Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Vispārējas nozīmes pakalpojumu līdzradīšana kā ieguldījums līdzdalības demokrātijā Eiropas Savienībā”

(pašiniciatīvas atzinums)

(2022/C 486/11)

Ziņotājs: Krzysztof BALON Līdzziņotājs: Thomas KATTNIG

Plenārsesijas lēmums 20.1.2022. Juridiskais pamats Reglamenta 52. panta 2. punkts Pašiniciatīvas atzinums Atbildīgā specializēta nodaļa Transporta, enerģētikas, infrastruktūras un informācijas sabiedrības specializētā nodaļa Pieņemts specializētās nodaļas sanāksmē 7.9.2022. Pieņemts plenārsesijā 21.9.2022. Plenārsesija Nr. 572 Balsojuma rezultāts par/pret/atturas) 226/0/2

1. Secinājumi un ieteikumi

1.1. Vispārējas nozīmes pakalpojumu līdzradīšana, piedaloties pilsoniskās sabiedrības organizācijām, kā arī nepastarpināti iedzīvotājiem, ir viens no visefektīvākajiem līdzdalības demokrātijas atjaunināšanas instrumentiem, kas tādējādi stiprina Eiropas integrāciju. Tāpēc Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (EESK) šajā atzinumā ierosina konkrētus pasākumus, ar kuriem Eiropas Savienībā uzlabot pamatnosacījumus šajā jomā, lai vēl vairāk stiprinātu iedzīvotāju tiesību un viņiem sniegto pakalpojumu aizsardzību.

1.2. It īpaši krīzes situācijas, piemēram, nesenā Krievijas agresija pret Ukrainu un no tās izrietošā bēgļu krīze, kas aptver miljoniem cilvēku, galvenokārt sievietes un bērnus, skaidri liecina par pilsoniskās sabiedrības būtisko lomu, proti, tās tūlītējo spēju spontāni, bet tajā pašā laikā sekmīgi savstarpēji savienot un īstenot līdzradīšanas modeļus un procedūras – it īpaši attiecībā uz vispārējas nozīmes pakalpojumiem sociālajā un izglītības jomā, proti, jomās, kurās jau ir reālas līdzradīšanas pieredze.

1.3. Vēsture liecina, ka pilsoniskās sabiedrības dalībnieki vienmēr ir piedāvājuši sociālos pakalpojumus un citus vispārējas nozīmes pakalpojumus, kad publiskais sektors attiecīgās vajadzības vēl nebija apzinājis vai komerciālie uzņēmumi šādus pakalpojumus neuzskatīja par rentabliem. Parasti valsts vēlāk iesaistījās kā pakalpojumu sniedzējs vai pasūtītājs, kā regulators un arī kā pakalpojumu kvalitātes garants. Tāpēc subsidiaritātes princips, kas regulē kompetences sadali starp dalībvalstīm un Eiropas Savienību un kas noteikts Eiropas Savienības (LES) 5. panta 3. punktā, ir jāpiemēro arī attiecībā uz vispārējas nozīmes pakalpojumiem. Turklāt vispārējas nozīmes pakalpojumu jomā subsidiaritātes principam vajadzētu būt arī vadošajam principam attiecībās starp visiem dalībvalstu publiskās pārvaldes līmeņiem, kā arī starp publiskajām iestādēm un pilsoniskās sabiedrības organizācijām.

1.4. Juridisko un politisko atbildību par vispārējas nozīmes pakalpojumu sniegšanu joprojām uzņemas atbildīgajās pārstāvības struktūrās ievēlēti deputāti un šo darbu, piedaloties vēlēšanās, regulāri novērtē iedzīvotāji, taču publiskās iestādes ir tās, kas kontrolē pienācīgu vispārējas nozīmes pakalpojumu sniegšanu. EESK atbalsta līdzradīšanas pieejas mērķtiecīgu īstenošanu – vispārējas nozīmes pakalpojumi būtu jāizstrādā kopā ar lietotājiem, kopienām un pilsoniskās sabiedrības organizācijām, lai nodrošinātu, ka, pirmkārt, tie patiešām atbilst faktiskajām vajadzībām un, otrkārt, dod iespēju demokrātiskai līdzdalībai. Tas īpaši attiecas uz gadījumiem, kad algoti darbinieki sadarbojas ar brīvprātīgajiem vai pašpalīdzības struktūrām.

1.5. Tāpēc dalībvalstis tiek aicinātas izstrādāt un/vai pilnveidot instrumentus, kas nodrošinās iedzīvotāju un pilsoniskās sabiedrības organizāciju līdzdalību visā vispārējas nozīmes pakalpojumu sniegšanas procesā. Šim nolūkam ir vajadzīgi arī atbilstoši nosacījumi bezpeļņas sociālās ekonomikas darbībām, kā izklāstīts EESK 2020. gada 18. septembra atzinumā “Bezpeļņas sociālo uzņēmumu stiprināšana kā viens no galvenajiem sociāli taisnīgas Eiropas pīlāriem” ( 1 ) , kā arī jāīsteno Direktīvas 2014/24/ES par publisko iepirkumu ( 2 ) 77. pants tādā veidā, kas bezpeļņas organizācijām dod iespēju slēgt līgumus par noteiktu minētajā pantā minēto veselības, sociālo un kultūras, kā arī izglītības pakalpojumu sniegšanu.

1.6. EESK norāda, ka kvalitatīvu augstvērtīgu vispārējas nozīmes pakalpojumu sniegšana iedzīvotāju un ekonomikas labā ir atkarīga no pietiekamiem finanšu un personāla resursiem, kas ir jānodrošina.

1.7. Vispārējas nozīmes pakalpojumu sniegšanas un līdzradīšanas pamatnosacījumi galvenokārt ir dalībvalstu, reģionu un pašvaldību kompetencē, taču dalībvalstis ir steidzami jāmudina izstrādāt kopradīšanas koncepcijas – šim mērķim ir jāizstrādā instrumentu kopums, kas atvieglo līdzradīšanas modeļu izmantošanu. Ar šādām iniciatīvām būtu jāmudina visas attiecīgās iesaistītās personas dalībvalstīs veicināt pilsoniskās sabiedrības organizāciju iesaisti vispārējas nozīmes pakalpojumu līdzradīšanā un sniegšanā.

1.8. EESK ierosina Komisijai publicēt darba dokumentu par šo tematu, kas kalpotu par pamatu turpmākam darbam ar mērķi izveidot instrumentu kopumu, kurš sniegtu ierosmi un norādes valstu iestādēm un reģionālajām un vietējām pašvaldībām virzībā uz līdzradīšanas modeļu plašāku izmantošanu. Šādā dokumentā būtu jāiekļauj arī apsvērumi par līdzradīšanas pieejas līdzsvarošanu ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 14. pantu un LES un LESD pievienoto 26. protokolu, ņemot vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, bezpeļņas sociālās ekonomikas īpašo lomu līdzradīšanā un tam nepieciešamos pamatnosacījumus. Dokumentā jāiekļauj arī priekšlikumi par novatorisku līdzradīšanas projektu veicināšanu Eiropas un valstu līmenī, ņemot vērā pētniecības komponentus, un labas prakses piemēri. Balstoties uz iepriekš aprakstīto instrumentu kopumu, pēc plašākas apspriešanās ES līmenī varētu sagatavot zaļo grāmatu un pēc tam balto grāmatu.

1.9. EESK no savas puses izveidos forumu, kurā apmainīties ar idejām un paraugpraksti šajā jomā un kurā piedalīsies pilsoniskās sabiedrības organizācijas, sociālie partneri, augstskolas un pētniecības projekti, lai turpinātu un pilnveidotu debašu procesu Eiropas līmenī.

2. Vispārīga informācija

2.1. Līdzdalības demokrātijas turpmākā attīstība Eiropas Savienībā ir nozīmīgs izaicinājums Eiropas integrācijas stiprināšanai ar mērķi vērsties pret populismu un nacionālismu. Savukārt vispārējas nozīmes pakalpojumu līdzradīšana, piedaloties pilsoniskās sabiedrības organizācijām, kā arī nepastarpināti – iedzīvotājiem, ir viens no visefektīvākajiem līdzdalības demokrātijas atjaunināšanas instrumentiem.

2.2. Jau vairākus gadus EESK sadarbībā ar dažādiem pilsoniskās sabiedrības un zinātnes/pētniecības jomas dalībniekiem darbojas, lai panāktu vispārējas nozīmes pakalpojumu modernizāciju un pilnveidi. Komitejā par šo darbību atbild galvenokārt pastāvīgā darba grupa “Vispārējas nozīmes pakalpojumi”.

2.3. CoSIE ) CoSIE projekta secinājumiem, rīkoja divus seminārus: “Vispārējas nozīmes pakalpojumu līdzradīšana – pilsoņu un viņu organizāciju loma”, kas notika Briselē 2021. gada 15. aprīlī, un “Pilsoņi darbojas pilsoņu interesēs: pilsoniskās sabiedrības organizāciju loma vispārējas nozīmes pakalpojumu līdzradīšanā un sniegšanā”, kas 2021. gada 1. un 2. decembrī tika organizēts Ļubļinā, Polijā, sadarbībā ar Ļubļinas pilsētu un iesaistot partnerus no Ukrainas. EESK 2019. gadā sāka sadarbību ar konsorciju “Inovatīvu pakalpojumu līdzradīšana Eiropā” ( ( 3 ) , kurā piedalās deviņu dalībvalstu (Grieķija, Igaunija, Itālija, Nīderlande, Polija, Somija, Spānija, Ungārija, Zviedrija) un Apvienotās Karalistes augstskolas, pašvaldības un pilsoniskās sabiedrības organizācijas. Pastāvīgā darba grupa “Vispārējas nozīmes pakalpojumi”, turpinot darbu saistībā ar novatorisku pieredzi unprojekta secinājumiem, rīkoja divus seminārus: “Vispārējas nozīmes pakalpojumu līdzradīšana – pilsoņu un viņu organizāciju loma”, kas notika Briselē 2021. gada 15. aprīlī, un “Pilsoņi darbojas pilsoņu interesēs: pilsoniskās sabiedrības organizāciju loma vispārējas nozīmes pakalpojumu līdzradīšanā un sniegšanā”, kas 2021. gada 1. un 2. decembrī tika organizēts Ļubļinā, Polijā, sadarbībā ar Ļubļinas pilsētu un iesaistot partnerus no Ukrainas.

2.4. New Public Management, NPM ) pieeja bija vērsta uz efektivitātes paaugstināšanu, privātā sektora pārvaldības modeļu pārņemšanu un pakalpojumu/klientu attiecību veidošanu sabiedrisko pakalpojumu jomā, par sākumpunktu ņemot šo pakalpojumu lietotāju vajadzības, prasības un izvēli. Šis modelis dominēja 20. gadsimta 90. gados un 21. gadsimta sākumā, taču to kritizēja par nepietiekamu lietderību un efektivitāti, kā arī par nepietiekamu radošo potenciālu NPM (“paradigmas” post-NPM modeļos Līdzradīšana ir nesaraujami saistīta ar plašākām debatēm par valsts pārvaldes reformu. Jaunās publiskās pārvaldības () pieeja bija vērsta uz efektivitātes paaugstināšanu, privātā sektora pārvaldības modeļu pārņemšanu un pakalpojumu/klientu attiecību veidošanu sabiedrisko pakalpojumu jomā, par sākumpunktu ņemot šo pakalpojumu lietotāju vajadzības, prasības un izvēli. Šis modelis dominēja 20. gadsimta 90. gados un 21. gadsimta sākumā, taču to kritizēja par nepietiekamu lietderību un efektivitāti, kā arī par nepietiekamu radošo potenciālu ( 4 ) . Sabiedrisko pakalpojumu inovācijas tendences pēc(“paradigmas” ( 5 ) ) ir vērstas uz aktīvu pilsoni, kas piedalās kopīgā radīšanas procesā, nevis pasīvu individuālu patērētāju, kuru motivē izkliedētas pašlabuma intereses, un tās ir vērstas arī uz integrācijas un koordinācijas veicināšanu starp lietotāju grupu un ieinteresēto personu tīkliem, nevis uz dezintegrāciju. Līdzradīšana tiek uzskatīta par galveno koncepcijumodeļos ( 6 )

2.5. EESK līdzšinējā darba rezultāti šajā jomā liecina, ka vispārējas nozīmes pakalpojumu līdzradīšana un sniegšana, piedaloties iedzīvotājiem un viņu organizācijām, palīdz Eiropas Savienībā stiprināt līdzdalības demokrātiju un attīstīt sociālo ekonomiku, arī apziņu, ka vispārējas nozīmes pakalpojumiem ir neaizstājama loma visu pārējo sabiedrības aktivitāšu veicināšanā.

3. Vispārējas nozīmes pakalpojumi

3.1. Eiropas integrācijas gaitā tai raksturīgajā spriedzē starp vienotību un daudzveidību tika izstrādāta jauna koncepcija pakalpojumiem, kurus regulē īpaši noteikumi un standarti. Mērķis ir nodrošināt, ka visi iedzīvotāji un ieinteresētās personas var piekļūt visiem pamatpakalpojumiem, kas tagad ir un nākotnē būs cilvēka cienīgas dzīves pamats un kas ir vajadzīgi līdzdalībai sabiedrības dzīvē – un tie ir vispārējas nozīmes pakalpojumi. Vispārējas nozīmes pakalpojumus var sniegt dažādos kontekstos – vai nu uz konkurenci orientētos tirgos kā pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, vai kā ar ekonomiku nesaistītus vispārējas nozīmes pakalpojumus, kas ir izslēgti no šiem tirgiem. Komisija izšķir ( 7 ) trīs veidu pakalpojumus – vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumi, ar ekonomiku nesaistīti vispārējas nozīmes pakalpojumi un vispārējas nozīmes sociālie pakalpojumi (ar ekonomiku saistīti pakalpojumi vai ar to nesaistīti pakalpojumi). Uz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem (VTNP) ( 8 ) vai ar ekonomiku saistītiem pakalpojumiem attiecas LESD 106. pants.

3.2. Minētā koncepcija tika pastāvīgi stiprināta un precizēta.

3.2.1. Vispārējas nozīmes pakalpojumi ir kopīgo Eiropas vērtību sastāvdaļa un palīdz veicināt ES sociālo un teritoriālo kohēziju ( 9 ) . Šajā saistībā EESK norāda uz Savienības kopējām vērtībām attiecībā uz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 14. panta nozīmē, kā tie izklāstīti LES un LESD pievienotajā Protokolā Nr. 26 par vispārējas nozīmes pakalpojumiem. Šeit noteikto principu turpmāka pilnveidošana var paaugstināt efektivitāti un novērst trūkumus.

3.2.2. Šīm kopējām vērtībām ir trīs dimensijas: rīcības brīvība, ko valstu, reģionālās un vietējās iestādes var izmantot, lai nodrošinātu lietotāju vajadzības; daudzveidības un atšķirību respektēšana saistībā ar lietotāju vajadzībām, prioritātēm un demokrātiskajiem lēmumiem, kā arī saistībā ar atšķirīgajiem ģeogrāfiskajiem, sociālajiem un kultūras apstākļiem; augsta līmeņa kvalitāte, drošība, pieejamība cenas ziņā, vienlīdzīga attieksme un vispārējas piekļuves un lietotāja tiesību veicināšana ( 10 )

3.2.3. Šie pakalpojumi ir būtiska ES dalībvalstu ekonomikas un sociālo sistēmu sastāvdaļa un kopumā – neatņemama Eiropas sabiedrības modeļa sastāvdaļa. Eiropas iedzīvotāji un uzņēmumi pamatoti cer, ka būs pieejams visaptverošs augstas kvalitātes drošu, stabilu un efektīvu vispārējas (tautsaimnieciskas) nozīmes pakalpojumu klāsts par pieņemamām cenām. Šie pakalpojumi nodrošina kolektīvo vajadzību un interešu (sabiedriskas nozīmes uzdevumi) apmierināšanu. EESK skaidri norāda, ka kvalitatīva augstvērtīga šo iedzīvotājiem un ekonomikai svarīgo pamatpakalpojumu sniegšana ir atkarīga no pietiekamiem finanšu un personāla resursiem un ka tie ir jānodrošina.

3.2.4. Vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu pieejamība ir viena no pamattiesībām ( 11 ) un tiek minēta Eiropas sociālo tiesību pīlārā ( 12 ) . Eiropas sociālo tiesību pīlāra 20. principā ir skaidri minēti vispārējas nozīmes pamatpakalpojumi, savukārt citi pīlāra principi aptver tādas svarīgas vispārējas nozīmes pakalpojumu jomas kā, piemēram, izglītība, mājokļi un palīdzība bezpajumtniekiem, ilgtermiņa aprūpe, cilvēku ar invaliditāti iekļaušana, veselības aprūpe, un tie ir tikai daži no visiem pakalpojumiem.

3.2.5. Vienotā tirgus un konkurences noteikumi neattiecas uz vispārējas nozīmes pakalpojumiem, kas nav saistīti ar ekonomiku. Uz tiem attiecas tikai ES vispārīgie principi (pārredzamība, nediskriminācija, vienlīdzīga attieksme, proporcionalitāte) ( 13 )

3.2.6. Savienība un dalībvalstis “rūpējas, lai šādi pakalpojumi pamatotos uz tādiem – jo īpaši ekonomikas un finanšu – principiem un nosacījumiem, kas ļauj īstenot to uzdevumus” ( 14 )

3.2.7. de iure vai de facto netraucē veikt tiem uzticētos konkrētos uzdevumus Uz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem attiecas Līgumos ietvertie noteikumi un it īpaši konkurences noteikumi, ja šo noteikumu piemērošanavainetraucē veikt tiem uzticētos konkrētos uzdevumus ( 15 )

3.3. Vispārējas nozīmes pakalpojumu mērķis ir nodrošināt visu iedzīvotāju un visu ieinteresēto personu vajadzības, ņemot vērā to attīstību laikā un telpā. Tie jau sākotnēji ir dinamiski. Tie var attiekties uz tādām jomām kā, piemēram, drošība, veselība, sociālie pakalpojumi, tostarp cilvēku ar invaliditāti iekļaušana, ilgtermiņa aprūpe, sociālie mājokļi ( 16 ) , izglītība, kā arī pamatpakalpojumu jomas, kas skaidri minētas Eiropas sociālo tiesību pīlāra 20. principā ( 17 )

3.4. Attiecībā uz vispārējas nozīmes pakalpojumiem subsidiaritātes princips, kas regulē kompetences sadali starp dalībvalstīm un Eiropas Savienību, ir noteikts LES 5. panta 3. punktā. ES izveido vispārēju principu sistēmu, kas vērsta uz visu iedzīvotāju un ekonomikas un sociālās jomas dalībnieku vajadzību apmierināšanu, savukārt dalībvalstis un reģionālās un vietējās pašvaldības izveido un īsteno vispārējas nozīmes pakalpojumus. Turklāt vispārējas nozīmes pakalpojumu jomā subsidiaritātes principam vajadzētu būt arī vadošajam principam attiecībās starp visiem dalībvalstu publiskās pārvaldes līmeņiem, kā arī starp publiskajām iestādēm un pilsoniskās sabiedrības organizācijām.

3.5. Vispārējas nozīmes pakalpojumus ietekmē dažādi faktori: pamattiesību garantēšana, ekonomiskās, sociālās un teritoriālās kohēzijas vietējie mērķi, ilgtspējīgas attīstības mērķi, vides aizsardzība un cīņa pret klimata pārmaiņām; un sociālās tirgus ekonomikas, vienotā tirgus un konkurences noteikumu īstenošana. Iesaistot visas ieinteresētās personas, pragmatiski ir jārod katram atsevišķam gadījumam pielāgots līdzsvars, kas atbilst attiecīgo iedzīvotāju un kopienu vajadzībām.

4. Vispārējas nozīmes pakalpojumu līdzradīšana

4.1. Pilsoniskās sabiedrības dalībnieki vienmēr piedāvājuši sociālos pakalpojumus un citus vispārējas nozīmes pakalpojumus, jo publiskais sektors attiecīgās vajadzības vēl nebija apzinājis vai komerciālie uzņēmumi šādus pakalpojumus neuzskatīja par rentabliem. Parasti tad valsts vēlāk iesaistījās kā pakalpojumu sniedzējs, regulators un arī kā pakalpojumu kvalitātes garants.

4.2. Vispārējas nozīmes pakalpojumus sniedz vai nu teritoriālās struktūras, vai arī trešās personas. Politiskā atbildība jāuzņemas šajās pašvaldībās ievēlētajiem deputātiem un to darbu regulāri, piedaloties vēlēšanās, novērtē iedzīvotāji, taču publiskās iestādes ir tās, kas kontrolē vispārējas nozīmes pakalpojumu pienācīgu sniegšanu. Var izmantot divas dažādas pieejas, proti, lejupēju: valsts, reģionālo vai vietējo iestāžu iniciatīvas; vai augšupēju: līdzradīšana, iesaistot iedzīvotājus un/vai pilsoniskās sabiedrības organizācijas. Šajā atzinumā aplūkota pēdējā minētā pieeja. EESK atbalsta līdzradīšanas pieejas plašu izmantošanu – vispārējas nozīmes pakalpojumi būtu jāizstrādā sadarbībā ar lietotājiem, kopienām un pilsoniskās sabiedrības organizācijām, lai nodrošinātu, ka tie patiešām atbilst faktiskajām vajadzībām un paver iespēju demokrātiskai līdzdalībai.

4.3. Tomēr līdzradīšanas izmantošanas jomas un līmenis ir atkarīgs no konteksta. Ne visi pakalpojumi, kopienas un pakalpojumu sniedzēji – it īpaši tādās kritiskās infrastruktūras jomās kā energoapgāde un ūdensapgāde – ir piemēroti radikāli jaunam pakalpojuma sniegšanas veidam un atbildības sadalei, taču nozīmīgs ir katrs solis ceļā uz koplemšanas ietekmes stiprināšanu un efektīvu risinājumu veicināšanu sadarbības ceļā. Lai iespējami palielinātu lietotāju iesaisti, varētu ieteikt “līdzradīšanas kāpnes” ( 18 ) , paredzot dažādus attiecīgo publiskā un privātā sektora dalībnieku sistemātiskas iesaistes līmeņus, sākot no zemāka iesaistes līmeņa (kad valsts aģentūras tiecas dot iespēju iedzīvotājiem uzlabot spējas pašiem pārvaldīt savu dzīvi un mudināt viņus kopīgi radīt pakalpojumus, ko viņiem piedāvā publiskais sektors) un līdz augstākajam līmenim (kad tiek veicināta kopīga inovācija, kuras pamatā ir kopīga darba kārtības noteikšana un problēmu definēšana, jaunu un nepārbaudītu risinājumu kopīga izstrāde un testēšana, kā arī koordinēta īstenošana, izmantojot publiskā un privātā sektora risinājumus).

4.4. Līdzradīšana nozīmē, ka darba veidu izraugās, balstoties uz priekšrocībām vai aktīviem. Uz aktīviem balstīta pieeja mobilizē pakalpojumu lietotāju resursus (materiālos un nemateriālos), spējas un vēlmes, nevis tikai reģistrē un apmierina viņu vajadzības. Šīs pieejas pamatā ir pieņēmums, ka visiem iedzīvotājiem ir vērtīgi, bieži vien neatzīti resursi (kultūra, laiks, dzīves un mācīšanās pieredze, praktiskas zināšanas, tīklu veidošanas prasmes, spējas, idejas), kurus viņi var ieguldīt pakalpojumu izstrādē un sniegšanā. Līdzradīšanas metodoloģisko instrumentu kopums ietver vairākas metodes, sākot no apmierinātības apsekojumiem, piemēram, e-komercijā, un aptaujām, līdz dažādiem viedokļu paušanas veidiem, izmantojot digitālos rīkus, fokusa grupas un paneļdiskusijas, līdz līdzdalības metodēm (piemēram, sociālie hakatoni, atklātās telpas tehnoloģijas, LivingLabs , pasaules kafejnīcas, pakalpojumu plāni, dizaina domāšana, lietotāju ceļojumi un dažādi tiešsaistes līdzdalības rīki).

4.5. Tomēr līdzradīšana nav tehnisks risinājums, un to nevar panākt ar vienu pasākumu. Tā ir pieeja, kas caurvij pakalpojuma izstrādes un nodrošināšanas procesus dažādos posmos. Radikālāka pieeja attiecas arī uz kopīgas pārvaldības veidiem, kas veicina varas maiņu un dažkārt pakalpojumu īpašumtiesību nodošanu cilvēkiem un kopienām. Tas ietver tādu cilvēku oficiālu iesaistīšanu, kuriem ir dzīves pieredze saistībā ar pārvaldības nolīgumiem, savstarpējiem nolīgumiem, kooperatīviem un kopienas organizācijām.

4.6. Sekmīgas līdzradīšanas priekšnosacījums ir visu potenciālo lietotāju grupu uzaicināšana, lai varētu pārstāvēt to intereses. Tāda līdzdalība, kas dod priekšroku tiem iedzīvotājiem, kuriem ir vairāk resursu un kuri labprātāk piedalās, var novest pie nedemokrātiskiem procesiem.

4.7. sine qua non ir procesa dalībnieku uzticēšanās, ko starp pakalpojumu sniedzējiem un ieinteresētajām personām var izveidot tikai tad, ja pastāv pārredzamība par to, kas ar pakalpojumu būtu jāsasniedz, izmantojot līdzradīšanas procesus, un cik lielā mērā līdzradīšanas procesā notiek atklāta informācijas apmaiņa ar līdzradītājiem par pakalpojuma darbības jomu un sasniedzamību Vēl viens līdzradīšanasir procesa dalībnieku uzticēšanās, ko starp pakalpojumu sniedzējiem un ieinteresētajām personām var izveidot tikai tad, ja pastāv pārredzamība par to, kas ar pakalpojumu būtu jāsasniedz, izmantojot līdzradīšanas procesus, un cik lielā mērā līdzradīšanas procesā notiek atklāta informācijas apmaiņa ar līdzradītājiem par pakalpojuma darbības jomu un sasniedzamību ( 19 )

4.8. Līdzradīšanai vienmēr jānotiek vienlaikus ar valsts, reģionālā un vietējā pieprasījuma plānošanu. Vienmēr ir jāņem vērā pretrunas starp dažādiem vajadzību līmeņiem. Ja tās ir apzinātas, var rīkot publiskas debates, lai apspriestu priekšlikumus, kādai jābūt to prioritārajai secībai un nodrošinātu kritērijus, ko attiecīgās starpniecības un lēmējinstitūcijas var izmantot, lai garantētu augstu kvalitāti, pakalpojumu sniegšanas un pieejamības drošību, kā arī vienlīdzīgu attieksmi un lietotāju tiesību respektēšanu. Vispārējas nozīmes pakalpojumu galvenajam mērķim ir jābūt dot labumu visai sabiedrībai. Līdzradīšanas process nekādā gadījumā nevar netīši pazemināt pakalpojumu kvalitāti, izraisīt nepamatotu cenu pieaugumu vai ierobežot pakalpojumu pieejamību.

4.9. Līdzradīšana ir dinamiska mijiedarbība starp pakalpojumu sniedzējiem, pakalpojumu lietotājiem un citām ieinteresētajām personām un ietver dažādus iespējamos posmus:

4.9.1. kopīga uzsākšana: atsevišķu pakalpojumu mērķu un nolūku kopīga noteikšana no paša procesa sākuma;

4.9.2. ieinteresēto personu iesaistīšana: jaunu dalībnieku (lietotāju, klientu, pakalpojumu sniedzēju) piesaistīšana un viņu turpmāka iesaistīšana procesa laikā;

4.9.3. kopizstrāde: pakalpojuma kopīga izstrāde;

4.9.4. kopīga īstenošana: kopīga pakalpojumu sniegšana;

4.9.5. līdzpārvaldība: pakalpojumu kopīga organizēšana un pārvaldība;

4.9.6. kopīga pārvaldība: kopīga politikas pasākumu formulēšana;

4.9.7. kopvērtēšana: pakalpojumu vai pieņemto lēmumu efektivitātes un lietderības kopīga novērtēšana, balstoties uz kritēriju kopumu.

4.10. Šajā kontekstā jāatzīmē, ka praksē jau pastāv novatoriski modeļi, kuros sabiedriska pakalpojuma sniegšana vispār nav iespējama bez lietotāju aktīvas līdzdalības ( 20 )

4.11. Ir svarīgi, lai vispārējas nozīmes pakalpojumi tiktu izstrādāti, sadarbojoties ar lietotājiem, kopienām un pilsoniskās sabiedrības organizācijām, lai nodrošinātu, ka tie rada un bagātina piedāvāto vispārējas nozīmes pakalpojumu vērtību, t. i., lielāku labklājību vai vienotu izpratni par kopējo labumu (tā var būt pamats politikas, stratēģiju un pakalpojumu izstrādei). Līdzradošā pakalpojumu izstrādes procesā cilvēki, kas izmanto pakalpojumus, sadarbojas ar profesionāļiem, lai izstrādātu, radītu un sniegtu pakalpojumus ( 21 ) . Tāpēc šajā procesā inovatora, pakalpojuma sniedzēja un pakalpojuma lietotāja lomas saplūst.

4.12. Līdzradīšanas pievienotā vērtība vienmēr ir aktīva sadarbība starp publiskajām iestādēm, kuras juridiski vai politiski atbild par vispārējas nozīmes pakalpojumu sniegšanu, pakalpojumu sniedzējiem un lietotājiem, kas būtu jāiesaista demokrātiskā līdzradīšanas procesā. Tādējādi līdzradīšana uzlabo politisko lēmumu demokrātisko leģitimitāti.

4.13. Šī pievienotā vērtība demokrātisko līdzdalību it īpaši palīdz stiprināt tad, kad pakalpojumu sniedzēji ir pilsoniskās sabiedrības organizācijas vai sociālās ekonomikas bezpeļņas uzņēmumi, kuru sistēmā algoti darbinieki sadarbojas ar brīvprātīgajiem vai ar pašpalīdzības struktūrām, vai tad, kad pilsoniskās sabiedrības organizācijas, kas pārstāv pakalpojumu lietotāju intereses, var faktiski ietekmēt publiskos vai privātos pakalpojumu sniedzējus. Līdzradīšanai ir arī morāla dimensija – tā stiprina kopienas, kohēziju un dalībnieku savstarpējo uzticēšanos ( 22 )

4.14. Tas ir redzams arī krīzes situācijās. Jaunākais piemērs ir pilsoniskās sabiedrības organizāciju sniegtie pakalpojumi (it īpaši sociālajā un izglītības jomā) kara bēgļiem no Ukrainas, piedaloties arī pašiem bēgļiem. Pilsoniskās sabiedrības tūlītējā spēja spontāni, bet arī sekmīgi īstenot līdzradīšanas modeļus un procedūras izrādījās ļoti svarīga un iespējama teritorijās, kurās jau ir īstenoti veiksmīgi līdzradīšanas procesi.

5. Politikas iniciatīvas Eiropas līmenī

5.1. Par vispārējas nozīmes pakalpojumu sniegšanu un tādējādi arī par to līdzradīšanu galvenokārt atbild dalībvalstis, reģioni un pašvaldības, taču valstu, reģionālās un vietējās iestādes ir jāmudina pienācīgi atbalstīt kvalitatīvu augstvērtīgu vispārējas nozīmes pakalpojumu sniegšanu. Tāpēc ir steidzami jāmudina dalībvalstis izstrādāt kopizstrādes koncepcijas, izveidojot instrumentu kopumu, kas atvieglo līdzradīšanas modeļu izmantošanu. Šādām iniciatīvām būtu jāmudina visas attiecīgās iesaistītās personas dalībvalstīs veicināt to, ka vispārējas nozīmes pakalpojumu līdzradīšanā un sniegšanā ir iesaistītas pilsoniskās sabiedrības organizācijas, daļēji tāpēc, ka līdzradīšanas pieeja lielā mērā palīdz pielāgot pakalpojumus mainīgajām vajadzībām, modernizēt tos un orientēt tos uz nākotni.

5.2. Tāpēc EESK aicina Eiropas Komisiju, ņemot vērā savas dažādās kompetences jomas un visas ieinteresētās puses, izraudzīties transversālu pieeju, lai izstrādātu instrumentu kopumu, kurā integrēti dažādi līdzradīšanas veidi, īstenotie izmēģinājuma projekti un no tiem izrietošie secinājumi.

5.3. Konkrētāk, EESK ierosina Komisijai publicēt darba dokumentu par šo tematu, kas kalpotu par pamatu turpmākam darbam ar mērķi izveidot instrumentu kopumu, kurš sniegtu ierosmi un norādes valstu iestādēm un reģionālajām un vietējām pašvaldībām virzībā uz līdzradīšanas modeļu plašāku izmantošanu. Šādā dokumentā būtu jāiekļauj arī apsvērumi par līdzradīšanas pieejas līdzsvarošanu ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 14. pantu un LES un LESD pievienoto 26. protokolu, ņemot vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, bezpeļņas sociālās ekonomikas īpašo lomu līdzradīšanā un tam nepieciešamos nosacījumus, kas izklāstīti EESK 2020. gada 18. septembra atzinumā “Bezpeļņas sociālo uzņēmumu stiprināšana kā viens no galvenajiem sociāli taisnīgas Eiropas pīlāriem” ( 23 ) . Turklāt dokumentā būtu jānorāda uz Direktīvas 2014/24/ES par publisko iepirkumu ( 24 ) 77. panta īstenošanu tādā veidā, ka līgumi par veselības, sociālajiem un kultūras, kā arī izglītības pakalpojumiem, kas uzskaitīti minētajā pantā, tiek rezervēti bezpeļņas organizācijām. Dokumentā jāiekļauj arī priekšlikumi par novatorisku līdzradīšanas projektu veicināšanu Eiropas un valstu līmenī, ņemot vērā pētniecības komponentus un labas prakses piemērus. Balstoties uz iepriekš aprakstīto instrumentu kopumu, pēc plašākas apspriešanās ES līmenī varētu sagatavot zaļo grāmatu un pēc tam balto grāmatu.

5.4. EESK no savas puses izveidos forumu, kurā apmainīties ar idejām un paraugpraksti šajā jomā un kurā piedalīsies pilsoniskās sabiedrības organizācijas, augstskolas un pētniecības projekti, lai turpinātu un pilnveidotu debates Eiropas līmenī.

Briselē, 2022. gada 21. septembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētāja Christa SCHWENG

(1) OV C 429, 11.12.2020., 131. lpp.

(2) https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/PDF/?uri=CELEX:32014L0024&from=LV

(3) https://cosie.turkuamk.fi

(4) Drechsler, W. (2009). Towards a Neo-Weberian European Union? Lisbon agenda and public administration, Halduskultuur–Administrative Culture, 2009. gads, 10.1. sējums, 6.–21. lpp.

(5) Çolak, Ç. D. (2019) Why the new public management is obsolete: an analysis in the context of the post-new public management trends, Croatian and Comparative Public, 2019. gads, 19.4. sējums, 517.–536. lpp. https://doi.org/10.31297/hkju.19.4.1.

(6) Torfing, J., Sørensen, E., & Røiseland, A. (2019) Transforming the public sector into an arena for co-creation: Barriers, drivers, benefits and ways forward. Administration & Society, 2019. gads, 51.5. sējums, 795.–825. lpp. https://doi.org/10.1177/0095399716680057.

(7) https://ec.europa.eu/info/topics/single-market/services-general-interest_lv

(8) Jau iekļauti Romas līgumā, pašlaik LESD 106. pantā.

(9) LESD – Vispārīgi noteikumi, 14. pants.

(10) LES un LESD Protokols Nr. 26.

(11) Pamattiesību hartas 36. pants.

(12) Pīlāra 20. punkts.

(13) LES un LESD Protokols Nr. 26.

(14) LESD 14. pants.

(15) LESD 106. pants.

(16) Tā kā daudzās dalībvalstīs saasinās nekustamā īpašuma krīze, mājokļi par pieņemamu cenu iegūst aizvien lielāku nozīmi kā pamatpakalpojums.

(17) “Veselība, sanitārija un higiēna, enerģētika, satiksme, finanšu pakalpojumi un digitālā saziņa”.

(18) Torfing, J., Sørensen, E., & Røiseland, A. (2019) Transforming the public sector into an arena for co-creation: Barriers, drivers, benefits and ways forward. Administration & Society, 2019. gads, 51.5. sējums, 795.–825. lpp. https://doi.org/10.1177/0095399716680057.

(19) https://cosie.turkuamk.fi/arkisto/index.html

(20) Piemēram, Francijā: “Services Publics Partagés” (“Kopīgi sabiedriskie pakalpojumi”): https://service-public-partage.fr/.

(21) Social Care Institute of Excellence (2015) – Co-production in social care: what it is and how to do it? SCIE Guide 51.

(22) C. Fox un citi. (2021) A New Agenda for Co-Creating Public Services, Turku University of Applied Sciences, https://julkaisut.turkuamk.fi/isbn9789522167842.pdf.

(23) OV C 429, 11.12.2020., 131. lpp.

(24) https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/PDF/?uri=CELEX:32014L0024&from=LV