par izcelsmes valsts vai izcelsmes vietas norādīšanas obligātumu attiecībā uz neapstrādātiem pārtikas produktiem, pārtikas produktiem ar vienu sastāvdaļu, kā arī sastāvdaļām, kas veido vairāk nekā 50 % no pārtikas produkta

6.Izcelsmes marķēšanas iespējamie scenāriji un izcelsmes modalitātes attiecībā uz neapstrādātiem pārtikas produktiem, pārtikas produktiem ar vienu sastāvdaļu, kā arī sastāvdaļām, kas veido vairāk nekā 50 % no pārtikas produkta

Šis ziņojums attiecas uz neapstrādātiem pārtikas produktiem, pārtikas produktiem ar vienu sastāvdaļu un sastāvdaļām, kas veido vairāk nekā 50 % no pārtikas produkta.

f) sastāvdaļām, kas veido vairāk nekā 50 % no pārtikas produkta.

c) pienu, ko izmanto par sastāvdaļu piena produktos;

par izcelsmes valsts vai izcelsmes vietas norādīšanas obligātumu attiecībā uz neapstrādātiem pārtikas produktiem, pārtikas produktiem ar vienu sastāvdaļu, kā arī sastāvdaļām, kas veido vairāk nekā 50 % no pārtikas produkta

2.Obligātā un brīvprātīgā izcelsmes marķēšana

Patlaban virknei produktu, piemēram, medum, augļiem un dārzeņiem, zivīm (izņemot zivju produktus, piemēram, sagatavotas vai konservētas zivis), liellopu gaļai un liellopu gaļas produktiem, olīveļļai, vīnam, olām un importētai mājputnu gaļai, izcelsmes marķēšana ir obligāta.

Ar PIR noteica obligātu izcelsmes marķēšanu attiecībā uz svaigu, atdzesētu vai saldētu cūkgaļu un aitas, kazas un mājputnu gaļu, un marķēšanas kārtība ir noteikta ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 1337/2013.

Papildus šiem noteikumiem par obligāto izcelsmes marķēšanu PAIU pēc pašu iniciatīvas ir tiesības marķējumā norādīt izcelsmes valsti vai reģionu, ja vien tiek ievēroti PIR paredzētie nosacījumi.

3.Šajā ziņojumā aplūkotie pārtikas produkti

Termins “neapstrādāti pārtikas produkti” ir definēts PIR, un tie ir pārtikas produkti, kas nav apstrādāti, tostarp produkti, kas ir sadalīti, atdalīti, sagriezti šķēlēs, kapāti, atkauloti, samalti, atdalīti no ādas vai mizas, malti, griezti, tīrīti, apgraizīti, lobīti, slīpēti, dzesināti, saldēti, dziļi sasaldēti vai atkausēti. Piemēram, milti, rīsi, un sagrieztu zaļo dārzeņu salāti tiek uzskatīti par neapstrādātiem produktiem.

Tomēr jēdziens “pārtikas produkti ar vienu sastāvdaļu” regulā par pārtikas produktu informācijas sniegšanu nav definēts. Šā ziņojuma vajadzībām par šādiem produktiem uzskata produktus, kas satur tikai vienu sastāvdaļu vai izejvielu, piemēram, cukuru, tomātu biezeni, no viena auga iegūtas augu eļļas, saldētus kartupeļu salmiņus, kam nav pievienotas piedevas vai sāls.

PIR nav definētas arī “sastāvdaļas, kas veido vairāk nekā 50 % no pārtikas produkta”, kā arī nav noteikts, uz ko attiecas 50 % slieksnis (apjomu, svaru utt.). Šai kategorijai būtu pieskaitāmas tādas sastāvdaļas, kā tomāti, kas izmantoti tomātu mērcē, augļi, no kuriem sastāv augļu sulas, milti maizes izstrādājumos (maizes cepšanas sektorā).

4.Pārskats par nozari un piegādes ķēde

4.1.Pārskats par ES pārtikas nozari

ES pārtikas un dzērienu nozares apgrozījums ir 1048 miljardi euro, tā rada pievienoto vērtību 206 miljardu euro apmērā un nodarbina 4,2 miljonus cilvēku, tādējādi tā ir lielākā ražošanas nozare un nozīmīgākais darba devējs ES.

Šajā nozarē darbojas 286 000 uzņēmumu, no kuriem 99 % ir MVU (tostarp mikrouzņēmumi).

4.2.Pārskats par piegādes ķēdi pārtikas ražošanai

Vairumā pārtikas nozares sektoru ES uzņēmēji, kas iesaistīti pārtikas apritē, iepērk izejvielas no vairākiem avotiem. Dažām precēm, piemēram, kafijai un miltiem, atšķirīgi izejvielu avoti ir vajadzīgi, lai uzturētu vēlamo kvalitāti un izvairītos no piegāžu svārstībām sezonalitātes dēļ. Arī cena ir būtisks parametrs, tāpēc izejvielu izcelsmes vieta bieži tiek mainīta, lai samazinātu izmaksas. Ja izejvielas tiek piegādātas no vairākiem avotiem, saskaņā ar FCEC pētījumu 50 % PAIU maina izejvielu izcelsmi 3 reizes gadā vai biežāk. Jo sarežģītāka un garāka ir piegādes ķēde, jo lielāku slogu rada izcelsmes marķēšana.

Attiecībā uz izsekojamību, kuru pieprasa ES tiesību akti par pārtikas nekaitīgumu, PAIU jāspēj identificēt tiešos piegādātājus un tiešos klientus. Šāda viena posma uz priekšu un atpakaļ izsekojamība parasti ir vienīgā nodrošinātā izsekojamība, un tikai 29 % no PAIU veido aptverošāku izsekojamības sistēmu, pārsniedzot šo prasīto minimumu.

4.3.Brīvprātīga izcelsmes marķējuma izmantošana un ES kvalitātes shēmas

Pēc apspriešanās ar ieinteresētajām personām atklājās, ka pārtikas sektoros, uz kuriem attiecas ziņojums, brīvprātīgs izcelsmes marķējums tiek izmantots reti. Ja minētās shēmas izmanto, tad tikai nelielai daļai no konkrētā produkta kopējā saražotā daudzuma (piemēram, < 1 % no kopējā kafijas tirgus) un galvenokārt augstas vērtības tirgus segmentiem. Produkti ar ES kvalitātes shēmas logotipu, piemēram, aizsargātu cilmes vietas nosaukumu (ACVN), aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi (AĢIN) vai garantētu tradicionālo īpatnību (GTĪ), nav dominējoši nevienā no ziņojuma tvērumā esošajām pārtikas kategorijām. Šādas norādes ne vienmēr ir norādes par izejvielu izcelsmes vietu, bet tās var būt saistītas, piemēram, ar reģionālo zinātību un var attiekties uz ražošanas vietu.

5.Patērētāju attieksme pret pārtikas izcelsmes informāciju

Patērētāju pētījums atklāja, ka starp patērētāju uzvedību ietekmējošajiem faktoriem izcelsmes marķējums ierindojas aiz tādiem faktoriem kā cena, garša, derīguma termiņš, lietošanas ērtība un/vai izskats.

Interese par izcelsmes marķējumu produktiem, kas ir aplūkoti minētajā pētījumā, kopumā ir salīdzinoši zemāka, tomēr joprojām trīs ceturtdaļām patērētāju, kuri bija FCEC pētījuma respondenti, šāda informācija ir svarīga. Saskaņā ar FCEC pētījumu patērētājiem informācija par audzēšanas vietu izrādījās tikpat svarīga kā informācija par ražošanas vietu, tomēr, jautājot par konkrētiem gadījumiem, patērētāji nepārprotami deva priekšroku informācijai, kas saistīta ar ražošanas vietu.