LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 108/22

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

(2016/C 108/09)

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

APSTIPRINĀŠANAS PIETEIKUMS ATTIECĪBĀ UZ PRODUKTA SPECIFIKĀCIJAS GROZĪJUMU, KAS NAV MAZNOZĪMĪGS, AIZSARGĀTA CILMES VIETAS NOSAUKUMA / AIZSARGĀTAS ĢEOGRĀFISKĀS IZCELSMES NORĀDES GADĪJUMĀ

Grozījuma apstiprināšanas pieteikums saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta pirmo daļu

HUILE D’OLIVE DE HAUTE-PROVENCE

ES Nr. FR-PDO-0105-01340 – 27.5.2015.

ACVN ( X ) AĢIN ( )

1. Pieteikuma iesniedzēja grupa un tās likumīgās intereses

Syndicat AOP Huile d’olive de Haute-Provence Chambre d’Agriculture Avenue Charles Richaud 04700 Oraison FRANCE Tālr.: +33 492305787 Fakss: +33 492787000 E-pasts: contact@aochuiledolive-hauteprovence.com

ACVN Huile d’olive de Haute Provence arodapvienība tiek pārvaldīta atbilstoši grozītajam 1884. gada 21. marta likumam, to veido olīvu ražotāji un pārstrādātāji (aptuveni 400 operatori), un tai ir likumīgas intereses iesniegt šo pieteikumu.

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Produkta specifikācijas punkts, uz kuru attiecas grozījums vai grozījumi

— ☐ Produkta nosaukums — ☒ Produkta apraksts — ☒ Ģeogrāfiskais apgabals — ☒ Izcelsmes apliecinājums — ☒ Ražošanas metode — ☐ Saikne — ☒ Marķējums — ☒ Cits (pārbaudes, kompetento iestāžu un pārbaudes struktūru atrašanās vietas, saikne)

4. Grozījuma vai grozījumu veids

— ☒ Ar reģistrētu ACVN vai AĢIN apzīmēta produkta specifikācijas grozījums, kuru nevar uzskatīt par maznozīmīgu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta trešo daļu. — ☐ Ar reģistrētu ACVN vai AĢIN apzīmēta produkta specifikācijas grozījums, kuru nevar uzskatīt par maznozīmīgu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta trešo daļu, ja vienots dokuments (vai tā ekvivalents) attiecībā uz produktu nav publicēts.

5. Grozījums vai grozījumi

Produkta apraksts

Produkta apraksts ticis pārskatīts un papildināts, lai vēl vairāk precizētu produkta specifiskumu, tā analītiskās un organoleptiskās īpašības:

— precizēta olīveļļas krāsa (dzeltena, ar zaļu ietonējumu, kas pakāpeniski izzūd), lai pieminētu, ka eļļas zaļā nokrāsa ar laiku var mazināties, jo īpaši tāpēc, ka samazinās eļļā esošais pigments – hlorofils,

— tikai un vienīgi nolūkā saglabāt optimālo olīveļļas kvalitāti, maksimālais brīvo skābju saturs samazināts no 1 g/100 g uz 0,8 g/100 g. Veiktās fizikāli ķīmiskās analīzes aizsargāta cilmes vietas nosaukuma pārbaudes ietvaros parādījušas, ka eļļās šis līmenis netiek pārsniegts,

— precizētas aromātiskās īpašības, pamatojoties uz sensorajiem testiem, ko veikusi pieteikuma iesniedzēja grupa un Centre technique de l’Olivier (CTO): precizēts, ka smaržā dominējošie aromāti var būt kombinēti vai jūtami vieni paši. Iekļauti banānu, svaigi pļautas zāles un svaigu mandeļu aromāti, svītrots bumbieru aromāts. Precizēts, ka garšas ziņā dominē neapstrādātu artišoku garša, un iekļautas sekundārās garšas, kas var būt kombinētas vai jūtamas vienas pašas – banānu, zāles, ābolu, svaigu mandeļu garša,

— definēta un specifikācijā iekļauta rūgtenuma izpausmes pakāpe (≥ 1 Starptautiskās Olīvu padomes (SOP) skalā) un sīvuma izpausmes pakāpe (≥ 2 SOP skalā). Tās tiek piemērotas pirms eļļu sāk piedāvāt tirdzniecībā un attiecīgi precizē arī sākotnēji norādītos dedzinošas garšas, “maiguma” un “viegla rūgtenuma” jēdzienus.

Turklāt, lai produktu saglabātu patērētājam vajadzīgajā kvalitātē, maksimālais peroksīda skaitlis, kas sākotnēji bija 20, samazināts līdz 15 miliekvivalentiem aktīvā skābekļa uz kilogramu.

Svītrots ierobežojums attiecībā uz ekstinkcijas koeficientu ultravioletajā spektra daļā K270, jo šis parametrs ir cieši saistīts ar skābumu un peroksīda skaitli. Tā svītrošana neietekmē eļļas kvalitāti un specifiskās īpašības, ciktāl ir noteiktas skābuma un peroksīda skaitļa pieļaujamās vērtības.

Svītrota norāde par to, ka eļļa ir “neapstrādāta” (vierge), jo šis raksturlielums ir saistīts ar eļļas skābuma saturu, un eļļa var būt arī “neapstrādāta augstākā labuma” (vierge extra) eļļa.

Ģeogrāfiskais apgabals

Nosaukuma ģeogrāfiskā apgabala robežas nav tikušas mainītas, bet ir precizēta tā definīcija. Šie precizējumi ietver izsmeļošu to pašvaldību sarakstu, kas iekļautas ģeogrāfiskajā apgabalā (kad tas bijis iespējams, vienotajā dokumentā pašvaldības sagrupētas pa kantoniem).

Turklāt precizēta zemesgabalu identifikācijas kārtība atbilstīgi jaunajām valsts procedūrām.

Pie tam skaidrāk norādīti posmi, kuriem jānoris ar šo cilmes vietas nosaukumu apzīmētā produkta gatavošanas ģeogrāfiskajā apgabalā: “visas darbības, sākot no olīvu ražošanas un beidzot ar olīveļļas iegūšanu, veicamas noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.”

Izcelsmes apliecinājums

Ņemot vērā izmaiņas valsts tiesību un normatīvajos aktos, nodaļa “Pierādījumi par produkta izcelsmi ģeogrāfiskajā apgabalā” ir grozīta, un turpmāk tajā iekļauti tikai obligātie noteikumi par deklarēšanu un tādu reģistru uzturēšanu, kuri attiecas uz produkta izsekojamību un ražošanas apstākļu pārraudzību. Ieviesta arī atsauce uz kontroles kārtību. Ar produkta vēsturi un reputāciju saistīto elementu kopums, kas sākotnēji atradās šajā specifikāciju nodaļā, ticis svītrots.

Ražošanas metode

— Ievadfrāze “Eļļai jābūt ražotai no olīvām, kas ievāktas identificētos olīvdārzos, kas atrodas noteiktajā ražošanas apgabalā. Zemesgabalu identifikācijas kritēriji izslēdz zonas, kas nav piemērotas kvalitatīvu olīvu audzēšanai.” svītrota no šīs specifikāciju nodaļas, zemesgabalu identifikācijas procedūra sīkāk izklāstīta šīs pašas specifikācijas nodaļā “Ģeogrāfiskais apgabals”.

— Atļautās šķirnes: jēdzieni “galvenā šķirne” un “maznozīmīgās šķirnes” svītroti, ciktāl tiek noteikti minimālie un maksimālie dažādu šķirņu procentuālie daudzumi. Tostarp precizēts maksimālais tā saukto “apputeksnējošo” šķirņu procentuālais daudzums (5 %), kā arī to stādīšanas veids (izkliedēti attiecīgajā zemesgabalā), kas palīdz garantēt vēlamo olīveļļas šķirņu izcelsmi. Lai izvairītos no jebkādas interpretācijas pārbaudes laikā, ir arī precizēts veids, kādā tiek novērtēta attiecīgās saimniecības iestādīto šķirņu atbilstība fiksētajiem procentuālajiem daudzumiem: “iestādīto šķirņu atbilstība tiek novērtēta kopā visiem zemesgabaliem, kas atvēlēti ar šo cilmes vietas nosaukumu apzīmētā produkta izejvielas iegūšanai, izņemot attiecībā uz apputeksnējošajām šķirnēm, kurām proporcija tiek novērtēta katram konkrētajam zemesgabalam”. Ir arī precizēts, ka starp sākotnēji minētajām šķirnēm ir arī “Colombale”, “Estoublaisse”, “Filaïre”, “Grappier” un “Rosée-du-Mont-d’Or” šķirnes – tā sauktās “senās vietējās šķirnes”, kuras stādījumos izmantotas pirms 1956. gada sala, bet pie kurām piederošie olīvkoki ģeogrāfiskajā apgabalā ir samērā lielā skaitā.

— “Aglandau” šķirne: sākotnēji kopsavilkuma dokumentā un specifikācijās norādītais termiņš 2014. gadā, lai galvenā šķirne sasniegtu minimālo daudzumu – 80 %, ir sasniegts un tātad tiek svītrots.

— Stādījumu biezība: skaidrības labad, kā arī pārbaudes atvieglošanai sākotnējais nosacījums “24 kvadrātmetru minimālā platība katram stumbram” ir precizēts un papildināts. Attiecīgi jēdziens “stumbrs” aizvietots ar atbilstīgāku jēdzienu “koks”, ir precizēta biezības aprēķina kārtība (“platība tiek iegūta, rindstarpu platumu reizinot ar attālumu starp kokiem rindā”), jo īpaši tā saukto “terases” plantāciju gadījumā (lai noteiktu minimālo attālumu starp kokiem, tiek ņemts vērā terases augstums), un iekļauts arī minimālais attālums starp kokiem (4 metri).

— Starpkultūras: ieviests aizliegums izmantot starpkultūras olīvdārzos, kur aug olīvkoki, no kuriem iegūst izejvielu ar šo ACVN apzīmētā produkta ražošanai, lai nepieļautu šo augu konkurenci ar olīvkokiem, it īpaši tad, kad olīvkoki ir vēl jauni. Tomēr saskaņā ar vietējām paražām pieļaujama augļudārzā izkliedētu augļkoku klātiene, kura tiek uzskatīta par tādu, kas neietekmē produkta gala kvalitāti, taču ar noteikumu, ka to daudzums nepārsniedz 5 % no attiecīgā zemesgabala koku kopskaita.

— Atzarošana: lai īstenotu labo praksi attiecībā uz atzarošanu, ir precizēts, ka nogrieztie zari tiek izvesti no dārza pirms nākamās ražas, un ir pievienota iespēja tos sasmalcināt uz vietas.

— Apūdeņošana: apūdeņošanas beigu datums, kas sākotnēji tika noteikts atbilstoši katras šķirnes nogatavošanās datumam, aizvietots ar fiksētu datumu – 30. septembri, lai atvieglotu tā īstenošanu un pārbaudi.

— Koku vecums ražas iegūšanai: redakcionāla skaidrojuma nolūkā precizēts, ka kokiem jāsasniedz piecu gadu vecums, līdz tos var sākt izmantot ražas iegūšanai, ko sāk skaitīt “pēc koka iestādīšanas zemesgabalā” (cilmes vietas nosaukuma identificētajā zemesgabalā).

— Ražība: ražības aprēķina veids precizēts tā, lai izvairītos no jebkādas interpretācijas. Tādējādi norādīts, ka šo ieguvumu aprēķina attiecībā pret “novākto produkciju” (nevis kopējo koka ražu, kas iekļautu uz zemes nokritušās un nesavāktās olīvas, kurām netiek piešķirts aizsargātais nosaukums), “neatkarīgi no tā, kam olīvas paredzētas”, un “vidēji” no visiem identificētajiem saimniecības zemesgabaliem.

— Ražas novākšana: iekļauti dažādi nosacījumi attiecībā uz ražas novākšanu: novākšanas sezonas uzsākšanas un noslēgšanas kārtība, kas ļauj garantēt olīvu ražas ievākšanu pietiekamā vēlamajā gatavības pakāpē, atļautās ražas ievākšanas tehnikas (atļautie mehanizētie ražas ievākšanas paņēmieni, aizliegta tā saukto “pastāvīgo” tīklu izmantošana), kas ļauj saglabāt vietējās paražas, kuras priekšroku dod kvalitatīvas eļļas ražošanai no veselām olīvām, kas saglabā savu veselumu.

— Apstrādāto olīvu gatavība un sanitārā kvalitāte, un piegādes termiņi: lai garantētu saistītā produkta specifiskumu, tostarp savākto olīvu gatavības pakāpi, apstrādāto olīvu gatavības pakāpe ir precizēta atkarībā no tradicionālā Augšprovansas olīvu ražas ievākšanas perioda: partijās nav vairāk kā 30 % melno olīvu. Noteikums attiecībā uz apstrādāto olīvu veselumu ir papildināts, norādot, kādi drīkst būt pieļaujamie bojātu olīvu daudzumi partijās: “katrā izmantojamajā partijā pieļaujams tāds bojātu (kraupjainu, ieknābātu, apsalušu, sabrūnējušu) olīvu kopējais daudzums, kas nepārsniedz 10 % no tajā esošo olīvu kopskaita. Appelējušas vai saskābušas olīvas tiek izslēgtas no iespējas iegūt cilmes vietas nosaukumu”. Šī noteikuma mērķis ir precizēt jēdzienu “veselas olīvas”, lai vēl vairāk garantētu galīgo produkta kvalitāti. Termiņi “novākšana – nogāde” un “novākšana – sasmalcināšana” saīsināti attiecīgi līdz maksimāli trijām un sešām dienām pašreizējo četru un septiņu dienu vietā, lai ņemtu vērā pašreizējās paražas, kas aizsargā kvalitatīvas eļļas ražošanu.

— Eļļas pagatavošana: maksimālā olīvu pastas temperatūra ir samazināta līdz 27 °C pašreizējo 30 °C vietā (visos pārstrādes ķēdes posmos), lai ņemtu vērā izmaiņas jēdziena “auksta spieduma” reglamentācijā. Uzskaitītas atļautās procedūras un apstrādes (“nav atļauta nekāda apstrāde pirms spiešanas, izņemot mazgāšanu un kauliņu izņemšanu, un pēc spiešanas, izņemot dekantēšanu, centrifugēšanu un filtrēšanu”), kas precizē arī iespēju izņemt olīvu kauliņus pirms eļļas spiešanas. Ir precizēts, ka Huile d’olive de Haute-Provence tiek ražota no dažādām šķirnēm, kas ir tādās pašās proporcijās, kā olīvu dārzos noteiktās. Ir atļauta eļļas ražošana no vienas šķirnes – “Aglandau”.

Marķējums

Veikti pasākumi, lai ar šo nosaukumu apzīmētā produkta marķējuma specifiskās norādes atbilstu Regulas (ES) Nr. 1151/2012 noteikumiem. Eiropas Savienības ACVN simbols, kā arī norāde appellation d’origine protégée (aizsargāts cilmes vietas nosaukums) atrodas produkta ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu Huile d’olive de Haute-Provence marķējuma obligātajās norādēs.

Cits: pārbaudes, pārbaudes struktūru un grupas atrašanās vietu aktualizēšana un saikne

— Saskaņā ar izmaiņām valsts tiesību un normatīvajos aktos nodaļa “Valsts prasības” ir izveidota tabulas veidā, norādot galvenos kontrolējamos parametrus, to atsauces vērtības un vērtēšanas metodi.

— Iedaļas “Atsauces attiecībā uz kontroles struktūrām” un “Dalībvalsts kompetentais dienests”: aktualizēti oficiālo kontroles struktūru, kā arī grupas nosaukumi un atrašanās vietas.

— Saikne: elementi, kas saistīti ar cilmes vietas nosaukumu un svītroti no nodaļas “Izcelsmes apliecinājums”, daļēji ir pārcelti uz nodaļu “Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu”, kas tostarp pārkārtota tā, lai vēl labāk izskaidrotu ģeogrāfiskā apgabala un produkta specifiku, kā arī cēlonisko saikni starp ģeogrāfiskā apgabala specifiku un produkta specifiku.

VIENOTS DOKUMENTS

HUILE D’OLIVE DE HAUTE-PROVENCE

ES Nr. FR-PDO-0105-01340 – 27.5.2015.

ACVN ( X ) AĢIN ( )

1. Nosaukums vai nosaukumi

Huile d’olive de Haute-Provence

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.5. grupa. Eļļas un tauki (sviests, margarīns, eļļa u. c.)

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

Huile d’olive de Haute-Provence ir olīveļļa, kurai raksturīgās īpašības ir:

— pēc vizuālā izskata dzeltena, ar zaļiem ietonējumiem, kas pakāpeniski izzūd,

— spēcīgs aromāts, kurā dominē (kombinēti vai jūtami vieni paši) neapstrādātu artišoku, ābolu, banānu, svaigi pļautas zāles un svaigu mandeļu aromāti,

— garšas ziņā to raksturo smalkums, un dominējoša ir neapstrādātu artišoku garša, jūtamas arī sekundārās garšas, kas var būt kombinētas vai jūtamas vienas pašas – banānu, zāles, ābolu, svaigu mandeļu garša.

Pirms laišanas tirgū “sīvums” (turpmāk dokumentā saukts par “dedzinošu garšu” ir lielāks vai vienāds ar 2, rūgtenums ir lielāks par vai vienāds ar 1 atbilstošajā Starptautiskās Olīvu padomes (SOP) organoleptiskajā skalā.

Oleīnskābē izteikto brīvo taukskābju saturs nepārsniedz 0,8 gramus uz 100 gramiem olīveļļas. Kad tiek uzsākta olīveļļas tirdzniecība, peroksīda skaitlim jābūt ne lielākam par 15 miliekvivalentiem aktīvā skābekļa uz vienu kilogramu olīveļļas.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Huile d’olive de Haute-Provence ražo no olīvām vai eļļām, kas iegūtas no šādām šķirnēm:

— “Aglandau” (80 līdz 100 %),

— “Picholine”, “Bouteillan”, “Tanche” un senās vietējās šķirnes, kas stādījumos izmantotas pirms 1956. gada sala un pie kurām piederošie olīvkoki ģeogrāfiskajā apgabalā ir samērā lielā skaitā (0 līdz 20 %).

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Visas darbības no olīvu audzēšanas līdz olīveļļas izgatavošanai tiek veiktas noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

—

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Eļļu marķējumā, uz kuras norādīts cilmes vietas nosaukums Huile d’olive de Haute-Provence ietver:

— cilmes vietas nosaukumu Huile d’olive de Haute-Provence, norādi appellation d’origine protégée (aizsargāts cilmes vietas nosaukums), Visām šīm norādēm jābūt vienkopus un labi redzamām, kā arī uz vienas un tās pašas etiķetes. Lai šīs norādes pietiekami skaidri izceltos starp citām rakstveida norādēm un attēliem, tās veido ar labi saskatāmām, salasāmām, neizdzēšamām un pietiekami lielām rakstzīmēm, kuras ir labi redzamas uz drukāšanai izmantotā fona.

— Eiropas Savienības ACVN simbolu.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Ģeogrāfiskajā apgabalā ietilpst šādu pašvaldību teritorijas:

Augšprovansas Alpu (Alpes-de-Haute-Provence) departamentā:

— Digne-les-Bains, Entrepierres, Revest-des-Brousses, Simiane-la-Rotonde, Sisteron pašvaldība,

— Digne-les-Bains-Ouest kantona pašvaldības, izņemot Le Castellard-Mélan, Hautes-Duyes un Thoard pašvaldību, Forcalquier, Manosque-Sud-Est, Manosque-Nord, Manosque-Sud-Ouest, Les Mées kantona pašvaldības, Mézel kantona pašvaldības, izņemot Majastres pašvaldību, Moustiers-Sainte-Marie kantona pašvaldības, izņemot La Palud-sur-Verdon pašvaldību, Peyruis, Reillanne, Riez kantona pašvaldības, Saint-Étienne-les-Orgues kantona pašvaldības, izņemot Lardiers un Saint-Étienne-les-Orgues pašvaldību, Valensole, Volonne kantona pašvaldības.

Bušdironas (Bouches-du-Rhône) departamentā: Jouques, Saint-Paul-lès-Durance pašvaldība.

Varas (Var) departamentā: Ginasservis, Rians, Saint-Julien, Vinon-sur-Verdon pašvaldība.

Voklīzas (Vaucluse) departamentā: La Bastide-des-Jourdans, Beaumont-de-Pertuis, Grambois, Mirabeau, Peypin-d’Aigues, Vitrolles-en-Lubéron pašvaldība.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Ģeogrāfiskā apgabala specifika

Nosaukuma ģeogrāfiskā apgabala raksturīgās īpašības ir, no vienas puses, ģeogrāfiska viendabība, ko veido Diransas (Durance) ieleja un, no otras puses, tās atrašanās augstu virs jūras līmeņa (no 400 līdz 750 m).

Ģeogrāfiskā apgabala augsnei ir kopīgas īpašības – tā ir akmeņaina (oligocēna konglomerāts, oļi, stūraini un plakani elementi, kas bieži vien radušies sala iedarbībā), un tai ir līdzīgs kaļķa saturs (visas augsnes ir karbonātiskas).

Augšprovansā turklāt ir Vidusjūras Provansas tipa klimats ar kontinentālu ietekmi, ko raksturo karstas un sausas vasaras, bet dažkārt arī zemas un negatīvas nakts un ziemas temperatūras, ļoti augsta gada amplitūda (vidēji starp 17 °C un 18 °C), kā arī būtiskas dienas amplitūdas un pat pretējas temperatūras fenomeni.

Olīvdārzu kultūra Augšprovansas Alpos ir pieminēta jau viduslaikos. Tā sasniegusi savu maksimālo izplatību periodā no XVIII līdz XIX gadsimtam, kurā tā labāk nekā citkārt pārcietusi lielus salus.

Cilvēki gadsimtu gaitā iemācījušies selekcionēt šķirnes, kas ir vispiemērotākās vietējam klimatam, jo īpaši “Aglandau”, kas kļuvusi par galveno šķirni. Olīvdārzi tiek audzēti uz labiekārtotām terasēm (secīgiem, gandrīz horizontāliem, ar sausā krāvuma (bez saistvielas) akmens sienām atdalītiem zemesgabaliem, kas ļauj izmantot dabisko apvidus slīpumu). Olīvas tradicionāli tiek novāktas samērā zaļas novembra mēneša laikā relatīvi īsā, ne ilgāk kā 55 dienu periodā visā ģeogrāfiskajā apgabalā.

Patērētāji ļoti iecienījuši Huile d’olive de Haute-Provence tās reputācijas un īpašību dēļ. Jau izsenis Huile d’olive de Haute-Provence kvalitāte ir atzīta, un tā regulāri saņem apbalvojumus dažādos konkursos vietējā, reģionālajā un valsts līmenī.

Produkta specifika

Huile d’olive de Haute-Provence specifika īpaši balstīta tajā, ka tai galvenokārt izmanto “Aglandau” šķirni, kas veido 80 % līdz 100 % no eļļu veidojošajām šķirnēm. Tādējādi iegūtai eļļai ir laba struktūra, tā ir smalka un bagāta ar neapstrādātu artišoku, ābolu, banānu, svaigi pļautas zāles un svaigu mandeļu aromātiem. Kopumā izteiktā dedzinošā garša ir pārāka par rūgtenumu, un tās dzeltenajā krāsā ir zaļi ietonējumi, jo īpaši ražas gada sākumā.

Cēloniskā saikne

Reljefs, kuru nosaka ģeogrāfiskā rajona atrašanās augstumā, kā arī šā reģiona Vidusjūras klimata īpašības ar kontinentālo ietekmi, galvenokārt nosaka olīvdārzu atrašanos uz “terasēm”. Terašu atbalsta sienas, kas veidotas no sausa krāvuma akmeņiem, ļauj drenēt augsni mitrajā periodā, bet arī to piepildīt ar ūdeni sausajā periodā (no nakts laikā notiekošās gaisā esošā mitruma kondensēšanās). Tās regulē temperatūru ar savu spēju uzkrāt saules enerģiju, tādējādi aizsargājot ražu pirmajos aukstuma periodos, kā arī nodrošina olīvdārzu dzīvotspēju ģeogrāfiskā apgabala aukstākajos periodos, kas parasti ir februāra mēnesī. Ar oļiem bagātās, karbonātiskās augsnes ar smalku māla un smilšu sajaukumu, kas raksturīgas ģeogrāfiskajam apgabalam, dod īpašas priekšrocības olīvdārzu kultūrai, kurai labvēlīgi ir apvidi ar labu gaisa piekļuvi un drenāžu. Augsnes un klimata īpašību kombinācija gadsimtu gaitā ir veikusi selektīvu šķirņu izlasi, kurā izturīgākā izrādījusies “Aglandau” šķirne. Patiešām, neskatoties uz tās vēlīno gatavošanos, “Aglandau” augļiem, kas ievākti novembra mēnesī, ir laba izturība pret salu, kas iestājas ražas novākšanas vidusposmā. Īpaši intensīvi sali, kas piedzīvoti divas vai trīs reizes gadsimtā, pakāpeniski nodrošinājuši “Aglandau” panākumus. Šī šķirne ir atrodama gandrīz visur Provansā, bet jo īpaši lielā skaitā tā ir Augšprovansā.

“Aglandau” olīvdārzos un olīveļļas sastāvā veido vismaz 80 % no pastāvošajām šķirnēm, un tā noteicoši ietekmē eļļas īpašības, un padara to ievērojami atšķirīgu no citām eļļām. Šīs šķirnes augļos, neskatoties uz to vēlīno nogatavošanos, ir mazs ūdens saturs un augsts eļļas saturs, kas ražas novākšanas brīdī tiem nodrošina labu izturību pret pirmajiem rudens saliem un nemaina eļļas kvalitāti. Olīvas tomēr tiek novāktas pirms spēcīgiem saliem, kas visbiežāk tiek piedzīvoti pēdējās divās decembra nedēļās. Tādējādi vēl zaļo olīvu proporcija ražas novākšanas laikā bieži vien ir augsta. Tajās esošais hlorofils, kas ir taukos šķīstošs, pirmajās nedēļās pēc ražošanas eļļai piešķir tai raksturīgu zaļu ietonējumu. Eļļa ar laiku pakāpeniski zaudē zaļo ietonējumu, bet šīs eļļas organoleptiskās īpašības nemainās, tā attiecīgi iegūst zeltainu ietonējumu. Faktiski hlorofila pigmenti gaismas ietekmē sadalās. Eļļa ir bagāta arī ar polifenoliem, kas rada dedzinošu garšu un rūgtenumu, kas tostarp nodrošina labu šīs eļļas uzglabāšanu laika gaitā.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(šīs regulas 6. panta 1. punkta otrā daļa)

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-5703c586-9a23-41bb-8b07-0b449c7ecead

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.