EIROPAS KOMISIJA Briselē, 24.6.2020 COM(2020) 258 final KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI ES stratēģija par cietušo tiesībām (2020.–2025. gads)



IEVADS Noziedzība var ietekmēt mūs visus. Katru gadu miljoniem cilvēku Eiropas Savienībā kļūst par noziegumos cietušajiem. Savienībai, kurā valda līdztiesība, ir jānodrošina tiesu iestāžu pieejamība visiem noziegumos cietušajiem neatkarīgi no tā, kurā ES vietā vai kādos apstākļos noziegums ir noticis. Noziegumos cietušajiem vienmēr jābūt pieejamam atbalstam un aizsardzībai. Sabiedrības pārvietošanās ierobežojumu periodā Covid-19 pandēmijas laikā tika novērots vardarbības ģimenē, seksuālas vardarbības pret bērniem, kibernoziegumu un rasistisku un ksenofobisku un naida noziegumu skaita pieaugums. Tādēļ ir ārkārtīgi svarīgi stiprināt cietušo atbalsta un aizsardzības sistēmu un garantēt tās noturību krīzes situācijās. Šī pirmā ES stratēģija par cietušo tiesībām iezīmē Komisijas darbu laikposmā no 2020. gada līdz 2025. gadam. Tā aicina rīkoties arī citus dalībniekus, tostarp ES dalībvalstis un pilsonisko sabiedrību. Tā pievērš sevišķu uzmanību tādu cietušo īpašajām vajadzībām, kas piedzīvojuši ar dzimumu saistītu vardarbību. ES darīs visu iespējamo, lai novērstu un apkarotu ar dzimumu saistītu vardarbību un atbalstītu un aizsargātu šādos noziegumos cietušos. ES spēks ir tās daudzveidībā. Tāpēc ES darīs visu iespējamo, lai novērstu un apkarotu naida noziegumus visās to izpausmēs, t. sk. rasistiskus, antisemītiskus, homofobiskus vai transfobiskus naida noziegumus. ES jau ir pieņēmusi pārliecinošu noteikumu kopumu cietušo tiesību jomā. Cietušo tiesību direktīvā ir iekļautas tiesības piekļūt informācijai, tiesības uz atbalstu un aizsardzību atbilstoši cietušo individuālajām vajadzībām un procesuālo tiesību kopums. Citi būtiski ES tiesību akti ir Kompensāciju direktīva un ES noteikumi par Eiropas aizsardzības rīkojumiem. ES ir arī pieņēmusi instrumentus, kas risina noteiktos noziegumos cietušo īpašās vajadzības: Cilvēku tirdzniecības novēršanas direktīvu , Direktīvu pret seksuālu vardarbību pret bērniem un bērnu seksuālu izmantošanu un Terorisma apkarošanas direktīvu , kurā paredzētas īpašas tiesības terorismā cietušajiem. ES ir arī parakstījusi Eiropas Padomes Konvenciju par vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē novēršanu un apkarošanu (Stambulas konvencija). Nesen izdotie ziņojumi neatkarīgi no šā progresa liecina, ka noziegumos cietušie ES joprojām nevar pilnībā paļauties uz savām tiesībām. Cietušo piekļuvi tiesu sistēmai galvenokārt apgrūtina informācijas trūkums, nepietiekams atbalsts un nepietiekama aizsardzība. Cietušie bieži tiek pakļauti sekundārai viktimizācijai kriminālprocesa laikā un pieprasot kompensāciju. Personām, kas ir cietušas noziegumos, ceļodamas ārzemēs, ir vēl grūtāk piekļūt tiesu sistēmai un pieprasīt kompensāciju. Neaizsargātākajiem cietušajiem, piemēram, ar dzimumu saistītā vardarbībā cietušajiem, cietušiem bērniem, cietušajiem ar invaliditāti, gados vecākiem cietušajiem, naida noziegumos cietušajiem, terorismā cietušajiem vai cilvēku tirdzniecībā cietušajām personām, ir sevišķi problemātiski izturēt kriminālprocesu un tikt galā ar situāciju pēc nozieguma. Šīs problēmas risināšana sākas ar to, ka praksē labāk jāpiemēro ES noteikumi par cietušo tiesībām. Komisijas nesenie ziņojumi par Cietušo tiesību direktīvas un Direktīvas par Eiropas aizsardzības rīkojumu īstenošanu liecina, ka nepieciešams turpmāks progress, lai pilnībā izmantotu šo instrumentu potenciālu. Tā iemesls galvenokārt ir nepilnīga šo instrumentu transponēšana. Lielākā daļa dalībvalstu joprojām nav pilnībā transponējušas minimālos standartus, par kuriem panākta vienošanās ES noteikumos par cietušo tiesībām. Īstenošanas ziņojumos arī norādīts uz nepareizu īstenošanu valstu tiesību sistēmās. Lai noteikumi būtu īstenoti pilnībā, jābūt ieviestām pienācīgām struktūrām, kas nodrošina vispārīgus un specializētus atbalsta pakalpojumus, kā arī aizsardzību atbilstoši cietušo individuālajām vajadzībām. Turklāt visiem dalībniekiem, kas kontaktējas ar cietušajiem, jābūt arī apmācītiem un pilnībā informētiem par cietušo tiesībām. Ir ārkārtīgi svarīgi, lai visas dalībvalstis pilnībā ieviestu un piemērotu saskaņotos minimālos standartus. Komisija pievērsīsies tam, lai nodrošinātu ES noteikumu pareizu īstenošanu, vajadzības gadījumā sākot arī tiesvedību. Turklāt Komisija veicinās labu praksi, kas palīdz sasniegt un pārsniegt saskaņotos minimālos standartus. Vajadzības gadījumā Komisija ierosinās vēl vairāk pastiprināt ES noteikumus par cietušo tiesībām. Vairāki dalībnieki ir iesnieguši ieteikumus, kā uzlabot ES politiku cietušo tiesību jomā. Sagatavojot šo stratēģiju, Komisija ņēma vērā Padomes 2019. gada decembra secinājumus par cietušo tiesībām, Eiropas Parlamenta pētījumu, kā arī ieteikumus, kas sniegti vairākos ziņojumos, tostarp bijušā Komisijas priekšsēdētāja Junkera īpašās padomnieces ziņojumā par kompensāciju cietušajiem, Pamattiesību aģentūras ziņojumā un Victim Support Europe ziņojumā. Šīs stratēģijas pamatā ir divkārša pieeja: noziegumos cietušo tiesību nostiprināšana un sadarbība cietušo tiesību jomā. Ir ārkārtīgi svarīgi nostiprināt noziegumos cietušo tiesības, lai viņi varētu ziņot par noziegumu, piedalīties kriminālprocesā, pieprasīt kompensāciju un galu galā — cik vien iespējams — atgūties no nozieguma sekām. Šos vērienīgos mērķus var sasniegt tikai tad, ja Komisija un visi attiecīgie dalībnieki sadarbojas. Tāpēc šī stratēģija ir vērsta arī uz sadarbības un koordinācijas stiprināšanu. Stratēģijā ir noteiktas piecas galvenās prioritātes: i) nodrošināt efektīvu saziņu ar cietušajiem un drošu vidi cietušajiem, lai viņi ziņotu par noziegumiem; ii) uzlabot neaizsargātāko cietušo atbalstu un aizsardzību; iii) veicināt cietušo piekļuvi kompensācijai; iv) stiprināt visu attiecīgo dalībnieku savstarpējo sadarbību un koordināciju; v) stiprināt cietušo tiesību starptautiskos aspektus. NOZIEGUMOS CIETUŠO TIESĪBU NOSTIPRINĀŠANA 1.Nodrošināt efektīvu saziņu ar cietušajiem un drošu vidi cietušajiem, lai viņi ziņotu par noziegumiem Lai noziedzības apkarošanas politika būtu efektīva, valstu iestādēm ir jānodrošina droša vide cietušajiem, lai tie ziņotu par noziegumiem. Labāks atbalsts un aizsardzība noziegumos cietušajiem palielinās visu Eiropas Savienības pilsoņu drošību. Pārāk bieži cietušie nezina savas tiesības. Bieži personas, kuras kontaktējas ar cietušajiem (tostarp pirmajās kontaktiestādēs) un kurām būtu jāinformē cietušie par viņu tiesībām, nav pietiekami apmācītas to darīt. Cita nopietna problēma ir nepietiekama ziņošana par noziegumiem. Bailes no likumpārkāpēja vai negatīvām sekām, kas rodas, piedaloties tiesas procesā, bieži vien cietušos attur no ziņošanas par noziegumu. Par seksuālas un ar dzimumu saistītas vardarbības gadījumiem tiek ziņots nepietiekami. Ar iestādēm kontaktējas tikai aptuveni trešdaļa sieviešu, kuras pakļautas fiziskai vai seksuālai vardarbībai, galvenokārt no to partneru vai tuvu radinieku puses. Ar dzimumu saistītas vardarbības gadījumos īpaša uzmanība būtu jāvelta tam, lai novērstu bērnu viktimizāciju. Arī bērnam var būt grūti ziņot par noziegumu. Bērni bieži kļūst par cietušajiem ģimenes vidē vai tādu personu dēļ, no kurām viņi ir atkarīgi. Tāpēc ir ārkārtīgi svarīgi nodrošināt īpašus ziņošanas mehānismus šādiem cietušajiem. Speciālistiem, kuri ar viņiem kontaktējas (piemēram, veselības aprūpes personālam vai skolotājiem), vajadzētu būt apmācītiem konstatēt noziegumu un pienācīgi rīkoties. Ir arī svarīgi nodrošināt, lai attiecīgie speciālisti saziņā ar cietušajiem pielāgotos cietušo īpašajām vajadzībām. Tas jo īpaši attiecas uz cietušajiem ar invaliditāti. Speciālisti, kuri kontaktējas ar cietušajiem ar invaliditāti, būtu jāapmāca sazināties tā, ka tiek ņemti vērā jebkādi garīgie vai fiziskie traucējumi, piemēram, dzirdes vai runas traucējumi. Turklāt ir jānodrošina telpu pieejamība cietušajiem ar invaliditāti, lai viņi varētu ziņot par noziegumiem un piedalīties kriminālprocesā. Turklāt noziegumos cietušie no nelabvēlīgām vai neaizsargātām kopienām vai minoritātēm, iespējams, neuzticas valsts iestādēm, un tas attur viņus no ziņošanas par noziegumiem. Pamattiesību aģentūras apsekojumi liecina, ka LGBTI+, afrikāņu, musulmaņu un ebreju kopienas neziņo par lielu daļu naida noziegumu. Lai šo kopienu locekļi biežāk ziņotu par noziegumiem, ir svarīgi palielināt uzticēšanos publiskajām iestādēm, piemēram, stiprinot sadarbību starp attiecīgajām iestādēm un attiecīgajām kopienām. Vienlīdz svarīgi ir nodrošināt īpašu apmācību par nediskrimināciju policijai un citām personām, kas kontaktējas ar šiem cietušajiem. Arvien lielāka daļa mūsu dzīves noris tiešsaistē, un šo tendenci vēl vairāk aktualizēja Covid-19 pandēmija. Kibernoziedzība var ietvert smagus noziegumus pret personām, piemēram, seksuālus nodarījumus tiešsaistē (tostarp pret bērniem), identitātes zādzības, naida noziegumus tiešsaistē un noziegumus pret īpašumu (piemēram, krāpšanu un bezskaidras naudas maksāšanas līdzekļu viltošanu). Kibernoziegumos cietušie ne vienmēr saņem atbilstošu palīdzību, lai novērstu tiem nodarīto kaitējumu, un bieži vien neziņo par noziegumu. Īpaši bērniem vai gados vecākiem cilvēkiem var trūkt nepieciešamo digitālo prasmju vai izpratnes par viņu rīcībā esošajiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem. Būtu vēl vairāk jāatvieglo ziņošana par kibernoziegumiem un jāsniedz vajadzīgā palīdzība cietušajiem. Izpratnes veicināšana par cietušo tiesībām ir neaizstājams elements, veidojot cietušajiem drošāku vidi. Tādēļ saskaņā ar šo stratēģiju Komisija veicinās labāku saziņu par cietušo tiesībām un vajadzībām, uzsākot ES izpratnes veidošanas kampaņu par cietušo tiesībām un veicinot apmācības pasākumus.

ES kampaņā lielākā uzmanība tiks pievērsta izpratnes veicināšanai par cietušo tiesībām kopumā, un tajā tiks veicināts speciālistu atbalsts un aizsardzība cietušajiem ar īpašām vajadzībām, piemēram, personām, kas cietušas ar dzimumu saistītā vardarbībā un vardarbībā ģimenē, kā arī naida noziegumos. Šajā saistībā īpaša uzmanība tiks pievērsta saziņai ar neaizsargātajām grupām un atstumtām vai izolētām kopienām, kurām ir vairāk šķēršļu vai ierobežotas iespējas piekļūt tiesu sistēmai un saņemt atbalstu. Īpaša uzmanība tiks pievērsta arī piemērotām saziņas metodēm, lai nodrošinātu, ka kampaņa sasniedz cietušos bērnus, gados vecākus cietušos vai cietušos ar invaliditāti. Komisija pievērsīsies arī apmācības pasākumiem, kas efektīvi sasniedz dalībniekus, kuri kontaktējas ar cietušajiem, piemēram, tiesu iestādes un citus tiesu sistēmas darbiniekus, kas kontaktējas ar cietušajiem, piemēram, advokātus, prokurorus, tiesu darbiniekus, ieslodzījuma vietu un probācijas darbiniekus. Šajā saistībā Komisija stiprinās sadarbību ar Eiropas Tiesiskās apmācības tīklu (EJTN). Komisija ar Eiropas Savienības Tiesībaizsardzības apmācības aģentūras (CEPOL) palīdzību arī veicinās tiesībaizsardzības iestāžu labāku izpratni par cietušo tiesībām un uzlabotām metodēm saziņai ar cietušajiem. Lai reaģētu uz kibernoziegumos cietušo īpašajām vajadzībām, Komisija turpinās atbalstīt arī Eiropas Kibernoziedzības apkarošanas apmācības un izglītības grupu (ECTEG). Atjaunojošās justīcijas pakalpojumi nodrošina cietušajiem drošu vidi, lai viņi tiktu sadzirdēti un lai tiktu atbalstīts viņu atlabšanas process. Cietušo tiesību direktīvā noteikts, ka šādos pakalpojumos vispirms ir jāņem vērā cietušā intereses un vajadzības. Jābūt ieviestiem aizsardzības pasākumiem, lai procesa laikā nepieļautu cietušā turpmāku viktimizāciju. Praksē speciālistiem un cietušajiem trūkst zināšanu par atjaunojošās justīcijas pakalpojumiem. Tāpēc ir ārkārtīgi svarīgi, lai dalībvalstis nodrošinātu augstus kvalitātes standartus atjaunojošās justīcijas pakalpojumu sniegšanā un gādātu par atjaunojošās justīcijas praktizējošo speciālistu apmācību. Potenciālie ieguvumi no šādiem pakalpojumiem ir atkarīgi no atjaunojošās justīcijas pakalpojumu pieejamības, piekļūstamības šādiem pakalpojumiem un to kvalitātes dalībvalstīs. Komisija un dalībvalstis turpinās uzlabot tādas informācijas kvalitāti un uzticamību, kas attiecas uz cietušo tiesībām un ir izvietota e-tiesiskuma portālā, un reklamēs to plašam potenciālo galalietotāju lokam. Tas ietver cietušos, cietušo atbalsta organizācijas un valsts iestādes (tostarp konsulārās iestādes un policiju). Lai izplatītu informāciju par cietušo tiesībām, Komisija arī uzlabos piekļuvi informācijai, kas apkopota attiecīgajos ES finansētajos projektos, un portālā Europa izvietos visaptverošu šādu projektu datubāzi. Efektīvu atbalstu un noziegumos cietušo aizsardzību nevar panākt bez valsts iestāžu un cietušo atbalsta organizāciju sadarbības. Šajā saistībā Komisija veicinās savstarpēju apmācību un labas prakses apmaiņu starp valsts iestādēm un cietušo atbalsta organizācijām. Jaunajā 2021.–2027. gada daudzgadu finanšu shēmā Komisija ir ierosinājusi arī turpmāk nodrošināt finansējuma iespējas cietušo atbalsta organizācijām, lai tās varētu sniegt ieguldījumu ES noteikumu par cietušo tiesībām pareizā īstenošanā. Turklāt saskaņā ar jauno daudzgadu finanšu shēmu Komisija atbalstīs ar cietušo tiesībām saistītu pasākumu integrēšanu ES finansējuma programmās tādās politikas jomās kā drošība, veselība un izglītība. Šāda pieeja palielinās sabiedrības informētību par cietušo tiesībām un palielinās finansējuma iespējas projektiem, kuros ir holistiska pieeja cietušo tiesībām. Komisija turpinās uzraudzīt, kā ir īstenoti attiecīgo ES noteikumi, tostarp Cietušo tiesību direktīvas noteikumi par cietušo tiesībām uz informāciju, – tie ietver saziņu vienkāršā un saprotamā valodā, atbalstu un aizsardzību atbilstoši individuālajām vajadzībām un apmācības pasākumu nodrošināšanu. Kā liecina Komisijas ziņojums par Cietušo tiesību direktīvas īstenošanu, vairumam dalībvalstu aizvien vēl ir problēmas ar šo direktīvas galveno noteikumu pilnīgu/pareizu transponēšanu un/vai praktisku īstenošanu. Eiropas Komisijas galvenās darbības: -sākt ES kampaņu, lai vairotu informētību par cietušo tiesībām un veicinātu specializētu atbalstu un aizsardzību cietušajiem ar īpašām vajadzībām, -veicināt apmācību pasākumus tiesu un tiesībaizsardzības iestādēm, -nodrošināt ES finansējumu valstu cietušo atbalsta organizācijām un attiecīgajām kopienā balstītajām organizācijām, lai sniegtu informāciju, atbalstu un aizsardzību cietušajiem, un veicināt atjaunojošās justīcijas pakalpojumus. Dalībvalstu galvenās darbības: -nodrošināt, ka pilnībā un pareizi tiek īstenota Cietušo tiesību direktīva un citi ES noteikumi par noteiktos noziegumos cietušajiem, jo īpaši tiesību normas par cietušo piekļuvi informācijai, atbalstam un aizsardzībai, -sākt valsts mēroga izpratnes veicināšanas kampaņas par cietušo tiesībām, tostarp par atbalstu cietušajiem ar īpašām vajadzībām, -atbalstīt pilsonisko sabiedrību cietušo tiesību nostiprināšanā, tostarp, izmantojot pieejamo ES finansējumu. Citu ieinteresēto personu galvenās darbības: cietušo atbalsta organizācijas: -sadarboties ar valstu iestādēm, tostarp tiesu un tiesībaizsardzības iestādēm, un piedalīties savstarpējās apmācības pasākumos. 2.Uzlabot neaizsargātāko cietušo atbalstu un aizsardzību Visi noziegumos cietušie ir neaizsargāti, taču daži cietušie ir neaizsargātāki savu personisko īpašību, pārciestā nozieguma rakstura vai personisko apstākļu dēļ.

Noteiktos apstākļos dažu cietušo neaizsargātības stāvoklis var pasliktināties. Ar Covid-19 pandēmiju saistīto pārvietošanās ierobežojumu laikā no vardarbības ģimenē cietušie ir vairāk pakļauti vardarbībai (jo atrodas izolācijā zem viena jumta ar likumpārkāpējiem), un atbalsts un aizsardzība viņiem ir pieejami tikai ierobežoti. Valsts sniegtajam atbalstam un aizsardzības pasākumiem jābūt efektīviem attiecībā uz visiem cietušajiem un vienmēr. Tas nozīmē, ka personām, kas cietušas no vardarbības ģimenē, arī krīzes laikā vajadzētu būt pieejamām patversmēm, palīdzības tālruņiem un psiholoģiskajai palīdzībai. Lai garantētu atbalstu un aizsardzību visiem krīzes laikā cietušajiem, tostarp personām, kas cietušas no vardarbības ģimenē, cietušo atbalsta pasākumi būtu jāintegrē valstu pandēmijas ārkārtas shēmās. To var panākt, piemēram, ja cietušo atbalsta pakalpojumus atzīst par būtiskajiem pakalpojumiem. Vairums dalībvalstu ir īstenojušas īpašus atbalsta un aizsardzības pasākumus noziegumos cietušajiem Covid-19 pandēmijas un saistīto pārvietošanās ierobežojumu laikā. Īpaši svarīgi ir nodrošināt reālu piekļuvi atbalsta pakalpojumiem internetā un ārpus tā, tostarp psiholoģiskajai palīdzībai un citiem sociālajiem pakalpojumiem. Sevišķi personām, kas cietušas no vardarbības ģimenē, būtu jānodrošina patvēruma vietas, psiholoģiskā palīdzība, atbalsts traumu gadījumos un konsultācijas. Arī valstu tiesībaizsardzības iestādēm vajadzētu pievērst īpašu uzmanību reģistrētajiem un jaunajiem vardarbības gadījumiem ģimenē. Svarīgi ir arī nodrošināt cietušajiem fizisku aizsardzību. Komisija ir veicinājusi labas prakses apmaiņu par optimāliem līdzekļiem, kā nodrošināt cietušo piekļuvi atbalstam un aizsardzībai Covid-19 pandēmijas laikā, sadarbojoties ar valstu iestādēm un pilsonisko sabiedrību. Komisija izdarīs secinājumus par Covid-19 pandēmijas sekām attiecībā uz noziegumos cietušajiem, lai gādātu par noturīgākām cietušo atbalsta struktūrām mūsu sabiedrībā. Konkrētāk, Komisija balstīsies uz labas prakses piemēriem, kas saistībā ar cietušo tiesībām apkopoti Covid-19 pandēmijas laikā, un veicinās tādas darbības kā cietušo atbalsta pakalpojumu atzīšanu par būtiskiem pakalpojumiem, tiešsaistes atbalsta pakalpojumu izstrādi un pilsoniskās sabiedrības iesaistīšanu cietušo atbalsta un aizsardzības pasākumos. ES noteikumi par cietušo tiesībām paredz, ka dalībvalstīm ir cietušajiem jānodrošina piekļuve vispārējiem un specializētiem atbalsta dienestiem, kas ir konfidenciāli, bezmaksas un atbilst cietušo individuālajām vajadzībām. Saskaņā ar Cietušo tiesību direktīvu vispārējiem atbalsta dienestiem būtu jāsniedz informācija, konsultācijas, emocionāls un psiholoģisks atbalsts un jāpārsūta uz medicīnisko palīdzību. Turklāt šādiem dienestiem būtu jāaizsargā cietušo un viņu ģimeņu privātums. Visiem cietušajiem ar īpašām vajadzībām vajadzētu būt piekļuvei specializētiem atbalsta dienestiem, kuru pamatā ir integrēta un mērķorientēta pieeja, kurā ņemtas vērā cietušo īpašās vajadzības, nodarītā kaitējuma nopietnība, attiecības starp cietušo un likumpārkāpēju un cietušo situācija viņu plašākajā sociālajā vidē. Cietušo tiesību direktīva arī paredz, ka visiem cietušajiem jābūt pieejamai aizsardzībai atbilstoši viņu individuālajām vajadzībām. Īpaša uzmanība jāpievērš cietušajiem ar īpašām aizsardzības vajadzībām, kas saistītas ar sekundāras, atkārtotas viktimizācijas, iebiedēšanas un atriebības risku. Ar dzimumu saistītā vardarbībā cietušās personas bieži vien ir smagi skāris dažādu veidu noziedzīgo nodarījumu (t. sk. vardarbības ģimenē, seksuālas vardarbības un/vai cilvēku tirdzniecības) raksturs, apstākļi un sekas, Ar dzimumu saistītas vardarbības mērogs ES ir satraucošs: katra trešā sieviete (33 %) kopš 15 gadu vecuma ir pieredzējusi fizisku un/vai seksuālu vardarbību. Komisija saskaņā ar savu 2020.–2025. gada dzimumu līdztiesības stratēģijā īsteno centienus izbeigt ar dzimumu saistītu vardarbību pret sievietēm un meitenēm. Starp īstenotajām darbībām ir ES pievienošanās Stambulas konvencijai vai alternatīvi leģislatīvi pasākumi, kas sasniedz to pašu mērķi. Komisija arī izveidos ES tīklu ar dzimumu saistītas vardarbības un vardarbības ģimenē novēršanai un rīkosies, lai aizsargātu ar dzimumu saistītos kibernoziegumos cietušos, jo īpaši, veicinot tādas sistēmas izveidi, kas nodrošina sadarbību starp interneta platformām un citām ieinteresētajām personām. Komisija galveno uzmanību veltīs cietušo fiziskās aizsardzības stiprināšanai. Konkrētāk, Komisija turpinās veicināt Eiropas aizsardzības rīkojumu izmantošanu attiecībā uz personām, kurām nepieciešama aizsardzība, ceļojot vai pārceļoties uz citu ES valsti. Izdoto un izpildīto Eiropas aizsardzības rīkojumu skaits Eiropas Savienībā ir ļoti mazs. Šo situāciju rada informētības trūkums par dalībvalstu aizsardzības pasākumu pieejamību, to plašais klāsts, sarežģītība un neefektivitāte. Eiropas aizsardzības rīkojumu efektivitāte patiešām ir atkarīga no pamatā esošajiem valsts pasākumiem cietušo fiziskas aizsardzības jomā. Pašlaik valstu pasākumi ir nepietiekami, un cietušie joprojām nav drošībā, pat ja attiecībā uz viņiem ir izdoti aizsardzības rīkojumi. Konkrētāk, valstu fiziskās aizsardzības pasākumos netiek pietiekami ņemtas vērā un atspoguļotas to sieviešu īpašās vajadzības, kuras pieprasa valsts vai Eiropas aizsardzības rīkojumus. ES noteikumi nesaskaņo nedz valsts aizsardzības pasākumu raksturu, nedz procedūras, kas noteiktas saskaņā ar valsts tiesību aktiem, lai nodrošinātu cietušo fizisko aizsardzību. Cietušo tiesību direktīvā (18. pants) paredzēti pasākumi, kuru mērķis ir sniegt emocionālu vai psiholoģisku atbalstu un aizsardzību cietušajiem, taču procedūras cietušo un viņu ģimenes locekļu fiziskai aizsardzībai pret turpmāku vardarbību ir atstātas valsts tiesību aktu ziņā. Tāpēc Komisija apsvērs iespēju vēl vairāk stiprināt cietušo aizsardzību, ieviešot cietušo fiziskās aizsardzības minimālos standartus, tostarp minimālos nosacījumus attiecībā uz aizsardzības pasākumu (piemēram, aizsardzības rīkojumu un tuvošanās aizliegumu) izdošanu un kārtību.Turklāt Komisija turpinās veicināt valstu un Eiropas aizsardzības rīkojumu efektīvu piemērošanu, nodrošinot finansējuma iespējas programmā “Tiesiskums”, kā arī veidojot izpratni un uzsverot nepieciešamību apmācīt praktizējošos speciālistus par Eiropas aizsardzības rīkojuma pieejamību. Komisija arī mudinās dalībvalstis izveidot ģimenes mājas, kas sniegs mērķorientētu un integrētu atbalstu personām, kuras cietušas vardarbībā, kas saistīta ar dzimumu. Komisija sekmēs šādu ģimenes māju izveidi, īstenojot ES kampaņu par cietušo tiesībām, izmantojot pieejamo ES finansējumu un sazinoties ar attiecīgajām ieinteresētajām personām. Attiecībā uz cietušajiem, kuriem nepieciešams mērķorientēts un integrēts atbalsts un aizsardzība, ir svarīgi pieminēt cietušos bērnus. Komisija turpinās īstenot ES noteikumus, kas Cietušo tiesību direktīvā paredzēti tieši attiecībā uz bērniem, ievērojot vispārīgo principu, ka tad, ja cietušais ir bērns, viņa intereses ir vissvarīgākās. Komisija arī pastiprina valstu tiesisko regulējumu pārraudzību, izvērtējot, vai tie ir piemēroti bērniem. 2021. gadā Komisija plāno pieņemt visaptverošu stratēģiju par bērnu tiesībām, kurā būs ietvertas mērķorientēti pasākumi attiecībā uz noziegumos cietušajiem bērniem, piemēram, bērnu māju izveides pastāvīga veicināšana. Runājot par bērniem, kas cietuši no seksuālas vardarbības, Komisija plāno pieņemt īpašu stratēģiju efektīvākai cīņai pret seksuālu vardarbību pret bērnu 2020. gadā. Šī stratēģija ietvers darbības, kuru mērķis ir atbalstīt un aizsargāt bērnus, kas cietuši no seksuālas vardarbības. Komisija pastiprinās sadarbību starp tiesībaizsardzības iestādēm, INHOPE informācijas līniju tīklu un nozari. Komisija pētīs, kā izmantot jaunākos tehnoloģiskos sasniegumus, lai ātrāk atklātu un izņemtu no aprites bērnu seksuālas izmantošanas tiešsaistes materiālus. Vēl viena sevišķi neaizsargāta cietušo grupa, kurai vajadzīgs specializēts un integrēts atbalsts, ir terorismā cietušie. Teroristu uzbrukumi ir vērsti ne vien pret indivīdiem, bet arī pret valstīm un pret mūsu brīvo un atvērto sabiedrību bez robežām. Dalībvalstīm jārīkojas saskaņā ar savu atbildību un jānodrošina nepieciešamais atbalsts šiem cietušajiem, viņu aizsardzība un atzīšana. Teroristu uzbrukumi bieži ir vērsti uz tūristu galamērķiem vai transporta maiņas centriem, un tas jo īpaši skar cietušos no citām valstīm. Tāpēc terorismā cietušie, īstenojot savas tiesības, ir jo īpaši pakļauti ar pārrobežu situācijām saistītām problēmām. Lai veicinātu integrētu atbalstu terorismā cietušajiem visās ES dalībvalstīs, Komisija 2020. gada janvārī kā divu gadu izmēģinājuma projektu izveidoja ES ekspertīzes centru terorismā cietušajiem. Šis ES centrs cita starpā sniegs norādes un īstenos apmācības pasākumus par cietušo tiesībām un vajadzībām; to pamatā būs skarto dalībvalstu paraugprakse. Komisija nodrošinās šā izmēģinājuma projekta netraucētu darbību un līdz 2021. gada beigām novērtēs nepieciešamību to turpināt. Neatkarīgi no ES dalībvalstu centieniem naida noziegumu skaits ES palielinās. Pieaug bažas par pilsoniskās sabiedrības organizācijām, aktīvistiem un politiķiem, kuri kļūst par naida noziegumu mērķiem. Atbalsta sniegšana cietušajiem ir būtiska, lai dotu iespēju demokrātiskajam diskursam un stiprinātu to. Naida noziegumi nesamērīgā pārsvarā ietekmē arī noteiktas kopienas, piemēram, ebrejus, romus, musulmaņus, afrikāņu izcelsmes personas, migrantus un LGBTI+ kopienu, īpaši personas, kuras pieder vairākām no šīm grupām. Runājot par cietušo tiesībām, Komisijas iniciatīvas rasisma un ksenofobijas apkarošanas jomā cenšas veicināt ziņošanu par naida noziegumiem, uzlabot uz aizspriedumiem balstīto motīvu precīzu izmeklēšanu un atbalstu no rasisma un ksenofobijas cietušajiem. Komisija turpinās īstenot nesen pieņemtos pamatprincipus par taisnīguma, aizsardzības un atbalsta nodrošināšanu personām, kas cietušas naida noziegumos un no naida runas. Turklāt Komisija turpinās atbalstīt dalībvalstis antisemītisma apkarošanas valsts stratēģiju izstrādes procesā, lai nostiprinātu antisemītiskos naida noziegumos cietušo tiesības un aizsargātu viņus. Turklāt darbības, kas saistītas ar cietušo tiesībām, tiks saskaņotas ar darbībām, kuras paredzētas gaidāmajā iniciatīvā par romu līdztiesību un iekļaušanu un gaidāmajā LGBTI+ līdztiesības stratēģijā. Komisija veicinās arī mērķorientētu un integrētu atbalstu naida noziegumos cietušajiem, un tas ietvers ciešu sadarbību ar attiecīgajām kopienām. Šajā saistībā Komisija turpinās strādāt ar divām nesen izveidotajām darba grupām, lai uzlabotu atbalstu cietušajiem un nodrošinātu policijas apmācību. Komisija pievērsīs īpašu uzmanību arī tādu cietušo atbalstam un aizsardzībai, kas pieder etniskajām grupām un minoritātēm, kuras ir jo īpaši pakļautas noziegumiem un/vai kurām ir nepieciešams īpašs atbalsts un aizsardzība. Personas ar invaliditāti bieži kļūst par cietušajiem naida noziegumos un dažādu veidu ļaunprātīgas izturēšanās gadījumos. Turklāt tām ir grūtāk piekļūt tiesu sistēmai, ja ir atņemta rīcībspēja. Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencija par personu ar invaliditāti tiesībām paredz, ka dalībvalstīm ir jāveic visi atbilstošie pasākumi, lai veicinātu to personu ar invaliditāti fizisko, kognitīvo un psiholoģisko atveseļošanos, rehabilitāciju un sociālo reintegrāciju, kuras kļūst par jebkāda veida ekspluatācijas, vardarbības vai ļaunprātīgas izmantošanas upuriem. Šajā ziņā šīs stratēģijas darbības būs saskaņotas ar noteikumiem Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijā par personu ar invaliditāti tiesībām. Vecāka gadagājuma cilvēki, ņemot vērā viņu ierobežoto mobilitāti, vispārējo veselības stāvokli vai atkarību no citiem cilvēkiem (tostarp ģimenes locekļiem vai aprūpes centru darbiniekiem), arī var būt neaizsargātāki un kļūt par dažādu veidu noziegumos cietušajiem. Tādēļ ir ļoti svarīgi nodrošināt speciālistu atbalstu un aizsardzību, kas atbilst vecāka gadagājuma cilvēku individuālajām vajadzībām.

Īpaša uzmanība būtu jāpievērš arī organizētajā noziedzībā cietušajiem. Cilvēku tirdzniecība ir īpašs organizētās noziedzības veids. Ņemot vērā šā nozieguma raksturu, apstākļus, ilgumu un sekas, tai ir postoša ietekme uz cietušajiem. Cilvēku tirdzniecībā cietušajām personām nepieciešama īpaša palīdzība, atbalsts un aizsardzība. ES gandrīz puse reģistrēto cilvēku tirdzniecībā cietušo personu ir ES pilsoņi, lielākā daļa no visiem cietušajiem ir sievietes un meitenes, kas galvenokārt tiek tirgotas seksuālai izmantošanai. ES visaptveroši risina cilvēku tirdzniecības problēmu, koordinējot visas attiecīgās jomas un īstenojot kopīgus centienus ar ieinteresētajām personām. Konkrētāk, Komisija izstrādā jaunu stratēģisku pieeju cilvēku tirdzniecības izskaušanai drošības savienības ietvaros. Cilvēku tirdzniecības izskaušanai paredzētās darbības tiks arī plašāk attīstītas tādu gaidāmo iniciatīvu kontekstā, ar kurām paredzēts novērst organizēto noziedzību. Noziegumi pret vidi ietekmē visu sabiedrību, un tie var nodarīt lielu kaitējumu indivīdiem. Tie var ietekmēt cilvēku veselību, iztikas līdzekļus un pazemināt īpašuma vērtību. Noziegumos pret vidi cietušie var būt īpaši neaizsargāti pret sekundāro viktimizāciju, iebiedēšanu un atriebību. Īpaši tādā gadījumā, ja noziegumi pret vidi pastrādāti organizētajā noziedzībā. Šādos noziegumos cietušajiem vajadzētu būt piekļuvei speciālistu atbalstam un aizsardzībai. Neatbilstīgie migranti, kas kļūst par noziegumos cietušajiem, arī bieži atrodas neaizsargātā situācijā, un viņiem var būt sarežģīti piekļūt tiesu sistēmai. Ja viņi paziņo policijai par noziegumu, viņiem var likt atgriezties piederības valstī. Saskaņā ar Cietušo tiesību direktīvu cietušajiem tiesības piemēro nediskriminējošā veidā neatkarīgi no viņu uzturēšanās statusa . Tas attiecas arī uz nepavadītiem nepilngadīgajiem. Kā paredzēts minētajā stratēģijā, Komisija vērtēs tādus juridiskus un praktiskus ES līmeņa instrumentus, kas cietušajiem migrantiem neatkarīgi no viņu uzturēšanās statusa ļaus plašāk ziņot par noziegumiem un piekļūt atbalsta pakalpojumiem. Konkrētāk, Komisija veicinās labas prakses apmaiņu starp dalībvalstīm nolūkā nodalīt ziņošanu par noziegumu no atgriešanas procedūras, neapdraudot šādu procedūru efektivitāti. Cita cietušo grupa, kas atrodas īpaši neaizsargātā situācijā, ir personas, kas cietušas ieslodzījumā izdarītā noziegumā. Saskaņā ar Pasaules veselības organizācijas datiem 25 % ieslodzīto katru gadu cieš no vardarbības. Viņu iespējas piekļūt tiesu sistēmai bieži ir ierobežotas. Viņi ir izolēti, stigmatizēti, un viņu piekļuve informācijai ir ierobežota. Saskaņā ar šo stratēģiju Komisija izpētīs veidus, kā nodrošināt efektīvu atbalstu ieslodzījumā esošiem cietušajiem un viņu aizsardzību, piemēram, izveidot protokolus ieslodzījumā esošu cietušo aizsardzībai un neatkarīgas struktūras, kas izmeklētu ieslodzījumā izdarītus noziegumus. Saskaņā ar gaidāmo Eiropas tiesiskās apmācības stratēģiju Komisija arī veicinās aizturēšanas darbinieku apmācību. Lai visneaizsargātākajiem cietušajiem varētu nodrošināt mērķorientētu un integrētu atbalstu, kurā izmantota holistiska daudzaģentūru pieeja, nepieciešama iestāžu cieša sadarbība ar attiecīgajām organizācijām un etniskajām, reliģiskajām un citām minoritāšu kopienām. Saskaņā ar šo stratēģiju Komisija lielu uzmanību pievērsīs šādu sinerģiju veicināšanai. Tomēr galvenā atbildība gulstas uz dalībvalstīm, kurām būtu jāizveido attiecīgās struktūras un jāveicina vajadzīgās sinerģijas starp iestādēm un pilsonisko sabiedrību. Arī citi dalībnieki tiek aicināti pastiprināt savu darbību, lai atbalstītu un aizsargātu neaizsargātākos cietušos. Eiropas Komisijas galvenās darbības: -veicināt darbības, kurās ņemta vērā saistībā ar Covid-19 pandēmiju gūtā pieredze, piemēram, organizēt tiešsaistes atbalsta pakalpojumus un atzīt cietušo atbalsta pakalpojumus par būtiskajiem pakalpojumiem, -izmantojot ES finansējuma iespējas un ES informācijas kampaņu par cietušo tiesībām, veicināt integrētu un mērķorientētu atbalstu cietušajiem ar īpašām vajadzībām, piemēram, cietušajiem bērniem, ar dzimumu saistītā vai ģimenē notikušā vardarbībā cietušajiem, rasistiskos un ksenofobiskos naida noziegumos cietušajiem, pret LGBTI+ vērstos naida noziegumos cietušajiem, gados vecākiem cietušajiem un cietušajiem ar invaliditāti, -nodrošināt ES pievienošanos Stambulas konvencijai vai alternatīvus pasākumus, kas sasniedz to pašu mērķi, -vērtēt iespējas ieviest minimālos standartus cietušo fiziskai aizsardzībai, tostarp minimālos nosacījumus par aizsardzības pasākumu izdošanu un veidiem, vajadzības gadījumā līdz 2022. gadam iesniedzot tiesību aktu priekšlikumus, -īstenot pamatprincipus par aizsardzības un atbalsta nodrošināšanu personām, kas cietušas naida noziegumos un no naida runas, -veicināt sadarbību starp dalībvalstīm, lai uzlabotu atbalstu terorismā cietušajiem, jo īpaši pārrobežu gadījumos, šajā saistībā izmantojot ES konsultāciju centru terorismā cietušajiem, kas ir izmēģinājuma projekts, -izvērtēt ES līmenī pieejamos instrumentus, kas migrantiem neatkarīgi no viņu uzturēšanās statusa un ieslodzītajiem dod iespējas ziņot par noziegumiem, kuros viņi ir cietuši, vajadzības gadījumā līdz 2022. gadam nākot klajā ar tiesību aktu priekšlikumiem. Dalībvalstu galvenās darbības: -ņemot vērā Covid-19 pandēmijas laikā gūto pieredzi, veikt darbības, lai nodrošinātu, ka ar dzimumu saistītā vardarbībā un vardarbībā ģimenē cietušajiem būtu pieejams atbalsts un aizsardzība, kas ir integrēta valstu pandēmijas ārkārtas pasākumos, tostarp pastāvīga piekļuve patvēruma vietām un palīdzības tālruņiem, un pastiprināt pilsoniskās sabiedrības iesaistīšanu cietušo atbalsta un aizsardzības pasākumos, -izveidot integrētus un mērķorientētus speciālistu atbalsta pakalpojumus neaizsargātākajiem cietušajiem, tostarp bērnu mājas, ģimenes mājas, LGBTI+ drošās mājas, personas ar invaliditāti iekļaujošus un personām ar invaliditāti pieejamus pakalpojumus un telpas, kā arī neatkarīgas struktūras, kas izmeklētu ieslodzījumā izdarītus noziegumus, -rīkoties, lai nodrošinātu, ka visiem cietušajiem, tostarp cietušajiem migrantiem, ir piekļuve tiesu sistēmai neatkarīgi no viņu uzturēšanās statusa, -rīkoties, lai nodrošinātu, ka cietušajiem bērniem ir pieejama bērniem draudzīga tiesu sistēma, -apmainīties ar paraugpraksi starp ES dalībvalstīm par atbalstu neaizsargātākajiem cietušajiem, tostarp terorismā cietušajiem, un viņu aizsardzību,

-rīkoties, lai nodrošinātu terorismā cietušo atzīšanu, piemēram, apsverot piemiņas vietu, muzeju ierīkošanu un medaļu piešķiršanu, -veicināt sadarbību un nodrošināt starp tiesu un tiesībaizsardzības iestādēm, veselības aprūpes un sociālajiem darbiniekiem, citiem attiecīgajiem praktizējošajiem speciālistiem un pilsoniskās sabiedrības organizācijām saskaņotu pieeju cietušo tiesībām, lai sniegtu mērķorientētu un integrētu atbalstu neaizsargātākajiem cietušajiem, -veicināt sadarbību starp dalībvalstu kompetentajām iestādēm vai subjektiem, kuri sniedz specializētu atbalstu, lai terorismā cietušajiem pārrobežu gadījumos nodrošinātu efektīvu piekļuvi attiecīgajai informācijai. Citu ieinteresēto personu galvenās darbības: -pilsoniskās sabiedrības organizācijas — iesaistīties atbalsta sniegšanā cietušajiem sadarbībā ar attiecīgajām valsts iestādēm. 3. Veicināt cietušo piekļuvi kompensācijai Daudzās dalībvalstīs cietušajiem ir grūti saņemt kompensāciju. Cietušie var pieprasīt valsts kompensāciju tikai tad, kad ir beidzies ilgs, nereti dārgs un laikietilpīgs process, kas sākas ar kriminālprocesu un kam seko mēģinājumi saņemt kompensāciju no likumpārkāpēja. Kā uzskatāmi aprakstīts ziņojumā par kompensāciju cietušajiem, galvenie iemesli ir nepietiekama informācija par cietušo tiesībām uz kompensāciju, daudzi procesuāli šķēršļi, tostarp ierobežojoši termiņi, nepietiekami piešķīrumi no valstu budžetiem un sarežģīti noteikumi, kas reglamentē kompensāciju no likumpārkāpēja un valsts kompensāciju. Cietušajiem, kas atrodas pārrobežu situācijās, ir vēl grūtāk saņemt kompensāciju no valsts, kurā viņi ir cietuši, neraugoties uz to, ka šajā jomā pastāv ES noteikumi. Visiem attiecīgajiem dalībniekiem būtu jārīkojas savas kompetences ietvaros, lai uzlabotu cietušo piekļuvi kompensācijai. Saskaņā ar Kompensāciju direktīvu dalībvalstis nodrošina, ka to tiesību normās ir paredzēta to teritorijā izdarītos tīšos, vardarbīgos noziegumos cietušajiem izmaksājamo kompensāciju sistēma, kura garantē taisnīgu un samērīgu kompensāciju cietušajiem. Komisija iesaka dalībvalstīm savas valsts kompensācijas shēmas veidot tā, lai tās cietušajiem būtu ērtāk izmantojamas, vienkāršojot noteikumus par piekļuvi kompensācijai un palielinot pieejamās kompensācijas summas, kas izdarāms, pielāgojot valsts budžetu. Saskaņā ar Cietušo tiesību direktīvu dalībvalstis arī nodrošina, ka cietušie jau pirmajā saziņā ar kompetentajām iestādēm tiek informēti par to, kā un kādos apstākļos viņi var saņemt kompensāciju. Komisija mudinās dalībvalstis pārsniegt šos minimālos standartus un nodrošināt, ka cietušie tiek labāk informēti par valstu kompensācijas shēmām, izmantojot arī citus līdzekļus, piemēram, vispārējas informatīvas kampaņas par cietušo tiesībām un interaktīvas tīmekļa vietnes. Kompensācijas vispārējais mērķis ir atzīt tīšā vardarbīgā noziegumā cietušos un palīdzēt viņiem atlabšanas procesā. Nekādā gadījumā cietušos nedrīkst kompensācijas procedūras laikā pakļaut sekundāras viktimizācijas riskam. Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka cietušie tiek pasargāti no sekundāras viktimizācijas riskiem ne tikai kriminālprocesa, bet arī kompensācijas pieprasīšanas gaitā. Šajā kontekstā būtu jāņem vērā arī terorismā cietušie, nosakot katras dalībvalsts īpašu atbildību nodrošināt taisnīgu un samērīgu kompensāciju. Attiecībā uz to, ka jāatvieglo cietušo piekļuve kompensācijai, Komisija pārraudzīs spēkā esošo ES tiesību aktu, jo īpaši Kompensāciju direktīvas un Pamatlēmuma par finansiālu sankciju savstarpēju atzīšanu, īstenošanu, lai redzētu, kā un cik lielā mērā tos varētu uzlabot, lai atvieglotu cietušo piekļuvi kompensācijai. Arī Regula par iesaldēšanas rīkojumu un konfiskācijas rīkojumu savstarpējo atzīšanu sekmēs cietušo piekļuvi īpašuma restitūcijai un cietušo kompensācijai pārrobežu lietās, tiklīdz tā būs piemērojama. 2014. gada Direktīva par noziedzīgi iegūtu līdzekļu iesaldēšanu un konfiskāciju, ar ko saskaņo iesaldēšanas un konfiskācijas režīmus visā ES, liek dalībvalstīm nodrošināt, ka konfiskācijas rīkojums neliedz noziedzīgā nodarījumā cietušajiem savos prasījumos pieprasīt kompensāciju. Komisija analizēs šajā direktīvā norādītās iespējas uzlabot cietušo piekļuvi kompensācijai. Komisijai un dalībvalstīm būtu jāizpēta arī tas, kā uzlabot koordināciju un sadarbību starp dalībvalstīm, lai atvieglotu cietušo piekļuvi kompensācijai pārrobežu lietās. Jo īpaši dalībvalstīm būtu jāuzlabo sadarbība Eiropas valstu kompensācijas kontaktpunktu tīklā. Eiropas tīklam cietušo tiesību aizsardzībai (ENVR) un Eiropas valstu kompensācijas kontaktpunktu tīklam būtu jāizpēta, kā uzlabot savstarpējo sadarbību un tīkla efektivitāti. Eiropas Komisijas galvenās darbības: -pārraudzīt un novērtēt ES tiesību aktus par kompensāciju (arī par kompensāciju no valsts un likumpārkāpēja), tostarp pamatlēmumu par finansiālu sankciju savstarpēju atzīšanu, un vajadzības gadījumā līdz 2022. gadam ierosināt pasākumus šīs sistēmas papildināšanai. Dalībvalstu galvenās darbības: -izvērtēt valstu kompensāciju shēmas un vajadzības gadījumā novērst esošos procesuālos šķēršļus, -nodrošināt, ka valstu budžetos parādās taisnīga un samērīga valsts kompensācija par vardarbīgiem, tīšiem noziegumiem, kas būtu paredzēta arī terorismā cietušajiem, -nodrošināt, ka pilnībā tiek piemērota Regula par iesaldēšanas rīkojumu un konfiskācijas rīkojumu savstarpēju atzīšanu, jo īpaši tās noteikumi par īpašuma restitūciju cietušajam un kompensāciju cietušajiem, -rīkoties, lai kompensācijas procedūras laikā cietušie netiktu pakļauti sekundārai viktimizācijai, -veicināt viendabīgu piekļuvi informācijai par valstu kompensācijas shēmām (izstrādāt interaktīvas, pieejamas un lietotājam draudzīgas tīmekļa vietnes),

-nodrošināt, lai valsts kompensācijas iestāžu darbinieki apzinātos cietušo tiesības un nepieciešamību izvairīties no sekundāras viktimizācijas riska, -pārrobežu lietās sadarboties ar citām dalībvalstīm attiecīgajās ES struktūrās. Citu ieinteresēto personu galvenās darbības: -Eiropas tīklam cietušo tiesību aizsardzībai un Eiropas kompensācijas kontaktpunktu tīklam — izpētīt, kā uzlabot savstarpējo sadarbību un palielināt Eiropas kompensācijas kontaktpunktu tīkla efektivitāti, -cietušo atbalsta organizācijām — sadarboties ar valstu kompensācijas iestādēm, lai piedāvātu savu atbalstu, paraugprakses apmaiņu un savstarpējās apmācības pasākumus. SADARBĪBA CIETUŠO TIESĪBU JOMĀ 4. Stiprināt visu attiecīgo dalībnieku savstarpējo sadarbību un koordināciju Galvenais ES un valstu līmenī notiekošās sadarbības un koordinācijas stiprināšanas mērķis ir nodrošināt, ka visi attiecīgie dalībnieki sadarbojas, lai cietušajiem nodrošinātu iespēju piekļūt tiesu sistēmai. Saskaņā ar ES noteikumiem par cietušo tiesībām visi noziegumos cietušie būtu jāatzīst un pret viņiem būtu jāizturas ar cieņu, profesionāli, atbilstoši viņu individuālajām vajadzībām un bez diskriminācijas. Tam nepieciešama visu attiecīgo dalībnieku iesaistīšanās. Valstu līmenī ir ārkārtīgi svarīgi pulcēt visas personas, kas kontaktējas ar cietušajiem. Tās cita starpā ir šādas: policija, tiesu iestādes, tiesu darbinieki, cietušo atbalsta dienesti, praktizējoši speciālisti un kompensācijas iestādes. Dažu cietušo gadījumā ir svarīgi iesaistīt arī medicīnas personālu, izglītības personālu, sociālo dienestu darbiniekus vai ieslodzījuma vietu darbiniekus. Faktiski būtu jāiesaista visa sabiedrība, lai nodrošinātu, ka visi cietušie tiek atzīti, cienīti un spēj pilnībā paļauties uz savu tiesību ievērošanu. Komisija veicinās koordināciju un sadarbību valstu līmenī. Dalībvalstīm būtu jāizstrādā valstu stratēģijas cietušo tiesību jomā, kas nodrošinātu koordinētu un horizontālu pieeju cietušo tiesībām. Šāda politika var ietvert par cietušo tiesībām atbildīgo valsts koordinatoru vai ombudu iecelšanu, izpratnes veidošanas valsts kampaņu uzsākšanu par cietušo tiesībām un cietušo tiesību aspektu iestrādāšanu citās politikas jomās, piemēram, veselības un izglītības jomā. Visiem dalībniekiem ciešāk sadarbojoties cietušo tiesību jomā, arī veidosies noturīgāka sabiedrība. Šādā sabiedrībā, pateicoties spēcīgām sociālajām saitēm, ir vieglāk novērst nozieguma izdarīšanu un tā sekas konkrētiem cietušajiem. Šajā saistībā izšķiroša nozīme ir ciešai sadarbībai un aliansei starp valsts iestādēm un pilsonisko sabiedrību, tostarp nevalstiskajām cietušo atbalsta organizācijām. Tādējādi stratēģija veicinās darbības, kuru mērķis ir izmantot šādu sinerģiju potenciālu. Lai nodrošinātu horizontālāku pieeju cietušo tiesībām, Komisija ES līmenī izveidos cietušo tiesību platformu. Tā būs pirmā platforma, kas pulcēs visus ES līmeņa dalībniekus, kas saistīti ar cietušo tiesībām. To vidū būs Komisija un svarīgākie dalībnieki, piemēram, Eiropas tīkls cietušo tiesību aizsardzībai (ENVR), ES valstu kompensācijas kontaktpunktu tīkls, Eiropas līdztiesības iestāžu tīkls (EQUINET), ES terorisma apkarošanas koordinators un attiecīgās aģentūras, piemēram, Eurojust, Pamattiesību aģentūra (FRA), Eiropas Savienības Tiesībaizsardzības apmācības aģentūra (CEPOL), Eiropas Dzimumu līdztiesības institūts (EIGE), kā arī pilsoniskā sabiedrība. Cietušo tiesību platforma sekmēs pastāvīgu dialogu, paraugprakses apmaiņu un savstarpēju bagātināšanos, kas noritēs starp šo stratēģiju, dzimumu līdztiesības stratēģiju 2020.–2025. gadam un vairākām gaidāmajām stratēģijām. Komisijas cietušo tiesību koordinators nodrošinās dažādu ar cietušo tiesību politiku saistītu darbību konsekvenci un efektivitāti. Konkrētāk, Komisijas koordinators būs atbildīgs par cietušo tiesību platformas raitas darbības nodrošināšanu. Koordinators arī sinhronizēs citu ES līmeņa ieinteresēto personu darbības, kas saistītas ar cietušo tiesībām, jo īpaši tad, ja tās attiecas uz Cietušo tiesību direktīvas piemērošanu. Eiropas Komisijas galvenās darbības: -izveidot cietušo tiesību platformu — pulcēt ES līmeņa dalībniekus, kas saistīti ar cietušo tiesībām, un nodrošināt sinerģiju ar citām attiecīgajām politikas stratēģijām.

Dalībvalstu galvenās darbības: -izstrādāt valstu stratēģijas cietušo tiesību jomā, kurās būtu paredzēta visaptveroša un holistiska pieeja cietušo tiesībām un tiktu iesaistīti visi dalībnieki, kuri varētu būt kontaktā ar cietušajiem, -popularizēt cietušo tiesības visu to dalībnieku vidū, kuri varētu būt kontaktā ar cietušajiem, tostarp policijā, atbalsta dienestos un veselības aprūpes personāla vidū, -atvieglot attiecīgo ES līmeņa tīklu, piemēram, Eiropas tīklu cietušo tiesību aizsardzībai (ENVR), darbību, pārgrupējot valstu ekspertus cietušo tiesību jautājumos, -veikt darbības, kas vērstas uz noturīgākas sabiedrības veidošanu, sekmējot lielāku pilsoniskās sabiedrības iesaistīšanos valsts darbībās. Citu ES struktūru un ieinteresēto personu darbības: -Eurojust, Pamattiesību aģentūrai, Eiropas Dzimumu līdztiesības institūtam un Eiropas tīklam cietušo tiesību aizsardzībai būtu jāziņo par to, kā uzlabot kompetento iestāžu sadarbību un informācijas un labas prakses apmaiņu pārrobežu lietās. 5. Stiprināt cietušo tiesību starptautiskos aspektus Nesen pieņemtais Rīcības plāns cilvēktiesību un demokrātijas jomā 2020.–2024. gadam atkārtoti apstiprina ES apņemšanos veicināt, aizsargāt un ievērot cilvēktiesības visā pasaulē. Eiropas Savienības mērķis ir nodrošināt, lai visos kontekstos, tostarp starptautiskās instancēs, tiktu ievēroti augsti standarti attiecībā uz cietušo tiesībām. Rīcības plāns attiecas arī uz darbībām, kas saistītas ar ANO Vadošajiem principiem uzņēmējdarbībai un cilvēktiesībām, un tādējādi dod iespēju pievērst uzmanību privātajā sektorā izdarītos noziegumos cietušajiem un ļaunprātīgas izmantošanas upuriem, tostarp noziegumos pret vidi cietušajiem. ES globālā reakcija uz Covid-19 pandēmiju ietvēra atbildes pasākumus uz cilvēktiesību apdraudējumiem un pieaugošo vardarbību ģimenē. Kā daļu no Team Europe atbalsta partnervalstīm, ko sniedz saistībā ar pandēmiju, ES ir turpinājusi uzraudzīt cilvēktiesības un demokrātiju un pārorientējusi programmas, lai nodrošinātu, ka cietušie partnervalstīs saņem nepieciešamo atbalstu un aizsardzību. ES un tās dalībvalstis turpinās sadarbību ar Apvienoto Nāciju Organizāciju un Eiropas Padomi un sadarbību šo organizāciju ietvaros, lai ES pieeju cietušo tiesībām popularizētu partnervalstīs un apmainītos ar paraugpraksi. Konkrētāk, ES turpinās veicināt augstos standartus cietušo tiesību jomā, kas noteikti ES ģeogrāfiskajās un tematiskajās programmās, kuras attiecas uz piekļuvi tiesu sistēmām un jau tiek īstenotas partnervalstīs. Konkrētāk, ES turpina atbalstīt ES un ANO iniciatīvu Spotlight, lai piecos pasaules reģionos novērstu un izskaustu visu veidu vardarbību pret sievietēm un meitenēm. ES arī sadarbojas ar FIFA un PVO, īstenojot kampaņas pret vardarbību ģimenē. Komisija atbalstīs Starptautisko fondu ar konfliktiem saistītā seksuālā vardarbībā cietušajiem, kā arī globālo aliansi WePROTECT, kuras mērķis ir izbeigt bērnu seksuālu izmantošanu tiešsaistē. ES arī turpinās atbalstīt spēju veidošanas darbības prioritārajās partnervalstīs saistībā ar atbalstu terorismā cietušajiem. Konkrētāk, ES turpinās atbalstīt ANO vadītās iniciatīvas un projektus, kuru mērķis ir uzlabot ANO dalībvalstu spējas palīdzēt terorismā cietušajiem, piemēram, “Terorismā cietušo personu draugu grupu” (Group of Friends of Victims of Terrorism), ko vada Afganistāna un Spānija, vai ANO Terorisma apkarošanas biroja un Spānijas organizēto Globālo terorismā cietušo personu kongresu. Turklāt jaunajās programmās, kuras tiks izstrādātas saskaņā ar jauno daudzgadu finanšu shēmu (2021.–2027. gads), ES turpinās veicināt ES standartus cietušo tiesību jomā (tostarp terorismā cietušo personu tiesības ES, organizētajā noziedzībā un noziegumos pret vidi cietušo tiesības, kā arī ES cietušo tiesības kopumā). Pievienošanās sarunu un stabilizācijas un asociācijas procesa kontekstā ES turpinās cieši sadarboties ar kandidātvalstīm un potenciālajām kandidātvalstīm, lai stiprinātu cietušo tiesības. ES pievērsīsies arī tam, lai nodrošinātu optimālu piekļuvi tiesu sistēmai ES pilsoņiem, kuri ir cietuši trešās valstīs. Tam nepieciešama ciešāka saziņa un sadarbība starp trešo valstu iestādēm un atbalsta organizācijām un ES dalībvalstu konsulārajām iestādēm un atbalsta organizācijām. Eiropas Savienība ar Augstā pārstāvja ārlietās un drošības politikas jautājumos starpniecību sekmēs un atvieglos šādu sadarbību, lai uzlabotu atbalstu un aizsardzību ES pilsoņiem, kuri ir cietuši trešās valstīs. Eiropas Savienības galvenās darbības: -pastiprināt sadarbību ar starptautiskajiem un reģionālajiem partneriem, piemēram, Apvienoto Nāciju Organizāciju un Eiropas Padomi, lai veicinātu augstus starptautiskos standartus attiecībā uz cietušo tiesībām, tostarp naida noziegumos cietušo, cietušo bērnu, terorismā cietušo, cietušo migrantu, seksuālā vardarbībā un ar dzimumu saistībā vardarbībā cietušo, LGBTI+ personu, kas cietušas naida noziegumos, organizētajā noziedzībā cietušo, kā arī cietušo ar invaliditāti tiesībām,