LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 347/19

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Integrācija un sociālā programma”

(pašiniciatīvas atzinums)

(2010/C 347/03)

Ziņotājs: Luis Miguel PARIZA CASTAÑOS kgs

Līdzziņotājs: Pedro ALMEIDA FREIRE kgs

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 2009. gada 16. jūlijā saskaņā ar Reglamenta 29. panta 2. punktu nolēma izstrādāt pašiniciatīvas atzinumu par tematu

Integrācija un Sociālā programma.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Nodarbinātības, sociālo lietu un pilsoniskuma specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2010. gada 26. janvārī.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 460. plenārajā sesijā, kas notika 2010. gada 17. un 18. februārī (17. februāra sēdē), ar 158 balsīm par, 3 balsīm pret un 3 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ierosinājumi.

1.1. Būdama iestāde, kas ir cieši apņēmusies atbalstīt un izvērst Sociālo programmu un veicināt imigrantu un mazākumtautību integrāciju, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja ir nolēmusi izstrādāt pašiniciatīvas atzinumu, lai ES stiprinātu integrācijas politikas saistību ar Sociālo programmu.

1.2. Eiropas Savienībā 2010. gads būs sociālajai politikai ļoti svarīgs: tas būs Eiropas gads cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību, tiks izstrādāta ES stratēģija 2020. gadam un pieņems jaunu Sociālo programmu.

1.3. EESK uzskata, ka, 2010. gadā pārskatot Sociālo programmu, vairāk jāņem vērā imigrācijas sociālā ietekme.

1.4. Tā kā imigrācija, integrācija un Sociālā programma ietilpst dažādu komisāru un dažādu ģenerāldirektorātu kompetencē, EESK ierosina Eiropas Komisijā uzlabot politisko un administratīvo sadarbību.

1.5. Integrācijas politikai jābūt saistītai ar ES sociālās politikas pamatmērķiem; tādējādi tā būs labvēlīga visiem cilvēkiem, arī trešo valstu valstspiederīgajiem un imigrantu un mazākumtautību izcelsmes ES iedzīvotājiem. Turklāt, cīņa ar sociālo atstumtību jāattiecina uz visu sabiedrību, tostarp imigrantiem, neatkarīgi no tā, vai viņi ir ES pilsoņi vai trešo valstu valstspiederīgie.

1.6. Ņemot vērā ekonomikas krīzi, kā arī imigrantu un mazākumtautību situāciju nodarbinātības, sociālās iekļautības, dzimumu līdztiesības, nabadzības, izglītības un apmācības, veselības aprūpes, sociālās aizsardzības un diskriminācijas mazināšanas ziņā, EESK atzīst par prioritāti integrācijas stiprināšanu Eiropas līmenī.

1.7. Pieeja, saskaņā ar kuru imigrācija veicina daudzveidību, jāiekļauj gan sagatavojot, gan īstenojot ikvienu konkrētu politikas virzienu un pasākumu, tāpat arī jāizstrādā konkrēti politikas pasākumi un ierosmes, kā integrēt imigrantus un mazākumtautību pārstāvjus.

1.8. Tāpēc, ņemot vērā citās politikas jomās gūto pieredzi, Komiteja ierosina paredzēt integrācijas iekļaušanas procesu ES politiskajos, tiesiskajos un finanšu instrumentos, tādējādi veicinot integrāciju, vienlīdzīgu attieksmi un nediskrimināciju.

2. Stāvokļa vispārīgs apraksts.

2.1. Eiropas Savienība veido kopēju imigrācijas politiku, kurā Komiteja sniedz savu ieguldījumu, izstrādājot atzinumus, kuros tā uzsver integrācijas nozīmi, jo tā ir “ļoti svarīga veiksmīgai imigrācijai”. Tā atzīst, ka Eiropas sabiedrībai, lai palielinātu sociālo kohēziju, jāuzlabo spēja pārvaldīt daudzveidību, kas ir neatņemama imigrācijas sastāvdaļa.

2.2. Pēdējos desmit gados imigranti ir snieguši nozīmīgu ieguldījumu Eiropas ekonomikas un sociālajā attīstībā (1). Daudzi vīrieši un sievietes no trešām valstīm ir iekļāvušies Eiropas darba tirgū, tādējādi veicinot ekonomikas izaugsmi, nodarbinātību, papildinot sociālās apdrošināšanas maksājumus un ienākumus no nodokļiem.

2.3. EESK ir ierosinājusi “pilsoniskās integrācijas” koncepciju, kas balstās uz “imigrantu tiesību un pienākumu, kā arī preču, pakalpojumu un sabiedriskās līdzdalības pieejamības pakāpenisku pielāgošanu pārējo iedzīvotāju tiesībām, nodrošinot vienādas iespējas un vienādu attieksmi” (2).

2.4. 2010. gadā tiks atjaunināta Lisabonas stratēģija un Sociālā programma un pārskatīta Integrācijas fonda darbība; Eiropas Savienībā ir spēkā stājušies Lisabonas līgums un Pamattiesību harta un darbu būs uzsākusi Komisija jaunajā sastāvā (3); Parlamentam tā būs jaunā pilnvaru termiņa pirmā puse.

2.5. 2010. gads būs Eiropas gads cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību, kas būs izdevīga iespēja atjaunot mūsu apņemšanos atbalstīt solidaritāti, sociālo taisnīgumu un lielāku sociālo iekļautību.

2.6. Integrācijas politikai jābūt saistītai ar ES sociālās politikas pamatmērķiem. Tāpēc EESK ierosina Eiropas Komisijā uzlabot politisko un administratīvo sadarbību.

2.7. Ekonomikas krīzes dēļ daudzi imigranti ir kļuvuši par vienu no visneaizsargātākajām sabiedrības grupām un par tās pirmajiem upuriem: viņi ir pirmie, ko atlaiž no darba, viņiem ir grūtāk no jauna iesaistīties darba tirgū un viņiem, jo īpaši sievietēm, ir risks nonākt nabadzībā (4).

2.8. Imigrantu bērni arī biežāk pamet skolu.

2.9. EESK uzskata, ka jāpastiprina pasākumi diskriminācijas apkarošanai, īstenojot pieņemtos likumdošanas instrumentus un stiprinot valstu politiku un apņemšanos veicināt integrācijas sociālos aspektus.

2.10. Paralēli ekonomikas krīzei dažu dalībvalstu politiskajās un sociālajās debatēs manāmi arvien asāki mutiski uzbrukumi imigrantu tiesībām, kā rezultātā tiek pieņemti stingrāki tiesību akti un pieaug ksenofobija.

2.11. Dažas valdības arī samazina integrācijas politikai paredzētos publiskos līdzekļus, lai gan krīzes apstākļos sociālajā politikā būtu jāiegulda vairāk nevis mazāk.

2.12. EESK uzskata, ka atbilstoša integrācijas politika, kas ir labi izstrādātas kopējās imigrācijas politikas daļa, veicina ekonomikas efektivitāti un sociālo kohēziju.

2.13. Tā kā Eiropā atšķiras sabiedrības un politiskās normas un tiesību sistēmas, arī integrācijas politikas ir ļoti dažādas. Tomēr visās dalībvalstīs integrācijas mērķi ir saistīti ar sociālo politiku.

2.14. Eiropas Savienības dažādajās dalībvalstīs iebrauc atšķirīgs skaits imigrantu. Patlaban imigrācijas plūsma ir mazāka Centrāleiropas un Austrumeiropas jaunajās dalībvalstīs, bet lielāka Dienvideiropas un Rietumeiropas dalībvalstīs. Taču, vadoties no pieredzes, nākotnē plaša mēroga imigrācija paredzama visās ES valstīs.

2.15. Komiteja vēlas uzsvērt, ka visaptverošas Eiropas imigrācijas politikas ietvaros jāstiprina saikne starp pasākumiem imigrācijas un attīstības jomā. EESK ir izstrādājusi divus atzinumus (5), kuros atspoguļota minētā pieeja.

3. Integrācija.

3.1. Sociālās integrācijas process noris dažādās dzīves jomās: ģimenē, tuvākajā apkaimē un pilsētā, darbavietā, arodbiedrībā, uzņēmējsabiedrībā, skolā, apmācību centrā, asociācijā, lūgšanu vietā, sporta klubā, bruņotajos spēkos u.c.

3.2. Tā kā integrācija ir sociāls process, kas notiek sociālajās struktūrās, vajadzīga laba pārvaldība, lai nodrošinātu, ka valsts iestādes minēto sociālo procesu papildina ar atbilstošiem politikas pasākumiem. Saskaņā ar dažādās dalībvalstīs piešķirtajām pilnvarām vietējām un reģionālajām pašvaldībām integrācijas politikā atbilstīgi jāpielieto pieejamie politikas, likumdošanas un budžeta instrumenti.

3.3. Desmitajā kopējā pamatprincipā (sk. I pielikumu) ierosināts integrāciju iekļaut visās politikas jomās visos pārvaldības līmeņos (iekļaušanas pieeja).

3.4. EESK ir izstrādājusi vairākus pašiniciatīvas atzinumus (6), kuros mudinājusi Eiropas Savienībā ieviest proaktīvu, divvirzienu integrācijas politiku, kas vērsta gan uz uzņēmējvalsts iedzīvotājiem, gan uz imigrantiem un kas tiektos izveidot sabiedrību, kurā visiem iedzīvotājiem neatkarīgi no to izcelsmes ir vienādas tiesības un pienākumi un kurā viņi augstu vērtē demokrātisku, atvērtu un plurālistisku sabiedrību.

3.5. EESK uzskata, ka integrācijā izšķiroša nozīme var būt pilsoniskās sabiedrības organizācijām. Gan imigrantiem, gan uzņēmējvalsts iedzīvotājiem jāizrāda vēlme pieņemt integrēšanos. Sociālajiem partneriem un pilsoniskās sabiedrības organizācijām jāatbalsta integrācijas politikas un diskriminācijas novēršanas pasākumu īstenošana.

3.6. Integrācija ir sociāls process, kurā iesaistīti gan imigranti, gan uzņēmējvalsts sabiedrība. Šis process jāatbalsta visu veidu valsts pārvaldes iestādēm un sociālās jomas dalībniekiem. Eiropas un valstu iestādēm, reģionālajām un vietējām pašvaldībām būtu jāizstrādā programmas, kurās atspoguļotas to attiecīgās pilnvaras. Lai garantētu programmu un pasākumu efektivitāti un vispārēju konsekvenci, tās pienācīgi jāatbalsta un jākoordinē.

3.7. Citā atzinumā (7) EESK rosināja vietējās pašvaldības izrādīt lielāku atbalstu, jo integrācija rada problēmas pirmām kārtām vietējā un reģionālajā līmenī. Minētās politikas būs daudz efektīvākas, ja to īstenošanā iesaistīsies reģionālās un vietējās pašvaldības un aktīvi piedalīsies pilsoniskās sabiedrības organizācijas.

3.8. Integrācija ir divpusējs process, kura pamatā ir trešo valstu valstspiederīgo un uzņēmējvalsts sabiedrības tiesības un pienākumi un kuram jānodrošina imigrantu pilntiesīga līdzdalība. Citā atzinumā EESK ir definējusi integrāciju šādi: “.imigrantu tiesību un pienākumu, kā arī preču, pakalpojumu un sabiedriskās līdzdalības pieejamības pakāpeniska pielāgošana pārējo iedzīvotāju tiesībām, nodrošinot vienādas iespējas un vienādu attieksmi.” (8)

3.9. Komiteja uzskata, ka imigrantu attieksmei pret integrāciju vajadzētu būt pozitīvai un ka divpusējā pieeja ietver sevī to, ka integrācijas process skar ne vien imigrantus, bet arī uz uzņēmējvalsts sabiedrību.

3.10. Integrācijas un sociālās iekļaušanas politikai jābūt vērstai uz vairākiem jautājumiem: sākotnējo ierašanos, valodu mācīšanu, likumiem un paražām, diskriminācijas apkarošanu, nodarbinātības un apmācības politiku, dzimumu līdztiesību, nepilngadīgo izglītošanu, ģimenes politiku, jaunatnes politiku, mājokļiem, veselības aprūpi, nabadzības mazināšanu, sociālo pakalpojumu paplašināšanu un palīdzību imigrantu izcelsmes iedzīvotājiem kļūt par aktīviem pilsoņiem.

3.11. Minētajām politikas jomām jāpalīdz imigrantiem dzīvot saskaņā ar Eiropas uzņēmējvalsts sabiedrību, kas etniskā un kultūras ziņā kļūst arvien daudzveidīgāka.

3.12. Sadarbībā ar Komisiju 2002. gadā rīkotajā konferencē (9) EESK ierosināja ES iestādēm izstrādāt Eiropas integrācijas programmu un nodibināt Kopienas fondu. Komisija uzsāka izmēģinājuma programmu integrācijas jomā (INTI) un 2006. gadā ierosināja izveidot Integrācijas fondu, ko Padome apstiprināja un kas tagad ir iekļauts 2007.–2013. gada budžetā.

3.13. Padome 2004. gada novembrī formulēja vairākus “Kopējos pamatprincipus attiecībā uz imigrantu integrācijas politiku Eiropas Savienībā” (10). Šie principi papildina tiesisko pamatu cilvēktiesību, nediskriminācijas, vienlīdzīgu iespēju un sociālās iekļautības jomā.

3.14. EESK vēlas uzsvērt, ka ļoti svarīga ir kopēja Eiropas pieeja, jo tā, nodrošinot saskaņotību ar ES politiku citās jomās, piemēram, ar ES stratēģiju 2020. gadam, Sociālo programmu un kohēzijas politiku, nozīmīgi papildinātu integrācijas politiku un procesus. Tāda pieeja arī nostiprinātu saikni starp integrāciju un ES vērtībām un principiem, kā tie noteikti ES Pamattiesību hartā un Eiropas Cilvēktiesību konvencijā.

3.15. Integrācijas fonds ir finanšu instruments, kā mērķis ir veicināt tādas integrācijas politikas attīstību, kas būtu vērsta uz Eiropu, nestu ieguldījumu un atspoguļotu kopējos pamatprincipus. Integrācijas politika pamatojas uz Līguma 63. pantu, un tās mērķgrupa ir trešo valstu valstspiederīgie, turpretī ESF darbības jomā ietilpst visi ES iedzīvotāji, ieskaitot imigrantus. Tādējādi Integrācijas fonds papildina ESF.

3.16. EESK atbalsta Integrācijas fonda sešus politiskos mērķus un cer iesaistīties fonda darbības termiņa vidusposma pārskatīšanā 2010. gadā, lai varētu ierosināt atsevišķas izmaiņas.

3.17. Lai pilsoniskās sabiedrības un imigrantu organizācijas varētu piedalīties ES integrācijas politikas norisēs, nesen ir izveidots Eiropas Integrācijas forums. Komiteja daudz piedalās foruma darbībā.

3.18. Eiropadome 2007. gada jūnijā pieņemtajos secinājumos par integrāciju atzīmēja, ka jāstrādā pie Kopīgās integrācijas programmas (2005) turpinājuma, un izstrādāja kopējus pamatprincipus.

3.19. EESK vēlas turpināt minēto pieeju un, ņemot vērā imigrantu un mazākumtautību stāvokli attiecībā uz nodarbinātību, sociālo iekļautību, dzimumu līdztiesību, nabadzību, izglītību un apmācību, veselības aprūpi, sociālo aizsardzību un diskriminācijas apkarošanu, uzskata par prioritāti stiprināt integrāciju Eiropas līmenī.

4. Sociālās politikas programma.

4.1. Starptautiskais finanšu stāvoklis ir radījis ES nopietnu ekonomikas krīzi, kas izraisījusi sociālā stāvokļa pasliktināšanos. Krīze graujoši ietekmē integrāciju.

4.2. Tā kā atjaunināto Sociālo programmu (11) izstrādāja agrāk (2008. gadā), tajā nav ņemta vērā ne ekonomikas krīzes negatīvā ietekme un bezdarba pieaugums, ne arī publisko finanšu un sociālās situācijas pasliktināšanās.

4.3. Eiropas Komisija prognozē, ka ekonomikas atveseļošanās notiks lēni un ka jaunu darbavietu izveidei vajadzēs ilgāku laiku.

4.4. EESK uzskata, ka sociālā atveseļošanās jebkurā gadījumā būs daudz ilgāka par ekonomikas atveseļošanos. Tāpēc ļoti svarīga būs Eiropas sociālā politika.

4.5. Eiropas Savienībā 2010. gads būs sociālajai politikai ļoti nozīmīgs: tas būs Eiropas gads cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību, tiks izstrādāta ES stratēģija 2020. gadam un pieņems jaunu Sociālo programmu, kas ietvers vajadzīgos pasākumus un instrumentus.

4.6. Pārskatītajā Sociālajā programmā (2008) atzīts imigrantu lielais ieguldījums nodarbinātībā Eiropā, ierosināts uzlabot integrāciju un īstenot sociālo politiku izglītības, veselības aprūpes un mājokļu jomā.

4.7. EESK 2009. gada janvāra atzinumā par pārskatīto Sociālo programmu (12) atzīmēja, ka jaunā pieeja ir bijusi veiksmīga, un iztirzāja problēmas, ko izraisījušas migrācijas plūsmas palielināšanās un neadekvāta sociālā politika.

4.8. ES prezidentvalsts Francija lūdza Komitejai izstrādāt izpētes atzinumu par tematu “Jauna ES sociālās politikas rīcības programma” (13), ko pieņēma 2008. gada jūlijā. EESK uzskata, ka jaunā sociālās politikas rīcības programma palīdzēs risināt sarežģīto saimniecisko un sociālo situāciju. Komiteja ir ierosinājusi jaunajā programmā ņemt vērā integrācijas politiku, vienlīdzīgu attieksmi, atklātās koordinācijas metodes izvēršanu un Integrācijas fondam paredzēto līdzekļu palielinājumu.

4.9. Parlaments 2009. gada 6. maijā pieņēma rezolūciju par Sociālo programmu (14), kurā uzsvērts, ka imigrācijas politikai jāpamatojas uz cilvēktiesībām, jāstiprina diskriminācijas novēršanas likumi un jāatbalsta integrācijas un vienlīdzīgu iespēju stratēģija.

4.10. Cilvēki, kam nav sakārtoti dokumenti (“nelegālie ieceļotāji”), ir ārkārtīgi neaizsargāti; viņus var ļaunprātīgi izmantot ekspluatējošā darbā, viņiem ir risks nonākt visdziļākajā nabadzībā un sociālajā atstumtībā. Tāpēc Komiteja ir ierosinājusi, ka atbilstīgi Eiropas Imigrācijas un patvēruma paktam šādu cilvēku administratīvo statusu varētu legalizēt, ņemot vērā viņu iekļaušanos sabiedrībā un darba tirgū. Tāpat EESK uzskata, ka ES sociālajai politikai nevajadzētu izslēgt “nelegālos ieceļotājus” no sociālās iekļautības mērķiem un programmām un no ESF darbības jomas.

4.11. Nākamajos gados pieaugs gan iedzīvotāju pārvietošanās Eiropas teritorijā, gan imigrācija no trešām valstīm. Tas palielinās ES iedzīvotāju izcelsmes valsts, etnisko, reliģisko un kultūras daudzveidību.

4.12. Taču pašreizējā pārskatītajā Sociālajā programmā nav pietiekami ņemta vērā Eiropas sabiedrības daudzveidība, imigrantu un mazākumtautību integrācija, vienlīdzīga attieksme un cīņa pret diskrimināciju. EESK uzskata, ka, 2010. gadā pārskatot Sociālo programmu, vairāk jāņem vērā imigrācijas sociālā ietekme gan uz imigrantiem, gan uz vietējo sabiedrību.

4.13. Tāpēc jāstiprina saikne starp Sociālo programmu un integrāciju, un EESK ierosina atbalstīt integrāciju, to iekļaujot ES dažādos politikas, likumdošanas un finanšu instrumentos.

5. Politikas darbības jomas.

5.1. Bērni un jaunieši.

5.1.1. Uz jaunatni vērstajos politikas virzienos jāņem vērā jauno imigrantu vajadzības un apstākļi, veicot pāreju uz pieaugušo dzīvi un integrējoties sabiedrībā.

5.1.2. Daudzi jaunieši — imigrantu dēli un meitas — gūst panākumus profesionālajā dzīvē un kļūst par aktīviem sabiedrības locekļiem, bet daudziem, pat otrās un trešās paaudzes imigrantu bērniem, vai nu ir liels risks izjust vai arī tie izjūt sociālo atstumtību, viņiem bieži var būt sliktas sekmes skolā un tāpēc lielāks risks kļūt par bezdarbniekiem.

5.1.3. Ir ļoti svarīgi atbalstīt ģimenes; kā Komiteja jau iepriekš ir ierosinājusi (15), ES jābūt aktīvākai ģimeņu politikai.

5.1.4. Jautājumos, kas saistīti ar jauniešiem, atklātajā koordinācijas metodē jāiekļauj daudzveidības, imigrācijas un nediskriminācijas rādītāji.

5.1.5. Lai pārvarētu īpašos šķēršļus, ar kuriem saskaras jaunās paaudzes imigranti, un veicinātu pieredzes apmaiņu, svarīgi ir pilnībā izmantot iespējas, ko jauniešiem sniedz Eiropas programmas mūžizglītības, mobilitātes, uzņēmējdarbības un pilsonības jomā.

5.2. Izglītība un apmācība.

5.2.1. Dalībvalstu integrācijas politikā izglītība un apmācība ir ietverta kā viens no procesa pamatelementiem. Tomēr jaunie imigranti un mazākumtautības saskaras ar īpašiem šķēršļiem un grūtībām, kam jāpievērš īpaša uzmanība.

5.2.2. Skolās bieži vien ir ļoti daudz problēmu un grūtību, ko tās nevar pienācīgi atrisināt nepietiekamo resursu dēļ. Skolām būtu jāsaņem papildu līdzekļi, jāattīsta uzskatu atvērtība, jāatbalsta skolotāju starpkultūru apmācība un jāpalīdz viņiem pārvaldīt daudzveidību.

5.2.3. Jāizstrādā izglītības kvalitātes rādītāji, kam jābūt pietiekami elastīgiem, lai tos varētu piemērot skolniekiem, kuru daudzveidība arvien palielinās.

5.2.4. Atklātās koordinācijas metodes pielietošanai izglītībā vajadzētu palīdzēt identificēt paraugpraksi, kā rīkoties, ja imigrantu izcelsmes jauniešiem ir sliktas sekmes.

5.2.5. Šajā nolūkā būs jānosaka rādītāji, piemēram, sociālekonomiskais statuss, vai jaunieši pabeiguši mācības (obligāto izglītību), skolotāju izcelsmes daudzveidība un starpkultūru saziņas prasmes, vai izglītības sistēma pieļauj sociālo mobilitāti, imigrantu izcelsmes skolnieku koncentrācija, vai izglītības sistēma veicina daudzvalodību, cik lielā mērā izglītības sistēmas ir atvērtas visu bērnu un jauniešu uzņemšanai u.c.

5.2.6. Atzinumā par imigrāciju, mobilitāti un integrāciju (16) EESK uzsver, ka arī pieaugušo izglītības jomā imigrantu izcelsmes iedzīvotāju stāvoklis ir nelabvēlīgs. Viņi retāk iesaistās tālākizglītībā, un viņiem galvenokārt tiek piedāvāti kursi valodas prasmju apgūšanai. Lai uzlabotu integrāciju, tālākizglītība būtu jāattiecina uz visiem iedzīvotājiem, īpašu uzmanību pievēršot, lai vienlīdzīgas pieejas iespējas piedalīties būtu arī imigrantu izcelsmes iedzīvotājiem.

5.2.7. Eiropas izglītības un apmācības programmās jāiekļauj kursi, kuros māca Eiropas demokrātiju paražas, vēsturi, vērtības un principus, kā arī zināšanas par imigrantu izcelsmes sabiedrības kultūru un vērtībām.

5.3. Nodarbinātība.

5.3.1. Pēc ES prezidentvalsts Spānijas lūguma EESK pašreiz izstrādā izpētes atzinumu par tematu “Imigrējušo darba ņēmēju integrācija” (17); arī tajā izteikti priekšlikumi Eiropas Sociālajai programmai.

5.3.2. Būtiski svarīga ir piekļuve darba tirgum, un tā ir nozīmīga integrācijas procesa daļa, jo bez pienācīga darba imigrantiem nav iespējams sevi nodrošināt, un tas veicina arī sociālos kontaktus un izpratnes veidošanu starp vietējo sabiedrību un imigrantiem.

5.3.3. Tomēr imigrējušie darba ņēmēji bieži vien ir nelabvēlīgā stāvoklī un cieš no tiešas vai netiešas diskriminācijas. Viņi arī sastopas ar juridiskām grūtībām, prasot kvalifikācijas atzīšanu; turklāt dažās valstīs imigrācijas likumi ierobežo karjeras attīstību un darbības jomas maiņu.

5.3.4. Tā rezultātā imigrējušajiem darba ņēmējiem bieži ir zema prestiža darbs, kas ir sliktāk apmaksāts un ar sliktākiem nosacījumiem. Ar šādām grūtībām sastopas jo īpaši sievietes.

5.3.5. Visgrūtāk ir tiem, kuriem nav personu apliecinošu dokumentu un kuru stāvoklis nav juridiski atzīts. Viņi strādā nelegāli un var tikt ekspluatēti.

5.3.6. Jaunās paaudzes nodarbinātības politikā, kā arī Eiropas Sociālā fonda un programmas “Progress”ierosmēs jāiekļauj konkrēti kritēriji un rādītāji, kas uzlabotu imigrantu piekļuvi sociālajām un profesionālajām iespējām integrēties, tostarp būt pašnodarbinātiem. Papildus valodas un kultūras apguvei šīs iespējas varētu ietvert pasākumus, kas uzlabotu imigrantu apmācību jauno tehnoloģiju jomā un novērstu arodrisku.

5.3.7. EESK uzskata, ka tiesību aktiem un valsts politikai savstarpēji jāpapildinās, izmantojot sadarbību ar sociālajiem partneriem, jo integrācija darba tirgū ir arī sabiedrības attieksmes un arodbiedrību un darba devēju vēlmes jautājums.

5.3.8. Imigrējušie darba ņēmēji labprātāk pārceļas, taču valstu tiesību akti nepieļauj vai ierobežo šādu mobilitāti. To varētu veicināt Direktīva par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (18), bet dažās valstīs tā ir slikti transponēta tiesību aktos. Arī EURES tīkls būtu jāizmanto efektīvāk, lai veicinātu imigrantu izcelsmes darba ņēmēju mobilitāti ES.

5.4. Imigrantu uzņēmējdarbība.

5.4.1. Liela daļa migrantu nolemj būt pašnodarbinātie vai uzsākt uzņēmējdarbību. Arvien palielinās imigrantu izcelsmes iedzīvotāju izveidoto uzņēmumu skaits.

5.4.2. EESK aicina atbalstīt migrantu uzņēmējdarbību un tāpēc ESF uzņēmējdarbības atbalstam paredzētajos instrumentos jāņem vērā imigrantu sabiedrības daļa.

5.4.3. Arī darba devēju organizācijām un tirdzniecības kamerām ar atvērtību jāuzņem imigrantu izcelsmes uzņēmēji un aktīvi jāatbalsta viņu iespējas ieņemt vadošus amatus.

5.4.4. Turklāt imigranti daudzas uzņēmējdarbības ierosmes attīsta sociālās ekonomikas sektorā, un tāpēc Komiteja uzskata, ka ESF un valsts iestādēm viņi jāatbalsta.

5.5. Sociālā aizsardzība.

5.5.1. Eiropā darbojas vairākas atšķirīgas pensiju sistēmas. Jānodrošina, ka imigrējušie darba ņēmēji veic iemaksas pensiju sistēmā un ka viņiem ir tiesības saņemt attiecīgos pabalstus bez diskriminācijas.

5.5.2. Lai uzlabotu mobilitāti un nodrošinātu, ka atgriešanās procedūrās ir ievērotas atbilstīgās tiesības uz pensiju, pensiju pārvedamībai jābūt garantētai.

5.5.3. Atklātajā koordinācijas metodē jāietver rādītāji, vai imigrējušiem darba ņēmējiem bez izņēmumiem un diskriminācijas tiek piemērota pensiju sistēma.

5.6. Mājokļi.

5.6.1. Daudzās pilsētās ekonomikas krīze ir izraisījusi bezpajumtnieku, no kuriem liela daļa ir imigrantu izcelsmes, skaita palielināšanos.

5.6.2. Daudziem, jo īpaši jauniešiem, šobrīd ir apgrūtināta piekļuve mājokļiem.

5.6.3. Imigranti un mazākumtautības saskaras arī ar daudzām specifiskām grūtībām, mēģinot piekļūt pienācīgiem mājokļiem. Tāpēc EESK uzskata, ka dalībvalstu jābūt iekļautai integrācijas politikā un nabadzības un sociālās atstumtības mazināšanas pasākumos.

5.6.4. Lielākā daļa eiropiešu, tostarp imigranti un mazākumtautības, dzīvo pilsētvidē. Citā atzinumā (7) EESK ir uzsvērusi vietējo un reģionālo pašvaldību nozīmi integrācijas politikā. Laba var veicināt integrāciju un nepieļaut nolaistos geto, kādi veidojas dažās pilsētās.

5.6.5. Tāpēc mājokļu politikā jāiekļauj kritēriji, pasākumi un rādītāji, kas palīdzētu likvidēt esošos šķēršļus. Vajadzīga proaktīva pieeja, kas līdz ar valsts iestādēm un sociālajiem partneriem iesaistītu visu sabiedrību.

5.7. Veselības aprūpe un citi pakalpojumi.

5.7.1. Dažās dalībvalstīs tiesību akti liedz imigrantiem piekļuvi veselības aprūpes sistēmai, un tāpēc viņi ir pilnīgi neaizsargāti.

5.7.2. Veselības aprūpes un Eiropas tiesību aktu imigrācijas jomā koordinācijas sistēmai jānodrošina, ka imigranti ar līdzvērtīgiem nosacījumiem var piekļūt valsts veselības aprūpes pakalpojumiem un labas kvalitātes veselības aprūpei. Veselības aprūpes sistēmām jābūt saskaņotām ar sabiedrības daudzveidību.

5.7.3. Komiteja vēlas uzsvērt, ka dažās dalībvalstīs daudzi mediķi un veselības aprūpes jomas darbinieki ir imigranti.

5.7.4. Jāpastiprina pasākumi arī arodveselības jomā, jo imigrējušie darba ņēmēji bieži vien ir pakļauti lielākam riskam un viņi nepārzina likumus un profilakses programmas.

5.7.5. Dažās dalībvalstīs imigrantu izcelsmes iedzīvotājiem nav pieejams viss sociālo pakalpojumu klāsts, un šie pakalpojumi nav atbilstoši sabiedrības daudzveidībai. Komiteja ierosina Komisijai izvērtēt publisko pakalpojumu kvalitāti integrācijas, daudzveidības un nediskriminācijas aspektā.

5.7.6. EESK uzskata, ka veselības aprūpes un sociālā politika nedrīkst diskriminēt imigrantus, jo viņi maksā nodokļus un sociālās apdrošināšanas maksājumus tieši tāpat kā pārējie iedzīvotāji. Ņemot vērā pašreizējo ekonomikas krīzi un budžeta problēmas, jānodrošina, ka ikviens iedzīvotājs maksā nodokļus un sociālās apdrošināšanas maksājumus, lai garantētu ilgtspējīgus publiskos pakalpojumus.

5.8. Nabadzība un sociālā atstumtība.

5.8.1. Daudzi imigrantu izcelsmes iedzīvotāji dzīvo nabadzībā vai arī ir pakļauti šim riskam. Pašreizējā ekonomikas krīze, pieaugošais bezdarbs un nepietiekama nodarbinātība vērš stāvokli vēl smagāku. Imigrantu un mazākumtautību izcelsmes iedzīvotājiem jābūt piekļuvei pārkvalificēšanās programmām, sociālajai aizsardzībai bezdarba gadījumā, mājokļiem un citiem valsts sociālajiem pakalpojumiem.

5.8.2. ES ir pasludinājusi 2010. gadu par Eiropas gadu cīņai pret atstumtību un nabadzību. Komiteja ir pārliecināta, ka jāuzlabo imigrantu un mazākumtautību aktīva iekļaušana, lai nodrošinātu minimālo algu, atvieglotu piekļuvi publiskajiem pakalpojumiem un finanšu līdzekļiem un darba tirgum.

5.8.3. EESK aicina pievērst uzmanību tādu noziedzīgo tīklu darbībai, kas ekspluatē nelegālos ieceļotājus (jo īpaši sieviešu un nepilngadīgo tirdzniecībai un prostitūcijai). Papildus tiesiskajiem un policijas pasākumiem, lai cīnītos ar šādiem grupējumiem, jābūt arī politikai, kas palīdz upuriem un aizsargā tos.

5.9. Diskriminācijas mazināšana.

5.9.1. Eiropas Parlaments nesen pieņēma rezolūciju (19) par jauno nediskriminācijas direktīvu, kas papildina trīs jau spēkā esošās direktīvas (20). EESK arī izstrādāja atzinumu (21), kurā atbalstīja Komisijas priekšlikumu un ieteica ņemt vērā daudzējādu diskrimināciju.

5.9.2. Ar šo jauno direktīvu, kad tā būs pieņemta un kas ieviesīs Līguma par Eiropas Savienības darbību 19. pantu, nediskriminācijas principu piemēros arī izglītībai, veselības aizsardzībai, sociālajai aizsardzībai un mājokļiem. EESK aicina Padomi, pieņemot minēto direktīvu, ņemt vērā minēto Komitejas atzinumu.

5.9.3. Imigrantu izcelsmes iedzīvotājiem — gan sievietēm, gan vīriešiem, gan jauniem, gan veciem — bieži jāsaskaras ar diskrimināciju; stāvokli vēl pasliktina tas, ka trešo valstu valstspiederīgo tiesiskais statuss viņiem nodrošina mazāku tiesisko aizsardzību. Daudzi cieš no daudzējādas diskriminācijas.

5.9.4. EESK ierosina Eiropas Komisijai izstrādāt rīcības plānu, kā cīnīties ar daudzējādu diskrimināciju, un piedāvā tai savu palīdzību šā uzdevumā veikšanā.

5.9.5. Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūrai jāturpina izstrādāt ziņojumi (22) par tiešu un netiešu diskrimināciju, no kuras cieš daudzi imigranti.

5.10. Dzimumu līdztiesība.

5.10.1. Imigrantu izcelsmes sievietēm, tāpēc ka viņas ir sievietes, jāsaskaras ar īpašām problēmām, tādēļ integrācijas politikā pienācīgi jāietver dzimumu aspekts.

5.10.2. Lai imigrantu un mazākumtautību izcelsmes sievietēm būtu nodrošinātas vienlīdzīgas iespējas un tās nesaskartos ar diskrimināciju, EESK uzskata, ka Kopējiem integrācijas pamatprincipiem un Sociālajai programmai jāstiprina pieeja, kurā ņem vērā dzimumu aspektu.

5.11. Imigrācija un attīstība.

5.11.1. Citos atzinumos EESK ir ierosinājusi (23), ka imigrācijas politika varētu atbalstīt izcelsmes valstu ekonomikas un sociālo attīstību un ka tādēļ ES tiesību aktiem imigrācijas jomā būtu jābūt elastīgākiem.

5.11.2. Ārpolitikā Eiropas Savienībai ANO ietvaros būtu jāveicina migrācijas starptautisks tiesiskais pamats un jāparaksta patlaban spēkā esošā konvencija (24).

6. Pārskatītās Sociālās programmas instrumenti.

6.1. Iekļaušana.

6.1.1. Iekļaušana nozīmēs politisko procesu organizēšanu, pārveidi, attīstīšanu un izvērtēšanu tā, lai visas Sociālās programmas pieņemšanā iesaistītās personas varētu programmas visos līmeņos un procesa posmos, kā arī visos mērķos, darbībās un instrumentos iekļaut imigrantu integrāciju, vienlīdzīgas iespējas, vienlīdzīgu attieksmi un nediskrimināciju.

6.1.2. Tā kā kultūras modeļi Eiropas Savienībā atšķiras, iekļaušanai vispārēji jānodrošina, ka, izmantojot uz integrāciju un daudzveidību balstītu pieeju, visās jebkura veida un sociālā rakstura iniciatīvās tiek ņemta vērā cilvēku pieredze, prasmes, intereses un vajadzības un ka pasākumi tiek izvērtēti.

6.1.3. Minētais process būtu jāsāk ar ietekmes novērtējumu, lai varētu prognozēt vajadzības un nodrošināt, ka sabiedrības daudzveidība tiek pienācīgi ņemta vērā visās attiecīgajās jomās. Tādēļ jāpasteidzina to integrācijas rādītāju noteikšana, kas papildinās rādītājus, uz kuriem attiecināma atklātā koordinēšanas metode sociālās iekļautības jomā. Eiropas Integrācijas forums varētu piedalīties minēto rādītāju izstrādē.

6.1.4. Lai iekļaušana norisētu veiksmīgi, svarīga ir politisko vadītāju un visu valsts un privātā sektora ieinteresēto aprindu iesaiste. Šajā nolūkā jāizveido sadarbības sistēma, kurā varētu izstrādāt pārmaiņas sekmējošus lēmumu pieņemšanas procesus.

6.2. Tiesību akti.

6.2.1. Komiteja uzskata, ka būtu jāuzlabo kopējo Eiropas imigrācijas tiesību aktu kvalitāte un ka ar direktīvām būtu jāpiešķir pienācīga aizsardzība imigrantiem. Ņemot vērā minēto mērķi, EESK ir izstrādājusi pašiniciatīvas atzinumu (25), kurā tā ierosina, ka ES politikā un tiesību aktos imigrācijas jomā pilnībā jāievēro cilvēktiesības.

6.2.2. EESK izsaka cerību, ka pēc Stokholmas programmas pieņemšanas saskaņot tiesību aktus imigrācijas un patvēruma jomā būs vieglāk.

6.2.3. Izstrādājot Eiropas tiesību aktus imigrācijas jomā, jāņem vērā jaunie tiesību akti diskriminācijas novēršanas jomā, kas pamatojas uz Līguma 13. pantu.

6.3. Sociālais dialogs.

6.3.1. Sociālo partneru pienākums ir ar dialogu un sarunām veicināt uzņēmumos vienlīdzīgu attieksmi. Izstrādājot atzinumu (7), EESK kopā ar Dublinas fondu rīkoja uzklausīšanu. Uzklausīšanas secinājumi, kas pievienoti 3. pielikumā, var būt ļoti noderīgi sociālajiem partneriem un Komisijai, lai panāktu, ka integrācija darba tirgū notiek līdzvērtīgos apstākļos un bez diskriminācijas starp imigrantiem un darba ņēmējiem no attiecīgās valsts.

6.3.2. Dažādās jomās, izvēršot sociālo dialogu, iespējams veicināt imigrantu un mazākumtautību izcelsmes darba ņēmēju aktīvu iesaisti. Uzņēmējdarbībā ir vieglāk nodrošināt imigrantu izcelsmes darba ņēmēju aktīvu līdzdalību.

6.3.3. Pienācīgi jākonsultējas ar Eiropas sociālajiem parteriem, un to viedoklis jāņem vērā jaunās Sociālās programmas izstrādē.

6.3.4. ES prezidentvalsts Spānija ir lūgusi Komitejai izstrādāt izpētes atzinumu par tematu “Imigrējušo darba ņēmēju integrācija” (26). Tajā EESK izsaka vairākus priekšlikumus, kā uzlabot integrāciju attiecībā uz nodarbinātību.

6.4. Sociālais dialogs.

6.4.1. Pilsoniskais dialogs, tāpat kā sociālais dialogs, ir ļoti laba pārvaldības procedūra, kas ir viens no Eiropas sociālā modeļa elementiem, un EESK uzskata, ka tas ir būtiski svarīgs instruments Eiropas sociālās programmas ieviešanai un integrācijai.

6.4.2. niskās sabiedrības organizācijas, kas ir specializējušās cilvēktiesību jomā, gan tās organizācijas, kuras sniedz palīdzību imigrantiem un mazākumtautībām.

6.4.3. Jākonsultējas ar Eiropas Integrācijas forumu, un tam būtu aktīvi jāpiedalās ES jaunās Sociālās programmas izstrādē.

6.4.4. Eiropas Savienībai jāturpina atbalstīt starpkultūru dialogu; tas pilnībā saskan ar integrācijas un sociālās politikas mērķiem.

6.5. Atklātā koordinācijas metode.

6.5.1. Kā to ir ieteikusi Eiropas Komisija un EESK, imigrācijas politikā jāievieš atklātā koordinācijas metode.

6.5.2. Padome ir nolēmusi uzlabot pašreizējo koordinācijas veidu un piešķirt Komisijai nozīmīgāku lomu. EESK atbalsta šo lēmumu, taču uzskata, ka tam vajadzētu būt vēl tālejošākam.

6.5.3. Šajā koordinācijas metodē jāiekļauj konkrēti kvalitatīvi un kvantitatīvi rādītāji, ko varētu izstrādāt sadarbībā ar EESK un Eiropas Integrācijas forumu.

6.5.4. Ar sociālajā politikā pielietotajām dažādajām atklātās koordinācijas metodēm jāpilnveido integrācijas mērķi un rādītāji nodarbinātības, sociālās aizsardzības, veselības aprūpes, nabadzības mazināšanas, sociālās atstumtības un citos politikas virzienos.

6.6. Finansējums.

6.6.1. Komiteja pauž viedokli, ka vairāk jāattīsta Sociālā fonda un Integrācijas fonda sinerģija un komplementaritāte.

6.6.2. ir paredzēts tiem, kam ir īpaši grūti atrast darbu, piemēram, sievietēm, jauniešiem un vecāka gadagājuma darba ņēmējiem. Tas palīdz uzņēmumiem un darba ņēmējiem pielāgoties pārmaiņām, kas saistītas ar jaunajām tehnoloģijām un sabiedrības novecošanu. Gan šajā plānošanas periodā (2007–2013), gan turpmāk ESF mērķos un programmās pilnīgāk jāiekļauj imigrācijas izraisītā daudzveidība.

6.6.3. Pēc 2013. gada vajadzēs palielināt arī finanšu resursus un Komisijas pārvaldības pilnvaras.

6.6.4. Arī programmā “Progress”, kas paredzēta, lai finansiāli atbalstītu ES nodarbinātības un sociālo mērķu sasniegšanu, tās piecās galvenajās darbības jomās (nodarbinātība, sociālā aizsardzība un integrācija, darba apstākļi, nediskriminācija, daudzveidība un dzimumu līdztiesība) vairāk jāuzsver integrācija un daudzveidība.

7. Iekļaujošāks Eiropas pilsoniskums.

7.1. Eiropas demokrātiskās valstis ir atvērtas, brīvas sabiedrības, kam jābūt balstītām uz visu cilvēku iekļaušanu. Integrācijas politiku un tiesību aktus imigrācijas jomā nekad nedrīkstētu izmantot par politiskām atrunām, lai izslēgtu imigrantus un mazākumtautības no tiesībām iegūt pilsonību.

7.2. EESK uzskata, ka mūsu demokrātiju pamats ir jāpaplašina, lai iekļautu jaunus pilsoņus, kam būtu līdzvērtīgas tiesības un pienākumi. Valstu un Eiropas pilsoņu tiesībās bez diskriminācijas jāiekļauj visa veida daudzveidība.

7.3. EESK atkārto citā atzinumā (27) izteikto priekšlikumu, ka ES pilsonība jāpiešķir trešo valstu valstspiederīgajiem, kas saņēmuši pastāvīgas uzturēšanās atļauju. Komiteja aicina Komisiju, Eiropas Parlamentu un Padomi ņemt vērā šo priekšlikumu, izstrādājot jaunā pilnvaru termiņa mērķus.

7.4. Eiropas Komisijai jāpieņem jauna iniciatīva, ar kuru veicinātu trešo valstu valstspiederīgo pilsoniskuma izjūtu un rosinātu viņus piedalīties sociālajā un politiskajā dzīvē.

8. Jaunais Eiropas Komisijas sastāvs.

8.1. Ņemot vērā mērķi panākt integrāciju, EESK uzskata par nepieņemamu, ka jaunajā Komisijā imigrācijas jautājumi ietilps par drošības jautājumiem atbildīgā departamenta kompetencē, kaut gan ir atsevišķs portfelis tiesiskuma un pamattiesību jautājumos.

8.2. Saistot imigrāciju ar drošības jautājumiem, tiek raidīts negatīvs signāls gan Eiropas sabiedrībai, gan imigrantiem, un tas ir pretrunā integrācijas pirmajā kopējā pamatprincipā pieminētajam divpusējam procesam. Eiropā pārāk bieži dzirdami izteikumi, kuros imigrācijai piešķirta nozieguma nokrāsa!

8.3. Komiteja pauž viedokli, ka imigrācijas un patvēruma meklēšanas jautājumu pievienošana tiesiskuma un pamattiesību jautājumu portfelim norādītu uz labvēlīgāku attieksmi pret integrāciju.

8.4. Tāpēc ļoti svarīgi ir pastiprināt integrācijas iekļaušanu Sociālajā programmā un citos Kopienas politikas virzienos, jo īpaši attiecībā uz imigrantu pamattiesību aizstāvību un aizsardzību.

Briselē, 2010. gada 17. februārī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) COM(2008) 758 galīgā redakcija.

(2) OV C 125, 27.5.2002.

(3) Par integrāciju un jautājumiem, kas saistīti ar Sociālo programmu, ir atbildīgi dažādi komisāri un dažādi ģenerāldirektorāti.

(4) Eiropas Kopienu Statistikas birojs (Eurostat).

(5) Skatīt šādus EESK atzinumus:

OV C 44, 16.2.2008., 91. lpp., un

OV C 120, 16.5.2008., 82. lpp.

(6) Skatīt šādus EESK atzinumus:

OV C 27, 3.2.2009., 95. lpp.,

OV C 125, 27.5.2002., 112. lpp.,

OV C 80, 30.3.2004., 92. lpp., un

OV C 318, 23.12.2006., 128. lpp.

(7) OV C 318, 23.12.2006., 128. lpp.

(8) OV C 125, 27.5.2002., 1.4. punkts, ziņotājs: Pariza Castaños kgs.

(9) Konference “Imigrācija — pilsoniskās sabiedrības nozīme integrācijā”, Brisele, 2002. gada 9. un 10. septembris.

(10) Dokuments Nr. 14615/04, 2004. gada 19. novembris.

(11) COM(2008) 412 galīgā redakcija.

(12) O C 182, 04.08.2009., 65. lpp.

(13) OV C 27, 3.2.2009., 99. lpp.

(14) 2008/2330 (INI).

(15) OV C 161, 13.7.2007., 66. lpp., un OV C 120, 16.5.2008., 66. lpp.

(16) OV C 218, 11.9.2009., 85. lpp.

(17) EESK izpētes atzinums par tematu “Imigrējušo darba ņēmēju integrācija”.

(18) Direktīva 2003/109/EK.

(19) Eiropas Parlamenta 2009. gada 2. aprīļa Normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Padomes direktīvai par vienlīdzīgas attieksmes principa īstenošanu neatkarīgi no reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas.

(20) Direktīva 2000/43/EK, Direktīva 2004/113/EK un Direktīva 2000/78/EK.

(21) OV C 182, 4.8.2009., 19. lpp., un OV C 77, 31.3.2009., 102. lpp.

(22) EU-MIDIS aptaujā (“Aptauja par Eiropas Savienības mazākumtautībām un diskrimināciju”) izjautāja 23 000 imigrantu un mazākumtautību izcelsmes iedzīvotāju par to, kā viņi ir izjutuši diskrimināciju, rasistiski motivētus noziegumus un policijas darbību ES.

(23) OV C 44, 16.2.2008., 91. lpp.

(24) ANO Konvencija par migrējošo darba ņēmēju tiesību aizsardzību.

(25) OV C 128, 18.5.2010., 29. lpp.

(26) EESK izpētes atzinums par tematu “Imigrējušo darba ņēmēju integrācija”, ziņotājs Pariza Castaños kgs.

(27) Pašiniciatīvas atzinums, OV C 208, 3.9.2003.