[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 22.5.2007 SEC(2007) 641 KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS Papilddokuments KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI UN EIROPAS REĢIONU KOMITEJAI Vispārīgā politika cīņai ar kibernoziedzību IETEKMES NOVĒRTĒJUMA KOPSAVILKUMS {COM(2007) 267 galīgā redakcija}{SEC(2007) 642} KOPSAVILKUMS 1. IEVADS Interneta lietošana pēdējos gados ir ievērojami palielinājusies, un jaunu parādību un jaunu paņēmienu rašanās ietekmē ir samazinājusies tā drošība. 2007. gada Likumdošanas un darba programmā Komisija norādīja, ka ir nepieciešams vispusīgi atjaunot Komisijas kibernoziedzības politiku, un paredzēja sagatavot Paziņojumu par Eiropas kibernoziedzības politiku. Sākotnējā konsultāciju procesā kļuva skaidrs, ka trūkst informācijas un statistikas datu, kas bija viens no galvenajiem iemesliem, kāpēc Komisija 2006. gadā pasūtīja ārēju pētījumu [1] (turpmāk – ārējais pētījums), kas ir ietekmes novērtējuma pamatā. Sagatavošanās laikā Komisija analizēja arī vairākus likumdošanas un citus pasākumus, jo īpaši attiecībā uz iespējamām nepilnībām jeb „caurumiem” tiesiskajā regulējumā. Jāatzīmē, ka īpaša uzmanība tika pievērsta Eiropas Padomes Konvencijai par kibernoziegumiem [2] (turpmāk – EP Konvencija) un Pamatlēmumam par uzbrukumiem informācijas sistēmām [3], kas tiek uzskatīti par vispusīgākajiem dokumentiem attiecībā uz materiālajām un procesuālajām tiesībām. Pamatojoties uz šiem pasākumiem, Komisija gatavo jaunu vispārīgās politikas priekšlikumu, kas ietver Paziņojumu par cīņu ar kibernoziedzību ES līmenī. Šis ietekmes novērtējums tādējādi risina galvenokārt stratēģiskus jautājumus. Šajā sakarā Komisija vēlas uzsvērt, ka tā apņemas nodrošināt politikas kibernoziedzības apkarošanai un kriminālvajāšanai izveidi un ieviešanu, pilnībā ievērojot cilvēka pamattiesības, jo īpaši tiesības uz vārda brīvību, tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību un personas datu aizsardzības tiesības. Tas tiks veikts saskaņā ar Komisijas Paziņojumu par Pamattiesību hartas ievērošanu Komisijas likumdošanas iniciatīvās, kas pieņemts 2005. gadā [COM(2005) 172]. 2. PROBLēMAS UN MēRķI Interneta un citu informācijas sistēmu ātrā attīstība ir radījusi pilnīgi jaunu ekonomikas nozari un jaunu, ātru informācijas, produktu un pakalpojumu plūsmu pāri iekšējām un ārējām Eiropas Savienības robežām. Tas noteikti ir devis daudzas priekšrocības patērētājiem un pilsoņiem. Tomēr tā pati attīstība ir radījusi arī daudzas jaunas iespējas noziedzniekiem. Ir skaidri saskatāma jauna noziedzīgu darbību grupa, kas vērstas pret internetu vai tiek veiktas, izmantojot informācijas sistēmu par noziedzīgās darbības rīku. Šīs noziedzīgās darbības nepārtraukti attīstās un likumdošanai un tiesību aizsardzības pasākumiem jāsaskaras ar acīmredzamām grūtībām, lai tiktu šai attīstībai līdzi. Šīs jaunā veida noziedzības pārrobežu raksturs rada nepieciešamību pēc uzlabotas pārrobežu sadarbības tiesību aizsardzības jomā. Lai sīkāk izpētītu šo problēmu, ir apskatīti šādi astoņi stratēģiskas nozīmes jautājumi: - sabiedrības, uzņēmējdarbības un atsevišķu pilsoņu pieaugošā neaizsargātība pret kibernoziedzības radītajiem riskiem, - kibernoziegumu skaita pieaugums un to izsmalcinātības paaugstināšanās, - saskaņotas ES līmeņa politikas un tiesiskā regulējuma trūkums cīņai pret kibernoziedzību, - īpašās grūtības, kas saistītas ar tiesību aizsardzības iestāžu operatīvo sadarbību kibernoziedzības jomā, - nepieciešamība attīstīt tehnisko aprīkojumu un paaugstināt kompetenci: apmācība un izpēte, - funkcionālas struktūras trūkums sadarbībai starp nozīmīgākajiem interesentiem valsts un privātajā sektorā, - neskaidra pienākumu un atbildības sadale, - kibernoziedzības radīto risku neapzināšanās. ––Jāatzīmē, ka šī ziņojuma sagatavošanai veiktās konsultācijas parādīja, ka visu interesentu – gan tiesību aizsardzības iestāžu, gan privāto sabiedrību – uzskati par aktuālajām ES problēmām šajā jomā ir pārsteidzoši saskanīgi. 2.1. Kā intereses ir aizskartas? Kibernoziedzība skar visus sabiedrības slāņus, un pasākumi to novēršanai būs pamanāmi praktiski visur. Ņemot vērā, ka personu, kas lieto privātos datorus, skaits ir ļoti liels, jebkura iniciatīva cīņai pret kibernoziedzību, visvairāk skar katras atsevišķas personas kā potenciālā kibernoziedzības upura intereses. Tomēr pastāv nepārprotamas norādes, ka palielinās noziedzīgo darbību skaits, kas vērstas pret atsevišķām upuru grupām. Efektīva pret kibernoziedzību vērsta politika tādējādi nepārprotami labvēlīgi ietekmētu šīs grupas. Informācijas sabiedrības ekonomikas nozarēm , kā arī informācijas sabiedrībai kā tādai šajā sakarībā vajadzētu būt vislielākajai ieinteresēto personu grupai, jo īpaši ņemot vērā pozitīvo ietekmi uz ekonomiku, kas gaidāma, pastiprinot drošību vai radot uzlabotas drošības gaisotni. 2.2. Vai ES ir tiesības rīkoties? Ņemot vērā draudu drošībai apmērus un nozīmīgumu, vajadzība sākt darboties kibernoziedzības radīto draudu novēršanai pastāv un arvien pieaug. Drošības problēmas, kas saistītas ar kibernoziedzību, ir globāla rakstura un tās nav iespējams atrisināt, darbojoties tikai atsevišķu valstu līmenī. Draudi ir starptautiska rakstura, tādējādi arī problēmas risinājumam vismaz daļēji jābūt starptautiskā līmenī. Nav nekādu šaubu, ka visnozīmīgākā un efektīvākā cīņa ar kibernoziedzību arī turpmāk norisināsies atsevišķu valstu līmenī, tomēr noteikti pastāv nepieciešamība apvienot valstu pūles šajā jomā un iespējami papildināt tās Eiropas līmenī. 2.3. Mērķi Kopumā piedāvātās politikas stratēģisko mērķi, kura pamatā ir iepriekš minētās problēmas, var definēt šādi: pastiprināt un labāk koordinēt cīņu ar kibernoziedzību valstu, Eiropas un starptautiskajā līmenī. Šo vispārīgo stratēģisko mērķi var iedalīt piecos līmeņos, kas turpmāk uzskaitīti provizoriskā to prioritātes secībā: - uzlabot tiesību aizsardzības pārrobežu operatīvos pasākumus, kas vērsti pret kibernoziedzību kopumā un jo īpaši pret nopietniem kibernoziegumu veidiem, uzlabot informācijas, zināšanu un prasmju apmaiņu starp tiesībaizsardzības iestādēm dalībvalstīs un ārpus tām; - apzināt un izveidot darbojošos instrumentus valsts un privātā sektora sadarbībai un kopēju mērķu izvirzīšanai, un uzlabot informācijas, zināšanu un prasmju apmaiņu cīņai pret kibernoziegumiem starp valsts un privāto sektoru ES līmenī; - izveidot politisko bāzi un struktūras saskanīgas ES politikas izstrādei cīņai ar kibernoziedzību sadarbībā ar dalībvalstīm un kompetentām ES un starptautiskajām organizācijām, paaugstināt pastāvošā tiesiskā regulējuma un iestāžu darbības efektivitāti, cita starpā, ieviešot skaidrību pienākumu un atbildības sadales jautājumos visās saistītajās nozarēs; - stāties pretī pieaugošajiem nopietno kibernoziegumu veidu radītajiem draudiem, paaugstinot prasmju, zināšanu un tehniskā aprīkojuma līmeni, ieskaitot pasākumus atbilstošas apmācības un izpētes veicināšanai; - paaugstināt kibernoziedzības radīto draudu apzināšanās līmeni, jo īpaši patērētāju un citu viegli ievainojamo potenciālo upuru grupu vidū. 3. STRATēģISKāS POLITIKAS VARIANTI Jebkurai politikai cīņai ar kibernoziedzību, ņemot vērā tās būtības raksturu, ir jābūt daudzpusīgai. Patiesi efektīvai politikai ir jāapvieno tradicionālie tiesību aizsardzības pasākumi ar citiem instrumentiem, piemēram, pašregulēšanās un tādu struktūru izveide, kas nodrošinātu dažādu ieinteresēto grupu sadarbību. Vairākas šīs iniciatīvas problēmu jomas un stratēģiskie mērķi jau ir norādīti iepriekš. Lai sasniegtu šos mērķus, ir nepieciešamas vairākas dažādas un apvienotas darbības. Komisija, pamatojoties uz tās veiktajām plašajām konsultācijām, ir izstrādājusi četrus vispārīgās politikas variantus, katrs no tiem sastāv no vairākām īpašām darbībām: 3.1. Vispārīgās politikas 1. variants: Status quo jeb nekādas jaunas darbības Šis variants nozīmē, ka Komisija šobrīd neveiks nekādas vispārīgas horizontālas darbības šajā jomā. Tas nozīmētu, ka: - Komisija turpinātu novērtēt mērķtiecīgas likumdošanas vai rīcības politikas nepieciešamību un atbilstīgi rīkotos, kad tas būtu nepieciešams, - Komisija turpinātu īstenot esošos ES un starptautiskos projektus, kas vērsti pret kibernoziedzību, - Komisija turpinātu ierosināt jaunus projektus cīņai pret kibernoziedzību atsevišķās, svarīgās jomās, bet neizrādītu nekādu horizontālu politisku iniciatīvu. 3.2. Vispārīgās politikas 2. variants: Vispārīgs tiesiskais regulējums Šīs variants nozīmētu lēmumu pakāpeniski piedāvāt vispārīgu tiesisko regulējumu cīņai ar kibernoziedzību. Šāda pieeja izpaustos šādi: - Komisija sistemātiski piedāvātu saskaņotas vai vienotas noziegumu definīcijas, jo īpaši Eiropas Savienībai un arī starptautiskā līmenī, - Komisija piedāvātu vienotus minimālos standartus ES nodarījuma atzīšanai par noziedzīgu un sodiem, - tiktu izveidots oficiāls pamats valsts un privātā sektora sadarbībai, kā arī apmācībai un izpētei, - tiktu izveidots jauns oficiāls tiesību aizsardzības tīkls. 3.3. Vispārīgās politikas 3. variants: Neoficiālu kibernoziedzības un publiski–privāto tīklu izveide Šis variants nozīmētu, ka Komisija viena pati vai kopā ar citām institūcijām veidotu tīklus vai kibernoziedzības ekspertu grupas un ieviestu brīvprātīgu drošības sertifikācijas shēmu piegādātājiem, ražotājiem un patērētajiem. Tas nozīmētu, ka: - tiktu izveidota neoficiāla tiesību aizsardzības ekspertu kibernoziedzības vienība, - tiktu izveidota neoficiāla valsts un privātā sektora kibernoziedzības ekspertu bāze/tīkls. 3.4. Vispārīgās politikas 4. variants: Saskaņota stratēģiskā pieeja Šis variants nozīmētu, ka ES līmenī tiek ieviesta saskaņota stratēģija cīņai ar kibernoziedzību. Galvenā iezīme būtu stratēģiskā pamata izstrāde ES līmeņa politikai pret kibernoziedzību ar galveno mērķi – sasniegt labāku konkrēto darbību vadību un esošo līdzekļu optimālu izmantošanu. Šīs stratēģijas citas nozīmīgas operatīvās iezīmes būtu: - uzlabota sadarbība ES līmenī tiesību aizsardzības jomā, - stratēģisko struktūru izveide valsts un privātā sektora sadarbībai pret kibernoziedzību, - globālas starptautiskās sadarbības pamata izveides veicināšana atbilstošajās jomās, - mērķtiecīgi likumdošanas pasākumi nepieciešamības gadījumā. 4. POLITIKAS VARIANTU NOVēRTēJUMS UN POLITIKAS VARIANTA IZVēLE 4.1. Novērtējums Vispārīgās politikas variantus novērtēja, pamatojoties uz šādiem kritērijiem: - Sociālā ietekme - Ekonomiskā ietekme - Pārvaldes izmaksas - Politikas mērķu saskaņotības līmenis - Pievienotā vērtība un subsidiaritātes principa ievērošana - Īstenojamība Novērtējuma secinājumi īsumā bija šādi: 4.1.1. Vispārīgās politikas 1. variants: Tika nolemts, ka šis variants acīmredzami nebūtu atbilstošs pastāvošo problēmu risināšanai. „Nekādas jaunas darbības” varianta ietekme ir ierobežota, tomēr ir grūti novērtēt, vai šim variantam varētu būt kāda nopietna ietekme, jo noziegumu veidu attīstība nākotnē nav zināma. „Nekādas jaunas darbības” scenārija iespējamā ilgtermiņa negatīvā ietekme ir ļoti liela, ņemot vērā pašreizējo un arvien pieaugošo šī veida noziedzības nozīmi. 4.1.2. Vispārīgās politikas 2. variants: Tika nolemts, ka šo politikas variantu drīkst īstenot tikai ļoti uzmanīgi un ilgtermiņa perspektīvā. Būtu nepieciešama detalizēta tiesiskās īstenojamības izpēte un garas politiskās sarunas. Šī varianta ietekme varētu būt ļoti nozīmīga, taču ņemot vērā visai nelielo iespējamību, ka īstermiņā būtu sasniedzams kāds reāls progress, šis variants kļūst nedrošs īstermiņa perspektīvā. Ir jāuzdod arī jautājums, vai politikas nospraustos mērķus politiskā un teorētiskā līmenī ir iespējams efektīvi sasniegt, politikas paredzētās darbības īstenojot reāli. Izvēloties šo politikas variantu, pastāvētu risks, ka cīņas ar kibernoziedzību operatīvais līmenis būtu nepietiekami iesaistīts stratēģisku politisko lēmumu pieņemšanas procesā. Ņemot vērā nozīmīgās blakus ietekmes, būtu jāizvērtē Komisijas loma arī šajā sakarā. Turklāt būtu iespējams pārmest, ka līdzīgus rezultātus ir iespējams sasniegt arī ar pasākumiem, kas prasa mazāku piepūli. 4.1.3. Vispārīgās politikas 3. variants: Šo politikas variantu novērtēja kā ļoti interesantu no stratēģiskā viedokļa, kaut arī tā pievienoto vērtību un konkrēto ietekmi ir grūti paredzēt. Pastāv risks, ka jaunā tīkla struktūras sasniegs nelielu skaitu konkrētu rezultātu. Atbilstošajā jomā Komisija būtu ideāli piemērota koordinēt pašregulējošās darbības, taču šī politikas varianta ietvaros vairāk koordinatora un veicinātāja, nevis stratēģiskā līdera lomā. 4.1.4. Vispārīgās politikas 4. variants: Tika nolemts, ka šis politikas variants piedāvā vairākas no vissvarīgākajām stratēģiskā līmeņa darbībām. Saskatāma ļoti neliela negatīvā ietekme vai nozīmīgi šķēršļi. Var kritizēt, ka politikas tiešā ietekme ir visai pieticīga. Taču tas ir tikai īstermiņa perspektīvā; atbilstoši īstenotiem ieviešanas pasākumiem būs ļoti nozīmīga ietekme. Konkrētu, detalizētu no šī varianta izrietošo ietekmi tomēr ir grūti paredzēt, jo stratēģija būs jāievieš darbībā vēlākā posmā. Pilnīgs ietekmes novērtējums būs iespējams tikai tad. Vēlreiz jāuzsver, ka piedāvāto stratēģiju tiešā ietekme ir ierobežota un konkrētās darbības, kas vēlāk sekos vienas šīs stratēģijas ietvaros, vēlāk novērtēs atsevišķi. Tas nozīmē, ka šobrīd izdarītajam novērtējumam ir tikai sagatavošanās raksturs. 4.2. Politikas varianta izvēle Novērtējums nepārprotami norāda, ka 4. variants ir labākā alternatīva. 4. variants noteikti vislabāk atbilst vispārīgajiem mērķiem, kas norādīti iepriekš 2.4. punktā. Alternatīva , nedarīt neko šajā jomā, neliekas dzīvotspējīga. Pasīva pieeja visticamāk radītu daudzus divpusējus sadarbības projektus cīņai ar kibernoziedzību, kas turpinātu pastāvēt bez iespējām izmantot tās priekšrocības, ko dod horizontāla prasmju apmaiņa vai sinerģijas efekts. Ar vispārīga tiesiskā regulējuma palīdzību radīt jaunas ES iestādes, saskaņot noziedzīgo nodarījumu definīcijas un skaidri sadalīt visu ieinteresēto personu pienākumus un atbildību, varētu būt interesanti, tomēr politiskās situācijas analīze skaidri norāda uz ļoti nelielām izredzēm, ka vispārīgā un horizontālā tiesiskā regulējuma priekšlikumus varētu pieņemt. Turklāt tikai nedaudzi no aptaujātajiem interesentiem atzina, ka tā varētu būt vissvarīgākā šī brīža prioritāte. Vispārīgs tiesiskais regulējums tomēr joprojām varētu būt nozīmīgs ilgtermiņa perspektīvā. Jaunu neoficiālu ES līmeņa struktūru radīšana tiesību aizsardzības jomā vai valsts un privātā sektora sadarbībai varētu būt laba ideja ilgtermiņa perspektīvā, taču domājams visi interesenti piekrīt, ka šobrīd pietiek ar esošajām struktūrām, pat ja to darbību steidzami nepieciešams uzlabot. Novērtējuma rezultātā ir pieņemts lēmums izvēlēties 4. variantu – „ saskaņota stratēģija ”. Jāatzīmē, ka šis variants neizslēdz iespēju izveidot oficiālu struktūru (3. variants) vai to, ka vēlāk tiek pieņemts vispārīgs tiesiskais regulējums (2. variants). Izvēlētais variants patiesībā nozīmē, ka durvis jaunām darbībām ir atvērtas. Iepriekšējā analīze un diskusija skaidri norāda, ka „saskaņotā stratēģija” ir tā alternatīva, kas visticamāk spēj sasniegt politikas stratēģiskos mērķus. Šādai stratēģijai visticamāk ir iespējama pozitīva ietekme uz cīņu ar pārrobežu kibernoziedzību, jo visu šajā cīņā iesaistīto pienākumi un lomas būs skaidri sadalītas un saņems atbilstošu atbalstu. Tā dos ieguldījumu labākam dialogam un sapratnei starp valsts un privāto sektoru, kam varētu būt daudz pozitīvu blakus efektu. No ekonomikas viedokļa izvēlētajam variantam iespējams būs nozīmīgas sinerģijas sekas, samazināsies noziedzīgo darbību nodarītā kaitējuma līmenis un individuālās drošības programmatūras izmaksas. Taču ir jāpaiet vismaz pāris gadiem, pirms sagaidāmie izvēlētā varianta rezultāti īstenosies. Tādējādi ir grūti novērtēt visu tā potenciālo ietekmi. Jo vairāk tāpēc, ka atsevišķas politikas detaļas vēl ir jāizlemj nākotnē. Tādējādi vēlākā posmā būs nepieciešams konkrēto politikas sastāvdaļu ietekmes īpašs novērtējums. [1] Ietekmes novērtējuma pētījums paziņojumam par kibernoziedzību, sagatavojusi Yellow Window Management Consulting (Līguma Nr.DG 2006/JLS D 2/03). [2] Eiropas Padomes Konvencija par kibernoziegumiem, 2001. gads: http://conventions.coe.int/Treaty/en/Treaties/Html/185.htm [3] Pamatlēmums par uzbrukumiem informācijas sistēmām (2005/222/JHA).