ES sporta pārtikas produktu un dzērienu tirgus vērtība 2014. gadā bija EUR 3,07 miljardi (mazumtirdzniecības vērtība),. Sporta pārtikas tirgus ES līmenī laikposmā no 2009. līdz 2014. gadam ir pieaudzis par 11,2 %, kas veido kopējo gada pieauguma koeficientu 2,2 %. Šā pieauguma pamatā ir produkti uz proteīnu bāzes, kuru apjoms minētajā laikposmā pieaudzis par 68 %. Enerģijas un sniegumu veicinošu produktu tirgus pieaudzis par 54 %, bet sporta dzērienu tirgus samazinājies par 8 %.

sporta pārtikas produkti: visi pārtikas produkti, kas paredzēti sportistiem, neatkarīgi no ES tiesību aktiem, saskaņā ar kuriem tie tiek laisti tirgū;

Eiropas Komisija konsultējās ar Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi (EFSA), kas sniedza zinātnisku un tehnisku palīdzību saistībā ar sporta pārtikas produktiem. EFSA sniedza zinātnisku konsultāciju uzturvērtības un veselīguma norāžu jomā un par diētas atsauces vērtībām pieaugušajiem, kas attiecas uz sportistiem, un informēja Komisiju, ka tās ieteikumi neatšķiras no Pārtikas zinātniskās komitejas (PZK) ziņojuma ieteikumiem, kas tika pieņemti 2001. gadā par tādas pārtikas sastāvu un specifikāciju, kas paredzēta intensīvas muskuļu piepūles gadījumos, īpaši sportistiem.

Tas sagatavots, izmantojot Pārtikas ķēdes novērtēšanas konsorcija tirgus pētījumu (FCEC pētījums), kas veikts laikposmā no 2015. gada janvāra līdz 2015. gada jūnijam. Pētījumā ietverta detalizētāka informācija par konstatējumiem, kas izklāstīti šajā ziņojumā. Šī ziņojuma sagatavošanas kontekstā tika veikta konsultēšanās ar valstu kompetentajām iestādēm un citām ieinteresētajām personām.

Tādējādi, tā kā īpašas diētas pārtikas produktu kategorija vairs netiks piemērota sporta pārtikas produktiem, šī veida pārtiku no 2016. gada 20. jūlija regulēs tikai un vienīgi pārtikas aprites tiesību aktu horizontālie noteikumi.

Prasība iesniegt šo ziņojumu ir saistīta ar īpašas diētas pārtikas produktu regulējuma atcelšanu no 2016. gada 20. jūlija, kā tas paredzēts FSG regulā. Regulējums 1989. gadā tika izveidots ar Padomes direktīvu un papildināts ar pārstrādāto Direktīvu 2009/39/EK.

Šis ziņojums sagatavots, lai izpildītu pienākumu, kas Komisijai noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 609/2013 par zīdaiņiem un maziem bērniem paredzētu pārtiku, īpašiem medicīniskiem nolūkiem paredzētu pārtiku un par pilnīgiem uztura aizstājējiem svara kontrolei (turpmāk “FSG regula”) 13. pantā. Saskaņā ar šo pantu Komisijai pēc apspriešanās ar Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi (EFSA) ir jāiesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojums par to, vai ir vajadzīgi noteikumi attiecībā uz sportistiem paredzēto pārtiku (turpmāk “sporta pārtikas produkti”).

ES tirgus vērtības izteiksmē 61 % no visiem sporta pārtikas produktiem pieder pie sporta dzērienu kategorijas, 26 % — pie produktiem uz proteīnu bāzes un 13 % — pie enerģijas un sniegumu veicinošajiem produktiem.

Sporta pārtikas cena patērētājiem ir diezgan līdzīga dažādos izplatīšanas kanālos. Tomēr vairumtirdzniecības cena, par kādu ražotājs pārdod to dažādiem izplatīšanas kanāliem, var būtiski atšķirties. Visdārgākā kategorija noteikti ir uz proteīnu bāzes esoši muskuļu stiprināšanas, palielināšanas un pēcnodarbību atgūšanās produkti, kam seko sniegumu veicinoši produkti un produkti nepārtrauktai sportistu uztura bagātināšanai. Vislētākā sporta pārtikas produktu kategorija ir sporta dzērieni.

2.2.Tirgus struktūra, izplatīšanas kanāli

Konstatējumi liecina, ka sporta dzērienu tirgū dominē lieli daudznacionāli uzņēmumi, savukārt MVU pilnībā vai galvenokārt ir pievērsuši uzmanību sporta pārtikas produktiem.

61,2 % no sportiska dzīvesveida piekritējiem un 44,3 % no sportistiem lielveikalus/ vispārējos veikalus uzskatīja par pašu svarīgāko sporta pārtikas izplatīšanas kanālu, kam sekoja sporta preču lielveikali. Tiešsaistes kanālu un interneta svarīgums joprojām nav nozīmīgs sporta pārtikas iegādei, un tos sportiska dzīvesveida piekritēji izmanto vairāk nekā sportisti. Sporta pārtikas izplatīšanas papildkanāli ir specializētie veikali, aptiekas un fitnesa centri.

2.3.Tirgvedība sporta pārtikas jomā

Marķējuma informācija tika atzīta par vienu no nozīmīgākajiem tirgvedības paņēmieniem nozarē. Marķējuma informācija var būt saistīta ar: 1) tirdzniecības nosaukumu: produkta funkciju skaidrs apraksts (piemēram, “enerģijas batoniņi”); 2) zīmolu un iepakojumu (piemēram, izmantoti sportistu attēli); 3) skaidru lietošanas pamācību (piemēram, “fiziskas aktivitātes laikā vai pēc tās”); 4) sastāvu un sastāvdaļām; 5) tādas informācijas izmantošanu kā, piemēram, “ar augstu enerģētisko vērtību”, “glikozes avots”; 6) tādas informācijas izmantošanu, kas saistībā ar konkrētām produkta īpašībām norāda uz labvēlīgu ietekmi uz sportistu veselību.

Attiecībā uz marķējumu sportisti un sportiska dzīvesveida piekritēji ir minējuši šādus svarīgus elementus: sastāvdaļu saraksts, kam seko informācija par paredzamajiem rezultātiem/ietekmi, lietošanas pamācības, informācija par blaknēm, brīdinājums par iespējamo pārdozēšanu un informācija par dabisku sastāvdaļu/procedūru izmantošanu sagatavošanā. Tomēr abu grupu patērētājiem ir nedaudz atšķirīgas intereses attiecībā uz minētās informācijas ierindošanu pēc svarīguma. Piemēram, sportistiem ir būtiskāk saņemt informāciju par paredzamajiem rezultātiem vai produkta ietekmi, turpretim sportiska dzīvesveida piekritēji ir vairāk ieinteresēti noskaidrot blaknes vai iegūt informāciju par dabisku sastāvdaļu izmantošanu.

3.Patērētāju izpratne un patēriņa ieradumi

Sportistiem un sportiska dzīvesveida piekritējiem ir ļoti dažāds informētības līmenis attiecībā uz to uztura vajadzībām saistībā ar sporta aktivitātēm un atšķirīgas zināšanas par produktiem un to īpašībām. Jo vispārīgākam lietojumam paredzēti sporta pārtikas produkti, jo plašāk izplatīta ir to lietošana starp dažādu grupu patērētājiem.

Sportisti sporta pārtikas produktus vairāk patērē saistībā ar sportu nekā citām aktivitātēm, un viņi izrāda vēlmi tērēt vairāk šādiem produktiem nekā sportiska dzīvesveida piekritēji. Šī tendence ir pretēja attiecībā uz patēriņu, kas nav saistīts ar sportu vai fiziskām aktivitātēm. Sportisti mazāk nekā sportiska dzīvesveida piekritēji patērē sporta pārtikas produktus saistībā ar fizisku piepūli, kas nav sports. Enerģijas palielināšana un atjaunošana ir galvenie iemesli, kas norādīti abās patērētāju grupās kā iemesls sporta pārtikas patēriņam.

Tomēr patēriņa iemesli nebūt neatspoguļojas paredzētajā sporta pārtikas produktu lietošanas iemeslā, jo īpaši sportiska dzīvesveida piekritēju gadījumā.

Informāciju par sporta pārtikas konkrētu uzturvērtības raksturojumu un tās labvēlīgo ietekmi uz sportistu veselību var norādīt vai nu atbilstīgi Direktīvas 2009/39/EK 9. pantam, kā obligātu prasību, ja sporta pārtikas produkti ir klasificēti kā īpašas diētas pārtikas produkti, vai kā norādes, par kurām izsniedz atļaujas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1924/2006, ja sporta pārtikas produkti ir klasificēti kā pārtikas produkti ikdienas patēriņam un kuriem piemēro pārtikas aprites tiesību aktu horizontālos noteikumus. Tādējādi patērētājiem parasti nav iespēju noteikt, atbilstoši kuriem tiesību aktiem šī informācija tiek sniegta, un noteikt, vai norādes ir atļautas atbilstoši procedūrai, kas noteikta Regulā (EK) Nr. 1924/2006. Patērētāju aptaujas konstatējumi liecina, ka patērētāju uzticēšanās norādēm, kas nav atļautas, nav zemāka par uzticēšanos norādēm, kuras ir atļauts lietot. Lai gan, pamatojoties uz patērētāju aptauju, informācija par paredzamajiem sporta pārtikas lietošanas rezultātiem vai ietekmi tika identificēta kā svarīga sportistiem, norāžu esamības ietekme, iegādājoties sporta pārtikas produktus, ir apšaubāma.

4.Pārskats par tiesību aktiem, kas piemērojami sporta pārtikas produktiem līdz 2016. gada 20. jūlijam

Sporta pārtikai jāatbilst nosacījumiem, kas izklāstīti Regulā (EK) Nr. 178/2002 (tā dēvētais “vispārīgais pārtikas aprites tiesību akts”). Tomēr, tā kā pastāv iespēja sporta pārtikas produktus klasificēt vai nu kā 1) īpašas diētas pārtikas produktus saskaņā ar Direktīvu 2009/39/EK līdz 2016. gada 20. jūlijam, kad šī direktīva tiks atcelta, vai 2) kā pārtikas produktus ikdienas patēriņam, kuriem piemēro pārtikas aprites tiesību aktu horizontālos noteikumus, attiecībā uz sporta pārtikas produktiem dalībvalstīs viedoklis ir atšķirīgs. Dažās dalībvalstīs tiek pieprasīts sporta pārtikas produktus klasificēt kā īpašas diētas pārtikas produktus saskaņā ar Direktīvu 2009/39/EK, un tajās ir pieņemti īpaši noteikumi (piemēram, definīcija, sastāvs, marķēšana). Attiecībā uz sporta pārtikas produktiem, kas netiek klasificēti kā īpašas diētas pārtikas produkti un kuriem piemēro horizontālos noteikumus, dalībvalstis var pieprasīt ziņošanu valsts līmenī atbilstoši tiesību aktiem par bagātinātajiem pārtikas produktiem un uztura bagātinātājiem.

4.1.Sporta pārtikas produkti, ko klasificē kā “īpašas diētas pārtikas produktus”

Sporta pārtikas produktus var klasificēt kā “īpašas diētas pārtikas produktus”, ja tie atbilst definīcijai, kas noteikta Direktīvā 2009/39/EK. Šādi pārtikas produkti tiek definēti kā pārtikas produkti, kuri 1) ir ar īpašu sastāvu vai īpaša ražošanas procesa rezultāts, 2) ir skaidri nošķirami no normāla patēriņa pārtikas produktiem, 3) ir piemēroti tiem paredzētajiem uztura nolūkiem un 4) kurus pārdod, norādot šādu piemērotību.

Direktīvas 2009/39/EK 3. pantā noteikta vispārīga prasība, ka šādiem produktiem ir tāds sastāvs un īpašības, lai produktu varētu izmantot paredzētajā īpašajā diētā. Direktīvas 2009/39/EK 4. pantā noteikta prasība tās ietvarā pieņemt īpašas papildu direktīvas attiecībā uz konkrētām īpašas diētas pārtikas produktu grupām, tostarp “pārtikas produktiem, kas paredzēti intensīvas muskuļu piepūles gadījumos, īpaši sportistiem”. Tomēr kopš 1989. gada, kad tika ieviests īpašas diētas pārtikas produktu jēdziens, attiecībā uz sporta pārtikas produktiem šādi īpaši noteikumi nav pieņemti. Tā rezultātā, ja pārtiku klasificē kā īpašas diētas pārtikas produktus, šiem produktiem jāatbilst tikai un vienīgi Direktīvas 2009/39/EK vispārīgajiem noteikumiem.

Direktīvas 2009/39/EK 9. pantā kā vispārīgs noteikums noteikta prasība, ka īpašas diētas pārtikas produktiem jāatbilst marķēšanas prasībām, kas izklāstītas Direktīvā 2000/13/EK par pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu (Direktīva 2000/13/EK ir aizstāta ar Regulu (ES) Nr. 1169/2011 par pārtikas produktu informācijas sniegšanu patērētājiem). Turklāt dažas īpašas prasības attiecībā uz šo produktu marķēšanu un sastāvu tika noteiktas Direktīvā 2009/39/EK, un tās tiks detalizēti analizētas šī ziņojuma 6. nodaļā. Valstu kompetentajām iestādēm ir pienākums pārbaudīt īpašas diētas pārtikas produktu atbilstību Direktīvas 2009/39/EK prasībām.

4.2.Sporta pārtikas produkti, kas klasificēti kā pārtikas produkti ikdienas patēriņam un kuriem piemēro pārtikas aprites tiesību aktu horizontālos noteikumus