2.

aicina Komisijas priekšsēdētājas vietnieku / Savienības Augsto pārstāvi ārlietās un drošības politikas jautājumos, Padomi, ES delegācijas, dalībvalstis un Komisiju, izstrādājot visaptverošu ES stratēģiju attiecībā uz Krieviju un reaģējot uz tiesiskuma, pamatbrīvību un cilvēktiesību situācijas pasliktināšanos, galveno uzmanību pievērst tam, lai: a) ES un Krievijas attiecībās tiktu ieviesti jauni nosacījumi nolūkā izbeigt iekšējās represijas Krievijā pret politiskajiem un pilsoniskās sabiedrības aktīvistiem, cilvēktiesību aizstāvjiem un juristiem, opozīcijas politiķiem, žurnālistiem, neatkarīgajiem medijiem, arodbiedrībām un NVO un, ja šī situācija netiks risināta, tiktu ieviestas jaunas ES sankcijas, piemēram, paredzot Eiropas Savienībā ierobežot Krievijas oligarhu un par cilvēktiesību pārkāpumiem atbildīgo amatpersonu piekļuvi nekustamā īpašuma iegādei, vīzām, finanšu produktiem utt.; b) ES un Krievijas attiecībās un jebkurā dialogā ar Krieviju tiktu risināti cilvēktiesību jautājumi, lai precīzi atspoguļotu to, cik stipri Krievijā tiek apspiestas cilvēktiesības, jo īpaši laikposmā kopš 2021. gada janvāra; joprojām tiktu izrādīta solidaritāte un rīcības vienotība nolūkā koordinēt to nostājas attiecībā uz Krieviju, lai ierobežotu nesen Krievijā pieņemto ierobežojošo tiesību aktu negatīvo ietekmi, un tiktu apsvērta ideja ekonomisko sankciju slogu pret Krievijas režīmu taisnīgi sadalīt starp dalībvalstīm, tiktu apturēta tādu stratēģisku projektu kā Nord Stream 2 turpināšana un pašreizējais ES globālo cilvēktiesību sankciju režīms tiktu papildināts ar līdzīgu režīmu, kas attiektos uz korupciju; c) tiktu veikta koordinēta rīcība nolūkā pretoties nesen Krievijā pieņemtajiem ierobežojošajiem tiesību aktiem un ierobežot to negatīvo ietekmi, kā arī piešķirt prioritāti stratēģiskai iesaistei ar demokrātijas un cilvēktiesību aktīvistiem Krievijā, jo īpaši integrējot cilvēktiesības, tostarp dzimumu līdztiesību, un apspriešanos ar pilsonisko sabiedrību visos dialogos un ES un Krievijas sadarbības jomās, tostarp izmantojot sadarbību digitalizācijas un klimata pārmaiņu jomā, kā arī visas izglītības un kultūras sadarbības programmas, vienlaikus regulāri veicot cilvēktiesību ietekmes novērtējumus, lai šo sadarbību pārskatītu; d) tiktu novērtēts, kuras iestādes, organizācijas un mediju kanāli, kam ir ciešas saiknes ar Krievijas valdību, būtu jāuzrauga saistībā ar to darbību Eiropas Savienībā; e) tiktu palielināts atbalsts cilvēktiesību aizstāvjiem, neatkarīgām NVO un medijiem, pilsoniskajai sabiedrībai un personām, kas Krievijā aizstāv politiskās un pilsoniskās brīvības, piemēram, izrādot noturīgāku un augsta līmeņa iesaisti tādos svarīgos satraucošos gadījumos kā Vladimira Kara-Murzas saindēšana, pilnībā izmantojot vēstnieku un citu amatpersonu vizītes reģionos, lai paustu bažas par cilvēktiesībām un tiktos ar cilvēktiesību aizstāvjiem un pilsonisko sabiedrību, kā arī stratēģiski izmantojot sociālos medijus, redakcijas slejas un publikācijas presē, lai paustu atbalstu cilvēktiesību aizstāvjiem, tostarp Krievijā un izmantojot neatkarīgus Krievijas kanālus, kā arī atbalstot neatkarīgus Krievijas žurnālistus ar diplomātisku/konsulāru rīcību, kad viņi ir apdraudēti, tostarp piemērojot elastīgu vīzu politiku; lai gan Parlaments uzsver, ka šai sadarbībai ar pilsonisko sabiedrību jābūt gaidāmās jaunās ES stratēģiskās pieejas attiecībā uz Krieviju pamatā, un mudina dalībvalstis apsvērt iespēju uzņemt apdraudētas vai aizliegtas NVO no Krievijas un vajadzības gadījumā ļaut tām darboties no ES teritorijas, palielināt atbalstu cilvēktiesību aizstāvju darbam un vajadzības gadījumā atvieglot ārkārtas vīzu izsniegšanu, kā arī nodrošināt pagaidu patvērumu ES dalībvalstīs; f) tiktu turpināta pilsoniskās sabiedrības sadarbība ar Krieviju un tādējādi novērsti arvien lielākie šķēršļi, ko Krievijas varasiestādes rada tiešiem personiskiem kontaktiem, pilsoniskās sabiedrības sadarbībai un Krievijas pilsoniskās sabiedrības organizāciju atbalstam; g) tiktu nosodīti jaunie pagrīdes represiju veidi, kuru mērķis ir gan galvaspilsētā, gan citur sodīt darbiniekus, slimnīcu ārstus, skolotājus un sociālo pakalpojumu darbiniekus par piedalīšanos demonstrācijās vai atbalstu pašreizējā režīma oponentiem; h) ES un tās dalībvalstis, ņemot vērā Krievijas Federācijas starptautisko saistību izpildi pret Eiropas Padomi, steidzami izvirzītu Eiropas Padomē jautājumus par to, ka Krievijas Federācija nesen ir pieņēmusi autoritārus tiesību aktus; i) tiktu veikta saskaņota rīcība ar līdzīgi domājošiem starptautiskajiem partneriem, tostarp G7 valstīm, mudinot Krievijas varasiestādes izbeigt iekšējās represijas pret demokrātijas un pilsoniskās sabiedrības aktīvistiem un cilvēktiesību aizstāvjiem, un minētajai rīcībai būtu jāietver arī augsta līmeņa un publiski pasākumi, koordinētas iniciatīvas un pastāvīga uzraudzība starptautiskos un reģionālos cilvēktiesību forumos, piemēram, Eiropas Padomē, EDSO un ANO Cilvēktiesību padomē; j) tiktu veikti regulāri novērtējumi par ietekmi uz cilvēktiesībām, lai nodrošinātu, ka sadarbība ar Krievijas varasiestādēm neapdraud cilvēktiesību mērķus un ne tieši, ne netieši neveicina cilvēktiesību pārkāpumus; k) ES pilsētas, kurām ir aktīvi sadraudzības projekti ar pilsētām Krievijā, tiktu mudinātas pārskatīt un atjaunināt šos nolīgumus, lai ņemtu vērā cilvēktiesību aspektu un koncentrētu sadarbību galvenokārt uz pilsonisko sabiedrību un personiskiem kontaktiem; l) tiktu ievērots Parlamenta aicinājums ES delegācijai un valstu diplomātiskajām pārstāvniecībām Krievijā uz vietas cieši uzraudzīt situāciju un tiesas procesus pret atsevišķiem politieslodzītajiem un piedāvāt viņiem jebkādu atbalstu, kas viņiem varētu būt vajadzīgs, un strādāt kopā, lai nodrošinātu viņu drīzu atbrīvošanu; m) netiktu piešķirta leģitimitāte tām amatpersonām, kas ir atbildīgas par cilvēktiesību pārkāpumiem un represijām, piemēram, nodrošinot, ka vēstnieki un augsta līmeņa viesi izvairās no diskrecionārām sanāksmēm ar represijās iesaistītajām amatpersonām, piemēram, ar Valsts domes locekļiem, kuri iesaistīti “ārvalstu aģentu” likuma izstrādē, piemēram, Andreju Kļimovu; šajā sakarā tiktu uzraudzīti divpusējie forumi, piemēram, Trianonas dialogs un Soču dialogs; tiktu novērtēta iespēja tos pārtraukt pēc Petersbergas dialoga parauga, kuru tika nolemts neturpināt, kamēr daži tā dalībnieki tiek diskriminēti kā “nevēlamas ārvalstu organizācijas”;