KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI par instrumenta sadarbībai kodoldrošības jomā īstenošanu Otrais ziņojums – 2010. un 2011. gada rīcības programmas /* COM/2012/0771 final */





SATURS 1........... IEVADS........................................................................................................................ 4 2........... INSC ĪSTENOŠANA, KO VEIC SAŅĒMĒJS............................................................ 6 3........... GADA RĪCĪBAS PROGRAMMU ĪSTENOŠANA SKAITĻOS................................... 8 4........... SECINĀJUMI............................................................................................................. 11 KOPSAVILKUMS Šis ziņojums un ziņojumam pievienotais dokuments attiecas uz visām Instrumenta sadarbībai kodoldrošības jomā (INSC) gada rīcības programmām kopš 2007. gada, kuras 2010. un 2011. gadā joprojām tiek īstenotas. Ziņojumā aprakstīta arī notikumu attīstība attiecībā uz 2010. un 2011. gada rīcības programmām. Instruments sadarbībai kodoldrošības jomā (INSC 2007.-2013. gads) stājās spēkā 2007. gada 1. janvārī. Tā galvenie mērķi ir veicināt augstu kodoldrošības līmeni, aizsardzību pret radiāciju un ieviest efektīvus un lietderīgus drošības pasākumu attiecībā uz kodolmateriāliem trešās valstīs visā pasaulē. 2010. un 2011. gadā INSC programmas ietvaros turpinājās sadarbība kodoldrošības jomā, kas tika uzsākta ar bijušo Padomju Savienību TACIS programmas ietvaros (tehniskā palīdzība Neatkarīgo Valstu Savienībai) (skatīt ziņojuma 2007.-2009. gadam 18. pantu)[1], bet tās ģeogrāfiskais darbības mērogs tika paplašināts, ietverot visu pasauli. Indikatīvo programmu 2010.–2011. gadam un gada rīcības programmas (GRP) par attiecīgajiem gadiem Komisija pieņēma, ņemot vērā INSC komitejas sniegto atzinumu. INSC galvenie mērķi laikposmā no 2010. līdz 2011. gadam bija regulatīvo iestāžu stiprināšana saņēmējās valstīs, efektīvas kodoldrošības kultūras veicināšana visos līmeņos un lietotās kodoldegvielas un radioaktīvo atkritumu drošas un atbildīgas apsaimniekošanas uzlabošana. Attiecībā uz sadarbību kodoldrošības jomā uzmanība tika pakāpeniski pārorientēta uz trešo valstu kodolnozares regulatīvo iestāžu lielāku iesaisti, kā arī uz radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanu un teritoriju sanāciju. Šajā saistībā īpaši jāuzsver pastāvīgie centieni attiecībā uz to vietu sanāciju Vidusāzijā, kur kādreiz tika iegūts un pārstrādāts urāns. Pēc avārijas Fukušimā-Daiči Komisija valstis, uz kurām attiecas ES kaimiņattiecību politika, aicināja piedalīties apspriedēs par to, lai paplašinātu darbojošos kodolspēkstaciju visaptverošos riska un drošības novērtējumus ("noturības testi"), iekļaujot valstu ziņojumu salīdzinošo pārskatīšanu, jo uzskatīja, ka dažas no šīm valstīm varētu gūt labumu no sadarbības ar Komisiju par šādu pasākumu īstenošanu INSC ietvaros. Ukraina attiecībā uz noturības testiem nolēma ievērot tādu pašu grafiku kā Eiropas Savienībā, nelūdzot INSC atbalstu. Armēnija testu veikšanai lūdza tehnisko atbalstu, kas tika iekļauts INSC 2011. gada rīcības programmas II daļā. Galvenie notikumi attiecībā uz sadarbību kodoldrošības jomā un palīdzību, kas tiek sniegta INSC ietvaros 2010. un 2011. gadā, ir aprakstīti turpmāk ziņojumā. Sīkāka informācija par projektiem saskaņā ar rīcības programmām no 2007. līdz 2011. gadam ir sniegta šim ziņojumam pievienotajā Komisijas dienestu darba dokumentā. 1. IEVADS Šis ziņojums ir iesniegts Eiropas Parlamentam un Padomei un nosūtīts Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai saskaņā ar ziņošanas prasību, kas paredzēta 18. punktā Padomes 2007. gada 19. februāra Regulā (Euratom) Nr. 300/2007, ar ko izveido Instrumentu sadarbībai kodoldrošības jomā[2] (turpmāk – INSC regula). Lai risinātu drošības jautājumus, kādus dalībvalstis izvirzījušas pēc Černobiļas avārijas, Komisija 1991. gadā TACIS programmā ietvēra kodoldrošības komponenti. Laikposmā no 1991. līdz 2006. gadam kodoldrošības projektiem tika piešķirti vairāk nekā 1,3 miljardi euro. ES palīdzības un sadarbības pasākumus saistībā ar kodoldrošību kopš 2007. gada turpināja īstenot Instrumenta sadarbībai kodoldrošības jomā ietvaros (INSC)[3]. Ar INSC ir ieviestas vairākas pārmaiņas salīdzinājumā ar TACIS kodoldrošības programmu, kuras ir vērts aplūkot. Pirmkārt, ģeogrāfiskā darbības joma vairs neaprobežojas ar bijušo Padomju Savienību. Tā aptver trešās valstis visā pasaulē. Tādējādi Komisija gūto pieredzi TACIS programmas ietvaros[4] var izmantot citur, lai risinātu jauno valstu vajadzības, kā arī to valstu vajadzības, kurās jau ir izveidotas kodolenerģijas programmas, kurām nepieciešami kodoldrošības uzlabojumi, jo īpaši valstīs ar strauji augošām kodolprogrammām. Komisija 2008. gadā paziņojumā Padomei un Parlamentam informēja par savu plaša mēroga stratēģiju[5]. Ņemot vērā iespējamo vajadzību pēc sadarbības kodoldrošības jomā visā pasaulē, ES Padome ierosināja kritēriju kopumu, kas jāievēro, apsverot projektus ar jaunām valstīm[6]. Komisija šos kritērijus ņēma vērā pārskatītajā INSC stratēģijā 2010.-2013. gadam[7], kurā noteiktas arī ģeogrāfiskās prioritātes. Otrkārt, TACIS programmā uzmanība bija pievērsta palīdzībai saistībā ar kodoldrošību, tostarp daudzos gadījumos iekārtu piegādei ("hard assistance"), savukārt INSC mērķis ir lielāka sadarbība nolūkā uzlabot kodoldrošību, tostarp ierobežotā skaitā gadījumu iekārtu piegāde vai bez iekārtu piegādes ("soft assistance"). Partneri tiek arī aicināti aktīvāk piedalīties šo programmu un projektu izstrādē, pārvaldē un īstenošanā. Komisija arī turpmāk veicinās līdzfinansēšanas kārtību, partnerorganizācijām parasti nodrošinot ieguldījumus natūrā (personāls) un kā piegādes vai darbus (papildu pētījumi, inženiertehniskie būvdarbi), pamatojoties uz detalizētiem finansēšanas plāniem, par kuriem ir panākta iepriekšēja vienošanās. Treškārt, INSC paplašinātā ģeogrāfiskā darbības joma, salīdzinot ar TACIS, ir palielinājusi vajadzību pēc starptautiskas sadarbības un darbību koordinācijas ar citiem līdzekļu devējiem un Starptautisko Atomenerģijas aģentūru (SAEA). Šajā ziņojumā sniegta informācija par gada rīcības programmām 2010. un 2011. gadam, tostarp projektiem, kas apstiprināti līdz 2011. gada beigām un to ieviešanas statuss līdz 2012. gada vidum. Gada rīcības programmās paredzētie projekti, attiecībā uz kuriem līgumslēgšanas tiesību piešķiršanas procedūra vēl nebija sākta, nav minēti. Pārejot no TACIS uz INSC, sākotnējie sarežģījumi, kas radās galvenokārt tādēļ, ka partnervalstis kavējās parakstīt finansēšanas nolīgumus atbilstīgi jaunajam formātam, tikmēr lielākoties ir novērsti, izņemot attiecībā uz Krievijas Federāciju un Brazīliju. 2. INSC ĪSTENOŠANA, KO VEIC SAŅĒMĒJS Ukrainā INSC turpināja nodrošināt konkrētu atbalstu kodolnozares regulatīvajām iestādēm un kodolspēkstaciju operatoriem nolūkā uzlabot kodoldrošību. Tā ir turpinājusi atbalstīt arī radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanu un kodolmateriālu drošības kontroli kopumā. Ukraina joprojām bija valsts, kas no INSC programmas saņēma vislielāko atbalstu. Černobiļas reaktora pārseguma fonds (CSF) 2010. un 2011. gadā saņēma papildu līdzekļus, lai līdz 2015. gadam varētu pabeigt jauno aizsargpārsegumu. Krievijas Federācijā TACIS programmas ietvaros sāktie projekti tika turpināti INSC ietvaros, taču jaunus projektus nebija iespējams sākt, jo joprojām nevarēja panākt vienošanos par piemērotu sadarbības sistēmu. Turpinājās diskusijas par to, vai iespējams atsākt sadarbību šaurākos ietvaros, bet līdz šim tās nav vainagojušās ar rezultātiem. Armēnijā tika uzsākti svarīgi projekti saistībā ar Medzamoras kodolspēkstaciju, lai risinātu steidzamus drošības jautājumus, kamēr spēkstacija darbojas. Tomēr Komisija turpināja saglabāt nostāju, ka spēkstaciju nevar uzlabot atbilstoši mūsdienu kodoldrošības standartiem un tāpēc pēc iespējas drīzāk tā būtu jāslēdz un jāpārtrauc tās ekspluatācija. Projektiem saistībā ar personāla apmācību, palīdzību kodolnozares regulatīvajām iestādēm un radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanas stratēģijas izstrādi, gatavojoties kodolspēkstaciju slēgšanai. Baltkrievijā un Gruzijā sadarbība turpinājās salīdzinoši nelielos projektos, atbalstot abu valstu kodolnozares regulatīvās iestādes, kā arī projektus par radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanu Gruzijā. Attiecībā uz Baltkrieviju notika diskusijas par sadarbības palielināšanu ar regulatīvajām iestādēm, lai uzlabotu to spējas saistībā ar gaidāmo kodolspēkstacijas būvniecību valstī. Tika panākta vienošanās par reģionālu projektu nolūkā izveidot tiesisko un normatīvo bāzi to vietu sanācijai Vidusāzijā, kur kādreiz tika iegūts urāns. Sadarbības projekti ar Kirgizstānu, Tadžikistānu un Uzbekistānu ir vērsti uz to dažādo vietu sanāciju, kur kādreiz tika ražots urāns, un ar Mongoliju tiek īstenots sadarbības projekts par tiesiskā regulējuma izveidi attiecībā uz urāna raktuvēm un frēzēšanas darbībām, kā arī apmācību. Programma tika paplašināta, attiecinot to uz jaunām valstīm trīs reģionos, kā minēts turpmāk. Valstis, uz kurām attiecas Eiropas Kaimiņattiecību politika: ar sadarbības projektiem INSC ietvaros sniedza atbalstu kodolnozares regulatīvajām iestādēm; spēju veidošanas projekti tika uzsākti Ēģiptē, Jordānijā un Marokā. Tomēr šo procesu cita starpā ir aizkavējuši politiskie notikumi (Arābu pavasaris). Irākā tika sākts projekts par spēju veidošanu attiecībā uz spēkstacijas slēgšanu, vietas un radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanu Irākā (Stabilitātes instrumenta ietvaros). Saskaņā ar 2011. gada rīcības programmu šis darbs tiks paplašināts, izmantojot projektu radioaktīvo atkritumu drošai novadīšanai no dažādām ekspluatācijai slēgtām kodoliekārtām. Dienvidaustrumāzija: projekti regulatīvo iestāžu atbalstam tika apstiprināti attiecībā uz Filipīnām (vēl nav uzsākti) un Vjetnamu (sākti 2012. gada vidū). Ierosinātais projekts attiecībā uz Malaiziju tika atlikts līdz 2012. gada rīcības programmai. Latīņamerika: projekti tika uzsākti ar kodolnozares regulatīvajām iestādēm un operatoru Brazīlijā 2009. un 2010. gada rīcības programmu ietvaros (2010. gada rīcības programmas II daļas ietvaros finansēšanas nolīgumu par kodolspēktacijas operatora projektu Brazīlijas iestādes līdz 2011. gada beigām nebija parakstījušas, kā bija prasīts, līdz ar to projekts bija jāatceļ). Tika izveidoti sakari arī ar Meksiku un Argentīnu, un pirmie apmeklējumi notika 2010. gadā. Saskaņā ar 2010. gada rīcības programmu attiecībā uz Meksiku tika apstiprināts projekts nolūkā atbalstīt kodolnozares regulatīvās iestādes, kā arī projekts par politikas un stratēģijas izstrādi attiecībā uz lietotās kodoldegvielas un radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanu, un tie tika sākti 2012. gadā. Tomēr līdz šim nav panākta vienošanās par sadarbības iespējām kodoldrošības jomā ar Argentīnu. Ķīna: saskaņā ar 2011. gada rīcības programmu tika apstiprināts sadarbības projekts ar Ķīnas Valsts kodolnozares regulatīvo iestādi un tās pārvades sistēmas operatoru. Projekta mērķis ir pastiprināt kodoldrošības regulējumu Ķīnā saskaņā ar starptautiski atzītiem standartiem un paraugpraksi, kā arī stiprināt Ķīnas gatavību, ja notiek smagi nelaimes gadījumi, un palīdzēt izstrādāt stratēģiju radioaktīvo atkritumu un izlietotās kodoldegvielas apsaimniekošanai. Sadarbība ar SAEA ir paplašināta, lai aptvertu atbalstu tematiskām tehniskām darbībām valsts vai reģionālā līmenī. Tās mērķis bija vēl vairāk attīstīt drošības kultūru, regulatīvo spēju palielināšanu, atkritumu apsaimniekošanu, reaktoru drošības un seismiskās drošības izpēti. Vērā ņemams finansiālais atbalsts tika sniegts Černobiļas reaktora pārseguma fondam un Kodoldrošības kontam, kurus līdzekļu devēju valstu vārdā pārvalda ERAB. Darbs pie Černobiļas reaktora 4. bloka esošā pārseguma stabilizācijas tika pabeigts. Jaunā aizsargpārseguma izstrāde, kā arī celtniecības vietas sagatavošana pārskata periodā tuvojās noslēgumam. Līdzekļu ieguldītāju konferencē Kijevā 2011. gada aprīlī, kas sakrita ar Černobiļas avārijas atceres 25. gadadienu, apņēmās ieguldīt 740 miljonus euro, kas nepieciešami projekta pabeigšanai. Galvenie projekti turpināja virzīties uz priekšu saskaņā ar izmaksu tāmi un grafiku, par kādiem tika panākta vienošanās 2010. gadā, un tos ir paredzēts pabeigt līdz 2015. gada oktobrim[8]. 3. GADA RĪCĪBAS PROGRAMMU ĪSTENOŠANA SKAITĻOS INSC regula tika pieņemta 2007. gada 19. februārī. Komisija 2007. gada 8. augustā pieņēma stratēģiju 2007.-2013. gadam un pirmo indikatīvo programmu 2007.-2009. gadam[9]. Indikatīvā programma 2010.-2011. gadam tika apstiprināta un pieņemta 2009. gadā[10]. Laika dēļ, kas vajadzīgs rīcības programmu pieņemšanai katru gadu, un ilgā laika dēļ, kāds dalībvalstīm nepieciešams apstiprināšanas procedūrām, vairums projektu INSC ietvaros tika sākti tikai 2009. gadā, un lielāko daļu projektu saskaņā ar 2010. un 2011. gada rīcības programmu tika plānots sākt 2012. gadā. Gada rīcības programma 2010. gadam (2010GRP) Piešķīrumi 2010GRP tika iesniegta divās daļās: – I daļa – 7,7 miljoni euro[11] – II daļa – 61,627 miljoni euro[12] Īstenošana — svarīgākie notikumi līdz 2012. gada vidum Tika parakstīti visi finansēšanas nolīgumi saistībā ar 2010. gada rīcības programmas II daļas projektiem, izņemot vienu attiecībā uz Brazīlijas operatoru (Brazīlija līdz 2011. gada beigām nebija noslēgusi finanšu nolīgumu, un attiecīgais projekts tika atcelts). 2010. gada rīcības programmas I daļas projektos nebija noteikta prasība par finansēšanas nolīgumiem[13]. Saskaņā ar 2010. gada rīcības programmu līdz šim ir noslēgti līgumi ar Jordāniju (tika noslēgts līgums par projektu 1,2 miljonu euro apmērā, lai sniegtu palīdzību saistībā ar Jordānijas Kodolnozares regulatīvās iestādes spēju attīstīšanu un stiprināšanu), un Meksiku (tika noslēgti līgumi par diviem projektiem aptuveni 3 miljonu euro apmērā par sadarbību ar Meksikas regulatīvo iestādi un sadarbību par politikas un stratēģijas izstrādi attiecībā uz izlietotās kodoldegvielas un radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanu Meksikā). Turklāt tika parakstīti līgumi par "vairāku valstu" projektiem (trīs projekti par 3,475 miljoniem euro, lai izveidotu tīklu sasaisti nolūkā veicināt sakarus un apmācību sistēmas radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanai, kā arī par vairākiem apmācības un konsultēšanas pasākumiem regulatīvo iestāžu un pārvades sistēmas operatora ekspertiem) un "SAEA multiprojektiem" (4 miljonu euro piešķīrums, lai atbalstītu SAEA projektus, ko pārvalda tehniskās sadarbības un kodoliekārtu drošības departamenti). 2010. gada decembrī tika veikts maksājums 17 miljonu euro apmērā Černobiļas reaktora pārseguma fondā, ņemot vērā ceturtās saistības, kas Komisijai jāuzņemas 2011. gadā. Gada rīcības programma 2011. gadam (2011GRP) Piešķīrumi 2011GRP arī tika iesniegta divās daļās: – I daļa – 38,7 miljoni euro[14] – II daļa – 35,9 miljoni euro[15] Īstenošana — svarīgākie notikumi līdz 2012. gada vidum Finansēšanas nolīgumi par 2011. gada rīcības programmas II daļas projektiem bija sagatavošanas posmā vai tika tobrīd nosūtīti partnervalstīm. Tie jāparaksta līdz 2012. gada beigām. 2011. gada rīcības programmas I daļas projekti neietvēra prasību par finansēšanas nolīgumiem. Saskaņā ar 2011. gada rīcības programmu tika parakstīts līgums, lai atbalstītu operatoru, īstenojot "noturības testus" Armēnijas kodolspēkstacijā (ANPP). Otrs līgums tika parakstīts, lai atbalstītu Armēnijas kodolnozares regulatīvo iestādi (ANRA), izskatot operatora pašnovērtējuma ziņojumu. Šie tehniskā atbalsta projekti aptuveni 1,8 miljonu euro apmērā tiek gatavoti īstenošanai. Ir vērts atzīmēt, ka Armēnijas valdība piekrita piedalīties visaptverošos riska un drošības novērtējumos ("noturības testi"), kurus bija uzsākusi ES un kuriem pēc tam pievienojās kaimiņvalstis. Komisija līdzekļu ieguldītāju konferencē Kijevā 2011. gada aprīlī apņēmās piešķirt 122 miljonus euro kā ES atbalstu diviem Černobiļas fondiem, proti, Černobiļas reaktora pārseguma fondam un Kodoldrošības kontam. Līdzekļu ieguldītāju konferencē kopā tika piesaistīti 740 miljoni euro, summa, kas nepieciešama, lai projektus varētu pabeigt saskaņā ar izmaksu tāmēm un grafiku, par kuru tika panākta vienošanās 2010. gadā. Pārskata periodā Černobiļas projekti turpināja virzīties uz priekšu saskaņā ar izmaksu tāmēm un grafiku; projektus paredzēts pabeigt līdz 2015. gada oktobrim. Trešā iemaksa, proti, 34 miljoni euro, Černobiļas reaktora pārseguma fondam tika izmaksāta saskaņā ar 2011. gada rīcības programmu, ievērojot 2011. gadā doto solījumu. Kopsavilkuma tabula INSC programmas līdzekļu izmantojums (miljonos euro – situācija 2012. gada vidū) gads || Piešķirtie līdzekļi[16] || Līdzekļi, par kuriem noslēgti līgumi || Izmaksātie līdzekļi 2010. gads || 69,327 || 35,908 || 22,940 2011. gads || 74,608 || 37,002 || 34,423 4. SECINĀJUMI Šis ziņojums ir ierobežots attiecībā uz rezultātiem un ietekmi, jo INSC programmas īstenošana ir diezgan agrīnā posmā. Pārskata periodā pabeigti tika tikai daži projekti. Lielākā daļa projektu šobrīd tiek izstrādāti vai īstenoti. 2012. gada vidū aptuveni 50 projekti saskaņā ar 2007.-2009. gada rīcības programmām un vēl 30 projekti saskaņā ar 2010. un 2011. gada rīcības programmām ir dažādos īstenošanas posmos. Vairāki no šiem projektiem ir iedalīti vairākos apakšprojektos, par kuriem jāslēdz atsevišķi līgumi. Attiecībā uz lielāko daļu projektu saskaņā ar 2010. un 2011. gada rīcības programmām pašlaik tiek gatavoti līgumu dokumenti. Visi šie projekti ir pilnībā saderīgi ar INSC regulas mērķiem. Kodoldrošības kultūras uzlabošana, izmantojot INSC, ietver TACIS kodoldrošības programmā gūto pieredzi, vienlaikus pareizi risinot jaunās vajadzības, ievērojot darbības jomu, kas vairs neaptver tikai bijušo Padomju Savienību. Ar INSC programmu tika turpinātas TACIS ietvaros sāktās darbības, galvenokārt Austrumeiropā, taču sadarbība pakāpeniski tika paplašināta gan ģeogrāfiskās darbības jomas, gan satura ziņā. Sadarbība ar kodolnozares regulatīvajām iestādēm turpināja palielināties, bet ar operatoriem tika samazināta, un lietotās kodoldegvielas un radioaktīvo atkritumu atbildīgas apsaimniekošanas attīstība, ekspluatācijas pārtraukšana un teritorijas sanācija ieguva arvien lielāku nozīmi. Iemaksas Černobiļas reaktora pārseguma fondā turpināja veidot nozīmīgu daļu no gada budžeta, taču šai situācijai jābeidzas 2013. gadā. Programmas ģeogrāfiskā darbības joma nepārtraukti palielinājās no četrām valstīm 2007. gadā līdz aptuveni 15 valstīm 2010. un 2011. gadā; joprojām tika pētītas sadarbības iespējas ar citām valstīm. Tika paredzēts, ka saņēmēju valstu skaits 2012. gada rīcības programmā būs 17. INSC īstenošana 2010. un 2011. gadā uzskatāma par mērķtiecīgu, apstiprinātie projekti par labi pārdomātiem un projekti, līdz ko par tiem tika noslēgts līgums (līgumi līdz šim noslēgti tikai par ierobežotu skaitu projektu), attīstījās labi. Kad projekti būs sekmīgi īstenoti, tie ievērojami palīdzēs uzlabot kodoldrošību un kodoldrošības kultūru saņēmējās valstīs. Neapmierinoša notikumu attīstība bija sadarbības pārtraukšanu ar Krievijas Federāciju INSC ietvaros tādās jomās kā kodolnozares regulēšana, ekspluatācijas drošības uzlabošana un radioaktīvo atkritumu atbildīga apsaimniekošanu, ekspluatācijas pārtraukšana un sanācija. Ņemot vērā ietekmi arī uz kaimiņvalstīm, tas, ka Krievijas Federācija ir nozīmīgs kodoltehnoloģiju eksportētājs, kā arī abpusējos ieguvumus, kas izrietētu no turpmākās sadarbības starp ES un Krievijas Federāciju, Komisija turpinās meklēt veidus, kā izveidot efektīvu un savstarpēji apmierinošu sadarbību ar Krievijas Federāciju, balstoties uz partnerības principu. [1] Komisijas ziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai par instrumentu sadarbībai kodoldrošības jomā – pirmais ziņojums – 2007., 2008. un 2009. gada rīcības programmas. [2] INSC regulas 18. pantā noteikts, ka "Komisija pārbauda progresu, kas sasniegts, īstenojot saskaņā ar šo regulu veiktos pasākumus, un iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei gada ziņojumu par palīdzības īstenošanu. Ziņojumu arī iesniedz Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai. Ziņojumā iekļauj informāciju par iepriekšējā gada finansētajiem pasākumiem, informāciju par pārraudzības un novērtēšanas rezultātiem, kā arī informāciju par budžeta saistību un maksājumu īstenošanu, kas sadalīti pa valstīm, reģioniem un sadarbības jomām." [3] Padomes 2007. gada 19. februāra Regula (Euratom) Nr. 300/2007, ar ko izveido Instrumentu sadarbībai kodoldrošības jomā (OV L 81, 22.3.2007., 1. lpp.). [4] TACIS (tehniskā palīdzība Neatkarīgo Valstu Savienībai) bija Eiropas Komisijas programma, lai palīdzētu 12 Austrumeiropas un Vidusāzijas valstīm (Armēnijai, Azerbaidžānai, Baltkrievijai, Gruzijai, Kazahstānai, Kirgizstānai, Moldovai, Krievijas Federācijai, Tadžikistānai, Turkmenistānai, Ukrainai un Uzbekistānai), kā arī Mongolijai, pārejot uz demokrātisku un uz tirgu orientētu ekonomiku. [5] Skatīt paziņojumu "Pievēršoties starptautiskajai kodolnozares drošības un drošuma problēmai" (COM (2008) 312 galīgā redakcija, 2008. gada 22. maijs). [6] Padomes Secinājumi par palīdzību trešām valstīm kodoldrošības un drošuma jomā, 2008. gada 9. decembris. http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/trans/104601.pdf [7] Pārskatītā stratēģija par Kopienas sadarbības programmām kodoldrošības jomā 2010.-2013. gadam (C(2009)0922). [8] Pārskata periodā joprojām notika TACIS kodoldrošības projekti saistībā ar radioaktīvo atkritumu apsaimniekošanu Černobiļas spēkstacijā. [9] Komisijas Lēmums C/2007/3758, 1.8.2007. [10] Komisijas Lēmums C/2009/9820, 8.12.2009. [11] Komisijas 2010. gada 29. jūnija Lēmums C(2010)4283. [12] Komisijas 2010. gada 29. novembra Lēmums C(2010)8265. [13] 2010. un 2011. gada rīcības programmu I daļas projekti neparedzēja/neparedz prasību par finansēšanas nolīgumu, jo tos parasti pārvalda ar tiešajiem maksājumiem starptautiskām organizācijām. Turpretim šo maksājumu veikšanai ir nepieciešams nolīgums par iemaksām. [14] Komisijas 2011. gada 17. augusta Lēmums C(2011)5784. [15] Komisijas 2011. gada 16. decembra Lēmums C(2011)9268. [16] Primārās saistības = galīgās saistības saskaņā ar 2010. un 2011. gada rīcības programmām.