PASKAIDROJUMA RAKSTS

1.Priekšlikuma priekšmets

Šis priekšlikums ir par lēmumu, ar kuru nosaka nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Konvencijas par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību pastāvīgās komitejas trīsdesmit devītajā ikgadējā sanāksmē, kas 2019. gada 3.–6. decembrī Strasbūrā, Francijā, notiks saistībā ar paredzēto pastāvīgās komitejas lēmuma pieņemšanu par diviem grozījumiem konvencijas II pielikumā un III pielikumā.

2.Priekšlikuma konteksts

2.1.Konvencija par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību

Konvencijas par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību (“konvencija”) mērķis ir aizsargāt Eiropas savvaļas augus un dzīvniekus un to dabīgos biotopus, jo īpaši ja to aizsardzībai ir vajadzīga vairāku valstu sadarbība. Minētā konvencija ir starpvaldību līgums, kas noslēgts Eiropas Padomes aizgādībā. Tā stājās spēkā 1982. gada 1. jūnijā.

Eiropas Savienība ir konvencijas līgumslēdzēja puse kopš 1982. gada 1. septembra. Patlaban konvencijai ir 51 līgumslēdzēja puse, to vidū visas ES dalībvalstis.

2.2.Pastāvīgā komiteja

Pastāvīgā komiteja ir konvencijas lēmējstruktūra ar pilnvarām novērtēt sugu saglabāšanās stāvokli un pēc tam pārskatīt sugu sarakstu konvencijas pielikumos. Tās funkcijas ir uzskaitītas konvencijas 13.–15. pantā. Komitejas sanāksmes notiek ne retāk kā reizi divos gados vai tad, kad to pieprasa līgumslēdzēju pušu vairākums. Ierasts, ka pastāvīgā komiteja tiekas katru gadu.

Saskaņā ar konvencijas 17. pantu pielikumu grozījumus pieņem ar divu trešdaļu līgumslēdzēju pušu vairākumu.

2.3.Paredzētais pastāvīgās komitejas akts

Konvencijas pastāvīgās komitejas trīsdesmit devītajā ikgadējā sanāksmē, kas 2019. gada 3.–6. decembrī notiks Strasbūrā, Francijā, paredzēts pieņemt lēmumu par grozījumiem konvencijas II pielikumā un III pielikumā (“paredzētais akts”).

Paredzētā akta mērķis ir grozīt konvencijas II pielikumu un III pielikumu, kā tas paredzēts konvencijas 17. pantā.

Paredzētais akts saskaņā ar konvencijas 17. pantu stājas spēkā attiecībā uz visām līgumslēdzējām pusēm trīs mēnešus pēc tā pieņemšanas pastāvīgajā komitejā, ja vien trešdaļa līgumslēdzēju pušu nav cēlusi iebildumus. Ikviens grozījums stājas spēkā attiecībā uz tām līgumslēdzējām pusēm, kas nav cēlušas iebildumus.

3.Savienības vārdā ieņemamā nostāja

Norvēģija ir iesniegusi priekšlikumu baltvaigu zosi (Branta leucopsis) no II pielikuma (īpaši aizsargājamās dzīvnieku sugas) pārvietot uz III pielikumu (aizsargājamās dzīvnieku sugas – iespējama regulēšana). Priekšlikuma pamatā ir fakts, ka baltvaigu zoss kopējās populācijas apmērs laikā no 1980. gada līdz 2010. gadam ir palielinājies vairāk nekā desmitkārt (no 112 000 īpatņu uz 1 319 000 īpatņu), arī lauksaimniecības intensifikācijas dēļ, jo tās rezultātā ir kļuvis pieejams liels daudzums barības. Tāpēc sugai vairs nav vajadzīga stingra aizsardzība visā areālā.

Paredzētā pastāvīgās komitejas lēmuma priekšmets saskaņā ar LESD 3. panta 2. punktu ir ES ekskluzīvā ārējā kompetencē, jo tas ietilpst jomā, kuru lielā mērā jau aptver kopīgi iekšējie noteikumi (t. i., Putnu direktīva). Tāpēc Padomei ir jāpieņem lēmums par nostājām, kas pastāvīgās komitejas trīsdesmit devītajā sanāksmē Savienības vārdā ir jāieņem attiecībā uz paredzēto aktu.

Šis priekšlikums neatbilst pašreizējam baltvaigu zoss juridiskās aizsardzības statusam, kāds noteikts Putnu direktīvā, jo tā nav minēta II pielikumā (medījamas sugas). Suga ir iekļauta Putnu direktīvas I pielikumā (t. i., suga, kam jānosaka īpaši aizsargājamas teritorijas).

Lai reaģētu uz ļoti straujo populācijas pieaugumu un jo īpaši uz sugas izraisītajām problēmām (lauksaimniecībai nodarītais kaitējums un gaisa satiksmes drošības apdraudējums), Nolīguma par Āfrikas–Eirāzijas migrējošo ūdensputnu aizsardzību pušu 7. sanāksmē 2018. gada decembrī attiecībā uz baltvaigu zosi tika pieņemts viensugas pārvaldības plāna projekts. Plāns nodrošina satvaru, kas areāla valstīs palīdz pieņemt lēmumus par atkāpju piemērošanu (nodrošinot arī regulāru novērtējumu par atkāpju kumulatīvo ietekmi) un par populācijas stāvokļa, kā arī lauksaimniecībai nodarītā kaitējuma un gaisa satiksmes drošības apdraudējuma monitorēšanu. Tas atvieglo informācijas koplietošanu un, iespējams, atkāpju pasākumu koordinēšanu starp areāla valstīm, lai palielinātu to efektivitāti un novērstu ar pārlidojuma ceļiem saistītas neparedzētas ietekmes.