P8_TA(2018)0333

Pārredzama un atbildīga dabas resursu pārvaldība jaunattīstības valstīs: meži

Eiropas Parlamenta 2018. gada 11. septembra rezolūcija par pārredzamu un atbildīgu dabas resursu pārvaldību jaunattīstības valstīs: meži (2018/2003(INI))

(2019/C 433/09)

Eiropas Parlaments,

— ņemot vērā meža tiesību aktu ieviešanas, pārvaldības un tirdzniecības (FLEGT) rīcības plānu (2001. gada septembris) un FLEGT brīvprātīgos partnerattiecību nolīgumus (BPN) ar trešām valstīm,

— ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (LESD) un tā 208. pantu,

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 20. oktobra Regulu (ES) Nr. 995/2010, ar ko nosaka pienākumus tirgus dalībniekiem, kas laiž tirgū kokmateriālus un koka izstrādājumus (1) (ES Kokmateriālu regula),

— ņemot vērā 2011. gada Pusanas Partnerību efektīvai attīstības sadarbībai,

— ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas ilgtspējīgas attīstības mērķus (IAM) 2015.–2030. gadam,

— ņemot vērā Parīzes nolīgumu, kas tika pieņemts ANO Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām Pušu konferences 21. sesijā (COP 21),

— ņemot vērā Komisijas galīgo ziņojumu par pētījumu “The impact of EU consumption on deforestation: Comprehensive analysis of the impact of EU consumption on deforestation” (ES patēriņa ietekme uz mežu izciršanu: visaptveroša analīze par ES patēriņa ietekmi uz mežu izciršanu) (2013),

— ņemot vērā projektu Komisijas Vides ģenerāldirektorāta pasūtītajai priekšizpētei par iespējām pastiprināt ES rīcību pret atmežošanu (2017),

— ņemot vērā Komisijas 2008. gada 17. oktobra paziņojumu “Atmežošanas un meža degradācijas radīto problēmu risinājumi cīņai ar klimata pārmaiņām un bioloģiskās daudzveidības izzušanu” (COM(2008)0645),

— ņemot vērā 2010. gada Patēriņa preču forumu — globālu nozares tīklu, kas apvieno mazumtirgotājus, ražotājus un pakalpojumu sniedzējus un kas pieņēma mērķi līdz 2020. gadam panākt, ka tā dalībnieku piegādes ķēdēs tīrā mežu izciršana ir nulles līmenī,

— ņemot vērā 2011. gada Bonnas uzdevumu, proti, pasaules mēroga centienus līdz 2020. gadam atjaunot 150 miljonus hektāru no pasaules atmežotās un degradētās zemes un līdz 2030. gadam — 350 miljonus hektāru,

— ņemot vērā partnerību “Tropical Forest Alliance 2020”,

— ņemot vērā 2014. gada Ņujorkas deklarāciju par mežiem un rīcības programmu,

— ņemot vērā Padomes 2016. gada secinājumus par meža tiesību aktu ieviešanu, pārvaldību un tirdzniecību,

— ņemot vērā 2015. gada decembra Amsterdamas deklarāciju “Ceļā uz to, lai izbeigtu mežu izciršanu, ko izraisa lauksaimniecības preču piegādes ķēdes Eiropas valstīm”,

— ņemot vērā Komisijas stratēģiju “Tirdzniecība visiem” (2105),

— ņemot vērā ANO programmas atmežošanas un mežu degradācijas izraisīto emisiju samazināšanai (REDD+) mehānismu,

— ņemot vērā ANO Stratēģisko plānu attiecībā uz mežiem 2017.–2030. gadam (UNSPF), kurā noteikti seši globālie mērķi mežu jomā un 26 saistītie mērķi, kas jāsasniedz līdz 2030. gadam,

— ņemot vērā 1994. gada 17. jūnijā pieņemto ANO Konvenciju par cīņu pret pārtuksnešošanos,

— ņemot vērā to, ka ANO Attīstības programma (UNDP) izstrādā valsts līmeņa ilgtspējīgu preču platformas,

— ņemot vērā divpusējo sadarbības mehānismu meža tiesību aktu ieviešanas un pārvaldības jomā (BCM-FLEG) ar Ķīnu (2009),

— ņemot vērā 1966. gada Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām,

— ņemot vērā 1966. gada Starptautisko paktu par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām,

— ņemot vērā 1969. gada Amerikas Cilvēktiesību konvenciju,

— ņemot vērā 1987. gada Āfrikas Cilvēktiesību un tautu tiesību hartu,

— ņemot vērā Starptautiskās Darba organizācijas (SDO) 1989. gada Konvenciju Nr. 169 par pirmiedzīvotāju un cilšu tautām,

— ņemot vērā ANO 2007. gada Deklarāciju par pirmiedzīvotāju tautu tiesībām (UNDRIP),

— ņemot vērā ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) 2012. gada brīvprātīgās pamatnostādnes par īpašumtiesību pārvaldību,

— ņemot vērā FAO 2014. gada principus par atbildīgām investīcijām lauksaimniecībā un pārtikas sistēmās,

— ņemot vērā jaunāko ziņojumu “Planetary boundaries” (planētas iespēju robežas),

— ņemot vērā 1973. gada Konvenciju par starptautisko tirdzniecību ar apdraudētajām savvaļas dzīvnieku un augu sugām (CITES),

— ņemot vērā 1992. gada Konvenciju par bioloģisko daudzveidību un tai pievienoto 2000. gada Kartahenas protokolu par bioloģisko drošību, un 2010. gada Nagojas protokolu par piekļuvi ģenētiskajiem resursiem un to ieguvumu taisnīgu un godīgu sadali, kas gūti no šo resursu izmantošanas,

— ņemot vērā augsta līmeņa ekspertu grupas ilgtspējīgu finanšu jautājumos galīgo ziņojumu,

— ņemot vērā vadošos principus uzņēmējdarbībai un cilvēktiesībām, kurus 2011. gadā apstiprināja ANO Cilvēktiesību padome, kā arī 2011. gadā atjauninātās ESAO vadlīnijas daudznacionāliem uzņēmumiem,

— ņemot vērā 2017. gada 4. aprīļa rezolūciju par palmu eļļu un lietusmežu izciršanu (2),

— ņemot vērā 2016. gada 25. oktobra rezolūciju par uzņēmumu atbildību par nopietniem cilvēktiesību pārkāpumiem trešās valstīs (3),

— ņemot vērā pilsoniskās sabiedrības pārstāvju 2018. gada aprīļa paziņojumu par ES lomu mežu un tiesību aizsardzībā,

— ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Narkotiku un noziedzības novēršanas biroja (UNODC) vispārējo programmu noziegumu pret savvaļas dzīvniekiem un augiem un mežu apkarošanai,

— ņemot vērā 2017. gada 12. septembra rezolūciju par starptautiskās tirdzniecības un ES tirdzniecības politikas ietekmi uz globālajām vērtības ķēdēm (4),

— ņemot vērā Reglamenta 52. pantu,

— ņemot vērā Attīstības komitejas ziņojumu un Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas un Starptautiskās tirdzniecības komitejas atzinumus (A8-0249/2018),

A. tā kā bioloģiski daudzveidīgi meži būtiski palīdz mazināt klimata pārmaiņas un pielāgoties šīm pārmaiņām, un saglabāt bioloģisko daudzveidību;

B. tā kā mežos dzīvo 300 miljoni cilvēku un 1,6 miljardiem cilvēku iztika ir tieši atkarīga no mežiem, to skaitā vairāk nekā 2000 pirmiedzīvotāju grupām; tā kā mežiem ir izšķirīga nozīme vietējo ekonomiku attīstībā; tā kā ir aplēsts, ka mežos mājo apmēram 80 % no visām sauszemes sugām, un tādēļ tie ir svarīga bioloģiskās daudzveidības krātuve; tā kā saskaņā ar FAO datiem ik gadu tiek zaudēts ap 13 miljoniem hektāru meža;

C. tā kā atmežošana un meža degradācija lielākoties notiek dienvidu puslodē un tropu mežos;

D. tā kā meži pasargā no zemes degradācijas un pārtuksnešošanās un līdz ar to samazina plūdu, zemes nogruvumu un sausuma risku;

E. tā kā meži ir ļoti svarīgi ilgtspējīgai lauksaimniecībai un uzlabo pārtikas un uztura nodrošinājumu;

F. tā kā meži arī nodrošina būtiskus ekosistēmu pakalpojumus, kas stiprina ilgtspējīgu lauksaimniecību, regulējot ūdens plūsmas, stabilizējot augsni, uzturot augsnes auglību, regulējot klimatu un nodrošinot dzīvotspējīgu dzīvotni savvaļas apputeksnētājiem un lauksaimniecības kaitēkļu plēsējiem;

G. tā kā meža produkti veido 1 % no pasaules IKP;

H. tā kā meža atjaunošana ir viena no stratēģijām, kas ir ļoti svarīga, lai nepieļautu, ka pasaules vidējās temperatūras pieaugums pārsniedz 1,5 grādus; tā kā visām valdībām būtu jāuzņemas atbildība un jāveic pasākumi, lai samazinātu siltumnīcefekta gāzu emisiju radītās izmaksas savā valstī;

I. tā kā atmežošana un meža degradācija ir otrs nozīmīgākais cilvēka radīto oglekļa emisiju cēlonis un izraisa apmēram 20 % no siltumnīcefekta gāzu emisijām pasaulē;

J. tā kā koksnes kurināmais joprojām ir vissvarīgākais meža produkts jaunattīstības valstīs un vissvarīgākais enerģijas avots daudzās Āfrikas un Āzijas valstīs; tā kā Subsahāras Āfrikā četri no pieciem cilvēkiem joprojām izmanto malku, gatavojot ēst;

K. tā kā primārajos mežos ir bagātīga bioloģiskā daudzveidība un tie piesaista par 30 līdz 70 procentiem vairāk oglekļa nekā izcirsti vai degradēti meži;

L. tā kā efektīvai uzraudzībai un tiesībaizsardzībai izšķirīgi svarīga ir skaidra, konsekventa un atjaunināta informācija par meža segumu;

M. tā kā FLEGT brīvprātīgajiem partnerattiecību nolīgumiem joprojām piemīt daudz trūkumu, lai arī ir pierādījusies to vērtība mežu pārvaldības uzlabošanā;

N. tā kā FLEGT brīvprātīgajos partnerattiecību nolīgumos galvenā uzmanība tiek pievērsta rūpnieciskajai mežizstrādei, taču lielākā daļa nelikumīgas mežizstrādes izriet no mežu izciršanas amatniecības un lauksaimniecības vajadzībām;

O. tā kā FLEGT brīvprātīgajos partnerattiecību nolīgumos ir pārāk ierobežota “likumības” definīcija, dažkārt neņemot vērā svarīgus jautājumus saistībā ar zemes lietošanu un vietējo iedzīvotāju tiesībām;

P. tā kā FLEGT brīvprātīgie partnerattiecību nolīgumi, REDD+ un sertifikācija joprojām ir atsevišķas iniciatīvas, kas būtu vairāk jākoordinē;

Q. tā kā FLEGT mērķu īstenošana ir lielā mērā atkarīga no lielākajām ražošanas, apstrādes un tirdzniecības valstīm, piemēram, Ķīnas, Krievijas, Indijas, Dienvidkorejas un Japānas, un to apņemšanās cīnīties pret nelikumīgu mežizstrādi un nelikumīgu koka izstrādājumu tirdzniecību un tā kā divpusējie politiskie dialogi ar šīm partnerēm līdz šim ir devuši ierobežotus rezultātus;

R. tā kā ES Kokmateriālu regulas mērķis ir nodrošināt, ka ES tirgū netiek laisti nelikumīgi kokmateriāli; tā kā, 2016. gadā pārskatot Kokmateriālu regulu, ir secināts, ka tā netiek pilnībā īstenota un izpildīta; tā kā šā gada sākumā tika sākta sabiedriskā apspriešana par iespējamām izmaiņām Kokmateriālu regulas darbības jomā;

S. tā kā ikvienā stratēģiskā pieejā savvaļas dzīvnieku un augu aizsardzībai galvenā uzmanība būtu jāpievērš aizsargājamām teritorijām; tā kā šīm teritorijām būtu jādarbojas kā drošas un iekļaujošas ekonomiskās attīstības centriem, pamatojoties uz ilgtspējīgu lauksaimniecību, enerģētiku, kultūru un tūrismu, un jāpalīdz attīstīt labu pārvaldību;

T. tā kā publiskā un privātā sektora partnerībām ir svarīga loma Subsahāras Āfrikas parku ilgtspējīgā attīstībā, ievērojot mežu teritorijā dzīvojošo kopienu tiesības;

U. tā kā korupcija un vājas institūcijas ir būtiski šķēršļi mežu aizsardzībai un saglabāšanai; tā kā ANO Vides programmas (UNEP) un Interpola 2016. gada kopīgajā ziņojumā (5) konstatēts, ka noziegumi pret mežu ir starp pieciem svarīgākajiem uzdevumiem ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) sasniegšanā, un norādīts, ka nelikumīga mežizstrāde veido 15–30 % no globālās likumīgās tirdzniecības; tā kā saskaņā ar Pasaules Bankas aplēsēm, nelikumīgas meža izciršanas un kokmateriālu tirdzniecības skartās valstis šo procesu dēļ ik gadu zaudē USD 15 miljardus;

V. tā kā noziegumi pret mežu var būt dažādu veidu, proti, augstvērtīgu apdraudētu meža sugu (kas ir iekļautas CITES sarakstā) nelikumīga ieguve; nelikumīga kokmateriālu ieguve būvmateriāliem un mēbelēm; nelikumīga mežizstrāde un nelikumīgi iegūtas koksnes legalizācija ar plantāciju un lauksaimniecības aizsega uzņēmumu starpniecību, piegādājot celulozi papīrrūpniecībai, un koksnes kurināmā un kokogļu tirdzniecības, kas ir lielā mērā neregulēta, izmantošana nelikumīgas mežizstrādes slēpšanai aizsargājamās teritorijās un ārpus tām;

W. tā kā urbanizācija, slikta pārvaldība, plaša mēroga atmežošana lauksaimniecības, kalnrūpniecības un infrastruktūras attīstības vajadzībām izraisa smagus cilvēktiesību pārkāpumus, piemēram, zemes piesavināšanos, piespiedu izraidīšanu, policijas īstenotu aizskaršanu, kopienu vadītāju, cilvēktiesību aizstāvju un aktīvistu patvaļīgu aizturēšanu un kriminālatbildības noteikšanu, postoši ietekmējot mežu teritorijā dzīvojošās tautas un vietējās kopienas;

X. tā kā ANO Ilgtspējīgas attīstības programmā 2030. gadam ir noteikts mērķis līdz 2020. gadam apturēt atmežošanu un meža degradāciju un vērst šo tendenci pretējā virzienā; tā kā šī apņemšanās ir atkārtota Parīzes klimata nolīgumā un nebūtu jāatliek;

Y. tā kā 15. IAM ir skaidri minēts, ka ir vajadzīga laba mežsaimniecības pārvaldība, jo meži var palīdzēt sasniegt daudzus no citiem IAM;

Z. tā kā programma REDD+ daudzās jaunattīstības valstīs ir nesusi vides un sociālos ieguvumus, sākot ar bioloģiskās daudzveidības saglabāšanu un beidzot ar lauku attīstību un meža pārvaldības uzlabošanu; tā kā šī programma tomēr ir kritizēta par spiediena izdarīšanu uz mežu teritorijā dzīvojošajām kopienām;

AA. tā kā ir aizvien vairāk pierādījumu, ka, nodrošinot kopienām zemes lietošanas tiesības, samazinās atmežošana un meža apsaimniekošana ir ilgtspējīgāka;

AB. tā kā 80 % no atmežošanas visā pasaulē notiek lauksaimniecības dēļ; tā kā jo īpaši lopkopība un lielas rūpnieciskās sojas un palmu eļļas plantācijas ir galvenie atmežošanas virzītāji, it sevišķi tropu valstīs, un tam par iemeslu ir augošs pieprasījums pēc šiem produktiem attīstītajās valstīs un jaunietekmes ekonomikās, kā arī rūpnieciskās lauksaimniecības izplešanās visā pasaulē; tā kā 2013. gadā veiktā Komisijas pētījumā tika konstatēts, ka laikā no 1990. gada līdz 2008. gadam ES 27 bija lielākā ar atmežošanu saistītu produktu neto importētāja pasaulē; tā kā ES tādēļ ir jāuzņemas izšķirīga loma atmežošanas un meža degradācijas apkarošanā, jo īpaši attiecībā uz tās pieprasījumu un pienācīgas pārbaudes prasībām saistībā ar lauksaimniecības precēm;

AC. tā kā sojas platību izplešanās ir radījusi sociālas un vides problēmas, piemēram, augsnes eroziju, ūdens resursu noplicināšanos, piesārņojumu ar pesticīdiem un cilvēku piespiedu pārvietošanu; tā kā pirmiedzīvotāju kopienas ir vienas no visvairāk ietekmētajām grupām;

AD. tā kā eļļas palmu plantāciju izplešanās ir izraisījusi meža masveida iznīcināšanu un sociālos konfliktus, kas pretējās pozīcijās nostāda plantāciju uzņēmumus un pirmiedzīvotāju grupas un vietējās kopienas;

AE. tā kā pēdējo gadu laikā privātais sektors ir apliecinājies aizvien lielāku gribu iesaistīties meža aizsardzībā un tā kā vairāk nekā 400 uzņēmumi saskaņā ar Ņujorkas deklarāciju par mežiem ir apņēmušies panākt, ka to produkti un piegādes ķēdes nav saistīti ar atmežošanu, īpašu uzmanību pievēršot tādām precēm kā palmu eļļa, soja, liellopu gaļa un kokmateriāli; tā kā publiskā sektora pasākumi attiecībā uz lauksaimniecības produktiem tomēr joprojām ir samērā reti,

1. atgādina, ka Ilgtspējīgas attīstības programmā 2030. gadam ir atzīta bioloģiski daudzveidīgu mežu izšķirīgā nozīme ilgtspējīgā attīstībā, kā arī Parīzes nolīguma mērķu sasniegšanā; atkārtoti norāda, ka ilgtspējīga un iekļaujoša meža apsaimniekošana un meža preču atbildīga izmantošana ir visefektīvākā un vislētākā dabiskā sistēma oglekļa uztveršanai un uzglabāšanai;

2. prasa ES atbalstīt meža un zemes pārvaldības mērķu integrāciju mežu klāto jaunattīstības valstu nacionāli noteiktajā devumā;

3. atgādina, ka Parīzes nolīgumā ir prasīts visām pusēm rīkoties, lai saglabātu un palielinātu siltumnīcefekta gāzu piesaistītājus, arī mežus;

4. norāda, ka, apturot atmežošanu un meža degradāciju un ļaujot mežiem atjaunoties, tiktu veikti vismaz 30 % no visiem klimata pārmaiņu mazināšanas pasākumiem, kas vajadzīgi, lai panāktu, ka globālā sasilšana nepārsniedz 1,5 °C ( 6 )

5. norāda, ka atmežošana ir izraisījusi 11 % no visām antropogēnajām siltumnīcefekta gāzu emisijām, proti, vairāk nekā visi vieglie automobiļi kopā;

6. apstiprina meža apsaimniekošanas veida svarīgumu attiecībā uz oglekļa bilanci tropos, kā par to liecina neseni pētījumi ( 7 ) , kuros norādīts, ka mazāk klaji atmežošanas veidi — un ne tikai plaša mežu izciršana, kā tika domāts agrāk, — varētu būt ļoti nozīmīgs oglekļa emisiju avots, radot vairāk nekā pusi emisiju;

7. norāda, ka meža atjaunošana, pastāvošo degradēto mežu atjaunošana un koku seguma palielināšana lauksaimniecības zemēs, īstenojot agromežsaimniecības pasākumus, ir vienīgie pieejamie veidi, kā atbrīvot atmosfēru no siltumnīcas efekta gāzu emisijām, un tiem piemīt ievērojams potenciāls veicināt Parīzes nolīguma mērķu sasniegšanu;

8. Bonn Challenge atgādina par pasākumu ( 8 ) (Bonnas uzdevums), kura mērķis līdz 2030. gadam atjaunot 350 miljonus hektāru degradētas un atmežotas zemes varētu radīt ap USD 170 miljardu neto ieguvumu gadā, ko sniegtu ūdensgūtves baseinu aizsardzība, lielāka raža un meža produktu pieaugums, un dotu iespēju piesaistīt līdz pat 1,7 gigatonnām oglekļa dioksīda ekvivalenta gadā;

9. aicina Komisiju ievērot ES starptautiskās saistības, cita starpā saistības, ko tā uzņēmusies COP 21 , ANO Mežu foruma ( UNFF ), ANO Konvencijas par bioloģisko daudzveidību ( UNCBD ), Ņujorkas deklarācijas par mežiem un 15. IAM — jo īpaši 15.2. uzdevuma — satvarā, proti, veicināt visu meža tipu ilgtspējīgu apsaimniekošanu, apturēt atmežošanu, atjaunot degradētos mežus un būtiski palielināt apmežošanu un meža atjaunošanu visā pasaulē līdz 2020. gadam;

10. īpaši atgādina, ka Savienība ir apņēmusies sasniegt Konvencijā par bioloģisko daudzveidību noteikto Aiči mērķi, kas paredz līdz 2020. gadam aizsargāt 17 % no visām dzīvotnēm, atjaunot 15 % no degradētajām ekosistēmām un panākt, ka meža platība tikpat kā netiek zaudēta vai ka tās zaudējumi ir samazināti vismaz uz pusi;

11. norāda, ka aviācijas nozarē tiek ļoti daudz izmantotas oglekļa emisiju izlīdzināšanas vienības, arī meži; tomēr uzsver, ka meža nodrošinātās izlīdzināšanas vienības tiek nopietni kritizētas, jo tās ir grūti izmērīt un nav iespējams garantēt; uzskata, ka Starptautiskajai Civilās aviācijas organizācijai ( ICAO ) būtu jāizņem meža izlīdzināšanas vienības no starptautiskās gaisa satiksmes radīto oglekļa emisiju izlīdzināšanas un samazināšanas shēmas ( CORSIA ) mehānisma;

12. uzskata, ka atmežošanas cēloņi nav meklējami tikai mežsaimniecības nozarē un ir saistīti ar plašu jautājumu klāstu, piemēram, zemes lietošanu, pirmiedzīvotāju tautu tiesību aizsardzību, lauksaimniecības politiku un klimata pārmaiņām; aicina Komisiju pastiprināt centienus attiecībā uz FLEGT brīvprātīgo partnerattiecību nolīgumu pilnīgu un efektīvu īstenošanu un vispusīgi risināt atmežošanas jautājumu saskaņotā politikas satvarā, t. i., nodrošinot no meža atkarīgo kopienu zemes lietošanas tiesību faktisku atzīšanu un ievērošanu, jo īpaši saistībā ar ES finansējumu attīstībai, kā arī FLEGT brīvprātīgo partnerattiecību nolīgumu pārbaudes procesā, un darīt to tādā veidā, lai vietējās kopienas varētu iegūt iztiku no mežsaimniecības, vienlaikus nodrošinot ekosistēmu saglabāšanu;

13. aicina Komisiju ik pēc diviem gadiem sagatavot ziņojumu par FLEGT rīcības plāna īstenošanas gaitu; uzsver, ka tajā būtu jāiekļauj brīvprātīgo partnerattiecības nolīgumu īstenošanas novērtējums, plānotie termiņi un informācija par grūtībām, ar ko nācies saskarties, kā arī par veiktajiem vai plānotajiem pasākumiem;

14. norāda, ka iespēja sekmīgi īstenot brīvprātīgos partnerattiecību nolīgumus būs lielāka tad, ja tiks paredzēts mērķtiecīgāks atbalsts neaizsargātām grupām, kas iesaistītas kokmateriālu resursu pārvaldībā (mazie īpašnieki, mikrouzņēmumi, mazie un vidējie uzņēmumi, neatkarīgi “neoficiālās” nozares dalībnieki); uzsver, ka ir svarīgi nodrošināt, lai sertifikācijas procesos tiktu ievērotas meža apsaimniekošanā iesaistītu neaizsargātāku grupu intereses;

15. uzsver, ka ir svarīgi apkarot nelikumīgu tirdzniecību ar tropu kokmateriāliem; ierosina Komisijai turpmākajās sarunās par FLEGT eksporta licencēm koka izstrādājumiem, kuru likumība ir pārbaudīta un kurus eksportē uz ES, ņemt vērā pieredzi, ko sniegusi kopš 2016. gada novembra spēkā esošā Indonēzijas sistēma; prasa, lai Komisija veiktu neatkarīgu ietekmes novērtējumu par Indonēzijas kokmateriālu likumības nodrošināšanas sistēmas īstenošanu un ar to iepazīstinātu atbilstīgā termiņā;

16. aicina Komisiju un dalībvalstis pievērsties konfliktu zonās iegūtu kokmateriālu riskam un nodrošināt, ka brīvprātīgo partnerattiecību nolīgumu satvarā šādi kokmateriāli ir noteikti par nelikumīgiem; uzskata, ka kokmateriālu likumības nodrošināšanas sistēmā ( TLAS ) izmantotā likumības definīcija būtu jāpaplašina, visos brīvprātīgajos partnerattiecību nolīgumos iekļaujot cilvēktiesības, jo īpaši kopienu zemes lietošanas tiesības;

17. aicina Komisiju un dalībvalstis izmantot ierosināto FLEGT strukturēto dialogu, lai sāktu pienācīgu novērtējumu attiecībā uz korupcijas risku meža nozarē un lai izveidotu pasākumus ar mērķi stiprināt līdzdalību, pārredzamību, pārskatatbildību un integritāti kā korupcijas novēršanas stratēģijas elementus;

18. prasa, lai ES izstrādātu zaļā kokmateriālu iepirkuma politiku nolūkā atbalstīt meža ekosistēmu aizsardzību un atjaunošanu visā pasaulē;

19. ar bažām norāda, ka meža nozare ir jo īpaši neaizsargāta pret sliktu pārvaldību, cita starpā korupciju, krāpšanu un organizēto noziedzību, kam lielā mērā raksturīga nesodāmība; pauž nožēlu par to, ka pat valstīs ar labiem meža tiesību aktiem to īstenošana ir vāja;

20. atzīst, ka noziegumu pret mežu — piemēram, nelikumīgas mežizstrādes — aplēstā vērtība pasaules mērogā bija USD 50–152 miljardi 2016. gadā, tai pieaugot no USD 30–100 miljardiem 2014. gadā, un tie sniedz visvairāk ienākumu no visiem izdarītajiem noziegumiem pret vidi; norāda, ka nelikumīgai mežizstrādei ir ievērojama loma organizētās noziedzības finansēšanā un ka tā attiecīgi padara būtiski nabadzīgākas valdības, tautas un vietējās kopienas neiekasētu ieņēmumu dēļ ( 9 )

21. pauž satraukumu par cilvēktiesību pārkāpumu, zemes piesavināšanās un pirmiedzīvotāju zemes sagrābšanas pastiprināšanos, ko izraisa infrastruktūras un pārtikas, degvielas un šķiedru ieguvei paredzētu monokultūru plantāciju izplešanās, mežizstrāde un oglekļa emisiju mazināšanas pasākumi, piemēram, biodegvielu, dabasgāzes vai liela mēroga hidroenerģijas projektu īstenošana;

22. ar bažām norāda, ka ap 300 000 mežu teritorijā dzīvojošu cilvēku (saukti arī par pigmejiem vai batvu tautu) Centrālāfrikas lietusmežā saskaras ar nepieredzētu spiedienu uz viņu zemēm, meža resursiem un sabiedrībām, mežiem tiekot izcirstiem, to platībai atbrīvotai lauksaimniecības vajadzībām vai pārvērstai ekskluzīvās savvaļas dzīvnieku un augu saglabāšanas teritorijās;

23. uzstājīgi mudina Komisiju rīkoties atbilstīgi norādēm Parlamenta 2016. gada 25. oktobra rezolūcijā par uzņēmumu atbildību par nopietniem cilvēktiesību pārkāpumiem trešās valstīs ( 10 ) , arī attiecībā uz sabiedrībām, kas darbojas šajā jomā; jo īpaši mudina Komisiju sākt šajā rezolūcijā pieprasītos pasākumus atbildīgo personu identificēšanai un sodīšanai gadījumos, kad notikušo var tieši vai netieši attiecināt uz daudznacionālām sabiedrībām, kas darbojas kādas dalībvalsts jurisdikcijā;

24. uzsver, ka nelikumīgas mežizstrādes dēļ jaunattīstības valstis zaudē nodokļu ieņēmumus; jo īpaši pauž nožēlu par to, ka čaulas sabiedrību un lielu celulozes, mežizstrādes un kalnrūpniecības uzņēmumu filiāļu finansēšanai tiek izmantotas ārzonas nodokļu oāzes un nodokļu apiešanas shēmas, kā to apstiprinājuši “Panamas dokumenti” un “Paradīzes dokumenti”, apstākļos, kad neregulēta finansiālā globalizācija var negatīvi ietekmēt meža saglabāšanu un vides ilgtspēju; vēlreiz mudina ES izrādīt stingru politisko gribu un apņēmību apkarot nodokļu apiešanu un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas gan ES iekšienē, gan trešās valstīs;

25. atzinīgi vērtē to, ka ir publicēts ilgi gaidītais Komisijas Vides ģenerāldirektorāta pasūtītais priekšizpētes ziņojums par iespējām pastiprināt ES rīcību pret atmežošanu ( 11 ) ; norāda, ka šajā pētījumā galvenā uzmanība ir pievērsta septiņām precēm, kas ir saistītas ar apdraudējumu mežam, proti, palmu eļļai, sojai, kaučukam, liellopu gaļai, kukurūzai, kakao un kafijai, un atzīst, ka ES nepārprotami ir daļa no globālās atmežošanas problēmas;

26. mudina Komisiju nekavējoties sākt rūpīgu ietekmes novērtējumu un patiesu apspriešanos ar ieinteresētajām personām, jo īpaši vietējiem iedzīvotājiem un sievietēm, lai izstrādātu jēgpilnu ES rīcības plānu attiecībā uz atmežošanu un meža degradāciju, plānā iekļaujot konkrētus un saskanīgus reglamentējošus pasākumus, arī uzraudzības mehānismu, ar mērķi nodrošināt, ka ar ES saistītas piegādes ķēdes vai finanšu darījumi neizraisa atmežošanu, meža degradāciju vai cilvēktiesību pārkāpumus; prasa, lai ar šo rīcības plānu tiktu veicināta lielāka finansiālā un tehniskā palīdzība ražotājvalstīm, īpaši tiecoties aizsargāt, saglabāt un atjaunot mežus un sevišķi svarīgas ekosistēmas un uzlabot no meža atkarīgo kopienu iztiku;

27. atgādina, ka pirmiedzīvotāju tautu sievietēm un sievietēm lauksaimniecēm ir svarīga loma meža ekosistēmu aizsardzībā; tomēr ar bažām norāda, ka dabas resursu pārvaldības procesā sievietes netiek iekļautas un viņām netiek nodrošinātas pilnvērtīgas iespējas; pauž nožēlu par mežsaimniecības izglītības trūkumu; uzskata, ka dzimumu līdztiesība mežsaimniecības izglītībā ir svarīgs mežu ilgtspējīgas apsaimniekošanas aspekts un ES rīcības plānā tas būtu jāņem vērā;

28. norāda, ka ir sākta sabiedriskā apspriešana par Kokmateriālu regulas darbības jomā iekļaujamo izstrādājumu klāstu; uzskata, ka iespēja anketā izvēlēties variantu, kas paredz regulas darbības jomas samazināšanu, nav pamatota, ņemot vērā, ka pašreizējā regulas darbības jomā zeļ un plaukst nelikumīga tirdzniecība; turklāt norāda, ka Eiropas kokapstrādes nozaru konfederācija pozitīvi vērtē Kokmateriālu regulas darbības jomas paplašināšanu, tajā iekļaujot visus koka izstrādājumus;

29. norāda — 2016. gadā pārskatot ES Kokmateriālu regulu (SWD(2016)0034), nebija iespējams izvērtēt, vai dalībvalstu noteiktās sankcijas ir efektīvas, samērīgas un atturošas, jo līdz šim piemēroto sankciju skaits ir bijis ļoti neliels; izsaka šaubas par to, ka dažas dalībvalstis sankciju noteikšanai piemēro kritēriju “valsts ekonomiskie apstākļi”, ņemot vērā šā nozieguma starptautisko aspektu un to, ka tas ir atzīts par visā pasaulē svarīgāko noziegumu pret vidi;

30. aicina Komisiju un dalībvalstis pilnībā īstenot un izpildīt ES Kokmateriālu regulu un minēto regulu attiecināt uz visiem izstrādājumiem, kuri ir gatavoti vai kurus var gatavot no koka un kuri satur vai var saturēt koku; uzsver prasību veikt atbilstīgu un efektīvu kontroli, cita starpā kontrolēt sarežģītas piegādes ķēdes un importu no ražotājvalstīm, un prasa paredzēt stingras un atturošas sankcijas visiem ekonomikas dalībniekiem, ņemot vērā, ka tas ir starptautisks noziegums, kas dod lielākos ienākumus no visiem noziegumiem pret vidi;

31. FLEGT eksporta licences pieļauj nelikumīgi iegūtas koksnes un likumīgi iegūtu kokmateriālu kombinēšanu un šāda koksne līdz ar to var tikt eksportēta uz ES kā atbilstoša ES Kokmateriālu regulas prasībām norāda, ka ir atklāts —eksporta licences pieļauj nelikumīgi iegūtas koksnes un likumīgi iegūtu kokmateriālu kombinēšanu un šāda koksne līdz ar to var tikt eksportēta uz ES kā atbilstoša ES Kokmateriālu regulas prasībām ( 12 )

32. aicina Komisiju atjaunināt ES Kokmateriālu regulas norādījumus par konfliktu zonās iegūtiem kokmateriāliem un iesaka pieņemt sīkāk izstrādātus riska mazināšanas pasākumus, lai uzlabotu regulas izpildi, cita starpā prasību nozares dalībniekiem, kas importē kokmateriālus no konfliktu skartām vai augsta riska zonām, veikt pastiprinātu pienācīgu pārbaudi, līgumos ar piegādātājiem iekļaut kukuļošanas apkarošanas noteikumus, īstenot atbilstības nodrošināšanas noteikumus korupcijas apkarošanas jomā, pārbaudīt finanšu pārskatus un veikt korupcijas novēršanas revīzijas;

Meža un zemes pārvaldība

33. atzīst ANO Eiropas Ekonomikas komisijas (ANO/EEK) un ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas ( FAO ) satvarā veikto svarīgo darbu saistībā ar ilgtspējīgu meža apsaimniekošanu pasaules mērogā, jo tam ir būtiska nozīme ilgtspējīgā tirdzniecībā ar mežsaimniecības produktiem;

34. aicina ES izveidot ciešāku sadarbību un efektīvas partnerības ar lielajām kokmateriālu patēriņa valstīm un starptautiskām ieinteresētajām personām, piemēram, ANO, jo īpaši FAO , Starptautisko mežsaimniecības pētniecības centru ( CIFOR ) un Pasaules Bankas Mežu programmu ( PROFOR ), lai efektīvāk samazinātu nelikumīgi iegūtu kokmateriālu tirdzniecību pasaules mērogā un panāktu labāku meža pārvaldību kopumā;

35. uzsver, ka sekundārie meži, kas galvenokārt atjaunojas dabiskā procesā pēc nozīmīgiem antropogēniem vai dabiskiem primāro mežu traucējumiem, līdz ar primārajiem mežiem arī nodrošina ļoti svarīgus ekosistēmu pakalpojumus un ir vietējo iedzīvotāju iztikas un kokmateriālu avots; uzskata — tā kā nelikumīga mežizstrāde apdraud arī šo mežu pastāvēšanu, ikvienā pasākumā, kas domāts meža apsaimniekošanas pārredzamības un pārskatatbildības jautājumu risināšanai, ir jāpievēršas arī sekundārajiem, ne tikai primārajiem mežiem;

36. uzsver, ka ir jāveicina līdzdalība un kopienu īstenota meža apsaimniekošana, nostiprinot pilsoniskās sabiedrības iesaisti meža apsaimniekošanas politikas un projektu plānošanā un īstenošanā, uzlabojot informētību un nodrošinot, ka no meža resursiem labumu gūst arī vietējās kopienas;

37. ar bažām norāda — tas, ka mežu teritorijā dzīvojošajām tautām nav nodrošinātas kopienas zemes lietošanas tiesības, ir būtisks šķērslis atmežošanas apkarošanai;

38. atgādina — lai nodrošinātu sociālo stabilitāti, vides ilgtspējīgu izmantošanu un atbildīgas investīcijas ilgtspējīgā attīstībā, būtiska nozīme ir zemes un mežu lietošanas atbildīgai pārvaldībai;

39. norāda, ka ir tādi kopienu mežsaimniecības / kolektīvo paražu īpašumtiesību modeļi, kas var dot dažādus ieguvumus ( 13 ) , cita starpā apmežotās platības un pieejamo ūdens resursu pieaugumu, nelikumīgas mežizstrādes samazināšanos, piemērojot skaidrus noteikumus par piekļuvi kokmateriāliem, un stabilu meža uzraudzības sistēmu; ierosina, ka šis jautājums būtu vairāk jāpēta un jāsniedz lielāks atbalsts, palīdzot izstrādāt tiesisko regulējumu kopienu mežsaimniecības jomā;

40. mudina partnervalstis atzīt un aizsargāt no meža atkarīgo vietējo kopienu un pirmiedzīvotāju tiesības, jo īpaši pirmiedzīvotāju sieviešu tiesības, uz tradicionālajām īpašumtiesībām un kontroli pār savu zemi, teritorijām un dabas resursiem, kā noteikts starptautiskajos cilvēktiesību instrumentos, piemēram, Starptautiskajā paktā par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām, UNDRIP un SDO Konvencijā Nr. 169; prasa, lai ES atbalstītu partnervalstis šajos centienos un palīdzot piemērot brīvas, iepriekšējas un apzinātas piekrišanas principu liela mēroga zemes iegādēm;

41. norāda, ka aizvien vairāk tiek ierobežota un aizskarta pilsoniskās sabiedrības un vietējo kopienu vārda brīvība saistībā ar meža pārvaldību;

42. aicina Komisiju noteikt, ka ārējo investīciju plānā ir obligāti jāievēro FAO brīvprātīgi piemērojamās pamatnostādnes par īpašumtiesību pārvaldību; uzsver — lai nodrošinātu atbilstību šīm pamatnostādnēm, ir vajadzīga efektīva neatkarīga uzraudzība un izpilde, arī pienācīgi strīdu izšķiršanas un sūdzību mehānismi; uzstājīgi pieprasa, lai projektu izstrādē, uzraudzībā un ikgadējā ziņošanā tiktu iekļauti zemes lietošanas standarti un lai tie būtu saistoši visā ES ārējā darbībā, ko finansē ar oficiālo attīstības palīdzību;

43. mudina Komisiju un dalībvalstis nekavējoties izveidot efektīvu administratīvu sūdzību izskatīšanas mehānismu cilvēktiesību pārkāpumu upuriem un personām, ko citādā veidā negatīvi ietekmējušas ar oficiālās attīstības palīdzību finansētas darbības, lai sāktu izmeklēšanu un izlīguma procesu; norāda, ka šajā mehānismā ir jāparedz standartizētas procedūras, tam ir jābūt administratīvam un attiecīgi jāpapildina tiesiskie mehānismi un ka par kontaktpunktiem varētu būt ES delegācijas;

44. prasa ES pieņemt noteikumus par to, ka ir obligāti jāatklāj tāda informācija par atmežošanu, kas sniedz pierādījumus par finanšu investīcijām, kuras ir saistītas ar apdraudējumu mežam izraisošu preču ražošanu vai apstrādi;

45. atgādina, ka Komisijai līdz 2018. gada 27. novembrim būtu jāiesniedz Parlamentam un Padomei ziņojums par to, kā darbojas Pārredzamības direktīva (Direktīva 2013/50/ES), ar ko tika ieviesta prasība atklāt informāciju par tādu biržā kotētu un lielu biržā nekotētu uzņēmumu maksājumiem valdībām, kuri nodarbojas ar kalnrūpniecību un ir iesaistīti primāro mežu (dabisko un daļēji dabisko) izciršanā; turklāt norāda, ka kopā ar šo ziņojumu būtu jāiesniedz tiesību akta priekšlikums; ņemot vērā iespējamu pārskatīšanu, aicina Komisiju apsvērt iespēju šo pienākumu attiecināt arī uz citām rūpniecības nozarēm, kas ietekmē mežus, un uz citiem meža tipiem, nevis tikai primārajiem mežiem;

46. pauž nožēlu par to, ka daudzās valstīs ir nepietiekama vietējā līdzdalība un, izstrādājot zemes izmantošanas zonējumu un piešķirot koncesijas, netiek panāktas vienošanās ar mežu teritorijā dzīvojošajām kopienām; uzskata, ka kokmateriālu likumīguma nodrošināšanas sistēmās būtu jāiekļauj procesuālas garantijas, kas dod pilnvērtīgas iespējas kopienām, ar mērķi samazināt korupcijas vai netaisnības risku zemes piešķiršanā vai nodošanā;

47. uzsver, ka datu pārredzamībai, labākai kartēšanai, neatkarīgai uzraudzībai, revīzijas instrumentiem un informācijas apmaiņai ir būtiska nozīme pārvaldības un starptautiskās sadarbības uzlabošanā un to saistību ievērošanas veicināšanā, kuras pieņemtas nolūkā pilnīgi novērst atmežošanu; prasa ES palielināt finansiālo un tehnisko atbalstu partnervalstīm šo mērķu sasniegšanai un palīdzēt tām attīstīt specializētās zināšanas, kas vajadzīgas, lai uzlabotu vietējās meža pārvaldības struktūras un pārskatatbildību;

Atbildīgas piegādes ķēdes un finansēšana

48. norāda, ka pie ES robežām būtu rūpīgāk jāpārbauda kokmateriālu un koka izstrādājumu imports, lai nodrošinātu, ka importētie produkti patiešām atbilst kritērijiem, kas vajadzīgi to ievešanai ES;

49. norāda, ka vairāk nekā puse saražoto un pasaules tirgū eksportēto preču ir nelikumīgas atmežošanas produkti; norāda — ņemot vērā lauksaimniecības preces, kas saistītas ar apdraudējumu mežam, ir aprēķināts, ka 65 % Brazīlijas un 9 % Argentīnas liellopu gaļas eksporta un 41 % Brazīlijas, 5 % Argentīnas un 30 % Paragvajas sojas eksporta, iespējams, ir saistīti ar nelikumīgu atmežošanu; turklāt atzīmē, ka ES ražotāji nozīmīgu daudzumu barības un proteīnvielu ieved no jaunattīstības valstīm ( 14 )

50. uzsver privātā sektora izšķirīgo nozīmi starptautisko meža mērķu sasniegšanā, cita starpā meža atjaunošanā; tomēr uzsver, ka ir jānodrošina, lai globālās piegādes ķēdes un finanšu plūsmas atbalstītu tikai likumīgu un ilgtspējīgu ražošanu, kas nav saistīta ar atmežošanu un neizraisa cilvēktiesību pārkāpumus;

51. atzinīgi vērtē to, ka nozīmīgi privātā sektora dalībnieki (kas ļoti bieži ir no ES) ir apņēmušies panākt, lai to piegādes ķēdes un investīcijas nebūtu saistītas ar atmežošanu; tomēr norāda, ka ES ir jāuzņemas šīs problēmas risināšana un jāpastiprina privātā sektora centieni, ar politiku un piemērotiem pasākumiem izveidojot visiem uzņēmumiem kopīgas pamatprasības un vienādojot konkurences apstākļus; uzskata, ka tādējādi tiktu stimulēta saistību uzņemšanās, radīta uzticēšanās un panākts, ka uzņēmumi izrāda lielāku atbildību par savām saistībām;

52. atgādina, ka ir jāievēro ANO Vadošie principi uzņēmējdarbībai un cilvēktiesībām; atbalsta notiekošās sarunas ar mērķi izstrādāt saistošu ANO instrumentu, ar ko tiktu reglamentētas transnacionālu sabiedrību un citu uzņēmumu darbības cilvēktiesību aspektā, un uzsver, ka ir svarīgi, lai ES aktīvi iesaistītos šajā procesā;

53. mudina sabiedrības rīkoties, lai novērstu korupciju to uzņēmējdarbības praksē, jo īpaši saistībā ar zemes lietošanas tiesību piešķiršanu, un palielināt darba standartu ārējās novērošanas sistēmas, ietverot plašākas saistības attiecībā uz atmežošanu;

54. prasa, lai ES ieviestu obligātas prasības finanšu sektoram veikt pamatīgu pienācīgu pārbaudi, novērtējot finansiālu un nefinansiālu vides, sociālo un pārvaldības risku; tāpat prasa publiskot pienācīgas pārbaudes procesu, kā minimumu paredzot, ka investoriem ir jāsagatavo ikgadēji ziņojumi;

55. prasa ES pievērsties atmežošanai pasaules mērogā, reglamentējot ES tirdzniecību ar tādām precēm, kuras ir saistītas ar apdraudējumu mežam, piemēram, soju, palmu eļļu, eikaliptu, liellopu gaļu, ādu un kakao, un šādu preču patēriņu, pamatojoties uz pieredzi, kas gūta saistībā ar FLEGT rīcības plānu, Kokmateriālu regulu, Konfliktu izrakteņu regulu, Direktīvu par nefinanšu informācijas atklāšanu, tiesību aktiem par nelegālu, nereģistrētu un neregulētu (NNN) zveju un citām ES iniciatīvām piegādes ķēžu regulēšanai;

56. uzskata, ka šajā tiesiskajā regulējumā būtu: a) jānosaka obligāti kritēriji ilgtspējīgiem un ar atmežošanu nesaistītiem produktiem; b) jānosaka obligāti pienācīgas pārbaudes pienākumi gan augšupējiem, gan lejupējiem uzņēmumiem ar apdraudējumu mežam saistītu preču piegādes ķēdēs; c) jāpanāk preču izsekojamība un pārredzamība visā piegādes ķēdē; d) jānosaka, ka dalībvalstu kompetentajām iestādēm ir jāveic izmeklēšana par ES valstspiederīgajiem un ES reģistrētiem uzņēmumiem, kas gūst labumu no nelikumīgi veiktas zemes izmantošanas maiņas ražotājvalstīs, un tie šajā saistībā jāsauc pie atbildības; e) jānodrošina atbilstība starptautiskajām cilvēktiesībām un paražu tiesību ievērošana, kā noteikts brīvprātīgi piemērojamajās pamatnostādnēs par īpašumtiesību pārvaldību, un jāgarantē visu iespējami ietekmēto kopienu brīva, iepriekšēja un apzināta piekrišana visā produkta dzīves cikla laikā;

57. aicina ES nodrošināt, ka īstenotie pasākumi un tiesiskais regulējums nerada nepamatotu slogu maziem un vidējiem ražotājiem vai netraucē to piekļuvei tirgiem un iespējai nodarboties ar starptautisko tirdzniecību;

58. tāpat prasa ES veicināt līdzīgu saistošu tiesisko regulējumu starptautiskā līmenī un iekļaut meža diplomātiju tās klimata politikā, lai mudinātu valstis, kas apstrādā un/vai importē nozīmīgus tropu kokmateriālu apjomus, piemēram, Ķīnu un Vjetnamu, pieņemt efektīvus tiesību aktus, kuros būtu aizliegts importēt nelikumīgi iegūtus kokmateriālus un pieprasīts, lai nozares dalībnieki veiktu pienācīgu pārbaudi, kas pielīdzināma ES Kokmateriālu regulas prasībām; šajā nolūkā aicina Komisiju uzlabot pārredzamību saistībā ar sarunām un pasākumiem, kas tiek veikti saskaņā ar divpusējās sadarbības mehānismu, kurš noslēgts ar Ķīnu meža tiesību aktu ieviešanas un pārvaldības jomā;

59. pauž nožēlu par Kongo Demokrātiskās Republikas (KDR) valdības izdarīto moratorija pārkāpumu, piešķirot diviem Ķīnas uzņēmumiem jaunas licences mežizstrādei KDR tropu lietusmežos; prasa saglabāt moratoriju, līdz mežizstrādes uzņēmumi, valdība un no meža atkarīgās vietējās kopienas panāks vienošanos par protokoliem, kas nodrošinātu pietiekamu vides un sabiedrības pārvaldību;

60. prasa ES, reformējot kopējo lauksaimniecības politiku (KLP), ieviest savstarpējas atbilstības kritērijus dzīvnieku barībai, lai nodrošinātu, ka valsts subsīdijas saņem tikai ilgtspējīgi un ar atmežošanu nesaistīti pārtikas produkti, samazinātu barībā izmantoto proteīnaugu un lopu importu, vienlaikus dažādojot un nostiprinot vietējo proteīnaugu ražošanu, kā arī panāktu, ka ar apdraudējumu mežam saistītu preču (piemēram, sojas un kukurūzas) imports nesaņem tiešu vai netiešu atbalstu saskaņā ar turpmāko ES pārtikas un lauksaimniecības politiku;

61. uzsver, ka jaunā KLP būs jāsaskaņo ar ES starptautiskajām saistībām, cita starpā Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam un Parīzes nolīgumu par klimata pārmaiņām;

62. prasa KLP papildu ietekmes izvērtēšanā izmantot IAM rādītājus, kā to ierosinājusi ESAO;

63. atgādina, ka Malaizija un Indonēzija ir galvenās palmu eļļas ražotājas (aptuveni 85–90 % no pasaules ražošanas apjoma) un ka aizvien lielākais pieprasījums pēc šīs preces izraisa atmežošanu, rada spiedienu uz zemes izmantošanu un būtiski ietekmē vietējās kopienas, veselību un klimata pārmaiņas; šajā sakarībā uzsver, ka ar Indonēziju un Malaiziju risinātās sarunas par tirdzniecības nolīgumiem būtu jāizmanto vietējās situācijas uzlabošanai;

64. attiecībā uz palmu eļļu atzīst pašreizējo sertifikācijas shēmu pozitīvo devumu, tomēr ar nožēlu konstatē, ka Apaļais galds par ilgtspējīgu palmu eļļu ( RSPO ), Indonēzijas ilgtspējīgā palmu eļļa ( ISPO ), Malaizijas ilgtspējīgā palmu eļļa ( MSPO ) un citas atzītas galvenās sertifikācijas shēmas nenodrošina efektīvu aizliegumu saviem dalībniekiem pārvērst lietusmežus vai kūdrājus par palmu plantācijām; tāpēc uzskata, ka šīs galvenās sertifikācijas shēmas nenodrošina siltumnīcefekta gāzu emisiju efektīvu samazināšanu plantāciju ierīkošanas un darbības laikā un tādējādi nav spējušas novērst milzīgus meža un kūdrāju ugunsgrēkus; aicina Komisiju nodrošināt, ka tiek veikta šo sertifikācijas shēmu neatkarīga revīzija un uzraudzība, lai garantētu, ka ES tirgū laistā palmu eļļa atbilst visiem nepieciešamajiem standartiem un ir ražota ilgtspējīgi; norāda, ka palmu eļļas nozares ilgtspējas jautājumu nevar atrisināt tikai ar brīvprātīgiem pasākumiem un politikas nostādnēm, bet palmu eļļas ražošanas uzņēmumiem būtu jāpiemēro arī saistoši noteikumi un obligāta sertifikācijas shēma;

65. RSPO ietver visus palmu eļļas galalietojuma veidus; turklāt uzsver, ka patērētāji ir vairāk jāinformē par neilgtspējīgas palmu eļļas ražošanas kaitīgo ietekmi uz vidi, lai galu galā panāktu palmu eļļas patēriņa būtisku samazinājumu; uzsver, ka saskaņā ar Parlamenta 2016. gada 25. oktobra rezolūciju par uzņēmumu atbildību par nopietniem cilvēktiesību pārkāpumiem trešās valstīs ( 15 ) ir jāuzlabo brīvprātīgo sertifikācijas shēmu uzticamība, izmantojot marķēšanu, lai garantētu, ka ES tirgū nonāk tikai tāda palmu eļļa, kas nav saistīta ar atmežošanu, meža degradāciju, nelikumīgu zemes sagrābšanu un citiem cilvēktiesību pārkāpumiem, un ka tādas shēmas kāietver visus palmu eļļas galalietojuma veidus; turklāt uzsver, ka patērētāji ir vairāk jāinformē par neilgtspējīgas palmu eļļas ražošanas kaitīgo ietekmi uz vidi, lai galu galā panāktu palmu eļļas patēriņa būtisku samazinājumu;

66. mudina Komisiju un visas dalībvalstis, kas to vēl nav izdarījušas, strādāt pie tā, lai visā ES tiktu īstenotas saistības līdz 2020. gadam panākt, ka tiek izmantota vienīgi sertificēta ilgtspējīgi ražota palmu eļļa, un tādēļ cita starpā parakstīt un īstenot Amsterdamas deklarāciju “Ceļā uz to, lai izbeigtu mežu izciršanu, ko izraisa lauksaimniecības preču piegādes ķēdes Eiropas valstīm”, un strādāt pie nozares saistību uzņemšanās, šajā nolūkā cita starpā parakstot un īstenojot Amsterdamas deklarāciju “Atbalsts pilnībā ilgtspējīgas palmu eļļas piegādes ķēdes izveidei līdz 2020. gadam”;

Politikas saskaņotība attīstībai

67. atgādina, ka ilgtspējīgas attīstības mērķus var sasniegt tikai tad, ja piegādes ķēdes kļūst ilgtspējīgas un tiek radīta politikas pasākumu sinerģija; pauž satraukumu par to, ka ES lielā atkarība no dzīvnieku barības importa (sojas pupiņu veidā) izraisa atmežošanu ārvalstīs; ir noraizējies par biomasas importa pieauguma ietekmi uz vidi un aizvien lielāko pieprasījumu pēc koksnes Eiropā, jo īpaši lai izpildītu ES atjaunojamo energoresursu mērķrādītājus; aicina ES ievērot LESD 208. pantā nostiprināto principu “politikas saskaņotība attīstībai”, jo tas ir būtisks aspekts ES ieguldījumā Ilgtspējīgas attīstības programmas 2030. gadam, Parīzes nolīguma un Eiropas Konsensa par attīstību īstenošanā; tādēļ prasa ES nodrošināt attīstības, tirdzniecības, lauksaimniecības, enerģētikas un klimata politikas saskaņotību;

68. aicina Komisiju racionalizēt un labāk koordinēt savus centienus nelikumīgas mežizstrādes apkarošanā dažādās ES politikas jomās, kā arī racionalizēt un labāk koordinēt šajās politikas jomās iesaistīto dienestu darbu; aicina Komisiju sarunās vienoties par kokmateriālu importa standartiem turpmākajos divpusējos vai daudzpusējos ar tirdzniecību saistītos nolīgumos, lai nemazinātu sasniegumus, kas ar FLEGT rīcības plāna palīdzību gūti sadarbībā ar kokmateriālu ražotājvalstīm;

69. atgādina, ka 80 % no visas pasaules mežu teritorijām veido tradicionālās zemes un pirmiedzīvotāju un vietējo kopienu teritorijas; ar bažām norāda, ka ANO īpašais referents jautājumos par pirmiedzīvotāju tautu tiesībām ir ziņojis, ka saņem aizvien vairāk informācijas par gadījumiem, kad klimata pārmaiņu mazināšanas projekti, jo īpaši atjaunojamo energoresursu enerģijas projekti, piemēram, biodegvielas ražošana un hidroelektrostaciju aizsprostu būvniecība, ir negatīvi ietekmējuši pirmiedzīvotāju tautu tiesības; uzsver, ka ir jānodrošina zemes lietošanas tiesības — arī paražu tiesības — vietējām mežu teritorijā dzīvojošajām kopienām; uzsver, ka rezultātnoteikti maksājumi un programma REDD+ ir iespēja uzlabot meža pārvaldību, zemes lietošanas tiesības un iztiku;

70. uzsver pirmiedzīvotāju tautu būtisko nozīmi ilgtspējīgā dabas resursu pārvaldībā un bioloģiskās daudzveidības saglabāšanā; atgādina, ka ANO Vispārējā konvencijā par klimata pārmaiņām ( UNFCCC ) ir pausts aicinājums tās dalībvalstīm cienīt pirmiedzīvotāju zināšanas un tiesības kā garantijas programmas REDD+ īstenošanai; mudina partnervalstis pieņemt pasākumus, kas ļautu efektīvi iesaistīt pirmiedzīvotājus pasākumos ar mērķi pielāgoties klimata pārmaiņām un mazināt tās;

71. aicina ES un tās dalībvalstis pastiprināt sinerģiju starp FLEGT brīvprātīgajiem partnerattiecību nolīgumiem un programmu REDD+ ;

72. pauž dziļas bažas par to, ka meži aizvien vairāk tiek plašā mērogā izmantoti rūpnieciskiem mērķiem — enerģijas ražošanai, izmantojot monokultūru, un tas paātrina bioloģiskās daudzveidības zudumu pasaulē un ekosistēmu pakalpojumu pasliktināšanos;

73. atgādina, ka ES biodegvielu politikai būtu jāsaskan ar ilgtspējīgas attīstības mērķiem un principu “politikas saskaņotība attīstībai”; vēlreiz norāda, ka ES, vēlākais, līdz 2030. gadam būtu pakāpeniski jāizbeidz visi politikas stimuli agrodegvielām;

74. pauž nožēlu par to, ka Atjaunojamo energoresursu direktīvas pašreizējā pārskatīšanā nav ieviesti kritēriji attiecībā uz sociālo ilgtspēju un citām netiešām sekām zemes izmantošanai, ņemot vērā zemes piesavināšanās risku; atgādina, ka šai direktīvai būtu jāsaskan ar starptautiskajiem zemes lietošanas tiesību standartiem, t. i., SDO Konvenciju Nr. 169 un FAO brīvprātīgi piemērojamajām pamatnostādnēm par zemes lietošanu un principiem par atbildīgām investīcijām lauksaimniecībā un pārtikas sistēmās; tāpat uzsver, ka ir jāievieš stingrāki meža biomasas kritēriji, lai nepieļautu, ka bioenerģijas veicināšana izraisa atmežošanu ārvalstis;

75. norāda — ir nepārprotami pierādīts, ka tropu mežu pārveide lauksaimniecības, plantāciju un citu zemes izmantošanas veidu platībās izraisa būtisku sugu — jo īpaši meža speciālistsugu — zaudējumu; uzsver, ka ir jāatjauno dabiski, bioloģiski daudzveidīgi meži kā līdzeklis klimata pārmaiņu apkarošanai un bioloģiskās daudzveidības aizsardzībai saskaņā ar Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam, jo īpaši tās 15. mērķi; uzskata, ka meža atjaunošanas programmās vajadzētu atzīt vietējās paražu tiesības uz zemi, tām vajadzētu būt iekļaujošām un pielāgotām vietējiem apstākļiem un veicināt dabā balstītus risinājumus, piemēram, meža ainavas atjaunošanu ar mērķi līdzsvarot zemes izmantošanas veidus, cita starpā aizsargājamās teritorijas, agromežsaimniecību, lauksaimniecības sistēmas, nelielas plantācijas un cilvēka apmetnes; aicina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt, ka ES patēriņa ietekme uz atmežošanu ārvalstīs tiek skatīta, ņemot vērā mērķus, kas noteikti ES bioloģiskās daudzveidības stratēģijā laikposmam līdz 2020. gadam;

76. aicina ES atbalstīt ar mežiem bagāto jaunattīstības valstu iniciatīvas, kuru mērķis ir kompensēt tādas lauksaimniecības prakses un kalnrūpniecības darbību neiegrožotu izplešanos, kuras negatīvi ietekmē mežu apsaimniekošanu un pirmiedzīvotāju iztiku un kultūras integritāti un atstāj postošas sekas uz sociālo stabilitāti un lauksaimnieku uztursuverenitāti;

77. vēlreiz norāda, ka ilgtspējīgas kokmateriālu vērtības ķēdes — kokmateriāli tiek iegūti no ilgtspējīgi apsaimniekotiem mežiem, cita starpā ilgtspējīgiem meža stādījumiem un ģimeņu vadītiem mežsaimniecības uzņēmumiem, — var sniegt būtisku ieguldījumu ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanā un klimata pārmaiņu jomā pieņemto saistību izpildē; uzstāj, ka situācijā, kad meža degradācija vai traucējumi ir cēlonis 68,9 % kopējo oglekļa zaudējumu tropu ekosistēmās ( 16 ) , lauksaimniecības paplašināšanai, rūpnieciskai mežizstrādei, kalnrūpniecībai, resursu ieguvei vai infrastruktūras izvēršanai neskartās meža ainavās nebūtu jāizmanto nekāds publiskais finansējums, kas ņemts no klimatam un attīstībai paredzētiem līdzekļiem, un uz publisko finansējumu kopumā būtu jāattiecina stingri ilgtspējas kritēriji; turklāt aicina ES un tās dalībvalstis šajā sakarībā saskaņot līdzekļu devēju politiku ( 17 )

78. uzskata, ka centieniem apturēt atmežošanu ir jāietver palīdzība un atbalsts pastāvošās aramzemes izmantošanai visefektīvākajā veidā, līdztekus īstenojot viedo ciematu pieeju; atzīst, ka agroekoloģiskajai praksei piemīt liels potenciāls maksimāli izmantot ekosistēmas funkcijas un palielināt ekosistēmas noturību, izmantojot jauktus un sevišķi daudzveidīgus stādījumus un agromežsaimniecības un permakultūras paņēmienus, kas ir svarīgi arī tādām kultūrām kā eļļas palmas, kakao vai kaučuka koki, un šāda prakse arī sniedz papildu ieguvumus sociālo rezultātu, produkcijas dažādošanas un ražīguma ziņā, nepārvēršot vēl vairāk meža platības aramzemē;

Ar mežu saistītā noziedzība

79. atgādina, ka saskaņā ar UNEP un Interpola datiem nelikumīga mežizstrāde un kokmateriālu tirdzniecība ir viena no piecām vissvarīgākajām ar vidi saistītas noziedzības jomām, aizvien vairāk pieaugot transnacionālu organizētās noziedzības grupu nozīmei;

80. uzsver — lai apkarotu nelikumīgu starptautisko tirdzniecību, ir jārīkojas saskaņoti un iekļaujoši, lai apturētu meža iznīcināšanu, atmežošanu un nelikumīgu mežizstrādi un apkarotu krāpšanu, iznīcināšanu un pieprasījumu pēc meža precēm un savvaļas augiem un dzīvniekiem;

81. uzsver, ka noziegumi pret mežu, sākot no neregulētas vai nelikumīgas kokogļu dedzināšanas un beidzot ar uzņēmumu izdarītajiem plaša mēroga noziegumiem saistībā ar kokmateriāliem, papīru un celulozi, būtiski ietekmē kopējās klimata emisijas, ūdens rezerves, pārtuksnešošanos un nokrišņu režīmu;

82. ar bažām norāda, ka saskaņā ar UNEP un Interpola datiem daudzās valstīs nav atbilstīgu tiesību aktu noziegumu pret vidi sodīšanai, cita starpā tādēļ, ka trūkst specializētu zināšanu un personāla, ir mazas sodanaudas vai nav kriminālsodu, un tas traucē efektīvi apkarot šos noziegumus;

83. uzsver, ka ir svarīgi piemērot patiesi atturošas un efektīvas sankcijas ražotājvalstīs, lai apkarotu nelikumīgu mežizstrādi un kokmateriālu tirdzniecību;

84. aicina Komisiju paplašināt darbības jomu Direktīvai 2008/99/EK par vides krimināltiesisko aizsardzību ( 18 ) , tajā iekļaujot nelikumīgu mežizstrādi;

85. mudina ES sniegt palīdzību atmežošanas un nelikumīgu darbību uzraudzības pastiprināšanai;

86. uzsver, ka ir jānovērš noziegumu pret vidi pamatcēloņi, piemēram, nabadzība, korupcija un slikta pārvaldība, izmantojot integrētu un vispusīgu pieeju, mudinot uz finansiālu sadarbību pārrobežu mērogā un izmantojot visus attiecīgos instrumentus starptautiskas organizētās noziedzības apkarošanai, cita starpā izņemot un konfiscējot noziedzīgi iegūtus līdzekļus un vēršoties pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju;

87. uzsver, ka ir jānostiprina valstu tiesiskais regulējums, jāatbalsta valstu tiesībaizsardzības tīklu izveide un jāuzlabo pārredzamas un atbildīgas meža apsaimniekošanas veicināšanai svarīgo starptautisko tiesību īstenošana un izpilde, cita starpā ar paraugprakses apmaiņu, stingriem informācijas atklāšanas noteikumiem, stingriem ietekmes uz ilgtspēju novērtējumiem un uzraudzības un ziņošanas sistēmām, ņemot vērā vajadzību aizsargāt mežsargus; pieprasa pastiprināt starpnozaru sadarbību un sadarbību starp aģentūrām valsts un starptautiskā līmenī, jo īpaši ar Interpolu un ANO Narkotiku un noziedzības novēršanas biroju ( UNODC ), arī apmaiņu ar izlūkdatiem un tiesu iestāžu sadarbību, un Starptautiskās Krimināltiesas jurisdikcijas jomas paplašināšanu, aptverot noziegumus pret vidi;

88. atgādina, ka plašāka piekļuve muitas datiem par importu, kas tiek ievests ES, palielinātu globālās vērtību ķēdes pārredzamību un pārskatatbildību; aicina Komisiju paplašināt prasības par muitas datiem un kā obligātus muitas datu elementus iekļaut eksportētāju un ražotāju, tādā veidā uzlabojot globālo vērtības ķēžu pārredzamību un izsekojamību;

Tirdzniecības jautājumi

89. uzsver, ka Savienības tirdzniecības sarunām ir jāatbilst Savienības saistībām rīkoties, lai samazinātu atmežošanu un meža degradāciju un palielinātu meža oglekļa uzkrājumus jaunattīstības valstīs;

90. uzsver, ka ir jāpaplašina un jāpastiprina pasākumi ES divpusējo un daudzpusējo brīvās tirdzniecības un investīciju nolīgumu (BTN) ietekmes uz vidi un cilvēktiesībām novēršanai, uzraudzībai un pārbaudei, cita starpā izmantojot pārbaudāmus rādītājus un neatkarīgas kopienas līmeņa uzraudzības un ziņošanas iniciatīvas;

91. mudina ES tirdzniecības un ilgtspējīgas attīstības sadaļās vienmēr iekļaut saistošus un izpildāmus nosacījumus, kas paredzēti, lai apturētu nelikumīgu mežizstrādi, atmežošanu, meža degradāciju, zemes piesavināšanos un citus cilvēktiesību pārkāpumus, uz kuriem attiecas atbilstīgi un efektīvi strīdu izšķiršanas mehānismu, un līdz ar dažādām izpildes panākšanas metodēm apsvērt arī uz sankcijām balstītu mehānismu un noteikumus tiesību uz īpašumu, iepriekšējas apspriešanās un apzinātas piekrišanas nodrošināšanai; aicina Komisiju, izmantojot pārskatīšanas klauzulu, iekļaut šādus nosacījumus jau noslēgtajos BTN, jo īpaši apņemšanos efektīvi īstenot Parīzes nolīgumu par klimata pārmaiņām; uzsver, ka ir svarīgi uzraudzīt šos nosacījumus un ka ir nekavējoties jāsāk valdības konsultāciju procedūras, ja tirdzniecības partneri šos noteikumus neievēro, un jāsāk piemērot spēkā esošie izpildes mehānismi, piemēram, tirdzniecības un ilgtspējīgas attīstības sadaļās paredzētie strīdu izšķiršanas mehānismi;

92. aicina Komisiju iekļaut vērienīgus un konkrēti uz mežu attiecināmus noteikumus visos ES tirdzniecības un investīciju nolīgumos; uzsver, ka šiem noteikumiem vajadzētu būt saistošiem un izpildāmiem, izmantojot efektīvus uzraudzības un sankciju mehānismus, kas ļauj atsevišķām personām un kopienām meklēt tiesisko aizsardzību ES vai ārpus tās;

93. uzsver, ka ES tirdzniecības politikā būtu jāpievēršas ar nelikumīgu mežizstrādi saistītajai korupcijai; mudina Komisiju brīvās tirdzniecības nolīgumos iekļaut ar nelikumīgu mežizstrādi saistītas korupcijas apkarošanas noteikumus, kas ir izpildāmi un ir efektīvi un pilnībā jāīsteno;

94. mudina Komisiju BTN izpildāmo korupcijas apkarošanas noteikumu darbības jomā iekļaut nelikumīgu mežsaimniecības praksi, piemēram, pārmērīgi zemas koksnes cenas noteikšanu koncesijās, aizsargājamu koku izciršanu, ko veic komercsabiedrības, meža produktu kontrabandu pāri robežām, nelikumīgu mežizstrādi un meža izejmateriālu apstrādi bez licences;

95. norāda, ka Vispārējo preferenču sistēmas (VPS) regulas darbības joma saistībā ar mežsaimniecības resursu aizsardzību un pārskatatbildīgu apsaimniekošanu joprojām ir ierobežota; aicina Komisiju nodrošināt, ka ar mežu saistītās konvencijas, uz kurām attiecas VPS un VPS+, tiek pienācīgi uzraudzītas, arī iesaistot pilsoniskās sabiedrības organizācijas, lai garantētu mežu aizsardzību partnervalstīs, cita starpā apsverot iespēju izveidot sūdzību izskatīšanas mehānismu, lai nodrošinātu, ka tiek pienācīgi ņemtas vērā ieinteresēto pušu sūdzības; uzsver, ka šajā mehānismā ir īpaši jāņem vērā pirmiedzīvotāju un no meža atkarīgo kopienu tiesības, kā arī attiecīgā gadījumā tiesības, kas paredzētas SDO Konvencijā C169 par pirmiedzīvotāju un cilšu tautām;

96. atgādina, ka ir svarīgi nodrošināt atbilstīgas iespējas vērsties tiesu iestādēs, tiesiskās aizsardzības līdzekļus un trauksmes cēlēju efektīvu aizsardzību dabas resursu eksportētājvalstīs, lai nodrošinātu tiesību aktu vai iniciatīvu efektivitāti;

o

o o

97. uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju nosūtīt Padomei un Komisijai.

(1) OV L 295, 12.11.2010., 23. lpp.

(2) Pieņemtie teksti, P8_TA(2017)0098.

(3) OV C 215, 19.6.2018., 125. lpp.

(4) Pieņemtie teksti, P8_TA(2017)0330.

(5) Nellemann, C. (galv. red.); Henriksen, R., Kreilhuber, A., Stewart, D., Kotsovou, M., Raxter, P., Mrema, E. un Barrat, S. (red.), The Rise of Environmental Crime – A Growing Threat to Natural Resources, Peace, Development And Security, A UNEP-INTERPOL Rapid Response Assessment, ANO Vides programma un RHIPTO Rapid Response, Norwegian Center for Global Analyses, www.rhipto.org., 2016.

(6) Goodman, R.C. un Herold, M., Why Maintaining Tropical Forests is Essential and Urgent for Maintaining a Stable Climate, Darba dokuments Nr. 385, Centre for Global Development, Vašingtona, 2014; McKinsey & Company, Pathways to a Low-Carbon Economy, 2009; McKinsey & Company, Pathways to a Low-Carbon Economy: Version 2 of the Global Greenhouse Gas Abatement Cost Curve, 2013.

(7) Baccini, A. un citi, “Tropical forests are a net carbon source based on aboveground measurements of gain and loss”, Science, 358. sējums, 6360. izdevums, 2017, 230–234. lpp.

(8) Sk. https://www.iucn.org/theme/forests/our-work/forest-landscape-restoration/bonn-challenge.

(9) Nellemann, C. (galv. red.); Henriksen, R., Kreilhuber, A., Stewart, D., Kotsovou, M., Raxter, P., Mrema, E. un Barrat, S. (red.), The Rise of Environmental Crime – A Growing Threat to Natural Resources, Peace, Development And Security, A UNEP-INTERPOL Rapid Response Assessment, ANO Vides programma un RHIPTO Rapid Response, Norwegian Center for Global Analyses, www.rhipto.org., 2016.

(10) OV C 215, 19.6.2018., 125. lpp.

(11) http://ec.europa.eu/environment/forests/pdf/feasibility_study_deforestation_kh0418199enn_main_report.pdf.

(12) Vides izmeklēšanas aģentūras (EIA) un Indonēzijas Meža uzraudzības tīkla (Jaringan Pemantau Independen Kehutanan) 2014. gada ziņojumā “Permitting Crime” konstatēts, ka daži TLAS licenci saņēmušie uzņēmumi ir iesaistīti nelikumīgi iegūtu kokmateriālu legalizācijā, kombinējot nelikumīgi iegūtu koksni ar likumīgi iegūtiem kokmateriāliem. Patlaban šie kokmateriāli var tikt eksportēti uz ES kā FLEGT licencēti kokmateriāli. Pieejams: http://www.wri.org/blog/2018/01/indonesia-has-carrot-end-illegal-logging-now-it-needs-stick; pirmavots: https://eia-international.org/wp-content/uploads/Permitting-Crime.pdf.

(13) ClientEarth pētījums par Nepālu, pieejams vietnē https://www.clientearth.org/what-can-we-learn-from-community-forests-in-nepal/.

(14) “Forest Trends Report Series: Consumer Goods and Deforestation: An Analysis of the Extent and Nature of Illegality in Forest Conversion for Agriculture and Timber Plantations”, 2014.

(15) OV C 215, 19.6.2018., 125. lpp.

(16) Baccini, A. un citi, “Tropical forests are a net carbon source based on aboveground measurements of gain and loss”, Science, 358. sējums, 6360. izdevums, 2017, 230.–234. lpp., http://science.sciencemag.org/content/early/2017/09/27/science.aam5962.

(17) Baccini, A. un citi., turpat.

(18) OV L 328, 6.12.2008., 28. lpp.