LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 157/96

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas Atzinums par tēmu Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam par Efektīvāka kopējā Eiropas patvēruma sistēma: Vienotā procedūra kā nākamais solis

(COM(2004) 503 galīgā red. — SEC(2004) 937)

(2005/C 157/17)

2004. gada 15. oktobrī Komisija nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 262.pantu par Komisijas paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam par Efektīvāku kopēju Eiropas patvēruma sistēmu: Vienotā procedūra kā nākamais solis

Nodarbinātības, sociālo lietu un pilsonības specializētā nodaļa, kas bija atbildīga par Komitejas darba sagatavošanu šajā jautājumā, pieņēma savu atzinumu 2004. gada 25. novembrī. Ziņojuma sniedzējs: LE NOUAIL-MARLIÈRE kdze.

Savā 413. plenārajā sesijā 2004. gada 15. un 16. decembrī (15. decembra sēdē) Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja ar 133 balsīm par, 0 pret un 10 atturoties pieņema sekojošu atzinumu:

1. Komisijas paziņojuma īss izklāsts

1.1 Paziņojums, kas nodots EESK izskatīšanai, rekomendē uzlabot un paātrināt bēgļu un starptautiskās aizsardzības saņēmēja statusu piešķiršanas procedūru.

1.2 Tas apskata, kādas būs šīs vienotās procedūras priekšrocības, kas ir daudz ātrāka un efektīvāka, kā arī priekšrocības, ko gūs patvēruma meklētāji no šāda veida sistēmas; Komisija, šķiet, ir ieinteresēta uzlabot sabiedriskās domas izpratni par veidu, kādā tiek izskatītas prasības pēc patvēruma un apstākļiem, kādos indivīdi tiek atsūtīti atpakaļ savā dzimtenē.

1.3 Komisija atbalsta šādu ieviesto izmaiņu radīto labumu, kas izriet no ciešākas sadarbības starp dalībvalstīm un kopējas metodoloģijas visām Eiropas Savienības dalībvalstīm un kas balstīsies uz divām sekojošām savstarpēji atkarīgām daļām: pirmā tā sauktā “sagatavošanas” fāze un Kopienas likumdošanas pasākumi.

1.4 Sagatavošanas fāze ietvers konsultāciju periodu un diskusijas starp ES dalībvalstīm par nepieciešamajiem pasākumiem, kas jāveic, lai saskaņotu abu veidu statusu piešķiršanas procedūru, kas noteikta Direktīvā par nepieciešamajiem nosacījumiem (1).

1.5 Sagatavošanas fāze tiks uzsākta 2005. gada janvārī, un šis process notiks vienlaikus ar jau pieņemtās kopējās Eiropas patvēruma sistēmas pirmā posma likumdošanas īstenošanu (2).

1.6 Komisija iepazīstinās ar savu “Vienas pieturas aģentūras” plānu 2004. gada beigās.

1.7 Sagatavošanas fāzes četri mērķi ir: — Vadīt un izskaidrot debates par to, kādi pasākumi ES būtu jāveic, lai pieņemtu vienoto procedūru; — Novērtēt ieviešamās izmaiņas; — Ieviest šīs izmaiņas, pārņemot operatīvo praksi pirms likumdošanas pieejas īstenošanas vai paralēli tai; — Visbeidzot, sagatavošanas fāze kalpos arī par platformu konsultatīvajam procesam.

1.8 Kopienas likumdošanas pasākumi ir otrā fāze, kuras mērķis ir radīt vienotu procedūru, lai izskatītu iesniegumus par bēgļu statusa piešķiršanu saskaņā ar 1951. gada Ženēvas Konvenciju, 1967. gadā pieņemto Ņujorkas Protokolu, kā arī lai izskatītu iesniegumus par paredzēto papildu aizsardzību saskaņā ar Atbilstības Direktīvu (3).

1.9 Komisijas paziņojums izklāsta likumdošanā paredzētos aspektus — izvirzīto mērķu līmeni, pasākumu īstenošanas kārtību, apelācijas procedūru, Ženēvas Konvencijas integritātes nodrošināšanu, lēmumu kvalitātes uzturēšanu, atgriešanās procedūru un mijiedarbību ar citiem instrumentiem.

1.10 Rezumējot, šeit apskatītā vienotā procedūra ir viena procedūra visu iesniegumu par patvērumu un starptautisko aizsardzību izskatīšanai, lai kāds arī nebūtu pretendenta statuss: — bēglis saskaņā ar 1951. gadā pieņemto Ženēvas Konvenciju un 1967. gadā pieņemto Ņujorkas Protokolu, vai — vai papildus aizsardzības saņēmējs saskaņā ar Padomes pieņemto direktīvu (2004/83/EK) 2004.gada 29. aprīlī (4).

2. Vispārēja rakstura komentāri

2.1 Komiteja atbalsta Komisijas izvirzītos mērķus un tās vēlmi, lai vienotā procedūra nodrošinātu 1951. gadā pieņemtās Ženēvas Konvencijas integritāti. Lai šo mērķi sasniegtu, saskaņā ar atzīšanas direktīvas noteikumiem, bēgļu tiesības vispirms ir jāizskata uz to procedūru pamata, kas noteikta 1951. gada Konvencijā un papildus aizsardzības iespēja ir jāizskata tikai tad, ja netiek izpildīti Konvencijā noteiktā statusa piešķiršanai nepieciešamie apstākļi.

2.2 Komiteja rekomendē, ka šī prioritāte ir precīzi jāformulē, lai kāda arī nebūtu vienotās procedūras īstenošanas nākotne.

2.3 Komiteja iesaka, ka visi negatīva rakstura lēmumi, kā rezultātā tiek noraidīta prasība pēc starptautiskās aizsardzības un īpaši ja netiek piešķirts bēgļa statuss saskaņā ar 1951. gadā pieņemto Ženēvas Konvenciju, ir jāpamato pat tad, ja tiek garantēta papildus aizsardzība. Komiteja uzskata, ka šīs garantijas ir nepieciešamas, lai nodrošinātu 1951. gadā pieņemtās Ženēvas Konvencijas integritāti, kā to uzsver Komisija.

2.4 Kas attiecas uz vajadzību pēc papildus aizsardzības nodrošināšanas, Komiteja varētu atzīt, ka patvēruma meklētāji nevar novērtēt, kurš statuss atbilst Konvencijas noteiktajam un kurš papildus statusam, un viņi saskaras ar pieaugošām grūtībām, ja viņiem atkārtoti jāiesniedz prasība uz citu motīvu pamata pēc tam, kad 1951.gadā pieņemtajā Ženēvas Konvencijā noteiktais statuss tiek noraidīts. Viņos tas izraisa nesapratni, atņem drosmi un nepieļaujami paildzina izskatīšanu.

2.5 Komiteja aicina Komisiju ņemt vērā nerepatriēšanas principu ne tikai savā paziņojumā, bet arī tad, kad tā uzsāk sagatavošanas un likumdošanas fāzes īstenošanu (Ženēvas Konvencijas 33.pants), kā arī nodrošināt apelācijas tiesības negatīvu lēmumu gadījumā. Iespējamā papildus aizsardzības motīvu automātiskā izskatīšana (ex officio) ir jāuzsāk tad, kad Ženēvas Konvencijā noteiktā statusa piešķiršanas apstākļi ir tikuši izskatīti, kā arī pretendentam jāgarantē apelācijas tiesības pret piespiedu atgriešanos saskaņā ar starptautiskajām un Eiropas cilvēktiesību konvencijām.

2.6 Šajā sakarā NVO un HCR nevajadzētu tikt izslēgtām no administratīvajām apelācijas komisijām tur, kur tās pastāv. Savukārt tur, kur komisijas nepastāv, vajadzētu tām nodrošināt brīvu piekļūšanu patvēruma meklētājiem un viņu iesniegtajām lietām, lai vienkāršotu šo tiesību izmantošanu tiesā.

2.7 Komiteja aicina Komisiju Padomes 2004. gada 19. novembrī pieņemtās pagaidu Direktīvas “Procedūras” grozījumu ieviešanas laikā, kuri ir atkārtoti jāiesniedz EP, paplašināt tās pielietojumu, lai varētu ietvert papildu aizsardzību saskaņā ar “Atbilstības” Direktīvas noteikumiem un izskatīt to izcelsmes un tranzīta trešo valstu, kas tiek uzskatītas par “ drošām ” , klasifikāciju, kas liedz patvēruma meklētājiem iespēju, ka tiek izskatīta viņu konkrētā situācija un viņu no šīs situācijas izrietošās tiesības.

2.8 Sagatavošanas fāzes laikā Komiteja iesaka izpētīt iespējamās nepilnības un problēmas pastāvošajās bēgļu statusa noteikšanas procedūrās.

2.9 Saistībā ar divpusējo atpakaļņemšanas vienošanos Padomei sagatavošanas fāzes laikā būtu jāparedz iespēja izveidot harmonizētu solidaritātes sistēmu (piemēram, apmešanās programma, izmaksu dalījumu) visās dalībvalstīs, lai tām atvieglotu nacionālajā līmenī esošo saistību un Kopienas direktīvu (5) ievērošanu.

2.10 Komiteja aicina Komisiju arī izskatīt tā saukto paātrināto procedūru, kura liedz patvēruma meklētāju konkrētās situācijas un viņu attiecīgo tiesību pamatīgu kvalitatīvu izpēti un īpaši apelācijas fakta iespaidu uz izraidīšanas lēmuma spēkā stāšanās apturēšanu, izvairoties no situācijas, kad patvēruma meklētājiem jāatgriežas atpakaļ dzimtenē, pirms vēl viņu lietu izskata kompetentais tribunāls.

2.11 Attiecībā uz faktiskas izraidīšanas iespējām un pamatojumu EESK uzaicina Komisiju ņemt vērā to, ka izraidīšana var nebūt iespējama patiesu šķēršļu dēļ, kas nav saistībā ar bēgļa statusu vai humānu apsvērumu dēļ (piem., slimības gadījumā).

Briselē, 2004. gada 15. decembrī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas prezidente Anne-Marie SIGMUND

(1) Skatīt Direktīvu 2004/83/EK par bēgļu statusa piešķiršanas minimālajiem kritērijiem, kuru Padome pieņēma 2004. gada 29.aprīlī un EESK 17.09.2002.gada atzinumu; OV C 221 (ziņojuma sniedzēja: LE NOUAIL kundze).

(2) Skatīt 2000/596/EK lēmumu par Eiropas bēgļu fondu un attiecīgo 16.06.2000. gada atzinumu - OV C 168 (ziņojuma sniedzēja: zu EULENBURG kundze); Direktīvu 2001/55/EK par pagaidu aizsardzību pārvietoto personu masveida ieplūšanas gadījumā un EESK 29.05.2001. gada atzinumu OV C 155 (ziņojuma sniedzēja: CASSINA kundze); Direktīvu par minimālajiem kritērijiem, kas attiecas uz bēgļu statusa atņemšanas un pabalsta piešķiršanas procedūrām un par kuru Padome vienojās 2004. gada 19. novembrī un EESK dalībvalstīs un EESK 21/02/2001. gada atzinumu OV C 48 (ziņojuma sniedzēji: MENGOZZI 10.07.2001. gada atzinumu OV C 193 (ziņojuma sniedzējs: MELICÍAS kungs); Direktīvu l2003/9/EK par minimālajiem kritērijiem patvēruma meklētāju uzņemšanai kungs un PARIZA CASTAÑOS kungs); Regulu 343/2003 par prasību pēc patvēruma izskatīšanas kritērijiem un mehānismiem (Dublina II) un EESK 27/05/2002 atzinumu OV C 125 (ziņojuma sniedzējs: SHARMA kungs); Direktīvu 2004/83/EK par minimālajiem kritērijiem, kas attiecas uz nepieciešamo apstākļu izpildi, lai varētu pretendēt uz bēgļa statusu vai tādas personas statusu, kurai ir nepieciešams nodrošināt starptautisku aizsardzību un kuru Padome pieņēma 2004. gada 29. aprīlī un EESK 17.09.2002. gada atzinumu OV C 221 (ziņojuma sniedzēja: LE NOUAIL kundze); lēmumu par Eiropas bēgļu fondu periodam no 2005.-2010.gadam, par kuru Padome vienojās 2004. gada 8. jūnijā un EESK OV C 241 (28.9.2004.).

(3) Skatīt direktīvu 2004/83/EK par minimālajiem kritērijiem, lai tiktu piešķirts bēgļu vai tādas personas statuss, kam nepieciešama starptautiskā aizsardzība un kuru Padome pieņēma 2004. gada 29. aprīlī un EESK attiecīgo 17.09.2002. gada atzinumu OV C 221 (ziņojumu sniedzējs: LE NOUAIL kundze).

(4) Skatīt Direktīvu par minimālajiem kritērijiem, kas jāizpilda, lai varētu pretendēt uz bēgļa vai tādas personas statusu, kam nepieciešams nodrošināt starptautisku aizsardzību un par šo statusu un par kuru Padome vienojās 2004. gada 29.aprīlī.

(5) Skatīt EESK 2004. gada 15./16. decembra atzinuma par Komisijas paziņojumu – Pētījums par saikni starp legālo un nelegālo migrāciju (COM(2004) 412 final) 3.13.1 punktu (Ziņojuma sniedzējs:PARIZA CASTAÑOS kungs).