[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 15.7.2009 COM(2009) 372 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI Kopienu finanšu interešu aizsardzība — Krāpšanas apkarošana — 2008. gada pārskats {SEC(2009) 1002} {SEC(2009) 1003} SATURS Kopsavilkums 4 Ievads ………………………………………………………………………………………...6 1. Krāpšanas novēršanas rezultāti: statistika par krāpšanu un citiem pārkāpumiem 7 1.1. Dalībvalstu un Komisijas dienestu paziņotā statistika par krāpšanu un citiem pārkāpumiem 2008. gadā. 7 1.1.1. Tradicionālie pašu resursi 9 1.1.2. Lauksaimniecības izdevumi (ELVGF un ELFLA) 9 1.1.3. Strukturālie pasākumi 10 1.1.4. Pirmspievienošanās fondi 11 1.1.5. Statistika par Komisijas tieši pārvaldītajiem izdevumiem 12 1.2. Statistika par OLAF darbību 13 2. Eiropas Savienības galvenie likumdošanas pasākumi 2008. gadā tās finanšu interešu aizsardzības jomā 14 2.1. Savstarpēji saistītas izmaiņas tiesību aktos 14 2.1.1. Institucionālas izmaiņas — Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) reforma 14 2.1.2. Kopienu finanšu interešu aizsardzības starptautiskā dimensija — sadarbība ar trešām valstīm un starptautiskām organizācijām 14 2.1.3. Finanšu interešu aizsardzības (PFI) instrumentu ratifikācijas process 16 2.1.4. Euro aizsardzība pret viltošanu 16 2.2. Veikums muitas jomā 17 2.2.1. Savstarpēja palīdzība pirmajā pīlārā 17 2.2.2. Cigarešu kontrabandas un viltošanas apkarošana 17 3. Galvenie Komisijas veiktie administratīvie pasākumi pārredzamības un krāpšanas novēršanas jomā 18 3.1. Pārredzamības nodrošināšanas pasākumi 18 3.2. Turpmākie centieni vadības un kontroles sistēmu pastiprināšanā un veikums virzībā uz pozitīvu ticamības deklarāciju 19 3.3. Kopējā krāpšanas novēršanas stratēģija strukturālo pasākumu ietvaros 20 3.4. Hercule II programma 20 4. Sadarbība ar dalībvalstīm, lai novērstu krāpšanu un pārkāpumus 20 4.1. Atsevišķu dalībvalstu 2008. gadā pieņemtās institucionālās un likumdošanas iniciatīvas ES finanšu interešu aizsardzībai 20 4.2. Valsts iestādes, kas izraudzītas sadarbībai ar OLAF krāpšanas novēršanas jomā 21 4.2.1. Centrālā koordinācijas iestāde 22 4.2.2. Valsts iestādes, kuru atbildība paplašināta, ietverot tiešo izdevumu jomu 22 4.3. Ziņošana par pārkāpumu gadījumiem 23 4.3.1. Savlaicīga ziņošana par pārkāpumu gadījumiem lauksaimniecības un strukturālo darbību jomā 23 4.3.2. Pārkāpumu finansiālās ietekmes novērtēšana 24 4.3.3. Pārkāpumu klasifikācija 25 5. Atgūšana 26 5.1. Pašu resursi 26 5.2. Lauksaimniecība 27 5.3. Struktūrfondi 28 5.4. Tiešie izdevumi 29 5.5. Atgūšana pēc OLAF lietas 29 Kopsavilkums ES budžets nav anonīms finansējuma avots. Tas ir ES dalībvalstu un iedzīvotāju kopēju centienu un apņemšanās rezultāts, lai viņu sapnis kļūtu par īstenību, gan atbalstot ekonomiku un sociālo solidaritāti, gan veicinot pētniecību, tehnoloģiju attīstību un apmācību un atbalstot ilgtspējīgu attīstību visā pasaulē. Tādēļ Līgumā Komisija un dalībvalstis tiek aicinātas saskaņot savu darbību, lai aizsargātu ES budžetu un izskaustu krāpšanu un citas prettiesiskas darbības, kas ietekmē budžetu. Patiesībā dalībvalstīm ES budžetu vajadzētu aizsargāt ar tādu pašu stingrību, ar kādu tās veic kontroli pār savas valsts budžeta izdevumiem. Dalībvalstīm ir labas iespējas to paveikt. Valstu iestādes ir atbildīgas par ES gada budžeta lielākās daļas (aptuveni 80 %) ikdienas pārvaldību un kontroli. Komisijas pienākums ir veikt vispārēju uzraudzību, noteikt standartus un veikt atbilstības pārbaudes. Pēdējo gadu laikā neatlaidīgie reformu centieni ir vairojuši skaidrību par iesaistīto iestāžu attiecīgajiem pienākumiem, un, pateicoties lielākai piesardzībai visos līmeņos, kopumā pakāpeniski uzlabojas ES fondu finanšu pareiza pārvaldība. Saskaņā ar Līgumu šo gada ziņojumu par Kopienu finanšu interešu aizsardzību iesniegusi Komisija, cieši sadarbojoties ar dalībvalstīm. Tajā atrodama izvērsta statistikas informācija par paziņotajiem pārkāpumiem un aizdomām par krāpšanas gadījumiem, kā arī informācija par kvalitāti un apmaiņas ātrumu attiecībā uz informāciju par pārkāpumiem, kas ietekmē ES budžetu. Šī statistika jālasa un jāizmanto ļoti uzmanīgi — paziņots pārkāpums vairumā gadījumu nenozīmē krāpšanu (kas ir tīša rīcība). Paziņotas aizdomas par krāpšanu ne vienmēr nozīmē ar tiesas spriedumu apstiprinātu krāpšanu. Visus šajā ziņojumā ietvertos pārkāpumu gadījumus efektīvi risina dalībvalstis un/vai Komisija. Visbeidzot, jo lielāka kontrole, jo lielāka iespēja, ka pārkāpumi tiks atklāti un par tiem tiks ziņots. Tādējādi pārkāpumu gadījumu skaita palielināšanās varētu būt stingras kontroles īstenošanas pirmā pazīme. Statistika par krāpšanu un citiem pārkāpumiem Kopējie rādītāji par 2008. gadu liecina, ka pārkāpumu skaits ir palielinājies struktūrfondu, kohēzijas fonda, pirmspievienošanās fondu un tiešo izdevumu jomā un samazinājies lauksaimniecības un pašu resursu jomā. Kopējais pārkāpumu skaits izdevumu jomā ir palielinājies no 6047 pārkāpumu gadījumiem 2007. gadā līdz 6595 gadījumiem 2008. gadā. Vienlaikus aplēstā pārkāpumu finansiālā ietekme ir samazinājusies no 1024 miljoniem euro 2007. gadā līdz 783,2 miljoniem euro 2008. gadā. Tā ir samazinājusies visās jomās, izņemot tiešo izdevumu sektoru un pirmspievienošanās fondus. Attiecībā uz pēdējo jomu jaunu pārkāpumu gadījumu skaits un ietekmēto summu rādītājs ir visaugstākais no līdz šim paziņotajiem. Šo palielinājumu, iespējams, izraisījušas pastiprinātās pārbaudes projekta noslēguma ciklā, pieaugošais ziņojošo valstu skaits, plašais norādīto pirmspievienošanās palīdzības programmu klāsts, piemēram, Pārejas programmas īstenošanas pirmie gadījumi, programmas CARDS un vairāki Turcijas pirmspievienošanās instrumenta izmantošanas gadījumi. Attiecībā uz tradicionālo pašu resursu jomu pārkāpumu gadījumu skaits bija krities no 6097 gadījumiem 2007. gadā līdz 5344 gadījumiem 2008. gadā, tāpat mazinājusies arī finansiālā ietekme — no 401 miljona euro 2007. gadā līdz 351 miljonam euro 2008. gadā. Krāpšanas aizdomu gadījumu kopējā aplēstā finansiālā ietekme ir samazinājusies gan izdevumu, gan tradicionālo pašu resursu jomā. Jāpaskaidro, ka runa ir par paziņotiem aizdomu gadījumiem par krāpšanu, nevis par tiesā apstiprinātiem gadījumiem. Reālā finansiālā ietekme pēc atgūšanas un finanšu korekcijas ir nosakāma tikai tiesvedības vai administratīvā procesa beigās. Būtiskas norises finanšu interešu aizsardzības un krāpšanas novēršanas jomā Tika atsāktas debates par Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai ( OLAF ) reformu; Eiropas Parlamentā tika aktīvi izskatīts priekšlikums par grozījumiem Regulā (EK) Nr. 1073/1999[1] par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai. Šai reformai turpmāk jāpastiprina biroja neatkarība, vienlaikus paredzot stingras procesuālās garantijas un nodrošinot tā darbības pienācīgu pārraudzību. Kopiena ir turpinājusi starptautiskas sadarbības veicināšanu ar trešām valstīm un starptautiskām organizācijām, lai novērstu krāpšanu un citas prettiesiskas darbības. Komisija 2008. gada decembrī iesniedza priekšlikumu Padomes regulai par sadarbības nolīguma parakstīšanu Kopienas vārdā ar Lihtenšteinas Firstisti par krāpšanas novēršanu. Kopiena ir kļuvusi par pilntiesīgu ANO Pretkorupcijas konvencijas (UNCAC) dalībnieci. OLAF ciešā sadarbībā ar attiecīgajiem Komisijas dienestiem aktīvi uzlabo sadarbību krāpšanas novēršanas un izmeklēšanas jomā ar saviem operatīvajiem partneriem, jo īpaši ar Āfrikas un Tuvo Austrumu valstīm. ES līmenī Komisija un dalībvalstis īsteno lēmumu nodrošināt pārredzamību attiecībā uz ES finansējuma saņēmējiem. Lai gan šis pasākums galvenokārt ir paredzēts demokrātiskās atbildības un labāk informētu politisko debašu pastiprināšanai, tas palīdz arī krāpšanas izskaušanā. Dalībvalstu ieguldījums šā ziņojuma tapšanā liecina, ka tās veikušas dažādus institucionālus un likumdošanas pasākumus Kopienu finanšu interešu aizsardzībai, piemēram, jaunu struktūru izveidi krāpšanas novēršanai, valsts tiesību aktu pieņemšanu vai grozīšanu attiecībā uz ES finansējuma pārvaldību, lai nodrošinātu administratīvo procedūru labāku pārredzamību un labāku finanšu kontroli; jaunu tiesību aktu pieņemšanu krāpšanas novēršanai PVN jomā. Ievads Ziņojumu veido piecas daļas. Pirmajā daļā ir apkopoti statistikas rezultāti par dalībvalstu paziņotajiem pārkāpumu gadījumiem jomās, kurās dalībvalstis īsteno budžeta izpildi (lauksaimniecības politika, strukturālās darbības un pirmspievienošanās fondi, proti, aptuveni 80 % no budžeta), un par Kopienas pašu resursu iekasēšanu. Tajā sniegts arī novērtējums par pārkāpumiem Komisijas tieši pārvaldīto izdevumu jomā un pārskats par Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai ( OLAF ) operatīvo darbību. Otrajā daļā izklāstīti Kopienas un dalībvalstu 2008. gadā pieņemtie galvenie likumdošanas pasākumi Kopienu finanšu interešu aizsardzībai. Ziņojumā uzskaitīti arī Komisijas veiktie administratīvie pasākumi pārredzamības un krāpšanas novēršanas jomās. 4. daļa veltīta sadarbībai ar dalībvalstīm, un tajā sniegts pārskats par to valsts iestāžu pilnvarām un organizāciju krāpšanas apkarošanas jomā, kas izraudzītas sadarbībai ar OLAF . Tajā analizēta arī ziņošanas kārtība par pārkāpumu gadījumiem. Ziņojuma noslēguma daļā , uz kuru attiecas tā pati atruna, kas uz 1. daļu, izklāstīti 2008. gadā veiktie atgūšanas pasākumi visās budžeta jomās. Ziņojumam pievienoti divi Komisijas dienestu darba dokumenti[2]. KRāPšANAS NOVēRšANAS REZULTāTI: STATISTIKA PAR KRāPšANU UN CITIEM PāRKāPUMIEM Dalībvalstu un Komisijas dienestu paziņotā statistika par krāpšanu un citiem pārkāpumiem 2008. gadā. Jomās, kurās dalībvalstis izpilda budžetu, un Kopienas pašu resursu iekasēšanā Kopienas tiesību akti paredz, ka dalībvalstu pienākums ir ziņot par aizdomām par krāpšanu un citiem atklātajiem pārkāpumiem, kas ietekmē Kopienu finanšu intereses. Ir svarīgi atšķirt krāpšanu no citiem pārkāpumiem. Pārkāpums ir Kopienas tiesību normas pārkāpums, ko rada kāda saimnieciskās darbības subjekta rīcība, kura kaitē vai varētu kaitēt Kopienu finanšu interesēm[3]. Krāpšana ir tīši izdarīts pārkāpums, kas ir noziedzīgs nodarījums[4]. Dalībvalstis nosaka, attiecībā uz kuriem pārkāpumiem ir aizdomas par krāpšanu. Krāpšanas reālo finansiālo ietekmi var izvērtēt tikai tiesvedības beigās. Komisijas darba dokumentā „Pārkāpumu statistikas analīze”[5] ir padziļināti analizēta dalībvalstu paziņotā informācija un ietverta statistika par Komisijas dienestu atklātajiem krāpšanas gadījumiem un citiem pārkāpumiem tiešas centralizētas pārvaldības budžeta jomās. 1. tabula: Pārkāpumu skaits un summas 2008. gadā Joma | Paziņoto pārkāpumu skaits | Kopējā aplēstā finansiālā ietekme, tostarp aizdomas par krāpšanu (miljonos euro) | Tikai aizdomu par krāpšanu aplēstā finansiālā ietekme (miljonos euro) | 2007[6] | 2008 | 2007[7] | 2008 | 2007 | 2008 | Lauksaimnie-cība (ELVGF un ELFLA) | 1548 | 1133 | 155 | 102,3 | 44,8 (~0,1 % no piešķirtajiem līdzekļiem) | 4 (~0,01 % no piešķirtajiem līdzekļiem) | Struktūrfondi un Kohēzijas fonds | 3756 | 4007 | 804 | 585,2 | 141 (~0,31 % no piešķirtajiem līdzekļiem) | 57 (~0,11 % no piešķirtajiem līdzekļiem) | Pirmspievienošanās fondi | 332 | 523 | 32 | 61 | 5 (~0,38 % no piešķirtajiem līdzekļiem) | 13 (~0,9 % no piešķirtajiem līdzekļiem) | Tiešie izdevumi | 411 | 932 | 33 | 34,7 | 18,1 (~0,17 % no piešķirtajiem līdzekļiem) | 3,2 (~0,03 % no piešķirtajiem līdzekļiem) | Kopējie izdevumi | 6047 | 6595 | 1024 | 783,2 | 208,9 (~0,22 % no izdevumu summas četrās jomās) | 77,2 (~0,07 % no izdevumu summas četrās jomās) | Pašu resursi[8] | 6097 | 5344 | 401 | 351 | 130,78 (~0,81 % no pašu resursu kopsummas[9]) | 75 (~0,46 % no pašu resursu kopsummas) | Tradicionālie pašu resursi Paziņoto pārkāpumu gadījumu skaits 2008. gadā bija samazinājies par 12,5 % salīdzinājumā ar 2007. gadu (5344 gadījumi 2008. gadā salīdzinājumā ar 6097 gadījumiem 2007. gadā), bet aplēstā summa bija par 12,5 % mazāka (no 401 miljona euro 2007. gadā līdz 351 miljonam euro 2008. gadā). Aizdomas par krāpšanu attiecas uz aptuveni 20 % paziņoto pārkāpuma gadījumu, kuru finansiālā ietekme tiek lēsta 75 miljonu euro apmērā, t. i., apmēram 0,46 % no pašu resursu kopsummas 2008. gadā (salīdzinot ar 130,78 miljoniem euro jeb apmēram 0,81 % 2007. gadā). Te atkal jāpaskaidro, ka runa ir par paziņotiem aizdomu gadījumiem par krāpšanu, nevis par tiesas apstiprinātiem gadījumiem. Reālo finansiālo ietekmi var noteikt tikai tiesvedības beigās. Tāpat kā iepriekšējos gados, visvairāk skartās preces bija televizori un monitori. Visbiežākie pārkāpumi bija nepatiesas deklarācijas (nepareizi apraksti, nepareiza cena un preferenču režīms) un formālas nepilnības (pienākumu vai saistību nepildīšana). Otrs visvairāk skartais izstrādājums bija tabaka. Komisija turpina pievērst īpašu uzmanību šīm nozarēm. Apģērbu nozarē, kā arī attiecībā uz iekārtām, plastmasu un gaļu, vērojams palielinājums, bet automašīnu un motoru (detaļu) joma ir samērā stabila. Attiecībā uz dārzeņiem (jo īpaši ķiplokiem) ir vērojams samazinājums. 1. diagramma. Paziņoto pārkāpumu skaits un aplēstā finansiālā ietekme — tradicionālie pašu resursi — 2004.–2008. gads [pic] Lauksaimniecības izdevumi (ELVGF[10] un ELFLA[11]) Paziņoto pārkāpumu skaits bija samazinājies par 27 % (1133 gadījumi, salīdzinot ar 1548 gadījumiem 2007. gadā). Iesaistītā summa (102,3 miljoni euro vai apmēram 0,21 % no kopējiem izdevumiem, izņemot avansa maksājumus lauksaimniecības nozarei) bija samazinājusies par 34 %. Aizdomas par krāpšanu bija attiecināmas uz aptuveni 7 % no paziņotajiem pārkāpumu gadījumiem, kuru finansiālā ietekme tiek lēsta 4 miljonu euro apmērā, t. i., apmēram 0,01 % no apropriāciju kopsummas 2008. gadā (salīdzinot ar 44,8 miljoniem euro vai apmēram 0,1 % no apropriāciju kopsummas 2007. gadā). Te atkal jāpaskaidro, ka runa ir par paziņotiem aizdomu gadījumiem par krāpšanu, nevis par tiesas apstiprinātiem gadījumiem. Krāpšanas reālo finansiālo ietekmi var noteikt tikai tiesvedības beigās. Vislielākās summas bija attiecināmas uz augļu un dārzeņu, lauku attīstības (2000.–2006. gada plānošanas periods) un vīna ražošanas nozarēm. Uz šīm nozarēm kopumā attiecas vairāk nekā 70 % no pārkāpumu ietekmētās kopsummas. 2. diagramma. Paziņoto pārkāpumu skaits un aplēstā finansiālā ietekme — lauksaimniecības izdevumi — 2004.–2008. gads [pic] Strukturālie pasākumi Paziņoto pārkāpumu skaits attiecībā uz struktūrfondiem un Kohēzijas fondu bija palielinājies par 6,7 % (4007 gadījumi, salīdzinot ar 3756 gadījumiem 2007. gadā). Aplēstā finansiālā ietekme (585,2 miljoni euro jeb aptuveni 1,25 % no saistību apropriācijām) bija pazeminājusies par 27 %. Aizdomas par krāpšanu bija attiecināmas uz aptuveni 7,4 % paziņoto pārkāpumu gadījumu, kuru finansiālā ietekme tiek lēsta 57 miljonu euro apmērā jeb aptuveni 0,11 % no saistību apropriāciju kopsummas (salīdzinot ar 141 miljonu euro jeb 0,31 % 2007. gadā). Te atkal jāpaskaidro, ka runa ir par paziņotiem aizdomu gadījumiem par krāpšanu, nevis par tiesas apstiprinātiem gadījumiem. Reālo finansiālo ietekmi var noteikt tikai tiesvedības beigās. Tāpat kā iepriekšējos gados, vislielākais pārkāpumu skaits bija attiecināms uz ERAF[12] un ESF[13] (aptuveni 88 %). Paziņoto pārkāpumu skaits attiecībā uz ELVGF virzības nodaļu un ZVFI[14] bija samazinājies par 17 %; arī pārkāpumi, kas ietekmē ESF, bija samazinājušies par 4 %. Paziņoto pārkāpumu skaits attiecībā uz ERAF bija palielinājies par 18,7 % un attiecībā uz Kohēzijas fondu — par 63 %. 3. diagramma. Paziņoto pārkāpumu skaits un aplēstā finansiālā ietekme — strukturālie pasākumi — 2004.–2008. gads [pic] Pirmspievienošanās fondi Paziņoto pārkāpumu skaits attiecībā uz PHARE , SAPARD un ISPA fondiem — tostarp, sākot ar 2008. gadu, programmu CARDS , Pārejas programmu un Pirmspievienošanās palīdzību Turcijai — ir palielinājies par 58 % (523 gadījumi salīdzinājumā ar 332 gadījumiem 2007. gadā). Iespējamā finansiālā ietekme ir palielinājusies no 32 miljoniem euro 2007. gadā līdz 61 miljonam euro 2008. gadā (apmēram 5,4 % no piešķirtās kopsummas). Aizdomas par krāpšanu bija attiecināmas uz apmēram 21,7 % no 2008. gadā paziņotajām pārkāpumu summām, kuru finansiālā ietekme tika lēsta 13 miljonu euro apmērā jeb apmēram 0,94 % no gada kopējā budžeta. Te atkal jāpaskaidro, ka runa ir par paziņotiem aizdomu gadījumiem par krāpšanu, nevis par tiesas apstiprinātiem gadījumiem. Reālo finansiālo ietekmi var noteikt tikai tiesvedības beigās. 4. diagramma. Paziņoto pārkāpumu skaits un aplēstā finansiālā ietekme — pirmspievienošanās fondi — 2004.–2008. gads [pic] Komisija 2008. gada jūlijā publicēja ziņojumu par ES fondu pārvaldību Bulgārijā[15]. Pēc apgalvojumiem par pārkāpumiem, aizdomām par krāpšanu un iespējamajiem interešu konfliktiem līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai Komisija ( OLAF ) sāka izmeklēšanu attiecībā uz Bulgārijas iestāžu veikto ES fondu finanšu pārvaldību. Komisija nolēma uz laiku apturēt finansējumu no pirmspievienošanās fondiem un iesaldēt ar dažādiem citiem finanšu instrumentiem saistītos maksājumus, līdz Bulgārijas iestādes būs veikušas vajadzīgās koriģējošās darbības, lai nodrošinātu ES fondu pareizu finanšu pārvaldību. Komisija ir sniegusi konkrētus ieteikumus, kā uzlabot to aģentūru īstenošanas struktūras un procedūras, kas pārvalda ES fondus Bulgārijā, un OLAF ir izveidojis ciešu sadarbību ar Bulgārijas prokuratūras dienestiem. Pēc SAPARD programmas ietvaros notikušajām revīzijām Rumānijā, kuru laikā atklājās būtiskas nepilnības vadības un kontroles sistēmās, Komisija 2008. gada jūlijā nolēma pārtraukt SAPARD izdevumu atlīdzināšanu. Tikai tad, ja Komisija, pamatojoties uz kompetento valsts iestāžu ziņojumiem, ko apstiprinājušas neatkarīgas revīzijas struktūras, secina, ka Rumānijas iestāžu izstrādātais korektīvo pasākumu plāns ir pareizi īstenots, tā apsvērs attiecīgo izdevumu atlīdzināšanu. Statistika par Komisijas tieši pārvaldītajiem izdevumiem Attiecībā uz šajā jomā veiktajiem pārkāpumiem šogad veiktās analīzes pamatā bija Komisijas grāmatvedības sistēmas ABAC dati, ietverot daudz sīkāku informāciju saistībā ar nepamatotu maksājumu atgūšanu. Tomēr, tā kā attiecīgā funkcija tika pievienota tikai 2008. gadā, analīzes apjoms 2008. gadam bija jāierobežo, aptverot tikai Komisijas centralizēti tieši pārvaldītos izdevumus (sk. darba dokumenta „Pārkāpumu statistikas analīze” 7.1. punktu). Tāpēc pret ziņojumā ietvertajiem datiem jāizturas ar īpašu piesardzību, un tos nevar uztvert kā krāpšanas un pārkāpumu līmeņa empīrisku pierādījumu. Attiecībā uz paziņotajiem pārkāpumiem un aizdomām par krāpšanu šajā jomā tika izdoti 932 atgūšanas rīkojumi, un to iespējamā finansiālā ietekme bija 34,7 miljoni euro, no kuriem 3,2 miljonus euro radīja 19 paziņotie krāpšanas aizdomu gadījumi. Ārējo darbību jomā pārkāpumu summa bija 6,8 miljoni euro, un iekšējo politiku jomā — 27,9 miljoni euro. Iespējamo krāpšanas gadījumu aplēstā finansiālā ietekme ir 0,03 % no Komisijas tieši pārvaldīto saistību apropriāciju kopējās ikgadējās vērtības. Statistika par OLAF darbību Tiklīdz ir veikts saņemtās informācijas sākotnējais novērtējums, OLAF var pieņemt lēmumu sākt kādu no četrām lietām: iekšējo izmeklēšanu, ārējo izmeklēšanu, koordinēšanas lietu vai palīdzību krimināllietā. Uzsākto lietu skaits katru gadu ir stabils (204 lietas 2008. gadā salīdzinājumā ar 210 lietām 2007. gadā un 195 lietām 2006. gadā). Kopš 2004. gada paša OLAF uzsākto izmeklēšanas lietu (iekšējās izmeklēšanas un ārējās izmeklēšanas) skaits sasniedza un pārsniedza to lietu skaitu, kuras OLAF uzsāka, lai koordinētu un sniegtu palīdzību valstu iestādēm (koordinēšanas lietas un palīdzība krimināllietās). Kopš 2005. gada paša OLAF izmeklēšanas veido apmēram 75 % no kopējā uzsākto lietu skaita. Pašreiz izskatīšanā esošo lietu skaits ir palielinājies (425 lietas 2008. gada nogalē salīdzinājumā ar 408 lietām 2007. gada nogalē), lielā mērā pateicoties OLAF centieniem izskatīt nepabeigtās visvecākās lietas. 2. tabula: Lietu, kurās 2008. gada 31. decembrī joprojām notika izmeklēšana, sadalījums pa nozarēm un to finansiālā ietekme Nozare | Aktīvā izmeklēšanā esošās lietas. 2008. gada 31. decembris | Izmeklēšanas radītā finansiālā ietekme (miljonos euro) | Lauksaimniecība | 68 | 125 | Cigaretes | 18 | 5 | Muita | 47 | 852 | Tiešie izdevumi | 40 | 54 | ES iestādes un struktūras | 107 | 27 | Ārējais atbalsts | 102 | 129 | Struktūrfondi | 43 | 171 | Kopā | 425 | 1361,7 | Sīkākai informācijai un salīdzinājumam ar iepriekšējiem gadiem skatīt OLAF ziņojumu[16]. EIROPAS SAVIENīBAS GALVENIE LIKUMDOšANAS PASāKUMI 2008. GADā TāS FINANšU INTEREšU AIZSARDZīBAS JOMā Savstarpēji saistītas izmaiņas tiesību aktos Tā kā debates par Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai reformu atsākās ar jaunu sparu, 2008. gadā notika būtiskas izmaiņas gan institucionālajā sistēmā, gan Kopienas starptautiskajā sadarbībā ar trešām valstīm un starptautiskām organizācijām saistībā ar krāpšanas un korupcijas novēršanu. Tika veikti arī nozīmīgi likumdošanas pasākumi euro labākas aizsardzības nodrošināšanā. Institucionālas izmaiņas — Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai ( OLAF ) reforma OLAF tika izveidots 1999. gadā Eiropas Kopienu finanšu interešu un Eiropas iestāžu reputācijas aizsardzībai. Eiropas Parlamentā 2008. gadā tika aktīvi izskatīts Komisijas 2006. gada priekšlikums[17] par grozījumiem Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. maija Regulā (EK) Nr. 1073/1999 par izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai. Eiropas Parlaments 2008. gada novembrī pirmajā lasījumā izskatīja likumdošanas iniciatīvu par OLAF darbības labāku pārvaldību un efektivitātes uzlabošanu; tika iesniegti vairāki grozījumi. Parlamenta veiktie grozījumi[18] Komisijas priekšlikumā un centieni uzlabot tiesisko regulējumu attiecībā uz biroju un izmeklēšanām un ar tām saistītajiem papildu pasākumiem (tostarp sadarbību ar dalībvalstu kompetentajām iestādēm), un izmeklēšanā iesaistīto personu pamattiesību aizsardzība guva vispārēju atbalstu Komisijā, ar dažām atrunām attiecībā uz OLAF pašreizējās struktūras institucionālajiem un tiesiskajiem ierobežojumiem. Pamattiesību labāka aizsardzība ietver izmeklēšanā iesaistītās personas iespēju iesniegt sūdzību neatkarīgam revīzijas padomniekam par iespējamo šīs personas procesuālo tiesību pārkāpumu. Debates par reformu turpināsies 2009. gadā. Tiek apsvērta arī iespēja vienkāršot un konsolidēt visus tiesību aktus krāpšanas novēršanas jomā. Kopienu finanšu interešu aizsardzības starptautiskā dimensija — sadarbība ar trešām valstīm un starptautiskām organizācijām Kopiena ar starptautisku nolīgumu un administratīvu pasākumu palīdzību veicina sadarbību ar trešām valstīm un starptautiskām organizācijām, lai novērstu krāpšanu un citas prettiesiskas darbības. Divpusēji nolīgumi krāpšanas novēršanai Komisija 2008. gada decembrī iesniedza priekšlikumu[19] Padomes lēmumam par sadarbības nolīguma parakstīšanu Kopienas vārdā starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm un Lihtenšteinas Firstisti, lai apkarotu krāpšanu un citas prettiesiskas darbības, kas kaitē to finanšu interesēm. Sarunas vadīja Komisija, pamatojoties uz 2006. gadā piešķirtajām pilnvarām. Priekšlikums attiecas arī uz izvairīšanos no tiešajiem nodokļiem, ko Lihtenšteinā neuzskata par noziedzīgu nodarījumu. Nolīguma dalībniecēm ir pienākums sniegt savstarpēju palīdzību lietās par krāpnieciskām darbībām, kas ir pretrunā tiesību aktiem par tiešajiem nodokļiem un kas ietver arī nepilnīgu nodokļu deklarāciju iesniegšanu. Ņemot vērā Eiropadomes 2009. gada 10. februāra secinājumus un 2009. gada aprīļa G20 valstu augstākā līmeņa sanāksmes paziņojumu[20], sarunas par nolīgumu ir norisinājušās saskaņā ar jaunākajiem sasniegumiem publisko finanšu, banku noslēpumu un nodokļu līdzdalības aizsardzības jomā. Sarunas ar Lihtenšteinu par nolīgumu notika pēc tam, kad starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju[21] bija noslēgts sadarbības nolīgums krāpšanas novēršanas jomā. Tajā ietverti noteikumi attiecībā uz administratīvo palīdzību un savstarpēju palīdzību krimināllietās finanšu interešu aizsardzības jomā; tas aptver netiešo nodokļu (PVN un akcīzes nodokļu) un muitas pārkāpumus, korupciju un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu. Nolīgumu, kamēr to nav ratificējušas visas dalībvalstis, var piemērot uz laiku kā līgumslēdzēju pušu deklarāciju (līgumslēdzēja puse var jebkurā laikā piemērot nolīgumu, kas noslēgts ar jebkuru citu līgumslēdzēju pusi, kas pieņēmusi to pašu deklarāciju). Vairākas dalībvalstis[22] un Šveice šādu deklarāciju pieņēma 2008. gada decembrī, un nolīgums starp šīm valstīm būs piemērojams no 2009. gada 8. aprīļa. Daudzpusēji pretkorupcijas nolīgumi Eiropas Kopiena ratificēja ANO Pretkorupcijas konvenciju (UNCAC) [23]. Tāpēc Eiropas Kopiena savā kompetences jomā ir pilntiesīga Konvencijas dalībniece un ir vienīgā reģionālās ekonomiskās integrācijas organizācija ar šādu statusu. UNCAC nosaka primāros profilakses pasākumus privātajā un valsts sektorā, piemēram, pretkorupcijas struktūru izveidošana un pārredzamība un atbildība valsts finanšu jautājumos. Vēl viens svarīgs aspekts ir starptautiskā sadarbība. Pusēm ir arī jāveic pasākumi, kas sniegs atbalstu korupcijas ceļā iegūtu līdzekļu izsekošanā, iesaldēšanā, izņemšanā un konfiscēšanā. Efektīva līdzekļu atgūšana ir Konvencijas pamatprincips, un tas liek korumpētajiem ierēdņiem apzināties, ka viņiem nebūs iespēju noslēpt nelikumīgi iegūtos līdzekļus. Nenormatīvi akti — administratīvie pasākumi Ārējās palīdzības jomā OLAF , cieši sadarbojoties ar attiecīgajiem Komisijas dienestiem, turpināja veicināt darba pieredzes apmaiņu starp krāpšanas apkarošanas izmeklētājiem un dienestiem, kas pārvalda un uzrauga atbalsta fondus Āfrikā. Fonda pārvaldītāji un izmeklētāji ir nodibinājuši ciešus kontaktus un pēc iespējas slēdz administratīvās sadarbības vienošanās[24] ar ES līdzekļu saņēmējvalstu dienestiem, lai uzlabotu publisko līdzekļu pārvaldību un kontroli un optimizētu ārējās palīdzības efektivitāti. Finanšu interešu aizsardzības (PFI) instrumentu ratifikācijas process Konvencijas par Kopienu finanšu interešu aizsardzību Otrais protokols[25] stājās spēkā 2009. gada 19. maijā, pēc tam, kad 2009. gada 18. februārī to bija ratificējusi Itālija. 2008. gadā Konvenciju un tās protokolus[26] bija ratificējusi Polija. Komisija 2008. gada februārī publicēja otro ziņojumu[27] par minēto juridisko instrumentu īstenošanu dalībvalstīs[28]. Slovēnija izdarīja grozījumus savā Kriminālkodeksā, iekļaujot tajā pantu par apsūdzību krāpšanā, kas vērsta pret Eiropas Kopienām un kas Slovēnijas likumos līdz šim nebija konkrēti definēta kā noziedzīgs nodarījums. Euro aizsardzība pret viltošanu Eiropas Savienības Padome 2008. gada decembrī pieņēma četrus Komisijas priekšlikumus[29], lai pastiprinātu euro aizsardzību pret viltošanu. Jaunie tiesību akti uzliek pienākumu finanšu iestādēm nodrošināt banknošu un monētu autentiskuma pārbaudi pirms to laišanas apgrozībā. Vienlaikus, lai mazinātu iespēju sajaukt medaļas/žetonus ar īstajām euro monētām, tiek veikta turpmāka precizēšana, kāds nedrīkst būt medaļu un žetonu dizains. Praktiskā līmenī Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm, Eiropas Centrālo banku un Eiropolu turpināja vadīt Pericles programmu, lai turpinātu apmācību un sniegtu tehnisko atbalstu viltošanas apkarošanai. Vienpadsmit darbības tika uzsāktas 2008. gada budžeta ietvaros, un 2008. gadā tika piešķirti vairāk nekā 90 % no 1 miljona euro budžeta. Vairums subsidēto projektu bija saistīti ar mācību un personāla apmaiņas pasākumiem, iesaistot tajos dalībniekus no gandrīz visām dalībvalstīm un vairākām trešām valstīm. Šo pasākumu mērķis bija padziļināt izpratni par banknošu un monētu viltošanu, nodrošināt dalībniekiem tehnisku apmācību un dalīties labākajā praksē. Kopējais 2008. gadā no apgrozības izņemto viltoto euro monētu skaits bija 195 900 monētas, kas ir par 7 % mazāk nekā iepriekšējā gadā, kad no apgrozības tika izņemtas 211 100 monētas. Šāds veiksmīgs rezultāts panākts, pateicoties Eiropas Komisijas un dalībvalstu iestāžu kopējiem centieniem izņemt viltotās monētas no apgrozības, un tas uzsver nepieciešamību visās dalībvalstīs piemērot šajā saistībā atbilstošas metodes. Veikums muitas jomā Savstarpēja palīdzība pirmajā pīlārā Pieņemot 2008. gada 9. jūlija Regulu (EK) Nr. 766/2008[30], tika panākts ievērojams progress savstarpējās palīdzības jomā. Šis tiesību akts groza Padomes Regulu (EK) Nr. 515/97[31] par savstarpēju palīdzību muitas un lauksaimniecības jautājumos. Jaunie noteikumi paplašina darbības jomu no pašreizējās informācijas apmaiņas par aizdomām par krāpšanas gadījumiem līdz iepriekšnoteiktas komerciāla rakstura informācijas sistemātiskai paziņošanai un ievieš muitas lietu identifikācijas datu bāzi (FIDE) , kas ietver izmeklēšanas lietu materiālus un palīdz dalībvalstīm labāk saskaņot kontroles, noteikt preču un transporta līdzekļu aizdomīgu apriti un apkopot informāciju Eiropas datu bāzē. Datu bāze bija pilnībā darboties spējīga 2008. gada 15. septembrī. Modernizētais Muitas kodekss (MCC) [32] stājās spēkā 2008. gada jūnijā, ieviešot visaptverošu reformu attiecībā uz Kopienas muitas noteikumiem un procedūrām, vienkāršojot tos un padarot pieejamus elektroniskā formā. MCC sāks darboties, tiklīdz būs sagatavoti un piemērojami tā īstenošanas noteikumi un ne vēlāk kā 2013. gada jūnijā. Cigarešu kontrabandas un viltošanas apkarošana Ik gadu kontrabandas un viltotu cigarešu nelikumīga tirdzniecība rada ievērojamus zaudējumus ES un valstu budžetiem. Lai novērstu un mazinātu kaitīgās sekas, Komisija, kas jau ir noslēgusi divus nolīgumus ar tabakas ražotājiem Philip Morris International un Japan Tobacco International [33], 2008. gadā aktīvi piedalījās divās Starpvaldību sarunu grupas sesijās, lai apspriestu PVO Vispārējās konvencijas par tabakas uzraudzību protokola projektu attiecībā uz tabakas izstrādājumu nelikumīgas tirdzniecības apkarošanu. Pašreizējo sarunu mērķis ir vienoties par tādu standartu, kas rada vispārējas saistības attiecībā uz līdzsekošanu un izsekošanu un kas izveido īpašu sistēmu sadarbībai starp muitu un tiesu iestādēm. GALVENIE KOMISIJAS VEIKTIE ADMINISTRATīVIE PASāKUMI PāRREDZAMīBAS UN KRāPšANAS NOVēRšANAS JOMā Pārredzamības nodrošināšanas pasākumi Eiropas pārredzamības iniciatīvas ietvaros[34] Komisija guva atbalstu no Padomes un Eiropas Parlamenta attiecībā uz pilnīgu informācijas atklāšanu par ES līdzekļu saņēmējiem. ES līdzekļu lielāko daļu (gandrīz 80 %) apsaimnieko valstu pārvaldes iestādes, tādējādi to pienākums ir publicēt saņēmēju vārdus. Šis pienākums ir attiecināms uz kopējo lauksaimniecības politiku, strukturālām darbībām, tostarp Kohēzijas fondu un Eiropas Bēgļu fondu. Eiropas Komisija pārvalda arī subsīdiju piešķiršanu un iepirkuma līgumus, kas ir apmēram 20 % no ES budžeta tādās jomās kā pētniecības politika, izglītība un apmācība, transports un energotīkli. Saskaņā ar pārskatītās 2006. gada Finanšu regulas[35] 30. panta 3. punktu saņēmēju vārdu publicēšana ir obligāta. Atbilstīgi šai juridiskajai prasībai Komisija 2008. gadā izveidoja jaunu centrālo Finanšu pārredzamības sistēmu, lai veicinātu piekļuvi konsolidētajai informācijai, kura līdz šim tika publicēta katras Komisijas struktūrvienības tīmekļa vietnē. Pašreizējā veidā tā aptver apmēram 10 miljardus euro atbalsta summu, un sistēma tiks paplašināta, ietverot pašas Komisijas administratīvos izdevumus. Īpaša meklētājprogramma ļaus piekļūt ārējās palīdzības saņēmēju datiem. Komisijas Regula Nr. 1302/2008[36] par izslēgšanas gadījumu centrālo datu bāzi tika pieņemta 2008. gada 17. decembrī. Tā izveido centrālo datu bāzi („izslēgšanas gadījumu datu bāzi”), kā minēts Finanšu regulas 95. pantā, kurā ietverta informācija par kandidātiem un pretendentiem, uz kuriem attiecas Finanšu regulas 93. un 94. pantā aprakstītais izslēgšanas gadījums (piemēram, pretendents ir bankrotējis vai vainojams smagā pārkāpumā saistībā ar profesionālo darbību). Informācija ir pieejama visām struktūrvienībām, kas pārvalda ES līdzekļus. Pārskatītais Komisijas Lēmums 2008/969/EK, Euratom[37] par agrās brīdināšanas sistēmu (EWS) Komisijas kredītrīkotāju un izpildaģentūru vajadzībām tika pieņemts 2008. gada 16. decembrī. Ar šo lēmumu izveido EWS Eiropas Savienības vispārējam budžetam un citiem Kopienu pārvaldītajiem fondiem. EWS ir iekšējās informācijas līdzeklis, kas palīdz Komisijai identificēt juridiskas personas, kuras rada finansiālu vai citu apdraudējumu, tādējādi ļaujot Komisijai veikt visus vajadzīgos piesardzības pasākumus. Turpmākie centieni vadības un kontroles sistēmu pastiprināšanā un veikums virzībā uz pozitīvu ticamības deklarāciju Komisijas rīcības plāns integrētas iekšējās kontroles pamatsistēmas izveidei[38] tika pieņemts 2006. gada janvārī saskaņā ar Ž. M. Barrozu vadītās Komisijas stratēģisko mērķi saņemt no Revīzijas palātas pozitīvu ticamības deklarāciju. Šajā plānā atspoguļoti Revīzijas palātas Atzinumā 2/2004[39] sniegtie ieteikumi, un tas paredz sešpadsmit konkrētas darbības. Rīcības plāns ir pilnībā īstenots, un tā reālā ietekme kļūst pamanāma. Rīcības plāna ietvaros Komisija 2008. gada decembrī iesniedza paziņojumu par pieļaujamo kļūdas risku[40]. Lai gan attiecībā uz krāpšanu saglabājas pilnīgas neiecietības politika, pieļaujamā riska pieejas apstiprināšana nozīmē, ka tiek noteikti tādi kļūdu mazināšanas līmeņi, kādus Komisija un tās darbības partneri, tostarp dalībvalstis, var reāli sasniegt, efektīvi izmantojot kontroles resursus. Šāds lēmums jāpieņem likumdevējai iestādei, un Komisija cenšas atsākt diskusiju šajā jautājumā ar Eiropas Parlamentu un Padomi. Komisija definē pieļaujamā riska jēdzienu un sniedz uzskatāmus piemērus divās galvenajās izdevumu jomās — ERAF un ELFLA —, kā arī veic pirmo pieļaujamā riska novērtējumu šajās izdevumu jomās. Šobrīd Revīzijas palāta izmanto 2 % būtiskuma līmeni, ko piemēro visās politikas jomās notikušo darījumu likumības un pareizības novērtēšanai. Komisijas analīze liecina, ka 2 % būtiskuma līmenis, kādu patlaban izmanto Revīzijas palāta ikgadējās ticamības deklarācijās, dažās politikas jomās, iespējams, nav piemērots izmantošanai rentablās kontroles stratēģijās. Tas nozīmē, ka pieļaujamā kļūdas riska analīze un izvēle jāveic katrai politikas jomai atsevišķi. Revīzijas palātas 2006. un 2007. gada pārskati parādīja, ka attiecībā uz strukturālām darbībām saglabājas augsts kļūdas līmenis. Galvenokārt ņemot vērā Revīzijas palātas 2006. gada pārskatā un Atzinumā Nr. 6/2007[41]sniegtos ieteikumus, kuros izcelti struktūrfondu dalītās pārvaldības trūkumi dalībvalstīs, Komisija 2008. gada 19. februārī ieviesa Rīcības plānu[42]nostiprināt Komisijai uzticēto pārraudzītājas lomu, īstenojot strukturālo darbību dalītu pārvaldību un tādējādi risinot jautājumu saistībā ar augsto kļūdu līmeni strukturālo darbību atlīdzināšanā un trūkumiem dalībvalstu pārvaldības un kontroles sistēmās. Komisija galveno uzmanību pievērš dalībvalstu veiktās kontroles un Komisijas revīziju efektivitātes veicināšanai, lai nodrošinātu, ka laikā, kamēr 2000.–2006. gada programmas un projekti ir slēgti, atlikušais kļūdas risks būtu pēc iespējas mazāks. Profilaktiskie pasākumi 2007.–2013. gadam nodrošinās, ka dalībvalstu sistēmas darbojas efektīvi jau programmas īstenošanas sākumā vai, pretējā gadījumā, ka pēc iespējas ātrāk tiek atklātas jebkādas nepilnības. Komisija 2009. gada februārī iesniedza Eiropas Parlamentam, Padomei un Revīzijas palātai ziņojumu[43] par rīcības plānu 2008. gadam. Attiecībā uz Komisijas tiešajiem izdevumiem Komisijas Iekšējās revīzijas dienests (IRD) veica revīzijas iepirkuma jomā, tostarp IT pakalpojumu un subsīdiju shēmu jomā. IRD ziņojumos atzīmēti atsevišķi uzlabojumi Komisijas iekšējās kontroles sistēmās. Sīkāka informācija pieejama gada ziņojumā budžeta izpildes iestādei par 2008. gadā veiktajām iekšējām revīzijām. Kopējā krāpšanas novēršanas stratēģija strukturālo pasākumu ietvaros Komisija pēc IRD revīzijas ieteikuma ieviesa kopējo krāpšanas novēršanas stratēģiju (JFPS) attiecībā uz ERAF, ESF un Kohēzijas fondu. Dokumentā noteiktas krāpšanas novēršanas darbības mērķu sasniegšanai gan risku novērtējuma jomā, gan attiecībā uz informētību par krāpšanu. Komisija jau ir īstenojusi dažas no šīm darbībām, ietverot arī semināru Briselē vadības un maksājumu iestādēm, un Homologues Group (valstu un Kopienas revidenti) sanāksmi Kārdifā 2008. gada oktobrī. Hercule II programma Programmas Hercule II mērķis ir veicināt darbības Kopienas finanšu interešu aizsardzības jomā. Attiecībā uz pasākumiem 2007.–2013. gadam tās budžets ir palielināts par 6 miljoniem euro gadā, lai finansētu iekārtu iegādi un mācību pasākumus saistībā ar cigarešu kontrabandas apkarošanu. Šāda palielinājuma iemesls ir arī papildu līdzekļi[44], kas iegūti saskaņā ar kontrabandas novēršanas nolīgumiem ar tabakas ražotājiem PMI un JTI (sk. 2.2.2.). Atbalsts 2008. gadā tika piešķirts 10 pētniecības darbībām juridiskajā sfērā un 25 tehniskās palīdzības projektiem, un tika pilnībā piešķirts paredzētais budžets 13,8 miljonu euro apmērā. SADARBīBA AR DALīBVALSTīM, LAI NOVēRSTU KRāPšANU UN PāRKāPUMUS Šajā nodaļā, pamatojoties uz dalībvalstu atbildēm uz jautājumiem[45], sniegts pārskats par likumdošanas un institucionālajām izmaiņām dalībvalstīs 2008. gadā un par valstu struktūrām krāpšanas apkarošanai, kas izraudzītas sadarbībai ar OLAF saistībā ar pārbaudēm uz vietas. Nodaļā apskatīti arī daži aspekti attiecībā uz dalībvalstu ziņošanu par pārkāpumiem. Atsevišķu dalībvalstu 2008. gadā pieņemtās institucionālās un likumdošanas iniciatīvas ES finanšu interešu aizsardzībai Beļģija saskaņā ar koleģiālu lēmumu izveidoja struktūru krāpšanas, tostarp nodokļu nemaksāšanas, apkarošanai. Apvienotā Karaliste izveidoja Valsts stratēģisko iestādi krāpšanas apkarošanai (NFSA) — iestādi, kas nav noteikta likumā un kuras galvenās prioritātes ietver pastiprinātu vēršanos pret krāpniekiem, ieviešot daudzpusēju tiesībaizsardzību un regulējumu un veicinot lielāku sabiedrības uzticēšanos, reaģējot uz krāpšanas gadījumiem. Vairākas dalībvalstis[46] ir pieņēmušas vai grozījušas savus valsts tiesību aktus attiecībā uz ES līdzekļu pārvaldību un valsts iepirkuma procedūrām, lai padarītu pārskatāmākas administratīvās procedūras un uzlabotu finanšu kontroli. Zviedrija 2008. gadā pirmo reizi piedāvā ES līdzekļu pārvaldības valsts sertifikāciju, nodrošinot iekšējās kontroles struktūras ieviešanu un kopīgi ar Komisiju pārvaldīto ES fondu apmierinošu iekšējo kontroli. Malta pieņēma Valsts stratēģiju krāpšanas un korupcijas novēršanai, kuras mērķis ir izveidot normatīvu, institucionālu un rīcības regulējumu. Čehijas Republika pieņēma Valsts stratēģiju ES finanšu interešu aizsardzībai un pievienotu rīcības plānu. Dažas dalībvalstis[47] pieņēma tiesību aktus un noteikumus, lai novērstu krāpšanu PVN jomā un uzlabotu attiecīgo valsts varas iestāžu darbību koordināciju šajā jomā. Grieķija pieņēma likumu par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas un terorisma finansēšanas novēršanu un citus noteikumus. Līdzīgi Kipra ir aizstājusi visus līdzšinējos tiesību aktus, kas pieņemti laikposmā no 1996. līdz 2004. gadam, ar nesen pieņemto Nelikumīgi iegūtu naudas līdzekļu legalizēšanas apkarošanas likumu. Pārkāpumu un atgūšanas jomā dažas dalībvalstis[48] ir pieņēmušas jaunus pasākumus pārkāpumu konstatēšanai un atklāšanai un pastiprinājušas procedūras un mehānismus pārmaksājumu atgūšanai. Latvija ir izdarījusi grozījumus Krimināllikumā, nosakot atbildību par apzināti nepatiesu datu vai ziņu izplatīšanu par Latvijas finanšu sistēmas stāvokli. Dalībvalstis ir ziņojušas par vairākām citām normatīvām un administratīvām izmaiņām[49], kas veiktas 2008. gada laikā. Tās pieņemtas pēc pašu dalībvalstu ierosmes, nevis tikai tāpēc, lai transponētu Kopienas tiesību aktus. Valsts iestādes, kas izraudzītas sadarbībai ar OLAF krāpšanas novēršanas jomā EK Regulas Nr. 2185/96[50] 4. pantā noteikts, ka OLAF, ciešā sadarbībā ar attiecīgajām dalībvalstu kompetentajām iestādēm, sagatavo un veic pārbaudes uz vietas. Tāpēc iepriekšēja kompetentās valsts iestādes identificēšana ir būtiska. Attiecībā uz kopējo lauksaimniecības politiku un struktūrfondiem, kur piemēro dalīto pārvaldību (starp Komisiju un dalībvalstīm), skaidra kompetento iestāžu noteikšana ir atvieglojusi pārbaužu norisi uz vietas. Tomēr tiešo izdevumu jomā neskaidrība kompetento iestāžu noteikšanā un robežu nospraušanā dalībvalstīs apgrūtina Regulas Nr. 2185/96 piemērošanu. Savā 2008. gada 19. februāra rezolūcijā par Kopienas finanšu interešu aizsardzību[51] Eiropas Parlaments aicināja arī sniegt plašāku informāciju par valstu kompetentajām iestādēm. Šāda informācija palīdzēs arī uzlabot Regulas Nr. 2185/96 īstenošanu un noteikt trūkumus normatīvajā sistēmā, lai panāktu tiesību aktu krāpšanas novēršanas jomā[52] iespējamo konsolidāciju. Centrālā koordinācijas iestāde Vairums dalībvalstu[53] paziņoja, ka tās ir izveidojušas centrālo koordinācijas iestādi, kas atbild par operatīvā atbalsta sniegšanu OLAF un ar kuru OLAF var sazināties pārbaužu uz vietas norises laikā. Dažās dalībvalstīs[54] centrālā koordinācijas iestāde ir Koordinācijas dienests krāpšanas apkarošanai ( AFCOS ), bet pārējās[55] — cita izraudzīta valsts iestāde. Dažas dalībvalstis[56] ir norādījušas vienu vai vairākas koordinācijas iestādes, ar ko sazināties, atkarībā no finanšu līdzekļu veida (t. i., fondi, muitas nodevas vai nodokļi). Turklāt dalībvalstis[57] ir norādījušas, ka šo koordinācijas iestāžu pilnvaras un pienākumi galvenokārt ietver ziņošanu Komisijai par pārkāpumu gadījumiem un palīdzības sniegšanu OLAF saziņā ar kompetento valsts izmeklēšanas iestādi. Dažās dalībvalstīs[58] izraudzītajai iestādei ir arī dažādas izmeklēšanas pilnvaras (proti, saimnieciskās darbības subjektu aptaujāšana, piekļuve dokumentiem un telpām, meklēšana un aizturēšana, piekļuve informācijai par notiekošo kriminālizmeklēšanu vai administratīvo izmeklēšanu, personu izsekošana, telefona sarunu un pasta pārbaude), ko var izmantot, lai atbalstītu OLAF veiktās izmeklēšanas un pārbaudes uz vietas. Visbeidzot, Nīderlande, Portugāle un Slovēnija ir norādījušas, ka izraudzītās iestādes darbības pamatā ir gada programma. Itālija, Nīderlande, Portugāle un Apvienotā Karaliste paziņoja, ka šīs iestādes uzdevums ir sagatavot ziņojumu par tās uzraudzības darbības mērķiem. Valsts iestādes, kuru atbildība paplašināta, ietverot tiešo izdevumu jomu Ir svarīgi arī noskaidrot, vai dalībvalstīm ir viena iestāde, kas saistīta ar tiešo izdevumu jomu, ar kuru OLAF var sazināties saistībā ar pārbaudēm uz vietas. Vairākas dalībvalstis[59] (kurās nav AFCOS ) paziņoja, ka tām ir viena iestāde, ar kuru sazināties. Vairumā gadījumu tā ir tiesībaizsardzības iestāde ar noteiktu juridisku pamatu, nevis administratīvā iestāde. Dažās dalībvalstīs[60] izraudzītā iestāde ne vien ziņo Komisijai par pārkāpumu gadījumiem un palīdz OLAF sazināties ar citām kompetentām izmeklēšanas iestādēm, bet tai ir arī dažādas iepriekšminētās izmeklēšanas pilnvaras, ko var izmantot, lai atbalstītu OLAF izmeklēšanas un pārbaudes uz vietas tiešo izdevumu jomā. Ziņošana par pārkāpumu gadījumiem Saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem[61] dalībvalstīm ir jāpaziņo Komisijai aizdomu par krāpšanu gadījumi un citi pārkāpumi, kas atklāti pirmajās administratīvajās vai tiesas konstatācijās. Attiecībā uz izdevumiem šis paziņojums attiecas uz lauksaimniecības jomu, strukturālajām darbībām un pirmspievienošanās fondiem, un saistībā ar ienākumiem — uz pašu resursu jomu. Dalībvalstīm ir jāinformē Komisija par visiem pārkāpumiem, kuros iesaistītās summas pārsniedz 10 000 euro[62]. Komisijas analīze un statistiskais pārkāpumu izvērtējums ir atkarīgs no dalībvalstu paziņojumu precizitātes, pabeigtības, kvalitātes un savlaicīguma. Šajās jomās valstu iestādes vēl joprojām atšķiras, tomēr uzlabojumi ir veikti, pateicoties saskaņotai pieejai ziņojumu sniegšanā. Šajā nodaļā analizēta dalībvalstu prakse attiecībā uz paziņojumiem par pārkāpumu gadījumiem, ņemot vērā trīs aspektus: savlaicīgu paziņošanu par pārkāpumiem, to finansiālās ietekmes novērtējumu un pārkāpumu klasifikāciju. Dalībvalstīm bija jāiesniedz informācija lauksaimniecības, struktūrfondu un pirmspievienošanās fondu jomā. Tāpēc šīs jomas ir norādītas turpmāk tekstā, kur tas nepieciešams. Savlaicīga ziņošana par pārkāpumu gadījumiem lauksaimniecības un strukturālo darbību jomā Saskaņā ar „2007. gada pārskata par finanšu interešu aizsardzību — Krāpšanas apkarošana” datiem pēdējo gadu laikā uzlabojas savlaicīgas paziņošanas rādītāji, lai gan laikposms starp pārkāpuma atklāšanu un tā paziņošanas brīdi joprojām ir liels. Kopienas tiesību akti nosaka, ka dalībvalstīm ir jāziņo par visiem pārkāpumiem ne vēlāk kā divus mēnešus pēc tā ceturkšņa beigām, kurā pārkāpums atklāts pirmajā administratīvajā vai tiesas konstatācijā un/vai kļūst zināma informācija par paziņoto pārkāpumu. Laikposms starp pārkāpuma atklāšanu un tā paziņošanas brīdi nedrīkst pārsniegt piecus mēnešus. Lauksaimniecības sektorā 2007. gadā savlaicīgi tika paziņoti tikai 33 % pārkāpumu, bet 2008. gadā šis rādītājs bija 84 %. Vidējais laikposms starp pārkāpuma atklāšanu un tā paziņošanas brīdi 2007. gadā bija 1,2 gadi. Sakarā ar jauna elektroniskā moduļa ieviešanu 2008. gadā šis laikposms netika pārbaudīts. Strukturālo darbību jomā 2007. gadā savlaicīgi tika paziņoti 75 % pārkāpumu, bet 2008. gadā šis rādītājs bija 86 %. Laikposms starp pārkāpuma atklāšanu un tā paziņošanas brīdi 2007. gadā bija 0,9 gadi, bet 2008. gadā — 1,1 gads. Gan lauksaimniecības, gan strukturālo darbību jomā dalībvalstis minēja ļoti daudz iemeslu novēlotai paziņošanai. Vairākas dalībvalstis[63] minēja valstu administratīvo procedūru sarežģītību kopā ar starpniekiestāžu novēlotajiem ziņojumiem par krāpšanas gadījumiem. Dažkārt ziņošanu kavē pašas ziņojošās/pārvaldes iestādes struktūra[64], kas ietver ļoti daudz administratīvo slāņu. Citos gadījumos par pārkāpumiem netiek ziņots, līdz pārvaldes iestāde ir pārliecinājusies, ka attiecīgie gadījumi ir pārkāpums un ka ir uzsāktas atgūšanas procedūras vai pieņemts administratīvs lēmums[65]. Čehijas Republika, Ungārija un Apvienotā Karaliste (Skotija) norādīja, ka apelācijas tiesvedība un izskatīšanas procedūras dažkārt kavē ziņošanas procedūru, bet divas citas dalībvalstis[66] minēja, ka novēlotas ziņošanas iemesls var arī būt valstu iestāžu atšķirīgā terminu „pārkāpums” un „iepriekšējs paziņojums” interpretācija. Kā citi iemesli tika minēti nepietiekams IT atbalsts[67] vai nepietiekama apmācība, vai personāla komplektēšana[68]. Kavējumu iemesls var būt arī AFIS sistēmas neizmantošana[69]. Lai uzlabotu situāciju savlaicīgas paziņošanas jomā, vairums dalībvalstu ir veikušas pasākumus valsts administratīvo procedūru sašaurināšanā[70], tostarp pieņēmušas iekšējos noteikumu vai vadlīnijas. Citu pasākumu mērķis ir uzlabot darba norisi ar starpniekiestādēm[71] (atgādinājumi, ad hoc sanāksmes, informācijas apmaiņa starp dažādām iestādēm un saziņa ar personām, kas novēloti paziņo par pārkāpumu gadījumiem). Daudzas dalībvalstis rīko regulāras personāla apmācības[72]. Apvienotā Karaliste (Skotija) 2008. gadā pabeidza pārsūdzības procesa neatkarīgo pārskatu par astoņiem mēnešiem. Ungārija izstrādāja pamatnostādnes par AFIS sistēmai atbilstīgu ziņošanu. Itālija izstrādāja sākotnējus administratīvus vai tiesiskus dokumentus, kas nosaka pienākumu sniegt ziņojumu. Polija izstrādāja dokumentu sarakstu, ko var uzskatīt par pirmajām administratīvajām vai tiesas konstatācijām. Pārkāpumu finansiālās ietekmes novērtēšana Nozaru regulas, kas reglamentē pārkāpumu paziņošanu Komisijai, nosaka, ka dalībvalstīm ir jānovērtē un jāpaziņo arī pārkāpumu finansiālā ietekme. Nereti to ir grūti novērtēt, jo jāņem vērā ļoti daudz faktoru. Tostarp nepilnīga informācija, veicot novērtējumu, vai iepriekšnoteiktu kritēriju trūkums, kuri palīdzētu vērtētājam noteikt pārkāpuma finansiālo ietekmi. Gan lauksaimniecības, gan strukturālo darbību jomā vairums dalībvalstu[73] ir pieņēmušas vadlīnijas pārkāpuma individuālās finansiālās ietekmes novērtēšanai. No visām dalībvalstīm, kas saņem atbalstu no pirmspievienošanās fondiem, šādas vadlīnijas ir septiņām valstīm[74]. Galvenais kritērijs ir ar pārkāpumiem saistītā samaksājamā vai nepareizi izmaksātā summa, kas ietekmē Kopienas budžetu[75]. Vēl viens no kritērijiem ir pieprasīto izdevumu atbilstība[76]. Attiecībā uz pašiem pārkāpumiem tika izmantoti arī papildu kritēriji — pārkāpuma mērogs un smagums, vai pārkāpums ir tīšs/apzināts, pārkāpuma kategorija/raksturs, iepriekšējie pārkāpumu gadījumi. Citi kritēriji[77], jo īpaši saistībā ar strukturālo darbību jomu, var būt: pārkāptās tiesību normas, projekta un izdevumu veids, pārkāpuma izdarīšanā izmantotās darbības, piemērojamais sods par tiesību aktos noteikto prasību nepildīšanu vai pārkāpuma iespējamā ietekme uz citiem tam pašam saņēmējam finansētiem projektiem[78]. Vairums dalībvalstu ziņoja OLAF par gadījumiem, ja vairāki individuāli pārkāpumi, kuru finansiālā ietekme nesasniedz paziņošanai noteikto slieksni, attiecas uz vienu un to pašu saņēmēju, kas vada vienu vai vairākus projektus tās pašas programmas/pasākuma ietvaros[79]. Dalībvalstis var izmantot par pārkāpumiem iegūto informāciju arī riska analīzes nolūkā[80]. Gadījumos, kad pārkāpuma finansiālā ietekme sākotnēji ir lēsta virs paziņošanai noteiktā sliekšņa, bet tad pārrēķināta zem šā robežlieluma, dalībvalstis norādījušas, ka precizējums attiecībā uz katru šādu samazināšanas gadījumu tiks nosūtīts Komisijai. Pārkāpumu klasifikācija Dalībvalstīm jāveic pārkāpumu klasifikācija konkrētās kategorijās — pārkāpums[81], aizdomas par krāpšanu[82] un krāpšana[83]. Saskaņā ar 2007. gada ziņojumu par Kopienas finanšu interešu aizsardzību dalībvalstis lauksaimniecības nozarē klasificēja tikai 68 % no paziņotajiem pārkāpumiem, turpretim strukturālo darbību jomā šis rādītājs bija 67 % un pirmspievienošanās fondu jomā 57 %. Lai gan vairumam dalībvalstu bija samērā viegli atšķirt pārkāpumu no gadījuma, kas atzīts par krāpšanu, dažām dalībvalstīm bija sarežģītāk noteikt krāpšanas aizdomu gadījumus, jo bija grūtības noteikt, vai rīcība ir krāpnieciska, vai tīša[84]. Grūtības pārkāpumu klasifikācijā rada nepietiekama informācija vai pierādījumi, kas pieejami iestādēm procedūras sākuma stadijā[85], vai ierobežota praktiskā pieredze, vai tā personāla nekompetence, kas nodarbojas ar pārkāpuma izskatīšanu[86]. Klasifikāciju kavē arī ilgstošās administratīvās un tiesvedības procedūras[87], kā rezultātā sākotnēji kādā noteiktā kategorijā klasificētu pārkāpumu pēc tam var nākties pārklasificēt. Attiecībā uz lauksaimniecību dalībvalstis[88] norādīja, ka tās klasificētu pārkāpumu kā krāpšanas aizdomu gadījumu, ja tas būtu norādīts valsts pārvaldības un kontroles sistēmas konstatējumā (t. i. iekšējā un ārējā revīzija, iekšējās kontroles procedūras, pārbaudes uz vietas). Šajā nozarē tikai divas dalībvalstis klasificētu pārkāpumu kā krāpšanas aizdomu gadījumu, ja lieta būtu nodota izskatīšanai tiesā. Attiecībā uz struktūrfondiem vairums dalībvalstu[89] izmanto tikai pirmo kritēriju, bet četras dalībvalstis — tikai otro kritēriju. Pirmo kritēriju plaši pielieto arī attiecībā uz pirmspievienošanās fondiem. ATGūšANA Pašu resursi Dalībvalstīm ir jāatgūst konstatētās summas, kā arī tās summas, ko dalībvalstis reģistrē kopējā datu bāzē OWNRES . Atklāto pārkāpumu rezultātā atgūstamā summa 2008. gadā ir apmēram 351 miljons euro. Pastāv iespēja, ka konstatēto summu nevar atgūt pilnībā, neraugoties uz dalībvalstu centieniem. Konstatētās summas var mainīties atkarībā no papildu informācijas vai tiesvedības procedūrām, vai arī parādu var uzskatīt par neatgūstamu parādnieka finansiālo problēmu dēļ. Šobrīd 2008. gadā izdarīto pārkāpumu atgūšanas likme ir 37,5 % (apmēram 132 miljoni euro). Šī ir vidējā starta pozīcija, lai gan tā ir zemāka nekā pagājušā gadā, kad tā bija 40 %. Pēdējo desmit gadu laikā atgūšanas likme ir svārstījusies starp 40 % un 55 %. Ja kādai dalībvalstij nav jāsedz neatgūtais konstatētais parāds, dalībvalsts var prasīt neatgūstamās summas norakstīšanu. Komisija 2008. gadā noraidīja dalībvalstu lūgumu pēc šādas norakstīšanas 32 lietās, kas atbilda apmēram 17,4 miljoniem euro, jo tā uzskatīja, ka dalībvalstis bija vainīgas līdzekļu neatgūšanā. Turklāt noteiktas dalībvalstis bija finansiāli atbildīgas par vairāk nekā 43 miljonu euro kopsummu, jo nebija konstatējušas muitas parādus, kas tām bija jākonstatē. Lauksaimniecība Padomes Regulas (EK) Nr. 1290/2005 32. pants paredz mehānismu nepamatoti veiktu maksājumu nesekmīgas atgūšanas automātiskai noskaidrošanai. Ja dalībvalsts četros gados pēc pirmās administratīvās vai tiesas konstatācijas (vai — gadījumos, kad atgūšanu veic tiesvedības ceļā attiecīgās valsts tiesā — astoņos gados pēc tās) no saņēmēja neatgūst nepamatoti izmaksāto summu, 50 % no neatgūtās summas sedz no attiecīgās dalībvalsts budžeta ELVGF un ELFLA ikgadējo finanšu grāmatojumu noskaidrošanas ietvaros. Pat pēc šā mehānisma piemērošanas dalībvalstīm ir jāpilda atgūšanas procedūras, un 50 % no reāli atgūtajiem līdzekļiem ir kreditējami Kopienas budžetā. Ja tas netiek veikts ar pienācīgu rūpību, Komisija var nolemt pieprasīt attiecīgajai dalībvalstij samaksāt visu nesamaksāto summu. 2008. finanšu gadā, kad nepamatoto maksājumu cēlonis bija valsts iestāžu pieļautās administratīvās kļūdas, visa iesaistītā summa tiek atskaitīta no attiecīgo maksājumu aģentūru gada pārskatiem un tādējādi izslēgta no Kopienas finansējuma. Attiecībā uz ELGF šo mehānismu otro reizi piemēroja ar grāmatojumu noskaidrošanas lēmumu 2007. finanšu gadam[90], ar kuru tika noskaidroti visi iepriekšējie neatgūtie līdzekļi par laikposmu no 2003. vai 1999. gada (lietas, kas ir senākas par attiecīgi četriem vai astoņiem gadiem), kuri 131,4 miljonu euro apmērā bija jāatlīdzina dalībvalstīm. Maksājumu aģentūrām, attiecībā uz kurām 2007. gada grāmatojumi bija atdalīti no grāmatojumu noskaidrošanas lēmuma, papildu 0,05 miljoni euro tika iekasēti ar turpmāko lēmumu[91] un vēl ir jāiekasē nākamie 6,2 miljoni euro. Attiecībā uz 2008. finanšu gadu dalībvalstis atguva 108 miljonus euro, 32,2 miljoni euro tika deklarēti kā neatgūstamā summa, un nesamaksātā summa, kas vēl jāatgūst no saņēmējiem finanšu gada beigās, attiecībā uz ELGF bija 1246 miljoni euro. Neatgūšanas finansiālās sekas attiecībā uz lietām par laikposmu no 2004. vai 2000. gada tika noteiktas Komisijas 2009. gada 29. aprīlī pieņemtajā grāmatojumu noskaidrošanas lēmumā[92] attiecībā uz izdevumiem 2008. finanšu gadā, un saskaņā ar iepriekšminēto „50–50” noteikumu dalībvalstīm jāsedz 31,4 miljoni euro. Vēl 0,8 miljoni euro tiks iekasēti ar turpmākiem lēmumiem. Šajā saistībā, pateicoties „50–50” noskaidrošanas mehānismam, ko piemēroja pēdējos gados, iekasējot no dalībvalstīm daļu no neatgūtajām summām, atgūstamās summas attiecībā uz ES budžetu tika samazinātas līdz 900 miljoniem euro. Attiecībā uz ELFLA un lauku attīstības pārejas posma instrumentiem iepriekšminētais noskaidrošanas mehānisms vēl nebija piemērots. Attiecībā uz šiem fondiem atgūstamā summa 2008. finanšu gada beigās bija 7,9 miljoni euro. 2008. finanšu gada laikā par neatgūstamiem tika deklarēti 0,2 miljoni euro un 17,2 miljoni euro tika atgūti. Struktūrfondi Attiecībā uz struktūrfondiem dalībvalstis nodrošina arī to, ka no saņēmējiem tiek atgūti līdzekļi, kas pārkāpumu vai krāpšanas rezultātā tika nepamatoti izmaksāti. Šīs summas var atgūt, Komisijas līmenī samazinot vai atceļot finanšu ieguldījumu. Programmas, ko līdzfinansē no struktūrfondiem, ir daudzgadīgas, un to pamatā ir starpposma maksājumi. Nepareizi izmaksātu līdzekļu atgūšanu var veikt pirms programmas slēgšanas vai pēc tās. 1994.–1999. gada plānošanas periodā termiņš galīgā maksājuma pieprasīšanai no Komisijas bija 2003. gada 31. marts. Šajā laika posmā Kopiena līdzfinansēja apmēram 1000 programmas par kopējo summu aptuveni 159 miljardi euro.[93] Komisijas kredītrīkotāju un pārvaldības dienesti, piedaloties OLAF , nodrošina administratīvo un finanšu uzraudzību pēc šo programmu slēgšanas. Attiecībā uz 1994.–1999. gada plānošanas periodu dalībvalstis ir paziņojušas par 11 035 pārkāpumu gadījumiem (62 gadījumi 2008. gadā), kas atbilst aplēstai finansiālai vērtībai 1,51 miljarda euro[94] apmērā no Kopienas ieguldījuma (10,95 miljoni euro 2008. gadā). No šiem pārkāpumiem Komisija pilnībā slēdza 5944 gadījumus, un summa 697 miljonu euro apmērā tika ņemta vērā galīgā maksājumā vai atcelta pēc slēgšanas, vai atlīdzināta Kopienas budžetā. Dalībvalstis norādīja, ka administratīvās un tiesvedības procedūras valsts līmenī ir pabeigtas vēl 861 gadījumā, kuru finansiālā ietekme šajā pašā laikposmā ir 59 miljoni euro. Komisija ir uzsākusi saskaņošanas procedūras, lai slēgtu šīs lietas. Komisija 2008. gadā pieņēma trīs lēmumus par to, kā rīkoties 24 pārkāpumu gadījumos, saistībā ar kuriem attiecīgās dalībvalstis lūdza Komisiju amortizēt neatgūstamo summu finansiālo ietekmi. Viens lēmums attiecībā uz 20 gadījumiem, ko finansē FIFG par 3 851 988 euro, un divi lēmumi attiecībā uz ESF par summu 120 359 euro tika ieskaitīti Kopienas budžetā. Attiecībā uz 2000.–2006. gada plānošanas periodu dalībvalstis līdz šim ir paziņojušas par 15 574 pārkāpumu gadījumiem (3791 gadījumi 2008. gadā), kuru finansiālā ietekme attiecībā uz Kopienas ieguldījumu (516,3 miljoni euro 2008. gadā) ir 2,30 miljardi euro. Dalībvalstis ir informējušas Komisiju, ka 7 389 lietās valsts līmenī veiktas administratīvās un/vai tiesvedības procedūras un ka ir atgūti apmēram 704 miljoni euro. 2008. gada beigās finanšu korekciju kopējā summa par 1994.–1999. gada un 2000.–2006. gada plānošanas periodiem bija attiecīgi 1995 miljoni euro (414 miljoni euro 2008. gadā) un 3313 miljoni euro (1173 miljoni euro 2008. gadā). Šie ir Komisijas un Revīzijas palātas revīziju, OLAF izmeklēšanu un divu plānošanas periodu slēgšanas procedūras rezultāti. Tos veido pārkāpumu ietekmētie izdevumi, kuri šā iemesla dēļ ir jāizslēdz no ES budžeta līdzfinansējuma. Turklāt dalībvalstis veic arī korekcijas pēc pašu veiktajām revīzijām vai Komisijas un Eiropas Revīzijas palātas revīzijām. Tās netiek reģistrētas Komisijas grāmatvedības sistēmā, bet dalībvalstis reizi gadā sniedz ziņojumu Komisijai. Tiešie izdevumi Jomās, kurās līdzekļus iestādes pārvalda tieši, nepamatoti samaksāto summu tiešu atgūšanu veic iestādes bez dalībvalstu iesaistīšanās. Finanšu regulā un tās īstenošanas kārtībā paredzēti dažādi atgūšanas procedūras posmi: — parāda paredzēšana un konstatēšana no kredītrīkotāja puses (pārliecinoties, ka parāds ir neapšaubāms, tā summa ir noteikta un tam ir pienācis atmaksas termiņš), — rīkojuma par līdzekļu atgūšanu izdošana (kredītrīkotāja instrukcijas grāmatvedim uzsākt līdzekļu atgūšanu), kam seko debitoram adresēts rēķins, un — grāmatveža veikta līdzekļu atgūšana, kurš, ja iespējams, uzsāks atgūšanu ar kompensācijas palīdzību, ja debitoram ir parāds pret Kopienām, kurš ir neapšaubāms, kura summa ir noteikta un kuram ir pienācis atmaksas termiņš. Ja pēc tam, kad nosūtītas atgādinājuma un oficiāla brīdinājuma vēstules, debitors nav samaksājis savu parādu un ja grāmatvedis nav varējis atgūt parādu kompensācijas ceļā, vai, izmantojot debitora iesniegtu bankas garantiju, kredītrīkotājs bez kavēšanās nosaka parāda atgūšanai izmantojamo piespiedu līdzekļu atgūšanas veidu. Ir divi viens otru izslēdzoši veidi izpildes rīkojuma iegūšanai: — lēmuma pieņemšana par izpildes rīkojuma izdošanu saskaņā ar EK līguma 256. pantu (formalizē prasījuma noteikšanu lēmuma veidā, kas veido izpildes rīkojumu), — izpildes rīkojuma iegūšana tiesiskā ceļā valstu vai Kopienas tiesās. Tas ietver arī civilprasību kriminālprocesa ietvaros tiesās, kur tas iespējams. Lietās, attiecībā uz kurām 2008. gadā ir izdoti atgūšanas rīkojumi saistībā ar pārkāpumiem un krāpšanas gadījumiem, pilnīga vai daļēja atgūšana ir jau paziņota 679 gadījumos. Komisija ir atguvusi 22 miljonus euro. Nepamatoti izmaksātās summas pilnībā tika atgūtas 670 lietās. Vēl ir jāatgūst summa 13 miljonu euro apmērā, kas attiecas uz 262 lietām. Atgūšana pēc OLAF lietas Ja OLAF lietas galīgajā ziņojumā secināts, ka dažas summas, iespējams, ir pretlikumīgi izmaksātas līdzekļu saņēmējam vai ka tās nav iekasētas, lai gan tās bija jāiekasē, atbildīgajām iestādēm (parasti dalībvalstu vai attiecīgās trešās valsts varas iestādēm) ir jāuzsāk šo summu atgūšana. OLAF seko līdzi šo atgūšanas procedūru norisei. OLAF 2008. gadā ir formāli slēdzis finansiālo uzraudzību par vairāk nekā 146,8 miljoniem euro. Struktūrfondu jomā tika atgūti 128 miljoni euro. OLAF 2008. gadā pārskatīja arī turpmākās finanšu darbības saistībā ar OLAF lietām. Tā rezultātā ir sākta jaunu lietu izskatīšana un kritēriju pieņemšana, ietverot de minimis robežlielumu, kuru piemēro no 2009. gada 1. janvāra. Šādu robežlielumu ieviešana ļaus OLAF ierobežotos finanšu kontroles resursus vairāk koncentrēt uz daudz būtiskākiem krāpšanas vai pārkāpumu gadījumiem, kas saistīti ar lielām naudas summām. Sīkāka informācija atrodama OLAF ziņojumā[95]. [1] OV L 136, 31.5.1999. [2] Atsauces sk. ziņojuma titullapā. [3] Padomes 1995. gada 18. decembra Regulas (EK, Euratom) Nr. 2988/95 par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību 1. panta 2. punkts (OV L 312, 23.12.1995.). [4] 1995. gada 26. jūlija Konvencijas par Kopienu finanšu interešu aizsardzību 1. panta 1. punkta a) apakšpunkts (OV C 316, 27.11.1995.). [5] Atsauces sk. ziņojuma titullapā. [6] Kopš 2007. gada ziņojuma ir atjaunināti skaitļi attiecībā uz noteiktām nozarēm. [7] Idem. [8] Muitas nodevas un lauksaimniecības nodevas. [9] Šie procenti ir aprēķināti, pamatojoties uz 2008. gada vispārējā budžeta tradicionālo pašu resursu novērtējumu, nevis uzskaiti. [10] Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai. [11] Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonds. [12] Eiropas Reģionālās attīstības fonds. [13] Eiropas Sociālais fonds. [14] Zivsaimniecības virzības finanšu instruments. [15] COM(2008) 496 galīgā redakcija. [16] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html. [17] COM(2006) 244 galīgā redakcija. [18] EP Rezolūcija Nr. P6-TA-PROV(2008)0553. [19] COM(2008) 839 galīgā redakcija. [20] Sk. G20 valstu augstākā līmeņa sanāksmes paziņojuma 15. punkta 7. apakšpunktu. [21] OV L 46, 17.2.2009. [22] BG, FI, FR, DE, PL, RO, SE un UK (Apvienotā Karaliste). Attiecībā uz Vāciju nolīgums ir piemērojams no 2008. gada 9. aprīļa; attiecībā uz Somiju — no 15. aprīļa un attiecībā uz UK — no 2009. gada 20. aprīļa. [23] Padomes Lēmums 2008/801/EK, lai Eiropas Kopienas vārdā noslēgtu ANO Pretkorupcijas konvenciju, OV L 287, 29.10.2008. [24] Šādas vienošanās ir noslēgtas ar Argentīnu, Džibutiju, Maroku, Kongo Republiku, Senegālu un FIGE (Āfrikas valsts vispārējo pārbaužu forums), un 2008. gadā ar Dienvidāfrikas varas iestādēm. [25] OV C 316, 27.11.1995. [26] 1996. gada 27. septembra Pirmais protokols (OV C 313, 23.10.1996.). 1996. gada 29. novembra protokols par to, kā Konvenciju interpretē ar EK Tiesas prejudiciālu nolēmumu palīdzību (OV C 151, 20.5.1997.). 1997. gada 19. jūnija Otrais protokols (OV C 221, 19.7.1997.). [27] COM(2008) 77 galīgā redakcija. [28] Finanšu interešu aizsardzības (PFI) instrumentus nav ratificējušas Čehijas Republika, Ungārija un Malta, kā arī Igaunija, kas nav ratificējusi EKT Protokolu. [29] 2008. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 44/2009, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1338/2001, ar ko paredz pasākumus, kas vajadzīgi euro aizsardzībai pret viltošanu (OV L 17, 22.1.2009., 1. lpp.); 2008. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 45/2009, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1339/2001, ar ko uz dalībvalstīm, kuras nav pieņēmušas euro kā vienotu valūtu, attiecina Regulu (EK) Nr. 1338/2001, ar kuru paredz pasākumus, kas vajadzīgi euro aizsardzībai pret viltošanu (OV L 17, 22.1.2009., 4. lpp.); 2008. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 46/2009, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2182/2004 par medaļām un žetoniem, kas līdzīgi euro monētām (OV L 17, 22.1.2009., 5. lpp.); 2008. gada 18. decembra Regula (EK) Nr. 47/2009, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2183/2004, ar ko uz neiesaistītajām dalībvalstīm attiecina Regulu (EK) Nr. 2182/2004 par medaļām un žetoniem, kas līdzīgi euro monētām (OV L 17, 22.1.2009., 7. lpp.). [30] OV L 218, 13.8.2008. [31] OV L 82, 22.3.1997. [32] Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 23. aprīļa Regula (EK) Nr. 450/2008, ar ko izveido Kopienas Muitas kodeksu (Modernizētais muitas kodekss), OV L 145, 4.6.2008. [33] Abi nolīgumi paredz, ka tabakas ražotāji veic maksājumu 1250 miljonu ASV dolāru (PMI) un 400 miljonu ASV dolāru (JTI) apmērā, ko var izmantot cigarešu kontrabandas un viltošanas apkarošanai. Līdz 2008. gada beigām PMI bija samaksājusi 650 miljonus ASV dolāru (aptuveni 503,8 miljoni euro ) un JTI — 100 miljonus ASV dolāru (aptuveni 77,5 miljoni euro ). [34] COM(2007) 127; http://ec.europa.eu/commission_barroso/kallas/work/eu_transparency/index_en.htm. [35] Padomes 2006. gada 13. decembra Regula (EK, Euratom) Nr. 1995/2006, ar kuru groza Regulu (EK, Euratom) Nr. 1605/2002 par Finanšu regulu, ko piemēro Eiropas Kopienu vispārējam budžetam (OV L 390, 30.12.2006.). [36] OV L 344, 20.12.2008. [37] OV L 344, 20.12.2008. [38] COM(2006) 9 galīgā redakcija. [39] OV C 107, 30.4.2004., 4. lpp. [40] COM(2008) 866 galīgā redakcija. [41] OV C 216, 14.9.2007. [42] COM(2008) 97. [43] COM(2009) 42. [44] 9,7 % no PMI un JTI samaksātajiem līdzekļiem ir piešķirti Eiropas Kopienai. [45] Sk. visas atbildes Komisijas darba dokumentā „Līguma 280. panta īstenošana dalībvalstīs 2008. gadā.” [46] BG, LV, LT, LU, HU, PT, SK, SE. [47] ES, HU, RO, IT. [48] BG, EE, IT, PL, SK, UK. [49] Sk. Komisijas darba dokumentu „Līguma 280. panta īstenošana dalībvalstīs 2008. gadā.” [50] OV L 292, 15.11.1996. [51] P6_TA-PROV(2008)0052. [52] Sk. 2.1.1. punktu. [53] BE, BG, CZ, DK, DE, EE, IT, CY, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SI, SK, SE, UK. [54] BE, DE, IT, LT, NL, PT, UK. [55] BG, CZ, DK, EE, CY, LV, HU, MT, PL, RO, SI, SK, SE. [56] BE, IE, IT, NL, AT, UK. [57] DK, HU, IT, LT, NL, PT, SI, UK. [58] DK, LT, MT, PT, RO, SI, UK. [59] BE, DK, EE, IT, LT, LU, PT, SI, SK. [60] DK, LT, PT, RO, SI. [61] Komisijas 2006. gada 14. decembra Regula (EK) Nr. 1848/2006 (OV L 355, 15.12.2006.); Komisijas 2005. gada 12. decembra Regula (EK) Nr. 2035/2005 (OV L 328, 15.12.2005.), ar ko groza 1994. gada 11. jūlija Regulu (EK) Nr. 1681/94 (OV L 178, 12.7.1994.); Komisijas 2005. gada 23. decembra Regula (EK) Nr. 2168/2005 (OV L 345, 28.12.2005.) ar ko groza 1994. gada 26. jūlija Regulu (EK) Nr. 1831/94 (OV L 191, 27.7.1994.); Komisijas 2006. gada 8. decembra Regula (EK) Nr. 1828/2006. [62] Attiecībā uz SAPARD šī summa ir 4000 euro , attiecībā uz ISPA robežlielums nav noteikts. [63] BE (Briseles galvaspilsētas apgabals — struktūrfondi un Valonijas reģions — lauksaimniecība), CZ, DK (lauksaimniecība), DE (lauksaimniecība), EE, EL (lauksaimniecība), ES, HU, NL, AT, PL (struktūrfondi), SK, SE, UK (Ziemeļīrija). [64] IE, IT, ES (struktūrfondi). [65] MT, FI. [66] EE, PL. [67] PL. [68] HU. [69] FR. [70] DK, EL, ES, HU, MT, PT, SE. [71] BE, BG, CZ, FR, MT, NL, AT, SK, UK. [72] EE, IE, IT, LT, HU, PL, SE. [73] 20 dalībvalstis attiecībā uz lauksaimniecības fondiem — BG, CZ, DK, DE, EE, IE, ES, FR, IT, CY, LV, LT, LU, HU, MT, AT (izņemot eksporta kompensācijas), PL, PT, RO, UK; 19 dalībvalstis attiecībā uz struktūrfondiem — BE (BERBC03, Valonijas reģiona franču kopienas ESF Aģentūra; flāmu kopienas ESF VL ), BG, CZ, DK, DE, EE, IE, ES, FR, CY, LV, HU, MT,NL, AT, PT, RO, SK un UK. [74] BG, EE, CY, LV, MT, RO, SK. [75] BG, CZ, DK, EE, IE, ES, CY, LV, LT, LU, HU, MT, PT, SK un UK. [76] BE (franču kopiena), FR, AT, PL. [77] MT, UK (Ziemeļīrija), EE. [78] UK (JIU). [79] BE (izņemot Valonijas reģionu), BG, CZ, FR (tikai attiecībā uz lauksaimniecību), IT, LV, LT, HU, MT, PL, PT (tikai attiecībā uz lauksaimniecību), RO, SI (tikai attiecībā uz lauksaimniecību), UK (izņemot Skotiju). [80] Attiecībā uz lauksaimniecību — visas, izņemot DK; attiecībā uz struktūrfondiem — visas, izņemot EL, LT, LU, NL, FI. [81] Saskaņā ar Eiropas Padomes 1995. gada 18. decembra Regulu (EK, Euratom) Nr. 2988/95 „pārkāpums” nozīmē Kopienas tiesību normas pārkāpumu, ko rada kāda saimnieciskās darbības subjekta rīcība vai nolaidība, kas kaitē vai varētu kaitēt Kopienu vispārējam budžetam. [82] Ņemot vērā, ka par pārkāpumiem tiek ziņots savlaicīgi, nozaru regulas nosaka, ka dalībvalstīm saistībā ar paziņotajiem pārkāpumiem ir jāziņo ne tikai par konstatētiem krāpšanas gadījumiem, bet arī par aizdomām par krāpšanu. Saskaņā ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 1848/2006 attiecībā uz lauksaimniecības nozari un Regulām (EK) Nr. 2035/2005 un (EK) Nr. 2168/2005 attiecībā uz struktūrfondiem un kohēzijas fondiem „aizdomas par krāpšanu” ir pārkāpums, attiecībā uz kuru valsts līmenī tiek sākta administratīva un/vai tiesvedības procedūra, lai noteiktu, vai pastāv tīšs pārkāpums. [83] Saskaņā ar Konvenciju par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, krāpšana ir tīšs pārkāpums un tikai tiesvedības rezultātā to var atzīt par noziedzīgu nodarījumu. [84] BE, ES, HU, LV, LT, PT. [85] CY, MT. [86] EE, HU, RO, FI, SE. [87] RO, SI. [88] BE, BG, CZ, DK, EE, FR, IT, LT, LU, PL, RO, SI, UK. [89] BE, BG, CZ, DK, EE, IE, IT, CY, LV, LT, LU (ERDF), NL, PL, PT, RO, SI, SK, FI, SE, UK. [90] Lēmums 2008/396/EK (OV L 139, 29.5.2008.). [91] Lēmums 2009/87/EK (OV L 31, 3.2.2009.). [92] Lēmums 2009/367/EK (OV L 111, 5.5.2009.). [93] Šī informācija attiecas uz daudzgadu programmām. Ne struktūrfondu, ne Kohēzijas fonda tieši finansētie projekti norādītajā summā nav ietverti. [94] Situācija saskaņā ECR datu bāzes datiem 2008. gada 15. aprīlī. [95] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html.