EIROPAS KOMISIJA Brisel?, 22.7.2015 COM(2015) 355 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda darbību 2013. un 2014. gadā



KOMISĀRES PRIEKŠVĀRDS Godātais lasītāj! Man ir prieks iepazīstināt Jūs ar šo ziņojumu par Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda (EGF) sasniegumiem 2013. un 2014. gadā. Kopš tā pirmsākumiem 2007. gadā fonds ir ievērojami izvērsis savu darbību. Patlaban fonda līdzekļi ir paredzēti visdažādākajām nozarēm un saimnieciskajām darbībām, un aizvien vairāk dalībvalstu ir izmantojušas tā sniegto atbalstu. Laikā, kad visā Eiropā publisko līdzekļu pieejamība ir ierobežota un valstu nodarbinātības dienestu darboties spēja ir sasniegusi maksimumu, EGF ir sniedzis vērtīgu atbalstu darba ņēmējiem – globalizācijas vai krīzes izraisītas masveida atlaišanas upuriem. Individuāli un mērķtiecīgi sniegta palīdzība ir palīdzējusi atlaistajiem darbiniekiem meklēt nodarbinātības iespējas jaunās un daudzsološās nozarēs. Šajā ziņojumā izklāstītie rezultāti apliecina EGF pievienoto vērtību un pierāda to, ka EGF sniegtā izvērstā palīdzība, kas visbiežāk paredzēta tiem atlaistajiem darba ņēmējiem, kas sakaras ar vislielākajām grūtībām atrast jaunu darbu, ir atmaksājusies; par to liecina iespaidīgais darba atsākšanas rādītājs – gandrīz 50 % no visiem darbiniekiem, kam tika sniegta palīdzība. Jaunā EGF regula, ko 2013. gada decembrī pieņēma Eiropas Parlaments un Padome, paredz paplašināt atbalsta saņēmēju loku, ietverot tādus neaizsargātus darba ņēmējus kā, piemēram, pagaidu darbiniekus vai pašnodarbinātos, un, īstenojot shēmu “Garantija jauniešiem”, – līdz 2017. gada beigām – arī jauniešus, kuri nav nedz nodarbināti, nedz iesaistīti izglītībā vai apmācībā. Tiesiskais regulējums ir vienkāršots, lai paātrinātu finansējuma pieejamību. Paredzams, ka no 2015. gada 1. aprīļa šī sistēma būs vēl efektīvāka, jo sāks darboties tiešsaistes saziņas platforma, ar kuras starpniecību dalībvalstis varēs iesniegt EGF pieteikumu elektroniskā veidā. Līdz ar šīm pārmaiņām ir pieaugusi EGF nozīme nākotnē, īstermiņā samazinot iespējamo negatīvo ietekmi, bet ilgtermiņā piedāvājot globalizācijas radītas priekšrocības ekonomikas un nodarbinātības jomā un palīdzot pilnībā atbrīvoties no ekonomikas krīzes izraisītajām sekām. Marianna Teisena Nodarbinātības, sociālo lietu, prasmju un darbaspēka mobilitātes komisāre

SATURS 1.Ievads 2.Pārskats par EGF darbību 2013. un 2014. gadā 3.Turpmākā rīcība pēc 2012. gada pārskata par EGF darbību 4.EGF 2013. un 2014. gada darbības analīze 4.1.Saņemtie pieteikumi 4.1.1.Saņemtie pieteikumi dalījumā pēc nozares 4.1.2.Saņemtie pieteikumi dalījumā pēc pieprasītās summas 4.1.3.Saņemtie pieteikumi dalījumā pēc atbalstam pieteikto darba ņēmēju skaita 4.1.4.Saņemtie pieteikumi dalījumā pēc pieprasītās summas uz vienu darba ņēmēju 4.1.5.Saņemtie pieteikumi dalījumā pēc intervences kritērija 4.2.Piešķirtie ieguldījumi

4.2.1.Ar EGF palīdzību finansētās darbības 4.2.2.Papildināmība ar citām darbībām, kas finansētas no struktūrfondiem, īpaši no Eiropas Sociālā fonda (ESF) 4.3.Lietas, kas neatbilst prasībām EGF finansējuma saņemšanai 4.4.EGF sasniegtie rezultāti 4.4.1.2013. un 2014. gada ziņojumos iekļauto rezultātu un labas prakses kopsavilkums 4.4.2.Kvalitatīvais novērtējums 4.5.2014.–2020. gada plānošanas periods — jaunā EGF regula 4.6.Finanšu pārskats 4.6.1.EGF piešķirtais finansējums 4.6.2.Tehniskās palīdzības izdevumi 4.6.3.Paziņotie vai izskatītie pārkāpumi 4.6.4.EGF finansiālā ieguldījuma izbeigšana 4.6.5.Citas atmaksātās summas 4.7.Komisijas veiktie tehniskās palīdzības pasākumi 4.7.1.Informācija un publicitāte 4.7.2.Sanāksmes ar valstu iestādēm un EGF ieinteresētajām personām 4.7.3.Zināšanu bāzes izveidošana — EGF datubāze un standartizētas procedūras EGF pieteikumiem 4.7.4.EGF ex-post novērtēšana par 2007.–2013. gada plānošanas periodu 5.Tendences 6.Secinājumi

1.Ievads Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda (EGF) uzdevums ir sniegt atbalstu darba ņēmējiem, kuri atlaisti no darba tādēļ, ka ir notikušas lielas strukturālas izmaiņas pasaules tirdzniecības modeļos. EGF tika izveidots ar Regulu (EK) Nr. 1927/2006, lai saskaņotu atvērtas tirdzniecības sniegtās vispārējās ilgtermiņa priekšrocības izaugsmes un nodarbinātības ziņā ar iespējamo globalizācijas izraisīto negatīvo īstermiņa ietekmi, īpaši attiecībā uz vismazāk aizsargāto un mazāk kvalificēto darba ņēmēju nodarbinātību. EGF līdzfinansē aktīvas darba tirgus politikas pasākumus, ko organizē dalībvalstis (DV), lai palīdzētu atlaistajiem darba ņēmējiem pārorientēties darba tirgū un atrast jaunu darbu. Gadījumos, kad pēkšņi kolektīvas atlaišanas procesi rada ārkārtīgu spiedienu uz valsts nodarbinātības dienestiem, EGF papildina valsts darba tirgus pasākumus. Tas var nodrošināt individualizētāku un mērķtiecīgāku pieeju vismazāk aizsargātajiem atlaistajiem darbiniekiem. Lai efektīvāk reaģētu uz pasaules finanšu un ekonomikas krīzi, EGF noteikumi vispirms tika grozīti ar Regulu (EK) Nr. 546/2009 un pēc tam, kopš 2014. gada janvāra, ar Regulu (ES) Nr. 1309/2013. Regulas (ES) Nr. 1309/2013 19. pantā ir noteikts, ka reizi divos gados Komisijai ir jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei kvantitatīvs un kvalitatīvs ziņojums par EGF pasākumiem, kas veikti iepriekšējos divos gados. Ziņojumos galvenā uzmanība jāpievērš EGF sasniegtajiem rezultātiem un jo īpaši jāietver informācija par turpmāk norādīto: iesniegtie pieteikumi; pieņemtie lēmumi; finansētās darbības, tostarp šādu darbību papildināmība ar darbībām, kas finansētas no citiem Savienības fondiem, jo īpaši Eiropas Sociālā fonda (ESF); veikto finansiālo ieguldījumu izbeigšana. Ziņojumos būtu jāietver arī informācija par pieteikumiem, kuri noraidīti to neatbilstības vai līdzekļu nepietiekamības dēļ. No 19. panta formulējuma izriet, ka ziņojumos tiek aplūkotas atsauces periodā pabeigtās darbības, nevis turpmāk minētie intervences gadījumi to īstenošanas laikā (katrā ziņojuma sadaļā tiks aplūkoti atšķirīgi intervences gadījumi). 2.Pārskats par EGF darbību 2013. un 2014. gadā Komisija 2013. un 2014. gadā saņēma 30 pieteikumus par ieguldījuma saņemšanu no EGF, un kopējā pieprasītā summa sasniedza EUR 109 miljonus. Sīkāka informācija par pieteikumiem ir izklāstīta 4.1. iedaļā un 1. tabulā. Budžeta lēmējinstitūcija pieņēma 28 lēmumus par EGF izmantošanu 2013. un 2014. gadā (par kopējo summu EUR 114,4 miljoni no EGF 2013. un 2014. gada budžeta). Informācija par piešķirtajiem ieguldījumiem ir izklāstīta 4.2. iedaļā, kā arī 2. un 3. tabulā. Komisija saņēma 34 nobeiguma ziņojumus par EGF ieguldījumu izlietojumu 2013. un 2014. gadā. Informācija par rezultātiem ir sniegta 4.4. iedaļā un 4. tabulā. Atskaites periodā tika izbeigti 34 iepriekšējos gados piešķirtie EGF ieguldījumi (informāciju sk. 4.6.4. iedaļā un pielikuma 3. tabulā). Sīkāka informācija par tehnisko palīdzību pēc Komisijas iniciatīvas (Regulas (EK) Nr. 1927/2006 8. panta 1. punkts un Regulas (ES) Nr. 1309/2013 11. pants) ir sniegta 4.6.2. iedaļā un 5. tabulā. Ārējo pakalpojumu sniedzējs veica 2007.–2013. gada ex-post novērtējumu divos posmos (sīkāka informācija sniegta 4.7.4. iedaļā) un attiecīgos ziņojumus nosūtīja Komisijai. Komisija 2011. gadā iesniedza Eiropas Parlamentam un Padomei priekšlikumu jaunai EGF regulai 2014.–2020. gadam. Šis priekšlikums, ko abas iestādes apsprieda un pieņēma 2013. gada decembrī, paredz iespēju dalībvalstīm pieteikties EGF līdzfinansējuma saņemšanai saskaņā ar jaunajiem noteikumiem no 2014. gada janvāra (sīkāka informācija sniegta 4.5. iedaļā) 3.Turpmākā rīcība pēc 2012. gada pārskata par EGF darbību No 2009. gada 1. maija bija pieejama pagaidu atkāpe krīzes gadījumiem, kas sniedza dalībvalstīm iespēju pieteikumus EGF atbalsta saņemšanai pamatot ar finanšu un ekonomikas krīzi. Atkāpe zaudēja spēku pēc 2011. gada 31. decembra, jo Padomē netika panākta vienošanās par tās pagarināšanu. Tāpēc uz atlikušo sākotnējās EGF regulas termiņu, t. i., līdz 2013. gada 31. decembrim, pieteikumus EGF atbalsta saņemšanai vairs nevarēja pamatot ar finanšu un ekonomikas krīzi, bet tikai ar strukturālām pārmaiņām pasaules tirdzniecības modeļos. Tajā pašā laikā līdzfinansējuma likme tika samazināta līdz sākotnējiem 50 % no kopējām attaisnotajām izmaksām.

Saskaņā ar jauno regulu 2014.–2020. gadam pieteikumus EGF atbalsta saņemšanai atkal var pamatot ar finanšu un ekonomikas krīzi. Citas svarīgas izmaiņas jaunajā regulā paredz tādu jaunu atbalsta saņēmēju kategoriju iekļaušanu kā, piemēram, pagaidu darba ņēmēji, aģentūru norīkoti darba ņēmēji un pašnodarbināti darba ņēmēji, kā arī — līdz 2017. gada beigām — jaunieši, kuri nav nedz nodarbināti, nedz iesaistīti izglītībā vai apmācībā (NEET). 4.EGF 2013. un 2014. gada darbības analīze 4.1.Saņemtie pieteikumi Komisija 2013. un 2014. gadā saņēma 30 pieteikumus EGF atbalsta saņemšanai (sk. 1. tabulu). Tos iesniedza 10 dalībvalstis (Beļģija, Vācija, Īrija, Somija, Francija, Grieķija, Itālija, Nīderlande, Polija un Spānija). Pieteikumi, ar kuriem no EGF tika pieprasīti kopā EUR 108 733 976, attiecās uz 28 390 darba ņēmējiem, kuri tika atlaisti globalizācijas vai ekonomikas un finanšu krīzes izraisītu strukturālu pārmaiņu dēļ pasaules tirdzniecības modeļos. Visas desmit dalībvalstis bija iepriekš pieprasījušas EGF finansējumu. Uz pieteikumiem, kas tika iesniegti 2013. gadā, attiecās Regula (EK) Nr. 546/2009, kurā bija atļauts piemērot līdzfinansējuma likmi 50 % apmērā, liedzot krīzes kritērija izmantošanu. Savukārt uz 2014. gadā iesniegtajiem pieteikumiem attiecās Regula (ES) Nr. 1309/2013, kas paredz iespēju piemērot līdzfinansējuma likmi 60 % apmērā un izmantot pasaules finanšu un ekonomikas krīzi kā intervences kritēriju. 1. tabula. 2013. un 2014. gadā saņemtie pieteikumi 4.1.1.Saņemtie pieteikumi dalījumā pēc nozares Aplūkojamajā periodā saņemtie 30 pieteikumi attiecās uz virkni dažādu nozaru (24). Attiecībā uz desmit nozarēm pieteikumi EGF atbalsta saņemšanai tika iesniegti pirmo reizi. Šīs nozares bija šādas: pārtikas produktu ražošana; lopu kaušana; ķīmiskās vielas; stikla ražošana; datoru, elektronisko un optisko iekārtu ražošana; juvelierizstrādājumi; transports un uzglabāšana; gaisa transports; ēdināšanas pakalpojumi; radio un televīzijas programmu izstrāde un apraide; iekārtu un ierīču remonts un uzstādīšana; informācijas un komunikācijas pakalpojumi. 4.1.2.Saņemtie pieteikumi dalījumā pēc pieprasītās summas Visām dalībvalstīm, kuras iesniedz pieteikumus EGF atbalsta saņemšanai, ir jāizstrādā saskaņots pasākumu kopums, kas vislabāk piemērots pieteikto darba ņēmēju profilam, un jāizlemj, kādu palīdzības summu pieprasīt. EGF regulā ir noteikta maksimālā Komisijas līdzfinansējuma likme EGF intervences gadījumiem. Komisijai, vērtējot pieteikumu, var rasties jautājumi, kas dalībvalsti var mudināt pārskatīt ierosināto individualizēto pakalpojumu kopumu, tādējādi ietekmējot pieprasīto summu. Finansējuma summa, kas 2013. un 2014. gadā tika pieprasīta no EGF, bija robežās no EUR 115 205 līdz EUR 25 937 813 (vidēji EUR 3 624 466). 4.1.3.Saņemtie pieteikumi dalījumā pēc atbalstam pieteikto darba ņēmēju skaita EGF līdzfinansējumam ierosinātajiem pasākumiem kopā pieteica 28 390 darba ņēmējus, kas ir aptuveni 76 % no atlaisto darba ņēmēju kopskaita (aptuveni 37 000), kurš minēts desmit dalībvalstu iesniegtajos 30 pieteikumos. Pieteikto darba ņēmēju skaits svārstījās no 50 līdz 3886 darba ņēmējiem. Četros pieteikumos bija minēti vairāk nekā 1000 darba ņēmēju un 11 pieteikumos — mazāk nekā 500 darba ņēmēju. To darba ņēmēju skaits, kuri tika atlaisti, un EGF atbalstam pieteikto darba ņēmēju skaits var atšķirties, jo pieteikuma iesniedzēja dalībvalsts var nolemt vērst EGF palīdzību tikai uz konkrētām darba ņēmēju grupām, piemēram, uz tiem, kuri saskaras ar ārkārtējām grūtībām, kas saistītas ar palikšanu darba tirgū, un/vai tiem, kam palīdzība ir īpaši vajadzīga. Daži atlaistie darba ņēmēji var saņemt palīdzību ārpus EGF, savukārt citi var paši atrast jaunas darbavietas vai nolemt priekšlaicīgi pensionēties, un tas nozīmē, ka šie darba ņēmēji netiek pieteikti EGF pasākumiem. 4.1.4.Saņemtie pieteikumi dalījumā pēc pieprasītās summas uz vienu darba ņēmēju Dalībvalsts pēc savas izvēles var piedāvāt individualizētu pakalpojumu kopumu, ko tā sniedz attiecīgajiem atlaistajiem darba ņēmējiem, ievērojot regulas noteikumus. Tādējādi summa, ko pieprasa uz vienu atlaisto darba ņēmēju, var svārstīties atkarībā no atlaišanas gadījuma nopietnības, situācijas ietekmētajā darba tirgū, pieteikto darba ņēmēju individuālajiem apstākļiem, pasākumiem, kurus dalībvalsts jau veikusi, un no šo pakalpojumu sniegšanas izmaksām attiecīgajā dalībvalstī vai reģionā. Tas izskaidro, kādēļ ierosinātās summas uz vienu darba ņēmēju 2013. un 2014. gadā svārstījās no aptuveni EUR 1152 līdz nedaudz virs EUR 6675, vidējam rādītājam sasniedzot EUR 3352 uz vienu darba ņēmēju. 4.1.5.Saņemtie pieteikumi dalījumā pēc intervences kritērija Aplūkojamajā periodā 19 pieteikumi bija paredzēti, lai atbalstītu darba ņēmējus, kas atlaisti nozīmīgu strukturālu pārmaiņu dēļ pasaules tirdzniecības modeļos globalizācijas rezultātā, savukārt 11 pieteikumi bija paredzēti, lai atbalstītu darba ņēmējus, kas tika atlaisti ekonomikas un finanšu krīzes dēļ. Četri no pieteikumiem, kas bija saistīti ar tirdzniecību, bija pamatoti ar ārkārtējiem apstākļiem. 4.2.Piešķirtie ieguldījumi Budžeta lēmējinstitūcija, reaģējot uz dalībvalstu pieteikumiem, 2013. un 2014. gadā pieņēma 28 lēmumus par EGF finansējuma piešķiršanu aktīviem darba tirgus politikas pasākumiem. Pārskats par piešķirto finansējumu un attiecīgo darba ņēmēju profilu sniegts 2. un 3. tabulā. Deviņi no tiem attiecās uz 2013. gadā iesniegtajiem pieteikumiem un 11 — uz 2014. gadā saņemtajiem pieteikumiem. Astoņi lēmumi attiecās uz 2011. gadā (4) un 2012. gadā (4) saņemtajiem pieteikumiem. Četriem pieteikumiem, kas tika iesniegti 2011. gadā, reaģējot uz krīzi, tika piemērota augstāka līdzfinansējuma likme, proti, 65 %. Līdzfinansējuma likme, kas tika piemērota 2012. un 2013. gadā iesniegtajiem 13 pieteikumiem, bija 50 %, bet pārējiem 11 pieteikumiem, kas tika iesniegti 2014. gadā, tika piemērota līdzfinansējuma likme 60 % apmērā.

Minētie 28 piešķirtie ieguldījumi attiecās uz 27 610 atlaistajiem darba ņēmējiem 13 dalībvalstīs, un no EGF izmaksātā kopsumma bija EUR 114 427 463. 2. tabula. Informācija par 2013. un 2014. gadā piešķirtajiem ieguldījumiem

3. tabula. 2013. un 2014. gadā piešķirtie EGF ieguldījumi: darba ņēmēju profils (izņemot NEET) 4.2.1.Ar EGF palīdzību finansētās darbības Regulas (EK) Nr. 1927/2006 3. pantā un Regulas (ES) Nr. 1309/2013 7. pantā paredzēts, ka EGF var līdzfinansēt tikai aktīvus darba tirgus pasākumus, lai palīdzētu atlaistajiem darba ņēmējiem atgriezties darbā. Turklāt minētajās regulās ir norādīts, ka EGF drīkst finansēt dalībvalsts ierosinātus īstenošanas pasākumus, t. i., sagatavošanās, pārvaldības, informēšanas un reklāmas pasākumus finansējuma izmantošanai, kā arī to kontroles pasākumus. Saistībā ar 2013. un 2014. gadā piešķirtajiem 28 EGF ieguldījumiem apstiprināto pasākumu mērķis ir reintegrēt darba tirgū 27 610 atlaistos darba ņēmējus. Minētos pasākumus galvenokārt veidoja šādi elementi: intensīva, individualizēta palīdzība darba meklēšanā un lietu vadība; daudzveidīga profesionālā apmācība, kvalifikācijas paaugstināšana un pārkvalifikācija; dažādi pagaidu materiālie stimuli/pabalsti aktīvo atbalsta pasākumu laikā līdz brīdim, kad darba ņēmēji faktiski atgriežas darba dzīvē; konsultācijas, sākot darbu jaunajā darbavietā; citas darbības, piemēram, uzņēmējdarbības popularizēšana / uzņēmumu dibināšana un vienreizēji nodarbinātības / darba ņēmēju pieņemšanas stimuli. Izstrādājot atbalsta pasākumu kopumus, dalībvalstis ņēma vērā darba ņēmēju kvalifikāciju, pieredzi un izglītības līmeni, viņu mobilitātes spēju, kā arī esošās vai nākotnes nodarbinātības iespējas attiecīgajos reģionos. 4.2.2.Papildināmība ar citām darbībām, kas finansētas no struktūrfondiem, īpaši no Eiropas Sociālā fonda (ESF) EGF ir izveidots, lai, piemērojot aktīvus darba tirgus pasākumus, palielinātu nodarbināmību un nodrošinātu atlaisto darba ņēmēju drīzu reintegrāciju darba tirgū, tādējādi papildinot ESF, kas ir galvenais ES instruments nodarbinātības veicināšanai. Abu fondu papildināmība ir to spējā risināt šos jautājumus no divām dažādām laika perspektīvām — EGF, reaģējot uz konkrētiem plaša mēroga masveida atlaišanas gadījumiem, nodrošina pielāgotu palīdzību atlaistajiem darba ņēmējiem, savukārt ESF, izmantojot daudzgadu programmas, kuru līdzekļus parasti nevar pārdalīt, lai risinātu masveida atlaišanas gadījumu radītās krīzes situācijas, atbalsta stratēģiskus ilgtermiņa mērķus (piem., cilvēkkapitāla palielināšana, pārmaiņu pārvaldība). EGF un ESF pasākumi dažkārt tiek veikti, papildinot cits citu, lai nodrošinātu gan īstermiņa, gan ilgtermiņa risinājumus. Izšķirošais kritērijs ir pieejamo instrumentu spēja efektīvi palīdzēt darba ņēmējiem, bet dalībvalstu ziņā ir izvēlēties instrumentus un darbības, kas ir vislabāk piemērotas izvirzīto mērķu sasniegšanai, un iekļaut tās programmā. EGF līdzfinansējamā individualizēto pakalpojumu saskaņotā kopuma saturam vajadzētu būt līdzsvarotam ar pārējām darbībām un papildināt tās. EGF līdzfinansētie pasākumi var būt plašāki par standarta kursiem un darbībām. Praksē ir pierādījies, ka ar EGF palīdzību dalībvalstis var piedāvāt atlaistajiem darba ņēmējiem labāk pielāgotu un visaptverošu palīdzību, nekā tas būtu iespējams bez EGF, tostarp pasākumus, kuriem darba ņēmēji citkārt nevarētu piekļūt (piem., otrā vai trešā līmeņa izglītība). EGF nodrošina dalībvalstīm iespēju pievērst vairāk uzmanības mazāk aizsargātiem cilvēkiem, piemēram, mazāk kvalificētiem darba ņēmējiem vai cilvēkiem no migrantu vides, un sniegt atbalstu, nodrošinot labāku konsultantu un darba ņēmēju skaita attiecību un/vai piedāvājot minēto atbalstu ilgākā laikposmā, nekā tas būtu iespējams bez EGF līdzdalības. Viss minētais palielina darba ņēmēju izredzes uzlabot savu stāvokli. Jaunā EGF regula atkāpes veidā līdz 2017. gada beigām sniedz dalībvalstīm iespēju paplašināt atbalstu, iekļaujot atbalsta saņēmēju grupā arī reģionos ar augstu jauniešu bezdarbu dzīvojošos jauniešus, kuri nav nedz nodarbināti, nedz iesaistīti izglītībā vai apmācībā (NEET). Mērķis ir atbalstīt shēmas "Garantija jauniešiem" īstenošanu, ko Padome apstiprināja 2013. gada aprīlī. Visām dalībvalstīm jāievieš mehānismi, kas vajadzīgi, lai izvairītos no riska saistībā ar dubultu finansēšanu no ES finanšu instrumentiem, kā prasīts Regulas (EK) Nr. 1927/2006 6. panta 5. punktā un Regulas (ES) Nr. 1309/2013 9. panta 5. punktā. 4.3.Lietas, kas neatbilst prasībām EGF finansējuma saņemšanai Ne Komisija, ne budžeta lēmējinstitūcija nenoraidīja nevienu pieteikumu, ko dalībvalstis bija iesniegušas finansējuma saņemšanai no EGF. 4.4.EGF sasniegtie rezultāti

Informāciju par EGF sasniegtajiem rezultātiem galvenokārt sniedz nobeiguma ziņojumi, kurus dalībvalstis iesniedza saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1927/2006 15. pantu un Regulas (ES) Nr. 1309/2013 19. pantu. Tie papildināti ar informāciju, kuru dalībvalstis sniedza tiešā saziņā ar Komisiju un sanāksmēs un konferencēs. Līdz 2014. gada beigām Komisija bija saņēmusi nobeiguma ziņojumus par 34 EGF līdzfinansētajiem intervences gadījumiem, kurus līdz 2014. gada vidum īstenojušas 13 dalībvalstis. Minēto dalībvalstu galveno rezultātu un paziņotās informācijas kopsavilkums par 2013. un 2014. gadu ir apkopots šajā iedaļā un 4. tabulā. No 34 intervences gadījumiem 13 tika aptverti arī EGF ex-post novērtējumā. Tā mērķis ir novērtēt EGF pievienoto vērtību un ietekmi uz atlaistajiem darba ņēmējiem un darba tirgiem (sk. 4.7.4. iedaļu). Komisija līdz 2014. gada 31. decembrim ir saņēmusi nobeiguma ziņojumus par 91 EGF intervences gadījumu, kas veido 68 % no visiem līdz 2014. gada 31. decembrim saņemtajiem pieteikumiem (134). Balstoties uz informāciju, kas ietverta dalībvalstu nobeiguma ziņojumos, var secināt, ka EGF sniedz pievienoto vērtību tam, ko dalībvalstis pretējā gadījumā varētu darīt, lai palīdzētu atlaistajiem darba ņēmējiem atrast jaunu darbu un atkal pieteikt sevi darba tirgū. EGF sniedz iespēju dalībvalstīm nodrošināt pasākumus lielākam skaitam atlaisto darba ņēmēju ilgāku laiku un labākā kvalitātē, nekā tas būtu iespējams bez EGF finansējuma. 4.4.1.2013. un 2014. gada ziņojumos iekļauto rezultātu un labas prakses kopsavilkums Nobeiguma ziņojumi, kurus iesniedza 13 dalībvalstis, liecināja, ka EGF īstenošanas termiņa beigās 7656 darba ņēmēji jeb 44,9 % no 18 848 darba ņēmējiem, kuri saņēma EGF atbalstu, bija atraduši jaunu darbavietu vai kļuvuši par pašnodarbinātām personām. Tas ir labs rezultāts, jo īpaši tādēļ, ka darba ņēmēji, kuri saņem atbalstu EGF līdzfinansēto pasākumu ietvaros, parasti ir starp tiem, kuri saskaras ar vislielākajām grūtībām darba tirgū. Aptuveni 6 % darba ņēmēju vēl aizvien mācījās un 39,1 % bija bezdarbnieki vai nestrādāja personisku iemeslu dēļ. Sīkāka informācija sniegta 4. tabulā. Līdzīgi kā 2012. gadā, rezultātus attiecībā uz reintegrāciju darbā ietekmēja vietējo un reģionālo darba tirgu samazinātā absorbcijas spēja, ko izraisīja pasaules finanšu un ekonomikas krīze. Jānorāda, ka attiecīgo īstenošanas periodu beigās reģistrētais reintegrācijas koeficients sniedz vienīgi ieskatu, kāda bija darba ņēmēju nodarbinātības situācija datu vākšanas brīdī. Minētais koeficients nesniedz informāciju par nodarbinātības veidu un atrastā darba kvalitāti, turklāt situācija īsā laikā var ievērojami mainīties. Saskaņā ar informāciju, kas saņemta no vairākām dalībvalstīm, ir vērojama tendence, ka reintegrācijas koeficienti palielinās jau dažus mēnešus pēc nobeiguma ziņojumu iesniegšanas un turpina pieaugt vidējā termiņā, īpaši gadījumos, kad darba ņēmēji turpina saņemt pielāgotu palīdzību pēc EGF termiņa beigām par pašas dalībvalsts līdzekļiem vai ar ESF palīdzību. Tas liecina, ka EGF līdzfinansētais atbalsts var sniegt papildu pozitīvu ietekmi ilgtermiņā. 4.4.2.Kvalitatīvais novērtējums Atbalsta paketēs, ko 13 dalībvalstis sniedza atlaistajiem darba ņēmējiem, bija iekļauta plaša individualizēta darba meklēšana, pārcelšanas un (pār)kvalifikācijas pasākumi. Lielākās summas tika iztērētas divu veidu pasākumiem — apmācībai un pārkvalifikācijai (aptuveni EUR 56,5 miljoni jeb 32 % no kopējiem individualizētajiem pakalpojumiem visos 34 intervences gadījumos) un finanšu pabalstiem, kas izmaksāti darba ņēmējiem, kuri piedalījās aktīvos darba tirgus politikas pasākumos (aptuveni EUR 68,5 miljoni jeb 38,8 % no kopējiem individualizētajiem pakalpojumiem visos 34 intervences gadījumos). Kopš 2013. gada EGF regulas stāšanās spēkā pabalsti ir ierobežoti, nosakot, ka tie nevar pārsniegt 35 % no kopējām izmaksām. Bieži tika izmantoti arī tādi pasākumi kā individuālu norādījumu sniegšana un uzņēmējdarbības veicināšana. Kvalifikācijas un mācību programmas tika pielāgotas darba ņēmēju vajadzībām un vēlmēm, vienlaikus ņemot vērā vietējā vai reģionālā darba tirgus prasības un nākotnē daudzsološu nozaru potenciālu. Ex-post novērtējums, kas tika publicēts 2014. gada maijā, liecina, ka EGF sniedza pozitīvu ieguldījumu to būtisko sociālo un darba tirgus problēmu risināšanā, kas radās masveida atlaišanas procedūru rezultātā. EGF sniedza dalībvalstīm iespēju nozarēs, kuras skāra atlaišanas, rīkoties izlēmīgāk, nekā tas būtu bijis iespējams bez EGF finansējuma, vērtējot pēc atbalstīto cilvēku skaita, kā arī atbalsta mēroga, ilguma un kvalitātes. Novērtējumā arī norādīts, ka ar EGF starpniecību nodrošinātais intensīvais un pielāgotais atbalsts nereti sniedz labākus rezultātus attiecībā uz atkārtotu pieņemšanu darbā nekā standartizētās paketes, ko nodrošina valsts aktīva darba tirgus politikas pasākumi. EGF ne tikai atvieglo intensīvāka atbalsta pakešu nodrošināšanu atlaistajiem darba ņēmējiem, bet dažās valstīs tas arī sniedza valsts iestādēm iespēju sasniegt darba ņēmējus un atbalstīt pasākumus, kuri citādi nebūtu iespējami, iekļaujot tos politikas programmu izstrādē attiecībā uz pārstrukturēšanu, aktīvu darba tirgu un profesionālo apmācību. 4. tabula. 2013. un 2014. gadā saņemtie nobeiguma ziņojumi — rezultātu pārskats 4.5.2014.–2020. gada plānošanas periods — jaunā EGF regula Saskaņā ar EGF Regulas (EK) Nr. 1927/2006 20. pantu regula 2013. gadā tika pārskatīta, lai sagatavotos 2014.–2020. gada daudzgadu finanšu shēmas īstenošanai. Pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu, Padome un Eiropas Parlaments atbalstīja EGF darbības turpināšanu, lai nodrošinātu īpašu vienreizēju atbalstu darba ņēmējiem, kuri atlaisti no darba tādēļ, ka globalizācijas dēļ ir notikušas lielas strukturālas pārmaiņas. Jauno EGF regulu (Regulu (ES) Nr. 1309/2013) Eiropas Parlaments un Padome pieņēma 2014. gada 17. decembrī. Ar jauno regulu atkārtoti tiek ieviests krīzes kritērijs, tādējādi pieteikumus EGF atbalsta saņemšanai var pamatot ar pašreizējo finanšu un ekonomikas krīzi vai turpmākām krīzes situācijām. Turklāt saskaņā ar šo regulu tiek paplašināta EGF darbības joma, nosakot, ka uz atbalstu var pretendēt arī darba ņēmēji ar pagaidu darba līgumu un pašnodarbināti darba ņēmēji. Lai atbalstītu shēmas "Garantija jauniešiem" īstenošanu, jaunajā regulā ir noteikta atkāpe, kas būs spēkā līdz 2017. gada beigām un sniegs iespēju atbalsta saņēmēju grupā iekļaut NEET, kuri dzīvo reģionos, kas ir atbilstīgi saskaņā ar Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvu. Jaunajā regulā ir noteikti arī ierobežojumi attiecībā uz 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā uzskaitītajiem pasākumiem (piem., pabalstiem un stimuliem), nosakot, ka to vērtība nedrīkst pārsniegt 35 % no kopējām izmaksām, savukārt ar uzņēmējdarbību saistītajām dotācijām noteiktais ierobežojums ir EUR 15 000 uz vienu darba ņēmēju. Jaunajā regulā arī ir noteikti termiņi, kuru mērķis ir saīsināt laiku no pieteikumu iesniegšanas līdz brīdim, kad Eiropas Parlaments un Padome pieņem lēmumu par EGF mobilizāciju. 4.6.Finanšu pārskats 4.6.1.EGF piešķirtais finansējums

Budžeta lēmējinstitūcija 2013. un 2014. gadā piešķīra 28 ieguldījumus no EGF kopsummā par EUR 114 427 463 (sk. 2. tabulu iepriekš). Šie ieguldījumi tika veikti no 2013. un 2014. gada budžeta. Pēdējos četrus ieguldījumus budžeta lēmējinstitūcija apstiprināja 2014. gada decembrī un izmaksāja 2015. gada sākumā. Saskaņā ar 2006. gada 17. maija Iestāžu nolīguma 28. pantu, kurā paredzēta EGF budžeta sistēma līdz 2013. gada beigām, EGF maksimālais ikgadējais apjoms (attiecībā uz saistību apropriācijām) nedrīkst pārsniegt EUR 500 miljonus. Šo summu var saņemt no jebkuras rezerves, kas pastāv iepriekšējā gada kopējo izdevumu maksimālajā apjomā, un/vai no divu iepriekšējo gadu anulētajām saistību apropriācijām, izņemot tās, kas attiecas uz finanšu shēmas 1.B kategoriju. Summa EUR 500 miljonu apmērā tika darīta pieejama 2013. gadā EGF rezerves pozīcijas ietvaros. Attiecībā uz laikposmu no 2014. līdz 2020. gadam Padomes Regulas (ES, Euratom) Nr. 1311/2013 12. pantā ir paredzēts ikgadējais maksimālais budžets 2014.–2020. gada periodā un noteikts, ka EGF gadā var izmantot ne vairāk kā EUR 150 miljonus (2011. gada cenās). Tas nozīmē, ka 2014. gadā saistību apropriācijas EUR 159 181 000 apmērā tika darītas pieejamas EGF rezerves pozīcijas ietvaros. Pēc tam, kad budžeta lēmējinstitūcija bija apstiprinājusi katru pieteikumu, saistību apropriācijas finansējumam, kas piešķirts abos gados, tika pārceltas no EGF rezervēm uz EGF budžeta pozīciju. Maksājumu apropriācijas EUR 50 000 000 apmērā gan 2013., gan 2014. gada sākumā tika ieskaitītas EGF budžeta pozīcijā. 2013. gadā ar to pietika piešķirtajiem ieguldījumiem, kuru apmērs sasniedza EUR 35 748 557. 2014. gadā apstiprinātajiem pieteikumiem EGF atbalsta saņemšanai, kuru apmērs sasniedza EUR 78 678 907, bija vajadzīgas papildu maksājumu apropriācijas. Tās tika iegūtas no summām, kas tika atgūtas pēc tam, kad dalībvalstis noslēguma posmā bija ziņojušas par neiztērētajiem līdzekļiem. 4.6.2.Tehniskās palīdzības izdevumi Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1927/2006 8. panta 1. punktu līdz 0,35 % no gadā pieejamajiem finanšu resursiem (2013. gadā – EUR 1,75 miljoni) pēc Komisijas iniciatīvas var izmantot kā tehnisko palīdzību tādiem pasākumiem kā sagatavošana, uzraudzība, informēšana un zināšanu bāzes izveidošana, administratīvā un tehniskā palīdzība, kā arī revīzijas, kontroles un novērtēšanas pasākumi, kas nepieciešami, lai īstenotu EGF regulu. Regulas (ES) Nr. 1309/2013 11. panta 1. punktā ir noteikts, ka pēc Komisijas iniciatīvas tehniskajai palīdzībai piešķiramā maksimālā summa ir 0,5 % no samazinātās vispārējās summas (2014. gadā – aptuveni EUR 0,75 miljoni). Budžeta lēmējinstitūcija apstiprināja Komisijas priekšlikumus par tehnisko palīdzību 2013. un 2014. gadā, kas bija attiecīgi EUR 750 000 un EUR 330 000. 5. tabula. Tehniskās palīdzības izdevumi 2013. un 2014. gadā Apraksts 2013. gadā budžetā iekļautā summa (EUR) Faktiskā summa 2013. gadā (EUR) 2014. gadā budžetā iekļautā summa (EUR) Faktiskā summa 2014. gadā (EUR) Komentārs Informācija (piem., EGF tīmekļa vietnes atjaunināšana visās ES valodās, publikācijas un audiovizuālie pasākumi) 80 000 28 000 20 000 6364 Līdzdalību Nodarbinātības, sociālo lietu un iekļautības ģenerāldirektorāta (EMPL) darbībās apgrūtināja novēlota līdzekļu saņemšana Administratīvā un tehniskā palīdzība: - divas EGF kontaktpersonu ekspertu grupas sanāksmes - divi semināri par EGF īstenošanu 70 000 120 000 40 752 81 522 70 000 120 000 140 149 Kontaktpersonu sanāksmju un semināru apvienošana ļāva samazināt izmaksas; 2014. gadā notika tikai viens seminārs Datu vākšanas uzraudzība un

EGF statistikas apkopojums 0 0 20 000 0 Darbu veica Komisija Zināšanu bāzes izveidošana:

standartizētas procedūras EGF pieteikumiem un to apstrāde, tādas EGF datubāzes izveide un racionalizācija, kurā ietverti fakti un skaitļi par EGF intervences gadījumiem 80 000 79 739 100 000 100 000 EGF integrācija dalītas līdzekļu pārvaldības kopējā sistēmā (SFC) Novērtēšana 400 000 326 611 0 0 Līgumslēdzēja piedāvājums 2013. gadā bija zemāks nekā bija paredzēts budžetā. Nākamā novērtēšana jāveic 2015. gadā Kopā 750 000 556 624 330 000 246 513 4.6.3.Paziņotie vai izskatītie pārkāpumi Komisijai 2013. un 2014. gadā netika ziņots par EGF regulu pārkāpumiem, un 2013. un 2014. gadā netika izskatīts neviens ar EGF saistīts pārkāpums. 4.6.4.EGF finansiālā ieguldījuma izbeigšana Procedūras EGF finansiālo ieguldījumu izbeigšanai 2013. un 2014. gadā ir noteiktas attiecīgi Regulas (EK) Nr. 1927/2006 15. panta 2. punktā un Regulas (ES) Nr. 1309/2013 15. panta 2. punktā. 2013. un 2014. gadā tika izbeigta ieguldījumu sniegšana saistībā ar 34 intervences gadījumiem, kas tika īstenoti laikposmā no 2009. līdz 2013. gadam. Šie intervences gadījumi ir uzskaitīti pielikumā sniegtajā 3. tabulā. EGF intervences gadījums tiek izbeigts, kad Komisija ir apstiprinājusi nobeiguma ziņojumu, ir veikti visi maksājumi un dalībvalstij vai Komisijai vairs nav jāveic nekādas darbības, izņemot pienākumu saglabāt visus apliecinošos dokumentus nākamos trīs gadus gadījumam, ja tie būtu vajadzīgi Komisijai vai Revīzijas palātai (Regulas (ES) Nr. 1309/2013 21. panta 5. punkts). Izbeigto intervences gadījumu vidējais budžeta izpildes līmenis bija 49,8 %, taču attiecībā uz atsevišķiem gadījumiem bija vērojamas ļoti lielas atšķirības — budžeta izpilde svārstījās no 0 % līdz 100 % budžeta izmantošanai. Šajos 34 intervences gadījumos neizmantoto un Komisijai atmaksāto līdzekļu kopējais apmērs bija aptuveni EUR 67,1 miljons (50,2 % no šiem intervences gadījumiem piešķirtā EGF ieguldījuma). Tam, ka dalībvalstis neizmantoja visu EGF piešķirto finansējumu, ir dažādi iemesli. Lai gan dalībvalstis tiek mudinātas veidot reālas budžeta tāmes saskaņotam individualizēto pakalpojumu kopumam, var izrādīties, ka plānošanas procesā trūkst precizitātes un informācijas. Iespējams, sākotnējos aprēķinos tika iekļauta pārāk liela drošības rezerve, kas beigās izrādījās nevajadzīga. To darba ņēmēju skaits, kuri vēlēsies piedalīties ierosinātajos pasākumos, iespējams, plānošanas posmā tika pārvērtēts. Daži darba ņēmēji, iespējams, izvēlējās lētākus nevis dārgākus pasākumus vai īstermiņa nevis ilgtermiņa pasākumus, vai arī viņi atrada jaunu darbavietu ātrāk nekā sākotnēji tika plānots. Citi iemesli zemiem izdevumiem, iespējams, ir saistīti ar kavēšanos pasākumu sākumposmā un nespēju pilnībā izmantot nodrošināto elastību, pārdalot finansējumu starp dažādām budžeta pozīcijām individualizēto pakalpojumu kopuma īstenošanai. Komisija ir atbalstījusi dalībvalstis, regulāri sniedzot informāciju un ieteikumus, kā arī organizējot īpašus seminārus, lai sekmētu līdzekļu optimālu pārvaldību. Tomēr atmaksas likmes īstenošanas posma beigās joprojām ir saglabājušās nemainīgi augstas. Pirmajos intervences gadījumos reģistrētā sākotnējā atmaksas likme 60 % apmērā ir samazinājusies līdz 50,2 %, tomēr tā joprojām ir būtiski jāuzlabo. Gaidāms, ka līdz ar pieredzes iegūšanu pasākumu iekļaušana budžetā un darba ņēmēju līdzdalības prognozēšana pagarinātajā 24 mēnešu periodā uzlabosies. Turklāt ir vērojami uzlabojumi, izvēloties piemērotu laiku EGF finansējuma saņemšanai uz vietas, kā arī uzlabojas dažādu koordinēšanas un īstenošanas struktūru darbspēja un komunikācijas kvalitāte starp iestādēm valsts un reģionālajā/vietējā līmenī. Dalībvalstis labāk izmanto iespēju pārskatīt savus budžetus un novirzīt līdzekļus starp dažādiem pasākumiem un/vai izdevumu izpildi. Visbeidzot, ES iestādes arī pieliek lielas pūles, lai paātrinātu lēmumu pieņemšanas un EGF līdzekļu izmaksas procedūras, kas dotu iespēju optimāli izmantot laiku un piešķirto finansējumu. Lai nodrošinātu ātrāku līdzekļu pieejamību, jaunajā EGF regulā ir noteikti ļoti stingri termiņi, kuros jāveic EGF atbalsta saņemšanai iesniegto pieteikumu novērtēšana un apstiprināšana. Saņemot iepriekšēju Komisijas piekrišanu, dalībvalstis īstenošanas gaitā var arī pārplānot budžetu un ieviest jaunus atbilstīgus pasākumus. 4.6.5.Citas atmaksātās summas 2013. un 2014. gadā netika veikta cita līdzekļu atmaksāšana. 4.7.Komisijas veiktie tehniskās palīdzības pasākumi

4.7.1.Informācija un publicitāte Tīmekļa vietne Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1927/2006 9. panta 2. punktu un Regulas (ES) Nr. 1309/2013 12. panta 2. punktu Komisijai internetā ir jāizveido visās Kopienas valodās pieejama tīmekļa vietne, lai sniegtu informāciju par EGF, norādījumus par pieteikumu iesniegšanu, kā arī jaunāko informāciju par apstiprinātajiem un noraidītajiem pieteikumiem, uzsverot budžeta lēmējinstitūcijas lomu. Komisijas EGF tīmekļa vietne 2013. un 2014. gadā tika atjaunināta ar attiecīgo informāciju saskaņā ar prasībām. Tīmekļa vietnē 2013. gadā reģistrēti 72 418 lapas skatījumi un 2014. gadā — 38 753 lapas skatījumi; 2013. gadā to apmeklējuši 52 968 atsevišķi apmeklētāji, bet 2014. gadā – 28 994 atsevišķi apmeklētāji. 4.7.2.Sanāksmes ar valstu iestādēm un EGF ieinteresētajām personām Eiropas Globalizācijas pielāgošanās fonda kontaktpersonu (EGF pārstāvji dalībvalstīs) 11., 12., 13. un 14. sanāksme norisinājās Briselē attiecīgi 2013. gada un 2014. gada martā un oktobrī. Katrā sanāksmē tika apspriests arī Komisijas priekšlikums EGF regulai, kas aptver 2014.–2020. gada daudzgadu finanšu shēmu, notika sarunas par priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei, kā arī tika izskatīti jautājumi saistībā ar to turpmāku īstenošanu. Turklāt sanāksmju dalībnieki tika informēti par EGF darbības 2007.–2013. gada periodā ex-post novērtēšanu, kā arī par virkni citu darba kārtības jautājumu. Divos tīklu veidošanas semināros, kas tika organizēti 2013. un 2014. gadā, galvenā uzmanība tika pievērsta jaunajai EGF regulai un tās ietekmei no pieteikumu iesniedzēju skatupunkta. Abus seminārus apmeklēja daudzi dalībvalstu pārstāvji, kas ir iesaistīti EGF intervences gadījumu īstenošanā. 4.7.3.Zināšanu bāzes izveidošana — EGF datubāze un standartizētas procedūras EGF pieteikumiem Lai statistikas vajadzībām reģistrētu kvantitatīvus datus par EGF intervences gadījumiem, Komisijas dienesti 2013. un 2014. gadā uzlaboja EGF datubāzi un pielāgoja vairākas veidlapas, lai atvieglotu ar intervences gadījumiem saistīto datu ievadīšanu datubāzē. Pateicoties tam, dalībvalstīm ir vieglāk sagatavot un iesniegt pieteikumus, savukārt Komisijai ir vieglāk analizēt, apkopot un salīdzināt ar EGF intervences gadījumiem saistītos faktus un skaitļus. Sagatavošanās darbs jaunas elektroniskas pieteikuma veidlapas izstrādei tika sākts plānotajā laikā, proti, 2013. gada novembrī. Šajā kontekstā tika ņemts vērā iepriekšējais sagatavošanās darbs, ko 2011. gadā veica ārējie eksperti un kas tika finansēts no 2011. gada tehniskās palīdzības budžeta. Komisija 2014. gadā vēlējās veikt papildu vienkāršošanu, iekļaujot EGF Komisijas un dalībvalstu IT sakaru sistēmā — dalītas līdzekļu pārvaldības kopējā sistēmā (SFC). Turpmāk dalībvalstis lietos šo sistēmu, lai iesniegtu pieteikumus tiešsaistē, izmantojot vadītu pieteikumu iesniegšanas procesu. Tam būtu jānodrošina pareizāku un pilnīgāku pieteikumu iesniegšana un jāatvieglo Komisijas priekšlikuma sagatavošana un ziņošana par EGF darbības rezultātiem. Uzlabotajai procedūrai būtu vēl vairāk jāsaīsina laiks no brīža, kad dalībvalsts iesniedz pieteikumu, līdz brīdim, kad Komisijas iesniegto priekšlikumu pieņem Eiropas Parlaments un Padome. 4.7.4.EGF ex-post novērtēšana par 2007.–2013. gada plānošanas periodu Ex-post novērtēšanas pirmajā posmā tika novērtēti 33 intervences gadījumi (kā noteikts Regulas (EK) Nr. 1927/2006 17. panta 1. punkta b) apakšpunktā). Intervences gadījumi tika atlasīti, pamatojoties uz to, ka nobeiguma ziņojumus par īstenošanu Komisija bija saņēmusi līdz 2012. gada 20. septembrim. Ex-post novērtēšanas noslēgumposmā tika analizēta nākamā intervences gadījumu kopa, kurā ietilpa 25 EGF intervences gadījumi. Nobeiguma ziņojumi par šiem intervences gadījumiem tika saņemti līdz 2013. gada decembra beigām. Ex-post novērtēšanas pirmā posma rezultāti tika publiskoti 2014. gada maijā, un otrā posma rezultāti tika iesniegti Komisijai 2015. gada maijā. Abos ex-post novērtēšanas posmos izskatīto intervences gadījumu saraksts ir dots pielikuma 4. tabulā. 5.Tendences Pieaugot EGF intervences gadījumu skaitam, ir pieejams lielāks datu apjoms, pēc kā var noteikt pieteikumos vērojamās tendences un gūt pārskatu par fonda darbības virzienu. Dati turpmākajās diagrammās un pielikumā attiecas uz 134 pieteikumiem, kurus dalībvalstis iesniegušas no 2007. gada līdz 2014. gadam. Līdz šim 122 121 darba ņēmēja vārdā (tāds ir dalībvalstu aplēstais atbalstam pieteikto darba ņēmēju skaits) ir pieprasīti līdzekļi, kuru kopējais apmērs ir EUR 561,1 miljons.



1. diagramma

Saņemto pieteikumu skaits (2007–2014) EGF regulas 2009. gada grozījumi, kas paredzēja krīzes kritērija iekļaušanu, ievērojami ietekmēja Komisijai iesniegto pieteikumu skaitu — no 2009. gada maija (kad tika sākta grozītās EGF regulas piemērošana) līdz 2011. gada beigām tas būtiski pieauga. Laikposmā no 2007. gada līdz 2014. gadam tika saņemti 76 ar krīzi saistīti pieteikumi un 58 ar tirdzniecību saistīti pieteikumi. No visiem pieteikumiem, kas saņemti no 2009. gada maija līdz 2011. gada beigām, 82 % bija saistīti ar pasaules finanšu un ekonomikas krīzi. Kā norādīts pielikumā dotajā 2. tabulā, dalībvalsts, kas iesniegusi lielāko pieteikumu skaitu EGF finansējumam, ir Spānija (20 pieteikumi), tai seko Nīderlande (16 pieteikumi), Itālija (12 pieteikumi) un Dānija (10 pieteikumi). Līdz 2014. gada 31. decembrim vēl nevienu pieteikumu EGF atbalsta saņemšanai nebija iesniegušas astoņas dalībvalstis: Igaunija, Kipra, Latvija, Luksemburga, Ungārija, Slovākija, Apvienotā Karaliste un Horvātija (kas Eiropas Savienībai pievienojās 2013. gada 1. jūlijā).



2. diagramma

Summas, kas pieprasītas no EGF, dalījumā pēc dalībvalstīm (2007–2014)

miljoni EUR Laikposmā no 2007. gada līdz 2014. gadam 20 dalībvalstis kopsummā bija pieprasījušas no EGF līdzekļus EUR 561,1 miljona apmērā (sk. arī pārskata tabulu pielikumā). Lielāko EGF līdzfinansējumu ir pieprasījusi Francija (EUR 84,6 miljoni saistībā ar 7 pieteikumiem), tai seko Īrija (EUR 67,3 miljoni / 9 pieteikumi), Dānija (EUR 63,7 miljoni / 10 pieteikumi) un Itālija (EUR 62,5 miljoni / 12 pieteikumi).



3. diagramma

Atbalstam pieteikto darba ņēmēju skaits dalījumā pa dalībvalstīm (2007–2014) Dalībvalsts, kas tika pieprasījusi EGF palīdzību lielākajam atlaisto darba ņēmēju skaitam, ir Francija (15 454 darba ņēmējiem saistībā ar 7 pieteikumiem), tai seko Spānija (14 863 darba ņēmēji / 20 pieteikumi), Itālija (13 367 darba ņēmēji / 12 pieteikumi) un Vācija (11 957 darba ņēmēji / 9 pieteikumi). Pārējās 13 valstīs šie skaitļi svārstījās no nedaudz vairāk par 1800 Polijā līdz gandrīz 11 000 Īrijā. Katrā no pārējām trim dalībvalstīm, kas iesniegušas pieteikumus, iesaistīto darba ņēmēju skaits bija mazāks par 1000.



4. diagramma

Pieteikumu skaits dalījumā pa nozarēm (NACE 2. red.) (2007–2014) Laikposmā no 2007. gada līdz 2014. gadam EGF saņēma pieteikumus attiecībā uz darba ņēmējiem, kas bija atlaisti pavisam 45 nozarēs (sk. arī pārskatu pielikumā). Lielākoties tās bija ražošanas nozares, bet bija pārstāvēta arī būvniecības un pakalpojumu nozare. Lielākā daļa pieteikumu attiecās uz četrām ražošanas nozarēm: automobiļu rūpniecību (20 pieteikumi jeb 15 % no kopskaita), kam sekoja iekārtu un ierīču ražošanas nozare (13 pieteikumi jeb 10 % no kopskaita), tekstilrūpniecība (11 pieteikumi jeb 8 % no kopskaita) un poligrāfija (9 pieteikumi jeb 7 % no kopskaita). Aptuveni 6 % (8 pieteikumi) attiecās uz darba ņēmējiem būvniecības nozarē, kas plašākā nozīmē ietver ēku būvniecību, specializētos būvdarbus, kā arī arhitektūras un inženiertehniskos pakalpojumus. Ja tiktu ietvertas palīgnozares, piemēram, būvmateriālu nozare, namdaru un galdniecības izstrādājumu nozare un keramika, skaits pieaugtu līdz 13 pieteikumiem jeb aptuveni 10 % no kopējā pieteikumu skaita. Saistībā ar vairāk nekā pusi no nozarēm (28 no 45 nozarēm) EGF tika saņemts viens pieteikums.



5. diagramma

Pieteikto darba ņēmēju skaits dalījumā pa nozarēm (NACE 2. red.) (2007–2014) No 20 dalībvalstīm saņemtie 134 pieteikumi attiecās kopumā uz 122 121 atlaistajiem darba ņēmējiem. Visvairāk skartās nozares bija automobiļu rūpniecība ar gandrīz 29 000 atbalstam pieteikto darba ņēmēju (23,0 % no visiem iesniegtajos pieteikumos pieteiktajiem darba ņēmējiem), kam seko mobilo tālruņu nozare (ar gandrīz 12 000 atbalstam pieteikto darba ņēmēju jeb 9,4 % no kopējā skaita), tekstilrūpniecība (mazliet vairāk nekā 11 500 atbalstam pieteikto darba ņēmēju jeb 9,2 % no kopējā skaita) un ierīču un iekārtu nozare (gandrīz 10 000 atbalstam pieteikto darba ņēmēju jeb 8,0 % no kopējā skaita). 6. diagramma

Vidējā EGF summa uz vienu atbalstam pieteikto darba ņēmēju dalījumā pa dalībvalstīm (2007–2014) EUR Šā ziņojuma 6. diagrammā ilustrēts, kāda ir vidējā EGF atbalsta summa uz vienu dalībvalsts pieteikto darba ņēmēju. Vidējais rādītājs attiecībā uz 20 dalībvalstu pieteiktajiem 122 121 darba ņēmējiem bija EUR 4060. Lielākā EGF atbalsta summa uz vienu pieteikto darba ņēmēju bija Austrijā un Dānijā – attiecīgi aptuveni EUR 14 000 un EUR 10 000. Turpretī Lietuvā, Slovēnijā un Čehijas Republikā pieprasītais atbalsts bija mazāks nekā EUR 1000 uz vienu darbinieku. 6.Secinājumi Līdz šim novērotās tendences liecina, ka to nozaru skaits, kurās bija nodarbināti darba ņēmēji, uz kuriem attiecas iesniegtie pieteikumi EGF atbalsta saņemšanai, arvien palielinās — šajā ziņošanas periodā pieteikumi tika iesniegti 10 jaunās nozarēs. Dalībvalstis ir guvušas pieredzi, izvēloties vispiemērotākos pasākumus, izstrādājot efektīvas atbalsta programmas atlaistajiem darba ņēmējiem un izmantojot EGF, lai izmēģinātu jaunas pieejas. Turklāt tās arvien vairāk izmanto iespēju pārdalīt līdzekļus starp pasākumiem projekta īstenošanas posmā, lai tādējādi labāk izmantotu pieejamos resursus. Tas, ka Padomē nebija iespējams iegūt kvalificētu balsu vairākumu, nozīmēja, ka EGF pagaidu krīzes atkāpes spēkā esamības termiņu nebija iespējams pagarināt pēc 2011. gada beigām. Tas ierobežoja iespējas sniegt ES palīdzību darba ņēmējiem 2012. un 2013. gadā, lai gan daudzi joprojām nopietni cieš krīzes dēļ.