1.

sniedz Padomei, Komisijai un Komisijas priekšsēdētāja vietniecei / Savienības augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos šādus ieteikumus: a) skaidri un nepārprotami atzīt akadēmiskās brīvības svarīgo nozīmi ar ES ārējo darbību saistītos publiskos paziņojumos, politikas nostādnēs un darbībās, tostarp atzīstot principus, ka idejas nav noziegums un ka kritiska viedokļa paušana nozīmē nevis lojalitātes trūkumu, bet gan ir būtisks demokrātiskas sabiedrības un tās attīstības elements, ka augstākās izglītības iestāžu autonomija ir jāaizsargā vienmēr un ka akadēmiskajai brīvībai ir būtiska loma izglītības progresā un cilvēces un mūsdienu sabiedrības attīstībā; b) atzīt, ka uz prasībām, kas saistītas ar akadēmisko brīvību, attiecas spēkā esošie tiesību akti cilvēktiesību jomā, jo tās izriet no tiesībām uz izglītību un tiesībām uz vārda un uzskatu brīvību; atgādināt, ka akadēmiskā brīvība nozīmē arī akadēmisko aprindu pārstāvju brīvību bez ierobežojumiem izplatīt informāciju, veikt pētniecību un izplatīt zināšanas un patiesību, brīvību paust savu viedokli un uzskatus — arī pretrunīgus vai nepopulārus — savas pētniecības un profesionālās pieredzes jomās, un tas var nozīmēt arī valsts iestāžu darbības pārbaudi attiecīgajā politiskajā sistēmā un tās kritizēšanu; c) publiski akcentēt ar uzbrukumiem akadēmiskajai brīvībai saistītās problēmas, tostarp to negatīvās sekas; paust bažas par akadēmiskās kopienas neaizsargātību pret valsts iestāžu vai privātā sektora dalībnieku nepamatotu iejaukšanos vai korporatīvo interešu ietekmi; atgādināt par valstu pienākumu garantēt akadēmisko brīvību, rīkoties saskaņā ar šo pienākumu un aktīvi aizsargāt augstākās izglītības iestādes, akadēmiskās aprindas un studentus pret jebkādas izcelsmes un veida uzbrukumiem; d) nodrošināt, lai ES iestāžu un dalībvalstu pārstāvji, kas apmeklē trešās valstis, būtu informēti par situāciju akadēmiskās brīvības jomā; e) apliecināt atbalstu iestādēm, personālam un studentiem, kuri ir pakļauti riskam, tikuši ietekmēti vai pret kuriem bijuši vērsti vardarbīgi uzbrukumi, un publiski nosodīt šādus uzbrukumus, pievēršoties šim jautājumam visos līmeņos, tostarp nākot klajā ar paziņojumiem, dodoties vizītēs, ielūdzot publiski uzstāties un pārraugot tiesas procesus un apcietinājuma vietas, un konkrēti minot riskam pakļauto augstākās izglītības aprindu pārstāvju individuālos gadījumus; f) atbalstīt vienlīdzīgu piekļuvi akadēmiskajai kopienai neatkarīgi no etniskās izcelsmes, kastas, invaliditātes, tautības, reliģiskās pārliecības, dzimtes identitātes, seksuālās orientācijas vai cita statusa; attiecībās ar trešām valstīm pievērst īpašu uzmanību tam, lai tiktu atbalstīta dzimuma dēļ īstenotas diskriminācijas un visu vardarbības veidu izskaušana, un palīdzēt īstenot dzimumu līdztiesību un tiesības uz izglītību visiem; g) uzsvērt, ka uzbrukumi akadēmiskajai brīvībai var notikt arī kiberuzbrukumu veidā, jo mūsdienās akadēmiskais personāls savu ideju un uzskatu paušanai aizvien vairāk izmanto internetu un sociālos medijus; h) izvirzīt akadēmiskās brīvības jautājumu dažādos politiskā dialoga līmeņos, tostarp cilvēktiesību dialogos un apspriedēs ar partnervalstīm; pastiprināt divpusējā un daudzpusējā sadarbībā īstenotus diplomātiskos centienus ar partnervalstīm attiecībā uz satraucošiem incidentiem, kuri saistīti ar draudiem vai uzbrukumiem akadēmiskajai brīvībai un īpaši vardarbīgiem uzbrukumiem iestādēm un augstākās izglītības aprindu pārstāvjiem, kā arī diskriminējošu politiku vai praksi, nepamatotiem pētniecības vai uzskatu paušanas ierobežojumiem, nepamatotu kriminālvajāšanu vai aizturēšanu un ierobežojumiem attiecībā uz tiesībām veidot arodbiedrības un iestāties tajās; mudināt partnervalstis izveidot akadēmiskās brīvības un iestāžu autonomijas satvaru un pārraudzīt šo pamattiesību īstenošanu; nodrošināt, ka šie principi tiek ievēroti visos starptautiskās sadarbības nolīgumos ar partnervalstīm; i) iekļaut akadēmiskās brīvības un iestāžu autonomijas aizstāvību un aizsardzību starp Kopenhāgenas kritērijiem, kuri tiek izmantoti pievienošanās procesā Eiropas Savienībai, tādējādi tiecoties novērst uzbrukumus akadēmiskajai brīvībai dalībvalstīs, kādi bijuši vērojami, piemēram, CEU gadījumā Ungārijā; j) mudināt visas valstis atbalstīt un īstenot — kā vairākums ES dalībvalstu to jau ir izdarījis — Drošu skolu deklarāciju un tai pievienotās pamatnostādnes par skolu un augstskolu aizsardzību pret militāru izmantošanu bruņotu konfliktu laikā, jo minētie dokumenti ir izmantojami kā vadlīnijas attiecībā uz pienākumu aizsargāt pamatvērtības, it īpaši akadēmisko brīvību un iestāžu autonomiju, pret augstāko izglītību vērstu vardarbīgu un ietekmējošu uzbrukumu kontekstā; k) sadarboties ar ANO, Eiropas Padomi, starptautiskajām aģentūrām, pilsonisko sabiedrību un augstākās izglītības aprindām nolūkā izveidot mehānismus, kuri ļautu īstenot pārraudzību un ziņot par uzbrukumiem, draudiem un nepamatotiem ierobežojumiem, kas vērsti pret augstāko izglītību un atsevišķiem mācībspēkiem; stiprināt un veicināt pārraudzību, lai uzlabotu izpratni, saukt vainīgos pie atbildības un uzlabot centienus novērst uzbrukumus akadēmiskajai brīvībai un reaģēt uz tiem; l) sadarboties ar augstskolu aprindām un organizācijām, kuru misija ir aizsargāt augstākās izglītības aprindas un sekmēt akadēmisko brīvību, un veicināt regulāru dialogu ar tām, lai izstrādātu pašus labākos politikas satvarus, iniciatīvas un stratēģijas akadēmiskās brīvības aizstāvībai; m) palīdzēt attīstīt spējas, kas ļautu ātri, rūpīgi un pārredzami izmeklēt akadēmiskās brīvības pārkāpumus, it īpaši situācijās, kuras saistītas ar vardarbīgiem uzbrukumiem; uzlabot centienus novērst uzbrukumus akadēmiskajai brīvībai un reaģēt uz tiem un apņemties pielikt visas iespējamās pūles, lai sauktu vainīgos pie atbildības; n) sekmēt pētniecisko darbu un darbu interešu aizstāvības jomā, kas vērsts uz tādu tiesību aktu un noteikumu reformēšanu, kuri uzliek nepamatotus ierobežojumus akadēmiskajai brīvībai vai augstākās izglītības iestāžu akadēmiskajai autonomijai, un veicināt institucionālo autonomiju kā iespēju aizsargāt augstākās izglītības sistēmas no valsts, uzņēmējdarbības aprindu vai citu nevalstisko dalībnieku iejaukšanās vai uzbrukumiem un aizsargāt augstāko izglītību pret politizēšanu un ideoloģiskām manipulācijām; o) pastiprināt divpusējā un daudzpusējā sadarbībā īstenotus diplomātiskos centienus ar partnervalstīm attiecībā uz satraucošiem incidentiem, kuri saistīti ar draudiem vai uzbrukumiem akadēmiskajai brīvībai, it īpaši vardarbīgiem uzbrukumiem iestādēm un augstākās izglītības aprindu pārstāvjiem, kā arī diskriminējošu politiku vai praksi, nepamatotiem pētniecības vai uzskatu paušanas ierobežojumiem, nepamatotu kriminālvajāšanu vai aizturēšanu; p) pārskatīt pastāvošos cilvēktiesību aizstāvju atbalsta un aizsardzības mehānismus, lai attīstītu spēju atklāt gadījumus, kas saistīti ar uzbrukumiem akadēmiskajai brīvībai, un sniegt palīdzību, tostarp arī ārkārtas aizsardzību un atbalstu, šādos gadījumos, tostarp fizisku aizsardzību, juridisku un ar vīzām saistītu atbalstu, medicīnisku atbalstu, tiesas procesu un apcietinājuma vietu novērošanu, interešu aizstāvību un lobēšanu, kā arī ilgtermiņa atbalstu trimdā; īpaši aicina iekļaut Eiropas Demokrātijas un cilvēktiesību instrumenta prioritātēs akadēmiskās brīvības veicināšanu un atbalstu riskam pakļautajai akadēmiskajai kopienai; q) pārskatīt pastāvošās akadēmiskās mobilitātes programmas un resursus un citus izglītības un pētniecības sadarbības veidus, tostarp to kritērijus, pieteikumu iesniegšanas procedūras, prasības, termiņus un grafikus, lai likvidētu šķēršļus, kas varētu liegt citādā ziņā kvalificētiem riskam pakļautiem akadēmiskajiem darbiniekiem vai studentiem iespējas piekļūt programmā piedāvātajām iespējām, vietām vai citiem resursiem; veicināt tādus jau pastāvošus ES finansētos projektus kā, piemēram, “Akadēmiskais bēglis”, kuri tiecas vairot izpratni par akadēmiskās brīvības svarīgo nozīmi augstākās izglītības sektorā un par to, kādas sekas tiek radītas sabiedrībai kopumā, ja šī brīvība tiek apspiesta; r) nodrošināt, ka ES makrofinansiālā atbalsta programmas trešām valstīm un Eiropas finanšu iestāžu politika nerada negatīvu ietekmi uz akadēmisko brīvību, atbalstot politiku, kas mazina izglītības nozarei piešķirto nacionālā ienākuma daļu; s) izveidot jaunas iniciatīvas — iespējams, sinerģētiskā veidā, izstrādājot un finansējot tās no Savienības budžeta līdzekļiem, kuri paredzēti nevis izglītībai un pētniecībai, bet citām jomām — tādās jau pastāvošās un turpmākās programmās kā pirmspievienošanās palīdzības instruments (IPA III), “Apvārsnis 2020”, “Erasmus+” un Marijas Sklodovskas-Kirī vārdā nosaukto darbību programmā, paredzot ES finansēto programmu ietvaros īstenot jaunas darbības, kas ļautu atbalstīt riskam pakļauta akadēmiskā personāla, pētniecībā iesaistītu studentu un pilnās studiju programmās studējošu studentu, kam ir starptautiskās aizsardzības statuss, nokļūšanu Eiropas augstākās izglītības un pētniecības iestādēs; t) atbalstīt reģionālā un starptautiskā līmenī notiekošos normatīvos centienus, tostarp pieņemot starptautisku deklarāciju par akadēmisko brīvību un augstāko izglītības iestāžu autonomiju; mudināt Eiropas Savienību un tās dalībvalstis uzņemties akadēmiskās brīvības iniciatīvu Apvienoto Nāciju Organizācijas Cilvēktiesību padomē; u) nodrošināt pastāvīgu augsta līmeņa atbalstu Eiropas Universitāšu cilvēktiesību un demokratizācijas centram un Globālajam cilvēktiesību un demokrātijas tīklam, kuri ir izcils piemērs tam, kā ES atbalsta izglītību cilvēktiesību jomā visas pasaules mērogā;