LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 44/60

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “KLP “veselības pārbaude” un perspektīvas pēc 2013. gada”

(2008/C 44/17)

Eiropas Komisija saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 262. pantu 2007. gada 10. maija vēstulē DIMITRIADIS kungam lūdza Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju izstrādāt atzinumu “KLP “veselības pārbaude” un perspektīvas pēc 2013. gada”.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Lauksaimniecības, lauku attīstības un vides specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2007. gada 1. oktobrī. Ziņotājs — KIENLE kgs.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 439. plenārajā sesijā, kas notika 2007. gada 24. un 25. oktobrī (25. oktobra sēdē), ar 116 balsīm par, 2 balsīm pret un 6 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Kopsavilkums un secinājumi

1.1 Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja atzinīgi vērtē faktu, ka no Eiropas Komisijas saņemts savlaicīgs aicinājums izstrādāt izpētes atzinumu par kopējās lauksaimniecības politikas “veselības pārbaudi” un perspektīvām pēc 2013. gada.

1.2. Līdz ar 2003. gada kopējās lauksaimniecības politikas reformu būtiski mainījās pamatnostādnes. Lauksaimniecības tirgus regulēšana intervences ceļā tika būtiski ierobežota, tiešo maksājumu piesaiste saražotajam apjomam ir kļuvusi par izņēmuma metodi, un KLP finansējums, neraugoties uz ES paplašināšanu, tika samazināts. Tādējādi starptautiskās lauksaimniecības produktu tirdzniecības tālākā liberalizācijā ES ir paveikusi daudz vairāk nekā tās konkurenti.

1.3 Lauksaimniekiem un arī apstrādes rūpniecības uzņēmumiem šobrīd ir jāpārvar sarežģīts pielāgošanās posms. EESK uzskata, ka pašlaik vērojama liela apņēmība piemēroties jaunajiem pamatnosacījumiem atbilstoši uzņēmējdarbības un tirgus prasībām, ja vien tiks pildīti reformu laikā dotie solījumi un nodrošināta pietiekama tiesiskā un plānošanas drošība. Īpaša nozīme tam ir pašreiz, jo visā pasaulē palielinās pieprasījums pēc pārtikas produktiem un dažādiem atjaunīgas enerģijas avotiem, kā arī lielāka uzmanība tiek veltīta piegāžu stabilitātei.

1.4 EESK piekrīt viedoklim, ka “veselības pārbaudes” vissvarīgākais uzdevums ir vienkāršot administratīvos noteikumus, kas attiecas uz maksājumu pārvaldi un savstarpējās atbilstības prasību izpildi, kā arī pārbaudīt, vai spēkā esošie noteikumi nebūtu jāpielāgo problēmām, kas, iespējams, būs jārisina nākotnē (skatīt 6.3 punktu).

1.5 EESK uzskata, ka, debatējot par kopējās lauksaimniecības politikas perspektīvām pēc 2013. gada, KLP mērķi (EK Līguma 33. pants) jāpielāgo pašreizējiem apstākļiem un pārbaudījumiem.

1.6 ES pauž atbalstu Eiropas lauksaimniecības modelim un daudzfunkcionalitātei. EESK norāda, ka Eiropas lauksaimniecības modeli un daudzfunkcionalitāti nebūs viegli apvienot ar aizvien plašāku liberalizāciju, īpaši tādēļ, ka Eiropas sabiedrībai ir un arī nākotnē būs augstas prasības pret lauksaimniecību.

1.7 Lauksaimniecības preču tirdzniecības liberalizācija var izraisīt lielākas cenu svārstības un nestabilitāti lauksaimniecības tirgos. Līdzīga ietekme ir arī klimata pārmaiņām. Tādēļ ES arī turpmāk būs vajadzīgi instrumenti lauksaimniecības tirgus stabilizācijai. EESK tomēr rosina apspriest un izstrādāt arī alternatīvas sistēmas.

1.8 Pilnīga atteikšanās no kvotu sistēmas piena tirgū sagaidāma 2015. gada 31. martā. EESK tomēr vērš uzmanību uz to, ka daudzi dabas apstākļu nelabvēlīgi ietekmēti reģioni ir atkarīgi no piena ražošanas, un tādēļ savlaicīgi jāizstrādā priekšlikumi ražošanas saglabāšanai minētajos apgabalos.

1.9 EESK norāda arī uz nesen sagatavoto atzinumu par tematu “Kompensācijas pabalsti mazāk attīstītiem reģioniem laikposmā no 2010. gada” (1), kurā norādīts, ka jāsniedz mērķorientēts atbalsts dabas apstākļu nelabvēlīgi ietekmētiem reģioniem.

1.10 EESK ir pārliecināta, ka no tiešajiem maksājumiem lauksaimniecības uzņēmumiem nekādā gadījumā nedrīkst atteikties arī nākotnē. Lai panāktu un nodrošinātu sabiedrības atbalstu, tiešo maksājumu nepieciešamība jāspēj pamatot, norādot uz to maksāšanas mērķiem.

1.11 Vēl lielāka nozīme lauksaimniecības daudzfunkcionalitātes nodrošināšanā ir otrajam pīlāram (lauku attīstības politika). EESK tādēļ rosina piešķirt otrajam pīlāram daudz lielāku finansējumu. Daudzi piemēri liecina, ka ar mērķorientētu atbalstu ir iespējams saglabāt vai radīt jaunas darba vietas lauksaimniecībā un lauku rajonos.

2. Ievads

2.1 ES 2007. gadā ar lepnumu var atskatīties uz veiksmīgo Eiropas integrācijas procesu 50 gadu garumā. Kopš Romas līgumu spēkā stāšanās 1958. gada 1. janvārī kopējā lauksaimniecības politika (KLP) bijusi nozīmīgs elements šajā līdz šim nepieredzētajā attīstības procesā. Lauksaimniecības politika līdz pat šai dienai ir vienīgā pilnībā saskaņotā Kopienas politikas joma.

2.2 Tādēļ ir patīkami apzināties, ka ES iedzīvotāju attieksme pret lauksaimniecību un KLP ir pārsvarā pozitīva. Par to liecina reprezentatīvas aptaujas rezultāti (2). Šis pozitīvais noskaņojums būtu jāizmanto, lai pārliecinātu sabiedrību, ka KLP piešķirtie līdzekļi no sabiedriski politiskā viedokļa ir lietderīgs ieguldījums. Politikas veidotājiem tas jāpierāda ar atbilstošu pasākumu un programmu palīdzību.

2.3 Lauksaimniecības reforma, kas sākās 2003. gadā (kopš tā laika veiktas reformas arī citās tirgus jomās), ir mainījusi KLP daudz vairāk nekā visas līdz tam īstenotās reformas.

2.3.1 Reformu pamatoja ar vajadzību vairāk orientēties uz tirgu un uzlabot lauksaimniecības konkurētspēju. Vēl viens reformas mērķis bija atvieglot KLP aizstāvēšanu PTO sarunās, kā arī attaisnot sabiedrības jaunās cerības saistībā ar lauksaimniecības produkciju.

2.4 Politiķi vairākkārt solījuši, ka pēc lauksaimniecības reformas pabeigšanas lauksaimnieki un ar lauksaimniecību saistītie uzņēmumi (apstrāde un realizācija) atkal varēs paļauties uz KLP instrumentu plānošanas noteiktību. Šādas rīcības vajadzību EESK ir vairākkārt uzsvērusi.

2.5 Eiropadome 2005. gada decembrī, kad tika panākta vienošanās par ES budžetu 2007. līdz 2013. gadam, aicināja Eiropas Komisiju 2008./2009. gadā veikt visus Kopienas politiku aspektus aptverošu ieņēmumu un izdevumu pārbaudi.

2.5.1 Vēl pirms tam ir paredzēta KLP reformas pasākumu pārbaude, ko dēvē arī par “veselības pārbaudi”. Komisija ir apliecinājusi, ka tas nenozīmēs jaunas reformas sākumu. Patiesais nolūks ir pārbaudīt, cik lielā mērā ir sasniegti KLP reformas mērķi un kādi pielāgošanas pasākumi ir nepieciešami.

2.6 Plašu apspriešanu ir plānots uzsākt jau 2007. gada rudenī. 20. novembrī Komisija ir paredzējusi publicēt paziņojumu ar konkrētiem priekšlikumiem. Attiecīgās likumdošanas iniciatīvas ir ieplānotas 2008. gada pirmajā pusgadā (3). Neatkarīgi no “veselības pārbaudes” paredzēts apspriest, kāda varētu būt KLP attīstība pēc 2013. gada.

3. KLP reforma (2003. gads) — būtiska pamatnostādņu maiņa

3.1 Pēc “Programmā 2000” paredzētajām izmaiņām KLP 2003. gada jūnijā sāktā lauksaimniecības reforma iezīmē būtisku pamatnostādņu maiņu.

3.1.1 Vienotie platību maksājumi vairs nav saistīti ar ražošanu. “Nodalīšana” ir reformas galvenais mērķis. Pašreiz nodalīto maksājumu apjoms sasniedz aptuveni 85 %.

3.1.2 Tiešos maksājumus (“vienotos platību maksājumus”) piesaistīja noteiktu savstarpējās atbilstības (“Cross Compliance”) standartu ievērošanai vides aizsardzības, pārtikas produktu drošības, dzīvnieku/augu veselības un dzīvnieku labturības jomā.

3.1.3 Būtiski tika ierobežota lauksaimniecības tirgus regulēšana ar intervences, uzglabāšanas vai eksporta subsīdiju palīdzību.

3.1.4 Pakāpeniski paredzēts likvidēt vēl pastāvošos apjomu regulējošos instrumentus (piemēram, ražošanas kvotas).

3.1.5 Izdevumi KLP vajadzībām no 2007. līdz 2013. gadam salīdzinājumam ar 2006. gadu tiks samazināti par 7,8 %, neraugoties uz paplašināšanu un jauniem uzdevumiem.

3.2 EESK norāda, ka tādējādi 2008. gadā KLP izdevumu īpatsvars kopējā ES budžetā būs 43,6 % (Komisijas provizorisks budžeta projekts), tātad pirmoreiz tā vairs nebūs lielākā budžeta sadaļa. Jāatgādina arī, ka vēl 1997. gadā izdevumi tirgus atbalsta pasākumiem sasniedza 35 miljardus euro, kas bija 85 % no lauksaimniecības budžeta. 2007. gadā šim mērķim ir paredzēti vairs tikai 5,7 miljardi (13 %). Maksimālais izdevumu apjoms eksporta subsīdijām 2007. gadā ir 1 miljards euro, 1997. gadā šim mērķim atvēlēja 6 miljardus euro (4).

3.3 Izdevumu samazinājums KLP vajadzībām, kā arī saņēmēju skaita palielināšanās (kas galvenokārt saistīta ar ES paplašināšanu) nozīmē, ka, iespējams, tiks samazināts arī finansējums dažādiem pasākumiem.

3.4 Komisija uzskatīja, ka ļoti svarīgi ir reformēt KLP, lai nostiprinātu ES pozīcijas, aizstāvot Eiropas lauksaimniecības modeli PTO sarunās. KLP reforma nozīmē, ka ES spērusi nozīmīgu soli šajā virzienā. Komisija uzsver, ka PTO Dohas sarunu kārtā līdz šim izteiktie piedāvājumi atbilst 2003. gada KLP reformai. Šajā jautājumā viedokļi ir atšķirīgi.

3.5 EESK ar bažām secina, ka aizvien vairāk ir apdraudēta KLP vienotība. Līdz ar 2003. gada reformu ir ievērojami palielinājušās atšķirības KLP īstenošanā atsevišķās valstīs. Tas ietekmē arī konkurenci iekšējā tirgū.

4. Eiropas lauksaimniecības pielāgošanās jauniem pamatnosacījumiem

4.1 Saskaņā ar Eiropadomes 2003. un 2005. gadā pieņemtajiem lēmumiem par ES budžetu KLP ir iekļauta ES kopējā finanšu sistēmā. Izvirzīti skaidri politiskie mērķi, kas ir spēkā līdz 2013. gadam. Lauksaimniekiem šobrīd ir vajadzīgs zināms laiks, lai viņi varētu pielāgoties jaunajiem pamatnosacījumiem.

4.2 No 2000. līdz 2005. gadam ražotāju cenu līmenis 15 valstu ES ir reāli pazeminājies, kas izskaidrojams ar organizācijas noteikto cenu pazeminājumu, tirgus atbalsta pasākumu ierobežojumiem un tirgu plašāku atvēršanu importa ražojumiem (5).

4.3 Ar maksājumu nodalīšanu Komisija cer panākt ne tikai ienākumu stabilizāciju (6), bet arī veicināt lauksaimnieku ienākumu līmeņa paaugstināšanos (7). Ienākumu attīstība 2005. un 2006. gadā par to gan vēl neliecina. Tomēr 2007. gadā ir sagaidāms ienākumu pieaugums, kas lielā mērā saistīts ar šobrīd vērojamo lauksaimniecības izejvielu cenu pieaugumu pasaules tirgū.

4.4 Atzinumā “KLP pārbaude 2003. gadā” (8) EESK skaidri norādīja, ka vajadzība pierādīt savstarpējās atbilstības standartu ievērošanu būtiski palielinās uzņēmumu izdevumus un birokrātisko slogu. Bieži vien ir nepieciešami arī apjomīgi ieguldījumi, piemēram, lopkopībā. Līdzšinējā pieredze jau liecina, ka daļa mazāku un saimnieciski vājāku lauksaimniecības uzņēmumu īpašnieku uzskata, ka nespēj veikt vajadzīgos ieguldījumus un tādēļ pārtrauc nodarboties ar lauksaimniecību.

4.5 Paredzēts, ka līdz ar tiešo maksājumu nodalīšanu lauksaimnieki spēs labāk izmantot tirgus piedāvātās iespējas. Pielāgošanās tirgus prasībām bieži vien ir saistīta ar ieguldījumiem, kas var būt ļoti kapitālietilpīgi. Bieži vien minētajiem ieguldījumiem vajadzīgs tikai neliels finansējums, bet ļoti liels padomdevēju atbalsts. Otrajā pīlārā ir paredzēts atbalsts uzņēmumu pārveidošanai un ieguldījumiem. Visas lauksaimniecības nozares un īpaši to lauksaimnieku, kuri pārņem zemnieku saimniecības, gatavība pielāgoties mainītajiem nosacījumiem un veikt vajadzīgos ieguldījumus ir lielā mērā atkarīga no politikas ticamības.

5. Eiropas lauksaimniecībai jāizmanto tās potenciāls

5.1 Jau vairākus mēnešus pasaules lauksaimniecības tirgos norisinās būtiskas pārmaiņas, jo visā pasaulē valda liels pieprasījums pēc pārtikas produktiem, ataudzējamām izejvielām (lauksaimniecībā un mežsaimniecībā iegūtām) un atjaunīgas enerģijas. Tas paplašina lauksaimnieku izvēles iespējas produktu audzēšanā un realizācijā. Ievērojamu labumu gūs gan Eiropas, gan attīstības valstu lauksaimniecība. EESK tomēr uzsver, ka ražošanas pieaugumam lauksaimniecībā un mežsaimniecībā jānotiek, ievērojot ilgtspējības un vides aizsardzības intereses. EESK norāda arī uz lielo risku, ko varētu radīt ievērojama tirgus nepastāvības palielināšanās.

5.2 Pieejamā potenciāla izmantošana nozīmē mazāku atkarību tādā jomā kā svarīgu ikdienas patēriņa preču piegāde. Tādējādi iespējams arī veicināt lielākas pievienotās vērtības radīšanu lauku apvidos, kā arī nodarbinātību visos ražošanas, apstrādes un realizācijas posmos.

5.3 Lētas degizrakteņu enerģijas pieejamība gadiem ilgi tika uzskatīta par priekšrocību. Milzīgā enerģētiskā atkarība un cenu kāpums licis kritiski novērtēt to ietekmi uz ikdienai nepieciešamo preču cenām. Izpratne par to, cik nozīmīga ir enerģijas un pārtikas piegāžu stabilitāte, palielināsies, kad sapratīsim, ka piegādes nav nodrošināmas tikai ar importa palīdzību.

5.4 ANO ziņojums par klimata pārmaiņām pasaulē apstiprina zinātnieku brīdinājumus par globālās sasilšanas ietekmi. Ja globālo sasilšanu arī izdosies nedaudz ierobežot, ir jārēķinās ar būtiskām sekām: biežākām ekstremālu laika apstākļu izpausmēm, sausumu, ūdens trūkumu u.c. Tā īpaši skars lauksaimniecību un mežsaimniecību daudzās valstīs.

5.5 EESK atzinīgi vērtē faktu, ka ES palielinājusies problēmjautājumu izpratne, kas izpaužas arī “Romas līgumu” parakstīšanas piecdesmitās gadadienas sakarā pieņemtajā paziņojumā (Berlīnes deklarācija). EESK uzskata, ka katrā ziņā ir atbalstāma valstu un valdību vadītāju Berlīnes deklarācijā paustā griba uzņemties “vadošu lomu” cīņā ar nabadzību un badu un “vienoties kopīgai rīcībai klimata aizsardzības jautājumos”. ES-15 lauksaimniecība no 1990. līdz 2004. gadam ir samazinājusi tās radītās klimatu ietekmējošās emisijas par 16 % (9), tomēr tai jāpieliek visas pūles, lai panāktu vēl būtiskāku samazinājumu.

5.6 Nepieciešamība būtiski samazināt CO2 emisijas nozīmē, ka jāmaina veids, kā tiek veikta preču, piemēram, lauksaimniecības produktu piegāde. Transporta pārvadājumu apjoma lielais pieaugums ir viens no svarīgākajiem CO2 emisiju pieauguma iemesliem. Pat ievērojami pieaugot enerģijas cenām, no vides viedokļa grūti attaisnojumi pārvadājumi (piemēram, ābolu un sparģeļu ievešana no Dienvidamerikas ar aviotransportu) joprojām būs ekonomiski izdevīgi. Daudz lielāka uzmanība jāvelta pārtikas produktu un enerģijas piegādēm, kas nav saistītas ar tāliem pārvadājumiem. Daudzi veiksmīgi piemēri liecina, ka tas ir iespējams, jo īpaši lauku apgabalos, ievērojot gan vides, gan arī nodarbinātības intereses.

5.7 Svarīgs solis ceļā uz CO2 emisiju samazināšanu ir valstu un valdību vadītāju Briselē 2007. gada martā pieņemtais lēmums par to, ka līdz 2020. gadam no atjaunīgiem enerģijas avotiem iegūtās enerģijas īpatsvaram ES kopējā enerģijas patēriņā ir jāsastāda 20 %. Šāds mērķis ir tikai sasniedzams, plašāk izmantojot biomasu. EESK ir vairākkārt norādījusi, ka lauksaimniekiem un mežsaimniekiem ir vēlme un iespējas piegādāt biomasu kā izejvielu daudz lielākā apjomā. Dažādi pētījumi liecina, ka ražīguma paaugstināšana un atmatā atstāto platību izmantojošana paver plašas iespējas (10).

5.7.1 Pierādījies, ka platību atstāšana atmatā ir efektīvs instruments pārsātinājuma mazināšanai graudu tirgū. Nosacījumi tomēr ir mainījušies, kas izskaidrojams ar 2003. gada reformu un pieprasījumu pēc lauksaimniecības izcelsmes izejvielām biodegvielas ražošanai. Tādēļ EESK atbalsta nodomu atteikties no platību atstāšanas atmatā. Tomēr nedrīkst pieļaut negatīvu ietekmi uz vidi vai jānodrošina tās kompensācija. Komisijai pēc iespējas ātrāk būtu jāiesniedz attiecīgi pētījumi un priekšlikumi.

6. “Veselības pārbaude”

6.1 Pieņemot lēmumus par KLP reformu 2003. gadā un vienojoties par ES budžetu 2007.-2013. gadam (finanšu plāns), vienlaicīgi tika arī nolemts veikt politikas pārskatīšanu. Paredzēto KLP reformas pārskatīšanu dēvē arī par “veselības pārbaudi”. 2007. gada 20. novembrī sagaidāms paziņojums par šo jautājumu, bet 2008. gada pavasarī — attiecīgās likumdošanas iniciatīvas. Par minētajiem dokumentiem EESK būs jāsniedz atzinums.

6.2 EESK norāda, ka Eiropadome 2002. gada decembrī, kā arī lemjot par finanšu plānu 2005. gadam, noteica, ka ES lauksaimniecības budžets un lauksaimniecības politikas pasākumi būs spēkā līdz 2013. gadam. Tas noteikti ir izskaidrojams ar faktu, ka veids, kā tika veikts iepriekšējais termiņa vidusposma pārskats, lika daudziem zaudēt uzticību — sākotnēji bija paredzēta tikai pārbaude, tomēr patiesībā tika nolemts īstenot visapjomīgāko reformu visā KLP pastāvēšanas vēsturē.

6.3 “Veselības pārbaudē” paredzēts tikai noskaidrot, kā tiek īstenoti KLP reformas mērķi. Pirmām kārtām jāpārbauda, kādos gadījumos jāpielāgo spēkā esošie noteikumi, lai: — to piemērošanu padarītu vienkāršāku un vieglāku un — novērstu šķēršļus saskaņoto reformu pasākumu mērķtiecīgai īstenošanai. Pēc EESK domām, ir jāņem vērā visi pievienotās vērtības radīšanas posmi, proti, ražošana, apstrāde un realizācija.

6.4 Pēc EESK domām, “veselības pārbaudes” vissvarīgākais uzdevums ir rūpīgi pārbaudīt administratīvos noteikumus, kas attiecas saimniecības maksājumiem un savstarpējās atbilstības standartu ieviešanu. No Komisijas līdz šim saņemtās norādes ļauj cerēt, ka šādi konkrēti vienkāršošanas pasākumi tiks īstenoti. Lai savstarpējās atbilstības princips nekļūtu par mūžīgu strīdus ābolu, pēc EESK domām, svarīgi ir arī panākt, ka paši lauksaimnieki atzīst šo principu.

6.5 Lauksaimnieki pauž bažas par to, vai “veselības pārbaudes” aizsegā tomēr netiek plānotas arī būtiskas reformas, piemēram, nodalīto tiešo maksājumu sistēmā vai jau reformētajā tirgus organizācijā. EESK uzskata, ka tikai skaidri Komisijas paziņojumi var kliedēt šādas šaubas.

6.6 Lauksaimnieki saņēma solījumu, ka 2003. gada KLP reformas gaitā mainītie pamatnosacījumi būs spēkā līdz pat 2013. gada beigām. Tas jāievēro visu reformu pasākumu īstenošanā.

6.7 EESK atbalsta Komisijas nolūku pēc iespējas ātrāk panākt visaptveroši izpratni par KLP pasākumiem, kas jāīsteno pēc 2013. gada. Tas attiecas, piemēram, uz piena kvotu sistēmas termiņa izbeigšanos 2015. gada 31. martā, kā arī uz pasākumiem, kas būs jāīsteno pēc eksporta subsīdiju likvidēšanas. Vēl pirms diskusiju par nākamo finanšu plānu uzsākšanas ir arī ticami jāpamato, kāpēc visas ES interesēs ir nodrošināt darbotiesspējīgu KLP ar atbilstošu finansējumu arī pēc 2013. gada.

6.8 EESK norāda arī uz jauno dalībvalstu cerībām, ka pēc 2013. gada KLP instrumenti tiks pilnvērtīgi izmantoti arī tur. “Veselības pārbaude” gaitā varētu pārbaudīt, vai šajā ziņā vēl ir jāīsteno kādi pasākumi.

7. Apsvērumi par KLP perspektīvām

7.1 KLP pamatā ir EK Līguma 33. pantā izvirzītie mērķi: nodrošināt pietiekami augstu dzīves līmeni lauku iedzīvotājiem, stabilizēt tirgus, nodrošināt piedāvāto produktu pieejamību, panākt, ka patērētāji produktus saņem par samērīgām cenām, un celt lauksaimniecības ražīgumu.

7.1.1 Vēlāk pieņemtie Līguma noteikumi par vides aizsardzību, patērētāju aizsardzību un kohēziju arī būtiski ietekmē KLP veidošanu.

7.1.2 EESK iestājas par to, lai EK Līgumā izvirzītie KLP mērķi tiktu pielāgoti mūsdienu situācijai, kas ir mainījusies. Svarīgi, lai KLP mērķi atbilst Eiropas lauksaimniecības daudzfunkcionālajiem uzdevumiem un ir piemēroti jauno problēmu risināšanai.

7.1.3 Sekmīgajā Eiropas integrācijas procesā KLP līdz šim ir bijusi izšķiroša un nepārvērtējama nozīme. Apsvērumi par svarīgu KLP elementu nodošanu valstu pārziņā nav pareizā pieeja, ņemot vērā jaunās problēmas, kas būs jārisina Eiropas lauksaimniecībā. Aizvien plašākā globalizācija un klimata pārmaiņu iespējamās sekas nozīmē, ka vienota rīcība ir nepieciešama kā vēl nekad.

7.1.4 Eiropas lauksaimniecības mērķi ir pretrunā viens otram (skatīt EESK atzinumu par tematu “KLP nākotne” (11)), un minētās pretrunas saasināsies vēl vairāk. No vienas puses, ražošanā jāievēro augstas prasības, no otras puses, lauksaimniecības uzņēmumiem jābūt konkurētspējīgiem starptautiskā mērogā.

7.1.5 Turpmāka lauksaimniecības tirgus liberalizācija (PTO, divpusēji līgumi) nozīmē, ka konkurence saasināsies. Aizvien biežāk novērojamie ekstremālie laika apstākļi vairo nedrošību lauksaimniecības produktu ražošanas jomā. Savukārt sabiedrība vēlas, la arī turpmāk tiek nodrošināta kvalitatīvi augstvērtīgu un drošu pārtikas produktu piegāde, racionāla dabas resursu izmantošana, iejūtīga attieksme pret dzīvniekiem un skaistu ainavu saglabāšana. Īstenojot KLP, pastāvīgi ir jādomā par visu minēto prasību izpildi, kas tirgus izpratnē ir pilnīgi nerentabla vai arī tikai daļēji rentabla.

7.2 Eiropas lauksaimniecības modelis — apņemšanās un realitāte

7.2.1 Eiropas lauksaimniecības modelis ir daļa no Eiropas izvēlētās pieejas, veidojot savu sociālo un ekonomikas politiku. Arī gadījumā, ja mainās ekonomiskie nosacījumi, lauksaimniekiem ir jāspēj attaisnot sabiedrības cerības, ilgtspējīgā veidā izpildot tiem uzticētos daudzfunkcionālos uzdevumus.

7.2.2 Atzinumā par tematu “Politika Eiropas lauksaimniecības modeļa konsolidācijai” (12) EESK uzsvēra, ka Eiropas lauksaimniecības modeļa saglabāšana nākotnē nav pretrunā vajadzībai Eiropas lauksaimniecību pielāgot mainīgiem ekonomiskajiem pamatnosacījumiem. Komiteja turklāt uzsvēra, ka arī pēc PTO sarunām ir jānodrošina ES nepieciešamā rīcības brīvība lauksaimniecības jomā.

7.2.3 Apņemšanās saglabāt Eiropas lauksaimniecības modeli ir joprojām spēkā. Īpaši jāpiemin lauksaimniecības ministru Luksemburgā 1997. gadā vienprātīgi pieņemtā nodomu deklarācija, kurā teikts, ka Eiropas lauksaimniecībai: — jābūt ilgtspējīgai un konkurētspējīgai; — jāspēj sekmēt lauku ainavas un dabas saglabāšanu; — būtiski jāveicina lauku apvidu dzīvotspēja; — jāievēro patērētāju intereses un prasības attiecībā uz pārtikas produktu kvalitāti un drošību, kā arī vides aizsardzību un dzīvnieku labturību. Vielīdz svarīgi ir norādīt uz tajā pašā gadā Luksemburgā notikušo Eiropadomes sanāksmi, kurā tika secināts, ka “Eiropas lauksaimniecībai jābūt daudzfunkcionālai, ilgtspējīgai un konkurētspējīgai ekonomikas nozarei, kurai jādarbojas visā Savienības teritorijā, ieskaitot reģionus ar īpašām problēmām”.

7.2.4 EESK tomēr ar bažām jāatzīst, ka aizvien lielāka kļūst neatbilstība starp atbalstu, kas tiek pausts Eiropas lauksaimniecības modelim un Eiropas lauksaimniecības daudzfunkcionalitātei, no vienas puses, un lauksaimniecības uzņēmumu patieso stāvokli, no otras puses.

7.2.5 Līdz ar jaunu dalībvalstu pievienošanos ES 2004. un 2007. gadā ES lauksaimniecības ražošanas struktūras un nosacījumi ir kļuvuši vēl atšķirīgāki. Aizvien retāk lauksaimniecība izpaužas tikai vienā veidā, tieši otrādi — tā kļūst aizvien daudzveidīgāka. EESK uzskata, ka tas nekādā ziņā nemazina Eiropas lauksaimniecības modeļa nozīmi, bez kura nav iespējams nodrošināt Eiropas lauksaimniecības daudzfunkcionalitāti.

7.2.6 EESK uzskata, ka Eiropas lauksaimniecības modelis var sekmīgi pastāvēt nākotnē tikai tādā gadījumā, ja izdosies panākt ekonomisko, sociālo un ekoloģisko interešu līdzsvaru. Kā jau minēts EESK atzinumā par tematu “KLP nākotne”, mēs nevar cerēt, ka lauksaimniecība — spēs nodrošināt globālā tirgus (bieži vien izkropļotiem) nosacījumiem atbilstošu ražošanu (cik vien iespējams bez finansiāla atbalsta); — vienlaicīgi spēs ievērot visas prasības attiecībā uz ražošanu (kvalitāti, drošību, dabas resursu saudzēšanu, dzīvnieku labturību utt.), kā arī segt Eiropas līmeņa izmaksas; — tajā pašā laikā nodrošinās arī pievilcīgu atlīdzību mūsdienīgā darba tirgū, kuram raksturīgs augsts nodarbinātības un drošības, kā arī izglītības un tālākizglītības līmenis.

7.2.7 Pēc EESK domām, neapstrīdami ir fakts, ka PTO īstenotie un divpusējos tirdzniecības nolīgumos paredzētie plašie liberalizācijas pasākumi konkurenci saasina vēl vairāk. Stingrie ES noteikumi un standarti lauksaimniecības ražošanas un pārstrādes jomā parasti ir saistīti ar izmaksām, kādu nav konkurentiem no trešām valstīm, turklāt šiem konkurentiem ir vēl citas priekšrocības, kas samazina izmaksas. Minētie apstākļi katrā ziņā ir grūti savienojami ar Eiropas lauksaimniecības daudzfunkcionālajiem uzdevumiem, un tie ir svarīgākie jautājumi, domājot arī par turpmākās KLP virzību un lauksaimniecības politikai paredzētajiem instrumentiem.

7.3 KLP svarīgākie instrumenti būs vajadzīgi arī nākotnē

7.3.1 EK Līguma 33. pantā izvirzītie mērķi liek rīkoties. Visā pasaulē aizvien biežāk ir sagaidāmi ekstremāli laika apstākļi, par ko skaidri liecina pēdējo gadu pieredze. Tiem ir būtiska ietekme uz lauksaimniecības produktu ražošanu. Palielinās tirgus nestabilitātes varbūtība. Tādēļ jo īpaši svarīgi ir apsvērt, kādi instrumenti būtu saglabājami vai pilnveidojami.

7.3.2 EESK uzsver, ka 2003. gada KLP reforma nekādā gadījumā netika uzsākta, lai pēc dažiem gadiem varētu pilnībā atteikties no svarīgiem KLP elementiem. Grūti iedomāties, ka konkurence Eiropas lauksaimniecībā vai sabiedrības prasības pret lauksaimniecības produkciju turpmākajos piecos gados varētu mainīties tik lielā mērā, ka savu nozīmi varētu zaudēt KLP un tās īstenošanai paredzētie instrumenti. Tieši otrādi, KLP būs jārisina jauni uzdevumi.

7.3.3 Tas īpaši attiecināms arī uz politiku lauku reģionu atbalstam (otrais pīlārs). EESK jau vairākkārt uzsvērusi, ka minētajam mērķim jāpiešķir pietiekams finansējums. Tomēr otrā pīlāra pasākumi nespēs aizstāt tiešos maksājumus un pirmā pīlāra pasākumus, kas paredzēti tirgus stabilizācijai. Tiešie maksājumi pildīs svarīgas KLP funkcijas arī pēc 2013. gada. Tādēļ EESK iebilst arī pret Lauku attīstības fonda līdzekļu (otrais pīlārs) izmantošanu riska un krīžu pārvaldību pasākumiem (skat. COM(2005) 74 galīgā redakcija).

7.3.4 EESK vēlreiz norāda, ka Kopienas uzdevumu izpildei ir jāpiešķir vajadzīgie finanšu līdzekļi. Tādēļ, gatavojoties 2009. gadā paredzētajām diskusijām par nākamo ES budžetu, īpaši svarīgi ir sabiedrībai izskaidrot, kādas prasības turpmāk tiks izvirzītas efektīvai kopējai lauksaimniecības politikai.

7.3.5 EESK jau vairākkārt uzsvērusi, ka atbalsta efektīvu KLP. Prasība atteikties no KLP arī turpmāk būs mazākuma viedoklis. Svarīgi ir arī nepieļaut mēģinājumus atkal nodot dalībvalstu pārziņā svarīgus KLP elementus, kuri līdz šim pamatotu iemeslu dēļ ir bijuši Kopienas kompetencē.

7.4 Tirgu kopīgā organizācija

7.4.1 Pieredze liecina, ka lauksaimniecības tirgus ir īpaši jūtīgs pret cenu svārstībām. Lielas cenu svārstības bieži vien tiek nepareizi novērtētas, kas var radīt ievērojamus zaudējumus, kuri ilgtermiņā labvēlīgi ietekmē arī patērētājus.

7.4.2 EESK uzskata, ka nākotnē aizvien vairāk apstiprināsies 1997. gadā publicētajā Eiropas Komisijas pasūtītajā pētījumā “Towards a common agricultural and rural policy for Europe” (“Ceļā uz kopēju lauksaimniecības un lauku attīstības politiku Eiropā”) (13) pazīstamu lauksaimniecības ekonomikas speciālistu teiktais, pamatojot lauksaimniecības tirgus stabilizācijas nepieciešamību: — augsts risks, ko rada atkarība no laika apstākļiem; — ievērojams skaits plašās teritorijās izkaisītu mazu uzņēmumu, kuru darbību ierobežo apjomīgi un nepārvietojami aktīvi un zemes īpašumi; — visai liela atkarība no gadalaiku un bioloģiski noteiktiem attīstības/augšanas procesiem; — pienākums pastāvīgi piedāvāt ikdienā nepieciešamas preces.

7.4.3 Pēdējā laikā vērojamās attīstības tendences starptautiskajos lauksaimniecības tirgos nav mazinājušas nozīmi, kāda ir minētajiem argumentiem par tirgus stabilizācijas pasākumu nepieciešamību. Gluži pretēji — paredzams, ka nākotnē būs jārisina jaunas problēmas. Tādēļ EESK iesaka turpmāk rūpīgi pārbaudīt visus pasākumus, kuru mērķis ir liberalizācija vai esošo tirgus stabilizācijas instrumentu likvidēšana, un pietiekami izanalizēt to iespējamās sekas.

7.4.4 Reformas, kas tika sāktas 1999. un 2003. gadā, nozīmēja būtisku soli ceļā uz tirgu kopīgās organizācijas liberalizāciju: tika pazeminātas organizācijas noteiktās cenas (piemēram, intervences un orientējošās cenas), atcelti intervences noteikumi, samazinātas piemaksas uzgabāšanas izdevumu segšanai, un tiešie maksājumi tika nodalīti no saražotā apjoma. Šis reformu process 2004. gadā turpinājās tabakas, olīvu, kokvilnas un apiņu audzēšanas, 2005. gadā — cukura ražošanas, bet 2007. gadā — augļu un dārzeņu audzēšanas jomā. Pašreiz tiek apspriesta vīna, augļu un dārzeņu tirgus organizācija.

7.4.5 Noslēdzoties Dohas sarunu kārtai, mainīsies nosacījumi ES lauksaimniecības tirgū. Tas notiks arī tādā gadījumā, ja vienošanās tiks panākta, pamatojoties uz līdz šim pieņemtajiem kompromisa risinājumiem, piemēram, atteikšanās no kompensācijām par eksportu līdz 2013. gadam, šobrīd vēl pastāvošo muitas nodevu likmju samazināšana par 35 līdz 60 %. Tā rezultātā, saskaņā ar Komisijas aprēķiniem, Eiropas lauksaimniecības zaudējumi sasniegs 20 miljardus euro.

7.4.6 Pēc EESK domām, lai varētu ievērot apņemšanos panākt daudzfunkcionalitāti un pildīt EK Līguma 33. pantā noteiktos pienākumus, arī turpmāk būs vajadzīgi pasākumi, — ar kuru palīdzību var risināt lauksaimniecības tirgus aizvien lielākās nestabilitātes jautājumu, — ar kuru palīdzību var panākt, lai ražošana, kam noteikti augsti standarti, nekļūtu praktiski neiespējama tādu produktu dēļ, kas neatbilst ES prasībām — un kas veicina daudzveidīgu pārtikas produktu piedāvājuma nodrošinājumu arī nākotnē.

7.4.7 EESK norāda, ka ES tirgus jau gadiem ilgi ir uzskatāms par vienu no atvērtākajiem pasaulē. ES ir pats atvērtākais noieta tirgus arī attīstības valstīm un valstīm ar strauji augošu ekonomiku. Nemaksājot muitas nodevas vai maksājot tās saskaņā ar pazeminātām nodevu likmēm, šīs valstis eksportē lauksaimniecības produktus uz ES lielākā apjomā nekā uz ASV, Kanādu, Japānu, Austrāliju un Jaunzēlandi kopā. Ir vajadzīga diskusija par to, ka tiek importēti lauksaimniecības un pārtikas produkti, kas saražoti un apstrādāti tādos apstākļos, kuri ES sabiedrībai nebūtu pieņemami.

7.4.8 EESK uzskata, ka arī nākotnē jāpastāv Kopienas prioritātes principam un jābūt pieejamiem efektīviem tirgus atslogošanas pasākumiem paredzētiem instrumentiem, piemēram, uzkrājumu veidošanas formā, ja šāda vajadzība rodas noteiktas tirgus attīstības rezultātā. Uzkrājumu veidošana kalpo arī kā krīžu profilakses pasākums. Līdz šim netika piedāvātas nekādas pārliecinošas alternatīvas, kas varētu lauksaimniekus pasargāt no nestabilitātes lauksaimniecības tirgos. EESK aicina, izmantojot dažu valstu, piemēram, ASV un Kanādas pieredzi, apspriesties par iespējamajiem modeļiem, tos atbilstoši pielāgojot Eiropas apstākļiem. Jānodrošina, ka ES arī turpmāk tiek ražota kvalitatīvi augsvērtīga pārtika, un to varēsim panākt tikai tad, ja lauksaimniekiem būs tādi ienākumi, kas ļauj viņiem un mudina viņus turpināt lauksaimniecisko darbību.

7.4.9 ES vēl nav izdevies panākt “ar tirdzniecību nesaistītu jautājumu” (vides un sociālie standarti, dzīvnieku aizsardzība) izskatīšanu PTO Dohas sarunu kārtā. EESK sagaida, ka Komisija uzstājīgāk pieprasīs šo jautājumu izskatīšanu šobrīd notiekošajās PTO sarunās. Tikai ar tiešajiem maksājumiem vien nebūs pietiekami, lai ilgākā termiņā nodrošinātu augstiem standartiem atbilstošu ražošanu. Nedrīkst atteikties no piemērotas ārējās aizsardzības, kamēr vien globālās konkurences apstākļos saglabājas lielas atšķirības attiecībā uz ražošanas nosacījumiem un standartiem. Šādu aizsardzību nedrīkst apdraudēt tuvredzīga politika, kā tas varētu notikt, piemēram, saistībā ar ES neseno piedāvājumu (no muitas nodevām atbrīvots imports) ĀKK valstīm. Nākotnē ES piešķirtajiem papildu lauksaimniecības produktu tirdzniecības atvieglojumiem, īpaši divpusējos līgumos noteiktajiem, jābūt atkarīgiem no minimālo standartu ievērošanas.

7.4.10 Tāda tirgus instrumenta kā “eksporta kompensācijas” pēdējā laikā ļoti ierobežotā izmantošana ļoti skaidri parāda, ko kritiskās tirgus situācijās nākotnē var nozīmēt ierosinātā atteikšanās no kompensācijām. EESK sagaida, ka Komisija beidzot iesniegs aptverošu pētījumu par to, kādas ir ES lauksaimniecības sistēmai prognozējamās sekas eksporta kompensāciju likvidēšanas gadījumā.

7.4.11 Padziļināta izpratne par pārtikas produktu ražošanas augstajiem standartiem visos posmos var palīdzēt palielināt tirgus ienākumus. Nākotnē tam būs aizvien lielāka nozīme Eiropas lauksaimniecībā. EESK iestājas par to, lai informēšanas un popularizēšanas kampaņas tiktu efektīvi atbalstītas ar ES līdzekļiem. Tāpat arī nepieciešams, lai Komisija PTO sarunās uzstājīgi aizstāvētu produktu marķējumā ietverto ģeogrāfisko norāžu pietiekamu aizsardzību.

7.4.12 Atzinumā par tematu “KLP nākotne” EESK detalizēti apskatīja jautājumu kopumu par “tirgus piedāvājuma kontroles” iespējām. Komiteja secināja, ka svarīga nozīme var būt kvantitatīvā regulējuma pasākumiem. Neapstrīdami, ka pēdējo gadu laikā aizvien vairāk ir mazināta piena kvotu nozīme.

7.4.13 Komisijas pētījumā, kas publicēts 2002. gadā (14), ir secināts, ka atteikšanās no piena kvotām 15 valstu ES nozīmēs, ka lauksaimnieku ienākumi samazināsies par vairāk nekā 7 miljardiem euro. Piena daudzums palielināsies par 12 %, cenas pazemināsies par vairāk kā 35 %. Piena ražošanas reģionos un uzņēmumos notiks izmaiņas. Kamēr nav skaidrs, kā šādas attīstības sekas varētu kompensēt, nevajadzētu pieņemt galīgus lēmumus par kvotu sistēmu piena ražošanas nozarē.

7.4.14 Saskaņā ar ES Lauksaimniecības padomes lēmumu par 2003. gada KLP reformu 2015. gadā beigs pastāvēt piena ražošanas kvotu sistēma. Komisija izteikusies, ka šis lēmums nekādā veidā netiks grozīts. Tomēr arī maz ticams, ka iespējamais pagarinājums varētu iegūt kvalificēto balsu vairākumu ES lauksaimniecības padomē. Ievērojot piena ražošanas lielo nozīmi, īpaši, arī piegāžu saglabāšanai daudzos mazāk attīstītajos reģionos, jābūt skaidrībai par kvotu sistēmas likvidēšanas ietekmi un nenovēršamajām sekām. EESK tādēļ uzskata, ka steidzami jāizstrādā programma reģioniem, kurus īpaši smagi skars piena kvotu sistēmas likvidēšana, lai minētajos reģionos nodrošinātu piena ražošanas nepārtrauktību.

7.4.15 Pastāv risks, ka daudzi dabas apstākļu nelabvēlīgi ietekmētie reģioni bez lauksaimniecības un lopkopības zaudēs savu ekonomisko dzīvotspēju. Tādēļ EESK uzskata, ka padziļināti jāizpēta, kādas būs lauksaimniecības nozares perspektīvas atsevišķos reģionos un nozarēs pēc 2013. gada, lai lauksaimniecības nozare būtu gatava risināt problēmas un pielāgoties pārmaiņām, kas to skars.

7.5 Tiešie maksājumi lauksaimniecības uzņēmumiem

7.5.1 Kopš 1992. gadā īstenotās KLP reformas tiešie maksājumi ir kļuvuši par svarīgu un neatņemamu KLP instrumentu sevišķi tādēļ, ka tikai ar ienākumiem no saimnieciskās darbības vien nav iespējams nodrošināt pienācīgu dzīves līmeni un saimniecisko darbību. Tādējādi iespējams ņemt vērā faktu, ka lauksaimniecības uzņēmumi: — cenu pazemināšanās dēļ vairs nespēj segt ražošanas izmaksas lielai daļai produktu, ko tie pārdod tirgū; — apstrādā zemi un ievēro stingras ražošanai noteiktās prasības, bieži vien ieguldot lielākus līdzekļus nekā līdzīgās ražotnēs ārpus ES, un sniedz sabiedriskas nozīmes pakalpojumus, lai apmierinātu sabiedrības vajadzības; — mazāk attīstītos reģionos saņem kompensācijas par nelabvēlīgiem dabas apstākļiem.

7.5.2 EESK uzskata, ka nākotnē katrā ziņā jāievēro uz funkcionalitāti vērstas koncepcijas princips attiecībā uz tiešajiem maksājumiem un uz šī KLP instrumenta saglabāšanu ilgtermiņā. Jebkāda veida tiešajiem maksājumiem jābūt pietiekami pamatotiem, tādējādi nodrošinot tiem vispārēju atbalstu.

7.5.3 Tādēļ EESK vēlētos, lai dažādie tiešo maksājumu veidi tiek skaidri nodalīti. To tiešo maksājumu, kurus ieviesa 1992. gadā pēc cenu pazemināšanās, uzdevums nākotnē būs kompensēt pakalpojumus, ko nebūs iespējams iekļaut tirgus cenā. Tiem ir cits mērķis nekā īpašās vides programmās paredzētajiem maksājumiem, ar kuru palīdzību arī nākotnē tiks atlīdzināti īpaši sasniegumi vides jomā, izmantojot otrajā pīlārā paredzētos stimulus, vai tiem, kuru uzdevums ir kompensēt nelabvēlīgu dabas apstākļu ietekmi (kompensācijas pabalsti).

7.5.4 Šiem kopš 2003. gada KLP reformas nodalītajiem tiešajiem maksājumiem šobrīd un, pēc EESK domām, arī nākotnē būs izšķiroša nozīme, lai nodrošinātu Eiropas lauksaimniecības daudzfunkcionalitāti. Stingru ražošanas prasību ievērošana, piemēram, vides aizsardzības, dzīvnieku labturības un pārtikas nekaitīguma interesēs, ir saistīta ar izmaksām, kādu parasti nav konkurentiem no trešām valstīm. Sabiedrība sagaida, ka minētie standarti tiks ievēroti, bet pašreizējos konkurences apstākļos minēto uzdevumu veikšana tirgū netiek pietiekami novērtēta. Kompensācijas kā mērķorientēti tiešie maksājumi (pašreiz tiek maksāti vienotie saimniecības maksājumi), pēc EESK domām, arī turpmāk noteikti jāfinansē no pirmā pīlāra līdzekļiem.

7.5.5 Agrāk no saražotā apjoma atkarīgās subsīdijas ir nodalītas jau 85 % gadījumu un tiek izmaksātas kā “vienoti maksājumi uzņēmumiem”. Maksājumu piešķiršana ir atkarīga no savstarpējās atbilstības standartu ievērošanas. EESK atzinīgi vērtē to, ka Komisija ir izteikusi priekšlikumus praksē sastopamo grūtību pārvarēšanai.

7.5.6 Turpmāk būtiska nozīme būs tam, lai netiktu apšaubīta minēto maksājumu pamata koncepcija un apjoms un lai tiem tiktu nodrošināts pietiekams finansējums. Ļoti svarīgi ir sabiedrībai pārliecinoši un pietiekami izskaidrot minēto maksājumu lietderību. Tikai tā būs iespējams saglabāt līdzšinējo maksājumu apjomu arī pēc 2013. gada.

7.6 Lauku apvidu attīstības politika

7.6.1 Lauku reģioni veido 90 % ES teritorijas. Lielākā teritorijas daļa tiek izmantota lauksaimniecībai un mežsaimniecībai. Saskaņā ar Eurostat datiem, pārtikas produktu ražotāju devums ES iekšzemes kopproduktā ir gandrīz 15 %, un pārtikas rūpniecība ir trešā lielākā nozare pēc nodarbināto skaita.

7.6.2 Komisijas informatīvajā izdevumā “Lauku attīstība nodarbinātībai un izaugsmei” (2006. gada marts) secināts, ka daudzi ES lauku apgabali saskartos ar lielām ekonomiskām, sociālām un ekoloģiskām problēmām, ja netiktu īstenota KLP. Komisija arī uzsver, ka tieši lauku attīstībai paredzētiem pasākumiem var būt būtiska nozīme labklājības veicināšanā un saglabāšanā lauku apvidos. EESK norāda uz atzinumu par tematu “Lauku attīstība — ELFLA” (15), kurā cita starpā izteikts šāds secinājums: “Vēloties nodrošināt teritoriju ekonomisko un sociālo noturību, ir nepieciešams ņemt vērā kopējās lauksaimniecības politikas un tās abu pīlāru ieguldījumu darba vietu radīšanā un uzturēšanā Eiropas reģionos, it īpaši tas jādara, attīstot uz inovāciju balstītas, konkurētspējīgas lauksaimniecības un ar lauksaimniecību nesaistītas aktivitātes.”

7.6.3 EESK uzskata, ka Komisijas pasūtītā pētījuma “Study on Employment in Rural Areas” (“Pētījums par nodarbinātību lauku apvidos”) (2006. gada maijs) rezultāti ir satraucoši. Tajā izteikts pieņēmums, ka 15 valstu ES laika posmā no 2000. līdz 2014. gadam lauksaimniecībā nodarbināto skaits samazināsies par 4 līdz 5 miljoniem, jaunajās dalībvalstīs (ieskaitot Rumāniju un Bulgāriju) — vēl par 3 līdz 6 miljoniem.

7.6.4 EESK uzsver starpnozaru pieejas nozīmi visaptverošas lauku apvidu attīstības politikas izstrādē. Tā kā lauku apvidu attīstības veicināšanai, kas ir KLP otrais pīlārs, tiek izstrādātas tematiskas programmas, tai ir jābūt neatkarīgam instrumentam un tā nevar aizstāt citus lauku reģionu attīstībai un nostiprināšanai paredzētos instrumentus. ES nodarbinātības stratēģija ir nedalāma, un tai ir jāaptver arī darbavietu skaita saglabāšana un palielināšana lauksaimniecībā un mežsaimniecībā.

7.6.5 EESK norāda uz vides fonda “Euronatur” jauno pētījumu ar nosaukumu “Arbeit und Einkommen in und durch die Landwirtschaft” (“Darbs un ienākumi lauksaimniecībā”). Hohenlohe reģiona piemērs liecina, ka, neraugoties uz lauksaimniecības tirgus globalizāciju, konkurences palielināšanos un pārstrādes uzņēmumu koncentrāciju, lauksaimniecībā ir iespējams ne vien saglabāt darba vietas, bet arī veidot jaunas, diversificējot ražošanu un noietu. Mērķtiecīgam finansiālajam atbalstam ir ievērojama ekonomiskā un strukturālā ietekme, un tas veicina nodarbinātību lauku apgabalos.

7.6.6 “ES lauku apvidu attīstības veicināšanas politika” ir tieši saistīta ar KLP, un tā ir lauksaimniecībai un mežsaimniecībai paredzēts instruments. EESK uzskata, ka svarīgs mērķis ir nodrošināt minētās koncepcijas ilgtspējību, kā arī abu KLP pīlāru saskaņotu īstenošanu. Neaizvietojamu un KLP pirmā pīlāra instrumentus papildinošu uzdevumu pilda tādi stratēģijas elementi kā konkurētspējas stiprināšana, atzinība par lauksaimniecības un mežsaimniecības sasniegumiem vides jomā un vienojošā funkcija ar mērķi uzlabot lauku apvidu struktūras.

7.6.7 Finansējums lauku apvidu attīstības veicināšanai formāli atšķiras no pirmā pīlāra ar to, ka tas tiek piešķirts no īpaša fonda, tādējādi uzsverot reformas gaitā atjauninātās politikas nozīmi. Sarunās par 2007.-2013. gada finanšu plānu otrajam pīlāram tika piešķirti nepietiekami finanšu līdzekļi, par ko EESK ir izteikusi kritiku jau vairākos atzinumos. EESK uzskata, ka KLP dažādās funkcijas ir jāsaglabā. Minētā prasība ir jāievēro, turpmāk veicot pirmā pīlāra tiešo maksājumu modulāciju. Pirmā pīlāra finanšu līdzekļus drīkst pārnest uz otro pīlāru ar nosacījumu, ka tie tiek izmantoti, lai finansētu pasākumus lauksaimniecības daudzfunkcionalitātes nodrošināšanai. Tas ļaus būtiski veicināt nodarbinātību lauku rajonos.

7.6.8 EESK uzskata, ka ievērojami jāpalielina finansējums otrā pīlāra pasākumiem pēc 2013. gada. Komiteja arī uzskata, ka jau šobrīd tie eksporta kompensācijām un citiem tirgus atvieglojumiem paredzētie līdzekļi, ko ES ietaupa, pateicoties pašreizējai situācijai tirgū, būtu mērķtiecīgi jāpiešķir projektiem lauku apvidu attīstībai.

7.6.9 EESK aicina Komisiju precizēt, tieši kādā veidā paredzēts nodalīt Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA) un Eiropas Reģionālās attīstības fondu (ERAF). EESK ar bažām secina, ka otrais pīlārs aizvien vairāk tiek uzskatīts par finansējuma avotu jebkāda veida investīcijām.

7.6.10 EESK visumā atzinīgi vērtē to, ka ar ELFLA regulas 3. ass līdzekļiem iespējams finansēt arī ar lauksaimniecību un mežsaimniecību nesaistītus pasākumus, tomēr uzskata, ka šādiem pasākumiem jābūt ne tikai teorētiski, bet arī praktiski saistītiem ar primāro ražošanu. EESK neatbalsta priekšlikumus, piemēram, par platjoslas pieslēgumu vai GALILEO projekta finansēšanu. Šim mērķim var izmantot tam paredzētos reģionālās attīstības fondus.

7.6.11 EESK uzskata, ka, īstenojot lauku apvidu attīstībai paredzētos pasākumus, jāņem vērā šādi apsvērumi: tā kā prasības dažādās dalībvalstīs ir atšķirīgas, ir jāpieļauj zināma rīcības brīvība, kas atbilstu arī subsidiaritātes principam. Ar to saistītā valstu piedalīšanās programmu līdzfinansēšanā ir svarīgs kopīgās atbildības elements, lai nodrošinātu pasākumu mērķtiecīgu īstenošanu.

Briselē, 2007. gada 25. oktobrī Lauksaimniecības, lauku attīstības un vides specializētās nodaļas priekšsēdētājs Dimitris DIMITRIADIS

(1) NAT/356.

(2) Eurobarometer 276, “Eiropieši, lauksaimniecība un kopējā lauksaimniecības politika — 2006”

(http://ec.europa.eu/agriculture/survey/index_de.htm).

88 % aptaujāto atzīst, ka lauksaimniecība un lauku rajoni ir svarīgi Eiropas nākotnei, 49 % izteicās pozitīvi par maksājumu nodalīšanu, vairāk aptaujāto uzskata, ka KLP paredzēto budžeta līdzekļu apjoms ir atbilstošs (45 %), 16 % — pārāk liels, 15 % — pārāk mazs. 58 % aptaujāto uzskata, ka lauksaimniecības vajadzībām izlietoto līdzekļu apjoms jāsaglabā līdzšinējā līmenī (32 %) vai arī jāpalielina (26 %).

(3) ES komisāres Mariann Fischler Boel runa Eiropas Parlamentā 2007. gada 7. maijā (SPEECH/07/288).

(4) Avots: ES Komisija, budžeta plāni.

(5) Eurostat, “Ražotāju cenu indekss”: augu produkti — 9,3 %, dzīvnieku produkti — 15,8 %.

(6) Lauksaimniecības ģenerāldirektorāts, Memo/03/10.

(7) Kopējās lauksaimniecības politikas vidusposma novērtējums, COM (2002) 394.

(8) OV C 208, 3.9.2003., 64. lpp., NAT/178 (14.5.2003.).

(9) Eiropas Vides aģentūras (EVA) ziņojums Nr. 9/2006 “Greenhouse gas emission trends and projektions in Europe 2006” (“Tendences un nākotnes perspektīvas siltumnīcefekta gāzu emisiju jomā Eiropā 2006. gadā”).

(10) Komisijas paziņojums “ES stratēģija bioloģisko degvielu jomā”; SEC (2006) 142.

“Ilgtspējīgas biomasas izmantošanas stratēģijas Eiropā” (Leipcigas Enerģētikas un vides institūts).

How much bionergy can Europe produce without harming the environment? (Cik daudz bioenerģijas var saražot Eiropa, nenodarot kaitējumu videi?) (Eiropas Vides aģentūras (EVA) ziņojums Nr. 7/2006).

(11) OV C 125, 27.5.2002., 87.-99. lpp. — NAT/122.

(12) OV C 368, 20.12.1999., 76.-86. lpp. — NAT/028.

(13) European Economy Nr. 5/97.

(14) SEK (2002) 789, Komisijas darba dokuments — “Ziņojums par piena kvotām”.

(15) OV C 234, 22.9.2007., 32.-40. lpp. — NAT/256.