P9_TA(2022)0038

Eiropas stiprināšana cīņā pret vēzi

Eiropas Parlamenta 2022. gada 16. februāra rezolūcija par Eiropas spēju stiprināšanu cīņai pret vēzi — ceļā uz visaptverošu un koordinētu stratēģiju (2020/2267(INI))

(2022/C 342/12)

Eiropas Parlaments,

— ņemot vērā 2020. gada 18. jūnija lēmumu par Īpašās komitejas attiecībā uz vēža uzveikšanu izveidi, kompetenci, skaitlisko sastāvu un pilnvaru laiku (1),

— ņemot vērā Īpašās komitejas attiecībā uz vēža uzveikšanu 2020. gada 27. oktobra darba dokumentu “Inputs of the Special Committee on Beating Cancer (BECA) to influence the future Europe’s Beating Cancer Plan” (“Īpašās komitejas attiecībā uz vēža uzveikšanu (BECA) ieguldījums, lai ietekmētu gaidāmo Eiropas Vēža uzveikšanas plānu”) (2),

— ņemot vērā Komisijas 2021. gada 3. februāra paziņojumu par Eiropas Vēža uzveikšanas plānu (COM(2021)0044),

— ņemot vērā ES pētniecības un inovācijas pamatprogrammu 2021.–2027. gadam (“Apvārsnis Eiropa”) (3) un īpašo programmas “Apvārsnis Eiropa” vēža pētniecības uzdevumu (4),

— ņemot vērā Komisijas 2019. gada 11. decembra paziņojumu par Eiropas zaļo kursu (COM(2019)0640),

— ņemot vērā Padomes 2021. gada 15. jūnija secinājumus par piekļuvi zālēm un medicīniskajām ierīcēm spēcīgākai un noturīgai ES (5),

— ņemot vērā pamatnostādnes, kas izstrādātas, īstenojot vienotās rīcības onkoloģisko slimību jomā (EPAAC, CANCON, iPAAC), un ar Vienoto rīcību attiecībā uz retiem vēža veidiem izveidoto 2030. gada Rīcības programmu reto vēža veidu jomā (JARC),

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada 30. septembra paziņojumu “EPT — pētniecības un inovācijas jaunā ēra” (COM(2020)0628),

— ņemot vērā Padomes 2003. gada 2. decembra ieteikumu Nr. 2003/878/EK par vēža skrīningu (6),

— ņemot vērā Starptautiskās Vēža izpētes aģentūras (IARC) 2017. gada maija ziņojumu par Padomes ieteikuma par vēža skrīningu īstenošanu (7),

— ņemot vērā Eiropas pamatnostādnes par kvalitātes nodrošināšanu krūts, dzemdes kakla un kolorektālā vēža skrīningā un diagnostikā,

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada 20. maija paziņojumu “Stratēģija “No lauka līdz galdam”. Taisnīgas, veselīgas un videi draudzīgas pārtikas sistēmas vārdā” (COM(2020)0381),

— ņemot vērā Komisijas 2021. gada 28. jūnija paziņojumu par ES stratēģisko satvaru par drošību un veselības aizsardzību darbā 2021.–2027. gadam (COM(2021)0323),

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada 25. novembra paziņojumu par Eiropas zāļu stratēģiju (COM(2020)0761),

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada 14. oktobra paziņojumu “Ilgtspēju sekmējoša ķimikāliju stratēģija. Ceļā uz vidi, kas brīva no toksikantiem” (COM(2020)0667),

— ņemot vērā Komisijas 2021. gada 12. maija paziņojumu “Ceļš uz veselīgu planētu itin visiem — ES Gaisa, ūdens un augsnes nulles piesārņojuma rīcības plāns” (COM(2021)0400),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Direktīvu 2004/37/EK par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas saistīts ar kancerogēnu vai mutagēnu iedarbību darbā (Kancerogēnu un mutagēnu direktīva (KMD) (8), tostarp trīs to grozošās direktīvas un Komisijas priekšlikumu ceturtajai grozījumu direktīvai (COM(2020)0571),

— ņemot vērā Padomes 1998. gada 7. aprīļa Direktīvu 98/24/EK par darba ņēmēju veselības un drošības aizsardzību pret risku, kas saistīts ar ķimikāliju izmantošanu darbā (9),

— ņemot vērā Īpašās komitejas attiecībā uz vēža uzveikšanu rīkotās sabiedriskās apspriešanas 2021. gada 19. aprīļa kopsavilkuma ziņojumu “The impact of the COVID-19 pandemic on cancer prevention, health services, cancer patients and research: lessons from a public health crisis” (“Covid-19 pandēmijas ietekme uz vēža profilaksi, veselības aprūpes pakalpojumiem, vēža pacientiem un pētniecību: sabiedrības veselības krīzes laikā gūtās atziņas”),

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada 11. novembra paziņojumu “Eiropas veselības savienības veidošana — sagatavotība un noturība” (COM(2020)0724) un ar to saistītos Komisijas 2020. gada 11. novembra priekšlikumus, kā arī pagaidu vienošanos par Eiropas Parlamenta un Padomes regulu par nopietniem pārrobežu veselības apdraudējumiem (COM(2020)0727), regulu par pastiprinātu Eiropas Zāļu aģentūras lomu attiecībā uz zālēm un medicīniskajām ierīcēm krīžgatavības un krīžu pārvaldības kontekstā (COM(2020)0725) un regulu, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 851/2004, ar ko izveido Eiropas Slimību profilakses un kontroles centru (COM(2020)0726),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 24. marta Regulu (ES) 2021/522, ar ko izveido Savienības rīcības programmu veselības jomā (programma “ES — veselībai”) 2021.–2027. gadam (10),

— ņemot vērā Komisijas priekšlikumu un vienošanos par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu par veselības aprūpes tehnoloģiju novērtēšanu un ar ko groza Direktīvu 2011/24/ES (COM(2018)0051),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 16. aprīļa Regulu (ES) Nr. 536/2014 par cilvēkiem paredzētu zāļu klīniskajām pārbaudēm un ar ko atceļ Direktīvu 2001/20/EK (11) (Klīnisko izmēģinājumu regula) un Klīnisko izmēģinājumu informācijas sistēmu, kas izveidota saskaņā ar minēto regulu,

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 29. aprīļa Regulu (ES) 2021/694, ar ko izveido programmu “Digitālā Eiropa” (12),

— ņemot vērā Eiropas Vides aģentūras (EVA) ziņojumu Nr. 21/2019 “Veselīga vide, veselīga dzīve: kā vide ietekmē veselību un labklājību Eiropā” (13),

— ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2021. gada 9. jūnija atzinumu par Eiropas Vēža uzveikšanas plānu (14),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta Zinātnes un tehnoloģiju nākotnes darba grupai (STOA) sagatavotā 2021. gada jūlija pētījuma “5G ietekme uz veselību” secinājumus un ieteikumus (15),

— ņemot vērā ANO ilgtspējīgas attīstības mērķus (IAM), jo īpaši trešo IAM — nodrošināt labu veselību un labklājību,

— ņemot vērā Eiropas Pretvēža rīcības kodeksa ceturto izdevumu (16),

— ņemot vērā Eiropas Vēža prakses kodeksu (17),

— ņemot vērā Komisijas 2021. gada 24. marta paziņojumu “ES stratēģija par bērna tiesībām” (COM(2021)0142),

— ņemot vērā Komisijas dienestu 2018. gada 19. jūlija darba dokumentu par HIV/AIDS, vīrushepatīta un tuberkulozes apkarošanu Eiropas Savienībā un kaimiņvalstīs — pašreizējais stāvoklis, politikas instrumenti un laba prakse (SWD(2018)0387),

— ņemot vērā Pasaules Veselības organizācijas (PVO) 2020. gada ziņojumu “Alkohols un vēzis PVO Eiropas reģionā: aicinājums īstenot labāku profilaksi” (18),

— ņemot vērā visu partiju interešu grupas “Eiropas Parlamenta deputāti pret vēzi” darbību un secinājumus,

— ņemot vērā 2020. gada 15. janvāra rezolūciju par Eiropas zaļo kursu (19),

— ņemot vērā 2017. gada 2. marta rezolūciju par ES iespējām uzlabot zāļu pieejamību (20),

— ņemot vērā 2020. gada 10. jūlija rezolūciju par ilgtspēju sekmējošu stratēģiju attiecībā uz ķimikālijām (21),

— ņemot vērā 2019. gada 12. februāra rezolūciju par pārrobežu veselības aprūpes direktīvas īstenošanu (22),

— ņemot vērā 2019. gada 16. janvāra rezolūciju par Savienības pesticīdu atļaušanas procedūru (23),

— ņemot vērā 2020. gada 10. jūlija rezolūciju par ES sabiedrības veselības stratēģiju pēc Covid-19 pandēmijas (24),

— ņemot vērā 2020. gada 17. septembra rezolūciju par zāļu trūkumu — jaunās problēmas risināšana (25),

— ņemot vērā 2016. gada 15. decembra rezolūciju par Pediatrijā lietojamo zāļu regulu (26) un Komisijas sākotnējo ietekmes novērtējumu attiecībā uz ES tiesību aktu par zālēm bērniem un retām slimībām pārskatīšanu,

— ņemot vērā Reglamenta 54. pantu,

— ņemot vērā Īpašās komitejas attiecībā uz vēža uzveikšanu ziņojumu (A9-0001/2022),

A. tā kā Eiropas Vēža uzveikšanas plānam (turpmāk tekstā — Plāns) būtu jāpalīdz efektīvi reaģēt uz aicinājumu panākt progresu, kuru izteikuši to 1,3 miljonu cilvēku, kuri ik gadu Eiropā mirst no vēža, tostarp 6 000 bērnu un jauniešu, ģimenes un veselības aprūpes speciālisti, uz to pacientu būtiskajām vajadzībām, kuriem pašlaik ir nepieciešama savlaicīga diagnostiska un efektīva, inovatīva, pieejama un cenas ziņā pieņemama vēža un ar vēzi saistīto komplikāciju un blakusslimību ārstēšana, uz to vairāk nekā 12 miljonu izdzīvojušo vēža pacientu un viņu ģimenes locekļu pamatotajām cerībām, kuriem ir grūti atgriezties “normālā dzīvē”, uz nākamo paaudžu nepārprotamo vēlmi būt pasargātiem no veselības apdraudējumiem un riska faktoriem, uz valstu valdību bažām par aizvien pieaugošo ekonomisko un sociālo slogu, ko rada vēzis un tā ārstēšana; tā kā Savienības pasākumiem cīņā pret vēzi vajadzētu būt vērstiem uz to, lai palielinātu vēža pacientu piecu gadu izdzīvotības rādītāju;

B. tā kā Eiropā dzīvo mazāk nekā 10 % no pasaules iedzīvotājiem, taču šeit ir konstatēta ceturtā daļa no visiem vēža gadījumiem, un tā kā vēzis ir otrs galvenais nāves cēlonis Eiropā pēc sirds un asinsvadu slimībām un galvenais par vienu gadu vecāku bērnu nāves cēlonis; tā kā ir pastāvīgi jāpievērš uzmanība ar vēzi slimo bērnu un pusaudžu īpašajām vajadzībām un jāatbalsta viņi visā pasaulē, un bērnu onkoloģija būtu jānošķir no pieaugušo onkoloģijas; tā kā, neraugoties uz to, ka mirstības rādītāji ir nedaudz samazinājušies, pateicoties skrīninga kampaņām, labākai diagnostikai un inovācijai ārstniecības jomā, diagnosticēto vēža gadījumu skaits tomēr palielinās, jo īpaši saistībā ar ilgāku paredzamo mūža ilgumu, kā rezultātā sabiedrība noveco; tā kā gandrīz trīs ceturtdaļas no visiem vēža gadījumiem ES tiek konstatētas 60 gadus veciem un vecākiem cilvēkiem;

C. tā kā vēzis atspoguļo sociālo netaisnību un nevienlīdzību veselības aprūpes jomā, jo vēža izdzīvotības rādītāju atšķirības ES dalībvalstīs pārsniedz 25 %; tā kā ES iedzīvotāji saskaras ar nevienlīdzību profilakses jomā un ir nevienlīdzīgi aizsargāti pret riska faktoriem, nevienlīdzīgi izglītoti attiecībā uz veselīgu dzīvesveidu un nevienlīdzīgi aizsargāti pret dezinformāciju; tā kā ES iedzīvotāji dažādās dalībvalstīs un dažādos vienas dalībvalsts reģionos atrodas nevienlīdzīgā situācijā saistībā ar savlaicīgu piekļuvi cenas ziņā pieņemamai un kvalitatīvai ārstēšanai un aprūpei; tā kā piekļuve pilnībā daudznozaru un daudzu specialitāšu medicīniskām vienībām Eiropā ir ļoti atšķirīga; tā kā ES iedzīvotāju iespējas pēc atlabšanas vai remisijas laikā atgriezties darbā, būt finansiāli neatkarīgiem un atgriezties līdzsvarotā ģimenes, sociālajā un emocionālajā dzīvē ir visai dažādas; tā kā sociālais stāvoklis un dzimums ir svarīgi faktori un nevienlīdzības un nelīdztiesības veicinātāji visos slimības posmos;

D. tā kā lielākā daļa dalībvalstu, kuru uzdevumi, veiktspēja un budžeti ir neviendabīgi, ir izstrādājušas īpašu valsts vai reģionālo vēža uzveikšanas politiku; tā kā daži reģioni ir kļuvuši par centriem cīņā pret vēzi un to speciālās zināšanas būtu jāizmanto visā Savienībā;

E. tā kā Plāna mērķim vajadzētu būt ne tikai cīnīties pret būtisku sabiedrības veselības problēmu un palīdzēt pacientiem dzīvot ilgāk un labāk, bet arī sākt samazināt nevienlīdzību un netaisnību veselības aprūpes jomā un mazināt šīs slimības radīto sociālo un ekonomisko slogu; tā kā Komisijai būtu jāveicina uz pacientiem vērstas un uz iedzīvotāju tiesībām balstītas pieejas izmantošana, integrējot Plānā, tostarp iniciatīvā “Palīdzība ar vēzi slimiem bērniem”, tiesiskuma, ilgtspējas, taisnīguma, solidaritātes, inovācijas un sadarbības apsvērumus;

F. tā kā Covid-19 pandēmija ir izraisījusi un joprojām izraisa nopietnus traucējumus vēža skrīninga programmās, terapijā, pētniecībā un izdzīvojušo vēža pacientu atbalsta un pēcaprūpes pakalpojumos, tādējādi ietekmējot vēža pacientus, viņu ģimenes un veselības aprūpes speciālistus; tā kā pandēmija ir radījusi steidzamu nepieciešamību visās Eiropas valstīs atjaunot ar vēzi saistītus pakalpojumus un risināt problēmas, kas saistītas ar ļoti problemātiskiem kavējumiem profilakses pasākumos, kā arī agrīnā vēža atklāšanā un diagnostikā; tā kā tiek lēsts, ka pandēmijas laikā Eiropā netika veikti 100 miljoni skrīninga testu un nediagnosticēto vēža gadījumu skaits varētu sasniegt 1 miljonu; tā kā 1 no katriem 5 vēža slimniekiem savlaicīgi nesaņēma nepieciešamo ķirurģisko ārstēšanu vai ķīmijterapiju (27); tā kā veselības aprūpes speciālisti ir uzņēmušies pandēmijas radīto slogu un ir strādājuši ļoti saspringtā darba vidē;

G. tā kā veselībpratība ietver zināšanu un prasmju iegūšanu, izpratni par tiesībām un spēju rīkoties, lai uzlabotu personīgo un sabiedrības veselību; tā kā darbībām, ar kurām saskaņā ar Plānu tiek veicināta veselībpratība, būtu jākoncentrējas uz pacientu un iedzīvotāju iespēju palielināšanu, izmantojot modernus saziņas līdzekļus, kā arī meklējot specializētās zināšanas un sadarbojoties ar pacientu organizācijām un citām NVO, kas jau gadiem ilgi strādā veselībpratības izplatīšanas un vairošanas jomā; tā kā, lai nodrošinātu pacientu iespējas, ir jāpalīdz pacientiem izprast viņu tiesības; tā kā visos centienos uzlabot veselībpratību, tostarp digitālo pratību, būtu jāņem vērā personas, kuras saskaras ar atstumtību, kā arī vajadzības personām ar mācīšanās problēmām; tā kā būtu jāņem vērā nevienlīdzība zināšanās par IT tehnoloģijām, to pieejamībā un izmantošanā, kā arī reģionālās, sociālās un ekonomiskās atšķirības; tā kā nepieciešamā informācija būtu jānodrošina izplatītākajās valodās, kas nav ES valodas, lai sasniegtu migrantus, tikko ieceļojušas personas un citas neaizsargātās grupas un minoritāšu kopienas; tā kā cenšoties uzlabot veselībpratību, atbildība būtu jāvērš uz to, lai palīdzētu iedzīvotājiem noteikt nepatiesu informāciju, norādot uz kaitīgo ietekmi, kāda tai var būt visās vēža aprūpes jomās, tostarp profilaksē, vakcinācijā un ārstēšanā;

H. tā kā aptuveni 40 % vēža gadījumu ES ir novēršami; tā kā profilakse ir efektīvāka nekā jebkāda ārstēšana, kā arī izmaksu ziņā visefektīvākā ilgtermiņa vēža kontroles stratēģija; tā kā Plānā būtu jāpievēršas visiem galvenajiem vēža riska faktoriem un ar to saistītajiem sociālajiem noteicošajiem faktoriem; tā kā ES līmeņa regulējumam ir ārkārtīgi svarīga nozīme vēža profilaksē, jo ES ir nozīmīga kompetence, kas ietekmē lielāko daļu vēža riska faktoru;

I. tā kā saskaņā ar EVA ziņojumu Nr. 21/2019 vēzis ir galvenā nepārnēsājamā slimība, kas saistīta ar vidi, un 2016. gadā 32 Eiropas valstīs ar augstiem ienākumiem vairāk nekā 250 000 nāves gadījumu vēža dēļ bija saistāmi ar vides faktoriem; tā kā EVA atzina apkārtējā gaisa piesārņojumu, ķīmiskās vielas, kurināmā sadedzināšanu telpās un radiāciju par vides riska faktoriem, kas var veicināt vēža attīstību;

J. tā kā gaisa piesārņojums ir galvenais mirstības veicinātājs, jo piesārņojošas vielas no dažādiem avotiem, tostarp enerģijas, transporta, lauksaimniecības un rūpniecības sektora, izraisa 400 000 priekšlaicīgas nāves gadījumu gadā, tostarp plaušu vēzi, sirds slimības un insultu;

K. tā kā Komisijas paziņojumā par pastiprinātu sadarbību, kas vērsta pret vakcīnregulējamām slimībām (COM(2018)0245), ir ieteikts izstrādāt ES pamatnostādnes, lai izveidotu visaptverošas elektroniskas imunizācijas informācijas sistēmas valsts līmenī efektīvai imunizācijas programmu uzraudzībai; tā kā tas darāms, pilnībā ievērojot datu aizsardzības noteikumus; tā kā cilvēka papilomas vīruss (HPV) ir seksuāli transmisīva infekcija, kas saistīta ar gandrīz 5 % no visiem sieviešu un vīriešu vēža veidiem visā pasaulē, proti, ar dzemdes kakla un mutes dobuma un rīkles vēzi, kā arī anālo, dzimumlocekļa, vaginālo un vulvas vēzi; tā kā ir svarīgi gan sasniegt HPV vakcinācijas aptveri meitenēm, gan izveidot kvalitatīvu un organizētu dzemdes kakla vēža skrīningu, lai sasniegtu PVO izvirzītos 2030. gada mērķus izskaust dzemdes kakla vēzi kā sabiedrības veselības problēmu; tā kā HPV vakcinācijas rādītāji dalībvalstīs ir satraucoši zemi; tā kā diemžēl pastāv būtiskas vakcinācijas tvēruma atšķirības starp dalībvalstīm — tās svārstās no mazāk nekā 30 % līdz vairāk nekā 70 % (nepieciešamais iedzīvotāju imunitātes līmenis ir 70 %); tā kā Helicobacter Pylori ir galvenais infekciozais vēža cēlonis pasaulē, izraisot galvenokārt nekardijas kuņģa adenokarcinomu;

L. tā kā pieaug saslimstība ar dažiem endokrīnās sistēmas vēža veidiem (piemēram, vairogdziedzera, krūts un sēklinieku vēzi); tā kā no hormoniem atkarīgu vēža veidu endokrīnās ārstniecības metodes var izraisīt blakusparādības endokrīnās sistēmas darbībā; tā kā vēža ārstēšanai var būt ilgtermiņa ietekme, piemēram, endokrīnās sistēmas blakusslimības izdzīvojušajiem vēža pacientiem; tā kā aptaukošanās ir zināms riska faktors daudziem vēža veidiem, tostarp endokrīnās sistēmas vēža veidiem; tā kā ir zināms, ka saskare ar ķīmiskām vielām, kam piemīt endokrīni disruptīvas īpašības (EDC), ietekmē aptaukošanās un vēža veidošanos; tā kā EDC ik gadu dalībvalstīm izmaksā 157–270 miljardus EUR (līdz 2 % no Eiropas IKP) (28) saistībā ar veselības aprūpes izdevumiem un zaudētu pelnīšanas potenciālu, galvenokārt neiroloģiskās attīstības traucējumu, vielmaiņas traucējumu un vēža dēļ;

M. tā kā ik gadu aptuveni 120 000 ar darbu saistīta vēža gadījumu ir saistīti ar bīstamu vielu iedarbību darbā, kā rezultātā katru gadu konstatējami aptuveni 80 000 nāves gadījumu, kas ir 8 % no visiem vēža izraisītiem nāves gadījumiem (12 % no vēža izraisītiem nāves gadījumiem vīriešu vidū un 7 % no vēža izraisītiem nāves gadījumiem sieviešu vidū); tā kā tomēr var būt sarežģīti noteikt cēloņsakarību, jo ir ilgs latentuma periods; tā kā PVO IARC ir identificējis 50 prioritārus kancerogēnus un ir pierādīts, ka Eiropā to iedarbībai ir pakļauti daudzi darba ņēmēji; tā kā lielāko daļu vēža gadījumu, ko izraisa darba vietā sastopamu kancerogēnu vielu iedarbība, šķiet varētu novērst, ja kancerogēnās vielas tiktu attiecīgi regulētas, bet saskaņā ar Direktīvu 2004/37/EK saistošas arodekspozīcijas robežvērtības (OEL) ir noteiktas tikai 27 no šīm vielām; tā kā ir nepieciešama turpmāka rīcība, lai novērstu, atklātu un labāk atzītu ar arodu saistītus vēža saslimšanas gadījumus, kurus veicinājis nakts maiņu darbs, kā arī UV starojums (ārpus telpām strādājošajiem);

N. tā kā mainīgais darba tirgus ar demogrāfiskajām pārmaiņām, jaunām tehnoloģijām un jauniem darba veidiem var ietekmēt arodveselību un drošību; tā kā vairāk darba ņēmēju pāriet uz platformu darbu, netradicionālu darbu vai netipisku nodarbinātību; tā kā tādi faktori kā radiācija, stress, darba organizācija un darba apstākļi ir saistīti ar vēzi, kas attīstās darbā (29); tā kā pašlaik trūkst uzticamu un salīdzināmu ES līmeņa datu par saskari ar vēža riska faktoriem darbā (30);

O. tā kā pretēji nelaimes gadījumiem darbavietā, kur traumas var vieglāk novērtēt un izmaksāt kompensāciju, var paiet gadi vai pat vairākas desmitgades, pirms tiek diagnosticēti ar darbu saistīti vēža veidi un pienācīgi identificēts cēlonis; tā kā Komisijas Ieteikumā par arodslimībām (31) ir ieteikts dalībvalstīm pēc iespējas drīzāk valsts normatīvajos un administratīvajos aktos attiecībā uz arodslimībām, par kurām pienākas kompensācija, ieviest Eiropas sarakstu, kas izklāstīts minētā ieteikuma I pielikumā; tā kā atšķirības starp dalībvalstīm attiecībā uz arodslimību atzīšanas līmeni nozīmē to, ka daudzu darba ņēmēju arodslimība nekad nav atzīta;

P. tā kā radons ir radioaktīva gāze, kam nav ne krāsas, ne smaržas, un, radonam sadaloties gaisā, tas rada starojumu, kurš var kaitēt ķermeņa šūnu DNS; tā kā radona līmeņi dažādos reģionos vai pat apdzīvotās vietās stipri atšķiras un tas var būt sastopams gan ārpus telpām, gan telpās;

Q. tā kā 2011. gadā IARC klasificēja radiofrekvences elektromagnētiskos laukus kā cilvēkiem potenciāli kancerogēnus, balstoties uz paaugstinātu gliomas risku saistībā ar mobilo tālruņu izmantošanu; tā kā ir pētījumi (publicēti 2015. un 2018. gadā), kuri pierāda glioblastomas audzēja saslimšanas gadījumu skaita būtisku pieaugumu (vairāk nekā divkāršojies) divdesmit gadu laikā (1995.–2015. gads) visās vecuma grupās, un citi pētījumi, kas pierāda glioblastomas riska pieaugumu saistībā ar mobilo un bezvadu tālruņu izmantošanu cilvēkiem vecumā no 18 līdz 80 gadiem; tā kā ir nepieciešami plašāki pētījumi, lai konstatētu šos saistītos riskus;

R. tā kā 24 % no visiem Eiropā katru gadu diagnosticētajiem jaunajiem vēža saslimstības gadījumiem, ieskaitot visus pediatriskā vēža veidus, ir reti vēža veidi, un tā pati par sevi ir sabiedrības veselības problēma; tā kā pacienti ar retiem vēža veidiem saskaras ar problēmām, kas saistītas ar novēlotu vai nepareizu diagnozes noteikšanu, nepietiekamu piekļuvi atbilstošai terapijai un zināšanām, izpratnes trūkumu par zinātnes atziņām, komerciālu iespēju trūkumu jaunu terapiju izstrādē, maz audu banku pieejamību, grūtībām veikt efektīvus klīniskos pētījumus, kā arī izolācijas sajūtu;

S. tā kā Plāns būtu jāīsteno ciešā saistībā ar IARC ieteikumiem un darbībām, ANO ilgtspējīgas attīstības mērķiem pasaules veselības jomā, tostarp mērķi ieviest vispārējo veselības apdrošināšanu, un PVO ieteikumiem un pamatnostādnēm, starptautiskiem nolīgumiem veselības aprūpes jomā, tostarp PVO Pamatkonvenciju par tabakas kontroli un PVO Vispārējo iniciatīvu bērnu vēža jomā, ES vienotajām rīcībām onkoloģisko slimību jomā, kā arī ekspertu un pacientu organizāciju ieteikumiem un pamatnostādnēm; tā kā Plānā par prioritāti būtu jāatzīst ES solidaritāte un partnerība ar valstīm ar zemiem un vidējiem ienākumiem, ieskaitot valstis plašākā PVO Eiropas reģionā;

T. tā kā Akts par Austrijas, Somijas un Zviedrijas pievienošanās nosacījumiem paredz atbrīvojumu Zviedrijai no ES aizlieguma pārdot noteiktu veidu orālai lietošanai paredzētu tabaku;

U. tā kā Vidusjūras valstu diēta ir zināma kā veselīgs, līdzsvarots uzturs, kas nodrošina aizsardzību galveno hronisko deģeneratīvo slimību primārajā un sekundārajā profilaksē;

V. tā kā Plānā īpaša uzmanība pievērsta virknei politikas vajadzību vēža skrīninga jomā, taču tiek piedāvātas ierobežotas iniciatīvas skrīninga programmās neiekļauto onkoloģisko slimību agrīnai atklāšanai; tā kā tādēļ ir mērķtiecīgi jārīkojas, lai veicinātu iedzīvotāju un veselības aprūpes speciālistu labāku informētību par vēža sākotnējām pazīmēm;

W. tā kā pretvēža zāļu cenu pieaugums ir pārsniedzis kopējo ar vēzi saistīto izdevumu pieaugumu un jaunas pretvēža zāles, kas tirgū ienāk par augstām cenām, ir atzītas par svarīgu ar vēzi saistīto aprūpes izdevumu pieauguma veicinātāju; tā kā PVO 2018. gada tehniskajā ziņojumā par pretvēža zāļu cenu noteikšanu un to ietekmi (32) ir atzīts, ka pretvēža zāļu cenas ir augstākas nekā citām slimībām un to izmaksas pieaug straujāk, kā rezultātā daudziem pacientiem visā pasaulē nav piekļuves ārstēšanai un valdības nespēj nodrošināt visiem pieejamību cenu ziņā;

X. tā kā vēža apkarošanu saskaņā ar visaptverošu stratēģiju, piemēram, Komisijas iesniegtajā Vēža uzveikšanas plānā, varētu izmantot par paraugu citu nepārnēsājamu slimību apkarošanā un tā kā tādēļ pacientiem ar citām hroniskām slimībām arī būtu jāgūst labums no Plāna sasniegumiem un principiem, un līdzīgi plāni būtu jāizstrādā arī citu patoloģiju ar augstu mirstības rādītāju ārstēšanai;

Y. tā kā Eiropas valstu rīcības koordinācija un kopēja Eiropas līmeņa politika, kā arī pārrobežu zināšanu kopīgošana ir būtiski svarīga, lai panāktu progresu vēža jomā; tā kā galvenā atbildība par veselības aizsardzību un veselības aprūpes sistēmām gulstas uz dalībvalstīm;

Z. tā kā ir vajadzīga visaptveroša, daudzdisciplīnu un koordinēta pieeja ar uzvedības, bioloģiskajiem, vides, ar darbu saistītajiem, sociāli ekonomiskajiem un komerciālajiem veselību noteicošajiem faktoriem saistīto problēmu risināšanai reģionālā, valsts un Eiropas līmenī, lai atbalstītu darbības, kas vērstas uz visiem vēža aspektiem (profilakse, atklāšana, ārstēšana, paliatīvā aprūpe, izdzīvojušo pēcaprūpe un reintegrācija), efektīvi izmantojot galvenos instrumentus, piemēram, pienācīgus resursus un finansējumu, tiesību aktus, pētniecību un zināšanu apmaiņu; tā kā uz pacientu vērsta pieeja ārstēšanai ir apliecinājusi, ka tā var uzlabot pacientu dzīves kvalitāti un vispārējo dzīvildzi; tā kā jaunām tehnoloģijām un mākslīgajam intelektam piemīt liels potenciāls panākt uzlabojumus vēža izpētes jomā, ārstēšanas procesos un aprūpē;

AA. tā kā pētniecība un inovācija ir mūsu vienīgā cerība kādu dienu gūt galīgu uzvaru pār vēzi; tā kā ir vajadzīgs efektīvs ilgtermiņa finansējums, lai atbalstītu vērienīgus projektus un labus un stabilus darba apstākļus pētniekiem, kas strādā vēža jomā; tā kā farmācijas uzņēmumi, tostarp MVU, ir galvenās ieinteresētās puses inovācijā vēža jomā;

AB. tā kā būtu jāveicina turpmāka pieejas “Veselība visās politikas jomās” un “Viena veselība” izmantošana un vēža apkarošanas centieni būtu jāintegrē visās ES politikas jomās;

AC. tā kā ES un tās dalībvalstīm būtu jāmobilizē savi spēki un jānodrošina atbilstoši stimuli un ilgtspējīgs budžets, lai sasniegtu vērienīgo mērķi — mazināt vēža radīto slogu un mirstību no vēža Eiropā;

AD. tā kā tādēļ Plāns varētu būt svarīgs solis ceļā uz reālu Eiropas veselības savienību un publisks apliecinājums iedzīvotājiem par panākumiem, ko var gūt ES līmeņa sadarbība veselības jomā;

1. atzinīgi vērtē Plānu un aicina Komisiju rast jaunas sinerģijas starp Plānu un programmu “ES — veselībai”, Eiropas Zāļu stratēģiju, Ķimikāliju stratēģiju un atjaunināto Eiropas rūpniecības stratēģiju; uzskata, ka šāds visaptverošs vēža regulējums veicinātu vēža profilaksi, agrīnu atklāšanu un ārstēšanu; aicina Komisiju izstrādāt kopēju vēža apkarošanas politiku, kas vajadzības gadījumā ietvertu priekšlikumus tiesību aktu projektam;

A. Darbības jomas

I. Vēža profilakse visās Eiropas politikas jomās

2. pauž stingru pārliecību, ka visās Eiropas politikas jomās un finansēšanas programmās būtu jāiekļauj visaptveroši vēža profilakses pasākumi, īstenojot pasākumus, ar kuriem atbalsta tāda kaitējuma novēršanu vai samazināšanu, ko rada maināmi riska faktori; aicina Komisiju un dalībvalstis visās attiecīgajās politikas jomās iekļaut izpratnes veidošanas kampaņas par vēža profilaksi; aicina Komisiju integrēt Plāna mērķus visās attiecīgajās nozaru politikas jomās; pauž stingru pārliecību, ka profilakses pasākumiem ir jābalstās uz pierādījumiem; tādēļ aicina Komisiju un dalībvalstis palielināt finansējumu zinātniskiem pētījumiem par vēža cēloņiem, kā arī profilakses pasākumu efektivitāti un īstenošanu;

3. aicina Komisiju un dalībvalstis izstrādāt un īstenot efektīvus profilakses pasākumus valstu un ES līmenī, kuru pamatā ir neatkarīgas zinātniskās zināšanas, paraugprakse un gūtās mācības, kā arī klīniskie norādījumi; šajā sakarā jo īpaši aicina īstenot Eiropas Pretvēža rīcības kodeksu ( ECAC ), lai samazinātu vēža risku, pamatojoties uz jaunākajiem zinātniskajiem pierādījumiem, un regulāri atjaunināt ECAC , balstoties uz ciklu, kura pamatā ir nepārtraukta uzraudzība un novērtēšana;

4. atzīst, ka vairāk nekā 40 % no visiem vēža gadījumiem ir novēršami, saskaņoti rīkojoties attiecībā uz uzvedības, bioloģiskajiem, vides, ar darbu saistītajiem, sociāli ekonomiskajiem un komerciālajiem veselību noteicošajiem faktoriem; aicina pievērst lielāku uzmanību veselīga dzīvesveida piekopšanai, lai novērstu vēzi un samazinātu dažu vēža veidu recidīvu;

5. atbalsta programmas “Apvārsnis Eiropa” vēža pētniecības misijas mērķi laikposmā no 2021. līdz 2030. gadam novērst vairāk nekā 3 miljonus pāragras nāves gadījumu, paātrinot vēža profilakses un apkarošanas programmu īstenošanu, tādējādi tiecoties nodrošināt vienlīdzīgas iespējas piekļuvē šīm programmām; aicina Komisiju šā mērķa sasniegšanas nolūkā piešķirt pienācīgu finansējumu programmas “Apvārsnis Eiropa” vēža pētniecības misijai un citām attiecīgajām programmām (piemēram, “Zinātne un politika veselīgai nākotnei” — HBM4EU );

6. pauž nožēlu par Eiropas Savienībā ievērojamo nevienlīdzību un netaisnību veselības jomā vēža profilaksē; uzstāj, ka ir jāapzina neaizsargātas, marginalizētas un sociāli atstumtas iedzīvotāju grupas, kā arī personas, kuras dzīvo attālos apgabalos (piemēram, lauku, nošķirtos vai tālākos reģionos, kas atrodas tālu no medicīnas centriem), un jāpievērš tām īpaša uzmanība, lai nodrošinātu to piekļuvi vēža profilakses pakalpojumiem; šajā sakarībā uzskata, ka vēža profilakse ir jāīsteno arī saskaņā ar sociālo taisnīgumu, t. i., ir jāveic sistēmiskas pārmaiņas, īstenojot visu sabiedrību aptverošu valsts politiku, kas pārsniedz individuālās uzvedības izmaiņas;

7. atzīst, ka tabakas lietošana neapšaubāmi ir galvenais novēršamais vēža cēlonis ES, jo tā izraisa 15–20 % no visiem vēža gadījumiem Eiropā un ir galvenais vēža izraisītas nāves riska faktors Eiropā (27 % no visiem vēža izraisītas nāves gadījumiem jeb 700 000 vēža izraisītas nāves gadījumi gadā ES); atgādina, ka ES ir vērojamas lielas atšķirības, jo smēķētāju īpatsvars dažādās valstīs atšķiras vairāk nekā piecas reizes;

8. atbalsta mērķi izaudzināt “paaudzi bez tabakas”, kā norādīts Plānā, kura mērķis ir panākt, ka līdz 2040. gadam tabaku lieto mazāk nekā 5 % iedzīvotāju salīdzinājumā ar aptuveni 25 % pašlaik; mudina Komisiju noteikt pagaidu mērķus, kuru sasniegšanu pastāvīgi uzrauga un veicina, tostarp valstu līmenī, un par kuriem ziņo Vēža jomā pastāvošas nevienlīdzības reģistrā, lai pēc iespējas labāk virzītu centienus vispārējā mērķa sasniegšanai; aicina Komisiju finansēt programmas, ar ko veicina smēķēšanas atmešanu; aicina Komisiju atbalstīt dalībvalstu sadarbību, tām apmainoties ar labāko un efektīvāko praksi smēķēšanas samazināšanai;

9. atzinīgi vērtē Komisijas nodomu pārskatīt Tabakas izstrādājumu direktīvu ( 33 ) , Tabakas izstrādājumu nodokļu direktīvu ( 34 ) un tiesisko regulējumu par privātpersonu veiktiem tabakas pārrobežu pirkumiem un mudina Komisiju veikt atbilstošus pasākumus un nākt klajā ar tiesību aktu priekšlikumiem, lai regulējumā iekļautu šādus aspektus: a) minimālā akcīzes nodokļa palielināšana un augšupēja konverģence visiem tabakas izstrādājumiem un to galīgās tirgus cenas palielināšana, kas uzlabotu profilaksi, samazinot tabakas uzņemšanu un lietošanu, jo īpaši pašreizējo smēķētāju vidū, un atturētu jauniešus no vēlmes sākt smēķēt; b) standartizēta vienkārša iepakojuma prasība un pienākums nodrošināt, ka tabakas izstrādājumiem 80 % iepakojuma priekšpuses un aizmugures klāj brīdinājumi par ietekmi uz veselību, tostarp attēli ar brīdinājumiem; kā arī c) stingra izpilde attiecībā uz aizliegumu izmantot raksturīgos aromātus tabakas izstrādājumos, lai mazinātu šo izstrādājumu pievilcību smēķētāju, nesmēķētāju un jauniešu ieskatā;

10. aicina novērtēt un pārskatīt mērīšanas metodes, kuras pašlaik izmantoto darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda satura noteikšanai tabakā un ar to saistītajos izstrādājumos, pamatojoties uz neatkarīgiem un jaunākajiem zinātniskajiem pētījumiem;

11. aicina dalībvalstis pilnībā īstenot pienākumus, kas noteikti Vienreizlietojamo plastmasas izstrādājumu direktīvā (ES) 2019/904 ( 35 ) attiecībā uz plastmasu saturošu tabakas izstrādājumu filtriem, lai risinātu ar šiem filtriem saistītos vides un veselības jautājumus;

12. aicina Komisiju sekot zinātniskajiem novērtējumiem attiecībā uz veselības apdraudējumiem, kas saistīti ar elektroniskajām cigaretēm, karsējamās tabakas izstrādājumiem un jauniem tabakas izstrādājumiem, tostarp novērtēt risku, ko rada šo izstrādājumu izmantošana salīdzinājumā ar citu tabakas izstrādājumu lietošanu, un Eiropas līmenī izveidot to vielu sarakstu, kuras šie produkti satur un emitē; uzskata, ka elektroniskās cigaretes varētu ļaut dažiem smēķētājiem pakāpeniski pārtraukt smēķēšanu; vienlaikus uzskata, ka elektroniskās cigaretes nedrīkst piesaistīt nepilngadīgos un nesmēķētājus; tādēļ aicina Komisiju Tabakas izstrādājumu direktīvas ietvaros novērtēt, kādi elektronisko cigarešu aromāti šķiet nepilngadīgajiem un nesmēķētājiem īpaši pievilcīgi, un ierosināt to aizliegumu, kā arī ierosināt aizliegt visus raksturīgos aromātus karsējamās tabakas izstrādājumos un jaunos tabakas izstrādājumos;

13. FCTC ) FCTC 5. panta 3. punktam un tā pamatnostādnēm par sabiedrības veselības politikas aizsardzību pret tabakas nozares savtīgajām interesēm; mudina Komisiju saskarsmē ar tabakas nozari īstenot īpašu rīcības kodeksu attiecībā uz visiem tās ierēdņiem un pārējiem darbiniekiem saskaņā ar Eiropas Ombuda lēmumu lietā 852/2014/LP aicina ātri un pilnīgi īstenot PVO Pamatkonvenciju par tabakas kontroli ( ( 36 ) un PVO Protokolu par tabakas izstrādājumu nelikumīgas tirdzniecības novēršanu ( 37 ) , īpašu uzmanību pievēršot5. panta 3. punktam un tā pamatnostādnēm par sabiedrības veselības politikas aizsardzību pret tabakas nozares savtīgajām interesēm; mudina Komisiju saskarsmē ar tabakas nozari īstenot īpašu rīcības kodeksu attiecībā uz visiem tās ierēdņiem un pārējiem darbiniekiem saskaņā ar Eiropas Ombuda lēmumu lietā 852/2014/LP ( 38 )

14. atbalsta Komisijas priekšlikumu atjaunināt Padomes 2009. gada 30. novembra ieteikumu attiecībā uz vidi bez tabakas dūmiem ( 39 ) , lai aptvertu arī jaunus izstrādājumus, piemēram, e-cigaretes un karsējamās tabakas izstrādājumus, un lai paplašinātu no dūmiem brīvu vidi, ietverot arī vidi ārpus telpām;

15. IARC klasificē alkoholiskajos dzērienos esošo etanolu un etanola metabolisma produktu acetaldehīdu kā kancerogēnus cilvēkiem un ka Eiropā 10 % no visiem vēža gadījumiem vīriešu vidū un 3 % no visiem vēža gadījumiem sieviešu vidū ir saistīti ar alkohola lietošanu atgādina, kaklasificē alkoholiskajos dzērienos esošo etanolu un etanola metabolisma produktu acetaldehīdu kā kancerogēnus cilvēkiem un ka Eiropā 10 % no visiem vēža gadījumiem vīriešu vidū un 3 % no visiem vēža gadījumiem sieviešu vidū ir saistīti ar alkohola lietošanu ( 40 ) ; uzsver — jo mazāks patērētā alkohola daudzums, jo zemāks vēža attīstības risks; uzsver, ka kaitīga alkohola lietošana ir riska faktors daudziem un dažādiem vēža veidiem, piemēram, mutes dobuma, rīkles gala, balsenes, barības vada, aknu un kolorektālajam vēzim, kā arī krūts vēzim sievietēm; atgādina PVO ( 41 ) minēto pētījumu, kurā atzīts, ka attiecībā uz vēža profilaksi drošākais alkohola patēriņa līmenis ir nulles līmenis, un uzsver, ka tas ir jāņem vērā, izstrādājot un īstenojot vēža profilakses politiku ( 42 )

16. atzinīgi vērtē Komisijas mērķi līdz 2025. gadam panākt alkohola kaitīga patēriņa samazinājumu par vismaz 10 %; mudina Komisiju un dalībvalstis veicināt pasākumus alkohola radītā kaitējuma samazināšanai un novēršanai pārskatītās ES alkohola stratēģijas ( 43 ) ietvaros, ietverot Eiropas stratēģiju, lai panāktu, ka nepilngadīgie vispār nelieto alkoholu, attiecīgā gadījumā papildinot šādu stratēģiju ar tiesību aktu priekšlikumiem, vienlaikus ievērojot subsidiaritātes principu un pašreizējos tiesību aktus par vecuma ierobežojumu alkohola patēriņa jomā; atbalsta labākas informācijas sniegšanu patērētājiem, uzlabojot alkoholisko dzērienu marķējumu un iekļaujot tajā informāciju par mērenu un atbildīgu šādu dzērienu lietošanu, kā arī nosakot, ka sastāvdaļu saraksta un uzturvērtības informācijas norādīšana ir obligāta, un papildus izmantojot digitālo marķējumu; aicina Komisiju īstenot konkrētus pasākumus, kas vērsti pret smagu un bīstamu dzeršanu ( 44 ) ; uzskata, ka ir svarīgi pasargāt nepilngadīgos no komercpaziņojumiem par alkohola lietošanu, kā arī no alkohola zīmolu veiktas produktu izvietošanas un sponsorēšanas, tostarp digitālajā vidē, tāpat uzskata, ka reklāmu nedrīkst vērst tieši uz nepilngadīgajiem un ar to nedrīkst mudināt uz alkohola patēriņu; aicina aizliegt reklamēt alkoholu sporta pasākumos, kurus galvenokārt apmeklē nepilngadīgie, un aizliegt alkohola ražotājiem tos sponsorēt; aicina cieši uzraudzīt, kā tiek īstenota pārskatītā Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva ( 45 ) ; aicina ar ierosināto digitālo pakalpojumu tiesību aktu stiprināt dalībvalstu spēju uzturēt un piemērot tiesību aktus, kuru mērķis ir aizsargāt nepilngadīgos un citus neaizsargātus iedzīvotājus no komercpaziņojumiem attiecībā uz alkoholiskajiem dzērieniem; mudina piešķirt publiskos līdzekļus valstu un Eiropas līmeņa izpratnes veidošanas kampaņām; atbalsta ES tiesību aktu par alkohola aplikšanu ar nodokļiem un privātpersonu veiktiem alkohola pārrobežu pirkumiem plānoto pārskatīšanu, kā arī alkohola cenu politikas pārskatīšanu, tostarp apsverot iespēju palielināt nodokļus alkoholiskajiem dzērieniem;

17. uzsver, ka pārtika būtiski ietekmē cilvēku veselību un ka zinātniski pierādījumi apliecina, ka nepiemērota izmēra pārtikas porciju patēriņš negatīvi ietekmē veselību un var palielināt vēža attīstības risku; aicina izstrādāt vispusīgas uztura kampaņas saskaņā ar Eiropas Savienības stratēģiju “No lauka līdz galdam”;

18. mudina dalībvalstis apsvērt iespēju primārās veselības aprūpes ietvaros nodrošināt uztura konsultācijas;

19. uzsver veselīga uztura nozīmi saslimšanas ar vēzi un slimības atkārtošanās profilaksē un ierobežošanā un uzsver, ka atsevišķus vēža riskus var samazināt, vairāk lietojot ilgtspējīgi audzētus augus un augu bāzes pārtikas produktus, piemēram, svaigus augļus un dārzeņus, pilngraudu produktus un pākšaugus; turklāt uzsver nepieciešamību novērst pārmērīgu gaļas un sevišķi lielā mērā apstrādātu pārtikas produktu patēriņu, kā arī produktu ar augstu cukura, sāls un tauku saturu patēriņu; tādēļ atzinīgi vērtē ES programmas skolu apgādei ar augļiem, dārzeņiem un pienu gaidāmo pārskatīšanu un ES lauksaimniecības produktu veicināšanas politikas gaidāmo pārskatīšanu; aicina Komisiju un dalībvalstis mudināt patērētājus un palīdzēt viņiem izdarīt pārtikas produktu apzinātu, veselīgu un ilgtspējīgu izvēli, apstiprinot obligātu un saskaņotu ES uzturvērtības marķējumu iepakojuma priekšpusē, kas izstrādāts, pamatojoties uz stabiliem un neatkarīgiem zinātniskiem pierādījumiem; atzinīgi vērtē to, ka ES Garantijā bērniem ( 46 ) galvenā uzmanība ir pievērsta veselīgam uzturam, un aicina izstrādāt jaunu ES rīcības plānu bērnu aptaukošanās mazināšanai; atbalsta fiskālos pasākumus, kuru mērķis ir padarīt svaigu pārtiku (piemēram, augļus un dārzeņus, pākšaugus un pilngraudu produktus) cenas ziņā pieņemamāku un pieejamāku valstu līmenī, jo īpaši cilvēkiem ar zemiem ienākumiem; mudina dalībvalstis izmantot cenu politiku, piemēram, pievienotās vērtības nodokļa diferenciāciju, un tirdzniecības kontroli, lai ietekmētu pieprasījumu pēc pārtikas un dzērieniem ar zemu piesātināto tauku, transtaukskābju, sāls un cukura saturu, to pieejamību un pieņemamību cenas ziņā; atbalsta dalībvalstis attiecīgo noteikumu pārskatīšanā, lai ierobežotu saldinātu dzērienu un pārstrādātu pārtikas produktu ar augstu tauku, sāls un cukura saturu reklāmu, tostarp reklāmu sociālajos medijos, un aicina Komisiju ierosināt priekšlikumu vispusīgam ES mēroga regulējumam, lai aizliegtu šādu reklāmu nepilngadīgajiem;

20. atzīst, ka aptaukošanos uzskata par riska faktoru daudziem vēža veidiem, piemēram, cita starpā kolorektālajam, nieru vai krūšu vēzim; aicina dalībvalstis aktīvi cīnīties pret aptaukošanos, darot pieejamas veselīga uztura un sporta iespējas, ne tikai izglītojot un mudinot iedzīvotājus izdarīt pareizās izvēles, bet arī ietverot integrējošas programmas primārā veselības aprūpē, kas palīdz veselīgi zaudēt svaru pacientiem, kuri cieš no aptaukošanās; aicina Komisiju un dalībvalstis atbalstīt pētījumus un inovācijas saistībā ar aptaukošanos, kuru mērķis ir aprakstīt cita starpā ģenētisko faktoru, cilvēka mikrobiotas vai psiholoģiskā stāvokļa ietekmi uz ķermeņa svaru, un lai apsvērtu visefektīvākās intervences;

21. atzinīgi vērtē Komisijas nolūku risināt jautājumu par kancerogēnu piesārņotāju klātbūtni pārtikā; atgādina Komisijai par Parlamenta 2020. gada 8. oktobra rezolūciju ( 47 ) , kurā tas aicina noteikt stingras juridiskās robežvērtības attiecībā uz akrilamīda koncentrāciju pārtikas produktos, lai pienācīgi aizsargātu patērētājus, īpaši visneaizsargātākos no viņiem, piemēram, zīdaiņus un bērnus; mudina Komisiju ātri ierosināt regulatīvus priekšlikumus;

22. aicina Komisiju ievērot Parlamenta 2019. gada 16. janvāra rezolūcijā paustus vairākus aicinājumus uzlabot Savienības pesticīdu licencēšanas procedūru;

23. aicina dalībvalstis, reģionālās un vietējās pašvaldības, pilsoniskās sabiedrības pārstāvjus un darba devējus veicināt un sekmēt fizisko aktivitāšu un sporta nodarbības visā dzīves laikā, kas, kā zināms, ierobežo gan saslimstību ar vēzi, gan vēža atkārtošanās iespējamību, kā arī mazina garīgās veselības problēmas, un veicināt sociālo iekļaušanu; uzsver, ka, finansējot publisku infrastruktūru, aprīkojumu un programmas, ir svarīgi nodrošināt fizisko aktivitāšu un sporta pieejamību un iekļautību jau no mazām dienām, jo īpaši neaizsargātajām grupām; aicina dalībvalstis atvieglot hospitalizētu pacientu piekļuvi fiziskām aktivitātēm, ja tas ir klīniski ieteicams;

24. atzinīgi vērtē to, ka ir uzsākta ES kampaņa HealthLifestyle4all (“Veselīgs dzīvesveids visiem”), kurā papildus citām svarīgām jomām tiek popularizēts sports, fiziskās aktivitātes un veselīgs uzturs; iesaka skolu mācību programmās ietvert veselības mācību, lai nodrošinātu, ka nepilngadīgie un pusaudži mācās, kā ievērot veselīgu dzīvesveidu, un iepazīstas ar ECAC , un aicina iekļaut veselības mācību kā neatņemamu daļu sociālās palīdzības izglītojošās politikas virzienos;

25. norāda, ka saules starojums satur neredzamu ultravioleto (UV) starojumu, kas var izraisīt ādas vēzi; tādēļ aicina Komisiju pārskatīt Direktīvu 2006/25/EK par darba ņēmēju pakļaušanu riskiem, ko izraisa fizikāli faktori (mākslīgais optiskais starojums) ( 48 ) , un tās darbības jomā iekļaut saules starojumu; atbalsta aizsardzības pret UV starojuma iedarbību palielināšanu ES līmenī, jo īpaši ar tiesību aktiem par darba aizsardzību, kas attiecas uz ārpus telpām strādājošajiem; atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos izpētīt pasākumus saistībā ar UV starojuma, tostarp no mākslīgās sauļošanās ierīcēm (solārijiem) ( 49 ) , iedarbību; norāda, ka ir svarīgi rīkot informācijas kampaņas, lai veidotu cilvēku izpratni par riskiem, kas saistīti ar pārmērīgu saules iedarbību, un lai iemācītu viņus atpazīt iespējamas brīdinošas pazīmes; aicina īstenot īpašus pasākumus, lai samazinātu UV starojuma iedarbību uz nepilngadīgajiem un pusaudžiem; aicina pieņemt stingrākus tiesību aktus par solāriju izmantošanu kosmētiskos nolūkos un par to, lai aizliegtu nepilngadīgajiem to izmantošanu; aicina dalībvalstis valstu vēža reģistros ietvert ziņošanu par melanomas ādas vēzi;

26. Euratom pētniecības un mācību programmas atzīst, ka aptuveni 2 % no vēža radītā sloga Eiropā ir saistīti ar jonizējošo starojumu un ka radona un tā sabrukšanas produktu iedarbība telpās ir otrs galvenais plaušu vēža cēlonis Eiropā; ar nepacietību gaidapētniecības un mācību programmas ( 50 ) rezultātus, kas uzlabos zināšanas par radona iedarbību, un ierosinātos pretpasākumus, lai samazinātu tā uzkrāšanos mājokļos; atgādina, ka jonizējošais starojums var būt sastopams arī privātās mājsaimniecībās; tādēļ mudina Komisiju un dalībvalstis kartēt pašreizējās un potenciālās kritiskās zonas, lai efektīvi reaģētu uz šo apdraudējumu; aicina Komisiju piešķirt līdzekļus šādas prognožu kartes izveidei un veicināt uz sabiedrību vērstas informācijas kampaņas nolūkā veidot izpratni par šo jautājumu; mudina dalībvalstis regulāri atjaunināt nacionālos plānus radona iedarbības samazināšanai, kā noteikts Direktīvā par radioaktīvā starojuma avotu iedarbību ( 51 ) , un atjaunināt pamatnostādnes par radona iedarbības samazināšanu jaunās būvēs; aicina Komisiju novērtēt to pašreizējo pasākumu īstenošanu un efektivitāti, kas ieviesti, lai aizsargātu jonizējošā starojuma iedarbībai pakļautos darba ņēmējus, piemēram, lidmašīnu apkalpes, atomelektrostaciju darbiniekus, attiecīgas rūpnieciskās vides darbiniekus un pētniekus, un veselības aprūpes un veterinārmedicīnas speciālistus, kas strādā radioloģijas, staru terapijas vai kodolmedicīnas nozarē, un pārskatīt šos pasākumus, ja tas ir vajadzīgs un ir samērīgi;

27. aicina Komisiju veicināt daudzdisciplīnu zinātniskos pētījumus par saiknēm starp elektromagnētiskajiem laukiem, tostarp 5G, un vēzi, lai apkopotu zinātniskus pierādījumus par elektromagnētisko lauku ilgtermiņa ietekmi, un savlaicīgi informēt sabiedrību par šo pētījumu rezultātiem; aicina veicināt pētījumus par tādu tehnoloģiju izstrādi, kas samazina radiofrekvences iedarbību;

28. uzskata, ka Eiropas zaļais kurss būtiski veicina vēža profilaksi Eiropā, samazinot gaisa, pārtikas, ūdens un augsnes piesārņojumu un ķīmisko vielu iedarbību; aicina izvērtēt tās politikas ietekmi uz saslimstību ar vēzi, kuru paredzēts integrēt stratēģijā “No lauka līdz galdam”, ilgtspēju sekmējošā ķimikāliju stratēģijā, nulles piesārņojuma stratēģijā un stratēģijā attiecībā uz vidi, kas brīva no toksikantiem; atzinīgi vērtē gaidāmo ES gaisa kvalitātes standartu pārskatīšanu un aicina Komisiju saskaņot tos ar PVO pamatnostādnēm, kā minēts Parlamenta 2021. gada 25. marta rezolūcijā par gaisa kvalitātes direktīvu īstenošanu ( 52 ) ; aicina Komisiju nodrošināt, ka kopējā lauksaimniecības politika palīdz lauksaimniekiem samazināt pesticīdu izmantošanu; mudina izpētīt, lietot un izstrādāt videi nekaitīgākas zāles, kā arī mudina ieviest efektīvus, vidi nepiesārņojošus atkritumu iznīcināšanas mehānismus saskaņā ar Eiropas Zāļu stratēģijas mērķiem;

29. uzsver, ka ir vajadzīga pārskatītās Dzeramā ūdens direktīvas ( 53 ) un Ūdens pamatdirektīvas ( 54 ) pilnīga īstenošana, kas palīdzēs samazināt tādu noteiktu piesārņojošo vielu koncentrāciju virszemes ūdeņos un gruntsūdeņos, kas varētu veicināt saslimstību ar vēzi;

30. REACH ) EDC , reģistrēšana, vērtēšana, licencēšana un ierobežošana saskaņā ar REACH regulu tiktu veikta saistībā ar IARC un PVO novērtējumiem; atzinīgi vērtē ilgtspēju sekmējošā ķimikāliju stratēģijā pausto apņemšanos paplašināt vispārējo pieeju riska pārvaldībai, lai nodrošinātu, ka patēriņa preces nesatur ķīmiskas vielas, kas izraisa vēzi, gēnu mutācijas, ietekmē reproduktīvo sistēmu vai endokrīno sistēmu vai ir noturīgas un bioakumulatīvas un toksiskas; aicina Komisiju ātri īstenot ilgtspēju sekmējošā ķimikāliju stratēģijā plānotos pasākumus, lai samazinātu kancerogēno vielu un endokrīno disruptoru ietekmi uz iedzīvotājiem no visiem apstarošanas veidiem; aicina Komisiju veltīt īpašu uzmanību tām iedzīvotāju grupām, kas ir īpaši neaizsargātas pret bīstamām ķīmiskām vielām, un ķīmisko vielu riska novērtējumos vairāk ņemt vērā šos neaizsargātos iedzīvotājus; uzsver, ka informācija patērētājiem par apstarošanas veidiem ikdienas dzīvē ir veids, kā stiprināt profilaksi, un šajā saistībā atzinīgi vērtē datubāzes “Vielas produktos, kuras rada bažas” izveidi; aicina EVA kopā ar Eiropas Ķimikāliju aģentūru sagatavot ziņojumu par ķimikālijām Eiropas vidē; aicina šajā ziņojumā novērtēt kancerogēnu ķīmisko vielu un EDC sistēmisko būtību Eiropas ražošanas un patēriņa sistēmās, to izmantošanu produktos, to klātbūtni Eiropas vidē un cilvēku veselībai nodarīto kaitējumu, jo īpaši saistībā ar vēzi; aicina jo īpaši pastiprināt regulas par ķimikāliju reģistrēšanu, vērtēšanu, licencēšanu un ierobežošanu ( ( 55 ) informācijas prasības par kancerogenitāti, lai varētu apzināt visas ražotās vai importētās kancerogēnās vielas neatkarīgi no daudzuma, kā paredz ilgtspēju sekmējošā ķimikāliju stratēģija, un aicina arī nodrošināt, lai ķimikāliju, tostarp, reģistrēšana, vērtēšana, licencēšana un ierobežošana saskaņā arregulu tiktu veikta saistībā arun PVO novērtējumiem; atzinīgi vērtē ilgtspēju sekmējošā ķimikāliju stratēģijā pausto apņemšanos paplašināt vispārējo pieeju riska pārvaldībai, lai nodrošinātu, ka patēriņa preces nesatur ķīmiskas vielas, kas izraisa vēzi, gēnu mutācijas, ietekmē reproduktīvo sistēmu vai endokrīno sistēmu vai ir noturīgas un bioakumulatīvas un toksiskas; aicina Komisiju ātri īstenot ilgtspēju sekmējošā ķimikāliju stratēģijā plānotos pasākumus, lai samazinātu kancerogēno vielu un endokrīno disruptoru ietekmi uz iedzīvotājiem no visiem apstarošanas veidiem; aicina Komisiju veltīt īpašu uzmanību tām iedzīvotāju grupām, kas ir īpaši neaizsargātas pret bīstamām ķīmiskām vielām, un ķīmisko vielu riska novērtējumos vairāk ņemt vērā šos neaizsargātos iedzīvotājus; uzsver, ka informācija patērētājiem par apstarošanas veidiem ikdienas dzīvē ir veids, kā stiprināt profilaksi, un šajā saistībā atzinīgi vērtē datubāzes “Vielas produktos, kuras rada bažas” izveidi; aicina EVA kopā ar Eiropas Ķimikāliju aģentūru sagatavot ziņojumu par ķimikālijām Eiropas vidē; aicina šajā ziņojumā novērtēt kancerogēnu ķīmisko vielu unsistēmisko būtību Eiropas ražošanas un patēriņa sistēmās, to izmantošanu produktos, to klātbūtni Eiropas vidē un cilvēku veselībai nodarīto kaitējumu, jo īpaši saistībā ar vēzi;

31. ECAC nākamajā izdevumā būs jāņem vērā jaunākās zināšanas par vidē esošajām kancerogēnajām vielām; aicina Komisiju nekavējoties nākt klajā ar ierosinājumu pārskatīt REACH 68. panta 2. punktu, regulu par materiāliem, kas paredzēti saskarei ar pārtiku uzskata, kanākamajā izdevumā būs jāņem vērā jaunākās zināšanas par vidē esošajām kancerogēnajām vielām; aicina Komisiju nekavējoties nākt klajā ar ierosinājumu pārskatīt68. panta 2. punktu, regulu par materiāliem, kas paredzēti saskarei ar pārtiku ( 56 ) , regulu par kosmētikas līdzekļiem ( 57 ) , direktīvu par rotaļlietu drošumu ( 58 ) un citus attiecīgu patēriņa preču tiesību aktus, lai nodrošinātu, ka patēriņa preces nesatur ķīmiskās vielas, kuras izraisa vēzi, kā paredzēts ilgtspēju sekmējošā ķimikāliju stratēģijā; turklāt aicina regulāri pārskatīt šos tiesību aktus, lai ņemtu vērā jaunu materiālu, tendenču un produktu attīstību; uzsver, ka endokrīnie disruptori ir pārtikā, pārtikas kontaktmateriālos, kosmētikā, patēriņa precēs, rotaļlietās, kā arī dzeramajā ūdenī un ka to iedarbība, pat mazās devās, var izraisīt negatīvu ietekmi īstermiņā un ilgtermiņā, tostarp vēzi ( 59 ) ; uzsver, ka, ņemot vērā ES iedzīvotāju plašo pakļautību daudzu tādu vielu iedarbībai, par kurām ir aizdomas vai ir zināms, ka tās ir endokrīnie disruptori, un to, ka vairāku endokrīno disruptoru kopējai iedarbībai līdzīgos vai dažādos veidos var būt kumulatīva ietekme, ir maksimāli jāsamazina endokrīno disruptoru iedarbība un ES regulējums ir labāk jāsaskaņo nozaru starpā; mudina veikt turpmākus pētījumus, lai noteiktu, vai ķīmiskās vielas spēj iedarboties kā endokrīnie disruptori;

32. pilnībā atbalsta Komisijas apņemšanos ilgtspēju sekmējošā ķimikāliju stratēģijā grozīt regulu par ķīmisko vielu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu (Regula (EK) Nr. 1272/2008 ( 60 ) ), lai ieviestu jaunas bīstamības klases cita starpā endokrīnajiem disruptoriem, tostarp vielām, par ko ir aizdomas, ka tās ir endokrīnie disruptori, un atjauninātu informācijas prasības visos attiecīgajos tiesību aktos, lai būtu iespējama šo vielu identificēšana;

33. aicina Komisiju integrēt pieeju “nekaitīga pēc struktūras” regulatīvajās prasībās saistībā ar ķīmisko vielu un zāļu ražošanu, lai īstenotu patiesi piesardzīgu pieeju risku mazināšanā mūsu veselībai, sabiedrībai un videi;

34. EU-OSHA ) sagatavoto darba ņēmēju apsekojumu par pakļautību vēža riskam; uzsver, ka sistemātiskākas cilvēku biomonitoringa programmas, pilnībā ievērojot datu aizsardzības pasākumus, gan darba vidē, gan citās vidēs, var būt viens no vairākiem būtiskiem informācijas avotiem attiecībā uz ķīmisko vielu iedarbības vispārējo ietekmi un ietekmi uz veselību; tādēļ aicina Komisiju steidzami paaugstināt tās mērķi, vērienīgi un regulāri atjauninot Direktīvu 2004/37/EK par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas saistīts ar kancerogēnu vai mutagēnu iedarbību darbā; lai to izdarītu, aicina Komisiju pēc apspriešanās ar Darba drošības un veselības aizsardzības padomdevēju komiteju iesniegt rīcības plānu, lai līdz 2024. gadam noteiktu OEL vērtības vēl vismaz 25 papildu vielām, vielu grupām vai procesu izraisītām vielām; šajā sakarā uzsver, ka Komisijai ir jāpalielina spēja pārskatīt arodekspozīcijas robežvērtības un papildināt tās, tostarp palielinot darbinieku skaitu attiecīgajās nodaļās un iestādēs; šajā sakarā atgādina, ka pašreizējās sarunas par Direktīvas 2004/37/EK ceturto pārskatīšanu ir iespēja 1. pielikumā iekļaut arī darbu, kas saistīts ar pakļautību tādu bīstamu zāļu iedarbībai, kuras saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1272/2008 I pielikuma kritērijiem klasificējamas kā kancerogēnas, mutācijas izraisošas un/vai reproduktīvajai sistēmai toksiskas vielas 1.A vai 1.B kategorijā, lai tādējādi nodrošinātu vislabākos iespējamos vispārējos un individuālos aizsardzības pasākumus darbiniekiem, kuri strādā ar šiem produktiem; atkārtoti aicina pieņemt jaunu saskaņotu, pārredzamu un uz risku balstītu sistēmu vajadzīgo robežvērtību noteikšanai, kā arī labāk ņemt vērā darba ņēmēju pakļautību vairāku vielu iedarbībai; atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos iekļaut endokrīnos disruptorus kā tādu vielu kategoriju, kas rada ļoti lielas bažas, Regulā (EK) Nr. 1907/2006 ( REACH regula), kā arī tos klasificēt Regulā (EK) Nr. 1272/2008; uzsver, ka darba ņēmēji ir jāpasargā no endokrīno disruptoru iedarbības; atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos 2022. gadā iesniegt tiesību akta priekšlikumu, lai vēl vairāk samazinātu azbesta iedarbību uz darba ņēmējiem, jo saskaņā ar IARC ir pierādīts, ka tas ir kancerogēns (1. grupa) un joprojām izraisa aptuveni pusi no visiem ar arodu saistītiem vēža saslimšanas gadījumiem Eiropā; šajā sakarā atkārto Parlamenta prasības, kas ietvertas tā 2021. gada 20. oktobra rezolūcijā par darba ņēmēju aizsardzību pret azbestu atzinīgi vērtē jaunā ES stratēģiskā satvara par drošību un veselības aizsardzību darbā laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam publicēšanu, jo īpaši pieeju “nulles vīzija” ar darbu saistītiem nāves gadījumiem, kā arī plānoto darba aizsardzības pārskata samitu 2023. gadā, lai izvērtētu virzību uz “nulles vīziju”; uzsver, ka šajā stratēģijā ir cieši un regulāri jāiesaista sociālie partneri un ieinteresētās personas; tomēr pauž nožēlu par šajā stratēģijā minēto vielu ierobežoto skaitu; mudina pastāvīgi analizēt un pētīt jaunās vielas, par kurām ir aizdomas, ka tās ir kancerogēnas, mutagēnas un/vai reproduktīvajai sistēmai toksiskas vielas, noteikt arodekspozīcijas robežvērtības ķīmiskajām vielām, kam šādu robežvērtību vēl nav, un veikt periodisku pārskatīšanu, kad tas ir vajadzīgs, ņemot vērā papildu jaunākos zinātniskos datus un tehnikas attīstību; atzinīgi vērtē Eiropas Darba drošības un veselības aizsardzības aģentūras () sagatavoto darba ņēmēju apsekojumu par pakļautību vēža riskam; uzsver, ka sistemātiskākas cilvēku biomonitoringa programmas, pilnībā ievērojot datu aizsardzības pasākumus, gan darba vidē, gan citās vidēs, var būt viens no vairākiem būtiskiem informācijas avotiem attiecībā uz ķīmisko vielu iedarbības vispārējo ietekmi un ietekmi uz veselību; tādēļ aicina Komisiju steidzami paaugstināt tās mērķi, vērienīgi un regulāri atjauninot Direktīvu 2004/37/EK par darba ņēmēju aizsardzību pret risku, kas saistīts ar kancerogēnu vai mutagēnu iedarbību darbā; lai to izdarītu, aicina Komisiju pēc apspriešanās ar Darba drošības un veselības aizsardzības padomdevēju komiteju iesniegt rīcības plānu, lai līdz 2024. gadam noteiktuvērtības vēl vismaz 25 papildu vielām, vielu grupām vai procesu izraisītām vielām; šajā sakarā uzsver, ka Komisijai ir jāpalielina spēja pārskatīt arodekspozīcijas robežvērtības un papildināt tās, tostarp palielinot darbinieku skaitu attiecīgajās nodaļās un iestādēs; šajā sakarā atgādina, ka pašreizējās sarunas par Direktīvas 2004/37/EK ceturto pārskatīšanu ir iespēja 1. pielikumā iekļaut arī darbu, kas saistīts ar pakļautību tādu bīstamu zāļu iedarbībai, kuras saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1272/2008 I pielikuma kritērijiem klasificējamas kā kancerogēnas, mutācijas izraisošas un/vai reproduktīvajai sistēmai toksiskas vielas 1.A vai 1.B kategorijā, lai tādējādi nodrošinātu vislabākos iespējamos vispārējos un individuālos aizsardzības pasākumus darbiniekiem, kuri strādā ar šiem produktiem; atkārtoti aicina pieņemt jaunu saskaņotu, pārredzamu un uz risku balstītu sistēmu vajadzīgo robežvērtību noteikšanai, kā arī labāk ņemt vērā darba ņēmēju pakļautību vairāku vielu iedarbībai; atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos iekļaut endokrīnos disruptorus kā tādu vielu kategoriju, kas rada ļoti lielas bažas, Regulā (EK) Nr. 1907/2006 (regula), kā arī tos klasificēt Regulā (EK) Nr. 1272/2008; uzsver, ka darba ņēmēji ir jāpasargā no endokrīno disruptoru iedarbības; atzinīgi vērtē Komisijas apņemšanos 2022. gadā iesniegt tiesību akta priekšlikumu, lai vēl vairāk samazinātu azbesta iedarbību uz darba ņēmējiem, jo saskaņā arir pierādīts, ka tas ir kancerogēns (1. grupa) un joprojām izraisa aptuveni pusi no visiem ar arodu saistītiem vēža saslimšanas gadījumiem Eiropā; šajā sakarā atkārto Parlamenta prasības, kas ietvertas tā 2021. gada 20. oktobra rezolūcijā par darba ņēmēju aizsardzību pret azbestu ( 61 ) , jo īpaši aicinājumu izstrādāt Eiropas stratēģiju visa azbesta likvidēšanai, kā arī priekšlikumus labāk novērtēt riskus tādai azbesta iedarbības pakļautībai, kas nav saistīta ar profesionālo darbību; aicina dalībvalstis atvieglot ar darbu saistītu vēža gadījumu atzīšanu un kompensāciju izmaksāšanu šādos gadījumos un piemērot arodekspozīcijas uzraudzību, ko veiktu darba inspekcijas;

35. HPV pārnešanu; uzstāj, ka dalībvalstīs ir jāīsteno dzimumneitrāla un finansēta HPV vakcinācijas programma, lai nodrošinātu visu ar HPV saistīto vēža veidu izskaušanu, un aicina līdz 2030. gadam panākt, ka ar HPV vakcīnu ir pilnībā vakcinēti 90 % meiteņu, kā arī ievērojami palielināt zēnu vakcināciju ar HPV vakcīnu vecumā līdz 15 gadiem; mudina par virzību Eiropas Vēža uzveikšanas plāna un HPV vakcinācijas mērķu sasniegšanā ziņot Vēža jomā pastāvošas nevienlīdzības reģistrā; aicina dalībvalstis īstenot Padomes 2018. gada 7. decembra ieteikumu par pastiprinātu sadarbību, kas vērsta pret vakcīnnovēršamām slimībām HPV un B hepatītu ( HBV ), lai novērstu to pārnēsāšanu; aicina dalībvalstu nacionālajās programmās labāk saskaņot vakcinācijas pret HPV un HBV pasākumus, vienlaikus nodrošinot informāciju par vakcināciju un veicinot neaizsargātu un apdraudētu pieaugušo grupu vienlīdzīgu piekļuvi tai; mudina regulāri uzraudzīt pašreizējo vakcinācijas pret HPV un HBV gaitu ES līmenī, izmantojot izsekošanas sistēmu, kas ir līdzīga Covid-19 vakcīnas izsekotājam, ko izstrādājis Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs ( ECDC ), un kas mudinās arī dalībvalstis pieņemt paraugpraksi un saglabāt impulsu; aicina dalībvalstis saskaņot datus, panākt sadarbspēju un pilnveidot valstu imunizācijas datu sistēmas; uzsver, ka ECDC būtu jāuzņemas būtiska loma dalībvalstu virzības izsekošanā; atbalsta plašākus pētījumus par vakcīnu izstrādi pret citiem vīrusiem, piemēram, C hepatīta vīrusu un cilvēka imūndeficīta vīrusu ( HIV ); uzskata, ka tikmēr būtu masveidā jāizmanto ārstēšanas risinājumi, lai sasniegtu PVO mērķi izskaust C hepatītu līdz 2030. gadam, un aicina Komisiju izmantot finanšu resursus no Atveseļošanas un noturības fonda, lai sasniegtu šos mērķrādītājus, finansējot skrīninga centienus; aicina sadarboties ar dalībvalstīm un starptautiskām organizācijām, lai cīnītos pret dezinformācijas ietekmi uz vakcināciju un novērstu vilcināšanos vakcinēties; aicina šim mērķim izmantot programmu “ES — veselībai” un citas ES finansējuma plūsmas, tostarp lai atbalstītu iedzīvotāju, izglītotāju un veselības aprūpes speciālistu izpratnes veidošanas centienus, kā arī uzvedības izpēti pamatprogrammas “Apvārsnis Eiropa” ietvaros; iesaka stiprināt ES prakses kodeksa dezinformācijas jomā piemērošanu, jo īpaši attiecībā uz dezinformāciju par vakcīnām; mudina Komisiju un dalībvalstis sasniegt ANO ilgtspējīgas attīstības mērķus attiecībā uz pārnēsājamām slimībām, lai veicinātu ar infekcijas slimībām saistītu vēža veidu profilaksi; atzinīgi vērtē vakcinācijas programmas cīņai pretpārnešanu; uzstāj, ka dalībvalstīs ir jāīsteno dzimumneitrāla un finansētavakcinācijas programma, lai nodrošinātu visu arsaistīto vēža veidu izskaušanu, un aicina līdz 2030. gadam panākt, ka arvakcīnu ir pilnībā vakcinēti 90 % meiteņu, kā arī ievērojami palielināt zēnu vakcināciju arvakcīnu vecumā līdz 15 gadiem; mudina par virzību Eiropas Vēža uzveikšanas plāna unvakcinācijas mērķu sasniegšanā ziņot Vēža jomā pastāvošas nevienlīdzības reģistrā; aicina dalībvalstis īstenot Padomes 2018. gada 7. decembra ieteikumu par pastiprinātu sadarbību, kas vērsta pret vakcīnnovēršamām slimībām ( 62 ) , lai samazinātu imunizācijas nevienlīdzību neaizsargātu grupu starpā un uzlabotu bērnu imunizāciju; atzinīgi vērtē Komisijas nolūku ierosināt Padomes ieteikumu par vakcīnnovēršamiem vēža veidiem; šajā sakarā uzsver, ka ir vajadzīgi koordinēti pasākumi pret kancerogēniem vīrusiem, piemēram,un B hepatītu (), lai novērstu to pārnēsāšanu; aicina dalībvalstu nacionālajās programmās labāk saskaņot vakcinācijas pretunpasākumus, vienlaikus nodrošinot informāciju par vakcināciju un veicinot neaizsargātu un apdraudētu pieaugušo grupu vienlīdzīgu piekļuvi tai; mudina regulāri uzraudzīt pašreizējo vakcinācijas pretungaitu ES līmenī, izmantojot izsekošanas sistēmu, kas ir līdzīga Covid-19 vakcīnas izsekotājam, ko izstrādājis Eiropas Slimību profilakses un kontroles centrs (), un kas mudinās arī dalībvalstis pieņemt paraugpraksi un saglabāt impulsu; aicina dalībvalstis saskaņot datus, panākt sadarbspēju un pilnveidot valstu imunizācijas datu sistēmas; uzsver, kabūtu jāuzņemas būtiska loma dalībvalstu virzības izsekošanā; atbalsta plašākus pētījumus par vakcīnu izstrādi pret citiem vīrusiem, piemēram, C hepatīta vīrusu un cilvēka imūndeficīta vīrusu (); uzskata, ka tikmēr būtu masveidā jāizmanto ārstēšanas risinājumi, lai sasniegtu PVO mērķi izskaust C hepatītu līdz 2030. gadam, un aicina Komisiju izmantot finanšu resursus no Atveseļošanas un noturības fonda, lai sasniegtu šos mērķrādītājus, finansējot skrīninga centienus; aicina sadarboties ar dalībvalstīm un starptautiskām organizācijām, lai cīnītos pret dezinformācijas ietekmi uz vakcināciju un novērstu vilcināšanos vakcinēties; aicina šim mērķim izmantot programmu “ES — veselībai” un citas ES finansējuma plūsmas, tostarp lai atbalstītu iedzīvotāju, izglītotāju un veselības aprūpes speciālistu izpratnes veidošanas centienus, kā arī uzvedības izpēti pamatprogrammas “Apvārsnis Eiropa” ietvaros; iesaka stiprināt ES prakses kodeksa dezinformācijas jomā piemērošanu, jo īpaši attiecībā uz dezinformāciju par vakcīnām;

36. norāda, ka jaunākie dati apstiprina, ka cilvēki, kas cieš no hroniska iekaisuma, tostarp no reimatiskajām un muskuļu un skeleta slimībām ( RMD ), ir pakļauti augstākam vēža un citu ļaundabīgu slimību riskam; aicina Komisiju un dalībvalstis palielināt pētījumus par saikni starp hronisku iekaisumu, vēzi un RMD ;

37. aicina Komisiju un dalībvalstis turpināt ieguldīt pētījumos par vēža cēloņiem pieaugušajiem, kā arī bērniem un pusaudžiem;

38. uzsver, ka ir svarīgi piešķirt pietiekamu finansējumu zinātnei un pētniecībai sociālo un humanitāro zinātņu jomā, lai novērtētu nevienlīdzību attiecībā uz piekļuvi bērnu vēža aprūpes un inovācijas standartiem visā Eiropā, jo tās dēļ bērnu vēža slimnieku izdzīvošanas rādītāji dalībvalstīs atšķiras līdz pat 20 %, un formulētu ietekmes mazināšanas pasākumus nolūkā nodrošināt vienlīdzīgas tiesības un piekļuvi ārstēšanai visiem ar vēzi slimiem bērniem un jauniešiem Eiropā; šajā sakarā pauž nožēlu par to, ka attiecībā uz piekļuvi kvalitatīviem veselības aprūpes pakalpojumiem pastāv atšķirības starp dalībvalstīm un arī starp dažādiem reģioniem dalībvalstīs, un aicina Komisiju novērst šīs atšķirības, īstenojot atbilstīgus likumdošanas pasākumus, lai nodrošinātu vienlīdzīgas tiesības ES;

39. iesaka veicināt bērna barošanu ar krūti, lai mazinātu krūts vēža risku sievietēm, informējot un izglītojot māmiņas par zīdīšanas priekšrocībām;

40. norāda, ka atsevišķu gēnu mutācijas rezultātā ir iespējama ģenētiska nosliece saslimt ar vēzi; uzsver, ka ir pieejamas metodes šo mutāciju noteikšanai vai nu piedzimstot — agrīnai konkrētu bērnu vēžu noteikšanai — vai dzīves laikā, jo īpaši krūts, olnīcu un kolorektālā vēža gadījumā, un ka šo mutāciju noteikšana var palīdzēt novērst vai atklāt vēzi agrīnā stadijā un virzīt ārstēšanas izvēles; tādēļ iesaka dalībvalstīm atbalstīt to, ka pacientiem visās vecuma grupās tiek nodrošināta labāka piekļuve ģenētiskajai pārbaudei, kā arī medicīniskai konsultācijai un progresīvai sekvencēšanas diagnostikai, piešķirot finansējumu un radot skaidrus risinājumus ātrai un efektīvai atlīdzināšanai, kā arī aicina veidot izpratni par to, cik lielā mērā iedzīvotāji var piekļūt šādiem pakalpojumiem Savienībā; aicina palielināt ieguldījumus ar ģenētisko sekvencēšanu saistītā infrastruktūrā un prasmēs un ģenētikas speciālistu apmācībā īpašās nodaļās, kādas dažos centros jau ir izveidotas; aicina Komisiju atbalstīt pētījumus par ģenētiku, lai atklātu genotipus ar augstāku iespējamību attiecībā uz konkrētu vēža veidu rašanos, tostarp attiecībā uz bērnu vēzi, jo šīm slimībām ir īsa ārējo faktoru iedarbība;

41. uzsver, ka tādi paņēmieni kā molekulārā epidemioloģija var nodrošināt jaunu ieskatu par gēnu vides mijiedarbību vēža gadījumā, salīdzinot ar parastu epidemioloģiju; norāda, ka šo ieskatu kopā ar papildu pētījumiem par epiģenētiku var izmantot, lai uzlabotu izpratni par riska faktoriem, kas veicina vēža cēloņus, un uzlabotu agrīnu atklāšanu;

42. stingri atbalsta plānoto ECAC pārskatīšanu, lai izstrādātu un kopīgotu vēža profilakses un aprūpes programmas un to ietvaros īstenotu paraugpraksi, īpašu uzmanību pievēršot nelabvēlīgā situācijā esošām grupām, un atbalsta lietotājam draudzīgu ES mobilās lietotnes ieviešanu, kas palīdzētu cilvēkiem un aptvertu jautājumus no vēža profilakses un izglītības līdz aprūpei, kā paziņots Plānā, uzsver, ka papildus tam, ka visa jaunākā informācija ir pieejama mobilajās lietotnēs, tai jābūt pieejamai arī nedigitālos formātos, lai nodrošinātu iekļautību; uzsver, ka IARC būtu sistemātiski jāizvērtē ECAC un ka Komisijai būtu arī turpmāk jākoordinē šis novērtēšanas darbs;

43. mudina Komisiju un dalībvalstis turpināt veicināt veselībpratību attiecībā uz vēža riskiem un noteicošajiem faktoriem, kā arī veicināt ar to saistīto digitālo pratību, izstrādāt izglītojošus materiālus profilakses nolūkos un atbalstīt e-mācību platformu un lietotņu izveidi; aicina pievērst īpašu vērību nelabvēlīgākā situācijā esošām, neaizsargātām, sociāli atstumtām un marginalizētām personām un uzsver, ka būtiska nozīme ir īpašām izpratnes veidošanas kampaņām, kas vērstas uz grupām ar īpašām veselībpratības vajadzībām; norāda, ka ir svarīgi veicināt veselībpratību par kancerogēnām vielām darbā, un aicina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt, ka darba devēji nodrošina atbilstīgu apmācību; uzsver, ka primārās veselības aprūpes sniedzējiem ir būtiska nozīme vairāku iedzīvotāju grupu veselības veicināšanā, jo tie savus veselības veicināšanas pasākumus var pielāgot pacientu vajadzībām, ņemot vērā viņu digitālās prasmes, vai pat situācijām, kad pacientiem nav nekādu digitālo prasmju; uzskata, ka vēža profilakse ir pirmais solis ceļā uz Eiropas sabiedrības veselības izglītības politiku;

44. aicina pastāvīgi stiprināt Vēža zināšanu centru, kura uzdevums būtu sinerģijā ar valstu programmām izstrādāt Eiropas ceļvedi plaša mēroga profilakses kampaņu un efektīvu saziņas kampaņu veidošanai un koordinēšanai par veselības veicināšanu izglītības programmās (nekaitīga uzvedība, veselīgs uzturs, fiziskās aktivitātes, vēzi izraisošu vīrusu pārnešanas ceļi, vakcinācija un šādu infekciju ārstēšanas iespējas utt.), īpašu uzmanību pievēršot jauniešiem un nelabvēlīgā situācijā esošām grupām; norāda, ka, izstrādājot šo kampaņu vēstījumu, ir svarīgi sadarboties ar valsts un vietējām pilsoniskās sabiedrības organizācijām;

45. uzsver, ka tabakas un alkohola patēriņš kaitīgā līmenī, nepareizs uzturs, augsts ķermeņa masas indekss, mazkustīgs dzīvesveids un vides piesārņojums ir riska faktori, kas veicina arī citas hroniskas slimības; tādēļ uzskata, ka vēža profilakse un riska mazināšanas pasākumi ir jāīsteno integrētas hronisko slimību profilakses programmas ietvaros ciešā sadarbībā ar Veselības veicināšanas, slimību profilakses un nepārnēsājamu slimību pārvaldības koordinācijas grupu; aicina organizēt izsvēršanas un novēršanas samitu profilakses jomā, liekot uzsvaru uz komerciāli radītajiem vēža un citu hronisku slimību izplatību noteicošajiem faktoriem, un šajā pasākumā sapulcēt kopā ES iestādes, dalībvalstis, pacientu apvienības un pilsoniskās sabiedrības organizācijas, kuras aktīvi darbojas veselības jomā;

46. aicina īstenot iekļaujošas profilakses programmas, visos lēmumu pieņemšanas procesa posmos iesaistot reģionus un pašvaldības, iedzīvotājus, sociālos partnerus, pilsonisko sabiedrību un pacientu apvienības, jo īpaši izmantojot konferences par Eiropas nākotni sniegtās iespējas;

II. Iekļaujošs vēža skrīnings un atklāšana

47. pauž nožēlu par to, ka savlaicīga simptomātiska vēža gadījumu diagnosticēšana bieži vien notiek ar kavēšanos un nepilnīgi, kas saistīts ar informācijas trūkumu vai vēža skrīninga un atklāšanas procedūru pārāk stingru ievērošanu; atzīst, ka īpaša uzmanība jāpievērš skrīninga programmu nepārtrauktībai, vēža agrīnai atklāšanai un vēža pacientu aprūpes pakalpojumiem sabiedrības veselības krīzē (piemēram, Covid-19 krīzē) vai situācijās, kad samazinās veselības aprūpes sistēmu kapacitāte; mudina Komisiju un dalībvalstis partnerībā ar ieinteresētajām personām vēža slimības jomā organizēt sabiedrības veselības veicināšanas kampaņas, lai risinātu problēmas saistībā ar skrīninga, agrīnas diagnosticēšanas un aprūpes kavēšanos, ko var izraisīt veselības krīze; uzsver, ka būtiska nozīme ir ātri pieejamiem un aktuāliem datiem par vēža skrīninga programmām, lai nodrošinātu ātru rīcību un turpmākās darbības gadījumos, kad tiek traucēts regulārs skrīnings, un lai līdz absolūtam minimumam samazinātu skrīninga atlikšanu;

48. pauž nožēlu par nevienlīdzību attiecībā uz vēža skrīningu dalībvalstīs, kā rezultātā samazinās izdzīvošanas iespējas vēža novēlotas diagnostikas dēļ, un tā ir nepieņemama ES iedzīvotāju diskriminācija viņu dzīvesvietas valsts dēļ; uzsver, ka attiecībā uz krūts vēža skrīningu saskaņā ar Eurostat datiem tā aptvere ES atšķiras vismaz desmitkārtīgi; norāda, ka 2018. gada publikācijā “Pārskats par veselību: Eiropa” ir norādīts uz aptvertās mērķa populācijas atšķirībām dalībvalstīs, kas dzemdes kakla vēža skrīninga jomā ir no 25 % līdz 80 %; norāda, ka, piemēram, jaunākajā IARC ziņojumā par Padomes 2003. gada ieteikuma par skrīningu īstenošanu ir ziņots tikai par 18 dalībvalstīm, kurās ir ieviestas plašai sabiedrībai paredzētas valsts vai reģionāla līmeņa krūts, dzemdes kakla un kolorektālā vēža skrīninga programmas; aicina Komisiju atbalstīt projektus ar mērķi pētīt šķēršļus, kas ierobežo vēža agrīnu atklāšanu un diagnostiku Eiropā, piemēram, programmu “ES — veselībai”, programmas “Apvārsnis Eiropa” vēža pētniecības uzdevumu vai citas attiecīgās programmas;

49. aicina dalībvalstis sadarboties, jo īpaši pārrobežu un izolētos reģionos (tostarp kalnainos apvidos un pilsētās, kas atrodas tālu no skrīninga centriem), lai mazinātu sociālo un ģeogrāfisko nevienlīdzību vēža skrīninga un agrīnās diagnosticēšanas pakalpojumu jomā;

50. atbalsta jaunas, ES atbalstītas vēža skrīninga shēmas uzsākšanu, kā paziņots Plānā, lai palīdzētu dalībvalstīm nodrošināt, ka līdz 2025. gadam 90 % ES iedzīvotāju, kuri atbilst krūts, dzemdes kakla un kolorektālā vēža skrīninga kritērijiem, tiek piedāvāti skrīninga izmeklējumi; aicina Komisiju, pamatojoties uz jaunākajiem zinātniskajiem pierādījumiem, iekļaut shēmā citus vēža veidus, nosakot skaidrus mērķus attiecībā uz katru vēža veidu; atbalsta pētījumus par citiem vēža veidiem, ko var efektīvi diagnosticēt, veicot skrīningu; aicina Komisiju reizi divos gados izvērtēt vēža skrīninga shēmas rezultātus mērķa populācijas vienlīdzīgas piekļuves ziņā, lai sekotu līdzi nevienlīdzībai dalībvalstu un reģionu starpā, ierosinātu atbilstīgus jaunus pasākumus un lai skrīninga programmas sasaistītu ar jaunākajiem vēža skrīninga pētījumu rezultātiem, un vajadzības gadījumā ierosinātu pasākumus skrīninga aptveres un profilakses pasākumu palielināšanai dalībvalstīs; mudina dalībvalstis un Komisiju ziņot par skrīninga mērķu sasniegšanu Vēža jomā pastāvošās nevienlīdzības reģistrā un uzraudzīt to;

51. mudina dalībvalstis veicināt krūts, dzemdes kakla un kolorektālā vēža skrīningu organizētu, plašai sabiedrībai paredzētu valsts un reģionālā līmeņa programmu ietvaros, tostarp nomaļos un tālākajos reģionos, un nodrošināt tam atbilstīgus resursus; vienlaikus atkārtoti uzsver, ka Plānā lielāka uzmanība būtu jāpievērš tādu vēža veidu skrīninga, diagnostikas un ārstēšanas iniciatīvām, kurus nevar novērst; mudina Komisiju un dalībvalstis veicināt mērķtiecīgu skrīningu augsta riska grupās; stingri iesaka dalībvalstīm izstrādāt visaptverošu skrīninga politiku, kas nodrošina savlaicīgu skrīningu, ja tiek konstatēts pārmantots vēzis; iesaka dalībvalstīm izveidot izpētes programmas un izstrādāt efektīvas, precīzas, neinvazīvas un novatoriskas agrīnas diagnostikas metodes, piemēram, biomarķierus, dažādiem vēža veidiem;

52. aicina Komisiju un dalībvalstis pilnībā īstenot Eiropas pamatnostādnes par krūts, dzemdes kakla un kolorektālā vēža skrīninga un agrīnas atklāšanas pakalpojumu kvalitātes nodrošināšanu, lai līdz minimumam samazinātu šo vēža veidu diagnosticēšanas laiku; iesaka novērst dalībvalstīs vērojamo nevienlīdzību skrīninga jomā, iespējams, nosakot stingrākus un zinātnē balstītus vēža skrīninga kritērijus, tiesisko regulējumu, kā arī pārvaldības un kvalitātes nodrošināšanas principus; uzskata — lai mazinātu atšķirības vēža skrīninga jomā, ir nepieciešami vienoti un standartizēti skrīninga protokoli ES līmenī, kas pārsniedz labas prakses pamatnostādnēs teikto, piemēram, algoritmi skrīninga programmu organizēšanai un rādītāji, lai novērtētu skrīninga programmu kvalitāti;

53. mudina uzlabot un saskaņot vēža skrīninga datu vākšanu, lai varētu sagatavot ikgadēju Eiropas ziņojumu; turklāt mudina ES līmenī regulāri uzraudzīt pašreizējās skrīninga programmas; uzsver, ka skrīninga programmās iegūtās datu kopas par saslimstību ar vēzi ir jāsasaista ar profesijām, jo tas var palīdzēt noteikt atbilstīgus profilakses pasākumus; uzskata, ka sabiedrības veselības pakalpojumu (tostarp finansējuma, infrastruktūras un ar veselības aprūpes speciālistiem saistīto aspektu) pilnveidošanai ir būtiska nozīme, lai uzlabotu vēža profilaksi, skrīningu un diagnostiku; uzsver skrīninga un datu vākšanas par biežu vēža blakusslimību nozīmi, lai tās varētu prognozēt pēc iespējas labāk; uzsver, ka zinātnes sasniegumiem vēža riska prognozēšanas jomā būtu jānodrošina riskam pielāgotu skrīninga programmu izstrāde;

54. uzsver, ka cieši jāuzrauga esošo un bijušo B un C hepatīta pacientu stāvoklis, lai novērstu vēža rašanos;

55. mudina Komisiju apsvērt iespēju veicināt tā dēvētā otrā viedokļa sistēmas izmantošanu sarežģītos vai netipiskos vēža gadījumos atbilstīgi Pārrobežu veselības aprūpes direktīvai ( 63 ) un iesaka dalībvalstīm paredzēt tiesības pacientiem prasīt, lai dalībvalsts speciālisti lūdz konsultācijas ar citas dalībvalsts speciālistiem vienotā un saskaņotā sistēmā;

56. atzinīgi vērtē Komisijas Galveno zinātnisko padomdevēju grupas un zinātnisko konsultāciju mehānisma uzsākto procesu saistībā ar Padomes 2003. gada ieteikuma par krūts, dzemdes kakla un kolorektālā vēža skrīningu gaidāmo atjaunināšanu, kurā tiks ņemti vērā jauni skrīninga testi un jaunākie dati par labākajiem skrīninga protokoliem (magnētiskās rezonanses attēlveidošana, HPV testi, riska stratificētas pieejas un riska aprēķini); uzsver, ka informācija par šīm skrīninga programmām būtu jānosūta Kopīgā pētniecības centra Vēža zināšanu centram (pacienta vecums, uzsākot un pabeidzot programmu, tās ietekme uz izdzīvošanas iespējām, izmaksu efektivitāte utt.) un ka tās regulāri jāizvērtē kompetentajām valsts iestādēm; aicina Komisiju izstrādāt ES pamatnostādnes pētījumu veicināšanai, lai ciešā sadarbībā ar IARC , PVO, veselības aprūpes profesionāļiem un pacientu organizācijām izvērtētu iespēju Padomes ieteikuma atjaunināšanā 2022. gadā iekļaut jaunas, uz zinātnes atziņām balstītas vēža skrīninga programmas (tostarp plaušu, prostatas, kuņģa un olnīcu vēža skrīninga programmas) un mākslīgā intelekta nozīmi; aicina atzīt pierādījumus, kas apliecina mērķtiecīga plaušu vēža skrīninga pozitīvo ietekmi uz mirstību; mudina Padomi, pamatojoties uz iepriekš minētā novērtējuma rezultātiem, apsvērt iespēju Padomes ieteikuma atjaunināšanā 2022. gadā iekļaut plaušu un prostatas vēža skrīningu; aicina papildus Komisijas Galveno zinātnisko padomdevēju grupas atzinumam un Padomes ieteikuma par vēža skrīningu atjaunināšanai 2022. gadā noteikt skaidrus un reālus mērķus arī attiecībā uz jebkādiem jauniem vēža veidiem, kas būtu jāapkaro;

57. iesaka Komisijai un dalībvalstīm izveidot ES platformu valstu skrīninga centriem, balstoties uz pieredzi, kas gūta līdzīgās apmaiņas un sadarbības platformās, piemēram, Eiropas Veselības tehnoloģiju novērtēšanas tīklā un Zāļu aģentūru vadītāju tīklā; iesaka šai platformai uzticēt zināšanu kopīgošanu un paraugprakses īstenošanu, apspriežot tajā kopīgas problēmas, veicinot sadarbību, apmācību un spēju veidošanu skrīninga programmu kvalitātes uzlabošanai, kā arī platforma apkopotu informāciju par ES atbalstītajiem projektiem un iniciatīvām vēža skrīninga jomā un ilgtermiņā uzturētu tādu dalībnieku tīklu, kas nodrošina datus IARC īstenošanas ziņojumam par vēža skrīningu;

58. uzsver, ka ir svarīgi uzlabot izpratni par vēža skrīninga un agrīnas atklāšanas iespējām un to, kā ES iedzīvotāji tās var izmantot, organizējot Savienības mēroga izpratnes veicināšanas kampaņu Eiropas izpratnes veicināšanas dienu ietvaros, rīkojot aptaujas par motivāciju un labāk īstenojot esošās informatīvās kampaņas; aicina Komisiju un dalībvalstis atbalstīt, finansēt un īstenot turpmākas darbības, kuru mērķis ir veidot izpratni par vēža skrīningu un veicināt līdzdalību skrīningā gan starp iedzīvotājiem kopumā, gan tiesīgajiem iedzīvotājiem, kuriem nosūta tiešus paziņojumus; mudina dalībvalstis aktīvi veikt darbu saistībā ar izglītošanas stratēģijām primārās veselības aprūpes centros; mudina pētīt uzvedību ietekmējošos faktorus, kas saistīti ar ārsta norādījumu ievērošanu, un šķēršļus, kuri kavē agrīnu vēža noteikšanu un diagnostiku, lai veicinātu dalību skrīninga programmās, kas tiek atbalstītas ar Eiropas finansējumu, piemēram, to, kas paredzēts pētniecības programmā “Apvārsnis Eiropa”;

59. aicina pastiprināt sadarbību ar valstīm ārpus ES un jo īpaši ar plašāku Eiropas reģionu, lai veicinātu skrīninga kampaņu un agrīnas diagnostikas programmu organizēšanu, jo īpaši attiecībā uz sieviešu onkoloģiskajām slimībām un jo īpaši valstīs ar zemiem un vidējiem ienākumiem, kā arī attiecībā uz minoritāšu kopienām, vienlaikus ņemot vērā sieviešu onkoloģisko slimību norises specifiku šajās valstīs; uzsver, ka tas var iezīmēt būtisku ES devumu starptautisko mērķu sasniegšanā vēža apkarošanas jomā, piemēram, attiecībā uz PVO mērķi izskaust dzemdes kakla vēzi kā sabiedrības veselības problēmu;

60. atzīst veselības nozares vidutāju, pacientu mentoru un nevalstisko organizāciju būtisko nozīmi un aicina šos dalībniekus iekļaut lēmumu pieņemšanas procesos un ņemt vērā resursu piešķiršanas stratēģijās; atzīst, ka šiem dalībniekiem ir īpaši būtiska nozīme profilakses un vakcinācijas kampaņās, palīdzot likvidēt barjeras starp iestādēm un sabiedrību, tostarp neaizsargātām grupām;

61. aicina ES un dalībvalstis stiprināt sadarbību ar PVO un strādāt pie tā, lai īstenotu PVO politikas ieteikumus un pamatnostādnes;

III.a Vienlīdzīga piekļuve vēža pacientu aprūpei: ceļā uz visaugstāko aprūpes kvalitāti

62. pauž nožēlu par to, ka ES pacientiem joprojām ir grūtības piekļūt veselības aprūpes pakalpojumiem un iesaistīties klīniskos pētījumos citās dalībvalstīs un ka tikai neliela daļa pacientu un ne visi veselības aprūpes speciālisti ir informēti par pacientu tiesībām saņemt pārrobežu veselības aprūpi saskaņā ar abiem spēkā esošajiem regulējumiem, proti, Pārrobežu veselības aprūpes direktīvu un Regulu par sociālo nodrošināšanu ( 64 ) ; aicina īstenot Pārrobežu veselības aprūpes direktīvas reformu, jo īpaši paredzot mobilitāti un piekļuvi īpaši specializētam aprīkojumam un aprūpei, stiprinot valstu kontaktpunktus un nodrošinot tiem vairāk budžeta līdzekļu, un dot iespēju izstrādāt Komisijas pamatnostādnes, ar ko nosaka pieņemamus un saskaņotus pieteikumu izskatīšanas un apstiprināšanas termiņus, lai saīsinātu laikposmu līdz ārstēšanai ES saskaņā ar Regulu par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu; aicina rīkot vairāk informatīvo kampaņu par pacientu tiesībām uz pārrobežu veselības aprūpi, tostarp veselības aprūpes profesionāļiem paredzētu kampaņu, kā arī izveidot vienotu kontaktpunktu informācijas saņemšanai par ES pārrobežu veselības aprūpes pieejamības iespējām; uzsver, ka ir jāsamazina loģistikas un lingvistiskie šķēršļi, ar kuriem pacienti saskaras, cenšoties piekļūt veselības aprūpei citās ES dalībvalstīs; uzsver, ka jānodrošina skaidra informācija pacientiem par iepriekšējas atļaujas saņemšanas prasībām, kas ir spēkā konkrētās dalībvalstīs; uzsver nepieciešamību sniegt īpašu finansiālu atbalstu vecākiem ar zemiem ienākumiem, kas pavada bērnu, kurš dodas uz ārvalstīm ārstēšanās nolūkā; uzsver, ka, holistiski pārskatot regulējumu pārrobežu veselības aprūpes jomā, pievēršoties gan Pārrobežu veselības aprūpes direktīvai, gan arī Regulai par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, ir jāatvieglo process, ko nākas ievērot pacientiem, kuri, ņemot vērā nenodrošinātās vajadzības un iespējamos ieguvumus, dodas uz ārvalstīm klīnisko izmēģinājumu nolūkos un var saskarties ar tādām problēmām kā neskaidrības par protokoliem, kas ievērojami pēc atgriešanās mājās, un par to, vai valsts apdrošināšanas aģentūras sedz izmaksas, kas saistītas ar dalību klīniskajos izmēģinājumos; uzsver nepieciešamību precizēt jautājumu par piekļuvi pārrobežu klīniskajiem izmēģinājumiem, jo direktīvā par pārrobežu veselības aprūpi šis aspekts nav skaidrs; uzsver, ka visas izmaksas saistībā ar ārstēšanu būtu jāfinansē pirms tās uzsākšanas, lai izvairītos no tā, ka tiek izslēgti pacienti ar zemiem ienākumiem; aicina Komisiju nākamajā spēkā esošo regulējumu pārskatīšanā apsvērt iespēju izveidot vienotu atļauju un kompensācijas noteikumu kopumu attiecībā uz piekļuvi pārrobežu veselības aprūpei, tostarp attiecībā uz tiesībām saņemt tā dēvēto otro viedokli; aicina Komisiju un dalībvalstis sadarboties, lai regulāri izvērtētu Komisijas 2018. gada e-veselības stratēģiju nolūkā nodrošināt vēža pacientiem reģionālā, valstu un Eiropas līmenī savstarpēji savienotas e-veselības pacienta kartes, labāku sadarbspēju un labāku datu kvalitāti, privātumu un drošību, stingri ievērojot pacientu veselības datu privātuma un drošības noteikumus; norāda, ka Vēža jomā pastāvošās nevienlīdzības reģistrs var būt mehānisms, lai ziņotu par uzlabojumiem šajā jomā un tos novērtētu;

63. norāda uz ātri uzsāktas ārstēšanas un laikus saņemtu attiecīgo medicīnisko pārbaužu rezultātu nozīmi onkoloģijas pacientiem, ņemot vērā to, ka, zaudējot vairāk laika, slimība turpina progresēt un apdraud pacienta izdzīvošanas iespējas; pauž nožēlu, ka dažās dalībvalstīs publiskie resursi ir neatbilstīgi, lai nodrošinātu vēža savlaicīgu atklāšanu un ārstēšanu, un tādēļ pacientiem, kuri ir atkarīgi no valsts nodrošinātās sociālās apdrošināšanas, ir mazākas izdzīvošanas iespējas, un viņiem neatliek nekas cits, kā vien izmantot privātā sektora pakalpojumus;

64. aicina apsvērt iespēju visā ES savstarpēji atzīt ar veselības aprūpi saistītās kvalifikācijas vēža pacientu aprūpes jomā un izveidot vienotu atzīšanas sistēmu trešām valstīm, kā noteikts Direktīvā 2005/36/EK ( 65 ) , nodrošinot, ka tā veicina ar onkoloģiju saistīto specialitāšu kvalifikācijas atzīšanu; aicina izstrādāt profesionālās pilnveides programmas, lai tie mediķi, kuri vēlas pārkvalificēties uz onkoloģijas specialitāti, varētu to izdarīt jebkurā savas karjeras posmā;

65. aicina pilnībā atzīt medicīnisko onkoloģiju un bērnu onkoloģiju par specializētām medicīnas disciplīnām, izveidot Eiropas mēroga kvalitātes standartus vēža ārstniecības administrēšanai un uzraudzībai gan pieaugušajiem, gan bērniem un atvieglot pacientu piekļuvi vēža speciālistiem, lai viņi varētu gūt labumu no inovācijām un piedalīties jaunu, daudzsološu zāļu agrīnos klīniskajos izmēģinājumos, kā arī izmantot veselības tehnoloģijas un saņemt nosūtījumu uz centriem, kuros veic kompleksu ārstēšanu, piemēram, nodrošina šūnu un gēnu terapiju; uzsver vajadzību nodrošināt, ka attiecīgie noteikumi paredz piekļuvi inovācijām agrīnos klīniskajos izmēģinājumos grūti ārstējamu ļaundabīgu audzēju gadījumā;

66. aicina uzlabot ķirurģijas prasmes ES, atzīstot ķirurģisko onkoloģiju par specializētu medicīnas disciplīnu, izveidojot Eiropas mēroga vēža ķirurģijas kvalitātes standartus un atvieglojot pacientu piekļuvi “lielapjoma” vēža ķirurģijas centriem un novatoriskām ķirurģiskām procedūrām; aicina atzīt augstas kvalitātes ķirurģiju un uzsver tās nozīmi agrīnās stadijās atklāta vēža ārstēšanā; uzsver, ka ir jāveicina pamata mācību programmu apgūšana ķirurģiskajā onkoloģijā, kā arī individuālu speciālistu apmācība šajā jomā, un aicina saskaņot ķirurģiskās onkoloģijas izglītības programmas ES; atbalsta klīnisko izmēģinājumu veikšanu ķirurģiskās onkoloģijas jomā vietējās un reģionālās ārstēšanas ietvaros un mudina veikt lielākus ieguldījumus no ES un valstu pētniecības un inovācijas fondiem ķirurģiskās onkoloģijas izpētē; uzsver standartizētas ķirurģiskās onkoloģijas nozīmi, lai uzlabotu izdzīvojušo vēža pacientu dzīves ilgtermiņa kvalitāti;

67. atbalsta kvalitatīvas staru terapijas uzlabošanu ES un tās pieejamības veicināšanu un lielāku vienlīdzību, atzīstot medicīnisko fiziku un staru terapiju par specializētām medicīnas disciplīnām, veicinot kopīgu izglītības un apmācības standartu izveidi, palielinot ES finansējumu dalībvalstīm, lai tās varētu paplašināt savu staru terapijas infrastruktūru, un palielinot ES un valstu līdzekļu, kas paredzēti pētniecībai un inovācijai, ieguldījumus staru terapijas izpētē;

68. aicina popularizēt geriatrisko onkoloģiju kā virzienu, kas ir pelnījis īpašu uzmanību un būtu jāpapildina ar zinātniskiem pētījumiem, lai noskaidrotu labākās ārstēšanas un diagnostikas metodes vecāka gadagājuma pacientiem; atgādina, ka ES vairāk nekā 60 % jauno vēža gadījumu un vairāk nekā 70 % vēža izraisītas nāves gadījumu sastopami 65 gadus vecu un vecāku iedzīvotāju vidū; norāda, ka ir paredzama šīs proporcijas palielināšanās, jo ES sabiedrība noveco, tādējādi radot būtisku izaicinājumu veselības aprūpes sistēmām; aicina Komisiju un dalībvalstis steidzami risināt šo situāciju, īstenojot konkrētus pasākumus; īpaši prasa Komisijai un dalībvalstīm rīkoties, lai veicinātu klīniskos izmēģinājumus vecāka gadagājuma iedzīvotāju grupā, ieviest daudzdisciplīnu un visaptverošus onkogeriatriskās aprūpes modeļus parastajās klīniskajās vadlīnijās un izveidot izcilības centrus geriatriskajā onkoloģijā; aicina Komisiju un dalībvalstis veicināt onkoloģijā strādājošo apmācību un kvalifikācijas paaugstināšanas iespējas saskaņā ar geriatrijas principiem;

69. aicina Komisiju un dalībvalstis plānot pasākumus, kas veicina to, ka aprūpes un ārstēšanas laikā, it īpaši bērnu un jauniešu onkoloģijā, lielāka vērība tiek pievērsta pacientu auglības aizsardzībai;

70. atzinīgi vērtē jauno rīcības plānu, kas paredzēts Stratēģiskajā programmā jonizējošā starojuma lietojumiem medicīnā ( 66 ) un sekmēs vēža diagnostikai un aprūpei nepieciešamo radioaktīvo izotopu ražošanas iespēju un piegādes drošību, saskaņā ar pieejamajiem finanšu instrumentiem aizstājot novecojošo aprīkojumu un ieviešot pieejamās tehnoloģijas, jo īpaši reaktorus un daļiņu paātrinātājus, novērsīs radioaktīvo izotopu trūkumu, atvieglojot robežu šķērsošanu un nodrošinot atvieglojumus pārvadājumiem, kā arī uzlabos kvalitāti un drošumu attiecībā uz medicīnā izmantotajām radioloģiskajām tehnoloģijām, kas pašlaik visās ES dalībvalstīs nav vienlīdz pieejamas, un to darīs, ar veselības tehnoloģiju novērtēšanas starpniecību novērtējot radioloģiskos izotopus, saskaņojot tirgus piekļuvi, atzīstot kodolmedicīnu par pilnībā neatkarīgu specializētu medicīnas disciplīnu, veicinot kopīgu apmācības standartu izveidi, kā arī veicot ieguldījumus kodolmedicīnas izpētē;

71. aicina Komisiju un dalībvalstis stiprināt ģimenes ārstu, pediatru, māsu, primārās aprūpes speciālistu un ārstu-speciālistu lomu, ņemot vērā to nozīmi pacientu nosūtīšanā uz diagnostiskajām pārbaudēm un pie onkoloģijas speciālistiem, kā arī uztura speciālistu un dietologu, psiholoģijas un rehabilitācijas speciālistu lomu vēža ārstēšanā un turpmākajā aprūpē, lai nodrošinātu piekļuvi piemērotai ārstēšanai un aprūpei piemērotā laikā, izmantojot optimālas aprūpes iespējas; aicina izveidot daudzdisciplīnu grupas, kas virza vēža pacientu ārstēšanās procesu, un izstrādāt sistēmu daudzdisciplīnu lēmumu pieņemšanai, sasaucot īpašus daudzdisciplīnu konsīlijus, kuros piedalās dažādi vēža speciālisti un primārās aprūpes speciālisti; uzsver, ka ir svarīgi pastāvīgi apmācīt veselības aprūpes speciālistus, lai nodrošinātu viņu informētību par jaunām vēža ārstēšanas iespējām; aicina popularizēt ārstēšanas koordinatora lomu, lai nodrošinātu, ka pacientu ārstēšana tiek pienācīgi koordinēta, un lai nodrošinātu pacientiem vieglu piekļuvi aktuālajai informācijai par vēža diagnostiku un ieteikumiem par veselības sistēmas iespēju izmantošanu;

72. uzskata, ka būtu jāpārskata Direktīvas 2005/36/EK piemērošanas joma, lai panāktu vēža pacientu aprūpes māsu un citu medicīnas darbinieku, kas sniedz atbalstu ārstēšanas procesā, izglītības savstarpēju atzīšanu;

73. aicina dalībvalstis to valsts vēža apkarošanas programmu (VVAP) ietvaros izstrādāt stratēģijas, kas paredz sagatavot un īstenot profilaktiskus pasākumus nolūkā novērst vēža pacientu aprūpes speciālistu izdegšanas risku; aicina Komisiju un EU-OSHA pievērst vērību šai problēmai un uzsver, ka tie būtu jāatzīst par nozīmīgiem Plāna īstenošanas partneriem;

74. mudina, ja tas ir iespējams un droši, izmantot ambulatorās vēža ārstēšanas iespējas, lai saglabātu pacientu un viņu ģimeņu dzīves kvalitāti; īpaši uzsver, ka ir jāveicina bērnu ambulatorā ārstēšana ar nosacījumu, ka attiecīgo telpu/vides un pieejamo medicīnas ierīču dizains ir piemērots pediatrijas pacientu vajadzībām; uzsver farmaceitu, onkologu un medmāsu lomu to pacientu daudzdisciplīnu uzraudzībā, kuri lieto perorālās pretvēža zāles; aicina dalībvalstis ieviest vai uzlabot e-veselības tehnoloģijas, telemedicīnas un teleaprūpes pakalpojumus, lai nodrošinātu vēža pacientu stacionārās un ambulatorās aprūpes nepārtrauktību; aicina Komisiju izmantot programmā “Apvārsnis Eiropa” pētniecībai paredzēto finansējumu, lai atbalstītu telemedicīnas izmantošanu un palīdzētu izstrādāt pierādījumos balstītas pamatnostādnes; aicina veikt pasākumus, lai nodrošinātu vienādu piekļuvi telemedicīnas pakalpojumiem visās dalībvalstīs, un izmantot programmu “ES — veselībai” un “Digitālā Eiropa” finansējumu, lai uzlabotu pacientu un veselības aprūpes speciālistu digitālo pratību;

75. aicina dalībvalstis nodrošināt integrālas un multidisciplināras paliatīvās aprūpes pakalpojumus vēža pacientiem, lai mazinātu sāpes un diskomfortu, veicinot komfortablu aprūpi un nodrošinot māsu vai aprūpētāja klātbūtni, vienlaikus saglabājot pacientu cieņu un ņemot vērā nepieciešamību savlaicīgi plānot aprūpi un pacientu autonomiju; aicina Komisiju atbalstīt un koordinēt regulāru informācijas apmaiņu un paraugprakses īstenošanu hospisu un mājās sniegtas paliatīvās aprūpes jomā ES līmenī; aicina izveidot bērnu paliatīvo aprūpi, it īpaši dalībvalstīs, kurās šāda veida aprūpe vēl netiek plaši piedāvāta; mudina dalībvalstis to VVAP pievērsties paliatīvās aprūpes jautājumam, pēc iespējas palielināt paliatīvās aprūpes nodaļu skaitu katrā reģionā, lai to atbilstoši pielāgotu pacientu vajadzībām, pēc iespējas samazinātu gaidīšanas laiku un nodrošinātu ilgtspējīgu finansējumu, kā arī pietiekami daudz labi apmācītu darbinieku; uzskata, ka būtu jāpaplašina ES tiesiskais regulējums attiecībā uz profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, lai varētu standartizēt paliatīvās aprūpes izglītību un veselības aprūpes profesionāļu paraugpraksi; uzsver, ka nepieciešami paliatīvās aprūpes references tīkli un to integrēšana onkoloģisko slimību ārstēšanas sistēmas visos līmeņos, proti, specializēto slimnīcu, primārās veselības aprūpes centru, hospisu un mājas aprūpes, kā arī teritoriālo slimnīcu līmenī; uzsver, ka visā ES būtu jānovērtē un, izmantojot Vēža jomā pastāvošās nevienlīdzības reģistru, jāziņo par situāciju saistībā ar pacientu piekļuvi atbalsta un paliatīvai aprūpei (tostarp psihoonkoloģijas pakalpojumiem); aicina īstenot veselības aprūpes sistēmu un sociālās palīdzības sistēmu ciešāku sadarbību visās dalībvalstīs;

76. mudina Komisiju un dalībvalstis pieņemt īpašus kvalitātes nodrošināšanas kritērijus un shēmas (tostarp vienotus aprūpes standartus, kritērijus attiecībā uz atbilstīgām organizācijām, infrastruktūrām un kompetencēm, daudzdisciplīnu praksi, speciālistu tālākizglītību, pacientu izglītošanu un dalību klīniskajos pētījumos), kā arī kopīgas klīniskās pamatnostādnes, lai nodrošinātu, ka akreditācijas standarti tiek ievēroti valsts un privātajās slimnīcās, kurās ārstē vēža pacientus, nolūkā nodrošināt vēža efektīvu, drošu un vienlīdzīgu pārvaldību visā ES; uzstāj, ka minētajiem kritērijiem ir jāatbilst pierādījumos balstītas zinātnes atziņu, kas publicētas zinātniski recenzētos izdevumos, augstākajiem pieejamajiem standartiem; uzstāj, ka Plāna ietvaros VVAP būtu jāietver gan publiskās, gan privātās iestādes, kas atbilst kvalitātes nodrošināšanas kritērijiem, lai nodrošinātu augstāko vēža ārstēšanas kvalitāti visiem pacientiem visā ES; aicina dalībvalstis kartēt veselības vajadzības onkoloģijas jomā, sasaistot tās ar esošās onkoloģijas infrastruktūras reālu kartēšanu un apzināšanu; uzskata, ka šī kartēšana ļaus dalībvalstīm labāk plānot piekļuvi esošajai medicīnas infrastruktūrai, noteikt skaidras rīcības jomas un piešķirt prioritātes resursu sadalei, kā arī plānot pārrobežu sadarbību starp onkoloģiskajiem references centriem;

77. atzinīgi vērtē to, ka saskaņā ar Plānu ir paredzēts izveidot ES tīklu, kurā būs savienoti katrā dalībvalstī atzītie nacionālie visaptverošie vēža centri (references centri), lai atvieglotu kvalitāti garantējošu diagnostiku un ārstēšanu, tostarp ar apmācību, pētniecību un klīnisko pārbaužu veicināšanu visā ES; aicina dalībvalstis un Komisiju atbalstīt šādu centru izveidi attiecībā uz retiem vēža veidiem un vēža veidiem, kam nepieciešama sarežģīta ārstēšana; aicina Komisiju apzināt šādus ES pastāvošos centrus, veicināt vismaz viena nacionāla visaptveroša vēža centra izveidi katrā dalībvalstī un atbalstīt šo centru tīkla koordinēšanu; uzsver, ka šā tīkla mērķiem būtu jāietver nevienlīdzības mazināšana un praktiskās, klīniskās un rezultātu izpētes stiprināšana; uzsver, ka praktiskās izpētes veicināšana un attīstība ir uzskatāma par svarīgu ES Visaptverošo vēža centru tīkla mērķi; norāda, ka, veidojot šo ES tīklu, Komisijai būtu jāņem vērā nepieciešamība ieguldīt modernā aprīkojumā un labi apmācītos ārstos un citos veselības aprūpes profesionāļos dažādās specialitātēs, un iesaka jau no paša sākuma plānotā ES Visaptverošo vēža centru tīkla darbā iekļaut dažādas labi attīstītas vēža specialitātes un medicīnas disciplīnas, lai stiprinātu daudzdisciplīnu sadarbību, tādējādi uzlabojot pacientu ārstēšanas rezultātus; aicina Komisiju un dalībvalstis atbalstīt pašreizējās pārrobežu sadarbības, piemēram, Eiropas references tīklu un ar bērnu vēzi saistītos jautājumos, ilgtspēju; aicina Komisiju atbalstīt dalībvalstis, daļu no kohēzijas un reģionālo fondu budžeta paredzot šo centra izveides atbalstam, lai nodrošinātu, ka ir ietverti visi iedzīvotāji;

78. aicina katrā dalībvalstī noteikt, nostiprināt vai izveidot VVAP saskaņā ar PTO pamatnostādnēm par VVAP, kuru īstenotu unikāla struktūra, iespējams, valsts vēža institūts, kas būtu atbildīgs par attiecīgās VVAP īstenošanu un turpmāko pārraudzību, nosakot atbilstīgus mērķus un piešķirot pienācīgus resursus; prasa VVAP saturu pēc iespējas vairāk pielīdzināt Plānam, lai sekmētu tā veiksmīgu īstenošanu; iesaka veidot VVAP saskaņā ar Eiropas ceļvedi kvalitatīvu valsts vēža apkarošanas programmu izstrādei, ko ierosinājusi Eiropas partnerība vēža apkarošanai ( EPAAC ), un aicina visās VVAP ietvert īpašu bērnu vēža un retu vēža veidu komponenti, lai nodrošinātu atbilstīgu resursu piešķiršanu un atbilstīgu īstenošanas programmu ieviešanu, lai apmierinātu šo pacientu īpašās vajadzības; atzinīgi vērtē šo organizāciju tīkla izveidi; uzsver, ka VVAP būtu jāietver noteikumi par atbilstīgu darbinieku spējām, lai katrā dalībvalstī garantētu pietiekamu skaitu onkoloģijas sfēras darbinieku, kas būtu proporcionāls kopējam iedzīvotāju skaitam;

III.b Vienlīdzīga piekļuve vēža pacientu aprūpei un zālēm ES

79. ACCELERATE aicina Komisiju stiprināt ES zāļu tirgu, lai uzlabotu vienlīdzīgu piekļuvi ārstēšanai, tostarp inovācijām un personalizētai medicīnai, samazinātu zāļu trūkumu, novērstu problēmu, kas saistīta ar novatorisku tehnoloģiju un ārstēšanas metožu augstajām cenām, mudinātu uz ģenērisku un biolīdzīgu zāļu izmantošanu un uzlabotu vēža ārstēšanu pieaugušajiem un bērniem; aicina Komisiju un valstu konkurences iestādes izvērtēt ES zāļu tirgu, koncentrējoties uz lielu farmācijas uzņēmumu veiktu MVU iegādi, tādējādi iedragājot godīgu konkurenci; mudina uzsākt dažādu ieinteresēto personu dialogu par piekļuvi zālēm un uz inovācijām balstītiem modeļiem, piemēram, ( 67 ) bērnu vēža jomā, iesaistot visus attiecīgos dalībniekus, tostarp akadēmisko aprindu pārstāvjus, nozari, veselības aprūpes profesionāļus un pacientu pārstāvjus;

80. aicina dalībvalstis palielināt valsts pētniecības, kā arī zāļu un citu veselības aprūpes izstrādājumu ražošanas jaudu, tostarp izveidojot valsts farmaceitiskās laboratorijas, lai nodrošinātu vienlīdzīgu piekļuvi ārstēšanai, mazinātu zāļu trūkumu un atkarību no farmācijas nozares, nodrošinātu bezmaksas piekļuvi inovatīvai ārstēšanai un uzlabotu vēža ārstēšanu pieaugušajiem un bērniem; turklāt aicina dalībvalstis, izmantojot valsts veselības aprūpes pakalpojumus, vēža pacientiem nodrošināt bezmaksas piekļuvi ārstēšanai un zālēm, kā arī apsvērt tādu zāļu politiku, kas nodrošina bezmaksas piekļuvi zālēm lietotājiem, kuri vecāki par 65 gadiem, hroniskiem slimniekiem un ģimenēm, kurām ir finansiālas grūtības;

81. aicina Komisiju pārskatīt 2001. gada 6. novembra Direktīvu 2001/83/EK, ar ko izveido Kopienas kodeksu, kas attiecas uz cilvēkiem paredzētām zālēm ( 68 ) , un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 31. marta Regulu (EK) Nr. 726/2004, ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru ( 69 ) , lai stiprinātu tirdzniecības atļauju sistēmu, uzlabotu zāļu pieejamību un palielinātu ģenērisku un biolīdzīgu zāļu sāncensību;

82. norāda, ka vēža pacienti bieži saskaras ar zāļu trūkumu un ka būtiski pārrāvumi vēža ārstēšanā stipri kaitē viņiem, viņu aprūpētājiem un viņu ģimenēm; aicina Komisiju un dalībvalstis sadarboties, lai novērstu un pārvaldītu visu zāļu un medicīnisko izstrādājumu, jo īpaši pretvēža zāļu, trūkumu, tostarp lētu pirmās nepieciešamības būtisku pretvēža zāļu trūkumu; atbalsta kopīga to pretvēža zāļu groza izveidi, kuras varētu trūkt, lai nodrošinātu pacientiem pastāvīgu atbilstošu ārstēšanas pakalpojumu pieejamību, balstoties uz pārredzami un pienācīgi noteiktām pacientu vajadzībām;

83. aicina Eiropas Savienībā stiprināt un dažādot piegādes ķēdi, jo īpaši pretvēža zāļu piegādes ķēdi, cieši uzraudzīt piegāžu nepietiekamību un trūkumu, kā arī veidot šādu svarīgu zāļu, to aktīvo sastāvdaļu un izejmateriālu stratēģiskus krājumus, jo īpaši tad, ja piegādātāju skaits ir ierobežots; aicina ES zāles reglamentējošos tiesību aktos ieviest juridisku pienākumu farmācijas uzņēmumiem sniegt Eiropas Zāļu aģentūrai informāciju par vēža ārstēšanā būtisku zāļu atbilstošiem drošības krājumiem; uzs