Pasaules publiskā iepirkuma tirgus vērtība katru gadu ir apmēram 8 triljoni eiro, taču vairāk nekā puse no tā ir slēgta ES uzņēmumiem, kas iegūst tikai aptuveni 10 miljardus euro no trešās valstīs noslēgtajiem līgumiem. Tirgu atvēršana veicinātu nodarbinātību un izaugsmi Eiropā, bet radītu arī zemākas izmaksas attiecīgajās valstīs. Komisijas 2016. gada 29. janvāra pārskatītajā priekšlikumā būtu paredzēts jauns instruments, ar ko risināt protekcionisma problēmu daudzās valstīs ārpus Eiropas, tostarp galējas nepieciešamības gadījumā radot neizdevīgus apstākļus uzņēmumiem no protekcionistiskām valstīm iepirkumu konkursos Eiropas valstīs.

Komisijas 2015. gada 17. novembra priekšlikums par Eiropas noguldījumu apdrošināšanas sistēmu pabeigtu banku savienības izveidi un būtu būtiska daļa no finanšu sistēmas, kuras pamatā ir kopējā valūta. Tas papildinātu ekonomisko un monetāro savienību, uzlabotu banku klientu aizsardzību un vēl vairāk palielinātu finanšu sistēmas stabilitāti un noturību eirozonā un ārpus tās. Vienotā noregulējuma fonda atbalsta mehānisms, par kuru panākta principiāla vienošanās, bet kas vēl nedarbojas, vēl vairāk palielinātu uzticēšanos ES banku sistēmai, nodrošinot kredītlīniju fondam un līdz minimumam samazinot risku, ka nodokļu maksātājiem būtu jāatbalsta bankrotējošas bankas. Vienotā noregulējuma fonda, kuru priekšfinansē no eirozonas banku iemaksām, plānotais apjoms ir aptuveni 55 miljardi eiro. Atbalsta mehānisma apjoms atbildīs fonda apjomam.

Laikposmā no 2018. gada maija līdz 2019. gada janvārim datu aizsardzības iestādēm Eiropā tika iesniegtas 95 180 sūdzības. Noteikumu neievērošanas gadījumā var piemērot lielus naudas sodus: Austrijā sporta derību kafejnīcai par nelikumīgu videonovērošanu tika piemērots naudas sods 5280 eiro apmērā; Vācijā sociālā tīkla operatoram bija jāmaksā 20 000 eiro par lietotāju datu drošības nenodrošināšanu; un Francijā uzņēmumam Google bija jāmaksā 50 miljoni eiro par to, ka tas nav lūdzis sniegt piekrišanu reklāmai.

Eiropas Savienība ir saskārusies ar daudzām aizvien biežākām un sarežģītākām katastrofām, kuru rezultātā tiek zaudētas dzīvības un kuras rada cita veida postošas sekas iedzīvotājiem, uzņēmumiem, kopienām un videi. 2018. gadā Eiropā dabas katastrofās gāja bojā gandrīz 100 cilvēki, un tika pieredzēti meža ugunsgrēki dažos Eiropas reģionos, kurus tie nekad iepriekš nebija skāruši. Ekonomiskās izmaksas ir milzīgas: 2016. gadā Eiropā tika reģistrēti zaudējumi gandrīz 10 miljardu eiro apmērā. ES ir jāreaģē uz šo problēmu un labāk jāaizsargā savi iedzīvotāji no šīm katastrofām, palielinot un uzlabojot profilaksi un gatavību. 2018. gadā valstis no ES lūdza palīdzību gandrīz 10 reizes, galvenokārt saistībā ar mežu ugunsgrēkiem, medicīnisko atbalstu un jūras piesārņojumu. RescEU nodrošina civilās aizsardzības spējas tām personām, kuras piemeklējusi katastrofa un kurām visvairāk vajadzīga palīdzība Eiropā un visā pasaulē. Šī resursu rezerve ir jāizmanto, kad valstis pieprasa ātru palīdzību, lai tiktu galā ar katastrofu. Tie ietver ugunsdzēšanas lidmašīnas, kā arī citus līdzekļus, lai reaģētu uz situācijām, kurās nepieciešama, piemēram, ārkārtas medicīniskās palīdzības sniegšana. ES civilās aizsardzības mehānisms 2017. un 2018. gadā tika aktivizēts 52 reizes.

Ārkārtas trasta fonds Āfrikai 4,2 miljardu eiro apmērā ir viens no ES efektīvākajiem līdzekļiem, kā finansēt migrācijas projektus un novērst neatbilstīgas migrācijas pamatcēloņus. Līdz šim ir apstiprināti 193 projekti, kuri pievēršas dažādām jomām, sākot no ekonomikas attīstības un pārvaldības līdz veselības aprūpei un migrācijai, tostarp sniedzot mērķorientētu dzīvības glābšanai vajadzīgu palīdzību cilvēkiem, kuriem nepieciešama aizsardzība. Turklāt Ārējo investīciju plāns, pamatojoties uz Junkera funda pieredzi, plāno līdz 2020. gadam piesaistīt vairāk nekā 44 miljardus eiro gan publiskā, gan privātā sektora investīcijās Āfrikā un ES kaimiņvalstīs. Ārējo investīciju plāns un Eiropas Fonds ilgtspējīgai attīstībai ir vērsti uz investīciju veicināšanu vairākās prioritārās jomās, piemēram: tīra enerģija; mikrouzņēmumu, mazo un vidējo uzņēmumu finansēšana; lauksaimniecība; un iekļaujošu attīstību veicinoša digitalizācija.

Jaunās Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras ietvaros tagad ir izvietoti vairāk nekā 1600 robežsargu, lai palīdzētu patrulēt pie Savienības ārējām robežām Bulgārijā, Grieķijā, Itālijā un Spānijā. Nākamais solis tagad, kad ir panākta vienošanās par Komisijas priekšlikumu, ir vēl vairāk pastiprināt aģentūru, nostiprināt to ar savu aprīkojumu un izveidot pastāvīgu 5000 robežsargu korpusu no 2021. gada un 10 000 robežsargu korpusu vēlākais līdz 2027. gadam, kā arī piešķirt tai lielākas pilnvaras atgriešanas veikšanai. Jaunu uzlabotu un sadarbspējīgu informācijas sistēmu kopums padarīs mūsu robežas gan drošākas, gan ērtākas ceļotājiem. Ieceļošanas/izceļošanas sistēma paātrinās procedūras bona fide ceļotājiem un identificēs šaubīgos gadījumus, un Eiropas ceļošanas informācijas un atļauju sistēma ļaus efektīvāk veikt pirms ieceļošanas pārbaudes ceļotājiem, kuriem nav vajadzīgas vīzas. Lai nodrošinātu noteikumu pienācīgu piemērošanu, apmaiņa ar attiecīgo informāciju starp dalībvalstīm notiks reāllaikā.

Kopš 2015. gada veiksmīgas ES pārmitināšanas programmas ir palīdzējušas vairāk nekā 50 000 visneaizsargātākajiem cilvēkiem no visas pasaules rast patvērumu ES. Strādājot kopā, dalībvalstis spēja pievērsties prioritāriem reģioniem, piemēram, Sīrijas bēgļiem Jordānijā, Libānā un Turcijā, vai bēgļiem, kas evakuēti no Lībijas. Pagājušajā gadā dalībvalstis uzņēmās ES vēsturē lielākās kolektīvās saistības pārmitināšanas jomā, pieņemot Komisijas priekšsēdētāja Ž. K. Junkera ierosināto jauno ES 50 000 vietu brīvprātīgo pārmitināšanas shēmu.

Pēc ES un Turcijas paziņojuma abas puses apņēmās sniegt humāno palīdzību bēgļiem — jo īpaši tiem, kuri bēg no Sīrijas pilsoņu kara. Pateicoties labākai migrācijas plūsmu pārvaldībai, 2018. gadā ieceļošana Vidusjūras austrumdaļā bija samazinājusies par 90 % salīdzinājumā ar 2015. gadu. Vienlaikus ES atbalstīja bēgļus Turcijā, piešķirot 3 miljardus eiro 2016.–2017. gadā, un jau ir piešķīrusi 1,2 miljardus eiro no vēl 3 miljardiem eiro, kas ir pieejami, lai turpinātu sniegt šo svarīgo atbalstu nākotnē.

Lai samazinātu 25 miljonus tonnu gadā saražoto plastmasas atkritumu un palielinātu plastmasas pārstrādes apjomu, kas pašlaik ir tikai 30 %, ES ir pieņēmusi pasaulē pirmo visaptverošo stratēģiju attiecībā uz plastmasu. Stratēģijas ietvaros tika ieviesti stingri pasākumi attiecībā uz 10 plastmasas izstrādājumiem, kuri visbiežāk tiek atrasti mūsu pludmalēs, kā arī pamestos zvejas rīkos. Tas ietver aizliegumu izmantot atsevišķus vienreizlietojamus plastmasas izstrādājumus, ja ir viegli pieejamas alternatīvas, piemēram, no plastmasas darinātus vates kociņus, ēdamrīkus, šķīvjus, salmiņus, dzērienu maisāmkociņus un balonu kātiņus. Šie pasākumi ļaus izvairīties no 3,4 miljoniem tonnu CO2 ekvivalenta emisijas, samazināt okeānu piedrazojumu un tā negatīvo ietekmi uz vidi un tuvināt mūs patiesai aprites ekonomikai.

Junkera vadītā Komisija sāka darbu Grieķijas jaunās parādu krīzes sākumā. Papildus sarunu atvieglošanai starp visiem dalībniekiem Komisija 2015. gada jūlijā uzsāka plānu, lai palīdzētu Grieķijai stabilizēt tās ekonomiku un palīdzētu tai maksimāli izmantot ES līdzekļus, lai veicinātu nodarbinātību, izaugsmi un investīcijas, piesaistot Grieķijai līdz 35 miljardiem eiro no dažādām Eiropas Savienības finansējuma programmām laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam. Tajā pašā kritiskajā posmā Eiropas finanšu stabilizācijas mehānisma ietvaros kā pagaidu finansējums tika piesaistīts īstermiņa aizdevums 7 miljardu eiro apmērā, lai nepieļautu Grieķijas piespiedu izstāšanos no eirozonas. Komisija piedāvāja arī plašu tehnisko atbalstu, lai palīdzētu izveidot nepieciešamo administratīvo atbalstu ar 2015. gadā izveidotā Komisijas Strukturālo reformu atbalsta dienesta starpniecību.

Komisija 2015. gada janvāra paziņojumā izklāstīja, kā tā plāno izmantot Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumos paredzēto elastīguma iespēju. Šo pieeju atbalstīja Ministru padome, un tā ir palīdzējusi Eiropas ekonomikas atveseļošanai, panākot pienācīgu līdzsvaru starp pareizu fiskālo politiku un atbalstu izaugsmei, jo īpaši ar reformām un investīcijām. Aplēses liecina, ka šīs elastības izmantošana pēdējo četru gadu laikā ir palielinājusi ES iekšzemes kopproduktu par 0,8 % un palīdzējusi izveidot 1,5 miljonus darbvietu. Tajā pašā laikā valsts parāds no 2014. gada beigām līdz 2018. gadam samazinājās par 6,8 procentpunktiem, un ES deficīts vidēji samazinājās no aptuveni 3 % līdz 0,6 %.

EIROPAS KOMISIJA Briselē, 30.4.2019 COM(2019) 218 final KOMISIJAS PAZIŅOJUMS Eiropa 2019. gada maijā: gatavošanās vienotākai, stiprākai un demokrātiskākai Savienībai aizvien mainīgākā pasaulē















Eiropas Komisijas ieguldījums ES-27 valstu un valdību vadītāju neformālajā sanāksmē Sibiu (Rumānijā) 2019. gada 9. maijā



























































































































































































































































































































































































































































Priekšvārds 2017. gada runā par stāvokli Savienībā es saistībā ar Vienotākas, stiprākas un demokrātiskākas Savienības ceļvedi ierosināju Eiropas valstu vadītājiem ar mērķi sagatavot pamatu mūsu nākotnei 27 valstu sastāvā sanākt kopā Rumānijas pilsētā Sibiu — pilsētā ar unikālu stāstu, pilsētā, kas iemieso Eiropas austrumus un rietumus, pagātni un nākotni. Mūsu tikšanās Sibiu 9. maijā, būs īstais brīdis parādīt, ko nākotnē var sasniegt vienota Savienība, un tā notiks tieši pirms 23.–26. maijā gaidāmajām Eiropas Parlamenta vēlēšanām. Pēdējos piecos gados esam izgājuši caur pārbaudījumiem, cīnoties ar neskaitāmām krīzēm. Taču arvien esam tās pārvarējuši un kļuvuši stiprāki. Visu šo laiku esam neatlaidīgi turpinājuši koncentrēties uz to solījumu izpildi, kurus devām pirms pieciem gadiem, kad līderi, ņemot vērā Eiropas Parlamenta vēlēšanu rezultātus, noteica Stratēģisko programmu 2014.–2019. gadam, kuru esmu veidojis saskaņoti ar manis vadītās Komisijas 10 politiskajām prioritātēm. Toreiz teicu, ka tā ir mūsu pēdējā iespēja parādīt eiropiešiem, ka viņu Savienība strādā viņu labā. Komisija, kuru man ir bijis tas gods vadīt, ar sirdi un dvēseli ir pildījusi šo misiju un ieklausījusies eiropiešos, tajā, uz ko viņi cer, kas viņus satrauc un ko viņi sagaida. Sākot ar nodarbinātības, izaugsmes un ieguldījumu atjaunošanas pēc krīzes, un beidzot ar solidaritātes un atbildības stiprināšanu mūsu Savienībā un vienādas darba samaksas nodrošināšanu darba ņēmējiem par vienu un to pašu darbu vienā un tajā pašā vietā, esam rīkojušies tur, kur tas bijis vissvarīgāk. Tagad mums jāraugās nākotnē, jāmācās no gūtās pieredzes un jāturpina darbs, balstoties uz sasniegto. Mums jābūt vēl ambiciozākiem un mērķtiecīgākiem nekā līdz šim. Eiropas valstu un valdību vadītāji sāks šīs pārdomas Sibiu, pirms vienošanās par nākamo Stratēģisko programmu Eiropadomes jūnija sanāksmē. Šis dokuments ir Komisijas ieguldījums šajā procesā. Katras paaudzes pienākums ir mainīt eiropiešu likteni uz augšu. Pildīt ilglaicīgo solījumu nodrošināt mieru, progresu un labklājību. Tas ir mans aicinājums un mūža darbs. Un tam arī turpmāk jāiedvesmo mūsu izaugsme. Šodien, Eiropas dienā, Šūmana deklarācijas gadadienā, stāvot šeit, Sibiu, kopā 27 Eiropas valstu vadītājiem, es to darīšu, godinot mūsu pagātni, bet ar vēl lielāku pārliecību un cerībām par mūsu nākotni. Eiropas Komisijas priekšsēdētājs Žans Klods Junkers



Ievads ES valstu un valdību vadītāji 2019. gada 9. maijā tiksies Sibiu, Rumānijā, lai apsvērtu, ko Eiropas Savienībā vēlamies panākt ar savu politisko darbību, un izstrādātu “Stratēģisko programmu” nākamajiem pieciem gadiem. Tas notiks īsi pirms Eiropas Parlamenta vēlēšanām, kad vairāk nekā 400 miljoni eiropiešu dosies uz vēlēšanu iecirkņiem pasaulē vislielākajās transnacionālajās demokrātiskajās vēlēšanās. Tas notiks trīsdesmit gadus pēc komunisma sagruvuma un Berlīnes mūra nojaukšanas un piecpadsmit gadus pēc Eiropas Savienības līdz šim vislielākās paplašināšanās, kas pārvarēja graujošo mūsu kontinenta sadalīšanu. Šodien mūsu Savienība nodrošina mieru, stabilitāti un labklājību visā Eiropā un aiz tās robežām, neskatoties uz daudzajām iekšējām un ārējām grūtībām, ar ko saskaramies. Mūsu Savienība nelokāmi aizstāv demokrātijas, tiesiskuma un pamata cilvēktiesību principus laikā, kad arvien uzstājīgāk tiek pieprasīti atraktīvi spēkavīri un iekšējais nacionālisms. Mūsu kopīgā vēsture norūdījusi mūsu spēju stingri pretoties šādiem aicinājumiem. Tā ir Eiropas projekta spēja izdzīvot, kas padara mūsu modeli unikālu, tādu, par ko ir vērts cīnīties. Pēc gadiem ilgušās krīzes Eiropa sāk atlabt. Eiropā nodarbināti 240 miljoni cilvēku — vairāk nekā jebkad agrāk. Patērētāji un uzņēmumi var izmantot priekšrocības, ko tiem nodrošina vienotais tirgus, piemēram, lielāku izvēli un zemākas cenas. Mūsu nostiprinātā vienotā valūta aizsargā mūs pret finanšu satricinājumiem. Eiropā, atšķirībā no citām pasaules vietām, sociālās tirgus ekonomikas priekšrocības var izmantot ikviena iedzīvotāju grupa. Eiropa strādā, lai sargātu savu iedzīvotāju drošību, — pēdējos četros gados migrācijas pārvaldības, robežu aizsardzības un drošības jomā panākts lielāks progress nekā iepriekšējos divdesmit gados. Turklāt Eiropa ir atbildīga pasaules lielvalsts, kas uzņemas vadību cīņā pret klimata pārmaiņām, aizstāv mieru un ilgtspējīgu attīstību visā pasaulē, veicina brīvu un godīgu tirdzniecību un nosaka standartus tādās jomās kā cilvēktiesības, darba apstākļi, pārtikas nekaitīgums un datu aizsardzība. Tā kā pasaule ap mums kļūst arvien sadrumstalotāka un nepastāvīgāka, šā progresa uzturēšana un veicināšana vēl nekad nav bijusi tik svarīga un vienlaikus arī grūta. Problēmu, ar kurām mēs, eiropieši, kopīgi saskaramies, kļūst ar katru dienu arvien vairāk: no pasaules migrācijas plūsmām līdz pieaugošam konkurences spiedienam svarīgās ekonomikas nozarēs, lielāki draudi mūsu drošībai un tiesiskumam, demogrāfisko un tehnoloģisko pārmaiņu tempam un arvien nopietnākiem ekoloģiskajiem apdraudējumiem. Vienlaikus augstu stāvoši spēlētāji šodien apšauba vai pat tīšuprāt grauj uz noteikumiem balstīto starptautisko kārtību, kas tik ilgi kalpojusi par neatsveramu pamatu pārtikušai un drošai Eiropas Savienībai. Šīs tendences paver ceļu tikpat daudz iespējām, cik problēmām. Tās kalpo par stingru brīdinājumu: lai Eiropa uzplauktu, ES dalībvalstīm jārīkojas kopā. Tām jārīkojas kopā, ja tās vēlas saglabāt mūsu eiropeisko dzīvesveidu, uzturēt mūsu planētu un stiprināt mūsu globālo ietekmi. Tikai rodot spēku vienotībā, Eiropa varēs ietekmēt pasaules notikumu gaitu. Tāpēc Sibiu ir iespēja ES valstu un valdību vadītājiem parādīt, ka viņi ir vienoti, un piedāvāt mūsu kontinentam jaunu perspektīvu. Tas būtu jādara, parādot, ka viņi ir ieklausījušies savos iedzīvotājos, tajā, uz ko viņi cer, kas viņus satrauc un ko viņi sagaida, un ka ir gatavi rīkoties izlēmīgi un visi kopā šos jautājumus risināt.

Komisija šodien nāk klajā ar vairākiem ieteikumiem nākamajai Stratēģiskajai programmai, kas palīdzēs mūsu Savienībai to arī izdarīt. Kā zināms, politika un komunikācija ir vienas monētas divas puses, tādēļ mēs iepazīstinām ar saviem ierosinājumiem par to, kā labāk informēt par mūsu kopīgajiem lēmumiem Eiropas iedzīvotāju un demokrātijas labā. Gan tam, kādas prioritātes nosakām, gan tam, kā tās paskaidrojam un apspriežam ar eiropiešiem, būs izšķiroša nozīme mūsu Savienības veidošanai par vienotāku, stiprāku un demokrātiskāku Savienību. I daļa. Eiropas Komisijas ieguldījums ES Stratēģiskajā programmā 2019.–2024. gadam Pēdējos desmit gados, ko iezīmējušas nemitīgas pārmaiņas un problēmas, Eiropa ir parādījusi, ka spēj pildīt solījumu nodrošināt saviem iedzīvotājiem mieru, labklājību un progresu, pierādot, ka daudzo pareģu pesimistiskās prognozes nav pareizas. Eiropas ekonomika un sabiedrība ir izgājusi caur šiem pārbaudījumiem, kļūstot stiprāka, lai gan vēl daudz jādara, lai panāktu, ka mūsu iedzīvotāji jūtas droši un aizsargāti un ka priekšrocības, ko nodrošina mūsu kopējā politika, sasniedz ikvienu mūsu Savienības daļu. Šo uzdevumu grūtāku padara tas, ka pasaule ap mums kļūst arvien nenoteiktāka un haotiskāka. Laikā, kad parādās jaunas lielvalstis, savukārt agrākās maina kursu, pārliecība par Eiropas sadarbību un mērķtiecīgu integrāciju vēl nekad nav bijusi tik imperatīva un neatliekama. Ņemot vērā Eiropas Parlamenta vēlēšanas 2019. gada 23.–26. maijā un tām sekojošo ES iestāžu politiskās vadības maiņu, ir pienācis laiks izstrādāt jaunas politikas vadlīnijas, noteikt jaunas prioritātes un jaunu impulsu reformām. Tikai tad, ja Eiropas Savienība pierādīs, ka spēj rast risinājumu savām kopīgajām problēmām, mūsu kontinents spēs pastāvēt nākotnes pasaulē. Tikai tad, ja mēs spēsim vienoties par kopīgiem lēmumiem un tos ātri un efektīvi īstenot, mēs spēsim piepildīt iedzīvotāju cerības. Lai to panāktu, visām ES iestādēm būs jāapvieno pūles ar visām ES dalībvalstīm, rīkojoties valstu, reģionu un vietējā līmenī. Nākamajā iedaļā mēs analizējam Eiropas pašreizējo situāciju, to, kā Eiropa var pielāgoties notiekošajām pārmaiņām un kā tā var sagatavoties vēl gaidāmajām pārmaiņām. Tālāk, pamatojoties uz pēdējo piecu gadu pieredzi, piedāvājam vairākus politikas ieteikumus, kas var mums palīdzēt sasniegt minētos mērķus. I.1. ES pašreizējā situācija Pirms pieciem gadiem Eiropadome noteica plašu Savienības stratēģisko programmu pārmaiņu laikā. Pēc tam tā tika iestrādāta priekšsēdētāja Žana Kloda Junkera 10 politiskajām prioritātēs, kuras tika izstrādātas viņa vēlēšanu kampaņas laikā, apspriežoties ar dalībvalstīm un Eiropas Parlamentu. Prioritātes koncentrējās uz to, kas lielākajai daļai eiropiešu ir vissvarīgākais: darbvietu, izaugsmes un ieguldījumu atjaunošana, sociālā taisnīguma stiprināšana, migrācijas pārvaldība, drošības apdraudējumu mazināšana, digitālā potenciāla un enerģētikas pārkārtošanas potenciāla atraisīšana, Eiropas veidošana par spēcīgāku pasaules mēroga dalībnieci, pārredzamības uzlabošana un demokrātiskā leģitimitāte. Šīs pūles ir vainagojušās ar konkrētiem rezultātiem iedzīvotājiem par spīti neparedzētiem sarežģījumiem to īstenošanas gaitā, kuri joprojām rada nopietnas problēmas mūsu Savienībai. Eiropas ekonomika ES vērienīgā programma nodarbinātībai, izaugsmei un ieguldījumiem apvienojumā ar centieniem padziļināt vienoto tirgu un Eiropas Centrālās bankas atbalstošo monetāro politiku ir veicinājusi stabilu ekonomikas atveseļošanos. Eiropas ekonomikas izaugsme turpinās jau sešus gadus pēc kārtas. Eiropā pašlaik nodarbināti 240 miljoni cilvēku — vairāk nekā jebkad agrāk — , un bezdarba līmenis šajā gadsimtā ir nepieredzēti zems, lai gan dažās dalībvalstīs tas joprojām ir augsts, īpaši jauniešu vidū. Publisko finanšu stāvoklis kopumā ir uzlabojies. Nabadzība un sociālā atstumtība tagad samazinās, un dalībvalstu vidū ir lielāka konverģence. Tas jo īpaši saistīts ar ES struktūrpolitikas un ieguldījumu politikas pozitīvo ietekmi. Spēcīgāks Eiropas finanšu sektors atbalsta kredītus un ieguldījumus. Mazāk attīstītās dalībvalstis pietuvojas pārējo ES valstu līmenim. No 2006. līdz 2017. gadam šo valstu iekšzemes kopprodukts (IKP) uz vienu iedzīvotāju pieauga par 4,5 % gadā salīdzinājumā ar 1,4 % attīstītākajās dalībvalstīs. Pēc tam, kad pēc krīzes samazinājās algas, gan ES, gan eirozonā pašlaik vērojama izteikta augšupejoša tendence, īpaši kopš 2017. gada. Paredzams, ka 2019. gadā visās ES dalībvalstīs algas palielināsies vēl vairāk. Tas ir ļoti stabils pamats lielākam iekšzemes patēriņam un, attiecīgi, lielākai iekšzemes izaugsmei, ko mazāk spēj ietekmēt ārējas norises.

Eiropas Stratēģisko investīciju fonds, kas izveidots 2014. gadā un pazīstams kā Junkera fonds, ir piesaistījis gandrīz 400 miljardus EUR papildu investīciju, pārsniedzot sākotnējo mērķi par vairāk nekā 70 miljardiem EUR. Tas atbalstījis darbvietas 750 000 cilvēkiem Eiropā, uzlabojis finansējuma pieejamību 945 000 maziem un vidējiem uzņēmumiem un palielinājis Eiropas IKP par 0,6 %. Junkera fonds ir arī piemērs inovatīvai un efektīvākai ES budžeta izmantošanai, lai sasniegtu vairākus politikas mērķus tādās jomās kā inovācija, cīņa pret klimata pārmaiņām, savienojamība vai kvalitatīva nodarbinātība. Sabiedrības atbalsts eiro vēl nekad nav bijis tik liels kā tagad. Mūsu vienotā valūta ir ekonomiskās aizsardzības un iespēju nodrošināšanas avots ar stiprām pozīcijām globālā mērogā. 175 miljoni cilvēku 60 valstīs ārpus eirozonas izmanto mūsu valūtu vai piesaista tai savu vietējo valūtu. Tas saistīts arī ar to, ka eiro ir ļoti stabila valūta, kuras vidējais inflācijas līmenis tās ieviešanas pirmajos 20 gados bijis tikai 1,7 %. Stipras valūtas pamatā jābūt stabilai ekonomikas politikai un pastāvīgiem centieniem īstenot strukturālas reformas dalībvalstīs. Tāpēc gadu no gada ir stiprināts ES ekonomikas politikas koordinācijas mehānisms (“Eiropas pusgads”), kas izveidots 2011. gadā. Tagad tas ietver arī īpašus eirozonai paredzētus ieteikumus, ar lielāku uzsvaru uz sociālajām prioritātēm un vajadzīgajiem ieguldījumiem dalībvalstu līmenī. Komisija ir arī sākusi sniegt tehnisku atbalstu strukturālajām reformām dalībvalstīs, kurš aptver vairāk nekā 700 reformu projektus 26 dalībvalstīs. Tas attiecas uz tādiem reformu projektiem kā valsts pārvaldes digitalizācija vai mūsdienu prasībām atbilstošas maksātnespējas procedūras. Ieguldījumi cilvēkos ir svarīga Eiropas noturības un nākotnes izaugsmes daļa. Tāpēc Eiropas Sociālais fonds ir palīdzējis vairāk nekā 15 miljoniem cilvēku attīstīt mūsdienu darba tirgū pieprasītās prasmes. Riski banku sektorā ir ievērojami samazinājušies. Tas noticis, pateicoties stingrākai uzraudzībai un tam, ka ES bankām tagad ir daudz vairāk likvīdo aktīvu un ka eirozonas bankas kopš 2014. gada ir pastiprinājušas savas kapitāla rezerves par 812 miljardiem EUR. Ienākumus nenesošu aizdevumu skaits tagad ir pietuvojies pirmskrīzes līmenim. Pateicoties tam, 2018. gada decembra Eirosamits varēja sagatavot pamatu nākamajiem banku savienības posmiem. ES noteikumu nelokāma izpilde, izmantojot vienotā tirgus instrumentus un konkurences politiku, ir aizsargājusi iedzīvotājus un uzņēmumus un veicinājusi izaugsmi un inovāciju. Komisija ir īpaši stingri un efektīvi rīkojusies ES tiesību aktu pārkāpumu gadījumos, veicot stingrus pasākumus, kad minētos pārkāpumus nebija iespējams atrisināt ar dialoga palīdzību. Izmantojot šādu stratēģiskāku pieeju, vairāk uzmanības tiek pievērsts sistēmiskām problēmām gadījumos, kad Komisijas izpildes panākšanas pasākumi var radīt reālas pārmaiņas. Pašlaik visās dalībvalstīs tiek izskatītas vairāk nekā 1500 pienākumu neizpildes lietu. Komisija cieši sadarbojas ar valstu iestādēm, lai tās atrisinātu, ja iespējams, pirms jāvēršas Eiropas Savienības Tiesā. Kopš 2014. gada ik gadu izdevies atrisināt 500 pienākumu neizpildes lietas, t. i., 90 % no kopējā skaita. Tas parāda, cik vērtīga ir Komisijas un dalībvalstu iestāžu daudz efektīvāka agrīna sadarbība, pirms tiek sasniegts bieži vien laikietilpīgais tiesvedības posms. Avots: Eiropas Komisija. Komisija ir arī cieši uzraudzījusi ES kopīgi pieņemto konkurences noteikumu piemērošanu. Attiecīgā gadījumā Komisija ir apņēmīgi vērsusies pret konkurenci ierobežojošu apvienošanos, karteļiem, dominējoša stāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu vai nelikumīga valsts atbalsta lēmumiem. No 2015. līdz 2018. gadam kopējais klientu ietaupījums pēc Komisijas ierosinātām pretmonopola un apvienošanās lietām bija no 48 līdz 78 miljardiem EUR. Piemēram, 2016. un 2017. gadā Komisija uzlika 3,8 miljardu EUR naudas sodu par līdzdalību kravas automobiļu kartelī, bet 2018. gadā — saistošu pienākumu Gazprom Centrāleiropā un Austrumeiropā nodrošināt brīvu gāzes plūsmu par konkurētspējīgām cenām. Konkurences tiesību īstenošana bijusi arī svarīga vienlīdzīgu konkurence apstākļu nodrošināšanai ES digitālajos tirgos. No 2017. līdz 2019. gadam Komisija trīsreiz uzlika naudas sodu Google kopsummā par 8,25 par miljardiem EUR par ES pretmonopola noteikumu pārkāpšanu. Minētie pārkāpumi nedeva citiem uzņēmumiem iespēju konkurēt, pamatojoties uz nopelniem, un attīstīt inovāciju, bet Eiropas patērētājiem — izmantot konkurences priekšrocības. Visbeidzot, Komisijas rīcība valsts atbalsta jomā tāpat palīdzēja nodrošināt vienlīdzīgus konkurences apstākļus visiem — arī nodokļu jomā. Piemēram, Komisija 2016. gada augustā konstatēja, ka uzņēmumam Apple piešķirti nelikumīgi nodokļu atvieglojumi, un iznākumā panāca, ka Īrija atgūst 14,3 miljardus EUR. Vienlaikus Komisija apstiprināja četru dalībvalstu piešķirtu 1,75 miljardu EUR valsts atbalstu svarīgam projektam visas Eiropas interesēs, kurš nodrošināja inovācijas iespēju mikroelektronikas nozarē, no kā ieguvēja būs visas Eiropas ekonomika. ES Stratēģiskās programmas 2014.–2019. gadam īstenošana Nereti izskan apgalvojums, ka Savienība ir pārāk sašķelta vai pārāk lēni panāk efektīvus politikas rezultātus. Šādā kritikā nav ņemts vērā tas, ka ES nav federāla valsts. Tā ir vairāku līmeņu pārvaldības sistēma, kurā nacionālā līmenī ietilpst 28 demokrātiskas valstis, bieži vien ar ietekmīgiem demokrātiskiem slāņiem zemākā līmenī, kā arī ES iestāžu savstarpējie demokrātiskie procesi. Tāpēc taisnīga un līdzsvarota kompromisa panākšanai bieži vien ir vajadzīgs laiks un ikvienam jābūt gatavam gan dot, gan ņemt. Dabiski, ka ES lēmumi bieži vien prasa vairāk laika nekā valstu līmenī pieņemtie lēmumi. Tomēr, neskatoties uz šo unikālo politisko sistēmu un daudzām papildu problēmām visu laiku, ES spēja pildīt saistības, ko tā uzņēmās 2014. gada Eiropadomes Stratēģiskajā programmā un Junkera Komisijas 10 politiskajās prioritātēs. Līdz 2018. gada vasarai Junkera vadītā Komisija bija iesniegusi visus leģislatīvos priekšlikumus, ko tā bija apņēmusies sagatavot savu pilnvaru termiņa sākumā. Kopumā Komisija sagatavojusi 471 jaunu leģislatīvo priekšlikumu un pārņēmusi papildu 44 priekšlikumus, ko iesniegušas iepriekšējās Komisijas. 348 no minētajiem priekšlikumiem pašreizējā pilnvaru termiņā pieņemti Eiropas Parlamentā un Padomē vai par tiem ir panākta vienošanās. Tas liecina, ka 348 gadījumos Savienība spējusi vienoties par Eiropas tālāko virzību. Īpaši atzīmējams ir tas, ka aptuveni 90 % gadījumu galīgais kompromiss panākts ar Ministru padomes vienprātību, un tādējādi to atbalstījušas visas 28 dalībvalstis. Tā jau ir kļuvusi par izteiktu tendenci. Kopš Lisabonas līguma stāšanās spēkā ar katru gadu ir palielinājies to gadījumu skaits, kad 28 valstu starpā ir panākta vienprātība. Visās politikas jomās pēdējos piecos gados panākts ievērojams progress. III pielikumā uzskaitīti 20 būtiski sasniegumi, savukārt IV pielikumā — 10 svarīgi priekšlikumi, kuri vēl nav pabeigti, jo vēl tiek izskatīti Parlamentā un Padomē. Izstrādājot nākamo Stratēģisko programmu, būtu jāņem vērā tālāk aprakstītie politiskie procesi. ·ES spēja ātrāk un efektīvāk īstenot savu Stratēģisko programmu, jo Junkera Komisija jau no paša sākuma bija apņēmusies uzlabot regulējumu. Tam pamatā bija Komisijas priekšsēdētāja Junkera apņemšanās būt “lieliem lielos jautājumos, bet mazākiem sīkumos”, — šo principu ES valstu un valdību vadītāji apstiprināja 2017. gada 25. marta Romas deklarācijā. Tāpēc bija iespējams izstrādāt mērķtiecīgāku likumdošanas programmu. Junkera Komisija savu pilnvaru termiņa sākumā, īstenojot politikas neturpināšanas principu, atsauca 100 tiesību aktu priekšlikumus, kurus nebija izskatījusi iepriekšējā Komisija. Kopumā ik gadu tā iesniedza par 75 % mazāk tiesību aktu priekšlikumu gadā nekā iepriekšējā Komisija. No 2018. gada vasaras tā arī pārtrauca pieņemt jaunus tiesību aktu priekšlikumus, tādējādi dodot iespēju Parlamentam, Padomei un Komisijai veltīt visus spēkus iesākto likumdošanas procedūru pabeigšanai. Par labāku regulējumu atbildīgā priekšsēdētāja pirmā vietnieka amata izveidošana un Fransa Timmermansa iecelšana šajā izaicinājumiem pilnajā amatā, Komisijas Ģenerālsekretariāta koordinējošo funkciju palielināšana, neatkarīgās Regulējuma kontroles padomes izveide un Subsidiaritātes, proporcionalitātes un scenārija “Darīt mazāk, bet efektīvāk” jautājumu darba grupas darbība bija galvenie jauninājumi, kas palīdzēja īstenot un izpildīt priekšsēdētāja Junkera principu “liels lielos jautājumos”. ·Digitālajā vienotajā tirgū ES pēdējos piecos gados bijusi īpaši veiksmīga. Pateicoties viesabonēšanas maksas atcelšanai, iedzīvotāji ceļojumos uz citām ES valstīm tagad lieto 12 reizes vairāk mobilo datu nekā līdz šim. Viņiem vairs nav jāpiedzīvo nepamatota tiešsaistes pakalpojumu bloķēšana atrašanās vietas dēļ. Turklāt tika pieņemti jauni, digitālajam laikmetam piemēroti autortiesību noteikumi, lai garantētu taisnīgu atlīdzību autoriem, plašas tiesības lietotājiem un platformu atbildību. Pateicoties jauniem pārnesamības noteikumiem, par kuriem vienošanās panākta 2018. gada aprīlī, iedzīvotāji var izmantot savus abonētos TV vai straumēšanas pakalpojumus arī atrodoties citās ES valstīs. Pirmajā gadā, kopš noteikumi stājušies spēkā, šo iespēju jau ir izmantojuši 49 % abonentu. No 30 Komisijas priekšlikumiem par vienotā digitālā tirgus izveides pabeigšanu Eiropas Parlaments un Padome pieņēmuši 28 priekšlikumus, un tikai divi (par e-privātumu un kiberdrošības kompetenču centru un tīklu) vēl nav pieņemti.

·Ir panākts ievērojams progress attiecībā uz rīcību klimata politikas jomā, enerģētikas politiku un aprites ekonomiku. ES bija liela nozīme sarunās par 2015. gada Parīzes nolīgumu un ES panāca, ka tas stājas spēkā, pati to ratificējot. Eiropas pāreja uz tīru enerģiju notiek pilnā sparā. Piemēram, Eiropas Parlaments un Padome vienojušies par visiem “Tīru enerģiju ikvienam” pasākumiem. Tas veicinās pāreju uz atjaunojamiem energoresursiem, lielāku energoefektivitāti un labāk savienotu Eiropas enerģijas tirgu. Saskaņā ar Parīzes nolīgumā paredzētajām saistībām ES līdz 2030. gadam samazinās siltumnīcefekta gāzu emisiju vismaz par 40 %. Ar tādām ES iniciatīvām kā mūsu stratēģija attiecībā uz plastmasu un vienreizlietojamo plastmasas izstrādājumu aizliegums Eiropa pasaulē kļūst par pārejas uz izteiktākas aprites ekonomiku celmlauzi. Centieni dažādot enerģijas importu un stiprināt ES kopējo enerģijas tirgu sāk nest augļus. Pilnvaru termiņa sākumā sešas dalībvalstis (Bulgārija, Igaunija, Latvija, Lietuva, Somija un Zviedrija) bija pilnībā atkarīgas no viena gāzes piegādātāja. Pašlaik šāda situācija ir tikai Somijā, taču gāze atbilst tikai nelielai daļai šīs valsts energoresursu struktūrā. Tādējādi mazināsies mūsu atkarība no enerģijas importa, tiks stimulēta enerģētikas pārkārtošana un varēsim vieglāk sasniegt savus mērķus klimata jomā. ·ES pēdējos piecos gados ir spējusi ievērojami pavirzīties uz priekšu šķietami pretrunīgās politikas jomās. Sociālās politikas jomā ES ir rīkojusies vienoti un apņēmīgi, lai nodrošinātu, ka mūsu darba tirgus un labklājības iestādes atbilst nākotnes prasībām un pilnībā atbalsta mūsu sociālo tirgus ekonomiku. No 25 Komisijas priekšlikumiem, sākot ar Darba ņēmēju norīkošanas direktīvas reformu un Eiropas Darba iestādi un beidzot ar Eiropas Pieejamības aktu, darba un privātās dzīves līdzsvaru un labākiem darba apstākļiem un sociālās aizsardzības pieejamību, vienošanās tika panākta par 24. Vēl nav pieņemts tikai priekšlikums par sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācijas reformu. Eiropas sociālo tiesību pīlārs, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija kopīgi izsludināja Gēteborgā 2017. gada 17. novembrī, kalpos par kompasu jaunai konverģencei virzībā uz labākiem darba un dzīves apstākļiem visā kontinentā. Panākts progress arī nodokļu jomā. No Komisijas iesniegtā 21 priekšlikuma tika pieņemti 14, ieskaitot priekšlikumu par nodokļu pārredzamību, nodokļu apiešanas novēršanu un pievienotās vērtības nodokli. Citi svarīgi priekšlikumi, piemēram, par kopējo konsolidēto uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi vai digitālo nodokli, vēl nav pieņemti. ·57 no pašlaik vēl nepieņemtajiem priekšlikumiem attiecas uz nākamo daudzgadu finanšu shēmu (2021.–2027. gadam) un izdevumu programmām dažādās politikas jomās. Visus šos priekšlikumus Komisija iesniedza 2018. gada maijā un jūnijā. Eiropas Parlaments un Padome panākuši daļēju vienošanos par 11 no šiem priekšlikumiem, tomēr neviens no tiem vēl nav pieņemts, jo ir jāvienojas par vispārējo satvaru, lai varētu pabeigt atsevišķās nozaru programmas. Eiropadome 2018. gada decembrī secināja, ka vienošanās būtu jāpanāk līdz 2019. gada rudenim. ·Ieguldījumi cilvēkos ir pašreizējās Stratēģiskās programmas prioritāte. Programma “Erasmus+” un tās priekšteces līdz šim 10 miljoniem cilvēku nodrošinājušas iespēju studēt, mācīties vai strādāt brīvprātīgo darbu ārzemēs. Pirms vairāk nekā diviem gadiem izveidotais Eiropas Solidaritātes korpuss ir parādījis, cik aizrautīgi un ar kādu pilsonisko atdevi apveltīti var būt Eiropas jaunieši: tajā reģistrējušies vairāk nekā 120 000 interesentu un aptuveni 14 000 jau sākuši strādāt brīvprātīgo darbu. Sagaidāms, ka līdz 2019. gada beigām šis skaitlis pieaugs līdz 23 000. ·Copernicus un Galileo, ES Zemes novērošanas un atrašanās vietas datu kosmosa pakalpojumi tagad darbojas un nodrošinās konkrētus ieguvumus vienotajam tirgum. Tie veicina ekonomikas izaugsmi un palīdz mūsu darbā tādās jomās kā klimata pārmaiņas, lauksaimniecība, okeāni, transports, digitalizācija, robežuzraudzība, drošība un aizsardzība. Kosmosa programma Galileo notur Eiropu līmenī visuma apgūšanas sacensībā un parāda Eiropas suverenitātes patieso vērtību. Neviena dalībvalsts viena pati nevarētu palaist orbītā 26 satelītus, ko pašlaik izmanto vairāk nekā 700 miljoni lietotāju visā pasaulē. ·Ir panākts ievērojams progress kapitāla tirgu savienības jomā. No Komisijas iesniegtajiem 13 priekšlikumiem vēl nav pieņemti tikai 2: par kolektīvo finansēšanu un prasījumu cesijas radītajām sekām trešām personām. Ar jauno Prospektu regulu uzņēmumiem, jo īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem, būs vieglāk piesaistīt finansējumu kapitāla tirgos. Viseiropas privāto pensiju produkts un ES pārrobežu ieguldījumu tirgus uzlabošanas pasākumi nodrošina iedzīvotājiem jaunas ietaupījumu un ieguldījumu iespējas un veicina dziļākus un likvīdākus tirgus. ·Kopš 2014. gada novembra ES ir noslēgusi un sākusi īstenot jaunus, līdzsvarotus tirdzniecības nolīgumus, starp kuriem īpaši jāizceļ Ekonomisko partnerattiecību nolīgums ar Japānu, t. i. ES līdz šim lielākais divpusējais tirdzniecības nolīgums, un ES un Kanādas Visaptverošais ekonomikas un tirdzniecības nolīgums. Stājušies spēkā arī tirdzniecības nolīgumi ar 13 citām valstīm. Minētajā periodā ES noslēgusi tirdzniecības nolīgumus ar Austrumāfrikas un Rietumāfrikas valstu kopienām, Singapūru, Vjetnamu un Meksiku, sākusi jaunas sarunas ar Austrāliju, Čīli, Meksiku, Jaunzēlandi un Tunisiju un turpina sarunas ar Mercosur, Indonēziju, kā arī ar Ķīnu par visaptverošu nolīgumu par ieguldījumiem. Junkera Komisijas ieviestā sarunu procesa lielāka pārredzamība izrādījusies būtiska tā veiksmīgam iznākumam. ·Lai visiem nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus pasaules tirdzniecībā, tika modernizēti tirdzniecības aizsardzības instrumenti. Tagad ES ar to palīdzību var efektīvāk reaģēt uz negodīgu tirdzniecības praksi. Jaunais ārvalstu tiešo ieguldījumu izvērtēšanas sadarbības mehānisms palīdz mums konstatēt gadījumus, kad ārvalstu ieguldījumi apdraud mūsu drošību. No 17 priekšlikumiem par tirdzniecību vēl nav pieņemti tikai trīs (aizsardzība pret eksteritoriālajiem tiesību aktiem, divējāda lietojuma preču eksporta kontrole un starptautiskais publiskais iepirkums). ·Lai aizsargātu pilsoņu pamata cilvēktiesības — tiesības uz privātumu — , ES ir noteikusi vispārējus standartus, pieņemot Vispārīgo datu aizsardzības regulu. Lai uzlabotu eiropiešu drošību tiešsaistē un reālajā pasaulē, ES valstis tagad sadarbojas cīņā pret krāpšanu un bezskaidras naudas maksāšanas līdzekļu viltošanu. Ar Kiberdrošības aktu tika ieviesti Eiropas sertifikāti satīklotiem produktiem un pakalpojumiem. Jauni noteikumi par terorisma apkarošanu, aviopasažieru datu reģistriem, spridzekļu izgatavošanas sastāvdaļām un šaujamieročiem palīdz novērst teroristu uzbrukumus un noziedzīgas darbības. Jaunā Eiropas Prokuratūra, kuras izveidē pašlaik ir iesaistītas 22 dalībvalstis, izmeklēs krimināllietas saistībā ar ES līdzekļiem vai pārrobežu izvairīšanos no pievienotās vērtības nodokļa maksāšanas. ·ES ar savu rīcību panākusi konkrētus rezultātus migrācijas jomā, īpaši 2015. gada krīzes radītā spiediena apstākļos, lai arī ne bez pretrunām. Ciešāka sadarbība ar izcelsmes un tranzīta valstīm saskaņā ar Satvaru partnerībai ir palīdzējusi ES nodrošināt jaunus atpakaļuzņemšanas nolīgumus un palīdz trešām valstīm risināt migrācijas pamatcēloņus. ES un Turcijas paziņojums un 6 miljardu EUR finansējums ES Bēgļu atbalsta mehānismam Turcijā atbalsta Turciju, kura uzņēmusi gandrīz četrus miljonus bēgļu. ES sadarbība ar Turciju ir arī palīdzējusi samazināt neatbilstīgas un nedrošas robežas šķērsošanas gadījumu skaitu ES un samazināt jūrā bojā gājušo cilvēku skaitu. Pašlaik neatbilstīgo ieceļotāju skaits ir samazinājies līdz pirmskrīzes līmenim. To personu skaits, kas ierodas Vidusjūras reģiona centrālajā daļā, samazinājies par 80 % salīdzinājumā ar 2016. gadu, bet Vidusjūras austrumu daļā — par 90 % salīdzinājumā ar maksimālo līmeni 2015. gadā. Kopš 2015. gada ar ES operāciju palīdzību no bojāejas izglābti vairāk nekā 730 000 cilvēku. Pateicoties ES pārmitināšanas programmām, kopš 2015. gada vairāk nekā 50 000 visneaizsargātāko personu Tuvajos Austrumos, kā arī Ziemeļāfrikā un Subsahāras Āfrikā piešķirts patvērums ES. Saskaņā ar ES ārkārtas pārcelšanas mehānismu, ko 2015. gadā izveidoja Padome, gandrīz 35 000 patvēruma meklētāju (visi, kam bija uz to tiesības) tika sekmīgi pārcelti no Itālijas un Grieķijas uz citām ES dalībvalstīm. ES Trasta fonds Āfrikai 4,2 miljardu EUR vērtībā palīdz novērst piespiedu pārvietošanas un neatbilstīgas migrācijas pamatcēloņus un veicina labāku migrācijas pārvaldību.

·Izveidojot Eiropas Robežu un krasta apsardzi un līdz 2021. gadam palielinot tās spējas līdz 5000, bet vēlākais līdz 2027. gadam — līdz 10 000 robežsargiem, visas dalībvalstis ir uzņēmušās papildu kopīgu atbildību par ES ārējo robežu aizsardzību. ES ārējās robežas ir arī stiprinātas, ieviešot ieceļošanas/izceļošanas sistēmu un Eiropas ceļošanas informācijas un atļauju sistēmu. ·Ar RescEU programmu ES izveidoja papildu resursu rezervi, kas ietver ugunsdzēsības lidmašīnas un helikopterus, lai vajadzības gadījumā palīdzētu dalībvalstīm. Programma arī krasi palielina finansiālo atbalstu Eiropas civilās aizsardzības rezervē reģistrētajiem resursiem (piemēram, adaptācijas, remonta un operāciju izmaksām) un atbalsta pārrobežu informācijas un zināšanu apmaiņu par katastrofu novēršanu. Tā uzlabo arī koordināciju ar Eiropas Savienības Solidaritātes fondu, kas kopš 2014. gada novembra ar izmaksātiem vairāk nekā 2 miljardiem EUR sniedzis palīdzību cilvēkiem katastrofu skartajos reģionos. ·Neskatoties uz migrācijas un drošības problēmu mērogu, ir saglabāta Šengenas — personu brīvas pārvietošanās — zona. Tomēr pašlaik vairākas valstis joprojām saglabā pagaidu iekšējo robežkontroli, jo apšauba Šengenas zonas pienācīgu darbību ilgtermiņā, kā arī tās ieguvumus Eiropas iedzīvotājiem un ekonomikai. Komisijas ceļvedī “Atpakaļceļš uz Šengenu” (2016. gada marts) dalībvalstis atkārtoti aicinātas turpināt apņēmīgi strādāt, lai stiprinātu savstarpējo uzticēšanos un atgrieztos situācijā ar atvērtām iekšējām robežām visā ES. ·ES ir kļuvusi par spēcīgāku pasaules mēroga dalībnieci. Tā ir īpaši stiprinājusi partnerību ar Āfriku, 2018. gadā izveidojot Āfrikas un Eiropas ilgtspējīgu investīciju un darbvietu aliansi. Līdz 2020. gadam piesaistot 44 miljardus EUR investīcijās, ES ārējo investīciju plāns nodrošina konkrētus rezultātus Āfrikā un kaimiņvalstīs: atbalsta reformas, nodrošina ieguldījumus infrastruktūrā un finansējumu maziem un vidējiem uzņēmumiem. ES ir arī atsākusi centienus nodrošināt stabilitāti kaimiņreģionā. Īstenojot savu stingro un uzticamo paplašināšanās politiku, ES ārpus savas teritorijas izplata stabilitāti un veicina politisku, ekonomisku un sociālu pārveidi Rietumbalkānos. ES šai programmai devusi jaunu impulsu ar 2018. gada Rietumbalkānu stratēģiju. ·Kopš 2014. gada Komisijas priekšsēdētāja Junkera pamudināta, kurš savā politiskajā programmā aizsardzību noteicis par prioritāti, ES ir panākusi līdz šim vislielāko progresu drošības un aizsardzības jomā. Pastāvīgā strukturētā sadarbība, kas apvieno 25 dalībvalstis ar mērķi padziļināt sadarbību aizsardzības jomā Savienības regulējuma ietvaros, veicinās turpmāku progresu. Nesen apstiprinātais Eiropas Aizsardzības fonds, kā arī tā priekšgājējas programmas veicina spēcīgu, inovatīvu un efektīvu aizsardzības rūpniecību un palielina ES autonomiju. ·Saistībā ar centieniem padarīt ES politikas veidošanu pārredzamāku un atbildīgāku tika reformēta Eiropas pilsoņu iniciatīva, lai padarītu to vienkāršāku lietošanā. Process tika vienkāršots, un tagad sadarbības platforma piedāvā praktisku atbalstu organizatoriem. Pateicoties tam, šīs Komisijas laikā salīdzinājumā ar iepriekšējo Komisiju reģistrēts par 14 % vairāk iniciatīvu, un par 80 % samazinājies tādu iniciatīvu skaits, kuras netiek reģistrētas. ·Padome šajā pilnvaru termiņā nenoraidīja nevienu Komisijas priekšlikumu, savukārt Eiropas Parlaments oficiāli noraidīja divus priekšlikumus. Pirmais noraidītais priekšlikums attiecās uz jauniem noteikumiem, kas tika ierosināti attiecībā uz ģenētiski modificētiem organismiem (ĢMO) un ļautu atsevišķām dalībvalstīm savā teritorijā aizliegt ĢM pārtiku un barību. Otrā priekšlikuma mērķis bija pārdalīt līdzekļus (piemēram, no reģionālās attīstības, lauksaimniecības vai zivsaimniecības fondiem), lai Savienībai papildinātu līdzekļus strukturālo ekonomikas reformu atbalstam. Dažos citos gadījumos darbs faktiski ir apstājies, lai gan priekšlikums nav oficiāli noraidīts. Piemēram, ierosinātā reforma ar mērķi nodrošināt lielāku pārredzamību un pārskatatbildību to valstu pārstāvju komitejās, kas pārrauga Komisijas īstenošanas pilnvaras (tā dēvētā “komiteju procedūra” — faktiski bloķēta Padomē), un ierosinātā Eiropas pakalpojumu e-karte (pret ko iebilda attiecīgā Eiropas Parlamenta komiteja, taču viss Parlaments nav par to balsojis). Stratēģiska koncentrēšanās izaicinājumu un krīzes apstākļos Pēdējos piecos gados papildus Stratēģiskās programmas īstenošanai ES ir nācies tikt galā ar vairākām krīzēm. Tādēļ bija vajadzīgas jaunas pārvaldības un vadības formas ES līmenī . Komisija paredzēja šo vajadzību un 2014. gada novembrī pašos pamatos mainīja savu struktūru, kā arī stratēģiski koncentrējās uz mazāku prioritāšu un likumdošanas priekšlikumu skaitu. Priekšsēdētājs Junkers uzdeva priekšsēdētāja vietniekiem vadīt ar 10 politiskajām prioritātēm saistītu konkrētu politikas jomu projektu grupas un izveidoja speciālus Komisijas dienestus un darba grupas jauniem uzdevumiem, tādējādi nodrošinot Komisijai iespēju efektīvi un saprotami īstenot ES Stratēģisko programmu. Viņš to izdarīja, izbeidzot politikas jomu norobežošanos un veicinot plašāku, visaptverošāku politikas perspektīvu. Grexit novēršana : Junkera Komisijai savu pilnvaru termiņa pirmajos mēnešos bija jārisina problēmas saistībā ar atkārtotu krīzi, kad Grieķija nespēja pabeigt otro programmu un vairākas nedēļas draudēja reāla Grexit iespēja. 2015. gada pirmajā pusē Komisijas priekšsēdētājs Junkers kopā ar priekšsēdētāja vietnieku eiro un sociālā dialoga jautājumos un par ekonomikas un nodokļu jautājumiem atbildīgo Komisijas locekli ilgstoši risināja sarunas ar jauno Grieķijas valdību, eirozonas dalībvalstīm, Eiropas Stabilizācijas mehānismu, Eiropas Centrālo banku un Starptautisko Valūtas fondu, lai sagatavotu pamatu jaunai stabilitātes atbalsta programmai. Vienošanās par to tika panākta 2015. gada 12. un 13. jūlija Eirosamitā. Komisija pirmo reizi iesniedza programmu ex ante sociālās ietekmes novērtēšanai. Komisija arī izstrādāja plānu, lai palīdzētu Grieķijai stabilizēt ekonomiku un maksimāli izmantot ES līdzekļus, lai veicinātu nodarbinātību, izaugsmi un ieguldījumus. ES mobilizēja līdz 35 miljardiem EUR Grieķijai no dažādām 2014–2020. gada finansējuma programmām, tādējādi sekmējot Grieķijas IKP pieaugumu par 2 %. Komisija ar sava jaunā, 2015. gadā izveidotā Strukturālā reformu atbalsta dienesta starpniecību sniedza plašu un koordinētu tehnisko atbalstu, lai palīdzētu Grieķijai veidot reformām vajadzīgo administratīvo atbalstu. 2015. gada jūlijā, kad stāvoklis bija kritisks, Komisija ar īstermiņa aizdevumu palīdzēja mobilizēt 7 miljardu EUR pagaidu finansējumu Eiropas finanšu stabilizācijas mehānisma ietvaros, faktiski novēršot to, ka Grieķija spiesta pēkšņi pamest eirozonu. Grieķija 2018. gada augustā noslēdza trīs gadus ilgušo stabilitātes atbalsta programmu, kas kopumā nodrošināja aizdevumus 61,9 miljardu EUR apmērā, pamatojoties uz visaptverošas un līdz šim nebijušas reformu programmas īstenošanu. Tagad jāuztur šis reformu temps. Tomēr, pateicoties Grieķijas iedzīvotāju paveiktajam, Komisijas atbalstam un vēl 18 eirozonas dalībvalstu solidaritātei, beidzot ir pielikts punktu prātuļošanai par Grexit.

Migrācija: 2015. gadā pieredzējām smagāko bēgļu krīzi pasaulē kopš Otrā pasaules kara beigām, un tai bija tūlītēja un tālejoša ietekme uz Eiropas Savienību. Pirms sākās šī krīze, Komisijas priekšsēdētājs Junkers pirmo reizi iecēla Komisijas locekli, kas atbild par migrācijas jautājumiem. Viņš arī uzticēja savas Komisijas priekšsēdētāja pirmajam vietniekam koordinēt visu nepieciešamo darbu gan tā iekšējā, gan ārējā dimensijā, iesaistot visus Komisijas locekļus un ģenerāldirektorus. Ciešā sadarbībā ar Komisijas priekšsēdētāju Junkeru veiktie pasākumi sekmēja ES un Turcijas paziņojuma saskaņotu īstenošanu un ar to saistīto ES un Turcijas samitu sagatavošanu. Kopš ES 2015. gadā pieņēma Eiropas programmu migrācijas jomā, tā ir veikusi izšķirīgus pasākumus trīs būtiskās jomās: sadarbība ar partneriem ārpus Savienības, mūsu ārējo robežu aizsardzība un Savienības iekšējā sadarbība. ES pastiprināja savas operatīvās spējas, lai palīdzētu dalībvalstīm migrācijas pārvaldībā. Tas ietvēra aģentūru stiprināšanu un ātru un efektīvu operatīvo un finansiālo atbalstu dalībvalstīm, kurās stāvoklis ir saspringts, jo īpaši Grieķijai un Itālijai. Spriedze tirdzniecībā: pasaulē, kur pieaug spriedze tirdzniecībā, Junkera Komisija kopš 2017. gada veikusi vairākus pasākumus ar mērķi tirdzniecības politikā stiprināt sarunu un pieņemšanas procesa leģitimitāti un iekļautību. Tiek publicēti visi sarunu dokumenti, ieskaitot ieteikumus jauniem sarunu risināšanas pilnvarojumiem, sarunu norāžu projektus, sarunu dokumentu priekšlikumus, sarunu kārtu ziņojumus un notiekošo sarunu rezultātus. Komisija izveidoja padomdevēju grupu tirdzniecības nolīgumu jautājumos, lai varētu sadarboties ar pilsonisko sabiedrību un vieglāk apkopot dažādas perspektīvas un atziņas no plaša un līdzsvarota ieinteresēto personu loka, piemēram, arodbiedrībām, darba devēju organizācijām, patērētāju grupām un citām nevalstiskajām organizācijām Komisija arī ieviesa jaunu pieeju attiecībā uz saviem divpusējiem tirdzniecības un ieguldījumu nolīgumiem. Sarunas par tirdzniecības nolīgumiem aptver jomas, kurās ES ir ekskluzīva kompetence, savukārt sarunas par ieguldījumu aizsardzības nolīgumiem aptver gan jomas, kurās ES ir ekskluzīva kompetence, gan jomas, kurās ES un tās dalībvalstīm ir dalīta kompetence. Ekonomisko partnerattiecību nolīgums ar Japānu bija pirmais, kurā sekmīgi izmantota šī jaunā pieeja. Priekšsēdētājs Junkers un prezidents Tramps 2018. gada 25. jūlijā vienojās sākt jaunu ciešas draudzības un stipru tirdzniecības attiecību posmu Amerikas Savienoto Valstu un Eiropas Savienības attiecībās. Abi vienojās par kopīgu ES un ASV paziņojumu, lai novērstu spriedzes eskalāciju tirdzniecības attiecībās un izveidotu pozitīvu transatlantisko tirdzniecības programmu. Viņi nolēma nekavējoties izveidot savu tuvāko padomnieku darba grupu, lai virzītu uz priekšu šo kopīgo programmu. No Komisijas puses šīs grupas darbu atbalsta visi Komisijas dienesti un koordinē Ģenerālsekretariāts. Tiešais rezultāts ir šāds: pagaidām nav noteikti jauni tarifi un ES un ASV strādā pie tā, lai atceltu visus spēkā esošos tarifus rūpniecības precēm un uzlabotu sadarbību. Padome 2019. gada aprīlī pilnvaroja Komisiju risināt sarunas ar ASV par nolīgumu attiecībā uz tarifu atcelšanu rūpniecības precēm un nolīgumu par atbilstības novērtēšanu, tādējādi īstenojot Junkera un Trampa paziņojumu. Drošība: pēc šokējošajiem teroristu uzbrukumiem Parīzē 2015. gadā Komisija pieņēma Eiropas Drošības programmu, lai sniegtu norādes ES rīcībai, reaģējot uz sarežģīto un strauji mainīgo drošības situāciju. Ieceļot Komisijas locekli, kas atbild par drošības savienību un ir pilnvarots koordinēt drošības pasākumus visās politikas jomās, ko atbalsta īpaša ekspertu darba grupa no visām attiecīgajām Komisijas struktūrvienībām, Komisijas priekšsēdētājs Junkers nodrošināja saskaņotu, efektīvu un transversālu pieeju. Dažādo pieņemto pasākumu mērķis ir risināt pārrobežu problēmas, kas saistītas ar terorismu un organizēto noziedzību, uzlabojot informācijas apmaiņu, stiprinot kiberdrošību, kā arī operatīvo sadarbību starp tiesībaizsardzības iestādēm un ar ES aģentūrām. Jaunie pasākumi ir arī nodrošinājuši valsts tiesībaizsardzības iestādēm instrumentus, kas vajadzīgi, lai efektīvi apkarotu terorismu, pārrobežu noziedzību un kibernoziedzību, un ir stiprinājuši ES noturību pret šādiem draudiem. Brexit: 2013. gada janvārī toreizējais premjerministrs Kamerons paziņoja par nodomu rīkot referendumu par to, vai Apvienotajai Karalistei jāpaliek Eiropas Savienībā vai jāizstājas no tās. Pēc tam, kad Apvienotā Karaliste 2015. gada novembrī pieprasīja jaunu regulējumu, Komisijas priekšsēdētājs Junkers izveidoja Komisijas darba grupu stratēģiskos jautājumos, kas saistīti ar referendumu Apvienotajā Karalistē, pieredzējušā ģenerāldirektora Džonatana Fola vadībā. Šī grupa ES vārdā sagatavoja jaunus noteikumus par Apvienotās Karalistes dalību ES. Šis darbs vainagojās ar 2016. gada februārī pieņemtu jaunu pasākumu kopumu, kurā sniegtas atbildes uz Apvienotās Karalistes bažām un ietverts juridiski saistošs Eiropadomē sanākušo ES valstu vai to valdību vadītāju lēmums. Visas ES-27 dalībvalstis vienprātīgi atbalstīja šos jaunos pasākumus, tāpat kā Apvienotā Karaliste. Par spīti šiem centieniem 51,9% referenduma dalībnieku 2016. gada 23. jūnijā nobalsoja par izstāšanos no ES pretstatā 48,1 %, kas balsoja par palikšanu ES sastāvā. Pēc referenduma Komisijas priekšsēdētājs Junkers nekavējoties izveidoja īpašu Komisijas darba grupu — 50. panta darba grupu ar mērķi sagatavoties gaidāmajām sarunām ar Apvienoto Karalisti par tās izstāšanos no Eiropas Savienības. Par šīs darba grupas vadītāju un savu galveno sarunu vedēju viņš iecēla Mišelu Barnjē, bijušo Komisijas priekšsēdētāja vietnieku un bijušo Francijas ārlietu ministru. Padome tūlīt iecēla Komisiju par ES sarunu vedēju. Tomēr sarunas sākās tikai 2017. gada jūnijā, jo Apvienotā Karaliste par nodomu izstāties no Savienības oficiāli paziņoja, kā paredzēts Līguma par Eiropas Savienību 50. pantā, tikai 2017. gada martā. Drīz pēc tam notika vispārējās vēlēšanas. Pēc tam tika apspriests nolīgums, kas nodrošinātu Apvienotās Karalistes sakārtotu izstāšanos, kā arī politiska deklarācija, kurā noteikti elementi vērienīgai, plašai, dziļai un elastīgai partnerībai. Komisija nodrošināja, ka sarunas noritēja pilnīgā pārredzamībā un ciešā sadarbībā ar ES-27 dalībvalstīm un Eiropas Parlamentu. Visas ES-27 dalībvalstis tāpat kā Apvienotās Karalistes valdība vienprātīgi atbalstīja gan izstāšanās līgumu, gan politisko deklarāciju par ES un Apvienotās Karalistes turpmākajām attiecībām. Paralēli sarunām Komisija 2017. gada decembrī sāka gatavoties arī scenārijam bez vienošanās. Ģenerālsekretariātā tika izveidota īpaša Brexit sagatavotības grupa, kas sagatavoja vairāk nekā 90 paziņojumus ieinteresētajām personām un 19 tiesību aktu priekšlikumus, lai nodrošinātu, ka ES-27 ir labi sagatavota negribētajai, taču iespējamajai Apvienotās Karalistes aiziešanai no Savienības bez izstāšanās līguma. Kopumā Komisija 4 mēnešus risināja sarunas ar toreizējo premjerministru Kameronu par jauniem pasākumiem un 18 mēnešus sarunas ar premjerministri Meju par izstāšanās līgumu un politisko deklarāciju. Komisijā tika izveidotas specializētas grupas ar Apvienoto Karalisti saistīto jautājumu risināšanai, tādējādi nodrošinot, ka šīs sarunas nenovērš uzmanību no darba pie ES pozitīvās programmas. Tāpēc Komisija varēja pilnībā koncentrēties uz ES Stratēģiskās programmas īstenošanu Brexit sarunu svārstīguma netraucēta. Eiropadome pilnībā atbalstīja šo pieeju. Eiropadomes (50. pants) 2017. gada 29. aprīlī pieņemto Brexit sarunu pamatnostādņu 27. punktā teikts: “Eiropadome joprojām iestājas par to, ka vērienīgi uz priekšu tiek virzītas prioritātes, ko Savienība sev ir nospraudusi. Sarunas ar Apvienoto Karalisti tiks nodalītas no notiekošā Savienības darba, un tās neietekmēs šā darba virzību.” I.2. Eiropas izaicinājumi globālā kontekstā Mēs dzīvojam pārmaiņu laikmetā. Pasaules mērogā virzāmies uz daudzpolāru sistēmu, kurā jāņem vērā dažādas intereses un ambīcijas. Ekonomikā jābūt gataviem pieaugošai spriedzei arvien vairāk izsīkstošo resursu dēļ un eksponenciāli pieaugošai starptautiskajai konkurencei. Tas saistīts ar ikviena leģitīmo vēlmi piedalīties nākotnes labklājībā. Tehnoloģiju jomā pārorientējamies uz paradigmu, kurā cilvēku spējas arvien vairāk papildinās mašīnas. Mainīgā ekonomika un profesionālā vide, klimata pārmaiņas un mainīgā ģeopolitika jau pārveido mūsu Savienību un būs mūsu nākotnes galvenie virzītājspēki. Par to vispirms jādomā valstu un valdību vadītājiem, kad viņi, ņemot vērā Eiropas Parlamenta vēlēšanu iznākumu, izlems, cik vērienīgi būs mūsu mērķi un prioritātes nākamajiem pieciem gadiem un pēc tam. No daudzajām problēmām, kas vidējā termiņā un ilgtermiņā ietekmēs Eiropu, izceļas četras tendences. Tas, cik sekmīgi mēs tās paredzēsim un tām sagatavosimies, būs izšķirošais faktors mūsu spējai pārvērst šīs problēmas par iespējām. Digitalizācija Digitalizācija un jaunās tehnoloģijas radikāli pārveidos mūsu dzīves un darba stilu. Parādīsies jaunas iespējas, jo īpaši tādās jomās kā veselība, mobilitāte, rūpniecība un zinātne. Tām ir liels potenciāls Eiropas turpmākajai konkurētspējai un izaugsmei. Vienlaikus digitalizācija ietver riskus, jo īpaši saistībā ar pieaugošu digitālo prasmju trūkumu un sociālo un reģionālo atšķirību padziļināšanos Eiropā. Datu apjoms pieaug ātrāk nekā spēja tos apstrādāt, tādēļ arvien vairāk palielinās mākslīgā intelekta nozīme datu plūsmu interpretēšanā un izmantošanā. Tehnoloģiju un datu kontrolē Eiropa piedalās globālajā konkurencē. Tehnoloģiski attīstīti uzņēmumi, jo īpaši no ASV un Ķīnas, īsā laikā kļuvuši par lielākajiem uzņēmumiem pasaulē un veido jaunas globālās vērtības ķēdes. Šo uzņēmumu produkti un pakalpojumi pārveido eiropiešu dzīves, darba un patēriņa stilu. Eiropai netrūkst ideju inovatīvu digitālo uzņēmumu jomā, taču tikai nedaudzi no Eiropas inovatīvajiem uzņēmumiem palielina darbību un paplašinās Eiropā vai piedalās šo pasaules tirgu veidošanā. Citu nozīmīgu dalībnieku, kuri nereti saņem valsts atbalstu, kuriem tiek piemēroti zemāki standarti vai mazākas nodokļu likmes, ambīciju līmenis var apdraudēt Eiropas ietekmi uz tehnoloģiju attīstību pasaulē. Šādi ekonomikas dalībnieki uzliek pārbaudījumus mūsu vērtībām, ētikas principiem un mūsu interesēm tādos jautājumos kā datu ekonomika, drošība un privātums, kā arī apdraud digitālās piegādes ķēdes drošību. Klimata pārmaiņas un vide Arvien redzamāka kļūst klimata pārmaiņu ietekme, līdz ar ko arvien vairāk tiek apdraudēta globālā labklājība un līdzšinējo dzīves un drošības standartu saglabāšana. Gan Eiropā, gan visā pasaulē ar katru dienu arvien uzstājīgāk tik pieprasīta rīcība, jo klimata pārmaiņu un to radīto problēmu novēršanas pasākumu ietekmi arvien vairāk savā ikdienas dzīvē izjūt ikviens. Tāpēc vajadzīgi izlēmīgi, taču taisnīgi un līdzsvaroti politikas pasākumi. Lai sasniegtu Parīzes nolīguma mērķus, ievērojami jāpaātrina globālā pāreja uz tīru enerģiju. Būs vajadzīgi lieli ieguldījumi, kuru nodrošināšanā jāpiedalās finanšu nozarei. Taču vai var būt lielāka peļņa no kapitāla ieguldījuma par tīru planētu, mazāku atkarību no enerģijas importa, ilgtspējīgu ekonomikas izaugsmi un tīras enerģijas un energoefektivitātes risinājumu plašāku izmantošanu? Eiropas uzņēmumi ir vadībā pasaulē tīro tehnoloģiju jomā. Tas nozīmē, ka klimata pārmaiņas nav uzskatāmas tikai par problēmu, bet arī par uzņēmējdarbības iespēju, ja tās pareizi risina.

Tomēr klimata pārmaiņas rada arī problēmas un risku sociālajai līdztiesībai, un tās jārisina, lai nodrošinātu taisnīgu pāreju darba ņēmējiem un iedzīvotājiem, jo īpaši no oglēm atkarīgos un oglekļietilpīgos reģionos. Šai pārejai būs globāla ekonomiskā, sociālā un ģeopolitiskā ietekme, kas ietekmēs partnerības un ES ārpolitiku. Papildus klimata pārmaiņām un enerģētikas jautājumiem arī mūsu planētas ierobežoto dabas resursu pārmērīga izsmelšana noved pie vides degradācijas, kas apdraud mūsu spēju nodrošināt nākamo paaudžu vajadzības. Šāda dabas resursu pārmērīga izsmelšana arī apdraud mūsu ekonomiku, kas ir atkarīga no izejvielu importa. Lai risinātu klimata un vides problēmas, mums arī jāpāriet uz aprites ekonomiku, jāaizsargā ekosistēmas un bioloģiskā daudzveidība, jānodrošina mūsu pārtikas sistēmas ilgtspējība un jāierobežo mežu izciršana. Demogrāfija un sabiedrība Demogrāfisko pārmaiņu ietekme būs dažu visparedzamāko problēmu galvenais cēlonis, ar kurām Eiropas Savienība un tās dalībvalstis saskarsies vidēji tālā nākotnē. Pateicoties augstajai dzīves kvalitātei un vispārējai labklājībai, eiropiešu paredzamais mūža ilgums turpina pieaugt. Līdz 2030. gadam Eiropa kļūs par pirmo kontinentu, kura iedzīvotāju medianālais vecums ir apmēram 45 gadi. Garāks paredzamais dzīves ilgums pati par sevi ir ļoti pozitīva tendence, taču rada arī spiedienu uz veselības aprūpes un sociālās drošības sistēmām, aktualizē jaunus jautājumus saistībā ar paaudžu taisnīgumu un vēl ilgi ietekmēs mūsu sabiedrību kopumā. Vienlaikus kopumā zemāks dzimstības līmenis, visticamāk, izraisīs ES iedzīvotāju skaita samazināšanos līdz 2050. gadam. Lai gan ES iedzīvotāju skaits pašlaik ir 6,7 % no pasaules iedzīvotāju skaita, 2030. gadā tas būs 6,1 %, bet 2050. gadā — 5,4 %. Straujš iedzīvotāju skaita pieaugums citās pasaules daļās, atšķirīgi labklājības standarti un klimata pārmaiņu un konfliktu ietekme, visticamāk, vēl vairāk palielinās migrācijas spiedienu no Āfrikas un citām valstīm. Labklājības līmeņa celšana un kvalitatīvas, iekļaujošas izglītības, profesionālās pārkvalificēšanas, sociālās aizsardzības un sabiedrisko pakalpojumu pieejamības nodrošināšana ir jautājumi, kas visvairāk satrauc eiropiešus. Problēma ir energoefektīvu sociālo mājokļu pieejamība par pieņemamu cenu. Aptuveni 10 % ES mājsaimniecību tērē vairāk nekā 40 % no saviem ienākumiem par mājokļa izmaksām. Kopumā labklājības līmeņa atšķirības starp dalībvalstīm samazinās. Eiropa izteikti ir pasaules vadošais kontinents attiecībā uz gūto progresu nevienlīdzības mazināšanā. Vienlaikus palielinās dalībvalstu iekšējā labklājības līmeņa atšķirības, jo īpaši atšķirības starp pilsētu teritorijām un lauku apvidiem un attālākiem lauku reģioniem. Lai gan ekonomikas modernizācija būs sarežģīta, tā nodrošinās iespēju paātrināt reģionālo attīstību un radīt jaunas darbvietas. Tehnoloģijas un automatizācija arī turpmāk ļoti mainīs to, kā strādāsim, ražosim produktus un sniegsim pakalpojumus. Daudzi Eiropas jaunieši strādās profesijās, kādas šodien vēl nepastāv, un lielākajai daļai darba ņēmēju savas karjeras laikā būs vairākkārt jāmaina darbs un jāatjauno prasmes. Arvien daudzpolārāka pasaule Piedzīvojam, ka drošības situācija Eiropā un pārējā pasaulē kļūst arvien sarežģītāka un nestabilāka. Uz pasaules skatuves parādās jaunas lielvalstis, savukārt esošās lielvalstis atkāpjas no noteikumos balstītās starptautiskās sistēmas vai pat to grauj. Laikā, kad daudzpusējā un noteikumos balstītā pasaules kārtība ir tas, kas visvairāk nepieciešams, tā piedzīvo smagu pārbaudījumu. Pēdējos gados ir būtiski mainījusies drošības situācija Eiropas Savienībā. Daudzu pašreizējo Eiropas miera un drošības apdraudējumu iemesls ir nestabilitāte ES tuvākajās kaimiņvalstīs un arvien jauni apdraudējuma veidi. Līdz ar digitālās tehnoloģijas izplatību arvien biežāk saskaramies ar hibrīddraudiem un kritiskās infrastruktūras apdraudējumu. Pieaug ļaunprātīgu kiberdarbību risks un ārvalstnieku īstenotas mērķtiecīgas dezinformācijas kampaņas ar mērķi ietekmēt sabiedrības atbalstu vai apdraudēt mūsu demokrātiju. Maz ticams, ka tuvākajā laikā izzudīs terorisma draudi. Vairāki grupējumi gan Eiropā, gan ārpus tās izmanto mūsdienīgus saziņas kanālus, lai izplatītu radikālu ideoloģiju, kas šķeļ sabiedrību un izplata nestabilitāti visā pasaulē. Eiropai būs apņēmīgi jārīkojas gan terorisma novēršanā, gan atbalsta sniegšanā terora aktos cietušajiem. Nesenie uzbrukumi Šrilankā un Kraistčērčā, Jaunzēlandē, uzskatāmi parādījuši, cik liela nozīme ir internetam, kas teroristu organizācijām dod radikalizācijas, vervēšanas un teroristisku darbību veicināšanas un vadīšanas iespēju. Ir ļoti svarīgi ātri atklāt teroristisku saturu tiešsaistē un to izņemt, un šo problēmu var efektīvi risināt tikai Eiropas un pasaules līmenī, tādēļ Komisija nāca klajā ar priekšlikumiem tieši tā arī rīkoties. Ekonomikas konkurence palielinās arī ES kaimiņreģionā, Āfrikā un visā pasaulē. Tā kā primāro resursu kļūst arvien mazāk, konkurence par šiem resursiem, jo īpaši saldūdeni vai pārtiku, visticamāk, palielināsies un pastiprināsies drošības draudi. Sociālā un ekonomiskā nestabilitāte visā pasaulē, ko rada valstu valdību nespēja vai nevēlēšanās nodrošināt pamata pakalpojumus vai sociālo līdztiesību, vēl vairāk palielina nestabilitāti un drošības draudus. Šādā strauji mainīgā pasaulē gan Eiropa, gan jo īpaši Āfrika var daudz iegūt no ciešākiem ekonomiskajiem un politiskajiem sakariem. Laikā, kad citi pasaules līmeņa dalībnieki arvien vairāk pievērš uzmanību šim kontinentam, Eiropa sadarbojas ar Āfriku uz vienlīdzīgu partnerattiecību pamata, un tai būtu jācenšas vēl vairāk palielināt ieguldījumus un tirdzniecību.

Vienlaikus ģeopolitiskā dinamika uzsver Eiropas Savienības lomu būt uzticamam un stabilam partnerim un veicināt daudzpusējo kārtību arvien lielākā skaitā valstu. Piemēram, ES bija izšķiroša loma vienošanās par Irānas kodolprogrammu noslēgšanā un īstenošanā, lai nodrošinātu šā reģiona ilgtermiņa stabilitāti un labklājību. ES aizstāvēja uz noteikumiem balstīto starptautisko kārtību, stingri reaģējot uz Krievijas īstenoto Krimas aneksiju un Austrumukrainas destabilizāciju. ES ir centusies nodrošināt stabilitāti, mieru un drošību Sāhelā, Lībijā un Afganistānā. ES ir atbalstījusi Apvienoto Nāciju Organizācijas misiju, jo īpaši uzņemdamās vadošo lomu starptautiskajās klimata sarunās, kas noslēdzās ar Parīzes nolīgumu un ANO Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam.



I.3. Politikas ieteikumi nākamajai Stratēģiskajai programmai 2017. gada martā, gatavojoties Romas līgumu 60. gadadienai, Komisija publicēja Balto grāmatu par Eiropas nākotni. Tajā tika ieskicēti pieci iespējamie scenāriji ES nākotnei 27 valstu sastāvā. Tas bija sākumpunkts plašām diskusijām par Eiropas nākotni, kuras tagad var būt iedvesmas pamats Stratēģiskās programmas 2019.–2024. gadam galvenajām politikas prioritātēm. Komisija ir intensīvi veicinājusi iedzīvotāju iesaistīšanos, izstrādājot jaunus formātus pilsoņdialogiem un konsultācijām ar pilsoņiem, padarot debates elastīgākas un interaktīvākas, kā arī pieejamas tiešsaistē, tādējādi sasniedzot daudz plašāku un daudzveidīgāku auditoriju. Par Eiropas nākotni. Pārdomas un scenāriji attiecībā uz ES-27 līdz 2025. gadam

(no Komisijas Baltās grāmatas par Eiropas nākotni, 2017. gada marts) 1. scenārijs. Turpinām iesākto.Problēmas tiek risinātas, tiklīdz tās rodas, un attiecīgi tiek ieviesti jauni tiesību akti. Lēmumu pieņemšanas temps ir atkarīgs no viedokļu atšķirību pārvarēšanas. 2. scenārijs. Tikai un vienīgi vienotais tirgus. Uzsvars uz vienotā tirgus padziļināšanu. ES-27 nepalielina kopīgo sadarbību vairāk nekā pašlaik tādās jomās kā migrācija, drošība vai aizsardzība. 3. scenārijs. Tie, kas vēlas vairāk, dara vairāk. ES-27 turpina darboties tāpat kā patlaban, bet, ja dažas dalībvalstis vēlas kopīgi darīt vairāk, tās sadarbojas. Citas valstis var pievienoties vēlāk. 4. scenārijs. Darīt mazāk, bet efektīvāk. ES-27 uzmanības centrā ir ierobežots skaits prioritāšu, attiecībā uz kurām tā rīkojas ātri un tās rīcībā ir spēcīgi īstenošanas un izpildes instrumenti. 5. scenārijs. Darīt daudz vairāk kopā. Dalībvalstis nolemj, ka tās spēj risināt problēmas tikai 27 valstu sastāvā, un piešķir vairāk pilnvaru un resursu kolektīvai lēmumu pieņemšanai dažādās jomās. Lēmumi tiek pieņemti ātrāk un ātrāk izpildīti. Simtiem tūkstošu dažādu tautību, vecuma grupu, reliģiskās piederības cilvēku, kas pārstāv visplašāko politisko spektru, visā Savienībā ir piedalījušies gandrīz 1600 pilsoņdialogos pilsētu domēs, universitātēs un citur. Vairāk nekā 80 000 cilvēku ir arī piedalījušies aptaujā par Eiropas nākotni, atbildot uz jautājumiem tiešsaistes anketā, kuru izstrādājusi 96 Eiropas pilsoņu grupa. Eirobarometra sabiedriskās domas aptaujas apstiprina, ka iedzīvotāju prioritātes pēdējos gados ir mainījušās, ņemot vērā jaunus izaicinājumus un pārmaiņas globālā kontekstā. Balstoties uz Savienības pēdējo gadu laikā panākto progresu, uzklausot iedzīvotāju viedokļus un ņemot vērā Eiropas Parlamenta vēlēšanu rezultātus, ES Stratēģiskā programma 2019. –2024. gadam ir īstais brīdis, kad pievērsties problēmām un iespējām, ar ko Eiropa patlaban saskaras. Tagad ES nākamajam politiskajam ciklam ir vajadzīgi jauni, vērienīgi, reāli un koncentrēti mērķi. Visam, ko darām, būtu jāpalīdz ievirzīt Eiropas ekonomiku, sabiedrību un vidi ilgtspējīgā gultnē. Pēc Komisijas domām, ja vēlamies mūsu Savienību padarīt vienotāku, stiprāku un demokrātiskāku pasaulē, kurā pieaug nenoteiktība, turpmākajai rīcībai būtu jākoncentrējas uz piecām dimensijām. Komisija ir arī publicējusi četrus paziņojumus par mūsu lēmumu pieņemšanas pilnvaru stiprināšanu svarīgās politikas jomās. Aizsargātspējīga Eiropa Eiropas projekts ir nodrošinājis mieru un labklājību jau vairāk nekā septiņdesmit gadus. Eiropa nodrošina mieru un drošību ar pārdomātu mērķtiecīgu civilo un militāro pasākumu kopumu: tieši tas padara Eiropas Savienību tik unikālu pasaulē drošības jomā. Lai nodrošinātu mieru pasaulē, vajadzīga globāla rīcība, un ES, kas ir visveiksmīgākais miera projekts vēsturē, pilntiesīgi jāpilda šī loma. Kad vien iespējams, mums jāpalīdz novērst vardarbīgus konfliktus. Ja tas nav iespējams un tiek apdraudētas ES vērtības un intereses, mums nekavējoties izlēmīgi jārīkojas, izmantojot integrētu pieeju. Mums būtu jātiecas veidot efektīvu un patiesu Eiropas drošības savienību. Terorisms un drošība ir to problēmu augšgalā, kas satrauc ES iedzīvotājus. Ņemot vērā, ka draudi arvien biežāk ir pārrobežu rakstura, Savienībai ir svarīgs uzdevums stiprināt iekšējo drošību. Mums efektīvāk jāizmanto Eiropas resursi, apvienojot centienus terorisma, organizētās noziedzības, kibernoziedzības un hibrīddraudu novēršanā un apkarošanā. Iedzīvotāju drošību var uzlabot ar sadarbspējīgām informācijas sistēmām un modernizētu sadarbības tiesisko regulējumu, piemēram, par labāku piekļuvi elektroniskiem pierādījumiem.

Mums būtu jāvirzās arī uz patiesu Eiropas aizsardzības savienību, turpinot pēdējos gados iesākto darbu, lai ES sadarbību aizsardzības jomā padarītu par normu, nevis izņēmumu. ES būtu jākoncentrējas uz jomām, kurās sadarbība var sniegt nepārprotamus ieguvumus, piemēram, aizsardzības rūpniecību un pētniecību, kiberaizsardzību, militāro mobilitāti, hibrīdkrīžu pārvarēšanu un misijām un operācijām ārvalstīs. Tādējādi Eiropa spēs uzņemties vēl lielāku atbildību par savu drošību, uzlabot savu stratēģisko autonomiju un līdz ar to stiprināt Ziemeļatlantijas līguma organizāciju. Mums jābūt aktīvākiem migrācijas pārvaldībā. Tam nepieciešama visaptveroša rīcība visos līmeņos un īsta ES pieeja, kuras pamatā ir atbildības dalīšana un solidaritāte dalībvalstu starpā. Labi funkcionējoša patvēruma sistēma ir tāda, kurā tiek atzītas kopīgas vajadzības un kopīgas saistības, lai Eiropa varētu pildīt savus pienākumus pret tiem, kam patiesi nepieciešama aizsardzība, un vienlaikus ātri atgriezt tos, kuriem nav tiesību šeit palikt. Efektīva ES ārējo robežu aizsardzība nozīmē pilnībā funkcionējošu Eiropas Robežu un krasta apsardzi, kurai vajadzētu pēc iespējas drīz un ne vēlāk kā 2027. gadā sasniegt 10 000 Eiropas robežu un krasta apsardzes darbinieku mērķi. Eiropai arī turpmāk jāveicina tik ļoti nepieciešamā integrācijas politika visos līmeņos, lai nodrošinātu iekļaujošu un saliedētu sabiedrību. Tāpat migrācijas pārvaldība ir cieši saistīta ar lielākā sasnieguma — brīvas pārvietošanās Šengenas zonā — saglabāšanu ar uzticamiem un paredzamiem noteikumiem. Mums arī jāatzīst, ka arvien svarīgāk ir ievērot saskaņotu pieeju likumīgas migrācijas jomā ar likumīgām iespējām, ieskaitot pārmitināšanu, mazināt stimulu kontrabandas maršrutu izmantošanai uz Eiropu. Svarīgi ir sadarboties ar partnervalstīm, lai novērstu migrācijas pamatcēloņus, palīdzētu bēgļiem, nodarbotos ar jauktām migrācijas plūsmām, apkarotu kontrabandu un nodrošinātu atgriešanos un atpakaļuzņemšanu. Lai sniegtu efektīvu palīdzību cilvēkiem viņu mītnes valstī, jākoordinē humānās palīdzības, attīstības un politikas instrumenti, ko jau paredz ES globālā stratēģija , kuru izstrādājusi Augstā pārstāve/Komisijas priekšsēdētāja vietniece Federika Mogerīni. Konkurētspējīga Eiropa Mums ir jākoncentrē pētniecība un inovācija uz ekoloģisku, sociālu un ekonomisku pāreju un ar to saistītām sabiedrības problēmām. Mums arī jāliek lietā izcilākie Eiropas zinātnes sasniegumi, lai ieņemtu vadošo pozīciju lielu atklājumu un revolucionāras inovācijas jomā. Tas nozīmē ES mēroga pasākumus ar vērienīgiem mērķiem jomās, ar kurām saskaramies ik dienu, piemēram, prasmju pilnveidošana, cīņa pret vēzi, kaitīgo vielu emisija un okeānu stāvoklis, arī plastmasas problēma. ES, tās dalībvalstīm un nozares pārstāvjiem būtu jāsadarbojas un jāiegulda projektos un jānovirza finanšu resursi un prasmes uz progresīviem pētniecības un inovācijas projektiem, aptverot gan resursus un inovāciju, gan ieviešanu. Komisija ierosināja nākamajā ES budžetā piešķirt 100 miljardus EUR pētniecībai un inovācijai. ES kohēzijas politikas fondi mobilizēs līdzvērtīgas summas, lai atbalstītu inovāciju visos Eiropas reģionos. Šo fondu izmantošana būtu cieši jāsaskaņo ar mūsu rūpniecības politiku un reformām, kas noteiktas Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada kontekstā. Mums jāiegulda svarīgās Eiropas digitālajās spējās, lai Eiropa varētu kļūt par pasaules līderi digitalizācijas jomā. Mums jāstrādā kopā pie tā, lai sekmētu Eiropā veidotu un uz cilvēku orientētu mākslīgo intelektu. Šis darbs būtu jābalsta uz Komisijas stratēģiju par mākslīgo intelektu un koordinēto plānu, kas sagatavots kopā ar dalībvalstīm, lai veicinātu mākslīgā intelekta attīstību un izmantošanu Eiropā. Ir vajadzīgi kopīgi pasākumi četrās svarīgās jomās: ieguldījumu palielināšana, pieejamā datu apjoma palielināšana, talantu atbalstīšana un uzticēšanās vairošana. ES būtu jāattīsta un jāveicina uz cilvēku orientētas un ētiskas pieejas tehnoloģijās gan ES, gan starptautiskā līmenī. Ciešāka koordinācija Eiropai ir būtiska, lai tā varētu kļūt par līderi pasaulē ultramoderna, ētiska un droša mākslīgā intelekta izstrādē un izmantošanā. Tas jāpapildina ar centieniem izveidot Eiropas pasaules līmeņa superdatorus un kiberstratēģiskās spējas. Mums stratēģiskāk jāsagatavojas tehnoloģiskajai un rūpnieciskajai nākotnei. Mūsdienīga rūpniecības politika nodrošinās nepieciešamo infrastruktūru, stimulēs inovāciju, sekmēs jaunu tehnoloģiju ieviešanu, veicinās viedu regulatīvo ekosistēmu un atbalstīs nozari kopumā. Tā būs balstīta uz vienoto tirgu un koncentrēsies uz stratēģiskām vērtību ķēdēm, piemēram, ilgtspējīgu akumulatoru ražošanu Eiropā. Šajā sakarā mums jābūt gataviem nekavējoties rīkoties, ja iekšējie vai ārējie konkurenti kropļo vienlīdzīgus konkurences apstākļus. ES būtu jāizstrādā jauni instrumenti, lai novērstu ārvalstu īpašumu un atbalsta kropļojošo ietekmi. Vienlaikus ES konkurences noteikumi joprojām ir pamatā godīgai konkurencei, kas nāk par labu patērētājiem, izvēles iespējām un inovācijai. Lai ņemtu vērā jaunos tehnoloģiskos sasniegumus, jo īpaši pieaugošo atkarību no datu pieejamības visās rūpniecības nozarēs, ir svarīgi, lai šie noteikumi joprojām būtu aktuāli. Ir jāuzlabo, jāmodernizē un pilnībā jāīsteno visi vienotā tirgus aspekti, likvidējot jebkādu mākslīgu nošķīrumu starp tradicionālo un digitālo tirgu. Mums jāņem vērā daudzie Eiropadomes aicinājumi pabeigt vienotā tirgus izveidi un veicināt tā ciešāku integrāciju, jo īpaši pievēršoties sarežģītākām jomām, piemēram, pakalpojumiem, kas veido 70 % no mūsu IKP (un kurā atpaliekam no dažiem konkurentiem produktivitātes ziņā). Padziļināts vienotais tirgus ar integrētu digitālās ekonomikas dimensiju, kas balstās uz datu aizsardzību, ļaus uzņēmumiem paplašināt darbību un tirgoties pāri robežām. Jauni patērētāju aizsardzības noteikumi, kas piemēroti digitālajam laikmetam, labāka trauksmes cēlēju aizsardzība un efektīvāka izpilde stiprinās patērētāju uzticēšanos. Konkurences noteikumu ievērošanai ir liela nozīme Eiropas uzņēmumu konkurētspējas stiprināšanā pasaulē, stimulējot ieguldījumus un cenšoties uzlabot to uzņēmējdarbības modeļus. Pateicoties uzņēmumu nodokļu un pievienotās vērtības nodokļa noteikumu modernizēšanai, uzņēmumi varēs pilnībā izmantot vienotā tirgus potenciālu. Mums ir jāturpina veicināt izaugsmi un jānodrošina ilgtspējīga labklājība, padziļinot ekonomisko un monetāro savienību un stiprinot strukturālās reformas valstu līmenī. Kopā ar jaunām dalībvalstīm, kuras nākamajos piecos gados varētu pievienoties eirozonai, ES un eirozona pakāpeniski pieaugs un kļūs par visas Savienības vienotās valūtas zonu. Tāpēc mums būtu vēl vairāk jāstiprina banku sistēma un jāpaātrina mūsu kapitāla tirgu integrācija. Dziļi un likvīdi Eiropas kapitāla tirgi sekmēs privātā riska dalīšanu, padarīs mūsu Savienību konkurētspējīgāku un izturētspējīgāku un nodrošinās pamatu stiprākai eiro starptautiskajai nozīmei. Mums arī jāturpina virzība uz ekonomikas, fiskālās un sociālās politikas konverģenci mūsu dalībvalstīs. Stabilitātes un izaugsmes pakta vienkāršošana varētu uzlabot pārredzamību un atbilstību, vienlaikus atbalstot kopējas fiskālās nostājas pakāpenisku izstrādi eirozonai. Lai pabeigtu mūsu ekonomiskās un monetārās savienības izveidi, noderīgs stabilizācijas instruments būtu arī pakāpeniski ieviesti droši Eiropas aktīvi. Šim nolūkam paralēli būtu jāstrādā pie riska darījumiem piemērojamā regulatīvā režīma. ES daudzgadu finanšu shēmā mums jāievieš eirozonas konverģencei un konkurētspējai paredzēts budžeta instruments, kas veicinās reformas un ieguldījumus, ko ierosinājusi Komisija un kas 2018. gada decembrī apstiprināts Eirosamitā. Ar laiku un, lai pabeigtu mūsu ekonomisko un monetāro savienību, mums būs vajadzīga arī stabilizācijas funkcija, lai vēl vairāk stiprinātu mūsu izturētspēju. Mums jāturpina atbalstīt Eiropas darba tirgus pārveidošanās, vienlaikus nodrošinot tajā taisnīgumu. Jāturpina uzlabot darba apstākļi un darba aizsardzība. Darbaspēka mobilitātei jābūt taisnīgai un labi pārvaldītai, un spēkā esošie noteikumi būtu jāīsteno efektīvi. Mums jāpalīdz dalībvalstīm pielāgot to izglītības un apmācības sistēmas tā, lai cilvēki varētu apgūt mūsdienu darba tirgū vajadzīgās prasmes. Ņemot vērā sabiedrības novecošanu un digitalizāciju, būs svarīgi nodrošināt pienācīgu sociālo aizsardzību visiem darba ņēmējiem, ieguldīt ES darba ņēmēju mūžizglītībā, apmācībā un prasmju pilnveidē, kā arī nodrošināt vienlīdzīgas iespējas. Mums jānodrošina mūsdienīgs un elastīgs tiesiskais regulējums mobilitātei un transportam, jo īpaši automatizētai un satīklotai mobilitātei. Mums būtu jāuzlabo savienojamība visā Eiropā, pabeidzot Eiropas vienotās transporta telpas izveidi. Eiropai jāuzņemas vadība jaunu starptautisko standartu izstrādē drošai, gudrai, ilgtspējīgai, aizsargātai un noturīgai mobilitātei. ES noteikumiem efektīvi jāaizsargā mūsu transporta sistēmas pret jauniem, potenciāliem apdraudējumiem drošai mobilitātei, piemēram, kiberuzbrukumiem. Mums jāsamazina transporta sistēmu ietekme uz vidi un klimatu. Tas nozīmē, ka steidzami jāpāriet uz alternatīvu degvielas veidu izmantošanu, vēl vairāk jāuzlabo transportlīdzekļu standarti attiecībā uz CO2 emisiju, piesārņojošajām vielām un troksni. Mums arī būtu jāpieņem patiesas aprites ekonomikas pieeja un jārisina jautājumi saistībā ar sociālo ietekmi, ko rada pāreja uz tīrāku un automatizētāku transportu. Taisnīga Eiropa Mums jāturpina īstenot Eiropas sociālo tiesību pīlārs, ko 2017. gada novembrī kopīgi pasludināja Eiropas Parlaments, Padome un Komisija. Mums jārisina nevienlīdzības un sociālās problēmas visos reģionos un dalībvalstīs, kā arī dažādās ekonomikas jomās. Nevienlīdzība bieži vien rada izjūtu par iespēju trūkumu. Mūsu uzmanībai vajadzētu būt vērstai ne tikai uz vairāk darbvietu radīšanu, bet arī uz vairāk kvalitatīvu darbvietu radīšanu un sociālās aizsardzības pieejamību, kā arī vienlīdzīgas piekļuves nodrošināšanu kvalitatīvai izglītībai, apmācībai un mūžizglītībai. Būtu jāapsver arī citas idejas, piemēram, pakāpeniska kopējas bezdarba pārapdrošināšanas sistēmas izveide. Tāpat arī mums jāsadarbojas ar dalībvalstīm, lai panāktu sociālo iekļautību un līdztiesību, tostarp novēršot reģionālās atšķirības, risinot minoritāšu vajadzības, dzimumu līdztiesības jautājumus un sabiedrības novecošanas problēmu. Ir konstatēts, ka nevienlīdzība — gan sociālā, gan teritoriālā ziņā — bieži vien rada augsni aizvien lielākai netaisnības izjūtai. Eiropas iestādēm būtu jārāda piemērs, jo īpaši attiecībā uz dzimumu līdztiesības jautājumiem un vienlīdzīgu iespēju atbalstīšanu visiem.

Mums ir stingri jāaizstāv un jāsekmē kopīgās vērtības un savstarpējā uzticēšanās, uz kurām Eiropas Savienība ir dibināta. Tās virza mūsu politiku un veicina piederības izjūtu, pamatojoties uz mūsu kopīgo kultūru. Tas jo īpaši attiecas uz tiesiskumu, kas ir demokrātijas un pamattiesību priekšnoteikums, kā arī uz mūsu iekšējā tirgus netraucētu darbību un sadarbību tieslietu un iekšlietu jomā. Mums ir vēl vairāk jāstiprina mūsu kopīgās spējas aizsargāt un uzturēt tiesiskumu. Tas jāveic, veidojot tiesiskuma kultūru visā ES, apņemoties efektīvi risināt problēmas un šajā nolūkā uzlabojot mūsu rīkus. Mums ir jāaizsargā mūsu pamattiesības digitālajā pasaulē. Jaunās tehnoloģijas nav un nedrīkst būt jaunas vērtības. ES vadošā loma datu aizsardzības un privātuma jomā būtu jāpilnveido, tādā veidā kļūstot par unikālu piemēru uz vērtībām balstītai datu ekonomikai. Stingram tiesiskajam regulējumam būtu proaktīvi jārisina ētiskie un juridiskie jautājumi saistībā ar mākslīgo intelektu. Lai digitālā pārveide būtu iespējama, nepieciešami arī augsti standarti kiberdrošības un patērētāju aizsardzības jomā. Mums ir vajadzīga taisnīga un moderna nodokļu politika, kas pielāgota digitālās ekonomikas grūtībām un nodrošina vienlīdzīgus konkurences apstākļus interneta “milžiem”, tiešsaistes preču platformām un vietējiem uzņēmumiem. Lai cīnītos pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, krāpšanu nodokļu jomā un nodokļu apiešanu, būs nepieciešama ciešāka sadarbība gan starptautiskā līmenī, gan starp valstu nodokļu iestādēm. Mums ir jāatbalsta augstas kvalitātes, cenas ziņā un citādi pieejama veselības aprūpe, digitalizējot veselības aprūpes sistēmas. ES noteikumiem farmācijas jomā būtu jāiet kopsolī ar zinātnes sasniegumiem, jāapkaro rezistence pret antimikrobiāliem līdzekļiem, jānovērš zāļu deficīts un cenu un piekļuves ziņā jāuzlabo terapijas pakalpojumu pieejamība. ES būtu jāatbalsta dalībvalstu centieni panākt, tostarp ar veselības aprūpes sistēmu digitalizāciju, ka to veselības aprūpes sistēmas būtu efektīvas, pieejamas un noturīgas. Jārisina arī problēma saistībā ar tā dēvētajiem “medicīnas tuksnešiem”, kad vairākos ES reģionos jārisina jautājums par augsti kvalificētu ārstu skaita samazināšanos. Šajos reģionos tiek apdraudēta piekļuve veselības aprūpes pamatpakalpojumiem. Mums ir jāatbalsta piekļuve kvalitatīviem, energoefektīviem un izmaksu ziņā pieejamiem mājokļiem visiem Eiropas iedzīvotājiem, un jāatbalsta dalībvalstis, lai nodrošinātu funkcionējošus mājokļu tirgus un sociālo mājokļu pietiekamu nodrošinājumu. Ilgtspējīga Eiropa Mums ir jāpievērš īpaša uzmanība visu mūsu ilgtspējības mērķu īstenošanai gan ES, gan pasaulē saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas pieņemto Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam. Lai sasniegtu šos mērķus, ir jāmodernizē mūsu ekonomika, lai tajā tiktu izmantoti ilgtspējīgi patēriņa un ražošanas modeļi, jānovērš nelīdzsvarotība mūsu pārtikas sistēmā un jāpanāk, ka mūsu mobilitāte un veids, kādā mēs ražojam un patērējam enerģiju un projektējam ēkas, būtu ilgtspējīgs. Mums tas jādara sociāli taisnīgā veidā un pārejas posmā nevienu neatstājot novārtā. Mūsu izglītībai, zinātnei, finansējumam, nodokļiem, tirdzniecībai un pārvaldībai ir jābūt vērstiem uz ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanu. Mums jāpastiprina mūsu pūliņi cīnīties pret klimata pārmaiņām un apturēt vides degradāciju, kas apdraud bioloģisko daudzveidību gan uz zemes, gan okeānos. Mums ir jāsasniedz 2030. gadam izvirzītie mērķi klimata un enerģētikas jomā un jāīsteno mūsu vērienīgā ilgtermiņa stratēģija siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināšanai. Lai to panāktu, Komisija 25 % no nākamās daudzgadu finanšu shēmas ir paredzējusi ieguldījumiem klimata politikas jomā. Mums ir jāaptur bioloģiskās daudzveidības zudums un jāatjauno bioloģiskā daudzveidība un labāk jāprognozē un jāmazina ar klimatu saistīto katastrofu un slimību risks, tostarp ar nesen izveidoto civilās aizsardzības rescEU mehānismu. Modernizētai kopējai lauksaimniecības politikai būtu jāatbalsta šī integrētā pieeja ilgtspējībai. Mums ir jāpāriet uz resursu ziņā efektīvāku aprites ekonomiku, sekmējot videi saudzīgu izaugsmi, bioekonomiku un ilgtspējīgu inovāciju. Mums būtu jāpastiprina mēģinājumi iedrošināt uzņēmumu atbildīgu rīcību, patērētāju ilgtspējīgu izvēli un privātu finansējumu no dažādiem avotiem. Jauns rīcības plāns pārejai uz aprites ekonomiku varētu būt vērsts uz resursu ilgtspējīgu izmantošanu, jo īpaši resursietilpīgās un augstas ietekmes nozarēs, lai Eiropa varētu virzīties uz ilgtspējīgu attīstību. Tajā tiktu ņemta vērā iedzīvotāju vēlme lietot nekaitīgu, veselīgu un cenas ziņā pieejamu pārtiku. Vērienīga “nulles piesārņojuma” stratēģija veicinātu inovāciju tīrāku alternatīvu un aizstājēju ziņā, nodrošinot tīru gaisu, augsni un okeānus tagadējām un nākamajām paaudzēm. Mums ir maksimāli jāpalielina enerģētikas savienības potenciāls, risinot galvenos atlikušos uzdevumus, kas ietver energoapgādes drošību, enerģijas izmaksas mājsaimniecībām un uzņēmumiem un ietekmi uz klimata pārmaiņām. ES jau ir izveidojusi visprogresīvāko tiesisko regulējumu tīras enerģijas jomā, un tagad tai uzmanība būtu jāpievērš tā īstenošanai. Mums jāturpina centieni dažādot enerģijas piegādes avotus un savstarpēji saistīt valstu energotīklus, kā arī sekmēt pāreju uz ilgtspējīgiem enerģijas avotiem un energoefektivitāti. Enerģijas nodokļi var atbalstīt pāreju uz tīru enerģiju un veicināt ilgtspējīgu un sociāli taisnīgu izaugsmi. Ietekmīga Eiropa Aizvien sadrumstalotākā un daudzpolārākā pasaulē ES būs jāstiprina sava pozīcija, lai nodrošinātu savu labklājību, aizsargātu savu drošību un vērtības. Lai to panāktu, ir vajadzīgi kolektīvi centieni: neviena dalībvalsts nevar to panākt viena pati. Tikai visa ES kopumā var ietekmēt pasaules mēroga pasākumus un nodrošināt, ka mēs, Eiropas iedzīvotāji, esam tie, kas nosaka standartus, nevis tos akceptē. Tikai ar kopīgiem spēkiem mēs saglabāsim eiropeisko dzīvesveidu sīvās globālās konkurences apstākļos un aizstāvēsim mūsu vērtības visā pasaulē. Kā uzsvērts 2016. gada jūnija globālajā stratēģijā, Eiropai ir jāieņem vadošā pozīcija pasaulē, konsekventi un stingri atbalstot daudzpusēju, uz noteikumiem balstītu pasaules kārtību, kuras centrā ir Apvienoto Nāciju Organizācija. ES būtu jāveicina globālā pārvaldība, kuras pamatā ir cilvēktiesību pamatvērtības, tiesiskums, ilgtspējīga attīstība, daudzpusīgums un starptautisko humanitāro tiesību ievērošana. Mums būtu pārliecinošāk jāizmanto ES ievērojamā ekonomiskā vara, lai veicinātu mūsu globālās intereses. Atvērta un taisnīga tirdzniecības programma rada iespējas Eiropas iedzīvotājiem un uzņēmumiem, vienlaikus nodrošinot vienlīdzīgus konkurences apstākļus gan pašu mājās, gan ārvalstīs. Mums par prioritāti būtu jānosaka uz Pasaules Tirdzniecības organizāciju (PTO) balstītā daudzpusējā tirdzniecības sistēma, kas ir pārveidota, lai pielāgotos pasaules tirdzniecības jaunajiem apstākļiem, un jāpastiprina sadarbība ar galvenajiem starptautiskajiem tirdzniecības partneriem. ES būtu jāizmanto sava ekonomiskā ietekme, lai palielinātu savas spējas sankciju jomā, uzlabojot pašai savu pasākumu efektivitāti un nodrošinot sev labākus instrumentus aizsardzībai pret trešo valstu vienpusējo sankciju ekstrateritoriālo ietekmi. Spēcīgāka eiro starptautiskā nozīme palielinātu Eiropas ekonomisko un monetāro suverenitāti, samazinot starptautiskās tirdzniecības izmaksas un riskus un veicinot lielāku finanšu stabilitāti.

ES par prioritāti būtu jānosaka arī spēcīgas attiecības ar tuviem kaimiņiem, kuru pamatā ir skaidri noteikts tiesību un pienākumu līdzsvars. Tas ietver Rietumbalkānu pārveides atbalstīšanu ar uzticamu paplašināšanās politiku, kurā ES ir jāievēro savas apņemšanās. Mums arī jāpalīdz stabilizēt mūsu austrumu un dienvidu kaimiņvalstis, vienlaikus risinot kopīgas problēmas. ES būtu jāstiprina sakari un sadarbība ar Āfrikas valstīm, lai ekonomiski un politiski tuvinātu abus kontinentus un lai risinātu kopīgas intereses un problēmas. 2018. gada septembra Āfrikas un Eiropas ilgtspējīgu investīciju un darbvietu alianse ir pilnībā jāīsteno, lai nodrošinātu jaunas iespējas, pastiprinot tirdzniecību, mērķtiecīgus ieguldījumus, cita starpā izglītībā un attiecīgās prasmēs, un tā rezultātā tiktu izveidota spēcīga partnerība noteikumos un vērtībās balstītai starptautiskajai kārtībai.



II daļa. Unikālais uzdevums sniegt informāciju par Eiropu — kā efektīvi sniegt informāciju visā kontinentā laikā, kad pieaug sadrumstalotība un dezinformācija Arvien polarizētākā un nestabilākā pasaulē mūsu vienotība un kopīgās vērtības ir tās, kas Eiropai dos spēku pārvarēt problēmas, ar kurām tā saskaras. Tikai kopā mēs varam efektīvi reaģēt uz to, ko iedzīvotāji sagaida no Savienības, kas viņus aizsargā un sniedz viņiem iespējas. Tomēr ar to vien nepietiek. Lai panāktu Eiropas uzplaukumu, tam jābūt balstītam uz tās iedzīvotāju aktīvu un ilglaicīgu iesaistīšanos. Šajā nolūkā ir nepieciešams pastāvīgi, godīgi un pārredzami sniegt informāciju par to, kas ir ES, ko tā dara, kādas ir tās vērtības un kā tiek pieņemti tās lēmumi. Informācijas sniegšana par ES ir ES iestāžu un dalībvalstu kopīga atbildība visos līmeņos — valsts, reģionālā un vietējā līmenī. To nevar uztvert vieglprātīgi vai uzskatīt par maznozīmīgu. Būtībā tās mērķis ir, lai iedzīvotāji varētu izdarīt apzinātu izvēli un pilnībā piedalīties Eiropas demokrātijā. Tāpēc informācija par Eiropu jāsniedz iedzīvotājiem saprotamā valodā. Komunikācija vairākās valodās ir ES un tās kultūras daudzveidībai raksturīga iezīme. Kad Eiropas iedzīvotāji 2019. gada 23.-26. maijā dosies uz vēlēšanu iecirkņiem, papildus politiskiem manifestiem viņiem vajadzētu būt iespējai paļauties uz pierādījumiem un faktiem. Tomēr mūsdienu aizvien sadrumstalotākajā un polarizētākajā plašsaziņas līdzekļu un informācijas vidē, kurā sociālajiem plašsaziņas līdzekļiem ir arvien lielāka nozīme, to izdarīt ne vienmēr ir tik vienkārši. Digitālajā laikmetā informāciju atrast un sniegt ir vieglāk nekā jebkad agrāk. Tas rada milzīgu potenciālu paplašināt un padziļināt debates visā Savienībā. Taču tas ietver arī riskus un palielina nepieciešamību nodrošināt, ka debašu pamatā ir uzticama un precīza informācija. ES iestādēm un dalībvalstīm jāapvieno spēki, lai to nodrošinātu. Savu pilnvaru termiņa laikā ES iestādes, jo īpaši Junkera Komisija, ir centušās komunicēt gan politiskāk, gan stratēģiskāk. Šajā iedaļā ir pārgrupētas dažas no šīs pieredzes gūtās atziņas. II.1. Informācijas sniegšana par Eiropu ir kopīga atbildība Eiropas Savienība galvenokārt ir cilvēku un vērtību savienība ar unikālu demokrātijas sistēmu, kas papildina un mijiedarbojas ar visu dalībvalstu nacionālajām, reģionālajām un vietējām demokrātiskajām sistēmām, kā arī tieši sadarbojas ar iedzīvotājiem un pilsonisko sabiedrību. Visiem, kas piedalās Eiropas nākotnes veidošanā, ir būtisks uzdevums skaidrot, ko nozīmē dalība šajā Savienībā un kādas ir Savienības politikas un lēmumu radītās priekšrocības vai sekas. Informējot iedzīvotājus par ES, jābūt godīgākiem un jāatzīst visu politikas un lēmumu pieņemšanas procesā iesaistīto personu kopīgā atbildība. Ir pienācis laiks mainīt līdzšinējo tendenci nacionalizēt panākumus un eiropeizēt neveiksmes, tā vietā labāk izskaidrojot mūsu kopīgos lēmumus un politiku. Neviena sistēma nevar izdzīvot, ja tās visskaļākie kritizētāji ir tie, kas ir līdzatbildīgi par tās veidošanu. Nacionālistiski populistiska vēstījuma pamatā ir nepareizs pretstatījums, kas nacionālo pretnostata Eiropai. ES iestādēm un dalībvalstīm ir jāreaģē vienoti, paužot stingru atbildes vēstījumu, kurā izskaidrota ES būtiskā loma un ieguvumi. Lai panāktu, ka iedzīvotāji uzticas Eiropai, ir jāreaģē uz viņu pamatotajām bažām un jāņem vērā viņu vēlmes. Eiropas iedzīvotāji bieži uzskata, ka viņi nav pietiekami labi informēti par ES darbu. Lai šo situāciju mainītu, informācijai, ko sniedzam, ir jāpaskaidro, kā ES ietekmē cilvēku dzīvi, un tai ir jāveido un jāveicina labāka izpratne par to, kā darbojas ES un kuri jautājumi ietilpst tās atbildības jomā. Komunikācija jau no paša sākuma ir jāiekļauj politikas veidošanā — bet ne kā maznozīmīgs piedēklis vai veids, kā izskaistināt politiku. Komunikācijai jābūt divvirzienu sarunai — vispirms ieklausīties un pēc tam iesaistīties. Tai ir jābūt faktiskai — taču tai pat laikā apelējot pie emocijām, tai jābūt balstītai uz datiem un jābūt pielāgotai mērķauditorijai skaidri saprotamā valodā. Komunikācijai būtu jāsākas ar mūsu kopīgajām vērtībām un pēc tam jākoncentrējas uz to, kādus konkrētus rezultātus ES politika rada cilvēkiem vietā, kur tie dzīvo, un jāatbalsta kopienas veidošana . Labi veidotai politikai ir vajadzīga laba komunikācija vairākās valodās, lai tā būtu saprotama un tiktu pieņemta. Plašsaziņas līdzekļu brīvība un plurālisms ir Savienības stūrakmens, un tādam tam ir jāpaliek, kā noteikts Pamattiesību hartas 11. pantā. Tradicionālie plašsaziņas līdzekļi, tostarp jo īpaši preses korpuss Briselē, kā arī reģionālie un vietējie plašsaziņas līdzekļi, ir svarīgi partneri komunikācijā par to, ko Savienība dara. Komisijas ikdienas pusdienlaika prese brīfingā vairāk nekā 1000 akreditētu žurnālistu un plašsaziņas līdzekļu pārstāvju no gandrīz 60 pasaules valstīm var uzdot jautājumus par ES politiku un lēmumu pieņemšanu. Šā un citu brīfingu nolūks ir palīdzēt žurnālistiem ievietot ES debates katras dalībvalsts vietējo debašu kontekstā. Sabiedrība tradicionālajiem preses izdevumiem uzticas vairāk nekā sociālajiem plašsaziņas līdzekļiem kā neatkarīgam ES ziņu un analīžu avotam. Taču vienīgo skatpunktu, ko Briselē‑bāzēti plašsaziņas līdzekļi piedāvā, bieži vien aizēno vai nostumj malā stāsti, kuri aplūkoti galvenokārt caur nacionālo prizmu. Lai izveidotu patiesu “Eiropas publisko telpu” informācijā pamatotām diskusijām un debatēm, arī turpmāk būs svarīgi sniegt pastāvīgu atbalstu specializētiem žurnālistiem un plašsaziņas līdzekļiem, kuri patiesi orientēti uz Eiropu, apvienojumā ar valstu vadītāju vairāk uz Eiropas politiku vērstu diskursu. Taču informācijas sniegšana par Eiropu nav vienas atsevišķas iestādes vai personas uzdevums. Sniedzot informāciju par ES, ES iestādēm tas jādara, pilnībā apzinoties savu pienākumu paskaidrot un pamatot savu darbu pilnīgi pārskatāmā veidā. Vienlaikus tās nevar un nedrīkst pašas uzņemties atbildību par Savienības aizstāvību. Lai gan Komisija pilda īpašu Līgumu uzraudzītājas un ES tiesību aktu ierosinātājas funkciju, saziņā tā nespēj sasniegt tādu auditoriju vai būt tik tuvu saviem iedzīvotājiem kā valstu valdības vai reģionālās pašvaldības. Tā arī nevar kompensēt informācijas trūkumu. Tāpēc, lai informētu par ES politiku, izšķiroša nozīme ir citu ES iestāžu un dalībvalstu spēcīgai iesaistei visos līmeņos. Kā noteikts Līgumos, ES lēmumi būtu jāpieņem cik vien iespējams atklāti un cik vien iespējams tuvināti iedzīvotājiem . Lai gan ir panākts liels progress, ir būtiski nodrošināt lielāku pārskatatbildību un skaidrību lēmumu pieņemšanā, lai tādējādi nodrošinātu lielāku līdzatbildību par politisko procesu rezultātiem. Tas arī palīdzētu izvairīties no noturīga “mīta par krīzi” un tendences komunikācijā uzmanību vērst galvenokārt uz domstarpībām. Līderu, valdību, iestāžu un iedzīvotāju viedoklis un debates par ES politiku nav konflikta pazīme, bet gan veselīgas un dinamiskas demokrātiskās līdzdalības pazīme. Pastāvīgā vajadzība panākt līdzsvarotus un ilgtspējīgus kompromisus ir raksturīga pārvaldības formai, ko Eiropas iedzīvotāji paši sev ir izvēlējušies. Visām lēmumu pieņemšanā iesaistītajām personām ir svarīgi to uzsvērt. Ir daudz veiksmīgu piemēru tam, kā ES iestādes un dalībvalstis sadarbojas, lai veidotu Eiropas vienotības tēlu pasaules mērogā. Piemēram, 2015. gadā paziņojumā par Eiropas Attīstības gadu tika uzsvērta Savienības apņemšanās ievērot ANO ilgtspējīgas attīstības mērķus, apvienojot visas ES iestādes, kā arī nevalstisko attīstības organizāciju kopienu. Ir jāturpina uzlabot auditorijas informēšana trešās valstīs un saziņa ar to, lai veicinātu ES stratēģiskās intereses. ES brīvās tirdzniecības nolīgums ar Japānu ir vēl viens piemērs vienotai sadarbībai, kad Komisija, Padome un valstu valdības pārliecinoši stāsta par nolīguma priekšrocībām. Šī Komisija apzināti izvēlējās publicēt un padarīt pārredzamas visas sarunu pilnvaras un dokumentus, ņemot vērā iepriekšējās sarunās gūto pieredzi, kuras bieži vien tika lielā mērā kritizētas par pārredzamības trūkumu. Tāpat arī Komisijas paziņojumā par Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības 27 dalībvalstis atkārtoja vienu skaidru un vienkāršu vēstījumu par vienotību, izstāšanās sarunās panākot vēl nepieredzētu atvērtības un pārredzamības līmeni. Komunikācijas par Apvienotās Karalistes izstāšanos no ES uzticēšana galvenokārt īpašai Komisijas darba grupai nozīmēja arī nepieļaut, ka Apvienotās Karalistes izstāšanās no Eiropas Savienības pārmāc vai sabojā Eiropas Savienības pozitīvo darba kārtību.

Samiti un augsta līmeņa sanāksmes ar trešām valstīm sniedz ES iestādēm un dalībvalstīm skaidru iespēju pievērst uzmanību Savienības kā pozitīvu pārmaiņu radītājas lomai gan pašu mājās, gan ārvalstīs. Šīs pieejas pamatā ir pārredzamība, kas tiek panākta ar sarunu dokumentu publicēšana citās politikas jomās. Par to liecina ES izšķirošā loma klimata pārmaiņu nolīguma panākšanā Parīzē 2015. gada decembrī. Pārredzamā pieeja palīdzēja nodrošināt vienotību starp dalībvalstīm un to, ka iedzīvotāji ir informēti un iekļauti visā procesā. Tas, ka šādu piemēru ir daudz, liecina par kopīgas un koordinētas komunikācijas vērtību. Tomēr daudz ir jāmācās no laikiem, kad mūsu komunikācija nebija sava uzdevuma augstumos. ES komunikāciju bieži vien kavē pārspīlēti solījumi, kas ne vienmēr tiek pildīti. Tas vislabāk redzams, ja paskatāmies, cik daudz reižu ES valstu vadītāji Eiropadomes secinājumos ir solījuši pabeigt digitālā vienotā tirgus vai banku savienības izveidi. Un otrādi — arī ES bieži vien grēko ar pārspīlētiem solījumiem, kas ne vienmēr tiek pildīti. Uzskatāms piemērs tam ir komunikācija migrācijas jomā. Lai gan jēdziens “migrācijas krīze Eiropā” joprojām tiek plaši lietots publiskajā un politiskajā diskursā, patiesībā ierašanās gadījumu skaits ES ir atkal sasniedzis pirmskrīzes līmeni. ES iestāžu komunikāciju bieži vien apgrūtina arī tas, ka tā nespēj sacensties ar pārliecinošiem nacionāliem vēstījumiem vai tiešsaistes platformām. ES iestādes, veicot ES tiesību aktu reformas autortiesību jomā, pēdējo nedēļu laikā pirms izšķirošās balsošanas Eiropas Parlamentā saskārās ar ietekmīgām lobēšanas un komunikācijas kampaņām, kas bija vērstas pret ierosināto reformu. Tikpat spēcīgas atbildes trūkums no ES puses nozīmēja, ka sabiedrība nav bijusi pietiekami labi informēta par reformas nolūkiem un iemesliem, pat ja reforma galu galā tika apstiprināta ar pārliecinošu balsu vairākumu Eiropas Parlamentā. Lai novērstu šādas tendences un novērstu šos trūkumus, ir vajadzīga plašāka kopīga komunikācija valsts līmenī. Jo īpaši ES valstu vadītājiem būtu labāk jākoordinē sava komunikācija, uzrunājot vietējās auditorijas, par sarunu un samitu rezultātiem. Pastāv arī daudz vairāk kopīgas komunikācijas iespēju, kas ES iestādēm un dalībvalstīm būtu jāizmanto visā lēmumu pieņemšanas ciklā. Visi šie piemēri norāda uz vajadzību pēc lielākas koordinācija informācijas sniegšanā par ES Eiropas, valstu, vietējā un reģionālā līmenī. Sadarbība starp ES iestādēm komunikācijas jomā ir labi attīstīta, jo īpaši starp Komisiju un Eiropas Parlamentu. 2017. gada decembrī parakstot kopīgu paziņojumu, abu iestāžu komunikācijas struktūrvienības vienojās sadarboties un dalīties ar resursiem pirms Eiropas vēlēšanām, kuras ievada kampaņa www.soreizesbalsosu.eu . Tās šādi rīkojas, apzinoties savu kopīgo atbildību mobilizēt iedzīvotājus un dot tiem iespēju pieņemt apzinātus lēmumus par Eiropas nākotni. Šī pragmatiskā pieeja ir radījusi jaunu sadarbības kultūru, pārvarot institucionālo sāncensību informēšanā par ES sniegtajām priekšrocībām iedzīvotājiem, izmantojot ES zīmolu. Atbilstoši šai kultūrai visā ES iestāžu vizuālajā komunikācijā saistībā ar Romas līguma 60. gadadienu tika izmantots ES, nevis katras atsevišķās iestādes zīmols. Arī ārpus gaidāmajām vēlēšanām Parlamentam un Komisijai būtu jāpastiprina sadarbība starp Parlamenta birojiem un Komisijas pārstāvniecībām dalībvalstīs. Tiem ir jāveicina vēl lielāka sinerģija savā komunikācijā un jāapvieno savi informēšanas pasākumi. Būtu jāiesaista arī nevalstiskās organizācijas, sociālie partneri, Europe Direct informācijas centri un citi tīkli un akadēmiskās aprindas. Komisijas pārstāvniecības un Parlamenta biroji daudz spēcīgāk apliecina ES klātbūtni un zīmolu, izmantojot kopīgas telpas “ Eiropas mājās” visā Savienībā un Europa Experience izstāžu zāles, kas jau darbojas vairākās dalībvalstīs. Piemēram, vairāk nekā 70 000 cilvēku ir apmeklējuši nesen atklāto “Europa Experience izstāžu zāli Helsinkos.



II.2. Pastāvīgs dialogs ar iedzīvotājiem Pastāvīga sadarbība ar iedzīvotājiem ir būtiska, lai stiprinātu Eiropas identitāti un demokrātiju un nodrošinātu lielāku atbildību par Eiropas projektu. Komisijas locekļi tika aktīvi mudināti piedalīties dialogos ar iedzīvotājiem visā Savienībā. Komunikācija ar iedzīvotājiem būs efektīva tikai tad, ja tā būs abpusēja. Šie dialogi paver iespējas iepazīstināt ar Komisijas politisko programmu un, kas ir vēl svarīgāk, uzklausīt iedzīvotāju idejas un vēlmes. Pārstāvniecībām kā Komisijas “acīm, ausīm un balsij” ir būtiska nozīme uz vietas, lai nodrošinātu šo dialogu atbilstību valsts un vietējiem apstākļiem. Eiropas Komisija