LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 255/87

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Mērķtiecīgāks atbalsts lauksaimniekiem apgabalos, kuros ir nelabvēlīgi dabas apstākļi””

COM(2009) 161 galīgā redakcija

(2010/C 255/16)

Ziņotāja: Ludmilla TODOROVA kdze

Eiropas Komisija saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 262. pantu 2009. gada 21. aprīlī nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Mērķtiecīgāks atbalsts lauksaimniekiem apgabalos, kuros ir nelabvēlīgi dabas apstākļi”

COM(2009) 161 galīgā redakcija.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Lauksaimniecības, lauku attīstības un vides specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2009. gada 11. novembrī. Ziņotāja — Todorova kdze.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 458. plenārajā sesijā, kas notika 2009. gada 16. un 17. decembrī (17. decembra sēdē), ar 81 balsi par, 1 balsi pret un 4 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi

1.1. Vairākos atzinumos (1) EESK ir uzsvērusi pienācīgas kompensācijas lielo nozīmi, jo tā ir būtiski svarīgs instruments kultūrvides ainavas un lauksaimniecības saglabāšanai. Atbalsts mazāk labvēlīgiem apgabaliem ir ārkārtīgi svarīgs, lai teritorijās, kurās ir nelabvēlīgi dabas apstākļi, nodrošinātu lauksaimnieciskās darbības turpināšanu, atbalstītu lauku apvidu dzīvotspēju un novērstu zemes neapstrādāšanu un teritoriju pamešanu.

1.2. Maksājumiem mazāk labvēlīgiem apgabaliem tāpat būtu jāveicina pārtikas preču ražošanas jaudas saglabāšana, kas varētu kļūt aizvien nozīmīgāka, ja klimata pārmaiņu rezultātā samazinātos ražošanas jauda citviet. Tāpēc maksājumu sistēmas darbībā būtu jāvadās pēc principa, ka jāaizsargā sabiedrības intereses, atbalstot lauksaimnieciskās darbības saglabāšanu nelabvēlīgos apgabalos, kuros pretējā gadījumā zemes apstrādi pārtrauktu.

1.3. Maksājumus mazāk labvēlīgiem apgabaliem nevajadzētu jaukt ar brīvprātīgām saistībām agrovides atbalstam. Minētajiem maksājumiem principā būtu jānodrošina kompensācija lauksaimniekiem, kuri strādā grūtākos apstākļos un kuriem ir vismazāk iespēju nopelnīt tirgū, un kuri tomēr visvairāk palīdz saglabāt kultūrvides ainavu.

1.4. Ierosinātie astoņi biofizikālie kritēriji varētu būt atbilstošs pamats mazāk labvēlīgo apgabalu noteikšanai, tomēr ļoti svarīga ir arī datu pieejamība un pareizu robežvērtību noteikšana. Tāpēc EESK iesaka dalībvalstīm veikt ierosināto kritēriju ietekmes padziļinātu analīzi, ieskaitot detalizētu kartografēšanu.

1.5. Paziņojumā izteikts priekšlikums apgabalu uzskatīt par mazāk labvēlīgu apgabalu, ja 66 % zemes atbilst vismaz vienam no astoņiem minētajiem kritērijiem. EESK plāno analizēt mazāk labvēlīgo apgabalu noteikšanas rezultātus un izstrādāt atzinumu par robežvērtībām.

1.6. Lietderīgi būtu neviendabīgos apgabalos, kurus vienlaikus ietekmē daudzveidīgi nelabvēlīgi dabas apstākļi, izmantot zinātniski pamatotus kumulatīvos kritērijus, jo ar tiem praktiski iespējams ņemt vērā vairāku ietekmējošo faktoru mijiedarbību. Bez tam ierosinātos apgabalu robežu noteikšanas kritērijus varētu paplašināt, iekļaujot papildu faktorus, piemēram, nošķirtību, ko arī var uzskatīt par nelabvēlīgiem dabas apstākļiem.

1.7. Kad, pamatojoties uz biofizikālajiem kritērijiem, mazāk labvēlīgie apgabali būs noteikti, var izrādīties, ka kritēriji jāizstrādā nedaudz sīkāk. EESK uzskata, ka tādā gadījumā vispiemērotākais būtu ar ražošanu saistīts rādītājs, kas atspoguļo uzņēmēja patieso saimniecisko stāvokli, tostarp izvēles izmaksas kapitālam un par ģimenes nodarbināšanu lauksaimniecībā. Komisija nodrošinās, ka dalībvalstu izmantotie kritēriji ir objektīvi un nediskriminējoši un ka tie atbilst maksājumu piešķiršanas mērķiem.

1.8. EESK mudina pienācīgi novērtēt un, piemērojot Regulā 1698/2005 paredzēto jauno maksājumu formulu, ņemt vērā nelabvēlīgos apgabalos dzīvojošo lauksaimnieku ieguldīto papildu darbu un paaugstinātās investīciju izmaksas.

1.9. Maksājumu pārtraukšana jāveic pietiekami pakāpeniski, lai sniegtu iespēju lauksaimniekiem piemēroties mazāk labvēlīgo apgabalu jaunajai atbalsta sistēmai.

2. Vispārīgs apraksts

2.1. 1975. gadā ieviestie maksājumi lauksaimniekiem mazāk labvēlīgajos apgabalos (tagad saukti “maksājumi par nelabvēlīgiem dabas apstākļiem” palīdz turpināt lauksaimniecisko darbību kalnu apvidos un citos mazāk labvēlīgos apgabalos, kas nav kalnu apvidi (tā saucamie “vidēji mazāk labvēlīgie apgabali”, kuri iztirzāti minētajā paziņojumā), kā arī apgabalos ar specifiskiem nelabvēlīgiem apstākļiem (piemēram, salās un piekrastes teritorijās, kas kopā veido 9 % no lauksaimniecības zemes). Kalnu apvidi veido gandrīz 16 % no ES lauksaimniecības zemes, un tos nosaka pēc augstuma virs jūras līmeņa, nogāzes slīpuma vai abu šo faktoru apvienojuma. Apgabalus, kas atrodas uz ziemeļiem no 62. paralēles, arī uzskata par kalnu apvidiem. Aptuveni 31 % no ES lauksaimniecības zemes ir klasificēts kā vidēji mazāk labvēlīgie apgabali, pamatojoties uz vairāk nekā 100 ļoti atšķirīgiem valstu kritērijiem, kuru dažādību Eiropas Revīzijas palāta uzskata par potenciālu nevienlīdzīgas attieksmes avotu. (2) Ne visas saimniecības minētajos apgabalos saņem atbalsta maksājumus mazāk labvēlīgajiem apgabaliem.

2.2. Ar ELFLA Regulas (EK) Nr. 1698/2005 (3) 50. panta 3. punkta a) apakšpunktu ieviesta jauna definīcija tiem apgabaliem ar nelabvēlīgiem dabas apstākļiem, kas nav kalnu apvidi un kas nav apgabali ar specifiskiem nelabvēlīgiem apstākļiem: “(.) [teritorijām jābūt] ar stipri nelabvēlīgiem dabas apstākļiem, t.i., ar mazu augsnes auglību vai sliktu klimatu, un tādām, kurās, zemi apstrādājot, ir svarīgi veikt uzturošas ekstensīvas lauksaimniecības darbības”, turklāt ar 37. pantu ir ieviestas izmaiņas maksājumu aprēķināšanas kārtībā. Taču 2005. gadā Padome nepanāca vienošanos par Kopienas mēroga sistēmu minēto teritoriju iedalījumam. Tāpēc tika nolemts pagaidām saglabāt iepriekšējo maksājumu sistēmu, un Komisiju lūdza pārskatīt mazāk labvēlīgo apgabalu atbalsta noteikumus. Paredzams, ka jaunā robežu noteikšanas sistēma būs izveidota līdz 2014. gadam.

2.3. Vidēji mazāk labvēlīgo apgabalu pašreizējās klasifikācijas pamatā ir trīs veidu rādītāji, kas uzskaitīti ELVGF Regulas (EK) Nr. 1257/1999 (4) 19. pantā: zeme ar zemu ražību, lauksaimnieciskās ražošanas rezultāti ir manāmi sliktāki par vidējiem un mazs vai sarūkošs tādu iedzīvotāju skaits, kuri galvenokārt ir atkarīgi no lauksaimnieciskās darbības. Klasifikācija daļēji pamatojas uz sociālekonomiskajiem kritērijiem, kas, pēc Komisijas domām, vairs neatspoguļo galvenos mērķus maksājumiem par nelabvēlīgiem dabas apstākļiem. Turklāt nav ņemta vērā demogrāfisko un saimniecisko datu dinamika, lai atjauninātu apgabalu robežas. Bez tam robežu noteikšanas pamatā bijuši daudzveidīgi dalībvalstu rādītāji, kas Eiropas mērogā bieži nav salīdzināmi.

2.4. Informācija, kas vajadzīga, lai pietiekami sīki (piemēram, pašvaldību vai statistikas teritoriālo vienību nomenklatūras LAU 2 mērogā) izvērtētu jaunās robežu noteikšanas pieejas rezultātus, ir iegūstama tikai dalībvalstu līmenī. Komisijas priekšlikums ir lūgt dalībvalstīm izveidot modeļus par astoņu biofizikālo kritēriju (zema temperatūra, pārmērīgs karstums, augsnes nosusināšana, augsnes tekstūra un akmeņainība, sakņošanās dziļums, augsnes ķīmiskās īpašības, augsnes ūdens bilance un slīpums) piemērošanu savā teritorijā un sagatavot to teritoriju kartes, kas atbilstu atbalsta saņemšanas kritērijiem. Uzskata, ka apgabalā ir nozīmīgi nelabvēlīgi dabas apstākļi, ja 66 % no lauksaimniecībā izmantotās zemes atbilst vismaz viena kritērija norādītajam robežlielumam.

2.5. Patlaban 13 dalībvalstis kombinē vairākus rādītājus, aprēķinot indeksu, ko izmanto apgabalu klasificēšanai atbilstoši robežlielumiem vai kategorijām. Dažos gadījumos “indeksu sistēmas” var uzskatīt par pilnveidotākām nekā biofizikālos kritērijus, un tāpēc ar tām var labāk noteikt nelabvēlīgus dabas apstākļus apgabalā. Saskaņā ar Komisijas viedokli visās dalībvalstīs vienādi piemērojamas kopīgas indeksu sistēmas izveidošana tomēr prasītu milzīgu darbu saistībā ar izstrādi, datu vākšanu, analīzi un ieviešanu. Tāpēc Eiropas mēroga indeksu sistēmas izveide, lai pienācīgi konstatētu nelabvēlīgus dabas apstākļus, nebūtu ne efektīva, ne reāli iespējama.

2.6. Komisija uzskata, ka tādēļ gadījumos, kad nelabvēlīgos dabas apstākļus iespējams pārvarēt, apgabalu robežu noteikšanas kritēriji jāizstrādā sīkāk, piemērojot biofizikālos kritērijus apvienojumā ar attiecīgiem rādītājiem, kas saistīti ar ražošanu.

2.7. Paziņojumā teikts, ka pēc apgabalu robežu noteikšanas pareizi izstrādāti atbilstības noteikumi, ko piemēro saimniecībām, ir efektīvs līdzeklis atbalsta mērķtiecīgai novirzīšanai. Saskaņā ar Komisijas sniegtajiem datiem patlaban dalībvalstīs saimniecībām piemēro aptuveni 150 atšķirīgus atbilstības kritērijus, un daži no tiem varētu izraisīt bažas saistībā ar atbilstību PTO noteikumiem, jo ar tiem no atbalsta saņemšanas ir izslēgtas atsevišķas ražošanas nozares vai lauksaimnieciskās darbības jomas. Dažas dalībvalstis pašreiz atbalstu nepiešķir nepilnas slodzes lauksaimniekiem, lai gan viņu darbība atbilst minētā pasākuma mērķim.

2.8. Sabiedriskai apspriešanai 2008. gada 22. maijā tika iesniegti četri maksājumu sistēmas pārskatīšanas varianti.

— 1. variants: status quo+. Saskaņā ar šo variantu dalībvalstīm būtu jāatceļ sociālekonomiskie rādītāji, ko patlaban izmanto mazāk labvēlīgo apgabalu noteikšanai, un jāizvērtē, kurus kritērijus tās uzskata par vispiemērotākajiem, lai noteiktu dabas apstākļus, kas nelabvēlīgi ietekmē lauksaimniecību.

— 2. variants: vienoti kritēriji. Mazāk nelabvēlīgos apgabalus noteiktu, pamatojoties uz vienotiem biofizikāliem kritērijiem.

— 3. variants: atbilstības noteikumi. Kopienas tiesību aktos būtu noteiktas atbilstības kritēriju pamatnostādnes un norādīti principi un kritēriju veidi, kas jāizmanto, lai neiekļautu intensīvās lauksaimniecības sistēmas (piemēram, maksimālais lauksaimniecības dzīvnieku blīvums, vidējā raža, standarta bruto segums).

— 4. variants: augsta dabiskā vērtība. Šis variants ietver apgabalu mērķorientētāku noteikšanu: par mazāk labvēlīgiem apgabaliem uzskatītu vienīgi tos apgabalus, kas atrastos teritorijās ar nelabvēlīgiem dabas apstākļiem, bet būtu klasificēti kā lauksaimniecības zeme ar augstu dabisko vērtību.

3. EESK viedoklis

3.1. Lauksaimniecība ir viena no svarīgākajām ES ekonomikas nozarēm, kurā ir nodarbināti gandrīz 30 miljoni iedzīvotāju. Eiropas lauksaimniecības modeļa saglabāšana, kvalitatīvas pārtikas garantēšana un darba vietu nodrošināšana ir būtiski svarīga, lai saglabātu lauku apvidu sociālo struktūru, bet tā ir arī lielāka atbildība par zemes apsaimniekošanu. Tas arī palīdzēs saglabāt pārtikas bagātīgo un daudzveidīgo klāstu, vietējās tradīcijas un arodus. Ilgtspējīgai lauksaimniecībai ir liela pozitīva blakusietekme, kas atbilst sabiedrības interesēm, piemēram, saglabā bioloģisko daudzveidību, uztur savvaļas dzīvnieku dzīvotnes un veido skatam patīkamas un sakoptas ainavas.

3.2. Mazāk labvēlīgajos apgabalos, kas nav kalnu apvidi, atrodas 30 % lauku saimniecību, 39 % no izmantotās lauksaimniecības zemes, 26 % no ekonomiskā potenciāla (izteikta ar saimnieciskās darbības apjomu) un tajos strādā 31 % lauksaimniecības darbaspēka. Visā Eiropā lauku apgabalos samazinās iedzīvotāju skaits, un mazāk labvēlīgie apgabali ir visvairāk apdraudētās teritorijas. Šim procesam var būt graujošas sekas. Tāpēc atbalsts mazāk labvēlīgajiem apgabaliem ir būtiski svarīgs, lai nodrošinātu lauksaimnieciskās darbības nepārtrauktību, lai veicinātu lauku apvidu dzīvotspēju un lai novērstu zemes neapstrādāšanu un apgabalu ar nelabvēlīgiem dabas apstākļiem pamešanu.

3.3. Vairākos atzinumos EESK jau ir izklāstījusi grūtības, ar kādām jāsaskaras mazāk labvēlīgajos apgabalos dzīvojošajiem lauksaimniekiem, un ir uzsvērusi, ka ļoti svarīgi ir piešķirt pienācīgu kompensāciju, lai nodrošinātu, ka zemi turpina izmantot lauksaimnieciskai darbībai. EESK uzskata, ka kompensācija ir nozīmīgs instruments kultūrvides ainavu un lauksaimniecības saglabāšanai apgabalos, kas ir apdraudēti ekonomikas, vides un sociālajā ziņā. EESK īpaši vērš uzmanību uz problēmām ES ziemeļu reģionos.

3.4. Komisijas paziņojuma mērķis ir noteikt apgabalus (veidojot kartes), kuros ir stipri ierobežotas iespējas nodarboties ar lauksaimniecību. Ierosinātie kritēriji sākumposmā var būt adekvāts pamats, lai izvērtētu nelabvēlīgus dabas apstākļus Eiropas Savienībā. Tā kā mazāk labvēlīgo apgabalu atbalsta maksājumu sistēmas laba funkcionēšana ir ļoti svarīga KLP darbībai nākotnē, ieteiktie kritēriji tomēr ir rūpīgi jāizvērtē. Tāpēc Komiteja šajā jautājumā atbalsta Komisijas un Padomes sadarbību. (5)

3.5. Lai vidēji mazāk labvēlīgos apgabalus varētu definēt un klasificēt skaidri un objektīvi, būtiski svarīga ir datu pieejamība par minētajiem astoņiem biofizikālajiem kritērijiem. Dalībvalstīm būtu svarīgi veikt padziļinātu analīzi, tostarp izstrādāt detalizētas kartes, par ierosināto kritēriju ietekmi. Turklāt, ja dalībvalstis Komisijai nosūtītu modeļus, kuros izmēģināti papildkritēriji un citas robežvērtības, tas palīdzētu debatēs labāk ņemt vērā katras dalībvalsts specifiskās iezīmes. Mazāk labvēlīgo apgabalu noteikšana pašvaldību līmenī (LAU 2) būtu pietiekami sīks mērogs.

3.6. Paziņojumā ir ierosināts, ka apgabals būtu uzskatāms par mazāk labvēlīgu apgabalu, ja 66 % zemes atbilstu vismaz vienam no astoņiem kritērijiem. Tas ietver savstarpējo papildināmību, proti, ka būtu iespējams sasummēt līdz pat astoņām starpsummām (neskaitot iespējamo pārklāšanos), un tādējādi iegūtu kopējo kritērijiem atbilstošo platību attiecīgajā reģionā. Kaut arī teritoriju noteikšanas pamatmērķis ir novirzīt atbalstu apgabaliem, kuros lauksaimniecisko darbību citādi nebūtu iespējams veikt, šķiet, ka ierosinātās robežvērtības ir pārāk augstas, un ir radušās bažas, ka tāpēc atbalsts varētu tikt pārtraukts daļai mazāk labvēlīgo apgabalu, kas pašreiz to saņem. EESK uzskata, ka, pirms nav iegūti modelēšanas rezultāti, 66 % robežvērtība jāvērtē ar lielu piesardzību, un to varētu turpināt apspriest vienīgi pēc tam, kad būs iegūti modelēšanas rezultāti un izveidotas kartes.

3.7. Īpaša uzmanība jāpievērš zinātniski pamatotu kumulatīvo kritēriju izmantošanai neviendabīgos apgabalos, kurus vienlaikus ietekmē vairāku veidu nelabvēlīgi dabas apstākļi. Iepriekš izmantotajām sistēmām, kas daudzos gadījumos bija “indeksu sistēmas”, bija tāda priekšrocība, ka tās ietvēra vairākus kritērijus, un tāpēc tās bija precīzāki instrumenti, kuri patiesāk novērtēja situāciju. Tās daudz labāk atspoguļoja reālos apstākļus un to mijiedarbību apgabalā. Ja izmantotu kombinētu rādītāju, kas ietvertu vairākus objektīvus un zinātniski pamatotus kritērijus, tas ļautu mazāk labvēlīgos apgabalus klasificēt pat tad, ja individuālie kritēriji nebūtu pietiekami to iekļaušanai starp atbalsta saņēmējiem. Minētā sistēma darbojas vairākās dalībvalstīs, piemēram, kalnaino apvidu klasificēšanai. Šāda pieeja ir ļoti lietderīga, jo tā praktiski pievēršas daudzu ietekmējošo faktoru mijiedarbībai.

3.8. Gadījumos, kad ar tehnikas palīdzību vai citā veidā (piemēram, apūdeņojot vai nosusinot) nelabvēlīgie dabas apstākļi ir pārvarēti, Komisija ierosina piemērot sīkāk izstrādātus kritērijus tā, lai izslēgtu apgabalus, kas pretējā gadījumā tiktu iekļauti starp mazāk labvēlīgajiem apgabaliem, un neiekļautu papildu teritorijas. Tomēr nopietna problēma rastos teritorijās, kuras tiktu izslēgtas tāpēc, ka tās ir pārvarējušas nelabvēlīgus dabas apstākļus, pareizi pielāgojot lauksaimniecības paņēmienus. Jāvērš uzmanība uz to, ka nelabvēlīgus dabas apstākļus nevar uzskatīt par pilnībā novērstiem, pat ja ir veikta zināma iejaukšanās. Jāņem vērā arī gandrīz vienmēr ļoti lielo ieguldījumu radītais slogs un uzturēšanas izmaksas. Turklāt rūpīgi būtu jāapsver fakts, ka tāda pielāgošanās (piemēram, nosusināšana un apūdeņošana) lielākajā daļā gadījumu ir iespējama vienīgi ar papildu finansējumu.

3.9. Iepriekšējā atzinumā EESK jau uzsvēra, ka, sīkāk izstrādājot minētos pasākumus, jāievēro saprātīgs līdzsvars starp ES noteikumiem un elastīgu pieeju valstu un reģionālajā līmenī. (6) Pēc biofizikālo kritēriju ieviešanas var izrādīties, ka mazāk labvēlīgo apgabalu noteikšanas kritēriji jāizstrādā nedaudz sīkāk. EESK uzskata, ka šādos gadījumos tas būtu jāatļauj un to vajadzētu darīt dalībvalstu līmenī. Pēc EESK domām šajā otrajā posmā vispiemērotākais būtu ar ražošanu saistīts rādītājs, kas atspoguļo uzņēmēja patieso saimniecisko stāvokli, tostarp izvēles izmaksas kapitālam un par ģimenes nodarbināšanu lauksaimniecībā. Komisija nodrošinās, ka dalībvalstu izmantotie kritēriji ir objektīvi un nediskriminējoši un ka tie atbilst atbalsta mērķiem. Šāda alternatīva pieeja uzlabotu mazo un vidējo lauku saimniecību piekļuvi finansiālajam atbalstam un vienlaikus “nesodītu” lauksaimniekus, kas iegulda nelabvēlīgu dabas apstākļu pārvarēšanā. Lai novērstu lauksaimnieku neziņu, viņi būtu jāiekļauj atbalsta saņemšanā vismaz visu attiecīgā plānošanas perioda laiku.

3.10. Jāvērš uzmanība arī uz to, ka priekšlikumā nekur nav pieminēti neizdevīgi ģeogrāfiskie apstākļi (nošķirtība, liels attālums līdz patērētājiem, pārvaldes iestādēm un pakalpojumiem, u.tml.), kas tomēr ir viens no lielākajiem šķēršļiem lauku saimniecībām, kuras atrodas mazāk labvēlīgos apgabalos. Tāpēc aprēķinos vajadzētu ņemt vērā arī lauku saimniecību izkliedētību, piekļuvi tirgum un transportēšanas iespējas reģionā.

3.11. Ierosinātos klasifikācijas kritērijus varētu papildināt. Viens papildkritērijs varētu būt to dienu skaits, kad var strādāt uz lauka, tādējādi atzīstot mitras, neapstrādājamas augsnes radītos ierobežojumus, un aprēķinos ņemt vērā augsnes tipa un klimata mijiedarbību, piemēram, piejūras klimatā. Turklāt dažas no ieteiktajām robežvērtībām būtu rūpīgi jāizanalizē, lai konstatētu patiesos apstākļus. Viens piemērs ir Komisijas ieteiktais 15 % slīpuma kritērijs. Komiteja jau ir aicinājusi ņemt vērā zemo temperatūru ziemas periodā. (7)

3.12. Tā kā var gadīties, ka daži apgabali, kas patlaban saņem atbalstu, vairs neatbildīs jaunajiem kritērijiem, tam var būt graujoša ietekme uz saimniecībām. Tāpēc EESK uzskata, ka svarīgi būtu maksājumu pārtraukšanu veikt pietiekami pakāpeniski, lai sniegtu iespēju lauksaimniekiem piemēroties mazāk labvēlīgo apgabalu jaunajai atbalsta sistēmai. Šajā procesā būtu jāiekļauj arī KLP turpmākās attīstības politikas nostādnes.

3.13. Mazāk labvēlīgajiem apgabaliem paredzēto maksājumu mērķis ir novirzīt atbalstu līdz saimniecībām, kas atrodas apgabalos ar nelabvēlīgiem dabas apstākļiem, un tie ir lauku attīstības politikas neatņemama sastāvdaļa jeb tā sauktais KLP otrais pīlārs. Maksājumiem mazāk labvēlīgajiem apgabaliem arī būtu jāpalīdz saglabāt pārtikas preču ražošanas jaudu, kam varētu pieaugt nozīme, ja klimata pārmaiņu rezultātā nākotnē samazināsies ražošanas jauda citviet. Tāpēc maksājumu sistēmas darbībā būtu jāvadās pēc principa, ka jāaizsargā sabiedrības intereses, atbalstot lauksaimnieciskās darbības turpināšanu nelabvēlīgos apgabalos, kuros pretējā gadījumā zemes apstrādi pārtrauktu.

3.14. Maksājumus mazāk labvēlīgajiem apgabaliem nevajadzētu jaukt ar brīvprātīgām saistībām agrovides atbalstam. Abas atbalsta sistēmas jāuztver kā viena otru papildinošas, bet ne savstarpēji izslēdzošas. Atbalsta maksājumu piešķiršana mazāk labvēlīgiem apgabaliem nedrīkstētu būt atkarīga no tādu vides prasību ievērošanas, kas ir stingrākas par savstarpējās atbilstības noteikumiem. Atšķirībā no KLP pirmā pīlāra (tiešie maksājumi un tirgus atbalsts) maksājumiem mazāk labvēlīgajiem apgabaliem vajadzētu būt kompensācijai lauksaimniekiem, kas strādā grūtākos apstākļos nekā tie, kuri darbojas teritorijās, kur nav nelabvēlīgu dabas apstākļu, un kam ir vismazāk iespēju nopelnīt tirgū, un tomēr viņi visvairāk palīdz saglabāt kultūrvides ainavu.

3.15. Dalībvalstīm vajadzēs aprēķināt maksājumus mazāk labvēlīgiem apgabaliem, izmantojot Regulā 1698/2005 paredzēto jauno maksājumu formulu, kurā noteikts, ka maksājumiem jākompensē radušās izmaksas un zaudētie ienākumi. Tāpēc EESK aicina pienācīgi novērtēt un kompensācijas maksājumos ņemt vērā nelabvēlīgos apgabalos dzīvojošo lauksaimnieku ieguldīto papildu darbu un paaugstinātās investīciju un darbības izmaksas.

3.16. Jaunajai maksājumu piešķiršanas sistēmai būtu jāuzlabo pārskatāmība. Tomēr nākotnē joprojām būs atšķirības mazāk labvēlīgajiem apgabaliem paredzēto maksājumu apmēros gan starp dažādām dalībvalstīm, gan vienas dalībvalsts teritorijā. Tās ir neizbēgami, ja valstu pārvaldēm atļauj pašām izlemt, kā tās izmanto no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai piešķirtos līdzekļus, tostarp valstīm ir pat iespējams izvēlēties vispār neieviest maksājumus mazāk labvēlīgajiem apgabaliem.

3.17. Daudzas dalībvalstis nepietiekami atbalsta mazāk labvēlīgos apgabalus. EESK aicina dalībvalstis atzīt mazāk labvēlīgajiem apgabaliem paredzētā atbalsta ārkārtīgi lielo nozīmi un, sadalot lauku attīstībai paredzētos līdzekļus, proporcionāli nesamazināt mazāk labvēlīgajiem apgabaliem piešķirto daļu neatkarīgi no tā, kāds būs pašreizējā mazāk labvēlīgo apgabalu klasifikācijas procesa iznākums.

Briselē, 2009. gada 17. decembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) OV C 318, 23.12.2006., 93. lpp. OV C 44, 16.2.2008., 56. lpp. OV C 318, 23.12.2009., 35. lpp.

(2) OV C 151, 27.6.2003.

(3) OV L 277, 21.10.2005., 1. lpp.

(4) OV L 160, 26.6.1999., 80. lpp.

(5) 2009. gada 22. un 23. jūnija Padomes secinājumi.

(6) OV C 44, 16.2.2008., 56. lpp.

(7) OV C 318, 23.12.2009., 35. lpp., 1.7. punkts.