Apstiprināšanas pieteikuma publikācija attiecībā uz produkta specifikācijas grozījumu, kas nav maznozīmīgs, saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

(2022/C 410/10)

Šī publikācija dod tiesības trīs mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas pret šo pieteikumu izteikt iebildumus atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

APSTIPRINĀŠANAS PIETEIKUMS ATTIECĪBĀ UZ PRODUKTA SPECIFIKĀCIJAS GROZĪJUMU, KAS NAV MAZNOZĪMĪGS, AIZSARGĀTA CILMES VIETAS NOSAUKUMA / AIZSARGĀTAS ĢEOGRĀFISKĀS IZCELSMES NORĀDES GADĪJUMĀ

Grozījuma apstiprināšanas pieteikums saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta pirmo daļu

“Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana”

ES Nr.: PDO-IT-0009-AM01 – 6.7.2021

ACVN (X) AĢIN ( )

1. Pieteikuma iesniedzēja grupa un tās likumīgās intereses

“Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” aizsardzības un popularizēšanas ražotāju asociācija [Consorzio dei Produttori per la Tutela e Valorizzazione del Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana], kuras juridiskā adrese ir Bergāmo Tirdzniecības kamera, Largo Belotti 16, 24121 Bergāmo. Tālr.: +39 0354524880. Fakss: +390354524881. E-pasta adrese: formaidemutavbdop@gmail.com. Sertificēta e-pasta adrese: formaidemut@pec.it.

Produkta “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” ražotāju apvienībai ir tiesības iesniegt grozījuma pieteikumu Lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības politikas ministrijas 2013. gada 14. oktobra Dekrēta Nr. 12511 13. panta 1. punkta nozīmē.

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Itālija

3. Produkta specifikācijas punkts, uz kuru attiecas grozījums vai grozījumi

☐ Produkta nosaukums

☒ Produkta apraksts

☐ Ģeogrāfiskais apgabals

☒ Izcelsmes apliecinājums

☒ Ražošanas metode

☒ Saikne

☒ Marķējums

☒ Cits: produkta specifikācijas struktūras mainīšana, to sakārtojot punktos, saskaņā ar regulu; informācijas par pārbaudes struktūru pievienošana; iepakošana.

4. Grozījuma vai grozījumu veidS

☐ Ar reģistrētu ACVN vai AĢIN apzīmēta produkta specifikācijas grozījums, kuru nevar uzskatīt par maznozīmīgu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta trešo daļu

☒ Ar reģistrētu ACVN vai AĢIN apzīmēta produkta specifikācijas grozījums, kuru nevar uzskatīt par maznozīmīgu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1151/2012 53. panta 2. punkta trešo daļu, ja vienots dokuments (vai tā ekvivalents) attiecībā uz produktu nav publicēts.

5. Grozījums vai grozījumi

Ievads

Aizsargātais cilmes vietas nosaukums “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” tika reģistrēts ar 1996. gada 12. jūnija Regulu (EK) Nr. 1107/96 (ACVN) saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 2081/92 17. pantu.

Dokumenti, ko EK publicē Eiropas ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu reģistrā, sastāv no vienas datnes, kurā ir vēsturisks ziņojums, ģeogrāfiskās vides apraksts un īss pārveidošanas procesa apraksts, un tam ir pievienotas kartes un 1995. gada 22. februāra tehniskā dokumentācija Nr. 0039 345 81377, kurā ir šādi (nenumurēti) punkti:

— Produkta apraksts;

— Ģeogrāfiskais apgabals;

— Vēsture;

— Pārstrādes metode;

— Saikne ar ģeogrāfisko vidi;

— Pārbaudes struktūra.

Ar kontrolēto cilmes vietas nosaukumu [denominazione di origine controllata — DOC] apzīmētā produkta specifikācija tika apstiprināta ar prezidenta 1985. gada 10. septembra dekrētu un publicēta 1986. gada 16. maijaItālijas Republikas Oficiālajā vēstnesī (GURI) Nr. 112, un tajā ir četri punkti, kas veido pašreizējā pārbaužu plāna pamatu.

Grozījuma pieprasījuma pamatā ir iepriekš uzskaitītie dokumenti.

Ar šo grozījuma pieprasījumu jaunā specifikācija ir pārveidota saskaņā ar Lauksaimniecības politikas ministrijas noteikto struktūru. Konkrēti:

— ir saglabāts 1. punkts “Nosaukums” un 3. punkts “Ražošanas apgabals”;

— ir svītrots prezidenta 1985. gada 10. septembra dekrēta 2. punkts un izveidots jauns 2. punkts “Produkta apraksts” un 5. punkts “Ražošanas metode”;

— ir pievienots jauns 4. punkts “Izcelsmes apliecinājums”;

— ir pievienots jauns 6. punkts “Saikne ar ģeogrāfisko vidi”;

— ir pievienots jauns 7. punkts “Pārbaudes” un 8. punkts “Marķējums”.

Produkta apraksts

— Šis ir tikai formāls grozījums un attiecas uz pašreizējās specifikācijas (prezidenta 1985. gada 10. septembra dekrēts) 1. punktu.

Pašreizējā redakcija ir šāda:

“Ar šo tiek atzīts siera “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” cilmes vietas nosaukums, kuru paredzēts izmantot produktam, kas atbilst šajā dekrētā noteiktajām prasībām attiecībā uz pārstrādes metodēm un organoleptiskajām un produkta īpašībām, kuras produkts iegūst turpmāk 3. punktā noteiktajā ražošanas apgabalā.”

Tā ir jāaizstāj ar šādu:

“ 1. pants. Nosaukums Ar šo tiek atzīts siera “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” cilmes vietas nosaukums, kuru paredzēts izmantot produktam, kas atbilst šajā specifikācijā noteiktajām prasībām attiecībā uz pārstrādes metodēm un organoleptiskajām un produkta īpašībām, kuras produkts iegūst turpmāk 3. punktā noteiktajā ražošanas apgabalā.”

Pamatojums

Skaidrības labad vārdkopa “šajā dekrētā”, ar ko saprot 1985. gada 10. septembra dekrētu, kas publicēts 1986. gada 16. maijaGURI Nr. 112, būtu jāaizstāj ar vārdkopu “šajā specifikācijā”.

— Šis grozījums attiecas uz pašreizējās specifikācijas (prezidenta 1985. gada 10. septembra dekrēts) 2. punktu un vienotā dokumenta 3.2. punktu.

Pašreizējā redakcija ir šāda:

“Cilmes vietas nosaukums “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” ir paredzēts sieram ar šādām īpašībām: trekns pusvārīts siers, kas gatavots tikai no govs pilnpiena, kurš iegūts no viena vai diviem slaukumiem un kuram ir zems dabiskais skābums. Minimālais nogatavināšanas ilgums ir 45 dienas. Ja siers ir nogatavināts vismaz 6 mēnešus, to izmanto kā galda sieru. Tam piemīt turpmāk aprakstītās īpašības.

Forma: cilindriska, ar taisniem vai nedaudz izliektiem sāniem un plakanām vai daļēji plakanām pusēm.

Izmērs: pušu diametrs — 30 līdz 40 cm, rituļa augstums — 8 līdz 10 cm; minimālās un maksimālās vērtības var atšķirties atkarībā no ražošanas tehniskajiem apstākļiem.

Rituļa svars: 8 līdz 12 kg atkarībā no tehniskajiem apstākļiem pārstrādes laikā; minimālās un maksimālās vērtības var atšķirties līdz 10 % apmērā.

Ārējais apvalks: plāna, stingra, dabiska miza salmu dzeltenā krāsā, kas nogatavošanās laikā var kļūt iepelēka.

Siera masas krāsa: ziloņkaula, iedzeltena salmu krāsa.

Siera masas konsistence: kompakta, elastīga, ar acojumu, kura diametrs no ir 1 mm līdz izmēram, ko dēvē par “occhio di pernice” [“irbes actiņas”].

Garša: smalka, aromātiska, ne pārāk sāļa, maiga, ar raksturīgu aromātu.

Tauku saturs sausnā: vismaz 45 %.

Siera īpašības mainās atkarībā no nogatavināšanas perioda, kas var ilgt vairāk nekā gadu.”

Tā ir jāaizstāj ar šādu:

“ 2. pants. Produkta īpašības Cilmes vietas nosaukums “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” ir paredzēts sieram, kuram pēc minimālā nogatavināšanas perioda ir šādas īpašības: trekns pusvārīts siers, kas gatavots tikai no govs pilnpiena, kuram ir zems dabiskais skābums. Forma: cilindriska, ar taisniem vai nedaudz izliektiem sāniem un plakanām vai daļēji plakanām pusēm. Izmērs: pušu diametrs — 30 līdz 40 cm, rituļa augstums — 8 līdz 10 cm; minimālās un maksimālās vērtības var atšķirties atkarībā no ražošanas tehniskajiem apstākļiem. Rituļa svars: 8 līdz 12 kg atkarībā no tehniskajiem apstākļiem pārstrādes laikā; minimālās un maksimālās vērtības var atšķirties līdz 10 % apmērā. Ārējais izskats: plāna, stingra, dabiska miza salmu dzeltenā krāsā, kas nogatavošanās laikā kļūst izteiktāka. Siera masas krāsa: ziloņkaula, iedzeltena salmu krāsa. Siera masas konsistence: kompakta, elastīga, ar acojumu, kura diametrs no ir 1 mm līdz izmēram, ko dēvē par “occhio di pernice” [“irbes actiņas”]; siera masā pieļaujamas nelielas plaisas. Garša: smalka, aromātiska, ne pārāk sāļa, maiga, ar raksturīgu aromātu. Tauku saturs sausnā: vismaz 42 %. Minimālais nogatavināšanas ilgums ir 45 dienas. Ja siera “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” nogatavināšanas periods ir ilgāks par 6 mēnešiem, tam var izmantot papildu norādi “Riserva”.”

Pamatojums

— Ir atcelta prasība izmantot pienu no viena vai diviem dienas slaukumiem. Samazinoties saimniecību skaitam, pienotavas ne vienmēr spēj nodrošināt piena savākšanu ik dienu. Tā ir maza mēroga kalnu ražošana, un gadu gaitā pienotavām ir bijis jāorganizē sava darbība tā, lai samazinātu piena savākšanas izmaksas, optimizētu maršrutus un mainītu savākšanas — kas vairs nevar notikt katru dienu — laiku. Saimniecībām, protams, ir vajadzīgās iekārtas, lai labākajos iespējamajos apstākļos uzglabātu vairāk nekā viena slaukuma pienu. Ražotāju apvienība, izmantojot eksperimentālās pienotavas, ir pierādījusi, ka pārdienām savākts piens nemaina siera īpašības.

— Tagad ir noteikts, ka siera īpašības attiecas uz sieru, kas nogatavināts vismaz 45 dienas.

— Jēdziens “ārējais apvalks” ir aizstāts ar skaidrāku jēdzienu “ārējais izskats”. Vārdkopa “nogatavošanās laikā var kļūt iepelēka” ir aizstāta ar piemērotāku vārdkopu “nogatavošanās laikā kļūst izteiktāka”.

— Esam arī norādījuši to, ka siera masā ir atļautas nelielas plaisas. Plaisas rodas tāpēc, ka tiek izmantots piens ar zemu dabisko skābumu, kas apliecina vidē sastopamo vietējo mikrofloru (ganību zeme, liellopu nojumes, sierotava) un tās ievērojamo bioloģisko daudzveidību. Tas izraisa raksturīgo fermentāciju, kas nebūt nemazina siera īpašības un kvalitāti, bet gan tās uzlabo.

— Minimālā tauku satura vērtība sausnā ir samazināta no 45 % līdz 42 %. Govis tiek barotas tradicionālā veidā, kas nozīmē, ka to barība nav nemainīga visu gadu. Dažkārt, jo īpaši laikā, kad notiek pāreja no sausās lopbarības uz zaļbarību vai otrādi, vai tad, kad ir neparasti laikapstākļi, kas mazina lopbarības uzturvērtību, vai arī tad, kad dzīvniekiem jāpiedzīvo pēkšņas temperatūras svārstības, var tikt ietekmēta spurekļa fermentācija, kas tādējādi var ievērojami samazināt tauku saturu pienā un līdz ar to arī sierā. Tomēr siers joprojām tiek klasificēts kā “trekns siers”.

— Ir svītrots teikums “Ja siers ir nogatavināts vismaz 6 mēnešus, to izmanto kā galda sieru”, jo tas neatspoguļo pašreizējos patērētāju ieradumus. Turklāt jēdziens “galda siers” ir vispārīgs un nepietiekams produkta īpašību aprakstīšanai. Tā vietā, lai patērētājiem nodrošinātu lielāku skaidrību, vēlamies ieviest noteikumu par nogatavināšanas procesu, kas ilgāk nekā 6 mēnešus nogatavinātu sieru ļautu apzīmēt ar jēdzienu “Riserva”. Tiek uzskatīts, ka lietderīgāk ir nošķirt divas nogatavināšanas kategorijas: 45 dienas līdz 6 mēneši un ilgāk nekā 6 mēneši. Siera “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” īpašā ražošanas procesa dēļ tas ir labi piemērots ilgam nogatavināšanas procesam, kas sieram piešķir izteiktākas garšas un aromāta īpašības, salīdzinot ar īsākiem nogatavināšanas procesiem. Šī nošķiršana ir ieviesta, lai apmierinātu patērētāju intereses, kuri tādējādi var labāk izvēlēties savai gaumei atbilstīgāko produktu.

Izcelsmes apliecinājums

— Ir ieviests jauns 4. punkts par siera “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” izcelsmes apliecinājumu.

Jaunais punkts ir izteikts šādā redakcijā:

“ 4. punkts. Izcelsmes apliecinājums Ražotāji ir iekļauti īpašos pārbaudes struktūras pārvaldītos sarakstos un ir atbildīgi par to, lai, izmantojot uzskaites dokumentus, kurus minētā pārbaudes struktūra var pārbaudīt, nodrošinātu izcelsmes apliecinājumu attiecībā uz 3. un 5. punktā minētajiem “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” ražošanas posmiem. Iekļaujot visus produkta ķēdes dalībniekus īpašos sarakstos, ko uztur pārbaudes struktūra, un paziņojot saražotos daudzumus, tiek nodrošināta produkta izsekojamība. Visas fiziskās un juridiskās personas, kas iekļautas attiecīgajos sarakstos, kontrolē pārbaudes struktūra saskaņā ar produkta specifikāciju un saistīto pārbaudes plānu. Ražotos sierus identificē, kad receklis tiek ievietots veidnē. Vienā no siera apgriešanas reizēm ritulī iespiež ražošanas datumu un pienotavas EK zīmogu.”

Ražošanas metode

— Šis grozījums attiecas uz pašreizējās specifikācijas (prezidenta 1985. gada 10. septembra dekrēts) 2. punktu un vienotā dokumenta 3.3. punktu.

Pašreizējā redakcija ir šāda:

“Liellopu barībai jāsastāv no zaļbarības vai siena, kas iegūts pļavās, ganībās, noganāmajās platībās vai jauktās pļavās ražošanas apgabalā. To var papildināt ar graudaugu maisījumu un ziemā ar kukurūzas vai zāles skābbarību.”

Tā ir jāaizstāj ar šādu:

“ 5. punkts. Ražošanas metode Govju barībai jāsastāv no zaļbarības un/vai siena, kas iegūts pļavās, ganībās vai noganāmajās platībās; lielākajai daļai lopbarības (vismaz 50 %) jābūt iegūtai noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā. To var papildināt ar graudaugiem, koncentrātiem un/vai olbaltumvielu raušiem. Atļauts izmantot minerālvielu un vitamīnu piedevas.”

Pamatojums

Ir precīzāk noteikta pārtikas produktu izcelsme, norādot, ka to lielākajai daļai (vismaz 50 %) jābūt iegūtai noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā. Samazinoties kalnu iedzīvotāju skaitam, ganību zemes un noganāmo pļavu vietā ir pakāpeniski palielinājusies kokaugiem klāta platība. Dažos zemieņu apgabalos ielejas lejasdaļā ir notikusi arī liela urbanizācija, atstājot tikai nepieejamākos apgabalus, kuri ir grūti apstrādājami un kurus bieži vien nevar izmantot pat liellopu ganīšanai. Tas ir mazinājis vietējo lopbarības resursu apmēru, liekot dažām saimniecībām iegādāties lopbarību ārpus apgabala. Diemžēl nesenā svešzemju sugu, piemēram, mežacūku, ierašanās ietekmē arī aizvien sarūkošo atlikušo ganību platību, jo kaitējums, ko tās rada zāles segai, vēl vairāk samazina pieejamo vietējo lopbarības ražošanu. Turklāt, kā zināms, kokaugiem klātā platība pastāvīgi paplašinās, jo darbaspēka trūkuma dēļ lauksaimnieku centieni zemes apsaimniekošanā nav pietiekami, lai saglabātu pļavas. Tika uzskatīts arī, ka jāatceļ iespēja govis barot ar skābbarību, jo tās izmantošana ir nozīmīga problēma siera ražošanas un nogatavināšanas procesā, ņemot vērā to, ka tā ir potenciāls Clostridium sporu nesējs. Šīs iespējas atcelšana varētu radīt vajadzību ievest ārpus izcelsmes apgabala iegūtus koncentrātus, lai aizstātu skābbarības nodrošināto uzturvērtību.

Tiek piedāvāta arī iespēja barot govis ar piedevām. Ģenētiski veselīgām govīm nodrošināts sabalansēts uzturs, kā arī to uztura vajadzību apmierināšana palīdz saglabāt to labjutību un veselības apstākļus, kas pozitīvi ietekmē piena kvalitāti. Sabalansēts uzturs nodrošina pienu ar labu tauku un olbaltumvielu saturu un zemu somatisko šūnu skaitu, tādējādi uzlabojot siera ražotspēju un ļaujot iegūt augstas kvalitātes sieru.

— Šis grozījums attiecas uz pašreizējās specifikācijas (prezidenta 1985. gada 10. septembra dekrēts) 2. punktu par ražošanas metodi.

Pašreizējā redakcija ir šāda:

“To ražo visu gadu. Piena koagulācijai jānotiek 35 līdz 37 °C temperatūrā, un tam jāpievieno himozīns, lai 30 minūšu laikā iegūtu recekli. Siers jāgatavo, izmantojot tradicionālās metodes; pārstrādes laikā recekli vispirms sadala, pēc tam maisījumu uzvāra līdz 45–47 °C temperatūrai, tad noņem no siltuma avota un samaisa. Tas arī pienācīgi jānospiež, izmantojot piemērotas spiednes, lai varētu notecēt sūkalas. Pēc tam izmanto piemērotas veidnes jeb “fassere”. Sālīšana var būt sausa vai mitra, un sālīšanas darbību atkārto katru otro dienu 8–12 dienu garumā.”

Tā ir jāaizstāj ar šādu:

“Sieru “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” ražo visu gadu. Piena koagulācijai jānotiek 35 līdz 37 °C temperatūrā, un tam jāpievieno liellopu izcelsmes himozīns, lai aptuveni 30 minūšu laikā iegūtu recekli. Var pievienot dabīgu sūkalu ieraugu vai atlasītu raugu. Siers jāgatavo, izmantojot tradicionālās metodes; pārstrādes laikā recekli vispirms sadala, pēc tam maisījumu uzvāra līdz 43–50 °C temperatūrai, tad noņem no siltuma avota un samaisa. Pēc tam izmanto piemērotas veidnes jeb “fassere”. Tas arī pienācīgi jānospiež, lai varētu notecēt sūkalas. Sālīšana var būt sausa vai mitra.”

Pamatojums

Ir noteikts, ka izmantotajam himozīnam ir jābūt liellopu izcelsmes, kas parasti tā arī ir, lai novērstu citu tirgū pieejamo veidu himozīna izmantošanu. Attiecībā uz recekļa veidošanās ilgumu ir pievienots apstākļa vārds “aptuveni”, jo himozīna fermentatīvās darbības ilgumu varētu viegli ietekmēt izejvielas dabiskās īpašības un tās vides apstākļi, kuros tas veidojas.

Ir ieviesta iespēja izmantot dabīgu sūkalu ieraugu vai atlasītu raugu. Iepriekšējā redakcijā tas nebija iekļauts. Šis papildinājums ir saistīts ar to, ka gadu gaitā ir ievērojami samazinājies baktēriju skaits pienā, kas nonāk pienotavās, jo ir uzlabojušies veselības un higiēnas apstākļi saimniecībās, slaukšanas apstākļi un piena uzglabāšanas apstākļi. Mazāks baktēriju skaits nozīmē to, ka siera tvertnē esošais piens ir mazāk reaģējošs un tam nav vajadzīga ātra paskābināšana, kas jāveic, lai pareizi dehidrētu recekli un kavētu tādu mikroorganismu attīstību, kuri kaitē siera ražošanas procesam. Tomēr govju novietņu un pienotavu vietējo mikrofloru saglabā un uzlabo turpmākajos pārstrādes posmos, piešķirot sieram “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” tā tipiskās īpašības, jo tas ir pusvārīts svaigpiena siers.

Attiecībā uz recekļa vārīšanas temperatūras paaugstināšanu no 43 līdz 50 °C ir ņemts vērā tas, ka dažkārt, lai uzlabotu siera gatavošanas procesu, nodrošinātu recekļa pienācīgu notecēšanu un optimizētu turpmāko siera fermentāciju, temperatūra ir jāpazemina vai jāpaaugstina. Vajadzība to darīt ir saistīta ar lopbarības atšķirīgo floras sastāvu vai tajā esošo augu gatavību, kā arī ar vides un tvertņu, kurās siers tiek gatavots, dažādajām izolācijas spējām. Siera ražotāji izmanto savu pieredzi un prasmes, lai noteiktu optimālos parametrus, vienlaikus ievērojot diapazonu, kas ir pieņemams un noteikts specifikācijā, bet kas ir mazāk ierobežojošs, ņemot vērā piena fiziskos apstākļus un ārkārtējos vides apstākļus.

Pienākums izmantot “piemērotas spiednes” ir atcelts, lai ļautu amatniekiem siera ražotājiem, jo īpaši kalnu ganībās, izmantot citus manuālus rīkus, kas var pildīt tādas pašas funkcijas kā preses. Turklāt sūkalu notecināšanai izmantotā metode neietekmē tradicionālo procesu, lai gan tā jāveic pareizi, lai siers saglabātu specifikācijā noteiktās īpašības.

Norāde par sālīšanas perioda ilgumu ir svītrota, jo iepriekšējā norāde bija vispārīga un attiecās tikai uz sauso sālīšanu, kas var radīt pārpratumus attiecībā uz sālīšanas procedūru, kuru tehniski nevar veikt katru otro dienu 8–12 dienu garumā. Turklāt, ņemot vērā atšķirību starp abiem sālīšanas paņēmieniem attiecībā uz apgriešanas un sāls uzsūkšanas metodēm, ražotājiem nav iespējams sniegt konkrētu norādi par izmantojamo metodi. Lai iegūtu ideālu rezultātu, katra ražotāja interesēs ir produktu pareizi sālīt, izmantojot labāko iespējamo produkta sālīšanas metodi un laiku, pamatojoties uz savu pieredzi un savu ražošanas telpu īpašībām, kas ietekmē sāls uzsūkšanos. Tāpēc katrs ražotājs var izvēlēties sālīšanas procesa veidu un ilgumu, lai iegūtu labāko iespējamo produktu.

Saikne

— Ņemot vērā vajadzību pārstrukturēt specifikāciju, lai to saskaņotu ar Lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības politikas ministrijas apstiprināto jauno struktūru, ir ieviests jauns 6. punkts specifikācijā un 5. punkts vienotajā dokumentā. Šā punkta pamatā ir tās informācijas kopsavilkums, kas ietverta reģistrācijas lietā un 1995. gada 4. februāra papildu lietā Nr. 0039 34581377 (3. un 4. lpp.), kas publicēta EK un Lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības politikas ministrijas tīmekļa vietnē, kā arī vēsturiskās, tehniskās un zinātniskās publikācijas par Brembānas ieleju.

Punkts par saikni ir šāds:

“ 6. punkts. “Saikne ar ģeogrāfisko vidi ” Vēsturiski Augšbrembānas ieleja [L’Alta Valle Brembana] kopš 1364. gada ir administratīva vienība ar savām normatīvajām sistēmām, kas tika nostiprinātas un atjauninātas Venēcijas valdīšanas laikā. Konkrēti, produkta “Formai de Mut” izcelsmes un ražošanas ģeogrāfiskā vide ir Augšbrembānas ieleja, kas atrodas Bergāmo [Bergamo]. Tas ir skaidri noteikts ģeogrāfisks apgabals, ko ieskauj kalnu virsotņu loks no Monte Ortighera un Monte Menna līdz Pizzo dei Tre Signori un Monte Venturosa un kas austrumos robežojas ar Serina un Seriana ieleju, ziemeļos — ar Valtellina ieleju un rietumos — ar Taleggio un Valsassina ieleju. Augstums ir no 440 m virs jūras līmeņa Lenna pašvaldības teritorijā līdz 2 916 m virs jūras līmeņa Pizzo del Diavolo di Tenda Carona pašvaldības teritorijā. Gadsimtiem ilgi galvenie resursi un ar tiem veiktās darbības ir bijušas saistītas ar kokaugiem klātām platībām, ganībām un raktuvēm. Orobijas Alpu grēda, kas veido Augšbrembānas ieleju, sastāv no grūti pieejamām virsotnēm un pārejām, kā arī sarežģītas ieleju un nogāžu sistēmas ar dažādiem augstuma profiliem un vērsumiem, kura ir būtiski ietekmējusi to, kā veidojusies un laika gaitā nostiprinājusies populācija un ražošanas sistēmas. Brembānas ieleja bija galvenokārt ganu ieleja, un siera ražošanu, kas bija galvenais liellopu audzēšanas mērķis šajā apgabalā, apliecina vairāki vēsturiski dokumenti. Šī tradīcija joprojām atspoguļojas raksturīgā vietējā siera “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” ražošanā. Viena no svarīgākajām Orobijas klimata iezīmēm ir mitras gaisa plūsmas no Vidusjūras, kuras kavē Alpu grēda. Šīs īpašības dēļ lietus un sniega daudzums no ielejas lejasdaļas līdz ielejas virsotnei un nogāzēm pakāpeniski palielinās. Šie apstākļi veicina ganību zaļošanu un līdz ar to — piena liellopu audzēšanu. Tomēr apstākļi gadu no gada var ievērojami atšķirties, kā tas ir raksturīgi mērenāka klimata reģioniem. Iepriekš aprakstīto vides un klimata īpašību dēļ Augšbrembānas ielejas kalnu apgabalam raksturīgas ielejas, nogāzes un kalnu ganības, kas nodrošina lielu ģeoloģisko un augu daudzveidību. Gadsimtu gaitā cilvēki tās ir izmantojuši kā sezonālas kalnu ganības, pārvietojot dzīvniekus kalnup un lejup, proti, ganot tos kalnos vasaras mēnešos un atgriežot ielejā uz visu atlikušo gadu, kad valda skarbāki laikapstākļi. Šī tradīcija ir īpaši labi redzama un izteikta siera “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” masas savdabīgajā un tipiskajā krāsā, kas mainās no ziloņkaula krāsas, kad liellopi ziemas sezonā tiek baroti ar sienu, līdz salmu krāsai, kad liellopi vasaras laikā tiek baroti ar svaigu zāli. Brembānas ielejas pļavās ir daudz augu sugu, kuru sastāvs mainās atkarībā no atrašanās vietas, vides apstākļiem, augstuma un ūdens resursiem. Viena no bagātīgākajām un interesantākajām florām Alpos ir Bergamaskas Alpu flora; to veido gan kvantitātes, gan kvalitātes ziņā ievērojama sugu grupa, un daudzas endēmiskas sugas, kas izceļas ar nozīmīgumu un reputāciju. Bergamaskas floras nenovērtējamā rakstura iemesls meklējams vēsturiskajos un ģeoloģiskajos notikumos, kas risinājušies šajā apgabalā. Ledāju pārvietošanās un atkāpšanās ir spēcīgi ietekmējusi apgabala ziedošo augu sastāvu. Orobijas Alpi, jo īpaši Bergamaskas Alpu pakāje, ir bijusi patvērums daudzām Alpu sugām, saglabājot senās sugas (paleoendemītus) un vienlaikus veicinot jaunu sugu (neoendemītu) veidošanos ģeogrāfiskās izolācijas dēļ. Vides apstākļi liellopiem ir nodrošinājuši un turpina nodrošināt īpašu piena ražošanas spēju. Visas kalnu ganības, t. i., ganību platība virs meža augšējās malas, bieži tiek sadalītas vairākās “stacijās” — ganību platībās ar liellopiem un cilvēkiem vajadzīgajām iekārtām. Katrā šādā “stacijā” dzīvniekus prasmīgi nogādā pa ganībām, ņemot vērā lopbarības pieejamību un kvalitāti un dzīvnieku dzirdināšanai vajadzīgos ūdens resursus. Tieši kalnu ganu pieredze, kas iegūta un nodota no paaudzes paaudzē, nosaka ganāmpulka pārvietošanu un ganīšanas metodi (kas mainās atkarībā no ikdienas laikapstākļiem un dažādo ganību platību kvalitātes, gatavības pakāpes un pievilcīguma), lai pēc iespējas labāk izmantotu pieejamos lopbarības resursus un tādējādi iegūtu labāko sieru. Gani uzturas ēkās “baite”, kurās arī pārstrādā pienu. Siera ražotāji paļaujas uz savu pieredzi un prasmēm, izvēloties siera ražošanai optimālos laika un temperatūras parametrus, bet vienlaikus ievērojot tradicionālos parametru diapazonus. Atbilstīgajās vērtībās ņem vērā ražošanas telpu izolāciju, apgabalu, kurā ir ganījušās govis, un dažkārt arī piena īpašās ķīmiskās un fizikālās īpašības, ko nosaka ārkārtēji vides apstākļi (strauja temperatūras pazemināšanās, krusa un/vai snigšana). Kad visa zāle “stacijā” ir izēsta, jaunu ganību meklējumos dzīvnieki pārvietojas uz nākamo, dažkārt sasniedzot augstumu, kas pārsniedz 2 000 metrus. Saražoto sieru atstāj nogatavināties siera noliktavā jeb “casera”. Uz visām Alpu ganībām bieži ir tikai viena “casera”, kas atrodas loģistikas ziņā visizdevīgākajā vietā. Katra “casera” ir veidota un tiek pārvaldīta tā, lai nodrošinātu ideālus temperatūras un mitruma apstākļus laba produkta iegūšanai. Atkarībā no temperatūras un mitruma mijiedarbības katrs siera ražotājs nosaka laika grafiku un apgriešanas un tīrīšanas metodes, lai siers varētu pienācīgi nogatavināties un iegūtu produktam “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” tipiskās īpašības. Kad ganīšanās kalnos beidzas, kalnu ganībās saražoto sieru nogādā ielejā, lai pabeigtu tā nogatavināšanu, kas var ilgt vairākus gadus. Arī ganāmpulks atgriežas sākumpunktā, kur to sagaida ganību pļavu pēdējā ataugusī zāle un ziemas periodā — saimniecībās nodrošinātais siens. Mūsdienās ganīšana kalnos un ar to saistītā ražošana kalnu ganībās — Kalnu ganību reģionālajā plānā norādītajos kalnu namiņos — notiek no maija līdz oktobrim atkarībā no vides un klimata apstākļiem. Pārējā ražošana, kas var notikt no 1. janvāra līdz 31. decembrim, tiek veikta ielejas lejasdaļā, bet vienmēr kalnu apgabalā. Sākotnēji dzīvnieku sezonālā pārvietošana plaši izplatījās, kad daži gani savus dzīvniekus ziemā pārvietoja uz Milānas zemienēm, bet vasarā atgrieza kalnu ganībās. Ganus šajā apgabalā dēvēja par “bergamì”, bet viņu ganāmpulku — par “bergamina”. Šos apzīmējumus joprojām izmanto vietējā leksikā. Siena gatavošana bija sekundāra darbība, kas bija vajadzīga dzīvnieku audzēšanai. Pļavas mēsloja ar kūtsmēsliem un vasaras sezonā nopļāva divas reizes. Iepriekšējos “bergamini” aizstāja ieleju gani, kuri iznomāja ganības savā teritorijā un piepildīja tās ar saviem vai iznomātajiem liellopiem. Tā izveidojās galvenokārt “vietēja” dzīvnieku sezonālā pārvietošana, kam raksturīga ganāmpulku pārvietošana no ielejas lejasdaļas uz kalnu ganībām. Rezultātā, kamēr ielejas lejasdaļā esošajās ganību pļavās nav liellopu, tajās iegūst siena krājumus ziemas sezonai. Ar ierobežotā ģeogrāfiskā apgabala specifisko bioloģisko daudzveidību un tradicionālajiem audzēšanas paņēmieniem saistīto faktoru kombinācija nosaka piena specifiskās īpašības, ko pastiprina svaigpiena izmantošana siera ražošanā. Tas nozīmē, ka produktā “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” paliek neskartas visas izcelsmes apgabala uzturīpašības, organoleptiskās un mikrobioloģiskās īpašības. Jo īpaši siera nogatavināšanas posmā siera gatavošanai izmantotā svaigpiena un ražošanas vides vietējā mikroflora ietekmē siera nogatavināšanos un piešķir tam savdabīgo garšu. Turklāt sieru “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” gatavo no pilnpiena. Sierā ir koncentrēts gandrīz viss piena sākotnējais tauku saturs un līdz ar to daudziem vietējiem ekstraktiem specifiskās taukos šķīstošās aromātiskās molekulas. Tas rada ievērojamu tādu aromātu un smaržu pārnesi no ražošanas vides uz produktu, to vēl vairāk raksturojot.”

Marķējums

— Šis grozījums attiecas uz pašreizējās specifikācijas (prezidenta 1985. gada 10. septembra dekrēts) 4. punktu un vienotā dokumenta 3.6. punktu.

Pašreizējā redakcija ir šāda:

“Uz siera “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” jābūt atbilstīgam marķējumam vai citam īpašam marķējumam, kurā norādīts siera cilmes vietas nosaukums un informācija par turpmāk minēto dekrētu.”

Tā ir jāaizstāj ar šādu:

“ 8. punkts. Marķējums Atbilstības zīme ir papīra etiķete, kura piestiprināta kādai no abām siera plakanajām pusēm, kad tas nogatavināts vismaz 45 dienas, un kurā ir sarkana zīme (CMYK: C = 0, M = 95, Y = 85, K = 0 — 1. attēls), ja tas ir produkts, kas izgatavots ielejas lejasdaļā laikposmā no 1. janvāra līdz 31. decembrim, un zila zīme (CMYK: C = 98, M = 72, Y = 12, K = 0 — 2. attēls), ja tas ir produkts, kas gatavots kalnu ganībās laikposmā no 20. maija līdz 20. oktobrim. Dizaina ziņā minētās zīmes centrā ir stilizēta zvana attēls, kura centrā savukārt ir siera ritulis, no kura atdalīta ķīļa formas daļa. Ap zvana malu ir rakstīta cilmes vietas nosaukuma daļa “Formai de Mut D.O.P.”, savukārt uz zvana attēlu ietverošā apļa iekšējās malas redzama nosaukuma pārējā daļa “dell’Alta Valle Brembana”, kā arī juridiskā norāde uz reģistrāciju, proti, “Reg. C.E. 1107/96”. Pa visu ārējo perimetru ir izvietoti 22 stilizēti zvani, ko ieskauj vēl viens aplis. Zilajai zīmei 22 zvanu iekšpusē esošā apļa vietā ir atkārtoti vārdi “d’alpeggio” [no kalnu ganībām] (2. attēls). Ilgāk nekā sešus mēnešus nogatavināta siera “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” zīmei ir tādas pašas īpašības, kā aprakstīts iepriekš, bet pa 22 zvanu iekšpusē esošo apli atkārtojas vārds “Riserva” (3. un 4. attēls). 1. attēls 2. attēls 3. attēls 4. attēls Marķējuma piestiprināšanai var izmantot pārtikas līmi. Ar ACVN “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” apzīmēto produktu laižot tirgū patēriņam, uz katra tā iepakojuma un/vai gabala jābūt nosaukumam “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” un iepriekš aprakstītajām zīmēm ar tiesību aktos noteikto informāciju. Īpašu drukāšanas vajadzību gadījumā zīmes var būt arī melnbaltas vai kontrastējošā krāsā.”

Pamatojums

Ir sīkāk aprakstītas marķēšanas metodes.

Cits

Pārbaudes

— Ņemot vērā vajadzību pārstrukturēt specifikāciju, lai to saskaņotu ar Lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības politikas ministrijas apstiprinātajiem jaunajiem noteikumiem, ir pievienots jauns punkts par pārbaudēm, kurā ietverts kontroles struktūras nosaukums un kontaktinformācija.

Ir pievienots šāds teksts:

“ 7. punkts. Pārbaudes Pārbaudes par to, vai produkts atbilst specifikācijai, saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1151/2012 veic pārbaudes struktūra Certiprodop S.r.l., juridiskā adrese: Via del Macello 26, Crema; administratīvie biroji: Via del Commercio 29 – 26013 Crema (Cremona); tālrunis un Fakss +39 0373229628; E-pasts: info@certiprodop.it”.

Iepakošana

— Ņemot vērā vajadzību pārstrukturēt specifikāciju, lai to saskaņotu ar Lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības politikas ministrijas apstiprinātajiem jaunajiem noteikumiem, vienotā dokumenta 3.5. punktam un specifikācijas 8. punktam ir pievienots papildinājums attiecībā uz veidiem, kādā produktu nodod patēriņam.

Jaunais teksts ir šāds:

“Ar ACVN “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” apzīmēto sieru var nodot patēriņam vesela rituļa vai gabalu veidā. Sadalīšanu gabalos un iepakošanu var veikt ārpus izcelsmes apgabala.”

VIENOTS DOKUMENTS

“Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana”

ES Nr.: PDO-IT-0009-AM01 – 6.7.2021

ACVN (X) AĢIN ( )

1. Nosaukums vai nosaukumi [ACVN vai AĢIN]

“Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Itālija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids [norādīts XI pielikumā]

1.3. grupa. Siers

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

Cilmes vietas nosaukums “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” ir paredzēts sieram, kuram pēc minimālā nogatavināšanas perioda ir šādas īpašības:

trekns pusvārīts siers, kas gatavots tikai no govs pilnpiena, kuram ir zems dabiskais skābums.

Forma: cilindriska, ar taisniem vai nedaudz izliektiem sāniem un plakanām vai daļēji plakanām pusēm.

Izmērs: pušu diametrs — 30 līdz 40 cm, rituļa augstums — 8 līdz 10 cm; minimālās un maksimālās vērtības var atšķirties atkarībā no ražošanas tehniskajiem apstākļiem.

Rituļa svars: 8 līdz 12 kg atkarībā no tehniskajiem apstākļiem pārstrādes laikā; minimālās un maksimālās vērtības var atšķirties līdz 10 % apmērā.

Ārējais izskats: plāna, stingra, dabiska miza salmu dzeltenā krāsā, kas nogatavošanās laikā kļūst izteiktāka.

Siera masas krāsa: ziloņkaula, iedzeltena salmu krāsa.

Siera masas konsistence: kompakta, elastīga, ar acojumu, kura diametrs no ir 1 mm līdz izmēram, ko dēvē par “occhio di pernice” [“irbes actiņas”]; siera masā pieļaujamas nelielas plaisas.

Garša: smalka, aromātiska, ne pārāk sāļa, maiga, ar raksturīgu aromātu.

Tauku saturs sausnā: vismaz 42 %.

Minimālais nogatavināšanas ilgums ir 45 dienas. Ja siera “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” nogatavināšanas periods ir ilgāks par 6 mēnešiem, tam var izmantot papildu norādi “Riserva”.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

Govju barībai jāsastāv no zaļbarības un/vai siena, kas iegūts pļavās, ganībās vai noganāmajās platībās; lielākajai daļai lopbarības (vismaz 50 %) jābūt iegūtai noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā. To var papildināt ar graudaugiem, koncentrātiem un/vai olbaltumvielu raušiem. Atļauts izmantot minerālvielu un vitamīnu piedevas.

50 % apmērs ir pamatots turpmākajā izklāstā. Samazinoties kalnu iedzīvotāju skaitam, ganību zemes un noganāmo pļavu vietā ir pakāpeniski palielinājusies kokaugiem klāta platība. Dažos zemieņu apgabalos ielejas lejasdaļā ir notikusi arī liela urbanizācija, atstājot tikai nepieejamākos apgabalus, kuri ir grūti apstrādājami un kurus bieži vien nevar izmantot pat liellopu ganīšanai. Tas ir mazinājis vietējo lopbarības resursu apmēru, liekot dažām saimniecībām iegādāties lopbarību ārpus apgabala. Diemžēl nesenā svešzemju sugu, piemēram, mežacūku, ierašanās ietekmē arī aizvien sarūkošo atlikušo ganību platību, jo kaitējums, ko tās rada zāles segai, vēl vairāk samazina pieejamo vietējo lopbarības ražošanu. Turklāt, kā zināms, kokaugiem klātā platība pastāvīgi paplašinās, jo darbaspēka trūkuma dēļ lauksaimnieku centieni zemes apsaimniekošanā nav pietiekami, lai saglabātu pļavas. Tika uzskatīts arī, ka jāatceļ iespēja govis barot ar skābbarību, jo tās izmantošana ir nozīmīga problēma siera ražošanas un nogatavināšanas procesā, ņemot vērā to, ka tā ir potenciāls Clostridium sporu nesējs. Šīs iespējas atcelšana varētu radīt vajadzību ievest ārpus izcelsmes apgabala iegūtus koncentrātus, lai aizstātu skābbarības nodrošināto uzturvērtību.

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Saimniecībām, kurās audzē liellopus, kuru pienu izmanto produkta “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” ražošanai, jāatrodas noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

Piens jāiegūst un jāpārstrādā sierā, un iegūtais siers jānogatavina noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

Ar ACVN “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” apzīmēto sieru var nodot patēriņam vesela rituļa vai gabalu veidā. Sadalīšanu gabalos un iepakošanu var veikt ārpus izcelsmes apgabala.

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

Atbilstības zīme ir papīra etiķete, kura piestiprināta kādai no abām siera plakanajām pusēm, kad tas nogatavināts vismaz 45 dienas, un kurā ir sarkana zīme (CMYK: C = 0, M = 95, Y = 85, K = 0 — 1. attēls), ja tas ir produkts, kas izgatavots ielejas lejasdaļā laikposmā no 1. janvāra līdz 31. decembrim, un zila zīme (CMYK: C = 98, M = 72, Y = 12, K = 0 — 2. attēls), ja tas ir produkts, kas gatavots kalnu ganībās laikposmā no 20. maija līdz 20. oktobrim. Dizaina ziņā minētās zīmes centrā ir stilizēta zvana attēls, kura centrā savukārt ir siera ritulis, no kura atdalīta ķīļa formas daļa. Ap zvana malu ir rakstīta cilmes vietas nosaukuma daļa “Formai de Mut D.O.P.”, savukārt uz zvana attēlu ietverošā apļa iekšējās malas redzama nosaukuma pārējā daļa “dell’Alta Valle Brembana”, kā arī juridiskā norāde uz reģistrāciju, proti, “Reg. C.E. 1107/96”. Pa visu ārējo perimetru ir izvietoti 22 stilizēti zvani, ko ieskauj vēl viens aplis. Zilajai zīmei 22 zvanu iekšpusē esošā apļa vietā ir atkārtoti vārdi “d’alpeggio” [no kalnu ganībām] (2. attēls).

Ilgāk nekā sešus mēnešus nogatavināta siera “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” zīmei ir tādas pašas īpašības, kā aprakstīts iepriekš, bet pa 22 zvanu iekšpusē esošo apli atkārtojas vārds “Riserva” (3. un 4. attēls).

1. attēls

2. attēls

3. attēls

4. attēls

Marķējuma piestiprināšanai var izmantot pārtikas līmi.

Ar ACVN “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” apzīmēto produktu laižot tirgū patēriņam, uz katra tā iepakojuma un/vai gabala jābūt nosaukumam “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” un iepriekš aprakstītajām zīmēm ar tiesību aktos noteikto informāciju. Īpašu drukāšanas vajadzību gadījumā zīmes var būt arī melnbaltas vai kontrastējošā krāsā.

4. Ģeogrāfiskā apgabala īsa definīcija

Apgabals, kurā ražo un nogatavina iepriekš minēto sieru, aptver visu turpmāk uzskaitīto pašvaldību administratīvo teritoriju, kuras visas pieder pie Bergāmo provinces: Averara, Branzi, Camerata Cornello, Carona, Cassiglio, Cusio, Foppolo, Isola di Fondra, Lenna, Mezzoldo, Moio de’ Calvi, Olmo al Brembo, Ornica, Piazza Brembana, Piazzatorre, Piazzolo, Roncobello, Santa Brigida, Valleve, Valnegra un Valtorta.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Vēsturiski Augšbrembānas ieleja [L’Alta Valle Brembana] kopš 1364. gada ir administratīva vienība ar savām normatīvajām sistēmām, kas tika nostiprinātas un atjauninātas Venēcijas valdīšanas laikā. Konkrēti, produkta “Formai de Mut” izcelsmes un ražošanas ģeogrāfiskā vide ir Augšbrembānas ieleja, kas atrodas Bergāmo [Bergamo]. Tas ir skaidri noteikts ģeogrāfisks apgabals, ko ieskauj kalnu virsotņu loks no Monte Ortighera un Monte Menna līdz Pizzo dei Tre Signori un Monte Venturosa un kas austrumos robežojas ar Serina un Seriana ieleju, ziemeļos — ar Valtellina ieleju un rietumos — ar Taleggio un Valsassina ieleju. Augstums ir no 440 m virs jūras līmeņa Lenna pašvaldības teritorijā līdz 2 916 m virs jūras līmeņa Pizzo del Diavolo di Tenda Carona pašvaldības teritorijā.

Gadsimtiem ilgi galvenie resursi un ar tiem veiktās darbības ir bijušas saistītas ar kokaugiem klātām platībām, ganībām un raktuvēm. Orobijas Alpu grēda, kas veido Augšbrembānas ieleju, sastāv no grūti pieejamām virsotnēm un pārejām, kā arī sarežģītas ieleju un nogāžu sistēmas ar dažādiem augstuma profiliem un vērsumiem, kura ir būtiski ietekmējusi to, kā veidojusies un laika gaitā nostiprinājusies populācija un ražošanas sistēmas.

Brembānas ieleja bija galvenokārt ganu ieleja, un siera ražošanu, kas bija galvenais liellopu audzēšanas mērķis šajā apgabalā, apliecina vairāki vēsturiski dokumenti. Šī tradīcija joprojām atspoguļojas raksturīgā vietējā siera “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” ražošanā.

Viena no svarīgākajām Orobijas klimata iezīmēm ir mitras gaisa plūsmas no Vidusjūras, kuras kavē Alpu grēda. Šīs īpašības dēļ lietus un sniega daudzums no ielejas lejasdaļas līdz ielejas virsotnei un nogāzēm pakāpeniski palielinās. Šie apstākļi veicina ganību zaļošanu un līdz ar to — piena liellopu audzēšanu. Tomēr apstākļi gadu no gada var ievērojami atšķirties, kā tas ir raksturīgi mērenāka klimata reģioniem.

Iepriekš aprakstīto vides un klimata īpašību dēļ Augšbrembānas ielejas kalnu apgabalam raksturīgas ielejas, nogāzes un kalnu ganības, kas nodrošina lielu ģeoloģisko un augu daudzveidību. Gadsimtu gaitā cilvēki tās ir izmantojuši kā sezonālas kalnu ganības, pārvietojot dzīvniekus kalnup un lejup, proti, ganot tos kalnos vasaras mēnešos un atgriežot ielejā uz visu atlikušo gadu, kad valda skarbāki laikapstākļi. Šī tradīcija ir īpaši labi redzama un izteikta siera “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” masas savdabīgajā un tipiskajā krāsā, kas mainās no ziloņkaula krāsas, kad liellopi ziemas sezonā tiek baroti ar sienu, līdz salmu krāsai, kad liellopi vasaras laikā tiek baroti ar svaigu zāli.

Brembānas ielejas pļavās ir daudz augu sugu, kuru sastāvs mainās atkarībā no atrašanās vietas, vides apstākļiem, augstuma un ūdens resursiem.

Viena no bagātīgākajām un interesantākajām florām Alpos ir Bergamaskas Alpu flora; to veido gan kvantitātes, gan kvalitātes ziņā ievērojama sugu grupa, un daudzas endēmiskas sugas, kas izceļas ar nozīmīgumu un reputāciju. Bergamaskas floras nenovērtējamā rakstura iemesls meklējams vēsturiskajos un ģeoloģiskajos notikumos, kas risinājušies šajā apgabalā. Ledāju pārvietošanās un atkāpšanās ir spēcīgi ietekmējusi apgabala ziedošo augu sastāvu. Orobijas Alpi, jo īpaši Bergamaskas Alpu pakāje, ir bijusi patvērums daudzām Alpu sugām, saglabājot senās sugas (paleoendemītus) un vienlaikus veicinot jaunu sugu (neoendemītu) veidošanos ģeogrāfiskās izolācijas dēļ.

Vides apstākļi liellopiem ir nodrošinājuši un turpina nodrošināt īpašu piena ražošanas spēju.

Visas kalnu ganības, t. i., ganību platība virs meža augšējās malas, bieži tiek sadalītas vairākās “stacijās” — ganību platībās ar liellopiem un cilvēkiem vajadzīgajām iekārtām. Katrā šādā “stacijā” dzīvniekus prasmīgi nogādā pa ganībām, ņemot vērā lopbarības pieejamību un kvalitāti un dzīvnieku dzirdināšanai vajadzīgos ūdens resursus. Tieši kalnu ganu pieredze, kas iegūta un nodota no paaudzes paaudzē, nosaka ganāmpulka pārvietošanu un ganīšanas metodi (kas mainās atkarībā no ikdienas laikapstākļiem un dažādo ganību platību kvalitātes, gatavības pakāpes un pievilcīguma), lai pēc iespējas labāk izmantotu pieejamos lopbarības resursus un tādējādi iegūtu labāko sieru.

Gani uzturas ēkās “baite”, kurās arī pārstrādā pienu. Siera ražotāji paļaujas uz savu pieredzi un prasmēm, izvēloties siera ražošanai optimālos laika un temperatūras parametrus, bet vienlaikus ievērojot tradicionālos parametru diapazonus. Atbilstīgajās vērtībās ņem vērā ražošanas telpu izolāciju, apgabalu, kurā ir ganījušās govis, un dažkārt arī piena īpašās ķīmiskās un fizikālās īpašības, ko nosaka ārkārtēji vides apstākļi (strauja temperatūras pazemināšanās, krusa un/vai snigšana).

Kad visa zāle “stacijā” ir izēsta, jaunu ganību meklējumos dzīvnieki pārvietojas uz nākamo, dažkārt sasniedzot augstumu, kas pārsniedz 2 000 metrus.

Saražoto sieru atstāj nogatavināties siera noliktavā jeb “casera”. Uz visām Alpu ganībām bieži ir tikai viena “casera”, kas atrodas loģistikas ziņā visizdevīgākajā vietā. Katra “casera” ir veidota un tiek pārvaldīta tā, lai nodrošinātu ideālus temperatūras un mitruma apstākļus laba produkta iegūšanai. Atkarībā no temperatūras un mitruma mijiedarbības katrs siera ražotājs nosaka laika grafiku un apgriešanas un tīrīšanas metodes, lai siers varētu pienācīgi nogatavināties un iegūtu produktam “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” tipiskās īpašības. Kad ganīšanās kalnos beidzas, kalnu ganībās saražoto sieru nogādā ielejā, lai pabeigtu tā nogatavināšanu, kas var ilgt vairākus gadus. Arī ganāmpulks atgriežas sākumpunktā, kur to sagaida ganību pļavu pēdējā ataugusī zāle un ziemas periodā — saimniecībās nodrošinātais siens.

Mūsdienās ganīšana kalnos un ar to saistītā ražošana kalnu ganībās — Kalnu ganību reģionālajā plānā norādītajos kalnu namiņos — notiek no maija līdz oktobrim atkarībā no vides un klimata apstākļiem. Pārējā ražošana, kas var notikt no 1. janvāra līdz 31. decembrim, tiek veikta ielejas lejasdaļā, bet vienmēr kalnu apgabalā.

Sākotnēji dzīvnieku sezonālā pārvietošana plaši izplatījās, kad daži gani savus dzīvniekus ziemā pārvietoja uz Milānas zemienēm, bet vasarā atgrieza kalnu ganībās. Ganus šajā apgabalā dēvēja par “bergamì”, bet viņu ganāmpulku — par “bergamina”. Šos apzīmējumus joprojām izmanto vietējā leksikā. Siena gatavošana bija sekundāra darbība, kas bija vajadzīga dzīvnieku audzēšanai. Pļavas mēsloja ar kūtsmēsliem un vasaras sezonā nopļāva divas reizes.

Iepriekšējos “bergamini” aizstāja ieleju gani, kuri iznomāja ganības savā teritorijā un piepildīja tās ar saviem vai iznomātajiem liellopiem. Tā izveidojās galvenokārt “vietēja” dzīvnieku sezonālā pārvietošana, kam raksturīga ganāmpulku pārvietošana no ielejas lejasdaļas uz kalnu ganībām. Rezultātā, kamēr ielejas lejasdaļā esošajās ganību pļavās nav liellopu, tajās iegūst siena krājumus ziemas sezonai.

Ar ierobežotā ģeogrāfiskā apgabala specifisko bioloģisko daudzveidību un tradicionālajiem audzēšanas paņēmieniem saistīto faktoru kombinācija nosaka piena specifiskās īpašības, ko pastiprina svaigpiena izmantošana siera ražošanā. Tas nozīmē, ka produktā “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” paliek neskartas visas izcelsmes apgabala uzturīpašības, organoleptiskās un mikrobioloģiskās īpašības. Jo īpaši siera nogatavināšanas posmā siera gatavošanai izmantotā svaigpiena un ražošanas vides vietējā mikroflora ietekmē siera nogatavināšanos un piešķir tam savdabīgo garšu.

Turklāt sieru “Formai de Mut dell’Alta Valle Brembana” gatavo no pilnpiena. Sierā ir koncentrēts gandrīz viss piena sākotnējais tauku saturs un līdz ar to daudziem vietējiem ekstraktiem specifiskās taukos šķīstošās aromātiskās molekulas. Tas rada ievērojamu tādu aromātu un smaržu pārnesi no ražošanas vides uz produktu, to vēl vairāk raksturojot.

Atsauce uz produkta specifikācijas publikāciju

Produkta specifikācijas pilnais teksts ir pieejams tīmekļa vietnē http://www.politicheagricole.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/3335

vai arī

tieši atverot Lauksaimniecības, pārtikas un mežsaimniecības politikas ministrijas mājaslapu (www.politicheagricole.it), noklikšķinot uz “Qualità” (ekrāna augšdaļas labajā pusē), tad uz “Prodotti DOP IGP STG” (ekrāna kreisajā malā) un, visbeidzot, uz “Disciplinari di Produzione all’esame dell’UE”.

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.