Komisijas paziņojums par Eiropas pilsoņu iniciatīvu (EPI) “End the Cage Age” (“Neturi būrī!”)

(2021/C 274/01)

1. IEVADS. PILSOŅU INICIATĪVA

Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 11. panta 4. punktu miljons vai vairāk Savienības pilsoņu, kas pārstāv ievērojamu dalībvalstu skaitu, var nākt klajā ar Eiropas pilsoņu iniciatīvu un aicināt Eiropas Komisiju tās pilnvaru ietvaros iesniegt atbilstīgu priekšlikumu jautājumos, kuros pēc pilsoņu ieskata Līgumu īstenošanai ir nepieciešams ES tiesību akts. Sīkāki noteikumi par EPI ir izklāstīti Regulā (ES) 2019/788 (1) (EPI regula).

“End the Cage Age” (“Neturi būrī!”) ir sestā EPI, kas ir izpildījusi nepieciešamos skaitliskos kritērijus (2). Tā aicina Komisiju rīkoties jautājumos, kas saistīti ar apiešanos ar lauksaimniecības dzīvniekiem:

“Eiropas Savienībā simtiem miljonu lauksaimniecības dzīvnieku lielāko dzīves daļu pavada sprostos, un tas viņiem rada lielas ciešanas. Aicinām Eiropas Komisiju izbeigt šo necilvēcīgo apiešanos ar lauksaimniecības dzīvniekiem.

Katru gadu milzīgs skaits lauksaimniecības dzīvnieku cieš sprostu dēļ. Tie ir nežēlīgi un nevajadzīgi, jo dzīvnieku labturības ziņā ir iespējamas progresīvākas sistēmas, kurās neizmanto sprostus.

Tāpēc Komisija tiek aicināta ierosināt regulējumu, kas aizliedz izmantot:

— dējējvistām, trušiem, jaunvistām, vaislas broileriem, vaislas dējējputniem, paipalām, pīlēm un zosīm — būrus;

— sivēnmātēm — atnešanās sprostus;

— sivēnmātēm — individuālos aizgaldus (gadījumos, kad tie nav jau aizliegti);

— teļiem — individuālos aizgaldus (gadījumos, kad tie nav jau aizliegti).” (3)

Iniciatīvas organizatori tās mērķus detalizēti izskaidroja sanāksmē ar Komisiju, kas notika 2020. gada 30. oktobrī, un Eiropas Parlamenta rīkotā atklātā uzklausīšanā 2021. gada 15. aprīlī. 2021. gada 10. jūnijā Eiropas Parlaments rīkoja plenārsēdes debates par šo pilsoņu iniciatīvu un pieņēma rezolūciju (4), kurā izklāstīta Parlamenta nostāja.

Šajā paziņojumā saskaņā ar EPI regulas 15. panta 2. punktu ir izklāstīts Komisijas juridiskais un politiskais iniciatīvas novērtējums un tas, kā tā nodomājusi rīkoties, kādu iemeslu dēļ un kādos termiņos.

2. KONTEKSTS

Pilsoņu iniciatīva atspoguļo nepieciešamību pēc pārejas uz ētiskākām un ilgtspējīgākām saimniekošanas sistēmām, kas cita starpā panākama ar jauniem tiesību aktiem dzīvnieku labturības jomā. Atsaukties uz šo nepieciešamību ir svarīga Komisijas prioritāte, kā tas nepārprotami norādīts Eiropas zaļajā kursā (5) un stratēģijā “No lauka līdz galdam” (6). Iniciatīvā norādīts, ka patlaban ES 300 miljoni dzīvnieku tiek turēti sprostos.

Līgumā par Eiropas Savienības darbību dzīvnieki definēti kā justspējīgas būtnes. ES ir ļoti nozīmīga pārtikas importētāja, tāpēc tai ir morāla atbildība nodrošināt, ka dzīvnieku turēšanas apstākļi atspoguļo tās principus, tostarp attiecībā arī uz importēto pārtiku.

Sprostu izmantošanas izbeigšana sākās jau pirms 22 gadiem, kad spēkā stājās tolaik jaunie tiesību akti par dējējvistu turēšanu. Zinātniskā analīze apstiprināja, ka šāda pieeja nāktu par labu arī citu sugu dzīvniekiem, piemēram, teļiem un cūkām, un attiecīgi 1997. un 2001. gadā tika pieņemti daļēji aizliegumi šajā sakarā.

2.1. Esošais dzīvnieku labturības tiesiskais regulējums

Kopš 1974. gada, kad tika pieņemti pirmie ES tiesību akti par dzīvnieku labturību, tie ir attīstījušies un to darbības joma ir vērsusies plašumā. Pašreizējo lauksaimniecības dzīvnieku turēšanas tiesisko regulējumu veido pirmām kārtām vispārīga direktīva (7) par lauksaimniecības mērķiem audzētu un turētu dzīvnieku aizsardzību. Tajā ir noteikti vispārīgi principi, un dalībvalstīm ir zināma rīcības brīvība pieņemt stingrākus noteikumus ar nosacījumu, ka tie ir saderīgi ar ES noteikumiem. Vispārīgo direktīvu papildina četras nozarspecifiskas direktīvas, kas reglamentē dējējvistu, broileru, teļu un cūku labturību.

Vispārīgā direktīva paredz, ka nedrīkst ierobežot dzīvnieku kustības brīvību tā, ka dzīvniekiem tiek nodarītas liekas ciešanas vai savainojumi. Turklāt tajā ir noteikts, ka tad, ja dzīvnieks ilgstoši vai regulāri ir piesiets, sapīts vai atrodas būrī, tam jādod pietiekoši daudz vietas, lai izkustētos atbilstoši tā fizioloģiskajām un etoloģiskajām vajadzībām. Tas nozīmē, ka dzīvnieku turēšana sprostos ir atļauta, taču ar zināmiem nosacījumiem.

Nozarspecifiskās direktīvas paredz konkrētākus noteikumus par iesprostošanu:

— attiecībā uz dējējvistām 1999. gadā pieņemtie tiesību akti par dējējvistu audzēšanu aizliedz Eiropas Savienībā izmantot daudznodalījumu sprostus (sprostu baterijas), un paredz 12 gadu ilgu pārejas periodu, kas sastāv no 2 posmiem: no 2003. gada sprostiem, ko laiž lietošanā pirmo reizi, ir jābūt uzlabotiem sprostiem, bet no 2012. gada visās ES saimniecībās ir aizliegts dējējvistas turēt neuzlabotos bateriju sprostos. Pašlaik dējējvistas drīkst turēt “uzlabotos” sprostos, kur tām ir iespējams mesties laktā un pakašņāties (8);

— no 2013. gada cūku mātītes (sivēnmātes) ir jātur grupās periodā, kas sākas, kad pagājušas 4 nedēļas pēc apsēklošanas (dabiskas lecināšanas vai mākslīgas apsēklošanas), un ilgst līdz brīdim, kad pirms paredzamās atnešanās atlikusi 1 nedēļa. Pārējā laikā (t.i., 1 nedēļu pirms paredzamās atnešanās un 4 nedēļas pēc apsēklošanas) saskaņā ar piemērojamiem ES tiesību aktiem lielu daļu jauncūku un sivēnmāšu regulāri iesprosto “atnešanās nodalījumos” un “sivēnmāšu aizgaldos” (9); kā arī

— kopš 2007. gada nav atļauts turēt teļus atsevišķos aizgaldos, kad tie sasnieguši 8 nedēļu vecumu. Tomēr līdz šim vecumam ir iespējams turēt teļus atsevišķos aizgaldos, ja tiek ievēroti piemērojamo Savienības tiesību aktu (10) nosacījumi.

Nav nekādu īpašu ES dzīvnieku labturības tiesību aktu, kas attiektos uz pārējiem ES pilsoņu iniciatīvā minētajiem dzīvniekiem.

Prasība izbeigt sprostu izmantošanu saskan ar pašreizējo notikumu attīstības gaitu, jo vairākas dalībvalstis jau tagad ir pilnībā vai daļēji aizliegušas izmantot sprostus.

Uzlaboti dējējvistu sprosti:

— aizliegti Austrijā un Luksemburgā;

— aizliegti Francijā jaunās vai modernizētās saimniecībās;

— aizliegti Vācijā no 2025. gada, Čehijā no 2027. gada, Valonijā (Beļģija) no 2028. gada un Slovākijā no 2030. gada.

Sivēnmāšu aizgaldi un atnešanās nodalījumi:

— aizliegti Zviedrijā;

— līdz 2036. gadam atnešanās nodalījumus Vācijā atļauts izmantot ne vairāk kā 5 dienas atnešanās periodā;

— līdz 2029. gadam Vācijā ir aizliegti sivēnmāšu aizgaldi;

— Dānijā no 2035. gada būs aizliegts izmantot sivēnmāšu aizgaldus, sākot no atšķiršanas brīža;

— Nīderlandē sivēnmāšu aizgaldus aizliegts izmantot 4 dienas pēc apsēklošanas, bet Austrijā — 10 dienas pēc apsēklošanas.

Trušu sprosti:

— Austrijā, Vācijā un Nīderlandē aizliegts gaļas trušus turēt sprostos;

— Flandrijā (Beļģijā) no 2016. gada aizliegts gaļas trušus turēt neuzlabotos sprostos, bet no 2025. gada aizliegts gaļas trušus un vaislas mātītes turēt arī uzlabotos sprostos;

— Vācijā, Nīderlandē un Zviedrijā paredzētas īpašas prasības trušu turēšanai, piem., noteikums, ka tie jātur vismaz pa pāriem (nobarojamie truši), ka tiem jānodrošina piemērots graušanas materiāls, pieeja rupjai barībai, pieeja platformai.

2.2. Pašreizējais ES rīcībpolitikas konteksts

2019. gada 11. decembrī Komisija pieņēma paziņojumu par Eiropas zaļo kursu (11), kas ir visaptveroša stratēģija, kā padarīt ES par modernu, resursefektīvu un konkurētspējīgu ekonomiku, kurā ir ņemti vērā visi ilgtspējas aspekti, tostarp dzīvnieku labturība.

2020. gada 20. maijā (zaļā kursa ietvaros) Komisija pieņēma stratēģiju “No lauka līdz galdam” (12), kurā ieskicēta taisnīga, veselīga un vidi saudzējoša pārtikas sistēma. Ar šo stratēģiju Komisija cenšas nodrošināt ne tikai to, ka pārtika ES ir droša, uzturvērtīga un kvalitatīva, bet arī nospraust globālu ilgtspējas standartu. Ilgtspējas plānos dzīvnieku labturībai ir atvēlēta ļoti nozīmīga vieta, un stratēģijā ir pausta Komisijas apņemšanās līdz 2023. gada beigām izvērtēt pašreizējos dzīvnieku labturības tiesību aktus (derīguma pārbaude), sagatavot ietekmes novērtējumu un tad iesniegt priekšlikumus par ES dzīvnieku labturības tiesību aktu pārskatīšanu. Mērķis ir uzlabot dzīvnieku labturību, paplašināt tiesību aktu darbības jomu, salāgot tos ar jaunākajām zinātnes atziņām un atvieglot to piemērošanu.

Stratēģijā Komisija arī paziņoja, ka tā

— izvērtēs iespējas izveidot dzīvnieku labturības marķējumu, lai lietderīgāk izmantotu un uz visu pārtikas ķēdi pārnestu ieguvumus, kas piemīt vidi saudzējošā veidā saražotiem produktiem, kā arī

— ierosinās ilgtspējīgu pārtikas marķēšanas sistēmu.

Stratēģijā “No lauka līdz galdam” atzīts, ka liela nozīme pārejā uz ilgtspējīgu pārtikas sistēmu būs kopējai lauksaimniecības politikai (KLP). Ņemot vērā pašlaik notiekošo likumdošanas procedūru un tās iznākumu, iecerēts, ka no 2023. gada darbosies jauna sistēma, kuras ietvaros dalībvalstis varēs izmanot ekoshēmas (13), lai atbalstītu pāreju uz labāku dzīvnieku labturību (14). Ekoshēmas sniegs lauksaimniekiem atbalstu, kas izpaudīsies kā pārvaldības saistību maksājumi un kompensēs papildu izmaksas vai ienākumu zaudējumus, ko rada stingrāki standarti nekā obligātās prasības. Ekoshēmas tiek pilnībā finansētas no Savienības budžeta.

Arī pēc 2022. gada saglabāsies tādas pašas iespējas no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) saņemt atbalstu saistībā ar dzīvnieku labturību, kādas bija pieejamas no KLP no 2014. līdz 2022. gadam. No ELFLA finansētiem projektiem (“intervencēm”) ir nepieciešams dalībvalstu līdzfinansējums. ELFLA atbalsts izpaužas kā pārvaldības saistības, kas kompensē papildu izmaksas vai ienākumu zaudējumus, ko rada stingrāki standarti nekā obligātās prasības, un investīcijas dzīvnieku labturībai labvēlīgākās dzīvnieku novietnēs. Tas, kādā mērā ELFLA un ekoshēmas atbalsts tiek novirzīts dzīvnieku labturībai, ir atkarīgs no dalībvalstu vajadzībām un prioritātēm.

Vēl citas iespējas sniegt atbalstu no ELFLA un ekoshēmām ir šādas:

— apmācība un konsultācijas;

— pārkārtošanās uz bioloģiskās lauksaimniecības metodēm un to uzturēšana;

— kvalitātes shēmas un

— sadarbība un inovācija starp pārtikas ķēdes dalībniekiem Eiropas inovāciju partnerībā lauksaimniecības ražīgumam un ilgtspējai (EIP-AGRI) (15).

Iecerēts, ka dzīvnieku labturība būs viens no KLP konkrētajiem mērķiem 2023.-2027. gada periodā (16). Katra dalībvalsts izvērtēs savu situāciju, ņemot vērā SWOT analīzi (stiprās puses, vājās vietas, izdevības un draudi) un savas specifiskās vajadzības, jo īpaši saistībā ar dzīvnieku labturību un antimikrobiālo līdzekļu lietošanas samazināšanu. Uz šī pamata katra dalībvalsts izstrādās intervences, kas tiks iekļautas KLP nacionālajā stratēģiskajā plānā (tas sāks darboties no 2023. gada sākuma pēc tam, kad to apstiprinājusi Komisija), kurā būs izklāstīta arī stratēģija, kā kombinēt dažādus KLP instrumentus. Lai izmērītu un pārraudzītu plānu īstenošanas sekmes, tiks izmantoti īpaši rādītāji.

Esošo obligāto dzīvnieku labturībai veltīto juridisko prasību (17) izpilde arī turpmāk būs viens no nosacījumiem, lai lauksaimnieki varētu saņemt KLP tiešo atbalstu pilnā apmērā un konkrētus (ikgadējos) maksājumus no ELFLA, tostarp dzīvnieku labturības maksājumus.

2020. gada decembrī Komisija pieņēma ieteikumus par KLP nacionālajiem stratēģiskajiem plāniem. Šajos ieteikumos, kas adresēti katrai dalībvalstij atsevišķi, ir ietverta virkne pasākumu, kas uzlabo lauksaimniecības dzīvnieku labturību (18).

Lai palīdzētu dalībvalstīm formulēt pasākumus saskaņā ar ieteikumiem, Komisija nesen sāka pētījumu par KLP pasākumiem un instrumentiem, kas nāk par labu dzīvnieku labturībai un palīdz samazināt antimikrobiālu līdzekļu izmantošanu (19). Paredzams, ka pētījums tiks pabeigts 2021. gada oktobrī.

2.3. Zinātniskais konteksts un notiekošie projekti

Labāka dzīvnieku labturība nav tikai ētikas jautājums — tā uzlabo dzīvnieku veselību un samazina vajadzību pēc zālēm, bet tas savukārt samazina iespēju, ka aktivizēsies pret antimikrobiāliem līdzekļiem rezistenti mikroorganismi, un uzlabo pārtikas kvalitāti. Tāpat, piemēram, samazinot dējējvistu stresu, tiek samazināta arī salmonellas izplatība saimēs. Cilvēku labbūtība un dzīvnieku labturība ir cieši saistītas.

Pēdējo 20 gadu laikā Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA), kas ir Komisijas galvenais zinātniskais padomdevējs šajā jomā, ir pieņēmusi atzinumus (cita starpā) par dējējvistu un cūku labturību. Pašlaik EFSA izstrādā vēl citus zinātniskus novērtējumus par pilsoņu iniciatīvā minēto sugu un kategoriju dzīvnieku turēšanu sprostos. Tie būs pieejami 2022. un 2023. gadā. Nesen ir pieņemts EFSA atzinums, kas atspoguļo pašreizējo zināšanu līmeni par trušiem (20).

Nesen publicēti zinātniski pētījumi apliecina, ka pastāv alternatīvas, produktīvas saimniekošanas sistēmas, kur dzīvnieki netiek turēti sprostos. Turklāt Eiropas Parlamenta Lūgumrakstu komitejai (PETI) nesen iesniegtā pētījumā (21) secināts, ka sistēmas, kur dējējvistas netiek turētas būros, ir ekonomiski, vidiski un sociāli līdzīgas sistēmām, kur vistas tiek turētas uzlabotos būros. Citā pētījumā (22) sniegts pārskats par zinātniskajiem pētījumiem par dējējvistu, sivēnmāšu, trušu, pīļu, zosu, teļu un paipalu audzēšanu sprostos. Tajā aprakstīts, kā labturību ietekmē turēšana sprostos vai alternatīvas saimniekošanas sistēmas. Citos ziņojumos ir aprakstīti ar vidi un labturību saistītie sarežģījumi, tas, kādas iespējas pavērtu un iespaidu atstātu turpmāki dzīvnieku labturības uzlabojumi un atteikšanās no sprostu izmantošanas konkrētu lauksaimniecības dzīvnieku audzēšanā ES (23).

Vairākos ES finansētos pētniecības un inovācijas projektos tiek skatīta dzīvnieku labturība, jo īpaši tādi jautājumi kā lauksaimniecība ar mazu resursu patēriņu (24), bioloģiskā lauksaimniecība, precīzā lauksaimniecība (25) un labturībai labvēlīgāka prakse intensīvajā lauksaimniecībā. Lai gan līdz šim neviens projekts nav bijis specifiski vērsts uz atsacīšanos no sprostiem, daži CORE (26) Organic Cofund (27) projekti, kas finansēti no programmas “Apvārsnis 2020”, ir veltīti tādai dzīvnieku audzēšanai, kur tiek apmierinātas dzīvnieku dabiskās vajadzības, un saistītiem jautājumiem; te var minēt šādus:

— POWER — pēta cūku izmitināšanas un audzēšanas metožu uzlabošanu, tostarp atnešanās aizgaldu konstrukcijas, cūku ģenētiku, paņēmienus, kā samazināt jaundzimušu sivēnu mirstību un rūpēties par sivēnu veselību pirms un pēc atšķiršanas no mātes; un

— GroupHouseNet (28), COST pasākums, kura mērķis ir ES lopkopības nozarei piedāvāt inovatīvas cūku un mājputnu vairošanas un audzēšanas metodes, kas nepieciešamas, lai sekmīgi pārietu uz tādām audzēšanas sistēmām, kur dzīvniekus tur lielās grupās, bet nav vajadzīgs apgriezt astes un knābjus.

“Apvārsnis Eiropa”, ES jaunā pētniecības un inovācijas pamatprogramma, arī 2021.–2027. gadā sniegs nepieciešamo atbalstu, jo īpaši intervences jomā “lauksaimniecība, mežsaimniecība un lauku apvidi” (29).

2.4. Sociālekonomiskais konteksts

Aizvien vairāk patērētāju aizvien enerģiskāk uzstāj, ka ir jāpiekopj dzīvnieku labturībai labvēlīga saimniekošana un ka ir nepieciešama informācija, kas ļauj noskaidrot, kuri produkti ir iegūti labturībai labvēlīgos apstākļos (30).

Lauksaimniecības dzīvniekus tur sprostos dažādu, lielākoties ekonomisku iemeslu dēļ. Šādas sistēmas (jo īpaši intensīvās ražošanas objektos) ir ekonomiski izdevīgas un praktiskākas no darba apstākļu viedokļa. Arī biodrošības apsvērumu dēļ var būt nepieciešams dzīvniekus iesprostot iekštelpās, lai novērstu kādu dzīvnieku slimību izplatīšanos.

Atteikšanās no sprostu izmantošanas nozīmē, ka ir jāmaina pašreizējās saimniekošanas sistēmas, un tas bieži vien prasa lielas investīcijas. Lauksaimniekiem var nākties pielāgot fermas, iegādāties jaunas iekārtas un pielāgot ražošanas un lopkopības metodes. Tajā pašā laikā pāreja uz tādām lauksaimniecības sistēmām, kurās ir augstāki dzīvnieku labturības standarti, bieži vien uzlabo lauksaimnieku reputāciju sabiedrībā un vairo uzticēšanos viņu darbam (31). ES augstie dzīvnieku labturības standarti nāk par labu ES lauksaimniecības produktu labajai slavai, ar ko daļēji skaidrojams lielais pieprasījums pēc tiem, un tas savukārt lauksaimniekiem ļauj labāk nopelnīt. Izmaiņas pašreizējās lauksaimniecības sistēmās palīdzētu arī saglabāt resursus, no kuriem ir atkarīgas pārtikas sistēmas, un tas savukārt mazinātu biodaudzveidības izzušanu.

2.5. Pilsoņu iniciatīvas kontekstā relevantas pašreizējās iniciatīvas un darbības

Ņemot vērā ieceri pārskatīt dzīvnieku labturības tiesību aktus, tostarp Direktīvu 98/58/EK (32) par lauksaimniecībā izmantojamo dzīvnieku aizsardzību, par ko Komisija paziņoja stratēģijā “No lauka līdz galdam”, Komisija veic vai jau ir veikusi šādus pasākumus:

— 2020. gada jūnijā tā uzdeva EFSA sagatavot atjauninātus zinātniskos atzinumus par dažādu ražošanas sistēmu priekšrocībām un trūkumiem un par to, kā tās varētu uzlabot attiecībā uz sugām, kuras pašlaik aptver nozarspecifiski dzīvnieku labturības tiesību akti, t.i., dējējvistām (darba uzdevumā iekļautas arī jaunvistas un vaislas dējējvistas), broileriem (arī vaislas broileriem), teļiem un cūkām. 2021. gada jūnijā tā prasīja sagatavot vēl citus atzinumus par paipalu, pīļu un zosu audzēšanu sprostos un bez sprostiem no dzīvnieku labturības viedokļa (33). Paredzams, ka EFSA šos atzinumus sniegs 2022. un 2023. gadā.

— 2021. gada 7. aprīlī Komisija publicēja ES 2012.–2015. gada dzīvnieku labturības stratēģijas novērtējuma rezultātus (34);

— Pašlaik Komisija veic ES dzīvnieku labturības acquis (35) novērtējumu (derīguma pārbaudi), kura mērķis ir noskaidrot: — esošo noteikumu veidola, tvēruma un īstenošanas iespējamie trūkumi; — vienkāršošanas un regulatīvo izmaksu un sloga samazināšanas potenciāls; un — iespējamie “caurumi” un uzlabojumi.

Derīguma pārbaudi iecerēts pabeigt līdz 2022. gadam.

— Komisija vērtē iespējas izveidot ES mēroga dzīvnieku labturības marķējumu, lai uzlabotu vērtības pārnesi pārtikas ķēdē. Tālab tā ir izveidojusi īpašu ES Dzīvnieku labturības platformas apakšgrupu un uzsākusi pētījumu par dzīvnieku labturības marķējumu (36).

Bez tam pilsoņu iniciatīvas kontekstā relevantas ir šādas jau noritošas un ieplānotas darbības:

— pētījumi nolūkā savākt datus par to, kādas vidiskās un sociālekonomiskās sekas radīs atteikšanās no sprostiem, un gūt skaidrāku priekšstatu par pašreizējo situāciju ES; (37)

— pašlaik sagatavošanā ir rīcības kodekss par atbildīgu uzņēmējdarbības un tirgvedības praksi. Tā mērķis ir mudināt pārtikas apritē iesaistītos aktorus uzņemties ilgtspējas saistības, kas aptver arī dzīvnieku labturību; šādas saistības varētu attiekties arī uz pāreju uz tādām saimniekošanas sistēmām, kur neizmanto būrus;

— līdz 2023. gada beigām Komisija sagatavos tiesību akta priekšlikumu par ilgtspējīgas pārtikas sistēmas regulējumu. Dzīvnieku labturība būs viens no jautājumiem diskusijās par pārtikas sistēmas ilgtspējas definīciju un par kritērijiem, pēc kuriem novērtē pārtikas un darbību ilgtspēju;

— līdz 2024. gadam Komisija ierosinās ilgtspējīgas pārtikas marķēšanas sistēmu, kas aptvers pārtikas produktu uzturvērtības, klimatiskos, vidiskos un sociālos aspektus, tostarp dzīvnieku labturības aspektu;

— lai gan vairākos divpusējos tirdzniecības nolīgumos ar trešām valstīm jau ir iekļauti sadarbības noteikumi dzīvnieku labturības jomā, ES ierosinās, ka pašlaik noritošajās sarunās par brīvās tirdzniecības nolīgumiem ar partnervalstīm un nākotnes tirdzniecības nolīgumos būtu jāiekļauj sadaļa par ilgtspējīgām pārtikas ražošanas sistēmām. te ietilpst arī sadarbība dzīvnieku labturības jomā; un

— ES popularizē savus dzīvnieku labturības standartus, piedalīdamās Pasaules Dzīvnieku veselības organizācijas (OIE) dzīvnieku labturības starptautisko standartu (38) izstrādē, pieņemšanā un īstenošanā un sadarbodamās ar ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizāciju (FAO).

3. INICIATĪVAS PRIEKŠLIKUMU IZVĒRTĒJUMS

3.1. Atbilde uz iniciatīvu: darbības

Pilsoņu iniciatīva aicina Komisiju ierosināt tiesību aktu, ar ko aizliedz izmantot:

— dējējvistām, trušiem, jaunvistām, vaislas broileriem, vaislas dējējputniem, paipalām, pīlēm un zosīm — būrus;

— sivēnmātēm — atnešanās sprostus;

— sivēnmātēm — individuālos aizgaldus (gadījumos, kad tie nav jau aizliegti); un

— teļiem — individuālos aizgaldus (gadījumos, kad tie nav jau aizliegti).

Atsaucoties uz šo iniciatīvu un prasību pāriet uz ētiskākām un ilgtspējīgākām lauksaimniecības sistēmām, Komisija ir nodomājusi nākt klajā ar priekšlikumu pakāpeniski izbeigt un galu galā aizliegt šādu sprostu sistēmu izmantošanu attiecībā uz visām minētajām sugām un kategorijām, ievērojot nosacījumus (tostarp pārejas perioda ilgumu), kas tiks noteikti, pamatojoties uz EFSA atzinumiem un ietekmes novērtējumu. Tas būs viens no dzīvnieku labturības tiesību aktu pārskatīšanas galvenajiem mērķiem; Komisija apņēmusies šo pārskatīšanu ierosināt līdz 2023. gada pēdējam ceturksnim.

Pārskatīšanas procesa kontekstā Komisija apsvērs šādus aspektus:

A. dzīvnieki, ko jau pašlaik aptver nozarspecifiski dzīvnieku labturības tiesību akti

Pašreizējie dzīvnieku labturības tiesību akti, kas veltīti konkrētām sugām, proti, dējējvistām, sivēnmātēm un teļiem, tiks pārskatīti stratēģijas “No lauka līdz galdam” ietvaros, un Komisija gatavojas nākt klajā ar attiecīgo priekšlikumu līdz 2023. gada pēdējam ceturksnim. šie tiesību akti pašlaik aizliedz izmantot noteiktu veidu sprostus, bet ne visus;

B. dzīvnieki, ko pašlaik neaptver nozarspecifiski dzīvnieku labturības tiesību akti

Pašlaik nav īpašu ES dzīvnieku labturības tiesību aktu, kas būtu veltīti vairākām EPI aptvertajām sugām/kategorijām (truši, jaunvistas, vaislas broileri, vaislas dējējvistas, paipalas, pīles un zosis).

Reaģējot uz iniciatīvu, Komisija 2020. gada jūnijā un 2021. gada jūnijā uzdeva EFSA papildināt esošos zinātniskos pierādījumus par to, kā turēšana sprostos iespaido dējējvistu, cūku, teļu, jaunvistu, vaislas broileru, vaislas dējējvistu, paipalu, pīļu un zosu labturību; tas EFSA jāpaveic pa 2022. gadu un 2023. gada sākumā, lai līdz 2023. gada pēdējam ceturksnim būtu iespējams sagatavot attiecīgos tiesību aktus.

Nosacījumus, ar kādiem aizliegs izmantot sprostu sistēmas, paredzēs, balstoties uz ietekmes novērtējumu; tajos ņems vērā:

— ieguvumus no dzīvnieku labturības viedokļa;

— ES lauksaimniecības nozares (tostarp mazo saimniecību) sociālās un ekonomiskās vajadzības;

— starptautiskās tirdzniecības dimensiju un

— vidiskos aspektus.

3.2. Atbilde uz iniciatīvu: iecerētie termiņi

3.1. nodaļā izklāstītā Komisijas atbilde uz iniciatīvu būs viens no dzīvnieku labturības tiesību aktu pārskatīšanas galvenajiem mērķiem; Komisija apņēmusies šo pārskatīšanu ierosināt līdz 2023. gada pēdējam ceturksnim.

Lai izstrādātu šo tiesību akta priekšlikumu, Komisija vispirms veiks ietekmes novērtējumu, kā aprakstīts iepriekš. Šis ietekmes novērtējums cita starpā palīdzēs pieņemt lēmumus par papildpasākumiem. Te ietilps arī sabiedriskā apspriešana, kas norisināsies 2022. gada sākumā. Iecerēts, ka ietekmes novērtējums tiks pabeigts līdz 2022. gada beigām.

Lai gan pilsoņu iniciatīvā nav prasīti konkrēti termiņi, sanāksmē ar Komisiju un uzklausīšanā Eiropas Parlamentā organizatori pauda vēlmi, lai sprostu aizliegums stātos spēkā 2027. gadā.

Aizlieguma spēkā stāšanās datums un līdz ar to arī izmantošanas pakāpeniskās izbeigšanas perioda ilgums tiks noteikts, ņemot vērā tiesību akta priekšlikuma ietekmes novērtējumu. Konkrētāk, šajā novērtējumā apskatīs, cik reāli ir panākt, ka ierosinātie tiesību akti stājas spēkā 2027. gadā, ņemot vērā nepieciešamību šajā pārejas posmā atbalstīt lauksaimniekus gan finansiāli, gan citādi.

3.3. Pārejas pasākumi un papildu pasākumi ES

Lai gan pašā iniciatīvā nav prasīti nekādi pārejas un papildu pasākumi, sanāksmē ar Komisiju un uzklausīšanā Eiropas Parlamentā organizatori norādīja, ka šādi pasākumi būtu vajadzīgi, lai atvieglotu pāreju uz tādu saimniekošanu, kur netiek izmantoti sprosti.

Komisija uzskata, ka pārejai uz sistēmām bez sprostiem jābūt līdzsvarotai un līdz ar to ir pienācīgi jāapsver sabiedrības paustās bažas, tas, kāda būs ekonomiskā ietekme uz dažādām iesaistītajām pusēm, un vidiskie aspekti. Pāreja jāorganizē un jāatbalsta tā, lai lauksaimnieki sabiedrības prasību pēc lielākas dzīvnieku labturības varētu izmantot kā izdevību tieši uzlabot dzīvnieku veselību un labturību, pārtikas kvalitāti un vidisko mērķu sasniegšanu, tajā pašā laikā neapdraudot saimniecību pastāvēšanu. Svarīga loma būs visai pārtikas ķēdei, jo īpaši pārtikas rūpniecības nozarei un mazumtirdzniecības sektoram.

Tāpēc līdztekus tiesību aktiem Komisija turpinās darbu pie atbalstošiem pasākumiem, piemēram, paraugpraksēm, vadlīnijām, ieteikumiem un pētījumiem, kas popularizēs saimniekošanu bez sprostiem un pāreju uz to. Gatavojoties sprostu izmantošanas pakāpeniskai izskaušanai, Komisija veicinās saziņu un informēšanu par šiem pasākumiem. Komisija ir iecerējusi dot lauksaimniekiem stimulus uzsākt pārejas procesu.

— KLP ietvaros ES finansiāli atbalstīs lauksaimniekus pārejā uz saimniekošanas sistēmām bez sprostiem, proti, tā izmantos lauku attīstības politikas instrumentus un jaunās ekoshēmas (tādā mērā, kādā dalībvalstis šīs iespējas izmanto). Komisija aicina dalībvalstis izmantot ekoshēmas (kad būs pieņemti tiesību akti, ar ko izveido jauno KLP) un savos nacionālajos stratēģiskajos plānos izklāstīt savas intervences stratēģijas, kā tās iecerējušas atbalstīt sprostu izmantošanas izbeigšanu. Tas var nozīmēt arī pāreju uz inovatīviem risinājumiem un ekstensīvām ražošanas sistēmām.

Izvērtējot dalībvalstu nacionālos stratēģiskos plānus, Komisija īpašu uzmanību veltīs tam, kādu finansiālo atbalstu dalībvalstis iecerējušas atvēlēt dzīvnieku labturības uzlabošanai. Visbeidzot, Komisija aicina dalībvalstis palielināt ELFLA atbalsta intensitāti (39), kas atvēlēts saimniekošanai bez sprostiem — tai vajadzētu būt lielākai nekā tai, kas domāta investīcijām novietnēs, kur par dzīvnieku labturību domāts mazāk.

Lauksaimniecības produktu veicināšanas (40) gada darba programmās Komisija īpašu budžetu atvēlēs informētības vairošanai par ilgtspēju lauksaimniecībā, tostarp par dzīvnieku labturības nodrošināšanu, piemēram, saimniekošanas sistēmām, kur neizmanto sprostus.

KLP finansējumu papildinās vēl citi atbalsta pasākumi:

— saskaņā ar pieņemto bioloģiskās lauksaimniecības rīcības plānu, kura mērķis ir panākt, ka līdz ar 2030. gadu 25 % no zemes ES tiek izmantota bioloģiskajai lauksaimniecībai, lauksaimniekiem tiks dotas iespējas no sprostu sistēmām uzreiz pāriet uz bioloģisko lauksaimniecību. Bioloģiskajā ražošanā nav atļauts izmantot sprostus (41);

— Komisija lauksaimniekus un citus aktorus pārejā uz saimniekošanu bez sprostiem atbalstīs ar informācijas kampaņām un apmācību; tam tiks izmantoti dalībvalstu lauksaimniecisko konsultāciju dienesti (42);

— Komisija cieši sadarbosies ar pārtikas rūpniecības nozari un mazumtirgotājiem, lai mudinātu tos par izdevīgām saimniecības cenām iepirkt produktus, kas saražoti, saimniekošanā neizmantojot sprostus, un tādējādi sekmēt šādu produktu tirgus attīstību;

— saskaņā ar stratēģiju “No lauka līdz galdam” Komisija izvērtēs iespējas izveidot dzīvnieku labturības marķējumu, lai uzlabotu vērtības pārnesi pārtikas ķēdē. Ja tiktu noteikta prasība, ja patērētāji ir jāinformē par to, vai produkti iegūti no sprostos turētiem dzīvniekiem, tas varētu lauksaimniekus mudināt straujāk pāriet uz sistēmām bez sprostiem, bet patērētājus — apzināties savas izvēles iespējas. Līdzīgā kārtā Komisija izvērtēs iespējas tiesību aktu pārskatīšanas gaitā paplašināt lauksaimniecības tirdzniecības standartu darbības jomu (kā minēts stratēģijā “No lauka līdz galdam”);

— ņemot vērā, cik lielā mērā publiskais iepirkums var palīdzēt ES pārtikas ražošanas un patēriņa modeļa pārveidošanā, proti, kāpināt ilgtspējīgāku pārtikas apgādi, Komisija stratēģijā “No lauka līdz galdam” apņēmās rast labāko veidu, kā noteikt obligātos minimālos kritērijus ilgtspējīgam pārtikas iepirkumam. Šajā sakarā tā pētīs, kā varētu atbalstīt pāreju uz sistēmām, kur neizmanto sprostus. Daži dzīvnieku labturības aspekti jau ir aplūkoti pašreizējos zaļā publiskā iepirkuma kritērijos (43);

— attiecīgā gadījumā programma “Apvārsnis Eiropa” palīdzēs sagādāt lēmumu pieņēmējiem un aktoriem vajadzīgos papildu zinātniskos pierādījumus. Konkrētāk, 2023.–2024. gada darba programmā tiks ierosināts izveidot Eiropas partnerību dzīvnieku veselības un labturības lietās.

Vēl var minēt pasākumus, ar ko nodrošina labāku un stingrāku spēkā esošo tiesību aktu piemērošanu; tādi ir, piemēram, inspektoru apmācība (izmantojot Komisijas programmu “Labāka apmācība nekaitīgai pārtikai” (44) un ES dzīvnieku labturības references centrus) un Komisijas realizētās dzīvnieku labturības sistēmas revīzijas, pēc kurām valstu pārvaldes iestādes veic attiecīgus pēcpasākumus.

Turklāt dalībvalstis lauksaimniekus pārejā uz saimniekošanu bez sprostiem var atbalstīt arī ar saviem nacionālajiem valsts atbalsta pasākumiem (45). Noteikumi par valsts atbalstu lauksaimniecībā atļauj piešķirt finansiālu atbalstu lauksaimniekiem, kamēr vēl nav stājušies spēkā ES standarti. Ja tiek ieviesti kādi jauni ES standarti, lauksaimnieki var ierobežotu laika periodu saņemt atbalstu par saistītajām investīcijām.

3.4. Tirdzniecības aspekti

Komisija cenšas veicināt ilgtspējīgu standartu — tostarp dzīvnieku labturības standartu — ieviešanu visā pasaulē un gādāt par to, lai rīcībpolitikas attiecībā uz vietējiem un importētajiem produktiem būtu saskanīgas. Ietekmes novērtējumā skatīs dažādas iespējas, kā šo mērķi sasniegt attiecībā uz dzīvniekiem un dzīvnieku izcelsmes produktiem no trešām valstīm.

Paziņojumā par tirdzniecības politikas pārskatīšanu (46) Komisija uzsvēra, ka importētajiem produktiem ir jāatbilst attiecīgajiem ES noteikumiem un standartiem un ka noteiktos apstākļos, ko nosaka Pasaules Tirdzniecības organizācijas noteikumi, ES ir lietderīgi noteikt, ka importētajiem produktiem ir jāatbilst konkrētām ražošanas prasībām. Ražošanas prasību piemērošana importam ir leģitīma tāpēc, ka ir nepieciešams aizsargāt vidi vai reaģēt uz ētikas problēmjautājumiem. Ikreiz, kad tiek izmantota šāda pieeja, tas jādara, pilnībā ievērojot PTO noteikumus. Tāpat dzīvnieku labturības prasības attiecībā uz importētiem produktiem ir iespējams noteikt divpusējos tirdzniecības nolīgumos.

Saskaņā ar pašlaik spēkā esošajiem ES tiesību aktiem tikai uz dažu dzīvnieku sugu un produktu importu attiecas īpašas dzīvnieku labturības prasības. Ja nav pietiekamu garantiju tam, ka eksportētājvalsts olu tirdzniecības standarti ir līdzvērtīgi ES standartiem, uz olu iepakojuma jābūt norādei, ka vistu turēšanas metode ir “ES standartiem neatbilstoša” (47). Importētai gaļai pievienoto veselības sertifikātu papildina ar apliecinājumu, kas apstiprina, ka eksportētājvalsts nokaušanas prasības ir vismaz līdzvērtīgas tām, ko paredz ES tiesību akti par dzīvnieku labturību, piemēram, attiecībā uz apdullināšanas procedūrām (48).

Komisija aktīvi popularizē ES dzīvnieku labturības standartus divpusējā sadarbībā un kopīgā darbā ar starptautiskām organizācijām, piemēram, OIE un FAO, lai uzlabotu dzīvnieku turēšanas apstākļus visā pasaulē. Zināmi panākumi ir gūti, tomēr tie nav pārāk iespaidīgi un ļoti lielā mērā ir atkarīgi no tirdzniecības partnera intereses paaugstināt savus standartus. Komisija ir nolēmusi šos pūliņus starptautiskā līmenī uzturēt un pat kāpināt.

Tā kā ES ir ļoti nozīmīgs pārtikas importētājs, Komisija šo jautājumu izskatīs ietekmes novērtējumā par dzīvnieku labturības tiesību aktu pārskatīšanu, proti, izvērtēs tālāk norādītos rīcības variantus (kas viens otru neizslēdz) un to kombinācijas. Visiem turpmākajiem ES pasākumiem būs jāatbilst PTO noteikumiem.

1. variants Pastiprināta sadarbība ar tirdzniecības partneriem

Komisija izveidos īpašus “zināšanu kanālus”, lai izplatītu jaunāko zinātnisko informāciju par to, kādas ir alternatīvas dzīvnieku turēšanai sprostos. Tā tieksies pastiprināt sadarbību ar tirdzniecības partneriem, jo īpaši tiem, kas ar ES noslēguši brīvās tirdzniecības nolīgumu vai ar kuriem notiek vai ir plānotas tirdzniecības sarunas. Tas būs saskaņā ar stratēģijā “No lauka līdz galdam” izvirzītajām iecerēm par “zaļo alianšu/partnerību” izveidi, un tam vajadzētu kāpināt ES dzīvnieku labturības standartu pārņemšanu pasaulē. Divpusēja sadarbība tiks kombinēta ar līdzīgām pieejām sadarbībā ar starptautiskām un reģionālām organizācijām.

2. variants Zināmu ES noteikumu piemērošana importam

Komisija izvērtēs, kādas ir iespējas ES noteikumus par sprostiem pārvērst specifiskās prasībās, kas pēc pienācīga pārejas perioda piemērojamas importam, tajā pašā laikā gādājot par to, ka iedzīvotāju bažas netiek atstātas bez ievērības. Pārejas periodā ES varētu partnervalstīm, no kurām tā importē attiecīgos dzīvniekus/produktus, sniegt atbalstu vai stimulus, kas izpaustos kā, piemēram:

— tehniskā palīdzība un sadarbības iespējas, kas paredzētas pašreizējos un nākotnes tirdzniecības nolīgumos, un

— kaimiņattiecību un pirmspievienošanās programmas, kuru mērķis ir modernizēt saimniekošanas sistēmas tā, lai tās atbilstu ES prasībām, un atbalstīt pāreju uz saimniekošanu bez sprostiem.

Līdztekus tiktu apmācīti inspektori no trešām valstīm (BTSF programma) un rīkoti informētības vairošanas pasākumi.

3. variants Dzīvnieku labturības marķēšanas sistēma, kas tiktu piemērota arī importam

Komisija izvērtēs, vai būtu iespējams ieviest marķēšanas prasības, kas ES patērētājiem sniegtu informāciju par to, vai produkti ir vai nav iegūti no sprostos turētiem dzīvniekiem. Šādas prasības attiektos uz visiem ES tirgū laistiem produktiem, tostarp importētiem produktiem, un vienlaikus tiktu pilnā mērā ievērotas ES starptautiskās saistības.

Ja izvēlas 2. un/vai 3. variantu, tad pievienošanās sarunvalstis lauksaimniecības un dzīvnieku labturības sadaļās varētu iekļaut attiecīgus projektu priekšlikumus, tostarp par sprostu izskaušanu, piemēram, izmantojot Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu (IPA) (49). Pārējām trešām valstīm, tostarp ES kaimiņvalstīm, ir pieejams Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instruments (NDICI) — Globālā Eiropa (50).

4. SECINĀJUMI UN PERSPEKTĪVA

Atbildot uz Eiropas pilsoņu iniciatīvu “End the Cage Age” (“Neturi būrī!”), Komisija izdarījusi turpmāk minētos secinājumus.

Iniciatīva “End the Cage Age” (“Neturi būrī!”) atspoguļo zinātniski pamatotu sabiedrības nostāju, ka būtu jāaizliedz turēt sprostos noteiktu sugu lauksaimniecības dzīvnieki. Šī iniciatīva atbilst Komisijas apsvērumiem par šajā jomā darāmo. Šīs iniciatīvas mērķus Komisija ņems vērā, īstenojot Eiropas zaļo kursu un stratēģiju “No lauka līdz galdam”.

Konkrētāk, Komisija ir nodomājusi līdz 2023. gada beigām nākt klajā ar tiesību akta priekšlikumu, kas paredz pakāpeniski izbeigt un beigu beigās aizliegt turēt sprostos visu iniciatīvā minēto sugu un kategoriju dzīvniekus (dējējvistas, sivēnmātes, teļus, trušus, jaunvistas, vaislas broilerus, vaislas dējējvistas, paipalas, pīles un zosis); tas tiks darīts plānotās ES dzīvnieku labturības tiesību aktu pārskatīšanas ietvaros, ievērojot nosacījumus (tostarp pārejas perioda ilgumu), kas tiks noteikti, pamatojoties uz EFSA atzinumiem un ietekmes novērtējuma rezultātiem.

Tālab Komisija ņems vērā visas pieejamos zinātniskos datus, sociālās, ekonomiskās un vidiskās ietekmes novērtējumu, mainīgās vajadzības un patērētāju pieprasījumu. Šos elementus ņems vērā, nosakot, cik ilgam jābūt saprātīgam pārejas periodam un kādi papildu un atbalsta pasākumi vajadzīgi, lai šo pāreju atvieglotu. Komisija jo īpaši apsvērs, cik reālistiski ir strādāt pie tā, lai ierosinātie tiesību akti stātos spēkā no 2027. gada.

Tā kā ES ir nozīmīga pārtikas produktu importētāja, tai ir sabiedriska atbildība arī par tās importētajiem produktiem. Tāpēc ES uzturēs un pastiprinās divpusējos un daudzpusējos pūliņus kāpināt dzīvnieku labturības līmeni trešās valstīs. Ietekmes novērtējumā Komisija apsvērs, kādi ir šī jautājuma risināšanas varianti, piemēram, vai importētiem produktiem varētu piemērot ES noteikumiem un standartiem līdzvērtīgus noteikumus un standartus vai varbūt marķēšanas prasības, turklāt tā, lai tiktu ievēroti arī PTO noteikumi. Tāpat jāņem vērā ES iedzīvotāju prasības un vajadzība pēc saskaņota risinājuma ES līmenī, lai aizsargātu vienoto tirgu.

Lai atvieglotu ilgtspējīgu un ekonomiski dzīvotspējīgu pāreju, Komisija pieņems un realizēs vai īstenos īpašus atbalsta pasākumus galvenajās rīcībpolitiskajās jomās, kas ir, piemēram, KLP, tirdzniecība, pētniecība un inovācija.

(1) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/788 (2019. gada 17. aprīlis) par Eiropas pilsoņu iniciatīvu (OV L 130, 17.5.2019., 55. lpp.).

(2) Pielikumā sniegta sīkāka procesuāla informācija par iniciatīvu, tostarp par nepieciešamajiem skaitliskajiem sliekšņiem un to, cik derīgu paziņojumu par atbalstu saņemts.

(3) https://europa.eu/citizens-initiative/initiatives/details/2018/000004_lv

(4) https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/B-9-2021-0296_LV.html

(5) https://ec.europa.eu/info/publications/communication-european-green-deal_lv

(6) https://ec.europa.eu/food/farm2fork_en

(7) Padomes Direktīva 98/58/EK (1998. gada 20. jūlijs) par lauksaimniecībā izmantojamo dzīvnieku aizsardzību (OV L 221, 8.8.1998., 23. lpp.).

(8) Padomes Direktīva 1999/74/EK (1999. gada 19. jūlijs), ar ko paredz minimālos standartus dējējvistu aizsardzībai (OV L 203, 3.8.1999., 53. lpp.).

(9) Padomes Direktīva 2008/120/EK (2008. gada 18. decembris), ar kuru nosaka minimālos standartus cūku aizsardzībai (OV L 47, 18.2.2009., 5. lpp.).

(10) Padomes Direktīva 2008/119/EK (2008. gada 18. decembris), ar ko nosaka obligātos standartus teļu aizsardzībai (OV L 10, 15.1.2009., 7. lpp.).

(11) https://ec.europa.eu/info/strategy/priorities-2019-2024/european-green-deal_lv

(12) https://ec.europa.eu/food/farm2fork_en

(13) Ekoshēmas ir lauksaimniecības maksājumu shēmas, kuru mērķis ir vides, klimata un dzīvnieku labturības aizsardzība: https://ec.europa.eu/eurostat/statistics-explained/index.php?title=Glossary:Eco-schemes

(14) Saraksts ar potenciālajām lauksaimniecības praksēm, par ko varētu saņemt atbalstu no ekoshēmām, atrodams: https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/food-farming-fisheries/key_policies/documents/factsheet-agri-practices-under-ecoscheme_en.pdf

(15) https://ec.europa.eu/eip/agriculture/en/about

(16) KLP reformas likumdošanas procedūra vēl nav pabeigta. Tāpēc tas, kādi būs tās galvenie elementi saistībā ar labturību, ir atkarīgs no likumdevēju vienošanās.

(17) T.s. KLP savstarpējā atbilstība kopš 2003. gada. Tā netiek sistemātiski pārbaudīta pirms maksājumu piešķiršanas, bet a posteriori savstarpējās atbilstības pārbaudes uz vietas ir obligātas vismaz 1 % saņēmēju. Tas ir efektīvs instruments, kā vairot saņēmēju informētību par dzīvnieku labturības prasībām: https://ec.europa.eu/info/food-farming-fisheries/key-policies/common-agricultural-policy/income-support/cross-compliance_lv

(18) Ieteikumi ir adresēti atsevišķām dalībvalstīm un pielāgoti to konkrētajai situācijai. To mērķis ir palīdzēt katrai dalībvalstij izstrādāt savu KLP nacionālo stratēģisko plānu, proti, tajos ir norādītas galvenās jomas, uz kurām dalībvalstij jākoncentrējas: https://ec.europa.eu/info/food-farming-fisheries/key-policies/common-agricultural-policy/cap-strategic-plans_en#cap-strategic-plans-recommendations

(19) Evaluation study of the CAP measures and instruments promoting animal welfare and reduction of antimicrobials use (AGRI-2020-0319; termiņš — 2021. gada oktobris).

(20) EFSA Dzīvnieku veselības un labturības ekspertu grupa (AHAW), Health and welfare of rabbits farmed in different production systems, zinātniskais atzinums (EFSA-Q-2019-00593); pieņemts 2019. gada 21. novembrī: https://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/pub/5944

(21) End the cage age: looking for alternatives — overview of alternatives to cage housing and the impact on animal welfare and other aspects of sustainability (30-11-2020): https://www.europarl.europa.eu/thinktank/en/document.html?reference=IPOL_STU%282020 %29658539 https://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2020/658539/IPOL_STU(2020)658539_EN.pdf

(22) Compassion in World Farming (2021. gada 21. februārī), Scientific briefing on caged farming – overview of scientific research on caged farming of laying hens, sows, rabbits, ducks, geese, calves and quail: https://www.ciwf.eu/media/7444223/ciwf-february-2021-scientific-briefing-on-caged-farming.pdf

(23) piem., Assessment of environmental and socio-economic impacts of increased animal welfare standards — transitioning towards cage-free farming in the EU, ziņojums par rīcībpolitiku: https://ieep.eu/publications/assessment-of-environmental-and-socio-economic-impacts-of-increased-animal-welfare-standards; Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja, Lauksaimnieka profesija un rentabilitātes problēma, atzinums (pieņemts 2019. gada 18. jūlijā.).

(24) “Lauksaimniecība ar mazu resursu patēriņu”, ciktāl tā attiecas uz dzīvniekiem, ietver “ekstensīvu” lauksaimniecību, piekļuvi āra platībām, vietējo šķirņu izmantošanu utt., kas var uzlabot labturību un samazināt antibiotiku lietošanu.

(25) “Precīzā lauksaimniecība”, ciktāl tā attiecas uz dzīvniekiem, ir jebkura tehnoloģija, kas ļauj izsekot mājlopiem, piemēram, kūtī izvietota kamera var palīdzēt savlaicīgi konstatēt kādu konkrētu problēmu.

(26) Eiropas ministriju un pētniecības padomju tīkls, kas finansē pētījumus par bioloģiskās pārtikas un lauksaimniecības sistēmām; izveidots 2004. gadā.

(27) https://projects.au.dk/coreorganiccofund/core-organic-cofund-projects/

(28) https://www.grouphousenet.eu/about-2

(29) https://ec.europa.eu/info/research-and-innovation/funding/funding-opportunities/funding-programmes-and-open-calls/horizon-europe/cluster-6-food-bioeconomy-natural-resources-agriculture-and-environment_en

(30) “Eiropiešu attieksme pret dzīvnieku labturību”, Eirobarometra speciālaptauja Nr. 442 (2016. gada marts): file:///C:/Users/sandekn/AppData/Local/Packages/Microsoft.MicrosoftEdge_8wekyb3d8bbwe/TempState/Downloads/ebs_442_en%20(1).pdf

(31) https://europa.eu/eurobarometer/surveys/detail/2096

(32) Padomes Direktīva 98/58/EK (1998. gada 20. jūlijs) par lauksaimniecībā izmantojamo dzīvnieku aizsardzību (OV L 221, 8.8.1998., 23. lpp.).

(33) https://www.efsa.europa.eu/en/topics/topic/animal-welfare

(34) https://ec.europa.eu/food/animals/welfare/strategy/evaluation_strategy_en

(35) Derīguma pārbaude aptvers Direktīvu 98/58/EK, Direktīvu 1999/74/EK, Regulu (EK) Nr. 1/2005, Direktīvu 2007/43/EK, Direktīvu 2008/119/EK, Direktīvu 2008/120/EK un Regulu (EK) Nr. 1099/2009, un attiecīgos īstenošanas noteikumus.

(36) Pētījuma rezultāti ir gaidāmi 2021. gada beigās.

(37) piem., Pilot project hens (SANTE-2020-G5 051), kas veltīts dējējvistām, jaunvistām un vaislas dējējvistām (termiņš — 2022. gads); Evaluation study of the CAP measures and instruments promoting animal welfare and reduction of antimicrobials use (AGRI-2020-0319; termiņš — 2021. gada oktobris).

(38) Sauszemes dzīvnieku veselības kodekss, 7. sadaļa: https://www.oie.int/en/standard-setting/terrestrial-code/access-online/ Ūdensdzīvnieku veselības kodekss, 7. sadaļa, https://www.oie.int/en/standard-setting/aquatic-code/access-online/

(39) “Atbalsta intensitāte” ir publiskā (ES vai nacionālā) finansējuma proporcionālā daļa no visās investīcijām. Atbalsta intensitāte pieaugums nozīmē, ka lauksaimniekam pašam maksājamā proporcionālā daļa sarūk.

(40) Saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1144/2014 veicināšanas rīcībpolitika ietver iespējas veicināšanas pasākumiem saņemt līdzfinansējumu no ES vai starpnozaru asociācijām.

(41) https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/food-farming-fisheries/farming/documents/com2021_141-organic-action-plan_en.pdf

(42) https://ec.europa.eu/info/food-farming-fisheries/key-policies/common-agricultural-policy/income-support/cross-compliance/fas_en

(43) https://ec.europa.eu/jrc/en/publication/eu-gpp-criteria-food-procurement-catering-services-and-vending-machines

(44) https://ec.europa.eu/food/safety/btsf_en

(45) Par valsts atbalstu lemj un to 100% apmērā finansē dalībvalstis: https://ec.europa.eu/competition/sectors/agriculture/overview_en.html

(46) “Tirdzniecības politikas pārskatīšana — atvērta, ilgtspējīga un pārliecinoša tirdzniecības politika”, Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai (pieņemts 2021. gada 18. februārī): https://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2021/february/tradoc_159438.pdf

(47) 30. pants Komisijas Regulā (EK) Nr. 589/2008 (2008. gada 23. jūnijs), ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1234/2007 īstenošanai attiecībā uz olu tirdzniecības standartiem (OV L 163, 24.6.2008., 6. lpp.).

(48) 12. pants Padomes Regulā (EK) Nr. 1099/2009 (2009. gada 24. septembris) par dzīvnieku aizsardzību nonāvēšanas laikā (OV L 303, 18.11.2009., 1. lpp.).

(49) Overview — Instrument for Pre-accession Assistance

(50) factsheet-mff-multiannual-financial-framework-v09_en.pdf