KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Augsnes aizsardzības tematiskās stratēģijas īstenošana un pašreizējie pasākumi /* COM/2012/046 final */





KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Augsnes aizsardzības tematiskās stratēģijas īstenošana un pašreizējie pasākumi 1. Ievads Šajā ziņojumā sniegts pārskats par Tematiskās stratēģijas augsnes aizsardzībai[1] īstenošanu kopš tās pieņemšanas 2006. gada septembrī. Stratēģijas mērķis ir aizsargāt un vienlaikus ilgtspējīgi izmantot augsni, nepieļaujot augsnes turpmāku degradāciju, saglabājot tās funkciju un atjaunojot degradētas augsnes. Ziņojumā aprakstītas arī pašreizējās augsnes degradācijas tendences Eiropā un pasaulē un turpmāk veicamie uzdevumi, lai nodrošinātu augsnes aizsardzību. 2. Sīkāk par stratēģijas četriem pīlāriem 2.1. Izpratnes padziļināšana Augsnes funkcijām ekosistēmā un ekonomikā ir izšķiroša nozīme, taču atšķirībā no gaisa un ūdens cilvēki tās pieraduši uzskatīt par pašsaprotamām un šķietami neizsīkstošām. Augsnes degradāciju parasti nepamana, jo tas ir lēns process, kurā tūlītējas krasas pārmaiņas jūtamas reti. Šo iemeslu dēļ izpratnes padziļināšana par augsni ir īpašs uzdevums. Pēdējā laikā izpratni palīdzējušas veicināt vairākas filmas un dokumentālas filmas[2]. Komisija ir rīkojusi vairākus augsnei veltītus publiskus pasākumus, tostarp plaša mēroga konferences par augsni, klimata pārmaiņām un bioloģisko daudzveidību, kopīgi ar citiem gatavojusi sanāksmes par Konvenciju par bioloģisko daudzveidību un organizējusi vairākus tematiskus Zaļās nedēļas pasākumus. Ir izplatītas arī informatīvas lapas un brošūras vairākās ES valodās[3]. Komisija turklāt ir publicējusi vairākus augšņu atlantus, tostarp Eiropas Augšņu atlantu un Eiropas Augšņu bioloģiskās daudzveidības atlantu. Saistībā ar Eiropas Augšņu biroja tīklu (ESBN)[4] Komisija ir izveidojusi arī izpratnes padziļināšanas un izglītošanas darba grupu. Stratēģija ir bijusi svarīgs virzītājspēks, kas dalībvalstis rosinājis meklēt līdzekļus un veidot kontakttīklus, kuri palīdz padziļināt izpratni par augsni, tostarp Eiropas Tīklu izpratnes padziļināšanai par augsni (ENSA). 2.2. Pētniecība Kopš stratēģijas pieņemšanas saskaņā ar Septīto pētniecības pamatprogrammu[5] ir finansēti aptuveni 25 pētniecības projekti, lai risinātu konkrēti augsnes problēmas un palīdzētu pabeigt turpmākai rīcībai vajadzīgās zināšanu bāzes izveidi. Piemēram, projektā RAMSOIL ir apzinātas vairākas augsnes degradācijas procesu riska novērtēšanas metodes, pierādot dažādu metožu salīdzināmību; projektā ENVASSO ir ierosinātas minimālās prasības augsnes monitoringa pasākumu un nozaru politikā svarīgu augsnes rādītāju pakāpeniskai saskaņošanai; projektā SOILSERVICE ir izstrādāti zemes izmantojuma izmaiņu ilgtermiņa scenāriji un norādīts, ka intensīva lauksaimnieciskā ražošana, nepievēršot pienācīgu uzmanību augsnes bioloģiskajai daudzveidībai un augsnes funkcijām, pēc 2050. gada var kļūt ekonomiski neizdevīga, ja netiek veikti korektīvi pasākumi. Interesanti rezultāti gaidāmi projektā LUCAS — apsekojumā par zemes pārklājumu, zemes izmantojumu un agrovides rādītājiem[6]. Lai nodrošinātu statistikas datus un rādītājus Komisijas Kopīgā pētniecības centra (JRC) Eiropas Augšņu datu centram (ESDAC)[7], 2009. un 2012. gada apsekojumā iekļauts īpašs augsnes modulis. Tas varētu būt sākuma punkts Eiropas mērogā saskaņotam augsnes rādītāju monitoringam visdažādākajām statistikas, pētniecības un politikas vajadzībām. Projektā BIOSOIL, kas sākts saskaņā ar Forest Focus regulu[8], konstatēts, ka dažās Eiropas meža augsnēs palielinājies organiskā oglekļa saturs. 2.3. Integrācija Ceļā uz augsnes ilgtspējīgu izmantošanu svarīga loma ir dažādiem Savienības politikas virzieniem. Kopš stratēģijas pieņemšanas Komisija ir turpinājusi darbu pie augsnes aizsardzības integrēšanas, jo īpaši turpmāk minētajās politikas jomās. · Kopējā lauksaimniecības politika (KLP). Augsnes aizsardzības prasības ir laba lauksaimniecības un vides stāvokļa (GAEC) prasību neatņemama daļa kopš savstarpējas atbilstības ieviešanas 2003. gadā. Galvenā uzmanība bijusi pievērsta augsnes erozijas ierobežošanai, organisko vielu satura saglabāšanai un uzlabošanai un augsnes sēšanās nepieļaušanai. Apkopojot informāciju par gūto pieredzi, Komisija 2011. gada oktobrī saistībā ar KLP vispārējo reformu ierosināja līdz 2020. gadam papildus skaidrot un precizēt ar augsni saistītus standartus[9]. Komisija ierosināja jaunu GAEC prasību par organisko vielu satura aizsardzību, tostarp aizliegumu dedzināt aramās rugaines un pienākumu neapart mitrājus un ar oglekli bagātas augsnes. Dalībvalstīm ir dota liela rīcības brīvība, nosakot lauksaimniekiem piemērojamās GAEC valsts prasības, ja vien ir ievēroti ES noteikumi[10]. Savstarpējas atbilstības prasībās paredzēti tikai minimālie augsnes aizsardzības nosacījumi, jo tās pēc būtības nevar aptvert visus augsnes degradācijas procesus. Lauku attīstības[11] politikā ir paredzētas agrovides shēmas, ar kurām var atbalstīt konkrēti ar augsnes aizsardzību saistītas darbības (8,8 % no 2007. un 2008. gadā iztērētā budžeta[12]). Paredzams, ka 2007.–2013. gadā mērķtiecīgi augsnes kvalitātes uzlabošanas pasākumi aptvers 21,4 % no izmantotajām lauksaimniecības zemes platībām salīdzinājumā ar 30,7 % platību, kurās īstenos marginalizācijas novēršanas pasākumus, un 33,0 % platību, kurās veiks bioloģiskās daudzveidības aizsardzības pasākumus[13]. Tas nozīmē, ka ir iespējams īstenot vairāk augsnes kvalitātes uzlabošanas pasākumu, aptverot lielākas zemes platības. Turklāt jaunajā priekšlikumā par lauku attīstības politiku ir iekļauti tādi mērķi kā dabas resursu ilgtspējīga pārvaldība un pielāgošanās klimata pārmaiņām un to seku mazināšana, tostarp uzlabojot augsnes pārvaldību un oglekļa piesaisti augsnē lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē. Situāciju, jo īpaši attiecībā uz augsnes eroziju un organisko vielu saturu, vēl vairāk uzlabotu Komisijas ierosinātā KLP pirmā pīlāra ekoloģiskā komponenta ieviešana. · Rūpnieciskās iekārtas. Nesen pieņemtajā Rūpniecisko emisiju direktīvā (RED)[14] ir iekļauti noteikumi, lai nodrošinātu, ka iekārtu darbība nepasliktina augsnes (un gruntsūdens) kvalitāti. Šie noteikumi paredz, ka attiecībā uz jaunu piesārņojumu jāievēro pilnīgas neiecietības politikai tuva nostāja, un nostiprina principu „piesārņotājs maksā”. Taču liela daļa potenciāli piesārņojošu darbību neietilpst RED darbības jomā, kas turklāt attiecas tikai uz aktīvām iekārtām. Potenciāli spēcīgs instruments rūpniecisku piesārņotāju izsekošanai ir Eiropas Piesārņojošo vielu un emisiju pārneses reģistrs (E-PRTR)[15]. Tomēr 2009. gadā tikai no 144 iekārtām ir saņemti ziņojumi par piesārņojošu vielu emisijām augsnē salīdzinājumā ar attiecīgi gandrīz 3000 un vairāk nekā 11 000 iekārtu, no kurām saņemti ziņojumi par emisijām ūdenī un gaisā. · Kohēzijas politika. Lai gan nav īpaša ES juridiskā pamata augsnes aizsardzībai, saskaņā ar kohēzijas politiku laikposmā no 2007. līdz 2013. gadam rūpniecisku teritoriju un piesārņotas zemes atjaunošanai ir piešķirts aptuveni 3,1 miljards euro no „vides tēmai” paredzēto ES ieguldījumu kopējās summas aptuveni 49,6 miljardu euro apmērā[16]. Lielāko finansējumu piešķīrusi Ungārija, Čehija un Vācija (attiecīgi 475, 371 un 332 miljonus euro). Līdz 2010. gada beigām dalībvalstis konkrētiem projektiem bija piešķīrušas aptuveni 28 % finansējuma. Tātad vēl ir pieejami ievērojami līdzekļi, lai atbalstāmajos reģionos risinātu ar ES rūpniecisko mantojumu saistītās problēmas (sk. 1. attēlu). Komisija ierosinājusi, ka nākamajā plānošanas periodā no 2014. līdz 2020. gadam ar Kohēzijas fonda un Eiropas Reģionālās attīstības fonda līdzekļiem būtu jāturpina atbalstīt pamestu rūpniecisku teritoriju atjaunošanu[17]. Turklāt ES makroreģionālajās stratēģijās ir iekļauti daži konkrēti ar augsnes aizsardzību (jo īpaši ar cieto atkritumu apsaimniekošanu) saistīti pasākumi. · Valsts atbalsts piesārņotas augsnes sanācijai. Dalībvalstis saskaņā ar Pamatnostādnēm par valsts atbalstu vides aizsardzībai[18] drīkst piešķirt valsts atbalstu augsnes sanācijai. Taču šo atbalstu var piešķirt tikai tad, ja ir pilnībā ievērots princips „piesārņotājs maksā”, t. i., ja piesārņotājs, kas būtu saucams pie atbildības, nav noskaidrots vai tam nevar likt segt izmaksas. Laikposmā no 2005. līdz 2010. gadam Komisija par saderīgām ar Līgumu ir atzinusi vairākas atbalsta shēmas vai atsevišķus pasākumus, kuru mērķis ir piesārņotu teritoriju sanācija Austrijā, Beļģijā, Čehijā, Igaunijā, Vācijā, Nīderlandē, Slovākijā un Apvienotajā Karalistē. Komisija ir pārliecinājusies, ka ir pienācīgi ievērots princips „piesārņotājs maksā”, jo īpaši nodrošinot pareizu atbildības nodošanu vides jomā. Tādējādi apstiprinātā atbalsta kopējā summa ir pārsniegusi 8 miljardus euro[19]. 1. attēls. Saskaņā ar struktūrfondiem atbalstāmie reģioni (2007.–2013. g.)[20] || Konverģences reģioni || || Pārejas (phasing-in ) reģioni || Pārejas (phasing-out ) reģioni || || Konkurētspējas un nodarbinātības reģioni 2.4. Tiesību akti Pamatojoties uz vajadzību risināt ar augsnes produktivitāti un cilvēka veselībai un videi radīto risku saistītās problēmas un nodrošināt iespējas pielāgoties klimata pārmaiņām un to seku mazināšanai, kā arī stimulēt uzņēmējdarbības iespējas augsnes sanācijas jomā, Komisija 2006. gadā iesniedza priekšlikumu par Augsnes pamatdirektīvu[21], kurā bija aplūkoti arī augsnes degradācijas pārrobežu aspekti. Eiropas Parlaments 2007. gada novembrī ar aptuveni divu trešdaļu balsu vairākumu pieņēma priekšlikumu pirmajā lasījumā. Vides padomes 2010. gada marta sanāksmē dalībvalstu mazākums bloķēja turpmāko pieņemšanas procesu, kā iemeslus minot subsidiaritātes principu, pārmērīgas izmaksas un administratīvo slogu. Kopš tā laika pieņemšanas process Padomē ir apturēts. Priekšlikums pašlaik atrodas Padomē. 3. Augsnes degradācija turpinās… Zemes degradācija tās dažādajās izpausmēs ir ļoti būtiska un pastāvīga problēma. Situācija daudzās pasaules daļās ir tāda pati kā Eiropā vai vēl nopietnāka. Tā ir arī globālās attīstības problēma, jo augsnes degradācija, nabadzība un migrācija ir savstarpēji pastiprinoši faktori, bet tas bieži tiek aizmirsts, jo sekas kļūst redzamas pakāpeniski. 3.1. … pasaulē… Pārtuksnešošanās, zemes degradācija un sausums ietekmē vairāk nekā 1,5 miljardus cilvēku vairāk nekā 110 valstīs, turklāt 90 % no šiem cilvēkiem dzīvo zemu ienākumu teritorijās. Saskaņā ar UNEP datiem[22] zemes degradācijas un galvenokārt augsnes erozijas dēļ katru gadu tiek zaudēts līdz 50 000 km² zemes platību. Katru gadu mūsu planēta zaudē 24 miljardus tonnu augsnes virskārtas. Pēdējos divdesmit gados zaudēts tik daudz augsnes, ka ar to varētu pārklāt visu ASV aramzemi. Produktivitātes zuduma dēļ pārtuksnešošanās pasaulei katru gadu izmaksā vairāk nekā 40 miljardus ASV dolāru[23]. Cilvēka darbības izraisītā augsnes degradācija veicina klimata pārmaiņas. Laikposmā no 1850. līdz 1998. gadam tā ir radījusi 20 % no atmosfērā emitētā oglekļa daudzuma[24]. Pasaules mitrāju nosusināšana un pārveidošana vien katru gadu rada oglekļa emisijas, kuru apjoms sasniedz 0,8 miljardus tonnu un no kurām lielā mērā varētu izvairīties, augsni atjaunojot[25]. Piesārņotas teritorijas ir mantojums, kas kopīgs visiem vecajiem rūpniecības centriem, turklāt tās ietekmē jaunattīstības un pārejas ekonomikas valstis. Nesen veiktā pētījumā aplēsts, ka Indijā[26] ir 36 000 piesārņotu teritoriju (galvenokārt atkritumu izgāztuves), bet Ķīnā, pēc ekspertu domām, ir no 300 000 līdz 600 000 piesārņotu teritoriju[27]. 3.2. … un ES Eiropas Vides aģentūras 2010. gada ziņojums par vides stāvokli liecina, ka augsnes degradācija palielinās[28], kā redzams turpmākajos piemēros. · Augsnes sablīvēšanās (augsnes pastāvīga pārklāšana ar necaurlaidīgu materiālu) un ar to saistītais zemes zudums noved pie svarīgu augsnes funkciju (piemēram, ūdens filtrēšanas un uzkrāšanas un pārtikas ražošanas) zuduma. Laikposmā no 1990. līdz 2000. gadam ES ir zuduši vismaz 275 hektāri augsnes dienā jeb 1000 km² augsnes gadā. Laikposmā no 2000. līdz 2006. gadam augsnes zudumi ES vidēji ir palielinājušies par 3 %, bet Īrijā un Kiprā par 14 % un Spānijā par 15 %[29]. Laikposmā no 1990. līdz 2006. gadam 19 dalībvalstis ir zaudējušas lauksaimnieciskās ražošanas potenciālu, kas kopumā līdzvērtīgs 6,1 miljonam tonnu kviešu, bet ar lielām reģionālām atšķirībām (sk. 2. attēlu). To nekādā ziņā nevar uzskatīt par mazsvarīgu rādītāju, ņemot vērā, ka lauksaimniecības produktivitātes pieaugums jau ir sācis izlīdzināties un viena auglīgas zemes hektāra zuduma kompensēšanai Eiropā būtu jāsāk izmantot līdz pat desmit reižu lielāka zemes platība kādā citā pasaules daļā[30]. 2. attēls. Potenciālie kviešu ražas zudumi (%) 19 ES valstīs (1990.–2006. g.). · Izmantojot JRC nesen izstrādātu jaunu ūdens izraisītas augsnes erozijas modeli, ir aplēsts, ka ES 27 valstīs erozijai ir pakļauta teritorija 1,3 miljonu km² platībā (sk. 3. attēlu). Gandrīz 20 % no šīs teritorijas augsnes erozijas ātrums pārsniedz 10 t/ha/g. Erozija, kas ir nopietna problēma augsnes funkciju zuduma ziņā (aplēsts, ka Apvienotajā Karalistē vien tā izmaksā 53 miljonus euro gadā[31]), ietekmē arī saldūdens kvalitāti, jo uz ūdenstilpēm tiek pārnestas barības vielas un pesticīdi. Piemēram, lauksaimnieciskie fosfora zudumi lielā Eiropas daļā pārsniedz 0,1 kg/ha/g, bet „karstajos punktos” fosfora zudumu līmenis pārsniedz 1,0 kg/ha/g[32]. Tāpēc erozijas novēršana būs viens no svarīgākajiem ieguldījumiem ES ūdens politikas mērķu sasniegšanā. Īpaši intensīvi augsnes erozija notiek meža ugunsgrēku apgabalos — saskaņā ar Eiropas Meža ugunsgrēku informācijas sistēmas (EFFIS) aplēsēm erozijas ātrums šajos apgabalos ir 500 000 ha/g[33]. 3. attēls. Ūdens izraisītā augsnes erozija ES (t/ha/g). · Pārtuksnešošanās ir galēja zemes degradācijas forma, kas nopietni vājina visas augsnes funkcijas. Lai gan vēl nav veikts zinātniski pamatots Eiropas mēroga novērtējums, viens no faktoriem, kas veicina pārtuksnešošanos, ir nelabvēlīga produktivitātes attīstības tendence. JRC sagatavotajā un 4. attēlā redzamajā kartē, kas tapusi saistībā ar Pasaules Pārtuksnešošanās atlanta[34] izstrādi, ir norādītas teritorijas, kurās produktivitāte dažās pēdējās desmitgadēs ir pastāvīgi samazinājusies. Ja to apstiprinās citi faktori, tas varētu norādīt uz pārtuksnešošanās izplatības pieaugumu Eiropā. 4. attēls. Neto primārās produktivitātes attīstības tendence (1982.–2006. g.). || Nelabvēlīga || || Labvēlīga || Mainīga (negatīva) || || Mainīga (pozitīva) || Neierīkota zeme || · Lai gan dažos Eiropas apgabalos ir sastopamas dabīgi sāļas augsnes, apūdeņošanai paredzētais ūdens (arī tad, ja tas ir kvalitatīvs) satur minerālvielas un sāļus, kas pakāpeniski uzkrājas augsnē, radot sasāļošanos. Arvien plašākā apūdeņošanas izmantošana (un ar to saistītās problēmas, proti, ūdens trūkums un arvien pieaugošā apšaubāmas kvalitātes gruntsūdens izmantošana) paātrina sasāļošanos, ietekmējot augsnes produktivitāti. Tomēr sistemātiski dati par tendencēm Eiropā nav pieejami. · Skābinošu gaisa piesārņotāju (piemēram, amonjaka, sēra dioksīda un slāpekļa oksīdu) nosēdumi veicina augsnes paskābināšanos, un tas samazina augsnes pH līmeni, mainot augsnes ekosistēmu, mobilizējot smagos metālus un samazinot kultūraugu ražīgumu. Lai gan gaisa piesārņojuma nosēdumu modeļi laikposmā no 1990. līdz 2010. gadam paredz ievērojamu uzlabojumu, nesen veiktā meža monitoringa parauglaukumu novērtējumā konstatēts, ka skābinošo vielu kritiskās robežas vismaz ceturtdaļā analizēto paraugu ir būtiski pārsniegtas. Situācija ar citiem augsnes veidiem nav zināma, jo sistemātisku monitoringu attiecībā uz neapmežotu augšņu paskābināšanos Eiropā neveic[35]. · Augsnes bioloģiskā daudzveidība nodrošina daudzus pamatpakalpojumus, tostarp barības vielu izdalīšanos tā, lai tās varētu uzņemt augi un citi organismi, ūdens attīrīšanu, iznīcinot piesārņotājus un patogēnus, palīdz uzlabot atmosfēras sastāvu, piedaloties oglekļa aprites ciklā, un ir ievērojams ģenētisku un ķīmisku resursu (piemēram, antibiotiku) avots. JRC sagatavotajā, ar konkrētiem rādītājiem pamatotajā kartē[36] (sk. 5. attēlu) atspoguļots provizorisks novērtējums par teritorijām, kur augsnes bioloģiskā daudzveidība ir apdraudēta. Pie šādām teritorijām pieder blīvi apdzīvoti un/vai intensīvās lauksaimniecības reģioni (piemēram, graudaugu un tehnisko kultūru audzēšanas, lopkopības, siltumnīcu, augļkoku dārzu, vīna dārzu un dārzkopības apgabali). · Eiropas kalnu un pakalnu apgabalos nopietns apdraudējums ir zemes nogruvumi (zemes apsaimniekošanas pārtraukšana šo apdraudējumu vēl vairāk pastiprina), kuru sekas iedzīvotājiem, īpašumam un infrastruktūrai bieži ir visai smagas. Pašlaik dalībvalstu datubāzēs reģistrēti vairāk nekā 630 000 zemes nogruvumu. Reģioni, kuros ir vislielākā zemes nogruvumu iespējamība, parādīti 6. attēlā. · Vietējā augsnes piesārņojuma līmeni ir grūti precīzi izteikt skaitļos, jo lielākajā daļā dalībvalstu nav visaptveroša uzskaitījuma, lai gan ierosinātajā Augsnes pamatdirektīvā tas ir paredzēts. Saskaņā ar Eiropas Vides aģentūras aplēsēm 2006. gadā ES kopumā bija trīs miljoni potenciāli piesārņotu teritoriju, no kurām 250 000 bija faktiski piesārņotas. Sanācija turpinās, lai gan situācija dalībvalstīs lielā mērā atšķiras, atspoguļojot valsts tiesību aktu esību vai trūkumu. Ir aplēsts, ka 2004. gadā augsnes sanācijas nozares apgrozījums ES 27 valstīs sasniedza 5,2 miljardus euro, no kuriem 21,6 % bija iztērēti Vācijā, 20,5 % Nīderlandē, bet Francija un Apvienotā Karaliste katra bija iztērējusi 5,9 %[37]. 5. attēls. Augsnes bioloģiskās daudzveidības potenciālā apdraudējuma līmenis || Ārkārtīgi zems || || Augsts || Ļoti zems || || Ļoti augsts || Zems || || Ārkārtīgi augsts || Vidējs/mērens || 6. attēls. Zemes nogruvumu iespējamība ES un kaimiņvalstīs (provizoriska karte)[38]. || Ļoti zema || || Samērā augsta || Zema || || Augsta vai ļoti augsta || Samērā zema || 4. Pašreizējie un turpmākie uzdevumi Tiklab ES, kā pasaulē augsnes degradācija pēdējos desmit gados ir palielinājusies. Ja netiks pievērsta lielāka uzmanība turpmāk minētajiem faktoriem, šī tendence, visticamāk, turpināsies. · Zemes izmantošana. Pasaules iedzīvotāju skaita pieaugums, gaļas un piena produktu patēriņa palielināšanās jaunietekmes valstīs un biomasas plašāka izmantošana enerģijas iegūšanai un citām rūpnieciskām vajadzībām visā pasaulē novedīs pie zemes intensīvākas izmantošanas un potenciālas augsnes degradācijas. Vienlaikus šo tendenci saasinās ar klimata pārmaiņām saistītas dabas parādības, pārtuksnešošanās un zemes zudums urbanizācijas un infrastruktūras attīstības ietekmē. Eiropai šis jautājums ir svarīgs, jo konkurence zemes un ūdens resursu dēļ rada nopietnus ģeopolitiskas nelīdzsvarotības riskus. Turklāt zemes degradācija noved pie tā, ka visā pasaulē samazinās daudzfunkcionālas zemes platības. Tāpēc ES nākotnē kļūs vēl vairāk atkarīga no saviem ierobežotajiem zemes resursiem, kuru vidū ir dažas no pasaulē auglīgākajām augsnēm, un no to ilgtspējīgas izmantošanas. · Augsnes organisko vielu saglabāšana. ES augsnēs ir vairāk nekā 70 miljardi tonnu organiskā oglekļa, un tas gandrīz 50 reižu pārsniedz mūsu ikgadējās siltumnīcefekta gāzu emisijas. Tomēr intensīvas un ilgstošas laukaugu ražošanas ietekmē organisko vielu saturs augsnē var mazināties. Eiropas aramzeme 2009. gadā emitēja vidēji 0,45 tonnas CO2 uz hektāru (liela daļa šo emisiju radās zemes pārveidošanas rezultātā)[39]. Mitrāju pārveidošana un izmantošana ir īpaši satraucoša. Piemēram, lai gan tikai 8 % no lauksaimniecības zemes Vācijā atrodas uz mitrājiem, tā rada aptuveni 30 % no visām Vācijas lauksaimniecības nozares siltumnīcefekta gāzu emisijām[40]. Tomēr, izmantojot atbilstošu pārvaldības praksi, organisko vielu saturu augsnē ir iespējams saglabāt un pat palielināt. Īpaša uzmanība būtu jāpievērš ne vien mitrājiem, bet arī pastāvīgo ganību saglabāšanai un meža augšņu pārvaldībai, jo oglekļa „vecums” meža augsnēs var sasniegt pat 400–1000 gadu[41]. Oglekļa krājumu saglabāšanai ir būtiska loma ES pašreizējo un turpmāko emisiju samazināšanas saistību izpildē. · Efektīvāka resursu izmantošana. Lauksaimniecība ir ļoti atkarīga no augsnes auglības un barības vielu pieejamības. Piemēram, pēdējos 30 gados lauksaimniecībā katru gadu ir izlietoti 20–30 miljoni tonnu fosfora, kas pārsvarā ievests no trešām valstīm. ES izmantotajos fosfātu mēslošanas līdzekļos ir kadmija piemaisījumi, kas uzkrājas augsnē. Vienlaikus katru gadu lielos daudzumos tiek saražoti kūtsmēsli, bioloģiskie atkritumi un notekūdeņu dūņas, ko dažkārt iznīcina, lai gan tie satur barības vielas un organiskās vielas. Lai panāktu apgādes drošību, uzlabotu augsnes stāvokli un ierobežotu kadmija piesārņojumu, pareizākais ceļš ir nodrošināt šo atkritumu un atlieku pienācīgu savākšanu, apstrādi un izmantošanu. 5. Pašreizējie pasākumi Iepriekš izklāstītie uzdevumi un tas, ka augsnes degradācija Eiropā turpinās, nozīmē, ka jānodrošina, lai Eiropa vairāk pievērstos ar augsni saistīto problēmu risināšanai, jo īpaši tāpēc, ka šajā jomā nav Savienības tiesību aktu. Lai gan Augsnes aizsardzības tematiskā stratēģija ir palīdzējusi izgaismot šīs jomas problēmas, gandrīz piecus gadus pēc tās pieņemšanas Eiropā joprojām netiek veikts sistemātisks augsnes kvalitātes monitorings un sistemātiski augsnes aizsardzības pasākumi. Tas nozīmē, ka zināšanas par augšņu stāvokli un kvalitāti joprojām ir sadrumstalotas un augsnes aizsardzības pasākumi visās dalībvalstīs netiek veikti efektīvi un saskaņoti. Komisija no savas puses saskaņā ar stratēģiju turpina īstenot šādus pasākumus. · Izpratnes padziļināšanas iniciatīvas (piemēram, konferences, publikācijas, publiskas kampaņas), mācību pasākumi jaunajiem pētniekiem, ar augsni un augsnes aizsardzību saistītu aspektu iekļaušana ES finansētos informatīvos un mācību pasākumos un īpašu ar augsnes aizsardzību saistītu materiālu (piemēram, informatīvu materiālu par augšņu tipiem dalībvalstīs) izstrāde Padomes prezidentvalstu vajadzībām. · Atbalsts pētniecības projektiem, jo īpaši tādās jomās kā zemes nogruvumi, augsnes sablīvēšanās, augsnes funkcijas un to saistība ar bioloģisko daudzveidību, augsnes oglekļa un slāpekļa aprites cikli (īpaši pievēršoties mitrāju atjaunošanai), augsnes auglība un barības vielu otrreizēja izmantošana lauksaimniecībā. Eiropas Augšņu datu centra (kur glabājas dati un informācija par augsnēm visā Eiropā) darbības turpmāka paplašināšana. · Lai konsolidētu saskaņotu augsnes monitoringu dažādām vajadzībām, ieskaitot nodrošinājumu ar pārtiku un tās nekaitīgumu, difūzu piesārņojumu un pielāgošanos klimata pārmaiņām un to seku mazināšanu, Komisija apsver iespēju ar regulāriem (5–10 gadu) starplaikiem atkārtot augsnes pārbaudes, izmantojot arī jaunas attālinātās kontroles metodes. Šo saskaņoto monitoringu īstenos sinerģijā ar Monitoringa mehānisma lēmumu[42], kas pašlaik tiek pārskatīts. Informācijas avots, jo īpaši attiecībā uz augsnes sablīvēšanos, būs arī Globālās vides un drošības novērošanas (GMES) programma[43]. · Augsnes aizsardzības turpmāka integrācija dažādās politikas jomās. Komisija veido Eiropas Inovācijas partnerību „Lauksaimniecības ražīgums un ilgtspēja”, pievēršot īpašu uzmanību zemes pārvaldībai, tostarp resursu efektīvai izmantošanai un lauksaimniecības augsnes ilgtspējīgai izmantošanai. Īstenojot ES Bioloģiskās daudzveidības stratēģiju līdz 2020. gadam[44], Komisija centīsies uzlabot sabiedrības zināšanas un padziļināt izpratni par augsnes bioloģisko daudzveidību. Aktīvās diskusijās ar dalībvalstīm Komisija apspriež ar augsni saistītos Resursu efektivitātes ceļveža[45], KLP un reģionālās politikas pasākumus. Visbeidzot, Komisija pabeigs izstrādāt vadlīnijas par to, kā ierobežot, mazināt un kompensēt augsnes sablīvēšanos, ar kurām tiks atbalstīta konceptuālā plāna par Eiropas ūdens resursu aizsardzību[46] izstrāde un kuras izmantos kohēzijas politikas īstenošanā. · Likumdošanas jomā Komisija 2012. gadā pārskatīs Direktīvu par ietekmes uz vidi novērtējumu[47] un izmantos šo iespēju, lai labāk integrētu augsnes problēmas agrīnā projektu plānošanas posmā. Komisija turklāt apsvērs, kā noteikt stimulus oglekļa emisiju samazināšanai un augsnes organisko vielu saglabāšanai, iekļaujot zemes izmantojuma, izmaiņu zemes izmantojumā un mežsaimniecības (LULUCF) nozares uzskaites sistēmu ES 2020. gada saistībās klimata pārmaiņu jomā. · Papildus iekšzemes pasākumiem Komisija darbosies starptautiskā līmenī, lai saistībā ar FAO sponsorēto Globālo Augsnes partnerību[48] veicinātu starpvaldību speciālistu grupas izveidi augsnes jautājumos. Kopā ar Vāciju un Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas par cīņu pret pārtuksnešošanos (UNCCD) sekretariātu Komisija aktīvi atbalsta iniciatīvu par zemes degradācijas ekonomiku[49], lai noteiktu stimulus ieguldījumiem ilgtspējīgā zemes pārvaldības politikā. Turklāt Komisija izvērtēs, vai minētās konvencijas satvarā būtu vēlams pasludināt ES par Līgumslēdzēju pusi, ko ietekmē pārtuksnešošanās[50]. Eiropas Parlaments, Padome, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja un Reģionu komiteja ir aicināti izteikt savu viedokli par šo ziņojumu, lai aizsargātu Eiropas augsnes, vienlaikus nodrošinot to ilgtspējīgu izmantošanu. [1] COM(2006) 231. [2] Piemēram, Dirt (ASV), Humus (Austrija), Solutions locales pour un désastre global (Francija) un Il suolo minacciato (Itālija). [3] Plašāka informācija http://ec.europa.eu/environment/soil/index_en.htm. [4] http://eusoils.jrc.ec.europa.eu/esbn/Esbn_overview.html. [5] http://cordis.europa.eu/fp7/projects_en.html. [6] Lēmums Nr. 1578/2007/EK. [7] http://esdac.jrc.ec.europa.eu/. [8] Regula (EK) Nr. 2152/2003. [9] http://ec.europa.eu/agriculture/cap-post-2013/legal-proposals/index_en.htm. [10] http://ec.europa.eu/environment/soil/study1_en.htm. [11] Regula (EK) Nr. 1698/2005. [12] Lauku attīstības informācijas sistēmas rādītāju datubāzes informācijas monitoringa dati. [13] COM(2011) 450. [14] Direktīva 2010/75/ES. [15] http://prtr.ec.europa.eu/. [16] SEC(2010) 360. [17] COM(2011) 612 un COM(2011) 614. [18] OV C 82, 1.4.2008., 1.–33. lpp. [19] Atbalsts virs de minimis sliekšņa (kas pašlaik ir 200 000 euro trīs gadu periodā), kā paredzēts Regulā (EK) Nr. 1998/2006. [20] http://ec.europa.eu/regional_policy/atlas2007/index_lv.htm. [21] COM(2006) 232. [22] http://www.unep.org/geo/GEO4/report/GEO-4_Report_Full_en.pdf. [23] http://www.nyo.unep.org/action/15f.htm. [24] R. Lal, Soil Carbon Sequestration Impacts on Global Climate Change and Food Security, žurnāls Science, Nr. 304, 2004., 1623.–1627. lpp. [25] http://ec.europa.eu/environment/soil/pdf/report_conf.pdf. [26] Remediation of contaminated sites. Sharing experiences and international practice feasible for India, APSF, 2011. (http://apsfenvironment.in/). [27] http://www.chinadaily.com.cn/2011-03/10/content_12146168_2.htm. [28] http://www.eea.europa.eu/soer. [29] http://ec.europa.eu/environment/soil/sealing.htm. [30] C. Gardi, P. Panagos, C. Bosco un D. de Brogniez, Soil Sealing, Land Take and Food Security: Impact assessment of land take in the production of the agricultural sector in Europe, JRC, 2011. (pašlaik notiek šā darba salīdzinoša izvērtēšana). [31] Safeguarding our Soils. A Strategy for England, DEFRA, 2009., 11. lpp. [32] http://www.eea.europa.eu/soer/europe/freshwater-quality. [33] http://effis.jrc.ec.europa.eu. [34] http://wad.jrc.ec.europa.eu. Atlantu paredzēts publicēt 2012. gada beigās. [35] http://www.eea.europa.eu/soer/europe/soil, 16. lpp. [36] http://eusoils.jrc.ec.europa.eu/library/maps/biodiversity_atlas/index.html, 62. un 63. lpp. [37] http://ec.europa.eu/environment/enveco/eco_industry/pdf/ecoindustry2006.pdf (3. tabula, 30. lpp.). [38] A. Günther, M. Van Den Eeckhaut, P. Reichenbach, J. Hervás, J.P. Malet, C. Foster, F. Guzzetti. New developments in harmonized landslide susceptibility mapping over Europe in the framework of the European Soil Thematic Strategy. Proc. Second World Landslide Forum, Rome, 3-7 October 2011 (nodots publicēšanai). [39] http://www.eea.europa.eu/publications/european-union-greenhouse-gas-inventory-2011. [40] http://ec.europa.eu/environment/soil/pdf/report_conf.pdf, 17. lpp. [41] Turpat, 13. lpp. [42] Lēmums Nr. 280/2004/EK. [43] Regula (ES) Nr. 911/2010. [44] COM(2011) 244. [45] COM(2011) 571. [46] http://ec.europa.eu/environment/water/blueprint/index_en.htm. [47] Direktīva 85/337/EEK. [48] http://www.fao.org/news/story/en/item/89277/icode/. [49] http://www.ifpri.org/blog/economics-land-degradation. [50] Bulgārija, Kipra, Grieķija, Ungārija, Itālija, Latvija, Malta, Portugāle, Rumānija, Slovākija, Slovēnija un Spānija ir paziņojušas, ka tās ietekmē pārtuksnešošanās saskaņā ar UNCCD traktējumu.