LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 285/14

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 6. panta 2. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību

2012/C 285/09

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 510/2006 (1) 7. pantam. Komisijai jāsaņem paziņojumi par iebildumiem sešu mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

“EAST KENT GOLDINGS”

EK Nr.: UK-PDO-0005-0951-13.02.2012

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1. Nosaukums:

“East Kent Goldings”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts:

Apvienotā Karaliste

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts:

3.1. Produkta veids:

1.8. grupa. Citi Līguma I pielikumā minētie produkti (garšvielas u. c.)

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1):

Ar nosaukumu “East Kent Goldings” apzīmē īpašu apiņu šķirni, ko izmanto izsmalcinātāko šķirņu alus un gaišā alus brūvēšanai. Humulus lupulus (britiem pazīstams arī ar nosaukumu “mežvilks” (“wolf of the woods”) sievišķais augs ražo rogas, kas veidotas no mīkstām “ziedlapiņām”, kuru iekšpusē ir dziedzerīši, kas izdala lipīgu un eļļainu vielu lupulīnu, kurš satur ēteriskās eļļas un sveķus.

Sveķi

α-sveķskābes 4,0–6,0 % pēc masas Kohumulons 25–30 % pēc masas β-sveķskābes 1,5–3,3 % pēc masas

Eļļas

Eļļas kopā 0,6–1,0 ml/100g Mircēns 20–26 % no eļļu kopējā satura Humulēns 33–45 % no eļļu kopējā satura Humulēna un kariofilēna attiecība > 3 Kariofilēns 10–15 % no eļļu kopējā satura Farnezēns < 1 % no eļļu kopējā satura Selinēni < 3 % no eļļu kopējā satura

Šīs rogas izmanto galvenokārt alus brūvēšanai. Tām piemīt maigs, viegli saldens citronu ziedu aromāts. Rogas pēc formas ir iegareni ovālas, un to lielums ir 1,25–2,5 cm. Roga ir koši zaļā krāsā, tās iekšpusē atrodas plānas, bālas pieziedlapas un apziedņa lapu dziedzerīšu izdalīts gaiši dzeltens lupulīns, kas aptver sēklotnes pamatni. Novācot ražu, rogas ir lipīgas un eļļainas, taču pēc tam, kad tās izžāvētas saglabāšanai, pieziedlapas kļūst bālas un trauslas un skaidri saskatāmi apziedņa lapu dzeltenie lupulīna dziedzerīši. Aromāts atgādina jauktas citrusaugu, citrona un ziedu smaržas nianses. Sausie apiņi, kad tie pievienoti alum gatavošanas beidzamajā posmā, piešķir tam aromātu, kas atgādina citrusaugļu ievārījumu.

Galvenās lupulīna lipīdu sastāvdaļas nemainās atkarībā no gadalaika un audzēšanas vietas un ļauj, kā jau norādīts, atšķirt “Goldings” no pārējām apiņu šķirnēm. Tomēr mazākā īpatsvarā esošo ēterisko eļļu saturs var mainīties atkarā no vides un gadalaika, un šīs sastāvdaļas, kuru raksturīgās īpašības pa lielākai tiesai vēl nav noskaidrotas, ļauj organoleptiski atšķirt Īstkentā (East Kent) audzētās “Goldings” rogas no citur audzētām apiņu šķirnēm.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem):

Nepiemēro

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem):

Nepiemēro

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā:

“East Kent Goldings” apiņus audzē, novāc, žāvē un iesaiņo ķīpās vai maisos noteiktajā apgabalā. “East Kent Goldings” ražošana un sagatavošana norisinās noteiktajā apgabalā. Kaut arī ministrijas sertificēto pavairojamo materiālu (sakņu stīgas vai spraudeņus) ražo ārpus noteiktā apgabala, rūpēs par to, lai saglabātu izolētību un nepieļautu vīrusslimību ieviešanos/izplatīšanos, vecākaugu materiāla izcelsme ir Īstkentā (East Kent). To ņem no augu kolekcijām, kas iepriekš glabājušās Wye College un East Malling Research Station (abas šīs iestādes ir respektējami zinātniskie institūti), bet patlaban tās glabā Wye Hops Ltd Kenterberijā (Canterbury) un Feiveršemā (Faversham). Dokumentācijā apstiprināts, ka šā materiāla izcelsme ir Īstkentā.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.:

“East Kent Goldings” apiņi jāiesaiņo ķīpās vai maisos noteiktajā apgabalā. Iepakojot rogas sapresē; tas stipri vien palielina iesaiņoto apjomu blīvumu, lai atvieglotu uzglabāšanu un pārvadāšanu. Identifikācijas un izsekojamības nolūkos iepakošanai jānotiek saimniecībā, kurā apiņi izaudzēti. Turklāt neiesaiņotus apiņus būtu grūti transportēt. Pēc iepakošanas darbību pabeigšanas produkts tiek uzskatīts par “sagatavotu”. Ķīpas un maisus, kas satur sausos apiņus, pirms aizvešanas no saimniecības uzglabāšanas vietā un nogādāšanas patērētājiem, aizzīmogo un marķē, norādot audzētāja vārdu un uzvārdu [vai nosaukumu], šķirni, pagastu vai reģionu, ražas gadu un ES piešķirtu numuru. Audzētājs ieraksta reģistrā attiecīgajā laukā izaudzēto apiņu novākšanas datumu un ķīpu vai maisu numurus.

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai:

Nepiemēro

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija:

Audzēšanas ģeogrāfiskā apgabala rietumu robežu veido A249 ceļš Šīrnesā (Sheerness), kas dienvidos stiepjas līdz M20 ātrgaitas autoceļa 7. ceļa savienojumam, bet austrumu virzienā – pa M20 ātrgaitas autoceļu līdz Folkstonai (Folkestone). Ģeogrāfiskā apgabala ziemeļu austrumu robežu veido krasta līnija. Šajās robežās esošajā apgabalā ietilpst šādi pagasti: Tonge, Borden, Lynsted, Norton, Teynham, Buckland, Stone, Ospringe, Faversham, Boughton-under-Blean, Selling, Chartham, Chilham, Harbledown, Canterbury, Bekesbourne, Bridge un Bishopsbourne.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu:

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika:

Apiņu šķirni “Golding” no senās “Canterbury Whitebine” šķirnes Vestmelingā (West Malling), Kentā (Kent) izaudzējis selekcionārs Goldings (Golding) aptuveni 1790. gadā (Percival, R.A.S.E Journal for 1901). XIX gadsimta sākumā “Golding” apiņus audzēja Īstkentā, kur augsnes bija “labāk piemērotas to augšanai (…) dziļas, barības vielām bagātas augsnes ar kaļķainu apakškārtu” (Rutley, R.A.S.E Journal for 1848). Īstkentā audzētie “Golding” apiņi tika uzskatīti par labākiem nekā Meidstonā (Maidstone) audzētie “Golding” apiņi, un tādēļ tos varēja pārdot par augstāku cenu. Lai atšķirtu šajā apgabalā audzētos apiņus, tos pārdeva kā Īstkentas produkciju (“The Hops Farmer”, E.J Lance, 1838, London), tādējādi izpelnoties nosaukumu “East Kent Goldings”. Deviņpadsmitā gadsimta gaitā Īstkentā tika selekcionēti vairāki vietējie šķirnes varianti jeb kloni, tostarp “Bramling” (1865), “Rodmersham” jeb “Mercers” (1880), “Cobbs” (1881), “Petham” (1885), “Early Bird” (1887) un “Eastwell” (1889). Apiņos esošo ēterisko eļļu analīzes rezultāti apstiprina, ka šiem “East Kent Goldings” variantiem šo vielu sastāvs ir viendabīgs un ka tie neapšaubāmi pieder pie vienas un tās pašas šķirnes. Auga morfoloģija precīzi atbilst aprakstiem, kurus par “Golding” apiņiem kopš XIX gadsimta sākuma snieguši audzētāji, agronomi un zinātnieki.

Kaut arī apiņus audzē visur pasaulē, visaugstākās ražas iegūst apiņu izcelsmes vietās. Pie tāda secinājuma nonāca pēc tam, kad ar apiņu šķirnēm no 1960. līdz 1978. gadam starptautiskā mērogā tika veikts ievērojams skaits izmēģinājumu (Neve, (1983) J. Inst. Brew, 89, 98–101). Par galveno iemeslu minētajam secinājumam tika uzskatīta apvidus ietekme – katrā apvidū ir citāds dienas garums, kas ietekmē ziedēšanas datumu, kurš savukārt nosaka iegūto ražu. “Goldings” šķirnes apiņu ražas, kas Īstkentā iegūtas laikā no 2006. līdz 2009. gadam, salīdzinājumā ar citos apgabalos iegūtajām ražām pastāvīgi bijušas vismaz par 21 % lielākas.

Īstkentā audzētie “Goldings” šķirnes apiņi savas augstākās kvalitātes dēļ iemantojuši labu reputāciju, kas dokumentāri apstiprināta laikā no 1838. gada līdz pat mūsu dienām, kad vairākas tīmekļa vietnes izceļ “East Kent Goldings” apiņu kvalitāti. Valsts apiņu konkursa laikā, ko ik gadu rīko Institute of Brewing and Distilling, no Īstkentas ņemtie apiņu paraugi “Goldings” kategorijā sistemātiski 5 pēdējo gadu laikā bijuši vislabākie, kaut arī “East Kent Goldings” aizņem tikai 30 % no kopējās platības, kas Apvienotajā Karalistē atvēlēta “Goldings” šķirnes apiņu audzēšanai. Alus brūvētāji laiku laikos atzinuši “East Kent Goldings” aromāta kvalitātes pārākumu, un mūsdienās daudz alus brūvētāju, jo īpaši ASV, prasa, lai “Goldings” šķirnes apiņi, ko viņi iegādājas, būtu izaudzēti Īstkentā.

5.2. Produkta specifika:

“East Kent Goldings” apiņi cēlušies no vienas vienīgas sēklas. Apiņu augs ir divmājnieks, un tā ir eksogāma, ļoti heterogēna suga. Un tāpēc apiņu sugas reproduktīvā struktūra ir ļoti līdzīga cilvēku reproduktīvajai struktūrai – tie ir šķirtdzimumu augi, no kuriem radušies pēcteči katrs ir indivīds ar neatkārtojamām īpašībām. Kaut arī var būt līdzīgas īpašības vienas “ģimenes” ietvaros, nav tādu divu indivīdu, kuru ģenētiskās īpašības būtu identiskas. Līdztekus tam apiņi nav pašapputes augs, un katrs jaunais indivīds rodas divu dažādu vecāku gēnu rekombinācijas rezultātā. Katrs uzdīgušais jaunais augs attīstās par nobriedušu augu, kas no visiem citiem apiņu augiem atšķiras ar visām tā īpašībām, tostarp morfoloģiskajām pazīmēm un auga sekundārās produkcijas ķīmisko sastāvu. Komerciālu apiņu šķirni iegūst, šādas neatkārtojamas izcelsmes jaunu augu pēc klonēšanas paņēmiena pavairojot ar apakšzemes sakņu stīgām (ilggadīgie dzinumi) vai ar stublāja spraudeņiem. Tādējādi katrs jaunas šķirnes augs ir ģenētiski identisks sākotnējam dēstam, jo iegūts bezdzimumvairošanās ceļā. Rezultātā katru šādu augu var izmantot par pamataugu tālākai pavairošanai. Apiņu augs ir ilggadīga sakne. Apiņu šķirne var rasties spontāni, kā, piemēram, šķirnes “Fuggle” un “Whitbread Golding’, vai – visbiežāk – to izaudzē selekcionārs. No šķirni ieguvušā selekcionāra rīcībā esošās sēklas apiņu augus pavairo kā klonus no sakņu spraudeņiem vai zaļajiem dzinumiem. No pamatauga saknes, ja tā ir pasargāta no slimībām, var audzēt apiņus daudzus gadus.

“East Kent Goldings” apiņiem raksturīgs augsts humulēna saturs (kur humulēna un kariofilēna attiecība vienmēr ir lielāka par 3), bet ļoti zems farnezēna un selinēna saturs, kā norādīts 3.2. punktā. Tā kā katra apiņu šķirne iegūta no viena konkrēta dēsta ar neatkārtojamu ēterisko eļļu sastāvu, “Goldings” šķirni pēc ēterisko eļļu sastāva ir iespējams atšķirt citām ar to nesaistītām šķirnēm, piemēram, “Fuggle” (kurai ir daudz augstāks farnezēna saturs – aptuveni 7 %) un “Challenger” (kurai ir daudz augstāks selinēna saturs – 12 %). Lai gan galveno ēterisko eļļu saturs “East Kent Goldings” apiņiem ir līdzīgs tam, kāds tas ir to šķirņu apiņiem, kas ar minēto šķirni ir ģenealoģiski tuvi, vienmēr ir iespējams to atšķirt. Piemēram, šo apiņu “Northern Brewer” šķirnes dēstam ir augstāks mircēna saturs – aptuveni 36 %, bet “Northdown” dēstam (kas ir “Northern Brewer” dēsts) ir augstāks farnezēna saturs – aptuveni 1,3 %. Atkarībā no šķirnes pastāv arī selinēna satura atšķirības.

“East Kent Goldings” apiņiem raksturīga letāla jutība pret apiņu mozaīkas vīrusu. Šā laputu pārnēsātā vīrusa izraisītās slimības simptomi ir plankumu parādīšanās uz lapām, kas sāk čokuroties, un augi nīkuļo, un starpmezglu posmi saīsinās, kā apraksta Neve (1991). Inficētie “East Kent Goldings” apiņi, kam ir šādi simptomi, gan var izdzīvot vēl vairākas sezonas, taču pēc tam nenovēršami aiziet bojā. Kaut arī citviet pasaulē dažas citas eksperimentālas šķirnes arī ir letāli jutīgas pret šo slimību, “East Kent Goldings” ir vienīgā komerciālā apiņu šķirne, kam raksturīga šī neizturība. “East Kent Goldings” apiņu pavairošana ar sakņu spraudeņiem jāveic izolēti no visu pārējo šķirņu apiņiem, kas varētu būt vīrusu pārnēsātāji bez redzamiem simptomiem.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN):

Aromātu un garšu, ko alum dod “Goldings” šķirnes apiņi, cenšas nodrošināt daudz alus ražotāju, bet Anglijā Īstkentā izaudzēto “Goldings” – “East Kent Goldings” – apiņu ieguldījums tiek sevišķi cienīts. Īpašie reģiona augsnes apstākļi, vērsums pret debess pusēm, dienas garums, nokrišņu daudzums un temperatūras ietekmē šīs šķirnes apiņu augšanas un nobriešanas spējas, lai dotu rogas ar kvalitātes ziņā neatkārtojamām organoleptiskajām īpašībām.

Dziļas māla aluviālās sanesas, kas atrodas North Downs, ir “East Kent Goldings” neatkārtojamību veicinošs faktors. Augsnes ūdensietilpība ir svarīgs faktors, jo Downs ietekmē nokrišņu daudzumu Īstkentā – gada vidējais rādītājs ir 635 mm jeb 76 % no valstī vidējā nokrišņu daudzuma gadā. Šo faktoru apvienojums nosaka to, ka gaisa mitrums šeit ir zemāks nekā citos Anglijas apiņu audzēšanas apgabalos.

“East Kent Goldings” aromāta īpašības ietekmē Īstkentas augsnes – māla aluviālās sanesas uz krīta pamatnes nodrošina, ka pH ir 6,5–7,00, kas apiņiem ir sevišķi piemēroti, – un to vērsums pret aukstajiem, sāls piesātinātajiem vējiem, kas pūš no Temzas estuāra, jo īpaši martā, kad veidojas apiņu īpašības atkarībā no gadalaika apstākļiem un šķirnes. Pētījumi, kas agrāk veikti Wye College, liecina, ka tad, ja februārī un martā augsnes temperatūras ir zemākas, apiņu raža ir augstāka (Department of Hop Research Annual Report for 1980, Wye College), un ka martā pastāvošās temperatūras var ietekmēt arī lupulīna dziedzerīšu izdalīto sveķu rūgtuma pakāpi (Department of Hop Research Annual Report for 1982, Wye College). Turklāt vairāki lupulīna dziedzerīšos esošo ķīmisko savienojumu prekursori marta mēnesī atrodami arī pumpuru un dzinumu audos (Rossiter, Imperial College).

Izsmalcināto “East Kent Goldings” apiņu aromātu, kas rodas šo reģionam raksturīgo faktoru apvienojuma ietekmē, atzinīgi vērtē augstas kvalitātes alus un gaišā alus darītāji gan Apvienotajā Karalistē, gan Amerikas Savienotajās Valstīs. Aldari, marķējot saražotā alus taru, bieži vien izmanto vārdus “East Kent Goldings”. “East Kent Goldings” apiņi regulāri sasniedz augstas cenas, jo šī izejviela ir neatkārtojama. Šiem apiņiem piemīt maigs, viegli saldens citronu ziedu aromāts. Apiņi ir ļoti izsmalcināti, un tajos esošo minerālvielu kvalitāte piešķir alum stingrumu un strukturējumu. To godalgoto alus šķirņu vidū, kuru ražošanā izmantoti “East Kent Goldings” apiņi, minamas Fullers 1845, Hop Back Summer Lightning un ASV ražotā Boston Brewing Co Ales.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju:

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 5. panta 7. punkts)

http://archive.defra.gov.uk/foodfarm/food/industry/regional/foodname/products/documents/east-kent-goldings-pdo-120111.pdf

(1) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp.