LV    LV LV 
LV    LV  EIROPAS KOPIE NU KOMISIJA 
Briselē, 15/7/2008 
SEC(2008)2282 
KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS 
Pavaddokuments 
 
KOMISIJAS PAZI ŅOJUMAM PADOMEI, EIROPA S PARLAMENTAM, EIROPAS 
EKONOMIKAS UN SOCI ĀLO LIETU KOMITEJAI UN RE ĢIONU KOMITEJAI 
  
CEĻĀ UZ PĒTNIECĪBAS KOP ĪGU PLĀNOŠANU — 
 
sadarbība kopīgu problēmu efektīvākai risināšanai 
   
IETEKMES NOV ĒRTĒJUMA KOPSAVILKUMS 
 
{COM(2008)468, gal īgā redakcija} 
{SEC(2008)2281} 
LV 2   LV 1. PROCEDŪRAS JAUT ĀJUMI UN APSPRIEŠAN ĀS AR IEINTERES ĒTAJĀM PERSON ĀM 
1.1. Ievads 
Šis ietekmes nov ērtējums sagatavots, lai atbalst ītu iniciatīvu, kas izkl āstīta Eiropas Komisijas 
Paziņojumā “Ceļā uz pētniecības kopīgu plānošanu”. Kop īgas plānošanas iniciat īva ir viena no 
piecām politikas iniciat īvām, ko Komisija ir pl ānojusi 2008. gad ā kā turpinājumu Zaļajai 
grāmatai “Eiropas p ētniecības telpa: jaunas perspekt īvas”, piev ēršoties “p ētniecības programmu 
un priorit āšu optimiz ēšanas” aspektam. Kop īga plānošana ir process, kur ā dalībvalstis br īvprātīgi 
pēc “à la carte ” principa iesaist ās kopīgu pētniecības programmu noteikšan ā, izstrādē un 
īstenošanā, pievēršoties konkr ētai jomai vai konkr ētam tematam. Tas var ietvert sp ēkā esošo 
nacionālo programmu koordin ēšanu vai piln īgi jaunu programmu izveidi,  apvienojot resursus un 
kolektīvi uzraugot un izv ērtējot sasniegumus. Kop īgās plānošanas m ērķis ir palīdzēt Eiropai 
strauji palielin āt publisk ā finansējuma efektivit āti un lab āk risināt sabiedr ībai nozīmīgas 
problēmas, palielinot un uzlabojot dal ībvalstu sabiedriski finans ēto pētniecības programmu 
pārrobežu sadarb ību, koordin āciju un integr āciju konkr ētās stratēģiski svar īgās jomās. 
Ierosinātajai pieejai ir j āveicina kop īga plānošana, izmantojot dal ībvalstu virz ītu augsta l īmeņa 
politikas procesu, kas nodrošin ātu elastību programmu koordin ēšanas un integr ēšanas 
instrumentu, dal ībnieku un pak āpes ziņā. Kopīgā plānošana galvenok ārt ir vērsta uz 
sabiedrisk ām pētniecības programm ām, tāpēc tā vairāk saistīt ar sadarb ību publisk ā sektora 
ietvaros, nevis star p publisko un priv āto sektoru. Tom ēr arī rūpniecībai var b ūt sava loma t ās 
īstenošanā. 
1.2. Politikas veidot āju un ieinteres ēto aprindu atbalsts 
Politiskā līmenī pēdējo 15 gadu laik ā atkārtoti ir izteikts skaidrs atbalsts sp ēcīgākai un 
efektīvākai pētniecības darbību koordin ācijai Eirop ā. Eiropadome 2008. gada pavasara san āksmē 
rosināja Komisiju un dal ībvalstis “ turpināt attīstīt iniciatīvas pētniecības kopīgai plānošanai 
jomās, kur šī pieeja ir piem ērota, dodot iesp ēju stratēģiskākai un lab āk struktur ētai pieejai jaunu 
kopīgu programmu uzs ākšanai un kop īgiem projektu konkursiem no 2010. gada beig ām”. 
Politikas veidot āji, pētnieki, kā arī iedzīvotāji ir vienispr ātis, ka Eiropas aktu ālās un kop īgās 
problēmas — t ādas kā klimata p ārmaiņas, enerģētika, droš ība, veselība un novecošan ās — 
kopīgi jārisina Eiropas l īmenī. Šīs ieinteres ētās aprindas ar ī uzskata, ka p ētniekiem ir j āuzņemas 
galvenā loma, risinot š īs problēmas, un dom ā, ka būs vajadzīga kopīga darba pl āna izveide un 
pētniecības pastiprin āta koordin ēšana Eirop ā, lai pētniecības devums b ūtu pilnvērtīgs. 
LV 3   LV 2. PROBLĒMAS DEFIN ĒŠANA  
2.1. Vajadzība uzlabot Eiropas sp ēju risināt sabiedr ības probl ēmas ar sabiedrisk ās 
pētniecības un att īstības ciešāku koordin āciju un kop īgu stratēģisku mērķtiecību 
Lai spētu risināt sabiedrībai nozīmīgus jautājumus, Eiropas p ētniecības sistēmai jābūt spējīgai 
panākt visaugst ākajiem standartiem atbilstošus rezult ātus. Tom ēr Eiropa nav sp ējusi strauji 
palielināt izdevumus p ētniecībai, un t āpēc tai arī turpmāk jācenšas lab āk izmantot savus 
ierobežotos p ētniecības un att īstības resursus, ieguldot tos veiksm īgāk un efekt īvāk. Šajā 
sakarībā publiskajam sektoram j āpilda svar īga loma, mekl ējot veidus, k ā palielināt sabiedrisko 
pētniecības un att īstības fondu atdevi. 
Ir daudzi veidi, k ā mēģināt palielin āt sabiedrisk ās pētniecības un att īstības ietekmi un 
efektivitāti. Viens no ce ļiem, kas nav pietiekami izmantots un sola lielus iesp ējamus ieguvumus, 
ir labāk organiz ēt ieguldījumus Eiropas sabiedriskaj ā pētniecībā un attīstībā, palielinot 
programmu p ārrobežu sadarb ību un koordin āciju. 
Lai gan gadu gait ā dalībvalstis ir izveidojušas daudzus meh ānismus, kas paver starpvalstu 
pētniecības un att īstības sadarb ības iespēju, tomēr vēl arvien aptuveni 85 % no sabiedrisk ās 
pētniecības civil ām vajadz ībām Eiropā plāno, finans ē, uzrauga un v ērtē valsts l īmenī. 
Salīdzinājumā ar citām struktūrpolitikas jom ām, piemēram, konkurenci, tirdzniec ību, rūpniecību 
u. c., pētniecība un attīstība ir vismaz āk integrētā un koordin ētā joma Eirop ā. 
Sakarā ar šo probl ēmu Kopienas l īmenī nesen ir uzs āktas vairākas iniciat īvas, lai stimul ētu valsts 
sabiedrisko p ētniecības un att īstības koordin āciju, piem ēram, atkl ātās koordin ācijas metodi, 
ERA-NET  shēmu nacion ālo un reģionālo pētniecības programmu izveidot āju un vad ītāju tīkla 
izveidei un L īguma 169. panta izmantošanu, kas ļauj Kopienai piedal īties pētniecības un 
attīstības programm ās, ko uzsākušas vair ākas dalībvalstis. Tom ēr šie pūliņi iesaistītā finansējuma 
apjoma zi ņā vēl arvien ir ļoti pietic īgi, un strat ēģiskās mērķtiecības un dal ībvalstu atbalsta 
trūkuma dēļ tiem ir bijušas vien nelielas sekmes programmas piln īgas integr ācijas sasniegšan ā. 
2.2. Jaunas pieejas nepieciešam ība 
Arvien vair āk tiek atz īts, ka Eirop ā ir vajadz īga jauna, strat ēģiskāka pieeja to sabiedrisko 
pētniecības un att īstības programmu koordin ēšanai, kuras piev ēršas jom ām, kas var dot 
ieguldījumu Eiropas ak ūtāko sabiedr ības probl ēmu risināšanā un kur koordin ācija var uzlabot 
pētniecības efektivit āti un ietekmi. Iepriekš ējos centienus veicin āt kopīgu plānošanu skaidri 
kavēja augsta l īmeņa politiskas ap ņēmības trūkums no dal ībvalstu puses, pietiekamu un ticamu 
datu un izpratnes tr ūkums par attiec īgo zinātnes un tehnolo ģiju jomu konkr ētām struktūrām un 
organizāciju un izmantoto instrumentu elast ības trūkums. 
Taču tagad ir īstais laiks uzs ākt jaunu politikas iniciat īvu par kop īgu plānošanu. Plašais politikas 
konteksts ir main ījies, jo galven ās izplatītākās sabiedrības problēmas pilnīgi noteikti ir k ļuvušas 
par politikas darba k ārtības svarīgāko punktu katr ā dalībvalstī un Kopienas l īmenī, un 
nekoordin ēšanas izmaksas k ļūst acīmredzamas. Ir j āapvieno p ūles, vēršot tās Eiropas m ēroga 
problemātisko jomu virzien ā, un, lai tas sekm ētos, izšķiroša būs dalībvalstu piln īga iesaistīšanās. 
Jaunā iniciatīva ir jāveido, ņemot vērā ieinteresēto aprindu viedokli un iepriekš ējo pieredzi. 
Ir svarīgi, lai process ce ļā uz kopīgu plānošanu nav ne p ārāk lejupējs, Komisijai atrodoties 
vadītāja pozīcijā, ne arī pārāk augšupējs, izraisot saskan īgas stratēģijas un mērķtiecības trūkumu. 
LV 4   LV Efektīvā procesā būtu iesaistītas dalībvalstis, kop ā nosakot jomas, kuras rada kop ējas bažas un 
kurās kolektīva darbība var būt efektīvāka, risinot sabiedr ībai nozīmīgus jautājumus. Proti, ir 
jāizmanto piem ēroti kritēriji, par ko vienojas visas iesaist ītās personas, lai noteiktu jomas, kur ās 
būtu vislietder īgāk uzsākt kopīgu plānošanu. Lai šie krit ēriji spētu darboties, j ābūt stabilai 
informācijas bāzei. Ir jāapkopo inform ācija par pašreiz ējām nacion ālajām un reģionālajām 
programm ām dažādās jomās, tostarp zi ņas par to, k ādas jomas t ās aptver un k ādas ir atst ātas 
novārtā, vai vērojama dubl ēšanās vai mēroga un tv ēruma nepiln ības. 
Ir nepieciešama ar ī “mainīgās ģeometrijas” pieeja, kas pie ļauj elastību attiecībā uz valstu 
līdzdalību. Ne vis ām dalībvalstīm ir vienas un t ās pašas probl ēmas visās jomā, jo īpaši 
paplašinātajā 27 valstu Eirop ā. 
Visbeidzot, efekt īvam procesam ir j ārada pak āpeniskas r īcības iesp ēja, izvēloties 
vispiemērotākos instrumentus, ko izmanto attiec īgajā jomā. 
2.3. Subsidiarit āte un Eiropas pievienot ā vērtība 
Kopienas ties ības rīkoties šaj ā jomā ir iestrādātas vairākos Līguma pantos, kas nosaka 
pētniecības koordin āciju un sadarb ību starp dal ībvalstīm un Kopienu (165., 169., 171. pants). 
Ierosināto kopīgās plānošanas procesu var pamatoti uzskat īt par nepieciešamu, jo ir maz ticams, 
ka dalībvalstis var g ūt pietiekamus pan ākumus tikai ar starpvald ību darbībām. Šādu darbību 
izplatīšanās pēdējos gados ir apst ājusies, un liel ākā daļa iniciatīvu, kuru m ērķis ir daudzpus īga 
programmu koordin ācija, ir att īstījušās sakarā ar Kopienas veiktajiem pas ākumiem. T āpēc ir maz 
ticams, ka dal ībvalstis, kas darbojas vienatn ē, spēj risināt šīs problēmas. 
Priekšlikuma Eiropas pievienot ā vērtība daļēji sakņojas vairāku galveno probl ēmu (piem ēram, 
klimata p ārmaiņas) starptautiskaj ā raksturā, kur dal ībvalstīm jādarbojas kop ā, lai pien ācīgi 
risinātu šīs problēmas. To var pamatot ar ī sakarā ar sabiedrisko p ētniecības un att īstības 
programmu liel āka mēroga, apjoma un efektivit ātes potenci āla piedāvājumu Eirop ā, kopīgi 
nodarbojoties ar kop īgām problēmām un mekl ējot kopīgus risinājumus, pārvarot uzs ākšanas 
šķēršļus, piemēram, augstas p ētniecības uzsākšanas un darb ības izmaksas noteikt ās zinātnes un 
tehnoloģiju jomās, apvienojot datus un zin āšanas, pan ākot augstāku zinātnisko, tehnolo ģisko un 
novatorisko ietekmi, likvid ējot Eirop ā programmu dubl ēšanu, padzi ļinot programmas un 
samazinot programmu vad ības izmaksas. 
LV 5   LV 3. MĒRĶI 
3.1. Vispārīgie politikas m ērķi 
Kopīgas plānošanas iniciat īvas vispārīgie politikas m ērķi ir stiprin āt ES spējas sasniegt t ās augsta 
līmeņa politiskos m ērķus un reaģēt uz galvenaj ām problēmām nākamajos gados: 
(1) dot ieguld ījumu pārskatītās Lisabonas strat ēģijas mērķu sasniegšan ā; 
(2) palīdzēt Eiropai efekt īvāk risināt sabiedrībai nozīmīgākos jautājumus ar p ētniecības 
palīdzību; 
(3) dot ieguld ījumu Eiropas p ētniecības telpas m ērķu sasniegšan ā. 
3.2. Īpašie mērķi 
Lai dotu ieguld ījumu min ēto vispārīgo politikas m ērķu sasniegšan ā, būs nepieciešams uzlabot 
sabiedrisk ās pētniecības plānošanas efektivit āti Eiropā jomās, kurās tā saskaras ar sabiedr ībai 
nozīmīgām problēmām. Īpašie mērķi ir šādi: 
(1) stiprināt ES nacion ālo sabiedrisko p ētniecības programmu koordin āciju jomās, kuras var 
dot risinājumus sabiedr ībai nozīmīgām problēmām un kur ās vērojama liec ība par 
pievienoto v ērtību, ko dod kop īga pārrobežu pieeja; 
(2) palielināt šo programmu ietekmi gan attiec ībā uz zinātni un tehnolo ģijām (zinātniskā 
izcilība, resursu, datu un lietprat ības apvienošana, kritisk ās masas sasniegšana, 
programmu optimiz ācijas veicin āšana), gan ekonomiku un sabiedr ību. 
3.3. Rīcības mērķi 
Lai veicin ātu iepriekš min ētos ietekmes un efektivit ātes uzlabojumus, izvirz īti šādi rīcības mērķi: 
(1) izveidot efekt īvu procesu, kas veicin ās stratēģiskāku pieeju nacion ālo pētniecības 
programmu koordin ācijai, lai pal īdzētu risināt Eiropas sabiedr ības problēmas; 
(2) panākt, lai šis process un no t ā izrietošās iniciatīvas sabiedrisk ās pētniecības kopīgai 
plānošanai g ūst plašu ieinteres ēto aprindu atbalstu un iesaist īšanos; 
(3) ar šā procesa un atbilst īgu instrumentu izmantošanas pal īdzību veicin āt pārrobežu 
sabiedrisko p ētniecības programmu integr ācijas un struktur ēšanas efektus, jo īpaši 
pētniecības un att īstības centienu kritisk ās masas sasniegšanu; 
(4) ieviest procesu, kas pie ļauj pakāpenisku reakciju attiec ībā uz kop īgās plānošanas 
instrumentiem, k ā arī “mainīgu ģeometriju” attiec ībā uz valstu l īdzdalību; 
(5) nodrošināt to, ka kop īgās iniciatīvas pamatojas uz aktu ālu un prec īzu inform āciju par 
nacionālām un reģionālām plānošanas darb ībām; 
(6) veicināt lielāku konsekvenci vis ās politikas jom ās. 
LV 6   LV 4. IESPĒJAMO POLITIKAS RISIN ĀJUMU IZKL ĀSTS 
Lai panāktu šos m ērķus, tika apsv ērti četri iespējamie politikas risin ājumi. Galven ās atšķirības 
starp tiem saist ījās ar diviem galvenajiem jaut ājumiem: veidu, k ā tiek noteiktas kop īgās 
plānošanas jomas, un instrumentu spektru, kas paredz ēti īstenošanai1. 
Izvēloties risin ājumu “rīkoties kā parasti” (1. risin ājums), kop īgās plānošanas tematus ad hoc , 
augšupējā veidā nosaka daž ādas dalībvalstu ieinteres ētās personas. Īstenošana notiek, izmantojot 
ierobežotu instrumentu daudzumu (pamat ā ERA-NET  shēmu un 169. pantu), un t ā tiek virspus ēji 
koordinēta. Turklāt tiek pieņemta elast īga pieeja kritiskajai masai (attiec ībā uz partneru skaitu un 
nozīmīgumu) un iecer ētajai programmas integr ācijas pakāpei. 
Risinājumam “169. panta maksim āla izmantošana” (2. risin ājums) piem īt dažas iez īmes, kas ir 
kopīgas ar risin ājumu “rīkoties kā parasti”, jo dal ībvalstis kop īgas plānošanas tematus nosaka 
augšupējā veidā un īstenošana notiek ar tiem pašiem diviem instrumentiem (pamat ā ERA-NET  
shēmu un 169. pantu). Tom ēr no risinājuma „rīkoties kā parasti” šis risin ājums atšķiras ar to, ka 
tas piedāvā aktīvu pieeju, kur ā ERA-NET  un ERA-NET Plus  darbību daļa ERA-NET shēmā tiek 
stingri noteikta k ā sagatavošan ās stadija 169. panta izmantošanai. Kop īgas plānošanas tematiem 
ir jāsakrīt ar pamatprogrammas t ēmām, nodrošinot sistem ātisku visp ārējās horizont ālās politikas 
konsekvenci, un vair āk uzmanības tiek velt īts kritiskajai masai un programmas integr ācijas 
pakāpei. 
Galvenā atšķirība starp “Kopienas virz ītu stratēģisko risin ājumu” (3. risin ājums) un diviem 
iepriekšējiem risin ājumiem ir t ā, ka tajā izmantota vair āk stratēģiska nekā augšupēja pieeja. 
Sākuma punkts ir sabiedr ībai nozīmīgo probl ēmu noteikšana un vajadz īgās sabiedrisk ās 
pētniecības kritisk ās masas nov ērtējums attiec īgajās zinātnes un tehnolo ģiju jomās. Izvēloties šo 
risinājumu, Kopiena ir t ā, kas uzņemas vadību šo strat ēģisko novērtējumu veikšan ā un piemērotu 
kopīgas plānošanas jomu ierosin āšanā. Kopiena ar ī izvēlas vispiem ērotāko instrumentu no 
plašāka zināmo Kopienas instrumentu kl āsta. 
Risinājums “strat ēģisks Eiropas process” (4. risin ājums) atg ādina „Kopienas virz īto stratēģisko 
risinājumu”, jo ar ī tas ir strat ēģisks un balst ās uz sabiedr ībai nozīmīgo problēmu risināšanu, bet 
būtiski atšķiras Kopienas un dal ībvalstu lomas zi ņā. Risinājumā “stratēģisks Eiropas process” 
tieši dalībvalstis (nevis Kopiena) ir t ās, kas nosaka kop īgas plānošanas tematus. Tieši dal ībvalstis 
ir arī tās, kas izv ēlas vai att īsta attiecīgās zinātnes un tehnolo ģiju jomas īpašajiem apst ākļiem 
vispiemērotākos instrumentus (ar ī tādus Kopienas instrumentus k ā ERA-NET  shēma un 168., 
169., 170. vai 171. pants; SET plāns vai “droš ības pētniecības” veida pieeja; jaunu Eiropas 
iestāžu un/vai jauna veida izcil ības tīklu radīšana2; EPP vai Euratom līdzīgas iniciat īvas; 
struktūrfondi u. c.). Komisija pilda koordinatora pien ākumus. T ā atbild par zi ņojumu sniegšanu 
Padomei katr ā procesa posm ā un par kop ējā procesa, k ā arī īpašajās jomās panāktā progresa 
vērtēšanu. 
                                                 
1 Sk. 2. tabulu Ietekmes nov ērtējuma ziņojumā, lai gūtu pārskatu par četriem iesp ējamajiem risin ājumiem. 
2 Paredzot finans ējumu ne tikai integr ācijas pasākumiem, bet ar ī kopīgai pētniecībai. 
LV 7   LV 5. IETEKMES NOV ĒRTĒJUMS  
Katram risin ājumam tika izv ērtēts plašs ietekmes spektrs, ar ī ieinteres ēto aprindu atbalsta un 
“piederības izpratnes” pak āpe, strat ēģiskā mērķtiecība, struktur ēšanas efekts, politisk ā 
konsekvence, ietekme zin ātnes un tehnolo ģiju jomā un plašāka ietekme uz sabiedr ību3. Šī 
izvērtējuma secin ājums bija t āds, ka priekšroka dodama politikas risin ājumam “strat ēģisks 
Eiropas process”. 
Risinājums “rīkoties kā parasti” tika noraid īts tāpēc, ka tam tr ūkst stratēģiskas mērķtiecības, tam 
ir vājš struktur ēšanas efekts, tas negat īvi iedarbojas uz horizont ālās politikas konsekvenci un tam 
ir neliela sabiedriska iedarb ība. Risinājums “169. panta maksim āla izmantošana” tika noraid īts 
tāpēc, ka tam tr ūkst stratēģiskas mērķtiecības, tā pieeja ir “viens izm ērs der visiem” un tam ir 
ierobežots struktur ēšanas efekts. “Kopienas virz īts stratēģiskais risin ājums”, kam ir liela 
potenciāla ietekme, tika noraid īts ar to saist ītā riska dēļ, t. i., ir ļoti iespējams, ka to neatbalst īs 
ieinteresētās aprindas. Tas savuk ārt negatīvi ietekm ēs stratēģisko mērķtiecību, struktur ēšanas 
efektu un sabiedrisko iedarb ību. Turkl āt maz ticams, ka pašai Kopienai b ūs pietiekami s īkas 
zināšanas par dal ībvalstu pētniecības programm ām, lai pied āvātu piemērotu kopīgas plānošanas 
tematiku un instrumentus. 
Risinājumam “strat ēģisks Eiropas process” ir visliel ākais ieinteres ēto aprindu atbalsts. T ās 
piekrīt, ka ir jādefinē stratēģiskās pētniecības darba pl āni un tie j āīsteno koordin ētā veidā, īpaši 
tāpēc, lai risin ātu kopīgas sabiedr ības probl ēmas; ka partner ība, kas apvieno br īvprātīgu 
augšupēju pieeju ar lejup ēju stratēģisko vadību, ir nepieciešama, lai nodrošin ātu elastību un 
pielāgošanos programmas speci fikai; ka subsidiarit ātes, “main īgas ģeometrijas” un re ālas 
Eiropas pievienot ās vērtības principi ir j ārespektē; ka pieeja “viens izm ērs der visiem” nav 
lietderīga. 
Ierosinātais process kop īgas plānošanas tematikas un instrumentu izv ēlei apvienojum ā ar lielu 
ieinteresēto aprindu atbalstu noz īmē, ka 4. risin ājums vislab āk garantē lielākos apvienotos 
sistēmiskos struktur ēšanas efektus. Tas savuk ārt radīs ideālus nosac ījumus, lai zin ātnes un 
tehnoloģiju jomā būtu iespējams maksim āli izmantot kop īgās plānošanas priekšroc ības, tostarp 
šādas: 
• uzsākšanas šķēršļu pārvarēšana, 
• Eiropas programmu optimiz ācija, 
• zinātniskā izcilība, 
• kopīgu problēmu kopīga risināšana, kop ēju standartiz ētu risinājumu izstr āde un vienota 
viedokļa pārstāvēšana, 
• pārrobežu projektu sadarb ība (ar savu priekšroc ību kopumu, piem ēram, datu un lietprat ības 
apvienošana, rezult ātu ātra izplat īšana, cilv ēkresursu p ārrobežu mobilit āte un mācības un 
palielināta zinātniskā, tehnoloģiskā un novatorisk ā ietekme), 
• mazākas valstu izmaksas par integr ētu programmu vad ību, 
• neintegrētu programmu uzlabošana, 
                                                 
3 Piln ā ietekmes nov ērtējuma ziņojuma 3. tabul ā sniegts p ārskats par š īm ietekmēm. 
LV 8   LV • uzlabota p ārskatatbild ība un pārredzamība. 
Nozares ieguvumos ietilpst “atkl āta inovācija”; pētniecības rezult ātu ātra izplat īšana; kop ēju 
standartiz ētu risinājumu izstr āde; labāka piekļuve publiskajam p ētniecības atbalstam; kop īgu 
stratēģisku publisk ā un priv ātā sektora p ētniecības darba pl ānu vieglāka izstrāde; ātrāka 
horizontālās politikas koordin ācija. 
Rezultātā šīs zinātnes un tehnolo ģiju ietekmes p ārvēršas lielākā sabiedrības ieguvum ā no 
sabiedrības ieguld ījuma pētniecībā, kas noz īmē augstāku ekonomisko izaugsmi, konkur ētspēju 
un nodarbin ātību un ātrākus un lab ākus risinājumus soci ālām un vides probl ēmām. 
Šo iemeslu d ēļ priekšroka dodama 4. risin ājumam “strat ēģisks Eiropas process”. 
6. RISKS UN RISKA MAZIN ĀŠANA  
Ar risinājumu, kuram dod priekšroku, ir saist īti dažādi riski. Galvenais risks ir tas, ka var ētu 
izpalikt vajadz īgās politiskās saistības. 
Lai gan šis risks š ķiet mazāks tagad, nek ā tas bija pag ātnē (pateicoties pieaugošajai izpratnei 
dalībvalstīs par sabiedr ībai nozīmīgajām problēmām, ar ko Eiropa saskaras, zin ātnes un 
tehnoloģiju un sabiedriskaj ām izmaks ām sakarā ar koordin ācijas trūkumu, kā arī zinātnes un 
tehnoloģiju un sabiedriskajiem labumiem, ko dod kop īgā plānošana), pied āvātais politikas 
process ar ī ir veidots īpaši tā, lai mazin ātu šo risku. Tiek pied āvāts augsta l īmeņa politisks 
process, kas piln ībā nodots dal ībvalstu p ārziņā, Komisijas dienestiem pildot koordinatora 
pienākumus. Svar īgs un nep ārtraukts uzdevums proces ā ir arī Padomei, proti: 
• uzaicināt dalībvalstu zin ātnes ministrus pilnvarot person īgus pārstāvjus ad-hoc  augsta līmeņa 
grupā, lai noteiktu piem ērotas jomas kop īgajai plānošanai; 
• veikt procesa ikgad ējo uzraudz ība (pamatojoties uz Komisijas sniegtiem oblig ātiem gada 
ziņojumiem);  
• pēc trim gadiem izv ērtēt procesu. 
Ierosinātais process ir balst īts uz faktiem, un t ā pamatā ir attiecīgo zinātnes un tehnolo ģiju jomu 
padziļināta stratēģiska anal īze, kas nodrošin ās, ka tiek pie ņemtas tikai izpild āmas kopīgas 
plānošanas iniciat īvas. Turkl āt priekšlikum ā piedāvātajai pieejai ir rakstur īga instrumenta 
elastība4, “mainīga ģeometrija” un elast ība attiecībā uz programmas integr ācijas iecer ēto apjomu 
(daļējs cikls, pilns cikls). 
Pārējie riski var ētu būt iestāžu inertums un nepieciešamo faktu b āzes trūkums. Tom ēr pienācīgas 
riska mazin āšanas strat ēģijas ir izstr ādātas. 
Kopumā galvenā riska mazin āšanas strat ēģija, kas ir pamat ā piedāvātajam procesam, ir lab ākas 
regulatīvas prakses iev ērošana: tas ir, cieša sadarb ība ar dal ībvalstīm pārredzamā veidā; 
subsidiarit ātes, Eiropas pievienot ās vērtības un proporcionalit ātes principu iev ērošana; konkr ētu 
iniciatīvu sagatavošana un uzs ākšana, pamatojoties uz plašas, ticamas faktu b āzes; procesa 
                                                 
4 Lai īstenotu atseviš ķas kopīgas plānošanas iniciat īvas, ir jāizpēta un jāizmanto sabiedrisk ās pētniecības 
instrumentu pilns kl āsts (nacion ālās un reģionālās pētniecības programmas, starpvald ību pētniecības 
organizācijas un sadarb ības shēmas, pētniecības infrastrukt ūras, mobilit ātes shēmas u. c.). 
LV 9   LV atbildības un p ārredzamības nodrošin āšana ar pareizas uzraudz ības un v ērtēšanas sist ēmu 
palīdzību. 
7. NOVĒRTĒŠANA UN UZRAUDZ ĪBA 
Ir izveidoti atbilstoši pas ākumi uzraudz ībai un nov ērtēšanai. To pamat ā ir Komisijas zi ņojumi 
Padomei p ēc katra kop īgās plānošanas procesa posma un padzi ļināts procesa v ērtējums, ko dod 
Komisija kop ā ar dalībvalstīm pēc trim gadiem. Tiks nodrošin āta arī procesa regul āra uzraudz ība 
un vērtēti panākumi ( SMART)  mērķu īstenošanā katrā kopīgās plānošanas jom ā. 
Turklāt tiks nodrošin āta nacion ālo un re ģionālo pētniecības programmu sadarb ības un 
koordinācijas lab āka pārredzamība, izveidojot īpašu moduli  ERAWATCH  tīmekļa 
pakalpojumam.