LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 228/116

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas a atzinums par tematu “Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai, Reģionu komitejai un Eiropas Centrālajai bankai “EMU@10 – panākumu un problēmu apzināšana pēc Ekonomikas un monetārās savienības desmit pastāvēšanas gadiem””

COM(2008) 238 galīgā redakcija – SEC(2008) 553

2009/C 228/23

Eiropas Komisija saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 262. pantu 2008. gada 7. maijā nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai, Reģionu komitejai un Eiropas Centrālajai bankai “EMU@10 – panākumu un problēmu apzināšana pēc Ekonomikas un monetārās savienības desmit pastāvēšanas gadiem””

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Ekonomiskās un monetārās savienības, ekonomiskās un sociālās kohēzijas specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2009. gada 5. martā. Ziņotājs – BURANI kgs.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 452. plenārajā sesijā, kas notika 2009. gada 24. un 25. martā (24. marta sēdē), ar 79 balsīm par, 1 balsi pret un 17 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Kopsavilkums un secinājumi.

1.1. Šajā dokumentā EESK sniedz dažas piezīmes par Komisijas paziņojumu, kurā ir atspoguļoti Ekonomikas un monetārās savienības (EMS) panākumi pēc desmit pastāvēšanas gadiem un norādīti uzdevumu, kas jāveic nākotnē. Paziņojums tika izstrādāts pirms vēl pašreizējā krīze nebija vērsusies plašumā. Komiteja, sniedzot komentārus, kas neattiecas uz Komisijas dokumentu, iespēju robežās cenšas neatsaukties uz pašreizējiem notikumiem. Aktuālos jautājumus tā apskatīs citos atzinumos.

1.2. Sākotnējās cerības netika īstenotas: optimismu, kas raksturoja EMS sākuma posmu, mazināja ekonomikas nelabvēlīgās tendences, t.i., objektīvi un pa lielākai daļai ar vienoto valūtu nesaistīti faktori. Sabiedriskā doma, kas ne vienmēr ir labi informēta un kuru daļēji ietekmē pastāvīga neuzticēšanās Eiropas Savienībai, uzskatīja, ka euro ir atbildīgs par lejupslīdi, kurai patiesībā nav nekāda sakara ar monetārajiem jautājumiem.

1.3. Neapšaubāms Monetārās savienības panākums ir ilgtermiņa inflācijas stabilizācija prognozes līmenī, kas tuvinās noteiktajam cenu stabilitātes līmenim. Turklāt procentu likmes vispārējais samazinājums veicināja ekonomikas izaugsmi. Finanšu tirgu integrācija veicināja arī ekonomiskās krīzes, kas sākās citur, izplatību Eiropā.

1.4. Lai arī euro ir otrā starptautiskā valūta, Eurogrupai un ECB nav institucionālās klātbūtnes starptautiskajās ekonomikas un finanšu organizācijās. Iemesli šādai situācijai ir dažādi, bet viens no tiem ir to dalībvalstu, kas pieder euro zonai, un to, kuras pie tās nepieder, līdzdalība šādās organizācijās. Teorētiski tiktu īstenota labāka ekonomikas pārvaldība, ja minētajām divām iestādēm būtu pārstāvība starptautiskajās iestādēs.

1.5. ES līmenī nākotnes uzdevumi saistās galvenokārt ar iepriekšējo desmit gadu neapmierinošajiem veikumiem. Runa ir par atšķirībām starp EMS valstīm inflācijas un darbaspēka izmaksu ziņā, kā arī vēl daļēju preču un pakalpojumu tirgu integrāciju. Pirmo minēto mērķi būtu jāiekļauj virknē valstu programmu, kas, ievērojot Stabilitātes un izaugsmes paktu, ir vērstas uz konverģenci, par kādu vienojušās valdības un sociālie partneri. Otrajam mērķim vajadzētu pievērsties pētījumā, kurā tiktu noteikta integrācijas reālā robeža, ko pārkāpjot integrācija būtu neiespējama vai pārāk sarežģīta.

1.6. Pasaules līmenī EMS saskaras ar politiskām un konkurences problēmām, kas jārisina ar iekšējās fiskālās politikas programmām, strukturālo reformu labāku iekļaušanu un euro starptautiskās nozīmes pastiprināšanu, kā arī efektīvāku ekonomikas pārvaldību. Attiecībā uz pēdējo minēto punktu uzmanība būtu jāpievērš valsts izdevumiem, konkurētspējai un sociālās nodrošināšanas sistēmām, – trijām jomām, kurās vienota rīcība ir grūti īstenojama, ņemot vērā atšķirīgo stāvokli dalībvalstīs.

1.7. Runājot par finanšu pārvaldību, EESK aicina veikt visaptverošu to politikas jomu pārskatīšanu, kas līdz šim ir ietekmējušas tirgus darbību. Finanšu krīzes aizsākumi, ko radīja paaugstināta riska hipotekārie kredīti un kuru savukārt ietekmēja ekonomiskā krīze, ir saistīti ar savā būtībā nevēlamu produktu laišanu apgrozībā. Tam par iemeslu bija nepareizi izprasta tirgus ekonomika; Komiteja nevēlas no tās atteikties, bet uzskata, ka ir vajadzīgi tās pārvaldības noteikumi.

2. Ievads.

2.1. Komisija 2008. gada maijā publicēja paziņojumu, kurā atspoguļo Ekonomikas un monetārās savienības (EMS) pirmās desmitgades darbības rezultātus un izklāsta nākamās desmitgades politiskās programmas pamatnostādnes (1). Dokuments ir publicēts “European Economy” (2) otrajā numurā un to papildina analītisks pētījums (vairāk nekā 300 lappuses). EESK ir paziņojuma adresātu vidū, un tā pateicas Komisijai par iespēju paust savu viedokli. Komiteja cer, ka tās piezīmes tiks uztvertas kā mēģinājums sniegt konstruktīvu ieguldījumu pašreiz notiekošajās pārdomās.

2.2. Analītiskais pētījums ir vērtīgs līdzeklis, lai izprastu paziņojumā aprakstītos jautājumus, kā arī Komisijas deklarācijas; tas ir ekonometriskās un finanšu analīzes dokuments, kas paredzēts šauram speciālistu lokam. EESK iepazinās ar minēto dokumentu un atsaucas uz to saistībā ar dažiem jautājumiem, kad ir vajadzīga precīza analīze.

2.3. EESK izsaka piezīmes par daudziem paziņojuma punktiem, ievērojot secību, kādā tos ir izklāstījusi Komisija, cerot, ka minētās piezīmes būs lietderīgas un tiks uzskatītas par sociālo partneru, kurus Komiteja pārstāv, pozitīvu ieguldījumu.

3. Paziņojums – vēsturisks solis.

3.1. Dokuments sākas ar apgalvojumu, ka EMS “Eiropas iedzīvotājiem un visai pasaulei raidīja ļoti spēcīgu politisku signālu par to, ka Eiropa spēj pieņemt tālejošus lēmumus” un ka “euro pastāvēšanas desmit gadi liecina, ka tas ir liels panākums”. Paziņojumā šādu apgalvojumu secība šķiet neatbilstoša: gandarījuma paušana ir pārliecinoša noslēgumā, bet ir nelietderīga, ja to izvirza pašā sākumā. Principā EESK piekrīt apgalvojumu saturam, bet vēlētos, lai tie atrastos nobeigumā nevis ievadā.

3.2. Jau atturīgāk Komisija norāda, ka “ euro nav attaisnojis vairākas sākotnējās cerības”, kā iemeslus minot neapmierinošu produktivitātes izaugsmi, globalizāciju, dabas resursu nepietiekamību, klimata pārmaiņas un sabiedrības novecošanu, proti, visas problēmas, kas “radīs papildu apgrūtinājumus ekonomikas izaugsmei”. Lai gan tas neapšaubāmi nav Komisijas nodoms, tomēr pirmajā mirklī šķiet, ka minētie apgalvojumi veido saikni starp globālajām sociāli ekonomiskajām tendencēm un cerībām, ko euro nav attaisnojis.

3.2.1. Turpmāk (7. lpp.) Komisija pauž bažas, ka “[iedzīvotāji] euro bieži vien piešķir grēkāža lomu saistībā ar sliktiem ekonomiskajiem rādītājiem, kas patiesībā izriet no nepiemērotas valstu politikas”, tādējādi nosakot pamatotu nošķīrumu starp ekonomikas tendencēm un euro jautājumiem. Euro interesēs lietderīgāk būtu, ja Komisija izskaidrotu, ka vienoto valūtu, līdzīgi kā lielākā vai mazākā mērā lielāko daļu pārējo valūtu, negatīvi ietekmē ekonomikas vispārējās tendences, kas skar monetāro politiku.

3.2.2 Ar monetārās politikas, sevišķi EMS starpniecību vien nevar atrisināt globālu un integrētu tirgu problēmas, kad problēmas lavīnveidīgi un reāllaikā tiek pārnestas no viena tirgus uz citu. Pārāk ilgu laiku ārpus Eiropas esošie tirgi ir darbojušies, izmantojot pārāk liberālu tirgus ekonomikas interpretāciju gan ekonomikā, gan finanšu jomā. Brīvajam tirgum ir vajadzīgi noteikumi, kas nosaka nepārkāpjamas robežas, un efektīva kontrole, kura nodrošina to ievērošanu. Eiropa minētās divas prasības pa lielākai daļai ir izpildījusi, bet to pašu nevar teikt par pārējiem.

4. Galvenie panākumi pirmajos desmit gados.

4.1. Komisija pamatoti uzsver, ka monetārā politika “ir nostabilizējusi ilgtermiņa inflācijas prognozes līmenī, kas tuvinās ECB noteiktajam cenu stabilitātes līmenim”. Tā atzīst, ka pēdējā laikā inflācija ir paaugstinājusies, “ko galvenokārt izraisījis naftas un citu preču cenu kāpums”, bet paredz, “ka tad, kad šis ārējais spiediens samazināsies, inflācija atgriezīsies ierastajā līmenī”, kas arī ir noticis. Runājot par procentu likmēm, satricinājumi finanšu tirgos izraisīja stingrākus kreditēšanas nosacījumus mājsaimniecībām un uzņēmumiem. Arī šajā jomā tiek paredzēts, ka “kreditēšanas nosacījumi kļūs pieņemamāki, neraugoties uz to, ka naftas cenas var turpināt pieaugt”.

4.1.1. Lielākā daļa novērotāju paredz ilglaicīgu krīzi un atturas prognozēt ekonomikas, sevišķi rietumvalstu ekonomikas atveseļošanās termiņus. Diemžēl sakarā ar pasaules ģeopolitiskās situācijas nestabilitāti ekonometriskās prognozes tiek noteiktas viedokļu salīdzināšanas līmenī. EESK vēlas īpašu uzmanību pievērst vienam paziņojuma punktam, kurā Komisija pauž nožēlu, ka inflācijas dēļ ir pasliktinājušies kreditēšanas nosacījumi mājsaimniecībām un uzņēmumiem, bet nepiemin faktu, ka mājsaimniecības nav tikai kredīta ņēmēji, bet arī noguldītāji, kuru ieguldījumi veicina ekonomikas izaugsmi un galu galā arī valsts parāda un uzņēmumu finansēšanu.

4.1.2. Gan banku, gan vērtspapīru ieguldījumu uzkrājumu ienākuma likmes ir paaugstinājušās lēnāk nekā inflācija. Kad ir atskaitīti nodokļu maksājumi, jākonstatē pirktspējas ievērojams kritums, kā arī ieguldītā kapitāla vērtības zudums. Tomēr būtiskie zaudējumi biržās pamudināja mājsaimniecības meklēt drošākus ieguldījumu veidus tradicionālajos krājnoguldījumos, neraugoties uz zemo peļņu un kapitāla vērtības kritumu.

4.2. EESK piekrīt Komisijai, kad tā uzskaita euro sniegtās priekšrocības. Stabilitātes un izaugsmes pakta 2005. gada reformas rezultātā dalībvalstīm bija jāpieņem saskaņota nodokļu politika, kas atbilstu EMS makroekonomiskās stabilitātes mērķim, veicinot ekonomikas un tirgu integrāciju un liekot euro darboties kā “spēcīgam katalizatoram finanšu tirgu integrācijā”. Šī integrācija, kas “ir uzlabojusi euro zonas spēju pretoties nelabvēlīgām ārējām norisēm”, tomēr izraisa pārdomas.

4.2.1. Taisnība, ka EMS ļāva izveidot stipru integrētu finanšu tirgu, kas ir spējīgāks pretoties nelabvēlīgiem ārējiem apstākļiem, salīdzinot ar virkni atsevišķiem valstu tirgiem, bet ir jāņem arī vērā, ka EMS iekšējo integrāciju papildina cieša savstarpēja saikne ar pasaules tirgiem. Komisija norāda, ka “euro zona ir pasargāta no pašreizējiem pasaules finanšu satricinājumiem”. Tomēr šos satricinājumus, un pirmām kārtām paaugstināta riska hipotekāro kredītu krīzi izraisīja ārējie tirgi un situācijas, ar kurām EMS nav nekāda sakara.

4.2.2. Pēc šī ievada rodas jautājums, kuru Komisija uzdod tālāk paziņojumā: Eurogrupas ārējā ietekme ne tikai uz ekonomikas pārvaldību, bet arī uz iestādēm, kas regulē finanšu tirgus. Paaugstināta riska hipotekāro kredītu krīzi veicināja nepareizi kreditēšanas paņēmieni un apšaubāmas sistēmas saistībā ar pārvēršanu vērtspapīros, kas daļēji ir svešas Eiropas praksei. Tāpēc šķiet pamatoti jautāt, vai nevarēja izvairīties no kaitējuma vai to mazināt, ja Eurogrupai (un ECB) būtu institucionāla pārstāvība starptautiskajās ekonomikas un finanšu organizācijās.

4.2.3. Šo pārliecību pastiprina publiskie atbalsta pasākumi un amerikāņu lielo finanšu grupu ar filiālēm Eiropā bankrots, kas rada jutīgas konkurences un kontroles problēmas. Turklāt EESK nav vienīgā, kas to apgalvo. Arī Komisija pauž nožēlu, ka “nav stingras nostājas starptautiskajos forumos”, bet neko nesaka un nekomentē, ko ir izdarījusi vai nav izdarījusi Padome, lai Eiropai dotu konkrētu iespēju paust “stingru nostāju”.

4.3. Šajā atzinumā EESK neanalizēs jautājumu par “nozīmīgajām priekšrocībām tām dalībvalstīm, kuras atrodas ekonomikas iedzīšanas procesā”. Komisija šim jautājumam veltīja iepriekšējo paziņojumu (3), par ko EESK pauda savu viedokli atzinumā (4).

4.4. Euro“ir nostiprinājis savu pozīciju kā pasaules otra nozīmīgākā valūta” un veido ceturto daļu no pasaules rezervēm. Aizdevumi, ko euro zonas bankas izsniedz aizņēmējiem ārpus euro zonas, šobrīd sasniedz 36 %, salīdzinot ar 45 % ASV dolāros. Tomēr nepietiek priecāties par šiem panākumiem. Euro nozīmei, kas saskaņā ar visām prognozēm pieaugs, jāizpaužas konkrētos rezultātos un priekšrocībās, pirmām kārtām saistībā ar naftas cenām. Atkarība no šī enerģijas avota ir viens no šķēršļiem, kas apgrūtina euro zonas valstu ekonomiku, un dažās no tām sevišķi spēcīgi. Cenu svārstības nerada tikai ražotājvalstu monopolistiskā politika, bet tās ir arī atkarīgas no spekulācijām un dolāra svārstībām, kas no stabilitātes viedokļa ir kļuvis neuzticams. Būtu lietderīgi uzsākt pārdomas par stratēģiju, lai noteiktu naftas cenas euro vismaz darījumos ar EMS valstīm. Tomēr jāatzīst, ka šim pasākumam ir trūkumi un tas ir rūpīgi jāizvērtē. Jebkurā gadījumā iespēja gūt panākumus nav atkarīga vienīgi no euro pozīcijas, bet arī no Eiropas sarunu vadīšanas spējas kopumā.

4.5. Visbeidzot, Komisija analizē ekonomikas pārvaldību, kas pašlaik ir iespējama, pateicoties Eurogrupas rīcībai, kura ir kļuvusi efektīvāka pēc pastāvīgā priekšsēdētāja iecelšanas. Tomēr valūtas iekšējā pārvaldība ir nepietiekama, lai nodrošinātu euro stabilitāti un prestižu. Iepriekš minētie apsvērumi parāda, ka ir vajadzīga “ārējā pārvaldība”, ko var īstenot (sk. 4.2.2. un 4.4. punktu) tikai tad, ja Eurogrupai un ECB ir institucionāla loma starptautiskajās organizācijās, sevišķi Starptautiskajā valūtas fondā. Vairs nav pieņemams, ka iestādēm, kuras globāli pārstāv vienotu valūtu, nav tiesību balsot.

5. Problēmas, kas EMS vēl jārisina.

5.1. EMS, tāpat kā Amerikas un citu Eiropas valstu, kas ir ārpus EMS, ekonomika piedzīvo lejupslīdi. Tā ir situācija, kas ir kopīga Rietumu pasaulei, un ir nepareizi to izskaidrot ar tiešu vai netiešu euro ietekmi. Tomēr padziļināta analīze parāda, ka “inflācijas un darbaspēka izmaksu ziņā starp dalībvalstīm ir bijušas nozīmīgas un noturīgas atšķirības”. Lai to izskaidrotu, Komisija min iemeslus, kas ir labi zināmi: neelastīgās cenas un algas, strukturālo reformu nepietiekamība, vāja tirgu integrācija un nepietiekami attīstīta pārrobežu pakalpojumu sniegšana.

5.1.1. EESK uzskata, ka pasākumu izredzes katrā no minētajām jomām ir lielā mērā atkarīgas no dalībvalstīm un no to sociālajiem partneriem. Vienlaikus tā aicina Komisiju sākt pētīt, cik lielā mērā būs iespējams laikā īstenot preču un pakalpojumu tirgu integrāciju gan euro zonā, gan Kopienā. Neatkarīgi no principiāliem apgalvojumiem, integrācijai ir reāla robeža, ko nekad nevarēs pārkāpt. Neraugoties uz nepieciešamo saskaņošanu un konkurētspējas un juridisko šķēršļu atcelšanas darbu, vienmēr pastāvēs nenovēršamas atšķirības saistībā ar sociāliem apstākļiem, nodokļiem, nodarbinātību, valodu.

5.1.2. Iepriekš minētajam pētījumam vajadzētu ievirzīt Komisijas un dalībvalstu darbu, lai izstrādātu politiku, kas balstās uz saskaņošanas izmaksu/ieguvumu pastāvīgu novērtēšanu. Iekšējā tirgus izveide un konkurētspēja nevar būt vienīgais mērķis. Jāņem vērā sociālā un ekonomiskā ietekme katrā valstī, kā arī to pielāgošanās spējas.

5.2. Ja runa nav par inflāciju, citus elementus, kas veicina vājo ekonomikas izaugsmi, monetārā politika ietekmē tikai netieši, un jebkurā gadījumā tie nav Eurogrupas kompetencē. Tāpēc EESK uzskata, ka būtu negodīgi piedēvēt euro atbildību par ekonomikas stāvokli, kas ir kopīgs gan euro zonas, gan ārpus tās esošajām valstīm. Turklāt nevienā ārpus euro zonas esošajā valstī sabiedriskā doma nevaino nacionālo valūtu par kļūdām, ko ievērojama daļa euro zonas sabiedriskās domas piedēvē vienotajai valūtai.

5.3. Ņemot vērā pārsvarā pozitīvu un optimistisku toni, vienā Komisijas teikumā jūtamas raizes (5): “Bez sākotnējo ieceru piepildīšanas EMS politikas programmu nākamajiem desmit gadiem iezīmēs jauni globāli pārbaudījumi, kam būs arvien lielāka ietekme uz iepriekš norādītajām EMS nepilnībām.” Šķiet, ka vajadzētu runāt nevis par “EMS nepilnībām”, bet par euro zonas valstu konkurētspējas uzdevumiem: nozaru, kur vērojama lejupslīde, aizstāšana, pētniecība, jauninājumi, cilvēkkapitāls, kam jāpievieno pārtikas, enerģijas un dažu izejvielu cenu pieaugums. Vēl jāmin klimata pārmaiņas, sabiedrības novecošana un imigrācija. Tātad pirmām kārtām tā ir ekonomiska un sociāla rakstura problēma.

5.3.1. Citējot Komisiju, visi minētie aspekti “ euro zonai radīs īpaši sarežģītas problēmas politikas jomā”. Piekrītot Komisijas analīzei, EESK šo apgalvojumu vēlas interpretēt šādi: iepriekš minētās problēmas neapšaubāmi ietekmē EMS politiku, bet tās ir drīzāk jārisina Kopienas, nevis Eurogrupas līmenī. Citiem vārdiem sakot, jāizstrādā “Eiropas” politikas jomas; savukārt Eurogrupas uzdevumam jāaprobežojas ar tiešiem (un koordinētiem) pasākumiem, kas ir saistīti tikai ar valūtas jautājumiem, kuri skar euro.

6. Politikas programma otrajai desmitgadei.

6.1. Komisijas dokumentā ir ierosināta programma, norādot, ka “EMS pirmās desmitgades pieredze kopumā ir ļoti veiksmīga, tomēr tā atklāj vairākus trūkumus, kuri ir jānovērš”. Jānodrošina ne vien makroekonomikas stabilitātes nostiprināšana, bet arī “jāpalielina izaugsmes potenciāls” un iedzīvotāju labklājība, jāaizsargā euro zonas intereses pasaules ekonomikā, kā arī jānodrošina “vienmērīga pielāgošanās”, kad jauni dalībnieki pievienojas EMS.

6.2. Lai sasniegtu minētos mērķus, Komisija ierosina trīs pīlāru programmu:

— iekšējās politikas programma: citastarp, palielināt fiskālās politikas koordinēšanu un uzraudzību un labāk iekļaut strukturālās reformas vispārējā EMS politikas koordinēšanā;

— ārējās politikas programma: pastiprināt euro zonas lomu pasaules ekonomikas pārvaldē;

— ekonomikas pārvaldība, kas vajadzīga abu iepriekš minēto programmu īstenošanai.

6.3. Runājot par iekšējo politiku, netiek minēti būtiski jauni principi, bet atkārtoti uzsvērti pareizas pārvaldības kritēriji, kas vairākkārt izklāstīti iepriekš, piemēram, valsts finanšu ilgtspēja un to uzlabošana ar izdevumu un nodokļu sistēmu racionālas izmantošanas starpniecību, tās orientējot uz darbībām, kuras veicina izaugsmi un konkurētspēju. Papildus tam “jāpaplašina uzraudzība, lai risinātu makroekonomisko svārstību problēmu”, piemēram, tekošā konta deficīta palielināšanās un inflācijas likmes atšķirības. Komisija uzsver, ka integrācija, sevišķi finanšu tirgu integrācija, ir sekmējusi EMS stabilitāti, bet vienlaikus, ja to nepapildina ar atbilstošu politiku, tā var palielināt atšķirības starp iesaistītajām valstīm.

6.3.1. EESK pilnībā piekrīt šai analīzei, bet vērš uzmanību uz vajadzību piesardzīgi izvērtēt reālo situāciju vai, citiem vārdiem sakot, uz vajadzību ņemt vērā grūtības, lai saskaņotu principu izklāstu un iespēju tos praktiski īstenot.

6.3.2. Valsts izdevumi ir viens no svarīgākajiem elementiem. Komisija iesaka “ietvert rūpīgi izstrādātus noteikumus par izdevumiem, lai automātiskie fiskālie stabilizatori varētu darboties Stabilitātes un izaugsmes pakta ietvaros, bet valsts izdevumu struktūra atbilstu ekonomikas strukturālajām un cikliskajām vajadzībām”. Šo ieteikumu ir grūti īstenot nestabilitātes periodos, kuru ilgumu pagaidām nevar paredzēt. Inflācija ir spēcīgi ietekmējusi ienākumu sadali, algas un ieguldījumus, kā arī konkurētspēju un sociālās nodrošināšanas sistēmas, bet katrā EMS valstī tas notika pilnīgi atšķirīgi. Primārā deficīta struktūra dažādās valstīs atšķiras, tirdzniecības bilanci arvien vairāk ietekmē lielākas vai mazākas enerģijas izmaksas un pensiju sistēmu strukturālās atšķirības ir ievērojamas: tās ir grūti labot normālos apstākļos, bet vēl grūtāk izņēmuma periodos.

6.3.3. Ņemot vērā minētos apstākļus, vēlamā konverģence jāuzskata par vidēja termiņa vai ilgtermiņa mērķi. EESK piekrīt, ka “ir jāpaplašina uzraudzība, lai risinātu makroekonomisko svārstību problēmu”, izmantojot esošos instrumentus, bet brīdina no vieglprātīga optimisma attiecībā uz to efektivitāti īstermiņā.

6.3.4. Runājot par euro zonas kandidātvalstīm, Komisija paredz veikt šo valstu ekonomikas attīstības plašāku uzraudzību, sevišķi to valstu uzraudzību, kas piedalās valūtas maiņas mehānismā II (ERM II). Arī šajā jomā runa nav par jauninājumu ieviešanu, bet gluži vienkārši par esošo mehānismu efektivitātes paaugstināšanu. Vienai lietai jābūt skaidrai, proti, kad valsts atbilst izvirzītajiem kritērijiem, lai pievienotos EMS, šī pievienošanās vairs nav tikai iespēja – to paredz EK Līgums. Turklāt pašreizējā krīze uz kādu laiku varētu aizkavēt kritēriju izpildi. Lai sasniegtu prioritāro mērķi, t.i., vienotas valūtas ieviešanu Eiropā, varētu pieļaut zināmu elastību kritēriju novērtēšanā vai to atjaunināšanu.

6.3.5. Runājot par preču, pakalpojumu un darba tirgu integrāciju, Komisija norāda uz pastāvīgiem reglamentējošajiem šķēršļiem un nevienādu progresu atkarībā no valsts. Minētie aspekti tomēr nav raksturīgi EMS, un tāpēc tie jāuzskata par daļu no ES plašākās ainas kopumā. Kā tika norādīts 5.1.1. punktā, ir reālas integrācijas robežas un citas robežas, ko veido dažādu valstu ekonomiskas vai sociālas iezīmes. Saistībā ar šādām robežām katrs gadījums jāizvērtē atsevišķi un, ja vajadzīgs, tās jāievēro.

6.3.6. Attiecībā uz finanšu tirgiem Komisija apgalvo, ka “veicinot ES finanšu integrāciju, euro zona var gūt salīdzinoši lielus ieguvumus” un ka “nepieciešami turpmāki centieni, lai uzlabotu euro zonas finanšu tirgu efektivitāti un likviditāti”. EESK uzsver, ka ECB politika šajā jomā ir priekšzīmīga un tas ļauj cerēt, ka tā izturēs, kā līdz šim ir izturējusi, pat vēl smagākas krīzes. ASV krīzes sekas varēja būt daudz smagākas, ja tās izplatību neaizkavētu politika, kuras pamatā ir tirgu stabilitāte un likviditāte. Runājot par kontroles struktūrām, kas, šķiet, ne tikai neparedzēja, bet arī nenovērsa vairāku lielu iestāžu sabrukumu, EESK pagaidām atturas izteikt vērtējumu, gaidot plašāku informāciju, ko tirgum un sabiedriskajai domai ir tiesības pieprasīt.

6.3.6.1. Šajā sakarā, atsaucoties uz iepriekšējā punktā minēto, EESK norāda, ka ASV krīze radās nepilnīgi pārraudzīta un nekontrolēta tirgus dēļ. Paradoksāli, ka tieši ekonomikai, kas ir liberālisma iemiesojums, bija jālūdz palīdzība valsts iestādēm, lai ar valsts atbalstu un likviditātes apjomīgu palielināšanu cīnītos pret krīzi. Tas ir zaudējums ekonomikai, valsts budžetam un ASV iedzīvotājiem, bet galvenokārt sistēmas uzticamībai.

6.4. Saistībā ar ārējo politiku Komisija izklāsta programmu, ar kuru saskaņā euro zonai jāpalielina tās starptautiskā nozīme, īstenojot “stratēģiju, kas atbilstu euro starptautiskajam statusam”. Turklāt tā atkārto vēlmi, kas tika vairākkārt izteikta iepriekš, proti, ka euro zonai “jāpauž vienots viedoklis” visās starptautiskajos valūtu forumos. EESK atkārtoti pauž pilnīgu atbalstu minētajai programmai. Euro pārvaldības iestāžu pārstāvības trūkums starptautiskajās monetārajās iestādēs ir nepieņemama no darbības, bet jo īpaši no politiskā aspekta.

6.4.1. Komisija norāda uz “citu valstu” pretestību, kuras uzskata, ka “ES un euro zona starptautiskajās organizācijās ir pārstāvētas pārāk lielā mērā (gan vietu, gan balsstiesību ziņā)”. No pieejamās informācijas, kas ir nepietiekama un negribīgi sniegta, rodas iespaids, ka šāda pretestība patiešām pastāv un ka ES valstu (neatkarīgi no tā, vai tās ir EMS locekles vai nav) spiediens par labu lielākai pārstāvībai nav ne pārliecinošs, ne koordinēts. Eurogrupai jāpauž stingrs un vienots viedoklis, un tas jādara pirmām kārtām Padomē.

6.4.2. Lai mazinātu to valstu pretestību, kas nav ES dalībvalstis, EESK uzskata, ka EMS valstīm būtu jāsper solis, kam būtu liela simboliska nozīme, proti, jāatsakās nevis no vietām, bet no individuālajām balsstiesībām. Ņemot vērā to, ka euro kā valūtu pārvalda viena iestāde, tad pats par sevi saprotams, ka tikai šai iestādei vajadzētu būt balsstiesībām. Arī par šo aspektu sociālajiem partneriem ir tiesības būt informētiem. Atturība ir neapšaubāmi saistīta ar jutīgām politiskām problēmām, bet noklusēšana un pārredzamības trūkums neveicina Eiropas un vēl jo mazāk euro pieņemšanu.

6.5. Komisijas dokumenta nobeigumā ir pārdomas rosinoša un nozīmīga nodaļa: EMS pārvaldība. Runa ir par “visu ES dalībvalstu aktīvu iesaistīšanos ECOFIN padomes darbā” ekonomikas politikas jomā, par EMS jautājumu lielāku iekļaušanu un par “vienotāku pieeju”ECOFIN kompetences jomās: makroekonomikas politika, finanšu tirgi un nodokļi.

6.5.1. Šāda pieeja šķiet pašsaprotama; EESK tomēr atzīmē, ka ECOFIN padomes lēmumos diezgan reti ir atsauce uz EMS kā uz tieši vai netieši tās lēmumos ieinteresēto pusi. Ekonomikas politika un monetārā politika ir savstarpēji atkarīgas: Eiropas Savienībā euro nav vienīgā valūta, bet tā ir vissvarīgākā ne tikai tāpēc, ka pārstāv ievērojamu valstu grupu, bet arī sakarā ar citu dalībvalstu pievienošanās perspektīvām.

6.5.2. Komisijas loma EMS pārvaldībā ir būtiska ne vien tāpēc, ka tā sniedz atbalstu, lai nodrošinātu efektīvu darbību, bet arī sakarā ar tās veikto budžeta un makroekonomikas uzraudzību. Komisija paredz nostiprināt un padarīt efektīvāku savu darbību, kā arī tā stiprinās savu nozīmi starptautiskajās iestādēs. Saskaņā ar jauno Līgumu šīs darbība kļūs plašāka un nozīmīgāka, kas ļaus Komisijai ne vien veikt uzraudzību un kontroli, bet arī “noteikt pasākumus” EMS dalībvalstīm par budžeta disciplīnu un ekonomikas politikas pamatnostādnēm. Turklāt jaunā Līguma 121. pantā ir noteikts, ka Komisija dalībvalstīm, kas novirzās no vispārējām pamatnostādnēm, var izteikt “brīdinājumu”.

6.5.3. EESK atzinīgi vērtē Komisijas iesaistīšanos un izsaka cerību, ka līdz ar jaunā Līguma stāšanos spēkā tā maksimāli efektīvi spēs pildīt gan tradicionālās, gan jaunās funkcijas, saņemot visu tai pienākošos cieņu. Bet jo sevišķi tā cer, ka visas saimnieciskās un monetārās iestādes ir guvušas pieredzi no ASV paaugstināta riska hipotekāro kredītu krīzes un sāks visaptverošu to politikas jomu pārskatīšanu, kas līdz šim ir ietekmējušas finanšu tirgu darbību.

6.5.4. Notikumi ASV izraisīja sistēmisku krīzi visā pasaulē. Līdz šim tā ir ievērojami skārusi Eiropu, un nevar izslēgt jaunus satricinājumus. Lai izpētītu minēto krīzi, būtu lietderīgi makroekonomisko pieeju papildināt ar vēsturisku analīzi, kas veikta, izmantojot mikroekonomisko pieeju. Šāda dubulta pieeja varētu iezīmēt parādības dziļākos cēloņus, kas brieda jau sen.

6.5.5. ASV hipotekārais kredīts visu laiku tiek piešķirts 100 % apmērā no nekustamā īpašuma vērtības. Šī vērtība ievērojami pieaug, ja ņem vērā saistītos izdevumus. Savukārt Eiropā vēl pirms dažām desmitgadēm lielākajā daļā valstu tika ievēroti ar piesardzību saistīti kritēriji, bet dažos gadījumos arī banku likumi. Kredītu piešķīra 70–80 % apmērā. Iemesls bija acīmredzams: nekustamā tirgus cenu iespējamais kritums pazeminātu garantiju vērtību.

6.5.6. Ņemot vērā tirgu liberalizāciju, bet jo īpaši nesamērīgu konkurenci saistībā ar to integrāciju, “70 % noteikums” tika atcelts arī Eiropā. Tomēr līdz šim tas nebija izraisījis nopietnas grūtības. Jebkurā gadījumā “100 % noteikums” ir apšaubāms no piesardzības un tirgus ētikas viedokļa. “Vieglo kredītu sistēma” iedrošina jebkuru iegādāties nekustamo īpašumu. Ja vēlāk rodas krīze, “neaizsargātāko” parādnieku maksājumi beidzas un tas ir par iemeslu vispārējai pārmērīgo parādsaistību situācijai. Savukārt kreditors iegūst savā īpašumā hipotēkas objektu, kura vērtība bieži vien nesedz aizdevuma summu, un tāpēc nolemj to pārdot. Bet minētā īpašuma nonākšana tirgū veicina tirgus cenas tālāku pazemināšanos.

6.5.7. Ekonomiskās krīzes un nekustamo īpašumu tirgus krīzes savstarpējā mijiedarbība ir acīmredzama: kad pārvēršana vērtspapīros, “paketes” un paaugstināta riska hipotekārie kredīti kļūst izplatīti, krīze pārņem visu finanšu tirgu, radot starpsistēmu krīzi agrāk nepieredzētā apjomā. Pastāv reāli draudi, ka tās vēl nav beigas: augsts mājsaimniecību parādsaistību līmenis, kas saistīts ar patēriņa kredītiem un kredītkartēm, draud ar citu krīzi, kuras apjomus nav iespējams paredzēt.

6.5.8. Eiropā politiskās un monetārās iestādes dara visu iespējamo, lai izvairītos no vēl nopietnākām katastrofām, palielinot likviditāti un pārņemot finanšu iestādes. Runa ir par ārkārtas pasākumiem, kad ir nepieciešams valsts atbalsts, kas tādējādi ir pretrunā neregulēta brīvā tirgus ekonomikai bez stingras uzraudzības.

6.5.9. Ir ne tikai jātiek galā ar pašreizējo situāciju, bet arī steidzami jāizpēta krīzes vēsturiskie iemesli. Vajadzīgi precīzi noteikumi, lai izsniegtu hipotekāros aizdevumus un kredītkartes, efektīvākas uzraudzības sistēmas, ko piemēro arī visai daudzveidīgai un slikti pārredzamai ārpusbanku nozarei, jāpārskata atbilstības kritēriji tādu nepārredzamu produktu laišanai vērtspapīru tirgū, par kuru būtību un uzticamību pat ekspertiem nav viedokļa. Runa nav par atteikšanos no tirgus ekonomikas, bet ir jāizstrādā tās noteikumi.

Briselē, 2009. gada 24. martā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) COM(2008) 238 galīgā redakcija.

(2) “European Economy”, 2/2008, “EMU@10, Successes and Challenges after 10 Years of Economic and Monetary Union”, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts.

(3) Sk. Komisijas paziņojums “ES ekonomika: 2006. gada bilance. Euro zonas nostiprināšana: galvenās politiskās prioritātes”, COM(2006) 714 galīgā redakcija.

(4) Sk. EESK atzinums par tematu “ES ekonomika: 2006. gada bilance. Euro zonas nostiprināšana: galvenās politiskās prioritātes”, OV C 10, 15.01.2008., 88. lpp.

(5) COM(2008) 238 galīgā redakcija, “EMU@10 – panākumu un problēmu apzināšana pēc Ekonomikas un monetārās savienības desmit pastāvēšanas gadiem”, nodaļa “EMS neatrisinātās problēmas, kas pastiprina jaunas globālas tendences”, 5. punkta beigas.