LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 179/33

Pieteikuma publikācija saskaņā ar 50. panta 2. punkta a) apakšpunktu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1151/2012 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu kvalitātes shēmām

2013/C 179/09

Šī publikācija dod tiesības izteikt iebildumus pret pieteikumu atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1151/2012 (1) 51. pantam.

GROZĪJUMU PIETEIKUMS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (2)

GROZĪJUMU PIETEIKUMS SASKAŅĀ AR 9. PANTU

“SELLES-SUR-CHER”

EK Nr.: FR-PDO-0117-0976-26.01.2012

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1. Produkta specifikācijas nodaļa, kurā izdarīti grozījumi

—  Produkta nosaukums — ☒ Produkta apraksts —  Ģeogrāfiskais apgabals — ☒ Izcelsmes apliecinājums — ☒ Ražošanas metode — ☒ Saikne — ☒ Marķējums — ☒ Valsts prasības —  Citur (precizēt)

2. Grozījuma(-u) veids

—  Grozījumi vienotajā dokumentā vai kopsavilkuma lapā — ☒ Grozījumi reģistrētu ACVN vai AĢIN specifikācijā, ja nav publicēts ne vienots dokuments, ne kopsavilkums —  Grozījumi specifikācijā, ja publicētajā vienotajā dokumentā (Regulas (EK) Nr. 510/2006 9. panta 3. punkts) nav jāizdara grozījumi —  Pagaidu grozījumi specifikācijā, kas saistīti ar valsts iestāžu noteikto obligāto sanitāro vai fitosanitāro pasākumu ievērošanu (Regulas (EK) Nr. 510/2006 9. panta 4. punkts)

3. Grozījums(-i)

3.1. 2. nodaļa. Produkta apraksts

— Pēc izmaiņām tiesību aktos par piedevām termins “augu pelni” ir aizstāts ar terminu “augu izcelsmes ogle”.

— Grozīts siera rituļa lielums: siera rituļa diametrs norādīts precīzāk (“9 cm” agrāko “aptuveni 10 cm” vietā), un šāda forma vairāk atbilst veidnes lielumam.

Papildināts siera apraksts. Siera dominējošā krāsa ir samērā vienāda, un tā ir pelnu pelēka. Griezuma vieta ir matēta, gluda un viendabīga, ziloņkaula krāsā; siera miza ir saistīga, smalka un regulāra. Nogatavināšanās gaitā siera svaigo, kazu atgādinošo smaržu buķete mainās un iegūst sēņu un [citādas] kazu smaržas nianses. Siera masa ir svaiga un kūstoša. Sāļās, skābenās un rūgtenās garšas nianses ir līdzsvarotas. Termins “mīksta masa” ir svītrots, jo nav piemērots kazas piena siera gatavošanai (piena sarecināšanai izmanto galvenokārt pienskābes baktērijas). Svītroti arī vārdi “samērā zils virsas pelējums”, ar kuriem raksturo saimniecībā uz vietas ražotu sieru, kas nogatavināts ilgāk par minimālo nogatavināšanas ilgumu un kas pašlaik veido tikai pavisam nenozīmīgu šā siera kopējās produkcijas daļu.

Norādīta sausnas kopējā masa: 55 grami katrā siera ritulī.

3.2. 4. nodaļa. Elementi, kas pierāda, ka produkts ir cēlies no attiecīgā apgabala

— Izsekojamība: lai izcelsme būtu labāk garantēta, visiem šā siera ražotājiem jādeklarē saražotie apjomi un ražotāju rīcībā jābūt vajadzīgajam materiālam izsekojamības nodrošināšanai, lai produktu varētu izsekot no tā ražošanas līdz tirdzniecībai.

3.3. 5. nodaļa. Ražošanas metode

Lai produkta saikne ar vietējo apvidu būtu cieša, grozīti vairāki specifikācijas punkti.

5.1. Piena ražošana

— ģeogrāfiskajā apgabalā audzē 80 % vaislas jaunkazu, lai ierobežotu veselības apdraudējumu un veicinātu videi pielāgotu ģenētisko mantojumu;

— kazas pieder pie Alpu un Saanen šķirnes vai šo divu šķirņu krustojuma, jo tās jau sen pielāgojušās reģiona apstākļiem;

— ganāmpulku sezonalitātes mazināšana ļauj izlīdzināt ražošanas periodu, nepasliktinot produkta kvalitāti;

— kazu kūtī katrai kazai ir vismaz 1,5 m2 platības;

— vismaz 75 % barības iegūti apgabalā – vidēji gadā tas veido vismaz 825 kg barības līdzekļu sausnas;

— (gada) barības devā ietilpst vismaz 550 kg rupjās lopbarības sausnas: lai šo devu nodrošinātu, katrai kazai vajag vismaz 1 000 m2 lopbarības platības;

— lai reglamentētu izmantojamos barības līdzekļus, pievienots atļautās ģeogrāfiskā apgabala izcelsmes lopbarības saraksts;

— apaļās, ar plēvi pārvilktās ķīpās sagatavotas lopbarības sausnas daudzums katrai kazai nedrīkst pārsniegt 350 kg gadā, un sausnas saturam šādi sagatavotā lopbarībā jābūt augstākam par 50 %;

— skābēt zāli un kukurūzu atļauts līdz 2014. gada 31. decembrim;

— ieviesti precizējumi attiecībā uz papildbarību;

— ĢMO ir aizliegti.

5.2. Pārstrāde

— piena nogatavināšana pirms sarecināšanas ar himozīnu ir atļauta: šī darbība ļauj uzlabot piena piemērotību pārstrādei sierā un tādējādi nodrošināt, ka izdalās tajā ietilpstošās aromātiskās vielas;

— recināšanas ilgums ir 18 līdz 48 stundas temperatūrā, kas zemāka par 25 °C, lai garantētu to, ka receklis iegūts galvenokārt pienskābes baktēriju darbības rezultātā;

— griešana ir atļauta;

— sūkalu notecināšanu veic ar rokām vai nosūknējot (iepriekšēja notecināšana caur audeklu ir aizliegta);

— precīzāk izklāstīti nosacījumi, ar kādiem pārstrādājamajā masā iekļaujams receklis, kas bijis sasaldēts;

— atļautās sastāvdaļas ir himozīns, augu izcelsmes ogle, pienskābes baktērijas, kalcija hlorīds un sāls;

— masu izņem no veidnēm 18 līdz 48 stundas pēc tās ievietošanas veidnēs;

— veidnes definīcijā precizēti tās izmēri un stūri (veidne tiek saglabāta bez grozījumiem);

— laiks, kas vajadzīgs no himozīna pievienošanas līdz izņemšanai no veidnes, ir 44–72 stundas;

— izmantot norādi par to, ka siers ražots saimniecībā uz vietas, drīkst tad, ja pienu sāk apstrādāt, kad vēl nav pagājušas 24 stundas no pirmā slaukuma, un tad, ja tam nav pievienots receklis, kas bijis sasaldēts;

— nogatavinātājam jāievēro, ka visā siera rituļu transportēšanas laikā tiem jāatrodas vidē, kuras temperatūrai jābūt zemākai par + 10 °C.

3.4. 6. nodaļa. Elementi, kas pamato saikni ar ģeogrāfisko apgabalu

Šīs daļas redakcija pārskatīta, lai tekstu izkārtotu trijās daļās.

6.1. nodaļa. Ģeogrāfiskā apgabala specifika

Šī nodaļa papildināta, lai noteiktu vai apstiprinātu šādus faktorus:

— stabila kazu produkcijas attīstība agronomiski nabadzīgā vidē;

— apgabala daudzveidīgums, kas ļauj nodrošināt lopbarības dažādību;

— pienskābes baktēriju izmantošanas tehnoloģijas vēsturiskie pamati;

— nogatavinātāju nozīme siera formu standartizēšanā.

6.2. nodaļa. Produkta specifika

Šajā nodaļā uzskaitītas galvenās “Selles-sur-Cher” siera īpašības.

6.3. nodaļa. Ģeogrāfiskā apgabala nozīme produkta specifikas veidošanā

Šajā nodaļā aprakstīta daudzveidīgā saikne starp apgabala dabas faktoriem un šā siera neatkārtojamību.

3.5. 7. nodaļa. Atsauces attiecībā uz pārbaudes struktūru

Šī nodaļa ir atkalatjaunināta, ņemot vērā INAO reformu. Saskaņā ar šo reformu ražotājgrupa par sertifikācijas iestādi ir izvēlējusies Qualisud.

3.6. 8. nodaļa. Marķēšana

Eiropas Savienības ACVN simbola piestiprināšana pie etiķetes ir obligāta.

3.7. 9. nodaļa. Valsts prasības

Šajā nodaļā sniegta galveno kontroles plāna elementu tabula.

VIENOTS DOKUMENTS

PADOMES REGULA (EK) Nr. 510/2006

par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (3)

“SELLES-SUR-CHER”

EK Nr.: FR-PDO-0117-0976-26.01.2012

AĢIN ( ) ACVN ( X )

1. Nosaukums

“Selles-sur-Cher”

2. Dalībvalsts vai trešā valsts

Francija

3. Lauksaimniecības produkta vai pārtikas produkta apraksts

3.1. Produkta veids

1.3. grupa. Siers

3.2. Produkta apraksts, uz kuru attiecas nosaukums (1)

Siers pēc formas ir disks ar slīpinātiem sāniem, nedaudz atgādina nošķeltu, saplacinātu konusu 9 cm diametrā un 3 cm biezumā. Tā kā siers sarecināts, galvenokārt izmantojot pienskābes baktērijas, tam ir raksturīgs pienskābes aromāts; siera ritulis klāts ar pelniem – augu izcelsmes ogli.

Siera rituļa miza ir samērā viendabīgā pelnu pelēkā krāsā. Griezuma vieta ir matēta, gluda un viendabīga, ziloņkaula krāsā; siera miza ir stingra, smalka un regulāra. Nogatavošanas sākumposmā sieram ir svaiga kazu smarža, bet pēc tam tā mainās un beidzamajā posmā iegūst “sēnēm” un “kazām” raksturīgas smaržu nianses. Siera masa ir svaiga, kūstoša un pavisam nedaudz pastveidīga. Ēdot siera garša ir līdzsvaroti sāļa, skābena un rūgtena.

Siers pēc pilnīgas izžāvēšanas satur vismaz 45 gramus tauku uz 100 gramiem siera. Sausnas kopējā masa ritulī nedrīkst būt mazāka par 55 gramiem.

Nogatavināšanai jāilgst vismaz 10 dienas, sākot no sarecināšanas.

3.3. Izejvielas (tikai pārstrādātiem produktiem)

“Selles-sur-Cher” gatavots vienīgi no svaiga pilnpiena, kas slaukts no kazām, kuras pieder pie Alpu un Saanen šķirnes vai šo abu šķirņu krustojuma. No izmantojamajām vaislas jaunkazām vismaz 80 % ir tādas, kuru izcelsme ir noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.4. Dzīvnieku barība (tikai dzīvnieku izcelsmes produktiem)

Lai nodrošinātu ciešu saikni starp vietējo apvidu un produktu, slaucamo kazu kopējo barības devu vidēji gadā vismaz 75 % apmērā veido ģeogrāfiskā apgabala izcelsmes barības līdzekļi – to daudzums, izsakot sausnā, ir vismaz 825 kg.

Gada kopējā barības devā katrai kazai ir vismaz 550 kg rupjās lopbarības sausnas. Atļautie lopbarības līdzekļi ir uzskaitīti attiecīgā sarakstā.

Katrai slaucamajai kazai ir vismaz 1 000 m2 lopbarības platības. Šī platība atbilst saimniecības rīcībā esošajām platībām un/vai attiecīgajām iepirktās lopbarības platībām.

Izmantot apaļās, ar plēvi pārvilktās ķīpās sagatavotu lopbarību atļauts tad, ja tās sausnas daudzums katrai slaucamajai kazai nepārsniedz 350 kg gadā. Šādi sagatavotas lopbarības sausnas saturam jābūt augstākam par 50 %.

Papildus izēdināmās koncentrētās (ar slāpekli un/vai enerģiju bagātās) lopbarības un/vai sausās lopbarības deva katrai slaucamajai kazai gadā veido ne vairāk par 550 kg sausnas. Vismaz 275 kg no tās ražoti 4. punktā noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā. Atļautie papildbarības līdzekļi uzskaitīti attiecīgā sarakstā.

Ēdināšanas sistēma, kuras pamatā ir presēti salmi, kā arī zāles un kukurūzas skābbarības izmantošana ir aizliegta.

Taču zāles un kukurūzas skābbarību ir atļauts izēdināt līdz 2014. gada 31. decembrim.

Ģenētiski modificētu kultūru ieviešana ir aizliegta visās tādas saimniecības platībās, kura iegūst pienu pārstrādei sierā, kas apzīmēts ar cilmes vietas nosaukumu “Selles-sur-Cher”. Dzīvnieku ēdināšanai atļauts izmantot tikai augu izcelsmes barības līdzekļus un papildbarību, kas iegūta no ģenētiski nemodificētiem produktiem.

3.5. Īpaši ražošanas posmi, kas jāveic noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā

Piena ražošanu, siera pagatavošanu un nogatavināšanu veic 4. punktā noteiktajā ģeogrāfiskajā apgabalā.

3.6. Īpaši noteikumi griešanai, rīvēšanai, iepakošanai u. c.

Nav

3.7. Īpaši noteikumi marķēšanai

Visu tirdzniecībā piedāvājamo “Selles-sur-Cher” sieru obligāti marķē. Sieram piestiprina marķējumu, kurā norāda cilmes vietas nosaukumu “Selles-sur-Cher” ar burtiem, kas pēc izmēra ir ne vairāk kā par vienu trešdaļu mazāki par vislielākajiem burtiem uz etiķetes. Uz etiķetes jābūt Eiropas Savienības ACVN logotipam.

4. Precīza ģeogrāfiskā apgabala definīcija

Ģeogrāfisko apgabalu veido šādu kantonu teritorija:

Cher (18) departamentā – Graçay, Lury-sur-Arnon, Vierzon II (šādas pašvaldības: Massay, Méry-sur-Cher, Saint-Hilaire-de-Court, Thénioux un Vignoux-sur-Barangeon);

Indre (36) departamentā – Valançay, Issoudin Nord, Saint-Christophe-en-Bazelle un Vatan;

Loir-et-Cher (41) departamentā – Contres, Montrichard, Saint-Aignan, Mennetou-sur-Cher, Romorantin-Lanthenay Nord, Romorantin-Lanthenay Sud un Selles-sur-Cher.

5. Saikne ar ģeogrāfisko apgabalu

5.1. Ģeogrāfiskā apgabala specifika

Dabas faktori

Ģeogrāfiskais apgabals, kurā ražo“Selles-sur-Cher”, atrodas Sologne mežaines rietumos un Turēnas (Touraine), Berī (Berry) un Soloņas (Sologne) novada sadurē un plešas plašā plakankalnē, ko austrumu–rietumu virzienā šķeļ Šēras (Cher) ieleja.

Šīs upes dienvidu piekrastē plešas Buašo (Boischaut) novads, bet tās ziemeļu piekrastē atrodas Turēnas Gatina (Gâtine).

Turēnas Gatinas ieplakās plaši sastopami smilšmāla nogulumi uz augsnes apakškārtas, kas veidota no Bosas (Beauce) kaļķakmens. Plaši klajumi mijas ar mežainēm, kurās darbojas daudzas lopkopības saimniecības.

Šēras ielejas raksturīga iezīme ir Turēnas (Turonien) dzeltenais tufs. Uz nogāzēm vai maznozīmīgākās ielejās galvenā lauksaimnieciskā darbība ir vīnkopība.

Buašo (Boischaut) augšņu pamata cilmiezis ir kramzemes kaļķakmens, bet uz tā ir plakankaļņu smilšmāla nogulas. Lauksaimnieciskās ražošanas pamatā šeit lielākoties ir jaukta augkopība un lopkopība.

Šajos apvidos, kur zeme ir tik nevienāda, kazu audzēšana, ar ko šeit nodarbojas jau izsenis, šodien ir gandrīz vai vienīgā iespēja lietderīgi izmantot zemes platības, kuras vīnkopībai un labības audzēšanai izmanto maz, jo tās veidotas no nabadzīgām un grūti apstrādājamām zemes joslām.

Kazkopības attīstību veicināja arī tas, ka Šēras (Cher) ielejai vienmēr ir liela nozīme, jo pa to gājušas satiksmes maģistrāles austrumu–rietumu virzienā, kuras izmantotas gan cilvēku (siernieku pārceļojumi pieredzes un prasmju apmaiņai), gan arī tirdzniecības (Nantes–Lionas tirdzniecības maģistrāle) plūsmai.

Ražošanas apgabalā valda netipisks okeāna klimats, kura kontinentālais raksturs pakāpeniski pastiprinās virzienā no rietumiem un austrumiem. Gada vidējais nokrišņu daudzums ir 650–750 mm, un nokrišņu sadalījums gadā ir vienmērīgs. Temperatūras ir mērenas, un ziemas un vasaras temperatūras starpības ir salīdzinoši izteiktas (janvāra vidējā temperatūra ir 4,8 °C, bet jūlija vidējā temperatūra ir 18,9 °C).Maigās ziemas un vasaras, kas vien retumis ir ļoti sausas, ļauj audzēt daudzas graudaugu kultūras un lopbarību, kas vajadzīga kazu ēdināšanai.

Cilvēkfaktori

“Selles-sur-Cher” iesākumā bija produkts, ko mājražošanas apstākļos gatavoja visbiežāk sievietes, kas pienskābes baktēriju izmantošanu elastīgi pielāgoja vajadzīgajām mainīga ilguma tehnoloģiskajām darbībām, kas bija saderīgas ar pārējo saimniecības un ģimenes pienākumu pildīšanu.

Nogatavināšanai sieru novietoja pagrabā, kas bija fermas piebūve un bieži vien atradās ziemeļu pusē. Lai labāk saglabātu siera kvalitāti nogatavināšanas laikā, izmantoja pelnus, bet pēcāk — kokogles pulveri maisījumā ar sāli.

XIX gadsimta beigās putnu kūts produkcijas savācēji, ko sauca par “gaiļotājiem” (coquetiers), veica fermās regulārus apmeklējumus, lai savāktu ne vien olas un putnu gaļu, bet arī sieru. Daži no viņiem padarīja šo darbību par savu profesiju, savākdami svaigo sieru, lai pirms pārdošanas apkaisītu to ar pelniem un nogatavinātu.

Galvenais šā siera savākšanas un tālākpārdošanas centrs bija Selles-sur-Cher pilsēta.Sieru pēc tam nosauca tā nogatavināšanas vietas vārdā.

XX gadsimta sākumā kazas siera produkcija pakāpeniski palielinājās, lai apgādātu rūpniecības pilsētas: Tūru (Tours), Bluā (Blois), Vjerzonu (Vierzon), Šatorū (Châteauroux), Parīzi, Lionu u. c. Kazkopības produkcijas apjoma palielināšanās gāja rokrokā ar lopkopības tehnoloģisko paņēmienu attīstību (brīvās turēšanas apstākļi, slaucamās mašīnas, Alpu un Saanen šķirnes kazu ieviešana vietējo šķirņu celmu uzlabošanai) un profilaktisko un veterināro līdzekļu (antiparazītu preparāti, antibiotikas) izmantošanu. Drīz vien kazkopības produkcijas ražotāji (gan piensaimnieki, gan fermeri – kas produkciju pārdeva paši vai piegādāja to nogatavinātājiem) sāka specializēties, un izveidojās piensaimniecības kooperatīvi.

Vēlāk ar 1975. gada 21. aprīļa dekrētu ar “Selles-sur-Cher” apzīmēto sieru atzina par produktu ar kontrolētu cilmes vietas nosaukumu.

5.2. Produkta specifika

“Selles-sur-Cher” ir siers, kas pagatavots no svaiga kazas pilnpiena; tam ir nedaudz pievienots himozīns, taču par recinātāju izmanto galvenokārt pienskābes baktēriju kultūras.

Sieru sāla uz rituļu virsas, uz kuras uzkaisa arī augu izcelsmes pelnus. Nogatavināšana ilgst vismaz 10 dienas, skaitot no himozīna pievienošanas brīža.

Sieram “Selles-sur-Cher” ir šādas īpašības:

tam ir raksturīga, bet maz izteikta nošķelta konusa forma;

tā masa ir ziloņkaula krāsā, matēta, griezuma vieta ir gluda un masa ir viendabīga;

tam piemītošā pienskābes garša nogatavināšanas laikā pakāpeniski mazinās;

ar pelniem apstrādātā siera rituļa virsa krāso tā mizu pelēku, taču šis krāsas tonis nogatavināšanas laikā mainās no pelnu pelēka uz zilpelēku. Mizu veido galvenokārt Geotrichum ģints sēnes un rauga sēnes.

5.3. Saikne starp ģeogrāfisko apgabalu un produkta kvalitāti vai īpašībām (ACVN) vai produkta īpašo kvalitāti, reputāciju vai citām īpašībām (AĢIN)

Dažādos apvidos ar vāju agronomiskās izmantošanas potenciālu kaza ļoti drīz kļuva par “nabadzīgo cilvēku govi”, tādējādi nodrošinot mazauglīgo zemju izmantošanu.

Rietumsoloņas (Sologne occidentale) un Šēras smilts un smilšmāla augsnes, kā arī reģionā valdošais klimats noteica īpašu lopkopības sistēmu ieviešanu, kuras pamatā bija sausās lopbarības ražošana kazu pamatbarībai. Ražojot vajadzīgo sauso lopbarību, varēja lietderīgi izmantot pļavas ar zemu agronomisko vērtību (piemēram, Fuzonas (Fouzon)mitros līdzenumus), tādējādi izveidojot dinamisku kazkopības produkcijas ražošanu apgabalos, kas ir nelabvēlīgāki citas produkcijas ražošanai. Kazkopības produkcijas ražošanas iekārtas arī šodien sastopamas šajos apvidos, kas nav pievilcīgi tādām lauksaimnieciskās ražošanas nozarēm kā vīnkopība un graudkopība.

Specifikācijā iekļautās prasības attiecībā uz lopbarības pašapgādi nostiprina tradicionālo ganāmpulku ēdināšanas sistēmu, kuras pamatā ir zālaugu kultūras. Kazkopji, veicot videi un ēdināšanas nosacījumiem pielāgotu kazu selekciju un piegādājot augstas kvalitātes pienu, kas labi piemērots pārstrādei sierā, sniedz sierniekam iespēju likt izpausties sierā visām raksturīgajām barības līdzekļu un piena mikrofloras īpatnībām. Šajā ziņā barības pašapgāde, barības devas minimālā šķiedrainuma ievērošana (celulozes saturs), vaislas jaunkazu audzēšana (ģenētiskā kontrolēšana) ģeogrāfiskajā apgabalā ir šo prasmju saglabāšanas garantija.

Siera rituļu formas standartizējums ir piensaimnieku un nogatavinātāju ražošanas attiecību rezultāts. “Selles-sur-Cher” rituļa izmērs ir salīdzinoši liels, jo ar pienskābes baktēriju izmantošanu gatavotu sieru parasti ražo mazākos rituļos. Tradicionālo veidņu (veidnes ar dibenu) izmantošana, recināšanas ilgums (18 līdz 48 stundas 25 °C temperatūrā) un sūkalu notecināšanas laiks veidnēs ir faktori, kas nosaka to, ka nogatavināties sāk relatīvi mitrs receklis.

Ja iesākumā apkaisīšana ar pelniem atviegloja siera rituļu uzglabāšanu pagrabā un pēc tam susināšanas telpā, tad šodien augu izcelsmes ogle un sāls kopā ar rituļu virsas mikrofloru veido savdabīgu kompleksu, kas regulē mijiedarbību ar nogatavināšanas pagraba vidi, kurā tiek uzturēta relatīvi augsta un pastāvīga temperatūra. Šis paņēmiens ietekmē siera masas konsistenci un aromātu attīstību.

Atsauce uz specifikācijas publikāciju

(Regulas (EK) Nr. 510/2006 (4) 5. panta 7. punkts)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCSelles-sur-Cher.pdf

(1) OV L 343, 14.12.2012., 1. lpp.

(2) OV L 93, 31.3.2006., 12. lpp. Aizstāta ar Regulu (ES) Nr. 1151/2012.

(3) Aizstāta ar Regulu (ES) Nr. 1151/2012.

(4) Skat. 3. atsauci.