[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 1.8.2008 COM(2008) 505 galīgā redakcija 2008/0165 (COD) KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Pabeidzot tādu vielu lietošanas izbeigšanu, kas noārda ozona slāni Labāks regulējums, balstoties uz 20 panākumu gadiem {COM(2008) 2366 galīgā redakcija}{COM(2008) 2367 galīgā redakcija} KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI, EIROPAS PARLAMENTAM, EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Pabeidzot tādu vielu lietošanas izbeigšanu, kas noārda ozona slāni Labāks regulējums, balstoties uz 20 panākumu gadiem IEVADS. Stratosfēras ozona slānis pasargā Zemes dzīvos organismus no Saules ultravioletā starojuma kaitīgās iedarbības. Zinātnieki 1980. gadu sākumā novēroja būtisku ozona koncentrācijas pazemināšanos stratosfērā virs Antarktikas, kas vēlāk kļuva plaši pazīstama kā „ozona caurums”. Laikā, kad ozona koncentrācija bija pazeminājusies visvairāk — pavasara sezonās 1990. gadu beigās — lielākie ozona caurumi bija izveidojušies polārajos apgabalos, turklāt ozona koncentrācija bija ievērojami pazeminājusies arī citviet. UV starojuma intensitātes palielināšanās ir ekosistēmām un cilvēka organismam kaitīga, jo tādēļ, piemēram, pieaug saslimstība ar ādas vēzi un kataraktu. Kopš 1987. gada, kad valstis noslēdza Monreālas protokolu par ozona slāni noārdošām vielām (ONV), visās to parakstījušajās valstīs pēc noteikta grafika sākās šo vielu pakāpeniska lietošanas izbeigšana. Atzīmējot Monreālas protokola noslēgšanas divdesmito gadadienu 2007. gadā, Puses (tostarp Eiropas Kopiena) atzina, ka tas ir viens no sekmīgākajiem starptautiskajiem nolīgumiem vides aizsardzības jomā. Līdz 2007. gadam visas Puses — 191 valsts — kopumā panākušas ozona slāni noārdošo vielu patēriņa samazināšanos par 95 % salīdzinājumā ar noteikto bāzes līmeni[1]. Vislielākais patēriņa samazinājums (99,2 %) panākts industriāli attīstītajās valstīs, un nedaudz zemāks (80 %) tas ir jaunattīstības valstīs[2]. Savā jaunākajā 2007. gadā publicētajā ziņojumā saskaņā ar Monreālas protokolu izveidotā Zinātniskās vērtēšanas grupa ir apstiprinājusi, ka, pateicoties ar Protokolu ieviestajiem kontroles pasākumiem, ozona slānis pakāpeniski atjaunojas — tiesa gan, ar 10 līdz 15 gadu kavēšanos salīdzinājumā ar 2002. gada ziņojumā publicēto prognozi. Tagad sagaidāms, ka vidējais ozona koncentrācijas līmenis un ozona līmenis Arktikā varētu atjaunoties līdz 2050. gadam, bet ozona caurumā Antarktikā — laikā no 2060. līdz 2075. gadam. Saskaņā ar ANO Vides programmas (UNEP) datiem ar Monreālas protokolu ieviestie kontroles pasākumi visā pasaulē kopumā novērš miljoniem nāvīgas saslimšanas gadījumu ar ādas vēzi un desmitiem miljonu saslimšanas gadījumu ar ādas vēzi un kataraktu bez nāvīgām sekām. Turklāt šie pasākumi palīdz novērst arī siltumnīcefekta gāzu emisijas, kuru apjoms laikā no 1990. līdz 2010. gadam pārsniegs 100 miljardus tonnu CO2 ekvivalenta. Sagaidāms, ka līdz 2010. gadam ozonu noārdošo vielu emisiju īpatsvars būs mazāk nekā 5 % no CO2 emisiju kopējā apjoma, salīdzinot ar gandrīz 50 % 1990. gadā[3]. Zinātniskās vērtēšanas grupa 2007. gada ziņojumā Puses brīdināja, ka, neraugoties uz sasniegto, lai jaunajā plānotajā termiņā panāktu ozona slāņa atjaunošanos, ņemot vērā arī vēl palikušās, jo īpaši ar klimata pārmaiņām saistītās nenoteiktības, joprojām jāpievērš liela uzmanība kontroles pasākumiem. Galvenie risināmie uzdevumi ir šādi. - „Uzkrāto” ONV un SEG emisijas atmosfērā . Tā kā Protokolā galvenā uzmanība pievērsta ONV ražošanas aizliegumam, vēl joprojām ievērojami daudzumi OVN ir ieslēgti jeb „uzkrāti” ražojumos un iekārtās (piemēram, izolācijas putās, ledusskapjos un gaisa kondicionēšanas sistēmās). Lēš, ka līdz 2015. gadam no šiem uzkrājumiem atmosfērā nonāks līdz 2 miljoniem ONP tonnu jeb 13,4 miljoni tonnu CO2eq, tālab ir jāveic turpmāki pasākumi. - ONV lietojumi, kuriem noteikti aizlieguma izņēmumi . Protokolā paredzēta zināma elastība attiecībā uz ierobežojamām ONV, piemēram, gadījumos, kad dažiem lietojumiem vēl nav pieejamas tehniski īstenojamas vai ekonomiski izdevīgas alternatīvas, teiksim, metilbromīda izmantošana karantīnas un pirmsnosūtīšanas lietojumiem vai izmantošana par izejvielu. Zinātniskās vērtēšanas grupa ir brīdinājusi Puses, ka līdz 2015. gadam šādi izņēmumi ir ievērojami jāsamazina salīdzinājumā ar pašreizējo apjomu (20 000 tonnas ONV gadā), lai nepieļautu, ka vēl par dažiem gadiem aizkavējas ozona slāņa atjaunošanās. - Jaunas ONV . Jauni zinātniski pierādījumi liecina, ka dažu tādu ķīmisku vielu ozona noārdīšanas potenciāls, kuras patlaban ar Protokolu nereglamentē, ir ievērojami augstāks, nekā domāts, turklāt šo vielu tirdzniecība strauji aug. Zinātniskās vērtēšanas grupa paudusi arī nopietnas bažas par to, ka daļēji halogenēto hlorfluorogļūdeņražu ( HCFC ) — kuru izmantošanu paredzēts pilnīgi izbeigt 2040. gadā — lietošanas izbeigšanas temps jaunattīstības valstīs ir lēnāks nekā ražošanas apjoma palielināšanās. Tomēr Puses uz to ātri reaģēja, 2007. gadā bez kavēšanās pieņemot lēmumu par Protokola pielāgojumiem, lai paātrinātu HCFC lietošanas izbeigšanu un tādējādi pasaulē kopumā panāktu samazinājumu par līdz 1 miljonam ONP tonnu un 18 miljardiem tonnu CO2 ekvivalenta[4]. Šīs globālās problēmas (lai gan ne visas skar Eiropas Savienību) ir šā Komisijas priekšlikuma un tam pievienotās analīzes pamatā. PAšREIZēJAIS STāVOKLIS ES Eiropas Kopienas galvenais instruments Monreālas protokola īstenošanai ir Regula (EK) Nr. 2037/2000 par vielām, kas noārda ozona slāni[5] (turpmāk „Regula”). Starptautiskā un Eiropas Savienības politika šajos jautājumos ir saskaņota un viena otru papildina, tāpēc ir gūti izcili rezultāti — gandrīz pilnībā ir izbeigts ierobežojamo ONV patēriņš un ražošana. Līdz šim brīdim EK ir izbeigusi vairāk nekā 99 % no ONV patēriņa, salīdzinot ar bāzes līmeni. Līdz 2010. gadam visu ierobežojamo ONV patēriņš EK būs pilnībā izbeigts (izņemot dažus simtus ONP tonnu gadā) salīdzinājumā ar bāzes līmeni — 400 000 tonnām. Eiropas Kopienā ONV ražošana tādiem lietojumiem, kam Protokolā un Regulā noteikti ierobežojumi, jāizbeidz 2025. gadā, un patlaban ražošana samazinās par aptuveni 4000 ONP tonnu gadā 2010. gadā, salīdzinot ar bāzes līmeni — 700 000 tonnām. Tā kā Puses 2007. gadā vienojās par ātrāku HCFC izbeigšanas grafiku, Regula ir attiecīgi jāpielāgo, lai patlaban Regulā paredzēto ražošanas izbeigšanas termiņu — 2025. gadu — pārceltu uz 2020. gadu. Ņemot vērā, ka gaidāma nelietotu HCFC lietošanas izbeigšana, ir jāpastiprina pasākumi, lai mazinātu ONV nelikumīgas tirdzniecības un lietošanas risku. Ozona slāni noārdošo vielu krājumi ES 2010. gadā varētu dot palielinājumu par 700 000 ONP tonnām (jeb 5 miljardiem tonnu CO2), lai gan pašreizējās aplēses ir ļoti nenoteiktas. Laika posmā no 2005. līdz 2015. gadam emisiju apjoms gadā varētu sasniegt 24 000 ONP tonnas (jeb 170 miljonus tonnu CO2eq). Regulā paredzētie lietošanas aizliegumi un noteikumi par reciklēšanu un iznīcināšanu, kā arī— kas vēl svarīgāk — līdzīgi noteikumi ES Atkritumu pamatdirektīvā un Elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumu direktīvā varētu nodrošināt, ka vairums šo emisiju atmosfērā nenonāk, lai gan ir atzīts, ka pašreizējais atkritumu reciklēšanas un rekuperācijas līmenis ES ir ļoti zems. Lēš, ka jaunu ONV emisijas ES kopā ir mazākas par 300 ONP tonnām gadā, lai gan šis apjoms pastāvīgi pieaug. Eiropas Savienībā ONV lietošana kritiskām un būtiskām vajadzībām ir izbeigta gandrīz visos gadījumos, lai gan paredzams, ka metilbromīda lietošana, kurai noteikts aizlieguma izņēmums karantīnas un pirmsnosūtīšanas lietojumiem, saglabāsies stabila — nedaudz mazāk par 300 ONP tonnām gadā. Visu Regulas īstenošanā iesaistīto dalībnieku administratīvie izdevumi ir ievērojami samazinājušies, tāpēc ka pastāvīgi samazinās vajadzīgo izņēmuma lēmumu skaits, jo nemitīgi tiek izstrādātas un tirgū laistas tehniski īstenojamas un ekonomiski izdevīgas alternatīvas. Sagatavojot šo priekšlikumu, veica ieinteresēto personu aptauju, kuras rezultāti liecina, ka kopumā ieinteresētās personas ir apmierinātas ar pašreizējā regulējuma lietderību un efektivitāti, lai gan daudzi atzina, ka tas ir visnotaļ sarežģīts. VIRZīBA UZ LABāKU REGULēJUMU Eiropas iestāžu apņemšanas ievērot labāka regulējuma principus un ES 20 gadu pieredze ozona slāņa aizsardzībā ir faktori, kuru kombinācija pavēra iespēju īstā laikā pārskatīt regulu par ozona slāni noārdošām vielām[6]. Pārskatīšanas galvenie mērķi ir šādi: 1) vienkāršot un pārstrādāt Regulu (EK) Nr. 2037/2000, samazinot nevajadzīgu administratīvo slogu saskaņā ar Komisijas apņemšanos nodrošināt labāku tiesisko regulējumu; 2) nodrošināt atbilstību Monreālas protokolam ar tā pielāgojumiem, kas veikti 2007. gadā; un 3) nodrošināt iespējas sekmīgi risināt iepriekšminētās paredzamās problēmas, lai panāktu, ka ozona slāņa atjaunošanās notiek laikus, un novērstu tā trūkuma kaitīgo ietekmi uz cilvēku veselību un ekosistēmām. Regulas pārskatīšanas un attiecīgā ietekmes novērtējuma sagatavošanas gaitā sīki apsprieda un izvērtēja vairākas jomas, kur pašreiz būtu vajadzīgi uzlabojumi gan ES, gan pasaules mērogā[7]. Rezultātā Komisija ierosina vienkāršot, optimizēt un pilnveidot regulu par ozona slāņa aizsardzību, līdztekus veicot vairākus citus pasākumus, tostarp starptautiskā līmenī. Spēkā esošo tiesību aktu pārskatīšana Pārskatā apzinātas plašas iespējas, kā vienkāršot Regulas tekstu[8]. Daži no būtiskākajiem grozījumiem vienkāršošanas labad paredz, ka tiks svītroti novecojuši noteikumi un ar tiem saistītās procedūras attiecībā uz ONV būtiskajiem un kritiskajiem lietojumiem, kā arī paredz, ka pēc iespējas jāoptimizē ziņošanas kārtība, vienlaikus pienācīgi ņemot vērā ES saistības, kas izriet no Protokola. Pārskatīšana arīdzan pavēra izdevību Regulu saskaņot ar neseno Lēmumu XIX/6 par HCFC lietošanas izbeigšanas paātrināšanu, ko Protokola Puses pieņēma 2007. gadā. Tādējādi HCFC ražošanas izbeigšanas termiņš ir saīsināts un noteikts 2020. gada sākumā. Komisija ierosina arī dažus racionālus grozījumus, lai mazinātu sarežģījumus, kas jo sevišķi rodas muitas iestādēm, Regulu piemērojot, lai novērstu ONV nelikumīgu tirdzniecību un lietošanu ES. Šādu pasākumu starpā var minēt atsevišķas prasības par marķējumu un tādu maz izmantotu izņēmumu atcelšanu, kas nedaudzajām ieinteresētajām pusēm rada lielas administratīvas izmaksas, kuras nav samērā ar strauji rūkošajiem ieguvumiem. Lai ES varētu risināt pārējos problēmjautājumus, regulējumu vajadzēja zināmā mērā padarīt stingrāku, tomēr bez pārmērīgām izmaksām un bieži vien nodrošinot lielāku administratīvo vienkāršību. Lai risinātu problēmu ar ONV krājumiem, Komisija ierosina padarīt stingrākus Regulas noteikumus par ražojumos un iekārtās esošo ONV rekuperāciju un iznīcināšanu; tas dotu vides ieguvumu līdz pat 14 000 ONP tonnu apmērā (112 miljoni tonnu CO2eq). Lai nepieļautu tirgu paplašināšanos, kas radītu problēmas nākotnē, Komisija ierosina jaunās ONV uzskaitīt Regulā un paredzēt, ka ražotājiem un importētājiem ir jāziņo par tirgotajiem daudzumiem. Visbeidzot, Komisija ierosina vēl vairāk ierobežot karantīnas un pirmsnosūtīšanas lietojumiem atļauto metilbromīda daudzumu no 600 ONP tonnām līdz pašreizējam līmenim — 200 tonnām — un panākt lietošanas pilnīgu izbeigšanu līdz 2015. gadam. Turklāt pieejamo rekuperācijas tehnoloģiju izmantošana būs obligāta, arī tālab, lai aizsargātu darbinieku veselību. Turpmākie pasākumi Līdztekus iepriekš minētajiem grozījumiem Komisija veiks papildu pasākumus, lai panāktu ONV lietošanas pilnīgu izbeigšanu, tostarp starptautiskā līmenī. Turpmākie pasākumi pirmkārt un galvenokārt būs vērsti uz to, lai uzlabotu atkritumu politikas regulējuma — sevišķi direktīvas par elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem — īstenošanu un piemērošanu, un uz ONV rekuperāciju būvdarbos un ēku nojaukšanā radušos atkritumu plūsmā. Šādi pasākumi būs vērsti arī uz piemērotāko stimulu apzināšanu, lai ES ievērojami palielinātu ražojumos un iekārtās esošo ONV rekuperāciju, reciklēšanu vai iznīcināšanu[9]. Šos pasākumus īstenos ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm un ieinteresētajām personām, kas darbojas ozonu noārdošo vielu, atkritumu (sevišķi būvdarbos un ēku nojaukšanā radušos atkritumu) apsaimniekošanas un klimata pārmaiņu jomā. Šie pasākumi ar laiku varētu sniegt vēl lielākus ieguvumus no vides viedokļa, proti, samazinājumu 80 000 ONP tonnu jeb 640 miljoniem tonnu CO2eq apmērā. Līdztekus Komisija starptautiskā līmenī (tostarp divpusējās sanāksmēs) sadarbosies ar dalībvalstīm un citām Protokola Pusēm, lai turpinātos darbs pie ONV lietošanas un emisiju samazināšanas, kā arī rosinās visas Puses bez atrunām pievienoties Protokola grozījumiem. Prioritāšu starpā noteikti minami šādi uzdevumi: nodrošināt, ka HCFC lietošanas izbeigšana visā pasaulē paver ceļu klimatam nekaitīgām alternatīvām, risināt ar ONV krājumiem saistītās problēmas jaunattīstības valstīs, samazināt metilbromīda izmantošanu karantīnas un pirmsnosūtīšanas lietojumiem un pienācīgi uzraudzīt un vajadzības gadījumā pastiprināt jauno ONV ierobežošanu visā pasaulē. Komisija arī turpmāk veicinās tehnoloģiju un zināšanu nodošanu, izmantojot mērķseminārus un zināšanu apmaiņas pasākumus. PAREDZAMā IETEKME Pieņemot grozījumus, tiks ievērojami vienkāršots tiesību akta teksts un vienlaikus nodrošināts, ka ONV lietošanas izbeigšanā līdz šim gūtās sekmes tiek nostiprinātas un konsolidētas. Ņemot vērā vienkāršošanas līdzšinējos panākumus un tās radītās priekšrocības, kopējās administratīvās izmaksas laika posmā no 2010. līdz 2020. gadam samazināsies par aptuveni 3 miljoniem euro, no kuriem apmēram 2 miljoni euro būs nozares ietaupījums, 0,7 miljonus euro ietaupīs dalībvalstu iestādes, bet pārējo — Eiropas Komisija. Sagaidāmā kumulatīvā tiešā papildu ekonomiskā ietekme laikā no 2010. līdz 2020. gadam nepārsniegs 13 miljonus euro, un tā galvenokārt saistīta ar pasākumiem, kas vērsti uz metilbromīda lietošanas samazināšanu karantīnas un pirmsnosūtīšanas lietojumiem[10]. Paredzams, ka vienkāršošana būs sevišķi izdevīga MVU, kuriem ir grūtāk piekļūt ekspertu zināšanām, kas vajadzīgas Regulas īstenošanai. Taustāmākie rezultāti izriet no politikas pasākumiem saistībā ar karantīnas un pirmsnosūtīšanas lietojumiem un „uzkrāto” ONP rekuperāciju un iznīcināšanu. Tas laika posmā no 2010. līdz 2020. gadam dotu tīro ieguvumu 16 000 ONP tonnu apmērā (jeb 112 miljoni tonnu CO2)[11]. SECINāJUMI. Ir pamats uzskatīt, ka līdz šim Regula bijusi sevišķi efektīva un ka tālab ES ieguldījums ozona slāņa aizsardzībā ir izrādījies sevišķi nozīmīgs. Ierosināto politikas variantu pamatā ir spēkā esošās regulas stiprās puses, un tos raksturo cieša apņemšanās uz vispusīgas analīzes pamata nodrošināt vienkāršāku un labāku tiesisko regulējumu. Ierosinātā jaunā regula nodrošinās, ka ES arī turpmāk ievēro Monreālas protokolu, vienlaikus izvairoties no nevajadzīgām administratīvām izmaksām. Turklāt tā dos iespēju Eiropas Savienībai arī turpmāk rādīt priekšzīmi visai pasaulei cīņā ar atlikušajām problēmām, tostarp nelikumīgu tirdzniecību, tādējādi kliedējot bona fide tirgotāju un NVO bažas. [1] Monreālas Protokola 1. pantā „patēriņš" definēts kā kontrolējamo vielu produkcija, pieskaitot to importu un atskaitot to eksportu. [2] Par iespējām samazināt patēriņu jaunattīstības valstīs jāpateicas Daudzpusējam fondam, kas līdz šim kopumā novirzījis aptuveni 2,4 miljardus ASV dolāru tehnoloģiju izplatīšanai un attiecīgiem jaudu izveides projektiem. Jaunattīstības valstīm noteiktie termiņi parasti ir dažus gadus vēlāki par industriāli attīstītajām valstīm paredzētajiem termiņiem. [3] Tik liela ietekme uz klimata pārmaiņām saistīta ar to, ka vielām, kas noārda ozona slāni, ir arī ļoti augsts globālās sasilšanas potenciāls (GSP) —dažām vielām tas ir vairāk nekā 14 000 reižu lielāks nekā CO2.. [4] Sal. Protokola Pušu 19. sanāksmes (2007. gadā Monreālā) Lēmumu XIX/6 par HCFC lietošanas izbeigšanas paātrināšanu. Jāievēro, ka potenciālie siltumnīcefekta gāzu (SEG) samazinājumi ir atkarīgi no tā, vai izdosies ierobežot emisijas no pašlaik pieejamām vielām (kas domātas, piemēram, ledusskapjiem) ar salīdzinoši lielu globālās sasilšanas potenciālu (piemēram, HFC ) un/vai ieviest alternatīvas ar zemu globālās sasilšanas potenciālu. Šie apsvērumi saistībā ar klimata pārmaiņām ir iestrādāti Pušu pieņemtajos lēmumos par šo jautājumu. [5] Ar minēto regulu arīdzan ir grozītas agrākās regulas, kas bijušas spēkā teju divas desmitgades. [6] Pārskats ir iekļauts Komisijas 2008. gada likumdošanas un darba programmās sadaļā „Vienkāršošana”. [7] Sk. SEC(2008) xxx un SEC(2008) xxx. [8] Pienācīgi apsvēra iespēju Regulu negrozīt vispār (turpināt, kā līdz šim) vai pat atcelt, tomēr šos variantus noraidīja, tostarp tāpēc, ka tas nozīmētu, ka EK neievēro Monreālas protokolu un ka nav iespējas sasniegt vienkāršošanas mērķi. [9] Piemēram, standarti, kas sasaistīti ar kompensācijas vai depozītu sistēmām, iznīcināšanas finansēšana no reģionālajiem fondiem u.c. [10] Izmaksas varētu būt arī ievērojami zemākas, ja ņem vērā iespējamo lēmumu par metilbromīda dereģistrāciju ar veselības aizsardzību saistītu apsvērumu dēļ. [11] No globālās sasilšanas veicināšanas viedokļa šis daudzums ir ekvivalents apm. 2 % no siltumnīcefekta gāzu emisiju kopējā apjoma 1990. gadā. Salīdzinājumam var minēt, ka samazinājums ir ekvivalents 1/10 daļai no samazinājuma, kas jāpanāk, lai sasniegtu klimata un enerģijas paketē noteikto mērķi līdz 2020. gadam samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas par 20 %.