Komisijas ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei par atkāpes piešķiršanu atbilstīgi EK Līguma 19. panta 1. punktam, kas iesniegts saskaņā ar Direktīvas 94/80/EK 12. panta 4. punktu par tiesībām balsot un kandidēt pašvaldību vēlēšanās /* COM/2005/0382 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 22.08.2005 KOM (2005) 382 galīgais KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par atkāpes piešķiršanu atbilstīgi EK Līguma 19. panta 1. punktam, kas iesniegts saskaņā ar Direktīvas 94/80/EK 12. panta 4. punktu par tiesībām balsot un kandidēt pašvaldību vēlēšanās ZIņOJUMA MēRķIS Padomes Direktīva 94/80/EK[1] paredz sīki izstrādātus noteikumus par to, kā tiesības balsot un kandidēt pašvaldību vēlēšanās izmanto Savienības pilsoņi, kas dzīvo dalībvalstī, kuras pilsoņi tie nav[2]. Direktīvas 12. panta 4. punkts paredz, ka līdz 1998. gada 31. decembrim un pēc tam ik pēc sešiem gadiem Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu, kurā tā pārbauda, vai atkāpes piešķiršana attiecīgajām dalībvalstīm, ievērojot Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 19. panta 1. punktu, joprojām ir pamatota, un ierosina jebkādus vajadzīgos grozījumus. TIESīBAS BALSOT UN KANDIDēT PAšVALDīBU VēLēšANāS Katram Savienības pilsonim ir tiesības balsot un kandidēt pašvaldību vēlēšanās dalībvalstī, kurā viņš vai viņa dzīvo, ar tādiem pašiem nosacījumiem kā šīs valsts pilsoņiem[3]. Šīs tiesības ir viens no tiesību veidiem, ko Savienības pilsoņiem piešķir Savienības pilsonība, kuru ieviesa ar Māstrihtas līgumu 1992. gadā. Īpašas tiesības par līdzdalību politiskajā dzīvē pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalstī ir noteiktas Eiropas Kopienas dibināšanas līguma (turpmāk – „EK Līgums”) 19. pantā. 19. panta 1. punkts paredz, ka katram Savienības pilsonim, kuram nav pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalsts pilsonības, ir tiesības balsot un kandidēt pašvaldību vēlēšanās dalībvalstī, kurā viņš vai viņa pastāvīgi uzturas, ar tādiem pašiem nosacījumiem kā šīs dalībvalsts pilsoņiem. Šīs tiesības īsteno, ievērojot sīki izstrādātus noteikumus, ko pieņēmusi Padome. Šie noteikumi var paredzēt atkāpes kādas dalībvalsts īpašu problēmu dēļ. Sīki izstrādāti noteikumi par to, kā izmantojamas tiesības balsot un kandidēt pašvaldību vēlēšanās, tika noteikti 1994. gadā ar iepriekšminēto direktīvu. 3. pants paredz, ka visām personām, kas atsauces datumā (a) ir Savienības pilsoņi Līguma 17. panta izpratnē (b) nav pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalsts pilsoņi, bet atbilst tiem pašiem nosacījumiem attiecībā uz tiesībām balsot un kandidēt pašvaldību vēlēšanās, ko attiecīgā valsts ar likumu nosaka saviem pilsoņiem, ir tiesības balsot un kandidēt pašvaldību vēlēšanās pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalstī saskaņā ar direktīvu. Kopumā direktīva liedz pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalstij noteikt prasību, ka Savienības pilsoņiem, kam nav pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalsts pilsonības, bet kuri vēlas izmantot tiesības balsot vai kandidēt vēlēšanās, ir jānodzīvo šīs dalībvalsts teritorijā noteikts minimālais laikposms, ja tās pilsoņiem šāda prasība netiek izvirzīta. Turklāt tādā gadījumā uzskata, ka Savienības pilsoņi, kam nav pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalsts pilsonības, atbilst nosacījumam par pastāvīgo dzīvesvietu uz noteiktu minimālo laikposmu pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalsts teritorijā, ja tie līdzvērtīgu laikposmu ir pavadījuši kādā citā dalībvalstī, sk. 4. panta 1. punktu. ATKāPES SASKAņā AR DIREKTīVAS 12. PANTU Direktīva pieļauj atkāpes no vispārējiem noteikumiem. Atkāpes ir jāpamato ar dalībvalstij raksturīgām problēmām. Direktīvas 12. panta 1. punkts paredz, ka tad, ja 1996. gada 1. janvārī konkrētajā dalībvalstī balsstiesīgo Savienības pilsoņu, kas tajā dzīvo, bet kuriem nav tās pilsonības, īpatsvars pārsniedz 20% no kopējā balsstiesīgo Eiropas pilsoņu skaita, kas tajā dzīvo, šī dalībvalsts, atkāpjoties no direktīvas noteikumiem, var: (a) ierobežot to vēlētāju direktīvas 3. panta izpratnē tiesības balsot, kuri ir uzturējušies šajā dalībvalstī noteikto minimālo laikposmu, kas nedrīkst pārsniegt termiņu, uz kuru tiek ievēlēta pašvaldību pārstāvju padome (b) ierobežot to personu tiesības kandidēt vēlēšanās, kurām ir šādas tiesības direktīvas 3. panta izpratnē un kuras ir uzturējušās šajā dalībvalstī noteikto minimālo laikposmu, kas nedrīkst pārsniegt divus termiņus, uz kuriem tiek ievēlēta pašvaldību pārstāvju padome; kā arī (c) veikt nepieciešamos pasākumus attiecībā uz kandidātu sarakstu sastādīšanu, lai veicinātu to Savienības pilsoņu integrāciju, kuriem ir citas dalībvalsts pilsonība. Direktīvas 12. panta 2. punkts paredz, ka Beļģijas Karaliste, atkāpjoties no direktīvas noteikumiem, var piemērot 12. panta 1. punkta a) apakšpunkta noteikumus ierobežotam pašvaldības vienību skaitam, kuru sarakstu tā paziņo vismaz gadu pirms pašvaldības vienību vēlēšanām, attiecībā uz kurām tā vēlas izmantot atkāpi. Direktīvas 12. panta 3. punkts nosaka, ka tad, ja dalībvalsts tiesību akti paredz, ka citas dalībvalsts pilsoņiem, kas tajā dzīvo, ir tiesības piedalīties šīs valsts parlamenta vēlēšanās ar tādiem pašiem nosacījumiem kā šīs valsts vēlētājiem, pirmā dalībvalsts, atkāpjoties no direktīvas noteikumiem, var atturēties no 6.-11. panta piemērošanas šiem pilsoņiem. PIEMēROTā ATKāPE Luksemburga ir vienīgā dalībvalsts, kas ir izmantojusi atkāpi, pamatojoties uz 12. panta 1. punktu. Luksemburga ierobežo balsošanas tiesības tiem Savienības pilsoņiem, kuriem nav pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalsts pilsonības un kuru juridiskā dzīvesvieta ir Luksemburgas teritorija, un kuri ir pastāvīgi uzturējušies tās teritorijā vismaz piecus gadus pirms reģistrācijas[4]. Kas attiecas uz tiesībām kandidēt vēlēšanās, Luksemburga pieprasa, lai Savienības pilsoņi, kam nav pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalsts pilsonības, būtu nodzīvojuši Luksemburgā vismaz piecus gadus pirms pieteikuma iesniegšanas[5]. Pašvaldību padomes locekļus ievēl uz sešiem gadiem[6]. Tādējādi minimālais pastāvīgās dzīvesvietas laikposms, kas dod tiesības balsot, ir īsāks nekā termiņš, uz kuru tiek ievēlēta pašvaldību pārstāvju padome, un atbilst direktīvas prasībām. Tas pats attiecas arī uz minimālo pastāvīgās dzīvesvietas laikposmu saistībā ar tiesībām kandidēt vēlēšanās: tas ir īsāks par „diviem termiņiem, uz kuriem tiek ievēlēta pašvaldību pārstāvju padome”. Attiecībā uz 12. panta 2. punktu Beļģija nekad nav sniegusi nekādas ziņas ne par vienu pašvaldības vienību, kurai tā būtu piemērojusi šo atkāpi. APSTāKļU NOVēRTēJUMS ATKāPES PIEšķIRšANAI Direktīvas 12. panta 1. punktā aprakstītie apstākļi paredz, ka atkāpi var piešķirt tad, ja „konkrētajā dalībvalstī balsstiesīgo Savienības pilsoņu, kas tajā dzīvo, bet kuriem nav tās pilsonības, īpatsvars pārsniedz 20% no kopējā balsstiesīgo Eiropas pilsoņu skaita, kas tajā dzīvo”. Tādēļ ir jānoskaidro, vai Luksemburgā balsstiesīgo Savienības pilsoņu, kas tajā dzīvo, bet kuriem nav tās pilsonības, īpatsvars pārsniedz 20% no kopējā balsstiesīgo Eiropas pilsoņu skaita, kas tajā dzīvo. 12. panta 4. punkta otrais teikums paredz, ka dalībvalstis, kas vēlas izmantot atkāpes saskaņā ar 1. punktu, sniedz Komisijai visu vajadzīgo pamatinformāciju. Komisija pieprasīja[7] Luksemburgas varas iestādēm iesniegt visjaunāko informāciju par: - balsstiesīgo Savienības pilsoņu, kas dzīvo Luksemburgā, bet nav tās pilsoņi, skaitu un - kopējo balsstiesīgo Savienības pilsoņu, kas dzīvo Luksemburgā, skaitu. Saskaņā ar Luksemburgas varas iestāžu sniegtajiem datiem Savienības pilsoņu, kas dzīvo Luksemburgā, bet nav tās pilsoņi, skaits bija 133 831. Kopējais balsstiesīgo Savienības pilsoņu, kas dzīvo Luksemburgā, skaits bija 356 274. No tā izriet, ka balsstiesīgo Savienības pilsoņu, kas dzīvo Luksemburgā, bet kuriem nav tās pilsonības, īpatsvars bija 37.6% no kopējā balsstiesīgo Savienības pilsoņu, kas dzīvo tajā, skaita. Šī attiecība ir nepārprotami lielāka nekā direktīvā noteiktais robežlielums, t.i. 20%. Attiecībā uz atkāpi atbilstoši Līguma 19. panta 1. punktam un direktīvas 12. panta 2. punktam, situācija Beļģijā (tā vēl nekad nav lūgusi piešķirt šo atkāpi), kas ir saistīta ar īpašām iezīmēm un proporcijām, kuras izriet no fakta, ka tās Konstitūcija paredz trīs oficiālās valodas un teritoriālo iedalījumu reģionos un komūnās, nav mainījusies. SECINāJUMI Komisija nolemj, ka apstākļi, kas attaisno atkāpes piešķiršanu Luksemburgai atbilstoši Līguma 19. panta 1. punktam un direktīvas 12. panta 2. punktam, joprojām pastāv kā pamatojums šīs atkāpes piešķiršanai. Komisija nolemj, ka apstākļi, kas attaisno atkāpes piešķiršanu Beļģijai atbilstoši Līguma 19. panta 1. punktam un direktīvas 12. panta 2. punktam, joprojām pastāv kā pamatojums atkāpes piešķiršanai. Līdz ar to Komisija neuzskata par vajadzīgu ierosināt kādus grozījumus. [1] 994. gada 19. decembra Padomes Direktīva 94/80/EK, ar kuru paredz sīki izstrādātus noteikumus par to, kā tiesības balsot un kandidēt pašvaldību vēlēšanās izmanto Savienības pilsoņi, kas dzīvo dalībvalstī, kuras pilsoņi tie nav (OV L 368, 31.12.1994., 38. lpp.), kurā grozījumi izdarīti ar 1996. gada 13. maija Direktīvu 96/30/EK (OV L 122, 22.5.1996., 14. lpp.) un kura ir pielāgota ar 2003. gada 16. aprīļa Pievienošanās aktu (OV L 236, 23.9.2003., 334. lpp.), še turpmāk – “direktīva”. [2] Turpmāk – „Savienības pilsoņi, kam nav pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalsts pilsonības”. [3] Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 40. pants (OV C 364, 18. 12. 2000., 1. lpp.). [4] 2003. gada 18. februāra vēlēšanu likuma 2. pants. [5] 2003. gada 18. februāra vēlēšanu likuma 192. pants. [6] 2003. gada 18. februāra vēlēšanu likuma 186. pants. [7] 2004. gada 30. augusta vēstule.