KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI

Par Direktīvas 98/70/EK, kas attiecas uz benzīna un dīzeļdegvielu kvalitāti un ar ko groza Padomes Direktīvu 93/12/EEK, 8.a pantu

1. Ievads

Direktīvas 98/70/EK („Direktīva”) 8.a pants nosaka, ka Komisija paziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par saviem secinājumiem saistībā ar testēšanas metodoloģijas izstrādi, lai izvērtētu risku veselībai un videi, ko rada metālu piedevu izmantošana degvielās.

Degvielas metālu piedevas („DMP”) ir vielas, ko ar nolūku pievieno degvielai (benzīnam, dīzeļdegvielai un biodīzeļdegvielai), lai uzlabotu tās kvalitāti[1]. Tā kā šo piedevu metāliskās sastāvdaļas nevienā no to ražošanas vai izmantošanas posmiem nenoārdās, tās galu galā nonāk vidē. Līdz ar to šīs piedevas visā to aprites ciklā var nonākt saskarē ar cilvēkiem un/vai attiecīgā apvidus floru un faunu. Tas potenciāli var ietekmēt cilvēku veselību un vidi[2] [3]. Šī potenciālā ietekme ir pamatojums tam, kādēļ tās tiek reglamentētas, pieņemot uz piesardzības principu balstītas robežvērtības.

Direktīvā ir ietverta metilciklopentadiēnilmangāna trikarbonila („MMT”) satura degvielā spēkā esošā robežvērtība — 6 mg mangāna uz litru. No 2014. gada 1. janvāra šī robežvērtība būs 2 mg mangāna uz litru. Šo robežvērtību var pārskatīt, izmantojot komitejas procedūru un pamatojoties uz novērtējumu, kas veikts saskaņā ar šajā ziņojumā norādīto testēšanas metodoloģiju.

2. DMP radīto risku veselībai un videi novērtējums

DMP izmantošana degvielā potenciāli var ietekmēt veselību un vidi. Šo ietekmi iespaido vairāki faktori: DMP veids, koncentrācijas līmenis, iedarbības apmērs un ilgums un iedarbības ceļš. DMP metāliskās sastāvdaļas var būt bīstamas gan cilvēkiem, gan videi, jo tām ir raksturīga reaģētspēja un toksiskums un tām var piemist spēja uzkrāties dzīvos organismos.

Ja kādu vielu uzskata par bīstamu cilvēku veselībai un videi, pirms laišanas tirgū tā būtu jānovērtē un jāmarķē saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1272/2008 par bīstamu vielu un maisījumu klasificēšanu, marķēšanu un iepakošanu („CLP regula”) prasībām.

Ar DMP saistītie iespējamie emisiju avoti

DMP emisijas var nonākt vidē jebkurā to aprites cikla posmā, sākot ar ražošanu un beidzot ar likvidēšanu. Tādas emisijas var pakļaut cilvēkus un attiecīgā apvidus floru un faunu DMP, ar tām saistītu emitētu savienojumu vai pārveidošanās produktu tiešai vai netiešai iedarbībai un kā tādas palielināt iespējamo risku, ko šīs vielas varētu radīt cilvēku veselībai un videi.

Lai novērtētu DMP potenciālo ietekmi uz savienojumiem, kas rodas brīdī, kad transportlīdzeklī sadeg degviela, un/vai saglabājas izplūdes gāzēs, ir jāsalīdzina emisijas, kuras rodas tad, ja DMP tiek izmantotas, ar emisijām, kuras rodas, ja DMP netiek izmantotas. Šajā sakarā Komisijas Kopīgais pētniecības centrs ir izstrādājis testa protokolu[4] iegūto emisiju datu uzraudzībai un aprēķināšanai attiecībā uz DMP, īpašu uzmanību vēršot uz to izmantošanas posmu aprites ciklā. Saskaņā ar šo protokolu emisijas tiek mērītas no izpūtēja, un DMP saturošas degvielas emisijas tiek salīdzinātas ar tās pašas degvielas emisijām, ja tā nesatur DMP. Testa protokolā ir ietverts reprezentatīvs ES automobiļu parks, bet nav ietverti iepriekšnoteikti testa izturēšanas vai neizturēšanas kritēriji. Protokolam ir šādi mērķi:

· novērtēt DMP īstermiņa ietekmi attiecībā uz regulētām emisijām (proti, HC, CO, NOx, PM, PN un CO2);

· izmērīt to metālisko emisiju masu, kas rodas, sadegot DMP saturošai degvielai[5], un noteikt sadegšanas produktu ķīmisko sastāvu, kā arī ar daļiņām saistītu metālu granulometrisko sastāvu; kā arī

· novērtēt DMP ietekmi uz transportlīdzekļa dzinēja un emisiju kontroles sistēmas ilgtermiņa sniegumu attiecībā uz emisijām.

Minētais testa protokols ir neatņemama metodoloģijas daļa, un tas ir obligāti jāizmanto vispārējā novērtējumā par risku, ko DMP rada videi un cilvēku veselībai.

Iespējamās iedarbības ceļi

Visā DMP aprites ciklā ir šādi galvenie iespējamās iedarbības ceļi:

· pētniecības un izstrādes, ražošanas un uzglabāšanas posms;

· tirdzniecība, izplatīšana un transportēšana;

· izmantošanas brīdis; kā arī:

· vide kopumā.

Paredzams, ka arodekspozīcija galvenokārt būs novērojama pirmajos divos aprites cikla posmos un iedarbība uz plašāku sabiedrību lielākoties būs saistīta tikai ar tā pēdējo posmu. Iedarbība varētu notikt orālā ceļā vai caur ādu, un viens no galvenajiem iedarbības ceļiem attiecībā uz cilvēkiem būtu tā ieelpošana.

Rezultāti un ietekme

Agrāk pastāvēja bažas par DMP (piemēram, svina) kaitīgo ietekmi uz veselību, tādēļ to izmantošana pakāpeniski tika pārtraukta. Ir acīmredzams, ka DMP satur metāliskas sastāvdaļas, kas pašas par sevi varētu būt bīstamas gan cilvēkiem, gan videi, jo tām ir raksturīga reaģētspēja, toksiskums un var piemist spēja uzkrāties dzīvos organismos.

Tiek izstrādātas jaunas vielas, par kuru ietekmi uz veselību un vidi ir ierobežota informācija, un ļoti maz ir zināms par to ekotoksiskumu un toksiskumu. To toksiskuma[6] un ekotoksiskuma noteikšana ir priekšnosacījums, lai novērtētu to patieso ietekmi uz vidi un cilvēku veselību. Tādēļ ir nepieciešams izstrādāt testēšanas metodoloģiju.

3. Testēšanas metodoloģija

Šās metodoloģijas mērķis ir novērtēt risku, ko DMP izmantošana rada cilvēku veselībai un videi. Tā ir iecerēta pietiekami vispārīga, lai to varētu piemērot jebkurai DMP. Pirms novērtējuma veikšanas, iespējams, būs nepieciešama holistiska pieeja, lai novērtētu dažādu izvēlēto ķimikāliju, produktu un tehnoloģiju ietekmi uz vidi un noteiktu prioritātes, un sniegtu informāciju riska pārvaldītājiem, līdz ar to ļaujot pieņemt mērķtiecīgākus lēmumus. Tāds metanovērtējums ir norādīts turpmāk:

Ķimikāliju riska novērtējuma holistiskās pieejas piemērs, adaptēts no ASV Vides aizsardzības aģentūras modeļa (2011)

Izstrādājot šo metodoloģiju, tika ņemts vērā, ka jau pastāv tādas metodes un procesi kā REACH un CLP regula. REACH jau piedāvā vadlīnijas ķīmisko vielu radīto risku novērtēšanai, līdz ar to šī metodoloģija būtu jāsaskaņo ar jau pastāvošo pieeju. Tomēr ir nepieciešams novērtēt specifiskus riskus, ko DMP izmantošana rada cilvēku veselībai un videi. Līdz ar to turpmāk norādītais metodoloģijas kopsavilkums ir šīs sistēmas pielāgojums DMP specifikai.

Turpmāk ir sniegta papildu informācija.

Emisiju raksturojums aprites cikla laikā

Emisijas var rasties visā DMP aprites cikla laikā, un šā soļa mērķis ir sniegt norādījumus par to, kā noteikt, cik lielas ir izmantošanas posmā radušās DMP emisijas — tostarp degšanas procesā radušos savienojumu un pārveidošanās produktu emisijas — vidē (t. i., ūdenī, augsnē un gaisā). Komisijas Kopīgā pētniecības centra testa protokols jāpiemēro transportlīdzekļu izmantošanas posmā.

Pilnīgāka informācija par minēto testa protokolu ir pieejama Komisijas tīmekļa vietnē:

http://ec.europa.eu/clima/policies/transport/fuel/docs/fuel_metallic_additive_protocol_en.pdf.

Bīstamības novērtējums

Šā soļa mērķis ir apkopot kvalitatīvu un kvantitatīvu informāciju par iespējamo apdraudējumu, ko DMP, emitētie savienojumi un pārveidošanās produkti rada cilvēkiem un videi.

Iedarbības novērtējums

Iedarbības novērtējums ir process, kurā izmēra vai nosaka tās vielas devu vai koncentrāciju, kas iedarbojas vai var iedarboties uz cilvēkiem un vidi atkarībā no tās izmantojuma. Iedarbības novērtējumam būtu divi posmi: iedarbības scenāriju izstrāde un aplēses par iedarbības apmērs attiecībā uz cilvēkiem un vidi.

Riska raksturojums

Riska raksturojums jāveic, paredzamos iedarbības līmeņus salīdzinot ar prognozēto beziedarbības līmeni, kas tika iegūts bīstamības novērtējumā, attiecībā uz cilvēku veselību un vidi. Iegūtā attiecība starp iedarbības un beziedarbības līmeni sniegs aptuvenu riska mērījumu un rādījumu par a) rūpīgāka riska novērtējuma nepieciešamību un/vai b) to, vai jāīsteno riska samazināšanas vai pārvaldības pasākumi.

Riska pārvaldība

DMP riska pārvaldība parasti ir process, kurā cenšas panākt līdzsvaru starp vielu priekšrocībām un to radītajiem riskiem. Tā kā šās metodikas mērķiem ir jāveic konkrētu DMP saturošu un attiecīgo DMP nesaturošu degvielu salīdzinošs novērtējums, tai informācijai, ko iesniedz riska pārvaldītājiem, būtu jāļauj labāk novērtēt kompromisu starp DMP riskiem/priekšrocībām relatīvā izteiksmē, jo riska pārvaldība būtībā ir izvēles izdarīšana starp dažādiem variantiem.

Pilnīgāka informācija par minēto metodiku[7] ir pieejama Komisijas tīmekļa vietnē:

http://ec.europa.eu/clima/policies/transport/fuel/docs/bio_report_en.pdf

Metodoloģijas piemērošana

Komisija atzīmē, ka šī metodoloģija paredz, ka jebkura ieinteresētā persona, kas izmanto šo metodiku, izveido konsultatīvo padomi, kuras locekļi ir atzīti par neitrālām un objektīvām autoritātēm dažādās tehnoloģiskās disciplīnās, tostarp tādās jomās kā transportlīdzekļu un degvielu tehnoloģijas, iedarbības analīze, ietekme uz cilvēku veselību un vidi un riska novērtēšana/pārvaldība, „lai palīdzētu šā novērtējuma sagatavošanā un īstenošanā un sniegtu konsultācijas saistībā ar to”. Kaut arī Komisijai nav tiesiska pamata pieprasīt tādu konsultatīvo padomju izveidi vai arī tās regulēt, tā atzīst, ka tāda konsultatīvā padome var sekmēt to, ka šā novērtējuma rezultāti iztur zinātnisku pārbaudi, ir uzticami, reproducējami un ir iegūti pārredzamā veidā. Tālab Komisija ir gatava pēc pieprasījuma sniegt padomu par konsultatīvās padomes sastāvu.

4. Secinājums

Ir acīmredzams, ka DMP izmantošanai degvielā ir potenciāla ietekme uz cilvēku veselību un vidi. Lai šo ietekmi novērtētu, ir izstrādāta metodoloģija, kas jāizmanto ikvienai personai, kura vēlas noteikt vai pārskatīt Direktīvā norādītās DMP robežvērtības.

Komisija uzraudzīs šās metodoloģijas piemērošanu un īstenos visas atbilstīgās iniciatīvas.

[1] Tas ir atkarīgs no daudziem citiem faktoriem, piemēram, dzinēja kompresijas, citām degvielu sastāvdaļām utt.

[2] HEI Special Committee on Emerging Technologies (2011), The Future of Vehicle Fuels and Technologies: Anticipating Health Benefits and Challenges. Communication 16 – Health effect institute. Bostona, Masačūsetsa. 26. lpp.

[3] Starptautiskā Tīra transporta padome (2008), Stratēģiskais plāns 2009.–2011. g.

[4] Kopīgais pētniecības centrs (2011), Protocol for the evaluation of effects of Metallic Fuel Additives on the emissions performance of vehicles.

[5] Emisiju mērījumi būtu jāveic saskaņā ar Eiropas tipa apstiprināšanas procedūru: „Izplūdes gāzes atšķaida un vienā vai vairākos maisos savāc proporcionālu paraugu. Maisā(-os) esošās izplūdes gāzes analizē cik vien iespējams drīz pēc testa cikla beigām.” Šī procedūra ir aprakstīta ANO/EEK 2011. gada 26. aprīļa Noteikumos Nr. 83 (4. redakcija) „Vienoti noteikumi par transportlīdzekļu apstiprināšanu attiecībā uz piesārņotāju emisiju atkarībā no dzinēja degvielas prasībām”.

[6] Ja viela/maisījums atbilst fizikālas, veselības vai vides bīstamības kritērijiem, to pirms laišanas tirgū klasificē (CLP regulas 3. pants). To darot, ražotāji izmanto visu pieejamo informāciju, tostarp informāciju par radniecīgām vielām, ko var izmantot. Turklāt bīstamo vielu piegādātāji nodrošina, ka viela/maisījums pirms laišanas tirgū ir marķēts un iepakots atbilstīgi CLP regulai (CLP regulas 4. pants). Visbeidzot, piegādātāji vielas vai maisījumus, kas klasificēti kā bīstami, neatkarīgi no to daudzuma reģistrē Eiropas Ķimikāliju aģentūras klasifikācijas un marķējuma sarakstā (CLP regulas 39.–42. pants).

[7] Ziņojums, ko Eiropas Komisijai sagatavojis BIO Intelligence Service. Development of a risk assessment for health and the environment from the use of metallic additives and a test methodology for that purpose.