EIROPAS KOMISIJA Briselē, 6.10.2020 COM(2020) 660 final KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI 2020. gada paziņojums par ES paplašināšanās politiku {SWD(2020) 350 final} - {SWD(2020) 351 final} - {SWD(2020) 352 final} - {SWD(2020) 353 final} - {SWD(2020) 354 final} - {SWD(2020) 355 final} - {SWD(2020) 356 final}



2020. gada paziņojums par ES paplašināšanās politiku I.IEVADS Kopš jaunās Komisijas stāšanās amatā 2019. gada beigās ir notikušas būtiskas norises saistībā ar ES paplašināšanās programmu. Komisija 2020. gada februārī pieņēma priekšlikumus pievienošanās procesa uzlabošanai, un martā Eiropadomes locekļi apstiprināja Vispārējo lietu padomes lēmumu sākt pievienošanās sarunas ar Albānijas Republiku un Ziemeļmaķedonijas Republiku. ES un Rietumbalkānu samitā 2020. gada 6. maijā ES vadītāji atkārtoti apstiprināja Savienības apņemšanos vēl vairāk pastiprināt sadarbību ar šo reģionu un pauda gandarījumu par Rietumbalkānu partneru solījumu rūpīgi un enerģiski veikt vajadzīgās reformas. 2020. gadu joprojām iezīmē Covid-19 pandēmijas postošā ietekme. Lai gan ES pati ir nopietni cietusi šajā krīzē, tā ir sniegusi plašu atbalstu valdību centieniem, jo īpaši Rietumbalkānos, lai risinātu šīs problēmas. ES ir arī sākusi pārdalīt ES finansiālo palīdzību, ņemot vērā krīzes izraisītās steidzamās problēmas reģionā gan veselības, gan sociālekonomisko vajadzību ziņā. Rietumbalkānu iedzīvotāju un uzņēmumu labā Eiropas Savienība ir mobilizējusi finanšu paketi vairāk nekā 3,3 miljardu EUR apmērā . Tas ietver līdzekļu pārdali no Pirmspievienošanās palīdzības instrumenta 38 miljonu EUR apmērā tūlītējam atbalstam veselības aprūpes nozarei, jo īpaši nodrošinot nepieciešamos krājumus dzīvības glābšanai, piemēram, individuālos aizsardzības līdzekļus, testus un ventilatorus, 389 miljonus EUR sociālās un ekonomiskās atveseļošanas vajadzību risināšanai, vēl 455 miljonus EUR ekonomikas aktivizēšanas paketei reģionā ciešā sadarbībā ar starptautiskajām finanšu iestādēm un 8 miljonus EUR no Stabilitātes un miera veicināšanas instrumenta, lai atbalstītu pasākumus reaģēšanai uz Covid-19 attiecībā uz migrantiem, bēgļiem un patvēruma meklētājiem Rietumbalkānos, kā arī priekšlikumu par makrofinansiālo palīdzību 750 miljonu EUR apmērā un Eiropas Investīciju bankas palīdzības paketi 1,7 miljardu EUR apmērā. Pašreizējā pandēmija skaidri parāda, kā ES un Rietumbalkāni kopā pārvar kopīgus izaicinājumus. Tas ietver medicīniskā aprīkojuma kopīgu iepirkumu, reģiona iesaistīšanu ES Veselības drošības komitejas darbā, šo valstu atbrīvošanu no ES individuālo aizsardzības līdzekļu eksporta atļauju shēmas un ES veikto testēšanas materiālu piegādi, kurus izstrādājis Eiropas Komisijas Kopīgais pētniecības centrs, lai nodrošinātu Covid-19 testu pareizu darbību Rietumbalkānos. Šī ES un Rietumbalkānu sadarbība un ES atbalsts ievērojami pārsniedz to, ko jebkurš cits partneris ir sniedzis reģionam, tādējādi atspoguļojot reģiona stratēģisko piesaisti. Šie un citi pasākumi tika izklāstīti Komisijas 29. aprīlī pieņemtajā paziņojumā “Atbalsts Rietumbalkāniem cīņā pret Covid-19 un augšupejai laikposmā pēc pandēmijas” . Minētajā paziņojumā tika izklāstīts neatliekamais ES atbalsts Rietumbalkāniem cīņā pret Covid-19. Drīz pēc tam ES un Rietumbalkānu vadītāji ar videokonferences starpniecību 6. maijā tikās Zagrebas samitā, atkārtoti apliecinot ES ciešo solidaritāti ar Rietumbalkāniem un vēlreiz apstiprinot reģiona Eiropas perspektīvu. Aprīļa paziņojums arī radīja pamatu reģiona ekonomikas un investīciju plānam , kas tika pieņemts līdztekus šim paziņojumam. Ekonomikas un investīciju plāna mērķis ir stimulēt ilgtermiņa atveseļošanos, veicināt ekonomikas izaugsmi un atbalstīt reformas, kas vajadzīgas, lai virzītos uz priekšu ES virzienā, t. sk. lai tuvinātu Rietumbalkānus ES vienotajam tirgum. Tā mērķis ir atraisīt reģiona neizmantoto ekonomisko potenciālu un ievērojamās iespējas palielināt reģiona iekšējo ekonomisko sadarbību un tirdzniecību. Attiecībā uz Turciju ES līdz šim ir novirzījusi 83 miljonus EUR, lai atbalstītu cīņu pret Covid-19 un visvairāk skartās personas. Saistībā ar Bēgļu atbalsta mehānismu Turcijā Komisija nekavējoties sāka informētības palielināšanas pasākumus bēgļiem, kuri ir vieni no visneaizsargātākajiem iedzīvotājiem. Tika panākta vienošanās ar Turcijas valdību par uzkrājumu un neparedzēto izdevumu mobilizēšanu mehānisma ietvaros, lai atbalstītu valsts Covid-19 reakciju. Šis atbalsts tiks turpināts. Samitā globālai reaģēšanai uz Covid-19, kas notika 4. maijā, Turcija apsolīja piešķirt 75 miljonus EUR kā savu ieguldījumu, lai atbalstītu pētījumus vakcīnas izstrādei. Pārskats par galvenajām norisēm Eiropas Komisija 5. februārī pieņēma paziņojumu “Pievienošanās procesa uzlabošana — ticama ES perspektīva Rietumbalkāniem” . Paziņojumā, ko Padome apstiprināja martā, ir izklāstīti konkrēti priekšlikumi pievienošanās procesa stiprināšanai, padarot to paredzamāku, uzticamāku, dinamiskāku un ar stingrāku politisko vadību. Tajā uzsvērts, ka pievienošanās process ir balstīts uz objektīviem, skaidriem kritērijiem un stingriem nosacījumiem un tas stiprina atgriezeniskumu, ļaujot ES efektīvāk un proporcionāli piemērot sankcijas par jebkādu nopietnu stagnāciju vai regresu reformu īstenošanā. Komisijas priekšlikumos ir uzsvērts, cik svarīgs ir uz nopelniem balstīts pievienošanās process, kura pamatā ir uzticēšanās, savstarpēja paļāvība un skaidras Eiropas Savienības un Rietumbalkānu saistības, vēl vairāk koncentrējoties uz fundamentālām reformām. Komisija 2. martā sniedza jaunāko informāciju par reformu īstenošanu Albānijā un Ziemeļmaķedonijā . Jaunākā informācija liecināja, ka abas valstis ir pastiprinājušas centienus un sasniegušas papildu taustāmus un ilgtspējīgus rezultātus galvenajās jomās, kas noteiktas Padomes 2018. gada jūnija secinājumos. Pēc tam Vispārējo lietu padome 2020. gada martā apstiprināja Komisijas paziņojumu, nolēma sākt pievienošanās sarunas ar Albāniju un Ziemeļmaķedoniju un aicināja Komisiju iesniegt priekšlikumus sarunu programmām ar abām valstīm. Komisija 2020. gada jūlijā nāca klajā ar sarunu programmu priekšlikumiem. Šie priekšlikumi integrē un pilnveido uzlaboto pieeju pievienošanās procesam. Komisija arī ziņoja par reformu turpmāku īstenošanu Albānijā un Ziemeļmaķedonijā. Komisija gaida pirmās starpvaldību konferences, kas tiks sasauktas iespējami drīz pēc tam, kad Padome būs pieņēmusi sarunu programmas. Attiecībā uz Albāniju Padome uzskaitīja vairākus nosacījumus, kas jāizpilda pirms tās pirmās starpvaldību konferences . Valsts jau ir panākusi izšķirošu progresu Padomes noteikto nosacījumu izpildē, gatavojoties pirmajai starpvaldību konferencei. Ziņojumi šā gada paplašināšanās dokumentu paketē atspoguļo arī priekšlikumus par uzlabotu pieeju pievienošanās procesam. Novērtējumi un ieteikumi valstīm, jo īpaši uz nākotni vērstie norādījumi par konkrētām reformu prioritātēm, ir vēl skaidrāki un precīzāki. Ziņojumi nodrošina lielāku pārredzamību, arī attiecībā uz pašreizējo stāvokli pievienošanās sarunās un to, cik lielā mērā tiek īstenotas fundamentālas reformas. Lai papildinātu Komisijas novērtējumus, ir sniegti salīdzinoši pārskati par darbības rezultātiem attiecībā uz pamatrādītājiem, kā arī ārēji rādītāji. Lielāks devums tika gaidīts no dalībvalstīm, ar kurām procesa laikā notika apspriešanās un kuras sniedza ieguldījumu un zinātību, t. sk. ar to vēstniecību starpniecību uz vietas. Ziņojumos ir ietverti arī novērtējumi par iestāžu publisku politisko apņemšanos sasniegt stratēģisko mērķi — pievienošanos ES. Pirmo reizi Komisija novērtē vispārējo līdzsvaru pievienošanās sarunās gan ar Melnkalni, gan Serbiju un ierosina turpmāko rīcību. Tam būtu jāļauj starpvaldību konferencēm, kurām būtu jānotiek pēc Komisijas gada dokumentu paketes publicēšanas, nodrošināt forumus politiskam dialogam par reformām, izvērtēt vispārējo pievienošanās procesu un noteikt nākamā gada plānu, ieskaitot sadaļu atvēršanu un slēgšanu un iespējamos korektīvos pasākumus. Kopš pēdējās paplašināšanās dokumentu paketes Padome ir arī pieņēmusi secinājumus , apstiprinot 14 galvenās prioritātes Komisijas atzinumā par Bosnijas un Hercegovinas pieteikumu dalībai Eiropas Savienībā . Komisijas atzinumā, kas izdots 2019. gada maijā, sniegts visaptverošs reformu ceļvedis, lai virzītu un atbalstītu valsti ceļā uz integrāciju ES. Attiecībā uz Kosovu * ierobežots progress tika panākts ar ES saistītajās reformās, jo īpaši ieilgušā vēlēšanu perioda un divu valdības maiņu dēļ. Būs svarīgi, lai Kosovas iestādes divkāršotu centienus virzībā uz Eiropu, tostarp īstenojot Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu. Pagājušajā gadā turpinājās 2018. gada Rietumbalkānu stratēģijai pievienotā rīcības plāna īstenošana. Stratēģijā galvenā uzmanība tika pievērsta jomām, kurās no Rietumbalkānu partnervalstu puses ir vajadzīgas turpmākas reformas un centieni, savukārt no ES puses — pastiprināts atbalsts šim reģionam. Ievērojamu daļu no šiem pasākumiem ES dalībvalstis un Rietumbalkānu partnervalstis pēc tam apstiprināja Sofijas prioritāšu programmā, kas tika pieņemta Sofijas samitā 2018. gada maijā. Jaunākā informācija par progresu dažādo darbību īstenošanā ir iekļauta šā paziņojuma pielikumā.

Turcija ir svarīga ES partnere un kandidātvalsts. Neraugoties uz bažām saistībā ar notikumiem pie Grieķijas un Turcijas robežas 2020. gada martā, turpinājās dialogs un sadarbība ar Turciju, jo īpaši saistībā ar migrācijas problēmu risināšanu. Turcija turpināja atzinīgi vērtējamos centienus uzņemt aptuveni 4 miljonus bēgļu no Sīrijas un citām valstīm, kas ir lielākā bēgļu kopiena pasaulē. ES turpināja sniegt būtisku atbalstu bēgļiem un uzņēmējām kopienām Turcijā, kas konkrēti apliecina ES solidaritāti. Bēgļu atbalsta mehānisms Turcijā ir mobilizējis 6 miljardus EUR. Ir noslēgti līgumi kopsummā par 5,1 miljardu EUR, no kuriem apmēram 3,8 miljardi EUR jau ir izmaksāti. 2020. gada jūlijā ES vienojās mobilizēt papildu 485 miljonus EUR, lai nodrošinātu nozīmīgas mehānisma humānās palīdzības turpināšanu līdz 2021. gada beigām. Mehānisma ietvaros izmaksātie līdzekļi pārskata periodā sasniedza vidēji 60 miljonus EUR mēnesī, kas liecina par ātrāku īstenošanu. Vēl ir jāparaksta septiņi līgumi no aptuveni 115 līgumiem. Arī turpmāk būs vajadzīga palīdzība Sīrijas krīzes skartajiem bēgļiem un viņu uzņēmējām valstīm, un nesenajā paziņojumā par jaunu Migrācijas un patvēruma paktu tika norādīts, ka vitāli svarīgs būs zināma veida turpmāks un ilgtspējīgs ES finansējums . Tomēr Turcija turpināja vēl vairāk attālināties no Eiropas Savienības, nopietni pasliktinoties situācijai demokrātijas, tiesiskuma, pamattiesību un tiesu iestāžu neatkarības jomā. Nopietnas bažas rada opozīcijas līderu, cilvēktiesību aktīvistu, žurnālistu, pilsoniskās sabiedrības un akadēmisko aprindu pārstāvju pastāvīga aizturēšana un pirmstiesas apcietināšana saskaņā ar plašiem pretterorisma tiesību aktiem. 2019. gada jūnijā Padome, atsaucoties uz 2018. gada 26. jūnija secinājumiem, norādīja, ka Turcijas pievienošanās sarunas tāpēc ir faktiski apstājušās, un nevar tikt apsvērta sarunu sākšana vai beigšana par turpmākām sadaļām. Turcijas ārpolitika arvien vairāk nonāca pretrunā ES prioritātēm kopējās ārpolitikas un drošības politikas ietvaros, jo īpaši sakarā ar Turcijas militārajām operācijām Sīrijas ziemeļaustrumos un diviem saprašanās memorandiem, kas parakstīti ar Lībijas Nacionālās saskaņas valdību — vienu par sadarbību drošības jomā, kas noveda pie lielākas Turcijas iejaukšanās Lībijas konfliktā, un otru par jūras jurisdikcijas noteikšanu, kurā netiek ievērotas Grieķijas salu suverēnās tiesības. Ņemot vērā Turcijas neatļautās urbšanas darbības Vidusjūras austrumdaļā, ES 2019. gada jūlijā ES lēma par vairākiem pasākumiem, tostarp pagaidām nerīkot ES un Turcijas Asociācijas padomi, kā arī nerīkot turpmākas ES un Turcijas augsta līmeņa dialogu sanāksmes. Turklāt ES 2019. gada novembrī pieņēma satvaru mērķtiecīgiem pasākumiem pret Turciju un 2020. gada februārī nolēma šā sankciju režīma sarakstā iekļaut divas privātpersonas. Eiropadome 2020. gada 1. oktobrī paziņoja, ka ES ir stratēģiski ieinteresēta nodrošināt stabilu un drošu vidi Vidusjūras austrumdaļā un attīstīt uz sadarbību balstītas abpusēji izdevīgas attiecības ar Turciju. Ja tiks turpināti konstruktīvi centieni apturēt nelikumīgas darbības attiecībās ar Grieķiju un Kipru, Eiropadome vienojās sākt konstruktīvu ES un Turcijas politisko programmu, īpašu uzsvaru liekot uz muitas savienības modernizāciju un tirdzniecības veicināšanu, cilvēku savstarpējiem kontaktiem, augsta līmeņa dialogiem, pastāvīgu sadarbību migrācijas jautājumos saskaņā ar ES un Turcijas 2016. gada paziņojumu. Eiropadome arī uzsvēra, ka atjaunotu vienpusēju darbību vai provokāciju gadījumā, kas pārkāpj starptautiskās tiesības, ES izmantos visus tās rīcībā esošos instrumentus un iespējas, tostarp saskaņā ar LES 29. pantu un LESD 215. pantu, lai aizstāvētu savas un tās dalībvalstu intereses. Lai nodrošinātu sadarbību un solidaritāti saistībā ar Covid-19 pandēmiju, tūlīt pēc slimības uzliesmojuma tika sākti pirmie ES finansētie reaģēšanas pasākumi. No ES atbalsta tika novirzīti aptuveni 83 miljoni EUR, no kuriem 52 miljoni EUR no Bēgļu atbalsta mehānisma Turcijā tika ātri mobilizēti visneaizsargātākajiem bēgļiem. Savienības civilās aizsardzības mehānisms tika aktivizēts 2020. gada maija beigās, lai atbalstītu Turciju to Turcijas pilsoņu repatriācijā, kuri nespēja atgriezties no Peru un Kolumbijas. II.PAMATNOSACĪJUMI DALĪBAI ES Lai kandidātvalstis un potenciālās kandidātvalstis varētu izpildīt dalības prasības, liela uzmanība jāpievērš fundamentālajām reformām tiesiskuma, ekonomikas un demokrātisko iestāžu darbības un valsts pārvaldes jomā. Centieni šajās jomās ir nedalāmi un savstarpēji pastiprinoši, un tie jāīsteno stingrāk un ar skaidrāku politisko apņemšanos. Vēl lielāka uzmanība šīm reformām tiks pievērsta pēc tam, kad Padome būs apstiprinājusi Komisijas priekšlikumus par pievienošanās procesa uzlabošanu. Tiesiskums ir izšķiroši svarīgs demokrātiskās pārveides aspekts un galvenais kritērijs, uz kura pamata Eiropas Savienība novērtē paplašināšanās procesā iesaistīto valstu progresu ceļā uz dalību ES. Pēdējā gada laikā progress ir bijis ļoti dažāds. Pozitīvs elements ir tas, ka Rietumbalkānu operatīvā sadarbība ar ES dalībvalstīm un ES aģentūrām ir turpinājusi uzlaboties un pastiprināties cīņā pret terorismu un radikalizāciju, kas noved pie vardarbīga ekstrēmisma, kā arī attiecībā uz migrāciju un robežu pārvaldību. Tomēr ticams progress tiesiskuma jomā joprojām ir būtiska problēma, kas bieži vien ir saistīta ar politiskās gribas trūkumu, dažu valsts nozagšanas elementu pastāvīgu eksistenci, ierobežotu progresu tiesu neatkarības jomā, iestāžu pretestību un aizvien sarežģītāku vidi pilsoniskajai sabiedrībai. Eiropas Komisija ieteica, lai ārkārtas pasākumi, kas veikti saistībā ar Covid-19 pandēmiju, atbilstu pamatprincipiem un vērtībām, būtu samērīgi, nepārsniegtu nepieciešamo, būtu ierobežoti laikā, tiktu īstenoti nediskriminējošā veidā, būtu pakļauti tiesiskai un demokrātiskai pārraudzībai un kopumā atbilstu Eiropas standartiem. Tiesu iestādes un pamattiesības Tiesiskumam ārkārtīgi svarīgas ir neatkarīgas un efektīvas tiesu iestādes, kuru nolēmumi tiek efektīvi īstenoti. Visā Rietumbalkānu reģionā turpinās lēnas pārmaiņas tieslietu kultūrā, bet bez pietiekamas apņēmības ievērot tiesu neatkarības principu un tiesu nolēmumus. Konkrētāk, valsts iestādēm būtu jāatturas no jebkādas iejaukšanās izskatīšanā esošās lietās un no publisku komentāru sniegšanas, kas var iedragāt tiesas nolēmumus. Albānija turpina labi progresēt tiesu sistēmas reformā, pastāvīgi īstenojot visaptverošu tiesu iestāžu reformu un gūstot reālus rezultātus ar pārbaudes procesa palīdzību. Kopumā tika pieņemti vairāk nekā 286 nolēmumi un visas prioritārās lietas tika pabeigtas pirmajā instancē, kā rezultātā 62 % no izvērtētajiem tiesnešiem tika atlaisti vai brīvprātīgi pameta amatu. Ir izveidotas un pilnībā darbojas jaunās, neatkarīgās tiesu iestādes. Ziemeļmaķedonija ir panākusi labu progresu, t. sk. stājās spēkā Likums par prokuratūru, kas ir svarīgs pagrieziena punkts un cita starpā nodrošina ilgtspējīgu risinājumu Īpašās prokuratūras lietās. Pēc tā dēvētās “reketa lietas” par iespējamu izspiešanu un dienesta stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu saistībā ar Īpašās prokuratūras lietu bijušais galvenais īpašais prokurors tika notiesāts par kukuļņemšanu un dienesta stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu. Bosnija un Hercegovina tiesu iestāžu jomā progresu nav panākusi. Šķēršļi tiesu sistēmas reformai no politisko dalībnieku puses un no tiesu iestāžu puses, un tiesu sistēmas sliktā darbība turpināja apdraudēt gan pilsoņu iespējas izmantot savas tiesības, gan cīņu pret korupciju un organizēto noziedzību. Kosova ir panākusi zināmu progresu. Ir ieviests jauns ētikas kodekss un pastiprinātas disciplinārās procedūras. Melnkalnē tika panākts ierobežots progress, un joprojām pastāv problēmas attiecībā uz tiesu iestāžu neatkarību, profesionalitāti, efektivitāti un pārskatatbildību. Pārskata periodā Serbijā progresa nebija, jo tā neīstenoja iepriekšējā Komisijas ziņojumā sniegtos ieteikumus. Konstitūcijas grozījumi, kuru mērķis ir saskaņot konstitūciju ar Eiropas standartiem, ir apturēti līdz brīdim, kad būs notikušas parlamenta vēlēšanas. Šī kavēšanās ietekmē saistītu tiesu sistēmas tiesību aktu pieņemšanu, kas ir vajadzīgi, lai palielinātu tiesu iestāžu neatkarības garantijas. Turcijā turpinājās nopietnais regress, kas tika novērots kopš 2016. gada valsts apvērsuma mēģinājuma. Turcijā turpinājās politiskais spiediens uz daudziem tiesnešiem un prokuroriem, kā arī viņu pārcelšana pret viņu gribu, tādējādi vēl vairāk graujot Turcijas tiesu iestāžu neatkarību, un saglabājās nopietnas bažas, jo īpaši par tiesu iestāžu neatkarības sistēmisko trūkumu, tai skaitā par paralēlas miertiesnešu sistēmas ieviešanu. Pastāvēja bažas, ka šīs procedūras izraisīja pašcenzūru un iebiedēšanu tiesu iestādēs. Tiesu iestāžu reformas stratēģijas pieņemšana palika neizmantota iespēja risināt daudzas no nepieciešamajām pamatreformām. Rietumbalkānos un Turcijā joprojām ir vērojama plaši izplatīta korupcija. Stabili rezultāti cīņā pret korupciju ir arī vajadzīgi, lai mazinātu patiesos demokrātisko struktūru apdraudējumus un nodrošinātu stabilu un pārredzamu darījumdarbības vidi. Progress augsta un vidēja līmeņa korupcijas sekmīgā apkarošanā reģionā ir atšķirīgs, lai gan vispārējais temps ir palēninājies, un lielākajā daļā valstu sasniegtie rezultāti nebūt neatbilst dalības prasībām. Pārliecinātāk un konsekventāk jāapkaro augsta līmeņa korupcija un politiskā korupcija. Viens pozitīvs apliecinājums iesaistei ir Albānijas, Bosnijas un Hercegovinas, Kosovas, Melnkalnes un Ziemeļmaķedonijas vienošanās piedalīties Sofijas prioritārajā darbībā attiecībā uz tiesas procesu uzraudzību augsta līmeņa korupcijas un organizētās noziedzības lietās; šajā sakarā ir vajadzīgas turpmākas diskusijas ar Serbiju. Plaši izplatīta korupcija vēl aizvien ir ļoti bieži konstatējama publiskā iepirkuma jomā. Ir jāpastiprina kontroles mehānismi visā iepirkuma procesā un ievērojami jāuzlabo pārredzamība, veicot stingrus un vērienīgus pasākumus. Albānija korupcijas apkarošanā ir panākusi labu progresu. Pārbaudes process ir ietekmīgs, un ir notiesātas dažas augsta līmeņa amatpersonas. Ziemeļmaķedonija korupcijas apkarošanā ir panākusi labu progresu. Tiek nostiprināti rezultāti augsta līmeņa korupcijas lietu izmeklēšanā, kriminālvajāšanā un iztiesāšanā, un aizvien aktīvāk darbojas Korupcijas novēršanas valsts komisija.

Bosnijā un Hercegovinā progresa nav. Korupcijas apkarošanu joprojām kavēja tiesību aktu nesaskaņotība visā valstī un vāja iestāžu sadarbība un koordinācija. Kosovā ir vērojams ierobežots progress. Līdzekļu konfiskācija joprojām tiek uzskatīta tikai par kriminālprocesu papildinošu aspektu, kuram nav pievērsta pietiekama uzmanība un kurā ieguldīti maz resursu. Melnkalnē progress ir bijis ierobežots. Vēl ir jāuzlabo rezultāti līdzekļu konfiskācijas jomā. Neraugoties uz dažām pozitīvām norisēm, joprojām lielā mērā nav atrisinātas problēmas saistībā ar Korupcijas novēršanas aģentūras neatkarību, uzticamību un prioritāšu noteikšanu. Serbijā progress ir bijis ierobežots. Ar operatīviem pasākumiem tika nostiprināta Korupcijas apkarošanas aģentūras neatkarība, taču ir vajadzīgi jūtami uzlabojumi attiecībā uz pārredzamības un korupcijas riska novērtēšanu un šo risku mazināšanu nozarēs, kas ir īpaši neaizsargātas pret korupciju šajās jomās. Turcijā progress nav panākts. Vēl ir jāuzlabo tiesiskais regulējums un iestāžu struktūra, lai izvairītos no jebkādas pārmērīgas politiskās ietekmes korupcijas lietu izmeklēšanas un kriminālvajāšanas posmos. Pamattiesības Rietumbalkānos lielā mērā ir nostiprinātas tiesību aktos, un pagājušajā gadā tika panākts zināms progress, taču īstenošana praksē joprojām ir problemātiska vairākās jomās visā reģionā. Turcijā cilvēktiesību pārkāpumi turpinājās tādā pašā apmērā, un tie, kuri mēģināja aizstāvēt cilvēktiesības Turcijā, bieži vien tika aizturēti un apcietināti. Vārda brīvība, kā arī plašsaziņas līdzekļu brīvība un plurālisms ir demokrātijas pīlāri, jo tie ir būtiski atklātu un brīvu debašu elementi. Kaut gan ir ieviesti pamatnoteikumi, ir steidzami jārīkojas, lai nodrošinātu vārda brīvību un plašsaziņas līdzekļu neatkarību visā reģionā. Pēdējā gada laikā šajā jomā ir panākts vismazākais progress. Draudi, iebiedēšana un vardarbība pret žurnālistiem joprojām rada nopietnas bažas, un šādu uzbrukumu izmeklēšana un kriminālvajāšana visā reģionā notiek lēni. Ir jāpieliek lielākas pūles, lai garantētu sabiedrisko raidorganizāciju neatkarību, veicinātu plašsaziņas līdzekļu publiskā un privātā finansējuma pārredzamību un cīnītos pret izkropļoto reklāmas tirgu visās reģiona valstīs. Albānijā progress nav panākts. Albānijas iestādes ir apņēmušās, pirms to pieņemšanas parlamentā, pārskatīt grozījumus tiesību aktos par plašsaziņas līdzekļiem un veikt turpmākus pasākumus saskaņā ar Venēcijas komisijas ieteikumiem. Pārskata periodā Ziemeļmaķedonijā panāktais progress ir bijis ierobežots. Vispārējā situācija un vide, kurā darbojas plašsaziņas līdzekļi, kopumā sekmē plašsaziņas līdzekļu brīvības, vārda brīvības un kritiskas plašsaziņas līdzekļu ziņošanas veicināšanu. Bosnijā un Hercegovinā progresa nav bijis. Iestādes tikai vāji reaģē uz bažām par politisko spiedienu, iebiedēšanu un draudiem, kas vērsti pret žurnālistiem. Kosovā ir panākts ierobežots progress. Lai gan turpināja pastāvēt aktīvi plašsaziņas līdzekļi un viedokļu plurālisms, plašsaziņas līdzekļiem ir grūti sevi finansiāli uzturēt, izmantojot komerciālus līdzekļus, un sabiedriskā raidorganizācija joprojām ir neaizsargāta pret politisko spiedienu un ietekmi. Finansiālās pašpietiekamības trūkums padara plašsaziņas līdzekļus neaizsargātus pret politiskajām un uzņēmējdarbības interesēm. Melnkalnē kopumā progresa nav bijis. Lai gan ir panākts progress, pateicoties pārskatītajiem tiesību aktiem plašsaziņas līdzekļu jomā, to aizēno aizturēšanas un tiesvedības pret tiešsaistes portālu redaktoriem un iedzīvotājiem par saturu, ko tie ievietoja vai koplietoja tiešsaistē 2020. gadā. Pasākumiem, kas veikti, lai ierobežotu dezinformācijas un aizskaršanas tiešsaistē vai naidīgu izteikumu ietekmi, nevajadzētu nesamērīgi ierobežot vārda un plašsaziņas līdzekļu brīvību. Serbijā pārredzamā un iekļaujošā veidā tika izstrādāta jauna plašsaziņas līdzekļu stratēģija, kurā apzinātas galvenās problēmas. Tomēr jaunās stratēģijas īstenošana vēl nav sākusies, un uz vietas vēl nav panākts nekāds progress, lai uzlabotu vispārējo vidi vārda brīvībai. Draudu, iebiedēšanas un vardarbības gadījumi pret žurnālistiem valstī joprojām rada nopietnas bažas. Neraugoties uz ārkārtas stāvokļa atcelšanu, Turcijā turpinājās nopietns regress, kur vārda brīvības īstenošana un opozīcijas viedokļu izplatīšana joprojām ir ievērojami iegrožota ierobežojošo pasākumu nesamērīgās īstenošanas dēļ. Tāpat kā iepriekšējos gados turpinājās smags spiediens uz vārda brīvību un plašsaziņas līdzekļu iebiedēšana, plašsaziņas līdzekļu darbinieku aizturēšana, apcietināšana, kriminālvajāšana, notiesāšana un atlaišana, kas noveda pie cenzūras un pašcenzūras plašsaziņas līdzekļu profesionāļu vidū. Turcijai ir jāpieņem rīcības plāns cilvēktiesību jomā, kas aizstās plānu par Eiropas Cilvēktiesību tiesas pārkāpumu novēršanu, lai nodrošinātu cilvēktiesību pilnīgu ievērošanu. Jādara vairāk, lai nodrošinātu dzimumu līdztiesību un nepieļautu un novērstu diskrimināciju, aizskarošu izturēšanos un ar dzimumu saistītu vardarbību. Visā reģionā Covid-19 ierobežojošo pasākumu periodā ir pieaudzis ar vardarbību ģimenē saistīto gadījumu skaits. Sievietes joprojām ir nepietiekami pārstāvētas lēmumu pieņemšanas procesos un darba tirgū. Ir jāpieliek lielākas pūles, lai veicinātu un aizsargātu bērnu tiesības paplašināšanās valstīs, kur ir vajadzīgi steidzami pasākumi, lai stiprinātu bērnu aizsardzības un bērnu aprūpes sistēmas. Steidzami jāuzlabo arī bērnu aizsardzības un konsultāciju pakalpojumi, jo īpaši tad, kad viņi saskaras ar tiesu sistēmu, un attiecībā uz jautājumiem par nepilngadīgo aizturēšanu, tostarp pārāk ierobežota atjaunojošās justīcijas izmantošana. Valdībām arī jāturpina veicināt un aizsargāt personu ar invaliditāti tiesības saskaņā ar ANO Konvenciju par personu ar invaliditāti tiesībām un jānovērš minoritāšu diskriminācija. Ierobežots progress ir panākts neaizsargāto romu sociālekonomiskā stāvokļa uzlabošanā . Pastāvošās strukturālās problēmas izraisīja to, ka neaizsargātos romus nesamērīgi negatīvi ietekmēja Covid-19 krīze un ar to saistītie ierobežojošie pasākumi. Rietumbalkānu samitā, kas 2019. gada jūlijā notika Poznaņā, Rietumbalkānu vadītāji apņēmās līdz pievienošanās brīdim sasniegt konkrētus mērķus attiecībā uz romu integrāciju tādās jomās kā izglītība, nodarbinātība, veselības aprūpe, mājokļi, civilā dokumentācija un cīņa pret antičigānismu. Reģiona valdībām arī turpmāk būtu saskaņā ar starptautiskajiem cilvēktiesību standartiem jānodrošina atbilstīgi apstākļi cietumos un jānovērš slikta izturēšanās. Tiesiskums, brīvība un drošība Organizētā noziedzība joprojām ir ļoti nopietna problēma Rietumbalkānos un Turcijā. Šajās valstīs un, izmantojot tās tranzītam, vēl aizvien darbojas spēcīgi starptautiska mēroga noziedzīgi tīkli, un tās šķērso svarīgi kontrabandas maršruti. Balkānu maršruts joprojām ir galvenais koridors heroīna un šaujamieroču nelikumīgai ievešanai ES. Valstis ir pievērsušās konkrētiem šīs parādības aspektiem, un 2019. un 2020. gadā atkal tika ziņots par nozīmīgiem narkotiku arestēšanas un izņemšanas gadījumiem. Notiek arvien intensīvāka operatīvā sadarbība, t. sk. ar ES aģentūrām, ar redzamiem rezultātiem uz vietas. Tomēr rezultāti attiecībā uz galīgiem notiesājošiem spriedumiem, kas pieņemti ar organizēto noziedzību saistītās lietās, kopumā bieži vien joprojām ir vāji. Dažas valstis var uzrādīt tikai nedaudzus galīgus notiesājošos spriedumus par organizēto noziedzību vai atsevišķu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu pēdējo gadu laikā, kas nereti ir saistīts ar iespēju vienoties par soda mazināšanu un ar iecietīgiem sodiem. Šādi vāji rezultāti liecina par kriminālprocesu neefektivitāti, dod spēcīgus signālus par nesodāmību un veicina noziedznieku iefiltrēšanās risku politiskajās un ekonomiskajās sistēmās. Valstīm ir aktīvāk jāvēršas pret noziedzīgajiem grupējumiem, jānodrošina, ka netiek pieļautas nekādas saiknes starp noziedzību un politiku, un ievērojami jāpalielina līdzekļu izņemšana un konfiskācija gan organizētās noziedzības, gan korupcijas lietās.

Albānijā korupcijas apkarošanā ir panākts labs progress. Operatīvā sadarbība, jo īpaši ar ES dalībvalstīm un ES aģentūrām, ir pastiprināta. Ziemeļmaķedonijā ir panākts zināms progress, t. sk. izveidojot līdzekļu atguves biroju saskaņā ar ES acquis. Bosnijā un Hercegovinā progresa nav bijis. Pārvaldes iestādes un tiesu iestādes nav veikušas atbilstošus pasākumus, lai risinātu galvenās prioritātes, kas noteiktas Komisijas atzinumā un ekspertu ziņojumā par tiesiskumu (“Priebe ziņojums”). Kosovā ir panākts ierobežots progress. Prokuratūras un tiesu sasniegtie vispārējie rezultāti joprojām ir ierobežoti, un līdzekļu galīgā konfiskācija joprojām ir zema. Melnkalnē ir panākts zināms progress. Melnkalne ir panākusi labu progresu cīņā pret cilvēku tirdzniecību. Ir stiprinātas policijas spējas un profesionalitāte, un ir palielinājies tiesā izskatāmo lietu skaits par līdzekļu konfiskāciju. Serbijā progress ir bijis ierobežots. Ir gūti ierobežoti panākumi, likvidējot noziedzīgos tīklus un gūstot rezultātus proaktīvā izmeklēšanā, kriminālvajāšanā un notiesāšanā. Turcijā ir panākts ierobežots progress. Jāpastiprina tiesiskais regulējums, kas reglamentē cīņu pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un teroristu finansēšanu. Rietumbalkāni turpina veikt svarīgus pasākumus, lai modernizētu tiesisko un institucionālo regulējumu attiecībā uz cīņu pret terorismu un vardarbīgu ekstrēmismu. Operatīvā sadarbība ar ES dalībvalstīm un ES aģentūrām ir vēl vairāk uzlabojusies un pastiprinājusies. 2018. gadā tika pieņemts kopīgs terorisma apkarošanas rīcības plāns, un visi Rietumbalkānu partneri 2019. gadā parakstīja attiecīgus divpusējus īstenošanas pasākumus ar Komisiju. Rietumbalkāniem ir jāturpina centieni novērst radikalizāciju, kas noved pie vardarbīga ekstrēmisma, tostarp cietumos, un jārisina jautājums par ārvalstu kaujiniekiem, kas atgriežas. Ir jāuzlabo informācijas apmaiņa, uzraudzība un reaģēšanas spējas. Rietumbalkāniem ir jāpalielina centieni uz vietas, lai apkarotu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju, terorisma finansēšanu un pārmērīgu ārējo ietekmi, kā arī nelikumīgu finansēšanu, kas veicina vardarbīga ekstrēmisma izplatīšanos. Turcijai jāpārskata savi tiesību akti terorisma apkarošanas jomā. Lai gan Turcija joprojām saskaras ar teroristu grupu radītu apdraudējumu, Turcijas centieni apkarot terorismu ir uzlabojuši drošības klimatu. Turcija turpināja centienus apkarot pašmāju un ārvalstu kaujinieku teroristu vienībām. Turpinājās sadarbība ar ES dalībvalstīm ārvalstu kaujinieku teroristu atklāšanā un repatriācijā, kas ir viena no galvenajām kopīgo interešu jomām. Apdraudējumu uztverē Turcija par prioritāti ir noteikusi cīņu pret Kurdistānas strādnieku partiju (KSP), kas joprojām ir ES teroristu organizāciju sarakstā, un Gülen kustības likvidēšanu. Lai gan Turcijai ir likumīgas tiesības cīnīties pret terorismu, tā ir atbildīga par to, lai nodrošinātu, ka tas notiek, ievērojot tiesiskumu, cilvēktiesības un pamatbrīvības. Taču šobrīd tas tā nenotiek. Pretterorisma pasākumiem jābūt samērīgiem un tie jāveic saskaņā ar tiesiskumu, cilvēktiesībām un pamatbrīvībām. Rietumbalkānos un Turcijā arvien biežāk tiek izmantotas tā dēvētās hibrīddarbības (ko veic it īpaši trešās valstis), tostarp dezinformācija saistībā ar Covid-19. Šādi incidenti atklāj sabiedrības un infrastruktūras neaizsargātību pret kiberuzbrukumiem, kibernoziedzību un hibrīddraudiem. Kā norādīts Zagrebas deklarācijā, sadarbība būtu jāpastiprina, lai vērstos pret dezinformāciju un citām hibrīddarbībām. Ir vajadzīga ciešāka sadarbība izturētspējas veidošanas, kiberdrošības un stratēģiskās komunikācijas jomā. Bēgļu krīzes pārvaldība, kā arī neatbilstīgas migrācijas problēmas risināšana ir bijušas galvenās problēmas ES, Rietumbalkāniem un jo īpaši Turcijai, kas uzņem lielāko skaitu bēgļu pasaulē. Sadarbība turpinājās, veicot kopīgu darbu gar Vidusjūras austrumdaļas/Rietumbalkānu migrācijas maršrutiem. Bažas joprojām rada migrantu kontrabanda, nepavadīti nepilngadīgie un cilvēku tirdzniecība, jo īpaši attiecībā uz sievietēm un bērniem. 2019. gadā ir ievērojami pieaudzis to migrantu skaits, kuri šķērso šo reģionu, un Rietumbalkānu maršrutā ir konstatēti vairāk nekā 15 000 neatbilstīgas ieceļošanas gadījumi ES dalībvalstīs, kas ir par 159 % vairāk nekā 2018. gadā. Jo īpaši Bosnijā un Hercegovinā 2019. gadā nelikumīgi ieceļoja vairāk nekā 29 000 bēgļu un migrantu. Lai gan pašreizējā situācija nav salīdzināma ar neatbilstīgo migrantu skaitu krīzes kulminācijas brīdī (750 000 migrantu 2015. gadā vien), ir vajadzīgs lielāks ES atbalsts, kas saskaņots ar dalībvalstīm un ES aģentūrām, lai stiprinātu partneru spējas migrācijas pārvaldībā. Ir vajadzīgs turpmāks atbalsts, lai pastiprinātu brīvprātīgu atgriešanos un sadarbību ar izcelsmes valstīm atpakaļuzņemšanas jomā. ES un tās dalībvalstīm būtu jāturpina veicināt un atbalstīt reģionālo informācijas apmaiņu. Nesen ierosinātajā jaunajā Eiropas migrācijas un patvēruma paktā ir uzsvērts, ka visaptverošās partnerībās migrācija būtu jāiekļauj kā pamatjautājums, pamatojoties uz ES un tās partnervalstu interešu novērtējumu. Rietumbalkāniem ir vajadzīga īpaši pielāgota pieeja, ņemot vērā gan to ģeogrāfisko atrašanās vietu, gan to nākotni kā neatņemamu ES daļu: koordinācija var palīdzēt nodrošināt, ka tās ir labi sagatavotas kā nākamās dalībvalstis, lai konstruktīvi reaģētu uz kopīgām problēmām, pilnveidojot savas spējas un robežprocedūras, lai tuvinātu tās ES, ņemot vērā to paplašināšanās perspektīvu. Attiecībā uz Turciju paktā ir atzīmēts Bēgļu atbalsta mehānisma Turcijā ieguldījums un tas, ka būtisks būs turpmāks un ilgtspējīgs zināma veida ES finansējums. Rietumbalkānos ES atbalstīja jaunu vai stingrāku iestāžu, tiesību aktu un procedūru izveidi patvēruma, aizsardzības un robežu pārvaldības jomā, kā arī kompleksu un prasīgu ES acquis transponēšanu katrā Rietumbalkānu partnervalstī. Rietumbalkānu partneriem būtu arī jāuzņemas atbildība par visiem migrācijas aspektiem. Ar piecām reģiona valstīm ir pabeigtas sarunas arī par statusa nolīgumiem, kuri zonās, kas robežojas ar ES ārējo robežu, ļaus izvietot Eiropas Robežu un krasta apsardzes (Frontex) vienības ar izpildpilnvarām, tādējādi atbalstot valstu robežsardzi. Lai stiprinātu robežu pārvaldību un robežu aizsardzību, viena no galvenajām prioritātēm ir visu nolīgumu par Eiropas Robežu un krasta apsardzes statusu stāšanās spēkā un efektīva īstenošana. Nolīgums ar Albāniju jau ir stājies spēkā, un pirmie robežsargi ir izvietoti. Nolīgums ar Melnkalni arī stājās spēkā 1. jūlijā. Partnervalstīm būtu jāveic turpmāki pasākumi, lai nodrošinātu pilnīgu saskaņotību ar ES politiku vīzu jomā. ES un Turcija ir apņēmušās īstenot ES un Turcijas 2016. gada marta paziņojumu . Kopš tā laika Turcijai ir bijusi būtiska nozīme migrācijas plūsmu efektīvas pārvaldības nodrošināšanā Vidusjūras austrumdaļas maršrutā. Neatbilstīgā migrācija no Turcijas uz ES 2019. gadā palielinājās, lai gan rādītāji joprojām ir ievērojami zemāki par tiem, kas reģistrēti pirms paziņojuma. Tas arī daļēji atspoguļo neatbilstīgās migrācijas uz Turciju pieaugumu 2019. gadā salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem. Tomēr 2020. gada marta sākumā Turcija aktīvi mudināja migrantus un bēgļus pa sauszemes ceļu caur Grieķiju doties uz Eiropu. Lai gan ES atzina pieaugošo migrācijas slogu un riskus, ar ko Turcija saskaras savā teritorijā, un ievērojamos centienus, ko tā veic bēgļu uzņemšanā, tā stingri nosodīja Turcijas migrācijas spiediena izmantošanu politiskiem mērķiem. Vēlāk martā Covid-19 pandēmijas uzliesmojuma dēļ Turcijas iestādes organizēja migrantu un bēgļu transportu prom no pierobežas ar Grieķiju un slēdza robežas ar Grieķiju un Bulgāriju, izņemot attiecībā uz komerciālo satiksmi. Šajā periodā tika reģistrēts arī ievērojams migrācijas plūsmu pieaugums no Turcijas uz Kipru. Turcija ir turpinājusi pielikt ievērojamas pūles, lai izmitinātu 3,6 miljonus reģistrētu bēgļu no Sīrijas un aptuveni 370 000 bēgļu no citām valstīm. ES turpināja sniegt atbalstu, lai valsts varētu palīdzēt bēgļiem. 2019. gada beigās tika piešķirts viss ES Bēgļu atbalsta mehānisma Turcijā darbības budžets 6 miljardu EUR apmērā, no kuriem bija noslēgti līgumi par 5,1 miljardu EUR, no kuriem savukārt līdz šim ir izmaksāti 3,8 miljardi EUR. Izmaksātie līdzekļi turpina sekot progresam līgumu slēgšanā un projektu īstenošanā un pārskata periodā sasniedza vidēji 60 miljonus EUR mēnesī. Līdz šim ir parakstīti vairāk nekā 100 projekti, un lielākie projekti tiks īstenoti, vēlākais, līdz 2025. gada vidum. Bēgļu atbalsta mehānisms turpina ar taustāmiem un redzamiem rezultātiem risināt bēgļu un to uzņēmējkopienu Turcijā humānās un attīstības vajadzības . Minētais mehānisms vēl aizvien ir koordinācijas pamatmehānisms, kas ļauj ātri, efektīvi un lietderīgi sniegt ES palīdzību. Papildus 6 miljardiem EUR, kas jau ir piešķirti Bēgļu atbalsta mehānisma Turcijā ietvaros, ES 2020. gada jūlijā nodrošināja nepārtrauktu palīdzību visneaizsargātākajiem bēgļiem, izmantojot 485 miljonu EUR paketi divu ES galveno humānās palīdzības projektu turpināšanai līdz 2021. gada beigām . Demokrātisko iestāžu darbība

Demokrātisko iestāžu stiprināšana un iekļaujošu demokrātisko procesu nodrošināšana joprojām ir paplašināšanās procesā iesaistīto valstu galvenās prioritātes. Parlamentu pienācīga darbība, tostarp izpildvaras un efektīvas likumdošanas pārraudzīšanā, ir būtisks nosacījums, lai pievienotos ES. Demokrātiskās sistēmas Rietumbalkānos joprojām pienācīgi nedarbojas spēcīgas politiskās polarizācijas, dažos gadījumos — opozīcijas demokrātiskās kontroles funkcijas veikšanai atvēlēto ierobežoto iespēju, kā arī opozīcijas boikotēto vēlēšanu un parlamenta darba dēļ. Brīvas un godīgas vēlēšanas ir ļoti svarīgas valsts demokrātiskai pārvaldībai. Vēlēšanu novērošanas misiju ieteikumi ir pienācīgi jāīsteno, un ir jānovērš strukturālās nepilnības. Albānijā politiskās partijas panāca vienošanos par vēlēšanu reformu, kurai būtu jānodrošina Albānijai vēlēšanu process ar augstākiem integritātes un pārredzamības standartiem, kas ir balstīti uz EDSO/ODIHR ieteikumiem. Vēlēšanas valstī nelabvēlīgi ietekmēja opozīcijas grupu boikoti. Bosnijā un Hercegovinā 2020. gada jūlijā pieņemtajiem tiesību aktu grozījumiem būtu jāļauj decembrī rīkot vietējās vēlēšanas Mostarā pirmo reizi kopš 2008. gada. Politiskie līderi arī panāca vienošanos par turpmāku vēlēšanu reformu. Kosovā 2019. gada oktobrī notikušajās parlamenta vēlēšanas lielākoties valdīja konkurence, taču tās arī uzsvēra, cik svarīgi ir novērst atkārtotus trūkumus saskaņā ar ES vēlēšanu novērošanas misijas ieteikumiem. Ziemeļmaķedonijā un Serbijā vēlēšanas, kas sākotnēji bija plānotas 2020. gada aprīlī, tika atliktas Covid-19 pandēmijas uzliesmojuma dēļ. Parlamenta vēlēšanas Serbijā notika 21. jūnijā, Ziemeļmaķedonijā — 15. jūlijā, bet Melnkalnē — 30. augustā. Ziemeļmaķedonijā EDSO/ODIHR novērtēja, ka 2020. gada jūlija vēlēšanas, neraugoties uz pandēmiju, noritēja labi. Daži no to iepriekšējiem ieteikumiem tika ņemti vērā, bet juridisko stabilitāti apdraudēja vēlēšanu kodeksa būtiska pārskatīšana un tam sekojoši ad hoc noteikumi, kas tika pieņemti ārkārtas stāvokļa laikā. Melnkalnē pirms vēlēšanām bija liels saspīlējums un neuzticēšanās politisko dalībnieku vidū. Pagaidu parlamentārā komiteja nespēja pabeigt darbu kvoruma trūkuma dēļ, un tāpēc vispārējās vēlēšanas 2020. gada 30. augustā notika saskaņā ar lielākoties nemainītu vēlēšanu regulējumu. Neviena politiskā partija neboikotēja vēlēšanas. Saskaņā ar EDSO/ODIHR sākotnējo novērtējumu vēlēšanās Melnkalnē valdīja konkurence un tās notika vidē, kas bija ļoti polarizēta attiecībā uz baznīcas un nacionālās identitātes jautājumiem. Kampaņa bija miermīlīga, neraugoties uz bieži vērojamo konfrontācijas noskaņu. Konkurentiem bija iespēja paust savus vēstījumus, taču valdošā partija guva pārmērīgu priekšrocību, ļaunprātīgi izmantojot pilnvaras, valsts resursus un dominējošu atspoguļojumu plašsaziņas līdzekļos. Vairākas opozīcijas partijas Serbijā turpināja boikotu parlamentā, neraugoties uz Eiropas Parlamenta vadīto partiju savstarpējo dialogu starp valdošo vairākumu un dažiem parlamenta un ārpusparlamenta opozicionāriem 2019. gadā. Vairākas opozīcijas partijas arī boikotēja parlamenta vēlēšanas 2020. gada jūnijā. Jauno Serbijas parlamentu raksturo valdošās koalīcijas pārliecinošs vairākums un dzīvotspējīgas opozīcijas partijas neesamība. Saskaņā ar Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas Demokrātisku iestāžu un cilvēktiesību biroja (EDSO/ODIHR) starptautiskajiem novērotājiem — kaut gan Serbijas parlamenta 21. jūnija vēlēšanu konkurenti varēja īstenot savas kampaņas un pamatbrīvības tika ievērotas, vēlētāju izvēli ierobežoja valdošās partijas pārliecinošā priekšrocība un valdības politikas veicināšana vairumā lielāko plašsaziņas līdzekļu. Vairākas opozīcijas partijas boikotēja vēlēšanas. Attiecībā uz noteikumiem par politisko partiju publisko un privāto finansēšanu ir vajadzīgas turpmākas reformas. Serbijā valdība pieņēma lēmumus, kuru mērķis ir regulēt publisko resursu izmantošanu vēlēšanu vajadzībām. Arī pēc tam, kad 2019. gada decembrī tika pieņemti jauni tiesību akti un 2020. gada aprīlī tika izdarīti to grozījumi, Melnkalnes tiesiskajā regulējumā, kas reglamentē politiskās partijas un to finansēšanu, joprojām pastāv trūkumi. Lai nodrošinātu lielāku pārredzamību un pārskatatbildību politisko partiju un vēlēšanu kampaņu finansēšanā visā reģionā, joprojām ir jāpieliek ievērojamas pūles. Turcijā prezidentālā sistēma turpināja pārmērīgi centralizēt pilnvaras prezidentūras līmenī, nenodrošinot efektīvu līdzsvara un atsvara mehānismu. Parlamenta likumdošanas un uzraudzības funkcijas joprojām bija ievērojami ierobežotas. Daudzi pret kurdiem labvēlīgi noskaņotās opozīcijas Tautas demokrātiskās partijas (HDP) parlamenta deputāti joprojām atrodas apcietinājumā. Trīs Parlamenta deputāti 2020. gada jūnijā tika izslēgti no parlamenta. 2019. gada marta pašvaldību vēlēšanas un pilsētas mēra vēlēšanas Stambulā, kas tika rīkotas atkārtoti 2019. gada jūnijā, nelabvēlīgi ietekmēja plašsaziņas līdzekļu plurālisma trūkums, un tajās nebija nodrošināti apstākļi, kas būtu objektīvi taisnīgi visām politiskajām partijām un kandidātiem visos aspektos. Turcijai ir jāuzlabo vēlēšanu vide plašākā mērogā un jāaizsargā vēlēšanu procesa integritāte. Dienvidaustrumos turpinājās ievēlētu mēru piespiedu atlaišana un viņu aizstāšana ar valdības ieceltiem pilnvarniekiem, kā arī vietējo pārstāvju aresti, kas joprojām rada nopietnas bažas, jo šādas atlaišanas grauj vietējo demokrātiju. Valdībām ir jānodrošina, ka opozīcijai ir atbilstoši apstākļi, lai tā varētu veikt savu demokrātiskās kontroles funkciju. Tajā pašā laikā opozīcijai ir jāiesaistās demokrātiskajos procesos. Saīsinātu parlamentāro procedūru pārmērīga izmantošana traucē īstenot šo opozīcijas lomu un ietekmē līdzsvara un atsvara sistēmu, kas raksturo labi funkcionējošu demokrātiju. Steidzamo procedūru izmantojums valstu starpā atšķīrās, taču kopumā to izmantojums joprojām ir pārmērīgs un potenciāli ļaunprātīgs. Pat saistībā ar ārkārtas pasākumiem, kas veikti Covid-19 krīzes laikā, parlamentiem arī turpmāk vajadzētu būt pilnvarām kontrolēt izpildvaras rīcību, un tiem būtu jāpiedalās ārkārtas stāvokļa uzraudzībā, t. sk. lēmuma pieņemšanā par to, vai ārkārtas stāvoklis būtu jāpagarina. Parlamenta atlaišana vai tā darbības apturēšana var negatīvi ietekmēt šīs pilnvaras. Albānijā valdība ir izdevusi vairākus dekrētus, ar kuriem līdz 2020. gada jūnijam pagarina ārkārtas stāvokli, kas bija spēkā pēc 2019. gada novembra zemestrīces. Parlamentārās komitejas ir turpinājušas darbu, izmantojot tāldarbu, savukārt iknedēļas plenārsēdes tika atsāktas 16. aprīlī. Parlaments pieņēma grozījumus kriminālkodeksā saistībā ar infekcijas slimību izplatīšanu. Visas tiesu lietas, izņemot steidzamās, tika apturētas. Līdz maija beigām tiesu sēdes atsākās. Bosnijā un Hercegovinā valsts līmeņa parlaments laikā no 2020. gada marta vidus līdz maija vidum nerīkoja sesijas. Republika Srpska administratīvās vienības asambleja no 3. aprīļa līdz 20. maijam ieviesa ārkārtas stāvokli, piešķirot visas likumdošanas pilnvaras administratīvās vienības prezidentam; Federācijas administratīvā vienība ieviesa tiešsaistes parlamentārās sesijas. Kosovas valdība 2020. gada martā izsludināja sabiedrības veselības ārkārtas situāciju. Tika ieviesti pasākumi, lai aizsargātu iedzīvotājus, tostarp pagaidu ierobežojumi attiecībā uz nebūtisku pārvietošanos, teritoriju karantīna, pulcēšanās aizliegumi, lielākās daļas gaisa satiksmes apturēšana un robežu slēgšana. Ir veikti arī pasākumi, lai risinātu neatliekamās vajadzības un mazinātu krīzes sociālekonomiskās sekas. Asambleja krīzes laikā turpināja darboties. Melnkalnē ārkārtas stāvoklis netika izsludināts. Iestādes veica pasākumus, lai cīnītos pret pandēmiju, aizsargātu iedzīvotājus un mazinātu krīzes sociālekonomiskās sekas, ierobežojot pulcēšanās brīvību un iedzīvotāju pārvietošanās brīvību. Parlamenta likumdošanas process tika apturēts uz gandrīz 50 dienām, un parlamenta loma, pārraugot valdības reakciju uz pandēmiju, bija ierobežota. Tiek sagaidīts, ka iestādes nodrošinās pareizo līdzsvaru starp veselības aizsardzību un personas veselības datu konfidencialitātes ievērošanu un tās iedzīvotāju tiesībām uz privāto dzīvi. Ziemeļmaķedonijas prezidents martā izsludināja ārkārtas stāvokli, ko vairākas reizes pagarināja līdz 2020. gada jūnijam. Politiskie līderi vienprātīgi nolēma pirmstermiņa vēlēšanas, kas sākotnēji bija plānotas 12. aprīlī, pārcelt uz 2020. gada 15. jūliju. Šajā laikposmā parlaments joprojām bija atlaists, un tehniskā valdība, piedaloties galvenajai opozīcijas partijai, izdeva dekrētus. Iestādes ir veikušas bezprecedenta pasākumus, lai aizsargātu iedzīvotājus, piemēram, ierobežojušas nebūtisku pārvietošanos un pulcēšanos, piemērojušas paškarantīnu, apturējušas gaisa satiksmi un slēgušas robežas. Ir veikti arī pasākumi, lai risinātu neatliekamās vajadzības un mazinātu krīzes sociālekonomiskās sekas. Ārkārtas stāvoklis Serbijā tika pasludināts 15. martā ar prezidenta, premjerministra un parlamenta priekšsēdētāja parakstu. Parlaments sanāca tikai nedaudz vairāk kā sešas nedēļas vēlāk, un 28. un 29. aprīlī apstiprināja ārkārtas stāvokli un pēc nedēļas to atcēla. Parlamenta, provinču un pašvaldību vēlēšanas, kas sākotnēji bija paredzētas aprīlī, tika atliktas. Iestādes ir veikušas plašus pagaidu pasākumus, tostarp nosakot stingras komandantstundas, slēdzot skolas un universitātes, aizliedzot publiskas pulcēšanās, apturot lielāko daļu gaisa satiksmes un slēdzot robežas.

Turcijas parlaments ar balsu vairākumu pieņēma pretrunīgi vērtētu tiesību aktu kopumu. Citu pasākumu starpā tā mērķis bija samazināt ieslodzīto lielo skaitu, un tajā bija paredzēts nosacīti atbrīvot aptuveni 90 000 ieslodzīto. Tomēr tas neattiecās uz personām, kuras atrodas pirmstiesas apcietinājumā par iespējamiem ar terorismu saistītiem nodarījumiem, tostarp advokātiem, žurnālistiem, politiķiem un cilvēktiesību aizstāvjiem. Parlaments nolēma pavadīt ar pandēmiju saistītu 10 dienu pārtraukumu, kam sekoja parasts viena mēneša pārtraukums Ramadāna mēnesī. Valsts pārvaldes reforma Valsts pārvaldes reforma ir ļoti būtiska, lai uzlabotu pārvaldību visos līmeņos. Tas ietver lielāku pārredzamību un pārskatatbildību, publisko finanšu pareizu pārvaldību un profesionālākas pārvaldes iestādes. Albānija, Ziemeļmaķedonija, Melnkalne un Serbija ir mēreni sagatavotas attiecībā uz valsts pārvaldes reformu, un reģionā ir panākts vispārējs progress. Tomēr Serbijā progress netika panākts, jo netika būtiski samazināts pārmērīgais augstāko vadītāju vietas izpildītāju amatu skaits. Kosovai ir zināms sagatavotības līmenis, savukārt Bosnija un Hercegovina ir agrīnā posmā. Turcija ir regresējusi tādās jomās kā politikas izstrāde, administrācijas pārskatatbildība, kā arī cilvēkresursu pārvaldība, kas negatīvi ietekmēja tās vispārējo sagatavotību. Zināms progress ir panākts politikas plānošanas uzlabošanā, taču ir vajadzīgi turpmāki centieni, lai nodrošinātu stingru kvalitātes kontroli, ko īsteno centrālā valdība. Melnkalne pastiprināja un racionalizēja politikas plānošanu un panāca stratēģisko dokumentu skaita samazinājumu. Rīcībpolitikas, tiesību akti un publiskās investīcijas joprojām vien bieži tiek sagatavoti, neveicot ietekmes novērtējumus. Vairumā valstu joprojām jānodrošina vadības pārskatatbildība un civildienesta profesionalitāte un jānovērš pārmērīga politizācija. Pārredzamas un uz nopelniem balstītas darbā pieņemšanas, paaugstināšanas, pazemināšanas un atlaišanas procedūras ir jāiekļauj tiesiskajā regulējumā un konsekventi jāīsteno visos publiskajos dienestos. Valsts pārvaldes struktūrai būtu jānodrošina efektīva pārskatatbildības hierarhija. Lielākā daļa valstu ir pielikušas pūles, lai uzlabotu iedzīvotājiem un uzņēmumiem paredzētos pakalpojumus. Lai īstenotu valsts pārvaldes reformas, ir jāuzlabo iestāžu savstarpējā koordinācija. Jāņem vērā reģionālo un vietējo pašvaldību loma tiesību aktu saskaņošanā ar ES tiesisko regulējumu un iespējamā ES noteikumu piemērošanā. Ir jānodrošina pienācīgs līdzsvars starp centrālo, reģionālo un vietējo valdību. Turcijas iestāžu lēmumi un rīcība pret pašvaldībām ar opozīcijas partiju mēriem joprojām rada nopietnas bažas, jo īpaši tad, ja tie šķiet politiski motivēti. Ir jāpastiprina par ES acquis īstenošanu atbildīgo struktūru administratīvās spējas un profesionālie standarti, kā arī jānodrošina regulatīvo struktūru neatkarība. Joprojām ir būtiski uzlabot pārredzamību un pārskatatbildību, jo īpaši nodrošinot publiskā iepirkuma sistēmas un publisko finanšu pārvaldības efektīvu, rezultatīvu un pārredzamu darbību. Lai gan Serbija ir saskaņojusi būtiskas savu publiskā iepirkuma tiesību aktu daļas ar ES acquis, 2020. gada februārī pieņemtais likums par īpašām procedūrām lineāriem infrastruktūras projektiem ļauj atbrīvot Serbijai “īpaši svarīgus” infrastruktūras projektus no publiskā iepirkuma noteikumu piemērošanas un tādējādi ļauj apiet ES noteikumus un standartus. Melnkalnē valdība 2019. gada oktobrī izsludināja augsta līmeņa konkursu par Melnkalnes lidostu ekspluatācijas koncesiju. Šis process ir pārbaudījums valdības apņēmībai ievērot ES standartus attiecībā uz taisnīgu un pārredzamu publisko iepirkumu. Turcijai ir lielas nepilnības saskaņošanā ar ES acquis šajā jomā, jo publiskā iepirkuma noteikumu tvērumu būtiski samazina dažādi izņēmumi, kā arī diskriminējošas iekšzemes cenu priekšrocības un ieskaita prakse. Lai mazinātu krāpšanas risku Covid-19 pandēmijas laikā, ir īpaši svarīgi saglabāt revīzijas takas. Visas ar Covid-19 saistītās iepirkuma informācijas ievietošana valdības portālos arī palīdzēs uzlabot pārredzamību un uzticēšanos. Izšķiroša nozīme ir valsts pārvaldības sistēmu reformai, lai uzlabotu vadības pārskatatbildību, pareizu finanšu pārvaldību un publisko līdzekļu ārējo revīziju. Ziemeļmaķedonijā ir panākts zināms progress, īstenojot jauno politikas dokumentu par publisko iekšējo finanšu kontroli un valsts stratēģiju krāpšanas apkarošanai, taču vēl ir jāuzlabo iekšējā kontrole un efektīvi turpmākie pasākumi saistībā ar ārējās revīzijas ieteikumiem, un finanšu pārbaudes joprojām nav efektīvas. Melnkalnē ir vajadzīgi papildu centieni, lai risinātu jautājumu par vadības pārskatatbildību un stiprinātu iekšējo kontroli un iekšējo revīziju visos līmeņos. Krīzes laikā iestādēm būtu jāuztur dažādi kontroles pasākumi, lai nodrošinātu, ka budžeta lēmumi tiek izpildīti atbilstoši apstiprinātajam un ka resursi tiek izmantoti saskaņā ar plānoto, lai izvairītos no izšķērdēšanas, krāpšanas un nepareizas pārvaldības. Būtu jāgarantē šo pasākumu pārredzamība un jāiesaista ārējās pārraudzības struktūras, lai nodrošinātu pārskatatbildību par valdības darbībām. Būtu jāturpina centieni krāpšanas apkarošanā, un partnervalstis tiek mudinātas turpināt stiprināt sadarbību šajā jomā un izmantot Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai atbalstu, lai mazinātu krāpšanas risku. Ekonomika Lai pievienotos ES, ir vajadzīga funkcionējoša tirgus ekonomika un spēja izturēt konkurences spiedienu un tirgus spēku iedarbību Savienībā. Ekonomikas pārvaldība pēdējos gados paplašināšanās procesā ir kļuvusi vēl svarīgāka. Komisijas uzraudzība šajā jomā tiek veikta, izmantojot ekonomikas reformu programmu un paplašināšanās paketē novērtējot atbilstību pievienošanās ekonomiskajiem kritērijiem. Pārskata periodā Albānija, Melnkalne un Serbija panāca zināmu progresu gan attiecībā uz funkcionējošas tirgus ekonomikas pastāvēšanu, gan spēju tikt galā ar konkurences spēkiem. Turcija progresu nav panākusi, savukārt Bosnija un Hercegovina, Kosova un Ziemeļmaķedonija ir panākušas ierobežotu progresu attiecībā uz funkcionējošas tirgus ekonomikas pastāvēšanu. Ziemeļmaķedonija arī panāca zināmu progresu attiecībā uz spēju tikt galā ar konkurences spēkiem, savukārt Turcijai progresa nebija, un Bosnija un Hercegovina un Kosova šajā jomā panāca ierobežotu progresu. Tikai Turcija ir funkcionējoša tirgus ekonomika, neraugoties uz nopietnām bažām šajā saistībā, un tai ir labs sagatavotības līmenis attiecībā uz spēju izturēt konkurences spiedienu. Rietumbalkāniem ir ievērojams neizmantots ekonomiskais potenciāls un ievērojamas iespējas pastiprinātai reģionālajai ekonomiskajai sadarbībai un tirdzniecībai. Ar gandrīz 18 miljoniem iedzīvotāju reģions ir svarīgs tirgus ES precēm. Pirms Covid-19 pandēmijas vidējais izaugsmes temps reģionā pārsniedza ES vidējo rādītāju, bet joprojām nav pietiekams, lai atbalstītu reālu konverģenci ar ES ienākumu līmeni. Covid-19 pandēmija ir izraisījusi lielus pieprasījuma un piedāvājuma satricinājumus; samazinās izlaides apjoms un palielinās bezdarbs. Recesijas ilgums un smagums dažādās valstīs atšķirsies atkarībā no ekonomikas struktūras un globālo piegādes ķēžu, tūrisma un naudas pārvedumu vai — dažos gadījumos — preču eksporta nozīmīguma. Partneri reģionā ir veikuši steidzamus un turpmākus fiskālos pasākumus, lai mazinātu krīzes ietekmi, kas nenovēršami izraisīja valsts parāda un deficīta līmeņa paaugstināšanos. Nozīmīgs uzdevums būs nodrošināt mērķtiecīgu, efektīvu un pārredzamu reakciju uz krīzi, vienlaikus saglabājot fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Covid-19 pandēmija ir izvirzījusi priekšplānā augsto tirgus integrācijas līmeni un ES un Rietumbalkānu ekonomikas, kā arī pašu Rietumbalkānu ekonomiku savstarpējo atkarību. Rietumbalkānu reģions ir iesaistījies regulējuma konverģences procesā ar ES. Šī saskaņošana ļaus padziļināt reģionālo ekonomikas zonu (REZ), pārvēršot to par kopēju reģionālu tirgu, kura pamatā ir ES noteikumi un standarti. Abas norises papildina viena otru un padara reģionu par investīcijām pievilcīgu apgabalu. Tomēr Rietumbalkāni joprojām saskaras ar būtiskām problēmām, kas tiem neļauj pilnībā izmantot savu ekonomisko potenciālu un novērst plaisu konverģencē ar ES. Neraugoties uz to, ka pēdējos gados ir nedaudz paātrinājusies izaugsme un darbvietu radīšana un ir pieauguši ienākumi, valstis vēl aizvien atpaliek savu ekonomisko struktūru reformēšanas un konkurētspējas uzlabošanas ziņā. Tās joprojām saskaras ar augstu bezdarba līmeni, jo īpaši jauniešu vidū, lielu prasmju neatbilstību, pastāvīgu neoficiālo ekonomiku, intelektuālā darbaspēka emigrāciju, sieviešu zemu līdzdalību darba tirgū un zemu inovācijas līmeni. Būtiski ir uzlabot reģiona izglītības un apmācības sistēmu kvalitāti un atbilstību un stiprināt saikni starp darba devējiem un izglītības iestādēm. Investīciju vide lielākoties nav mainījusies, un tai ir raksturīgs vājš tiesiskums, valsts atbalsta noteikumu pienācīgas izpildes trūkums, iesakņojusies ēnu ekonomika, slikta piekļuve finansējumam un zems reģionālās integrācijas un savienojamības līmenis. Valsts joprojām iejaucas ekonomikā. Pastāv izteikta nepieciešamība modernizēt infrastruktūru, un investīcijas būtu jānovirza, izmantojot vienotus projektu portālus, un šīm investīcijām vajadzētu atbilst prioritātēm, kas saskaņotas ar Eiropas Savienību. Lēmumi par lielām investīcijām būtu jāpieņem, pamatojoties uz pārredzamību un pamatīgu uzticamības pārbaudi, kā tas ir to savienojamības projektu gadījumā, kuri finansēti, izmantojot Rietumbalkānu investīciju satvaru. Covid-19 krīzes laikā galvenā uzmanība tika pievērsta netraucētas preču plūsmas nodrošināšanai (pirmkārt, pirmās nepieciešamības pārtikas produkti un medicīniskais aprīkojums). Lai to panāktu, ES un Rietumbalkāni izveidoja zaļos koridorus kritiskajās robežšķērsošanas vietās, līdzīgi kā Rietumbalkāni labi koordinēti un ātri veica tirdzniecību reģiona iekšienē. ES joprojām ir vislielākā Rietumbalkānu tirdzniecības partnere, kas 2019. gadā veidoja 69,4 % no kopējās preču tirdzniecības (82,9 % no kopējā eksporta un 61,8 % no kopējā importa). Kopš 2009. gada tirdzniecība ir pieaugusi par 129,6 %. ES uzņēmumi ir lielākie ieguldītāji reģionā, nodrošinot 73 % no ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem. Tādējādi tie ir galvenais ārējais dzinējspēks izaugsmei un nodarbinātībai reģionā. Ir svarīgi stiprināt reģiona izturētspēju, lai nodrošinātu to, ka visas ekonomiskās darbības, kas tiek finansētas no ārvalstīm, pilnībā atbilst ES vērtībām, normām un standartiem, jo īpaši tādās būtiskās jomās kā tiesiskums, publiskais iepirkums, vide, enerģētika, infrastruktūra un konkurence. Pieaugošajā trešo valstu uzņēmējdarbībā un investīcijās Rietumbalkānos bieži vien netiek ņemta vērā sociālekonomiskā un finansiālā stabilitāte un ES noteikumi par publisko iepirkumu, un tas var izraisīt lielas parādsaistības, to ES uzņēmumu izslēgšanu no tirgus, kuri nespēj konkurēt, publisko resursu nepietiekami optimālu izmantošanu un kontroles nodošanu pār stratēģiskajiem aktīviem un resursiem. Vienlaikus ar šo paziņojumu pieņemtajam reģiona ekonomikas un investīciju plānam būs nozīmīga loma iepriekš minēto problēmu risināšanā un savstarpēji izdevīgas, ilgtspējīgas ekonomikas izaugsmes un investīciju veicināšanā. Turcijā joprojām pastāv nopietnas bažas par valsts tirgus ekonomikas darbību. Recesija un straujais iekšzemes pieprasījuma kritums izraisīja tekošā konta deficīta būtisku pārmaiņu un samazināšanos, bet Turcijas ārējā finansējuma vajadzības joprojām ir augstas, pakļaujot ekonomiku investoru noskaņojuma maiņai un sankciju riskam. Inflācija samazinājās no ļoti augsta līmeņa, bet saglabājās krietni virs mērķa. Ekonomika atguvās 2019. gada otrajā pusē, pateicoties ekspansīvai publiskā sektora politikai un spēcīgam neto eksporta ieguldījumam. Tomēr šī atlabšana joprojām ir nestabila, ņemot vērā vājo darba tirgu, vajadzību uzlabot uzņēmumu bilances un pastāvīgo ģeopolitisko nenoteiktību. Neoficiālais sektors Turcijā joprojām ir liels. Turpinājās valsts iejaukšanās cenu noteikšanas mehānismos, un joprojām trūkst valsts atbalsta īstenošanas noteikumu, izpildes un pārredzamības, savukārt institucionālā struktūra joprojām ir nepilnīga. Turcijas ekonomikas pārvaldība vēl vairāk pasliktinājās, jo kārtējais politiskais spiediens iedragāja neatkarīgo iestāžu uzticamību un darbību. Turcijai ir jāmaina tirgus reformu regresa tendence. Turcija joprojām ir labi integrēta ES tirgū gan tirdzniecības, gan investīciju saikņu ziņā, bet ES relatīvā daļa Turcijas ārējā tirdzniecībā samazinājās (ES daļa Turcijas eksportā samazinājās no 50 % 2018. gadā līdz 48,5 % 2019. gadā un no 36,25 % importa līdz 34,2 %), ņemot vērā arvien pieaugošo skaitu noviržu no Turcijas saistībām saskaņā ar ES un Turcijas muitas savienību. Izglītības jomā joprojām pastāv būtiskas problēmas attiecībā uz kvalitāti un pieejamību. Sievietēm ir grūtības piekļūt kvalitatīvai izglītībai un darba tirgum. III.SPĒJA UZŅEMTIES DALĪBAS PIENĀKUMUS

Rietumbalkāni turpināja saskaņot savus tiesību aktus ar ES prasībām vairākās jomās, lai gan tas notika atšķirīgā tempā. Lielākā daļa Rietumbalkānu valstu jau ir mēreni sagatavotas daudzās iekšējā tirgus jomās: brīvā preču, pakalpojumu un kapitāla apritē, konkurences politikā, finanšu pakalpojumos un patērētāju un veselības aizsardzībā. Melnkalnei un Serbijai ir labs sagatavotības līmenis uzņēmējdarbības tiesību un intelektuālā īpašuma tiesību jomās. Serbija ir panākusi labu progresu tādās jomās kā tiesības veikt uzņēmējdarbību un pakalpojumu sniegšanas brīvība, uzņēmējdarbības tiesības, intelektuālā īpašuma tiesības, konkurences politika un finanšu pakalpojumi. Lielākajā daļā Rietumbalkānu valstu ir arī mērens sagatavotības līmenis jomās, kas saistītas ar konkurētspēju un iekļaujošu izaugsmi, proti, informācijas sabiedrības un plašsaziņas līdzekļu, nodokļu, ekonomikas un monetārās politikas, uzņēmējdarbības un rūpniecības politikas jomās. Albānija, Melnkalne, Ziemeļmaķedonija un Serbija ir mēreni sagatavotas informācijas sabiedrības un audiovizuālo plašsaziņas līdzekļu jomā, ieskaitot progresu, kas panākts attiecībā uz digitalizācijas programmas stratēģijām un e-pārvaldes pakalpojumiem. Kosovai ir zināms sagatavotības līmenis šajās jomās, savukārt Bosnija un Hercegovina ir agrīnā sagatavošanās posmā. Melnkalne ir panākusi labu progresu nodokļu jomā, kā arī zinātnes un pētniecības jomā. Melnkalnei un Serbijai ir labs sagatavotības līmenis zinātnes un pētniecības, kā arī izglītības un kultūras jomās. Muitas savienības jomā Ziemeļmaķedonijai, kas ir panākusi labu progresu, un Serbijai ir labs sagatavotības līmenis, savukārt Albānija, Kosova un Melnkalne ir mēreni sagatavotas. Bosnijai un Hercegovinai ir zināms sagatavotības līmenis. Tomēr visās jomās ir jāveic sociālekonomiskās reformas, lai palīdzētu novērst pastāvošās strukturālās nepilnības, zemo konkurētspēju, augsto bezdarba līmeni, kā arī Covid-19 pandēmijas ietekmi. Zaļā pārkārtošanās un ilgtspējīga savienojamība ir būtiska ekonomikas integrācijai reģionā un ar Eiropas Savienību, kas atvieglos pārrobežu tirdzniecību reģionā un radīs reālus ieguvumus uzņēmumiem un iedzīvotājiem. Serbijai un daļēji Melnkalnei ir labs sagatavotības līmenis transporta politikas jomā. Ziemeļmaķedonija ir panākusi labu progresu enerģētikas jomā un tai ir labs sagatavotības Eiropas komunikāciju tīklu jomā, kurā Melnkalnei un Serbijai ir mērens sagatavotības līmenis. Albānija, Ziemeļmaķedonija, Melnkalne un Serbija uzrāda zināmu sagatavotības līmeni attiecībā uz vidi un klimata pārmaiņām, Kosova ir agrīnā sagatavotības posmā, un Bosnija un Hercegovina ir agrīnā posmā / tai ir zināms sagatavotības līmenis. Visām valstīm ir ievērojami jāpastiprina centieni šajā jomā. Resursu, lauksaimniecības un kohēzijas ziņā Ziemeļmaķedonija un Melnkalne ir mēreni sagatavotas lauksaimniecības un lauku attīstības jomā, savukārt Albānijai, Kosovai un Serbijai ir zināms sagatavotības līmenis, bet Bosnija un Hercegovina ir agrīnā posmā. Ziemeļmaķedonija un Melnkalne arī panāca labu progresu pārtikas nekaitīguma, veterinārās un fitosanitārās politikas jomā. Turklāt Centrāleiropas brīvās tirdzniecības nolīguma (CEFTA) ietvaros puses ir pieņēmušas lēmumu par augļu un dārzeņu tirdzniecības atvieglošanu. Attiecībā uz reģionālo politiku un strukturālo instrumentu koordināciju Rietumbalkāni ir mēreni sagatavoti, izņemot Bosniju un Hercegovinu, kas ir agrīnā posmā. Paplašināšanās procesā iesaistītajām valstīm ir arī jāpaātrina un jāuztur saskaņotība ar ES kopējo ārpolitiku un drošības politiku (KĀDP), t. sk. ar ierobežojošiem pasākumiem. Rietumbalkānos Albānija un Melnkalne turpināja pilnībā pieskaņoties visām KĀDP nostājām (AP/PV deklarācijām ES vārdā un Padomes lēmumiem par ierobežojošiem pasākumiem). Serbija turpināja attīstīt intensīvas attiecības un stratēģiskas partnerības ar vairākām pasaules valstīm, tostarp Krieviju, Ķīnu un ASV. Covid-19 krīzes laikā Serbijas sadarbība ar Ķīnu palielinājās, un tai bija raksturīga augsta ranga valsts amatpersonu Ķīnu atbalstoša un eiroskeptiska retorika. Turcijas ārpolitika arvien vairāk nonāca pretrunā ES prioritātēm kopējās ārpolitikas un drošības politikas ietvaros, jo īpaši sakarā ar Turcijas militārajām operācijām Sīrijas ziemeļaustrumos un diviem saprašanās memorandiem, ko tā parakstīja ar Lībijas Nacionālās saskaņas valdību — vienu par sadarbību drošības jomā, kā rezultātā tika panākts lielāks Turcijas atbalsts Nacionālās saskaņas valdībai, un otru par jūras jurisdikcijas delimitāciju, kurā netiek ievērotas Grieķijas salu suverēnās tiesības. Turcija ir turpinājusi saskaņot tiesību aktus ar ES acquis, taču tas ir darīts ļoti ierobežotā tempā un sadrumstalotā veidā, norādot uz to, ka trūkst vispārējas saskaņošanas stratēģijas. Turpinājās regress vairākos svarīgos aspektos tādās jomās kā konkurence, informācijas sabiedrība un plašsaziņas līdzekļi, ekonomikas un monetārā politika, muitas savienība, ārējās attiecības un ārpolitika, drošības un aizsardzības politika. Turcija ir krietni pavirzījusies uz priekšu uzņēmējdarbības tiesību, Eiropas komunikāciju tīklu, zinātnes un pētniecības jomā un ir sasniegusi labu sagatavotības līmeni brīvas preču aprites, intelektuālā īpašuma tiesību, finanšu pakalpojumu, uzņēmējdarbības un rūpniecības politikas, patērētāju un veselības aizsardzības, muitas savienības un finanšu kontroles jomā. IV.REĢIONĀLĀ SADARBĪBA UN LABAS KAIMIŅATTIECĪBAS Stabilizācijas un asociācijas procesa un paplašināšanās procesa būtiski elementi ir labas attiecības ar kaimiņvalstīm un reģionālā sadarbība. Divpusējā un reģionālā līmenī turpinājās regulāri kontakti starp valdībām, kā arī tehniskais dialogs un sadarbība. Iekļaujošas reģionālās organizācijas — Reģionālās sadarbības padome, Transporta kopiena un CEFTA — ir būtiski palīdzējušas ieviest reģiona reaģēšanas pasākumus visā Covid-19 krīzes laikā. Tās nodrošināja efektīvu koordināciju ar visiem Rietumbalkānu partneriem, kā arī savstarpēji un ar Komisiju. Reģionālā sadarbība turpināja dot rezultātus. Savienojamības programma palīdzēja attīstīt transporta un enerģētikas tīklus. Tomēr vēl jāpieliek lielas pūles, lai pildītu atlikušos pienākumus, kas paredzēti saskaņā ar reģionāliem nolīgumiem un saistībām, tostarp to savienojamības reformas pasākumu īstenošanu, par kuriem vienošanās tika panākta 2015. gadā. Reģiona valstīm jāuzņemas pilna atbildība. Nevajadzētu likt šķēršļus visu Rietumbalkānu partneru pilnīgai un iekļaujošai dalībai reģionālās sadarbības iniciatīvās un pasākumos. Programma “Erasmus+” ir turpinājusi veicināt starpkultūru dialogu jauniešu vidū. Gan Rietumbalkānu samits Poznaņā 2019. gadā, gan ES un Rietumbalkānu samits Zagrebā 2020. gada maijā bija iespēja reģiona līderiem vienoties par vērienīgas zaļās un digitālās pārkārtošanās īstenošanu un turpināt pilnveidot savienojamību visās tās dimensijās: transportā, enerģētikā, digitalizācijā un cilvēku savstarpējos kontaktos. Līderi aicināja izstrādāt zaļo programmu reģionam, kas ne tikai sniegtu tiešu labumu tā iedzīvotāju veselībai un labklājībai, bet arī padarītu reģionu pievilcīgāku investīcijām un tūrismam un izmantotu zaļās izaugsmes un aprites ekonomikas ievērojamo ekonomisko potenciālu. Šī zaļā programma ir pievienota reģiona ekonomikas un investīciju plānam. Reģionālā integrācija ir viens no galvenajiem faktoriem dzīves līmeņa uzlabošanai Rietumbalkānos. Reģionālās ekonomikas zonas (REZ) izveide rada lielāku konkurenci un ļauj panākt apjomradītus ietaupījumus un ražīguma pieaugumu. Reģionālais tirgus stimulētu tirdzniecību reģiona ietvaros un padarītu Rietumbalkānus par pievilcīgāku galamērķi investīcijām. Tirgus integrācija palīdzēs izstrādāt jaunas vērtību ķēdes un palielināt reģiona pievilcību ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem. Uzlabota savienojamība transporta un enerģētikas jomā paātrinās integrāciju Eiropas tīklos. Transporta kopiena atbalstīs un stiprinās savienojamības programmas īstenošanu. Ātra un droša digitālā savienojamība ir būtisks elements reformās, kas vajadzīgas, lai Rietumbalkānos radītu tirgum un investīcijām labvēlīgu vidi. 2019. gada aprīlī parakstītais jaunais reģionālais viesabonēšanas nolīgums kā daļa no reģionālās ekonomikas zonas ir ļāvis no 2019. gada jūlija pakāpeniski samazināt viesabonēšanas maksas, un tā rezultātā no 2021. gada jūlija tiks atceltas viesabonēšanas maksas. Minētais nolīgums arī paver ceļu tam, lai sagatavotu ceļvedi viesabonēšanas izmaksu samazināšanai starp Rietumbalkāniem un ES, kā noteikts Digitalizācijas programmā Rietumbalkāniem. Tirdzniecības jomā novēloto lēmumu pieņemšana CEFTA kontekstā ietver 6. papildprotokola par pakalpojumu tirdzniecības liberalizāciju pieņemšanu, atzīto uzņēmēju programmu savstarpēju atzīšanu un nolīguma pieņemšanu, lai atvieglotu augļu un dārzeņu tirdzniecību. Rietumbalkānu samitā 2019. gada jūlijā Poznaņā tika apstiprināta Deklarācija par augstākās izglītības kvalifikāciju atzīšanu. Tajā noteikts automātiskas atzīšanas modelis augstākās izglītības kvalifikācijām un ārvalstīs pavadītiem studiju periodiem, un tā ir svarīgs elements centienos panākt ciešāku reģionālo ekonomisko integrāciju. Ir jāpieliek lielākas pūles, lai panāktu progresu profesionālo kvalifikāciju savstarpējā atzīšanā nolūkā izveidot integrētāku darba tirgu un piedāvāt jauniešiem reģionā tik ļoti nepieciešamās iespējas. Joprojām ir svarīgi pārvarēt pagātnes mantojumu un risināt strīdus, kas radušies 1990. gadu konfliktu rezultātā. Vēl ir jāatrisina svarīgi neatrisināti divpusējie jautājumi, tostarp robežu jautājumi un taisnības nodrošināšana kara noziegumos cietušajiem, atlikušo bezvēsts pazudušo personu identificēšana un precīza pagātnes nežēlīgo noziegumu uzskaite reģionālā līmenī. Eiropas Savienībā nav vietas musinošiem izteikumiem vai kara noziedznieku glorificēšanai — neatkarīgi no tā, kura puse tos pauž. Viens no visaktuālākajiem jautājumiem reģionā joprojām ir nepieciešamība normalizēt attiecības starp Serbiju un Kosovu. Attiecības starp Prištinu un Belgradu joprojām ir problemātiskas. 2020. gada 1. aprīlī pagaidu valdība Kosovā pilnībā atcēla 100 % tarifu importam no Serbijas un Bosnijas un Hercegovinas, kas bija spēkā kopš 2018. gada novembra, un 6. jūnijā tika atcelti visi savstarpības pasākumi. ES veicinātā dialoga atsākšana 2020. gada jūlijā un abu pušu apņemšanās tajā no jauna iesaistīties ir pozitīvs pirmais solis. Pēc tam būs jāseko turpmākam, reālam progresam virzībā uz visaptverošu, juridiski saistošu normalizācijas nolīgumu.

Visām pusēm godprātīgi jāturpina īstenot spēkā esošos nolīgumus, tostarp Prespas nolīgumu starp Ziemeļmaķedoniju un Grieķiju un Līgumu par labām kaimiņattiecībām ar Bulgāriju. Saspīlējums Vidusjūras austrumdaļā un Egejas jūrā turpināja apdraudēt reģiona stabilitāti un drošību. Ņemot vērā to, ka Kipras jūras zonās turpinājās neatļautas Turcijas ogļūdeņražu izpētes darbības, tika parakstīts saprašanās memorands ar Lībijas nacionālās saskaņas valdību un strauji palielinājās provokatīvo darbību skaits pret Grieķiju, Komisija ir atkārtoti aicinājusi Turciju izvairīties no jebkādiem draudiem, nesaskaņu avotiem vai rīcības, kas kaitē labām kaimiņattiecībām un miermīlīgai strīdu izšķiršanai. Komisija ir arī atkārtoti uzsvērusi visas ES dalībvalstu suverēnās tiesības. Tās cita starpā ietver tiesības noslēgt divpusējus nolīgumus un veikt savu dabas resursu izpēti un izmantot tos saskaņā ar ES acquis un starptautiskajām tiesībām, t. sk. ANO Jūras tiesību konvenciju. Ir jāievēro visu piekrastes kaimiņvalstu, ieskaitot to salām pienākošos, jūras zonu suverenitāte un suverēnās tiesības, un ekskluzīvo ekonomisko zonu un kontinentālā šelfa robežu delimitācija būtu jārisina saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, izmantojot godprātīgu dialogu un tiecoties uzturēt labas kaimiņattiecības. Reaģējot uz Turcijas neatļautajām urbšanas darbībām, ES 2019. gada novembrī pieņēma satvaru mērķtiecīgiem pasākumiem pret Turciju un 2020. gada februārī nolēma šā sankciju režīma sarakstā iekļaut divas privātpersonas. Turcijas izpētes kuģa atsaukšana 2020. gada 12. septembrī ļāva paziņot par izpētes sarunu atsākšanu ar Grieķiju. Eiropadome 2020. gada 1. oktobra secinājumos stingri nosodīja Kipras Republikas suverēno tiesību pārkāpumus, kas ir jāizbeidz. Eiropadome uzsvēra, ka ES ir stratēģiski ieinteresēta nodrošināt stabilu un drošu vidi Vidusjūras austrumdaļā un attīstīt sadarbības un abpusēji izdevīgas attiecības ar Turciju. Šajā ziņā absolūta prasība ir godprātīgi turpināt dialogu un atturēties no vienpusējām darbībām, kas ir pretrunā ES interesēm un pārkāpj starptautiskās tiesības un ES dalībvalstu suverēnās tiesības. Visas domstarpības ir jāatrisina mierīgā dialogā un saskaņā ar starptautiskajām tiesībām. ES atzinīgi novērtēja Grieķijas un Turcijas veiktos uzticības veidošanas pasākumus, kā arī paziņojumu, ka tās atsāks tiešās izpētes sarunas ar mērķi delimitēt robežas abu valstu kontinentālajam šelfam un ekskluzīvajai ekonomiskajai zonai. Šie centieni ir jāturpina un jāpaplašina. Sevišķi svarīga būs Turcijas nepārtraukta apņemšanās un konkrēts ieguldījums sarunās par taisnīgu, visaptverošu un dzīvotspējīgu Kipras jautājuma noregulējumu ANO sistēmas ietvaros un saskaņā ar attiecīgajām ANO DP rezolūcijām. Ir svarīgi saglabāt progresu, kas līdz šim panākts Apvienoto Nāciju Organizācijas vadītajās sarunās par noregulējumu Kiprā, un turpināt gatavoties taisnīgam, vispusīgam un dzīvotspējīgam noregulējumam, ieskaitot tā ārējos aspektus. Turcijai steidzami jāpilda tās pienākums — pilnībā īstenot ES un Turcijas asociācijas nolīguma papildprotokolu un panākt progresu attiecību normalizācijā ar Kipras Republiku. V.SECINĀJUMI UN IETEIKUMI Pamatojoties uz iepriekš izklāstīto analīzi un novērtējumiem, kas iekļauti pielikumā ietvertajos kopsavilkumos par valstīm, Komisija izvirza šādus secinājumus un ieteikumus. I 1.Ticama paplašināšanās politika ir ģeostratēģisks ieguldījums miera, stabilitātes, drošības un ekonomikas izaugsmes nodrošināšanā visā Eiropā. Pamatojoties uz stingru, bet taisnīgu nosacījumu kopumu un katra konkrēto nopelnu principu, tā turpina virzīt uz priekšu pārmaiņas un modernizāciju partnervalstīs kopumā sarežģītos apstākļos. Lai gūtu panākumus, joprojām būtiska ir partnervalstu politiskā griba un apņēmība. 2.ES paplašināšanās programmā ir notikušas būtiskas pārmaiņas, un Komisijas atjaunotā pieeja balstās uz trim galvenajiem pīlāriem: līdztekus šim paziņojumam tika pieņemts priekšlikums uzlabot pievienošanās procesu, Padomes lēmums sākt pievienošanās sarunas ar Albāniju un Ziemeļmaķedoniju un priekšlikums par ekonomikas un investīciju plānu Rietumbalkāniem. 3.Priekšlikums, ko Eiropas Komisija izklāstīja 2020. gada februārī un Padome apstiprināja martā, vēl vairāk stiprinās pievienošanās procesu, padarot to paredzamāku, uzticamāku, dinamiskāku un ar stingrāku politisko vadību. Komisijas priekšlikumā ir uzsvērts, cik svarīgs ir uz nopelniem balstīts pievienošanās process, kura pamatā ir uzticēšanās, savstarpēja paļāvība un skaidras Eiropas Savienības un Rietumbalkānu saistības. Vēl lielāka uzmanība tiks pievērsta reformām tādās pamatjomās kā tiesiskums, demokrātisku iestāžu darbība, valsts pārvalde un ekonomika. Rietumbalkāniem ir arī jāpanāk progress attiecībā uz izlīgumu, labām kaimiņattiecībām un reģionālo sadarbību. 4.Vispārējo lietu padome 2020. gada martā arī nolēma sākt pievienošanās sarunas ar Albāniju un Ziemeļmaķedoniju, atzīstot nozīmīgo reformu progresu abās valstīs. 5.Jaunā ES īpašā pārstāvja iecelšana attiecībā uz Belgradas un Prištinas dialogu un citiem Rietumbalkānu reģionālajiem jautājumiem 2020. gada aprīlī papildus atspoguļoja prioritāti, kas piešķirta reģionam un Serbijas un Kosovas attiecību normalizēšanai. Jūlijā atsākās ES veicinātais dialogs, un līdz šim ir notikušas vairākas augsta līmeņa un darba līmeņa sanāksmes.

6.Zagrebas 2020. gada 6. maija deklarācijā ir atkārtoti apstiprināta Rietumbalkānu viennozīmīgā Eiropas perspektīva. Rietumbalkānu līderi ir apliecinājuši savu apņemšanos īstenot šo Eiropas perspektīvu un nepieciešamās galvenās reformas kā stingru stratēģisku izvēli. Šīs apņemšanās ticamība ir atkarīga arī no skaidras publiskās komunikācijas un vajadzīgo reformu īstenošanas. Zagrebas deklarācijā Eiropas Komisija tika aicināta nākt klajā ar spēcīgu reģiona ekonomikas un investīciju plānu, kura mērķis ir stimulēt šo valstu ekonomiku. 7.Turcija joprojām ir būtiska Eiropas Savienības partnere svarīgās kopējo interešu jomās, piemēram, migrācijas, terorisma apkarošanas, ekonomikas, tirdzniecības, enerģētikas un transporta jomās. Padome 2019. gada jūnijā vairākkārt atkārtoja, ka Turcija turpina attālināties no Eiropas Savienības un ka Turcijas pievienošanās sarunas ir faktiski apstājušās, un nevar tikt apsvērta sarunu sākšana vai beigšana par turpmākām sadaļām. Šā novērtējuma pamatā esošie fakti joprojām ir aktuāli. 8.2020. gadu iezīmēja arī Covid-19 pandēmijas postošā ietekme. Visu paplašināšanās procesā iesaistīto valstu iestādes ir veikušas stingrus pasākumus, lai ierobežotu pandēmijas izplatīšanos un tās ietekmi uz veselību, kā arī lai mazinātu sociālekonomiskās sekas. Tomēr pandēmijas ekonomiskā ietekme ir būtiska, kas valdību intervencei atstāj ierobežotas fiskālās manevrēšanas iespējas. Visiem ārkārtas pasākumiem jābūt samērīgiem, ierobežotiem laikā un jāievēro pamatbrīvības, tostarp vārda brīvība. 9.Lai gan ES pati ir smagi cietusi šajā krīzē, tā ir mobilizējusi paketi vairāk nekā 3,3 miljardu EUR apmērā, t. sk. tūlītēju atbalstu veselības problēmu risināšanai un ievērojamu finansējumu reģiona ekonomikas atveseļošanai. ES arī uzskata Rietumbalkānus par privileģētiem partneriem, piešķirot tiem piekļuvi daudzām iniciatīvām un instrumentiem, kas parasti ir rezervēti ES dalībvalstīm. Šis ES atbalsts ievērojami pārsniedz atbalstu, ko reģionam ir sniedzis jebkurš cits partneris , skaidri atspoguļojot reģiona stratēģisko piesaisti. II 10.Melnkalnē iestāžu publiskā politiskā apņemšanās īstenot stratēģisko mērķi — Eiropas integrāciju — tiek regulāri un konsekventi noteikta kā valsts galvenā prioritāte, un parasti tā ir atspoguļota attiecīgos politikas lēmumos. Tas cita starpā ietvēra turpmāku pilnīgu saskaņošanu ar ES ārpolitiku un drošības politiku. Komisija uzskata, ka saskaņā ar sarunu programmu ir nodrošināts vispārējs līdzsvars starp progresu tiesiskuma sadaļās, no vienas puses, un progresu pievienošanās sarunās visās sadaļās, no otras puses. Pārskata periodā Melnkalne ir panākusi ierobežotu progresu tiesu iestāžu un pamattiesību jomā (23. sadaļa) un zināmu progresu tiesiskuma, brīvības un drošības jomā (24. sadaļa). Pēc pēdējās sadaļas atvēršanas 2020. gada jūnijā prioritāte turpmākam vispārējam progresam pievienošanās sarunās un pirms virzības uz citu sadaļu provizorisku slēgšanu joprojām ir tiesiskuma jomas starpposma kritēriju izpilde, kas noteikti 23. un 24. sadaļā. Melnkalne ir paveikusi daudz, lai reformētu savu tiesisko un institucionālo sistēmu tiesiskuma jomā, gūstot turpmākus rezultātus lielākajā daļā jomu. Slēgšanas kritēriju noteikšana dos ES iespēju skaidri definēt prasības, kas Melnkalnei būs jāizpilda pirms šo divu sadaļu slēgšanas. Melnkalne šo pievienošanās procesa posmu sasniegs tikai tad, ja valsts novērsīs atlikušās nepilnības kritiskajās — vārda un plašsaziņas līdzekļu brīvības un korupcijas apkarošanas — jomās un kliedēs bažas par politisko iejaukšanos un ieceltu amatpersonu trūkumu būtiskās neatkarīgajās iestādēs un tiesu iestādēs, neatceļot iepriekšējos sasniegumus tiesu sistēmas reformā. Melnkalne ir stabili progresējusi visās sarunu sadaļās, bet patlaban neviena sadaļa neatbilst visām slēgšanas prasībām. Saskaroties ar Covid-19 pandēmiju, Melnkalne veica plašu pasākumu klāstu, tostarp noteica stingras komandantstundas un pārvietošanās ierobežojumus. Parlaments nepiedalījās lēmumu pieņemšanas procesā attiecībā uz sākotnējo pasākumu kopumu, kas tika veikti, lai cīnītos ar Covid-19 pandēmiju, bet pēc tam tika informēts par veiktajiem pasākumiem un apstiprināja vairākus ekonomiskās reaģēšanas pasākumu kopumus. Gatavojoties vēlēšanām, politisko dalībnieku vidū valdīja liela spriedze un neuzticēšanās. Pagaidu parlamentārā komiteja nespēja pabeigt darbu kvoruma trūkuma dēļ, un tāpēc vispārējās vēlēšanas 2020. gada 30. augustā notika saskaņā ar lielākoties nemainītu vēlēšanu regulējumu. Neviena politiskā partija neboikotēja vēlēšanas. Saskaņā ar EDSO/ODIHR sākotnējo novērtējumu vēlēšanās Melnkalnē valdīja konkurence un tās notika vidē, kas bija ļoti polarizēta attiecībā uz baznīcas un nacionālās identitātes jautājumiem. Kampaņa bija miermīlīga, neraugoties uz bieži vērojamo konfrontācijas noskaņu. Konkurentiem bija iespēja paust savus vēstījumus, taču valdošā partija guva pārmērīgu priekšrocību, ļaunprātīgi izmantojot pilnvaras un dominējošu atspoguļojumu plašsaziņas līdzekļos. Sarežģītais Covid-19 konteksts neliedza vēlētājiem piedalīties vēlēšanās; vēlētāju aktivitāte sasniedza rekordaugstu līmeni — 76,6 % elektorāta. Lai turpinātu virzību uz pievienošanos ES, jaunizveidotajam parlamentam un valdībai ir jāsaglabā plaša vienprātība par politiskajām un ekonomiskajām reformām, kas saistītas ar ES, īpašu uzmanību pievēršot tiesiskuma jomas starpposma kritēriju izpildei. Labs progress ir turpinājies attiecībā uz stratēģisko politikas dokumentu kvalitātes politiku, plānošanu un uzraudzību. Tomēr valdības politika attiecībā uz valsts finansētiem dzīvokļiem vai aizdevumiem ar labvēlīgiem nosacījumiem tiesu iestāžu un neatkarīgo iestāžu locekļiem radīja bažas par valsts līdzsvara un atsvara sistēmas efektivitāti. Būtu jādara vairāk, lai varētu jēgpilni iesaistīt pilsonisko sabiedrību gan pievienošanās, gan likumdošanas procesā. 2019. gadā ekonomika pieauga par stabiliem 3,6 %, un IKP pieaugumu veicināja rekordus pārspējoša tūrisma sezona, palielinot privāto patēriņu un pakalpojumu eksportu. Tomēr paredzams, ka 2020. gadā ekonomikas rādītāji pasliktināsies Covid-19 uzliesmojuma negatīvās ietekmes dēļ, jo Melnkalnes ekonomika ir ļoti atkarīga no tūrisma. Strukturālos trūkumus saasināja Covid-19, uzsverot lielo nepieciešamību pēc reformām, jo īpaši sabiedrības veselības, nodarbinātības, sociālās aizsardzības un uzņēmējdarbības vides jomās. 11.Serbijas valdība turpināja pasludināt dalību ES par savu stratēģisko mērķi. Tomēr lielāks uzsvars ir jāliek uz objektīvu un pozitīvu, viennozīmīgu komunikāciju par ES, kas ir Serbijas galvenā politiskā un ekonomiskā partnere. Serbijas progress tiesiskuma jomā un attiecību normalizēšana ar Kosovu ir būtisks un turpinās noteikt pievienošanās sarunu vispārējo tempu. Pārskata periodā Serbija ir panākusi ļoti ierobežotu progresu tiesu iestāžu un pamattiesību jomā (23. sadaļa) un zināmu progresu tiesiskuma, brīvības un drošības jomā (24. sadaļa). Attiecības starp Prištinu un Belgradu joprojām ir sarežģītas, lai gan ES veicinātā dialoga atsākšana jūlijā ir ļoti pozitīvs solis. Kopumā Komisija uzskata, ka patlaban tiek nodrošināts vispārējs līdzsvars starp progresu tiesiskuma un normalizācijas jomā, no vienas puses, un progresu sarunās par sadaļām, no otras puses. Tomēr progress tiesiskuma jomā nav tik straujš un efektīvs, kā varētu gaidīt no valsts, kas risina sarunas. Serbijai ir steidzami jāpaātrina un jāpadziļina reformas, jo īpaši attiecībā uz tiesu iestāžu neatkarību, cīņu pret korupciju, plašsaziņas līdzekļu brīvību, kara noziegumu izskatīšanu valsts iekšienē un cīņu pret organizēto noziedzību. Serbijai būtu arī jātiecas izpildīt starpposma kritērijus attiecībā uz 23. un 24. sadaļu, tostarp uz rezultātiem orientēti īstenojot pārskatītos rīcības plānus attiecībā uz 23. un 24. sadaļu. Saistībā ar attiecību normalizēšanu ar Kosovu Serbija izrādīja apņēmību un iesaisti atsāktajā dialoga procesā. Serbijai jāpieliek ievērojamas papildu pūles un jāsniedz savs ieguldījums, lai izveidotu labvēlīgus apstākļus, kas ļautu noslēgt visaptverošu, juridiski saistošu nolīgumu ar Kosovu. Šāds nolīgums ir steidzams un izšķiroši svarīgs, lai Kosova un Serbija varētu turpināt virzīties uz priekšu ceļā uz Eiropu. Serbijai būtu arī jāturpina ievērot un īstenot visas iepriekšējās dialoga vienošanās.

Serbijas politisko ainu raksturo nepārtraukta polarizācija. Reaģējot uz Covid-19, valdība 2020. gada martā izsludināja ārkārtas stāvokli un noteica plašus pagaidu pasākumus. Parlaments pulcējās tikai nedaudz vairāk kā sešas nedēļas pēc tam, kad tika izsludināts ārkārtas stāvoklis, kas ierobežoja tā spēju kontrolēt izpildvaru šajā laikposmā. Parlamenta, provinču un pašvaldību vēlēšanas Serbijā (sākotnēji paredzētas 2020. gada aprīlī) tika pārceltas uz 21. jūniju. Lai gan vēlēšanas tika rīkotas efektīvi, valdošajām partijām bija dominējošs stāvoklis, tai skaitā plašsaziņas līdzekļos. Vairākas opozīcijas partijas boikotēja vēlēšanas, neraugoties uz Eiropas Parlamenta centieniem panākt partiju vienprātību par vēlēšanu reformām, atsaucoties uz demokrātiskiem apsvērumiem un nevienlīdzīgiem konkurences apstākļiem. Nesen izveidoto Serbijas parlamentu raksturo valdošās koalīcijas pārliecinošs vairākums un efektīvas opozīcijas trūkums. Serbija joprojām ir svarīga partnere ES KDAP misijās un operācijās, bet tās saskaņotība ar ES ārpolitiku joprojām ir zema. Serbijai vēl ir ievērojami jāsamazina pārmērīgais augstāko vadītāju vietas izpildītāju amatu skaits valsts pārvaldē. Pārredzamības trūkums un uz nopelniem balstītas darbā pieņemšanas procedūras neievērošana attiecībā uz augstākā līmeņa civildienesta amatiem rada arvien lielākas bažas. Serbija pastiprināja darbu, lai saskaņotu tiesību aktus ar ES acquis ekonomikas un iekšējā tirgus sadaļās. Ekonomiskās reformas turpināja sasniegt rezultātus, jo īpaši makroekonomikas stabilizācijas jomā. Darba tirgus rādītāji vēl vairāk uzlabojās. Tika panākts progress nodokļu administrācijas reformās un valstij piederošo banku privatizācijā, savukārt dažas citas svarīgas reformas — it īpaši valsts pārvaldes un valsts uzņēmumu reformas — turpināja virzīties uz priekšu ļoti lēni. Valsts klātbūtne ekonomikā vēl aizvien ir liela. Tomēr tiek prognozēts, ka Covid-19 krīze 2020. gadā ievērojami pasliktinās ekonomikas perspektīvas, jo īpaši attiecībā uz IKP izaugsmi, publiskajām finansēm un nodarbinātību. 12.Ziemeļmaķedonija ir pavirzījusies uz priekšu savu stratēģisko mērķu sasniegšanā, 2020. gada martā pieņemot lēmumu sākt pievienošanās sarunas ar ES un par dalību NATO. Iestādes turpināja publiski apliecināt savu apņemšanos virzīties uz priekšu ES virzienā. No 2020. gada marta līdz jūnijam tika izsludināts ārkārtas stāvoklis Covid-19 uzliesmojuma dēļ, kas ļāva tehniskajai valdībai, piedaloties galvenās opozīcijas partijas ministriem un vietniekiem, pieņemt lēmumus, izmantojot dekrētus. Ziemeļmaķedonija veica pasākumus, lai ierobežotu pandēmiju, aizsargātu savu iedzīvotāju veselību un mazinātu krīzes sociālekonomisko ietekmi, tostarp ar bezprecedenta ES atbalstu. Pandēmijas izraisītās nenoteiktības dēļ politiskās partijas nolēma pārcelt pirmstermiņa vēlēšanas no 2020. gada aprīļa uz jūliju. Saskaņā ar EDSO/ODIHR sniegto informāciju parlamenta vēlēšanas 15. jūlijā kopumā noritēja labi un kandidāti varēja brīvi rīkot kampaņas, bet juridisko stabilitāti apdraudēja tiesiskā regulējuma būtiska pārskatīšana un turpmākie valdības dekrēti. Pārskata periodā Ziemeļmaķedonija turpināja iekļaujošā veidā virzīt uz priekšu ES reformu programmu, iesaistot opozīciju parlamentā, pilsonisko sabiedrību un starptautiskos partnerus. Ziemeļmaķedonija pastiprināja savus centienus un panāca papildu reālus un noturīgus rezultātus, tostarp galvenajās jomās, kas noteiktas Padomes 2018. gada jūnija secinājumos. Šo strukturālo reformu ilgtspēja ir ilgtermiņa process, kam nepieciešama gan valdības, gan opozīcijas pastāvīga iesaistīšanās. Pēc 2020. gada jūlija vēlēšanām jaunā valdība ir apņēmusies saglabāt un paātrināt ar ES saistīto reformu īstenošanu, jo īpaši tiesiskuma jomā, tostarp cīņā pret organizēto noziedzību un korupciju. Galvenā uzmanība jāpievērš spēkā esošo stratēģiju un tiesību aktu īstenošanai un jau esošo instrumentu izmantošanai saskaņā ar ES standartiem. Ir sasniegti nozīmīgi rezultāti tiesu iestāžu neatkarības nostiprināšanā. Viens no galvenajiem pagrieziena punktiem bija Likuma par prokuratūru pieņemšana. Ir vēl vairāk uzlabojušies izmeklēšanas, kriminālvajāšanas un galīgo notiesājošo spriedumu rezultāti korupcijas un organizētās noziedzības lietās, tostarp augsta līmeņa lietās. Bijušais galvenais īpašais prokurors tika notiesāts pēc tam, kad tika atzīts par vainīgu oficiālo pienākumu un pilnvaru ļaunprātīgā izmantošanā tā dēvētajā “reketa lietā”. Centieni apkarot korupciju un organizēto noziedzību ir jāturpina neatlaidīgi un pārredzami neatkarīgi no aizdomās turēto personu stāvokļa vai politiskās piederības. Korupcijas novēršanas valsts komisija (SCPC) ir bijusi īpaši aktīva korupcijas novēršanā un ir izskatījusi apgalvojumus par nepotismu vai iecelšanām amatā, kas nebija saistītas ar nopelniem. Ir svarīgi nodrošināt, ka SCPC ir nepieciešamie resursi un spējas, lai tā varētu īstenot savas pilnvaras. Visām valsts iestādēm ir jādara vairāk, lai ņemtu vērā tās ieteikumus. Ir veikti pasākumi, lai padarītu valsts pārvaldi pārredzamāku, pieņemot pārredzamības stratēģiju un plašāk publicējot valdības datus. Valsts ir cieši sadarbojusies ar NATO un stratēģiskajiem partneriem, lai reformētu savus izlūkošanas un drošības dienestus. Tomēr ir jāstiprina parlamentārās uzraudzības spējas pār izlūkošanas dienestiem. Ievērojami palielinājās tiesību aktu saskaņošana ar ES ārpolitiku. Pirms ārējā satricinājuma 2020. gadā, ko izraisīja Covid-19, ekonomiskā izaugsme 2019. gadā pieauga līdz 3,6 %, pateicoties stabilākam iekšējam pieprasījumam, ieskaitot investīciju uzlabošanos, un to atbalstīja fiskālie stimuli un atbalstoša monetārā politika. Bezdarba līmenis 2019. gadā samazinājās līdz 17,3 %, bet nodarbinātības līmenis pieauga. Neoficiālās nodarbinātības īpatsvars nedaudz samazinājās, bet kā procentuālā daļa no IKP joprojām bija ievērojams. Sākoties agrā pavasarī, Covid-19 krīze sāka atstāt iespaidu uz ekonomikas rādītājiem un publiskajām finansēm. Covid-19 krīzes dēļ bija nepieciešams milzīgā apmērā ierobežot ekonomiku, un galveno tirdzniecības partneru veikti līdzīgi pasākumi izraisīja tirdzniecības traucējumus. Ņemot vērā šīs sekas, ekonomika, visticamāk, 2020. gadā nonāks recesijā, un pozitīvas tendences darba tirgū, visticamāk, mainīsies. Iestādes ir veikušas virkni pasākumu uzņēmumu un mājsaimniecību atbalstam, lai mazinātu krīzes ekonomisko un sociālo ietekmi. Iestādes veica papildu pasākumus, lai uzlabotu fiskālo pārredzamību. Tomēr tika atceltas fiskāli nozīmīgas ienākuma nodokļa un pensiju sistēmas reformas. Komisija sagaida un uzsver, cik svarīgi ir turpināt īstenot Prespas nolīgumu ar Grieķiju un Līgumu par labām kaimiņattiecībām ar Bulgāriju. Eiropadomes locekļi 2020. gada martā apstiprināja lēmumu sākt pievienošanās sarunas ar Ziemeļmaķedoniju. Saskaņā ar Padomes secinājumiem Komisija ir sākusi vajadzīgo sagatavošanās darbu un gaida pirmo starpvaldību konferenci, cik drīz vien iespējams pēc tam, kad Padome būs pieņēmusi sarunu programmu. 13.Ar Padomes lēmumu sākt sarunas par pievienošanos ES Albānija ir pavirzījusies uz priekšu savu stratēģisko mērķu sasniegšanā. Iestādes turpināja publiski apliecināt savu apņemšanos virzīties uz priekšu ES virzienā, pamatojoties uz spēcīgu sabiedrības atbalstu dalībai ES. Albānija turpina saglabāt 100 % saskaņotības līmeni ar ES ārpolitiku. Saskaroties ar Covid-19 pandēmijas uzliesmojumu, Albānija līdz 2020. gada jūnijam pagarināja ar dabas katastrofu saistīto ārkārtas stāvokli, kas tika ieviests pēc 2019. gada novembra zemestrīces. Neraugoties uz ārkārtas situāciju, Albānija ir panākusi izšķirošu progresu un gandrīz atbilst nosacījumiem, ko Padome noteikusi, gatavojoties pirmajai starpvaldību konferencei. Intensīvā politiskā polarizācija mazinājās 2020. gada janvārī, kad valdošais vairākums un parlamentārā un ārpusparlamentārā opozīcija vienojās turpināt vēlēšanu reformu. Vienošanās beidzot tika panākta 2020. gada 5. jūnijā. Grozījumus vēlēšanu kodeksā parlaments pieņēma 2020. gada 23. jūlijā saskaņā ar 2020. gada 5. jūnija vienošanos, īstenojot EDSO/ODIHR ieteikumus. Šīs izmaiņas ievieš augstākus integritātes un pārredzamības standartus vēlēšanu procesā pirms izziņotajām parlamenta vēlēšanām 2021. gada aprīlī. Turklāt parlaments 30. jūlijā pieņēma dažus grozījumus konstitūcijā attiecībā uz vēlēšanu sistēmu. Lai īstenotu šīs izmaiņas, kas nav saistītas ar EDSO/ODHIR ieteikumu īstenošanu, bija vajadzīgi turpmāki grozījumi vēlēšanu kodeksā, kurus partijas apsprieda Politiskajā padomē, taču netika panākts kompromiss, pirms parlaments par tiem balsoja 5. oktobrī. Neraugoties uz 2020. gada 5. jūnijā panāktās vienošanās pozitīvo iznākumu, valstī ir jāuzlabo politiskais dialogs, jo īpaši par vēlēšanu reformu un tās īstenošanu. Rezultātu gūšana turpinājās arī visaptverošās tiesu sistēmas reformas īstenošanā, kas ir stabili pavirzījusies uz priekšu. Visas jaunās tiesu iestāžu pašpārvaldes iestādes ir pilnībā funkcionējošas un darbojas efektīvi. Augstā tiesa sāka pildīt savas funkcijas. Nozīmīgs progress ir panākts arī attiecībā uz Konstitucionālās tiesas darbību. Ir pilnībā izveidota Īpašā korupcijas un organizētās noziedzības apkarošanas struktūra (SPAK), kā arī Īpašā prokuratūra (SPO), kas ir pildījusi savas svarīgās izmeklēšanas funkcijas. Tika iecelts Valsts izmeklēšanas biroja (NBI) direktors. Visu tiesnešu un prokuroru pagaidu atkārtotā novērtēšana (pārbaudes process) ir stabili progresējusi. Tā turpināja sniegt reālus rezultātus, kā rezultātā 62 % darbinieku tika atlaisti — galvenokārt par jautājumiem, kas saistīti ar nepamatoti iegūtiem aktīviem — vai atkāpās no amata. Pārbaudes lietas, kurās radušās aizdomas par noziedzīgu nodarījumu, ir iesniegtas kriminālvajāšanai, tostarp attiecībā uz 10 bijušajiem Augstās tiesas un Konstitucionālās tiesas augsta līmeņa tiesnešiem. Albānija turpināja stiprināt cīņu pret korupciju un labi progresēt, konsolidējot operatīvās koordinācijas un uzraudzības spējas. Turpinājās centieni panākt stabilus rezultātus korupcijas lietu izmeklēšanā, kriminālvajāšanā un iztiesāšanā. Lai gan notiekošo izmeklēšanu skaits joprojām ir liels, līdz šim galīgo notiesājošo spriedumu skaits lietās, kurās iesaistītas augsta līmeņa amatpersonas, joprojām ir ierobežots. Paredzams, ka jaunizveidotās specializētās pretkorupcijas struktūras ievērojami stiprinās vispārējās spējas izmeklēt korupciju un saukt pie atbildības par to. Turpinājās arī centieni cīņā pret organizēto noziedzību. Ir pastiprinājušās policijas operācijas, lai likvidētu noziedzīgas organizācijas, un ir turpinājies labs progress, tostarp cīņā pret marihuānas audzēšanu un nelikumīgu tirdzniecību. Ir palielinājusies arī starptautiskā policijas sadarbība, jo īpaši ar ES dalībvalstīm, kā rezultātā tiesībaizsardzības iestādes veica vairākas sekmīgas, liela mēroga operācijas. Jāturpina centieni, jo īpaši efektīvāk apkarojot nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju un turpinot īstenot Finanšu darījumu darba grupas (FATF) rīcības plānu. Attiecībā uz pamattiesībām turpinās centieni īstenot visaptverošu zemes nozares reformu un konsolidēt īpašumtiesības. Likums par pagaidu piederības procesu pabeigšanu tika pieņemts, ņemot vērā Venēcijas komisijas sniegtos ieteikumus. Reģistrācijas un kompensācijas procesi turpinās. Albānijai ir ātri jāpieņem atlikušie īstenošanas tiesību akti, kas saistīti ar 2017. gada ietvarlikumu par nacionālo minoritāšu aizsardzību. Parlaments 2019. gada decembrī pieņēma jaunu plašsaziņas līdzekļu likumu, kas tiek pārskatīts, ņemot vērā Venēcijas komisijas atzinumu. Albānija turpināja īstenot valsts pārvaldes reformu, panākot reālu progresu attiecībā uz regulējuma ietekmes novērtējumiem, izstrādājot tiesību aktu kopumu, kas saistīts ar politikas plānošanu, palielinot e-pakalpojumu skaitu un uzlabojot pārredzamību datu vākšanā un cilvēkresursu pārvaldībā starp centrālo un vietējo līmeni. Šajā jomā ir jāturpina centieni, t. sk. lai pieņemtu civildienesta ierēdņu algu politiku. Pirms 2019. gada novembra zemestrīces un ārējā satricinājuma, ko 2020. gadā izraisīja Covid-19 pandēmija, bezdarbs turpināja samazināties līdz rekordzemam līmenim, eksports stabili pieauga un valsts parāda attiecība pret IKP turpināja samazināties, bet saglabājās augsta. Bankas turpināja samazināt ieņēmumus nenesošo aizdevumu skaitu, bet aizdevumu izsniegšana privātajam sektoram pieauga. Ir veikti pasākumi, lai attīstītu finanšu tirgu, taču finanšu starpniecība joprojām ir zema. Eiropadomes locekļi 2020. gada martā apstiprināja lēmumu sākt pievienošanās sarunas ar Albāniju. Saskaņā ar Padomes secinājumiem Komisija ir sākusi vajadzīgo sagatavošanās darbu un gaida pirmo starpvaldību konferenci, cik drīz vien iespējams pēc tam, kad Padome būs pieņēmusi sarunu programmu. 14.Bosnijai un Hercegovinai saskaņā ar attiecīgajiem Padomes 2019. gada decembra secinājumiem ir jāpievēršas 14 galvenajām prioritātēm no Komisijas 2019. gada maija atzinuma par valsts pieteikumu dalībai ES. Atzinums ir visaptverošs ceļvedis padziļinātām reformām demokrātijas/funkcionalitātes, tiesiskuma, pamattiesību un valsts pārvaldes reformas jomā. Bosnijai un Hercegovinai ir fundamentāli jāuzlabo sava tiesiskais un institucionālais regulējums, tostarp vajadzības gadījumā konstitucionālā līmenī, lai izpildītu prasības attiecībā uz dalību ES. Īstenojot 14 galvenās prioritātes, valsts varēs sākt sarunas par pievienošanos ES.

Pēc tam, kad vadītāji lielu daļu pārskata perioda pavadīja, iesaistoties tikai partiju politikā, šis nelielā progresa periods un parlamenta dīkstāve jautājumu izskatīšanā beidzās ar jaunas valdības iecelšanu 2019. gada beigās — 14 mēnešus pēc vispārējām vēlēšanām. Dažu pēdējo mēnešu laikā politiskajā situācijā Bosnijā un Hercegovinā ir bijušās dažas pozitīvas norises un pozitīva dinamika Covid-19 pandēmijas laikā. Pēdējo mēnešu laikā ir veikti pasākumi, lai risinātu dažas no atzinumā minētajām galvenajām prioritātēm: Ministru padome 2019. gada oktobrī pieņēma rīcības plānu Komisijas 2019. gada analītiskā ziņojuma ieteikumu īstenošanai, lai gan par saturu nebija panākta pilnīga vienošanās visos valdības līmeņos. Konstitucionālā tiesa atcēla noteikumu par nāvessodu Republika Srpska administratīvās vienības konstitūcijā, izpildot daļu no 10. galvenās prioritātes. Tiesību aktu grozījumiem pēc politiskas vienošanās 2020. gada jūnijā būtu jāļauj decembrī Mostarā pirmo reizi kopš 2008. gada rīkot vietējās vēlēšanas, tādējādi izpildot daļu no 1. galvenās prioritātes. Ir vajadzīgas turpmākas reformas, lai nodrošinātu, ka vēlēšanas notiek saskaņā ar Eiropas standartiem. 2020. gada jūlijā visi valdības līmeņi pieņēma valsts pārvaldes reformas stratēģisko satvaru, sniedzot ieguldījumu 14. galvenās prioritātes īstenošanā. Tagad ar to saistītais rīcības plāns ir jāpieņem visos pārvaldes līmeņos. Bosnija un Hercegovina 2020. gada septembrī pieņēma pārskatīto valsts stratēģiju attiecībā uz kara noziegumiem, sniedzot ieguldījumu 5. galvenās prioritātes īstenošanā. Turpinās arī gatavošanās apvienotās parlamentārās komitejas rīkošanai. Bosnijai un Hercegovinai ir jāvirzās uz priekšu arī attiecībā uz pārējām galvenajām prioritātēm. Nepieciešamība koordinēti reaģēt uz Covid-19 krīzi palīdzēja uz laiku atkāpties no partiju politikas, taču joprojām pastāvēja saspīlējums. Lai gan izpildvaras iestādes ātri reaģēja uz pandēmijas uzliesmojumu, ārkārtas stāvoklis ierobežoja likumdošanas asambleju uzraudzības pilnvaras. Valstij ir jānodrošina profesionāls un depolitizēts civildienests un koordinēta valsts mēroga pieeja politikas veidošanai. Īpaši svarīgi ir tas, ka Bosnijai un Hercegovinai ir jānodrošina efektīva robežu pārvaldības un migrācijas pārvaldības koordinācija visos līmeņos un jāizveido efektīva patvēruma sistēma. Bosnija un Hercegovina ir agrīnā sagatavotības posmā korupcijas un organizētās noziedzības novēršanā un apkarošanā. Nav panākts nekāds progress, īstenojot atzinuma galvenās prioritātes un ekspertu ziņojuma par tiesiskuma jautājumiem konstatējumus. Politiskie šķēršļi un pretestība no tiesu iestāžu puses pret integritātes reformām turpina apdraudēt pilsoņu iespējas izmantot savas tiesības un uzticēšanos iestādēm, kā arī cīņu pret korupciju un organizēto noziedzību. Ir vajadzīgi steidzami pasākumi, sākot ar uzticamu un stingru sistēmu tiesu amatpersonu un Augsto tiesu un prokuroru padomes locekļu līdzekļu pārbaudei. Korupcija joprojām ir plaši izplatīta, un visos pārvaldes līmeņos ir pazīmes, kas liecina par valsts nozagšanu, kura tieši ietekmē iedzīvotāju ikdienas dzīvi. Noziedzīgās organizācijas izmanto juridiskās un administratīvās nepilnības, un policija ir neaizsargāta pret politisku iejaukšanos. Ir jāpieliek ievērojamas pūles attiecībā uz finanšu izmeklēšanu un līdzekļu izņemšanu. Vēl nav izveidota sadarbība ar ES aģentūrām (Frontex, Eiropolu, Eu