KOMISIJAS PAZIŅOJUMS

Covid-19

Norādes par to, kā īstenot pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES, par tranzīta kārtības atvieglināšanu ES pilsoņu repatriācijai un par ietekmi uz vīzu politiku

(2020/C 102 I/02)

Koronavīruss ir izplatījies visā pasaulē, un tā rezultātā ir veikti dažādi pasākumi, lai ierobežotu inficēšanās tempu. ES valstu vai to valdību vadītāji 2020. gada 10. martā uzsvēra, ka ir vajadzīga kopīga Eiropas pieeja un cieša koordinācija ar Eiropas Komisiju. Konkrēti – veselības ministri un iekšlietu ministri tika aicināti apspriesties katru dienu, lai nodrošinātu pienācīgu koordināciju un censtos izstrādāt kopējas Eiropas mēroga norādes (1).

Globālā apdraudējuma, ar ko mēs šodien saskaramies, mērogs apliecina, ka ir obligāti vajadzīga koordinācija ES līmenī, lai maksimāli vairotu valstu līmenī veikto pasākumu potenciālo ietekmi.

Šajā sakarā Komisija 2020. gada 16. martā pieņēma paziņojumu Eiropas Parlamentam, Eiropadomei un Padomei (2) , kurā tā aicināja piemērot pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz Eiropas Savienību, ņemot vērā Covid-19 (“paziņojums”). Tā mērķis ir nodrošināt, ka pie ES ārējām robežām veiktie pasākumi ir konsekventi un atbilstīgi.

Minētais paziņojums papildina Komisijas vadlīnijas par robežu pārvaldības pasākumiem veselības aizsardzībai un preču un pamatpakalpojumu pieejamības nodrošināšanai (3) (“vadlīnijas”), kuru mērķis ir aizsargāt iedzīvotāju veselību, nodrošināt pienācīgu attieksmi pret cilvēkiem, kas ceļo svarīgu iemeslu dēļ, un saglabāt pirmās nepieciešamības preču un pamatpakalpojumu pieejamību Eiropas Savienībā.

Paziņojumā tika uzsvērts, ka ES ārējām robežām būtu jādarbojas kā drošības perimetram un ka dalībvalstīm un Šengenas asociētajām valstīm būtu jāierobežo visi nebūtiskie ceļojumi no trešām valstīm uz ES+ zonu. Vadlīnijās tika skaidri norādīts, ka dalībvalstīm ir atļauts atteikt ieceļošanu pie ārējām robežām “tiem trešo valstu piederīgajiem, kuri nav šo dalībvalstu pastāvīgie iedzīvotāji, kuriem ir attiecīgie simptomi vai kuri bijuši īpaši pakļauti inficēšanās riskam un uzskatāmi par tādiem, kas apdraud sabiedrības veselību” (4).

ES valstu vai to valdību vadītāji 2020. gada 17. martā pauda atbalstu aicinājumam nostiprināt ārējās robežas un, pamatojoties uz Komisijas ierosināto pieeju, uz 30 dienām koordinēti piemērot pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES. Valstu vai to valdību vadītāji arī apstiprināja pamatnostādnes par robežu pārvaldību (5).

Pamatojoties uz valstu līmeņa pasākumiem, kas pieņemti, lai nodrošinātu šādu koordinētu rīcību pie ES ārējām robežām, robežsargiem – saskaņā ar Komisijas paziņojumu – būtu jāatsaka ieceļošana visiem tiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kuru ceļojumi pašreizējos apstākļos nav uzskatāmi par būtiskiem.

Lai palīdzētu īstenot šo rīcību pie ārējām robežām, Eiropas Komisija ir sagatavojusi šīs norādes (“Norādes”), uzklausot Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras (Frontex) viedokli un saņemot atbalstu no Eiropas Slimību profilakses un kontroles centra (ECDC) un Eiropola.

Norādēs arī ņemts vērā Eiropadomes locekļu 2020. gada 26. marta kopīgais paziņojums, kurā tika uzsvērta nepieciešamība pastiprināt centienus, lai nodrošinātu, ka ES pilsoņiem, kas iestrēguši trešās valstīs un vēlas atgriezties mājās, ir iespēja to darīt.

Norādēs ir sniegti padomi un praktiskas instrukcijas, lai īstenotu pasākumus, kurus dalībvalstis (6) un Šengenas asociētās valstis ir pieņēmušas saskaņā ar paziņojumu.

Norādēs jo īpaši ir sniegti norādījumi attiecībā uz šādiem aspektiem:

— tāda pagaidu ceļošanas ierobežojuma ieviešana, kuru piemēro visiem nebūtiskajiem ceļojumiem no trešām valstīm uz ES+ zonu,

— tranzīta kārtības atvieglināšana to ES pilsoņu un viņu ģimenes locekļu repatriācijai, kuri ir iestrēguši trešās valstīs,

— minimālais pakalpojumu apjoms, kas konsulātos tiek nodrošināts vīzas pieteikumu apstrādei, un

— rīcība gadījumos, kad atļautā uzturēšanās termiņa pārsniegšanu izraisījuši ceļošanas ierobežojumi, tostarp attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuriem piemēro bezvīzu režīmu.

1. Tāda pagaidu ceļošanas ierobežojuma ieviešana, kuru piemēro visiem nebūtiskajiem ceļojumiem no trešām valstīm uz ES+ zonu (7)

a) Vispārīgi

Saskaņā ar Šengenas Robežu kodeksu (8) un valstu tiesību aktiem, kas pieņemti, lai nodrošinātu koordinētu rīcību Covid-19 apkarošanai, ir iespējams atteikt ieceļošanu tiem trešo valstu piederīgajiem, kuri nav attiecīgo dalībvalstu pastāvīgie iedzīvotāji, kuriem ir attiecīgie simptomi vai kuri bijuši īpaši pakļauti inficēšanās riskam un uzskatāmi par sabiedrības veselības apdraudējumu:

— Šengenas Robežu kodeksa 2. panta 21. punktā “sabiedrības veselības apdraudējums” ir definēts kā slimība, kas potenciāli var izvērsties epidēmijā, kā noteikts Pasaules Veselības organizācijas starptautiskajos veselības aizsardzības noteikumos, kā arī citas infekcijas slimības vai lipīgas parazītu slimības, ja uz tām attiecas aizsardzības noteikumi, kuri attiecas uz dalībvalstu valstspiederīgajiem.

— Šengenas Robežu kodeksa 6. panta 1. punktā ir noteikti trešo valstu valstspiederīgo ieceļošanas nosacījumi, tostarp nosacījums, ka viņi inter alia nedrīkst radīt apdraudējumu sabiedrības veselībai (6. panta 1. punkta e) apakšpunkts).

— Šengenas Robežu kodeksa 14. pantā ir paredzēts, ka trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri neatbilst 6. panta 1. punktā izklāstītiem ieceļošanas nosacījumiem un nepieder pie 6. panta 5. punktā minētajām personu kategorijām, atsaka ieceļošanu (9).

Jebkuram lēmumam par ieceļošanas atteikumu jābūt samērīgam un nediskriminējošam, un tas jāīsteno tā, lai pilnībā ievērotu attiecīgo personu cilvēka cieņu. Pasākumu uzskata par samērīgu, ja tas veikts pēc apspriešanās ar veselības aizsardzības iestādēm un ja šīs iestādes to uzskata par piemērotu un tādu, kas veicams, lai sasniegtu sabiedrības veselības aizsardzības mērķi (10).

Praktiskie norādījumi Šengenas Robežu kodeksa V pielikuma B daļā minētajā ieceļošanas atteikuma veidlapā “I” iemesls ir norādīts kā sabiedrības veselības jautājums. Katrai dalībvalstij būtu jānorāda atsauces uz saviem tiesību aktiem, kuri attiecas uz ieceļošanas atteikumu, atsaucoties uz Šengenas Robežu kodeksa 6. panta 1. punktu un 2. panta 21. punktu. Ja trešo valstu valstspiederīgajiem, kas ceļo ar derīgu Šengenas vīzu (Šengenas Robežu kodeksa 6. pants), ieceļošana tiek atteikta, pamatojoties tikai uz ceļošanas ierobežojumiem, kuru pamatā ir sabiedrības veselības apdraudējums (valsts pasākumi, ar kuriem tiek atzīta sabiedrības veselības ārkārtas situācija), būtu jāveic šādi pasākumi. — Attiecīgo simptomu interpretēšana ir ļoti svarīga, jo COVID-19 gadījumā slimības sākumā var novērot vairākus vieglus elpošanas traucējumu simptomus. Attiecībā uz cilvēkiem, kuri “... īpaši pakļauti inficēšanās riskam...” ECDC tehniskajā ziņojumā būtu jāņem vērā klasifikācija “augsta riska kontaktpersona”; — Uz robežas būtu jāaizpilda ieceļošanas atteikuma standartveidlapa (Šengenas Robežu kodeksa V pielikuma B daļa), norādot “I” atteikuma iemeslu (uzskatāms par sabiedrības veselības apdraudējumu. Būtu skaidri jānorāda atsauce uz valsts pasākumu, kas pieņemts, lai nodrošinātu saskaņotu rīcību un noteiktu pagaidu ierobežojumu tvērumu nebūtiskiem ceļojumiem. — Robežsargs atteikuma iemeslu norāda veidlapas iedaļā “Piezīmes”. — Robežsargs, kas veic robežpārbaudes, pasē iespiež ieceļošanas spiedogu, ko ar neizdzēšamu melnu tinti pārsvītro krustiski, tam pretī labajā pusē, arī ar neizdzēšamu tinti, ieraksta burtu “I”. Derīgu vīzu neapzīmogo ar spiedogu “ATCELTA” vai “ANULĒTA”, pamatojoties tikai uz ieceļošanas atteikumu, kura pamatā ir iemesls “I”. — Lai labāk izsekotu atteikumus, kas saistīti ar nebūtiskas ceļošanas ierobežojumiem sabiedrības veselības apdraudējuma dēļ, tie būtu jāreģistrē valsts robežpārbaudes sistēmās, ja vien pastāv iespēja tajās iekļaut papildu informāciju ierakstā par pārbaudīto pasažieri. — Ceļotājs būtu jānodrošina ar informatīvu brošūru par COVID-19; ECDC vietnē pieejamās infografikas vai buklets. — Par veseliem ceļotājiem nav nepieciešams sniegt papildu veselības paziņojumu kaimiņos esošās trešās valsts iestādēm, uz kuru ceļotājs tiek nosūtīts atpakaļ no ES ārējās sauszemes robežšķērsošanas vietas (autoceļu vai dzelzceļa satiksmes) vai no ES ārējās jūras robežšķērsošanas vietas (piemēram, ostām, kas apstiprinātas regulārai prāmju satiksmei, vai citām ostām, kurās piestāj kruīza kuģi vai atsevišķi jūrnieki vai zvejas kuģi).

b) To ceļotāju kategorijas, kuriem ir atļauts šķērsot ārējās robežas ieceļojot:

(1) ES pilsoņi / Šengenas asociēto valstu valstspiederīgie un viņu ģimenes locekļi neatkarīgi no viņu valstspiederības, trešo valstu valstspiederīgie, kuriem ir uzturēšanās atļauja, un viņu apgādājamie

Paziņojumā noteikts, ka pagaidu ceļošanas ierobežojumi nav jāattiecina uz visiem ES dalībvalstu un Šengenas asociēto valstu pilsoņiem, lai viņi varētu atgriezties savās mājās. Šis izņēmums jāpiemēro:

— visiem ES pilsoņiem (11) un Šengenas asociēto valstu pilsoņiem un viņu ģimenes locekļiem neatkarīgi no viņu valstspiederības;

— trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri ir pastāvīgie iedzīvotāji saskaņā ar Ilgtermiņa uzturēšanās direktīvu (12), un personām, kurām ir tiesības uzturēties saskaņā ar citām ES direktīvām vai valsts tiesību aktiem vai kurām ir attiecīgās valsts ilgtermiņa vīzas.

Sanmarīno, Andoras, Monako un Vatikāna/Svētā Krēsla valstspiederīgie būtu jāpielīdzina dalībvalstu valstspiederīgajiem, lai piemērotu paziņojumā izklāstīto ierobežojumu attiecībā uz nebūtiskiem ceļojumiem tādā nozīmē, ka ES dalībvalstīm būtu jāatļauj ieceļot minēto valstu valstspiederīgajiem un tajās dzīvojošiem trešo valstu valstspiederīgajiem, lai viņi varētu atgriezties mājās.

Visas personas (gan ES / Šengenas asociēto valstu, gan trešo valstu valstspiederīgie), kas šķērso ārējās robežas, lai ieceļotu Šengenas zonā, tiek sistemātiski pārbaudītas robežšķērsošanas vietās. Robežpārbaudes var ietvert veselības pārbaudes, kā tas noteikts pamatnostādņu (13) III iedaļā.

Dalībvalstīm vienmēr jāuzņem savi pilsoņi un ES pilsoņi vai trešo valstu valstspiederīgie, kas likumīgi dzīvo to teritorijā. Tomēr dalībvalstis var veikt attiecīgus pasākumus, piemēram, pieprasīt, lai ārvalstnieki, kas ieceļo to teritorijā no reģiona, kurā ir izplatījies COVID-19, veiktu pašizolācijas vai tamlīdzīgus pasākumus, ar nosacījumu, ka šīs dalībvalstis piemēro tādas pašas prasības saviem valstspiederīgajiem.

(2) Citi trešo valstu valstspiederīgie, kuriem var atļaut ieceļot ES, neraugoties uz ES ārējās robežas slēgšanu

Pagaidu ierobežojumi nebūtiskiem ceļojumiem nebūtu jāpiemēro attiecībā uz personām, kuras veic būtiskas funkcijas vai kurām ir būtiskas vajadzības, tostarp:

— veselības aprūpes speciālistiem, pētniekiem veselības jomā un veco ļaužu aprūpes speciālistiem;

— pārrobežu darba ņēmējiem;

— sezonālajiem darba ņēmējiem lauksaimniecībā;

— transporta nozares darbiniekiem;

— diplomātiem, starptautisku organizāciju personālam, militārajam personālam, humānās palīdzības sniedzējiem un civilās aizsardzības personālam, kas pilda savus pienākumus;

— tranzīta pasažieriem (14);

— pasažieriem, kas ceļo obligātu ģimenes iemeslu dēļ;

— personām, kurām vajadzīga starptautiska aizsardzība vai kuras ceļo citu humānu iemeslu dēļ, ievērojot neizraidīšanas principu.

Būtu jāveic koordinētas un pastiprinātas veselības pārbaudes personām, kam atļauts ieceļot ES+ zonā.

Praktiskie norādījumi Veicot robežpārbaudes attiecībā uz ceļotājiem, kuriem ieceļojot ir atļauts šķērsot ārējās robežas, valstu iestādes stingri īsteno Šengenas Robežu kodeksu. Jo īpaši tās pārbauda, vai pases, personas apliecības, uzturēšanās atļaujas vai citi apliecinošie dokumenti ir autentiski. Valstu iestādes veic sistemātiskas pārbaudes Šengenas Informācijas sistēmā (SIS), jo šādi pasākumi sargā Šengenas zonu pret iespējamiem terorisma draudiem vai pārrobežu noziedzību. Trešo valstu valstspiederīgo pasēs iespiež spiedogu. Ceļotāju veselības pārbaude (skrīnings) saistībā ar COVID-19 ietver termiskās skenēšanas un/vai simptomu skrīninga pasākumu izmantošanu. Ir jāpiemēro valstu lēmumi par ieceļošanas procedūru. Piemēram, vairākas valstis ir nolēmušas visiem, kas ieceļo savā valstī (arī savus pilsoņus), noteikt 14 dienas ilgu karantīnu. Dalībvalstis un Šengenas asociētās valstis var ierobežot to robežšķērsošanas vietu skaitu, kuras joprojām ir atvērtas to kategoriju ceļotājiem, kuriem joprojām ir atļauts ieceļot Šengenas zonā. Šis pasākums var palīdzēt nodrošināt to, ka pilnībā tiek ievēroti saistībā ar COVID-19 ieviestie sabiedrības veselības aizsardzības pasākumi un tiek īstenota pastiprināta un mērķtiecīga kontrole pie ārējām robežām. Tas varētu palīdzēt dalībvalstīm koncentrēt darbiniekus konkrētās robežšķērsošanas vietās, kuras būtu pienācīgi aprīkotas, lai pilnībā tiktu ievērots Šengenas Robežu kodekss un konkrēti sanitārie pasākumi. Dalībvalstis un Šengenas asociētās valstis tiek aicinātas līdz 2020. gada 1. aprīlim paziņot Komisijai šo robežšķērsošanas vietu sarakstu.

(3) Drošības jautājumi

Vajadzības gadījumā Eiropols ir gatavs aicināt izvietot papildu pieaicinātās amatpersonas no dalībvalstīm, lai tiktu veiktas sekundārās drošības pārbaudes attiecīgajās datubāzēs (t. i., Eiropola informācijas sistēmā, Šengenas Informācijas sistēmā, Interpolā).

Pēc konkrētas dalībvalsts lūguma var pastiprināt arī policijas pārrobežu sadarbību divpusējā/reģionālā līmenī, ja tas būtu nepieciešams, lai apkarotu vai novērstu noziedzīgus nodarījumus. Prīmes lēmuma 18. pants nodrošina juridisko pamatu pārrobežu sadarbībai masu pulcēšanās un līdzīgos lielos pasākumos, katastrofu un smagos nelaimes gadījumos, mēģinot novērst noziedzīgus nodarījumus un uzturot sabiedrisko kārtību un drošību. Pamatojoties uz to, pēc tās dalībvalsts lūguma, kurā radusies attiecīgā situācija, var nosūtīt amatpersonas, speciālistus un konsultantus un piegādāt ekipējumu. Eiropols varētu sekmēt šāda atbalsta sniegšanu. Eiropols var arī sniegt pastiprinātu palīdzību dalībvalstīm cīņā ar terorismu, organizēto noziedzību un citiem smagiem noziedzīgiem nodarījumiem, kas rada apdraudējumu sabiedriskajai kārtībai un drošībai.

Praktiskie norādījumi Dalībvalstīm tiek atgādināts par nepieciešamību informācijas apmaiņas nolūkā pie ārējām robežām piešķirt piekļuvi informācijas sistēmām vai kopīgām sistēmām un par nepieciešamību izmantot: Šengenas Informācijas sistēmu (SIS II); Vīzu informācijas sistēmu; Eurodac. Turklāt būtu jāpārbauda ieraksti citās ES sistēmās, kas nav ES sistēmas, piemēram, Interpola pazaudēto un nozagto ceļošanas dokumentu datubāzē. Attiecībā uz sekundārām drošības kontrolēm augsta riska grupās dalībvalstīm būtu jāturpina sadarbība un informācijas apmaiņa, lai nodrošinātu Eiropola, SIS un Interpola datu optimālu izmantošanu. Būtu jāveicina Eiropola un Frontex sniegto riska rādītāju sistemātiskāka izmantošana, lai noteiktu augsta riska subjektus. Būtu jāīsteno konsekventa trīs līmeņu informācijas apmaiņa, jo īpaši attiecībā uz ārvalstu kaujiniekiem teroristiem, jo ierakstu pārbaude SIS II neaptver visu zināmo aizdomās turēto personu loku, kuru izcelsme ir ārpus ES. Tādēļ ir vajadzīga sistemātiska pārbaude Eiropola datubāzēs, lai robežkontroli attiecinātu arī uz personām, par kurām nav brīdinājumu SIS II. Lai uzlabotu drošības kontroli, dalībvalstis var lūgt Eiropola atbalstu saistībā ar datu apmaiņas, datu ieguves un datu analīzes spējām, tostarp Eiropola informācijas sistēmu, datu pārvaldības spējām, kā arī citām spējām un kriminālistikas rīkiem.

c) To personu izceļošanas pārbaudes, kuras vēlas izceļot no ES

Robežsardzes iestādēm, veicot izceļošanas pārbaudes, būtu jāpiemēro šīs vadlīnijas.

— Sniegt informāciju pasažieriem par saistībā ar COVID-19 noteiktiem pagaidu ierobežojumiem nebūtiskiem ceļojumiem uz ES. Par gadījumiem, kas raisa bažas saistībā ar COVID-19, būtu nekavējoties jāziņo attiecīgiem veselības aizsardzības dienestiem.

— Veikt izceļotāju veselības skrīninga pasākumus, kuru mērķis ir noskaidrot, vai cilvēkiem, kas atstāj skartās valstis, ir simptomi un/vai arī to, vai viņi bijuši eksponēti COVID-19. Ja tiek konstatēts, ka ceļotāji bijuši eksponēti COVID-19 vai ir ar to inficēti, viņiem nevajadzētu atļaut ceļot.

ES+ pilsoņiem vai trešo valstu valstspiederīgajiem, kas vēlas izceļot no ES, ir jāsaņem šāda informācija.

— Izdod oficiālu brīdinājumu personām par iespējamiem pasākumiem kaimiņos esošajās ES dalībvalstīs, Šengenas asociētajās valstīs vai trešās valstīs attiecībā uz ceļošanas un veselības jautājumiem, ciktāl par šiem pasākumiem ir paziņots attiecīgajos saziņas kanālos.

— Izdod oficiālu brīdinājumu ES pilsoņiem un trešo valstu valstspiederīgajiem, kas dzīvo dalībvalstī, viņus informējot par to, ka viņiem var piemērot nacionālus, ar veselību saistītus pasākumus, viņiem atgriežoties no trešās valsts.

— Izdod oficiālu brīdinājumu trešo valstu valstspiederīgajiem, viņus informējot par konkrētiem pasākumiem, kas tiek piemēroti ieceļojot un tādējādi tiktu piemēroti, viņiem atgriežoties.

— Šim oficiālajam brīdinājumam vajadzētu būt pieejamam visās ES oficiālajās valodās un tās(-o) valsts(-u) valodā(-ās), kas robežojas ar attiecīgo dalībvalsti, kā arī valodā, kuru trešo valstu valstspiederīgie saprot vai kuru viņiem vajadzētu saprast.

Praktiskie norādījumi Lai gan dalībvalstis un Šengenas asociētās valstis var ierobežot to robežšķērsošanas vietu skaitu, kuras joprojām ir atvērtas ieceļotājiem, tām tomēr vajadzētu joprojām atļaut ceļotājiem izceļot no jebkuras sauszemes vai jūras robežšķērsošanas vietas, ja ceļotāji ierodas spontāni un ja kaimiņos esošā trešā galamērķa valsts uzņem ceļotājus robežšķērsošanas vietā, kurā tie ierodas. Dalībvalstis un Šengenas asociētās valstis tiek aicinātas vienoties ar kaimiņos esošām trešām valstīm par to, kuras sauszemes vai jūras robežšķērsošanas vietas joprojām būs atvērtas, tajās veicot ieceļošanas un/vai izceļošanas pārbaudes. Šā pasākuma mērķis ir pēc iespējas samazināt to ceļotāju skaitu, kuriem tiek liegts ieceļot kaimiņos esošā trešā valstī pēc tam, kad ES/Šengenas valstu robežu iestādes ir pabeigušas izceļošanas pārbaudes. Dalībvalstis un Šengenas asociētās valstis tiek aicinātas līdz 2020. gada 1. aprīlim paziņot Komisijai šīs vienošanās.

d) Ieceļošanas pārbaužu prioritātes, ņemot vērā īpašo sanitāro situāciju

Ņemot vērā to, ka dalībvalstis var ierobežot to robežšķērsošanas vietu skaitu, kuras ir atvērtas ceļotājiem pie ārējām robežām, dalībvalstis var atsaukties uz Šengenas Robežu kodeksa 9. pantu (robežpārbaužu pagaidu atvieglināšana), kas ļauj par prioritāti noteikt ieceļošanas, nevis izceļošanas pārbaudes pie ārējām robežām. Saskaņā ar Šengenas Robežu kodeksu izņēmuma un neparedzētos apstākļos robežpārbaudes pie sauszemes ārējām robežām var būt uz pagaidu laiku atvieglināta, kas izraisa tik intensīvu satiksmi, ka gaidīšanas laiks pie robežšķērsošanas vietas kļūst pārmērīgs, un ir izmantoti visi personāla, tehniskie un organizatoriskie resursi.

Šādos apstākļos būtu jāapsver šādi jautājumi:

— prioritāte būtu jāpiešķir ieceļošanas plūsmas pārbaudēm, nevis robežpārbaudēm izceļošanas brīdī;

— arī tad, ja robežpārbaudes ir atvieglinātas, robežsargiem, trešo valstu valstspiederīgajiem ieceļojot un izceļojot, būtu jāiespiež spiedogi ceļošanas dokumentos saskaņā ar Šengenas Robežu kodeksa 9. panta 3. punktu;

— pārbaužu atvieglināšanai vajadzētu būt pagaidu pasākumam, ko pielāgo apstākļiem, kuri to pamato, un tā būtu jāatceļ pakāpeniski.

Iepriekš minētie nosacījumi neskar sanitāros pasākumus, ko veic saskaņā ar dalībvalstu tiesību aktiem.

Būtu pienācīgi jāņem vērā pasākumi, kas ierosināti Komisijas paziņojumā par zaļo joslu ieviešanu atbilstoši Vadlīnijām par robežu pārvaldības pasākumiem veselības aizsardzībai un preču un pamatpakalpojumu pieejamības nodrošināšanai (15).

Praktiskie norādījumi Dalībvalstis, kurām ir nepieciešams uz laiku atvieglināt izceļošanas pārbaudes saskaņā ar Šengenas Robežu kodeksu, tiek aicinātas arī turpmāk veikt pilnīgas robežpārbaudes ieceļošanas brīdī, papildus veicot atbilstošus sanitāros pasākumus. Šo pasākumu atvieglos, samazinot to robežšķērsošanas vietu skaitu, kuras joprojām būs atvērtas ceļotājiem pie ārējām robežām. Informācija par sekām, kas pašreizējā situācijā rodas, izceļojot no ES teritorijas, kā minēts iepriekš c) punktā, varētu būt vispārīga informācija, kura atrodama dažādās vietās un vismaz attiecīgo dalībvalstu un kaimiņvalstu valodās, kā arī angļu valodā.

e) Sanitārie un drošības pasākumi, ko piemēro, lai pasargātu robežsargus un citus pie ārējām robežām izvietotos valsts ierēdņus

Dalībvalstis tiek aicinātas visus valsts ierēdņus, kas iesaistīti robežas, muitas, sanitārajā vai jebkāda cita veida kontrolē pie ārējām robežām, apgādāt ar individuālajiem aizsardzības līdzekļiem, piemēram, maskām, cimdiem un dezinfekcijas gēliem.

Praktiskie norādījumi Roku higiēna ir roku bieža mazgāšana ar ziepēm un ūdeni vai roku tīrīšana ar spirta šķīdumiem, gēliem vai salvetēm. Rokas būtu regulāri jāmazgā 20–40 sekundes, izmantojot ziepes un ūdeni. Roku dezinfekcijas līdzekļi uz spirta bāzes sniedz maz papildu labuma, salīdzinot ar ziepēm un ūdeni, un, ja tos izmanto, to saturā vajadzētu būt 60–85 % alkohola. ECDC plakāts par rūpīgu roku mazgāšanu Nav pierādījumu par to, ka sejas maskas, ko valkā veseli cilvēki, būtu lietderīgs pasākums, lai mazinātu vīrusa izplatīšanos sabiedrībā. Tomēr personas, kas ir iesaistītas klientu apkalpošanā, kurām ir daudz tiešu kontaktu, piemēram, robežsargi, ir pakļautas lielākam riskam saskarties ar inficētām personām. Ja izmanto maskas, būtu jāievēro labākā to uzlikšanas, noņemšanas un iznīcināšanas prakse. Pēc maskas noņemšanas vienmēr būtu jāievēro iepriekš aprakstītie roku higiēnas pasākumi. ECDC TEHNISKAIS ZIŅOJUMS – vadlīnijas ar farmācijas līdzekļiem nesaistītu pasākumu izmantošanai, lai aizkavētu un samazinātu 2019-nCoV ietekmi. ECDC šajā sakarībā ir izstrādājis īsu apmācības kursu, ko varētu izmantot darbinieku apmācībā. Norādījumi par individuālo aizsardzības līdzekļu valkāšanu un novilkšanu personālam veselības aprūpes iestādēs, lai aprūpētu pacientus, par kuriem ir aizdomas par COVID-19 vai kuriem tā ir apstiprināta.

2. Tranzīts un tranzīta atvieglināšana pēc repatriācijas

Saskaņā ar Eiropadomes locekļu 2020. gada 26. marta kopīgo paziņojumu ir jāizvērš centieni, lai nodrošinātu to, ka ES pilsoņi, kas ir iestrēguši trešās valstīs un vēlas doties mājās, var to darīt.

Dalībvalstīm ir jāatvieglo ES pilsoņu un viņu ģimenes locekļu, neatkarīgi no viņu valstspiederības, kā arī trešo valstu valstspiederīgo, kam ir uzturēšanās atļauja, un viņu apgādājamo tālāks tranzīts, kuri atgriežas savā valstspiederības vai dzīvesvietas dalībvalstī.

Tas jo īpaši attiecas uz ES pilsoņiem un viņu ģimenes locekļiem, kas iestrēguši ārzemēs un tiek repatriēti uz ES, neatkarīgi no tā, vai viņi ierodas ar komerciāliem lidojumiem, līgumreisiem vai nacionālajām lidmašīnām.

Serbijas, Ziemeļmaķedonijas, Melnkalnes un Turcijas valstspiederīgie būtu jāpielīdzina dalībvalstu un Šengenas asociēto valstu valstspiederīgajiem, lai piemērotu paziņojumā izklāstītos pagaidu ierobežojumus nebūtiskiem ceļojumiem, viņiem atgriežoties savās izcelsmes valstīs repatriācijas operācijās saskaņā ar Savienības civilās aizsardzības mehānismu, ņemot vērā, ka tās ir mehānismā iesaistītās valstis. Ir jānodrošina visu personu (16) un viņu ģimeņu, kas tiek repatriētas saskaņā ar Savienības civilās aizsardzības mehānismu, tranzīts no tās dalībvalsts, kurā tās ieceļojot šķērsoja ārējo robežu, uz to izcelsmes vietu.

Praktiskie norādījumi Ņemot vērā komerciālo lidojumu ierobežoto pieejamību, pilsoņiem, kas ieradušies dalībvalsts lidostā, būtu jāļauj doties tālākā tranzītā, izmantojot visus pieejamos transporta līdzekļus. Tranzītam ES teritorijā nevajadzētu būt atkarīgam no tā, vai pilsoņa valstspiederības vai dzīvesvietas dalībvalsts nodrošina transportlīdzekli. Mērķim vajadzētu būt nodrošināt to, lai ārzemēs iestrēgušajiem ES pilsoņiem pieejamie lidojumi tiktu izmantoti visoptimālāk, pārvadājot pasažierus, kuri atgriežas visos iespējamos ES galamērķos. Dalībvalstis tiek lūgtas informēt aviosabiedrības par izņēmumiem pagaidu ceļošanas ierobežojumos attiecībā uz ES pilsoņiem, kas ceļo mājup. Turklāt saskaņā ar Šengenas konvencijas 26. pantu aviosabiedrības, kas pārvadā ES pilsoņus no trešās valsts uz Šengenas zonu, nevar uzņemties pārvadātāja atbildību gadījumos, kad tranzīts caur lidojuma galamērķa dalībvalsti nav garantēts pirms iekāpšanas lidmašīnā. ES noteikumi par pārvadātāju atbildību neattiecas uz ES pilsoņiem un iespējamiem ieceļošanas atteikumiem sabiedrības veselības apsvērumu dēļ. Ja dalībvalsts pieprasa ES pilsoņiem iesniegt pierādījumu par tālāku tranzītu, piemēram, pasūtītu dzelzceļa biļeti, šī informācija būtu jādara pieejama dalībvalstu tīmekļa vietnēs, lai nodrošinātu, ka iedzīvotāji ir pienācīgi informēti. Par šādu prasību būtu jāpaziņo arī pārējām dalībvalstīm, tostarp to vēstniecībām un konsulātiem trešās valstīs vietējās konsulārās sadarbības satvarā. Lai atvieglotu tālāku tranzītu caur dalībvalsti, ES pilsoņiem būtu jāļauj iegūt šādu pierādījumu uz robežas, piemēram, ļaujot viņiem iegādāties dzelzceļa vai lidmašīnas biļetes turpat lidostās.

3. Minimālie pakalpojumi konsulātos vīzas pieteikumu apstrādei

ES dalībvalstis un Šengenas asociētās valstis pašlaik pie savām ārējām robežām piemēro ceļošanas ierobežojumus. Veicot pasākumus ar mērķi ierobežot COVID-19 izplatīšanos, lielākā daļa Šengenas valstu ir apturējušas īstermiņa vīzu pieteikumu apstrādi nebūtiskiem ceļojumiem. Šengenas valstu konsulārie dienesti tomēr tiek aicināti ievērot pamatnostādnes par COVID-19 izraisītās ārkārtas situācijas laikā sniedzamo “minimālo pakalpojumu apjomu” saistībā ar tādu vīzu pieteikumu apstrādi, kas saņemti no konkrētu kategoriju vīzu pieteikumu iesniedzējiem. Būtu jāpiemēro vispārējie noteikumi par vīzu pieteikumu izskatīšanu. Minētās pamatnostādnes piemēro arī tad, ja ir noslēgta oficiāla pārstāvības vienošanās.

Ja oficiālas vienošanās nav, atsevišķos gadījumos un ārkārtas apstākļos vīzu pieteikumu apstrādei būtu jāpiemēro ad hoc pārstāvība, piemēram, attiecībā uz personālu, kas apmeklē militāros/drošības samitus, steidzamu medicīnisku jautājumu dēļ utt. Dalībvalstij, kura izskata pieteikumu, pirms vīzas izsniegšanas būtu jākonsultējas ar dalībvalsti, kurā atrodas galamērķis.

Vīzas turētājiem būtu sistemātiski jāatgādina, ka viņiem robežšķērsošanas vietā būs jāpamato savs ceļošanas mērķis un jāuzrāda apliecinošie dokumenti. Viņi arī būtu pienācīgi jāinformē par to, ka tiks veikts viņu veselības skrīnings, un par sekām, kas viņiem rodas ieceļošana ES rezultātā (t. i., var tikt pieprasīts doties pašizolācijā).

Paziņojumā ir uzskaitītas vairākas ceļotāju kategorijas, kurām ir piešķirts atbrīvojums no pagaidu ceļošanas ierobežojumu piemērošanas vai uz kurām pagaidu ceļošanas ierobežojumi nebūtu jāattiecina. Dažu šo kategoriju ceļotāji var būt tādu trešo valstu valstspiederīgie, uz kurām attiecas īstermiņa vīzas prasība.

Tāpēc, neraugoties uz vīzu daļu pagaidu daļēju slēgšanu, dalībvalstu konsulātiem (un iespējamiem ārpakalpojumu sniedzējiem, kas pieņem pieteikumus) arī turpmāk būtu jābūt atvērtiem un jāpieņem un jāapstrādā vīzu pieteikumi no ceļotājiem, kas ietilpst šādās kategorijās:

— ES pilsoņu ģimenes locekļi, uz kuriem attiecas Direktīva 2004/38/EK;

— veselības aprūpes speciālisti, pētnieki veselības jomā un veco ļaužu aprūpes speciālisti;

— pārrobežu darba ņēmēji;

— transporta nozares darbinieki;

— diplomāti, starptautisku organizāciju personāls, militārais personāls un humānās palīdzības sniedzēji, kas pilda savus pienākumus;

— pasažieri, kas lido ārpus Šengenas zonas un savienoto lidojumu dēļ ir spiesti šķērsot lidostu starptautiskā tranzīta zonas;

— pasažieri, kas ceļo obligātu ģimenes iemeslu dēļ.

Būtu jāpiemēro vispārējie noteikumi par īstermiņa vīzu un lidostas tranzītvīzu pieteikumu izskatīšanu (Vīzu kodekss).

Izsniegtās vīzas derīguma termiņš. Vairākkārtējas ieceļošanas vīzas un vīzas, kas atļauj vairākkārtēju lidostas tranzītu, parasti ieteicams izsniegt vismaz uz sešiem mēnešiem ar atļauto uzturēšanās ilgumu 90 dienas (izņemot lidostas tranzītvīzas).

Sabiedrības informēšana. Dalībvalstīm par turpmāk īstenojamo praksi būtu nekavējoties jāinformē sabiedrība attiecīgajās vietās. Priekšroka būtu jādod dalībvalstu sniegtai vienotai informācijai.

Uzņēmējvalsts informēšana. Šīs pamatnostādnes dara zināmas vietējās Šengenas sadarbības korespondentiem ES delegācijās, un ir ieteicams šo informāciju darīt zināmu uzņēmējvalstu iestādēm.

Praktiskie norādījumi Šādos gadījumos dalībvalstis un Šengenas asociētās valstis tiek aicinātas informēt nacionālās iestādes ES / Šengenas robežšķērsošanas vietā, kurā ceļotājam būtu jāierodas ar Šengenas vīzu, kas izsniegta ārkārtēju apstākļu dēļ.

4. Rīcība gadījumos, kad atļautā uzturēšanās termiņa pārsniegšanu izraisījušiceļošanas ierobežojumi, tostarp attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuriem piemēro bezvīzu režīmu.

To Šengenas valstu zonā esošo vīzu turētāju uzturēšanos, kuri nevar izceļot pēc īstermiņa vīzas termiņa beigām, nozīmētās dalībvalstu iestādes (17) var pagarināt maksimāli līdz 90 dienām 180 dienu laikposmā. Ja vīzas turētāji ir spiesti uzturēties ilgāk par pagarināto termiņu, proti, 90 dienām 180 dienu laikposmā, kompetentajām valsts iestādēm būtu jāizsniedz nacionāla ilgtermiņa vīza vai pagaidu uzturēšanās atļauja.

Attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kuriem piemēro bezvīzu režīmu un kuri ir spiesti uzturēties ilgāk par ilgāk par pagarināto termiņu, proti, 90 dienām 180 dienu laikposmā, kompetentajām valsts iestādēm būtu jāizsniedz nacionāla ilgtermiņa vīza vai pagaidu uzturēšanās atļauja.

Dalībvalstis tiek mudinātas atcelt administratīvās sankcijas vai sodus trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri ceļošanas ierobežojumu dēļ nevar atstāt to teritoriju. Atļautās uzturēšanās termiņa pārsniegšana ceļošanas ierobežojumu dēļ nebūtu jāņem vērā, apstrādājot turpmākos vīzas pieteikumus.

(1) https://www.consilium.europa.eu/lv/press/press-releases/2020/03/10/statement-by-the-president-of-the-european-council-following-the-video-conference-on-covid-19/.

(2) COM(2020) 115, 16.3.2020.

(3) C(2020) 1753, 16.3.2020.

(4) Sk. vadlīniju IV.15. punktu.

(5) Visas dalībvalstis (izņemot Īriju) un Šengenas asociētās valstis ir piemērojušas ierobežojumu ceļojumiem.

(6) https://www.consilium.europa.eu/lv/press/press-releases/2020/03/17/conclusions-by-the-president-of-the-european-council-following-the-video-conference-with-members-of-the-european-council-on-covid-19/.

(7) “ES+ zonā” ir ietvertas visas Šengenas zonas dalībvalstis (tostarp Bulgārija, Horvātija, Kipra un Rumānija), kā arī četras Šengenas asociētās valstis. Tas attiektos arī uz Īriju un Apvienoto Karalisti, ja tās nolemtu pievienoties.

(8) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/399 (2016. gada 9. marts) par Savienības Kodeksu par noteikumiem, kas reglamentē personu pārvietošanos pār robežām (Šengenas Robežu kodekss).

(9) Tas neskar īpašos noteikumus par patvēruma tiesībām un starptautisku aizsardzību vai ilgtermiņa vīzām (saskaņā ar Šengenas Robežu kodeksa 14. panta 1. punktu).

(10) Covid-19. Vadlīnijas par robežu pārvaldības pasākumiem veselības aizsardzībai un preču un pamatpakalpojumu pieejamības nodrošināšanai (C(2020) 1753 final, Briselē, OV C 86 I, 16.3.2020., 1. lpp.).

(11) Tas attiecas uz Īrijas pilsoņiem, lai arī tā kā dalībvalsts tomēr nav Šengenas zonas valsts. Līdz pārejas perioda beigām pret Apvienotās Karalistes valstspiederīgajiem joprojām jāizturas tāpat kā pret ES pilsoņiem.

(12) Padomes Direktīva 2003/109/EK (2003. gada 25. novembris) par to trešo valstu pilsoņu statusu, kuri ir kādas dalībvalsts pastāvīgie iedzīvotāji (OV L 16, 23.1.2004, 44. lpp.).

(13) Covid-19. Vadlīnijas par robežu pārvaldības pasākumiem veselības aizsardzībai un preču un pamatpakalpojumu pieejamības nodrošināšanai C(2020) 1753 final, Briselē (OV C 86I, 16.3.2020., 1. lpp.).

(14) Tostarp tiem, kas repatriēti, izmantojot konsulāro palīdzību.

(15) C(2020)1897 (OV C 96I, 24.3.2020, 1. lpp.)

(16) ES dalībvalstu, Šengenas asociēto valstu, Apvienotās Karalistes un Savienības civilās aizsardzības mehānismā iesaistīto valstu valstspiederīgie.

(17) http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/doc_centre/borders/docs/annex_27_authorities_competent_for_extension.pdf.