LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 128/122

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Baltā grāmata “Adaptācija klimata pārmaiņām – iedibinot Eiropas rīcības pamatprincipus”” Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu

COM(2009) 147 galīgā redakcija

(2010/C 128/23)

Ziņotājs: OSBORN kgs

Eiropas Komisija saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 262. pantu 2009. gada 1. aprīlī nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Baltā grāmata Adaptācija klimata pārmaiņām — iedibinot Eiropas rīcības pamatprincipus”

(COM(2009) 147 galīgā redakcija).

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Lauksaimniecības, lauku attīstības un vides specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2009. gada 13. oktobrī.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 457. plenārajā sesijā, kas notika 2009. gada 4. un 5. novembrī (5. novembra sēdē), ar 183 balsīm par, 3 balsīm pret un 6 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi.

1.1. Klimata pārmaiņas ir viena no lielākajām problēmām, kas 21. gadsimtā skar pasauli. Rīcība šo pārmaiņu mazināšanai, ierobežojot siltumnīcefekta gāzu emisijas, ir viena no galvenajām prioritātēm. Tomēr ir svarīgi arī savlaicīgi plānot adaptāciju šādām pārmaiņām, kuras ir kļuvušas nenovēršamas.

1.2. Komisija 2007. gadā publicēja Zaļo grāmatu par adaptāciju klimata pārmaiņām. Pēc plašām konsultācijām par minēto dokumentu un turpmākas analīzes veikšanas Komisija tagad ir publicējusi Balto grāmatu “Adaptācija klimata pārmaiņām — iedibinot Eiropas rīcības pamatprincipus”, par ko pieprasīts Komitejas atzinums.

1.3. Savā iepriekšējā atzinumā par Zaļo grāmatu (1) EESK ieteica īstenot visaptverošu Eiropas adaptācijas pamatstratēģiju un noteikt pasākumus, kurus būs jāīsteno Eiropas mērogā, valstu līmenī un iesaistot citas ieinteresētās puses. Baltā grāmata tagad piedāvā šādus pamatprincipus, un Komiteja atzinīgi vērtē tās vispārējo pieeju.

1.4. Komiteja tomēr uzskata, ka dažiem Komisijas ierosinātajiem pasākumiem trūkst vajadzīgās steidzamības un konkrētības. Īpaši Komiteja aicina:

— aktīvāk veicināt koordinējošu Eiropas stratēģiju, apvienojot valstu adaptācijas stratēģijas;

— nodrošināt stingrāku grafiku stratēģijas tālākai izstrādei, pievēršot īpašu uzmanību problēmām vai jomām, kurās vissteidzamāk nepieciešami adaptācijas pasākumi;

— izveidot neatkarīgu augsta līmeņa komiteju vai struktūru, kas pārraudzītu mazināšanas un adaptācijas jomā panākto progresu Eiropā un publiski pievērstu uzmanību problēmām, kuru risināšanā panāktais progress ir nepietiekams;

— veikt savlaicīgus pasākumus, lai skaitliskā izteiksmē novērtētu iespējami nepieciešamos adaptācijas izdevumus Eiropā (līdzīgi Komisijas visnotaļ nozīmīgajam veikumam, skaitliski novērtējot jaunattīstības valstu vajadzības šajā sakarā);

— aktivizēt sadarbību vismaz Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) un vislabāk starptautiskajā līmenī, jo adaptācijai jānotiek pasaules mērogā;

— aktīvāk iesaistīt iedzīvotājus un pilsonisko sabiedrību adaptācijas plānu un pasākumu izstrādāšanā.

2. Baltā grāmata un tās pamatojums.

2.1. Klimata pārmaiņas ir viena no lielākajām problēmām, kas 21. gadsimtā skar pasauli. Rīcība šo pārmaiņu mazināšanai, ierobežojot siltumnīcefekta gāzu emisijas, jāizvirza par galveno prioritāti pasaulei un gaidāmajai ANO Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām (UNFCCC) sanāksmei Kopenhāgenā. Tomēr ir svarīgi arī savlaicīgi plānot adaptāciju šādām pārmaiņām, kas tagad ir kļuvušas nenovēršamas.

2.2. Komisija 2007. gadā publicēja Zaļo grāmatu par adaptāciju klimata pārmaiņām. Pēc plašām konsultācijām par minēto dokumentu (tostarp Komitejas atzinuma sniegšanas) Komisija publicēja Balto grāmatu “Adaptācija klimata pārmaiņām — iedibinot Eiropas rīcības pamatprincipus”, par ko pieprasīts Komitejas atzinums. Baltajā grāmatā ir lielā mērā atspoguļoti daudzi no Komitejas iepriekšējā atzinumā ietvertajiem secinājumiem.

2.3. Baltās grāmatas sākumā konstatēts, ka pasaulē jau notiek nozīmīgas klimata pārmaiņas un ka nākotnē tās būs vēl lielākas, radot nopietnas sekas daudzās jomās, tāpēc jau tagad jāplāno attiecīgi pasākumi. Ir daudz neskaidrību par klimata pārmaiņu ietekmi un to ģeogrāfisko izplatību, kas ir daļēji atkarīga no tā, cik sekmīgi būs pasaules centieni mazināt klimata pārmaiņas, ierobežojot siltumnīcefekta gāzu emisijas. Tomēr pat visoptimistiskākā scenārija gadījumā būs jāpielāgojas lielām pārmaiņām, un tas ir jāplāno jau tagad.

2.4. Runājot par Eiropas reģionu, Baltajā grāmatā ir norādītas vairākas jomas, ko klimata pārmaiņas ietekmēs īpaši:

— lauksaimniecība un mežsaimniecība;

— zvejniecība un akvakultūra, piekrastes un jūras ekosistēmas;

— infrastruktūra un tās neaizsargātība ekstremālu meteoroloģisko parādību un jūras līmeņa paaugstināšanās apstākļos;

— tūrisms;

— cilvēka veselība un augu veselība;

— ūdens resursi;

— ekosistēmas un bioloģiskā daudzveidība.

2.5. Baltajā grāmatā ir atzīts, ka visefektīvākā adaptācijas stratēģija ir nevis vienkārši rūpēties par materiālo infrastruktūru, bet izmantot pašas dabas sniegtās iespējas absorbēt vai apvaldīt klimata pārmaiņu ietekmi. Tas attiecas uz ietekmes novērtējumā minēto “zaļās infrastruktūras pieeju”.

2.6. Baltajā grāmatā ir norādīts, ka minēto pārmaiņu skarto indivīdu un uzņēmumu autonomā adaptācija, visticamāk, nesniegs optimālus rezultātus. Tā iestājas par preventīviem, nevis novēlotiem politikas pasākumiem, lai novērstu nepiemērotu rīcību (“kļūdainu adaptāciju”) un sniegtu uzskatāmus ieguvumus no ekonomiskā, vides un sociālā viedokļa.

2.7. Baltajā grāmatā ir atzīts, ka vairums adaptācijas pasākumu būs jāveic valstu, reģionālā vai vietējā līmenī, taču nozīmīgā loma ir paredzēta Eiropas iesaistei jomās, kurās risināmās problēmas sniedzas pāri valstu robežām, kā arī nozarēs, kurās jau ir stabili izveidojušās Eiropas kompetences, un pasākumos, kas var būtiski ietekmēt adaptācijas norisi.

2.8. Baltajā grāmatā ir ierosināta rīcības pamatstruktūra, kas paredz pasākumus 2 posmos. Pirmajā posmā (2009.–2012.g.) ir paredzēti četri darbības virzieni un ES un dalībvalstu pasākumu kompleksi šādās sadaļās:

— pamatīgas zināšanu bāzes izveide;

— adaptācijas aspekta integrācija galvenajās ES politikas jomās;

— vairāku politikas instrumentu kopumu izmantošana, lai nodrošinātu efektīvu adaptāciju;

— starptautiskās sadarbības pastiprināšana adaptācijas jomā.

2.9. Otrajam posmam, kurš sāksies 2013. gadā, ir paredzēta visaptverošāka adaptācijas stratēģija, tomēr Baltā grāmata patlaban nesniedz sīkāku ieskatu par tās iespējamo darbības jomu.

3. Vispārējas piezīmes.

3.1. Savā iepriekšējā atzinumā par Zaļo grāmatu (NAT/368) EESK ieteica īstenot visaptverošu Eiropas adaptācijas pamatstratēģiju un noteikt pasākumus, kurus būs jāīsteno Eiropas mērogā, valstu līmenī un iesaistot citas ieinteresētās puses. Baltajā grāmatā patlaban ir ierosināts šāds satvars, kurā iekļauti daudzi no Komitejas iepriekšējā atzinumā sniegtajiem ieteikumiem. Komiteja to vērtē visnotaļ atzinīgi, tāpat kā Baltajā grāmatā formulēto vispārējo pieeju.

Daudzās sadaļās ierosinātās rīcības formas ir visai nekonkrētas. Vairāki ierosinātie pasākumi paredz izpēti, apsvēršanu, izvērtēšanu vai veicināšanu. Neviens no tiem neparedz pieprasīt vai uzdot, un nav saskatāma tieša likumdošanas perspektīva šajā jomā. Ņemot vērā, ka klimata pārmaiņu sekas kļūst arvien nopietnākas, un to, cik svarīga ir Eiropas vadošā loma šīs problēmas risināšanā, Komiteja uzskata, ka Eiropai būtu ātrāk jāpāriet uz preskriptīvāku stratēģiju ar konkrētākiem mērķiem. Atzinuma turpinājumā izklāstīti daži galvenie elementi efektīvākai stratēģijai, uz kuru, pēc Komitejas domām, būtu jābalsta Eiropas turpmākā virzība šajā jomā.

3.2.1. . Kaut gan vairums praktisko adaptācijas klimata pārmaiņām pasākumu būs jāveic valstu, reģionālā vai vietējā līmenī, Komiteja ir vienisprātis ar Komisiju, ka ir vajadzīga arī būtiska Eiropas iesaiste. Tam ir vairāki iemesli:

— iespējamo pārmaiņu un ietekmes analīzei būs vajadzīgi ievērojami pētniecības un monitoringa resursi, ko visnotaļ sekmētu koordinācija Eiropas līmenī.

— Dažas no gaidāmajām problēmām sniegsies pāri valstu robežām, un tām būs vajadzīgs saskaņots risinājums.

— Ietekme dažādos Eiropas reģionos ievērojami atšķirsies un var vissmagāk skart virkni nabadzīgāko reģionu, izvirzot nepieciešamību nodrošināt sloga sadali ar kohēzijas un citu mehānismu palīdzību.

— Vairākas Komisijas politikas un pamatprogrammas, tostarp KLP un struktūrfondi, ir jāpielāgo atbilstoši uzdevumiem, kas saistīti ar klimata pārmaiņām.

— Arī ārpus Eiropas būs nepieciešami ievērojami starptautiski pasākumi, lai palīdzētu mazāk attīstītajām valstīm dienvidu reģionos, kuras visvairāk cietīs no klimata pārmaiņām un kurām ir vismazāk resursu atbilstošas adaptācijas nodrošināšanai. ES ir visvairāk iespēju koordinēt Eiropas pasākumus šajā jomā.

— Pirmām kārtām, uzdevums nodrošināt pienācīgu un savlaicīgu adaptāciju gaidāmajām klimata pārmaiņām prasa Eiropas politiskajiem līderiem īstenot kopīgus centienus, kas sniedzas pāri valstu robežām.

Visu iepriekš minēto iemeslu dēļ Komiteja pilnībā atbalsta nepieciešamību veidot efektīvu Eiropas stratēģiju un aicina Komisiju izstrādāt šo stratēģiju izlēmīgāk un ar konkrētākiem mērķiem pēc iespējas drīzākā laikā.

Ņemot vērā klimata pārmaiņu globālo raksturu, adaptācijas programmās jāpiemēro globāla pieeja, vēl jo vairāk tādēļ, ka klimata pārmaiņas visvairāk ietekmē vismazāk attīstītās valstis, kas ir visneaizsargātākās. ESAO īsteno nozīmīgu iniciatīvu šajā jomā, un šajā līmenī būtu pilnībā jākoordinē arī ES vadlīnijas un programmas.

Vienlaikus ar pasākumu izstrādāšanu Eiropas līmenī ir īpaši svarīgi veicināt aktīvāku rīcību valstu, reģionālā un vietējā līmenī. Ar Balto grāmatu saistītā papildu informācija parāda, ka patlaban valstu līmenī pastāv plašs dažādu pieeju klāsts un ka dažas dalībvalstis salīdzinājumā ar citām ir panākušas lielāku progresu sava stāvokļa analīzes veikšanā un atbilstošu adaptācijas stratēģiju izstrādāšanā. Lai dotu lielāku impulsu adaptācijas procesam, Komiteja ierosina nākt klajā ar Eiropas iniciatīvu, paredzot kopīgus kritērijus un grafikus valstu adaptācijas stratēģiju veidošanai.

3.2.2. . Komisija ierosina no 2 posmiem sastāvošu procesu, kura pirmajā posmā (no 2009. līdz 2012. gadam) tiktu nostiprināta zināšanu bāze, veikta adaptācijas integrēšana galvenajās ES politikas jomās, izstrādāti pasākumi un pastiprināti starptautiskās sadarbības centieni. Tikai otrajā posmā, kas sāksies 2013. gadā, tiks izstrādāta pilnībā visaptveroša adaptācijas stratēģija.

3.2.3. Komiteja izprot minētās 2 posmu pieejas loģiku, tomēr pauž bažas, ka šāda pieeja varētu būt pārāk nesteidzīga, ņemot vērā risināmās problēmas steidzamību. Klimata pārmaiņu ietekme jau sāk arvien jūtamāk izpausties gan Eiropā, gan citviet pasaulē. Pat, ja visā pasaulē Kopenhāgenas sanāksmes rezultātā tiks sekmīgi īstenoti klimata pārmaiņu samazināšanas pasākumi, siltumnīcefekta gāzu koncentrācijas palielināšanās atmosfērā turpināsies vēl vairākus gadu desmitus, izraisot arvien nopietnāku ietekmi uz klimatu. Adaptācijas pasākumi jāuzsāk jau tagad, nevis kādā neskaidrā vidējā termiņa nākotnē. Līdzīgā kārtā pasākumi, lai novērstu nepareizu attīstību un ieguldījumus (“kļūdainas adaptācijas” novēršana) būtu jāuzsāk agrāk, nevis vēlāk.

3.2.4. Tāpēc Komiteja aicina Komisiju veltīt īpašu izmanību analītiskajam darbam turpmāko 3 gadu laikā, lai pilnveidotu metodes tuvākajā nākotnē (turpmākie 1–5 gadi) gaidāmās ietekmes, kam var būt nepieciešami vissteidzamākie adaptīvie pasākumi un rīcība, prognozēšanai. Kuras ir vismazāk aizsargātās piekrastes, kam nepieciešami vissteidzamākie aizsardzības pasākumi? Kur var būt vislielākā ūdens nepietiekamība, un kā uz to var reaģēt? Kāda ir sagaidāmā ietekme uz veselību, un kā tai vislabāk sagatavoties?

3.2.5. Tāpat Komisijai vajadzētu steidzami apzināt jomas, kurās ir vislielākais nepiemērotu ieguldījumu (“kļūdainas adaptācijas”) veikšanas risks, un kā šādas kļūdas vislabāk novērst. Piemērs tam ir tādu teritoriju attīstības turpināšana, kurām nākotnē nopietni draud būtiska applūšana.

3.2.6. Steidzami jāattīsta galveno iestāžu analītiskā un prognožu sniegšanas spēja, lai tās varētu sniegt vērā ņemamus ieteikumus lēmumu pieņēmējiem šādos izšķirīgos jautājumos. Turklāt dažādās noteiktās vietās gan Eiropas Savienībā, gan pasaulē pastāvīgi jāreģistrē CO2 koncentrācija un jānovēro klimata pārmaiņu norises un atmosfērā esošā oglekļa dioksīda līmeņa ietekme uz klimatu.

3.2.7. . Baltā grāmata paredz izveidot divus jaunus Eiropas mehānismus — Ietekmes un adaptācijas virzības grupu, lai stiprinātu sadarbību adaptācijas jomā, un informācijas centralizācijas mehānismu — IT rīku un datubāzi, kas veltīta klimata pārmaiņu ietekmi, ievainojamībai un adaptācijas paraugpraksei. Abi priekšlikumi šķiet lietderīgi, tomēr, pēc Komitejas domām, tie paši par sevi vēl neradīs publisko atpazīstamību un politisko impulsu, kas nepieciešams adaptācijas pasākumu virzībai vajadzīgajā mērogā un to norises ātrumam.

3.2.8. Tāpēc Komiteja vēlas no jauna izvirzīt ieteikumu, ko tā sniedza attiecībā uz Zaļo grāmatu, un proti, ka ES vajadzētu izveidot neatkarīgu pārraudzības struktūru ar neatkarīgu priekšsēdētāju, kuras uzdevums būtu pārskatīt visas klimata pārmaiņu stratēģijas panākumus (gan adaptācijas, gan seku samazināšanas aspektā). Šāda neatkarīga iestāde regulāri un publiski ziņotu par attiecīgajiem panākumiem visā Eiropā, kā arī savlaicīgi brīdinātu, ja rīcība neatbilst saistībām, vai ja adaptācijas jomā nav veikta pienācīga sagatavošanās gaidāmajām klimata pārmaiņu radītajām sekām.

3.2.9. Kopš Komiteja pirmoreiz sniedza šo ieteikumu, Apvienotajā Karalistē izveidotā neatkarīga klimata jautājumu komiteja ir sniegusi virkni aktuālu ieteikumu, veicinot turpmāku pasākumu norisi šajā valstī, un ir sekmīgi apliecinājusi šādas iestādes pievienoto vērtību. Līdzīgai iestādei Eiropas līmenī varētu būt nozīmīga loma, aktualizējot rīcības nepieciešamību šajā līmenī.

3.2.10. . Kopenhāgenas sarunu kontekstā Eiropai ir steidzami jānosaka, kāds finansējums būs jānodrošina adaptācijas (un mazināšanas) pasākumu atbalstam attīstības valstīs un kādu ieguldījumu Eiropa var sniegt šajā jomā. Atsevišķā paziņojumā COM(2009) 475/3 Komisija ir norādījusi, ka līdz 2020. gadam jaunattīstības valstīm ik gadu būs vajadzīgs finansējums aptuveni 100 miljardu EUR apmērā klimata pārmaiņu ietekmes mazināšanas un adaptācijas izdevumiem, un sniedz ierosinājumus par to, kādā apmērā to varētu segt no Eiropas publiskā finansējuma avotiem. Komiteja atzinīgi vērtē šos savlaicīgos priekšlikumus un mudina iestādes tos steidzami izvērtēt, lai tie patiešām varētu sekmēt pozitīva rezultāta panākšanu Kopenhāgenā.

3.2.11. Tas ir saprotams, ņemot vērā Kopenhāgenas sanāksmi, tomēr vilšanos rada nepietiekamā skaidrība par adaptācijas potenciālajām izmaksām pašā Eiropā. Baltajā grāmatā ir neapmierinoši maz skaitļu par paredzamajām adaptācijas izmaksām Eiropā un tikai norādīts, ka noteiktā laikā tiks aprēķinātas politikas adaptācijas pasākumu izmaksas. Komiteja ierosina kā steidzamu uzdevumu veikt sākotnēju novērtējumu par Eiropā nepieciešamo resursu apmēriem. Šim vispārējam novērtējumam būs jāparedz attiecīgas sadaļas, piešķirot visaugstāko prioritāti izdevumiem, kas būs nepieciešami pirmajos piecos gados, un atstājot mazāk steidzamos izdevumus segšanai turpmāko posmu laikā. Minētajā novērtējumā jāapsver, kādus izdevumus būtu saprātīgi atstāt privātā sektora ziņā, kādu daļu varētu segt apdrošināšana un kur būtu jāparedz publiskais finansējums. Būtu arī jāizvērtē, kā publiskā finansējuma slogu vislabāk sadalīt starp valstu un Eiropas budžetiem.

3.2.12. Protams, šādu aprēķinu veikšana nav viegla. Tomēr, ja tos var veikt attiecībā uz jaunattīstības valstīm, tad noteikti jābūt iespējai tos veikt arī attiecībā uz pašu Eiropu. Pēc Komitejas domām, tas jāveic ar lielāku steidzamības un risināmo problēmu potenciālā mēroga apziņu, nekā atspoguļots Baltajā grāmatā. Pasaulē notiek straujas pārmaiņas, un piesardzības pasākumu un adaptācijas finansējumu nevar balstīt uz pagātnes pieredzi vai novecojušiem kritērijiem, kas paredz aizsardzību pret jebkuru dabas katastrofu, izņemot tādu, kas var notikt reizi simts gados. Tādas dabas katastrofas, kas agrāk notika tikai reizi simts gados, nākotnē notiks daudz biežāk. Ārkārtēju pasākumu plānošanas kritēriji un pamatnostādnes būs atbilstoši jāpielāgo, un attiecīgajos budžetos jāparedz izdevumi piesardzības pasākumiem.

3.2.13. Turpmākajos gados pastiprinoties klimata pārmaiņu ietekmei, adaptācijas izdevumiem jāpalielinās un jākļūst par lielāku sastāvdaļu publiskā un privātā sektora budžetos, kā arī redzamāk jāatspoguļojas apdrošināšanas prēmijās un maksājumos. Visi līdzšinējie pētījumi liecina, ka attiecībā uz adaptāciju, tāpat kā ietekmes samazināšanu, izdevīgāk ir savlaicīgi veikt nepieciešamos pasākumus, nevis novēloti reaģēt pēc nopietnu seku iestāšanās.

3.2.14. Ja rīcība ir veikta savlaicīgi un ir efektīvi saskaņota ar citiem politikas pasākumiem, vismaz dažos gadījumos jābūt visām pusēm izdevīgu pasākumu iespējai, lai uzlabotu attiecīgās jomas vai funkcijas noturību pret klimata pārmaiņu ietekmi, vienlaikus sekmējot citu politikas mērķu īstenošanu. Ir svarīgi pēc iespējas drīzāk uzsākt šādu sinerģiju apzināšanu un adaptācijas kopējo izmaksu noskaidrošanu un virzīšanu atklātai diskusijai un precizēšanai.

3.2.15. . Klimata pārmaiņas skars dažādas tautsaimniecības nozares un daudzus uzņēmumus un fiziskas personas. Ir svarīgi, lai būtu plaša izpratne par šo ietekmi un lai ikviens apzinātos savu līdzdalību, īstenojot pārmaiņas, kas būs nepieciešamas šīs ietekmes radīto problēmu risināšanai. Patlaban sabiedrības iesaiste ar klimata pārmaiņām saistīto problēmu risināšanā ir orientēta galvenokārt uz to, kā indivīdi, grupas un organizācijas ar savā dzīvē vai uzņēmējdarbībā pieņemtajiem lēmumiem var sekmēt seku ietekmes mazināšanas centienus.

3.2.16. Tomēr līdztekus tam drīz būs nepieciešams, lai plašāka sabiedrība pievērstos tādiem adaptācijas jautājumiem, kas var skart sabiedrības locekļus, piemēram:

— kur, ņemot vērā klimata pārmaiņas, dzīvot, strādāt un pavadīt brīvdienas;

— kā ilgmūžīgu koku un mežu apsaimniekošana varētu mazināt klimata apstākļu pastāvīgās pārmaiņas;

— kādi augi un koki būs vispiemērotākie audzēšanai dārzos mainīgos klimatiskajos apstākļos un kā var saglabāt tradicionālās kultūrainavas visā ES;

— kā var mainīties veselības risku sadalījums, un kādi piesardzības pasākumi būtu jāveic;

— kā varētu būt jāmaina mūsu pārtika un ēdienkarte.

Ir svarīgi nodrošināt plašas sabiedrības un visvairāk skarto grupu pilnīga informētību par pēdējiem analītiskajiem secinājumiem attiecībā uz šiem klimata pārmaiņu ietekmes veidiem un turpmākām pārmaiņām, kas var būt sagaidāmas nākotnē. Vienlaikus sabiedrībai un, jo īpaši visvairāk skartajām grupām, būs vajadzīga palīdzība, lai varētu apzināt tādus adaptācijas pasākumus, kas veicami saviem spēkiem. Eiropai varētu būt svarīga loma šāda sabiedriskā dialoga rosināšanā un izpratnes veicināšanā. Komiteja aicina Komisiju arī turpmāk pievērst uzmanību minētajam aspektam.

Briselē, 2009. gada 5. novembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) OV C 120, 16.5.2008., 38. lpp.