EIROPAS KOMISIJA Briselē, 4.4.2019 SWD(2019) 124 final KOMISIJAS DIENESTU DARBA DOKUMENTS ES vides politikas īstenošanas 2019. gada pārskats





Valsts ziņojums - LATVIJA











































Pavaddokuments dokumentam Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai Vides politikas īstenošanas 2019. gada pārskats:

Eiropa, kas aizsargā savus pilsoņus un uzlabo viņu dzīves kvalitāti



{COM(2019) 149 final} - {SWD(2019) 111 final} - {SWD(2019) 112 final} - {SWD(2019) 113 final} - {SWD(2019) 114 final} - {SWD(2019) 115 final} - {SWD(2019) 116 final} - {SWD(2019) 117 final} - {SWD(2019) 118 final} - {SWD(2019) 119 final} - {SWD(2019) 120 final} - {SWD(2019) 121 final} - {SWD(2019) 122 final} - {SWD(2019) 123 final} - {SWD(2019) 125 final} - {SWD(2019) 126 final} - {SWD(2019) 127 final} - {SWD(2019) 128 final} - {SWD(2019) 129 final} - {SWD(2019) 130 final} - {SWD(2019) 131 final} - {SWD(2019) 132 final} - {SWD(2019) 133 final} - {SWD(2019) 134 final} - {SWD(2019) 135 final} - {SWD(2019) 136 final} - {SWD(2019) 137 final} - {SWD(2019) 138 final} - {SWD(2019) 139 final}



Šo ziņojumu ir sagatavojuši Eiropas Komisijas Vides ģenerāldirektorāta darbinieki. Jūsu komentārus labprāt saņemsim e-pastā: ENV-EIR@ec.europa.eu Papildinformācija par Eiropas Savienību ir pieejama vietnē http://europa.eu . Fotoattēli: 7. lpp. – ©iStock/imantsu; 10. lpp – ©gettyimages/imantsu; 10. lpp. – ©iStock/Baltskars; 15. lpp. – ©/iStock/eugenesergeev; 20. lpp. – ©iStock/imantsu. Šo fotoattēlu pārpublicēšanai vai izmantošanai ir jāsaņem atļauja tieši no autortiesību īpašnieka. © Eiropas Savienība, 2019 Pārpublicēšanas gadījumā atsauce uz avotu ir obligāta. Saturs Kopsavilkums

I daļa. Tematiskās jomas 1.ES pārveide par resursu ziņā efektīvu, zaļu un konkurētspējīgu mazoglekļa ekonomiku – aprites ekonomiku Pasākumi virzībai uz aprites ekonomiku Atkritumu apsaimniekošana Klimata pārmaiņas 2.Dabas kapitāla aizsardzība, saglabāšana un uzlabošana Daba un bioloģiskā daudzveidība Ekosistēmu un to pakalpojumu uzturēšana un atjaunošana Dabas kapitāla aplēses Invazīvās svešzemju sugas Augsnes aizsardzība Jūras vides aizsardzība 3.Iedzīvotāju veselības un dzīves kvalitātes nodrošināšana Gaisa kvalitāte Rūpnieciskās emisijas Troksnis Ūdens kvalitāte un apsaimniekošana Ķimikālijas Pilsētu ilgtspējības uzlabošana II daļa. Veicinošais satvars: īstenošanas rīki

4.Zaļie nodokļi, zaļais publiskais iepirkums, finansējums un investīcijas vides jomā Zaļie nodokļi un videi kaitīgas subsīdijas Zaļais publiskais iepirkums Finansējums un investīcijas vides jomā 5.Vidiskās pārvaldības stiprināšana Informācija, sabiedrības līdzdalība un tiesu pieejamība Atbilstības nodrošināšana Vides pārvaldības efektivitāte Starptautiskie nolīgumi Ilgtspējīga attīstība un ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu īstenošana Kopsavilkums Latvija un Vides politikas īstenošanas pārskats (EIR) 2017. gada EIR ziņojumā Latvijai bija noteikti šādi galvenie uzdevumi saistībā ar ES vides politikas un tiesību aktu īstenošanu: ·uzlabojumi atkritumu apsaimniekošanā, it sevišķi pārstrādes jeb reciklēšanas apjomu palielināšana, dalītās savākšanas izvēršana un poligonos apglabāto atkritumu daudzuma samazināšana; ·resursu izmantošanas intensitātes samazināšana, kas mazinātu Latvijas uzņēmumu pakļautību resursu izmaksu pieaugumam. Latvija 2017. gada decembrī organizēja nacionālo dialogu par EIR, kurā īpaša uzmanība bija pievērsta atkritumu apsaimniekošanai. Komisija 2017. gadā ieviesa rīku TAIEX-EIR Peer-to-Peer (EIR P2P), kura mērķis ir veicināt vides iestāžu ekspertu mācīšanos no līdzbiedriem. Latvija ir piedalījusies EIR P2P zināšanu un pieredzes apmaiņas darbseminārā par iedarbīgiem pasākumiem un labu praksi, kā samazināt mājokļu apsildē radušās emisijas. Progress, kas problēmu risināšanā panākts kopš 2017. gada EIR

Atkritumu apsaimniekošana Latvijā joprojām ir problemātiska; tas jo īpaši sakāms par nespēju novirzīt atkritumus no apglabāšanas poligonos. Saskaņā ar Komisijas Agrīnā brīdinājuma ziņojumu (2018) joprojām pastāv risks, ka Latvija nesasniegs 2020. gadam izvirzīto sadzīves atkritumu reciklēšanas mērķrādītāju un 2020. gada mērķrādītāju attiecībā uz bioloģiski noārdāmo atkritumu novirzīšanu no atkritumu poligoniem. Latvijā 2016. gadā materiālu apritveida (otrreizējās) izmantošanas radītāji bija krietni sliktāki par ES-28 vidējo. Savukārt rādītāji par aprites ekonomikā nodarbināto skaitu ir labāki par ES-28 vidējo. Tādu MVU proporcija, kuri veikuši resursefektivitātes pasākumus, ir mazāka par ES vidējo rādītāju, savukārt tādu MVU proporcija, kuri saņēmuši publisko atbalstu ekoproduktu ražošanai, vidējo rādītāju krietni pārsniedz. Ekoinovācijas jomā Latvija ierindojas salīdzinoši zemā vietā, kaut gan tā ir 5. visstraujāk augošais inovētājs. Salīdzinājumā ar citām ES dalībvalstīm Latvijā ir salīdzinoši liels zaļās infrastruktūras dabas teritoriju blīvums. Latvija šobrīd gatavojas ieviest tālākus plānus un pasākumus, kas ir tieši saistīti ar zaļo infrastruktūru, piemēram, plūdu pārvaldība pilsētās un Natura 2000 attīstība. Latvija pirmā ir izveikusi ekosistēmu un to pakalpojumu kartēšanu un novērtēšanu (MAES) attiecībā uz jūras ūdeņiem. Tas liecina, ka kopš 2016. gada janvāra Latvija ir panākusi būtisku progresu MAES īstenošanā. Latvijas mērķis ir saglabāt labu vides aizsardzības līmeni, jo īpaši tas attiecas uz gaisa un ūdens kvalitāti. Valsts uzrāda labus rezultātus peldūdeņu kvalitātes ziņā – 2017. gadā 91,1 % šo ūdeņu bija izcila kvalitāte. Tomēr lielākajā daļā upju un ezeru Ūdens pamatdirektīvā noteiktais ekoloģiskais stāvoklis vai potenciāls nav labs. Latvija turpina strādāt pie tā, lai nodrošinātu atbilstību ES noteikumiem par komunālo notekūdeņu attīrīšanu. Tomēr pret Latviju arvien ir spēkā pārkāpuma procedūra, jo 15 lielākajās aglomerācijās notekūdeņu savākšana un attīrīšana nenotiek saskaņā ar direktīvu. Labas prakses piemēri ·Divi projekti Latvijā ir izcelti kā paraugprakses piemēri. Tie ir i) LIFE Nature projekts “Piekrastes biotopu aizsardzība un apsaimniekošana Latvijā” un ii) aizsargājamā zaļā infrastruktūra un ūdenstilpes Zemgalē un Ziemeļlietuvā. ·Latvijā sabiedrībai, sevišķi fiziskām personām un NVO, ir ļoti plašas iespējas vērsties tiesā par vides lietām. Valstī ir labi izstrādāti tiesību akti par piekļuvi informācijai un sabiedrības līdzdalību. Labi piemēri tam, kā šīs tiesības tiek īstenotas praksē, ir Atvērtās pārvaldības partnerības rīcības plāns un Vides konsultatīvā padome.





I daļa. Tematiskās jomas 1.ES pārveide par resursu ziņā efektīvu, zaļu un konkurētspējīgu mazoglekļa ekonomiku – aprites ekonomiku Pasākumi virzībai uz aprites ekonomiku Rīcības plānā pārejai uz aprites ekonomiku ir uzsvērta nepieciešamība pāriet uz aprites cikla diktētu aprites ekonomiku, pēc iespējas vairāk atkalizmantojot resursus un līdz minimumam samazinot atkritumu atlikas. To var veicināt, izstrādājot inovatīvus finanšu instrumentus un ekoinovācijas finansējumu un nodrošinot tiem piekļuvi. Pēc ES rīcības plāna pārejai uz aprites ekonomiku pieņemšanas 2015. gadā un ar to saistītās ieinteresēto personu platformas izveidošanas 2017. gadā Eiropas Komisija 2018. gada janvārī pieņēma jaunu dokumentu paketi attiecībā uz sasniedzamajiem rezultātiem. Tā ietvēra tādas papildu iniciatīvas kā i) ES stratēģija attiecībā uz plastmasu, ii) paziņojums par to, kā novērst ķīmisko vielu, produktu un atkritumu jomas tiesību aktu saskarē konstatētās problēmas, iii) ziņojums par kritiski svarīgām izejvielām un iv) aprites ekonomikas progresa uzraudzības sistēma. Pamatojoties uz aprites ekonomikas uzraudzības sistēmas 10 rādītājiem, materiālu apritveida (otrreizējās) izmantošanas jomā Latvija 2016. gadā ar rezultātu 3,9 % ierindojās krietni zem ES vidējā (ES vidējais rādītājs 11,7 %). Neraugoties uz to, ir panākts palielinājums salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem. Savukārt aprites ekonomikā nodarbināto skaits Latvijā pārsniedz ES-28 vidējo rādītāju (2,89 % no kopējā nodarbināto skaita 2016. gadā, ES-28 vidējais 1,73 %). 2017. gada Eirobarometra īpašajā aptaujā Nr. 468 par ES iedzīvotāju attieksmi pret vidi 89 % Latvijas iedzīvotāju norādīja, ka viņus satrauc plastmasas izstrādājumu ietekme uz vidi (ES-28 vidējais rādītājs 87 %). 90 % norādīja, ka ir noraizējušies par ķimikāliju ietekmi, un šis rādītājs atbilda ES-28 vidējam rādītājam. Turklāt 89 % Latvijas iedzīvotāju atbalsta lielākas ES investīcijas vides aizsardzībā (ES-28 vidējais rādītājs 85 %). Latvijā resursu produktivitāte (tas, cik efektīvi ekonomika izmanto materiālos resursus, lai radītu labklājību) 2017. gadā no viena izlietotā resursu kilograma radītās vērtības ziņā bija 0,51 EUR/kg. Šis rādītājs bija ievērojami zemāks par ES vidējo rādītāju 2,04 EUR/kg. Tālāk 1. attēlā redzams, ka Latvijā resursu produktivitāte kopš 2010. gada nav uzlabojusies. 1. attēls. Resursu produktivitāte 2010.–2017. gadā Nesen ir sākusies mērķtiecīgu politikas dokumentu izstrāde aprites ekonomikas jomā, un patlaban notiek akadēmiska pētniecība. Ziņojums par nepieciešamību un iespējām pāriet uz aprites ekonomiku Latvijā ir pirmais solis ceļā uz visaptverošāku aprites ekonomikas politiku valstī. Zemkopības ministrija 2017. gada decembrī pieņēma Latvijas Bioekonomikas stratēģiju 2030. Valdība aicināja ministrijas politikas plānošanas dokumentu pārskatīšanā un izstrādē ņemt vērā stratēģijā norādītos darbības virzienus. Latvijā sāk pievērst uzmanību nepieciešamībai izglītot uzņēmējus par aprites ekonomiku, un 2016. gadā Rīgā tika rīkota starptautiska konference par šo tēmu. Turklāt Latvija ir parakstījusi 2018.–2021. gada sadarbības programmu ar Flandriju (Beļģija), kurā iekļauta arī aprites ekonomika. Attiecībā uz produktiem ar ES ekomarķējumu un organizācijām, kas saņēmušas EMAS licenci, jānorāda, ka no pavisam 71 707 produktiem un 2167 licencēm ES 2018. gada septembrī Latvijā bija tikai 15 produkti un 4 licences, kas reģistrēti ES ekomarķējuma sistēmā. Turklāt Latvija un Horvātija ir vienīgās ES valstis, kas EMAS sistēmā nav reģistrējušas nevienu organizāciju. Tomēr ISO 14001 vidiskās pārvaldības sistēma Latvijā kļuvusi populārāka. Sertifikātu skaits pakāpeniski palielinājies no 90 2005. gadā līdz 373 2017. gadā. MVU un resursefektivitāte Kā redzams 2. attēlā, MVU vidiskais sniegums Latvijā atbilst ES vidējam rādītājam. Tādu MVU daļa, kuri ir veikuši resursefektivitātes pasākumus un piedāvā ekoproduktus vai ekopakalpojumus, ir zem vidējā. Savukārt tādu MVU īpatsvars, kuru apgrozījumā ekoprodukti vai ekopakalpojumi veido vairāk par 50 %, Latvijā ir ievērojami virs vidējā. 2. attēls. MVU vidiskais sniegums Saskaņā ar Eirobarometra 2018. gada aptauju “MVU, resursefektivitāte un zaļie tirgi” Latvijas uzņēmumu plāni ieguldīt resursefektivitātē salīdzinājumā ar 2015. gadu gandrīz nav mainījušies un ir līdzīgi ES vidējam rādītājam. Būtisks izņēmums ir atkritumu apjoma minimalizēšana un reciklēšanas apjomu palielināšana uzņēmumā, jo informētība par šo tematu ir ievērojami zemāka nekā vidēji ES.

Tikai 7 % no visiem Latvijas uzņēmumiem izmantoja ārējo atbalstu, lai panāktu lielāku resursefektivitāti; ES vidējais līmenis ir 22 %, kas variē diapazonā no 3 % līdz 38 %. 42 % no visiem Latvijas uzņēmumiem sadarbojas ar nozaru asociācijām. No apsekotajiem Latvijas uzņēmumiem 33 % uzņēmumu nenorādīja nevienu ārējā atbalsta formu, kas varētu tiem palīdzēt uzlabot resursefektivitāti. Ne pārāk liela nozīme tiek piešķirta palīdzībai labāk sadarboties uzņēmumiem vērtības ķēdē (11 %). Latvijā ir potenciāls veicināt MVU informētību un centienus palielināt savu resursefektivitāti. Daudzi MVU jau ir apzinājušies ekoproduktu un ekopakalpojumu tirgus potenciālu. Uzdevums ir uzrunāt tradicionālāku jomu uzņēmumus. Ekoinovācija Latvija 2018. gadā ieņēma 24. vietu Eiropas inovācijas rezultātu pārskatā par 2018. gadu un bija 5. visātrāk augošais inovētājs (pieaugums par 11,6 % kopš 2010. gada). Tomēr valsts vispārējā pozīcija 2017. gada ekoinovācijas indeksā ir pasliktinājusies (skatīt 3. attēlu) un joprojām nesasniedz ES vidējo līmeni. Latvija ieņem 22. vietu (skatīt 4. attēlu). 3. attēls. Latvijas sniegums ekoinovācijā Ekoinovāciju un aprites ekonomiku Latvijā joprojām virza galvenokārt ES stratēģijā “Eiropa 2020” noteiktie energoefektivitātes un resursefektivitātes mērķrādītāji. Latvijas Viedās specializācijas stratēģijā augsta prioritāte ir noteikta investīcijām bioekonomikā, viedos materiālos, ilgtspējīgos enerģētikas risinājumos un pētniecībā. 4. attēls. Ekoinovācijas indekss 2017 (ES=100) Tāpat ļoti nozīmīgu stimulu ekoinovācijai Latvijā nodrošinājis gan EVA/Norvēģijas dotāciju atbalsts, gan tādu dabas resursu kā meži, ūdens un augsne pieejamība. Tomēr ekoinovācijas vispārējā attīstība Latvijā galvenokārt notiek atsevišķos uzņēmumos un organizācijās, nevis sistēmiski. Uzņēmumu relatīvā nevēlēšanās un nespēja inovēt joprojām var tikt uzskatīta par faktoru, kas kavē ekoinovāciju. Šķērslis ir arī ekoinovācijas procesu izpratnes trūkums. Turklāt Latvijā nav mērķtiecīga politiskā satvara, un atbalsta vide ir sadrumstalota. Riska kapitāla tirgus apzinās ekoinovācijas potenciālu. Izglītības un zinātnes ministrija ir noteikusi, ka 2018.–2021. gada periodā prioritārās zinātnes nozares ir energoefektivitāte, ilgtspējīgs transports un uz zināšanām balstīta bioekonomika. Prioritāšu noteikšana pētniecībā un investīcijas šajās jomās sāk nest augļus. Aprites ekonomikas un ekoinovācijas jomas labi aptver tādi klasteri kā Viedās pilsētas (ViP) klasteris, Latvijas Dzīvības zinātņu nozares attīstības klasteris, Zaļo un viedo tehnoloģiju klasteris un Tīro tehnoloģiju klasteris.



2019. gada prioritārā darbība ·Izstrādāt saskanīgāku aprites ekonomikas politikas satvaru. Atkritumu apsaimniekošana Lai atkritumus būtu iespējams pārvērst resursos: i) ir pilnībā jāīsteno ES tiesību akti atkritumu jomā, un tas ietver atkritumu apsaimniekošanas hierarhiju, vajadzību nodrošināt atkritumu dalītu savākšanu, mērķrādītājus attiecībā uz atkritumu novirzīšanu no poligoniem utt.; ii) jāsamazina radīto atkritumu daudzums un radīto atkritumu daudzums uz vienu iedzīvotāju absolūtā izteiksmē, un iii) enerģija jāatgūst tikai no nereciklējamiem materiāliem un pakāpeniski jāpārtrauc reciklējamu vai atgūstamu atkritumu apglabāšana poligonos. Šajā iedaļā galvenā uzmanība ir pievērsta sadzīves atkritumu apsaimniekošanai, kurai ES tiesību aktos ir noteikti obligāti reciklēšanas mērķrādītāji.

Latvijā radīto sadzīves atkritumu daudzums 2016. gadā bija 410 kg gadā uz vienu iedzīvotāju. Tas ir mazāk par ES vidējo rādītāju 486 kg gadā uz vienu iedzīvotāju, bet kopš 2012. gada strauji aug. 5. attēlā parādīti sadzīves atkritumu rādītāji Latvijā sadalījumā pa apstrādes metodēm, izteikti kg uz vienu iedzīvotāju. 2016. gadā apglabāšana poligonos (vismazāk vēlamais apstrādes veids atkritumu apsaimniekošanas hierarhijā) joprojām bija galvenā sadzīves atkritumu apstrādes iespēja Latvijā, kur poligonos tiek apglabāti 64 % sadzīves atkritumu atšķirībā no ES vidējā rādītāja 24 %. Lai gan apglabāšana poligonos kopš 2012. gada pastāvīgi samazinājās, no 2015. gada tā ir palielinājusies par 2 %. Kopš 2014. gada kompostēšanas rādītājs Latvijā ir palielinājies no 6 % līdz 10 % (ES vidējais 2016. gadā 17 %), tomēr materiālu reciklēšana joprojām ir ļoti zemā līmenī — 10 %. 6. attēlā parādīti sadzīves atkritumu reciklēšanas rādītāji. Lai gan reciklēšanas rādītāju samazināšanos 2016. gadā varētu būt ietekmējusi labāka atkritumu datu vākšana, atkritumu reciklēšanas sniegums Latvijā ir ļoti vājš. Tāpēc Komisijas “Agrīnā brīdinājuma ziņojumā” Latvija bija iekļauta starp valstīm, kura 2020. gadam izvirzīto sadzīves atkritumu reciklēšanas mērķrādītāju varētu arī nesasniegt. Latvija varētu nesasniegt arī 2020. gada mērķrādītāju attiecībā uz bioloģiski noārdāmo atkritumu novirzīšanu no atkritumu poligoniem (samazinājums par 75 % salīdzinājumā ar 1995. gada līmeni), un tā vēl nav sasniegusi 2013. gada mērķrādītāju, proti, samazinājumu par 50 % (līdz 2015. gadam Latvija bija panākusi, ka atkritumu poligonos nonāk par 32 % mazāk šādu atkritumu). 5. attēls. Sadzīves atkritumi sadalījumā pa apstrādes metodēm Latvijā 2010.–2017. gadā Lai palīdzētu Latvijai pārvarēt īstenošanas nepilnības, Komisijas agrīnā brīdinājuma ziņojumā ir ierosinātas vairākas sīki izstrādātas prioritārās darbības. Sauso reciklējamo materiālu dalīta savākšana to rašanās vietā ir atkarīga no sistēmām, kuras patlaban nepietiekami veicina atkritumu reciklēšanas sniegumu Latvijā. Situāciju varētu uzlabot nesen pieņemtās minimālās prasības pašvaldībām nodrošināt, lai pietiekami bieži būtu izvietoti šķirotu sadzīves atkritumu savākšanas laukumi un sadzīves atkritumu savākšanas punkti. Tomēr trūkst skaidra redzējuma, kā mudināt daudzdzīvokļu namu iedzīvotājus šķirot atkritumus savās mājsaimniecībās. 6. attēls. Sadzīves atkritumu reciklēšanas rādītāji 2009.–2016. gadā No 2021. gada bioatkritumi, kas veido teju pusi no radītajiem sadzīves atkritumiem, būs obligāti jāvāc atsevišķi no pārējiem sadzīves atkritumiem. Līdz minētajam termiņam to var darīt brīvprātīgi, tomēr ar ES fondu palīdzību tas tiek stimulēts jau tagad. Līdz šim lielākā uzmanība tika pievērsta mehāniski bioloģiskajai apstrādei, tomēr šī tehnoloģija drīzāk stabilizē un novirza nelielus bioloģiski noārdāmo atkritumu apjomus no atkritumu poligoniem, bet ļoti mazā apmērā veicina atkritumu reciklēšanu. Saskaņā ar likumu par dabas resursu nodokli poligonu nodoklis pakāpeniski jāpalielina no 20 EUR par tonnu 2017. gadā līdz 50 EUR par tonnu 2020. gadā. Tā kā šis nodoklis dos lielākus ieņēmumus, ir svarīgi tos novirzīt pasākumiem, kas vajadzīgi, lai uzlabotu atkritumu apsaimniekošanu atbilstīgi atkritumu apsaimniekošanas hierarhijai. Turklāt, lai nodrošinātu, ka reciklēšana ir ekonomiski dzīvotspējīga, un sniegtu atbalstu atkritumu apsaimniekošanas hierarhijas īstenošanai, būtu jāievieš nodoklis par atkritumu atliku apstrādi (piemēram, mehāniski bioloģisko apstrādi), tomēr tā likmei vajadzētu būt zemākai par poligonu nodokļa likmi. Datu vākšana dažu pēdējo gadu laikā ir nedaudz uzlabojusies. Visi dati par iepakojumu tagad tiek iekļauti paziņotajos datos par sadzīves atkritumiem, un ar to lielā mērā izskaidrojams fakts, ka reciklēšanas rādītāji kopš 2012. gada ir palielinājušies. Tomēr datu vākšanā arvien ir vērojamas nozīmīgas nepilnības, kas steidzami jānovērš. Ražotāja paplašinātas atbildības shēma attiecībā uz iepakojumu darbojas uz konkurenciāla pamata. Lai gan shēma aptver lielu tirgū laistā iepakojuma apjomu, tā savākšana un infrastruktūra ir jākoordinē labāk, lai veicinātu izmaksefektivitāti un shēmas segtu visas ar izlietotā iepakojuma savākšanu un apstrādi saistītās izmaksas. Latvijā norit darbs, lai izveidotu obligātu dzērienu iepakojuma depozīta sistēmu. Neraugoties uz īsākā termiņā īstenojamiem ieteikumiem, kas sniegti agrīnā brīdinājuma ziņojumā, lielākas pūles būs jāveltī tam, lai sasniegtu laikposmam pēc 2020. gada noteiktos reciklēšanas mērķrādītājus Atkritumu apsaimniekošana bija galvenā diskusiju tēma nacionālajā EIR dialogā ar Latviju 2017. gada decembrī. 2019. gada prioritārās darbības ·Lai pakāpeniski izbeigtu reciklējamu un atgūstamu atkritumu apglabāšanu poligonos, palielināt atkritumu poligonu nodokli atbilstīgi plānotajam. Šādus ieņēmumus novirzīt pasākumiem, kas vajadzīgi, lai uzlabotu atkritumu apsaimniekošanu atbilstīgi atkritumu apsaimniekošanas hierarhijai. ·Uzlabot un paplašināt atkritumu, to vidū bioatkritumu, dalītu savākšanu. Pārskatīt un/vai saskaņot minimālos dalītās savākšanas pakalpojumu standartus (tādus kā savākšanas biežums, konteineru veidi utt.) pašvaldībās, lai nodrošinātu, ka tiek aptverts pēc iespējas lielāks reciklējamu atkritumu īpatsvars. ·Izmantot tādus ekonomikas instrumentus kā “maksā, kad izmet” un noteikt pašvaldībām obligātus reciklēšanas mērķrādītājus un pasākumus, kas veicami neatbilstības gadījumā (piemēram, naudassodus).

·Izstrādāt un ieviest īstenošanas atbalsta programmas pašvaldībām, lai palīdzētu atbalstīt to centienus organizēt dalītu savākšanu un uzlabot reciklēšanas sniegumu. ·Uzlabot ražotāja paplašinātas atbildības shēmu darbību atbilstīgi vispārējām minimālajām prasībām par ražotāja paplašināto atbildību. Klimata pārmaiņas 2016. gada 5. oktobrī ratificējot Parīzes klimata nolīgumu, ES ir apņēmusies veikt vērienīgu rīcību klimata jomā gan starptautiskā, gan ES mērogā. ES mērķrādītāji ir līdz 2020. gadam samazināt siltumnīcefekta gāzu (SEG) emisijas par 20 % un līdz 2030. gadam – vismaz par 40 % salīdzinājumā ar 1990. gadu. ES ilgtermiņa mērķis ir samazināt emisijas par 80–95 % līdz 2050. gadam, un tas ietilpst centienos, kas attīstītajām valstīm jāīsteno kopīgi. Pielāgoties klimata pārmaiņu nelabvēlīgajai ietekmei ir ļoti svarīgi, lai mazinātu jau jūtamo ietekmi un uzlabotu gatavību turpmākai ietekmei un noturību pret to. ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēma (ES ETS) aptver visus lielos siltumnīcefekta gāzu emitētājus ES rūpniecības, enerģētikas un aviācijas nozarē. ES ETS piemēro visas dalībvalstis, un tai ir ļoti augsts atbilstības rādītājs. Katru gadu aptuveni 99 % no iekārtu emisijām tiek nosegtas ar vajadzīgo kvotu skaitu. Attiecībā uz emisijām, ko ES ETS neaptver, dalībvalstīm saistoši nacionālie mērķrādītāji ir noteikti kopīgo centienu tiesību aktos. Laikā no 2013. gada līdz 2017. gadam emisijas Latvijā ne reizi nesasniedza gada mērķrādītājus. Atbilstīgi ES Kopīgo centienu lēmumam Latvijas nacionālais mērķrādītājs 2020. gadam ir nepieļaut emisiju palielināšanos par vairāk nekā 17 % salīdzinājumā ar 2005. gadu. Atbilstīgi ES Kopīgo centienu regulai Latvijas nacionālais mērķrādītājs 2030. gadam ir emisiju samazināšana par 6 % salīdzinājumā ar 2005. gadu. Savā ilgtspējīgas attīstības stratēģijā līdz 2030. gadam Latvija ir noteikusi mērķrādītāju, kas ir siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšana par 55 % salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni. Transporta emisijas veido gandrīz ceturto daļu no siltumnīcefekta gāzu emisijām Eiropā un ir galvenais gaisa piesārņojuma iemesls pilsētās. 2016. gadā kopējās siltumnīcefekta gāzu emisijas transporta nozarē salīdzinājumā ar 1990. gadu palielinājušās par 5,1 %, bet salīdzinājumā ar 2015. gadu samazinājušās par 0,5 %. Pēdējos 3 gados, no 2013. gada līdz 2016. gadam, transporta radītās emisijas palielinājušās par 10 %. Saskaņā ar Fluorēto gāzu regulu dalībvalstīm ir noteikta prasība līdz 2017. gadam organizēt mācību un sertifikācijas programmas, ieviest noteikumus par sodiem un paziņot šos pasākumus Komisijai. Latvija ir paziņojusi abus pasākumus. 7. attēls. Kopējo siltumnīcefekta gāzu emisiju izmaiņas 1990.–2017. gadā (1990=100 %). Mežsaimniecības un lauksaimniecības SEG emisiju un piesaistījumu uzskaiti reglamentē Kioto protokols. Sākotnējā uzskaite par 2013.–2016. gadu uzrāda neto debetu, vidēji 1,4 Mt CO2 ekv. gadā, kas atbilst negatīvam devumam, proti, – 1,2 % no ES-28 uzskaitītā piesaistījuma, kas ir –115,7 Mt CO2 ekv. Latvija ir viena no sešām ES dalībvalstīm, kam sākotnējā uzskaitē uzrādīts neto debets. ES 2013. gadā pieņēma stratēģiju par pielāgošanos klimata pārmaiņām, kuras mērķis ir padarīt Eiropu noturīgāku pret klimata pārmaiņām, veicinot dalībvalstu rīcību, labāk informētu lēmumu pieņemšanu, kā arī veicinot galveno neaizsargāto nozaru pielāgošanos. Stratēģijas nolūks ir, pieņemot saskaņotu pieeju un nodrošinot labāku koordināciju, pastiprināt gatavību un spēju visos pārvaldības līmeņos reaģēt uz klimata pārmaiņu ietekmi. 2013. gadā tikai 15 dalībvalstīm bija pielāgošanās stratēģija, bet tagad šādu stratēģiju ir pieņēmušas visas dalībvalstis, izņemot trīs, kuras pie tās aktīvi strādā. 2016. gadā Komisija sāka stratēģijas izvērtēšanu. Izvērtēšanas laikā tiek pārbaudīta stratēģijas faktiskā īstenošana un mērķu sasniegšana. Izvērtēšana patlaban norisinās, un tās konstatējumus bija plānots publicēt 2018. gada rudenī. 8. attēls. Latvijai noteiktie mērķrādītāji un emisijas atbilstīgi Kopīgo centienu lēmumam un Kopīgo centienu regulai Latvija savu Nacionālo pielāgošanās stratēģiju (NPS) klimata pārmaiņām līdz 2030. gadam plāno pabeigt 2019. gada sākumā. 2017. gadā tika izstrādāti klimata pārmaiņu radītā riska un neaizsargātības novērtējumi, pielāgošanās pasākumu izmaksu un ieguvumu un izmaksefektivitātes novērtējumi visjutīgākajiem sektoriem, kuru vidū jāmin bioloģiskā daudzveidība un ekosistēmu pakalpojumi, mežsaimniecība un lauksaimniecība, tūrisms un ainavu plānošana, veselības aprūpe un labklājība, būvniecība un infrastruktūras plānošana, civilā aizsardzība un ārkārtas situāciju plānošana. NPS projekts ietver pielāgošanās monitoringa, ziņošanas un izvērtējuma sistēmu, kurā ietilpst 18 pielāgošanās indikatori un 24 klimata pārmaiņu parametri. Kopējie ieņēmumi no emisijas kvotu izsolēm ES ETS 2013.–2017. gada periodā pārsniedza 63 miljonus EUR. Valsts tiesību akts – likums par piesārņojumu – nosaka, ka ieņēmumi no ES emisijas kvotu izsolēm jātērē ar klimatu saistītiem pasākumiem, tāpēc 2016. gadā tika izveidota jauna nacionālā zaļo investīciju shēma, kas iecerēta, lai cīnītos pret pasaules klimata pārmaiņām, atbalstītu pielāgošanos klimata pārmaiņu sekām un mazinātu siltumnīcefekta gāzu emisijas. Kopš 2016. gada ir bijuši četri uzaicinājumi iesniegt projektus, kuru kopējais līdzfinansējums sasniedz 50 miljonus EUR. Visi neiztērētie ieņēmumi no kvotu izsolēm iepriekšējos gados tiek uzkrāti un iezīmēti ar klimata pārmaiņām saistītiem atklātiem projektu konkursiem un pasākumiem nākamajos gados. 9. attēls. Siltumnīcefekta gāzu emisijas sadalījumā pa nozarēm (Mt. CO2-ekv.). Vēsturiskie dati par 1990.–2016. gadu, prognozes 2017.–2030. gadam 2019. gada prioritārā darbība Šajā ziņojumā prioritāras darbības klimata jomā nav norādītas, jo Komisijai vispirms jānovērtē nacionālo enerģētikas un klimata plānu projekti, kas dalībvalstīm bija jāiesniedz līdz 2018. gada beigām. Šiem plāniem būtu jāpalielina enerģētikas un klimata rīcībpolitikas savstarpējā konsekvence, tādēļ tie var kļūt par labu piemēru, kā sasaistīt nozarspecifiskas rīcībpolitikas arī citās savstarpēji saistītās jomās, tādās kā lauksaimniecība, daba un ūdens, transports, gaiss un veselība.

2.Dabas kapitāla aizsardzība, saglabāšana un uzlabošana

Daba un bioloģiskā daudzveidība ES bioloģiskās daudzveidības stratēģijas mērķis ir līdz 2020. gadam apturēt bioloģiskās daudzveidības zudumu ES. Tā prasa pilnībā īstenot Putnu direktīvu un Dzīvotņu direktīvu, lai panāktu aizsargājamo sugu un dzīvotņu labvēlīgu saglabāšanās stāvokli. Tāpat tā paredz, ka lauksaimniecībai un mežsaimniecībai ir jāpalīdz saglabāt un uzlabot bioloģisko daudzveidību. Bioloģiskās daudzveidības stratēģija Latvijas Vides politikas pamatnostādnes 2014.–2020. gadam aptver bioloģiskās daudzveidības aizsardzības jautājumus, kas saistīti ar Konvencijā par bioloģisko daudzveidību noteikto mērķu un uzdevumu īstenošanu. Saskaņota Natura 2000 teritoriju tīkla izveide Kopš 2017. gada EIR situācija nav mainījusies. Natura 2000 teritoriju un saglabāšanas mērķu un pasākumu noteikšana Jauni dati par dzīvotņu un sugu saglabāšanas stāvokli būs nākamajā EIR. Latvijas jaunākais ziņojums, kas iesniegts saskaņā ar Putnu direktīvas 12. pantu, liecina, ka ligzdojošās populācijas īstermiņa attīstības tendences 19 % sugu uzlabojas un 22 % sugu saglabājas stabilas, bet 12 % sugu pasliktinās. Ilgtermiņa attīstības tendences uzlabojas, saglabājas stabilas un pasliktinās, attiecīgi, 47 %, 18 % un 25 % sugu. Lai gan dati, kas tiek sniegti saskaņā ar 12. pantu, nesniedz informāciju par noslodzi uz visām putnu sugām, Latvija ziņo, ka lielāko ietekmi rada klimata pārmaiņas, bioloģisko resursu izmantošana citās jomās, izņemot lauksaimniecību un mežsaimniecību, un mežkopība un mežsaimniecība. Lai panāktu lielāku pieņemamību, Latvija izstrādā saglabāšanas mērķu noteikšanas vadlīnijas. Progress, kas panākts sugu un dzīvotņu labvēlīga saglabāšanās stāvokļa uzturēšanā vai atjaunošanā Atbilstīgi Putnu direktīvai un Dzīvotņu direktīvai dalībvalstis par panākto progresu ziņo reizi 6 gados. Tāpēc salīdzinājumā ar EIR 2017. gada ziņojumu par Latviju jaunas informācijas par dzīvotņu un sugu stāvokli Latvijā vai par sugu un dzīvotņu saglabāšanās stāvokļa uzlabošanā panākto progresu nav. Kopumā atzīts, ka nesen ir ziņots par dzīvotņu un sugu stāvokļa uzlabojumiem Latvijā. 2019. gada prioritārās darbības ·Pabeigt īpaši aizsargājamu dabas teritoriju (ĪADT) noteikšanas procesu un ieviest skaidri definētus saglabāšanas mērķus un vajadzīgos saglabāšanas pasākumus šādās teritorijās. ·Uzlabot stimulus mežsaimniekiem un lauksaimniekiem mežu un zālāju dzīvotņu labākai aizsardzībai. Nodrošināt ilgtspējīgu meža apsaimniekošanu un biomasas efektīvu izmantošanu. Ekosistēmu un to pakalpojumu uzturēšana un atjaunošana ES bioloģiskās daudzveidības stratēģijas mērķis ir uzturēt un atjaunot ekosistēmas un to pakalpojumus, iekļaujot telpiskajā plānošanā zaļo infrastruktūru un līdz 2020. gadam atjaunojot vismaz 15 % degradēto ekosistēmu. ES zaļās infrastruktūras stratēģija veicina zaļās infrastruktūras iekļaušanu saistītos plānos un programmās. ES ir sniegusi norādījumus par zaļās un zilās infrastruktūras tālāku izvēršanu Latvijā un informāciju Eiropas Bioloģiskās daudzveidības informācijas sistēmas (BISE) valsts lapā. Šī informācija palīdzēs sagatavot galīgo izvērtējumu par ES Bioloģiskās daudzveidības stratēģiju 2020. gadam. Latvijas nacionālajā attīstības plānā 2014.–2020. gadam ir iekļauti tādi zaļās infrastruktūras mērķi kā palielināt bioloģiskajā lauksaimniecībā izmantoto platību, palielināt mežainumu, stimulēt zemes un citu dabas resursu ilgtspējīgu izmantošanu un bioloģisko daudzveidību un veikt sugu saglabāšanas pasākumus. Latvijas ilgtspējīgas attīstības stratēģijā līdz 2030. gadam ir minēti arī zaļie koridori pilsētas transporta tīklā. Stratēģijā norādīts, ka valdībai būtu jāievieš valstiska līmeņa dabas kapitāla saglabāšanas un atjaunošanas plāns. Tas ietvertu arī dabas saglabāšanas un atjaunošanas telpisku plānojumu.

Zaļo infrastruktūru Latvijā veido vairākos LIFE projektos. Kā piemērus var minēt lielā dumpja biotopu atjaunošanas un piekrastes biotopu aizsardzības projektus. Zaļā infrastruktūra ir iestrādāta arī Rīgas attīstības programmā 2014.–2020. gadam, bet Liepājā ir īstenotas zaļās infrastruktūras iniciatīvas. 2018. gadā tika sākts Latvijas un Lietuvas pārrobežu sadarbības projekts “Zaļās infrastruktūras pilnveidošana zemieņu upju ainavā (ENGRAVE)”. Projektu vada Zemgales Plānošanas reģions, un tā ietvaros tiks izstrādāta zaļās infrastruktūras un ainavu plānošanas metodoloģija, kas tiks izmēģināta četrās pilotteritorijās. Tomēr ir nepieciešama papildinformācija par zaļās infrastruktūras integrēšanu nozarspecifiskās politikas jomās un telpiskajā plānojumā. Darbu apgrūtina tas, ka trūkst zināšanu par zaļo infrastruktūru kopumā un nacionālās stratēģijas šajā jomā. Ir nepieciešams starpnozaru koordinācijas mehānisms, kā arī attiecīgo ieinteresēto personu spēju veidošana un apmācība, jāizstrādā stimulu sistēma un instrumenti zaļās infrastruktūras attīstībai. Latvija tiek rosināta i) turpināt centienus izvērst zaļo un zilo infrastruktūru un integrēt to citās rīcībpolitikās atbilstīgi MAES satvaram, ii) ņemt vērā zaļās infrastruktūras stratēģijas pārskata ziņojumā sniegtos ieteikumus, iii) pilnībā izmantot ES norādījumus par stratēģisko satvaru ES mēroga zaļās un zilās infrastruktūras izvēršanas tālākam atbalstam. Latvija tiek aicināta, izmantojot savu lapu Eiropas Bioloģiskās daudzveidības informācijas sistēmā (BISE), regulāri sniegt atjauninātu informāciju par zaļās infrastruktūras attīstību. Šī informācija palīdzēs sagatavot 2020. gadam izstrādātās ES Bioloģiskās daudzveidības stratēģijas galīgo izvērtējumu, kas 2020. gadā tiks nosūtīts Padomei un Parlamentam. Latvija tiek aicināta sniegt informāciju i) par progresu saistībā ar atjaunošanas prioritāšu noteikšanas satvaru, kas minēts ES bioloģiskās daudzveidības stratēģijas 6.a darbībā, ii) vai par citām stratēģiskām atjaunošanas pieejām un iii) visu informāciju par praktisko īstenošanu. LIFE+ projektā Nat-Programme Latvija ir noteikusi Kopienas (Eiropas Savienības) nozīmes biotopu atjaunošanas prioritātes Natura 2000 teritorijās. Dabas kapitāla aplēses ES bioloģiskās daudzveidības stratēģijā dalībvalstis tiek aicinātas līdz 2014. gadam kartēt un novērtēt ekosistēmu un to pakalpojumu stāvokli attiecīgajā valsts teritorijā un līdz 2020. gadam novērtēt šādu pakalpojumu ekonomisko vērtību un iekļaut to uzskaites un ziņošanas sistēmā ES un valstu līmenī. Latvija pirmā ir izveikusi MAES novērtējumu attiecībā uz jūras ūdeņiem, t. sk. iekšējiem jūras ūdeņiem, teritoriālajiem ūdeņiem un ekskluzīvajai ekonomikas zonai. Novērtējums tika veikts 2016. gadā kā viens no soļiem, kas vajadzīgs, lai nacionālā jūras telpiskā plānojuma izstrādē īstenotu uz ekosistēmu balstītu pieeju. Latvija ir iesaistījusies divos LIFE projektos, kas ir relevanti MAES. Projekta “LIFE Viva Grass” mērķis ir demonstrēt zālāju daudzfunkcionālas izmantošanas iespējas kā pamatu lauku teritoriju ilgtspējīgas attīstības stiprināšanai un stimulu vietējai ekonomikai. Projekta “LIFE Ekosistēmu pakalpojumi” uzdevums ir kartēt ekosistēmas un veikt identificēto pakalpojumu ekonomisko novērtējumu vairākās pilotteritorijās. 2017. gadā Latvija sāka arī ES nozīmes dzīvotņu biofizikālo kartēšanu. Mērķis ir noteikt bāzes informāciju par Dzīvotņu direktīvā uzskaitīto un Latvijā sastopamu dzīvotņu tipu izplatību un kvalitāti. Kartēšana tiks veikta visā valstī, ne tikai Natura 2000 teritorijās. MAES darba grupas sanāksmē Briselē 2018. gada septembrī tika norādīts, ka kopš 2016. gada janvāra Latvija ir panākusi ievērojamu progresu MAES īstenošanā (10. attēls). Šis novērtējums tika veikts projekta ESMERALDA ietvaros, un tā pamatā ir 27 jautājumi par īstenošanu. Novērtējums tiek atjaunināts reizi 6 mēnešos. 10. attēls. MAES īstenošana (2018. gada septembris) Uzņēmējdarbības un bioloģiskās daudzveidības platformas, tīkli un prakses kopienas ir svarīgi instrumenti, kas veicina un atvieglo dabas kapitāla novērtēšanu uzņēmumiem un finanšu pakalpojumu sniedzējiem, piemēram, izmantojot Dabas kapitāla koalīcijas protokolu. Šie novērtējumi dod ieguldījumu ES bioloģiskās daudzveidības stratēģijā, jo palīdz privātiem uzņēmumiem labāk izprast un novērtēt gan to ietekmi uz dabu, gan atkarību no tās. Bioloģiskās daudzveidības platformas ir izveidotas ES līmenī un vairākās dalībvalstīs. Latvijā šāda platforma vēl nav izveidota. Invazīvās svešzemju sugas Saskaņā ar ES bioloģiskās daudzveidības stratēģiju līdz 2020. gadam ir jāpanāk, ka: i) invazīvās svešzemju sugas ir identificētas, ii) prioritārās sugas tiek ierobežotas vai izskaustas un iii) izplatības ceļi tiek pārvaldīti, lai nepieļautu, ka Eiropas bioloģisko daudzveidību grauj jaunas invazīvas sugas. Šos mērķus palīdz sasniegt Invazīvu svešzemju sugu (ISS) regula, kas stājās spēkā 2015. gada 1. janvārī. Ziņojums par izplatības atskaites līmeni (11. attēls), kura vajadzībām Latvija pārskatīja savus valsts līmeņa un tīkla līmeņa datus, liecina, ka no 37 sugām, kas iekļautas Savienības pirmajā sarakstā, Latvijas vidē ir konstatētas 7, un tās visas ir naturalizējušās. Saskaņā ar pieejamajiem datiem visizplatītākais ir Sosnovska latvānis (Heracleum sosnowskyi).

11. attēls. ISS, kas rada bažas ES; skaits noteikts, pamatojoties uz ģeoreferencētu informāciju, kas pieejama par Latviju Laikā starp Savienības saraksta stāšanos spēkā un 2018. gada 18. maiju Latvija atbilstīgi ISS regulas 16. panta 2. punktam nebija ziņojusi, ka ir parādījušās jaunas ISS, kas rada bažas Savienībai. Latvija ir izpildījusi visus direktīvā noteiktos paziņošanas pienākumus. Augsnes aizsardzība ES augsnes tematiskajā stratēģijā uzsvērta nepieciešamība nodrošināt ilgtspējīgu augsnes izmantošanu. Tas nozīmē augsnes tālākas degradācijas novēršanu un tās funkciju saglabāšanu, kā arī degradētu augšņu atjaunošanu. 2011. gada Ceļvedī par resursu efektīvu izmantošanu Eiropā ir noteikts, ka līdz 2020. gadam ES rīcībpolitikā ir jāsāk ņemt vērā tās tiešā un netiešā ietekme uz zemes izmantošanu. Augsne ir ārkārtīgi trausls un ierobežots resurss, kas ES aizvien vairāk degradējas. Mākslīgo platību procentuālā daļa Latvijā (12. attēls) ir trešā mazākā ES (pēc Zviedrijas un Somijas). To var uzskatīt par mēru, kas rāda dabas un bioloģiskās daudzveidības relatīvo noslodzi un vidisko noslodzi, ko rada cilvēki, kuri dzīvo urbanizētās teritorijās. 12. attēls. Mākslīgā zemes seguma proporcija 2015. gadā Mākslīgā zemes seguma procentuālā daļa Latvijā ir 1,6 %, kas ir zem ES vidējā (ES-28 vidējais rādītājs ir 4,1 %). Iedzīvotāju blīvums valstī ir 31/km2, kas ir ievērojami mazāks par ES vidējo rādītāju 118. Kontaminācija var būtiski samazināt augsnes kvalitāti un apdraudēt cilvēka veselību vai vidi. Kopīgā pētniecības centra (JRC) jaunākajā ziņojumā aplēsts, ka potenciāli piesārņojošas darbības ir notikušas vai joprojām notiek aptuveni 2,8 miljonos vietu ES. Nacionālās vai reģionālās inventarizācijās visā ES ir reģistrēti 650 000 šādu vietu. 65 000 kontaminētu vietu jau ir veikta sanācija. Latvijā ir reģistrētas 3574 vietas, kurās ir notikušas vai joprojām notiek potenciāli piesārņojošas darbības, un 44 vietas jau ir sanētas vai tajās veikti sakopšanas pasākumi. Ūdens izraisīta augsnes erozija ir dabisks process, bet šo dabisko procesu var pastiprināt klimata pārmaiņas un cilvēka darbības, tādas kā nepiemērota lauksaimniecības prakse, atmežošana, meža ugunsgrēki vai būvdarbi. Augsts augsnes erozijas līmenis var samazināt lauksaimniecības ražību, un tam var būt negatīva pārrobežu ietekme uz bioloģisko daudzveidību un ekosistēmu pakalpojumiem. Augstam augsnes erozijas līmenim var būt negatīva pārrobežu ietekme arī uz upēm un ezeriem (jo palielinās sedimentu apjomi un kontaminantu pārvietošana). Saskaņā ar modeli RUSLE 2015 ūdens izraisīta augsnes zuduma vidējais rādītājs Latvijā ir 0,32 tonnas uz hektāru gadā (t ha−a yr−y) salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju, kas ir 2,46 t ha−a yr−y. Tas liecina, ka augsnes erozijas līmenis Latvijā vidēji ir zems. Jāņem vērā, ka šie rādītāji ir iegūti no ES līmeņa modeļa, tāpēc tos nevar uzskatīt par vērtībām, kas izmērītas uz vietas. Augsnes zuduma faktiskais līmenis dalībvalstī var ievērojami atšķirties atkarībā no vietējiem apstākļiem. Augsnes organiskajai vielai ir svarīga nozīme oglekļa aprites ciklā un klimata pārmaiņās. Augsne ir otrais lielākais oglekļa piesaistītājs pasaulē pēc okeāniem. Kā daļa no EVA 2009.–2014. gada dotāciju programmas “Nacionālā klimata politika” ir izstrādāta digitāla augsnes datubāze. Datu kopā ir iekļauta vēsturiska informācija par lauksaimniecības zemju augšņu kartēm (kartētas no 1960. līdz 1991. gadam). Nodrošināt uzticamu kvalitatīvu un atjauninātu informāciju par augsni dažādām ieinteresētajām personām (publiskām struktūrām, lauksaimniekiem, pētniekiem, starptautiskām organizācijām) patlaban nav iespējams. Ar Norvēģijas Karalistes atbalstu (Norvēģijas finanšu mehānisms 2014.–2020. g.) Latvija plāno izveidot nacionālu augsnes oglekļa monitoringa sistēmu, kā arī izstrādāt atjauninātu informāciju par zemes izmantošanas pārvaldību klimata pārmaiņu kontekstā. Jūras vides aizsardzība ES piekrastes un jūras politika un tiesību akti paredz: lai sasniegtu vai saglabātu labu vides stāvokli un nodrošinātu, ka piekrastes zonas tiek pārvaldītas ilgtspējīgi, līdz 2020. gadam ir jāsamazina ietekme, ko rada noslodze uz jūras ūdeņiem. Jūras stratēģijas pamatdirektīvas (JSP) mērķis ir līdz 2020. gadam panākt labu vides stāvokli ES jūras ūdeņos. Šajā nolūkā dalībvalstīm ir jāizstrādā jūras vides stratēģija saviem jūras ūdeņiem un jāsadarbojas ar ES valstīm, ar kurām tām ir kopīgs jūras (apakš)reģions. Latvijā liela loma direktīvā noteikto mērķu sasniegšanā ir Baltijas jūras vides aizsardzības komisijai (Helsinku komisija). Nozīmīgākās nepilnības Latvijā ir saistītas ar laba vides stāvokļa definīciju attiecībā uz vairākiem jūras vides aspektiem, proti, hidrogrāfiskā stāvokļa izmaiņām, kontaminantiem, jūras piedrazojumu un zemūdens troksni. Tas pats attiecas uz putnu, zīdītāju un zivju sugām bioloģiskās daudzveidības aspektā. Latvija ziņo par tās programmā esošiem pasākumi, kas saistīti ar plašu sarakstu ar spēkā esošām starptautiskām konvencijām, ES rīcībpolitikām un valsts tiesību aktiem un pūliņiem. Tomēr sīkāka informācija par to, kā šie pasākumi palīdzēs novērst noslodzes uz jūras vidi, sasniegt labu vides stāvokli un mērķrādītājus, nav sniegta. Latvija ziņo par jauniem pasākumiem, kas iekļauti pasākumu programmā un ir īpaši izstrādāti Jūras stratēģijas pamatdirektīvas (JSP) īstenošanas vajadzībām, taču to mērķis ir galvenokārt vairot informētību vai novērst zināšanu trūkumu un palīdzēt identificēt pasākumus, kas nākotnē būs vajadzīgi, lai panāktu labu vides stāvokli. Tie nav tieši vērsti pret noslodzēm. Latvijas pasākumu programmā ir norādītas dažas relevantas noslodzes uz tās jūras vidi un sasniedzamie mērķrādītāji. Tomēr tā nepievēršas vairākām noslodzēm, darbībām un saistītajai ietekmei, kas identificētas kā apakšreģionam svarīgas, tādām kā svešzemju sugu ievešana kuģošanas ceļā un noslodzes uz visām bioloģisko daudzveidību veidojošajām sugām un dzīvotnēm. Nav konkrētu pasākumu attiecībā uz hidrogrāfiskā stāvokļa izmaiņām un zemūdens troksni; ziņojumā teikts, ka datu trūkuma dēļ. Viena pasākumu nepilnība ir to īstenošanas grafiks, jo Latvija ziņo, ka tos īstenos 2018., 2019. un 2020. gadā. Tas neatbilst JSP noteiktajai prasībai labu vides stāvokli sasniegt līdz 2020. gadam. Kopumā jānorāda, ka Latvijas pasākumu programma neatbilst JSP prasībai virzīties uz labu vides stāvokli; ir konstatētas būtiskas nepilnības noslodžu aptvērumā pie vairākiem deskriptoriem un jauno pasākumu īstenošanas kavēšanās.

2019. gada prioritārās darbības ·Definēt labu vides stāvokli un mērķrādītājus jomās, kurās tas vēl nav izdarīts, kā arī noteikt laba vides stāvokļa sasniegšanas termiņus, ja tie vēl nav paziņoti. ·Sniegt vairāk informācijas par pasākumiem, izstrādāt vairāk pasākumu ar tiešu ietekmi uz noslodzēm un kvantitatīvi noteikt, kādā mērā ar pasākumiem iecerēts samazināt noslodzi, un monitorēt progresu. ·Nodrošināt reģionālu sadarbību starp dalībvalstīm, kurām ir kopīgs jūras (apakš)reģions, ar mērķi novērst galvenās noslodzes. ·Nodrošināt, ka noteiktajā termiņā tiek sniegti ziņojumi par dažādajiem JSP elementiem.





3.Iedzīvotāju veselības un dzīves kvalitātes nodrošināšana Gaisa kvalitāte ES tīra gaisa politika un tiesību akti pieprasa būtiski uzlabot gaisa kvalitāti ES, lai tā tuvoties Pasaules Veselības organizācijas ieteiktajai gaisa kvalitātei. Gaisa piesārņojums un tā ietekme uz cilvēka veselību, ekosistēmām un bioloģisko daudzveidību būtu vēl vairāk jāsamazina, tiecoties uz ilgtermiņa mērķi nepārsniegt kritiskās slodzes un līmeņus. Šajā nolūkā ir jāpastiprina centieni panākt pilnīgu atbilstību ES tiesību aktiem par gaisa kvalitāti un jānosaka stratēģiskie mērķrādītāji un rīcība pēc 2020. gada. ES ir izstrādājusi visaptverošu gaisa kvalitātes tiesību aktu kopumu, kas nosaka uz veselības apsvērumiem balstītus standartus un mērķus attiecībā uz vairākiem gaisa piesārņotājiem. Kā norādīts Eiropas Revīzijas palātas īpašajā ziņojumā, ES darbība nolūkā aizsargāt cilvēka veselību pret gaisa piesārņojumu cerēto ietekmi nav sasniegusi. Pastāv risks, ka gaisa piesārņojums dažos gadījumos nav pienācīgi novērtēts. Tagad dalībvalstīm tiek prasīts ziņot Komisijai gan par reāllaika, gan par validētiem gaisa kvalitātes datiem. Latvija plāno 2019. gadā atjaunināt savu gaisa kvalitātes monitoringa sistēmu, un tad tā varēs ziņot arī par reāllaika gaisa kvalitātes datiem. Vairāku gaisa piesārņotāju emisija L atvijā ir būtiski samazinājusies . Laikā no 1990. līdz 2014. gadam panāktie emisiju samazinājumi, kas bija minēti iepriekšējā EIR , turpinājās arī 2014.–2016. gada laikā. Laikā no 2014. līdz 2016. gadam sēra oksīdu (SO x ) emisijas ir samazinājušās par 11 %, amonjaka (NH 3 ) emisijas par 2,34 %, gaistošo organisko savienojumu (NMGOS) emisijas par 8,22 %, smalko daļiņu PM 2,5 emisijas par 10,65 % un slāpekļa oksīdu (NO x ) emisijas par 3,76 % (skatīt arī 13. attēlu par kopējām PM 2,5 un NO x emisijām sadalījumā pa noz arēm). 13. attēls. PM2,5 un NOx emisijas Latvijā sadalījumā pa nozarēm Neraugoties uz emisiju samazinājumiem, ir vajadzīgi papildu pūliņi, lai sasniegtu emisiju samazināšanas saistības (salīdzinājumā ar 2005. gada emisijas līmeņiem), kas jaunajā Direktīvā par valstīm noteikto maksimāli pieļaujamo emisiju noteiktas 2020.–2029. gada periodam un ikvienam gadam, sākot ar 2030. gadu. Attiecībā uz 2016. gadu Latvija nav ziņojusi, ka gaisa kvalitātes robežvērtības būtu tikušas pārsniegtas. Ziņots, ka gaisa kvalitāte Latvijā vispār ir laba, lai gan ir izņēmumi. Attiecībā uz 2015. gadu Eiropas Vides aģentūra ir aplēsusi, ka aptuveni 1600 priekšlaicīgas nāves gadījumu varētu būt saistīti ar smalko daļiņu koncentrāciju, 50 gadījumu ar ozona koncentrāciju un vairāk nekā 130 gadījumu ar slāpekļa dioksīda koncentrāciju Latvijā. 14. attēls. Gaisa kvalitātes zonas, kurās ES gaisa kvalitātes standarti 2017. gadā ir pārsniegti 2019. gada prioritārā darbība ·Gaidāmās nacionālās gaisa piesārņojuma kontroles programmas kontekstā rīkoties, lai samazinātu emisiju no galvenajiem emisijas avotiem. Rūpnieciskās emisijas

Galvenie ES rūpniecisko emisiju politikas mērķi ir: i) aizsargāt gaisu, ūdeni un augsni; ii) novērst atkritumu rašanos un apsaimniekot atkritumus; iii) uzlabot energoefektivitāti un resursefektivitāti un iv) attīrīt kontaminētas vietas. Lai to panāktu, ES īsteno integrētu pieeju plānoto un nejaušo rūpniecisko emisiju novēršanai un kontrolei. Šīs politikas stūrakmens ir Rūpniecisko emisiju direktīva (RED). Turpmāk sniegtais pārskats par rūpnieciskajām darbībām, ko reglamentē RED, balstās uz projektu par valstu profiliem rūpniecisko emisiju politikas jomā. Latvijā saskaņā ar RED atļauja ir vajadzīga aptuveni 90 rūpnieciskām iekārtām. 2015. gadā rūpniecības nozares ar vislielāko RED reglamentēto iekārtu skaitu Latvijā bija intensīvā putnkopība un cūkkopība (42 %), enerģētikas nozare (19 %) un atkritumu apsaimniekošana (19 %). 15. attēls. RED reglamentēto rūpniecisko iekārtu skaits Latvijā sadalījumā pa nozarēm (2015) Visvairāk emisiju gaisā Latvijā rodas šādās rūpniecības nozarēs: i) enerģētikas nozarē – tādi piesārņotāji kā sēra oksīdi (SOx), slāpekļa oksīdi (NOx), daļiņas (PM10) un hroms (Cr); ii) minerālu rūpniecībā – sēra oksīdi (SOx), slāpekļa oksīdi (NOx), kadmijs (Cd), arsēns (As), polihlordibenzdioksīni un polihlordibenzofurāni (PCDD/PCDF); iii) “citās darbībās” (intensīva putnkopība un cūkkopība un virsmu apstrāde) – nemetāna gaistošie organiskie savienojumi (NMGOS) un daļiņas (PM10). Sīkāks sadalījums redzams nākamajā grafikā. 16. attēls. Emisijas gaisā no RED aptvertajām nozarēm un visas citas kopējās emisijas gaisā Latvijā (2015) Kas attiecas uz emisijām ūdenī, enerģētika tās radīto nebīstamo atkritumu dēļ ir atzīta par nozari, kas rada būtisku slogu videi. Atkritumu apsaimniekošanas nozarē rodas galvenokārt bīstamie atkritumi. ES pieeja RED prasību izpildes panākšanā dod iedzīvotājiem stabilas tiesības piekļūt relevantai informācijai un piedalīties atļauju piešķiršanas procesā. Tas dod NVO un plašai sabiedrībai iespēju pārliecināties, ka atļaujas tiek piešķirtas atbilstīgi un to nosacījumi ir izpildīti. Labāko pieejamo tehnisko paņēmienu (LPTP) atsauces dokumenti un LPTP secinājumi tiek izstrādāti, izmantojot informācijas apmaiņu starp dalībvalstīm, nozaru asociācijām, NVO un Komisiju. Tas nodrošina labu kopdarbību ar ieinteresētajām personām un RED noteikumu labāku piemērošanu. Pateicoties nacionālo kompetento iestāžu centieniem vides atļauju izdošanā piemērot juridiski saistošus LPTP secinājumus un saistītos LPTP emisijas līmeņus, piesārņojums ES ir būtiski un pastāvīgi samazinājies. Piemēram, piemērojot nesen pieņemtos LPTP emisijas līmeņus lielām sadedzināšanas iekārtām, sēra dioksīda emisijas ES mērogā samazināsies vidēji par 25–81 %, slāpekļa oksīda emisijas par 8–56 %, putekļu emisijas par 31–78 % un dzīvsudraba emisijas par 19–71 %. Samazinājuma apmērs ir atkarīgs no atsevišķu iekārtu stāvokļa. Latvijas gadījumā ir identificētas tādas problēmas kā smaka, ko rada intensīvā putnkopība un cūkkopība, un gaisa piesārņojums, ko rada atkritumu incinerācija. 2019. gada prioritārās darbības ·Pārskatīt atļaujas, lai nodrošinātu, ka tās atbilst jaunajiem pieņemtajiem LPTP secinājumiem. ·Stiprināt kontroli un/vai izpildes panākšanu, lai nodrošinātu atbilstību LPTP secinājumiem.

·Novērst piesārņojumu, proti: i) smaku, ko rada intensīvā putnkopība un cūkkopība, un ii) gaisa piesārņojumu, ko rada atkritumu incinerācija. Troksnis Vides trokšņa direktīva paredz vienotu pieeju, kā izvairīties no kaitīgās ietekmes, ko rada eksponētība vides troksnim, novērst un mazināt šādu ietekmi. Pārmērīgs troksnis, ko rada gaisa kuģi, dzelzceļš un autoceļi, ir viens no galvenajiem veselības problēmu cēloņiem ES. Pamatojoties uz ierobežotiem datiem, Eiropas Vides aģentūra ir aprēķinājusi, ka vides troksnis ir cēlonis aptuveni 20 priekšlaicīgas nāves gadījumiem Latvijā un gadā trokšņa dēļ tiek hospitalizēti aptuveni 100 cilvēku. Turklāt aptuveni 40 000 iedzīvotāju Latvijā troksnis traucē miegu. Ir pabeigta gan trokšņa kartēšana par iepriekšējo ziņošanas kārtu (2011. atsauces gads), gan rīcības plāni (2013. atsauces gads). Šajos instrumentos, kas pieņemti pēc apspriešanās ar attiecīgo sabiedrības daļu, būtu jāiekļauj pasākumi, kas nodrošinātu, ka trokšņa līmenis ir zems vai tiek pazemināts. Katrai ES valstij ir jānosaka trokšņa limiti. Šajos instrumentos, kas pieņemti pēc sabiedriskās apspriešanas, būtu jāiekļauj pasākumi, kas nodrošinātu, ka trokšņa līmenis ir zems vai tiek pazemināts. Ūdens kvalitāte un apsaimniekošana ES tiesību akti un politika paredz, ka ir būtiski jāsamazina ietekme, ko rada noslodze uz pārejas ūdeņiem, piekrastes ūdeņiem un saldūdeņiem (ieskaitot virszemes ūdeņus un pazemes ūdeņus). Laba ūdensobjektu stāvokļa sasniegšana, uzturēšana vai uzlabošana atbilstīgi Ūdens pamatdirektīvai nodrošinās, ka ES iedzīvotāji var izmantot labas kvalitātes un drošu dzeramo ūdeni un peldūdeņus. Tādējādi tiktu nodrošināta arī barības vielu (slāpekļa un fosfora) cikla ilgtspējīgāka un resursefektīvāka pārvaldība. Ar esošajiem ES tiesību aktiem ūdens jomā ir izveidots aizsardzības satvars, kas vajadzīgs, lai nodrošinātu augstus standartus visiem ūdensobjektiem ES, un kas pievēršas konkrētiem piesārņojuma avotiem (piemēram, lauksaimniecībai, urbānām teritorijām un rūpnieciskām darbībām). Turklāt tiek prasīts, lai prognozētā klimata pārmaiņu ietekme tiktu integrēta attiecīgajos plānošanas instrumentos, piemēram, plūdu riska pārvaldības plānos un upju baseinu apgabalu apsaimniekošanas plānos, kā arī pasākumu programmā, kas ietver dalībvalstu darbības, ko tās plāno veikt, lai sasniegtu vidiskos mērķus. Ūdens pamatdirektīva Būtiskākās noslodzes uz virszemes ūdensobjektiem Latvijā ir nenosakāmas antropogēnās noslodzes (27 % virszemes ūdensobjektu), kam seko noslodzes, ko rada komunālie notekūdeņi (22 %) un kanālu, dambju, aizsprostu un slūžu fizikālās izmaiņas (15 %). Visbūtiskāko ietekmi uz virszemes ūdeņiem rada piesārņojums ar barības vielām (47 % virszemes ūdensobjektu), tad seko ūdensobjekti ar nenosakāma tipa ietekmi, ko radījušas antropogēnās noslodzes (26 %), un noslodzes, ko rada morfoloģisku izmaiņu rezultātā mainījušās dzīvotnes (26 %). Latvijā ir izstrādātas vairākas novērtēšanas metodes, tomēr upju un ezeru ekoloģiskā stāvokļa vai potenciāla klasifikācijas ticamība kopš pirmajiem upju baseinu apgabalu apsaimniekošanas plāniem ir mazinājusies. Kā redzams 17. attēlā, vairumam ūdensobjektu, t. i., upju (57–92 %) un ezeru (77–90 %), ekoloģiskais stāvoklis vai potenciāls nav labs. Tas liecina, ka Latvijai vēl ir daudz darāmā, lai sasniegtu Ūdens pamatdirektīvā noteiktos mērķus. Tādu dabisku ūdensobjektu proporcija, kuru ekoloģiskais stāvoklis vai potenciāls 2015. gadā bija labs vai labāks, ir daudz mazāks (21 %), nekā bija norādīts pirmajos plānos (gandrīz 90 %). Šķiet, ka mērķu sasniegšana attiecībā uz lielāko daļu ūdensobjektu ir atlikta no 2015. gada uz 2021. vai pat 2027. gadu. 17. attēls. Virszemes ūdensobjektu ekoloģiskais stāvoklis vai potenciāls Latvijā Ir palielinājies ne tikai to virszemes ūdensobjektu skaits, kuru ķīmiskais stāvoklis ir labs (no 6 % līdz 10 %), bet arī to ūdensobjektu skaits, kuros labs stāvoklis nav sasniegts (no 0 % līdz 5 %). Ir palielinājies monitoringa vietu skaits, bet samazinājusies uzraudzība. Labs pazemes ūdensobjektu kvantitatīvais stāvoklis nav apdraudēts; tomēr jānorāda, ka aptuveni 14 % šādu ūdensobjektu kvantitatīvā stāvokļa monitorings netiek veikts. Otrajos upju baseinu apgabalu apsaimniekošanas plānos ir identificētas būtiskas noslodzes un iekļauti pasākumi to novēršanai. Daži pasākumi kopš pirmās pasākumu programmas ir pabeigti, tomēr īstenošanu traucējuši daži pārvaldības vai finansējuma trūkuma radīti šķēršļi.

Peldūdeņu direktīva

18. attēlā redzams, ka 2017. gadā no 56 Latvijas peldvietām 91,1 % peldūdeņu kvalitāte bija izcila, 3,6 % laba un 0 % pietiekama (2016. gada dati bija attiecīgi 82,1 %, 8,9 % un 1,8 %). 2017. gadā Latvijā nebija sliktas kvalitātes peldūdeņu. Sīkāka informācija par peldūdeņiem Latvijā ir pieejama valsts portālā un interaktīvā kartes pārlūkā, ko izstrādājusi un mitina Eiropas Vides aģentūra. 18. attēls. Peldūdens kvalitāte 2014.–2017. gadā Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīva Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvas īstenošanas sakarā jānorāda, ka Latvijas pievienošanās līgumā norādītais galīgais termiņš, līdz kuram jāpanāk atbilstība direktīvas prasībām, ir 2015. gada 31. decembris. Līdz šim Komisija ir pārbaudījusi Latvijas atbilstību pievienošanās līgumā noteiktajos termiņos, kas ir 2008. un 2011. gads, bet attiecībā uz 2015. gadu tas vēl nav darīts. Pamatojoties uz šīm pārbaudēm, Komisija ir konstatējusi, ka vairākas aglomerācijas (t. i., apdzīvotas teritorijas vai saimnieciskās darbības vietas), kuru atbilstība bija jāpanāk līdz 2008. vai 2011. gadam, direktīvas prasībām joprojām neatbilst, un uzsākusi pārkāpuma procedūru pret Latviju, jo tā vēl arvien nav nodrošinājusi direktīvas prasībām atbilstošu notekūdeņu savākšanu un attīrīšanu 14 lielākajās aglomerācijās, kurās šim nolūkam tiek izmantotas individuālas vai citas piemērotas sistēmas, piemēram, septiskās tvertnes. Turklāt vienā aglomerācijā Latvijas iestādēm vēl ir jānodrošina, ka komunālie notekūdeņi, kas nonāk savākšanas sistēmās, tiek pienācīgi attīrīti. Galīgais termiņš, kas ir 2015. gada beigas, attiecas uz vēl 52 mazākām aglomerācijām. Aplēstās investīcijas, kas vajadzīgas, lai pārējās aglomerācijās nodrošinātu pienācīgu savākšanu un attīrīšanu, ir 64 miljoni EUR. Plūdu direktīva Ar plūdu direktīvu tika izveidots plūdu riska novērtēšanas un pārvaldības satvars, kura mērķis ir mazināt lielu plūdu radītās nelabvēlīgās sekas. Latvija saskaņā ar direktīvu ir pieņēmusi un paziņojusi pirmo plūdu riska pārvaldības plānu, kuru novērtējusi Eiropas Komisija. Komisijas novērtējumā konstatēts, ka mērķu noteikšanā un uz profilaksi, aizsardzību un gatavību vērstu pasākumu izstrādē ir ieguldīti pamatīgi pūliņi un sasniegti pozitīvi rezultāti. Novērtējumā arī norādīts, ka līdzīgi kā citās dalībvalstīs arī Latvijas plūdu riska pārvaldības plānā joprojām trūkst spēcīgas saiknes starp mērķiem un pasākumiem un nav identificēti konkrēti finansējuma avoti. Turklāt pastāv iespēja Plūdu direktīvas 2. īstenošanas kārtā nostiprināt klimata pārmaiņu apsvērumus un veikt izmaksu un ieguvumu analīzi, lai noteiktu prioritāti pasākumiem, kam tas iespējams. 2019. gada prioritārās darbības ·Pabeigt izstrādāt visu bioloģiskās kvalitātes elementu novērtēšanas metodes saskaņā ar Ūdens pamatdirektīvu. ·Veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai 2. plūdu riska pārvaldības plānā nostiprinātu klimata pārmaiņu apsvērumus. ·Veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai pasākumu prioritātes noteikšanas metodi padarītu skaidrāku un ietvertu plūdu riska pārvaldības plāna izmaksu un ieguvumu novērtējumu. ·Nodrošināt visu aglomerāciju atbilstību Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīvai. Ķimikālijas ES mērķis ir līdz 2020. gadam nodrošināt, ka ķimikālijas tiek ražotas un izmantotas tā, lai minimalizētu jebkādu būtisku nelabvēlīgu ietekmi uz cilvēka veselību un vidi. Tiek izstrādāta ES netoksiskas vides stratēģija, kas veicina inovāciju un ilgtspējīgu aizstājēju, to vidū neķīmisku risinājumu, izstrādi. ES tiesību akti par ķimikālijām nodrošina cilvēka veselības un vides pamataizsardzību. Tie nodrošina arī stabilitāti un paredzamību uzņēmumiem, kas darbojas iekšējā tirgū. Eiropas Ķimikāliju aģentūra (ECHA) 2016. gadā publicēja ziņojumu par REACH un CLP regulu, kurš liecināja, ka izpildes panākšanas pasākumi vēl aizvien tiek pilnveidoti. Dalībvalstis cieši sadarbojas Ieviešanas informācijas apmaiņas forumā. Šis dialogs ir atklājis iespējas palielināt izpildes panākšanas darbību rezultativitāti, jo īpaši attiecībā uz reģistrēšanas pienākumiem un drošības datu lapām – jomām, kurās neatbilstība joprojām ir salīdzinoši augsta. Kaut gan ir panākts progress, visā ES ir iespējams vēl vairāk uzlabot un saskaņot valstu izpildes panākšanas darbības, kas ietver importēto preču kontroles. Dažās dalībvalstīs izpildes panākšana joprojām ir vājā līmenī, īpaši tas sakāms par importa kontrolēm un pienākumiem, kas saistīti ar piegādes ķēdi. Izpildes panākšanas arhitektūra vairumā ES valstu ir sarežģīta, un izpildes panākšanas projekti atklāj atšķirības starp dažādās dalībvalstīs panākto atbilstību (piemēram, dažas valstis sistemātiski ziņo par atbilstību, kas pārsniedz ES vidējo līmeni, savukārt citas ziņo par zemāku atbilstības līmeni).

Komisijas 2015. gada pētījumā jau bija uzsvērts, cik nozīmīga ir saskaņota tirgus uzraudzība un izpildes panākšana laikā, kad dalībvalstī tiek īstenota REACH regula, un pausts viedoklis, ka tas ir izšķirošs veiksmes faktors saskaņota vienotā tirgus darbībai. 2018. gada martā Komisija publicēja REACH izvērtējumu. Dokumentā secināts, ka REACH sasniedz savus mērķus, bet panāktais progress ir lēnāks, nekā gaidīts. Turklāt reģistrācijas lietas bieži ir nepilnīgas. Izvērtējumā uzsvērta nepieciešamība panākt, ka prasības izpilda visi aktori, to vidū reģistrētāji, pakārtotie lietotāji un jo īpaši importētāji, lai tādā veidā nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus, sasniegtu REACH mērķus un nodrošinātu konsekvenci ar darbībām, kas plānotas, lai uzlabotu vidisko atbilstību un pārvaldību. Šajā sakarā par svarīgu tiek uzskatīta saskaņota ziņošana par dalībvalstu veiktajām izpildes panākšanas darbībām. Latvijā atbildība par REACH izpildes panākšanu ir sadalīta starp četrām izpildiestādēm: Veselības inspekciju, Patērētāju tiesību aizsardzības centru, Valsts vides dienestu un Valsts darba inspekciju. Atbildība par CLP regulas izpildes panākšanu ir sadalīta starp trim izpildiestādēm: Veselības inspekciju, Valsts vides dienestu un Valsts darba inspekciju, bet atbildība par Biocīdu regulas izpildes panākšanu ir sadalīta starp piecām izpildiestādēm: Veselības inspekciju, Valsts vides dienestu, Valsts darba inspekciju, Patērētāju tiesību aizsardzības centru un Pārtikas un veterināro dienestu. Lai starp iesaistītajām iestādēm veicinātu sadarbību REACH, CLP regulas un Biocīdu regulas īstenošanas jomā, Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrija ir organizējusi regulāras tikšanās informācijas un pieredzes apmaiņas nolūkos. Iestāde, kas atbildīga par augu aizsardzības līdzekļu prasību izpildi, ir Valsts augu aizsardzības dienests. Pilsētu ilgtspējības uzlabošana ES pilsētvides politika mudina pilsētas ieviest ilgtspējīgas pilsētplānošanas un projektēšanas politiku. Tas nozīmē arī inovatīvas pieejas tādās jomās kā pilsētu sabiedriskais transports un mobilitāte, ilgtspējīgas ēkas, energoefektivitāte un bioloģiskās daudzveidības saglabāšana pilsētās. Prognozē, ka 2050. gadā urbānās teritorijās dzīvos nedaudz vairāk par 80 % Eiropas iedzīvotāju. Urbānas teritorijas rada īpašas problēmas videi un cilvēka veselībai, taču tās arī paver iespējas efektīvāk izmantot resursus. Izmantojot tādas iniciatīvas kā Eiropas Zaļās galvaspilsētas balva, balva “Eiropas zaļā lapa” un Zaļo pilsētu rīks, ES mudina pašvaldības kļūt zaļākām. Finansējums zaļākām pilsētām Latvija šim nolūkam asignējusi 230 miljonus EUR jeb 9,5 % no summas, kas tai piešķirta no Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF finansējums ilgtspējīgas pilsētattīstības pasākumiem), . Šos līdzekļus saņems deviņas Latvijas pilsētas. Latvija ir iesaistījusies Eiropas Pilsētvides attīstības tīklā, kurā apvienojušās vairāk nekā 500 pilsētas visā ES. Tīkls ir atbildīgs par to, lai tiktu īstenotas integrētas darbības, kas balstās uz ilgtspējīgas pilsētattīstības stratēģijām, ko finansē ERAF 2014.–2020. gada periodā. 2018. gada jūnijā Latvijā notika ar tīklu saistīts seminārs. Seminārā varēja piedalīties Igaunijas, Latvijas un Lietuvas pilsētas, kuras īsteno ilgtspējīgu pilsētattīstību, organizācijas, kas aktīvi darbojas pilsētattīstības jomā šajās valstīs, kā arī vadošās iestādes. Pasākuma mērķis bija apmainīties ar idejām un rast risinājumus kopīgām problēmām, kas saistītas ar ilgtspējīgu pilsētattīstību Baltijas valstīs. Dalība ES pilsētu iniciatīvās un tīklos Latvijā pašvaldības parasti iesaistās ES iniciatīvās vides aizsardzības un klimata pārmaiņu jomā. Kopumā sešas Latvijas pašvaldības piedalās iniciatīvā URBACT, kuras mērķis ir atbalstīt ilgtspējīgu pilsētattīstību, izmantojot 14 dažādus tematiskos tīklus. Latvijas pilsētas šobrīd nevada nevienu no šiem tīkliem. P ilsētu ilgtspēju Latvijā ir veicinājuši arī vairāki programmas “Apvārsnis 2020” tīkla projekti. Projektā CIVITAS ir iesaistījusies Rīgas pašvaldība, kas pārstāv Latviju kopīgos centienos sasniegt tīrāku un labāku transportu pilsētās . ES reģionālās politikas programmas atbalsta trīs projektus Latvijā. Tie ir projekts “Baltic Biogas Bus”, kura mērķis ir palielināt biogāzes izmantojumu pilsētas autobusos, “Svaiga dvesma Baltijas mākslā un amatniecībā” un “Spīķeru kvartāla pārveide par kultūras, izglītības un atpūtas zonu”. Aptuveni 21 pilsēta Latvijā ir iesaistījusies ES Pilsētas mēru paktā, kura teritoriālais koordinators ir Latvijas Vides investīciju fonds. Kopš 2018. gada jūlija Jelgava, Jēkabpils, Jūrmala, Liepāja un Līvāni jau ir īstenojušas savus rīcības plānus, kuru rezultāti tiek uzraudzīti. Pārējās pilsētas ir vismaz iesniegušas savu klimata rīcības plānu un apņēmušās to īstenot līdz 2020. vai 2030. gadam. Šīs ar pilsētām saistītās iniciatīvas un tīkli ir pelnījuši atzinību un atbalstu, jo tie veicina labāku pilsētvidi. 2017. gadā 21 % Latvijas iedzīvotāju, kas dzīvo urbānās teritorijās, uzskatīja, ka viņu dzīvojamo rajonu ietekmē piesārņojums, kvēpi vai citas vides problēmas, un salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem šis rādītājs gandrīz nav mainījies: 2016. gadā tas bija 23,4 % un 2015. gadā 22,6 %. Šie rādītāji nedaudz pārsniedz ES-28 vidējo rādītāju tajos pašos gados (2017. gadā 20 %, 2016. gadā 18,9 % un 2015. gadā 19,2 %). Deviņas Latvijas un Lietuvas pašvaldības ir apvienojušās, lai kopīgi īstenotu moto “Padarīsim mūsu pilsētas zaļākas!”. Projekta uzmanības lokā ir pilsētas un to zaļās infrastruktūras uzlabošana. Lai rastu labāko veidu, kā līdzsvarot zaļo zonu estētiskos, ekoloģiskos un funkcionālos aspektus, liela nozīme ir piešķirta sadarbībai starp arhitektiem un pilsētplānotājiem abās valstīs. Daba un pilsētas Vairāk nekā 12 % no Natura 2000 tīkla Latvijā atrodas urbānās teritorijās. Šis rādītājs ir tuvs ES vidējam rādītājam, kas ir 15 % (skatīt 19. attēlu). 19. attēls. Natura 2000 tīkla daļa, kas atrodas funkcionālās urbānajās teritorijās

Patlaban Latvijā ir tikai daži plāni vai darbības, kas tieši saistīti ar zaļo infrastruktūru, piemēram, plūdu pārvaldība pilsētās un Natura 2000 attīstība. Tomēr pastāv lielas iespējas zaļo infrastruktūru attīstīt tālāk, izmantojot vairākas esošās programmas un politikas jomas. 2016. gada pētījumā par zaļo infrastruktūru ir norādītas vairākas Latvijai specifiskas problēmas šajā jomā. Tās ir šādas: i) trūkst vispārīga stratēģiska satvara zaļās infrastruktūras politikas izstrādei un ii) trūkst zinātības un informētības (īpaši pašvaldību līmenī), kā arī sabiedrības līdzdalības. Salīdzinājumā ar citām ES dalībvalstīm Latvijā ir salīdzinoši daudz zaļās infrastruktūras dabas teritoriju. Patlaban Latvijas Natura 2000 tīklā ir 333 teritorijas (tostarp septiņas jūras teritorijas), un Natura 2000 sauszemes teritorijas aizņem 787 729 ha jeb 12 % no valsts teritorijas. Tas ir trešais zemākais Natura 2000 teritoriju īpatsvars ES. Kā paraugpraksi var minēt vairākus projektus par tēmu “daba un pilsētas”. Tie ir i) “Piekrastes biotopu aizsardzība un apsaimniekošana Latvijā” un ii) “Aizsargāta zaļā zona un ūdenstilpes Zemgalē un Ziemeļlietuvā”. Urbānā izplešanās Latvijā svērtā urbānās teritorijas paplašināšanās [weighted urban proliferation] ir maza: 2009. gadā tā sasniedza 0,93 UPU/m2 salīdzinājumā ar Eiropas vidējo līmeni (ES-28 un EEZ-4) 1,64 UPU/m2. Rādītājs ir saglabājies salīdzinoši nemainīgs salīdzinājumā ar 2006. gadu (0,9 UPU/m2), . Satiksmes sastrēgumi un urbānā mobilitāte Satiksmes sastrēgumi Latvijā nav viena no galvenajām vidiskajām problēmām. 2016. gadā Latvijā bija aptuveni 664 000 autotransporta līdzekļu un vadītāji satiksmes sastrēgumos pavadīja vidēji 21,31 stundu. Latvijas pilsētās vispār ir zems satiksmes sastrēgumu līmenis, izņemot Rīgu, kur sastrēgumu līmenis ir 23 %.



II daļa. Veicinošais satvars: īstenošanas rīki 4.Zaļie nodokļi, zaļais publiskais iepirkums, finansējums un investīcijas vides jomā Zaļie nodokļi un videi kaitīgas subsīdijas Finansiāli stimuli, nodokļi un citi ekonomikas instrumenti ir efektīvs un iedarbīgs veids vides politikas mērķu sasniegšanai. ES rīcības plāns pārejai uz aprites ekonomiku rosina tos izmantot. Videi kaitīgas subsīdijas tiek uzraudzītas Eiropas pusgada un enerģētikas savienības pārvaldības procesa kontekstā. Latvijas ieņēmumi no vides nodokļiem joprojām ir lielāki nekā vidēji ES. 2017. gadā vides nodokļi veidoja 3,48 % no IKP (ES-28 vidējais rādītājs 2,4 %) (20. attēls) un enerģijas nodokļi 2,97 % no IKP (ES vidējais rādītājs 1,84 %). Tajā pašā gadā ieņēmumi no vides nodokļiem veidoja 11,11 % no kopējiem nodokļu ieņēmumiem un sociālā nodrošinājuma iemaksām, un šī proporcija ir ievērojami augstāka par ES-28 vidējo 5,97 %. Nodokļu struktūra liecina, ka darbaspēka nodokļu ieņēmumu daļa kopējos nodokļu ieņēmumos atbilst ES vidējam rādītājam, proti, 2016. gadā tā bija 45,6 %, savukārt netiešie darbaspēka nodokļi bija 29,8 %. Patēriņa nodokļi bija salīdzinoši lieli (42,8 %, trešais augstākais rādītājs ES-28), un tas nozīmē, ka iespējas novirzīt nodokļus no darbaspēka uz patēriņu ir nelielas. Veicot ekonomikas uzraudzības procesu Eiropas pusgada satvarā, Komisija ir atkārtoti norādījusi, ka ir iespējams ieviest izmaiņas Latvijas nodokļu sistēmā. Valsts ziņojumā par Latviju par 2018. gadu bija norādīts, ka valdība plāno palielināt degvielas un kurināmā akcīzes nodokli. Naftas produktiem, ko izmanto par degvielu vai kurināmo, akcīzes nodoklis 2018. gada 1. janvārī tiešām tika palielināts, un nākamais palielinājums plānots 2020. gada 1. janvārī. Vairākos gadījumos Latvija nodokļu jomā ir veikusi pārdomātus pasākumus, kas nāk par labu videi. Labs piemērs ir iepakojuma nodoklis, kas ir visaptverošs dabas resursu nodoklis. Iepakojuma nodoklis ir galvenais ekonomikas instruments, ko izmanto, lai mazinātu iepakojuma materiālu patēriņu un veicinātu šādu materiālu atgūšanu. Tomēr citi atkritumu nozares nodokļi jāpalielina (piemēram, poligonu nodoklis), kā aprakstīts iepriekš. 20. attēls. Ieņēmumi no vides nodokļiem % no IKP (2017) Tajā pašā laikā subsīdijas fosilajam kurināmajam un degvielai pēdējo desmit gadu laikā ir palielinājušās, un tas galvenokārt ir saistīts ar maksājumiem koģenerācijas stacijām, kas izmanto dabasgāzi. Latvijā paliek spēkā vairāki atbrīvojumi no nodokļa, kas attiecas uz fosilā kurināmā vai degvielas izmantošanu tādās nozarēs kā lauksaimniecības transports, naftas produktu imports pašu patēriņam, apsilde, rūpniecība, iekšzemes kuģošana un putnkopība. Šo atbrīvojumu kopsumma 2016. gadā sasniedza 70 miljonus EUR, bet budžeta pārvietojumu un subsīdiju kopsumma pārsniedza 117 miljonus EUR.

Kopš 2005. gada nav izdevies pavirzīties uz priekšu, lai samazinātu “dīzeļdegvielas starpību” (t. i., starpību starp dīzeļdegvielai un benzīnam piemērojamo nodokli). 2016. gadā starpība starp benzīna un dīzeļdegvielas nodokļa likmi joprojām bija 27 %, kas ir pieaugums salīdzinājumā ar 17 % 2005. gadā. Bažas rada arī nodokļu režīms, kas piemērojams dienesta automobiļiem; 2018. gadā šādiem transportlīdzekļiem tika ieviesti jauni nodokļi. Mehāniskie transportlīdzekļi tiek aplikti ar nodokli, ko aprēķina uz CO2 bāzes. Likmes sniedzas no 12 EUR transportlīdzekļiem, kuru CO2 emisijas ir no 51 līdz 95 g/km, līdz 756 EUR transportlīdzekļiem, kuru CO2 emisijas pārsniedz 350 g/km. 2016. gadā ierasta parādība bija dažādi stimuli iegādāties automobiļus, kas emitē mazāk CO2, un tie bija saistīti ar ikgadējo transportlīdzekļa ekspluatācijas nodokli, ceļa nodevām un sastrēgumu vai zemas emisijas zonas maksu, kā arī tīrāku transportlīdzekļu iegādi. Latvijā nav stimulu, kas rosinātu izmantot sabiedrisko infrastruktūru (t. i., nav uzstādītas mazemisiju transportlīdzekļu uzpildes un uzlādes iekārtas). Latvijā pirktie jaunie transportlīdzekļi ir vieni no videi nedraudzīgākajiem visā ES, un to vidējās CO2 emisijas ir 128,9 g/km, kas ir virs ES vidējā rādītāja 118 g/km 2016. gadā. Pēdējo gadu laikā Latvijā ir pārdots ievērojami mazāk jaunu vieglo automobiļu, kas darbojas ar alternatīvām degvielām. 2016. gadā tādu jaunu vieglo automobiļu īpatsvars, kas izmanto alternatīvu degvielu, bija tikai 20 % no šādu automobiļu īpatsvara 2013. gadā. Vairums no tiem ir elektrotransportlīdzekļi. Tas ir īpaši jāpatur prātā, ņemot vērā, ka Latvijā īpaši augstas CO2 emisijas rada tieši vieglie automobiļi. Zaļais publiskais iepirkums ES zaļā publiskā iepirkuma politika mudina dalībvalstis spert tālākus soļus, lai zaļā iepirkuma kritērijus piemērotu vismaz 50 % publiskā iepirkuma konkursu. Eiropas Komisija palīdz plašāk izmantot publisko iepirkumu kā stratēģisku vides aizsardzības atbalsta instrumentu. Publiskā iepirkuma pirktspēja ES ir aptuveni 1,8 triljoni EUR (aptuveni 14 % no IKP). Būtiska daļa šo līdzekļu nonāk nozarēs ar lielu ietekmi uz vidi, piemēram, būvniecības vai transporta nozarē. Tādēļ zaļais publiskais iepirkums (ZPI) var palīdzēt būtiski samazināt publisko tēriņu negatīvo ietekmi uz vidi un palīdzēt atbalstīt ilgtspējīgus inovatīvus uzņēmumus. Komisija ir ierosinājusi ES ZPI kritērijus. Kā minēts 2017. gada EIR, Latvijā ir izstrādāts Zaļā iepirkuma veicināšanas plāns 2015.–2017. gadam. Kopš 2014. gada oktobra Latvijā zaļā publiskā iepirkuma kritēriji ir obligāti jāpiemēro pārtikas produktu piegāžu un ēdināšanas pakalpojumu iepirkumos valsts un pašvaldību iestādēs. Pašreizējie MK noteikumi (spēkā kopš 2017. gada 1. jūlija) obligāto piemērošanu attiecina uz vēl sešām preču un pakalpojumu grupām: kopēšanas un grafiskais papīrs, biroja IT iekārtas, biroja mēbeles, pārtika un ēdināšanas pakalpojumi, tīrīšanas līdzekļi un pakalpojumi, iekštelpu apgaismojums, ielu apgaismojums un satiksmes signāli. Vienlaikus noteikumos ir noteiktas ZPI prasības un kritēriji preču, pakalpojumu un būvdarbu grupām, kurām ZPI var piemērot brīvprātīgi. Publiskais iepirkums Latvijā veido 20 % no IKP. Savukārt zaļais publiskais iepirkums finanšu izteiksmē 2015. gadā veidoja 19 % no visiem publiskajiem iepirkumiem, bet 2016. un 2017. gadā samazinājās līdz attiecīgi 13 %–14 %. Iepirkumu uzraudzības birojs katru gadu vāc statistiku par ZPI. ZPI proporcija lielā mērā ir atkarīga no parastajiem iepirkuma līgumiem, kas attiecas uz projektiem, kurus finansē no ES finanšu instrumentiem. Eiropas Parlamenta pētījums rāda, ka Latvija ir daļēji īstenojusi ZPI nacionālo rīcības plānu. Finansējums un investīcijas vides jomā Eiropas strukturālo un investīciju fondu (ESI fondi) noteikumi paredz, ka dalībvalstīm to ekonomiskās, sociālās un teritoriālās kohēzijas, lauku attīstības un jūrlietu politikas finansēšanas stratēģijās un programmās ir jāveicina vides un klimata aspekti. Lai panāktu ilgtspējību, nepieciešams mobilizēt publiskā un privātā finansējuma avotus . Lai valstis varētu sasniegt savus vidisko mērķus un tos integrēt citās politikas jomās, Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanai ir ļoti liela nozīme. Labas prakses ieviešanu un izplatīšanu var atbalstīt arī tādi instrumenti kā “Apvārsnis 2020”, programma LIFE un Eiropas Stratēģisko investīciju fonds (ESIF) . Eiropas strukturālie un investīciju fondi 2014.–2020. gadā 2014.–2020. gada periodā Latvijai no ESI fondiem ir atvēlēti 5,63 miljardi EUR, kas tiks izlietoti septiņās nacionālās un reģionālās darbības programmās. Kopā ar minimālo nacionālo ieguldījumu 1,27 miljardu EUR apmērā budžeta kopsumma sasniedz 6,9 miljardus EUR, un tie tiks investēti tādās jomās kā darbvietas un izaugsme, inovācijas veicināšana, vides aizsardzība un sociālās iekļautības atbalstīšana. Lai ES līdzekļi tiktu investēti veiksmīgi un efektīvi, svarīga ir dalībvalstu administratīvā spēja, kas ietver cilvēkresursus, attiecīgās zināšanas un prasmes, sistēmas un rīkus. Administratīvās spējas nozīmīgumam Latvijā tiek pievērsta pienācīga vērība. Piemēram, 2015. gadā Rīgā tika organizēts seminārs par krāpšanas un korupcijas apkarošanu saistībā ar ESI fondiem, bet 2017. gadā Latvijas pārstāvji piedalījās Integritātes pakta ieinteresēto personu pasākumā Bukarestē. Latvija aktīvi piedalās arī TAIEX REGIO vienādranga ekspertu pasākumos. Kopš 2015. gada Latvijas eksperti ir piedalījušies sešos pasākumos, bet deviņos pasākumos nodrošināja speciālās zināšanas citām dalībvalstīm. Kohēzijas politika 2014.–2020. gada periodam Latvijai atvēlētais kohēzijas politikas finansējums ir aptuveni 4,51 miljards EUR. Finansējuma sadalījums ir šāds: -3,04 miljardi EUR no ERAF un ESF mazāk attīstītiem reģioniem (visa valsts ir klasificēta par mazāk attīstītu reģionu); -1,35 miljardi EUR no Kohēzijas fonda;

-93,6 miljoni EUR Eiropas teritoriālajai sadarbībai; -29 miljoni EUR Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvai. No ERAF 286 miljoni EUR ir piešķirti mazoglekļa ekonomikai, vēl 65 miljoni EUR palīdzēs pielāgoties klimata pārmaiņām un 367 miljoni EUR atbalstīs vides pasākumus (papildus 190 miljoni EUR vides aizsardzībai piešķirti arī no KF). Aptuveni 10 % no ERAF budžeta tiek izmantoti ilgtspējīgai pilsētattīstībai. ERAF un KF atbalsta tādus projektus kā i) investīcijas atkritumu apsaimniekošanas jaudas palielināšanā un uzlabošanā, ii) labāki notekūdeņu attīrīšanas pakalpojumi lielākam skaitam iedzīvotāju, iii) pretplūdu aizsardzības pasākumi, iv) zemes sanācija un v) dzīvotņu saglabāšana. 21. attēls. ESI fondi 2014.–2020. gadā – ES līdzekļi sadalījumā pa tematiem, Latvija (miljardos EUR) 2007.–2013. gada periodam atvēlētie ES līdzekļi Latvijā ir izmantoti pilnībā. Latvija bija viena no četrām dalībvalstīm, kas no kohēzijas politikas fondiem guva vislielāko labumu tādā izteiksmē kā tiešajām investīcijām vides jomā piešķirtie līdzekļi uz vienu iedzīvotāju. Lauku attīstība Laikā no 2014. līdz 2020. gadam Latvija no ES avotiem lauku attīstībai saņems 1,1 miljardu EUR. Agrovides un klimata pasākumu budžets veido 6,62 % no kopējā piešķīruma, bet ar dabas ierobežojumiem saistītiem pasākumiem paredzēti 13,34 %, no kuriem aptuveni 0,3 % atvēlēti Natura 2000 tīkla un Ūdens pamatdirektīvas vajadzībām. Pēdējā laikā Latvija ir pievērsusies apmežošanai, īpaši atbalstot mazauglīgu un neizmantotu platību (piemēram, noplicinātu karjeru, smilšainu platību) apmežošanu. Uzlabojumi veikti arī attiecībā uz biškopību un stropiem. Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonds Kā līdzfinansējumu zivsaimniecības un jūrlietu nozarei Latvija saņem aptuveni 184 miljonus EUR, no kuriem ES devums ir 139 miljoni EUR. Latvijas darbības programmā ir arī iekļauti tādi vidiski aspekti kā vidiski ilgtspējīgas, resursefektīvas, inovatīvas, konkurētspējīgas un uz zināšanām balstītas zvejniecības (plānotais finansējums 41,9 miljoni EUR) un akvakultūras (plānotais finansējums 46,3 miljoni EUR) attīstība. Eiropas infrastruktūras savienošanas instruments Eiropas infrastruktūras savienošanas instruments (EISI) ir galvenais ES finansēšanas instruments, kas īpaši iecerēts, lai virzītu investīcijas Eiropas transportā, enerģētikā un digitālajā infrastruktūrā, lai veidotu trūkstošos savienojumus, pārvarētu šaurās vietas un veicinātu ilgtspēju. Līdz 2017. gada beigām EISI satvarā Latvija bija parakstījusi 266,8 miljonus EUR vērtus nolīgumus, kas aptver 10 transporta projektus, un 177,4 miljonus EUR vērtus nolīgumus, kas aptver septiņus enerģētikas projektus, . “Apvārsnis 2020” Programmas “Apvārsnis 2020” finansējumu Latvija ir izmantojusi jau no paša programmas sākuma 2014. gadā. Līdz 2019. gada janvārim 117 dalībnieki bija saņēmuši maksimālo summu 18,7 miljonus EUR projektiem, kas ietilpst prioritātes “Sabiedrības problēmu risināšana” darba programmā un pievēršas vides jautājumiem, . Papildus minētajām darba programmām klimata un bioloģiskās daudzveidības izdevumi caurvij visu programmu “Apvārsnis 2020”. Latvijā projekti, kas ir akceptēti finansējumam visās “Apvārsnis 2020” darba programmās līdz 2018. gada decembrim, ietvēra 18 miljonus EUR, kuru mērķis ir klimata pasākumi (32,6 % no kopējā “Apvārsnis 2020” devuma valstij), un 2 miljonus EUR ar bioloģisko daudzveidību saistītām darbībām (3,1 % no “Apvārsnis 2020” devuma valstij). Programma LIFE Programma LIFE tika uzsākta 1992. gadā, un kopš tā laika Latvijā ir līdzfinansēti 46 projekti. Kopējās investīcijas šajos projektos ir 53 miljoni EUR, no kuriem 33 miljoni EUR nākuši no ES budžeta. No šiem projektiem 14 tika finansēti no programmas LIFE prioritātes “vide un resursefektivitāte”, un tie aptvēra visdažādākās tēmas, piemēram, piekrastes aizsardzību, trokšņa piesārņojuma mazināšanu un ilgtspējīgu tūrismu. Vēl 28 projekti, kas finansēti no programmas LIFE prioritātes “daba un bioloģiskā daudzveidība”, bija vērsti uz dzīvotņu saglabāšanu, atjaunošanu un apsaimniekošanu un sugu saglabāšanu (prioritāras vaboļu sugas un aizsargājamās putnu sugas Natura 2000 teritorijā “Ādaži”, mazais ērglis). Viens projekts, kas vērsts uz degradētu kūdrāju ilgtspējīgu un atbildīgu apsaimniekošanu un atkalizmantošanu Latvijā, saņem atbalstu saskaņā ar programmas LIFE prioritāti “klimata pārmaiņu mazināšana” un prioritāti “pielāgošanās klimata pārmaiņām”. Eiropas Investīciju banka EIB aizdevumi Latvijai 2013.–2017. gadā bija gandrīz 443,5 miljoni EUR. Kā redzams 22. attēlā, EIB grupa 2018. gadā Latvijas uzņēmumiem un publiskā sektora iestādēm ir izsniegusi aizdevumus 18,4 miljonu EUR apmērā. No šīs summas aptuveni 14 miljoni EUR (76 %) saņēmuši ar vidi saistīti projekti.

22. attēls. EIB aizdevumi Latvijai 2018. gadā Eiropas Stratēģisko investīciju fonds Eiropas Stratēģisko investīciju fonds (ESIF) ir iniciatīva, kas palīdz pārvarēt pašreizējo investīciju trūkumu ES un veicināt ekonomisko izaugsmi. Kopš 2019. gada janvāra ESIF Latvijai ir atvēlējis 229 miljonus EUR, un sagaidāms, ka līdzekļi piesaistīs sekundārās investīcijas 960 miljonu EUR apmērā. Neviens konkrēts projekts vides nozarē vēl nav sākts. Nacionālais finansējums vides jomā Latvijā vispārējās valdības izdevumi vides aizsardzībai 2016. gadā bija 134,7 miljoni EUR, kas ir par 17 % mazāk salīdzinājumā ar 2015. gadu. No šiem maksājumiem atkritumu apsaimniekošanas pasākumiem bija atvēlēti 64 % (ES vidējais rādītājs 49,7 %), un no tiem 8,4 miljoni EUR tika novirzīti notekūdeņu apsaimniekošanai (6 % no kopsummas), bet 23,5 miljoni EUR – piesārņojuma samazināšanai (17 % no kopsummas). 4,6 % no izdevumiem vides jomā bija atvēlēti bioloģiskās daudzveidības un ainavu aizsardzībai (6,2 miljoni EUR). Laikā no 2012. līdz 2016. gadam vispārējais valdības finansējums vides aizsardzībai sasniedza 769 miljonus EUR. Daļu nacionālā finansējuma pārvalda Latvijas vides aizsardzības fonda administrācija. Fonds veicina ilgtspējīgu ekonomisko attīstību, integrējot vides aizsardzību visās tautsaimniecības nozarēs un veicot bioloģiskās daudzveidības saglabāšanas un ekosistēmu aizsardzības pasākumus. Turklāt pašvaldībām tiek prasīts no dabas resursu nodokļa ieņēmumiem gūtos ienākumus reinvestēt vides aizsardzībā. Šajā sakarā Rīgas pilsētas pašvaldība ir izveidojusi savu vides fondu. Ziņojumā jau norādīts, ka viens no Latvijas uzdevumiem ir nodrošināt vides finansējuma uzturēšanu pienācīgā līmenī. Pašreizējais finanšu trūkums tādās jomās kā ūdens kvalitāte un atkritumu apsaimniekošana kavē ES vides tiesību aktu un rīcībpolitikas pareizu īstenošanu. Tālab par valsts prioritāti būtu jāuzskata finansiālo resursu nodrošināšana ar mērķi mazināt īstenošanas nepilnības. 2019. gada prioritārās darbības ·Identificēt finansējuma avotus, lai veicinātu Ūdens pamatdirektīvas mērķu īstenošanu. ·Sagatavoties nākamajam 2021.–2027. gada finansēšanas periodam, lai nodrošinātu pietiekamu finansējumu vides aizsardzības īstenošanai, īpaši atkritumu un ūdens jomā. 5.Vidiskās pārvaldības stiprināšana Informācija, sabiedrības līdzdalība un tiesu pieejamība Iedzīvotāji var efektīvāk aizsargāt vidi tad, ja tie var balstīties uz trim Orhūsas konvencijas pīlāriem: i) piekļuvi informācijai; ii) sabiedrības līdzdalību lēmumu pieņemšanā un iii) tiesu pieejamību vides lietās.

Publiskā sektora iestādēm, sabiedrībai un uzņēmumiem ir ārkārtīgi svarīgi, lai vidiska informācija tiktu izplatīta efektīvi un iedarbīgi. Sabiedrības līdzdalība ļauj iestādēm pieņemt lēmumus, kuros ir ņemtas vērā sabiedrības bažas. Tiesu pieejamība ir garantiju kopums, kas iedzīvotājiem un NVO nodrošina iespēju valsts tiesas izmantot vides aizsardzības nolūkos. Tā ietver pārsūdzēšanas tiesības (tiesības celt prasību tiesā). Vidiska informācija Latvijā ir jaukta tipa sistēma vides datu aktīvai izplatīšanai. Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijas tīmekļa vietnē ir norādīti visi domēni, tomēr dažos domēnos informācija (piemēram, par rūpnieciskajām emisijām) ir nepilnīga un novecojusi. Informācija un dati par ūdeni, gaisu, atkritumiem un ķimikālijām atrodami arī Latvijas Vides, ģeoloģijas un meteoroloģijas centra tīmekļa vietnē. Dažreiz ir norādītas saites starp abām vietnēm. Lielākā daļa informācijas par bioloģisko daudzveidību bija viegli atrodama ministrijas galvenajā vides vietnē. Par citiem domēniem saturu atrast bija grūtāk. Daudzas lietas ir grūti atrodamas, bet lielākā daļa informācijas ir pieejama viegli, atvērti un bez maksas. Jāpiezīmē, ka vietnes izmantojamību iespējams uzlabot. Informācija ne vienmēr ir pieejama galvenajā vietnē, bet citās vietnēs, un uz tām norādītās saites ne vienmēr darbojas. Latvijas sniegums INSPIRE direktīvas īstenošanā varētu būt labāks. Valsts sniegums ir izskatīts, pamatojoties uz 2016. gada īstenošanas ziņojumu un jaunākajiem monitoringa datiem par 2017. gadu. Latvija ir sasniegusi labu progresu koordinācijas, datu identificēšanas, datu dokumentēšanas, datu koplietošanas un atkalizmantošanas jomā. Tomēr ir jāpieliek papildu pūliņi, lai datiem varētu piekļūt, izmantojot pakalpojumus, un jānosaka vidisko datu kopu prioritāte īstenošanas vajadzībām; jo īpaši tas attiecas uz augstvērtīgu telpisko datu kopām, kas vajadzīgas vides tiesību aktu īstenošanai. 23. attēls. Piekļuve telpiskajiem datiem Latvijā, izmantojot skatīšanās un lejupielādes pakalpojumus (2017) Sabiedrības līdzdalība Latvijā sabiedrības līdzdalība ir paredzēta vairākos tiesību aktos, jo īpaši Vides aizsardzības likumā, likumā “Par piesārņojumu”, likumā “Par ietekmes uz vidi novērtējumu” un Teritorijas attīstības plānošanas likumā. Šos likumus papildina vairāki Ministru kabineta noteikumi. Visi plānošanas dokumentu projekti un normatīvo aktu projekti ir uzskaitīti VARAM tīmekļa vietnē, kur par tiem var iesniegt komentārus. Vides Konsultāciju Birojs ir vēl viena struktūra, kas veicina efektīvāku dalību vidisku lēmumu pieņemšanā, un to veido 20 vides NVO pārstāji, kas tiek ievēlēti reizi gadā. Sabiedrības līdzdalību ietekmes uz vidi novērtējumā (IVN) un stratēģiskajā ietekmes uz vidi novērtējumā (stratēģiskais IVN) atvieglo VARAM, kas norāda visas publiskās apspriešanas, un Vides pārraudzības valsts birojs, kas publisko informāciju par publiskajām apspriešanām, . Plašākā mērogā Latvija vairākas iniciatīvas par sabiedrības līdzdalību ir iekļāvusi savā otrajā nacionālajā rīcības plānā par atvērtās pārvaldības partnerības iniciatīvu. To vidū ir vienots portāls tiesību aktu projektu izstrādei un saskaņošanai. Ir iespējama sabiedrības līdzdalība tiesību aktu projektu sagatavošanā. Eirobarometra rādītāji par 2017. gadu liecina, ka Latvijā ir salīdzinoši izteikta vienprātība (76 % respondentu) par to, ka ikviens var iesaistīties vides aizsardzībā, un kopš 2014. gada tas nav mainījies. Tiesu pieejamība Latvijai ir jāpanāk tālāks progress sabiedrības informēšanā par iedarbīgiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem fiziskām personām un vides asociācijām un iespēju vērsties tiesā vides lietās atbilstīgi valsts un ES tiesību aktiem. Lai gan VARAM tīmekļa vietnē nav izveidota īpaši šim jautājumam veltīta iedaļa, valsts tiesu administrācija savā vietnē sniedz informāciju par dažādiem ar tiesu saistītiem jautājumiem un norādījumus, kā iesniegt prasību tiesā. Tomēr šo norādījumu skaidrību un saprotamību vienkāršiem iedzīvotājiem ir iespējams uzlabot. Tāpēc publiskā sektora iestādēm būtu jānodrošina, lai tiešsaistē būtu pieejama strukturēta un lietotājam draudzīga informācija. Latvijā sabiedrībai, proti, fiziskām personām un NVO, ir ļoti plašas iespējas griezties tiesā vides lietās (actio popularis jeb tiesības aizstāvēt kopīgas intereses). Ikvienam ir tiesības bez jelkādiem īpašiem nosacījumiem iesniegt atbildīgajā administratīvajā iestādē iesniegumu vai administratīvajā tiesā pieteikumu vides jautājumos. Citiem vārdiem sakot, iesniegumu var iesniegt, ja persona uzskata, ka ar administratīvu lēmumu, faktisku rīcību vai bezdarbību ir pārkāpti tiesību akti vides un dabas aizsardzības jomā vai radīti kaitējuma draudi videi. Tiesības iesniegt iesniegumus un pieteikumus tikai uz vidisku apsvērumu pamata ir vienīgais izņēmums, kas ir atļauts administratīvajās iestādēs vai tiesās. Ikvienā citā juridiskā strīdā prasītāji ir tiesīgi iesniegt iesniegumu vai pieteikumu tiesā tikai tad, ja var pierādīt, ka ir pārkāptas viņu individuālās tiesības. Administratīvās procedūras iestādēs ir bez maksas. Tomēr prasītājiem, kas iesniedz pieteikumu administratīvā tiesā, jāņem vērā, ka ir jāmaksā valsts nodeva. Atbilstīgi Administratīvā procesa likuma 128. panta 3. daļai tiesa, ievērojot fiziskās personas mantisko stāvokli, var pilnīgi vai daļēji atbrīvot personu no valsts nodevas samaksas. Gan administratīvās, gan tiesas procedūrās prasītājiem jāsedz savi izdevumi, ieskaitot juriskonsultu un ekspertu atlīdzību. Ja pārsūdzība pret administratīvu lēmumu vai bezdarbību ir pilnībā vai daļēji apmierināta, tiesa noteiks, ka apsūdzētajam (valstij vai pašvaldībai) jāatmaksā nodeva prasītājam. Ja pārsūdzība ir noraidīta, prasītājs samaksāto nodevu neatgūst. Tāds pats princips attiecas uz iemaksāto drošības naudu. Tiesas lēmums par izdevumu atlīdzināšanu uz cita veida izdevumiem neattiecas. Tāpēc visi citi izdevumi (kas nav valsts nodeva un drošības nauda), kas rodas dalībniekiem, atlīdzināti netiek. Tomēr, ja pārsūdzība pret administratīvu lēmumu tiek apmierināta, prasītājs var censties no apsūdzētā atgūt visus zaudējumus, kas radušies nelikumīgā lēmuma dēļ, un tie var ietvert iepriekšējos maksājumus juriskonsultam vai ekspertiem. Maksa juristiem un ekspertiem var būt liela, un gadījumos, kad pārsūdzība ir apmierināta, šādas maksas atlīdzināšanu var pieprasīt tikai fiziska persona. Tāpēc šādos gadījumos NVO var būt sarežģīti nodrošināt nepieciešamo finansējumu. 2019. gada prioritārās darbības ·Nostiprinot sasaisti starp valsts INSPIRE portāliem, uzlabot piekļuvi telpiskajiem datiem un pakalpojumiem, identificēt un dokumentēt visas telpisko datu kopas, kas vajadzīgas vides tiesību aktu īstenošanai, un nodrošināt, lai citas publiskā sektora iestādes un sabiedrība, izmantojot INSPIRE direktīvā paredzētos digitālos pakalpojumus, var piekļūt datiem un dokumentācijai (esošajā formā). ·Labāk informēt sabiedrību par tās tiesībām griezties tiesā, īpaši saistībā ar gaisa piesārņojumu un dabu.



Atbilstības nodrošināšana Vidiskās atbilstības nodrošināšana nozīmē visu publiskā sektora iestāžu darbu, ko tās veic, lai panāktu, ka rūpniecības uzņēmumi, lauksaimnieki un citi aktori pilda savus pienākumus aizsargāt ūdeni, gaisu un dabu un apsaimniekot atkritumus. Tā ietver tādus iestāžu nodrošinātos atbalsta pasākumus kā:

i) atbilstības veicināšana, ii) iestāžu veiktās inspekcijas un citas pārbaudes, proti, atbilstības uzraudzība, un iii) pasākumi, ko tās veic, lai apturētu pārkāpumus, piemērotu sankcijas un pieprasītu atlīdzināt kaitējumu, t. i., izpildes panākšana. Amatierzinātne un iedzīvotāju sūdzības dod iespēju iestādēm labāk koncentrēt savus centienus. Vidiskā atbildība nodrošina, ka piesārņotājs maksā, lai atlīdzinātu ikvienu nodarīto kaitējumu. Atbilstības veicināšana un uzraudzība Lauksaimniekiem tiešsaistē ir pieejama informācija par to, kā izpildīt ar nitrātiem un dabu saistītos pienākumus. Šādas informācijas kvalitāte ir rādītājs tam, cik aktīvi iestādes veicina atbilstību jomās, kurās pastāv nopietnas īstenošanas nepilnības. Zemkopības ministrijas oficiālajā vietnē ir iekļauta informācija lauksaimniekiem par pienākumiem, kas saistīti ar nitrātiem, un par mēslošanas plānu sagatavošanu. Tur sniegti arī norādījumi par kūtsmēslu krātuvju izbūvi, labas lauksaimniecības prakses kodekss un cita relevanta informācija. Valsts augu aizsardzības dienests (VAAD) – iestāde, kas atbildīga par mēslošanas līdzekļu un augu aizsardzības līdzekļu (AAL) aprites un izmantošanas kontroli, savā tīmekļa vietnē www.vaad.gov.lv regulāri atjaunina informāciju par jaunākajām prasībām, kas jāpilda lauksaimniekiem. Turklāt VAAD mitina atsevišķu mājaslapu http://noverojumi.vaad.gov.lv/ , kurā popularizē augiem kaitīgo organismu integrētu apkarošanu, sniedz kaitīgo organismu novērojumu datus un materiālus par AAL ilgtspējīgu lietošanu. Ir izveidota visiem profesionālajiem lietotājiem, AAL izplatītājiem un augu aizsardzības konsultantiem obligāta apmācību sistēma, kas aptver arī vides aizsardzības prasības. Turklāt VAAD katru gadu visā Latvijā organizē lauksaimniekiem seminārus, kuru mērķis ir veicināt AAL un mēslojuma pareizu un ilgtspējīgu lietošanu, un piedalās semināros un pasākumos, ko organizē Latvijas Lauku konsultāciju un izglītības centrs un citas organizācijas. Lielas rūpnieciskās iekārtas var radīt nopietnu piesārņojuma risku. Publiskā sektora iestādēm ir pienākums izstrādāt šādu iekārtu inspekciju plānus un ziņojumus par inspekcijām darīt pieejamus sabiedrībai. Kaut gan informāciju par šādiem plāniem un ziņojumiem Latvijā var atrast oficiālās vietnēs, tā nav pietiekami aptveroša. Amatierzinātne un iedzīvotāju sūdzību izskatīšana Sabiedrības iesaistīšana, arī ar amatierzinātnes starpniecību, var veicināt zināšanas par vidi un palīdzēt iestādēm to darbā. Latvijā ir vairākas amatierzinātnes iniciatīvas, piemēram, dabas objektu sabiedriskā monitoringa programma, ko Dabas aizsardzības pārvalde izstrādājusi ar GEF/UNDP līdzfinansētā projekta “Bioloģiskās daudzveidības aizsardzība Ziemeļvidzemes biosfēras rezervātā” atbalstu. Ir izveidota īpaša tīmekļa vietne ( http://dabasdati.lv/lv ), kas ļauj sabiedrības locekļiem ziņot par saviem novērojumiem un arī veicina informētību un dabas vērtību aizsardzību Latvijā, izglīto sabiedrību un veicina dialogu starp zinātniekiem un dabas aizsardzības speciālistiem. Skaidra tiešsaistē pieejama informācija par to, kā iesniegt sūdzību, ir rādītājs tam, cik atsaucīgi iestādes reaģē uz sabiedrības sūdzībām. Latvijā informācija par iespēju iesniegt sūdzību par kādu vides traucējumu vai videi nodarītu kaitējumu ir viegli pieejama Valsts vides dienesta tīmekļa vietnē. Lai atvieglotu sūdzību iesniegšanu, ir izstrādāta arī mobilā lietotne Vides SOS. Izpildes panākšana Kad monitoringa rezultātā tiek konstatēta problēma, uz to var reaģēt dažādi. Lai gan daži gada ziņojumi Latvijā ir publiski pieejami, trūkst informācijas par brīdinājumiem, sodu piemērošanu un atbilstību pēc tam, kad veikti turpinājumpasākumi un izpildes panākšanas darbības. Publiski pieejama statistiska informācija par saukšanu pie atbildības un sodiem par noziedzīgiem nodarījumiem pret vidi vai informācija par reaģēšanu uz savstarpējās atbilstības noteikumu pārkāpumiem nitrātu un dabas jomā nebija atrodama. Apkarot noziegumus tādās jomās kā atkritumi, dzīvā daba un citus noziedzīgus nodarījumus pret vidi ir īpaši grūti. Tam ir nepieciešama cieša sadarbības starp inspektoriem, muitas iestādēm, policiju un tiesām. Latvijas oficiālajās vietnēs nebija atrodama informācija par oficiālu vai neformālu sadarbību starp minētajām iestādēm. Vidiskā atbildība Lai nepieļautu un novērstu kaitējuma nodarīšanu videi, ar Direktīvu par atbildību vides jomā (DAVJ) ir izveidots satvars, kas pamatojas uz principu “maksā piesārņotājs”. 2017. gada EIR uzmanība bija pievērsta labākai informācijai par videi nodarītu kaitējumu, finansiālo nodrošinājumu un vadlīnijām. Komisija turpina vākt pierādījumus par panākto progresu. 2019. gada prioritārās darbības

·Labāk informēt sabiedrību par atbilstības veicināšanu, monitoringu un izpildes panākšanu. Kā minimums būtu jānodrošina detalizēta tiešsaistes informācija lauksaimniekiem par to, kā pildāmi ar nitrātiem un dabu saistītie pienākumi, un tiešsaistē jāsniedz vairāk informācijas par inspekciju plāniem un rūpniecisko objektu inspekciju ziņojumi. ·Publicēt informāciju par rezultātiem, kas gūti izpildes panākšanas darbībās un turpinājumpasākumos pēc konstatētiem savstarpējās atbilstības noteikumu pārkāpumiem nitrātu un dabas jomā. ·Nodrošināt vairāk informācijas par to, kā sadarbojas profesionāļi, kuri apkaro noziegumus pret vidi. ·Uzlabot atbildības finansiālo nodrošinājumu un norādījumus saistībā ar DAVJ un publicēt informāciju par videi nodarītu kaitējumu. Vides pārvaldības efektivitāte Personām, kas iesaistītas vides tiesību aktu īstenošanā ES, nacionālajā, reģionālajā un vietējā līmenī, ir nepieciešamas zināšanas, rīki un spēja nodrošināt, ka tiesību akti un izpildes panākšanas procesa pārvaldība dod cerētos rezultātus. Administratīvā spēja un kvalitāte Saskaņā ar Ilgtspējīgas pārvaldības indeksu (kas ietver ekonomisko, sociālo un vidisko rīcībpolitiku) Latvija ierindojas 19. vietā starp 41 pasaules valsti (Latvija ir 14. vietā ES). Tomēr saskaņā ar vispasaules pārvaldības indikatoriem Latvijai ir vislielākais potenciāls uzlabot politisko stabilitāti (tas samazinājies no 73 % 2006. gadā līdz 60 % 2016. gadā) un korupcijas kontroles uztveri (2016. gadā tādā pašā līmenī kā 2006. gadā), Darbinieku skaits Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijā un tās pakļautības iestādēs ir stabils: nedaudz virs 900. Otrais lielākais darba devējs vides jomā bija Valsts Vides dienests, kuram 2016. gadā bija 293 darbinieki. 2018. gada Vides snieguma indeksā Latvijas rezultāts ir 66,12, un tā ierindojas 37. vietā starp 180 valstīm. Latvija nepārprotami pieliek ievērojamas pūles centralizētā iepirkuma plašākai izmantošanai. Grozījumiem Administratīvo pārkāpumu kodeksā vajadzētu ieviest lielāku disciplīnu un sakārtotību publiskā iepirkuma lēmumos. Koordinācija un integrācija Kā norādīts 2017. gada EIR, pārskatītās direktīvas par ietekmes uz vidi novērtējumu (IVN) transponēšana paver valstīm iespēju racionalizēt savu tiesisko regulējumu vidisko novērtējuma jomā. Latvija ir transponējusi pārskatīto direktīvu. Lai mazinātu projektu vidisko novērtējumu dublēšanos un novērstu to pārklāšanos, Komisija mudina vidiskos novērtējumus racionalizēt. Racionalizēšana palīdz mazināt nevajadzīgu administratīvo slogu. Turklāt tā paātrina lēmumu pieņemšanu, taču neapdraud vidiskā novērtējuma procedūras kvalitāti. Latvija ir racionalizējusi vidiskos novērtējumus, kas jāveic saskaņā ar IVN direktīvu un Dzīvotņu direktīvu. Turklāt Valsts reģionālās attīstības aģentūra ir izstrādājusi vienas pieturas koncepciju Latvijai. Latvijā ir vairākas stratēģijas un programmas ar vidi saistītu projektu finansēšanai. Tās ir 2014.–2020. gada nacionālās attīstības plāns, Latvijas ilgtspējīgas attīstības stratēģija, kas izstrādāta laikposmam līdz 2030. gadam, Rīgas ilgtspējīgas attīstības stratēģija, kas arī izstrādāta laikposmam līdz 2030. gadam, un 2014.–2020. gada attīstības programma Rīgai. Pielāgošanās spēja, reformu dinamika un inovācija (e-pārvalde) Salīdzinošā pārskatā par publiskās pārvaldes raksturojumu un sniegumu ES-28 Latvijas vispārējais digitalizācijas līmenis un pakalpojumu sniegšanas spēja un sniegums novērtēts ar 3/5. 2018. gada DESI ziņojumā digitālie publiskie pakalpojumi Latvijā novērtēti ar 65 punktiem no 100, un tas pārsniedz ES vidējo rādītāju, kas ir 58 punkti. Pamatojoties uz Eiropas 2017. gada digitālā progresa ziņojumu digitālie publiskie pakalpojumi Latvijā novērtēti ar 0,51/1. Tas ir zem ES-28 vidējā rādītāja (0,55/1) Latvija plāno turpināt pakalpojumu digitalizēšanu, reaģējot uz e-pārvaldes izmantojuma straujo palielināšanos iedzīvotāju vidū un nacionālās e-pārvaldes stratēģijas attīstību.

Finansējuma nodrošināšana un līdzekļu efektīva izlietošana Līdzekļu izmantošana parasti tiek veicināta, izmantojot atklātus uzaicinājumus iesniegt priekšlikumus, un atbildīgās iestādes par to informē attiecīgajās tīmekļa vietnēs. Starptautiskie nolīgumi ES Līgumi nosaka, ka ES vides politikai starptautiskā līmenī jāveicina pasākumi, kas vajadzīgi reģionālu vai pasaules mēroga vides problēmu risināšanai. ES ir apņēmusies stiprināt vides tiesību aktus un to īstenošanu visā pasaulē. Tāpēc ES turpina sniegt atbalstu Pasaules vides pakta procesam, kas 2018. gada maijā sākts ANO Ģenerālajā asamblejā. EIR ir viens no rīkiem, kas nodrošina, ka dalībvalstis, ievērodamas Eiropas Savienības vides politiku un tiesību aktus un starptautiskos nolīgumus, rāda pozitīvu piemēru. Latvija ir parakstījusi un ratificējusi gandrīz visus daudzpusējos vides nolīgumus. Tomēr Latvija nav parakstījusi un ratificējusi Starptautisko Konvenciju vaļu medību regulēšanai un Nagojas protokolu. Meži: ES kokmateriālu regula/Regula par meža tiesību aktu ieviešanu, pārvaldību un tirdzniecību Atbilstīgi ES kokmateriālu regulai, kas aizliedz ES tirgū laist nelikumīgi iegūtus kokmateriālus, ES dalībvalstu kompetentajām iestādēm ir jāveic regulāras tirgus dalībnieku un tirgotāju pārbaudes un neatbilstības gadījumā jāpiemēro sodi. No 2015. gada marta līdz 2017. gada februārim Latvijā tika veiktas 24 plānotas kokmateriālu importētāju pārbaudes. Tomēr Latvija nav ziņojusi par to, cik pārbaudēs ir pārbaudīti vietējo kokmateriālu tirgus dalībnieki. Tiek lēsts, ka minētajā periodā Latvijā 140 000 tirgus dalībnieki ir pirmo reizi laiduši ES tirgū vietējos kokmateriālus un 290 tirgus dalībnieki ir importējuši kokmateriālus. Lai gan Latvija ir ziņojusi par 11 izpildes panākšanas darbībām pret kokmateriālu importētājiem, kas pārkāpuši likumības pārbaudes prasību, sodi nevienā gadījumā nav uzlikti. Latvija ir pielikusi pūles, lai uzlabotu inspekciju un likumības pārbaužu sistēmu kvalitāti; šajā nolūkā ir organizēti pasākumi ar mērķi iegūt labākas zināšanas par trešām valstīm, piemēram, izpētes braucieni. Attiecībā uz sadarbību (Kokmateriālu regulas 12. pants) Latvija ir ziņojusi par sadarbību ar citām valsts iestādēm, piemēram, muitu, meža dienestu, valsts policiju. Ģenētiskie resursi: Nagojas Protokols par piekļuvi ģenētiskajiem resursiem un to ieguvumu taisnīgu un godīgu sadali, kas gūti no šo resursu izmantošanas Latvija ir izpildījusi savus ziņošanas pienākumus atbilstīgi Regulai par piekļuvi un ieguvumu sadali, ar kuru ES tiesiskajā kārtībā tiek transponēti Nagojas protokolā noteiktie atbilstības nodrošināšanas pasākumi. Tomēr Latvija nav izraudzījusies kompetento iestādi un ne