Nosaukuma reģistrācijas pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

(2022/C 341/05)

Šī publikācija dod tiesības trīs mēnešu laikā no šīs publikācijas dienas pret pieteikumu izteikt iebildumus atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

VIENOTAIS DOKUMENTS

“Dalmatinska janjetina”

ES Nr.: PDO-HR-02799 – 17.8.2021.

ACVN (X) AĢIN ( )

1. Nosaukums vai nosaukumi [ACVN vai AĢIN]

“Dalmatinska janjetina”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Horvātija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.1. grupa. Svaiga gaļa (un subprodukti)

3.2. Apraksts par produktu, uz kuru attiecas 1. punktā minētais nosaukums

Produkts “Dalmatinska janjetina” ir gaļa, ko iegūst no Horvātijas vietējās aitu šķirnes “Dalmatian Pramenka” jēriem, kuri dzimuši, audzēti un nokauti vienīgi 4. punktā minētajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

Lai iegūtu produktu “Dalmatinska janjetina”, jērus nokauj, kad tie ir 70–130 dienas veci un kad to ķermeņa svars ir 15–28 kg.

Šķirnes “Dalmatian Pramenka” jēru liemeņu raksturīgās iezīmes ir vidēji laba līdz ļoti laba uzbūve un nelielais vai mērenais pārklājums ar taukaudiem (2. vai 3. pakāpe). Liemeņi ar galvu sver 8–14 kg un ir līdz 80 cm gari, un silta liemeņa iznākums ir vismaz 45 %. Muskuļaudi ir gaiši rozā līdz rozā krāsā, muguras garākā muskuļa (longissimus dorsi) gaļā ir mazāk nekā 4 % tauku, un tā satur vismaz piecus dažādus terpēnu grupas gaistošos organiskos ķīmiskos savienojumus.

Produktu “Dalmatinska janjetina” laiž tirgū visu gadu, turklāt tikai svaigā un atdzesētā veidā, kā veselu liemeni ar galvu, nierēm un nieru taukiem (kas paliek piestiprināti liemenim) un vai nu ar subproduktiem (aknām, plaušām ar traheju un sirdi), vai bez tiem, un sēkliniekiem, ja tādi ir, kuri uzskatāmi par liemeņa daļu, vai kā pusliemeni, kas iegūts, liemeni gareniski un simetriski sadalot pa līniju, kas iet caur galvas centru, kakla, muguras, jostas un krusta kaula skriemeļu centru un caur krūšu kaula un sēžas kaula, un kaunuma kaula simfīzes centru.

Produktu “Dalmatinska janjetina” vienmēr ēd termiski apstrādātu. Gaļa ir sulīga un maiga un mutē kūst, un tai nav izteikta aitas gaļas smaržas vai garšas.

3.3. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem) un izejvielas (tikai pārstrādes produktiem)

Produkta “Dalmatinska janjetina” ražošanā izmantotie jēri līdz nokaušanai barojas tikai ar mātes pienu un ganību zāli.

Ganības ir svarīgākais aitu barības avots un nodrošina līdz 80 % no to uztura vajadzībām, bet atlikušos 20 % veido pļavas siens un/vai retāk — lucernas siens (galvenokārt ziemā). Vismaz 80 % barības iegūst 4. punktā noteiktajā produkta “Dalmatinska janjetina” ražošanas ģeogrāfiskajā apgabalā. Sienu visbiežāk iegūst tuvējās pļavās, kas atrodas auglīgākos apgabalos Dalmācijas iekšzemē, proti, Dalmācijas kalnainajos apgabalos, bet lielas vajadzības un sausuma gadījumos to iegūst arī ārpus produkta “Dalmatinska janjetina” noteiktā ražošanas apgabala, jo īpaši Lika un Gorski Kotar pļavās, bet tikai šādās teritorijās: Zadaras [Zadar] županija (Gračac pilsētas apgabals), Likas-Seņas [Lika-Senj] županija (visa županija), Karlovacas [Karlovac] županija (tikai Ogulin pilsētas teritorija un Josipdol, Plaški un Saborsko pašvaldību teritorija) un Piejūras-Kalnu [Primorje-Gorski Kotar] županija (tikai Vrbovsko, Delnice un Čabar pilsētu teritorija un Lokve, Fužine, Mrkopalj, Ravna Gora, Skrad un Brod Moravice pašvaldību teritorija). Sienu no iepriekš uzskaitītajiem apgabaliem var izmantot kā papildbarību aitām (bet ne jēriem) ziemā, kad aitas ir grūsnas, jo šajā periodā tas neietekmē jēra gaļas kvalitāti un ķīmisko sastāvu.

3.4. Konkrēti ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Visi produkta “Dalmatinska janjetina” ražošanas posmi jāveic 4. punktā noteiktajā ģeogrāfiskajā ražošanas apgabalā.

Produkta “Dalmatinska janjetina” ražošanas process ietver šķirnes “Dalmatian Pramenka” aitu audzēšanu, pārošanu un atnešanos, kā arī jēru audzēšanu un nokaušanu.

3.5. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta griešanas, rīvēšanas, iepakošanas u. c. īpašie noteikumi

Pirms “Dalmatian Pramenka” jēru liemeņu un pusliemeņu laišanas tirgū, tiem jābūt marķētiem ar tās apstiprinātās kautuves zīmogu, kurā jēri nokauti, un iesaiņotiem caurspīdīgā, pašlīmējošā plastmasas plēvē.

Iepakošana, t. i., sagatavotu un atdzesētu “Dalmatian Pramenka” jēru liemeņu iesaiņošana plastmasas plēvē pirms produkta laišanas tirgū notiek kautuvēs, kas atrodas 4. punktā minētajā apgabalā, galvenokārt tādēļ, lai aizsargātu gaļas higiēnu (lai novērstu liemeņu nonākšanu saskarē ar mikrobioloģiskā piesārņojuma avotiem apstrādes un transportēšanas laikā), svaigumu un kvalitāti (lai novērstu liemeņu nonākšanu saskarē ar gaisu un tādējādi kavētu ķīmiskos procesus, kuros gaļā sadalās tauki un olbaltumvielas).

3.6. Ar reģistrēto nosaukumu apzīmētā produkta marķēšanas īpašie noteikumi

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija

Produktu “Dalmatinska janjetina” ražo šādu županiju administratīvajā teritorijā: Likas-Seņas županijā (tikai Novalja pilsētas teritorijā un Velebit kalnu grēdas piekrastes nogāzēs Karlobag pašvaldības teritorijā) un Zadaras županijā (tikai Benkovac, Biograd, Nin, Obrovac, Pag un Zadar pilsētu teritorijā un Bibinje, Galovac, Jasenice, Kali, Kolan, Kukljica, Lišane Ostrovičke, Novigrad, Pakoštane, Pašman, Polača, Poličnik, Posedarje, Povljana, Preko, Privlaka, Ražanac, Sali, Stankovci, Starigrad, Sukošan, Sveti Filip i Jakov, Škabrnja, Tkon, Vir, Vrsi un Zemunik Donji pašvaldību teritorijā), kā arī visā Šibenikas-Kninas [Šibenik-Knin] županijas, Splitas-Dalmācijas [Split-Dalmatia] županijas un Dubrovnikas-Neretvas [Dubrovnik-Neretva] županijas teritorijā.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

Ģeogrāfiskā apgabala specifika

Dabas faktori

Dalmācijas ģeogrāfiskais apgabals aptver trīs dažādas ģeomorfoloģiskās un klimatiskās zonas (piekrastes un salu zonu ar Vidusjūras klimatu, Dalmācijas iekšzemi ar submediteriāno klimatu un kalnu zonu ar kontinentālu klimatu), kas kopā ar cilvēku ietekmi gadsimtu gaitā ir tieši veidojušas šā apgabala augu segu. Vietās, kuras spēcīgi ietekmē bora vai kurās ir degradētākās, akmeņainākās augsnes (piemēram, Velebit kalnu grēdas pakājē), galvenokārt ir ganības ar ārstniecisko salviju un kaviļu (Ass. Stipo-Salvietum officinalis) un lielu skaitu Illīrijas un Illīrijas-Adrijas jūras endēmisko sugu, kuru vidū dominē sugas, kas pielāgojušās sausumam un spēcīgajam boras vējam, jo īpaši aromātisko augu un ārstniecības augu sugas. Dalmācija ir viens no Eiropas reģioniem ar bagātāko floru, jo tajā ir aptuveni 3 500 dažādu augu sugu, no kurām vairāk nekā 7 % ir endēmiskas, kā arī lielāks skaits stenoendēmisku sugu (Ozimec et al., 2009, Poljoprivredna bioraznolikost Dalmacije. Tradicijske sorte i pasmine Dalmacije, 430. lpp.). Ganības Dalmācijas iekšzemē galvenokārt sastāv no Illīrijas auzenes un kelērijas (Ass. Festuco-Koelerietum officinalis), un floras sastāvā dominē daudzas zemas, pārsvarā pa zemi ložņājošas zālaugu sugas, kas, iespējams, ieviesušās aitu ganībās tūkstošiem gadu gaitā veiktā atlases procesa rezultātā. Šīs ganības uzskata par tipiskām aitu ganībām (Rogošić, 2000: Gospodarenje mediteranskim prirodnim resursima, 112. lpp.). Tas sniedz skaidrus pierādījumus ne tikai tam, ka vietējā šķirne “Dalmatian Pramenka” ir pielāgojusies dabas apstākļiem, kuros ir maz barības vielu, bet arī tam, ka tā ir ietekmējusi ganību botānisko sastāvu un īpašības. Papildus dažādu augu sugu pārpilnībai Dalmācijas ganību īpatnības piekrastes un salu apgabalā, kā arī Dalmācijas iekšzemē ir mazais ganību daudzums, jo īpaši gada sausajos periodos, un ievērojamā daļa tādu augu sugu, kuriem ir zema uzturvērtība, bet kuri satur daudz aromātisko un antioksidatīvo ķīmisko savienojumu (divdīgļlapju) (6.4. pielikums. Krvavica et al., 2015, Isparljivi sastojci arome dalmatinske janjetine, Meso 1, 58. lpp.). Šo iezīmju dēļ Dalmācijas ganības ir patiesi unikālas un ievērojami atšķiras no ganībām kontinentālajās teritorijās, savukārt kalnu zonās, kur augu augšana vasarā netiek kavēta (un kur nav sausuma, atšķirībā no Dalmācijas iekšzemes zemākajām teritorijām, piekrasti un salām), ganības ir ne tikai bagātas ar augu sugām, bet to ir arī liels daudzums, un tās tradicionāli izmanto kā pļavas kvalitatīva siena ražošanai vai ganīšanai gada sausajā periodā.

Cilvēkfaktori

Nosaukums “Dalmācija” ir cieši saistīts ar aitkopības tradīciju šajā apgabalā. Jau 4. gadsimtā pirms mūsu ēras mūsdienu Dalmācijas teritorijā apmetās illīriešu cilts “Dalmatae” jeb “Delmatae”. Šīs cilts nosaukums ir cēlies no illīriešu vārda, ar ko apzīmē aitas, proti, “dalma” vai “delma”, un Romas province Dalmācija tika nosaukta šīs cilts vārdā (Ozimec et al., 2009, Poljoprivredna bioraznolikost Dalmacije; Tradicijsko poljoprivredno bilje i domaće životinje, 203. un 204. lpp.). Pirmie rakstveida ieraksti par aitkopību Dalmācijā ir datēti ar 17. gadsimta beigām un 19. gadsimta sākumu, savukārt 1808. gada avotā minēta gandrīz divu miljonu aitu un kazu audzēšana (Defilippis, 2001, Dalmatinska poljoprivreda u prošlosti, 83. lpp.; skat. Kraljski Dalmatin, 1808, 218. un 222. lpp.). Pastāv vēsturiskas liecības par to, ka Dalmācijas aitkopji piekopa klejotāju dzīvesveidu; vasaras mēnešos (jūnijā–augustā) tie aizdzina aitas un kazas līdz tuvākajiem kalniem, kur kopā ar tām arī dzīvoja, un šī ieraža šajā reģionā (Velbita, Dinarides, Svilaja, Kamešnica, Mosor un Biokovo kalnu grēdās) pastāv joprojām. Aitkopji to dara galvenokārt tāpēc, ka vasarā zemieņu apgabalos veģetācija pārstāj augt, citiem vārdiem sakot, trūkst ganību un ūdens.

Tradicionālais “Dalmatinska janjetina” pagatavošanas veids — vesela jēra liemeņa ar galvu cepšana (Brusić, 8000 godina uzgoja ovaca na hrvatskom Jadranu, 416., 427., 428., 431. lpp.) —, ir būtiski ietekmējis īpašības, kas piemīt šķirnes “Dalmatian Pramenka” jēru liemeņiem (jēru vecumu un svaru), kuri minētā iemesla dēļ vienmēr tiek tirgoti ar galvu.

Produkta specifika

Patērētāji produktu “Dalmatinska janjetina” vērtē augstu, un, ņemot vērā tā īpašo kvalitāti, to uzskata par dalmāciešu kulinārijas produktu. Pamatojoties uz svaru, šķirnes “Dalmatian Pramenka” jēru liemeņi pieder pie vieglo jēru liemeņu kategorijas. Salīdzinot ar jēriem, kas audzēti kontinentālajos apgabalos vai intensīvi audzēti kūtīs, no šķirnes “Dalmatian Pramenka” jēriem iegūto liemeņu iznākums kautuvē ir lielāks, un muskuļaudi ir nedaudz tumšāki un satur mazāk tauku. Muguras garākā muskuļa gaļā ir mazāk nekā 4 % tauku (Vnučec, 2011, Odlike trupa i kakvoća mesa janjadi iz različitih sustava uzgoja, doktora disertācija, 61. lpp.), tā satur vairāk dažādu gaistošo aromātisko savienojumu, jo īpaši terpēnu (Krvavica et al., 2015, op. cit., 62. lpp.), un tai ir īpašs taukskābju sastāvs. Visu minēto īpašību kombinācija rada specifiskas organoleptiskās īpašības, kuras patērētāji īpaši atzīst un novērtē. Jēru vecums un ķermeņa svars kaušanas laikā, kā arī veids, kādā liemeņi tiek sagatavoti kautuvē, galvenokārt izriet no aitu audzēšanas tradīcijas, produkta paredzētā izmantošanas veida un patērētāju ieradumiem; līdz ar to šķirnes “Dalmatian Pramenka” jēru liemeņi, t. i., produkts “Dalmatinska janjetina”, vienmēr tiek laists tirgū ar galvu, nierēm un nieru taukiem un vai nu ar subproduktiem un sēkliniekiem, vai bez tiem.

Nosaukums “Dalmatinska janjetina” tradicionāli tiek lietots sarunvalodā, ir sastopams daudzu Dalmācijas restorānu un kontinentālās Horvātijas restorānu ēdienkartēs, un tāds pats nosaukums tiek izmantots arī zinātniskajā un profesionālajā literatūrā.

Cēloniskā saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produktu

Cēloniskā saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produktu “Dalmatinska janjetina” ir balstīta uz šķirnes “Dalmatian Pramenka” jēru gaļas īpašo kvalitāti un tradicionālo audzēšanas metodi konkrētajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

Produktam “Dalmatinska janjetina” ir tā apgabala nosaukums, kurā audzē šķirni “Dalmatian Pramenka” (Dalmācijas nosaukums), bet pats Dalmācijas nosaukums ir cēlies no illīriešu vārda, ar ko apzīmē aitas, proti, “dalma” vai “delma”. Tāpēc var teikt, ka Dalmācija kopš neatminamiem laikiem ir bijusi aitu un aitkopju zeme.

Šķirnes “Dalmatian Pramenka” dzīvnieku īpašības, piemēram, izturība un veiklība, un jo īpaši to mazā konusveida galva, elastīgais žoklis un lūpas, liecina, ka šī šķirne tūkstošiem gadu gaitā ir pielāgojusies Dalmācijas karsta ainavas skarbajiem apstākļiem, nodrošinot, ka tā var ganīties grūti sasniedzamajās ganībās uz klinšainās Dalmācijas zemes, kuru sedz krūmājs un brikšņi, kā arī izdzīvot pat visgrūtāk sasniedzamajā un mežonīgākajā teritorijā, kas atrodas ļoti stāvās nogāzēs piekrastes reģionā. Turklāt Dalmācijas iekšzemes ganības tiek uzskatītas par tipiskām aitu ganībām, kas, iespējams, izveidojušās veģetācijas atlases rezultātā, tūkstošiem gadu garumā tajās ganot galvenokārt aitas, bet ir skaidri redzams, ka pielāgošanās process ir noticis abos virzienos. Produkta “Dalmatinska janjetina” specifisko smaržu un garšu galvenokārt veido trīs dažādajās veģetācijas zonās atrodamās daudzās augu sugas, arī ievērojamais skaits tādu augu, kuriem ir zema uzturvērtība, bet kuri satur daudz aromātisku un antioksidatīvu ķīmisko savienojumu, kas būtiski ietekmē produkta specifisko ķīmisko sastāvu un jo īpaši tā taukskābju sastāvu (Vnučec, 2011, op. cit., 67. lpp.), kā arī gaistošo aromātisko savienojumu sastāvu. Tā rezultātā produkta “Dalmatinska janjetina” aromātiskajā profilā ir daudz lielāks skaits dažādu gaistošo savienojumu nekā citu veidu jēra gaļā, un jo īpaši tas attiecas uz terpēnu skaitu un kopējo proporciju salīdzinājumā ar kontinentālo jēru gaļu (Krvavica et al., 2016, Isparljivi sastojci mesa janjadi iz različitih zemljopisnih područja, lietas izskatīšana, 162. lpp.). Terpēni ir divdīgļlapju metabolīti, kas ir ievērojami pārstāvēti unikālajā un daudzveidīgajā Dalmācijas ganību floras sastāvā un kas neskarti uzsūcas tieši dzīvnieku audos (Krvavica et al., 2015, op.cit., 58. lpp.), tāpēc literatūrā tie tiek uzskatīti par unikāliem augu izcelsmes marķieriem (Krvavica et al., 2016, op. cit., 162. lpp.). Turklāt, tā kā apgabalā, kurā audzē šķirni “Dalmatian Pramenka”, lielu daļu gada ganības ir trūcīgas, aitas un jēri, meklējot barību, katru dienu mēro lielus attālumus, un tāpēc produkts “Dalmatinska janjetina” satur mazāk tauku un ir nedaudz tumšākā krāsā (gaiši rozā līdz rozā) nekā citu veidu jēru gaļa. Trūcīgās ganības nozīmē arī to, ka jēri aug lēnāk un līdz ar to tiem ir mazāk attīstīta gremošanas sistēma; tādējādi liemeņu iznākums kautuvē ir lielāks nekā kontinentālo jēru liemeņu iznākums (Mioč et al., 2012, “Dalmatinska janjetina”, lietas izskatīšana, 31., 32. un 34. lpp.). Ņemot vērā iepriekš minēto, var secināt, ka produkta “Dalmatinska janjetina” īpašo smaržu un garšu rada ne tikai šķirnes īpašības un aitu un jēru tradicionālā audzēšanas metode, bet arī — un galvenokārt — ģeogrāfiskā apgabala, kurā audzē šķirni “Dalmatinska Pramenka”, specifika.

Atsauce uz produkta specifikācijas publikāciju

https://poljoprivreda.gov.hr/UserDocsImages/dokumenti/hrana/zoi-zozp-zts/dokumenti-zoi-zozp-zts/Specifikacija%20DJ%20-%20izmijenjena_02.2022_%C4%8Distopis.pdf

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.