EIROPAS KOMISIJA Strasb?r?, 15.12.2015 COM(2015) 671 final 2015/0310(COD) Priekšlikums EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par Eiropas robežu un krasta apsardzi

un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 2007/2004, Regulu (EK) Nr. 863/2007 un Padomes Lēmumu 2005/267/EK



PASKAIDROJUMA RAKSTS 1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS •Priekšlikuma pamatojums un mērķi Šā priekšlikuma mērķis ir izveidot Eiropas robežu un krasta apsardzi, lai nodrošinātu ES ārējo robežu Eiropas integrētu robežu pārvaldību nolūkā efektīvi pārvaldīt migrāciju un nodrošināt augstu drošības līmeni Savienībā, vienlaikus nodrošinot personu brīvu pārvietošanos tajā. Šis priekšlikums ir daļa no pasākumu kopuma, ko Komisija iesniegusi nolūkā labāk nodrošināt ES ārējo robežu aizsardzību, kā noteikts pievienotajā Komisijas paziņojumā. 2015. gadā Eiropas Savienība piedzīvoja ārkārtēju spiedienu pie savām ārējām robežām – laikposmā no šā gada janvāra līdz novembrim robežas nelikumīgi bija šķērsojuši aptuveni 1,5 miljoni personu. Pats jaukto migrācijas plūsmu, kas šķērsojušas Eiropas Savienības ārējās robežas, un tām sekojošās sekundārās kustības mērogs skaidri parādīja, ka ar Savienības un dalībvalstu līmenī pastāvošajām struktūrām nav pietiekami, lai risinātu problēmas, kuras izriet no tik liela ļaužu pieplūduma. Zonā bez iekšējām robežām neatbilstīga migrācija pāri vienas dalībvalsts ārējām robežām ietekmē visas pārējās Šengenas zonas dalībvalstis. Ievērojamā sekundārā kustība ir likusi vairākām dalībvalstīm atkārtoti ieviest robežkontroli pie to iekšējām robežām. Tas ir radījis lielu spriedzi Šengenas zonas darbībā un saskaņotībā. Visas pašreizējās migrācijas krīzes laikā ir kļuvis skaidrs, ka Šengenas zona bez iekšējām robežām ir ilgtspējīga tikai tad, ja ārējās robežas tiek efektīvi nodrošinātas un aizsargātas. Savienības ārējo robežu kontrole ir kopīgās interesēs un jāveic saskaņā ar augstiem un vienotiem Savienības standartiem. Pastiprinātas bažas par drošību, kas radās pēc šā gada teroristu uzbrukumiem, arī ir palielinājušas pilsoņu bažas. Lai gan robežas nekad nevar sniegt pilnīgu drošību, tās var sniegt nozīmīgu ieguldījumu drošības palielināšanas un operatīvās informācijas jomā, kā arī turpmāku uzbrukumu novēršanas ziņā. Šī funkcija ir kļuvusi vēl svarīgāka, ņemot vērā aizvien pieaugošo parādību – teroristu uzbrukumos iesaistītos ārvalstu kaujiniekus. Tāpēc drošības nostiprināšana pie ārējām robežām ir būtiska, lai atjaunotu sabiedrības uzticēšanos. Vienota ceļojumu telpa bez iekšējām robežām ir ilgtspējīga tikai tad, ja ārējās robežas tiek efektīvi aizsargātas. Ķēde vienmēr ir tikai tik stipra, cik stiprs ir tās vājākais posms. Tāpēc ir vajadzīgs izšķirīgs solis pretī integrētai ārējo robežu pārvaldības sistēmai. Tas ir iespējams tikai tad, ja visas dalībvalstis uzņemas to kā kopīgu uzdevumu saskaņā ar solidaritātes un atbildības principiem, kuriem visas ES iestādes ir piekritušas kā vadošajiem principiem migrācijas krīzes risināšanā. Eiropas programmā migrācijas jomā tika identificēta vajadzība virzīties uz ārējo robežu kopīgu pārvaldību saskaņā ar LESD 77. pantā noteikto mērķi "pakāpeniski ieviest integrētu ārējo robežu pārvaldības sistēmu". Savā runā par stāvokli Savienībā septembrī priekšsēdētājs Junkers paziņoja, ka Komisija līdz gada beigām veiks šajā sakarībā vērienīgus pasākumus – veidos pilnībā funkcionējošu Eiropas robežu un krasta apsardzi –, kā tas vēlāk tika apstiprināts Komisijas 2016. gada darba programmā. Regulas projektā ir noteikti Eiropas integrētās robežu pārvaldības vispārīgie principi; šis projekts izveido Eiropas robežu un krasta apsardzi un no Frontex veidotu Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūru. Šīs regulas projekta mērķis ir nodrošināt ES ārējo robežu integrētāku pārvaldību, inter alia piešķirot Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai lielākas pilnvaras ārējo robežu pārvaldības un atgriešanas jomās nekā pašlaik ir aģentūrai Frontex. Ar šo regulas projektu Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai piešķir papildu pilnvaras, kas tai vajadzīgas, lai Savienības līmenī efektīvi īstenotu integrēto robežu pārvaldību, lai novērstu valstu līmenī esošos trūkumus robežu pārvaldībā un reaģētu uz tādām bezprecedenta migrācijas plūsmām, kas šogad nonākušas pie Eiropas Savienības ārējām robežām. Šādu papildu pilnvaru piešķiršana Eiropas robežu un krasta apsardzei Eiropas līmenī ir būtiska, lai novērstu to, ka ārējo robežu pārvaldības trūkumi vai neparedzētas migrācijas plūsmas apdraud Šengenas zonas pareizu darbību. Problēmas, kas izriet no migrācijas krīzes, nevar pienācīgi risināt, ja dalībvalstis rīkojas nekoordinēti. Par integrēto robežu pārvaldību kopīgi atbild Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra un par robežu pārvaldību atbildīgās valstu iestādes, tostarp krasta apsardze tiktāl, ciktāl tā veic robežkontroles uzdevumus, un kopīgi tās veido Eiropas robežu un krasta apsardzi. •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā Šīs regulas projekts ir atbilde uz Eiropas Parlamenta un Eiropadomes aicinājumiem efektīvi pārvaldīt Eiropas Savienības ārējās robežas. Skaidras ievirzes Eiropas Savienības ārējo robežu nostiprināšanai izklāstīja Eiropadome 2015. gada oktobrī, proti, jāstrādā pie tā, lai izveidotu integrētu pārvaldības sistēmu ārējām robežām, un jāpaplašina Frontex pilnvaras saistībā ar diskusijām par Eiropas robežu un krasta apsardzes sistēmas attīstību, tostarp attiecībā uz ātrās reaģēšanas robežapsardzes vienību izvietošanu kopā ar attiecīgo dalībvalsti gadījumos, kad Šengenas izvērtējumi vai riska analīze apliecina vajadzību pēc stingras un ātras rīcības. Eiropadome arī uzskatīja, ka Frontex pilnvaras atgriešanas jomā būtu jāpaplašina, lai ietvertu tiesības pēc savas iniciatīvas organizēt kopīgas atgriešanas operācijas, un palielināt tās lomu attiecībā uz atgriežamajām personām, vajadzīgo ceļošanas dokumentu iegūšanu. Eiropas programmā migrācijas jomā Komisija ierosināja noteikt dalībvalstīm un Eiropas Savienībai kopīgu atbildību par ārējo robežu pārvaldību. Uz šā pamata Eiropas programma migrācijas jomā ierosināja grozījumus Frontex tiesiskajā pamatā, lai stiprinātu tās lomu un spējas. Citu ierosināto Komisijas veicamo pasākumu vidū bija Eiropas robežu un krasta apsardzes izveide, lielāka Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras loma [personu] atgriešanas organizēšanā un koordinēšanā, starpaģentūru sadarbība, labāka aģentūras un dalībvalstu aktīvu pārvaldība un jaunās „karsto punktu” pieejas ieviešana. Šīs regulas projekts ir Komisijas devums, lai padarītu robežu pārvaldību efektīvāku un uzticamāku, paceļot to jaunā atbildības un solidaritātes līmenī. Pēdējos gados Eiropas Savienība izveidoja politiku, kas dotu dalībvalstīm iespēju izveidot un uzturēt pareizi funkcionējošas ārējās robežas. Tomēr, tā kā integrēta robežu pārvaldība netiek stratēģiski īstenota Savienības līmenī, starp dalībvalstīm joprojām saglabājas īstenošanas atšķirības valsts līmenī. Kā Komisija ir noradījusi Eiropas programmā migrācijas jomā, no tā arī izriet vajadzība pēc Savienības standartiem robežu pārvaldībai, kas aptvertu visus Savienības ārējo robežu pārvaldības aspektus. Šis priekšlikums ir balstīts uz esošo robežu pārvaldības politiku, tostarp Frontex aģentūru, bet paceļ to kvalitatīvi citā līmenī. Frontex tika izveidota ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2007/2004, ko vēlāk grozīja ar Regulu (EK) Nr. 863/2007, ar kuru ieviesa ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumus, un ar Regulu (ES) Nr. 1168/2011, kurā tika uzsvērta Frontex atbildība pamattiesību aizsardzībā. Šajā priekšlikumā ir būtiski paplašinātas aģentūras spējas efektīvi reaģēt uz draudiem pie ārējām robežām tagad vai nākotnē, proaktīvi atbalstot, novērtējot un koordinējot dalībvalstu rīcību atbilstošu pasākumu īstenošanā pie ārējām robežām. Priekšlikums papildina esošos tiesību aktus, ievērojot līdzīgu pieeju, kāda izmantota attiecībā uz Eiropas Robežu uzraudzības sistēmu (Eurosur), vēl vairāk veicinot sadarbības garu, informācijas apmaiņu un centienu koordinēšanu starp dalībvalstīm un Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūru, kā arī starp valstu iestādēm un Savienības aģentūrām, ar konkrētām un saistošām saistībām. Tas balstās arī uz Regulu (ES) Nr. 656/2014, ar kuru paredz noteikumus ārējo jūras robežu uzraudzībai saistībā ar operatīvo sadarbību, ko koordinē Frontex. Priekšlikums attīsta un nostiprina arī ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumus. Priekšlikums, un jo īpaši neaizsargātības novērtējuma izveide, papildina ar Regulu (ES) Nr. 1053/2013 izveidoto Šengenas izvērtēšanas mehānismu. Šengenas izvērtēšanas mehānisms tika izveidots nolūkā saglabāt dalībvalstu savstarpējo uzticēšanos. Tas ir tehnisks un juridisks novērtējums, kura mērķis ir pārbaudīt Šengenas acquis pareizu piemērošanu un vajadzīgos nosacījumus iekšējās robežkontroles atcelšanai. Gadījumos, kad no Šengenas izvērtējuma izriet, ka pie ārējās robežas ir nopietni trūkumi, Komisija var ieteikt sākt Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību izvietošanu vai iesniegt aģentūrai stratēģiskos plānus tās atzinuma saņemšanai. Šis priekšlikums arī neskar pasākumus, ko var pieņemt atbilstīgi Šengenas Robežu kodeksa 19.a un 26. pantam. Neaizsargātības novērtējums ir vērsts uz profilaksi, lai novērstu krīzes situācijas iestāšanos. Tas ir dalībvalsts operatīvo spēju pie ārējām robežām novērtējums, un šajā nolūkā vērtē tehnisko aprīkojumu, spējas, resursus un plānus neparedzētām situācijām. Minēto izvērtējumu veic aģentūra, Uzraudzības padome dod padomus izpilddirektoram, kurš savukārt lemj par nepieciešamajiem pasākumiem. Ja dalībvalstij neizdotos ievērot izpilddirektora lēmumu un tā rezultātā rastos Šengenas zonas darbības apdraudējuma risks, Komisija var pieņemt īstenošanas lēmumu, kurā pieprasa aģentūras tiešu reaģēšanu uz vietas.

Šis priekšlikums balstās uz šiem esošajiem politikas noteikumiem un attīsta tos, kā arī savieno tos Eiropas robežu un krasta apsardzes konceptā, tādējādi izveidojot ārējo robežu integrētu pārvaldības sistēmu Savienības līmenī, kā paredzēts Līguma par Eiropas Savienības darbību 77. panta 2. punkta d) apakšpunktā. •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām Šis priekšlikums ir cieši saistīts ar citām Savienības politikas jomām un papildina tās, proti, šādām: (a)Eiropas Kopējā patvēruma sistēma ar migrācijas pārvaldības atbalsta vienību izveidi „karsto punktu” zonās, kas ir cieši saistīta ar to personu pārcelšanu, kurām acīmredzami ir vajadzīga starptautiska aizsardzība; (b)iekšējā drošība, kā tika uzsvērts Eiropas Drošības programmā, kopīgi augsti robežu pārvaldības standarti ir būtiski, lai novērstu pārrobežu noziedzību un terorismu; šis priekšlikums turpmāk veicina augsta līmeņa iekšējās drošības sasniegšanu, dodot aģentūrai iespēju ietvert savā riska analīzē pārrobežu noziedzības un terorisma aspektus, dodot tai iespēju apstrādāt to personu personas datus, kuras tur aizdomās, ka tās ir iesaistītas terorisma aktos, un paredzot, ka aģentūra sadarbojas ar citām Savienības aģentūrām un starptautiskajām organizācijām terorisma novēršanā. Attiecībā uz piekļuvi valstu datubāzēm un Eiropas datubāzēm regulas projektā ir paredzēts pienākums dalībvalstīm atļaut Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību dalībniekiem piekļuvi šādām datubāzēm. Komisija izpētīs iespēju piešķirt aģentūrai piekļuvi Eiropas datubāzēm, piemēram, SIS un EURODAC, un apsvērs priekšlikumu iesniegšanu, lai grozītu tiesību aktus, uz kuriem ir balstītas šīs datubāzes; (c)Savienības muitas riska pārvaldības un piegādes ķēdes drošības stratēģija, kas paredz veicināt starpaģentūru sadarbību un informācijas apmaiņu muitas, tiesībaizsardzības iestāžu un drošības aģentūru starpā, lai nodrošinātu lomu komplementaritāti, kopīgu riska kritēriju izstrādi un riska informācijas apmaiņu; (d)jūras drošība un drošums, kā arī jūras uzraudzība, izveidojot Eiropas sadarbību jautājumos par krasta apsardzes funkcijām starp Eiropas robežu un krasta apsardzes aģentūru, Eiropas Zivsaimniecības kontroles aģentūru un Eiropas Jūras drošības aģentūru; (e)Savienības ārējo attiecību politika, ņemot vērā to, ka Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai ir jāsekmē un jāveicina operatīvā sadarbība dalībvalstu un trešo valstu starpā, tostarp koordinējot šādu operatīvo sadarbību ārējo robežu pārvaldības jomā un izvietojot trešās valstīs sadarbības koordinatorus, kā arī sadarbojoties ar trešo valstu iestādēm atgriešanas jomā, tostarp attiecībā uz ceļošanas dokumentu ieguvi. 2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE •Juridiskais pamats Šis tiesību akta priekšlikums ir balstīts uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 77. panta 2. punkta b) un d) apakšpunktu un 79. panta 2. punkta c) apakšpunktu. LESD 77. panta 1. punkta b) un d) apakšpunktā ir paredzēts, ka Savienība veido politiku, lai veiktu personu pārbaudes un ārējo robežu šķērsošanas efektīvu uzraudzību un pakāpeniski ieviestu integrētu ārējo robežu pārvaldības sistēmu. Minētajiem mērķiem atbilstīgi 77. panta 2. punkta b) un d) apakšpunktam Eiropas Parlaments un Padome saskaņā ar parasto leģislatīvo procedūru pieņem pasākumus attiecībā uz pārbaudēm, kurām ir pakļautas personas, kas šķērso ārējās robežas, un jebkuru pasākumu, kas vajadzīgs, lai pakāpeniski ieviestu ārējo robežu integrētu pārvaldības sistēmu. LESD 79. panta 2. punkta c) apakšpunktā Eiropas Parlamentam un Padomei ir atļauts paredzēt pasākumus neatbilstīgas imigrācijas un neatļautas uzturēšanās jomā, tostarp saistībā ar to personu izraidīšanu un repatriāciju, kuras uzturas nelikumīgi. •Subsidiaritāte Šā priekšlikuma mērķis ir nodrošināt ES ārējo robežu Eiropas integrētu robežu pārvaldību nolūkā efektīvi pārvaldīt migrāciju un nodrošināt augstu drošības līmeni Savienībā, vienlaikus nodrošinot personu brīvu pārvietošanos tajā. Zonā bez iekšējām robežām neatbilstīga migrācija pāri vienas dalībvalsts ārējām robežām ietekmē visas pārējās Šengenas zonas dalībvalstis. Zona bez iekšējām robežām ir ilgtspējīga tikai tad, ja ārējās robežas tiek efektīvi nodrošinātas un aizsargātas. Tā kā Savienības ārējo robežu kontrole ir iesaistīto kopīgās interesēs, kuras jāīsteno saskaņā ar augstiem un vienotiem Savienības standartiem, šā priekšlikuma mērķus nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un minētos mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. •Proporcionalitāte Šis regulas projekts ir plānots kā atbilde uz jaunajiem izaicinājumiem un politisko realitāti Savienībā attiecībā uz migrācijas pārvaldību un iekšējo drošību. Ar to izveido pasākumu rīku kopumu, lai visaptveroši risinātu robežu pārvaldības jautājumus. Tas nodrošina, ka dalībvalstis pilnīgi un pareizi īsteno noteikumus par integrētu robežu pārvaldību, ka tiek veikta atbilstoša rīcība, lai novērstu krīzes situācijas un lai agrīnā posmā nodrošinātu reaģēšanu pie ārējām robežām, un ka tikai tad, ja situācija kļūst kritiska, Eiropas līmenī tiek veikta steidzama rīcība tiešai reaģēšanai uz vietas. Ņemot vērā tās mērķus un saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto proporcionalitātes principu, šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai. •Instrumenta izvēle Tikai regula var nodrošināt vajadzīgo vienveidības pakāpi, lai nodrošinātu ārējo robežu integrēto pārvaldību. Turklāt ņemot vērā to, ka Frontex aģentūra, kas pārdēvēta par Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūru, tika izveidota ar regulu, tas pats juridiskais instruments ir piemērots arī šim priekšlikumam.

3.APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM Sagatavojot šo priekšlikumu, Komisija balstījās uz diskusijām, kas regulāri notika Eiropadomē un Ministru Padomē, kā arī Eiropas Parlamentā par robežu pārvaldību un pasākumiem, kas vajadzīgi migrācijas krīzes risināšanai. Par robežu pārvaldības nākotni un jo īpaši par Frontex aģentūras pastiprināšanu nesen tika diskutēts Ministru padomes 2015. gada 8. oktobra sanāksmē. Tai sekoja Eiropadomes 2015. gada 15. oktobra sanāksme, kas savās ievirzēs par robežu pārvaldības nākotni aicināja stiprināt Eiropas Savienības ārējās robežas, cita starpā, strādājot pie tā, lai izveidotu ārējo robežu integrētu pārvaldības sistēmu un paplašinātu Frontex pilnvaras. Kopš Frontex sāka pildīt savus pienākumus 2005. gada 1. maijā, ir notikušas nepārtrauktas diskusijas ar attiecīgajām ieinteresētajām personām Eiropas un valstu līmenī. Regulāras diskusijas jo īpaši ir notikušas saistībā ar ziņojumiem, ko aģentūra sniedz Eiropas Parlamentā un Padomē. Aģentūra pastāvīgi ziņo par savām darbībām valdes sanāksmēs un dažādos ziņojumos, ko tā izdod visa gada laikā. Ir bijusi arī regulāra informācijas apmaiņa ar citām Savienības aģentūrām, jo īpaši ar Eiropas Patvēruma atbalsta biroju, Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūru un Eiropolu, kā arī ar Eiropas Ombudu. Ir organizētas arī vairākas diskusijas ar pilsonisko sabiedrību un akadēmiskajām aprindām. 2014. gadā Komisija sāka Pētījumu par Eiropas robežu apsardzes sistēmas Savienības ārējo robežu aizsardzībai izveides iespējamību, kura rezultāti tika ņemti vērā, sagatavojot šo priekšlikumu. Komisija pārliecinājās, ka tiek ņemti vērā arī attiecīgo ieinteresēto personu viedokļi, rūpīgi apsverot Frontex aģentūras ārējā izvērtējuma rezultātus. Šis ārējais izvērtējums, kas balstīts uz Regulas (ES) Nr. 2007/2004 33. pantu, tika veikts laikposmā no 2014. gada jūlija līdz 2015. gada jūnijam un aptver laikposmu no 2008. gada jūlija līdz 2014. gada jūlijam. Nobeiguma ziņojums tika apspriests Frontex valdē 2015. gada 10. septembrī, un valde pieņēma ieteikumus attiecībā uz iespējamiem Frontex dibināšanas regulas grozījumiem. Šajā priekšlikumā ir atspoguļota lielākā daļa to ieteikumu, kas pieņemti ar valdes lēmumu 2015. gada 28. oktobrī. Izstrādājot aģentūrai sūdzību mehānismu, Komisija ir ņēmusi vērā arī Eiropas Parlamenta ziņojumu par Eiropas Ombuda īpašo ziņojumu pēc paša ierosmes veiktā izmeklēšanā OI/5/2012/BEH-MHZ attiecībā uz Frontex. •Pamattiesības Šī regula ievēro pamattiesības un principus, kas noteikti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, jo īpaši tās 18. un 19. pantā. Šis priekšlikums garantē pamattiesības, nosakot, ka Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai ir vajadzīga Pamattiesību stratēģija, izveidojot konsultatīvo forumu par pamattiesībām, paredzot paplašinātu lomu pamattiesību amatpersonai un ietverot sūdzību mehānismu, ar kuru ikviena persona, kura uzskata, ka aģentūras vai reaģēšanās iesaistītas trešās personas veikto darbību ietvaros nav ievērotas viņas pamattiesības, var iesniegt sūdzību Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai. Tādējādi šis priekšlikums ir saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 2. un 6. pantu un ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartu. 4.IETEKME UZ BUDŽETU Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai, kas jāizveido no esošās Frontex, tiek dots uzdevums pārvaldīt dalībvalstu ārējās robežas. Frontex aģentūrai, kas jāpārdēvē par Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūru, paredzētā subsīdija jau veido daļu no Savienības budžeta. Aģentūras budžets 2015. un 2016. gadam ir palielināts 2015. gadā, lai dotu tai iespēju risināt migrācijas krīzi, jo īpaši trīskāršojot finanšu resursus kopīgajām operācijām Poseidon un Triton, paplašinot aģentūras atbalstu dalībvalstīm atgriešanas jomā un piešķirot vajadzīgos resursus „karsto punktu” īstenošanai. Galīgā ES subsīdija 2016. gadam, ko pieņēmusi budžeta lēmējinstitūcija, ir EUR 238 686 000. Ievērojot nepieciešamību, lai aģentūra tikpat intensīvi turpinātu savu darbu ārējo robežu pārvaldībā, tostarp attiecībā uz meklēšanu un glābšanu, un atgriešanas jomā, ir būtiski, lai turpmāk 2016. gada subsīdijas līmenis tiktu saglabāts kā Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras gada budžeta pamats. Tomēr, lai aģentūra varētu pienācīgi pildīt savus jaunos uzdevumus, kā paredzēts šajā priekšlikumā, 2017. gadā aģentūras budžetam būs jāpievieno summa vismaz EUR 31,5 miljonu apmērā papildus 2016. gada budžeta līdzekļiem, un līdz 2020. gadam ir vajadzīgas papildu 602 amata vietas kopā ar atbilstošajiem finanšu resursiem, tostarp 329 štatu sarakstā ietvertas amata vietas un 273 ārštata darbinieki. 5.CITI JAUTĀJUMI •Uzraudzības, novērtēšanas un ziņošanas kārtība Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai ir vairāki pienākumi ziņot par tās darbībām un tai ir jāuzrauga savs darbs. Vissvarīgākais, aģentūrai ir jāsagatavo konsolidēts gada darbības pārskats, kurā jāietver kopīgo operāciju un ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumu izvērtējums. Reizi trijos gados Komisijai ir jāveic izvērtējums saskaņā ar tās pamatnostādnēm, lai novērtētu aģentūras ietekmi, efektivitāti un lietderīgumu visās tās darbībās. Izvērtējuma konstatējumi Komisijai ir jānosūta Eiropas Parlamentam, Padomei un aģentūras valdei. Šie konstatējumi ir publiskojami. Turklāt Eiropas Parlaments vai Padome var arī uzaicināt aģentūras izpilddirektoru ziņot minētajām iestādēm par savu uzdevumu izpildi. •Konkrēto priekšlikuma noteikumu sīks skaidrojums Šajā priekšlikumā ir noteikti vispārīgie principi Eiropas integrētai robežu pārvaldībai ar mērķi efektīvi pārvaldīt migrāciju un nodrošināt augstu iekšējās drošības līmeni Eiropas Savienībā, vienlaikus garantējot personu brīvu pārvietošanos Eiropas Savienībā.

Eiropas integrētā robežu pārvaldība sastāv no pasākumiem trešās valstīs, pasākumiem, kurus īsteno kopīgi ar trešām kaimiņvalstīm, robežkontroles pasākumiem pie ārējās robežas un pasākumiem, ko īsteno brīvas pārvietošanās zonā, tostarp trešo valstu valstspiederīgo, kuri nelikumīgi uzturas dalībvalstī, atgriešana. Ar šo priekšlikumu izveido Eiropas robežu un krasta apsardzi, kas atbild par integrētu robežu pārvaldību, un, salīdzinot ar Frontex aģentūrai piešķirtajām pilnvarām, paplašina Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras pilnvaras visos integrētās robežu pārvaldības aspektos. Eiropas robežu un krasta apsardzi veido Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra un par robežu pārvaldību atbildīgās valstu iestādes, tostarp krasta apsardze tiktāl, ciktāl tā veic robežkontroles uzdevumus. Eiropas robežu un krasta apsardzes uzdevums ir īstenot Eiropas integrēto robežu pārvaldību saskaņā ar kopīgas atbildības principu. Tā kā visi valstu robežsargi, tostarp krasta apsargi tiktāl, ciktāl viņi veic robežkontroles uzdevumus, īsteno Eiropas integrēto robežu pārvaldību, viņi ir Eiropas robežu un krasta apsardzes dalībnieki un vienlaikus valsts robežsargi un krasta apsargi. Lai atspoguļotu pārmaiņas Frontex pilnvarās, aģentūra ir jāpārdēvē par Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūru. Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras galvenā loma ir izveidot operatīvo un tehnisko stratēģiju integrētas robežu pārvaldības īstenošanai Savienības līmenī, pārraudzīt efektīvu robežkontroles darbību pie dalībvalstu ārējām robežām, veikt neaizsargātības novērtējumus un nodrošināt, ka valstu iestādes novērš trūkumus ārējo robežu pārvaldībā, kopīgu operāciju un ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumu veidā sniegt dalībvalstīm pastiprinātu operatīvo un tehnisko palīdzību un nodrošināt pasākumu praktisku veikšanu gadījumos, kad pie ārējām robežām esošā situācija pieprasa steidzamu rīcību, kā arī organizēt, koordinēt un vadīt atgriešanas operācijas un operācijas personu atgriešanas nodrošināšanai. Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai būs nepieciešams plašs un efektīvs pārskats, lai tā spētu noteikt, vai dalībvalsts spēj īstenot piemērojamos ES tiesību aktus, un noteikt, vai kādas dalībvalsts robežu pārvaldībā ir trūkumi, tādējādi novēršot to, ka migrācijas plūsmu pieaugums izraisa nopietnas problēmas pie ārējām robežām. Minētajos nolūkos šajā priekšlikumā ir izklāstīti šādi elementi, kuri nostiprina Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras lomu salīdzinājumā ar Frontex aģentūru: Tāda uzraudzības un riska analīzes centra izveide, kas spēj uzraudzīt migrācijas plūsmas Eiropas Savienības virzienā un Eiropas Savienības iekšienē, un veikt riska analīzi, kura dalībvalstīm jāpiemēro un kurā ir aptverti visi integrētai robežu pārvaldībai būtiski aspekti, jo īpaši robežkontrole, atgriešana, trešo valstu valstspiederīgo neatbilstīga sekundārā kustība Eiropas Savienībā, pārrobežu noziedzības, tostarp neatbilstīgas imigrācijas sekmēšanas, cilvēku tirdzniecības un terorisma novēršana, kā arī spēj uzraudzīt situāciju trešās kaimiņvalstīs nolūkā izstrādāt iepriekšējas brīdināšanas mehānismu, kas analizē migrācijas plūsmas ES virzienā. Dalībvalstīs izvietojami aģentūras sadarbības koordinatori, lai aģentūra var nodrošināt pareizu un efektīvu uzraudzību ne tikai ar riska analīzes, informācijas apmaiņas un Eurosur starpniecību, bet arī ar savu klātbūtni uz vietas. Sadarbības koordinatora uzdevums ir veicināt sadarbību starp aģentūru un dalībvalstīm un jo īpaši atbalstīt tās informācijas vākšanu, kas aģentūrai vajadzīga, lai veiktu neaizsargātības novērtējumu un uzraudzītu pasākumus, ko dalībvalstis veic pie ārējām robežām. Aģentūras uzrauga loma, aģentūrai sagatavojot obligātu neaizsargātības novērtējumu, lai novērtētu dalībvalstu spēju risināt problēmas pie to ārējām robežām, tostarp novērtējot dalībvalstu aprīkojumu un resursus, kā arī to ārkārtas situāciju plānus. Izpilddirektors pēc Uzraudzības padomes, kas izveidota Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrā, ieteikuma apzina pasākumus, kas attiecīgajai dalībvalstij jāveic, un viņam būtu jānosaka termiņš, kurā minētie pasākumi veicami. Izpilddirektora lēmums būs saistošs attiecīgajai dalībvalstij, un, ja nepieciešamie pasākumi netiks veikti noteiktajā termiņā, jautājums tiks nodots valdei turpmāka lēmuma pieņemšanai. Ja dalībvalsts joprojām nerīkotos, tādējādi riskējot apdraudēt Šengenas zonas darbību, Komisija var pieņemt īstenošanas lēmumu par aģentūras tiešu reaģēšanas pasākumu. Jaunas procedūras, lai risinātu situācijas, kurās ir nepieciešams steidzami rīkoties, ja dalībvalsts neveic nepieciešamo korektīvo rīcību saskaņā ar neaizsargātības novērtējumu vai gadījumā, kad pie ārējām robežām rodas nesamērīgs migrācijas spiediens, kas padara ārējo robežu kontroli neefektīvu tik lielā mērā, ka rodas Šengenas zonas darbības apdraudējuma risks. Procedūras paredzēs Komisijas īstenošanas lēmumu, kurā apzināti Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras veicamie pasākumi, kā noteikts šajā regulā, un kurā prasīts, lai attiecīgā dalībvalsts sadarbotos ar aģentūru minēto pasākumu īstenošanā. Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra tad noteiks rīcību, kas jāveic, lai praktiski izpildītu Komisijas lēmumā noteiktos pasākumus, un tā veiks tiešu reaģēšanas pasākumu attiecīgajā dalībvalstī. Pastiprinātie aģentūras uzdevumi, kas sastāv no Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību izveides un izvietošanas kopīgajām operācijām un ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumiem, tehniskā aprīkojuma rezerves izveides, palīdzības sniegšanas Komisijai, koordinējot migrācijas pārvaldības atbalsta vienību darbības „karsto punktu” zonās, un stingrāka loma atgriešanas, riska analīzes, apmācības un pētniecības jomā. Obligāta cilvēkresursu rezerves veidošana, ik gadus izveidojot gatavības papildrezervi, kas būs pastāvīgs korpuss, kuru veido neliela procentuālā daļa no dalībvalstu robežsargu kopējā skaita. Ja nepieciešams, Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību izvietošana no gatavības papildrezerve būtu nekavējoties jāpapildina ar papildu Eiropas robežu un krasta apsardzes vienībām. Aģentūras tehniskā aprīkojuma rezerves izvietošana, aģentūrai pašai vai kopīpašumā ar kādu dalībvalsti iegādājoties tehnisko aprīkojumu un pārvaldot dalībvalstu sniegtā tehniskā aprīkojuma rezervi, balstoties uz aģentūras apzinātajām vajadzībām un pieprasot, lai tehniskā aprīkojuma rezerve tiktu nokomplektēta ar transportlīdzekļiem un darbības aprīkojumu, ko dalībvalstis iegādājušās atbilstīgi Iekšējās drošības fonda specifiskajai rīcībai. Galvenā loma, palīdzot Komisijai koordinēt migrācijas pārvaldības atbalsta vienības „karsto punktu” zonās, ko raksturo jauktas migrācijas plūsmas un kur Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra kopā ar Eiropas Patvēruma atbalsta biroju, Eiropolu un citām attiecīgajām Savienības aģentūrām sniedz dalībvalstīm koordinētu un pastiprinātu tehnisko un operatīvo atbalstu. Spēcīgāka loma aģentūrai atgriešanas jomā, izveidojot aģentūrā atgriešanas jautājumu biroju, kam jāsniedz dalībvalstīm viss nepieciešamais operatīvais pastiprinājums, lai efektīvi atgrieztu trešo valstu valstspiederīgos, kuri uzturas nelikumīgi. Aģentūra koordinē un organizē atgriešanas operācijas un operācijas personu atgriešanas nodrošināšanai no vienas vai vairākām dalībvalstīm un veicina to organizēšanu pēc savas ierosmes, lai pastiprinātu to dalībvalstu atgriešanas sistēmu, uz kurām tiek izdarīts īpašs spiediens. Aģentūras rīcībā jābūt piespiedu atgriešanas uzraudzības speciālistu rezervei, piespiedu atgriešanas pavadīšanas speciālistu rezervei un personu atgriešanas speciālistu rezervei, kas dalībvalstīm, kuras veido Eiropas personu atgriešanas nodrošināšanas vienības, jādara pieejami izvietošanai dalībvalstīs. Aģentūras līdzdalība pētniecības un inovāciju darbību pārvaldībā, kas ir būtiskas ārējo robežu kontrolei, tostarp progresīvu uzraudzības tehnoloģiju, piemēram, tālvadības gaisa kuģu sistēmu (RPAS) izmantošana un pilotprojektu izstrāde attiecībā uz jautājumiem, kurus aptver šī regula. Eiropas sadarbība jautājumos par krasta apsardzes funkcijām, izveidojot starpnozaru sadarbību starp Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūru, Eiropas Zivsaimniecības kontroles aģentūru un Eiropas Jūras drošības aģentūru, lai uzlabotu sinerģijas starp minētajām aģentūrām nolūkā sniegt valstu iestādēm, kuras veic krasta apsardzes funkcijas, efektīvākus un rentablākus daudznolūku pakalpojumus. Pastiprināta sadarbība ar trešām valstīm, koordinējot operatīvo sadarbību dalībvalstu un trešo valstu starpā robežu pārvaldības jomā, tostarp koordinējot kopīgās operācijas un izvietojot trešās valstīs sadarbības koordinatorus, kā arī sadarbojoties ar trešo valstu iestādēm atgriešanas jomā, tostarp attiecībā uz ceļošanas dokumentu ieguvi. Nostiprināt aģentūras pilnvaras apstrādāt personas datus, atļaujot personas datu apstrādi arī tad, kad tiek organizētas un koordinētas kopīgas operācijas, pilotprojekti, ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumi, atgriešanas operācijas, operācijas personu atgriešanas nodrošināšanai, un migrācijas pārvaldības atbalsta vienību ietvaros, kā arī veicot informācijas apmaiņu ar dalībvalstīm, Eiropas Patvēruma atbalsta biroju, Eiropolu, Eurojust vai citām Savienības aģentūrām. Pamattiesību aizsardzības garantēšana, izveidojot sūdzību mehānismu, lai apstrādātu sūdzības par pamattiesību iespējamiem pārkāpumiem Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras veikto darbību laikā. Sūdzību mehānisms ir administratīvs mehānisms, jo aģentūra pati nevar izmeklēt apgalvojumus par Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību dalībnieku, iespējams, izdarītiem pamattiesību pārkāpumiem. 2015/0310 (COD) Priekšlikums

EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA par Eiropas robežu un krasta apsardzi

un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 2007/2004, Regulu (EK) Nr. 863/2007 un Padomes Lēmumu 2005/267/EK EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME, ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta b) un d) apakšpunktu un 79. panta 2. punkta c) apakšpunktu, ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu, pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem, ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu, ņemot vērā Reģionu komitejas atzinumu, saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru, tā kā: (1)Eiropadome 2015. gada 25. un 26. jūnijā aicināja ieguldīt plašākus pūliņus visaptverošā migrantu krīzes risināšanā, tostarp pastiprinot robežu pārvaldību, lai labāk pārvaldītu pieaugošās jauktās migrācijas plūsmas. Turklāt 2015. gada 23. septembrī Eiropadome uzsvēra vajadzību risināt dramatisko situāciju pie ārējām robežām, kā arī stiprināt kontroles pie šīm robežām, konkrēti, nodrošinot papildu resursus Eiropas Aģentūrai operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām, Eiropas Patvēruma atbalsta birojam un Eiropolam, un dalībvalstu cilvēkresursus un tehnisko devumu. (2)Savienības politikas ārējo robežu pārvaldības jomā mērķis ir attīstīt un īstenot Eiropas integrēto robežu pārvaldību valstu un Savienības līmenī, kas ir ar personu brīvu pārvietošanos Savienībā cieši saistīts faktors un ir būtisks brīvības, drošības un tiesiskuma telpas aspekts. Eiropas integrētā robežu pārvaldība ir svarīga, lai uzlabotu migrācijas pārvaldību un nodrošinātu augstu iekšējās drošības līmeni Savienībā. (3)Eiropas integrētā robežu pārvaldība, kas pamatota uz četru pakāpju piekļuves modeli, ietver pasākumus trešās valstīs, piemēram, atbilstīgi kopīgajai vīzu politikai pasākumus ar trešām kaimiņvalstīm, robežkontroles pasākumus pie pašas ārējās robežas, kā arī riska analīzi un pasākumus brīvas pārvietošanās jomā, tostarp atgriešanu. (4)Lai nodrošinātu efektīvu Eiropas integrētās robežu pārvaldības īstenošanu, būtu jāizveido Eiropas robežu un krasta apsardze. Eiropas robežu un krasta apsardze, kas ietver Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūru un par robežu pārvaldību atbildīgās valstu iestādes, tostarp krasta apsargi tiktāl, ciktāl viņi veic robežkontroles uzdevumus, balstās uz kopīgu informācijas, spēju un sistēmu izmantošanu valstu līmenī un uz Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras atbildes rīcību Savienības līmenī. (5)Par Eiropas integrēto robežu pārvaldību atbildību kopīgi uzņēmušies Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra un par robežu pārvaldību atbildīgās valstu iestādes, tostarp krasta apsardze tiktāl, ciktāl tā veic robežkontroles uzdevumus. Kamēr dalībvalstis saglabā primāro atbildību par savas ārējo robežu daļas pārvaldību savās un visu to dalībvalstu interesēs, kuras ir atcēlušas iekšējo robežkontroli, Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai būtu jānodrošina to Savienības pasākumu piemērošana, kuri attiecas uz ārējo robežu pārvaldību, pastiprinot, novērtējot un koordinējot to dalībvalstu darbības, kuras īsteno minētos pasākumus. (6)Politikas un tiesību aktu izstrāde ārējo robežu kontroles un atgriešanas jomā paliek Savienības iestāžu atbildībā. Būtu jāgarantē cieša koordinācija starp Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūru un minētajām iestādēm. (7)Eiropas Aģentūra operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām, ko parasti dēvē par Frontex, tika izveidota ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2007/2004. Kopš savu pienākumu izpildes sākšanas 2005. gada 1. maijā aģentūrai ir veiksmīgi izdevies palīdzēt dalībvalstīm īstenot ārējo robežu pārvaldības operatīvos aspektus, veicot kopīgas operācijas un ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumus, kā arī riska analīzi, informācijas apmaiņu, uzturot attiecības ar trešām valstīm un atgriežot trešo valstu valstspiederīgos, kuri nelikumīgi uzturas dalībvalstu teritorijā. (8)Ņemot vērā aizvien pieaugošo migrācijas spiedienu pie ārējām robežām, vajadzību nodrošināt augstu iekšējās drošības līmeni Savienībā un garantēt Šengenas zonas darbību, kā arī vispārējo solidaritātes principu, nepieciešams pastiprināt ārējo robežu pārvaldību, balstoties uz Frontex darbu, un turpināt tās pārveidi par aģentūru ar kopīgu atbildību par ārējo robežu pārvaldību. (9)Tāpēc Frontex uzdevumi būtu jāpaplašina un, lai atspoguļotu šīs pārmaiņas, aģentūra būtu jāpārdēvē par Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūru. Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras galvenajiem uzdevumiem vajadzētu būt šādiem: izveidot operatīvo un tehnisko stratēģiju integrētas robežu pārvaldības īstenošanai Savienības līmenī, pārraudzīt efektīvu robežkontroles darbību pie ārējām robežām, sniegt dalībvalstīm pastiprinātu operatīvo un tehnisko palīdzību, veicot kopīgas operācijas un ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumus, un nodrošināt pasākumu praktisku veikšanu gadījumos, kad pie ārējām robežām esošā situācija pieprasa steidzamu rīcību, kā arī organizēt, koordinēt un vadīt atgriešanas operācijas un operācijas personu atgriešanas nodrošināšanai. (10)Lai spētu efektīvi pildīt savus uzdevumus, Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra balstās uz sadarbību ar dalībvalstīm. Šajā ziņā ir svarīgi, lai aģentūra un dalībvalstis darbotos godprātīgi un lai tām būtu savlaicīga un precīza informācijas apmaiņa.

(11)Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai būtu jāsagatavo vispārēja un pielāgota riska analīze, kas balstīta uz kopīgu integrētu riska analīzes modeli un ko piemēro gan pati aģentūra, gan dalībvalstis. Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai, balstoties arī uz dalībvalstu sniegto informāciju, būtu jāsniedz pienācīga informācija un izlūkdati, kas aptver visus ar Eiropas integrēto robežu pārvaldību saistītos aspektus, jo īpaši šādus: robežkontrole, atgriešana, trešo valstu valstspiederīgo neatbilstīga sekundārā kustība Savienībā, pārrobežu noziedzības, tostarp neatbilstīgas imigrācijas, sekmēšanas, cilvēku tirdzniecības un terorisma novēršana, kā arī situācija trešās kaimiņvalstīs, lai dotu iespēju veikt atbilstošus pasākumus vai novērst apzinātos apdraudējumus un riskus nolūkā uzlabot ārējo robežu integrēto pārvaldību. (12)Kopīgas atbildības garā Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras uzdevumam vajadzētu būt regulāri uzraudzīt ārējo robežu pārvaldību. Aģentūrai būtu jānodrošina pareiza un efektīva uzraudzība ne tikai ar riska analīzes, informācijas apmaiņas un Eurosur starpniecību, bet arī nodrošinot no sava personāla izraudzītu ekspertu klātbūtni dalībvalstīs. Tāpēc aģentūrai vajadzētu spēt uz noteiktu laikposmu izvietot konkrētās dalībvalstīs sadarbības koordinatorus, kuri šajā laikposmā ziņo izpilddirektoram. Sadarbības koordinatoru ziņojumam būtu jāveido daļa no neaizsargātības novērtējuma. (13)Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai būtu jāsagatavo neaizsargātības novērtējums, lai novērtētu dalībvalstu spēju risināt problēmas pie savām ārējām robežām, tostarp novērtējot dalībvalstu aprīkojumu un resursus, kā arī to ārkārtas situācijas plānus, lai risinātu iespējamu krīzi pie ārējām robežām. Dalībvalstīm būtu jāveic korektīva rīcība, lai novērstu jebkurus minētajā novērtējumā apzinātus trūkumus. Izpilddirektoram pēc Uzraudzības padomes, kas izveidota Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrā, ieteikuma būtu jāapzina pasākumi, kas attiecīgajai dalībvalstij jāveic, un būtu jānosaka termiņš, kurā minētie pasākumi veicami. Minētajam lēmumam vajadzētu būt saistošam attiecīgajai dalībvalstij, un, ja nepieciešamie pasākumi netiek veikti noteiktajā termiņā, jautājums ir jānodod valdei turpmāka lēmuma pieņemšanai. (14)Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai būtu jāorganizē atbilstoša tehniskā un operatīvā palīdzība dalībvalstīm, lai pastiprinātu dalībvalstu spēju izpildīt savus pienākumus attiecībā uz ārējo robežu kontroli un risināt problēmas pie ārējās robežas, kuras izriet no neatbilstīgas imigrācijas vai pārrobežu noziedzības. Šajā sakarībā Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai pēc kādas dalībvalsts pieprasījuma vai pēc savas iniciatīvas būtu jāorganizē un jākoordinē kopīgas operācijas vienai vai vairākām dalībvalstīm un jāizvieto Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības, kā arī vajadzīgais tehniskais aprīkojums, un aģentūra var izvietot no sava personāla izraudzītus ekspertus. (15)Gadījumos, kad pie ārējām robežām ir īpašs un nesamērīgs spiediens, Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai pēc kādas dalībvalsts pieprasījuma vai pēc savas iniciatīvas būtu jāorganizē un jākoordinē ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumi un jāizvieto Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības no gatavības papildrezerves, kā arī tehniskais aprīkojums. Ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumiem būtu jāsniedz pastiprinājums situācijās, kad tiek prasīta tūlītēja atbildes rīcība un kad šāds reaģēšanas pasākums sniegtu efektīvu atbildes rīcību. Lai nodrošinātu šāda pasākuma efektīvu darbību, dalībvalstīm būtu jādara pieejami gatavības papildrezervei robežsargi un citi saistīti darbinieki. (16)Īpašās ārējo robežu zonās, dēvētās par „karsto punktu” zonām, kur dalībvalstis saskaras ar nesamērīgu migrācijas spiedienu, ko raksturo liels jauktu migrācijas plūsmu pieplūdums, šai dalībvalstij būtu jāspēj balstīties uz palielinātu operatīvo un tehnisko pastiprinājumu no migrācijas pārvaldības atbalsta vienībām, ko veido ekspertu vienības, kuras no dalībvalstīm izvietojuši Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra un Eiropas Patvēruma atbalsta birojs, ekspertu vienības no Eiropola un citām attiecīgajām Savienības aģentūrām, kā arī eksperti no Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras personāla. Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai būtu jāpalīdz Komisijai koordinēt dažādu aģentūru darbs uz vietas. (17)Gadījumos, kad dalībvalsts neveic nepieciešamo korektīvo rīcību saskaņā ar neaizsargātības novērtējumu vai gadījumā, kad pie ārējām robežām rodas nesamērīgs migrācijas spiediens, kas padara ārējo robežu kontroli neefektīvu tik lielā mērā, ka rodas Šengenas zonas darbības apdraudējuma risks, Savienības līmenī būtu jāveic vienota, ātra un efektīva atbildes rīcība. Šajā nolūkā un lai nodrošinātu labāku koordināciju Savienības līmenī, Komisijai būtu jāapzina pasākumi, kuri jāīsteno Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai, un jāpieprasa attiecīgajai dalībvalstij sadarboties ar aģentūru minēto pasākumu īstenošanā. Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai tad būtu jānosaka rīcība, kas jāveic, lai praktiski izpildītu Komisijas lēmumā noteiktos pasākumus, un kopā ar attiecīgo dalībvalsti būtu jāizstrādā darbības plāns. (18)Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras rīcībā vajadzētu būt nepieciešamajam aprīkojumam un personālam, ko izvietot kopīgās operācijās vai ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumos. Tādēļ pēc kādas dalībvalsts pieprasījuma vai situācijā, kurā ir nepieciešama steidzama rīcība, sākot ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumu, Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai būtu jāspēj izvietot Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības no gatavības papildrezerves, kam vajadzētu būt pastāvīgam korpusam, kuru veido neliela procentuālā daļa no dalībvalstu robežsargu kopējā skaita vismaz 1500 cilvēku sastāvā. Ja nepieciešams, Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību izvietošana no gatavības papildrezerves būtu nekavējoties jāpapildina ar papildu Eiropas robežu un krasta apsardzes vienībām. (19)Ņemot vērā ātrumu, ar kādu aprīkojuma un personāla izvietošanai būtu jānotiek jo īpaši tajās ārējo robežu zonās, kuras saskaras ar pēkšņu lielu migrācijas plūsmu pieplūdumu, Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai būtu jāspēj izvietot arī savs tehniskais aprīkojums, kas tai būtu jāiegādājas pašai vai kopīpašumā ar kādu dalībvalsti. Šāds tehniskais aprīkojums pēc pieprasījuma būtu jādara pieejams aģentūrai. Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai būtu arī jāpārvalda tehniskā aprīkojuma rezerve, ko sniegušas dalībvalstis, balstoties uz Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras apzinātajām vajadzībām, un kas būtu jānokomplektē ar transportlīdzekļiem un darbības aprīkojumu, kuru dalībvalstis iegādājušās atbilstīgi Iekšējās drošības fonda specifiskajai rīcībai. (20)Eiropadome 2015. gada 8. oktobrī aicināja paplašināt Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām pilnvaras, lai palīdzētu dalībvalstīm nodrošināt to trešo valstu valstspiederīgo efektīvu atgriešanu, kuri uzturas nelikumīgi, tostarp pēc savas iniciatīvas organizējot atgriešanas operācijas un pastiprinot savu lomu attiecībā uz ceļošanas dokumentu ieguvi. Šajā nolūkā Eiropadome aicināja izveidot Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrā Atgriešanas jautājumu biroju, kam būtu jāuztic uzdevums koordinēt aģentūras darbības atgriešanas jomā. (21)Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai būtu jāintensificē sava palīdzība dalībvalstīm trešo valstu valstspiederīgo, kuri uzturas nelikumīgi, atgriešanā, ievērojot Savienības politiku atgriešanas jomā un saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/115/EK. Jo īpaši tai būtu jākoordinē un jāorganizē atgriešanas operācijas no vienas vai vairākām dalībvalstīm un tai būtu jāorganizē un jāvada atgriešanas operācijas, lai pastiprinātu to dalībvalstu atgriešanas sistēmu, kurām vajadzīga palielināta tehniskā un operatīvā palīdzība, pildot savus pienākumus, lai saskaņā ar minēto direktīvu atgrieztu trešo valstu valstspiederīgos, kuri uzturas nelikumīgi. (22)Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai būtu jāizveido piespiedu atgriešanas uzraudzības speciālistu, piespiedu atgriešanas ekspertu un personu atgriešanas speciālistu, ko dalībvalstis darījušas pieejamus, rezerves, kas būtu jāizvieto atgriešanas operāciju laikā un kam būtu jāveido daļa no īpaši veidotajām Eiropas personu atgriešanas nodrošināšanas vienībām, kuras izvieto operāciju personu atgriešanas nodrošināšanai laikā. Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai būtu jāsniedz viņiem vajadzīgā apmācība. (23)Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai būtu jāizstrādā specifiski apmācības rīki, un tai būtu jānodrošina apmācības Savienības līmenī robežsargu valsts instruktoriem un papildu apmācības un semināri kompetento valsts struktūru amatpersonām par jautājumiem, kas attiecas uz kontroli pie ārējām robežām un to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kuri nelikumīgi uzturas dalībvalstu teritorijā. Būtu jādod aģentūrai atļauja organizēt mācību pasākumus sadarbībā ar dalībvalstīm un trešām valstīm to teritorijā. (24)Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai būtu jāuzrauga un jādod ieguldījums pētījumos, kuri attiecas uz ārējo robežu kontroli, tostarp progresīvu uzraudzības tehnoloģiju izmantošanu, un tai būtu jāizplata šī informācija dalībvalstīm un Komisijai. (25)Lai efektīvi īstenotu integrētu ārējo robežu pārvaldību, ir nepieciešama regulāra, ātra un uzticama informācijas apmaiņa dalībvalstu starpā par ārējo robežu pārvaldību, neatbilstīgo imigrāciju un atgriešanu. Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai būtu jāizstrādā un jādarbina informācijas sistēmas, kas sekmē šādu apmaiņu saskaņā ar Savienības tiesību aktiem datu aizsardzības jomā. (26)Lai īstenotu savas pilnvaras un tiktāl, ciktāl tas nepieciešams aģentūras uzdevumu izpildei, Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra var sadarboties ar Savienības iestādēm, struktūrām, birojiem un aģentūrām, kā arī ar starptautiskajām organizācijām jautājumos, ko aptver šī regula, to darba vienošanos ietvaros, kas noslēgtas saskaņā ar Savienības tiesību aktiem un politiku. Komisijai šādas darba vienošanās būtu iepriekš jāapstiprina. (27)Valstu iestādes, kas veic krasta apsardzes funkcijas, atbild par plašu uzdevumu klāstu, tostarp, bet ne tikai par jūras drošumu, drošību, meklēšanu un glābšanu, robežkontroli, zivsaimniecības kontroli, muitas kontroli, vispārīgo tiesībaizsardzību un vides aizsardzību. Tāpēc, lai palielinātu izpratni par situāciju jūrā, kā arī atbalstītu saskanīgu un rentablu rīcību, Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai, Eiropas Zivsaimniecības kontroles aģentūrai, kas izveidota ar Padomes Regulu (EK) Nr. 768/2005, un Eiropas Jūras drošības aģentūrai, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1406/2002, būtu jāpastiprina sava sadarbība gan savstarpēji, gan ar valstu iestādēm, kuras veic krasta apsardzes funkcijas. (28)Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai būtu jāsekmē un jāveicina operatīvā sadarbība dalībvalstu un trešo valstu starpā Savienības ārējo attiecību politikas ietvaros, tostarp koordinējot dalībvalstu un trešo valstu operatīvo sadarbību ārējo robežu pārvaldības jomā un izvietojot trešās valstīs sadarbības koordinatorus, kā arī sadarbojoties ar trešo valstu iestādēm atgriešanas jomā, tostarp attiecībā uz ceļošanas dokumentu ieguvi. Savā sadarbībā ar trešām valstīm Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai un dalībvalstīm būtu jāievēro normas un standarti, kas ir vismaz līdzvērtīgi Savienības tiesību aktos noteiktajām normām un standartiem, arī tad, ja sadarbība ar trešām valstīm notiek šo valstu teritorijā. (29)Šajā regulā ir ievērotas pamattiesības un principi, kas atzīti Līguma par Eiropas Savienību 2. un 6. pantā un atspoguļoti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā. Jo īpaši šīs regula cenšas nodrošināt, lai pilnībā tiktu ievērota cilvēka cieņa, tiesības uz dzīvību, tiesības uz brīvību un drošību, tiesības uz personas datu aizsardzību, tiesības uz piekļuvi patvērumam, tiesības uz efektīvu tiesisko aizsardzību, bērna tiesības, spīdzināšanas un necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās vai sodu aizliegums, cilvēku tirdzniecības aizliegums, un lai tiktu veicināta nediskriminēšanas un neizraidīšanas principu piemērošana. (30)Šī regula izveido sūdzību mehānismu Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai sadarbībā ar pamattiesību amatpersonu, lai uzraudzītu un nodrošinātu pamattiesību ievērošanu visās aģentūras darbībās. Tam vajadzētu būt administratīvam mehānismam, ar kuru pamattiesību amatpersonai būtu jāatbild par aģentūras saņemto sūdzību apstrādi saskaņā ar tiesībām uz labu pārvaldību. Pamattiesību amatpersonai būtu jāizskata sūdzības pieņemamība, jāreģistrē pieņemamās sūdzības, jāpārsūta visas reģistrētās sūdzības izpilddirektoram, jāpārsūta sūdzības par robežsargiem viņu piederības dalībvalstij un jāreģistrē aģentūras vai attiecīgās dalībvalsts turpmākie pasākumi. Kriminālizmeklēšana būtu jāveic dalībvalstīm.

(31)Lai nodrošinātu vienveidīgus šīs regulas īstenošanas nosacījumus, jo īpaši attiecībā uz situācijām, kurās ir nepieciešama steidzama rīcība pie ārējām robežām, būtu jāpiešķir Komisijai īstenošanas pilnvaras. Minētās pilnvaras būtu jāizmanto saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 182/2011. (32)Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai vajadzētu būt neatkarīgai operatīvajos un tehniskajos jautājumos, un tai vajadzētu būt ar tiesisku, administratīvu un finansiālu autonomiju. Tālab ir nepieciešams un lietderīgi, lai tā būtu Savienības struktūra, kurai ir juridiskas personas statuss un kura izmanto īstenošanas pilnvaras, ko tai piešķir ar šo regulu. (33)Komisijai un dalībvalstīm vajadzētu būt pārstāvētām valdē, lai īstenotu politiku un politisko uzraudzību pār Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūru. Ja iespējams, valdei būtu jāsastāv no to valsts dienestu operatīvajiem vadītājiem, kas ir atbildīgi par robežsardzes vadību, vai to pārstāvjiem. Būtu jāuztic šai valdei nepieciešamās pilnvaras, lai tā varētu izveidot budžetu, pārbaudīt tā izpildi, pieņemt atbilstošus finanšu noteikumus, izveidot pārredzamas darba procedūras Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras lēmumu pieņemšanai un iecelt izpilddirektoru un izpilddirektora vietnieku. Aģentūra būtu jāvada un tai būtu jādarbojas saskaņā ar kopējas pieejas decentralizētajām Savienības aģentūrām principiem, ko 2012. gada 19. jūlijā pieņēma Eiropas Parlaments, Padome un Eiropas Komisija. (34)Lai nodrošinātu Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras autonomiju, būtu jāpiešķir tai autonoms budžets, kura ieņēmumu būtisko daļu veido Savienības iemaksa. Savienības budžeta procedūra būtu jāpiemēro attiecībā uz Savienības iemaksu un visām citām subsīdijām, ko piešķir no Eiropas Savienības vispārējā budžeta. Finanšu pārskatu revīzija būtu jāveic Revīzijas palātai. (35)Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES, Euratom) Nr. 883/2013 bez ierobežojumiem būtu jāpiemēro Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai, kurai vajadzētu pievienoties Eiropas Parlamenta, Eiropas Savienības Padomes un Eiropas Kopienu Komisijas 1999. gada 25. maija Iestāžu nolīgumam par iekšējo izmeklēšanu, ko veic Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai (OLAF). (36)Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 30. maija Regula (EK) Nr. 1049/2001 par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem būtu jāpiemēro Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūrai. (37)Jebkura personas datu apstrāde, ko veic Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra saistībā ar šo regulu, būtu jāveic saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 45/2001. (38)Jebkura personas datu apstrāde, ko veic dalībvalstis saistībā ar šo regulu, būtu jāveic saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 95/46/EK, Padomes Pamatlēmumu 2008/977/TI un ievērojot nepieciešamības un proporcionalitātes principus. (39)Tā kā šīs regulas mērķus, proti, attīstīt un īstenot integrētas ārējo robežu pārvaldības sistēmu, tādējādi nodrošinot arī pareizu Šengenas zonas darbību, nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, tām rīkojoties nekoordinēti, bet – iekšējo robežkontroļu neesības dēļ un ņemot vērā ievērojamo migrācijas spiedienu pie ārējām robežām un vajadzību garantēt augstu iekšējās drošības līmeni Savienībā – minētos mērķus var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas vajadzīgi minēto mērķu sasniegšanai. (40)Attiecībā uz Islandi un Norvēģiju – saskaņā ar Nolīgumu, kas noslēgts starp Eiropas Savienības Padomi, Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par šo valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Padomes Lēmuma 1999/437/EK 1. panta A punktā. Vienošanās starp Eiropas Kopienu, un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par aspektiem šo valstu dalībai Eiropas Aģentūrā operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām ir paredzēti noteikumi minēto valstu dalībai aģentūras darbā, tostarp noteikumi par finanšu iemaksām un personālu. (41)Attiecībā uz Šveici – saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma1999/437/EK 1. panta A, B un G punktā, to lasot saistībā ar Padomes Lēmuma 2008/146/EK 3. pantu. (42)Attiecībā uz Lihtenšteinu – saskaņā ar Protokolu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK 1. panta A, B un G punktā, to lasot saistībā ar Padomes Lēmuma 2011/350/ES 3. pantu. (43)Nolīgumā starp Eiropas Kopienu, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti, no otras puses, par aspektiem minēto valstu dalībai Eiropas Aģentūrā operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām ir paredzēti noteikumi minēto valstu dalībai aģentūras darbā, tostarp noteikumi par finanšu iemaksām un personālu. (44)Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un Dānijai šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro. Tā kā šī regula pilnveido Šengenas acquis atbilstīgi Eiropas Kopienas dibināšanas līguma trešās daļas IV sadaļas noteikumiem, Dānijai saskaņā ar iepriekš minētā protokola 5. pantu sešos mēnešos pēc tam, kad Padome ir pieņēmusi šo regulu, būtu jāizlemj, vai īstenot to savos tiesību aktos, vai ne. (45)Šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Apvienotā Karaliste nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2000/365/EK; tādēļ Apvienotā Karaliste nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un Apvienotajai Karalistei šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro. (46)Šī regula ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK; tādēļ Īrija nepiedalās šīs regulas pieņemšanā, un Īrijai šī regula nav saistoša un nav jāpiemēro. (47)Saskaņā ar kārtību, ko valde nosaka katrā atsevišķā gadījumā, aģentūrai būtu jāveicina to konkrēto darbību organizēšana, saistībā ar kurām dalībvalstis var izmantot speciālās zināšanas un aprīkojumu, ko Īrija un Apvienotā Karaliste varētu būt gatavas piedāvāt. Tālab Īrijas un Apvienotās Karalistes pārstāvji var tikt uzaicināti piedalīties valdes sanāksmēs, lai viņi varētu pilnvērtīgi piedalīties šādu specifisku darbību sagatavošanā. (48)Pastāv nesaskaņas starp Spānijas Karalisti un Apvienoto Karalisti par Gibraltāra robežu demarkāciju. (49)Šīs regulas piemērošanas apturēšana attiecībā uz Gibraltāra robežām nenozīmē nekādas izmaiņas iesaistīto valstu attiecīgajās nostājās. (50)Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 45/2001 28. panta 2. punktu ir notikusi apspriešanās ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju, kas […] sniedza atzinumu.

(51)Šīs regulas mērķis ir grozīt un paplašināt Regulas (EK) Nr. 2007/2004, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 863/2007 un Padomes Lēmuma 2005/267/EK noteikumus. Tā kā veicamie grozījumi ir būtiski skaita un rakstura ziņā, minētie akti skaidrības labad būtu jāaizstāj un jāatceļ. Atsauces uz atceltajām regulām būtu jāuzskata par atsaucēm uz šo regulu, IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU. I NODAĻA EIROPAS ROBEŽU UN KRASTA APSARDZE 1. pants Priekšmets Ar šo tiek izveidota Eiropas robežu un krasta apsardze, lai nodrošinātu Eiropas integrētu robežu pārvaldību pie ārējām robežām nolūkā efektīvi pārvaldīt migrāciju un nodrošināt augstu iekšējās drošības līmeni Savienībā, vienlaikus nodrošinot personu brīvu pārvietošanos tajā. 2. pants Definīcijas Šajā regulā piemēro šādas definīcijas: (1)„ārējās robežas” ir dalībvalstu sauszemes un jūras robežas, un to lidostas un jūras ostas, kam piemēro Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 562/2006 II sadaļas noteikumus; (2)„robežkontrole” ir robežkontrole, kā definēts Regulas (EK) Nr. 562/2006 2. panta 9. punktā; (3)„Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības” ir vienības, ko veido robežsargi un cits iesaistīto dalībvalstu saistītais personāls, tostarp valsts eksperti, kurus dalībvalstis norīkojušas uz aģentūru, kas izvietojami kopīgo operāciju, ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumu laikā, kā arī migrācijas pārvaldības atbalsta vienību ietvaros; (4)„uzņēmēja dalībvalsts” ir dalībvalsts, kurā notiek vai tiek sākta kopīga operācija vai ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākums, atgriešanas operācija vai operācija personu atgriešanas nodrošināšanai; (5)„piederības dalībvalsts” ir dalībvalsts, kuras robežsargs vai cits saistīts darbinieks ir Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību dalībnieks; (6)„iesaistītā dalībvalsts” ir dalībvalsts, kura piedalās kopīgā operācijā, ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumā, atgriešanas operācijā, operācijā personu atgriešanas nodrošināšanai vai migrācijas pārvaldības atbalsta vienībās, sniedzot tehnisko aprīkojumu, robežsargus un citu saistītu personālu, kas izvietoti kā daļa no Eiropas robežu un krasta apsardzes vienībām, kā arī dalībvalstis, kuras piedalās atgriešanas operācijās vai operācijās personu atgriešanas nodrošināšanai, sniedzot tehnisko aprīkojumu vai personālu; (7)„Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības dalībnieki” ir robežsardzes dienestu amatpersonas vai cits saistīts dalībvalstu, kas nav uzņēmēja dalībvalsts, personāls, tostarp uz aģentūru norīkoti valstu eksperti un robežsargi no dalībvalstīm, kas piedalās kopīgās operācijās vai ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumos; (8)„vienību dalībnieki” ir Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību vai tāda personāla vienību, kas iesaistīts ar atgriešanu saistītu uzdevumu izpildē un piedalās atgriešanas operācijās vai operācijās personu atgriešanas nodrošināšanai, dalībnieki; (9)„migrācijas pārvaldības atbalsta vienības” ir ekspertu vienības, kuras sniedz dalībvalstīm operatīvo un tehnisko atbalstu „karstajos punktos” un kuru sastāvā ietilpst eksperti, ko no dalībvalstīm izvietojusi Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra un Eiropas Patvēruma atbalsta birojs, kā arī eksperti no Eiropola un citām nozīmīgām Savienības aģentūrām; (10)„atgriešana” ir atgriešana, kā definēts Direktīvas 2008/115/EK 3. panta 3. punktā;

(11)„atgriešanas lēmums” ir atgriešanas lēmums, kā definēts Direktīvas 2008/115/EK 3. panta 4. punktā; (12)„atgriežamā persona” ir trešās valsts valstspiederīgais, kurš uzturas nelikumīgi un uz kuru attiecas atgriešanas lēmums; (13)„atgriešanas operācija” ir operācija, lai atgrieztu trešās valsts valstspiederīgos, kuri uzturas nelikumīgi, šo operāciju koordinē aģentūra un tajā ir iesaistīts vienas vai vairāku dalībvalstu sniegts tehniskais un operatīvais atbalsts, un šajā operācijā atgriežamās personas no vienas vai vairākām dalībvalstīm tiek atgrieztas vai nu piespiedu atgriešanas operācijā, vai arī tām brīvprātīgi izpildot atgriešanās pienākumu; (14)„operācija personu atgriešanas nodrošināšanai” ir operācija, lai atgrieztu trešās valsts valstspiederīgos, kuri uzturas nelikumīgi, sniedzot spēcīgāku tehnisko un operatīvo palīdzību, proti, izvietojot dalībvalstīs Eiropas personu atgriešanas nodrošināšanas vienības un organizējot atgriešanas operācijas. 3. pants Eiropas robežu un krasta apsardze 1.Eiropas robežu un krasta apsardzi veido Eiropas robežu un krasta apsardzes aģentūra un dalībvalstu valsts iestādes, kas atbild par robežu pārvaldību, tostarp robežsargi tiktāl, ciktāl viņi veic robežkontroles uzdevumus. 2.Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra izveido operatīvo un tehnisko stratēģiju Eiropas integrētajai robežu pārvaldībai. Tā veicina un nodrošina Eiropas integrētās robežu pārvaldības īstenošanu visās dalībvalstīs. 3.Valstu iestādes, kas atbild par robežu pārvaldību, tostarp krasta apsardze tiktāl, ciktāl tā veic robežkontroles uzdevumus, izveido savas valsts stratēģijas integrētai robežu pārvaldībai. Minētajām valstu stratēģijām ir jābūt saskanīgām ar 2. punktā minēto stratēģiju. 4. pants Eiropas integrētā robežu pārvaldība Eiropas integrēto robežu pārvaldību veido šādas sastāvdaļas: a)attiecīgā gadījumā robežkontrole, tostarp pasākumi, kas attiecas uz pārrobežu noziedzības novēršanu, atklāšanu un izmeklēšanu; b)iekšējās drošības risku izvērtējums un to draudu izvērtējums, kas var iespaidot ārējo robežu darbību vai drošību; c)starpaģentūru sadarbība starp tām valsts iestādēm katrā dalībvalstī, kas atbild par robežkontroli vai par citiem uzdevumiem, ko veic pie robežas, un attiecīgajām Savienības iestādēm, aģentūrām, struktūrām un birojiem; tostarp regulāra informācijas apmaiņa ar esošo informācijas apmaiņas rīku starpniecību un jo īpaši izmantojot Eiropas Robežu uzraudzības sistēmu (Eurosur), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1052/2013; d)sadarbība ar trešām valstīm jomās, uz kurām attiecas šī regula, jo īpaši koncentrējoties uz kaimiņvalstīm un uz tām trešām valstīm, kuras riska analīzē ir identificētas kā neatbilstīgas imigrācijas izcelsmes vai tranzīta valstis; e)tehniskie un operatīvie pasākumi brīvas pārvietošanās zonā, kas ir saistīti ar robežkontroli un ir paredzēti, lai novērstu neatbilstīgu imigrāciju un apkarotu pārrobežu noziedzību; f)to trešo valstu valstspiederīgo atgriešana, kuri nelikumīgi uzturas dalībvalstu teritorijā; g)progresīvas tehnoloģijas, tostarp liela mēroga informācijas sistēmu, izmantošana; h)kvalitātes kontroles mehānisms, lai nodrošinātu Savienības tiesību aktu īstenošanu robežu pārvaldības jomā.

5. pants Kopīga atbildība 1. Eiropas robežu un krasta apsardze īsteno Eiropas integrēto robežu pārvaldību kā atbildību, ko kopīgi uzņemas Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra un par robežu pārvaldību atbildīgās valstu iestādes, tostarp krasta apsardze tiktāl, ciktāl tā veic robežkontroles uzdevumus. 2. Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra sekmē Savienības pasākumu, kas saistīti ar ārējo robežu pārvaldību, piemērošanu, nostiprinot, novērtējot un koordinējot dalībvalstu rīcību minēto pasākumu īstenošanā, un atgriešanas jomā. Dalībvalstis nodrošina savas ārējo robežu daļas pārvaldību savās un visu to dalībvalstu interesēs, kuras ir atcēlušas iekšējo robežkontroli, pilnībā ievērojot Savienības tiesību aktus un saskaņā ar 3. panta 2. punktā minēto tehnisko un operatīvo stratēģiju, un ciešā sadarbībā ar aģentūru. 3.Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra atbild par ārējo robežu pārvaldību šajā regulā paredzētajos gadījumos, jo īpaši, kad nav veikti uz neaizsargātības novērtējumu balstītie nepieciešamie korektīvie pasākumi vai gadījumā, kad rodas nesamērīgs migrācijas spiediens, kas padara ārējo robežu kontroli neefektīvu tik lielā mērā, ka tas rada Šengenas zonas darbības apdraudējuma risku. II NODAĻA EIROPAS ROBEŽU UN KRASTA APSARDZES AĢENTŪRA 1. iedaļa Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras uzdevumi 6. pants Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra 1.Lai nodrošinātu saskanīgu Eiropas integrēto robežu pārvaldību pie visām ārējām robežām, aģentūra sekmē un dara efektīvāku esošo un turpmāko Savienības pasākumu piemērošanu saistībā ar ārējo robežu pārvaldību, jo īpaši ar Regulu (EK) Nr. 562/2006 izveidotā Šengenas Robežu kodeksa piemērošanu. 2.Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūra („aģentūra”) ir Eiropas Aģentūras operatīvās sadarbības vadībai pie Eiropas Savienības dalībvalstu ārējām robežām , kas izveidota ar Padomes Regulu (EK) Nr. 2007/2004, jaunais nosaukums. Turpmāk darbības tiek balstītas uz šo regulu. 7. pants Uzdevumi 1.Lai veicinātu efektīvu, augstu un vienotu robežkontroles un atgriešanas līmeni, aģentūra veic šādus uzdevumus: a) izveido uzraudzības un riska analīzes centru, kas spēj uzraudzīt migrācijas plūsmas un veikt riska analīzi attiecībā uz visiem integrētas robežu pārvaldības aspektiem; b) veic neaizsargātības novērtējumu, tostarp novērtējumu par dalībvalstu darbībspēju saskarē ar draudiem un saspringtām situācijām pie ārējām robežām; c) palīdz dalībvalstīm gadījumos, kad nepieciešama pastiprināta tehniskā un operatīvā palīdzība pie ārējām robežām, koordinējot un organizējot kopīgas operācijas, ņemot vērā to, ka dažreiz šādi gadījumi var būt saistīti ar ārkārtēju humanitāro situāciju un glābšanu jūrā; d) palīdz dalībvalstīm gadījumos, kad nepieciešama pastiprināta tehniskā un operatīvā palīdzība pie ārējām robežām, uzsākot ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumus pie to dalībvalstu ārējām robežām, kuras saskaras ar īpašu un nesamērīgu spiedienu, ņemot vērā to, ka dažreiz šādi gadījumi var būt saistīti ar ārkārtēju humanitāro situāciju un glābšanu jūrā;

e) izveido un izvieto Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības, tostarp gatavības papildrezervi, kuras ir jāizvieto kopīgo operāciju un ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumu laikā, un migrācijas pārvaldības atbalsta vienību ietvaros; f) izveido tehniskā aprīkojuma rezervi, kas ir jāizvieto kopīgo operāciju, ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumu laikā un migrācijas pārvaldības atbalsta vienību ietvaros, kā arī atgriešanas operāciju un operāciju personu atgriešanas nodrošināšanai laikā; g) izvieto Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības un tehnisko aprīkojumu, lai sniegtu palīdzību ekranēšanā, identificēšanā un pirkstu nospiedumu noņemšanā migrācijas pārvaldības atbalsta vienību ietvaros „karsto punktu” zonās; h) atbalsta tehnisko standartu izstrādi attiecībā uz aprīkojumu, jo īpaši taktiskā līmeņa komandām, kontrolei un saziņai, kā arī tehniskajai uzraudzībai, lai nodrošinātu sadarbspēju Savienības un valstu līmenī; i) izvieto vajadzīgo aprīkojumu un personālu gatavības papildrezervei to pasākumu praktiskai izpildei, kas ir jāveic situācijā, kurā ir nepieciešama steidzama rīcība pie ārējām robežām; j) palīdz dalībvalstīm apstākļos, kad ir nepieciešama pastiprināta tehniskā palīdzība un operatīvā palīdzība, lai īstenotu pienākumu atgriezt trešo valstu valstspiederīgos, kuri uzturas nelikumīgi, tostarp koordinējot vai organizējot atgriešanas operācijas; k) izveido piespiedu atgriešanas uzraudzības speciālistu, piespiedu atgriešanas pavadīšanas speciālistu un personu atgriešanas speciālistu rezervi; l) izveido un izvieto Eiropas personu atgriešanas nodrošināšanas vienības operāciju personu atgriešanas nodrošināšanas laikā; m) palīdz dalībvalstīm apmācīt valstu robežsargus un ekspertus atgriešanas jomā, tostarp izveido kopīgus apmācības standartus; n) piedalās pētniecības un inovāciju darbību attīstībā un pārvaldībā, kas ir būtiskas ārējo robežu kontrolei un uzraudzībai, tostarp progresīvu uzraudzības tehnoloģiju, piemēram, tālvadības gaisa kuģu sistēmu (RPAS), izmantošana un pilotprojektu izstrāde attiecībā uz jautājumiem, kurus aptver šī regula; o) izstrādā un darbina saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 45/2001 un Pamatlēmumu 2008/977/TI informācijas sistēmas, kas dod iespēju veikt ātru un uzticamu informācijas apmaiņu saistībā ar jauniem riskiem ārējo robežu pārvaldībā, neatbilstīgu imigrāciju un atgriešanu, ciešā sadarbībā ar Komisiju, Savienības aģentūrām, struktūrām un birojiem, kā arī Eiropas Migrācijas tīklu, kas izveidots ar Padomes Lēmumu 2008/381/EK; p) sniedz vajadzīgo palīdzību Eiropas Robežu uzraudzības sistēmas izstrādei un darbībai un – atbilstīgos gadījumos – vienotas informācijas apmaiņas vides izveidei, tostarp sistēmu sadarbspējas nodrošināšanai, jo īpaši izveidojot, uzturot un koordinējot Eurosur sistēmu saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1052/2013; q) sadarbojas ar Eiropas Zivsaimniecības kontroles aģentūru un Eiropas Jūras drošības aģentūru, lai,, sniedzot pakalpojumus, informāciju, aprīkojumu un apmācību, kā arī koordinējot daudznolūku pasākumus, atbalstītu valstu iestādes, kuras veic krasta apsardzes funkcijas; r) palīdz dalībvalstīm un trešām valstīm saistībā ar operatīvo sadarbību to starpā ārējo robežu pārvaldības un atgriešanas jomās. 2.Dalībvalstis var turpināt sadarbību operatīvā līmenī ar citām dalībvalstīm un/vai trešām valstīm pie ārējām robežām, tostarp militāras operācijas tiesībaizsardzības misijās un atgriešanas jomā, ja šāda sadarbība ir saderīga ar aģentūras darbību. Dalībvalstis atturas veikt darbības, kas varētu traucēt aģentūras darbību vai tās mērķu sasniegšanu. Dalībvalstis ziņo aģentūrai par šādu operatīvo sadarbību ar citām dalībvalstīm un/vai trešām valstīm pie ārējām robežām un atgriešanas jomā. Aģentūras izpilddirektors („izpilddirektors”) regulāri un vismaz reizi gadā informē aģentūras valdi („valde”) par šiem jautājumiem. 3.Savu pilnvaru ietvaros aģentūra pēc savas iniciatīvas var iesaistīties komunikācijas pasākumos. Komunikācijas pasākumi nedrīkst negatīvi skart 1. punktā minētos uzdevumus, un tos īsteno saskaņā ar attiecīgiem komunikācijas un izplatīšanas plāniem, kurus pieņem valde. 2. iedaļa Uzraudzība un krīžu novēršana 8. pants

Godprātīgas sadarbības pienākums Aģentūrai un valstu iestādēm, kas atbild par robežu pārvaldību, tostarp krasta apsargiem tiktāl, ciktāl viņi veic robežkontroles uzdevumus, ir pienākums godprātīgi sadarboties un pienākums apmainīties ar informāciju. 9. pants Vispārīgs informācijas apmaiņas pienākums Par robežu pārvaldību atbildīgās valstu iestādes, tostarp krasta apsardze tiktāl, ciktāl tā veic robežkontroles uzdevumus, laikus un precīzi iesniedz aģentūrai visu nepieciešamo informāciju, lai tā varētu pildīt uzdevumus, kas tai uzticēti ar šo regulu, jo īpaši lai Aģentūra varētu uzraudzīt migrācijas plūsmas Savienības virzienā un Savienībā, veikt riska analīzi un sagatavot neaizsargātības novērtējumu. 10. pants Migrācijas plūsmu uzraudzība un riska analīze 1.Aģentūra izveido uzraudzības un riska analīzes centru, kas spēj uzraudzīt migrācijas plūsmas Savienības virzienā un Savienībā. Šim mērķim aģentūra izstrādā kopīgu integrētu riska analīzes modeli, ko piemēro gan aģentūra, gan dalībvalstis. 2.Aģentūra sagatavo gan vispārēju, gan īpašu riska analīzi, ko iesniedz Padomei un Komisijai. 3.Aģentūras sagatavotajā riska analīzē ir aptverti visi Eiropas integrētai robežu pārvaldībai būtiskie aspekti, jo īpaši robežkontrole, atgriešana, trešo valstu valstspiederīgo neatbilstīga sekundārā kustība Savienībā, pārrobežu noziedzības, tostarp neatbilstīgas imigrācijas sekmēšanas, cilvēku tirdzniecības un terorisma novēršana, kā arī situācija trešās kaimiņvalstīs nolūkā izstrādāt iepriekšējas brīdināšanas mehānismu, kas analizē migrācijas plūsmas Savienības virzienā. 4.Dalībvalstis sniedz aģentūrai visu nepieciešamo informāciju par situāciju, tendencēm un iespējamiem apdraudējumiem pie ārējām robežām un atgriešanas jomā. Dalībvalstis regulāri vai pēc aģentūras pieprasījuma sniedz tai visu nepieciešamo informāciju, piemēram, statistikas un operatīvos datus, kas apkopoti saistībā ar Šengenas acquis īstenošanu, kā arī informāciju un izlūkdatus, kas izriet no valsts situācijas attēla, kurš izveidots saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1052/2013, analīzes slāņa. 5.Riska analīzes rezultātus iesniedz Uzraudzības padomei un valdei. 6.Dalībvalstis ņem vērā riska analīzes rezultātus, plānojot savus pasākumus un darbības pie ārējām robežām, kā arī savas darbības attiecībā uz atgriešanu. 7.Aģentūra iekļauj vienota integrēta riska analīzes modeļa rezultātus robežsargu un personāla, kas iesaistīts atgriešanas uzdevumu izpildē, kopējās apmācības pamatprogrammas izveidē. 11. pants Sadarbības koordinatori dalībvalstīs 1.Aģentūra nodrošina ārējo robežu pārvaldības regulāru uzraudzību ar aģentūras sadarbības koordinatoru dalībvalstīs starpniecību. 2.Izpilddirektors norīko ekspertus no aģentūras personāla, kuri jāizvieto kā sadarbības koordinatori. Izpilddirektors, balstoties uz riska analīzi un pēc apspriešanās ar valdi, nosaka izvietošanas veidu, dalībvalsti, kurā var izvietot sadarbības koordinatoru, un izvietošanas ilgumu. Izpilddirektors informē attiecīgo dalībvalsti par norīkošanu un kopā ar dalībvalsti nosaka izvietošanas atrašanās vietu. 3.Sadarbības koordinatori rīkojas aģentūras vārdā, un viņu uzdevums ir veicināt sadarbību un dialogu starp aģentūru un par robežu pārvaldību atbildīgajām valstu iestādēm, tostarp krasta apsardzi tiktāl, ciktāl tā veic robežkontroles uzdevumus. Sadarbības koordinatori jo īpaši: a) darbojas kā saskarne starp aģentūru un par robežu pārvaldību atbildīgajām valstu iestādēm, tostarp krasta apsardzi tiktāl, ciktāl tā veic robežkontroles uzdevumus;

b) atbalsta tās informācijas vākšanu, ko aģentūra pieprasījusi, lai sagatavotu 12. pantā minēto neaizsargātības novērtējumu; c) uzrauga pasākumus, ko dalībvalstis veikušas pie robežas daļām, kurām ir piešķirts augsts ietekmes līmenis saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1052/2013; d) palīdz dalībvalstīm sagatavot to ārkārtas situāciju plānus; e) regulāri ziņo izpilddirektoram par situāciju pie ārējās robežas un par attiecīgās dalībvalsts spēju efektīvi risināt situāciju pie ārējām robežām; f) uzrauga pasākumus, ko dalībvalstis veikušas attiecībā uz situāciju, kurā ir nepieciešama steidzama rīcība pie ārējām robežām, kā minēts 18. pantā. 4.Šā panta 3. punkta nolūkā sadarbības koordinators, inter alia: a) neierobežoti piekļūst valsts koordinācijas centram un valsts situācijas attēlam, kas izveidots saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1052/2013; b) piekļūst valsts un Eiropas informācijas sistēmām, kas pieejamas valsts koordinācijas centrā, ar nosacījumu, ka viņš ievēro valsts un ES drošības un datu aizsardzības noteikumus; c) uztur regulārus kontaktus ar valstu iestādēm, kuras atbild par robežu pārvaldību, tostarp krasta apsardzi tiktāl, ciktāl tā veic robežkontroles uzdevumus, vienlaikus informējot valsts koordinācijas centra vadītāju. 5.Sadarbības koordinatora ziņojums veido daļu no 12. pantā minētā neaizsargātības novērtējuma. 6.Veicot savus pienākumus, sadarbības koordinators pieņem norādījumus tikai no aģentūras. 12. pants Neaizsargātības novērtējums 1.Aģentūra novērtē dalībvalstu tehnisko aprīkojumu, sistēmas, spējas, resursus un ārkārtas situāciju plānus attiecībā uz robežkontroli. Minēto novērtējumu balsta uz dalībvalsts un sadarbības koordinatora sniegto informāciju, uz informāciju, kas iegūta no Eurosur, jo īpaši par ietekmes līmeņiem, kas piešķirti katras dalībvalsts ārējām sauszemes un jūras robežas daļām saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1052/2013, un uz ziņojumiem par kopīgajām operācijām, pilotprojektiem, ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumiem un citām aģentūras darbībām, un to izvērtējumiem. 2.Dalībvalstis pēc aģentūras pieprasījuma sniedz informāciju par valsts līmenī pieejamo tehnisko aprīkojumu, personālu un finanšu resursiem robežkontroles veikšanai un iesniedz savus ārkārtas situāciju plānus. 3.Neaizsargātības novērtējuma mērķis ir aģentūrai novērtēt dalībvalstu spēju un gatavību risināt jaunās problēmas, tostarp esošos un turpmākos apdraudējumus un spiedienu pie ārējām robežām, apzināt – jo īpaši attiecībā uz dalībvalstīm, kuras saskaras ar īpašu un nesamērīgu spiedienu, – iespējamas tūlītējas sekas pie ārējām robežām un turpmākas sekas Šengenas zonas darbībai, un novērtēt dalībvalstu spēju dot ieguldījumu 19. panta 5. punktā minētajā gatavības papildrezervē. Šis novērtējums neskar Šengenas izvērtēšanas mehānismu. 4.Neaizsargātības novērtējuma rezultātus iesniedz Uzraudzības padomei, kura dod izpilddirektoram padomu par pasākumiem, kas dalībvalstīm jāveic, balstoties uz neaizsargātības novērtējuma rezultātiem un ņemot vērā aģentūras riska analīzi un Šengenas izvērtēšanas mehānisma rezultātus. 5.Izpilddirektors pieņem lēmumu, kurā nosaka nepieciešamos korektīvos pasākumus, kas attiecīgajai dalībvalstij jāveic, tostarp izmantojot resursus no Savienības finanšu instrumentiem. Izpilddirektora lēmums ir saistošs dalībvalstij, un tajā ir noteikts termiņš, kurā pasākumi jāveic. 6. Ja dalībvalsts neveic nepieciešamos korektīvos pasākumus noteiktajā termiņā, tad izpilddirektors nodod jautājumu valdei un informē Komisiju. Valde pieņem lēmumu, kurā nosaka nepieciešamos korektīvos pasākumus, kas attiecīgajai dalībvalstij jāveic, tostarp termiņu, kurā šādi pasākumi jāveic. Ja dalībvalsts neveic pasākumus minētajā lēmumā paredzētajā termiņā, tad Komisija var veikt turpmāku rīcību saskaņā ar 18. pantu. 3. iedaļa

Ārējo robežu pārvaldība 13. pants Aģentūras rīcība pie ārējām robežām 1.Dalībvalstis var pieprasīt aģentūrai palīdzību savu pienākumu īstenošanā attiecībā uz ārējo robežu kontroli. Aģentūra veic arī pasākumus, kas minēti 18. pantā. 2.Aģentūra organizē atbilstošu tehnisko un operatīvo palīdzību uzņēmējai dalībvalstij un var veikt vienu vai vairākus šādus pasākumus: a) koordinēt kopīgas operācijas vienai vai vairākām dalībvalstīm un izvietot Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības; b) organizēt ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumus un izvietot Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības no gatavības papildrezerves un attiecīgā gadījumā papildu Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības; c) koordinēt vienas vai vairāku dalībvalstu un trešo valstu darbības pie ārējām robežām, ietverot kopīgas operācijas ar trešām kaimiņvalstīm; d) izvietot Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības kā daļu no migrācijas pārvaldības atbalsta vienībām „karsto punktu” zonās; e) izvietot savus ekspertus, kā arī dalībvalstu uz aģentūru norīkotos vienību dalībniekus, lai attiecīgajā laikposmā atbalstītu iesaistīto dalībvalstu kompetentās iestādes; f) izvietot tehnisko aprīkojumu. 3.Aģentūra finansē vai līdzfinansē 2. punktā minētās darbības, piešķirot dotācijas no sava budžeta saskaņā ar aģentūrai piemērojamajiem finanšu noteikumiem. 14. pants Kopīgo operāciju un ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumu uzsākšana pie ārējām robežām 1.Dalībvalstis var pieprasīt aģentūrai uzsākt kopīgas operācijas, lai risinātu jaunas problēmas, tostarp esošus vai turpmākos apdraudējumus pie ārējām robežām, kuri izriet no neatbilstīgas imigrācijas vai pārrobežu noziedzības, vai lai sniegtu pastiprinātu tehnisko un operatīvo palīdzību, īstenojot savus pienākumus attiecībā uz ārējo robežu kontroli. 2.Saņemot pieprasījumu no dalībvalsts, kas saskaras ar īpašu un nesamērīgu spiedienu, īpaši gadījumos, kad noteiktās ārējo robežu vietās ierodas liels skaits trešo valstu valstspiederīgo, kuri mēģina nelikumīgi iekļūt dalībvalsts teritorijā, aģentūra uz noteiktu laiku var īstenot ātrās reaģēšanas robežapsardzes operāciju minētās uzņēmējas dalībvalsts teritorijā. 3.Izpilddirektors izvērtē, apstiprina un koordinē dalībvalstu priekšlikumus kopīgu operāciju veikšanai. Pirms kopīgām operācijām un ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumiem veic rūpīgu, uzticamu un atjauninātu riska analīzi, ar to dodot aģentūrai iespēju izkārtot prioritārā secībā ierosinātās kopīgās operācijas un ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumus, ņemot vērā ietekmes līmeni uz ārējo robežu daļām saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1052/2013 un resursu pieejamību. 4.Izpilddirektors pēc Uzraudzības padomes ieteikuma, balstoties uz neaizsargātības novērtējuma rezultātiem un ņemot vērā aģentūras riska analīzi un Eiropas situācijas attēla, kas izveidots saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1052/2013, analīzes slāni, iesaka attiecīgajai dalībvalstij uzsākt un veikt kopīgas operācijas vai ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumus. Aģentūra nodod savu tehnisko aprīkojumu uzņēmējas dalībvalsts vai iesaistīto dalībvalstu rīcībā. 5.Kopīgas operācijas vai ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākuma mērķus var sasniegt kā daļu no daudznolūku pasākuma, kurā var būt ietverta personu, kas jūrā atrodas briesmās, glābšana vai citas krasta apsardzes funkcijas, cīņa pret migrantu kontrabandu vai cilvēku tirdzniecību, narkotiku pārvadāšanas kontroles pasākumi un migrācijas pārvaldība, tostarp identificēšana, reģistrēšana, iztaujāšana un atgriešana. 15. pants

Kopīgo operāciju darbības plāns 1.Sagatavojot kopīgu operāciju, izpilddirektors sadarbībā ar uzņēmēju dalībvalsti sagatavo vajadzīgā tehniskā aprīkojuma un personāla sarakstu, ņemot vērā pieejamos uzņēmējas dalībvalsts resursus. Uz šo elementu pamata aģentūra definē operatīvā un tehniskā atbalsta kopumu, kā arī spēju palielināšanas darbības, kas jāiekļauj darbības plānā. 2.Izpilddirektors izstrādā darbības plānu kopīgajām operācijām pie ārējām robežām. Izpilddirektors un uzņēmēja dalībvalsts, apspriežoties ar iesaistītajām dalībvalstīm, vienojas par darbības plānu, kurā ir sīki aprakstīti kopīgās operācijas organizatoriskie aspekti. 3.Darbības plāns ir saistošs aģentūrai, uzņēmējai dalībvalstij un iesaistītajām dalībvalstīm. Tas aptver visus tos aspektus, ko uzskata par nepieciešamiem kopīgā pasākuma īstenošanai, tostarp šādu informāciju: a) situācijas aprakstu ar modus operandi un izvietošanas mērķiem, tostarp operatīvo mērķi; b) kopīgās operācijas paredzamo ilgumu; c) ģeogrāfisko teritoriju, kurā notiks kopīgā operācija; d) uzdevumu aprakstu un īpašus norādījumus Eiropas robežu un krasta apsardzes vienībām, tostarp par pieļaujamo piekļuvi datubāzēm un par atļautajiem dienesta ieročiem, munīciju un aprīkojumu uzņēmējā dalībvalstī; e) Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību sastāvu, kā arī cita saistīta personāla izvietošanu; f) pavēlniecības un kontroles noteikumus, tostarp uzņēmējas dalībvalsts robežsargu, kas ir atbildīgi par sadarbību ar vienību dalībniekiem un aģentūru, jo īpaši to robežsargu, kas ir atbildīgi par pavēlniecību izvietošanas laikā, uzvārdus un dienesta pakāpes un vienību dalībnieku vietu komandķēdē; g) tehnisko aprīkojumu, ko izvietos kopīgās operācijas laikā, tostarp specifiskas prasības, piemēram, izmantošanas nosacījumus, pieprasīto komandas sastāvu, transportu un citus loģistikas faktorus, un finanšu noteikumus; h) sīki izstrādātus noteikumus par kārtību, kādā aģentūra valdei un attiecīgajām valstu publiskajām iestādēm tūlīt ziņo par incidentiem; i) ziņošanas un novērtējuma sistēmu, kurā norādīti kritēriji novērtējuma ziņojumam un galīgais datums, līdz kuram ir jāiesniedz galīgais novērtējuma ziņojums; j) par pasākumiem jūrā norāda specifisku informāciju attiecībā uz atbilstīgās jurisdikcijas un tiesību aktu piemērošanu ģeogrāfiskajā teritorijā, kurā notiek kopīgā operācija, tostarp atsauces uz starptautiskajiem un Savienības tiesību aktiem, kas attiecas uz pārtveršanu, glābšanu jūrā un izkāpšanu krastā. Šajā ziņā darbības plānu izveido saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 656/2014; k) kārtību, kādā notiek sadarbība ar trešām valstīm, citām Savienības aģentūrām, struktūrām un birojiem vai starptautiskajām organizācijām; l) procedūras, kurās noteikts nosūtīšanas mehānisms, saskaņā ar kuru personas, kam nepieciešama starptautiskā aizsardzība, cilvēku tirdzniecības upuri, nepilngadīgie bez pavadības un mazaizsargātas personas tiek novirzītas pie kompetentajām valstu iestādēm atbilstošas palīdzības saņemšanai; m) procedūras, kurās noteikts mehānisms, lai saņemtu un nosūtītu aģentūrai sūdzību par uzņēmējas dalībvalsts robežsargiem un Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību dalībniekiem par iespējamiem pamattiesību pārkāpumiem kopīgās operācijas vai ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākuma kontekstā. 4.Aģentūras izpilddirektors un uzņēmēja dalībvalsts pēc apspriešanās ar iesaistītajām dalībvalstīm vienojas par visiem grozījumiem vai pielāgojumiem darbības plānā. Grozītā vai pielāgotā darbības plāna kopiju aģentūra nekavējoties nosūta iesaistītajām dalībvalstīm. 16. pants Ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākuma sākšanas procedūra

1.Dalībvalsts pieprasījumā sākt ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumu ietver situācijas, iespējamo mērķu un plānoto vajadzību aprakstu. Vajadzības gadījumā izpilddirektors var nekavējoties nosūtīt aģentūras ekspertus situācijas novērtēšanai pie attiecīgās dalībvalsts ārējām robežām. 2.Izpilddirektors nekavējoties informē valdi par dalībvalsts pieprasījumu sākt ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumu. 3.Lemjot par dalībvalsts pieprasījumu, izpilddirektors ņem vērā aģentūras riska izvērtējumu konstatējumus un Eiropas situācijas attēla, kas izveidots saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1052/2013, analīzes slāni, kā arī 12. pantā minētā neaizsargātības novērtējuma rezultātus un jebkuru citu būtisku informāciju, ko sniegusi attiecīgā dalībvalsts vai kāda cita dalībvalsts. 4.Lēmumu par pieprasījumu sākt ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumu izpilddirektors pieņem divās darbdienās pēc pieprasījuma saņemšanas dienas. Izpilddirektors rakstveidā paziņo par lēmumu vienlaicīgi attiecīgajai dalībvalstij un valdei. Lēmumā norāda galvenos apsvērumus, kas ir tā pamatā. 5.Ja izpilddirektors nolemj sākt ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumu, viņš izvieto Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības no gatavības papildrezerves saskaņā ar 19. panta 5. punktu, un attiecīgā gadījumā viņš nolemj par tūlītēju pastiprināšanu ar vienu vai vairākām Eiropas robežu un krasta apsardzes vienībām saskaņā ar 19. panta 6. punktu. 6.Izpilddirektors kopā ar uzņēmēju dalībvalsti nekavējoties un katrā ziņā ne vēlāk kā trīs darbdienās pēc lēmuma pieņemšanas dienas izstrādā darbības plānu saskaņā ar 15. panta 3. punktu. 7.Tiklīdz ir panākta vienošanās par darbības plānu, izpilddirektors prasa dalībvalstīm nekavējoties izvietot robežsargus, kuri veido daļu no gatavības papildrezerves. Izpilddirektors no robežsargiem, kuri ir apzināti esošajā gatavības papildrezervē, norāda no katras dalībvalsts pieprasīto robežsargu specializācijas un skaitu. 8.Paralēli un ja nepieciešams, lai nodrošinātu no gatavības papildrezerves izvietoto Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību tūlītēju pastiprināšanu, izpilddirektors informē dalībvalstis par papildus izvietojamo robežsargu pieprasīto skaitu un specializācijām. Šo informāciju rakstveidā iesniedz valstu kontaktpunktiem un tajā norāda datumu, kad jānotiek izvietošanai. Tām iesniedz arī darbības plāna eksemplāru. 9.Izpilddirektora prombūtnes vai aizņemtības gadījumā lēmumus par gatavības papildrezerves izvietošanu un jebkuru papildu Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību izvietošanu pieņem izpilddirektora vietnieks. 10.Dalībvalstis nodrošina, lai gatavības papildrezervē iekļautie robežsargi nekavējoties un bez izņēmuma tiktu darīti pieejami aģentūrai. Dalībvalstis pēc aģentūras pieprasījuma nodrošina papildu robežsargu pieejamību Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību izvietošanai, izņemot gadījumu, ja tajās pastāv ārkārtas situācija, kas būtiski ietekmē valsts uzdevumu izpildi. 11.Gatavības papildrezervi izvieto ne vēlāk kā trīs darbdienas pēc dienas, kad izpilddirektors un uzņēmēja dalībvalsts vienojušies par darbības plānu. Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību papildu izvietošana vajadzības gadījumā notiek piecās darbdienās pēc gatavības papildrezerves izvietošanas. 17. pants Migrācijas pārvaldības atbalsta vienības 1.Ja dalībvalsts saskaras ar nesamērīgu migrācijas spiedienu konkrētās tās ārējo robežu „karsto punktu” zonās, ko raksturo liels jauktu migrācijas plūsmu pieplūdums, tad šī dalībvalsts var pieprasīt operatīvo un tehnisko pastiprinājumu no migrācijas pārvaldības atbalsta vienībām. Šī dalībvalsts iesniedz aģentūrai un citām attiecīgajām Savienības aģentūrām, jo īpaši Eiropas Patvēruma atbalsta birojam un Eiropolam, pastiprinājuma pieprasījumu un savu vajadzību novērtējumu. 2.Izpilddirektors, koordinējot ar citām attiecīgajām Savienības aģentūrām, novērtē dalībvalsts palīdzības pieprasījumu un tās vajadzību novērtējumu nolūkā noteikt visaptverošu pastiprinājuma paketi, kurā ietilpst dažādas darbības, ko koordinē attiecīgās Savienības aģentūras un par ko jāvienojas ar attiecīgo dalībvalsti. 3.Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību, Eiropas personu atgriešanas nodrošināšanas vienību un aģentūras personāla ekspertu operatīvais un tehniskais pastiprinājums, ko tie sniedz saistībā ar migrācijas pārvaldības atbalsta vienībām, var ietvert: a) trešās valsts valstspiederīgo, kuri ierodas pie ārējām robežām, ekranēšanu, tostarp šo trešo valstu valstspiederīgo identificēšanu, reģistrēšanu un iztaujāšanu, un, ja dalībvalsts to pieprasa, trešo valstu valstspiederīgo pirkstu nospiedumu noņemšanu; b) informācijas sniegšanu personām, kurām acīmredzami vajag starptautisko aizsardzību, vai personām, kuras iesniegušas vai var iesniegt pieteikumu par pārcelšanu; c) tehnisko un operatīvo palīdzību atgriešanu jomā, tostarp atgriešanas operāciju sagatavošanu un organizēšanu. 4.Aģentūra sadarbībā ar citām attiecīgajām Savienības aģentūrām palīdz Komisijai koordinēt migrācijas pārvaldības atbalsta vienību darbības.

18. pants Situācija pie ārējām robežām, kurai nepieciešama steidzama rīcība 1.Ja dalībvalsts neveic vajadzīgos korektīvos pasākumus saskaņā ar 12. panta 6. punktā minēto valdes lēmumu vai gadījumos, kad pie ārējās robežas rodas nesamērīgs migrācijas spiediens, kas padara ārējo robežu kontroli neefektīvu tik lielā mērā, ka rodas Šengenas zonas darbības apdraudējuma risks, Komisija pēc apspriešanās ar aģentūru var pieņemt lēmumu ar īstenošanas aktu, kurā apzināti aģentūras īstenojamie pasākumi un kurā no attiecīgās dalībvalsts tiek prasīts sadarboties ar aģentūru minēto pasākumu īstenošanā. Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 79. panta 2. punktā minēto izmeklēšanas procedūru. Pienācīgi pamatotu ar Šengenas zonas darbību saistītu un steidzamu iemeslu gadījumā Komisija pieņem nekavējoties piemērojamus īstenošanas aktus saskaņā ar 79. panta 5. punktā minēto procedūru. 2.Šā panta 1. punkta nolūkos Komisija nosaka vienu vai vairākus šādus pasākumus, ko veiks aģentūra: a) organizēt un koordinēt ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumus un izvietot Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības no gatavības papildrezerves un pēc vajadzības papildu Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības; b) izvietot Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības kā daļu no migrācijas pārvaldības atbalsta vienībām „karsto punktu” zonās; c) koordinēt vienas vai vairāku dalībvalstu un trešo valstu darbības pie ārējām robežām, tostarp kopīgas operācijas ar trešām kaimiņvalstīm; d) izvietot tehnisko aprīkojumu; e) organizēt operācijas personu atgriešanas nodrošināšanai. 3.Izpilddirektors divās darbdienās pēc Komisijas lēmuma pieņemšanas dienas un saskaņā ar Uzraudzības padomes ieteikuma nosaka, kā jārīkojas Komisijas lēmumā apzināto pasākumu praktiskai veikšanai, tostarp nosaka tehnisko aprīkojumu, kā arī robežsargu un citu saistīto darbinieku, kas vajadzīgi minētā lēmuma mērķu sasniegšanai, skaitu un specializācijas. 4.Paralēli un tajās pašās divās darbdienās izpilddirektors attiecīgajai dalībvalstij iesniedz darbības plāna projektu. Izpilddirektors un attiecīgā dalībvalsts izstrādā darbības plānu divās darbdienās pēc tā iesniegšanas dienas. 5.Aģentūra tūlīt un katrā ziņā trīs darbdienās pēc darbības plāna sagatavošanas izvieto vajadzīgo tehnisko aprīkojumu un personālu no 19. panta 5. punktā minētās gatavības papildrezerves, lai praktiski izpildītu Komisijas lēmumā noteiktos pasākumus. Papildu tehnisko aprīkojumu un Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības izvieto pēc vajadzības otrā posmā un katrā ziņā piecās darbdienās pēc gatavības papildrezerves izvietošanas. 6.Attiecīgā dalībvalsts ievēro Komisijas lēmumu, un šajā nolūkā tā nekavējoties sadarbojas ar aģentūru un attiecīgi rīkojas, lai sekmētu minētā lēmuma īstenošanu un minētajā lēmumā un ar izpilddirektoru saskaņotajā darbības plānā noteikto pasākumu praktisko veikšanu. 7.Dalībvalstis dara pieejamus robežsargus un citu saistīto personālu, ko noteicis izpilddirektors saskaņā ar 2. punktu. Dalībvalstis nedrīkst atsaukties uz 19. panta 3. un 6. punktā minēto ārkārtas situāciju. 19. pants Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību sastāvs un izvietošana 1. Aģentūra izvieto robežsargus un citu saistīto personālu kā Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību dalībniekus kopīgajās operācijās, ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumos un migrācijas pārvaldības atbalsta vienību ietvaros. Aģentūra var izvietot arī ekspertus no sava personāla. 2.Pēc izpilddirektora priekšlikuma valde ar tās balsstiesīgo locekļu absolūto vairākumu lemj par to robežsargu specializācijām un kopējo skaitu, kas būs pieejami Eiropas robežu un krasta apsardzes vienībām. To pašu procedūru piemēro jebkurām turpmākām izmaiņām attiecībā uz specializācijām un kopējo skaitu. Dalībvalstis savu devumu Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību komplektēšanā sniedz, izmantojot savas valsts rezervi, kas izveidota, pamatojoties uz dažādām noteiktajām specializācijām, un izvirza robežsargus ar nepieciešamo specializāciju. 3.Dalībvalstu devumu attiecībā uz savu robežsargu nosūtīšanu dalībai specifiskās kopīgās operācijās nākamajā gadā plāno, pamatojoties uz ikgadējām divpusējām sarunām un nolīgumiem starp aģentūru un dalībvalstīm. Saskaņā ar minētajiem nolīgumiem dalībvalstis pēc aģentūras pieprasījuma nodrošina robežsargu pieejamību izvietošanai, izņemot gadījumus, ja kādā no tām pastāv ārkārtas situācija, kas būtiski ietekmē valsts uzdevumu izpildi. Šādu pieprasījumu iesniedz vismaz 21 darbdienu pirms paredzētās izvietošanas.

4.Attiecībā uz ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumiem pēc aģentūras izpilddirektora priekšlikuma valde ar trīs ceturtdaļu balsu vairākumu lemj par robežsargu specializācijām un minimālo skaitu, kas jādara pieejams Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību gatavības papildrezervei. To pašu procedūru piemēro jebkurām turpmākām izmaiņām attiecībā uz gatavības papildrezerves robežsargu specializācijām un kopējo skaitu. Dalībvalstis savu devumu gatavības papildrezerves komplektēšanā sniedz, izmantojot savas valsts ekspertu rezervi, kas izveidota, pamatojoties uz dažādu noteikto specializāciju, un izvirza robežsargus ar nepieciešamo specializāciju. 5.Gatavības papildrezerve ir pastāvīgs korpuss, kas nodots tūlītējā aģentūras rīcībā un ko no katras dalībvalsts var izvietot trīs darbdienās no dienas, kad izpilddirektors un uzņēmēja dalībvalsts ir vienojušies par darbības plānu. Minētajā nolūkā katra dalībvalsts ik gadu dara aģentūrai pieejamu robežsargu skaitu, kas proporcionāls vismaz 3 % personāla no dalībvalstīm bez ārējām sauszemes vai jūras robežām un 2 % personāla no dalībvalstīm ar ārējām sauszemes vai jūras robežām, un kur ietilpst vismaz 1500 robežsargu, kuri atbilst valdes lēmumā apzinātajām specializācijām. 6.Ja nepieciešams, Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību izvietošanu no gatavības papildrezerves nekavējoties papildina ar papildu Eiropas robežu un krasta apsardzes vienībām. Minētajā nolūkā dalībvalstis pēc aģentūras pieprasījuma nekavējoties paziņo to savas valsts rezerves robežsargu skaitu, uzvārdus un specializācijas, kurus tās var darīt pieejamus piecās darbdienās pēc ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākuma sākšanas. Dalībvalstis pēc aģentūras pieprasījuma nodrošina robežsargu pieejamību izvietošanai, izņemot gadījumu, ja tajās pastāv ārkārtas situācija, kas būtiski ietekmē valsts uzdevumu izpildi. 7. Dalībvalstis nodrošina, lai robežsargi un cits saistītais personāls, kas ir šo valstu devums, atbilstu valdes nolemtajām specializācijām un skaitam. Izvietošanas ilgumu nosaka piederības dalībvalsts, bet katrā ziņā tas nav mazāks par 30 dienām. 8. Aģentūra nodrošina Eiropas robežu un krasta apsardzes vienības ar kompetentiem robežsargiem, kurus dalībvalstis norīkojušas uz aģentūru kā valstu ekspertus. Dalībvalstu devumu attiecībā uz savu robežsargu norīkošanu uz aģentūru nākamajā gadā plāno, pamatojoties uz ikgadējām divpusējām sarunām un nolīgumiem starp aģentūru un dalībvalstīm. Saskaņā ar minētajiem nolīgumiem dalībvalstis nodrošina robežsargu pieejamību norīkošanai, ja vien tas būtiski neietekmē valsts uzdevumu izpildi. Šādās situācijās dalībvalstis var atsaukt norīkotos robežsargus. Šādi norīkojumi var būt uz 12 vai vairāk mēnešiem, bet katrā ziņā tie nedrīkst ilgt mazāk nekā trīs mēnešus. Norīkotos robežsargus uzskata par vienību dalībniekiem, un viņiem ir vienību dalībnieku uzdevumi un pilnvaras. Dalībvalsti, kura norīkojusi robežsargus, uzskata par piederības dalībvalsti. Citi aģentūras pagaidu darbinieki, kuriem nav robežkontroles pienākumu veikšanai vajadzīgās kvalifikācijas, kopīgajās operācijās tiek izvietoti tikai koordinācijas uzdevumu veikšanai, un viņi nav Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību daļa. 9. Aģentūra reizi gadā informē Eiropas Parlamentu par to robežsargu skaitu, kurus katra dalībvalsts saskaņā ar šo pantu ir apņēmusies nosūtīt dalībai Eiropas robežu un krasta apsardzes vienībās. 20. pants Norādījumi Eiropas robežu un krasta apsardzes vienībām 1. Eiropas robežu un krasta apsardzes vienību izvietošanas laikā uzņēmēja dalībvalsts dod norādījumus vienībām saskaņā ar darbības plānu. 2. Aģentūra ar sava koordinatora starpniecību var paziņot uzņēmējai dalībvalstij savus viedokļus par norādījumiem, kas sniegti Eiropas robežu un krasta apsardzes vienībām. Tādā gadījumā uzņēmēja dalībvalsts minētos viedokļus ņem vērā un pēc iespējas tos ievēro. 3.Gadījumos, kad Eiropas robežu un krasta apsardzes vienībām sniegtie norādījumi neatbilst darbības plānam, koordinators nekavējoties ziņo izpilddirektoram, kurš attiecīgā gadījumā var rīkoties saskaņā ar 24. panta 2. punktu. 4. Veicot savus pienākumus un īstenojot pilnvaras, vienību dalībnieki pilnībā ievēro pamattiesības, tostarp patvēruma procedūru pieejamību, un cilvēka cieņu. Visiem pasākumiem, ko darbinieki veic, pildot savus pienākumus un īstenojot savas pilnvaras, jābūt samērīgiem ar šo pasākumu mērķiem. Pildot savus uzdevumus un īstenojot savas pilnvaras, viņi nediskriminē personas dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas dēļ. 5.Uz vienību dalībniekiem turpina attiekties viņu piederības dalībvalsts disciplinārie pasākumi. Pamattiesību pārkāpumu vai starptautiskas aizsardzības pienākumu nepildīšanas gadījumos, kas tiek konstatēti kopīgās operācijas vai ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākuma laikā, piederības dalībvalsts atbilstīgi saviem tiesību aktiem paredz atbilstošus disciplinārus vai citus pasākumus. 21. pants Koordinators 1. Aģentūra nodrošina visu organizatorisko aspektu operatīvo īstenošanu, tostarp aģentūras darbinieku klātbūtni kopīgu operāciju, pilotprojektu vai ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumu īstenošanas laikā. 2. Izpilddirektors norīko vienu vai vairākus ekspertus no aģentūras darbiniekiem, kurus izvietot kā koordinatorus katrai kopīgajai operācijai vai ātrās reaģēšanas robežapsardzes pasākumam. Par koordinatora norīkošanu izpilddirektors paziņo uzņēmējai dalībvalstij. 3. Koordinators rīkojas aģentūras vārdā visos Eiropas robežu un