Komisijas ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei Eiropas Komisijas nobeiguma ziņojums par to profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas prasību pastāvīgo piemērotību, kas starpniekiem noteiktas saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem /* COM/2007/0178 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 11.4.2007 COM(2007) 178 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Eiropas Komisijas nobeiguma ziņojums par to profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas prasību pastāvīgo piemērotību, kas starpniekiem noteiktas saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem SATURS 1. Profesionālās atbildības apdrošināšanas prasības, kas starpniekiem noteiktas saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem 3 1.1. Apdrošināšanas starpniecības direktīvas 4. pants 4 1.2. Pārstrādātās Kapitāla pietiekamības direktīvas 7. un 8. pants 5 1.3. Vēsturiskā informācija 6 2. Politikas pamatojums prasībai par profesionālās atbildības apdrošināšanu 7 2.1. Patērētāju aizsardzība 7 2.2. Priekšrocības pakalpojumu sniedzējiem un tirgiem 7 2.3. Argumenti pret profesionālās atbildības apdrošināšanas prasību 8 3. Mērķtiecīgas apspriešanās ar dalībvalstīm un kompetentajām iestādēm 9 4. Sabiedriskā apspriešana par ziņojuma projektu 10 4.1. Apspriešanas rezultāti 10 5. Secinājumi 10 IEVADS Direktīvas 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem („Finanšu instrumentu tirgu direktīva”), 65. panta 6. punktā ir noteikta prasība Komisijai sniegt ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par to profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas („profesionālās atbildības apdrošināšana”) prasību pastāvīgo piemērotību, kas starpniekiem noteiktas saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem. 1. PROFESIONāLāS ATBILDīBAS APDROšINāšANAS PRASīBAS, KAS STARPNIEKIEM NOTEIKTAS SASKAņā AR KOPIENAS TIESīBU AKTIEM Profesionālās atbildības apdrošināšana ir civiltiesiskās atbildības apdrošināšana, kuras mērķis ir pilnībā vai daļēji segt summas, ko speciālisti izmaksā trešām personām kā zaudējumu atlīdzību, vai segt summas, kas saskaņā ar apstiprinātu un sarunu rezultātā panāktu vienošanos ir izmaksātas kā kompensācijas par zaudējumiem, kuri, speciālistam veicot komercdarbību, ir radušies sakarā ar tā darbībām, kļūmēm vai bezdarbību. Kopienas tiesību aktos ir noteikta prasība, ka dažos gadījumos ieguldījumu starpniekiem un visos gadījumos – apdrošināšanas starpniekiem – ir jānoslēdz šāds apdrošināšanas līgums, lai tie varētu sniegt savus pakalpojumus. Attiecīgās prasības izriet no divām direktīvām: - Direktīva 2002/92/EK par apdrošināšanas starpniecību („Apdrošināšanas starpniecības direktīva”); - Direktīva 2006/49/EK par ieguldījumu sabiedrību un kredītiestāžu kapitāla pietiekamību (Pārstrādāta versija)[1] („pārstrādātā Kapitāla pietiekamības direktīva”). Nākamajās iedaļās ir sīki izklāstītas šajās direktīvās noteiktās prasības par profesionālās atbildības apdrošināšanu. Kopsavilkums par profesionālās atbildības apdrošināšanas un kapitāla prasībām dažādiem starpniecības veidiem Apdrošināšanas starpnieki | Ieguldījumu starpnieki | Ieguldījumu starpnieki, kuri nodarbojas arī ar apdrošināšanas starpniecību | Profesionālās atbildības apdrošināšana, kas attiecas uz visu Kopienas teritoriju, vismaz EUR 1 000 000 apmērā attiecībā uz katru prasību un EUR 1 500 000 apmērā attiecībā uz visām prasībām kopā gada laikā.. | Viena no turpmāk minētajām prasībām: a) sākumkapitāls EUR 25 000 apjomā; b) profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšana, kura attiecas uz visu Kopienas teritoriju, vai kāda cita salīdzināma garantija attiecībā uz atbildību, kas rodas profesionālās nolaidības dēļ, vismaz EUR 500 000 apmērā attiecībā uz katru prasību un EUR 750 000 apmērā attiecībā uz visām prasībām; c) tāda veida sākuma kapitāla un profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas apvienojums, kas garantē nodrošinājuma līmeni, kurš līdzvērtīgs iepriekš a) vai b) apakšpunktā minētajam nodrošinājuma līmenim. | Profesionālās atbildības apdrošināšana, kas attiecas uz visu Kopienas teritoriju, vismaz EUR 1 000 000 apmērā attiecībā uz katru prasību un EUR 1 500 000 apmērā attiecībā uz visām prasībām kopā gada laikā. + Viena no turpmāk minētajām prasībām: a) sākumkapitāls EUR 25 000 apjomā; b) profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšana, kura attiecas uz visu Kopienas teritoriju, vai kāda cita salīdzināma garantijai attiecībā uz atbildību, kas rodas profesionālās nolaidības dēļ, vismaz EUR 500 000 apmērā attiecībā uz katru prasību un EUR 750 000 apmērā attiecībā uz visām prasībām kopā; c) tāda veida sākuma kapitāla un profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas apvienojums, kas garantē nodrošinājuma līmeni, kurš līdzvērtīgs iepriekš a) vai b) apakšpunktā minētajam nodrošinājuma līmenim. | 1.1. Apdrošināšanas starpniecības direktīvas 4. pants Apdrošināšanas starpniecības direktīvas 4. panta 3. punktā ir noteikts minimālais apdrošinājums atsevišķai prasībai un visām prasībām gada laikā. Visiem apdrošināšanas starpniekiem ir jābūt profesionālās civiltiesiskās atbildības apdrošināšanai, kas attiecas uz visu Kopienas teritoriju, vai citām pielīdzināmām garantijām attiecībā uz atbildību, kas rodas profesionālas nolaidības dēļ, ar apdrošinājumu vismaz EUR 1 000 000 apmērā attiecībā uz katru prasību un EUR 1 500 000 apmērā attiecībā uz visām prasībām gada laikā (ja vien šādu apdrošināšanu vai pielīdzināmas garantijas jau nav paredzējusi apdrošināšanas sabiedrība, pārapdrošināšanas sabiedrība vai cita uzņēmējsabiedrība, kuras vārdā rīkojas apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas starpnieks vai kuras interesēs apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas starpnieks ir pilnvarots rīkoties, vai ja šāda uzņēmējsabiedrība ir uzņēmusies pilnu atbildību par starpnieka rīcību). Starpniekam ir jāpilda šī prasība, lai to varētu reģistrēt un lai tas varētu veikt apdrošināšanas starpniecību ES, neatkarīgi no tā lieluma un neatkarīgi no tā, vai tas darbojas vienā vai vairākās dalībvalstīs. Tomēr šīs prasības nosaka minimālo segumu (lai dalībvalstis saskaņā ar valsts tiesību aktiem varētu noteikt papildu prasības). Apdrošināšanas starpniecības direktīvā nav noteikumu, kas ļautu dalībvalstīm atbrīvot uzņēmumus no prasības noslēgt profesionālās atbildības apdrošināšanas līgumu (ja vien uzņēmumam nav „salīdzināmas garantijas”): kapitāla rezerves nevar uzskatīt par alternatīvu profesionālās atbildības apdrošināšanai. 1.2. Pārstrādātās Kapitāla pietiekamības direktīvas 7. un 8. pants Finanšu instrumentu tirgu direktīvas 4. panta 1. punkta 1) apakšpunktā definētajām ieguldījumu sabiedrībām ir jāpilda dažādas prasības par sākotnējā kapitāla līmeni, tostarp pārstrādātās Kapitāla pietiekamības direktīvas 7. un 8. pantā noteiktās prasības par profesionālās atbildības apdrošināšanu vai sākotnējo kapitālu ieguldījumu sabiedrībām, kurām saskaņā ar Finanšu instrumentu tirgu direktīvu ir atļauts sniegt tikai ieguldījumu konsultācijas vai saņemt un nodot ieguldītāju rīkojumus, neturot klientu aktīvus (Finanšu instrumentu tirgu direktīvā paredzētie starpnieki). Šīs uzņēmējsabiedrības ir atbrīvotas no prasības par sākumkapitālu, ko ieguldījumu sabiedrībām parasti piemēro saskaņā ar pārstrādātās Kapitāla pietiekamības direktīvas 5. līdz 9. pantu, un tām noteiktās kapitāla prasības ir ievērojami zemākas, jo šīs prasības ir papildinātas ar profesionālās atbildības apdrošināšanas prasībām, ko nepiemēro citām ieguldījumu sabiedrībām. Direktīvas 7. pantu piemēro Finanšu instrumentu tirgu direktīvā paredzētajiem starpniekiem, kas nenodarbojas ar apdrošināšanas starpniecību. Šīm uzņēmējsabiedrībām ir jāpilda viena no turpmāk minētajām prasībām: (a) sākumkapitāls EUR 50 000 apjomā; (b) profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšana, kura attiecas uz visu Kopienas teritoriju, vai kāda cita salīdzināma garantija attiecībā uz atbildību, kas rodas profesionālās nolaidības dēļ, vismaz EUR 1 000 000 apmērā attiecībā uz katru prasību un EUR 1 500 000 apmērā attiecībā uz visām prasībām kopā gada laikā; (c) tāda veida sākuma kapitāla un profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas apvienojums, kas garantē nodrošinājuma līmeni, kurš līdzvērtīgs iepriekš a) vai b) apakšpunktā minētajam nodrošinājuma līmenim. Profesionālās atbildības apdrošināšanas prasības, kas noteiktas b) apakšpunktā, protams, ir identiskas tām prasībām, kas apdrošināšanas starpniekiem ir noteiktas saskaņā ar Apdrošināšanas starpniecības direktīvu. Tomēr pārstrādātā Kapitāla pietiekamības direktīva paredz elastīgākus noteikumus – iespēju izvēlēties starp sākotnējo kapitālu, profesionālās atbildības apdrošināšanu vai abu prasību apvienojumu. Direktīvas 8. pantu piemēro Finanšu instrumentu tirgu direktīvā paredzētajiem starpniekiem, kas saskaņā ar Apdrošināšanas starpniecības direktīvu ir reģistrējušies kā apdrošināšanas starpnieki. Papildus Apdrošināšanas starpniecības direktīvas 4. panta 3. punktā noteiktajām prasībām šīm uzņēmējsabiedrībām ir jāpilda viena no turpmāk minētajām prasībām: (a) sākumkapitāls EUR 25 000 apjomā; (b) profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšana, kura attiecas uz visu Kopienas teritoriju, vai kāda cita salīdzināma garantija attiecībā uz atbildību, kas rodas profesionālās nolaidības dēļ, vismaz EUR 500 000 par katru prasību un kopumā EUR 750 000 gadā par visām prasībām; (c) tāda veida sākumkapitāla un profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas apvienojums, kas garantē nodrošinājuma līmeni, kurš līdzvērtīgs iepriekš a) vai b) apakšpunktā minētajam nodrošinājuma līmenim. Šo prasību transponēšanas termiņš vēl nav beidzies, tāpēc ieguldījumu sabiedrībām pagaidām nepiemēro Kopienas tiesību aktos noteikto prasību par profesionālās atbildības apdrošināšanu. Tomēr tām ar valsts tiesību aktiem var būt noteiktas salīdzināmas prasības, un jebkuri apsvērumi par analoģisku valstīs noteikto prasību ietekmi ir jāņem vērā, sagatavojot šā ziņojuma projektu. Līdzīgi kā Apdrošināšanas starpniecības direktīvā pārstrādātajā Kapitāla pietiekamības direktīvā dalībvalstīm ir atļauts ieviest stingrākus noteikumus, nekā paredzēts direktīvā[2]. 1.3. Vēsturiskā informācija Kā norādīts iepriekš, Apdrošināšanas starpniecības direktīvā apdrošināšanas starpniekiem noteiktās prasības par profesionālās atbildības apdrošināšanu atšķiras no prasībām, ko saskaņā ar pārstrādāto Kapitāla pietiekamības direktīvu piemēro Finanšu instrumentu tirgu direktīvā paredzētajiem starpniekiem. Apdrošināšanas starpniecības direktīvā ir noteikta prasība, ka visiem apdrošināšanas starpniekiem ir vajadzīga profesionālās atbildības apdrošināšana ar noteiktu minimālo segumu atbildībai par prasībām, kas rodas profesionālās nolaidības dēļ, savukārt Finanšu instrumentu tirgu direktīvā paredzētajiem starpniekiem piemēro kārtību, kas ļauj apvienot profesionālās atbildības apdrošināšanu un minimālo kapitālu. Komisijas sākotnējais priekšlikums direktīvai[3], kas vēlāk tika pieņemta kā Finanšu instrumentu tirgu direktīva, paredzēja, ka uzņēmējsabiedrībām, kas sniedz ieguldījumu konsultācijas vai klientu rīkojumu pieņemšanas un nodošanas pakalpojumus, bet kuru rīcībā neatrodas klientu naudas līdzekļi vai vērtspapīri, ir vajadzīga profesionālās atbildības apdrošināšana ar segumu, kas ir vienāds ar Apdrošināšanas starpniecības direktīvā noteikto prasību apdrošināšanas starpniekiem, turklāt kapitāla prasības nebija paredzētas kā iespējama alternatīva. Tomēr, apspriežot priekšlikumu Padomē, dalībvalstis izteica šaubas, kas skāra divus jautājumus: - tirgus pārmaiņu rezultātā var mazināties profesionālās atbildības apdrošināšanas pieejamība ieguldījumu konsultantiem; kā arī - pieņemot priekšlikumus, uzņēmējsabiedrībām, kas veic gan ieguldījumu konsultācijas, gan apdrošināšanas starpniecību, tiks radīts nevajadzīgs slogs. Tādējādi likumdevēji grozīja Komisijas priekšlikumu. Pirmkārt, tika paredzēti elastīgāki noteikumi, atļaujot uzņēmējsabiedrībām izmantot noteikta līmeņa profesionālās atbildības apdrošināšanu, noteiktu minimālo kapitālu vai abu prasību apvienojumu. Otrkārt, tika izstrādāta īpaša kārtība ieguldījumu sabiedrībām, kas saskaņā ar Apdrošināšanas starpniecības direktīvu ir reģistrētas arī kā apdrošināšanas starpnieki. Attiecībā uz šīm starpniecības darbībām šīm uzņēmējsabiedrībām ir jāpilda Apdrošināšanas starpniecības direktīvas 4. panta 3. punktā paredzētās prasības, un saistībā ar to ieguldījumu konsultāciju darbībām tām ir vajadzīgs vai nu sākotnējais kapitāls vismaz EUR 25 000 apmērā, vai profesionālās atbildības apdrošināšana, kuras segums ir vismaz puse no Apdrošināšanas starpniecības direktīvā noteiktās summas, vai arī tām ir jāpilda abas šīs prasības. Tas nozīmē, ka Apdrošināšanas starpniecības direktīvā noteiktās prasības par profesionālās atbildības apdrošināšanu ir jāpilda neatkarīgi no tā, cik labi uzņēmējsabiedrība ir nodrošināta ar kapitālu. Atzīstot, ka tādējādi Finanšu instrumentu tirgu direktīvas prasības par profesionālās atbildības apdrošināšanu atšķirsies no Apdrošināšanas starpniecības direktīvā noteiktajām prasībām, dažas dalībvalstis Padomes sarunu laikā argumentēja, ka ar Finanšu instrumentu tirgu direktīvu būtu jāgroza Apdrošināšanas starpniecības direktīva tā, lai ļautu apdrošināšanas un pārapdrošināšanas starpniekiem izmantot ieguldījumu konsultantiem pieejamo iespēju pilnībā vai daļēji aizstāt profesionālās atbildības apdrošināšanas prasību izpildi ar kapitāla nodrošinājumu. Šāds grozījums netika pieņemts, taču tā vietā likumdevēji iekļāva direktīvā noteikumu par pārskatīšanu. Pārskatīšanas nolūks ir noteikt, vai, ņemot vērā datus par ietekmi uz tirgu dalībvalstīs, prasību apvienojums ir saderīgs ar mērķi nodrošināt pienācīgu patērētāju aizsardzību, kā arī noteikt, vai uzņēmējsabiedrībām EEZ teritorijā vai atsevišķu valstu tirgos, iegūstot profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšanu, ir īpašas grūtības vai papildu izdevumi, kas būtu jāņem vērā, pārskatot pašreizējās kārtības efektivitāti. 2. POLITIKAS PAMATOJUMS PRASīBAI PAR PROFESIONāLāS ATBILDīBAS APDROšINāšANU Prasība par profesionālās atbildības apdrošināšanu ir patērētāju aizsardzības pasākums, kura mērķis ir nodrošināt to, ka klienta prasības pret ieguldījumu sabiedrību vai starpnieku tiks apmierinātas tajos gadījumos, kad uzņēmējsabiedrības vai starpnieka ieņēmumi vai kapitāls nav pietiekams, lai segtu atbildību pret klientu. Tomēr tas ir arī lietderīgs regulatīvs instruments, kas ļauj ieguldījumu sabiedrībām ar relatīvi zemu pamatkapitālu nodarboties ar noteiktiem uzņēmējdarbības veidiem. Tādējādi var novērst to, ka darbības uzsākšanai tiek noteiktas pārāk augstas barjeras, kuru dēļ no tirgus tiek izslēgtas mazākas uzņēmējsabiedrības. Šis apsvērums ir īpaši būtisks saistībā ar tādām nozarēm kā apdrošināšanas starpniecība vai ieguldījumu konsultācijas, kur ir īpaši daudz mazu uzņēmējsabiedrību. 2.1. Patērētāju aizsardzība Profesionālās atbildības apdrošināšana acīmredzami aizsargā patērētājus, jo tā dod papildu līdzekļus to prasību apmierināšanai, kas celtas saistībā ar paviršas konsultācijas sniegšanu vai citu profesionālu pārkāpumu. Piemēram, Finanšu instrumentu tirgu direktīva regulē pirmās ieguldījumu konsultācijas sniegšanu kā pamatpakalpojumu (saskaņā ar vērtspapīru ieguldījumu pakalpojumu direktīvu tie ir papildpakalpojumi). Profesionālās atbildības apdrošināšana ir lietderīgs instruments to risku pienācīgai pārvaldībai, kas saistīti ar šiem pakalpojumiem. 2.2. Priekšrocības pakalpojumu sniedzējiem un tirgiem Profesionālās atbildības apdrošināšana ir izdevīga arī uzņēmējsabiedrībām. Daudzas uzņēmējsabiedrības noslēdz profesionālās atbildības apdrošināšanu arī tad, ja tām nav šāda tiesiski noteikta pienākuma, vai noslēdz līgumu ar lielāku segumu, nekā paredz to tiesiski noteiktie pienākumi. Ar šādu apdrošināšanu var finansēt lielas un neparedzētas civiltiesiskās atbildības prasības un tādējādi palīdzēt īpašniekiem aizsargāt savus aktīvus; tā parasti sedz gan tiesisko atbildību, gan aizstāvēšanās izmaksas, kuru summa var būtu tik liela, ka dažos gadījumos tā var apdraudēt uzņēmējsabiedrības maksātspēju. Profesionālās atbildības apdrošināšana var būt īpaši noderīga mazām uzņēmējsabiedrībām, kurām liela kapitāla turēšana sagādātu grūtības vai neatbilstu to uzņēmējdarbības struktūrai. Tā var labi papildināt tirgus darbību, izmantojot komerciālo apdrošināšanas tirgu, lai palīdzētu uzturēt to uzņēmējsabiedrību maksātspēju, kas sniedz tādus svarīgus pakalpojumus privātpersonām kā ieguldījumu konsultācijas. Turklāt obligātā profesionālās atbildības apdrošināšana ir lietderīgs regulatīvs instruments, ar kuru var papildināt kapitāla prasības un ieguldītāju kompensācijas sistēmas. Prasībai iegādāties profesionālās atbildības apdrošināšanu var būt pozitīvs regulējošs efekts, kas rosina uzņēmējsabiedrības uzlabot to riska novērtēšanas un riska kontroles pasākumus, jo pastāv tendence, ka uzņēmējsabiedrībām ar zemāku riska profilu ir mazāks prēmiju apjoms un tām ir pieejams labāks segums. Prasība, lai uzņēmējsabiedrībām būtu profesionālās atbildības apdrošināšanas segums, ir izdevīga arī visām uzņēmējsabiedrībām kopumā, jo tādējādi mazinās to prasību skaits, par kurām jāveic maksājumi saskaņā ar ieguldītāju kompensācijas sistēmām[4]. Uzņēmējsabiedrība, kurai nav pietiekamu resursu, var nespēt veikt maksājumus atbilstoši pamatotām prasībām, kas celtas pret to, un rezultātā tā var kļūt maksātnespējīga. Tas savukārt var izraisīt prasību iesniegšanu ieguldītāju kompensācijas sistēmai, kurā līdzekļus iemaksā pārējās uzņēmējsabiedrības attiecīgajā dalības grupā. Jo lielākas ir šādām sistēmām iesniegtās prasības, jo augstākas ir iemaksas, kas jāveic uzņēmumiem. Tā kā šādas nodevas nav atkarīgas no pastāvošajiem riskiem, kompensācijas izmaksu nesamērīga daļa var tikt uzlikta ilgi pastāvošiem un labi pārvaldītiem uzņēmumiem, kas iemaksā lielāku daļu sistēmas līdzekļu. Profesionālās atbildības apdrošināšana veicina šādas finansējuma nelīdzsvarotības mazināšanos. 2.3. Argumenti pret profesionālās atbildības apdrošināšanas prasību Pirmais un tradicionālākais arguments pret profesionālās atbildības apdrošināšanu ir „morāla riska” iespēja. Tas nozīmē, ka profesionālās atbildības apdrošināšana var mudināt apdrošinātos uz rīcību, kas var palielināt prasību varbūtību vai apmēru. Pastāv uzskats, ka, iegūstot apdrošināšanas aizsardzību, uzņēmējsabiedrībām vairs nav pietiekamas finansiālas motivācijas, lai censtos novērst tādu darbību vai bezdarbību, saistībā ar kuru tiktu iesniegta prasība. Otrs arguments pret plaši piemērotām profesionālās atbildības apdrošināšanas prasībām – apdrošināšanas tirgū trūkst vai var trūkt kapacitāte, lai nodrošinātu profesionālās atbildības apdrošināšanas segumu pieaugošam uzņēmumu skaitam. Tika minēts, ka Apdrošināšanas starpniecības direktīvā noteiktās robežvērtības pieņēma laikā, kad tirgus kapacitāte bija lielāka par pašreizējo kapacitāti vai iespējamo kapacitāti nākotnē. Situāciju varēja saasināt Finanšu instrumentu tirgu direktīvas prasības uzņēmējsabiedrībām, kas darbojas abās jomās, un pastāv bažas, ka prasību apvienojums var izsmelt profesionālās atbildības apdrošināšanas tirgus iespējas un dažām uzņēmējsabiedrībām nebūs iespējams iegūt noteikto seguma līmeni. Šīs bažas skar arī izmaksas par profesionālās atbildības apdrošināšanu. Ja paaugstinās to uzņēmējsabiedrību skaits, kurām ir jāpilda prasība par profesionālās atbildības apdrošināšanu, pastāv risks, ka paaugstinātā pieprasījuma dēļ celsies profesionālās atbildības apdrošināšanas cena, dažas ieguldījumu konsultāciju sabiedrības tiks izspiestas no tirgus un radīsies šķēršļi jaunu uzņēmējsabiedrību ienākšanai tirgū. Konkrētāk tiek argumentēts, ka Apdrošināšanas starpniecības direktīva prasa augstu apdrošināšanas līmeni, kas pārsniedz to, ko būtu pamatoti iegādāties vairumam mazo uzņēmējsabiedrību. Turklāt prasības par profesionālās atbildības apdrošināšanu visām uzņēmējsabiedrībām ir noteiktas vienādi, nepielāgojot tās uzņēmējsabiedrību riska profilam. Atsauksmju sniedzēji tāpat uzskata, ka pienācīgi jāatzīst apdrošināšanas starpnieku rīcībā esošā kapitāla nozīme. Ar kapitālu var segt neparedzētus zaudējumus vai zaudējumus, kurus nesedz uzņēmējsabiedrības profesionālās atbildības apdrošināšana, un jo īpaši finansēt polisē paredzētos pašriskus (t.i., pirmā prasības summas daļa, kas uzņēmējsabiedrībai jāsedz no saviem līdzekļiem). Ar pārstrādātās Kapitāla pietiekamības direktīvas 7. un 8. pantu tiek atzīts, ka kapitāls vai profesionālās atbildības apdrošināšanas un kapitāla apvienojums var garantēt patērētāju aizsardzību, kas ir pielīdzināma profesionālās atbildības apdrošināšanai. Iespēja izmantot finanšu resursus, lai papildinātu profesionālās atbildības apdrošināšanu, dod uzņēmējsabiedrībām elastīgākus darbības nosacījumus, palīdz nodrošināt piemērotus resursus kopumā un iegūt atbilstošu profesionālās atbildības apdrošināšanas segumu sarežģītos tirgus apstākļos. 3. MēRķTIECīGAS APSPRIEšANāS AR DALīBVALSTīM UN KOMPETENTAJāM IESTāDēM Iekšējā tirgus ģenerāldirektorāts 2006. gada martā nosūtīja dalībvalstīm un to attiecīgajām kompetentajām iestādēm aptaujas lapu un lūdza sniegt informāciju par profesionālās darbības civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas piemērošanu saskaņā ar Apdrošināšanas starpniecības direktīvu un pārstrādāto Kapitāla pietiekamības direktīvu. Aptaujas rezultātā tika saņemtas 19 atbildes[5]. Atbildes tika apkopotas un iekļautas 2006. gada 14. augusta ziņojuma projektā. Kā noprotams, nepilnīgais atbilžu skaits ir saistīts ar to, ka šajā laika posmā Apdrošināšanas starpniecības direktīvas transponēšana vairākas dalībvalstīs tika pabeigta samērā nesen un transponēšanas termiņš vairākiem pārstrādātās Kapitāla pietiekamības direktīvas noteikumiem vēl nav beidzies. Saņemtās atbildes liecina, ka to pašu iemeslu dēļ dalībvalstīm kopumā vēl trūkst pieredzes un pieejamo datu, uz kuriem balstīt pareizu novērtējumu par šajās direktīvās noteiktā režīma ietekmi uz uzņēmējsabiedrībām un aizsardzību, ko tas piedāvā patērētājiem . Turklāt ir grūti paredzēt, kāda būs ietekme uz Finanšu instrumentu tirgu direktīvā paredzētajiem starpniekiem, kas saskaņā ar Apdrošināšanas starpniecības direktīvu arī nodarbojas ar apdrošināšanas starpniecības uzņēmējdarbību. Šķiet, ka piemēroti dati, kas ļaus veikt pareizu novērtējumu, nebūs pieejami agrāk par 2008. gada sākumu. Dalībvalstu pilnu atbilžu, kā arī ziņojuma projektā iekļautā kopsavilkuma publikācija ir pieejama Komisijas tīmekļa vietnē[6]. 4. SABIEDRISKā APSPRIEšANA PAR ZIņOJUMA PROJEKTU KOMISIJA AICINāJA IEINTERESēTāS PERSONAS IZTEIKT ATSAUKSMES PAR ZIņOJUMA PROJEKTU LīDZ 2006. GADA 31. OKTOBRIM. RESPONDENTIEM TIKA LūGTS VISPIRMS SNIEGT VISPāRīGAS PIEZīMES UN PēC TAM ATBILDēT UZ KONKRēTIEM JAUTāJUMIEM. Atsauksmes tika saņemtas no 7 organizācijām. Viena no tām bija Eiropas līmeņa organizācija, kas sniedza kopīgu atsauksmi 14 valstu apdrošināšanas starpnieku asociāciju vārdā. No pārējām organizācijām četras ir Apvienotās Karalistes, viena – Vācijas un viena – Austrijas organizācija. Šīs organizācijas pārstāvēja dažādus apdrošināšanas nozares sektorus (brokeri, aģenti, apdrošinātāji, riska parakstītāji), viena organizācija pārstāvēja neatkarīgus finanšu konsultantus, un viena organizācija bija regulatīva iestāde. Šajā iedaļā ir apkopoti sabiedriskās apspriešanas svarīgākie rezultāti[7]. 4.1. Apspriešanas rezultāti Ir svarīgi atzīmēt, ka visi respondenti piekrita, ka profesionālās atbildības apdrošināšana ir efektīvs ieguldītāju aizsardzības veids, un vairākums izteicās, ka to nav iespējams pilnībā aizvietot ar kapitāla prasībām. Tomēr respondentu viedokļi bija atšķirīgi jautājumā par to, vai pašreizējais regulatīvais režīms attiecībā uz profesionālās atbildības apdrošināšanu ir piemērots ieguldītāju aizsardzības pasākums. Daži respondenti uzskatīja, ka ir vajadzīgas stingras prasības attiecībā uz profesionālās atbildības apdrošināšanu, savukārt citi atbalstīja elastīgu pieeju, kas paredz šādu prasību pielāgošanu atsevišķu uzņēmējsabiedrību lielumam un riska profilam. Divi respondenti izteicās, ka uzņēmējsabiedrībām vajadzētu atļaut profesionālās atbildības apdrošināšanas aizsardzību papildināt vai pilnībā aizvietot ar kapitāla prasībām, lai nodrošinātu, ka pieejamas profesionālās atbildības apdrošināšanas trūkums kavē starpnieku darbību. Viens respondents, kas pārstāv apdrošināšanas aģentus, raksturoja prasības par profesionālās atbildības apdrošināšanu kā ievērojamu un nevajadzīgu slogu, kas ir mudinājis apdrošinātājus profesionālās atbildības apdrošināšanas izmaksas uzlikt saviem aģentiem. Divi respondenti ierosināja Komisijai pilnīgāka novērtējuma gūšanai vēlreiz pārskatīt situāciju, tiklīdz direktīvas būs pilnā apmērā stājušās spēkā visās dalībvalstīs. 5. SECINāJUMI Analizējot dalībvalstu sniegto informāciju un informāciju, ko divos apspriešanās posmos sniedza ieinteresētās personas, jāsecina, ka, pamatojoties uz pašlaik pieejamiem ierobežotajiem datiem, politikas pamatojums, kura dēļ ar Kopienas tiesību aktiem tika noteiktas prasības par profesionālās atbildības apdrošināšanu, vēl aizvien ir spēkā, un tāpēc nav pietiekamu pierādījumu, kas liecinātu, ka šīs prasības vairs nav atbilstošas. Tomēr ir skaidrs, ka ir pārāk agri sniegt visaptverošu novērtējumu tam, kā šīs prasības ietekmē pakalpojumu sniedzējus un patērētājus. Apdrošināšanas starpniecības direktīvā paredzētais režīms dalībvalstīs ir darbojies tikai īsu laiku, un dalībvalstīm nav pieredzes par profesionālās atbildības apdrošināšanas jauno prasību piemērošanu ieguldījumu sabiedrībām saskaņā ar pārstrādāto Kapitāla pietiekamības direktīvu. Pareizi novērtēt šo prasību pastāvīgo piemērotību nav iespējams bez plašākas praktiskās pieredzes un datiem, un šādi dati nebūs pieejami, kamēr pārstrādātā Kapitāla pietiekamības direktīva netiks īstenota un piemērota dalībvalstīs vismaz vienu gadu. Pēc tam būtu lietderīgi veikt turpmākus pētījumus par to, vai profesionālās atbildības apdrošināšanas un kapitāla prasības ir savstarpēji aizvietojami pasākumi. Tāpēc Komisijas turpinās uzraudzīt situāciju, ja parādīsies liecības par tirgus nepilnībām. [1] Attiecīgie noteikumi ir pārņemti no Direktīvas 93/6/EK 3. panta jaunā 4.b punkta, kas iekļauts ar Finanšu instrumentu tirgu direktīvas 67. pantu. [2] 8. apsvērums: „dalībvalstis drīkst noteikt arī stingrākus noteikumus, nekā paredz šī direktīva” [3] COM (200) 625, galīgā redakcija, 11.2. pants [4] Ja ir radušies zaudējumi, apdrošinātājs, kas ir izsniedzis profesionālās atbildības apdrošināšanas polisi, izmaksā atlīdzību saskaņā ar profesionālās atbildības apdrošināšanas polisi, un uzņēmējsabiedrībai no sava kapitāla ir jāizmaksā summa, kas pārsniedz profesionālās atbildības apdrošināšanas segumu. Ja uzņēmējsabiedrības resursi ir izsmelti, tā kļūst maksātnespējīga. Šādos gadījumos pamatotām patērētāju prasībām piemēro attiecīgo ieguldītāju kompensācijas sistēmu. Šādu sistēmu iespējas ir ierobežotas, un atlikušos zaudējumus sedz patērētāji. [5] Atbildes tika saņemtas no Apvienotās Karalistes, Austrijas, Čehijas, Francijas, Grieķijas, Īrijas, Kipras, Maltas, Nīderlandes, Norvēģijas, Polijas, Rumānijas, Slovākijas, Somijas, Spānijas, Ungārijas un Zviedrijas. No Beļģijas, Dānijas, Igaunijas, Itālijas, Latvijas, Lietuvas, Luksemburgas, Portugāles un Vācijas atbilde netika saņemta. [6] http://ec.europa.eu/internal_market/securities/isd/mifid_reports_en.htm [7] Kopsavilkums, kurā sniegta sīkāka informācija par atbildēm uz konkrētiem jautājumiem, ir pieejams http://ec.europa.eu/internal_market/securities/isd/mifid_reports_en.htm