Ierosinātās izmaiņas Gāzes direktīvā ir vajadzīgas, lai sasniegtu integrēta ES gāzes tirgus mērķi, un to nevar tikpat efektīvi panākt valstu līmenī, pamatojoties uz sadrumstalotiem valstu noteikumiem. Pierādījumi liecina, ka izolētas valstu pieejas ir aizkavējušas iekšējā enerģijas tirgus noteikumu īstenošanu, radot nepiemērotus un nesaderīgus regulatīvos pasākumus, intervenču nevajadzīgu dublēšanos un kavēšanos saistībā ar tirgus nepilnību labošanu. Turklāt cauruļvadi uz trešām valstīm vai no tām vairumā gadījumu var ietekmēt iekšējo gāzes tirgu un energoapgādes drošību vairākās dalībvalstīs.

Šis priekšlikums pamatojas arī uz visaptverošu tiesību aktu kopumu, kas pieņemti un atjaunināti pēdējo divu desmitgažu laikā. Lai izveidotu iekšējo enerģijas tirgu, no 1996. līdz 2009. gadam ES ir pieņēmusi trīs secīgas tiesību aktu paketes ar galveno mērķi integrēt tirgus un liberalizēt valstu gāzes un elektroenerģijas tirgu. Šajā sakarā šis priekšlikums nodrošinātu, ka nepastāv diskriminācija starp tādu gāzes cauruļvadu operatoriem, kas pārvadīti no ES vai uz to, un citiem tirgus dalībniekiem, kam pilnībā tiek piemērota Gāzes direktīva, piemēram, tādu gāzes cauruļvadu operatoriem, kas savieno dažādas dalībvalstis, vai dalībvalstu pārvades sistēmu operatoriem.

Ar ierosinātajiem grozījumiem Gāzes direktīva kopumā (kā arī saistītie tiesību akti, piemēram, Gāzes regula, gāzes tīkla kodeksi un pamatnostādnes, ja vien šajos aktos nav paredzēts citādi) kļūs piemērojama cauruļvadiem uz trešām valstīm un no tām, tostarp esošiem cauruļvadiem un tiem, kas tiks ierīkoti, līdz ES jurisdikcijas robežai. Tas ietver attiecīgos noteikumus par trešo personu piekļuvi, tarifu regulēšanu, īpašumtiesību nošķiršanu un pārskatāmību. Tādejādi arī tiks dota iespēja attiecībā uz jauniem cauruļvadiem uz trešām valstīm un no tām iesniegt pieteikumu par atbrīvojumu no iepriekš minētajiem noteikumiem saskaņā ar Gāzes direktīvas 36. pantu. Attiecībā uz esošajiem cauruļvadiem, kas neietilpst 36. panta darbības jomā, dalībvalstis varēs piešķirt atkāpes no direktīvas galveno noteikumu piemērošanas ar nosacījumu, ka atkāpe neradīs kaitējumu konkurencei, efektīvai tirgus darbībai vai energoapgādes drošībai Savienībā.

Lai gan ES tiesību akti kopumā attiecas uz ES dalībvalstu teritoriālajiem ūdeņiem un ekskluzīvo ekonomikas zonu, Direktīvā 2009/73/EK (turpmāk — Gāzes direktīva) nav skaidri noteikts tiesiskais regulējums attiecībā uz gāzes cauruļvadiem uz trešām valstīm un no tām. Tādēļ pēc juridiskās analīzes tika secināts, ka noteikumi, kas attiecas uz gāzes pārvades cauruļvadiem, kuri savieno divas vai vairākas dalībvalstis un kuri atbilst “starpsavienojuma” definīcijai, nav piemērojami cauruļvadiem, kas ienāk Eiropas Savienībā. Tomēr pastāv prakse Gāzes direktīvā izklāstītos tiesiskā regulējuma pamatprincipus piemērot attiecībā uz trešām valstīm, jo īpaši izmantojot starptautiskus nolīgumus par gāzes cauruļvadiem, kas ienāk Eiropas Savienībā. Tiek uzskatīts, ka turpmāk nepieciešama likumdošanas darbība, lai skaidri un konsekventi definētu un noteiktu tiesisko regulējumu, kas piemērojams visiem gāzes cauruļvadiem uz trešām valstīm un no tām.

Integrēta gāzes tirgus izveidošana ir ES projekta stūrakmens Enerģētikas savienības izveidei. Tiek uzskatīts, ka iekšējais gāzes tirgus darbojas labi, ja gāzes plūsma tiek brīvi pārvadīta starp dalībvalstīm tur, kur tā ir visvairāk vajadzīga un par taisnīgu cenu. Funkcionējošs gāzes tirgus ir priekšnoteikums gāzes piegādes drošības stiprināšanai Savienībā. Tā kā gāze galvenokārt tiek transportēta pa cauruļvadiem, tirgus efektīvas darbības pamatā ir gāzes tīklu starpsavienojamība starp dalībvalstīm un nediskriminējoša piekļuve šiem tīkliem. Tas ir arī priekšnoteikums gāzes piegādei ārkārtas situācijās gan starp dalībvalstīm, gan kaimiņos esošām trešām valstīm. ES ir lielā mērā atkarīga no gāzes importa no trešām valstīm, un ES un gāzes patērētāju interesēs ir iegūt tikpat lielu pārredzamību un konkurētspēju arī attiecībā uz šīm valstīm piederošiem cauruļvadiem.

Pašreizējais priekšlikums nosaka precīzu Gāzes direktīvas un attiecīgi arī Gāzes regulas piemērošanas jomu attiecībā uz cauruļvadiem uz trešām valstīm un no tām līdz ES jurisdikcijas robežai. Tas ietver attiecīgos noteikumus par trešo personu piekļuvi, tarifu regulēšanu, īpašumtiesību nošķiršanu un pārskatāmību. Tas dos iespēju saskaņā ar Gāzes direktīvas 36. pantu piemērot atbrīvojumu attiecībā uz jauniem cauruļvadiem uz trešām valstīm un no tām. Turklāt tas ietver iespēju dalībvalstīm piešķirt atkāpes attiecībā uz ekspluatācijā jau esošu importa infrastruktūru. Lai nodrošinātu saskaņotu tiesisko regulējumu attiecībā uz cauruļvadiem, kas šķērso vairāk nekā vienu dalībvalsti, ir jānosaka, kurai dalībvalstij būtu jālemj par šādu atkāpi.

Šis priekšlikums var palielināt administratīvās prasības, bet tikai ļoti ierobežotā apmērā. Izmantojot grozījumus, ES jurisdikcijā Gāzes direktīva būs pilnībā piemērojama attiecībā uz cauruļvadiem uz trešām valstīm un no tām, un tā attiecībā uz jauniem cauruļvadiem uz trešām valstīm un no tām arī dos iespēju piemērot atbrīvojumu jaunai infrastruktūrai saskaņā ar Gāzes direktīvas 36. pantu. Tādēļ atbrīvojuma pieprasījumu skaits var pieaugt, un tas nozīmē, ka valstu regulatīvajām iestādēm un Komisijai būs jāiesaistās administratīvā līmenī, pieņemot papildu lēmumus par atbrīvojumu piešķiršanu. Tomēr šis nav jauns slogs, bet gan pamatuzdevums, kas noteikts trešajā enerģētikas paketē (Gāzes direktīvas 36. pants).

Šai iniciatīvai nav vajadzīgs sīki izstrādāts ietekmes novērtējums, jo ierosinātās izmaiņas atspoguļo Gāzes direktīvā noteiktā tiesiskā regulējuma pamatprincipu piemērošanu praksē attiecībā uz trešām valstīm. To jo īpaši apliecina fakts, ka šie principi ir atspoguļoti vairākos starptautiskos nolīgumos starp dalībvalstīm un trešām valstīm vai starp ES un trešām valstīm un ka tie tiek konsekventi piemēroti sauszemes cauruļvadiem uz trešām valstīm un no tām.

Ierosinātais grozījums ir stingri vērsts uz to, kas ir obligāti vajadzīgs, lai sasniegtu nepieciešamo progresu attiecībā uz iekšējo tirgu, vienlaikus attiecīgās kompetences un pienākumus atstājot dalībvalstu, valstu regulatoru un valstu dalībnieku ziņā. Tas ietver iespēju piešķirt atkāpes attiecībā uz esošo infrastruktūru (piemēram, attiecībā uz cauruļvadiem uz trešām valstīm un no tām, kuri pabeigti pirms šīs direktīvas stāšanās spēkā), lai ņemtu vērā jau ieviestas sarežģītas juridiskas struktūras, kam var būt vajadzīga konkrēta pieeja, ar nosacījumu, ka atkāpe neradīs kaitējumu konkurencei, efektīvai tirgus darbībai vai energoapgādes drošībai Savienībā.

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA,

ar ko groza Direktīvu 2009/73/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz dabasgāzes iekšējo tirgu

(Dokuments attiecas uz EEZ)

EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 194. panta 2. punktu,

ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,

ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu,

ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu,

saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru,

tā kā:

(1)Dabasgāzes iekšējais tirgus, ko Savienībā pakāpeniski ievieš kopš 1999. gada, tiek veidots, lai visiem patērētājiem Savienībā būtu izvēles iespējas neatkarīgi no tā, vai šie patērētāji ir iedzīvotāji vai uzņēmumi, rastos jaunas uzņēmējdarbības izdevības, panāktu konkurētspējīgas cenas, nodrošinātu labāku pakalpojumu kvalitāti, dotu iedarbīgus investīciju signālus un veicinātu piegādes drošību un ilgtspēju.

(2)Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2003/55/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/73/EK ir devusi nozīmīgu ieguldījumu dabasgāzes iekšējā tirgus izveidē.

(3)Šīs direktīvas mērķis ir novērst atlikušos šķēršļus, kas kavē dabasgāzes iekšējā tirgus izveides pabeigšanu, jo gāzes cauruļvadiem uz trešām valstīm un no tām netiek piemēroti Savienības tirgus noteikumi. Ar šo direktīvu ieviestie grozījumi nodrošinās, ka noteikumi, kas piemērojami gāzes pārvades cauruļvadiem, kuri savieno divas vai vairākas dalībvalstis, ir piemērojami arī Savienības teritorijā esošiem cauruļvadiem no trešām valstīm un uz tām. Tādējādi tiks nodrošināta tiesiskā regulējuma konsekvence Savienībā, vienlaikus izvairoties no konkurences kropļojumiem iekšējā enerģijas tirgū. Tas uzlabos arī pārredzamību un sniegs juridisko noteiktību attiecībā uz tirgus dalībniekiem, jo īpaši gāzes infrastruktūras investoriem un tīkla lietotājiem piemērojamo tiesisko regulējumu.

(4)Ņemt vērā to, ka iepriekš nav bijuši konkrēti Savienības noteikumi, kas piemērojami gāzes cauruļvadiem uz trešām valstīm un no tām, dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai piešķirt atkāpes no dažiem Direktīvas 2009/73/EK noteikumiem attiecībā uz cauruļvadiem, kas ir pabeigti šīs direktīvas spēkā stāšanās dienā. Nošķiršanas (kas nav īpašumtiesību nošķiršana) modeļu piemērošanas datums būtu jāpielāgo attiecībā uz gāzes cauruļvadiem uz trešām valstīm un no tām.

(5)Direktīva 2009/73/EK ir piemērojama gāzes cauruļvadiem uz un no trešām valstīm vienīgi Savienības jurisdikcijas teritoriālajās robežās. Attiecībā uz atklātā jūrā izvietotiem cauruļvadiem tai vajadzētu būt piemērojamai teritoriālajos ūdeņos un dalībvalstu ekskluzīvās ekonomikas zonās.

(6)Tāpēc Direktīva 2009/73/EK būtu attiecīgi jāgroza.

IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.

1. pants

Direktīvu 2009/73/EK groza šādi: