Ierosinātais ieteikums ir daļa no tūlītējas reakcijas uz Covid-19 pandēmijas laikā gūtajām atziņām, kad saasinājās un priekšplānā izvirzījās daudzas jau agrāk pastāvējušas problēmas un nevienlīdzība. Ieteikumā ierosināti īstermiņa pasākumi, kas novērstu līdz šim asākās novērotās nepilnības un mazinātu to ietekmi uz pašu jaunāko paaudzi. Vienlaikus tajā būtu izklāstīts, kā pamatizglītībā un vidējā izglītībā apvienot mācību vidi un rīkus, kas var palīdzēt veidot noturīgākas izglītības un apmācības sistēmas saskaņā ar Digitālās izglītības rīcības plānu 2021.–2027. gadam un Eiropas izglītības telpu un sagatavot pamatu digitālās desmitgades mērķu sasniegšanai. Ieteikuma mērķis ir uzlabot izglītības un apmācības iekļautību un kvalitāti un visu audzēkņu prasmju plašu attīstību.

Mācību satura plānošanā un organizēšanā dalībvalstīm ir sava kultūra un likumdošana. Tās pilnīgi atbild par mācību saturu un izglītības un apmācības sistēmu organizāciju. Tomēr dalībvalstis sastopas ar vairākām līdzīgām problēmām, kas skar izglītības un apmācības sistēmu gatavību – par to liecina Covid-19 pandēmijas ietekme uz audzēkņiem, viņu ģimenēm, skolotājiem un iestāžu vadītājiem. Ieteikuma mērķis ir atbalstīt dalībvalstis to izglītības un apmācības sistēmu gatavības un noturības stiprināšanā, izstrādājot līdzsvarotas kombinētās mācīšanās pieejas.

Lai nodrošinātu kombinētas mācīšanās optimālu izmantošanu, pedagogiem un audzēkņiem jābūt nepieciešamajām zināšanām, prasmēm un attieksmei un viņiem jābūt gataviem piemērotu digitālo rīku izmantošanai un pārmaiņām mācīšanā. Kombinētas mācīšanās pieejai arī jābūt tik elastīgai, ka tā ļauj pielāgoties audzēkņu vajadzībām un pedagogi to spēj pieņemt atbilstoši kontekstam un mērķauditorijai. Kombinētas mācīšanās procesam labvēlīgi apstākļi ir atkarīgi arī no audzēkņu resursiem un skolas organizācijas, kultūras un resursiem, t. i., no piemērotas, izmaksu ziņā pieejamas un labi funkcionējošas vides un rīku pieejamības. Tā panākšanai ierosinātajā ieteikumā akcentēta vajadzīgā rīcība dažādos līmeņos (skolā un tās vietējā ekosistēmā, dalībvalsts vai reģiona izglītības sistēmas līmenī, attiecīgs atbalsts ES līmenī) un dažādos laika posmos: īsākā termiņā – tūlītēja reaģēšana uz pandēmiju, vidējā termiņā – šīs pieejas izmantošana kvalitatīvas un iekļaujošas izglītības veicināšanai.

Svarīgs posms bija atklāta sabiedriskā apspriešana no 2020. gada februāra līdz septembrim ar mērķi sagatavot paziņojumu par Digitālās izglītības rīcības plānu 2021.–2027. gadam. Tajā galvenā uzmanība tika pievērsta Covid-19 pandēmijas ietekmei un tika apkopots vairāk nekā 2700 atbilžu no 60 valstīm. Apspriešanās ar Eiropas skolēniem notika arī skolotāju un skolu vadītāju lokā “eTwinning” tiešsaistē.

(3)Eiropas sociālo tiesību pīlāra pirmais princips nosaka, ka ikvienam ir tiesības uz kvalitatīvu un iekļaujošu vispārīgo un profesionālo izglītību un mūžizglītību, lai varētu saglabāt un iegūt prasmes, kas ļauj pilnā mērā piedalīties sabiedrības dzīvē un veiksmīgi mainīt nodarbošanos darba tirgū. Pīlāra 11. princips paredz, ka bērniem no sociāli nelabvēlīgas vides ir tiesības uz īpašiem pasākumiem vienlīdzīgu iespēju veicināšanai. Šo principu efektīva īstenošana lielā mērā ir atkarīga no dalībvalstu apņēmības un rīcības. ES līmeņa darbības var papildināt valstu darbības, un Komisija iepazīstināja ar savu ieguldījumu Eiropas sociālo tiesību pīlāra rīcības plānā. Eiropas Prasmju programmā ir noteiktas darbības, kuras jāveic, lai palīdzēt iedzīvotājiem un uzņēmumiem attīstīt vairāk un labākas prasmes un tās izmantot, stiprinot ilgtspējīgu konkurētspēju un veidojot noturību pret krīzēm, pamatojoties uz Covid-19 pandēmijas laikā gūtajām atziņām. Tajā arī ierosināts veicināt zinātnisko izglītību pētniecības un inovācijas darbībās. Padomes ieteikumā, ar ko izveido Eiropas Garantiju bērniem, dalībvalstis tiek aicinātas bērniem, kuriem vajadzīga palīdzība (proti, kuriem draud nabadzība vai sociālā atstumtība), nodrošināt efektīvu un brīvu piekļuvi izglītībai un mācību pasākumiem. ES stratēģija par bērna tiesībām aicina veidot iekļaujošu un kvalitatīvu izglītību. Prasmju attīstības veicināšana ir viens no mērķiem iecerē par Eiropas izglītības telpu, kurā varētu “pilnībā izmantot izglītības un kultūras sniegto potenciālu nodarbinātības, sociālā taisnīguma, aktīva pilsoniskuma veicināšanā un par līdzekli Eiropas identitātes izjušanai tās daudzveidībā”.

(4)Strauji mainīgajā un savstarpēji cieši savienotajā pasaulē ikvienam ir vajadzīgs plašs prasmju klāsts, kuras visu mūžu būs pastāvīgi jāpilnveido. Pamatprasmes ir definētas Eiropas atsauces satvarā par pamatprasmēm mūžizglītībā ar mērķi likt pamatus vienlīdzīgākas un demokrātiskākas sabiedrības izveidei. Tās atbilst vajadzībai pēc iekļaujošas un ilgtspējīgas izaugsmes, sociālās kohēzijas un turpmākas demokrātiskās kultūras attīstības.

(5)Padomes ieteikums par pamatprasmēm mūžizglītībā nosaka, ka prasmju attīstība jāveicina, mācību procesa plānošanā iekļaujot atšķirīgu mācību vidi un visdažādākos mācību līdzekļus, tai skaitā ciparu tehnoloģijas un uzdevumus, jāsniedz atbalsts izglītības darbiniekiem un citām ieinteresētajām personām, kuras palīdz mācību procesā, tostarp ģimenēm, jāatbalsta un jāpilnveido dažādos apstākļos apgūto pamatprasmju novērtēšana un validēšana un visaptverošākas rīcības programmas veidā jāstiprina sadarbība izglītības jomā un izglītības un citu jomu savstarpējā sadarbība.

(6)Padomes ieteikumā par profesionālo izglītību un apmācību (PIA) ilgtspējīgai konkurētspējai, sociālajam taisnīgumam un noturībai ir ierosināts mūsdienām pielāgots ES politikas skatījums uz PIA, tai skaitā tās digitalizāciju un kombinētas mācīšanās izmantošanu.

(7)Padomes secinājumos par Eiropas skolotājiem un pasniedzējiem nākotnei ir atzīts, ka skolotāji, pasniedzēji un skolu vadītāji ir neaizstājams izglītības un apmācības virzītājspēks, kuri būtu jāiesaista izglītības un apmācības politikas izstrādē ar autonomiju to praktiskajā īstenošanā, bet kuriem vajadzīgs arī atbalsts, īstenojot visaptverošu pieeju sākotnējai izglītībai, ievadīšanai profesijā un pastāvīgai profesionālajai attīstībai.

(8)Pandēmija pastiprināja ilgstošās bažas par bērnu un jauniešu fizisko, garīgo un emocionālo labklājību. Visiem bērniem un jauniešiem būtu jāpalīdz piekopt veselīgu un aktīvu dzīvesveidu, mudinot viņus izveidot pozitīvus ieradumus visa mūža garumā, un jānodrošina viņiem iespēja piedalīties dažādos sporta veidos un citās fiziskajās nodarbībās, kas uzlabo motoriskās prasmes un veicina garīgo un emocionālo labklājību. Turklāt ir jāatbalsta arī bērnu un jauniešu garīgā un emocionālā labklājība, kad viņi mācās, tai skaitā pildot mācību uzdevumus lielākas slodzes apstākļos, un jāveicina izpratne par drošu un atbildīgu uzvedību tiešsaistē. Atbalsts vajadzīgs arī tiem izglītojamajiem, kuri ilgāku laiku nav kontaktā ar vienaudžiem vai nesaņem izglītības darbinieku atbalstu.

(9)Kombinēta mācīšanās formālajā izglītībā un apmācībā ir tad, kad skola, pedagogs vai audzēknis mācību procesā izmanto vairāk nekā vienu pieeju: skolā organizētu mācību kombinēšana ar mācīšanos fiziski citā vidē ārpus skolas (tālmācība), dažādu – digitālu (arī tiešsaistē) un nedigitālu – mācību līdzekļu kombinēšana. Pedagogi un skolas, izmantojot savu profesionālo spriedumu, atlasīs tos un sekmēs, ka tie tiek efektīvi izmantoti mācību uzdevumos, kas veicina plašu prasmju attīstību.

(10)Mācīšanās dažādās vidēs, to vidū skolā, mājās, brīvā dabā, kultūras objektos un darba vietā, var motivēt bērnus un jauniešus un veicināt plašu prasmju attīstību. Tas viņiem var palīdzēt izprast, kāda ir formālās izglītības un apmācības nozīme viņu dzīvē sabiedrībā un motivēt viņus vairāk iesaistīties vietējo un globālo problēmu, piemēram, vides un ar klimata pārmaiņām saistīto problēmu, risināšanā.

(11)Kombinētās mācīšanās pieeja atzīst skolas kā personisko un sociālo mijdarbību veidojošas kopīgas telpas vērtību, kam pašai par sevi ir nozīme attiecībā uz mācīšanos kā veidu, kā izprast pasauli un padarīt to jēgpilnu.

(12)Kombinētās mācīšanās pieeja var veicināt plašu prasmju attīstību, jo tā ietver dažādus mācību līdzekļus un uzdevumus. Ciparu tehnoloģiju izmantošana, tostarp ierīču savienošana tiešsaistē, var atvieglot audzēkņa mijdarbību ar citiem audzēkņiem, mācību programmām un citiem informācijas avotiem un atbalstīt mācīšanos dažādās vidēs. Papildus izmantojot zinātnisko aprīkojumu, amatniecības rīkus, ikdienā atrastus un lietotus priekšmetus, publicētus tekstus un rakstīšanas un vizuālās mākslas rīkus, tas var veicināt jaunradi un personības izpausmi gan individuālā, gan sadarbīgā veidā.

(13)Izglītība ir cilvēka pamattiesības un ikviena bērna tiesības. Izglītības pieejamība jānodrošina neatkarīgi no vides, kurā tā tiek īstenota, proti, no skolas, no attāluma vai abu minēto kombinācijas, un neatkarīgi no audzēkņu atšķirīgajiem personīgajiem un sociālajiem apstākļiem. Pēc pandēmijas beigām kombinētās mācīšanās pieeja ir iespēja uzlabot izglītības un apmācības kvalitāti, atbilstību un iekļautību, piemēram, nodrošinot labāku mācīšanos lauku un attālos apgabalos, tostarp tālākajos reģionos un salu kopienās, un citiem audzēkņiem, kuri nevar pilnu laiku apmeklēt skolu: tiem, kuri ir daļa no ceļotāju kopienām, aprūpes nozarē strādājošiem jauniešiem, personām ar veselības problēmām vai tām, kuras uzturas slimnīcās un aprūpes centros, personām, kas iesaistītas augstas intensitātes apmācībā, un personām profesionālajā izglītībā vai algotā darbā. Ikvienai videi un mācību līdzekļiem jābūt vienādi pieejamiem minoritāšu grupām, bērniem invalīdiem un bērniem no sociālekonomiski nelabvēlīgas vides, un tiem nebūtu jārada diskriminācija vai segregācija.

(14)Lai radītu labvēlīgus apstākļus, kombinēta mācīšanās prasa saskaņotu un sistēmisku pieeju. Tas ietver dažādu speciālistu iesaisti un sadarbības veicināšanu ar kopienu, kas mudina uzņemties kopīgu atbildību par jauniešu attīstību. Tas, cik efektīvi sistēmas pasākumi atbalstīs kombinētu mācīšanos, būs atkarīgs arī tā, kā tiks formulētas un atbalstītas attiecības starp dažādiem ekosistēmas elementiem, izglītības iestādēm, izglītības resursu jomu (tehnoloģiju, publikāciju un cita mācību programmu aprīkojuma nodrošināšana), pētniecības, izglītības un apmācības iestādēm un kopienām.

(15)Kombinēta mācīšanās ir plaši izplatīta prakse sākotnējās profesionālās izglītības un apmācības jomā, tomēr pandēmijas radītie ierobežojumi apdraudēja iestāžu un organizāciju spēj nodrošināt mācīšanos darbavietā un uzturēt saziņu ar pasniedzējiem un darbaudzinātājiem un ietekmēja māceklības nodrošināšanu. Praktiskās pieredzes arvien retāka pieejamība apliecināja jau zināmu faktu, ka profesionālajā izglītībā un apmācībā jāizmanto ciparu tehnoloģijas, to skaitā digitālās ierīces un mācību platformas, e-portfeļi, bet imitācijām – papildinātā un virtuālā realitāte. Tā arī pastiprināja vajadzību izprast un koordinēt to, kā ciparu tehnoloģijas tiek izmantotas mācībām dažādās vidēs (piemēram, skolā vai praksē darba vietā).

(16)Neformālās mācīšanās nozīme un piemērotība izriet no pieredzes, kas gūta jauniešu darbā, brīvprātīgajā darbā un piedaloties kultūras pasākumos, arī tautas sportā. Neformālās mācīšanās procesam ir svarīga nozīme, lai atbalstītu būtiskas savstarpējo attiecību veidošanas, saziņas un kognitīvās prasmes, tai skaitā jaunrades spēju, kas atvieglo jauniešu pāreju uz pieaugušo dzīvi, aktīvu pilsoniskumu un darba dzīvi. Jaunu mācīšanās veidu apzināšana ietver labāku sadarbību starp formālās un neformālās mācīšanās vidi.

(17)Šajā ieteikumā ir pilnībā ievērots subsidiaritātes un proporcionalitātes princips,

AR ŠO IESAKA DALĪBVALSTĪM:

(1)pamatojoties uz atziņām, kas gūtas Covid-19 krīzes laikā, atbalstīt izglītības un apmācības sistēmu atveseļošanu un gatavību, novēršot pandēmijas radītās sekas audzēkņiem, pedagogiem un visiem izglītības speciālistiem, un izstrādāt ilgtermiņa stratēģisku pieeju kombinētas mācīšanās procesam atbilstoši šajā ieteikumā izklāstītajiem principiem. Apmaiņai ar labu praksi un tās izplatīšanai par pamatu izmantot sekmīgas inovācijas, kas ieviestas vai izmēģinātas pandēmijas laikā.

(2)Atbalstīt audzēkņus, paredzot šādus pasākumus:

Tieša pretdarbība krīzei

(a)Nodrošināt papildu mācību iespējas un mērķorientētu atbalstu audzēkņiem, kuriem ir grūtības mācīties vai nepieciešama speciālā izglītība, kuri ietilpst nelabvēlīgā situācijā esošās grupās vai kurus citādi ietekmējis skolā organizēto mācību pārtraukums. Tas varētu būt, piemēram, uzlabots individualizēts atbalsts un individuālā apmācība, mentorēšanas sistēmas (tostarp līdzbiedru mentorēšana), papildu mācību laiks mācību gada un/vai skolas brīvdienu laikā, piekļūstamība vēl citai mācību videi, piemēram, publiskajām bibliotēkām un sabiedriskajām telpām, un ārpusskolas pakalpojumi ar pedagoģisku atbalstu.