PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

•Priekšlikuma pamatojums un mērķi

1966. gada 19. decembrī tika parakstīts Dānijas, Norvēģijas un Zviedrijas nolīgums par savstarpēju piekļuvi zvejai Skagerakā un Kategatā, kas stājās spēkā 1967. gada 7. augustā. Minētais nolīgums, kas papildināja 1980. gada divpusējo nolīgumu par zvejniecību starp Eiropas Savienību un Norvēģiju, paredzēja minēto trīs valstu savstarpēju piekļuvi zvejai līdz četrām jūras jūdzēm no to attiecīgās bāzes līnijas Skagerakā un Kategatā, kas ir ūdeņi starp Ziemeļjūru un Baltijas jūru. Nolīgumā bija arī noteikts, ka attiecībā uz šādu zveju konkrētais apgabals ir uzskatāms par atklāto jūru. Tādējādi nolīgums, no vienas puses, regulēja attiecības starp karoga valstīm un, no otras puses, attiecības starp attiecīgajām piekrastes valstīm.

1966. gada nolīgums bija vienkāršs nolīgums, kurā tika ņemtas vērā Skageraka un Kategata apgabala ģeogrāfiskās īpatnības attiecībā uz zveju, un tajā bija atzīts, ka praktisku apsvērumu dēļ šajā būtībā ļoti nelielajā jūras apgabalā ir nepieciešams noteikt vienkāršas piekļuves režīmu. Šā iemesla dēļ 1966. gada nolīgumā bija tikai trīs panti: pirmajā bija noteikts konkrētais apgabals, otrajā — piekļuves tiesības un vēlme harmonizēt tehniskos noteikumus.

Līdz ar Dānijas un Zviedrijas pievienošanos ES attiecīgi 1973. un 1995. gadā Komisija kļuva atbildīga par minētā nolīguma pārvaldību abu minēto dalībvalstu vārdā. Apspriešanās par pasākumiem, kas izriet no minētā nolīguma, tika noturētas vienlaikus ar apspriešanos saistībā ar 1980. gada divpusējo zivsaimniecības nolīgumu.

Sākotnēji 1966. gada nolīgums bija spēkā 35 gadus, proti, līdz 2002. gadam, un pēc tam tas divas reizes tika pagarināts uz pieciem gadiem, proti, līdz 2012. gadam. Nolīgumu bija iespējams izbeigt, kādai no pusēm trīs gadus pirms jebkura no piecu gadu perioda beigām iesniedzot paziņojumu.

Ņemot vērā jaunākās izmaiņas starptautiskajos zivsaimniecības tiesību aktos, jo īpaši 1982. gadā pieņemto ANO Jūras tiesību konvenciju un 1995. gadā pieņemto ANO Nolīgumu par zivju krājumiem, Norvēģija uzskatīja, ka tobrīd spēkā esošais nolīgums nav saskanīgs ar spēkā esošajiem jūras tiesību aktu noteikumiem. Norvēģija īpaši bažījās par kontroles noteikumiem. Turklāt tā uzskatīja, ka nolīgums neatbilst piekrastes valsts parastās jurisdikcijas principiem saskaņā ar ANO Jūras tiesību konvenciju un mūsdienās pieņemtajiem zvejas resursu saglabāšanas un pārvaldības principiem.

2009. gada 29. jūlijā Norvēģijas Ārlietu ministrija oficiāli informēja Dānijas — nolīguma depozitāres — iestādes, ka vēlas izbeigt nolīgumu, oficiāli to laužot saskaņā ar nolīguma 3. panta 3. punktu. Tādējādi 1966. gada nolīgums 2012. gada 7. augustā zaudēja spēku.



Pēc tam Norvēģija sāka oficiālas sarunas ar Komisiju Eiropas Savienības vārdā, lai noslēgtu jaunu nolīgumu par savstarpēju piekļuvi zvejai Skageraka un Kategata apgabalā. Šis jaunais nolīgums tika parafēts 2013. gada 24. oktobrī un parakstīts 2015. gada 15. janvārī. Nolīgums atbilst ANO Jūras tiesību konvencijai, kā arī saistītajiem noteikumiem citos nolīgumos.

Jaunajā nolīgumā ir saglabāta Dānijas, Norvēģijas un Zviedrijas kuģu ekskluzīvā piekļuve šo valstu ūdeņiem, kas atrodas tālāk par četrām jūras jūdzēm no bāzes līnijas. Tas garantē, ka abām dalībvalstīm un Norvēģijai arī turpmāk ir piekļuve pārējo pušu attiecīgajiem ūdeņiem Skageraka apgabalā, un tajā pašā laikā tas nodrošina pienācīgus zvejas resursu saglabāšanas un pārvaldības pasākumus šajā apgabalā. Tas paredz arī kontroles pasākumus, kas ir saskaņā ar piekrastes valsts parastās jurisdikcijas principiem, kuri jau ir atļauti attiecībā uz zveju Ziemeļjūrā.

•Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem politikas jomā

Lai nodrošinātu ES kuģu nepārtrauktu piekļuvi zvejas darbībām, jaunais nolīgums līdz tā spēkā stāšanās brīdim tiek piemērots provizoriski ne ilgāk kā divus gadus no tā parakstīšanas dienas.

•Saskanība ar citām ES politikas jomām

Ierosinātie pasākumi ir izstrādāti saskaņā ar kopējās zivsaimniecības politikas (KZP) mērķiem un noteikumiem un atbilst Savienības ilgtspējīgas attīstības politikai.

2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

•Juridiskais pamats

Līguma par Eiropas Savienības darbību 43. panta 2. punkts saistībā ar tā 218. panta 6. punkta a) apakšpunktu.

•Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)