Trešdiena, 2008. gada 9. jūlijs

Sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšana ***I

P6_TA(2008)0348

Eiropas Parlamenta 2008. gada 9. jūlija normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko nosaka sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (COM(2006)0016 — C6-0037/2006 — 2006/0006(COD))

2009/C 294 E/49

(Koplēmuma procedūra: pirmais lasījums)

Eiropas Parlaments,

ņemot vērā Komisijas priekšlikumu Eiropas Parlamentam un Padomei (COM(2006)0016),

ņemot vērā EK līguma 251. panta 2. punktu un 42. un 308. pantus, saskaņā ar kuriem Komisija tam iesniedz priekšlikumu (C6-0037/2006),

ņemot vērā Reglamenta 51. pantu,

ņemot vērā Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas ziņojumu un Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejas atzinumu (A6-0251/2008),

Trešdiena, 2008. gada 9. jūlijs

P6_TC1-COD(2006)0006

Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2008. gada 9. jūlijā, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. …/2008, ar ko nosaka sīki izstrādātus piemērošanas noteikumus Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 574/72

(Dokuments attiecas uz EEZ un Šveici)

EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 42. un 308. pantu,

ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas (1) sistēmu koordinēšanu un jo īpaši tās 89. pantu,

ņemot vērā Komisijas priekšlikumu ║,

ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),

saskaņā ar Līguma 251. pantā paredzēto procedūru (3),

tā kā:

(1) Ar Regulu (EK) Nr. 883/2004 modernizē dalībvalstu valsts sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijas noteikumus, precizējot nepieciešamos pasākumus un procedūras regulas īstenošanai un raugoties, lai noteikumi tiktu vienkāršoti visu iesaistīto dalībnieku interesēs. Būtu jānosaka piemērošanas kārtība.

(2) Efektīvāka un ciešāka sadarbība║ starp sociālās nodrošināšanas iestādēm ir būtisks faktors, lai ļautu tām personām, uz kurām attiecas Regula (EK) Nr. 883/2004, izmantot savas tiesības visdrīzākajā laikā un ar labākajiem nosacījumiem.

(3) Elektronisko līdzekļu izmantošana ir pielāgota tam, lai notiktu ātra un droša datu apmaiņa starp dalībvalstu iestādēm. ║Datu elektroniskai apstrādei vajadzētu veicināt procedūru paātrināšanu attiecīgajām personām. Turklāt šiem cilvēkiem jāgūst labums no visām garantijām, kas paredzētas Kopienas noteikumos par fizisko personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti. Dalībvalstīm tāpēc būtu jāveic nepieciešamie pasākumi, lai nodrošinātu, ka dati, kas saistīti ar valstu sociālās nodrošināšanas likumdošanu, uz kuru attiecas Regula (EK) Nr. 883/2004, tiek pienācīgā veidā apstrādāti, nodrošinot personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu apmaiņu šās regulas kontekstā.

(4) To dalībvalstu iestāžu, kuras var piedalīties Regulas (EK) Nr. 883/2004 piemērošanā, koordinātu (arī elektronisko) pieejamības nodrošināšanai tādā veidā, kas ļauj šo informāciju ║ atjaunināt reālā laikā, būtu jāatvieglo informācijas apmaiņa starp dalībvalstu iestādēm. Šī pieeja, kas dod priekšroku faktiskās informācijas atbilstībai, kā arī šīs informācijas tūlītējai pieejamībai pilsoņiem, ir svarīga vienkāršošana, ko ievieš šī regula.

(5) Lai panāktu, ka sarežģītās procedūras, ar kurām īsteno sociālās nodrošināšanas sistēmu koordināciju, darbotos pēc iespējas vienmērīgāk un ka šīs procedūras tiktu efektīvi pārvaldītas, ir nepieciešama sistēma IV pielikuma tūlītējai atjaunināšanai. Šo noteikumu sagatavošanas un piemērošanas nolūkos dalībvalstīm un Komisijai ir cieši jāsadarbojas, turklāt šie noteikumi būtu jāievieš nekavējoties, ņemot vērā to, kā kavēšanās ietekmē gan pilsoņus, gan administratīvās iestādes. Tāpēc Komisijai vajadzētu būt pilnvarotai izveidot un pārvaldīt datubāzi, kā arī nodrošināt, ka tā sāk darboties vismaz no šīs regulas spēkā stāšanās dienas. Komisijai jo īpaši būtu jāveic nepieciešamie pasākumi, lai iekļautu datubāzē IV pielikumā uzskaitīto informāciju.

(6) Atsevišķu procedūru pastiprināšanai būtu jāsniedz lielāka juridiskā noteiktība un pārskatāmība Regulas (EK) Nr. 883/2004 izmantotājiem. Piemēram, kopīgu termiņu noteikšanai ║dažu saistību izpildei vai dažu administratīvo pasākumu veikšanai vajadzētu veicināt apdrošināto personu un iestāžu attiecību izskaidrošanu un strukturēšanu.

(7) Dalībvalstīm, to kompetentajām iestādēm un sociālās nodrošināšanas iestādēm ir jābūt iespējai savstarpēji vienoties par atvieglinātām procedūrām un administratīvo kārtību, kuru tās uzskata par efektīvāku un piemērotāku savu sociālās nodrošināšanas sistēmu kontekstā. Tomēr šādas vienošanās nedrīkst ietekmēt to personu tiesības, uz kurām attiecas Regula (EK) Nr. 883/2004.

(8) Sociālās nodrošināšanas joma ir sarežģīta, tādēļ visām dalībvalstu iestādēm jālūdz veltīt īpašas pūles, lai attiecīgās personas netiktu sodītas par to, ka nav nosūtījušas savu iesniegumu vai kādu informāciju iestādei, kura atbildīga par attiecīgā iesnieguma izskatīšanu saskaņā ar noteikumiem un procedūrām, kas paredzētas Regulā (EK) Nr. 883/2004 un šajā regulā.

(9) Lai noteiktu kompetento iestādi, t. i., to iestādi, kuras tiesību akti ir piemērojami vai kurai ir pienākums izmaksāt atsevišķus pabalstus, apdrošinātās personas un tās ģimenes locekļu objektīvā situācija ir jāpārbauda vienas vai vairāku dalībvalstu iestādēm. Lai nodrošinātu attiecīgās personas aizsardzību laika posmā, kad tiek veikta nepieciešamā informācijas apmaiņa starp iestādēm, būtu jāparedz personas provizoriska dalība kādā no sociālās nodrošināšanas tiesību aktu sistēmām.

(10) Dalībvalstīm būtu jāsadarbojas, lai noteiktu to personu dzīvesvietu, uz kurām attiecas šī regula un Regula (EK) Nr. 883/2004, un strīda gadījumā būtu jāņem vērā visi attiecīgie kritēriji, lai atrisinātu problēmu. Šajā nolūkā dalībvalstis var ņemt vērā šīs regulas attiecīgos noteikumus.

(11) Vairāki pasākumi un procedūras, kas paredzēti šajā regulā, ir vērsti uz to, lai padarītu pārskatāmākus kritērijus, kas dalībvalstu iestādēm jāpiemēro saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 883/2004. Šie precizējumi izriet no Eiropas Kopienu Tiesas prakses un administratīvās komisijas lēmumiem, kā arī no vairāk kā trīsdesmit gadu pieredzes sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijas piemērošanā pamatbrīvību ietvaros, kas paredzētas līgumā.

(12) Šajā regulā ir paredzēti pasākumi un procedūras nodarbināto personu un bezdarbnieku mobilitātes veicināšanai. Pārrobežu darba ņēmēji, kuri pilnībā zaudējuši darbu, var pieteikties nodarbinātības dienestos gan pastāvīgās dzīvesvietas valstī, gan tajā dalībvalstī, kurā viņi pēdējo reizi bija nodarbināti. Tomēr šīm personām vajadzētu būt tiesīgām saņemt pabalstus tikai no dzīvesvietas dalībvalsts.

(13) Lai attiecinātu Regulas (EK) Nr. 883/2004 darbības jomu║ uz visām apdrošinātajām personām, tostarp nestrādājošām, vajadzīgi daži specifiski noteikumi un procedūras attiecībā uz šīm personām, jo īpaši, lai noteiktu tiesību aktus, kas piemērojami, lai ņemtu vērā laiku, ko bērnu audzināšanai veltījušas personas, kas nekad nav veikušas algotu darbu vai nav bijušas pašnodarbinātā statusā dažādās dalībvalstīs, kurās tās ir dzīvojušas.

(14) Dažām procedūrām arī jāatspoguļo nepieciešamība līdzsvaroti sadalīt izdevumus ║ starp dalībvalstīm. Jo īpaši attiecībā uz slimībām šajās procedūrās jāņem vērā║ to dalībvalstu situācija, kas sedz apdrošinātās personas izmaksas, sniedzot tām pieeju savai veselības aizsardzības sistēmai, un ║ to dalībvalstu situācija, kuru iestādes sedz izmaksas par pabalstiem natūrā, ko saņem viņu apdrošinātie citā dalībvalstī, nevis tajā valstī, kurā viņi pastāvīgi dzīvo.

(15) Specifiskajā Regulas (EK) Nr. 883/2004 kontekstā ir jāprecizē nosacījumi, saskaņā ar kuriem tiek segti izdevumi, kas saistīti ar slimības pabalstu maksājumiem natūrā un kas radušies saistībā ar “plānotu aprūpi”, t. i., aprūpi, kuru apdrošinātā persona izmantos citā dalībvalstī nevis valstī, kurā tā ir apdrošināta vai kurā tā dzīvo. Ir precizēti apdrošinātās personas pienākumi attiecībā uz iepriekšējas atļaujas pieprasījumu, kā arī iestādes pienākumi pret pacientu attiecībā uz atļaujas nosacījumiem. Tāpat jānoskaidro sekas izdevumu segšanai saistībā ar aprūpi citā dalībvalstī, pamatojoties uz atļauju.

(16) Ir būtiski noteikt saistošākas procedūras, lai paātrinātu šo saistību apmaksu dalībvalstu iestāžu starpā, nolūkā saglabāt uzticību savstarpējai apmaiņai un nodrošināt labu pārvaldību, kas ir noteikta dalībvalstu sociālās apdrošināšanas sistēmām. Ir nepieciešams nostiprināt tās procedūras, kas skar saistību apstrādi slimības un bezdarba pabalstu kontekstā.

(17) Tā kā sociālās nodrošināšanas sistēmas, uz kurām attiecas Regula (EK) Nr. 883/2004, ir balstītas uz visu apdrošināto personu solidaritāti, nepieciešams paredzēt mehānismus, lai efektīvāk piedzītu naudu par nepamatotiem pabalstiem vai iemaksām, ko apdrošinātais faktiski nav maksājis. Ir jāprecizē savstarpējās palīdzības procedūras starp iestādēm, par pamatu ņemot noteikumus Padomes 2008. gada 26. maija Direktīvā 2008/55/EK par savstarpējo palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar noteiktiem maksājumiem, nodokļiem un citiem pasākumiem (4), lai labāk aizsargātu dalībvalstu finanšu intereses, organizējot sadarbību, jo īpaši starp nodokļu iestādēm.

(18) Apdrošināto personu informēšana par to tiesībām un pienākumiem ir svarīgs elements uzticamās attiecībās ar ║kompetentajām iestādēm un dalībvalstu iestādēm.

(19) Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķi, proti, pieņemt koordinācijas pasākumus, lai garantētu personu pārvietošanās brīvības efektīvu īstenošanu, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to ║, ka ║tādēļ minēto mērķi var labāk sasniegt Kopienas līmenī, Kopiena var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu ║. Saskaņā ar ║ minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.

(20) Ar šo regulu būtu jāaizstāj Padomes 1972. gada 21. marta Regula (EEK) Nr. 574/72, ar kuru nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EEK) Nr. 1408/71 par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (5),

IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU:

I SADAĻA

VISPĀRĒJI NOTEIKUMI

I nodaļa

Definīcijas

1. pants

Definīcijas

1 Šajā regulā:

a) “pamatregula” ir Regula (EK) Nr. 883/2004;

b) “īstenošanas regula” ir šī regula; un

c) tiek piemērotas pamatregulā noteiktās definīcijas.

2. Papildus 1. punktā minētajām definīcijām šajā regulā izmato šādas definīcijas:

a) “piekļūšanas punkts” ir jebkura struktūra, ko dalībvalsts kompetentā iestāde nozīmējusi par elektronisko kontaktpunktu vienai vai vairākām sociālās nodrošināšanas jomām, kas minētas pamatregulas 3. pantā, lai elektroniskā veidā sūtītu un saņemtu datus, kuri nepieciešami pamatregulas piemērošanai, izmantojot dalībvalstu kopējo tīklu;

b) “sadarbības iestāde” ir jebkura struktūra, kuru nozīmē dalībvalsts kompetentā iestāde vienai vai vairākām pamatregulas 3. pantā minētajām sociālās nodrošināšanas jomām un kura ir spējīga atbildēt uz lūgumiem sniegt informāciju un palīdzību, lai piemērotu pamatregulu un īstenošanas regulu, un kura veic uzdevumus, kas tai uzticēti atbilstoši īstenošanas regulas IV sadaļai ;

c) “dokuments” ir datu kopums neatkarīgi no datu nesēja veida, kurš veidots tā, lai ar to var apmainīties elektroniski, un kura paziņošana ir nepieciešama, lai pamatregula un īstenošanas regula varētu darboties;

d) “standartizēts elektroniskais sūtījums” ir jebkurš strukturēts dokuments, kas sastādīts tādā formā , kā tas noteikts elektroniskai informācijas apmaiņai starp dalībvalstīm ;

e) “nosūtīšana elektroniskā veidā” ir nosūtīšana ar datu apstrādes elektronisko iekārtu palīdzību (ieskaitot digitālo datu saspiešanu), pa vadiem, radio, optiskajiem līdzekļiem vai ar citiem elektromagnētiskajiem līdzekļiem;

f) “tehniskā komisija” ir komisija, kas minēta pamatregulas 73. pantā;

g) “revīzijas padome” ir komisija, kas minēta pamatregulas 74. pantā.

II nodaļa

Noteikumi attiecībā uz sadarbību un datu apmaiņu

2. pants

Starpiestāžu informācijas apmaiņas darbības joma un noteikumi

1. Īstenošanas regulas mērķiem apmaiņa starp dalībvalstu iestādēm un iestādēm un personām, uz kurām attiecas pamatregula, ir balstīta uz sabiedrisko pakalpojumu, objektivitātes, sadarbības, aktīvas palīdzības, efektivitātes, pieejamības cilvēkiem ar spēju traucējumiem un ātras pārsūtīšanas principiem. ▐

2. Ievērojot termiņus, kas noteikti attiecīgo dalībvalstu sociālās nodrošināšanas likumu kopumā, iestādes nodrošina vai apmainās ar visiem datiem, kas vajadzīgi, lai noteiktu tiesības un pienākumus personām, uz kurām attiecas pamatregula. Šādus datus dalībvalstīm tieši pārsūta pašas iestādes vai netieši — sadarbības iestādes.

3. Ja apdrošinātā persona kļūdas dēļ ir nosūtījusi informāciju, dokumentus vai iesniegumus iestādei dalībvalsts teritorijā , kurā neatrodas saskaņā ar īstenošanas regulu nozīmētā iestāde, šī iestāde šo informāciju, dokumentus vai iesniegumus nekavējoties pārsūta iestādei, kas saskaņā ar īstenošanas regulu ir nozīmēta par atbildīgo iestādi, norādot datumu, kad tos sākotnēji nosūtīja. Šis datums ir saistošs pēdējai iestādei. Tomēr dalībvalsts iestādes netiek sauktas pie atbildības vai netiek uzskatīts, ka tās ir pieņēmušas lēmumu, atturoties no rīcības, ja tas noticis tāpēc, ka citu dalībvalstu iestādes ir aizkavējušas informācijas, dokumentu vai prasību pārsūtīšanu.

▐

4. Ja datu apmaiņa notikusi ar piekļūšanas punkta vai sadarbības iestādes starpniecību, šis piekļūšanas punkts vai sadarbības iestāde tiek uzskatīts par pieprasījuma saņēmējas iestādes uzdevumu pildītāju šajā dalībvalstī attiecībā uz atbilžu termiņiem uz saņemtajiem iesniegumiem.

3. pants

Darbības joma un noteikumi informācijas apmaiņai starp pakalpojumu saņēmējiem un iestādēm

1. Personām, uz kurām attiecas pamatregula , ir pienākums pārsūtīt attiecīgajai iestādei informāciju , dokumentus vai apstiprinošus pierādījumus , kas nepieciešami, lai noteiktu viņu vai viņu ģimenes stāvokli, lai noteiktu vai uzturētu viņu tiesības un pienākumus un lai noteiktu piemērojamos tiesību aktus un personu pienākumus, kas izriet no šiem tiesību aktiem.

▐

2. Katra dalībvalsts, pamatregulas īstenošanas nolūkā apkopojot , pārsūtot un apstrādājot datus atbilstīgi savam tiesiskajam regulējumam, nodrošina , ka attiecīgās personas var pilnīgi izmantot savas tiesības saistībā ar personas datu aizsardzību , ņemot vērā Kopienas noteikumus fizisko personu aizsardzības jomā attiecībā uz personas datu apstrādi un attiecībā uz šādu datu brīvu apriti.

Dalībvalstis jo īpaši garantē, ka šādi personas dati tiek izmantoti tikai sociālās nodrošināšanas mērķiem, ja vien attiecīgā persona nav devusi skaidru atļauju tos izmantot citiem mērķiem. Dalībvalstis pēc pieprasījuma arī sniedz šīm personām konkrētu un atbilstošu informāciju par to personas datu apstrādi, kas pieprasīti šās regulas mērķiem.

Attiecīgās personas var izmantot savas datu subjekta tiesības jomās, uz kurām attiecas šī regula, ar kompetento iestāžu starpniecību un neatkarīgi no datu izcelsmes.

Saraksts ar darbiniekiem un kontaktinformācija par darbiniekiem, kas atbildīgi par personas datu aizsardzību un kas katrā dalībvalstī nozīmēti atbilstoši 18. pantam Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvā 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (6) , kura attiecas uz datiem saistībā ar pamatregulā aplūkoto sociālās nodrošināšanas likumdošanu, ir iekļauta īstenošanas regulas IV pielikumā.

3. Ciktāl tas ir vajadzīgs pamatregulas un īstenošanas regulas piemērošanai, attiecīgās iestādes paziņo informāciju un izsniedz dokumentus personām , uz kurām attiecas termiņi, kas noteikti attiecīgo dalībvalstu sociālās nodrošināšanas likumu kopumā.

4. Dalībvalsts kompetentā iestāde, kas tieši nosūta dokumentu ar lēmumu par tās personas tiesībām, kas dzīvo vai uzturas citas dalībvalsts teritorijā, pieprasa apstiprinājumu par saņemšanu neatkarīgi no tā, ar kādu nesēju un kādā veidā ir veikts sūtījums. Apstiprinājumu par saņemšanu var veikt jebkāda veida nesējā un ar jebkādiem līdzekļiem.

5. Ja nav pierādījumu par 4. punktā minētā lēmuma nosūtīšanu, termiņi, kas attiecas uz to tiesību zaudēšanu vai ierobežošanu, kas iegūtas saskaņā ar pamatregulu, nav izmantojami pret pakalpojumu saņēmējiem.

6. Ja 4. punktā minētā lēmuma nosūtīšanas datums ir pienācīgi noteikts, kompetentās iestādes lēmumu var uzskatīt par pretstatāmu ieinteresētajai personai mēnesi pēc šī datuma. Tomēr, ja lēmuma pieņēmējas dalībvalsts tiesību akti paredz ilgāku laika posmu, šis laika posms tiek piemērots.

7. Jebkurā gadījumā attiecīgās personas rīcībā ir pārsūdzības iespējas un procedūras, kas noteiktas tiesību akots, kurus piemēro lēmuma pieņēmēja iestāde.

▐

4. pants

Datu apmaiņas formāts un veids

1. Administratīvā komisija izstrādā dokumentu un standartizēto elektronisko sūtījumu struktūru , saturu, formātu un to apmaiņas paņēmienus .

2. Datu sūtīšana starp iestādēm, piekļūšanas punktiem vai sadarbības iestādēm notiek elektroniski kopējos drošības ietvaros, kas spēj garantēt datu konfidencialitāti un to apmaiņas aizsardzību.

3. Saziņā ar iesaistītajām personām attiecīgās iestādes izmanto katram gadījumam piemērotu kārtību un pēc iespējas dod priekšroku elektroniskās tehnikas izmantošanai. Administratīvā komisija nosaka praktiskos pasākumus informācijas, dokumentu vai lēmumu sūtīšanai ieinteresētajai personai elektroniskā veidā.

5. pants

Citā dalībvalstī sastādīto dokumentu un apliecinošo dokumentu juridiskais statuss

1. Dokumenti, kurus ir sastādījusi dalībvalsts iestāde un kas apliecina personas situāciju nolūkā piemērot pamatregulu un īstenošanas regulu, kā arī apliecinošie dokumenti, kurus sastādījušas citu dalībvalstu iestādes, tajā skaitā nodokļu iestādes, ir saistoši citu dalībvalstu iestādēm, ja tā dalībvalsts kompetentā iestāde vai iestāde, kas tos sastādījusi, nav tos atsaukusi vai pasludinājusi par spēkā neesošiem ║.

2. Ja ir šaubas par dokumenta pareizību vai dokumentā ietvertās informācijas pamatā esošo faktu pareizumu, ║ dalībvalsts iestāde, kas saņem dokumentu, vēršas iestādē, kas to ir sastādījusi, lai lūgtu nepieciešamos paskaidrojumus un vajadzības gadījumā dokumenta atsaukšanu. Izdevējiestāde pārskata dokumenta izsniegšanas pamatojumu un vajadzības gadījumā to atsauc.

3. Ja starp attiecīgajām iestādēm nav panākta vienošanās viena mēneša laikā pēc dienas, kad dokumenta saņēmēja iestāde iesniegusi pieprasījumu, iestāde var vērsties administratīvajā komisijā saskaņā ar pamatregulas 76. panta 6. punktu, lai saskaņotu viedokļus sešu mēnešu laikā pēc vēršanā komisijā.

6. pants

Provizoriska tiesību aktu piemērošana un provizoriska pabalstu izmaksa

1. Ja īstenošanas regulā nav paredzēts citādi, gadījumos, kad iestādēm divās vai vairākās dalībvalstīs ir atšķirīgi viedokļi par piemērojamo tiesību aktu noteikšanu, uz attiecīgo personu provizoriski attiecas vienas dalībvalsts tiesību akti , prioritātes kārtību nosakot šādi :

a) tās dalībvalsts tiesību akti, kurā persona faktiski strādā vai ir pašnodarbināta, ja nodarbinātība vai pašnodarbinātība ir tikai vienā dalībvalstī; vai

b) tās dalībvalsts tiesību akti , kuras tiesību aktu piemērošanu vispirms pieprasīja, ja attiecīgā persona ir nodarbināta divās vai vairāk dalībvalstīs; vai

c) citos gadījumos — tās dalībvalsts tiesību akti ║, kurā pirmajā iesniegts pieteikums par dalību apdrošināšanas sistēmā.

2. Ja ir viedokļu atšķirības ║starp divu vai vairāku dalībvalstu kompetentajām iestādēm attiecībā uz tās iestādes noteikšanu, kurai būtu jāizsniedz pabalsti ║, ieinteresētā persona, kam būtu tiesības pretendēt uz pabalstiem, ja nebūtu strīda, ir tiesīga provizoriski saņemt ║pabalstus saskaņā ar tiesību aktiem, kurus piemēro šīs personas dzīves vietas iestāde vai, ja ieinteresētā persona nedzīvo vienā no attiecīgajām dalībvalstīm — saskaņā ar tiesību aktiem, ko piemēro ║tā iestāde, kurai pirmajai iesniegts pieteikums.

3. Ja attiecīgās iestādes nevar vienoties, ar kompetento iestāžu palīdzību lietu var iesniegt Administratīvajā komisijā ne ātrāk kā mēnesi pēc dienas, kad notikusi viedokļu nesaskaņa, kā minēts 1. un 2. punktā. Administratīvā komisija mēģina samierināt puses sešu mēnešu laikā no lietas iesniegšanas dienas.

4. Kad ir noteikts, ka piemērojami tiesību akti, kas nav tās dalībvalsts, kurā notikusi provizoriskā uzņemšana, vai arī, ka iestāde, kas provizoriski piešķīrusi pabalstus, nav bijusi kompetentā iestāde, iestāde, kura tiek uzskatīta par kompetentu par tādu kļūst ar atpakaļejošu spēku, it kā viedokļu nesaskaņas nebūtu eksistējušas, vēlākais no provizoriskās uzņemšanas dienas vai no attiecīgo pabalstu provizoriskās piešķiršanas brīža.

5. Ja nepieciešams, kompetentā iestāde pārvalda attiecīgās personas finansiālo stāvokli attiecībā uz nepieciešamības gadījumā provizoriski izmaksātajām iemaksām un pabalstiem naudā saskaņā ar noteikumiem, kas ir paredzēti īstenošanas regulas 71. līdz 81. pantā .

Pabalstus natūrā, kurus iestāde provizoriski piešķīrusi atbilstoši 2. punktam, kompetentā iestāde atmaksā saskaņā ar īstenošanas regulas IV sadaļu .

7. pants

Pienākums veikt provizoriskas izmaksas

1. Ja vien īstenošanas regulā nav noteikts citādi, gadījumos, kad personai ir tiesības saņemt pabalstu vai ir jāveic iemaksa saskaņā ar pamatregulu un kompetentajai iestādei nav visas informācijas par situāciju citā dalībvalstī , kas ļautu aprēķināt šī pabalsta vai iemaksas galīgo summu, šī iestāde piešķir šo pabalstu pēc ieinteresētās personas pieprasījuma vai provizoriski veic iemaksas aprēķinu, ja šāds aprēķins ir iespējams, balstoties uz informāciju, kas ir iestādes rīcībā .

2. Attiecīgā pabalsta vai iemaksas jaunais aprēķins jāveic, tiklīdz attiecīgajā iestādē tiek iesniegti pamatojoši dokumenti.

III nodaļa

Citi pamatregulas vispārējie piemērošanas noteikumi

8. pants

Administratīva vienošanās starp divām vai vairākām dalībvalstīm

1. Šīs regulas noteikumi aizstāj ║vienošanās, kas attiecas uz to konvenciju piemērošanu, kuras minētas pamatregulas 8. panta 1. punktā, izņemot ║noteikumus, kas attiecas uz vienošanos par konvencijām, kuras minētas pamatregulas II pielikumā, ja vienošanās noteikumi ir iekļauti īstenošanas regulas I pielikumā.

2. Ja nepieciešams, dalībvalstis var ║ savā starpā noslēgt vienošanos par to konvenciju piemērošanu, kas minētas pamatregulas 8. panta 2. punktā, ja šīs vienošanās neskar ieinteresēto personu tiesības un pienākumus un ir iekļautas īstenošanas regulas I pielikumā.

9. pants

Citas procedūras starp iestādēm

1. Divas vai vairākas dalībvalstis vai to kompetentās iestādes var vienoties par citām procedūrām, nekā tām, kas paredzētas īstenošanas regulā , ja vien šīs procedūras nelabvēlīgi neiespaido attiecīgo personu tiesības un pienākumus .

2. Nolīgumi, kas tiek noslēgti šādā nolūkā, ir jāiesniedz administratīvajai komisijai un ir jāuzskaita šīs regulas I pielikumā.

10. pants

Pabalstu nesummēšana

Gadījumā, ja pabalsti, kas pienākas, pamatojoties uz divu vai vairāku dalībvalstu tiesību aktiem, ir savstarpēji samazināti, apturēti vai atcelti, summas, kas nebūtu izmaksātas, stingri piemērojot samazināšanas, apturēšanas vai atcelšanas klauzulas, kuras ir paredzētas attiecīgo dalībvalstu tiesību aktos, tiek izdalītas ar to pabalstu skaitu, uz kuriem attiecas samazināšana, apturēšana vai atcelšana.

11. pants

Dzīvesvietas noteikšanas elementi

1. Gadījumos, kad divu vai vairāku dalībvalstu iestāžu starpā pastāv viedokļu atšķirības par dzīvesvietas noteikšanu personai, uz kuru attiecas pamatregula , šīs iestādes ar savstarpēju vienošanos nosaka attiecīgās personas interešu centru, balstoties uz vispārēju tādas pieejamās un būtiskās informācijas izvērtējumu, kas atkarībā no situācijas var ietvert :

a) atrašanās ilgums un nepārtrauktība attiecīgo dalībvalstu teritorijā ;

b) personas personīgā situācija, tostarp: i) jebkuras veiktās darbības būtība un specifiskās īpašības, jo īpaši vieta, kur šādu darbību parasti veic, darbības stabilitāte un jebkura darba līguma ilgums; ii) viņa/viņas ģimenes stāvoklis un ģimenes saites; iii) nealgotu darbību veikšana; iv) ja šīs personas ir studenti — viņu ienākumu avots; v) viņa/viņas dzīves apstākļi, jo īpaši mājokļa pastāvīgums; vi) dalībvalsts, kuru nodokļu piemērošanas nolūkos uzskata par personas dzīvesvietas valsti .

2. Ja attiecīgās iestādes, izvērtējot vairākus kritērijus, kas balstīti uz attiecīgiem 1. punktā izklāstītiem faktiem , nepanāk vienošanos , par izšķirošu personas faktiskās dzīvesvietas noteikšanā uzskata personas nodomu kā tas redzams no lietas faktiem un apstākļiem, jo īpaši iemeslus, kas lika personai pārcelties .

12. pants

Periodu summēšana

1. Lai piemērotu pamatregulas 6. pantu, kompetentā iestāde vēršas to dalībvalstu iestādēs, kuru tiesību akti arī attiekušies uz attiecīgo personu , lai noskaidrotu visus periodus, kas veikti saskaņā ar šiem tiesību aktiem.

2. Apdrošināšanas , nodarbinātības, pašnodarbinātības vai pastāvīgas uzturēšanās periodus , kas veikti saskaņā ar vienas dalībvalsts tiesību aktiem, summē ar šādiem periodiem, kas veikti saskaņā ar jebkuras citas dalībvalsts tiesību aktiem, ciktāl tas ir nepieciešams pamatregulas 6. panta piemērošanai, ar nosacījumu, ka šie periodi nepārklājas.

3. Ja obligātās apdrošināšanas vai pastāvīgas uzturēšanās periods, kas veikts saskaņā ar ║vienas dalībvalsts tiesību aktiem, sakrīt ar brīvprātīgo vai izvēles apdrošināšanas periodu saskaņā ar║ citas dalībvalsts tiesību aktiem, ņem vērā tikai obligātās apdrošināšanas periodu.

4. Ja apdrošināšanas vai pastāvīgas uzturēšanās periods, kas nav pielīdzināms periods, kurš veikts saskaņā ar kādas dalībvalsts noteikumiem, sakrīt ar pielīdzināmu periodu, kas veikts saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem, tiek ņemts vērā tikai tas periods, kurš nav pielīdzināmais periods.

5. Visus pielīdzinātos periodus saskaņā ar divu vai vairāku dalībvalstu tiesību aktiem ņem vērā tikai tās dalībvalsts iestāde, kuras tiesību akti kā pēdējie pirms iepriekšminētā perioda ir obligātā kārtā attiekušies uz apdrošināto personu. Gadījumā, ja pirms minētā perioda uz apdrošināto personu dalībvalsts tiesību akti nav attiecināti obligātā kārtā, atbildību attiecībā uz šo personu uzņemas tās dalībvalsts iestāde, kuras tiesību akti bijuši saistoši personai kā pirmie pēc iepriekšminētā perioda.

6. Gadījumā, ja dažus apdrošināšanas vai pastāvīgas uzturēšanās periodus, kas veikti saskaņā ar vienas dalībvalsts tiesību aktiem, nevar precīzi noteikt, pieļauj, ka šie periodi nepārklājas ar apdrošināšanas vai pastāvīgas uzturēšanās periodiem, kas veikti saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem, un , ja tas ir izdevīgi attiecīgajai personai, tos ņem vērā, ciktāl tas ir pamatoti iespējams.

7. Ja apdrošināšanas vai pastāvīgas uzturēšanās periodus neņem vērā saskaņā ar šo pantu, jo citi periodi, kas nekvalificējas attiecīgajam pabalstam, ir prioritāri, tie periodi, ko neņem vērā, nezaudē savu spēku attiecībā uz pabalstu tiesību iegūšanu, saglabāšanu vai atgūšanu, kā tas noteikts valsts tiesību aktos.

13. pants

Apdrošināšanas periodu pārrēķināšanas noteikumi

Ja apdrošināšanas periodi, kas veikti saskaņā ar vienas dalībvalsts tiesību aktiem, tiek izteikti vienībās, kas atšķiras no vienībām║citās dalībvalstīs ║, nepieciešamā konversija, lai veiktu summēšanu, notiek pēc šādiem noteikumiem:

a) viena diena ir ekvivalenta astoņām stundām, un otrādi;

b) piecas dienas ir ekvivalentas nedēļai, un otrādi;

c) divdesmit divas dienas ir ekvivalentas vienam mēnesim, un otrādi;

d) trīs mēneši vai trīspadsmit nedēļas, vai sešdesmit sešas dienas ir ekvivalentas ceturksnim, un otrādi;

e) lai pārrēķinātu nedēļas mēnešos un otrādi, nedēļas un mēneši tiek pārrēķināti dienās;

f) piemērojot a) līdz e) punktu, nedrīkst pieļaut, ka visi apdrošināšanas periodi, kas veikti kalendārā gada laikā, kopā pārsniedz 264 dienas vai 52 nedēļas, vai 12 mēnešus, vai četrus ceturkšņus.

Ja apdrošināšanas periodi, kas veikti saskaņā ar kādas dalībvalsts tiesību aktiem, tiek izteikti mēnešos, tad dienas, kas atbilst mēneša daļām atbilstīgi pirmajā rindkopā minētajiem pārrēķināšanas noteikumiem, tiek uzskatītas par veselu mēnesi.

II SADAĻA

PIEMĒROJAMO TIESĪBU AKTU NOTEIKŠANA

14. pants

Precizējumi attiecībā uz pamatregulas 12. un 13. pantu

1. Lai piemērotu pamatregulas 12. panta 1. punktu, “persona, kas kādā dalībvalstī veic darbību nodarbinātas personas statusā (..) darba devēja uzdevumā (..) un ko minētais darba devējs ir nosūtījis uz citu dalībvalsti” var būt persona, kas pieņemta darbā nosūtīšanai uz citu valsti, ja uz attiecīgo personu tieši pirms darba uzsākšanas jau attiecas tās dalībvalsts tiesību akti, kurā ir reģistrēts šīs personas darba devējs.

2. Lai piemērotu pamatregulas 12. panta 1. punktu, frāze “kurš parasti tur veic savas darbības” attiecas uz darba devēju, kas dalībvalstī, kurā tas ir reģistrēts, parasti veic citas būtiskas darbības, nevis tās, kuras saistītas tikai ar iekšējo vadību, ņemot vērā visus kritērijus, kas raksturo attiecīgā uzņēmuma darbības. Attiecīgajiem kritērijiem jāatbilst katra darba devēja specifikai un veikto darbību patiesajai dabai.

3. Lai piemērotu pamatregulas 12. panta 2. punktu, frāze “kurš parasti veic darbību pašnodarbinātas personas statusā” attiecas uz personu, kura parasti veic būtiskas darbības tās dalībvalsts teritorijā, kurā šī persona ir reģistrēta. Turklāt šai personai jau ir jābūt veikušai darbību kādu laiku pirms viņa vēlas izmantot šī panta noteikumus, un jebkuru pagaidu darbību laikā citā dalībvalstī jāturpina pildīt prasības savas darbības veikšanai dalībvalstī, kur tā reģistrēta, lai šo darbību būtu iespējams turpināt pēc minētās personas atgriešanās.

4. Lai piemērotu pamatregulas 12. panta 2. punktu, kritērijs, pamatojoties uz kuru nosaka, vai darbība, ko pašnodarbinātais gatavojas veikt citā dalībvalstī, ir “līdzīga” parasti veiktajai pašnodarbinātā darbībai, ir šīs darbības patiesā daba un nevis kvalifikācija, ko šai darbībai eventuāli piešķir šī cita dalībvalsts.

5. Lai piemērotu pamatregulas 13. panta 1. punktu, frāze “parasti veic darbību nodarbinātas personas statusā divās vai vairāk dalībvalstīs” jo īpaši attiecas uz personu, kura

a) turpinot darbību vienā dalībvalstī, vienlaikus veic citu atsevišķu darbību vienā vai vairākās dalībvalstīs neatkarīgi no šīs atsevišķās darbības ilguma un būtības;

b) pastāvīgi veic dažādas darbības, izņemot nenozīmīgas darbības, divās vai vairākās dalībvalstīs neatkarīgi no darbību maiņas biežuma un regularitātes.

6. Lai piemērotu pamatregulas 13. panta 2. punktu, persona, kas “parasti veic darbību pašnodarbinātas personas statusā divās vai vairāk dalībvalstīs”, ir jo īpaši persona, kas vienlaikus vai pārmaiņus divās vai vairākās dalībvalstīs veic vienu vai vairākas atsevišķas pašnodarbinātas personas darbības neatkarīgi no šo darbību būtības.

7. Lai darbības atbilstoši 5. un 6. punktam atšķirtu no situācijām, kas aprakstītas pamatregulas 12. panta 1. un 2. punktā, izšķirošs ir vienā vai vairākās dalībvalstīs īstenotas darbības ilgums (neatkarīgi no tā, vai šī darbība ir pastāvīga vai tā tiek īstenota kādam īpašam mērķim, vai tā ir īslaicīga). Šiem mērķiem tiek veikts visu būtisko faktu vispārējs novērtējums, nodarbinātas personas gadījumā īpašu uzmanību pievēršot darba vietai, kā tā noteikta darba līgumā.

8. Lai piemērotu pamatregulas 13. panta 1. un 2. punktu frāze“būtiska darbības vai pašnodarbinātības daļa” , ko veic minētajā dalībvalstī, nozīmē, ka kvantitatīvi nozīmīga algotā vai pašnodarbinātā darbības daļa tur tiek veikta, neņemot vērā to, vai tā ir lielākā daļa no šīm darbībām.

Lai noteiktu, vai būtiska darbību daļa tiek veikta dalībvalstī, ņem vērā šādus uzskaitītos indikatīvos kritērijus:

a) ja tas ir algots darbs — darba laiku un/vai atalgojumu, un

b) ja tā ir pašnodarbinātība — apgrozījumu, darba laiku, sniegto pakalpojumu skaitu un/vai ienākumus.

Saistībā ar vispārējo novērtējumu kopumā mazāk nekā 25 % no minētajiem kritērijiem norāda, ka būtisku visu darbību daļu neveic attiecīgajā dalībvalstī.

9. Lai piemērotu pamatregulas 13. panta 2. punkta b) apakšpunktu, pašnodarbinātā darbinieka darbību “interešu centru” nosaka, ņemot vērā elementu kopumu, no kuriem sastāv viņa profesionālās darbības, proti, vieta, kur atrodas ieinteresētās personas darbības pastāvīgā juridiskā adrese, veikto darbību parastais raksturs un ilgums, dalībvalsts, kurā ieinteresētā persona maksā ienākumu nodokli neatkarīgi no ienākumu avota, kā arī ieinteresētās personas vēlmes saskaņā ar visiem apstākļiem.

10. Lai noteiktu, kādi tiesību akti ir piemērojami atbilstoši 8. un 9. punktam, attiecīgās iestādes ņem vērā situāciju, kas paredzēta turpmākajiem 12 kalendāra mēnešiem.

11. ║Ja persona veic algotu darbu divās vai vairākās dalībvalstīs tāda darba devēja uzdevumā, kas reģistrēts ārpus Eiropas Savienības robežām, un ja šī persona dzīvo dalībvalstī un neveic tajā būtisku darbību, tad uz šo personu attiecas dzīvesvietas dalībvalsts tiesību akti.

▐

15. pants

Pamatregulas 11. panta 3. punkta b) un d) apakšpunkta, 11. panta 4. punkta un 12. panta piemērošanas procedūras (par informācijas sniegšanu attiecīgajām iestādēm)

1. Ja vien īstenošanas regulas 16. pantā nav noteikts citādi, ja persona veic darbības dalībvalstī, kas nav kompetentā valsts saskaņā ar pamatregulas II. sadaļu, tad darba devējs vai attiecīgā persona, ja šī persona neveic algotas darbības, cik iespējams laicīgi informē tās dalībvalsts kompetento iestādi, kuras tiesību akti ir piemērojami. Minētā iestāde nekavējoties sniedz informāciju par tiesību aktiem, kas piemērojami personai saskaņā ar pamatregulas 11. panta 3. punkta b) apakšpunktu vai 12. pantu, tās dalībvalsts kompetentās iestādes nozīmētajai iestādei, kurā tiek veikta darbība.

2. 1. punkta noteikumus mutatis mutandis piemēro personām, uz kurām attiecas pamatregulas 11. panta 3. punkta d) apakšpunkts.

3. Darba devējs pamatregulas 11. panta 4. punktā nozīmē, kam darbinieks veic darbības kā nodarbināta persona uz kuģa, kas kuģo ar citas dalībvalsts karogu, cik iespējams laicīgi informē tās dalībvalsts kompetento iestādi, kuras tiesību akti ir piemērojami. Minētā iestāde nekavējoties sniedz informāciju par tiesību aktiem, kas piemērojami personai saskaņā ar pamatregulas 11. panta 4. punktu, tās dalībvalsts kompetentās iestādes nozīmētajai iestādei, ar kuras karogu kuģo kuģis, uz kura nodarbinātā persona veic darbības.

▐

16. pants

Pamatregulas 13. panta piemērošanas procedūra

1. Persona, kas veic savu darbību divās vai vairākās dalībvalstīs, par to informē savas dzīvesvietas dalībvalsts kompetentās iestādes nozīmēto iestādi. Šī iestāde nosūta šo informāciju nozīmētajai iestādei katrā no dalībvalstīm, kurā tiek veiktas darbības.

2. Dzīvesvietas dalībvalsts kompetentās iestādes nozīmētā iestāde nekavējoties nosaka attiecīgajai personai piemērojamos tiesību aktus, ņemot vērā pamatregulas 13. pantu un īstenošanas regulas 14. pantu. Piemērojamo tiesību aktu noteikšanai ir pagaidu raksturs. Iestāde informē kompetentās iestādes nozīmēto iestādi katrā no dalībvalstīm, kurā tiek veiktas darbības, par pagaidu piemērojamo tiesību aktu noteikšanu.

3. Saskaņā ar 2. punktu veiktā pagaidu piemērojamo tiesību aktu noteikšana kļūst galīga divu mēnešu laikā, kopš to dalībvalstu, kurās darbība tiek veikta, nozīmētās iestādes saņēmušas informāciju par pagaidu noteikšanas rezultātiem, ja vien tiesību akti jau nav bijuši galīgi noteikti, pamatojoties uz 4. punktu, vai ja vismaz viena no attiecīgajām iestādēm minētā divu mēnešu termiņa beigās informē pastāvīgās uzturēšanās valsts kompetentās iestādes nozīmēto iestādi par to, ka tā vēl nevar pieņemt noteikšanas rezultātu vai ka tā nepiekrīt tam .

4. Ja sakarā ar nenoteiktību par piemērojamo tiesību aktu noteikšanu ir vajadzīga saziņa starp iestādēm divās vai vairākās dalībvalstīs, pēc vienas vai vairāku attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes nozīmēto iestāžu pieprasījuma vai pēc kompetento iestāžu pieprasījuma attiecīgajai personai piemērojamos tiesību aktus nosaka ar savstarpēju vienošanos, ņemot vērā pamatregulas 13. panta noteikumus un īstenošanas regulas 14. panta attiecīgos noteikumus.

Ja attiecīgo iestāžu vai kompetento iestāžu viedokļi atšķiras, šīs iestādes mēģina vienoties saskaņā ar iepriekšminētajiem nosacījumiem, un tiek piemēroti īstenošanas regulas 6. panta noteikumi.

5. Tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kuras tiesību akti ir noteikti par piemērojamiem vai nu pagaidām, vai galīgi, nekavējoties paziņo to attiecīgajai personai.

6. Ja attiecīgā persona nesniedz 1. punktā minēto informāciju, šā panta noteikumus piemēro pēc dzīvesvietas dalībvalsts kompetentās iestādes nozīmētās iestādes iniciatīvas tiklīdz tā uzzina par šīs personas situāciju, iespējams, ar citas iesaistītās iestādes palīdzību.

17. pants

Pamatregulas 15. panta piemērošanas procedūra

Palīgdarbinieki darba līguma noslēgšanas brīdī var izmantot izvēles tiesības, kas paredzētas pamatregulas 15. pantā. Iestāde, kurai ir tiesības noslēgt šādu līgumu, informē tās dalībvalsts nozīmēto iestādi, kuras tiesību aktus izvēlējies palīgdarbinieks.

18. pants

Pamatregulas 16. panta 1. punkta piemērošanas procedūra

Darba devēja vai attiecīgās personas pieprasījumu pēc izņēmumiem no pamatregulas 11. līdz 15. panta cik iespējams laicīgi iesniedz kompetentajai iestādei vai tās dalībvalsts iestādes nozīmētajai struktūrai, kuras tiesību aktus darba devējs vai attiecīgā persona lūdz piemērot.

19. pants

Attiecīgo personu un darba devēju informēšana

1. Tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kuras tiesību akti kļūst piemērojami , pamatojoties uz pamatregulas II sadaļu, informē attiecīgo personu, kā arī nepieciešamības gadījumā tās darba devēju(s) par saistībām, ko paredz šie tiesību akti. Šī iestāde viņiem sniedz nepieciešamo palīdzību šajos tiesību aktos paredzēto formalitāšu izpildīšanā ║.

2. Tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kuras tiesību akti ir piemērojami saskaņā ar pamatregulas II sadaļas noteikumiem , izsniedz attiecīgajai personai piemērojamo tiesību aktu apliecinājumu ║un nepieciešamības gadījumā norāda, līdz kuram datumam un ar kādiem nosacījumiem tie piemērojami. Apliecinājumā norāda darba devēja paziņoto algu.

20. pants

Sadarbība starp iestādēm

1. Attiecīgās iestādes paziņo tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kuras tiesību akti personai ir piemērojami saskaņā ar pamatregulas II sadaļu , informāciju, kas nepieciešama, lai noteiktu datumu, ar kuru šie tiesību akti kļūst piemērojami, un iemaksas, ko šai personai un viņas darba devējam vai darba devējiem ir jāmaksā saskaņā ar šiem tiesību aktiem.

2. Tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kuras tiesību akti kļūst personai piemērojami, informē tās dalībvalsts iestādi, kuras tiesību akti kā pēdējie tikuši piemēroti personai, norādot datumu, no kura šie tiesību akti kļūst piemērojami.

21. pants

Darba devēja pienākumi

1. ║Darba devējam , kura juridiskā adrese vai uzņēmējdarbības vieta nav kompetentajā dalībvalstī, ir jāpilda saistības, kas ir paredzētas tiesību aktos, kuri attiecas uz ║darbinieku, jo īpaši, jāveic iemaksas, kas ir paredzētas šajos tiesību aktos , tāpat kā tad, ja viņa juridiskā adrese vai uzņēmējdarbības vieta būtu kompetentajā dalībvalstī .

2. Darba devējs, kura uzņēmējdarbības vieta nav dalībvalstī, kuras tiesību akti ir piemērojami, var vienoties ar darba ņēmēju, ka darba ņēmējs attiecībā uz iemaksu veikšanu veic darba devēja pienākumus tā uzdevumā , neskarot darba devēja citas saistības . Darba devējs nosūta paziņojumu par šādu vienošanos šīs dalībvalsts kompetentajai iestādei.

III SADAĻA

ĪPAŠI NOTEIKUMI, KAS PIEMĒROJAMI DAŽĀDĀS PABALSTU KATEGORIJĀS

I nodaļa

Slimības pabalsti, maternitātes un līdzvērtīgi paternitātes pabalsti

22. pants

Vispārēji piemērošanas noteikumi

1. Kompetentās iestādes vai iestādes raugās, lai apdrošinātajām personām būtu pieejama visa nepieciešamā informācija par procedūrām un nosacījumiem, kas attiecas uz pabalstu natūrā piešķiršanu , gadījumā, ja šie pabalsti tiek saņemti citas dalībvalsts teritorijā, nevis tās dalībvalsts teritorijā, kur atrodas kompetentā iestāde.

2. Īstenošanas regulas 25. un 26. pants neierobežo tādu dalībvalsts noteikumu piemērošanu izdevumiem, kas saistīti ar pabalstiem natūrā, situācijās, kuras minētas 1. punktā, un kuri nosaka izdevīgāku izdevumu segšanu, nekā tie, kas paredzēti pamatregulā.

3. Divas vai vairākas dalībvalstis vai to kompetentās iestādes var savā starpā vienoties par citām procedūrām un nosacījumiem, lai piemērotu īstenošanas regulas 25., 26. un 27. pantu. Tomēr ar šādu mērķi noslēgtie nolīgumi nedrīkst nelabvēlīgi ietekmēt nosacījumus un apjomu izdevumu segšanai par pabalstiem natūrā attiecīgajām personām saskaņā ar šīs regulas piemērošanu. Šie nolīgumi ir jāiesniedz administratīvajai komisijai.

4. Neskarot pamatregulas 5. panta a) apakšpunktu , dalībvalsts var kļūt atbildīga par pabalstu izmaksām atbilstīgi pamatregulas 22. pantam tikai tad , ja apdrošinātā persona pieprasa pensiju saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesību aktiem vai — atbilstīgi pamatregulas 23.—30. pantam — tikai tad, ja apdrošinātā persona saņem pensiju atbilstīgi šīs dalībvalsts tiesību aktiem.

23. pants

Piemērojamā sistēma vairāku režīmu pastāvēšanas gadījumā dzīvesvietas vai uzturēšanās dalībvalstī

Ja tiesību akti, kas ir spēkā dzīvesvietas vai uzturēšanās dalībvalstī, paredz vairākas apdrošināšanas sistēmas slimības un maternitātes vai paternitātes pabalstu gadījumā, saskaņā ar pamatregulas 17. pantu, 19. panta 1. punktu un 20., 22., 24., 26. un 27. pantu jāpiemēro tās normas, kas attiecas uz algoto darbinieku vispārējo sistēmu.

24. pants

Dzīvesvieta dalībvalstī, kas nav kompetentā dalībvalsts

1. Lai piemērotu pamatregulas 17. pantu, apdrošinātajai personai vai tās ģimenes locekļiem ir jāreģistrējas dzīvesvietas iestādē, iesniedzot dokumentu, kas apliecina viņu tiesības uz pabalstu natūrā, kuru uzņemsies segt kompetentā dalībvalsts.

Šo dokumentu izsniedz kompetentā iestāde, vajadzības gadījumā ņemot vērā informāciju, ko ir iesniedzis darba devējs. Ja apdrošinātā persona vai tās ģimenes locekļi neiesniedz minēto dokumentu, dzīvesvietas iestāde vēršas kompetentajā iestādē, lai iegūtu nepieciešamo informāciju.

2. Dokuments, kas minēts 1. punktā, ir derīgs, līdz kompetentā iestāde paziņo dzīvesvietas iestādei par tā anulēšanu.

Dzīvesvietas iestāde informē kompetento iestādi par katru reģistrāciju, kas veikta saskaņā ar 1. punktu, un par katru izmaiņu šajā reģistrācijā vai tās atcelšanu .

3. Šis pants piemērojams mutatis mutandis personām, kas minētas pamatregulas 22., 24., 25. un 26. pantā.

25. pants

Uzturēšanās dalībvalstī, kas nav kompetentā dalībvalsts

1. Lai piemērotu pamatregulas 19. pantu, apdrošinātā persona iesniedz veselības aprūpes sniedzējam uzturēšanās dalībvalstī dokumentu, ko izsniegusi šīs personas kompetentā iestāde un kurā ir apliecinātas personas tiesības uz pabalstiem natūrā. Ja apdrošinātajai personai šāda dokumenta nav, uzturēšanās vietas iestāde, ja tai iesniegts pieprasījums vai ja tas citādi nepieciešams, vēršas pie kompetentās iestādes, lai iegūtu vajadzīgo dokumentu.

▐

2. Šajā dokumentā ir apliecinājums, ka apdrošinātajai personai atbilstīgi pamatregulas 19. pantā izklāstītajiem noteikumiem ir tiesības uz pabalstu natūrā uz tādiem pašiem nosacījumiem , kādus piemēro personām , kas apdrošinātas saskaņā ar uzturēšanās dalībvalsts tiesību aktiem .

▐

3. Pamatregulas 19. panta 1. punktā minētie pabalsti natūrā attiecas uz pabalstiem natūrā, kas tiek piešķirti uzturēšanās dalībvalstī atbilstīgi šīs valsts tiesību aktiem un kas kļūst vajadzīgi medicīnisku iemeslu dēļ , lai apdrošinātā persona nebūtu spiesta pirms tā termiņa beigām , ko tā paredzējusi pavadīt attiecīgajā valstī, atgriezties kompetentajā dalībvalstī , lai tur saņemtu tai vajadzīgo ārstēšanu.

▐

4. Ja apdrošinātā persona faktiski pilnībā vai daļēji apmaksājusi izdevumus ║par sniegtajiem pabalstiem natūrā saskaņā ar pamatregulas 19. pantu un ja uzturēšanās vietas iestādes piemērotajos tiesību aktos paredzēta iespēja apdrošinātajai personai saņemt izdevumu atmaksu , šī persona var nosūtīt iesniegumu par izdevumu atmaksāšanu uzturēšanās vietas iestādei. Tādā gadījumā šī iestāde personai tieši atmaksā izdevumu summas, kas atbilst šiem pabalstiem, ievērojot tiesību aktos noteiktos atmaksāšanas ierobežojumus un nosacījumus.

5. Ja šo izdevumu atmaksāšana nav pieprasīta tieši uzturēšanās vietas iestādē, kompetentā iestāde atmaksā attiecīgajai personai veiktos izdevumus ║ saskaņā ar atmaksas tarifiem, ko izmanto uzturēšanās vietas iestāde , vai, ja attiecīgajā gadījumā būtu piemērojams īstenošanas regulas 61. pants — summas, kuras būtu jāatmaksā uzturēšanās vietas iestādei.

Uzturēšanās vietas iestādei jāsniedz kompetentajai iestādei pēc tās lūguma vajadzīgā informācija par šiem tarifiem vai summām .

6. Atkāpjoties no 5 . punkta, kompetentā iestāde var atmaksāt veiktos izdevumus atbilstīgi tās tiesību aktos paredzētajiem ierobežojumiem un tarifu noteikumiem , ar nosacījumu, ka apdrošinātā persona ir devusi savu piekrišanu šā noteikuma piemērošanai.

7. Apdrošinātajai personai atmaksātā summa nekādā gadījumā nepārsniedz faktiskos izdevumus .

8. Ja ir ║būtiski izdevumi, kompetentā iestāde var izmaksāt apdrošinātajai personai atbilstošu avansu, tiklīdz šī persona iesniegusi iestādei pieteikumu par izdevumu segšanu.

9. Regulas 1. līdz 8. punktu mutatis mutandis piemēro apdrošinātās personas ģimenes locekļiem.

26. pants

Plānota aprūpe

1. Lai piemērotu pamatregulas 20. panta 1. punktu, apdrošinātā persona iesniedz uzturēšanās vietas iestādei dokumentu, ko izsniegusi kompetentā iestāde. Šajā pantā kompetentā iestāde ir iestāde, kas sedz plānotās aprūpes izmaksas; pamatregulas 20. panta 4. punktā un 27. panta 5. punktā minētajos gadījumos , kad dzīvesvietas dalībvalstī izmaksātos pabalstus natūrā atlīdzina , pamatojoties uz fiksētām summām, dzīvesvietas iestādi uzskata par kompetento iestādi.

2. Ja apdrošinātā persona nedzīvo kompetentās dalībvalsts teritorijā, tā lūdz dzīvesvietas iestādei izsniegt atļauju, kura to nekavējoties nosūta kompetentajai iestādei .

Šajā gadījumā dzīvesvietas iestāde apliecina, vai pamatregulas 20. panta 2. punkta otrajā teikumā paredzētie nosacījumi dzīvesvietas dalībvalstī ir izpildīti.

Kompetentā iestāde drīkst atteikties sniegt prasīto atļauju tikai tad, ja saskaņā ar dzīvesvietas iestādes atzinumu nav izpildīti pamatregulas 20. panta 2. punkta otrajā teikumā paredzētie noteikumi apdrošinātās personas dzīvesvietas dalībvalstī, vai tad, ja to pašu aprūpi var sniegt kompetentajā dalībvalstī medicīniski pamatotā termiņā, ņemot vērā attiecīgās personas pašreizējo veselības stāvokli un iespējamo slimības gaitu.

Kompetentā iestāde informē konkrētās dalībvalsts dzīvesvietas iestādi par savu lēmumu.

Ja atbilde netiek saņemta piecpadsmit kalendāro dienu laikā, skaitot no pieprasījuma izsūtīšanas datuma, uzskatāms, ka kompetentā iestāde atļauju ir piešķīrusi.

▐

3. Ja apdrošinātajai personai, kas nedzīvo kompetentajā dalībvalstī, steidzami vajadzīga vitāli nepieciešama ārstēšana, atļauju nevar atteikt saskaņā ar pamatregulas 20. panta 2. punkta otro teikumu. Šādos apstākļos atļauju piešķir dzīvesvietas iestāde kompetentās iestādes vārdā, un kompetento iestādi uzreiz informē dzīvesvietas valsts iestāde.

Kompetentajai iestādei ir pienākums apstiprināt tos secinājumus un tās ārstēšanas iespējas attiecībā uz steidzamu un vitāli nepieciešamu ārstēšanu, par kurām lēmumu ir pieņēmuši mediķi, kurus atzinusi dzīvesvietas iestāde, kas izsniedz atļauju.

4. Kompetentā iestāde patur tiesības jebkurā atļaujas piešķiršanas procedūras brīdī pārbaudīt apdrošināto personu, pieaicinot ārstu, kuru izvēlas pati kompetentā iestāde uzturēšanās vai dzīvesvietas dalībvalstī.

5. Uzturēšanās vietas iestāde, neskarot jebkādu lēmumu par atļauju, informē kompetento iestādi, vai ir medicīniski pamatoti papildināt ārstēšanu, uz ko attiecas spēkā esošā atļauja.

6. Neskarot 7. punktu, īstenošanas regulas 25. panta 5. un 6. punktu piemēro mutatis mutandis.

7. Ja apdrošinātā persona pati reāli segusi visas izmaksas par atļautu ārstēšanu vai daļu no tām un ja summa, kas kompetentajai iestādei ir jāatlīdzina dzīvesvietas iestādei vai apdrošinātajai personai saskaņā ar 6. punktu (reālās izmaksas), ir mazāka par izmaksām, kas tai jāmaksā par tādu pašu ārstēšanu kompetentajā dalībvalstī (pieņēmuma izmaksas), kompetentā iestāde atlīdzina izmaksas apdrošinātajai personai pēc tās pieprasījuma, tādā apmērā, kas atbilst starpībai starp pieņēmuma un reālajām izmaksām. Tomēr atmaksātā summa nedrīkst pārsniegt apdrošinātās personas faktiskos izdevumus un var ņemt vērā summu , kas apdrošinātajai personai būtu bijis jāmaksā, ja ārstēšana būtu nodrošināta kompetentajā dalībvalstī .

8. Apdrošinātās personas transporta un uzturēšanās izdevumus, kas ir neatņemama apdrošinātās personas ārstēšanas sastāvdaļa, un vajadzības gadījumā transporta un uzturēšanās izdevumus personai, kam ir jāpavada apdrošinātā persona, sedz šī iestāde, ja ir piešķirta atļauja saņemt ārstēšanu citā dalībvalstī. Ja apdrošinātā persona ir persona ar spēju traucējumiem , pavadošās personas ceļošana un uzturēšanās ir uzskatāma par nepieciešamu .

9. Noteikumus 1. līdz 8. punktā piemēro mutatis mutandis apdrošinātās personas ģimenes locekļiem.

27. pants

Pabalsti skaidrā naudā darba nespējas gadījumos, uzturoties vai dzīvojot dalībvalstī, kas nav kompetentā dalībvalsts

1. Ja saskaņā ar kompetentās dalībvalsts tiesību aktiem apdrošinātajai personai ir jāiesniedz apliecinājums, lai darba nespējas gadījumā saņemtu pabalstus skaidrā naudā saskaņā ar pamatregulas 21. panta 1. punktu, apdrošinātā persona lūdz dzīvesvietas dalībvalsts ārstam apliecināt personas darbnespēju un tās iespējamo ilgumu pēc tam, kad ārsts ir novērtējis attiecīgās personas veselības stāvokli.

2. Apdrošinātā persona kompetentās dalībvalsts tiesību aktos paredzētajā termiņā nosūta apliecinājumu kompetentajai iestādei.

3. Ja attiecīgās personas ārstējošie ārsti dzīvesvietas dalībvalstī neizsniedz darba nespējas apliecinājumus, un ja šādi apliecinājumi ir nepieciešami saskaņā ar kompetentās dalībvalsts tiesību aktiem, attiecīgā persona vēršas tieši dzīvesvietas iestādē. Šī iestāde tūlīt nodrošina darba nespējas medicīnisku novērtēšanu, kā arī 1. punktā minētā apliecinājuma izrakstīšanu. Tādu apliecinājumu tūlīt nosūta kompetentajai iestādei.

4. 1. , 2. un 3. punktā minētā dokumenta iesniegšana neatbrīvo apdrošināto personu no to saistību pildīšanas, kas ir paredzētas piemērojamajos tiesību aktos, jo īpaši attiecībā uz personas darba devēju. Vajadzības gadījumā darba devējs un/vai kompetentā iestāde var aicināt darba ņēmēju piedalīties darbībās, kuru mērķis ir veicinātviņa/viņas atgriešanos darba vietā, un šajā nolūkā sniegt atbalstu šai personai.

▐

5. Pēc kompetentās iestādes pieprasījuma vai 3. punktā minētajos gadījumos dzīvesvietas iestādei, skatoties pēc vajadzības, ir jāveic apdrošinātās personas veselības kontrole kā gadījumā, ja šī persona būtu apdrošināta šajā dalībvalstī. Kontrolējošā ārsta atskaites datus, kuros jo īpaši minēts iespējamais darba nespējas ilgums, dzīvesvietas iestāde nosūta kompetentajai iestādei trīs darba dienu laikā pēc pārbaudes veikšanas datuma.

▐

6. Kompetentā iestāde patur tiesības likt veikt apdrošinātās personas medicīnisko pārbaudi, ko veic iestādes izvēlēts ārsts.

7. Neskarot pamatregulas 21. panta 1. punkta otro teikumu, kompetentā iestāde izmaksā pabalstus skaidrā naudā tieši attiecīgajai personai un vajadzības gadījumā informē par to dzīvesvietas iestādi.

8. Lai piemērotu pamatregulas 21. panta 1. punktu, kompetentajai iestādei apdrošinātās personas darba nespējas lapa, kas ir izrakstīta citā dalībvalstī saskaņā ar pārbaudi veicošā ārsta konstatētajiem medicīniskās izmeklēšanas rezultātiem, ir saistoša, izņemot negodīgas rīcības gadījumus.

9. Ja kompetentā iestāde nolemj atteikt pabalstus skaidrā naudā, tā paziņo apdrošinātajai personai par savu lēmumu un vienlaicīgi par to informē dzīvesvietas iestādi.

10. Šā panta 1. līdz 9. punkta noteikumus piemēro mutatis mutandis, ja apdrošinātā persona uzturas dalībvalstī, kas nav kompetentā dalībvalsts.

28. pants

Ilgtermiņa aprūpes pabalsti skaidrā naudā, dzīvojot vai uzturoties dalībvalstī, kas nav kompetentā dalībvalsts

1. Lai saņemtu pabalstus skaidrā naudā attiecībā uz ilgtermiņa aprūpi saskaņā ar pamatregulas 21. panta 1. punktu, apdrošinātā persona vēršas kompetentajā iestādē. Kompetentā iestāde vajadzības gadījumā par to informē dzīvesvietas iestādi.

2. Pēc kompetentās iestādes lūguma dzīvesvietas iestāde veic apdrošinātās personas veselības kontroli attiecībā uz tās vajadzību pēc ilgtermiņa aprūpes. Kompetentā iestāde sniedz dzīvesvietas iestādei visu informāciju, kas vajadzīga šādai kontrolei.

3. Lai konstatētu, cik vajadzīga ir ilgtermiņa aprūpe, kompetentajai iestādei ir tiesības pieprasīt, lai apdrošināto personu izmeklē tās izvēlēts ārsts vai jebkurš cits pašas izvēlēts eksperts.

4. Īstenošanas regulas 27. panta 7. punktu piemēro mutatis mutandis.

5. Šā panta 1. līdz 4. punktu piemēro mutatis mutandis, ja apdrošinātā persona uzturas dalībvalstī, kas nav kompetentā dalībvalsts.

6. Attiecībā uz apdrošinātās personas ģimenes locekļiem 1. līdz 5. punkts ir piemērojams mutatis mutandis.

29. pants

Pamatregulas 28. panta piemērošana

Ja pēdējā dalībvalsts, kurā bijušais pārrobežu darba ņēmējs veicis darbību, vairs nav kompetentā dalībvalsts, un ja bijušais pārrobežu darba ņēmējs vai viņa ģimenes loceklis turp dodas, lai saņemtu pabalstus natūrā saskaņā ar pamatregulas 28. pantu, viņš uzturēšanās vietas iestādei iesniedz kompetentās iestādes izdotu dokumentu.

30. pants

Pensionāru iemaksas

▐

Ja persona saņem pensiju no vairākām dalībvalstīm, nekādā gadījumā tā iemaksu summa , ko atskaita no visām izmaksātajām pensijām, nepārsniedz summu, ko maksātu persona ar tādu pašu pensiju , kas saņemta kompetentajā dalībvalstī.

31. pants

Pamatregulas 34. panta piemērošana

1. Kompetentā iestāde informē attiecīgo personu par pamatregulas 34. pantā paredzēto noteikumu attiecībā uz pabalstu pārklāšanās novēršanu. Piemērojot tādus noteikumus, personai, kas nedzīvo kompetentajā dalībvalstī , ir jānodrošina tiesības uz pabalsta summu vai vērtību , kas būtu vismaz līdzvērtīga tai, uz kuru tai būtu tiesības, ja tā dzīvotu šajā dalībvalstī.

2. Kompetentā iestāde arī informē dzīvesvietas vai uzturēšanas vietas iestādi par ilgtermiņa aprūpes pabalstu izmaksu, ja tiesību aktos, ko piemēro pēdējā minētā iestāde, paredzēts ilgtermiņa aprūpes pabalsti natūrā, kuri uzskaitīti pamatregulas 34. panta 2. pantā minētajā sarakstā.

3. Saņemot 2. punktā paredzēto informāciju, dzīvesvietas vai uzturēšanās vietas iestāde tūlīt informē kompetento iestādi par ilgtermiņa aprūpes pabalstu natūrā, kas paredzēts tam pašam nolūkam un ko tā saskaņā ar valsts tiesību aktiem piešķir attiecīgajai personai, kā arī par tam piemērojamo atmaksas likmi.

4. Nepieciešamības gadījumā administratīvā komisija nosaka šī panta piemērošanas pasākumus.

32. pants

Īpaši piemērošanas pasākumi

1. Regulas II pielikumā minētajās dalībvalstīs pamatregulas III sadaļas I nodaļas noteikumus, kas attiecas uz pabalstiem natūrā, piemēro personām, kurām tiesības uz pabalstiem natūrā ir tikai saskaņā ar speciālu režīmu, kuru piemēro ierēdņiem un tikai tā , kā paredzēts šajā nodaļā. Citai dalībvalsts iestādei nav pienākums tikai tāpēc vien segt izmaksas par pabalstiem natūrā vai skaidrā naudā, kas sniegti šīm personām vai viņu ģimenes locekļiem .

2. Neskarot 1. punkta noteikumus, pamatregulas 23. pants piemērojams visām personām, kas vienlaicīgi saņem pensiju atbilstīgi režīmam, kuru piemēro ierēdņiem kādā no dalībvalstīm, kas minētas šīs regulas II pielikumā, un pensiju saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem.

3. Šā panta 1. un 2. punkta praktiskās piemērošanas pasākumus nosaka administratīvā komisija.

II nodaļa

Pabalsti saistībā ar nelaimes gadījumu darbā un arodslimību gadījumos

33. pants

Tiesības uz pabalstiem natūrā un skaidrā naudā, dzīvojot vai uzturoties dalībvalstī, kas nav kompetentā dalībvalsts

Lai piemērotu pamatregulas 36. panta 1. punktu, procedūras, kas noteiktas īstenošanas regulas 24. līdz 27. pantā, piemērojas mutatis mutandis.

▐

34. pants

Sadarbība starp iestādēm saistībā ar nelaimes gadījumiem darbā vai arodslimību gadījumiem, kas notikuši dalībvalstī, kas nav kompetentā dalībvalsts

1. Ja noticis nelaimes gadījums darbā vai arodslimība tiek medicīniski konstatēta pirmo reizi dalībvalstī, kas nav kompetentā dalībvalsts, par nelaimes gadījumu darbā vai arodslimību ir jāziņo atbilstīgi kompetentās valsts tiesību aktu noteikumiem, vajadzības gadījumā, neskarot tiesību normas, kas ir spēkā tās dalībvalsts teritorijā, kur ir noticis darba nelaimes gadījums vai pirmā arodslimības konstatācija, un ko šādā gadījumā turpina piemērot. Šis paziņojums tiek nosūtīts kompetentajai iestādei, vienu kopiju nosūtot dzīvesvietas vai uzturēšanās vietas iestādei.

2. Tās dalībvalsts iestāde, kuras teritorijā noticis nelaimes gadījums darbā vai kur pirmo reizi medicīniski ir konstatēta arodslimība, nosūta kompetentajai iestādei medicīniskos apliecinājumus, kas ir izsniegti šajā dalībvalstī, un pēc kompetentās iestādes pieprasījuma nosūta visu vajadzīgo informāciju.

3. Ja satiksmes negadījums ir noticis dalībvalsts, kas nav kompetentā dalībvalsts, teritorijā, jāveic izmeklēšana pirmās dalībvalsts teritorijā; šim mērķim izmeklētāju var norīkot kompetentā iestāde, kas par to informē šīs dalībvalsts iestādes. Šīs iestādes sniedz savu atbalstu izmeklētājam, nozīmējot personu, kuras uzdevums ir palīdzēt izmeklētājam, lai tas varētu iepazīties ar protokoliem un citiem ar satiksmes negadījumu saistītiem dokumentiem.

4. Beidzoties aprūpei, kompetentajai iestādei tiek iesniegts detalizēts ziņojums ar pievienotiem medicīniskajiem apliecinājumiem attiecībā uz negadījuma vai slimības sekām, jo īpaši par cietušās personas tābrīža veselības stāvokli, kā arī par atveseļošanos vai stāvokļa stabilizēšanos pēc gūtajām traumām. Attiecīgās izmaksas uz kompetentās iestādes rēķina sedz dzīvesvietas vai uzturēšanās vietas iestāde atkarībā no gadījuma saskaņā ar tarifu, ko šī iestāde piemēro.

5. Pēc dzīvesvietas iestādes vai uzturēšanās vietas iestādes pieprasījuma, atkarībā no gadījuma, kompetentā iestāde paziņo iepriekšminētajai iestādei lēmumu, kas nosaka datumu, kad paredzama izveseļošanās vai stāvokļa stabilizēšanās pēc gūtajām traumām, kā arī nepieciešamības gadījumā lēmumu attiecībā uz pabalsta piešķiršanu.

35. pants

Negadījuma vai slimības arodrakstura apšaubīšana

1. Ja kompetentā iestāde apstrīd, ka pamatregulas 36. panta 2. punkta ietvaros piemērojami tiesību akti par nelaimes gadījumiem darbā vai arodslimībām, par to uzreiz brīdina dzīvesvietas iestādi vai uzturēšanās vietas iestādi, kas piešķīrusi pabalstus natūrā, uz kuriem tagad attiecas veselības apdrošināšana.

2. Ja šajā jautājumā ir pieņemts galīgais lēmums, kompetentā iestāde par to uzreiz brīdina dzīvesvietas vai uzturēšanās vietas iestādi, kas piešķīrusi pabalstus natūrā. Šī pēdējā iestāde turpina piešķirt pabalstus natūrā saskaņā ar veselības apdrošināšanu, ja algotajam vai pašnodarbinātajam darbiniekam ir tiesības uz to, izņemot, ja runa ir par nelaimes gadījumu darbā vai arodslimību. Pretējā gadījumā pabalsti natūrā, ko ieinteresētā persona saņēmusi veselības apdrošināšanas ietvaros, no pirmās nelaimes gadījuma vai arodslimības konstatācijas dienas tiek uzskatīti par pabalstiem saistībā ar nelaimes gadījumu darbā vai arodslimības gadījumu.

36. pants

Procedūra gadījumos, kad darbinieks pakļauts arodslimību riskam vairākās dalībvalstīs

1. Pamatregulas 38. pantā minētajā gadījumā paziņojums par arodslimību ir jāiesniedz vai nu iestādē, kas kompetenta attiecībā uz arodslimībām, tajā dalībvalstī, saskaņā ar kuras tiesību aktiem darbinieks pēdējo reizi veica darbību, kas viņam varēja izraisīt attiecīgo slimību, vai arī dzīvesvietas iestādē, kas savukārt nosūta šo paziņojumu ║kompetentajai iestādei.

Ja šī pēdējā iestāde konstatē, ka pēdējo reizi darbība, kas varētu izraisīt attiecīgo arodslimību, ir veikta saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem, tā izsūta paziņojumu un citus pavaddokumentus šīs dalībvalsts attiecīgajai iestādei.

2. Ja tās dalībvalsts iestāde, saskaņā ar kuras tiesību aktiem darbinieks pēdējo reizi veicis darbības, kas varētu būt par iemeslu attiecīgajai arodslimībai, konstatē, ka cietušais vai tā apgādājamie nav izpildījuši šo tiesību aktu nosacījumus, minētā iestāde tās dalībvalsts iestādei, kuras tiesību aktu ietvaros cietušais iepriekš veicis darbības, kas varētu būt par iemeslu attiecīgai arodslimībai, nekavējoties nosūta paziņojumu un visus pavaddokumentus, tostarp medicīnisko ekspertīžu rezultātus un ziņojumus, kas veikti pēc pirmās iestādes pieprasījuma, kā arī otrajā rindkopā minētā lēmuma kopiju.

Iestāde vienlaicīgi paziņo savu lēmumu ieinteresētajai personai, norādot pabalsta noraidīšanas iemeslus, pārsūdzības iespējas un termiņus, kā arī datumu, kurā lieta ir nodota tās dalībvalsts iestādei, saskaņā ar kuras tiesību aktiem apdrošinātā persona iepriekš veikusi darbību, kas varētu būt par iemeslu attiecīgajai arodslimībai.

3. Nepieciešamības gadījumā saskaņā ar to pašu procedūru ir ieteicams nonākt līdz attiecīgajai iestādei tajā dalībvalstī, saskaņā ar kuras tiesību aktiem cietušais iepriekš veicis darbību, kas varētu būt par iemeslu attiecīgai arodslimībai.

37. pants

Informācijas apmaiņa starp iestādēm un avansu izmaksāšana gadījumos, kad tiek pārsūdzēts lēmums par pabalsta atteikšanu

1. Ja lēmums par pabalsta atteikšanu, ko pieņēmusi iestāde vienā no dalībvalstīm, saskaņā ar kuras tiesību aktiem cietušais veicis darbību, kas varētu būt par iemeslu attiecīgajai arodslimībai, tiek pārsūdzēts, šai iestādei par to ir jāinformē iestāde, kurai iesniegts paziņojums atbilstīgi procedūrai, kas noteikta īstenošanas regulas 36. panta 2. punktā, un vēlāk tā jāinformē par pieņemto galīgo lēmumu.

2. Ja personai ir tiesības uz pabalstu saskaņā ar tiesību aktiem, ko piemēro iestāde, kurai tika iesniegts ziņojums, šī iestāde izmaksā avansu, kura summa ir noteikta, vajadzības gadījumā konsultējoties ar iestādi, kuras lēmums tika pārsūdzēts. Ja pēc pārsūdzības ir noteikts, ka šai pēdējai iestādei ir jāpiešķir pabalsti, tā atlīdzina izmaksāto avansu summu. Šī summa tiek atvilkta no pabalsta summas, kas jāizmaksā ieinteresētajai personai, atbilstīgi procedūrai, kas ir paredzēta īstenošanas regulas 71. pantā.

38. pants

Arodslimības saasināšanās

Pamatregulas 39. pantā minētajos gadījumos prasītājam ir jāiesniedz tās dalībvalsts iestādei, saskaņā ar kuras tiesību aktiem viņam ir tiesības uz pabalstiem, visa informācija attiecībā uz pabalstiem, kas piešķirti iepriekš saistībā ar attiecīgo arodslimību. Šī iestāde var vērsties visās citās iestādēs, kas bija kompetentas iepriekš, lai iegūtu informāciju, ko tā uzskata par nepieciešamu.

39. pants

Darba nespējas pakāpes noteikšana gadījumos, ja noticis nelaimes gadījums darbā, vai arodslimības gadījumos, kas konstatēti agrāk vai vēlākā periodā

Pamatregulas 40. panta 3. punkta piemērošanas nolūkā, ja agrāku vai vēlāku darba nespēju izraisījis nelaimes gadījums, kas noticis laikā, kad attiecīgā persona bijusi pakļauta tās dalībvalsts tiesību aktiem, kura neizšķir darba nespējas iemeslus, iestādei, kas kompetenta attiecībā uz agrāku vai vēlāku darba nespēju, vai attiecīgās dalībvalsts kompetentās iestādes nozīmētajai organizācijai ir pienākums pēc citas dalībvalsts kompetentās iestādes pieprasījuma sniegt norādes attiecībā uz agrākas vai vēlākas darba nespējas pakāpi, kā arī, iespēju robežās, informāciju, kas ļauj noteikt, vai darba nespēja ir sekas nelaimes gadījumam darbā saskaņā ar tiem tiesību aktiem, ko piemēro otras dalībvalsts iestāde.

Šādos gadījumos kompetentā iestāde ņem vērā darba nespējas pakāpi, ko izraisījuši nelaimes gadījumi, kas notikuši agrāk vai vēlākā periodā, atbilstīgi to tiesību aktu noteikumiem, ko tā piemēro, lai piešķirtu tiesības uz pabalstiem un lai noteiktu pabalstu apjomu.

40. pants

Pabalstu un papildu pabalstu pieprasījumu iesniegšana un izskatīšana

1. Lai saņemtu pabalstu vai papildu pabalstu atbilstīgi kādas dalībvalsts tiesību aktiem, algotajam darbiniekam vai pašnodarbinātajam, vai viņa apgādājamiem, kas dzīvo citas dalībvalsts teritorijā, ir jānosūta iesniegums kompetentajai iestādei vai dzīvesvietas iestādei, kas to nosūta kompetentajai iestādei. Iesniegumam jāpievieno pieprasītie pamatojošie dokumenti, un tam ir jābūt sastādītam atbilstīgi tiesību aktiem, ko piemēro kompetentā iestāde.

2. Kompetentā iestāde savu lēmumu pieprasītājam paziņo tieši vai ar kompetentās dalībvalsts sadarbības iestādes starpniecību. Tā nosūta šī lēmuma kopiju tās dalībvalsts sadarbības iestādei, kuras teritorijā dzīvo pieprasītājs.

41. pants

Īpaši piemērošanas pasākumi

Pamatregulas III sadaļas 2. nodaļas noteikumi, kas attiecas uz pabalstiem natūrā, netiek piemēroti tām personām, kurām tiesības uz pabalstiem natūrā ir tikai saskaņā ar speciālu režīmu, kuru piemēro ierēdņiem kādā no dalībvalstīm, kas minētas īstenošanas regulas II pielikumā.

III nodaļa

Apbedīšanas pabalsti

42. pants

Apbedīšanas pabalstu pieprasīšana

Lai piemērotu pamatregulas 42. un 43. pantu, iesniegums par apbedīšanas pabalstu ir jāadresē pieprasītāja dzīvesvietas iestādei.

IV nodaļa

Invaliditātes pabalsti, vecuma pensija un apgādnieka zaudējuma pabalsts

43. pants

Pabalstu aprēķināšana

1. Lai aprēķinātu teorētisko un faktisko pabalsta summu atbilstīgi pamatregulas 52. panta 1. punkta b) apakšpunktam, piemēro īstenošanas regulas 12. panta 3., 4. , 5. un 6. punkta noteikumus .

2. Gadījumos, kad brīvprātīgās vai fakultatīvās nepārtrauktās apdrošināšanas periodi nav ņemti vērā saskaņā ar īstenošanas regulas 12. panta 3. punktu, tās dalībvalsts iestāde, saskaņā ar kuras tiesību aktiem šie periodi ir veikti, aprēķina summu, kas atbilst šiem periodiem atbilstīgi tiem tiesību aktu noteikumiem, kurus tā piemēro. Reālajai pabalsta summai, ko aprēķina saskaņā ar pamatregulas 52. panta 1. punkta b) apakšpunktu, pieskaita summu, kas atbilst brīvprātīgās vai fakultatīvās nepārtrauktās apdrošināšanas periodiem

3. Katras dalībvalsts iestāde atbilstīgi tiesību aktiem, ko tā piemēro, aprēķina maksājamo summu, kas atbilst brīvprātīgās vai fakultatīvās nepārtrauktās apdrošināšanas periodiem, kas saskaņā ar pamatregulas 53. panta 3. punkta c) apakšpunktu nav pakļauta citas dalībvalsts atcelšanas, samazināšanas vai apturēšanas klauzulām.

Ja kompetentajai iestādei saskaņā ar tiesību aktiem, ko tā piemēro, šo summu nav iespējams noteikt tieši sakarā ar to, ka minētajos tiesību aktos apdrošināšanas periodiem piešķirta dažāda vērtība, var aprēķināt pieņēmuma summu. Administratīvā komisija nosaka šādas pieņēmuma summas aprēķināšanas kārtību.

▐

44. pants

Bērna audzināšanas periodu ņemšana vērā

1. Piemērojot šo pantu, “bērna audzināšanas periods” ir jebkurš periods, kas ir iemaksu periods saskaņā ar dalībvalsts pensiju tiesību aktiem vai kas nodrošina pensijas papildinājumu konkrēti tā iemesla dēļ, ka persona ir audzinājusi bērnu, neatkarīgi no metodes, kāda izmantota šādu periodu aprēķināšanai, un neatkarīgi no tā, vai tie uzkrājas bērna audzināšanas laikā vai tiek atzīti ar atpakaļejošu spēku.

2. Ja saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kas ir kompetenta atbilstīgi pamatregulas II sadaļai, neviens bērna audzināšanas periods netiek ņemts vērā, tās dalībvalsts iestāde, kuras tiesību akti saskaņā ar II sadaļu bija piemērojami attiecīgajai personai sakarā ar tās darbību nodarbinātas vai pašnodarbinātas personas statusā dienā, kad saskaņā ar šiem tiesību aktiem bērna audzināšanas periodu sāka ņemt vērā attiecīgajam bērnam, arī turpmāk ir atbildīga ņemt vērā šo bērna audzināšanas periodu kā bērna audzināšanas periodus saskaņā ar saviem tiesību aktiem — tā, it kā šī bērna audzināšana notiktu tās teritorijā.

3. Regulas 2. punktu nepiemēro, ja uz attiecīgo personu ir attiecināmi vai kļūst attiecināmi citas dalībvalsts tiesību akti sakarā ar darbību, ko tā tur veic nodarbinātas vai pašnodarbinātas personas statusā.

45. pants

Pabalsta pieprasījums

1. Lai saņemtu pabalstus saskaņā ar A veida tiesību aktiem atbilstīgi pamatregulas 44. panta 2. punktam , prasītājs iesniedz pieprasījumu tās dalībvalsts iestādei, kuras tiesību akti bija piemērojami laikā , kad radās darba nespēja, pēc kuras iestājusies invaliditāte vai šīs invaliditātes progresēšana, vai dzīvesvietas iestādei, kura pieprasījumu pārsūta pirmajai iestādei .

2. Ja ir piešķirti slimības pabalsti skaidrā naudā, vajadzības gadījumā šo pabalstu piešķiršanas perioda beigu datums jāuzskata par pensijas pieteikuma iesniegšanas datumu.

3. Pamatregulas 47. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajā gadījumā pēdējā iestāde, kurā ieinteresētā persona bija apdrošināta, paziņo iestādei, kas sākumā izmaksājusi pabalstus, summu un pabalstu piešķiršanas datumu saskaņā ar piemērojamajiem tiesību aktiem. Sākot ar šo datumu, pabalsti, kas piešķirti pirms invaliditātes saasināšanās, tiek atcelti vai samazināti līdz papildu summai, kas minēta pamatregulas 47. panta 2. punktā.

4. Gadījumos, kas nav 1 . punktā minētie gadījumi , prasītājs iesniedz pieprasījumu savas dzīvesvietas iestādei vai tās pēdējās dalībvalsts iestādei, kuras tiesību akti bija piemērojami. Ja attiecīgā persona nekad nav bijusi pakļauta tiesību aktiem, ko piemēro dzīvesvietas iestāde, šī iestāde pārsūta pieprasījumu tās pēdējās dalībvalsts iestādei, kuras tiesību akti bija piemērojami.

5. Pieteikuma iesniegšanas datums attiecas uz visām attiecīgajām iestādēm.

6. Atkāpjoties no 5. punkta noteikumiem, ja pabalsta pieprasītājs, neievērojot īpašo norādi par attiecīgās informācijas sniegšanas nepieciešamību, pieteikumā nav norādījis visus apdrošināšanas periodus vai uzturēšanās periodus, kas veikti saskaņā ar citu dalībvalstu tiesību aktiem, datums, kurā pieprasītājs aizpilda sākotnējo pieprasījumu vai iesniedz jaunu pieprasījumu, kurā norāda iztrūkstošos periodus, ir uzskatāms par pieprasījuma iesniegšanas datumu iestādei, kas piemēro minētos tiesību aktus ar nosacījumu, ka šie tiesību akti neietver labvēlīgākus nosacījumus.

▐

46. pants

Dokumenti un norādes, kas pierasītājam jāpievieno pieteikumā

1. Prasītājs pieprasījumu iesniedz atbilstīgi noteikumiem tiesību aktos, ko piemēro īstenošanas regulas 45. panta 1. vai 4. punktā minētā iestāde, un pieprasījumam pievieno šajos tiesību aktos noteiktos apliecinājuma dokumentus. Konkrēti , prasītājs sniedz visu pieejamo būtisko informāciju un apliecinājuma dokumentus, kas attiecas uz apdrošināšanas periodiem (iestādes, identifikācijas numuri) , nodarbinātību ( darba devēji ) vai pašnodarbinātību (darbības veids un vieta) un dzīvesvietu (adreses) , kuri var būt pabeigti saskaņā ar citas valsts tiesību aktiem , kā arī šo periodu ilgumu .

2. Ja atbilstīgi pamatregulas 50. panta 1. punktam prasītājs pieprasa vecuma pabalstu piešķiršanas atlikšanu saskaņā ar vienas vai vairāku dalībvalstu tiesību aktiem, tas norāda to savā pieprasījumā un precizē, saskaņā ar kuras valsts tiesību aktiem atlikšanu pieprasa. Lai dotu iespēju prasītājam izmantot šīs tiesības, attiecīgās iestādes pēc prasītāja pieprasījuma paziņo viņam par visu tām pieejamo informāciju, lai viņš varētu novērtēt vienlaicīgas vai secīgas tādu pabalstu piešķiršanas sekas, kurus viņš varētu pieprasīt.

3. Ja prasītājs atsauc pieprasījumu saņemt pabalstu, kas paredzēts kādas konkrētas dalībvalsts tiesību aktos, šo atsaukumu neuzskata par vienlaicīgu atsaukumu pieprasījumiem saņemt pabalstus, kas paredzēti citu dalībvalstu tiesību aktos.

47. pants

Pieteikumu izskatīšana iestādē

1. Iestādi , kurai iesniedz vai pārsūta pabalstu pieprasījumu atbilstīgi īstenošanas regulas 45. panta 1. vai 4. punkta noteikumiem , turpmāk par “kontaktiestāde”. Dzīvesvietas iestāde nav kontaktiestāde, ja attiecīgā persona nekad nav bijusi pakļauta tiesību aktiem, kurus šī iestāde piemēro .

Šī kontaktiestāde, papildus pabalstu pieprasījuma izskatīšanai saskaņā ar tiesību aktiem, kurus tā piemēro, veicina datu apmaiņu, lēmumu paziņošanu un darbības, kas vajadzīgas, lai attiecīgās iestādes varētu izskatīt pieprasījumu, sniedz prasītājam pēc pieprasījuma jebkādu informāciju, kas saistīta ar izpētes Kopienas aspektiem, kā arī informē viņu par lietas virzību.

2. Pamatregulas 44. panta 3. punktā minētajā gadījumā izskatītāja iestāde nodod visus ieinteresētās personas datus iestādei, kurā bija apdrošināta šī persona, lai šī iestāde attiecīgi izskata lietu.

3. 48. un 52. pants nav piemērojams pamatregulas 44. pantā minēto pieteikumu izskatīšanai.

4. Gadījumos, kas nav minēti 2. punktā , kontaktiestāde nekavējoties nosūta pabalstu pieprasījumus un visus tai pieejamos dokumentus, un, vajadzības gadījumā, prasītāja iesniegtos attiecīgos dokumentus visām attiecīgajām iestādēm, lai tās visas vienlaicīgi varētu sākt izskatīt pieprasījumu. Kontaktiestāde informē pārējās iestādes par apdrošināšanas vai dzīvesvietas periodiem, uz kuriem attiecas tās tiesību akti. Tā norāda arī , kurus dokumentus iesniegs vēlākā datumā , un papildina prasību cik vien iespējams drīz .

5. Katra attiecīgā iestāde cik vien iespējams drīz paziņo kontaktiestādei un pārējām iesaistītajām iestādēm par apdrošināšanas vai dzīvesvietas periodiem, uz kuriem attiecas to tiesību akti.

6. Katra iesaistītā iestāde aprēķina pabalstu summu saskaņā ar pamatregulas 52. pantu un paziņo kontaktiestādei un pārējām iesaistītajām iestādēm savu lēmumu, izmaksājamo pabalstu summu un jebkuru citu informāciju, kas vajadzīga, lai piemērotu pamatregulas 53. līdz 55. pantu.

7. Ja iestāde, pamatojoties uz šā panta 4. un 5. punktā minēto informāciju, konstatē, ka ir piemērojams pamatregulas 46. panta 2. punkts vai 57. panta 2. vai 3. punkts , tā informē kontaktiestādi un pārējās attiecīgās iestādes.

▐

48. pants

Lēmumu paziņošana pieprasītājam

1. Katra iestāde prasītājam paziņo lēmumu, ko tā pieņēmusi saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem. Katrā lēmumā norāda pārsūdzības iespējas un piemērojamos termiņus. Kad kontaktiestāde ir saņēmusi paziņojumu par visiem lēmumiem, ko pieņēmusi katra iestāde, tā nosūta prasītājam un pārējām iesaistītajām iestādēm šo lēmumu kopsavilkumu. Kopsavilkuma paraugu izstrādā Administratīvā komisija. Kopsavilkumu prasītājam nosūta iestādes valodā vai — pēc prasītāja lūguma — viņam vēlamā valodā, kas ir atzīta par vienu no Kopienas iestāžu oficiālajām valodām saskaņā ar Līguma 290. pantu .

2. Ja prasītājam pēc kopsavilkuma saņemšanas liekas, ka viņa tiesības ir negatīvi ietekmējusi divu vai vairāku iestāžu pieņemto lēmumu mijiedarbība, viņam ir tiesības pieprasīt, lai iestādes pārstata šos lēmumu, ievērojot attiecīgajos valsts tiesību aktos noteiktos termiņus. Termiņu sāk skaitīt no dienas, kad ir saņemts kopsavilkums. Prasītāju rakstiski informē par pārskata rezultātiem.

49. pants

Invaliditātes pakāpes noteikšana

1. Gadījumā, kad ir piemērojams pamatregulas 46. panta 3. punkts, tikai izskatītāja iestāde ir tiesīga pieņemt lēmumu attiecībā uz pieprasītāja invaliditātes stāvokli. Tā pieņem šo lēmumu, tiklīdz tā var noteikt, vai nosacījumi tiesību piešķiršanai uz pabalstu, kas noteikti tiesību aktos, ko tā piemēro, ir izpildīti, vajadzības gadījumā ņemot vērā pamatregulas 6. un 51. panta noteikumus. Tā uzreiz paziņo par šo lēmumu citām attiecīgajām iestādēm.

Ja pabalsta piešķiršanas nosacījumi (izņemot tos, kas attiecas uz invaliditāti), kas ir noteikti tiesību aktos, ko tā piemēro, nav izpildīti, ņemot vērā pamatregulas 6. un 51. panta noteikumus, izskatītāja iestāde uzriez par to brīdina tās dalībvalsts kompetento iestādi, kuras tiesību aktiem pieprasītājs bijis pakļauts kā pēdējiem. Šai pēdējai iestādei ir tiesības pieņemt lēmumu attiecībā uz pieprasītāja invaliditātes stāvokli, ja ir izpildīti tās piemērotajos tiesību aktos noteiktie pabalsta piešķiršanas nosacījumi; tā uzreiz paziņo par šo lēmumu citām attiecīgajām iestādēm.

2. ║ Lai iegūtu tiesības uz pabalstu, ir ieteicams saskaņā ar to pašu procedūru nonākt līdz tās dalībvalsts kompetentajai iestādei invaliditātes jomā, kuras tiesību akti sākotnēji attiecās uz pieprasītāju.

2. Gadījumā, kad pamatregulas 46. panta 3. punkta noteikumi nav piemērojami, katrai iestādei — saskaņā ar savas valsts tiesību aktiem — ir iespēja norīkot ārstu vai citu ekspertu pēc savas izvēles, lai noteiktu prasītāja invaliditātes pakāpi. Tomēr dalībvalsts iestāde ņem vērā dokumentus un medicīniskos atzinumus, kā arī administratīva rakstura informāciju, ko ir sakrājusi pavisam citas dalībvalsts iestāde, tā, it kā šī informācija būtu sastādīta šīs iestādes dalībvalstī.

▐

50. pants

Pabalstu provizoriskie maksājumi un avansi

1. Neņemot vērā šīs regulas 7. pantu, katra iestāde, kas pabalstu pieteikumu izskatīšanas laikā konstatē, ka saņēmējam ir tiesības uz neatkarīgu pabalstu to tiesību aktu ietvaros, ko šī iestāde piemēro, atbilstīgi pamatregulas 52. panta 1. punkta a) apakšpunktam uzreiz izmaksā šo pabalstu. Šo maksājumu uzskata par provizorisku, ja piešķirto summu var ietekmēt pieteikuma izskatīšanas procedūras rezultāts.

2. Ja saskaņā ar 1. punktu saņēmējam nevar piešķirt nekādu pabalstu provizoriskā veidā, bet no saņemtās informācijas izriet, ka pastāv tiesības saskaņā ar pamatregulas 52. panta 1. punkta b) apakšpunktu, izskatītāja iestāde viņam izmaksā atlīdzināmu avansu, kura summa ir pēc iespējas tuvāka summai, kas varētu tikt samaksāta, piemērojot pamatregulas 52. panta 1. punkta b) apakšpunktu.

3. Katra iestāde, kurai saskaņā ar 1. vai 2. punktu ir pienākums maksāt provizoriskus pabalstus vai avansa maksājumu , nekavējoties informē prasītāju, jo īpaši vēršot viņa uzmanību uz to, ka pasākums ir provizorisks, kā arī norādot visas pārsūdzības tiesības saskaņā ar tās valsts tiesību aktiem .

51. pants

Jauns pabalstu aprēķins

1. Jauna pabalstu aprēķina gadījumā, piemērojot pamatregulas 48. panta 3. un 4. punktu, 50. panta 4. punktu un 59. panta 1. punktu, īstenošanas regulas 50. pants ir piemērojams mutatis mutandis.

2. Jauna aprēķina gadījumā vai atceļot vai apturot pabalstu, iestāde, kas ir pieņēmusi šo lēmumu, to uzreiz paziņo ieinteresētajai personai atbilstīgi īstenošanas regulas 3. panta 4. līdz 7. punktā paredzētajai procedūrai un informē katru no iestādēm, attiecībā uz kurām ieinteresētajai personai ir tiesības.

52. pants

Pasākumi, kas paredzēti, lai paātrinātu pensiju aprēķināšanas procesu

1. Lai atvieglotu un paātrinātu prasību izskatīšanu un pabalstu izmaksu, iestādes, kuru tiesību akti ir attiekušies uz personu:

a) ar citu dalībvalstu iestādēm apmainās ar tādu personu identifikācijas elementiem, kuru pakļautība vienas valsts piemērojamajiem tiesību aktiem mainās uz pakļautību citas valsts aktiem, vai arī dara šos elementus pieejamus minētajām iestādēm, kā arī kopīgi nodrošina, ka šie identifikācijas elementi tiek saglabāti un ir atbilstīgi, vai — citādā gadījumā — nodrošina šīm personām līdzekļus, lai tās tieši varētu piekļūt saviem identifikācijas elementiem;

b) pietiekami savlaicīgi pirms minimālā vecuma, kad sākas pensijas tiesības, vai pirms vecuma, kas ir jānosaka iestādēm, kuras tiesību akti bija personai piemērojami, ar attiecīgo personu un citu dalībvalstu iestādēm apmainās ar informāciju (pabeigtie periodi vai citi svarīgi elementi) par tādu personu pensijas tiesībām, kuru pakļautība vienas valsts piemērojamajiem tiesību aktiem ir mainījusies uz pakļautību citas valsts aktiem, vai šo informāciju dara pieejamu minētajai personai vai iestādei, vai — citādā gadījumā — informē šīs personas par līdzekļiem vai tos nodrošina, lai tās varētu iepazīties ar savām pabalstu tiesībām, kas tām pienāksies nākotnē.

2. Lai piemērotu 1. punktu, Administratīvā komisija nosaka tās informācijas elementus, ar kuru apmainās vai kuru dara pieejamu, un nosaka piemērotas procedūras un mehānismus, ņemot vērā īpatnības, administratīvo un tehnisko organizāciju un valstu pensiju shēmām pieejamos tehnoloģiskos līdzekļus. Administratīvā komisija nodrošina, ka tiek īstenotas šīs pensiju shēmas, organizējot pārbaudes attiecībā uz pieņemtajiem pasākumiem un to piemērošanu .

3. Lai piemērotu 1. punktu, iepriekšminēta informācija jāsniedz iestādei tajā dalībvalstī, kurā sociālā nodrošinājuma pārvaldes nolūkos personai pirmo reizi piešķīra personas identifikācijas numuru.

▐

53. pants

Koordinācijas pasākumi dalībvalstī

1. Neskarot pamatregulas 51. pantu , ja valsts tiesību aktos ir ietverti noteikumi, ar ko nosaka atbildīgo iestādi vai piemērojamo shēmu, vai lai apdrošināšanas periodus piešķirtu konkrētai shēmai, šie noteikumi tiek piemēroti, ņemot vērā tikai tādus apdrošināšanas periodus, kas ir pabeigti saskaņā ar attiecīgās dalībvalsts tiesību aktiem.

2. Ja valsts likumdošanā ietverti noteikumi, kas koordinē speciālo režīmu, ko piemēro ierēdņiem, un vispārējo režīmu, ko piemēro algotiem darbiniekiem, tad šos noteikumus neskar pamatregulas un īstenošanas regulas noteikumi.

V nodaļa

Bezdarba pabalsti

54. pants

Periodu summēšana un pabalstu aprēķins

1. Īstenošanas regulas 12. panta 1. punktu mutatis mutandis piemēro pamatregulas 61. pantam. Neskarot iesaistīto iestāžu pamatpienākumus, konkrētā persona iesniedz kompetentai iestādei tās dalībvalsts iestādes izsniegtu dokumentu, kuras tiesību aktiem tā bijusi pakļauta savas pēdējās algotās vai pašnodarbinātās darbības laikā, norādot periodus, kas ir noslēgti saskaņā ar minētās dalībvalsts tiesību aktiem.

2. Lai piemērotu pamatregulas 62. panta 3. punktu, tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kuras tiesību aktiem bijusi pakļauta konkrētā persona savas pēdējās algotās vai pašnodarbinātās darbības laikā, paziņo dzīvesvietas iestādei pēc tās lūguma visus faktus, kas nepieciešami, lai aprēķinātu bezdarbnieka pabalstu, un jo īpaši algas apjomu vai saņemtos profesionālos ienākumus.

▐

3. Lai piemērotu pamatregulas 62. pantu un, neņemot vērā minētās regulas 63. pantu, tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kuras likumdošana paredz, ka pabalstu aprēķins mainās atkarībā no ģimenes locekļu skaita, ņem vērā ieinteresētās personas ģimenes locekļus, kas dzīvo citā dalībvalstī, tā, kā to darītu gadījumā, ja viņi dzīvotu kompetentajā dalībvalstī. Šo noteikumu nepiemēro, ja ģimenes locekļu dzīvesvietas dalībvalstī citai personai ir tiesības uz bezdarbnieka pabalstu, kura aprēķināšanai šie iepriekšminētie ģimenes locekļi tiek ņemti vērā.

55. pants

Pabalsta tiesību saglabāšanas nosacījumi un ierobežojumi bezdarbniekam, kas dodas uz citu dalībvalsti

1. Lai izmantotu pamatregulas 64. panta noteikumus, bezdarbnieks, kas dodas uz citu dalībvalsti, pirms tam informē par to kompetento iestādi un lūdz tai izsniegt dokumentu, kas apliecina, ka viņam joprojām ir tiesības saņemt pabalstus saskaņā ar nosacījumiem, kas noteikti pamatregulas 64. panta 1. punkta b) apakšpunktā.

Šī iestāde personu informē par saistībām, kas uz to attiecas, un sniedz viņam minēto dokumentu, kurā ir norādīts:

a) datums, kurā bezdarbnieks vairs nav kompetentās dalībvalsts nodarbinātības dienestu rīcībā;

b) termiņš, kas piešķirts atbilstīgi pamatregulas 64. panta 1. punkta b) apakšpunktam, lai reģistrētos kā darba meklētājs tajā dalībvalstī, kurā bezdarbnieks ir ieradies;

c) maksimālais periods, kura laikā ir izmantojamas tiesības uz pabalstiem atbilstīgi pamatregulas 64. panta 1. punkta c) apakšpunktam;

d) fakti, kas varētu grozīt tiesības uz pabalstiem.

2. Bezdarbnieks reģistrējas kā darba meklētājs tās dalībvalsts darba dienestā, kurā viņš ir ieradies, atbilstīgi pamatregulas 64. panta 1. punkta b) apakšpunktam un nosūta dalībvalsts iestādei 1. punktā minēto dokumentu. Ja tā trūkst, bezdarbnieka ierašanās vietas iestāde vēršas kompetentajā iestādē, lai iegūtu nepieciešamo informāciju.

3. Dalībvalsts darba dienests, kur bezdarbnieks ieradies, lai meklētu darbu, informē bezdarbnieku par viņa pienākumiem.

4. Tā iestāde, kurā ieradies bezdarbnieks, nekavējoties nosūta kompetentajai iestādei dokumentu, kurā minēts bezdarbnieka reģistrēšanās datums nodarbinātības dienestā un viņa jaunā adrese.

Ja tā perioda laikā, kurā bezdarbniekam ir tiesības uz pabalstiem, iestājas apstākļi, kas varētu ietekmēt tiesības uz pabalstiem, tās dalībvalsts iestāde, kurā ieradies bezdarbnieks, nekavējoties nosūta kompetentajai iestādei un ieinteresētajai personai dokumentu, kurā ietverta atbilstoša informācija.

Pēc kompetentās iestādes lūguma katru mēnesi tās valsts iestāde, kurā ieradies bezdarbnieks, nosūta kompetentajai iestādei atbilstīgu informāciju par bezdarbnieka situāciju, jo īpaši informāciju par to, vai viņš vēl joprojām ir reģistrēts nodarbinātības dienestā un vai viņš pakļaujas attiecīgajām kontroles procedūrām.

5. Iestāde, kurā griezies bezdarbnieks, veic kontroli tā, kā to veiktu gadījumā, ja bezdarbnieks saņemtu pabalstus saskaņā ar tiem tiesību aktiem, ko piemēro šī iestāde. Tā uzreiz informē kompetento iestādi par katru 1. punkta d) apakšpunktā minētā fakta rašanos.

6. Divu vai vairāku dalībvalstu kompetentās iestādes var savā starpā vienoties par pasākumu kopumu, kas paredzēti, lai veicinātu darba meklējumus bezdarbniekiem, kuri ierodas vienā no dalībvalstīm saskaņā ar pamatregulas 64. pantu.

56. pants

Bezdarbnieks, kas dzīvojis dalībvalstī, kas nav kompetentā dalībvalsts

1. Ja bezdarbnieks atbilstīgi pamatregulas 65. panta 2. punktam nolemj reģistrēties kā darba meklētājs vienlaicīgi dzīvesvietas dalībvalstī un dalībvalstī, kur viņš pēdējo reizi veicis savu algoto vai pašnodarbinātā darbību, vispirms viņš par to informē savas dzīvesvietas iestādi un nodarbinātības dienestu.

Pēc tās dalībvalsts nodarbinātības dienestu pieprasījuma, kur viņš ir veicis savu pēdējo algota vai pašnodarbināta darbinieka darbību, dzīvesvietas nodarbinātības dienesti pārsūta atbilstošo informāciju par bezdarbnieka reģistrāciju un viņa darba meklējumiem.

2. Ja attiecīgās dalībvalsts tiesību aktos paredzēts , ka bezdarbnieks pilda konkrētus pienākumus un/vai veic darba meklējumus, tad pienākumi un/vai darba meklējumi, ko bezdarbnieks veic dzīvesvietas dalībvalstī, ir prioritāri .

Tas, ka bezdarbnieks nav izpildījis visus pienākumus un/vai darba meklējumus dalībvalstī, kurā persona ir veikusi savu pēdējo darbību, neietekmē dzīvesvietas dalībvalstī piešķirtos pabalstus.

3. Lai piemērotu pamatregulas 65. panta 5. punkta b) apakšpunktu, tās dalībvalsts iestādei, saskaņā ar kuras tiesību aktiem darbinieks veicis pēdējo darbību, jānorāda dzīvesvietas iestādei pēc tās lūguma, vai darbiniekam ir tiesības uz pabalstiem saskaņā ar pamatregulas 64. pantu.

VI nodaļa

Ģimenes pabalsti

57. pants

Prioritārie noteikumi summēšanas gadījumā

Nolūkā piemērot pamatregulas 68. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) un ii) daļu , ja bērnu dzīvesvieta neļauj noteikt prioritāšu kārtību, katra attiecīgā dalībvalsts aprēķina pabalstu summu, ņemot vērā bērnus, kas nedzīvo tās teritorijā. Piemērojot 68. panta 1. punkta b) apakšpunkta i) daļu , tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kuras tiesību akti paredz lielāku pabalstu summu, piešķir visu šo summu, un citas dalībvalsts kompetentā iestāde tai atmaksā pusi no šīs summas, ievērojot ierobežojumus, kas paredzēti šīs pēdējās dalībvalsts tiesību aktos.

58. pants

Piemērojamie noteikumi gadījumā, ja piemērojamie tiesību akti un/vai kompetence piešķirt ģimenes pabalstus mainās

1. Ja piemērojamie tiesību akti un/vai kompetence piešķirt ģimenes pabalstus mainās dalībvalstu starpā viena kalendārā mēneša laikā, neatkarīgi no termiņiem ģimenes pabalstu piešķiršanai, kas ir paredzēti šo dalībvalstu tiesību aktos, iestāde, kas izmaksājusi ģimenes pabalstus, piemērojot tiesību aktus , atbilstoši kuriem mēneša sākumā piešķīra pabalstus , turpina veikt šos maksājumus līdz noteiktā mēneša beigām.

2. Šī iestāde informē citas dalībvalsts vai citu attiecīgo dalībvalstu iestādi par termiņu, no kura tā pārtrauc minēto ģimenes pabalstu izmaksu. No minētā datuma cita attiecīgā dalībvalsts vai dalībvalstis uzsāk pabalstu izmaksu.

59. pants

Pamatregulas 67. un 68. panta piemērošanas procedūra

1. Ģimenes pabalstu piešķiršanas pieteikumu iesniedz kompetentajai iestādei. Lai piemērotu pamatregulas 67. un 68. pantu, ņem vērā visas ģimenes situāciju, it kā visas iesaistītās personas ir attiecīgās dalībvalsts tiesību subjekts un tur dzīvo, jo īpaši attiecībā uz personas tiesībām saņemt šādus pabalstus. Ja vecāks, kam ir tiesības pieprasīt pabalstu, neizmanto šīs tiesības, tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kuras tiesību akti piemērojami, ņem vērā ģimenes pabalsta piešķiršanas pieteikumu, ko iesniedzis otrs no vecākiem, persona, ko uzskata par vecāku, vai persona, vai iestāde, kas ir bērna vai bērnu aizbildnis.

2. Iestāde, kurā atbilstīgi 1. punktam vērsies prasītājs, izskata iesniegumu, pamatojoties uz detalizētu informāciju, ko ir iesniedzis prasītājs, ņemot vērā faktu un tiesību elementu kopumu, kas raksturo prasītāja ģimenes situāciju.

Ja šī iestāde secina, ka tās tiesību akti ir prioritāri piemērojami saskaņā ar pamatregulas 68. panta 1. un 2. punktu, tā nodrošina ģimenes pabalstu atbilstīgi tiesību aktiem, ko tā piemēro.

Ja iestādei šķiet, ka atbilstīgi pamatregulas 68. panta 2. punktam var būt tiesības saņemt diferencētu papildinājumu saskaņā ar citas dalībvalsts tiesību aktiem, tad minētā iestāde nekavējoties pārsūta pieteikumu citas dalībvalsts kompetentajai iestādei un informē iesaistīto personu; turklāt šī iestāde informē citas dalībvalsts iestādi par tās lēmumu attiecībā uz pieteikumu un izmaksātā ģimenes pabalsta apmēru.

3. Ja iestāde, kurā iesniegts pieteikums, secina, ka tās tiesību akti ir piemērojami, taču tiem nav prioritātes atbilstīgi pamatregulas 68. panta 1. un 2. punktam, tā nekavējoties pieņem provizorisku lēmumu par prioritāri piemērojamiem noteikumiem un atbilstīgi 68. panta 3. punktam pārsūta pieteikumu citas dalībvalsts iestādei, par to informējot pieteikuma iesniedzēju. Iestādei divu mēnešu laikā jāpieņem nostāja attiecībā uz provizorisko lēmumu.

Ja iestāde, kurai pieteikums pārsūtīts, divu mēnešu laikā pēc tā saņemšanas nepieņem nostāju, piemēro iepriekš minēto provizorisko lēmumu, un šī iestāde maksā tās tiesību aktos paredzētos pabalstus, kā arī informē iestādi, kas pārsūtīja pieteikumu, par izmaksāto pabalstu apmēriem.

4. Ja attiecīgās iestādes nevar vienoties par to, kuri tiesību akti ir prioritāri piemērojami, piemēro īstenošanas regulas 6. panta 2. līdz 5. punktu. Šim nolūkam 6. panta 2. punktā minētā dzīvesvietas iestāde ir bērna vai bērnu dzīvesvietas iestāde.

5. Iestāde, kas provizoriski veikusi pabalstu piešķiršanu par summu, kas pārsniedz to summu, kura ir noteikta galīgā variantā, vēršas prioritārajā iestādē, lai atgūtu pārmaksāto starpību saskaņā ar procedūru, kas paredzēta 71. pantā.

60. pants

Pamatregulas 69. panta piemērošanas procedūra

Lai piemērotu pamatregulas 69. pantu, Administratīvā komisija izstrādā sarakstu ar papildu vai īpašajiem ģimenes pabalstiem bāreņiem, uz kuriem attiecas tas pats pamatregulas pants. Ja prioritāri kompetentai iestādei saskaņā ar tiesību normām, ko tā piemēro, nav jānodrošina šādi papildu vai īpaši ģimenes pabalsti bāreņiem, tā nekavējoties pārsūta jebkuru ģimenes pabalsta pieteikumu, pievienojot visus dokumentus un nepieciešamo informāciju, tās dalībvalsts iestādei, kuras tiesību aktiem persona bija pakļauta visilgāk un kura paredz šādus papildu vai īpašus ģimenes pabalstus bāreņiem . Vajadzības gadījumā ar tādiem pašiem nosacījumiem būtu jānonāk līdz tās dalībvalsts iestādei, saskaņā ar kuras tiesību aktiem ieinteresētā persona veikusi īsāko apdrošināšanas un uzturēšanās periodu.

IV SADAĻA

FINANŠU NOTEIKUMI

I nodaļa

Pabalstu kompensācija, piemērojot pamatregulas 35. panta 1. punktu un 41. pantu

1. IEDAĻA

Pabalstu kompensācija, pamatojoties uz reālajiem izdevumiem

61. pants

Principi

1. Lai piemērotu pamatregulas 35. panta 1. punktu un 41. pantu, natūrā piešķirto pabalstu reālo summu kompetentā iestāde kompensē iestādei, kas tos piešķīrusi, saskaņā ar pēdējās iestādes aprēķiniem, izņemot gadījumu, kad tiek piemērots īstenošanas regulas 62. pants.

▐

2. Ja visa reālā summa vai tās daļa, kas ir minēta 1. punktā, nav uzrādīta tās iestādes grāmatvedībā, kas ir piešķīrusi šos pabalstus, kompensējamā summa tiek noteikta, pamatojoties uz vienreizēju maksājumu, kas noteikts, ņemot vērā visas atbilstošās atsauces, kas iegūtas no iesniegtajiem datiem. Administratīvā komisija nosaka kārtību, kādā aprēķināms vienreizējais maksājums, un apstiprina tā summu.

3. Augstākus tarifus par tiem, kas ir piemērojami pabalstiem natūrā, kurus izsniedz apdrošinātām personām, kurām ir saistoši tiesību akti, ko piemēro iestāde, kas ir izsniegusi 1. punktā minētos pabalstus, nevar ņemt vērā kompensāciju gadījumā.

▐

2. IEDAĻA

Pabalstu kompensācija, pamatojoties uz vienreizējiem maksājumiem

62. pants

Attiecīgo dalībvalstu noteikšana

1. Dalībvalstis, kas minētas pamatregulas 35. panta 2. punktā un kuru juridiskās vai administratīvās struktūras kompensāciju padara neadekvātu, pamatojoties uz reālajiem izdevumiem, ir minētas īstenošanas regulas III pielikumā.

▐

2. Attiecībā uz dalībvalstīm, kuras ir minētas īstenošanas regulas III pielikumā, pabalstu summu natūrā, kas ir izmaksāta ģimenes locekļiem, kuri nedzīvo tajā pašā dalībvalstī, kur apdrošinātā persona saskaņā ar pamatregulas 17. pantu, un kas ir izmaksāta pensionāriem un ģimenes locekļiem saskaņā ar pamatregulas 22. pantu, 24. panta 1. punktu un uz 25. un 26. pantu, kompensāciju izmaksā kompetentās iestādes tām iestādēm, kas piešķīrušas augšminētos pabalstus, pamatojoties uz vienreizēju maksājumu, kas noteikts katram kalendārajam gadam. Šai summai iespēju robežās jāatbilst reālajiem izdevumiem.

63. pants

Aprēķina metode, balstoties uz ikmēneša fiksēto summu un kopējo fiksēto summu

1. Katrai kreditora dalībvalstij ikmēneša fiksēto summu vienai personai (Fi) , kalendārajā gadā nosaka, dalot gada vidējās izmaksas uz cilvēku (Yi) atbilstīgi vecuma grupai (i) ar 12 un no rezultāta atņemot summu (X) atbilstīgi šādai formulai:

Fi = Yi * 1/12 * (1 - X)

Šajā formulā simboliem ir šāda nozīme:

— indekss ▐ i (i vērtība = 1, 2 un 3) atspoguļo trīs vecuma grupas, kas noteiktas, lai aprēķinātu fiksēto summu : i = 1: personas, kas jaunākas par 20 gadiem, i = 2: personas, vecumā no 20 līdz 64 gadiem, i = 3: personas, kas ir vecākas par 65 gadiem. ▐

— Yi atspoguļo i vecuma grupas personu vidējās izmaksas uz cilvēku, kā tas noteikts 2. punktā.

— Koeficients X (0,20 vai 0,15) atspoguļo veikto samazinājumu, kā tas ir noteikts 3. punktā. .

2. Vidējās izmaksas uz cilvēku (Yi) i vecuma grupā ir iegūtas, dalot atbilstošos gada izdevumus par visiem natūrā izmaksātajiem pabalstiem, kurus piešķīrušas tās dalībvalsts iestādes, kas ir kreditors visām attiecīgās vecuma grupas personām, kas ir pakļautas tās tiesību aktiem un kas dzīvo tās teritorijā, ar atbilstīgo vidējo personu skaitu šajā vecuma grupā attiecīgajā kalendārajā gadā. Aprēķins pamatojas uz izdevumiem saskaņā ar īstenošanas regulas 23. pantā minētajām shēmām.

3. Samazinājums, kas jāpiemēro ikmēneša fiksētai summai, faktiski ir 20 % (X = 0,20). Pensionāriem un to ģimenes locekļiem tas ir vienāds ar 15 % (X = 0,15), ja kompetentā dalībvalsts nav minēta pamatdirektīvas IV pielikumā.

4. Katrai debitora dalībvalstij fiksētā summa, kas noteikta kalendārajam gadam, ir vienāda ar produktu summu, kas iegūta, reizinot katrā vecuma grupā i noteikto mēneša fiksēto summu uz cilvēku ar mēnešu skaitu, kurus atbilstīgās vecuma grupas attiecīgās personas ir pavadījušas kreditora dalībvalstī.

Attiecīgo personu kreditora dalībvalstī pavadīto mēnešu skaits ir vienāds ar to kalendāro mēnešu skaitu kalendārajā gadā, kuru laikā attiecīgās personas ir bijušas tiesīgas saņemt pabalstus natūrā tās teritorijā par debitora dalībvalsts līdzekļiem, jo tās uzturas kreditora dalībvalstī. Šo mēnešu skaitu nosaka, izmantojot sarakstu, ko šiem nolūkiem veido dzīvesvietas iestāde, pamatojoties uz ieinteresēto personu tiesību apstiprinošiem dokumentiem, kurus ir iesniegusi kompetentā iestāde.

5. Ne vēlāk kā … (7) administratīvā komisija nāk klajā ar īpašu ziņojumu par šā panta un jo īpaši 2.a punktā minēto samazinājumu piemērošanu. Balstoties uz šo ziņojumu, Komisija var iesniegt priekšlikumu, kurā ietverti grozījumi, kas var izrādīties vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka aprēķinātā fiksētā summa ir, cik vien iespējams, pietuvināta faktiskajiem izdevumiem un ka 3. punktā minētie samazinājumi nerada dalībvalstīm nelīdzsvarotus vai dubultus maksājumus.

▐

6. Administratīvā komisija nosaka iepriekšējos punktos minētās fiksētās summas aprēķināšanas elementu noteikšanas metodes un kārtību.

7. Neskarot 1. līdz 4. punktu, dalībvalstis līdz … (*) var turpināt piemērot Regulas (EEK) Nr. 574/72 94. un 95. pantu fiksētās summas aprēķināšanai ar nosacījumu, ka tiek piemērots 3. punktā minētais samazinājums.

64. pants

Gada vidējo izmaksu noteikšana

Gada vidējo izmaksu summu uz cilvēku katrā vecuma grupā attiecībā uz noteikto gadu paziņo Revīzijas padomei ne vēlāk kā otrā gada beigās , kas seko attiecīgajam gadam. Ja informācija nav nosūtīta šajos termiņos, tiek ņemta vērā vidējo izmaksu summa uz cilvēku, ko ir noteikusi Administratīvā komisija par pagājušo gadu .

Gada vidējās izmaksas ir publicētas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

3. IEDAĻA

Kopēji noteikumi

65. pants

Kompensācijas procedūra starp iestādēm

1. Kompensēšanu attiecīgo dalībvalstu iestāžu starpā veic cik iespējams drīz. Katrai attiecīgajai iestādei ir pienākums kompensēt atlīdzību pieprasījumu pirms šajā pantā minēto termiņu beigām, līdzko tai ir iespējams veikt kompensāciju. Strīds saistībā ar vienu atlīdzības pieprasījumu nedrīkst traucēt cita vai citu atlīdzības pieprasījumu kompensēšanu.

2. Kompensācija, kas ir noteikta pamatregulas 35. un 41. pantā, dalībvalstu iestāžu starpā tiek veikta ar sadarbības organizācijas starpniecību. Var izveidot atsevišķu sadarbības iestādi kompensācijām saskaņā ar pamatregulas 35. un 41. pantu.

66. pants

Atlīdzības pieprasījumu iesniegšanas un nokārtošanas termiņi

1. Atlīdzības pieprasījumus, kas balstās uz reāliem izdevumiem, iesniedz debitora dalībvalsts sadarbības iestādē divpadsmit mēnešu laikā pēc tā kalendārā pusgada, kurā minētie atlīdzības pieprasījumi reģistrēti kreditora iestādē .

2. Noteiktu summu atlīdzības pieprasījumi kalendārajam gadam jāiesniedz debitora dalībvalsts sadarbības iestādei sešu mēnešu laikā pēc mēneša, kura laikā Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicētas attiecīgā gada vidējās izmaksas. Sarakstus, kas paredzēti īstenošanas regulas 63. panta 4. punktā, iesniedz līdz tā gada beigām, kas seko atsauces gadam.

3. Prasības, kas iesniegtas pēc 1. un 2. punktā minētajiem termiņiem, netiek ņemtas vērā.

4. Debitora iestāde apmaksā atlīdzības pieprasījumus īstenošanas regulas 65. pantā minētajā kreditora dalībvalsts sadarbības iestādē sešu mēnešu laikā pēc tā mēneša, kurā minētie atlīdzības pieprasījumi iesniegti debitora dalībvalsts sadarbības iestādē. Tas neattiecas uz atlīdzību pieprasījumiem, kurus debitora iestāde šajā periodā ir noraidījusi pamatota iemesla dēļ .

5. Jebkuru strīdu par atlīdzības pieprasījumu izšķir ne vēlāk kā viena gada laikā pēc tā mēneša , kad atlīdzības pieprasījums iesniegts .

6. Revīzijas padome atvieglo galīgo kontu slēgšanu gadījumos, kad nevar panākt vienošanos 5. punktā minētajā termiņā, un pēc pamatota vienas puses pieprasījuma sniedz atzinumu par strīda šķiršanu sešu mēnešu laikā pēc mēneša, kad lieta iesniegta Revīzijas padomei.

67. pants

Kavējuma procenti un daļēji maksājumi

1. Pēc sešu mēnešu perioda, kas minēts īstenošanas regulas 66. panta 4. punktā, par nesamaksātajiem atlīdzības pieprasījumiem kreditoriestāde var iekasēt procentus , izņemot gadījumus, ja debitoriestāde sešu mēnešu laikā pēc tā