EIROPAS KOMISIJA Brisel?, 1.2.2018 COM(2017) 753 final 2017/0332(COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA par dzeramā ūdens kvalitāti (pārstrādāta redakcija) (Dokuments attiecas uz EEZ) {SWD(2017) 448 final}

{SWD(2017) 449 final}

{SWD(2017) 451 final}



PASKAIDROJUMA RAKSTS 1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS •Priekšlikuma pamatojums un mērķi Lielākajai daļai ES iedzīvotāju ir viegli pieejams kvalitatīvs dzeramais ūdens, it sevišķi salīdzinājumā ar citiem pasaules reģioniem. Tā ir tāpēc, ka dzeramā ūdens apsaimniekošana daudzās Eiropas Savienības dalībvalstīs ir sena tradīcija, bet liela nozīme ir arī Eiropas vides tiesību aktiem un ES finansējumam. Kopš 20. gadsimta astoņdesmitajiem gadiem ES ir piemērojusi noteikumus, kas paredz stingras ūdens drošuma pārbaudes. Tas nozīmē, ka tiek savākti un attīrīti komunālie notekūdeņi, droši pārvaldītas rūpnieciskās emisijas, ķimikāliju izmantošana tiek apstiprināta saskaņā ar stingriem nosacījumiem un tiek piemērota holistiska pieeja ūdensobjektu apsaimniekošanai pāri robežām. Lai gan dažos gadījumos lieli sākotnējie ieguldījumi vai konkurējošas prioritātes nozīmēja, ka šos noteikumus nebija iespējams piemērot noteiktajos termiņos, ūdens resursu apsaimniekošana ir turpinājusi pilnveidoties un Komisija un dalībvalstis pašlaik kopīgi un saskaņoti strādā pie šo noteikumu pilnīgas īstenošanas pēc iespējas drīz. Ir jāizceļ viens tiesību akts, proti, Padomes Direktīva 98/83/EK par dzeramā ūdens kvalitāti, jo tas ir speciāli izstrādāts, lai aizsargātu cilvēkus pret dzeramā ūdens kontaminācijas nelabvēlīgo ietekmi, nodrošinot, ka ūdens ir pilnvērtīgs un tīrs. Kopumā direktīva dalībvalstīs ir īstenota samērā labi, taču tās pieejā kvalitātes monitoringam patēriņa vietā tiek izmantoti pirms vairāk nekā 20 gadiem noteikti parametri. Šajā sakarā jānoskaidro, vai direktīva efektīvi tiek galā ar esošiem un jauniem noslogojumiem un nodrošina, ka cilvēki, kas dzīvo un uzturas Eiropas Savienības valstīs, varēs baudīt kvalitatīvu dzeramo ūdeni arī nākamajās desmitgadēs. Acīmredzami dzeramais ūdens ir aktuāls jautājums daudziem eiropiešiem. Dzeramais ūdens bija fokusā pirmajai Eiropas pilsoņu iniciatīvai Right2Water, kura savāca vairāk nekā 1,8 miljonus parakstu un guva pozitīvu Komisijas reakciju. Šī iniciatīva Komisijai tika iesniegta 2013. gada decembrī, un tajā mudināts panākt, lai “ES iestādēm un dalībvalstīm būtu pienākums nodrošināt, ka visi iedzīvotāji bauda tiesības uz ūdeni un sanitāriju” un lai “ES pastiprinātu savus centienus panākt universālu piekļuvi ūdenim un sanitārijai”. Savā atbildē Komisija aicināja dalībvalstis darīt visu iespējamo, lai nodrošinātu, ka ikvienam ir piekļuve vismaz ūdens piegādes minimumam. Tas pilnīgi atbilst programmai 2030. gadam, it sevišķi 6. ilgtspējīgas attīstības mērķim un saistītajam mērķrādītājam “panākt vispārēju un vienlīdzīgu piekļuvi drošam un cenas ziņā pieejamam dzeramajam ūdenim ikvienam iedzīvotājam”, kas tika pieņemti 2015. gadā. Komisija turklāt apņēmās pārskatīt direktīvu, tādēļ tā tika ietverta Komisijas Normatīvās atbilstības un izpildes programmā (REFIT). Līdz ar to šis priekšlikums ir tieša atbilde uz Eiropas pilsoņu iniciatīvu Right2Water. Pārskatīšana turklāt ietilpst plānā par pāreju uz aprites ekonomiku. Pārskatītais priekšlikums dalībvalstīm palīdzēs resursefektīvi un ilgtspējīgi apsaimniekot dzeramā ūdens resursus, tādējādi palīdzot samazināt enerģijas patēriņu un nevajadzīgus ūdens zudumus. Vairojot cilvēku uzticību ūdensvada ūdenim, tas arī palīdzēs samazināt izmantoto plastmasas pudeļu skaitu. Komisija šo procesu sāka, vispirms izvērtējot direktīvu saskaņā ar labāka likumdošanas procesa principiem. Izvērtējuma rezultāti tika publicēti 2016. gada 1. decembrī, un tie palīdzēja apzināt direktīvas stiprās un vājās puses. Tie apliecināja, ka direktīva ir īstais instruments, ar kuru nodrošināt augstu ES patērētā ūdens kvalitāti, jo tās pamatmērķis ir panākt dzeramā ūdens monitoringu un nodrošināt, ka dalībvalstis problēmu gadījumā atjauno vajadzīgo ūdens kvalitātes līmeni. Tomēr izvērtējumā atklājās četras jomas, kurās iespējami uzlabojumi: –parametru saraksts; –riska izvērtēšanā balstītas pieejas izmantošana; –lielāka caurredzamība ar ūdens resursiem saistītos jautājumos un piekļuve aktualizētai informācijai patērētājiem un –materiāli, kas nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni. Pievienotajā ietekmes novērtējumā tika izskatīts arī Eiropas pilsoņu iniciatīvā un apspriešanās izvirzītais apstāklis, ka daļai iedzīvotāju, piemēram, neaizsargātām un marginalizētām grupām, it sevišķi romiem, piekļuves dzeramajam ūdenim nav. Pamatojoties uz ietekmes novērtējuma rezultātiem, šis tiesību akta priekšlikums piedāvā samērīgus šo problēmu risinājumus. •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā Priekšlikums ir 2003., 2009. un 2015. gadā grozītās Direktīvas 98/83/EK pārstrādāta redakcija. Skaidrības labad par piemērotāko pieeju tiek uzskatīta pārstrādāta redakcija. Tas ir saskaņā ar apņemšanos, kas pausta 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanas procesu, proti, grozot esošus tiesību aktus, vairāk izmantot leģislatīvo pārstrādāšanu. Kopumā priekšlikums atbilst ES pieņemtajiem tiesību aktiem ūdens jomā, it sevišķi Ūdens pamatdirektīvai, Jūras stratēģijas pamatdirektīvai, Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvai un Nitrātu direktīvai. Priekšlikums it sevišķi papildina Ūdens pamatdirektīvas 6., 7. un 8. pantu par prasībām apzināt un uzraudzīt ūdensobjektus, ko izmanto dzeramā ūdens ieguvei, un noteikt aizsargātos apgabalus, kas aptver šos ūdensobjektus. Turklāt tas papildina minētās direktīvas 11. pantu, kas paredz, ka dalībvalstīm ir jāizstrādā pasākumu programmas, ietverot pasākumus, kuru mērķis ir aizsargāt dzeramā ūdens ieguves apgabalus. Pēc atbilstības vietas ūdeni uzskata par “pārtiku” saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības. Tāpēc tiek ierosināts no Direktīvas 98/83/EK darbības jomas izslēgt noteikumus, kas saistīti ar “ūdeni, kurš iepildīts pudelēs vai citos traukos un paredzēts pārdošanai”, jo pēc atbilstības vietas viss pudelēs iepildītais dzeramais ūdens ir Regulas (EK) Nr. 178/2002 darbības jomā. Kas attiecas uz konkrētām pudelēs iepildīta ūdens kategorijām, saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/54/EK šīs direktīvas darbības jomā neietilpst dabīgie minerālūdeņi. Tomēr saskaņā ar Direktīvas 2009/54/EK 9. panta 4. punkta trešo daļu avota ūdenim būtu jāatbilst šīs direktīvas noteikumiem. Tāpēc avota ūdenim arī turpmāk būtu jāietilpst šīs direktīvas darbības jomā.

•Saskanība ar citām Savienības politikas jomām Direktīvas 98/83/EK pārskatīšana tika ietverta Komisijas 2017. gada darba programmā kā jauna iniciatīva, kas palīdzēs īstenot rīcības plānu pārejai uz aprites ekonomiku. Priekšlikums ietver elementus, kas atbalsta dzeramā ūdens resursu ilgtspējīgu un resursefektīvu apsaimniekošanu un palīdzēs samazināt pudelēs pildīta ūdens patēriņu. Tas atbilst ES centieniem samazināt siltumnīcefekta emisijas un jūras piedrazojumu un Eiropas Plastmasas stratēģiju. Priekšlikums arī sekmē centienus mazināt administratīvo slogu un izstrādāt pēc iespējas iedarbīgākas un efektīvākas rīcībpolitikas atbilstoši Komisijas paziņojumam par labāku regulējumu. Standartu atjaunināšanai un holistiskākai pieejai riska pārvaldībai būtu arī jāpalīdz saglabāt ES ūdenssaimniecības nozares konkurētspēju un sekmēt inovāciju. Priekšlikuma mērķis ir arī vienkāršot uzraudzības un ziņošanas procesus, uzmanību koncentrējot uz automatizāciju, mazāku ziņojumu biežumu un relevantākiem datiem. Tas atbilst ES labāka regulējuma pieejai un ziņošanas un monitoringa atbilstības pārbaudei. Noteikumi, kas paredz uzlabot iedzīvotāju piekļuvi informācijai par dzeramo ūdeni, atbilst arī Komisijas digitālā tirgus stratēģijai. Priekšlikums arī palīdzēs sasniegt 7. vides rīcības programmas līdz 2020. gadam 3. prioritāro mērķi, proti, “aizsargāt Savienības iedzīvotājus no ietekmes saistībā ar vidi un veselības un labklājības riska”. Tas atbilst arī 4. prioritārajam mērķim, kas prasa, lai sabiedrībai būtu piekļuve skaidrai vidiskajai informācijai nacionālā līmenī. Tādēļ priekšlikumā ir šķērsatsauces uz Direktīvas 2003/4/EK un INSPIRE direktīvas prasībām un ir nodrošināta saskanība ar tām. Svītrojot noteikumus par materiāliem, kas nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni (Direktīvas 98/83/EK 10. pants), tiks panākta lielāka atbilstība iekšējā tirgus tiesību aktiem un it sevišķi Būvizstrādājumu regulai. Ietekmes novērtējumā tika secināts, ka pašreizējais pants, kas netieši nosaka savstarpēju atzīšanu starp dalībvalstīm un ir saistīts ar juridisko nenoteiktību, iespējams, rada šķēršļus iekšējam tirgum. Tiek ierosināts ar jaunu pantu par vietējās sadales risku novērtējumu pārņemt daļu no pienākuma, kas iepriekš bija paredzēts Direktīvas 98/83/EK 10. pantā, un paralēli saskaņā ar Būvizstrādājumu regulu paredzēt standartizācijas mandātu, lai tiktu noteiktas prasības, kas piemērojamas būvmateriāliem un būvizstrādājumiem, kuri nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni. Tehniskos šķēršļus būvizstrādājumu izplatīšanai var likvidēt, vienīgi izstrādājot saskaņotas tehniskās specifikācijas būvizstrādājumu eksplautācijas īpašību novērtēšanai, tāpēc ir radusies vajadzība noteikt vajadzīgos harmonizētos standartus un tos publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 305/2011. Drošības aspektiem ir veltīti citi Savienības rīcībpolitiskie instrumenti, konkrēti, Direktīva (ES) 2016/1148 par pasākumiem nolūkā panākt vienādi augsta līmeņa tīklu un informācijas sistēmu drošību visā Savienībā (“TIS direktīva”). Komisija 2017. gada oktobrī arī pieņēma rīcības plānu, kā kāpināt ES līmeņa sagatavotību, izturētspēju un koordinētību cīņā pret uzbrukumiem ar ķīmiskām, bioloģiskām, radioloģiskām vielām un kodolvielām (CBRN). Visbeidzot, priekšlikums arī reaģē uz Eiropas pilsoņu iniciatīvā norādītajām problēmām, prasot, lai dalībvalstis nodrošinātu piekļuvi ūdenim arī neaizsargātām un marginalizētām grupām. Tas arī palīdzēs īstenot ES rīcībpolitiku par romu integrāciju saskaņā ar ES programmu attiecībā uz romu integrācijas valsts stratēģijām un Padomes ieteikumu par efektīviem romu integrācijas pasākumiem dalībvalstīs. 2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE •Juridiskais pamats Priekšlikuma pamatā ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 192. panta 1. punkts (bijušais Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 130. pants). Tas ir tas pats juridiskais pamats, kas ir direktīvai, kura tiek pārstrādāta. •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā) Attiecībā uz vides un veselības jautājumu reglamentēšanu ūdenssaimniecības nozarē ES un dalībvalstīm ir dalīta kompetence. Tas nozīmē, ka ES var izdot tiesību aktus tikai tiktāl, ciktāl to atļauj Līgumi, un ka tai ir jāievēro nepieciešamības, subsidiaritātes un proporcionalitātes principi. Direktīvas mērķi, proti, aizsargāt cilvēka veselību no jebkādas dzeramā ūdens kontaminācijas nelabvēlīgās ietekmes, tiks sasniegti, nosakot ES līmeņa kvalitātes standartu minimumu, kā arī minimālās prasības attiecībā uz monitoringu, ziņošanu, piekļuvi ūdenim, caurredzamību un korektīviem pasākumiem gadījumos, kad atbilstība šiem standartiem nav nodrošināta. Dalībvalstis var noteikt, kādus konkrētus pasākumus (piemēram, korektīvo pasākumu veids, faktiskās monitoringa programmas) tās vēlas veikt. Sākotnējā direktīvas pārskatīšanas ierosa bija Eiropas pilsoņu iniciatīva Right2Water, kas saņēma vairāk nekā 1,8 miljonus parakstu. Rīkoties ES līmenī, lai nodrošinātu piekļuvi dzeramajam ūdenim, savā atbildē uz iniciatīvu un atbildē uz ES apņemšanos sasniegt ANO ilgtspējīgas attīstības mērķus pieprasīja arī Eiropas Parlaments. Tāpēc šajā priekšlikumā ir paredzēti vispārīgi ES līmeņa noteikumi, nepārsniedzot ES pilnvaras un pilnīgi ievērojot subsidiaritāti, bet dalībvalstīm paliek rīcības brīvība izlemt, kā pienākumu uzlabot piekļuvi drošam dzeramajam ūdenim izpildīt. Visbeidzot, REFIT izvērtējums arī apliecināja ES līmeņa dzeramā ūdens tiesību aktu pievienoto vērtību, jo laika gaitā tie var būtiski palīdzēt salāgot ūdens kvalitāti Eiropā. To, piemēram, norādīja dalībvalstis, it sevišķi mazākas dalībvalstis, kuru rīcībā ne vienmēr ir resursi un attiecīga lietpratība un kuras sagaida, ka ES turpinās noteikt galvenos ķīmiskos un mikrobioloģiskos parametrus un saistītās vērtības dzeramajam ūdenim. Daudzas ieinteresētās personas arī stingri norādījušas, ka ES pasākumi ir labākais veids, kā risināt jaunos veselības apdraudējumus, kas saistīti ar ūdeni. Direktīvā noteiktās rīcības mērogs un ietekme ir tāda, ka tās mērķus labāk var sasniegt ES, nevis nacionālā līmenī. •Proporcionalitāte Pievienotajā ietekmes novērtējumā ir sniegta papildinformācija par šā tiesību akta priekšlikuma variantu proporcionalitāti un izmaksefektivitāti. Kopumā tas parādīja, ka piemērotākie un izmaksefektīvākie pasākumi, ko varētu īstenot ES līmenī, pārskatot direktīvu, ir: (a)saskaņā ar jaunākajiem zinātniskajiem konstatējumiem pārskatīt un atjaunināt direktīvas parametru sarakstu, vienlaikus ieviešot riska izvērtēšanā balstītu pieeju gan lieliem, gan maziem ūdens piegādātājiem; (b)uzlabot noteikumus par caurredzamību un patērētāju piekļuvi aktualizētai informācijai;

(c)uzlabot un vienkāršot ziņošanu; (d)likvidēt šķēršļus, kas kavē brīvu tirdzniecību ar materiāliem, kuri nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni; (e)uzlabot piekļuvi drošam dzeramajam ūdenim. •Juridiskā instrumenta izvēle Ar šo priekšlikumu tiek būtiski grozīta Direktīva 98/83/EK un tai tiek pievienoti daudzi jauni noteikumi. Skaidrības labad tiek ierosināts izmantot pārstrādāšanu. Ņemot vērā, ka pārstrādātais instruments ir direktīva, un nolūkā nodrošināt tiesību aktu izstrādes konsekvenci un dalībvalstīm atvieglot transponēšanu arī šis priekšlikums ir direktīvas priekšlikums. 3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaude Komisija ir izvērtējusi Direktīvas 98/83/EK efektivitāti pēc pieciem kritērijiem: –rezultativitāte; –efektivitāte; –saskaņotība; –relevantums un –ES pievienotā vērtība. Ietekmes novērtējums tika sagatavots tūlīt pēc izvērtējuma, un izvērtējumā apzinātās problēmjomas ir atspoguļotas ietekmes novērtējuma problēmu formulējumā un rīcībpolitikas variantos. Izvērtējumā tika secināts, ka direktīva rezultatīvi sasniedz tajā izvirzītos mērķus un palīdz aizsargāt cilvēka veselību pret kontaminācijas nelabvēlīgo ietekmi, nodrošinot stingru atbilstību parametru vērtībām. Tomēr, tā kā parametri ir daļēji novecojuši, atbilstība tiem ir ierobežoti relevanta. Tāpat tika konstatēts, ka direktīvas 10. pants, kurš attiecas uz “materiāliem, kas nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni”, dalībvalstīm dod pārāk lielu elastību noteikt, kādi ir “vajadzīgie pasākumi”. Tas novedis pie situācijas, kad, laižot izstrādājumu citas dalībvalsts tirgū, jāveic papildu testi un kontroles, līdz ar to noteikums ir neefektīvs. Efektivitātes analīzē tika aplēsts, ka kopējās izmaksas, kas saistītas ar dzeramā ūdens piegādi ES, 2014. gadā bijušas aptuveni 46,5 miljardi euro. No šīs summas 8,3 miljardus euro var saistīt ar direktīvas īstenošanu. Lai gan direktīvas nodrošinātos ieguvumus veselībai nebija iespējams kvantificēt, izvērtējumā atklājās, ka kopējie ar direktīvu saistāmie ieguvumi ievērojami pārsniedz kopējās ar to saistāmās izmaksas. Izvērtējumā netika konstatēts, ka kādi noteikumi radītu pārmērīgas administratīvās izmaksas, kas saistītas ar monitoringu, informācijas sniegšanu un ziņošanu. Par ievērojamu nevajadzīgu slogu nozarei tika atzīta tikai Direktīvas 98/83/EK 10. pantā paredzētā elastība (kā izskaidrots iepriekš). Sevišķi svarīga ir Direktīvas 98/83/EK saskaņotība ar Ūdens pamatdirektīvu, jo dzeramā ūdens resursu aizsardzība ir Ūdens pamatdirektīvā paredzēto plānu un pasākumu neatņemama daļa. Direktīvā 98/83/EK dzeramā ūdens ieguvei izmantoto ūdens resursu aizsardzība nav minēta galvenokārt tādēļ, ka tā tika pieņemta pirms Ūdens pamatdirektīvas. Lai panāktu, ka tiek piemērots gan princips “piesārņotājs maksā”, gan piesardzības princips, šī trūkstošā saite ir jāizveido. Tādējādi priekšlikums palīdzēs uzlabot abu direktīvu saskaņotību, ieviešot riska izvērtēšanā balstītu pieeju visam ciklam no ieguves līdz krānam un uzlabojot informācijas apmaiņu un saziņu starp dalībvalstu iestādēm un ūdens piegādātājiem, lai nodrošinātu, ka tiek pārvaldīts viss ūdenssaimniecības cikls. Kas attiecas uz relevantumu, izvērtējumā tika konstatēts, ka Direktīvā 98/83/EK noteiktās parametru vērtības vairs nav piemērotas, jo neatspoguļo zinātnisko progresu, pilnveidotos risku novērtējumus, patērētāju rīcības izmaiņas un jaunos vides noslogojumus. Direktīvas 98/83/EK ES pievienotā vērtība ir tas, ka tā garantē visā ES vienādu cilvēka veselības aizsardzību pret kontaminācijas nelabvēlīgo ietekmi. Jānorāda, ka ES ir novērots mazāks būtisku dzeramā ūdens incidentu skaits nekā citos pasaules reģionos, tomēr nav iespējams pierādīt, ka tas ir saistīts ar Direktīvu 98/83/EK. Izvērtējumā apzinātās galvenās jomas, kurās iespējami uzlabojumi, ir šādas:

–parametru saraksts; –riska izvērtēšanā balstītas pieejas neesība; –caurredzamības trūkums un ierobežota patērētāju piekļuve aktuālai informācijai un –materiāli, kas nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni. •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Saskaņā ar labāka regulējuma pamatnostādnēm tika sarīkotas vairākas apspriešanas. ·Atklāta sabiedriskā apspriešana ar tiešsaistes anketu Pēc Eiropas pilsoņu iniciatīvas par tiesībām uz ūdeni (Right2Water) Komisija no 2014. gada jūnija līdz septembrim noturēja atklātu sabiedrisko apspriešanu visās valodās par dzeramā ūdens kvalitāti. Apspriešanas ietvaros tika saņemtas 5908 atbildes un 138 viedokļi un nostājas dokumenti no svarīgākajām ieinteresētajām personām. 2014. gada septembrī un 2015. gada oktobrī Komisija ar ieinteresētajām personām turklāt tikās, lai apspriestu caurredzamību un etalonrādītāju noteikšanu. ·Mērķtiecīgas sabiedriskās apspriešanas Komisija organizēja trīs mērķtiecīgas sabiedriskās apspriešanas konferences ar ieinteresēto personu dalību, proti, 2015. gada maijā REFIT izvērtējuma ietvaros, 2015. gada decembrī ietekmes novērtējuma ietvaros un 2016. gada septembrī sakarā ar dzeramā ūdens standartu pārskatīšanu. Tās piesaistīja plašu ieinteresēto personu loku, arī nacionālās un reģionālās iestādes, nozares pārstāvjus, uzņēmumu apvienības un uzņēmumus, kā arī ekspertus. Konferencēs tika apkopoti dažādi viedokļi, un tās ļāva Komisijai iesaistīties tiešās diskusijās ar ieinteresētajām personām. Visām konferencēm tika sagatavoti īpaši darba dokumenti vai anketas, un visas prezentācijas un protokoli, arī dalībnieku saraksti, tika publiskoti. ·REFIT atgriezeniskās saites mehānisms Pēc sākotnējā ietekmes novērtējuma publicēšanas labāka regulējuma vietnē 2017. gada 28. februārī ieinteresētajām personām līdz 2017. gada 28. martam tika dots laiks sniegt piezīmes par minēto dokumentu. ·Papildu apspriešanas Komisija ieinteresētās personas par pārskatīšanu informēja vēl vairākkārt, aicinot sniegt piezīmes, piemēram, 2016. gada janvārī plaši apmeklētajā galvenajā seminārā par dzeramā ūdens aizsardzību vai diskusijās dažādu ekspertu grupu sanāksmēs. Lai nodrošinātu pēc iespējas lielāku procesa caurredzamību, visi relevantie dokumenti, kas tika izmantoti pārskatīšanā, piemēram, ietekmes novērtējuma vajadzībām veiktais pētījums, tika publiskoti. Apspriešanās tika pausts nepārprotams atbalsts parametru saraksta atjaunināšanai un pārskatīšanai. Sabiedriskajā apspriešanā pārliecinoši lielāko atbalstu saņēma saraksts ar endokrīnajiem disruptoriem, vielām, ko izmanto patēriņa precēs un zālēs, savukārt daudzi tehniskie eksperti bija citās domās. Lielākā daļa ieinteresēto personu atbalstīja riska izvērtēšanā balstītas pieejas īstenošanu ES mērogā. Tomēr šīs ieinteresētās personas vēlējās nodrošināt, ka dalībvalstīm šajā ziņā tiek dota pietiekama elastība. Dažādas ieinteresētās personas pastāvīgi norādīja uz to, ka ir vajadzīga saskaņošana attiecībā uz materiāliem un izstrādājumiem, kas nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni. Sabiedriskajā apspriešanā, it sevišķi no iedzīvotāju puses, izskanēja izteikta vēlme saņemt aktuālāku tiešsaistes informāciju par dzeramā ūdens kvalitāti. Atrodoties ārvalstīs ES robežās, patērētājiem nav pārliecības par ūdensvada ūdens kvalitāti, un, lai gan atbilstības līmenis ir augsts, viņi šādam ūdenim parasti uzticas samērā negribīgi. Viedokļi par to, vai direktīvā būtu jāietver noteikumi par piekļuvi ūdenim, atšķīrās. Tie, kas bija pret šādu noteikumu iekļaušanu, argumentēja, ka piekļuve ūdenim neietilpst direktīvas darbības jomā un ka tāpēc tai būtu jāpievēršas citos ES tiesību aktos vai vēl kā citādi. •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Tiesību akta priekšlikuma un ietekmes novērtējuma pamatā ir liels materiālu un pētījumu kopums, kas minēts dienestu darba dokumentā “Ietekmes novērtējums”. Direktīvas 98/83/EK I pielikuma (direktīvā iekļaujamais parametru saraksts) pārskatīšanas atbalstam 2015. gada decembrī tiks sākts sadarbības projekts ar Pasaules Veselības organizācijas (PVO) Eiropas reģionālo biroju. Projekts tika pabeigts 2017. gada vasarā. Papildu informācija par šā projekta ieteikumiem un to, kā tie izmantoti Komisijas priekšlikumā, sniegta 5. sadaļā “Citi elementi”. Vairākus pētījumus veica ārējas personas, kuras tika nolīgtas, lai novērtētu direktīvas pārskatīšanu. Šie pētījumi ietvēra

–lietotājiem un santehniķiem domātas vadlīnijas par materiālu izmantošanu; –pētījuma ziņojumu par izstrādājumiem un materiāliem, kas nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni un –ietekmes novērtējuma pētījumu. Ietekmes novērtējuma pētījumā, ko veica neatkarīgas ārējās personas, rīcībpolitikas variantu un vēlamo rīcībpolitisko pakešu novērtēšanai tika izmantots arī modelēšanas rīks. •Ietekmes novērtējums Priekšlikuma pamatā ir ietekmes novērtējums, kas 2017. gada 23. jūnijā no Komisijas Regulējuma kontroles padomes saņēma pozitīvu atzinumu ar atrunām. Regulējuma kontroles padomes norādītās problēmas tika ņemtas vērā dienestu darba dokumenta “Ietekmes novērtējums” pārskatītajā redakcijā, kur atsevišķā nodaļā sīki izklāstītas pēc Regulējuma kontroles padomes atzinuma saņemšanas veiktās izmaiņas. Pamatojoties uz izvērtējumu, apspriešanām ar ieinteresētajām personām un Eiropas pilsoņu iniciatīvu Right2Water, tika izstrādāti vairāki rīcībpolitikas varianti katras apzinātās problēmas risināšanai. Varianti tika izskatīti ietekmes novērtējumā, lai noteiktu, kādā mērā tie varētu palīdzēt sasniegt direktīvas galveno mērķi, proti, patērētāju veselības aizsardzību, kāda būtu to finansiālā ietekme un ietekme uz vidi 2050. gada perspektīvā. Konstatējumi ir izklāstīti ietekmes novērtējuma pētījumā un dienestu darba dokumentā “Ietekmes novērtējums”. Pieci rīcībpolitikas varianti ietver –variantus, kas paredz direktīvas parametru sarakstu pielāgot jaunākajiem standartiem, sarakstu paplašinot vai sašaurinot; –riska izvērtēšanā balstītas pieejas pieņemšanu attiecībā uz lieliem (un maziem) ūdens piegādātājiem; –standartu saskaņošanu attiecībā uz materiāliem, kas nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni; –patērētāju piekļuves uzlabošanu aktuālai informācijai un labāku īstenošanas monitoringu un –variantus, kā nodrošināt piekļuvi ūdenim. Analīzes un secīga variantu sarindošana ļāva secināt, ka labākais veids, kā ilgtermiņā risināt visas izvērtējumā apzinātās problēmas, būtu dažādo variantu kombinācija. Variantu kombinācija nodrošinātu –kvalitatīvu dzeramo ūdeni ikvienam Eiropas Savienībā; parametru saraksta atjaunināšanu un uzlabošanu, pamatojoties uz PVO ieteikumiem, tādējādi aizsargājot cilvēka veselību pret jauniem apdraudējumiem; –modernāku pieeju monitoringam, gan attiecībā uz lieliem, gan maziem ūdens piegādātājiem izmantojot riska izvērtēšanā balstītu pieeju; –ziņošanas noteikumu modernizēšanu un tādējādi arī vienkāršošanu; –patērētāju piekļuvi aktuālai un relevantai informācijai; –uzlabotu piekļuvi ūdenim un neaizsargātu un marginalizētu grupu piekļuvi ūdenim. Varianti tika sakārtoti pēc prioritātes, un tika izveidotas trīs rīcībpolitiskās paketes. Divām no tām (2. un 3. pakete) bija dodama priekšroka no veselības un vides perspektīvas. Abu pakešu nelielais izmaksu pieaugums ir pamatots, un to pārliecinoši kompensē ieguvumi veselības aprūpes jomā. Abas rīcībpolitiskās paketes piedāvā risinājumus visās četrās jomās, kas izvērtējumā atzītas par jomām, kurās iespējami uzlabojumi. Turklāt 3. rīcībpolitiskā pakete būtiski uzlabo situāciju ES iedzīvotājiem, kuriem nav ūdensvada pieslēguma, jo tā ar atsevišķa varianta palīdzību atrisina Eiropas pilsoņu iniciatīvā Right2Water un 6. IAM minēto ūdens piekļūstamības problēmu. Šis atsevišķais variants aptver tādu pasākumu kopu, kuru mērķis ir uzlabot piekļuvi ūdenim, taču saistītās papildu īstenošanas izmaksas, visticamāk, ir aplēstas pārāk augstas, jo, tā kā trūkst precīzāku datu, izmaksu aplēses pamatā ir pieņēmums, ka pusei no iedzīvotājiem, kuriem ūdensvada pieslēguma nav, tiktu ierīkota atsevišķa attīrīšanas sistēma.

Tāpēc tika pieņemts lēmums, ka šajā leģislatīvā akta priekšlikumā būtu jāsaglabā 3. rīcībpolitiskās paketes ieguvumi, paredzot vispārīgu pienākumu uzlabot dzeramā ūdens pieejamību ikvienam un nodrošināt neaizsargātu un marginalizētu grupu piekļuvi ūdenim, vienlaikus ļaujot dalībvalstīm pašām lemt, kā vislabāk uzlabot piekļuvi ūdenim, ņemot vērā konkrēto vietējo situāciju. Tiek pieņemts, ka šo konkrēto pasākumu īstenošana būtu ievērojami lētāka nekā alternatīvu sistēmu nodrošināšana pusei no iedzīvotājiem, kuriem nav ūdensvada pieslēguma (kā tiek pieņemts 3. rīcībpolitiskajā paketē). Tas atbilst proporcionalitātes un subsidiaritātes principiem, jo, lai gan vispārīgais princips tiek noteikts ES līmenī, dalībvalstīm ir liela rīcības brīvība attiecībā uz to, kā labāk nodrošināt piekļuvi ūdenim. Praksē tas nozīmē, ka priekšlikuma izmaksas un ietekme būs no 5,9 miljardiem euro (2. rīcībpolitiskā pakete) līdz 7,3 miljardiem euro (3. rīcībpolitiskā pakete). Šīs izmaksas galvenokārt segs ūdenssaimniecības operatori. Patērētāju mājsaimniecības izmaksas pavisam nedaudz pieaugs. Tomēr tas nerada risku, ka dzeramais ūdens kļūs pārlieku dārgs, un šādu risku varētu kompensēt tas, ka cilvēki pudelēs pildīta ūdens vietā drīzāk dzertu ūdensvada ūdeni. Ir lēsts, ka valstu iestāžu administratīvās izmaksas būs pavisam nelielas vai samazināsies. Piemēram, pateicoties vienkāršotām ziņošanas prasībām, gada operacionālās izmaksas samazināsies par 0,35 miljoniem euro. Abas rīcībpolitiskās paketes atstās pozitīvu ietekmi uz vidi, jo tiek pieņemts, ka, patērētājiem aizvien vairāk uzticoties ūdensvada ūdenim, samazināsies pudelēs pildīta ūdens patēriņš. To papildus sekmēs labāka piekļuve aktuālai informācijai visiem patērētājiem. Turklāt, tā kā gan lieliem, gan maziem ūdens piegādātājiem būs pienākums izmantot riska izvērtēšanā balstītu pieeju, samazināsies apstrādes nepieciešamība, tādējādi nodrošinot enerģijas ietaupījumus un mazinot ķimikāliju nokļūšanu vidē. Riska izvērtēšanā balstītai pieejai turklāt būtu jāuzlabo piesārņojuma novēršana tā izcelsmes vietā un principa “piesārņotājs maksā” piemērošana. Prasība dalībvalstīm uzlabot un nodrošināt konkrētu ūdens piekļūstamības līmeni būs pozitīvs solis 6. ilgtspējīgas attīstības mērķa mērķrādītāju sasniegšanas virzienā. Tam būs arī pozitīva blakusietekme uz darbvietu radīšanu. •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana Visiem ietekmes novērtējumā izskatītajiem variantiem ir vai nu niecīga ietekme uz administratīvo slogu, vai arī tie to pat samazina, galvenokārt tāpēc, ka lielāko daļu izmaksu sedz ūdenssaimniecības operatori, nevis valsts iestādes. Lai samazinātu administratīvo slogu un vienkāršotu procedūras, šajā priekšlikumā, ievērojot ietekmes novērtējumu, paredzēts būtiski samazināt valstu pienākumus attiecībā uz ziņošanu Komisijai. Tā vietā, lai dalībvalstīm prasītu iesniegt ziņojumu, tām būs jāizveido datu kopas ar monitoringa rezultātiem tikai gadījumos, kad pārsniegti direktīvā noteiktie parametri. Dalībvalstīm būs jāsniedz arī papildu informācija, piemēram, risku novērtējumi. Gaidāms, ka gadā tas ļaus ietaupīt līdz 0,35 miljoniem euro. Lai ievērotu proporcionalitāti, maziem ūdens piegādātājiem riska izvērtēšanā balstītās pieejas īstenošanai būs vairāk laika nekā lieliem un ļoti lieliem ūdens piegādātājiem. Lai neradītu slogu maziem ūdens piegādātājiem, tiem tiešsaistes informācija būs jāatjauno retāk nekā lieliem un ļoti lieliem ūdens piegādātājiem. Visbeidzot, ierosinātie noteikumi par patērētāju informēšanu un caurredzamību nodrošina priekšlikuma “piemērotību internetam”, prasot ūdens piegādātājiem plaši izmantot digitālos rīkus, lai informētu patērētājus par dzeramā ūdens kvalitāti un ar to saistītajiem apdraudējumiem. •Pamattiesības Kā minēts Komisijas paziņojumā par Eiropas pilsoņu iniciatīvu “Ūdens un sanitārija ir cilvēka tiesības! Ūdens ir sabiedriskais labums, nevis prece!”, piekļuve drošam dzeramajam ūdenim un sanitārijai ir nesaraujami saistīta ar tiesībām uz dzīvību un cilvēka cieņu, kā atzīts Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, un ar vajadzību pēc pienācīga dzīves līmeņa. Arī Komisija ir uzsvērusi droša dzeramā ūdens piekļūstamības cilvēktiesību dimensiju un ir apņēmusies nodrošināt, ka šie jautājumi arī turpmāk būs tās rīcībpolitiku centrā. Pēdējās desmitgades laikā starptautiskajās tiesībās ir atzītas tiesības uz drošu dzeramo ūdeni un sanitāriju, it sevišķi ANO līmenī. ANO Ģenerālās asamblejas Rezolūcijā Nr. 64/292 ir atzītas “tiesības uz drošu un tīru dzeramo ūdeni un sanitāriju kā cilvēktiesības, kas ir būtiskas pilnvērtīgai dzīvei un visu cilvēktiesību izmantošanai”. Turklāt 2012. gada ANO Ilgtspējīgas attīstības konferences (“Rio+20”) galīgajā noslēguma dokumentā valstu vai to valdību vadītāji un augsta līmeņa pārstāvji atkārtoti apliecināja savu “apņemšanos attiecībā uz cilvēka tiesībām uz drošu dzeramo ūdeni un sanitāriju, kas pakāpeniski īstenojama [to] iedzīvotāju labā, pilnīgi ievērojot valstu suverenitāti”. Šīs apņemšanās tika vēlreiz apstiprinātas 2015. gadā, kad valstu vadītāji pauda atbalstu 6. ilgtspējīgas attīstības mērķim un ar to saistīto mērķrādītāju līdz 2030. gadam “panākt vispārēju un vienlīdzīgu piekļuvi drošam un cenas ziņā pieejamam dzeramajam ūdenim ikvienam iedzīvotājam”. Eiropas līmenī Eiropas Padomes Parlamentārā asambleja paziņoja, ka “piekļuve ūdenim ir jāatzīst par cilvēka pamattiesībām, jo ūdens ir vajadzīgs dzīvības uzturēšanai uz Zemes un tas ir resurss, kas ir kopīgi jāizmanto visiem cilvēkiem”. ES arī atkārtoti apliecināja, ka “visām valstīm ir pienākums nodrošināt tādas cilvēktiesības kā piekļuve drošam dzeramajam ūdenim, kuram jābūt pieejamam, fiziski piekļūstamam, cenas ziņā pieejamam un pieņemamam”. Komisija to visu ņēma vērā, gatavojot savu atbildi uz Eiropas pilsoņu iniciatīvu Right2Water un šo tiesību akta priekšlikumu. 4.IETEKME UZ BUDŽETU Šis priekšlikums neietekmē Komisijas budžetu. Sagaidāms, ka to varēs īstenot, izmantojot Komisijas un Eiropas Vides aģentūras pašreizējos piešķīrumus, un ka nebūs vajadzīgi papildu resursi. 5.CITI ELEMENTI •Īstenošanas plāni un monitoringa, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība No lieliem piegādātājiem tiks prasīta riska izvērtēšanā balstītas pieejas īstenošana 3 gadu laikā, mazu ūdens piegādātāju rīcībā būs 6 gadi.

Pielikumi tiks regulāri pārskatīti, ņemot vērā zinātnisko un tehnisko progresu. Lai nodrošinātu divus pilnus 6 gadu datu ciklus, visa direktīva tiks novērtēta 12 gadus pēc tās transponēšanas. Lai nodrošinātu, ka direktīva sasniedz savu mērķi, proti, aizsargā cilvēka veselību no kontaminēta dzeramā ūdens nelabvēlīgās ietekmes, un lai uzlabotu citas jomas, kurās novērota direktīvas neoptimāla darbība, tika ierosināti vairāki sekmīgu rezultātu rādītāji. Šie rādītāji tiks izmantoti turpmākos izvērtējumos, un tie tiks izstrādāti sadarbībā ar Eiropas Vides aģentūru, ņemot vērā vides tiesību aktu monitoringa un ziņošanas atbilstības pārbaudes konstatējumus. Sekmīgu rezultātu rādītāji ir: –“incidentu” (t. i., to gadījumu, kad radušās iespējamas briesmas cilvēka veselībai) un robežvērtību pārsniegšanas gadījumu skaits ES; jaunajā uzraudzības sistēmā dalībvalstīm par šiem incidentiem un rastajiem risinājumiem būs jāziņo efektīvāk; –to cilvēku skaits ES, kam ir piekļuve dzeramajam ūdenim; –dzeramā ūdens kvalitātes ilgtermiņa ietekme uz veselību; tam būs vajadzīgi papildu epidemioloģiskie pētījumi sadarbībā ar specializētu organizāciju, piemēram, PVO; –jaunās caurredzamības prasības un tiešsaistē pieejamās informācijas minimums, piemēram, par tīklos konstatēto noplūžu apmēru. Tas ļaus sistēmiski analizēt īstenošanas līmeņus un sasniegumus. •Skaidrojošie dokumenti (direktīvām) Ņemot vērā priekšlikuma darbības jomu un to, ka tas ir tādas esošas direktīvas (Direktīva 98/83/EK) pārstrādāta redakcija, kuru visas dalībvalstis ir pilnīgi transponējušas, nav ne pamatoti, ne samērīgi pieprasīt skaidrojošos dokumentu par transponēšanu. •Detalizēts skaidrojums par to, kā priekšlikumā ņemti vērā PVO ieteikumi par parametriem un parametru vērtībām Direktīvas 98/83/EK I pielikumā noteikto esošo parametru vērtību pamatā ir Pasaules Veselības organizācijas vadlīnijas par dzeramo ūdeni. Šīs vadlīnijas tiek regulāri atjauninātas un pēdējo reizi tika grozītas 2017. gada sākumā, pievienojot pirmo papildinājumu ceturtajam izdevumam. Kad 1998. gadā tika pieņemta Direktīvu 98/83/EK, starp PVO vadlīnijām un direktīvu jau pastāvēja dažas atšķirības attiecībā uz parametru un to līmeņu noteikšanu. Piemēram: –PVO vadlīnijas neietver standartus attiecībā uz pesticīdu grupu, savukārt direktīva ietver visus pesticīdus un to sadalīšanās produktus; –PVO vadvērtības ir saistītas ar pilnmūža vēža risku 10-5 apmērā, savukārt ES izvēlējusies piesardzīgāku rīcībpolitiku, par pieņemamu atzīstot 10-6 risku. Komisija un PVO Eiropas reģionālais birojs 2015. gada decembrī pabeidza projektu “Sadarbība dzeramā ūdens parametru jomā”, kura galīgais ziņojums tika publicēts 2018. gadā (turpmāk “PVO ziņojums”). Projekta mērķis bija sniegt rīcībpolitiski relevantus un uz zinātniskām atziņām balstītus ieteikumus, ko izmantot, pārskatot direktīvas I pielikumu. PVO ziņojumā ietvertie PVO ieteikumi un priekšlikums ir lielā mērā saskanīgi. Konkrētāk, ieteikumi apstiprina nepieciešamību reglamentēt sarakstu ar parametriem, kuri izraudzīti no simtiem parametru, kam ir PVO vadvērtības. Komisija no šā saraksta pārņēmusi lielāko daļu no ieteiktajiem parametriem un parametru vērtībām, taču attiecībā uz dažiem parametriem ieteikusi izvēlēties atšķirīgu pieeju. Šajā iedaļā ir sniegts skaidrojums, kādēļ Komisijas priekšlikumā dažos gadījumos nav ievēroti PVO ieteikumi. 1. Parametri, ko PVO ieteikusi no I pielikuma svītrot Tā kā turpmāk minētie pieci parametri dzeramajā ūdenī ir sastopami reti (parasti tas notiek piesārņojošu incidentu dēļ), PVO ziņojumā bija ieteikts tos no direktīvas svītrot: –benzols; –cianīds; –1,2-dihloretāns;

–dzīvsudrabs un –policikliskie aromātiskie ogļūdeņraži (PAO). PVO šo parametru svītrošanu pamatoja, skaidrojot, ka vajadzības gadījumā dalībvalstis tos joprojām varētu monitorēt, pamatojoties uz PVO ieteikto vērtību. Ieinteresētās personas un it sevišķi dalībvalstu iestādes pārliecinoši iestājās pret to svītrošanu veselības apsvērumu dēļ, kā arī tāpēc, ka ir vajadzīga ES līmenī noteikta saistoša vērtība. Tāpēc tika nolemts šos parametrus I pielikumā paturēt. Tomēr direktīvā paredzētā riska izvērtēšanā balstītā pieeja ļauj ūdens piegādātājiem noteiktos apstākļos kādu parametru no monitorējamo vielu saraksta izņemt, līdz ar to ūdens piegādātājiem ir tiesības šos parametrus nemonitorēt, ja tie kādā apgādes zonā nav relevanti. Visbeidzot, bet ne mazāk svarīgi: ir jau uzbūvētas apstrādes iekārtas, kas nepieciešamas šo robežvērtību nodrošināšanai. 2. Parametru vērtības, ko PVO ieteikusi palielināt PVO ziņojumā ir ieteikts atjaunināt antimona (no 5 līdz 20 μg/l), bora (no 1 līdz 2,4 mg/l) un selēna (no 10 līdz 40 μg/l) vērtību, pamatojoties uz to jaunākajām pieejamajām uz veselību orientētajām vadvērtībām, kas publicētas PVO vadlīniju ceturtā izdevuma pirmajā papildinājumā. Tomēr, tā kā pašreizējās vērtības ir bijušas spēkā vairākas desmitgades, tiek pieņemts, ka izmaksas nepalielināsies, jo apstrādes metodes šo robežvērtību nodrošināšanai jau ir ieviestas. Riska izvērtēšanā balstītā pieeja jebkurā gadījumā ūdens piegādātājiem dod iespēju konkrētos apstākļos parametru no uzraugāmo parametru saraksta svītrot. Tāpēc direktīvas I pielikumā ir saglabātas sākotnējās vērtības, kas ir stingrākas. Runājot tieši par boru, attiecībā uz dažiem reģioniem, kuros ir ieži ar augstu bora saturu, kas dabiski izdalās pazemes ūdeņos, valstis noteikušas izņēmumus. Arī Eiropas Parlaments pieprasījis bora vērtību pārskatīt (E-9146/2016, P-0848/2016, E-10 109/2014). Lai gan nav neviena nesen pieņemta oficiāla atzinuma, Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde ir iepriekš norādījusi, ka, lai aizsargātu visu vecuma grupu cilvēkus, dabīgā minerālūdenī nevajadzētu būt vairāk par 1,5 mg bora. 3. Jauni parametri, ko PVO ieteikusi pievienot 3.1. Hlorāts un hlorīts PVO ziņojumā ir ieteikts kā jaunus parametrus iekļaut hlorātu (ClO3) un hlorītu (ClO2) un abiem noteikt vērtību 0,7 mg/l. Abi galvenokārt ir dezinficēšanas blakusprodukti, kas rodas, ja tiek izmantots hipohlorīts. PVO atzina, ka šī vērtība, iespējams, ir pārlieku augsta, un atzīmēja, ka, ja ir iespējams nodrošināt zemākas vērtības, tās būtu piemērotas. Šai problēmai ir konstatēts viens cēlonis, proti, tas, ka hlorāts rodas hipohlorīta šķīdumos, kas nav svaigi un tiek ilgstoši glabāti, it sevišķi siltā temperatūrā. Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde 2015. gadā īpašā atzinumā konstatēja, ka hlorāta koncentrācija 0,7 mg/kg dzeramajā ūdenī (kas ir PVO ierosinātā vērtība) varētu novest pie pārmērīgas zīdaiņu un mazu bērnu eksponētības hlorātam. Turklāt aģentūra konstatēja, ka hlorāts var kavēt joda uzņemšanu, lai gan ir vajadzīgi papildu cilvēka veselības dati par joda uzņemšanas inhibēšanos hlorāta ietekmē. EFSA arī vērsās pie ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas / PVO pārtikas piedevu ekspertu komitejas (JECFA), kas hlorātu izvērtēja un konstatēja, ka veselības aspektā toksikoloģiskā atsauces vērtība hroniskā riska novērtējumam ir 0,01 mg/kg ķermeņa masas, līdz ar to dzeramajam ūdenim piemērojamā vērtība būtu 0,24 mg/l. Tāpēc Komisija uzskata, ka ir pamatoti noteikt stingrāku hlorāta un hlorīta vērtību — 0,25 mg/l —, kas ir aptuveni trīskārt mazāka par PVO ierosināto. 3.2. Perfluorētie savienojumi PVO ziņojumā ir ieteikts pieņemt parametru vērtības divām atsevišķām perfluorētajām vielām: perfluoroktānsulfonskābes (PFOS) vērtībai vajadzētu būt 0,4 µg/l, perfluoroktānskābes (PFOA) — 4 µg/l. PFOS un PFOA sākotnēji bija visbiežāk sastopamie perfluorētie savienojumi. Tie ir sastopami pazemes ūdeņos, galvenokārt tad, ja augsne tiek kontaminēta ar ugunsdzēsības putām, kas sadalās šajās un dažās citās perfluorētajās vielās. Tomēr tie var arī rasties rūpnieciskas izcelsmes punktveida piesārņojuma rezultātā un no izstrādājumiem ar hidrofobu vai taukvielas atgrūdošu materiālu, piem., cepampannām ar Teflon tipa pārklājumu, tauknecaurlaidīga papīra, picu griliem vai ūdensizturīga un netīrumus atgrūdoša ārtelpu sporta aprīkojuma. PFOS un PFOA ir noturīgas, bioakumulatīvas un toksiskas vielas. PFOS sākotnēji tika ietverta aizliegto vielu sarakstā REACH regulas XVII pielikumā, taču tagad to reglamentē kā noturīgu organisko piesārņotāju saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 850/2004. PFOA, tās sāļus un ar PFOA saistītas vielas 2017. gada 14. jūnijā tika pievienotas to vielu sarakstam, attiecībā uz kurām pastāv ierobežojumi, REACH regulas XVII pielikumā, jo Komisija uzskatīja, ka to ražošana, izmantošana vai pārdošana rada nepieņemamu risku cilvēka veselībai un videi. Perfluorheksān-1-sulfonskābe un tās sāļi (PFHxS) 2017. gada 7. jūlijā tika pievienoti REACH kandidātu sarakstam ar vielām, kas rada ļoti lielas bažas, kā “ļoti noturīga un ļoti bioakumulatīva viela” saskaņā ar REACH regulas 57. panta e) punktu. Tomēr ir plašāks klāsts vielu ar dažāda garuma ķēdēm, kas var ietvert perfluoralkilkarbonskābes (tostarp PFOA), perfluoralkānsulfonskābes (tostarp PFOS), perfluoralkānsulfīnskābes, fluortelomēru spirtus un perfluoralkānsulfonamīdus. PFOA un PFOS ir visbiežāk sastopamās vielas, bet, tā kā tās ir aizstātas ar līdzīgu perfluoralkilētu un polifluoralkilētu vielu (PFAS) ar nereti īsākām ķēdēm, visticamāk, PFOA un PFOS šai antropogēniski noturīgo ķimikāliju grupai vairs nav reprezentatīvas. Pašlaik nav nekādas leģislatīvas pieejas, kas reglamentētu visu šo vielu grupu, un nav visu pieejamo vielu galīga saraksta. Zviedrija ir veikusi plašu izpēti par PFAS. Zviedrijas Nacionālā pārtikas aģentūra ir ieteikusi robežvērtības attiecībā uz dzeramo ūdeni, balstoties uz 11 PFAS (PFBS, PFHxS, PFOS, 6:2 FTSA, PFBA, PFPeA, PFHxA, PFHpA, PFOA, PFNA un PFDA). Ja šo 11 PFAS summārā koncentrācija pārsniedz 0,09 µg/l, aģentūra iesaka pēc iespējas ātrāk veikt piesārņojuma mazināšanas pasākumus. Amerikas Savienotajās Valstīs attiecībā uz PFOA/PFOS veselības aspektā ieteiktais līmenis ir 0,07 µg/l. Prioritāro vielu saraksts Direktīvā 2008/105/EK ietver PFOS ar vērtību 0,00065 µg/l. Tas parāda, ka ir panākamas zemākas parametru vērtības par PVO ieteiktajām. Tā kā šīm vielām vidē nav jābūt, tiek ierosināta piesardzīga pieeja, kas līdzinās Direktīvas 98/83/EK pieejai pesticīdiem. Tāpēc Komisija ierosina atkāpties no PVO ieteikuma šīm divām atsevišķajām vielām noteikt vērtību 4 µg/l (PFOA) un 0,4 µg/l (PFOS) un tā vietā reglamentēt visu grupu. Priekšlikums paredz reglamentēt PFAS grupu, ko definējusi ESAO, un ierosināt vērtību 0,1 μg/l atsevišķai PFAS un 0,5 μg/l PFAS kopumā, kā jau darīts pesticīdu gadījumā. Tā kā šīs vērtības ir augstākas par Zviedrijas un ASV gadījumā minētajām, to panākšanai vajadzētu būt iespējamai. 4. Endokrīni disruptīvi savienojumi

PVO nav ierosinājusi vadvērtības endokrīni disruptīviem savienojumiem (EDC), bet ir norādījusi, ka, tā kā ūdens organismi ir daudz jutīgāki pret estrogēniskiem EDC nekā zīdītāji, tostarp cilvēki, lai aizsargātu ūdens organismus, būtu iespējams izmantot piesardzīgas etalonvērtības, kas ir tuvas esošajiem vai iespējamiem gaidāmiem vidiskās kvalitātes standartiem. PVO ierosinājusi šādus trīs reprezentatīvus EDC un to etalonvērtības: –bēta-estradiols: 0,001 µg/l, –nonilfenols: 0,3 µg/l un –bisfenols A: 0,01 µg/l. Lai gan PVO norādīja, ka pašlaik nav nekādu liecību, ka dzeramais ūdens, kas ir vien neliels ekspozīcijas avots, radītu risku veselībai, un ka šāds risks ir mazvarbūtīgs, tika pieņemts lēmums šos parametrus direktīvā tomēr iekļaut, pamatojoties uz piesardzības principu. PVO neiesaka direktīvas I pielikuma parametru sarakstā iekļaut visus EDC, jo uzskata, ka regulārs monitorings attiecībā uz visiem šiem savienojumiem pašlaik būtu sarežģīts, dārgs un neefektīvs līdzeklis, kā novērst dzeramā ūdens kontamināciju. Trīs minētās vielas par etalonrādītājiem tika izraudzītas tāpēc, ka ir zināms, ka tās ir sastopamas virszemes ūdeņos, kuros nokļūst attīrīts notekūdeņu efluents un citas ieplūdes. Bēta-estradiols ir dabīgs estrogēns. Veselības un vides apdraudējuma zinātniskās komitejas (SCHER) atzinumā un saistītajos dokumentos endokrīni disruptīvas īpašības ir identificētas kā galvenais iedarbības mehānisms, no kā šim savienojumam var atvedināt vidiskās kvalitātes standartu. SCHER atbalstīja vidiskās kvalitātes standartu 0,4 ng/l, kas ir tuvs ierosinātajai dzeramā ūdens parametra vērtībai 1 ng/l. Bisfenolu A plaši izmanto dažu plastmasu un epoksīdsveķu ražošanā. Pašlaik tas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1272/2008 ir klasificēts kā 1.B kategorijas reproduktīvais toksikants (“reproduktīvajai sistēmai toksiska viela”). Pēc Francijas iestāžu priekšlikuma ES vispirms ierobežoja bisfenola A izmantošanu termopapīrā (2016. gada decembris), pēc tam bisfenolu A ietvēra REACH kandidātsarakstā ar vielām, kas rada ļoti lielas bažas, sakarā ar tā saskaņoto klasificēšanu par 1.B kategorijas reproduktīvo toksikantu (2017. gada janvāris) un pēc tam arī sakarā ar tā endokrīni disruptīvajām īpašībām (2017. gada jūnijs). Nonilfenols ir viens no veidotājelementiem alkilfenoletoksilātos, ko izmanto virsmaktīvajās vielās, lai gan ES tie tagad ir aizliegti. Uz nonilfenolu attiecas arī ierobežojumi (REACH XVII pielikums), un tas tika iekļauts REACH kandidātsarakstā ar vielām, kas rada ļoti lielas bažas, sakarā ar tā endokrīni disruptīvajām īpašībām (2013. gada jūnijs) un prioritāro vielu sarakstā saskaņā ar Direktīvu 2008/105/EK. Tāpēc tiek ierosināts attiecībā uz šiem trim EDC ievērot PVO ierosinātās vērtības. Tā kā direktīvas pieeja neparedz etalonvērtības un nenosaka parametru un vērtību noteikšanas mērķi, ir ierosināts tās ietvert I pielikuma parametru sarakstā. Turklāt šie savienojumi samērā vāji šķīst ūdenī un tos var efektīvi atdalīt ar tradicionālām adsorbcijas metodēm (piemēram, krastfiltrācija, koagulācija, ozonācija, granulēta aktivētā ogle). Tāpēc šie savienojumi tiks uztverti tāpat kā visi citi direktīvā noteiktie ķīmiskie parametri, proti, kā minēts iepriekš, ūdens piegādātājiem būs iespēja noteiktos apstākļos šos parametrus no uzraugāmo parametru saraksta svītrot, ja riska novērtējumā tiks secināts, ka tie nav relevanti. Komisija uzskata, ka šo trīs endokrīno disruptoru iekļaušana direktīvā ir pamatota saskaņā ar piesardzības principu. To atbalsta ieinteresētās personas. Šo savienojumu iekļaušana turklāt palīdzēs aizsargāt cilvēka veselību paplašināta parametru saraksta ietvaros, ko paredz ietekmes novērtējumā minētais 1.2. variants. 5. Hroms un svins PVO ziņojumā ir ieteikts saglabāt pašreizējo parametra vērtību 10 µg/l svinam un 50 µg/l hromam kopumā. PVO atzīmē, ka svins ir viena no retajām vielām, par ko zināms, ka tā tieši ietekmē veselību ar dzeramā ūdens starpniecību, un ka tāpēc tā koncentrācijai vajadzētu būt pēc iespējas zemākai. Tāpēc Komisija ierosina šo vērtību 10 gadus pēc direktīvas stāšanās spēkā pazemināt līdz 5 µg/l. Šajā 10 gadu pārejas periodā tiks saglabāta pašreizējā vērtība — 10 µg/l. PVO atzīmē, ka hroma vērtība joprojām tiek pārskatīta. Pašreizējās diskusijas ar daudziem toksikologiem vedina hromam noteikt zemāku vērtību, it sevišķi hromam(VI), kas ir toksiskāks. Tādēļ Komisija hromam izmantos tādu pašu pieeju kā svinam. Komisija ierosina pēc 10 gadu pārejas perioda pēc direktīvas stāšanās spēkā vērtību samazināt par 50 % līdz 25 µg/l. Priekšlikums arī paredz I pielikuma (kurā ir noteiktas šīs parametru vērtības) regulāru pārskatīšanu un iespēju grozīt I pielikumu, ņemot vērā zinātnisko progresu. Tāpēc pastāv iespēja abiem šiem parametriem noteikt stingrākas vērtības pirms 10 gadu pārejas perioda beigām, ja tā rīkoties vedinātu turpmāka zinātniskā attīstība. • Konkrēto priekšlikuma noteikumu detalizēts skaidrojums 1. pants. Mērķis Šis pants netiek mainīts.

2. pants. Definīcijas Esošās definīcijas ir nedaudz precizētas, un atbilstoši pārstrādātās redakcijas jaunajiem noteikumiem ir pievienotas jaunas definīcijas (“ūdens piegādātājs”, “prioritāri objekti” un “neaizsargātas un marginalizētas grupas”). PVO ieteikusi iekļaut prioritāru objektu definīciju, lai būtu vieglāk piemērot jaunos noteikumus, kas attiecas uz vietējās sadales risku novērtējumu. 3. pants. Atbrīvojumi Noteikumi netiek mainīti; ir tikai atjauninātas atsauces uz direktīvu. 4. pants. Vispārīgi pienākumi Pants lielākoties nemainās; izmaiņas ir formāli grozījumi vai izstrādes precizējumi. 5. pants. Kvalitātes standarti Pants lielākoties nemainās; izmaiņas ir formāli grozījumi vai izstrādes precizējumi. 6. pants. Atbilstības vieta Ir svītrots 2. un 3. punkts, kas tagad ir lielākoties pārņemti jaunajos noteikumos par vietējās sadales risku novērtējumiem (jaunais 10. pants). 7. pants. Riska izvērtēšanā balstīta pieeja ūdens drošumam (jauns) Šis jaunais pants paredz vispārēju riska izvērtēšanā balstītu pieeju, ir ievads jauniem pantiem, proti, 8., 9. un 10. pantam, kā arī nosaka vispārīgus pienākumus, kas saistīti ar risku novērtējumiem (regulāri atjauninājumi un pārskatīšanas, kā arī riska novērtējumu sagatavošanas termiņi). 8. pants. Dzeramā ūdens ieguvei izmantoto ūdensobjektu apdraudējumu novērtējums (jauns)

Šis jaunais pants paredz pienākumus, kas saistīti ar apdraudējumu novērtējumu veikšanu, konkrētāk: –apzināt ūdens ieguves punktus; –apzināt apdraudējumus un piesārņojuma avotus; –monitorēt parametrus, kas attiecas uz apzinātajiem apdraudējumiem un piesārņojuma avotiem. Jāmonitorē tikai relevanti parametri vai piesārņotāji. Tie var ietvert parametrus, kuru atbilstība saskaņā ar šo direktīvu jānodrošina vietā, kur ūdeni padod pa krānu, bet arī piesārņotājus vai vielas, kas saskaņā ar Ūdens pamatdirektīvu tiek monitorēti jau ūdensobjektos, vai mikroplastmasas. Sevišķi lielas bažas rada mikroplastmasas, jo, tā kā to nelielais izmērs sekmē to uzņemšanu un bioakumulāciju organismos, tās atstāj nelabvēlīgu ietekmi uz jūras un saldūdens vidi, ūdens organismiem, bioloģisko daudzveidību un, iespējams, cilvēka veselību vai, tā kā šīs daļiņas sastāv no kompleksiem ķimikāliju maisījumiem, to ietekme ir toksiska. Pamatojoties uz apdraudējumu apzināšanu un monitoringu, dalībvalstis var īstenot šādus pasākumus: –ļaut ūdensapgādes pakalpojumu sniedzējiem neveikt vai likt veikt papildu attīrīšanu un/vai monitoringu; –veikt preventīvus pasākumus, lai aizsargātu ieguves vietu; –veikt pretpiesārņojuma pasākumus, lai piesārņojuma problēmu risinātu avotā, tostarp pētījumus nolūkā izprast, piemēram, mikroplastmasu ietekmi uz ūdens ekosistēmām un cilvēka veselību un rast risinājumus, kā mazināt iespējamos riskus. 9. pants. Piegādes risku novērtējums (jauns) Šis pants paredz ūdensapgādes pakalpojumu sniedzēja pienākumus, kas saistīti ar piegādes risku novērtējuma veikšanu. Šie noteikumi nav jauni, jo ieviesti jau 2015. gadā ar direktīvas grozīto II pielikumu. Tāpēc daļa no Direktīvas 98/83/EK II pielikuma ir pārvietota uz 9. pantu. II pielikuma C daļā tagad ir tikai tehniskās specifikācijas parametru monitoringa biežuma koriģēšanai atbilstoši pieegādes risku novērtējumam. 10. pants. Vietējās sadales risku novērtējums (jauns) Šis jaunais pants paredz pienākumus, kas saistīti ar vietējās sadales risku novērtēšanu, it sevišķi: –ar vietējās sadales sistēmu saistīto risku novērtēšanu, arī to risku novērtēšanu, kuri saistīti ar izstrādājumiem un materiāliem, kas nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni; –šādu parametru monitoringu: svins un Legionella. PVO konstatējusi, ka no visiem ūdenī esošajiem patogēniem vislielāko veselības slogu Savienībā rada Legionella. Turklāt Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs ir ieteicis attiecībā uz mākslīgām ūdens sistēmām veikt regulāras pārbaudes un piemērotus kontroles pasākumus, lai nepieļautu saslimšanu ar leģionāru slimību tūristu mītnēs, slimnīcās, ilgtermiņa veselības aprūpes iestādēs vai citās vietās, kur varētu tikt eksponēts ievērojams skaits lielākam riskam pakļautu iedzīvotāju. Pamatojoties uz risku novērtējumu un monitoringu, dalībvalstis var īstenot pasākumus, piemēram, santehniķu apmācību, informācijas un konsultāciju sniegšanu mājokļu īpašniekiem, piemērotas apstrādes metodes sadarbībā ar ūdens piegādātājiem utt. Turklāt šis pants daļēji risina bijušajā 10. pantā (izstrādājumi, kas nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni) ietvertos aspektus un nodrošina atbilstību Regulai (ES) Nr. 305/2011, saskaņā ar kuru jānosaka standarti būvizstrādājumiem, kas nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni. 11. pants. Monitorings (bijušais 7. pants) Ir jāizstrādā monitoringa programmas, kas aptver visus dažādos monitoringa pienākumus, ko paredz šī direktīva. Dalībvalstis var izlemt, vai monitoringa programmas būtu jāizveido valsts iestādēm vai to izveide jādeleģē, piemēram, ūdens piegādātājiem. Tomēr, visticamāk, lielāko daļu monitoringa faktiski veic ūdens piegādātāji, lai nodrošinātu ūdens kvalitāti vietā, kur to padod pa krānu. Tā kā ir ieviesti jauni monitoringa pienākumi, kas saistīti ar apdraudējumu novērtējumiem (8. pants) un vietējās sadales risku novērtējumu (10. pants), šis pants un tā saikne ar II pielikumu jāprecizē.

Panta 1., 5. un 6. punkts nemainās. Panta 2. punkts ir grozīts, lai atsauktos uz monitoringu, kas jāveic saskaņā ar jauno 8. un 9. pantu (apdraudējumu novērtējumi un vietējās sadales risku novērtējumi), un uz I pielikuma A un B daļā uzskaitīto parametru “regulāru” monitoringu saskaņā ar II pielikumu. Pēdējā minētajā gadījumā ūdens piegādātāji var monitoringu pielāgot, pamatojoties uz piegādes risku novērtējumu. Panta bijušais 4. punkts (iespēja pieņemt monitoringa vadlīnijas) ir svītrots, jo tiek uzskatīts par nevajadzīgu. Tomēr iespēja grozīt II pielikumu (kas attiecas uz monitoringa specifikācijām) ir saglabāta 18. panta 2. punktā (ar deleģētajiem aktiem). 12. pants. Korektīvi pasākumi un lietošanas ierobežojumi (bijušais 8. pants) Panta 1. punkts nemainās. Panta 2. punkts ir grozīts, lai tajā minētu jauno parametru sarakstu vietējās sistēmas risku novērtējumam, kas paredzēts I pielikuma C daļā. Panta 3. punkts ir grozīts, lai precizētu, ka I pielikuma A un B daļā noteikto vērtību pārsniegšanu automātiski uzskata par iespējamām briesmām cilvēka veselībai. Šo precizējumu uzskata par vajadzīgu, ņemot vērā vairākas noritošās Direktīvas 98/83/EK pārkāpuma procedūras. Ir pievienots jauns 4. punkts, kurā precizēti pienākumi, kas saistīti ar patērētāju informēšanu, ja pārsniegtas parametru vērtības un/vai radušās iespējamas briesmas cilvēka veselībai. Lielākā daļa pienākumu jau bija noteikti Direktīvā 98/83/EK, bet tika uzskatīts, ka tie ir jāprecizē un jāsagrupē vienā punktā, lai atvieglotu to īstenošanu, ņemot vērā arī vairākas noritošās Direktīvas 98/83/EK pārkāpuma procedūras. Panta 5. punkts nemainās. Bijušais 6. punkts ir svītrots, jo uzskatāms par nevajadzīgu. Bijušais 7. punkts ir svītrots, jo ir svītrota bijusī I pielikuma C daļa par “mērītāja parametriem”. Bijušā 8. punkta pienākumi ir ietverti jaunā 4. punktā. Bijušais 9. pants. Izņēmumi Bijušais 9. pants ir svītrots. Sarežģītais process, kurā var noteikt 3 izņēmumus uz 3 gadiem, vairs nav uzskatām par pamatotu. Sākotnēji tas direktīvā tika paredzēts, lai ļautu dalībvalstīm panākt atbilstību 1998. gadā tikko noteiktajām parametru vērtībām. Tagad sistēma ir vienkāršota, taču pieeja ir tāda pati kā Direktīvā 98/83/EK, proti, ja dalībvalsts kādu parametra vērtību pārsniedz, būtu jāpiemēro 11. pants par korektīviem pasākumiem (ūdens lietošanas aizliegums vai ierobežojums, informācija patērētājiem, veselības ieteikumi utt.). Nebūtu vajadzīga iespēja ar lēmumu oficiāli pieņemt parametru vērtību, kas pārsniedz direktīvā noteikto. Bijušais 10. pants. Kvalitātes nodrošināšana attiecībā uz apstrādi, aprīkojumu un materiāliem (svītrots) Bijušais 10. pants ir svītrots. Tiek uzskatīts, ka šis pants Direktīvā 98/83/EK vairs nav vajadzīgs; tas daļēji aizstāts ar jaunu 10. pantu par vietējās sadales risku novērtējumu. Tā vietā nepieciešamā saskaņošana notiks saskaņā ar iekšējā tirgus tiesību aktiem, nosakot standartizācijas mandātu saskaņā ar Būvizstrādājumu regulu. Līdz brīdim, kad tiks īstenots šis standartizācijas mandāts un Oficiālajā Vēstnesī publicēti saskaņotie standarti, turpināsies status quo.

13. pants. Piekļuve dzeramajam ūdenim (jauns) Šis ir jauns pants, kas ieviests, galvenokārt atsaucoties uz aicinājumiem Eiropas pilsoņu iniciatīvā Right2Water un Komisijas atbildē uz šo iniciatīvu. Pantā ir paredzēti 2 galvenie pienākumi. –Pirmkārt, dalībvalstīm noteikts pienākums uzlabot piekļuvi dzeramajam ūdenim un veicināt tā lietošanu ar dažādu pasākumu palīdzību, no kuriem daži ir ietverti pantā (to cilvēku īpatsvara novērtēšana, kam nav piekļuves dzeramajam ūdenim, šo cilvēku informēšana ūdensvada pieslēguma iespējām, ūdensvada ūdens lietošanas veicināšana publiskā sektora ēkās un restorānos, nodrošinot, ka lielākajā daļā pilsētu ir pieejams aprīkojums, kas ļauj brīvi piekļūt ūdensvada ūdenim, utt.). –Otrkārt, dalībvalstīm noteikts pienākums īstenot visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu neaizsargātu un marginalizētu grupu piekļuvi ūdenim. Ja šīm grupām nav piekļuves dzeramajam ūdenim direktīvas izpratnē, dalībvalstīm būtu tās ātri jāinformē par pieejamā ūdens kvalitāti un jāsniedz vajadzīgie saistītie veselības ieteikumi. Tam būtu jāsekmē apņemšanās saskaņā ar 6. ilgtspējīgas attīstības mērķi un saistīto mērķrādītāju “panākt vispārēju un vienlīdzīgu piekļuvi drošam un cenas ziņā pieejamam dzeramajam ūdenim ikvienam iedzīvotājam”. Jēdzienam “vienlīdzīga piekļuve ūdenim” parasti ir trīs dimensijas, kas ietver ģeogrāfiskās atšķirības sniegtajos pakalpojumos (piemēram, infrastruktūras trūkuma dēļ), sarežģījumus, ar ko, cenšoties piekļūt ūdenssaimniecības pakalpojumiem, saskaras neaizsargātas un marginalizētas grupas (piemēram, bēgļi, nomadu kopienas, bezpajumtnieki un mazākumkultūras, piemēram, romi, sinti, Travellers, Kalé, Gens du voyage utt., neatkarīgi no tā, vai viņi ir nometnieki vai ne), un finansiālo pieejamību. Runājot par finansiālo pieejamību, ikvienā ūdens cenu noteikšanas politikā Savienībā jāņem vērā izmaksu atgūšanas princips un princips “piesārņotājs maksā”. Nosakot diferencētus ūdens tarifus, dalībvalstīm ir atļauts ņemt vērā arī iedzīvotāju ekonomisko un sociālo apstākļu atšķirības. Tāpēc izmaksu atgūšanas princips dalībvalstīm neliedz papildus šīs direktīvas 13. pantā noteiktajiem pasākumiem pieņemt sociālos tarifus vai īstenot pasākumus, kas aizsargā iedzīvotājus, kuri atrodas nelabvēlīgā sociālekonomiskajā situācijā. 14. pants. Informācija sabiedrībai (jauns) Šis pants daļēji aizstāj Direktīvas 98/83/EK bijušo 13. pantu. Ar informācijas piekļūstamību saistītie noteikumi ir detalizētāki, jo tiek sagaidīts, ka lielāka caurredzamība uzlabos patērētāju uzticību dzeramajam ūdenim, tostarp tā kvalitātei, ražošanai un apsaimniekošanai. Pienākumi ir divējādi. –Pirmkārt, ir jānodrošina konkrētu IV pielikumā noteikto ziņu pieejamība tiešsaistē. Patērētājiem piekļūstamajai informācijai būtu jāattiecas uz viņus interesējošo jomu. –Otrkārt, ir papildus dažas konkrētas ziņas jāsniedz tieši patērētājiem (piemēram, viņu rēķinos), piemēram, par patērēto apjomu un par tarifu(-iem) un izmaksu struktūru. 15. pants. Informācija par īstenošanas monitoringu (jauns) Šis pants daļēji aizstāj Direktīvas 98/83/EK bijušo 13. pantu. Salīdzinājumā ar iepriekšējiem noteikumiem noteikumi, kas attiecas uz ziņošanu, ir vienkāršoti, tos aizstājot ar jaunu sistēmu, kura neparedz faktisku ziņošanu. Tādējādi uzlabojas sistēmas efektivitāte, jo neveidojas liela laika starpība starp paziņoto datu atsauces datumu un ziņošanas faktisko datumu. Pantā ir noteikts, ka dalībvalstīm būtu jāizveido datu kopa, kurā sakopoti tikai dati, kas attiecas uz dzeramo ūdeni, saskaņā ar šo direktīvu: incidenti, pielikumā noteikto vērtību pārsniegumi, apdraudējumu un vietējās sadales risku novērtējumi un pasākumi, kas īstenoti, lai nodrošinātu piekļuvi dzeramajam ūdenim. Datu kopas būtu jāizveido saskaņā ar INSPIRE direktīvu. Tam ir paredzēts atbalsts no Eiropas Vides aģentūras, kuras uzdevums būs arī datiem regulāri piekļūt un sniegt Komisijai pārskatus par direktīvas īstenošanu Savienības līmenī, kas tiks izmantoti arī direktīvas turpmākās izvērtēšanās (17. pants). 16. pants. Tiesu iestāžu pieejamība (jauns) Šis ir jauns pants, kas atbilst Pamattiesību hartas 47. pantam un īsteno Orhūsas konvenciju attiecībā uz tiesu iestāžu pieejamību. Iedzīvotājiem un NVO vajadzētu būt iespējai likumīgi apstrīdēt vai pārsūdzēt lēmumus, ko dalībvalstis pieņēmušas saskaņā ar šo direktīvu. 17. pants. Izvērtēšana (jauns)

Šis jaunais pants paredz satvaru direktīvas turpmākiem izvērtējumiem (Komisijas labāka regulējuma pamatnostādņu izpratnē). Pirmais izvērtējums ir paredzēts pēc 12 direktīvas īstenošanas gadiem, lai būtu pieejami dati par vismaz 2 piegādes risku novērtējumu cikliem. 18. pants. Pielikumu pārskatīšana (bijušais 11. pants) Šis pants aizstāj Direktīvas 98/83/EK 11. pantu. Direktīvas 11. pantā bija paredzēta tās I, II un III pielikuma pārskatīšana ar kādreizējo regulatīvo kontroles procedūru. Ir ierosināts šo procedūru aizstāt ar deleģētajiem aktiem (lai grozītu visus pielikumus), arī saskaņā ar 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīgumā pausto iestāžu apņemšanos “piešķirt augstu prioritāti tūlītējai visu to pamataktu saskaņošanai, kuri joprojām atsaucas uz regulatīvo kontroles procedūru”. Lai nodrošinātu tā pastāvīgu atbilstību jaunākajai zinātniskajai attīstībai, ir saglabāta I pielikuma regulāra pārskatīšana. 19. pants. Deleģēšanas īstenošana (jauns) Šis ir jauns standarta pants par deleģēto aktu pieņemšanu. 20. pants. Komiteju procedūra (bijušais 12. pants) Šis ir jauns standarta pants par īstenošanas aktu pieņemšanu. Bijušais 13. pants. Informēšana un ziņošana (svītrots) Pants ir svītrots un lielākoties aizstāts ar jauno 15. pantu. Bijušais 14. pants. Atbilstības grafiks (svītrots) Pants ir svītrots, jo 1998. gadā paredzēja papildu laiku (5 gadus) Direktīvas 98/83/EK īstenošanai līdz 2003. gadam. Tagad šis pants ir novecojis, tāpēc būtu jāsvītro. Bijušais 15. pants. Izņēmuma apstākļi (svītrots) Šis Direktīvas 98/83/EK pants piešķīra dalībvalstīm iespēju pieprasīt Komisijai papildu laiku (līdz 6 gadiem) (papildus bijušajā 14. pantā paredzētajiem 5 gadiem), kurā nodrošināt atbilstību Direktīvai 98/83/EK. Tagad šis pants ir novecojis, tāpēc būtu jāsvītro.

Bijušais 16. pants (“Atcelšana”), 17. pants (“Transponēšana”) un 18. pants (“Stāšanās spēkā”) Šie trīs panti ir svītroti un aizstāti ar atjaunināto standarta tekstu par pārskatītās direktīvas atcelšanu, transponēšanu un stāšanos spēkā (sal. ar jauno 22., 23. un 24. pantu). 21. pants. Sodi (jauns) Ir ieviests jauns standarta pants par sodiem. 22. pants. Transponēšana Šis pants atbilst standarta veidnei. 23. pants. Atcelšana Šis pants atbilst standarta veidnei. 24. pants. Stāšanās spēkā Šis pants atbilst standarta veidnei. Direktīva stājas spēkā 20. dienā pēc publicēšanas Oficiālajā Vēstnesī. 25. pants. Adresāti (bijušais 19. pants) Šis pants netiek mainīts. I pielikums

A daļa I pielikuma A daļa attiecas uz mikrobioloģisko parametru vērtībām. Pēc PVO ieteikuma sarakstam ir pievienoti jauni parametri, proti, Clostridium Perfringens sporas un koliformas baktērijas, duļķainība (pārvietota no bijušās C daļas “Mērītāja parametri”) un somatiskie kolifāgi. B daļa I pielikuma B daļa attiecas uz ķīmisko parametru vērtībām. Pēc PVO ieteikuma vai saskaņā ar piesardzības principu ir pievienoti vairāki jauni parametri (ar attiecīgajām parametru vērtībām), proti: bisfenols A, hlorāts, hlorīts, bēta-estradiols, haloetiķskābes, mikrocistīns, nonilfenols, PFAS (atsevišķas un kopā), urāns. C daļa Direktīvas 98/83/EK I pielikuma C daļa iepriekš attiecās uz “mērītāja parametriem” [indikatorparametriem]. Indikatorparametri no I pielikuma ir svītroti (izņemot dažus, kas ir pārvietoti uz A daļu, piemēram, “duļķainība”) un pārvietoti uz IV pielikumu par informāciju patērētājiem. Tā darīts tāpēc, ka indikatorparametri ir drīzāk nevis ar veselību saistīta, bet gan patērētājus citādi interesējoša informācija (piemēram, garša, krāsa, anjoni, katjoni utt.). I pielikuma jaunā C daļa attiecas uz parametriem, kas jānovērtē jaunajā vietējās sadales risku novērtējumā (paredzēts jaunajā 10. pantā), proti, svinu un Legionella. II pielikums A daļa. Vispārīgie mērķi un dzeramā ūdens monitoringa programmas II pielikuma A daļa attiecas uz vispārīgiem pienākumiem, kas saistīti ar monitoringa programmām, un lielākoties paliek nemainīta, izņemot jaunu atsauci uz operacionālo monitoringu līdz ar saistīto duļķainības parametru. Tā ir pievienota pēc PVO ieteikuma, jo operacionālais monitorings katru dienu nodrošina pārskatinformāciju, kas ļauj pārliecināties, ka apstrāde norit pareizi. B daļa. Biežumi II pielikuma B daļa attiecas uz monitoringa biežumiem. Ir noteiktas divas parametru kategorijas: (2)pamatparametri (E. coli, Clostridium perfringens sporas un somatiskie kolifāgi), kas vienmēr jāmonitorē tik bieži, cik noteikts B daļas tabulā, un kam nevar piemērot piegādes risku novērtējumu un (3)visi pārējie parametri, kas jāmonitorē tik bieži, cik noteikts B daļas tabulā, līdz ir veikts piegādes risku novērtējums saskaņā ar minētā pielikuma C daļu. B daļas regularitātes tabula ir vienkāršota, un ir svītrota 3. piezīme (zem tabulas), jo tā vairs nav vajadzīga.

C daļa. Piegādes risku novērtējums C daļas pirmie punkti ir pārvietoti uz jaunu 9. pantu “Piegādes risku novērtējums”. Atlikusī C daļa (specifikācijas par atkāpšanos no monitoringa biežuma, ja ir veikts piegādes risku novērtējums), kas Direktīvā 98/83/EK tika iekļauta ar 2015. gada grozījumu, lielākoties nav mainīta, un nelielais skaits izmaiņu ir saistīts ar formālu formulējuma pielāgojumu pārējai direktīvai. D daļa. Paraugošanas metodes un paraugošanas punkti Šī daļa, kas Direktīvā 98/83/EK iekļauta ar 2015. gada grozījumu, lielākoties paliek nemainīta. III pielikums A daļa. Mikrobioloģiskie parametri, attiecībā uz kuriem ir norādītas analīzes metodes A daļas pirmie divi punkti ir svītroti, jo attiecās uz iespēju grozīt III pielikuma A daļu ar regulatīvo kontroles procedūru un 18. un 19. pantā jau ir paredzēta iespēja III pielikumu grozīt ar deleģētajiem aktiem. Mikrobioloģisko parametru metožu saraksts ir atjaunināts, lai atspoguļotu jaunos mikrobioloģiskos parametrus, ka ir ietverti I pielikuma A daļā. B daļa. Ķīmiskie parametri, attiecībā uz kuriem ir norādīti veiktspējas kritēriji Šī daļa ir atjaunināta ar Direktīvas 98/83/EK 2015. gada grozījumu. Toreiz tika pievienotas 2 tabulas, tostarp tabula ar specifikācijām, kas izmantojama līdz 2019. gada beigām. Ir ierosināts šo otro tabulu ar specifikācijām, kuras ir spēkā tikai līdz 2019. gada beigām, svītrot un saglabāt tikai pirmo tabulu. Ķīmisko parametru specifikāciju saraksts arī ir atjaunināts, lai atspoguļotu jauno ķīmisko parametru sarakstu, kas ietverts I pielikuma B daļā. IV pielikums (jauns) IV pielikums ir jauns pielikums, kurā uzskaitīta informācija, kam patērētāju informēšanai ir jābūt pieejamai tīmekļa vietnē. Samērīguma nolūkā ļoti lieliem ūdens piegādātājiem būs jāsniedz konkrēta papildu informācija, tostarp ikgadēja informācija par ūdensapgādes sistēmas vispārīgajiem efektivitātes rādītājiem, arī noplūdēm un energoefektivitāti. Ir pieņemts, ka lielāka caurredzamība, veicinot plašāku informētību par šo jautājumu, varētu mudināt gan ūdens piegādātājus, gan dalībvalstu iestādes risināt ūdens zudumu un noplūžu jautājumu. Bijušais IV un V pielikums IV pielikums attiecās uz termiņiem Direktīvas 80/778/EEK transponēšanai valstu tiesību aktos (arī ņemot vērā dalībvalstu dažādos iestāšanās laikus). V pielikums bija Direktīvas 80/778/EEK un Direktīvas 98/83/EK iepriekšējā atbilstības tabula. Šie pielikumi vairs nav aktuāli un ir svītroti.

V pielikums (jauns) V pielikums (jauns) ir standarta pielikums, kurā aprakstīta atceltā direktīva un tās turpmākie grozījumi, kā arī to transponēšanas un piemērošanas datumi. VI pielikums (jauns) VI pielikums ir jauna Direktīvas 98/83/EK un jaunās pārstrādātās direktīvas atbilstības tabula. ê 1998/83 (pielāgots) 2017/0332 (COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES DIREKTĪVA par dzeramā ūdens kvalitāti (pārstrādāta redakcija) (Dokuments attiecas uz EEZ) EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu Ö Līgumu par Eiropas Savienības darbību Õ, jo īpaši tā 130.s panta 1. punktu Ö 192. panta 1. punktu Õ, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu, ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu, saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru,

tā kā: ò jauns (1)Padomes Direktīva 98/83/EK ir vairākkārt būtiski grozīta. Tā kā ir jāizdara turpmāki grozījumi, minētā direktīva skaidrības labad būtu jāpārstrādā. ê 1998/83 1. apsvērums (pielāgots) tā kā Padomes Direktīva 80/778/EEK (1980. gada 15. jūlijs) par dzeramā ūdens kvalitāti jāpielāgo zinātnes un tehnikas attīstībai; tā kā pieredze, kas iegūta, piemērojot šo direktīvu, rāda, ka dalībvalstīm jāizveido pietiekami elastīgs un pārredzams normatīvais pamats, lai varētu izlabot neatbilstību standartiem; tā kā turklāt šī direktīva būtu jāpārskata, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību, jo īpaši subsidiaritātes principu; ê 1998/83 2. apsvērums (pielāgots) tā kā, ņemot vērā Līguma 3.b pantu, kas nosaka, ka Kopienas rīcība nedrīkst pārsniegt to, kas ir nepieciešama, lai sasniegtu Līgumā noteiktos mērķus, ir jāpārskata Direktīva 80/778/EEK, koncentrējoties uz atbilstību būtiskākiem kvalitātes un veselības kritērijiem, atļaujot dalībvalstīm pievienot citus kritērijus, ja tā tos uzskata par piemērotiem; ê 1998/83 3. apsvērums tā kā saskaņā ar subsidiaritātes principu Kopienas rīcībai jāatbalsta un jāpapildina dalībvalstu attiecīgo kompetento iestāžu rīcība; ê 1998/83 4. apsvērums tā kā saskaņā ar subsidiaritātes principu Eiropas reģionu dabas un sociāli ekonomisko atšķirību dēļ vairums lēmumu par kontroli, analīzi un pasākumiem, kas jāveic, lai izlabotu kļūdas, jāpieņem vietējā, reģionālā vai valsts līmenī, ciktāl atšķirības netraucē ieviest normatīvo pamatu, ko nosaka šī direktīva; ê 1998/83 5. apsvērums tā kā ir nepieciešami Kopienas standarti svarīgākajiem dzeramā ūdens un veselības profilakses parametriem, ja reiz ir jādefinē minimālie vides kvalitātes mērķi, kas sasniedzami saistībā ar citiem Kopienas pasākumiem, garantējot un veicinot dzeramā ūdens saimniecisku izmantošanu;

ê 1998/83 6. apsvērums (pielāgots) ð jauns (2)ð Direktīva 98/83/EK noteica tiesisko regulējumu, kas aizsargātu cilvēka veselību no nelabvēlīgās ietekmes, ko varētu radīt dzeramā ūdens kontaminācija, nodrošinot, ka tas ir pilnvērtīgs un tīrs. Šīs direktīvas mērķim vajadzētu būt tādam pašam. ï tā kā, ņemot vērā dzeramā ūdens kvalitātes nozīmi cilvēku veselībā, nepieciešams Kopienas Ö Tādēļ Savienības Õ līmenī Ö jāpieņem Õ pieņemt pamata kvalitātes standartus , kam dzeramajam ūdenim Ö piemērojams Õ ð prasību minimums ï jāatbilst. ð Dalībvalstīm būtu jāveic visi pasākumi, kas vajadzīgi, lai panāktu, ka dzeramais ūdens ir brīvs no mikroorganismiem un parazītiem un no vielām, kas noteiktos gadījumos rada iespējamas briesmas cilvēka veselībai, un ka tas atbilst minētajam prasību minimumam. ï ê 1998/83 7. apsvērums tā kā ir nepieciešams aptvert ūdeni, ko lieto pārtikas rūpniecībā, ja vien nav konstatējams, ka šāda ūdens izmantošana neietekmē gatavā produkta pilnvērtīgumu; ê 1998/83 8. apsvērums tā kā, lai dotu iespēju ūdens piegādes uzņēmumiem piemēroties dzeramā ūdens kvalitātes standartiem, jāpiemēro attiecīgi ūdens aizsardzības pasākumi, kas nodrošinātu, ka virszemes ūdeņi un gruntsūdeņi ir tīri; tā kā to pašu mērķi var sasniegt, piemērojot attiecīgus ūdens apstrādes pasākumus, kas jāpiemēro pirms ūdens piegādes; ê 1998/83 9. apsvērums (pielāgots) tā kā Eiropas ūdens politikas vienotība prasa, lai pienācīgā laikā tiktu pieņemta pamatdirektīva attiecībā uz ūdeni; ê 1998/83 10. apsvērums (pielāgots) ð jauns (3)No šīs direktīvas darbības jomas jāizslēdz dabīgie minerālūdeņi un ūdeņi, kas ir medikamenti Ö zāles Õ, jo šiem ūdens veidiem ir noteikti īpaši noteikumi; ð uz šiem ūdeņiem attiecas attiecīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/54/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/83/EK. Tomēr Direktīva 2009/54/EK attiecas gan uz dabīgajiem minerālūdeņiem, gan uz avota ūdeni, un no šīs direktīvas darbības jomas būtu jāizslēdz tikai pirmie. Saskaņā ar Direktīvas 2009/54/EK 9. panta 4. punkta trešo daļu avota ūdenim būtu jāatbilst arī šīs direktīvas prasībām. Ja dzeramo ūdeni pilda pudelēs vai citos traukos nolūkā to pārdod vai izmantot pārtikas ražošanā, sagatavošanā vai apstrādē, ūdenim būtu jāatbilst šīs direktīvas prasībām līdz atbilstības vietai (t. i., krānam) un pēc tam tas būtu jāuzskata par pārtiku saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 178/2002 2. panta otro daļu. ï ê 1998/83 11. apsvērums tā kā pasākumi ir nepieciešami attiecībā uz visiem parametriem, kas tieši attiecas uz veselību, un citiem parametriem, ja pasliktinājusies kvalitāte; tā kā turklāt šādi pasākumi rūpīgi jākoordinē, piemērojot Padomes Direktīvu 91/414/EEK (1991. gada 15. jūlijs) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 98/8/EK (1998. gada 16. februāris) par biocīdo produktu laišanu tirgū ;

ò jauns (4)Pēc Eiropas pilsoņu iniciatīvas par tiesībām uz ūdeni (Right2Water) tika sākta Savienības mēroga sabiedriskā apspriešana un Direktīvas 98/83/EK normatīvās atbilstības un izpildes (REFIT) novērtēšana. Šajā procesā kļuva skaidrs, ka daži Direktīvas 98/83/EK noteikumi jāatjaunina. Tika konstatēts, ka uzlabojumi iespējami četrās jomās: kvalitatīvās parametru vērtības, ierobežotā paļaušanās uz riska izvērtēšanā balstītu pieeju, nepietiekami konkrētie noteikumi par patērētājiem sniedzamo informāciju un atšķirīgas apstiprināšanas sistēmas tādu materiālu apstiprināšanai, kas nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni. Eiropas pilsoņu iniciatīvā par tiesībām uz ūdeni turklāt kā atsevišķa problēma tika izcelts apstāklis, ka daļai iedzīvotāju, it sevišķi marginalizētām grupām, nav piekļuves dzeramajam ūdenim, lai gan nodrošināt dzeramo ūdeni ir viens no ANO 2030. gada programmas 6. ilgtspējīgas attīstības mērķa saistošajiem uzdevumiem. Pēdējā konstatētā problēma ir vispārējā neinformētība par ūdens noplūdēm, kuru cēlonis ir nepietiekami ieguldījumi ūdensapgādes infrastruktūras uzturēšanā un atjaunošanā, kā norādīts arī Eiropas Revīzijas palātas Īpašajā ziņojumā par ūdensapgādes infrastruktūru. (5)Pasaules Veselības organizācijas Eiropas reģionālais birojs sagatavojis detalizētu pārskatu par Direktīvā 98/83/EK noteikto parametru sarakstu un to vērtībām, lai noskaidrotu, vai radusies vajadzība tās pielāgot tehnikas un zinātnes attīstībai. Ņemot vērā pārskata rezultātus, būtu jākontrolē zarnu patogēnu un Legionella līmenis, jāpievieno seši ķīmiskie parametri vai parametru grupas un jāapsver iespēja pievienot trīs reprezentatīvus endokrīnos disruptorus ar piesardzīgām etalonvērtībām. Ievērojot piesardzības principu, trijiem jaunajiem parametriem būtu jānosaka vērtības, kas ir stingrākas par PVO ierosinātajām, tomēr joprojām sasniedzamas. PVO atzīmēja, ka svina koncentrācijām vajadzētu būt tik zemām, cik saprātīgi iespējams, un hroma vērtību PVO vēl izskata, tāpēc abu parametru gadījumā pirms vērtību pastingrināšanas būtu jāpiemēro desmit gadu pārejas periods. (6)PVO arī ieteikusi trīs parametriem noteikt mazāk stingras vērtības un piecus parametrus no saraksta svītrot. Tomēr šādas izmaiņas nav uzskatāmas par vajadzīgām, jo ar Komisijas Direktīvu (ES) 2015/1787 ieviestā riska izvērtēšanā balstītā pieeja ūdens piegādātājiem dod iespēju noteiktos apstākļos parametrus no monitorējamo parametru saraksta svītrot. Apstrādes paņēmieni šo parametru vērtību sasniegšanai jau ir ieviesti. ê 1998/83 12. apsvērums tā kā jānosaka atsevišķas parametru vērtības vielām, kas ir būtiskas visā Kopienā, pietiekami stingrā līmenī, lai nodrošinātu, ka šīs direktīvas mērķis ir sasniedzams; ê 1998/83 13. apsvērums tā kā parametru vērtības ir balstītas uz pieejamiem zinātniskiem datiem un tiek ņemts vērā piesardzības princips; tā kā šīs vērtības ir izraudzītas, lai nodrošinātu, ka dzeramo ūdeni var droši lietot visu mūžu, un tādējādi nodrošinātu augsta līmeņa veselības aizsardzību; ê 1998/83 14. apsvērums tā kā jāpanāk līdzsvars, lai novērstu mikrobioloģisku vai ķīmisku risku; tā kā šim nolūkam, ņemot vērā parametru vērtību pārskatīšanu nākotnē, to parametru vērtību ieviešana, kas piemērojamas dzeramajam ūdenim, jābalsta uz sabiedrības veselības apsvērumiem un riska novērtēšanas metodi; ê 1998/83 15. apsvērums tā kā, lai arī pašlaik nepietiek pierādījumu, ar kuriem Kopienas līmenī pamatot parametru vērtības ķimikālijām, kas traucē endokrīnu darbību, ir nopietnas bažas attiecībā uz veselībai iespējami bīstamu vielu iespaidu uz cilvēku un dzīvo dabu; ê 1998/83 16. apsvērums tā kā jo īpaši standarti, kas minēti I pielikumā, kopumā ir pamatoti ar Pasaules veselības organizācijas noteiktajām “Dzeramā ūdens kvalitātes nostādnēm” un Komisijas Zinātniskās padomdevējas komitejas atzinumu par ķīmisko savienojumu toksicitātes un ekotoksicitātes izpēti;

ê 1998/83 17. apsvērums (pielāgots) (7)Ö Ja tas nepieciešams, lai aizsargātu cilvēka veselību to teritorijā, Õ Ö būtu Õ dalībvalstīm Ö jānosaka pienākums noteikt Õ jānosaka vērtības citiem papildu parametriem, kas nav iekļauti I pielikumā, ja tas ir nepieciešams, lai savā teritorijā aizsargātu cilvēku veselību;. ê 1998/83 18. apsvērums (pielāgots) tā kā dalībvalstis var noteikt vērtības citiem papildu parametriem, kas nav iekļauti I pielikumā, ja to uzskata par nepieciešamu nolūkā nodrošināt dzeramā ūdens ražošanas, izplatīšanas un inspicēšanas kvalitāti; ê 1998/83 19. apsvērums tā kā, ja dalībvalstis uzskata, ka nepieciešami stingrāki standarti nekā tie, kas noteikti I pielikuma A un B daļā, vai standarti papildu parametriem, kas nav iekļauti I pielikumā, bet ir nepieciešami veselības aizsardzībai, tām par šiem standartiem jāziņo Komisijai; ê 1998/83 20. apsvērums tā kā dalībvalstīm ir pienākums, ieviešot vai paturot spēkā stingrākus aizsardzības pasākumus, respektēt Līguma principus un noteikumus Tiesas interpretācijā; ò jauns (8)Preventīva drošuma plānošana un riska izvērtēšanā balstīti elementi Direktīvā 98/83/EK parādījās ierobežotā mērā. Pirmie riska izvērtēšanā balstītās pieejas elementi tika ieviesti jau 2015. gadā ar Direktīvu (ES) 2015/1787, ar ko Direktīva 98/83/EK tika grozīta, lai dalībvalstīm dotu iespēju atkāpties no izveidotajām monitoringa programmām, ja vien tiek sagatavoti ticami risku novērtējumi, kuru pamatā var būt PVO Dzeramā ūdens kvalitātes vadlīnijas. Minētās vadlīnijas, kurās izklāstīta tā sauktā ūdens drošuma plāna pieeja, kā arī standarts EN 15975-2 par dzeramā ūdens piegādes drošību, ir starptautiski atzīti principi, kas ir dzeramā ūdens ieguves, sadales, monitoringa un parametru analīzes pamatā. Tās šajā direktīvā aizvien būtu jāievēro. Lai nodrošinātu, ka šie principi netiek attiecināti tikai uz monitoringu vien, lai laiku un resursus pastiprināti veltītu svarīgiem riskiem un izmaksefektīviem pasākumiem avotā un lai izvairītos analizēt un ieguldīt pūles nerelevantos jautājumos, ir lietderīgi visā piegādes ķēdē no ieguves līdz sadalei un ūdens nonākšanai pie patērētāja ieviest pilnīgi riska izvērtēšanā balstītu pieeju. Šai pieejai būtu jāsastāv no trim komponentiem: pirmkārt, ar ūdens ieguves apgabalu saistīto apdraudējumu novērtējums (“apdraudējumu novērtējums”), ko dalībvalsts sagatavo saskaņā ar PVO vadlīnijām un Ūdens drošuma plāna rokasgrāmatu, otrkārt, ūdens piegādātājiem dota iespēja monitoringu pielāgot galvenajiem riskiem (“piegādes risku novērtējums”) un, treškārt, dalībvalsts sagatavots novērtējums par potenciālajiem riskiem, kas saistīti ar vietējās sadales sistēmām (piem., Legionella vai svina līmenis) (“vietējās sadales risku novērtējums”). Šie novērtējumi būtu regulāri jāpārskata, arī reaģējot uz ekstrēmiem laikapstākļu notikumiem, kas saistīti ar klimatu, zināmām cilvēka darbības izmaiņām ūdens ieguves apgabalā vai ar avotu saistītiem incidentiem. Riska izvērtēšanā balstītā pieeja nodrošina pastāvīgu informācijas apmaiņu starp kompetentajām iestādēm un ūdens piegādātājiem. (9)Apdraudējumu novērtējumā jāorientējas uz dzeramā ūdens ražošanai vajadzīgās apstrādes samazināšanu, piem., samazinot noslogojumus, kas rada dzeramā ūdens ieguvei izmantoto ūdensobjektu piesārņojumu. Lai to panāktu, dalībvalstīm būtu jānoskaidro ar šiem ūdensobjektiem saistītie apdraudējumi un iespējamie piesārņojuma avoti un jāmonitorē piesārņotāji, ko tās atzinušas par relevantiem, piem., konstatēto apdraudējumu dēļ (piem., mikroplastmasas, nitrāti, pesticīdi vai zāles, kas konstatēti saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/60/EK), sakarā ar to dabisko klātbūtni ūdens ieguves apgabalā (piem., arsēns) vai ūdens piegādātāju sniegtās informācijas dēļ (piem., kāda neapstrādātā ūdens parametra negaidīta palielināšanās). Šie parametri būtu jāizmanto par marķieriem, kas kompetentajām iestādēm liek sadarbībā ar ūdens patērētājiem un ieinteresētajām personām īstenot pasākumus ūdensobjektu noslodzes samazināšanai, piem., profilaktiskus vai pretpiesārņojuma pasākumus (vajadzības gadījumā arī veikt pētījumus, kuru mērķis ir saprast ietekmi uz veselību), lai šos ūdensobjektus aizsargātu un novērstu piesārņojuma avotu. (10)Kas attiecas uz apdraudējumu novērtējumu, Direktīva 2000/60/EK dalībvalstīm uzliek pienākumu identificēt dzeramā ūdens ieguvei izmantotos ūdensobjektus, tos monitorēt un veikt to kvalitātes pasliktināšanās novēršanas pasākumus, lai mazinātu dzeramā ūdens ražošanā izmantojamās attīrīšanas procedūras. Lai izvairītos no pienākumu dublēšanās, dalībvalstīm, veicot apdraudējumu novērtējumu, būtu jāizmanto saskaņā ar Direktīvas 2000/60/EK 7. un 8. pantu un V pielikumu veiktais monitorings un saskaņā ar Direktīvas 2000/60/EK 11. pantu izstrādāto pasākumu programmu pasākumi. ê 1998/83 21. apsvērums (pielāgots) ð jauns (11)Atbilstībai Ö dzeramā ūdens kvalitātes Õ parametru vērtībām jābūt tajā vietā, kur dzeramais ūdens Ö tiek darīts Õ kļūst pieejams attiecīgajam lietotājam. ð Tomēr dzeramā ūdens kvalitāti var ietekmēt vietējā sadales sistēma. PVO atzīmē, ka no visiem ūdens patogēniem vislielāko slogu veselībai Savienībā rada Legionella. Tā izplatās pa siltā ūdens sistēmām ieelpošanas ceļā, piem., dušā. Tāpēc tā nepārprotami saistīta ar vietējās sadales sistēmu. Tā kā vienpusējs pienākums visus privātos un publiskos objektus monitorēt šā patogēna konstatēšanai radītu nesaprātīgi lielas izmaksas, piemērotāks līdzeklis šā jautājuma risināšanai ir vietējās sadales risku novērtējums. Turklāt vietējās sadales risku novērtējumā būtu jāņem vērā arī potenciālie riski, ko rada ar dzeramo ūdeni saskarē esošie izstrādājumi un materiāli. Tāpēc vietējās sadales risku novērtējumā cita starpā monitorings būtu jāorientē uz prioritārajiem objektiem, jānovērtē riski, ko rada vietējās sadales sistēma un ar to saistītie izstrādājumi un materiāli, un jāverificē to būvizstrādājumu ekspluatācijas īpašības, kas nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni, par pamatu ņemot saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 305/2011 deklarētās ekspluatācijas īpašības. Kopā ar ekspluatācijas īpašību deklarāciju sniedzama arī Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1907/2006 31. un 33. pantā minētā informācija. Pamatojoties uz šo novērtējumu, dalībvalstīm būtu jāveic visi pasākumi, kas vajadzīgi, lai cita starpā nodrošinātu, ka atbilstoši PVO norādījumiem ir ieviesti pienācīgi kontroles un pārvaldības pasākumi (piem., uzliesmojumu gadījumā) un ka migrācija no būvizstrādājumiem neapdraud cilvēka veselību. Tomēr, neskarot Regulu (ES) Nr. 305/2011, ja šie pasākumi ierobežotu izstrādājumu un materiālu brīvu apriti Savienībā, šiem ierobežojumiem jābūt pienācīgi pamatotiem un pilnīgi samērīgiem un tie nedrīkst būt arbitrāras diskriminācijas līdzeklis vai slēpts ierobežojums tirdzniecībai starp dalībvalstīm. ï

ò jauns (12)Ar Direktīvas 98/83/EK noteikumiem par kvalitātes nodrošināšanu attiecībā uz apstrādi, aprīkojumu un materiāliem neizdevās novērst šķēršļus iekšējam tirgum attiecībā uz tādu būvizstrādājumu brīvu apriti, kas nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni. Katrai valstij joprojām ir savi izstrādājumu apstiprinājumi, un dalībvalstu prasības atšķiras. Līdz ar to ražotājiem savus izstrādājumus pārdot visā Savienībā ir grūti un dārgi. Tehniskos šķēršļus var rezultatīvi novērst, tikai saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 305/2011 nosakot saskaņotas tehniskās specifikācijas būvizstrādājumiem, kas nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni. Minētā regula paredz iespēju izstrādāt Eiropas standartus, kas saskaņotu to būvizstrādājumu novērtēšanas metodes, kuri nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni, un noteikt robežvērtību līmeņus un klases attiecībā uz būtisku raksturlielumu vērtībām. Tādēļ 2017. gada standartizācijas darba programmā ir iekļauts standartizācijas pieprasījums, kas specifiski prasa saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 305/2011 standartizēt to izstrādājumu un materiālu higiēniskumu un drošumu, kuri nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni, un standartu paredzēts izdot līdz 2018. gadam. Šā saskaņotā standarta publicēšana Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī nodrošinās, ka par to, vai laist tirgū vai darīt pieejamus tirgū drošus būvizstrādājumus, kas nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni, tiks lemts racionāli. Tādēļ noteikumi par aprīkojumu un materiāliem, kas nonāk saskarē ar dzeramo ūdeni, būtu jāsvītro, tos daļēji aizstājot ar noteikumiem par vietējās sadales risku novērtējumu un papildinot ar attiecīgajiem saskaņotajiem standartiem saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 305/2011. ê 1998/83 22. apsvērums tā kā dzeramā ūdens kvalitāti var ietekmēt vietējā sadales sistēma; tā kā turklāt ir atzīts, ka dalībvalstis nevar būt atbildīgas par vietējo sadales sistēmu un tās ekspluatāciju; ê 1998/83 23. apsvērums (pielāgots) ð jauns (13)Katrai dalībvalstij būtu jāievieš Ö jānodrošina, ka tiek izveidotas monitoringa Õ kontroles programmas, lai pārbaudītu Ö kurās pārbauda Õ, vai dzeramais ūdens atbilst šīs direktīvas prasībām.; tā kā šādas kontroles programmas būtu atbilstošas vietējām vajadzībām un izpildītu šajā direktīvā izklāstītās obligātās monitoringa prasības; ð Šīs direktīvas izpildei vajadzīgo monitoringu lielākoties veic ūdens piegādātāji. Būtu ūdens piegādātājiem jādod zināma elastība attiecībā uz parametriem, ko tie monitorē piegādes risku novērtējuma ietvaros. Ja kāds parametrs netiek detektēts, ūdens piegādātājiem vajadzētu būt iespējai samazināt šā parametru monitoringa biežumu vai to vairs nemonitorēt vispār. Piegādes risku novērtējumā vajadzētu iekļaut lielāko daļu parametru. Tomēr ir arī pamatsaraksts ar parametriem, kas vienmēr būtu jāmonitorē ar konkrētu minimālo monitoringa biežumu. Šī direktīva monitoringa biežumu galvenokārt reglamentē atbilstības pārbaužu gadījumā un tikai ierobežotā kārtā reglamentē monitoringu operacionālām vajadzībām. Papildu monitorings operacionālām vajadzībām var būt nepieciešams tādēļ, lai nodrošinātu, ka ūdens apstrāde norit pareizi, un tas ir ūdens piegādātāju ziņā. Šajā sakarā ūdens piegādātāji var izmantot PVO vadlīnijas un Ūdens drošuma plāna rokasgrāmatu. ï ò jauns (14)Uz riska izvērtēšanā balstīto pieeju pamazām vajadzētu pāriet visiem ūdens piegādātājiem, arī mazajiem ūdens piegādātājiem, jo Direktīvas 98/83/EK izvērtēšanā tika konstatēts, ka šie piegādātāji to īsteno ar trūkumiem, dažkārt tāpēc, ka nevajadzīgas monitoringa darbības izmaksā dārgi. Izmantojot riska izvērtēšanā balstīto pieeju, būtu jāņem vērā drošības apsvērumi. ê 1998/83 24. apsvērums tā kā metodēm, kuras izmanto, lai analizētu dzeramā ūdens kvalitāti, jābūt tādām, lai nodrošinātu, ka iegūtie rezultāti ir droši un salīdzināmi; ê 1998/83 25. apsvērums (pielāgots) ð jauns (15)Ja nav ievēroti standarti, kas noteikti šajā direktīvā, attiecīgajai dalībvalstij būtu ð nekavējoties ï jāizpēta iemesls Ö jānoskaidro cēlonis Õ un jānodrošina, ka iespējami drīz tiek veiktia attiecīga korektīviea rīcība Ö pasākumi, kas vajadzīgi Õ, lai atjaunotu ūdens kvalitāti. Ö Gadījumos, kad piegādātais ūdens rada iespējamas briesmas cilvēka veselībai, šāda ūdens piegāde būtu jāaizliedz vai tā lietošana jāierobežo. Õ ð Ir svarīgi arī precizēt, ka neatbilstība minimālajām mikrobioloģisko un ķīmisko parametru vērtībām dalībvalstīm automātiski būtu jāuzskata par iespējamām briesmām cilvēka veselībai. ï Ö Gadījumos, kad dzeramā ūdens kvalitātes atjaunošanai vajadzīgi korektīvi pasākumi, pirmām kārtām būtu jānovērš problēmas cēlonis, kā paredzēts Līguma 191. panta 2. punktā. Õ

ê 1998/83 26. apsvērums (pielāgots) tā kā ir svarīgi novērst iespējas piesārņotam ūdenim apdraudēt cilvēku veselību; tā kā šāda ūdens piegāde jāaizliedz vai tā lietošana jāierobežo; ê 1998/83 27. apsvērums tā kā, ja nav ievērota atbilstība parametriem, kam ir indikatora funkcija, attiecīgajai dalībvalstij jāizsver, vai šī neatbilstība apdraud cilvēku veselību; tā kā tai cilvēku veselības aizsardzības vajadzībās jāveic korektīva rīcība, lai atjaunotu ūdens kvalitāti; ê 1998/83 28. apsvērums (pielāgots) tā kā, ja nepieciešama šāda korektīva rīcība, lai atjaunotu dzeramā ūdens kvalitāti, saskaņā ar Līguma 130.r panta 2. punktu primārā ir rīcība, kas vēršas pret problēmas cēloņiem; ê 1998/83 29. apsvērums ð jauns (16)Dalībvalstīm ð vairs nevajadzētu ï jābūt tiesīgām attiecīgos apstākļos piešķirt izņēmuma statusu šīs direktīvas kontekstā;. ð Sākotnēji izņēmumi tika izmantoti, lai dalībvalstīm dotu līdz deviņiem gadiem laika, kurā novērst neatbilstību kādai parametra vērtībai. Šī sistēma izrādījās apgrūtinoša kā dalībvalstīm, tā Komisijai. Turklāt dažos gadījumos tās dēļ aizkavējās korektīvie pasākumi, jo izņēmuma iespējamība tika uztverta kā pārejas periods. Tāpēc noteikums par izņēmumiem būtu jāsvītro. Lai aizsargātu cilvēka veselību, gadījumos, kad tiek pārsniegtas parametru vērtības, ar korektīvajiem pasākumiem saistītajiem noteikumiem vajadzētu būt piemērojamiem nekavējoties, bez iespējas no parametra vērtības ievērošanas atkāpties. Izņēmumi, ko dalībvalsts noteikušas saskaņā ar Direktīvas 98/83/EK 9. pantu un kas joprojām piemērojami dienā, kad stājas spēkā šī direktīva, ir piemērojami līdz izņēmuma termiņa beigām, taču tie nebūtu jāpagarina. ï tā kā turklāt ir nepieciešams nodibināt pienācīgu pamatu šādiem izņēmumiem, ar nosacījumu, ka tie nerada potenciālu cilvēku veselības apdraudējumu un ka dzeramā ūdens apgāde attiecīgā apgabalā nav iespējama nekādā citādā veidā; ò jauns (17)Komisija savā atbildē uz Eiropas pilsoņu iniciatīvu Right2Water 2014. gadā dalībvalstis aicināja visiem iedzīvotājiem darīt pieejamu vismaz ūdens minimumu, kā ieteikusi PVO. Komisija arī apņēmās, “izmantojot vides politikas programmas, [..] uzlabot visu iedzīvotāju piekļuvi drošam dzeramajam ūdenim”. Tas atbilst ANO 6. ilgtspējīgas attīstības mērķim un ar to saistītajam mērķrādītājam “visiem nodrošināt vispārēju un vienlīdzīgu piekļuvi drošam un cenas ziņā pieejamam dzeramajam ūdenim”. Vienlīdzīgas piekļuves jēdziens aptver dažnedažādus aspektus, piemēram, pieejamību (piem., ģeogrāfiski iemesli, infrastruktūras trūkums vai noteiktu sabiedrības daļu īpašā situācija), kvalitāti, pieņemamību un finansiālo pieejamību. Attiecībā uz ūdens finansiālo pieejamību jāpatur prātā, ka, nosakot ūdens tarifus pēc Direktīvā 2000/60/EK noteiktā izmaksu atgūšanas principa, dalībvalstis var ņemt vērā sabiedrības ekonomisko un sociālo apstākļu daudzveidību un tāpēc pieņemt sociālos tarifus vai veikt pasākumus to sabiedrības daļu aizsardzībai, kas ir nelabvēlīgā sociālekonomiskajā situācijā. Šī direktīva attiecas uz tiem ūdens piekļūstamības aspektiem, kas saistīti ar kvalitāti un pieejamību. Lai šos aspektus pienācīgi ņemtu vērā, reaģējot uz Eiropas pilsoņu iniciatīvu, un lai palīdzētu īstenot Eiropas sociālo tiesību pīlāra 20. principu, kas nosaka, ka “Ikvienam ir tiesības uz piekļuvi labas kvalitātes pamatpakalpojumiem, tostarp ūdensapgādes .. pakalpojumiem”, dalībvalstīm būtu jānosaka pienākums ūdens piekļūstamības jautājumu risināt nacionālā līmenī, reizē tām dodot zināmu brīvību izvēlēties, tieši kādus pasākumus īstenot. To var panākt ar pasākumiem, kuru mērķis ir cita starpā uzlabot piekļuvi dzeramajam ūdenim itin visiem, piemēram, ar brīvi piekļūstamām dzeramā ūdens strūklakām pilsētās, un popularizēt tā izmantošanu, aicinot dzeramo ūdeni bez maksas nodrošināt publiskā sektora ēkās un ēdināšanas iestādījumos. (18)Eiropas Parlaments savā rezolūcijā par turpmākiem pasākumiem saistībā ar Eiropas pilsoņu iniciatīvu Right2Water atzīmēja, ka “dalībvalstīm jāpievērš īpaša uzmanība sabiedrības neaizsargāto grupu vajadzībām”. Mazākumkultūru, piem., romu, sinti, Travellers, Kalé, Gens du voyage utt. (neatkarīgi no tā, vai tie ir nometnieki) īpašā situācija, it sevišķi tas, ka tiem nav piekļuves dzeramajam ūdenim, tika atzīta arī Komisijas ziņojumā par to, kā īsteno ES programmu attiecībā uz romu integrācijas valsts stratēģijām un Padomes Ieteikumā par efektīviem romu integrācijas pasākumiem dalībvalstīs. Ņemot vērā šo vispārīgo kontekstu, ir lietderīgi, ka dalībvalstis īpašu uzmanību pievērš neaizsargātām un marginalizētām grupām, veicot pasākumus, kas vajadzīgi, lai šīm grupām nodrošinātu piekļuvi ūdenim. Neskarot dalībvalstu tiesības noteikt, kas šīs grupas ir, tām būtu jāietver vismaz bēgļi, nomadu kopienas, bezpajumtnieki un tādas mazākumkultūras kā romi, sinti, Travellers, Kalé, Gens du voyage utt., neatkarīgi no tā, vai tie ir nometnieki. Piekļuves nodrošināšanas pasākumi, kuru izvēle tiek atstāta dalībvalstu ziņā, varētu ietvert, piemēram, alternatīvu piegādes sistēmu nodrošināšanu (individuālas attīrīšanas ierīces), ūdens nodrošināšanu ar autocisternām (kravas automobiļiem un cisternām) un vajadzīgās infrastruktūras nodrošināšanu apmetnēs. ê 1998/83 30. apsvērums tā kā dzeramā ūdens sagatavošanā vai izplatīšanā var ietilpt noteiktu vielu vai materiālu izmantošana, nepieciešami noteikumi, kas regulē to izmantošanu, lai izvairītos no iespējamas kaitīgas iedarbības uz cilvēka veselību;

ê 1998/83 31. apsvērums tā kā zinātnes un tehnikas attīstība var radīt vajadzību tam ātri pielāgot tehniskās prasības, kas noteiktas II vai III pielikumā; tā kā turklāt, lai atvieglotu pasākumu piemērošanu, kas nepieciešami šim mērķim, jāparedz kārtība, kādā Komisija sadarbībā ar dalībvalstu pārstāvju izveidotas komitejas palīdzību var pieņemt šādus pielāgojumus; ê 1998/83 32. apsvērums tā kā patērētāji pietiekami un pienācīgi jāinformē par dzeramā ūdens kvalitāti, dalībvalstu piešķirtiem izņēmumiem un kompetento iestāžu veikto korektīvu rīcību; tā kā turklāt jāapsver gan tehniskās, gan statistiskās Komisijas vajadzības, kā arī personas tiesības iegūt pietiekamu informāciju attiecībā uz ūdens kvalitāti; ê 1998/83 33. apsvērums tā kā izņēmuma gadījumos attiecībā uz ģeogrāfiski noteiktu teritoriju var būt nepieciešams atļaut dalībvalstīm piemērot vairāk izstieptu grafiku, lai izpildītu noteiktus šīs direktīvas noteikumus; ê 1998/83 34. apsvērums (pielāgots) tā kā šai direktīvai nevajadzētu ietekmēt dalībvalstu saistības attiecībā uz termiņu, kad tā jāievieš tiesību aktos, vai attiecībā uz piemērošanu, kā parādīts IV pielikumā, ò jauns (19)7. vides rīcības programma līdz 2020. gadam “Labklājīga dzīve ar pieejamajiem planētas resursiem” nosaka, ka sabiedrībai jābūt piekļuvei skaidrai vidiskajai informācijai nacionālā līmenī. Direktīva 98/83/EK paredzēja tikai pasīvu piekļūstamību, proti, dalībvalstīm bija tikai jānodrošina, ka informācija ir pieejama. Tāpēc šie noteikumi būtu jāaizstāj, lai nodrošinātu, ka ir viegli piekļūstama pienācīgi atjaunināta informācija, piem., vietnē, kuru aktīvi popularizē. Atjauninātajā informācijā jāietver ne vien monitoringa programmu rezultāti, bet arī cita informācija, kas sabiedrībai var šķist noderīga, piem., informācija par indikatoriem (dzelzs līmenis, cietība, minerālu līmenis utt.), kas bieži vien ietekmē patērētāju viedokli par ūdensvada ūdeni. Tāpēc Direktīvas 98/83/EK indikatorparametri, kas nesniedza ar veselību saistītu informāciju, būtu jāaizstāj ar tiešsaistē pieejamu informāciju par šiem parametriem. Ļoti lielu ūdens piegādātāju gadījumā tiešsaistē būtu jāsniedz arī informācija par tādiem aspektiem kā energoefektivitāte, pārvaldība, vadība, izmaksu struktūra un veiktā apstrāde. Ir pamats pieņemt, ka labāka patērētāju informētība un lielāka caurredzamība palielinās iedzīvotāju uzticību piegādātajam ūdenim. Paredzams, ka tas savukārt veicinās ūdensvada ūdens lietošanu, tādējādi mazinot plastmasas atkritumu daudzumu un siltumnīcefekta gāzu emisijas, kā arī atstājot labvēlīgu ietekmi uz klimata pārmaiņu mazināšanu un vidi kopumā. (20)To pašu iemeslu dēļ un lai patērētāji labāk apzinātos ūdens patēriņa ietekmi, tiem vajadzētu (piem., rēķinā vai viedlietotnē) saņemt informāciju par patērēto ūdens daudzumu, ūdens piegādātāja tarifa izmaksu struktūru (kurā ietvertas mainīgās un fiksētās izmaksas), kā arī cenu par litru dzeramā ūdens, tādējādi dodot iespēju to salīdzināt ar pudelēs pildītā ūdens cenu. (21)Principi, kas jāņem vērā, nosakot ūdens tarifus, proti, ūdens pakalpojumu izmaksu atgūšanas princips un princips, ka maksā piesārņotājs, ir izklāstīti Direktīvā 2000/60/EK. Tomēr ne vienmēr tiek nodrošināta ūdens pakalpojumu sniegšanas finansiālā ilgtspēja, un dažkārt tas noved pie nepietiekamiem ieguldījumiem ūdensapgādes infrastruktūras uzturēšanā. Monitoringam uzlabojoties, rodas aizvien skaidrāks priekšstats par noplūdēm, kuru cēlonis lielākoties ir nepietiekami ieguldījumi, un Savienības līmenī būtu jāsekmē ūdens zudumu samazināšana, lai uzlabotu ūdensapgādes infrastruktūras efektivitāti. Saskaņā ar subsidiaritātes principu minētais jautājums būtu jārisina, palielinot caurredzamību un patērētāju informētību par noplūžu rādītājiem un par energoefektivitāti. (22)Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2003/4/EK mērķis ir dalībvalstīs garantēt tiesības piekļūt vidiskajai informācijai saskaņā ar Orhūsas konvenciju. Tā ietver plašus pienākumus, kas saistīti gan ar vidiskās informācijas sniegšanu pēc pieprasījuma, gan tās aktīvu izplatīšanu. Arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2007/2/EK darbības joma ir plaša: tā aptver telpiskās informācijas, arī dažādiem vides jautājumiem veltītu datu kopu, kopīgošanu. Ir svarīgi, lai šīs direktīvas noteikumi par piekļuvi informācijai un datu kopīgošanas kārtību minētās direktīvas papildinātu, nevis veidotu atsevišķu tiesisko regulējumu. Tādēļ šīs direktīvas noteikumiem par sabiedrībai sniedzamo informāciju un informāciju par īstenošanas monitoringu nebūtu jāskar Direktīva 2003/4/EK un 2007/2/EK. (23)Direktīva 98/83/EK nenoteica ziņošanas pienākumu maziem ūdens piegādātājiem. Lai šo situāciju labotu un apmierinātu vajadzību pēc informācijas par īstenošanu un atbilstību, būtu jāievieš jauna sistēma, kas dalībvalstīm noteiktu pienākumu izveidot, pastāvīgi atjaunināt un Komisijai un Eiropas Vides aģentūrai darīt pieejamas datu kopas, kas satur tikai relevantus datus, piem., datus par parametru vērtību pārsniegšanu un noteiktas nozīmības incidentiem. Tam vajadzētu nodrošināt, ka administratīvais slogs visiem subjektiem aizvien paliek iespējami mazs. Lai nodrošinātu pienācīgu infrastruktūru sabiedrības piekļuvei informācijai, ziņošanai un datu kopīgošanai publiskās pārvaldes iestāžu starpā, dalībvalstīm datu specifikācijas būtu jābalsta uz Direktīvu 2007/2/EK un tās īstenošanas aktiem. (24)Dalībvalstu ziņotie dati ir vajadzīgi ne vien atbilstības pārbaudei, bet arī tam, lai Komisija varētu monitorēt un novērtēt regulējuma spēju sasniegt iecerētos mērķus; šo informāciju var izmantot turpmākos regulējuma izvērtējumos saskaņā ar 2016. gada 13. aprīļa Iestāžu nolīguma starp Eiropas Parlamentu, Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Komisiju par labāku likumdošanas procesu 22. punktu. Šajā kontekstā ir vajadzīgi relevanti dati, kas palīdzēs labāk novērtēt direktīvas efektivitāti, rezultativitāti, relevantumu un ES pievienoto vērtību, tāpēc jānodrošina piemēroti ziņošanas mehānismi, ko varētu izmantot arī par indikatoriem turpmākās direktīvas izvērtēšanās.

(25)Saskaņā ar Iestāžu nolīguma par labāku likumdošanas procesu 22. punktu Komisijai šī direktīva noteiktā laikā pēc tās transponēšanas termiņa būtu jāizvērtē. Izvērtējuma pamatā būtu jāliek direktīvas īstenošanas laikā gūtā pieredze un savāktie dati, relevanti zinātniskie, analītiskie un epidemioloģiskie dati un pieejamie PVO ieteikumi. (26)Šī direktīva respektē pamattiesības un principus, kas atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā. Konkrētāk, šī direktīva tiecas atbalstīt principus, kas saistīti ar veselības aprūpi, piekļuvi vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem, vides aizsardzību un patērētāju aizsardzību. (27)Kā daudzkārt atzinusi Tiesa, principā izslēgt iespēju, ka iesaistītās personas paļausies uz direktīvas noteiktu pienākumu, nebūtu savienojami ar Līguma 288. panta trešās daļas norādi, ka direktīvas