LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 100/121

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematiem “Priekšlikums Padomes regulai, ar ko nosaka kopīgus lauksaimniekiem piešķiramā tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem”, “Priekšlikums Padomes regulai par izmaiņām kopējā lauksaimniecības politikā, veicot grozījumus Regulā (EK) Nr. 320/2006, (EK) Nr. 1234/2007, (EK) Nr. 3/2008 un (EK) Nr. […]/2008” un “Priekšlikums Padomes regulai, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA)”

COM(2008) 306 galīgā redakcija – 2008/0103 + 0104 + 0105 (CNS)

2009/C 100/21

Padome saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 36. un 37. pantu 2008. gada 18. jūnijā nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematiem

“Priekšlikums Padomes regulai, ar ko nosaka kopīgus lauksaimniekiem piešķiramā tiešā atbalsta shēmu noteikumus saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku un izveido dažas atbalsta shēmas lauksaimniekiem”,

“Priekšlikums Padomes regulai par izmaiņām kopējā lauksaimniecības politikā, veicot grozījumus Regulā (EK) Nr. 320/2006, (EK) Nr. 1234/2007, (EK) Nr. 3/2008 un (EK) Nr. […]/2008” un

“Priekšlikums Padomes regulai, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1698/2005 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA)”

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Lauksaimniecības, lauku attīstības un vides specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2008. gada 8. oktobrī. Ziņotājs – VAN OORSCHOT kgs un līdzziņotāji – KALLIO kgs un WILMS kgs.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 448. plenārajā sesijā, kas notika 2008. gada 21. un 23. oktobrī (23. oktobra sēdē), ar 117 balsīm par, 28 balsīm pret un 18 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi.

1.1. Eiropas Komisija 2008. gada 20. maijā publicēja priekšlikumus pielāgot kopējo lauksaimniecības politiku (KLP), lai nodrošinātu, ka tā pēc iespējas labi darbojas paplašinātā Eiropas Savienībā un mainīgā starptautiskā kontekstā. To sauc par “veselības pārbaudi”.

1.2. EESK uzskata, ka diskusijās par “veselības pārbaudi” vairāk jāņem vērā KLP dažādie uzdevumi (piemēram, Eiropas lauksaimniecības modelis, nodrošinātība ar pārtiku kā galvenais jautājums). EESK tādēļ uzsver, ka ES līmenī jāveido atbilstoša lauksaimniecības politika īsā un ilgākā termiņā un tai jānodrošina pietiekams finansējums. Prognozējams, ka šim nolūkam būs vajadzīgs vismaz tikpat liels finansējums kā iepriekš. Labāk nekā līdz šim jāskaidro iedzīvotājiem KLP nepieciešamība un dažādo pasākumu lietderība, lai novērstu nepārtrauktās diskusijas par līdzekļu piešķiršanu.

1.3. EESK atgādina par savu agrāko atzinu par KLP nākotni, kurā EESK atzīmē, ka lauksaimniekiem šobrīd ir jāpārvar sarežģīts pielāgošanās posms. EESK tādēļ uzskata, ka “veselības pārbaudes” galvenais uzdevums ir padarīt īstenošanu vieglāku un izprotamāku un reaģēt uz jaunajām problēmām tirgū un sabiedrībā, ņemot vērā lauksaimniecības daudzveidīgās funkcijas.

1.4. EESK uzskata, ka arī turpmāk ir vajadzīgi kompensācijas maksājumi lauksaimnieku daudzveidīgā darba, par kuru viņi nesaņem samaksu tirgū, finansējumam. Šobrīd EESK uzskata, ka būs arvien grūtāk pamatot uz vēsturisko ražošanu balstītos maksājumus. Dalībvalstīm būtu jāļauj pielāgot savus maksājumus vienotākai likmei. Tas būtu plaši jāapspriež, diskutējot par KLP pēc 2013. gada. Dalībvalstīm būtu jāļauj lemt par pietiekamu pārejas periodu, lai neradītu lauksaimniekiem sarežģītu situāciju. Savstarpējās atbilstības noteikumi jāpadara vienkāršāki un jāizvairās no kontroles dublēšanas.

1.5. EESK piekrīt tālākai maksājumu atsaistīšanai, lai dotu lauksaimniekiem “brīvību nodarboties ar lauksaimniecību”. Tomēr nevajadzētu izvirzīt prasību dalībvalstīm veikt atsaistīšanu, lai saglabātu nestabilas ražošanas nozares vai vājākus reģionus, ja tas neizraisa tirgus kropļojumus. EESK atbalsta “68. panta” mērķus, kaut arī minētais pants nav visu problēmu risinājums. Dažos gadījumos vajadzīga lielāka elastība. Pirms šā pasākuma īstenošanas dalībvalstīm būtu rūpīgi jāpārbauda, kādas ir maksājumu pārdalīšanas sekas lauksaimniekiem.

1.6. EESK uzskata, ka vispirms jāpārbauda pašreizējā intervences režīma pielāgošana, kas ietvertu ne tikai konkursa procedūras. EESK aicina ieviest arī jaunus instrumentus ilgtspējīga drošības tīkla izveidei. Papildus minētajam EESK ierosina saglabāt zemes atstāšanas atmatā mehānismu, nosakot atstāšanai atmatā procentuālu platības daļu atbilstoši tirgus attīstības tendencēm.

1.7. EESK aicina detalizētāk nekā līdz šim izvērtēt iespējamo turpmāko attīstību piena produktu tirgū un sekas, pirms tiek pieņemts galīgais lēmums par piena kvotu sistēmas izbeigšanos 2015. gadā. EESK aicina Komisiju paredzēt precīzākus pasākumus, kā saglabāt piena produktu ražošanu mazāk labvēlīgās teritorijās un izskaidrot šo pasākumu finansiālās sekas un finansējuma veidu. EESK nevar piekrist plānotajam kvotas palielinājumam, kamēr netiks izstrādāta šāda stratēģija. Lai nodrošinātu piedāvājuma atbilstību pieprasījumam, atlīdzību ražotājam un lai saglabātu lopkopju blīvumu visā ES teritorijā, EESK uzskata, ka ir jāveido Eiropas līmeņa piena ražošanas nozare. Tādējādi tiktu nodrošināts spēku samērs starp rūpniecības uzņēmumiem, ražotājiem, izplatītājiem un patērētājiem.

1.8. EESK atzīst jaunās, ar klimata pārmaiņām, ūdens resursiem, atjaunojamiem energoresursiem un bioloģiskās daudzveidības saglabāšanu saistītās problēmas, ko minējusi Komisija. To risināšanai nepārprotami ir nepieciešams papildu finansējums no otrā pīlāra līdzekļiem. Vienīgā iespēja, kā šos jaunos uzdevumus var finansēt, ir izmantot modulāciju, jo citiem līdzekļiem budžetā līdz 2013. gadam jau ir noteikts izmantojums un ir maz ticams, ka tiks rasti papildu līdzekļi.

2. Ievads.

2.1. Eiropas Komisija 2008. gada 20. maijā publicēja priekšlikumus Padomes regulai par vairākām izmaiņām kopējā lauksaimniecības politikā (COM(2008) 306/4). Šīs tā saucamās “veselības pārbaudes” galvenais mērķis ir novērtēt 2003. gada KLP reformas īstenošanu un pievērst uzmanību tiem reformas procesa pielāgojumiem, ko uzskata par vajadzīgiem, lai vēl vairāk vienkāršotu politiku, ļaujot tai aptvert jaunas tirgus iespējas un sagatavojot to jaunu problēmu risināšanai tirgū un sabiedrībā.

2.2. Papildus “veselības pārbaudei” jāapspriež arī KLP attīstība pēc 2013. gada, lai risinātu jaunās problēmas, ar kādām saskaras lauksaimniecība, sabiedrība un lauksaimniecības vērtību ķēde.

3. Mainīgais pārtikas stāvoklis pasaulē.

3.1. Trīsdesmit gadus lauksaimniecības preču cenas ir reāli slīdējušas uz leju. 2007. gadā notika pēkšņs un straujš dažu lauksaimniecības preču cenu pieaugums. Nozīmīgi cenu pieauguma iemesli bija pieprasījuma pieaugums pasaulē, ļoti zems krājumu apjoms un sliktas ražas klimatisko apstākļu dēļ. Augsto lopbarības cenu dēļ tas skāra lauksaimniekus, kuri audzē mājlopus. Tomēr lauksaimniecības preču cenas sāk atkal samazināties. No 2007. gada rudens līdz 2008. gada aprīlim piena cenas samazinājās apmēram par 30 % un kviešu cenas samazinājās apmēram par 20 % (1). Piemēram, tas kopā ar pieaugošām izmaksām nozīmē, ka 2008. gadā paredzama aramzemi apstrādājošo lauksaimnieku ienākumu samazināšanās par 16 līdz 24 %. Reālās lauksaimniecības preču cenas joprojām ir zem līmeņa, kāds tika pieredzēts 1973. gada vai 1979. gada naftas krīzes laikā. (2)

3.2. Pēdējo mēnešu notikumi nepārprotami liecina, ka ir iestājies lauksaimniecības preču cenu nepastāvības periods, kas ir neizdevīgs gan patērētājam, kas saskaras ar lauksaimniecības produktu cenu kāpumu, ne lauksaimniekiem, ne arī pārtikas ķēdes dalībniekiem, kuriem nemitīgi jāveic pārdomāti ieguldījumi. Lai nodrošinātība ar pārtiku arī turpmāk būtu ES mērķis, šī situācija ir jāapspriež visās diskusijās par turpmāko lauksaimniecības politiku.

3.3. Tā kā pasaulē pieaug pieprasījums pēc pārtikas, paredzams, ka patēriņa cenas diez vai īsā vai vidējā termiņā nokritīsies līdz iepriekšējam līmenim, tomēr gaidāma lielāka ražotāju cenu nepastāvība.

3.4. Augstāku izejvielu cenu ietekme uz patēriņa cenām ir ierobežota tādēļ, ka pārtikas ražošanā salīdzinājumā ar enerģijas un darbaspēka izmaksām lauksaimniecības izejvielu daļa samazinās. Piemēram, kviešu cena ir tikai 4 % no maizes klaipa cenas (3). Turklāt pārtikas daļa mājsaimniecības kopējos izdevumos ir neliela (apmēram 14 % ES 27 valstīs). EESK uzskata, ka lauksaimnieku un patērētāju interesēs ir jāracionalizē pārtikas ķēde. (4)

3.5. Jāuzlabo ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) darbība, lai virzītu pārtikas piegādes, un, kopš lauksaimniecības iekļaušanas Pasaules tirdzniecības organizācijā nevienlīdzība starp lauksaimniecības nozarēm ir palielinājusies. Ir jāmaina domāšana: lauksaimniekiem jādod iespēja organizēties pasaules mērogā, izmantojot diskusiju forumu, kas aptvertu nevis finansiāli visietekmīgākās, bet gan visreprezentatīvākās valstu lauksaimniecības organizācijas.

3.6. EESK uzskata, ka KLP “veselības pārbaudē” minētās pārmaiņas, kas skārušas pārtikas stāvokli pasaulē, jāņem vērā. Šajā ziņā lauksaimniekiem vajadzētu spēt turpināt pildīt daudzfunkcionālos uzdevumus Eiropas lauksaimniecības modelī.

4. Vispārīgas piezīmes.

4.1. Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja atgādina par savu sākotnējo atzinumu (5) par tematu “KLP “veselības pārbaude” un perspektīvas pēc 2013. gada”. Minētajā atzinumā EESK atzīmē, ka lauksaimniecības un arī pārtikas pārstrādes uzņēmumiem šobrīd ir jāpārvar sarežģīts pārejas posms. Pašlaik vērojama liela apņēmība piemēroties jaunajiem tirgus apstākļiem, izmantojot tirgus ekonomikas pieeju, ja vien tiks pildīti reformu laikā dotie solījumi un nodrošināta pietiekama tiesiskā paļāvība un plānošanas drošība. EESK uzskata, ka “veselības pārbaudes” vissvarīgākais uzdevums ir noteikt, kurās jomās jāpielāgo spēkā esošie tiesību akti, lai sekmētu:

— vieglāku un vienkāršāku īstenošanu;

— reformas pasākumu, par kuriem jau panākta vienošanās, mērķtiecīgas īstenošanas šķēršļu likvidēšanu.

Papildus šiem tematiem EESK atzīst, ka ES saskaras ar jaunām problēmām, kuru risināšanā lauksaimniekiem var būt nozīmīga loma, un ka stāvoklis pārtikas tirgū prasa jaunus risinājumus.

Tomēr “veselības pārbaudē” galvenajam jābūt stabilitātei, ko nodrošina ar tirgus organizāciju, vienkāršošanu un pielāgošanu.

4.2. Ir svarīgi arī, ka “veselības pārbaudes” pasākumi uzsver Eiropas lauksaimniecības modeļa tālāku attīstību un ļauj lauksaimniekiem pildīt savu daudzfunkcionālo lomu, lai:

— sasniegtu pasaulē augstākos pārtikas nekaitīguma un kvalitātes, vides aizsardzības un dzīvnieku labturības standartus,

— saglabātu lauku ainavu un dabu,

— sniegtu nozīmīgu ieguldījumu nodarbinātībā, saglabātu lauksaimniecisko ražošanu un lauku apvidu dzīvotspēju visos ES reģionos,

— novērstu iedzīvotāju skaita samazināšanos lauku reģionos un lauksaimniecībā izmantojamas zemes aizaugšanu.

EESK uzskata, ka Komisijas priekšlikumā salīdzinājumā ar pašreizējo situāciju iekļautas būtiskas izmaiņas. Šīs izmaiņas ir pamatīgi jāapsver.

5. “Veselības pārbaudes” pasākumi.

5.1. Vienotā maksājuma shēma (VMS).

5.1.1. Eiropas Komisija ierosina ļaut dalībvalstīm pakāpeniski pielāgot VMS modeli, vienotākām tiesību maksājumu likmēm katram pieprasījumam, lai padarītu VMS efektīvāku un lietderīgāku. Līdztekus minētajam priekšlikumā iekļauta virkne VMS ieviešanas vienkāršošanas pasākumu.

5.1.2. Eiropā pieaug bažas par ilgtspēju. Trūkst attīstības saistībā ar nekomerciālu aspektu iekļaušanu starptautiskajos nolīgumos, kaut arī tas ir svarīgi, lai respektētu iedzīvotāju gribu. Turklāt pastāvīgi samazinās ES robežu aizsardzība. Pamatojoties uz šiem argumentiem, EESK uzskata, ka iespēja, izmantojot tiešo maksājumu sistēmu, lauksaimniekiem segt ilgtspējīgas ražošanas izmaksas, kuras netiek segtas ar tirgus starpniecību, būs būtiski svarīga, lai saglabātu Eiropas lauksaimniecības modeli un lauksaimnieku ienākumus pēc 2013. gada. Tam jāpaliek skaidram KLP uzdevumam.

5.1.3. EESK uzskata, ka arī turpmāk būs vajadzīgi kompensācijas maksājumi lauksaimnieku sniegto daudzveidīgo pakalpojumu finansējumam, par kuriem viņi nesaņem samaksu tirgū. Tikmēr uz vēsturisko ražošanu balstīto maksājumu līmeņus kļūs arvien grūtāk pamatot. Dalībvalstīm, kas to vēl nav izdarījušas, būtu jāļauj laikposmā no 2009. gada līdz 2013. gadam pielāgot savu valsts maksimāli pieļaujamo daudzumu sadalījumu vienotākai maksājuma likmei, vai to sākt 2013. gadā. Pirms tam dalībvalstīm būtu rūpīgi jāizpēta sekas uz saimniecības ienākumiem, lauksaimnieku pielāgošanās spēja un vajadzība pēc plānošanas noteiktības ilgtermiņā. Ja tiks piemērota šāda nostādne, dalībvalstīm būtu jāļauj noteikt pietiekamu pārejas periodu, lai neradītu grūtības tiem lauksaimniekiem, kas veikuši ieguldījumus atbilstoši atšķirīgiem noteikumiem.

5.1.4. Vienotā platībmaksājumu shēma, ko piemēro lielākajā daļā dalībvalstu, ir viegli pārvaldāma, taču var būt pārlieku vienkāršota gadījumos, kad atbalsts tiek sniegts intensīvai lauksaimniecībai (augļu un dārzeņu audzēšana, lopkopība, tabakas audzēšana utt.) salīdzinājumā ar laukaugu sektoru. Vidējā termiņā būtu jāatrod līdzsvarotāks risinājums, piemēram, atbilstīgi VMS vai jauniem instrumentiem, kas jāizstrādā ES mērogā.

5.1.5. Tiesības būtu jāpiešķir visai jauno dalībvalstu zemei, kas maksājumu pieprasīšanas brīdī atbilst labu lauksaimniecības un vides apstākļu prasībām.

5.2. Savstarpējā atbilstība.

5.2.1. Eiropas Komisija vēlas vienkāršot un uzlabot savstarpējās atbilstības mērķorientāciju. Komisija ierosina atcelt noteiktas prasības, kas nav saistītas ar lauksaimnieka atbildību, un ieviest jaunas labu lauksaimniecības un vides apstākļu (LLVA) prasības.

5.2.2. EESK atbalsta saiknes saglabāšanu starp vienoto saimniecības maksājumu un ar lauksaimniecisko darbību saistīto ES standartu ievērošanu, izmantojot savstarpējo atbilstību. EESK atzinīgi vērtē Komisijas priekšlikumus, kā vienkāršot savstarpējo atbilstību. Ir skaidrs arī, ka savstarpējā atbilstība jāpadara vienkāršāka, jo īpaši, paskaidrojot noteikumus, ieviešot “de minimis” noteikumu un samazinot dažādo pārbaudes apmeklējumu skaitu, ko veic atsevišķās saimniecībās. Jāizvairās arī no kontroles, piemēram, kvalitātes nodrošināšanas sistēmu auditu, dublēšanas.

5.2.3. Lauksaimniecība ir nozīmīga nozare, kura nodrošina daudz darba vietu visā ES. Jāpieliek pūles, lai samazinātu nelaimes gadījumu skaitu lauksaimniecībā un veicinātu kvalificētāka darbaspēka izmantošanu. Tādēļ EESK uzskata, ka daži lauksaimniecības darba drošības aspekti ir būtiski svarīgi, t. i., instrukcijas par iekārtu lietošanu, higiēnu un bīstamu vielu atbilstīgu uzglabāšanu. Minētos aspektus jāregulē ar valstu sociālās jomas tiesību aktiem, un tos varētu iekļaut savstarpējas atbilstības jomā. Lai stimulētu lauksaimniekus, EESK iesaka paplašināt Eiropas Sociālā fonda iespējas darba drošības un prasmju jomā.

5.2.4. Saskaņā ar mērķi savstarpējo atbilstību padarīt efektīvāku un tiešāk saistītu ar saimniecības darbībām, EESK uzskata, ka likumā noteiktās pārvaldības prasības par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū nav uzņēmuma līmeņa atbildība, un tādēļ tā ir jāatceļ.

5.2.5. EESK aicina pirms jebkāda jauna elementa pievienošanas labu lauksaimniecības un vides apstākļu (LLVA) prasību jomai veikt LLVA ieviešanas ietekmes pētījumu. Šajā pētījumā būtu jāiekļauj ietekme uz lauksaimniekiem, kā arī administratīvais slogs. EESK uzskata, ka jāsaglabā labvēlīgā ietekme uz vidi, kas saistīta ar zemes atstāšanu atmatā, buferjoslām un ainavas īpašībām, pat ja ir nolūks atcelt obligāto zemes atstāšanu atmatā. Lai minēto ietekmi nodrošinātu ar brīvprātīgiem pasākumiem, īstenojot lauku apvidu attīstības programmas, jādomā par atbilstošiem stimuliem, kas pašlaik vēl nav paredzēti. Šādi pasākumi būtu attiecīgi jāatlīdzina.

5.2.6. Īpaša pieeja jāizmanto attiecībā uz jaunajām dalībvalstīm. Savstarpējās atbilstības sistēma būtu jāievieš pakāpeniski, neaizmirstot, ka arī tiešo maksājumu sistēmu piemēro pakāpeniski. Tām pilnībā jāpiemēro savstarpējā atbilstība tad, kad tās sasniedz vienotā platībmaksājuma shēmas (VPMS) 100 % līmeni.

5.3. Daļēji saistītais atbalsts.

5.3.1. Eiropas Komisija uzskata, ka atsaistīšana ir ļāvusi lauksaimniekiem labāk un ilgtspējīgākā veidā reaģēt uz tirgus signāliem. KLP 2003. gada reformas laikā tika nolemts dalībvalstīm dažās nozarēs ļaut saglabāt noteiktu saistītā atbalsta līmeni. Komisija uzsver, ka divu sistēmu izmantošana nav veicinājusi vienkāršošanu. Komisija ierosina ļaut dalībvalstīm saglabāt saistīto piemaksu tikai par zīdītājgovīm un aitu un kazu gaļu.

5.3.2. EESK atturīgi vērtē tālāku atsaistīšanu dalībvalstīs, kuras saglabā daļēji saistīto atbalstu, lai veicinātu lielāku tirgus orientāciju. EESK apzinās, ka dažos gadījumos atsaistīšana var veicināt noteiktu ražošanas veidu izzušanu un atteikšanos no ražošanas dažos reģionos, ar smagām sekām videi, lauku apvidu ekonomikai un nodarbinātībai. 68. pantam vajadzētu kalpot šo problēmu risināšanai. Dalībvalstīm nebūtu jāpieprasa veikt atsaistīšanu. Atlikušais saistītais atbalsts nedrīkst radīt tirgus izkropļojumus dalībvalstīs.

5.4. Īpašs atbalsts.

5.4.1. Eiropas Komisija vairāku iemeslu dēļ ierosina paplašināt (pašreiz spēkā esošo) 69. pantu, tai skaitā, lai risinātu jautājumu par lauksaimniekiem neizdevīgu stāvokli noteiktās nozarēs dažos reģionos un papildinātu tiesības uz maksājumiem rajonos, kas pārstrukturējas. Dalībvalstis, kuras piemēro VMS, pašlaik var saglabāt līdz 10 % no sava valsts budžeta maksimāli pieļaujamā daudzuma pasākumiem, kas saistīti ar vides aizsardzību vai lauksaimniecības produktu kvalitātes uzlabošanu un tirdzniecību.

5.4.2. Komisija uzskata, ka tradicionālo tirgus instrumentu izmaiņas un pāreja uz tiešu atbalstu ražotājam ir rosinājušas diskusijas par dažādiem riska pārvaldības veidiem, kurās konstatēts, ka divi galvenie ienākumu svārstību cēloņi ir cenas risks un ražošanas risks. Komisija ierosina, ka dalībvalstis var izmantot 68. pantu ražas apdrošināšanai un kopfondus – dzīvnieku un augu slimību gadījumos.

5.4.3. EESK atbalsta 68. pantā minētos mērķus, kaut arī minētais pants nav risinājums visām problēmām, kas varētu rasties. EESK var piekrist lielākam elastīgumam, izmantojot 68. pantu, ja iespējamie papildu līdzekļi tiek izmantoti lauksaimnieku stāvokļa stiprināšanai. Tā uzskata, ka ļoti īpašos gadījumos dažās dalībvalstīs maksimāli pieļaujamais finansējuma daudzums var būt lielāks nekā pašreizējais kopējais maksimālais daudzums 10 % apjomā no valsts maksimāli pieļaujamā daudzuma. EESK atbalsta priekšlikumus par ražas apdrošināšanu un kopfondiem dzīvnieku un augu slimībām, ņemot vērā, ka mērķim jābūt patērētāju un lauksaimnieku aizsardzībai. Šiem pasākumiem nav jāmazina esošo apdrošināšanas sistēmu vai Kopienas pasākumu nozīme (44. pants un veterinārais fonds). Tā kā slimību profilakse ir nozīmīga visai sabiedrībai, EESK iesaka minētos fondus līdzfinansēt dalībvalstīm, kā to ierosinājusi Komisija.

5.4.4. EESK uzskata, ka 68. panta izmantošana var novest pie ievērojamas maksājumu lauksaimniekiem pārdalīšanas. Turklāt EESK ir bažas, ka 68. pants nav pietiekams instruments, lai risinātu visus minētos jautājumus. Tādēļ dalībvalstīm būtu rūpīgi jāizpēta 68. panta iespējamās izmantošanas sekas lauksaimniekiem. EESK uzskata, ka summas, kas iepriekš piešķirtas lauksaimniecības budžetam, jāatstāj lauku saimniecību nozarei un tās varētu izmantot 68. panta izpildei.

5.4.5. Jāizpēta modulāciju un 68. panta kopējā ietekme uz saimniecības ienākumiem. Ja Komisijas priekšlikumus ieviestu, tas varētu nozīmēt tiešo maksājumu samazināšanu vismaz par 10 % + 13 % = 23 %. Tādēļ EESK uzskata, ka ir rūpīgi jāanalizē sekas.

5.5. Maksājuma ierobežojumi.

5.5.1. Eiropas Komisija konstatē, ka vienotā maksājuma ieviešana ir padarījusi maksājumu sadalījumu pārskatāmāku. Lielais skaits lauksaimnieku, kas saņem nelielas maksājumu summas, rada lielu administratīvo slogu. Komisija ierosina dalībvalstīm piemērot minimālo summu EUR 250 apjomā vai minimālo platību 1 hektāra apmērā, vai arī piemērot abus iepriekš minētos. Papildus tam Komisija ierosina progresīvu modulāciju. Tā arī ierosina, ka dalībvalstis iegūst tiesības piemērot modulāciju no 2012. gada.

5.5.2. EESK principā piekrīt Komisijas priekšlikumiem noteikt obligātās prasības maksājumiem, lai samazinātu administratīvās izmaksas, vienlaikus dalībvalstīm dodot iespēju pašām lemt par šo minimālo prasību piemērošanu.

5.5.3. EESK uzskata, ka diskusijā par progresīvu modulāciju galvenā uzmanība tiek pievērsta tam, vai ES var tikt sagaidīta augstāka modulācijas likme attiecībā uz šiem uzņēmumiem, kas gadā saņem tiešajos maksājumos vairāk par 100 000 EUR. Tā kā lielie saņēmēji vispārēji gūst labumu no apjomradītiem ietaupījumiem, mērena progresīva modulācija ir pamatota, īpaši, ja uzņēmumiem ir iespēja izmantot jaunos otrā pīlāra pasākumus un tādējādi iegūt KPL finansējumu.

5.6. Tirgi.

5.6.1. Komisija izvirza jautājumu, kā iespējams radīt efektīvu intervences mehānismu, kas darbojas kā drošības tīkls, tomēr nepaļaujoties uz subsidētu eksportu. Komisija ierosina vienkāršot noteikumus par valsts intervenci, paplašinot konkursa sistēmu. Attiecībā uz cietajiem kviešiem, rīsiem un cūkgaļu Komisija ierosina atcelt intervenci.

5.6.2. EESK uzskata, ka iekšējā tirgus vadības mehānismu vājināšanās un robežu aizsardzības mazināšanās, ko izraisīja KLP reformas un kopš 1992. gada risinātās tirdzniecības sarunas, ir padarījušas ES daudz pakļautāku pasaules tirgus svārstībām. Vienlaikus šīs svārstības pasaules tirgū un līdz ar to arī risks palielinās: klimata pārmaiņas izraisa vēl izteiktākas ražas svārstības visā pasaulē, un globālā ceļošana palielina slimību izplatīšanās risku. Lauksaimniekiem jārisina visas šīs problēmas. Šajā situācijā visu regulēšanas mehānismu atcelšana varētu izrādīties riskanta laikā, kad, saskaroties ar palielinātu pieprasījumu, vērojams piedāvājuma deficīts.

5.6.3. EESK uzskata, ka viens no vissvarīgākajiem KLP un jo īpaši 1. pīlāra mērķiem būs nodrošināt pietiekami daudz nekaitīgas un daudzveidīgas pārtikas saviem 500 miljoniem patērētāju. Šī mērķa sasniegšanai ir vajadzīgi atbilstoši instrumenti. Kaut arī konkursa sistēma var uzlabot orientāciju uz tirgu, tā samazina drošības tīklu lauksaimniekiem un var palielināt nenoteiktību tirgū. Tādēļ EESK ierosina, pirmkārt, izpētīt pašreizējā intervences režīma cita veida pielāgojumus, piemēram, īsāku intervences periodu. EESK aicina ieviest jaunus instrumentus ilgtspējīga drošības tīkla izveidei, ņemot vērā nepieciešamību nodrošināt Eiropas pilsoņus ar pārtiku un taisnīgus saimniecības ienākumus.

5.6.4. EESK iesaka Komisijai izveidot Eiropas līmenī tirgus pārvaldības tīklus, kas ļautu ilgtspējīgā veidā pielāgot piedāvājumu pieprasījumam un nodrošinātu noteiktu ražotāju skaitu visā ES teritorijā atbilstoši sabiedrības vajadzībām. Tādējādi tiktu līdzsvarots spēku samērs tirgū un labāk apmierinātas patērētāju vajadzības. Komisijai būtu jāpārrauga šī organizācija.

5.7. Atmatas.

5.7.1. Komisija, pamatojoties uz tirgus perspektīvām, ierosina atcelt zemes atstāšanu atmatā kā piegādes kontroles instrumentu. Dalībvalstīm ir doti instrumenti, lai nodrošinātu iespējas saglabāt vides pašreizējos ieguvumus no zemes atstāšanas atmatā.

5.7.2. Zemes atstāšana atmatā ir piegādes pārvaldības instruments, kas var izrādīties noderīgs un elastīgs. EESK uzskata, ka, neskatoties uz šobrīd labām tirgus cenām, tirgus stāvoklis kādā brīdī var atkal pasliktināties. EESK tādēļ uzskata, ka būtu loģiski saglabāt atstāšanas atmatā mehānismu (6), nosakot atstāšanai atmatā procentuālu platības daļu atbilstoši tirgus attīstības tendencēm.

5.7.3. EESK uzskata, ka arī turpmāk jācenšas panākt labvēlīgu ietekmi uz vidi, kas saistīta ar zemes atstāšanu atmatā, lai palielinātu sabiedrības atbalstu lauksaimniecībai. Minēto ietekmi var panākt ar brīvprātīgu zemes atstāšanu atmatā, īstenojot lauku apvidu attīstības programmu tikai tad, ja ir paredzēti atbilstoši stimuli, kas pagātnē netika garantēti.

5.8. Piena kvotas.

5.8.1. Kā reakciju uz pārprodukciju 1984. gadā ieviesa piena kvotas. Komisija uzskata, ka apstākļi, kas noveda pie šīs ieviešanas, vairs nav atbilstoši. Ņemot vērā piena un piena produktu pieprasījuma pieaugumu, Komisija ierosina nākamajos piecos gados paaugstināt piena kvotu par 1 % gadā. Šis kvotas palielinājums ir paredzēts, lai sagatavotu sistēmas mērenu piebremzēšanos, jo tās termiņš beidzas 2015. gadā. Eiropas Komisija ir analizējusi piena kvotu sistēmas izmaiņu sociālo ietekmi. Kvotu termiņa izbeigšanās izraisīs piena ražošanas nozares pārstrukturēšanu, kuras rezultātā mazākie piena ražošanas uzņēmumi zaudēs konkurētspēju, un tas var ietekmēt dažus reģionus.

5.8.2. Tā kā kvotas termiņš saskaņā ar šobrīd spēkā esošajiem tiesību aktiem beigsies 2015. gadā, EESK aicina Komisiju precīzāk nekā līdz šim analizēt, kā iespējams panākt paredzamību un reģionālu līdzsvaru ilgtspējīgā tirgū pēc 2015. gada. Piens ir nozīmīgs, veselīgs pārtikas produkts, un papildus tam piensaimniekiem ir nozīmīga loma lauku apvidu ekonomikā. Jo īpaši svarīgi būs ieviest pasākumus, kas palīdz lauksaimniekiem uzlabot konkurences pozīciju.

5.8.3. Piena produktu ražošana ir ļoti nozīmīga nozare mazāk labvēlīgos ES apgabalos. Tādēļ EESK aicina Komisiju arī paredzēt pasākumus – tostarp finanšu noteikumus – lai saglabātu piena produktu ražošanu un dzīvotspējīgu lauku apgabalu ekonomiku šajos mazāk labvēlīgajos apgabalos. EESK uzskata, ka Komisija ar izvirzītajiem priekšlikumiem nav iesniegusi nav iesniegusi praktiski īstenojamu konceptu. 68. pants tikai dažos gadījumos ir pietiekami efektīvs instruments, un ar to nav iespējams segt paredzamās augstās turpmākās izmaksas.

5.8.4. Tā kā nav reāla pielāgošanas plāna, EESK pašreiz neatbalsta kvotu pielāgošanu. Kvotas jānosaka atbilstoši tirgus pieprasījumam, nevis voluntāri. Ņemot vērā, ka pēc 2015. gada paredzēta atteikšanās no kvotām, piena ražošanas nozare ir jāorganizē Eiropas līmenī, tādējādi pielāgojot piedāvājumu pieprasījumam un līdzsvarojot spēku samēru nozarē. Tādējādi varētu nodrošināt piena ražošanu visneaizsargātākajās teritorijās.

5.9. Citas atbalsta shēmas.

5.9.1. Komisija iesaka veikt tūlītēju atsaistīšanu proteīnaugu, kaņepju, cieto kviešu un riekstu nozarēs. Attiecībā uz rīsiem, kartupeļu cieti, žāvētu rupjo lopbarību un liniem Komisija iesaka veikt atsaistīšanu ar divu gadu pārejas periodu.

5.9.2. Bez piesaistīšanas ražošana var izzust, negatīvi ietekmējot reģionālo ekonomiku, vidi vai ES piegādes. Tādēļ EESK uzskata, ka katrā atsevišķā gadījumā rūpīgi jāizpēta šo maksājumu pārvietošana uz VSM un, ja vajadzīgs, jāturpina saistītie maksājumi, lai izvairītos no ražošanas nozīmīgas samazināšanās mazāk labvēlīgos apgabalos. Šīm nozarēm nepieciešams piemērots pārejas periods ar papildu pasākumiem jaunu tirgus iespēju attīstībai.

5.9.3. Piemaksas par enerģijas kultūrām ir administratīvi apgrūtinošas un, ņemot vērā Padomes noteiktos mērķus par biodegvielu iekļaušanu, turpmāk vairs nav vajadzīgs stimuls ražošanas līmenī. Līdzekļus, ko vairs neizmanto piemaksai par enerģijas kultūrām, būtu jāizmanto lauksaimnieku stāvokļa stiprināšanai.

5.10. Klimata pārmaiņas.

5.10.1. Komisija uzskata, ka klimata un enerģijas jautājumi ir izvirzījušies darba kārtības sākumā. ES vadītāji 2007. gada martā nolēma līdz 2020. gadam vismaz par 20 % samazināt CO2 emisijas, un plānots pat 30 % samazinājums, ja izdosies panākt vienošanos par globāliem mērķiem. Komisija uzskata, ka lauksaimniecība var dot nozīmīgu ieguldījumu siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanā.

5.10.2. EESK uzskata, ka ES lauksaimniecība vairāk nekā citas nozares ir devusi ieguldījumi siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanā, un tai jāturpina iet pa šo ceļu. (7) Lauksaimniecība ir arī viena no nozarēm, kas visvairāk pakļauta klimata pārmaiņu ietekmei.

5.10.3. Arvien neatliekamāks jautājums kļūst labāka izpratne par klimata pārmaiņu ietekmi uz lauksaimniecību, tādēļ prioritāte ir pētniecība. Šā veida pētniecību finansē no ES 7. pētniecības programmas, bet tā jāpaātrina un jāpastiprina.

5.10.4. Ir svarīgi arī palielināt stimulus lauksaimniekiem piemēroties klimata pārmaiņām un izmantot no klimata neatkarīgas ražošanas sistēmas. Šajā sakarā EESK atbalsta indikatīvu darbību veidu sarakstu klimata pārmaiņu mazināšanai, kuru ietver lauku attīstības plānā.

5.11. Ūdens resursu apsaimniekošana.

5.11.1. ES mērķi attiecībā uz ūdens resursu apsaimniekošanas politiku ir izklāstīti Ūdens pamatdirektīvā. Komisija uzskata, ka lauksaimniecībai ir nozīmīga loma ūdens resursu apsaimniekošanā.

5.11.2. Viena no neatliekamākajām problēmām ir saistīta ar ūdeni – gan ar tā trūkumu, gan kvalitāti, pārmērīgu mitrumu un plūdiem. EESK atbalsta pieeju, ka daļa līdzekļu, kas uzkrāti ar modulācijas palīdzību, jāizmanto, lai palielinātu ūdens apsaimniekošanas stimulus kā daļu no lauku apvidu attīstības pasākumiem saskaņā ar 2. asi. EESK uzskata, ka darbībām jābūt tieši saistītām ar lauksaimniecību.

5.12. Atjaunojamā enerģija.

5.12.1. ES vadītāji 2007. gadā noteica saistošu mērķi par 20 % atjaunojamo enerģijas avotu izmantošanu, tostarp 10 % biodegvielas daļu benzīna un dīzeļdegvielas patēriņā.

5.12.2. EESK atbalsta indikatīvo darbību veidu sarakstu attiecībā uz atjaunojamo enerģiju.

5.12.3. Pēc EESK domām, ir ārkārtīgi svarīgi veicināt turpmāku izpēti, lai optimizētu ražošanas sistēmas tā, ka pēc iespējas maksimāli palielinās bioenerģijas ieguldījums CO2 emisiju samazināšanā un energoefektivitātē. Tālāk jāizpēta iespēja izstrādāt otrās paaudzes biodegvielas, izmantojot lauksaimniecības blakusproduktus.

5.12.4. Lauksaimniekiem varētu būt nozīmīga loma ilgtspējīgas apgādes ar bioenerģiju nodrošināšanā vietējā un reģionālā līmenī (piemēram, nelielas spēkstacijas, izmantojot vietējo biomasu), tādējādi sekmējot Kioto mērķu sasniegšanu. Šāda veida projektiem noteikumos par valsts atbalstu būtu jāparedz izņēmumi.

5.13. Bioloģiskā daudzveidība.

5.13.1. Komisija uzskata, ka liela daļa bioloģiskās daudzveidības Eiropā ir atkarīga no lauksaimniecības un mežsaimniecības, un ir jāpalielina pūles, lai aizsargātu bioloģisko daudzveidību. Lauksaimniecībai ir nozīmīga loma bioloģiskās daudzveidības aizsardzībā. Dalībvalstis ir apņēmušās līdz 2010. gadam apturēt bioloģiskās daudzveidības samazināšanos.

5.13.2. Vairākās dalībvalstīs ir labi piemēri attiecībā uz projektiem bioloģiskās daudzveidības uzlabošanai. EESK atbalsta indikatīvus darbības veidus, ko Komisija minējusi bioloģiskās daudzveidības uzlabošanai, ja stimuli nonāk tieši pie lauksaimniekiem, jo tie ir būtiski dzīvotspējīgu lauku apvidu saglabāšanai ar ekonomiskajām un nodarbinātības iespējām.

5.14. Otrā pīlāra stiprināšana.

5.14.1. Komisija plāno risināt šos četrus jaunos uzdevumus (no 5.10. līdz 5.13. punktam) ar jaunu pasākumu paketi, kas jāiekļauj otrajā pīlārā, un vajadzīgie papildu līdzekļi jāiegūst no modulācijas. Komisija atzīmē, ka obligātās modulācijas palielināšana ir vienīgais veids, kā iegūt papildu finansējumu lauku apvidu attīstībai, jo visi pārējie ES fondi līdz 2013. gadam jau ir iezīmēti īpašiem mērķiem. Komisija ierosina līdz 2012. gadam četros posmos palielināt obligāto modulāciju par 8 %.

5.14.2. EESK uzskata, ka pēc sarunām par 2007.–2013. gada finanšu plānu otrajam pīlāram tika piešķirts neatbilstošs finansējums. Pēc EESK domām, ir jāsaglabā KLP dažādās funkcijas. Šī prasība ir jāņem vērā visās pirmā pīlāra tiešo maksājumu modulācijās (8). Tādēļ EESK atbalstīs ierosināto modulāciju tikai tad, ja ir nodrošināts minēto līdzekļu skaidrs un noteikts izlietojuma mērķis palīdzēt lauksaimniekiem pildīt šos jaunos uzdevumus. Jāatzīst darba devēju un darba ņēmēju loma lauksaimniecībā šajā pārmaiņu procesā. Īstenošana ar valsts lauku attīstības plānu palīdzību jāpadara efektīvāka un pieejamāka lauksaimniekiem. Valsts līdzfinansējums jānodrošina jau iepriekš.

6. “Veselības pārbaudes” priekšlikumu ietekme uz budžetu.

6.1. Komisija atgādina, ka KLP ir iestrādāts finanšu disciplīnas mehānisms. Tā kā atbalsta lielākā daļa tagad ir fiksēta un tirgus perspektīvas ievērojami uzlabojušās, finanšu disciplīnas piemērošanas potenciāls ir samazinājies. Turklāt Komisija apgalvo, ka modulāciju priekšlikumi neietekmē budžetu, bet var radīt papildu izdevumus valstīm. Komisija sagaida, ka tirgus pasākumi gandrīz nemaz neradīs papildu izdevumus.

6.2. Kopējais KLP budžets ir samazinājies no 0,6 % no ES IKP 1993. gadā līdz mazāk par 0,4 % 2007. gadā. Reālie budžeta izdevumi ir palielinājušies no apmēram EUR 40 miljardiem 1995. gadā līdz apmēram EUR 50 miljardiem 2007. gadā (ieskaitot lauku apgabalu attīstību), kaut arī dalībvalstu skaits gandrīz divkāršojies no 15 līdz 27.

6.3. Pirms 15 gadiem ES tērēja EUR 10 miljardus gadā eksporta subsīdijām. 2009. gadā šis budžets ir ierobežots ar tikai EUR 350 miljoniem (9). Eiropas Komisija ir piekritusi līdz 2013. gadam pilnībā atcelt eksporta subsīdijas ar noteikumu, ka tirdzniecības partneri uzņemas līdzīgas saistības.

6.4. EESK uzskata KLP par vienu no vissvarīgākajiem Eiropas Savienības stūrakmeņiem. Kā liecina stāvoklis ar pārtiku pasaulē, lauksaimniecības politika arī turpmāk būs ļoti svarīga. EESK uzskata, ka lauksaimniekiem ir ne tikai būtiska loma pārtikas piegādē, bet tiem jāpilda daudzfunkcionāli uzdevumi.

7. Ceļā uz KLP ilgtermiņa mērķiem pēc 2013. gada un finanšu struktūra.

7.1. EESK uzskata, ka ir lietderīgi formulēt skaidrus KLP mērķus un prioritātes pēc 2013. gada, lai dotu ieguldījumu diskusijās par nākamo finanšu plānu.

7.2. Neaizmirstot prognozi, ka pasaules iedzīvotāju skaits turpinās pieaugt līdz 9 miljardiem cilvēku 2050. gadā un patēriņš uz vienu iedzīvotāju pieaugs, palielināsies arī pārtikas ražošanas vajadzības. Vienlaikus tādu faktoru dēļ kā zemes erozija, pārsāļošanās un urbanizācija visā pasaulē samazinās labas lauksaimniecības zemes apjoms. Rezultātā Eiropas patērētājiem turpmākajos gados var nebūt iespējas uzskatīt nodrošinātību ar pārtiku par pašsaprotamu. Nākamajā KLP jāņem vērā šīs jaunās pārmaiņas.

7.3. Eiropas līmenī patērētāji pieprasa veselīgu un daudzveidīgu pārtiku pietiekamā daudzumā, kurai jābūt saražotai ilgtspējīgā veidā. Importam jāatbilst ES standartiem, kas pašlaik ne vienmēr tā ir. Vienlaikus Eiropas pilsoņi ir nobažījušies par klimata pārmaiņām un ilgtspēju. Lauksaimniekiem ES var būt nozīmīga loma sabiedrības gaidītā piepildīšanā.

7.4. Lauksaimnieki labprātāk vēlētos gūt savus ienākumus tirgū. Tomēr Eiropas sabiedrība gaida, ka lauksaimnieki sniegs arī vairākus pakalpojumus, par kuriem netiek atlīdzināts ar tirgus starpniecību. Tādēļ joprojām ir būtiski tiešie maksājumi, kā arī maksājumi lauku attīstības veicināšanai, lai atalgotu lauksaimniekus par to, ka viņi nodrošina visaugstākos ilgtspējīgu ražošanas sistēmu standartus, kā arī papildu pakalpojumus. Turklāt KLP joprojām būs pamatinstruments reģionu ekonomiku atbalstam.

7.5. Lai sasniegtu 3.3. punktā izklāstītos mērķus, KLP turpmāk būtu vairāk jāuzsver

— nekaitīgas un daudzveidīgas pārtikas un atjaunojamo enerģijas resursu piegādes nodrošināšana;

— taisnīgu ienākumu nodrošināšana lauksaimniekiem;

— ilgtspējīgas un konkurētspējīgas ražošanas nodrošināšana visos ES reģionos;

— ieguldīšana dzīvotspējīgos lauku apvidos ar ekonomiskajām un nodarbinātības iespējām.

7.6. EESK uzskata, ka ilgākā termiņā KLP mērķiem un instrumentiem to sasniegšanai dalībvalstu vidū jābūt labāk saskaņotiem.

7.7. EESK uzsver, ka ES līmenī jāveido atbilstoša lauksaimniecības politika īstermiņā un ilgākā termiņā un tai jāpiešķir pietiekams finansējums. Tās īstenošanai, iespējams, būs vajadzīgs vismaz tikpat daudz līdzekļu kā līdz šim. Politiķiem labāk nekā līdz šim jāskaidro iedzīvotājiem KLP nepieciešamība un dažādo pasākumu lietderība, lai novērstu nepārtrauktās diskusijas par līdzekļu piešķiršanu.

Briselē, 2008. gada 23. oktobrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas (COMAGRI) iepazīstināšana ar priekšlikumu par “veselības pārbaudi”2008. gada 20. maijā.

(2) Eiropas Komisija “Kas izraisīja pašreizējo lauksaimniecības produktu cenu kāpumu?”.

(3) Mariann FISCHER BOEL runa “Pārtika, lopbarība vai degviela” Berlīnē 2008. gada 18. janvārī.

(4) EESK turpina darbu pie šī jautājuma izpētes atzinumā “ES uzdevumi pasaules mēroga pārtikas problēmu risināšanā”.

(5) OV C 44, 16.2.2008., 60. lpp.

(6) OV C 44, 16.2.2008., 63. lpp., 5.7.1. punkts.

(7) EK pētījums “Klimata pārmaiņas – jauni uzdevumi lauksaimniecībai” (2007. gada decembris).

(8) Skatīt 5. zemsvītras piezīmi.

(9) “Kopējā lauksaimniecības politika: nošķirt faktus no izdomājumiem”, 2008. gada 20. jūnijs.