Ieteikums

PADOMES IETEIKUMS

par Lietuvas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Lietuvas konverģences programmu 2012.‑2016. gadam

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumus[2],

ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas[3],

ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,

tā kā:

(1) Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – "Eiropa 2020" –, kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

(2) Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm[4], kas kopā veido „integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

(3) Valstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un rīcībpolitiku. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot ciešu apņēmību sasniegt stratēģijas „Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētām valstīm adresētos ieteikumus.

(4) Padome 2012. gada 6. jūlijā pieņēma ieteikumu par Lietuvas 2012. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par Lietuvas atjaunināto konverģences programmu 2011.-2015. gadam.

(5) Komisija 2012. gada 28. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu[5], tādējādi uzsākot 2013. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, 2012. gada 28. novembrī pieņēma arī brīdinājuma mehānisma ziņojumu[6], kurā tā neidentificēja Lietuvu kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

(6) Eiropadome 2013. gada 14. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu un uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdošanas nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu un krīzes sociālās sekas, kā arī modernizēt valsts pārvaldi.

(7) Lietuva 2013. gada 9. aprīlī iesniedza savu atjaunināto 2013. gada valsts reformu programmu un 2013. gada 26. aprīlī – savu konverģences programmu, kas attiecas uz laikposmu no 2012. līdz 2016. gadam. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

(8) Pamatojoties uz 2013. gada stabilitātes programmas izvērtējumu atbilstīgi Padomes Regulai (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams un lielā mērā atbilst Komisijas pavasara prognozēs sniegtajam vērtējumam. Pateicoties vērienīgai fiskālajai konsolidācijai, kas veikta kopš 2009. gada, vispārējās valdības deficīts 2012. gadā ir samazināts līdz 3,2 % no IKP, kas uzskatāms par pietiekamu apmēru, lai atceltu lēmumu par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu, ņemot vērā pensiju sistēmas reformas izmaksas. Deficīta samazinājums zināmā mērā ir balstīts arī uz spēcīgu ekonomikas izaugsmi un izdevumu pagaidu iesaldēšanu. Programmā vidējā termiņa mērķis ir grozīts no +0,5 % uz ‑1,0 %, kas joprojām atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta mērķiem. Programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir vidējā termiņa mērķi izpildīt līdz 2016. gadam. Pamatojoties uz (pārrēķinātu) strukturālo budžeta bilanci, virzībā uz vidējā termiņa mērķi ikgadējais progress strukturālā izteiksmē ir lielāks nekā 0,5 % no IKP. Programmas aptvertajā laikposmā izdevumu kritērijs ir izpildīts. Sākumposmā paredzēta mazliet lielāka korekcija, kas galvenokārt balstās uz izdevumu ierobežošanu, un to tikai daļēji atbalsta konkrēti pasākumi, tostarp vienreizēji, kas ne vienmēr ir precizēti. Saskaņā ar Komisijas prognozi paredzams, ka strukturālās korekcijas 2013. gadā būs 0,3 % no IKP, bet 2014. gadā 0,0 % no IKP, līdz ar to neizpildot vajadzīgo rādītāju 0,5 % apmērā no IKP, un tas rada bažas par programmā izvēlēto korekciju virzību. Vēl ir jāprecizē turpmāki konsolidācijas pasākumi, un būtu jāapsver strukturālas reformas, tostarp pāreja uz pasākumiem, kuru pamatā ir ieņēmumi. Vispārējās valdības parāds paliek zemāks nekā 60 % no IKP, 2012. gadā sasniedzot 40,7 %, un paredzams, ka programmas aptvertajā laikposmā tas nedaudz samazināsies. Konverģences programmā paredzēts, ka parāds 2013. gadā samazināsies līdz 39,7 % un līdz 2016. gadam kritīsies līdz 34,5 %, bet saskaņā ar Komisijas prognozēm tas 2013. gadā samazināsies līdz 40,1 % un 2014. gadā līdz 39,4 %. Atšķirības galvenokārt izskaidrojamas ar to, ka konverģences programmā izmantots zemāks pieņēmums par deficīta apmēru.

(9) Lai gan gadu gaitā Lietuvas situācija attiecībā uz budžeta deficītu ir uzlabojusies, tai joprojām nav pietiekamas fiskālās telpas, lai reaģētu uz nelabvēlīgiem satricinājumiem. Tomēr pastāv iespējas noteikt mazāk kropļojošus nodokļus un veikt turpmākus uzlabojumus attiecībā uz nodokļu saistību izpildi. Lietuvā joprojām ir viszemākā nodokļu un IKP attiecība ES, un konsolidācija galvenokārt tikusi koncentrēta uz izdevumiem. Pastāv iespēja rast nodokļu ieņēmumu papildu avotus, kas vismazāk kaitētu izaugsmei, piemēram, tādus kā vides nodokļi un regulāri nodokļi par nekustamo īpašumu. Lai gan Lietuva ir veikusi pasākumus, lai palielinātu regulāro īpašuma nodokļu ieņēmumus, izskatās, ka pastāv iespējas veikt turpmākus centienus. Lietuvas ieņēmumi no vides nodokļiem krītas un 2011. gadā bija otrie zemākie ES, kas izskaidrojams arī ar to, ka Lietuvas ieņēmumi no transporta nodokļiem ir viszemākie ES. Tas nesekmē Lietuvas ekonomikas augstās energointensitātes krišanos. Vienlaikus fiskālās konsolidācijas centienos būtu jāpiešķir prioritāte izdevumiem, kas sekmē izaugsmi, piemēram, izdevumiem pētniecībai un izglītībai. Ir aizkavējusies tiesiskā regulējuma īstenošana, ar ko tiek stiprināta fiskālā sistēma. Lietuvas fiskālā sistēma nav spējusi novērst ciklisku fiskālo politiku straujas izaugsmes gados, un tās noteikumi nav pietiekami saistoši. Ir nepieciešams uzlabot budžeta procedūras uzraudzību, pārskatatbildību un izpildi un stiprināt vidēja termiņa sistēmas saistošo raksturu.

(10) Demogrāfiskā attīstība rada problēmas attiecībā uz Lietuvas fiskālo ilgtspēju ilgtermiņā. Tāpēc arvien ir svarīgi īstenot visaptverošu pensiju reformu, lai nodrošinātu gan pensiju ilgtspēju, gan atbilstīgumu. Pensiju atbilstīgums ir problemātisks jautājums, jo vecāka gadagājuma iedzīvotājus ļoti apdraud nabadzība un sociālā atstumtība. Pensiju uzkrājumu sistēmas 2012. gada reforma sekmē otrā līmeņa pensiju papildināšanu ar finansiāliem stimuliem no valsts budžeta. Šīs reformas ietvaros turklāt ir paredzēta iespēja pārejas periodā atteikties no privātiem pensiju uzkrājumiem un pāriet atpakaļ uz valsts sociālās apdrošināšanas fondu, kā arī iecerēts pakāpeniski palielināt pensionēšanās vecumu. Reforma stāsies spēkā 2014. gada 1. janvārī. Šie ir svarīgi, taču nesaistīti soļi pareizajā virzienā, un ir nepieciešamas būtiskākas izmaiņas, jo īpaši pirmā pensiju līmeņa ietvaros. Turklāt būtu jāveic pasākumi, lai veicinātu vecāka gadagājuma strādājošo nodarbināmību un vecāka gadagājuma iedzīvotājiem piemērotu darba vidi.

(11) Svarīgs uzdevums joprojām ir risināt bezdarbu un darbaspēka dalības zemo rādītāju. No augsta bezdarba līmeņa īpaši cieš gados jauni un nekvalificēti iedzīvotāji. Krīzes laikā īpaši acīmredzama kļuva prasmju neatbilstība, un šīs problēmas apmērs turpina augt, liekot domāt par strukturāliem trūkumiem izglītības jomā un darba tirgus politikā. No tā izrietošo kvalificēta darbaspēka trūkumu saasina augstie emigrācijas rādītāji. Līdz ar to ir nepieciešami papildu pasākumi, lai uzlabotu darba tirgus elastību un palielinātu darbaspēka dalības rādītāju darba tirgū, īpaši attiecībā uz jauniešiem, nekvalificētu un vecāka gadagājuma darbaspēku. Aktīvu darba tirgus pasākumu kopējais tvērums un katram atsevišķam pasākumam paredzētais finansējums joprojām nav pietiekami, un pasākumi tiek slikti mērķorientēti uz mazkvalificēto darbaspēku un ilgstošiem bezdarbniekiem. Ar sociālo partneru līdzdalību visaptveroši pārskatot darba tiesisko regulējumu, varētu konstatēt nevajadzīgus ierobežojumus un administratīvus šķēršļus, kas attiecas uz elastīgām līgumiskām attiecībām, atlaišanas kārtību un elastīgiem darba laika režīmiem. Lai nodrošinātu labāku pāreju no izglītības uz darba tirgu, varētu palielināt mācekļu vietu un prakses vietu pievilcību.

(12) Nabadzības un sociālās atstumtības rādītāji joprojām ir satraucoši augsti. Īpašas bažas rada bērnu nabadzības rādītāju paaugstināšanās. 2012. gadā tika sākti naudā sniegtās sociālās palīdzības reformas pasākumi, kuru uzdevums ir uzlabot darba stimulus (no nodarbinātības atkarīgi pabalsti ilgtermiņa bezdarbniekiem, sociālo pabalstu pakāpeniska samazināšana neaktīviem darbspējīga vecuma iedzīvotājiem) un samazināt nabadzību Piecās pašvaldībās īstenotā izmēģinājuma projektā tika gūti iespaidīgi rezultāti izdevumu samazināšanas un saņēmēju labākas mērķorientēšanas ziņā. Nu ir jāievieš pārraudzības sistēma, lai izvērtētu šī projekta efektivitāti un tā ietekmi uz nabadzības un sociālās atstumtības mazināšanu. Reforma būtu jāsaista arī ar aktivizācijas pasākumiem, kas palielina dalību, jo īpaši attiecībā uz ilgtermiņa sociālo pabalstu saņēmējiem. Starp nabadzības mazināšanai veiktajiem pasākumiem minama sociālo pabalstu seguma paplašināšana un jauna metode pabalstu apmēra aprēķināšanai. Turklāt no 2013. gada 1. janvāra minimālā alga tika palielināta par 18 %, un tas varētu palīdzēt mazināt „ekonomiskās pasivitātes slazdu" un nodarbinātu personu nabadzību. Ņemot vērā problēmas apmērus, šie pasākumi tomēr šķiet nepietiekami, un trūkst visaptverošas stratēģijas vai rīcības plāna nabadzības izskaušanai.

(13) Valdība kopš 2010. gada veic valsts uzņēmumu vērienīgu reformu. Šī reforma ir būtiska un ticama, un tās ietvaros ir paredzēti gan tiesību aktu grozījumi, gan organizatoriskas izmaiņas. Reformas regulatīvie aspekti jau ir īstenoti, un ir panākts, ka tiek plaši ievērotas prasības sniegt ziņojumus. Nu svarīgs uzdevums ir novērst interešu konfliktu attiecībā uz regulatīvajām un neregulatīvajām funkcijām un nodalīt valsts uzņēmumu komerciālās darbības no nekomerciālajām. Kad šī reforma būs pilnībā īstenota, tā palīdzēs sekmēt konkurētspēju un izaugsmi. Tāpēc būs svarīgi uzraudzīt tās izpildi.

(14) Joprojām nepietiekami izstrādāti ir elektrotīklu un gāzes tīklu savienojumi ar kaimiņiem. Tā rezultātā konkurence enerģētikas nozarē ir ļoti ierobežota, un enerģijas cenas ir augstas. Turklāt joprojām pastāv problēmas ar energoefektivitāti. Progress ēku atjaunošanā ir gauss, tostarp attiecībā uz ieguldījumiem no JESSICA līdzdalības fonda, un nav atrisinātas būtiskas problēmas privāto mājokļu atjaunošanas jomā.

(15) Saistībā ar Eiropas pusgadu Komisija ir veikusi visaptverošu Lietuvas ekonomikas politikas analīzi. Tā ir izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidei Lietuvā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā vajadzību nostiprināt Eiropas Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, kas panākams, turpmākajos valsts lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes. Komisijas ieteikumi Eiropas pusgada kontekstā ir sniegti turpmāk izklāstītajā 1. līdz 6. ieteikumā.

(16) Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi Lietuvas konverģences programmu, un tās atzinums[7] ir atspoguļots jo īpaši turpmāk izklāstītajā 1. ieteikumā,

AR ŠO IESAKA Lietuvai laikposmā no 2013. gada līdz 2014. gadam rīkoties šādi.

1. Nodrošināt izaugsmei labvēlīgu fiskālo konsolidāciju un īstenot plānoto budžeta stratēģiju, veicot strukturālās korekcijas, kas Lietuvai ļaus sasniegt vidējā termiņa mērķi. Piešķirt prioritāti izaugsmi sekmējošiem izdevumiem. Stiprināt fiskālo sistēmu, jo īpaši vidējā termiņa budžeta struktūrā ieviešot izpildāmas un saistošas izdevumu maksimālās robežas. Pārskatīt nodokļu sistēmu un apsvērt to nodokļu palielināšanu, kas vismazāk kaitē izaugsmei, kā, piemēram, regulārie īpašuma nodokļi un vides nodokļi, tostarp ieviešot nodokli automobiļiem, vienlaikus turpinot uzlabot nodokļu saistību izpildi.

2. Pieņemt un īstenot tiesību aktus par visaptverošu pensiju sistēmas reformu. Likumā noteikto pensionēšanās vecumu pielāgot paredzamajam mūža ilgumam, ierobežot priekšlaicīgas pensionēšanās iespējas, izstrādāt skaidrus noteikumus pensiju indeksācijai un veicināt papildu ietaupījumu shēmu izmantošanu, vienlaikus nodrošinot noritošo reformu īstenošanu. Līdz ar pensiju reformu veikt pasākumus vecāka gadagājuma darbaspēka nodarbināmības veicināšanai.

3. Novērst mazkvalificēta darbaspēka un ilgstošu bezdarbnieku augsto bezdarba līmeni, novirzot līdzekļus aktīvai darba tirgus politikai un vienlaikus paplašinot tās tvērumu un uzlabojot tās efektivitāti. Celt jauniešu nodarbināmību, piemēram, izmantojot garantiju jauniešiem, uzlabot mācekļu programmu īstenošanu un efektivitāti un risināt prasmju ilgstošo neatbilstību. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem, pārskatīt darba tiesību aktu atbilstīgumu attiecībā uz elastīgām līgumiskām attiecībām, atlaišanas noteikumiem un elastīgiem darba laika režīmiem.

4. Īstenot konkrētus, mērķorientētus pasākumus nabadzības un sociālās atstumtības mazināšanai. Stiprināt saiknes starp naudā sniegtas sociālās palīdzības reformu un aktivizācijas pasākumiem.

5. Pabeigt valsts uzņēmumu reformas īstenošanu, jo īpaši nodrošinot īpašumtiesību un regulatīvo funkciju nodalīšanu, un rūpīgi uzraudzīt reformas ietvaros izvirzīto prasību izpildi.

6. Izvērst pasākumus, lai uzlabotu ēku energoefektivitāti, tostarp novēršot šķēršļus un ātri ieviešot līdzdalības fondu. Veicināt konkurenci enerģētikas tīklu jomā, uzlabojot gan elektroenerģijas, gan gāzes tīklu starpsavienojamību ar citām dalībvalstīm.

Briselē,

Padomes vārdā –

priekšsēdētājs

[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

[2] COM(2013) 365 final.

[3] P7_TA(2013)0052 un P7_TA(2013)0053.

[4] Padomes 2013. gada 22. aprīļa Lēmums 2013/208/ES.

[5] COM(2012) 750 final.

[6] COM(2012) 751 final.

[7] Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.