LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 128/111

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Pārtikas cenas Eiropā””

COM(2008) 821 galīgā redakcija

(2010/C 128/21)

Ziņotājs: KAPUVÁRI kgs

Komisija saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 262. pantu 2008. gada 9. decembrī nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Pārtikas cenas Eiropā””

COM(2008) 821 galīgā redakcija.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Lauksaimniecības, lauku attīstības un vides specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2009. gada 2. septembrī.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 457. plenārajā sesijā, kas notika 2009. gada 4. un 5. novembrī (5. novembra sēdē), ar 75 balsīm par, 5 balsīm pret un 3 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi.

1.1. Pasākumiem pārtikas piegādes ķēdes darbības uzlabošanai, tās efektivitātes un konkurētspējas paaugstināšanai nevajadzētu būt vērstiem uz zemu pārtikas cenu līmeņa sasniegšanu. Šāda rīcība veicinātu pārtikas piegādes ķēdes nepareizu funkcionēšanu, kā tas ir šobrīd. Jānodrošina cenas un vērtības proporcijas saglabāšana saprātīgā līmenī. Cerot uz zemām cenām, pārtikas produktu ķēdē gala rezultātā tiek ierobežoti lauksaimniecības un pārtikas preču piegādātāju ieguldījumi un jauninājumu ieviešanas spēja, kā arī patērētāju izvēle, un Komisijai vidējā termiņā un ilgtermiņā ir jāņem vērā minētie faktori un to blakus efekti, veltot galveno uzmanību ne tikai tūlītējiem ieguvumiem saistībā ar zemām cenām. Nebūtu pareizi uzskatīt, ka zemas cenas pārtikas produktiem atbilst patērētāju interesēm. Saprātīgas cenas patērētājiem dod lielāku labumu, nodrošinot kvalitāti, kvantitāti un tādus pakalpojumus, kādus viņi vēlas sagaidīt. Tomēr pieeja ar mērķi mazināt cenu nepastāvības amplitūdu ir atbilstoša, tā nodrošina lielāku ticamību un prognozējamību pārtikas piegādes ķēdē.

1.2. Eiropas Savienība ir ieinteresēta nodrošināt to, ka patērētāji ilgtermiņā gūst labumu no nekaitīgiem pārtikas produktiem. Lai to sasniegtu, ir vajadzīgs augsts saimnieciskās patstāvības līmenis. Savukārt noturīgu lauksaimniecību iespējams nodrošināt vienīgi ar pētniecības un izstrādes, jauninājumu un tehnoloģiskās attīstības starpniecību, un tādēļ KLP resursiem ir ļoti liela nozīme. Tomēr pieeja šādiem resursiem jāorganizē tā, lai veicinātu pielāgošanos tirgus nosacījumiem, vienlaikus izvirzot saistošu prasību sniegt informāciju un sadarboties, kā arī rūpīgi izskatīt ar lauku attīstību saistītos jautājumus.

1.3. Darbības jomu var paplašināt vienīgi tādā gadījumā, ja sociālā apspriešana notiek iespējami plašākā līmenī. Katrā jomā, kas jāattīsta, ir jāveic iepriekšējās darbības analīze, jāizstrādā precīzs rīcības plāns un skaidri jānosaka kompetences un atbildības jomas. Tas viss ir ļoti svarīgi, ņemot vērā, ka katrs pasākums saistībā ar pārtikas cenām ietekmē vairāku faktoru sarežģītu mijiedarbību. Tā kā pārtika ir vitāli svarīga sabiedrībai kopumā, tā vienmēr būs gan stratēģiski nozīmīga, gan ļoti svarīga patērētājiem. Ņemot vērā iepriekš minēto, ražošanas nosacījumi jāorganizē tā, lai tie neapdraudētu ilgtermiņa stabilitāti.

1.4. Nav iespējams ierobežot tādus ieguldījumus pirmās nepieciešamības precēs, ko parasti veic biržās. Tomēr ir jāatrod līdzeklis, lai mazinātu to faktoru ietekmi, kas neatspoguļo faktisko pieprasījumu, jo tādējādi tiek traucēta lauksaimniecības produktu piegādes ķēde. Lai gan ES apzinās savu atbildību saistībā ar pārtikas piegādi attīstības valstīm, nedrīkst aizmirst, ka tās galvenais uzdevums ir nodrošināt nekaitīgu pārtikas produktu piegādi visplašākajā apjomā ES valstu iedzīvotājiem, mazinot atkarību no pasaules tirgiem un saglabājot autonomiju.

1.5. EESK atbalsta iniciatīvu izveidot augsta līmeņa grupu lauksaimniecības un pārtikas rūpniecības konkurētspējas jautājumos, kas tika izveidota saskaņā ar Komisijas 2008. gada 28. aprīļa lēmumu (2008/359/EK). EESK gaida minētās grupas darbības rezultātus. Vienam no augsta līmeņa grupas darbības galvenajiem mērķiem vajadzētu būt lauksaimniecības un pārtikas preču tirgu iespējami lielākas stabilitātes panākšanai.

2. Komisijas paziņojums.

2.1. Saistībā ar pārtikas cenu straujāku celšanos 2007. gada otrajā pusē būtiski pieauga arī pārtikas cenas mazumtirdzniecībā. Komisija reaģēja, publicējot paziņojumu par tematu “Pārtikas cenu paaugstināšanās problēmas risināšana: norādījumi par ES rīcību” (COM(2008) 321 galīgā redakcija).

2.2. Komisija uzskata, ka, lai sasniegtu minēto mērķi, galvenais priekšnoteikums ir konstatēt un atrisināt problēmas pārtikas piegādes ķēdes darbības regulējuma un konkurences jomā. Paziņojuma piecās nodaļās tiek analizēts stāvoklis un ierosināti pasākumi problēmu risināšanai.

2.3. Saskaņā ar paziņojumā minēto informāciju lauksaimniecības preču cenu kāpumu izraisīja strukturālu un īslaicīgu faktoru apvienojums. Tādi strukturāli faktori kā, piemēram, pasaules iedzīvotāju skaita pieaugums, ienākumu paaugstināšanās valstīs ar strauji augošu ekonomiku un jaunu noieta tirgu attīstība, ir veicinājuši globālā pieprasījuma paaugstināšanos.

2.4. “No 2007. gada augusta līdz 2008. gada jūlijam pārtikas (izņemot alkoholu un tabaku) cenu inflācija bija aptuveni 1,0 procentpunkts no vispārējās inflācijas.” Cenu tendencēm cita starpā bija raksturīgas pārstrādātās un neapstrādātās pārtikas cenu atšķirības, kas radušās “sastāva” dēļ.

2.5. Komisija paredz, ka pārtikas cenu inflācija, kā arī pārtikas cenu inflācijas daļa vispārējā inflācijā nākamo divu gadu laikā samazināsies.

2.6. Komisija uzskata, ka pagājušajā gadā dažu valstu ieviestajiem ierobežojumiem attiecībā uz lauksaimniecības preču eksportu ir bijusi vairāk negatīva nekā pozitīva ietekme, jo tie neļāva uztvert tirgus signālus.

2.7. Kopš 2006. gada sākuma minētajos tirgos ieguldījumu plūsmas palielinājušās, kā norāda to nākotnes līgumu kopējais skaits, kurus noslēguši tirgus dalībnieki.

2.8. Paziņojumā iekļauta pārskata tabula par galvenajām praksēm, kuras varētu radīt bažas konkurences jomā:

— karteļi,

— pirkuma līgumi,

— tālākpārdošanas cenu uzturēšana,

— viena zīmola veicināšana,

— privātā zīmola produkti,

— sasaistīšana,

— ekskluzīvas piegādes līgumi,

— sertifikācijas sistēmas.

2.9. Pamatojoties uz iepriekš minēto analīzi, Komisija ierosina plānu, lai uzlabotu pārtikas piegādes ķēdes darbību, iekļaujot tajā četrus galvenos elementus.

2.10. Komisija izsaka cerību, ka 2008. gada pavasarī izveidotās augsta līmeņa grupas lauksaimniecības un pārtikas rūpniecības konkurences jautājumos sniegtie ieteikumi palīdzēs pārtikas piegādes ķēdei uzlabot konkurētspēju.

2.11. Lai koriģētu pret konkurenci potenciāli vērsto praksi, kas 4. nodaļā minēta kā satraucoša, Komisija saistībā ar Eiropas Konkurences tīklu turpinās risināt ilgtspējīgu dialogu ar valstu konkurences iestādēm, lai nodrošinātu konsekventu un saskaņotu konkurences noteikumu izpildi visā ES, no kā labumu gūtu Eiropas patērētāji.

2.12. Saistībā ar tādu noteikumu pārskatīšanu valsts un/vai ES līmenī, kas var radīt problēmas pārtikas piegādes ķēdes darbībā, paziņojumā ir minēti šādi noteikumi un prakse:

— noteikumi, kas ierobežo jaunu uzņēmumu ienākšanu tirgū,

— noteikumi, kas ierobežo uzņēmumu spēju konkurēt cenu jomā; tie būtu jāpārskata,

— prakse, kas rada traucējumus piegādātāju un mazumtirgotāju attiecībās; tā būtu jānovērš.

2.13. Komisija kopā ar patēriņa preču tirgu regulatoriem un cieši sadarbojoties ar citām regulējošām iestādēm ārpus ES (jo īpaši ASV, kur atrodas vissvarīgākās biržas) izskatīs, kādi pasākumi būtu īstenojami, lai veicinātu cenu nestabilitātes mazināšanos lauksaimniecības preču tirgos.

2.14. Pamatojoties uz minēto darba programmu un attiecīgajiem pasākumiem, Komisija izskatīs iespēju par turpmāku rīcību un ierosina Eiropadomei atgriezties pie minētā jautājuma apspriešanas 2009. gada decembrī.

3. Vispārīgas piezīmes.

3.1. Strukturālie faktori, kuri izraisīja lauksaimniecības produktu cenu celšanos, vidējā termiņā saglabāsies, tomēr svārstības pēdējo divu gadu laikā liecina, ka lauksaimniecības produktu tirgum būs jāpielāgojas aizvien nestabilākām cenām. Pašreizējā ekonomikas krīze ir ietekmējusi tikai pieprasījuma pieaugumu pasaules tirgū, un rezultātā jebkurā brīdī varētu atkārtoties tie procesi, kuri sākās 2007. gada vidū, padarot lauksaimniecības produktu tirgu vēl neprognozējamāku. Turklāt nav iespējams pielāgoties spekulatīvas cenu manipulācijas izraisītam pieprasījumam, kas neatspoguļo faktisko pieprasījumu, jo būtu vajadzīgs tāds elastīguma līmenis, kurš nav savienojams ar lauksaimnieciskās ražošanas raksturīgajām iezīmēm un potenciālu.

3.2. Eiropas Savienība apzinās, ka lauksaimniecības produktu cenu svārstības ietekmē ne tikai visu lauksaimniecības nozari, bet ar pārtikas cenu starpniecību — arī visus patērētājus. Straujas un liela apjoma svārstības nozīmē, ka ir jāpārvērtē ES lauksaimniecības nozares nostāja. Augsta līmeņa grupa lauksaimniecības un pārtikas rūpniecības konkurētspējas jautājumos ir atbilstošs forums šim nolūkam. Tādēļ jāprecizē šādi jautājumi: 1) ES lauksaimniecības nākotne; 2) lauksaimniecības turpmākā vieta ES politikā; jāapsver arī 3) tirgu atvēršanas sekas un 4) veidi, kā novērst nelīdzsvarotību attiecībās pārtikas piegādes ķēdē.

3.3. Lai gan nav panākts nekāds progress teritoriālās specializācijas attīstībā ES kopš KLP uzsākšanas, par to ir skaidras norādes starptautiskajos tirgos. Ņemot vērā ES tirgu pakāpenisku atvēršanu trešo valstu precēm, ES lauksaimniecības produktu ražotāji ir spiesti iesaistīties nevienlīdzīgā konkurencē. Rezultātā Eiropas ražotāji zaudē atbalstu tirgos. Vidējā posmā tas varētu būtiski apdraudēt lauku ekonomiku Eiropā. Ņemot to vērā, ES var saglabāt atklātu tirdzniecības politiku vienīgi tad, ja saglabājas dažādi atbalsta veidi lauksaimniecības produktu ražotājiem un tiek nodrošināti pietiekami stimuli ražošanas līmeņa saglabāšanai.

4. Īpašas piezīmes.

4.1. Lauksaimniecības preču un pārtikas cenu attīstība.

4.1.1. Laikposmā pēc krīzes lauksaimniecības produktu pieprasījuma pieaugums, iespējams, atkal pārsniegs piedāvājuma pieaugumu. Rezultātā minētie produkti atkal var izrādīties pievilcīgāki riska kapitālam. Tas varētu izraisīt pēdējos divos gados pieredzētajām līdzīgas svārstības, ja lauksaimniecības preču cenu izmaiņas rada lielāku ienesīgumu nekā citas finanšu tirgos piedāvātās iespējas. Ņemot vērā saimnieciskos nosacījumus, kādi varētu būt pēc krīzes, šādu notikumu iespējamība ir mazāka nekā 2007. gadā. Tomēr vidējā posmā jāsagatavojas ilgstošām cenu svārstībām.

4.1.2. Kā uzsvērts Eiropas Parlamenta 2009. gada 26. marta Rezolūcijā (2008/2175(INI)), lauksaimniecības produktu ražotāji un apstrādātāji saņem vēl mazāku pārtikas mazumtirdzniecības cenu daļu. Saistībā ar iepriekš minēto cenu svārstībām piegādes ķēdes sākuma posmā neapšaubāmi būs tikai ierobežota vai novēlota ietekme uz mazumtirdzniecības cenām.

Pārtikas produktu mazumtirdzniecības cenu celšanās ietekmē tos iedzīvotājus, kuri lielu daļu ienākumu tērē pārtikai. Minētā parādība ir cieši saistīta ar ekonomikas attīstības līmeni attiecīgajā valstī, un tādēļ arī pārtikas cenu pieaugums visvairāk ietekmēja inflāciju ES jaunajās dalībvalstīs. Šajās valstīs, kurās ienākumu līmenis ir zemāks, izdevumi par pārtiku var veidot līdz pat 40-50 % no kopējiem mājsaimniecību izdevumiem.

4.1.3. Domājams, ka dažos turpmākajos gados pārtikas cenas saglabāsies augstākas nekā vidēji 2002.–2006. gadā, bet zemākas nekā 2007. gada beigās. Vienlaikus cenas arī turpmāk būs ļoti nestabilas. Viena no nevēlamajām pārmaiņām saistībā ar pēdējo divu gadu notikumiem ir tā, ka cenas straujāk reaģē uz tirgus informāciju. Ņemot vērā, ka pieaugs informācijas apjoms gan saistībā ar piedāvājumu, gan ar pieprasījumu, cenu svārstības turpināsies. Arī plašsaziņas līdzekļiem ir liela nozīme, jo efektīvi informācijas līdzekļi sniedz tirgiem tūlītēju informāciju par visu pasaulē notiekošo.

4.1.4. Lauksaimniecības produktu ražotājiem ES jābūt gataviem apmierināt pastāvīgi augošo pārtikas pieprasījumu. Jāuzlabo ES lauksaimnieciskās ražošanas kvantitāte un kvalitāte. Tomēr KLP īstenošana ir saistīta ar būtisku atbildību, lai nodrošinātu to, ka pakāpeniska ES tirgu atvēršana nepazemina Eiropas lauksaimniecības un pārtikas rūpniecības konkurētspēju. ES ir vajadzīga ilgtermiņa stratēģija lauksaimniecībai, nosakot apjomu, kāds Kopienai būtu jāpanāk saimnieciskās patstāvības jomā saistībā ar dažādu produktu piedāvājumu. Tomēr ir jāakceptē fakts, ka vidēji ilgā laikā ES vajadzēs importēt daudzus produktus.

4.2. Spekulācijas nozīme pārtikas preču cenu izmaiņās.

4.2.1. Kapitāla daudzums no dažādiem pensiju, ieguldījumu un valdību kontrolētiem investīciju fondiem starptautiskajos finanšu tirgos pastāvīgi pieaug, izmantojot mijmaiņas darījumus, bankas un daudznacionālus konglomerātus. Ņemot vērā to apjomu, pēdējie no iepriekš minētajiem būtiski ietekmē tirgus, kuros darbojas. Negūstot pietiekamu ienesīgumu no standartieguldījumiem, tie ir pievērsušies patēriņa preču tirgiem.

4.2.2. Ņemot vērā augsta riska ieguldījumu spekulatīvo raksturu, tie ietekmē cenas īstermiņā, bet ne ilgtermiņā. Lauksaimniecībā jāņem vērā minētais aspekts, kā arī procesi finanšu tirgos kopumā. Tie produkti finanšu tirgos, kuri izraisa būtiskas lauksaimniecības produktu svārstības un neatspoguļo faktiskās produktu plūsmas, negatīvi ietekmē cenu izmaiņas faktiskajos tirgos.

4.3. Pārtikas piegādes ķēdes darbība.

4.3.1. Kā Komisija norāda arī darba dokumentā par minēto jautājumu (SEC(2008) 2972), pēdējo divu gadu notikumi lauksaimniecības produktu tirgos ir cieši saistīti ar pārtraukumiem pārtikas piegādes ķēdes darbībā. Lauksaimniecības produktu cenu sadale piegādes ķēdē tieši atspoguļo katra ķēdes posma spēju aizsargāt savas intereses.

4.3.2. Konkurences iestādes, plānojot novērtēt konsolidācijas procesa pret konkurenci vērsto ietekmi pārtikas piegādes ķēdē, varētu saskarties ar problēmām. Ir svarīgi novērst Komisijas norādītās konkurenci kropļojošās darbības un risināt ar konkurenci saistītās tiesiskās problēmas attiecībās starp pārtikas preču piegādātājiem un tirdzniecības posmu ražošanas ķēdē, lai nosacījumus pielāgotu faktiskajam stāvoklim ekonomikā un tirgū. Komisija uzsver, ka visā Eiropas Savienībā jānodrošina vienota un labi saskaņota konkurences noteikumu īstenošana. Pārtikas piegādes ķēde ir pietiekami sadrumstalota, lai nodrošinātu to, ka atsevišķām darbībām nav pret konkurenci vērstas ietekmes, ņemot vērā vienotā tirgus perspektīvu. Dokumentā apskatītā prakse liecina, ka attiecībā uz konkrētu valsti un produktu noteiktam koncentrācijas līmenim var būt būtiska pret konkurenci vērsta ietekme. Pārstrādes jaudu rašanās, kas, ņemot vērā apjomradītus ietaupījums, var sasniegt dominējošu stāvokli konkrēta produkta tirgū, varētu samazināt patērētāju izvēli un izstumt no tirgus mazos un vidējos uzņēmumus. Minētais process vērojams aizvien biežāk, kopš tirgū aizvien lielāku ietekmi gūst privātā zīmola produkti. Vienlaikus pašreizējais dominējošais stāvoklis cenu konkurētspējas jomā uzņēmumu tirdzniecības politikā var izraisīt tādu produktu parādīšanos tirgū, kuriem ir zemāka uzturvērtība. Lai gan paaugstinās pārtikas nekaitīguma līmenis, dabisko sastāvdaļu aizvietošana ar mākslīgām sastāvdaļām, kurām ir zemāka uzturvērtība, nozīmē, ka pārtikas produkti aizvien biežāk nevar apmierināt patērētāju prasības pēc kvalitatīva uztura.

4.3.3. EESK ierosina papildināt 1. tabulā iekļauto pārskatu par galvenajiem pret konkurenci vērstas rīcības veidiem ar atlīdzības metodēm, ko izmanto lieli mazumtirdzniecības uzņēmumi. Šādas metodes dod iespēju sadalīt gan piegādātāju cenas un faktiskās izmaksas, gan mazumtirgotāju un patērētāju cenas. Rezultātā references cenas tiek noteiktas ļoti zemā līmenī, krietni zemāk nekā tad, ja palielinātos darba ražīgums. Tāda pret konkurenci vērsta prakse kā, piemēram, karteļi un ekskluzīvas piegādes līgumi, nav pieņemami, jo nozīmē dominējošā stāvokļa izmantošanu, lai vienpusēji uzspiestu noteikumus piegādātājiem. Vienlaikus minētais dubultpeļņas normas paņēmiens — mazumtirgotāji būtiski palielina peļņas normu ne tikai uz pircēju, bet arī uz piegādātāju veikto atmaksājumu rēķina — izmaina komercpeļņas normu un kropļo pārtikas piegādes ķēdē gūto ienākumu sadali. Tā ir pret konkurenci vērsta prakse, jo piegādātājiem ir jāpielāgojas cenai, kurai ir minimāla saistība ar ražošanas izmaksām.

4.3.4. EESK pilnībā piekrīt Komisijas bažām saistībā ar dažiem pret konkurenci vērstas rīcības veidiem, kas var radīt pārmaiņas pārtikas produktu piegādes ķēdes darbībā. Šajā sakarā neapšaubāmi ir jāpievērš lielāka uzmanība nelīdzsvarotajam ietekmes sadalījumam starp ražotājiem, apstrādātājiem un mazumtirgotājiem. Ietekmes koncentrēšanās uzņēmumos, kas darbojas nākamā posma tirgū, nodrošina mazumtirgotājiem dominējošu stāvokli attiecībā pret ražotājiem un apstrādātājiem, pieļaujot nevēlamu un ļaunprātīgu praksi. Ņemot vērā iepriekš minēto, EESK pieejā jautājumam par patērētāju labklājību būtu jāpievērš uzmanība ne tikai zemu cenu sasniegšanai īstermiņā, bet arī ilgtermiņā, vienlaikus ņemot vērā gan tiešo, gan netiešo ietekmi, lai novērstu finansiālas grūtības piegādātājiem, motivācijas trūkumu, ierobežotu izvēli un ilgtermiņā — pat augstākas cenas.

5. Plāns piegādes ķēdes darbības uzlabošanai.

Atlīdzības atbilstošas sadales nodrošināšana katrā pārtikas piegādes ķēdes posmā ir ļoti sarežģīts uzdevums, un tās dažādajiem aspektiem ir vajadzīga plaša mijietekme tirgus procesos. Tomēr šādi pasākumi ir vajadzīgi, lai dotu iespēju patiešām uzlabot Eiropas pārtikas produktu konkurētspēju.

5.1.1. EESK atzīst Komisijas centienus tirgū ieviest pārredzamību. Labāka izpratne par tirgus darbību un piegādes ķēdes dažādo posmu nozīmi vienmēr būs lietderīga. Minētās ķēdes sīka analīze ir ļoti svarīga, lai iestādes vajadzības gadījumā var īstenot atbilstošus pasākumus, ja ķēdē ir nepilnības un pārtraukumi. Tādēļ EESK pilnībā atbalsta Komisijas paziņojumā ierosināto rīcības virzienu un pilnībā sadarbosies tā īstenošanas jomā.

Tomēr Komisija nedrīkstētu aizmirst, ka nosacījumi dažādās nozarēs vai pat valstīs ir atšķirīgi, un tādēļ faktori, kas nosaka cenas, ir dažādi; tie ir dinamiski, nevis statiski.

Visi Komisijas centieni izstrādāt un ieviest pastāvīgu instrumentu pārtikas cenu kontrolei un ienākumu sadalei visā ķēdē jābalsta uz minētajiem faktiem, un rezultāti būtu jāuzskata par atsauces rādītājiem, bet ne par neapstrīdamu patiesību.

5.1.2. Pārtikas piegādes ķēde var kļūt konkurētspējīgāka tikai tādā gadījumā, ja ķēdē ir būtiski uzlabota sadarbība. Formulējums “ķēde” liek domāt, ka katrs posms tieši saistīts vienīgi ar blakus esošajiem posmiem, bet reālu efektivitāti var nodrošināt vienīgi tad, ja visi darbojas kopīgu interešu vārdā. Ja patiešām tiek uzskatīts, ka priekšnoteikumi pārtikas piegādes ķēdes darbībai jānosaka patērētāju vajadzībām ar produktu starpniecību, ķēdē iesaistītajiem tas neapšaubāmi ir jāņem vērā.

5.1.3. Eiropas Savienībai jāatzīst, ka daudzus jautājumus, kuri ir apspriesti Komisijas paziņojumā, nevar atrisināt ar konkurences politikas pasākumiem. Tiesību aktu saskaņošana konkurences jomā un konkurences iestāžu sadarbība ir efektīva, izskatot tikai ikdienišķus gadījumus saistībā ar praksi, kas vērsta pret konkurenci (piemēram, karteļi un maldinoši sludinājumi). Pieredze liecina, ka konkurences likums nav piemērots līdzeklis 1. tabulā minēto situāciju risināšanai, ņemot vērā iesaistīto pušu sarežģīto savstarpējo atkarību. Atsevišķu mazumtirdzniecības ķēžu ietekme uz tirgu neliecina par konkurences iestāžu atbilstošu reakciju Kopienas līmenī, tomēr tā ir svarīga no piegādātāja viedokļa, jo atkarība no atsevišķiem mazumtirgotājiem un iepirkumu centriem ir kļuvusi izšķiroši nozīmīga izdzīvošanai tirgū. Rezultātā mazumtirgotāju un piegādātāju sadarbība ir kļuvusi vienpusēja.

Vienlaikus smagākas sankcijas saistībā ar konkurences tiesībām varētu būtiski ierobežot praksi, kas saistīta ar patērētāju maldināšanu.

Dažos nākamajos gados turpināsies darbs pie patērētāju tiesību aizsardzības noteikumu pārskatīšanas. Tas saistīts ar to pārtikas produktu kvalitāti, kuri brīvā tirgus apstākļos nonāk vienotajā tirgū no trešām valstīm, un noteikumiem attiecībā uz šādu pārtikas produktu ražošanu. Cita starpā importa pieaugums atspoguļojas cenu līmenī un pārtikas cenu samazinājumā. Tomēr tas ir cieši saistīts ar pieaugošu risku pārtikas produktu nekaitīguma un patērētāju aizsardzības līmeņa pazemināšanās jomā, jo daudzi importētie produkti tiek ievesti no reģioniem, kuros pārtikas ražošanas kultūra ir daudz zemākā līmenī nekā Eiropā.

5.1.4. Mazumtirgotāju komercpolitikās nav plašas mijietekmes. Tomēr būtu jānosaka visi iespējamie pasākumi, kas dotu iespēju mainīt lielu mazumtirdzniecības uzņēmumu komercpolitikas saistībā ar cenu samazināšanu (vai dažos gadījumos panākot zemāko cenu). Iepriekš minētais aspekts nosaka ienākumu pašreizējo nelīdzsvaroto sadali pārtikas piegādes ķēdē un ietekmē arī patērētāju attieksmi.

5.1.5. Eiropas Savienība var efektīvi rīkoties, lai novērstu nepilnības pārtikas piegādes ķēdes darbībā un padarītu to efektīvāku, vienīgi tad, ja iespējams iegūt nepieciešamo informāciju. Vēl viens nozīmīgs ES uzdevums ir Eiropas patērētāju izpratnes veidošana, lai viņi var pieņemt apzinātus lēmumus. Patērētājiem ir vissvarīgākā nozīme Eiropas lauksaimniecības un pārtikas rūpniecības izdzīvošanā un noturīgā attīstībā. Patērētāju izpratne Eiropā varētu palīdzēt īstenot vienu no Kopienas pamatprincipiem, proti, izvēli par labu Kopienas produktiem; minētais princips acīmredzami nav ņemts vērā VVTT un PTO sarunās.

Izstrādājot uzraudzības instrumentu, ir jāiekļauj pasākumi tirgus dalībnieku stimulēšanai, lai sistēmai sniegtu ticamu informāciju. Piemēram, šādos pasākumos varētu iekļaut nodokļu pārbaudes, nodokļu atlaides un subsīdijas. Pārredzamības nodrošināšana uz brīvprātības principiem nav reāla iespēja.

5.1.6. Lai mazinātu spekulācijas negatīvo ietekmi, jāapsver iespēja ieviest regulējošus pasākumus ar mērķi nodrošināt, ka akciju tirgos tiek atļauti vienīgi tādi darījumi, kam ir faktiskas garantijas preču veidā, pretēji pašreizējai tirgus praksei, kura pieļauj ļoti ierobežotu preču plūsmu, lai būtiski ietekmētu tirgus cenas, kas savukārt rada cenu svārstības faktiskajā tirgū.

5.1.7. Īsākas pārtikas piegādes ķēdes

Starpnieku skaita samazināšana starp lauksaimniecības produktu ražotājiem un patērētājiem varētu palīdzēt ķēdes efektīvākai darbībai. Sekojot tādām programmām kā, piemēram, piena un augļu izdalīšana skolēniem, būtu jāveicina tieša saikne starp ražotājiem un patērētājiem. Viens no vispopulārākajiem veidiem ir tradicionālo zemnieku tirdziņu organizēšanas veicināšana. Papildus daudziem citiem ieguvumiem tas palīdzētu saglabāt lauku dzīvesveidu un uzņēmējdarbību mazās un vidējās lauku saimniecībās.