LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 44/59

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Pilsoniskās sabiedrības attīstība Ķīnā – pilsoniskās sabiedrības ieguldījums ES un Ķīnas starpkultūru dialoga gadā un tā ilgtspējīgas ietekmes veicināšanā”

2013/C 44/10

Ziņotāja: Anne-Marie SIGMUND kdze

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas Birojs 2010. gada 16. septembrī nolēma izstrādāt atzinumu par tematu

“Pilsoniskās sabiedrības attīstība Ķīnā – pilsoniskās sabiedrības ieguldījums ES un Ķīnas starpkultūru dialoga gadā un tā ilgtspējīgas ietekmes veicināšanā”.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Ārējo attiecību specializētā nodaļa atzinumu pieņēma 2012. gada 20. novembrī. Ziņotāja – Sigmund kdze.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 485. plenārajā sesijā, kas notika 2012. gada 12. un 13. decembrī (13. decembra sēdē), ar 68 balsīm par, 1 balsi pret un 5 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Ieteikumi

1.1 Komiteja aicina Komisiju to iesaistīt pasākumos, ko īsteno dažādās darba grupas, kas ir izveidotas trešā pīlāra “dialogs starp iedzīvotājiem” ietvaros; Komitejai, kas ir pilsoniskā dialoga institucionālā platforma Kopienā, jau ir plaša zinātība un pieredze, ko tā varētu izmantot šāda dialoga ar Ķīnu attīstīšanā. Komiteja jau 1999. gadā secināja, ka “kultūra veido pilsoniskās sabiedrības darbības lauka struktūru” (1), un tāpēc tā, ņemot vērā savu plašo kultūras jēdziena definīciju, kultūru uzskata par visaptverošu tematu. Ar šādu pieeju Komiteja ir ļoti labi piemērota, lai atbilstoši savai kompetencei sniegtu ieguldījumu ES un Ķīnas dialoga partneru “maigā spēka” politikā un “starpkultūru diplomātijā” un to atbalstītu.

1.2 Iedzīvotāju savstarpējā dialoga iniciatīvas vispirms ir jāpadziļina pēc iespējas zemākā līmenī, pastiprinot studentu apmaiņu, iespējams, īstenojot atsevišķas prakses programmas un veidojot pilsētu un pašvaldību partnerības.

1.3 Uzmanība būtu jāvelta kultūras tūrisma paplašināšanai. Pieredze rāda, ka kultūras tūrisms ne tikai atdzīvina ekonomiku, bet arī ilgtspējīgi sekmē labāku abpusēju sapratni.

1.4 Būtu jāizvirza prasība ievērot starptautiskos standartus cilvēktiesību, kā arī demokrātisko brīvību un pamatbrīvību jomā, kuru ievērošana ir svarīgs priekšnoteikums kultūras izpausmei, kultūras sakariem un kultūras daudzveidībai.

1.5 Kopējos pasākumos būtu jāiekļauj audzināšana un izglītība (arī pieaugušo izglītība), jo šajā jomā starpkultūru dialogs paver daudzveidīgas iespējas, sākot no valodas apguves līdz izglītošanai patēriņa, vides u. c. jautājumos.

1.6 Lai ilgtermiņā veidotu izpratni, Komiteja ierosina katru gadu organizēt “ES un Ķīnas satikšanās dienu”, abās pusēs rīkojot kultūras pasākumus.

1.7 Iespējami daudzās jomās jāsekmē labas prakses apmaiņa (kurā piedalīties varētu gan svarīgi sociālās un ekonomikas jomas dalībnieki, piemēram, sociālie partneri, cilvēktiesību aizsardzības jomas pārstāvji, iestāžu un opozīcijas pārstāvji, gan dažādas izglītības un audzināšanas iestādes un dažādu jomu eksperti, piemēram, patērētāju tiesību, vides aizsardzības, soda izpildes jautājumos u. c.).

1.8 Noteikti būtu jāizveido labāka saikne starp jau pastāvošajām iniciatīvām un jāuzlabo informācijas apmaiņa starp visiem dalībniekiem, jo šobrīd daudzas iniciatīvas notiek savstarpēji vairāk vai mazāk izolēti un tiek zaudēts vērtīgs sinerģijas efekts (skatīt, piemēram, valstu kultūras institūtu tīkla (EUNIC) un Ķīnas kultūras dialogu).

1.9 Būtu jāpastiprina plašsaziņas līdzekļu (TV, prese) sadarbība, kā arī žurnālistu kopīgā izglītība un tālākizglītība; abi pasākumi ir lietderīgi, lai piesaistītu lielāku iedzīvotāju skaitu (2).

1.10 Komiteja saskaņā ar LESD 167. panta 3. punktu analizēs, kādas papildu un ilgtspējīgas iniciatīvas tā var īstenot, pamatojoties uz savu līdzšinējo sadarbību ar Ķīnu, un ir arī gatava citiem dalībniekiem piedāvāt informācijas un viedokļu apmaiņas platformu.

2. Vispārīga informācija

2.1 Kopš Eiropas Kultūras programmas, kas nāca klajā 2007. gadā, aizvien vairāk izveidojās stratēģiska sistēma Eiropas Savienības ārējiem pasākumiem, kuros īpaša nozīme ir kultūrai. Šī “maigā spēka” politika tiek konsekventi turpināta un īstenota pašreizējā ES un Ķīnas starpkultūru dialoga gadā, un tās izpausme ir arī šā gada ietvaros plānotās ilgtermiņa struktūras atbilstoši Eiropas Savienības starpkultūru dialoga politikai. Turklāt šo Eiropas pieeju gandrīz tajā pašā laikā Ķīnas Komunistiskās partijas 17. kongresā atbalstīja prezidents Hu Jintao. Toreiz viņš aicināja Ķīnu vairāk ieguldīt “maigā spēka” resursos.

2.2 ES un Ķīnas 2007. gada 22. oktobra kopīgais paziņojums par kultūru sekmēja plašāku sadarbību un dialogu kultūras jomā un politiskā līmenī aizsāka pastiprinātu diskusiju par vispārējo un profesionālo izglītību, tostarp daudzvalodību.

2.3 Vēlāk 2011. gada maijā ES un Ķīnas augsta līmeņa pārstāvji vienojās šo sadarbību paplašināt, stratēģiskajā partnerībā izveidojot trešo pīlāru, proti, augsta līmeņa dialogu starp iedzīvotājiem (people-to-people-dialogue). Šo trešo pīlāru oficiāli apstiprināja ES un Ķīnas samitā 2012. gada 14. un 15. februārī.

2.4 Šajā kontekstā ir jāskata arī ES un Ķīnas starpkultūru dialoga gads 2012 (YICD), par kuru ES un Ķīnas vadošie pārstāvji 2010. gadā vienojās ES un Ķīnas samitā un kuru 2012. gada 1. februārī oficiāli atklāja Briselē.

2.5 Šā gada mērķis ir ne tikai pastiprināt sadarbību kultūras jomā, bet arī veicināt politisko un pilsoniskās sabiedrības dialogu, lai ES un Ķīna varētu savstarpēji veidot pozitīvas un ilgtermiņa attiecības (3). Tiek gaidīts, ka, apvienojot spēkus un nosakot sinerģijas iespējas, starpkultūru dialoga gads veicinās dialogu starp ES un Ķīnas pilsonisko sabiedrību un tam būs ilgtermiņa ietekme.

3. Ievads

3.1 Šis atzinums ir turpinājums atzinumam CESE 413/2006 (ziņotājs: Sharma kgs); tajā ir izmantoti secinājumi no EESK uzdevumā veiktā pētījuma (4), kurā ir iekļauta visaptveroša analīze par Ķīnas pašreizējo pilsonisko sabiedrību.

3.2 Atzinumā pētījuma secinājumi ir analizēti, ņemot vērā vēsturisko attīstību un no ES un Ķīnas starpkultūru dialoga gada (2012) izrietošos uzdevumus un iespējas.

3.3 Komitejai īpaši svarīgi ir tas, ka Eiropas Komisija saistībā ar ES un Ķīnas starpkultūru dialoga gadu ir izteikusi cerību, “ka starpkultūru dialoga gads sekmēs dialogu starp ES un Ķīnas pilsonisko sabiedrību”. Komiteja, kas darbojas kā institucionalizēta platforma pilsoniskā dialoga īstenošanai Kopienā, ir gatava uzņemties tādu pašu lomu ES un Ķīnas attiecībās.

3.4 Komiteja jau 1999. gadā atbalstīja paplašinātu kultūras jēdzienu, kurā papildus mākslas un kultūras mantojuma jomai ir iekļautas arī audzināšanas, izglītības un zinātnes jomas. Turklāt tā norādīja, ka pilsoniskās sabiedrības politiskā attīstība ir arī kultūras process (5), kas veido iedzīvotāju ikdienas dzīvi.

3.5 EESK uzskata, ka iedzīvotāju mobilitāte ir būtisks aspekts kultūras apmaiņā starp tautām. Tāpēc Komiteja uzsver, ka jālikvidē visi šķēršļi, kas kavē šādu brīvu pārvietošanos.

3.6 Par Eiropas starpkultūru dialoga gadu (2008) Komiteja izstrādāja atzinumu (6), kurā tā īpaši atbalstīja arī Komisijas viedokli par to, cik svarīga ir atšķirīgā kultūras mantojuma ietekme uz iedzīvotāju dzīvesveidu. Šī ietekme ir svarīga un jāņem vērā jau pašā Kopienā, bet ES un Ķīnas starpkultūru dialogā tai ir īpaša nozīme.

3.7 Eiropas tiesību vēstures un tiesību filozofijas jomā Monteskjē (7) jau 1748. gadā norādīja ne tikai uz varas dalījuma principu, kas ir katras demokrātiskas sistēmas pamatā, bet arī uz saikni starp tiesību sistēmu, attiecīgās valsts dabas apstākļiem (ģeogrāfija, klimats) un attiecīgās tautas ekonomikas, sabiedrības un kultūras attīstības līmeni.

3.8 Komiteja uzskata, ka kultūra ir kopīgu vērtību atzīšana, un tāpēc šajā nozīmīgajā ES un Ķīnas starpkultūru dialoga gadā ir jāīsteno un jāpadziļina arī dialogs par vērtībām, kas nosaka Eiropas Savienības politisko rīcību (8). Tas ir jādara ne tikai politiskas nepieciešamības, bet arī LES 21. pantā noteiktā saistošā tiesiskā pamata dēļ (9).

3.9 Turklāt LESD XIII sadaļā “Kultūra” 167. panta 3. punktā norādīts, ka “Savienība un dalībvalstis kultūras jomā veicina sadarbību ar trešām valstīm un kompetentām starptautiskām organizācijām, jo īpaši ar Eiropas Padomi”. Tā kā juridiskajā ziņā pastāv vienprātīgs viedoklis, ka jēdziens “Savienība” attiecas ne tikai uz ES iestādēm, bet arī uz padomdevējām struktūrām (to kompetences jomās), Komiteja var atsaukties uz to, ka tai ar primārajiem tiesību aktiem ir piešķirtas pilnvaras savā darbībā īstenot attiecīgas iniciatīvas.

3.10 ES un Ķīnas starpkultūru dialoga gadā (2012) būtisks atsauces dokuments ir arī Eiropas Parlamenta 2011. gada 12. maija rezolūcija (10), kurā tas norāda uz pilsoniskās sabiedrības nozīmīgo lomu šajā sadarbībā un “uzsver, ka tādas demokrātiskās pamatbrīvības kā vārda brīvība, preses brīvība, brīvība no nabadzības, bailēm, neiecietības un naida, drukātās un digitālās informācijas pieejamības brīvība, kā arī priekšrocības sazināties tiešsaistē un bezsaistē izmantot jebkādu saturu un pakalpojumus ir svarīgi kultūras izpausmju, kultūras apmaiņas un kultūras daudzveidības priekšnoteikumi”.

3.11 Balstoties uz iepriekš minētajām premisām, Komiteja pauž pārliecību, ka ES un Ķīnas starpkultūru dialogs ir vērtīgs instruments, kas ir svarīgs pamats sadarbībai ekonomikas, sociālajā vai tiesību jomā, respektīvi, politiskajā jomā un tādējādi var stiprināt abpusēju sapratni un uzticēšanos. Uz šī sadarbības pamata var stiprināt arī visu kopējo iniciatīvu ilgtspēju. Lai to panāktu, gan Eiropas Savienībai, gan Ķīnai būs jāveido nepieciešamās struktūras, kas ir savstarpēji koordinētas, un jāizstrādā un jāīsteno konkrēti projekti.

4. Vispārīgas piezīmes

4.1 Ķīnas valsts un iedzīvotāji

4.1.1 Ķīnas tradīcijās, īpaši konfuciānisma filozofijā, indivīdam ir citāda vērtība nekā Eiropas tradīcijās. Pieeja, saskaņā ar ko indivīds ir pakārtots lielākām kolektīvām vienībām (agrāk tā bija tuvākā ģimene un cilts, tagad partija, valsts), jau vairāk nekā divus gadu tūkstošus ir veidojusi Ķīnas sabiedrību. Tā kā Eiropā gadsimtiem ilgi veidojās konkurējošas valstis, valsts idejai šeit bija jābūt citādai nekā Ķīnā, kurā priekšstats “tian xia” (viss zem debesīm) valsts ārējās robežas padarīja neskaidras, pirms koloniālās lielvaras Ķīnas (toreizējās Mandžūrijas) valstij uzskatāmi parādīja valsts robežu paradigmu. Lai arī Ķīnas politiskās struktūras vēsturiskajā attīstībā tika ņemtas vērā 20. un 21. gadsimta attīstības tendences pasaulē, iekšējā pārveide tomēr vēl ir tikai sākuma stadijā. Ķīnas Komunistiskās partijas vara ir augstāka par indivīdu, jo partija uzskata, ka indivīdi vēl nav pietiekami “apgaismoti”, lai viņiem uzticētu atbildību par sevi; šādas attiecības tiek veidotas, lai nepieļautu demokrātisko progresu. Ķīnas straujajā ceļā uz starptautisko sabiedrību (no pašu izvēlētās izolācijas pagājušā gadsimta 60. gados), izveidojot saiknes dažādās jomās (starptautiskā un divpusējā līmenī), aizvien vairāk kļūst iespējami iedzīvotāju kontakti, tādējādi izaicinot iepriekš minētos uzskatus.

4.2 Individuālās tiesības Ķīnā

4.2.1 Eiropas Savienībā līdz ar pāreju uz mūsdienīgu sociālo valsti izveidojās “sociāls pilsoņu kopums”, kurā īpaša nozīme ir individuālajām tiesībām un vienlaikus garantētas arī kolektīvās tiesības. Tādējādi jāņem vērā, ka abās kultūras telpās — Ķīnā un Eiropā (visā tās daudzveidībā) — vēsturiskās attīstības dēļ pastāv lielas atšķirības, it īpaši indivīda un sabiedrības attiecībās. Tas, protams, nenozīmē, ka būtu jāpiecieš cilvēktiesību pārkāpumi. Tie nekādā gadījumā nav akceptējami. Tomēr būtu jānostiprina pamats aktīvam dialogam, kas ļauj izmantot pragmatisku pieeju, tostarp pateicoties paraugprakses piemēriem.

4.2.2 Gan Eiropas Savienībā, gan Ķīnā vērojama sākumā minētā attiecīgā kultūras mantojuma ietekme uz pašreizējo dzīvesveidu un attieksmi pret to, kā arī Monteskjē ieskicēto mijiedarbību starp ģeogrāfiskām, saimnieciskām, sociālām un vēsturiski izaugušām politiskām struktūrām un pašreizējo tiesību sistēmu un tiesību praktisko piemērošanu.

4.2.3 Būdama aktīva ANO un tās organizāciju (tostarp Starptautiskās Darba organizācijas (SDO)) locekle un it īpaši Drošības padomes pastāvīgā locekle, Ķīnas Tautas Republika ir atbildīga par ANO filozofijas un vērtību īstenošanu. Tas attiecas arī uz visu ANO lēmumu cilvēktiesību jautājumos (ANO Hartas) atzīšanu. Ikdienas dzīvē, īpaši iedzīvotāju sociālo un privāto tiesību, kā arī patērētāju un darba ņēmēju tiesību jomā Ķīna tomēr vēl ir tālu no šo tiesību aktu īstenošanas. Šajās jomās regulāri konstatēti starptautisko nolīgumu un standartu pārkāpumi (11); tas pats attiecas uz vides jomu.

4.2.4 ANO Cilvēktiesību hartā (12) ir paredzēts, ka indivīdam jābūt aizsargātam visos apstākļos. Neatbilstība tradicionālajam Ķīnas sabiedrības modelim ir acīmredzama, jo saskaņā ar Ķīnas harmoniskas sabiedrības koncepciju vienotība un stabilitāte, uz ko aicina valdība, veido pamatu un priekšnoteikumus cilvēktiesību piemērošanai. Tomēr kultūras atšķirības nevar kalpot par attaisnojumu iepriekš minēto tiesību pārkāpumiem, kas ir vienmēr jānosoda. Lai arī ir manāms, ka ar Ķīnas modernizāciju saistītās lielās pārmaiņas aptver arī sabiedrības un indivīda attiecības, šis process tomēr ir tikai sākuma stadijā, un tā turpmākā norise pašreiz nav paredzama.

4.2.5 Saskaņā ar LES 21. pantu ES institūcijām un publiskajām struktūrām, tātad arī Komitejai, pasaulē jāsekmē Eiropas Savienībai saistošās vērtības un pamatprincipi, tātad arī cilvēktiesību un pamatbrīvību nedalāmība. Tas notiek arī tādējādi, ka ES struktūras tajos gadījumos, kad, pēc to domām, šīs vērtības un pamatprincipus neievēro vai pārkāpj, nāk klajā ar publiskiem paziņojumiem vai nepieciešamības gadījumā reaģē ar politiskiem līdzekļiem. Tas attiecas arī uz ES un Ķīnas attiecībām. Komiteja uzskata, ka viens no ES un Ķīnas starpkultūru dialoga gada lielajiem izaicinājumiem ir uzsākt “vērtību dialogu”, lai tieši cilvēktiesību jomā pavērtos iespēja izstrādāt paraugprakses piemērus, kas ļautu sasniegt pirmos rezultātus. Turpmākajā darbībā būtu jāņem vērā Komitejas pieredze, kas gūta ES un Ķīnas apaļā galda sarunās un Starptautiskās Ekonomikas un sociālo lietu padomju un tām līdzīgu iestāžu apvienības (AICESIS) darbā.

4.2.6 Katra dialoga mērķis ir izskaust aizspriedumus, iegūt zināšanas un līdz ar to izpratni par atšķirīgiem uzskatiem un praksi un izstrādāt konkrētas pieejas jautājumu risināšanai. Ja būs abpusēja izpratne par to, ka visas politiskās sistēmas jābalsta uz cilvēktiesību pamatā esošā cilvēka cieņas principa, ES un Ķīnas starpkultūru dialogā neapšaubāmi varēs atrast mehānismus, kas dos iespēju konstruktīvi apspriest cilvēktiesību jautājumu, vienlaikus Eiropas Savienībai saglabājot tiesības protestēt pret pārkāpumiem, kas, pēc tās ieskata, nav akceptējami.

4.3 Ķīnas pilsoniskā sabiedrība — tās nozīme un pašreizējais stāvoklis

4.3.1 Ļoti iespējams, ka nākotnē Ķīnai būtisks problēmjautājums būs privātas bagātības straujš pieaugums, vienlaikus pastāvot nabadzībai; ienākumu un īpašuma plaisa palielinās un kļūst lielāka. Šo problēmu pastiprina demogrāfiskā attīstība, un šī problēma ilgtspējīgi ietekmē pilsoniskās sabiedrības aktivitātes.

4.3.2 Ņemot vērā pilsoniskās sabiedrības organizāciju izveides apstākļus un pastāvošo politisko struktūru, šīs organizācijas Ķīnā nevar darboties tāpat kā tām līdzīgas organizācijas Kopienā. Lai arī dažām no tām de facto ir zināma autonomija (13), tās ir pakļautas plašai birokrātiskai kontrolei. Labākajā gadījumā šīm organizācijām ir “atkarīga autonomija”, kas nozīmē, ka šo organizāciju vai to dalībnieku tiesības ne tuvu nav salīdzināmas ar organizāciju tiesībām ES un demokrātiskās valstīs kopumā (tas īpaši attiecas uz vārda un pulcēšanās brīvību).

4.3.3 Dažās Ķīnas augstskolās jau ir nodibināti cilvēktiesību jautājumu pētniecības centri, piemēram, CUPL (Ķīnas Politisko zinātņu un tiesību universitātē), kur atrodas ES un Ķīnas Tautas Republikas kopīgi izveidotā un vadītā ES un Ķīnas Juridiskā augstskola. Žeņmiņas (Renmin) universitātes Juridiskajā augstskolā cilvēktiesību jautājumi ir iekļauti tiesību zinātņu studiju pamatprogrammās. Papildus tam tiek sekmēta sadarbība ar Eiropas Cilvēktiesību tiesu Strasbūrā, izmantojot publikācijas, vieslekcijas, praksi u. c.

5. Secinājumi

5.1 Komiteja uzskata, ka ES un Ķīnas starpkultūru dialoga gadā jāattīsta esošās struktūras abu pilsonisko sabiedrību dialogam un jāveido jaunas, jo tas ir daudzsološs veids, kā veidot izpratni par pastāvošajām atšķirībām un izstrādāt uzticību veicinošus pasākumus.

5.2 Ņemot vērā, ka abās kultūras telpās — Ķīnā un Eiropā (visā tās daudzveidībā) — vēsturiskās attīstības un attiecīgo politisko sistēmu dēļ pastāv lielas atšķirības, it īpaši indivīda un sabiedrības attiecībās, starpkultūru dialogam jānotiek dažādās radošās platformās, forumos un jāīsteno pasākumi. Dialogā jāiesaistās ne tikai oficiālajām struktūrām, bet arī pilsoniskās sabiedrības speciālistiem un pārstāvjiem, un tā pamatā jābūt starptautiski atzītām cilvēktiesībām.

5.3 Ja pēc ES un Ķīnas starpkultūru gada attiecīgajās struktūrās netiktu izvirzītas konkrētas un ilgtspējīgas iniciatīvas, tā būtu zaudēta iespēja. Komiteja, būdama organizētas pilsoniskās sabiedrības institucionāla platforma, ir gatava iesaistīties un uzņemties vadošu lomu šo struktūru veidošanā, un sekmēt sinerģijas efektus.

Briselē, 2012. gada 13. decembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Staffan NILSSON

(1) Sk. 3. zemsvītras piezīmi.

(2) Skatīt, piemēram, sadarbību starp CRI (China Radio International) un ORF (Österreichischer Rundfunk)/Alpha Bayern, kam ir regulāri kopīgi raidījumi.

(3) “Gada galvenie mērķi ir šādi:

— veicināt un stiprināt starpkultūru dialogu un ES un Ķīnas savstarpējo sapratni, sekmējot iedzīvotāju kontaktus;

— izveidot ilgtspējīgu politisko dialogu par kopīgu interešu jautājumiem;

— palīdzēt konsolidēt ES un Ķīnas stratēģisko partnerību.”

(4) Baocheng Liu, University of International Business and Economics: “Report on Civil Society”, Pekina, 2011. gada maijs.

(5) “Organizētās pilsoniskās sabiedrības loma un ieguldījums Eiropas apvienošanas procesā”OV C 329, 17.11.1999., 30. lpp.

(6) “Eiropas starpkultūru dialoga gads (2008)”OV C 185, 8.8.2006., 42. lpp.

(7) Charles-Louis de Secondat, Baron de Montesquieu: “Par likumu garu”.

(8) LES 2. pants: “Savienība ir dibināta, pamatojoties uz vērtībām, kas respektē cilvēka cieņu, brīvību, demokrātiju, vienlīdzību, tiesiskumu un cilvēktiesības, tostarp minoritāšu tiesības. Šīs vērtības dalībvalstīm ir kopīgas sabiedrībā, kur valda plurālisms, tolerance, taisnīgums, solidaritāte un kur nav diskriminācijas, kā arī valda sieviešu un vīriešu līdztiesība”.

(9) 21. panta 1. rindkopa: “Savienības starptautiskās darbības virzītājspēks ir principi, kuri ir iedvesmojuši tās izveidi, attīstību un paplašināšanos un kurus tā tiecas veicināt visā pasaulē, proti, demokrātija, tiesiskums, universāls un nedalāms cilvēktiesību un pamatbrīvību princips, cilvēka cieņas neaizskaramība, vienlīdzības un solidaritātes princips, kā arī Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu un starptautisko tiesību ievērošana.”

(10) A7-0112/2011 “Par kultūras nozīmi ES ārējās darbībās”.

(11) Sk. EESK atzinumu OV C 110 9.5.2006., 68. lpp., 2.2.6. punkts.

(12) ANO Vispārējā cilvēktiesību deklarācija, 1948. gada 10. decembra rezolūcija 217(III).

(13) Sk. Dr. Yiyi LU: “The Rise of Dependent Autonomy”.