EIROPAS KOMISIJA Briselē, 23.3.2020 COM(2020) 107 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par to, kā dalībvalstīs tiek piemērota Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 6. jūnija Direktīva 2000/30/EK par Kopienā izmantotu komerciālo transportlīdzekļu tehniskām pārbaudēm uz ceļiem



2017.–2018. gada pārskata periods





Satura rādītājs 1.IEVADS 2.DIREKTĪVA 2000/30/EK 3.DALĪBVALSTU PAZIŅOTIE DATI 4.PĀRBAUŽU SATURS 5.STATISTIKAS DATI 5.1. Pārbaužu daudzums 5.2. Pārbaudīto transportlīdzekļu izcelsme 5.3.Aizliegumu daudzums 5.4.To transportlīdzekļu izcelsme, kuru ekspluatācija ir aizliegta 5.5.Transportlīdzekļi, kuru ekspluatācija aizliegta, pa transportlīdzekļu kategorijām un reģistrācijas dalībvalstīm 5.6.Dalībvalstu paziņotie trūkumu veidi 6.SANKCIJU VEIDI 7.SECINĀJUMU KOPSAVILKUMS 7.1. Pārbaudes 7.2. Aizliegumi 7.3. Defekti

1.IEVADS Eiropas tiesību aktos ir paredzēts pasākumu kopums, kas satiksmes drošības, vides aizsardzības un godīgas konkurences interesēs nodrošina to, ka komerciālie transportlīdzekļi uz Eiropas ceļiem ir piemērotā tehniskā stāvoklī. Minētais kopums ietver: ·noteikumus par piekļuvi profesionālās darbības veikšanai, kuros noteikts, ka autopārvadātājiem ir jābūt pietiekamiem finanšu līdzekļiem, lai nodrošinātu transportlīdzekļu pienācīgu tehnisko apkopi (Regula (EK) Nr. 1072/2009), ·transportlīdzekļu regulāras tehniskās apskates, ko veic dalībvalstīs to teritorijā reģistrētajiem transportlīdzekļiem noteiktos laikposmos atbilstoši Eiropā noteiktam minimālajam biežumam (Direktīva 2009/40/EK), ·tehniskās pārbaudes uz ceļiem — uz kurām attiecas šis ziņojums —, lai nodrošinātu, ka komerciālie transportlīdzekļi tiek izmantoti vienīgi tad, ja tie ir labā tehniskā stāvoklī (Direktīva 2000/30/EK). Saskaņā ar Direktīvu 2000/30/EK, lai uzlabotu ceļu satiksmes drošību un aizsargātu vidi, dalībvalstu teritorijā izmantotiem komerciālajiem transportlīdzekļiem ir jāveic tehniskās pārbaudes uz ceļiem, t. i., tehniskā apskate. Minētās direktīvas 6. pantā paredzēts, ka reizi divos gados dalībvalstīm jāsniedz Komisijai dati, kas apkopoti par iepriekšējiem diviem gadiem, attiecībā uz: ·pārbaudīto komerciālo transportlīdzekļu skaitu, sagrupējot septiņās transportlīdzekļu kategorijās un sagrupējot sīkāk atbilstoši reģistrācijas valstij, ·pārbaudītajām pozīcijām saskaņā ar direktīvu, kā arī ·atklātajiem trūkumiem. Direktīvā 2000/30/EK arī paredzēts, ka pēc šo datu apkopošanas Komisijai jāiesniedz Padomei ziņojums par direktīvas piemērošanu, pamatojoties uz datiem, kas saņemti no dalībvalstīm, kā arī iegūto rezultātu kopsavilkums. Tāds ir šā ziņojuma priekšmets. Direktīvā 2000/30/EK arī paredzēts, ka Komisijai jāpārsūta Eiropas Parlamentam informācija, kas saskaņā ar tās 6. pantu saņemta no dalībvalstīm. Direktīvā 2000/30/EK norādīti deviņi dažādi elementi, uz kuriem attiecas tehniskā pārbaude uz ceļiem. Sīkāka informācija ir sniegta turpmāk 4. iedaļā. Ja pārbaudes laikā tiek konstatēts, ka komerciālais transportlīdzeklis nopietni apdraud tā lietotājus vai citus satiksmes dalībniekus, tāda transportlīdzekļa ekspluatāciju var aizliegt līdz atklāto bīstamo trūkumu novēršanai. Turklāt pēc transportlīdzekļa pārbaudes veikšanas visi konstatētie trūkumi jādokumentē pārbaudes ziņojumā, ko izsniedz transportlīdzekļa vadītājam. Eiropas Parlaments un Padome 2014. gadā pārskatīja noteikumus un procedūras komerciālo transportlīdzekļu tehniskajām pārbaudēm uz ceļiem. 2014. gada 3. aprīlī tika pieņemta Direktīva 2014/47/ES (turpmāk “Direktīva 2014/47/ES”). To piemēro no 2018. gada 20. maija. Ar Direktīvu 2014/47/ES cita starpā tika ieviesti divi pārbaužu veidi, t. i., sākotnēja pārbaude un detalizētāka pārbaude , kā arī prasība, ka ES katra kalendārā gada laikā uz ceļiem veikto sākotnējo tehnisko pārbaužu kopskaitam jāatbilst vismaz 5 % no šo dalībvalstīs reģistrēto transportlīdzekļu kopskaita. Lai sasniegtu minēto mērķi, katrai dalībvalstij jācenšas veikt atbilstošu skaitu tehnisko pārbaužu uz ceļiem, kas būtu proporcionāls šādu tās teritorijā reģistrētu transportlīdzekļu kopskaitam. Ziņošanas pienākums, rūpīgi izvērtējot šo mērķi, pirmo reizi attiecīgi par 2019.–2020. gadu būs jāizpilda līdz 2021. gada 31. martam. 2.DIREKTĪVA 2000/30/EK Saskaņā ar Direktīvu 2009/40/EK par mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tehniskajām apskatēm komerciālos nolūkos izmantotie transportlīdzekļi ir jāpārbauda katru gadu. Tomēr, tā kā uzskata, ka ar ikgadējo apskati nepietiek, lai garantētu, ka laikposmā starp secīgām tehniskajām apskatēm šie transportlīdzekļi ir labā tehniskā stāvoklī, kā īstenošanas pasākums un nepieciešams ceļu satiksmes drošības pasākums ir jāveic arī tehniskas pārbaudes uz ceļiem. Tehniskā pārbaude uz ceļiem ir dalībvalsts teritorijā izmantota komerciāla transportlīdzekļa pārbaude, par kuru iepriekš nepaziņo. Pārbaudes pārsvarā notiek uz valsts automaģistrālēm, un tās veic vai nu valsts iestādes, vai cita struktūra, kas darbojas iestāžu uzraudzībā. Visas tehniskās pārbaudes uz ceļiem jāveic, nediskriminējot autovadītāju pēc valstspiederības vai pēc valsts, kurā komerciālais transportlīdzeklis ir reģistrēts vai laists ekspluatācijā. Pārbaudes darbības jāveic arī tādā veidā, lai līdz minimumam samazinātu izmaksas un kavējumus autovadītājiem un īpašniekiem. Izvēloties komerciālos transportlīdzekļus tehniskajām pārbaudēm uz ceļiem, jāpiemēro mērķtiecīga pieeja, īpašu nozīmi piešķirot to transportlīdzekļu noteikšanai, kuri visdrīzāk varētu būt slikti uzturēti. Pārbaudes uz ceļiem parasti veic, izmantojot pakāpenisku pieeju. Vispirms vizuāli novērtē stāvoša transportlīdzekļa tehnisko stāvokli, pēc tam pārbauda visu dokumentāciju par pēdējo pārbaudi uz ceļa (attiecīgā gadījumā) un tehnisko apskati. Uz vietas vai tuvākajā tehniskās apskates stacijā var veikt arī trūkumu detalizētu pārbaudi, pamatojoties uz Direktīvā 2000/30/EK iekļauto pozīciju sarakstu. Detalizētas pārbaudes gadījumā rezultāts ir jādokumentē ziņojumā par tehnisko pārbaudi uz ceļa, ievērojot direktīvā norādīto paraugu. Šī informācija ir pamats tai informācijai, kas dalībvalstīm jāpaziņo Eiropas Komisijai.

Ja komerciālais transportlīdzeklis ar bīstamiem trūkumiem nopietni apdraud ceļu satiksmes drošību, tā ekspluatāciju var aizliegt līdz šo trūkumu novēršanai. Turklāt par ārvalstu transportlīdzekļiem ar nopietniem trūkumiem ir jāpaziņo reģistrācijas dalībvalstij, lai tā varētu veikt atbilstošus turpmākos pasākumus. Grozītajā Direktīvā 2000/30/EK, kas tika piemērota līdz 2018. gada 19. maijam, ir noteikta virkne nosacījumu saistībā ar ES izmantotu komerciālo transportlīdzekļu tehniskajām pārbaudēm uz ceļiem. Saskaņā ar Direktīvu 2010/47/ES kopš 2012. gada 1. janvāra ir ieviesti grozījumi transportlīdzekļu kategorijās un I pielikumā iekļautajā pārbaudāmo pozīciju sarakstā. Pirms grozījumu veikšanas transportlīdzekļus ziņojumos par pārbaudēm uz ceļiem (I pielikums) dalīja klasēs, piemēram, autovilciens, kas nozīmē jebkuru mehānisko transportlīdzekli preču pārvadāšanai, kura masa nepārsniedz 3,5 tonnas (N2 un N3 kategorija) un kurš savienots ar piekabi (O3 un O4 kategorija). Savukārt N2 kategorijas transportlīdzekļi bija jānorāda pie “vieglais kravas automobilis”, N3 kategorijas transportlīdzekļi pie “kravas automobilis”, bet O3 un O4 kategorijas transportlīdzekļi pie “piekabe” un “puspiekabe”. Tomēr ar vienu no grozījumiem Direktīvā 2010/47/ES ir ieviests atšķirīgs transportlīdzekļu grupēšanas veids atbilstoši to kategorijas apzīmējumam saskaņā ar tipa apstiprināšanas tiesību aktiem. Tāpēc transportlīdzekli, kuru varēja norādīt dažādās klasēs, tagad iespējams norādīt tikai vienā transportlīdzekļu kategorijā. Turklāt velkošais transportlīdzeklis un piekabe ir jānorāda atsevišķi. Ņemot vērā to, ka velkošo transportlīdzekli un piekabi var reģistrēt dažādās dalībvalstīs, šādas pārskatītās klasifikācijas sniedz precīzāku informāciju, vienlaikus arī uzlabojot situāciju dalībvalstīs gadījumos, kad jāpaziņo citai dalībvalstij par nopietniem trūkumiem, kas konstatēti minētajā dalībvalstī reģistrētam transportlīdzeklim. 3.DALĪBVALSTU PAZIŅOTIE DATI Šis ir septītais ziņojums par to, kā dalībvalstīs ir piemērota Direktīva 2000/30/EK, un tas attiecas uz 2017.–2018. kalendāro gadu. Būtu jāatzīmē, ka 2018. gada 20. maijā Direktīva 2000/30/EK tika atcelta ar Direktīvu 2014/47/ES, tomēr pirmais ziņojums, kas balstīts uz Direktīvu 2014/47/ES, attieksies tikai uz 2019.–2020. gadu. Tas nozīmē, ka, neesot pārejas pasākumiem, kas izklāstīti Direktīvā 2014/47/ES, dalībvalstis ir aicinātas iesniegt to ziņojumus atbilstoši Direktīvai 2000/30/EK arī par laikposmu no 2018. gada 20. maija līdz 2018. gada 31. decembrim, lai sasniegtu mērķi, kas noteikts Direktīvā 2000/30/EK un Direktīvā 2014/47/ES un nav mainījies, lai gan veiktās pārbaudes un dalībvalstu savāktie dati jau bija balstīti uz Direktīvu 2014/47/ES. Šis juridiskais “vakuums” izraisīja būtiskas praktiskas problēmas dalībvalstīm un dažos gadījumos kļūdainu ziņojumu iesniegšanu, tāpēc secinājumi būtu jāizdara piesardzīgi. Termiņš, kad dalībvalstīm jāiesniedz Komisijai dati par šo pārskata periodu, bija 2019. gada 31. marts. Lai atvieglotu ziņošanas pienākuma izpildi, kā arī ievērojot līdzšinējo praksi, Komisija 2019. gada februāra vidū nosūtīja dalībvalstīm informatīvu vēstuli. Vēstulei bija pievienota iepriekš sagatavota veidne (ko kopīgi izstrādāja Komisijas un dalībvalstu eksperti), un dalībvalstis tika aicinātas to izmantot elektroniskai datu iesniegšanai, t. i., lai vienkāršotu datu apstrādi pēc visas informācijas saņemšanas. Pēc tam, 2019. gada martā, tika izsūtīts paziņojums, kurā dalībvalstīm tika atgādināts, ka atskaišu iesniegšanas termiņš strauji tuvojas. Savukārt 2019. gada maijā tika izsūtīts trešais atgādinājums tām dalībvalstīm, kas līdz noteiktajam termiņam savus ziņojumus nebija iesniegušas. Pēc tam turpinājās īpaša informācijas apmaiņa starp Komisiju un konkrētām dalībvalstīm. Datu elektroniskai iesniegšanai visas dalībvalstis izmantoja iepriekš sagatavoto veidni — šāda iespēja tika atzinīgi novērtēta, jo tā vienkāršoja datu salīdzināšanu. Tomēr ne visas dalībvalstis ievēroja termiņu datu iesniegšanai. Austrija, Grieķija, Igaunija, Kipra, Latvija, Lietuva, Nīderlande, Polija, Portugāle un Zviedrija datus paziņoja laicīgi, pirms noteiktā termiņa, proti, 2019. gada 31. marta. Dažas citas dalībvalstis (Apvienotā Karaliste, Bulgārija, Dānija, Īrija, Luksemburga, Slovēnija un Vācija) termiņu nedaudz nokavēja, turpretī citas (Francija, Malta, Somija, Spānija un Ungārija) datus neiesniedza līdz 2019. gada septembrim. Šajā laikposmā ne pret vienu dalībvalsti netika ierosināta pārkāpuma procedūra par datu nepaziņošanu Komisijai. Septiņpadsmit dalībvalstis, proti, Austrija, Bulgārija, Čehija, Dānija, Igaunija, Īrija, Latvija, Lietuva, Luksemburga, Nīderlande, Polija, Rumānija, Slovēnija, Somija, Ungārija, Vācija un Zviedrija, iesniedza datus par transportlīdzekļiem, kas reģistrēti ārpus ES, tos klasificējot pēc reģistrācijas valsts. Apvienotā Karaliste, Beļģija un Itālija iesniedza datus par ārpus ES reģistrēto transportlīdzekļu kopējām pārbaudēm, nenorādot konkrētas dalībvalstis. Slovākija nepaziņoja sīkus statistikas datus izmantojamā formātā par ārpus ES reģistrētiem transportlīdzekļiem, tāpēc tos nevarēja ņemt vērā. Francija, Grieķija un Spānija nepaziņoja nekādu informāciju par trešām valstīm un Horvātiju, tomēr Grieķija apstiprināja, ka tā nav pārbaudījusi transportlīdzekļus no šīm ģeogrāfiskajām teritorijām. Kipra neiesniedza nekādu informāciju par citām dalībvalstīm, apstiprinot, ka netika veiktas citas pārbaudes, izņemot tās teritorijā reģistrētu transportlīdzekļu pārbaudes. Arī Malta neiesniedza nekādus datus par trešām valstīm, apstiprinot, ka šādas pārbaudes netika veiktas. Turklāt Austrija un Malta sniedza informāciju arī par T5 kategorijām — uz šo pienākumu attiecas Direktīva 2014/47/ES. Visbeidzot, 12 dalībvalstis, proti, Apvienotā Karaliste, Austrija, Bulgārija, Čehija, Dānija, Francija, Malta, Nīderlande, Portugāle, Rumānija, Slovākija un Slovēnija, sniedza papildu informāciju par pārbaudīto pozīciju defektu kodiem (piemēram, 1) bremžu iekārtas; 1.1.8. sakabes ierīces piekabes bremzēm). Šī informācija tika ieviesta ar Direktīvu 2010/47/ES, ar kuru no 2012. gada 1. janvāra grozīts Direktīvas 2000/30/EK I pielikums, tomēr šādas īpaši detalizētas informācijas iesniegšana nav obligāta. Pēc valstu ziņojumu pirmreizējās analīzes Komisija sazinājās ar vairākām dalībvalstīm, lai noskaidrotu iespējamos iemeslus neparastiem rezultātiem vai izmaiņām salīdzinājumā ar iepriekšējo periodu. Atbilstīgi dalībvalstu sniegtajiem skaidrojumiem ir vairāki apstākļi, kas negatīvi ietekmēja uz ceļiem veikto tehnisko pārbaužu daudzumu un kvalitāti. Šādi apstākļi cita starpā bija datu vākšana, kas balstīta uz Direktīvu 2014/47/ES, kompetenču reorganizācija vai decentralizācija un finansiāli ierobežojumi, kuru dēļ trūka darbinieku, pārbaužu skaits bija ierobežots un piekļuve aprīkojumam bija ierobežota. Informācijas apmaiņa ar dalībvalstīm arī atklāja, ka ir būtiskas atšķirības izpratnē par datu vākšanu un ziņošanu un to izpildē, kas arī var veicināt atšķirības. Šīs atšķirības varētu samazināties no 2018. gada 20. maija, ņemot vērā to, ka ar Direktīvu 2014/47/ES ir ieviesta labāka pārbaudes metožu, trūkumu novērtēšanas, diagnostikas iekārtu lietošanas un ziņošanas prasību saskaņošana. Pirmais ziņojums, kas pamatojas uz Direktīvu 2014/47/ES, attieksies uz 2019.–2020. gada periodu, un dalībvalstīm ziņojumi būs jāiesniedz līdz 2021. gada 31. martam. 4.PĀRBAUŽU SATURS Ir jāpārsūta Komisijai vismaz tie dati, kas attiecas uz Direktīvas 2000/30/EK I pielikumā ietvertā ziņojuma parauga 10. punktā norādītajiem pārbaudāmajiem elementiem. Minētie elementi ir šādi: ·identifikācija, ·bremžu iekārta, ·stūres mehānisms, ·redzamība,

·apgaismes iekārtas un elektrosistēma, ·asis, riteņi, riepas, balstiekārta, ·šasija un uz šasijas stiprinātas detaļas, ·cits aprīkojums, tostarp tahogrāfs un ātruma ierobežošanas ierīces, ·traucējumi, tostarp emisijas un degvielas un/vai eļļas noplūde. Lai vienkāršotu attiecībā uz šiem elementiem inspektoru atklāto trūkumu reģistrēšanu, pārbaudes ziņojuma otrajā pusē ir jāietver pilns pārbaudāmo pozīciju saraksts. Inspektoriem ziņojumā jāatzīmē (izmantojot iepriekš definētus kodus) visi elementi, kuriem tie konstatējuši trūkumus, un pēc pārbaudes pabeigšanas šā ziņojuma kopija jāizsniedz transportlīdzekļa vadītājam. Ja inspektors uzskata, ka konstatētie trūkumi var radīt drošības apdraudējumu tādā mērā, ka ir pamatoti veikt turpmākas pārbaudes, viņš(-a) var likt transportlīdzekli nogādāt uz speciālu tehniskās apskates vietu sīkākas pārbaudes veikšanai. Turklāt, ja pārbaudes laikā tiek konstatēts, ka komerciālais transportlīdzeklis nopietni apdraud tā lietotājus vai citus satiksmes dalībniekus, tāda transportlīdzekļa ekspluatāciju var aizliegt līdz visu konstatēto bīstamo trūkumu novēršanai. 5.STATISTIKAS DATI 5.1. Pārbaužu daudzums Salīdzinājumā ar 2015.–2016. gada pārskata periodu 2017.–2018. gada pārskata periodā pārbaudīto transportlīdzekļu skaits bija par 1 048 863 transportlīdzekļiem mazāk, kas ir samazinājums par 20,9 %. Būtu jāatzīmē, ka jau 2015.–2016. gada periodā tika veikts par 534 473 pārbaudēm mazāk nekā 2013.–2014. gada periodā. Lai gan 2011.–2012. gada periodā tika pārbaudīti 6 016 947 transportlīdzekļi, 2017.–2018. gada periodā pārbaudīto transportlīdzekļu skaits bija tikai 3 980 900, kas nozīmē, ka veikto pārbaužu skaits no 2011. līdz 2018. gadam bija samazinājies par trešdaļu. Ja pārbaužu skaita samazinājums sakrīt ar lielāku aizliegumu īpatsvaru, kas liecina par uzlabotu mērķatlases sistēmu, šāds samazinājums nebūtu satraucošs, tomēr skaitļi liecina, ka šajā gadījumā tā nav. 1. tabula. Pārbaužu daudzums: 2015.–2016. gada un 2017.–2018. gada perioda salīdzinājums Ziņotāja dalībvalsts (DV) 2015.–2016. gadā pārbaudītie transportlīdzekļi 2017.–2018. gadā pārbaudītie transportlīdzekļi Starpība starp 2015.–2016. gada un 2017.–2018. gada periodiem % izteikta starpība starp 2015.–2016. gada un 2017.–2018. gada periodiem Austrija 42 438 39 754 -2684 -6,3 % Beļģija 9693 11 282 1589 16,4 % Bulgārija 250 516 153 748 -96 768 -38,6 % Horvātija 39 204 22 169 -17 035 -43,5 % Kipra 6214 5984 -230 -3,7 % Čehija 88 389 96 261 7872 8,9 % Dānija 3753 5054 1301 34,7 % Igaunija 2768 2281 -487 -17,6 % Somija 8390 12 060 3670 43,7 % Francija 996 892 612 476 -384 416 -38,6 % Vācija 1 620 465 1 247 506 -372 959 -23,0 % Grieķija 5395 360 -5035 -93,3 % Ungārija 195 905 202 323 6418 3,3 % Īrija 29 840 27 501 -2339 -4,5 % Itālija 5514 5446 -68 -1,2 % Latvija 8652 8804 152 1,8 % Lietuva 70 586 50 238 -20 348 -28,8 % Luksemburga 398 2107 1709 429,4 % Malta 6943 6305 3172 -9,2 % Nīderlande 6709 10 989 1004 63,8 % Polija 627 384 758 414 131 030 20,9 % Portugāle 1522 962 -560 -36,8 % Rumānija 13 144 19 535 6391 48,6 % Slovākija 18 760 23 582 4822 25,7 % Slovēnija 4945 5402 457 9,2 % Spānija 654 392 345 620 -308 772 -47,2 % Zviedrija 45 417 44 711 -706 -1,6 % Apvienotā Karaliste 265 535 260 026 -5509 -2,1 % Kopā 5 029 763 3 980 900 -1 048 863 -20,9 % Sešpadsmit dalībvalstis 2017.–2018. gadā veica mazāk pārbaužu nekā 2015.–2016. gadā. Procentuālie samazinājumi svārstījās no 1,2 % Itālijā līdz 93,3 % Grieķijā. Citas dalībvalstis, kas reģistrēja būtiskus samazinājumus, bija Spānija (47,2 %), Horvātija (43,5 %), Bulgārija (38,6 %), Francija (38,6 %) un Portugāle (36,8 %). Runājot par samazinājuma iemesliem — izņemot Zviedriju, kas precizēja, ka tā ir izmantojusi uz risku balstītu pieeju atbilstoši Direktīvai 2014/47/ES, dalībvalstis paskaidroja, ka samazinājumu izraisīja resursu samazinājums, reorganizācija, izmaiņas dalībvalstu tiesību aktos un noteikumu piemērošanā (visi šie apstākļi kopā). Savukārt 12 dalībvalstis reģistrēja 2017.–2018. gadā veikto pārbaužu skaita pieaugumu. Procentuālie pieaugumi svārstījās no 1,8 % Latvijā līdz 48,6 % Rumānijā, 63,8 % Nīderlandē un 429,4 % Luksemburgā.

5.2. Pārbaudīto transportlīdzekļu izcelsme Turpmāk 2. tabulā sniegts pārskats par dalībvalstu pārbaudīto transportlīdzekļu izcelsmi. Kā minēts iepriekš, tikai Kipra neiesniedza datus par “ārpusvalsts” transportlīdzekļu — t. i., to transportlīdzekļu, kas reģistrēti vai nu citā dalībvalstī, vai ārpus ES, — pārbaudēm. Divdesmit septiņas dalībvalstis paziņoja datus par pārbaudēm, kas veiktas citās dalībvalstīs reģistrētiem transportlīdzekļiem, un 20 dalībvalstis arī veica ārpus ES reģistrētu to teritorijā izmantotu transportlīdzekļu pārbaudes. Daži būtiskākie aspekti, kas izsecināmi no 2. tabulā norādītajiem datiem, ir šādi: 57,7 % pārbaužu, kas veiktas 2017.–2018. gada periodā, veiktas transportlīdzekļiem, kas reģistrēti dalībvalstī, kurā notika pārbaude, 34,1 % pārbaužu veiktas citā dalībvalstī reģistrētiem transportlīdzekļiem un tikai 8,2 % pārbaužu veiktas ārpus ES reģistrētiem transportlīdzekļiem. Tikai 14,4 % no Luksemburgā veiktajām pārbaudēm veiktas transportlīdzekļiem, kas reģistrēti šajā valstī, savukārt 80,1 % pārbaužu veiktas citās dalībvalstīs reģistrētiem transportlīdzekļiem. Turpretī 49,4 % un 63,4 % transportlīdzekļu, ko pārbaudījušas attiecīgi Polijas un Bulgārijas iestādes, reģistrēti šajās dalībvalstīs, tomēr to pārbaužu īpatsvars, ko šīs dalībvalstis veikušas ārpus ES reģistrētiem transportlīdzekļiem, ir lielāks nekā citās dalībvalstīs. Domājams, ka šādas statistikas iemesls ir šo dalībvalstu ar augstu satiksmes blīvumu ģeogrāfiskā atrašanās vieta. 2. tabula. Pārbaudīto transportlīdzekļu izcelsme Ziņotāja dalībvalsts (DV) Reģistrēts DV Reģistrēts citā DV Reģistrēts ārpus ES Kopā DV transportlīdzekļi (%) Austrija 16 667 21 399 1688 39 754 41,9 % Beļģija 3825 7118 339 11 282 33,9 % Bulgārija 97 469 14 782 41 497 153 748 63,4 % Horvātija 18 418 3751 0 22 169 83,1 % Kipra 5984 0 0 5984 100,0 % Čehija 54 001 39 397 2863 96 261 56,1 % Dānija 4199 806 49 5054 83,1 % Igaunija 1858 152 271 2281 81,5 % Somija 7408 2102 2550 12 060 61,4 % Francija 220 388 392 088 0 612 476 36,0 % Vācija 735 289 475 644 36 573 1 247 506 58,9 % Grieķija 204 156 0 360 56,7 % Ungārija 148 164 51 517 2642 202 323 73,2 % Īrija 24 539 2953 9 27 501 89,2 % Itālija 4480 954 12 5446 82,3 % Latvija 5491 2908 405 8804 62,4 % Lietuva 35 081 9137 6020 50 238 69,8 % Luksemburga 303 1726 78 2107 14,4 % Malta 6277 28 0 6305 99,6 % Nīderlande 7816 2993 180 10 989 71,1 % Polija 374 840 158 367 225 207 758 414 49,4 % Portugāle 935 27 0 962 97,2 % Rumānija 18 686 513 336 19 535 95,7 % Slovākija 14 923 8659 0 23 582 63,3 % Slovēnija 4271 1028 103 5402 79,1 % Spānija 316 637 28 983 0 345 620 91,6 % Zviedrija 37 658 6727 326 44 711 84,2 % Apvienotā Karaliste 131 402 122 409 6215 260 026 50,5 % Kopā 2 297 213 1 356 324 327 363 3 980 900 57,7 % Šveice 85 873 91 914 3935 181 722 47,3 % Kopā 2 383 086 1 448 238 331 298 4 162 622 57,2 % 5.3.Aizliegumu daudzums Salīdzinājumā ar 2015.–2016. gada pārskata periodu 2017.–2018. gada pārskata periodā aizliegto transportlīdzekļu bija par 99 617 transportlīdzekļiem jeb par 24,7 % mazāk. Turpmāk 3. tabulā ir sniegts sadalījums pa dalībvalstīm. Ņemot vērā, ka tajā pašā laikā arī pārbaudīto transportlīdzekļu skaits samazinājās par 20,9 % salīdzinājumā ar 2015.–2016. gada pārskata periodu, tas var liecināt, ka mērķatlases metode nav uzlabojusies. 3. tabula. Aizliegumi: 2015.–2016 gada un 2017.–2018 gada salīdzinājums Ziņotāja dalībvalsts (DV) Transportlīdzekļi, kuru ekspluatācija aizliegta 2015.–2016. gadā Transportlīdzekļi, kuru ekspluatācija aizliegta 2017.–2018. gadā Starpība starp 2015.–2016. gada un 2017.–2018. gada periodiem % izteikta starpība starp 2015.–2016. gada un 2017.–2018. gada periodiem Austrija 24 194 25 180 986 4,1 % Beļģija 691 1015 324 46,9 % Bulgārija 1646 1720 74 4,5 % Horvātija 2548 1675 -873 -34,3 % Kipra 1232 1012 -220 -17,9 % Čehija 375 7620 7245 1932,0 % Dānija 1192 1292 100 8,4 % Igaunija 2636 2067 -569 -21,6 % Somija 163 5384 5221 3203,1 % Francija 103 720 49 592 -54 128 -52,2 % Vācija 26 768 26 912 -469 -1,7 % Grieķija 71 12 -59 -83,1 % Ungārija 8388 8830 442 5,3 % Īrija 1909 1420 930 189,8 % Itālija 2923 2864 -59 -2,0 % Latvija 61 833 772 1265,6 % Lietuva 311 1371 1060 340,8 % Luksemburga 12 34 22 183,3 % Malta 3674 3172 -502 -13,7 % Nīderlande 172 1004 832 483,7 % Polija 38 374 34 017 -4357 -11,4 % Portugāle 776 8 -768 -99,0 % Rumānija 3825 1804 -2021 -52,8 % Slovākija 5955 4575 -1380 -23,2 % Slovēnija 109 154 45 41,3 % Spānija 57 239 60 546 3307 5,8 % Zviedrija 42 087 1827 -40 260 -95,7 % Apvienotā Karaliste 72 886 58 380 -14 506 -19,9 % Kopā 403 937 304 320 -99 617 -24,7 % Četrpadsmit dalībvalstis 2017.–2018. gada pārskata periodā reģistrēja aizliegumu skaita pieaugumu salīdzinājumā ar 2015.–2016. gada pārskata periodu. Procentuālais palielinājums svārstījās no 4,1 % Austrijā līdz aptuveni 3203 % Somijā, iespējams, tāpēc, ka izmantota vairāk uz risku balstīta pieeja. Citas dalībvalstis, kurās reģistrēts ievērojams palielinājums, bija Čehija (1932,0 %), Latvija (1265,6 %), Nīderlande (483,7 %) un Lietuva (340,8 %). Salīdzinot šos palielinājumus ar atbilstošajām pārbaužu skaita izmaiņām attiecīgajās dalībvalstīs, izņemot Lietuvu (kurā reģistrēts samazinājums par 28,8 %), Somijā, Čehijā, Latvijā un Nīderlandē reģistrēts pārbaužu skaita palielinājums attiecīgi par 43,7 %, 8,9 %, 1,8 % un 63,8 %. Tādējādi, pamatojoties uz šiem datiem, ir acīmredzams, ka Lietuva, mazākais, ir mainījusi savu pārbaužu politiku, pārejot uz pieeju, kas balstīta uz risku, kā rezultātā izdots lielāks aizliegumu skaits. Turpretī 14 dalībvalstīs reģistrēts aizliegumu skaita samazinājums, kas svārstījās no 1,7 % Vācijā līdz 99,0 % Portugālē, kura ziņoja tikai par astoņiem aizliegumiem šajā pārskata periodā (salīdzinājumam — 776 aizliegumi 2015.–2016. gada pārskata periodā). Valsts transportlīdzekļu aizliegumi ES transportlīdzekļu aizliegumi (izņemot ziņotāju dalībvalsti) Ziņotāja dalībvalsts Pārbaudīto valsts transportlīdzekļu skaits Aizliegto valsts transportlīdzekļu skaits Aizliegto valsts transportlīdzekļu īpatsvars (%) Pārbaudīto ES transportlīdzekļu skaits Aizliegto ES transportlīdzekļu skaits Aizliegto ES transportlīdzekļu īpatsvars (%) Austrija 16 667 10 297 61,8 % 21 399 13 627 63,7 % Beļģija 3825 444 11,6 % 7118 542 7,6 % Bulgārija 97 469 1111 1,1 % 14 782 263 1,8 % Horvātija 18 418 1502 8,2 % 3751 173 4,6 % Kipra 5984 1012 16,9 % 0 0 Nepiemēro Čehija 54 001 5126 9,5 % 39 397 2362 6,0 % Dānija 4199 1167 27,8 % 806 114 14,1 % Igaunija 1858 1715 92,3 % 152 104 68,4 % Somija 7408 3385 45,7 % 2102 730 34,7 % Francija 220 388 23 915 10,9 % 392 088 25 677 6,5 % Vācija 735 289 9914 1,3 % 475 644 15 796 3,3 % Grieķija 204 5 2,5 % 156 7 4,5 % Ungārija 148 164 6845 4,6 % 51 517 1940 3,8 % Īrija 24 539 1253 5,1 % 2953 166 5,6 % Itālija 4480 2668 59,6 % 954 195 20,4 % Latvija 5491 511 9,3 % 2908 260 8,9 % Lietuva 35 081 988 2,8 % 9137 290 3,2 % Luksemburga 303 9 3,0 % 1726 25 1,4 % Malta 6277 3168 50,5 % 28 4 14,3 % Nīderlande 7816 562 7,2 % 2993 405 13,5 % Polija 374 840 20 588 5,5 % 158 367 3378 2,1 % Portugāle 935 8 0,9 % 27 0 Nepiemēro Rumānija 18 686 1714 9,2 % 513 43 8,4 % Slovākija 14 923 3115 20,9 % 8659 1460 16,9 % Slovēnija 4271 98 2,3 % 1028 49 4,8 % Spānija 316 637 58 917 18,6 % 28 983 1629 5,6 % Zviedrija 37 658 1622 4,3 % 6727 190 2,8 % Apvienotā Karaliste 131 402 23 357 17,8 % 122 409 33 062 27,0 % Kopā 2 297 213 185 016 8,1 % 1 356 324 102 491 7,6 % Šveice 85 873 3436 4,0 % 91 914 8492 9,2 % Kopā 2 383 086 188 452 7,9 % 1 448 238 110 983 7,7 %

5.4.To transportlīdzekļu izcelsme, kuru ekspluatācija ir aizliegta Turpmāk 4. tabulā ir sniegts dalībvalstu iesniegto datu kopsavilkums, un tas liecina, ka aizliegto vietējo transportlīdzekļu īpatsvars svārstās no 0,9 % Portugālē, 1,1 % Bulgārijā, 1,3 % Vācijā un 2,3 % Slovēnijā līdz vairāk nekā 50,0 % Austrijā, Igaunijā, Itālijā un Maltā. ES aizliegumu īpatsvars (neieskaitot ziņotāju dalībvalsti) svārstās no 1,4 % Luksemburgā, 1,8 % Bulgārijā, 2,1 % Polijā līdz vairāk nekā 50,0 % Austrijā un Igaunijā. Jāatzīmē, ka Igaunijā vietējo transportlīdzekļu aizliegumu īpatsvars pārsniedz 90,0 %, un iemesls tam ir datu vākšanas metodika, savukārt vietējo transportlīdzekļu aizliegumu kopējais īpatsvars par visām dalībvalstīm ir 8,1 %, kas ir nedaudz vairāk salīdzinājumā ar 7,9 % 2015.–2016. gada pārskata periodā. Aplūkojot aizliegumu īpatsvara atšķirības attiecībā uz vietējiem transportlīdzekļiem salīdzinājumā ar citās dalībvalstīs reģistrētajiem transportlīdzekļiem, sešas dalībvalstis, proti, Apvienotā Karaliste, Austrija, Beļģija, Francija, Luksemburga un Vācija, iesniedza datus, kas liecina, ka citās dalībvalstīs reģistrētie transportlīdzekļi atbilst augstākiem tehniskās drošības standartiem, jo tika ziņots par lielāku aizliegumu skaitu. Dalībvalstis, kurās aizliegumu īpatsvara atšķirība bija lielāka nekā 10 % attiecībā uz vietējiem transportlīdzekļiem, bija Dānija (13,7 %), Igaunija (23,9 %), Itālija (39,2 %), Malta (36,2 %) un Spānija (13,0 %). Turpretī Apvienotā Karaliste bija vienīgā dalībvalsts, kurā aizliegumu īpatsvara atšķirība bija aptuveni 10,0 % (9,2 %). Vidējais aizliegumu īpatsvars ES transportlīdzekļiem (neieskaitot dalībvalsts vietējos transportlīdzekļus) 28 ES dalībvalstīs ir 7,6 %, un tas ir mazāk nekā 9,0 %, kas norādīti par 2015.–2016. gada pārskata periodu. Kipra neveica citu ES transportlīdzekļu pārbaudes, domājams, tās ģeogrāfiskās atrašanās vietas Savienībā dēļ. Arī Portugāle nepaziņoja datus par ārpus ES reģistrētiem transportlīdzekļiem, tādēļ aizliegumu īpatsvars 7,6 % varētu būt citādāks, jo tajā nav iekļauti dati par vienu dalībvalsti. 4. tabula. Aizliegumu sadalījums: valsts transportlīdzekļu aizliegumi attiecībā pret ES transportlīdzekļu aizliegumiem Kā minēts iepriekš, 20 dalībvalstis iesniedza datus arī par pārbaudēm, kas veiktas transportlīdzekļiem, kuri reģistrēti valstīs ārpus ES. Sīkāka informācija iekļauta nākamajā 5. tabulā. Tika pārbaudīti 327 273 ārpus ES reģistrēti transportlīdzekļi, kā rezultātā izdoti 16 813 aizliegumi, t. i., aizliegumu īpatsvars bija 5,1 % salīdzinājumā ar 8,1 % vietējo transportlīdzekļu gadījumā un 7,6 % ES (izņemot vietējo) transportlīdzekļu gadījumā. Aizliegumu īpatsvars attiecībā uz trešo valstu transportlīdzekļiem, salīdzinot ar ES transportlīdzekļiem, palielinājās par vairāk nekā 10,0 % Austrijā (10,7 %), Igaunijā (23,1 %) un Somijā (15,1 %), savukārt Itālijā tika novērots samazinājums par 12,1 %. Dalībvalstu iesniegtie dati par to pārbaužu skaitu, kas veiktas transportlīdzekļiem, kuri ir reģistrēti valstīs ārpus ES, joprojām nav pietiekami, lai izdarītu būtiskus secinājumus par to tehnisko stāvokli. Tomēr salīdzinājumā ar 2015.–2016. gada pārskata periodu to dalībvalstu skaits, kuras iesniedza datus par ārpus ES reģistrētiem transportlīdzekļiem, bija palielinājies par deviņām dalībvalstīm. 5. tabula. Aizliegumu sadalījums: ārpus ES reģistrēti transportlīdzekļi Aizliegumi (ārpus ES reģistrēti transportlīdzekļi) Ziņotāja dalībvalsts Ārpus ES reģistrēto transportlīdzekļu skaits, kuri ir pārbaudīti Ārpus ES reģistrēto transportlīdzekļu skaits, kuru ekspluatācija ir aizliegta Ar ārpus ES reģistrētiem transportlīdzekļiem saistītais aizliegumu īpatsvars (%) Austrija 1688 1256 74,4 % Beļģija 339 29 8,6 % Bulgārija 41 497 346 0,8 % Horvātija 0 0 Nepiemēro Kipra 0 0 Nepiemēro Čehija 2863 132 4,6 % Dānija 49 11 22,4 % Igaunija 271 248 91,5 % Somija 2550 1269 49,8 % Francija 0 0 Nepiemēro Vācija 36 573 1202 3,3 % Grieķija 0 0 Nepiemēro Ungārija 2642 45 1,7 % Īrija 9 1 11,1 % Itālija 12 1 8,3 % Latvija 405 62 15,3 % Lietuva 6020 93 1,5 % Luksemburga 78 0 0 % Malta 0 0 Nepiemēro Nīderlande 180 37 20,6 % Polija 225 207 10 051 4,5 % Portugāle 0 0 Nepiemēro Rumānija 336 47 14,0 % Slovākija 0 0 Nepiemēro Slovēnija 103 7 6,8 % Spānija 0 0 Nepiemēro Zviedrija 326 15 4,6 % Apvienotā Karaliste 6125 1961 31,6 % Kopā 327 273 16 813 5,1 % Šveice 3935 530 13,5 % Kopā 331 208 17 343 5,2 % 5.5.Transportlīdzekļi, kuru ekspluatācija aizliegta, pa transportlīdzekļu kategorijām un reģistrācijas dalībvalstīm 1. pielikumā sniegts pārskats par transportlīdzekļu ekspluatācijas aizliegumu īpatsvariem atbilstīgi reģistrācijas dalībvalstij. Vidējais aizliegumu īpatsvars visās dalībvalstīs bija 7,9 %, un visbiežāk tika aizliegti N2 kategorijas transportlīdzekļi (transportlīdzekļi, kuru masa pārsniedz 3,5 tonnas) — to aizliegumu īpatsvars bija 11,4 %. Attiecībā uz transportlīdzekļiem, kas ietilpst nekonkretizētajā transportlīdzekļu kategorijā “Citi”, aizliegumu īpatsvars ir 9,4 %. Tomēr šī kategorija var ietvert daudzus transportlīdzekļu tipus, t. i., lauksaimniecības transportlīdzekļus (T kategorija), vieglās piekabes (O1 un O2) un vieglos furgonus (N1), un to pārbaudes pamatā ir valstu tiesību aktos paredzētie pasākumi. Tomēr no 2018. gada 20. maija ar Direktīvu 2014/47/ES ir noteikts, ka ātrgaitas traktoru (kas spēj pārsniegt 40 km/h) pārbaude ir obligāta, ja tos galvenokārt izmanto uz sabiedriskajiem ceļiem komerciālu kravas autopārvadājumu vajadzībām. No analīzes viedokļa dati liecina, ka biežāk tika aizliegti transportlīdzekļi no Austrijas un Maltas — to aizliegumu īpatsvars bija attiecīgi 37,5 % un 31,9 %. Turpretī visretāk tika aizliegta Vācijas un Luksemburgas transportlīdzekļu ekspluatācija, aizliegumu īpatsvaram attiecīgi veidojot 1,7 % un 2,6 %.

Šā aizliegumu īpatsvara atšķirības varētu būt skaidrojamas ar atšķirīgu atlases un pārbaudes metožu izmantošanu un defektu atšķirīgu kategorizāciju dalībvalstīs. Apvienotā Karaliste, Francija, Vācija un Zviedrija pārbaudīja to teritorijā attiecīgi 94,1 %, 93,4 %, 93 % un 85,8 % no tajās reģistrēto transportlīdzekļu kopskaita. Īpatsvars, kas pārsniedz 50 %, novērots Austrijā, Bulgārijā, Horvātijā, Īrijā, Kiprā, Maltā, Polijā Somijā, un Spānijā. Kā jau bija paredzams, tas liecina, ka vairākumā gadījumu transportlīdzekļi tiek pārbaudīti iekšzemes braucienos. Tomēr ir daži izņēmumi. Piemēram, valsts iestādes Grieķijā, Igaunijā, Itālijā, Luksemburgā, Portugālē un Rumānijā pārbaudījušas mazāk nekā 10 % no tajās reģistrēto transportlīdzekļu kopskaita. Turklāt 2. pielikumā ir norādīti dati par aizliegumiem sadalījumā pa transportlīdzekļu kategorijām un pārbaudes dalībvalstīm. Vislielākais aizliegumu īpatsvars tika novērots Igaunijā (90,6 %), Austrijā (63,3 %), Itālijā (52,6 %) un Maltā (50,3 %), savukārt zemākais aizliegumu īpatsvars novērots Portugālē (0,8 %), Bulgārijā (1,1 %), Luksemburgā (1,6 %) un Vācijā (2,2 %). Vidējais aizliegumu īpatsvars par visām ES dalībvalstīm ir 7,6 % — aptuveni tāds pats kā 2015.–2016. gada pārskata periodā. Kā jau bija paredzams, pārbaudes veicošās dalībvalstis, kurās aizliegumu īpatsvars ir vislielākais, ir arī dalībvalstis, kurās ir vislielākais aizliegumu īpatsvars attiecībā uz to teritorijā reģistrētiem transportlīdzekļiem (4. tabula). 5.6.Dalībvalstu paziņotie trūkumu veidi 3. pielikumā norādīti to defektu īpatsvari, kas dalībvalstīs 2017.–2018. gada pārskata periodā veiktajās pārbaudēs konstatēti deviņiem transportlīdzekļu pārbaudāmajiem elementiem. Šajā pārskata periodā pārbaužu laikā visbiežāk konstatētie trūkumi attiecās uz šādu elementu tehnisko stāvokli: — apgaismes iekārtas un elektrosistēmas (26,4 % no kopējiem reģistrētajiem defektiem); — asis, riteņi, riepas, balstiekārta (16,5 % no kopējiem reģistrētajiem defektiem); — bremžu iekārtas (15,1 % no kopējiem reģistrētajiem defektiem) un — šasija un uz šasijas stiprinātas detaļas (12,3 %). Saistībā ar deviņiem pārbaudāmajiem elementiem dalībvalstu ziņojumos ir būtiskas atšķirības defektu konstatēšanas biežumā. Piemēram, Spānijā pārskata periodā pārbaudāmā elementa “cits aprīkojums, tostarp tahogrāfs un ātruma ierobežošanas ierīce” defekti veidoja 64,9 % no kopējiem ziņotajiem defektiem, turpretī Apvienotajā Karalistē minētie defekti bija tikai 0,8 % no kopējiem konstatētajiem defektiem. Jāpiemin vēlreiz, ka tam par iemeslu, visticamāk, ir atšķirīgās pārbaudes metodes, ko piemēro dalībvalstis, kā arī, iespējams, valstu politika, kas vērsta uz to, lai pārbaudes laikā lielāku uzmanību pievērstu konkrētam pārbaudāmajam elementam. Tomēr jāatzīst, ka kopš 2018. gada 20. maija ar Direktīvu 2014/47/ES ir ieviesta pārbaudes metožu, trūkumu novērtēšanas un pārbaudes aprīkojuma izmantošanas lielāka saskaņošana. Salīdzinot šos skaitļus ar iepriekšējo periodu, visbūtiskākie samazinājumi vērojami attiecībā uz pārbaudāmo elementu “asis, riteņi, riepas, balstiekārta” — no 21,8 % iepriekšējā pārskata periodā līdz 16,5 % pašreizējā pārskata periodā, kā arī attiecībā uz pārbaudāmo elementu “cits aprīkojums, tostarp tahogrāfs un ātruma ierobežošanas ierīce” — no 15,5 % iepriekšējā pārskata periodā līdz 11,5 % pašreizējā pārskata periodā. Tomēr trūkumi, kas attiecas uz elementu “apgaismes iekārtas un elektrosistēma” joprojām ir visizplatītākie; tie pieauga līdz 26,4 % (par 3,4 % vairāk salīdzinājumā ar 23 % iepriekšējā pārskata periodā). Runājot par citiem pārbaudāmajiem elementiem, izmaiņas salīdzinājumā ar iepriekšējo pārskata periodu nav tik lielas, lai tās būtu nopietns iemesls bažām vai liecinātu par būtiskām politikas izmaiņām, kas tiek īstenotas dalībvalstīs. Četriem no deviņiem pārbaudāmajiem elementiem, proti, “identifikācija”, “redzamība”, “apgaismes iekārtas un elektrosistēma” un “cits aprīkojums, tostarp tahogrāfs un ātruma ierobežošanas ierīce”, īpatsvars salīdzinājumā ar iepriekšējo pārskata periodu ir samazinājies. Attiecībā uz elementu “stūres mehānisms” īpatsvars saglabājies tāds pats, proti, 2,3 %. Faktiski tiem elementiem, kuriem salīdzinājumā ar iepriekšējo pārskata periodu bija vērojams neliels palielinājums, proti, “bremžu iekārta”, “apgaismes iekārtas un elektrosistēma”, “šasija un uz šasijas stiprinātas detaļas” un “traucējumi, tostarp emisijas un degvielas un/vai eļļas noplūde”, palielinājums bija mazāks nekā 5 %. Turklāt “apgaismes iekārtas un elektrosistēma” ir dominējošais trūkums, jo tajā ir vislielākais īpatsvars 12 dalībvalstīs, savukārt trūkumu īpatsvars attiecībā uz elementu “identifikācija”, “stūres mehānisms” un “traucējumi, tostarp emisijas un degvielas un/vai eļļas noplūde” ir zemāks nekā 10 % lielākajā daļā dalībvalstu, izņemot Franciju, kur šis īpatsvars pēdējā minētajā kategorijā sasniedz 25 %, iespējams, norādot uz stingrāku pieeju attiecībā uz transportlīdzekļu ekoloģiskajiem rādītājiem. Attiecībā uz trūkumiem, kas saistīti ar elementu “traucējumi, tostarp emisijas un degvielas un/vai eļļas noplūde”, kas ne tikai apdraud ceļu satiksmes drošību, bet arī ietekmē vidi, pēc samazinājuma iepriekšējā periodā par 0,8 % (no 4,1 % līdz 3,3 %) tika novērots palielinājums par 3,0 % (no 3,3 % līdz 6,3 %). Visbeidzot, kā norādīts 2. tabulā, 20 dalībvalstis veica ārpus ES reģistrētu transportlīdzekļu pārbaudes. Taču, tā kā šo pārbaužu kopskaits atbilst tikai aptuveni 8 % no pārskata periodā veikto pārbaužu kopskaita, pārliecinošus secinājumus par to tehnisko stāvokli izdarīt nav iespējams. Tomēr pilnīguma labad šā ziņojuma 4. pielikumā ir ietverta sīkāka informācija, kas sniedz pārskatu par dalībvalstu pārbaudīto transportlīdzekļu skaitu pa reģistrācijas valstīm, un aizliegumu īpatsvars.

6.SANKCIJU VEIDI Direktīvā 2000/30/EK nav paredzēta nekāda sankciju sistēma par atklātajiem pārkāpumiem. Tā vietā sankcijas jānosaka dalībvalstīm, nediskriminējot autovadītāju pēc valstspiederības vai pēc tās valsts, kurā transportlīdzeklis reģistrēts vai laists ekspluatācijā. Kā minēts iepriekš, ja tiek konstatēts, ka komerciālais transportlīdzeklis nopietni apdraud tā lietotājus vai citus ceļu satiksmes dalībniekus, iestāde vai inspektors, kas veic pārbaudi, saskaņā ar Direktīvu 2000/30/EK ir pilnvaroti aizliegt tā ekspluatāciju līdz visu konstatēto bīstamo trūkumu novēršanai. Turklāt par jebkuriem bīstamiem trūkumiem, kuri konstatēti citas valsts komerciālajam transportlīdzeklim, jo īpaši trūkumiem, kuru dēļ tiek aizliegta tā ekspluatācija, ir jāziņo tās dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kurā tas reģistrēts. Kompetentās iestādes dalībvalstī, kurā konstatēts bīstamais trūkums, var lūgt kompetentajām iestādēm dalībvalstī, kurā transportlīdzeklis reģistrēts, īstenot atbilstošus pasākumus, piemēram, veikt transportlīdzeklim papildu tehnisko apskati. Tomēr reģistrācijas dalībvalsts ziņā ir atstāta iespēja veikt jebkādas par piemērotām uzskatītas darbības, par kurām nav jāziņo. Praksē finansiālā ietekme uz autopārvadātāju, kas saistīts ar bīstami bojātu transportlīdzekli, kura ekspluatācija aizliegta, nav vienīgais iespējamais naudassods, ko uzliek tās dalībvalsts iestādes, kas veic pārbaudi. Varētu būt arī citas izmaksas, piemēram, izmaksas par transportlīdzekļa aizvilkšanu līdz pārbaudes iekārtai uz “detalizētāku pārbaudi”, kopā ar pašas apskates izmaksām un izmaksām par jebkādu remontu, kas vajadzīgs trūkumu novēršanai. Turklāt pastāv arī autopārvadātāja netiešās izmaksas saistībā ar iespējamu grafika neievērošanu. Visbeidzot, saskaņā ar Direktīvu 2014/47/ES, sākot no 2019. gada 20. maija, informācija par trūkumu skaitu un smaguma pakāpi ir jāiekļauj riska novērtējuma sistēmā, kas izveidota saskaņā ar Direktīvu 2006/22/EK . To uzņēmumu transportlīdzekļus, kam ir augsts riska profils, var biežāk izraudzīties pārbaužu veikšanai uz ceļiem. 7.SECINĀJUMU KOPSAVILKUMS Kā minēts šā ziņojuma 3. nodaļā, to atšķirību dēļ, kas konstatētas saistībā ar pārbaudes metodēm, datu vākšanu un paziņošanu, nav jāizdara tālejoši secinājumi, pamatojoties uz šo ziņojumu, kā arī ir piesardzīgi jāizvērtē rezultāti. Paturot to prātā, turpmāk ir minēti galvenie konstatējumi, kas izdarīti, pamatojoties uz datiem, kuri savākti par 2017.–2018. gada pārskata periodu. 7.1. Pārbaudes Salīdzinājumā ar 2015.–2016. gada periodu 2017.–2018. gada pārskata periodā pārbaudīto transportlīdzekļu skaits bija par 1 048 863 transportlīdzekļiem mazāk, kas ir samazinājums par 20,9 %. Kā liecina dalībvalstu sniegtie paskaidrojumi, samazinājumu izraisīja resursu samazinājums, reorganizācija, izmaiņas dalībvalstu tiesību aktos un noteikumu piemērošanā (visi šie apstākļi kopā). Jebkurā gadījumā 16 dalībvalstis veica mazāk pārbaužu, procentuālajiem samazinājumiem svārstoties no 1,2 % Itālijā līdz 93,3 % Grieķijā. Savukārt 12 dalībvalstis reģistrēja veikto pārbaužu skaita pieaugumus, procentuālajiem pieaugumiem svārstoties no 1,8 % Latvijā līdz 429,4 % Luksemburgā. No visām pārbaudēm, kas veiktas pārskata periodā, 57,7 % pārbaužu veiktas transportlīdzekļiem, kas reģistrēti dalībvalstī, kurā notika pārbaude, 34,1 % pārbaužu veiktas citā dalībvalstī reģistrētiem transportlīdzekļiem un 8,2 % pārbaužu veiktas ārpus ES reģistrētiem transportlīdzekļiem. Būtiski atšķiras arī vietējo transportlīdzekļu īpatsvars attiecībā pret pārbaudīto transportlīdzekļu kopskaitu. Austrijā, Beļģijā, Francijā, Luksemburgā un — mazākā mērā — Polijā, kur vietējo transportlīdzekļu pārbaužu īpatsvars ir mazāks nekā 50 %, būtu jāveic pasākumi, lai nodrošinātu līdzsvarotāku pārbaužu attiecību, kas vairāk atbilst pārbaudēm citās dalībvalstīs, kurās ir nozīmīga tranzīta satiksme. 7.2. Aizliegumi Salīdzinājumā ar iepriekšējo periodu tika aizliegts ekspluatēt par 99 617 transportlīdzekļiem mazāk, un tas ir samazinājums par 24,7 %.