4.

Ierosināto regulu plānots piemērot “kredītreitingiem, ko regulatīviem vai citiem nolūkiem paredzēts izmantot” regulētās finanšu sektora iestādēs (kredītiestādēs, ieguldījumu sabiedrībās, apdrošināšanas, dzīvības apdrošināšanas un pārapdrošināšanas uzņēmumos, pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumos (PVKIU) un papildpensijas kapitāla uzkrāšanas institūcijās) un ko publisko vai izplata pēc pasūtījuma (6). Turklāt šīm regulētajām iestādēm tiks ļauts regulatīviem nolūkiem izmantot tikai kredītreitingus, ko sniegušas ES dibinātas kredītreitinga aģentūras, kas reģistrētas saskaņā ar ierosināto regulu (7). Lai gan ECB atbalsta ierosinātas regulas plašo piemērošanas jomu, ECB ir šādi apsvērumi. Pirmkārt, vārdi “regulatīviem vai citiem nolūkiem” norāda uz to, ka priekšroka tiek dota plašai piemērošanas jomai, bet gan ierosinātajai regulai pievienotais paskaidrojuma raksts, gan Komisijas veiktais ietekmes novērtējums norāda uz šaurāku pieeju, atbilstoši kurai ierosināta regula attieksies tikai uz kredītreitingiem, ko izmanto regulatīviem nolūkiem (8). Komisija uzskata, ka ierosinātā pieeja ir “proporcionāla”, jo tā “neattiecas uz visām kredītreitinga aģentūrām, bet tikai uz tām, kuru kredītreitingus finanšu iestādes izmanto regulatīviem nolūkiem, t. i., kredītreitingi ar potenciāli lielu ietekmi uz finanšu sistēmu” (9). Tomēr ierosinātā regula svārstās starp mērķi ieviest “kopēju pieeju, lai nodrošinātu augstu kvalitāti kredītreitingiem, ko izmantos Kopienā” (10), un to, ka “visi kredītreitingi, kurus izmanto finanšu iestādes, ko reglamentē Kopienas tiesību akti, ir ļoti kvalitatīvi un ka tos izsniedz kredītreitinga aģentūras, kurām piemēro stingras prasības” (11), un šaurāko mērķi reģistrāciju prasīt tikai kredītreitinga aģentūrām, kas nodibinātas Kopienā, un cenšoties nodrošināt, ka to kredītreitingus regulatīviem nolūkiem izmanto ES finanšu iestādes (12). Turklāt ierosinātā regula neprecizē noteikumus, ko piemēro vērtspapīriem, attiecībā uz kuriem publicēts prospekts saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 4. novembra Direktīvu 2003/71/EK par emisijas prospektiem, kas publicējami, ja vērtspapīri tiek piedāvāti publiski vai iekļauti biržas sarakstā, un kas groza Direktīvu 2001/34/EK (13), un kuriem piešķir kredītreitingu saskaņā ar ierosināto regulu. Otrkārt, nosakot ierosinātās regulas piemērošanas jomu, “regulatīvos nolūkus” tā definē, galvenokārt atsaucoties uz visplašāk pazīstamo kredītreitinga izmantošanas piemēru finanšu jomas regulējumā, t. i., Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 14. jūnija Direktīva 2006/48/EK par kredītiestāžu darbības sākšanu un veikšanu (pārstrādātā redakcija) (14), saskaņā ar kuru kredītiestādēm ir tiesības kredītreitingus izmantot par vienu rādītajiem, maksātspējas nolūkiem aprēķinot kapitāla prasības (15). ECB saprot, ka šāda pieeja aptvers kredītreitingus “ar potenciāli lielu ietekmi uz finanšu sistēmu” (16). Šajā sakarā G20 finanšu ministri un centrālo banku vadītāji 2009. gada 14. martā vienojās par regulatīvo uzraudzību, t. sk., visu to kredītreitinga aģentūru reģistrāciju, kuru kredītreitingus izmanto regulatīviem nolūkiem (17). Tomēr, tā kā “regulatīvie nolūki” nav konkrēti definēti, un nav norādīts, vai tie aptver atsauces uz kredītreitingiem Kopienas tiesību aktos (kas ieviesti nacionālajos tiesību aktos) un nacionālajos tiesību aktos, ECB iesaka šos noteikumus precizēt. Visbeidzot, daži ierosinātās regulas noteikumi, piemēram, vispārējais kredītreitinga aģentūru pienākums izpaust “jebkuru kredītreitingu” (18), var būt pretrunā ierosinātās regulas piemērošanas jomai, ja tā attieksies tikai uz kredītreitingiem, ko izmanto regulatīviem nolūkiem. Treškārt, ierosinātā regula attiecas tikai uz kredītreitingiem, ko izplata ar abonēšanas palīdzību vai ko paziņo publiski. Saskaņā ar noteikumiem, ko Direktīva 2006/48/EK piemēro ārējām kredītnovērtējuma iestādēm (External Credit Assessment Institutions – ECAI) (19), tiek ieteikts precizēt, ka kredītreitingus uzskata par paziņotiem publiski, ja iespējamiem to lietotājiem ir līdzvērtīga pieeja kredītreitingiem un sabiedrība tos var pienācīgi novērtēt. Ceturtkārt, kredītreitingiem jābalstās uz metodēm, kas apvieno gan kvalitatīvu, gan kvantitatīvu pieeju (20). Šajā sakarā tiek atzīmēts, ka trešo personu – kredītreitinga sniedzēju – reitinga instrumenti (21) parasti balstās tikai uz kvantitatīvu pieeju un neņem vērā kvalitatīvo informāciju, piemēram, informāciju, kas iegūta no novērtējamās iestādes augstākās vadības un darbiniekiem. Eurosistēmas (ko veido ECB un to dalībvalstu nacionālās centrālās bankas (NCB), kuras ieviesušas euro) monetārās politikas operāciju politikas kontekstā šāda veida kredītreitinga sistēmas tiek nošķirtas no citiem kredītreitinga avotiem, piemēram, ECAI. Tādēļ būtu jāizvērtē vai ierosinātajā regulā nav jānorāda, ka ar trešo personu – kredītreitinga sniedzēju – reitinga instrumentu palīdzību sagatavotie reitingi neietilps tās piemērošanas jomā.