LV    LV  EIROPAS KOPIE NU KOMISIJA 
Briselē, 11.10.2004 
COM(2004) 651 gal īgā redakcija 
  
KOMISIJAS PAZI ŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI 
Eiropas l īgumtiesības un acquis p ārskatīšana: turpm ākā virzība 
 
LV 2   LV 1. I EVADS  
Šajā paziņojumā noteikti Komisijas 2003. gada R īcības plāna 1 kontroles pas ākumi, 
ievērojot ES iest āžu, dalībvalstu un ieinteres ēto personu atsauksmes. Taj ā ir norādīts, 
kā tiks izstr ādāts kopējais modelis (KM), lai uzlabotu esošo un turpm āko acquis  
konsekvenci, un noteikti īpaši plāni acquis  daļām, kas attiecas uz pat ērētāju 
aizsardzību atbilstoši Pat ērētāju aizsardz ības politikas strat ēģijai 2002. – 2006. Taj ā 
arī aprakstītas plānotās darbības attiec ībā uz ES m ēroga standarta l īguma 
noteikumiem un turpina p ārdomāt papildu l īdzekļu piemērotību. 
Eiropas Parlaments (EP) 2 un Padome 3 pieņēma rezolūcijas, kurās atbalstīja Rīcības 
plānu un kur ās uzsvēra nepieciešam ību iesaist īt visas ieinteres ētās puses, jo īpaši KM 
izstrādē. EP piepras īja, lai KM tiktu pabeigts l īdz 2006. gada beig ām un ātri ieviests. 
Padome ar ī atzina par noder īgu ES mēroga standarta l īguma noteikumu izstr ādi, ko 
veikušas l īgumslēdzējas puses attiec ībā uz Kopienu un  valsts ties ību aktiem. 
Visbeidzot, š īs iestādes aicin āja Komisiju veikt papildu l īdzekļa turpmāku 
novērtēšanu. 
Šobrīd ir saņemti 122 apspriežu ierosin ājumi. Komisija ar autoru piekrišanu 
publicēja inform āciju par vi ņu ieguldījumu un to kopsavilkumu 4. Lai nodrošin ātu 
ieinteresēto personu l īdzdalību, 2003. gada j ūnijā organizēja divus semin ārus par 
līgumtiesībām 5. 2004. gada janv ārī organizēja vēl vienu semin āru par standarta 
noteikumiem un nosac ījumiem 6. Turklāt 2004. gada apr īlī notika Komisijas un EP 
apvienotā konference 7. 
2. T URPMĀKA VIRZ ĪBA 
2.1 Esošo un turpm āko acquis  uzlabošana (R īcības plāna I pasākums) 
 Personas, kas deva ieguld ījumu Rīcības plānā, atbalstīja vajadz ību uzlabot 
acquis  kvalitāti un konsekvenci l īgumtiesību jomā un uzsvēra, ka KM var ētu 
dot ieguld ījumu šā mērķa sasniegšan ā. Ņemot vērā šo būtisko atbalstu, 
Komisija īstenos KM izstr ādi. 
2.1.1 KM galvenais uzdevums 
 Rīcības plānā ir noteiktas acquis  problēmu kategorijas. Galven ās no tām: 
● Tādu abstraktu juridisku terminu lietošana direkt īvās, kuri nav 
definēti, vai ir defin ēti pārāk plaši. 
                                                 
1  Visi dokumenti par Eiropas l īgumtiesībām ir pieejami Komisijas t īmekļa vietnē: 
http://europa.eu.int/comm/consumers/cons_int/s afe_shop/fair_bus_pract/cont_law/index_en.htm   
2 Skat. 1. zemsv ītras piezīmi. 
3 Skat. 1. zemsv ītras piezīmi. 
4 Skat. 1. zemsv ītras piezīmi. 
5 Skat. 1. zemsv ītras piezīmi. 
6 http://europa.eu.int/comm/internal_market/contractlaw/2004workshop_en.htm  
7 Skat. 1. zemsv ītras piezīmi. 
 
LV 3   LV ● Jomas, kur ās direktīvu piemērošana praktiski neatrisina probl ēmu. 
● Atšķirības starp valstu īstenošanas ties ību aktiem, kuras rodas, 
veicot minim ālu saskaņošanu pat ērētāju aizsardz ības direkt īvās. 
● Neatbilst ība EK ties ību aktos par l īgumtiesībām. 
 Vispirms j āizvēlas politika attiec ībā uz nepieciešam ību mainīt esošās 
direktīvas, lai risin ātu šīs problēmas. Šaj ā gadījumā Komisija p ēc 
vajadzības izmantos KM k ā instrumentu, iesniedzot priekšlikumus esošo 
acquis  un plānoto juridisko instrumentu kvalit ātes un konsekvences 
uzlabošanai l īgumtiesību jomā. Vienlaic īgi to varēs izmantot ar ī acquis  
vienkāršošanai 8. KM sniegs juridisku terminu skaidras defin īcijas, 
pamatprincipus un saska ņotus līgumtiesību tipveida noteikumus, 
pamatojoties uz ES acquis  un labāko praksi dal ībvalstu tiesiskaj ā 
regulējumā.  
 Piem ērs: patērētāju acquis  pārskatīšana  
 Komisijas pamatm ērķi joprojām ir palielin āt patērētāju un uzņēmumu 
uzticību iekšējā tirgū, nodrošinot pat ērētāju augsta l īmeņa aizsardz ību un 
samazinot iekš ējā tirgus š ķēršļus un reglament ēšanas vienk āršošanu9. 
Tiks pārskatītas astoņas patērētāju direktīvas10, lai noteiktu, vai ar t ām 
tiek sasniegti šie m ērķi, jo īpaši, ņemot vērā tajās ietvertās minimālās 
saskaņošanas noteikumus.  
 Pārskatīšanas laik ā novērtēs, cik liel ā mērā gan katra direkt īva atseviš ķi, 
gan kopum ā, praksē ir palīdzējusi sasniegt Komisijas pat ērētāju 
aizsardzības un iekš ējā tirgus mērķus. Tas noz īmē, ka nav j āaplūko tikai 
direktīvas, bet ar ī tas, kā tās tiek piem ērotas, un tirgus, kur ā tās darbojas 
(t.i., valstu transpon ēšanas ties ību akti, tiesu prakse, pašregul ācija, 
izpilde; atbilst ības līmeņi praksē, un attīstība uzņēmējdarbības praks ē, 
tehnoloģijā un patērētāju cerības).  
 Pārskatā jo īpaši izskat īs šādus jautājumus: 
● Vai direkt īvās noteiktais pat ērētāju aizsardz ības līmenis ir 
pietiekami augsts, lai nodrošin ātu patērētāju uzticību? 
● Vai saska ņošanas līmenis ir pietiekams, lai samazin ātu iekšējā 
tirgus šķēršļus un konkurences trauc ējumus uz ņēmumiem un 
patērētājiem?  
● Vai regul ējuma līmenis apgr ūtina uzņēmumus, lai tie var ētu 
nodrošināt minimālu konkurenci un veicin āt to? 
                                                 
8 Š ī iniciatīva ir iek ļauta Komisijas Pazi ņojumā “Kopienas acquis  aktualizēšana un vienk āršošana” 
(KOM(2003)71) un t ās mērķis ir nodrošin āt likumdošanas vienk āršību. 
9 OV C 137, 8.6.2002., 2. lpp. 
10 Direkt īvas 85/577, 90/314, 93/13, 94/47, 97/7, 98/6; 98/27, 99/44  
 
LV 4   LV ● Vai direkt īvas piemēro efektīvi?  
● Vai kopum ā astoņās direktīvās pastāv nozīmīgi trūkumi, 
neatbilstība vai pārklāšanās?  
● Kurai direkt īvai jāpiešķir augstākā prioritāte, veicot reformu? 
 Rodas ar ī daži īpaši jautājumi: 
● Vai direkt īvu darbības joma ir pareiza? Vai pras ības par 
informāciju pirms l īguma nosl ēgšanas ir atbilstošas?  
● Vai direkt īvās par tirdzniec ības aģentu darb ību, laika sadal ījumu un 
pārdošanu no att āluma vajadz ētu pilnībā saskaņot un standartiz ēt 
atteikumu termi ņu ilgumu un k ārtību?  
● Vai pat ērētāju līgumtiesības jāturpina saska ņot?  
● Vai past āv iespēja apvienot dažas direkt īvas, lai samazin ātu to 
neatbilstību? 
 Lai p ārskatītu patērētāju acquis , tiek plānotas vair ākas darbības: 
● Publiskas acquis , tostarp attiec īgās valsts ties ību aktu un tiesu 
prakses, datu b āzes izveidošana. Ši s projekts nodrošin ās arī 
salīdzinošu anal īzi par direkt īvu īstenošanu praks ē.  
● Dalībvalstu ekspertu past āvīgas darba grupas izveidošana, lai t ā 
darbotos k ā komiteja inform ācijas apmai ņai un debat ēm par acquis  
īstenošanu.  
● Īstenošanas zi ņojumi attiec ībā uz direkt īvām par cenas nor ādīšanu, 
pārdošanu no att āluma, pat ēriņa precēm un rīkojumiem. Zi ņojumos 
apspriedīsies arī ar ieinteres ētajām pusēm un rīkos atbilstošus 
seminārus.  
 Ievērojot projekta izpildi un zi ņojumus, Komisija ņems vērā 
priekšlikumu nepieciešam ību, lai groz ītu spēkā esošās direktīvas. Šo 
diagnostikas posmu pl ānots pabeigt 2006. gad ā. Priekšlikumos attiec īgajā 
gadījumā ņems vērā darbu pie KM un ti em pievienos attiec īgo 
reglament ējošo ietekmes nov ērtējumu. 
 
LV 5   LV  Vēlams, lai Padome un EP var ētu izmantot KM, iesniedzot Komisijas 
priekšlikumu groz ījumus. KM izmantošana b ūtu konsekvent āka, ja būtu 
noteikti kop īgi mērķi augstas kvalit ātes ES ties ību aktu sasniegšanai11, un 
ja Eiropas iest ādes dotu savu ieguld ījumu, kas veicin ātu ES ties ību aktu 
vienkāršību, precizit āti un konsekvenci12.  
2.1.2 Citas iesp ējamās KM funkcijas 
 Valstu likumdev ējas iestādes varētu izmantot KM, transpon ējot ES 
līgumtiesību jomas direkt īvas valstu ties ību aktos. T ās varētu izmantot 
KM, ieviešot ties ību aktus l īgumtiesību jomās, kuras neregul ē Kopienas 
līmenī. 
 EP ieteikt ā funkcija ir KM iesp ējamā izmantošana š ķīrējtiesā. 
Šķīrējtiesneši var ētu izmantot KM, lai rastu objekt īvus un līdzsvarotus 
risinājumus konfliktus, kas rodas starp l īgumslēdzējām pusēm, 
risināšanai. 
 KM var b ūt nozīmīgs arī citu Rīcības plānā noteikto pas ākumu izstr ādē. 
Piemēram, EP nor ādīja, ka KM var ētu iestrādāt arī standarta l īguma 
noteikumu pamat ā, lai tas b ūtu pieejams praktiz ējošiem juristiem. 
Komisija piekr īt, ka būtu vēlams izmantot KM p ēc iespējas plašāk, 
realizējot Rīcības plāna II pasākumu. Turkl āt KM būtu iespējamā papildu 
līdzekļa izveidošanas pamat ā. 
 Komisija ar ī apsver priekšlikumu integr ēt KM līgumos, kas nosl ēgti ar 
līgumslēdzējiem. KM joproj ām var izmantot papildus piem ērojamajiem 
attiecīgās valsts ties ību aktiem. Komisija aicin ātu arī citas iest ādes un 
institūcijas izmantot KM, nosl ēdzot līgumus ar treš ām pusēm.  
 Visbeidzot, uz EK acquis  un labākajiem noteiktajiem dal ībvalstu 
līgumtiesību risinājumiem balst ītais KM var ētu iedvesmot Eiropas 
Kopienu Tiesu, interpret ējot acquis  par līgumtiesībām.  
2.1.3 KM juridisk ā būtība 
 Vair āki Rīcības plāna atbalst ītāji ierosināja jautājumu par KM juridisko 
būtību. Ierosin ātās idejas sv ārstījās starp Padomes un EP pie ņemtu 
saistošu ties ību aktu un Komisijas pie ņemtu nesaistošu dokumentu. 
 Šobr īd Komisija uzskata, ka KM b ūs nesaistošs dokuments. Tom ēr 
izstrādājot KM, Komisija plaši apspried īsies ar vis ām ieinteres ētajām 
pusēm. Šajā sakarā šis jautājums varētu tikt atk ārtoti ierosin āts. 
                                                 
11 Rīcības plāns „Reglament ējošās vides vienk āršošana un uzlabošana" (KOM (2002) 278) 
12 Iest āžu nolīgums par lab āku tiesību aktu izstr ādi (OV 2003/C 321/01) 
 
LV 6   LV 2.2 ES m ēroga standarta noteikumu un nosac ījumu lietošanas veicin āšana 
(Rīcības plāna II pas ākums) 
2.2.1 Komisijas ieteikumi R īcības plānā 
 Ar otro pas ākumu plāno veicin āt privātpersonu standarta noteikumu un 
nosacījumu (SNN) izstr ādi izmantošanai ne tikai vien ā tiesību sistēmā, 
bet ES mērogā. Šobrīd puses bieži uzskata, ka t ām jāizmanto daž ādi SNN 
kopumi, jo dal ībvalstu ties ību aktos, vai nu l īgumtiesībās vai citā tiesību 
jomā, pastāv atšķirīgas oblig ātās prasības (piem ēram, tiesību aktos par 
kaitējuma atlīdzināšanu atšķirības var par ādīties, lai noteiktu atš ķirīgus 
līguma noteikumus attiec ībā uz atbild ības jautājumiem). Tom ēr, ir 
vairāki piemēri, kad ES m ēroga SNN ir veiksm īgi pielietoti attiec ībā uz 
jautājumiem, kas parasti j ārisina arī citos līgumos. 
 Tādēļ arī citos gad ījumos var ētu būt pieejami ES m ēroga risin ājumi, ja 
pašreiz tiek izmantoti vienas valsts SNN. Ir skaidrs, ka tr ūkst 
informācijas par š ādu ES m ēroga risin ājumu pieejam ību, tādēļ Rīcības 
plānā iesaka visaptverošu iniciat īvu palielin āt informētību par esošaj ām 
iespējām. 
2.2.2 Ieinteres ēto personu un citu pe rsonu atsauksmes 
 Daži respondenti atbalst īja ieteikto pieeju, bet daži skeptiski uzl ūkoja 
Komisijas iesaist īšanos šajā jomā, jo tie uzskat īja, ka Komisija pl āno pati 
sastādīt SNN. Tas noteikti nav Komisijas nodoms: tirgus dal ībniekiem 
jānosaka SNN saturs un uz ņēmējiem jāpieņem lēmums par SNN 
lietošanu. Komisija paredz r īkoties vien īgi kā veicinātājs un „god īgs 
mākleris”, t.i., sapulcinot ieinteres ētās puses, bet neiejaucoties liet ā. 
 Jaut ājumus turpin āja izskatīt seminārā 2004. gada 19. janv ārī 13, kurā 
uzmanība tika v ērsta uz SNN izmantošanu uz ņēmējdarbībā saistībā ar 
uzņēmumu („uz ņēmums – uz ņēmums”) dar ījumiem, k ā arī līgumos starp 
uzņēmējdarbības nozari un vald ību („uzņēmums – iest āde”). Pieņēma 
divus galvenos secin ājumus: 
 Pirmk ārt, panāca vispārēju vienošanos, ka ES m ēroga SNN var ētu 
veiksmīgi izmantot iev ērojamā skaitā gadījumu, neraugoties uz faktu, ka 
atsevišķās jomās joprojām pastāv daži tiesiski un administrat īvi šķēršļi. 
Komisija ar ieinteres ēto personu pal īdzību sastādīs nozīmīgāko šķēršļu 
sarakstu. 
 Otrk ārt, vienojās, ka, lai palielin ātu inform ētību par esošaj ām iespējām, 
jo īpaši būtu noder īgi sniegt inform āciju par ES m ēroga SNN 
izmantošanas veiksm īgiem piem ēriem Komisijas izveidot ā tīmekļa 
vietnē.  
                                                 
13 Skat. 6. zemsv ītras piezīmi. 
 
LV 7   LV 2.2.3 Rīcība: tīmekļa vietne, lai veicin ātu ES mēroga SNN izstr ādi un lietošanu 
 Ņemot vērā visus šos ieguld ījumus, Komisija secin āja, ka var ētu gūt 
labumu, palielinot inform ētību par esošaj ām iespējām. Komisija 
uzmanību pievērsīs SNN attiec ībā uz „uzņēmums – uz ņēmums” un 
„uzņēmums – iest āde” darījumiem. 
 Ņemot vērā šo rīcību novērtējumu, var ierosin āt turpmākus pasākumus 
un varētu turpmāk izskatīt jautājumu par š ā darba turpin āšanu. 
2.2.3.1 Pamats inform ācijas apmai ņai par esošajiem un pl ānotajiem 
ES mēroga SNN 
 Komisija izveidos t īmekļa vietni, kur ā tirgus dal ībnieki var ēs 
apmainīties ar inform āciju par ES m ēroga SNN, kurus pašreiz 
izmato vai pl āno izstrādāt. Par inform ācijas public ēšanu atbild ēs 
vienīgi personas, kuras to nos ūtīs. Šīs publikācijas nepieš ķirs šiem 
SNN juridisku vai komerci ālu spēku. Pirms tam Komisija 
apspriedīsies ar ieinteres ētajām pusēm, lai ieg ūtu precīzu 
informāciju par to, k āda inform ācija lietot ājiem nepieciešama un 
kādu inform āciju organiz ācijas ir gatavas ievietot t īmekļa vietnē.  
 Inform ācijai palīdzēs pusēm izvairīties no kļūdām un izmantot citu 
pušu pozit īvo pieredzi. T ādēļ Komisija nepl āno definēt „labas 
prakses” kopumu.  
2.2.3.2 Vadl īnijas par konkurences noteikumu un ES m ēroga SNN 
saistību 
 Šajā posmā Komisija nepl āno public ēt atseviš ķas vadlīnijas 
attiecībā uz SNN izstr ādi un izmantošanu. Komisija jau ir 
norādījusi, ka kopum ā tai ir labv ēlīga attieksme pret nol īgumiem, 
kas veicina ekonomisku sapl ūšanu kopējā tirgū vai veicina jauna 
tirgus attīstību un uzlabotus pieg ādes nosac ījumus 14. Lai gan t ādēļ 
nolīgumi pret ES m ēroga SNN izstr ādāšanu vai izmantošanu 
kopumā tiks uzlūkoti pozit īvi, atseviš ķos gadījumos nol īgumi vai 
saskaņotas darb ības SNN izmantošan ā var neatbilst konkurences 
noteikumiem. 
 Šajā sakarībā Komisija v ērš uzman ību uz „Vadl īnijām par EK 
Līguma 81. panta piem ērojamību horizont ālās sadarb ības 
nolīgumiem” 15, jo īpaši 6. noda ļu, kurā noteiktas vadl īnijas par 
standartiz ācijas nolīgumiem. Lai gan t ās konkrēti neattiecas uz 
nolīgumiem par SNN, puses var t ās izmantot k ā norādījumus, lai 
izvairītos no kļūmēm, piekrītot izmantot SNN. 
                                                 
14 Komisijas Pazi ņojums Nr. 2001/C 3/02, (OV C3/2, 2001. gada 6. janv āris), 169. punkts 
15 Turpat. 
 
LV 8   LV 2.2.3.3 Juridisku š ķēršļu identific ēšana, izmantojot ES m ēroga SNN 
 Komisija kop ā ar ieinteres ētajām person ām pārbaudīs, vai 
dalībvalstīs pastāv šķēršļi ES mēroga SNN lietošanai un k ādi tie ir, 
lai tos nepieciešam ības gadījumā samazinātu. To brīvprātīgi varētu 
veikt attiec īgā dalībvalsts, izmantojot Komisijas p ārkāpumu 
izmeklēšanas proced ūru, ja šķēršļi ir ES likumu p ārkāpums, vai 
citu ES darb ību, piemēram pieņemot ties ību aktus, ja ES likumi 
netiek pārkāpti.  
 Vispirms Komisija organiz ēs pārskatu, pēc tam apspriežoties ar 
ieinteresētajām person ām par t ā saturu un strukt ūru, lai 
nodrošinātu, ka pārskatā uzmanība pievērsta aspektiem, kas attiecas 
uz tirgus dal ībniekiem. 
2.3 Pas ākums, kas konkr ēt i  n e a t t i e c a s  u z  k ādu nozari – papildu l īdzeklis 
Eiropas l īgumtiesībās (Rīcības plāna II pas ākums) 
 Rīcības plānā cita starp ā secināja, ka šaj ā posmā nekas neliecina par to, ka 
izmantotā sektorālā pieeja rad ījusi probl ēmas vai ka t ā būtu jāatceļ. Tomēr 
uzskatīja par lietder īgu pārbaudīt, vai var ētu būt nepieciešami ar nozari 
nesaistīti konkrēti pasākumi, piem ēram, papildu l īdzekļi, lai risin ātu problēmas 
Eiropas līgumtiesību jomā. 
 Komisija pl āno turpināt šo procesu paral ēli darbam pie KM un ņemot vērā no 
ieinteresētajām pusēm līdz šim sa ņemtās piezīmes par v ēlmēm attiecībā uz 
šādu līdzekļu rādītājiem, ja rad īsies vajadz ība pēc tiem. Šaj ā sakarā KM 
izstrādes process un jo īpaši apspriedes ar ieinteres ētajām person ām var sniegt 
attiecīgo inform āciju. 
 Komisija nodrošin ās īpašas iesp ējas inform ācijas apmai ņai par šādu līdzekļu 
iespējamību. Lai gan ir priekšlaic īgi spriest par nov ērojumu rezult ātu, svarīgi ir 
izskaidrot, ka Komisija nepl āno ierosin āt „Eiropas Civilkodeksu”, ar ko 
saskaņotu dalībvalstu l īgumtiesības, kā arī novērojumi nav j āuzskata par 
tādiem, kas jebk ādā veidā apšauba pašreiz ējās pieejas br īvas aprites 
veicināšanai, pamatojoties uz elast īgiem un efekt īviem risin ājumiem.  
 Ir noteikti vair āki novērojumu rādītāji attiecībā uz līdzekļu nepieciešam ību, kas 
balstās uz ieguld ījumu Rīcības plānā un Komisijas apsv ērumiem. Tie ietver 
nepieciešam ību ievērot atšķirības starp dar ījumiem ar pat ērētājiem un 
darījumiem uz ņēmumu starp ā vai ar valsts iest ādēm, pakāpi, kādā citi 
risinājumi, tostarp, ES m ēroga SNN, jau pied āvā apmierinošus risin ājumus, un 
nepieciešam ību ievērot dažādas tiesību un administrat īvās kultūras dalībvalstīs. 
Šie rādītāji jāņem vērā, turpmāk diskutējot par šī līdzekļa iespējamību. Daži no 
šiem rādītājiem paskaidroti II pielikum ā. 
 Turkl āt, ja tiek atkl ātas problēmas, kam nepieciešams risin ājums ES l īmenī, 
Komisija veiks paplašin ātu ietekmes nov ērtējumu, lai noteiktu šo risin ājumu 
būtību un saturu. 
 
LV 9   LV 3. K OPĒJĀ MODEĻA SAGATAVOŠANA UN IZSTR ĀDE 
3.1 Sagatavošana: zin ātniskā izpēte un ES iest āžu, dalībvalstu un citu 
ieinteresēto personu l īdzdalība 
3.1.1 Pārskats 
 Lai nodrošin ātu augstu KM kvalit āti, Komisija finans ēs izpēti trīs gadus 
saskaņā ar Eiropas Kopienas Sesto pamatprogrammu p ētniecībai un 
tehnoloģiskajai att īstībai 16. Priekšlikumi p ētniecībai ir izv ērtēti un 
paredzams dr īz uzsākt darbu.  
 Līdz 2007. gadam p ētniekiem j āiesniedz nobeiguma zi ņojums, kur ā 
sniegti visi elementi, kas Komisijai nepieciešami KM izstr ādei. Tādēļ tajā 
jāietver KM projekts, kas p ēc pētnieku dom ām būs piemērots Rīcības 
plānā paredzētajiem nol ūkiem.  
3.1.2 Ieinteres ēto personu l īdzdalība 
 Ieinteres ēto personu l īdzdalība proces ā ir ļoti būtiska, un to ir uzsv ēruši 
visi Rīcības plāna respondenti. 
 EP/Komisijas kop īgajā konferenc ē 2004. gada apr īlī ierosināja un 
atbalstīja četrus pamatkrit ērijus veiksm īgai līdzdalībai. 
• Tiesību tradīciju atšķirība: jāņem vērā atšķirīgās tiesību tradīcijas 
ES; 
• Ekonomikas interešu l īdzsvars: j āņem vērā daudzo uz ņēmumu 
intereses daž ādās ekonomikas nozar ēs, sākot no MVU l īdz 
starptautiskiem uz ņēmumiem, k ā arī patērētāju un praktiz ējošu 
juristu intereses. 
• Ieguld ījums: ieinteres ētajām person ām nepieciešams velt īt 
faktiskus resursus, lai nodrošin ātu pastāvīgu, būtisku ieguld ījumu; 
• Tehnisk ā pieredze: lai sniegtu s īku atgriezenisko inform āciju un 
problēmas akadēmiskajiem p ētniekiem. 
 Šos krit ērijus ņems vērā, izveidojot turpm āk norādītās struktūras. Pirmaj ā 
posmā šīs struktūras veidos da ļu no nol īguma starp Komisiju un 
pētniekiem. 
 Pirmais posms: tehniskais ieguld ījums 
• Komisijas izveidos ieinteres ēto personu ekspertu t īklu, lai 
nodrošinātu pastāvīgu, sīki izstrādātu ieguld ījumu pētnieku 
sagatavošan ās darbā. 
                                                 
16 Lēmums Nr. 1513/2002/EK (OV L 232, 29.8.2002., 1. lpp.) 
 
LV 10   LV • Tiks organiz ēti regulāri semināri par visiem izp ētes tematiem, lai 
ieinteresētās personas var ētu noteikt praktiskus v ērā ņemamus 
jautājumus un sniegt atgriezenisko inform āciju. Lai Komisija un 
ieinteresētās personas var ētu sekot darba gaitai, tiks organiz ēti 
semināri par katru aktu ālo jautājumu. Lai nodrošin ātu efektivit āti, 
semināru temati b ūs specifiski un semin āra dalībnieku skaits b ūs 
ierobežots.  
• Šim procesam var ēs sekot tam paredz ētā tīmekļa vietnē, kas būs 
pieejama p ētniekiem, ieinteres ēto personu ekspertiem, Komisijai, 
dalībvalstu ekspertiem un EP. Šaj ā tīmekļa vietnē esošos projektus 
atjauninās izpētes gaitā un ņemot vērā ieinteres ēto personu 
piezīmes. 
• Pieņemot lēmumus par daž ādu aspektu sadal ījumu, var ētu būt 
lietderīgi noteikt vadl īnijas tehnisk ā posma darb ībai, lai 
nodrošinātu, ka pētnieki un ieinteres ētās puses prec īzi un kop īgi 
saprot šo procesu. Vadl īnijās varētu ietvert strukt ūru, kas 
nodrošinātu ieinteres ēto personu ieguld ījuma kop ējo koordin ēšanu, 
piemēram, koordin ācijas grupu, kur ā darbojas gan akad ēmiskie 
pētnieki, gan ieinteres ēto personu eksperti. 
 Otrais posms: politiski apsv ērumi un p ārskats 
 Komisija: 
• regul āri nodrošin ās EP un Padomi, p ēc to lūguma, ar jaun āko 
informāciju par procesu. 
• organiz ēs regulārus augsta l īmeņa pasākumus, iesaistot EP un 
dalībvalstis; 
• izveidos dal ībvalstu ekspertu da rba grupu, lai nodrošin ātu, ka tās 
tiek inform ētas par darba gaitu un iesp ēju saņemt atgriezenisku 
informāciju. 
 Turkl āt par abiem posmiem var ētu regulāri diskut ēt forumā, lai 
apspriestu tos plaš ākā kontekstā. 
3.1.3. KM iesp ējamā struktūra un saturs 
 KM sagatavošanas izp ētes mērķis ir noteikt lab ākos risinājumus, ņemot 
vērā valsts līgumtiesības (gan [tiesu] praksi, gan iedibin āto praksi), EK 
acquis  un attiecīgos starptautiskos dokumentus, jo īpaši 1980. gada ANO 
konvenciju par starptautisku pre ču tirdzniec ības līgumiem. Citi esošie 
materiāli arī būs atbilstoši un tiks ņemti vērā, nodrošinot KM atbilst ību 
ES īpašajām prasībām. 
 KM paredz ētajā struktūrā (iespējamās struktūras piem ērs ir nor ādīts 
I pielikum ā) vispirms sniegs l īgumtiesību kopējus pamatprincipus, 
tostarp nor ādījumus par to, k ādos gadījumos var ētu būt nepieciešamas 
 
LV 11   LV atkāpes no šiem pamatprincipiem. Otrk ārt, šos pamatprincipus pamatos 
ar būtiskāko jēdzienu defin īcijām. Treškārt, šos principus un defin īcijas 
papildinās tipveida noteikumi, kas veidos KM kopumu. Var paredz ēt 
atšķirību starp tipveida noteikumiem, ko piem ēro līgumiem, ko nosl ēdz 
starp uzņēmumiem vai priv ātpersonām, un tipveida noteikumiem, ko 
piemēro līgumiem, ko nosl ēdz starp uz ņēmumu un pat ērētāju. 
 Daži respondenti nor ādīja jomas, pret kuru iek ļaušanu KM tie iebilst. 
Daudzas no t ām attiecas uz visp ārējiem principiem, kas nav attiecin āmi 
uz konkrētiem līgumu veidiem vai l īgumslēdzējām pusēm. Primārajam 
kritērijam attiec īgo jomu noteikšanai j ābūt acquis  konsekvences 
palielināšanas lietder ība. 
 Tom ēr īpaši minēti tika divu veidu l īgumi – pat ērētāju un apdrošin āšanas 
līgumi. Komisija sagaida, ka KM sagatavošan ā īpaša uzman ība tiks 
veltīta šīm divām jomām. Citas īpaši minētās jomas, uz kur ām varētu 
attiecināt KM, ir p ārdošanas un pakalpojumu l īgumi un noteikumi, kas 
attiecas uz īpašumties ību saglab āšanu un īpašumties ību uz prec ēm 
nodošanu.  
 Komisija p ēc EP un Padomes l ūguma ņēma vērā arī sākto pētījumu, lai 
izskatītu, vai rodas probl ēmas tādēļ, ka pastāv atšķirības mijiedarbojoties 
līgumtiesībām un deliktu ties ībām un līgumtiesībām un īpašuma 
tiesībām 17. Ņemot vērā šo pētījumu, Komisija secin āja, ka nepast āv 
būtiskas probl ēmas, ko rada atš ķirības, mijiedarbojoties l īgumtiesībām un 
deliktu ties ībām dažādās dalībvalstīs. Nozīmīgākas probl ēmas rodas 
atšķirīgās mijiedarb ības dēļ starp līgumtiesībām un īpašuma ties ībām 
dalībvalstīs. KM sagatavošan ā jāņem vērā tas, kā risināt šīs problēmas, 
ciktāl nepieciešams esošo un turpm āko acquis  uzlabošanai. 
3.2 Komisijas izstr ādātais kopējais modelis 
3.2.1 Atbilst ība Rīcības plāna mērķiem 
 Pētnieku nobeiguma zi ņojums nav saistošs Komisijai un t ā, ja 
nepieciešams, var to groz īt, lai sasniegtu R īcības plāna mērķus. 
3.2.2 Praktiskums tests 
 Nov ērtējot pētnieku nobeiguma zi ņojumu, Komisija nodrošin ās, ka tiek 
veikts KM praktiskuma tests, pamatojoties uz konkr ētiem KM varb ūtējās 
izmantošanas piem ēriem. 
 Pirmk ārt, pārbaudīs, vai KM projekts ir piem ērots izmantošanai acquis  
uzlabošanai un ties ību aktu sagatavošanai.  Tas varētu nozīmēt, ka KM 
projekts b ūs jāizmanto priekšlikum ā, lai main ītu esošo direkt īvu.  
 Piem ēram, to var ētu veikt saist ībā ar Komisijas pl āniem patērētāju tiesību 
acquis pārskatīšanai un izmantojot jebkuru r īcību, kas izriet, p ārskatot 
                                                 
17 Skat. 1. zemsv ītras piezīmi. 
 
LV 12   LV Direktīvu 200/35/EK par kav ētu maksājumu nov ēršanu tirdzniec ības 
darījumos 18. 
 Iegūto pieredzi ņems vērā pirms Komisijas gal īgā KM pieņemšanas.  
 Otrkārt, KM projektu var ētu izmēģināt citas iest ādes. Šajā posmā varētu 
arī lūgt dalībvalstīm pārbaudīt spēkā esošo ties ību aktu piem ēra 
transponēšanu un apsv ērt, cik liel ā mērā projekts pal īdz to veikt.  Ar 
praktiskiem piem ēriem jāpārbauda ar ī KM projekta piem ērotība 
izmantošanai I, II un II pas ākumā. Tiks mekl ēti veidi, k ā pārbaudīt KM 
projekta piem ērotību, ja to izmanto k ā līdzekli starptautiskaj ā šķīrējtiesā 
vai Komisijas l īgumattiec ībās. 
3.2.3 Apspriedes par Komisijas KM 
 Izstr ādes procesa rezult ātā tiks izveidots Komisijas KM, ko iesniegs 
galīgajai apspriedei. EP, Padome un dal ībvalstis tiks aicin ātas izskat īt 
pētnieku nobeiguma zi ņojumu un Komisijas nov ērtējumu. Var ētu 
izmantot ar ī starpiest āžu darba grupu, lai apsp riestu KM izmantošanu 
likumdošanas proces ā. Dalībvalstu apspriedes var ētu turpināt tajā pašā 
valstu ekspertu darba grup ā, kas seko sagatavošanas darbam. 
. Nākamais solis b ūtu atklātas apspriedes balt ās grāmatas form ā, 
nodrošinot iesp ēju ieinteres ētajām person ām dod savu ieguld ījumu.  Šim 
nolūkam Komisijas KM tulkos vis ās ES ofici ālajās valodās. Ieinteresētās 
personas var iesniegt piez īmes par Komisijas projektu vismaz sešu 
mēnešu laik ā. Apspriedēs varēs sīki izskatīt KM saturu un nodrošin āt 
iespēju novērst atšķirības valodu versij ās, lai nodrošin ātu, ka gal īgā 
versija ir piln ībā atbilstoša un skaidra vis ās valodās. 
3.2.4 KM pie ņemšana Komisij ā 
 KM pie ņemšana Komisij ā ir paredz ēta 2009. gad ā. KM tiks plaši 
publicēts, tostarp Eiropas Savien ības Ofici ālajā Vēstnesī, un vajadz ības 
gadījumā pārskatīts. Tiks noteikti KM atjaunin āšanas meh ānismi.  
                                                 
18 OV L 200, 8.8.2000., 35.lpp. 
 
LV 13   LV ANNEX I  
Possible structure of the CFR 
The main goal of the CFR is to serve as a tool box for the Commission when preparing 
proposals, both for reviewing the existing acquis  and for new instruments. To that aim, the 
CFR could be divided into three parts: fundamental  principles of contract law; definitions of 
the main relevant abstract legal terms and model rules of contract law. 
CHAPTER I – Principles 
The first part of the CFR could provide some common fundamental principles of European 
contract law and exceptions for some of these pr inciples, applicable in limited circumstances, 
in particular where a contract is  concluded with a weaker party. 
Example: Principle of contractual freedom; exception: application of mandatory rules; 
Principle of  the binding force of contract ; exception: e.g. right of withdrawal; principle of 
good faith 
CHAPTER II – Definitions 
The second part of the CFR could provide some definitions of abstract legal terms of 
European contract law in partic ular where relevant for the EC acquis . 
Examples: definition of contract, damages. Concerning the definition of a contract, the 
definition could for example also explain when a contract should be considered as concluded.  
CHAPTER III – Model rules 
SECTION I – Contract  
1. Conclusion of a contract: i. e. notion of offer, acceptance,  counteroffer, revocation of 
an offer, time of conclusion of a contract. 
2. Form of a contract: i.e. written contract, oral contra ct, electronic contract and 
electronic signature. 
3. Authority of agents: direct  and indirect representation. 
4. Validity: i.e. initial impossibility, incorrect information, fraud, threats. 
5. Interpretation: i.e. general rules of interpretation, reference to all relevant 
circumstances. 
6. Contents and effects: i.e. statements gi ving rise to contractual obligation, implied 
terms, quality of performance, obligation to  deliver the goods / provide the services, 
conformity of the performance with the contract. 
 
LV 14   LV SECTION II  – Pre-contractual obligations 
1. Nature of pre-contractual ob ligations (mandatory or not) 
2. Pre-contractual information obligations:  
a. General/Form: i.e. written information, by any clear and comprehensible way. b. Information to be given before the conc lusion of the contract: i.e. information 
regarding the main charact eristics of goods or servic es, price and additional 
costs, regarding the rights of the consumer, specific information for e-contracts. 
c. Information to be given at the conc lusion of the contract: i.e. information 
regarding the right to  ask for arbitration. 
d. Information to be given after the conclu sion of the contract: i.e. obligation to 
notify any modification of the information. 
SECTION III – Performance / Non-Performance:  
1. General rules: i.e. place and time of performance, performance by a third party, time 
of delivery, place of delivery, costs of performance. 
2. Non-performance and remedies in general: 
a. Non-performance : notion of breach of contract b. Remedies in general: i.e. remedies av ailable, cumulation of remedies, clause 
excluding or restricting remedies. 
3. Particular remedies for non-performance: i. e. right to performance, to terminate the 
contract (right of rescissi on), right of cancellation, right for a price reduction, repair, 
replacement, right to damages and interest.  
SECTION IV – Plurality of parties  
1. Plurality of debtors 2. Plurality of creditors 
SECTION V – Assignment of claims   
1. General principles: i.e. contractual claims  generally assignable, partial assignment, 
form of assignment. 
 
LV 15   LV 2. Effects of assignment as be tween Assignor and A ssignee: i.e. rights  transferred to 
assignee, when assignment takes effects. 
3. Effects of assignment as between Assignee and Debtor: i.e. effect on debtor’s 
obligation, protection of debtor. 
SECTION VI – Substitution of new debtor - Transfer of contract  
1. Substitution of new debtor: i.e. effects of substitution on defences and securities 2. Transfer of contract 
SECTION VII – Prescription  
1. Periods of prescription and their commencement 2. Extension of period 3. Renewal of periods 4. Effects of prescription 
SECTION VIII – Specific rules for contract of sales  
SECTION IX – Specific rules for insurance contracts  
 
LV 16   LV ANNEX II  
Parameters concerning the optional instru ment – For further discussion on the 
opportuneness of this instrument 
This annex presents some parameters concer ning an optional instru ment which should be 
taken into account during the furthe r discussion on its opportuneness.  
1. Concerning the general contex t of an optional instrument: 
The existing legal framework, in particular existing European legislation relating to 
contract law and the ongoing work regard ing the future Re gulation on the law 
applicable to contractual obligations should be taken into account within this 
reflection process. The results of meas ure I regarding the improvement of the acquis  
as well as those of measure II will have to be considered.  
Moreover, an extended impact assessment will have to be carried out regarding this 
measure. Such an exercise implies that , among others, the following questions are 
considered before any decision on the adoption of an optional instrument:  
● What problem(s) are being addressed? 
● What is the overall policy objective,  in terms of the desired impacts? 
● What would happen under a ‘no change’ scenario? 
● What other options are available to m eet the objectives? (eg different types of 
action, more or less ambitious options) 
● How are subsidiarity and pr oportionality taken into account? 
● What are types and the scale of positiv e and negative impacts associated with 
each option – whether economic, social, environmental – and are there tensions/trade offs between them? 
● How can the positive impacts be maximi sed and negative impacts minimised? 
Are any associated measures needed to achieve this? 
● Who is affected? Are any specific groups particularly affected? 
● Are there impacts outside the EU? 
● How will the instrument be implemented and the impact in practice monitored 
and evaluated? 
● What were the views of stakeholders? 
 
LV 17   LV 2. Concerning the binding nature of an optional instrument 
In the Action Plan, the Commission pres ented different possible approaches 
concerning the binding nature of an optional instrument. This instrument could either 
be a set of rules on contract law which w ould apply unless its application is excluded 
by the contract of  the parties (“ opt out ”) or a purely optional model which would 
have to be chosen by the parties through a choice of law clause (“ opt in ”). The latter 
would give parties the greatest de gree of contractual freedom.  
Respondents’ positions on this issue were clear, with most favouring an “ opt in ” 
model. The governments which expressed an  opinion on this po int, supported the 
“opt in ” model which they consider being of great importance in  preserving the 
principle of contractual freedom. Businesse s also supported such a voluntary scheme 
and again stressed the importance of the ge neral principle of contractual freedom. 
Further, almost all legal practitioners called for an “ opt in ” solution. Finally, a 
majority of academics seemed also to prefer this solution. 
The Commission shares stakeholders’ view of the importance of the principle of 
contractual freedom and had al ready underlined in the Actio n Plan that the principle 
of “contractual freedom should be one of the guiding principles of such a contract 
law instrument” and that consequently  “ it should be possible for the specific rules of 
such a new instrument, once it has been chosen by the contracting parties as the 
applicable law to their contract, to be adapted by the parties according to their 
needs ”. A limit to contractual freedom would only be acceptable in relation to some 
mandatory provisions contained in the opti onal instrument, particularly provisions 
aiming to protect consumers (see point 4  below). 
In that context, and as suggested by c ontributors, the Commission considers that 
future consultations and de bates should follow this dir ection and should take into 
account the coherence of such  an optional instrument with the Rome Convention of 
1980 on the law applicable to the contractua l obligations and the subsequent Green 
Paper of January 2003 on the conversion of  the Rome Convention into a Community 
instrument and its modernisation. This latt er point was underlined by all respondents. 
Contributors to the Action Plan mentioned di fferent approaches which could be used 
as a basis for further reflection on the que stion of the articulation of an optional 
instrument and the successor of the Ro me Convention (“Rome I”). The first 
suggestion, as put forward by some contri butors, would be to adopt the optional 
instrument as international uniform law. Th e main example of an instrument adopted 
as international uniform law is the Vienna Convention on the International Sale of 
Goods (CISG). Within that  approach, the optional in strument would contain a 
provision relating to its scope19 and Rome I would not then apply to matters 
regulated by the optional instrument. Moreover,  for all the aspects of contract law not 
provided by the optional instrument, th e parties would use the national law 
applicable according to the provisions of Rome I. The second approach presented by 
respondents to ensure such coherence w ould be through Article  20 of the Rome 
                                                 
19 The scope clause could provide that the optional instru ment is applicable to contracts where at least one 
of the parties is established in a Member State. 
 
LV 18   LV Convention20. In this case, the optional instru ment would again contain a clause 
relating to its scope  and Rome I would not then apply to matters regulated by the 
optional instrument. An adaptation of Artic le 20 could be envisaged. Finally, the 
third possibility suggested by stakeholders w ould be to adopt the optional instrument 
as a Community instrument, which would not  benefit from any priority over Rome I 
and that the parties could c hoose as applicable law to th eir contract on the base of 
Article 321 of the Rome Convention. In this cas e, the optional instrument would not 
contain any scope clause but  only provisions of substa ntive law. As suggested by 
stakeholders, Article 3, pa ragraph 1 could be interpre ted in a way to leave the 
possibility for the parties to choose the opti onal instrument as applicable law to their 
contract. The possibility of  such interpretation could be clarified in Rome I. 
It is clear from the approaches suggeste d by respondents that the works undertaken 
on the conversion of the Rome Convention into a Community instrument and its 
modernisation and those on European Contract Law need to be coherent. Even if it is 
too premature to take any decision on th e opportuneness and adoption of the optional 
instrument, it is important to ensure that  the future Community instrument “Rome I” 
takes into account the possibility of a cohe rent articulation of its provisions with a 
possible future optional instrument. 
3. Concerning the legal form of an optional instrument 
In the Action Plan, the Commi ssion suggested that an optio nal instrument could take 
the legal form of a regulation or a recommendation which would exist in parallel with, rather than instead of, national contract laws. 
As we have seen above, a great majority of respondents expressed its preference for 
an “opt in ” instrument. If this approach is fo llowed, there is significant support for a 
regulation. However, among the academics’ c ontributions, some are in favour of a 
non-binding instrument, for example a recommendation.  
For an “opt-out” instrument a regulation would be more appropriate as, unlike a 
recommendation, it is directly applicable. For an “opt-in” instrument, the choice of 
its legal form will depend on the approach chosen for the articulation of this instrument with the successor of the Rome  Convention (see point 1 above). In this 
context, in the light of the three approach es suggested by stakeholders, the form of a 
Regulation may seem more appropriate. 
4. Concerning the content of an optional instrument 
In its Action Plan, the Commission made clear  that in reflecting on the content of a 
non-sector-specific instrument, the future  CFR should be take n into account. The 
content of this CFR would be likely to se rve as a basis for the discussions on the 
                                                
 
20 Article 20 of the Rome Convention: “This Conventio n shall not affect the application of provisions 
which, in relation to particular matters, lay down ch oice of law rules relating to contractual obligations 
and which are or will be contained in acts of th e institutions of the European Communities or in 
national laws harmonized in implementation of such acts”. 
21 Article 3.1 of the Rome Convention: “A contract shall be governed by the law chosen by the parties. 
The choice must be expressed or demonstrated with r easonable certainty by the te rms of the contract or 
the circumstances of the case. By their choice the par ties can select the law applicable to the whole or a 
part only of the contract. 
 
LV 19   LV optional instrument. On that point, most of the stakeholders agreed with the 
Commission view even if the question of whether the new instrument should cover 
the whole scope of the CFR or only parts of it was left open. 
The question of whether this optional inst rument should contain only some general 
contract law components or also component s for specific contracts which are of a 
great economic importance in the internal mark et, i.e. contract of sale or services, 
was also left open in the Action Plan. Many stakeholders agreed on the fact that an 
optional instrument should contain some pr ovisions of general contract law as well 
as provisions relating to sp ecific contracts which have significant importance for 
cross-border transactions . Concerning provisions of general contract law, 
stakeholders suggested that the optional instrument could contain, for instance, 
provisions relating to the conc lusion, validity and interpretation of contracts as well 
as performance, non-performance and reme dies. Concerning specific contracts, 
several suggestions were made: the optiona l instrument should contain rules relating 
to contract of sale, exchange, donation, leas e, cross-border financ ial transactions and 
contracts of insurance. Some stakeholders also expressed the view that the optional 
instrument should cover areas of law linked to  contract law, i.e. security law, unjust 
enrichment as well as rules on cr edit securities on movable goods.  
Thus, according to these contributions, an optional instrument could have different 
components, i.e. parts relating to genera l contract law and/or certain specific 
contracts. However, the exact content of an optional instrument and which sectors 
should receive special atten tion will need to be further discussed. An optional 
instrument should only contain those areas of contract law, whether general or 
specific to certain contracts, which clear ly contribute to addressing identified 
problems, such as barriers to the smooth functioning of the internal market.  
5. Concerning the scope of  an optional instrument 
Concerning the scope of an optional instru ment, two main issues can be identified 
which would need to be addre ssed through furthe r reflection. 
Firstly, in the Action Plan, the Commissi on raised the question of whether an 
optional instrument should cover solely bu siness-to-business tran sactions or also 
business-to-consumer contracts. In the latt er case, the new instrument would contain 
mandatory provisions concer ning consumer protection.  The Commission underlined 
the importance of the principle of contractua l freedom that allows parties, once they 
have decided to apply the optional instru ment to their contract, to adapt this 
instrument according to their needs. Howeve r, it also noted that this freedom could 
be restricted by the mandatory characte r of some limited provisions of the new 
instrument, e.g. those relati ng to consumer protection.  
In answering this question, it is important to remember th e main goal of the optional 
instrument, namely the smoother functioning of  the internal market. It is clear that 
including business-to-business transactions  would facilitate th at goal. However, 
business-to-consumer transactions are also of great economic importance for the internal market and, to that  extent, their inclus ion would be justif ied. In this case, 
consumers would need to be afforded a suffi ciently high level of protection to ensure 
benefits for the demand-side of the market  (consumers) as well as the supply-side 
(businesses). In that context, most stakeh olders considered that a new instrument 
 
LV 20   LV should apply to business-to-consumer transac tions as well and so include mandatory 
rules to ensure a high leve l of consumer protection.  
Here it should be noted that national ma ndatory rules, applicable on the basis of 
Articles 5 and 7 of the Rome Convention,  can increase transaction costs and 
constitute obstacles to cross-border contract s. In that context, the introduction in the 
optional instrument of mandatory provisions in the meaning of in Articles 5 and 7 of 
the Rome Convention could represent a grea t advantage: the parties, by choosing the 
optional instrument as appli cable law to their contract, would know from the moment 
of the conclusion of the c ontract which mandatory rules are applicable to their 
contractual relationship. That would pr ovide legal certainty in cross border 
transactions and the relevant  providers of services an d goods could market their 
services or products throughout the whole Eu ropean Union using one single contract. 
The optional instrument would then become  a very useful tool for the parties. 
However, in such a situation, it would need to be  certain that, where the parties have 
chosen the optional instrument as applic able law, other national mandatory rules 
would no longer be applicable. That woul d depend on the solution chosen for the 
articulation of the optional instrument  with Rome I (see point 1 above). 
Secondly, the introduction of the business-to-business tran sactions within the scope 
of the optional instrument raises another i ssue. It concerns the articulation of the 
optional instrument and the Vienna Conven tion on the International Sale of Goods 
(CISG). In its Action Plan, the Commission asked for some comments on the scope of the optional instrument in relation to the CISG. Many stakeholders presented their 
view on this issue. All of them agreed on the necessity to ensure coherence between 
an optional instrument and the CISG. However, there was less consensus on how to ensure such coherence: while some consid ered that the optiona l instrument should 
only provide for complementary rules to th e CISG, others proposed that the CISG 
should become part of the optional instrument.  
The question of the relationship between the optional instrument and the CISG 
would depend, on the one hand, on the scope of the optional instrument
22, and, on the 
other hand, on the binding nature of this new instrument, i.e. “ opt in ” or “ opt out ”. 
As noted in point 1, the major ity of respondents favoured an “ opt in ” instrument. In a 
scenario where the optional instrument was an “ opt in ” instrument applicable to 
business-to-business international sa les of goods, by choosing the optional 
instrument as applicable law to their cont ract, the parties would have tacitly excluded 
the application of the CISG on th e base of Article 6 of the CISG23. However, in the 
alternative scenario of an “ opt out ” instrument applicable to business-to-business 
international sales of goods, the problem of  determining the appropriate application 
of the two instruments could be more difficu lt to solve. That would be an argument 
in favour of an “ opt in ” instrument, an approach pref erred so far by stakeholders. 
                                                 
22 If the optional instrument is not applicable to international sales of goods, there is no problem of 
competition between this optional instrument and the CISG. 
23 Article 6 of the CISG: “The parties may exclude the application of this Convention or, subject to 
article 12, derogate from or vary the effect of any of its provisions.” 
 
LV 21   LV 6. Concerning the legal base of an optional instrument 
In its Action Plan, the Commission launched th e reflection on the le gal base of a new 
instrument and welcomed comments fr om stakeholders. However, very few 
contributors expressed their view on that issue. While one Member State proposed 
Article 308 of the TEC for an “ opt in ” instrument and Article 95 TEC for an “ opt 
out” scheme, a group of academic lawyers preferred Article 65 TEC.  
The question of the legal base is closely linked with the questions of the legal form 
of the optional instru ment (see point 2 above), of its content (see point 3 above) and 
its scope (see point 4 above). More reflect ions on the important issue of the legal 
base will be necessary within a larger debate on the parameters of an optional 
instrument.