ES ir jābūt pārliecinātai, ka tā spēj tikt galā ar būtisku piegādes traucējumu sekām un krasi kāpināt centienus izbeigt atkarību no Krievijas gāzes. Pievienotajā Padomes regulas priekšlikumā un Eiropas plānā par sagatavotību ziemai ir paredzēts kopīgs regulatīvs rīks un dalībvalstīm domātas vadlīnijas; ar to palīdzību gāzes pieprasījumu varēs ātri un izmakslietderīgi samazināt līdz līmenim, kas ir pietiekams, lai aizvadītu gaidāmo ziemu un pārliecinoši sagatavotos turpmākajiem soļiem. Mērķis ir, ievērojot solidaritātes un atbildības principus, ES mērogā nodrošināt koordinētus pieprasījuma puses pasākumus un kritērijus, kā to pieprasījuši ES līderi. Steidzami būtu jāapsver tāda paraugprakse kā kopīgas izsoles, ar kurām samazina patēriņu, un siltumapgādes samazināšana publiskajās ēkās.

Neatkarīgi no īslaicīgiem traucējumiem gāzes piegādēs no Krievijas agrīna kopīga rīcība ES līmenī šajā brīdī, kad ir kritiski svarīgi piepildīt krātuves, mazinās vajadzību pēc iespējamiem sāpīgākiem pieprasījuma samazināšanas pasākumiem vēlāk ziemā.

Pārslēgšanās uz citiem kurināmajiem, neatkarīgi no tā, vai tie ir oglekļietilpīgāki un piesārņojošāki nekā dabasgāze, parasti notiktu automātiski augsto gāzes cenu dēļ. Tomēr, lai pārslēgtos uz biomasu vai dīzeļdegvielu, ir jānodrošina, ka objektiem, kuros tos izmanto, ir pieejami pietiekami minēto alternatīvo kurināmo daudzumi, un jāveic atbilstīgi pasākumi, lai šos alternatīvos kurināmos uzglabātu un uzraudzītu to piegādes drošību. Dažas dalībvalstis ir atlikušas pakāpenisku atteikšanos no kodolelektrostacijām. Citas ir ļāvušas ogļu/lignīta ražotnēm atkal atsākt darbu vai ražot vairāk.

Gāzi var sākt taupīt jau vasarā, samazinot dzesēšanas radītā elektroenerģijas patēriņa maksimālo slodzi (un līdz ar to tiešā veidā gāzes patēriņu). “Gāzes ziemas” laikā (no oktobra līdz martam) lielus ietaupījumus var panākt, centralizētajai siltumapgādei izmantojot alternatīvus siltumavotus, mājsaimniecībās izmantojot siltumsūkņus un viedas energopārvaldības sistēmas, kā arī īstenojot gāzes taupīšanas kampaņas, piemēram, mudinot pazemināt termostata iestatījumu par 1° C (izņemot mājsaimniecībās, kuras jau tā nespēj pienācīgi apsildīt mājokli) vai mazāk izmantot silto ūdeni. Paradumu maiņu un papildu ietaupījumus var veicināt arī labi izstrādātas bonus malus tarifu sistēmas. Ietaupījumus var panākt, arī uzdodot publiskajās ēkās, birojos, komercēkās un atklātās telpās, piemēram, āra terasēs, pazemināt apkures temperatūru, ja tas ir tehniski iespējams un var nodrošināt izpildes panākšanu. Šajā ziņā ļoti svarīga ir publisko iestāžu loma, jo tām ir jārāda piemērs.

Tā vietā, lai bez pienācīgas sagatavošanās krasi samazinātu pieprasījumu maksimālā patēriņa periodā (t. i., ziemā), ievērojami lētāk būtu maksimizēt aizstāšanas potenciālu un pieprasījumu pēc dabasgāzes sākt mazināt jau tagad, un, pateicoties lielākai laika rezervei, varēs aprobežoties ar mērenu samazināšanu. Priekšlaikus gatavojoties pieprasījuma samazinājumam, tīklu operatori nākamās ziemas un 2023./2024. gada ziemas gaidās varētu optimizēt tīkla jaudu, laikus transportēt vairāk gāzes no rietumiem uz austrumiem un panākt augstāku piepildījuma līmeni, ja ir pieejama krātuvju jauda. Šāds priekšlaicīgs un pakāpenisks pieprasījuma samazinājums kopumā novērstu vai par vairāk nekā pusi mazinātu iespējamo deficītu ziemā. Gatavojoties samazinājumam tagad, būtu iespējams nākt klajā ar mērķorientētiem stimuliem nozarēm, kurās patēriņu ir iespējams mazināt, piemēram, pārslēdzoties uz atjaunīgiem kurināmajiem, vai jebkurā gadījumā, ja iespējams, izmantot kurināmo ar zemāko iespējamo emisiju saturu, ņemot vērā energoefektivitātes uzlabošanas centienus un izvairoties no ilgtermiņa iesīkstes.

Nozīmīgiem traucējumiem piegādēs no Krievijas principā nebūtu tiešas ietekmes uz gāzes pieejamību aizsargājamiem lietotājiem, jo īpaši mājsaimniecībām, kas reprezentē mazāk nekā 37 % no ES kopējā patēriņa. Tomēr šis konstatējums ir spēkā tikai ar nosacījumu, ka nenotiek citi neparedzēti notikumi.

Pasākumi, kas veikti kopš februāra, arī pasākumi, kuru mērķis ir stiprināt ES piegādes drošības satvaru, ir vērsti uz to, lai pēc iespējas drīzāk pakāpeniski pilnībā atteiktos no Krievijas gāzes importa.

2022. gada 25. martā Komisijas priekšsēdētāja Urzula fon der Leiena un ASV prezidents Džo Baidens nāca klajā ar kopīgu paziņojumu, ka 2022. gadā sašķidrinātās dabasgāzes imports no ASV uz ES pieaugs par 15 mljrd. m³. Šis mērķapjoms tiks sasniegts, palielinot piegādes no ASV. ASV importa īpatsvars ES sašķidrinātās dabasgāzes importa apjomā jūnijā sasniedza aptuveni 46 %.

Turpretī imports pa cauruļvadiem no Krievijas šajā pašā periodā samazinājās par 28 mljrd. m³, kopējam importam sasniedzot 44,6 mljrd. m³, savukārt sašķidrinātās dabasgāzes imports no Krievijas pieauga par 3 mljrd. m³. Ar šādām palielinātām piegādēm ES pašlaik kompensē kopējā Krievijas gāzes importa samazinājumu. Tajā pašā periodā salīdzinājumā ar 2021. gadu sašķidrinātās dabasgāzes imports no visiem avotiem (ieskaitot Krieviju) pieaudzis par 24,3 mljrd. m³ (59 %). Tajā pašā laikā sašķidrinātās dabasgāzes imports no ASV sasniedza 30 mljrd. m³ salīdzinājumā ar 22 mljrd. m³ 2021. gadā (un 2021. gada pirmajā pusē tas bija tikai 11,6 mljrd. m³).

ES ir izdevies diversificēt piegādes, kuras, pateicoties lielākam sašķidrinātās dabasgāzes importam un lielākam importam pa cauruļvadiem, palīdz mazināt atkarību no Krievijas gāzes importa. Pateicoties ES sarunām ar sašķidrinātās dabasgāzes ražotājiem trešās valstīs, 2022. gada pirmajā pusē salīdzinājumā ar to pašu periodu pagājušajā gadā sašķidrinātās dabasgāzes importa apjoms no citiem ar Krieviju nesaistītiem piegādes avotiem pieauga par 21 mljrd. m³. Imports pa cauruļvadiem no citiem piegādātājiem, proti, no piegādātājiem Norvēģijā, Kaspijas jūrā, Apvienotajā Karalistē un Ziemeļāfrikā, pieauga par 14 mljrd. m³.

·Komisija ES Enerģētikas platformas ietvaros ir izveidojusi piecas reģionālas dalībvalstu grupas, kuru uzdevums ir meklēt risinājumus, kā aizstāt Krievijas gāzes piegādes un uzlabot piegādes drošību katrā reģionā, piemēram, izstrādāt rīcības plānus ātrai īstenošanai. To ļoti veiksmīgi ir paveikusi Dienvidaustrumeiropas reģionālā grupa. Minēto grupu veikums papildina esošo augsta līmeņa reģionālo grupu darbu, kura uzmanības centrā ir svarīgu energotīklu starpsavienojumu un atjaunīgās enerģijas projektu straujāka īstenošana un svarīgas enerģijas tirgus reformas; viena no šādām grupām ir Centrāleiropas un Dienvidaustrumeiropas gāzes savienojuma augsta līmeņa grupa.

Pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā ES izstrādāja plānu REPowerEU, kura mērķis ir palīdzēt pēc iespējas drīzāk izbeigt ES atkarību no Krievijas fosilā kurināmā. Lai to panāktu, plānā REPowerEU ir izklāstīti pasākumi, kas attiecas uz enerģijas piegādātāju diversifikāciju, enerģijas taupīšanu un energoefektivitāti, un ierosināts paātrināt pāreju uz tīru enerģiju, lai mājsaimniecībās, rūpniecībā un elektroenerģijas ražošanā fosilo kurināmo aizstātu ar atjaunīgo elektroenerģiju un ūdeņradi. Turklāt dalībvalstīm un vietējām pašvaldībām ir labas iespējas veicināt energotaupības pasākumus, kuri būtu pielāgoti vietējiem apstākļiem.

Kopš pagājušā gada Krievijas gāzes piegādes ES ir ievērojami sarukušas, Krievijai apzināti mēģinot izmantot enerģiju kā ieroci. Kopumā 2022. gada jūnijā gāzes plūsmu apjoms no Krievijas uz ES bija mazāks par 30 % no vidējā rādītāja 2016.–2021. gada periodā. ES ir saskārusies ar vairākām pēkšņām, nepamatotām un vienpusējām Krievijas darbībām, kuru nolūks bijis mazināt vai apturēt piegādes Eiropas lietotājiem, graujot saimniecisko darbību un sekmējot cenu kāpumu. Ir apstājušās cauruļvadu gāzes plūsmas no Krievijas pa caur Baltkrieviju, un pastāvīgi mazinās gāzes plūsmas caur Ukrainu. Tāpat pārtraukta piegāde Baltijas valstīm, Polijai, Bulgārijai un Somijai. Savukārt vairākām valstīm, tostarp Polijai, Vācijai, Austrijai, Dānijai, Slovākijai, Nīderlandei un Itālijai, piegādes ir samazinātas. Kopš 2022. gada jūnija vidus plūsmas caur Nord Stream 1, kas ir viens no lielākajiem importa ceļiem uz ES, ir samazinātas par 60 %.

Gāzes pieprasījums veido 24 % no kopējā bruto iekšzemes enerģijas patēriņa Eiropā. Jau daudzus gadus Krievija ir bijusi ES galvenā gāzes piegādātāja. Līdz pagājušajam gadam vairāk nekā 40 % no ES gāzes piegādēm nāca no Krievijas, tādējādi Krievija apmierināja aptuveni 10 % no ES kopējām enerģijas vajadzībām.

EIROPAS KOMISIJA Briselē, 20.7.2022 COM(2022) 360 final PIELIKUMS

dokumentam KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI “Taupīsim gāzi, lai ziemā nepietrūkst”



Eiropas gāzes pieprasījuma samazināšanas plāna vadlīnijas Ievads 1. Brīvprātīgi taupīšanas pasākumi un labā prakse a) Pārslēgšanās uz citu kurināmo b) Tirgū balstīti instrumenti Izsoļu vai konkursu sistēmas Mijmaiņas līgumi starp lieliem lietotājiem Pārtraucami līgumi c) Ietaupījumi siltumapgādē un aukstumapgādē Izpratnes veicināšanas kampaņas Mērķorientēts pienākums samazināt siltumapgādi un aukstumapgādi 2. Kritēriji, pēc kuriem piešķir prioritāti kritiskiem neaizsargājamiem lietotājiem a) Kritēriji pieprasījuma samazināšanai pirms ārkārtas situācijas vai ārkārtas situācijā Kritiskums sabiedrībai Pārrobežu vērtību ķēdes kritiskums Iekārtu iespējamie bojājumi Aizstāšanas un samazināšanas potenciāls Ekonomiskie aspekti

b) Pārrobežu sadarbība kritēriju izmantošanai 3. Pārvaldība un reaģēšana uz krīzi pa posmiem



Eiropas gāzes pieprasījuma samazināšanas plāna vadlīnijas Ievads Šis ES plāns par to, kā sagatavoties ziemai, ir paredzēts tam, lai turpmākajās nedēļās un mēnešos vēl vairāk atbalstītu dalībvalstis un stiprinātu iekšējā tirgus noturību gāzes piegādes drošības ārkārtas situācijā. Šis plāns papildina iepriekšējos centienus kāpināt Savienības gatavību, piemēram, vēršanos pie starptautiskajiem partneriem, lai palielinātu piedāvājumu, un citus plānā REPowerEU izziņotos pasākumus. Cik vien iespējams, būtu jāparedz pieprasījuma samazināšana, un ietaupījumu pasākumos galvenokārt būtu jāpievēršas tām nozarēm un darbībām, kur tas iespējams ar mazākām izmaksām. Taupīt gāzi var ikviens, pat aizsargājamie lietotāji, piemēram, mājsaimniecības, ēkas, ko izmanto publiskas un privātas struktūras, industrijas, kurām ir potenciāls pārslēgties uz citu kurināmo, un — atkarībā no valsts konteksta — arī elektroenerģijas nozare. Plāns pamatojas uz rezultātiem, kas gūti apspriedēs ar dalībvalstīm un industrijām, kuru darbība ir atkarīga no dabasgāzes. Pirmajā nodaļā apzināta laba prakse gan attiecībā uz tirgus pasākumiem, gan ārpustirgus pieprasījuma puses pasākumiem, ko gāzes apjomu atbrīvošanai var īstenot nekavējoties. Otrajā nodaļā ir sniegtas vadlīnijas par kritērijiem, ko izmantot, lai noteiktu, kuras ekonomikas nozares un rūpnieciskās iekārtas ir kritiski svarīgas. Trešā nodaļa ir kopsavilkums par trīs pakāpeniskajiem posmiem ES reakcijā uz būtisku gāzes piegādes traucējumu draudiem Eiropas līmenī saskaņā ar spēkā esošajiem Piegādes drošības regulas noteikumiem, kā arī minētajā regulas priekšlikumā ierosinātajiem jaunajiem pasākumiem. 1. Brīvprātīgi taupīšanas pasākumi un labā prakse Dalībvalstīm ir pieejams plašs pasākumu klāsts gāzes pieprasījuma samazināšanai visās nozarēs. Pirms tiek ierobežotas piegādes tādiem neaizsargājamiem lietotājiem kā rūpniecība, dalībvalstīm kopā ar ieinteresētajām personām vispirms būtu jāizmanto visas aizstāšanas iespējas, neobligātas taupīšanas shēmas un esošie alternatīvie enerģijas avoti. Minētajiem pasākumiem dodama priekšroka, kamēr vien tas ir ekonomiski, sociāli un vidiski vēlamāks risinājums, nekā obligātas pieprasījuma samazināšanas alternatīvas. Ja iespējams, prioritāte dodama ātrai un izlēmīgai pārejai uz atjaunīgiem energoresursiem vai tīrākiem, mazāk oglekļietilpīgiem risinājumiem. Gan tirgus, gan ārpustirgus pasākumu aktivizēšana, lai vēl vairāk samazinātu gāzes pieprasījumu, var būt svarīga, lai laikus paredzētu un mazinātu ar iespējamu gāzes trūkumu saistītus riskus sabiedrībai un ekonomikai.

a)Pārslēgšanās uz citu kurināmo Dalībvalstis papildus energoefektivitātes pasākumiem gan rūpniecībā, gan elektroenerģijas ražošanā par prioritāti var noteikt un paātrināt pārslēgšanos uz citu kurināmo, lai tādējādi preventīvi ietaupītu gāzi un uzlabotu sagatavotību. Dalībvalstīm ir pieejami vairāki varianti, kā pārslēgties uz citu kurināmo, proti: ·stimulēt elektroenerģijas un siltumenerģijas ražošanas un citu industriju iespējas pāriet uz citu kurināmo (tirgus lēmums), tostarp pārslēgties uz saules enerģijas, ilgtspējīgi iegūtas biomasas, no atkritumiem un atliekām iegūta biometāna, saules enerģijas un citu atjaunīgo energoresursu izmantošanu; ·dažās rūpnieciskajās iekārtās dabasgāzes vietā izmantot skābekli un tvaika piedziņu, kurā izmanto gāzi, aizstāt ar elektrisko piedziņu; ·palielināt enerģiju saturošu lūžņu un atkritumu ievadresursu izmantošanu rūpniecībā, lai samazinātu gāzes patēriņu; ·piemērot sīkāk izstrādātus pārslēgšanās pasākumus, piemēram, ar gāzi darbināmās elektrostacijās uz gāzeļļas izmantošanu pārslēgties atkarībā no izmaiņām gāzes tirgos pieejamajos apjomos; ·noteikt pienākumu termoelektrostaciju operatoriem, kuriem ir dīzeļdegvielas rezerves ģeneratori, veikt piesardzības pasākumus, kas nepieciešami, lai nodrošinātu bloku nepārtrauktu darbību, ja tiem jāpārslēdzas uz dīzeļdegvielu. Pārslēgšanās uz citu kurināmo ir prioritārais variants, lai gan, protams, izmaksas, tehniskās iespējas un cenas ziņā pieejamu alternatīvu kurināmo pieejamība var radīt dažus ierobežojumus, un ir rūpīgi jāizvērtē iespējamā ietekme uz veselību un vidi. Būtu jāizvairās no ilgtermiņa oglekļiesīkstes, un, pārslēdzoties uz citu kurināmo (izņemot atjaunīgo degvielu gadījumā), jāizvēlas kurināmais ar vismazāko iespējamo emisiju saturu, turklāt pārslēgšanās periodam jābūt tik ilgam, cik vajadzīgs, lai uzlabotu gāzes pieejamību nākamajā ziemas periodā. Dalībvalstīm arī jāseko līdzi tam, ka līdz ar plaša mēroga pārslēgšanās pasākumiem alternatīvā kurināmā pieejamība varētu būt ierobežota, turklāt jāuzrauga arī ietekme uz cenām. Lemjot par atbalsta mehānismiem, dalībvalstīm ļoti noderēs 2. nodaļā izklāstītie kritēriji, pēc kuriem nosaka būtiskus neaizsargājamos lietotājus un piegādes ķēdes, jo īpaši tāpēc, ka tirgus cenu mehānismi vieni paši var nebūt pietiekami, lai virzītu šādu pārslēgšanos uz citu kurināmo. Tāpēc Komisija katrā atsevišķā gadījumā analizēs valsts atbalsta shēmas, kas nodrošina nepieciešamu, samērīgu un piemērotu atbalstu, kura mērķis ir uzlabot minēto darbību ekonomisko dzīvotspēju nozarēs, kuras uzskata par kritiski svarīgām. Turklāt pārskatītais valsts atbalsta pagaidu regulējums krīzes situācijām stimulē prioritārā kārtā pārslēgties uz atjaunīgiem energoresursiem, taču absolūtas nepieciešamības gadījumā tas atbalsta pārslēgšanos arī uz citiem energoresursiem. Pārslēgšanās uz citu kurināmo var palielināt emisijas, kas dažos gadījumos saskaņā ar Rūpniecisko emisiju direktīvu (RED) būtu pieļaujams. Tā kā direktīvā paredzētās atkāpes piešķir izņēmuma un pagaidu kārtā, tās ir pastāvīgi jāuzrauga un par tām jāziņo Komisijai. Dažās dalībvalstīs ir pagarināta esošo ogļu elektrostaciju izmantošana, kā arī uz laiku ir apturēti juridiskie ierobežojumi, kas noteikti attiecībā uz to ekspluatāciju. Tomēr, lai neradītu ilgtermiņa oglekļiesīksti, tie saskaņā ar Eiropas zaļā kursa taisnīgas pārkārtošanās mērķi vienmēr būtu jāuzskata par pagaidu un atgriezeniskiem īstermiņa pasākumiem, un tiem būtu jāatbilst ES tiesiskajam regulējumam. Dalībvalstīm būtu jāziņo Komisijai par jebkādiem piesārņotāju emisijas noteikumu atvieglojumiem, ko tās apsver sakarā ar plāniem pārslēgties uz citu kurināmo. Šādiem atvieglojumiem vajadzētu būt galējam līdzeklim, un tie būtu jāapsver tikai pēc tam, kad ir izsmelti visi pārējie pieprasījuma pārvaldības pasākumi un iespējas pārslēgties uz tīrāku kurināmo. Tiem būtu pēc jāsamazina piesārņotāju emisijas pieauguma apjoms un ilgums. Komisija minētos kritērijus izmantos darbā ar visām dalībvalstīm, kuras iesniegs minētos paziņojumus, un tā uzraudzīs, kā tiek īstenoti valsts pasākumi, ar kuriem no jauna tiek panākta pilnīga atbilstība ES noteikumiem par piesārņotāju emisiju. Dažas dalībvalstis ir atlikušas kodolelektrostaciju slēgšanu. Lēmums par kodolelektrostaciju pakāpeniskas slēgšanas iespējamu atlikšanu, ja tas ir tehniski iespējams, ir dalībvalstu rīcībpolitiska izvēle. Jebkurā gadījumā ir piemērojami un prevalē Euratom līgumā noteiktie drošuma standarti, kā arī piemērojamais ES tiesiskais regulējums. Visbeidzot, elektroenerģijas nozarē gāzes patēriņa samazināšanas darbības būtu pienācīgi jāizvērtē nacionālajos riskgatavības plānos, kas jāizstrādā saskaņā ar Regulu par riskgatavību elektroenerģijas jomā. Pārslēgšanās uz citu kurināmo ·Jāveicina pārslēgšanās uz citu kurināmo industrijās ·Kad vien iespējams, jāveicina pārslēgšanās uz citu kurināmo elektroenerģijas un siltumenerģijas nozarēs, prioritāri izvēloties pārslēgties uz atjaunīgiem un tīrākiem kurināmajiem ·Jāturpina ievērot taisnīgas pārkārtošanās mērķus ·Gāzes trūkuma risks jāintegrē nacionālajos elektroenerģijas riskgatavības plānos b)Tirgū balstīti instrumenti

Izsoļu vai konkursu sistēmas Viens no ieteicamajiem pasākumiem ir valsts mēroga vai kopīgas izsoles vai konkursa sistēmas, ar kurām dalībvalstis stimulētu lielos patērētājus (galvenokārt industrijas) samazināt savu patēriņu. Minētais pasākums paredz, ka brīvprātīgi samazināt patēriņu piedāvātu tās industrijas, kas to spēj samazināt vislabāk. Atkarībā no tā, kā pasākums modelēts, apmaiņā pret papildu ietaupījumiem tās varētu saņemt finansiālu kompensāciju. Industriālie patērētāji paši var noteikt, kad būtu saprātīgi atslēgt vai uz laiku samazināt pieprasījumu, balstoties uz individuālajiem apstākļiem un ņemot vērā ietekmi uz nodarbinātību. Šāda sistēma varētu mudināt taupīt gāzi arī tādus uzņēmumus, kuri plāno apturēt darbību, lai veiktu apkopi vai modernizāciju. Ja šāds pasākums ietver valsts atbalstu un kā precizēts valsts atbalsta pagaidu regulējuma krīzes situācijām grozījumā, pašreizējās krīzes apstākļos dalībvalstis drīkst stimulēt gāzes pieprasījuma brīvprātīgus samazinājumus, ko Komisija pēc tam novērtēs tieši saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu. Komisija un dalībvalstis varētu arī apsvērt ideju par ES mēroga izsolēm vai konkursiem. Labumu no šādas procedūras gūtu lieli pārrobežu lietotāji ar ražošanas procesiem vairākās dalībvalstīs. Pieprasījums tiktu samazināts tur, kur tas kopumā izmaksātu vismazāk (ne tikai tur, kur tas izmaksātu vismazāk atsevišķā dalībvalstī), tostarp iespējamas negatīvas ekonomiskās ietekmes un darbvietu zuduma izteiksmē. Mijmaiņas līgumi starp lieliem lietotājiem Vēl viena iespēja industriālajiem lietotājiem ir iepriekš vienoties par produkcijas līgumiskiem mijmaiņas darījumiem no traucējumiem skarta reģiona uz reģionu, kurš apjomīga gāzes trūkuma gadījumā tiktu skarts mazāk. “Trauksmes” vai “ES ārkārtas situācijas” krīzes līmenī ražotājs, kas atrodas reģionā, kuru gāzes deficīts skāris mazāk, garantētu ražojumu piegādi ražotājam, kura darbība jāaptur gāzes trūkuma dēļ skartajā reģionā. Šāda mijmaiņa aizsargātu objektu un skarto reģionu no neplānotiem piespiedu ierobežojumiem. Šāda sadarbība starp uzņēmumiem principā nebūtu uzskatāma par problemātisku saskaņā ar ES konkurences noteikumiem, ciktāl tā ir i) izstrādāta un objektīvi nepieciešama, lai risinātu gāzes trūkumu, kas saistīts ar izsludināto trauksmi vai ārkārtas situāciju vienā vai vairākos Eiropas gāzes tirgos, ii) pagaidu rakstura (t. i., to piemēro tikai tik ilgi, kamēr saglabājas trauksmes vai ārkārtas situācija) un iii) nepārsniedz to, kas ir absolūti nepieciešams, lai sasniegtu mērķi novērst gāzes trūkumu, kas saistīts ar izsludinātu trauksmi vai ārkārtas situāciju vienā vai vairākos Eiropas gāzes tirgos. Pārtraucami līgumi

Kad vien iespējams, attiecībā uz gāzes patēriņu kā brīvprātīgu tirgus pasākumu ieteicams izmantot pārtraucamus līgumus, jo tie ir svarīgs elastīguma instruments. Šādi pasākumi vairākās dalībvalstīs ir ieviesti agrīnā brīdinājuma vai trauksmes līmenī (t. i., krīzes līmenī, kas ir pirms ārkārtas stāvokļa). Par pārtrauces aktivizēšanu pienākas iepriekš noteikta finansiāla kompensācija, kas atbilst iepriekš noteiktam apjoma samazinājuma līmenim vai atslēguma periodam. Lai gan kompensācija un apjomi principā nav pielāgoti ilgstošam un pilnīgam Krievijas gāzes piegādes pārtraukumam, ES mēroga īstermiņa gāzes pieprasījuma samazinājumi, ko aktivizē ar pārtraucamiem līgumiem, var radīt būtisku kumulatīvu ietekmi, tādējādi atbrīvojot gāzes apjomus, piemēram, krātuvju piepildīšanai. Dalībvalstīm būtu jāveicina pēc iespējas drīzāka šāda veida līgumu plašāka izmantošana, lai ietaupījumus palielinātu jau šajā ziemā. Pieprasījuma puses elastīgums elektroenerģijas nozarē Gāzes patēriņu elektroenerģijas tirgū kopumā var palīdzēt samazināt pieprasījumreakcija. To var automatizēt, izmantojot viedas pieprasījuma puses elastīguma tehnoloģijas un pakalpojumus, ar kuru palīdzību pieprasījumu samazina atkarībā no laika, proti, maksimumslodzes laikā, kad elektroenerģiju ražo no gāzes. Pieprasījumreakcija dod dinamiskus fosilā kurināmā enerģijas ietaupījumus, kam būtu jāpapildina statiskāki ietaupījumi, ko panāk ar energoefektivitātes pasākumiem vai, piemēram, iepriekš aprakstītajām ilgtermiņa izsolēm. Pieprasījumreakciju varētu mērķēt uz elektroenerģijas patēriņu industrijās, dzīvojamajās ēkās, birojos un komercēkās, kā arī transporta nozarē. Lai pieprasījumreakcijas potenciālu realizētu jau nākamajā ziemā, dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka elastīgiem pieprasījuma puses resursiem ir atvērti visi tirgi, lai šos resursus varētu izmantot. Pamatojoties uz nozares aplēsēm, ja pieprasījumreakciju pilnībā izmantotu un aktivizētu visos tirgos, elastīga kapacitāte elektroenerģijas sistēmā Krievijas gāzes importu ES varētu samazināt par 5 %. Tirgus instrumenti, kuri palīdz samazināt pieprasījumu un sagatavoties gāzes iztrūkumam ·Izsoļu vai konkursu sistēmas ·Pārtraucami līgumi ·Mijmaiņas līgumi starp industriālajiem patērētājiem ·Pieprasījuma puses elastīgums elektroenerģijas nozarē c)Ietaupījumi siltumapgādē un aukstumapgādē Izpratnes veicināšanas kampaņas

Gāzi var ietaupīt ikviens, pat aizsargājami lietotāji. Gāzes patēriņu var ievērojami samazināt ar informatīvām kampaņām, ar kuru palīdzību patērētājus informē par to, ka viņiem pēc iespējas jātaupa gāze, kā arī elektroenerģija, kuru bieži vien ražo no gāzes. Šis pasākums daudzu dalībvalstu gāzes piegādes drošības ārkārtas rīcības plānos ir noteikts kā agrīnās brīdināšanas posma pasākums. Mērķis ir uzlabot visu patērētāju, industriju, uzņēmumu, publisko iestāžu un mājsaimniecību informētību, kā arī sniegt konkrētus un praktiskus piemērus, kā samazināt gāzes patēriņu, piemēram, mainot paradumus. Turklāt kampaņās ir ieteicams īstenot tādus pasākumus, ar kuriem iedzīvotājus mudina samazināt gāzes patēriņu, piemēram, pazeminot termostatu iestatījumus vai karstā ūdens temperatūru apkures sezonā, jo tā varētu panākt ievērojamus gāzes ietaupījumus. Komisija mudina šādus pasākumus, ko nenāksies nožēlot, īstenot visās dalībvalstīs, kas to vēl nav izdarījušas, taču vienlaikus ir jāatbalsta vismazāk aizsargātās un enerģētiski nabadzīgās mājsaimniecības, kuras dažās valstīs enerģijas patēriņu jau ierobežojušas līdz līmenim, kas nenodrošina komfortu. REPowerEU satvarā Komisija ir nākusi klajā ar ES Energotaupības plānu , kurā arī izklāstīti vairāki īstermiņa pasākumi, ko dalībvalstis var veikt, lai stimulētu darbības, kas arī radīs tūlītējus gāzes ietaupījumus (daži piemēri ir apkures temperatūras samazināšana, apkures katlu apkope un temperatūras pazemināšana). Šo vēstījumu izplatīšanā Komisija turpina sadarboties arī ar vietējiem aktoriem, piemēram, kopā ar Pilsētas mēru paktu sākot kampaņu “Energotaupības sprints”. Minētos pasākumus var īstenot arī pilsētas, tostarp izmantojot 100 klimatneitrālu pilsētu misiju. Ir ļoti svarīgi, lai šādus pasākumus nekavējoties sāktu īstenot visas dalībvalstis, pat tās, kuras vēl nav izziņojušas agrīnu brīdinājumu. Par izpratnes veicināšanas pasākumiem, kā arī mājsaimniecībām un uzņēmumiem paredzētu subsīdiju shēmām, kuras galvenokārt koncentrējas uz ēku renovāciju, siltumsūkņu ierīkošanu un pārslēgšanos uz citu kurināmo, kā arī esošo ierīču un iekārtu aizstāšanu ar efektīvākiem ražojumiem, ir ziņojušas daudzas dalībvalstis. Vēlams, lai dalībvalstis kompensācijas politiku arvien vairāk orientētu uz pasākumiem, kuros enerģijas patērētājiem atkarībā no ienākumu līmeņa piešķir naudisku kompensāciju. Minēto pasākumu mērķauditorijai vajadzētu būt mazaizsargātām grupām, kuras nosaka pēc ienākumu līmeņa. Mērķorientēts pienākums samazināt siltumapgādi un aukstumapgādi Trauksmes līmenī pasākumi valstu plānos varētu ietvert obligātu patēriņa samazinājumu siltumapgādes un aukstumapgādes sektorā valsts līmenī. Ja šādus pasākumus orientē pareizi, tie neapdraudētu principu, ka mājsaimniecības, centralizētā siltumapgāde un daži pamatpakalpojumi ir aizsargājami lietotāji, kuru apgāde ir garantēta. Augstākas cenas, visticamāk, jau ir daļēji mudinājušas patērētājus samazināt gāzes patēriņu, taču, ja cenu signāli vieni paši nav pietiekami, lai samazinātu siltumapgādi un aukstumapgādi, var būt nepieciešams noteikt pienākumus. Pakalpojumos un piekļuvē pamatpakalpojumiem attiecībā pret visiem lietotājiem, jo īpaši mazaizsargātiem lietotājiem, kas pieslēgti energoapgādes tīkliem, būs svarīgi nodrošināt distributīvu taisnīgumu. Iedarbīgs paņēmiens, kura izpildi var uzraudzīt, ir noteikt, ka publiskā iestādēm piederošās vai to pārvaldītās ēkās, tirdzniecības centros, biroju ēkās un sabiedriskās vietās ir jāpanāk mērķorientēti samazinājumi siltumapgādē un aukstumapgādē, kā arī attiecībā uz ūdens uzsildīšanu. Ietaupījumu stimulēšanai varētu apsvērt arī veiksmīgu iepriekšējo pieredzi saistībā ar bonus malus tarifikācijas sistēmām, kuras varētu pielāgot konkrētiem dalībvalstu apstākļiem. Samazinājumi siltumapgādes un aukstumapgādes sektorā ·Valsts kampaņas sabiedrības informētības uzlabošanai ·Obligāti samazinājumi ēkās, kuras ekspluatē publisko iestāžu vārdā ·Bonus malus tarifikācijas shēmas ·Patēriņa samazinājumi tirdzniecības centros, birojos un sabiedriskās vietās ·Publiskajām iestādēm jānosaka jaunas temperatūras un/vai stundu robežvērtības mājsaimniecību siltumapgādei un/vai centralizētajai siltumapgādei, kurā izmanto gāzi 2. Kritēriji, pēc kuriem piešķir prioritāti kritiskiem neaizsargājamiem lietotājiem Gāzes piegādes drošības regulas pamatprincips ir aizsargāt tādas konkrētas patērētāju grupas, kurām nav līdzekļu, lai piegādes krīzes gadījumā nodrošinātu sev apgādi, un kurām nav piemērotu alternatīvu šādas situācijas risināšanai (aizsargājamie lietotāji). Tās var būt mājsaimniecības, mājsaimniecību centralizēta siltumapgāde (tikai tad, ja nav iespējas pārslēgties uz citu kurināmo), kā arī fakultatīvi un ar zināmiem nosacījumiem — būtiski sociālie pakalpojumi un MVU. Regula arī ļauj dalībvalstīm augstāku prioritāti piešķirt konkrētām kritiski svarīgām ar gāzi darbināmām elektrostacijām, nevis konkrētām aizsargājamu lietotāju grupām. Šajā plānā dalībvalstīm ir sniegtas vadlīnijas par to, kā koordinēti un balstoties uz kopīgiem kritērijiem un principiem efektīvi papildināt Gāzes piegādes drošības regulas noteikumus attiecībā uz neaizsargājamu patērētāju grupām, lai saglabātu iekšējā tirgus integritāti un stiprinātu tā noturību. Tam būtu jāpalīdz dalībvalstīm savās “neaizsargājamu” patērētāju grupās identificēt kritiski svarīgākos lietotājus vai iekārtas, galvenokārt rūpniecības nozarē, tā, lai piegāde šīm grupām tiktu apcirpta kā pēdējām pirms aizsargājamiem lietotājiem. Nosakot prioritātes, būtu jāņem vērā to kritiskums ES kopumā, kā arī kritiski svarīgās piegādes ķēdes saiknes ar tās starptautiskajiem tirdzniecības partneriem. Būtu jāņem vērā arī to ekonomiskais nozīmīgums un pievienotā vērtība attiecībā uz nodarbinātību. Ja ir paredzētas finansiālas kompensācijas, valsts atbalsta kontrole palīdz nodrošināt, ka šie pasākumi ir saderīgi ar iekšējo tirgu. Komisija iesaka dalībvalstīm izmantot turpmākās vadlīnijas, lai līdz 2022. gada septembra beigām nacionālajos ārkārtējas rīcības plānos gāzes piegādes drošībai atjauninātu prioritāšu noteikšanas kārtību un saistītos pasākumus. a)Kritēriji pieprasījuma samazināšanai pirms ārkārtas situācijas vai ārkārtas situācijā Lai noteiktu, kuriem neaizsargājamiem lietotājiem nopietnu traucējumu gadījumā piešķirama augstāka prioritāte, būtu jāapsver turpmāk aprakstītie kritēriji (visi kopā).

Papildus minētajiem četriem kritērijiem dalībvalstīm kā papildu apsvērums samērīguma pārbaudē būtu jāņem vērā arī ekonomiskie apsvērumi. Kritiskums sabiedrībai Prioritāti ieteicams piešķirt industrijām, kuras no sabiedrības viedokļa tiek uzskatītas par kritiskām vai stratēģiskām, ja traucējumi negatīvi ietekmētu piegādes ķēdes, ietekmējot veselību, drošumu un vidi, drošību, aizsardzību un citas kritiski svarīgas nozares, piemēram, pārtikas nozari un naftas rafinētavas. Piemēram, cilvēku veselību un vidi var ietekmēt atkritumu apstrādes un ūdens attīrīšanas pārtraukšana, kā arī, piemēram, ķīmisko rūpnīcu drošības aizsardzības pārtraukšana. Rūpīgi jāapsver, kā identificēt konkrētus produktus, iekārtas un vērtības ķēdes elementus, kas ietekmē kritiski svarīgus sociālos pakalpojumus. Lai gan katra dalībvalsts var vēlēties kritiskumu sabiedrībai definēt attiecīgās valsts kontekstā, Komisija iesaka valsts prioritāšu noteikšanas kārtībā iekļaut vismaz neizsmeļošu analīzi par ietekmi uz veselību, pārtiku, drošumu un vidi, drošību un aizsardzību. Sabiedrībai kritiski svarīgu nozaru un darbību piemēri ·Veselības aizsardzība un farmācija ·Pārtika ·Drošums un vide ·Drošība, aizsardzība un naftas rafinētavas Pārrobežu vērtību ķēdes kritiskums Komisija iesaka dalībvalstīm vienmēr ņemt vērā to, kā saimnieciskās darbības samazināšana vienā nozarē ietekmētu visu ES vai globālo vērtību ķēdi. Tas, kā šādus apsvērumus var koordinēt, ir izklāstīts šīs nodaļas pēdējā iedaļā. Izstrādājot gāzes piegādes drošības ārkārtas rīcības plānus, dalībvalstis galveno uzmanību pievērš iespējamo gāzes piegādes traucējumu ietekmei savā valstī. Tomēr, ņemot vērā rūpnieciskās integrācijas un starpsavienojumu pakāpi vienotajā tirgū, traucējumi konkrētās (augšupējās) nozarēs, kuras vienā dalībvalstī var netikt uzskatītas par kritiski svarīgām, var būtiski ietekmēt (lejupējās) kritiskās nozares citās dalībvalstīs. Turklāt lielākajā daļā rūpniecības nozaru to vērtību ķēdēs ir daļas, kas ir eiropeizētas vai internacionalizētas un kas ir svarīgas nodarbinātībai un svarīgu sabiedrisko pakalpojumu un preču nodrošināšanai. Piemēram, būtiskām vai stratēģiskām nozarēm kritiski svarīgās vērtības ķēdēs ietilpst medicīnas aprīkojuma un farmācijas industrija, ķīmiskās industrijas daļas (piem., kas ietiecas pārtikas un veselības aprūpes sistēmās) vai tekstilrūpniecības daļas (kas ietiecas veselības aprūpes un aizsardzības produktu sektorā). Viena no pieejām, ko var izmantot, lai apsvērtu pārrobežu ietekmi, ir koncentrēties nevis uz nozares līmeni, bet gan uz produktu līmeni, tādējādi apzinot nevis svarīgākās nozares, bet gan produktus. Viens no piemēriem ir liela daļa no stikla produkcijas, ko tieši izmanto pārtikas un farmācijas industrijā (pārtikas tara, flakoni un šļirces), kā arī atjaunīgās enerģijas ražošanā un tīro tehnoloģiju izgatavošanā (fotoelementi, vēja enerģija) un enerģijas taupīšanas lietojumos. Tam būtu nepieciešama plaša ar šiem būtiskajiem produktiem saistīto vērtības ķēžu kartēšana. Piemēram, pirmajā mirklī var šķist, ka pamatķimikālijas nav sociāli viskritiskākā nozare. Tomēr no tām iegūtus produktus plaši izmanto dažādās citās nozarēs, kas nozīmē, ka to (pārrobežu) vērtību ķēdes ietekme, visticamāk, ir ievērojama. Vēl viens piemērs ir mēslošanas līdzekļu industrija, kas ir ārkārtīgi atkarīga no gāzes un apgādā sociāli kritisko lauksaimniecības nozari visā ES, taču pati ražošana ir ģeogrāfiski koncentrēta. Tāpēc no ES perspektīvas nepietiek, ka tiek apmierinātas tikai vietējās vajadzības.

Vēl viens faktors, kas jāņem vērā, ir to uzņēmumu skaits, kuri kritiskā vērtības ķēdē darbojas visā ES vai visā pasaulē, un tādējādi citu uzņēmumu iespējas iesaistīties vai šādu iespēju trūkums. Ja iekārtas pieprasījuma samazināšana nozīmē, ka visā ES vai plašākā mērogā nevar saražot būtisku produktu, tas būtu jāņem vērā. Nākamajā apakšnodaļā ir ierosināts mehānisms, kurš dalībvalstīm palīdzēs apzināt savu nozaru pārrobežu ietekmi. Turklāt dalībvalstīm konkrētā vērtības ķēde būtu jāizpēta un jāapsver tas, cik lielā mērā gāzes piegādes pārtraukumi konkrētā nozarē dažās vērtības ķēdēs var radīt lielākus traucējumus nekā citās. Vērā ņemamie pārrobežu vērtības ķēdes aspekti ·Augšupēju gāzes samazinājumu lejupēja ietekme un vērtības ķēžu integrācija ·Uzņēmuma tirgus svars ·Uz produkciju balstīta pieeja, ar kuru nozarēs apzina būtiskos produktus ·Pārrobežu apspriešanās Iekārtu iespējamie bojājumi Dalībvalstīm būtu jāapsver, kāda ilgstoša ietekme varētu būt atslēgšanai, piemēram, attiecībā uz rūpniecisko iekārtu iespējamiem bojājumiem un iekārtu remontam vajadzīgo laiku un izmaksām. Īpaša uzmanība būtu jāpievērš nozarēm, kurām jādarbojas nepārtraukti un kurās gāzes piegādes pēkšņa pārtraukšana varētu bojāt iekārtas (piemēram, gāzes ražošana, biomedicīna un citas medicīnas industrijas daļas, dažas mašīnbūves nozares daļas, tekstilrūpniecība un jo īpaši tās apdares apakšnozare, farmācija, lielākā daļa ķīmisko procesu, mēslošanas līdzekļi, stikls, tērauds, alumīnijs, naftas rafinētavas, kaļķu, keramikas nozares, atlikumgāzes izmantošana elektrointensīvās nozarēs, piemēram, alumīnija nozarē), kas savukārt ilgtermiņā varētu negatīvi ietekmēt produkciju un nodarbinātību. Vairākām industrijām, kas aptver gan energoietilpīgas, gan neenergoietilpīgas nozares, ir vajadzīgs noteikts minimālais gāzes daudzums, lai nodrošinātu ražošanas nepārtrauktību, jo, ja ražošana tiek pārtraukta, to nevar viegli atsākt bez būtiskiem kavējumiem, regulatīvā apstiprinājuma un izmaksām. Komisija iesaka dalībvalstīm noteikt gāzes patēriņa minimālo kritisko līmeni un attiecīgi noteikt prioritātes, ņemot vērā arī šo industriju vērtējumu pēc citiem kritērijiem. Iekārtu iespējamie bojājumi ·Jāapsver atslēgšanas vai samazinātas gāzes piegādes ilgtermiņa ietekme uz rūpnieciskām iekārtām ·Īpaša uzmanība būtu jāpievērš nepārtrauktu procesu nozarēm Aizstāšanas un samazināšanas potenciāls Vairākas dalībvalstis prioritātes nosaka, sociāli kritiskus produktus, industrijas vai uzņēmumus apzinot tā, ka vienlaikus tiek vērtētas šo industriju vai uzņēmumu tehniskās un ekonomiskās iespējas atlikt vai pārplānot ražošanu. Šādu novērtējumu var veikt ne tikai nozarēm, kas atzītas par sabiedrībai kritiski svarīgām, bet arī tām nozarēm, kas šajā kategorijā neietilpst; tas dod iespējas noteikt tālākas prioritātes rūpniecībā, kas nav atzīta par kritiski svarīgu šādā aspektā. Ar šo kritēriju var izšķirt industrijas, kas var atlikt ražošanu vai pārtraukt to, piemēram, maksimumslodzes stundās, un industrijas, kuru darbībai nepieciešama nepārtraukta dabasgāzes plūsma. Var arī koncentrēties uz konkrētām nozarēm, kurās ražošanu var pārvietot uz ES reģioniem, kuros gāze ir pieejama (sk. iepriekšējā nodaļā minētos mijmaiņas līgumus), vienlaikus ņemot vērā nepieciešamību nodrošināt taisnīgu pārkārtošanos reģionālā līmenī. Aizstāšanas iespējas var piedāvāt arī Eiropas rūpniecības integrācija globālajās vērtības ķēdēs; tas mazinātu spiedienu gāzes piegādes traucējumu gadījumā. Tomēr dažos gadījumos konkrētu produktu un pakalpojumu īslaicīga importēšana (atsakoties no to ražošanas Eiropā, lai nebūtu jātērē gāze) nav iespējama, jo procesi, kuros gāzes ielaide vajadzīga visvairāk, var būt arī tie, kas galaproduktiem dod vislielāko pievienoto vērtību. Turklāt dažās industrijās (piemēram, farmācijā), lai ielaidi aizstātu ar importu, ir jāsaņem regulatīvi apstiprinājumi, un īstermiņā tos saņemt ir grūti. Bez tam alternatīvas importa iespējas varētu ierobežot arī blakusietekme, ko globālajās piegādes ķēdēs radīs pasaulē pret Krieviju piemērotās sankcijas, apvienojumā ar pašreizējiem starptautiskajiem piegādes šķēršļiem; minētā ietekme var arī palielināt augšupvērsto spiedienu uz cenām vai izraisīt ilgus piegāžu kavējumus. Kurināmā aizstāšanas un izlaides samazināšanas iespējas ·Ražošanas atlikšana vai pārplānošana ·Ražošanas pārcelšana ES robežās uz vietām, kur gāze ir vairāk pieejama ·Aizstāšanas iespējas globālajās vērtības ķēdēs Ekonomiskie aspekti

Dalībvalstu līmeņa datu analīze uzrāda atšķirības valstu industriālajās ekosistēmās. Par konkrētu nacionālo industriju atšķirīgo nozīmīgumu liecina galīgajā izlaidē iemiesotā dabasgāzes patēriņa daļa iekšzemes griezumā. Pēc sociālā kritiskuma, pārrobežu vērtību ķēdes ietekmes un tehnisko ierobežojumu, bojājumu riska vai aizstāšanas iespēju pārbaudes atlikušo industriju prioritizēšanā varētu ņemt vērā dažādo nozaru ekonomisko nozīmīgumu. Iespējamie vērā ņemamie rādītāji ir pievienotā vērtība (absolūtā izteiksmē un attiecībā pret gāzes izmantojumu), ar dabasgāzes izmantošanas līmeni saistītā nodarbinātība un konkrētas nozares nozīmīgums vērtības ķēdē. Tomēr, protams, var gadīties, ka dažas nozares ar zemu pievienoto vērtību attiecībā pret gāzes izmantojumu, nodrošina ielaides, kas ir būtiskas citām lejupējām nozarēm. Tāpēc svarīgs aspekts, kas jāņem vērā, ir tas, cik lielā mērā konkrētā industrija ir integrēta kopu objektos, jo tie ir cieši savienoti ar daudziem ražošanas procesiem, piemēram, siltumenerģijas un starpproduktu sakarā. Industrijām ir atšķirīgas iespējas elastīgi pārslēgties uz citu kurināmo. Piemēram, lielākā daļa cementa ražotņu izmanto akmeņogles vai atkritumus, un tikai neliels skaits izmanto gāzi. Tas nozīmē, ka tad, ja cementa nozare pilnībā pārtrauktu gāzes izmantošanu, lielākā daļa cementa nozares paliktu neskarta. Apsvērumus par gāzes intensitāti kombinējot ar elastīguma apsvērumiem, var noteikt sektorus, kuros apcirpšana katrā dalībvalstī izmaksātu vismazāk (pirms augšupējas–lejupējas vērtības ķēdes ietekmes un stratēģiskiem nozares apsvērumiem). Komisijas analīze — gāzes intensitāte pret ekonomisko nozīmīgumu Komisijas veiktā analīze liecina, ka: ·puse no kopējā rūpnieciskā gāzes patēriņa atbilst 10 % no rūpnieciskās pievienotās vērtības; ·nozares, kurās gāzes patēriņš ir vismazāk intensīvs, nodarbina pusi no ražošanas darbaspēka, vienlaikus patērējot aptuveni 10 % no kopējā rūpnieciskā gāzes patēriņa; ·taču šie skaitļi neparāda būtiskus aspektus. Faktiski, daudz labāku ainu sniedz tās dabasgāzes ielaides, kas visā piegādes ķēdē iemiesotas galapatēriņam pārdotajos produktos. Šī uz patēriņu balstītā metode ļauj izsekot gāzes primārajām ielaidēm nozarē, kurā gāzi izmanto tieši (piemēram, gāzi izmanto kausēšanas tvertnes karsēšanai stikla ražošanā), un tālāk piegādes ķēdes garumā (piemēram, logu ražošanā), lai, visbeidzot, šīs enerģijas ielaides attiecinātu uz preču iegādi galīgai izlaidei (piemēram, jauns mājoklis, par kura būvniecību atbildīga būvniecības nozare); ·piemēram, ķīmiskā rūpniecība (un mazākā mērā dzelzs un tērauda rūpniecība, nemetālisko minerālu produkti un kalnrūpniecība un derīgo izrakteņu ieguve karjeros) nodrošina ielaides visām nozarēm, un dzelzs un tērauda nozare ir atbildīga par aptuveni 25 % kopējā gāzes patēriņa iekārtu un mašīnu ražošanā un ka vairāk nekā 40 % no kopējā farmācijas produktos iemiesotā gāzes patēriņa veido ar ķīmiskajām izejvielām saistītais patēriņš. Vidēji 27 % no ķīmiskās rūpniecības patērētās gāzes ir iemiesoti citās nozarēs, nemetālisko minerālu izstrādājumiem un dzelzij un tēraudam šis īpatsvars ir 11 %, kalnrūpniecībai un derīgo izrakteņu ieguvei karjeros — 6 %. Dažas nozares ar lejupējām nozarēm ir saistītas mazāk, piemēram, transporta aprīkojums, iekārtas un mašīnas, augkopība un lopkopība, būvniecība, pārtika, dzērieni un tabaka. b)Pārrobežu sadarbība kritēriju izmantošanai Ņemot vērā vērtības ķēžu lielo pārrobežu integrāciju Eiropas vienotajā tirgū un nepieciešamību aizsargāt ekonomiku un konkurētspēju, jo īpaši gāzes piegādes traucējumu plašas izplatības gadījumā, pārrobežu sadarbība ir būtiska, lai dalībvalstis varētu izstrādāt optimālus prioritāšu noteikšanas kritērijus ķēdes reakcijas mazināšanai pāri robežām un visā ES iekšējā tirgū. Dalībvalstis šo sadarbību var īstenot strukturēti, gāzes piegādes drošības ārkārtas rīcības plānos izstrādādamas vai atjauninādamas prioritāro secību. Šādi divpusējus kontaktus un esošos reģionālos forumus papildinoši konsultāciju un koordinācijas pārvaldības mehānismi varētu būt balstīti uz Gāzes koordinācijas grupu, vajadzības gadījumā iesaistot arī rūpniecības ministriju pārstāvjus. Komisija var apspriesties arī esošajos forumos, piemēram, Padomes Konkurētspējas un izaugsmes jautājumu augsta līmeņa darba grupā vai Komisijas vadītajā ES Industriālajā forumā. Katrai dalībvalstij vispirms būtu jāveic neatkarīga analīze par valsts rūpniecības ainu un tās kritiskumu, tieši iesaistot nozares ieinteresētās personas un sociālos partnerus, un pēc tam, pamatojoties uz to, jāizmanto iepriekš minētās struktūras, lai konstatētu potenciālos kritiskos savienojumus ar citām dalībvalstīm, kurās atrodas piegādes plūsmas. Šajā kontekstā pēc tam, kad, piemērojot iepriekš minēto kritēriju par kritiskumu sabiedrībai, konstatētas prioritārās nozares un nolūkā saglabāt pēc iespējas vienmērīgāku saimnieciskās darbības nepārtrauktību, dalībvalstis varētu kopīgi veikt pārrobežu vērtības ķēžu kartēšanu un verificēt konkrētu piegādes traucējumu risku. Tāpēc pārrobežu jutīguma konstatēšana ir pamats dalībvalstu prioritāšu saraksta turpmākai precizēšanai. Tas var būt liels darbs, jo īpaši lielākām dalībvalstīm, kurās ir sarežģītas gāzes patēriņa ekosistēmas ar ievērojamu līdzdalību starptautiskajās vērtības ķēdēs. Komisija ir gatava atbalstīt šo darbu. 3. Pārvaldība un reaģēšana uz krīzi pa posmiem Turpmāk ieskicētie posmi parāda, kā pieprasījumreakcijas koordinācija ES līmenī tiek īstenota saskaņā ar spēkā esošajiem Gāzes piegādes drošības regulas noteikumiem un šā plāna jaunajiem pasākumiem. 1. posms. Taupīsim gāzi, lai ziemā nepietrūkst: posms pirms ES trauksmes Laiks: pēc tam, kad būs pieņemta regula par koordinētiem gāzes pieprasījuma samazināšanas pasākumiem, kas ierosināta paziņojumā “Taupīsim gāzi, lai ziemā nepietrūkst”. Ierosinātājs: regulas pieņemšana par koordinētiem gāzes pieprasījuma samazināšanas pasākumiem, kuri ierosināti paziņojumā “Taupīsim gāzi, lai ziemā nepietrūkst” un šajā Eiropas pieprasījuma samazināšanas plānā. ES līmenī: ·Jādara viss iespējamais, lai pieprasījumu pēc gāzes visās dalībvalstīs samazinātu par 15 % ·Jāpastiprina uzraudzība un savstarpēja informācijas apmaiņa, jo īpaši, lai aizsargātu vienoto tirgu ·Jāpastiprina pārvaldības un koordinācijas mehānismi ·Jāapskata iespēja rīkot kopīgas/reģionālas izsoles Dalībvalstu līmenī: ·Ātrāk jāīsteno pasākumi, ar kuriem visās nozarēs nodrošina alternatīvas dabasgāzei, jo īpaši tiecoties uz tīriem energoresursiem ·Brīvprātīgas izsoles vai konkursi, kuros aicina iesniegt piedāvājumus patēriņa samazināšanai ·Jāveicina un attiecīgā gadījumā jāaktivizē pārtraucami līgumi ·Jāīsteno pasākumi, ar kuriem rūpniecībā un elektroenerģijas nozarē palīdz pārslēgties uz citu kurināmo ·Jāatjaunina valstu gāzes piegādes drošības ārkārtas rīcības plāni un tie jāpaziņo Gāzes koordinācijas grupai ·Jānosaka pienākums publiskajās ēkās ierobežot siltumapgādes un aukstumapgādes temperatūru, ja vien tas nav tehniski neiespējams ·Jāaktivizē citi tādi pieprasījuma puses pasākumi, kas paredzēti trauksmes līmenī valsts gāzes piegādes drošības ārkārtas rīcības plānos ·Jāīsteno pasākumi, ar kuriem samazina gāzes patēriņu ar gāzi darbināmās elektrostacijās, kas nav kritiski svarīgas Ekonomiskā ietekme. Jāizmanto pasākumi, ko nenāksies nožēlot, ietekme uz publiskajām finansēm, kad piešķir kompensācijas par pieprasījuma samazināšanu izsolēs, kā arī mazaizsargātām mājsaimniecībām, kad nepieciešams. Valsts iejaukšanās nepieciešamība. Gāzes koordinācijas grupas uzdevumi. Pastiprināta uzraudzība, ietverot arī industriālus apsvērumus, tostarp pieprasījuma samazināšanu, labas prakses apmaiņas veicināšanu, nosakot pasākumu detaļas.