KOPĪGS PAZIŅOJUMS PADOMEI STRATĒĢISKĀ PROGRAMMA LIELO EZERU REĢIONAM /* JOIN/2013/023 final */





STRATĒĢISKĀ PROGRAMMA LIELO EZERU REĢIONAM I. Kopsavilkums Lielo ezeru reģionā pēdējos divdesmit gadus turpinās konflikts, kura centrs atrodas Kongo Demokrātiskās Republikas (KDR) austrumdaļā, jo netiek novērsti problēmas cēloņi. Vāja pārvaldība, nepietiekama drošība un nespēja nodrošināt tiesiskumu lielā reģiona daļā apvienojumā ar nabadzību, kā arī pakalpojumu un infrastruktūras trūkumu ir padziļinājusi sociālo šķelšanos. Bruņotas grupas rada haosu un vēl vairāk pastiprina reģiona problēmas, kavējot tautu, sociālo un ekonomisko attīstību. Lai uzlabotu situāciju, ir jāveic pasākumi piecās būtiskās jomās: a) jāsniedz atbalsts reģiona valstīm, lai palielinātos to efektivitāte, pārskatatbildība un spēja nodrošināt pamatpakalpojumus un stabilu fizisku, tiesisku un administratīvu drošību visā valstī, vajadzības gadījumā izmantojot decentralizētu politisku struktūru; b) jāgarantē drošība KDR austrumdaļā un jāatjauno uzticība starp vietējām kopienām; c) jāatjauno reģiona ekonomika, lai iedzīvotājiem dotu iespēju gūt labumu gan no vietējiem derīgajiem izrakteņiem, gan integrētāka reģionālā tirgus iespējām un labākas piekļuves starptautiskajiem tirgiem; d) jāveido sadarbība un uzticība starp reģiona valstīm un jāievieš mehānismi, lai šāda sadarbība būtu efektīva; e) jānodrošina starptautiskās kopienas iesaiste, lai mudinātu valstis un citus dalībniekus reģionā pildīt savas apņemšanās un rīkoties atbildīgi gan savās valstīs, gan attiecībā uz kaimiņvalstīm. Lai sasniegtu šos mērķus, ES strādās ciešā sadarbībā ar reģionālajām organizācijām, tostarp ar Āfrikas Savienību (ĀS) un Starptautisko konferenci par Lielo ezeru reģionu [1] (ICGLR), kā arī ar Apvienoto Nāciju Organizāciju (ANO), tostarp pastiprināto ANO Stabilizācijas misiju KDR (MONUSCO), kam arī turpmāk būs liela nozīme, līdz tiks nodrošināta iekšzemes stabilitāte šajā teritorijā. Šī stratēģiskā programma ir izstrādāta, lai nodrošinātu ES mērķu izpildi drošības un attīstības jomā, tostarp konfliktu novēršanas un miera veidošanas jomā, izmantojot vispusīgu un savstarpēji pastiprinošu pieeju. Tai nav ietekmes uz budžetu. Strādājot ar citiem starptautiskās kopienas pārstāvjiem, ES stratēģiju apspriedīs ar reģiona valstīm un organizācijām, noteiks prioritātes un sagatavos pasākumu īstenošanas grafiku, lai varētu novērtēt progresu. II. Konteksts Lai gan definīcija “Lielo ezeru reģions” var ietvert dažādus ģeogrāfiskos areālus, šīs stratēģiskās programmas ietvaros tā attiecas uz Ruandas, Burundi, Ugandas teritoriju un KDR austrumu provincēm (un plašākā nozīmē uz Tanzānijas rietumu daļu un Kenijas rietumu daļu, kā arī Dienvidsudānas daļām). Tas ir potenciāli bagāts, auglīgs, bet nevienmērīgi apdzīvots reģions, kam nav izejas uz jūru un kurā valstu robežas ir noteiktas koloniālajā periodā. Kopš neatkarības iegūšanas 20. gadsimta 60. gados visas valstis ir piedzīvojušas nestabilitātes un militāras varas periodus, kā arī grūtības saistībā ar nostāšanos uz ilgtspējīgas attīstības ceļa. Genocīds Ruandā 1994. gadā, Burundi pilsoņu karš un Mobutu režīma sagrāve 1997. gadā veidoja iekšēju un reģionālu konfliktu desmitgadi, kuras laikā tika nogalināti miljoniem cilvēku, bet daudzi izdzīvojušie tika pārvietoti vai padarīti par trūkumcietējiem. Dažas no reģiona valstīm, īpaši Uganda un Ruanda, pēdējos gados ir sasniegušas labus ekonomikas izaugsmes rādītājus un guvušas apmierinošus panākumus, pildot savus tūkstošgades attīstības mērķus (TAM), bet citas valstis joprojām atpaliek. Neraugoties uz to, Lielo ezeru reģiona valstis joprojām ir savstarpēji cieši saistītas, un katras atsevišķas valsts liktenis ietekmē reģiona stabilitāti un attīstību. Tāpēc ir svarīgi aplūkot reģionu kā vienotu veselumu. Situāciju ietekmē šādi galvenie faktori: § liels un arvien pieaugošs tādu iedzīvotāju skaits, kas ir izvietoti nevienmērīgi, — sākot no ļoti blīvi apdzīvotām teritorijām Ruandā, Burundi un dažās augstienēs ap Kivu ezeru līdz citām KDR daļām, kurās iedzīvotāju blīvums ir zems un pastāv lielas aramzemes platības; § politiskā sadrumstalotība un demokrātijas trūkums; § saasinātas etniskās attiecības, kuras dažreiz izmanto konkurējošās puses. KDR gadījumā ruandiešu migrācija uz Kivu ir izjaukusi politisko līdzsvaru, bet kaimiņvalstis un Kinšasa iesaistās konkurencē par resursiem un kontroli; § vājas valstis un sliktas administratīvās spējas, dažu valstu leģitimitāte ir apstrīdēta, un politiskā un plašsaziņas līdzekļu brīvība ir ierobežota; § tiesiskuma un efektīvas drošības kontroles trūkums, īpaši KDR austrumdaļā, kur valsts varai ne vienmēr uzticas un drošības spēki dažkārt vispār neievēro civiliedzīvotāju tiesības, dažos gadījumos pat ļaunprātīgi izmantojot varu pastāvošās nesodāmības kultūras dēļ; § KDR austrumdaļā faktors, kas izraisa, stiprina un palielina vardarbību, ir nelikumīga dabas resursu ieguve un tirdzniecība apvienojumā ar ieguves nozares slikto pārvaldību un augstu korupcijas līmeni; § pastāvīga nabadzība, zema tautas attīstība, neapmierinātas pamatvajadzības, cilvēktiesību pārkāpumi, ar dzimumu saistīta vardarbība un nevienlīdzība; § apgrūtināta piekļuve starptautiskajiem tirgiem un reģionālās integrācijas trūkums, kas kavē ieguldījumus un pienācīgu starpreģionu ekonomisko interešu rašanos. Minētie faktori katru reģiona valsti skāruši dažādā mērā. Situācijai KDR ir vistālejošākā ietekme uz reģionu valsts lielā izmēra dēļ. Turklāt katra valsts, tostarp Ruanda, Burundi un Uganda, saskaras ar specifiskām problēmām, kurām ir bijusi un joprojām ir destabilizējoša ietekme uz reģiona drošību. Kivu provinces ir kļuvušas par kaujas lauku ne tikai vietējām konkurentu grupām, kas pārstāv konkrētas intereses, bet arī nemiernieku grupām, kas ierodas vai saņem atbalstu no kaimiņvalstīm, kuras cenšas kontrolēt teritorijas un izmantot dabas resursus. Tāpēc situācija ir nestabila un nepastāvīga. Tā rezultātā: § plaša iedzīvotāju pārvietošana un no tās izrietoša sociāla un ekonomiska šķelšanās Kivu provincēs ir novedusi pie tā, ka humanitārais stāvoklis ir īpaši bezcerīgs; § joprojām ir plaši izplatīti cilvēktiesību pārkāpumi, tostarp seksuāla un ar dzimumu saistīta vardarbība; § ekonomikas un sociālā attīstība ir apstājusies, īpaši KDR austrumdaļā, kur valsts nepilda savas ar drošības garantēšanu un pārvaldi saistītās pamatfunkcijas; § ir zudis kopienas pamatkonsenss, sāncensība ir saasinājusies, nevis samazinājusies, un ir pieaudzis bruņoto vienību skaits; § Kivu provincēs dominējošā situācija ir atstājusi nelabvēlīgu ietekmi uz reģionu kopumā, jo trūkst uzticības starp kaimiņvalstīm, kuras tiek apsūdzētas par iejaukšanos, tādējādi turpmāk veicinot nedrošību tā vietā, lai radītu stabilitāti. Virkne mēģinājumu rast ilglaicīgus risinājumus nav bijuši efektīvi vai ilgtspējīgi, jo ar tiem netika atrisināti vairāki pamatjautājumi, netika iesaistītas visas attiecīgās ieinteresētās personas vietējā un valstu līmenī vai arī minētie risinājumi vienkārši netika īstenoti. Nesen parakstītā “Kongo Demokrātiskās Republikas un reģiona miera, drošības un sadarbības programma” (Pamatnolīgums) un ANO ģenerālsekretāra īpašā pārstāvja iecelšana Lielo ezeru reģionā sniedz unikālu iespēju noteikt jaunu visaptverošu pieeju, ar kuras palīdzību varētu vienlaicīgi risināt vietējo, valstu un reģionālo konfliktu cēloņus, īpaši Kivu provincēs. Šajā sakarā Pamatnolīgumā paredzēts izveidot valstu un reģiona uzraudzības mehānismu, kura mērķis būtu uzraudzīt, kā līgumslēdzējas puses īsteno saistības, kuras tās uzņēmušās[2].Šo iespēju nedrīkst neizmantot, tāpēc nekavējoties jāuzņemas iniciatīva, lai liktu lietā šo vienreizējo un, iespējams, īslaicīgo izdevību. Panākumu pamatā ir valdību un citu reģiona struktūru līdzatbildība. Tā būtu jāatbalsta visai starptautiskajai kopienai. Saskaņota starptautiska pieeja dos būtisku ieguldījumu konflikta atrisināšanā. III. Ilglaicīga risinājuma pamatelementi Lai rastu risinājumu, ir jāīsteno vairāki pamatelementi. Tie visi ir vienādi svarīgi un tāpēc jāīsteno vienlaicīgi, lai gūtu reālus panākumus. A. Pārvaldības problēmu risināšana Reģiona stabilitāti kopumā ietekmēs katras valsts iekšējā attīstība. Ruandā, Burundi, Ugandā un KDR stabila un ilgstoša attīstība būs iespējama, nodrošinot atbildīgu valdību, atvērtu sabiedrību, kurā ievēro cilvēktiesības, un tiesiskumu. Demokrātijas padziļināšana un atklāta, atbildīga nākotnes alternatīvu apspriešana palīdzēs panākt izlīgumu visās valstīs. Tādējādi tiks novērsti visu veidu cilvēktiesību pārkāpumi un nodrošināts, ka reģionā tie nepaliks nesodīti. Jebkuras stabilizācijas stratēģijas panākumu pamatā reģionā būs arī efektīva un atbildīga pārvaldība, īpašu uzsvaru liekot uz valsts finanšu pārvaldību. KDR jānosaka praktiskas un novērtējamas prioritātes, paturot prātā Pamatnolīgumā noteiktās saistības, tostarp attiecībā uz drošības sektora reformu (DSR), decentralizāciju, samierināšanu, demokratizāciju un valsts varas konsolidāciju austrumdaļā. Kritēriji, kurus ANO ģenerālsekretāra īpašais pārstāvis iesniegs gan ieinteresētajām personām reģionā, gan ANO Drošības padomei (ANO DP), attieksies tieši uz iepriekš minēto jomu. Pusanas jaunā vienošanās, kas panākta 2011. gadā un kuru KDR ir apstiprinājusi, joprojām ir svarīga atsauce, veicot turpmāku rīcību. Saistībā ar ANO vadībā sagatavoto iniciatīvu KDR ir piekritusi ieviest valsts uzraudzības mehānismu, lai kontrolētu, kā valsts īsteno savas apņemšanās attiecībā uz reformām. Tas ir ļoti svarīgs pasākums. Starptautiskajai kopienai, tostarp ES, ANO, starptautiskajām finanšu iestādēm, kā arī tādiem reģionālajiem un starptautiskajiem partneriem kā Dienvidāfrika, Angola un Ķīna, jāatbalsta un jāmudina KDR izvēlēties šo ceļu. Tāpēc ciešai sadarbībai ir liela nozīme. Viens no būtiskiem ierobežojumiem, kas ir kurinājis konfliktu KDR austrumdaļā, ir grūtības drošības sektora reformas īstenošanā. Lai gan ir panākts zināms progress attiecībā uz policiju, tomēr centieni veidot profesionālu armiju un drošības spēkus līdz šim nav devuši gaidītos rezultātus politiskas apņemšanās trūkuma, zemas pārvaldības spējas un resursu nepietiekamības dēļ. Tomēr pašlaik vide ir labvēlīgāka, lai šos jautājumus risinātu atkārtoti, — vajadzība veikt armijas reformu ir pirmā apņemšanās, kas paredzēta Pamatnolīgumā, un MONUSCO ir saņēmusi plašākas pilnvaras DSR jomā un tai ir paredzēta lielāka nozīme ANO DP rezolūcijās 2053 (2012) un 2098 (2013). Arī starptautiskas intervences brigādes izveidošana MONUSCO aizbildnībā radītu plašākas iespējas veikt Kongo armijas reformu. Turklāt dažas brigādē iesaistītās Dienvidāfrikas Attīstības kopienas (DAK) valstis varēs atbalstīt DSR procesu uz vietas. Beidzot ir ieviests ilgi gaidītais un nepieciešamais tiesiskais regulējums attiecībā uz policiju un armiju. Šajā kontekstā starptautiskā kopiena, tostarp ES ar EUSEC un EUPOL misiju palīdzību, ir izmantojusi pragmatisku augšupēju pieeju, veicinot sākotnējos pasākumus, kas saistīti ar reformu tādās jomās kā cilvēkresursu pārvaldība (tautas skaitīšana, maksājumu ķēde). Dažas ES dalībvalstis un citi KDR partneri ir organizējuši operatīvas karaspēka mācības (bataljona mācības). EUPOL misija ir arī atbalstījusi Policijas reformas uzraudzības komitejas (Comité de Suivi de la Réforme de la Police) izveidi. DSR pasākumi jāpapildina ar jaunu pieeju attiecībā uz atbruņošanos, demobilizāciju un reintegrāciju (ADR), kas būtu balstīta uz vietējām kopienām. Uzraudzības mehānismiem, elastīgam atbalstam un pilsoniskās sabiedrības iekļaušanai jākļūst par daļu no vietējā ADR procesa. Turklāt ilgtermiņa stabilitāti nevar sasniegt, ja netiek novērsti cilvēktiesību pārkāpumi, tostarp ar dzimumu saistīta vardarbība. Papildus nepieciešamajiem valstu pasākumiem visām Lielo ezeru valstīm ir jāstrādā kopā, lai veicinātu cilvēktiesību ievērošanu visā reģionā un izbeigtu nesodāmību par noziegumiem, kas ietver sistemātiskus cilvēktiesību pārkāpumus. B. Ilgtspējīgas drošības garantēšana KDR austrumdaļā KDR austrumdaļa joprojām ir atklāta konflikta zona, un drošības incidenti notiek visā Kivu provinču teritorijā un arvien lielākā skaitā citu reģionu (tostarp Ziemeļkatangu un Austrumu provinces daļās). Ja tur netiks nodrošināts minimāls stabilitātes līmenis, nepieciešamo reformu un politikas īstenošana nebūs iespējama. Notikumu gaitu varētu ievērojami mainīt intervences brigādes izveidošana MONUSCO aizbildnībā, kurai būtu piešķirtas spēcīgas pilnvaras cīnīties ar bruņotām grupām un novērst ārēju iejaukšanos. Tomēr joprojām ir būtiski militāras darbības iekļaut atbilstošā politiskā procesā gan vietējā mērogā, gan starp KDR un Ruandu, kā arī ievērot diferencētu pieeja attiecībā uz ārvalstu bruņotajām grupām, no vienas puses, un vietējām bruņotām grupām, no otras puses. Ruandas Atbrīvošanas demokrātisko spēku (Forces démocratiques de Libération du Rwanda, FDLR) izformēšanai būs nepieciešama īpaša rīcība. Ilglaicīgāka stabilizācijai KDR austrumdaļā nepieciešams atrisināt tādus vietējos konfliktu cēloņus kā zemes jautājumi un bēgļu un iekšzemē pārvietoto personu (IDP) atgriešanās saskaņā ar KDR tiesību aktiem pilsonības jomā un to īstenošanas skaidrojumu. Par procesa daļu jākļūst vēlēšanām vietējā un provinču līmenī, bet tās ir rūpīgi jāsagatavo. KDR austrumdaļas stabilizācijai nepieciešams arī pārtraukt kaimiņvalstu ārējo iejaukšanos. ES turpinās atbalstīt ekspertu grupas darbu un Drošības padomes komiteju, kas tika izveidota saskaņā ar ANO Drošības padomes Rezolūciju 1533 (2004) par Kongo Demokrātisko Republiku[3]. Var ņemt vērā pieredzi, kas gūta saistībā ar iepriekšējiem stabilizācijas un atveseļošanās plāniem, kurus ierosināja KDR valdība, īstenojot KDR austrumdaļas stabilizācijas un atjaunošanas plānu (STAREC) ar starptautiskās kopienas atbalstu, izmantojot Starptautisko drošības un stabilizācijas atbalsta stratēģiju (ISSSS), īpaši attiecībā uz saistību starp drošību un pēckonflikta stabilizācijas centieniem. Vietējo, ietverošo stabilizācijas iniciatīvu atbalsts dažos Kivu provinču apgabalos, kuros stāvoklis ir kritisks, varētu kļūt par plašākas stabilizācijas pasākumu izmēģinājumu. C. Nabadzības apkarošana un ekonomikas atjaunošana Lai reģionā apkarotu nabadzību un veicinātu tautas, sociālo un ekonomisko attīstību, gan atbalsta sniedzējām valstīm, gan citām partnervalstīm būs jāuzņemas nopietnas saistības ar mērķi apmierināt iedzīvotāju sociālās pamatvajadzības, veicināt ekonomikas izaugsmi un darba iespējas, tādējādi nodrošinot iztikas līdzekļus un valsts ieņēmumus. Attiecīgā kontekstā Kivu provinces varētu kļūt par attīstības balstu. Tam nepieciešama savstarpēji stiprinoša drošība un attīstība, kā arī reģionālās integrācijas perspektīvas, kuru pamatā ir pragmatiska un daudzpusīga pieeja. Uganda, Ruanda un Burundi ir kļuvušas par Austrumāfrikas valstu kopienas (EAC) loceklēm. Šī kopiena samērā ātri attīsta savu ekonomiskās integrācijas modeli. Šīs valstis jau gūst priekšrocības, pateicoties palielinātam reģionālās tirdzniecības apjomam. Tās pieder arī pie citām reģionālām organizācijām, taču vairāk politisku iemeslu dēļ. KDR ir vairāku tādu reģionālo organizāciju locekle, kuras varētu tikt mobilizētas. Tās ir Centrālās Āfrikas valstu ekonomikas kopiena (ECCAS), Dienvidāfrikas Attīstības kopiena (DAK), ICGLR un Lielo ezeru reģiona valstu ekonomikas kopiena (Communauté économique des Pays des Grands Lacs, CEPGL). KDR 2012. gada augustā kopā ar Dienvidsudānu un Somāliju oficiāli pievienojās EAC. Dalība vairākās organizācijās atspoguļo gan KDR izmērus, gan ģeogrāfisko stāvokli kontinenta centrā. Tomēr attiecībā uz KDR austrumdaļu Kinšasas pieteikumu par pievienošanos EAC var skaidrot tikai ar faktu, ka Kivu provinces, Maniema un lielas Austrumu provinces un Katangas daļas jau ir iesaistījušās Austrumāfrikas ekonomikas gravitācijas dinamikā. Ekonomikas izaugsmes rezultātā būtu jāsasniedz ilgtspējīga tautas attīstība, reģionālā integrācija un ieguldījumu pieaugums. Pārtikas un uztura drošības jautājumu risināšana, veicot ieguldījumu lauksaimniecībā, būs ikviena reģionā īstenota risinājuma nozīmīga daļa. Zeme ir auglīga un derīgiem izrakteņiem bagāta, taču, lai notiktu ekonomikas, tostarp lauksaimnieciskās ražošanas, izaugsme, ir vajadzīga uzlabota infrastruktūra un reģionālā starpsavienojamība. Tas labvēlīgi ietekmētu arī drošību un palīdzētu samazināt iedzīvotāju blīvumu, atverot jaunas teritorijas cilvēku nometināšanai. Reģionālo starpsavienojamību varētu uzlabot, attīstot esošo sadarbību ar CEPGL enerģētikas, tostarp hidroelektroenerģijas, jomā. Labāka sadarbība muitas un robežu pārvaldības jomā veicinātu pārrobežu tirdzniecību un palielinātu visu valstu muitas ieņēmumus. Īpaša uzmanība jāpievērš izrakteņu ieguves un tirdzniecības labākai regulēšanai, kā arī pārskatatbildībai šajā jomā. Kalnrūpniecības darbības, kas pašlaik netiek regulētas, ir radījušas zināmu bagātību, lai gan tās sniegtos labumus ir saņēmis neliels cilvēku skaits. Zināmā mērā šis fakts ir kurinājis konfliktu, nevis to slāpējis. Papildus Ieguves rūpniecības pārredzamības iniciatīvai, kuras mērķis ir stiprināt pārvaldību, uzlabojot pārredzamību un pārskatatbildību ieguves nozarē, kā uzlabojumu pamats tiek piedāvāts ICGLR sertifikācijas mehānisms, tomēr, lai to īstenotu, ir jāturpina veikt ieguldījumus pārvaldības instrumentu pilnveidošanā. Valdības jāmudina uzlabot ieguves nozares pārredzamību, izmantojot jau spēkā esošos reģionālos nolīgumus un iniciatīvas. Nesen veiktajam atklājumam — naftai Ugandā pie robežas ar KDR — ir liels potenciāls, ja tās izstrādi nekavēs neatbilstošs regulējums vai teritoriālie strīdi. Arī šajos jautājumos ir nepieciešams forums sadarbības veicināšanai. D. Uzticības atjaunošana starp kaimiņvalstīm Būs svarīgi veicināt labu kaimiņattiecību un reģionālās integrācijas pozitīvu redzējumu un palīdzēt kaimiņvalstīm saprast, ka leģitīmās drošības problēmas un citas intereses var labāk risināt ar stabilām kaimiņvalstīm, kuras savā teritorijā spēj īstenot leģitīmu valsts varu, un ar efektīvas reģionālas sadarbības starpniecību, nevis ļaujot turpināties nestabilitātei. Lai visi gūtu politisku un saimniecisku ieguvumu, visām ieinteresētajām personām jāsaprot nepieciešamība pilnībā sadarboties ar kaimiņiem. Vienlaicīgi ar ekonomisko sadarbību jānotiek uzticības veidošanai, kam ir liela nozīme pozitīvas reģiona dinamikas atjaunošanā. Lai gan starptautiskajai kopienai ir svarīga nozīme iepriekš minēto pasākumu veicināšanā, reģiona valstu pienākums ir pašām atrast mierīgas līdzāspastāvēšanas veidu. Pirmais būtiskais solis ir Pamatnolīgumā vairākkārt atkārtotā Lielo ezeru reģiona valstu apņemšanās neiejaukties kaimiņvalstu iekšlietās. Vēl viens solis ir atzīt katras valsts leģitīmās intereses attiecībā uz kaimiņvalstu iekšlietām. Robežas reģionā ir caurlaidīgas. Cilvēki abās robežas pusēs ir saistīti. Tādējādi visu četru valstu liktenis ir nesaraujami vienots. Tām uzskatāmi jāparāda vēlme sekmēt konstruktīvu iesaisti un veikt uzticību veicinošus pasākumus (piem., pārrobežu sadarbība un robežu uzraudzība). Starptautiskā iesaiste var palīdzēt vairākos veidos. Pastiprinātās MONUSCO misijas kontekstā izšķirošu pienesumu uzticības veidošanā starp reģiona valstīm varētu dot intervences brigāde un ICGLR paplašinātais apvienotais pārbaudes mehānisms. Liela nozīme varētu būt ANO ģenerālsekretāra īpašajam pārstāvim Lielo ezeru reģionā, kā arī Pamatnolīguma īstenošanas reģionālajai uzraudzības komitejai. Papildus aktīvi jāveido starptautiskā reģionālās drošības koncepcija un jāmudina to izmantot. Ar 2006. gada “Paktu par drošību, stabilitāti un sadarbību Lielo ezeru reģionā” tiek nodrošināts tiesiskais regulējums un noteikta darba kārtība attiecībā uz ICGLR iniciatīvām šajā jomā. Turklāt CEPGL ir uzskatāmi parādījusi, ka var būt ļoti lietderīga attiecību atjaunošanā starp KDR un Ruandu un joprojām ir būtisks sadarbības faktors gan ekonomikas, gan drošības jomā. Vispārējo pieeju varētu papildināt ar citām iniciatīvām, iesaistot ĀS un DAK, kā arī ar kontaktiem ārpus centrālo valdību darbības jomas (debates starp parlamentiem, kaimiņu pašvaldību vai provinču vietējā sadarbība). Lai nodrošinātu ilgtermiņa stabilitāti, visās attiecīgajās valstīs būs jāveic demokrātisku, atklātu un atbildīgu politisko sistēmu konsolidācija. Visas valstis saskaras ar problēmām šajā jomā — nav vienas sistēmas, kas derētu visos gadījumos, un katrai valstij jārod savs risinājums. Tomēr īpaši dziļas problēmas reģionā ir radījusi tā vēsture, demokrātisko iestāžu vājums vairākās valstīs un grūtības atrast pareizo līdzsvaru starp politisko telpu, runas brīvību un ekstrēmisma vai vardarbības risku. ES var atbalstīt visu šo valstu politisko attīstību, sniedzot palīdzību demokrātiskām un atbildīgām iestādēm, palīdzot valstīm veidot tiesiskumu un parlamentārās sistēmas, kas nodrošinās iedzīvotāju efektīvu iesaisti lēmumu pieņemšanas un vēlēšanu procesos (un tāpēc ticību šiem procesiem). E. Stabila starptautiska atbalsta mehānisma izveidošana Lielo ezeru reģionā norit viena no lielākajām un visdārgākajām miera uzturēšanas operācijām pasaulē. Neraugoties uz to, šķiet, ka pēc 2009. gada miera nolīguma starptautiskā kopiena vairs nepievērš uzmanību krīzei. Cīņu atsākšanās KDR austrumdaļā 2012. gadā atgādināja pasaulei, ka reģionā joprojām nav stabilitātes. ANO nozīme jau tāpat ir liela, bet nesen ANO vadībā sagatavotā iniciatīva krīzes risināšanai dod jaunu impulsu. Tomēr būs grūti koordinēt topošā daudzpusīgā KDR un Lielo ezeru reģiona stabilizācijas plāna dažādos līmeņus. Iespēju robežās jāizmanto vietējā, valstu un reģionālā līmenī pastāvošie koordinācijas mehānismi, jāizvairās no pārklāšanās ar citām esošajām iniciatīvām un jāievēro ieviestā reģionālā ekonomikas integrācijas arhitektūra. Būs svarīgi atrast līdzsvaru starp reģionālo līdzatbildību un starptautisko iesaisti, starp spiediena saglabāšanu un sadarbības panākšanu. Jāatzīst, ka ĀS, DAK un ICGLR ir liela nozīme šajā ziņā. Ir nepieciešama saskaņota un vispārēja pieeja dažādiem jautājumiem, kas ietver šādus aspektus: krīzes vietējo, valstu un reģionālo dimensiju aptveršana; īpašas uzmanības pievēršana Kivu provincēm, neaizmirstot, ka daudzas problēmas visā KDR ir kopīgas; demokratizācijas problēmu ņemšana vērā nestabilās reģiona valstīs (Ruanda, Burundi un Uganda) un līdzsvara saglabāšana starp saistībām, kuras uzņēmusies KDR un citas reģiona valstis. Ar šādu pieeju jāizveido “kritiskais ceļš” pasākumu secības noteikšanai, un šī pieeja jāatspoguļo līgumiskās saistībās ar reģiona valdībām. IV. ES loma ES ir stratēģiski ieinteresēta Lielo ezeru reģiona stabilitātē. ES ir dziļas vēsturiskas saiknes ar katru no valstīm un to vada humāni apsvērumi attiecībā uz ciešanām, kuras nebeidzamie konflikti ir radījuši miljoniem reģiona iedzīvotāju. Konflikts kavē ekonomikas un sociālo attīstību, kas ir vajadzīga dziļās nabadzības mazināšanai. Turklāt konflikts kavē atvērtas tirdzniecības ekonomikas rašanos, kas varētu veicināt Āfrikas izaugsmi kopumā un radīt stabilitāti, kas varētu aptvert visas nestabilās valstis. ES pēdējos 20 gados visu minēto iemeslu dēļ ir veikusi lielu ieguldījumu nabadzības apkarošanā, sociālās un ekonomikas attīstības veicināšanā, miera veidošanā un stabilizācijas pasākumos un vienlaicīgi apmierinājusi iedzīvotāju tūlītējās vajadzības, veicot politiskus, humānus, drošības un attīstības centienus. Ir svarīgi nezaudēt ES apņemšanos un turpināt šos pasākumus. Pieredze, ko ES guva, atbalstot 2006. un 2011. gada vēlēšanu procesus, reformējot drošības sektoru ar EUSEC un EUPOL palīdzību un veicinot attīstību ar saviem ārējiem instrumentiem , tiks izmantota, lai pilnveidotu turpmāko sniegumu katrā no minētajām jomām. Tam nepieciešama visaptveroša pieeja, kas ietver ne tikai konflikta simptomu novēršanu KDR austrumdaļā. Protams, ES saistībām pilnībā jāatbilst Pārmaiņu programmas principiem un reģiona valdību izvirzītajām prioritātēm. Tam nepieciešama arī ES dalībvalstu kopīga pieeja, vienlaicīgi iesaistoties plašākos starptautiskos pasākumos un saskaņojot darbību ar tiem. ES no agrīnas stadijas jāpiedalās stratēģiju un rīcības plānu izstrādē. Lai apmierinātu tūlītējas vajadzības, jāturpina sniegt humānā palīdzība reģionam, īpaši simtiem tūkstošu IDP un bēgļu, kuri pārvietoti 20 gadus ilgā konflikta rezultātā. Pievēršot galveno uzmanību dzīvību glābšanai un konflikta skarto visneaizsargātāko iedzīvotāju ciešanu mazināšanai, rīcības mērķis šajā jomā ir pavērt ceļu ilgtspējīgākai pieejai. Turklāt palīdzība jāturpina izmantot konflikta cēloņu un sociālās struktūras traucējumu novēršanai, kas noveduši pie nesodāmības kultūras, smagiem cilvēktiesību pārkāpumiem un ar dzimumu saistītas vardarbības. ES turpinās atbalstīt pasākumus, kuru mērķis ir risināt strukturālos cēloņus, vienlaicīgi sniedzot tūlītēju atbalstu upuriem. Ņemot vērā iepriekš minētos pamatelementus un ANO vadībā sagatavotajā Pamatnolīgumā noteiktās valstu un reģionālās saistības, var noteikt šādas darbības jomas, paturot prātā, ka jāņem vērā izvirzītās prioritātes, jānosaka atbilstoša secība un piemēroti termiņi. A. Pārvaldības problēmu risināšana, tostarp DSR, cilvēktiesības un tiesiskums Politikas priekšlikumi § Atbalsts demokrātiskai pārvaldībai un struktūrām visās reģiona valstīs joprojām būs svarīgs ES politikas elements. ES ārējie instrumenti var nodrošināt izšķirošu atbalstu šajā būtiskajā Kotonū nolīguma jomā. To veicinās turpmāki pasākumi, pamatojoties uz ES vēlēšanu novērošanas misiju rezultātiem un ANO periodiskajiem pārskatiem. § ES aktīvi jāveicina KDR valsts uzraudzības komitejas darbs, kuru izveidos, lai nodrošinātu, ka KDR efektīvi īsteno savas saistības. Skaidri jānosaka prioritātes un kritiskais ceļš visās jomās (DSR, valsts varas konsolidācija, decentralizācija, demokratizācija/vēlēšanas, ekonomikas attīstība un strukturālās reformas, tostarp finanšu jomā, izlīguma procesi, bēgļu atgriešanās u. c.). ES var sniegt ieguldījumu politiskā līmenī, kā arī, izmantojot praktiskus pasākumus, kas paredzēti sadarbības instrumentos. Nabadzības mazināšanas stratēģijas dokuments (PRSP) un 2012.–2016. gada valdības programma kalpo kā pamats nepieciešamo reformu veikšanai un vispārējs satvars turpmākai sadarbībai. § Lai veiktu drošības sektora reformu, valdībai būs jāuzņemas nepārprotamas saistības un jāveic cieša koordinācija ar visiem KDR partneriem, ņemot vērā saskaņotu rīcības platformu, neskarot divpusēju sadarbību. Ir svarīgi veidot kopīgu izpratni par īstermiņā reāli sasniedzamiem mērķiem un vērsties pie citiem tādiem partneriem kā Dienvidāfrika, Angola un Ķīna, lai nodrošinātu, ka redzējumam piekrīt iespējami daudzas valstis. Arī ES EUSEC/EUPOL misiju pabeigšanas kontekstā[4] pašlaik vērtē savu turpmāko darbību DSR procesā un citu ES instrumentu iesaistīšanas iespējamību, kā arī iespēju darbības pabeigt vai nodot KDR vai citiem KDR partneriem. Attiecībā uz armijas un policijas reformām saskaņotu pasākumu kopumu, kuru nākotnē varētu daļēji atbalstīt, veido konsultācijas stratēģiskā līmenī, atbilstošu valsts apmācības sistēmu izstrāde, kā arī labākas cilvēkresursu pārvaldības izveide. Atbilstoši DSR pasākumiem Kongo Demokrātiskajā Republikā atbalstu varētu paredzēt arī tādai pieejai attiecībā uz atbruņošanos, demobilizāciju un reintegrāciju (ADR), kas būtu balstīta uz vietējām kopienām. § Lai veidotu stabilu makroekonomikas sistēmu, Starptautiskajam Valūtas fondam (SVF) un starptautiskajām finanšu iestādēm (IFI) būs jāiesaistās arī turpmāk, kā arī jāatbalsta valsts finanšu pārvaldības uzlabošana, lai palielinātu valsts budžetu. § Galvenā uzmanība jāpievērš demokratizācijas padziļināšanai un politikas telpas paplašināšanai visos līmeņos (valsts, provinču, vietējā), pilsonības jautājumiem, bēgļu atgriešanās jautājumiem, atbalstam vēlēšanām (saskaņā ar vispārēju atbalstu KDR demokratizācijas procesam) un efektīvas pamatpārvaldes nodrošināšanai, tostarp izmantojot decentralizāciju. § Pamatojoties uz reģiona valstu esošajām stratēģijām cilvēktiesību jomā, ES jāpievērš īpaša uzmanība nesodāmības apkarošanai un tam, lai tiktu atvieglota piekļuve modernai, pārredzamai, objektīvai un pieejamai tiesu sistēmai, īpaši šādās četrās jomās: cilvēktiesību aizstāvju stāvoklis, ar dzimumu saistīta vardarbība, bērni bruņotos konfliktos, kā arī vārda brīvība, pulcēšanās brīvība un opozīcijas tiesības. B. Ilgtspējīgas drošības nodrošināšana Politikas priekšlikumi § Atbalstīt MONUSCO turpmāko lomu (intervences brigāde) un uzticamu paplašinātu apvienotu pārbaudes mehānismu. § Ar noritošo STAREC/ISSSS pārskatu jāpalīdz radīt pamats turpmākam stabilizācijas atbalstam. Var paredzēt divus posmus: tūlītējs pēckonflikta humānais atbalsts, kura mērķis ir radīt pamatnosacījumus sociālajai un ekonomikas atveseļošanai (pamata ad hoc intervence vienlaicīgi ar humāno palīdzību), un otrais posms, kura mērķis ir radīt resursus un pārvaldības nosacījumus ilgtspējīgai rehabilitācijai un attīstībai. § Izveidot efektīvu pārvaldes un pakalpojumu sniegšanas sistēmu pēckonfliktu teritorijās, tostarp izmantojot decentralizācijas procesu un cieši sadarbojoties ar vietējām iestādēm un ieinteresētajām personām. § Atbalstīt vietēja līmeņa ietverošās stabilizācijas iniciatīvas dažos Kivu provinču apgabalos, kuros stāvoklis ir kritisks, un tādējādi dot iespēju izmēģināt plašākas stabilizācijas iespējas. Šādas iniciatīvas varētu arī veicināt dialoga veidošanu starp kopienām. § DSR veicināšana ir vēl viena drošības iniciatīvu daļa KDR austrumdaļā. Papildus ieguldījumam, kas saistīts ar īstermiņa vai vidēja termiņa mērķu izpildi attiecībā uz Kongo armijas (FARDC) reformu, varētu īstenot īpašu atbalstu policijai, lai nodrošinātu pāreju no militāras varas pēckonfliktu teritorijās. C. Nabadzības apkarošana un ekonomikas atjaunošana Politikas priekšlikumi § Veicināt paātrinātu tautas un sociālo attīstību, izmantojot pieejamos instrumentus, tostarp sadarbību attīstības jomā gan valstu, gan vietējā līmenī. § Atbalstīt reģionālās un apakšreģionālās iniciatīvas, jo īpaši tās, kas stiprina ekonomiskās saiknes un valstu savstarpējās intereses. Nekavējoties sniegt atbalstu CEPGL un gūt labumu no iespējām, ko sniedz atbalsts reģionālajai iniciatīvai par enerģētikas nozares attīstību Lielo ezeru reģionā. § Infrastruktūras: veicināt starpsavienojamību reģionā. § Turpināt atbalstīt Ieguves rūpniecības pārredzamības iniciatīvu (EITI) un citas pārredzamības/pārskatatbildības iniciatīvas attiecībā uz izrakteņiem / dabas resursiem. § Tiks sniegts atbalsts ICGLR reģionālajai iniciatīvai attiecībā uz dabas resursiem (sertifikācijas mehānisms) un ESAO Pienācīgas pārbaudes vadlīniju attiecībā uz atbildīgām izrakteņu piegādes ķēdēm no konfliktu skartām un augsta riska teritorijām izplatīšanai, pieņemšanai un izmantošanai. Tiek vērtēta iespēja uzsākt vērienīgāku programmu, lai turpmāk izmantotu šīs izmēģinājuma iniciatīvas. § ES 2013. gada martā uzsāka sabiedrisko apspriešanu par iespējamo ES iniciatīvu attiecībā uz atbildīgu tādu izrakteņu ieguvi, kuru izcelsmes vieta ir konfliktu skartās un augsta riska teritorijas, un šīs iniciatīvas mērķis ir veicināt piegādes ķēžu pārredzamību un palīdzēt ar resursiem bagātām valstīm. § Uzlabot ilgtspējīgu dabas resursu pārvaldību, lai palīdzētu mazināt turpmāku konfliktu risku un nodrošinātu stingru ekonomikas attīstības platformu. § Ir jāatbalsta mehānismi, kas veicina likumīgo tirdzniecību, tostarp robežu un muitas pārvaldība, kā arī reģionālā sadarbība pārrobežu vides bioloģiskās daudzveidības aizsardzībā. D. Uzticības atjaunošana starp kaimiņvalstīm Politikas priekšlikumi § Atbalstīt Pamatnolīgumā noteiktās reģionālās saistības. § ES būtu jācenšas iesaistīties Pamatnolīgumā paredzētajā KDR uzraudzības mehānismā un aktīvi tas jāatbalsta, kā arī jānodrošina pienācīgi turpmākie pasākumi. § Atbalstīt ekspertu grupas darbu un Drošības padomes komiteju, kas tika izveidota saskaņā ar Rezolūciju 1533 (2004) par Kongo Demokrātisko Republiku, kā arī ICGLR paplašināto apvienoto pārbaudes mehānismu. § Atbalstīt demokratizācijas procesus, īpaši KDR, Ruandā, Burundi un Ugandā, ņemot vērā vēlēšanu kalendāru dažādās reģiona valstīs. § Plašākas politiskas partnerības ietvaros veicināt reģionālo drošību tādos forumos kā CEPGL, ICGLR un ĀS. § Atbalstīt atbruņošanās, demobilizācijas, reintegrācijas, repatriācijas un readaptācijas (ADRRR) politiku, kas saistīta ar FDLR un citiem kaitniecīgiem spēkiem no KDR kaimiņvalstīm. § Atbalstīt Lielo ezeru reģiona valstu tiesu sistēmas stratēģiju, kuras pamatā ir tiesiskā sadarbība starp reģiona valstīm un turpmāka sadarbība ar Starptautisko Krimināltiesu. ES ir jau iesaistījusies tiesu nozares attīstībā valstī un KDR austrumdaļā, un vajadzības gadījumā šos pasākumus varētu papildināt jauktu tiesu izveide KDR, ko veic starptautiskā kopiena. E. Stabila starptautiska atbalsta mehānisma izveidošana Politikas priekšlikumi § Atbalstīt ANO ģenerālsekretāra īpašo pārstāvi un Pamatnolīguma saistības. Politiskajām uzraudzības komitejām jāpaļaujas uz operatīvajiem mehānismiem. § Jānodrošina, ka Pamatnolīgumā noteikto KDR un reģionālo saistību īstenošana notiek saskaņoti. § Veicināt savstarpējo pārskatatbildību starp Lielo ezeru valstīm un atbalsta sniedzējiem. § Iespēju robežās izmantot esošos valstu/reģionālos attīstības plānus. V. Secinājums Nesenākā krīze ne tikai sniedz atkārtotas iesaistīšanās iespēju, bet arī norāda uz vajadzību veidot ilgstoša miera un attīstības pamatu Lielo ezeru reģionā. ANO vadībā sagatavotajā Pamatnolīgumā ir noteikts atjaunots politisks un reģionāls konsenss ilgstošai stabilizācijai. ES ir iespēja aktīvi rīkoties, un tas ir jādara, lai atbalstītu šos centienus. 2013. gada 11. jūnijā [1] Organizāciju veido 11 dalībvalstis, proti, Angola, Burundi, Centrālāfrikas Republika, Kongo Republika, Kongo Demokrātiskā Republika, Kenija, Uganda, Ruanda, Sudāna, Tanzānija un Zambija. [2] 2013. gada 24. februārī Angola, Burundi, Centrālāfrikas Republika, Kongo, Kongo Republika, Ruanda, Dienvidāfrika, Dienvidsudāna, Uganda un Tanzānija parakstīja “Kongo Demokrātiskās Republikas un reģiona miera, drošības un sadarbības programmu”. ANO, Āfrikas Savienība, Starptautiskās konferences par Lielo ezeru reģionu 11 valstis un Dienvidāfrikas Attīstības kopienas (DAK) 14 valstis darbojas kā šīs programmas galvotāji. [3] “Drošības padomes komiteja, ko izveidoja saskaņā ar Rezolūciju 1533 (2004) par Kongo Demokrātisko Republiku un kas tika izveidota 2004. gada 12. martā, lai pārraudzītu attiecīgos sankciju pasākumus un veiktu uzdevumus, ko nosaka Drošības padome. [..] Sankciju komiteju atbalsta ekspertu grupa, ko iecēlis ģenerālsekretārs, lai uzraudzītu sankciju režīma īstenošanu, galveno uzmanību pievēršot Ziemeļkivu un Dienvidkivu provincēm, kā arī Ituri reģionam.” [4] EUPOL RD Congo misija atbalsta Kongo valsts iestāžu centienus reformēt valsts policiju. Misijas mērķis ir palīdzēt uzlabot mijiedarbību starp policiju un krimināltiesisko sistēmu, tādējādi veicinot cīņu pret seksuālās vardarbības nesodāmību un cilvēktiesību pārkāpumiem. Misija EUPOL RD Congo tika uzsākta 2007. gada jūlijā, un tās pilnvaras nesen pagarināja līdz 2013. gada septembrim. EUSEC RD Congo misija sniedz konsultācijas un palīdzību attiecībā uz aizsardzības sektora reformu Kongo Demokrātiskajā Republikā, un tās mērķis ir palīdzēt Kongo iestādēm izveidot aizsardzības sistēmu, kas spētu garantēt Kongo iedzīvotāju drošību, vienlaicīgi ievērojot demokrātiskos standartus, cilvēktiesības un tiesiskumu, kā arī labas pārvaldības un pārredzamības principus. Misija tika uzsākta 2005. gada 8. jūnijā, un 2012. gada septembrī tās pilnvaras tika pagarinātas līdz 2013. gada 30. septembrim. Pamatojoties uz Politiskās un drošības komitejas (PSC) politisku vienošanos, tai sekos 12 mēnešus ilgs galīgais pārejas posms, kura mērķis ir pabeigt vai nodot misijas uzdevumus.