeklis šīs tendences apvēršanai. KLP ir viens no galvenajiem instrumentiem šādas pārejas atbalstam, izmantojot tādus pasākumus kā bioloģiskā lauksaimniecība, ainavu elementu uzturēšana un attīstība, agromežsaimniecība, samazināta ķīmisko vielu izmantošana un apputeksnētājiem draudzīgu augu aizsardzība ganībās un buferjoslās. 2023.–2027. gadā KLP pārvaldīs jauna zaļā arhitektūra ar stingrākām bāzes prasībām un jaunām ekoshēmām saskaņā ar I pīlāru apvienojumā ar pasākumiem saskaņā ar II pīlāru, piemēram, agrovides un klimata pārvaldības saistībām. Apputeksnētājiem labvēlīgi pasākumi lauksaimniecības ainavās būtu jāplāno stratēģiski un koordinēti, pamatojoties uz vietējā līmenī identificētajām vajadzībām. Apputeksnētājiem draudzīgas ainavas ir bioloģiski daudzveidīgas, bagātas ar ainavu elementiem un nodrošina pietiekamu daudzumu augstvērtīgu un pareizi savienotu dzīvotņu. KLP ietvaros dalībvalstis var izstrādāt stratēģiskus intervences pasākumus, kas veicina konkrēto ekonomisko, vides un sociālo mērķu sasniegšanu. Piemēram, uz rezultātiem balstītas maksājumu shēmas var padarīt šo pieeju iedarbīgāku un nodrošināt lielāku elastību un stimulus lauksaimniekiem īstenot videi nekaitīgu praksi. Turklāt dalībvalstis tiek mudinātas mazināt spiedienu ainavu līmenī, izmantojot kolektīvas shēmas, kas stimulē lauksaimnieku sadarbību agrovides un klimata saistību kolektīvā īstenošanā. Dalībvalstu izstrādātajos KLP stratēģiskajos plānos ir iekļautas dažādas darbības ar lielu potenciālu apputeksnētāju aizsardzības kontekstā. Piemēram, vairāku plānu mērķis ir izveidot savvaļas apputeksnētāju barošanās vietas, piemēram, puķu joslas, viengadīgo nektāraugu audzētavas vai citus piemērotus ainavas elementus. Citas saistības attiecas uz neproduktīvu platību ierīkošanu aramzemē, lai citstarp uzlabotu apputeksnētāju stāvokli un palielinātu pārtikas nodrošinājumu apputeksnētājiem kukaiņiem. Šo plānu mērķis var būt arī ķīmisko augu aizsardzības līdzekļu aizstāšana ar bioloģiskām kaitīgo organismu apkarošanas metodēm, būtiski veicinot apputeksnētāju aizsardzību. Būtiski ir jāmazina arī riski, ko rada agroķīmiskie preparāti (jo īpaši pesticīdi un liela barības vielu slodze). Tas prasa kopīgus pūliņus un sadarbību starp valsts iestādēm un lauksaimniekiem. Lauku saimniecību konsultanti, kas ir pietiekami apmācīti par bioloģiskās daudzveidības un apputeksnētāju saglabāšanas jautājumiem, kā arī demonstrējumu un saziņas aktivitātes ir galvenie elementi, kas veicinās mērķtiecīgu pasākumu pareizāku ieviešanu. Intervences pasākumu ietekmes novērtēšanai būtu jāizmanto stabili rādītāji, kas balstīti uz ES mēroga apputeksnētāju uzraudzības metodiku (sk. I prioritāti), kad tie būs pieejami. Saskaņā ar KLP pēc dalībvalstu iniciatīvas tehnisko palīdzību, tāpat kā citus finansējuma avotus, var izmantot, lai atbalstītu apputeksnētāju uzraudzības shēmas (EU-PoMS) ieviešanu. Samazināt pesticīdu izmantošanas ietekmi uz apputeksnētājiem Pesticīdi joprojām ir galvenais apputeksnētāju iznīkšanas cēlonis, un to ietekme ir jāmazina, īstenojot mērķtiecīgu politiku un praksi. ES stratēģijā “No lauka līdz galdam” un Biodaudzveidības stratēģijā Komisija apņēmās samazināt ar pesticīdiem saistīto risku un to lietošanu, kā arī bīstamāko pesticīdu lietošanu par 50 % līdz 2030. gadam. Šos mērķrādītājus ir paredzēts sasniegt, citstarp pieņemot priekšlikumu Regulai par augu aizsardzības līdzekļu ilgtspējīgu lietošanu (SUR). Komisija arī veiks papildu darbu nolūkā uzlabot rādītājus, ko izmanto, lai kvantitatīvi izteiktu ar augu aizsardzības līdzekļiem saistītā riska un to lietošanas samazinājumu. SUR projekta ietvaros Komisija ierosināja arī aizliegt pesticīdu lietošanu jutīgās zonās. Tās citstarp ir dabas saglabāšanas nolūkos aizsargājamas teritorijas, kā arī teritorijas, kur dzīvo apputeksnētāji, kuriem draud izzušana. Iestāžu sarunās Eiropas Parlaments un Padome sīkāk aplūkos šāda aizlieguma aspektus. SUR projektā paredzēta arī pastiprināta integrētās augu aizsardzības (IAA) ieviešana. Tādējādi tiek izveidota ar augu aizsardzību saistītu intervences pasākumu hierarhija, kurā galvenā uzmanība tiek pievērsta zema riska pasākumiem un ķīmiskos pesticīdus izmanto tikai kā galējo līdzekli. Viena no problēmām, kas raisa arvien lielākas bažas, ir tā, ka dalībvalstis piešķir ārkārtas atļaujas pesticīdiem, kuri vairs nav apstiprināti ES līmenī. Komisija turpinās uzraudzīt šo situāciju un pilnvaros Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi (EFSA) pārbaudīt, vai pamatojums, ko dalībvalstis sniedz attiecībā uz šīm atļaujām, ir derīgs. Komisija to jau ir atkārtoti darījusi saistībā ar ārkārtas atļaujām noteiktu neonikotinoīdu lietošanai. Turklāt Komisija veic pasākumus, lai uzlabotu tādu zema riska alternatīvu pieejamību, kas aizstātu kaitīgo organismu ķīmisku apkarošanu, jo īpaši saistībā ar bioloģiskiem risinājumiem, piemēram, mikroorganismiem. Komisija strādā, lai padarītu stingrāku novērtējumu par pesticīdu radīto risku apputeksnētājiem. Tas ietver riska novērtējuma pastiprināšanu attiecībā uz bitēm, lai samazinātu pesticīdu lietošanas nevēlamo ietekmi uz medus bitēm un savvaļas bišu sugām. Turklāt ir steidzami jāpaātrina tādu testēšanas metožu pieejamība, kas ļauj noteikt pesticīdu toksicitāti savvaļas apputeksnētājiem. Tāpat arī būtu jānodrošina, ka papildvielas būtu aizliegts lietot augu aizsardzības līdzekļos kopā ar darbīgajām vielām, ja tiek atzīts, ka tiem ir nepieņemama ietekme uz vidi, citstarp apputeksnētājiem. Uzlabot apputeksnētāju dzīvotnes pilsētu teritorijās Urbanizācija un infrastruktūras attīstība samazina dabisko apputeksnētāju dzīvotņu pieejamību. Tomēr, ja pilsētu teritorijas plāno un pārvalda pareizi, tās var darboties kā patvērums apputeksnētājiem, jo īpaši plašākā ainavā, kur nav ziedu resursu. Tās var arī uzlabot dzīvotņu savienojamību, nodrošinot tā sauktās “atspēriena punkta” dzīvotnes, piemēram, publiskos parkus, privātos dārzus (arī lauku apvidos), pilsētu saimniecības, apzaļumotas sienas un jumtus. Komisija ir izstrādājusi pamatnostādnes par apputeksnētājiem draudzīgām pilsētām, un pilsētām tās būtu jāturpina popularizēt un plaši izmantot. Turklāt apputeksnētāju saglabāšana būtu jāņem vērā, izstrādājot pilsētvides zaļināšanas plānus. Pilsētu teritorijas ir arī karstie punkti, kur notiek iesaistīšanas pasākumi, tādēļ tām ir svarīga nozīme, lai palielinātu iedzīvotāju iesaisti saglabāšanas pasākumos. Samazināt invazīvu svešzemju sugu ietekmi uz apputeksnētājiem Noteiktas invazīvās svešzemju sugas var izdarīt tiešu vai netiešu spiedienu uz apputeksnētājiem. Tās var iznīdēt vietējos apputeksnētājus, ievazāt jaunas slimības un patogēnus vai konkurēt ar vietējiem apputeksnētājiem par pārtikas avotiem. Invazīvie svešzemju augi var izkonkurēt vietējos augus, tādējādi izmainot augu kopienas, no kurām ir atkarīgi vietējie apputeksnētāji. Lai novērstu tādu invazīvu svešzemju sugu turpmāku introdukciju un izplatīšanos, kuru ietekme uz apputeksnētājiem var būt smaga, tiks apsvērta iespēja tās iekļaut to invazīvo svešzemju sugu sarakstā, kuras rada bažas Savienībai. Lai nodrošinātu, ka pesticīdu lietošanas ierobežošana jutīgās zonās neapdraud invazīvo svešzemju augu sugu turpmāko pārvaldību, būs svarīgi palielināt neķīmisku pārvaldības iespēju pieejamību, izmantošanu un efektivitāti. Apputeksnētājiem kaitīgu svešzemju sugu introdukcijas un izplatīšanās risks būtu arī vēl vairāk jāsamazina, veicinot apputeksnētājiem draudzīgu vietējo augu un sēklu maisījumu izmantošanu teritorijās, citstarp privātos dārzos, sabiedriskās vietās, uz lauksaimniecības zemes un mežos. Novērst klimata pārmaiņas un citus apputeksnētāju iznīkšanas cēloņus

Klimata pārmaiņas izmaina vietējos laikapstākļus temperatūras un nokrišņu ziņā un tāpēc var samazināt apputeksnētājiem pieejamos resursus (piem., sausuma dēļ) un izjaukt tādas līdzsvaroti veidojušās augu un apputeksnētāju attiecības kā, piemēram, ziedēšanas laiks un specializētu apputeksnētāju rašanās. Jo īpaši sagaidāms, ka daudzas sugas mainīs savu izplatības apgabalu, lai pielāgotos izmainītajiem klimatiskajiem apstākļiem, tādēļ tām būtu jāpārvietojas uz jauniem apgabaliem. Lai gan ES ir izstrādājusi daudzus klimata rīcībpolitiku un stratēģiju kopumus, lai līdz 2050. gadam kļūtu par pirmo klimatneitrālo un klimatnoturīgo kontinentu, turpmākajās desmitgadēs klimata pārmaiņas nenovēršami ietekmēs Eiropas ekosistēmas. Tāpēc būs svarīgi apsvērt klimata pārmaiņu ietekmi uz apputeksnētājiem un to dzīvotnēm un šajā kontekstā identificēt apputeksnētājiem visjutīgākās zonas, lai izstrādātu un īstenotu mērķtiecīgus seku mazināšanas pasākumus.



Attiecībā uz gaismas piesārņojumu var minēt, ka tā ietekme uz nakts apputeksnētājiem ir labi zināma un tas ļauj veikt īpašus seku mazināšanas pasākumus valsts, reģionālā un vietējā līmenī. Komisija ir iekļāvusi ieteikumus par gaismas piesārņojuma mazināšanu savās pamatnostādnēs iedzīvotājiem un pilsētām un turpinās tos popularizēt. Apputeksnētājus var ietekmēt arī biocīdi. Lai apstiprinātu aktīvās vielas un piešķirtu atļaujas tās saturošiem biocīdiem, ir jāveic stingrs riska novērtējums. Eiropas Ķimikāliju aģentūra pašlaik izstrādā īpašu pieeju, kā novērtēt riskus, ko biocīdi rada apputeksnētājiem. 2.3.III PRIORITĀTE. Iesaistīt plašu sabiedrību un veicināt stratēģisko plānošanu un sadarbību visos līmeņos Palīdzēt iedzīvotājiem un uzņēmumiem rīkoties Lai īstenotu saistībā ar abām iepriekšējām prioritātēm norādītās darbības, plaši ir jāiesaista visi attiecīgie dalībnieki, arī zinātnieki, politikas veidotāji, iedzīvotāji, lauksaimnieki un uzņēmumi. Tas būtu jānodrošina ar produktīvu saziņu, iesaisti un tīklošanās pasākumiem. Būtu jāturpina veicināt sabiedrības līdzdalību apputeksnētāju uzraudzībā un saglabāšanā. Šai līdzdalībai būtu jāietver amatierzinātne, kā arī organizēti sabiedrības līdzdalības procesi uzraudzības un saglabāšanas pasākumos visos attiecīgajos līmeņos. Eiropas ilgtspējības kompetences satvars var dot iedzīvotājiem iespēju rīkoties šajā sakarā. Tā kā ir sagaidāms, ka apputeksnētāju iznīkšana būtiski ietekmēs nākamās paaudzes, īpaša uzmanība būtu arī jāpievērš jauniešu iesaistei. Šajā sakarā jaunās tehnoloģijas, piemēram, Apputeksnētāju parka virtuālās realitātes pieredze, nodrošina papildu kanālus plašas sabiedrības iesaistīšanai. Vēl vairāk būtu jāveicina galveno uzņēmējdarbības nozaru iesaistīšanās, izmantojot esošos tīklus, lai veicinātu pamatnostādņu pārņemšanu par rīcību apputeksnētāju saglabāšanai dažādās nozarēs. Veicināt stratēģisko plānošanu un sadarbību visos līmeņos Apputeksnētāju iniciatīva būs jāpārvērš labi izstrādātās stratēģiskās pieejās valstu, reģionālā un vietējā līmenī. Tikai konsekventa rīcība visos pārvaldības līmeņos apvērsīs apputeksnētāju iznīkšanas tendenci. Ar valstu apputeksnētāju stratēģijām būtu jākoordinē un jāstimulē centieni visās attiecīgajās nozarēs un politikās, lai līdz 2030. gadam apvērstu apputeksnētāju iznīkšanas tendenci, citstarp veicot darbības, ko atbalsta ES kohēzijas politikas fondi. Tās būtu jāpārvērš reģionāla un vietēja līmeņa rīcības plānos. Šīs stratēģijas un rīcības plāni ir jāizstrādā pārredzami, cieši sadarbojoties ar visām attiecīgajām ieinteresētajām personām un izmantojot esošos tīklus un platformas, lai veicinātu daudzdalībnieku sadarbību. Vajadzības gadījumā būtu jāizpēta jaunu tīklu un platformu izveides iespējas. Attiecībā uz strīdīgām tēmām un intervences pasākumiem papildu līdzekļus tam, lai novērstu spriedzi starp dažādiem dalībniekiem, citstarp iedzīvotājiem, nodrošina līdzdalības, apspriešanas un koprades procesi. Īpaši svarīga būs aktīva Eiropas Reģionu komitejas darbība, veicinot reģionu iesaistīšanos un sadarbību. Visbeidzot, apputeksnētāju iznīkšana nav problēma tikai Eiropā vien. ES centieniem vajadzētu būt tādiem, lai papildinātu starptautiskos centienus apvērst šo globālo tendenci saskaņā ar Starptautisko apputeksnētāju iniciatīvu, izmantojot arī citus attiecīgos starptautiskos forumus. 3.Secinājums Ja ES vēlas saglabāt bioloģisko daudzveidību, kas ir būtiska cilvēku labklājībai, nav citas iespējas, kā vien apturēt un apvērst savvaļas apputeksnētāju iznīkšanas tendenci. Ar šo jauno rīcības satvaru saskaņā ar ES Apputeksnētāju iniciatīvu tiek noteikta ES virzība šīs problēmas risināšanas kontekstā. Kopā ar priekšlikumu Regulai par dabas atjaunošanu tas ir jauns kurss attiecībā uz apputeksnētājiem ES. Šī pārskatītā iniciatīva veicinās Eiropas zaļā kursa mērķu sasniegšanu, jo īpaši saistībā ar Biodaudzveidības stratēģiju un stratēģiju “No lauka līdz galdam”. Tā arī būtiski sekmēs ES virzību uz attiecīgo ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanu un to saistību izpildi, par kurām panākta vienošanās saskaņā ar Konvenciju par bioloģisko daudzveidību. Komisija aicina Eiropas Parlamentu un Padomi apstiprināt šo jauno rīcības satvaru saskaņā ar šo iniciatīvu un aktīvi iesaistīties tā īstenošanā, cieši sadarbojoties ar visām ieinteresētajām personām.

PIELIKUMS. Jauns rīcības satvars