LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 218/118

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz tirdzniecības standartiem”

COM(2010) 738 galīgā redakcija – 2010/0354 (COD)

2011/C 218/23

Ziņotājs: Antonio POLICA kgs

Eiropas Parlaments 2011. gada 27. janvārī un Padome 2011. gada 18. janvārī saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 43. panta 2. punktu un, attiecībā uz II daļu, saskaņā ar 118. panta 1. punktu nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz tirdzniecības standartiem”

COM(2010) 738 galīgā redakcija – 2010/0354 (COD).

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Lauksaimniecības, lauku attīstības un vides specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2011. gada 6. aprīlī.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 471. plenārajā sesijā, kas notika 2011. gada 4. un 5. maijā (2011. gada 4. maija sēdē), ar 152 balsīm par, 5 balsīm pret un 10 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. EESK piezīmju un ieteikumu kopsavilkums

1.1 EESK atzinīgi vērtē Eiropas Komisijas iniciatīvu, kuras mērķis ir izveidot saskaņotu politiku lauksaimniecības produktu kvalitātes jomā, kas palīdzētu lauksaimniekiem sniegt labāku informāciju par lauksaimniecības produkta kvalitāti, īpašībām un iezīmēm un nodrošinātu atbilstošu informāciju patērētājiem. Turklāt Komiteja ir pārliecināta, ka “kvalitātes pakete” var palīdzēt uzlabot nodarbinātības un uzņēmējdarbības iespējas lauku reģionos, tādējādi aizkavējot iedzīvotāju aizplūšanu, palīdzot saglabāt kultūras iezīmes, uzlabojot cilvēku saikni ar vidi un nodrošinot dabas resursu labāku pārvaldību.

1.2 Komiteja atbalsta nodomu uzlabot shēmas, kas regulē lauksaimniecības pārtikas produktu marķējumus (cilmes vietas nosaukumus, aizsargātās ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, norādes par garantētām tradicionālām īpatnībām) ar nolūku vienkāršot un racionalizēt tehniskās prasības un stiprināt šo modeli. Turklāt Komiteja aicina vairāk aizsargāt šīs sistēmas pret negodīgu tirdzniecības praksi un uzskata, ka, vienoti piemērojot tirdzniecības standartus, var panākt uzlabojumus šajā jomā.

1.3 EESK jau iepriekšējos atzinumos (1) ir norādījusi, ka izsekojamība, t.i., iespēja izsekot produkta attīstībai visā ražošanas ķēdē no ražošanas līdz pārdošanai, ir svarīgs instruments, kas dod iespēju nodrošināt, ka efektīvi tiek piemērotas visas ar informācijas sniegšanu saistītās prasības, kuras tiks apstiprinātas pēc attiecīgo tirdzniecības standartu ieviešanas. Komiteja uzskata, ka nav pietiekami tikai norādīt informāciju uz etiķetes; ir jābūt iespējai to objektīvi pārbaudīt.

1.4 Līdztekus informācijas patiesuma garantēšanai ar efektīvus izsekojamības instrumentu palīdzību, jācenšas arī uzlabot un nodrošināt šīs informācijas lietderību; tāpēc jānodrošina, ka uz etiķetēm ir norādīta skaidra, pilnīga un saprotama informācija un jāatrod pareizais līdzsvars starp patērētāja tiesībām uz pilnīgu informāciju un tās lasāmību (kas saistīta ar šrifta lielumu), lai izvairītos no pārmērīgas sarežģītības, tehniskām detaļām vai informācijas apjoma, kas varētu nepareizi orientēt patērētāju vai mazināt viņu vēlmi iepazīties ar šo informāciju.

1.5 Lai garantētu kontroles atbilstību un efektivitāti, ir ieteicams uz rēķiniem un kopumā uz visiem produktu pavaddokumentiem norādīt pamata informāciju, ko paredz attiecīgās jomas vai produkta tirdzniecības standarti. Lai novērstu un aizkavētu negodīgu tirdzniecības praksi, īpaša uzmanība jāpievērš Eiropas Savienībā importētiem produktiem no trešām valstīm (2).

1.6 Ne tikai jāveido tādu kontroles iestāžu tīkls, kuras pārbaudītu produktu atbilstību pašreizējiem un turpmākajiem noteikumiem un piemērotu attiecīgas administratīvas sankcijas tirdzniecības standartu neievērošanas gadījumā, bet arī jāīsteno pasākumi un iniciatīvas, kas mudinātu nozares dalībniekus uzņemties lielāku atbildību un veicinātu noteikumu ievērošanas kultūras vispārēju izplatību.

1.7 Komiteja atzīst, ka noteikums par to, ka tirdzniecības standartu regulēšanai izmantos deleģēto aktu instrumentu, atbilst Lisabonas līgumā noteiktajai tiesību normu vienkāršošanas pieejai, LESD 290. pantam un Komisijas līdzšinējai pieejai, ko līdzīgos gadījumos EESK ir atbalstījusi (3). Tomēr ir ieteicams šo instrumentu izmantot piesardzīgi, jo gadījumā, ja to nepiemēros selektīvi un tikai īpaši paredzētajos gadījumos, tas varētu radīt traucējumus nozarēs, kurās jau ir ieviesti precīzi tirdzniecības standarti, īpaši svaigu augļu un dārzeņu nozarēs (4).

1.8 Runājot par informāciju, kas obligāti jānorāda uz etiķetes, ir atzinīgi vērtējams nodoms izveidot juridisko pamatu, kurā iekļauts noteikums par lauksaimnieciskās ražošanas vietas norādi visās nozarēs (5) atbilstoši patērētāju vēlmēm nodrošināt pārredzamību un saņemt informāciju, kā arī izvairīties no citām, iespējams, maldinošām, norādēm. Tomēr noteikums par katrā gadījumā atsevišķi nosakāmu “piemērotu ģeogrāfisko līmeni” nešķiet saskaņots ar pārējo tekstu. Komiteja jau iepriekš ir minējusi (6), ka būtu vēlams uz etiķetes norādīt “ražošanas vietu”, t.i., audzēšanas vai ražošanas vietu, respektīvi, neapstrādātā vai pārtikas ražošanā izmantotā lauksaimniecības produkta izcelsmes valsti.

1.9 Parlaments un Padome ir skaidri pauduši gribu izstrādāt regulējumu un ar tiesību aktiem nodrošināt aizsardzību produktiem, kas ir Eiropas iedzīvotāju pārtikas pamatprodukti; Eiropas Savienība līdz šim jau ir īstenojusi daudzus šādus pasākumus un tai ir ļoti plaša tehniska un juridiska kompetence, lai šajā jomā virzītos uz priekšu. Komiteja it īpaši iebilst pret automātisku pielāgošanos attiecīgiem tirdzniecības standartiem, ko izstrādājušas starptautiskas organizācijas (7), pirms veikta to iepriekšēja analīze un novērtējums ar mērķi noteikt efektivitāti un saskaņotību ar jauno tiesisko pamatu.

1.10 Komiteja atbalsta proporcionalitātes principu, kas iekļauts priekšlikuma juridiskajos elementos, bet pauž bažas, ka to fakultatīva piemērošana kvalitātes apzīmējumu jomā varētu būt cēlonis tam, ka kontroles kļūst mazāk saistošas un noteikumi tiek ievēroti mazāk. Būtu jātiecas vienkāršot un samazināt birokrātiju, vienlaikus saglabājot atbilstošu kontroles sistēmu, kuras mērķis ir patērētāju aizsardzība.

1.11 Priekšlikumā minētie pasākumi būtu efektīvāki, ja tos plaši izplatītu, proti, par tiem sniegtu informāciju patērētajiem — vai nu tieši, vai arī iesaistot nozaru apvienības. Plašsaziņas līdzekļus bieži izmanto, lai stimulētu pārdošanu, bet nepietiekami — lai ES iedzīvotājus informētu par normām, kas viņus aizsargā, un dotu iespēju iepērkoties veikt apzinātāku izvēli.

2. Ievads — Komisijas dokuments

2.1 Kvalitātes pasākumu kopuma mērķis ir uzlabot Savienības tiesību aktus lauksaimniecības produktu kvalitātes jomā, kā arī valsts un privāto sertifikācijas shēmu darbību ar nolūku padarīt tās vienkāršākas, pārredzamākas un vieglāk saprotamas, lai tās spētu pielāgoties inovācijām un mazāks apgrūtinātu ražotājus un pārvaldes struktūras.

2.1.1 Kvalitātes pasākumu kopums ir saskaņots ar citām ES politikām. Nesenajā Komisijas paziņojumā par KLP laikposmā pēc 2013. gada ir norādīts, ka jāsaglabā lauksaimniecisko darbību dažādība lauku rajonos un jāuzlabo konkurētspēja. Arī paziņojumā “Eiropa 2020. Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei”, nosakot ES prioritātes, ir uzsvērts, ka viens no stratēģiskiem mērķiem ir ekonomikas konkurētspējas uzlabošana, vienlaikus apzinoties, ka viena no Eiropas lauksaimniecības konkurētspējas stiprajām pusēm ir kvalitāte.

2.2 Komisija 2009. gadā publicēja paziņojumu par lauksaimniecības produktu kvalitāti (COM(2009) 234 galīgā redakcija), kas ietver šādas stratēģiskās vadlīnijas:

— uzlabot lauksaimnieku, pircēju un patērētāju savstarpējo saziņu par lauksaimniecības produktu īpašībām;

— uzlabot to ES politisko instrumentu konsekvenci, ar kuriem regulē lauksaimniecības produktu kvalitāti;

— mazināt sarežģītību, lai lauksaimniekiem, ražotājiem un patērētājiem būtu vienkāršāk izmantot un saprast dažādās shēmas un marķēšanā izmantotos terminus.

2.3 Kvalitātes pasākumu kopumā ietilpst šādi dokumenti:

2.3.1 regulas priekšlikums, kura mērķis ir vienkāršot kvalitātes sistēmas, apvienojot tās vienā tiesību aktā. Regula nodrošina dažādu instrumentu saskaņotību un padara shēmas vieglāk saprotamas ieinteresētajām pusēm,

2.3.2 regulas priekšlikums par tirdzniecības standartiem, kura mērķis ir vairot pārredzamību un vienkāršot piemērojamās procedūras,

2.3.3 labākās prakses pamatnostādnes lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu sertifikācijas shēmu izstrādei un darbībai,

2.3.4 pamatnostādnes tādu pārtikas produktu marķēšanai, kuru sastāvā izmanto produktus ar aizsargātu cilmes vietas nosaukumu (ACVN) un aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi (AĢIN).

2.4 Cilmes vietas nosaukumi un ģeogrāfiskās izcelsmes norādes

Ar priekšlikumu ir saglabāta un nostiprināta līdzšinējo lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēma, neskarot ģeogrāfiskās izcelsmes norādes shēmas attiecībā uz vīniem, aromatizētajiem vīniem un stiprajiem alkoholiskajiem dzērieniem. Turklāt tiek saīsināti pašreizējā reģistrācijas procedūrā noteiktie termiņi, ieviests oficiālās kontroles kopīgo noteikumu minimums, un ir saglabāta regulas piemērošanas joma (produkti, kas paredzēti lietošanai pārtikā, un citi produkti).

2.5 Garantētas tradicionālās īpatnības

Ar priekšlikumu ir saglabāta shēma nosaukumu rezervēšanai, bet vairs nav paredzēta iespēja reģistrēt nosaukumus, neveicot rezervēšanu. Reģistrācijas sistēma ir vienkāršota, tradicionālo īpatnību kritērija piemērošana ir pagarināta līdz 50 gadiem, un shēmas piemērošana aprobežojas ar gataviem ēdieniem un pārstrādātiem produktiem.

2.6 Fakultatīvi kvalitātes apzīmējumi

Priekšlikumā paredzēts, ka regulā tiks iekļauti fakultatīvie kvalitātes apzīmējumi, jo tie norāda uz produkta pievienoto vērtību, kā arī saglabāti daži noteikti tirdzniecības standarti (brīvā dabā audzētu putnu gaļa, ziedu medus, pirmā spieduma olīveļļa, ko iegūst ar auksto spiešanas metodi); minētie noteikumi pielāgoti Līguma par Eiropas Savienības darbību tiesiskajam satvaram.

2.7 Tirdzniecības standarti

Priekšlikumā noteikts, ka parasti Komisija tirdzniecības standartus pieņem, izmantojot deleģētos aktus. Tiek ieviests juridiskais pamats, ka visās nozarēs lauksaimnieciskās ražošanas vietas obligāti jāmarķē atbilstošā ģeogrāfiskā līmenī atkarībā no nozares īpatnībām. Katru nozari izskatīs atsevišķi, sākot ar piensaimniecību.

2.8 Priekšlikumā paredzēts, ka visu shēmu pārraudzība ir valstu iestāžu kompetencē. Atsevišķu dalībvalstu kontroles darbību pārraudzība jāveic visaugstākajā iespējamajā, proti, Eiropas Savienības līmenī, lai saglabātu ticamību pārtikas tiesību aktu shēmām visā Eiropas Savienībā atbilstoši minētajā regulā noteiktajiem principiem.

3. Vispārīgas piezīmes

3.1 Eiropas Komisijas priekšlikums, ar kuru ražotājiem paredzēts nodrošināt atbilstošus instrumentus, lai patērētājus informētu par produkta īpašībām un izmantotās lauksaimnieciskās ražošanas metodēm un aizsargātu tos pret negodīgas tirdzniecības praksi, ir nozīmīgs solis daudzo ar kvalitāti saistīto lēmumu virknē.

3.2 Lai produktam varētu izsekot visā ražošanas ķēdē, izsekojamība ir svarīgs instruments; papildus uz etiķetes norādītajai informācijai tā palīdz sniegt patērētājam skaidru, pilnīgu un saprotamu informāciju par tirgoto produktu. Tādēļ izsekojamības instrumentā tiks iekļauta visi sertifikācijas, reģistrācijas un tirdzniecības dokumenti, kas apliecina procesus un pārstrādi, un visām ražošanas ķēdē iesaistītajām pusēm būs jāglabā minētā informācija, lai to pēc pieprasījuma uzrādītu kontroles struktūrām.

3.3 Izskatāmajā priekšlikumā noteikts, ka dalībvalstis veic uz riska analīzi balstītas pārbaudes, lai pārliecinātos, vai produkti atbilst pašreizējiem un turpmākajiem noteikumiem, un attiecīgā gadījumā piemēro administratīvas sankcijas. Komiteja ierosina atbalstīt efektīvu kontroles struktūru tīkla saglabāšanu, palielinot un īstenojot to valsts kontroles iestāžu pilnvaras, kas jau tagad nodarbojas ar tirdzniecības standartu ievērošanu nozarēs, kurās tādi ir noteikti.

3.4 Ierosināto pārraudzību, proti, kontroles sistēmu, kurā citstarp izmanto ietekmes novērtējumu, ieteicams papildināt ar pasākumiem un iniciatīvām, kuru mērķis ir palielināt nozarē iesaistīto pušu atbildību un vispārēji veicināt noteikumu ievērošanas kultūru.

3.5 Attiecībā uz norādēm par ražošanas vietu, kas obligāti būs jānorāda marķējumā, priekšlikums ir pārāk vispārināts — tajā paredzēta iespēja katrā konkrētajā gadījumā noteikt “atbilstošu ģeogrāfisko līmeni”. Ja tiek saglabāts šis vispārīgais parametrs, atsevišķos gadījumos būtu iespējams pārtikas produkta etiķetē iekļaut tikai vispārīgu norādi “Ražots ES”, tādējādi izslēdzot iespēju, ka produkta izcelsmes vieta ir trešā valsts, bet tas neapšaubāmi neatbilstu uzslavas cienīgajiem centieniem nodrošināt patērētājiem informāciju un pārredzamību, kas paredzētas topošajos tirdzniecības standartos.

3.6 Priekšlikumā paredzētā deleģēto aktu plaša izmantošana, lai grozītu vai papildinātu pašreizējos un turpmākos tirdzniecības standartus, šobrīd neļauj pietiekami izvērtēt regulējumu kopumā. Neapšaubāmi pozitīvi vērtējams tas, ka ir precīzi definēts turpmāko vispārējo tirdzniecības standartu saturs, iekļaujot datu kopumu, informāciju un visaptverošas norādes attiecībā uz pārdošanai paredzētā produkta apstrādes, transporta un citiem procesiem. Tomēr, neraugoties uz minēto aspektu piemērošanas neapšaubāmi pozitīvo vērtējumu (ko apliecina ietekmes novērtējumi), to vēl nav iespējams salīdzināt ar to faktiskās piemērošanas un it īpaši efektivitātes vērtējumu katrā kategorijā un katram produktam. Šādu novērtējumu būs iespējams veikt vienīgi pēc standartu praktiskas ieviešanas.

3.7 Priekšlikumi, kas iekļauti kvalitātes pasākumu kopumā, veido vienu nedalāmu kvalitātes projektu. Tas nozīmē, ka dažādie instrumenti uzskatāmi par savstarpēji papildinošiem un tiem jādarbojas pilnīgā sinerģijā. Tāpēc būtu jāraugās, lai izmaiņas vienā instrumentā neradītu negatīvu vai nevēlamu ietekmi uz citiem instrumentiem.

4. Īpašas piezīmes

4.1 Saistībā ar kvalitātes politikas mērķa īstenošanu neatbilstīgs šķiet 112.b panta 3. punkts, proti, ka produktu uzskata par atbilstīgu vispārējam tirdzniecības standartam, ja produkts, ko paredzēts laist tirgū, atbilst attiecīgam spēkā esošam standartam, ko pieņēmusi kāda XIIb pielikumā minētā starptautiskā organizācija. Tādēļ Komiteja neatbalsta šo noteikumu, kurš neļauj efektīvi pārbaudīt, vai ir ievērota faktiskā atbilstība gan vispārējiem, gan specifiskajiem tirdzniecības noteikumiem, kuri atzīti par ļoti svarīgiem Eiropas iedzīvotāju un konkurences aizsardzībai.

4.2 Priekšlikuma 112.k pantā minētos izņēmumus nepapildina pietiekams skaidrojums par to, kādēļ valstu iestādes var paredzēt izņēmumus vai saglabāt attiecīgajā valstī spēkā esošos noteikumus, jo īpaši attiecībā uz ziežamajiem taukiem un vīndarības praksi. Ja iemesls ir esošās prakses oficiāla atzīšana, lai nepieļautu papildu regulējuma vairošanos izņēmumu piemērošanai topošajiem tirdzniecības standartiem, EESK atbalsta šo lēmumu, bet skaidrības labad un lai apstiprinātu šo interpretāciju, lūdz sniegt sīkāku skaidrojumu priekšlikuma tekstā.

4.3 Parlamenta un Padomes priekšlikumā par Regulas (EK) Nr. 1234/2007 grozīšanu ietverti noteikumi, kas Komisijai ļauj, kā juridisku instrumentu izmantojot deleģētos aktus, pieņemt īpašus tirdzniecības standartus attiecībā uz lauksaimnieciskas izcelsmes etilspirtu, kā arī uz visiem produktiem, kuri norādīti priekšlikuma I pielikumā. Tomēr ir ieteicams šos deleģētos aktus izmantot piesardzīgi, jo gadījumā, ja tos nepiemēros selektīvi un tikai paredzētajos gadījumos, varētu rasties traucējumi nozarēs, kurās jau ir ieviesti precīzi tirdzniecības standarti, īpaši svaigu augļu un dārzeņu nozarē.

4.4 Visbeidzot jāuzsver, ka, ņemot vērā sarežģītos svītrojumus un iestarpinājumus Regulas (EK) Nr. 1234/2007 oriģināltekstā, tie būtu jānorāda ar īpašu precizitāti, lai tie būtu vieglāk lasāmi un izprotami galalietotājiem, galvenokārt ražotājiem un patērētājiem, tādējādi veicinot to pareizu un saskaņotu piemērošanu.

Briselē, 2011. gada 4. maijā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Staffan NILSSON

(1) OV C 18, 19.01.2011., 5.–10. lpp., “Kopienas lauksaimniecības modelis: produkcijas kvalitāte un patērētāju informēšana kā konkurētspējas elementi”.

(2) OV C 100, 30.04.2009., 60.–64. lpp., “Importēto lauksaimniecības un pārtikas produktu nekaitīgums”.

(3) OV C 107, 6.04.2011., 30.–32. lpp., “Atbalsts lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai — tiešā atbalsta shēmas saskaņā ar kopējo lauksaimniecības politiku”.

(4) Regula (EK) Nr. 1580/2007, kas grozīta ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 1221/2008.

(5) COM(2010) 738 galīgā redakcija, 112.e panta 3. punkta c) apakšpunkts.

(6) OV C 77, 31.03.2009., 81 lpp.,, 1.3. punkts, un OV C 354, 28.12.2010., 35. lpp.,, 5.5.18. punkts,

(7) COM(2010) 738 galīgā redakcija, 112.b) panta 3. punkts un XIIb pielikums.