ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.3.1

Nav noslēpums, ka līdz šim laikam ne tuvu nav sasniegti tālejošie izaugsmes un nodarbinātības mērķi, kurus, pamatojoties uz salīdzinoši labvēlīgu ekonomikas stāvokli, 2000. gada martā Lisabonā izvirzīja Eiropadome. Vispārējās ekonomikas politikas pamatnostādnēs (2005. gada 12. jūlijs) ir teikts: “ES ekonomika vairākos aspektos ir tālāk no sava mērķa kļūt par pasaules viskonkurētspējīgāko ekonomiku nekā tā bija 2000. gada martā.” (6) Ne tikai ilgstoši augstais bezdarba līmenis, kas atspoguļo tikai nelielu nodarbinātības līmeņa uzlabojumu, proti, 2003. gadā nodarbinātības līmenis sasniedza 63 % rādītāju, kas ir būtiski zemāks mērķi, kas jāsasniedz līdz 2010. gadam, proti, nodarbinātības līmeni 70 % apmērā, bet arī zemais ražīguma pieaugums tiek uzskatīts par vienu no neveiksmes iemesliem. Jau 2004. gada novembrī Wim Kok kga vadītās ekspertu grupas ziņojumā par Lisabonas stratēģiju ir vērsta uzmanība uz šo parādību. Darba ražīguma (uz vienu nostrādāto stundu) pieauguma kritumā, kas kopš 1990-to gadu vidus vērojams ES, “vienlīdz var vainot gan mazākus ieguldījumus uz vienu strādājošo, gan tehnoloģiskās attīstības tempa palēnināšanos.” (7) Tāpat saskaņā ar ekspertu grupas ziņojumā teikto šī palēnināšanās ir saistīta “ar tiem pašiem iemesliem, kas liedza Eiropai sasniegt Lisabonas stratēģijas mērķus: nepietiekami ieguldījumi pētniecībā un attīstībā, un izglītībā; viduvēja spēja pārveidot pētījumus produktos, ko var pārdot, procesos un zemāki darba ražīguma rādītāji Eiropas IKT (…) ražošanas nozarē un uz Eiropas IKT izmantošanu balstītajos pakalpojumos (…) sakarā ar lēnāku IKT izplatīšanas tempu.” (8) Tātad Eiropas ekonomikai acīmredzot trūkst ieguldījumu uz nākotni orientētu produktu un tehnoloģiju jomā, kā arī spējas radīt jauninājumus, kuru priekšnoteikums ir arī ieguldījumi darbinieku kvalifikācijas jomā. Viens no rādītājiem šajā sakarā ir izdevumi pētniecības un attīstības jomā, kas ir nelieli salīdzinājumā ar mērķi, kas jāsasniedz līdz 2010. gadam, proti, 3 % no iekšzemes kopprodukta (IKP). Turklāt tikai 55 % no pētniecības izdevumiem Eiropas Savienībā sedz privātais sektors, un šis fakts tiek uzskatīts par būtisku iemeslu, kura dēļ jauninājumu jomā pastāv plaisa starp ASV un ES. (9)
2.4

Ņemot vērā dalībvalstu tiesības un pienākumus un saskaņā ar pašreiz spēkā esošās direktīvas noteikumiem, priekšlikumā noteikts, ka: — dalībvalstīm jānodrošina brīvība uztvert citu dalībvalstu pārraidītos audiovizuālo paziņojumu informācijas nesējus; — dalībvalstīm savā tiesību sistēmā ar atbilstīgiem līdzekļiem jānodrošina, lai to jurisdikcijā esošie informācijas nesēju pakalpojumu sniedzēji efektīvi izpildītu šīs direktīvas noteikumus; — dalībvalstis “saglabā tiesības pieprasīt, lai to jurisdikcijā esošie informācijas nesēju pakalpojumu sniedzēji ievērotu sīkāk izstrādātus vai stingrākus noteikumus jomās, uz kurām attiecas šī direktīva.”; — dalībvalstīm ir tiesības nodrošināt, lai sabiedrībai būtu brīvi pieejamas plašu sabiedrību interesējošas pārraides, nepieļaujot, ka tās raida ekskluzīvi tikai to jurisdikcijā esošie audiovizuālo informācijas nesēju pakalpojumu sniedzēji; — dalībvalstīm jānodrošina, ka to jurisdikcijā esošie informācijas nesēju pakalpojumu sniedzēji nepārraida kinematogrāfijas darbus ārpus laika, kas saskaņots ar tiesību subjektiem; — dalībvalstīm jānodrošina (kad vien iespējams un atsevišķos gadījumos — progresīvā veidā), lai raidorganizācijas rezervētu lielāko daļu apraides laika Eiropas vai ar to saistītiem darbiem un 10 % no šā laika (vai 10 % no programmas sastādīšanas budžeta) Eiropas darbiem, kuru autori ir neatkarīgu no raidorganizācijas, pietiekamu apraides laika daļu paredzot jaunākajiem darbiem. Aprēķinātajā laikā nav iekļauti noteikta satura raidījumi, piemēram, ziņas, sporta notikumi, spēles, reklāma, teleteksta pakalpojumi un televeikals.
3.8

EESK piekrīt Esko Aho kga ziņojumā norādītajam par to, ka uzņēmumiem, kuros ir vairāk nekā 250 darbinieku, netiek veltīta pienācīga uzmanība; viens no iespējamiem tā iemesliem ir MVU definīcija, kas, salīdzinājumā ar ASV un Japānas MVU definīciju, ir pārāk ierobežota. Lai izveidotu Eiropas inovācijas ekonomiku, kas saistīta ar sociālo kohēziju, EESK uzskata, ka īpaša uzmanība jāveltī inovatīvu MVU finansēšanai. Pat, ja citi inovācijas dati Itālijā nav tik pozitīvi, tomēr neizbrīna fakts, ka Emilia Romagna reģiona Region Paxis ir viens no aktīvākajiem. Tāpat pakalpojumiem uzņēmumu atbalsta jomā ir jābūt atbilstošiem MVU īpašībām dažādās to formās (kooperatīvi, citi sociālās ekonomikas uzņēmumi u.c.).
1.2.2

Komiteja atzīmē, ka uguņošanas ierīču pārbaudei un atbilstības CEN specifikācijām nodrošināšanai noteiktie pasākumi paredz importētāju un izplatītāju atbildību. Tādēļ Komiteja iesaka direktīvā skaidri noteikt to, ka importētājiem, nododot pasūtījumus ražotājiem visā pasaulē, jānorāda konkrēti standarti, kas nepieciešami, lai attiecīgo produktu nodrošinātu ar CE marķējumu. Par produktu pārbaudi un CE marķējumu atbild ražotājs, bet importētājam ir sekundāra atbildība, nodrošinot to, ka produkti ar CE marķējumu patiesi atbilst CEN standartiem, lai izvairītos no viltotu produktu laišanas tirgū.
2.2.4

Konkurences politikas neatkarība ir jāsaglabā un jāstiprina. To vajadzētu arī saistīt ar Eiropas Savienības pārējo politiku, piemēram, tām politikas jomām, kas attiecas uz patērētāju, ekonomikas attīstības, inovāciju, paplašināšanas, nodarbinātības un ekonomiskās un sociālās kohēzijas veicināšanu. Izmantojot pašreizējās un turpmākās reformas, konkurences politikā ir jāatspoguļo minētā orientācija uz citām politikas jomām. Komisijai noteikti jārīkojas, cenšoties sasniegt pastāvīgu līdzsvaru, lai pēc iespējas efektīvāk aizsargātu Eiropas Savienības patērētājus, uzņēmumus un vispārējās intereses. Tāpēc pamatnostādņu izstrādē strīdīgos gadījumos jāievēro noteiktas prasības, proti: — jāturpina stingra konkurences noteikumu piemērošana, jo īpaši attiecībā uz valsts atbalstu, lai izvairītos no jebkādām atlaidēm par labu valsts atbalstam attiecīgās valsts spēcīgākajiem uzņēmumiem vai monopoluzņēmumiem, kas varētu kavēt konkurenci dalībvalstu un ES līmenī, jo īpaši kaitējot maziem un vidējiem uzņēmumiem. Tieši pretēji — ir jāatbalsta inovāciju un pētniecību sekmējošs valsts ieguldījums, lai atbalstītu lielos federatīvos Eiropas projektus un atbalstītu mazo un vidējo uzņēmumu inovāciju potenciālu. Arī nodarbinātību sekmējošai politikai galvenokārt jāattiecas uz pakalpojumu sniegšanu privātpersonām (mūžizglītība, bērnu pieskatīšana, mobilitāte, jebkura veida diskriminācijas novēršana), nevis uz tiešo atbalstu, kas radītu konkurences izkropļojumus; — jākritizē jauna veida pret konkurenci vērstās darbības, piemēram, privātā sektora monopolu aizstāšana ar valsts monopoliem, saimnieciskās darbības radīta dominējošā pozīcija (piemēram, ražotāju atkarība no izplatītājiem un otrādi). Jāņem vērā mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) īpašais stāvoklis; minētie uzņēmumi ir Eiropas izaugsmes virzītājspēks, tomēr to dibināšanu un attīstību bieži vien kavē diskriminējoša rīcība (valsts atbalsta monopoli, dominējoša pozīcija). Jo īpaši būtu ieteicams atbalstīt MVU sadarbību un apvienošanu, kas nereti ir vienīgais veids, lai panāktu vienlīdzīgus nosacījumus attiecībā pret konkurentiem; — jārīkojas tā, lai patērētāji tiešām varētu gūt labumu no apjomradītiem ietaupījumiem un izmantot Eiropas vienotā tirgus iespējas;
2.6

Izstrādājot procedūru, Komisija ievērojusi šādus pamatprincipus: a) procedūrai jābūt pēc iespējas vienkāršai, un tās pamatā jābūt vienota parauga procesuālo dokumentu lietošanai; b) īsi procesuālie termiņi, kas procedūru lielā mērā paātrina; c) pamatā procedūra ir rakstiska bez pušu mutiskas uzklausīšanas; ja tiesa uzskatīs to par nepieciešamu, puses var uzklausīt ar audio, video vai e–konferences palīdzību; d) pietiekamas garantijas, ka tiks ievērots sacīkstes princips un tiks sniegti pierādījumi; e) liela tiesnešu rīcības brīvība pierādījumu izvērtēšanā un iegūšanā; f) spriedums ir izpildāms tūlīt, bez iespējas to pārsūdzēt, saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem; jāgarantē, ka spriedums tiks izpildīts un atzīts ikvienā dalībvalstī bez nepieciešamības piemērot ekzekvatūras procedūru, kas paredz, ka spriedumu par izpildāmu atzīst citas valsts tiesa, un bez iespējas apstrīdēt sprieduma atzīšanu; g) puses nav obligāti jāpārstāv advokātam.
3.5

EESK atzīst, ka atsevišķos gadījumos, kad ir aizdomas par izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, uzrādot nepamatoti augstas vai nepamatoti zemas darījumu vērtības, ar nodokli apliekamā summa jānosaka, vadoties no atvērtā tirgus vērtības. Tomēr praktiskajā piemērošanā, nosakot būtisku atšķirību starp darījuma vērtību un atvērtā tirgus vērtību, var rasties grūtības, jo nav skaidras definīcijas nedz atvērtā tirgus vērtības jēdzienam, kas ir atkarīga no iesaistīto pušu vērtējuma, nedz būtiskas vērtības starpības jēdzienam. EESK izsaka bažas par to, ka skaidrības trūkums var radīt nenoteiktību uzņēmējdarbībā. Tādēļ dalībvalstu normatīvajos aktos šis instruments būtu piemērojams ar nosacījumu, ka tiek dota precīza atvērtā tirgus vērtības definīcija un skaitliska norāde par to, kas ir uzskatāms būtisku atšķirību.
3.6

ES un Turcijas AKK darbojas jau kopš tās dibināšanas, tajā ietilpst 18 EESK un 18 Turcijas locekļi atšķirībā no pārējām AKK, kur ir paredzēti 6 vai 9 EESK locekļi (2 vai 3 no katras grupas). Dubultais locekļu skaits ir pamatots ar valsts lielumu un iespējamo problēmu sarežģītību, kas ir izskaidrojamas arī ar to, ka Turcija ir pirmā islama valsts, kas iesniedza pieteikumu dalībai ES.
2.9

Pasaules dzīvnieku veselības organizācija (OIE) nesen ir paudusi ieteikumus par virkni citu dzīvnieku veselības aspektu, no kuriem izriet pieaugoša starptautiskā izpratne par starptautisku minimālo standartu nepieciešamību. Pamats OIE ieteikumiem tika radīts kādā konferencē 2004. gadā, kurā notika konstruktīvs dialogs starp iestādēm, zinātniekiem, interešu grupām un nevalstiskajām organizācijām (NVO) no visas pasaules, tostarp arī no vairākām jaunattīstības valstīm. Šajā konferencē tika uzsvērta nepieciešamība balstīt starptautiskos dzīvnieku labturības standartus uz zinātniskiem pamatiem. Komiteja minētā uzdevuma izpildē saskata nepieciešamību pēc PTO rīcības tādā gadījumā, ja OIE vadībā pieņemtie minimālie standarti būtu jāievieš arī PTO līmenī.
2.1

Regulas mērķis ir izveidot Kopienas piesārņojošo vielu izplūdes un pārneses reģistru, kas veicinās Eiropas atbilstību Kijevas protokola nosacījumiem. Šajā nolūkā tiek piedāvāts visaptverošs to terminu definīciju saraksts, kas var atšķirties no IPPC direktīvā iekļautajiem terminiem un kuri attiecas uz piesārņotājiem (vielām) un darbību (iekārtām), kam piemērojama minētā regula neatkarīgi no tā, vai pārstāvēts valsts vai privātais sektors, un informācija, kurai jābūt iekļautai Piesārņojošo vielu izplūdes un pārneses reģistrā (PRTR) (3. pants) ir klasificēta trīs šādās kategorijās: — piesārņojošu vielu izplūde saistībā ar I pielikumā minētajām darbībām, kā noteikts 5. panta a) apakšpunktā; — atkritumu un neattīrītu notekūdeņu pārnese ārpus teritorijas saistībā ar I pielikumā minētajām darbībām, kā noteikts 5. panta 1. punkta b) un c) apakšpunktos; — piesārņotāju izplūde no difūzajiem (piesārņojuma) avotiem.
3.3

Saskaņā ar Komisijas teikto, pašlaik spēkā esošo noteikumi par atbrīvojumu no PVN ir neelastīgi un nav konsekventi, jo atsevišķām dalībvalstīm to pievienošanās brīdī vai citos gadījumos piešķirts dažāda veida atbrīvojums. Dažādās valstīs pastāv atšķirīgi nodokļu režīmi un atbrīvojumu režīmi: līdz ar īslaicīgu atvieglojumu vai to piemērošanas apjoma paplašināšanu šīs atšķirības nebūt netiek samazinātas, bet gan pieaug. Priekšlikums paredz lielāku elastību attiecībā uz griestu noteikšanu atbrīvojumu piešķiršanai: priekšlikumā izvirzīts aicinājums noteikt griestus 100 000 euro apmērā, katrai dalībvalstij dodot tiesības pēc tās ieskatiem noteikt zemāku robežu, kas var atšķirties atkarībā no tā, vai tiek piegādātas preces vai pakalpojumi.
2.5

LEADER pieeja ir paplašināta, attiecinot to uz visām trim asīm un tai jāvelta vismaz 7 % no visiem KLP lauku attīstības programmai paredzētajiem līdzekļiem. Komisija ierosina šai programmai veltīt uz rādītājiem balstītu rezervi (3 % no ELFLA).
4.4

Septītais princips — pakalpojumu un situāciju dažādības respektēšana — “Tomēr tas nenozīmē, ka nav nepieciešams nodrošināt Kopienas pieejas konsekvenci dažādos sektoros vai ka kopēju koncepciju izstrādāšana vairākiem sektoriem nevarētu būt noderīga”. Saskaņā ar ieteikto virzienu Komisija atkārtoti izvērtēs vispārējo interešu pakalpojumu ietvarlikuma iespējamību un nepieciešamību, stājoties spēkā Konstitucionālajam līgumam, un iesniegs ziņojumu pirms 2005. gada beigām. Tādējādi Baltajā grāmatā netiek izskatīts EESK un daudzu citu Eiropas dalībnieku aicinājums izstrādāt pamatdirektīvu (skatīt EESK Atzinumu par “Zaļo grāmatu par vispārējo interešu pakalpojumiem” — OV C 80, 2004. gada 30. marts). Tomēr pastāv skaidra nepieciešamība konsolidēt VIP kā vienu veselu, iekļaujot vispārējo interešu sociālos un veselības pakalpojumus, ņemot vērā to specifiskās iezīmes, ja tās ir saistītas ar konkurences likumu, finansēšanu, subsidiaritātes principa ieviešanu un to lomu Eiropas integrācijā.
1.14

Attiecībā uz mazāk attīstītajām valstīm (MAV) Komisijai nav ierosinājumu par importa līmeņu administrēšanu. Tā pieprasa, lai no MAV ievestā cukura cena nebūtu zemāka par minimālo cenu cukuram no ĀKK. Attiecībā uz Balkānu valstīm Komisija plāno apspriest importa kvotu. Sākot no 2009. gada iniciatīvas “visu, izņemot ieročus” iniciatīvas ietvaros cukurs no 49 vismazāk attīstītajām valstīm varēs nokļūt bez muitas un kvotām Eiropas tirgū.
5.4.3

Jāuzsāk sadarbības uzlabošana starp ekonomikas, sociālajām, administratīvajām un vides reformām no vienas puses un dalībvalstīm no otras. Jānodrošina salīdzināmība un savstarpējas pastiprināšanas iespējas. Raugoties no pašreizējā strukturālo reformu situācijas viedokļa dalībvalstīs, īpaši svarīgi: — nodrošināt telekomunikāciju, enerģētikas un transporta tīklu sadarbību pie optimāliem nosacījumiem izdevumu, kvalitātes un drošības izteiksmē; — paātrināt ES finansiālā tirgus integrāciju pie nosacījumiem, kas izlīdzinātu nepastāvību, saskaņošanu, drošību, konkurenci un pašregulāciju; — panākt ražošanas attīstību gan tieši uzņēmumos, piem., darba organizācijā, IT un jauno tehnoloģiju izmantošanā, gan ar valsts pārskaitījumu lielāku ekonomisko un sociālo efektivitāti, ietverot ekonomiku dažādos līmeņos — piekļūšana valsts sektoram, Eiropas informācijas dienestu sadarbība — un atvieglojot valsts sektora deficītu absorbciju; — nodrošināt, ka pētnieciskais budžets ir samērojams ar ES nospraustajiem mērķiem par 3 % no IK, kur divas trešdaļas no pētījumiem jāfinansē privātajam sektoram un valsts programmas ir saistītas savstarpēji un ar FRDP, — veicināt mācekļa stāvokli un apmācības kursus, padarīt tos pieejamākus un arī turpmāk attīstīt Eiropas apmaiņas programmas; — paaugstināt darba meklētāju piemērotību ar apmācību programmu un individuālu atbalstu, lai veicinātu to iesaistīšanos darba tirgū; — iedrošināt darba meklētājus, kā vīriešus, tā sievietes, jaunus un vecus, izvērst pašnodarbināto ekonomiskās aktivitātes, atvieglojot administratīvās procedūras un netraucējot viņus no sociālās drošības viedokļa; — nodrošināt sociālās drošības kredītspēju, kas garantēs tās ilgspējīgumu, paturot prātā Eiropas iedzīvotāju novecošanos, tajā pašā laikā apkarojot un likvidējot nelegālu un nedeklarētu darbu; — samazināt reglamentāciju, īpaši priekš MVU, veicot, kā minēts iepriekš, efektīvākus pasākumus, lai apkarotu nelegālo ekonomiku; — īpaša uzmanība būtu veltāma uzņēmumu veidošanai un uzņēmumu gara attīstībai, attiecīgi pārveidojot nodokļu un administratīvos priekšrakstus; — nostiprināt ilgspējīgu attīstību un veicināt jaunas tehnoloģijas šajā jomā — kas Eiropas uzņēmumiem atvēru jaunus tirgus visā psaulē — ar plašāku labas pieredzes apmaiņu, ko būtu derīgi apkopot datu bāzē.
4.4

Komisijas pievēršanās starptautiskajiem revīzijas pamatprincipiem un līdz ar to — ISA (International Standards on Auditing) ir apsveicama. To pielietošana, ņemot vērā uz kapitāla tirgu orientēto uzņēmumu pienākumu, sākot ar 2005. gadu savu koncernu gada noslēguma pārskatus sastādīt uz IAS (International Accounting Standards) vai IFRS (International Financial Reporting Standards) bāzes (4), ir uzskatāma par atbilstošu no tā izrietošo pasākumu. Starptautisko revīzijas standartu attīstībā būtu jāievēro zināmi pamatprincipi, un šo standartu kvalitātei jāatbilst augstām prasībām. Tādēļ Komisijas ierosinātā procedūra standartu atzīšanai principā tiek atbalstīta. Tomēr starptautiski atzītu revīzijas standartu atzīšanas priekšnoteikums ir visu iesaistīto pušu un visas sabiedrības interešu ievērošana ar caurredzamas standartizācijas procedūras (“due process”) palīdzību. Tāpēc Komisijai jau priekšlaikus un intensīvi ir jāiestrādā tās priekšlikumi standartizācijas procesā.
2.3.

Regula attieksies uz jebkuru kompāniju, kas ekspluatē vienu vai vairākus no sekojošiem kuģiem uz jūras: — kravas kuģi, kas kuģo ar kādas dalībvalsts karogu un ir iesaistīti starptautiskajos un vietējos pārvadājumos; — pasažieru kuģi, kas kuģo ar kādas dalībvalsts karogu un izpilda starptautiskos pārvadājumus; — pasažieru kuģi, neatkarīgi no to karoga, kas iesaistīti vietējos reisos A un B klases jūras zonās kā noteikts direktīvas Nr. 98/18/EC 4. punktā; — ro-ro tipa pasažieru prāmji, neatkarīgi no to karoga, kas veic pārvadājumus uz un no Kopienas dalībvalstu ostām regulāros ro-ro tipa pasažieru prāmju pakalpojumos, un — kravas kuģi, neatkarīgi no to karoga, kas iesaistīti pārvadājumos uz un no Kopienas dalībvalsts ostām saskaņā ar kabotāžas fīderu pakalpojumiem.
2.7

Komisijas priekšlikums ietver ierobežojumus, kuri ļauj Dalībvalstīm ieviest nodokļu aplikšanas sistēmu smagsvara transportam, kura kopējais maksimālais svars ir lielāks par 3,5 tonnām. Patreiz spēkā esošajā direktīvā “Eirovinjete” fiksētais maksimālais limits ir līdz 12 tonnām. Pēc Komitejas paziņojuma, no vienas puses, ņemot vērā to, ka šīs izmaksas saistītas gan ar transportu, gan drošību, sastrēgumu brīdinājumi un prettrokšņa sienas ir ietveramas priekšlikuma piemērošanas laukā, un no otras puses, ka tūrisma transports un kravas automašīnas vai mazas kravas automašīnas, kuru kopējā masa ir zemāka par 3,5 tonnām, arī piedalās šo izmaksu segšanā, tad šīm automašīnām visbeidzot jābūt izslēgtām no priekšlikuma direktīvas piemērošanas lauka. Tas ir tieši tas pats, ko Komisija uzsvēra savā 2001. gada Baltajā grāmatā zem nosaukuma “Kopējā transporta politika līdz 2010. gadam: laiks izvēlei”. Neskatoties uz to, ka Komisija bija noformulējusi pietiekami lielu skaitu grozījumu priekšlikumus, kuri ne vienmēr tieši skāra grozāmā reglamenta piemērošanas lauku, un ka nav iemesla iebilst direktīvas paplašināšanai uz mazajām smagajām automašīnām, smagajām automašīnām un tūrisma transportu, Komiteja uzskata, ka ir nepieciešams sekot Komisijas norādei attiecībā par katras Dalībvalsts un katras lielas pilsētas individuālo pieeju šim precīzajam punktam, īpaši ņemot vērā atšķirības, kuras pastāv starp valstīm. Šīs priekšlikums par labojumiem nav tā vieta, kur iekļaut šo transportu veidus, tas ir, tūrisma transportu un smagās automašīnas, kuru kopējā masa nepārsniedz 3,5 tonnas.
(1)

Centralizētā vērtspapīru datubāze (CVDB) ir vienota informācijas tehnoloģiju infrastruktūra, ko kopīgi uztur Eiropas Centrālo banku sistēmas (ECBS) dalībnieki, t. sk. to dalībvalstu nacionālās centrālās bankas, kuru valūta nav euro (turpmāk – “ārpus euro zonas NCB”), ja šādas ārpus euro zonas NCB brīvprātīgi piedalās CVDB uzturēšanā. CVDB tiek glabāti atsevišķu posteņu dati, jo īpaši dati par vērtspapīriem, to emitentiem, cenām un reitingiem. CVDB darbības galvenie procesi ietver ievaddatu sniegšanu, šo ievaddatu apstrādi, datu kvalitātes pārvaldības (DKP) veikšanu un izvaddatu, kas sastāv no atsevišķu posteņu datiem un apkopotās informācijas, sagatavošanu un izplatīšanu. Šos procesus pastāvīgi definē un uzlabo ECBS Statistikas komitejas attiecīgā apakšstruktūra, un tos pēc iespējas automatizē, lai nodrošinātu CVDB efektīvu darbību. Lai veiktu vairākas izmaiņas šajos procesos, jāpieņem jauna pamatnostādne un jāatceļ Pamatnostādne ECB/2012/21, kas līdz šim regulējusi CVDB datu kvalitātes pārvaldības sistēmu. Tāpat jāatceļ arī Ieteikums ECB/2012/22 (2), kas aicina ārpus euro zonas NCB, ievērot Pamatnostādnes ECB/2012/21 noteikumus.
LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 277/30

EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS

2005. gada 26. oktobris

Eiropas Savienības Padomei par Central Bank and Financial Services Authority of Ireland ārējo revidentu

(ECB/2005/10)

(2005/C 277/10)

EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,

ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas statūtus un jo īpaši to 27.1. pantu,

tā kā:

(1) Eiropas Centrālās bankas (ECB) un Eurosistēmas valstu centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

(2) Central Bank and Financial Services Authority of Ireland pašreizējā ārējā revidenta pilnvaru laiks ir beidzies, un tas netiks pagarināts. Tādēļ vajadzīgs iecelt ārējo revidentu laika posmam, kas sākas 2005. finanšu gadā.

(3) Central Bank and Financial Services Authority of Ireland par savu ārējo revidentu no 2005. gada ir izvēlējusies Deloitte & Touche, un ECB uzskata, ka tā atbilst apstiprināšanai vajadzīgajām prasībām.

(4) Ārējā revidenta pilnvaru laiks būs trīs gadi, un tas var tikt pagarināts,

IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

Tiek ieteikts Deloitte & Touche apstiprināt par Central Bank and Financial Services Authority of Ireland ārējo revidentu uz trīs gadus ilgu laika posmu, kurš sākas 2005. finanšu gadā un kuru iespējams pagarināt.
2.1.2.

Attiecībā uz LSKP ierosinātās direktīvas mērķis ir integrēt fiskālo paktu Savienības tiesību aktos. Tomēr ierosinātās direktīvas noteikumi ievērojami atšķiras no fiskālā pakta noteikumiem, kas var novest pie fiskālā pakta noteikumu vājināšanās un palielināt neskaidrības vairāku fiskālo sistēmu līdzāspastāvēšanas dēļ. Jo īpaši fiskālā pakta noteikumi tiek vājināti saistībā ar to, ka ierosinātajā direktīvā nav norādes uz dalībvalstu pienākumu saskaņā ar fiskālo paktu nodrošināt līdzsvara vai pārpalikuma budžeta pozīciju un nodrošināt strukturālo deficītu, kas nav lielāks par 0,5 % no iekšzemes kopprodukta un kas var kļūt par 1,0 % no iekšzemes kopprodukta gadījumos, kuros parāda līmenis ir ievērojami zemāks par 60 % no iekšzemes kopprodukta un kuros pastāv zems ilgtspējas risks. Tāpat fiskālajā paktā ir noteikts pienākums nodrošināt ātru konverģenci, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi saskaņā ar SIP. ECB uzskata, ka šie pienākumi skaidri jāatspoguļo ierosinātajā direktīvā.