KOMISIJAS PAZIŅOJUMS

Vadlīniju dokuments par degunradža ragu eksportu, reeksportu, importu un tirdzniecību ES

(2019/C 386/04)

1. Vispārīga informācija par degunradžu saglabāšanu un draudiem, ko rada malumedniecība un nelikumīga tirdzniecība

Visas degunradžu sugas ir iekļautas Cites I pielikumā, izņemot baltā degunradža (Ceratotherium simum simum) populācijas no Dienvidāfrikas un Svatini, kas iekļautas II pielikumā.

Degunradžu malumedniecība Āfrikā pieauga sešus gadus pēc kārtas (no 2009. līdz 2015. gadam), sasniedzot maksimumu 2015. gadā, kad tika nomedīti gandrīz 3,7 degunradži dienā, lai gan 2013.–2015. gadā pieaugums bija lēnāks (1). Lai gan reģistrētais malumedniecības līmenis kopš 2015. gada ir mazinājies, tas joprojām ir augsts – 2017. gadā dienā tika nomedīts 3,1 degunradzis dienā. Šķiet, ka kopš 2015. gada vērojamā lejupējā tendence ir turpinājusies arī 2018. gadā: ziņoto malumedniecības gadījumu skaits gada pirmajos astoņos līdz deviņos mēnešos daudzās areāla valstīs ir saglabājies zems vai sarucis (2). Notiekošā degunradžu malumedniecība un degunradža ragu nelikumīgā tirdzniecība nozīmē, ka ir apdraudēts baltā un melnā degunradža (Ceratotherium simum un Diceros bicornis) populāciju iepriekšpanāktais pieaugums, kas notika, pateicoties pēdējās desmitgadēs īstenotajiem stingrajiem saglabāšanas pasākumiem areāla valstīs, jo īpaši Dienvidāfrikā.

Organizēti noziedznieki, kas nodarbojas ar degunradža ragu ieguvi un tirdzniecību, aktivizējušies arī ES. Lai gan degunradžu un atvasināto produktu ievešana ES komercnolūkos nav atļauta, dažos apstākļos to ievešana ir pieļaujama, piemēram, ievešana medību trofeju statusā (3). Medību trofejas saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 865/2006 (4) 57. pantu uzskata par personīgiem un mājas piederumiem. Tās nevar pārdot vai citādi izmantot komercnolūkos, un pēc ievešanas tām jāpaliek mednieka īpašumā. Pēdējos gados degunradžu īpatņu medību trofeju tirdzniecības noteikumus apzināti ļaunprātīgi ir izmantojuši tīkli, kas apmaksā mednieku dalību degunradžu medību ekspedīcijās, piemēram, Dienvidāfrikā. Izmeklēšanas operācijās dažās dalībvalstīs un trešās valstīs konstatēts, ka šo pseidomednieku un pat bona fide mednieku nolīgšanas paņēmienu plaši ir izmantojuši noziedzīgi tīkli, kas darbojas ES. Pēc trofeju ievešanas noziedzīgi tīkli ragus patur un kontrabandas ceļā izved uz Āziju.

Pirms šā vadlīniju dokumenta pirmās redakcijas pieņemšanas 2011. gada februārī vairākas dalībvalstis konstatēja, ka ES pieaug tādu degunradža ragu tirdzniecība un reeksports, kas klasificēti kategorijā “senlietas” vai “apstrādāti īpatņi”. Daudzos gadījumos izmeklēšanā atklājās, ka pircēju motivācijai ir mazs sakars ar objektu māksliniecisko vērtību. Par to liecina fakts, ka šo priekšmetu cenas galvenokārt korelēja ar to svaru, nevis māksliniecisko vērtību.

2010. gadā divas dalībvalstis stingri transponēja Savienības tiesību aktus par degunradžu izcelsmes produktu reeksportu. Pēc tam citās dalībvalstīs tika saņemti reeksporta pieteikumi vai informācijas pieprasījumi ar mērķi noskaidrot, kā attiecīgajā valstī notiek šādu pieteikumu izskatīšana. Tas liecināja, ka daži tirgotāji cenšas apiet abu minēto dalībvalstu noteikto režīmu un meklē citus veidus, kā šos priekšmetus reeksportēt no ES.

Lai gan degunradža ragu zādzību skaits no muzejiem, izsoļu namiem, antikvariātiem un taksidermistu darbnīcām ir būtiski sarucis, 2017. gada martā pirmo reizi degunradzis ragu dēļ tika nogalināts Eiropas zooloģiskajā dārzā, un tas vēlreiz apliecina, ka draudi joprojām pastāv (5).

Visai pamatots ir pieņēmums, ka degunradža ragu reeksports no ES varētu veicināt pieprasījumu pēc degunradža ragiem Āzijā, kur tos izmanto galvenokārt medicīniskiem nolūkiem, un ka augstās cenas varētu saglabāties vai pat turpināt kāpt. Šķiet, ka daudzās dalībvalstīs ir daži tirgotāji, kas ar koordinētām darbībām cenšas iegūt degunradža ragus nolūkā (re)eksportēt tos uz Āziju. Liels pieprasījums pēc tik augstas vērtības produktiem nozīmē arī to, ka šis tirgus ir ienesīgs un ļoti pievilcīgs malumednieku acīs, un tas veicina nelikumīgu tirdzniecību un noziedzīgas darbības. Šie apstākļi vēl vairāk sarežģī atlikušo degunradžu populāciju saglabāšanu.

2. Šā dokumenta mērķis un statuss

Savienības tiesiskais regulējums par savvaļas dzīvnieku un augu tirdzniecību ir jāinterpretē, ievērojot tā mērķus un piesardzības principu un pienācīgi ņemot vērā informāciju par jaunākajām norisēm. Dalībvalstīm jāturpina īstenot ES tiesību aktus par savvaļas dzīvnieku un augu tirdzniecību tā, lai tiktu veicināta sugu aizsardzība un saglabāšana.

Ir vajadzīgas vadlīnijas, lai nodrošinātu, ka visas dalībvalstis izmanto vienotu pieeju attiecībā uz degunradžu izcelsmes produktu eksportu un reeksportu (3. iedaļas a) punkts), degunradža ragu tirdzniecību ES (3. iedaļas b) punkts), tādu degunradžu izcelsmes produktu importu ES, kas deklarēti kā medību trofejas (4. iedaļa), kā arī attiecībā uz citu apstrādātu un neapstrādātu degunradža raga īpatņu importu ES personiskai nekomerciālai lietošanai (5. iedaļa).

Šo vadlīniju dokumentu ir sagatavojuši Komisijas dienesti, tā projektu ir apstiprinājusi Savvaļas dzīvnieku un augu tirdzniecības komiteja, kas izveidota saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 338/97 (6) (turpmāk “pamatregula”) 18. pantu, un tādējādi to ir apstiprinājušas arī dalībvalstu kompetentās iestādes.

Šis vadlīniju dokuments ir izstrādāts ar mērķi palīdzēt valstu iestādēm piemērot Regulu (EK) Nr. 338/97. Tas nav juridiski saistošs, tā vienīgais nolūks ir sniegt informāciju par dažiem Regulas (EK) Nr. 338/97 un Regulas (EK) Nr. 865/2006 aspektiem un pasākumiem, ko uzskata par paraugpraksi. Tas neaizstāj, nepapildina un negroza piemērojamos Savienības tiesību aktus. Šis dokuments arī nebūtu jāuztver izolēti, tas jāizmanto nevis kā atsevišķa atsauce, bet kopā ar tiesību aktiem, tostarp citiem attiecīgiem tiesību aktiem par dzīvnieku izcelsmes produktu importu. Autoritatīva Savienības tiesību aktu interpretācija ir vienīgi Eiropas Savienības Tiesas kompetencē.

Komisijas dienesti dokumentu publicēs elektroniski, un to var publicēt arī dalībvalstis. Šo dokumentu noteiktā laikā pārskatīs Savienības Savvaļas dzīvnieku un augu tirdzniecības komiteja.

3. Norādījumi par to, kā interpretēt ES noteikumus par degunradža ragu eksportu, reeksportu un tirdzniecību ES

Savienības tiesību akti jāinterpretē, ievērojot to mērķus. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 338/97 1. pantu regulas mērķis ir “aizsargāt savvaļas dzīvnieku un augu sugas un garantēt to saglabāšanu, regulējot tirdzniecību ar tām”. Tātad šīs regulas noteikumi jāinterpretē, ievērojot minēto mērķi.

Turklāt Līguma par Eiropas Savienības darbību 191. panta 2. punkts nosaka, ka Savienības vides politikai jāpamatojas uz piesardzības principu. Saskaņā ar šo principu, ja pastāv risks, ka kāda darbība vai politika var nodarīt nopietnu vai neatgriezenisku kaitējumu sabiedrībai vai videi, pilnīga zinātniska pamatojuma trūkumu nedrīkst izmantot kā ieganstu, lai atliktu izmaksu ziņā lietderīgus pasākumus šāda kaitējuma novēršanai. Šā principa mērķis ir nodrošināt augstāku vides aizsardzības līmeni, riska gadījumos pieņemot preventīvus lēmumus.

Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas iedibināto judikatūru piesardzības principu cita starpā piemēro, interpretējot un piemērojot Savienības vides acquis un tātad arī interpretējot un piemērojot pamatregulu. Dalībvalstīm piesardzības princips būtu jāpiemēro, izmantojot rīcības brīvību saskaņā ar pamatregulu (7).

a) Pieteikumi atļauju vai sertifikātu saņemšanai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 338/97 5. pantu (eksports un reeksports)

Pamatregulas 5. panta 2. punkta d) apakšpunkts paredz, ka, izvērtējot degunradža ragu eksporta un reeksporta pieteikumus, “pēc konsultācijām ar kompetento zinātnisko iestādi dalībvalsts uzraudzības iestāde ir pārliecinājusies, ka nav citu ar sugas saglabāšanu saistītu faktoru, kas būtu pret eksporta atļaujas izsniegšanu” (izcēlums pievienots). Šis noteikums attiecas uz A un B pielikumā uzskaitīto sugu īpatņu eksporta atļauju pieteikumiem, kā arī reeksporta sertifikātiem saskaņā ar 5. panta 3. punktu. Minētais nosacījums attiecas uz visiem degunradža raga īpatņiem neatkarīgi no tā, vai tos klasificē kategorijā “apstrādāti īpatņi” (8).

Pašreizējos apstākļos piesardzības principa gaismā, ja neparādās pārliecinoši zinātniski pierādījumi par pretējo, dalībvalstīm būtu jāuzskata, ka tiešām pastāv nopietni ar degunradžu sugu saglabāšanu saistīti faktori, kas liedz izsniegt eksporta atļaujas un reeksporta sertifikātus.

Tāpēc ir leģitīmi, ka dalībvalstīm jānodrošina, ka degunradža ragu eksporta atļaujas vai reeksporta sertifikāti pagaidām netiek izsniegti, izņemot gadījumos, kad uzraudzības iestāde ir pārliecinājusies, ka atļauja vai sertifikāts tiks izmantots likumīgiem mērķiem, piemēram, ja:

i) ar konkrēto priekšmetu apmainās respektablas iestādes (t. i., muzeji) kultūras vai mākslas priekšmetu godīgas apmaiņas ietvaros;

ii) priekšmets ir atzīts par mākslas priekšmetu un uzraudzības iestāde ir droša, ka tā mākslinieciskā vērtība garantē, ka tas netiks izmantots citiem mērķiem;

iii) priekšmets netiek pārdots un ir dzimtas īpašums, kas tiek pārvietots sakarā ar ģimenes pārcelšanos vai sakarā ar novēlējumu; vai

iv) priekšmetu paredzēts izmantot bona fide pētniecības projektā.

Būtu jāņem vērā arī visi stingrākie trešo valstu pasākumi, kas var ietvert vispārējus degunradža ragu ievešanas aizliegumus. Šajā sakarā pirms reeksporta sertifikāta vai eksporta atļaujas izsniegšanas šajā iedaļā aprakstītajos apstākļos attiecīgajai dalībvalstij par darījumu būtu jāinformē galamērķa valsts Cites iestādes un jālūdz, lai tās apstiprina piekrišanu konkrētā īpatņa importam.

Katrā ziņā eksportētāja un importētāja identifikācijas dati būtu jāpārbauda un jāreģistrē (piemēram, jāpatur identifikācijas dokumentu kopijas).

b) Pieteikumi sertifikātu saņemšanai saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 338/97 8. panta 3. punktu (tirdzniecība ES)

Saskaņā ar pamatregulas 8. panta 1. punktu A pielikumā uzskaitīto sugu īpatņu komerctirdzniecība ES ir aizliegta. Minētās regulas 8. panta 3. punktā ir paredzēts izņēmums, kas dalībvalstīm ļauj atkāpties no šā aizlieguma, ja ir izpildīti konkrēti nosacījumi (uzskaitīti a)–h) apakšpunktā) (9). Regulas 8. panta 3. punktā lietotā izteiksmes forma “var” (10) nozīmē, ka dalībvalstīm principā nav pienākuma piešķirt sertifikātu tirdzniecībai ES, pat ja šie nosacījumi ir izpildīti, izņemot gadījumus, kad Savienības tiesību aktos paredzēts citādi. Tātad nevar uzskatīt, ka ar 8. panta 3. punktu pieteikuma iesniedzējam tiek piešķirtas tiesības saņemt sertifikātu tirdzniecībai ES. Dalībvalstis var atteikties piešķirt sertifikātu, ja tas ir lietderīgi, lai aizsargātu attiecīgo sugu vai garantētu tās saglabāšanu un ja atteikums nepārsniedz to, kas vajadzīgs šā mērķa sasniegšanai. Komisijas dienesti un Savienības Savvaļas dzīvnieku un augu tirdzniecības komiteja, uzskata, ka tie ir gadījumi, kad pieteikuma iesniedzējs nav pārliecinoši pierādījis darījuma leģitimitāti un saskanību ar pamatregulas mērķiem.

Ņemot vērā šā dokumenta pirmajā iedaļā aprakstītos apstākļus, dalībvalstīm attiecībā uz degunradža ragu tirdzniecību ES pagaidām principā nevajadzētu piešķirt sertifikātus saskaņā ar 8. panta 3. punktu.

Ja dalībvalsts tiesību normas neļauj tās iestādēm noraidīt pieteikumus sertifikātiem degunradža ragu komerctirdzniecībai ES, pamatojoties uz 8. panta 3. punktu, kā ieteikts iepriekš, un ja īpatņus ES tirgo nekomerciālos nolūkos (īpašumtiesību maiņa saistībā ar dāvinājumu vai novēlējumu privātai vai publiskai struktūrai, piemēram, muzejam), attiecīgās dalībvalsts Cites uzraudzības iestādei būtu jāievēro uz riska faktoriem balstīta pieeja un jānodrošina, ka pieteikumi uz sertifikātu tirdzniecībai ES tiek izskatīti iespējami rūpīgi.

Ja sertifikāts tirdzniecībai ES tomēr tiek izsniegts, tajā būtu jāsniedz pietiekami detalizēts attiecīgā priekšmeta apraksts, lai nodrošinātu, ka to var izmantot tikai attiecībā uz konkrēto īpatni un ka to nevar izmantot citu nelikumīgi iegūtu īpatņu legalizācijai. Turklāt, ja tiesību akti to atļauj, dalībvalstis var apsvērt pieteikuma iesniedzēja un pircēja identifikācijas datu ievākšanu, pārbaudi un reģistrāciju (piemēram, identifikācijas dokumentu kopiju paturēšanu).

Visbeidzot, sertifikāti tirdzniecībai ES būtu jāizsniedz konkrētiem darījumiem (viens darījums – viens sertifikāts), lai nodrošinātu, ka sertifikāts ir derīgs tikai tad, ja to izmanto sertifikāta 1. ailē norādītais turētājs. Šā ieteikuma pamatā ir Regulas (EK) Nr. 865/2006 11. panta 3. punkta otrā daļa, kurā noteikts, ka dalībvalstis var “izsniegt noteikta darījuma sertifikātus, ja uzskata, ka ir citi ar sugu saglabāšanu saistīti faktori, kas darbojas pret noteiktu īpatņu sertifikātu izsniegšanu”.

4. Norādījumi par to, kā interpretēt ES noteikumus par degunradžu izcelsmes medību trofeju importu ES saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 865/2006 57. pantu

Lai risinātu medību trofeju tirdzniecības noteikumu apzināti ļaunprātīgas izmantošanas problēmu, Cites degunradžu tirdzniecības noteikumu izpildes darba grupa ir ieteikusi “īstenot tiesību aktus un izpildes kontroli, lai nepieļautu, ka ragus, kas ir likumīgi iegūtu trofeju daļa, izmanto citiem mērķiem, nevis kā medību trofejas, un lai nodrošinātu, ka šīs trofejas paliek īpašnieku turējumā izmantošanai Cites eksporta atļaujā norādītajam mērķim” (11).

Šajā sakarā dalībvalstīm, kad tās izskata degunradžu īpatņu medību trofeju importa pieteikumus, būtu ieteicams:

i) kā vienmēr, noskaidrot, vai zinātniskās iestādes nav konstatējušas, ka ievešana ES kaitēs attiecīgās sugas saglabāšanai, – tādā gadījumā, ja nav iespējams konstatēt, ka ievešana attiecīgajai sugai nekaitēs, tad nav vajadzīgi turpmāki pasākumi un pieteikums jānoraida;

ii) pievērst īpašu uzmanību pieteikuma iesniedzēja medību pieredzei;

iii) informēt pieteikuma iesniedzēju, ka trofeju importēt ES atļauts tikai personiskai lietošanai un ka medību trofeju īpašniekiem saskaņā ar 8. panta 3. punkta c) apakšpunktu nevar piešķirt sertifikātu izmantošanai Savienībā komercnolūkos;

iv) vajadzības gadījumā sazināties ar eksportētājvalsts Cites uzraudzības iestādi, lai pārliecinātos, ka tā ir informēta par plānotajām medībām un paredzēto eksportu un ka tās rīcībā nav informācijas, kas liegtu izsniegt importa atļauju;

v) izsniedzot importa atļauju (pēc tam, kad rūpīgi pārbaudīts, ka ir izpildīti visi nosacījumi saskaņā ar pamatregulu un saistītajām Komisijas regulām), iekļaut tajā šādu paziņojumu: “Šī medību trofeja paredzēta tikai personiskai lietošanai. Priekšmetam jāpaliek šīs atļaujas turētāja īpašumā. Tas jāuzrāda kompetentajām iestādēm pēc to pieprasījuma”;

vi) ja iespējams saskaņā ar konkrētās valsts tiesību aktiem, veikt uz riska faktoriem balstītas pārbaudes to degunradžu medību trofeju importētāju vidū, kas trofejas importējuši pēc 2009. gada (12), lai pārliecinātos, ka tās joprojām ir šo personu īpašumā. Šo pārbaužu rezultāti būtu jākopīgo ar pārējām ES dalībvalstīm, Eiropas Komisiju un Cites sekretariātu.

Ja tiek konstatēts paaugstināts risks, ka medību trofeju vēlāk varētu ļaunprātīgi izmantot nelikumīgai tirdzniecībai, dalībvalstis var apsvērt iespēju medību trofejas importa atļauju izsniegt ar nosacījumu, ka trofeja nesaturēs degunradža ragu (piemēram, aizstājot to ar mākslīgu atdarinājumu).

5. Norādījumi par to, kā interpretēt ES noteikumus par apstrādātu un neapstrādātu degunradža raga īpatņu importu ES citiem personiskiem nekomerciāliem lietošanas veidiem

Dalībvalstīm būtu jāpievērš īpaša uzmanība un jāievēro pastiprināta modrība attiecībā uz visiem pieteikumiem par degunradža raga īpatņu (apstrādātu un neapstrādātu, kas nav medību trofejas) importu personiskiem nolūkiem. Novērtējot, kā interpretēt noteikumus, kas piemērojami A pielikumā uzskaitīto sugu īpatņu importam, un kādus citus nolūkus var uzskatīt par tādiem, kuri nekaitē attiecīgās sugas saglabāšanai, būtu jāņem vērā zinātnisko iestāžu pamatnostādnes (13).

(1) Emslie, R., Milliken, T., un Talukdar, B., African and Asian Rhinoceroses – Status, Conservation and Trade, 2016. Pieejams https://rhinos.org/wp-content/uploads/2015/07/final-cop16-rhino-rpt.pdf.

(2) Rhinoceroses (Rhinocerotidae spp.) – Report of the Standing Committee and the Secretariat, CoP18 dok. Nr. 83.1, pieejams https://cites.org/sites/default/files/eng/cop/18/doc/E-CoP18-083-01.pdf.

(3) Termins “medību trofeja” ir definēts Komisijas Regulas (EK) Nr. 865/2006 1. panta 4.b punktā.

(4) OV L 166, 19.6.2006., 1. lpp.

(5) https://www.bbc.com/news/world-europe-39194844

(6) OV L 61, 3.3.1997., 1. lpp.

(7) Papildu apsvērumus par piesardzības principa piemērošanu sk. arī Komisijas2000. gada 2. februāra paziņojumā par piesardzības principu, COM(2000) 1, https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=celex%3A52000DC0001.

(8) Sk. Komisijas paziņojumu “Vadlīnijas attiecībā uz apstrādātiem īpatņiem saskaņā ar ES savvaļas dzīvnieku un augu tirdzniecības regulām”, OV C 154, 17.5.2017., 15. lpp., https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/?uri=uriserv:OJ.C_.2017.154.01.0015.01.LAV.

(9) Sk. 34. punktu Tiesas spriedumā lietā C‑510/99: “Šis noteikums ļauj, bet neliek piešķirt atbrīvojumus no aizlieguma, kas ar to noteikts.”

(10) Padomes Regulas (EK) Nr. 338/97 8. panta 3. punkts: “Tās dalībvalsts, kurā īpatņi atrodas, uzraudzības iestāde var piešķirt atbrīvojumu no 1. punktā minētajiem aizliegumiem saskaņā ar citiem Kopienas tiesību aktiem par savvaļas augu un dzīvnieku saglabāšanu, šajā nolūkā izsniedzot sertifikātu un izskatot katru atsevišķu gadījumu, ja īpatņi (..).”

(11) Sk. http://cites.org/sites/default/files/notif/E-Notif-2014-006A.pdf.

(12) Attiecībā uz degunradžu medību trofeju importu, kas noticis pirms stājās spēkā prasība par importēšanas atļaujām, būtu jābūt iespējai informāciju par sekmīgajiem degunradžu medību trofeju pieteikumu iesniedzējiem pēc pieprasījuma iegūt no eksportētājvalstīm.

(13) http://ec.europa.eu/environment/cites/pdf/srg/guidelines.pdf, 11. un 12. lpp.