LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 159/7

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

2013/C 159/06

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

GROZĪJUMU PIETEIKUMS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (2)

GROZĪJUMU PIETEIKUMS SASKAŅĀ AR 9. PANTU

“CHAOURCE”

EK Nr.: FR-PDO-0217-0940-24.01.2012

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1. Produkta specifikācijas nodaļa, kurā izdarīti grozījumi

—  Produkta nosaukums — ☒ Produkta apraksts —  Ģeogrāfiskais apgabals — ☒ Izcelsmes apliecinājums — ☒ Ražošanas metode —  Saikne — ☒ Marķējums — ☒ Valsts prasības —  Citur (precizēt)

2. Grozījuma(-u) veids

— ☒ Grozījumi vienotajā dokumentā vai kopsavilkuma lapā —  Grozījumi reģistrētu ACVN vai AĢIN specifikācijā, ja nav publicēts ne vienots dokuments, ne kopsavilkums —  Grozījumi specifikācijā, ja publicētajā vienotajā dokumentā (Regulas (EK) Nr. 510/2006 9. panta 3. punkts) nav jāizdara grozījumi —  Pagaidu grozījumi specifikācijā, kas saistīti ar valsts iestāžu noteikto obligāto sanitāro vai fitosanitāro pasākumu ievērošanu (Regulas (EK) Nr. 510/2006 9. panta 4. punkts)

3. Grozījums(-i)

3.1. Grozījums 2. punktā “Produkta apraksts”

— Izejviela. Pienākums pārstrādāt pilnpienu, kura sastāvs nav izmainīts, lai nepieļautu taukvielu vai proteīnu pievienošanu vai atdalīšanu.

— Taukvielu saturs produktā tika pazemināts, lai tas nebūtu tik augsts, ka neatbilstu tradīcijai.

— Virsas mikroflora. Ieviesti precizējumi attiecībā uz Penicillium candidum pārsvaru un Geotrichum klātbūtni.

— Pievienots organoleptisko īpašību apraksts.

— Siera rituļu formas. Precizētas abas formas un noteikts, kādām jābūt pārbaudāmo parametru vērtībām.

3.2. Grozījumi 4. punktā “Izcelsmes apliecinājums”

Saskaņā ar izmaiņām valsts tiesību aktos un normatīvajos aktos nodaļas “Pierādījumi par produkta izcelsmi ģeogrāfiskajā apgabalā” redakcija ir konsolidēta, un tajā iekļauti jo īpaši obligātie noteikumi par deklarēšanu un reģistru kārtošanu attiecībā uz produkta izsekojamību un ražošanas apstākļu pārraudzību.

Lai garantētu produktu ar cilmes vietas nosaukumu izcelsmi, tika pievienoti elementi, kas ļauj labāk izsekot pienam un sieram. Ar šo cilmes vietas nosaukumu apzīmētā produkta pārbaudi veic, izmantojot pārbaudes struktūras izstrādātu pārbaužu plānu.

Turklāt šajā nodaļā ieviesti precizējumi un papildinājumi vairākos noteikumos, kas saistīti ar reģistriem un deklarāciju dokumentiem, kuri ļauj nodrošināt sieru izsekojamību.

3.3. Grozījumi 5. punktā “Ražošanas metode”

Piena ražošana. Šī daļa tika grozīta, lai dzīvnieku izcelsme un to barība skaidri norādītu saikni ar vietējo apvidu. Attiecībā uz dzīvnieku izcelsmi minimālā robeža ir 80 % dzīvnieku, kuri dzimuši šajā apgabalā, savukārt attiecībā uz barību ir definēti noteikumi par barības autonomiju apgabalā. Šie noteikumi attiecas arī uz ganību pārvaldību un zāles daudzumu barībā (nosakot minimālo ganību daudzumu telēm un dzīvniekiem laktācijas periodā), kā arī prasības attiecībā uz lopbarību un barības piedevām.

Siera ražošana. Dažādu ražošanas posmu uzraudzība, kontrolējot pārbaudāmos parametrus (temperatūra un nobriedināšana, recināšana, notecināšana, atkārtota susināšana un nogatavināšana, pH noteikšana masas iepildīšanai veidnēs un recināšanai ar himozīnu).

3.4. Grozījumi 8. punktā “Marķējums”

Lai pārraudzītu produkta marķējumu un lai patērētājam tas būtu vieglāk nolasāms, tiek piedāvāti daži noteikumi (ES ACVN simbola un ražotājgrupas logotipa lietojums).

3.5. Grozījumi 9. punktā “Valsts prasības”

Galveno pārbaudāmo punktu tabula tika iekļauta specifikācijas beigās.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (3)

“CHAOURCE”

EK Nr.: FR-PDO-0217-0940-24.01.2012

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1. Nosaukums

“Chaource”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.3. grupa. Siers

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

“Chaource” ir mīkstas masas siers ar pelējuma sēņu veidotu mizu; tas iegūts pārsvarā pienskābās rūgšanas procesā un ražots tikai no govs pilnpiena, kam nav ne pievienotas, ne arī atdalītas taukvielas vai proteīni.

Tā sāļajā masā ir vismaz 40 % sausnas, kurā ir vismaz 48 % taukvielu.

Tā mizu galvenokārt klāj baltais Penicillium candidum pelējums. Tiek pieļauts Geotrichum klātbūtnes izraisītais marmorējums vai grubuļainība.

Tas nedaudz smaržo pēc sēnēm un tam var būt arī augļu aromāts, tostarp riekstu vai viegls svaigu sēņu aromāts.

Tam ir cilindra forma, tā malas ir plakanas. To ražo divējādas formas rituļos:

— liela izmēra siers, kura svars pēc minimālā nogatavināšanas laika beigām ir no 450 g līdz 700 g; tā diametrs atbilst formas iekšējam diametram, kas ir no 110 līdz 115 milimetriem,

— maza izmēra siers, kura svars pēc minimālā nogatavināšanas laika ir no 250 g līdz 380 g; tā diametrs atbilst formas iekšējam diametram, kas ir no 85 līdz 90 milimetriem.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

“Chaource” ražošanā tiek izmantots govs pilnpiens, kuram nav ne pievienotas, ne arī atdalītas taukvielas vai proteīni, izņemot tos, kurus dabiski satur pienskābes baktēriju kultūras un kuri nepārsniedz 3 %. Tas ir jāsavāc, jāuzglabā un jāpārstrādā atsevišķi no cita piena vai nu izmantojot savākšanas cikla un pārstrādes vietu pilnīgu autonomiju, vai vienā iekārtā, nodalot dažādos piena veidus un pārstrādātos produktus no piena savākšanas līdz sieru nogatavināšanai.

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem)

Vidējais saimniecībā gada laikā saražotās barības daudzums ir vismaz 75 % sausnā no govju ganāmpulka kopējā barības daudzuma. Turklāt vidējais barības daudzums, kas saražots “Chaource” izcelsmes vietas ģeogrāfiskajā apgabalā, ir vismaz 85 % sausnā no govju ganāmpulka kopējā barības daudzuma.

Slaucamās govis, kuru piens tiek izmantots siera ražošanā, ganās ganībās vismaz piecus mēnešus gadā. Šajā periodā katrai slaucamajai govij, kuras piens tiek izmantots siera ražošanā, ir vismaz 20 āru liela zālāju platība. Ja bez ganībām slaucamajām govīm izbaro vēl arī zaļbarību, platības, kas paredzētas šādai zaļbarībai, nedrīkst pārsniegt 10 ārus katrai slaucamajai govij.

Zāles daļa to slaucamo govju ēdināšanā, kuru pienu izmanto siera ražošanā, ir noteikta vismaz 30 % apmērā no rupjās lopbarības sausnas. Zāles daļa telīšu ēdināšanā, kas aprēķināta neatkarīgi no slaucamajām govīm paredzētā, ir noteikta vismaz 30 % apmērā no rupjās lopbarības sausnas. Šīs prasības jāievēro vienmēr visu gadu.

Gada vidējā barības piedevu daļa slaucamajām govīm nepārsniedz 27 % sausnā no kopējā barības daudzuma.

Noteikto kopējo barības devu slaucamajām govīm veido izbarotā rupjā lopbarība un barības piedevas kopā.

Atļautās lopbarības un koncentrētās barības saraksts sniegts specifikācijā.

Pēc atšķiršanas un pirms pirmās laktācijas teles vienu sezonu vismaz četrus mēnešus obligāti jāgana ganībās izcelsmes vietas ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Piena, siera ražošana un nogatavināšana jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.

—

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai

Marķējumā jānorāda aizsargātās cilmes vietas nosaukums, kā arī Eiropas Savienības ACVN simbols.

Marķējumā, reklāmas materiālos, rēķinos vai citos tirdzniecības dokumentos blakus šai aizsargātajai ģeogrāfiskās izcelsmes norādei aizliegts izmantot citus apzīmējumus vai citas norādes, izņemot:

— tirdzniecības zīmes,

— apzīmējumu “ražots lauku saimniecībā” vai “mājražojums”, ko izmato tikai regulējumā par amatniecību atzīti pārstrādātāji,

— apzīmējumi “nogatavināts” (affiné) un “nogatavinātājs” (affineur) vai jebkāda cita norāde attiecībā uz produkta nogatavināšanu,

— Syndicat de Défense du Fromage de Chaource logotips.

Turklāt uz marķējuma jānorāda saistībā ar izcelsmes nosaukumu “Chaource” pēdējā apstiprinātā uzņēmēja, proti, nogatavinātāja, pilns nosaukums un adrese.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija

Ražošanas apgabals atrodas ļoti ierobežotā ģeogrāfiskajā apgabalā Obas (Aube) un Jonna (Yonne) departamenta robežjoslā mitrās Šampaņas dabas reģionā, kura centrs ir Šaursa (Chaource).

Obas (Aube) departamentā

Kantoni, kas ražošanas apgabalā ietilpst pilnībā: Aix-en-Othe, Bar-sur-Seine, Bouilly, Chaource, Ervy-le-Châtel, Mussy-sur-Seine, Les Riceys un Troyes (septiņi kantoni).

Jonas (Yonne) departamentā

Kantoni, kas ražošanas apgabalā ietilpst pilnībā: Ancy-le-Franc, Crusy-le-Châtel, Flogny-la-Chapelle un Tonnerre.

Pašvaldību teritorijas, kas ražošanas apgabalā ietilpst pilnībā: Bagneaux, Boeurs-en-Othe, Cérilly, Chigy, les Clérimois, Coulours, Flacy, Foissy-sur-Vanne, Fontaine-la-Gaillarde, Fournaudin, Maillot, Malay-le-Grand, Malay-le-petit, Noé, Saint-Clément, Saligny, Sens, les Sièges, Theil-sur-Vanne, Vareilles, Vaudeurs, Villeneuve-l'Archevêque, Villiers-Louis un Voisines.

Pašvaldību teritorijas, kas ražošanas apgabalā ietilpst daļēji: Arces-Dilo (daļa, kas atrodas uz ziemeļiem no valsts nozīmes ceļa Nr. 5), Cerisiers (daļa, kas atrodas uz ziemeļiem no valsts nozīmes ceļa Nr. 5), Lailly (daļa, kas atrodas uz dienvidiem no departamenta nozīmes ceļa Nr. 28), La Postolle (daļa, kas atrodas uz dienvidiem no departamenta nozīmes ceļa Nr. 28), Soucy (daļa, kas atrodas uz dienvidiem no valsts nozīmes ceļa Nr. 439), Thorigny-sur-Oreuse (daļa, kas atrodas uz dienvidiem no departamenta nozīmes ceļa Nr. 28), Vaumort (daļa, kas atrodas uz ziemeļiem no valsts nozīmes ceļa Nr. 5).

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika

A. Dabas faktori

“Chaource” siera ražošanas apgabals tika noteikts šā siera ražošanas apgabala un līdzīgu tuvējo teritoriju robežās. Šis apgabals aptver mitrās Šampaņas (Champagne) dabas reģionu, kuras centrs ir Šaursa (Chaource). Tā robežas ir: ziemeļu virzienā – Omonas (Aumont) mežs un Sēna (Seine); dienvidu virzienā – Maulnes mežs un Armansona (Armançon); rietumu virzienā – Otas zemes (Pays d'Othe) kaļķakmens plato; austrumu virzienā – Sarsas (Sarce) ūdenstece.

Šo apgabalu raksturo ūdensnecaurlaidīgas augsnes apakškārtas, ko veido galvenokārt kaļķakmens un māls. Apvidū ir liels skaits ūdensteču un daudz ir arī avotu.

Šo nelielo reģionu īpaši norobežo mežs, kas atrodas starp divām lielām satiksmes asīm:

— Troyes-Saint-Florentin,

— Vallée de la Seine.

Māla augsni šajā teritorijā visbiežāk aizņem dabiskās pļavas. Tā kā to mitrums ir nemainīgs, šīs augsnes ir labvēlīgas zāles augšanai, un tās nevar izmantot un tās nav piemērotas kultūraugiem. Dažās teritorijās, piemēram, mitrajās ielejās, to izmantošana ganībām sezonas sākumā bieži vien kavējas, tāpēc zāle zaudē savu uzturvērtību un piens kļūst vājāks (1937. gada 23. janvāra Piena pārbaudītāju kopsapulces protokols (Procès Verbal de l’Assemblée Générale du Contrôle Laitier).

Augšņu daudzveidība un tātad to izmantošanas daudzveidība apgabalā veicināja jauktas lauksaimniecības – augkopības un lopkopības – izplatību šajā teritorijā. Šaursā (Chaource) attīstītā lopkopība ļāva un joprojām ļauj vēl pašlaik saglabāt tradicionālos lauksaimniecības veidus šajā teritorijā, kuru iezīmē kontinentālā klimata skarbums.

B. Cilvēkfaktori

Siera ieviešana šajā reģionā viduslaikos bija cieši saistīta ar daudzo abatiju un komtureju (commanderies) klātbūtni. Mūki bija vienīgie, kuru rīcībā bija lopu barošanai, piena un siera ražošanai nepieciešamās pļavas un meži. Tā kā vairums mūku uzturā nepatērēja gaļu, viņi to bieži vien aizstāja ar sieru, kas tādējādi bija lopkopību un siera pārstrādes tradīciju tālāknodošanu veicinošs faktors.

Reģiona sievietes šīs prasmes pārņēma XVII un XVIII gs., lai ražotu sieru tikai ģimenes vajadzībām. Siera ražošana bija jāsaskaņo ar daudzajiem ikdienas smagajiem darbiem, tādēļ šai nodarbei viņām daudz laika neatlika. Govis tika slauktas no rīta vai vakarā, pēc tam piens tika raudzēts dabīgā veidā, to savāca dienas beigās vai nākamās dienas rītā. Sieru ražoja no trekna piena, proti, nenokrejota piena (“piens, no kura nav noņemts krējums”). Tā kā piena recekļa sūkalas varēja notecināt lēnām bez īpašas uzraudzības, šis process ļoti atbilda zemnieču dzīves ritmam.

Šī ražošanas sistēma piešķir sieram pienskābes klātbūtnei raksturīgās īpašības, un tā noteica siera ražošanas galvenos posmus (piena sarecēšanas laiks, sūkalas notecināšana dabiskā ceļā un lēni).

Sieru patērēja dažādos veidos, svaigu vai sausu, jo vasarā patērēja galvenokārt svaigo sieru tā svaiguma un arī praktisku iemeslu dēļ. Nogatavināšana bija atšķirīga atkarībā no tā uzglabāšanas grūtībām, kas visbiežāk bija saistītas ar temperatūru: nelabvēlīgos apstākļos to patērēja svaigā veidā, lai siera rituļi neietu zudumā, bet, kad apstākļi atļāva, tos varēja uzglabāt divus mēnešus. Šie patērēšanas paradumi saglabājušies līdz mūsdienām, tāpēc ir radušās divas siera rituļu formas, kuru ražošana bija nedaudz atšķirīga.

Sierus, kuri lauku saimniecībā netika patērēti, pārdeva tirgū. Ziņas par šo pārdošanu sastopamas kopš 1829. gada (1929. gada oktobris “Obas (Aube) departamentā rīkoto gadatirgu tabula” (Tableau des foires existantes dans le département de l’Aube). Visbiežāk sieru savāca “cossoniers” (siera tirgotāji), kuri to pārdeva gan vietējos tirgos, gan arī nozīmīgākajās vietās Francijā: Paris, Lyon, Dijon, Toulouse, Reims, Metz, Douai, Clermont-Ferrand, Annecy un Lons-le-Saunier.

Līdz ar lauksaimniecības attīstību XIX un XX gs. palielinājās izslaukumi, kas arī ļāva palielināt piena produktu ražošanas apjomu. Palielinājās arī pārdošanas apjomi tirgū. Tomēr siera ražošana un tā pārdošana joprojām bija apgrūtinoša nodarbe, zemnieces to labāk nodeva pienotavām, kuras tolaik sāka veidoties. Tā kā trūka lauku saimniecībās gatavotu sieru, to sāka ražot piena savācēji. 60. gadu sākumā siera meistari galīgi pārņēma stafeti no zemniecēm.

Ražošanas process un izmantotais izejmateriāls vienmēr ļāva ražotājiem palielināt šo sieru vērtību attiecībā pret sausajiem sieriem un mazākiem sieriem, kuri iegūti no daļēji nokrejota (“kam nosmelts krējums”) piena, kuru ražoja tuvākajā apkārtnē.

5.2. Produkta specifika

A. Produkta specifiskās īpašības

“Chaource” ražo tikai no govs pilnpiena.

Tā masa, kas sālīta ar sauso sāli, ir krēmīga, mīksta un reizē arī diezgan stingra. Tā īpatnība ir tā, ka tas nogatavināts, izmantojot centrtieci, kas ar laiku izceļ kontrastu starp tā krēmīgo apvalku un smalko, nedaudz graudaino konsistenci rituļa vidienē.

Tā mizu galvenokārt klāj Penicillium candidum radītais baltais pelējums.

Tam ir viegla sēņu smarža, tam var būt arī augļu, piemēram, riekstu, aromāts un viegla svaigu sēņu garša.

Tas ir vienīgais siers no govs piena ar pelējuma sēņu veidotu mizu, tam ir cilindra forma ar plakanām malām. Tā formu nosaka tas, ka tiek izmantotas veidnes, kuru augstums ir lielāks par platumu un kurās ietilpst liels daudzums recekļa, kas veicina sūkalu notecēšanu dabīgā veidā, tikai izmantojot smaguma spēka ietekmi un tādējādi bez jebkādas ārējas iejaukšanās.

B. Nosaukuma izmantošanas vēsture un reputācija

Mutvārdu tradīcija attiecas uz XIX gs. pirmo pusi. Tajā laikā Šaursuā (Chaourçois) zemnieces no savu govju piena ražoja sieru, ko jau tolaik sauca par Šaursuā sieru.

Dr. Purio savā darbā “La Laiterie”, pēc tam Ž. Igjē-Triels (Huguier-Truelle) “Le Petit Guide de la fermière de l’Aube” jau precīzi aprakstīja Šaursas sierus un to ražošanas galvenos noteikumus.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN)

Ģeogrāfiskais apgabals noteikts atbilstīgi siera “Chaource” tradicionālajai ražošanas un piena lopkopības teritorijai.

Tas, ka apvidū ir gan kaļķainas, gan māla augsnes, ļāva attīstīties jauktas zemkopības un lopkopības saimniecībām, kur dažas māla augsnes teritorijas un ielejas, kuras appludina ūdensteces, izmantotas zālaugu audzēšanai.

Lopkopības praksi tieši ietekmē apgabala un ģeogrāfiskās atrašanās vietas klimats un zeme. Tādējādi tās izvietojums vairāku tādu apvidu apgabalā, kuros audzēja dažādu šķirņu liellopus, noteica to, ka interese netika pievērsta govju šķirnēm, bet priekšroka tika dota vietējiem dzīvniekiem. Saimniecību pašapgāde, lai labāk izmantotu vietējos resursus, izraisīja situāciju, kad pirmajā vietā ir barība (rupjā lopbarība un barības piedevas), kas ražota lauku saimniecībā vai tuvākajā apvidū (vismaz 75 % barības audzēti lauku saimniecībā un 85 % audzēti apgabalā). Tādejādi zālei ir ļoti liela nozīme dzīvnieku barībā gan ganībās (vairāk nekā 20 āru vienai govij vismaz piecus mēnešus vai konservētā veidā (vairāk nekā 30 % lopbarības derīgās sausnas). Šīs zāles kvalitāte, kura bieži aug dabiskās apūdeņojamās ganībās, nav pietiekama, lai ražotu pārstrādei sierā piemērota sastāva pienu, tāpēc ir nepieciešams to papildināt ar enerģētiski bagātīgu lopbarību un papildbarību.

Piena vājuma, bet arī un jo īpaši zemnieču piemērošanās to darba nosacījumiem dēļ tās viegli pievērsās siera ražošanai no pilnpiena (tāpēc šo sieru sausnā ir 48 % tauku). Bija jāveic daudzi un dažādi lauku darbi, zemniecēm bija maz laika nodoties siera ražošanai. Tāpēc viņām vajadzēja tādu sistēmu, kura atbilstu dzīves ritmam un kura nebūtu cieši jāuzrauga. Tas ir izskaidrojums tam, ka ražošanas posmi ir tik ilgi un vienkāršoti (recēšana vismaz 12 stundas, lēna sūkalu notecēšana dabīgā veidā). Arī nogatavināšana bija pielāgota dzīves ritmam: vasarā sierus patērēja galvenokārt svaigā veidā, to atsvaidzinošās pienskābes garšas un vienkāršās uzglabāšanas dēļ, taču tie tika vairāk nogatavināti, tiklīdz apstākļi to ļāva. Šie patērēšanas paradumi saglabājās, un to dēļ šā siera ražošana attīstījās tā, ka to gatavoja divos dažāda lieluma rituļos, bet ar vienādu nogatavināšanas ilgumu: mazie nogatavinājušies sieri un lielāki nogatavinājušies sieri ar pelējumu un izteiktāku pienskābes garšu.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 (4) 5. panta 7. punkts)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCChaource.pdf

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.

(2) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp. Aizstāta ar Regulu (ES) Nr. 1151/2012.

(3) Aizstāta ar Regulu (ES) Nr. 1151/2012.

(4) Skat. 3. atsauci.