Trešais Komisijas ziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam par to, kā tiek piemērota Padomes regula (EK) Nr. 797/2004 par pasākumiem, lai uzlabotu biškopības produktu ražošanas un tirdzniecības vispārējos nosacījumus {SEC(2007) 368} /* COM/2007/0131 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 23.3.2007 COM(2007) 131 galīgā redakcija TREŠAIS KOMISIJAS ZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM par to, kā tiek piemērota Padomes Regula (EK) Nr. 797/2004 par pasākumiem, lai uzlabotu biškopības produktu ražošanas un tirdzniecības vispārējos nosacījumus {SEC(2007) 368} SATURA RĀDĪTĀJS 1. Ievads 3 2. Situācija pasaulē 3 2.1. Ražošana 3 2.2. Tirdzniecība 3 2.2.1. Eksports 4 2.2.2. Imports 4 3. Situācija Eiropas Savienībā 4 3.1. Piegādes bilance 4 3.2. Skaitīšana (9. tabula) 5 3.3. Biškopības produktu patēriņš un to pārdošanas veicināšana 5 4. Medus programmu īstenošana 6 4.1. Paredzamie izdevumi 6 4.2. Izdevumu izpilde (16.–18. tabula, 12. diagramma) 7 4.3. Mērķis 8 4.3.1. Konkrētie mērķi 8 4.3.2. Dalībvalstu ierosinājumi 9 5. Nozares tirgus dalībnieku ierosinājumi 10 6. Secinājums 10 Šim ziņojumam ir pievienots Komisijas dienestu darba dokuments (franču valodā), kurā iekļautas tabulas un diagrammas, uz kurām dotas atsauces. 1. Ievads Padomes Regulas (EK) Nr. 797/2004 par pasākumiem, lai uzlabotu biškopības produktu ražošanas un tirdzniecības vispārējos nosacījumus[1] 7. pantā noteikts, ka Komisija reizi trīs gados sniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šīs regulas īstenošanu. Ar šo ziņojumu tiek pildīts šis pienākums. 2004. gada janvārī otrajam Komisijas ziņojumam par to, kā tiek piemērota Padomes Regula (EK) Nr. 1221/97[2], tika pievienots priekšlikums Padomes regulai nolūkā padarīt minēto regulu efektīvāku. Tā kā tika konstatēts, ka starp biškopības programmām gadu no gada vērojama liela līdzība, tika atzīts par lietderīgu izstrādāt trīsgadīgas valstu programmas. Līdz ar to Regula (EK) Nr. 1221/97 tika atcelta un aizstāta ar Regulu (EK) Nr. 797/2004. Komisijas Regulā (EK) Nr. 917/2004[3], ar kuru nosaka īstenošanas noteikumus, konkrēti noteikts medus programmu saturs, datums, kurā par tām jāziņo, Kopienas līdzfinansējuma sadales veids, kā arī uz nozares struktūras izpēti attiecīgi elementi. Saskaņā ar regulas noteikumiem dalībvalstis sniedza informāciju par nozares struktūras izpēti (ieskaitot stropu skaitīšanu). Jāpiezīmē, ka biškopības programmas ir izstrādājušas visas dalībvalstis, kas liecina par to ieinteresētību šajā nozarē un vajadzībām, kādas pastāv Eiropas biškopības nozarē. 2. Situācija pasaulē Lielākais medus ražošanas reģions pasaulē ir Āzija, tai seko Eiropa un Ziemeļamerika (1. tabula). Par lielāko eksportētāju pasaulē ir kļuvusi Argentīna, apsteidzot Ķīnu, bet Eiropas Savienība (ES) ir lielākais importētājs. 2.1. Ražošana Medus ražošanas kopējais apjoms pasaulē 2005. gadā sasniedza 1 381 000 tonnas (1. tabula). Laikposmā no 2001. līdz 2005. gadam kopējais ražošanas apjoms pasaulē pieaudzis par 9,2 %. Kopš 1996. gada tas pieaudzis par 25 % (1. diagramma). Kopš 2004. gada, kad pievienojās 10 jaunas dalībvalstis, ES ir kļuvusi par otru lielāko ražotāju pasaulē. 2005. gadā ES saražoja 174 000 tonnu medus (2. tabula), kas ir 13 % no kopējā saražotā daudzuma pasaulē, bet Ķīna nostiprināja savu pasaulē lielākā ražotāja pozīciju, saražojot 305 000 tonnu, un tādējādi tika panākts 20 % pieaugums kopš 2001. gada. Citi lielākie ražotāji ir ASV un Argentīna, kuras katra saražo aptuveni 85 000 tonnu. Lielas medus ražotājas ir arī abas jaunās ES dalībvalstis (Rumānijā tiek saražots aptuveni 19 000 tonnu, bet Bulgārijā – 8000 tonnu). 2.2. Tirdzniecība Ceturto daļu no kopējā saražotā medus daudzuma pārdod ārējās tirdziecības ietvaros. 2.2.1. Eksports Medus eksporta apjoms pasaules mērogā 2005. gadā bija aptuveni 325 000 tonnu (3. tabula). Argentīna 2005. gadā eksportēja 108 000 tonnu un kļuva par lielāko eksportētāju (vairāk nekā 30 % pasaules mēroga tirdzniecības apjoma). Salīdzinot ar iepriekšējiem gadiem, tās eksporta apjoms pieaudzis par vairāk nekā 40 %. Ķīna, kas tradicionāli bijusi lielākā eksportētāja, ir pieredzējusi diezgan lielu eksporta samazināšanos kopš 2001. gada (88 000 tonnu 2005. gadā salīdzinājumā ar 107 000 tonnu 2001. gadā). No pārējām eksportētājvalstīm ārējo tirdzniecību vērsušas plašumā tādas jaunas valstis kā Indija (no 3000 tonnu 2001. gadā līdz 17 000 tonnu 2005. gadā). Turpretī Brazīlija ir ievērojami samazinājusi eksporta apjomu galvenokārt sanitāru iemeslu dēļ (no 21 000 tonnu 2004. gadā līdz 6000 tonnu 2005. gadā). Kopš 2006. gada Brazīlijai vairs nav atļauts eksportēt uz ES. Tāpat eksporta apjomu stipri samazinājusi Turcija. 2.2.2. Imports Lielākais importa tirgus joprojām ir ES, kas 2005. gadā patērēja aptuveni 45 % no pasaulē importētā medus, proti 155 000 tonnu (4. tabula). Otrs lielais importētājs reģions ir Ziemeļamerika (114 000 tonnu). Gandrīz 70 % no ES kopējā importa 2005. gadā veidoja imports uz Vāciju un Apvienoto Karalisti (6. tabula). Imports pasaules mērogā ir pastāvīgi audzis kopš 70. gadu beigām, un tam par iemeslu ir dabīgo un diētisko produktu patēriņa pieaugums, atsevišķu tirgus dalībnieku centieni ieviest īpašus medus veidus vai medu par zemām cenām, kas parasti ir maisījumi, kā arī tas, ka ir pieaugusi medus rūpnieciskā izmantošana. 3. Situācija Eiropas Savienībā 3.1. Piegādes bilance ES medus trūkst, un parasti nākas importēt apmēram pusi no patēriņam nepieciešamā medus, 2004./2005. gadā pašapgādes līmenis bija 54,2 % (5. tabula). Tomēr kopš ES paplašināšanās, ietverot 25 dalībvalstis, pašapgādes līmenis ir uzlabojies, jo iepriekš tas bija aptuveni 45 %. Trīs lielākās medus ražotājas ES ir Spānija, Vācija un Ungārija, kas 2004./2005. gadā attiecīgi saražoja 32 000, 26 000 un 19 500 tonnas. Ražošanas apjoms 10 dalībvalstīs, kas pievienojās 2004. gadā, ir aptuveni 43 000 tonnu, proti, 25 % no ES kopējā ražošanas apjoma. No šīm dalībvalstīm lielākās ražotājas ir Ungārija un Polija. ES ik gadu importē aptuveni 150 000 tonnu medus. Lielākais piegādātājs Eiropas Savienībai joprojām ir Argentīna, piegādājot 71 000 tonnu (t.i. gandrīz 50 % no kopējā Kopienas importa apjoma 2005. gadā), tai seko Meksika un Brazīlija (5. diagramma – 6. tabula). Tomēr imports no Meksikas kopš 2000. gada samazinās, neraugoties uz tarifu kvotu 30 000 tonnu apmērā, kam tiek piemērotas samazinātas nodevas. Importa apjoms no Rumānijas un Bulgārijas ir mazliet vairāk par 10 000 tonnu. Kopienas eksporta apjoms uz trešām valstīm tikai nedaudz pārsniedz 6000 tonnu jeb 3,5 % no 2005. gadā saražotā daudzuma (7. tabula). Galvenais šo eksportēto produktu saņēmējs ir Šveice (aptuveni 1500 tonnu 2005. gadā). Importa cenas Importa cenas ES kopš 2003. gada ir krasi samazinājušās no EUR 2,31 par kilogramu līdz EUR 1,29 par kilogramu (8.a tabula). Šīs cenas ir zemas, tomēr tās atbilst cenu līmenim 2000. gadu sākumā (pirms medus importa aizlieguma no Ķīnas). 2003. gadā cenas bija ļoti augstas, īpaši tādēļ, ka pasaules lielākajā importa tirgū – Kopienas tirgū vairs nebija pieejams medus no Ķīnas, kura cena bija mazāka par EUR 1 par kilogramu. Saskaņā ar rādītājiem, kas pieejami par 2006. gadu, importa cenu līmenis atkal nedaudz ceļas (EUR 1,34 par kilogramu). Eksporta cena Tāpat kopš 2004. gada krītas Kopienas medus eksporta cenu līmenis, tomēr tas saglabājas diezgan augsts. Vidējā cena – EUR 3,63 par kilogramu (8.b tabula) ir krietni augstāka nekā importētā medus cena. Tas izskaidrojams ar to, ka Eiropas medum bieži ir augsta kvalitāte un tam piemīt īpašas organoleptiskās īpašības, pēc kādām ir liels pieprasījums (monoflorais medus). 3.2. Skaitīšana (9. tabula) Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 797/2004 3. pantu dalībvalstis kopā ar programmu paziņoja pētījumu par nozares struktūru. Ņemot vērā, ka kopš 2004. gada programmas ir trīsgadīgas, skaitīšanā iegūtos datus Komisijai paziņo tikai reizi trīs gados. Saskaņā ar dalībvalstu sniegtajiem datiem, kopējais biškopju skaits Kopienā ir 593 000, no kuriem 17 986 uzskatāmi par profesionāliem biškopjiem (kas aprūpē vismaz 150 stropus). Kopējais stropu skaits ir 11 631 300, no kuriem 4 321 901 pieder profesionāliem biškopjiem. Citiem vārdiem, 3 % biškopju pieder teju 40 % stropu. Kopš 2003. gada stropu skaits ir pieaudzis par 2 754 091. Šī pieauguma pamatā ir tikai un vienīgi ES paplašināšanās, 10 jaunajās dalībvalstīs tika uzskaitīti 2 870 872 stropi. Stropu skaita pieaugums aptuveni atbilst ražošanas apjoma pieaugumam (aptuveni +26 %). Dalībvalstis, kurās ir lielākais stropu skaits, ir Spānija, Grieķija, Francija un Itālija. No dalībvalstīm, kas ES pievienojās 2004. gadā, lielākais stropu skaits reģistrēts Polijā un Ungārijā. Spriežot pēc profesionālās biškopības rādītājiem, lielākais profesionālo biškopju īpatsvars ir Spānijā – 76 %, tai seko Grieķija. Vispārinot datus, profesionālā biškopība ir koncentrējusies piecās dalībvalstīs – Grieķijā, Spānijā, Francijā, Itālijā un Ungārijā. 3.3. Biškopības produktu patēriņš un to pārdošanas veicināšana Medus patēriņš uz vienu iedzīvotāju gadā 2005. gadā bija 0,7 kg. Pēdējo gadu laikā būtisks pieaugums nav vērojams. Dalībvalstis, kurās medus patēriņš ir vislielākais, ir Grieķija (1,7 kg uz 1 iedzīvotāju gadā), tai seko Austrija, Vācija un Spānija. Lai Kopienas izcelsmes medus varētu labāk izturēt globālo konkurenci, pirmo reizi biškopības produktiem var piemērot informācijas un veicināšanas pasākumus attiecībā uz lauksaimniecības produktiem iekšējā tirgū, kā to paredz Komisijas Regula (EK) Nr. 422/2005[4]. Galvenie mērķi ir informēt patērētājus par Kopienas biškopības produktu daudzveidību, organoleptiskajām īpašībām un ražošanas apstākļiem, kā arī palīdzēt tiem izprast etiķetēs rakstīto. 4. Medus programmu īstenošana 4.1. Paredzamie izdevumi Izdevumi katrā dalībvalstī Kā noteikts Regulas (EK) Nr. 917/2004 2. pantā, dalībvalstis paziņo Komisijai savas programmas reizi trijos gados. Paziņotajās programmās jāiekļauj lēstās izmaksas un finansējuma plāns. Pamatojoties uz šiem oficiālajiem paziņojumiem, tiek piešķirti pieejamie Kopienas līdzekļi atbilstoši Kopienas kopējam bišu saimju skaitam, kāds uzrādīts I pielikumā Regulai (EK) Nr. 917/2004. Tādējādi pēc stropu procentuālā īpatsvara katrā dalībvalstī salīdzinājumā ar kopējo skaitu aprēķina maksimālo teorētisko budžeta līdzekļu daļu, uz kādu katrai dalībvalstij ir tiesības pirms iespējamās izdevumu aplēsēs nepieprasīto līdzekļu pārdales. Laikposmā no 2004. līdz 2006. gadam (9. tabula) dalībvalsts, kurai pienākas lielākā teorētiskā daļa, ir Spānija (21,2 %), tai seko Grieķija (11,9 %), Francija (9,9 %), Itālija (9,5 %), Polija (8,2 %), utt. Pateicoties summām, kuras atsevišķas dalībvalstis nepieprasīja, galvenokārt divas dalībvalstis varēja saņemt lielākus budžeta asignējumus salīdzinājumā ar to teorētisko daļu. Tās ir Itālija (13,7 % no budžeta par 9,4 % stropu) un Ungārija (8,2 % no budžeta par 7,5 % stropu). 2005. gada programmām trīs dalībvalstīm (Spānijai, Grieķijai un Itālijai) tika mobilizēti teju 47 % no pieejamajiem Kopienas līdzekļiem. Pievienojot Franciju un Ungāriju, šīm piecām dalībvalstīm tika mobilizēti 64 % līdzekļu, bet stropu skaita īpatsvars tajās ir 60 %. Tieši dalībvalstis, kurās ir vislielākais stropu skaits, pieprasa visvairāk līdzekļu, lai izmantotu līdzfinansētās programmas. Ne 2004. gadā izdarītie grozījumi Padomes regulā, ne paplašināšanās nav radījuši būtiskas izmaiņas budžeta līdzekļu izlietojumā. Tomēr atsevišķas dalībvalstis pieredzējušas savas teorētiskās daļas samazināšanos. Tā tas bijis Spānijas gadījumā, kuras daļa samazinājusies no 27 % 2003. gadā līdz 21 % programmām laikposmā no 2005. līdz 2007. gadam. Tā kā, ņemot vērā paplašināšanos, palielinājies kopējais budžets (no 16,5 miljoniem euro līdz 23 miljoniem euro), tas absolūtā izteiksmē nav ietekmējis Spānijai piešķirto budžeta līdzekļu apjomu. Turpretī, neraugoties uz teorētiskās daļas procentuālo samazināšanos, paredzamie izdevumi ir palielinājušies (no EUR 4 377 000 2003. gadā līdz EUR 4 890 000 2005. gadā). Izdevumi katram darbības veidam 11., 12. un 13. tabulā norādīti paredzamie izdevumi katram darbības veidam katrā dalībvalstī laikposmā no 2005. līdz 2007. gadam. Jāatceras, ka tad, kad 2004. gadā tika izdarīti grozījumi Padomes regulā, tika ieviests jauns darbības veids – atbalsts bišu skaita atjaunināšanai stropos. Visvairāk izmantotais pasākums 2005. un 2006. gadā joprojām bija varroatozes kontrole (33-35 % jeb vairāk nekā 8 miljoni euro), tai sekoja tehniskais atbalsts (26 % jeb gandrīz 6 miljoni euro), ceļojošās dravniecības racionalizācija (19 % jeb gandrīz 4,5 miljoni euro), medus analīzes (8 % jeb 1,8 miljoni euro), bišu skaita atjaunināšana stropos (6-7 % jeb 1,5 miljoni euro) un visbeidzot lietišķie pētījumi (5 % jeb aptuveni 1 miljons euro). Salīdzinot ar iepriekšējiem gadiem, konstatējams diezgan būtisks varroatozes kontrolei piešķirto līdzekļu samazinājums, kaut arī tas ir visvairāk izmantotais pasākums. Laikposmā no 2001. līdz 2002. gadam šim pasākumam tika mobilizēti vairāk nekā 42 % budžeta līdzekļu. Tam par iemeslu galvenokārt ir tas, ka tika ieviests bišu skaita atjaunināšanas stropos pasākums, kā arī nedaudz vairāk tika izmantotas medus analīzes. - Varroatozes kontrole ir iekļauta pilnīgi visās programmās. - Tehniskā atbalsta pasākumus ir pieprasījušas praktiski visas dalībvalstis. Visievērojamākie izdevumi šim pasākumam ir paredzēti Itālijā (vairāk nekā 1 miljons euro), turpretī Spānija šim pasākumam izdevumos ieplānojusi tikai nedaudz vairāk nekā 10 % no saviem budžeta līdzekļiem. - Ceļojošās dravniecības racionalizāciju ir pieprasījušas 15 dalībvalstis, tostarp visas Dienvideiropas valstis (kurās ir vislielākais profesionālo biškopju īpatsvars, kā arī liela medus augu dažādība, kuriem ir dažādi ziedēšanas periodi). Tiek konstatēts, ka Spānija ceļojošās dravniecības racionalizācijai tērē vairāk nekā 40 % sava budžeta līdzekļu, kas veido teju 50 % no visiem Kopienas izdevumiem šim pasākumam. - Medus analīzes ir iekļautas 20 dalībvalstu programmās. Galvenās izmantotājas ir Austrija, Polija un Spānija. - Neraugoties uz to, ka bišu skaita atjaunināšana stropos tika ieviesta nesen, par to interesi izrādījušas 15 dalībvalstis. Lielākā pieprasītāja ir Francija — tā pieprasījusi vairāk nekā EUR 500 000. Tam par iemeslu ir skaidra apjauta, ka bišu populācija samazinās. - Visbeidzot, pasākumi lietišķo pētījumu atbalstam ir iekļauti 15 valstu programmās. Itālijas un Francijas pieprasījumi attiecībā uz šiem pasākumiem veido 50 % no kopējā pieprasījumu skaita. 4.2. Izdevumu izpilde (16.–18. tabula, 12. diagramma) Medus programmas ik gadu jāīsteno līdz 31. augustam, un uz tām attiecīgie maksājumi jāveic vēlākais līdz 15. oktobrim. 2006. gadā dalībvalstu programmu provizoriskā izdevumu izpilde bija 82,5 % no kopējiem paredzētajiem izdevumiem, proti, izdevumos tika ierakstīti 19 miljoni euro no kopējiem 23 miljoniem euro. Tā kā dalībvalstis atsevišķus maksājumus var veikt vēlāk, galīgajam izmantojuma īpatsvaram 2006. gada programmās vajadzētu būt lielākam. 2004. gada programmām pirms ES paplašināšanās izmantojuma īpatsvars bija 84 %. 2005. gada programmām, kas bija pirmās programmas, kuras tiek īstenotas trīsgadīgās sistēmas ietvaros, īpatsvars nedaudz samazinājās (78 %). Tas izskaidrojams ar to, ka jaunajām dalībvalstīm vēl trūka pieredzes attiecībā uz šīm programmām, un reizēm bija nepieciešams ilgs laiks, lai ieviestu administratīvās procedūras un valstu tiesību aktus. Turklāt lielākajā daļā šo dalībvalstu budžeta līdzekļu izmantojuma īpatsvars 2006. gadā ievērojami palielinājās. Tas bija īpaši vērojams Ungārijā un Polijā. Tas liecina, cik viegli programmas ir izmantojamas. Mums ir pamats cerēt, ka izmantojuma īpatsvars 2007. gada programmām būs vēl lielāks. 2005. saimnieciskajā gadā vairāk nekā 80 % no tām pieejamajiem budžeta līdzekļiem izmantoja 14 dalībvalstis, bet 2006. gadā 13 dalībvalstis (šim skaitam vajadzētu palielināties). No lielākajiem līdzekļu saņēmējiem Spānija 2005. gadā izmantoja 95 % savu budžeta līdzekļu, bet 2006. gadā jau teju 80 %, Grieķija izmantoja vairāk nekā 80 % (neraugoties uz valsts budžeta samazinājumu), Itālija un Francija vairāk nekā 90 %. Attiecībā uz 10 jaunajām dalībvalstīm, kopumā jākonstatē, ka, salīdzinot 2005. gada programmu īstenošanu un 2006. gada programmu īstenošanu, budžeta līdzekļu izmantojuma rādītāji ir krietni uzlabojušies. Piemēram, izmantojuma īpatsvars Ungārijā ir pieaudzis no 29 % līdz 88 %, bet Polijā no 51 % līdz vairāk nekā 72 %, kas ir ļoti daudzsološs rādītājs attiecībā uz iespējām ES-27 optimāli izmantot programmas. Tikai viena dalībvalsts — – Slovākija vispār nav izmantojusi tai piešķirtos budžeta līdzekļus. 4.3. Mērķis Visiem pasākumiem, ko dalībvalstis ierosinājušas savās valsts programmās, ir tiesības saņemt finansējumu ar noteikumu, ka tie kalpo vienīgi, lai sasniegtu viena vai otra atļautā pasākuma mērķus. 4.3.1. Konkrētie mērķi Tehniskais atbalsts ir paredzēts, lai palielinātu ražošanas un tirgdarbības efektivitāti, pielietojot labākus paņēmienus. Kursi un citi mācību pasākumi biškopjiem un atbildīgajiem par grupām vai kooperatīviem īpaši attiecas uz tādām jomām kā audzēšana un slimību profilakse, savākšanas un iesaiņošanas apstākļi, transportēšana un tirgdarbība. Varroatozes kontroles mērķis ir samazināt izmaksas, kādas rada stropu ārstēšana, vai nodrošināt, ka daļa šo izmaksu tiek segtas. Ja netiek veikta ārstēšana, šīs parazitārās slimības dēļ samazinās sanesuma apjoms un iet bojā bišu kolonijas. Varroatozes izraisītā bišu koloniju novājināšanās ir viens no iemesliem, kādēļ izceļas saistītas slimības. Pilnībā iznīcināt varroatozi nav iespējams, tādēļ stropu ārstēšana ar apstiprinātiem līdzekļiem ir vienīgais veids, kā novērst šīs slimības sekas. Ceļojošās dravniecības racionalizācijas mērķis ir stropu pārvietošanas pārvaldība Kopienas teritorijā, kā arī novietņu ierīkošana vietās, kur augu ziedēšanas sezonas laikā pulcējas liels skaits biškopju. Ceļojošās dravniecības pārvaldību citastarp var veicināt tādi pasākumi kā ceļojošās dravniecības reģistrs, ieguldījumi aprīkojumā un medus šķirņu kartes. Atbalsta pasākumi medus analīžu veikšanai ir paredzēti, lai veicinātu medus pārdošanu. No botāniskās izcelsmes izrietošo medus fizikāli ķīmisko īpašību analīžu finansēšana ļauj biškopjiem iegūt precīzas ziņas par medus kvalitāti un līdz ar to labāk novērtēt savu produktu tirgū. Bišu skaita atjaunināšana stropos , pateicoties tam, ka tiek finansēti pasākumi, kas veicina bišu māšu audzēšanu vai bišu saimju pirkšanu, ļauj kompensēt bišu zudumus un līdz ar to — – ražošanu. Lietišķie pētījumi attiecībā uz medus kvalitātes uzlabošanu un šo pētījumu rezultātu izplatīšana var veicināt ražotāju ienākumu pieaugumu. 4.3.2. Dalībvalstu ierosinājumi Lielākā daļa dalībvalstu ir atbildējušas uz Komisijas aicinājumu izteikt komentārus par programmu īstenošanu. Kopumā dalībvalstis ir apmierinātas ar veidu, kādā šīs programmas tiek pārvaldītas, un nav izteikti vairākkārtīgi lūgumi izdarīt grozījumus Regulā (EK) Nr. 797/2004. Tas, ka programmas paredzētas trīs gadu periodam, tiek uzskatīts par uzlabojumu, kas ļauj paredzēt un plānot noteiktus pasākumus. Visbiežāk dalībvalstis izteikušas vēlmi pēc lielāka elastīguma programmu pielāgošanā. Īstenošanas regula (EK) Nr. 917/2004 paredz iespēju ieviest izmaiņas programmu saturā to izpildes laikā. 6. pantā noteikts, ka katram no sešiem atļautajiem pasākumiem piešķirto finansējuma apjomu var palielināt vai samazināt ne vairāk kā par 20 %, nelūdzot pārvaldības komitejas atzinumu. Ja izmaiņas pārsniedz šo ierobežojumu, iespējams programmu „pielāgot” ar pārvaldības komitejas atzinumu (7. pants). Citi būtiski ierosinājumi ir šādi: - Papildu pasākumu noteikšana, lai palielinātu medus patēriņu, kā arī sīka atļauto pasākumu apraksta izveide. Tā kā medus ir pievienots to produktu sarakstam, par kuriem var veikt informācijas un pārdošanas veicināšanas pasākumus iekšējā tirgū, Komisija uzskata, ka nav lietderīgi veikt turpmākus pasākumus šā lūguma sakarā. Savukārt sīka apraksta izveide par to, ko var ietvert katrā atļautajā pasākumā, mazinātu šo programmu elastīgumu, kuru dalībvalstis tieši lūgušas palielināt. Katru programmu un tādējādi katru ierosināto pasākumu analizē Komisija, un to galvenais atbilstības kritērijs ir tas, vai tiek nodrošināts, ka visi pieņemtie pasākumi kalpo vienīgi regulā paredzēto pasākumu mērķu sasniegšanai. Tādēļ nav vēlams visaptverošs „pieņemamo” darbību saraksts attiecībā uz katru pasākumu. - Atsevišķas dalībvalstis lūdz paplašināt pasākumus to laboratoriju atbalstam, kurās veic medus fizikāli ķīmisko īpašību analīzes, tos attiecinot arī uz citiem biškopības produktiem (peru pieniņu, ziedputekšņiem u.c.). Ņemot vērā ierobežotos budžeta līdzekļus, šķiet, ka šis jautājums nav prioritāte, jo īpaši ņemot vērā pārdotos apjomus. Šādu analīžu izmaksas var vieglāk segt tādu produktu jomā, kam ir augsta pievienotā vērtība, nevis attiecībā uz medu. - Vēl citu bišu slimību kontrole līdztekus varroatozes kontrolei. Skaidri jānorāda, ka šīs shēmas mērķis nav radīt nozares veselības politiku. Iemesls, kādēļ 2004. gada grozījumos tika noteikts, ka citas ar varroatozi saistītās slimības nevar iekļaut biškopības programmu ietvaros, bija tieši tādēļ, lai izvairītos no sajukuma ar veterināro politiku. - Līdz attiecīgā gada 31. augustam neizpildīto izdevumu pārcelšana uz nākamo gadu. Šāda pārcelšana nav ne vēlama, ne iespējama, ņemot vērā gada pārskata principu. Šādas pārcelšanas dēļ varētu rasties risks, ka pirmajā un otrajā gadā programmas netiktu izmantotas pietiekami labi. - Stropu pirkšana. Ja var pierādīt, ka šāds pasākums var palīdzēt sasniegt mērķi atjaunināt bišu skaitu stropos, Komisijas dienesti to varētu izvērtēt, kad tiktu iesniegtas programmas. - Statistikas instrumenta uzlabošana. Dalībvalstīm jau tagad ir jāiesniedz paziņojums par nozares struktūras izpēti. Ikgadēja datu pārskatīšana būtu apgrūtinoša no administratīvā viedokļa, kas nav vēlams. Komisijas dienesti regulāri paziņo tirgus dalībniekiem uz tirdzniecību attiecīgos statistikas datus. - Iespējas Eiropas ievirzes projektus īstenot vairākās dalībvalstīs. Komisija atzīst šādu projektu izdevīgumu un norāda, ka tos varētu pieņemt, jo nekas neliedz vairākām dalībvalstīm kopīgi strādāt pie viena projekta. Attiecībā uz to finansēšanu, katrai dalībvalstij, kas piedalās projektā, būtu jāveic iemaksa, pamatojoties uz tai piešķirtajiem budžeta līdzekļiem. Nepieprasīto līdzekļu pārdalīšana šiem īpašajiem projektiem būtu pretrunā administratīvajai vienkāršošanai. Visbeidzot, tika minēti vēl daži specifiskāki pasākumi, tomēr to dēļ nav nepieciešams izdarīt grozījumus regulā. Ikviena specifiska pasākuma tiesības saņemt finansējumu tiktu izvērtētas, analizējot programmas, pirms tās tiek pieņemtas. 5. Nozares tirgus dalībnieku ierosinājumi Gan nozare (FEEDEM) , gan ražotāji (COPA-COGECA) atzīst, ka biškopības programmas sniedz reālu atbalstu nozarei. Viņi uzsver, ka šis it vienīgais instruments, kas attiecas uz šo nozari. Ražošanas sektors ir izteicis šādus ierosinājumus: - nodrošināt lielāku sadarbību starp dalībvalstīm un nozari programmu izstrādes laikā; - pastāvīgi nodrošināt labus statistikas datus; - izstrādāt pētniecības programmas un labāk koordinēt rezultātus; - paredzēt lielāku elastīgumu attiecībā uz iespējām programmas gaitā veikt grozījumus budžeta sadalē pa darbībām; - paredzēt iespējas Eiropas ievirzes projektus īstenot vairākās dalībvalstīs. 6. Secinājums Šķiet, ka Regulai (EK) Nr. 797/2004 ir pozitīva ietekme uz biškopības nozari, raugoties gan no dalībvalstu, gan biškopju viedokļa. Šai nozarei raksturīga ražošanas apstākļu daudzveidība, kā arī dalībnieku izkliedētība un neviendabīgums gan ražošanas, gan tirgdarbības jomā. Šajā regulā noteiktās prioritārās darbības, kaut arī ierobežotas no budžeta viedokļa, izrādījušās patiešām nozīmīgas kvalitātes ziņā. Tas, ka kopš 2004. gada programmas tiek izstrādātas trim gadiem, radījis lielāku elastīgumu attiecībā uz to izstrādi un īstenošanu. Ņemot vērā šajā ziņojumā izklāstīto, Komisija uzskata, ka nav lietderīgi izdarīt grozījumus Regulā (EK) Nr. 797/2004. Toties tas, ka lielākā daļa dalībvalstu, kā arī tirgus dalībnieki vēlas lielāku elastīgumu attiecībā uz iespējām izdarīt izmaiņas programmās to izpildes gaitā, neietekmējot kopējo katras dalībvalsts budžetu, varētu kļūt par pamatu Komisijas Regulas (EK) Nr. 917/2004 grozījumu projektam. [1] OV L 125, 28.4.2004., 1. lpp. [2] COM(2004) 30 galīgā redakcija. [3] OV L 163, 30.4.2004., 83. lpp. [4] OV L 68, 15.3.2005., 5. lpp.