Par šīs regulas atbilstošo juridisko pamatu ir noteikts Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 114. pants. Saskaņā ar šo pantu ES ir jāparedz pasākumi, ar kuriem tuvināt dalībvalstu normatīvo vai administratīvo aktu noteikumus un kuru mērķis ir ES iekšējā tirgus izveide un darbība. Šī iniciatīva ir daļa no 2020. gada Eiropas Datu stratēģijas, kuras mērķis ir stiprināt vienoto datu tirgu. Pieaugot ekonomikas un sabiedrības digitalizācijai, pastāv risks, ka dalībvalstis arvien vairāk nekoordinēti izdos tiesību aktus, kas skar ar datiem saistītus jautājumus, un tas varētu pastiprināt vienotā tirgus sadrumstalotību. Tādu pārvaldības struktūru un mehānismu izveide, kas radīs koordinētu pieeju datu izmantošanai dažādās nozarēs un dalībvalstīs, varētu palīdzēt datu ekonomikā ieinteresētajām personām gūt labumu no vienotā tirgus mēroga. Tas veicinās vienotā datu tirgus izveidi, ar saskaņotu noteikumu kopuma palīdzību nodrošinot jaunu pakalpojumu rašanos un to pārrobežu darbību.

Ietekmes novērtējumā tiek pārbaudīti pamatscenāriji, politikas iespējas un to ietekme četrās iejaukšanās jomās, proti, jomās, kas skar: a) mehānismus to publiskā sektora datu labākai izmantošanai, kuri nevar būt pieejami kā atvērti dati, b) datu starpnieku sertifikācijas vai marķēšanas sistēmu, c) datu altruisma veicināšanas pasākumus un d) mehānismus, ar ko ES līmeņa struktūras veidā koordinēt un vadīt pārvaldības horizontālos aspektus.

Kopumā Komisija saņēma 806 atbildes, no kurām 219 atbildes bija no uzņēmumiem, 119 — no uzņēmumu apvienībām, 201 — no ES pilsoņiem, 98 — no akadēmiskām/pētniecības iestādēm un 57 — no publiskām iestādēm. Patērētāju balsis pārstāvēja 7 respondenti, bet 54 respondenti bija nevalstiskas organizācijas (tostarp 2 vides organizācijas). No 219 uzņēmumiem / uzņēmēju organizācijām 43,4 % bija mazie un vidējie uzņēmumi (MVU). Kopumā 92,2 % atbilžu tika saņemti no ES27. Ļoti maz respondentu norādīja, vai viņu organizācijai ir lokāls, reģionāls, valstisks vai starptautisks mērogs.

Tajā pašā laikā regulas noteikumi nav pārāk preskriptīvi un atstāj vietu dažādu līmeņu dalībvalstu rīcībai attiecībā uz elementiem, kas neapdraud iniciatīvas mērķus, jo īpaši to kompetento struktūru organizāciju, kuras atbalsta publiskā sektora struktūras ar to uzdevumiem, kas saistīti ar noteiktu kategoriju publiskā sektora datu atkalizmantošanu.

Regulas kā juridiskā instrumenta izvēli pamato to elementu pārsvars, kam nepieciešama vienāda piemērošana, kas neatstāj īstenošanas izvēles iespējas dalībvalstīm un rada pilnībā horizontālu sistēmu. Šie elementi ietver datu kopīgošanas pakalpojuma sniedzējiem paredzētu paziņojumu, datu altruisma mehānismus, pamatprincipus, ko piemēro tādu publiskā sektora datu atkalizmantošanai, kuri nevar būt pieejami kā atvērti dati vai uz kuriem neattiecas ES nozaru tiesību akti, un koordinācijas struktūru izveidi Eiropas līmenī. Tieša regulas piemērošana ļautu dalībvalstīm izvairīties no īstenošanas laikposma un procesa, vienlaikus saskaņā ar ES atveseļošanas plānu ļaujot tuvākajā laikā izveidot vienotas Eiropas datu telpas.

Ierosinātā regula radīs finansiālas un administratīvas izmaksas, kuras galvenokārt būs jāsedz valstu iestādēm, lai gan atsevišķas izmaksas noslogos arī datu izmantotājus un datu kopīgošanas pakalpojuma sniedzējus, lai nodrošinātu šajā regulā noteikto pienākumu izpildi. Tomēr dažādo iespēju un to paredzamo izmaksu un ieguvumu izpēte sekmēja sabalansētu instrumenta izstrādi. Tā valstu iestādēm atstās pietiekamu rīcības brīvību lemt par finanšu investīcijas apmēru un apsvērt iespējas šādas izmaksas atgūt, izmantojot administratīvus maksājumus vai nodevas, vienlaikus nodrošinot vispārēju koordināciju ES līmenī. Tāpat datu izmantotāju un kopīgošanas pakalpojuma sniedzēju izmaksas atsvērs tā vērtība, ko rada plašāka piekļuve datiem un to izmantošana, kā arī jaunu pakalpojumu ieviešana tirgū.

Vienotajam datu tirgum ir jānodrošina, lai publiskā sektora, uzņēmumu un iedzīvotāju datiem varētu piekļūt un tos izmantot pēc iespējas lietderīgāk un atbildīgāk, vienlaikus uzņēmumiem un iedzīvotājiem saglabājot kontroli pār to radītajiem datiem un aizsargājot to vākšanā veiktās investīcijas. Rezultātā plašāka piekļuve datiem nodrošinātu to, ka uzņēmumi un pētniecības organizācijas sekmētu reprezentatīvas zinātnes attīstības tendences un tirgus inovācijas visā ES, kas ir īpaši svarīgi situācijās, kad nepieciešama ES koordinēta rīcība, kā, piemēram, Covid-19 krīzes gadījumā.

III nodaļas mērķis ir palielināt uzticēšanos persondatu un nepersondatu kopīgošanai un samazināt darījumu izmaksas, kas saistītas ar datu kopīgošanu uzņēmumu darījumos ar uzņēmumiem un privātu klientu darījumos ar uzņēmumiem, izveidojot datu kopīgošanas pakalpojuma sniedzējiem paredzētu paziņošanas režīmu. Šiem pakalpojuma sniedzējiem būs jāievēro vairākas prasības, it īpaši prasība saglabāt neitralitāti attiecībā uz nosūtītajiem datiem. Tie nevar izmantot šādus datus citiem mērķiem. To datu kopīgošanas pakalpojuma sniedzēju gadījumā, kas piedāvā pakalpojumus fiziskām personām, būs jāizpilda arī papildu kritērijs, lai uzņemtos fiduciārus pienākumus pret personām, kas tos izmanto.

Ar II nodaļu ir izveidots mehānisms, kas paredzēts, lai atkalizmantotu noteiktu kategoriju aizsargātus publiskā sektora datus, kuri atkarīgi no citu personu tiesību ievērošanas (konkrētāk — ne tikai no persondatu aizsardzības apsvērumiem, bet arī intelektuālā īpašuma tiesību un komercnoslēpuma aizsardzības apsvērumiem).Šis mehānisms neskar ES nozaru tiesību aktus par piekļuvi šiem datiem un to atkalizmantošanu. Šādu datu atkalizmantošana neietilpst Direktīvas (ES) 2019/1024 (Atvērto datu direktīvas) darbības jomā. Ar šās nodaļas noteikumiem ir nevis radītas tiesības atkalizmantot šādus datus, bet paredzēts saskaņots pamatnosacījumu kopums, saskaņā ar kuru var atļaut tādu datu atkalizmantošanu (piemēram, prasība par neekskluzivitāti). Publiskā sektora struktūrām, kas atļauj tādu atkalizmantošanu, jābūt tehniski aprīkotām, lai nodrošinātu datu aizsardzības, privātuma un konfidencialitātes pilnīgu saglabāšanu. Dalībvalstīm būs jāizveido centrālais kontaktpunkts, kas palīdzēs pētniekiem un inovatīviem uzņēmumiem noteikt piemērotus datus, un jāievieš struktūras, kas atbalstīs publiskā sektora struktūras ar tehniskiem līdzekļiem un juridisku palīdzību.

Ietekmes novērtējuma atbalsta pētījumā norādīts: lai gan saskaņā ar pamatscenāriju paredzams, ka datu ekonomika un datu kopīgošanas ekonomiskā vērtība pieaugs aptuveni līdz 533–510 miljardiem EUR (3,87 % no IKP), saskaņā ar vēlamo, kombinēto iespēju palielinājums varētu būt 540,7–544,4 miljardu EUR apmērā (3,92 %–3,95 % no IKP). Šajās summās pakārtotie ieguvumi — kas izpaužas kā labāki produkti, lielāks ražīgums un jauni sabiedrības problēmu (piemēram, klimata pārmaiņu) risināšanas veidi — tiek ņemti vērā tikai ierobežotā veidā. Šie ieguvumi nudien var būt ievērojami lielāki nekā tiešie ieguvumi.

(21)Lai rosinātu šo kategoriju datu atkalizmantošanu, dalībvalstīm jāizveido vienots informācijas punkts, kas būtu primārā saskarne atkalizmantotājiem, kuri vēlētos atkalizmantot tādus publiskā sektora struktūru rīcībā esošus datus. Tai būtu vajadzīga starpnozaru atbildības sfēra, un vajadzības gadījumā būtu jāpapildina nozaru līmenī noteiktā kārtība. Bez tam dalībvalstīm būtu jāizraugās vai jāizveido kompetentās struktūras, vai jāsekmē to izveide, lai atbalstītu publiskā sektora struktūru darbību, kas dara iespējamu noteiktu kategoriju aizsargāto datu atkalizmantošanu. To uzdevumos var būt piekļuves piešķiršana datiem, ja tā ir noteikta Savienības nozaru vai dalībvalstu tiesību aktos. Minētajām kompetentajām struktūrām būtu jāsniedz atbalsts publiskā sektora struktūrām ar pašām mūsdienīgākajām metodēm, ieskaitot drošu datu apstrādes vidi, kas ļauj datus analizēt, saglabājot informācijas privātumu. Tāda atbalsta struktūra varētu palīdzēt datu turētājiem pārvaldīt piekrišanu, ieskaitot piekrišanu noteiktām zinātniskās pētniecības jomām, ja tiek ievēroti atzīti zinātniskās pētniecības ētikas standarti. Datu apstrāde būtu jāveic tās publiskā sektora struktūras pārziņā, kura atbild par reģistru, kurā ir dati, un kura persondatu jautājumos turpina būt datu pārzinis Regulas (ES) 2016/679 nozīmē. Dalībvalstīs var būt viena vai vairākas kompetentās struktūras, kas var darboties dažādās nozarēs.

(17)Dažas trešās valstis pieņem normatīvos aktus, kuru mērķis ir tieši nodot nepersondatus vai nodrošināt piekļuvi tiem Savienībā dalībvalstu jurisdikcijā esošu fizisku un juridisku personu pārziņā. Tiesu spriedumiem un administratīvu iestāžu lēmumiem trešās valstīs, kuri prasa persondatu nodošanu vai piekļūšanu tiem, jābūt izpildāmiem, ja tie ir balstīti uz starptautisku nolīgumu, piemēram, savstarpējas tiesiskās palīdzības līgumu, kas ir spēkā starp pieprasītāju trešo valsti un Savienību vai kādu tās dalībvalsti. Dažreiz var rasties situācija, kad pienākums nosūtīt nepersondatus vai nodrošināt piekļuvi tiem, kas izriet no trešās valsts tiesību aktiem, ir pretrunā pienākumam datus aizsargāt saskaņā ar Savienības vai valsts tiesību aktiem, it īpaši komerciāli sensitīvu datu aizsardzībā un intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzībā, arī tās līgumsaistībām, kas attiecas uz konfidencialitāti saskaņā ar tādiem tiesību aktiem. Ja nav starptautisku nolīgumu, kas reglamentē šos jautājumus, nodošana vai piekļuve būtu jāatļauj tikai ar zināmiem nosacījumiem, sevišķi tādiem, ka trešās valsts sistēma prasa izklāstīt lēmuma iemeslus un samērīgumu, ka tiesas rīkojumam vai nolēmumam ir specifisks raksturs un ka adresāta pamatotais iebildums ir pārskatāms trešās valsts piekritīgajā tiesā, kurai ir pilnvaras pienācīgi ņemt vērā šādu datu sniedzēja attiecīgās tiesiskās intereses.

(15)Tāpat ir svarīgi komerciāli sensitīvus nepersondatus, sevišķi komercnoslēpumu, kā arī nepersondatus, kas atspoguļo ar intelektuālā īpašuma tiesībām aizsargātu saturu, pasargāt no nelikumīgas piekļuves, kas var izraisīt intelektuālo īpašumtiesību zādzību vai rūpniecisko spiegošanu. Lai nodrošinātu datu turētāju pamattiesību un interešu aizsardzību, nepersondati, kas atbilstoši Savienības vai valsts tiesību aktiem ir jāsargā no nelikumīgas vai neatļautas piekļuves un kas ir publiskā sektora struktūru rīcībā, būtu jānodod tikai tādām trešām valstīm, kurās datu izmantošanai ir noteikti pienācīgi aizsardzības pasākumi. Tādi aizsardzības pasākumi būtu uzskatāmi par pastāvošiem, ja minētajā trešā valstī ir ieviesti līdzvērtīgi pasākumi, kas nodrošina, ka nepersondatiem tiek piemērota tāda paša līmeņa aizsardzība, kādu piemēro ar Savienības vai valsts tiesību aktiem, sevišķi aktiem par komercnoslēpuma aizsardzību un intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzību. Tālab Komisija var pieņemt īstenošanas aktus, kuros paziņo, ka trešā valsts nodrošina aizsardzības līmeni, kas būtībā ir līdzvērtīgs Savienības vai valsts tiesību aktos paredzētajam aizsardzības līmenim. Novērtējot tādā trešā valstī nodrošināto aizsardzības līmeni, galvenokārt jāņem vērā attiecīgie tiesību akti, gan vispārīgie, gan nozaru, to starpā akti par sabiedrisko drošību, aizsardzību, valsts drošību un krimināltiesībām, kas attiecas uz piekļuvi nepersondatiem un to aizsardzību, minētās trešās valsts publisko iestāžu piekļuvi nodotajiem datiem, vienas vai vairāku neatkarīgu uzraudzības iestāžu pastāvēšana un efektīva darbība trešā valstī, kurām piekrīt nodrošināt un panākt atbilstību juridiskajam režīmam, kas dod piekļuvi tādiem datiem, un trešo valstu starptautiskās saistības, kuras uzņēmusies attiecīgā trešā valsts, un citi pienākumi, kas rodas no juridiski saistošām konvencijām vai dokumentiem, kā arī no dalības daudzpusējās vai reģionālās sistēmās. Nepersondatu nodošanā uz minēto trešo valsti īpaši svarīga ir efektīvu tiesiskās aizsardzības līdzekļu pastāvēšana attiecīgajā trešā valstī datu turētājiem, publiskā sektora struktūrām vai datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzējiem. Tādēļ aizsardzības pasākumu vidū jābūt tiesību īstenojamībai un efektīvu tiesiskās aizsardzības līdzekļu pieejamībai.

(11)Būtu jāparedz aizsargātu datu atkalizmantošanas nosacījumi, ko piemērotu publiskā sektora struktūrām, kuras saskaņā ar valsts tiesību aktiem ir kompetentas atļaut atkalizmantošanu, un kam nebūtu jāskar tiesības un pienākumi, kas attiecas uz piekļuvi tādiem datiem. Šiem nosacījumiem jābūt nediskriminatīviem, samērīgiem un objektīvi pamatotiem, un tajā pašā laikā tiem nebūtu jāierobežo konkurence. Sevišķi publiskā sektora struktūrām, kuras atļauj atkalizmantošanu, jābūt pieejamiem tehniskajiem līdzekļiem, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu trešo personu tiesību un interešu aizsardzību. Nosacījumiem, ko uzliek datu atkalizmantošanai, nebūtu jāpārsniedz nepieciešamība aizsargāt citu personu tiesības un intereses, kas attiecas uz datiem, un saglabāt publiskā sektora struktūru informācijas tehnoloģiju un sakaru sistēmu neskartību. Publiskā sektora struktūrām būtu piemērojami nosacījumi, kas vislabāk atbilst atkalizmantotāja interesēm, publisko sektoru lieki nenopūlot. Attiecīgos gadījumos persondatiem pirms nosūtīšanas jābūt pilnīgi anonimizētiem, lai nekādi nebūtu iespējams identificēt datu subjektus, bet datiem, kuros ir konfidenciāla komercinformācija, pārveidotiem tā, ka netiek izpausta it nekāda konfidenciāla informācija. Ja anonimizētu vai modificētu datu sniegšana neatbilst atkalizmantotāja vajadzībām, var atļaut datu atkalizmantošanu uz vietas vai no attāluma drošā apstrādes vidē. Lai aizsargātu citu personu tiesības un intereses, datu analīze drošas apstrādes vidē būtu jāuzrauga publiskā sektora iestādei. Galvenais, persondati būtu jānosūta tālākai izmantošanai trešai personai tikai tad, kad nosūtīšanai ir juridisks pamats. Publiskā sektora struktūra var noteikt, ka nosacījums drošas apstrādes vides izmantošanai ir atkalizmantotāja parakstīts līgums par konfidencialitāti, kas aizliedz izpaust informāciju, kura apdraud trešu personu tiesības un intereses, ja atkalizmantotājs to ieguvis par spīti ieviestajiem aizsardzības pasākumiem. Publiskā sektora struktūrām attiecīgā gadījumā būtu ar piemērotiem tehniskiem līdzekļiem jāatvieglina datu atkalizmantošana, pamatojoties uz datu subjektu piekrišanu vai juridisku personu atļaujām atkalizmantot datus, kas uz tām attiecas. Šajā sakarā publiskā sektora struktūrai būtu jāatbalsta potenciālie atkalizmantotāji šādas piekrišanas meklēšanā, izveidojot tehniskus mehānismus, kas ļauj nosūtīt atkalizmantotāju piekrišanas pieprasījumus, ja tas ir praktiski iespējams. Nebūtu jāsniedz kontaktinformācija, kas atkalizmantotājiem ļauj tieši sazināties ar datu subjektiem vai uzņēmumiem.

(10)Aizliegtas ekskluzīvas vienošanās un citāda prakse vai norunas starp datu turētājiem un datu atkalizmantotājiem, kuras tieši nepiešķir ekskluzīvas tiesības, bet no kurām var pamatoti gaidīt, ka tās ierobežos datu pieejamību atkalizmantošanai, un kuras ir panāktas vai jau pastāvējušas pirms šās regulas stāšanās spēkā, pēc to termiņa beigām nebūtu jāatjauno. Beztermiņa vai ilgtermiņa līgumi būtu jāizbeidz trīs gadu laikā no šās regulas spēkā stāšanās dienas.

(9)Nosakot to rīcībā esošo datu atkalizmantošanas principus, publiskā sektora struktūrām būtu jāievēro konkurences tiesības, iespējami izvairoties no tādu līgumu slēgšanas, kuru mērķis vai sekas var būt ekskluzīvu tiesību radīšana noteiktu datu atkalizmantošanai. Vienošanās būtu iespējama tikai tad, ja tā ir pamatota un nepieciešama sabiedriskas nozīmes pakalpojuma sniegšanai. Tā var būt gadījumos, kad datu ekskluzīva izmantošana ir vienīgais veids, kā maksimāli palielināt attiecīgo datu sabiedrisko labumu, piemēram, ja ir tikai viens subjekts (kas ir specializējies specifiskas datu kopas apstrādē), kurš spēj piegādāt pakalpojumu vai izstrādājumu, kas ļauj publiskā sektora struktūrai sabiedriskās interesēs sniegt pašu modernāko digitālo pakalpojumu. Tomēr par tādu kārtību jāvienojas saskaņā ar publiskā iepirkuma noteikumiem un tā regulāri jāpārskata, pamatojoties uz tirgus analīzi, lai pārliecinātos, vai ekskluzivitāte aizvien ir nepieciešama. Turklāt tai attiecīgā gadījumā jāatbilst attiecīgajiem valsts atbalsta noteikumiem, un par to jāvienojas uz ierobežotu laiku, kas nepārsniedz trīs gadus. Lai nodrošinātu pārredzamību, tāda ekskluzīva kārtība būtu publicējama tiešsaistē neatkarīgi no tā, vai tiek publicēta informācija par publiskā iepirkuma līgumslēgšanas tiesību piešķiršanu.

(8)Šajā regulā paredzētais atkalizmantošanas režīms būtu jāpiemēro datiem, kuru sagādāšana ietilpst attiecīgo publiskā sektora struktūru publiskajos uzdevumos, kas noteikti dalībvalstu tiesību aktos vai citos saistošos noteikumos. Ja tādu noteikumu nav, publiski uzdevumi būtu jādefinē atbilstīgi dalībvalstu ierastajai administratīvajai praksei, ar noteikumu, ka publiskā uzdevuma darbības joma ir pārredzama un to ir iespējams pārskatīt. Publiskie uzdevumi var būt definēti vispārīgi vai – atsevišķos gadījumos – atsevišķām publiskā sektora struktūrām. Publiskā sektora struktūras definīcija publiskā sektora struktūras neaptver, tāpēc šai regulai nav jāattiecas uz to rīcībā esošajiem datiem. Šī regula neattiecas uz kultūras un izglītības iestāžu rīcībā esošiem datiem, uz kuriem intelektuālā īpašuma tiesības šajā gadījumā neattiecas, bet kuri lielākoties ir ietverti darbos un citos dokumentos, ko sargā intelektuālā īpašuma tiesības.

(4)Savienības līmeņa rīcība ir nepieciešama, lai novērstu šķēršļus labi funkcionējošai datos balstītai ekonomikai un izveidotu Savienības mēroga pārvaldības satvaru piekļuvei datiem un to izmantošanai, it īpaši publiskā sektora rīcībā esošu noteiktu veidu datu atkalizmantošanai, datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzēju pakalpojumu sniegšanai komerciālajiem lietotājiem un datu subjektiem, kā arī tādu datu vākšanai un apstrādei, kurus fiziskas un juridiskas personas darījušas pieejamus altruistiski.

(2)Pēdējos gados ciparsignālu tehnoloģijas ir pārveidojušas ekonomiku un sabiedrību, ietekmējot visas darbības nozares un ikdienu. Pārveides centrā ir dati – datos balstīta inovācija nesīs milzīgu labumu pilsoņiem, piemēram, uzlabojoties personalizētai medicīnai, jaunai mobilitātei un tās ieguldījumam Eiropas zaļajā kursā. Datu stratēģijā Komisija aprakstīja ieceri par kopīgu Eiropas datu telpu – vienotu datu tirgu, kur datus varētu saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem izmantot neatkarīgi no to fiziskās glabāšanas vietas Savienībā. Tā arī aicināja nodrošināt brīvu un drošu datu plūsmu ar trešām valstīm, ievērojot izņēmumus un ierobežojumus, kas skar sabiedrisko drošību, sabiedrisko kārtību un citus leģitīmus Eiropas Savienības sabiedriskos mērķus, saskanīgi ar starptautiskajiem pienākumiem. Lai šo ieceri īstenotu, tā ierosina izveidot konkrētām jomām domātas kopīgas Eiropas datu telpas, kas būtu konkrēta kārtība, kādā varētu notikt datu apmaiņa un datu kopošana. Minētajā stratēģijā paredzēts, ka kopīgas Eiropas datu telpas var aptvert tādas jomas kā veselība, mobilitāte, ražošana, finansiālie pakalpojumi, enerģētika vai lauksaimniecība un tādas tematiskās jomas kā Eiropas zaļais kurss vai Eiropas datu telpas valsts pārvaldei vai prasmēm.

(22)Datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzējiem (datu starpniekiem) tiek paredzēta svarīga loma datu ekonomikā, jo ar to palīdzību atvieglosies būtisku datu apjomu sakopošana un apmaiņa. Datu starpniekiem, kas piedāvā pakalpojumus, kuri savieno dažādus dalībniekus, ir potenciāls sekmēt efektīvu datu apkopošanu, kā arī veicināt datu divpusēju kopīgošanu. Specializēti datu starpnieki, kas ir neatkarīgi gan no datu turētājiem, gan datu lietotājiem, var būt jaunu datos balstītu ekosistēmu izveides veicinātāji, būdami neatkarīgi no tirgus dalībniekiem, kuri tirgu ievērojami ietekmē. Šai regulai būtu jāattiecas tikai uz datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzējiem, kuru galvenais mērķis ir uzņēmuma dibināšana, juridiskas un, iespējams, arī tehniskas attiecības starp datu turētājiem, ieskaitot datu subjektus, no vienas puses, un potenciālos lietotājus, no otras puses, un jāpalīdz tiem abpusējā darījumā ar datu aktīviem. Tai jāapver tikai pakalpojumi, kuru mērķis ir starpniecība starp nenoteiktu skaitu datu turētāju un datu lietotāju, atskaitot datu kopīgošanas pakalpojumus, kurus domāts izmantot slēgtā datu turētāju un lietotāju grupā. Jāizslēdz mākoņdatošanas pakalpojumu sniedzēji, kā arī pakalpojumu sniedzēji, kas iegūst datus no datu turētājiem, sakopo, bagātina vai pārveido datus un licencē iegūto datu izmantošanu datu lietotājiem, neizveidojot tiešu sakarību starp datu turētājiem un datu lietotājiem, piemēram, reklāmisti un datu mākleri, datu konsultanti un tie, kas piegādā no pakalpojumu sniedzēja pievienotās vērtības datiem radītus produktus. Tajā pašā laikā būtu jāļauj datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzējiem datus, kuru apmaiņa notiek, pārveidot tādā mērā, kādā uzlabojas datu izmantojamība datu lietotājam, ja datu lietotājs to vēlas, piemēram, tos pārvēršot specifiskā formātā. Šai regulai nav jāattiecas arī uz pakalpojumiem, kas koncentrējas uz satura starpniecību, it īpaši autortiesību aizsargāta satura. Šai regulai nav jāaptver datu apmaiņas platformas, kuras ekskluzīvi lieto viens datu turētājs, lai varētu izmantot savā rīcībā esošos datus, kā arī ar lietu internetu savienotiem priekšmetiem un ierīcēm izstrādātas platformas, kuru galvenais mērķis ir nodrošināt savienotā priekšmeta vai ierīces funkcionalitāti un pakalpojuma pievienoto vērtību. Šajā regulā par datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzējiem nav uzskatāmi “konsolidētu datu lentes nodrošinātāji” Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/65/ES 4. panta 1. punkta 53. apakšpunkta nozīmē un “konta informācijas pakalpojumu sniedzēji” Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 2015/2366 4. panta 19. punkta nozīmē. Šās regulas III nodaļai nebūtu jāattiecas uz subjektiem, kuru darbība nepārsniedz tādu datu izmantošanas atvieglošanu, kuri darīti pieejami uz datu altruisma pamata, un kuras darbojas bez peļņas, jo tāda darbība ir sabiedriskās interesēs un palielina šādām vajadzībām pieejamo datu apjomu.

(23)Īpašā datu starpnieku kategorijā ietilpst datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzēji, kas savus pakalpojumus piedāvā datu subjektiem Regulas (ES) 2016/679 nozīmē. Tādi pakalpojumu sniedzēji koncentrējas tikai uz persondatiem un cenšas uzlabot atsevišķu iestāžu un indivīdu kontroli pār datiem, kas uz tiem attiecas. Tie palīdzētu indivīdiem izlietot savas tiesības, ko dod Regula (ES) 2016/679, it īpaši tiesības pārvaldīt piekrišanu datu apstrādei, tiesības piekļūt saviem datiem, tiesības labot neprecīzus persondatus, tiesības uz dzēšanu vai tiesības uz aizmiršanu, tiesības ierobežot apstrādi un tiesības uz datu pārnesamību, kas ļauj datu subjektiem savus persondatus pārvietot no viena datu pārziņa pie otra. Šajā kontekstā ir svarīgi, lai to darbības modelis nodrošinātu, ka nepastāv pārmērīgi stimuli, kas personas mudinātu datus darīt pieejamus apstrādei vairāk, nekā ir pašu personu interesēs. Lai izvairītos no krāpšanas, te varētu ietilpt indivīdu konsultēšana par to, kuru savu datu izmantošanu viņi var atļaut, un pienācīgas datu lietotāju pārbaudes pirms viņu sazināšanās ar datu subjektiem. Dažās situācijās var būt vēlams salīdzināt faktiskos datus persondatu glabāšanas telpā jeb “persondatu telpā”, lai apstrāde minētajā telpā varētu notikt bez persondatu nodošanas trešām personām un maksimāli uzlabotos persondatu un privātuma aizsardzība.

(24)Datu kooperatīvi cenšas stiprināt indivīdu pozīcijas apzinātas izvēles izdarīšanā pirms piekrišanas datu izmantošanai, ietekmējot datu lietotāju organizāciju noteikumus, kas saistīti ar datu izmantošanu, vai varbūt atrisinot strīdu starp grupas locekļiem par to, kā datus var izmantot, ja tie attiecas uz vairākiem šās grupas datu subjektiem. Šajā kontekstā ir svarīgi atzīt, ka Regulas (ES) 2016/679 dotās tiesības var izlietot tikai katrs indivīds, bet tās nav nododamas vai deleģējamas datu kooperatīvam. Datu kooperatīvi varētu būt arī noderīgs līdzeklis individuālajiem uzņēmumiem, sīkuzņēmumiem un mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, kas zināšanās par datu apmaiņu bieži līdzinās indivīdiem.

(25)Lai uzlabotu uzticēšanos tādiem datu kopīgošanas pakalpojumiem, it īpaši saistībā ar datu izmantošanu un atbilstību datu turētāju izvirzītajiem nosacījumiem, ir nepieciešams Savienības līmeņa tiesiskais regulējums, kurā būtu noteiktas lielā mērā saskaņotas prasības tādu datu kopīgošanas pakalpojumu uzticamai sniegšanai. Tas palīdzēs nodrošināt datu turētājiem un datu lietotājiem vairāk teikšanas jautājumos par piekļuvi to datiem un šo datu izmantošanu saskaņā ar Savienības tiesību aktiem. Gan situācijās, kad datu apmaiņa notiek uzņēmumu savstarpējās attiecībās, gan situācijās, kad tā notiek uzņēmuma un patērētāja starpā, datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzējiem būtu jāpiedāvā novatorisks “eiropisks” datu pārvaldības veids, datu ekonomikā nodrošinot datu sniegšanas, starpniecības un izmantošanas nošķiršanu. Datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzēji var arī darīt pieejamu īpašu tehnisko infrastruktūru datu turētāju un datu lietotāju savienošanai.

(26)Datu kopīgošanas pakalpojumos svarīgs elements, kas datu turētājos un datu lietotājos vieš uzticēšanos un dod tiem vairāk teikšanas, ir datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzēju neitralitāte datu apmaiņā starp datu turētājiem un datu lietotājiem. Tādēļ ir nepieciešams, lai datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzēji darījumos būtu tikai starpnieki un apmaiņā iegūtos datus neizmantotu nekādiem citiem mērķiem. Tas prasīs arī datu kopīgošanas pakalpojumu strukturāli nodalīt no citiem sniegtajiem pakalpojumiem, lai izvairītos no interešu konfliktiem. Tas nozīmē, ka datu kopīgošanas pakalpojums ir sniedzams caur tādu juridisku personu, kas pastāv atsevišķi no citām minētā datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzēja darbībām. Datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzējiem, kas ir starpnieki datu apmaiņā starp tādiem indivīdiem kā datu turētājiem un juridiskām personām, būtu arī fiduciārs pienākums pret indivīdiem, kas nodrošinātu, ka tie visādā ziņā rīkojas datu turētāju interesēs.

(27)Lai nodrošinātu, ka datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzēji ievēro šajā regulā izklāstītos nosacījumus, šo pakalpojumu sniedzēju iedibinājuma vietai ir jābūt Savienībā. Alternatīvā kārtā, ja datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzējs, kas nav uzņēmējdarbības veicējs Savienībā, apkalpo Savienību, tam būtu jāieceļ pārstāvis. Pārstāvja iecelšana ir nepieciešama tādēļ, ka šie datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzēji darbojas ar persondatiem, kā arī konfidenciāliem komercdatiem, un tas liek cieši uzraudzīt šo pakalpojumu sniedzēju atbilstību šajā regulā izklāstītajiem nosacījumiem. Lai noteiktu, vai tāds kopīgošanas pakalpojumu sniedzējs piedāvā pakalpojumus Savienībā, ir jāpārliecinās, vai ir acīmredzams, ka kopīgošanas pakalpojumu sniedzējs plāno piedāvāt pakalpojumus personām vienā vai vairākās dalībvalstīs. Par pietiekamu tāda nodoma apstiprinājumu nevar uzskatīt datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzēja vietnes vai e-pasta adreses un citas kontaktinformācijas pieejamību Savienībā vai tādas valodas izmantojumu, kuru parasti lieto trešajā valstī, kur datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzējs ir uzņēmējdarbības veicējs. Taču tādi faktori kā valoda vai valūta, ko parasti izmanto vienā vai vairākās dalībvalstīs, un iespēja pasūtīt pakalpojumus šajā valodā vai Savienībā esošu lietotāju pieminēšana var liecināt par datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzēja nodomu piedāvāt pakalpojumus Savienībā. Pārstāvim būtu jārīkojas datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzēja vārdā, un kompetentajām varas iestādēm jābūt iespējai sazināties ar pārstāvi. Pārstāvis būtu ieceļams ar datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzēja rakstisku pilnvaru rīkoties pakalpojumu sniedzēja vārdā, pildot otrā pienākumus, ko uzliek šī regula.

(28)Šai regulai nebūtu jāskar datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzēju pienākums ievērot Regulu (ES) 2016/679 un uzraudzības iestāžu pienākums nodrošināt atbilstību minētajai regulai. Ja datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzēji ir datu pārziņi vai apstrādātāji Regulas (ES) 2016/679 nozīmē, tos saista minētās regulas noteikumi. Šai regulai nebūtu jāskar arī konkurences tiesību aktu piemērošana.

(29)Datu koplietošanas pakalpojumu sniedzējiem būtu arī jāveic pasākumi, kas nodrošina atbilstību konkurences tiesību aktiem. Datu koplietošana var būt lietderīga dažādos veidos, taču tā var arī ierobežot konkurenci, it īpaši, ja tiek kopīgota ar konkurenci saistīta konfidenciāla informācija. Tas sevišķi attiecas uz situācijām, kad datu apmaiņa ļauj uzņēmumiem iepazīt faktisko vai potenciālo konkurentu tirgus stratēģiju. Konkurences aspektā sensitīvā informācijā parasti ietilpst ziņas par nākotnes cenām, ražošanas izmaksām, daudzumiem, apgrozījumu, pārdošanas apjomu vai jaudām.

(30)Lai Savienībā nodrošinātu datu pārvaldību, kas balstās uzticamā datu apmaiņā, būtu jāievieš datu kopīgošanas pakalpojumu izziņošanas procedūra. No uzticamas vides varētu gūt vislielāko labumu, datu kopīgošanas pakalpojumu sniegšanai nosakot vairākas prasības, taču neprasot skaidru kompetentās varas iestādes lēmumu vai administratīvu aktu par šo pakalpojumu sniegšanu.

(31)Lai atbalstītu efektīvu pārrobežu pakalpojumu sniegšanu, datu kopīgošanas pakalpojumu sniedzējs būtu jālūdz nosūtīt paziņojumu tikai tās dalībvalsts izraudzītajai kompetentajai varas iestādei, kurā ir tā galvenā iedibinājuma vieta vai juridiskais pārstāvis. Tādam paziņojumam būtu jābūt tikai vienkāršam paziņojumam par nodomu sniegt pakalpojumus, un tajā būtu iekļaujama tikai šajā regulā noteiktā informācija.

(32)Datu koplietošanas pakalpojumu sniedzēja galvenajai iedibinājuma vietai Savienībā jābūt tai dalībvalstij, kurā atrodas tā centrālā administrācija Savienībā. Datu koplietošanas pakalpojumu sniedzēja galvenā darbības vieta Savienībā būtu jānosaka pēc objektīviem kritērijiem, un to vidū jābūt pārvaldības darbības efektīvai, faktiskai īstenošanai.

(33)Kompetentās varas iestādes, kam uzticēts uzraudzīt datu kopīgošanas pakalpojumu atbilstību šās regulas prasībām, izraugāmas pēc to spējām un speciālajām zināšanām, kas attiecas uz horizontālo vai nozaru datu kopīgošanu, un tām, pildot savus uzdevumus, jābūt neatkarīgām, kā arī pārredzamām un objektīvām. Dalībvalstīm būtu jādara Komisijai zināma izraudzīto kompetento varas iestāžu identitāte.

(34)Šajā regulā noteiktajai paziņošanas sistēmai nebūtu jāskar īpašie papildu noteikumi par datu apmaiņas pakalpojumu sniegšanu, kas piemērojami ar nozares tiesību aktiem.

(35)Ir liels potenciāls izmantot tādus datus, kurus datu subjekti brīvprātīgi darījuši pieejamus, ar viņu piekrišanu, vai, ja tie ir nepersondati, tādus, kurus juridiskas personas darījušas pieejamus sabiedriskās interesēs. Tādas intereses būtu veselības aprūpe, klimata pārmaiņu apkarošana, mobilitātes uzlabošana, oficiālās statistikas izveides atvieglošana un publisko pakalpojumu sniegšanas uzlabošana. Par sabiedriskajām interesēm atbilstošu būtu jāuzskata arī zinātnisko pētījumu atbalstīšana, ieskaitot, piemēram, tehnoloģiju izstrādi un demonstrējumus, fundamentālos pētījumus, lietišķos pētījumus un privāti finansētos pētījumus. Regulas mērķis ir veicināt tādu datu sakopojumu rašanos, kas darīti pieejami uz datu altruisma pamata, kuri ir pietiekami lieli, lai būtu iespējama datu analīze un mašīnu mācīšanās, arī pāri robežām Savienībā.

(36)Juridiskām personām, kurām ir mērķis atbalstīt sabiedriskās intereses, attiecīgos datus plašos mērogos darot pieejamus uz datu altruisma pamata, un kuras atbilst zināmām prasībām, jābūt iespējai reģistrēties kā “Savienībā atzītām datu altruisma organizācijām”. Iznākumā varētu izveidoties datu repozitoriji. Tā kā reģistrācija kādā dalībvalstī būtu spēkā visā Savienībā, tai būtu jāatvieglina datu pārrobežu izmantošana Savienībā un tādu datu sakopojumu rašanās, kas aptver vairākas dalībvalstis. Šajā ziņā datu subjekti piekristu datu apstrādei specifiskiem nolūkiem, bet varētu arī piekrist datu apstrādei noteiktās pētniecības jomās vai pētniecības projektu daļās, jo datu vākšanas laikā bieži nav iespējams pilnīgi identificēt zinātniskās pētniecības vajadzībām veiktas persondatu apstrādes nolūkus. Juridiskas personas varētu atļaut to nepersondatus apstrādāt vairākām vajadzībām, kas atļaujas izsniegšanas brīdī nav definētas. Reģistrēto subjektu brīvprātīgai prasību kopuma izpildei būtu jārada ticība, ka dati, kas darīti pieejami altruistiskos nolūkos, kalpo sabiedriskām interesēm. Ticībai būtu jāveidojas galvenokārt no iedibinājuma vietas Savienībā, kā arī no prasības, ka reģistrētie subjekti darbojas bez peļņas, no pārredzamības prasībām un no īpašiem aizsardzības pasākumiem, kas ieviesti, lai aizsargātu datu subjektu un uzņēmumu tiesības un intereses. Starp citiem aizsardzības pasākumiem būtu jābūt iespējai apstrādāt attiecīgos datus drošā apstrādes vidē, ko pārvalda reģistrētais subjekts, uzraudzības mehānismiem, piemēram, ētikas padomēm vai komisijām, kas nodrošina, ka datu pārzinim ir augsti zinātniskās ētikas standarti, efektīvi tehniskie līdzekļi piekrišanas atsaukšanai vai grozīšanai jebkurā brīdī, balstoties uz Regulas (ES) 2016/679 noteiktajiem datu apstrādātāju pienākumiem informēt, kā arī līdzekļiem datu subjektu pastāvīgai informēšanai par to datu izmantošanu, kurus viņi ir darījuši pieejamus.

(37)Šī regula neskar tādu subjektu izveidi, organizāciju un darbību, kuri cenšas iesaistīties datu altruismā saskaņā ar valsts tiesību aktiem. Tā balstās uz valsts tiesību aktu prasībām dalībvalstī likumīgi darboties bezpeļņas organizācijas statusā. Subjektiem, kas atbilst šās regulas prasībām, jābūt iespējai izmantot nosaukumu “Savienībā atzīta datu altruisma organizācija”.

(38)Savienībā atzītām altruisma organizācijām jābūt iespējai vākt attiecīgus datus tieši no fiziskām un juridiskām personām un apstrādāt citu savāktos datus. Parastā gadījumā datu altruisms balstītos uz datu subjektu piekrišanu 6. panta 1. punkta a) apakšpunkta un 9. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē un saskaņā ar likumīgas piekrišanas prasībām, kas noteiktas Regulas (ES) 2016/679 7. pantā. Saskaņā ar Regulu (ES) 2016/679 zinātniskās pētniecības mērķus var atbalstīt ar piekrišanu noteiktās zinātniskās pētniecības jomās, ja tās atbilst atzītiem zinātniskās pētniecības ētikas standartiem, vai tikai atsevišķām pētniecības jomām vai pētniecības projektu daļām. Regulas (ES) 2016/679 5. panta 1. punkta b) apakšpunktā noteikts, ka tālāka apstrāde zinātniskas vai vēsturiskas pētniecības vai statistikas nolūkos saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 89. panta 1. punktu nav uzskatāma par nesaderīgu ar sākotnējiem nolūkiem.

(39)Lai nodrošinātu lielāku juridisko noteiktību piekrišanas piešķiršanā un atsaukšanā, it īpaši zinātniskai pētniecībai un tādu datu statistiskai izmantošanai, kas darīti pieejami uz altruisma pamata, datu altruistiskās apmaiņas kontekstā būtu jāizstrādā un jāizmanto Eiropas datu altruisma piekrišanas veidlapa. Veidlapai būtu jāveicina labāka pārredzamība datu subjektiem par to, ka viņu datiem piekļūs un tos izmantos ar viņu piekrišanu, kā arī pilnīgi ievērojot datu aizsardzības noteikumus. To varētu arī izmantot, lai uzņēmumu datu altruismu vienveidīgotu un radītu mehānismu, kas tādiem uzņēmumiem ļautu atsaukt atļauju izmantot datus. Rēķinoties ar atsevišķu nozaru specifiku, arī no datu aizsardzības viedokļa, ir vajadzīga iespēja Eiropas datu altruisma piekrišanas veidlapā izdarīt nozarei raksturīgus pielāgojumus.

(40)Datu pārvaldības sistēmas sekmīgai īstenošanai vajadzīgs ekspertu grupas veidā izveidot Eiropas Datu inovācijas kolēģiju. Tā būtu veidojama no dalībvalstu, Komisijas un attiecīgu datu telpu un nozaru (piemēram, veselības aprūpes, lauksaimniecības, transporta un statistikas) pārstāvjiem. Eiropas Datu aizsardzības kolēģija būtu jāaicina iecelt pārstāvi Eiropas Datu inovācijas kolēģijā.

(41)Kolēģijai būtu jāatbalsta Komisija valstu prakses un politikas koordinēšanā jautājumos, uz kuriem attiecas šī regula, un datu starpnozaru izmantošanas atbalstīšanā, ievērojot Eiropas sadarbspējas satvara (EIF) principus un izmantojot standartus un specifikācijas (piemēram, pamatvārdnīcas un EISI moduļus), neskarot standartizācijas darbu, kas tiek veikts specifiskās nozarēs vai jomās. Tehniskās standartizācijas darbā var ietilpt prioritāšu noteikšana standartu izstrādei un tehnisko un juridisko normu kopuma izveide un uzturēšana datu nosūtīšanai starp divām apstrādes vidēm, kas ļauj datu telpas organizēt bez starpniecības. Kolēģijai būtu jāsadarbojas ar nozaru struktūrām, tīkliem, ekspertu grupām vai citām starpnozaru organizācijām, kas nodarbojas ar datu atkalizmantošanu. Datu altruisma lietās kolēģijai, konsultējoties ar Eiropas Datu aizsardzības kolēģiju, būtu jāpalīdz Komisijai izstrādāt datu altruisma piekrišanas veidlapu.