EIROPAS KOMISIJA Briselē, 23.3.2020 COM(2020) 109 final KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par to, kā dalībvalstīs tiek piemērota Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 6. jūnija Direktīva 2000/30/EK par Kopienā izmantotu komerciālo transportlīdzekļu tehniskām pārbaudēm uz ceļiem



2015.–2016. gada pārskata periods



Satura rādītājs 1.IEVADS 2.DIREKTĪVA 2000/30/EK 3.DALĪBVALSTU PAZIŅOTIE DATI 4.PĀRBAUŽU SATURS 5.STATISTIKAS DATI 5.1. Pārbaužu daudzums 5.2. Pārbaudīto transportlīdzekļu izcelsme 5.3.Aizliegumu daudzums 5.4.To transportlīdzekļu izcelsme, kuru ekspluatācija ir aizliegta 5.5.Transportlīdzekļi, kuru ekspluatācija aizliegta, pa transportlīdzekļu kategorijām un reģistrācijas dalībvalstīm 5.6.Dalībvalstu paziņotie trūkumu veidi 6.SANKCIJU VEIDI 7.SECINĀJUMU KOPSAVILKUMS 7.1.Pārbaudes 7.2.Aizliegumi 7.3.Defekti

1.IEVADS Eiropas tiesību aktos ir paredzēts pasākumu kopums, kas satiksmes drošības, vides aizsardzības un godīgas konkurences interesēs nodrošina to, ka komerciālie transportlīdzekļi uz Eiropas ceļiem ir piemērotā tehniskā stāvoklī. Minētais kopums ietver: ·noteikumus par piekļuvi profesionālās darbības veikšanai, kuros noteikts, ka autopārvadātājiem ir jābūt pietiekamiem finanšu līdzekļiem, lai nodrošinātu transportlīdzekļu pienācīgu tehnisko apkopi (Regula (EK) Nr. 1072/2009), ·transportlīdzekļu regulāras tehniskās apskates, ko veic dalībvalstīs to teritorijā reģistrētajiem transportlīdzekļiem noteiktos laikposmos atbilstoši Eiropā noteiktam minimālajam biežumam (Direktīva 2009/40/EK), ·tehniskās pārbaudes uz ceļiem — uz kurām attiecas šis ziņojums —, lai nodrošinātu, ka komerciālie transportlīdzekļi tiek izmantoti vienīgi tad, ja tie ir labā tehniskā stāvoklī (Direktīva 2000/30/EK). Saskaņā ar Direktīvu 2000/30/EK dalībvalstīs izmantotiem komerciālajiem transportlīdzekļiem, arī mehāniskajiem transportlīdzekļiem un to piekabēm un puspiekabēm, ir jāveic tehniskās pārbaudes uz ceļiem, kas paredzētas ceļu satiksmes drošības uzlabošanai un vides aizsardzībai. Minētās direktīvas 6. pantā paredzēts, ka reizi divos gados dalībvalstīm jāsniedz Komisijai dati, kas apkopoti par iepriekšējiem diviem gadiem, attiecībā uz: ·pārbaudīto komerciālo transportlīdzekļu skaitu, sagrupējot septiņās transportlīdzekļu kategorijās un sagrupējot sīkāk atbilstoši reģistrācijas valstij, ·pārbaudītajām pozīcijām saskaņā ar direktīvu, kā arī ·atklātajiem trūkumiem. Direktīvā 2000/30/EK arī paredzēts, ka pēc šo datu apkopošanas Komisijai jāiesniedz Padomei ziņojums par direktīvas piemērošanu, pamatojoties uz datiem, kas saņemti no dalībvalstīm, kā arī iegūto rezultātu kopsavilkums. Tāds ir šā ziņojuma priekšmets. Direktīvā 2000/30/EK arī paredzēts, ka Komisijai jāpārsūta Eiropas Parlamentam informācija, kas saskaņā ar tās 6. pantu saņemta no dalībvalstīm. Direktīvā 2000/30/EK norādīti deviņi dažādi elementi (sk. turpmāk 4. iedaļu), uz kuriem attiecas tehniskā pārbaude uz ceļiem. Ja pārbaudes laikā tiek konstatēts, ka komerciālais transportlīdzeklis nopietni apdraud tā lietotājus vai citus satiksmes dalībniekus, tāda transportlīdzekļa ekspluatāciju var aizliegt līdz atklāto bīstamo trūkumu novēršanai. Turklāt pēc transportlīdzekļa pārbaudes veikšanas visi konstatētie trūkumi jādokumentē pārbaudes ziņojumā, ko izsniedz transportlīdzekļa vadītājam. Eiropas Parlaments un Padome 2014. gadā, sagatavojot transportlīdzekļu tehniskā stāvokļa noteikumu kopumu, pārskatīja noteikumus un procedūras komerciālo transportlīdzekļu tehniskajām pārbaudēm uz ceļiem. 2014. gada 3. aprīlī tika pieņemta Direktīva 2014/47/ES (turpmāk “Direktīva 2014/47/ES”). To piemēro no 2018. gada 20. maija. Ar Direktīvu 2014/47/ES cita starpā tika ieviesti divi pārbaužu veidi, t. i., sākotnēja pārbaude un detalizētāka pārbaude, kā arī prasība, ka ES katra kalendārā gada laikā uz ceļiem veikto sākotnējo tehnisko pārbaužu kopskaitam jāatbilst vismaz 5 % no šo dalībvalstīs reģistrēto transportlīdzekļu kopskaita. Lai sasniegtu minēto mērķi, katrai dalībvalstij jācenšas veikt atbilstošu skaitu tehnisko pārbaužu uz ceļiem, kas būtu proporcionāls šādu tās teritorijā reģistrētu transportlīdzekļu kopskaitam. Ziņošanas pienākums, rūpīgi izvērtējot šo mērķi, pirmo reizi attiecīgi par 2019.–2020. gadu būs jāizpilda līdz 2021. gada 31. martam. 2.DIREKTĪVA 2000/30/EK Saskaņā ar Direktīvu 2009/40/EK par mehānisko transportlīdzekļu un to piekabju tehniskajām apskatēm komerciālos nolūkos izmantotie transportlīdzekļi ir jāpārbauda katru gadu. Tomēr, tā kā uzskata, ka ar ikgadējo apskati nepietiek, lai garantētu, ka laikposmā starp secīgām tehniskajām apskatēm šie transportlīdzekļi ir labā tehniskā stāvoklī, kā īstenošanas pasākums un nepieciešams ceļu satiksmes drošības pasākums ir jāveic arī tehniskas pārbaudes uz ceļiem. Tehniskā pārbaude uz ceļiem ir dalībvalsts teritorijā izmantota komerciāla transportlīdzekļa pārbaude, par kuru iepriekš nepaziņo. Pārbaudes pārsvarā notiek uz valsts automaģistrālēm, un tās veic vai nu valsts iestādes, vai cita struktūra, kas darbojas iestāžu uzraudzībā. Visas tehniskās pārbaudes uz ceļiem jāveic, nediskriminējot autovadītāju pēc valstspiederības vai pēc valsts, kurā komerciālais transportlīdzeklis ir reģistrēts vai laists ekspluatācijā. Pārbaudes darbības jāveic arī tādā veidā, lai līdz minimumam samazinātu izmaksas un kavējumus autovadītājiem un īpašniekiem. Izvēloties komerciālos transportlīdzekļus tehniskajām pārbaudēm uz ceļiem, jāpiemēro mērķtiecīga pieeja, īpašu nozīmi piešķirot to transportlīdzekļu noteikšanai, kuri visdrīzāk varētu būt slikti uzturēti.

Pārbaudes uz ceļiem parasti veic, izmantojot pakāpenisku pieeju. Vispirms vizuāli novērtē stāvoša transportlīdzekļa tehnisko stāvokli, pēc tam pārbauda visu dokumentāciju par pēdējo pārbaudi uz ceļa (attiecīgā gadījumā) un tehnisko apskati. Uz vietas vai tuvākajā tehniskās apskates stacijā var veikt arī trūkumu detalizētu pārbaudi, pamatojoties uz Direktīvā 2000/30/EK iekļauto pozīciju sarakstu. Detalizētas pārbaudes gadījumā rezultāts ir jādokumentē ziņojumā par tehnisko pārbaudi uz ceļa, ievērojot direktīvā norādīto paraugu. Šī informācija ir pamats tai informācijai, kas dalībvalstīm jāpaziņo Eiropas Komisijai. Ja komerciālais transportlīdzeklis ar bīstamiem trūkumiem nopietni apdraud ceļu satiksmes drošību, tā ekspluatāciju var aizliegt līdz šo trūkumu novēršanai. Turklāt par ārvalstu transportlīdzekļiem ar nopietniem trūkumiem ir jāpaziņo reģistrācijas dalībvalstij, lai tā varētu veikt atbilstošus turpmākos pasākumus. Grozītajā Direktīvā 2000/30/EK, kas tika piemērota līdz 2018. gada 19. maijam, ir noteikta virkne nosacījumu saistībā ar ES izmantotu komerciālo transportlīdzekļu tehniskajām pārbaudēm uz ceļiem. Saskaņā ar Direktīvu 2010/47/ES kopš 2012. gada 1. janvāra ir ieviesti grozījumi transportlīdzekļu kategorijās un I pielikumā iekļautajā pārbaudāmo pozīciju sarakstā. Pirms grozījumu veikšanas transportlīdzekļus ziņojumos par pārbaudēm uz ceļiem (I pielikums) dalīja klasēs, piemēram, autovilciens, kas nozīmē jebkuru mehānisko transportlīdzekli preču pārvadāšanai, kura masa nepārsniedz 3,5 tonnas (N2 un N3 kategorija) un kurš savienots ar piekabi (O3 un O4 kategorija). Savukārt N2 kategorijas transportlīdzekļi bija jānorāda pie “vieglais kravas automobilis”, N3 kategorijas transportlīdzekļi pie “kravas automobilis”, bet O3 un O4 kategorijas transportlīdzekļi pie “piekabe” un “puspiekabe”. Tomēr ar vienu no grozījumiem Direktīvā 2010/47/ES ir ieviests atšķirīgs transportlīdzekļu grupēšanas veids atbilstoši to kategorijas apzīmējumam saskaņā ar tipa apstiprināšanas tiesību aktiem. Tāpēc transportlīdzekli, kuru varēja norādīt dažādās klasēs, tagad iespējams norādīt tikai vienā transportlīdzekļu kategorijā. Turklāt velkošais transportlīdzeklis un piekabe ir jānorāda atsevišķi. Ņemot vērā to, ka velkošo transportlīdzekli un piekabi var reģistrēt dažādās dalībvalstīs, šādas pārskatītās klasifikācijas sniedz precīzāku informāciju, vienlaikus arī uzlabojot situāciju dalībvalstīs gadījumos, kad jāpaziņo citai dalībvalstij par nopietniem trūkumiem, kas konstatēti minētajā dalībvalstī reģistrētam transportlīdzeklim. 3.DALĪBVALSTU PAZIŅOTIE DATI Šis ir sestais ziņojums par to, kā dalībvalstīs ir piemērota Direktīva 2000/30/EK, un tas attiecas uz 2015.–2016. kalendāro gadu. Termiņš, kad dalībvalstīm jāiesniedz Komisijai dati par šo pārskata periodu, bija 2017. gada 31. marts. Lai veicinātu to, ka dalībvalstis pilda savu ziņošanas pienākumu, un saskaņā ar līdzšinējo praksi Komisija 2017. gada janvāra sākumā izsūtīja dalībvalstīm informatīvu vēstuli. Šai vēstulei bija pievienota veidne (ko Komisija izstrādāja kopā ar dalībvalstu ekspertiem), un dalībvalstis tika aicinātas to izmantot savu ziņojumu iesniegšanai. Pēc tam, 2017. gada marta sākumā, tika izsūtīts paziņojums, kurā dalībvalstīm tika atgādināts, ka atskaišu iesniegšanas termiņš strauji tuvojas. Visas dalībvalstis izmantoja veidni, lai elektroniski iesniegtu savus datus. Tas tika atzinīgi novērtēts, jo vienkāršoja datu apkopošanas uzdevumu. Tomēr ne visas dalībvalstis ievēroja termiņu datu iesniegšanai. Dažas dalībvalstis (Beļģija, Čehija, Somija un Francija) nedaudz nokavēja, savukārt citas (Malta un Nīderlande) datus neiesniedza attiecīgi līdz 2018. gada janvārim un martam. Vienpadsmit dalībvalstis, proti, Austrija, Bulgārija, Horvātija, Čehija, Vācija, Dānija, Igaunija, Luksemburga, Nīderlande, Polija un Rumānija, iesniedza datus arī par transportlīdzekļiem, kas reģistrēti ārpus ES, klasificējot pēc reģistrācijas valsts, savukārt vēl divas valstis, proti, Beļģija un Itālija, iesniedza pārbaudīto ārpus ES reģistrēto transportlīdzekļu skaita kopējos rādītājus. Kipra iesniedza datus tikai par vietējiem transportlīdzekļiem. Īrija sākotnēji rīkojās tāpat, bet pēc tam iesniedza pārskatītu datu kopumu, kurā ietvēra informāciju par pārbaudītajiem citās dalībvalstīs reģistrētiem transportlīdzekļiem. Visbeidzot, 13 dalībvalstis, proti, Austrija, Bulgārija, Čehija, Dānija, Grieķija, Francija, Īrija, Malta, Nīderlande, Portugāle, Rumānija, Slovākija un Apvienotā Karaliste, iesniedza arī papildu informāciju saistībā ar defektu kodiem, kas attiecas uz pārbaudītajām pozīcijām (piemēram, 1) bremžu iekārta, 1.1.8. savienojumi piekabes bremzēm). Šī informācija tika ieviesta ar Direktīvu 2010/47/ES, ar kuru no 2012. gada 1. janvāra grozīts Direktīvas 2000/30/EK I pielikums, tomēr šādas īpaši detalizētas informācijas iesniegšana nav obligāta. Pēc valstu ziņojumu pirmreizējās analīzes Komisija sazinājās ar vairākām dalībvalstīm, lai noskaidrotu iespējamos iemeslus neparastiem rezultātiem vai izmaiņām salīdzinājumā ar iepriekšējo periodu. Atbilstīgi dalībvalstu sniegtajiem skaidrojumiem ir vairāki apstākļi, kas negatīvi ietekmēja uz ceļiem veikto tehnisko pārbaužu daudzumu un kvalitāti. Citu starpā var minēt tādus apstākļus kā kompetenču reorganizācija vai decentralizācija, kuru laikā pārbaudes netika veiktas, finanšu ierobežojumi, kas ir par pamatu darbinieku trūkumam, ierobežotam pārbaužu skaitam un ierobežotai piekļuvei pie aprīkojuma. Informācijas apmaiņa ar dalībvalstīm arī atklāja, ka ir būtiskas atšķirības izpratnē par datu vākšanu un ziņošanu un to izpildē, kas arī var veicināt atšķirības. Šīs atšķirības varētu samazināties no 2018. gada 20. maija, ņemot vērā to, ka ar Direktīvu 2014/47/ES ir ieviesta labāka pārbaudes metožu, trūkumu novērtēšanas, diagnostikas iekārtu lietošanas un ziņošanas prasību saskaņošana. Pirmais ziņojums, kas pamatojas uz Direktīvu 2014/47/ES, attieksies uz 2019.–2020. gada periodu, un dalībvalstīm ziņojumi būs jāiesniedz līdz 2021. gada 31. martam. 4.PĀRBAUŽU SATURS Ir jāpārsūta Komisijai vismaz tie dati, kas attiecas uz Direktīvas 2000/30/EK I pielikumā ietvertā ziņojuma parauga 10. punktā norādītajiem pārbaudāmajiem elementiem. Minētie elementi ir šādi: ·identifikācija, ·bremžu iekārta, ·stūres mehānisms, ·redzamība,

·apgaismes iekārtas un elektrosistēma, ·asis, riteņi, riepas, balstiekārta, ·šasija un uz šasijas stiprinātas detaļas, ·cits aprīkojums, tostarp tahogrāfs un ātruma ierobežošanas ierīces, ·traucējumi, tostarp emisijas un degvielas un/vai eļļas noplūde. Lai vienkāršotu attiecībā uz šiem elementiem inspektoru atklāto trūkumu reģistrēšanu, pārbaudes ziņojuma otrajā pusē ir jāietver pilns pārbaudāmo pozīciju saraksts. Inspektoriem ziņojumā jāatzīmē (izmantojot iepriekš definētus kodus) visi elementi, kuriem tie konstatējuši trūkumus, un pēc pārbaudes pabeigšanas šā ziņojuma kopija jāizsniedz transportlīdzekļa vadītājam. Ja inspektors uzskata, ka konstatētie trūkumi var radīt drošības apdraudējumu (jo īpaši saistībā ar bremzēm) tādā mērā, ka ir pamatoti veikt turpmākas pārbaudes, viņš(-a) var likt transportlīdzekli nogādāt uz speciālu tehniskās apskates vietu sīkākas pārbaudes veikšanai. Turklāt, ja pārbaudes laikā tiek konstatēts, ka komerciālais transportlīdzeklis nopietni apdraud tā lietotājus vai citus satiksmes dalībniekus, tāda transportlīdzekļa ekspluatāciju var aizliegt līdz visu konstatēto bīstamo trūkumu novēršanai. 5.STATISTIKAS DATI 5.1. Pārbaužu daudzums 2015.–2016. gadā tika pārbaudīts par 534 473 transportlīdzekļiem mazāk nekā 2013.–2014. gadā, un tas ir samazinājums par 9,6 %. Turpmāk 1. tabulā ir sniegts sadalījums pa dalībvalstīm. 2011.–2012. gadā tika pārbaudīti 8 145 984 transportlīdzekļi, bet 2013.–2014. gadā veikts par 2 561 820 pārbaudēm mazāk, proti, 5 584 164 pārbaudes. 2015.–2016. gadā ir vērojams vēl lielāks samazinājums (aptuveni par 10 %), pārbaužu skaitam sasniedzot 5 029 763 pārbaudes. 1. tabula. Pārbaužu daudzums: 2013.–2014. gada un 2015.–2016. gada perioda salīdzinājums Ziņotāja dalībvalsts (DV) 2013.–2014. gadā pārbaudītie transportlīdzekļi 2015.–2016. gadā pārbaudītie transportlīdzekļi Starpība starp 2013.–2014. gada un 2015.–2016. gada periodiem % izteikta starpība starp 2013.–2014. gada un 2015.–2016. gada periodiem Austrija 48 884 42 438 –6446 –13,2 % Beļģija 18 073 9693 –8380 –46,4 % Bulgārija 321 325 250 516 –70 809 –22,0 % Horvātija 39 608 39 204 –404 –1,0 % Kipra 1174 6214 5040 429,3 % Čehija 136 981 88 389 –48 592 –35,5 % Dānija 2081 3753 1672 80,3 % Igaunija 1689 2768 1079 63,9 % Somija 11 152 8390 –2762 –24,8 % Francija 1 053 692 996 892 –56 800 –5,4 % Vācija 1 600 728 1 620 465 19 737 1,2 % Grieķija 16 816 5395 –11 421 –67,9 % Ungārija 216 504 195 905 –20 599 –9,5 % Īrija 12 939 29 840 16 901 130,6 % Itālija 15 147 5514 –9633 –63,6 % Latvija 6101 8652 2551 41,8 % Lietuva 79 860 70 586 –9274 –11,6 % Luksemburga 726 398 –328 –45,2 % Malta 4012 6943 2931 73,1 % Nīderlande 8860 6709 –2151 –24,3 % Polija 888 111 627 384 –260 727 –29,4 % Portugāle 631 1522 891 141,2 % Rumānija 8135 13 144 5009 61,6 % Slovākija 16 211 18 760 2549 15,7 % Slovēnija 5113 4945 –168 –3,3 % Spānija 723 250 654 392 –68 858 –9,5 % Zviedrija 53 527 45 417 –8110 –15,2 % Apvienotā Karaliste 292 838 265 535 –27 303 –9,3 % Kopā 5 584 164 5 029 763 –554 401 –9,9 % Astoņpadsmit dalībvalstis 2015.–2016. gadā veica mazāk pārbaužu nekā 2013.–2014. gadā. Procentuālie samazinājumi svārstījās no 1 % Horvātijā līdz 68 % Grieķijā. Citas dalībvalstis, kas reģistrēja būtiskus samazinājumus, bija Itālija (64 %), Beļģija (46 %), Luksemburga (45 %) un Čehija (35 %). Saskaņā ar dalībvalstu sniegto skaidrojumu samazinājumu iemesli ir finanšu ierobežojumi un cilvēkresursu trūkums vai kompetenču reorganizācija. Turklāt izpildes pasākumus ietekmēja arī valstu tiesību aktu un iekšējo administratīvo procedūru grozījumi. Savukārt desmit dalībvalstis reģistrēja 2015.–2016. gadā veikto pārbaužu skaita pieaugumu. Procentuālie pieaugumi svārstījās no 1,2 % Vācijā līdz 122 % Īrijā, 141 % Portugālē un 429 % Kiprā. Tomēr attiecībā uz Kipru ir atzīts, ka tā, ņemot vērā atskaites par 2013.–2014. gada pārskata periodu, sāka darbu ar zemiem bāzes datiem. Tāpēc šis procentuālais pieaugums ir relatīvs. Īrijā pieauguma iemesls ir saistīts ar to, ka Īrijas iestādes palielināja to inspektoru skaitu, kas veic tehniskās pārbaudes uz ceļiem. 5.2. Pārbaudīto transportlīdzekļu izcelsme

Turpmāk 2. tabulā sniegts pārskats par dalībvalstu pārbaudīto transportlīdzekļu izcelsmi. Kā minēts iepriekš, tikai Kipra neiesniedza datus par “ārpusvalsts” transportlīdzekļu — t. i., to transportlīdzekļu, kas reģistrēti vai nu citā dalībvalstī, vai ārpus ES, — pārbaudēm. Divdesmit septiņas dalībvalstis paziņoja datus par citā dalībvalstī reģistrētu transportlīdzekļu pārbaudēm, un no šīm valstīm trīspadsmit dalībvalstis veica arī ārpus ES reģistrētu transportlīdzekļu pārbaudes. Ir daži būtiski punkti, kas jāatzīmē saistībā ar 2. tabulā norādītajiem datiem, proti, 62 % 2015.–2016. gadā veikto pārbaužu attiecās uz vietējiem transportlīdzekļiem, 33 % — citā dalībvalstī reģistrētiem transportlīdzekļiem un 5 % — ārpus ES reģistrētiem transportlīdzekļiem. Citi ievērības cienīgi punkti ir tādi, ka Luksemburgā tika pārbaudīti tikai 15,8 % vietējo transportlīdzekļu un ka, lai gan 51 % Polijas iestāžu pārbaudīto transportlīdzekļu bija reģistrēti Polijā, tā veica divreiz vairāk pārbaužu attiecībā uz transportlīdzekļiem, kas reģistrēti ārpus ES, nekā attiecībā uz transportlīdzekļiem, kas bija no citām dalībvalstīm. Domājams, ka šādas statistikas iemesls ir šo dalībvalstu ģeogrāfiskā atrašanās vieta. 2. tabula. Pārbaudīto transportlīdzekļu izcelsme Ziņotāja dalībvalsts (DV) Reģistrēts DV Reģistrēts citā DV Reģistrēts ārpus ES Kopā DV transportlīdzekļi (%) Austrija 18 672 22 188 1578 42 438 44,0 % Beļģija 2918 6509 266 9693 30,1 % Bulgārija 209 717 40 016 783 250 516 83,7 % Horvātija 24 511 4729 9964 39 204 62,5 % Kipra 6214 0 0 6214 100,0 % Čehija 53 949 32 370 2070 88 389 61,0 % Dānija 3175 553 25 3753 84,6 % Igaunija 2581 92 95 2768 93,2 % Somija 6646 1744 0 8390 79,2 % Francija 369 857 627 035 0 996 892 37,1 % Vācija 1 055 997 525 616 38 852 1 620 465 65,2 % Grieķija 4465 930 0 5395 82,8 % Ungārija 145 921 49 984 0 195 905 74,5 % Īrija 28 754 1086 0 29 840 96,4 % Itālija 4740 756 18 5514 86,0 % Latvija 5739 2913 0 8652 66,3 % Lietuva 56 237 14 349 0 70 586 79,7 % Luksemburga 63 311 24 398 15,8 % Malta 6924 19 0 6943 99,7 % Nīderlande 2845 3612 252 6709 42,4 % Polija 317 270 100 168 209 946 627 384 50,6 % Portugāle 1435 87 0 1522 94,3 % Rumānija 12 018 768 358 13 144 91,4 % Slovākija 9761 8999 0 18 760 52,0 % Slovēnija 4048 897 0 4945 81,9 % Spānija 592 537 61 855 0 654 392 90,5 % Zviedrija 38 336 6986 0 45 322 84,6 % Apvienotā Karaliste 130 661 134 874 0 265 535 49,2 % Kopā 3 115 991 1 649 446 264 231 5 029 667 62,0 % Šveice 39 813 20 034 4492 64 339 61,9 % Kopā 3 155 804 1 669 480 268 423 5 094 017 62 % 5.3.Aizliegumu daudzums 2015.–2016. gadā tika aizliegts ekspluatēt par 60 112 transportlīdzekļiem vairāk nekā 2013.–2014. gadā, un tas ir pieaugums par 17,5 %. Turpmāk 3. tabulā ir sniegts sadalījums pa dalībvalstīm. Ņemot vērā, ka pārbaudīto transportlīdzekļu skaits vienlaikus samazinājās par 9,6 % salīdzinājumā ar 2013.–2014. gadu, tas var liecināt par mērķtiecīgāku pieeju, ko vairumā dalībvalstu izmanto uz ceļa veikto pārbaužu laikā, vai, atsevišķos gadījumos, uz stingrāka pārbaudes režīma izmantojumu. 3. tabula. Aizliegumi: 2013.–2014. gada un 2015.–2016. gada salīdzinājums Ziņotāja dalībvalsts (DV) Transportlīdzekļi, kuru ekspluatācija aizliegta 2013.–2014. gadā Transportlīdzekļi, kuru ekspluatācija aizliegta 2015.–2016. gadā Starpība starp 2013.–2014. gada un 2015.–2016. gada periodiem % izteikta starpība starp 2013.–2014. gada un 2015.–2016. gada periodiem Austrija 28 088 24 194 –3894 –13,9 % Beļģija 997 691 –306 –30,7 % Bulgārija 5798 1646 –4152 –71,6 % Horvātija 1643 2548 905 55,1 % Kipra 1719 1232 –487 –28,3 % Čehija 514 375 –139 –27,0 % Dānija 532 1192 660 124,1 % Igaunija 1513 2636 1123 74,2 % Somija 5840 163 –5677 –97,2 % Francija 2714 103 720 101 006 3721,7 % Vācija 34 269 26 768 –7501 –21,9 % Grieķija 252 71 –181 –71,8 % Ungārija 5651 8388 2737 48,4 % Īrija 779 1909 1130 145,1 % Itālija 6090 2923 –3167 –52,0 % Latvija 45 61 16 35,6 % Lietuva 931 311 –620 –66,6 % Luksemburga 31 12 –19 –61,3 % Malta 1937 3674 1737 89,7 % Nīderlande 111 172 61 55,0 % Polija 32 969 38 374 5405 16,4 % Portugāle 11 776 765 6954,5 % Rumānija 357 3035 2678 850 % Slovākija 6123 5955 –168 –2,7 % Slovēnija 477 109 –368 –77,1 % Spānija 83 280 57 239 –26 041 –31,3 % Zviedrija 40 871 42 087 1216 3,0 % Apvienotā Karaliste 80 283 72 886 –7397 –9,2 % Kopā 343 825 403 937 60 112 17,5 % Divpadsmit dalībvalstis 2015.–2016. gada pārskata periodā reģistrēja aizliegumu skaita pieaugumu salīdzinājumā ar 2013.–2014. gada periodu. Procentuālie pieaugumi svārstījās no 3 % Zviedrijā līdz aptuveni 6955 % Portugālē, lai gan Portugāle sāka darbu ar zemiem bāzes datiem — tikai 11 aizliegumiem 2013.–2014. gada pārskata periodā. Citas dalībvalstis, kas reģistrēja ievērojamus pieaugumus, bija Rumānija (850 %), Dānija (124 %) un Malta (90 %). Francijā ievērojamais pieaugums 3722 % apjomā ir saistīts ar faktu, ka Francija 2013.–2014. gada periodā nesniedza datus par piekabēm (O3 un O4 kategorija) un ka 2013.–2014. gada ziņojums neaptvēra visas iestādes, kas iesaistītas pārbaužu veikšanā uz ceļiem. Dažus citus ievērojamos pieaugumus var izskaidrot ar valsts tiesību aktu, datu vākšanas un ziņošanas metodoloģijas izmaiņām. Salīdzinot šos pieaugumus ar atbilstošajām attiecīgās dalībvalsts pārbaužu daudzuma izmaiņām (izņemot Franciju, kas reģistrēja samazinājumu 3,6 % apjomā), Rumānija, Malta, Dānija un Portugāle reģistrēja pārbaužu daudzuma pieaugumu attiecīgi par 61,6 %, 73,1 %, 80,3 % un 141 %. Turpretī 16 dalībvalstīs bija reģistrēto aizliegumu skaita samazinājums, tas svārstījās no 2,7 % Slovākijā līdz 97,2 % Somijā; samazinājums Somijā ir saistīts ar kļūdām ziņošanas metodoloģijā 2013.–2014. gadā. Interesanti, ka tas atbilda 15,7 % lielam pārbaužu daudzuma pieaugumam Slovākijā un 24,8 % lielam samazinājumam Somijā. Jāpiemin vēlreiz, ka tas varētu liecināt par izmaiņām pārbaudes politikā un par to, ka transportlīdzekļu tehniskais stāvoklis, iespējams, uzlabojas. 5.4.To transportlīdzekļu izcelsme, kuru ekspluatācija ir aizliegta Turpmāk 4. tabulā ir apkopoti dalībvalstu iesniegtie dati un norādīts, ka to vietējo transportlīdzekļu īpatsvars, kuru ekspluatācija ir aizliegta, svārstās no mazāk nekā 1 % Bulgārijā, Čehijā, Latvijā un Lietuvā līdz vairāk nekā 50 % Austrijā, Igaunijā, Itālijā, Maltā, Portugālē un Zviedrijā. Igaunijas aizliegumu īpatsvars attiecībā uz vietējiem transportlīdzekļiem pārsniedz 90 %, un tam par iemeslu ir datu vākšanas metodoloģija, savukārt kopējais aizliegumu īpatsvars attiecībā uz vietējiem transportlīdzekļiem visās dalībvalstīs ir 7,9 %. Jānorāda, ka Zviedrijas gadījumā paziņoto datu pārskatīšanā tika atklāta kļūda datu vākšanas un ziņošanas metodoloģijā, kura ir pastāvējusi jau ilgāku laiku, arī 2013.–2014. gada un 2015.–2016. gada periodos.

Ņemot vērā aizliegumu īpatsvara atšķirības starp vietējiem transportlīdzekļiem un ārvalstu transportlīdzekļiem, sešas dalībvalstis iesniedza datus, kas varētu liecināt par to, ka ārvalstu transportlīdzekļi atbilst augstākiem tehniskā stāvokļa standartiem, jo uz vietējiem transportlīdzekļiem attiecas augstāki aizliegumu īpatsvari. Dalībvalstis, kuru aizliegumu īpatsvara atšķirība attiecībā uz ārvalstu transportlīdzekļiem pārsniedz 10 %, bija Slovākija, Itālija, Dānija, Rumānija, Malta un Portugāle. Turpretī bija arī divas dalībvalstis (Apvienotā Karaliste un Īrija), kur aizliegumu īpatsvars attiecībā uz ārvalstu transportlīdzekļiem bija vairāk nekā par 10 % augstāks nekā aizliegumu īpatsvars attiecībā uz vietējiem transportlīdzekļiem. Vidējais aizliegumu īpatsvars ES transportlīdzekļiem (neieskaitot dalībvalsts vietējos transportlīdzekļus) 28 ES dalībvalstīs ir 9,0 %, un tas ir mazliet mazāk nekā 10,4 %, kas norādīti par 2013.–2014. gada pārskata periodu. Turklāt, tā kā Kipra nesniedza datus par pārbaudēm, kas veiktas attiecībā uz ārvalstu transportlīdzekļiem, tos analīzē iekļaut nevarēja. Līdzīga situācija izveidojās arī saistībā ar 2013.–2014. gada pārskata periodu, iespējams, tās ģeogrāfiskā novietojuma dēļ. 4. tabula. Aizliegumu sadalījums: vietējie un ES aizliegumi Ziņotājā dalībvalstī reģistrētie transportlīdzekļi ES reģistrētie transportlīdzekļi (izņemot ziņotāju dalībvalsti) Ziņotāja dalībvalsts Pārbaudīto transportlīdzekļu skaits Aizliegumu skaits Aizliegumu īpatsvars (%) Pārbaudīto transportlīdzekļu skaits Aizliegumu skaits Aizliegumu īpatsvars (%) Austrija 18 672 10 315 55,2 % 22 188 12 882 58,1 % Beļģija 2918 269 9,2 % 6509 404 6,2 % Bulgārija 209 717 1144 0,5 % 40 016 500 1,2 % Horvātija 24 511 1655 6,8 % 4729 301 6,4 % Kipra 6214 1232 19,8 % 0 0 Nepiemēro Čehija 53 949 285 0,5 % 32 370 85 0,3 % Dānija 3175 1091 34,4 % 553 95 17,2 % Igaunija 2581 2465 95,5 % 92 79 85,9 % Somija* 6646 130 2,0 % 1744 33 1,9 % Francija 369 857 44 383 12,0 % 627 035 59 337 9,5 % Vācija 1 055 997 11 278 1,1 % 525 616 14 497 2,8 % Grieķija 4465 55 1,2 % 930 16 1,7 % Ungārija 145 921 6884 4,7 % 49 984 1504 3,0 % Īrija 28 754 1716 6,0 % 1086 193 17,8 % Itālija 4740 2616 55,2 % 756 297 39,3 % Latvija 5739 32 0,6 % 2913 29 1,0 % Lietuva 56 237 211 0,4 % 14 349 100 0,7 % Luksemburga 63 3 4,8 % 311 9 2,9 % Malta 6924 3673 53,0 % 19 1 5,3 % Nīderlande 2845 41 1,4 % 3612 127 3,5 % Polija 317 270 30 026 9,5 % 100 168 2728 2,7 % Portugāle 1435 776 54,1 % 87 0 0,0 % Rumānija 12 018 3741 31,1 % 768 31 4,0 % Slovākija 9761 3667 37,6 % 8999 2288 25,4 % Slovēnija 4048 53 1,3 % 897 56 6,2 % Spānija 592 537 54 802 9,2 % 61 855 2437 3,9 % Zviedrija* 38 336 1671 4,36 % 6986 5962 85,3 % Apvienotā Karaliste 130 661 28 735 22,0 % 134 874 44 151 32,7 % Kopā 3 116 086 247 403 7,9 % 1 649 446 148 142 9,0 % Šveice 39 813 1825 4,6 % 20 034 1733 8,7 % Kopā 3 155 899 249 228 7,9 % 1 669 480 149 875 9 % Kā minēts iepriekš, 13 dalībvalstis iesniedza datus arī par pārbaudēm, kas veiktas transportlīdzekļiem, kuri reģistrēti valstīs ārpus ES. Sīkāka informācija iekļauta nākamajā 5. tabulā. Tika pārbaudīts 264 231 ārpus ES reģistrēts transportlīdzeklis, kā rezultātā izdoti 8392 aizliegumi, t. i., aizliegumu īpatsvars bija 3,2 % salīdzinājumā ar 7,9 % vietējo transportlīdzekļu gadījumā un 9,0 % ES (izņemot vietējo) transportlīdzekļu gadījumā. Izņemot Austriju, Dāniju, Igauniju, Itāliju un Rumāniju, aizliegumu īpatsvari attiecībā uz ārpus ES reģistrētiem transportlīdzekļiem parasti atbilst aizliegumu īpatsvaram attiecībā uz ES reģistrētiem transportlīdzekļiem. Šīs dalībvalstis ziņoja, ka aizliegumu īpatsvara samazinājumi attiecīgi ir 5,1 %, 6,8 %, 11 %, 16,4 % un 10,8 % par labu ES reģistrētiem transportlīdzekļiem. 5. tabula. Aizliegumu sadalījums: ārpus ES reģistrēti transportlīdzekļi Aizliegumi (ārpus ES reģistrēti transportlīdzekļi) Ziņotāja dalībvalsts Ārpus ES reģistrēto transportlīdzekļu skaits, kuri ir pārbaudīti Ārpus ES reģistrēto transportlīdzekļu skaits, kuru ekspluatācija ir aizliegta Ar ārpus ES reģistrētiem transportlīdzekļiem saistītais aizliegumu īpatsvars (%) Austrija 1578 997 63,2 % Beļģija 266 18 6,8 % Bulgārija 783 2 0,3 % Horvātija 9964 592 5,9 % Kipra 0 0 Nepiemēro Čehija 2070 5 0,2 % Dānija 25 6 24,0 % Igaunija 95 92 96,8 % Somija 0 0 Nepiemēro Francija 0 0 Nepiemēro Vācija 38 852 993 2,6 % Grieķija 0 0 Nepiemēro Ungārija 0 0 Nepiemēro Īrija 0 0 Nepiemēro Itālija 18 10 55,6 % Latvija 0 0 Nepiemēro Lietuva 0 0 Nepiemēro Luksemburga 24 0 0,0 % Malta 0 0 Nepiemēro Nīderlande 252 4 1,6 % Polija 209 946 5620 2,7 % Portugāle 0 0 Nepiemēro Rumānija 358 53 14,8 % Slovākija 0 0 Nepiemēro Slovēnija 0 0 Nepiemēro Spānija 0 0 Nepiemēro Zviedrija 0 0 Nepiemēro Apvienotā Karaliste 0 0 Nepiemēro Kopā 264 231 8392 3,2 % Šveice 44 305 2095 4,7 % Kopā 308 536 10 488 3,4 % 5.5.Transportlīdzekļi, kuru ekspluatācija aizliegta, pa transportlīdzekļu kategorijām un reģistrācijas dalībvalstīm 1. pielikumā sniegts pārskats par transportlīdzekļu ekspluatācijas aizliegumu īpatsvariem atbilstīgi reģistrācijas dalībvalstij. Visās dalībvalstīs vidējais aizliegumu īpatsvars bija 8,3 %, ieskaitot N3 kategoriju (smagie kravas transportlīdzekļi), kas ir transportlīdzekļu tips, kura ekspluatācija ir aizliegta visbiežāk (t. i., aizliegumu īpatsvars ir 9,6 %). Attiecībā uz transportlīdzekļiem, kas ietilpst nekonkretizētajā transportlīdzekļu kategorijā “Citi”, aizliegumu īpatsvars ir 19,3 %. Tomēr šī kategorija var ietvert daudzus transportlīdzekļu tipus, t. i., lauksaimniecības transportlīdzekļus (T kategorija), vieglās piekabes (O1 un O2) un vieglos furgonus (N1), un to pārbaudes pamatā ir valstu tiesību aktos paredzētie pasākumi. Tomēr no 2018. gada 20. maija ar Direktīvu 2014/47/ES ir noteikts, ka ātrgaitas traktoru (kas spēj pārsniegt 40 km/h) pārbaude ir obligāta, ja tos galvenokārt izmanto uz sabiedriskajiem ceļiem komerciālu kravas autopārvadājumu vajadzībām. Aizliegumu īpatsvara atšķirības varētu būt skaidrojamas ar atšķirīgu atlases, pārbaudes un datu vākšanas metožu izmantošanu un defektu atšķirīgu kategorizāciju dalībvalstīs. 2. pielikumā norādīta sīkāka informācija pa transportlīdzekļu kategorijām pa dalībvalstīm, kas veic pārbaudes. 5.6.Dalībvalstu paziņotie trūkumu veidi

3. pielikumā norādīti to defektu īpatsvari, kas dalībvalstīs 2015.–2016. gada pārskata periodā veiktajās pārbaudēs konstatēti deviņiem transportlīdzekļu pārbaudāmajiem elementiem. Šajā pārskata periodā pārbaužu laikā visbiežāk konstatētie trūkumi attiecās uz šādu elementu tehnisko stāvokli: — apgaismes iekārtas un elektrosistēma (23,0 %, iepriekšējā periodā — 20,9 %), — asis, riteņi, riepas, balstiekārta (21,8 %, iepriekšējā periodā — 20,6 %), — cits aprīkojums, tostarp tahogrāfs un ātruma ierobežošanas ierīce (15,5 %, iepriekšējā periodā — 17,4 %), un — bremžu iekārta (13,9 %, iepriekšējā periodā — 18,8 %). Saistībā ar deviņiem pārbaudāmajiem elementiem dalībvalstu ziņojumos ir būtiskas atšķirības defektu konstatēšanas biežumā. Piemēram, Spānijā pārskata periodā pārbaudāmā elementa “cits aprīkojums, tostarp tahogrāfs un ātruma ierobežošanas ierīce” defekti veidoja 86 % no kopējiem paziņotajiem defektiem, turpretī Apvienotajā Karalistē minētie defekti bija tikai 0,6 % no kopējiem konstatētajiem defektiem. Jāpiemin vēlreiz, ka tam par iemeslu, visticamāk, ir atšķirīgās pārbaudes metodes, ko piemēro dalībvalstis, kā arī, iespējams, valstu politika, kas vērsta uz to, lai pārbaudes laikā lielāku uzmanību pievērstu konkrētam pārbaudāmajam elementam. Tomēr jāatzīst, ka no 2018. gada 20. maija ar Direktīvu 2014/47/ES tika ieviesta labāka pārbaudes metožu, trūkumu novērtēšanas un diagnostikas iekārtu lietošanas saskaņošana. Salīdzinot šos rādītājus ar iepriekšējā perioda rādītājiem, visbūtiskākais samazinājums attiecas uz pārbaudāmo elementu “bremžu iekārta”, t. i., ar bremzēm saistītie defekti veidoja 13,9 % no kopējiem visās dalībvalstīs reģistrētajiem defektiem, samazinoties no 20,7 %, kas bija iepriekšējā pārskata perioda rādītājs. Tomēr trūkumi, kas attiecas uz elementu “apgaismes iekārtas un elektrosistēma” joprojām ir visizplatītākie; tie pieauga līdz 23 % (no 20,4 % iepriekšējā pārskata periodā). Runājot par citiem pārbaudāmajiem elementiem, izmaiņas salīdzinājumā ar iepriekšējo pārskata periodu nav tik lielas, lai tās būtu nopietns iemesls bažām vai liecinātu par būtiskām politikas izmaiņām, kas tiek īstenotas dalībvalstīs. Pieciem no deviņiem pārbaudāmajiem elementiem, proti, “identifikācija”, “bremžu iekārta”, “stūres mehānisms”, “redzamība” un “traucējumi, tostarp emisijas un degvielas un/vai eļļas noplūde”, rādītāji samazinās. Patiesībā nevienam no elementiem, kam bija vērojams neliels pieaugums salīdzinājumā ar iepriekšējo pārskata periodu, proti, “apgaismes iekārtas un elektrosistēma”, “asis, riteņi, riepas un balstiekārta”, “šasija un uz šasijas stiprinātas detaļas” un “cits aprīkojums, tostarp tahogrāfs un ātruma ierobežošanas ierīce”, pieaugums nepārsniedza 5 %. Arī ar “bremžu iekārtu” saistītos defektus visbiežāk konstatēja pārbaudēs, kuras veica iestādes Apvienotajā Karalistē, Latvijā un Luksemburgā, attiecīgi veidojot 33,6 %, 33,5 % un 29,6 % no kopējiem defektiem. Savukārt Grieķija neziņoja par defektiem attiecībā uz šiem pārbaudāmajiem elementiem. Attiecībā uz trūkumiem saistībā ar “emisijām un noplūdēm”, kas ne tikai apdraud drošību uz ceļiem, bet arī ietekmē vidi, jānorāda, ka pēc pieauguma par 0,9 % iepriekšējā periodā (no 3,2 % līdz 4,1 %) tika novērots kritums par 0,4 % (no 4,1 % uz 3,3 %), t. i., ar emisijām saistītie defekti bija 3,3 % no reģistrēto defektu kopskaita attiecīgajā periodā. Visbeidzot, kā norādīts 2. tabulā, 13 dalībvalstis veica ārpus ES reģistrētu transportlīdzekļu pārbaudes. Taču, tā kā šo pārbaužu kopskaits atbilst tikai aptuveni 5 % no pārskata periodā veikto pārbaužu kopskaita, pārliecinošus secinājumus par to tehnisko stāvokli izdarīt nav iespējams. Tomēr pilnīguma labad šā ziņojuma 4. pielikumā ir ietverta sīkāka informācija, kas sniedz pārskatu par dalībvalstu pārbaudīto transportlīdzekļu skaitu pa reģistrācijas valstīm, un aizliegumu īpatsvars. 6.SANKCIJU VEIDI Direktīvā 2000/30/EK nav paredzēta nekāda sankciju sistēma par atklātajiem pārkāpumiem. Tā vietā sankcijas jānosaka dalībvalstīm, nediskriminējot autovadītāju pēc valstspiederības vai pēc tās valsts, kurā transportlīdzeklis reģistrēts vai laists ekspluatācijā. Kā minēts iepriekš, ja tiek konstatēts, ka komerciālais transportlīdzeklis nopietni apdraud tā lietotājus vai citus ceļu satiksmes dalībniekus, iestāde vai inspektors, kas veic pārbaudi, saskaņā ar Direktīvu 2000/30/EK ir pilnvaroti aizliegt tā ekspluatāciju līdz visu konstatēto bīstamo trūkumu novēršanai. Turklāt par jebkuriem bīstamiem trūkumiem, kuri konstatēti citas valsts komerciālajam transportlīdzeklim, jo īpaši trūkumiem, kuru dēļ tiek aizliegta tā ekspluatācija, ir jāziņo tās dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kurā tas reģistrēts. Kompetentās iestādes dalībvalstī, kurā konstatēts bīstamais trūkums, var lūgt kompetentajām iestādēm dalībvalstī, kurā transportlīdzeklis reģistrēts, īstenot atbilstošus pasākumus, piemēram, veikt transportlīdzeklim papildu tehnisko apskati. Tomēr reģistrācijas dalībvalsts ziņā ir atstāta iespēja veikt jebkādas par piemērotām uzskatītas darbības, par kurām nav jāziņo. Praksē finansiālā ietekme uz autopārvadātāju, kas saistīts ar bīstami bojātu transportlīdzekli, kura ekspluatācija aizliegta, nav vienīgais iespējamais naudassods, ko uzliek tās dalībvalsts iestādes, kas veic pārbaudi. Varētu būt arī citas izmaksas, piemēram, izmaksas par transportlīdzekļa aizvilkšanu līdz pārbaudes iekārtai uz “detalizētāku pārbaudi”, kopā ar pašas apskates izmaksām un izmaksām par jebkādu remontu, kas vajadzīgs trūkumu novēršanai. Turklāt pastāv arī autopārvadātāja netiešās izmaksas saistībā ar iespējamu grafika neievērošanu. Visbeidzot, saskaņā ar Direktīvu 2014/47/ES, sākot no 2019. gada 20. maija, informācija par trūkumu skaitu un smaguma pakāpi ir jāiekļauj riska novērtējuma sistēmā, kas izveidota saskaņā ar Direktīvu 2006/22/EK. To uzņēmumu transportlīdzekļus, kam ir augsts riska profils, var biežāk izraudzīties pārbaužu veikšanai uz ceļiem.

7.SECINĀJUMU KOPSAVILKUMS Kā minēts šā ziņojuma 3. nodaļā, to atšķirību dēļ, kas konstatētas saistībā ar pārbaudes metodēm, datu vākšanu un paziņošanu, nav jāizdara tālejoši secinājumi, pamatojoties uz šo ziņojumu, kā arī ir piesardzīgi jāizvērtē rezultāti. Paturot to prātā, turpmāk ir minēti galvenie konstatējumi, kas izdarīti, pamatojoties uz datiem, kuri savākti par 2015.–2016. gada pārskata periodu. 7.1.Pārbaudes Salīdzinājumā ar iepriekšējo periodu, kurā jau bija vērojams samazinājums par 31,5 %, pārbaudīto transportlīdzekļu skaits samazinājās vēl vairāk. 2015.–2016. gadā tika pārbaudīts par 534 473 transportlīdzekļiem mazāk, un tas ir samazinājums par 9,6 %. Saskaņā ar dalībvalstu sniegto skaidrojumu tam par pamatu bija gan samazināti resursi, gan reorganizācija, gan izmaiņas valstu tiesību aktos un noteikumu piemērošanā, gan, atsevišķos gadījumos, mērķtiecīgākas pārbaužu pieejas ieviešana. Jebkurā gadījumā 18 dalībvalstis veica mazāk pārbaužu, procentuālajiem samazinājumiem svārstoties no 1 % Horvātijā līdz 68 % Grieķijā. Turpretī desmit dalībvalstis reģistrēja veikto pārbaužu skaita pieaugumus, procentuālajiem pieaugumiem svārstoties no 1,2 % Dānijā līdz 429 % Kiprā. 62 % pārskata periodā veikto pārbaužu attiecās uz vietējiem transportlīdzekļiem, 33 % — citā dalībvalstī reģistrētiem transportlīdzekļiem un 5 % — ārpus ES reģistrētiem transportlīdzekļiem. Turklāt pārbaudīto vietējo transportlīdzekļu procentuālā daļa no katras dalībvalsts pārbaudīto transportlīdzekļu kopskaita joprojām būtiski atšķiras, un tas liek domāt, ka ir jāpieliek lielāki pūliņi, lai nodrošinātu līdzsvarotāku pieeju. Piemēram, Luksemburgā, Beļģijā un Francijā vietējo transportlīdzekļu pārbaudes veidoja mazāk nekā 40 % no pārbaužu kopskaita, savukārt situācija citās “tranzīta” dalībvalstīs ir līdzsvarotāka. 7.2.Aizliegumi Salīdzinājumā ar iepriekšējo periodu tika aizliegts ekspluatēt par 60 112 transportlīdzekļiem vairāk, un tas ir pieaugums par 17,5 %. Tas nozīmē iespējamas pozitīvas tendences sākumu un varētu liecināt par to, ka ir sākta mērķtiecīgākas pieejas īstenošana. Trīspadsmit dalībvalstis reģistrēja izdoto aizliegumu skaita pieaugumu, pieaugumam svārstoties no 3 % Zviedrijā līdz aptuveni 7000 % Portugālē. Turpretī 15 dalībvalstīs reģistrēja izdoto aizliegumu skaita samazinājumus, kas svārstās no 2,7 % Slovākijā līdz 71,8 % Grieķijā un 71,6 % Bulgārijā. Runājot par to transportlīdzekļu izcelsmi, kuru ekspluatācija aizliegta, kopējais aizliegumu īpatsvars attiecībā uz vietējiem transportlīdzekļiem bija 7,9 %, savukārt attiecībā uz citu ES dalībvalstu transportlīdzekļiem — 9,0 % un attiecībā uz ārpus ES reģistrētiem transportlīdzekļiem — 3,2 %. Tas varētu nozīmēt to, ka standarti ES transportlīdzekļiem parasti tiek piemēroti universāli neatkarīgi no transportlīdzekļa reģistrācijas valsts. Iemesls, kāpēc aizliegumu īpatsvari attiecībā uz ārpus ES reģistrētiem transportlīdzekļiem ir zemāki, varētu būt saistīts ar to, ka tajos maršrutos, kas saistīti ar braucieniem ES teritorijā, autopārvadātāji izvēlas sūtīt savus jaunākos un vislabāk uzturētos transportlīdzekļus. Visbeidzot, visās dalībvalstīs vidējais aizliegumu īpatsvars attiecībā uz ES reģistrētiem transportlīdzekļiem bija 8,3 %. Visbiežāk tika aizliegta N3 kategorijas transportlīdzekļu (smago kravas transportlīdzekļu) ekspluatācija (t. i., aizliegumu īpatsvars bija 9,6 %). Biežāk tika aizliegta Maltā reģistrēto transportlīdzekļu ekspluatācija, aizliegumu īpatsvaram veidojot 43,9 %. Savukārt visretāk tika aizliegta Vācijas un Bulgārijas transportlīdzekļu ekspluatācija, aizliegumu īpatsvaram attiecīgi veidojot 1,5 % un 3,7 %. Šo aizliegumu īpatsvaru atšķirības varētu būt skaidrojamas ar atšķirīgu pārbaudes metožu un defektu kategorizāciju dalībvalstīs. 7.3.Defekti