[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |

Briselē, 20.9.2006

COM(2006) 519 galīgā redakcija

KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM

Labākas mācības, lai nodrošinātu pārtikas nekaitīgumu {SEC(2006) 1163}{SEC(2006) 1164}

KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EIROPAS PARLAMENTAM

Labākas mācības, lai nodrošinātu pārtikas nekaitīgumu

(Teksts ar EEA nozīmi) |

1. KOPSAVILKUMS

Līdztekus iekšējā tirgus attīstībai pakāpeniski notika Eiropas noteikumu kopuma izstrāde saistībā ar pārtikas, dzīvnieku barības, dzīvnieku veselības, dzīvnieku labturības un augu veselības tiesību aktiem. Šie noteikumi veicināja netraucētu iekšējā tirgus darbību, nodrošinot augsta līmeņa aizsardzību. Noteikumos vērā ņēma starptautisko attīstību šajās nozarēs, īpaši Pasaules Tirdzniecības Organizācijā (PTO), Pārtikas kodeksā, Pasaules dzīvnieku veselības organizācijā ( OIE ) un Starptautiskajā augu aizsardzības konvencijā (SAAK).

Šajās nozarēs iekšējā tirgus mērķi ir sasniegti. Komisija uzskata, ka jānodrošina pareizu spēkā esošo tiesību aktu piemērošana, nevis jāizstrādā jaunas ievērojamas tiesību aktu iniciatīvas. Tālab ir svarīgi sagatavot tās personas, kam jāpārbauda Kopienas tiesību aktu īstenošana.

Eiropas tiesību aktos noteikts, ka Komisija rīko dalībvalstu kompetento iestāžu atbildīgā personāla apmācību, kas pārbauda saderību ar ES pārtikas un dzīvnieku barības tiesību aktiem, dzīvnieku veselība un labturības prasībām un augu veselības prasībām. Mācības ir atklātas arī dalībniekiem no trešām valstīm, īpaši jaunattīstības valstīm.

Eiropas mērogā mācību mērķis ir veicināt to, lai veiktās kontroles un ar kontroļu rezultātiem pamatotie kontroles iestāžu pieņemtie lēmumi būtu viendabīgi un tādējādi neatkarīgi no kontroles vietas vienmēr varēs nodrošināt pārtikas uzņēmumu drošību vienlīdzīgas attieksmes ceļā.

Iesaistot trešo valstu dalībniekus, radīsies labāka izpratne par ES pārtikas normu un ievešanas procedūrām, tādējādi trešām valstīm un īpaši jaunattīstības valstīm būs vieglāk laist preces ES tirgū. Šādi panāks labāku saderību ar ES pārtikas normām un attiecīgi samazinās un vienkāršos importa kontroles.

Komisija šajā paziņojumā sniedz pieejamo iespēju pārskatu, ko varētu izmantot Veselības un patērētāju aizsardzības ģenerāldirektorāta mācību organizēšanā; Komisija izklāsta savu viedokli par darbu turpmāk, ierosina metodiku, kā, izmantojot pieejamos resursus, ekonomiskāk piedāvāt efektīvas mācības.

2. PRIEKšVēSTURE

Pārtikas jomas tiesību akti, dzīvnieku veselības noteikumi, dzīvnieku labturības un augu veselības prasības gandrīz pilnībā balstās uz Kopienas tiesību aktiem (skatīt I pielikuma pārskatu). Kopienas pārtikas, dzīvnieku barības, dzīvu dzīvnieku un augu iekšējā tirgus izveide ir notikusi, pateicoties šo noteikumu izstrādei; līdztekus ir nodrošināts augsts patērētāju, dzīvnieku un augu aizsardzības līmenis. Minētie Kopienas tiesību akti nodrošina tādu starptautisku saistību izpildi, kas noteiktas starptautiskos nolīgumos (piemēram, saistībā ar Pasaules Tirdzniecības Organizāciju (PTO), Pārtikas kodeksu, Pasaules Dzīvnieku veselības organizāciju ( OIE ) un Starptautiskā augu aizsardzības konvenciju ( IPPC ).

Pieņemot Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem[1], šo prasību izpildes pārbaudi pamatoja ar Kopienas tiesību aktiem. Minētā regula veido vienotu un globālu pieeju, lai kompetentās iestādes pārbaudītu, vai tiek pildīti minētie noteikumi.

Šai vienotajā un globālajā uz Kopienu vērstajā pieejā nepieciešama teicama kontroles iestāžu kompetence un ekspertīze, un dalībvalstu amatpersonām, kas veic kontroli, jāatbilst augstiem standartiem, lai nodrošinātu, ka oficiālās kontroles ir efektīvas, objektīvas un samērīgas. Kontroles iestāžu personālam jābūt plašām zināšanām par dažādu apdraudējumu (ķīmisku, bioloģisku un fizisku), kas var rasties dzīvnieku barības un pārtikas apritē. Personālam jāizprot, kādos tirgus mehānismos no dažādiem avotiem var iegūt pārtiku un pārtikas sastāvdaļas. Līdztekus tam ir jābūt informētam par specifiskām problēmām, kas raksturīgas konkrētām ražošanas, pārstrādes un izplatīšanas metodēm. Personālam jāspēj konstatēt nesaderību ar dzīvnieku barības un pārtikas nekaitīguma prasībām, dzīvnieku veselības, dzīvnieku labturības prasībām un augu veselības prasībām. Tam arī jāspēj noteikt krāpšanu. Tādējādi dzīvnieku barības un pārtikas ražošanas un realizācijas, dzīvnieku un augu ražošanas un tirdzniecības kontrolē jābūt daudznozaru pieejai.

Pārtikas, dzīvnieku barības, dzīvu dzīvnieku un augu eksportam uz Kopienu trešām valstīm jāsniedz garantijas, ka ir izpildīti Kopienas noteikumi saistībā ar pārtikas nekaitīgumu, dzīvnieku barības nekaitīgumu, dzīvnieku veselību, augu veselības noteikumiem un vajadzības gadījumā ar dzīvnieku labturības noteikumiem. Dzīvu dzīvnieku, pārtikas un dzīvnieku izcelsmes barības Kopienas importa režīma pamatā ir garantijas, ko sniegušas trešo eksportētājvalstu kompetentās iestādes. Tām ir jāapliecina, ka eksportam uz Eiropas Savienību paredzētie sūtījumi atbilst ES prasībām, lai nodrošinātu dzīvnieku veselības un sabiedrības veselības prasību izpildi attiecībā uz atbilstīgu aizsardzības līmeni. Pārējos gadījumos, īpaši augu izcelsmes dzīvnieku barības un pārtikas gadījumā, Kopiena pamatojas uz garantijām, ko importētāji sniedz precēm, kurām to ražošanas vietā jāpiešķir garantijas, ka tās atbilst ES prasībām. Tādējādi ir svarīgi, lai uzņēmumi, kas importē dzīvus dzīvniekus, dzīvnieku barību, pārtiku vai augus, būtu iepazinušies ar ES importa prasībām.

Šajā saistībā jāsagatavo dalībvalstu un trešo valstu kompetento iestāžu un/vai kontroles iestāžu personāls, kas veic kontroles, un regulāri jāpilnveido tā zināšanas par Kopienas noteikumiem attiecībā uz pārtikas tiesību aktiem, dzīvnieku barības tiesību aktiem, dzīvnieku veselības tiesību aktiem, dzīvnieku labturības un augu veselības prasībām un par metodiku, kā pārbaudīt saderību ar tiem. Šāda vajadzība ir norādīta Regulas (EK) Nr. 882/2004 6. pantā: dalībvalstu kompetentajām iestādēm jānodrošina tas, ka oficiālās kontroles personāls saņem atbilstīgu apmācību; regulas 51 pantā ir paredzēts tiesisks instruments šādas apmācības organizēšanai Kopienā, šādi papildinot valsts mācību kursu.

3. LABāKU MāCīBU PIEPRASīJUMS

3.1. Labākas mācības, lai nodrošinātu pārtikas nekaitīgumu un labāku dzīvnieku un augu veselību

Prasme konstatēt krāpšanu un nesaderību ir svarīga nodrošināšanas procesā, kad tiek saglabāts aizsardzības līmenis, kas noteikts ar pārtikas tiesību aktiem, dzīvnieku barības tiesību aktiem, dzīvnieku veselības noteikumiem, dzīvnieku labturības noteikumiem un augu veselības noteikumiem. Labākas spējas noteikt krāpšanu un nesaderību sekmēs labāku cilvēku veselības, dzīvnieku veselības, dzīvnieku labturības un augu veselības aizsardzību. Tāpēc apmācības jākoncentrē ne tikai uz labāku juridisko prasību izpratni, bet arī prasmes apgūšanu saistībā ar kontroles metodiku, kam jādod iespēja efektīvi noteikt krāpšanu un nesaderību, kura var kaitēt aizsardzības līmenim.

3.2. Ietekme uz konkurētspēju, tirgiem un tirdzniecību

Lai izplatītu zināšanas un veicinātu izpratni par Kopienas tiesību aktiem, veicinātu saskaņotas un viendabīgas kontroles pasākumus Eiropas Savienībā, liela nozīme piešķirta mācību Eiropas dimensijai. Saskaņošanas ieguvēji būtu visi pārtikas uzņēmumi, jo tā palīdz radīt vienlīdzīgus apstākļus, nodrošinot to, ka veiktās kontroles un ar kontroļu rezultātiem pamatotie kontroles iestāžu pieņemtie lēmumi ir pietiekami viendabīgi. Pārtikas uzņēmumi iegūs lielāku drošību, ko sniedz vienlīdzīga attieksme, neatkarīgi no kontroles veikšanas vietas, un tādējādi tiks atvieglota godīga tirdzniecība.

3.3. Ietekme uz trešām valstīm un starptautiskajām attiecībām

Mācības ir svarīgas, jo sekmēs vienotas no trešām valstīm importēto dzīvnieku, pārtikas un dzīvnieku barības kontroles procedūras. Tādējādi ir svarīgi nodrošināt to, lai ievedumi atbilstu Kopienas tiesību aktiem un Eiropas Savienības uzņēmumiem un uzņēmumiem ārpus ES tiks radīti vienlīdzīgi apstākļi.

Trešo valstu dalība Kopienas mācību kursos būs nozīmīga, lai starptautiskā līmenī iepazīstinātu ar Kopienas normām, tādējādi veicinot starptautisku nekaitīgas pārtikas tirdzniecību un nodrošinot ES uzņēmumiem vieglāku piekļuvi nekaitīgām precēm no trešām valstīm.

Mācības ir ietekmīgs līdzeklis, kā jaunattīstības valstīm palīdzēt izpildīt Kopienas prasības un rast to precēm pieeju ES tirgum. Mācības būtu ne tikai ekonomiski izdevīgas, bet arī politiski ietekmētu tirdzniecību, starptautiski atbalstot ES pieņemtās saistības (t.i., atbilstoši PTO SPS nolīgumam tehniskās palīdzības jomā) un stiprinot ES attiecības ar piegādātājām valstīm.

Trešo valstu pārstāvju sagatavošana varētu paaugstināt pārtikas normas šajās valstīs. Iespējams, ka varēs ne tikai panākt labākus konkurences apstākļus un atvieglot pieeju ES tirgum, bet arī veicināt šo valstu patērētājiem labāku pārtikas nodrošinājumu un pārtikas nekaitīgumu.

3.4. Ietekme uz valsts iestādēm

Lai gan par oficiālās kontroles personāla informēšanu un sagatavošanu lielā mērā ir atbildīgas valsts kompetentās iestādes (Regulas 882/2004 6. pants), Kopienas mācību stratēģijas attīstīšanas mērķis ir panākt lielāku kontroles procedūru, metodikas un rezultātu viendabīgumu. Lielāks viendabīgums veicinās efektīvākas un objektīvākas kontroles.

Kopienas mācību stratēģijas īstenošana būtu efektīgs instruments, kā optimāli izmantot resursus un panākt apjomradītus ietaupījumus par labu Kopienas un valsts iestādēm.

3.5. Ietekme uz tiesību aktiem

Labākas mācības paplašinās kontroles personāla zināšanas par ES noteikumiem un palīdzēs izprast to priekšvēsturi, mērķus un iemeslus. Paredzams, ka mācības tādējādi samazinās pieprasījumu pēc jaunām likumdošanas iniciatīvām, piemēram, juridiski saistošiem dokumentiem vai paskaidrojuma rakstiem un skaidrojošiem dokumentiem. Šādi mācības veicinās Komisijas vispārējā mērķa sasniegšanu –– mazāku, bet labāku tiesisko regulējumu.

4. MāCīBAS DALīBVALSTīS

Vairākumā dalībvalstu parasti organizē kontroles personāla mācību kursus. Līdz ar Regulas (EK) Nr. 882/2004 pieņemšanu šādas mācības visām dalībvalstīm ir obligātas.

Parasti mācību programmas izstrādā un organizē kompetentās iestādes, kam bieži vien palīdz akadēmiskais personāls. Mācības notiek dažādi un pārsvarā, tieši piedaloties kompetentajām iestādēm (centrālā un/vai reģionāla/vietējā līmenī); tās rīko , piemēram, akadēmiskās iestādes, laboratorijas, profesionālās savienības, privātās struktūras, valsts aģentūras vai minētajām struktūrām sadarbojoties.

Mācības notiek grupās, praktiskas instruēšanas un tālmācību veidā. Mācību materiāls ir lasāmatmiņas disku, ciparvideodisku, video formātā utt.

Mācības vada kompetento iestāžu eksperti vai arī eksperti no akadēmiskajām aprindām, laboratorijām, profesionālajām savienībām, starptautiskajām organizācijām, privātajām struktūrām utt.

Dažās dalībvalstīs ir viens vai vairāki mācību centri, kuros darbojas augsti kvalificēts mācībspēks. Bieži vien šie centri ir specializējušies kādā noteiktā jomā (piemēram, dzīvnieku labturība, veterinārās kontroles), nodarbina profesionālus pasniedzējus un to rīcībā ir pilnīgi aprīkota infrastruktūra un izstrādāts mācību materiāls.

Dalībvalstu apmācību spējām jāatbilst augstām prasībām. Aplēses liecina, ka ES kontroļu personāla kopējais skaits ir teju 50 000 personas. Dažkārt par konkrētu tematu ik gadu tiek sagatavots 100 % personāla. Vienu darbinieku izglīto vidēji 30 –– 80 stundas gadā. Viens pasniedzējs sagatavo 4––20 kursa dalībniekus[2]. Pieejamā informācija liecina, ka Eiropas Savienībā mācību līmenis ir atšķirīgs. Ņemot vērā lielo uzdevumu, kas vēl jāpaveic, dalībvalstis ir paudušas apmierinātību, ka Komisija apmierinās daļu no mācību pieprasījuma, atļaujot tām pārskatīt valsts mācību prioritātes.

5. Mācības un trešās valstis/jaunattīstības valstis

Komisija un dalībvalstis uzņemas aizvien lielāku atbildību nodrošināt Kopienas prasību izpildi saistībā ar visiem pārtikas, dzīvnieku barības, dzīvnieku, augu un to produktu ievedumiem no trešām valstīm. Šādus produktus patlaban Eiropas Savienība importē no vairāk nekā 200 pasaules valstīm. To vidū ir gan attīstītākās, gan nabadzīgākās pasaules valstis.

Pieredze liecina, ka pārtikas sūtījumi no trešām valstīm ne vienmēr atbilst ES pārtikas jomas tiesību aktiem. Pārtikas un barības ātrās reaģēšanas sistēma, kas pamatota uz Regulas (EK) Nr. 178/2002 50. pantu[3], pierāda, ka 2005. gadā 46 % ziņojumu pamatā ir importētās pārtikas kontrole robežkontroles punktos. Pēc kontroles liedza importēt 1 453 sūtījumus. Turklāt par citiem 5 % trešo valstu sūtījumu, kas jau bija izlaisti, tika sagatavots ziņojums.

ES normu izpilde ir priekšnosacījums pārtikas, dzīvnieku barības, dzīvnieku un augu importam no trešām valstīm. Saderība ar šīm normām ir nepieciešama, lai novērstu, ka Eiropas Savienībā tiek ievazātas dzīvnieku un augu slimības, garantētu augstu pārtikas nekaitīguma līmeni un nekaitīgas dzīvnieku barības piegādi. Svarīgi, ka par šīm normām ir informētas trešās valstis, tā nodrošinot labāku atbilstību un attiecīgi samazinot noraidīto sūtījumu skaitu pie ES robežām.

Jaunattīstības valstis var saskarties ar grūtībām organizēt produktu eksporta kontroles un attiecīgi nodrošināt savu eksporta produktu atbilstību/līdzvērtību ES noteiktajām normām. Vairākumam šo valstu, kur dzīves līmenis un sociālekonomiskā attīstība ir tieši saistīta ar iespēju laist savus produktus pasaules tirgū, pārtikas tirdzniecība ir ārkārtīgi svarīga.

Eiropas Savienībā šie faktori ir būtiski, nav paredzēts pieļaut izņēmumus veselības aizsardzības un pārtikas nekaitīguma jomām, tiek pievērsta īpaša uzmanība, lai nodrošinātu, ka produkti no trešām valstīm (īpaši jaunattīstības valstīm) netiek izslēgti no ES tirgus. Tādējādi ES ir attīstījusi virkni instrumentu, kuru mērķis ir palīdzēt trešām valstīm pārņemt spēkā esošās Eiropas pārtikas un dzīvnieku barības nekaitīguma, dzīvnieku veselības, dzīvnieku labturības un augu veselības normas un prasības. Regulā (EK) Nr 882/2004 ir iekļauti tehniskās palīdzības, kopprojektu, pamatnostādņu un mācību programmu izstrādes noteikumi, lai trešām valstīm palīdzētu izpildīt ES normas un prasības un palīdzētu organizēt uz ES eksportējamo produktu oficiālās kontroles.

Trešo valstu mācības arī pilnībā atbilst Eiropas kaimiņattiecību politikai (EKP). EKP patlaban ir galvenais ES ārējās politikas elements. Mācības iniciatīvā var atspoguļot šo Eiropas kaimiņattiecību politikas prioritāti.

Kopienas mācību programmas izstrādē jāizceļ starptautiskā pārtikas un dzīvnieku barības nekaitīguma normu un dzīvu dzīvnieku un augu tirdzniecības dimensija . Šai nolūkā trešo valstu dalībniekiem organizēs mācību pasākumus, lai veicinātu drošu dzīvnieku, augu, pārtikas un dzīvnieku barības tirdzniecību, tādējādi ļaujot Komisijai pildīt starptautiskās saistības, īpaši attiecībā uz jaunattīstības valstīm, turpinās sagatavot kandidātvalstis un iespējamās kandidātvalstis, ņemot vērā pārējās politikas jomas, piemēram, Eiropas Kaimiņattiecību politiku.

6. KOPIENAS MāCīBU INICIATīVAS IEPRIEKš UN TAGAD

Komisija organizēja vairākus mācību pasākumus attiecīgajās nozares un darīs to arī turpmāk. Komisija īsteno šādus pasākumus.

6.1. Mācības, pamatojoties uz Padomes Lēmumu 90/424/EEK

Dalībvalstu kontroles iestāžu personāla apmaiņa ir mācību metode, kas izmantota iepriekš, balstoties uz 19. pantu Lēmumā 90/424/EEK par izdevumiem veterinārajā jomā[4]. Daudzos apmaiņas gadījumos dalībvalsts kontroles personāls ilgstošāk uzturējās citas dalībvalsts robežkontroles punktā. Apmaiņas organizēšanā gūta pozitīva pieredze – daudzi valsts kontroles ierēdņi ir labāk apguvuši dzīvnieku izcelsmes produktu importa pārbaužu organizēšanu.

Lai gan nav izslēgts, ka turpmākajos mācību pasākumos personāla apmaiņa būs paredzēta, jānorāda, ka šādai mācību metodei Eiropā ir pievienotā vērtība, ja tā ir iekļauta mācību modulī, kurā izmantotais mācību materiāls kalpo vienam mērķim un ir izstrādāts tieši šim mācību mērķim konkrētā jomā, piemēram, importa procedūras.

Dalībvalstu institūtos (piem., Lionā, Berlīnē, Londonā, Brēmenē), balstoties arī uz Lēmumu 90/424/EEK, organizēja vienas nedēļas mācību kursus vairākās jomās (piem., gaļas higiēna, zvejniecības produkti utt.), kurus apmeklēja dažādu dalībvalstu eksperti. Kursos galvenokārt uzmanība tika pievērsta dažādiem veterinārijas likumdošanas aspektiem, un dalībniekiem bija iespēja labāk izprast Kopienas noteikumus attiecīgajā jomā.

6.2. Ad hoc mācību projekti

Ad hoc mācības notiks 2006. gadā rīkoto mācību projektu ietvarā. Tālab Komisija ir publicējusi vairākus uzaicinājumus uz konkursu (skatīt II pielikumu).

Šādos projektos tiek risināti specifiski jautājumi, turklāt mācības organizē augsti kvalificētas struktūras. Atsevišķi pasākumi ir īpaši veltīti jaunattīstības valstīm.

Šā paziņojuma pieņemšanas brīdī ir pāragri detalizēti ziņot par snieguma kvalitāti šajā jomā. Dalībnieku atsauksmes kopumā ir ļoti labvēlīgas un pierāda, ka mācības ir vajadzīgas.

6.3. Mācības Kopienas etalonlaboratorijās

Atbilstīgi ES pārtikas, dzīvnieku barības, dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības tiesību aktiem ir izveidotas 39 Kopienas etalonlaboratorijas (KEL). Katra no tam veido tīklu ar valsts etalonlaboratorijām (VEL) dalībvalstīs. Kopienas etalonlaboratorijas tādējādi informē valsts etalonlaboratorijas un dod norādes par analītiskajām un diagnostikas metodēm, veic praktiskus pasākumus, lai piemērotu jaunas metodes, palīdzētu diagnosticēt slimību uzliesmojumus utt. Etalonlaboratoriju uzdevums ir vadīt sākotnējus un turpmākus mācību kursus valsts etalonlaboratoriju personālam un jaunattīstības valstu ekspertiem. Šai sakarā KEL katru gadu organizē vismaz vienu semināru; tā mērķis ir nodrošināt to, lai analītiskās un diagnostikas metodes piemērotu ar nepieciešamajām speciālajām zināšanām un vienveidīgi, tādējādi garantējot uzticamus rezultātus.

Šajā jomā gūto teicamo pieredzi ir vērts papildināt un pētīt iespējas Kopienas etalonlaboratoriju turpmākai sadarbībai un jaunai mācību iniciatīvai, īpaši izceļot jaunattīstības valstu laboratorijas personāla piedalīšanos.

6.4. Citu Komisijas departamentu rīkotās mācības

Citi Komisijas ģenerāldirektorāti organizē mācības, lai sagatavotu kandidātvalstis iestājai Eiropas Savienībā (Paplašināšanās ģenerāldirektorāts), lai palīdzētu jaunattīstības valstīm piemērot ES sanitāros un fitosanitāros pasākumus (Tirdzniecības ģenerāldirektorāts); mācības rīko EK ārējās palīdzības programmu ( EuropeAid ) ietvarā. JRC organizē mācību kursus par dažādiem pārtikas un dzīvnieku barības nekaitīguma un kvalitātes jautājumiem, konkrēti, par īpašiem ISO/IEC 17025 kvalitātes normu īstenošanas aspektiem, kas pieprasītas oficiālajām pārtikas un barības kontroles laboratorijām. Šādos kursos JRC laboratorijās notiek praktiskas mācības un demonstrē analītiskas metodes. Īpaši pievēršas mācību ekspertiem no jaunajām dalībvalstīm, pievienošanās valstīm, kandidātvalstīm un Rietumbalkānu valstīm. Šie projekti būtībā nepārklājas un nekonkurē ar Veselības un patērētāju aizsardzības ģenerāldirektorāta iniciatīvām. Ja rastos šāda iespēja, jautājumus apspriež un koordinē Komisijas starpdienestu koordinācijas grupā, kas izveidota šim nolūkam.

7. TURPMāKāS KOPIENAS MāCīBAS

7.1. Juridiskais pamatojums

Ar Regulas (EK) Nr. 882/2004 51. pantu Komisijai ir ļauts organizēt mācību kursus dalībvalstu kompetento iestāžu personālam un trešo valstu dalībniekiem. Īpaši ir jāpievēršas jaunattīstības valstu dalībniekiem. Šādas mācības aptver pārtikas tiesību aktus un dzīvnieku barības tiesību aktus, dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības prasības.Regulā (EK) Nr. 882/2004 augu veselība ir aptverta nepilnīgi. Tomēr Direktīvas 2000/29/EK 2. panta 1. punkta i) apakšpunktā[5] sniegts mācību juridiskais pamatojums augu veselības nozarē, tāpēc Komisija, organizējot mācību pasākumus, var pilnībā ņemt vērā šo nozari.

7.2. Nevalstisko struktūru dalība

Kopumā uzņēmumu sagatavošana paaugstinās kvalificētu darbinieku darba ražīgumu, uzlabos sniegumu ar programmu palīdzību, lai pilnveidotu lietpratību, un uzlabos ES normu un augstāka aizsardzības līmeņa ieviešanu.

Šāda piedalīšanās pārtikas uzņēmumiem ļautu pielāgot pārvaldības procedūras, lai efektīvi nodrošinātu saderību. Priekšrocība būtu mazāks risks, ka no tirgus aprites tiek izņemtas preces. Labāka saderība varētu mazināt oficiālo kontroļu nepieciešamību un, iespējams, ar šādām kontrolēm saistītās izmaksas.

Tomēr juridiskajā pamatojumā paredzētas tikai kompetento iestāžu personāla mācības, kas jāorganizē un jāfinansē no Kopienas budžeta, tādējādi nepieļaujot pārtikas uzņēmumu dalībnieku piedalīšanos. Šādu apmācāmo piedalīšanās neradīs izmaksas ES budžetam. Katrā ziņā dalībvalstis var mudināt savas valsts izglītības aģentūras izstrādāt atbilstošas mācības, kas domātas šādai mērķa grupai.

7.3. Kopienas mācību pasākumu apjoms

2006. gadā tika organizēti mācību pasākumi aptuveni 1 500 dalībniekiem. Tā kā 2006. gada pasākumus uzskata par uzsākšanas posmu, pakāpeniski ir jāpalielina dalībnieku skaits, lai tas sasniegtu vidēji 6 000 dalībnieku.

Komisija uzskata, ka vispirms ir svarīgi sagatavot par mācībām atbildīgās personas dalībvalstīs, lai viņi savas zināšanas nodotu tālāk dalībvalstu dalībniekiem. Šīs personas jāsagatavo nepārtraukti, jo Kopienas tiesību akti tiek pilnveidoti. Bez tam Kopienas mācībās jāsagatavo kontroles personāls, kas ik dienu strādā ar dažādiem Kopienas tiesību aktu aspektiem, turklāt atlase notiek pēc vienošanās ar dalībvalstīm, un trešo valstu dalībniekiem.

Mācību kurss ilgst 2 –10 dienas. Tā kā dalībnieku skaits ir liels, gadā mācību apjoms sasniedz 960 mācību dienas, kam nepieciešami ievērojami resursi.

7.4. Kopienas mācību pasākumu pārvaldība

Neatkarīgi no izraudzītās mācību sistēmas svarīga ir nepārtraukta pārvaldība, lai noteiktu prioritātes un mācību projektus, izveidotu mācību programmu (gada vai daudzgadu ), pārbaudītu mācību kvalitāti, mācību materiāla kvalitāti un noteiktu, kādas procedūras vajadzīgas raitai mācību sistēmas darbībai.

Šie pasākumi ietilpst Komisijas pamatpasākumos . Lai ikdienā veiktu Kopienas mācību sistēmas pārvaldību, ir svarīgi, ka Komisijas dienestiem palīdz pārējie dalībnieki, lai izpildītu iepriekš minētos uzdevumus. To vidū, pirmkārt, ir dalībvalstis un iespējams arī nevalstiskās organizācijas. Komisija ir nodomājusi apspriest ar ieinteresētajām personām mācību jautājumus.

7.5. Turpmākās Kopienas mācību sistēmas kritēriji

Eiropas mācību programmas organizēšanai ir vairākas iespējas. Izvēle jāizdara, ņemot vērā dažādus rādītājus un īpaši to, ka

( ES mācībām jābūt papildinošām : Kopienas līmenī organizētās mācībām nebūtu jākonkurē ar dalībvalstu organizētajiem mācību kursiem, bet gan tās jāpapildina, mācībām piešķirot Eiropas dimensiju.

( Pamatā ir prioritātes : tā kā mācības aptver daudzas jomas, jānosaka skaidras prioritātes. Mācībās nav iespējams un vajadzīgs aplūkot visus jautājumus, uz ko attiecas Kopienas dzīvnieku barības un pārtikas tiesību akti, dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības prasības un augu veselības noteikumi. Eiropas mācību programmā jāuzsver oficiālo kontroļu Eiropas dimensija, turpretī dalībvalstīm būtu jāaplūko kontroles jautājumi, uz ko attiecas valsts tiesību akti.

( Elastīgums : jāspēj ātri reaģēt ārkārtas situācijā, lai nodrošinātu, ka iespējamā apdraudējuma gadījumā visas iesaistītās dalībvalstis rīkojas vienveidīgi. Tāpēc sistēma jāspēj pielāgot ātri, un esošajām speciālajām zināšanām jābūt viegli pieejamām.

( Izcilība : katrai sistēmai jāatbilst visaugstākajām normām. Tādēļ jāizmanto augstas kvalitātes mācību materiāls un mācības jāvada augsti kvalificētiem pasniedzējiem.

( Pārredzamība : ar Kopienas un trešo valstu ieinteresētajām personām jānotiek atklātai un skaidrai komunikācijai par mācību kursu organizēšanu un iespējām piedalīties.

( Globāla un visaptveroša pieeja : mācību iniciatīvai jāaptver ļoti plašas pārtikas tiesību aktu, dzīvnieku barības tiesību aktu, dzīvnieku veselības noteikumu, dzīvnieku labturības noteikumu un augu veselības prasību jomas. Tādēļ tam nepieciešama globāla pieeja, kas pamatota ar ekspertu lietpratību.

( Turpināmība : mācībām jānotiek ilgākā laikposmā labi sagatavotas grupas vadībā, kura ir zinoša attiecīgajās ES politikas jomās, lai nodrošinātu viendabīgi augstu mācību kvalitāti.

( Komisijai nav jākontrolē mācību norise : Komisijai konkrēti jāspēj vadīt mācību programma, lai pārbaudītu mācību pasākumu un materiālu kvalitāti, kā arī vajadzības gadījumā noteiktu korekcijas darbības.

7.6. Sadarbība ar valsts mācību struktūrām

Neņemt vērā bieži vien izcilos mācību pasākumus, mācību piedāvājumu un instrumentus dalībvalstīs, nebūtu laba pārvaldība. Tādējādi būtu lietderīgi izmantot to pieredzi un pieejamību Kopienas nolūkos.

Valsts iestādēm var būt vadoša nozīme ES saistībā ar Eiropas politikas izplatīšanu pārtikas un dzīvnieku barības, dzīvnieku veselības, dzīvnieku labturības un augu veselības jautājumos. Tās varētu kļūt par references centriem, lai palīdzētu pārējās dalībvalstīs rīkot mācību pasākumus, pirmām kārtam, „sagatavojot pasniedzējus” un arī organizējot regulāras kontroles iestāžu personāla mācību sesijas dalībvalstīs un trešās valstīs.

Komisija uzskata, ka sadarbības sistēma ar valsts iestādēm sniedz vairākas priekšrocības , kas šo sistēmu padara tik vērtīgu, lai pārvaldītu mācību pasākumus:

( Tā būtu elastīga, ļautu piešķirt īpašus uzdevumus konkrētām aģentūrām salīdzinoši īsā laikposmā, un iestāžu darba programmu varētu pielāgot Komisijas izvirzītajām prioritātēm.

( Tā ļautu optimāli izmantot Komisijā un dalībvalstīs pieejamos resursus.

( Tā izmantotu pieredzi un infrastruktūru pieejamību dalībvalstīs.

( Tā palīdzētu atzīt Eiropas svarīgo nozīmi šajā politikas jomā, kas iedzīvotājiem ir tik būtiska.

Komisija pārbaudīs, kā praksē īstenot šo sadarbību.

8. MāCīBU PASāKUMU ORGANIZēšANAS IESPēJAS VESELīBAS UN PATēRēTāJU AIZSARDZīBAS ģENERāLDIREKTORāTā

8.1. Mācību organizēšanas līgumi

Laba iespēja, kā organizēt Komisijas mācības, ir viens vai vairāki ar Komisiju noslēgti līgumi, kas nosaka dažādu mācību elementu organizēšanas nolikumus (t.i., mācību norise, mācību materiāla sagatavošana, programmas vadība, loģistikas aspekti, e-mācības programmas izstrāde). Šāda pieeja ir elastīga: tā ļauj raksturot mācību vajadzības atbilstīgi Komisijas izvirzītajam prioritātēm. Līgumus var slēgt par laikposmu, kas pietiekams, lai pabeigtu attiecīgo mācību projektu. Atkarā no līguma veida ir arī iespējams risināt steidzamus jautājumus par konkrētā mācību projekta norisi.

Tā kā līgumi tiek piešķirti par vairākiem gadiem, var mazināt risku, ka līdz ar līguma beigām nav pietiekamas turpināmības, taču to nenovērš pilnīgi. Līguma beigās var zust gadiem ilgi uzkrātā pieredze

8.2. Specializēts Komisijas dienests

Iespēju izveidot mācību centru, kā pastāvīgā rīcībā ir aprīkojums, infrastruktūras un personāls, varētu apņemties īstenot kā Komisijas specializētu dienestu. Praksē tas Komisijai nozīmētu apjomīgu darbu: pilnīgi aprīkotas infrastruktūras, pietiekams personāls, kam jābūt pastāvīgi pieejamam, ieskaitot pasniedzējus, ikdienas pārvaldības personālu, mācību programmu pārvaldības personālu, mācību materiālu izstrādāšanu, mācību dalībnieku uzaicināšanu, loģistikas jautājumus utt. Pat tad, ja dažos gadījumos šos uzdevumus var uzdot ārpakalpojumu sniedzējam, šādai sistēmai vajadzētu ļoti lielus resursus (cilvēkresursus un finanšu resursus), un ir maz ticams, ka var piešķirt šādus resursus. Priekšrocība ir tā, ka Eiropas vēstījumu var izplatīt, izmantojot sistēmu, kas ir tik tuva politikas izstrādei.

8.3. Izpildaģentūra

Ar 2002. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr 58/2003, ar ko nosaka statūtus izpildaģentūrām, kurām uztic konkrētus Kopienas programmu pārvaldības uzdevumus[6], Komisija ir pilnvarota izveidot izpildaģentūru un tai piešķirt konkrētus pārvaldības uzdevumus saistībā ar Komisijas programmu. Tā Komisija varētu koncentrēties uz savām pamatdarbībām, kuras nevar uzdot ārpakalpojumu sniedzējam, saglabājot kontroli vai galīgo atbildību jautājumos, ko pārvalda šāda izpildaģentūra.

Šādas programmas pārvaldība paredz tehniskus uzdevumus, kas nav politiska lēmumu pieņemšana, un tam nepieciešamas augsta līmeņa tehniskas un finanšu speciālās zināšanas. Šajos uzdevumos iekļauta mācību programmas izpildes procedūru pārvaldība. Ja šos uzdevumus uzticētu izpildaģentūrai, tā iegūtu labu reputāciju un kļūtu atpazīstamāka.

Tomēr, pirms apkopot apsvērumus par šādu iespēju, jāveic virkne procedurālu pasākumu. Viens no tiem ir izmaksu un ieguvumu analīze, kas jāveic, ņemot vērā 3. pantā minētos faktorus Padomes 2002. gada 19. decembra Regulā (EK) Nr. 58/2003. Turklāt, pirms Komisija var izveidot jaunu izpildaģentūru vai paplašināt esošas izpildaģentūras uzdevumus, izpildaģentūru regulējošai komitejai jāsniedz labvēlīgs atzinums un jāiesaista Eiropas Parlaments, pamatojoties uz darba kārtību, par ko vienojusies Komisija un budžeta lēmējinstitūcija.

Vērā ņemama iespēja, kas labāk jāapsver, ir mācību pasākumu apvienošana ar „Sabiedrības veselības programmas izpildaģentūras” uzdevumiem, kas izveidota ar Komisijas Lēmumu 2004/858/EK[7]. Tādējādi aģentūras uzdevumi tiktu papildināti ar jauniem uzdevumiem. Tad aģentūras uzdevumi tiktu paplašināti, veidojot vienotu struktūru ar uzdevumiem, ko pārvalda Veselības un patērētāju aizsardzības ģenerāldirektorāts. Šādas pieejas priekšrocība būtu tā, ka jau ir izveidots aģentūras pārvaldībai nepieciešamās augstākās struktūras, tādējādi ļaujot īstenot mācību programmu, un nav nepieciešams veidot jaunu organizatorisku struktūru (vadības komiteja un direktors). Dažādo programmu apvienošana palielinātu pašreizējās aģentūras efektivitāti.

Eiropas Pārtikas nekaitīguma aģentūra ( EFSA ) nevar organizēt šādus mācību pasākumus. Aģentūra pilda konkrētu uzdevumu veikt risku novērtējumu. Mācību organizēšana, kas ir vairāk saistīta ar riska pārvaldību, būtu pretrunā ar pašreizējām pilnvarām. Bez tam EFSA ir regulējoša aģentūra, uz ko attiecas 8.4. punkta apsvērumi.

8.4. Regulējoša aģentūra

Arī Eiropas mācību iestādi, kas pārņem visus vai daļu uzdevumu saistībā ar mācību organizēšanu un noturēšanu/norisi, Komisija varētu izveidot par neatkarīgu organizāciju, kas kā regulējoša iestāde darbojas saskaņā ar tās dibināšanas regulu, kura jāpieņem Padomei un Eiropas Parlamentam. Tās uzdevumos ietilptu mācību norise, pasniedzēju sagatavošana un atlase, mācību materiāla sagatavošana, saziņa un publicitātes nodrošināšana, lai visefektīvāk piesaistītu mērķa grupas dalībvalstis un trešās valstis, un tīklu izveidošana ar valsts aģentūrām.

Tāpat kā izpildaģentūra arī regulējoša aģentūra Kopienas mācībām piešķirtu labu reputāciju, veicinot to, ka mācības saista ar Kopienu. Regulējoša aģentūra atvieglotu Kopienas administratīvo slogu, jo tā noalgotu savu personālu un pārvaldītu savu budžetu.

Tomēr regulējoša aģentūra būtībā nav saistīta ar Kopienas iestādēm; tai ir sava juridiskā identitāte un tā darbojas neatkarīgi no Komisijas. Tādējādi rastos nepietiekamas koordinācijas risks ar Kopienas dienestiem. Raugoties no šā viedokļa, jaunas aģentūras izveide vai esošas aģentūras uzdevumu paplašināšana nebūtu piemērotākais veids, kā nodrošināt ES mācības.

9. LēMUMI, KAS JāPIEņEM KOMISIJAI

Komisija vēl apsvērs 8. iedaļā minētās iespējas. Acīmredzami, ka dažas iespējas nepieļaujami ietekmē Komisijas cilvēkresursus un finanšu resursus. Lai gan jānotiek papildu apspriedēm, Komisija dod priekšroku iespējai, ka mācību programmu nodrošina izpildaģentūra (8.3. iespēja). Tomēr pirms šāda lēmuma notiks rūpīga juridiskā priekšizpēte atbilstoši tiesiskā regulējuma noteikumiem un praktiskajām procedūrām, lai no Kopienas budžeta varētu izmantot finanšu resursus. Uzskata, ka šis risinājums sniegs vajadzīgās garantijas, lai sasniegtu galvenos Komisijas mērķus un lai Komisija saglabātu tās pamatdarbības (skatīt Regulu Nr. 58/2003). Tādēļ Komisija pēc iespējas drīzāk pasūtīs iepriekš minēto izmaksu un ieguvumu analīzi.

10. IETEKMES NOVēRTēJUMS

Vienlaikus ar šo paziņojumu tika novērtēta un publicēta mācību programmas organizēšanas ietekme uz dažādiem dzīves sociālekonomiskajiem aspektiem. Pētījumā iekļauta izmaksu analīze, kas pamatojas uz vairāku 2006. gadā organizēto mācību pasākumu uzsākšanas posmā gūto pieredzi.

Pamatojoties uz to, aplēsts, ka gada mācību programmas kopējās izmaksas, ņemot vērā konkrētus rādītājus (dalībnieku skaitu gadā, vidējo kursa ilgumu, dalībnieku skaitu vienā kursā un pārvaldības veidu), no 2007. līdz 2011. gadam bija no 13,2 līdz 19,8 miljoniem euro; ir paredzēts, ka šo pasākumu finansēs no Eiropas Lauksaimniecības virzības un garantiju fonda ( EAGGF ) budžeta.

Uzsākot mācību pasākumus, gaidāms, ka radīsies lielākas izmaksas. To var skaidrot ar to, ka minētajā periodā varētu palielināties dalības pieteikumu skaits, īpaši no attīstības valstīm; turklāt apmācāmo personu skaits svārstās no 6 000 līdz 9 000. Pēc pirmajiem diviem gadiem paredzams, ka dalības pieteikumu skaits saruks.

11. SECINāJUMI

Komisija centīsies izveidot pastāvīgu struktūru, kas pārtikas tiesību aktu, dzīvnieku barības tiesību aktu, dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības jomā nodrošinās prasmīgu un efektīvu mācību pasākumu organizēšanu.

Organizējot mācību pasākumus, Komisija pārbaudīs dažādās mācību pārvaldības iespējas. Neatkarīgi no apsvērumiem, jāīsteno vairākas procedūras: izpildaģentūras gadījumā būs nepieciešama izmaksu un ieguvumu analīze, savukārt mācību kursu organizēšanai būs jāpieņem īstenošanas noteikumi, kā prasīts atbilstoši Regulas (EK) Nr. 882/2004 51. panta 3. punktam. Šie īstenošanas noteikumi var paredzēt pārvaldības jautājumus, piemēram, procedūras, kas jāievēro, lai izveidotu gada mācību programmu, apspriešanās ar ieinteresētajām personām un iespēju sazināties ar mācību iestādi.

Jāņem vērā konkrētas iespējas, piemēram, tas, ka regulējoša aģentūra vai specializēts Komisijas dienests nesniedz labākos iespējamos risinājumus efektīvām mācībām. Regulējošas aģentūras gadījumā būtu risks, ka Komisija kontrolē tās mācību programmu, un abos gadījumos būs nepieciešami ievērojami resursi.

ANNEX I: Overview of Community measures

The requirements of food law, feed law, animal health rules, animal welfare requirements and plant health have been established gradually over a period covering almost 40 years. The situation at present can be summarised as follows:

Food and feed law

( The general food law

( Labelling and nutrition

( Biotechnology

( Chemical safety of food

( Biological safety of food

( Animal nutrition

( Food and feed controls

See http://europa.eu.int/comm/food/food/index_en.htm

Animal health rules

( Preventive health measures on intra-community trade and imports of:

( live animals

( semen, ova and embryos

( animal products

( Community legislation on animal diseases:

( new Animal Health Strategy to improve the prevention and control of animal disease in the EU

( control measures, to be taken as soon as the presence of a disease is suspected

( eradication and monitoring programmes, for the diseases that are already within the Community

( EU financial contribution

( Other activities: identification measures to guarantee the traceability of the animals

See http://europa.eu.int/comm/food/animal/index_en.htm

Animal welfare rules

( The protection of animals on the farm and in particular laying hens, calves and pigs

( The protection of animals during transport

( The protection of animals at time of slaughter or killing

See http://europa.eu.int/comm/food/animal/index_en.htm

Plant health rules

( Plant protection

( Harmful organisms

( Property rights

( Genetic resources

( Seeds and plant propagating material

( GM plants and seeds

See http://europa.eu.int/comm/food/plant/index_en.htm

ANNEX II: Training for developing countries in 2006

Following courses were developed in 2006:

( HACCP implementation and assessment

( Highly Pathogenic Avian Influenza

( European Standards for the importation of fruit and vegetables, and fishery products

( Import control procedures at border inspection posts

( Standards for animal by-products

( Animal welfare at the time of slaughter of meat producing animals

Of those, the following were addressed to developing countries selected on the basis of their trade records or their potential trade with the EU:

( Imports of fruit and vegetables: El Salvador, 30 May-1 June 2006, Malaysia, scheduled for September 2006, Tanzania, scheduled for October 2006

( Fishery products: Indonesia, 25-27 April 2006, Colombia 20-22 June 2006, Senegal, scheduled for October 2006

With representatives from:

( Africa (including among other countries: Tanzania, Kenya, Uganda, Malawi, Ethiopia, Eritrea, Botswana, Namibia, Zimbabwe Zambia, Lesotho, Swaziland, Southafrica, Senegal, Mauritania, Guinea Conakry, Ivory Coast, Cameroon, Benin, Togo, Gambia, Ghana).

( Asia (including among other countries: Malaysia, Philippines, Indonesia, Laos, Thailand, Vietnam, Cambodia, Myanmar, China, Taiwan, Singapore, South Korea, Papua New Guinea, Maldives, Bangladesh).

( Latin America (including among other countries: El Salvador, Belize, Bolivia, Dominican Republic, Guatemala, Colombia, Honduras, Nicaragua, Costa Rica, Panama, Cuba, Venezuela, Ecuador, Chile, Argentina, Brazil, Paraguay, Uruguay, Mexico).

A further course on Avian Influenza covered Laos, Vietnam, Cambodia and Indonesia and took place from February to May 2006. In view of the epidemiological situation of the disease, it is the intention to extend this activity to African countries as soon as possible. Representatives from developing countries were also invited to the other courses.[pic][pic][pic][pic][pic][pic]

[1] OV L 165, 30.4.2004 (skatīt labojumus OV L 191, 28.5.2004., 1. lpp.).

[2] Datu pamatā ir skaitļi, ko Komisija saņēmusi no dalībvalstīm.

[3] Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regula (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV L 31, 1.2.2002.,1. lpp.), kas grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1642/2003 (OV L 245, 29.9.2003., 4. lpp.).

[4] Padomes 1990. gada 26. jūnija Lēmums 90/424/EEK par izdevumiem veterinārijas jomā (OV L 224, 18.8.1990., 19. lpp.), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar `2006. gada 23. janvāra Lēmumu 2006/53/EK (OV L 29, 2.2.2006., 37. lpp.).

[5] Padomes Direktīva par aizsargpasākumiem pret augiem vai augu produktiem kaitīgu organismu ievešanu un to izplatību Kopienā, OV L 169, 10.7.2000., 1. lpp.

[6] OV L 11, 16.1.2003., 1. lpp.

[7] Komisijas 2004. gada 15. decembra Lēmums, ar ko izveido Sabiedrības veselības programmas izpildaģentūru Kopienas darbību pārvaldei veselības aizsardzības jomā, atbilstīgi Padomes Regulai (EK) Nr. 58/2003 (OV L 369, 16.12.2004., 73. lpp.).