[pic] | EIROPAS KOMISIJA | Briselē, 30.11.2010 COM(2010) 713 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EKONOMIKAS UN FINANŠU KOMITEJAI par Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu KOMISIJAS PAZIŅOJUMS PADOMEI UN EKONOMIKAS UN FINANŠU KOMITEJAI par Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu IEVADS Eiropas Savienība un euro zonas dalībvalstis 2010. gada maijā izveidoja Eiropas stabilizācijas mehānismu, kas sastāv no Eiropas finanšu stabilizācijas mehānisma un Eiropas finanšu stabilitātes instrumenta, lai nodrošinātu ES finanšu stabilitāti laikā, kad euro zonas valstu parādu tirgi saskaras ar būtiskām problēmām. Eiropas finanšu stabilizācijas mehānisms (turpmāk — EFSM ) tika izveidots ar Padomes 2010. gada 11. maija Regulu (ES) Nr. 407/2010[1], un tas ir svarīgs balsts Eiropas regulējumā pašreizējo ārkārtas apstākļu risināšanai. Saskaņā ar regulas 9. panta 1. punktu Komisija sešu mēnešu laikā pēc regulas stāšanās spēkā un, vajadzības gadījumā, ik pēc sešiem mēnešiem nosūta Ekonomikas un finanšu komitejai un Padomei ziņojumu par regulas īstenošanu un par to, vai saglabājas ārkārtas apstākļi, ar kuriem tika pamatota regulas pieņemšana. Šajā nolūkā Komisija pieņem šo paziņojumu. Regulas 9. panta 2. punktā norādīts, ka ziņojumam vajadzības gadījumā pievieno priekšlikumu par grozījumiem regulā, lai pielāgotu iespēju piešķirt finansiālu atbalstu, neietekmējot jau pieņemto lēmumu spēkā esību. Tomēr Komisija uzskata, ka pašreizējā situācijā un, ņemot vērā jaunākos notikumus, nav nepieciešams grozīt šo regulu. 1. ierāmējums. EFSM darbība EFSM attiecībā uz ES-27 būtībā atspoguļo to pašu galveno mehānismu, kas ir pamatā esošajai Regulai par maksājumu bilancēm[2] tām dalībvalstīm, kuras nav euro zonas dalībvalstis. Kad mehānismu aktivizē, tas dod iespēju Komisijai aizņemties finanšu tirgos Savienības vārdā ar netiešu ES budžeta garantiju. Pēc tam Komisija aizdod šos līdzekļus saņēmējai dalībvalstij. Šī īpašā aizdevuma kārtība nozīmē to, ka Savienībai nav jāmaksā par parādu apkalpošanu. Visus procentus un aizdevuma pamatsummu ar Komisijas starpniecību atmaksā saņēmēja dalībvalsts. Aizņēmēja saistību neizpildes gadījumā ES budžets garantē obligāciju atmaksu, izmantojot pro memoria budžeta pozīciju (p. m. line).EFSM ir plašākas drošības sistēmas daļa. Līdztekus EFSM euro zonas dalībvalstis var izmantot Eiropas finanšu stabilitātes instrumentu (EFSF) — euro zonas dalībvalstu garantēto finansējumu, kā arī finansējumu no Starptautiskā Valūtas fonda. Dalībvalstis, kuras nav euro zonas dalībvalstis, ir arī tiesīgas saņemt atbalstu saskaņā ar Regulu par maksājumu bilancēm. EFSM un EFSF var uzsākt darbību tikai pēc tam, kad attiecīgā dalībvalsts ir lūgusi finansiālu atbalstu un, ievērojot stingrus noteikumus, ar Komisiju, sadarbojoties ar ECB, ir saskaņota makroekonomikas konsolidācijas programma. | 1. REGULAS ĪSTENOŠANA Pēc Regulas Nr. 407/2010 pieņemšanas Eiropas Savienība veica nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu ātru un netraucētu EFSM izmantošanu. Šie pasākumi bija:i) nepieciešamās budžeta korekcijas un (ii) Komisijas spējas piesaistīt līdzekļus uzlabošana, lai iegūtu līdzekļus finanšu tirgos. Pasākumi, kas veikti saistībā ar ES budžetu Pasākumi, kas veikti saistībā ar ES budžetu, ietver: i) budžeta pozīcijas izveidošanu ES sniegtajai garantijai par Savienības aizdevumiem, kas piesaistīti finansiālajam atbalstam, izmantojot EFSM , un ii) aplēses pārskatīšana par pieejamo rezervi saistībā ar pašu resursu maksimālo apjomu. Budžeta pozīcijas izveide Tika izveidota atbilstīga budžeta struktūra, kas kalpo par pamatu ES budžeta segtām iespējamām finansiālā atbalsta darbībām kuras veiktas, izmantojot EFSM [3]. [4] Parastos apstākļos finansiālais atbalsts saskaņā ar EFSM neietver budžeta izdevumus (saistībā ar tās apmaiņas raksturu). Šie izdevumi var rasties tikai ļoti maz ticamā gadījumā, kad saņēmēja dalībvalsts nepilda saistības attiecībā uz savu pienākumu izpildi. Struktūra ietver jaunu budžeta pozīciju (01 04 01 03) ES garantijai Savienības aizdevumiem, kas piesaistīti finansiālajam atbalstam, izmantojot EFSM . Šī budžeta pozīcija ir pro memoria budžeta pozīcija ( p. m.) Komisija nodrošina, ka juridiskās saistības attiecībā uz obligāciju turētājiem ir izpildītas savlaicīgi un vajadzības gadījumā ierosinās sniegt šajā budžeta pozīcijā nepieciešamās apropriācijas[5]. Ieņēmumu daļā ir izveidota jauna, atbilstīga budžeta pozīcija 802, lai iegrāmatotu iespējamo atmaksu pēc sākotnējā saistību termiņa neievērošanas vai jebkurus ieņēmumus, kas rodas saistībā ar garantiju, ko sniedz ES. Pieejamās rezerves aplēses pārskatīšana Regulas Nr. 407/2010 noteikumi ierobežo nenomaksāto aizdevumu vai kredītlīniju apjomulīdz rezervei pašu resursu ( OR ) maksimālajās robežās. Patiešām, lēmums par pašu resursiem nosaka ES budžeta iespējas saņemt no dalībvalstīm pašu resursu maksājumus līdz 1,23 % no ES nacionālā kopienākuma (NKI). Lai gūtu pilnīgu pārliecību, ka Komisija varēs saņemt no dalībvalstīm papildu pašu resursu maksājumus no garantēto maksājumu saistību neizpildes gadījumā, i) daudzgadu finanšu struktūra ( MFF ) maksājumu apropriāciju (vai maksājumu apropriāciju, kas apstiprinātas gada budžetā, ja tās jau ir zināmas) maksimālā robeža un ii) garantētās atmaksājamās atlīdzības (pamatsumma un procenti) kopsumma kopā nedrīkst pārsniegt 1,23 % no ES nacionālā kopienākuma (NKI) jebkurā budžeta gadā. Regulas pieņemšanas laikā tika lēsts, ka, rūpīgi pārvaldot atmaksas grafikus, EFSM paredzētā summa, kas nepārsniedz 60 miljardus euro, varētu iekļauties pašu resursu maksimālajās robežās, papildus 35 miljardiem euro, kas vēl ir pieejami maksājumu bilances mehānismā[6]. Pieejamā rezerve pašu resursu maksimālajās robežās nesen tika atkārtoti novērtēta, pamatojoties uz jaunākajiem makroekonomikas datiem. Nav nekāda iemesla mainīt pamata novērtējumu, kurā tika secināts, ka, rūpīgi pārvaldot atmaksas grafikus, gan EFSM , gan mehānismu maksājumu bilances stabilizēšanai var pilnībā īstenot pašu resursu maksimālajās robežās. Pasākumi, kas veikti attiecībā uz Komisijas spēju piesaistīt līdzekļus Pasākumi, kas veikti attiecībā uz Komisijas spēju piesaistīt līdzekļus, ietvēra: i) vidēja termiņa euro parādzīmju programmas ( EMTN ) pārskatīšanu un ii) Komisijas augstāko iespējamo ieguldījumu reitingu apstiprināšana. EMTN pārskatītā programma Eiropas Savienība un Euratom ir izdevušas parādzīmes, izmantojot EMTN programmu, lai finansētu: i) ar maksājumu bilanci saistītus aizdevumus; ii) makrofinansiālo atbalstu trešām valstīm saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 212. un 213. pantu un iii) Euratom aizdevumus drošuma uzlabojumiem kodolelektrostacijās. Paredzot iespējamu ES līdzekļu piesaistīšanas darbību aktivitātes pieaugumu saistībā ar EFSM izveidi, programmas emisijas prospektā ir veikti atbilstīgi grozījumi, un programmas apjoms ir palielinājies par 60 miljardiem euro, veidojot kopsummu 80 miljardi euro. Vajadzības gadījumā EMTN programmas apjomu var nekavējoties vēl palielināt līdz 110 miljardiem euro. Apstiprināts ES AAA kredītvērtējums Pēc EFSM izveides galvenās kredītvērtējuma aģentūras apstiprināja AAA kredītvērtējumu par ES un Euratom izdotajām parādzīmēm un vienlaikus piemēroja šo vērtējumu EMTN paplašinātajai programmai[7]. Ir daudzas svarīgas iezīmes, kas ir ļāvušas apstiprināt ES AAA kredītvērtējumu. Pirmkārt, ES ir bez nosacījumiem apņēmusies ievērot savas juridiskās saistības attiecībā uz saviem aizdevējiem. Otrkārt, Eiropas Komisijai ir tiesības saņemt dalībvalstu resursus, lai nodrošinātu, ka jebkurā laikā ir pieejami pietiekami budžeta ieņēmumi, lai segtu visus obligātos izdevumus, tostarp parādu apkalpošanu. Un visbeidzot, dalībvalstīm ir juridiskas saistības līdzsvarot ES budžetu, tostarp parādu apkalpošanu. ES īstenotā parāda pārvadīšanas prakse palīdzēja sasniegt parāda apkalpošanas profilu (pamatsummas un procentu maksājumus), kas nepārsniedz finanšu rezervi, ko nosaka atšķirība starp pašu resursu maksimālajām robežām un ikgadējiem budžeta maksājumiem. ES prognoze ir stabila, atspoguļojot cerības, ka būtiski nemainīsies galvenie faktori, kas pamato kredītvērtējumus. Lielāko kredītvērtējuma aģentūru viedoklis, spēcīgs dalībvalstu atbalsts un pašreizējie parādu apkalpošanas aizsardzības veidi, cerams, arī turpmāk būs pamatā ES ļoti augstajam kredītvērtējumam. 2. TO APSTĀKĻU NOVĒRTĒJUMS, KAS PAMATO EFSM TURPMĀKU IZMANTOŠANU Finanšu krīze ir jūtami ietekmējusi valsts finanses dalībvalstīs — ir veikti finanšu atbalsta pasākumi finanšu sektorā, diskrecionāri fiskālās politikas pasākumi un aktivizēti automātiskos stabilizatorus. Tā rezultātā ir strauji pieaudzis valsts budžeta deficīts un valsts parāda attiecība pret IKP. Kaut arī dalībvalstis tagad pieliek visas pūles, lai konsolidētu valsts finanses atbilstoši Stabilitātes un izaugsmes pakta saistībām, no 2009. gada vidus ievērojama spriedze ir jūtama euro zonas valsts obligāciju tirgos, kā rāda būtiska peļņas likmes un kredītriska mijmaiņas (KRM) līgumu [procentu likmju] starpība, jo īpaši perifērajās dalībvalstīs. Neskatoties uz dažiem uzlabojumiem, kas bija jūtami dažu nedēļu laikā pēc paziņojuma par EFSM un EFSF , kopš augusta vidus tirgus apstākļi ir atkal pasliktinājušies, peļņas likmēm un kredītriska mijmaiņas (KRM) līgumu [procentu likmju] starpībai perifērajās dalībvalstīs atkal nonākot tādā līmenī, kas atbilst 2010. gada maijā reģistrētajam līmenim. Tā kā emisijas nosacījumi euro zonas valstīs vēl aizvien ir sarežģīti, var secināt, ka vēl aizvien pastāv tādi tirgus apstākļi, kas pamatoja EFSM izveidošanu. Dalībvalstīm ir ievērojamas finansēšanas vajadzības Aizņēmumu apjoma pieaugums, kas skaidrojams ar finanšu krīzi, ir radījis lielākas valsts sektora finansēšanas vajadzības, kas lielākoties ir risinātas ar īstermiņa vērtspapīriem. Tādēļ, raugoties nākotnē, ir skaidrs, ka ES valstu valdībām arī turpmākajos gados būs jārisina būtiskas finanšu problēmas. 21. novembrī Īrija lūdza finansiālu atbalstu no Eiropas Savienības un euro zonas dalībvalstīm. ES/SVF kopīgajā programmā finanšu atbalsta pakete Īrijai tiks finansēta no EFSM un EFSF un papildināta ar divpusējiem aizdevumiem, par kuriem jāvienojas ES dalībvalstīm. 1. shēma Euro zonas valsts sektora refinansēšanas vajadzības (miljardos euro, 2010. gada septembrī) [pic] Avots: Bloomberg, EK aprēķini | 2010. gadā lielākajai daļai euro zonas dalībvalstu ir liels valsts budžeta deficīts, kas ir radījis būtisku kopējā euro denominēto valdības obligāciju emisiju apjoma pieaugumu un turpmāku valsts parāda uzkrāšanos. Šis vispārējais valsts obligāciju apjoma pieaugums dažiem mazākiem emitentiem ir apgrūtinājis piekļuvi tirgum. Tas arī nozīmē, ka nākotnē pastāvēs nepārtraukts tālākas refinansēšanas risks. Apjomi, kas jāiegūst no tirgus 2011. gadā, būs aptuveni tādi paši kā 2010. gadā, un tie būs vismaz tikpat lieli arī dažus turpmākos gadus. 1. shēmā atspoguļots euro zonas valsts obligāciju apjomu atlikums septembra beigās un to dzēšana turpmākajos 20 gados. Šādā situācijā daudzas dalībvalstis ir pieņēmušas fiskālās konsolidācijas pasākumus, kas jāīsteno turpmākajos gados, lai novērstu vai palēninātu turpmāku valsts parāda pieaugumu un tā apkalpošanas izmaksas. Tomēr daudzās dalībvalstīs, iespējams, vēl joprojām būs ievērojamas refinansēšanas vajadzības, jo konsolidācijas centieni situāciju uzlabo tikai pakāpeniski. Emisijas nosacījumi vēl nav normalizējušies 2. shēma. Euro zonas valstu valdību 10. gadu laikā izsniegto obligāciju ienesīguma pieaugums (salīdzinājumā ar Vācijas valsts obligācijām) [pic] Avots: Bloomberg, EK aprēķini | Spriedzi euro zonas valsts obligāciju tirgū ir veicinājis valsts emitēto vērtspapīru ienesīguma starpības pieaugumu līdz rekordlīmenim dažās dalībvalstīs. 2010. gada maijā ienesīguma starpība bija no 25 līdz 965 bāzes punktiem (salīdzinājumā ar Vācijas valsts obligācijām), šādas pakāpes novirzei nav precedenta kopš euro radīšanas. Pēc paziņojuma par EFSM un EFSF ienesīguma starpība uz laiku saruka, bet kopš tā brīža atkal palielinājās (sk. 2. shēmu). 3. shēma. 2010. gada ECB obligāciju pirkšanas programma (CBPP) salīdzinājumā ar Vērtspapīru tirgus programmu (SMP) obligāciju iepirkumiem (miljardos euro) [pic] Avots: ECB, EK aprēķini | Papildus monetārās politikas operācijām, piemēram, nodrošināto obligāciju iegādes programmai ( CBPP ) un pastiprināta kreditēšanas atbalsta pasākumiem, spriedze euro zonas valsts obligāciju tirgos lika ECB 2010. gada maijā uzsākt vērtspapīru tirgu programmu ( SMP )[8], ar mērķi "nodrošināt disfunkcionālu tirgus segmentu pietiekamību un likviditāti", lai atjaunotu "pienācīgu monetārās apmaiņas mehānismu." Kopš tā brīža ECB ir veikusi intervences pasākumus euro zonas valsts un privāto parāda vērtspapīru tirgū, pērkot konkrētu dalībvalstu valsts obligācijas (sk. 3. shēmu). Šo obligāciju pirkumu monetārā ietekme ir mazināta, veicot likviditāti samazinošas operācijas, lai netiktu ietekmēta monetārās politikas virzība. Līdz 2010. gada 8. novembrim ECB bija nopirkusi euro zonas valsts obligācijas par 64,2 miljardiem euro, izmantojot vērtspapīru tirgu programmu ( SMP ). (obligāciju iedalījums pēc to veida un valsts, kurā tās iegādātas, nav publiski pieejams.) ECB laika gaitā ir samazinājusi savas intervences apjomu, no jūlija līdz septembrim neiepērkot vispār vai iepērkot maz obligāciju. Lai mazinātu atkal radušos nestabilitāti obligāciju tirgos, ECB nesen uz laiku pastiprinājusi valdības obligāciju iegādi, pērkot tajā nedēļā, kuras beigas bija 1. oktobrī, obligācijas aptuveni divu miljardu euro vērtībā un papildus tam obligācijas 711 miljonu euro vērtībā tajā nedēļā, kas beidzās 5. novembrī. Konkurence uz tirgus finansējumu varētu saglabāties intensīva Palielinātas valsts refinansēšanas vajadzības dalībvalstīs turpmākajos gados sakritīs ar līdzīgām refinansēšanas vajadzībām banku nozarē un, iespējams, radīs intensīvu konkurenci uz tirgus finansējumu. Ievērojamas tālākas refinansēšanas grūtības būs jūtamas līdz 2012. gada beigām, ņemot vērā aptuveni 1,8 triljonu euro ES banku parādu, kas jāfinansē nākamo 24 mēnešu laikā. Šo īstermiņa grūtību var daļēji izskaidrot ar izdevīgiem procentu likmju nosacījumiem īstermiņa parādiem un būtisku banku obligāciju refinansēšanu, tostarp ar valsts garantijām[9]. (Sk. 4., 5., un 6. shēmu) Papildu faktors varētu būt finansēšanas vajadzību pieaugums saistībā ar pašreiz veiktajiem rekapitalizācijas pasākumiem. 4. shēma. ES banku obligāciju dzēšanas profili | 5. shēma. ES banku parādu dzēšana procentos no | (miljardos euro, 12 mēnešu periodos no 2010. gada 1. jūlija) | kopējā nesamaksātā daudzuma (no 2010. gada 1. jūlija) | [pic] | Avots: IMF; EK dienestu aprēķini | Avots: IMF; EK dienestu aprēķini | Komisijas aprēķini liecina, ka lielākā daļa valsts garantētu banku kredītu varētu tikt dzēsta no 2011. gada ceturtā ceturkšņa līdz 2012. gada otrajam ceturksnim. 5 un 6. shēmu salīdzinājums liecina par ciešo saistību starp vispārējā un garantētā bankas parāda dzēšanas profiliem un uzsver tos laikposmus turpmākajos mēnešos un gados, kuros būs jāpiedzīvo vislielākās grūtības. 6. shēma. ES banku valsts garantēto parādu emisiju dzēšanas termiņa profils Apjomi (miljardos euro) | Obligāciju skaits | [pic] | [pic] | Piezīme: Visas obligācijas tiek uzskatītas par spēkā neesošām pēc to maksājumu termiņa beigām. Netiek ņemta vērā starpposma amortizācija. Avots: Bloomberg; Komisijas dienestu aprēķini. | Tajā pašā laikā bažas par valsts risku izraisījušas pārvirzi uz lielāku kvalitāti, izraisot potenciālu pieprasījuma samazinājumu pēc obligācijām, ko emitējušas valstis, kuru ekonomikām ir augsta riska iezīmes. Tas varētu radīt konkurenci starp valstīm ar augsta riska iezīmēm un garantētiem banku parāda vērtspapīriem ar AAA kredītvērtējumu, kamēr garantijas paliek spēkā[10]. Kaut arī garantiju shēmas, kas joprojām ir spēkā, beigsies 2010. gada 31. decembrī[11], Komisija tās varētu pagarināt līdz pat 2011. gada jūnija beigām (dažas shēmas jau ir pagarinātas) un, iespējams, vēl vairāk, ja uzskatīs par vajadzīgu. Šajā laikā, visticamāk, saglabāsies intensīva tirgus konkurence ne tikai kvalitātes ziņā, bet arī attiecībā uz apjomu. Konkurence būs īpaši intensīva 2012. gada beigās, un šī situācija atkārtosies 2014. gadā, jo abos šajos periodos beigsies emisiju parāda dzēšanas termiņš vairumam 1 līdz 3 gadu un 5 gadu aizdevumiem. SECINĀJUMS Tirgus situācija liek saglabāt drošības sistēmu Šajā paziņojumā ir aprakstīti daži no galvenajiem uzdevumiem dalībvalstu valdībām, finansējot to budžeta deficītu finanšu krīzes un tai sekojoša sasprindzinājuma valsts parādu tirgū rezultātā. Eiropas Finanšu stabilizācijas mehānisms tika izveidots, lai reaģētu uz nepieciešamību pēc tāda politikas instrumenta, kas palīdzētu saglabāt ES un euro zonas finanšu stabilitāti, mazinot tirgus bažas par ES spēju reaģēt uz nopietnu valsts parāda krīzi. Vērienīgas fiskālās reformas Grieķijā ar ārējās finanšu atbalsta piešķiršanu, izmantojot makroekonomikas pielāgošanas programmu, ir palīdzējušas izturēt vislielāko tirgus satricinājumu. Tomēr valstu risks vēl joprojām būs liels, jo finanšu tirgi turpinās koncentrēties uz valsts finanšu stabilitāti, un dažām valdībām būs ierobežota pieeja finansējumam, kā arī pieaugošas izmaksas. Saistībā ar iepriekš minēto, šķiet, pēdējo mēnešu laikā ir mainījusies investoru uztvere, un gaidāms, ka spriedze valsts parādu tirgos saglabāsies ilgāku laiku. Šī investoru gaidu maiņa atspoguļo ne tikai budžeta korekcijas nepieciešamības pakāpi dažās dalībvalstīs, bet arī nākotnē relatīvi pakāpenisku ekonomikas atlabšanu un banku sektoru, kas ilgstoši saglabāsies nestabils. Valsts un starpvalstu finanšu atbalsta mehānismi, tostarp EFSM un EFSF , ir izveidoti, lai novērstu seku izplatību un radītu nepieciešamo "aizsardzības līniju". Bet šie pasākumi ir īslaicīgi, un tie ir jāapvieno ar turpmāku politisku rīcību, lai atjaunotu finanšu sistēmas stabilitāti un atsāktu normālu tirgus darbību. Pašreizējie ārkārtas apstākļi pamato ne tikai šādu mehānismu izveidi, bet arī to šībrīža saglabāšanu, kā liecina nesenais Īrijas lūgums pēc EFSM atbalsta. Šo atbalsta mehānismu pārāk agra vai pārāk pēkšņa darbības pārtraukšana varētu izraisīt spēcīgu tirgus reakciju un atkārtoti izraisīt valsts parāda krīzi. Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija secina, ka Regulas Nr. 407/2010, ar ko izveido Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu, pieņemšanu pamatojošie ārkārtējie notikumi un apstākļi joprojām pastāv un ka šis mehānisms tādēļ ir jāsaglabā. [1] Padomes 2010. gada 11. maija Regula (ES) Nr. 407/2010, ar ko izveido Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu (OV L 118, 12.5.2010, 1. lpp.). [2] Padomes 2002. gada 18. februāra Regula (EK) Nr. 332/2002, ar ko izveido vidēja termiņa finansiālas palīdzības mehānismu attiecībā uz dalībvalstu maksājumu bilancēm (OV L 53, 23.2.2002, 1. lpp.). [3] Budžeta lēmējinstitūcija 2010. gada 22. septembrī ir pieņēmusi budžeta grozījumus 2010. gadam Nr. 5, kas attiecas uz budžeta struktūras Eiropas Finanšu stabilizācijas mehānismam izveidošanu. Budžeta lēmējinstitūcijai 2010. gada 11. oktobrī ir iesniegts grozījumu vēstules projekts Nr. 2/2011, iekļaujot šīs izmaiņas arī 2011. gada budžeta projektā. [4] Jau pastāv līdzīga struktūra, kas izveidota ārpus euro zonas dalībvalstu maksājumu bilances mehānismam. [5] Saistību neizpildes gadījumā Komisija vispirms sagādā nepieciešamo summu parāda apkalpošanai, izmantojot savus skaidras naudas atlikumus, un, ja tie nav pietiekami, pieprasa papildu naudas līdzekļus no dalībvalstīm, pamatojoties uz 12. pantu Padomes 2000. gada 22. maija Regulā Nr. 1150/2000/EK, Euratom , ar ko īsteno Lēmumu 2007/436/EK, Euratom par Kopienu pašu resursu sistēmu. Nākamajā posmā Komisija ierosina iekļaut budžetā naudas līdzekļu avansu. [6] Vēl 15 miljardi euro saskaņā ar Maksājumu bilances regulu jau ir piešķirti kā ārējā finanšu palīdzība Latvijai, Ungārijai un Rumānijai. [7] Sk., piemēram, 2010. gada 30. jūnija Standard & Poor's paziņojumu. [8] Eiropas Centrālās bankas gada 14. maija lēmums, ar ko izveido Vērtspapīru tirgu programmu (ECB/2010/5) (2010/281/ES) [9] Banku aktīvā kumulatīvā emisija pēckrīzes periodā liecina, ka aptuveni 50 % no pašreiz spēkā esošajām obligācijām būs jādzēš nākamajos trijos gados. [10] Aptuveni 86 % no gandrīz 600 miljardiem euro no valdības garantētā banku kredīta, kas tika izdots no 2008. oktobra līdz 2009. gada decembrim, saņēma AAA kredītvērtējumu, kas ietver ievērojamu daļu no kopsummas, kas būs jāatmaksā 2012. gadā.. [11] Tas nozīmē, ka, ja notiktu refinansēšana vai jauna emisija, šādi parāda instrumenti tiktu vērtēti pēc pašu banku kredītvērtējuma un nevis pēc valsts galvotāju kredītvērtējuma.