PADOMES NOSTĀJA (ES) Nr. 8/2010 PIRMAJĀ LASĪJUMĀ,

lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvu par to, kā piemērot vienlīdzīgas attieksmes principu vīriešiem un sievietēm, kas darbojas pašnodarbinātas personas statusā, un ar kuru atceļ Direktīvu 86/613/EEK

Pieņemta Padomē 2010. gada 8. martā

2010/C 123 E/02

EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 157. panta 3. punktu,

ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),

saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),

tā kā:

Ar Padomes Direktīvu 86/613/EEK (1986. gada 11. decembris) par to, kā piemērot vienlīdzīgas attieksmes principu pret pašnodarbinātiem vīriešiem un sievietēm, to skaitā lauksaimniecībā nodarbinātiem, un par pašnodarbinātu grūtnieču un māšu aizsardzību (3) dalībvalstīs tiek nodrošināta vienlīdzīgas attieksmes principa piemērošana vīriešiem un sievietēm, kas darbojas pašnodarbinātas personas statusā, vai veicina šādu nodarbošanos. Ciktāl tas attiecas uz pašnodarbinātām personām un šo personu laulātajiem, Direktīva 86/613/EEK nav bijusi ļoti efektīva, un tās darbības joma būtu jāpārskata, jo diskriminācija dzimuma dēļ un aizskaršana notiek arī citās jomās, ne tikai algotā darbā. Skaidrības labad Direktīva 86/613/EEK būtu jāaizstāj ar šo direktīvu.

Šī direktīva būtu jāpiemēro pašnodarbinātām personām un to laulātajiem vai arī, ja un ciktāl tas atzīts valsts tiesību aktos, to dzīves partneriem, ja tie pastāvīgi piedalās minēto pašnodarbināto personu uzņēmējdarbības aktivitātēs saskaņā ar valstu tiesību aktos paredzētiem nosacījumiem. Lai uzlabotu pašnodarbinātu personu laulāto un, ja un ciktāl tas atzīts valsts tiesību aktos, dzīves partneru – situāciju, viņu darbs būtu jāatzīst.

Šai direktīvai nebūtu jāskar tiesības un pienākumi, kas izriet no civilstāvokļa vai ģimenes stāvokļa, kā noteikts valsts tiesību aktos.

Pašnodarbinātības jomā vienlīdzīgas attieksmes principa piemērošana nozīmē to, ka nedrīkst būt diskriminācija dzimuma dēļ, piemēram, saistībā ar uzņēmējdarbības sākšanu, ierīkošanu vai paplašināšanu vai jebkura cita veida darbības sākšanu vai paplašināšanu pašnodarbinātības jomā.

Lai ņemtu vērā pašnodarbinātības īpatnības, pašnodarbinātām sievietēm un pašnodarbinātu personu laulātajām vai, ja un ciktāl tas atzīts valsts tiesību aktos, dzīves partnerēm, cik vien iespējams, vajadzētu būt dotai pieejai jebkādiem pastāvošiem pakalpojumiem, kas nodrošina pagaidu aizvietošanu, vai citiem pastāvošiem valsts sociālajiem pakalpojumiem, tādējādi dodot viņām iespēju pārtraukt profesionālo darbību grūtniecības dēļ vai bērna kopšanas nolūkos. Pieeja tādiem pakalpojumiem varētu būt daļa no maternitātes pabalsta vai tā alternatīva.

Lai ilgtermiņā panāktu Eiropas sociālo modeļu finansiālu ilgtspēju, ir ārkārtīgi svarīgi uzlabot labklājības sistēmu efektivitāti un rezultativitāti, īpaši radot iedarbīgākus stimulus, nodrošinot labāku pārvaldību un novērtēšanu un nosakot prioritātes izdevumu programmās. Plānojot šīs direktīvas īstenošanai nepieciešamos pasākumus, dalībvalstīm īpaša uzmanība būtu jāvērš uz to, lai uzlabotu un nodrošinātu sociālās aizsardzības sistēmu kvalitāti un to noturību ilgtermiņā.

Personām, kas bijušas pakļautas diskriminācijai dzimuma dēļ, būtu jānodrošina atbilstīgi tiesiskās aizsardzības līdzekļi. Lai nodrošinātu efektīvāku aizsardzību, apvienības, organizācijas un citas juridiskās personas būtu jāpilnvaro piedalīties lietas izskatīšanā tiesā, kā to nosaka dalībvalstis, vai nu jebkura diskriminācijas upura vārdā, vai atbalstot šo personu, neskarot valsts procesuālās tiesību normas par pārstāvību un aizstāvību tiesās.

Ņemot vērā to, ka šīs direktīvas mērķus, proti, visās dalībvalstīs nodrošināt vispārēju augsta līmeņa aizsardzību pret diskrimināciju, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs un to, ka šos mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā direktīvā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai,

IR PIEŅĒMUŠI ŠO DIREKTĪVU.

1. pants

Priekšmets

1. Ar šo direktīvu tiek izveidota sistēma, kas paredzēta, lai dalībvalstīs īstenotu vienlīdzīgas attieksmes principu pret sievietēm un vīriešiem, kuri darbojas pašnodarbinātas personas statusā vai līdzdarbojoties veicina šādu nodarbošanos, attiecībā uz tiem aspektiem, uz kuriem neattiecas Direktīva 2006/54/EEK un Direktīva 79/7/EEK.

2. Īstenojot vienlīdzīgas attieksmes principu pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz pieeju precēm un pakalpojumiem, preču piegādi un pakalpojumu sniegšanu, arī turpmāk piemēro Direktīvu 2004/113/EK.

2. pants

Darbības joma

Šī direktīva attiecas uz:

pašnodarbinātām personām, proti, visām personām, kas savā labā veic darbu un par to gūst ienākumus saskaņā ar valsts tiesību aktos paredzētajiem nosacījumiem;

3. pants

Definīcijas

Šajā direktīvā piemēro šādas definīcijas:

a) “tieša diskriminācija”– ja attieksme dzimuma dēļ pret vienu personu ir mazāk labvēlīga nekā attieksme pret kādu citu ir, ir bijusi vai būtu bijusi līdzīgā situācijā;

b) “netieša diskriminācija”– ja šķietami neitrāls noteikums, kritērijs vai prakse nostāda viena dzimuma personas īpaši nelabvēlīgā situācijā salīdzinājumā ar otra dzimuma personām, ja vien minētais noteikums, kritērijs vai prakse nav objektīvi attaisnojams ar likumīgu mērķi un līdzekļi šāda mērķa sasniegšanai ir atbilstīgi un vajadzīgi;

c) “aizskaršana”– ja saistībā ar kādas personas dzimumu notiek nevēlama rīcība, kuras mērķis vai sekas ir minētās personas cieņas aizskaršana un iebiedējošas, naidīgas, degradējošas, pazemojošas vai aizskarošas vides radīšana;

d) “seksuāla uzmākšanās”– ja notiek jebkāda veida nevēlama vārdiska, nevārdiska vai fiziska seksuāla rakstura rīcība, kuras mērķis vai sekas ir kādas personas cieņas aizskaršana, jo īpaši, ja tā rada iebiedējošu, naidīgu, degradējošu, pazemojošu vai aizskarošu vidi.

4. pants

Vienlīdzīgas attieksmes princips

1. Vienlīdzīgas attieksmes princips nozīmē, ka nav nekādas tiešas vai netiešas diskriminācijas dzimuma dēļ publiskā un privātā sektorā, piemēram, saistībā ar uzņēmējdarbības sākšanu, aprīkošanu vai paplašināšanu vai jebkura citāda veida darbību sākšanu vai paplašināšanu pašnodarbinātības jomā.

2. Šā panta 1. punkta minētajās jomās aizskaršanu un seksuālu uzmākšanos uzskata par diskrimināciju dzimuma dēļ un tāpēc tā ir aizliegta. Personas atteikšanās pieņemt šādu rīcību vai pakļaušanās šādai rīcībai nevar tikt izmantota par pamatu tāda lēmuma pieņemšanā, kas skar minēto personu.

3. Šā panta 1. punkta minētajās jomās norādījumu diskriminēt personas dzimuma dēļ uzskata par diskrimināciju.

5. pants

Pozitīva rīcība

Dalībvalstis var saglabāt vai pieņemt pasākumus Līguma par Eiropas Savienības darbību 157. panta 4. punkta nozīmē, lai praksē nodrošinātu pilnīgu vienlīdzību starp vīriešiem un sievietēm darba dzīvē, piemēram, pasākumus, kas vērsti uz sieviešu uzņēmējdarbības sekmēšanu.

6. pants

Uzņēmuma dibināšana

Neskarot īpašos nosacījumus pieejai konkrētām darbībām, kas vienlīdzīgi attiecas uz abiem dzimumiem, dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka tāda uzņēmuma dibināšanas nosacījumi, kuru savstarpēji dibina laulātie vai, ja un ciktāl tas atzīts ar valsts tiesību aktiem, dzīves partneri, nav stingrāki par tāda uzņēmuma dibināšanas nosacījumiem, kuru savstarpēji dibina citas personas.

7. pants

Sociālā aizsardzība

1. Ja dalībvalstī pastāv sociālās aizsardzības sistēma pašnodarbinātām personām, šī dalībvalsts veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to, ka 2. panta b) apakšpunktā minētie laulātie un dzīves partneri var saņemt sociālo aizsardzību saskaņā ar valsts tiesību aktiem.

2. Dalībvalstis var pieņemt lēmumu, vai 1. punktā minēto sociālo aizsardzību īsteno kā obligātu sistēmu vai pēc brīvprātības principa. Attiecīgi dalībvalstis var paredzēt, ka tādu sociālo aizsardzību sniedz vienīgi pēc 2. panta b) apakšpunktā minēto laulāto un dzīves partneru lūguma.

8. pants

Maternitātes pabalsti

1. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka pašnodarbinātām sievietēm un pašnodarbinātu personu laulātajām un dzīves partnerēm, kas minētas 2. pantā, saskaņā ar valsts tiesību aktiem var piešķirt atbilstīgu maternitātes pabalstu, kas dod tām iespēju pārtraukt savu profesionālo darbību grūtniecības dēļ vai bērna kopšanas nolūkos vismaz uz 14 nedēļām.

2. Dalībvalstis var pieņemt lēmumu, vai 1. punktā minēto maternitātes pabalstu piešķir obligāti vai pēc brīvprātības principa. Attiecīgi dalībvalstis var paredzēt, ka tādu pabalstu sniedz vienīgi pēc 2. pantā minēto pašnodarbināto sieviešu un pašnodarbinātu personu laulāto un dzīves partneru lūguma.

3. Šā panta 1. punktā minēto pabalstu uzskata par atbilstīgu, ja tas garantē ienākumu, kas atbilst vismaz:

c)

4. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka pašnodarbinātām sievietēm un pašnodarbinātu personu laulātajām un dzīves partnerēm, kā minēts 2. pantā, cik vien iespējams, ir pieeja jebkādiem pastāvošiem pakalpojumiem, kas piedāvā pagaidu aizvietošanu vai jebkādiem pastāvošiem valsts sociālajiem pakalpojumiem. Dalībvalstis var paredzēt, ka pieeja minētajiem pakalpojumiem ir šā panta 1. punktā minētā pabalsta alternatīva vai tā daļa.

9. pants

Tiesību aizsardzība

1. Dalībvalstis nodrošina to, lai visām personām, kuras uzskata, ka ir cietušas zaudējumu vai kurām nodarīts kaitējums tādēļ, ka attieksmē pret šīm personām, pat pēc tam, kad izbeigtas attiecības, kurās, iespējams, ir notikusi diskriminācija, nav piemērots vienlīdzības princips, šajā direktīvā paredzēto pienākumu īstenošanai būtu iespēja būt par dalībnieku civilprocesā vai administratīvajā procesā, tostarp, ja dalībvalstis to uzskata par lietderīgu, samierināšanas procedūrās.

2. Dalībvalstis nodrošina, lai apvienības, organizācijas vai citas juridiskās personas, kurām saskaņā ar attiecīgo valstu tiesību aktos noteiktajiem kritērijiem ir likumīgas intereses, nodrošinot šīs direktīvas ievērošanu, vai nu prasības iesniedzēja vārdā vai atbalstot šo personu, ar šīs personas atļauju varētu piedalīties jebkurā civilprocesā vai administratīvajā procesā, kas paredzēts, lai panāktu šajā direktīvā noteikto pienākumu izpildi.

3. Šā panta 1. un 2. punkts neskar valsts tiesību aktus par termiņiem prasības celšanai saistībā ar vienlīdzīgas attieksmes principu.

10. pants

Kompensācija vai zaudējumu atlīdzība

Dalībvalstis ievieš savā tiesību sistēmā tādus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu faktisku un efektīvu kompensāciju vai zaudējumu atlīdzību, kā dalībvalstis to noteikušas par zaudējumiem vai kaitējumu, kas radīti personai, kura cietusi no diskriminācijas dzimuma dēļ, un lai šāda kompensācija vai zaudējumu atlīdzība būtu atturoša un samērīga ar radīto zaudējumu vai nodarīto kaitējumu. Šādu kompensāciju vai zaudējumu atlīdzību neierobežo, iepriekš nosakot maksimālo apmēru.

11. pants

Līdztiesības veicināšanas struktūras

1. Dalībvalstis izraugās struktūru vai struktūras un nodod tās (to) rīcībā visu nepieciešamo, lai veicinātu, analizētu, uzraudzītu un atbalstītu vienlīdzīgu attieksmi pret visām personām bez diskriminācijas dzimuma dēļ. Šādas struktūras var būt to aģentūru iestāžu daļa, kuras valsts līmenī atbildīgas par cilvēktiesību vai personas tiesību aizsardzību vai arī par vienlīdzīgas attieksmes principa īstenošanu.

2. Dalībvalstis nodrošina, ka 1. punktā minēto struktūru uzdevumi ietver:

c)

12. pants

Integrētā pieeja dzimumu līdztiesības īstenošanai

Dalībvalstis, izstrādājot un īstenojot normatīvos un administratīvos aktus, politiku un darbības jomās, kas minētas šajā direktīvā, aktīvi ņem vērā vīriešu un sieviešu līdztiesības mērķi.

13. pants

Informācijas izplatīšana

Dalībvalstis nodrošina, ka saskaņā ar šo direktīvu pieņemtie noteikumi kopā ar attiecīgajiem jau spēkā esošajiem noteikumiem, izmantojot visus atbilstīgos līdzekļus, tiek darīti zināmi attiecīgajām personām visā dalībvalsts teritorijā.

14. pants

Aizsardzības līmenis

Dalībvalstis var ieviest vai uzturēt spēkā noteikumus, kas ir labvēlīgāki vienlīdzīgas attieksmes principa pret vīriešiem un sievietēm aizsardzībai, nekā šajā direktīvā paredzētie noteikumi.

Šīs direktīvas īstenošana nekādā gadījumā nevar būt iemesls tam, lai samazinātu aizsardzības pret diskrimināciju līmeni, kas valsts tiesību aktos jau ir spēkā jomās, kuras skar šī direktīva.

15. pants

Ziņojumi

1. Dalībvalstis visu pieejamo informāciju par šīs direktīvas piemērošanu dara zināmu Komisijai līdz .. (7).

Komisija ne vēlāk kā .. (8) sagatavo kopsavilkuma ziņojumu iesniegšanai Eiropas Parlamentam un Padomei. Vajadzības gadījumā ziņojumam pievieno priekšlikumus šīs direktīvas grozīšanai.

2. Komisijas ziņojumā ņem vērā attiecīgo ieinteresēto personu viedokļus.

16. pants

Īstenošana

1. Dalībvalstīs vēlākais līdz … (9) stājas spēkā normatīvie un administratīvie akti, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis tūlīt dara zināmu Komisijai minēto noteikumu tekstu.

Kad dalībvalstis pieņem minētos noteikumus, tajos ietver atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka to, kā izdarāma šāda atsauce.

2. Lai izpildītu 7. pantu un lai izpildītu 8. pantu attiecībā uz laulātajām un dzīves partnerēm, kas minētas 2. panta b) apakšpunktā, dalībvalstīm vajadzības gadījumā var noteikt papildu termiņu 2 gadus līdz … (10), ja šādu rīcību attaisno īpašas grūtības.

3. Dalībvalstis dara Komisijai zināmus savu tiesību aktu galvenos noteikumus, ko tās pieņem jomā, uz kuru attiecas šī direktīva.

17. pants

Atcelšana

Direktīvu 86/613/EEK atceļ no .. (11).

Atsauces uz atcelto direktīvu uzskata par atsaucēm uz šo direktīvu.

18. pants

Stāšanās spēkā

Šī direktīva stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

19. pants

Adresāti

Šī direktīva ir adresēta dalībvalstīm.

(1) OV C 228, 22.9.2009., 107. lpp.

(2) Eiropas Parlamenta .. Nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta) un Padomes .. lēmums.

(3) OV L 359, 19.12.1986., 56. lpp.

(4) OV L 6, 10.1.1979., 24. lpp.

(5) OV L 204, 26.7.2006., 23. lpp.

(6) OV L 373, 21.12.2004., 37. lpp.

(7) Seši gadi pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā.

(8) Septiņi gadi pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā.

(9) Divi gadi pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā.

(10) Četri gadi pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā.

(11) Divi gadi pēc šīs direktīvas stāšanās spēkā.

PADOMES PASKAIDROJUMA RAKSTS

I. IEVADS

Komisija 2008. gada 6. oktobrī iesniedza priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par to, kā piemērot vienlīdzības principu attieksmē pret vīriešiem un sievietēm, kuri darbojas pašnodarbinātas personas statusā, un ar ko atceļ Direktīvu 86/613/EEK (1).

Priekšlikums ir daļa no ierosmju kopuma par darba, ģimenes un privātās dzīves saskaņošanu; citas ierosmes ir šādas: priekšlikums pārskatīt Direktīvu par drošības un veselības aizsardzību strādājošām grūtniecēm, sievietēm, kas strādā pēcdzemdību periodā, vai strādājošām sievietēm, kas baro bērnu ar krūti, ziņojums par Barselonas mērķu īstenošanu bērnu aprūpes jomā un paziņojums par darba un privātās dzīves līdzsvaru.

Saskaņā ar parasto procedūru Eiropas Parlaments paziņoja par savu nostāju pirmajā lasījumā 2009. gada 6. maijā (2).

Ekonomikas un sociālo lietu komiteja sniedza atzinumu 2009. gada 24. martā (3).

Komisija pēc Parlamenta atzinuma pirmajā lasījumā neiesniedza oficiālu grozītu priekšlikumu.

Padome 2009. gada 30. novembrī ar kvalificētu balsu vairākumu panāca politisku vienošanos par nostāju pirmajā lasījumā.

Saskaņā ar 294. panta 5. punktu (LESD) Padome 2010. gada 8. martā ar kvalificētu balsu vairākumu pieņēma nostāju pirmajā lasījumā.

II. MĒRĶI

Priekšlikuma mērķis ir grozīt Kopienas tiesisko regulējumu attiecībā uz vienlīdzības principa piemērošanu attieksmē pret vīriešiem un sievietēm, kuri darbojas pašnodarbinātas personas statusā, un šo personu laulātajiem.

Ar to ir paredzēts uzlabot pašnodarbināto personu sociālo aizsardzību, lai novērstu šķēršļus sieviešu uzņēmējdarbībai. Ar to arī iecerēts uzlabot sociālo aizsardzību “līdzstrādājošiem laulātajiem”, kuri bieži vien regulāri strādā kopā ar pašnodarbināto personu, bet kuriem nav attiecīgu tiesību.

Priekšlikuma galvenās nostādnes ir šādas:

— ir mainīta “līdzstrādājošo laulāto” definīcija, lai ietvertu dzīves partnerus (proti, nelaulātus pārus), ja un ciktāl tie atzīti valsts tiesību aktos;

— saskaņā ar 7. panta noteikumiem pašnodarbinātām sievietēm un līdzstrādājošajiem laulātajiem pēc pieprasījuma būtu tiesības uz tādu pašu grūtniecības un dzemdību atvaļinājumu kā darba ņēmējiem (skat. Direktīvu 92/85/EEK);

— saskaņā ar 6. panta noteikumiem līdzstrādājošie laulātie pēc pieprasījuma varētu saņemt vismaz tāda paša līmeņa sociālo aizsardzību, kāda paredzēta pašnodarbinātajām personām.

Kad šī direktīva tiks pieņemta, ar to tiks atcelta Direktīva 86/613/EEK (4), un tā būs piemērojama attiecībā uz tiem aspektiem, uz kuriem neattiecas Direktīva 2006/54/EK, Direktīva 2004/113/EK un Direktīva 79/7/EEK, lai efektīvāk īstenotu vienlīdzības principu attieksmē pret sievietēm un vīriešiem, kuri darbojas pašnodarbinātas personas statusā vai palīdz šādā darbā.

III. PADOMES NOSTĀJA PIRMAJĀ LASĪJUMĀ – ANALĪZE

1. Vispārīgas piezīmes:

a) Komisijas nostāja attiecībā uz Eiropas Parlamenta izdarītajiem grozījumiem

Eiropas Parlaments Komisijas priekšlikumā pieņēma 30 grozījumus (1.–16., 18.–19., 21.–28., 36., 39., 40. un 46. grozījumu). Komisija plenārsēdē notikušajās debatēs norādīja, ka no minētajiem grozījumiem 15 grozījumus tā varētu pieņemt pilnībā, daļēji vai pēc pārstrādāšanas (1., 2., 3., 4., 7., 9., 12., 13., 15., 18., 21., 22., 23., 27. un 28. grozījums). Tomēr pārējie grozījumi (5., 6., 8., 10., 11., 14., 16., 19., 24., 25., 26., 36., 39., 40. un 46. grozījums) Komisijai nav pieņemami.

2. Padomes nostāja pirmajā lasījumā

Padome no Eiropas Parlamenta izdarītajiem grozījumiem pilnībā, daļēji vai pēc pārstrādāšanas varētu pieņemt šādus 10 grozījumus:

— 4. grozījums (10. apsvērums – atsauce uz “affirmative action” (“pozitīva rīcība”): Padome tomēr uzskatīja, ka angļu valodā termina “affirmative action” (“pozitīva rīcība”) vietā būtu jālieto “positive action” (“pozitīva rīcība”) atbilstīgi Direktīvas 2006/54/EK 3. pantam (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 14. apsvērums);

— 9. grozījums (18. apsvērums – teksta precizējums, lai attiecinātu to arī uz pašnodarbinātām personām un līdzstrādājošiem laulātajiem) – Padome nostājas pirmajā lasījumā, 21. apsvērumā pievienoja arī atsauci uz pašnodarbinātu personu dzīves partneriem (ja un ciktāl tie atzīti valsts tiesību aktos);

— 12. grozījums (4. pants – pievienota atsauce uz mērķi veicināt sieviešu uzņēmējdarbību) – Padome piekrita Parlamentam, ka būtu ieteicams pievienot atsauci uz sieviešu uzsāktu uzņēmējdarbību, ņemot vērā, cik nevienlīdzīgi abi dzimumi ir pārstāvēti uzņēmējdarbībā (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 5. pants);

— 13. un 39. grozījums (5. pants – tekstā angļu valodā pirms vārdiem “dzīves partneri” pievienots vārds “starp”) – Padome piekrita Parlamentam, ka angļu valodā šis papildinājums ļautu skaidrāk saprast, ka uzņēmuma dibināšanas nosacījumiem vajadzētu būt vienādiem neatkarīgi no civilstāvokļa; EP normatīvajā rezolūcijā ir norādīts, ka šis grozījums neattiecas uz tekstu latviešu valodā (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 6. pants);

— 18. grozījums (jaunais 7.a pants par līdzstrādājošo laulāto darba atzīšanu) – Padome šā grozījuma būtību iekļāva savas nostājas pirmajā lasījumā 8. apsvērumā;

— 22. grozījums (10. panta 2. punkta jaunais ca) apakšpunkts) – Padome uzskatīja, ka vārdu “ekvivalents” būtu jāaizstāj ar vārdu “atbilstošs” (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 11. panta 2. punkta d) apakšpunkts);

— 23. grozījums (jauna noteikuma pievienošana (jauns 10.a pants) par dzimumu līdztiesības jautājumu iekļaušanu dažādās politikas jomās) – Padome uzskatīja, ka šis jaunais noteikums neapšaubāmi ir uzlabojums, salīdzinot ar spēkā esošo direktīvu (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 12. pants);

— 27. grozījums (14. panta 2. punkts): Padome varētu piekrist tai grozījuma daļai, kurā ieviests nosacījums (“ja to pamato īpašas grūtības”), bet papildu termiņa saīsināšanu līdz vienam gadam uzskatīja par nepieņemamu. Tā arī neatbalstīja papildu termiņa attiecināšanu uz visiem šīs direktīvas noteikumiem (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 16. panta 2. punkts);

— 28. grozījums (jaunais 14.a pants – minimālās prasības): Padome šā grozījuma būtību iekļāva nostājas pirmajā lasījumā 22. apsvērumā.

Tomēr Padome uzskatīja, ka nebūtu ieteicams pieņemt šādus grozījumus:

— 1. grozījums (4. apsvērums – atsauce uz nepieciešamību uzlabot amatniecībā, tirdzniecībā, mazos un vidējos uzņēmumos un brīvajās profesijās līdzstrādājošu laulāto stāvokli) – Padome neuzskatīja, ka būtu konkrēti jānorāda šīs nozares (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 4. apsvērums);

— 2. grozījums (jaunais 4.a apsvērums) – Padome neuzskatīja, ka būtu lietderīgi ieviest obligātu reģistrācijas sistēmu līdzstrādājošiem laulātajiem. Turklāt Padomes nostājas pirmajā lasījumā 16. apsvērumā ir teikts, ka pašnodarbinātu personu, kam ir tiesības uz sociālo aizsardzību, līdzstrādājošiem laulātajiem vai dzīves partneriem arī vajadzētu būt tiesībām uz sociālo aizsardzību. Dalībvalstīm vajadzētu būt pienākumam veikt vajadzīgos pasākumus, lai saskaņā ar valsts tiesību aktiem organizētu šādu sociālo aizsardzību. It īpaši dalībvalstu ziņā ir lemt, vai šādu sociālo aizsardzību īstenot kā obligātu sistēmu vai pēc brīvprātības principa;

— 3. grozījums (jaunais 7.b apsvērums) – Padome neuzskatīja, ka būtu lietderīgi ieviest pienākumu skaidri definēt līdzstrādājošu laulāto statusu un noteikt viņu tiesības;

— 5. grozījums (11. apsvērums) – Padome neuzskatīja, ka būtu lietderīgi mainīt spēkā esošās Direktīvas 86/613/EEK pašreizējo formulējumu (Padomes nostājas pirmajā lasījuma 13. apsvērums);

— 6. grozījums (12. apsvērums) – Padome uzskatīja šo grozījumu par nevajadzīgu, jo saskaņā ar iedibināto judikatūru dalībvalstīm, īstenojot savu kompetenci, ir jāievēro Kopienas tiesību akti atbilstoši Tiesas interpretācijai;

— 7. grozījums (13. apsvērums) – Padome neuzskatīja, ka būtu lietderīgi paredzēt noteikumu, ka līdzstrādājošo laulāto aizsardzības līmenim vajadzētu būt proporcionālam viņu līdzdalības pakāpei pašnodarbinātās personas ģimenes uzņēmuma darbībā. Tā uzskatīja, ka dalībvalstīm pašām būtu jāorganizē šī sociālā aizsardzība atbilstoši valstu tiesību aktiem, īpaši – jālemj, vai šī sociālā aizsardzība var būt proporcionāla līdzdalības pakāpei pašnodarbinātas personas darbībā un/vai ieguldījumu līmenim (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 16. apsvērums);

— 8. grozījums (16. apsvērums) – Padome nevarēja pieņemt šo grozījumu, jo uzskatīja, ka atsauce uz sociālās aizsardzības sistēmu kvalitāti un noturību ilgtermiņā būtu jāsaglabā (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 19. apsvērums);

— 10. grozījums (2. panta 1. punkta a) apakšpunkts) – Padome uzskatīja, ka būtu lietderīgi dzēst šo definīciju un pārvietot to uz jaunu pantu (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 2. pants) par direktīvas darbības jomu. Turklāt Padome neuzskatīja, ka būtu lietderīgi atsaukties uz tādām nozarēm kā lauksaimniecība, brīvās profesijas, amatniecība un mazi un vidēji uzņēmumi, jo uzskatīja, ka nav pamatota iemesla grozīt spēkā esošajā direktīvā izklāstīto definīcijas tekstu;

— 11. grozījums (3. panta 1. punkts) – Padome neuzskatīja, ka situācijām, kurās būtu jāievēro nediskriminācijas princips, vajadzētu pievienot atsauci uz uzņēmuma vadīšanu, jo nesaskatīja pamatotu iemeslu mainīt spēkā esošos Direktīvas 86/613/EEK noteikumus (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 4. panta 1. punkts);

— 14. un 40. grozījums (6. pants) – lai gan Padome varētu piekrist tam, ka tiek pievienota atsauce uz dzīves partneriem, tomēr tai nav pieņemami grozījumos izklāstītie noteikumi par sociālo aizsardzību, jo Padome uzskata, ka dalībvalstīm pašām būtu jālemj, vai šo sociālo aizsardzību īstenot kā obligātu sistēmu vai pēc brīvprātības principa (kā sīkāk paskaidrots Padomes nostājas pirmajā lasījumā 16. apsvērumā);

— 15. grozījums (7. panta 1. punkts par grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma ilgumu) – Padome uzskatīja, ka direktīvā nevajadzētu paredzēt iespēju izvēlēties grūtniecības un dzemdību atvaļinājuma ilgumu, jo tas skartu spēkā esošus un turpmākus valstu tiesību aktus, bet gan paredzēt pienācīgu maternitātes pabalstu, kas dotu iespēju grūtniecības dēļ pārtraukt profesionālo darbību (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 8. panta 1. punkts);

— 16. grozījums (7. panta 3. punkts) – Padome uzskatīja, ka šāds noteikums būtu neskaidrs un radītu juridisku nenoteiktību, jo būtu jāzina, kāds varētu būt diskriminācijas pamats (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 8. panta 3. punkts);

— 19. grozījums (8. panta 1. punkts – pievienots vārds “efektīvs”) – Padome uzskatīja, ka teksts būtu jāsaskaņo ar spēkā esošajiem Direktīvas 2006/54/EK un Direktīvas 2004/113/EK noteikumiem (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 9. panta 1. punkts);

— 21. grozījums (10. panta 2. punkts – atsauce uz 1. punktā minēto struktūru) – Padome uzskatīja, ka būtu jāizmanto Komisijas priekšlikumā izmantotais formulējums (“struktūras”), lai būtu skaidrs, ka 10. panta 2. punktā minētajām struktūrām vajadzētu būt tām pašām, kas ir atbildīgas Direktīvas 2004/113/EK un Direktīvas 2006/54/EK izpratnē (Padomes nostājas pirmajā lasījuma 11. panta 2. punkts);

— 24. grozījums (11. pants – atsauce uz internetu kā informācijas sniegšanas līdzekli) – Padome neuzskatīja, ka būtu lietderīgi mainīt Komisijas priekšlikuma tekstu, kas sakrīt ar spēkā esošajiem Direktīvas 2006/54/EK un Direktīvas 2004/113/EK noteikumiem (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 13. pants);

— 25. grozījums (13. panta 1. punkts – termiņi informācijas sniegšanai par šīs direktīvas piemērošanu un Komisijas ziņojumam par direktīvu) – Padome neatbalstīja Komisijas priekšlikumā paredzēto termiņu samazināšanu (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 15. pants);

— 26. grozījums (13. pants (jauns) – direktīvas pārskatīšana) – Padome neuzskatīja, ka būtu nepieciešams paredzēt pārskatīšanas klauzulu;

— 36. grozījums (2.a pants (jauns) – jebkādas diskriminācijas aizliegums civilstāvokļa vai ģimenes stāvokļa dēļ) – Padome uzskatīja, ka to pašu iemeslu pēc, kuri attiecas uz 6. grozījumu, šo grozījumu nebūtu lietderīgi ņemt vērā;

— 46. grozījums (7. panta 4. punkts – noteikums par piekļuvi valsts sociālajiem pakalpojumiem papildus maternitātes pabalstam) – Padome neatbalstīja grozījumu, jo uzskatīja, ka dalībvalstīm būtu jānosaka, vai piekļuve šiem sociālajiem pakalpojumiem ir maternitātes pabalsta alternatīva vai arī tā daļa (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 8. panta 4. punkts).

Komisija ir pieņēmusi Padomes nostāju pirmajā lasījumā.

3. Īpaši komentāri

Sociālā aizsardzība (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 7. pants un 16. apsvērums)

Padome piekrīt Parlamentam par principu, ka, ņemot vērā pašnodarbinātu personu (kam ir piekļuve sociālās aizsardzības sistēmai) laulāto vai – ja un ciktāl tie ir atzīti valsts tiesību aktos - dzīves partneru dalību ģimenes uzņēmuma darbā, arī viņiem vajadzētu būt tiesībām uz sociālo aizsardzību.

Padome uzskata, ka dalībvalstīm vajadzētu būt pienākumam veikt nepieciešamos pasākumus, lai saskaņā ar valsts tiesību aktiem organizētu šādu sociālo aizsardzību. It īpaši dalībvalstu ziņā vajadzētu būt lēmumam, vai šādu sociālo aizsardzību īstenot kā obligātu sistēmu vai pēc brīvprātības principa, piešķirot to tikai pēc līdzstrādājošu laulāto un dzīves partneru pieprasījuma.

Dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai paredzēt, ka šāda sociālā aizsardzība var būt proporcionāla dalībai pašnodarbinātās personas darbā un/vai ieguldījumu līmenim.

Neskarot šīs direktīvas noteikumus, dalībvalstīm vajadzētu būt iespējai saglabāt valsts noteikumus, ar kuriem ierobežo dažu pašnodarbināto personu vai profesiju pārstāvju piekļuvi dažām sociālās aizsardzības sistēmām vai konkrēta līmeņa aizsardzībai, tostarp īpašiem finansējuma nosacījumiem, ja viņiem tiek nodrošināta piekļuve vispārējai sistēmai.

Maternitātes pabalsti un aizvietotāju dienesti (Padomes nostājas pirmajā lasījumā 8. pants, kā arī 17. un 18. apsvērums)

Padome piekrīt Parlamenta nostājai par to, ka pašnodarbinātām personām – grūtniecēm, kā arī pašnodarbinātu personu sievām vai dzīves partnerēm – grūtniecēm, ņemot vērā viņu ekonomisko un fizisko neaizsargātību, ir jāpiešķir pietiekami ilgs grūtniecības un dzemdību atvaļinājums, lai tas nodrošinātu pienācīgu normālas grūtniecības gaitu un mātes fizisku atlabšanu pēc normālām dzemdībām.

Tomēr, ņemot vērā viņu pašnodarbinātas personas statusu, Padome neuzskatīja, ka būtu lietderīgi pašnodarbinātām sievietēm un analoģiski arī pašnodarbinātu personu līdzstrādājošām sievām vai dzīves partnerēm pēc pieprasījuma piešķirt tikpat ilgu grūtniecības un dzemdību atvaļinājumu, kā ir paredzēts Direktīvā 92/85/EEK. Šī direktīva ir piemērojama tikai tām darba ņēmējām, uz kurām attiecas citādi noteikumi nekā uz pašnodarbinātām sievietēm.

Šajā nolūkā Padome uzskatīja, ka lietderīgāk būtu noteikt, ka pašnodarbinātām sievietēm un pašnodarbinātu personu sievām un dzīves partnerēm saskaņā ar valstu tiesību aktiem būtu jāpiešķir pienācīgs maternitātes pabalsts, kas dotu iespēju vismaz 14 nedēļas pārtraukt profesionālo darbību grūtniecības dēļ vai bērna kopšanas nolūkos.

Dalībvalstu kompetencē arī turpmāk vajadzētu būt tiesībām organizēt šādu pabalstu piešķiršanu, arī noteikt ieguldījumu līmeni un visus pasākumus attiecībā uz pabalstiem un maksājumiem, ar noteikumu, ka tiek izpildīti šīs direktīvas obligātie noteikumi. It īpaši dalībvalstīm vajadzētu būt tiesībām noteikt, kurā laikposmā pirms un/vai pēc dzemdībām piešķir tiesības uz maternitātes pabalstiem. Tām arī būtu jānosaka, vai, lemjot par ieguldījumiem un/vai pabalstiem, būtu jāņem vērā attiecīgās personas vai ģimenes ekonomiskie apstākļi.

Turklāt, lai ņemtu vērā pašnodarbinātības īpatnības, Padome uzskatīja, ka pašnodarbinātām sievietēm un pašnodarbinātu personu laulātajām vai – ja un ciktāl tās atzītas valsts tiesību aktos – dzīves partnerēm, cik vien iespējams, būtu jādod pieeja jebkādiem pastāvošiem dienestiem, kas nodrošina pagaidu aizstājējus, vai citiem pastāvošiem valsts sociālajiem pakalpojumiem, tādējādi dodot viņām iespēju pārtraukt profesionālo darbību grūtniecības dēļ vai bērna kopšanas nolūkos. Pieeja šādiem dienestiem varētu būt alternatīva maternitātes pabalstam vai arī tā daļa.

IV. NOSLĒGUMS

Padome uzskata, ka tās nostāja pirmajā lasījumā par to, kā piemērot vienlīdzības principu attieksmē pret vīriešiem un sievietēm, kuri darbojas pašnodarbinātas personas statusā, ir līdzsvarots un reāls risinājums Komisijas priekšlikumā aplūkotajām problēmām, īpaši – ņemot vērā to, ka nevajadzētu iejaukties dalībvalstu sociālā nodrošinājuma sistēmu un to finansēšanas organizācijā.

Padomes skatījumā šajā nostājā izklāstītajiem noteikumiem vajadzētu palīdzēt novērst šķēršļus sieviešu pašnodarbinātības iespējām, līdz ar to ļaujot darbu pašnodarbinātas personas statusā vieglāk apvienot ar ģimenes pienākumiem.

Padome gaida konstruktīvas sarunas ar Eiropas Parlamentu, lai panāktu galīgu vienošanos par šo nozīmīgo direktīvu.

(1) Padomes Direktīva 86/613/EEK (1986. gada 11. decembris) par to, kā piemērot vienlīdzīgas attieksmes principu pret pašnodarbinātiem vīriešiem un sievietēm, to skaitā lauksaimniecībā nodarbinātiem, un par pašnodarbinātu grūtnieču un māšu aizsardzību (OV L 359, 19.12.1986., 56. lpp.)

(2) Dokuments vēl nav publicēts Oficiālajā Vēstnesī.

(3) OV C 228, 2009. gada 22. septembris, 107. lpp.

(4) Padomes Direktīva 86/613/EEK (1986. gada 11. decembris) par to, kā piemērot vienlīdzīgas attieksmes principu pret pašnodarbinātiem vīriešiem un sievietēm, to skaitā lauksaimniecībā nodarbinātiem, un par pašnodarbinātu grūtnieču un māšu aizsardzību (OV l 359, 19.12.1986., 56. lpp.).