KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Kolektīvās finansēšanas potenciāla izmantošana Eiropas Savienībā /* COM/2014/0172 final */





Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai Kolektīvās finansēšanas potenciāla izmantošana Eiropas Savienībā 1. Ievads Ar jēdzienu "kolektīvā finansēšana" parasti tiek apzīmēts atklāts uzaicinājums sabiedrībai, lai piesaistītu līdzekļus konkrētam projektam. 2012. gadā visu veidu kolektīvajai finansēšanai Eiropā tika piesaistīti aptuveni 735 miljoni euro[1], un 2013. gadam prognozētais skaitlis ir aptuveni 1 miljards euro. Šis skaitlis ir visnotaļ niecīgs salīdzinājumā ar privātpersonas un mazos un vidējos uzņēmumus apkalpojošo banku aizdevumiem nefinanšu iestādēm (6 triljoni euro 2011. gadā), taču tas ir daudzsološs, ja to salīdzina ar "komerceņģeļu" nodrošināto finansējumu (redzamais tirgus segments 2010. gadā tiek lēsts aptuveni 660 miljonu euro apmērā) vai ar riska kapitāla ieguldītāju nodrošināto finansējumu uzņēmumiem ieceres, izveides, vēlākā un izaugsmes posmā (7 miljardi euro 2012. gadā).[2] Kolektīvā finansēšana ik gadu ir nozīmīgs finansējuma avots aptuveni pusmiljonam Eiropas projektu[3], kuru īstenošanai citādi nav iespējams iegūt nepieciešamos līdzekļus. Kolektīvajam finansējumam ir liels potenciāls, lai tas papildinātu tradicionālos finansējuma avotus un sniegtu ieguldījumu reālās ekonomikas finansēšanā. Zaļajā grāmatā par Eiropas ekonomikas ilgtermiņa finansējumu[4] tika uzsāktas plašas debates par dažādiem faktoriem, kas ļauj Eiropas ekonomikai novirzīt finansējumu uz ilgtermiņa ieguldījumiem, kas nepieciešami, lai nodrošinātu ekonomisko izaugsmi. Paziņojumā par turpmākajiem pasākumiem izklāstītas vairākas prioritārās jomas, kurās Komisija plāno veikt pasākumus, lai palīdzētu MVU piesaistīt finansējumu. Kolektīvā finansēšana ir daļa no šā darba plāna. Tas ir viens no jaunajiem finansēšanas modeļiem, kas arvien vairāk palīdz jaunizveidotiem uzņēmumiem virzīties uz augšu pa "finansējuma kāpnēm"[5] un veicina plurālistiskas un elastīgas sociālās tirgus ekonomikas izveidi. Kolektīvajai finansēšanai ir reāls potenciāls, lai varētu finansēt dažādu veidu projektus, piemēram, inovatīvus, radošus un kultūras projektus, vai tādu sociālo uzņēmēju darbības, kuriem ir grūtības piekļūt citu veidu finansējumam. Lai gan kolektīvā finansēšana ir daudzsološs jauns finansējuma piesaistes veids, Komisijas sabiedriskās apspriešanas par kolektīvo finansēšanu[6], kā arī pētījuma "Eiropas kolektīvās finansēšanas tīkls jaunizveidotiem uzņēmumiem"[7] rezultātā tika apzināti vairāki problēmjautājumi, kas ir ļoti būtiski saistībā ar kolektīvās finansēšanas potenciāla izmantošanu. Šo jautājumu loks sniedzas no informētības un izpratnes trūkuma, intelektuālā īpašuma aizsardzības problēmām, krāpšanas un patērētāju aizsardzības jautājumiem līdz juridiskās nenoteiktības un apgrūtinošu regulējuma prasību problēmām. Daudzi no šiem jautājumiem attiecas arī uz citiem finansējuma veidiem. Turpmāk šajā paziņojumā galvenā uzmanība pievērsta tiem jautājumiem, kas ir īpaši nozīmīgi saistībā ar kolektīvo finansēšanu. Kas ir kolektīvā finansēšana? Šādu terminu sāka izmantot nozarē, un parasti ar to tiek apzīmēts atklāts uzaicinājums sabiedrībai, lai piesaistītu līdzekļus konkrētam projektam. Bieži vien šos uzaicinājumus publicē un reklamē un ar sociālo plašsaziņas līdzekļu starpniecību un tie ir atklāti tikai noteiktā laikposmā. Līdzekļus parasti piesaista no lielāka skaita atbalstītāju salīdzinoši nelielu ieguldījumu veidā, bet mēdz būt arī izņēmumi. Apzīmējums "kolektīvā finansēšana" attiecas tikai uz finansēšanas kanālu, ko var izmantot daudzos dažādos veidos. Uz ziedojumiem balstītas kolektīvās finansēšanas gadījumā ziedojumi tiek vākti konkrētam projektam noteiktā laikposmā un informācija par ziedojumu vākšanu tiek izplatīta internetā un ar sociālo plašsaziņas līdzekļu starpniecību.[8] Bet kolektīvās finansēšanas kampaņas var atbalstītājiem arī piedāvāt kaut ko pretim. Tā ir uz atlīdzību balstīta vai priekšpārdošanas kolektīvā finansēšana, kurā atbalstītāji pretim saņem kaut ko simbolisku, piemēram, iespēju piedalīties sevis finansētajā kultūras pasākumā (piemēram, piedalīties kā statists filmas uzņemšanā) vai produktu, kas ticis izstrādāts vai saražots ar savāktajiem līdzekļiem. Visi iepriekš minētie kolektīvās finansēšanas veidi ir raksturojami kā "kolektīvā sponsorēšana". Citas kolektīvās finansēšanas kampaņas piedāvā arī finansiālas atdeves iespējas. Peļņas sadales shēmas piedāvā izredzes saņemt daļu no finansējamā projekta nākotnē gūtās peļņas.[9] Uz vērtspapīriem balstītas kolektīvās finansēšanas atbalstītāji var saņemt pašu kapitāla daļas vai parāda instrumentus.[10] Atšķirība no sākotnējā publiskā piedāvājuma ir, piemēram, tāda, ka emitētās kapitāldaļas parasti netiek tirgotas sekundārajā tirgū un netiek parakstītas. Uz peļņas sadali un uz vērtspapīriem balstītu kolektīvo finansēšanu var raksturot kā "kolektīvos ieguldījumus". Visbeidzot, "kolektīvo aizdevumu" kampaņas dalībnieki aizņemas naudu un apsola atmaksāt kapitālu saskaņā ar konkrētiem noteikumiem ar (vai noteiktos gadījumos bez) procentiem. Piemēram, patērētāji ar kolektīvās finansēšanas palīdzību nelielas naudas summas, lai izremontētu mājokli, finansētu studijas utt., vai arī uzņēmums aizņemas līdzekļus jaunu darbību finansēšanai. Tie ir galvenie modeļi, kas patlaban tiek kolektīvās finansēšanas kampaņās. Tomēr kolektīvā finansēšana vēl atrodas agrīnā attīstības posmā, tāpēc šie modeļi, iespējams, nākotnē vēl attīstīsies. Šā paziņojuma mērķis ir sekmēt atbalstu kolektīvās finansēšanas darbībām, ievērojot šādas prioritātes: · kolektīvās finansēšanas ekspertu grupas izveide, lai tā Komisijai sniegtu ieteikumus un atzinumus šajā jomā. Jo īpaši ekspertu grupai būtu jāsniedz Komisijai konsultācijas, lai apzinātu “kvalitātes marķējuma” ieviešanas potenciālu lietotāju uzticēšanās vairošanai, un jāsniedz Komisijai zināšanas un pieredze, atbalstot pārredzamības palielināšanu, labākās prakses un sertifikāciju; · izpratnes padziļināšana par kolektīvo finansēšanu, veicinot informācijas sniegšanu un apmācību un paaugstinot standartus, un · valstu likumdošanas jomā notiekošās attīstības reģistrēšana un regulāru semināru organizēšana, lai nodrošinātu optimālu iekšējā tirgus darbību un novērtētu, vai ir vajadzīgi regulējoši pasākumi ES līmenī. 2. Kāpēc kolektīvā finansēšana? Kolektīvā finansēšana var piedāvāt dažādas priekšrocības plašam lietotāju spektram. Tas daļēji ir izskaidrojams ar tās elastīgumu, sabiedrības iesaistīšanos un daudzveidīgajām finansēšanas formām, ko tā var piedāvāt. Ziedojumu, atlīdzības un pirmspārdošanas modeļi neparedz nekādu finansiālo atdevi atbalstītājiem, savukārt peļņas sadales, aizdevumu un ieguldīšanas vērtspapīros modeļi sevī ietver finansiālās atdeves izredzes. Pirmo kategoriju kopumā var uzskatīt par kolektīvu sponsorēšanu, savukārt otrā kategorija ir raksturojama kā kolektīvie aizdevumi vai kolektīvie ieguldījumi (ieskaitot peļņas sadali). Kampaņu dalībnieki, kas piesaista finansējumu, var būt citstarp MVU, jaunizveidoti uzņēmumi, mikrouzņēmēji, sociālie uzņēmēji, pašnodarbinātie, kultūras un radošās nozares, publiskā sektora iestādes, inovatīvi vai vides projekti, sabiedrisko interešu organizācijas, pētnieki, patērētāji vai bezdarbnieki. Piekļuve finansējumam ir viena no lielākajām problēmām maziem un vidējiem uzņēmumiem, kuri ziņo par situācijas pasliktināšanos saistībā ar valsts finansiālo atbalstu (-13 %), kredītu pieejamību (-11 %), tirdzniecības kredītu pieejamību (‑4 %) un ieguldītāju gatavību veikt ieguldījumus pamatkapitālā (-1 %).[11] Esošie finansējuma avoti nespēj segt daudzu projektu pieprasījumu pēc finansējuma; parasti šo situāciju raksturo kā finansējuma trūkumu. Dažas ekonomikas nozares, piemēram, sociālie uzņēmumi vai kultūras un radošā nozare, ņemot vērā to specifiskās īpašības — tostarp sociālos mērķus vai atkarību no nemateriāliem aktīviem un tirgus pieprasījuma lielo nenoteiktību —, nespēj rast daudz tādu piedāvājumu, kuri atbilstu to vajadzībām.[12] Kolektīvās finansēšanas modelis tiešā veidā palīdz atrast nelielus (vai pat lielākus) atbalstītājus un ieguldītājus projektiem, kam vajadzīgs finansējums, galvenokārt darbības uzsākšanas posmos. Kolektīvā finansēšana var sekmēt uzņēmējdarbību, ne tikai nodrošinot labāku finansējuma pieejamību, bet arī kā papildu tirgus izpētes un tirdzniecības līdzeklis, kas var palīdzēt uzņēmējiem gūt būtisku informāciju par klientiem un publicitāti. Šādās kampaņās gūtā pieredze arī palīdz veidot nodarbināmības prasmes[13], savukārt sekmīgas kampaņas ir vērtīgs paraugs citiem “potenciālajiem uzņēmējiem”. Atbalstītājiem šis jaunais finansēšanas veids dod iespēju veikt tiešu izvēli, kur izvietot savu naudu, un sniedz sajūtu, ka tie iesaistās projektā. Atbalstītāji var gūt arī atšķirīgu skatījumu uz uzņēmējiem un tiešāku kontaktu ar tiem, un tas var vēl vairāk veicināt uzņēmējdarbības kultūru. Atbalstītāji bieži vien arī veido kopienu finansētā projekta atbalstam vai arī sniedz nefinanšu līdzekļus kolektīvo ārpakalpojumu veidā.[14] Kolektīvajai finansēšanai ir arī augsts potenciāls radīt ieguvumus inovāciju, pētniecības un izstrādes jomā, un tas varētu veicināt izaugsmi, kopienu attīstību un darbvietu radīšanu[15], nodrošinot finansējumu inovatīviem projektiem, kuri vēl nav sasnieguši tādu īstenošanas stadiju, lai atbilstu tradicionālo finanšu tirgus avotu prasībām. Salīdzinājumā ar citiem finansējuma veidiem kolektīvā finansēšana var arī samazināt izmaksas un administratīvo slogu uzņēmumiem, jo īpaši MVU. 3. Galvenās problēmas saistībā ar kolektīvo finansēšanu ES 3.1. Piemērojamo noteikumu pārredzamības trūkums 3.1.1. Visi kolektīvās finansēšanas veidi Iepriekš minētie dažādie kolektīvās finansēšanas veidi atšķiras lietotāju grupu, risku, sarežģītības un mērķu ziņā, pēc kuriem tiek izšķirti finansēšanas veidi un — kas ir būtiski — finansiālās un nefinansiālās atdeves modeļi. Kolektīvā finansēšana ar finansiālas atdeves mērķi ir nedaudz mazāk pazīstama, un tiek uzskatīts, ka tā ir riskantāka atbalstītājiem, kas šajā gadījumā darbojas kā ieguldītāji. Galvenie jautājumi, kādus saistībā ar visu veidu kolektīvo finansēšanu risina ES tiesību akti, attiecas uz noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanu, reklāmu, patērētāju aizsardzību un ‑— attiecīgajā gadījumā — uz intelektuālā īpašuma aizsardzību. Vairākas ieinteresētās personas norādīja uz, iespējams, nelīdzvērtīgiem konkurences apstākļiem, kas izriet no pašreizējām atšķirībām noteikumos par nelikumīgi iegūto līdzekļu legalizācijas novēršanu. Atkarībā no tā, kur atrodas maksājumu pakalpojumu sniedzējs, platformai var būt jāveic pārbaudes par līdzekļu plūsmām ar dažādiem darījumu sliekšņiem. Likumdevēji pašlaik apspriež ierosinātos grozījumus Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanas direktīvā un Regulā 1781/2006.[16] Sagaidāms, ka ar šiem grozījumiem tiks risināti iepriekš minētie jautājumi, visās dalībvalstīs nosakot vienotu darījumu slieksni, kas patlaban vēl tiek apspriests, attiecībā uz klienta uzticamības pārbaudes pasākumiem naudas līdzekļu pārskaitījumu gadījumā. 20 % projekta īpašnieku, kuri piedalījās aptaujā, ziņoja, ka ar nepietiekamu intelektuālā īpašuma aizsardzību saistītie riski ir pārāk lieli. Inovatīviem projektiem nākas atklāt savas idejas, lai piesaistītu atbalstītājus. Tomēr, ja nav pietiekamas patentaizsardzības, atklājot informāciju par izgudrojumu, pastāv risks, ka kāds šīs idejas izmantos. Viena no galvenajām problēmām ir patlaban sadrumstalotā patentu sistēma Eiropā. Kad būs īstenota pašlaik notiekošā patentu sistēmas reforma[17], izmantojot vienu kontaktpunktu, būs iespējams iegūt vienota spēka Eiropas patentu, kas nodrošina izmaksu priekšrocības un samazina administratīvo slogu. Atkarībā no izmantotā uzņēmējdarbības modeļa kolektīvajai finansēšanai var būt piemērojami arī citi ES tiesību akti. Piemēram, e-komercijā var iesaistīties platformas, kuras iekasē naudu no veiksmīgi finansētiem projektiem un uz kurām līdz ar to attiecas E-tirdzniecības direktīva[18]. Direktīvā par maldinošu un salīdzinošu reklāmu[19] paredzēts obligātais saskaņošanas minimums attiecībā uz maldinošu tirdzniecības praksi darījumos starp uzņēmumiem. Pret maldināšanu un agresīvām kolektīvās finansēšanas praksēm patērētājus aizsargā Negodīgas komercprakses direktīva[20], ar kuru aizliegtas noteiktas tirdzniecības prakses. Ja kolektīvās finansēšanas pārvaldnieku izmantotajos standarta noteikumos un nosacījumos ir iekļauti negodīgi noteikumi, tad saskaņā ar Direktīvu par negodīgiem līguma noteikumiem[21] tie nav saistoši iesaistītajiem patērētājiem. Turklāt uz kolektīvās finansēšanas darbībām attiecas arī ES valsts atbalsta un konkurences noteikumi. Pat tādās situācijās, kurās nav piemērojami ES tiesību akti, var būt spēkā dažādi valstu noteikumi. Tas jo īpaši var attiekties uz žēlsirdības akcijām un ziedojumiem, uz atlīdzību balstītiem un priekšpārdošanas kolektīvās finansēšanas modeļiem. 3.1.2. Kolektīvās finansēšana ar finansiālas atdeves mērķi (kolektīvie aizdevumi un kolektīvie ieguldījumi) Uz kampaņām un platformām, kas tiek pārvaldītas ar mērķi gūt finansiālo atdevi, var attiekties papildu noteikumi gan ES, gan atsevišķu valstu līmenī — tas atkarīgs no konkrētā uzņēmējdarbības modeļa. Attiecīgajā ES tiesiskajā regulējumā ietilpst: Prospekta direktīva[22], Direktīva par maksājumu pakalpojumiem[23], Direktīva par finanšu instrumentu tirgiem [24], Kapitāla prasību direktīva (KPD IV)[25], Direktīva par alternatīvu ieguldījumu fondu pārvaldniekiem[26], Direktīva par patēriņa kredītiem[27] un Direktīva par finanšu pakalpojumu tālpārdošanu[28] un Kapitāla prasību regula[29], Regula par Eiropas riska kapitāla fondiem un Regula par Eiropas sociālās uzņēmējdarbības fondiem[30]. Atsevišķu valstu līmenī var tikt piemēroti dažādi papildu noteikumi. Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde (EVTI) un Eiropas Banku iestāde (EBI) 2013. gadā veica informācijas apkopošanas pasākumu, lai labāk izprastu to, kā pašreizējais regulējums ir piemērojams kolektīvajai finansēšanai katrā dalībvalstī. Vairākas dalībvalstis ir mēģinājušas risināt jautājumus par kolektīvo finansēšanu ar finansiālas atdeves mērķi, nosakot pamatnostādnes (piemēram, Vācijā, Nīderlandē, Beļģijā). Citas valstis (Itālija, Apvienotā Karaliste, Francija un Spānija) apsver vai ir jau veikušas reglamentējošas darbības, lai atvieglotu šo jauno finansēšanas veidu[31], kā arī lai pienācīgi aizsargātu ieguldītājus. Pastāv risks, ka pārāk apgrūtinoši un sasteigti reglamentējošie pasākumi varētu kavēt kolektīvās finansēšanas attīstību, savukārt pārāk vājas politikas rezultātā varētu rasties zaudējumi ieguldītājiem un mazināties patērētāju paļāvība un uzticība kolektīvajai finansēšanai. Svarīgi jautājumi šajā saistībā ir, piemēram, vai esošie valstu vai ES tiesību akti atbilst kolektīvās finansēšanas vajadzībām, vai arī pastāv noteikumi, kas kolektīvās finansēšanas kontekstā ir nevajadzīgi apgrūtinoši un kuri būtu jāpielāgo lietotāju vajadzībām, lai palīdzētu pilnībā izmantot kolektīvās finansēšanas potenciālu, jo īpaši attiecībā uz MVU. Šobrīd dalībvalstis ar likumdošanas iniciatīvām piedāvā dažādus risinājumus iepriekš minēto problēmu risināšanai. Iepriekš neizsverot iespējas rast vislīdzsvarotāko risinājumu, dažādās pieejas var radīt juridisko nenoteiktību attiecībā uz to, kādi noteikumi piemērojami konkrētiem kolektīvās finansēšanas veidiem, lai arī nesen tika īstenotas iniciatīvas ar mērķi apkopot informāciju par tiesiskajiem regulējumiem.[32] Sabiedriskās apspriešanas rezultāti apliecināja, ka ir svarīgi nodrošināt tiesisko noteiktību visām ieinteresētajām personām. Turklāt atšķirīgas pieejas dažādu valstu regulējumos varētu arī radīt sadrumstalotību iekšējā tirgū, ierobežojot pakalpojumu sniegšanu dalībvalstīs ar kolektīvās finansēšanas platformu starpniecību, un negatīvi ietekmēt kolektīvās finansēšanas potenciālo pieaugumu Eiropā. Komisija turpinās uzraudzīt tirgu un, balstoties uz dažādu pieredzi, izvērtēt nepieciešamību pēc regulējošām darbībām, reaģējot uz situācijas izmaiņām Informācijas apmaiņa par valstu regulatīvajām praksēm varētu palīdzēt gan izplatīt informāciju par labākajām praksēm, gan konstatēt starp dažādu valstu pieejām pastāvošās pretrunas, kas varētu radīt šķēršļus. 3.2. Kā kolektīvā finansēšana funkcionē iekšējā tirgū? 3.2.1. Kolektīvā finansēšana ar nefinansiālas atdeves mērķi (kolektīvā sponsorēšana) Apspriežu rezultāti liecināja, ka iekšējais tirgus kolektīvajai finansēšanai ar nefinansiālas atdeves mērķi darbojas diezgan sekmīgi. 81 % no nefinansiālās atdeves platformām jau darbojas pārrobežu mērogā, bet 14 % vēlētos to darīt nākotnē. Tikai aptuveni viena trešdaļa ieinteresēto personu pauda atbalstu ES rīcībai saistībā ar kolektīvo finansēšanu ar nefinansiālas atdeves mērķi, lai atvieglotu piekļuvi tirgum (aptuveni 35 %) vai lai labāk aizsargātu atbalstītājus (mazāk par 30 %). Tās ieinteresētās personas, kuras pauda atbalstu ES līmeņa pasākumiem, lai atvieglotu nefinansiālās atdeves modeļu pārrobežu darbību, bieži vien kā galveno šķērsli minēja tiesisko nenoteiktību. 3.2.2. Kolektīvā finansēšana ar mērķi gūt finansiālu atdevi (kolektīvie aizdevumi un kolektīvie ieguldījumi) — tirgus piekļuve ar augstu ieguldītāju aizsardzības līmeni Sabiedriskās apspriešanas rezultāti, šķiet, norāda uz to, ka iekšējais tirgus, iespējams, mazāk veiksmīgi darbojas attiecībā uz platformām ar finansiālas atdeves mērķi. Tikai 38 % no finansiālās atdeves platformām, kas sniedza atbildes apspriešanas gaitā, darbojas pārrobežu mērogā, un gandrīz puse no tām nākotnē vēlētos izvērst savu uzņēmējdarbību arī citās ES dalībvalstīs. 44 % no visām finansiālas atdeves platformām apgalvo, ka informācijas trūkums par piemērojamajiem noteikumiem attur tās no darbošanās vairākās ES valstīs. 27 % no tām kā iemeslu darbību veikšanai tikai savā valstī minēja arī augstās izmaksas saistībā ar atļaujas iegūšanu citā dalībvalstī. Puse aptaujāto atzina, ka ir vajadzīga ES līmeņa rīcība saistībā ar kolektīvo finansēšanu ar finansiālas atdeves mērķi. Tikpat svarīgi apsvērumi, šķiet, ir tirgus pieejamība un ieguldītāju aizsardzība: 49 % respondentu aicināja ES veicināt vienotā tirgus izveidi kolektīvajai finansēšanai ar finansiālas atdeves mērķi, 51 % uzskatīja, ka ir vajadzīga ES rīcība, lai nodrošinātu ieguldītāju pienācīgu aizsardzību attiecībā uz aizdevumu sniegšanu un vērtspapīru kolektīvo finansēšanu. Respondenti uzsvēra arī atbalstītājus apdraudošos riskus saistībā ar kolektīvo aizdevumu un kolektīvo ieguldījumu modeļiem (ieguldītā kapitāla zaudēšana, krāpšanas risks), kā arī nepieciešamību pēc pārskatāmības par platformas maksām, procentu likmēm un sagaidāmo peļņu. Vairums ieinteresēto personu piekrita, ka uz platformu pārvaldniekiem, kuri iesaistīti aizdevumu un ieguldījumu modeļos, būtu jāattiecas prasībai informēt atbalstītājus par ieguldījumu riskiem un kredītriskiem un sniegt konsultācijas par ieguldījumu diversificēšanu. Potenciālie atbalstītāji, iespējams, neiesaistītos kolektīvās finansēšanas darbībā, baidoties par riskiem. Galvenie jautājumi šajā saistībā ir dažādie ieguldījumu ierobežojumi atsevišķās valstīs, kapitāldaļu turētāju balsstiesību izmantošana, prospekta prasību slieksnis, pārredzamības noteikumi, ieguldījumu piemērotības pārbaudes, klienta naudas aizsardzība un konsultācijas par ieguldījumiem. 3.3. Kā kolektīvā finansēšana funkcionē finanšu ekosistēmā? Kolektīvā finansēšana vēl ir jauns un attīstībā esošs finansēšanas veids, kuru būtu jāturpina pētīt finanšu ekosistēmas kontekstā. Kolektīvā finansēšana ar nefinansiālas atdeves mērķi ir svarīga gan tās apjoma, gan ietekmes ziņā (tādas ir vairums kolektīvās finansēšanas kampaņu, un daudzām no tām ir sociāla rakstura mērķi), bet pieaug arī kolektīvā finansēšana ar finansiālas atdeves mērķi, kurā tiek ņemtas vērā daudzu uzņēmējdarbības projektu vai privāto patērētāju konkrētās finansējuma vajadzības. Kolektīvā finansēšana ir alternatīvs finansēšanas veids, kas var papildināt citu tradicionālo veidu finansēšanu. Kā minēts iepriekš, tā var palīdzēt novērst problēmas saistībā ar piekļuvi finansējumam un palīdzēt jaunajiem uzņēmumiem virzīties augšup pa “finansējuma kāpnēm”. Ceturtā daļa reģistrēto banku, kuras atbildēja uz apspriešanās jautājumiem, pauda interesi nākotnē iesaistīties kolektīvajā finansēšanā, kas regulētai finanšu iestādei piedāvā iespēju piešķirt ticamību platformai un palielināt uzticību tās projektiem. Tomēr saistībā ar to rodas arī jautājumi par izmaksu palielināšanos un konkurences samazināšanos starp tradicionālajiem un jaunajiem dalībniekiem finansēšanas jomā. Ieinteresētās personas, kas piedalījās sabiedriskajā apspriešanā, uzskatīja, ka kolektīvā finansēšana varētu radīt būtiskus ieguvumus inovācijām. Pašlaik ir pieejams maz informācijas par kolektīvās finansēšanas iespējamo nozīmi saistībā ar pētniecības un inovācijas finansēšanu.[33] Plaši apspriests jautājums šajā sakarā ir dažādās dalībvalstīs atšķirīgie iemaksām piemērotie nodokļu režīmi un ietekme, kādu tas var radīt uz iedzīvotāju un uzņēmumu izvēli, kur izvietot, ieguldīt vai ziedot naudu. Ziedojumi un noteiktu veidu finansiālie ieguldījumi (jaunos uzņēmumos, pētniecības un izstrādes darbībās utt.) dažās dalībvalstīs tiek aplikti ar nodokli, bet citās ne. Būtu jāpalielina izpratne par nodokļu atvieglojumu lietderīgumu un piemērošanu visā ES. Eiropas Komisija ir pasūtījusi pētījumu par labas prakses apmaiņu saistībā ar pētniecības un izstrādes jomā piemēroto nodokļu atvieglojumu lietderīgumu un koncepciju; šo pētījumu paredzēts veikt 2014. gadā. Šis pētījums sniegs pārskatu par pētniecības un izstrādes jomai piemērojamo nodokļu atvieglojumu shēmām ES dalībvalstīs un izvēlētās ESAO dalībvalstīs, novērtējumu par pētniecības un izstrādes nodokļu atvieglojumu efektivitāti, pamatojoties uz pieejamajiem empīriskajiem datiem, un sekmēs zināšanu apmaiņu par labu praksi. Tas varētu būt īpaši svarīgi kolektīvajai finansēšanai un veicināt pētniecību, izstrādi un inovācijas ar kolektīvās finansēšanas platformu starpniecību. 3.4. Kolektīvās finansēšanas veicināšana, palielinot informētību un veicinot uzticēšanos Eiropā saistībā ar kolektīvo finansēšanu joprojām pastāv vispārējs informācijas trūkums. Gandrīz puse visu aptaujāto uzskata, ka vajadzīgi kādi izpratnes veicināšanas pasākumi ES līmenī. Ieinteresētās personas arī pauda ieinteresētību vienotā informācijas avotā par kolektīvās finansēšanas iespējām, lai uzlabotu tās redzamību. Labāka izpratne nav vienīgais faktors, kas nepieciešams, lai kolektīvā finansēšana gūtu panākumus. Arī pareiza izpratne par to, kā funkcionē kolektīvā finansēšana, ko ar to iespējams sasniegt un kādi ir iespējamie riski, ir priekšnosacījums, lai varētu nodibināt atbalstītāju un kampaņas dalībnieku savstarpēju uzticēšanos. Kolektīvās finansēšanas ilgtspējīga izaugsme ir iespējama tikai tad, ja lietotāji tai uzticas. Kolektīvās finansēšanas kampaņu veiksme ir atkarīga arī no tā, vai kampaņas dalībniekiem ir vajadzīgās prasmes un vai tie ieguvuši nepieciešamo apmācību, kā arī no platformu un citu dalībnieku atbalsta.[34] Projektu īpašniekiem var būt nepieciešama apmācība saistībā ar kolektīvās finansēšanas izmantošanu, iespējamajiem ar to saistītajiem riskiem un, iespējams, arī saistībā ar plānošanu vai projektu vadību. Ņemot vērā to, ka ar kolektīvo finansēšanu ir saistīti zināmi riski, šajā attīstības sākuma posmā ir jāuzlabo arī situācija saistībā ar platformu atpazīstamību. Kvalitātes marķējuma izveide veicinātu šo atpazīstamību un vairotu uzticēšanos. Šāds marķējums nozīmētu atbilstību noteiktiem standartiem, piemēram, lai mazinātu krāpšanas risku un vairotu lietotāju uzticību. Dažās valstīs, piemēram, Apvienotajā Karalistē, pašpārvaldes iestādes jau ir ieviesušas noteikumus, kuriem jāatbilst platformām, lai tās varētu iegūt apvienības kvalitātes marķējumu. 3.5. Saskaņota (publiskā un privātā) finansējuma iespējas Ņemot vērā kolektīvas finansēšanas ierobežoto apjomu, nevar sagaidīt, ka tā viena pati atrisinās visas problēmas saistībā ar piekļuvi finansējumam. Tāpēc varētu vairāk izpētīt publiskā finansējuma iespējas līdztekus kolektīvajai finansēšanai gan atsevišķu valstu, gan ES līmenī pienācīgi attaisnotos gadījumos, kad ir iespējams pierādīt tirgus nepilnību. Saskaņota finansēšana varētu notikt kā līdzfinansējums projektos līdztekus privātam finansējumam[35], kā aizdevumu garantijas kolektīvo aizdevumu darījumiem vai tiešā veidā kolektīvās finansēšanas platformām. Ar nesen pieņemtajiem valsts atbalsta noteikumiem, kas piemērojami riska finansējumam[36], ir paplašināts atbilstīgo uzņēmumu loks, iekļaujot tajā MVU, nelielus uzņēmumus ar vidēji lielu kapitālu un inovatīvus uzņēmumus ar vidēji lielu kapitālu; tādā veidā ir uzlabota piekļuve finansējumam tādiem uzņēmumiem, kuri, lai gan dzīvotspējīgi, nespēj saņemt vajadzīgo finansējumu tirgus nepilnību dēļ. Riska finansējuma noteikumus, ko piemēro alternatīvām tirdzniecības platformām, var pēc analoģijas attiecināt uz noteiktu veidu kolektīvās finansēšanas platformām. Jebkuram atbalstam no valsts līdzekļiem jāatbilst konkurences noteikumiem, jo īpaši valsts atbalsta noteikumiem, kas piemērojami riska finansējumam. 4. Turpmākā rīcība Kolektīvā finansēšana piedāvā daudzas priekšrocības dažādām lietotāju grupām un ir daudzsološs finansējuma avots daudzu veidu dalībniekiem, kas neatrod savām finansējuma vajadzībām piemērotus risinājumus. Ņemot vērā šīs jaunās parādības potenciālu un galvenās ar to saistītās problēmas, Eiropas Komisija plāno sadarbībā ar ieinteresētajām personām strādāt pie vienotas izpratnes izveides ES līmenī un sagatavot augsni iespējamajiem turpmākajiem pasākumiem. Eiropas Komisija 2014. gadā veiks pētījumu, lai gūtu labāku pārskatu par to, kā kolektīvā finansēšana iekļaujas plašākā finanšu ekosistēmā un kādiem projektiem tiek izmantots konkrētu veidu kolektīvais finansējums. Atsevišķā pētījumā Komisija apzinās kolektīvās finansēšanas potenciālu atbalstīt pētniecību un inovācijas un, ņemot vērā šā pētījuma rezultātus, apsvērs, kāda nozīme varētu būt nodokļu atvieglojumiem attiecībā uz kolektīvo finansējumu pētniecībai un izstrādei un inovācijām. Atbalstot politikas izstrādi šajā jomā, Komisija izveidos Eiropas Kolektīvās finansēšanas ieinteresēto personu forumu — ekspertu grupu, kura sastāvēs no attiecīgo ieinteresēto personu grupu apvienību un valsts iestāžu augsta līmeņa pārstāvjiem. Tās mērķis būs palīdzēt uzlabot informētību, nodrošināt informāciju un apmācības moduļus projektu īpašniekiem, palielināt pārredzamību un veicināt informācijas apmaiņu par labāko praksi un identificēt iespējamās problēmas, kas kavē kolektīvās finansēšanas veiksmīgu funkcionēšanu. Komisija rūpīgi sekos nozares apvienību centieniem izstrādāt atsevišķu valstu un Eiropas mēroga standartus pārredzamības un labākās prakses jomā, lai informētu lietotājus (gan projektu īpašniekus, gan atbalstītājus), aizsargātu atbalstītājus pret krāpšanu un nodrošinātu atbilstošu sūdzību izskatīšanas mehānismu. Eiropas Komisija uzsāks pētījumu, lai izzinātu esošās valstu pašregulējošās struktūras un to noteikumus, kā arī to efektivitāti un ierobežojumus, un apzinās Eiropas kvalitātes marķējuma izveides potenciālu. Komisija iekšējā tirgus pareizas darbības kontekstā cieši uzraudzīs situācijas attīstību saistībā ar kolektīvo finansēšanu. Tā organizēs seminārus par regulējumu, lai apspriestu šķēršļus pārrobežu darbībām. Vajadzības gadījumā Komisija izskatīs nepieciešamību sniegt ieteikumus Vienotā tirgus ziņojumā vai ar valstu MVU sūtņu tīkla starpniecību[37], kurš uzrauga Mazās uzņēmējdarbības akta īstenošanu, vai ar Digitālās programmas Eiropai starpniecību, aicinot dalībvalstis novērst pretrunas valstu pieejās, kas varētu apgrūtināt iekšējā tirgus darbību. Nav sagaidāms, ka kolektīvā finansēšana, kas ir jauns, bet vēl salīdzinoši neliels privātā finansējuma avots, aizstās publiskā sektora finansējumu tādiem projektiem, kuriem ir grūtības piekļūt finansējumam. Jaunie Eiropas valsts atbalsta noteikumi atvieglo publiskā sektora finansējuma sniegšanu uzņēmumiem līdztekus privātajiem resursiem. Tāpēc vajadzētu apsvērt iespēju izmantot publiskā sektora līdzekļus kā līdzieguldījumu kolektīvajā finansēšanā piesaistītajam privātajam finansējumam, ja ir izpildīti valsts atbalsta noteikumi (Pamatnostādnes par valsts atbalstu, lai veicinātu riska finansējuma ieguldījumus) un publiskā sektora līdzekļu izmantošanai piemērojamie juridiskie nosacījumi attiecībā uz pārredzamību un pārskatatbildību, un, attiecīgā gadījumā, saskaņā ar Finanšu regulas prasībām. Komisija ar foruma atbalstu turpinās rūpīgi uzraudzīt šo jauno nozari; pamatojoties uz pētījumu rezultātiem, dažādu ieinteresēto personu darbu un regulējumam veltītajiem semināriem, tā regulāri izvērtēs ES un atsevišķu valstu tiesisko regulējumu, kas piemērojams kolektīvajai finansēšanai, un apsvērs, vai ir nepieciešami turpmāki pasākumi ES līmenī. Jo īpaši laikā, kad paredzēts veikt spēkā esošo tiesību aktu pārskatīšanu, Komisija apsvērs, vai varētu būt lietderīgi pielāgot prasības tām īpatnībām, kas raksturīgas kolektīvajai finansēšanai ar finansiālas atdeves mērķi. Par visām turpmākajām ES likumdošanas darbībām vai cita veida darbībām ar būtisku ietekmi tiktu veikta iepriekšēja sabiedriskā apspriešana un ietekmes novērtējums. Visbeidzot, tā kā kolektīvā finansēšana ir pasaules mēroga darbība un arī citas jurisdikcijas, piemēram, ASV, ir sākušas to regulēt, Komisija cieši sekos līdzi starptautiskajām norisēm un atbalstīs centienus starptautiskā līmenī veicināt pieeju regulatīvo konverģenci.[38] Komisija 2015. gadā sniegs ziņojumu par panākto progresu. [1] Pamatojoties uz nozares aplēsi — Massolution (2013. g.) Kolektīvās finansēšanas nozares 2012. gada ziņojums: http://www.crowdsourcing.org/research. [2] Eiropas Banku federācija — fakti un skaitļi (2012. g.): http://www.ebf-fbe.eu/uploads/FF2012.pdf; CSES (2012. g.), Novērtējums par ES dalībvalstu “komerceņģeļu” tirgiem un galīgais ziņojums par politiku; EVCA gadagrāmata (2012. g.): http://www.evca.eu/uploadedfiles/home/press_room/Yearbook_2012_Presentation_all.pdf [3] Nozares aplēses rāda, ka 2012. gadā ar kolektīvo finansēšanu veiksmīgi tikuši finansēti apmēram 470 000 Eiropas projektu. Massolution (2013. g.). [4] COM(2013) 150 final, 25.3.2013. [5] Kolektīvo finansējumu var papildināt citu veidu finansējums, piemēram, bankas finansējums, "komerceņģeļu" vai riska kapitāla ieguldītāju sniegtais kapitāls vai sākotnējais publiskais piedāvājums (IPO). [6] Tā notika no 2013. gada 31. decembra līdz 3. oktobrim. [7] http://www.crowdfundingnetwork.eu/ [8] Šādi ziedojumi ir finanšu ieguldījumi, kas parasti — bet ne tikai — paredzēti labdarības mērķiem. [9] Piemēram, nākotnes peļņa no jaunas mobilās lietojumprogrammas pārdošanas, kuras izstrāde tikusi finansēta ar kolektīvā finansēšanā gūtiem līdzekļiem. [10] Piemēram, vides aizsardzības projekts varētu emitēt parāda instrumentus, lai uzbūvētu atjaunojamās enerģijas ģeneratorus, vai arī jaunizveidots inovāciju uzņēmums varētu emitēt kapitāldaļas, lai piesaistītu darbības uzsākšanai nepieciešamos līdzekļus. [11] ECB - Eiropas Komisijas 2013. gada Apsekojums par finansējuma pieejamību maziem un vidējiem uzņēmumiem: http://ec.europa.eu/enterprise/policies/finance/files/2013-safe-analytical-report_en.pdf [12] COM(2012)537 final, Komisijas paziņojums "Atbalsts kultūrai un radošajām nozarēm izaugsmei un nodarbinātībai Eiropas Savienībā". Sk. arī "Apsekojums par finansējuma pieejamību kultūras un radošajām nozarēm" (2014. g.) http://ec.europa.eu/culture/key-documents/documents/access-to-finance-culture-and-creative-sector_en.pdf . Jauna ES nodarbinātības un sociālās inovācijas programma piedāvās atbalstu sociālajiem uzņēmumiem. http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=1084&langId=en [13] Green A. et al (2014) Explanatory Research on Internet Work Exchanges and Employability, Analysis and synthesis of quantitative evidence on crowdsourcing for work, funding and volunteers. Steward J (Ed). JRC Scientific and Policy Report Series, EUR 26423 EN. Perspektīvo tehnoloģiju pētījumu institūts, Kopīgais pētniecības centrs, Eiropas Komisija. Pieejams: http://ftp.jrc.es/EURdoc/JRC85646.pdf [14] Aicinājumi sabiedrībai sniegt nemonetāru ieguldījumu projekta īstenošanā (piemēram, prasmes, tirdzniecības tīkli u. c.) [15] 2012. gadā Spānijā ar kolektīvās finansēšanas palīdzību tika radīti aptuveni 7500 tiešās “kolektīvās darbvietas” aptuveni 2800 sekmīgu kolektīvās finansēšanas projektu rezultātā. Ramos & Gonzalez (2013. g.) kolektīvā finansēšana kā jauns ekonomikas instruments ekonomikas izaugsmei un nodarbinātībai. Dokuments, ar kuru iepazīstināja seminārā „Alternatīvi finansēšanas veidi digitālajā laikmetā”. Ateneu Barcelonès 2013. gada maijs. [16] Pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem COM (2013) 44 un COM (2013) 45. [17] 2012. gada 17. decembrī ciešā sadarbībā starp 25 dalībvalstīm tika pieņemtas regulas, ar kurām radīta vienota patentu aizsardzības sistēma. Šobrīd ratifikācijas procesā ir starptautisks nolīgums starp dalībvalstīm, ar kuru izveido Vienotu patentu tiesu. [18] Par pamatu ņemot Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 8. jūnija Direktīvu 2000/31/EK par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (OV, 17.7.2000., L 178/1) [19] Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/114/EK par maldinošu un salīdzinošu reklāmu (OV 27.12.2006., L376/21) [20] Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (OV 11.6.2005., L149/22) [21] Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV 21.4.1993., L 95/29) [22] Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīva 2003/71/EK par prospektu, kurš jāpublicē, publiski piedāvājot vērtspapīrus vai atļaujot to tirdzniecību, un par Direktīvas 2001/34/EK grozījumiem (OV 31.12.2003., L 345/64) [23] Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Direktīva 2007/64/EK par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū, ar ko groza Direktīvas 97/7/EK, 2002/65/EK, 2005/60/EK un 2006/48/EK un atceļ Direktīvu 97/5/EK (OV, 5.12.2007., L319/1) Maksājumu pakalpojumu direktīva var tikt piemērota arī kolektīvajai sponsorēšana, ja pieņemtais uzņēmējdarbības modelis ir tāds, ka uz to attiecas minētais tiesību akts. [24] Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīva 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK (OV, 30.4.2004., L 145/1) [25] Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/36/ES par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK (OV 27.6.2013., L176/338) [26] Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 8. jūnija Direktīva 2011/61/ES par alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem un par grozījumiem Direktīvā 2003/41/EK, Direktīvā 2009/65/EK, Regulā (EK) Nr. 1060/2009 un Regulā (ES) Nr. 1095/2010 (OV, 1.7.2011., L 174/1) [27] Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Direktīva 2008/48/EK par patēriņa kredītlīgumiem un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 87/102/EEK (OV 22.5.2008., L133/66) [28] Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 23. septembra Direktīva 2002/65/EK par patēriņa finanšu pakalpojumu tālpārdošanu un grozījumiem Padomes Direktīvā 90/619/EEK un Direktīvās 97/7/EK un 98/27/EK (OV 9.10.2002., L271/16) [29] Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regula (ES) Nr. 575/2013 par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (Dokuments attiecas uz EEZ) (OV 27.6.2013., L176/1) [30] Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. aprīļa Regula (ES) Nr. 345/2013 par Eiropas riska kapitāla fondiem (OV 25.4.2013., L115/1); Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. aprīļa Regula (ES) Nr. 346/2013 par Eiropas sociālās uzņēmējdarbības fondiem (OV 25.4.2013., L 115/18). [31] Saskaņā ar ES Uzņēmējdarbības rīcības plānu 2020. gadam http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2012:0795:FIN:lv:PDF [32] Eiropas Konkurences tīkls (2013. g.), "Pārskats par kolektīvas finansēšanas regulējumu": http://www.europecrowdfunding.org/2013/10/review-crowdfunding-regulation-2013 [33] Eiropas Kultūras ekspertu tīkla ziņojums "Kolektīvās finansēšanas shēmas Eiropā (2011. g.) http://www.eenc.info/wp-content/uploads/2012/11/DR%C3%B6thler-KWenzlaff-Crowdfunding-Schemes-in-Europe.pdf . [34] Ramos, J. (2014) Crowdfunding and the Role of Managers in Ensuring the Sustainability of Crowdfunding Platforms. Stewart J (Ed). JRC Technical Report Series, JRC Institute for Prospective Technological Studies, European Commission. http://is.jrc.ec.europa.eu/pages/EAP/eInclusion/employability.html ; [35] Šādos gadījumos būtu jāpievērš uzmanība tam, ka projekta popularitāte, kas mērīta ar tā panākumiem saistībā ar kolektīvo finansēšanu, var nebūt labākais izvēles kritērijs publiskā sektora izdevumiem. [36] Komisijas paziņojums „Pamatnostādnes par valsts atbalstu, lai veicinātu riska finansējuma ieguldījumus”, C(2014) 34/2, Brisele, 15.1.2014. [37] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sme/small-business-act/sme-envoy/index_en.htm [38] Darbu veic arī IOSCO — skatīt: IOSCO (2014) "Kolektīvā finansēšana — strauji augoša jauna nozare" SWP3/2014.