KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Par ziņošanas pienākumiem, kuri noteikti Padomes 2002. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku /* COM/2011/0418 galīgā redakcija */





1. Ievads Padomes Regulā (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku (KZP) Komisijai ir noteikts pienākums līdz 2012. gada beigām ziņot Eiropas Parlamentam un Padomei par KZP darbību, proti, kā darbojas minētās regulas II nodaļa (Saglabāšana un noturība) un III nodaļa (Zvejas jaudas koriģēšana)[1]. Saskaņā ar to pašu regulu Komisijai līdz 2011. gada 31. decembrim jāziņo par kārtību, kas noteikta saskaņā ar 17. panta 2. punktu, proti, par zvejas ierobežojumiem 12 jūras jūdžu ūdeņos[2]. Šis ziņojums papildina ziņojumus, kas ietverti Zaļajā grāmatā par kopējās zivsaimniecības politikas reformu[3]. 2. Regulas II un III nodaļa 2.1. Regulas II nodaļa – Saglabāšana un noturība Kopš 2002. gada par saglabāšanas politikas kodolu ir kļuvuši daudzgadu atjaunošanas un pārvaldības plāni ar skaidriem mērķiem un ieguves noteikumiem. Tajos ekoloģiskās prasības (krājumu stāvoklis un izmantošanas apjomi) ir sabalansētas ar ekonomiskiem un sociāliem apsvērumiem (nozveju stabilitāte). Attiecīgā gadījumā šajos plānos ir iekļauta zvejas piepūles pārvaldība un īpaši inspekcijas un uzraudzības noteikumi. Kopienas plāni ir pieņemti 17 krājumiem ES ūdeņos. Turklāt ir arī plāns Eiropas zušu krājumu atjaunošanai, un patlaban tiek apspriesti vai sagatavoti citi priekšlikumi (sk. I pielikumu). Var uzskatīt, ka 2010. gada beigās daudzgadu plāni un ieguves noteikumi (Padomes regulas, Komisijas/Padomes paziņojumi, Komisijas priekšlikumi vai plāni, par ko panākta vienošanās ar trešām personām, tādām kā reģionālās zvejniecības pārvaldības organizācijas un Norvēģija) attiecās uz aptuveni 25 % krājumu un 80 % attiecīgo nozveju (tonnās). Turklāt Padome ir pieņēmusi regulas par krājumu saglabāšanu Vidusjūrā, par tehniskiem pasākumiem Baltijas jūrā un par īpašiem zvejas piepūles noteikumiem rietumu ūdeņos. Kopš 2004. gada ir ieviesta dziļūdens zvejniecību pārvaldība, saskaņā ar kuru zvejas iespējas tiek noteiktas reizi divos gados. 2009./2010. gadā tika ieviests augstākas izmēra kategorijas zivju atlasījumu aizliegums Atlantijas okeānā, Ziemeļjūrā un Baltijas jūrā. Ar Padomi netika panākta vienošanās par priekšlikumu attiecībā uz tehniskiem pasākumiem Atlantijas okeāna un Ziemeļjūras apgabalos, kas būtu ļāvis panākt vienkāršošanu un pielāgoties reģionālajai specifikai. Komisija ir nākusi klajā ar paziņojumiem par zinātnisko un tehnisko ieteikumu uzlabošanu, par ekosistēmas pieejas īstenošanu jūras vides pārvaldībā, par maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma īstenošanu un par izmetumiem. Ir panākts zināms progress attiecībā uz vides apsvērumu iestrādāšanu zivsaimniecības politikā, ir pieņemti arī attiecīgi tiesību akti. Pārskats par šīm iniciatīvām ir iekļauts paziņojumā par ekosistēmas pieejas īstenošanu jūras vides pārvaldībā[4]. Turklāt KZP bija jāparedz vajadzīgie noteikumi par zvejas darbībām vairākās Natura 2000 teritorijās. Neliels skaits pasākumu tika veikts saskaņā ar minētās nodaļas 7., 8. un 9. pantu. Kopš 2006. gada Komisija katru gadu iepazīstina ar savu darba metodi, ko tā izmanto, izstrādājot priekšlikumus lēmumiem par ikgadējām zvejas iespējām. Tas nodrošina lielāku pārredzamību zvejas iespēju noteikšanā. 2010. gada paziņojumā ir atspoguļota situācijas uzlabošanās kopš 2003. gada: ir samazinājies to krājumu skaits, kas ir ārpus drošām bioloģiskām robežām, kā arī to krājumu skaits, kuru zveju ir ieteikts pārtraukt. Tomēr no krājumiem, par kuriem ir pieejami ticami dati, 60 % joprojām tiek zvejoti, pārsniedzot maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu. Par pozitīvu virzību liecina arī Padomes pieņemto kopējās pieļaujamās nozvejas (KPN) apjomu salīdzinājums ar ilgtspējīgiem nozvejas apjomiem: nosakot KPN, Padome ieteikumu pārsniegusi vidēji par 45 %, lielākā atšķirība bija 59 % (2005) un 51 % (2008), bet pēdējos divos gados atšķirība starp ieteikto un galīgo KPN ir samazinājusies, un lēmumā par 2011. gadu tā bija nepieredzēti maza — tikai 23 %. Ir pieaudzis to krājumu skaits, par kuriem zinātniskais ieteikums nav pieejams (sk. arī II pielikumu)[5]. No šā pārskata var izdarīt šādus secinājumus. · Lai krājumu pārvaldībā ievērotu ilgtermiņa pieeju, daudzgadu plāni ir efektīvāki nekā ikgadēja KPN lēmumu pieņemšana, jo īpaši, kopš Padome KPN noteikšanā ir sākusi ievērot plānu noteikumus. · Tomēr regulējums, kas izriet no KZP 2002. gada reformas, nav pietiekami ierobežojis pārzveju, un ES zvejniecības joprojām saskaras ar ES ūdeņos gūtās nozvejas apjoma samazināšanos. · Ļoti lielā atšķirība starp Padomē noteiktajiem KPN apjomiem un ilgtspējīgām nozvejām liecina par to, ka īstermiņa apsvērumi gūst pārsvaru pār ilgtermiņa noturību. Tas turpina apdraudēt krājumus, lai gan nesenais atšķirības samazinājums ir būtisks solis uz priekšu. · Zināšanu bāze, kas ir svarīga pārdomātas politikas veidošanā, ir nemitīgi noslogota, un tas traucē palielināt to krājumu skaitu, par kuriem tiek sniegts zinātniskais ieteikums. · Visbeidzot, jaunajai KZP ir jānodrošina pareizie instrumenti, lai ekosistēmas pieeju pilnībā saskaņotu ar saglabāšanas un ilgtspējības principiem. 2.2. Regulas III nodaļa – Zvejas jaudas koriģēšana Atbildība par flotes lieluma koriģēšanu 2002. gadā tika nodota dalībvalstīm. Kopš tā laika vairs netika noteikti zvejas jaudas obligātā samazinājuma mērķi. Tomēr joprojām bija spēkā vispārēji zvejas jaudas limiti katrai dalībvalstij, un tie tika ievēroti. Ir skaidrs, ka pārmērīga zvejas jauda joprojām pastāv un ka tā vēl aizvien ir nopietna problēma. Nododot flotes pārvaldību dalībvalstu ziņā, netika panākts pietiekams flotes zvejas jaudas samazinājums, lai gan nominālā zvejas jauda nepārsniedza dalībvalstīm noteikto maksimāli pieļaujamo zvejas jaudu. Koriģēšana ir notikusi samērā lēni, neraugoties uz krājumu slikto stāvokli visā ES. Flotes zvejas jaudas samazinājums ir nomināls, un tas ir mazāks par to, kas uzskatāms par flotes tehniskās attīstības tempam atbilstošu. Tā kā trūkst reālu kritēriju samazinājuma novērtēšanai, nav iespējams pārbaudīt, kāds progress patiesībā sasniegts. Tātad flotes lieluma koriģēšanas politika nav devusi apmierinošus rezultātus. Flotes zvejas jaudas pārvaldības pasākumiem ir divi pīlāri. Viens no tiem ir iekļaušanas/izslēgšanas režīms, kas nosaka to, ka jaunā zvejas jauda jāsabalansē, izslēdzot no flotes ekvivalentu zvejas jaudu gan tilpības, gan dzinēja jaudas izteiksmē. Otrs ir aizliegums aizstāt zvejas jaudu, kas samazināta ar publisko atbalstu. Šīs prasības tika iestrādātas īstenošanas noteikumos, kuri apvieno abus pīlārus (tilpību ir atļauts palielināt drošības apsvērumu dēļ), un uz to pamata tiek aprēķināta katras dalībvalsts flotes maksimāli pieļaujamā zvejas jauda. Tika izstrādāti papildu noteikumi, lai pārvaldītu pāreju no vecā režīma uz jauno. Tas vērtējams pozitīvi, jo novērš problēmas saasināšanos. Visas dalībvalstis ir ievērojušas likumā noteiktos zvejas jaudas ierobežojumus. Lai gan uzreiz pēc noteikumu stāšanās spēkā dažām dalībvalstīm bija grūtības, patlaban lielākajai daļai dalībvalstu ir flotes, kuru zvejas jauda ir mazāka par maksimāli pieļaujamo zvejas jaudu. Šī starpība ir aptuveni 10 % tilpības izteiksmē un 8 % dzinēja jaudas izteiksmē. Tas nozīmē, ka flotes lieluma samazinājums ir daļēji sasniegts bez publiskā atbalsta. Ar Padomes Regulu (EK) Nr. 639/2004[6] tika ieviests īpašs režīms flotēm, kas reģistrētas Eiropas Savienības attālākajos reģionos. Šo reģionu flotes ir izslēgtas no vispārējiem flotes pārvaldības noteikumiem, un ir noteikti zvejas jaudas limiti katram Azoru salu, Madeiras, Francijas aizjūras departamentu un Kanāriju salu flotes segmentam. Režīms ir darbojies apmierinoši, lai gan dažiem segmentiem bija nepieciešams palielināt zvejas jaudas ierobežojumus. Ņemot vērā to, ka dalībvalstis ir ievērojušas zvejas jaudas pārvaldības noteikumus, 16. pants par ES līdzekļu piešķiršanas nosacījumiem flotēm nekad nav piemērots. Robežlīmeņi, kas noteikti saskaņā ar 12. pantu, uzliek papildu ierobežojumu zvejas jaudai gan tilpības, gan dzinēja jaudas izteiksmē. Tos nepiemēro dalībvalstīm, kuras ES pievienojās pēc 2003. gada, un tie nerada papildu ierobežojumus saistībā ar maksimāli pieļaujamo zvejas jaudu, kas izriet no iekļaušanas/izslēgšanas režīma. ES flotes reģistrs ir izrādījies noderīgs instruments, lai uzraudzītu zvejas jaudas pārvaldības noteikumu ievērošanu. Visbeidzot, dalībvalstīm ir pienākums ziņot par flotes zvejas jaudu, un tas ir būtisks politikas elements. Novērtētie rezultāti nav apmierinoši. Dalībvalstis ik gadu ir ziņojušas Komisijai, sniedzot informāciju Komisijas ikgadējam ziņojumam par flotes stāvokli. Tomēr bija pamats cerēt, ka ziņojumi atklās pārmērīgu zvejas jaudu, kas ir visbūtiskākais jautājums, taču pieejamie dati ir nepārliecinoši. Šis ziņošanas instruments nav devis iespēju pareizi novērtēt pārmērīgo zvejas jaudu pa segmentiem vai zvejniecībām. Ņemot vērā iepriekš minēto, ir iespējams izdarīt dažus secinājumus par zvejas jaudas pārvaldības noteikumu efektivitāti. · Kaut arī ES līmenī noteiktie zvejas jaudas pārvaldības noteikumi tiek ievēroti, joprojām pastāv skaidras pazīmes, kas liecina, ka ES flotei ir pārmērīga zvejas jauda, proti: pārmērīga zvejas izraisīta zivju mirstība dažos krājumos, zems ienesīgums un zems zvejas jaudas izlietojums. · Kaut arī tilpība ir ticams zvejas jaudas rādītājs, Komisijai ir nopietnas bažas zvejas kuģu dzinēja jaudas sakarībā, jo dati liecina, ka tiek deklarēta mazāka dzinēja jauda, un tāpēc ir ļoti sarežģīti pareizi novērtēt flotes zvejas jaudu. · Politika ir statiska, jo tā nosaka tikai maksimāli pieļaujamo līmeni, nenorādot konkrētus samazinājuma mērķus. Atbilstība nominālās zvejas jaudas limitiem saskaņā ar šiem maksimāli pieļaujamajiem līmeņiem nenozīmē, ka pārmērīga zvejas jauda vairs nepastāv. Sistēma neļauj tehnikas progresu iestrādāt pārvaldības pasākumos. Tomēr tieši tehnikas progresa dēļ statiska maksimāli pieļaujamā zvejas jauda ir pārmērīgas zvejas jaudas cēlonis. · Ir pierādījies, ka ir ļoti grūti noteikt skaidrus flotes lieluma mērķus un uzraudzīt līdzsvaru starp zvejas jaudu un zvejas iespējām, jo pārmērīgas zvejas jaudas kvantitatīvais novērtējums ir komplekss jautājums. Nosakot attiecīgajām zvejas iespējām atbilstošu flotes lielumu, jāņem vērā arī citi, ne tikai bioloģiskie un ekonomiskie faktori. 3. Regulas 17. panta 2. punkts – Zvejas ierobežojumi 12 jūras jūdžu ūdeņos Atļauja noteikt īpašus zvejas ierobežojumus saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 17. panta 2. punktu beidzas 2012. gada 31. decembrī, un Komisijai ir pienākums ziņot Eiropas Parlamentam un Padomei par šajā punktā noteikto kārtību. Mērķi, kas saistīti ar īpašas kārtības ieviešanu (pirms KZP stāšanās spēkā) ūdeņos ne vairāk kā 12 jūras jūdžu attālumā no bāzes līnijas, ir formulēti Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 17. panta 2. punktā: · zivju resursu saglabāšana, atļaujot šajā apgabalā zvejot vienīgi mazapjoma piekrastes flotēm. Šīs flotes parasti rada mazāku zvejas slodzi apgabalos, kuru vidū var būt jutīgākie ES ūdeņi, tostarp nārsta apgabali, un · piekrastes flotu tradicionālo zvejas darbību saglabāšana, lai uzturētu šo apgabalu sociālo un ekonomisko infrastruktūru. Šie īpašie ierobežojumi KZP tika ieviesti 1983. gadā, un kopš tā laika ir paplašināti līdz ar katru politikas reformu. Kopš 2002. gada ES divas reizes ir uzņēmusi jaunas dalībvalstis. 2004. gada Pievienošanās aktā (desmit dalībvalstis) un 2007. gada Pievienošanās aktā (divas dalībvalstis) nav īpašas atsauces uz 12 jūras jūdžu režīmu un nav ierosināti vai veikti grozījumi Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 I pielikumā. Komisijas dienesti ir aptaujājuši attiecīgās dalībvalstis, kuras skāra šis režīms. Papildus pasākumiem, kas minēti I pielikumā, astoņas dalībvalstis ziņoja par I pielikumā neminētiem pasākumiem saskaņā ar pastāvošajām kaimiņattiecībām, no kuriem lielākā daļa bija abpusēji pasākumi, lai gan tas nav juridisks priekšnoteikums. Pieprasījumi šos vai citus pasākumus iekļaut Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 I pielikumā nav izteikti (Dānija un Vācija 2008. gadā pieprasīja labojumu). Lielākajai daļai jauno dalībvalstu un Grieķijai nav īpašu abpusēju piekļuves pasākumu. Zveja 12 jūras jūdžu zonā ir atļauta tikai attiecīgās valsts flotei, un tā neveic nekādas zvejas darbības citu dalībvalstu 12 jūras jūdžu zonā. Vairākas dalībvalstis ir ieviesušas īpašus (tehniskus) saglabāšanas pasākumus kuģiem, kas zvejo šajos apgabalos, veicinot saglabāšanu, kā norādīts Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 11. apsvērumā. Kopš 2002. gada Komisija nav informēta par (reālām) problēmām vai konfliktiem, kas saistīti ar īpašiem ierobežojumiem — ne to noteikšanas, ne pārvaldības un darbības sakarā. Dalībvalstis bija spējīgas atrisināt problēmas, ne ar vienu no tām nevēršoties pie Komisijas. Režīms ir ļoti stabils, un noteikumi ir darbojušies apmierinoši. Atsaucoties uz Zaļo grāmatu par KZP reformu, visas dalībvalstis ir uzsvērušas to, cik būtiski ir īpašie ierobežojumi, ņemot vērā to sākotnējos mērķus. Viena no dalībvalstīm ierosināja paplašināt 6−12 jūdžu režīmu līdz 10−20 jūdžu režīmam, lai varētu efektīvāk sasniegt režīma mērķus. Ņemot vērā daudzu krājumu pašreizējo saglabāšanās stāvokli un nezūdošo nepieciešamību aizsargāt piekrastes ūdeņus, kā arī grūtības, ar ko nemitīgi saskaras piekrastes apgabali, kuri lielā mērā ir atkarīgi no zvejas un, visticamāk, nevarētu gūt labumu no pārejas uz cita veida saimniecisko darbību, īpašā režīma mērķi joprojām ir tikpat pamatoti kā 2002. gadā. Mainot pašreizējo kārtību, varētu tikt izjaukts pašreizējais līdzsvars, ko izdevies panākt kopš īpašā režīma ieviešanas. I pielikums – Atjaunošanas un/vai pārvaldības plāni, kurus Padome pieņēmusi kopš 2003. gada Padomes Regula (EK) Nr. || Plāna veids || Sugas (krājumu skaits) || Apgabali 423/2004 || Atjaunošana || Menca (4) || Kategats, Skageraks, Ziemeļjūra, Lamanša austrumu daļa, ūdeņi uz rietumiem no Skotijas, Īrijas jūra 811/2004 || Atjaunošana || Heka ziemeļu krājums (1) || Kategats, Skageraks, Ziemeļjūra, Lamanšs, ūdeņi uz rietumiem no Skotijas, ūdeņi ap Īriju, Biskajas līcis 2115/2005 || Atjaunošana || Grenlandes paltuss (1) || Atlantijas okeāna ziemeļrietumu daļa 2166/2005 || Atjaunošana || Heka dienvidu krājums (2) un Norvēģijas omārs (1) || Kantabrijas jūra, Pireneju pussalas rietumu piekrastes ūdeņi 388/2006 || Pārvaldība || Jūrasmēle (1) || Biskajas līcis 509/2007 || Atjaunošana un pārvaldība || Jūrasmēle (1) || Lamanša rietumu daļa 676/2007 || Atjaunošana un pārvaldība || Jūras zeltplekste (1) un jūrasmēle (1) || Ziemeļjūra 1098/2007 || Atjaunošana || Menca (2) || Baltijas jūra 1100/2007 || Atjaunošana || Eiropas zutis (1) || Dalībvalstu estuāri/upes ICES III–IX apgabalā un Vidusjūra 1559/2007 || Atjaunošana || Zilā tunzivs (1) || Atlantijas okeāna austrumu daļa un Vidusjūra 1300/2008 || Atjaunošana un pārvaldība || Siļķe (1) || Ūdeņi uz rietumiem no Skotijas 1342/2008 || Atjaunošana un pārvaldība || Menca (4) || Kategats, Skageraks, Ziemeļjūra, Lamanša austrumu daļa, ūdeņi uz rietumiem no Skotijas, Īrijas jūra II pielikums – Krājumi, kuriem noteiktas ikgadējas zvejas iespējas Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā un piegulošajos ūdeņos (2003–2011) Zinātniskie ieteikumi par krājumu stāvokli || Zivju krājumu skaits || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || Vidēji Ārpus drošām bioloģiskām robežām || 30 || 29 || 26 || 26 || 26 || 28 || 27 || 22 || 19 || 26 Drošās bioloģiskās robežās || 12 || 10 || 14 || 11 || 12 || 13 || 12 || 15 || 15 || 13 Krājumu stāvoklis nav zināms datu nepietiekamības dēļ || 48 || 53 || 53 || 57 || 58 || 55 || 57 || 60 || 61 || 56 Zinātniskie ieteikumi par pārzveju || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || Vidēji No krājuma gūtās nozvejas apjoma un maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma attiecība ir zināma || || || 34 || 23 || 32 || 33 || 35 || 39 || 35 || 33 Krājums ir pārzvejots || || || 32 || 21 || 30 || 29 || 30 || 28 || 22 || 27 No krājuma zvejo maksimālajā ilgtspējīgas ieguves apjomā || || || 2 || 2 || 2 || 4 || 5 || 11 || 13 || 6 Atšķirība starp KPN un ilgtspējīgu nozveju || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || Vidēji Ilgtspējīgas nozvejas (kuru atbilstoši piesardzīgajai pieejai ir ieteikušas ICES un ZZTEK) apjoma pārsniegums ar KPN procentos no zivju krājumiem || 46 % || 49 % || 59 % || 47 % || 45 % || 51 % || 48 % || 34 % || 23 % || 45 % Par zvejas iespējām sniegto zinātnisko ieteikumu kopsavilkums || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || Vidēji Krājumi, kuriem var prognozēt krājuma apjomu un zvejas izraisīto mirstību || 40 || 34 || 40 || 31 || 29 || 30 || 34 || 36 || 36 || 34 Krājumi, par kuriem ir pieejami zinātniskie ieteikumi par zvejas iespējām || 59 || 52 || 54 || 65 || 61 || 62 || 63 || 55 || 55 || 58 Krājumi, par kuriem zinātniskie ieteikumi nav pieejami || 31 || 40 || 39 || 29 || 35 || 34 || 33 || 42 || 40 || 36 [1] Saskaņā ar 35. pantu Padomes 2002. gada 20. decembra Regulā (EK) Nr. 2371/2002 par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku. [2] Saskaņā ar Padomes 2002. gada 20. decembra Regulas (EK) Nr. 2371/2002 17. panta 2. punktu. [3] Komisijas paziņojums par kopējās zivsaimniecības politikas reformu — COM(2009) 163, 22.4.2009. [4] Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam “Kopējā zivsaimniecības politika un ekosistēmas pieejas īstenošana jūras vides pārvaldībā” — COM(2008) 187, 11.4.2008. [5] Komisijas paziņojums “Apspriešanās par zvejas iespējām” — COM(2010) 241, 17.5.2010., un Komisijas iekšējie dati 2011. gadam. [6] Komisijas 2004. gada 30. marta Regula (EK) Nr. 639/2004 par Kopienas attālākajos reģionos reģistrēto zvejas flotu pārvaldību.