Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, PADOMEI, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu Komitejai par Eiropas Kopienas vides tiesību aktu īstenošanu {SEC(2008) 2851} {SEC(2008) 2852} {SEC(2008) 2876} /* COM/2008/0773 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 18.11.2008 COM(2008) 773 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI par Eiropas Kopienas vides tiesību aktu īstenošanu {SEC(2008) 2851} {SEC(2008) 2852} {SEC(2008) 2876} KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI par Eiropas Kopienas vides tiesību aktu īstenošanu 1. IEVADS Šā paziņojuma mērķis ir norādīt kārtību, kādā jaunās pieejas, kuras izklāstītas paziņojumā „Rezultātu Eiropa — Kopienas tiesību aktu piemērošana”, tiks piemērotas vides jomā. Tajā izklāstīts, kā EK vides tiesību aktus var īstenot efektīvāk, apvienojot šādus elementus: - tiesību aktu izstrāde un īstenošana, kas vērsta uz pārkāpumu novēršanu , - atbildes uz īpašām bažām, kas radušās Eiropas sabiedrībā , - visnozīmīgāko pārkāpumu intensīvāka un ātrāka izskatīšana , - pastiprināts dialogs ar Eiropas Parlamentu , - labāka pārredzamība, saziņa un dialogs ar sabiedrību un ieinteresētajām aprindām. Šis pārskats ir jo īpaši lietderīgs, ņemot vērā ES paplašināšanos laikposmā no 2004. līdz 2007. gadam, vides jautājumu aktualizēšanos, vides tiesību aktu darbības jomas paplašināšanos, būtiskus notikumus Eiropas Kopienu Tiesas (EKT) judikatūrā un jaunas prakses parādīšanos, kas veicina tiesību aktu ievērošanu. Paziņojumā atspoguļots tas, ka tiesību aktu īstenošanai pievērš aizvien vairāk ievērības, kā jo īpaši noteikts Sestajā Vides rīcības programmā[1] un tās starpposma pārskatā[2], un tas sniegts kā atbilde uz Eiropas Parlamenta sen pausto interesi. Paziņojumā pirmām kārtām izklāstītas problēmas, kuras rodas, piemērojot vides tiesību aktus ES. Pēc tam ir norādīti īpaši līdzekļi, ar ko veicina un nodrošina tiesību aktu ievērošanu, kas ir sadalīti šādi: pārkāpumu novēršana, uzlabojot jauno EK vides tiesību aktu kvalitāti un nodrošinot labu kvalitāti, kad tos īsteno valsts mērogā; atbilžu sniegšana, lai kliedētu Eiropas sabiedrības īpašas bažas, piedāvājot uzlabotu problēmu risināšanas mehānismu un nodrošinot pastiprinātu Komisijas klātbūtni dalībvalstīs; kritēriji tādu pārkāpumu konstatēšanai, kur vajadzīgs īpaši augsts uzmanības līmenis; priekšlikumi pastiprinātam dialogam ar Eiropas Parlamentu, sabiedrību un ieinteresētajām aprindām. Paziņojumam pievienoti divi atsevišķi Komisijas dokumenti, vienā no tiem ir aprakstītas nozares problēmas un norādīti tiesību aktu ievērošanas veicināšanai paredzētie preventīvie pasākumi, otrā sniegts ietekmes novērtējuma kopsavilkums[3]. 2. EK VIDES TIESīBU AKTU īSTENOšANAS PROBLēMAS 2.1. Vispārīgās problēmas Tiesību aktu kopums ir plašs un vērienīgs, kurā ietverti tādi jautājumi kā klimata pārmaiņas, gaisa kvalitāte, atkritumu apsaimniekošana, ūdens resursu un bioloģiskās daudzveidības aizsardzība, ķīmisko vielu kontrole un ietekmes uz vidi novērtējums. Tajā paredzēts plašs mehānismu klāsts, piemēram, produktiem piemērojamie standarti, ar vides stāvokli saistītie mērķi, aizliegumi un ierobežojumi, ekonomikas instrumenti, jutīgo zonu noteikšana, plāni un programmas, kā arī sabiedrības līdzdalība un noteikumi informācijas jomā. Tiesību akti jāpiemēro dažādiem dabas apstākļiem, ievērojot ļoti atšķirīgus valsts un reģionālos administratīvos pasākumus, kā arī situācijās, kas bieži vien rodas starptautiskā mērogā. Novērojama arī liela sabiedrības ieinteresētība, ko apliecina vides tiesību izmantošana, tostarp sūdzības un lūgumraksti. Papildus iepriekš minētajam jāpiemin arī problēmas, ko radījušas: - termiņiem un pabeigtībai veltīta nepietiekama uzmanība, pieņemot tiesību aktus valsts un reģionālā mērogā, - zināšanu un izpratnes nepilnības valsts un reģionālās administrācijās, - administratīvās rīcībspējas trūkums, - nepilnīgas izpildes politika un prakse valsts un reģionālā mērogā , - nepietiekami ieguldījumi un kavējumi ieguldījumu veikšanā infrastruktūrā, kas vajadzīga piesārņojuma samazināšanai. Jāpiemin arī tās problēmas, ko radījusi nesenā paplašināšanās. Lai tiesību aktus piemērotu ES - 12 dalībvalstīs, jāvelta ievērojamas pūles infrastruktūras uzlabojumiem, administratīvajiem pasākumiem un iedzīvotāju līdzdalības veicināšanai. Līdzīgas problēmas rodas paplašināšanās valstīs. 2.2. Īpašas problēmas Saziņas trūkums un nepilnības tiesību aktu īstenošanā valsts un reģionālā mērogā ietekmē visas vides tiesību aktu jomas. Īpašās problēmas ir šādas. - Atkritumi – dažās dalībvalstīs ir jāpārtrauc nelegālu izgāztuvju izmantošana, jāievieš piemēroti reglamentētu atkritumu apsaimniekošanas objektu tīkli, jānovērš nelikumīgu atkritumu pārvadājumi un jāvairo sabiedrības izpratne par mērķiem, kuri attiecas uz atkritumu rašanās novēršanu, to otrreizēju izmantošanu un pārstrādi. Vajadzīgs šādu darbību apvienojums — ieguldījumi, pareizi strukturēta noteikumu izpilde valsts un reģionālā mērogā, kā arī izpratnes vairošana. - Ūdens – dažās dalībvalstīs vairāk jāiegulda komunālo notekūdeņu savākšanā un attīrīšanā. Tam vajadzīga ilgtermiņa plānošana un finansiālās saistības. - Daba – lai arī Eiropas dabas teritoriju galvenais tīkls patlaban aptver plašas teritorijas, tā darbībā tomēr ir trūkumi. Jāpieliek pūles, lai pārvaldītu šādas teritorijas saskaņā ar dabas aizsardzības mērķiem. - Rūpnieciskās iekārtas – attiecībā uz ievērojamu skaitu rūpniecisko iekārtu vēl joprojām nav izsniegtas EK atļaujas un nav izpildītas ar tām saistītas prasības. - Ietekmes uz vidi novērtējums – lai iebilstu pret lieliem projektiem, bieži atsaucas uz EK ietekmes uz vidi novērtējuma noteikumu ievērošanu. Mērķis ir panākt plānveidīgu attīstību, kurā tiek ņemtas vērā pamatotas vides problēmas. - Gaisa kvalitāte – EK gaisa kvalitātes standartu neizpildes dēļ daudzās Eiropas pilsētās vajadzīga saskaņota rīcība, lai samazinātu piesārņojošo vielu koncentrāciju. - Klimata pārmaiņas – joprojām aktuāla ir vajadzība nodrošināt, lai visas dalībvalstis sniegtu informāciju, kas vajadzīga, lai pienācīgi veiktu turpmākus pasākumus attiecībā uz Kioto protokolu, kas pievienots Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējai konvencijai par klimata pārmaiņām[4]. Sīkāka informācija ir izklāstīta pievienotajā dokumentā. 3. RISINāJUMI: CEļā UZ EK VIDES TIESīBU AKTU LABāKU īSTENOšANU Lai panāktu EK vides tiesību aktu labāku īstenošanu, galvenajās jomās jāveic preventīvas un koriģējošas darbības. Tam vajadzīgs arī stratēģisks elements. Vides ģenerāldirektorāts ir izveidojis iekšējās darba grupas, kas risina jautājumus dabas aizsardzības, ūdens, gaisa, klimata pārmaiņu un atkritumu apsaimniekošanas jomā un veic ietekmes novērtējumu, lai panāktu saskaņotību no politikas virzienu izstrādes līdz to īstenošanai, un koordinētā veidā izmantotu turpmāk tekstā aprakstīto plašo instrumentu klāstu. Ir iesaistīta stratēģiska un uz nozarēm orientēta pieeja, tas ir, nosakot un risinot problēmas, kas pastāv plašā mērogā visās dalībvalstīs. Piemēram, tādējādi Komisija varēja risināt notekūdeņu attīrīšanas iekārtu trūkuma problēmu daudz lielākā skaitā pilsētu un slēgt nelegālās izgāztuves daudz vairākās vietās, nekā tas būtu bijis iespējams, ja tā būtu veltījusi uzmanību tikai atsevišķām problēmām. Attiecībā uz tiesību aktiem dabas aizsardzības jomā tas ir palīdzējis nodrošināt tūkstošiem dabas teritoriju noteikšanu visā ES: minēto pieeju izmantos arī teritoriju pārvaldībā, piemēram, veicinot dialogu un labāko praksi īpašās ekonomikas nozarēs, piemēram, ostās un ieguves rūpniecībā, kas nav saistīta ar enerģijas ražošanu. Gaidāmajā Komisijas ziņojumā par tādu biotopu un sugu pirmo stāvokļa pārbaudi, kuru aizsardzība noteikta EK tiesību aktos dabas aizsardzības jomā, norādīs, cik efektīva ir pašreizējā politika. 3.1. Pārkāpumu novēršana Kopienas vides tiesību aktu apjoms un sarežģītība, ņemot vērā ievērojamo skaitu pārkāpumu, norāda uz to, cik svarīgi, pirmkārt, ir izmantot labi izstrādātu stratēģiju pārkāpumu novēršanai. Komisija sistemātiski izmanto turpmāk tekstā aprakstītos preventīvos pasākumus. Izsmeļošāks apraksts sniegts pievienotajā dokumentā. Pieliekot pūles, kas paredzētas pārkāpumu novēršanai, jāizmanto pieeja, kurā ņemts vērā viss tiesību aktu aprites cikls. Sākumā jāveic tiesību aktu plānošana un izstrāde, pēc tiesību aktu pieņemšanas jāiesaista virkne darbību un pasākumu, kā arī jāveic tiesību aktu pārbaude un pārskatīšana. Ietekmes novērtējums, gaisa kvalitāte un tiesību akti atkritumu jomā ir piemērs tam, kā atjaunināt tiesību aktus tā, lai tiktu ņemta vērā īstenošanas un izpildes darbā iegūtā pieredze. Tādu metožu un instrumentu izmantošana kā tematiskās stratēģijas, konsultācijas un ietekmes novērtējums var palīdzēt nodrošināt, ka jaunie tiesību akti un politikas virzieni, kā arī pašreiz spēkā esošo tiesību aktu un politikas virzienu pārbaude un pārskatīšana, ir saskaņota, efektīva un lietderīga. Tiklīdz tiks īstenoti tiesību akti un politikas virzieni, varēs izmantot virkni preventīvu instrumentu, lai nodrošinātu, ka tiesību aktos noteiktie uzdevumi tiek sekmīgi izpildīti. Tie ir šādi: - efektīva informācijas apkopošana , lai pārbaudītu tiesību aktu un politikas virzienu faktisko darbības apjomu. Piemēram, Komisijas ikgadējie ziņojumi par peldvietu ūdeni sniedz plaši pieejamu pārskatu par peldvietu ūdens kvalitāti visā Kopienā; - izpildes progresa ziņojumi , kas sniedz iespēju dalībvalstīm un sabiedrībai salīdzināt dalībvalstu attiecīgo veikumu īpašu mērķu sasniegšanā. Vienā šādā ziņojumā tiek uzsvērts dalībvalstu progress Kopienas aizsargājamo dabas teritoriju tīkla izveidē[5]; - Kopienas līdzekļu atbilstīga izmantošana, piemēram, ar agrovides maksājumiem atbalsta lauksaimniecības sistēmas, kas uztur daļēji dabīgos biotopus. Ar Kopienas līdzekļiem atbalsta ievērojamus ieguldījumus notekūdeņu savākšanā un attīrīšanā. Reģionālās attīstības fonda un Kohēzijas fonda darbībā iekļauta skaidra atsauce uz videi draudzīgu transportu. - pirmspievienošanās atbalsts paplašināšanās valstīs , lai nodrošinātu, ka pievienošanās dienā jaunās dalībvalstis spēj labāk ievērot Kopienas tiesību aktu noteikumus; - Komisijas sagatavotu vadlīniju izstrāde, lai palīdzētu novērst strīdus un pārpratumus attiecībā uz noteikumu interpretāciju. Piemēram, Komisija ir izstrādājusi divdesmit četrus vadlīniju dokumentus par galvenajiem ūdens apsaimniekošanas tiesību aktu sistēmas aspektiem. Tas atspoguļo attiecīgo tiesību aktu plašo ietekmi un ieinteresēto aprindu lielo interesi par tiem. - citi atbalsta veidi un strukturēts dialogs ar valstu iestādēm, tostarp, izmantojot ekspertu tīklu, proti, IMPEL [6] un GreenForce [7], un citām ieinteresētajām aprindām. Piemēram, Komisija risina dialogu par problēmām, kuras attiecas uz nelikumīgām un nepareizi apsaimniekotām atkritumu izgāztuvēm un nelikumīgiem atkritumu pārvadājumiem. Komisija plāno arī finansiāli atbalstīt juridisko mācību programmu vides tiesībās, kā arī veiks informācijas apmaiņu un sadarbosies ar tiesnešu tīkliem, piemēram, ar Eiropas tiesnešu forumu vides jomā un Eiropas administratīvo tiesnešu asociāciju. Tas vajadzīgs, lai atspoguļotu valstu tiesu būtisko nozīmi: tās pieņem lēmumus par daudzām atsevišķām lietām tādās jomās kā atkritumi un dabas aizsardzība, jo skaidrojošo EKT judikatūru, ko rada Komisijas tiešās darbības saskaņā ar EK līguma 226. pantu, lielā mērā papildinājusi judikatūra, ko radīja valstu tiesneši, piemērojot Līguma 234. pantu. Nākotnē pēc svarīgāko jaunu direktīvu pieņemšanas vides jomā Komisija izveidos pastāvīgus tīklus, kuros būs iesaistīti Komisijas ierēdņi un dalībvalstu kontaktpunkti. Šādos tīklos veiks konsultāciju un pieredzes apmaiņu, lai veicinātu tiesību aktu pilnīgu īstenošanu noteiktajos termiņos. Piemēram, šādi tīkli jau ir izveidoti EK tiesību aktiem dabas aizsardzības jomā 3.2. Problēmu risināšana – kliedēt Eiropas sabiedrības īpašas bažas Lai panāktu EK vides tiesību aktu vienlīdzīgu ievērošanu, ir svarīgi, lai iedzīvotāji varētu iegūt precīzu informāciju visās oficiālajās valodās, lai tie varētu pieprasīt atbildīgās iestādes pildīt tām noteiktās prasības un lai atsevišķos apstākļos tie spētu izmantot valsts strīdu risināšanas mehānismus, kas pārņemti no EK tiesību aktiem. Jāizveido arī saskaņotas un efektīvas attiecības starp dažādajām atbildīgajām iestādēm, lai pēc iespējas lielākā mērā novērstu darba dublēšanos. Tā kā īstenošana galvenokārt ir dalībvalstu pienākums, galvenā uzmanība jāvelta tam, lai tiktu sniegtas efektīvas atbildes un nodrošināta atbildība valsts un reģionālā mērogā. Efektīvi pasākumi valstu un reģionālā mērogā, tostarp mehānismi administratīvai un juridiskai pārskatīšanai Iedzīvotāju prasības atbildīgajām iestādēm ievērot no EK tiesībām izrietošos tiesību aktus problemātiskās situācijās Bieži vien iedzīvotāji ir pirmie, kas pamana darbības, kuras veiktas, pārkāpjot no EK tiesībām izrietošo tiesību aktu noteikumus vides jomā, piemēram, nelikumīgu izgāztuvju izmantošana vai piesārņojošu vielu izplūdes ūdenī. Tiesību aktu īstenošanas būtisks rādītājs ir tas, cik ātri un efektīvi tiek veikta oficiāla rīcība, tiklīdz iedzīvotāji ir brīdinājuši iestādes. Dalībvalstis šādu saziņu var uzlabot, izmantojot tādus līdzekļus kā anonīmas tālruņa līnijas, sūdzību izskatīšanas procedūras, tiesību aktu īstenošanas uzraudzības iestādes un ombudu pakalpojumus. Strīdīgas situācijas: domstarpību risināšanas mehānismi valstu un reģionālā mērogā, kas izriet no EK tiesību aktiem, Orhūsas Konvencijas nozīme Ir situācijas, kurās iedzīvotāji, no vienas puses, un atbildīgās iestādes, no otras puses, nevar vienoties par to, vai ir panākta atbilstība EK vides tiesību aktiem. Orhūsas Konvencijā[8], kurā Kopiena ir līgumslēdzēja puse[9], paredzēti daudzi noteikumi par iespēju vērsties tiesā. Komisija 2003. gadā pieņēma priekšlikumu īstenošanas direktīvai par iespēju vērsties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem[10], ko patlaban izskata likumdevēji. Komisija publicēja arī pētījumu par to, kā dalībvalstis piemēro Konvencijas[11] noteikumus, un, ņemot vērā secinājumus[12], organizēja sabiedrisko apspriešanos. Komisija aizvien uzskata, ka Kopienas vides tiesību aktus varētu izpildīt labāk un konsekventāk, ja tiktu pieņemta ierosinātā direktīva. Ja būtu vieglāk ierosināt lietas valsts mērogā, problēmas varētu atrisināt uz vietas, tuvāk iedzīvotājiem. Tādējādi Komisijai būtu jāiesaistās retāk. EK vides tiesību aktos jau noteikti pārskatīšanas mehānismi, ko piemēro tad, ja strīdi attiecas uz atteikumiem nodrošināt pieprasīto informāciju par vidi vai uz sabiedrisko apspriešanu saistībā ar novērtējumiem par ietekmi uz vidi, kā arī, ja tie attiecas uz lēmumiem par atļauju piešķiršanu piesārņojuma integrētas novēršanas un samazināšanas jomā. Pārbaudot valsts tiesību aktu kvalitāti un to praktisko īstenošanu, Komisija strādās, lai nodrošinātu, ka šie pārskatīšanas mehānismi tiktu reāli piemēroti visās dalībvalstīs. Pārskatot pašreiz spēkā esošos vai ierosinot jaunus tiesību aktus, Komisija apsvērs iespēju izteikt priekšlikumus par līdzīgiem pārskatīšanas mehānismiem. Komisijas loma informācijas pieprasījumu, sūdzību un lūgumrakstu izskatīšanā Lai arī uzmanība, pirmkārt, jāvelta tam, lai nodrošinātu, ka iedzīvotāji un ieinteresētās aprindas saņem apmierinošas atbildes valsts un reģionālā mērogā, Komisijas pienākums ir arī izmeklēt sūdzības un lūgumrakstus, kā arī nodrošināt informāciju par vidi. Komisija kopā ar 15 dalībvalstīm ir izveidojusi problēmu risināšanas izmēģinājuma mehānismu, lai pārbaudītu, kādā veidā tā var labāk atbildēt uz iedzīvotāju pieprasījumiem attiecībā uz EK tiesību aktu piemērošanu. Visi ar vidi saistīti jautājumi tiks nekavējoties pārsūtīti tām dalībvalstīm, kuras piedalās izmēģinājuma projektā. Dalībvalstis tiks iedrošinātas plašāk piemērot labāko praksi, kas izriet no atsevišķiem gadījumiem. Eksperimentālā kārtā Komisija patlaban nosūta par vidi atbildīgos ierēdņus uz tās pārstāvniecībām četrās dalībvalstīs[13], lai iedzīvotāji un citas ieinteresētās aprindas varētu vērsties pie vides tiesību speciālistiem, kuri nodrošinās juridisko un cita veida informāciju, vairos informētību, noteiks un izvērtēs problēmas un risinājumus, kā arī sadarbosies ar valsts iestādēm un iestādēm, kuras veic ar īstenošanu saistītas funkcijas. To darbības cieši koordinēs ar citām Komisijas īstenošanas iniciatīvām, tostarp problēmu risināšanas uzlaboto mehānismu. Pirmie rādītāji liecina par to, ka šāda iniciatīva palīdz noteikt problēmas un risinājumus agrīnā posmā. Iespēju kopumu, kas paredzēts, lai veicinātu un panāktu visu vides tiesību aktu ievērošanu, pārskatīs un novērtēs, ņemot vērā mērķus par pilnīgu īstenošanu noteiktajos termiņos, kā arī spēju reaģēt uz sabiedrības bažām. 3.3. Svarīgāko pārkāpumu intensīvāka un ātrāka izskatīšana EKT spriedumiem bija būtiska nozīme, lai uzlabotu EK vides tiesību aktu īstenošanu. Piemēram, lietas, kas attiecas uz noteikumu neizpildi, proti, Nīderlande nav izraudzījusi pietiekamu platību mitrāju un citu apgabalu kā īpaši aizsargājamas teritorijas savvaļas putnu aizsardzībai[14], Vācija[15] un Francija[16] nav norādījušas pietiekami daudz biotopu, kurus ietvert Eiropas mēroga svarīgu dabas teritoriju tīklā, ir palīdzējušas nodrošināt to, ka patlaban minētajās valstīs Eiropas apdraudētajiem savvaļas dzīvniekiem izveidotas plašas aizsargājamās teritorijas. Lietas, kas saistītas ar Kopienas noteikumu plaša mēroga neievērošanu par atkritumu apsaimniekošanu Īrijā[17] un iecietību pret daudzajām nelegālajām izgāztuvēm Grieķijā[18], ir izraisījušas svarīgas atkritumu apsaimniekošanas reformas minētajās dalībvalstīs. Ir būtiski pienākumu neizpildes procedūru izmantot efektīvi, lai risinātu vissvarīgākās problēmas. Lai arī tiks izskatītas visas sūdzības un pārkāpumi, tomēr „Rezultātu Eiropā” minētas trīs pārkāpumu kategorijas, kurus izskatīs ātrāk un intensīvāk. 1. Pirmā kategorija, kurā ietverta nepaziņošana par direktīvu īstenošanas pasākumiem , ir īpaši svarīga videi, jo vides tiesību akti pārsvarā ir direktīvas. 2. Otrajā kategorijā ietilpst EKT spriedumu neievērošana noteiktajā atsauces termiņā, kas ir vidēji no 12 līdz 24 mēnešiem, bet var atšķirties īpašos apstākļos. Ievērojams skaits spriedumu vides jomā attiecas uz pienākumu panākt noteiktu rezultātu, piemēram, vides kvalitātes noteikumu ievērošana vai notekūdeņu attīrīšanas iekārtu nodrošināšana. Piemērojot minēto atsauces kritēriju, Komisija ņems vērā attiecīgo EKT judikatūru[19]. 3. Trešā kategorija ir Kopienas tiesību aktu pārkāpšana, ieskaitot neatbilstības gadījumus, kas rada principiālas problēmas vai kam ir īpaši ilgstoša, negatīva ietekme uz iedzīvotājiem , piemēram, Līgumā noteikto principu pārkāpumi un pamatregulu un direktīvu galveno elementu pārkāpumi. Šādiem neatbilstības gadījumiem kritēriji jānosaka katrai nozarei atsevišķi. Vides politikas jomā pienākumu neizpildes pārkāpumi, kuriem jo īpaši ir ilgstoša negatīva ietekme uz iedzīvotājiem, ietver situācijas, kurās plašā mērogā vai atkārtoti iedzīvotāju dzīves kvalitātei ir nodarīts vai turpmāk var tikt nodarīts kaitējums, vai tā var nopietni pazemināties, un kuras izraisa vides kvalitātes standartu neievērošana vai to prasību neievērošana, kuras attiecas uz piesārņojošām darbībām. Kaitējuma neatgriezeniskais raksturs ir faktors, kas nosaka problēmu prioritāti. Principiālas problēmas var rasties dažādu iemeslu dēļ, piemēram, viena dalībvalsts var būtiski apdraudēt EK vides tiesību aktu kopējo efektivitāti, ja tā pieņem transponēšanas pasākumus, kuri lielā mērā neatbilst attiecīgajā direktīvā noteiktajam, vai ja tā neveic pasākumus, kuri paredzēti īpašas darbības veicināšanai, par ko panākta vienošanās visā Kopienā, piemēram, emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas piemērošana. Šajā kontekstā vides nozarē piemēros šādus kritērijus. a) Neatbilstība galvenajiem tiesību aktiem tiek uzskatīta par ievērojamu risku, kas apdraud pareizu vides noteikumu īstenošanu un tādējādi to kopējo efektivitāti. Paredzēts, ka šo kritēriju ietvers tikai tajās direktīvās un direktīvu noteikumos, kas veido galveno tiesisko regulējumu vides aizsardzības jomā. Tas ietver nepareizus vai nepilnīgus valstu tiesību aktus, kas būtiski ierobežo direktīvā noteikto prasību piemērošanas darbības jomu vai kā citādi būtiski apdraud rezultātu sasniegšanu. Piemēram, tādos jautājumos kā dabas aizsardzība un ietekmes novērtējums jau norit ar atbilstību saistīta tiesvedība attiecībā uz Putnu direktīvu[20] un Biotopu direktīvu[21], kā arī Direktīvu par ietekmes novērtējumu[22]. Līdzīgu tiesvedību aizvien vairāk uzsāk saistībā ar galvenajām direktīvām atkritumu apsaimniekošanas, ūdens un gaisa aizsardzības jomā. b) Vides kvalitātes vai citu vides aizsardzības prasību sistemātiski pārkāpumi, kuri rada nopietnas kaitīgas sekas vai riskus cilvēka veselībai un labklājībai vai dabas aspektiem, kuriem ir augsta ekoloģiskā vērtība. Šis kritērijs attiecas uz atkārtotiem vai būtiskiem pārkāpumiem — pirmkārt, ja netiek pildīti svarīgi pienākumi saistībā ar vides stāvokli, piemēram, nav ievērotas prasības par maksimālo piesārņotāju līmeni atmosfērā vai ūdenī vai prasības par dabīgo biotopu stāvokļa pasliktināšanos; otrkārt, ja netiek pildīti ar procedūrām vai darbībām saistītie pamatpienākumi, proti, prasības par to, ka izgāztuvēm jādarbojas saskaņā ar atkritumu apstrādes atļauju, ka konkrētām nozarēm ir vajadzīga IPNK atļauja[23] un ka jānodrošina notekūdeņu savākšana un attīrīšana. Lai arī atsevišķu gadījumu izmeklēšana var būt efektīva, pieredze liecina, ka kopumā efektīvāk un objektīvāk ir mēģināt atrisināt plaša mēroga problēmas, piemērojot sistēmisku pieeju. Tādu sistemātisku pārkāpumu piemēri, kurus Komisija ir izskatījusi vai izskata patlaban, ir šādi: attiecībā uz ūdeni — pārkāpumi saistībā ar peldvietu ūdens un dzeramā ūdens standartiem, kā arī komunālo notekūdeņu savākšanu un attīrīšanu, attiecībā uz atkritumiem — atkritumu apsaimniekošanas nelikumīgu darbību pieļaušana un attiecībā uz dabu — medību noteikumu vai atkāpes nosacījumu neievērošana. Komisija plāno ņemt vērā minētos piemērus un, pamatojoties uz pieejamajiem pierādījumiem, veltīt uzmanību sistēmiskiem vides direktīvās noteikto galveno nosacījumu pārkāpumiem, piemēram, Biotopu direktīvas teritorijas aizsardzības prasībām. c) Tādu stratēģisku pamatpienākumu pārkāpumi, no kuru izpildes ir atkarīga citu pienākumu izpilde. Šajā kritērijā ietilpst noteikšanas, plānošanas, programmu sagatavošanas, ziņošanas un līdzīgu pienākumu neizpilde, kuri ir īpašu vides tiesību aktu pamatā un kuri veido stratēģisku sistēmu attiecībā uz citiem pienākumiem. Kā piemērus var minēt Komisijas uzsākto tiesvedību, lai tiesību aktos dabas aizsardzības jomā nodrošinātu svarīgu savvaļas teritoriju tīklu noteikšanu vai izraudzīšanu; tiesību aktos ūdens apsaimniekošanas jomā — atbilstīgas rīcības programmas, lai samazinātu ūdens piesārņojumu no lauksaimniecībā izmantojamajiem mēslošanas līdzekļiem; emisiju tirdzniecības jomā — valstu kvotu sadales plānu pieņemšanu; un tiesību aktos atkritumu apsaimniekošanas jomā — atkritumu apsaimniekošanas plānus. d) Pārkāpumi, kuri attiecas uz apjomīgiem infrastruktūras projektiem vai pasākumiem, kuros iesaistīts ES finansējums vai kuriem ir vērā ņemama kaitīga ietekme . Ņemot vērā Orhūsas konvenciju, daudzus šādus pārkāpumus vispiemērotāk būtu risināt valstu tiesām. Tomēr var būt vajadzīga arī Komisijas rīcība, piemēram, gadījumos, kuros iesaistīts Kopienas līdzfinansējums. Komisija ņems vērā tādus apsvērumus kā neatgriezenisks kaitējums videi un vajadzības gadījumā lūgs EKT pieņemt pagaidu pasākumus. Lai arī tos lūdz veikt tikai ārkārtas gadījumā, pagaidu pasākumi ir potenciāli svarīga garantija, lai nodrošinātu, ka pienākumu neizpildes pārkāpumi pēc paveiktas darbības neveido situācijas, kuras rada nopietnu kaitējumu . Turpmāka informācija par Komisijas izskatītajiem pārkāpumiem pieejama papildu dokumentā. Komisija ir gatava ar Eiropas Parlamentu un ieinteresētajām aprindām apspriest iepriekš minētos kritērijus, tostarp to, kā tos piemērot īpašās jomās tādās kā dabas aizsardzība, ūdens un atkritumi, un ir gatava tos pielāgot vai pārskatīt, sagatavojot ikgada pārskatus par ES tiesību aktu piemērošanu. Komisija arī labprāt apsvērs visus Padomes viedokļus, kas tiks iesniegti izskatīšanai. Uzraugot progresu, īpašu uzmanību pievērsīs iepriekš minēto lietu virzībai. Lai nodrošinātu vispārīgo un nozares kritēriju nozīmīgumu, citas lietas izskatīs tādā tempā un veidā, lai netraucētu efektīvu un lietderīgu svarīgo lietu izskatīšanu. Maksimālas pūles veltīs tam, lai nodrošinātu, ka citas lietas risina, izmantojot 3.1. un 3.2. nodaļā minētos līdzekļus. 3.4. Dialogs ar Eiropas Parlamentu Eiropas Parlamentam kā likumdevējam ir nepārprotama interese efektīvā tiesību aktu īstenošanā. Aptuveni 10 % no visiem Parlamenta jautājumiem, kas iesniegti izskatīšanai Komisijā, attiecas uz vidi. Vides komiteja organizē regulāras sesijas par EK vides tiesību aktu īstenošanu, un patlaban vide ir galvenais temats 35 % lūgumrakstu, kurus izskata Lūgumrakstu komiteja. Šo komiteju darbs var sekmēt dialogu par stratēģiskiem īstenošanas aspektiem, piemēram, tādiem, kuri attiecas uz vērtējumiem, ko turpmāk sniegs Komisijas ikgadējos ziņojumos par ES tiesību aktu piemērošanu. Piemēram, Vides komitejas sesijas par tiesību aktu īstenošanu dod iespēju apspriest situāciju īpašās jomās tādās kā ūdens, atkritumi un dabas aizsardzība. Problēmu risināšanas uzlabotajam mehānismam būtu jāpalīdz Lūgumrakstu komitejai izskatīt iedzīvotāju sūdzības. Paredzams, ka Parlaments arī sadarbosies ar valstu parlamentiem, jo īpaši tādēļ, ka tiem ir svarīga nozīme to direktīvu transponēšanā, kurās Parlaments ir likumdevējs. Komisija ir gatava palīdzēt šādā savstarpējā sadarbībā. 3.5. Pārredzamība, saziņa un dialogs ar sabiedrību un ieinteresētajām aprindām Pārredzamībai un saziņai ir īpaša nozīme jomā, kurā daudzos tiesību aktos ir atzīta vēlme pēc aktīvas sabiedrības, kas būtu labi informēta vides jautājumos. Izmantojot Komisijas ikgadējos ziņojumus, darīs pieejamu informāciju un galvenos statistikas datus, jo īpaši par to, kā noris darbs pie nozīmīgām lietām. Regulāri atjauninātu rezultātu tabulas izmantos augsta līmeņa mērķiem, piemēram, aizsargājamo dabas teritoriju noteikšanai. Tiks organizēti arī informatīvi pasākumi, plašsaziņas līdzekļu pasākumi, un tiks izplatītas publikācijas, kas paredzētas vispārīgam un specializētam lasītāju lokam. Saziņas stratēģijas vispirms tiks analizētas un tad saskaņotas ar darbības vajadzībām, vajadzības gadījumā izmantojot internetu. Vides nevalstiskajām organizācijām ir izšķirošā loma labas īstenošanas un sabiedrības informētības veicināšanā. Ierosināts uzturēt ar tām regulāru dialogu Briselē un valstu galvaspilsētās, izmantojot pārstāvniecības. Ar dialoga starpniecību Komisija mēģinās iegūt informāciju par galvenajām ar īstenošanu saistītājām problēmām un bažām, rosinās veikt stratēģisku analīzi, un nodrošinās, ka dažādie problēmu risināšanas līdzekļi tiek izmantoti optimālā veidā, tostarp valstu mērogā. Dialogu turpinās ar citām ieinteresētajām aprindām, lai, formulējot kopējo nostāju par vides tiesību aktu īstenošanu, varētu ņemt vērā pēc iespējas vairāk viedokļu. 4. SECINāJUMS Izmantojot dažādu līdzekļu kopumu, efektīvi īstenos EK vides tiesību aktus. Izmantojot ietekmes novērtējuma un konsultāciju instrumentus, tiesību aktu sagatavošanā uzmanību veltīs visefektīvākajiem veidiem, ar ko sasniegt vides jomā noteiktos mērķus. Turpmākajā darbā uzmanību veltīs pārkāpumu novēršanai, palīdzot dalībvalstīm pieņemt tiesību aktus valstu un reģionālā mērogā, kā arī pilnībā un pareizi veikt citus pasākumus noteiktajos termiņos. Paralēli iepriekš minētajam Komisija mēģinās kliedēt Eiropas sabiedrības īpašas bažas, veicinot atbilžu sniegšanu valstu un reģionālā mērogā, piemērojot problēmu risināšanas uzlaboto mehānismu un sākotnēji izmēģinājuma veidā dalībvalstīm nodrošinot vides tiesību speciālistu pakalpojumus. Kritēriju kopumu izmantos, lai noteiktu visus pārkāpumus, kuriem vajadzīgs pievērst īpašu uzmanību, tostarp vajadzības gadījumā pieprasot EKT veikt pagaidu pasākumus. Plānots arī veidot pastiprinātu dialogu ar Eiropas Parlamentu, sabiedrību un ieinteresētajām aprindām un vajadzības gadījumā pilnveidot Komisijas pieeju, ņemot vērā iepriekš minēto. Paredzams, ka šāda stratēģija un instrumentu kopuma izmantošana palīdzēs Komisijai sasniegt lielāku efektivitāti un izvirzīt precīzākus mērķus, veicinot atbilstību noteikumiem un to izpildi, sniegt pilnvērtīgākas atbildes iedzīvotājiem un ieinteresētajām aprindām, kā arī labāk risināt jautājumus nesen uzņemtajās dalībvalstīs, kā arī kandidātvalstīs. Nepārtraukti pārskatīs, vai minētā stratēģija ir efektīva, un vajadzības gadījumā Komisija ierosinās turpmākus pastiprinošus pasākumus, lai nodrošinātu EK vides tiesību aktu labāku īstenošanu. SAĪSINĀJUMI UN SKAIDROJUMI EK = Eiropas Kopiena EKT = Eiropas Kopienu Tiesa ES = Eiropas Savienība ES 12 = dalībvalstis, kas pievienojušās Eiropas Savienībai laikposmā no 2004. līdz 2007. gadam Acquis = piemērojamo tiesību aktu kopums [1] Lēmums Nr. 1600/2002/EK. [2] Komisijas paziņojums, COM (2007) 225. [3] SEC(2008) 2851 un SEC(2008) 2852. [4] Lēmums 280/2004. [5] Šāds ziņojums ir pazīstams kā Natura 2000 barometer . Plašākai informācijai skatīt tīmekļa vietni http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/barometer/index_en.htm [6] Eiropas Savienības vides tiesību aktu īstenošanas un izpildes tīkls. Šo nacionālo inspektoru tīklu izveidoja 1992. gadā. Plašāku informāciju skatīt: http://ec.europa.eu/environment/impel/index.htm [7] Eiropas Savienības dalībvalstu pārstāvju tīkls, kuri darbojas gan dabas aizsardzības, gan mežsaimniecības jomā. Plašāku informāciju skatīt: http://ec.europa.eu/environment/greenforce/index_en.htm [8] Šī konvencija reglamentē pieeju informācijai, sabiedrības dalību lēmumu pieņemšanā un iespēju vērsties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem. [9] Sk. Padomes Lēmumu 2005/370/EK (OV L 124, 17.5.2005.). [10] COM(2003) 624. [11] Pētījuma nosaukums ir „Measures on access to justice in environmental matters (Article 9(3))” [Pasākumi attiecībā uz iespēju vērsties tiesu iestādēs saistībā ar vides jautājumiem (9. panta 3. punkts)]. Tas atrodams vietnē: http://ec.europa.eu/environment/aarhus/study_access.htm. [12] Skatīt iepriekšējo zemsvītras piezīmi. Pētījumā kopumā norādīts, ka pieeju tiesvedībai lielā mērā var uzlabot visā Kopienā. [13] Spānija, Portugāle, Itālija un Polija. [14] C-3/96, Komisija pret Nīderlandi [1998] ECR I-3031. [15] Lieta C-71/99, Komisija pret Vāciju [2001] ECR I-5811. [16] Lieta C-220/99, Komisija pret Franciju [2001] ECR I-5831. [17] Lieta C-494/01, Komisija pret Īriju [2005] ECR I-3331. [18] Lieta C-502/03, Komisija pret Grieķiju. [19] Lieta C-278/01, Komisija pret Spāniju, [2003] ECR I-14141, 26. līdz 30. punkts. [20] Direktīva 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību, OV L 103, 25.4.1979. [21] Direktīva 92/43/EEK par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 22.7.1992). [22] Direktīva 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 175, 5.7.1985). [23] Integrēta piesārņojuma novēršana un kontrole.