Eiropas Parlamenta 2007. gada 26. aprīļa rezolūcija par valsts finansēm Ekonomikas un monetārajā savienībā 2006. gadā (2007/2004(INI))



Oficiālais Vēstnesis 074 E , 20/03/2008 Lpp. 0780 - 0784



P6_TA(2007)0168 Valsts finanses EMS 2006. gadā Eiropas Parlamenta 2007. gada 26. aprīļa rezolūcija par valsts finansēm Ekonomikas un monetārajā savienībā 2006. gadā (2007/2004(INI)) Eiropas Parlaments, - ņemot vērā Komisijas paziņojumu "Valsts finanses EMS 2006. gadā. Pirmais gads pēc Stabilitātes un izaugsmes pakta pārskatīšanas" (COM(2006)0304), - ņemot vērā Stokholmas Eiropadomes prezidenvalsts 2001. gada 23.— 24. marta sanāksmes secinājumus, kuros tika aicināts regulāri pārbaudīt valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, tostarp ņemot vērā gaidāmo demogrāfisko izmaiņu radītās problēmas, - ņemot vērā Komisijas paziņojumu par valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību Eiropas Savienībā (COM(2006)0574), - ņemot vērā Padomes 2005. gada 27. jūnija Regulu (EK) Nr. 1056/2005, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu [1], - ņemot vērā Komisijas 2006. gada konverģences ziņojumu (COM(2006)0762), - ņemot vērā Komisijas ierosinājumus dalībvalstu stabilitātes un konverģences programmām 2006.—2007. gadam, - ņemot vērā Briseles Eiropadomes prezidentvalsts 2005. gada 22. un 23. marta sanāksmes secinājumus par Stabilitātes un izaugsmes pakta pārskatīšanu, - ņemot vērā Komisijas paziņojumus saistībā ar Otro ziņojumu par praktiskajiem sagatavošanās pasākumiem euro zonas turpmākai paplašināšanai (COM(2005)0545) un Gada pārskatu par euro zonu (COM(2006)0392), - ņemot vērā 2006. gada 1. jūnija rezolūciju par euro zonas paplašināšanos [2] un 2006. gada 14. novembra rezolūciju par 2006. gada pārskatu par euro zonu [3], - ņemot vērā Reglamenta 45. pantu, - ņemot vērā Ekonomikas un monetāro lietu komitejas ziņojumu (A6-0076/2007), A. tā kā tiek sagaidīts, ka dalībvalstis noturēs budžeta deficītu zem 3% no IKP saskaņā ar noteikumiem, uz kuriem pamatojas vienotā valūta, un tā kā šis noteikums ticis regulāri pārkāpts; tā kā gadījumos, kad budžeta deficīts pārsniedz 3%, to var labvēlīgāk vērtēt, ja tas ir saistīts ar strauju pieaugumu un krītošu parāda attiecību (izņemot ieņēmumus no privatizācijas), tādējādi vidēji ilgā termiņā nodrošinot to, ka ikgada budžeta deficīts nepārsniedz 3%; B. tā kā ESAO nesenajā brīdinājumā saistībā ar deficītu dalībvalstis tiek aicinātas galveno uzmanību pievērst ekonomiskās attīstības konsolidācijas reformām, izmantojot tautsaimniecības atlabšanu budžeta deficīta samazināšanai un padarot darba tirgus konkurētspējīgākus; C. tā kā vidējā parāda attiecība euro zonā 2005. gadā bija 70,6 %, 2006. gadā — aptuveni 69,4 % un 7. gadā ir paredzama tās samazināšanās līdz 68 %; tā kā starpība starp zemāko un augstāko vidējo arāda attiecību gan 2005., gan 2006. gadā pārsniedza 100 procentu punktus no IKP un tāda pati tarpība ir gaidāma arī 2007. gadā; tā kā šie rādītāji joprojām ir daudz lielāki nekā 60 % atsauces vērtība prādu un IKP attiecībai, kas ir viens no diviem Stabilitātes un izaugsmes pakta (SIP) pīlāriem; D. tā kā vidējais deficīts euro zonā 2005. gadā bija - 2,6 % no IKP, 2006. gadā — aptuveni - 2,0% un 2007. gadā ir paredzams tā samazinājums līdz - 1,5 %; tā kā deficīta attiecības starpība 2005. un 2006. gadā bija tuvu deviņiem procentu punktiem un ir paredzams, ka 2007. gadā tā samazināsies līdz aptuveni septiņiem procentu punktiem; E. tā kā IKP vidējā izaugsme euro zonā 2005. gadā bija 1,4 %, 2006. gadā — aptuveni 2,6 % un 2007. gadā tā tiek prognozēta 2,1% apmērā; tā kā izaugsmes starpība 2005. un 2006. gadā bija aptuveni pieci procentu punkti un ir paredzams, ka 2007. gadā tā saglabāsies aptuveni piecu procentu punktu apmērā; tā kā minētais izaugsmes līmenis acīmredzami ir zemāks, nekā citās pasaules zonās; F. tā kā bezdarba līmenis euro zonā 2005. gadā bija 8,6 % (12600000) un 2006. gadā samazinājās līdz 8,1% (11900000); tā kā tiek prognozēts, ka bezdarba līmenis 2007. gadā samazināsies līdz 7,7 % (11500000) un tā kā prognozētais kritums rāda, ka deficīta samazināšana veicina ekonomisku aktivitāti un mazina bezdarbu; G. tā kā tiek prognozēts, ka izdevumi saistībā ar iedzīvotāju novecošanos līdz 2050. gadam pieaugs par 4% no IKP; tā kā vairākās dalībvalstīs izdevumi saistībā ar iedzīvotāju novecošanos tādēļ pieaugs par 5—13 % no IKP, kas ievērojami apdraudēs šo valstu finanšu ilgtspējību, bet ekonomikas izaugsmei tiek prognozēts samazinājums no 2,4% 2004.—2010. gadā uz 1,9% 2011.—2030. gadā un tālāk uz 1,2% tikai 2031.—2050. gadā; tā kā izaugsmes lejupslīde un izdevumu saistībā ar iedzīvotāju novecošanos pieaugums var apdraudēt Eiropas iedzīvotāju labklājību un mūsu sabiedrību sociālo kohēziju, kā arī Eiropas iestāžu un kopējās politikas integritāti; H. tā kā Komisija un ECB katru otro gadu novērtē visu "dalībvalstu ar izņēmumu" Māstrihtas Līguma kritēriju izpildi, pirms tās pievienojas euro zonai, Pārskatītā Stabilitātes un izaugsmes pakta ietekme 1. atgādina, ka Stabilitātes un izaugsmes pakta (SIP) galvenais mērķis ir nodrošināt budžeta stāvokli, kas ir tuvu līdzsvaram vai ar pārpalikumu vidējā laika periodā, un valdības rīcībā esošo finanšu noturību un stabilitāti, kam ir būtiska nozīme, ņemot vērā gaidāmās demogrāfiskās problēmas; 2. atzinīgi vērtē, ka daudzas dalībvalstis ir pielikušas ievērojamas pūles, lai izpildītu prasības saistībā ar SIP; tomēr norāda, ka ir pāragri vērtēt rezultātus, kas iegūti SIP pārskatīšanas laikā; 3. piekrīt Komisijas bažām par SIP preventīvās daļas īstenošanu, it īpaši attiecībā uz tām dalībvalstīm, kas vēl nav sabalansējušas savas finanses; 4. pauž bažas, ka pārskatītais SIP, it īpaši tā korektīvā daļa, ja to nepiemēro stingri, rada augsta un pastāvīga valsts parāda risku, kas varētu nopietni apdraudēt sabalansētas valsts finanses un nodarbinātības iespējas; 5. uzsver, ka tā būs dalībvalstu attieksme pret pārskatīto SIP, kas noteiks SIP veiksmi vai neveiksmi; brīdina, ka jebkādu tālāku pārskatīšanu neatbalstīs ne valsts sektora, ne tautsaimniecības pārstāvji; 6. pauž bažas, ka var palielināties atšķirības starp dalībvalstu rādītājiem deficīta, parāda un izaugsmes jomās un tas varētu vājināt vienoto valūtu, kavēt ekonomikas izaugsmi un mazināt nodarbinātību; aicina dalībvalstis īstenot koordinētu ekonomikas politiku, kas mazinātu atšķirības starp radītājiem un veicinātu lielāku konverģenci, lai samazinātu deficītu un parādus un palielinātu izaugsmi; 7. pauž bažas par valsts parāda samazināšanas lēno tempu dažās dalībvalstīs; iebilst pret ilgstošajām un nenoteiktajām deficīta procedūrām un tādēļ mudina Komisiju un Padomi rīkoties strauji un izlēmīgi; ierosina saglabāt pārmērīga budžeta deficīta procedūras ticamību un vienoto dalībvalstu vērtēšanas standartu; 8. pauž izbrīnu par Eiropas izaugsmes ievērojamo cikliskumu un pievērš uzmanību tam, ka jāpalielina Eiropas Savienības izaugsmes potenciāls kā līdzeklis darba vietu radīšanai; atgādina dalībvalstīm, ka straujākai izaugsmei un lielākai nodarbinātībai ievērojami jāpalielina ieņēmumi no nodokļiem, tādējādi samazinot pārmērīga deficīta risku un ļaujot ievērojami mazināt valsts parādu; 9. uzsver, ka SIP neievērošana gala rezultātā var vājināt kopējo monetāro politiku un pastiprināt prasību pēc procentu likmju paaugstināšanas; uzsver, ka neatkarīga Eiropas Centrālā banka ir nepieciešams priekšnoteikums cenu stabilitātes saglabāšanai, veidojot nosacījumus tādai ekonomikas politikai, kura sekmē izaugsmes un nodarbinātības augstu līmeni; 10. tādēļ uzskata, ka dalībvalstīm steidzami jāpielāgo fiskālā politika kopējās ekonomikas un monetārās politikas prasībām, lai vēl tālāk veicinātu Eiropas pilsoņu labklājību, un ka visām dalībvalstīm budžeta izstrādē būtu jāievēro vienots grafiks un pamatprincipi; 11. atzinīgi vērtē to, ka pārskatītais SIP ļauj izstrādāt reformu programmas ar reāli ievērojamiem termiņiem un vidēja termiņa mērķiem attiecībā uz budžetu; 12. piekrīt, ka dalībvalstu vajadzībām īpaši pielāgotas reformu programmas ļaus labāk īstenot SIP preventīvo daļu; 13. pauž nožēlu, ka dalībvalstis pienācīgi neizmanto savu pozitīvo ekonomisko situāciju nozīmīgu strukturālu reformu veikšanai, kas palielinātu preču, pakalpojumu, darba un kapitāla tirgus efektivitāti, un tas ilgtermiņā nodrošinātu fiskālo konsolidāciju, ekonomikas izaugsmi un augstāku nodarbinātības līmeni; Turpmākie uzdevumi 14. atgādina, ka SIP ir Eiropas Savienības ekonomikas politikas koordinēšanas galvenais un iedarbīgākais instruments; uzsver, ka, konsekventi un stingri piemērojot SIP, ekonomikas politika turpinās nodrošināt lielāku izaugsmi un nodarbinātību; 15. pauž satraukumu par Komisijas prognozēm, kas rāda to izdevumu ievērojamu pieaugumu, kas saistīti ar iedzīvotāju novecošanos, un vienlaicīgi arī ilgtermiņa izaugsmes turpmāku samazināšanos — šo faktoru kombinācija neizbēgami un ievērojami negatīvi ietekmēs dalībvalstu finanšu ilgtspējību; 16. pauž bažas, ka sešu dalībvalstu valsts finanšu ilgtspējību nopietni apdraud iedzīvotāju novecošanās ietekme uz budžetu, desmit dalībvalstīs šis risks tiek vērtēts kā vidējs un tikai deviņās — kā zems; 17. mudina risināt šo nopietno ES budžeta problēmu; atgādina, ka valsts parāda samazināšana jāpaātrina ekonomikas augšupejas periodos, vienlaicīgi izvairoties no procikliskiem pasākumiem un īstenojot strukturālas un nodokļu reformas, lai uzlabotu ekonomikas rādītājus dalībvalstīs; mudina dalībvalstis izmantot pašreizējo ekonomisko uzplaukumu, lai veiktu vajadzīgās reformas darba tirgū, pakalpojumu sektorā, kā arī samazinātu administratīvo slogu uzņēmējdarbībai; uzskata, ka joprojām ir nepieciešams turpmāks pieaugums attiecībā uz ieguldījumu darbībām, un tādējādi prasa veikt strukturālas reformas un papildu pasākumus, kas nepārtraukti uzlabotu ieguldījumu klimatu un pastiprinātu ieguldījumus; 18. prasa publiskā sektora izdevumus pārorientēt uz fiziskiem un cilvēku kapitāla uzkrājumiem, kā arī izveidot valsts un privātā sektora partnerību, lai darbotos, piemēram, novatorisma, atjaunīgās enerģijas, izglītības un apmācības, izpētes, informācijas tehnoloģiju, telekomunikāciju un transporta tīklu u. c. jomās; 19. atzinīgi vērtē to, ka dalībvalstu prognozēs 2007. un 2008. gadam ir iekļauts IKP deficīta samazinājums par 0,5 %, ko paredz pārskatītais SIP; pievienojas Komisijas bažām, ka gada vidējā strukturālā korekcija 2006. gadā nesasniedz šo mērķi; pauž pārliecību, ka, ņemot vērā ekonomikas pozitīvo attīstību, lielākajā daļā dalībvalstu strukturālo korekciju ir iespējams noteikt daudz lielākā apmērā nekā ieteiktie 0,5 %; 20. aicina dalībvalstis izvairīties no pārāk optimistiskām budžeta prognozēm un atturēties no vienreizējiem pasākumiem un neatbilstīgas grāmatvedības; ierosina Padomei nodrošināt, ka dalībvalstis, kurām ir valsts parāds, kas nav ilgtspējīgs, līdz 2015. gadam valsts parādu kvalificē kā konstitūcijai neatbilstošu vai nelikumīgu, tādējādi ņemot vērā atsevišķu dalībvalstu un reģionu labāko praksi Eiropas Savienībā; iesaka Komisijai veikt pētījumu par paraugpraksi attiecībā uz fiskālo datu ziņošanas statistisko pārvaldību un valsts aktīvu un saistību uzskaiti dalībvalstīs; 21. atzinīgi vērtē neseno Eirogrupas vienošanos kopīgi diskutēt par budžeta prognozēm, lai iepriekš noteiktu atbilstīgo fiskālo stratēģiju attiecīgi nākamajam gadam, un pauž pārliecību, ka Eiropas Parlamentam kopā ar valstu parlamentu pārstāvjiem būtu jārisina publiskas debates par minētajām prognozēm; 22. ierosina apsvērt vienota grafika izveidi budžeta procedūrām visā Eiropas Savienībā, vienlaikus palielinot viena gada budžeta plānošanas posmu; uzskata, ka dalībvalstu budžeta plānošanai jābalstās uz vienotiem pieņēmumiem par galvenajiem tautsaimniecības parametriem, kurus vienoti jāizvērtē un jānosaka visā Eiropas Savienībā; 23. brīdina dalībvalstis, ka Komisijai jāiesniedz augstas kvalitātes statistika, lai nodrošinātu valstu budžeta deficīta un valsts parāda salīdzināšanas iespēju; mudina Komisiju stingri pārbaudīt dalībvalstu iesniegtās statistikas kvalitāti; mudina Komisiju veikt visus nepieciešamos pasākumus, tostarp soda pasākumus, lai nodrošinātu, ka dalībvalstis sniedz augstas kvalitātes, uzticamu, viena veida un salīdzināmu statistiku, kurā ir iekļautas visas pašreizējās un turpmākās saistības (piemēram, pensijas un veselības aprūpe); aicina Komisiju šo darbu veikt pēc iespējas ātrāk; 24. piekrīt Komisijai, ka neatkarīgas iestādes un īpaši noteikumi saistībā ar budžeta bilanci ļoti pozitīvi ietekmē dalībvalstu vidēja termiņa mērķus un sabalansētu valsts finanšu ilgtermiņa stabilitāti; 25. atzīmē, ka Komisija savā pēdējā 2006. gada decembra konverģences ziņojumā uzskata, ka lielākā daļa no novērtētajām dalībvalstīm ir panākušas virzību, taču pašlaik neviena nav izpildījusi visus euro ieviešanas priekšnoteikumus; 26. atgādina, ka Māstrihtas kritēriji, pēc kuriem Komisija veic novērtējumu, ir jāpiemēro vienlīdzīgā veidā, neradot dalībvalstīm īpašas grūtības pievienoties euro zonai, ne arī pieļaujot kritēriju pielaidīgāku interpretāciju; 27. mudina, lai Komisija izpētītu tādu valstu neatkarīgu iestāžu izveides priekšrocības, kuras atbildētu par ikgadējā deficīta līmeņa noteikšanu, ņemot vērā līdzsvarota budžeta vidusposma mērķus; 28. atzinīgi vērtē Komisijas un Padomes centienus uzlabot statistikas pārvaldību finanšu datu paziņošanā, iesakot dalībvalstīm ievērot ES mēroga normas par statistikas institūtiem, tostarp par profesionālās neatkarības un konfidencialitātes, uzticamības un datu laicīguma principiem, kā arī par statistikas iestāžu resursu atbilstību un nostiprinātām Komisijas tiesībām uzraudzīt; 29. uzskata, ka jāuzlabo valsts aktīvu un neparedzēto saistību uzskaite, lai palielinātu pārredzamību un salīdzināmību un nodrošinātu atbilstīgāku pamatu lēmumu pieņemšanai; uzskata, ka Komisija var nākt klajā ar iniciatīvu šajā jautājumā; 30. pauž nožēlu par politikas saskaņotības trūkumu euro zonā un vērš uzmanību uz euro zonā esošo dalībvalstu fiskālās politikas novirzēm, kā arī pauž satraukumu par nesaskaņotības izraisītajām negatīvajām sekām; mudina veikt turpmāku izpēti par strukturālu un makroekonomikas reformu dažādiem veidiem un pasākumiem, kā arī to mijiedarbi un savstarpēju ietekmi dažādās ekonomikas ciklu fāzēs, lai noteiktu iespējami labākos līdzekļus valsts finanšu stiprināšanai, vienlaikus īstenojot Lisabonas stratēģiju; * * * 31. uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai, dalībvalstu valdībām un to parlamentiem. [1] OV L 174, 7.7.2005., 5. lpp. [2] OV C 298 E, 8.12.2006., 249. lpp. [3] Pieņemtie teksti, P6_TA(2006)0485. --------------------------------------------------