Īpašais ziņojums Vai Komisija labi 
pārvaldīja 
partnerattiecību 
nolīgumus 
zivsaimniecības nozarēLV 2015  Nr. 11
EIROPAS
REVĪZIJAS
PALĀTA
EIROPAS REVĪZIJAS PALĀTA  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tālrunis +352 4398-1
E-pasts: eca-info@eca.europa.eu  
Internets: http://eca.europa.eu
Twitter : @EUAuditorsECA  
YouTube : EUAuditorsECA
Plašāka informācija par Eiropas Savienību ir pieejama portālā Europa  (http://europa.eu).
Luksemburga: Eiropas Savienības Publikāciju birojs, 2015. gads
Print ISBN 978-92-872-2687-7 ISSN 1831-0877 doi:10.2865/47402 QJ-AB-15-010-LV-C
PDF ISBN 978-92-872-2682-2 ISSN 1977-5717 doi:10.2865/64934 QJ-AB-15-010-LV-N
EPUB ISBN 978-92-872-2703-4 ISSN 1977-5717 doi:10.2865/959986 QJ-AB-15-010-LV-E
© Eiropas Savienība, 2015. gads
Reproducēšana ir atļauta, ja tiek norādīts avots.
Attiecībā uz jebkādu 46. lappusē publicētās kartes izmantošanu vai reproducēšanu atļauja ir jāprasa tieši autortiesību 
īpašniekam.
Printed in Luxembourg
Vai Komisija labi  
pārvaldīja 
partnerattiecību 
nolīgumus 
zivsaimniecības nozarē
(saskaņā ar LESD 287. panta 4. punkta otro daļu)Īpašais ziņojumsLV 2015  Nr. 11
02
 Revīzijas darba grupa
ERP īpašajos ziņojumos tiek atspoguļoti rezultāti, kas iegūti atsevišķu budžeta jomu vai vadības aspektu lietderības un 
atbilstības revīzijās. ERP atlasa un izstrādā šos revīzijas uzdevumus tā, lai tiem būtu pēc iespējas lielāka ietekme, konkrē ‑
ti, tiek ņemts vērā risks, kādam pakļauta lietderība vai atbilstība, attiecīgo ienākumu vai izdevumu apjoms, paredzamie 
notikumi, kā arī politiskās un sabiedrības intereses.
Šo lietderības revīziju veica ERP locekļa Augustyn Kubik  vadītā I apakšpalāta, kura revidē dabas resursu aizsardzības un 
apsaimniekošanas izdevumu jomas. Revīziju vadīja ERP  loceklis Jan Kinšt , un tajā piedalījās šādi darbinieki: locekļa biroja 
vadītājs Alejandro Ballester Gallardo , nodaļas vadītājs Colm Friel , revīzijas darba grupas vadītāja Maria Luisa Gómez‑  
Valcárcel , revidente Oana Dumitrescu  un revidents Frédéric Soblet .
No kreisās uz labo: F. Soblet, M. L. Gómez‑Valcárcel, C. Friel,  J. Kinšt , A. Ballester Gallardo, 
O. Dumitrescu.

03
 Saturs
Punkts
 Saīsinājumi
I–XIII  Kopsavilkums
1–13 Ievads
1–3 Starptautisko zivsaimniecības nolīgumu nepieciešamība
4–8 Partnerattiecību nolīgumi zivsaimniecības nozarē
9–13 Eiropas tāljūras flote un partnerattiecību nolīgumi zivsaimniecības nozarē
14–16 Revīzijas tvērums un pieeja
17–83 Apsvērumi
17–53 I daļa. Sarunas par partnerattiecību nolīgumiem zivsaimniecības nozarē
17–25 Komisija laikus vadīja zivsaimniecības nolīgumu noslēgšanas un atjaunināšanas sarunas, lai izvairītos no 
zvejas darbību pārtraukumiem
26–28 Komisija ir vadījusi sarunas par attiecīgu nolīgumu tīklu, tomēr Indijas okeāna reģionā ir jāuzlabo saskaņotība
29–32 Partnerattiecību nolīgumu mērķi nodrošināt, lai sarunu gaitā panāktā vienošanās par zvejas iespējām 
attiektos tikai uz zvejas resursu pārpalikumu, bija grūti sasniegt
33–46 Maksa par Komisijas noslēgtajiem partnerattiecību nolīgumiem zivsaimniecības nozarē bija relatīvi augsta, 
ņemot vērā iepriekšējos izlietojuma līmeņus
47–53 Ex post  novērtējumos sniegtā informācija ne vienmēr noderēja lēmumu pieņemšanas procesā un sarunās
54–83 II daļa. Partnerattiecību nolīgumos zivsaimniecības nozarē paredzēto piekļuves tiesību un nozares 
atbalsta komponentu īstenošana
55–60 Zvejas atļauju iegūšanas (licencēšanas) process bija ilgstošs un sarežģīts, bet Komisija vēl nebija veikusi 
pasākumus, lai apzinātu, ko tajā var uzlabot
61–65 Nozvejas centrālā uzraudzība nebija pienācīga, un tas apdraud problēmu savlaicīgu konstatēšanu un 
maksājumu pareizu aprēķināšanu
66–70 Komisija un partnervalstis vienojās par attiecīgām darbībām, kas finansējamas, izmantojot nozares 
atbalstu, bet nebija koordinācijas ar citiem partneriem šajā nozarē
71–76 Komisijas veiktā nozares atbalsta pasākumu kontrole bija ierobežota, un partnervalstu faktiski īstenotie 
pasākumi dažkārt atšķīrās no tiem, par ko panākta vienošanās sarunās
77–83 Maksājumi, kurus Komisija veica nozares atbalstam, nebija saistīti ar progresu, ko partnervalstis panākušas 
sarunu gaitā nolemto pasākumu īstenošanā
04 Saturs
84–95 Secinājumi un ieteikumi
 I pielikums.   Partnerattiecību nolīgumi zivsaimniecības nozarē: plašāka informācija par to 
noslēgšanas sarunām un īstenošanu
 II pielikums.  2015. gadā spēkā esošie partnerattiecību nolīgumi zivsaimniecības nozarē
 III pielikums.  Partnerattiecību nolīgumi zivsaimniecības nozarē
 Komisijas atbilde
05
 Saīsinājumi
EAF : Eiropas Attīstības fonds
EEZ : Ekskluzīvā ekonomiskā zona
ERP : Eiropas Revīzijas palāta
ES: Eiropas Savienība
EZS : elektroniskā ziņošanas sistēma jeb elektroniskais žurnāls
FAO : ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācija
FPA : partnerattiecību nolīgums zivsaimniecības nozarē
ĢD: ģenerāldirektorāts
IOC : Indijas okeāna komisija
IOTC : Indijas okeāna tunzivju komisija
MSY : maksimālais ilgtspējīgas ieguves apjoms
PV: partnervalstis
RFMO : reģionāla zvejniecības pārvaldības organizācija
UNCLOS : Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencija
VMS : kuģu satelītnovērošanas sistēma
ZZTEK : Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komiteja
06
 Kopsavilkums
IV
Sarunu procedūras par zivsaimniecības nolīgumu 
noslēgšanu un atjaunošanu bieži vien ir sarežģītas un 
ilgstošas, tomēr Komisija ir sekmīgi tikusi galā ar šīm 
grūtībām un ar dažiem izņēmumiem spējusi izvairīties 
no flotes zvejas darbību pārtraukumiem. Noslēgto 
nolīgumu tīkls atbilda attiecīgās ES flotes vajadzībām 
un prioritātēm.
V
Ja ļoti ilgstošas sarunas saistībā ar jauniem protoko ‑
liem apdraudēja zvejas darbību nepārtrauktību, tad 
kuģi ar Komisijas starpniecību drīkstēja lūgt attiecī ‑
gajai trešai valstij zvejas atļaujas līdz jaunā protokola 
parakstīšanai, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 1006/2008 
9. pantā. Taču tas neatbilst citai reglamentējošajai pra ‑
sībai, proti, “ekskluzivitātes klauzulai”, un tās piemēro ‑
šana noveda pie pārpratumiem starp partnervalsti un 
Komisiju.
VI
Zivsaimniecības nolīgumus uzskata par instrumen ‑
tiem, kas nodrošina attiecīgo zvejas darbību ilgtspēju. 
Kā noteikts kopējās zivsaimniecības politikas pamatre ‑
gulā, sarunu gaitā noslēgtajam nolīgumam par zvejas 
darbībām būtu jāļauj ES kuģiem nozvejot tikai partner ‑
valstu zvejas resursu pārpalikumu. Taču pārpalikuma 
jēdzienu ir ļoti grūti piemērot praksē, jo nav ticamas 
informācijas par zivju krājumiem un par vietējās zvejas 
flotes zvejas intensitāti vai par citu ārzemju flotu 
zvejas intensitāti, kam partnervalstis arī ir piešķīrušas 
piekļuvi.I
Eiropas Savienība (ES) sarunu ceļā slēdz nolīgumus ar 
piekrastes valstīm, lai ES ārējai flotei iegūtu piekļuves 
tiesības šo valstu zvejas vietām. Šie nolīgumi ir attīstī ‑
jušies no vienkāršiem piekļuves nolīgumiem, kādi tie 
bija pagājušā gadsimta astoņdesmitajos gados, līdz 
partnerattiecību nolīgumiem ilgtspējīgas zivsaimnie ‑
cības nozarē ( SFPA ), ar kuriem tiecas uzturēt stabilus 
zvejas resursus, vienlaikus ar sniegto nozares atbalstu 
arī attīstot partnervalsts zvejas nozari. Komisija cenšas 
paplašināt nolīgumu tīklu, jo tie piedāvā nozīmīgas 
priekšrocības ne tikai ES flotei, bet arī partnervalstīm.
II
Palāta revidēja zivsaimniecības nolīgumus, kuriem 
finanšu iemaksa ir veikta no ES budžeta (t. i., netika 
skatīti nolīgumi, kas balstījās uz nozvejas kvotu 
apmaiņu). Palāta pārbaudīja četrus no 12 nolīgumiem, 
kas bija spēkā revīzijas laikā: ar Mauritāniju (nolīgums 
par vairāku sugu zivīm Atlantijas okeānā), Mada ‑
gaskaru, Mozambiku un Seišelām (nolīgumi par tunzi ‑
vīm Indijas okeānā). Šie četri zivsaimniecības nolīgumi 
aptver 77 % no FPA maksājumiem 2013. gadā.
III
Revīzijas mērķis bija novērtēt, vai Komisija labi pār ‑
valdīja partnerattiecību nolīgumus zivsaimniecības 
nozarē. Revīzija ietvēra pārbaudes par FPA noslēgša ‑
nas sarunām un piekļuves tiesību un nozares atbalsta 
īstenošanu. Revidenti secināja, ka Komisija kopumā 
labi pārvaldīja šos nolīgumus, bet joprojām ir uzlabo ‑
jamas jomas saistībā ar sarunu procesu un protokolu 
īstenošanu.
Kopsavilkums 07
VII
Faktiskās vienības izmaksas, kas samaksātas par tonnu 
zivju, bieži bija ievērojami lielākas nekā vienības 
izmaksas, kas bija sarunu pamatā. Kaut arī sarunās 
ņēma vērā no iepriekšējiem protokoliem paziņoto 
nozveju, atsauces daudzums, par kuru noslēgta vieno ‑
šanās nesenākajos protokolos, bieži vien tika atstāts 
lielāks, tādēļ zvejas iespējas regulāri bija nepilnīgi 
izmantotas. Tomēr neatkarīgi no izmantotajām zvejas 
iespējām ES finanšu iemaksa bija samaksāta pilnībā. 
Protokolu nepilnīgo izmantojumu un izrietošās lielās 
izmaksas varēja daļēji saistīt ar tehniskiem nosacīju ‑
miem, par kuriem sarunu gaitā panākta vienošanās ar 
partnervalstīm nolūkā ievērot šo valstu tiesību aktus 
un nodrošināt zvejas darbību ilgtspēju.
VIII
Informācija, kas sniegta zivsaimniecības nolīgumu 
neatkarīgos ex post  novērtējumos, ne vienmēr ir pietie ‑
kami pilnīga, konsekventa vai salīdzināma, tāpēc tā 
mazāk noder lēmumu pieņemšanā, kad notiek sarunas 
par protokoliem.
IX
Revīzijā secināja, ka piekļuves nosacījumu īstenošana 
netika pārvaldīta pietiekami stabili. Komisija pienācīgi 
neuzraudzīja ilgstošo un sarežģīto licencēšanas pro ‑
cesu gaitu, lai apzinātu kavēšanās iemeslus un uzlabo ‑
jamās jomas.
X
Revīzijā konstatēja nepilnības nozvejas datu pārval ‑
dībā, kā par to liecina atšķirības starp dalībvalstu, 
Komisijas un ex post  novērtējumos sniegtajiem nozve ‑
jas datiem. Tā kā FPA maksājumi balstās uz nozvejas 
datiem, rodas finanšu risks.XI
Kaut arī nozares atbalsta plānošana ir uzlabojusies, 
Komisijas loma revidēto protokolu īstenošanas uzrau ‑
dzībā joprojām bija ierobežota. Nav skaidras sistēmas, 
kas noteiktu attiecināmības un izsekojamības notei ‑
kumus finansētajām darbībām. Turklāt Komisijai nav 
pietiekamu kontroles tiesību; piemēram, partnervalstis 
dažos gadījumos ir īstenojušas no plānotajām atšķi ‑
rīgas darbības, un tās var nebūt tādas, kas efektīvi 
sekmē zivsaimniecības nolīgumu mērķu sasniegšanu.
XII
Visbeidzot, protokoli ļauj apturēt maksājumus, bet 
neļauj daļēji samazināt nozares atbalsta maksājumus, 
ja nolīgumā paredzētās darbības vai rezultāti ir tikai 
daļēji sasniegti. Turklāt, neraugoties uz to, ka attīstības 
koncepcija ir viena, nosacījumi nozares atbalsta izmak ‑
sai atšķiras no Eiropas Attīstības fonda (EAF) nosacīju ‑
miem budžeta atbalsta izmaksai, un tas reizēm radīja 
nekonsekvences.
XIII
Palāta ir sagatavojusi turpmāk minētos ieteikumus.
Lai uzlabotu jauno zivsaimniecības nolīgumu un pro ‑
tokolu sarunu procesu, Komisijai
a) jāpārskata neaktīvie nolīgumi un jāizsver, kā risināt 
zvejas darbību pārtraukumus, ko nosaka ekskluzi ‑
vitātes klauzula, vienlaikus ievērojot kopējās ziv ‑
saimniecības politikas principus. Turklāt Komisijai 
jāprecizē un protokolos jāiekļauj pienācīgi notei ‑
kumi, kas nodrošina zvejas darbību nepārtrauktību 
periodā starp diviem protokoliem;
b) jāformulē reģionālās stratēģijas zivsaimniecības 
pārvaldības attīstībai un jānodrošina, lai sarunu 
rezultātā parakstītie protokoli vienā un tajā pašā 
reģionā būtu saskaņoti ar attiecīgo reģionālo stra ‑
tēģiju un ar pārējiem ES fondiem;
Kopsavilkums 08
i) attiecībā uz jaunajiem protokoliem jāierosina 
ieviest attiecināmības prasības, lai novērtētu noza ‑
res atbalsta finansējumam piemērotus pasākumus 
(pārējās prasības varētu attiekties uz izsekojamību, 
atlasi, ziņošanu un darbības rezultātu mērīšanu, kā 
arī uz Komisijas kontroles tiesībām);
j) ar citiem attīstības partneriem, kas darbojas ziv ‑
saimniecības nozarē, jānodrošina efektīva koordi ‑
nācija zivsaimniecības nolīgumu nozares atbalsta 
jomā;
k) jānodrošina, lai nozares atbalsta izmaksas būtu 
saskaņā ar pārējiem ES budžeta atbalsta maksāju ‑
miem un balstītos uz rezultātiem, ko partnervalstis 
sasniegušas, īstenojot kopīgi nolemto darbību 
matrici.c) sarunās par jaunu protokolu zvejas iespējām jā ‑
ņem vērā iepriekšējo protokolu izlietojuma līmeņi 
un jācenšas labāk saistīt maksājumus par piekļuves 
tiesībām ar faktisko nozveju, vienlaikus gādājot, lai 
negatīvi neietekmētu zvejas darbības;
d) labāk jāanalizē SFPA  klauzulu potenciālā ietekme 
uz protokola izmantojumu, vienlaikus saglabā ‑
jot ES un attiecīgo partnervalstu savstarpējos 
ieguvumus un, iespējams, apspriežoties ar attie ‑
cīgajām ieinteresētajām personām, lai apzinātu, 
kad vajadzīgi svarīgāko klauzulu daudz plašāki 
novērtējumi;
e) ex post  novērtējumu ievirzei jābūt tādai, lai iegūtu 
konsekventu un salīdzināmu analīzi par to, kāda 
ir saskaņā ar šiem protokoliem izlietoto publisko 
līdzekļu atdeve, kā arī salīdzināmu un kritisku 
analīzi par to, cik tie ir efektīvi ES un attiecīgajai 
partnervalstij.
Lai uzlabotu FPA īstenošanu, Komisijai ir nekavējoties
f) jāizstrādā procedūras, kas ļautu uzraudzīt katru 
licencēšanas procesa posmu, tostarp laiku, kas 
vajadzīgs dalībvalstīm, partnervalstīm un Komisi ‑
jas dienestiem; tas jādara, lai apzinātu un novērstu 
procedūras nepilnības;
g) jāsekmē elektronisko licenču vai atļauto kuģu 
saraksta pieņemšana visam licenču derīguma 
periodam;
h) jānodrošina, lai jauno nozvejas datubāzi karoga 
dalībvalstis pilnībā izmantotu un lai tā sniegtu 
ticamus nozvejas datus, kurus var konsolidēt, uz ‑
raudzīt un atjaunināt;
09
 Ievads
Starptautisko 
zivsaimniecības nolīgumu 
nepieciešamība
01 
Princips par brīvu piekļuvi atklātai 
jūrai pakāpeniski izzuda, sākot no 
pagājušā gadsimta septiņdesmita ‑
jiem gadiem un pēc trešās Apvienoto 
Nāciju Organizācijas konferences par 
Jūras tiesību konvenciju ( UNCLOS III ). 
Kad pēc deviņus gadus ilgām sarunām 
Konvencija 1982. gadā stājās spējā, tā 
paredzēja starptautiskās tiesības, kas 
valstīm atļāva pieprasīt ūdeņu suvere ‑
nitāti līdz pat 200 jūras jūdžu attālumā 
no to krasta līnijas (ekskluzīva ekono ‑
mikas zona jeb EEZ) nolūkā izpētīt un 
izmantot, aizsargāt un apsaimniekot 
dabas resursus šajos ūdeņos. Arvien 
vairāk valstu nolēma paplašināt savu 
suverenitāti līdz 200 jūdžu robežai, un 
rezultātā aptuveni 90 % zivju resursu 
nonāca piekrastes valstu kontrolē. 
Daudzas tāljūras zvejas flotes1, kas 
šajos ūdeņos iepriekš bija zvejojušas, 
bija spiestas slēgt piekļuves nolīgumus 
ar piekrastes valstīm.
02 
Notikušā rezultātā ES (jeb “Eiropas 
Kopiena”, kā tolaik to sauca) sāka saru ‑
nas par divpusējiem zivsaimniecības 
nolīgumiem ar piekrastes valstīm, kas 
lielākoties bija jaunattīstības valstis. Šie 
nolīgumi sākumā bija vienkārši piekļu ‑
ves nolīgumi, kas nodrošināja zvejas 
iespējas ES tāljūras zvejas flotei un 
kļuva par nozīmīgu ieņēmumu avotu 
šīm jaunattīstības valstīm. Nolīgumu 
raksturs bija komerciāls, un tie galve ‑
nokārt balstījās uz principu “maksā, 
zvejo un dodies prom”.03 
Kopš 1981. gada ES ir noslēgusi arī 
vairākus “ziemeļu nolīgumus”. Tie ir 
savstarpēji nolīgumi, kas ietver apmai ‑
ņu ar zvejas iespējām starp ES flotēm 
un Norvēģijas, Islandes un Farēru salu 
flotēm bez jebkādām finanšu iemak ‑
sām. Uz minētajiem nolīgumiem šis 
ziņojums neattiecas.
Partnerattiecību nolīgumi 
zivsaimniecības nozarē
04 
Vienkāršie piekļuves nolīgumi tika kri ‑
tizēti, it īpaši par to ietekmi uz krājumu 
pārmērīgu izmantošanu, pārredza ‑
mības trūkumu un par to, ka regulas 
netiek īstenotas un ievērotas, par to, ka 
tie izmantoja piekrastes jaunattīstības 
valstu vājās spējas risināt sarunas un īs ‑
tenot nolemto, un par to, ka tie nebija 
pienācīgi līdzekļi attīstības sadarbībai 
zivsaimniecības nozarēs.
05 
Atbildot uz šo kritiku, ar 2002. gada 
kopējo zivsaimniecības politikas 
reformu tika ieviests “partnerattie ‑
cību” jēdziens, lai akcentētu ES mēr ‑
ķus atbalstīt valstu zivsaimniecības 
nozares attīstību partnervalstīs (PV), 
pastiprināt un sekmēt politisko dialogu 
starp ES un jaunattīstības valstīm un 
veicināt ilgtspējīgu zivsaimniecību. Šos 
jaunās paaudzes nolīgumus sauca par 
partner  attiecību nolīgumiem zivsaim ‑
niecības nozarē ( FPA) (sk.  1. izcēlumu ). 
Finanšu iemaksa bija sadalīta divās 
atsevišķās daļās: piekļuves tiesības 
EEZ un “nozares” finanšu atbalsts, kura 
mērķis ir veicināt ilgtspējīgu zivsaim ‑
niecības attīstību partnervalstīs.1 Zvejas kuģi, kas zvejo ārpus 
savas valsts ūdeņiem.
10 Ievads
Partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē mērķi2
 οNodrošināt racionālu un ilgtspējīgu jūras dzīvo resursu ekspluatāciju partnervalstīs (ieviešot pārpalikuma 
jēdzienu no ANO Jūras tiesību konvencijas)3.
 οNodrošināt nodarbinātību tajos Savienības reģionos, kas ir atkarīgi no zvejas.
 οNodrošināt ES zivsaimniecības nozares turpmāku eksistenci un konkurētspēju.
 οNodrošināt pietiekamu piedāvājumu ES tirgū.
 οRadīt pievienoto vērtību Savienībai.
 οUzlabot partnervalstu zivsaimniecības vadību, attīstot to zvejas resursu apsaimniekošanas un kontroles 
spēju.
 οVeicināt zivsaimniecības nozares ekonomisko attīstību partnervalstīs, kā arī uzlabot nodarbinātību, veselī ‑
bas apstākļus un uzņēmējdarbības vidi nozarē.
2 Lauksaimniecības un zivsaimniecības padomes 2004. gada 19. jūlija un 2012. gada 19.–20. marta secinājumi. Lielākā daļa no šiem mērķiem bija 
minēta arī 7. pantā Padomes 2006. gada 22. maija Regulā (EK) Nr. 861/2006, ar ko nosaka Kopienas finanšu pasākumus kopējās zivsaimniecības 
politikas īstenošanai un jūras tiesību jomā (OV L 160, 14.6.2006., 1. lpp.).
 31. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 11. decembra Regulā (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo zivsaimniecības politiku un ar ko groza 
Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes 
Lēmumu 2004/585/EK (OV L 354, 28.12.2013., 22. lpp.) ir noteikti ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumu principi un mērķi.
3 ANO Jūras tiesību konvencijas ( UNCLOS ) 62. panta 2. punktā pārpalikums ir aprakstīts kā pieļaujamās nozvejas daļa, kuru piekrastes valsts nevar 
vai nevēlas izmantot.1. izcēlums
06 
Komisija uzskata, ka partnerattiecī ‑
bu nolīgumi zivsaimniecības nozarē 
Eiropas tāljūras flotei piedāvā būtiskas 
priekšrocības, kas labāk nekā citi veidi 
ļauj iegūt piekļuvi trešo valstu ūde ‑
ņiem un resursiem. Turpmāk uzskaitī ‑
tas konkrētas priekšrocības.
— Partnerattiecību nolīgumi zivsaim ‑
niecības nozarē dod Eiropas flotei 
piekļuvi zvejas vietām saskaņā ar 
skaidrāku, vienotu un stabilāku 
tiesisko regulējumu, kas sniedz 
lielāku juridisko noteiktību nekā 
privāti nolīgumi starp Eiropas kuģu 
īpašniekiem un trešām valstīm. Ei ‑
ropas kuģu īpašnieki arī ir atzinuši 
priekšrocības, ko dod partnerat ‑
tiecību nolīgumi zivsaimniecības nozarē, un ir lūguši Komisijai 
paplašināt nolīgumu tīklu, kaut arī 
viņiem būs jāveic lielāka iemaksa 
par piekļuves tiesībām.
— Partnerattiecību nolīgumi zivsaim ‑
niecības nozarē veicina zinātnisko 
sadarbību starp ES un tās partner ‑
valstīm. Protokolos ir paredzētas 
zinātniskās komitejas sanāksmes, 
lai izskatītu krājumu līmeņus un 
izsvērtu reģionālo zvejniecības or ‑
ganizāciju lēmumus. Partnervalstis 
reizēm sadarbojas ar ES zinātnie ‑
kiem saistībā ar flotes darbībām to 
valstīs.

11 Ievads
4 Dati no 2014. gada 
ekonomikas pārskata par 
ES zvejas floti ( STECF 14 ‑16), 
attiecas uz ziņām par tāljūras 
floti 2012. gadā. Eiropas 
tāljūras flote šajā ziņojumā ir 
definēta kā tāda, kas ietver 
visus ES reģistrētos kuģus, kuri 
pārsniedz 24 metru garumu 
un darbojas citos zvejas 
reģionos, tostarp dažos 
ES tālākajos reģionos.— Lai nodrošinātu godīgas konku ‑
rences nosacījumus dažādajām 
tāljūras flotēm piekrastes valstu 
ekskluzīvajā ekonomikas zonā, 
protokolos paredzēta arī nedis ‑
kriminācijas klauzula. Tas nozīmē, 
ka tehniskajiem standartiem un 
citiem ilgtspējas principiem, kas at ‑
tiecas uz partnerattiecību nolīgu ‑
miem zivsaimniecības nozarē, būtu 
jāattiecas arī uz nolīgumiem starp 
attiecīgajām partnervalstīm un 
citām flotēm, kuras atrodas to EEZ. 
Tam būtu arī jāstiprina ilgtspējīga 
zvejas resursu apsaimniekošana.
— Partnerattiecību nolīgumi ziv ‑
saimniecības nozarē partnervalstīs 
veicina vietējās zivsaimniecības 
nozares labāku pārvaldību un 
apsaimniekošanu, atbalstot vietējo 
un ārvalstu flotu darbību uzrau ‑
dzību, kontroli un pārraudzību. Šie 
nolīgumi sniedz ievērojamu finan ‑
sējumu, kas sekmē vietējo zvejas 
darbību ilgtspējīgu attīstību.
07 
Kopējā zivsaimniecības politikas 
reforma 2014. gadā ieviesa ilgtspējī ‑
gas zivsaimniecības partnerattiecību 
nolīguma ( SFPA ) jēdzienu. Šīs reformas 
mērķis ir uzlabot atsevišķus aspektus 
partnerattiecību nolīgumos, piemē ‑
ram, pieejamās informācijas apjomu, 
uz kuras pamata nosaka pieejamo pār ‑
palikumu partnervalstu EEZ, ilgtspējī ‑
gas zvejas veicināšanu partnervalstu 
ūdeņos, veicot mērķtiecīgu un regu ‑
lāru ES nozares atbalsta uzraudzību 
un cilvēktiesību klauzulas iekļaušanu. 
Galvenais šo nolīgumu mērķis ir sniegt 
tiesisko, vides, ekonomisko un sociālo 
aspektu pārvaldības satvaru zvejas 
darbībām, ko veic Savienības zvejas 
kuģi trešo valstu ūdeņos, kur jāpiemē ‑
ro līdzīgi standarti tiem, kurus piemēro 
Savienības zvejas kuģiem ES ūdeņos.08 
Komisija pirms vairākiem gadiem 
ieviesa ekskluzivitātes klauzulu, kura 
piemērojama visiem spēkā esošajiem 
partnerattiecību nolīgumiem ziv ‑
saimniecības nozarē, lai pastiprinātu 
pārvaldības sistēmu, kas attiecas uz 
ES tāljūras flotes zvejas darbībām. 
Kad ir stājies spēkā nolīgums starp 
ES un partnervalsti, ES zvejas kuģi var 
zvejot partnervalsts ūdeņos tikai tad, 
ja viņiem ir zvejas atļauja, kas izdota 
saskaņā ar šā nolīguma protokolu 
(sk. 10. punktu).
Eiropas tāljūras flote un 
partnerattiecību nolīgumi 
zivsaimniecības nozarē
09 
Kaut arī tāljūras flote veido mazāk nekā 
1 % ES flotes un tajā ir tikai 335 kuģi 
no 86 283, kas reģistrēti ES, tā ir daudz 
nozīmīgāka zvejas kapacitātes aspektā, 
jo atbilst 18 % bruto tonnāžas un 7 % 
dzinēju jaudas4 no kopējās ES zvejas 
flotes. Tāljūras flote ir nozīmīgs zivju 
piegādātājs Eiropas tirgum, un tiek 
lēsts, ka tā dod 15 % no ES flotes ko ‑
pējām nozvejām. Tā nodrošina arī 4 % 
darba vietu ES flotē. Aptuveni puse 
tāljūras flotes nozvejas tiek iegūta sa ‑
skaņā ar partnerattiecību nolīgumiem 
zivsaimniecības nozarē.
12 Ievads
10 
Izstrādājot partnerattiecību nolīgu ‑
mu zivsaimniecības nozarē, ES un tās 
partnervalstis apspriež nolīgumu un tā 
īstenošanas protokolus. Šis nolīgums 
paredz sistēmu ilgtermiņa sadarbībai 
zivsaimniecības jomā, bet protoko ‑
los izklāstīti detalizēti noteikumi un 
nosacījumi. Parasti protokolus pārskata 
ik pēc trim līdz sešiem gadiem, vieno ‑
joties ar partnervalsti. Ar atsaucēm uz 
partnerattiecību nolīgumiem zivsaim ‑
niecības nozarē šajā ziņojumā galve ‑
nokārt domāti protokoli. Sīkākas ziņas 
par sarunu procesu un pienākumiem, 
ko uzliek partnerattiecību nolīgumi 
zivsaimniecības nozarē, izklāstītas 
I pielikumā .
11 
Partnerattiecību nolīgumiem zivsaim ‑
niecības nozarē 2014. gadā no ES bu ‑
džeta tika veikti maksājumi 69 miljo ‑
nu EUR apmērā, kas atspoguļo būtisku 
samazinājumu salīdzinājumā ar vairāk 
nekā 200 miljoniem EUR, ko ik gadu 
izmaksāja pagājušā gadsimta deviņ ‑
desmitajos gados. Daļēji to var izskaid ‑
rot ar to, ka 2014. gada decembrī spēku 
zaudēja protokols ar Mauritāniju, 
saskaņā ar kuru maksājumi 2014. gadā 
nebija veikti, bet 2013. gadā bija 
izmaksāti 67 miljoni EUR. Tikai Marokai 
vien bija izmaksāti 40 % no 2014. gada 
kopsummas. Turklāt operatori arī veic 
finanšu iemaksas saskaņā ar šiem nolī ‑
gumiem apmaiņā pret zvejas atļaujām, 
ko tie saņem. To iemaksas pēdējos 
gados pakāpeniski ir palielinājušās.12 
Šā ziņojuma II pielikumā  uzskaitīti 
13 zivsaimniecības nolīgumi, kuri ir 
spēkā 2015. gadā un ar kuriem saistītās 
finanšu iemaksas ir 71 miljons EUR. 
Trīs no šiem 13 spēkā esošajiem 
nolīgumiem ir jaukti nolīgumi, kas 
atļauj ES flotei piekļūt dažādiem zivju 
krājumiem partnervalsts ekskluzīvajā 
ekonomikas zonā jeb EEZ. Pārējie ir no ‑
līgumi par tunzivīm, ar kuriem zvejas 
tiesības partnervalsts EEZ ir piešķirtas 
ES kuģiem, kas seko migrējošiem tun ‑
zivju krājumiem un citām tālu migrē ‑
jošām zivju sugām to ceļā ap Āfriku, kā 
arī Indijas un Klusajā okeānā.
13 
Vēl bez jau minētajiem protokoliem ir 
protokols ar Gambiju (kopš 1.7.1996.), 
Ekvatoriālo Gvineju (kopš 30.6.2001.), 
Zālamana Salām (kopš 9.10.2012.), 
Mikronēziju (kopš 25.2.2010.), Mauri ‑
tāniju (kopš 2014. gada decembra)5 un 
Mozambiku (kopš 2015. gada janvāra). 
Ja nolīgums joprojām ir spēkā, bet tā 
protokoli ir jāatjauno, kā tas ir ar šiem 
nolīgumiem (“neaktīvie nolīgumi”), 
ES flotei nav piekļuves minētās valsts 
zvejas vietai, ievērojot ekskluzivitātes 
klauzulu (sk. 8. punktu).5 Sarunas starp Eiropas Komisiju 
un Mauritāniju nolūkā noslēgt 
jaunu protokolu tika sekmīgi 
pabeigtas 2015. gada 10. jūlijā. 
Šim protokolam, kas uz 
četriem gadiem ir noslēgts par 
59,125 miljoniem EUR gadā, 
joprojām vajadzīgs Padomes 
apstiprinājums un Eiropas 
Parlamenta piekrišana.
13
 Revīzijas tvērums  
un pieeja
14 
Revīzijas mērķis bija novērtēt, vai Ko ‑
misija ir labi pārvaldījusi partnerattiecī ‑
bu nolīgumus zivsaimniecības nozarē, 
un revīzijā tika meklētas atbildes uz 
turpmāk minētajiem jautājumiem.
1)  Vai Komisija labi pārvaldīja sarunas 
par partnerattiecību nolīgumiem 
zivsaimniecības nozarē un to 
protokoliem?
Nolūkā atbildēt uz šo jautājumu 
Palāta izskatīja sarunu procesu čet ‑
riem revidētajiem partnerattiecību 
nolīgumiem zivsaimniecības nozarē 
un pārbaudīja, vai Komisija vadīja 
sarunas vai atjaunoja protokolus 
savlaicīgi, lai nodrošinātu Eiropas 
flotes darbību nepārtrauktību. Tur ‑
klāt revīzijā vērtēja, vai sarunās par 
zvejas iespējām un finanšu iemak ‑
sām bija ņemti vērā FPA mērķi – no ‑
drošināt zivju krājumu ilgtspēju par 
saprātīgām izmaksām ES, uzlabot 
partnervalstu zvejas pārvaldību un 
veicināt to zivsaimniecības nozares 
ekonomisko attīstību.
2)  Vai Komisija labi pārvaldīja 
FPA īstenošanu?
Lai atbildētu uz šo jautājumu, Palā ‑
ta pārbaudīja, kā Komisija pārvalda 
licencēšanas procesu un nozvejas 
datu ziņošanas sistēmas ticamību. 
Turklāt revīzijā vērtēja, vai Komisija 
ir pienācīgi izstrādājusi, kontrolē ‑
jusi un uzraudzījusi darbības, ko 
finansē saskaņā ar FPA nozares 
atbalsta komponentu.15 
Revīzijas pieeja ietver tikšanās ar at ‑
tiecīgajām ieinteresētajām personām6, 
tās informācijas analīzi, kas iegūta no 
Komisijas un apmeklējumos uz vie ‑
tas atlasītās dalībvalstīs (Spānijā un 
Francijā) un četrās partnervalstīs, ar 
kurām ES ir noslēgusi partnerattiecības 
nolīgumus zivsaimniecības nozarē. Lai 
iegūtu reģionālu skatījumu, šai revīzijai 
bija izraudzītas trīs partnervalstis, kas 
atradās Indijas okeānā (Madagaska ‑
ra, Mozambika un Seišelas). Turklāt 
Mauritānija bija izraudzīta kā piemērs 
nolīgumam par vairākām sugām un 
tāpēc, ka ar to noslēgtais nolīgums bija 
finansiāli visnozīmīgākais. Kopumā šie 
četri zivsaimniecības nolīgumi aptver 
77 % no FPA maksājumiem 2013. gadā.
16 
Revīzijas pierādījumus papildināja ar 
aptauju, kas bija adresēta ES tāljūras 
zvejas flotes operatoriem. Atbildes sa ‑
ņēma no kuģu īpašniekiem, kas veido 
70 % šīs flotes7.6 Starp ieinteresētajām 
personām bija Eiropas 
Parlaments un nevalstiskas 
organizācijas, kas pārstāv 
nodarbinātību uz kuģiem un 
jūras vidē. Palāta arī apmeklēja 
kuģu operatoru un zivju 
pārstrādes asociācijas Spānijā 
un Francijā.
7 Uz Palātas aptaujas 
jautājumiem atbildēja 
21 zvejas kuģa īpašnieks / 
asociācija, kas kopā ekspluatē 
319 kuģus (no tiem 233 peld 
zem ES dalībvalstu karogiem), 
kuri zvejo ārpus Eiropas 
ūdeņiem. Šie 233 kuģi atbilst 
70 % no 335 kuģiem, kas veido 
Eiropas tāljūras floti. No 
aptaujā iekļautajiem kuģiem 
79 % zvejo Atlantijas un Indijas 
okeānu reģionos, no tiem 32 % 
ir bentisko sugu zvejas kuģi, 
22 % ir pelaģiskie traleri, 7 % ir 
seineri, 7 % ir lieljaudas kuģi 
zvejai ar āķu jedām, 7 % ir 
melnā heka zvejas traleri un 
kuģi zvejai ar grunts āķu 
jedām un 4 % ir kuģi tunzivju 
zvejai ar makšķerrīkiem.
14
 Apsvērumi
I daļa. Sarunas par 
partnerattiecību 
nolīgumiem 
zivsaimniecības nozarē
Komisija laikus vadīja 
zivsaimniecības 
nolīgumu noslēgšanas un 
atjaunināšanas sarunas, lai 
izvairītos no zvejas darbību 
pārtraukumiem
17 
Sarunām par nolīgumiem, ar kuriem 
piešķir ES flotei piekļuvi piekrastes 
valstu EEZ zvejas vietām, būtu jābūt ar 
mērķi nodrošināt šīs piekļuves nepār ‑
trauktību, lai izvairītos no jebkādas ne ‑
gatīvas ietekmes uz nozari. Padome ir 
lūgusi Komisijai novērst jebkādus pār ‑
rāvumus zvejas darbībās pēc nolīguma 
vai protokola termiņa beigām. Līdzīgi 
arī sarunās par protokolu Komisija 
cenšas ieviest pagaidu piemērošanas 
iespēju no parakstīšanas datuma līdz 
galīgās ratificēšanas datumam.
18 
Palāta caurskatīja Komisijas sarunu 
procesu četriem revīzijā iekļautajiem 
partnerattiecību nolīgumiem zivsaim ‑
niecības nozarē, kas bija spēkā revīzijas 
laikā. Revīzijā vērtēja, vai protokoli bija 
atjaunoti savlaicīgi un tā, lai izvairītos 
no ES tāljūras flotes zvejas darbību 
pārrāvumiem.19 
Sarunas par jauniem protokoliem ir ilgs 
un sarežģīts process. Komisiju sarunu 
risināšanai ir pilnvarojusi Padome, kura 
paraksta protokolu ar partnervalsti. 
Parlamentam ir jāsniedz sava piekriša ‑
na. Sarunu process plašāk aprakstīts  
I pielikumā . Tādējādi, lai nodrošinātu 
flotes darbību nepārtrauktību, Komi ‑
sijai sarunas par jaunu protokolu ir 
jāsāk krietnu laiku pirms spēkā esošā 
protokola termiņa beigām.
20 
Kopējais sarunu process četriem revī ‑
zijā iekļautajiem protokoliem, sākot no 
Padomes pilnvarojuma līdz laikam, kad 
protokols stājās spēkā pēc tam, kad 
bija saņemta Parlamenta piekrišana vai 
kad partnervalsts to bija ratificējusi, 
ilga no 71 nedēļas līdz 134 nedēļām 
(kā parādīts 1. attēlā ). Sarunu ilgums 
ir atkarīgs no faktoriem, kurus sarunu 
dalībnieki nevar pilnībā prognozēt vai 
kontrolēt. Komisija ir aplēsusi, ka ir va ‑
jadzīgas vismaz 12 nedēļas pēc sarunu 
pabeigšanas (protokola “parafēšanas”), 
lai sagatavotu protokolu parakstīšanai 
Padomē, un ka Padomei ir vajadzī ‑
gas vēl sešas līdz astoņas nedēļas, 
lai veiktu rūpīgu pārbaudi. Tādējādi 
paredzamais laiks no sarunu pabeigša ‑
nas līdz Padomes parakstam ir vismaz 
20 nedēļas, ņemot vērā, ka diskusijas 
par protokola pieņemšanu Padomē var 
ievilkties, bet Madagaskaras, Mozam ‑
bikas un Seišelu gadījumā šis laiks ir no 
29 līdz 35 nedēļām.
15 Apsvērumi
21 
Palāta secināja, ka Komisija labi pār ‑
valda sarunu procesu, un, kad vien 
iespējams, izmantojot pieejamos 
tiesību aktu līdzekļus, lai izvairītos no 
zvejas darbību pārrāvumiem. Taču 
83 % operatoru, kuri piedalījās Palātas 
veiktajā aptaujā un kuri pārstāv aptu ‑
veni 30 % tāljūras flotes, apgalvoja, ka 
tos ir negatīvi ietekmējušas ieilgušās 
sarunas par protokoliem, galvenokārt 
ar Mauritāniju un Maroku, kas abi gan 
ir nozīmīgi, tomēr izņēmuma gadījumi.22 
Ar Mauritāniju sarunas bija ilgstošas 
(septiņas sarunu kārtas kopā ilga 
71 nedēļu), un iepriekšējā protokola 
termiņš beidzās gandrīz piecus mēne ‑
šus pirms jaunā protokola parakstīša ‑
nas. Tā kā provizoriska piemērošana 
nebija iespējama pirms Padomes 
paraksta un lai izvairītos no ES flo ‑
tes darbību pārrāvumiem, Komisija 
piemēroja ES tiesību aktu noteikumus8 
un ierosināja Mauritānijas iestādēm, ka 
šajā piecu mēnešu periodā tā turpinās 
iesniegt pieprasījumus zvejas atļauju 
saņemšanai. Šo iespēju izmantoja tikai 
četru zvejas kategoriju kuģu īpašnie ‑
ki9 laikā no 2012. gada 1. augusta līdz 
15. decembrim. Tādējādi turpinājās šo 
četru kategoriju zivju zveja, bet pārējo 
kategoriju zveju uz laiku vajadzēja pār ‑
traukt. Palāta atzīmē, ka laikā, kad pro ‑
tokols nav parakstīts, ar zvejas atļauju 
pieprasījumiem ir paredzēts aizsargāt 
ES flotes intereses, tas neatbilst eksklu ‑
zivitātes klauzulai (sk. 8. punktu).8 Padomes 2008. gada 
29. septembra Regula (EK) 
Nr. 1006/2008 par atļaujām, 
kuras Kopienas zvejas kuģiem 
izdod zvejas darbību veikšanai 
ārpus Kopienas ūdeņiem, un 
par trešo valstu kuģu piekļuvi 
Kopienas ūdeņiem un ar ko 
groza Regulas (EEK) 
Nr. 2847/93 un (EK) Nr. 1627/94 
un atceļ Regulu (EK) 
Nr. 3317/94 (OV L 286, 
29.10.2008., 33. lpp.), 9. pants. 
Šajā pantā ir teikts, ka tad, ja 
protokola termiņš ir beidzies 
un Komisija ir parafējusi jaunu 
protokolu, bet Padome to vēl 
nav parakstījusi vai arī nav 
nolemts par tā provizorisku 
piemērošanu, tad Komisija 
sešos mēnešos no iepriekšējā 
protokola termiņa beigām var 
nosūtīt zvejas atļaujas 
pieprasījumus attiecīgajai 
trešai valstij.
9 Kategorijas nr. 2 (melnais 
heks), nr. 3 (bentiskās sugas, 
izņemot melno heku), 
nr. 5 (tunzivs) un 
nr. 6 (pelaģiskās zvejas 
saldētājtraleri).1. attēlsSarunu procesa ilgums
nedēļas140 120 100 80 60 40 20 0Provizoriskas piemērošanas sākumsLaiks, kas pagājis no parakstīšanas 
līdz apstiprināšanai Parlamentā vai ratiﬁkācijai partnervalstīLaiks, kas pagājis no sarunu 
pabeigšanas līdz dienai, kad nolīgumu 
paraksta Padome un partnervalstsLaiks, kas pagājis no mandāta līdz 
sarunu pabeigšanai (parafēšanai)Madagaskara (viena kārta) 
2013. g. janv.–2014. g. dec.
Mauritānija (septiņas kārtas)  
2013. g. dec.–2014. g. dec.
Mozambika (divas kārtas)                  
2012. g. febr.–2015. g. janv.
Seišelas (trīs kārtas)                  
2014. g. janv.–2020. g. janv.
Avots:  ERP, balstoties uz sarunu dokumentiem un ES tiesību aktiem.
16 Apsvērumi
23 
Turklāt, arī izmantojot visas tiesību 
aktos paredzētās iespējas, Komisija 
nebūtu varējusi novērst zvejas darbību 
pārtraukšanu. Mauritānijas iestādes 
uzskatīja, ka darbība no 2012. gada 
augusta līdz decembrim ir notikusi sa ‑
skaņā ar jaunā protokola provizorisku 
piemērošanu. Attiecīgi tās lika priekš ‑
laikus slēgt zvejas darbības četrās 
kategorijās, kurās iepriekš bija atļauts 
turpināt zveju līdz jaunā protokola 
parakstīšanai. Tas radīja zaudējumus 
šiem kuģu īpašniekiem, kuri jau bija 
samaksājuši par licencēm līdz fak ‑
tiskajām termiņa beigām 2014. gada 
15. decembrī.
24 
Ar Maroku protokolu parakstīja 
2011. gada februārī, un to provizoriski 
piemēroja līdz 2011. gada decembrim, 
kad Eiropas Parlaments noraidīja tā 
noslēgšanu10. Pēc jaunām sarunām 
2013. gada 24. jūlijā tika parafēts cits 
protokols, kuru Eiropas Parlaments 
ratificēja 2013. gada 10. decembrī un 
kurā nebija provizoriskas piemēroša ‑
nas klauzulas tāpēc, ka Marokas puse 
sarunās nepiekrita tās ieviešanai. 
Jaunais protokols stājās spēkā tikai 
2014. gada 15. jūlijā, jo Maroka to 
ratificēja vēlu, un tas radīja papildu 
izdevumus no ES budžeta11, turklāt tam 
bija tieša finansiāla ietekme uz kuģu 
īpašniekiem un ES nozari, jo zvejas 
darbības bija pārtrauktas.
25 
Saistībā ar revidētajiem Indijas okeāna 
protokoliem Madagaskaras un Seišelu 
EEZ zvejas darbību nepārtrauktība bija 
nodrošināta, jo jaunie protokoli bija 
parakstīti pirms iepriekšējo termi ‑
ņa beigām un ietvēra provizoriskas piemērošanas klauzulu. Mozambikas 
gadījumā mēnesi nebija spēkā neviens 
protokols (laikposms starp iepriekšējā 
protokola termiņa beigām (1.1.2012.) 
un jaunā protokola provizoriskas pie ‑
mērošanas sākumu (1.2.2012.)), bet tam 
nebija nozīmīgas ietekmes uz ES floti, 
jo šajā periodā Mozambikas ūdeņos 
tunzivs krājumi zvejai nebija pieejami.
Komisija ir vadījusi sarunas 
par attiecīgu nolīgumu tīklu, 
tomēr Indijas okeāna reģionā 
jāuzlabo saskaņotība
26 
Palāta uzskata, ka saskanīgs un at ‑
tiecīgs reģionālais nolīgumu tīkls ir 
svarīgs. Pirmkārt, labākas juridiskās 
noteiktības apstākļos ES flote var sekot 
migrējošajām sugām. Otrkārt, šāds 
tīkls uzlabo Komisijas stāvokli sarunu 
laikā, jo samazinās spiediens panākt 
nolīgumu, kad pastāv risks, ka flotes 
darbības var tikt pārtrauktas. Turklāt 
iecerētajai pozitīvajai ietekmei part ‑
nervalstu pārvaldības jomā, pateicoties 
nozares atbalstam un tam, ka ES pati 
kontrolē savu floti, var būt veicinoša 
ietekme uz reģiona zvejas darbībām. 
Šo ietekmi palielina Eiropas flotes 
darbību apmērs atsevišķos reģionos 
(piemēram, ES kuģi zvejai ar riņķvadu 
veidoja 66 % no šā tipa kuģu nozvejas 
Indijas okeāna rietumdaļā 2011. gadā12, 
bet šā tipa kuģu nozveja savukārt 
atbilda 49 % reģiona kopējās nozvejas 
minētajā gadā).10 Eiropas Parlamenta 2011. gada 
14. decembra normatīvā 
rezolūcija (P7_TA(2011)0569).
11 Saskaņā ar Spānijas iestādēm 
summa, kas spāņu flotei 
izmaksāta, lai kompensētu 
zaudējumus, ko radīja darbību 
pārtraukšana Marokā, bija 
4,5 miljoni EUR (no tiem 
4,3 miljoni EUR tika izmaksāti 
no Eiropas Zivsaimniecības 
fonda).
12 Galīgais ziņojums “ Review of 
tuna fisheries in the western 
Indian Ocean ” [Pārskats par 
tunču zveju Indijas okeāna 
rietumdaļā] 2014, POSEIDON , 
MRAG, NFDS  un COFREPECHE ., 
4.2. un 4.4. tabula.
17 Apsvērumi
27 
Komisijas pašreizējās stratēģijas mērķis 
ir risināt vajadzības, kas saistītas ar 
nolīgumu tīkla paplašināšanu, atbilsto ‑
ši nozares prasībām un prioritātēm. 
Atbildēs uz aptaujas jautājumiem kuģu 
īpašnieki pauda primāru interesi par 
zvejas iespējām Angolā, Gvinejā‑Bisavā 
un Sjerraleonē, kā arī Gvinejā, Libērijā, 
Tanzānijā, Kenijā un Senegālā. Komisija 
ir sākusi sākotnējās sarunas ar Tanzā ‑
niju, pabeigusi sarunas ar Libēriju un 
“atdzīvinājusi” nolīgumus ar Gabonu, 
Maroku, Maurīciju (ar kuru protokoli 
aptaujas laikā jau bija stājušies spē ‑
kā), Gvineju‑Bisavu un Senegālu (ar 
kuru protokoli jau ir parakstīti). Taču 
revīzijas laikā sarunas ar Mozambiku 
un Mauritāniju par protokolu atjau ‑
nošanu bija pārtrauktas, jo nebija 
vienprātības starp Komisiju un abām 
partnervalstīm.
28 
Tomēr revidenti konstatēja, ka In ‑
dijas okeānā bija iespējams uzlabot 
saskaņotību starp partnervalstu 
nolīgumiem zivsaimniecības nozarē 
un to savstarpēju papildināmību ar 
citām ES reģionālām darbībām un 
finansējuma avotiem zivsaimniecības 
nozarē. Piemēram, tas attiecas uz 
zvejas uzraudzības centriem. Spēkā ir 
nolīgums par kuģu satelītnovērošanas 
sistēmas ( VMS ) datu reģionālu apmai ‑
ņu starp Indijas okeāna komisijas ( IOC) 
valstīm (Komoru Salām, Maurīciju, 
Madagaskaru, Reinjonu un Seišelām), 
izmantojot serveri, kas izstrādāts ar 
IOC un EAF reģionālo fondu atbalstu. 
Mozambika nepiedalās IOC, un, kaut 
arī tā ir nozīmīgs partneris reģionālajā 
FPA tīklā, pašlaik tai nav piekļuves šiem datiem. Tā vietā, lai atbalstītu Mozam ‑
bikas piekļuvi esošajai reģionālajai 
VMS  datu apmaiņas sistēmai, Komisija 
tai palīdz izveidot reģionālo zvejas 
uzraudzības centru, saskaņā ar prog ‑
rammu ACP FISH II  no EAF finansējot tā 
priekšizpēti. Paralēli Komisija ir atbal ‑
stījusi arī šīs valsts nacionālo VMS  no 
FPA nozares atbalsta.
Partnerattiecību nolīgumu 
mērķi nodrošināt, lai sarunu 
gaitā panāktā vienošanās 
par zvejas iespējām attiektos 
tikai uz zvejas resursu 
pārpalikumu, bija grūti 
sasniegt
29 
Galvenais FPA ilgtspējas princips ir tas, 
ka zvejas iespējām, par kurām parak ‑
stīti protokoli (daudzumi un licenču 
skaits), būtu jāļauj ES kuģiem zvejot 
tikai pieļaujamās nozvejas pārpali ‑
kumus13. Tāpēc ir vajadzīga ticama 
informācija par krājumiem (balstoties 
uz labākajām pieejamajām zinātnis ‑
kajām atziņām), kā arī par piekrastes 
valstu zvejas intensitāti14 un citiem 
nolīgumiem. Ar šiem protokoliem tā ‑
dējādi būtu jāpiešķir piekļuves tiesības 
konkrētai pieļaujamās nozvejas pārpa ‑
likumu daļai. Komisijai arī jānodrošina, 
lai FPA atspoguļotu arī maksimālās 
ilgtspējīgas ieguves apjoma principu 
(MSY )15 un Reģionālo zvejniecības 
pārvaldības organizāciju ( RFMO ) rezo ‑
lūcijas un ieteikumus par zivju krājumu 
stāvokli.13 Regula (ES) Nr. 1380/2013, 
31. pants.
14 Zvejas intensitāte ir zvejas 
kuģa kapacitātes un aktivitātes 
reizinājums; zvejas kuģu 
grupai tā ir visu grupas kuģu 
zvejas intensitātes summa.
15 MSY , kas ir optimāla 
ekspluatācijas līmeņa rādītājs, 
ANO Pārtikas un 
lauksaimniecības organizācija 
(FAO ) definēja kā maksimālo 
nozveju, ko var iegūt, 
saglabājot ilgtspēju.
18 Apsvērumi
30 
Palāta pārbaudīja, kā aprēķina šo pār ‑
palikumu un vai zivju daudzumi, ko var 
nozvejot saskaņā ar nolīgumu, atbilst 
pārpalikuma jēdzienam. Tekstuālas 
konsekvences aspektā tika analizēti un 
salīdzināti arī vairāki noslēgtie FPA.
31 
Revīzijā konstatēja, ka pārpalikuma 
jēdzienu ir ļoti grūti piemērot praksē. 
UNCLOS  61. pantā ir teikts, ka pienā ‑
kums noteikt pārpalikuma apmēru, 
ņemot vērā labākos pieejamos zi ‑
nātniskos pierādījumus, gulstas uz 
partnervalsti. Taču revīzijā konstatēja, 
ka partnervalstīm nav tādu spēju. Se ‑
višķi svarīgi tas ir saistībā ar jauktajiem 
nolīgumiem (piemēram, ar Mauritā ‑
niju) vai ar plaši izkliedētiem zvejas 
resursiem kā mazās pelaģiskās vai tālu 
migrējošās zivju sugas, jo ir grūti no ‑
teikt pārpalikumu konkrētas piekrastes 
valsts EEZ, it īpaši, ja reģionālā līmenī 
nav ieviesta zvejas kvotu sistēma16. 
Turklāt informācija par to, kāda ir vie ‑
tējo zvejas flotu vai citu ārzemju zvejas 
flotu, kam partnervalstis arī piešķīrušas 
piekļuvi, zvejas intensitāte, ne vienmēr 
ir ticama17. Tādējādi Komisijai ir ļoti 
grūti aprēķināt to kopējās zvejas inten ‑
sitātes daļu, kas atbilst ES flotei, un arī 
pieļaujamo nozveju ES flotei atbilstoši 
pārpalikuma pieejai.32 
Indijas okeāna reģionā Indijas okeāna 
tunzivju komisija ( IOTC ) ir sagatavojusi 
ieteikumus par maksimālu ilgtspējīgas 
ieguves apjomu ( MSY ) dažām sugām 
(piemēram, zobenzivīm) kā daļu no 
savām zinātniskajām atziņām18 un ir 
pieņēmusi rezolūcijas par divu haizivju 
sugu aizsardzību. Taču MSY  standartu 
katrā atsevišķā valstī ir grūti piemērot 
attiecībā uz tālu migrējošām sugām, 
proti, tām, kas ir FPA mērķsugas.
Maksa par Komisijas 
noslēgtajiem 
partnerattiecību nolīgumiem 
zivsaimniecības nozarē bija 
relatīvi augsta, ņemot vērā 
iepriekšējos izlietojuma 
līmeņus
33 
Sarunu laikā Komisijai ir jānodrošina, 
lai tie protokolu noteikumi, kuriem 
ir ekonomiska ietekme uz ES floti un 
partnervalstu ekonomiku (piemēram, 
protokola darbības ilgums, cena, 
daudzumi, sugas, tehniskās prasības, 
kuģa īpašnieka iemaksas, ziņošanas un 
izkraušanas pienākumi), ļautu Eiropas 
flotei nolīgumus izmantot efektīvi un 
par godīgu cenu attiecībā uz partner ‑
valsti piešķirtu tai piekļuvi pienācīgai 
daļai no partnervalstu pieejamā pār ‑
palikuma. Komisijai arī jānodrošina, lai, 
gatavojot FPA nolīgumus, būtu ņemti 
vērā saimnieciskuma, lietderības un 
efektivitātes principi. Padome lūdza19, 
lai Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm 
apņemtos optimizēt zvejas iespēju 
izmantojumu, nodrošinot ieguldīto 
līdzekļu atdevi un pareizas finanšu 
pārvaldības principu ievērošanu.16 IOTC  Rezolūcijā 14/02 
paredzēts ieviest kvotu 
sistēmu reģionālā līmenī.
17 Reģionālas zvejniecības 
pārvaldības organizācijas 
līmenī ES aicina nodrošināt 
lielāku pārredzamību, proti, tā 
prasa, lai iesaistītās puses 
sniedz visus datus, kas attiecas 
uz trešo valstu zvejas 
darbībām un piekļuvi to 
attiecīgajai EEZ. IOTC  ir 
pieņēmusi Rezolūciju 14/05 
par to licencēto ārzemju kuģu 
reģistrēšanu, kas zvejo 
IOTC  sugas IOTC   kompetences 
teritorijā, un piekļuves 
nolīguma informāciju.
18 IOTC  zinātniskie pārskati 
2013. un 2014. gadā.
19 3155. Lauksaimniecības un 
zivsaimniecības padomes 
sanāksme Briselē 2012. gada 
19. un 20. martā.
19 Apsvērumi
34 
ES finanšu iemaksu partnervalstīm 
veido divi komponenti: piekļuves 
tiesības EEZ un “nozares” finanšu 
atbalsts (sk. 5. punktu). Kaut arī part ‑
nervalstij nav noteikti ierobežojumi 
attiecībā uz pirmo komponentu, ar 
kuru stingri tiek reglamentēta piekļuve 
valsts zvejas vietām, nozares atbalsta 
līdzekļu izmaksai jābūt ar nosacījumu, 
ka tos izlieto pasākumiem, par kuriem 
ES vienojusies ar partnervalsti, proti, 
zivsaimniecības nozares pārvaldībai. 
Šis nosacījums ir paredzēts jaunajā 
kopējā zivsaimniecības politikā un pēc 
tās pieņemšanas parakstītajos FPA. 
Kopējās finanšu iemaksas sadalījums 
starp abiem komponentiem ir svarīgs 
sarunu procesa aspekts.
Sarunas par piekļuves tiesību 
komponentu
35 
Protokolos ir noteikts, kādām zivīm 
piekļuve ir piešķirta un kādi nosacī ‑
jumi šo piekļuvi reglamentē, proti, 
licenču skaits, kuģu veids un atsauces 
daudzums. Atsauces daudzums atbilst 
nozvejas apmēram, par kuru ES maksā 
minimālo piekļuves tiesību maksāju ‑
mu20. Ja šīs līmenis būtu pārsniegts, 
tad ES būtu papildus jāmaksā par 
papildu nozveju. Protokolos iekļauti arī 
tehniskie un darbības nosacījumi.36 
Apspriežot piekļuves tiesību kom ‑
ponentu, Komisija cenšas iegūt tādu 
licenču skaitu, kādu ir pieprasījušas 
dalībvalstis (atkarībā no pieejamā 
daudzuma21), ņemot vērā arī ārējus 
faktorus, kam varētu būt ietekme uz 
zvejas atļauju iegūšanu. Partnervalsts 
parasti cenšas panākt lielāko iespēja ‑
mo finanšu iemaksu, kuru tad “konver ‑
tē” atsauces daudzumā.
37 
Zvejas iespēju (zivju nozvejas) izman ‑
tojuma vēsturiskie dati Indijas okeāna 
reģionā apmeklētajās partnervalstīs 
atsauces daudzuma aspektā parādīts 
2. attēlā . Neraugoties uz iepriekšējos 
protokolos iekļauto zvejas iespēju 
nepilnīgu izmantojumu, pašos nese ‑
nākajos protokolos iekļautais atsauces 
daudzums ir palicis relatīvi nemainīgs.
38 
Tā kā ES finanšu iemaksa balstās uz 
atsauces daudzumu, nevis uz faktisko 
nozveju, regulāra protokolos paredzē ‑
to zvejas iespēju nepilnīga izmanto ‑
šana ir novedusi pie tā, ka par vienību 
bieži tiek maksāta cena, kas ir daudz 
augstāka par sarunu pamatā bijušo 
vienības cenu. 3. attēlā  parādīta fak ‑
tiskā cena katrā nolīgumā par tunzivju 
zveju, ņemot vērā kopējo FPA finanšu 
iemaksu. Piemēram, tas liecina, ka 
reālā cena par katru Mozambikā no ‑
zvejoto tunzivs tonnu 2013. gadā bija 
aptuveni sešreiz lielāka nekā nolīgtā. 
To var izskaidrot ar ļoti lielo finanšu 
iemaksu (kas 2012. gada februā ‑
ra – 2015. gada janvāra protokolā vēl 
pieauga no 900 000 līdz 980 000 EUR) 
apvienojumā ar ļoti zemu šo zvejas 
iespēju izlietojumu.20 Minimālo finanšu iemaksu par 
piekļuves tiesībām aprēķina, 
reizinot atsauces daudzumu ar 
līgumā paredzēto cenu par 
vienību.
21 Ievērojot IOCT  Rezolūciju 12/11 
par līgumslēdzēju pušu zvejas 
kapacitātes ierobežojumu 
īstenošanu un sadarbību ar 
pusēm, kas nav 
līgumslēdzējas, Indijas okeānā 
kuģu skaits un bruto tonnāža 
bija iesaldēti 2006. gada līmenī 
kuģiem, kas zvejo tropiskās 
tunzivis, un 2007. gada līmenī 
kuģiem, kas zvejo zobenzivis 
un garspuru tunzivis.
20 Apsvērumi 2. attēlsTunzivju zvejas iespēju izmantojums Indijas okeāna reģionā apmeklētajās 
partnervalstīs
Avots:  ERP, balstoties uz Jūrlietu un zivsaimniecības ĢD datiem par zvejas iespēju izmantošanu.0 %10 %20 %30 %40 %50 %60 %70 %80 %90 %100 %
2008. g.
2009. g.
2010. g.
2011. g.
2012. g.
2013. g.
2008. g.
2009. g.
2010. g.
2011. g.
2012. g.
2013. g.
2008. g.
2009. g.
2010. g.
2011. g.
2012. g.
2013. g.% no izlietotā atsauces 
daudzuma% no neizlietotā atsauces 
daudzuma
Seišelas Mozambika Madagaskara3. attēlsMaksa par vienību, ko ES samaksāja par tonnu tunzivs
Avots:  ERP, balstoties uz protokoliem un Jūrlietu un zivsaimniecības ĢD datiem par zvejas iespēju izmantošanu.01002003004005006007008009001 000
2008. g.
2009. g.
2010. g.
2011. g.
2012. g.
2013. g.
2008. g.
2009. g.
2010. g.
2011. g.
2012. g.
2013. g.
2008. g.
2009. g.
2010. g.
2011. g.
2012. g.
2013. g.
Madagaskara Mozambika SeišelasEUR
Faktiskās izmaksas par tonnu
Nolīgtā cena par tonnu atbilstoši 
piekļuves tiesībām un nozares atbalstam
21 Apsvērumi
39 
Protokolos noteikto zivju krājumu tir ‑
gus vērtībai ir tieša ietekme uz proto ‑
kola vērtību. Komisijai tādējādi tas bija 
jāņem vērā, kad tā apsprieda protokolu 
kopējo cenu. Tomēr vienmēr tā nebija. 
Nesenākajā protokolā (2013.–2014. g.) 
ar Mauritāniju galvkāju kategorija 
(tiem ir ļoti liela komercvērtība, un 
2008.–2012. gada protokolā to zvejas 
iespēju izlietojuma līmenis vidēji bija 
93 %) bija izņemta no protokola, jo bija 
piemērots pārpalikuma jēdziens un 
valsts iestādes nolēma paturēt galv ‑
kājus savas valsts flotei. Ņemot vērā 
šīs kategorijas lielo vērtību un augsto 
izlietojuma līmeni, šim lēmumam bija 
nozīmīga negatīva ietekme uz ES floti. 
Zvejas iespējas pelaģiskajām sugām 
(tām ir mazāka komercvērtība) 2013.–
2014. gada protokolā bija palielinātas. 
Finanšu iemaksa par piekļuvi bija 
palielināta no vidēji 60 miljoniem EUR 
gadā 2008.–2012. gada periodam (un 
tikai 50 miljoniem EUR 2012. gadā) 
līdz 67 miljoniem EUR gadā 2013. un 2014. gadam. Tādējādi jaunais proto ‑
kols Eiropas Savienībai relatīvi izmak ‑
sāja daudz dārgāk. Protokola ex post  
novērtējumā (kas aptvēra pirmos 
11 mēnešus) norādīts, ka tiešā pie ‑
vienotā vērtība visiem saņēmējiem 
bijusi 0,8 EUR. Tomēr tiešā pievienotā 
vērtība Eiropas Savienībai, kas atspo ‑
guļo ieguvumu uz katru ieguldīto eiro, 
bijusi tikai 0,39 EUR22. Laikposmā no 
2006. gada līdz 2009. gadam šī attiecī ‑
ba vidēji bija 0,63 EUR.
40 
Kopumā galīgā vienības cena par 
tonnu, kas tika samaksāta Mauritānijai, 
bija daudz augstāka nekā teorētis ‑
kā piekļuves maksa, kas balstījās uz 
pilnīgu izlietojumu. 4. attēlā  parādīta 
aplēstā ES piekļuves tiesību maksa, ku ‑
ras pamatā ir faktiskais zvejas iespēju 
izlietojums23.22 Kā parādīts 3. tabulā , šī 
attiecība Seišelām ir 5,53, 
Madagaskarai – 4,09 un 
Mozambikai – 0,91.
23 Dati par 2014. gadu ir pieejami 
tikai līdz septembrim, un 
summas tika proporcionāli 
koriģētas. Lai aplēstu 
piekļuves tiesību maksājuma 
sadalījumu pa kategorijām, 
Palāta ir ņēmusi vērā atsauces 
daudzumu un zivju tirgus 
cenu (no ex post  novērtējuma 
un Jūrlietu un 
zivsaimniecības ĢD datiem). 
Iepriekšējam protokolam šāds 
sadalījums nav parādīts, jo 
kategorijas nebija 
salīdzināmas.4. attēlsAplēstā maksa par Mauritānijā izmantotajām zvejas iespējām
Avots:  ERP, balstoties uz 2013.–2014. gada protokolu, Jūrlietu un zivsaimniecības ĢD datiem, 2014. gada ex post  novērtējumu.Izmantoto iespēju piek/uni013Cuves 
izmaksasSamaksātās piek/uni013Cuves izmaksasTūkstoši/uni00A0EUR
 2014./uni00A0g. (līdz septembrim) 2013. g.70 000
60 000
50 000
40 000
30 000
20 000
10 000
0
22 Apsvērumi
41 
Dažu tādu klauzulu pieņemšana, kas 
noveda pie īstenošanas problēmām 
(it īpaši Mauritānijā un Mozambikā), 
varētu būt par iemeslu tam, ka proto ‑
kolus neizmantoja pilnībā. Mozambikā 
galvenais problēmjautājums bija pra ‑
sība, lai 33 % kuģu izietu pirmszvejas 
pārbaudes24.
42 
Mauritānijā galvenie problēmjautājumi 
bija ierobežojošie tehniskie nosacījumi, 
tostarp nelielās zvejas vietas, kas bija 
noteiktas 2013.–2014. gada protokolā. 
Lielākā daļa šo nosacījumu bija izvei ‑
doti, lai aizsargātu pārlieku ekspluatē ‑
tos krājumus, izvairītos no nevēlamas 
nozvejas un aizsargātu ekosistēmas. 
Laikposmā no 2012. gada augusta 
līdz 2013. gada decembrim ES flotes 
segmentiem, kurus visvairāk skāra šie 
tehniskie nosacījumi25, bija ļoti zemi 
izlietojuma līmeņi, proti, nulle krabjiem 
un ļoti maz kategorijās “pelaģiskās 
zvejas kuģi, kas nav saldētājtraleri” un “vēžveidīgie”. To apstiprināja atbildes 
uz Palātas aptaujas jautājumiem – 
70 % operatoru, kas atbildēja saistībā 
ar Mauritānijas protokolu, atzina, ka 
sarunās panāktie tehniskie nosacījumi 
bija neadekvāti, bet 58 % apgalvoja, ka 
cieta rentabilitāte.
Sarunas par nozares atbalsta 
komponentu
43 
Nozares atbalsts ir svarīgs rīks, kas 
palīdz sasniegt tādus mērķus kā part ‑
nervalstu zivsaimniecības pārvaldības 
uzlabošana un ekonomiskās attīstības 
veicināšana to zivsaimniecības nozarē. 
Sarunu laikā Komisija, mēģinot panākt 
partnervalsts apņemšanos uzlabot 
zivsaimniecības nozares pārvaldību, 
tiecas palielināt nozares atbalstu. 
Tomēr tam ir noteikts ierobežojums 
50 % apmērā no ES kopējās iemaksas 
(sk.  1. tabulu ).24 Pirmszvejas pārbaudes ir 
jāiziet 33 % ES kuģu, kam 
atļauts zvejot Mozambikas 
ūdeņos. Savās atbildēs uz 
Palātas aptaujas jautājumiem 
kuģu operatori uzskatīja, ka šī 
prasība bija pārmērīgi dārga.
25 Tehniskie nosacījumi bija ļoti 
ierobežojoši un pēc tam, kad 
pirmajos mēnešos izlietojuma 
līmeņi bija ļoti zemi, Apvienotā 
komiteja piekrita atvieglot šos 
ierobežojumus, tomēr paturot 
spēkā ar vidi saistītos 
apsvērumus. Problemātisko 
tehnisko nosacījumu dēļ 
gandrīz par gadu aizkavējās 
protokola faktiskā īstenošana.1. tabulaNozares atbalsta nozīme divos nesenākajos pārbaudītajos protokolos katrai 
apmeklētajai partnervalstij
Valsts Protokols1 un2Madagaskara Mauritānija Mozambika Seišelas
Kopējā iemaksa1 (EUR) 1 525 000 76 250 0003650 000 5 600  000
Nozares atbalsts % 36,1 % 21,3 % 38,5 % 39,6 %
Kopējā iemaksa2 (EUR) 1 526  875370 000  000 980 000 5 116 6673
Nozares atbalsts % 45,8 % 4,3 % 45,9 % 49,5 %
1 Iepriekšējie protokoli: Madagaskara (2005.–2011. g.), Mauritānija (2008.–2012. g.), Mozambika (2008.–2011. g.) un Seišelas (2011.–2013. g.).
2  Revīzijas laikā spēkā esošie protokoli: Madagaskara (2013.–2014. g.), Mauritānija (2013.–2014. g.), Mozambika (2012.–2014. g.) un Seišelas 
(2014.–2020. g.).
3 Šim protokolam rēķināts vidējais atbalsts, jo ikgadējās iemaksas mainās katru gadu.
Avots: ERP, balstoties uz protokolu tekstu.
23 Apsvērumi
44 
Palāta uzskata, ka nozares atbalsta 
daļas palielināšana atbilst FPA mērķiem 
uzlabot trešo valstu zivsaimniecības 
pārvaldību un veicināt to zvejniecības 
nozares ekonomisko attīstību.
45 
Mauritānija bija vienīgais izņēmums 
šajā pozitīvajā tendencē palielināt 
to ES kopējās finansiālās iemaksas 
daļu, kas atvēlēta nozares atbalstam. 
Komisija piekrita ievērojami samazināt 
nozares atbalsta komponentu Mauritā ‑
nijai no 21 % no kopējās FPA iemaksas 
2008.–2012. gada protokolā līdz tikai 
4 % 2013.–2014. gada protokolā. Šo sa ‑
mazinājumu ieviesa tāpēc, ka Komisijai 
radās grūtības iegūt informāciju no 
Mauritānijas iestādēm par darbībām, 
kas finansētas no nozares atbalsta 
2008.–2012. gada protokolā (kā apraks ‑
tīts 2. izcēlumā ). Kā redzams 1. tabu -
lā, kopējā ikgadējā finanšu iemaksas 
summa, par kuru bijusi vienošanās ar 
Komisiju, abos protokolos ir līdzīga. Tas nozīmē, ka Komisija samazināja 
nozares atbalsta komponenta daļu 
un proporcionāli palielināja piekļuves 
tiesību komponentu, attiecībā uz kuru 
partnervalstīm ir ierobežots pārre ‑
dzamības vai ziņošanas pienākums. 
Palāta uzskata, ka šāda rīcība neatbilst 
FPA attīstības mērķim.
46 
Turklāt Palāta uzskata, ka sarunu laikā 
ir svarīgi ņemt vērā kopējo ES finanšu 
iemaksu partnervalstīm. Iesaistītajām 
summām ir liela nozīme partnervalstu 
attīstībā, kā parādīts 2. tabulā . Taču 
FPA un EAF iemaksas, mērķus un īste ‑
nošanas kārtību apspriež neatkarīgi. 
Palāta uzskata, ka tas neatvieglo Komi ‑
sijas stāvokli sarunās ar partnervalstīm.2. tabulaES iemaksas revīzijas laikā apmeklētajām partnervalstīm un šo iemaksu nozīme 
attiecībā pret zivsaimniecības budžetu un valstu kopbudžetu (2013. g.)
2013.  g. Madagaskara Mauritānija Mozambika Seišelas
FPA  iemaksa attiecībā pret valsts 
zivsaimniecības budžetu41 % 689 %120 % 250 %2
Kopējā ES iemaksa attiecībā pret valsts 
kopbudžetu5 % 11 % 2 % 2 %
1  Zivsaimniecības ministrijas budžets, kā tas atspoguļots Mauritānijas Finanšu likumā. Tas neietver nozīmīgus izdevumus, piemēram, ostu 
izdevumus.
2 Tikai pamatdarbības izmaksas, nevis kapitālieguldījumi Seišelu iestādei, kas atbild par zveju.
Avots:  ERP, balstoties uz valstu dokumentiem, Komisijas Starptautiskās sadarbības un attīstības ĢD dokumentiem un zivsaimniecības nolīgumiem 
(FPA).
24 Apsvērumi
Ex post  novērtējumos 
sniegtā informācija ne 
vienmēr noderēja lēmumu 
pieņemšanas procesā un 
sarunās
47 
Ex ante  un ex post  novērtējumus26 
lēmumu pieņemšanas procesā izmanto 
Padome, Parlaments un Komisija. Tie 
ir paredzēti, lai sniegtu ticamu infor ‑
māciju par nolīguma izmantošanu un 
par pievienoto vērtību ES un part ‑
nervalstij, novērtētu partnerattiecību 
nolīguma ekoloģisko, ekonomisko un 
sociālo ietekmi un pārbaudītu, vai ar 
FPA sasniegtie rezultāti atbilst tiem 
izvirzītajiem mērķiem un ir saskaņā ar 
prasībām, ko noteikusi Padome27 un ko 
paredz jaunā kopējā zivsaimniecības 
politika28.
48 
Pirms Komisijas pilnvarošanas saru ‑
nām par jaunu protokolu, Padome 
prasa, lai Komisija veiktu neatkarīgu 
gan ex post , gan ex ante  novērtēšanu 
jau ieviestajam protokolam un ex ante  
novērtēšanu gadījumos, kad partnerat ‑
tiecību nolīgumi zivsaimniecības jomā 
iepriekš nav noslēgti. Šis pienākums ir 
pastiprināts, to iekļaujot jaunajā kopē ‑
jā zivsaimniecības politikā.
49 
Revīzijas laikā aptaujātās ieinteresētās 
personas pauda apmierinātību ar to, 
ka ex post  ziņojums bija pieejams. Tas 
tiek uzskatīts par derīgu rīku, jo dod 
kopainu par to, kā ir izmantotas nolīgu ‑
mā paredzētās zvejas iespējas (izņem ‑
tās licences un nozveja) un par to, kā nolīgums darbojas un kādu pievienoto 
vērtību rada. Taču ziņojumā iekļautie 
nozvejas dati nav paši jaunākie, kaut 
arī Komisijas kā datu pārvaldītājas 
pienākums ir nodrošināt, lai ieinteresē ‑
tajām personām, kas pieņem lēmumus, 
šie dati būtu pieejami savlaicīgi.
50 
Novērtējumu sagatavošanai vajadzī ‑
gais laiks tādējādi ir jāpieskaita jau tā 
garajam sarunu procesam. Pirms jau ‑
nās kopējās zivsaimniecības politikas 
ieviešanas lielākajai daļai protokolu 
bija ļoti īss darbības laiks (aptuveni trīs 
gadi29). Tādējādi novērtējumi varēja 
aptvert tikai neilgu vērtētā protokola 
darbības periodu – gadu vai mazāk. 
Tas samazināja novērtējumu kā lēmu ‑
mu pieņemšanas rīka noderīgumu. 
Pozitīvas pārmaiņas ir tādas, ka pašiem 
jaunākajiem protokoliem ir noteikts 
ilgāks darbības laiks (no četriem līdz 
sešiem gadiem), un tas var pozitīvi 
ietekmēt protokolu ex post  novērtēju ‑
mos iekļauto datu pilnīgumu.
51 
Indijas okeāna FPA ex post  novērtēju ‑
mos ir informācija par krājumiem un 
nozveju reģionālā līmenī, bet tajos 
iekļauta nebūtiska aprakstoša infor ‑
mācija, kas atkārtojas no viena vērtētā 
perioda uz nākamo un padara ziņoju ‑
mu pārāk plašu.26 Pienākums sagatavot 
partnerattiecību nolīgumu 
ex ante  un ex post  
novērtējumus ir noteikts 
Finanšu regulā (ES) 
Nr. 966/2012 (OV L 298, 
26.10.2012., 1. lpp.) visām 
programmām un darbībām, 
kas saistītas ar nozīmīgiem 
izdevumiem (vairāk nekā 
5 000 000 EUR), lai 
pārliecinātos, ka piešķirtie 
resursi un sasniegtie rezultāti 
atbilst izvirzītajiem mērķiem.
27 2599. Padomes sanāksme 
(lauksaimniecība un 
zivsaimniecība), Briselē, 
2004. gada 19. jūlijā.
28 Regula (ES) Nr. 1380/2013.), 
31. pants.
29 Īso darbības laiku noteica tas, 
ka Komisija nevēlējās, lai 
esošie protokoli būtu 
jāpiemēro ilgu laiku pēc 
jaunās kopējās zivsaimniecības 
politikas stāšanās spēkā, un šīs 
politikas ieviestās izmaiņas 
Komisija gribēja piemērot, cik 
drīz vien iespējams.
25 Apsvērumi
52 
No otras puses, revidenti secināja, ka 
novērtējumos nav pienācīgi vērtēts, 
kādā mērā konkrētais partnerattiecī ‑
bu nolīgums ir sasniedzis visus savus 
mērķus (sk. 5. punktu un 1. izcēlumu ) 
(piemēram, nav atsauces uz nodarbi ‑
nātību tajos ES reģionos, kas atkarīgi 
no zvejas, nav informācijas par zivju 
piegādi ES tirgū). Turklāt novērtējumos 
attiecībā uz Indijas okeānu nebija kon ‑
sekventā veidā aprēķināta  FPA pievie ‑
notā vērtība. Tas neatviegloja lēmumu 
pieņemšanas procesu, jo metodes, kas 
katrā protokolā izmantotas pievienotās 
vērtības aprēķināšanai, nav salīdzinā ‑
mas un Mozambikas gadījumā ir iegūti 
ļoti atšķirīgi rezultāti ( 3. tabula ).53 
Revīzijas laikā un pēc vērtēšanas proce ‑
sa iekšējās revīzijas Komisija izstrādāja 
jaunu pievienotās vērtības novērtēša ‑
nas metodoloģiju, kas tiek piemērota 
kopš 2015. gada janvāra. Metodoloģija, 
ko izmantoja, lai novērtētu protokolus 
ar Madagaskaru (2014. gada februāris) 
un Mozambiku (2014. gada aprīlis), arī 
bija relatīvi jauna (2014. gada janvāris), 
bet pievienotās vērtības aprēķināšanai 
izmantotās metodes joprojām nebija 
salīdzināmas.3. tabulaES publisko ieguldījumu atdeves aprēķina nekonsekvences (pa valstīm), kā izklāstīts 
Indijas okeāna protokolu ex post  novērtējumos
Aprēķinātā atdeve uz 
eiro no ES  ieguldītajiem 
publiskajiem līdzekļiem  
(ex post )Komentāri 
Madagaskara
(sagatavots 2014. gada februārī)4,09Šajā ziņojuma modelī ir iekļauti ieguvumi un izmaksas tikai plašās kategorijās 
(piemēram, degviela, uzturēšana, ostas nodevas, apdrošināšana utt.), kas ne 
vienmēr saskan ar citos novērtējumos izmantotajām kategorijām (piemēram, 
Seišelās ir papildu dati par komandu, par kuģu un zvejas rīku amortizāciju un 
par pieskaitāmajām izmaksām). Tomēr Palāta uzskata, ka šis modelis1 ļauj labi 
novērtēt izmaksas un ieguvumus.
Mozambika (sagatavots 
2014. gada aprīlī)2,08Vērtētāji nebija sadalījuši, kādi bija ES un kādi Mozambikas ieguvumi, un ne visas 
ES veiktās publisko līdzekļu izmaksas bija iekļautas aprēķinā (nozares atbalsts tajā 
nebija iekļauts). Ja pārrēķinos Palāta izmantotu to pašu modeli, ko Madagaskarai, 
tad publiskā ieguldījuma ienesīgums būtu tikai 0,91 EUR uz katru ES ieguldīto eiro.
Seišelas (sagatavots 2013. gada 
janvārī)4,5Šajā novērtējumā atšķirībā no citiem bija iekļauti kuģu īpašnieku maksājumi, 
bet citos bija ņemti vērā tikai publiskie līdzekļi; izmaksas bija pareizi sadalītas 
starp pusēm, un bija ņemtas vērā visas publiskās izmaksas. Ja pārrēķinos Palāta 
izmantotu to pašu modeli, ko Madagaskarai, tad publiskā ieguldījuma ienesīgums 
būtu lielāks – 5,53 EUR uz katru ES ieguldīto eiro. 
1 Attiecība: tiešā pievienotā vērtība, kas sniegta ES / ES iemaksa kopā (piekļuves tiesības un nozares atbalsts).
Avots : ex post  novērtējumi.
26 Apsvērumi
II daļa. Partnerattiecību 
nolīgumos 
zivsaimniecības nozarē 
paredzēto piekļuves 
tiesību un nozares 
atbalsta komponentu 
īstenošana
54 
FPA īstenošana ietver divus galvenos 
aspektus: ES kuģu piekļuvi zvejas ie ‑
spējām (sk. 55.–65. punktu) un atbalstu 
partnervalstu zivsaimniecības nozares 
attīstībai (sk. 66.–83. punktu). Lai abi 
aspekti darbotos labi (t. i., lai nodro ‑
šinātu, ka flote var zvejot ar labiem 
nosacījumiem un ka nozares atbalsts 
uzlabo zivsaimniecības pārvaldību 
partnervalstīs), Komisijai ir jāievieš pie ‑
nācīgas sistēmas, kas uzrauga īstenoša ‑
nu. Revīzijā pārbaudīja šīs uzraudzības 
sistēmas.
Zvejas atļauju iegūšanas 
(licencēšanas) process bija 
ilgstošs un sarežģīts, bet 
Komisija vēl nebija veikusi 
pasākumus, lai apzinātu, ko 
tajā var uzlabot
55 
Licencēšanas procesam, kurā kuģi 
iegūst atļauju zvejot saskaņā ar pro ‑
tokoliem, nevajadzētu būt pārlieku 
sarežģītam vai tādam, kas prasa daudz 
laika zvejas operatoriem. Komisijai ir 
jāpārskata dažādie licencēšanas proce ‑
sa posmi un jāizvērtē, vai ir iespējams 
uzlabot efektivitāti. Palāta uzskata, ka 
ir būtiski iegūt pilnīgu pārskatu par 
laiku, kas vajadzīgs dažādajos procesa 
posmos, lai apzinātu un izlabotu to, 
kas nav efektīvs. Revīzijā konstatēja, ka 
Komisijai nav pienācīgas informācijas 
par licencēšanas procesa laika grafiku.56 
Protokolos ir noteikts licencēšanas pro ‑
cess starp partnervalstīm un ES, proti, 
pieteikumu iesniegšana attiecīgajai 
valsts iestādei. Protokolos arī paredzē ‑
ta elektroniska informācijas apmaiņa 
par zvejas darbībām. Šis process ietver 
Komisiju, dalībvalstis, ES delegācijas 
un partnervalstis. Sīkāka informācija 
ir sniegta I pielikumā . Palātas revīzi ‑
jas uzmanības centrā bija šā procesa 
uzraudzībai pieejamie dati un visu 
kavējumu analīze.
57 
Ir pazīmes, kas liecina, ka licencēšanas 
procesa kavēšanās negatīvi ietekmē ‑
ja zvejas darbības: 78 % no Palātas 
aptaujas respondentiem pauda bažas 
par šiem kavējumiem, un šīs bažas iz ‑
skanēja arī zvejas operatoru pārstāvju 
paziņojumos Komisijai.
58 
Revidenti secināja, ka apmeklētās part ‑
nervalstis vai nu nevēlējās, vai valsts 
juridisko prasību dēļ nevarēja pieņemt 
elektroniskas zvejas atļaujas, un visas 
pieprasīja, lai licences oriģināls zvejas 
darbību laikā glabātos uz atļautā kuģa 
klāja.
27 Apsvērumi
59 
Kā parādīts 5. attēlā , Mozambikā 
un Seišelās delegācijām un zivsaim ‑
niecības atašejiem bija informācija 
par laiku, kas pagājis no dienas, kad 
operators iesniedza pieprasījumu, līdz 
dienai, kad partnervalsts izdeva atļau ‑
ju, turpretī Madagaskarā informācija, 
kas atradās vienīgi delegācijā, attiecās 
tikai uz to laiku, kas pagājis no dienas, 
kad delegācija saņēma pieteikuma 
dokumentus, līdz dienai, kad tos nosū ‑
tīja Komisijai. Mauritānijā uzraudzības 
tabula nebija pieejama.
60 
Palāta secināja, ka dažos gadījumos 
nozīmīga aizkavēšanās notika, pirms 
licences pieteikuma dokumenti 
sasniedza partnervalstu iestādes. 
Taču attiecībā uz pārbaudītajiem protokoliem Komisijai nebija infor ‑
mācijas sistēmas, kas tai palīdzētu 
izsekot, cik ilgs laiks vajadzīgs katrā no 
licences pieteikšanas procesa pos ‑
miem, kurus Komisija bija izstrādājusi, 
un attiecīgi – tā nevarēja identificēt, 
kad bija notikusi kavēšanās (vai tā bija 
dalībvalsts, partnervalsts vai Komisijas 
līmenī). Turklāt, kaut arī saskaņā ar 
Regulas (EK) Nr. 1006/2008 prasībām 
ir izveidota zvejas atļauju datubāze 
un tajā ir atjaunināta informācija par 
esošajām licencēm, tajā nepietiek datu, 
lai analizētu kavēšanos. Tādējādi Palāta 
nespēja identificēt kavēšanās cēloņus. 
Zvejas atļauju regulas pārskatīšana, kas 
bija izziņota 2011. gadā, var palīdzēt 
apzināt un samazināt procedūru 
problemātiskos posmus, bet Komisi ‑
jas priekšlikums vēl nav pabeigts un 
iesniegts koplēmuma procedūrai.5. attēlsZināmais licencēšanas procesa ilgums
Operators –  
dalībvalsts
Dalībvalsts  –  
Komisija
Komisija  –  
delegācija
Delegācija –  
partnervalsts
Partnervalsts 
iestādes
Partnervalsts  –  
delegācija
Delegācija –  
Komisija
Komisija  –  
dalībvalsts
Dalībvalsts  –  
operators
Madagaskara Informācija nav pieejama 41 diena Informācija nav pieejama
Mauritānija Uzraudzības tabula nav pieejama
Mozambika Vairāk nekā 5 mēneši 1 diena1Informācija nav pieejama
SeišelasInformācija nav pieejama 19 dienas Informācija nav pieejama
126 dienas Neattiecas (licence ir tieši nosūtīta operatoriem)
1 Tas, ka zvejas atļaujas bija izdotas tajā pašā dienā, kad reģistrēti pieteikuma dokumenti, liek apšaubīt reģistrācijas datu ticamību.
Avots:  uzraudzības tabulas, ko sniedza delegācija un zvejas atašeji.
28 Apsvērumi
Nozvejas centrālā uzraudzība 
nebija pienācīga, un tas 
apdraud problēmu savlaicīgu 
konstatēšanu un maksājumu 
pareizu aprēķināšanu
61 
Lai apzinātu īstenošanas problēmas 
un sarunās par jauniem protokoliem 
pieņemtu uz informāciju balstītus 
lēmumus, kā arī nodrošinātu maksāju ‑
mu pareizu aprēķināšanu par papildu 
nozveju, ja tāda rastos, Komisijai un da ‑
lībvalstīm ir jāuzrauga faktisko nozveju 
dati un jāpārbauda to precizitāte.
62 
Regulā (EK) Nr. 1006/2008 prasīts, lai 
kuģi katru nedēļu iesniegtu nozvejas 
datus savām dalībvalstīm. Pamatojo ‑
ties uz šo informāciju, dalībvalstīm pēc 
tam jāiesniedz Komisijai visi nozvejas 
dati katru mēnesi, norādot to sadalīju ‑
mu pa zvejas vietām visās EEZ (neatka ‑
rīgi no tā, vai uz tām attiecas nolīgumi) 
un starptautiskajos ūdeņos. Plašāka 
informācija par dalībvalstu uzdevu ‑
miem šajā jomā ir sniegta I pielikumā . 
Ar šo informāciju Komisijai ir jāuztur 
nozvejas datubāze. Minētajā regulā 
arī prasīts, lai Komisija uzturētu zvejas 
atļauju datubāzi, kas dalībvalstīm regu ‑
lāri jāatjaunina.63 
Revidenti konstatēja nepilnības tajā, 
kā Komisija pārvalda nozvejas datus 
pārbaudītajiem protokoliem. Palāta 
atklāja septiņas būtiskas atšķirības 
starp nozvejas datiem, ko bija snieguši 
dažādi avoti: dalībvalstis, Jūrlietu un 
zivsaimniecības ģenerāldirektorāts un 
ex post  novērtējumi. Šīs atšķirības ir 
parādītas 4. tabulā . Komisijas līmenī 
nebija ticamu, saskanīgu un izsmeļošu 
datu par faktiskajām zivju nozvejām 
saskaņā ar FPA.
64 
Līdzīgas atšķirības tika novērotas da ‑
tos, ko Palāta saņēma no dalībvalstīm, 
un datos, kurus sniedza Komisija. Šīs 
atšķirības var izskaidrot arī ar faktu, 
ka dalībvalstis nosūtīja nozvejas datus 
(sadalījumā pēc kuģiem un sugām) 
Komisijai dažādos formātos. Tad Ko ‑
misija datus apstrādāja manuāli, bet 
nekonsolidēja centrālajā datubāzē. 
Komisijas ir nesen veikusi pasāku ‑
mus, lai situāciju labotu. 2015. gada 
janvārī datu pārvaldība tika nodota 
dienestam, kas atbild par FPA. Turklāt 
ir konsolidēti vēsturiskie nozvejas dati, 
kaut arī šī konsolidētā informācija 
nebija pieejama par revidēto protokolu 
aptverto periodu. Visbeidzot, Komisija 
ir izveidojusi datubāzi (nozvejas dati 
kopš 2013. gada), tomēr šī datubāze re ‑
vīzijas laikā nedarbojās, jo dalībvalstis 
vēl nebija pieskaņojušās tās ziņošanas 
prasībām.
29 Apsvērumi
65 
Konsolidētu un apstiprinātu datu 
trūkumam var būt negatīvas sekas. 
Piemēram, ja galīgā nozveja ir lielā ‑
ka par atsauces daudzumu, var būt 
vajadzīgs papildu maksājums, un tas 
rada finanšu risku. Faktiski Palāta jau 
identificēja gadījumu, kad nepienācī ‑
gas nozvejas uzraudzības dēļ Komisijai radās neparedzēti izdevumi30. Turklāt 
nozvejas informācijas regulāra uzrau ‑
dzība un aktualizēšana ļautu atjaunināt 
izmantojamo informāciju un atvieglotu 
lēmumu pieņemšanu sarunās, jo infor ‑
mācija ex post  novērtējumos nav pati 
jaunākā (sk. 49. punktu).30 Kā ziņots Palātas 2011. gada 
pārskata 4. nodaļas 46. punktā 
par 2008.–2012. gada 
protokolu ar Mauritāniju. Šajā 
gadījumā valsts iestādes 
informēja Komisiju, ka 300 000 
tonnu kvota par gadu, kas 
beidzās 2010. gada 31. jūlijā, ir 
pārsniegta. Komisijai bija 
jāsamaksā Mauritānijai 
1,9 miljoni EUR par 47 346 
tonnām, kas bija nozvejotas 
virs kvotas. Ja nozveja būtu 
labāk uzraudzīta, Komisija 
būtu varējusi rīkoties 
preventīvi un novērst papildu 
maksājumus.4. tabulaPiemēri atšķirībām starp nozvejas datiem Jūrlietu un zivsaimniecības 
ģenerāldirektorātā un ex post  novērtējumos Indijas okeāna protokoliem
(tonnās)
2009.  g. 2010.  g. 2011.  g. 2012.  g.
Madagaskara
Kopējā nozveja ex post  novērtējumos 14 596 10 055 10 282 8053
Kopējā nozveja Jūrlietu un zivsaimniecības  ĢD 14 653 9916 9870 8083
Atšķirība (t) -57 139 412 -30
Atšķirība (%) 0 % 1 % 4 % 0 %
Mozambika
Kopējā nozveja ex post  novērtējumos 3840 4261 2330 1156
Kopējā nozveja Jūrlietu un zivsaimniecības  ĢD 3426 4261 1442 1132
Atšķirība (t) 414 0 888 24
Atšķirība (%) 12 % 0 % 62 % 2 %
Seišelas
Kopējā nozveja ex post  novērtējumos N. p. N. p.. 40 545 N. p..
Kopējā nozveja Jūrlietu un zivsaimniecības  ĢD 23 762 41 668 40 078 34 779
Atšķirība (t) N. p. N. p. 467 N. p.
Atšķirība (%) N. p. N. p. 1 % N. p.
N. p. – dati nav pieejami.
Avots:  Jūrlietu un zivsaimniecības ĢD revīzijas laikā un ex post  novērtējumi.
30 Apsvērumi
Komisija un partnervalstis 
vienojās par attiecīgām 
darbībām, kas finansējamas, 
izmantojot nozares atbalstu, 
bet nebija koordinācijas 
ar citiem partneriem šajā 
nozarē
66 
Saskaņā ar FPA noteikumiem Apvieno ‑
tajai komitejai ir jāizstrādā daudzgadu 
nozares programma tādas matrices 
veidā, kas būtu saskaņota ar partner ‑
valstu vajadzībām un prioritātēm ziv ‑
saimniecības nozarē. Komisijas pamat ‑
nostādnēs nozares atbalsta pārvaldībai 
ir norādīts, ka šajā matricē ir jāņem 
vērā mērķis uzlabot pārvaldību, kas 
panākams, izstrādājot efektīvu vadības 
un kontroles sistēmu zivsaimniecības 
nozarei un ilgtspējīgu zivsaimniecības 
resursu apsaimniekošanu. Nozares 
atbalsta matricei jāpievieno skaidri mērķi, kritēriji, procedūras un rādītāji 
norunāto darbību rezultātu mērīša ‑
nai. Zivsaimniecības nozares atbalsts 
jākoordinē ar citām finanšu partneru 
darbībām partnervalstīs.
67 
Visās četrās apmeklētajās valstīs Pa ‑
lāta konstatēja, ka nozares atbalstam 
ierosinātās darbības bija saskaņotas ar 
valstu stratēģijām. Lielākā daļa plāno ‑
to darbību attiecās uz pārvaldību un 
ieguldījumiem zivsaimniecības nozarē. 
Tas sniedza labu pamatu plānotajam 
nozares atbalstam un saskanēja ar 
darbībām, kas bija plānotas iepriekšē ‑
jos protokolos. Darbību kopsavilkums 
ir atspoguļots 5. tabulā .
1. fotoattēls. Degvielas uzpildes stacija nerūpnieciskās zvejas flotei Sešelu salās.
Avots : ER P.
31 Apsvērumi 5. tabulaGalvenās finansētās darbības un kopējā nozares atbalsta (NA) proporcionālā daļa 
(2013. gada budžetā paredzētās izmaksas)
Galvenās 2013.  gadam plānotās darbībasMadagaskara1
% no NAMauritānija2
% no NA
(2012.–2013.  g)Mozambika1, 5
% no NASeišelas1
% no NA
Uzraudzības, kontroles un pārraudzības 
darbības (patruļas, inspekcijas, VMS , EZS)52 % 38 % 7 % 16 %
Uzraudzības, kontroles un pārraudzības 
darbības (novērotāji)4 % - 4 % 2 %
Krājumu zinātniskā izpēte - 3 % 63 % 10 %
Laboratorijas/pārtikas nekaitīgums 
(eksports)44 % 2 %Pagātnē veiktās 
darbības3 %
Spēju veidošana un dalība sanāksmēs - 3 % 22 % 22 %
Ar zivsaimniecības darbībām/nozari  
tieši saistīta infrastruktūra- 53 %38 % no iepriekšējā 
protokola atlikuma, kas 
izlietots 2012. gadā538 %
Ar zivsaimniecības darbībām  
nesaistīta infrastruktūra-3, 4-46 % no iepriekšējā 
protokola atlikuma, kas 
izlietots 2012. gadā5-
Aizdevumu fonds vietējai  
zivsaimniecības nozarei- - - 10 %
1 Aprēķina pamatā ir budžetā paredzētās izmaksas.
2 Aprēķina pamatā ir maksājumi 2012.–2013. gadā.
3 Darbības bija veiktas jau iepriekš.
4 Summas nav pieejamas.
5 Partnervalsts ierosinātā izmaksu summa neatbilst attiecīgā gada kopējam ES budžetam.
Avots:  Matrices un darbības pārskati.
68 
Tomēr protokolos nav iekļauti formālie 
attiecināmības nosacījumi darbībām, 
kas finansējamas no nozares atbalsta. 
Revidēto Indijas okeāna protokolu 
apvienoto komiteju sanāksmju proto ‑
kolos nav pierādījumu, ka būtu notiku ‑
šas izvērstas diskusijas par kritērijiem, procedūrām un rādītājiem nozares 
atbalsta rezultātu novērtēšanai. Pozitī ‑
vais piemērs no 2008.–2012. gada pro ‑
tokola ar Mauritāniju, kurā noteiktas 
konkrētas darbības jomas un rādītāji, 
nebija pārņemts Indijas okeāna proto ‑
kolos, kas tika apstiprināti vēlāk.
32 Apsvērumi
2. fotoattēls. Jūrskolas kuģi, ko finansē no nozares atbalsta Sešelu salās.
Avots:  ER P.
69 
Revīzijā konstatēja arī to, ka apmeklē ‑
tajās Indijas okeāna valstīs koordinācija 
starp attīstības partneriem, kas darbo ‑
jas zivsaimniecības nozarē, bija vāja. 
Pārstāvji, kas ES delegācijā atbild par 
EAF atbalstu, un citi finanšu partneri 
regulārajās koordinācijas sanāksmēs 
neapspriež nozares atbalstu, un ziv ‑
saimniecības atašejs šajās sanāksmēs 
nepiedalās, lai gan Kotonū nolīgumā31 
zivsaimniecības nozares ilgtspējīga at ‑
tīstība ir atzīta par vienu no vispārējās 
ekonomiskās attīstības prioritātēm.70 
Turklāt neviena no apmeklētajām 
valstīm nebija FPA nozares atbalstu 
iekļāvusi vispārējā matricē kopā ar 
citiem līdzekļiem, ko paredzēts izlietot 
zivsaimniecības nozarē. Piemēram, 
Mozambikā, kur dažādi partneri finan ‑
sē līdzīgas darbības, pastāv dubulta 
finansējuma risks, it īpaši attiecībā uz 
dalību sanāksmēs un inspekcijas pasā ‑
kumos. Kaut arī Mozambikā ir ieviesta 
vispārējā matrice, tajā nav iekļauti ne 
visi attiecīgie partneri, ne nozares at ‑
balsts. Tas attiecas arī uz Madagaskaru.31 Partnerattiecību nolīgums 
starp Āfrikas, Karību jūras 
reģiona un Klusā okeāna 
valstīm un Eiropas Savienību, 
23. un 23.a pants, pārskatīts 
2010. gada 11. martā.
33 Apsvērumi
Komisijas veiktā nozares 
atbalsta pasākumu 
kontrole bija ierobežota, 
un partnervalstu faktiski 
īstenotie pasākumi dažkārt 
atšķīrās no tiem, par ko 
panākta vienošanās sarunās
71 
Lai pārliecinātos, ka FPA nozares at ‑
balsta elementa mērķi ir sasniegti un 
ka ES līdzekļi tiek izlietoti, kā plānots, 
Komisijai ir jāuzrauga īstenoto pasā ‑
kumu efektivitāte un jāpārbauda, vai 
tie atbilst pasākumiem, kurus apstip ‑
rinājusi Apvienotā komiteja. Būtu 
arī jāprasa, lai partnervalsts sniedz 
pienācīgu informāciju, kas ļautu Ap ‑
vienotajai komitejai novērtēt atbalstīto 
pasākumu rezultātus un rentabilitāti. 
Komisija ir izstrādājusi pamatnostād ‑
nes par nozares atbalsta īstenošanas 
pārbaudēm. Šajās pamatnostādnēs 
teikts, ka zivsaimniecības atašejs atbild 
par īstenoto pasākumu pārbaudēm uz 
vietas, politisko dialogu, citu finanšu 
partneru darbību uzraudzību un valsts 
attiecīgās dokumentācijas uzturēšanu.72 
Realitātē Komisija uzrauga nolīgumos 
fiksēto atbalsta darbību īstenošanu, 
piedaloties ikgadējā Apvienotajā komi ‑
tejā. Tomēr revidētajos protokolos ne ‑
bija prasību par to, kādus dokumentus 
uzraudzības vajadzībām partnervalstis 
iesniedz, un nebija arī izstrādātas 
procedūras par to, kā rīkoties, ja Ap ‑
vienotajā komitejā rodas īstenošanas 
problēmas. Tā kā protokolos nebija pa ‑
redzēti konkrēti uzraudzības noteikumi 
un nebija noteiktas kontroles tiesības, 
nozares atbalsta uzraudzība bija sa ‑
režģīta. Turklāt praksē zivsaimniecības 
atašejam Indijas okeāna reģionā nebija 
vajadzīgo resursu, lai veiktu padziļinā ‑
tu piecu partnervalstu uzraudzību (t. i., 
uz vietas pārbaudītu atbalstītos projek ‑
tus), it īpaši gadījumos, kad sadarbība 
ar iestādēm ir sarežģīta.
73 
Papildus grūtībām, ko izraisīja vis ‑
aptverošas uzraudzības sistēmas 
trūkums, Komisijai nozares atbalsta 
izdevumus kontrolēt traucēja arī tas, 
ka partnervalstu sniegtā informācija, 
kas parasti aprobežojās ar darbības iz ‑
nākumu, ne vienmēr bija pārbaudāma. 
Tiešām, lielākā daļa darbību budžetā 
nebija izsekojamas, un Komisijai bija 
ierobežota pārliecība par to, ka dekla ‑
rētās darbības patiešām ir veiktas un 
ka izmaksas ir saprātīgas.
34 Apsvērumi
74 
Palāta secināja, ka Apvienotā komiteja 
regulāri nepārbaudīja nozares atbal ‑
sta darbību rentabilitāti, kā to darīja 
attiecībā uz 2011.‑2013. gada protokolu 
ar Seišelām. Šajā konkrētajā gadīju ‑
mā bija veikta lietderības revīzija, lai 
novērtētu 2012. gadā īstenotās no no ‑
zares atbalsta finansētās darbības, kam 
budžetā bija atvēlēti 8,45 miljoni EUR. 
Revīzijā secināja, ka tikai nedaudzas 
darbības ir īstenotas labi (piemēram, 
VMS ), dažām īstenošana turpinājās 
(piemēram, datubāzes, pētījumi, 
infrastruktūras projekti rūpnieciskai 
un daļēji rūpnieciskai flotei), bet citām 
vidējais pabeigšanas līmenis bija zem 
50 % (pārvaldības plāni, izpētes) vai arī 
tās vispār nebija īstenotas (piemēram, 
novērotāji uz klāja, jūras komunikācijas 
iekārtas, mazapjoma infrastruktūras 
utt.). Revidentu konstatējumi tika 
apspriesti nākamajā Apvienotās komi ‑
tejas sanāksmē līdz ar ieteikumu un 
turpmāko pasākumu izpildes panākto 
progresu. Kaut arī noteikums, kas prasa 
izvērtēt ES finansēto investīciju atdevi, 
bija iekļauts 2012.–2014. gada protoko ‑
lā ar Mozambiku, netika atrasti pierādī ‑
jumi, ka šāds novērtējums būtu veikts.75 
Turklāt revīzijā konstatēja, ka Komisija 
nav pievērsusi pietiekamu uzmanību 
partnervalstu grūtībām apgūt nozares 
atbalsta līdzekļus, un tas attiecas uz 
trim no četriem revidētajiem proto ‑
koliem. 6. tabulā  parādīts nozares 
atbalsta budžetu atlikums četru 
revidēto protokolu darbības termiņa 
beigās. Kaut arī neizlietoto līdzekļu 
proporcionālā daļa ir tik liela, Komisija 
par neizlietoto līdzekļu atlikuma sum ‑
mu un par pasākumiem, kas ar šiem 
līdzekļiem bija jāīsteno, uzzināja tikai 
tad, kad protokolu darbība jau tuvo ‑
jās beigām. Šāda attīstības gaita rada 
risku (īpaši protokola darbības beigu 
posmā), ka partnervalstis, lai nezaudē ‑
tu pieejamos līdzekļus, izlietos nozares 
atbalsta atlikumu darbībām, kurās 
iespējams apgūt nozīmīgu neizlieto ‑
to līdzekļu daļu, bet kuras neatbilst 
FPA prioritātēm uzlabot zivsaimniecī ‑
bas pārvaldību.6. tabulaNozares atbalsta atlikums iepriekšējo protokolu termiņa beigās, kurš izlietots 
revīzijas laikā spēkā esošo protokolu laikā
Valsts Madagaskara Mauritānija Mozambika Seišelas
Atlikums iepriekšējo protokolu termi -
ņa beigās (EUR)0 25 000  000 788 555 5 568 928
Atlikuma proporcionālā daļa kopējā 
nozares atbalsta protokola darbības 
laikā0 % 38 % 63 % 63 %
Avots:  Protokoli, apvienoto komiteju sanāksmju protokoli un īstenošanas ziņojums.
35 Apsvērumi
76 
Faktiski revīzijā konstatēja, ka, ne ‑
raugoties uz relatīvi racionālo darbī ‑
bu atlasi, nevienā no revīzijas laikā 
apmeklētajām partnervalstīm līdzekļi 
nebija pilnībā izlietoti, kā plānots (kā 
attēlots 2. izcēlumā ). Tā vietā līdzekļi reizēm bija izlietoti citiem projektiem, 
kuri tik lielā mērā nebija saistīti ar 
zivsaimniecības pārvaldību, kā tas bija 
ar plānotajām darbībām, un atšķīrās no 
orientējošajiem darbības veidiem, kas 
bija minēti Komisijas pamatnostādnēs 
nozares atbalsta īstenošanai.
Piemēri gadījumiem, kad nozares atbalsta līdzekļi valsts budžetā nebija izsekojami 
vai nebija izlietoti saskaņā ar vienošanos starp Komisiju un partnervalstīm
Madagaskara
Līdzekļu izsekojamība valsts budžetā nebija nodrošināta, kaut arī delegācija atkārtoti prasīja izveidot īpašu 
budžeta pozīciju nozares atbalstam. Tas, ka ES iemaksa un citu attīstības partneru finansējums valsts budžetā 
nebija īpaši iezīmēti un identificējami, radīja grūtības uzraudzīt pārskaitījumus. Izsekojamības trūkums arī var 
traucēt atklāt līdzekļu pārklāšanos ar reģionālo inspekcijas programmu.
Īstenošanas problēmu dēļ Komisija atlika maksājumus uz vienu gadu (2011. g.).
Mauritānija
Saskaņā ar 2008.–2012. gada protokolu šī valsts nozares atbalstā saņēma 65 miljonus EUR. No 2011. gada līdz 
protokola darbības beigām 2012. gada jūlijā iestādes nebija pienācīgi informējušas Komisiju par to, kā tās izlie ‑
toja nozares atbalsta līdzekļus. Tikai 2012. gada augustā pēc vairākiem Komisijas pieprasījumiem partnervalsts 
atklāja, ka neizlietotie nozares atbalsta piešķīrumi protokola darbības termiņa beigās bija 25 miljoni EUR. Ap ‑
tuveni 90 % no šā atlikuma bija paredzēti infrastruktūras objektiem (tādiem kā ostas infrastruktūra) un patruļ ‑
kuģiem. Aptuveni 50 % no šīs summas partnervalsts bija izlietojusi bez Komisijas iepriekšējas piekrišanas.
Mozambika
Iestādes piešķir projekta kodus budžetā. Taču ar to vien nepietiek, lai mazinātu risku, ka finansējums pārklāsies 
ar dažādo finanšu partneru finansējumu, piemēram, novērotājiem, inspekcijas dienām, komandējuma dienām 
uz starptautiskām sanāksmēm utt.
No iepriekšējā protokola (2007.–2011. g.) nozares atbalsta atlikuma finansēja darbības, kas nebija iekļautas 
daudzgadu (2012.–2014. g.) vai ikgadējā (2012. g.) matricē un tādējādi nebija ex ante  apstiprinātas Apvienotajā 
komitejā. Šajā gadījumā Komisija nebija apturējusi maksājumus. Infrastruktūrai bija iztērēti 84 % no 2012. gadā 
izlietotajiem līdzekļiem. Komisija tikai vienreiz bija informēta par to, ka darbības ir īstenotas. Izdevumi ne vien ‑
mēr bija tieši saistīti ar Mozambikas zivsaimniecības nozares attīstību vai uzlabojumiem zvejniecības pārvaldī ‑
bā (ministrijas ēkai bija izlietoti 46 % no 2012. gada atlikuma, bet zvejniecības skolas iežogošanai  – 38 %).2. izcēlums
36 Apsvērumi
Maksājumi, kurus Komisija 
veica nozares atbalstam, 
nebija saistīti ar progresu, 
ko partnervalstis panākušas 
sarunu gaitā nolemto 
pasākumu īstenošanā
77 
Lai nodrošinātu nosacījumu principa 
piemērošanu, protokolā ir jāparedz ie ‑
spēja maksājumus ne tikai apturēt, bet 
arī tos koriģēt, lai atspoguļotu darbību 
attīstības gaitu vai arī tad, ja partner ‑
valsts finanšu pārvaldība nav pareiza.
78 
Revīzijā konstatēja, ka protokolos 
nebija paredzēts samazināt nozares 
atbalsta komponentu, pamatojoties 
uz faktisko progresu, ko partnervalstis 
panākušas, īstenojot darbības, kas defi ‑
nētas protokolos.
79 
Revidētajos Indijas okeāna protoko ‑
los paredzēts, ka pēc apspriešanās ar 
Apvienoto komiteju nozares atbalsta 
komponentu var apturēt, ja īstenotās 
darbības neatbilst budžetā paredzēta ‑
jai programmai (darbības un finanšu 
izpilde). Šis nosacījumu formulējums 
rada grūtības Komisijai pienācīgi pie ‑
mērot nozares atbalsta komponenta 
apturēšanu. Faktiski ir bijis tikai viens 
reāls apturēšanas gadījums – Ma ‑
dagaskarā 2011. gadā, un tas nebija 
saistīts ar šīs valsts progresu nozares 
atbalsta īstenošanā.80 
Mauritānijā Komisija uzlaboja nozares 
atbalsta nosacījumus 2013.–2014. gada 
protokolam, ieviešot skaidrāku to 
formulējumu. Konkrēti, pirmais maksā ‑
jums saskaņā ar protokolu bija veikts 
ar nosacījumu, ka iepriekšējā protokola 
atlikums ir apgūts, un nozares atbalsta 
komponenta izmaksa bija sasaistīta ar 
protokolā paredzēto darbību īstenoša ‑
nu. Komisija piemēroja šos noteikumus 
un neizmaksāja nozares atbalsta kom ‑
ponentu, jo esošais atlikums nebija 
pilnībā izlietots. Tomēr daļēja izmaksa 
attiecībā uz Indijas okeāna protoko ‑
liem nebija iespējama.
81 
Jaunā zivsaimniecības politika ir ievie ‑
susi principu par piekļuves tiesību un 
nozares atbalsta maksājumu atsaistī ‑
šanu32. Tas nozīmē, ka nozares atbalsta 
komponentam vairs nav fiksēta maksā ‑
juma datuma, kā tas ir piekļuves tiesī ‑
bu komponentam, bet tas ir jāizmaksā 
tad, kad partnervalstis spēj pierādīt 
sasniegtos rezultātus. Palāta uzskata 
to par uzlabojumu salīdzinājumā ar ie ‑
priekšējo koncentrēšanos uz darbībām. 
Taču šā principa piemērošanu apgrū ‑
tina fakts, ka pašlaik spēkā esošajos 
protokolos joprojām nav paredzēta 
iespēja maksājumus daļēji samazināt, 
ja rezultāti ir tikai daļēji sasniegti, bet 
vienīgi iespēja Komisijai maksājumus 
apturēt, ja rezultāti nav apmierinoši.32 Regulas (ES) Nr. 1380/2013 
32. pantā paredzēts, ka 
nozares atbalstu piešķir ar 
nosacījumu, ka ir sasniegti 
konkrēti rezultāti, un tas 
papildina attiecīgajā trešā 
valstī īstenotos attīstības 
plānus un programmas un ir 
saskanīgs ar tiem. Nozares 
atbalsts ir jāatsaista no 
maksājumiem par piekļuvi 
zvejas resursiem. Kā 
nosacījumu maksājumu 
saņemšanai saskaņā ar 
finansiālo palīdzību Savienība 
pieprasa konkrētu rezultātu 
sasniegšanu un cieši uzrauga 
panākto progresu.
37 Apsvērumi
82 
Revīzijā arī konstatēja, ka nav konsek ‑
vences starp partnerattiecību nolīgu ‑
mā paredzētā nozares atbalsta pār ‑
valdību (ko veic Komisijas Jūrlietu un 
zivsaimniecības ģenerāldirektorāts) un 
budžeta atbalsta maksājumiem no EAF 
(ko veic Starptautiskās sadarbības un 
attīstības ģenerāldirektorāts). Nozares 
atbalstam ( FPA) un budžeta atbalstam 
(EAF) ir viena un tā pati koncepcija, jo 
maksājumus veic tieši valsts sektora 
iestādēm partnervalstīs un tie balstās 
uz progresu kādās iepriekš noteiktās 
jomās. Dažos gadījumos Komisija 
aizkavēja EAF maksājumus dažādu 
problēmu dēļ saistībā vai nu ar poli ‑
tisko situāciju, vai ar publisko finanšu 
pārvaldību. Jūrlietu un zivsaimniecības 
ģenerāldirektorāts līdzīgu pieeju no ‑
zares atbalsta maksājumiem nepiemē ‑
roja. 3. izcēlumā  parādīta nekonsek ‑
vence Madagaskaras un Mozambikas 
gadījumos.83 
Protokolos atšķirībā no ES budžeta at ‑
balsta pamatnostādnēm33 nav iekļauti 
noteikumi par budžeta pārredzamību 
partnervalstī. Mozambika bija uzņēmu ‑
sies apsveicamu iniciatīvu identificēt 
darbības pēc projekta koda budžetā, 
taču pārējās trijās apmeklētajās valstīs 
līdzekļus bija grūti izsekot, un tas 
nelabvēlīgi ietekmēja atbalsta redza ‑
mību un iespējas pēc tam uzraudzīt 
ES nozares atbalsta līdzekļu izlietoju ‑
mu. Tas, ka protokolos nebija prasīts, 
lai partnervalstis nodrošinātu līdzekļu 
izsekojamību un pārredzamību, neat ‑
bilst Kotonū nolīgumā paredzētajām 
budžeta atbalsta prasībām nozares 
reformu kontekstā.
Nekonsekvences ES maksājumos partnervalstīs
Madagaskarā saskaņā ar Kotonū nolīguma 96. pantu vai tāpēc, ka nebija ieviesti attiecīgi pasākumi cilvēktiesī ‑
bu, demokrātisko principu un tiesiskuma jomā, no 2010. gada līdz 2014. gada maijam bija apturēta gandrīz visa 
ES finansiālā palīdzība. Taču maksājumi saskaņā ar FPA turpinājās.
Mozambikā vienu budžeta maksājumu aizkavēja par septiņiem mēnešiem, līdz valdība bija atrisinājusi jautāju ‑
mu, kas ietekmēja valsts publisko finanšu pārredzamību, kā to prasīja Starptautiskais Valūtas fonds / Vispārējā 
budžeta atbalsta donori. Taču FPA nozares atbalsta maksājumus šajā periodā turpināja.
Avots:  ERP, pamatojoties uz informāciju, ko sniedza Jūrlietu un zivsaimniecības ĢD un Starptautiskās sadarbības un attīstības ĢD.3. izcēlums33 Budžeta atbalstu sniedz, ja ir 
izpildīti attiecināmības kritēriji 
(Budžeta atbalsta 
pamatnostādnes, 2012, 
5.1. iedaļa). Divi no tiem ir:  
‑ laba publisko finanšu 
pārvaldība vai ticama un 
būtiska tās uzlabošanas 
programma;  
‑ budžeta pārredzamība un 
uzraudzība.  
Turklāt Kotonū nolīguma 
61. panta 2. punktā ir noteikts: 
“Tiešu budžeta palīdzību, 
atbalstot makroekonomikas 
vai nozares reformas, piešķir, 
ja: (..) c) publisko finanšu 
pārvaldība ir pietiekami 
pārredzama, atbildīga un 
efektīva.”
38
 Secinājumi  
un ieteikumi
84 
Partnerattiecību nolīgumi zivsaim ‑
niecības nozarē ( FPA) starp ES un 
tās partnervalstīm ļauj EU zvejas 
flotēm zvejot partnervalstu ūdeņos 
un atbalsta šo valstu zivsaimniecības 
nozares ilgtspējīgu attīstību. Palāta 
revīzijā pārbaudīja, vai Komisija ir labi 
pārvaldījusi partnerattiecību nolīgu ‑
mus zivsaimniecības nozarē; revidenti 
skatīja nolīgumu un to protokolu saru ‑
nu procesus, zvejas piekļuves tiesību 
izmantošanu un atbalsta īstenošanu 
valsts zvejas nozarē. Revidenti secinā ‑
ja, ka Komisija ir kopumā labi pārval ‑
dījusi šos nolīgumus, bet joprojām ir 
uzlabojamas jomas, it īpaši attiecībā uz 
īstenošanu.  
85 
Sarunas par partnerattiecību nolīgumu 
zivsaimniecības nozarē un ar to saistī ‑
tajiem protokoliem ir sarežģīts un ilgs 
process, kaut arī Komisija ar dažiem 
izņēmumiem ir sekmīgi tikusi galā ar 
šīm grūtībām un ir spējusi izvairīties 
no ES flotes zvejas darbības pārtrau ‑
kumiem. Tomēr revidenti konstatēja 
vairākas nepilnības tajā, kā Komisija 
vadīja sarunu procesu (17.–25. punkts).
86 
Eiropas flotes darbības nepārtrauktī ‑
bai Komisija var izmantot iespējas, ko 
piedāvā Regulas (EK) Nr. 1006/2008 
9. pants, lai kuģi ar Komisijas starpnie ‑
cību varētu attiecīgajai trešai valstij 
lūgt zvejas atļaujas, kamēr nav pa ‑
rakstīts atjaunotais protokols. Tomēr šī tiesību aktos paredzētā iespēja nav 
saskaņā ar citos tiesību aktos noteikto 
prasību, proti, ar “ekskluzivitātes klau ‑
zulu”, un tās piemērošana noveda pie 
pārpratumiem starp partnervalsti un 
Komisiju (22. un 23. punkts).
87 
Komisijas stratēģija FPA tīkla paplaši ‑
nāšanai atbilst ES flotes vajadzībām 
un prioritātēm. Tomēr joprojām ir 
iespējams uzlabot vienā un tajā pašā 
reģionā noslēgto zivsaimniecības no ‑
līgumu savstarpēju papildināmību un 
saskaņotību, lai pēc iespējas palieli ‑
nātu šo nolīgumu potenciālu uzlabot 
zivsaimniecības pārvaldību reģionālā 
līmenī (26.–28. punkts).
88 
Viens no galvenajiem FPA mērķiem ir 
zvejot tikai zivju krājumu pārpaliku ‑
mu. Taču to ir ļoti grūti īstenot praksē, 
jo nav ticamas informācijas par zivju 
krājumiem un vietējās zvejas flotes 
zvejas intensitāti vai par citu ārzemju 
flotu zvejas intensitāti, kam part ‑
nervalstis arī ir piešķīrušas piekļuvi 
(29.–32. punkts).
39 Secinājumi un ieteikumi 
89 
Faktiskās vienības izmaksas, kas 
samaksātas par tonnu zivju, bieži bija 
lielākas nekā vienības cena, par kuru 
panākta vienošanās sarunās. Kaut arī 
sarunās ņēma vērā no iepriekšējiem 
protokoliem paziņoto nozveju, at ‑
sauces daudzums, par kuru noslēgta 
vienošanās nesenākajos protokolos, 
bieži vien tika atstāts lielāks, tādēļ 
zvejas iespējas regulāri bija nepilnīgi 
izmantotas. Tomēr neatkarīgi no zvejas 
iespēju izmantojuma ES finanšu ie ‑
maksa bija jāmaksā pilnībā. Protokolu 
nepilnīgo izmantojumu un izrietošās 
lielās izmaksas reizēm varēja saistīt ar 
nosacījumiem, par kuriem sarunu gaitā 
panākta vienošanās ar partnervalstīm 
nolūkā ievērot to tiesību aktus vai 
nodrošināt zvejas darbību ilgtspēju 
(33.–46. punkts).
90 
Neatkarīgu ex post  novērtējumu no ‑
derību lēmumu pieņemšanai sarunu 
procesa gaitā mazina tas, ka sniegtā 
informācija par protokolu izlietojuma 
līmeni ir nepilnīga, novērtējumus nav 
iespējams salīdzināt un nav kritiskas 
analīzes par zivsaimniecības nolīgumu 
efektivitāti (48.–53. punkts).1. ieteikums.  
Sarunas par 
partnerattiecību 
nolīgumiem 
zivsaimniecības nozarē
Attiecībā uz turpmākajiem protoko ‑
liem un nolīgumiem Komisijai ir
a) jāpārskata neaktīvie nolīgumi un 
jāizsver, kā risināt zvejas darbību 
pārtraukumus, ko nosaka eks ‑
kluzivitātes klauzula, vienlaikus 
ievērojot kopējās zivsaimniecības 
politikas principus. Turklāt Komisi ‑
jai jāprecizē un protokolos jāiekļauj 
pienācīgi noteikumi, kas nodrošina 
zvejas darbību nepārtrauktību 
periodā starp diviem protokoliem;
b) jāformulē reģionālās stratēģijas 
zivsaimniecības pārvaldības attīs ‑
tībai un jānodrošina, lai sarunu re ‑
zultātā parakstītie protokoli vienā 
un tajā pašā reģionā būtu saskaņo ‑
ti ar attiecīgo reģionālo stratēģiju 
un ar pārējiem ES fondiem;
c) sarunās par jaunu protokolu zvejas 
iespējām jāņem vērā iepriekšējo 
protokolu izlietojuma līmeņi un 
jācenšas labāk saistīt maksājumus 
par piekļuves tiesībām ar faktisko 
nozveju, gādājot, lai negatīvi neie ‑
tekmētu zvejas darbības;
d) labāk jāanalizē SFPA  klauzulu 
potenciālā ietekme uz protokola 
izmantojumu, vienlaikus saglabājot 
ES un attiecīgo partnervalstu sav ‑
starpējos ieguvumus, iespējams, 
apspriežoties ar attiecīgajām iein ‑
teresētajām personām, lai apzinā ‑
tu, kad vajadzīgi svarīgāko klauzu ‑
lu daudz plašāki novērtējumi;
e) jāveic mērķtiecīgāki ex post  
novērtējumi, lai iegūtu saska ‑
nīgu un salīdzināmu analīzi par 
tiem publiskajiem līdzekļiem, kas 
izlietoti saskaņā ar protokoliem, kā 
arī visaptverošu un kritisku analīzi 
par to lietderību ES un attiecīgajai 
partnervalstij.
40 Secinājumi un ieteikumi 
91 
Revīzijā arī secināja, ka piekļuves nosa ‑
cījumu īstenošanas un nozares atbalsta 
komponentu pārvaldība nebija pietie ‑
kami stabila.
92 
Licenču ieguves process ir ilgs un 
apgrūtinošs, bet aizkavēšanās var 
sarežģīt vai samazināt flotes zvejas 
darbības. Tomēr Komisijai nav informā ‑
cijas sistēmas, kas tai palīdzētu izsekot 
dažādajiem posmiem licences pieteik ‑
šanas procesā, un tas vēl vairāk traucē 
noteikt aizkavēšanās iemeslus un uzla ‑
bojamās jomas (55.–60. punkts).
93 
Nerauties uz Komisijas jaunākajām 
iniciatīvām, nozvejas datu pārvaldī ‑
bā bija nepilnības – nebija ticamas, 
saskanīgas un izsmeļošas informācijas 
(61.–65. punkts).2. ieteikums.  
Zvejas piekļuves 
nosacījumu pārvaldība
Komisijai nekavējoties ir
a) jāizstrādā procedūras, kas ļautu uz ‑
raudzīt katru licencēšanas procesa 
posmu, tostarp laiku, kas vajadzīgs 
dalībvalstīm, partnervalstīm un 
Komisijas dienestiem; tas jādara, lai 
apzinātu un novērstu procedūras 
nepilnības;
b) jāsekmē elektronisko licenču vai 
atļauto kuģu saraksta pieņemšana 
visam licenču derīguma periodam;
c) jānodrošina, lai jauno nozvejas da ‑
tubāzi karoga dalībvalstis pilnībā 
izmantotu un lai tā sniegtu ticamus 
nozvejas datus, kurus varētu kon ‑
solidēt, uzraudzīt un atjaunināt.
94 
Nozares atbalsta finansēto darbību 
plānošana pakāpeniski ir uzlabojusies. 
Taču Komisijas loma šā komponenta 
īstenošanas uzraudzībā joprojām ir 
ierobežota. Nebija skaidras sistēmas, 
nebija attiecināmības un izsekojamī ‑
bas noteikumu vai ziņošanas prasību 
attiecībā uz finansētajām darbībām. 
Rezultātā tika konstatēti gadījumi, 
kad partnervalstis īstenoja darbības, 
kuras atšķīrās no tām, kas bija izplāno ‑
tas kopā ar Komisiju, un tas attiecīgi 
apdraud nozares atbalsta komponenta 
efektivitāti (66.–76. punkts).
41 Secinājumi un ieteikumi 
95 
Visbeidzot, protokoli ļāva apturēt no ‑
zares atbalsta maksājumus, bet neļāva 
maksājumus samazināt, pamatojoties 
uz nolīgto darbību faktisko īstenošanu 
vai sasniegtajiem rezultātiem. Turklāt 
nosacījumi nozares atbalsta izmaksai 
atšķiras no EAF nosacījumiem budžeta 
atbalsta izmaksai, un tas reizēm var 
radīt nekonsekvences (78.–83. punkts).3. ieteikums.  
Nozares atbalsta 
pārvaldība
Komisijai nekavējoties ir
a) attiecībā uz jaunajiem protokoliem 
jāierosina ieviest attiecināmības 
prasības, lai novērtētu nozares 
atbalsta finansējumam paredzē ‑
tos pasākumus (pārējās prasības 
varētu attiekties uz izsekojamību, 
atlasi, ziņošanu un darbības rezul ‑
tātu mērīšanu, kā arī uz Komisijas 
kontroles tiesībām);
b) attiecībā uz FPA nozares atbalstu 
jānodrošina efektīva koordinācija 
ar citiem attīstības partneriem, kas 
darbojas zivsaimniecības nozarē;
c) jānodrošina, lai nozares atbal ‑
sta izmaksas būtu saskaņotas ar 
pārējiem budžeta atbalsta maksā ‑
jumiem un balstītos uz rezultātiem, 
ko partnervalstis sasniegušas, 
īstenojot kopīgi nolemto darbību 
matrici.
Šo ziņojumu 2015. gada 15. jūlija sēdē Luksemburgā pieņēma Revīzijas palātas 
I apakšpalāta, kuru vada Revīzijas palātas loceklis Augustyn KUBIK .
 Revīzijas palātas vārdā
 priekšsēdētājs
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
42
 Pielikumi
Partnerattiecību nolīgumi zivsaimniecības nozarē: plašāka informācija par to 
noslēgšanas sarunām un īstenošanuI pielikumsIevads
01 
Izstrādājot partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē, ES un tās 
partnervalstis apspriež nolīgumu un tā īstenošanas protokolus. Šis nolī ‑
gums sniedz pamatu ilgtermiņa sadarbībai zivsaimniecības jomā, ietverot 
vispārējus principus un standartus, kas reglamentē ES kuģu piekļuvi zvejai 
partnervalstu jurisdikcijas ūdeņos. Protokoli ietver sīki izklāstītus noteikumus 
un nosacījumus par, piemēram, zvejas iespējām un sugām, finanšu iemaksu 
(piekļuvei un nozares atbalstam), maksu līmeni, kas noteikts kuģu īpašnie ‑
kiem, zvejas kuģu skaitu un lielums un konkrētas teritorijas, kurās tiem atļauts 
zvejot.
Pienākumi
02 
Partnerattiecības nolīgumus zivsaimniecības nozarē Komisija pārvalda cen ‑
tralizēti saskaņā ar tiešās pārvaldības kārtību. Padome pilnvaro Komisiju, kuru 
pārstāv Jūrlietu un zivsaimniecības ģenerāldirektorāts, sākt sarunas ES vārdā 
par katru jaunu nolīgumu vai protokola atjaunošanu. Kopš spēkā ir Lisabonas 
līgums, nolīgumu un protokolu noslēdz Padome ar Eiropas Parlamenta piekri ‑
šanu. Kad nolīgums ir stājies spēkā, sarunas par protokoliem parasti atsāk ik 
pēc trim līdz sešiem gadiem atkarībā no vienošanās ar partnervalsti.
03 
Atbildību par zivsaimniecības nolīgumu ikdienas pārvaldību uzņemas Jūrlietu 
un zivsaimniecības ģenerāldirektorāta centrālie dienesti un seši zivsaim ‑
niecības atašeji, kas atbild par izpildes pārbaudēm un regulāru saziņu ar 
partnervalstīm.
04 
Partnervalstis atbild par to, lai tiktu ievēroti un ieviesti aizsardzības un pārval ‑
dības pasākumi un lai būtu izveidoti efektīvi mehānismi, kas ļauj uzraudzīt un 
pārbaudīt zvejas kuģu darbības. Savukārt ES un karoga dalībvalstis1 atbild par 
savu kuģu efektīvu kontroli un nodrošina, lai tie pildītu savus pienākumus, 
īpaši nozvejas un VMS  datu vākšanas jomā.1 Karoga valsts ir tā valsts, kurā 
kuģis reģistrēts.
43 Pielikumi
Sarunas par partnerattiecību nolīgumiem zivsaimniecības 
nozarē
05 
Sarunu procesam ir vairāki posmi, bet, lai nodrošinātu flotes darbību ne ‑
pārtrauktību, Komisijai sarunas par jaunu protokolu ir jāsāk vēlākais vismaz 
aptuveni gadu pirms spēkā esošā protokola termiņa beigām. Pēc Komisijas 
iniciatīvas tā saņem pilnvarojumu no Padomes, un starp Komisiju un partner ‑
valsti notiek viens sarunu raunds vai vairāki. Šo sarunu noslēgumā Komisija 
un attiecīgā partnervalsts parafē nolīgumu, kuru tad apstiprina un paraksta 
Padome un partnervalsts. Pēc tam protokolu līdz tā oficiālai ratificēšanai var 
piemērot provizoriski, ja puses par to vienojas. Partnervalsts ratificē protoko ‑
lu, un Eiropas Parlaments dod piekrišanu protokola noslēgšanai, pēc kuras tas 
stājas spēkā.
Zvejas atļaujas
06 
Zvejas atļauju regulā (EK) Nr. 1006/2008 prasīts, lai Komisija uzturētu licenču 
datubāzi, kurā dalībvalstis datus regulāri atjaunina, jo dalībvalstis atbild par 
operatoru iesniegto licences pieteikumu attiecināmības pārbaudi. Šos pie ‑
teikumus pēc tam nosūta Komisijai, kas veic apstiprinājumpārbaudi. Komisija 
nosūta pieteikumus partnervalstīm ar delegācijas starpniecību. Kad partner ‑
valstis izdod atļauju, sākotnējo dokumentu ar delegācijas starpniecību nosūta 
atpakaļ operatoram, Komisijai un dalībvalstīm.
Apvienotās komitejas
07 
Nolīgumos ir paredzēts izveidot Apvienoto komiteju, kas uzrauga katra ziv ‑
saimniecības nolīguma piemērošanu. Katrā Apvienotajā komitejā ir Komisijas 
un attiecīgās partnervalsts pārstāvji, un tā atbild par FPA darbības rezultātu 
uzraudzību, interpretāciju un piemērošanu, gada un daudzgadu program ‑
mas nozares atbalsta komponenta izstrādāšanu un tā īstenošanas novērtē ‑
šanu, sadarbības koordinēšanu saistībā ar abpusējas intereses jautājumiem 
zivsaimniecības jomā, turklāt Komiteja darbojas kā forums, kur draudzīgas 
vienošanās ceļā atrisina visus strīdus par FPA interpretāciju vai piemērošanu 
un vajadzības gadījumā atkārtoti izvērtē zvejas iespēju līmeni un attiecīgi 
finanšu iemaksas līmeni.I pielikums
44 Pielikumi
Zivsaimniecības atašejs
08 
Zivsaimniecības atašejs pārstāv Jūrlietu un zivsaimniecības ģenerāldirekto ‑
rātu partnervalstīs, un tā tiešajos pienākumos ietilpst protokolu īstenošanas 
uzraudzība. Zivsaimniecības atašejs palīdz sagatavot sarunas un Apvieno ‑
tās komitejas sanāksmes, uztur kontaktus ar valsts iestādēm, pārbauda, vai 
protokolu noteikumi un nozares atbalsts tiek pienācīgi īstenoti, regulāri ziņo 
Jūrlietu un zivsaimniecības ģenerāldirektorātam, analizē dokumentus un 
piedalās RFMO  zinātniskajās sanāksmēs, uzrauga, kā attīstās jautājumi, kas at ‑
tiecas uz Jūrlietu un zivsaimniecības ģenerāldirektorāta politiku starptautiskā 
līmenī, uzrauga citu zivsaimniecības nozares partneru darbības un sagatavo 
atjauninātu projektu dokumentāciju visiem ES finansētajiem projektiem.
09 
Jūrlietu un zivsaimniecības ģenerāldirektorātā ir seši zivsaimniecības atašeji – 
viens Indijas okeāna reģionā2, četri Rietumāfrikas (Vidusatlantijas) reģionā3 un 
vēl viens, kura pārziņā ir Klusā okeāna reģions, konkrēti, Kiribati.
Dalībvalstu veiktā uzraudzība
10 
Dalībvalstis uzrauga savas flotes darbības un šo darbību likumību ar savu 
zvejas pārraudzības centru starpniecību. Tās arī pārbauda savu flotu nozvejas, 
izmantojot EZS. Dalībvalstis sūta nozvejas datus Komisijai kopā ar informāci ‑
ju par zvejas vietu, ko sniedz VMS . Attiecībā uz tunzivju zvejas protokoliem 
dalībvalstu zinātniskie institūti apstiprina gada nozvejas pēc gada beigām 
saskaņā ar savām zinātniskajām procedūrām. Gada konsolidēto nozveju 
datus izmanto galīgajam paziņojumam par maksām, kuru apspriež ar part ‑
nervalstīm, apspriedēm ar partnervalstīm par nolīguma izlietojuma pakāpi 
un maksājumiem gadījumos, kad atsauces daudzums ir pārsniegts, ievērojot 
protokola nosacījumus. Lai izpildītu ES ziņošanas prasības, apstiprinātus gada 
nozvejas datus arī nosūta attiecīgajai reģionālajai zvejniecības pārvaldības 
organizācijai ( RFMO ).2 Šis zivsaimniecības atašejs 
strādā delegācijā Maurīcijā un 
atbild par pieciem Indijas 
okeāna nolīgumiem (ar 
Komoru Salām, Mozambiku, 
Maurīciju, Madagaskaru un 
Seišelām).
3 Viens ir atbildīgs par 
Kaboverdi, Kotdivuāru, 
Senegālu un Gvineju‑Bisavu, 
otrs – par Santome un Prinsipi 
un Gabonu, trešais par 
Mauritāniju, bet ceturtais par 
Maroku.I pielikums
45 Pielikumi
2015. gadā spēkā esošie partnerattiecību nolīgumi zivsaimniecības nozarēII pielikums
Valsts Sugas PeriodsES ieguldī -
jums kopā 
(EUR)Nozares 
atbalsts 
(EUR)Piekļuves 
tiesības 
(EUR)Atsauces daudzums (Tn)
Kaboverde1TunzivisProvizoriskā piemērošana  
no 23.12.2014. 
(23.12.2014.–22.12.2018.)525 000 262 500 262 500 5000 un kuģu skaits
Komoras Tunzivis 1.01.2014.–01.1.2017. 600  000 300 000 300 000 6000
Kotdivuāra Tunzivis 1.7.2013.–30.6.2018. 680 000 257 500 422 500 6500
Gabona Tunzivis 24.7. 2013.–2 3.7. 2016. 1 350 000 450 000 900  000 20 000
Grenlande Jaukts nolīgums 1.1.2013.–31.12.2015. 17 847 244 2 743 041 15 104 203 Mencas - 2 200, pelaģiskie sarkanasari - 3000, bentiskie sarkanasari - 2 000, 
Grenlandes paltusi (rietumi) - 2 500, Grenlandes paltusi (austrumi) - 4 315, 
garneles (rietumi) - 3 400, garneles (austrumi) - 7 500, Atlantijas paltusi 
(rietumi) - 200, Atlantijas paltusi (austrumi) - 200, moivas - 60 000, karalis -
kie krabji - 250, makrūrzivis (rietumi) - 100, makrūrzivis (austrumi) - 100
Gvineja-Bisava Jaukts nolīgums 24.11.2014.–23.11.2017. 9 200 000 3 000  000 6 200 000  Garneles, bentiskās zivis, galvkāji un tunzivis. Nav atsauces daudzuma. 
Tikai kuģu skaits un kopējā zvejas kapacitāte.
Kiribati Tunzivis 16.9.2012.–15.9.2015. 1 325 000 350 000 975 000 15 000
Madagaskara Tunzivis 1.1.2013.–31.12.2014. 1 566 250 700 000 866 250 15 750
Maurīcija Tunzivis 28.1.2014.–27.1.2017. 660 000 302 500 357 500 5500
Maroka Jaukts nolīgums 15.7. 2014.–14.7. 2018. 30 000 000 14 000  000 16 000  000 Pelaģiskās zivis, bentiskās zivis un tunzivis. 80 000 pelaģiskās zivis. Citām su -
gām: nav atsauces daudzuma. Tikai kuģu skaits un kopējā zvejas kapacitāte.
Mozambika Tunzivis 1.2.2012.–31.1.2015. 980 000 460 000 520 000 8000
Santome un Prinsipi Tunzivis 23.5.2014.–22.5.2018. 710 000 325 000 385 000 7000
Senegāla1Tunzivis 20.11.2014.–19.11.2019. 1 738 000 750 000 988 000 14 000
Seišelas1Tunzivis 18.1.2014.–17.1.2020. 5 116 666 2 533  333 2 583 333 50 000
Gada maksājumi kopā 72 298 160 26 433 874 45 864 286 
Pēdējie protokoli ar valstīm, ar kurām sarunas kavējās
Mauritānija2Jaukts nolīgums 16.12.2012.–15.12.2014. 70 000  000 3 000  000 67 000  000 Vēžveidīgie - 5 000 (kvota), melnie heki - 4 000 (kvota), bentiskās sugas 
(izņemot melno heku) ar kuģiem, kas nezvejo ar trali - 2 500 (kvota), 
tunzivju saldētājseineri - 5 000, kuģi tunzivju zvejai ar makšķerēm un kuģi 
zvejai ar dreifējošām āķu jedām - 10 000, pelaģiskās zvejas saldētājtraleri - 
285 000 (kvota), krabju zveja - 200 (kvota), pelaģiskās zvejas kuģi, kas nav 
saldētājtraleri - 15 000 (kvota)
Mozambika Tunzivis 1.2.2012.–31.1.2015. 980 000 460 000 520 000 8 000
1 Finanšu iemaksa par piekļuves tiesībām ir aprēķināta kā vidējais ikgadējais maksājums.
2 Sarunas starp Eiropas Komisiju un Mauritāniju nolūkā noslēgt jaunu protokolu tika sekmīgi pabeigtas 2015. gada 10. jūlijā. Šim protokolam, kas uz četriem gadiem ir noslēgts 
par 59,125 miljoniem EUR gadā, joprojām vajadzīgs Padomes apstiprinājums un Eiropas Parlamenta piekrišana.
Avots:  Jūrlietu un zivsaimniecības ĢD tīmekļa vietne un regula.
46 Pielikumi
Partnerattiecību nolīgumi zivsaimniecības nozarēIII pielikums
ES ūde/uni0146i
Zieme/uni013Cu nolīgumiGrenlande
18
Madagaskara
1,5Maroka
30
Mauritānija
-
Kaboverde
0,5
Gabona
1,4Gvineja-Bisava
9Seišelas 
5Kiribati
1,3
Jaukts nolīgums Nolīgumi par tunzivs zveju unGambija
-
Kotdivuāra
0,7Zālamana Salas
-Mikronēzija
-
Senegāla
1,8Komoras
0,6
Maurīcija
0,7Mozambika
- -Santome
un Prinsipi
0,7Ekvatoriālā
Gvineja
-Valstis, ar kurām ir noslēgti nolīgumi, 
bet protokoli nav spēkā:
Ekvatoriālā Gvineja, Gambija, 
Mauritānija1, Mikronēzija, Mozambika, 
Zālamana Salas.
1 Sarunas starp Eiropas Komisiju un Mauritāniju 
nolūkā noslēgt jaunu protokolu tika sekmīgi 
pabeigtas 2015. gada 10. jūlijā. Šim protokolam, kas uz četriem gadiem ir noslēgts par59,125 miljoniem EUR gadā, joprojām vajadzīgs Padomes apstiprinājums un Eiropas Parlamenta piekrišana.2015. gadā spēkā esošie partnerattiecību 
nolīgumi zivsaimniecības nozarē:2015. gadā spēkā esošie partnerattiecī-bu nolīgumi zivsaimniecības nozarē:
Grenlande, Gvineja-Bisava, Maroka.
Nolīguma 
veidsValsts (neaktīvs nolīgums)Nolīguma 
veidsES iemaksa 2015. 
gadam (miljoni EUR)ValstsKaboverde, Komoru Salas, Kotdivuāra, 
Gabona, Kiribati, Madagaskara, Maurīcija, Santome un Prinsipi, Senegāla, Seišelas.
Avots:  karte sagatavota pēc Flandrijas Jūrlietu institūta 2015. gada materiāliem (MarineRegions.org.). Skatīta šādā adresē:  
http://www.marineregions.org  on 2015 ‑04‑20.
47
VI
Attiecīgos gadījumos šī koncepcija nozīmē, ka ir 
skaidri noteikti un labi zināmi pārvaldības mērķi, 
pārvaldības pasākumi un sadales shēmas, ko pie ‑
krastes valstis izveidojušas dažādām ieinteresēta ‑
jām personām, piemēram, gadījumos, kad noslēgti 
jauktie nolīgumi ar Grenlandi, Maroku, Mauritāniju 
un Gvineju‑Bisavu.
Attiecībā uz nolīgumiem par tunzivīm zvejas iespē ‑
jas ir noteiktas, ņemot vērā pārvaldības mērķus un 
pasākumus, ko pieņēmušas attiecīgās reģionālās 
zvejniecības pārvaldības organizācijas ( RFMO ), kuras 
pilnvarotas šo uzdevumu izpildei reģionā, kā arī 
ņemot vērā RFMO  zinātniskā darba rezultātus un 
konsultācijas.
VII
Komisija ņem vērā zvejas iespēju izlietojuma līmeni 
iepriekšējos gados, kā arī ārējos faktorus, kas varētu 
ietekmēt zvejas iespēju izlietojumu atkarībā no 
nozveju pieejamības un nepastāvības.
FPA protokolos par tunzivīm norādītie nozvejas 
atsauces līmeņi – kas nav nozvejas limiti – ir pama ‑
toti ar ES zvejas flotu iepriekš paziņotajiem nozvejas 
apjomiem. Atsauces daudzums – būtisks priekšno ‑
sacījums mūsu partneriem –, par kuru noslēgta vie ‑
nošanās attiecīgajos protokolos, nodrošina juridisko 
pamatu ES maksājumiem par piekļuvi. Tomēr šādos 
nozvejas atsauces limitos jāņem arī vērā nozvejas 
ļoti lielā nepastāvība dažādos gados dažādās vietās, 
ko izraisa tālu migrējošo zivju sugu nepastāvīgais 
izvietojums un pārpalikums gada laikā.
Attiecībā uz saikni starp zvejas iespēju iespējamo 
nepilnīgo izmantošanu un stingrāku tehnisko sagla ‑
bāšanas pasākumu ( TCM ) ieviešanu jāatgādina, ka 
par šādiem TCM  abas puses ir vienojušās, lai nodro ‑
šinātu dažādu krājumu ilgtspējīgu izmantošanu, lai 
mazinātu zvejas darbību ietekmi uz jūras ekosistē ‑
mām un novērstu strīdus starp ārvalstu rūpnieciskās 
zvejas flotēm, kas zvejo atklātā jūrā, un piekrastes 
valstu zvejniekiem, kas nodarbojas ar nerūpniecisko 
zveju piekrastē.Kopsavilkums
I
Saskaņā ar neseno KZP reformu partnerattiecību 
nolīgumi ilgtspējīgas zivsaimniecības nozarē ir 
galvenais instruments, kuru, pamatojoties uz tiem 
pašiem principiem, ko piemēro ES, var izmantot ziv ‑
saimniecības nozares pārvaldības uzlabošanai EEZ 
piekrastes partnervalstīs. Šie nolīgumi izstrādāti, 
lai nodrošinātu resursu ilgtspējīgu izmantošanu un 
vienlaikus atbalstītu mūsu partneru spēju attīstīt 
savu zivsaimniecības nozari.
Nolīgumu pamatā ir labākās pieejamās zinātniskās 
atziņas, tie ir pilnīgi pārredzami un nav diskrimi ‑
nējoši. Šie principi ir nostiprināti protokolos, kuri 
pievienoti partnerattiecību nolīgumiem zivsaimnie ‑
cības nozarē ( FPA) un par kuriem nesen ir panākta 
vienošanās. Sarunas par protokoliem notika, lai 
nodrošinātu maksimālu atdevi līdzekļiem, kas 
samaksāti par piekļuvi partneru zvejas vietām un 
nozares atbalsta nodrošināšanai.
III un IV punkts
Sarunas par FPA protokoliem ir atkarīgas no vairā ‑
kiem faktoriem, daudzus no tiem Komisija nevar 
ietekmēt. Ir jāievēro noteikumi, kas attiecas uz citām 
ES iestādēm, piemēram, Padomi un Parlamentu. 
Sarunu procesa kopējais ilgums ļoti lielā mērā ir arī 
atkarīgs no trešās partnervalsts iekšējām pieņemša ‑
nas procedūrām.
Pārtraukumi parasti bija neilgi un neietekmēja ES 
flotes zvejas darbības.
V
Šis pārejas režīms ir pamatots ar Regulas (EK) 
Nr. 1006/2008 par zvejas darbībām 9. pantu, 
saskaņā ar kuru sešus mēnešus būtu jānodrošina 
zvejas darbību nepārtrauktība situācijā, kad ES un 
tās partnervalsts ir vienojušās par protokolu, bet 
attiecīgais protokols vēl netiek provizoriski piemē ‑
rots. Šādas pagaidu zvejas licences, kuras partner ‑
valsts pavisam brīvprātīgi ir piešķīrusi pēc Komisijas 
pieprasījuma, joprojām būtu jāuzskata par licencēm, 
kas piešķirtas saskaņā ar galveno nolīgumu (arī 
tad, ja nav protokola), un tādējādi tās nav pretrunā 
ekskluzivitātes klauzulai (izņemot gadījumus, kad 
runa ir par privātām licencēm, kā Tiesa paskaidrojusi 
spriedumā lietā C ‑565/13).Komisijas  
atbilde
Komisijas atbilde 48
XI
Nozares atbalsta īstenošanas uzraudzības pamat ‑
nostādnēs, ko Komisijas dienesti izstrādāja 
2013. gadā un atjaunināja 2014. gadā, paredzēti 
principi, kas jāievēro, nosakot un uzraugot nozares 
atbalstu, kā arī īpaši noteikumi attiecībā uz ziņo ‑
šanas prasībām. Tādējādi programmas iespējams 
pielāgot, par šiem pielāgojumiem vienojoties Apvie ‑
notajā komitejā.
Šīs pamatnostādnes ir papildinātas, nesen izstrādā ‑
tajos protokolos ieviešot īpašus noteikumus attie ‑
cībā uz nozares atbalsta īstenošanu un uzraudzību.
Tajos cita starpā prasīts izstrādāt un saskaņot noza ‑
res atbalsta finansējamo darbību matricu, skaidri 
nosakot atbalstāmās darbības, sasniedzamos mēr ‑
ķus un rezultātus.
Šo matricu regulāri pārbauda Apvienotā komiteja 
un uzrauga zivsaimniecības atašejs, lai nodrošinātu, 
ka tiek ievērota matricā paredzētā programma.
XII
Saskaņā ar jauno KZP , ko pieņēma 2013. gadā un kur 
bija paredzēta nozares atbalsta maksājumu atda ‑
līšana no maksājumiem, kuri attiecas uz piekļuves 
tiesībām, un ar tiem saistītajiem nosacījumiem, 
nozares atbalsta maksājumi tagad ir tieši saistīti ar 
veiktspēju un nozares atbalsta izlietojumu.
Nozares atbalstu, ko sniedz saskaņā ar SFPA , pie ‑
šķir, pamatojoties uz ierobežotu skaitu konkrētu 
darbību, ko ierosinājusi partnervalsts, nevis pama ‑
tojoties uz sistēmisku pieeju kā EAF, kas cita starpā 
piešķir budžeta atbalstu. Turklāt nozares atbalsts 
parasti ir daudz mazāks nekā atbalsts, ko piešķir 
EAF.
Ir paredzēti noteikumi nozares atbalsta pārskatīša ‑
nai Apvienotajā komitejā gadījumos, kad partner ‑
valsts, sniedzot atbilstīgu pamatojumu, pieprasa 
līdzekļu pārdali programmā, vai vajadzības gadī ‑
jumā nozares maksājumu atlikšanu līdz apmierinoši 
ir īstenots nozares atbalsts.Daudzos gadījumos tehniskie saglabāšanas pasā ‑
kumi ir nostiprināti partnervalstu valsts tiesību 
aktos un tāpēc par tiem nevar vienoties. Tie ir 
jāiekļauj partnerattiecību nolīgumos ilgtspējīgas 
zivsaimniecības nozarē ( SFPA ).
ES avansā iemaksātā maksa par piekļuvi partner ‑
valstij nodrošina stabilus ieņēmumus, tādējādi SFPA  
kļūst par pievilcīgiem vadības instrumentiem.
VIII
Komisija zināja, ka metodikai, ko neatkarīgie konsul ‑
tanti piemēroja, veicot novērtējumus, bija salīdzi ‑
nāmības problēmas. Pēc iekšējās revīzijas un ņemot 
vērā pamatnostādnes, kas izrietēja no šīs revīzijas, 
Komisija izveidoja kopēju darba uzdevuma veidni, 
ko izmantot, veicot novērtējumus saistībā ar SFPA . 
Sākot no 2015. gada sākuma ir saskaņota un ieviesta 
vienota un kopēja metodika attiecībā uz FPA ekono ‑
miskās ietekmes novērtējumu.
IX
Iepriekšējos gados Komisija ir iesaistījusies savu IT 
rīku modernizācijā un 2013. gada sākumā ir sākusi 
īstenot tā dēvēto “IT licenču projektu”, kas pare ‑
dzēts gan atļauju digitālai nosūtīšanai, gan pārbau ‑
dei. Izmantojot pašreizējos IT rīkus, Komisija var 
labāk pārvaldīt procedūras, kas saistītas ar zvejas 
atļauju pieprasīšanu un izdošanu – sākot no dalīb ‑
valsts pieprasījuma noformēšanas, līdz trešās valsts 
izdotas atļaujas saņemšanai.
X
No 2011. gada Komisija izstrādā jaunas datu iesnieg ‑
šanas procedūras un jaunas datubāzes, proti, tā 
dēvēto datu glabātavu DataWareHouse , lai nodro ‑
šinātu iespēju labāk un pareizāk uzraudzīt visas ES 
zvejas kuģu nozvejas. Šī datubāze bija pieejama 
2013. gada beigās un pakāpeniski sāka darboties 
2014. gadā atkarībā no dalībvalstu spējas ieviest 
šo sistēmu. Konstatētās konkrētās problēmas tika 
apspriestas ar dalībvalstīm.
Komisijas atbilde 49
Sarunās par protokolu atjaunināšanu Komisija aktīvi 
sekmē elektronisko licenču izmantošanu ES kuģiem.
XIII h)
Komisija piekrīt šim ieteikumam un uzskata, ka jau 
veic vajadzīgos pasākumus situācijas labošanai.
Komisija pastāvīgi sazinās ar dalībvalstīm, lai atrisi ‑
nātu visas tehniskās problēmas.
XIII i)
Komisija piekrīt šim ieteikumam un uzskata, ka to 
jau ir daļēji īstenojusi, jo ir izstrādājusi īpašas pamat ‑
nostādnes nozares atbalsta pārvaldībai un uzrau ‑
dzībai, un Komisija sarunās ar partnervalstīm veiks 
vajadzīgos pasākumus, lai to pilnīgi īstenotu.
XIII j)
Komisija piekrīt šim ieteikumam un uzskata, ka tas 
jau ir daļēji īstenots.
Jaunajā KZP “saskanība ar citām Savienības politikas 
jomām” ir viens no KZP labas pārvaldības princi ‑
piem (Regulas (ES) Nr. 1380/2013 3. panta h) punkts). 
Pamatojoties uz šo principu, zivsaimniecības aspekti 
pakāpeniski tiek iekļauti attīstības politikā.
XIII k)
Komisija piekrīt šim ieteikumam un uzskata, ka tas 
jau tiek daļēji īstenots.
Katras FPA atbalsta izmaksas reizi gadā tiek izvēr ‑
tētas Apvienotajā komitejā. Ja Apvienotā komiteja 
uzskata un vienojas, ka piešķirtie finanšu līdzekļi 
nav izlietoti atbilstīgi, nozares atbalsta izmaksas 
nākamajos gados var atlikt.XIII a)
Komisija piekrīt šim ieteikumam.
XIII b)
Komisija piekrīt šim ieteikumam un ir sākusi to 
īstenot.
XIII c)
Komisija var piekrist šim ieteikumam, kura īsteno ‑
šana ir atkarīga no sarunām un ES un attiecīgās 
trešās valsts panāktās vienošanās.
XIII d)
Komisija var piekrist šim ieteikumam, tā jau ir sākusi 
apspriešanos ar ieinteresētajām personām.
XIII e)
Komisija piekrīt šim ieteikumam.
Komisijai 2014. gada decembrī tika iesniegta jauna 
metodika, bet 2015. gada janvārī tā tika apstiprināta. 
Tā nodrošinās kopēju pamatu protokolu ekono ‑
miskās ietekmes novērtēšanai, kas tiks veikta pirms 
nākamajām sarunām. Kad šī metodika tiks sistemā ‑
tiski piemērota, tā pilnīgi atbildīs Revīzijas palātas 
ieteikumiem.
XIII f)
Komisija piekrīt šim ieteikumam un uzskata, ka jau 
veic vajadzīgos pasākumus situācijas labošanai.
Iepriekšējos gados Komisija ir iesaistījusies savu IT 
rīku modernizācijā un ir sākusi tā dēvēto “IT licenču 
projektu”, kas paredzēts gan atļauju digitālai nosūtī ‑
šanai, gan pārbaudei.
XIII g)
Komisija piekrīt šim ieteikumam un uzskata, ka jau 
veic vajadzīgos pasākumus situācijas labošanai.
Komisijas atbilde 50
ES nozares atbalstu cita starpā piešķir, lai palīdzētu 
uzlabot vadību valsts līmenī, savukārt finansējums, 
ko reģionālā līmenī EAF piešķir Indijas okeāna 
komisijai ( IOC), ir paredzēts reģionālās sadarbības 
turpmākai pilnveidošanai. Zivsaimniecības atašejs 
ES delegācijā uz vietas, regulāri sazinoties ar IOC, arī 
palīdz nodrošināt finansēto darbību papildināmību.
31
Izmantojot FPA, jo īpaši nozares atbalstu, ES SFPA  
apvienotajās zinātniskajās komitejās cenšas arī 
paplašināt ES un partnervalstu zinātnieku kopīgu 
zinātnisko darbu attiecībā uz krājumu, zivsaimnie ‑
cības un pārvaldības pasākumu novērtēšanu un 
atbalsta arī partnervalstu zinātnieku un vadītāju 
piedalīšanos RFMO  sanāksmēs saistībā ar tunzivju 
SFPA .
Attiecībā uz nolīgumiem par tunzivīm protokolos 
būtu jāpiešķir piekļuves tiesības tikai tad, ja tie 
atbilst UNCLOS  minētajiem pārvaldības principiem. 
Tādēļ Komisijai būtu jānodrošina, ka FPA būtu 
atspoguļotas reģionālo zvejniecības pārvaldības 
organizāciju ( RFMO ) rezolūcijas un ieteikumi par 
zivju krājumu stāvokli.
Attiecībā uz jauktiem nolīgumiem Apvienotā 
zinātniskā komiteja regulāri izvērtē visu būtisko un 
pieejamo informāciju par nozveju, zvejas piepūli un 
krājumu stāvokli, kas attiecas uz konkrētajiem SFPA  
protokoliem.
Saskaņā ar UNCLOS  61. pantu pat tad, ja piekrastes 
valsts nosaka pārpalikuma apmēru, ES un karoga 
valsts arī ir atbildīgas par to, lai nerastos pārzveja. 
Tādēļ ES cenšas gūt pilnīgu pārredzamību par zvejas 
iespējām un pārvaldības mērķiem. Tomēr pārpali ‑
kums nenozīmē, ka ir jāpieņem pārvaldības sistēma, 
kas pamatota ar nozvejas limitiem. Zvejas izraisītas 
zivju mirstības rādītājus noteikti var pazemināt, 
izmantojot citus pasākumus, piemēram, kapacitātes 
limitus, zvejas piepūles limitus utt.Apsvērumi
21
Mauritānijas gadījumā laikposmā starp 2008.–
2012. gada protokolu un 2013.–2014. gada protokolu 
zvejas darbības netika pārtrauktas.
22
Saskaņā ar Regulas par zvejas darbībām 9. pantu 
Mauritānijas iestādes piekrita izdot licences 
atbilstīgi nosūtītajiem pieprasījumiem. Ja ES kuģu 
īpašnieki būtu pieprasījuši izdot licences par citām 
zvejas kategorijām, tās būtu izdotas par šīm citām 
zvejas kategorijām. Tomēr minētajā laikposmā šādi 
pieprasījumi no kuģu īpašniekiem netika saņemti.
23
Risinājums, par kuru 2014. gada jūlijā tika panākta 
vienošanās ar Mauritāniju, ir kompromiss jautājumā 
par derīguma termiņu, un Komisija to pieņēma ar 
attiecīgo dalībvalstu piekrišanu.
24
Iespēja kompensēt zvejas darbību pārtraukumu 
paredzēta EZF (Eiropas Zivsaimniecības fonda) 
regulā. Šīs kompensējamās summas jau ir paredzē ‑
tas ES budžetā, tāpēc tās neradītu papildu izdevu ‑
mus ES.
28
Jaunajā KZP “saskanība ar citām Savienības politikas 
jomām” ir viens no KZP labas pārvaldības princi ‑
piem (Regulas (ES) Nr. 1380/2013 3. panta h) punkts).
Plašāka sadarbība ar Starptautiskās sadarbības un 
attīstības ĢD gan augstākās vadības, gan dienestu 
līmenī nodrošinās, ka efektīvi tiks izmantots ES 
finansiālais atbalsts, ko piešķir ar SFPA  vai EAF starp ‑
niecību vai ko piešķir citi devēji.
Komisijas atbilde 51
41
Sarunās ar Mozambiku par jauno protokolu dalīb ‑
valstis pieņēma šos tehniskos noteikumus, ņemot 
vērā, ka Komisija pat ieguva atkāpi no valsts tiesību 
akta noteikumiem (jāpārbauda 1/3 flotes, nevis 
visa flote), lai maksimāli palielinātu protokola 
izmantošanu.
46
SFPA  un EAF budžeta atbalsts atšķiras pēc būtības, 
un par tiem vienojas atsevišķi. EAF un SFPA  sarunas 
patiešām reti notiek vienlaikus. EAF plānošana tiek 
apspiesta ik pēc 7 gadiem, savukārt SFPA  darbības 
vidējais ilgums ir 3–4 gadi.
Tāpēc Komisija uzskata, ka tas neietekmē Komisijas 
nostāju sarunās par SFPA .
Kopumā pieejas attiecībā uz mūsu partnervalstīm ir 
saskanīgas un konsekventas.
49
Komisija izmanto datus, ko iesniegušas dalībvalstis 
saskaņā ar ES tiesību aktu prasībām. Iespējamās 
neatbilstības tiks likvidētas, izmantojot jauno cen ‑
tralizēto sistēmu ziņošanai par nozveju, kur varēs 
veikt pastāvīgu pārbaudi. Datu pieejamība tiks uzla ‑
bota, pastāvīgi salīdzinot paziņotos nozvejas dau ‑
dzumus ar protokolā noteikto atsauces daudzumu.
50
Protokola īsais darbības laiks pirms KZP reformas 
bija vajadzīgs, lai nodrošinātu pāreju uz jaunās KZP 
īstenošanu. Tagad tā ir stājusies spēkā, un būs vaja ‑
dzīgi protokoli ar garāku darbības ilgumu – vidēji no 
4 līdz 5 gadiem.32
Zvejas izraisītu zivju mirstību mazina kapacitātes 
limiti, ko nosaka, ņemot vērā IOTC  pušu flotu attīstī ‑
bas plānus, un kapacitātes līmeņi, kas attiecas uz ES, 
tiek ievēroti protokolos.
33. un 34. punkts
Visās nesenajās sarunās sarunu procesa attīstības 
gaitā galvenā nozīme bija jautājumiem par finanšu 
pareizu pārvaldību un ieguldīto līdzekļu atdevi. Tas 
ir atspoguļots, pārstrukturējot finanšu elementu, 
kas tagad paredz, ka nozare noņem ES lielāku finan ‑
siālā sloga daļu no maksājumiem par piekļuvi.
39
Novērtējumā sniegtā informācija parāda arī to, ka 
2013.–2014. gada protokolā, salīdzinot ar iepriekšējo 
protokolu (no 0,86 līdz 0,8), visu saņēmēju tiešā 
pievienotā vērtība ir tikai mazliet samazinājusies, 
pievienotās vērtības izdevīgumu līdzsvarojot par 
labu Mauritānijai.
Tas varētu būt izskaidrojams ar to, ka novērtējums 
tika veikts tikai par protokola 2 gadu darbības 
11 mēnešiem, kad bija zems izmantojuma līmenis. 
Turklāt būtu jāņem vērā arī mazo pelaģisko zivju 
sugu nelielās tirgus cenu svārstības, kas acīmre ‑
dzami ietekmēja pievienotās vērtības aprēķinus. 
Minēto iemeslu dēļ secinājumi par aprēķiniem būtu 
jāizdara piesardzīgi.
40
Šā iemesla dēļ tika atliktas sarunas ar Mauritāniju 
par nākamo protokolu.
Komisijas atbilde 52
60
Pašreizējā IT sistēma Komisijai nodrošina tikai 
iespēju izsekot zvejas atļauju pieprasījumus, tiklīdz 
karoga valsts tos pilnīgi noformējusi un nosūtījusi. 
2013. gada sākumā sāktā projekta mērķis ir uzlabot 
procesu, ko dēvē par “IT licences projektu”, un tas 
nodrošinās iespēju labāk uzraudzīt procedūras, kas 
saistītas ar zvejas atļauju pieprasīšanu un izsnieg ‑
šanu. Līdz tam Komisija šobrīd pārskata visas savas 
iekšējās procedūras.
62
Tiek ievēroti attiecīgo ES tiesību aktu noteikumi 
par ziņošanu, un Komisija uzglabā attiecīgo doku ‑
mentāciju. Turklāt tā izstrādā vajadzīgos IT rīkus, lai 
izveidotu nozvejas datubāzi.
63
Kopš 2011. gada Komisija ir izstrādājusi jaunas datu 
iesniegšanas procedūras un jaunas datubāzes, proti, 
tā dēvēto datu glabātavu DataWareHouse , lai nodro ‑
šinātu iespēju labāk un pareizāk uzraudzīt visas ES 
zvejas kuģu nozvejas. Šī datubāze bija pieejama 
2013. gada beigās un pakāpeniski sāka darboties 
2014. gadā atkarībā no dalībvalstu spējas ieviest 
šo sistēmu. Konstatētās konkrētās problēmas tika 
apspriestas ar dalībvalstīm.
65
Komisija jau ir konstatējusi šo problēmu un šobrīd 
sadarbojas ar dalībvalstīm, ES zivsaimniecības pēt ‑
niecības institūtiem un trešām valstīm, lai vienotos 
par kopēju un kopīgotu metodiku, ko piemērot 
attiecībā uz nozveju, kura veikta FPA aptvertajos 
teritoriālajos ūdeņos.
Lai gan tas varēja radīt papildu izdevumus ES, 
tomēr tas neattiecās uz Indijas okeānu, kur nozvejas 
daudzums nepārsniedz atsauces daudzumu nevienā 
nolīgumā, kuru izvērtēja Revīzijas palāta, izņemot 
Madagaskaru 2005. un 2007. gadā.52
Ņemot vērā, ka KZP mērķos attiecībā uz FPA nav 
paredzēta ne to ietekme uz ES reģioniem, ne zivju 
piegāde ES tirgum, šo aspektu novērtējumu nevar 
gaidīt.
Konsultanti, kurus Komisija nolīga SFPA  novērtēša ‑
nai, 2015. gada sākumā izstrādāja un ar Komisijas 
dienestiem saskaņoja kopēju, viendabīgu metodi 
ekonomiskās ietekmes novērtēšanai saistībā ar 
SFPA .
57
Komisijas pārbaudes procedūrā pilnīgi ievērots 
piemērojamā protokola noteikums.
Tagad Komisija veido jaunu sistēmu, kuru izman ‑
tojot varēs digitāli nosūtīt un pārbaudīt atļaujas 
(projekts LICENCE ) un Komisija varēs labāk pārvaldīt 
tās procedūras daļas, kas attiecas uz zvejas atļauju 
pieprasījumiem un izdošanu – sākot no dalībvalsts 
pieprasījuma noformēšanas, līdz trešās valsts izdo ‑
tas atļaujas saņemšanai.
58
Zvejas atļauju pieprasījumu nosūtīšanas veids ir ļoti 
atkarīgs no partnervalstu tiesību aktu konkrētajiem 
noteikumiem, kā arī no to attiecīgajām cilvēkresursu 
un administratīvajām spējām.
59
Mauritānijā ES delegācija cieši uzraudzīja licencē ‑
šanas procedūru un pastāvīgi sazinās ar Mauritā ‑
nijas kompetentajiem dienestiem, lai nodrošinātu, 
ka kavējumu skaits samazinās. Turklāt šo procesu 
atvieglina aģenti, kas pārstāv kuģu īpašniekus vietē ‑
jās iestādēs.
Komisijas atbilde 53
73
Komisija cenšas panākt, lai nozares atbalstam pare ‑
dzētā daļa būtu precīzi noteikta valsts budžetā, taču 
tas ir atkarīgs no partnervalsts valsts finanšu tiesību 
aktiem.
Komisija uzskata, ka piešķirtais nozares atbalsts ir 
izsekojams partnervalstu attiecīgajās matricās.
Komisijai ir jāpaļaujas arī uz to, ka uz darbībām, 
kuras partnervalsts veic, lai īstenotu attiecīgo noza ‑
res atbalsta īstenošanas matricu, parasti attiecas 
konkrētie valsts noteikumi par piedāvājumiem un 
iepirkumu.
74
Apvienotā komiteja saskaņā ar protokoliem uzrauga 
nozares atbalsta īstenošanu, tostarp attiecīgos gadī ‑
jumos – izmaksu efektivitāti.
Attiecībā uz Mozambiku papildus regulārai uzrau ‑
dzībai Apvienotajā komitejā vēl jāveic galīgais 
novērtējums par 2012.–2014. gada protokolā 
paredzētā nozares atbalsta īstenošanu. Mozambika 
šobrīd sagatavo šim novērtējuma vajadzīgos doku ‑
mentus, un ir jārīko Apvienotās komitejas sanāksme, 
lai izvērtētu progresu.
75
Skatiet atbildi uz kopsavilkuma XII punktu.
Mauritānijas gadījumā izmantošanas līmeni ietek ‑
mēja sarežģītā politiskā situācija 2008.–2012. gada 
laikposma sākumā. Turklāt, izpildot Mauritānijas 
iestāžu skaidri paustu prasību, 2013.–2014. gada 
protokolā nozares atbalsts tika samazināts līdz 
3 miljoniem euro gadā – tas nebija Komisijas sākot ‑
nējais nolūks, un tā nebija arī Mauritānijas partnera 
tieša reakcija uz pārredzamības trūkumu.68
Skatiet atbildi uz kopsavilkuma XI punktu.
69
Ja iespējams, valstīs, kur darbojas vairāki līdzekļu 
devēji, ES ir izveidojusi koordinācijas sanāksmes ar 
citām jaunattīstības valstīm (Mauritāniju un pavisam 
nesen Mozambiku). Zivsaimniecības atašejs piedalās 
koordinācijas sanāksmēs. Notiek aktīva sadarbība 
starp dažādām sadarbības attīstībā iesaistītās dele ‑
gācijas nodaļām.
ES izvēlētās prioritātes tiek atspoguļotas koordināci ‑
jas sanāksmē ar citiem līdzekļu devējiem.
70
Delegācija Mozambikā piedalās nozares līdzekļu 
devēju koordinācijas sanāksmēs, ko rīko ministrija, 
un delegācija ir pārstāvēta kā nozares lielākais 
līdzekļu devējs. Turklāt zivsaimniecības iestādes 
sagatavo rīcības plānu, ievērojot valsts noteiku ‑
mus un nodrošinot pārredzamību dažādu līdzekļu 
devēju un ES finansētām darbībām. Komisija 
uzskata, ka šajā gadījumā nav divkāršas finansēša ‑
nas riska.
72
Skatiet arī atbildi uz kopsavilkuma XI punktu.
Komisijas atbilde 54
KZP reforma ir uzlabojusi nozares atbalsta pār ‑
valdību, atdalot nozares atbalstam paredzēto 
finansējumu no maksājumiem par piekļuvi, kā arī 
uzlabojusi uzraudzību un noteikumu piemērošanu 
Apvienotajā komitejā.
Skatiet atbildi uz kopsavilkuma XII punktu.
80
Katras FPA atbalsta izmaksas katru gadu tiek 
izvērtētas un pārskatītas Apvienotajā komitejā. Ja 
Apvienotā komiteja uzskata un vienojas, ka piešķir ‑
tie finanšu līdzekļi nav izlietoti atbilstīgi, nozares 
atbalsta izmaksas nākamajos gados var atlikt, līdz 
panākts labāks finanšu līdzekļu izlietojums. Proti, 
tas bija Seišelu, Mozambikas un Komoru gadījumā.
81
Ja prioritāro darbību/projektu īstenošanas rezultāti 
nav sasniegti vai ir sasniegti niecīgā mērā, nāka ‑
majā gadā nozares atbalsta izmaksa tiks atlikta, līdz 
mērķu sasniegšanai.
Izskatot šo jautājumu, jāņem vērā, ka darbības gal ‑
venokārt nav plānotas īstenošanai tikai attiecīgajā 
finanšu gadā, bet to īstenošanai vajadzīgi vairāki 
gadi.
82
Lai gan abas koncepcijas ir vienādas, tomēr atbalsta 
tvēruma un mēroga un tā pārvaldības atšķirību dēļ 
to mērķi būtiski atšķiras.Izmantošanas spēju cieši uzrauga, katrā Apvieno ‑
tās komitejas sanāksmē novērtējot un analizējot 
finanšu līdzekļu izmantošanas rādītāju; ir panākts 
ievērojams uzlabojums Seišelu un Mozambi ‑
kas gadījumā salīdzinājumā ar iepriekšējiem 
protokoliem.
76
Partnervalstīm sniegtā nozares atbalsta izlieto ‑
jumu nosaka, izvērtējot katru gadījumu atsevišķi 
un ņemot vērā partnervalsts vēlmes attiecībā uz šā 
atbalsta izmantošanu savas valsts zivsaimniecības 
politikas attīstībā.
2. izcēlums – Madagaskara
ES finanšu līdzekļi ir identificējami valsts kases 
līmenī tāpat kā citi valdības ieņēmumu avoti.
2. izcēlums – Mauritānija
Neizlietotais nozares atbalsta piešķīrums 25  mil ‑
jonu euro apmērā ir radies, veicot kopīgu pār ‑
skatīšanu. Mauritānija 2013. gada martā nosūtīja 
ziņojumu ES, kur norādīja, ka šajā datumā atlikušais 
līdzekļu apmērs bija 13 miljoni euro. Taču šis skaitlis 
kopīgi netika atzīts, jo Mauritānija pilnīgi nepama ‑
toja šā aprēķina bāzi.
2. izcēlums – Mozambika
Apvienotā komiteja 2012. gada jūnija sanāksmē 
vienojās par programmas ex post  grozījumiem, kā 
norādīts ziņojumam pievienotajos pielikumos, kā 
arī par to, ka saskaņotajā darbību vispārējā satvarā 
ir paredzēti papildu infrastruktūras projekti un 
iekļauti valsts budžeta izpildē.
78
Skatiet atbildi uz kopsavilkuma XII punktu.
Komisijas atbilde 55
Komisija cenšas saņemt partnervalstu valsts 
budžeta likumā nozares atbalstam paredzēto finan ‑
sējuma daļu, lai nodrošinātu līdzekļu pārredzamību.
Secinājumi un ieteikumi
85
Sarunas par FPA protokoliem ir atkarīgas no vairā ‑
kiem faktoriem, daudzus no tiem Komisija nevar 
ietekmēt. Ir jāievēro noteikumi, kas attiecas uz citām 
ES iestādēm, piemēram, Padomi un Parlamentu. 
Sarunu procesa kopējais ilgums ļoti lielā mērā ir arī 
atkarīgs no trešās partnervalsts iekšējām pieņemša ‑
nas procedūrām.
86
Šis pārejas režīms ir pamatots ar Regulas (EK) 
Nr. 1006/2008 par zvejas darbībām 9. pantu, 
saskaņā ar kuru sešus mēnešus būtu jānodrošina 
zvejas darbību nepārtrauktība situācijā, kad ES un 
tās partnervalsts ir vienojušās par protokolu, bet 
attiecīgais protokols vēl netiek provizoriski piemē ‑
rots. Šādas pagaidu zvejas licences, kuras partner ‑
valsts pavisam brīvprātīgi ir piešķīrusi pēc Komisijas 
pieprasījuma, joprojām būtu jāuzskata par licencēm, 
kas piešķirtas saskaņā ar galveno nolīgumu (arī 
tad, ja nav protokola), un tādējādi tās nav pretrunā 
ekskluzivitātes klauzulai (izņemot gadījumus, kad 
runa ir par privātām licencēm, kā Tiesa paskaidrojusi 
spriedumā lietā C ‑565/13).
87
Attiecībā uz nolīgumiem par tunzivīm šī pieeja jau 
tiek īstenota, jo īpaši Indijas okeānā, kur ar partner ‑
valstīm ir noslēgti zivsaimniecības nolīgumi, kas 
atspoguļo tunzivju migrācijas ceļus. Attiecībā uz 
jauktajiem nolīgumiem šo mērķi varētu būt sarežģīti 
sasniegt, ņemot vērā iesaistītās zivsaimniecības.Tomēr Komisijas dienestu starpā ir uzlabota šo 
politikas virzienu īstenošanas saskaņotība un 
konsekvence attiecībā uz nozares atbalsta izmanto ‑
šanu un izmaksām. Tas tiek panākts, pamatojoties 
uz mērķtiecīgām, identificējamām darbībām, kam 
noteikti skaidri mērķu sasniegšanas rādītāji, kurus 
izmantojot var izmērīt veiktspēju.
Nozares atbalsta programmas tiek izstrādātas un 
pamatotas, ņemot vērā partnervalsts vajadzības, 
un abas puses tās apspriež Apvienotajā komitejā, 
bet galīgā darbību programma ir šā apspriešanās 
procesa rezultāts.
3. izcēlums – Madagaskara
Madagaskarā maksājumi saistībā ar SFPA  turpinājās 
pēc tam, kad tika pieņemts lēmums, ka Madagaska ‑
rai vairs nav tiesību saņemt budžeta atbalstu. Šā 
lēmuma pieņemšana tika saskaņota ES iestāžu attie ‑
cīgo dienestu starpā, jo maksājumi bija tieši pare ‑
dzēti zivsaimniecības vadībai un tiem būtu jāveicina 
nodarbinātība un izaugsme zivsaimniecības nozarē, 
kā arī pārtikas nodrošinājums valstī politiskās krīzes 
apstākļos.
3. izcēlums – Mozambika
Lai gan budžeta maksājumus tika aizkavēts, tas 
nebija saistīts ar nozares atbalsta izmaksu, jo šajā 
gadījumā tas tieši neietekmēja saskaņotās nozares 
atbalsta konkrētās darba programmas īstenošanu. 
Tādējādi šis gadījums pierāda abu atbalsta režīmu 
atšķirīgumu.
Komisija uzskata, ka attīstības un zivsaimniecības 
politikas labāka saskaņotība nebūt nenozīmē vie ‑
nādu pieeju attiecībā uz konkrētajā politikā pare ‑
dzēto līdzekļu izmaksu, jo katru no šiem virzieniem 
reglamentē konkrēti juridiskie instrumenti, kuriem ir 
attiecīgi noteikumi, kas jāievēro.
83
Skatiet atbildi uz kopsavilkuma XI punktu.
Komisijas atbilde 56
Daudzos gadījumos tehniskie saglabāšanas pasā ‑
kumi ir nostiprināti partnervalstu valsts tiesību 
aktos un tāpēc par tiem nevar vienoties. Tie ir 
jāiekļauj partnerattiecību nolīgumos ilgtspējīgas 
zivsaimniecības nozarē ( SFPA ).
ES avansā iemaksātā maksa par piekļuvi partner ‑
valstij nodrošina stabilus ieņēmumus, tādējādi SFPA  
kļūst par pievilcīgiem vadības instrumentiem.
90
Komisija zināja, ka metodikai, ko neatkarīgie konsul ‑
tanti piemēroja, veicot novērtējumus, bija salīdzi ‑
nāmības problēmas. Pēc iekšējās revīzijas un ņemot 
vērā pamatnostādnes, kas izrietēja no šīs revīzijas, 
Komisija izveidoja kopēju darba uzdevuma veidni, 
ko izmantot, veicot novērtējumus saistībā ar SFPA . 
Sākot no 2015. gada sākuma ir saskaņota un ieviesta 
vienota un kopēja metodika attiecībā uz FPA ekono ‑
miskās ietekmes novērtējumu.
1. ieteikums a)
Komisija piekrīt šim ieteikumam.
1. ieteikums b)
Komisija piekrīt šim ieteikumam un ir sākusi to 
īstenot.
1. ieteikums c)
Komisija piekrīt šim ieteikumam, kura īstenošana 
ir atkarīga no sarunām un ES un attiecīgās trešās 
valsts panāktās vienošanās.
1. ieteikums d)
Komisija piekrīt šim ieteikumam, tā jau ir sākusi 
apspriešanos ar ieinteresētajām personām.88
Attiecīgos gadījumos šī koncepcija nozīmē, ka ir 
skaidri noteikti un labi zināmi pārvaldības mērķi, 
pārvaldības pasākumi un sadales shēmas, ko pie ‑
krastes valstis izveidojušas dažādām ieinteresēta ‑
jām personām, piemēram, gadījumos, kad noslēgti 
jauktie nolīgumi ar Grenlandi, Maroku, Mauritāniju 
un Gvineju‑Bisavu.
Attiecībā uz nolīgumiem par tunzivīm zvejas iespē ‑
jas ir noteiktas, ņemot vērā pārvaldības mērķus un 
pasākumus, ko pieņēmušas attiecīgās reģionālās 
zvejniecības pārvaldības organizācijas ( RFMO ), kuras 
pilnvarotas šo uzdevumu izpildei reģionā, kā arī 
ņemot vērā RFMO  zinātniskā darba rezultātus un 
konsultācijas.
89
Komisija ņem vērā zvejas iespēju izlietojuma līmeni 
iepriekšējos gados, kā arī ārējos faktorus, kas varētu 
ietekmēt zvejas iespēju izlietojumu atkarībā no 
nozveju pieejamības un nepastāvības.
FPA protokolos par tunzivīm norādītie nozvejas 
atsauces līmeņi – kas nav nozvejas limiti – ir pama ‑
toti ar ES zvejas flotu iepriekš paziņotajiem nozvejas 
apjomiem. Atsauces daudzums – būtisks priekšno ‑
sacījums mūsu partneriem –, par kuru noslēgta vie ‑
nošanās attiecīgajos protokolos, nodrošina juridisko 
pamatu ES maksājumiem par piekļuvi. Tomēr šādos 
nozvejas atsauces limitos jāņem arī vērā nozvejas 
ļoti lielā nepastāvība dažādos gados dažādās vietās, 
ko izraisa tālu migrējošo zivju sugu nepastāvīgais 
izvietojums un pārpalikums gada laikā.
Attiecībā uz saikni starp zvejas iespēju iespējamo 
nepilnīgo izmantošanu un stingrāku tehnisko sagla ‑
bāšanas pasākumu ( TCM ) ieviešanu jāatgādina, ka 
par šādiem TCM  abas puses ir vienojušās, lai nodro ‑
šinātu dažādu krājumu ilgtspējīgu izmantošanu, lai 
mazinātu zvejas darbību ietekmi uz jūras ekosistē ‑
mām un novērstu strīdus starp ārvalstu rūpnieciskās 
zvejas flotēm, kas zvejo atklātā jūrā, un piekrastes 
valstu zvejniekiem, kas nodarbojas ar nerūpniecisko 
zveju piekrastē.
Komisijas atbilde 57
Iepriekšējos gados Komisija ir iesaistījusies savu IT 
rīku modernizācijā un ir sākusi tā dēvēto “IT licenču 
projektu”, kas paredzēts gan atļauju digitālai nosūtī ‑
šanai, gan pārbaudei.
2. ieteikums b)
Komisija piekrīt šim ieteikumam un uzskata, ka jau 
veic vajadzīgos pasākumus situācijas labošanai.
Sarunās par protokolu atjaunināšanu Komisija aktīvi 
sekmē elektronisko licenču izmantošanu ES kuģiem.
2. ieteikums c)
Komisija piekrīt šim ieteikumam un uzskata, ka jau 
veic vajadzīgos pasākumus situācijas labošanai.
Komisija pastāvīgi sazinās ar dalībvalstīm, lai atrisi ‑
nātu visas tehniskās problēmas.
94
Nozares atbalsta īstenošanas uzraudzības pamat ‑
nostādnēs, ko Komisijas dienesti izstrādāja 
2013. gadā un atjaunināja 2014. gadā, paredzēti 
principi, kas jāievēro, nosakot un uzraugot nozares 
atbalstu, kā arī īpaši noteikumi attiecībā uz ziņo ‑
šanas prasībām. Tādējādi programmas iespējams 
pielāgot, par šiem pielāgojumiem vienojoties Apvie ‑
notajā komitejā.
Šīs pamatnostādnes ir papildinātas, nesen izstrādā ‑
tajos protokolos ieviešot īpašus noteikumus attie ‑
cībā uz nozares atbalsta īstenošanu un uzraudzību.
Tajos cita starpā prasīts izstrādāt un saskaņot noza ‑
res atbalsta finansējamo darbību matricu, skaidri 
nosakot atbalstāmās darbības, sasniedzamos mēr ‑
ķus un rezultātus.1. ieteikums e)
Komisija piekrīt šim ieteikumam.
Komisijai 2014. gada decembrī tika iesniegta jauna 
metodika, bet 2015. gada janvārī tā tika apstiprināta. 
Tā nodrošinās kopēju pamatu protokolu ekono ‑
miskās ietekmes novērtēšanai, kas tiks veikta pirms 
nākamajām sarunām. Kad šī metodika tiks sistemā ‑
tiski piemērota, tā pilnīgi atbildīs Revīzijas palātas 
ieteikumiem.
92
Iepriekšējos gados Komisija ir iesaistījusies savu IT 
rīku modernizācijā un 2013. gada sākumā ir sākusi 
tā dēvēto “IT licenču projektu”, kas paredzēts 
gan atļauju digitālai nosūtīšanai, gan pārbaudei. 
Izmantojot pašreizējos IT rīkus, Komisija var labāk 
pārvaldīt procedūras, kas saistītas ar zvejas atļauju 
pieprasīšanu un izdošanu – sākot no dalībvalsts pie ‑
prasījuma noformēšanas, līdz trešās valsts izdotas 
atļaujas saņemšanai.
93
Kopš 2011. gada Komisija ir izstrādājusi jaunas datu 
iesniegšanas procedūras un jaunas datubāzes, proti, 
tā dēvēto datu glabātavu DataWareHouse , lai nodro ‑
šinātu iespēju labāk un pareizāk uzraudzīt visas ES 
zvejas kuģu nozvejas. Šī datubāze bija pieejama 
2013. gada beigās un pakāpeniski sāka darboties 
2014. gadā atkarībā no dalībvalstu spējas ieviest 
šo sistēmu. Konstatētās konkrētās problēmas tika 
apspriestas ar dalībvalstīm.
2. ieteikums a)
Komisija piekrīt šim ieteikumam un uzskata, ka jau 
veic vajadzīgos pasākumus situācijas labošanai.
Komisijas atbilde 58
3. ieteikums c)
Komisija piekrīt šim ieteikumam un uzskata, ka tas 
jau tiek daļēji īstenots.
Katras FPA atbalsta izmaksas reizi gadā tiek izvēr ‑
tētas Apvienotajā komitejā. Ja Apvienotā komiteja 
uzskata un vienojas, ka piešķirtie finanšu līdzekļi 
nav izlietoti atbilstīgi, nozares atbalsta izmaksas 
nākamajos gados var atlikt.
4. tabula
Mozambikas gadījumā pēc Komisijas veiktās 
pārbaudes skaitļi tika laboti. Pašreizējā Komisijas 
rīcībā esošā informācija norāda, ka nozvejas apjoms 
bija 2330 t, kas gandrīz precīzi atbilst daudzumam, 
kuru Spānija un Francija paziņoja par to pašu 
gadu (2326 t).Šo matricu regulāri pārbauda Apvienotā komiteja 
un uzrauga zivsaimniecības atašejs, lai nodrošinātu, 
ka tiek ievērota matricā paredzētā programma.
95
Saskaņā ar jauno KZP , ko pieņēma 2013. gadā, kur 
bija paredzēta nozares atbalsta maksājumu atda ‑
līšana no maksājumiem, kas attiecas uz piekļuves 
tiesībām, un ar tiem saistītajiem nosacījumiem, šie 
maksājumi tagad ir tieši saistīti ar veiktspēju un 
nozares atbalsta izlietojumu.
Nozares atbalstu, ko sniedz saskaņā ar SFPA , pie ‑
šķir, pamatojoties uz ierobežotu skaitu konkrētu 
darbību, ko ierosinājusi partnervalsts, nevis pama ‑
tojoties uz sistēmisku pieeju kā EAF, kas cita starpā 
piešķir budžeta atbalstu. Turklāt nozares atbalsts 
parasti ir daudz mazāks nekā atbalsts, ko piešķir 
EAF.
Ir paredzēti noteikumi nozares atbalsta pārskatīša ‑
nai Apvienotajā komitejā gadījumos, kad partner ‑
valsts, sniedzot atbilstīgu pamatojumu, pieprasa 
līdzekļu pārdali programmā, vai vajadzības gadī ‑
jumā nozares maksājumu atlikšanu, līdz apmierinoši 
ir īstenots nozares atbalsts.
3. ieteikums a)
Komisija piekrīt šim ieteikumam un uzskata, ka to 
jau ir daļēji īstenojusi, jo ir izstrādājusi īpašas pamat ‑
nostādnes nozares atbalsta pārvaldībai un uzrau ‑
dzībai, un Komisija sarunās ar partnervalstīm veiks 
vajadzīgos pasākumus, lai pilnīgi to īstenotu.
3. ieteikums b)
Komisija piekrīt šim ieteikumam un uzskata, ka tas 
jau ir daļēji īstenots.
Jaunajā KZP “saskanība ar citām Savienības politikas 
jomām” ir viens no KZP labas pārvaldības princi ‑
piem (Regulas (ES) Nr. 1380/2013 3. panta h) punkts). 
Pamatojoties uz šo principu, zivsaimniecības aspekti 
pakāpeniski tiek iekļauti attīstības politikā.
KĀ PASŪTĪT ES IZDEVUMUS
Bezmaksas izdevumi
  Viens eksemplārs:  
ar EU Bookshop starpniecību (http://bookshop.europa.eu).
  Vairāk nekā viens eksemplārs vai plakāti/kartes:  
Eiropas Savienības pārstāvniecībās  
(http://ec.europa.eu/represent_lv.htm),  
Eiropas Savienības delegācijās valstīs, kas nav ES dalībvalstis  
(http://eeas.europa.eu/delegations/index_lv.htm),  
ar Europe Direct dienesta starpniecību  
(http://europa.eu/europedirect/index_lv.htm)  
vai piezvanot uz tālruņa numuru 00 800 6 7 8 9 10 11 (zvanīšana bez maksas no jebkuras  
vietas Eiropas Savienībā) (*).
(*)  Informāciju sniedz bez maksas, tāpat arī lielākā daļa zvanu ir bezmaksas (izņemot dažus operatorus, viesnīcas  
vai taksofonus).
Maksas izdevumi
 Ar EU Bookshop starpniecību (http://bookshop.europa.eu).
Eiropas Savienība (ES) sarunu ceļā slēdz nolīgumus ar 
piekrastes valstīm, lai iegūtu zvejas tiesības ES kuģiem un 
atbalstītu vietējās zvejas nozares pārvaldību un ilgtspējīgu 
attīstību. Palāta secināja, ka Eiropas Komisija šos nolīgumus 
kopumā bija labi pārvaldījusi, tomēr bija nepieciešami daži 
uzlabojumi. Zivju daudzums, par kuru sarunās ar piekrastes 
valstīm bija panākta vienošanās, regulāri pārsniedza 
ES flotes faktisko nozveju, tāpēc nolīgumi relatīvi izmaksāja 
daudz dārgāk, nekā ES bija plānojusi. Nozvejas datu un 
licencēšanas procesa uzraudzība nebija pietiekami stingra, 
un atbalstam, ko sniedza vietējo zivsaimniecības nozaru 
ilgtspējīgai attīstībai, ir jānosaka skaidrāki attiecināmības 
nosacījumi, turklāt nepieciešama labāka koordinācija un 
saskaņotība ar pārējo ES  attīstības atbalstu.
EIROPAS
REVĪZIJAS
PALĀTA