Priekšlikums Padomes ieteikums par pacientu drošību, ieskaitot veselības aprūpē iegūtu infekciju profilaksi un kontroli {COM(2008) 836 galīgā redakcija} {SEC(2008) 3004} {SEC(2008) 3005} /* COM/2008/0837 galīgā redakcija/2 - CNS 2009/0003 */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 20.1.2009 COM(2008) 837 galīgā redakcija/2 2009/0003 (CNS) CorrigendumAnnule et remplace le COM(2008)837 du 15.12.2008Concerne toutes les versions linguistiques (pp. 1 et 2). Priekšlikums PADOMES IETEIKUMS par pacientu drošību, ieskaitot veselības aprūpē iegūtu infekciju profilaksi un kontroli {COM(2008) 836 galīgā redakcija} {SEC(2008) 3004} {SEC(2008) 3005} (iesniegusi Komisija) 2009/0003 (CNS) Priekšlikums PADOMES IETEIKUMS par pacientu drošību, ieskaitot veselības aprūpē iegūtu infekciju profilaksi un kontroli EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 152. panta 4. punkta otro daļu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[1], ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[2] ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu[3], ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu[4], tā kā: 1. Līguma 152. pantā paredzēts, ka Kopienas rīcība, kas papildina dalībvalstu politiku, ir vērsta uz to, lai uzlabotu sabiedrības veselību, veiktu cilvēku slimību profilaksi un novērstu draudus cilvēku veselībai. 2. Lēš, ka ES dalībvalstīs no 8 % līdz 12 % hospitalizēto pacientu, saņemot veselības aprūpi, cieš no nevēlamiem notikumiem[5]. 3. Nepietiekama pacientu drošība ir gan nopietna sabiedrības veselības problēma, gan liels ekonomisks slogs ierobežotajiem veselības aprūpes resursiem. Liela daļa nevēlamo notikumu slimnīcās un primārajā aprūpē ir novēršama; faktiski lielāko daļu minēto notikumu izraisa sistēmiski faktori. 4. Komisijas priekšlikums balstās uz darbu pacientu drošības jomā, ko veic Pasaules Veselības organizācija Pasaules pacientu drošības aliansē, Eiropas Padome un Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija, un papildina šo darbu. 5. Komisija atbalsta pētniecību veselības aprūpes sistēmu jomā 7. pamatprogrammā pētniecībai un attīstībai, īpaši veselības aprūpes pakalpojumu sniegšanas kvalitātes pētniecību (temats — „Veselība”), pievēršot pastiprinātu uzmanību pacientu drošības jautājumam. Pēdējai jomai konkrēti pievēršas arī tematā „Informācijas un komunikācijas tehnoloģijas”. 6. Baltajā grāmatā „Kopā par veselību. ES stratēģiskā pieeja 2008.–2013. gadam” (2007. gada 23. oktobris[6]) pacientu drošība ir izvirzīta par jomu, kurā jārīkojas. 7. Pierādījumi liecina, ka ES dalībvalstu paveiktais efektīvu un vispusīgu pacientu drošības programmu izstrādē un īstenošanā atšķiras[7]. Tāpēc ar šo iniciatīvu plāno izveidot pamatu, lai stimulētu politikas izstrādi un nākotnes rīcību dalībvalstīs un starp tām, tādējādi pievēršoties svarīgākajiem pacientu drošības jautājumiem, ar ko saskaras ES. 8. Pacientiem jāsniedz informācija un pilnvaras, iesaistot viņus pacientu drošības procesā; viņi jāinformē par drošības līmeni un par to, kur ir atrodama viegli saprotama un vispusīga informācija par sūdzībām un atlīdzināšanas iespējām. 9. Dalībvalstīm ir jāizveido vai jāuzlabo vispusīgas ziņošanas un mācību sistēmas, lai nevēlamo notikumu izplatības pakāpe un iemesli tiktu konstatēti, tādējādi radot iespēju izstrādāt efektīvus risinājumus un rīcības veidus. Pacientu drošības jautājums jāietver veselības aprūpes darbinieku izglītības un apmācības sistēmā, jo viņi sniedz aprūpi. 10. Kopienas mērogā ir jāvāc salīdzināmi un apkopoti dati, lai izstrādātu efektīvas un pārredzamas pacientu drošības programmas, struktūras un politiku, un jāizplata laba prakse starp dalībvalstīm. Lai atvieglotu dalībvalstu savstarpējo mācīšanos, ievērojot attiecīgo starptautisko organizāciju darbu, dalībvalstīm sadarbībā ar Eiropas Komisiju nepieciešams izstrādāt vienotu pacientu drošības terminoloģiju un vienotus rādītājus. 11. Informācijas un komunikācijas tehnoloģiju instrumenti, piemēram, elektroniskās slimības vēstures vai e-receptes, var uzlabot pacientu drošību, piemēram, sistemātiski uzraugot zāļu potenciālo mijiedarbību vai alerģijas. 12. Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs ( ECDC ) ir aplēsis, ka veselības aprūpē iegūtās infekcijas ietekmē katru divdesmito slimnīcas pacientu. 13. Ir jāizstrādā valstu stratēģijas, kas papildina tās stratēģijas, kuru mērķis ir pienācīga antibakteriālo preparātu izmantošana, iekļaujot veselības aprūpē iegūtu infekciju profilaksi un kontroli valstu sabiedrības veselības mērķos un izvirzot mērķi samazināt veselības aprūpē iegūtu infekciju risku veselības aprūpes iestādēs. Ir svarīgi, lai valstu stratēģiju komponentu īstenošanai vajadzīgos resursus piešķirtu kā daļu no veselības aprūpes pamatfinansējuma. 14. Veselības aprūpē iegūto infekciju profilaksei un kontrolei jābūt ilgtermiņa stratēģiskai prioritātei veselības aprūpes iestādēs. Visos hierarhijas līmeņos un funkcijās ir vajadzīga sadarbība, lai panāktu uz rezultātiem vērstu rīcību un organizatoriskas pārmaiņas, nosakot atbildības jomas visos līmeņos, nodrošinot atbalsta struktūras un tehniskos resursus vietējā līmenī un izstrādājot novērtēšanas procedūras. 15. Pieejamie dati par veselības aprūpē iegūtajām infekcijām nav pietiekami, lai veiktu izsmeļošus salīdzinājumus starp iestādēm, izmantojot uzraudzības tīklus, un lai uzraudzītu veselības aprūpē iegūtos patogēnus un novērtētu un izstrādātu politiku veselības aprūpē iegūtu infekciju profilaksei un kontrolei. Tāpēc veselības aprūpes iestāžu līmenī un reģionālā un valstu līmenī ir jāizveido uzraudzības sistēmas vai jāstiprina tās. 16. Lai sasniegtu iepriekš minētos mērķus pacientu drošības jomā, tostarp veselības aprūpē iegūtu infekciju profilaksi un kontroli, dalībvalstis nodrošina vispusīgu pieeju, vienlaikus apsverot, kuri ir visatbilstošākie elementi, kas reāli ietekmē nevēlamo notikumu izplatību un radīto slogu, IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU. I DAĻA. DALĪBVALSTU RĪCĪBA I Definīcijas Šajā ieteikumā izmanto 1. pielikumā ietvertās definīcijas. II Jautājumi par pacientu vispārīgo drošību 17. Dalībvalstīm jāatbalsta valsts politikas un programmu izstrāde un pilnveidošana, 18. nozīmējot kompetento iestādi vai iestādes, kas ir atbildīgas par pacientu drošību attiecīgās valsts teritorijā, 19. ietverot pacientu drošību kā prioritāru jautājumu veselības politikā un programmās valsts, reģionālajā un vietējā līmenī, 20. atbalstot drošāku sistēmu, procesu un instrumentu izstrādi, tostarp informācijas un komunikācijas tehnoloģiju izmantošanu. 21. Dalībvalstīm jāsniedz pilnvaras un informācija iedzīvotājiem un pacientiem, 22. iesaistot pacientu organizācijas un to pārstāvjus politikas un programmu izstrādē par pacientu drošību visos līmeņos, 23. izplatot informāciju pacientiem par risku, drošības līmeņiem un spēkā esošajiem pasākumiem, lai mazinātu vai novērstu kļūdas un nodrošinātu apzinātu piekrišanu medicīniskai aprūpei, tādējādi sekmējot pacientu izvēli un lēmumu pieņemšanas procesu. 24. Dalībvalstīm jāizveido vai jāstiprina tādas ziņošanas un mācību sistēmas par nevēlamiem notikumiem, kuras 25. sniedz atbilstošu informāciju par kļūdu, nevēlamo notikumu un starpgadījumu izplatības pakāpi, to veidiem un iemesliem, 26. mudina veselības aprūpes darbiniekus aktīvi ziņot, izmantojot izstrādātos ziņošanas instrumentus, kas ir pārredzami un taisnīgi. Minētajiem ziņošanas instrumentiem jāatšķiras no dalībvalstu disciplinārajām sistēmām un procedūrām attiecībā uz veselības aprūpes darbiniekiem, turklāt ir jāskaidro tiesiskie jautājumi saistībā ar veselības aprūpes darbinieku atbildību. 27. Dalībvalstīm jāveicina veselības aprūpes darbinieku izglītība un apmācība, 28. sekmējot visu veselības aprūpes iestādēs strādājošo veselības aprūpes speciālistu, citu veselības aprūpes darbinieku un attiecīgā pārvaldes un administratīvā personāla starpdisciplināro izglītību un apmācību pacientu drošības jomā, 29. sadarbojoties ar organizācijām, kas ir iesaistītas profesionālajā izglītībā veselības aprūpes jomā, lai nodrošinātu, ka pacientu drošības jautājumam pievērš pienācīgu uzmanību augstākās izglītības programmās veselības aprūpes speciālistu pašreizējā izglītībā un apmācībā. 30. Dalībvalstīm sadarbībā ar Eiropas Komisiju atbilstoši jāklasificē, jākodificē un jānovērtē pacientu drošība, 31. lai izstrādātu vienotas definīcijas un terminoloģiju, ievērojot starptautisko standartizācijas darbu, 32. lai izstrādātu kopīgus ticamus un salīdzināmus pamatrādītājus ES līmenī, ar mērķi noteikt drošības problēmas, novērtēt tādas iejaukšanās efektivitāti, kas ir vērsta uz drošības uzlabošanu, un sekmēt dalībvalstu savstarpējo mācīšanos, 33. lai iegūtu un apmainītos ar salīdzināmiem datiem un informāciju par pacientu drošības rezultātu veidiem un skaitu, tādējādi ES līmenī veicinot dalībvalstu savstarpējo mācīšanos un palīdzot noteikt prioritātes. 34. Dalībvalstīm jāapmainās ar zināšanām, pieredzi un labu praksi Eiropas līmenī, 35. apmainoties ar labu praksi un pieredzi saistībā ar paveikto efektīvu un pārredzamu pacientu drošības programmu, struktūru un politikas, tostarp ziņošanas un mācību sistēmu, izveidē, lai risinātu nevēlamo notikumu jautājumu veselības aprūpes jomā, 36. apmainoties ar pieredzi par pacientu drošības jomā veikto pasākumu un risinājumu efektivitāti veselības aprūpes iestāžu līmenī un novērtējot iespējas pārnest šos pasākumus citās jomās. III Veselības aprūpē iegūtu infekciju profilakse un kontrole 37. Dalībvalstīm jāpieņem un jāīsteno valstu stratēģijas veselības aprūpē iegūtu infekciju profilaksei un kontrolei, izvirzot šādus mērķus: 38. īstenot profilakses un kontroles pasākumus dalībvalsts līmenī, lai atbalstītu veselības aprūpē iegūtu infekciju ierobežošanu, 39. veicināt infekciju profilaksi un kontroli veselības aprūpes iestāžu līmenī; 40. izveidot vai stiprināt aktīvas uzraudzības sistēmas dalībvalstu un veselības aprūpes iestāžu līmenī, 41. veicināt veselības aprūpes darbinieku izglītību un apmācību dalībvalstu un veselības aprūpes iestāžu līmenī, 42. uzlabot pacientiem sniegto informāciju, 43. atbalstīt pētniecību. 44. Dalībvalstīm jāapsver starpnozaru mehānisma izveidošana (ja iespējams, gada laikā pēc šā ieteikuma pieņemšanas) koordinētai valsts stratēģijas īstenošanai un informācijas apmaiņai un saskaņošanai ar Eiropas Komisiju, Eiropas Slimību profilakses un kontroles centru un pārējām dalībvalstīm[8]. IV Papildu ieteikumi 45. Dalībvalstīm jāizplata šā ieteikuma saturs veselības aprūpes organizācijām, profesionālajām struktūrām un izglītības iestādēm, un jāaicina tās ievērot ierosinātās pieejas, lai radītu iespēju pārņemt pamatelementus ikdienas praksē. 46. Dalībvalstīm jāpapildina šā ieteikuma II un III daļā paredzētie pamatelementi, pieņemot pasākumus, kas ir iekļauti 2. pielikumā. 47. Dalībvalstīm divu gadu laikā pēc šā ieteikuma pieņemšanas jāziņo Komisijai par tā īstenošanu, un turpmāk pēc Komisijas pieprasījuma, lai veicinātu šā ieteikuma izpildes pārbaudi Kopienas līmenī. II DAĻA. KOMISIJAS ZIŅOJUMS 48. Komisiju aicina ne vēlāk kā trīs gadu laikā pēc minētā ieteikuma pieņemšanas izstrādāt īstenošanas ziņojumu Padomei, kurā novērtē ieteikuma ietekmi, balstoties uz dalībvalstu sniegto informāciju, lai novērtētu, cik efektīvi ir ierosinātie pasākumi, un vai ir vajadzīga turpmākā rīcība. Briselē, Padomes vārdā — priekšsēdētājs 1. PIELIKUMS DEFINĪCIJAS Nevēlams notikums | Notikums, kā rezultāts ir kaitējums pacientam Kaitējums ir ķermeņa struktūras vai funkcijas apdraudējums un/vai kaitīga ietekme, ko tas izraisa. | Antibakteriāli preparāti | Tādas sintētiski vai dabiski ar baktēriju, sēnes vai augu palīdzību izgatavotas vielas, kuras izmanto, lai iznīcinātu mikroorganismus, tostarp baktērijas, vīrusus vai sēnes, vai parazītus, jo īpaši vienšūņus, vai kavētu to augšanu. | Veselības aprūpē iegūta infekcija | Veselības aprūpē iegūtas infekcijas (slimnīcās sauc arī par hospitālajām infekcijām vai slimnīcā iegūtām infekcijām) ir slimības vai patoloģijas (slimība, iekaisums), kas saistītas ar infekciozu mikroorganismu vai tā produktiem un kas radušās veselības aprūpes iestādēs vai veselības aprūpes procedūrās. | Veselības aprūpes iestāde | Iestāde, kurā veselības aprūpes darbinieki veic sekundāro vai terciāro aprūpi. | Veselības aprūpes speciālists | Speciālists, kura darbs ir sniegt veselības aprūpes pakalpojumus un kas ir reģistrēts attiecīgās dalībvalsts kompetentajā iestādē. | Veselības aprūpes darbinieks | Viss personāls, kas ir iesaistīts tiešā veselības aprūpes pakalpojumu sniegšanā. | Infekciju kontroles saiknes nodrošināšanas personāls | Veselības aprūpes speciālisti, kas strādā nodaļās/departamentos un kas darbojas kā koordinatori starp nodaļām/departamentiem un infekciju profilakses un kontroles vienībām. Infekciju kontroles saiknes nodrošināšanas personāls palīdz sekmēt infekciju profilaksi un kontroli savās nodaļās/departamentos un sniedz atgriezenisko saikni infekciju profilakses un kontroles vienībai. | Pacienta aprūpes plāns | Dokuments, kas ir izstrādāts, lai sniegtu ievirzes kopšanas vai daudzdisciplināras aprūpes nodrošināšanai. | Pacienta drošība | Pacienta pasargātība no lieka vai potenciāla kaitējuma saistībā ar veselības aprūpi. | Primārā aprūpe | Veselības aprūpe, ko uz vietas sniedz veselības aprūpes speciālisti, kuri pirmie sniedz pacientiem konsultācijas. | Procesa rādītājs | Rādītājs, kas attiecas uz to pasākumu ievērošanu, par kuriem ir notikusi vienošanās, piemēram, roku higiēna, uzraudzība, standartizētas operatīvas procedūras. | Programma | Plašs mērķu satvars, kuri ir jāsasniedz; tas ir pamats konkrēto projektu noteikšanai un plānošanai. | Sekundārā aprūpe | Specializēta veselības aprūpe, ko sniedz tādi veselības aprūpes speciālisti, kuriem parasti nav pirmā kontakta ar pacientu. | Strukturāls rādītājs | Rādītājs, kas attiecas uz visiem resursiem, piemēram, personāls, infrastruktūra, komitejas. | Terciāra aprūpe | Specializēta veselības aprūpe, parasti pēc primārās vai sekundāras aprūpes speciālista nosūtījuma, ko veic veselības aprūpes speciālisti, kuri strādā veselības aprūpes iestādē, kurā ir personāls un aprīkojums īpašai izmeklēšanai un medicīniskai aprūpei. | 2. PIELIKUMS ATBALSTA PASĀKUMI 1. Jautājumi par pacientu vispārīgo drošību 49. Dalībvalstīm jāatbalsta valsts politikas un programmu izstrāde un pilnveidošana, 50. savā teritorijā nodrošinot, ka veselības aprūpē tiek piemēroti skaidri drošības standarti, kurus regulāri pārskata un atjaunina, 51. nodrošinot, ka veselības aprūpes speciālistu organizācijām ir aktīva loma pacientu drošībā. 52. Dalībvalstīm jāsniedz pilnvaras un informācija iedzīvotājiem un pacientiem, 53. izplatot informāciju pacientiem par sūdzību procedūrām un pieejamajiem kompensācijas veidiem, ja, saņemot veselības aprūpi, viņiem nodarīts kaitējums (ievērojot piemērojamos noteikumus un nosacījumus), 54. apsverot iespēju pilnveidot pamata kompetences pacientu drošības jomā (t.i., pamatzināšanas, attieksme un vajadzīgās iemaņas, lai panāktu drošāku aprūpi). 55. Dalībvalstīm jāizveido vai jāstiprina tādas ziņošanas un mācību sistēmas par nevēlamiem notikumiem, kuras 56. sniedz iespējas pacientiem, viņu radiem un citiem neoficāliem aprūpētājiem ziņot par savu pieredzi, 57. papildina citas ziņošanas sistēmas par drošību, piemēram, par farmakovigilanci un medicīnas ierīcēm, vienlaikus izvairoties no ziņošanas dublēšanas. 58. Dalībvalstīm jāveicina veselības aprūpes darbinieku izglītība un apmācība, 59. ietverot pacientu drošību pirmsdiploma un pēcdiploma studijās un sekmējot veselības aprūpes speciālistu profesionālo izaugsmi, 60. apsverot iespēju pilnveidot visu veselības aprūpes darbinieku un attiecīgā pārvaldes un administratīvā personāla pamata kompetences pacientu drošības jomā (t.i., pamatzināšanas, attieksme un vajadzīgās iemaņas, lai panāktu drošāku aprūpi), 61. sniedzot un izplatot informāciju visiem veselības aprūpes darbiniekiem par risku, drošības līmeņiem un spēkā esošajiem pasākumiem, lai mazinātu vai novērstu kļūdas, kā arī sekmētu viņu iesaistīšanos. 62. Dalībvalstīm sadarbībā ar Eiropas Komisiju atbilstoši jāklasificē, jākodificē un jānovērtē pacientu drošība, 63. pievēršot uzmanību definīcijām, terminoloģijai un starptautiskajam darbam, piemēram, International Classification for Patient Safety , kuru izstrādājusi PVO un Eiropas Padome, 64. darot pieejamus rādītājus par drošības problēmām gan valsts, gan veselības aprūpes iestāžu līmenī. 65. Dalībvalstīm jāapmainās ar zināšanām, pieredzi un labu praksi Eiropas līmenī, 66. savlaicīgi pārsūtot brīdinājumus saistībā ar pacientu drošību, 67. sadarbojoties ar pārējām dalībvalstīm un ar Eiropas Slimību profilakses un kontroles centru, Eiropas Komisiju un citām attiecīgajām starptautiskajām organizācijām. 68. Dalībvalstīm jāpilnveido un jāsekmē pētniecība par pacientu drošību, 69. iekļaujot pētniecību par jautājumiem un pasākumiem visās veselības aprūpes sistēmas jomās, kā arī par izmaksām, kas ir radušās no nevēlamiem notikumiem un pasākumiem. 2. Veselības aprūpē iegūtu infekciju profilakse un kontrole 70. Dalībvalstīm jāizstrādā valstu stratēģijas veselības aprūpē iegūto infekciju profilaksei un kontrolei, 71. īstenojot profilakses un kontroles pasākumus dalībvalsts līmenī, īpaši: 72. ieviešot standartizētus infekciju profilakses un kontroles pasākumus, kas balstās uz riska līmeni, visās veselības aprūpes iestādēs, 73. iekļaujot infekciju profilakses un kontroles pasākumus pacientu aprūpes plānos, 74. nodrošinot pamatnostādņu un ieteikumu pieejamību dalībvalsts līmenī, 75. aicinot pārbaudīt profilakses un kontroles pasākumus, izmantojot strukturālos un procesu rādītājus, kā arī akreditāciju vai sertifikāciju rezultātus, 76. veicinot infekciju profilaksi un kontroli veselības aprūpes iestāžu līmenī. Ierosina izveidot šādas struktūras: - veselības aprūpē iegūtu infekciju profilakses un kontroles programmu, kurā iekļauti tādi aspekti kā organizatoriskas un strukturālas sistēmas, diagnostikas un terapijas procedūras (piemēram, antibakteriālās rezistences novēršana), resursu prasības, uzraudzības mērķi, pacientu apmācība un informēšana, - starpnozaru infekciju profilakses un kontroles komiteju veselības aprūpē iegūtu infekciju profilakses un kontroles programmas izstrādei un uzraudzībai, - infekciju profilakses un kontroles vienību, kuras uzdevums ir īstenot veselības aprūpē iegūtu infekciju profilakses un kontroles programmu, - izveidojot vai nostiprinot aktīvas pārraudzības sistēmas: - dalībvalsts līmenī - regulāri organizējot izplatības pētījums, - izveidojot un stiprinot koordinētus tīklus konkrētu infekciju veidu starpgadījumu uzraudzībai, lai izveidotu references datus, kurus papildina procesuālie un strukturālie rādītāji un novērtētu valsts stratēģiju, - nodrošinot reālā laika uzraudzību un ātru ziņošanu attiecīgajai iestādei, kuras pārziņā ir veselības aprūpē iegūtu infekciju jautājums, - ziņojot par klasteriem un tiem infekciju veidiem, kas attiecas uz ES vai ir nozīmīgi starptautiskajā līmeni saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem, - veselības aprūpes iestāžu līmenī - nodrošinot mikrobioloģiskās dokumentācijas un slimības vēstures datu kvalitāti, - nodrošinot konkrētu infekciju veidu starpgadījumu uzraudzību un procesuālos un strukturālos rādītājus, lai novērtētu infekciju kontroles pasākumu īstenošanu, - nodrošinot konkrētu infekciju veidu un/vai konkrētu veselības aprūpē iegūtu patogēnu paveidu reālā laika uzraudzību. - ja vien iespējams, izmantojot uzraudzības metodes un rādītājus, kurus ierosinājis Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs, un ES līmenī pieņemtās gadījumu definīcijas. - Veselības aprūpes darbinieku izglītības un apmācības veicināšana - dalībvalsts līmenī - nosakot un ieviešot specializētas infekciju kontroles apmācību un/vai izglītības programmas infekciju kontroles personālam un stiprinot citu veselības aprūpes darbinieku izglītību par veselības aprūpē iegūtu infekciju profilaksi un kontroli, - veselības aprūpes iestāžu līmenī - regulāri nodrošinot veselības aprūpes personālam, tostarp pārvaldē strādājošajiem, apmācības par higiēnas un infekciju profilakses un kontroles pamatprincipiem, - regulāri nodrošinot personālam, kuram ir konkrēti uzdevumi saistībā ar veselības aprūpē iegūtu infekciju profilaksi un kontroli, padziļinātas apmācības kursus. - Informācijas uzlabošana, ko veselības aprūpes iestādes sniedz pacientiem - sniedzot precīzu un saprotamu informāciju par veselības aprūpē iegūtajām infekcijām, par veselības aprūpes iestāžu īstenotajiem pasākumiem, lai tās novērstu, un par to, kā pacienti var palīdzēt tās novērst, - nodrošinot konkrētu informāciju (piemēram, par profilakses un kontroles pasākumiem) pacientiem, kas ir inficējušies ar veselības aprūpē iegūtajiem patogēniem. - Pētniecības atbalsts - nodrošinot atbalstu pētniecībai epidemioloģijas, jauno preventīvo un terapeitisko tehnoloģiju un pasākumu jomā un pētniecību par profilakses un kontroles izmaksu lietderīgumu.[pic][pic][pic][pic][pic][pic] [1] OV C [..], [..], [..] lpp. [2] OV C [..], [..], [..] lpp. [3] OV C [..], [..], [..] lpp. [4] OV C [..], [..], [..] lpp. [5] Eiropas Komisijai izstrādātais tehniskais ziņojums „Improving Patient Safety in the EU”, ko 2008. gadā publicēja RAND Corporation . [6] COM(2007) 630, galīgā redakcija. [7] Kopienas Sabiedrības veselības programmā (2003–2008) tiek finansēts projekts par pacientu drošības uzlabošanu Eiropā ( SIMPATIE ), www.simpatie.org. [8] Minētā starpnozaru mehānisma darbu papildina vai integrē starpnozaru mehānismā, kas ir minēts Padomes Ieteikumā 2002/77/EK par pienācīgu antibakteriālo preparātu izmantošanu cilvēkiem paredzētajās zālēs.