LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 181/105

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas Atzinums par tematu “Jaunā tiesiskā regulējuma pielāgošanas tiesību aktu kopums (Preču tiesību aktu kopuma īstenošana)”

COM(2011) 764 final – 2011/0358 (COD)

COM(2011) 765 final – 2011/0351 (COD)

COM(2011) 766 final – 2011/0352 (COD)

COM(2011) 768 final – 2011/0350 (COD)

COM(2011) 769 final – 2011/0353 (COD)

COM(2011) 770 final – 2011/0354 (COD)

COM(2011) 771 final – 2011/0349 (COD)

COM(2011) 772 final – 2011/0356 (COD)

COM(2011) 773 final – 2011/0357 (COD)

2012/C 181/19

Vienīgais ziņotājs: Bernardo HERNÁNDEZ BATALLER

Padome 2011. gada 20. decembrī un Eiropas Parlaments 2011. gada 30. novembrī saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 114. pantu nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Jaunā tiesiskā regulējuma pielāgošanas tiesību aktu kopums (Preču tiesību aktu kopuma īstenošana)”

COM(2011) 764 final – 2011/0358 (COD)

COM(2011) 765 final – 2011/0351 (COD)

COM(2011) 766 final – 2011/0352 (COD)

COM(2011) 768 final – 2011/0350 (COD)

COM(2011) 769 final – 2011/0353 (COD)

COM(2011) 770 final – 2011/0354 (COD)

COM(2011) 771 final – 2011/0349 (COD)

COM(2011) 772 final – 2011/0356 (COD)

COM(2011) 773 final – 2011/0357 (COD).

Par dokumenta sagatavošanu atbildīgā Vienotā tirgus, ražošanas un patēriņa specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2012. gada 9. martā.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 479. plenārajā sesijā, kas notika 2012. gada 28. un 29. martā (28. marta sēdē), ar 115 balsīm par, 4 balsīm pret un 10 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ieteikumi

1.1 Komiteja atzinīgi vērtē Eiropas Komisijas pieņemtos priekšlikumus grozīt desmit tehniskās saskaņošanas direktīvas, kas attiecas uz “preču tiesību aktu kopuma” īstenošanu, tās vienkārši pielāgojot Lēmumam Nr. 768/2008/EK (1) (par produktu tirdzniecības vienotu sistēmu).

1.2 Turpmāk būtu lietderīgi precizēt ar dalībvalstu tiesību aktiem garantējamo sankciju veidu un minimālo apmēru, jo ar skatāmo noteikumu kopumu vienīgi paredzēts valsts pārvaldes iestāžu pienākums paredzēt noteikumus par sankcijām attiecīgo pārkāpumu gadījumā, bet ne noteikt sankciju kategoriju vai citus soda elementus, ko definē pārvalstiskā līmenī.

1.3 Komisijai būtu jāņem vērā EESK 2007. gada 13. decembra atzinumā par ražojumu tirdzniecības vienotu sistēmu (2) iekļautās piezīmes par koordinācijas uzlabošanas nepieciešamību un tirgus uzraudzības pasākumu pastiprināšanu.

1.4 Attiecībā uz ES tirgus juridisko aizsardzību vajadzētu pāriet uz jaunu sistēmu produktu izcelsmes un izsekojamības noteikšanai, lai uzlabotu informāciju patērētājiem.

2. Ievads

2.1 Brīva preču aprite ir viena no četrām pamatbrīvībām, uz kurām balstās iekšējais tirgus, kā tas nepārprotami ir noteikts Līgumos (LESD 28. pantā un turpmākajos pantos) un apstiprināts Tiesas praksē, kas iekļauta ES acquis.

2.1.1 1985. gadā pieņēma “jaunās pieejas” likumdošanas tehniku, proti, tiesību aktos paredzēt tikai būtiskās prasības un sīkus tehniskas dabas aspektus noteikt ar saskaņotajiem Eiropas standartiem, tādējādi sekmējot ātrāku saskaņošanas procesu un rūpniecības nozarēm sniedzot iespēju gūt labumu no brīvas preču aprites.

2.1.2 Sekundārajos tiesību aktos ar Padomes Lēmumu Nr. 90/683/EK (3) ieviesa jēdzienu “vispārēja pieeja”, kuru vēlāk aizstāja ar Lēmumu Nr. 93/465/EK (4), nosakot tās vispārējās pamatnostādnes un procedūras atbilstības novērtēšanai, kas jāizmanto “jaunās pieejas” direktīvās.

2.2 Lai uzlabotu preču tirdzniecību iekšējā tirgū, Eiropas Parlaments un Padome 2008. gada jūlijā, apstiprinot Regulu EK 765/2008 par akreditāciju un tirgus uzraudzību un Lēmumu 768/2008/EK (5) par produktu tirdzniecības vienotu sistēmu, pieņēma jaunu tiesisko regulējumu.

2.2.1 2008. gadā pieņemtā tiesību aktu kopuma mērķis bija sekmēt drošu preču brīvu apriti, pastiprinot ES tiesību aktu, kas attiecas uz produktu drošību, efektivitāti un patērētāju aizsardzību un ekonomikas dalībniekiem radot līdzvērtīgus konkurences apstākļus. Attiecībā uz preču brīvu apriti 2008. gadā pieņemtais jaunais horizontālais tiesiskais regulējums jāpapildina ar tiesību aktiem par produktu standartizāciju.

2.2.2 Minēto juridisko instrumentu mērķis ir ne tikai vienkārši pārskatīt “jauno pieeju”: būtībā tie veido jaunu tiesisko vidi saskaņotai telpai; tie ir papildinoši dokumenti, kas ir gan savstarpēji cieši saistīti, gan ļoti tuvināti nozaru tiesību aktiem, kurus tie atbalsta un papildina.

2.3 Ar Regulu EK 765/2008 tiek konsolidēti akreditācijas un tirgus uzraudzības noteikumi, lai varētu ātri identificēt neatbilstošos ražojumus un izņemt tos no tirgus. Galvenais mērķis ir nodrošināt preču brīvu apriti saskaņotā nozarē, izmantojot šādus pasākumus:

— pastiprinot Eiropas līmeņa sadarbību, lai efektīvi veikta akreditācija būtu pēdējais kontroles līmenis, kas nodrošina ES tiesību aktu labu darbību;

— izveidojot pamatu, kas ļauj atzīt jau izveidoto organizāciju “Eiropas sadarbība akreditācijai” (EA), lai nodrošinātu valsts akreditācijas struktūru veiktu stingru novērtēšanu;

— izveidojot ES sistēmu tirgus uzraudzībai un ES tirgū nonākušo ražojumu kontrolei, kas nodrošinātu ciešāku sadarbību starp iestādēm valsts iekšienē un muitas iestādēm, informācijas apmaiņu un sadarbību starp valstu iestādēm, ja ražojumus pārdod vairāk nekā vienas dalībvalsts tirgū;

— visās nozarēs piemērojot standartizētus un skaidrus noteikumus, nodrošinot juridisko noteiktību un pasākumu saskaņotību, un lielāku elastību attiecībā uz prasībām, kas jāievēro pirms pārdošanas tirgū, un samazinot izdevumus, kuri saistīti ar atbilstības novērtēšanu.

2.4 Lēmums 768/2008/EK ir sui generis lēmums un atspoguļo Eiropas likumdevēja apņemšanos piemērot tā saturu pēc iespējas sistemātiski attiecībā uz visiem produktu jomas tiesību aktiem (agrākajiem, spēkā esošajiem un turpmākiem) un tādējādi visām iesaistītajām pusēm atvieglot to piemērošanu.

2.4.1 Ar minēto lēmumu izveido vispārēju horizontālu sistēmu saskaņotiem tiesību aktiem par preču brīvu apriti, ņemot vērā šādus aspektus:

— saskaņotas definīcijas, kopīgi pienākumi uzņēmējiem, atbilstības novērtēšanas iestāžu atlases kritēriji, valsts paziņojošajām iestādēm piemērojamie kritēriji un paziņošanas procesa noteikumi;

— atbilstības novērtēšanas procedūru izvēles noteikumi, kā arī virkne saskaņotu procedūru, lai novērstu finansiāli apgrūtinošu pārklāšanos,

— CE zīmes vienota definīcija (ar atbilstošu atbildību un aizsardzību);

— informācijas sniegšanas un tirgus uzraudzības kārtība, kas papildina ar direktīvu par produktu vispārējo drošību izveidoto sistēmu;

— saskaņoti noteikumi turpmākajiem aizsardzības mehānismiem, papildinot tirgus uzraudzības noteikumus.

2.5 EESK atzinumā par abiem priekšlikumiem norādīja:

— svarīgi nodrošināt pilnīgu preču brīvas aprites principa piemērošanu, lai vienā dalībvalstī likumīgi pārdotos ražojumus bez grūtībām varētu tirgot visā ES teritorijā;

— brīva preču aprite ir Eiropas vienotā tirgus konkurētspējas, kā arī ekonomiskās un sociālās attīstības būtisks virzītājspēks, un drošu un kvalitatīvu ražojumu tirdzniecības prasību pastiprināšana un aktualizēšana ir Eiropas patērētājiem, uzņēmumiem un iedzīvotājiem nozīmīgi faktori.

Kopumā jāteic, ka EESK Komisijas priekšlikumus atbalsta, vienlaikus formulējot vairākas piezīmes un ierosinājumus par abiem instrumentiem.

2.6 Regula 765/2008 stājās spēkā 2010. gada 1. janvārī. Tās noteikumi ir tieši piemērojami kopš minētā datuma, un tos piemēro valsts pārvaldes iestādes, Komisijai nodrošinot koordināciju.

2.7 Lēmums 768/2008 ir paredzēts ES iestādēm, tas ir tiesību akts, kas nav saistošs uzņēmumiem, fiziskām personām un dalībvalstīm. Tas izstrādāts kā horizontāla sistēma noteikumiem, kas tehniskās saskaņošanas tiesību aktos ir kopīgi. Šie standartizētie noteikumi būtu jāiekļauj visos jaunajos vai pārskatītajos tiesību aktos.

3. Šķēršļi brīvai preču apritei

3.1 Abu instrumentu mērķis ir risināt vairākas problēmas, kas novērotas dažādās rūpniecības nozarēs, kuras reglamentē ar Eiropas tehniskās saskaņošanas tiesību aktiem, t.i., tiesību aktiem, kuros noteiktas kopīgās prasības attiecībā uz produktu tirdzniecību.

3.2 Galvenais uzdevums bija garantēt sabiedrības drošību un samazināt Kopienas tiesību aktu prasībām neatbilstošu produktu skaitu tirgū. Otrs mērķis ir uzlabot to organizāciju darba kvalitāti, kuras kontrolē un sertificē produktus. Turklāt jaunajam horizontālajam regulējumam vajadzētu sekmēt visas produktu regulējuma sistēmas saskaņotību un vienkāršot tās piemērošanu.

3.3 Problēmas saistībā ar spēkā esošo prasību neievērošanu

3.3.1 Liels skaits produktu, kuri atrodas tirgū, neatbilst direktīvās izklāstītajām detalizētajām prasībām. Vairāki uzņēmumi saviem produktiem vienkārši pievieno atbilstības zīmi CE, lai gan tie neatbilst ar šādu zīmi saistītajām prasībām.

3.3.2 Ne visi importētāji un izplatītāji veic nepieciešamās pārbaudes, lai nodrošinātu tikai tādu produktu tirdzniecību, kas atbilst noteikumiem. Tirgus uzraudzības iestādēm parasti ir grūti atrast uzņēmējus, kuri piegādā šos produktus, īpaši trešo valstu uzņēmējus.

3.4 Arī dalībvalstis paredz dažādus pienākumus importētājiem un izplatītājiem, lai viņi nodrošinātu produktu atbilstību piemērojamajiem noteikumiem. Turklāt pasākumi, kurus valstu iestādes īsteno attiecībā uz produktiem, kas neatbilst noteikumiem, dažādās dalībvalstīs reizēm atšķiras.

3.5 Problēmas saistībā ar dažu akreditēto organizāciju darbību

3.5.1 Dažās direktīvās paredzēta prasība, ka produktu sertificē “akreditētas iestādes” (struktūras, kas pārbauda, kontrolē un sertificē produktus). Lai gan lielākā daļa akreditēto iestāžu savu darbu veic apzinīgi un atbildīgi, ir bijuši gadījumi, kad radušās šaubas par dažu iestāžu atbilstību un izsniegto sertifikātu uzticamību.

3.5.2 Dalībvalstīm novērtējot un kontrolējot akreditēto iestāžu atbilstību, metodes un stingrības pakāpe atšķiras. Pastāv īpašas bažas par to filiāļu vai apakšuzņēmēju atbilstību, kuri atrodas ārpus ES.

3.6 Konkrētas pretrunas spēkā esošajos tiesību aktos

3.6.1 Direktīvās par preču brīvu apriti bieži izmantota uz risku balstīta pieeja, un reizēm vienam produktam var piemērot vairākas direktīvas. Ražotājiem tas nozīmē, ka konkrētajam produktam jāatbilst visām prasībām.

3.6.2 Vairāku direktīvu vienlaicīga piemērošana vienam produktam var apgrūtināt atbilstības noteikšanas procedūru, jo īpaši, kad direktīvās izmantots vienāds “modulis”, bet “moduļa” formulējums direktīvās atšķiras.

4. Komisijas priekšlikums

4.1 Pirms 2008. gada jūlijā tika pieņemts jaunais regulējums Komisijas dienesti pārskatīja tiesību aktus par produktiem, lai noteiktu, kurus instrumentus nozaru specifisku iemeslu dēļ nākamajos gados jāpārskata; pārskatāmie instrumenti lielākoties katrs atsevišķi bija iekļauti Komisijas darba programmā.

4.2 Ar izskatāmo priekšlikumu Eiropas Komisija vēlas aktualizēt dažās nozarēs piemērojamos “jaunās pieejas” tiesību aktus, ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumā 768/2008/EK noteiktos jaunos standartus. Lai to veiktu, minētajam lēmumam ir paredzēts pielāgot šādas 10 direktīvas:

— Direktīva 2006/95/EK par dalībvalstu tiesību aktu saskaņošanu attiecībā uz elektriskām ierīcēm, kas paredzētas lietošanai noteiktās sprieguma robežās,

— Direktīva 2009/105/EK par vienkāršām spiedtvertnēm,

— Direktīva 2009/23/EK attiecībā uz neautomātiskiem svariem,

— Direktīva 93/15/EK par noteikumu saskaņošanu attiecībā uz civilām vajadzībām paredzēto sprāgstvielu laišanu tirgū un pārraudzību,

— Direktīva 94/9/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz iekārtām un aizsardzības sistēmām, kas paredzētas lietošanai sprādzienbīstamā vidē,

— Direktīva 95/16/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz liftiem,

— Direktīva 97/23/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz spiediena iekārtām,

— Direktīva 2004/22/EK par mērinstrumentiem,

— Direktīva 2004/108/EK par to, kā tuvināt dalībvalstu tiesību aktus, kas attiecas uz elektromagnētisko savietojamību, un ar kuru atceļ Direktīvu 89/336/EEK,

— Direktīva 2007/23/EK par pirotehnikas izstrādājumu laišanu tirgū.

4.2.1 Galvenā šo direktīvu kopīgā iezīme ir to līdzīgā struktūra: definīcijas, veselības un drošuma pamatprasības, atsauces uz saskaņotajiem Eiropas standartiem, prasības ražotājiem, izsekojamības prasības un atbilstības novērtēšanas prasības un drošības mehānismi.

4.2.2 Attiecīgās regulētās nozares ir ļoti svarīgas rūpniecības nozares, kuras saskaras ar ievērojamu starptautisku konkurenci un tāpēc varētu gūt labumu no vienkāršošanas un vienlīdzīgu konkurences apstākļu nodrošināšanas ES tirgū.

4.2.3 Turklāt skatāmajā priekšlikumā Komisija ierosina Lēmumam Nr. 768/2008/EK pielāgot vairākas direktīvas, kuras nebija plānots pārskatīt, bet kuru gadījumā būtu lietderīgi pieņemt noteikumus par tirgus uzraudzību un citiem starpnozaru jautājumiem, neiedziļinoties specifiskos ar nozarēm saistītos jautājumos.

4.2.4 Skatāmā tiesību aktu kopuma mērķis ir grozīt minētās direktīvas ar vienu mērķi, proti, vienā reizē un vienkāršotā kārtībā tajās iekļaut lēmuma horizontālos noteikumus, nepārskatot nozaru jautājumus, lai jaunais tiesiskais regulējums sniegtu tūlītējus ieguvumus iespējami daudzās nozarēs. Lēmumam pielāgo vienīgi šādus aspektus: definīcija, izsekojamības kritēriji, uzņēmēju pienākumi, atbilstības novērtēšanas struktūru izvēles kritēriji un procedūras un atbilstības novērtēšanas prasības.

4.2.5 Lai nodrošinātu iespējami labāku juridisko kvalitāti, Komisija kā likumdošanas paņēmienu ir izvēlējusies pārstrādāšanu: tas nozīmē pieņemt jaunu tiesību aktu, kas vienā dokumentā apvieno būtiskus grozījumus iepriekšējā tiesību aktā un iepriekšējā tiesību akta noteikumus, kurus atstāj nemainīgus. Jaunais tiesību akts aizstāj un atceļ iepriekšējo tiesību aktu. Jaunais tiesību akts jāpielāgo arī Lisabonas līguma terminoloģijai un noteikumiem.

4.3 Komisija uzskata, ka desmit direktīvu pielāgošanu varētu apkopojoši raksturot šādi:

4.3.1 Pasākumi neatbilstības problēmas risināšanai: — importētāju un izplatītāju pienākumi; — ražotāju pienākumi; — izsekojamības prasības; — drošības klauzulas procedūras pārskatīšana (tirgus uzraudzība).

4.3.2 Pasākumi paziņoto struktūru veiktā darba kvalitātes nodrošināšanai: — paziņošanas prasību pastiprināšana paziņotajām struktūrām; — paziņošanas procedūras pārskatīšana; — prasības paziņojošām iestādēm; — informēšanas prasības.

4.3.3 Pasākumi direktīvu lielākas savstarpējās saskaņotības nodrošināšanai: — bieži lietotu definīciju un terminoloģijas saskaņošana; — atbilstības novērtēšanas procedūru tekstu saskaņošana.

4.3.4 Priekšlikumā tomēr nav iekļauti ar ES standartizācijas politikas piemērošanu saistīties aspekti, kas varētu ietekmēt direktīvu, uz kurām tā attiecas, piemērošanu un kas tiks risināti ar citu likumdošanas iniciatīvu.

5. Vispārējas piezīmes

5.1 Komiteja atzinīgi vērtē Eiropas Komisijas pieņemtos priekšlikumus grozīt desmit tehniskās saskaņošanas direktīvas, kas attiecas uz “preču tiesību aktu kopuma” īstenošanu, tās vienkārši pielāgojot Lēmumam Nr. 768/2008/EK (par produktu tirdzniecības vienotu sistēmu).

5.2 Lēmumu Nr. 768/2008/EK pieņēma kopā ar Regulu (EK) Nr. 765/2008 (par akreditācijas un tirgus uzraudzības prasībām). Ar abiem dokumentiem tika noteikti kritēriji iekšējā tirgus darbības uzlabošanai, paredzot konsekventāku pieeju tehniskās saskaņošanas politikai attiecībā uz produktu drošību un efektīvāku uzraudzības sistēma visiem tirgū laistiem produktiem no ES vai trešām valstīm un nostiprinot patērētāju tiesību aizsardzību vienotajā tirgū.

5.2.1 Tā kā minētajam lēmumam pašam par sevi nav tiesisku seku, kuras būtu saistošas trešām pusēm (kas neizslēdz iespēju Tiesai pārbaudīt tā likumību), — tas ir sui generis lēmums, kas atspoguļo iestāžu vienošanos — daļas tā noteikumu piemērošana iepriekš minētajām direktīvām tirgus uzraudzības sistēmu padarīs efektīvāku bez nepieciešamības grozīt katru attiecīgo direktīvu.

5.2.2 Tādējādi attiecīgo noteikumu juridiskā ietekme tiks precizēta elastīgā un vienkāršotā veidā, izmantojot tiesību aktu pārstrādāšanas tehniku un vienlaikus direktīvu kopumu pielāgojot Lisabonas līguma terminoloģijai un atsevišķiem noteikumiem.

5.3 Komiteja uzsver šo tiesību aktu grozījumu nozīmi arī citu saistītu ES politisko mērķu īstenošanā, piemēram, Eiropas uzņēmumu konkurētspējas paaugstināšanā un attiecīgo nozaru uzņēmējdarbības stratēģiju nostiprināšanā, cita starpā nostiprinot garantijas, lai sasniegtu patērētāju tiesību augstu aizsardzības līmeni.

6. Īpašas piezīmes

6.1 Ņemot vērā Komisijas izmantoto īpašo likumdošanas paņēmienu un to, ka tās piemērošanas joma attiecas uz dalīto kompetenci (iekšējā tirgus darbība, LESD 4. panta 2. punkta a) apakšpunkts un 114. pants), jāmin vairāki apsvērumi saistībā ar dažos Lēmuma Nr. 768/2008/EK noteikumos izmantoto terminoloģiju, subsidiaritātes principa piemērošanu un organizētas pilsoniskās sabiedrības lomu desmit direktīvu kopuma turpmākajā piemērošanā.

6.2 Formulējumi “vispārīgi principi” (lēmuma 1. pants un lēmuma I pielikuma R11. pants) un “kopīgi principi” (Lēmuma 5. un 6. apsvērums) ir visai neprecīzi un to nozīme vai nozīmes atšķirības (ja tādas būtu) nav konkretizētas ne lēmuma tekstā, ne kādā no grozītajām direktīvām. Arī formulējums “sabiedrības intereses” (lēmuma 8. apsvērums un 3. pants, kā arī lēmuma I pielikuma R31. un R33. panti) izmantots, neprecizējot tā nozīmi saistībā ar attiecīgo noteikumu piemērošanu.

Pozitīvi vērtējamais dinamisms, kas panākams, piemērojot šo direktīvu grozīšanas tehniku, nekādā gadījumā netraucē precīzi un detalizēti definēt direktīvu piemērošanā svarīgus terminus.

6.3 Direktīvām stājoties spēkā, viena no priekšrocībām būs uzraudzības un ziņošanas mehānismu nostiprināšana, uzņēmējiem pašiem sniedzot informāciju par neatļautu vai nelikumīgu darbību. Tomēr būtu jāprecizē ar dalībvalstu tiesību aktiem garantējamo sankciju veids un minimālais apmērs, jo ar skatāmo noteikumu kopumu vienīgi paredzēts valsts pārvaldes iestāžu pienākums paredzēt noteikumus par sankcijām attiecīgo pārkāpumu gadījumā (piemēram, COM 2011/773 final, 24. apsvērums).

6.3.1 Sadrumstalotā normatīvā un administratīvā tiesiskā vide ES dalībvalstīs apdraud nozīmīgu mērķu efektīvu īstenošanu, ja šādus pienākumus konkrētāk nenosaka pārvalstiskā līmenī.

6.3.2 EESK aicina Komisiju atrisināt minēto problēmu, kas šobrīd ietekmē iekšējā tirgus darbību, un tāpat kā citās ES politikas jomās nākt klajā ar attiecīgiem priekšlikumiem.

6.4 Ar grozījumiem tiesību aktos nav pastiprināta un nav uzsvērta patērētāju organizāciju loma uzraudzības, informēšanas un ziņošanas jomās, kuras paradoksāli galvenokārt ir atstātas tirgus dalībnieku pārziņā.

6.5 Ir apšaubāmi, ka LES un LESD paredzētās pilnvaras nostiprināt horizontālo subsidiaritāti un līdz ar to arī līdzdalības demokrātijas principu un ES pilsoniskās sabiedrības nozīmi varēs palīdzēt īstenot lēmuma vienīgais nosacījums (35. apsvērums), kurā pasīva loma paredzēta patērētāju tiesību aizsardzības organizācijām (saņemt no Komisijas informāciju par kampaņām par CE zīmi), lai gan to lomai vajadzētu būt līdzvērtīgai ražotāju lomai.

6.6 Pašreizējā marķējuma sistēma negarantē, ka ražojumam ir piemērots process, kas ļauj nodrošināt tā kvalitāti un drošumu, tāpēc šī sistēma neatbilst patērētāju vajadzībām. Komisijai, ražotājiem un patērētājiem būtu jāizskata iespēja nākotnē izveidot jaunu marķējuma sistēmu ražojumu izcelsmes noteikšanai un to izsekojamības nodrošināšanai, lai uzlabotu patērētāju informētību.

Briselē, 2012. gada 28. martā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Staffan NILSSON

(1) OV L 218, 13.08.2008., 82. lpp. EESK atzinums OV C 120, 16.05.2008., 1. lpp.

(2) OV C 120, 16.5.2008., 1. lpp.

(3) OV L 380, 31.12.1990., 13. lpp.

(4) OV L 220, 30.8.1993., 23. lpp.

(5) OV L 218, 13.8.2008., 30. lpp. EESK atzinums OV C 120, 16.5.2008., 1. lpp.