Corrigendum: Priekšlikums Padomes regula, ar ko attiecībā uz apdrošināšanas un finanšu pakalpojumiem nosaka īstenošanas pasākumus direktīvai 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu /* COM/2007/0746 galīgā redakcija/2 */





Briselē, 20.2.2008 COM(2007) 746 galīgā redakcija/2 Labojums, ar ko atceļ un aizstāj 2007. gada 28. novembra Priekšlikuma Padomes Regulai COM(2007) 746 galīgo redakciju. Paskaidrojuma rakstā grozīta daļa par subsidiaritātes principu. Šis labojums attiecas uz visām valodām. Priekšlikums PADOMES REGULA, ar ko attiecībā uz apdrošināšanas un finanšu pakalpojumiem nosaka īstenošanas pasākumus Direktīvai 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu (iesniegusi Komisija) PASKAIDROJUMA RAKSTS PRIEKšLIKUMA KONTEKSTS - Priekšlikuma pamatojums un mērķi Regulas priekšlikumā ir iekļauti Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvas 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu 135. panta 1. punkta a) līdz g) apakšpunkta un 1.a punkta, kā arī 135.a panta piemērošanas noteikumi. Šajos pantos precizēti noteikumi, ar ko regulē atbrīvojumu no pievienotās vērtības nodokļa (PVN) apdrošināšanas un finanšu pakalpojumiem ar mērķi nodrošināt atbrīvojuma no PVN vienveidīgāku piemērošanu, palielinot juridisko noteiktību un samazinot administratīvo slogu saimnieciskās darbības veicējiem un iestādēm. Koncepcijā ietilpst šādi elementi: - atbrīvojuma no PVN piemērošanas nosacījumu pamatā ir objektīvi ekonomiskie kritēriji; - tiek precizēts, ka atbrīvojumu piemēro, sniedzot jebkuru apdrošināšanas vai finanšu pakalpojuma daļu, kas pastāv kā atsevišķs kopums un kam piemīt īpašās un būtiskās attiecīgā atbrīvojamā pakalpojuma pamatiezīmes; - tiek ieviesta kopēja saskaņota apdrošināšanas un finanšu pakalpojumu starpniecības koncepcija. Šā priekšlikuma mērķis ir sīkāk izstrādāt šo koncepciju un iepriekš izklāstītos elementus, vairojot juridisko noteiktību un samazinot administratīvo slogu saimnieciskās darbības veicējiem un iestādēm. To panāk, Direktīvas 2006/112/EK 135. panta 1. punkta a) līdz g) apakšpunktā un 1.a punktā, kā arī 135.a pantā izklāstītās koncepcijas un nosacījumus iestrādājot konkrētos ekonomiskos scenārijos. Šādi iegūst papildināmu tādu gadījumu uzskaitījumu, par kuriem regulā noteikts, ka uz tiem attiecas vai neattiecas atbrīvojums no PVN apdrošināšanas un finanšu pakalpojumiem. Piemēram, regulas 2. pantā noteikts, ka „apdrošināšana un pārapdrošināšana” ietver dzīvības apdrošināšanu — gan individuālās, gan kolektīvās dzīvības apdrošināšanas polises — un pensiju un pabalstu apdrošināšanu, ja apdrošināšana, pensija vai pabalsti sedz mirstības vai ilgmūžības risku. Tādējādi regula izslēdz tiesvedības iespējamību, jo daudziem gadījumiem paredzēts skaidrs risinājums. Tas vairo juridisko noteiktību. Regula būs arī tieši piemērojama visās dalībvalstīs un būtiski palīdzēs mazināt administratīvo slogu saimnieciskās darbības veicējiem un nodokļu iestādēm. Daudzos gadījumos saimnieciskās darbības veicējiem bija jālūdz konsultācijas finanšu jautājumos neatkarīgiem konsultantiem un bieži vien apgrūtinošās un ilgās sarunās ar valstu finanšu ministrijām jāpārbauda, vai uz kādu konkrētu sniegtu pakalpojumu attiecas vai neattiecas atbrīvojums no PVN. Arī vietējās nodokļu iestādes saskārās ar augstiem administratīviem izdevumiem turpmākās rīcības noskaidrošanai konkrētos gadījumos savas valsts Finanšu ministrijā. Gadījumos, kad regula paredz skaidru risinājumu, saimnieciskās darbības veicēji un iestādes varēs pareizi piemērot atbrīvojumu no PVN apdrošināšanas un finanšu pakalpojumiem bez šā administratīvā sloga. Attiecībā uz starpniecību apdrošināšanas un finanšu pakalpojumos šis priekšlikums skaidru risinājumu varētu sniegt tikai nedaudzos gadījumos. Tas ir tādēļ, ka starpniecības koncepcijas un veidi joprojām lielā mērā sakņojas valstu civillikumos un tādēļ būtiski atšķiras. Lai pilnveidotu arī šādu pakalpojumu juridisko noteiktību, regulā ir papildus norādīti objektīvi kritēriji, kas jāpiemēro, vērtējot, vai pakalpojums ir nepārprotama starpniecības darbība. Regulā ir iekļauta attiecīgā Eiropas Tiesas prakse, šādi uzturot spēkā apdrošināšanas un finanšu pakalpojumiem raksturīgo pazīmju noteikšanai izmantotos plaši atzītos principus. - Vispārīgais konteksts Atbrīvoto apdrošināšanas un finanšu pakalpojumu definīcijas ir novecojušas un bijušas par iemeslu šo atbrīvojumu neviendabīgai interpretācijai un piemērošanai dalībvalstīs. Atšķirīgās administratīvās prakses dēļ ieinteresētās personas saskaras ar būtiskiem juridiskiem sarežģījumiem, kas rada juridisku nenoteiktību saimnieciskās darbības veicējiem un finanšu iestādēm. Šīs juridiskās nenoteiktības dēļ pieaug ar šo atbrīvojumu piemērošanu saistīto iztiesājamo lietu skaits un administratīvās izmaksas saimnieciskās darbības veicējiem un iestādēm. Tāpēc noteikumi, kas attiecas uz apdrošināšanas un finanšu pakalpojumu atbrīvojumu no PVN, jāprecizē tā, lai palielinātos juridiskā noteiktība un samazinātos saimnieciskās darbības veicēju un iestāžu administratīvās izmaksas. Šo secinājumu apstiprināja 2006. gadā notikusī sabiedriskā apspriešana ar ieinteresētajām personām un Komisijas pasūtītais neatkarīgais „Pētījums izpratnes palielināšanai par finanšu un apdrošināšanas pakalpojumu atbrīvojuma no PVN ekonomisko ietekmi”. - Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā Padomes Direktīvas 2006/112/EK 135. panta 1. punkta a) līdz g) apakšpunkts un 1.a punkts, kā arī 135.a pants; bet ar šo regulas priekšlikuma projektu, kura pamatā ir minētās direktīvas 397. pants, pirmoreiz ieviesti īstenošanas noteikumi atbrīvojuma no PVN piemērošanai apdrošināšanas un finanšu pakalpojumiem. - Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiem Jaunās definīcijas, ja iespējams, palielina arī saskaņotību ar iekšējā tirgus noteikumiem (piem., attiecībā uz ieguldījumu fondiem, kredītreitingu un atvasinātiem finanšu instrumentiem). Šis priekšlikums ietilpst Komisijas normatīvās vides vienkāršošanas stratēģijā (COM(2006) 690, 66. iedaļa). No šīs vienkāršošanas labumu gūs gan saimnieciskās darbības veicēji, gan nodokļu iestādes dalībvalstīs. Tomēr kvantitatīvi aprēķināt šos labumu nav iespējams. Priekšlikums palielinās juridisko noteiktību un mazinās saimnieciskās darbības veicēju un valstu nodokļu iestāžu administratīvo slogu. Tā kā tas pozitīvi ietekmētu izmaksas, tam nevajadzētu negatīvi ietekmēt apdrošināšanas un finanšu pakalpojumu mazumtirdzniecības cenas patērētājiem. Apspriešanās ar ieinteresētajām personām un ietekmes novērtējums - Apspriešanās ar ieinteresētajām personām Apspriešanās metodes, galvenās mērķnozares un vispārīgs respondentu raksturojums Programmas „Fiscalis” seminārā 2004. gada decembrī Dublinā tika analizētas dažādas saimnieciskās darbības veicēju problēmu jomas, jo īpaši ārpakalpojumu piesaiste, un gan saimnieciskās darbības veicēji, gan dalībvalstis nonāca pie secinājuma, ka ir vajadzīga Komisijas dienestu likumdošanas iniciatīva. Pēc šā semināra Komisija neatkarīgam ekspertam pasūtīja pētījumu, lai palielinātu izpratni par finanšu un apdrošināšanas pakalpojumu atbrīvojuma no PVN ekonomisko ietekmi un veica vairākas divpusējas apspriedes ar dalībvalstīm un Komisijā, kuru rezultātā izstrādāja apskatu par konstatētajām pamatproblēmām un apzināja iespējamos tehniskos pasākumus to risināšanai. Šīs problēmas tika apspriestas ar ieinteresētajām personām un dalībvalstīm nodokļu konferencē Briselē 2006. gada maijā. Otrs programmas „Fiscalis” seminārs tika rīkots 2007. gada martā; tā mērķi bija iepazīstināt attiecīgās valstu nodokļu iestāžu amatpersonas ar politiku, kas rosina tiesiskā regulējuma izmaiņas, un ar pārrobežu finanšu integrācijas ekonomiskajiem virzītājspēkiem. Semināra programma aptvēra arī pašreiz spēkā esošo tiesību aktu praktiskās īstenošanas jautājumus. Atbilžu kopsavilkums un tas, kā tās ņemtas vērā Visas atbildes apstiprināja, ka galvenā problēma ir juridiskā nenoteiktība un no tās izrietošais administratīvais slogs un ka tai būtu jāpievēršas kā prioritātei. Regulas priekšlikums pilnībā atspoguļo šo prioritāti. No 2006. gada 9. maija līdz 2006. gada 9. jūnijam risinājās atklāta apspriešana internetā. Komisija saņēma 82 atbildes. Apspriešanas rezultāti ir pieejami tīmekļa vietnē:http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/consultations/tax/article_2447_en.htm - Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana Zinātnes nozares un specializācijas jomas Pētījums izpratnes palielināšanai par finanšu un apdrošināšanas pakalpojumu atbrīvojuma no PVN ekonomisko ietekmi (uzaicinājums iesniegt priekšlikumus Nr. Taxud/2005/AO-006) Izmantotās metodes Neatkarīgs ārējs pētījums Galvenās organizācijas un eksperti, no kuriem pieprasīja atzinumus Price Waterhouse Coopers Saņemto un izmantoto atzinumu kopsavilkums Nav minēts, ka pastāvētu tāda nopietna riska iespējamība, kam varētu būt neatgriezeniskas sekas. Pētījuma secinājumi lielā mērā saskanēja ar Komisijas veikto analīzi un ieinteresēto personu pausto nostāju sabiedriskās apspriešanas procesā, kā rezultātā Komisija varēja noteikt vajadzīgās prioritātes un koncentrēt darbu uz vispiemērotākajiem risinājumiem. Regulas priekšlikums atbilst šīm prioritātēm. Ekspertu atzinumu publiskošanai izmantotie līdzekļi http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/publications/studies/index_en.htm - Ietekmes novērtējums Izskatītās alternatīvas izvērsti raksturotas ietekmes novērtējumā: nulles likme (31. lpp.); atbrīvoto pakalpojumu jomas paplašināšana (32. lpp.); vienots ierobežots priekšnodokļa atskaitījums (33. lpp.); iespēja izvēlēties aplikšanu ar nodokli (34. lpp.); starptautiskas PVN iestādes (37. lpp.); vienotas juridiskās vienības un pārrobežu darījumi (37. lpp.); PVN maksātāju grupu veidošana (38. lpp.); izmaksu sadales pasākumi (41. lpp.); PVN likmes samazināšana trešo personu sniegtiem pakalpojumiem (44. lpp.), kā arī citas alternatīvas (44. lpp.). Komisija veica ietekmes novērtējumu, kas minēts darba programmā (ziņojums ir ietverts dokumentā Taxud 15570). Priekšlikuma juridiskie aspekti - Ierosināto pasākumu kopsavilkums Šis priekšlikums aptver divus pasākumus: - to gadījumu uzskaitījums, kad apdrošināšanas un finanšu pakalpojumiem piemēro vai nepiemēro atbrīvojumu no PVN; - tādu objektīvu kritēriju konkretizēšana, kas jāpiemēro, novērtējot, vai pakalpojums ir nepārprotama starpniecības darbība. - Juridiskais pamats Padomes Direktīvas 2006/112/EK 397. pants. - Subsidiaritātes princips Subsidiaritātes principu piemēro tiktāl, ciktāl priekšlikums nav Kopienas ekskluzīvā kompetencē. Dalībvalstis nespēj pietiekamā mērā īstenot priekšlikuma mērķus turpmāk minēto iemeslu dēļ. Priekšlikums ir saskaņā ar subsidiaritātes principu turpmāk minēto iemeslu dēļ. Noteikumiem par apdrošināšanas un finanšu pakalpojumu atbrīvojumu no PVN jau piemēro Kopienas noteikumus Padomes Direktīvas 2006/112/EK 135. pantā. Saskaņā ar minētās direktīvas 397. pantu īstenošanas noteikumu ieviešanai vajadzīga Kopienas likumdevēja rīcība. Dalībvalstis pašas nevarēja pieņemt jaunus valsts noteikumus, kas nebūtu saskaņoti ar spēkā esošajiem Kopienas tiesību aktiem. Dalībvalstis vienas pašas ar savu rīcību nespēja sasniegt mērķi saskaņoti interpretēt un piemērot no PVN maksājuma atbrīvoto finanšu un apdrošināšanas pakalpojumu definīcijas; to neviendabīgā piemērošana dalībvalstīs rada problēmas, ar kurām saskaras saimnieciskās darbības veicēji. Dalībvalstis pašas nespēj grozīt Kopienas tiesību aktus; augošais tiesas prāvu skaits starp dalībvalstu nodokļu iestādēm un saimnieciskās darbības veicējiem jau ir būtiski palielinājis administratīvās izmaksas šīm nodokļu iestādēm un daļēji arī pazeminājis to budžeta stabilitāti. Šādā situācijā dalībvalstu īstenoti pasākumi varētu novirzīt attīstību pa lejupejošu spirāli virzībā uz vidi ar negodīgu nodokļu konkurenci. Ar Kopienas rīcību varēs labāk īstenot priekšlikuma mērķus turpmāk minēto iemeslu dēļ. Priekšlikumi ietverti regulas projektā; ir iespējama tikai viena pareiza atbrīvotu apdrošināšanas un finanšu pakalpojumu definīcijas interpretācija, kas piemērojama visā Kopienā; šo mērķi iespējams sasniegt vienīgi, ieviešot īstenošanas noteikumus 135. un 135.a pantam vienlaikus iesniegtajā jaunajā direktīvas priekšlikumā, ar ko izdara grozījumus vecajās definīcijās Direktīvā 2006/112/EK. Komisijas dienesti, ieinteresētās personas, dalībvalstis un neatkarīgie eksperti ir vienisprātis par to, ka vēlamos mērķus iespējams sasniegt vienīgi, pieņemot Kopienas tiesību aktus. Iepriekšminētie cēloņi ir pašsaprotami un parāda, ka priekšlikuma darbības joma ir tādas rīcības robežās, ko dalībvalstis nespēj apmierinoši īstenot pašas un ko labāk spēj panākt Kopienas likumdevējs. Priekšlikumi ietverti regulas projektā; ir iespējama tikai viena pareiza atbrīvotu apdrošināšanas un finanšu pakalpojumu definīcijas interpretācija, kas piemērojama visā Kopienā; šo mērķi iespējams sasniegt vienīgi, izdarot grozījumus Direktīvas 2006/112/EK vecajās definīcijās un vienlaikus ieviešot pietiekami precīzus īstenošanas noteikumus. Skaidras definīcijas un ekonomiskie kritēriji mazina pamatu iespējamai tiesvedībai, tādējādi radot juridiskas noteiktības vidi, kurā būtiski samazinās administratīvie maksājumi par iespējamu vienošanos ar vairākām dalībvalstīm par to, kā būtu jāinterpretē definīcijas. - Proporcionalitātes princips Priekšlikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu šādu iemeslu dēļ. Apdrošināšanas un finanšu pakalpojumu sarežģītajā nodokļu vidē var būt tikai viena pareiza atbrīvotu apdrošināšanas un finanšu pakalpojumu interpretācija, kas piemērojama visā Kopienā. Šo mērķi var sasniegt vienīgi, ieviešot ierosinātos īstenošanas noteikumus, jo tajos ir definēti nepārprotami gadījumi, kad uz apdrošināšanas vai finanšu pakalpojumiem attiecas vai neattiecas atbrīvojums no PVN. Tiesā izskatīto lietu skaits, jo īpaši EKT prejudiciālo procesu skaits, pēdējos desmit gados ir būtiski audzis. Šajās lietās lielākoties skatītas atšķirības, piemērojot atbrīvotu apdrošināšanas un finanšu pakalpojumu definīcijas. Skaidras definīcijas un ekonomiskie kritēriji mazina pamatu iespējamai tiesvedībai, tādējādi radot juridiskas noteiktības vidi, kurā būtiski samazinās administratīvie maksājumi par iespējamu vienošanos ar vairākām dalībvalstīm par to, kā būtu jāpiemēro noteikumi. - Juridisko instrumentu izvēle Ierosinātais juridiskais instruments: regula. Citi instrumenti nebūtu piemēroti šādu iemeslu dēļ. Regula ir tieši piemērojama, un tāpēc saimnieciskās darbības veicējam juridiskie jautājumi par atbrīvojuma piemērošanu vairs nav jāprecizē dažādu dalībvalstu finanšu ministrijās. Gadījumos, kad apskatāmais jautājums ir atrisināts regulā, vietējās nodokļu iestādes var tieši piemērot attiecīgo PVN režīmu. Ietekme uz budžetu Priekšlikums neietekmē Kopienas budžetu. Papildu informācija - Vienkāršošana Priekšlikums paredz vienkāršot tiesību aktus, iestāžu (ES vai valstu) administratīvās procedūras un privātpersonām piemērojamās administratīvās procedūras. Regula būs tieši piemērojama visās dalībvalstīs, tāpēc tā padarīs vienkāršāku atbrīvojuma no PVN piemērošanu apdrošināšanas un finanšu pakalpojumiem, norādot gadījumus, kuros piemēro vai nepiemēro atbrīvojumu. Vietējās nodokļu iestādes saskārās ar lieliem administratīviem izdevumiem turpmākās rīcības noskaidrošanai konkrētos gadījumos savas valsts Finanšu ministrijā. Arī finanšu ministrijām jāatvēl ievērojami līdzekļi šādām koordinēšanas darbībām. Daudzviet regulā ir paredzēts skaidrs risinājums, un iestādes varēs pareizi piemērot atbrīvojumu no PVN apdrošināšanas un finanšu pakalpojumiem bez attiecīgā administratīvā sloga. Daudzos gadījumos saimnieciskās darbības veicējiem bija jālūdz konsultācijas finanšu jautājumos neatkarīgiem konsultantiem un to, vai uz kādu konkrētu piedāvātu pakalpojumu attiecas vai neattiecas atbrīvojums no PVN, bieži nācās noskaidrot apgrūtinošās un ilgās pārrunās ar valstu finanšu ministrijām. Daudzviet regulā ir paredzēts skaidrs risinājums, un saimnieciskās darbības veicēji varēs pareizi piemērot atbrīvojumu no PVN apdrošināšanas un finanšu pakalpojumiem bez attiecīgā administratīvā sloga. Priekšlikums PADOMES REGULA, ar ko attiecībā uz apdrošināšanas un finanšu pakalpojumiem nosaka īstenošanas pasākumus Direktīvai 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvu 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu[1] un jo īpaši tās 397. pantu, ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[2], tā kā: (1) Spēkā esošie noteikumi, ar ko regulē finanšu un apdrošināšanas pakalpojumu atbrīvojumu no PVN un kas noteikti Padomes 2006. gada 28. novembra Direktīvā 2006/112/EK par kopējo pievienotās vērtības nodokļa sistēmu[3], ir novecojuši un netiek konsekventi interpretēti un piemēroti. Noteikumu sarežģītība un administratīvās prakses dažādība rada juridisko nenoteiktību saimnieciskās darbības veicējiem un nodokļu iestādēm. Šī nenoteiktība ir izraisījusi ievērojamu tiesvedības apjomu un administratīvā sloga palielināšanos. Tāpēc ir jāprecizē, kuri apdrošināšanas un finanšu pakalpojumi ir atbrīvoti no nodokļa, šādi palielinot juridisko noteiktību un mazinot administratīvo slogu saimnieciskās darbības veicējiem un iestādēm. (2) Direktīvā 2006/112/EK ir izdarīti grozījumi ar Direktīvu 20XX/XXX/EK attiecībā uz apdrošināšanas un finanšu pakalpojumiem piemērojamo režīmu, lai atspoguļotu finanšu pakalpojumu tirgus attīstību. Lai nodrošinātu, ka Direktīvas 2006/112/EK 135. panta 1. punkta a) līdz g) apakšpunktu un 135.a pantu piemēro vienveidīgi, un lai veidotu vienotu izpratni par to, vai noteikta veida pakalpojumi ir atbrīvoti no nodokļa saskaņā ar šiem noteikumiem, ir skaidri jānosaka, kuri pakalpojumi ietilpst un kuri neietilpst minētās direktīvas 135. panta 1. punkta a) līdz g) apakšpunktā minētajās kategorijās. (3) Ir lietderīgi pieņemt noteikumus, atbildot uz konkrētiem jautājumiem par piemērošanu, lai visā Kopienā šos jautājumus risinātu konsekventi. Jādod precīzāks skaidrojums par pakalpojumiem, uz ko attiecas Direktīvas 2006/112/EK 135. panta 1. punkta a) līdz g) apakšpunkts un 1.a punkts. Ņemot vērā finanšu pakalpojumu tirgu sarežģītību un nepārtraukto jaunu produktu izstrādi, to gadījumu uzskaitījumam, uz kuriem attiecas vai neattiecas atbrīvojums, jābūt papildināmam. (4) Pastāv nenoteiktība attiecībā uz dažu tādu pakalpojumu PVN režīmu, kuri ir atsevišķs veselums, vienlaikus būdami arī kāda apdrošināšanas vai finanšu pakalpojuma daļa. Tādēļ ir lietderīgi norādīt atsevišķus pakalpojumus, kuriem piemīt īpašās un būtiskās no nodokļa atbrīvojamo pakalpojumu iezīmes, un pārējos pakalpojumus, kuriem tās nepiemīt. Ievērojot Eiropas Kopienu Tiesas judikatūrā izstrādātos kritērijus, ir jāņem vērā arī tas, vai attiecīgie pakalpojumi maina no nodokļa atbrīvota darījuma pušu finansiālo vai juridisko stāvokli, vai arī tieši pretēji — tie ir vienkārši materiāli vai tehniski pakalpojumi. (5) Saskaņā ar proporcionalitātes principu, lai sasniegtu mērķi, proti, nodrošinātu spēkā esošās pievienotās vērtības nodokļa sistēmas vienveidīgāku piemērošanu, ir nepieciešams un ir lietderīgi pieņemt Direktīvas 2006/112/EK 135. panta 1. punkta a) līdz g) apakšpunkta, 1.a punkta un 135.a panta īstenošanas noteikumus. Šī regula saskaņā ar Līguma 5. panta trešo daļu nepārsniedz to, kas nepieciešams, lai īstenotu paredzētos mērķus. (6) Ir lietderīgi un ir nepieciešams nodrošināt, lai Direktīvu 20XX/XXX/EK un šo regulu sāktu piemērot no vienas dienas, IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU. I nodaļa Priekšmets 1. pants Ar šo regulu nosaka Direktīvas 2006/112/EK 135. panta 1. punkta a) līdz g) apakšpunkta, 1.a punkta un 135.a panta īstenošanas pasākumus. II nodaļa Atbrīvotie apdrošināšanas un finanšu pakalpojumi 2. pants Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 1. punktā noteiktā termina „apdrošināšana un pārapdrošināšana” definīcija attiecas vismaz uz turpmāk minēto: (1) dzīvības apdrošināšana, tostarp gan individuālās, gan kolektīvās dzīvības apdrošināšanas polises, un pensiju un pabalstu apdrošināšana, ja apdrošināšana, pensija vai pabalsts sedz mirstības vai ilgmūžības risku, tostarp slimības diagnosticēšanu terminālā stadijā, kritiskās slimības diagnosticēšanu, invaliditāti neapmierinoša veselības stāvokļa dēļ, neatgriezenisku invaliditāti, nāvi nelaimes gadījuma rezultātā un vajadzību pēc ilgtermiņa aprūpes; (2) slimības apdrošināšana un apdrošināšana bezdarba gadījumā; (3) veselības apdrošināšana; (4) riska apdrošināšana, tostarp apdrošināšana pret ugunsgrēku, plūdiem, dabas katastrofām, nelaimes gadījumiem, iekārtu sabojāšanos, noziedzību un terorismu; (5) atbildības apdrošināšana; (6) apdrošināšana pret finanšu zaudējumiem; (7) retrocesija, kopapdrošināšana un apdrošināšanas vai pārapdrošināšanas fonda veidošana. 3. pants 1. Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 2. punktā noteiktā termina „kredīta piešķiršana” definīcija attiecas vismaz uz turpmāk minēto: a) aizdevumi — gan sindicētie aizdevumi, gan aizdevumi, kas nav sindicētie, — tostarp aizdevumi, kas piešķirti kā finansēšanas elements saistībā ar preču piegādi vai pakalpojumu sniegšanu, ja finansēšanas elements nav atlīdzības neatņemama daļa; b) aizdevumi, kuru nodrošinājums ir nekustamais īpašums, tostarp hipotēku aizdevumi; c) aizdevumi, kuru nodrošinājums ir kustamais īpašums, tostarp aizdevumi pret ķīlu; d) kredītsaistības, saskaņā ar kurām personai ir tiesības tērēt fiksētu naudas līdzekļu summu. 2. Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 2. punktā noteiktā termina „kredīta piešķiršana” definīcija neattiecas uz turpmāk minēto: a) vienošanās, kas paredz nomaksu vai atlikto maksājumu par saņemtajām precēm vai pakalpojumiem; b) kredīta piešķiršana sakarā ar īrējumpirkšanas un pirkumnomas saistībām, ja atlīdzība par šo kredītu ir neatņemama daļa no atlīdzības par īrējumpirkšanu un pirkumnomu; c) debetkaršu un priekšapmaksas karšu pakalpojumu sniegšana. 4. pants 1. Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 3. punktā noteiktā termina „parādu garantēšana” definīcija attiecas vismaz uz turpmāk minēto: a) kredītsaistību nepildīšanas mijmaiņas darījumi; b) muitas ķīlu zīmes. 2. Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 3. punktā noteiktā termina „parādu garantēšana” definīcija neattiecas uz turpmāk minēto: a) garantiju sniegšana defektīvu preču remontam un nomaiņai; b) tādu līdzekļu nodošana, ko paredzēts izmantot kā tāda parāda ķīlu, kas nav radies kredīta piešķiršanas rezultātā; c) galvojuma sniegšana kā nodrošinājums par nesamaksātu īres maksājumu vai maksājumu, kas jāmaksā par īres maksājumu kavēšanu; d) eksporta kredīta garantiju sniegšana; e) nefinansiālu saistību uzņemšanās. 5. pants 1. Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 4. punktā noteiktā termina „finanšu noguldījums” definīcija attiecas vismaz uz turpmāk minēto: a) pieprasījuma noguldījumi; b) krājnoguldījumi; c) noguldījumi uz laiku un termiņnoguldījumi; d) noguldījumi krājsertifikātu veidā; e) vērtspapīri; f) noguldījumi, kas veikti kā samaksa par garantētu pabalstu vai naudas uzkrājumu pēc pensionēšanās, tostarp noguldījumi, kas veikti saskaņā ar pensiju plānu; g) kapitāla izpirkšanas obligācijas; h) pensiju un pabalstu apdrošināšana, kur mirstības vai ilgmūžības riskam ir nebūtiska nozīme. 2. Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 4. punktā noteiktā termina „finanšu noguldījums” definīcija neattiecas uz turpmāk minēto: a) iemaksa par kolekciju priekšmetu vai dokumentu, kas apliecina tiesības, prasības vai īpašumtiesības, glabāšanu seifā; b) seifa un apsargājamas telpas un vietas īre. 6. pants Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 5. punktā noteiktā termina „konta operācijas” definīcija attiecas vismaz uz turpmāk minēto: (1) noguldījumu konta operācijas; (2) norēķinu konta operācijas; (3) naudas noguldīšana un pārskaitīšana bankas kontā un pārskaitīšana un izņemšana no tā, neatkarīgi no tā, vai šo darbību veic elektroniski, vai nē; (4) čeku pakalpojumi saistībā ar konkrētu kontu; (5) regulārie maksājumi; (6) tiešais debets; (7) piekļuve interneta un tālruņa bankai un darbības tajā; (8) debetkaršu un viedkaršu pakalpojumi saistībā ar konkrētu kontu; (9) mijieskaita darījumi un naudas līdzekļu pārskaitīšana starp finanšu tirgus dalībniekiem; (10) finanšu līdzekļu pārskaitīšana no konkrēta konta citā naudas nesējā, piemēram, tālruņa zvanu kartē, mobilā tālruņa kredītā un citos nesējos, ar ko var maksāt par precēm un pakalpojumiem; (11) ar konkrētu kontu saistītas naudas šķirošana un skaitīšana; (12) kredītlīniju sagatavošana. 7. pants Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 6. punktā noteiktā termina „valūtas maiņa” definīcija neattiecas uz turpmāk minēto: (1) darījumi, kuros iesaistīti kolekciju priekšmeti, piemēram, zelta, sudraba vai cita metāla monētas vai banknotes, ko parasti neizmanto kā likumīgus maksāšanas līdzekļus, vai arī monētas ar numismātisku vērtību; (2) tādas valūtas maiņa, kas nav likumīgs maksāšanas līdzeklis. 8. pants 1. Direktīvas 2006/112/EK 135. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētā „skaidras naudas nodrošināšana” attiecas vismaz uz turpmāk minēto: a) skaidras naudas izsniegšana, ko veic personāls vai kas tiek veikta automātiski; b) ceļotāju čeku pakalpojumi; c) čeku pakalpojumi, kas nav saistīti ar konkrētu kontu; d) kredītvēstules; e) vienas valūtas banknošu un monētu maiņa. 2. Direktīvas 2006/112/EK 135. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētā „skaidras naudas nodrošināšana” neattiecas uz turpmāk minēto: a) darījumi, kuros iesaistīti kolekciju priekšmeti, piemēram, zelta, sudraba vai cita metāla monētas vai banknotes, ko parasti neizmanto kā likumīgus maksāšanas līdzekļus, vai arī monētas ar numismātisku vērtību; b) tādas valūtas izmaksa, kas nav likumīgs maksāšanas līdzeklis. 9. pants Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 8. punktā noteiktā termina „vērtspapīru nodrošināšana” definīcija attiecas vismaz uz turpmāk minēto vērtspapīru nodrošināšanu: (1) kapitāla vērtspapīri, tostarp akcijas; (2) instrumenti, kas apliecina solījumu atmaksāt parādu, tostarp parādzīmes, obligācijas un uzņēmumu obligācijas, vekseļi, euro parāda vērtspapīri un citi likvīdi īstermiņa parāda vērtspapīri; (3) jauktie vērtspapīri, tostarp privileģētās akcijas, akciju iegādes garantijas, konvertējami instrumenti obligāciju vai privileģētu akciju veidā, kurus var konvertēt izlaidēja uzņēmuma parastajās akcijās; (4) instrumenti, kas apliecina vienības īpašumtiesības kolektīvu ieguldījumu uzņēmumos, piemēram, atvērta vai slēgta veida fondos, biržā tirgotos fondos, savstarpējā atbalsta un pensiju fondos, drošības fondos un nekustamā īpašuma ieguldījumu fondos. III nodaļa Atbrīvotie starpniecības un vadības pakalpojumi 10. pants 1. Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 9. punkta izpratnē darbība ir uzskatāma par nepārprotamu starpniecības darbību, ja tiek izpildīts vismaz viens vai vairāki turpmāk minētie nosacījumi: a) starpnieks spēj piesaistīt piegādātāju vai pircēju atbrīvotajam apdrošināšanas vai finanšu pakalpojumam; b) darbības rezultāts var būt pušu tiesību un saistību radīšana, turpināšana, grozīšana vai izbeigšana attiecībā uz atbrīvotu apdrošināšanas vai finanšu pakalpojumu; c) darbība ietver konsultāciju sniegšanu, kas atspoguļo specializētas zināšanas par atbrīvoto apdrošināšanas vai finanšu pakalpojumu. 2. Ja gadījumos, kas atšķiras no 1. punktā aplūkotajiem gadījumiem, pakalpojums ir standartizēts tā, lai persona to varētu sniegt, pamatojoties uz iepriekšējiem norādījumiem, tā nav nepārprotama starpniecības darbība Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 9. punkta izpratnē. 11. pants 1. Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 9. punktā noteiktā termina „starpniecība apdrošināšanas un finanšu darījumos” definīcija attiecas vismaz uz turpmāk minēto: a) tādu pakalpojumu sniegšana, kas ietver sarunas par produkta nosacījumiem; b) biržas un hipotēku brokeru pakalpojumi. 2. Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 9. punktā noteiktā termina „starpniecība apdrošināšanas un finanšu darījumos” definīcija neattiecas uz turpmāk minēto: a) standartizēti izsaukumu centru sniegti pakalpojumi; b) zīmolu mitināšana, vietņu mitināšana, citi tīmekļa pakalpojumi vai mitināšanas dienesti; c) reklāma un citi informācijas pakalpojumi. 12. pants 1. Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 11. punktā noteiktā termina „ieguldījumu fondu pārvaldība” definīcija attiecas vismaz uz turpmāk minēto: a) stratēģiskā un taktiskā aktīvu pārvaldība un aktīvu iedalījums, tostarp valūtas un riska pārvaldība; b) operatīvā aktīvu pārvaldība, tostarp akciju atlase, lēmumu pieņemšana un īstenošana, lēmumi pirkt un pārdot ieguldījumus, darījumu ieskaits, saziņa ar brokeriem pirms tirdzniecības, darījumu administrēšana un kontrole un saziņa ar brokeriem un uzticības personu pēc darījuma; c) garantiju sniegšana, tostarp riska ierobežošanas portfeļa pārvaldīšana; d) kapitāla daļu vai vienību administrēšana, sadale un saziņa ar pilnvaroto; e) akciju un obligāciju aizdevumu kārtošana un apstrāde; f) fondu rīkojumu apstrāde, tostarp automātiska apstrāde; g) tirgu un uzņēmumu analīze; h) rezultātu novērtējums, tostarp ieguldījumu efektivitātes pārskatu sniegšana un atdeves analīze; i) vērtēšanas pakalpojumi, nodokļu atmaksāšanas prasību sagatavošana, vadības informācijas sniegšana un aktīvu neto vērtības aprēķināšana; j) seifu pārraudzība, vērtspapīru glabāšana seifā un kontrole; k) depozitārija veiktā fonda uzraudzība; l) ienākumu izmaksa klientiem un pilnvarnieku balsošana. 2. Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 11. punktā noteiktā termina „ieguldījumu fondu pārvaldība” definīcija neattiecas uz turpmāk minēto: a) fonda ārējais audits, tirgvedība un fonda pieskaitāmo izmaksu pārvaldība; b) sistēmu izstrāde, piemēram, jaunu tehnoloģiju plānošana un ieviešana, pašreizējo sistēmu būtiska uzlabošana un sistēmu uzturēšana; c) pakalpojumi saistībā ar atbilstību tiesību aktiem. IV nodaļa Pakalpojumi, kuriem piemīt īpašās un būtiskās atbrīvojama pakalpojuma iezīmes 13. pants 1. Direktīvas 2006/112/EK 135. panta 1.a punkta izpratnē īpašās un būtiskās atbrīvojama pakalpojuma iezīmes piemīt vismaz turpmāk minētajam: a) portfeļa pārvaldība; b) tādu līgumu un apliecību izdošana, kas apliecina no nodokļa atbrīvota apdrošināšanas vai finanšu pakalpojumu klienta tiesības; c) tādu līgumu cesija, atjaunošana, grozīšana un anulēšana, kas ir saistīti ar atbrīvotu apdrošināšanas vai finanšu pakalpojumu; d) kredītreitinga pakalpojumi, tostarp apdrošināšanas vai finanšu pakalpojumu sniedzēja vai klienta kredītspējas novērtēšana; e) finanšu ķīlas vērtēšana. 2. Direktīvas 2006/112/EK 135. panta 1.a punkta izpratnē īpašās un būtiskās atbrīvojama pakalpojuma iezīmes nepiemīt turpmāk minētajam: a) glabāšana seifā; b) administratīvi pienākumi; c) parādu iekasēšana vai piedziņa; d) juridiskie pakalpojumi, grāmatvedība, audits un rēķinvedība; e) pakalpojumi saistībā ar atbilstību tiesību aktiem; f) identitātes pārbaude, naudas atmazgāšanas un krāpšanas apkarošanas pārbaudes; g) datu vākšanas pakalpojumi banknošu un monētu otrreizējai pārstrādei; h) jaunu produktu vai iespēju tirgvedība, izpēte, identificēšana un izstrāde; i) programmatūras piegāde un izstrāde; j) seifu un citu nodrošinātu vietu īre; k) pakalpojumi, ar ko piešķir tiesības vai iespēju saņemt preces vai pakalpojumus. 14. pants 1. Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 1. punktā definētās „apdrošināšanas un pārapdrošināšanas” īpašās un būtiskās iezīmes piemīt šādiem pakalpojumiem: a) riska apdrošināšana; b) riska un ieguldījumu pārvaldība; c) prasību apstrāde; d) nelikvīdu apdrošināšanas atvasināto instrumentu izdošana. 2. Postījumu novērtēšana nav pakalpojums, kam piemīt Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 1. punktā definētās „apdrošināšanas un pārapdrošināšanas” īpašās un būtiskās iezīmes. 15. pants Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 2. punktā definētās „kredīta piešķiršanas” īpašās un būtiskās iezīmes piemīt šādiem pakalpojumiem: (1) kredītriska un kredītriska radīto zaudējumu mērīšana, paredzēšana un kontrole, tostarp kredīta stratēģija; (2) kredītu apdrošināšana; (3) kredītmaksājumu uzskaite, kārtošana un pārraudzība; (4) kredītu atvasināto instrumentu izdošana; (5) finanšu ķīlas vērtēšana. 16. pants 1. Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 3. punktā definētās „parādu garantēšanas” īpašās un būtiskās iezīmes piemīt šādiem pakalpojumiem: a) vienošanās par parādu garantēšanas līdzekli un tā pārraudzība; b) kredīta garantēšana atvasinātiem instrumentiem. 2. Atgūto īpašumu pārdošana pēc hipotēkas nesamaksāšanas nav pakalpojums, kam piemīt Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 3. punktā definētās „parādu garantēšanas” īpašās un būtiskās iezīmes. 17. pants Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 4. punktā definētā „finanšu noguldījuma” īpašās un būtiskās iezīmes piemīt šādiem pakalpojumiem: (1) noguldījumam paredzētas naudas šķirošana un skaitīšana; (2) ziņošana par noguldījumu bilanci un procentu aprēķināšana, kontu pārskatu sagatavošana un pārskatu veikšana par saistībām; (3) nodokļu un maksājumu aprēķināšana sakarā ar atteikšanos no pensiju uzkrājuma plāna; (4) kontu budžeta plānu sagatavošana, tostarp ekonomiskā izdevīguma izpēte klientu prasību vērtējumam; (5) depozītu sertifikātu glabāšana seifā; (6) automātiska naudas pieņemšana noguldījumam; (7) noguldījumu atvasināto instrumentu izdošana. 18. pants 1. Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 5. punktā definēto „konta operāciju” īpašās un būtiskās iezīmes piemīt šādiem pakalpojumiem: a) operatoru savstarpējie pakalpojumi finanšu līdzekļu pārskaitīšanai starp valūtas kontiem un pārskaitīšanas ieskaits; b) dalība ar kontu saistītās maksājumu karšu vai maksājumu sistēmās vai pievienošanās tām, vai to abonēšanas pakalpojumi; c) kontroles pakalpojumi ar drošības elementiem, kas paredzēti finanšu līdzekļu pārskaitīšanas starp valūtas kontiem pareizai apstrādei; d) pārskatu sniegšana klientiem un tirgotājiem; e) maksājumu pārbaude; f) čeku grāmatiņu izdošana konkrētiem kontiem. 2. Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 5. punktā definēto „konta operāciju” īpašās un būtiskās iezīmes nepiemīt šādiem pakalpojumiem: a) čeku grāmatiņu iespiešana; b) tukšu karšu piegāde; c) tīmekļa vietņu mitināšana; d) termināļu un citu iekārtu īre karšu maksājumu apstrādei. 19. pants 1. Direktīvas 2006/112/EK 135. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētās „valūtas maiņas” vai „skaidras naudas nodrošināšanas” īpašās un būtiskās iezīmes piemīt šādiem pakalpojumiem: a) pārskatu sniegšana klientiem un tirgotājiem par banknošu un monētu maiņu un izplatīšanu; b) bankomātu ekspluatācijas pakalpojumi, ko savstarpēji sniedz finanšu iestādes; c) tagadnes, nākotnes darījumi, darījumi tuvākā nākotnē, valūtu mijmaiņas darījumi, ārvalstu valūtu opcijas un ārvalstu valūtu mijmaiņas darījumi; d) valūtas maiņas atvasināto instrumentu izdošana. 2. Direktīvas 2006/112/EK 135. panta 1. punkta d) apakšpunktā minētās „valūtas maiņas” vai „skaidras naudas nodrošināšanas” īpašās un būtiskās iezīmes nepiemīt šādiem pakalpojumiem: a) naudas glabāšana un turēšana seifā; b) kurjeru un apsardzes transporta pakalpojumi; c) informācijas publicēšana par valūtas kursiem; d) bankomātu uzstādīšana. 20. pants Direktīvas 2006/112/EK 135.a panta 8. punktā definētās „vērtspapīru nodrošināšanas” īpašās un būtiskās iezīmes piemīt šādiem pakalpojumiem: (1) vērtspapīru opciju tiesību, standartizētu un nestandartizētu termiņlīgumu izdošana; (2) akciju mijmaiņas un citu kopējo ieņēmumu mijmaiņas līgumu izdošana; (3) likvīdu atvasināto parāda instrumentu izdošana, tostarp procentu likmju mijmaiņas darījumi; (4) vērtspapīru efektivitātes mērīšana, klasificēšana, prognozēšana un kontrole; (5) darījumu kārtošana un uzraudzība saskaņā ar nodrošinājuma līgumu, tostarp iespējamās balsstiesības. V nodaļa Nobeiguma noteikumi 21. pants Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī . To piemēro no … [direktīvas transponēšanas datums + 1] Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs. Briselē, Padomes vārdā — priekšsēdētājs [1] OV L 347, 11.12.2006., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 20XX/XXX/EK (OV, XXX). [2] OV C, lpp. [3] OV L 347, 11.12.2006., 1. lpp.