PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

Ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulu (ES) Nr. 610/2013 (Šengenas Robežu kodeksa grozījumi) tika grozīta Konvencija, ar ko īsteno Šengenas Nolīgumu (CISA), Regula (EK) Nr. 562/2006 (Šengenas Robežu kodekss [ŠRK]) un Regula (EK) Nr. 810/2009 (Vīzu kodekss) un – cita starpā – tika pārformulēts “īstermiņa uzturēšanās” jēdziens attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem Šengenas zonā. No 2013. gada 18. oktobra trešo valstu valstspiederīgie (neatkarīgi no tā, vai viņiem ir nepieciešama vīza vai nav), kuri plāno ieceļot Šengenas zonā saskaņā ar īstermiņa uzturēšanās režīmu, drīkst uzturēties Šengenas zonā uz laiku, kas nav ilgāks par “90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā”. Pretēji definīcijai, kas bija spēkā līdz 2013. gada 18. oktobrim (trīs mēneši sešu mēnešu laikposmā, skaitot no pirmās ieceļošanas dienas), jaunā pieeja ir precīzāka, nosakot ilgumu dienās, nevis mēnešos. Turklāt no definīcijas ir izņemts termins “skaitot no pirmās ieceļošanas dienas”, kas bija radījis neskaidrības un jautājumus.

Ar ŠRK grozījumiem ES vīzu un robežu tiesību aktos, t. i. CISA, ŠRK, Vīzu kodeksā un Regulā (EK) Nr. 539/2001 tika ieviestas visas nepieciešamās izmaiņas. Tomēr jēdziens “īstermiņa uzturēšanās” ir nostiprināts arī Eiropas Savienības noslēgtajos starptautiskajos nolīgumos. Ar Antigvu un Barbudu, Bahamu Salām, Barbadosu, Brazīliju, Maurīciju, Sentkitsu un Nevisu un Seišelām noslēgtajos nolīgumos par vīzu režīma atcelšanu, definējot bezvīzu īstermiņa uzturēšanās ilgumu, joprojām minēta vecā definīcija (“trīs mēnešus sešu mēnešu laikposmā pēc dienas, kad pirmo reizi ieceļots valsts teritorijā”).

Komisija 2014. gada 16. jūlijā pieņēma ieteikumu Padomes Lēmumam, ar ko pilnvaro sākt sarunas par grozījumiem nolīgumos par īstermiņa vīzu atcelšanu, kuri noslēgti starp Eiropas Savienību un iepriekšminētajām valstīm, Padome lēmumu pieņēma 2014. gada 9. oktobrī. Mērķis ir attiecībā uz šīm septiņām valstīm īstenot jauno “īstermiņa uzturēšanās” definīciju, kas noteikta ŠRK grozījumos. Turklāt “īstermiņa uzturēšanās” definīcija dienās, nevis mēnešos vīzu režīma atcelšanas nolīgumos ir vieglāk pārbaudāma un aprēķināma ar elektroniskiem/IT līdzekļiem un tādējādi tā ir piemērotāka centralizētajām robežu pārvaldības sistēmām, piemēram, ierosinātajai Ieceļošanas/izceļošanas sistēmai (IIS).

Pēc Padomes pilnvarojuma saņemšanas Komisija sāka sarunas par to, lai grozītu nolīgumus par vīzu režīma atcelšanu ar septiņām valstīm (Antigvu un Barbudu, Bahamu Salām, Barbadosu, Brazīliju, Maurīciju, Sentkitsu un Nevisu un Seišelām).

Sarunas ar Maurīcijas Republiku tika sekmīgi noslēgtas, parafējot grozošo nolīgumu 2017. gada 8. februārī. Abas puses ir vienojušās pieņemt jauno “īstermiņa uzturēšanās” definīciju visā vīzu režīma atcelšanas nolīgumā starp ES un Maurīcijas Republiku. Turklāt nolīgumā iekļautas dažu tehnisku aspektu izmaiņas (skat. turpmāk), bet ceļotājiem visi nolīguma grozījumi ir maznozīmīgi.

Apvienotās Karalistes un Īrijas īpašā situācija ir atspoguļota nolīguma preambulā.

2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN SAMĒRĪGUMS

•Juridiskais pamats

Atbilstoši nolīguma prasībām ir nepieciešams abu līgumslēdzēju pušu apstiprinājums, ko pauž saskaņā ar to attiecīgajām procedūrām. Savienības gadījumā ir nepieciešams Padomes lēmums par nolīguma parakstīšanu un noslēgšanu.

Šis priekšlikums ir iesniegts Padomei, lai pilnvarotu Nolīguma, ar ko groza Nolīgumu starp Eiropas Kopienu un Maurīcijas Republiku par īstermiņa vīzu atcelšanu, noslēgšanu.

Nolīgums nodrošina juridisko saskaņotību, kā arī harmonizāciju starp dalībvalstīm, piemērojot jauno ŠRK grozījumos noteikto “īstermiņa uzturēšanās” definīciju, kas piedāvā skaidru “īstermiņa uzturēšanās” interpretāciju.

Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 77. panta 2. punkta a) apakšpunkts saistībā ar tā 218. pantu.

Savienībai nav pilnvaru, lai grozītu nolīgumus par vīzu režīma atcelšanu, kas būtu saistoši četrām valstīm, kuras ir asociētās valstis Šengenas acquis, tostarp kopējās vīzu politikas īstenošanā. Lai attiecībā uz noteikumiem par atļautās uzturēšanās ilgumu Šengenas zonā nodrošinātu saskaņotu pieeju un tos īstenotu, nolīgumam ir pievienota kopīga deklarācija, kurā norādīts, ka būtu vēlams, ka Maurīcijas Republika, no vienas puses, un Islande, Lihtenšteina, Norvēģija un Šveice, no otras puses, attiecīgi groza savus spēkā esošos divpusējos nolīgumus par vīzu režīma atcelšanu.

Pievienotais priekšlikums ir juridiskais instruments nolīguma noslēgšanai. Padome pieņems lēmumu ar kvalificētu balsu vairākumu pēc tam, kad nolīgumu Savienības vārdā parakstīs Padomes prezidentūras iecelta persona un no Eiropas Parlamenta būs saņemta piekrišana saskaņā ar LESD 218. panta 6. punkta otrās daļas a) apakšpunktu.

•Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

Ja viena no starptautiska nolīguma līgumslēdzējām pusēm ir Eiropas Savienība, tad dalībvalstis pašas nevar juridiski īstenot šāda nolīguma grozījumus. Nolīgumu par vīzu režīma atcelšanu ar Maurīciju ir noslēgusi Eiropas Savienība. Tādēļ ir nepieciešama rīcība Savienības līmenī.

Turklāt, dalībvalstu noslēgtie nolīgumi par vīzu režīma atcelšanu ietekmētu Savienības acquis vīzu jomā (LESD 3. panta 2. punkts).