ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
58.

atzinīgi vērtē to, ka inovācijas un infrastruktūras attīstība ir viens no Eiropas Stratēģisko investīciju fonda (ESIF) centrālajiem mērķiem, lai stimulētu kombinētus (publiskos-privātos) ieguldījumus transportā un infrastruktūrā. ESIF apvienojumā ar neatmaksājamām dotācijām no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESI fondiem) varētu nodrošināt intensīvāku vietējā un reģionālā līmeņa līdzdalību šādos projektos neatkarīgi no tā, vai runa ir par maziem vai lieliem mērogiem;
31.

uzskata, ka 9. darbība – cīņa pret jūras piedrazojumu un “plastmasu jūru” – ir viena no šā priekšlikuma svarīgākajām iniciatīvām. Tā tiešā veidā sniedz ieguldījumu tūrismā un zvejniecībā. Ja cilvēki piesārņos vidi ar plastmasu tādā pašā ātrumā kā pašlaik, 2050. gadā jūrās būs vairāk plastmasas nekā zivju. Vietējo un reģionālo pašvaldību pilnvarām attiecībā uz atkritumu apsaimniekošanu un to rašanās novēršanu var būt būtiska ietekme. Vietējām pašvaldībām ir svarīgas funkcijas, jo tās, sadedzinot savākto plastmasu, nodrošina atkritumu pārvēršanu enerģijā. Eiropas Savienībā pašlaik gandrīz 28 % atkritumu vēl joprojām tiek apglabāti poligonos. Spēcīgs ES vides satvars attiecībā uz novēršanu, arī iespējamais ES aizliegums lietot mikroplastikātu, ir pienācīgi jāīsteno vietējā un reģionālajā līmenī, nepārtraukti ieguldot tīrākās tehnoloģijās un izstrādājot īpaši pielāgotu vietējo un reģionālo politiku jūras piedrazojuma novēršanai. Šai ziņā jāturpina virzība uz kopēju režīmu ne tikai ostas iekārtām, bet arī attiecībā uz maksu par kuģu radītajiem atkritumiem un kravu atliekām, lai novērstu to, ka kuģi no tiem atbrīvojas pirms piestāšanās ostā. Lai gan Eiropas reģionālās un vietējās pašvaldības ir vienas no lielākajām jūras piedrazojuma un plastmasas atkritumu radītājām, tās ietekmē arī atkritumi, kas rodas ārpus ES, tādēļ liela nozīme ir starptautiskai sadarbībai;
21.

ierosina turpināt ciešo sadarbību, it īpaši ar ESAO, saistībā ar tādām iniciatīvām kā, piemēram, “Kāda ir dzīve jūsu reģionā?”, kas nodrošina viegli saprotamu un viengabalaināku pieeju progresa vērtēšanai vietējā un reģionālajā līmenī, taču saistībā ar Eiropas daudzgadu stratēģiju iebilst pret progresa vērtēšanu pēc ranga, kas izveidots, izmantojot tikai vienu rādītāju; šajā saistībā atgādina, ka dažādi reģioni pauduši interesi kā pamatu izmantot arī ESAO ierosināto “Dzīves kvalitātes uzlabošanas indeksu” (Better Life Index) un īpaši ar to saistītos rādītājus; lai gan šis indekss neļauj novērtēt reģionālo attīstību, tas ļauj spriest par rezultātiem, kas gūti, cenšoties paaugstināt iedzīvotāju dzīves kvalitāti, un šīs atziņas var ņemt vērā, kad turpmāk tiek izvirzīti mērķi un izstrādātas stratēģijas vietējā un reģionālajā līmenī;
30.

atzinīgi vērtē centienus, ko īstenojušas dalībvalstis un it īpaši kandidātvalstis, lai risinātu krīzi, kā arī to, ka šīs valstis nodrošinājušas resursus, tostarp saistībā ar problēmām migrācijas maršrutā Serbijā un bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā, un to, ka Turcija patlaban uzņēmusi pasaulē vislielāko migrantu un bēgļu skaitu; uzsver nepieciešamību turpināt ES atbalstu, ar kuru jāsniedz labums vietējām un reģionālajām pašvaldībām, un nepieciešamību palielināt investīcijas šajā reģionā, lai radītu nodarbinātības iespējas un lai netiktu zaudēts migrantu un bēgļu sociālais un ekonomiskais potenciāls;
18.

Ņemot vērā patlaban notiekošās diskusijas par rīcības programmu, ko ierosināja COP Peru un Francijas līdzpriekšsēdētāji ar mērķi pastiprināt visu dalībnieku pasākumus klimata jomā, RK atkārto, ka vēlas, lai šajā programmā piedalītos pilsētas un reģioni. RK: — aicina Eiropas reģionus un pilsētas turpināt īstenot un paplašināt saistības kvantitatīvu mērķu īstenošanai saistībā ar siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināšanu, videi draudzīgu transportu, atjaunojamo energoresursu un energotaupības izvēršanu nolūkā dot jaunu impulsu Parīzes nolīgumam. Komiteja aicina Eiropas reģionus un pilsētas pievienoties Pilsētas mēru paktam, iniciatīvai Compact of Mayors un Compact of States and Regions, kā arī piedalīties nozīmīgajos pasākumos Lionā un Parīzē, lai apliecinātu un parādītu savu apņemšanos, — aicina reģionus un pilsētas turpināt apmainīties ne vien ar Eiropas, bet arī Ziemeļu-Dienvidu labo praksi, jo īpaši izmantojot NAZCA (6), Compact of Mayors un Compact of States and Regions platformu, — apzinās, ka uzņemto saistību ticamība ir atkarīga no projektu un iniciatīvu atlases kritērijiem, no to pārredzamības, kā arī no metožu nevainojamas piemērošanas un to novērtējuma uzticamības. Pilsētas mēru pakts ir paraugs šajā jomā un varētu iedvesmot citas iesāktās un turpmākās iniciatīvas, lai nodrošinātu stabilu MRV (7) (Monitoring, reporting and review) sistēmu. Šajā sakarā RK aicina ES uzņemties vadošo lomu, lai nodrošinātu tās konsekvenci un saskaņošanu Eiropas līmenī un pat plašākā mērogā, — aicina arī Eiropas pilsētas un reģionus izmantot savas decentralizētas starptautiskās sadarbības sviras efektu, lai atbalstītu enerģētikas pārkārtošanu un noturību trešās valstīs, jo īpaši nabadzīgās un neaizsargātās valstīs. Šādas īpašas attiecības starp pasaules reģioniem un pilsētām var izmantot klimata diplomātijā visos līmeņos.
45.

mudina visas dalībvalstis sadarboties ar vietējām un reģionālajām pašvaldībām Eiropas Komisijas ierosinātā ārkārtas pārdales mehānisma, ja to drīzumā izveidos, ieviešanā un izmantošanā, kā arī obligātajā automātiskajā pārcelšanas sistēmā, kuru, iespējams, izveidos un kura būtu jāierosina līdz šā gada beigām; uzskata, ka tādu kanālu un iespēju radīšanai, kas ļautu trešo valstu valstspiederīgajiem ierasties Eiropā, lai strādātu vai mācītos, vajadzētu būt ļoti svarīgam apsvērumam turpmākās migrācijas politikas izstrādē. Lai noteiktu, kāds trešo valstu valstspiederīgo skaits būs jāuzņem katrai dalībvalstij, būtiski ir ņemt vērā dažādu reģionu un dalībvalstu darba tirgū (it īpaši no darba tirgus struktūras viedokļa) un izglītības sistēmā pastāvošās un neizmantotās iespējas. Komiteja uzsver, ka šā paša iemesla dēļ ir nepieciešams gan paātrināt atvieglota vīzu režīma ieviešanu to trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri piedalās izglītības, zinātnes un ekonomiskās sadarbības programmās, gan arī paplašināt sadarbību ar citām iesaistītajām valstīm un palielināt izpratni par šīm programmām, likumīgo migrāciju uz Eiropu un par to, cik bīstama ir nelikumīgā migrācija;
14.

norāda, ka starp dažādām EKP valstīm pastāv lielas atšķirības programmu ziņā un attiecībā uz politisko vēlmi īstenot nepieciešamās politiskās, sociālās un ekonomiskās reformas Tāpēc EKP iniciatīvas būtu jāpielāgo atkarīgi ne vien no attiecīgo valstu valdību patiesas gatavības ieviest nepieciešamās izmaiņas un padziļināt attiecības ar ES, bet arī no to vēlmes veicināt reformas un panākt šādu iniciatīvu atbalstīšanu sabiedrībā; vietējām un reģionālajām pašvaldībām ir svarīga nozīme šajā ziņā, bet tās bieži ir atkarīgas no valstu valdībām; neskatoties uz to, tās būtu jāuzskata par svarīgiem sarunu partneriem;
22.

pieņem zināšanai tirgus ekonomikas dalībnieka principu, ko Komisija izmanto par kritēriju, tomēr pauž dziļas bažas par šā principa piemērošanas ietekmi uz infrastruktūras nozarēm, kurās valsts loma ir vēsturiski un institucionāli neaizstājama: ņemot vērā nepieciešamo ieguldījumu apjomu un to, ka ieguldījumu izmaksu atgūšanu nav iespējams pilnībā novelt uz infrastruktūras izmantotājiem, liela ieguldījumu daļa infrastruktūrā privātam investoram pamatā nav iespējama. Pieņēmums, ka valsti var pielīdzināt privātam operatoram, un abstrahēšanās no jebkādiem sociāliem, reģionālās politikas un nozaru jautājumiem ir attālināti no realitātes un sabiedrībai bīstami, ja to piemēro intervences pasākumiem teritoriju infrastruktūras jomā, jo teritorijas pilda sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevuma būtisku daļu;
11.

piekrīt, ka jāsekmē patēriņa veidu un patērētāju attieksmes maiņa, īpaši veicinot no ilgtspējīgiem mežiem iegūtas koksnes izstrādājumu patēriņu. Koksnes izmantošana un to izstrādājumu aizstāšana, kuru ražošanā izmantoto materiālu apstrāde rada augstu CO2 emisiju līmeni, liecina par būtisku progresu vides stāvokļa uzlabošanā un virzībā uz mērķi panākt ekonomiku ar zemu CO2 emisiju līmeni. Attiecībā uz pāreju uz atjaunojamajiem energoresursiem, no kuriem mežu biomasa ir viens no būtiskākajiem resursiem, ir jārūpējas par patērētāju atbildības sajūtas palielināšanu, lai enerģija tiktu ražota pēc iespējas videi draudzīgā, ekonomiski un sociāli ilgtspējīgā veidā;
20.

uzskata, ka e-veselības pakalpojumu ieviešana plašā mērogā nav atkarīga tikai no likumdošanas un tehniskajām iespējām, bet pirmām kārtām no iedzīvotāju, pacientu un veselības nozares darbinieku uzticēšanās minētajai sistēmai. Viens no svarīgākajiem nosacījumiem tāpēc ir to problēmu risināšana, kas saistītas ar privātuma aizsardzību, konfidencialitāti, datu aizsardzību un atbildību, turklāt konfidenciāla informācija pastāvīgi ir jāsargā no pirātisma un noplūšanas, no ielaušanās privātās dzīves jomā un no jebkādas ļaunprātīgas izmantošanas;
7.

atgādina, ka, no vienas puses, zaļās infrastruktūras jēdziens pēc būtības neiekļaujas administratīvās un teritoriālās robežās un, no otras puses, ZI attīstība, tās uzturēšana vai tās apdraudēšana galvenokārt ir atkarīga no teritoriālās plānošanas politikas un no dalībvalstu un vietējo un reģionālo pašvaldību dabas resursu saglabāšanas;
Drošības prasības un incidentu paziņošana 1. Dalībvalstis nodrošina to, ka valsts pārvaldes iestādes un tirgus dalībnieki veic attiecīgus tehniskus un organizatoriskus pasākumus, lai pārvaldītu to tīklu un informācijas sistēmu drošības riskus, kurus tās kontrolē un izmanto savā darbībā. Ņemot vērā jaunākos tehniskos sasniegumus, ar šiem pasākumiem garantē novērtētajam riskam atbilstīgu drošības pakāpi. Jo īpaši veic pasākumus, lai novērstu un mazinātu tādu incidentu sekas, kas ietekmē to tīklu un informācijas sistēmu saistībā ar to sniegtajiem pamatpakalpojumiem, un tādējādi nodrošinātu tādu pakalpojumu nepārtrauktību, kas ir atkarīgi no šiem tīkliem un informācijas sistēmām.

Drošības prasības un incidentu paziņošana 1. Dalībvalstis nodrošina to, ka valsts pārvaldes iestādes un tirgus dalībnieki veic attiecīgus tehniskus un organizatoriskus pasākumus, lai pārvaldītu to tīklu un informācijas sistēmu drošības riskus, kurus tās kontrolē un izmanto savā darbībā. Minētie pasākumi varētu iekļaut vietējā un reģionālajā līmenī riska novērtēšanu un pārvaldību, informācijas drošības politikas īstenošanu, kiberdrošības jautājumu izpratnes palielināšanu un digitālo līdzekļu lietotprasmes un iemaņu uzlabošanu. Ņemot vērā jaunākos tehniskos sasniegumus, ar šiem pasākumiem garantē novērtētajam riskam atbilstīgu drošības pakāpi. Jo īpaši veic pasākumus, lai novērstu un mazinātu tādu incidentu sekas, kas ietekmē to tīklu un informācijas sistēmu saistībā ar to sniegtajiem pamatpakalpojumiem, un tādējādi nodrošinātu tādu pakalpojumu nepārtrauktību, kas ir atkarīgi no šiem tīkliem un informācijas sistēmām
59.

uzsver, ka viens no instrumenta “Uz sabiedrību orientēta vietējā attīstība” svarīgākajiem aspektiem ir iespēja būt novatoriskiem, un to var sasniegt, paredzot elastīgumu īstenošanā. Šajā sakarā Komiteja norāda, ka ES un valstu noteikumos jāatturas no vienotu pasākumu, atbilstības noteikumu un kritēriju uzspiešanas no augšas visām valstīm un reģioniem, jo tāda rīcība nesekmē vietējo problēmu risināšanu vietējā līmenī, izmantojot augšupēju pieeju;
49.

vērš uzmanību uz to, ka jaunas kravas automašīnas praksē tiek tehniski pārveidotas. Tātad reālos apstākļos sēra dioksīda (SO2) un cieto daļiņu emisijas līmenis ir daudz augstāks nekā to paredz apstiprināšanas testi. Tāpēc līdz ar Euro-5 standartu ieviešanu no šādas prakses visos iespējamos veidos jāizvairās un par to jāsoda. Lai minēto problēmu novērstu, Komiteja aicina Eiropas Komisiju un dalībvalstis pastiprināt gan tiesību aktus, gan apstiprinājumus, ko izsniedz kravas automašīnām, gan ar šo jomu saistītās pārbaudes. Vienlaikus būtu jāapsver, vai nākotnē automašīnu tehnisku pārveidošanu nevarētu padarīt neiespējamu;
4.

norāda uz tūrisma nozīmi un tūrisma nozares lomu, kas ir svarīga daudzējādā ziņā, ievērojami sekmējot Eiropas ekonomikas attīstību kopumā, kā arī daudzu dalībvalstu tautsaimniecības attīstību un to IKP pieaugumu. Tajā pašā laikā tūrismam papildus izglītojošai, saturīgi pavadīta brīvā laika vai atpūtas funkcijai ir svarīga nozīme nodarbinātībā, tā kā daudzas profesijas ir atkarīgas no tūristu plūsmām un daudzu profesiju pārstāvji ir nodarbināti tūrisma infrastruktūrā un ar to saistītās darba vietās;
2.4

atzinīgi vērtē to, ka Hāgas programmā ir izvirzīts jautājums par to, lai stiprinātu no Savienības pilsonības izrietošās tiesibas, un stingri atbalsta no pilsonības izrietošo tiesību aizsardzību, jo ES pilsonības pilnveidošanai joprojām jābūt vienam no ES darbības pamatvirzieniem.
Digitālās darba platformas atšķiras no citām tiešsaistes platformām ar to, ka tās organizē darbu, ko pēc platformas sniegtā pakalpojuma saņēmēja vienreizēja vai atkārtota pieprasījuma veic privātpersonas. Privātpersonu veiktā darba organizēšanā ka nozīmīgs elements būtu vismaz jāparedz pieprasījumu pēc pakalpojuma savietošana ar darbaspēka piedāvājumu, ko veic persona, kurai ir līgumattiecības ar digitālo darba platformu un kura ir pieejama konkrēta uzdevuma veikšanai, un var ietvert citas darbības, piemēram, maksājumu apstrādi. Tiešsaistes platformas, kas neorganizē privātpersonu veiktu darbu, bet tikai nodrošina līdzekļus, ar kuriem pakalpojumu sniedzēji var sasniegt galalietotāju, piemēram, reklamējot piedāvājumus vai pakalpojumu pieprasījumus vai apkopojot un demonstrējot pieejamos pakalpojumu sniedzējus konkrētā jomā bez jebkādas turpmākas iesaistes, nebūtu jāuzskata par digitālu darba platformu. Digitālo darba platformu definīcijā nebūtu jāiekļauj tāda pakalpojuma sniedzēji, kura pamatmērķis ir izmantot vai kopīgot aktīvus, piemēram, izmitināšanas vietu īstermiņa īre. Tai būtu jāattiecas tikai uz tāda pakalpojuma sniedzējiem, attiecībā uz kuru personas veiktā darba, piemēram personu pārvadājumu vai tīrīšanas pakalpojumu, organizācija ir būtiska , nevis tikai mazsvarīga un atvasināta sastāvdaļa.

Digitālās darba platformas atšķiras no citām tiešsaistes platformām ar to, ka tās organizē darbu, ko pēc platformas sniegtā pakalpojuma saņēmēja vienreizēja vai atkārtota pieprasījuma veic privātpersonas. Privātpersonu veiktā darba organizēšanā ka nozīmīgs elements būtu vismaz jāparedz pieprasījumu pēc pakalpojuma savietošana ar darbaspēka piedāvājumu, ko veic persona, kurai ir līgumattiecības ar digitālo darba platformu un kura ir pieejama konkrēta uzdevuma veikšanai, un var ietvert citas darbības, piemēram, maksājumu apstrādi. Tiešsaistes platformas, kas neorganizē privātpersonu veiktu darbu, bet tikai nodrošina līdzekļus, ar kuriem pakalpojumu sniedzēji var sasniegt galalietotāju, piemēram, reklamējot piedāvājumus vai pakalpojumu pieprasījumus vai apkopojot un demonstrējot pieejamos pakalpojumu sniedzējus konkrētā jomā bez jebkādas turpmākas iesaistes, nebūtu jāuzskata par digitālu darba platformu. Digitālo darba platformu definīcijā nebūtu jāiekļauj tāda pakalpojuma sniedzēji, kura pamatmērķis ir izmantot vai kopīgot aktīvus, piemēram, izmitināšanas vietu īstermiņa īre. To piemēro tāda pakalpojuma sniedzējiem, attiecībā uz kuru personas veiktā darba, piemēram, personu pārvadājumu vai tīrīšanas pakalpojumu, organizācija ir nepieciešama un būtiska sastāvdaļa. Šajā definīcijā būtu jāiekļauj nepieciešami un būtiski papildpakalpojumi, ko pasūta ar platformas starpniecību un ko sniedz kā tādu pakalpojumu, kura galvenais mērķis ir aktīvu izmantošana vai koplietošana un kura veikšanai ir jāorganizē privātpersonu darbs.
uzsver, ka pakalpojumi ir galvenais Eiropas ekonomikas elements, kurš veido apmēram 70 % no IKP un darbvietām ( 2 ) ; tomēr norāda, ka ES pakalpojumu nozarei raksturīgs lēns produktivitātes pieaugums un vāja konkurence, kā arī milzīga pakalpojumu nozaru daudzveidība un atšķirīgas to īpatnības; norāda, ka ES iekšējā pakalpojumu tirdzniecība veido tikai vienu trešdaļu no ES iekšējās preču tirdzniecības un ka nav pazīmju, kas liecinātu par šā rādītāja palielināšanos;
62.

brīdina, ka reģionālā atbalsta kartes, kas jāpieņem līdz 2021. gada beigām un kas tiek izstrādātas, ņemot vērā pirms 2020. gada iegūtus statistikas datus, var kavēt nelabvēlīgākā situācijā esošu reģionu ekonomikas atveseļošanu līdz 2024. gada vidusposma pārskata pieņemšanai. Tā kā šīs kartes tiek veidotas, ņemot vērā pirms 2020. gada iegūtus statistikas datus, tās patiesībā neatspoguļos to reģionu, uz kuriem attiecas a) un c) reitings, ekonomisko stāvokli un var radīt grūtības šo reģionu ekonomikas atveseļošanā, samazinot maksimālo pieļaujamo atbalsta intensitāti vai paredzot noteiktus ierobežojumus atbalsta piešķiršanā lieliem uzņēmumiem dažu reģionu statusa izmaiņu rezultātā. Tādēļ Reģionu komiteja aicina Eiropas Komisiju ņemt vērā šos apstākļus un pieņemt pasākumus laikposmam pēc termiņa vidusposma pārskata 2024. gadā, lai nodrošinātu, ka visnelabvēlīgākajā situācijā esošos reģionus, kas ir a) vai c) apgabali, nelabvēlīgi neietekmētu to statusa maiņa, kas apgrūtinātu to atlabšanu;
Lai ilgtspējīgāk pārvaldītu lauku saimniecības un lauku darījumdarbību un uzlabotu tās vispārējo veikumu, dalībvalstīm būtu jāizveido ekonomiskos, vidiskos un sociālos aspektus aptveroši lauksaimniecisko konsultāciju pakalpojumi, kuru uzdevums būtu noteikt vajadzīgos uzlabojumus attiecībā uz visiem saimniecību līmeņa pasākumiem, kas paredzēti ar KLP stratēģiskajiem plāniem. Šiem lauksaimniecisko konsultāciju pakalpojumiem būtu jāpalīdz lauksaimniekiem un citiem KLP atbalsta saņēmējiem kļūt informētākiem par to, kā mijiedarbojas lauku saimniecību pārvaldība un zemes apsaimniekošana, no vienas puses, un noteikti – tostarp vidiski un klimatiski – standarti, prasības un informācija, no otras puses. Pēdējo skaitā ir KLP stratēģiskajā plānā noteiktie standarti, kurus piemēro vai kuri ir vajadzīgi lauksaimniekiem un citiem KLP atbalsta saņēmējiem, kā arī standarti, kas izriet no tiesiskā regulējuma tādās jomās kā ūdens, pesticīdu ilgtspējīga lietošana un kas izriet no iniciatīvām pret antimikrobiālajiem līdzekļiem izveidojušās rezistences apkarošanā un risku pārvaldībā. Stiprinot šādu konsultāciju kvalitāti un lietderīgumu, dalībvalstīm konsultanti būtu jāintegrē lauksaimniecisko zināšanu un inovācijas sistēmās (AKIS), lai tādējādi būtu iespējams sniegt pētniecības un inovācijas jomā jaunāko tehnisko un zinātnisko informāciju.

Lai uzlabotu faktoru ražīgumu, ilgtspējīgāk pārvaldītu lauku saimniecības un lauku darījumdarbību un uzlabotu tās vispārējo veikumu, dalībvalstīm būtu jāizveido ekonomiskos, vidiskos un sociālos aspektus aptveroši lauksaimniecisko konsultāciju pakalpojumi, kuru uzdevums būtu noteikt vajadzīgos uzlabojumus attiecībā uz visiem saimniecību līmeņa pasākumiem, kas paredzēti ar KLP stratēģiskajiem plāniem. Šiem lauksaimniecisko konsultāciju pakalpojumiem būtu jāpalīdz lauksaimniekiem un citiem KLP atbalsta saņēmējiem kļūt informētākiem par to, kā mijiedarbojas lauku saimniecību pārvaldība un zemes apsaimniekošana, no vienas puses, un noteikti – tostarp vidiski un klimatiski – standarti, prasības un informācija, no otras puses. Pēdējo skaitā ir KLP stratēģiskajā plānā noteiktie standarti, kurus piemēro vai kuri ir vajadzīgi lauksaimniekiem un citiem KLP atbalsta saņēmējiem, kā arī standarti, kas izriet no tiesiskā regulējuma tādās jomās kā ūdens, augu aizsardzības līdzekļu ilgtspējīga lietošana un kas izriet no iniciatīvām pret antimikrobiālajiem līdzekļiem izveidojušās rezistences apkarošanā un risku pārvaldībā. Stiprinot šādu konsultāciju kvalitāti un lietderīgumu, dalībvalstīm konsultanti būtu jāintegrē lauksaimniecisko zināšanu un inovācijas sistēmās (AKIS), lai tādējādi būtu iespējams sniegt pētniecības un inovācijas jomā jaunāko tehnisko un zinātnisko informāciju.
21.

iesaka, ka pilsētu un starppilsētu plānošanas un reģionu teritoriālās plānošanas praksei būtu jāietver automatizēta transporta un mobilitātes teritoriju iezīmēšana, kā arī būtu atkārtoti jāpārskata tāda plānošanas prakse, kas nav balstīta uz palīgsistēmām un automatizētu mobilitāti. Ierosina sagatavot iepriekšēju pētījumu par automatizētas mobilitātes sekām no pilsētplānošanas un reģionālās plānošanas viedokļa metropoļu teritorijās – piemēram, efektīva automatizētas mobilitātes izmantošana uzlabos autostāvvietu pieejamību –, un vienlaikus aicina pārdomāt arī pilsētplānošanas metodes. Konkrētāk, ir jāuzlabo pieejamība gājējiem un velosipēdistiem, īpaši sabiedriskā transporta pieturās, jāizveido visiem (gājējiem, velosipēdistiem) pieejamas, drošas un pievilcīgas novietnes un stāvvietas un reģionālās plānošanas instrumentos jāiekļauj iespēja atbalstīt velosipēdu koplietošanas pakalpojumus pārsēšanās punktos. Uzsver, ka ir nepieciešams izmantot automatizāciju, lai uzlabotu sabiedriskā transporta tīklus un stiprinātu gan to sociālo un ekonomisko lietderību, gan to izmantošanu;
10.

norāda, ka ES Jūras stratēģijas pamatdirektīvā dalībvalstīm ir prasīts līdz 2020. gadam panākt labu vides stāvokli to jūras ūdeņos. Prasības ir īpaši stingras attiecībā uz jutīgām ekosistēmām, piemēram, sekliem ūdeņiem un Ziemeļvalstu ūdens sistēmām, ņemot vērā šīm dabas vidēm raksturīgo jutīgumu un to lēno atveseļošanos no spriedzes. Direktīva būtu jāpaplašina, lai iekļautu visu ūdens ekosistēmu;
8. Attiecībā uz summām, kas pārvietotas no Kohēzijas fonda, 30 % no minētajām summām nekavējoties padara pieejamas visām dalībvalstīm, kuras ir tiesīgas saņemt finansējumu no Kohēzijas fonda, lai finansētu transporta infrastruktūras projektus atbilstoši šai regulai, piešķirot prioritāti pārrobežu un iztrūkstošajiem savienojumiem. Līdz 2023. gada 31. decembrim to projektu atlasē, kuri ir tiesīgi saņemt finansējumu, ņem vērā valsts piešķīrumus saskaņā ar Kohēzijas fondu attiecībā uz 70 % no pārvietotajiem resursiem . No 2024. gada 1. janvāra resursus, kas pārvietoti Programmai un kas nav piešķirti transporta infrastruktūras projektam, dara pieejamus visām dalībvalstīm, kuras ir tiesīgas saņemt finansējumu no Kohēzijas fonda, lai finansētu transporta infrastruktūras projektus saskaņā ar šo regulu.

8. Attiecībā uz summām, kas pārvietotas no Kohēzijas fonda, līdz 2023. gada 31. decembrim to projektu atlasē, kuri ir tiesīgi saņemt finansējumu, ņem vērā valsts piešķīrumus saskaņā ar Kohēzijas fondu. No 2024. gada 1. janvāra resursus, kas pārvietoti Programmai un kas nav piešķirti transporta infrastruktūras projektam, dara pieejamus visām dalībvalstīm, kuras ir tiesīgas saņemt finansējumu no Kohēzijas fonda, lai finansētu transporta infrastruktūras projektus saskaņā ar šo regulu, piešķirot prioritāti pārrobežu un iztrūkstošajiem savienojumiem un projektiem tālākajos reģionos. Attiecībā uz visiem no Kohēzijas fonda pārvietotajiem līdzekļiem tiek ņemtas vērā valstu kvotas, kuras izmanto dalībvalstīs.
11.

atzinīgi vērtē paziņojumam pievienoto darba dokumentu Key European action supporting the 2030 Agenda and the Sustainable Development Goals (SWD (2016) 390 final), kurā ierosināts stratēģiju “Eiropa 2020” pieskaņot 2030. gada programmas mērķiem, lietderīgi izmantojot saiknes starp trim pīlāriem, septiņām pamatiniciatīvām un pieciem mērķiem, kas saistīti ar stratēģijas “Eiropa 2020” prioritātēm un ar prioritātēm, kas saistītas ar 11 tematiskajiem kohēzijas fondu mērķiem;
31.

uzsver, ka valsts atbalsta un publiskā iepirkuma noteikumi, kas attiecas uz ESI fondiem, jāsaskaņo ar noteikumiem, kurus piemēro centralizēti pārvaldītām programmām. Reģionu komiteja atkārtoti prasa izvērtēt, vai pēc 2020. gada ir iespējams daļu no ESI finansējuma vai to visu atbrīvot no valsts atbalsta procedūru piemērošanas. Šai sakarā Reģionu komiteja ar gandarījumu norāda, ka Augsta līmeņa grupa ir ņēmusi vērā tās ieteikumus par nepieciešamību noteikt kopīgas definīcijas, lai salīdzinātu un kombinētu fondu finansējumu;
4.

uzsver, ka ES joprojām ir lielā mērā atkarīga no enerģijas importa. Siltumapgāde un aukstumapgāde šobrīd veido 50 % no ES enerģijas gada patēriņa. Tas ir 59 % no kopējā gāzes patēriņa un 13 % no kopējā naftas patēriņa Eiropā (1). Šie skaitļi liecina par to, ka pastāv liels energotaupības potenciāls. Lai šo potenciālu izmantotu, ir jāveic pasākumi, lai pārstrukturētu siltumapgādes un aukstumapgādes nozari un nodrošinātu efektīvu siltumapgādi un aukstumapgādi;