Komisijas paziņojums - Progress Kioto mērķu sasniegšanā (paziņojuma sagatavošanu paredz 5. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumā 280/2004/EK par monitoringa mehānismu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un par Kioto protokola īstenošanu Kopienā) {SEC(2008) 2636} /* COM/2008/0651 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 16.10.2008 COM(2008) 651 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PROGRESS KIOTO MĒRĶU SASNIEGŠANĀ (paziņojuma sagatavošanu paredz 5. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumā 280/2004/EK par monitoringa mehānismu attiecībā uz siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju un par Kioto protokola īstenošanu Kopienā) {SEC(2008) 2636} SATURS 1. KOPSAVILKUMS 3 2. FAKTISKAIS PROGRESS NO 1990. LĪDZ 2006. GADAM 5 2.1. SEG emisiju tendences 5 2.2. Emisijas uz vienu iedzīvotāju un SEG intensitāte 2006. gadā 6 2.3. SEG emisijas 2006. gadā, salīdzinot ar 2005. gadu 7 2.4. Emisiju tendences galvenajās nozarēs 8 3. PAREDZAMAIS PROGRESS KIOTO MĒRĶA SASNIEGŠANĀ 10 3.1. Dalībvalstu prognozes 10 3.1.1. ES-27 10 3.1.2. ES-15 10 3.1.3. ES-12 10 3.1.4 . Kandidātvalstis 10 3.2. Eiropas Klimata pārmaiņu programmas (ECCP) īstenošana 14 3.3. ES emisiju kvotu tirdzniecības sistēmas (ES ETS) īstenošana 15 3.3.1. Pirmais tirdzniecības periods (2005. līdz 2007. gads) 15 3.3.2. Otrais tirdzniecības periods (2008. līdz 2012. gads) 15 3.3.3. KĪ un TAM izmantojums 15 3.4. Valstu plāni par Kioto mehānismu izmantošanu 15 3.5. Oglekļa piesaistītājsistēmu plānotais izmantojums 16 1. KOPSAVILKUMS Virzība uz Kioto mērķi, 2008.-2012. Pievienojoties Kioto protokolam, ES-15 dalībvalstis ir apņēmušās 2008.−2012. gadā par 8 % salīdzinājumā ar bāzes gada rādītājiem samazināt siltumnīcefekta gāzu (SEG) emisijas1. Pamatojoties uz jaunākajiem pieejamajiem inventarizācijas datiem par 2006. gadu2, kopējās SEG emisijas ES-15 bija par 2,7 % zemākas nekā bāzes gadā, aprēķinos neietverot zemes izmantojumu, zemes izmantojuma pārmaiņas un mežsaimniecību (LULUCF). ES-15 ekonomika (IKP izteiksmē) kopš 1990. gada pieaugusi par gandrīz 40 %. Salīdzinot ar 2005. gadu, SEG emisijas 2006. gadā ES-15 valstīs samazinājās par 0,8 %, bet ES-15 ekonomikas pieaugums sasniedza 2,8 %. Kā redzams 1. attēlā, prognozes3 liecina, ka Kopiena sasniegs Kioto mērķi. Turklāt papildu samazinājums 3,3 % apmērā paredzams nozarēs, kas ietilpst ES ETS un pašreizējos aprēķinos nav pilnībā ietvertas (sīkāka informācija Dienestu darba dokumenta 11. tabulā). 1. attēls. Faktiskās un prognozētās ES-15 valstu emisijas. [pic] Prognozes liecina, ka ar pašreizējo politiku un pasākumiem, oglekļa piesaistītājsistēmām un Kioto mehānismiem līdz 2010. gadam mērķi sasniegt izdosies astoņām ES-15 grupas valstīm — Apvienotajai Karalistei, Beļģijai, Grieķijai, Īrijai, Nīderlandei, Portugālei, Vācijai un Zviedrijai. Ja tiek ņemti vērā arī plānotie papildu pasākumi, mērķi sasniegs vēl četras dalībvalstis — Austrija, Francija, Luksemburga un Somija. Saskaņā ar pašreizējām prognozēm Kioto mērķi neizdosies izpildīt trīs valstīm, proti, Dānijai, Itālijai un Spānijai. Taču starpība starp šo valstu prognozētajām un ar mērķi noteiktajām emisijām kopš pagājušā gada ir ievērojami samazinājusies, jo īpaši Spānijā un Itālijā. Turklāt sasniegt šo valstu mērķi, visticamāk, palīdzēs šī gada prognozēs neierēķinātā ES ETS un tās ietekme uz Dānijas un Spānijas emisijām. Kopējās SEG emisijas ES-27 valstīs 2006. gadā bija par 10,8 % zemākas nekā bāzes gadā (bez LULUCF emisijām un samazinājuma) un par 0,3 % zemākas salīdzinājumā ar 2005. gadu. ES-27 ekonomikas pieaugums 2006. gadā sasniedza 3,0 %. Lai gan prognozes liecina, ka vairumā ES-12 jeb jauno dalībvalstu emisijas no 2006. līdz 2010. gadam palielināsies, deviņas dalībvalstis, kurām ir noteikts Kioto mērķis, izpildīs vai pat pārsniegs šo mērķi, izmantojot tikai spēkā esošo rīcībpolitiku un pasākumus. Slovēnija paredz, ka tā varēs sasniegt Kioto mērķi tikai tad, ja izmantos plānotos papildu pasākumus, Kioto mehānismus un oglekļa piesaistītājsistēmas. Jauni pasākumi, kas vajadzīgi, lai sasniegtu ES vērienīgo mērķi 2020. gadam 2007. gada pavasarī Eiropadome pieņēma vienpusēju lēmumu līdz 2020. gadam samazināt ES-27 SEG emisijas par vismaz 20 %, salīdzinot ar 1990. gada rādītājiem, un par 30 %, ja citas attīstītās valstis apņemsies panākt līdzvērtīgu emisiju samazinājumu un ja ekonomiski attīstītāko valstu ieguldījums atbildīs to pienākumiem un iespējām. Īstenojot minēto lēmumu, Eiropas Komisija 2008. gada janvārī nāca klajā ar klimata pārmaiņu un enerģētikas ierosinājumiem, tostarp jauniem tiesību aktiem galvenajās ES ekonomikas nozarēs. Starp ierosinātajiem pasākumiem ir šādi: a) pilnveidota emisiju kvotu tirdzniecības sistēma (ETS), b) emisiju samazinājuma mērķis nozarēs, kas neietilpst ETS (piemēram, lauksaimniecība, ēkas, transports, atkritumi) — emisijas, uz kurām attiecas ES ETS, līdz 2020. gadam jāsamazina par 21 %, salīdzinot ar 2005. gadu, un tās, uz kurām neattiecas, par 10 %; mērķi katrai dalībvalstij atšķiras atkarībā no relatīvā pašreizējā un prognozētā IKP uz vienu iedzīvotāju, un c) jauni noteikumi par oglekļa uztveršanu un uzglabāšanu un par vides subsīdijām. Papildus minētajiem dokumentiem Eiropas Komisija ierosināja arī jaunu, plašu stratēģiju CO2 emisiju samazināšanai no Eiropas Savienībā pārdotām jaunām automašīnām un mikroautobusiem. Īstenojot jauno stratēģiju, ES varēs sasniegt pirms krietna laika nosprausto mērķi līdz 2012. gadam ierobežot vidējās CO2 emisijas līdz 120 gramiem uz kilometru4 jeb panākt 25 % samazinājumu, salīdzinot ar pašreizējo situāciju. Jauno stratēģiju papildinās ES degvielas kvalitātes standartu pārskatīšana. Degvielas kvalitātes direktīva5 ne vien paredz „tīrāku” degvielu, bet arī veicinās mazāk piesārņojošus transportlīdzekļus un mašīnas. Īstenojot direktīvu, no 2011. līdz 2020. gadam SEG emisijas varētu samazināt par 10 %. Tas nozīmē līdz 2020. gadam emitēt par 500 miljoniem tonnu CO2 mazāk. 2. attēlā redzama būtiskā atšķirība starp dalībvalstu 2020. gada emisiju prognozēm un ES 2020. gada mērķiem, kurus varēs sasniegt tikai tad, ja emisiju samazināšana ES pēc 2012. gada notiks daudz straujāk nekā 1990.–2012. gadā. Atkarībā no faktiskā mērķa 2020. gadā emisiju samazinājumam jāsasniedz 1000–1500 Mt CO2, salīdzinot ar pašreizējām prognozēm. Tāpēc ES un dalībvalstīm pēc iespējas drīz jāīsteno jaunie tiesību akti. 2. attēls. Faktiskās un prognozētās ES-27 valstu emisijas. [pic] 2. FAKTISKAIS PROGRESS NO 1990. LĪDZ 2006. GADAM 2.1. SEG emisiju tendences Lielākoties kopējās ES SEG emisiju tendences nosaka divas lielākās emitētājas valstis — Vācija un Apvienotā Karaliste —, kuru emisijas veido aptuveni vienu trešdaļu no kopējām ES-27 SEG emisijām. Šajās divās dalībvalstīs panākts SEG emisiju samazinājums par 339 miljoniem tonnu CO2 ekvivalenta, salīdzinot ar 1990. gadu. Galvenie labvēlīgās tendences iemesli Vācijā ir spēkstaciju un siltumcentrāļu efektivitātes palielināšana un ekonomikas pārstrukturēšana piecās jaunajās Vācijas federālajās zemēs pēc Vācijas atkalapvienošanās. Apvienotajā Karalistē SEG emisijas samazinājās, ar dažādiem politikas pasākumiem visās energopatērējošās nozarēs ievērojami paaugstinot energoefektivitāti un — daļēji enerģijas tirgus liberalizācijas dēļ — būtiski samazinot oglekļa intensīva kurināmā, piemēram, ogļu, izmantošanu par labu neemitējošai vai maz emitējošai elektroenerģijas ražošanai, piemēram, izmantojot gāzi, kodolenerģiju un atjaunojamos energoresursus, kā arī ieviešot N2O emisijas ierobežošanas pasākumus adipīnskābes ražošanā. Itālija un Francija ir trešā un ceturtā lielākā emitētāja valsts, to emisiju īpatsvars ir 11 % katrai. Itālijas SEG emisijas 2006. gadā bija par apmēram 10 % lielākas nekā 1990. gadā. Kopš 1990. gada reģistrētais SEG emisiju palielinājums Itālijā galvenokārt radies autotransporta, elektroenerģijas un siltumenerģijas ražošanas un naftas pārstrādes nozarēs. Francija 2006. gadā emitēja par 4 % mazāk nekā 1990. gadā. Francijā lielu N2O emisiju samazinājumu izdevās panākt adipīnskābes ražošanā, taču laikā no 1990. līdz 2006. gadam ievērojami pieauga CO2 emisijas no autotransporta. Spānija un Polija ir piektā un sestā lielākā emitētāja valsts ES-27, katras minētās valsts emisijas veido apmēram 8 % no kopējām SEG emisijām ES-27 valstīs. Spānijā no 1990. līdz 2006. gadam emisijas palielinājās par 51 %. Lielā mērā to noteica emisiju daudzuma pieaugums autotransporta, elektroenerģijas un siltumenerģijas ražošanas un rūpniecības nozarē. Polijā laikā no 1990. līdz 2006. gadam SEG emisiju apjoms samazinājās par 12 % (-29% kopš bāzes gada, kas Polijas gadījumā ir 1988. gads). Nozīmīgākie faktori emisiju samazinājumam Polijā (un arī citās Centrāleiropas un Austrumeiropas reģiona dalībvalstīs) ir no enerģijas viedokļa neefektīvās smagās rūpniecības nozares panīkums un ekonomikas vispārēja pārstrukturizācija astoņdesmito gadu beigās un deviņdesmito gadu sākumā. Būtisks izņēmums bija transporta (īpaši autotransporta) nozare, kurā emisijas palielinājās. SEG emisijas 10 dalībvalstīs 2006. gadā pārsniedza bāzes gada rādītājus, bet pārējās 15 dalībvalstīs emisijas bija zemākas nekā bāzes gada rādītāji. Kioto protokols neparedz emisiju ierobežošanas saistības Kiprai un Maltai. Minētajās valstīs emisijas 2006. gadā pārsniedza 1990. gada rādītājus. SEG emisiju procentuālās izmaiņas no bāzes gada līdz 2006. gadam svārstās no -55,7 % (Igaunija) līdz +49,5 % (Spānija). 2.2. Emisijas uz vienu iedzīvotāju un SEG intensitāte 2006. gadā 2006. gadā viena ES iedzīvotāja emitētās emisijas vidēji bija 0,4 t CO2 ekv. ES-15 vidējais rādītājs bija 10,7 t CO2 ekv. uz vienu iedzīvotāju, kas ir par 0,2 t CO2 ekv. mazāk nekā 2005. gadā. Taču SEG emisijas uz vienu iedzīvotāju katrā Eiropas valstī ievērojami atšķiras. Emisijas uz vienu iedzīvotāju korelē ar katras valsts energointensitāti (primārās enerģijas patēriņš uz vienu iedzīvotāju) un enerģijas bilanci (kas ietekmē emisijas uz saražoto enerģijas vienību). Pašreizējos ekonomiskajos apstākļos emisiju pieaugums uz vienu iedzīvotāju rodas no lielāka enerģijas patēriņa uz vienu iedzīvotāju, ko savukārt izraisa dzīves līmeņa paaugstināšanās, bet emisiju samazinājumu uz vienu iedzīvotāju izraisa energoefektivitātes uzlabošana un lielāka atjaunojamo energoresursu daļa valsts enerģijas bilancē. Deviņdesmitajos gados izmaiņas emisijās uz vienu iedzīvotāju atbilda kopējo SEG emisiju samazinājuma tendencei. Taču pēc 2000. gada emisijas uz vienu iedzīvotāju turpināja sarukt ES-15, bet pieauga Centrāleiropas un Austrumeiropas dalībvalstīs (attiecīgi -3,2 % un +4,2 % no 2000. gada līdz 2006. gadam). No visām ES dalībvalstīm vislielākais emisiju palielinājums uz vienu iedzīvotāju kopš 1990. gada reģistrēts Spānijā, Portugālē, Kiprā un Maltā, lai gan šo valstu emisijas joprojām nesasniedz ES vidējo rādītāju. 3. attēlā redzams, ka gan ES-15, gan ES-27 emisijas ir samazinājušās, kaut arī ekonomika ievērojami augusi. Tas var liecināt par emisiju un ekonomikas pieauguma relatīvo atsaisti ES-15 kopš 1993. gada un ES-27 kopš 1996. gada. Laikposmā starp 1990. un 2006. gadu ES-27 IKP palielinājās par 40 %, bet emisijas samazinājās par 7,7 %; ES-15 IKP pieauga par gandrīz 39 %, bet SEG tika emitētas par 2,2 % mazāk. Visās dalībvalstīs, izņemot Portugāli, laikposmā no 1990. gada līdz 2006. gadam emisijas ievērojami kritušās, bet ekonomika — augusi. Spēcīga ekonomikas izaugsme un mazākas emisijas jo īpaši novērotas Centrāleiropas un Austrumeiropas dalībvalstīs, jo mainījās rūpniecības nozare, kuras pamatā bija neefektīva smagā rūpniecība. 3. attēls. SEG intensitāte ES-15 un ES-27 valstīs, ES-15 valstu IKP, enerģijas patēriņš un CO2 emisijas [pic] 2.3. SEG emisijas 2006. gadā, salīdzinot ar 2005. gadu 2005.-2006. gadā ES-27 emisijas samazinājās par 14 Mt CO2 ekv. (0,3 %). Kopējā samazinājuma pamatā ir divas atšķirīgas tendences: ES-15 emitēja par 35 Mt CO2 ekv. mazāk (0,8 %), bet citas dalībvalstis — par 21 Mt CO2 ekv. vairāk (2,2 %). Visās ES-15 dalībvalstīs, izņemot Somiju un Dāniju, SEG emisijas samazinājās vai nemainījās. Emisiju apjoms pieauga vairumā pārējo dalībvalstu, izņemot Igauniju, Ungāriju un Slovākiju. 2006. gadā turpināja strauji palielināties SEG emisijas gaisa un jūras pārvadājumu nozarē, gan starptautiskajos, gan iekšzemes pārvadājumos. Šo nozaru, kas patlaban nav pilnībā ietvertas Kioto protokolā, emisijas ES-15 pieauga par gandrīz 5,2 Mt CO2 ekv. (gaisa transportā) un 11,4 Mt CO2 ekv. (jūras transportā). Vairumā valstu turpināja palielināties autotransporta radītās emisijas, jo īpaši Spānijā un Polijā, taču Vācijā šis rādītājs ievērojami kritās. Spānijā kāpums atspoguļoja dīzeļdegvielas popularitātes pieaugumu (5,1 %), kas pārsniedza benzīna patēriņa samazinājumu (-4,6 %). Polijā gan benzīna, gan dīzeļdegvielas patēriņš pieauga par attiecīgi 6,1 % un 7,2 %. Vācijas emisiju samazinājuma galvenais cēlonis ir mazāks benzīna patēriņš (-4,3 %). Lielāko ieguldījumu kopējā samazinājumā sniedza četras ES-15 dalībvalstis: Francija (14 Mt CO2 ekv.), Itālija (10 Mt CO2 ekv.), Spānija (8 Mt CO2 ekv.) un Beļģija (5 Mt CO2 ekv.). Emisijas samazinājās galvenokārt tāpēc, ka mājsaimniecības un pakalpojumu sektors patērēja mazāk gāzes un naftas produktu. Šādu situāciju izraisīja siltais 2006. gads, kad Eiropā kritās pieprasījums pēc siltumenerģijas, un augstākas gāzes cenas. Elektroenerģijas pieprasījums mājsaimniecībās kopumā saglabājās iepriekšējā līmenī. Turklāt Itālija ar īpašiem emisiju samazināšanas paņēmieniem panāca ievērojamu N2O emisiju samazinājumu adipīnskābes ražošanā (5 Mt CO2 ekv.). Emisiju samazināšanās 2006. gadā ES-15 dalībvalstīs notika galvenokārt tāpēc, ka samazinājās elektroenerģijas un siltuma ražošanas, mājsaimniecību un pakalpojumu nozares, kā arī jo īpaši autotransporta emitētā CO2 apjoms. Kopējās SEG emisijas visvairāk pieauga Polijā (14 Mt CO2 ekv.), Somijā (11 Mt CO2 ekv.) un Dānijā (7 Mt CO2 ekv.). Šis pieaugums galvenokārt radies energoapgādes nozarē un atspoguļo to, ka • Polijā vairāk tiek ražota elektroenerģija termoelektrostacijās, pieaudzis fosilā kurināmā patēriņš mājsaimniecībās, kā arī vairāk CO2 emitē dzelzs un tērauda rūpniecība; • Somijā vairāk tiek ražota elektroenerģija ogļu elektrostacijās, samazinājusies elektroenerģijas ražošana hidroelektrostacijās un tīrais elektroenerģijas imports; • Dānijā vairāk tiek ražota elektroenerģija ogļu elektrostacijās, samazinājies tīrais elektroenerģijas imports. Kopējās SEG emisijas ievērojami pieaugušas arī Rumānijā (5 Mt CO2 ekv.) un Čehijā (2 Mt CO2 ekv.) — galvenokārt elektroapgādes nozarē (Rumānija) un ķīmiskajā rūpniecībā (Čehija). Šajās valstīs, kā arī Itālijā, vairāk CO2 tiek emitēts dzelzs un tērauda rūpniecībā. 2.4. Emisiju tendences galvenajās nozarēs Visvairāk emitējošā nozare, kā redzams 4. attēlā, ir enerģētika (tostarp arī transports), kuras emisiju īpatsvars 2006. gadā sasniedza 80 % no kopējām ES-15 emisijām. Transports emitēja 21 % no kopējām SEG emisijām, lauksaimniecība — 9 %, rūpnieciskie procesi — 8 %, bet atkritumu nozare — 3 %. Pieaugumu transporta nozarē kompensēja ievērojams samazinājums citās kategorijās (sīkāku informāciju lasiet Dienestu darba dokumentā). Kopumā salīdzinājumā ar 1990. gadu ES-15 dalībvalstīs ir vērojamas šādas tendences: - emisijas enerģētikā (neietverot transportu) samazinājās par 4 %, - emisijas transporta nozarē pieauga par 26 %, - emisijas rūpnieciskajos procesos saruka par 12 %, galvenokārt tāpēc, ka mazāk emisiju radīja apidīnskābes ražošana un halogenēto ogļūdeņražu un sēra heksafluorīda ražošana, kā arī slāpekļskābes ražošana un dzelzs un tērauda rūpniecība, - lauksaimniecībā radušās emisijas samazinājās par 11 %, jo saruka liellopu skaits un mazāk tika izmantoti minerālmēsli un kūtsmēsli, - emisijas atkritumu nozarē samazinājās par 39 %, jo apsaimniekotajos poligonos mazāk tika emitēts CH4. 4. attēls. ES-15 SEG emisiju dinamika pa nozarēm un nozaru īpatsvars 2006. gadā [pic][pic] Avots: EEA. 3. PAREDZAMAIS PROGRESS KIOTO MĒRĶA SASNIEGŠANĀ 3.1. Dalībvalstu prognozes 3.1.1. ES - 27 Paredzams, ka līdz 2010. gadam kopējās SEG emisijas ES-27 valstīs būs aptuveni par 10,1 % zemākas nekā bāzes gadā (skatīt pielikuma 7. un 8. tabulu). Šādas prognozes pamatā ir pašu dalībvalstu aprēķinu apkopojums, kurā ņemtas vērā visas pašreizējās valsts rīcībpolitikas un pasākumi. Rēķinot arī Kioto mehānismus un oglekļa piesaistītājsistēmas, paredzams samazinājums par 13,4 %, un šis rādītājs var sasniegt 16,3 %, ja laikus un atbilstoši plāniem tiek īstenoti valstu papildpasākumi, par kuriem patlaban notiek apspriedes. 3.1.2. ES-15 Kopējās prognozes, pamatojoties uz pašreizējām valstu rīcībpolitikām un pasākumiem, liecina, ka ES-15 SEG emisijas 2010. gadā būs par 3,6 % zemākas nekā bāzes gadā (līdz Kioto mērķa sasniegšanai trūkst 4,4 %). Ja aprēķinos ietver to, ka 1. valdības izmanto Kioto mehānismus, ar kuriem var panākt papildus 3 % emisiju samazinājumu, un 2. ES-15 veic 3. panta 3. un 4. punktā minētos pasākumus, kuru nodrošinātais samazinājums atbilst 1,3 %, ES-15 līdz 2010. gadam samazinās emisijas par 8,0 %, sasniedzot Kioto mērķi. Ņemot vērā pašreizējās neskaidrības un neprecizitātes un ES vērienīgo mērķi — samazināt emisijas par 20 % līdz 2020. gadam —, dalībvalstīm ne vien jāpanāk, lai bez kavēšanās tiktu īstenota emisiju ierobežošana ar pašreizējiem pasākumiem, bet arī steidzami jāizstrādā un jāievieš plānotie pasākumi. Ja šie pasākumi tiek īstenoti atbilstoši plānam, SEG kopējais samazinājums var sasniegt 11,3 %, salīdzinot ar bāzes gadu. Turklāt tiek lēsts, ka lēmumi par emisiju kvotu valsts sadales plāniem ES ETS 2. tirdzniecības periodā nodrošinās apmēram vēl 3,3% samazinājumu ceļā uz ES-15 Kioto mērķi, kas pagaidām vēl nav pilnībā ietverts dalībvalstu prognozēs. 3.1.3. ES-12 Pārējo 12 dalībvalstu kopējās emisijas atbilstoši prognozēm pēc 2006. gada pieaugs, bet 2010. gadā tomēr joprojām būs par 28,4 % mazākas nekā bāzes gadā. Papildu pasākumi emisijas var samazināt vēl par 2 %. Slovēnija ir vienīgā no ES-12 dalībvalstīm, kas paredz investēt Kioto mehānismos. Slovēnija, Čehija un Polija plāno reģistrēt oglekļa piesaistītājsistēmu nodrošinātos samazinājumus. 3.1.4. Kandidātvalstis Horvātijas emisijas 2006. gadā sasniedza gandrīz 31 Mt CO2 ekv., kas ir par 14,4 % mazāk nekā bāzes gadā. Tiek prognozēts, ka Horvātija nedaudz pārsniegs Kioto mērķi, ņemot vērā pašreizējos pasākumus un oglekļa piesaistītājsistēmas, bet, ietverot aprēķinos plānotos papildu pasākumus, Kioto mērķis tiks pārliecinoši sasniegts un pat pārsniegts. Turcijas emisijas 2006. gadā bija 332 Mt CO2 ekv., kas salīdzinājumā ar 170 Mt CO2 ekv. 1990. gadā liecina par 95,1 % pieaugumu. Turcija ir ANO Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām līgumslēdzēja puse, kas minēta I pielikumā, bet Kioto protokola B pielikums neparedz Turcijai emisiju samazināšanas saistības. Turcija vēl nav ratificējusi Kioto protokolu. No 1990. līdz 2006. gadam SEG emisijas uz vienu iedzīvotāju ir palielinājušās gan Turcijā, gan Horvātijā. Tomēr Turcijas emisiju apjoms uz vienu iedzīvotāju, kas ir 4,6 tonnas gadā, ir mazāks nekā puse no vidējā gada emisiju apjoma uz vienu iedzīvotāju ES-27. Abās valstīs ir samazinājies arī emisiju apjoms uz IKP vienību, kas liecina par ekonomikas izaugsmes atsaisti no resursu patēriņa. Patlaban nav pieejama informācija par Bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku. 5. attēls. Relatīvā starpība (pārsniegts vai nesasniegts) starp SEG prognozēm 2010. gadam un attiecīgajiem 2010. gada mērķiem, pamatojoties uz valstu „pašreizējiem” un „papildu” pasākumiem, Kioto mehānismu un oglekļa piesaistītājsistēmu izmantojumu. [pic] 3.2. Eiropas Klimata pārmaiņu programmas (ECCP) īstenošana ES-27 dalībvalstu politikas un pasākumu izvērtēšanas rezultātā tika noteiktas astoņi kopēji un koordinēti pasākumi, kas ir plaši izmantoti un var nodrošināt ievērojamu SEG emisiju ietaupījumu ES. Šie pasākumi ir ES ETS direktīva (dalībvalstu prognozētais rezultāts: 123 Mt CO2 ekv.), energoapgādes nozarē — atjaunojamo energoresursu direktīva (attiecas uz tādas elektroenerģijas veicināšanu, kas ražota no atjaunojamiem energoresursiem), transporta nozarē — biodegvielu direktīva un ES mēroga ACEA vienošanās ar automobiļu ražotājiem, energopieprasījuma nozarē — direktīvas par ēku energoefektivitāti, enerģijas nodokļiem un koģenerācijas (vienlaicīgas siltumenerģijas un elektroenerģijas ražošanas) veicināšanu, kā arī Kioto protokola elastīgie mehānismi. Papildus šiem astoņiem pasākumiem tika noteikti vēl pieci kopēji un koordinēti pasākumi, kas var nodrošināt ievērojamus ietaupījumus ES mērogā (katrs pasākums 4 līdz 7 Mt CO2 ekv.) — atkritumu poligonu direktīva, efektivitātes prasības jauniem karstā ūdens boileriem, direktīva par integrētu piesārņojuma novēršanu un kontroli (IPPC), direktīva par ierīču marķēšanu un Motoru izaicinājuma programma („Motor Challenge programme”), kuras mērķis ir paaugstināt rūpniecisko elektromotoru energoefektivitāti. Pirmie astoņi pasākumi nodrošina 86 % no kopējo un koordinēto pasākumu kopējā radītā ietaupījuma ES-27 valstīs, kas liecina par šo pasākumu ievērojamo ietekmi uz dalībvalstu emisijas samazināšanas mērķu sasniegšanu. 2007. un 2008. gada prognozes ir ļoti līdzīgas. 2007. gadā 95 % visu kopējo un koordinēto pasākumu ietaupījumu attiecas uz pirmajiem 13 pasākumiem, bet 2008. gadā šis rādītājs ir 94 %. Jaunākie pasākumi 2008. gadā janvārī tika pieņemti šādi klimata pārmaiņu un enerģētikas ierosinājumi. 3. ES ETS : priekšlikums tiesību aktam6, ar kuru paplašina, nostiprina un pilnveido ES ETS darbību pēc 2012. gada. 4. Uzdevumu sadale : priekšlikums tiesību aktam7, ar kuru nosaka katras valsts uzdevumu samazināt emisijas papildus ES ETS. 5. Atjaunojamie energoresursi : priekšlikums tiesību aktam8, ar ko paredzēts līdz 2020. gadam palielināt atjaunojamās enerģijas īpatsvaru ES enerģijas galapatēriņā līdz 20 % un biodegvielas īpatsvaru transportā līdz 10 %. 6. Oglekļa uztveršana un uzglabāšana : rīcībpolitikas9, ar kurām sekmē oglekļa uztveršanas un ģeoloģiskās uzglabāšanas demonstrējumus agrīnā izstrādes stadijā, tostarp tiesību akta priekšlikums šīs jomas pamatregulējumam10. Starp citiem jaunākajiem dokumentiem jāmin šādi. 7. Aviācija : Eiropas Parlaments 2008. gada 8. jūlijā pieņēma tiesību akta priekšlikumu, ar kuru aviāciju iekļauj ES ETS. Paredzams, ka lidojumos, uz kuriem attiecas emisiju kvotu tirdzniecība, gadā tiks panākts kopējais CO2 ietaupījums 183 miljonu tonnu apmērā, kas ir līdzvērtīgs 46 % samazinājumam līdz 2020. gadam, salīdzinot ar scenāriju, kurā pasākumi netiek veikti. 8. Fluorētās gāzes : 2006. gada jūlijā tika pieņemta regula un direktīva, ar kurām ierobežo fluorēto gāzu emisijas, tostarp no automobiļu gaisa kondicionēšanas iekārtām. Prognozēts, ka līdz 2020. gadam minētās regulas un direktīvas piemērošanas rezultātā tiks ietaupīti apmēram 40-50 Mt CO2 ekv., pakāpeniski pārtraucot HFC-134a izmantošanu gaisa kondicionēšanai. 9. CO 2 un automobiļi : 2007. gada februārī tika pieņemts paziņojums, ar kuru izklāsta stratēģiju emisiju samazināšanai, un 2007. gada decembrī — tiesību akta priekšlikums, ar kuru nosaka standartus CO2 emisijām no automobiļiem. 10. Transporta degvielas : 2007. gada janvārī tika pieņemts tiesību akta priekšlikums degvielas kvalitātes direktīvas pārskatīšanai, nosakot mērķus SEG emisiju samazināšanai benzīna un dīzeļdegvielas ražošanā. 11. Energoefektivitāte : 2006. gada oktobrī tika pieņemts energoefektivitātes rīcības plāns, kurā noteiktas 10 prioritārās darbības, kas jāveic, lai līdz 2020. gadam ietaupītu 20 % enerģijas. 12. Pētniecība : 2007. gada novembrī tika pieņemts Eiropas energotehnoloģiju stratēģiskais plāns (SET plāns)11, kura galvenais mērķis ir paātrināt zemu oglekļa emisiju tehnoloģiju izstrādi un ieviešanu, jo šīs tehnoloģijas būs izšķirīgi svarīgas enerģētikas un klimata mērķu sasniegšanā. 3.3. ES emisiju kvotu tirdzniecības sistēmas (ES ETS) īstenošana 2007. gadā ES-27 ES ETS ietverto iekārtu verificētās emisijas sasniedza 2050 miljardus tonnu CO2 jeb par 0,8 % pārsniedza 2006. gadā reģistrētos 2034 miljardus tonnu. Taču, ja šo skaitli koriģē, aprēķinos iekļaujot jaunpienācējas iekārtas un slēgtās iekārtas kopš 2006. gada — šo izmaiņu rezultātā ir par 581 iekārtu vairāk —, kopējais emisiju pieaugums pagājušajā gadā bija tikai 0,68 %. 3.3.1. Pirmais tirdzniecības periods (2005. līdz 2007. gads) Pirmajā tirdzniecības periodā piedalījās vidēji 10 675 iekārtas. Šīs iekārtas saņēma emisiju atļaujas par 2155 Mt CO2 ekv. gadā un vidēji emitēja par 3 %12 mazāk (2084 Mt CO2 ekv. gadā). ES ETS 2005. gadā aptvēra apmēram 41 % ES-25 kopējo siltumnīcefekta gāzu emisiju. Gandrīz divas trešdaļas no visām iekārtām bija sadedzināšanas iekārtu kategorijā13 un emitēja 72 % kopējo emisiju. Verificētās emisijas pārsniedza kvotās paredzētos daudzumus tikai sešās dalībvalstīs (Austrijā, Īrijā, Itālijā, Slovēnijā, Spānijā un Apvienotajā Karalistē). 3.3.2. Otrais tirdzniecības periods (2008. līdz 2012. gads) Pēc valstu sadales plānu izvērtēšanas laikposmam no 2008. gada līdz 2012. gadam ES mērogā tika noteikts ierobežojums 2,08 miljardi kvotu gadā, kas ir par 10,4 % jeb 243 Mt CO2 ekv. mazāk, nekā sākotnēji ierosināts valsts sadales plānos, ko dalībvalstis iesniedza Komisijai apstiprināšanai. Salīdzinot ar vidējām emisijām 2005. līdz 2007. gadā, šis ierobežojums ir par 6 % mazāks. Kopējās kvotas 23 dalībvalstīs tika faktiski samazinātas par 12,7 %, bet sadales plāns bez papildu ierobežojumiem tika apstiprināts četrām dalībvalstīm (Dānijai, Francijai, Slovēnijai un Apvienotajai Karalistei). 3.3.3. KĪ un TAM izmantojums Saskaņā ar otro valsts sadales plānu katras dalībvalsts operatoriem tika noteikts maksimālais projektu kredītu (KĪ un TAM) ierobežojums. Ik gadu visu dalībvalstu ETS iekārtas kopā otrajā tirdzniecības periodā var izmantot līdz 278 miljoniem SES vai ESV. Tas atbilst 13,4 % ierobežojumam ES mērogā otrajā tirdzniecības periodā. Praksē, visticamāk, šīs iespējas netiks pilnībā izmantotas. 3.4. Valstu plāni par Kioto mehānismu izmantošanu Trīspadsmit dalībvalstis ir atjauninājušas vai apstiprinājušas informāciju par saviem plāniem 2008. gadā izmantot Kioto mehānismus, lietojot lēmumā par EK monitoringa mehānismu paredzēto aptauju. Informācijai par pārējām dalībvalstīm tika izmantotas ziņas, ko dalībvalstis sniedza agrāk, aptaujā par Kioto mehānismiem, kā norādīts otrajā valsts sadales plānā atbilstoši ETS direktīvai (2003/87/EK) (skatīt Dienestu darba dokumenta 12. tabulu). Desmit ES-15 dalībvalstis un Slovēnija ir nolēmušas izmantot Kioto mehānismus Kioto mērķu sasniegšanai. Kopā šīs ES-15 dalībvalstis pirmajā saistību periodā saskaņā ar Kioto protokolu iegūtu 126,5 Mt CO2 ekv. gadā. Tas veido apmēram 3 procentu punktus no ES-15 Kioto mērķa, proti, emisiju samazinājuma par 8 %. Šīs 11 dalībvalstis kopā ir nolēmušas ieguldīt apmēram 2,95 miljardus euro, lai iegūtu emisiju vienības, izmantojot KĪ, TAM vai emisiju kvotu tirdzniecību. Vislielāko budžetu ir atvēlējusi Austrija, Luksemburga, Nīderlande, Portugāle un Spānija (attiecīgi 531 miljonus, 400 miljonus, 505 miljonus, 354 miljonus un 384 miljonus euro piecu gadu saistību periodam). 3.5. Oglekļa piesaistītājsistēmu plānotais izmantojums Papildus pasākumiem, kas paredzēti SEG emisijām no dažādiem avotiem, dalībvalstis var izmantot oglekļa piesaistītājsistēmas (skatīt Dienestu darba dokumenta 13. tabulu). Vienpadsmit dalībvalstis 2008. gadā iesniedza atjauninātas aplēses, bet vēl deviņas dalībvalstis bija sniegušas informāciju jau agrāk. No septiņām dalībvalstīm atbildes uz brīvprātīgo aptaujas anketu nav saņemtas. Līdz šim sniegtā informācija liecina, ka kopējais tīrās piesaistes apjoms saistību periodā no apmežošanas vai mežu atjaunošanas darbībām saskaņā ar Kioto protokola 3.panta 3. punktu būs apmēram 23,9 Mt CO2 gadā. Slovēnija ziņo par papildus piesaisti — 0,4 miljoniem tonnu CO2 gadā. Tiek prognozēts, ka 3. panta 4. punktā paredzētās darbības palīdzēs saistību periodā ES-15 valstīs samazināt emisiju apjomu par vēl 25,7 Mt CO2 gadā. Šajos aprēķinos ņemts vērā mežu apsaimniekošanas ierobežojums, bet datu trūkuma dēļ nav ietverta Spānija. Pieskaitot Spānijas norādīto kopsummu, paredzams, ka visas darbības saskaņā ar 3. panta 3. un 4. punktu saistību periodā ES-15 dalībvalstīs samazinās emisijas par 57,5 miljoniem tonnu CO2 gadā, kas atbilst gandrīz 17 % no ES-15 dalībvalstu samazināšanas saistībām, kuras saistību periodā ir 341 Mt CO2 gadā salīdzinājumā ar emisijām bāzes gadā. Čehija, Polija un Slovēnija prognozē papildu samazinājumu saistību periodā — 5,9 miljonus tonnu CO2 gadā.