PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

Lai nodrošinātu iekšējam tirgum nepieciešamo tiesisko noteiktību un viendabīgumu, EEZ Apvienotajai komitejai EEZ līgumā ir jāiekļauj visi attiecīgie ES tiesību akti iespējami drīz pēc to pieņemšanas.

2.APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMS

EEZ Apvienotās komitejas lēmuma projekta (pievienots Padomes lēmuma priekšlikumam) mērķis ir grozīt EEZ līguma II pielikumu (Tehniskie noteikumi, standarti, testēšana un sertifikācija), lai EEZ līgumā iekļautu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/56/ES.

EEZ EBTA valstis ierosina attiecībā uz Lihtenšteinu paredzēt atkāpi no 17. panta Direktīvā 2006/66/EK, kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2013/56/ES. Paredzētā pielāgojuma pamatojums ir šāds.

Direktīvas 2006/66/EK (grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2013/56/ES) 17. pants uzliek par pienākumu dalībvalstīm nodrošināt, ka visus ražotājus reģistrē un ka uz reģistrāciju attiecas vienas un tās pašas procedūras prasības saskaņā ar Direktīvas 2006/66/EK IV pielikumu.

1) Juridiskā situācija Lihtenšteinā

Saskaņā ar 1923. gada Muitas savienības līgumu (Zollvertrag), kas stājās spēkā 1924. gada 1. janvārī, Lihtenšteina ir daļa no Šveices muitas teritorijas. Saskaņā ar līguma 4. pantu Lihtenšteinā ir piemērojami Šveices muitas tiesību akti, kā arī visi pārējie Šveices federālie tiesību akti, kuru piemērošana ir vajadzīga muitas savienības pareizai darbībai.

Muitas savienības līgums ir vienīgais juridiskais pamats, kas ļauj Šveices muitas iestādēm piemērot Šveices muitas tiesību aktus Lihtenšteinā. Lihtenšteinai šajā jomā nav savu normatīvo vai administratīvo aktu. Arī no muitas jautājumu tehniskā viedokļa, kā arī attiecībā uz ārējās tirdzniecības statistiku Lihtenšteina, ņemot vērā Muitas savienības līgumu, tiek vispārēji uzskatīta par Šveices teritoriju, un tāpēc starptautiskā kontekstā to parasti nemin kā atsevišķu valsti attiecībā uz muitas procedūrām. Visi muitas savienības tiesību akti, noteikumi, administratīvie nolīgumi utt., kas ir piemērojami Šveicē un līdz ar to arī Lihtenšteinā, ir uzskaitīti pielikumos un publicēti Lihtenšteinas tiesību aktu vēstnesī (Liechtensteinisches Landesgesetzblatt), lai nodrošinātu juridisko noteiktību Lihtenšteinas ekonomikas dalībniekiem. Pielikumi tiek pastāvīgi atjaunināti, tiklīdz tiek veikti grozījumi atbilstošajos Šveices tiesību aktos un noteikumos.

Attiecīgi 2000. gada 15. decembra Šveices Likumu par ķīmiskajām vielām, ChemA (Chemikaliengesetz vom 15. Dezember 2000), kā arī 2005. gada 18. maija Šveices Ķīmisko vielu radītā riska samazināšanas noteikumus, ORRChem (Chemikalien-Risiko-Reduktionsverordnung vom 18. Mai 2005, ChemRRV), piemēro vienādi gan Šveicē, gan Lihtenšteinā. ORRChem 2.15. pielikumā paredzēti īpaši noteikumi attiecībā uz baterijām, piemēram, pienākums tās nodot un pieņemt atpakaļ, iepriekš apmaksāta utilizācijas nodeva, kā arī bateriju ražotājiem piemērojams ziņošanas pienākums. Šveices noteikumi attiecībā uz baterijām ir līdzvērtīgi Eiropas noteikumiem. Direktīvas 2006/66/EK grozījumi ir pielāgoti tāpat kā Direktīvas 2013/56/ES noteikumi. Tā kā ORRChem ir piemērojams Lihtenšteinā, tā īstenošana Lihtenšteinā daļēji ir Šveices iestāžu vai Šveices iestāžu pilnvarotu organizāciju ekskluzīvā kompetencē (sal. ar ORRChem 2.15. pielikumu Nr. 6). Šveices iestāžu pilnvarotā organizācija, kas darbojas bateriju utilizācijas nodevu iekasēšanas jomā, ir INOBAT (Interessenorganisation Batterieentsorgung).

Pašreizējais Šveices ziņošanas pienākums paredz, ka bateriju ražotājiem jāziņo par bateriju daudzumu INOBAT saskaņā ar minētās organizācijas prasībām, jo īpaši norādot bateriju veidu un piesārņojošo vielu saturu (sal. ar ORRChem 2.15. pielikumu Nr. 6.3). INOBAT reģistrācijas veidlapas prasības ir gandrīz identiskas prasībām saskaņā ar Direktīvas 2006/66/EK (kurā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2013/56/ES) IV pielikumu. Saskaņā ar likumu ražotāji, kas ražo ierīces, kurās izmantotas baterijas, var izvēlēties starp INOBAT vai trešām personām, kas uzņēmušās atbildību par nodevu un ziņošanas pienākumiem. Minētajām trešajām personām ir līguma saistības ar INOBAT. INOBAT liek uzņēmumiem, kuri nav izpildījuši reģistrācijas un ziņošanas pienākumus, reģistrēties, pamatojoties uz muitas iestāžu sniegtajiem datiem. Šveices sistēma vienkāršo reģistrāciju, ziņošanu un nodevas iekasēšanu, tajā pašā laikā nodrošinot visu ražotāju pilnīgu reģistrāciju.

2) To bateriju un akumulatoru ekonomiskā nozīme, uz ko attiecas Direktīvas 2006/66/EK piemērošanas joma Lihtenšteinā

Saskaņā ar Direktīvas 2006/66/EK 2. pantu šī direktīva attiecas uz visu tipu baterijām un akumulatoriem neatkarīgi no to formas, ietilpības, svara, tajos izmantotiem materiāliem vai to lietojuma (ar dažiem izņēmumiem, kas paredzēti 2. panta 2. punktā).

Tā kā Lihtenšteina ir ļoti maza valsts, tās teritorija ir 160 km² un tajā dzīvo aptuveni 37 000 iedzīvotāju, Lihtenšteinā nav reģistrēts neviens uzņēmums, kas ražo baterijas. Tā kā valsts ir neliela un tāds ir arī tās iekšzemes tirgus, šķiet, ražotāji nav ekonomiski interesēti ražot baterijas un akumulatorus Lihtenšteinā.

Līdz šim tikai daži uzņēmumi (kopā 16), kas atrodas Lihtenšteinā, ir importējuši baterijas. Tā kā Lihtenšteinā ir piemērojams Šveices reģistrācijas pienākums, šie uzņēmumi ir reģistrēti Šveices reģistrācijas sistēmā.

Tādēļ atsevišķas reģistrācijas sistēmas ieviešana Lihtenšteinai un tās nedaudzajiem bateriju importētājiem radītu nesamērīgu slogu, jo īpaši ņemot vērā nenozīmīgās un tīri formālās atšķirības starp Šveices un Eiropas reģistrācijas veidlapām.

Šajā kontekstā, ņemot vērā iepriekš izklāstīto īpašo juridisko un faktisko situāciju, Lihtenšteina piesakās pielāgot Direktīvu 2013/56/ES, ar ko groza Direktīvu 2006/66/EK. Kā ierosinājušas EEZ EBTA valstis, pielāgojumā ir paredzēts, ka grozītās Direktīvas 2006/66/EK 17. pants neattiecas uz Lihtenšteinu.

3.PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI