Ieteikums

PADOMES IETEIKUMS

par Beļģijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Beļģijas 2014. gada stabilitātes programmu

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību[2], un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu[3],

ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas[4],

ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

tā kā:

(1) Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju – "Eiropa 2020" –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

(2) Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm, kas kopā veido "integrētās pamatnostādnes". Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

(3) Valstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas "Eiropa 2020" mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos ieteikumus.

(4) Padome 2013. gada 9. jūlijā pieņēma ieteikumu par Beļģijas 2013. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par Beļģijas atjaunināto stabilitātes programmu 2012.-2016. gadam. Komisija 2013. gada 15. novembrī saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 473/2013[5] sniedza savu atzinumu par Beļģijas budžeta plāna projektu 2014. gadam[6].

(5) Komisija 2013. gada 13. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu[7], iezīmējot 2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Tajā pašā datumā, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, Komisija pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu[8], kurā tā noteica Beļģiju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

(6) Eiropadome 2013. gada 20. decembrī apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

(7) Komisija 2014. gada 5. martā publicēja saskaņā ar 5. pantu Regulā (ES) Nr. 1176/2011 par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību, sagatavotā padziļinātā pārskata rezultātus par Beļģiju[9]. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Beļģijā joprojām pastāv makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama uzraudzība un politiska rīcība. Uzmanība joprojām jāpievērš jo īpaši attīstībai preču ārējās konkurētspējas jomā, jo pastāvīga pasliktināšanās apdraudētu makroekonomisko stabilitāti.

(8) Beļģija 2014. gada 30. aprīlī iesniedza savu 2014. gada valsts reformu programmu un 2014. gada stabilitātes programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

(9) 2014. gada stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir līdz 2016. gadam panākt līdzsvarotu budžetu strukturālā izteiksmē un nākamajā gadā pēc tam sasniegt vidējā termiņa mērķi. Programmā saglabāts iepriekšējais vidējā termiņa mērķis, proti, 0,75 % no IKP, kas atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes pakta mērķus, taču tā sasniegšana ir atlikta uz 2017. gadu, kas ir vienu gadu vēlāk par pagājušā gada programmā noteikto mērķa gadu. Plānotā ikgadējā virzība uz vidējā termiņa mērķa sasniegšanu atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktajai vajadzīgajai korekcijai. Saskaņā ar programmu izdevumu robežlielums programmas periodā kopumā ir ievērots. Parāds pārsniedz Līgumā noteikto atsauces vērtību 60 % no IKP, proti, 2013. gadā tas bija 101,5 % no IKP, un saskaņā ar programmu ir paredzēts, ka tas pakāpeniski samazināsies līdz 93 % no IKP 2017. gadā. Kopumā programmas mērķi atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs, kuru izstrādājusi neatkarīga iestāde (Federālais plānošanas birojs), ir ticams. Izaugsmes prognozes ir tuvu tām, kas minētas Komisijas 2014. gada pavasara prognozē. Fiskālā līkne vēl nav pamatota ar pasākumiem. Komisijas pavasara prognozē nav redzami nekādi strukturālie uzlabojumi 2014. gadā, un, pieņemot, ka politika netiks mainīta, tiek prognozēts strukturālais pasliktinājums 2015. gadā. Tas apdraud mērķu sasniegšanu un varētu radīt būtisku novirzi no korekcijas virzībā uz vidējā termiņa mērķa sasniegšanu 2014.-2015. gadā. Turklāt saskaņā ar Komisijas pavasara prognozi Beļģija neievēros parādsaistību noteikumu ne 2014., ne arī 2015. gadā. Pamatojoties uz programmas izvērtējumu un Komisijas pavasara prognozi saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka Beļģija vispārējās valdības budžeta deficītu ir samazinājusi ievērojami zem 3 % no IKP 2013. gadā, taču pastāv risks, ka no 2014. gada būs ievērojama novirze no preventīvās daļas prasībām.

(10) Beļģija ir panākusi būtisku progresu saistībā ar strukturālās koordinēšanas pasākumu ieviešanu. Ar 2013. gada beigās noslēgto sadarbības nolīgumu par fiskālo koordinēšanu ir ieviests budžeta strukturālās sabalansētības noteikums (definēts saskaņā ar vidējā termiņa mērķi) vispārējās valdības līmenī, kā paredzēts fiskālajā paktā. Turklāt ar to iedibinātā koordinēšanas kārtība tiek padarīta par formalitāti, i) oficiāli apstiprinot starpvaldību "konsultatīvās komitejas" lomu šajā procesā un ii) precizējot Augstās finanšu padomes padomdevējas lomu. Turklāt nolīgumā paredzēta Augstās padomes uzraudzības lomas stiprināšana, ieviešot skaidru korekcijas mehānismu gadījumiem, ja rodas būtiska novirze no saskaņotajiem mērķiem. Lai mērķus laikposmā pēc 2014. gada padarītu saistošus, var būt nepieciešami papildu pasākumi.

(11) Lai arī Beļģijai nesen ir izdevies samazināt valsts parāda attiecības pieaugumu, valsts parāda slogs ir liels, proti, 101,5 % no IKP, un no pensiju saistībām izriet būtiskas saistības un pienākumi nākotnē. Lai šīs saistības un pienākumus varētu segt, vienlaikus saglabājot augstu dzīves līmeni, turpmāko budžeta izmaksu attīstība ir jāierobežo, aktivitātes un nodarbinātības rādītāji būtu jāpalielina, un starptautiskā konkurētspēja ir jāuzlabo. Katrā no šīm jomām Beļģija turpina saskarties ar būtiskām problēmām. Lai arī Beļģija ir veikusi pasākumus pareizajā virzienā, kā rezultāti būs redzami turpmākajos gados, būs nepieciešama vērienīgāka rīcība, īpaši tāpēc, ka reformas sāk īstenot arī tirdzniecības partneri.

(12) Kopējais nodokļu slogs Beļģijā ir viens no augstākajiem ES, un šis nodokļu slogs lielā mērā ir vērsts uz darbaspēku, kā rezultātā Beļģijā ir viens no augstākajiem nodokļu īpatsvariem darbaspēka izmaksās ES. Vairākas nodokļu sistēmas īpatnības ir videi kaitīgas, piemēram, dienesta automašīnām piemērotais nodokļu režīms. Ir veikti daži mērķtiecīgi pasākumi, lai samazinātu darbaspēka izmaksas konkrētām grupām un atalgojuma skalas lejasdaļā samazinātu atšķirības starp bruto un neto algām. Taču nav notikusi nekāda būtiska nodokļu sloga pārnešana uz nodokļu bāzēm, kas mazāk negatīvi ietekmē izaugsmi. Sāktas pirmās pārdomas par visaptverošu nodokļu reformu nolūkā sekmēt valsts finanšu stabilitātes nodrošināšanu, veicināt konkurētspēju un nodarbinātības pieaugumu, un saglabāt vidi. Šādai visaptverošai nodokļu reformai būtu jāietver nodokļu novirze no darbaspēka, nodokļu sistēmas vienkāršošana, PVN efektivitātes palielināšana, nodokļu bāzu paplašināšana, nodokļu izdevumu samazināšana, likumdošanas nepilnību novēršana un videi kaitīgu subsīdiju pakāpeniska pārtraukšana.

(13) Beļģija saskaras ar ļoti būtisku prognozēto ietekmi, ko rada sabiedrības novecošana, jo paredzēts, ka laikposmā no 2010. gada līdz 2060. gadam ar novecošanu saistītās izmaksas, jo īpaši ar pensijām un ilgtermiņa aprūpi saistītās izmaksas, palielināsies par vairāk nekā 8 % no IKP. Nesen sāktajai reformai vecāka gadagājuma cilvēkiem sociālā nodrošinājuma jomā paredzēts pozitīvi ietekmēt viņu nodarbinātību. Taču, ņemot vērā šā uzdevuma apmēru, fiskālās stabilitātes sasniegšanai ir nepieciešami papildu pasākumi, kuros jāņem vērā nepieciešamība saglabāt vecuma sociālā nodrošinājuma shēmu atbilstīgumu. Nepieciešami pasākumi, lai likumā noteikto pensionēšanās vecumu sasaistītu ar paredzamā mūža ilguma izmaiņām nolūkā samazināt atšķirību starp likumā noteikto un faktisko pensionēšanās vecumu un uzlabot ilgtermiņa aprūpei paredzēto valsts izdevumu efektivitāti.

(14) Beļģija saskaras ar hronisku problēmu — darbaspēka nepilnīgu izmantošanu. Aktivitātes un nodarbinātības rādītāji ir zemāki par vidējiem rādītājiem ES, un tie ir nemainīgi, savukārt ilgtermiņa bezdarbs — izteikts procentuāli no kopējā bezdarba līmeņa — joprojām ir augsts. Vairumā gadījumu lielais nodokļu īpatsvars darbaspēka izmaksās, mijodarbojoties ar pabalstu sistēmu, vairumam darbinieku kategoriju rada ievērojamu bezdarbu un "bezdarbības lamatas". Lai arī ir veikti pasākumi nolūkā samazināt bezdarba lamatas iedzīvotājiem ar ļoti zemām algām, vairumam citu kategoriju darbinieku šīs lamatas ir kļuvušas lielākas un "bezdarbības lamatas" joprojām ir izplatītas. Tā kā darbaspēka izmaksas joprojām ir augstas, darbā pieņemšanas politikai ir tendence samazināt risku un sodīt "nepiederošos", piemēram, jauniešus, mazkvalificētus darbiniekus un iedzīvotājus ar migrantu izcelsmi, kuriem kopā ar vecāka gadagājuma darba ņēmējiem līdzdalības rādītāji darba tirgū ir krietni zemāki par vidējiem rādītājiem ES. Spēcīga uzņēmuma darbinieku aizsardzība, kad darba maiņa nozīmē tiesību (piemēram, atlaišanas pabalsti, priekšlaicīga pensionēšanās, ar vecumu saistīti pabalsti) zaudēšanu, mazina motivāciju īstenot profesionālo mobilitāti starp darbavietām un nozarēm. Šāda inerce aktīvā darba tirgus politiku Beļģijā padara samērā neefektīvu un rada situāciju, kurā augsts bezdarba līmenis dažās jomās un nozarēs pastāv līdzās saspringtiem darba tirgus apstākļiem un izaugsmi kavējošam prasmju trūkumam citās jomās un nozarēs. Jauniešu bezdarbs pēdējā gada laikā ir būtiski palielinājies, un starp reģioniem un grupām pastāv lielas atšķirības. Prasmju neatbilstības strukturālā problēma būs jārisina kopā ar tādu neatliekamu problēmu risināšanu kā priekšlaicīga mācību pārtraukšana un jaunieši, kas pametuši mācības, neiegūstot kvalifikāciju. Sestā valsts reforma piedāvā iespēju uzlabot efektivitāti un par galveno mērķa nozari noteikt nodarbinātības politiku ar nosacījumu, ka sadarbība starp federālo un reģionālo līmeni tiek optimizēta.

(15) Beļģijā konkurētspēja aizvien pasliktinās, tostarp attiecībā uz aspektiem, kas nav saistīti ar izmaksām. Proti, ražošanas nozares starptautiskā konkurētspēja mazinās, ko atspoguļo samazinātās rezerves ražotājiem un darbavietu likvidēšana. Beļģija parasti paļāvās uz to, ka darba samaksas indeksācija uzturēs pirktspēju. Taču kopējā algu kāpuma pārsniegšanas korekcija ir veikta vēlu un nepietiekamā apmērā. Turklāt centrālā standartalga ne vienmēr ļauj pienācīgi atspoguļot nozaru produktivitātes attīstību un vietējā darba tirgus apstākļus. Līdz ar to algas ir palielinājušās straujāk par produktivitāti, kā rezultātā tiek zaudētas darbavietas un konkurētspēja. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem un saskaņā ar valsts praksi, Beļģijai būtu jāīsteno savas algu noteikšanas sistēmas reforma tā, lai nozarē varētu ieviest lielāku algu gradāciju un algas varētu labāk pielāgot produktivitātes izmaiņām. Cenas mazumtirdzniecības nozarē joprojām ir augstākas nekā kaimiņvalstīs, savukārt ierobežojumi profesionālo pakalpojumu jomā kavē inovatīvu uzņēmējdarbības modeļu attīstību un attur no ieguldījumu veikšanas. Elektrības sadales tarifi joprojām ir vieni no augstākajiem Eiropā, un to plānotā reģionalizācija palielina nenoteiktību attiecībā uz sadales izmaksu turpmāko attīstību tiešajiem lietotājiem, jo šobrīd iesaldētais tarifs nesedz izplatītāju pieaugošās izmaksas. Ja valsts vēlas saglabāt lielas algas un tajā pašā laikā radīt jaunas darbavietas, tai ir jāražo un pasaules tirgos jāpārdod sarežģītākas preces ar augstāku pievienoto vērtību, nekā tas ir šobrīd. Beļģijai inovatīvās nozarēs trūkst strauji augošu uzņēmumu. Atbalsts inovācijai tiek uzskatīts par sarežģītu un ļoti fragmentētu. Gadījumos, kad darbības ar augstu pievienoto vērtību patiesi tiek sāktas, to izaugsmi bieži vien kavē pietiekami kvalificētu cilvēkresursu trūkums.

(16) Paredzams, ka Beļģija līdz 2020. gadam nesasniegs savu mērķi – par 15 % samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas nozarēs, uz kurām neattiecas ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēma. Lai arī tiek veiktas dažas iniciatīvas, šķiet, ka tām trūkst saskaņotas virzības, un aizvien nav skaidrs, kāda ir pasākumu kopīgā ietekme uz emisiju, jo īpaši transporta nozares un ēku radīto, samazināšanu. Elektroenerģijai piemērotā PVN samazināšana vēl vairāk varētu iedragāt šajā saistībā veiktos centienus. Sarunas par sadarbību un vienošanās par sloga sadali starp federālo valsti un reģioniem nav devušas rezultātus, proti, tas nav skaidri sadalīts. Satiksmes sastrēgumi Beļģijas ekonomikai salīdzinājumā ar citām valstīm rada ļoti smagu slogu. Ņemot vērā šīs problēmas nopietnību, tās atrisināšanai ir nepieciešama visaptveroša politikas atbilde, ņemot vērā iespējamo dažādo maksu par sastrēgumiem atšķirīgos laikos, pārskatot labvēlīgo nodokļu režīmu attiecībā uz dienesta automašīnu un degvielas apmaksas karšu lietošanu privātām vajadzībām un uzlabojot sabiedriskā transporta efektivitāti.

(17) Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Beļģijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Beļģijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 6. ieteikumā.

(18) Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi Beļģijas stabilitātes programmu, un tās atzinums[10] ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

(19) Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 2., 4. un 5. ieteikumā.

(20) Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz šo analīzi, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus dalībvalstīm, kuru valūta ir euro. Beļģijai būtu arī jānodrošina pilnīga un savlaicīga minēto ieteikumu īstenošana,

AR ŠO IESAKA Beļģijai laikposmā no 2014. gada līdz 2015. gadam rīkoties šādi.

1. Pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas stiprināt budžeta pasākumus 2014. gadam, ņemot vērā, ka — pamatojoties uz Komisijas 2014. gada pavasara prognozi — rodas atšķirība 0,5 % no IKP apmērā, kas liecina par būtiskas novirzes risku no Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktajām prasībām. 2015. gadā ievērojami stiprināt budžeta stratēģiju, lai nodrošinātu vajadzīgo korekciju 0,6 % no IKP apmērā virzībā uz vidējā termiņa mērķa sasniegšanu, kas arī nodrošinātu parādsaistību noteikuma ievērošanu. Pēc tam līdz mirklim, kad vidējā termiņa mērķis tiks sasniegts, īstenot plānoto ikgadējo strukturālo korekciju virzībā uz vidējā termiņa mērķi saskaņā ar prasību veikt ikgadējo strukturālo korekciju vismaz 0,5 % no IKP apmērā un jo īpaši labos ekonomikas apstākļos vai vajadzības gadījumā nodrošināt, ka parādsaistību noteikums ir izpildīts, lai panāktu, ka augstā vispārējās valdības parāda attiecība sāk noturīgi samazināties. Nodrošināt visu valdības līmeņu līdzsvarotu ieguldījumu fiskālo noteikumu, tostarp budžeta strukturālās sabalansētības noteikuma, izpildē ar saistošu instrumentu, vidēja termiņa plānošanas perspektīvā veicot mērķu skaidru sadalījumu.

2. Uzlabot vispārējās nodokļu sistēmas līdzsvaru un godīgumu un sagatavot visaptverošu nodokļu reformu, kas ļaus nodokļus novirzīt no darbaspēka izmaksām uz izaugsmei draudzīgākām nodokļu bāzēm, vienkāršot nodokļu sistēmu, novērst nepilnības, palielināt PVN efektivitāti, paplašināt nodokļu bāzes, samazināt nodokļu izdevumus un pamazām pārtraukt videi kaitīgas subsīdijas.

3. Samazināt turpmāko ar novecošanu saistīto, jo īpaši no pensijām un ilgtermiņa aprūpes izrietošo, valsts izdevumu palielināšanos, palielinot centienus samazināt plaisu starp faktisko un likumā noteikto pensionēšanās vecumu, ierosinot samazināt priekšlaicīgas pensionēšanās iespējas, atbalstot aktīvas vecumdienas, likumā noteikto pensionēšanās vecumu un prasības par karjeras ilgumu pielāgojot paredzamā mūža ilguma izmaiņām un uzlabojot ilgtermiņa aprūpei paredzēto valsts izdevumu efektivitāti.

4. Uzlabot līdzdalību darba tirgū, proti, mazinot finansiālos stimulus nestrādāt, uzlabojot piekļuvi darba tirgum nelabvēlīgā situācijā esošām grupām, piemēram, jauniešiem un cilvēkiem ar migrantu izcelsmi, uzlabojot profesionālo mobilitāti un risinot prasmju trūkuma un neatbilstības, kā arī priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas problēmas. Visā valstī stiprināt valsts iestāžu, valsts nodarbinātības dienestu un izglītības iestāžu partnerības, lai jauniešiem sniegtu agrīnu un individuāli pielāgotu atbalstu.

5. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem un saskaņā ar valsts praksi, atjaunot konkurētspēju, turpinot algu noteikšanas sistēmas, tostarp algu indeksācijas, reformu, lai nodrošinātu, ka algu attīstība reaģē uz produktivitātes izmaiņām nozaru un/vai uzņēmumu līmenī, kā arī ekonomiskajiem apstākļiem, un nepieciešamības gadījumā nodrošina efektīvas automātiskās korekcijas; stiprinot konkurenci mazumtirdzniecības nozarēs, novēršot pārmērīgus ierobežojumus pakalpojumu, tostarp profesionālo pakalpojumu jomā, un novēršot enerģijas sadales izmaksu iespējamo turpmāko palielināšanos; sekmējot inovāciju, piemērojot racionalizētas stimulu shēmas un samazinātus administratīvos šķēršļus; un īstenojot saskaņotu izglītības un mācību politiku, risinot problēmu saistībā ar pastāvīgu prasmju neatbilstību un atšķirībām starp reģioniem attiecībā uz priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu.

6. Nodrošināt, lai tiktu izpildīti 2020. gada mērķi par siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu no darbībām, uz kurām neattiecas emisijas kvotu tirdzniecības sistēma, jo īpaši, kas attiecas uz ēkām un transportu. Pārliecināties, ka ieguvumi no transporta ir saskaņoti ar mērķi samazināt satiksmes sastrēgumus. Vienoties par skaidru īstenojamo pasākumu un slogu sadali starp federālajām un reģionālajām vienībām.

Briselē,

Padomes vārdā –

priekšsēdētājs

[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

[2] OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

[3] COM(2014) 402 final.

[4] P7_TA(2014)0128 un P7_TA(2014)0129.

[5] OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.

[6] C(2013) 8000 final.

[7] COM(2013) 800 final.

[8] COM(2013) 790 final.

[9] SWD(2014) 75 final.

[10] Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.