KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI Zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības (LULUCF) sektora iekļaušana Savienības saistībās klimata pārmaiņu jomā /* COM/2012/094 final */





1. Cīņa pret klimata pārmaiņām — neatliekams uzdevums 2010. gada beigās Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām (UNFCCC) kontekstā tika atzīts, ka globālās sasilšanas rezultātā gaisa temperatūra nedrīkst pieaugt par vairāk nekā 2 °C, salīdzinot ar temperatūru pirms industriālās revolūcijas[1]. Tas ir svarīgi, ja vēlamies ierobežot negatīvās sekas, ko rada cilvēka iejaukšanās klimata sistēmā. Lai sasniegtu šo ilgtermiņa mērķi, globālās siltumnīcefekta gāzu emisijas līdz 2050. gadam jāsamazina vismaz par 50 %, salīdzinot ar 1990. gada līmeni[2]. Visām attīstītajām valstīm emisijas līdz 2050. gadam būtu jāsamazina par 80–95 %, salīdzinot ar 1990. gada līmeni[3]. Par vidēja termiņa uzdevumiem runājot, ES ir apņēmusies līdz 2020. gadam siltumnīcefekta gāzu emisijas salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni samazināt par 20 % vai — ja apstākļi būs labvēlīgi — pat par 30 %. Šī apņemšanās ir ietverta vienā no pieciem ES pamatmērķiem, kas izvirzīti stratēģijā “Eiropa 2020”[4]. Turklāt gan Eiropadome, gan Eiropas Parlaments ir vienojušies, ka emisiju samazināšanā sava artava jāiegulda visām tautsaimniecības nozarēm[5]. Zemes izmantošanai, zemes izmantošanas maiņai un mežsaimniecībai (LULUCF) ir liela pozitīva ietekme uz ES siltumnīcefekta gāzu emisijām. Šajā sektorā piesaistīto siltumnīcefekta gāzu apjoms ir līdzvērtīgs 9 % citās ekonomikas jomās radušos SEG emisiju[6]. Lai gan par LULUCF emisijām un piesaisti tiek ziņots saskaņā ar UNFCCC un tās tiek daļēji uzskaitītas saskaņā ar Kioto protokolu, šis sektors nav ietverts ES saistībās, kuras tā uzņēmusies klimata un enerģētikas tiesību aktu kopumā[7], jo ir atzīts, ka šā sektora emisiju starptautiskajos uzskaites noteikumos pastāv būtiski trūkumi. Turklāt tobrīd, kad tika noteikts ES emisiju samazinājuma mērķis, valdīja pārliecība, ka 2009. gadā Kopenhāgenā klimatam veltītajā samitā tiks sagatavots starptautisks nolīgums klimata pārmaiņu jomā, tostarp pārskatīti LULUCF uzskaites noteikumi, kurus tad varētu pieņemt ES. Tas nenotika, un, neraugoties uz progresu, ko panāca, pieņemot Kopenhāgenas vienošanos un Kankunas vienošanos, starptautiska vienošanās par pārskatītiem LULUCF uzskaites noteikumiem, kas piemērojami no Kioto protokola otrā saistību perioda, tika panākta tikai UNFCCC līgumslēdzēju pušu 17. konferencē, kas 2011. gada decembrī norisinājās Durbanā. Šajā paziņojumā izklāstīts, kā LULUCF sektoru varētu ciešāk integrēt ES klimata politikā, izmantojot pakāpenisku pieeju. Ir ierosināts vispirms izveidot stabilus kopējus uzskaites, monitoringa un ziņošanas noteikumus. Ņemot vērā šā sektora emisiju specifiku, Komisija ierosina izstrādāt īpaši šim nolūkam paredzētu tiesisko regulējumu, nevis iekļaut to ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā[8] vai pievienot noteikumiem, kas iestrādāti Lēmumā par kopīgiem centieniem[9]. Izveidojot stabilus ES emisiju un piesaistes uzskaites noteikumus, kuros ņemta vērā LULUCF sektora specifika, tiktu sagādātas vairākas priekšrocības. Pats galvenais, tādējādi tiktu uzskaitītas visas antropogēnās siltumnīcefekta gāzu emisijas, kas rodas visās saimnieciskajās darbībās ES[10], arī tādas svarīgas plūsmas, kas patlaban uzskaitē nav iekļautas. Tajā pašā laikā tiktu uzlabota lauksaimniecībā, mežsaimniecībā un saistītajās nozarēs (piemēram, papīra un celulozes rūpniecībā, kokapstrādē) veikto klimata pārmaiņu mazināšanas centienu pamanāmība un izveidots pamats atbilstošu politikas stimulu radīšanai, piemēram, kopējā lauksaimniecības politikā (KLP), kā arī ņemot vērā Ceļvedi par resursu efektīvu izmantošanu Eiropā[11]. Nosakot kopējus ES uzskaites noteikumus, tiktu radīti arī vienlīdzīgi nosacījumi dažādās dalībvalstīs. Īpaši jāuzsver, ka tiktu reģistrētas oglekļa krāju izmaiņas, kas rodas, izmantojot iekšzemē ražotu biomasu, tādējādi tiktu pilnveidota bioenerģijas uzskaite tautsaimniecības mērogā un izpildīts Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes (IPCC)[12] izvirzītais priekšnoteikums bioenerģijas atzīšanai par oglekļa ziņā neitrālu enerģijas veidu. Tas stiprinātu ES klimata politikas integritāti vides aspektā. Visbeidzot, tas būtu svarīgs un vajadzīgs solis centienos ekonomiski izdevīgā veidā sasniegt vērienīgākus klimata mērķus. Pēc tam LULUCF būtu oficiāli jāiekļauj ES siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājuma mērķī. Ir ierosināts darīt to tad, kad dalībvalstis būs ieviesušas uzskaites pamatsistēmu un tā būs izrādījusies stabila. Tā kā LULUCF sektora pozitīvā ietekme uz ES emisijām laika gaitā mazinās, ir steidzami vajadzīga saskaņota rīcība. Tāpēc Komisija ierosina, lai viena no pirmajām dalībvalstu darbībām būtu sagatavot LULUCF rīcības plānus, kuros izklāstīta sektora ilgtermiņa stratēģija, ko īsteno dažādās rīcībpolitikās. 2. Zemes izmantošanas un mežsaimniecības nozīme klimata pārmaiņu jomā LULUCF sektorā ogleklis no atmosfēras tiek piesaistīts un uzkrāts augošos kokos un citos augos, augsnē un koksnes produktos. Oglekļa emisijas rodas atmežošanas un meža degradācijas (piemēram, infrastruktūras būves, lauksaimniecības paplašināšanās, jaunu ganību ierīkošanas un ugunsgrēku dēļ) vai lauksaimnieciskās darbības (piemēram, aršanas) rezultātā. Dažādiem LULUCF elementiem piemīt dažādas īpašības oglekļa krājas un potenciālo emisiju un piesaistes ziņā. Oglekļa saturs augsnē (0–30 cm) mežsaimniecības zemēs salīdzinājumā ar lauksaimniecības zemēm ir relatīvi augsts. Lēš, ka ES tas ir aptuveni 90 tC/ha, savukārt augsnes oglekļa saturs aramzemē un zālājos attiecīgi ir apmēram 65 un 90 tC/ha (1. att.). Tomēr gan dalībvalstu iekšienē, gan starp dalībvalstīm ir vērojamas būtiskas atšķirības. Eiropā organiskām vielām bagātās augsnēs/kūdrājos oglekļa saturs var sasniegt pat 1000 tC/ha. Dažādi zemes izmantojumi un apsaimniekošanas darbības lauksaimniecībā un mežsaimniecībā un nocirstas koksnes produktu izmantojums var ietekmēt oglekļa krājas, emisijas atmosfērā un piesaisti no tās. 1. attēls. Vidējā oglekļa krāja (tC/ha) dažādos zemes izmantojumos ES. Piezīme. Kūdrājos aplēstais oglekļa saturs var būt pat 1000 tC/ha atkarībā no kūdras veida. Avots: Eiropas Komisijas Kopīgā pētniecības centra aprēķini, pamatojoties uz dažādiem avotiem[13]. Biomasas un augsnes oglekļa krāja pasaulē ir milzīga (salīdzinājumā ar siltumnīcefekta gāzu emisijām gadā). Taču ievērojamo atmežošanas apmēru dēļ LULUCF kopumā rodas aptuveni 15 % siltumnīcefekta gāzu emisiju[14]. Tas pārsniedz visas transporta nozares emisijas un atpaliek tikai no emisijām enerģētikas nozarē. Tāpēc ir būtiski saglabāt un palielināt oglekļa krāju un samazināt LULUCF radītās emisijas. ES ir izvirzījusi mērķi līdz 2030. gadam apturēt globālo atmežošanu[15]. Lai cīnītos ar šo tendenci, ANO ir izveidojusi mehānismu atmežošanas un meža degradācijas radīto emisiju samazināšanai (REDD) jaunattīstības valstīs. Industrializētajās valstīs LULUCF sektors vairumā gadījumu darbojas kā neto piesaistītājs (t. i., piesaiste ir lielāka par emisiju). Tomēr šā piesaistītāja kapacitāte mazinās, jo pieaug pieprasījums pēc biomasas, dažās valstīs meži noveco un meža izmantošana kļūst aizvien intensīvāka. ES siltumnīcefekta gāzu emisijas rodas galvenokārt enerģijas ražošanā, transporta nozarē un ēku sektorā (sk. 2. att.). 2. attēls. ES-27 emisijas un piesaiste nozaru griezumā kā daļa no kopapjoma, izņemot LULUCF (2009). Piezīme. 1) Negatīvi skaitļi apzīmē neto piesaisti un pozitīvi skaitļi — neto emisijas. 2) Lauksaimniecībā radušās emisijas ietver metānu (piemēram, no lopkopības) un slāpekļa oksīdu (piemēram, no mēslošanas līdzekļu izmantošanas). Ar lauksaimniecības zemes izmantošanu saistītās CO2 emisijas un piesaiste ir iekļauta LULUCF sektorā. Avots: EVA (2011). Saskaņā ar ierasto scenāriju LULUCF piesaistītāja funkcija ES līdz 2020. gadam pavājināsies[16]. Paredz, ka LULUCF sektorā kopumā pazeminājums 2020. gadā sasniegs apmēram 10 %, salīdzinot ar 2005.–2009. gada periodu, un tas atbilst par 33 MtCO2 vairāk emisiju gadā. Šis daudzums ir aptuveni līdzvērtīgs visām Latvijas un Lietuvas siltumnīcefekta gāzu emisijām kopā vai divkāršam Igaunijas emisiju apjomam 2009. gadā. Palūkojoties ciešāk, šī prognoze liecina, ka šajā sektorā pastāv lielas atšķirības starp atsevišķām darbībām. Sagaidāms, ka pazeminājums meža apsaimniekošanā būs ļoti izteikts, proti, neto piesaiste, visticamāk, saruks par apmēram 60 MtCO2 — daudzumu, kas ir aptuveni līdzvērtīgs Bulgārijas, Dānijas, Īrijas vai Zviedrijas kopējām siltumnīcefekta gāzu emisijām 2009. gadā. To daļēji kompensē mežu stādīšana (ieaudzēšana). Paredzams, ka emisijas un piesaiste lauksaimnieciskās darbībās, piemēram, aramzemes apsaimniekošanā un ganību apsaimniekošanā, saglabāsies diezgan stabilā līmenī, ir iespējama pat situācijas uzlabošanās. Taču spiediens, kas ietekmē zemes izmantojumu, piemēram, pastāvīgo zālāju pārveidošana aramzemē sakarā ar pieaugošu vajadzību pēc biomasas (piemēram, biogāzes ražošanai no kukurūzas) vai organiskām vielām bagātu augšņu daudzkārtēja apstrāde, var samazināt oglekļa saturu augsnē un veicināt emisijas. Saskaņā ar prognozēm, kas izklāstītas Ceļvedī virzībai uz konkurētspējīgu ekonomiku ar zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni 2050. g.[17], šī negatīvā tendence turpināsies vēl ilgi. Taču šajā sektorā panāktie faktiskie rezultāti lielā mērā būs atkarīgi no stimuliem, par kuriem gādās dažādas rīcībpolitikas. 3. attēls. Prognozētās emisijas un piesaiste LULUCF sektorā kopumā un mežos pirms 1990. gada (2000–2020). Leģenda: ●–●–● LULUCF (visu darbību summa), ▲–▲–▲ atmežošana, +–+–+ aramzemes apsaimniekošana, ––– ganību zemes apsaimniekošana, ♦–♦–♦ meža ieaudzēšana, ■–■–■ meža apsaimniekošana. Nesavienoti punkti rāda ziņotos/vēsturiskos datus. Piezīme. Negatīvs skaitlis norāda, ka konkrētajā darbībā piesaiste ir lielāka nekā emisijas. Avots: Böttcher et al. (2011) un JRC (2011b). 3. Lauksaimniecība, mežsaimniecība un zemes resursu efektīva izmantošana — galvenie faktori sekmīgai klimata problēmu risināšanai Lauksaimniecība, mežsaimniecība un saistītās nozares vairākos veidos var palīdzēt samazināt LULUCF sektora emisijas. Lauksaimniecības pasākumos galvenokārt būtu jācenšas samazināt zālāju pārveidošanu aramzemē un oglekļa zudumus, kas rodas, apstrādājot organiskām vielām bagātas augsnes. To ietvaros varētu uzlabot agronomijas praksi, piemēram, izmantot citas kultūraugu sugas (piemēram, audzēt vairāk pākšaugu), paplašināt augsekā iekļautās platības un neierīkot vai samazināt neaizņemtās papuves (piemēram, aizstājot tās ar zaļās papuves vai ekoloģiskās atmatas platībām). Turklāt emisijas varētu samazināt arī ar agromežsaimniecības pasākumiem, kas palielina augsnes oglekļa krāju, proti, turot lauksaimniecības dzīvniekus vai audzējot pārtikas kultūraugus zemē, kurā aug arī koki enerģijas ražošanas, kokmateriālu vai citu koksnes produktu ieguves vajadzībām. Atdodot vai atstājot zemei adekvātu daudzumu organisko vielu (piemēram, pakaišu kūtsmēslus, salmus, augu atliekas), iespējams uzlabot aramzemes un zālāju produktivitāti, savukārt organiskām vielām bagātu augšņu, ieskaitot kūdrājus, mitruma atjaunošana, atstāšana atmatā vai nenosusināšana un degradētu augšņu atjaunošana var ievērojamā mērā palīdzēt mazināt klimata pārmaiņas un uzlabot bioloģisko daudzveidību. Lai pilnībā ņemtu vērā šo darbību devumu klimata problēmu risināšanā, uzskaitē būtu jāiekļauj aramzemes un ganību zemes apsaimniekošana. Arī mežsaimniecībai ir liels klimata pārmaiņu mazināšanas potenciāls. Kā piemērus var minēt tādus pasākumus kā nemeža zemes pārveidošana mežā (t. i., meža ieaudzēšana)[18], izvairīšanās no meža zemes pārveidošanas citos zemes veidos (t. i., atmežošanas), oglekļa uzkrāšana esošajos mežos, palielinot cirtes aprites laiku, neveicot kailcirtes (t. i., meža apsaimniekošanā pieņemot lēmumu veikt retināšanu vai izlases cirti) un esošos mežus pārveidojot neskartos mežos, un plašāka profilakses pasākumu izmantošana ar mērķi mazināt ietekmi, ko rada ugunsgrēki, kaitēkļi un vētras. Tikpat svarīgi ir veicināt ražošanu mežos, piemēram, cirtmetu pietuvinot koku maksimālās produktivitātes vecumam, iegūstot vairāk koksnes mazražīgos mežos, palielinot koksnes atlikumu un zaru koksnes savākšanu (ja iespējams saglabāt bioloģisko daudzveidību, augsnes auglību un organisko vielu). Zināmu iespaidu var panākt arī, mainot sugu sastāvu un augšanas ātrumu. Papildus iespējām, kas tieši saistītas ar mežsaimniecību un lauksaimniecību, klimata pārmaiņu mazināšanas potenciāls piemīt arī saistītajām nozarēm (piemēram, celulozes un papīra rūpniecībai, kokapstrādei) un atjaunojamo energoresursu sektoriem, ja lauksaimniecības zemi un mežus apsaimnieko kokmateriālu ieguves un enerģijas ražošanas vajadzībām. Ogleklis tiek uzkrāts kokos, citos augos un augsnēs, taču vairākus gadu desmitus to var uzkrāt arī produktos, piemēram, koka būvmateriālos. Uz ražotājiem un patērētājiem orientēta politika var ievērojami veicināt koksnes ilgtermiņa izmantošanu un reciklēšanu un/vai tādu celulozes, papīra un koksnes produktu ražošanu, ar kuriem aizstāj materiālus, kas rada vairāk emisiju (piemēram, betonu, tēraudu, no fosilām izejvielām ražotu plastmasu). Uz bioloģiskiem resursiem balstītā rūpniecībā var izmantot kultūraugus, ko audzē kā materiālu aizvietotājus (piemēram, kaņepes un zāle izolācijai stikla šķiedras vietā, salmi mēbeļu ražošanai, automobiļu durvju paneļi, kas izgatavoti no lina vai sizala šķiedras, bioplastmasa) vai enerģijas ražošanai (piemēram, biomasas izmantošana fosilo kurināmo vietā). Pētījumi liecina, ka uz katru tonnu oglekļa, kas uzkrāts koksnes produktos, ar kuriem aizstāti nekoksnes produkti, siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājums vidēji varētu būt divas tonnas oglekļa[19]. Paplašinot obligāto uzskaiti tā, lai ietvertu meža apsaimniekošanu, aramzemes apsaimniekošanu un zālāju apsaimniekošanu, varētu uzlabot lauksaimnieku, mežsaimnieku un uz koksnes resursiem balstītu nozaru veikto pasākumu pamanāmību un izveidot pamatu tādu politikas stimulu radīšanai, kas sekmētu klimata pārmaiņu mazināšanas centienus. Ja šādi pūliņi tiktu uzskaitīti, siltumnīcefekta gāzu vispārējā ietekme tiktu atspoguļota pareizāk un emisiju samazinājuma mērķus izdotos sasniegt ar mazākām izmaksām. Ņemot vērā to, ka lauksaimniecības zemes izmantošana, mežsaimniecība un saistītās nozares ES-27 klimata pārmaiņu mazināšanas potenciāla ziņā ievērojami atšķiras, viena politika visām jomām nederēs. Ir vajadzīga īpaši pielāgota pieeja, lai respektētu dažādos zemes izmantojuma un mežsaimniecības prakses veidus. Piemēram, Zviedrijā un Somijā LULUCF neto piesaiste ir līdzvērtīga vairāk nekā pusei no kopējām emisijām, kas rodas citās nozarēs, un Latvijā neto piesaiste ir aptuveni vienāda ar citu nozaru radīto emisiju divkāršotu apjomu (4. att.), savukārt citās dalībvalstīs, piemēram, Maltā, sektora devums ir nenozīmīgs. Tas liecina par to, cik svarīgi ir ņemt vērā apstākļus valstī, izstrādājot sektora rīcībpolitiku ar mērķi izpildīt saistības klimata pārmaiņu jomā. 4. attēls. LULUCF relatīvā nozīme dalībvalstīs: sektora emisijas un piesaiste salīdzinājumā ar kopējām siltumnīcefekta gāzu emisijām citās nozarēs (2009). Piezīme. Negatīvs skaitlis norāda, ka attiecīgajā dalībvalstī LULUCF piesaiste ir lielāka nekā emisijas. Tā kā emisiju un piesaistes apjoms gadu no gada atšķiras, atšķiras arī procentuālā daļa. Avots: pamatojoties uz EVA (2011). Galvenais priekšnoteikums oglekļa krāju un piesaistes intensitātes uzturēšanai un palielināšanai ir nodrošināt vienlīdzīgus nosacījumus dažāda veida pasākumiem (piemēram, ganību zemes apsaimniekošana un bioenerģijas ražošana), sektoriem (piemēram, mežsaimniecība un uz koksnes resursiem balstītas nozares) un dalībvalstīm, gādājot par to, ka emisijas un piesaiste, ko panāk ar dažādiem zemes apsaimniekošanas pasākumiem un resursu izmantojumu, tiek pareizi atspoguļotas uzskaitē. Tas uzlabos arī ES klimata pārmaiņu saistību integritāti vides aspektā. 4. Ar pašreizējo rīcībpolitiku nepietiek 4.1. Stabilu un saskaņotu uzskaites noteikumu izveide Lai gan LULUCF patlaban netiek ieskaitīts Savienības emisiju samazinājuma mērķī 2020. gadam, tas tiek ieskaitīts Savienības saistībās, ko tā uzņēmusies saskaņā ar UNFCCC Kioto protokolu 2008.–2012. gada periodam[20]. Tomēr pašreizējiem uzskaites noteikumiem, kas ir brīvprātīgu un obligātu pasākumu apvienojums, piemīt būtiski trūkumi. Pēdējos gados notikušajās starptautiskajās sarunās ir vienprātīgi atzīts, ka vajadzīgi uzlabojumi. Saskaņā ar spēkā esošajiem uzskaites noteikumiem vairumā LULUCF darbību uzskaitīšana ir brīvprātīga, jo īpaši tas attiecas uz meža apsaimniekošanu (kas veido apmēram 70 % sektora) un aramzemes un ganību zemes apsaimniekošanu (17 %). Uzskaite ir obligāta tikai attiecībā uz dažām zemes izmantojuma maiņas darbībām (meža ieaudzēšana, meža atjaunošana un atmežošana). Tāpēc uzskaite dalībvalstīs patlaban tiek veikta ļoti dažādi (5. att.). Mazāk nekā divas trešdaļas dalībvalstu uzskaitē iekļāvušas meža apsaimniekošanu, tikai trīs — aramzemes un/vai ganību zemes apsaimniekošanu un viena — veģetācijas atjaunošanu. Vēl viena nepilnība ir tas, ka trūkst stimulu veikt klimata pārmaiņu mazināšanas pasākumus mežsaimniecībā. Spēkā esošie noteikumi, kas piemērojami meža apsaimniekošanai, būtībā garantē valstīm kredītu, neatkarīgi no veiktās darbības. Stimuli prakses uzlabošanai ir ierobežoti, jo ir noteikts emisiju un piesaistes maksimālais apjoms, pēc kura sasniegšanas darbība vairs netiek ņemta vērā. Tas rada kropļojumus starp dažādām nozarēm un zemes izmantojumiem, un ir vajadzīgi uzlabojumi, lai dalībvalstīs radītu vienlīdzīgus nosacījumus mežsaimniecības, lauksaimniecības un enerģētikas nozarei, panāktu pūliņu taisnīgu sadalījumu un nodrošinātu konsekventu attieksmi pret lauksaimniecību, mežsaimniecību un saistītajām nozarēm Savienības iekšējā tirgū. 5. attēls. To dalībvalstu īpatsvars, kuras brīvprātīgi iekļāvušas uzskaitē dažādus pasākumus. 4.2. Labāks monitorings un ziņošana Stabilai un saskaņotai emisiju un piesaistes novērtēšanai lauksaimniecībā un mežsaimniecībā ir vajadzīgi ieguldījumi monitoringa un ziņošanas spējas uzlabošanā. Dalībvalstīm ir pienākums katru gadu ziņot UNFCCC, un Kioto protokolā paredzētas vēl citas ziņošanas prasības. Monitorings un ziņošana pēdējos gados ir uzlabojušies un, visticamāk, uzlabosies arī turpmāk. Definīcijas, kārtība un noteikumi, kas attiecas uz LULUCF sektoru Kioto protokola otrajā saistību periodā, tika pārskatīti un pilnveidoti UNFCCC līgumslēdzēju pušu 17. konferencē, kas notika 2011. gada decembrī Durbanā[21]. Konkrēti, uzskaite attiecībā uz meža apsaimniekošanas darbībām, ieskaitot nocirstas koksnes produktus, būs obligāta, un ir izstrādātas “dabisku traucējumu” un “mitrāju nosusināšanas un atjaunošanas” definīcijas. Neraugoties uz to, pastāv ievērojami trūkumi, un ir jādara vairāk, lai uzlabotu ziņoto datu, jo īpaši datu par lauksaimniecības zemes augsnēm, pareizumu un pilnīgumu. Patlaban nenoteiktības pakāpe ir relatīvi augsta (apmēram 35 %, kas nozīmē, ka 1 tonna CO2 varētu būt arī 1,35 vai 0,65 tonnas). Uzlabojumi ne tikai atvieglos uzskaiti, tie nodrošinās arī stabilu, skaidru un pamanāmu lauksaimniecībā un mežsaimniecībā panāktā progresa rādītāju[22]. 4.3. Iespējas veicināt sinerģiju ar plašākiem politikas mērķiem Ir radīti stimuli, lai veicinātu bioenerģijas izmantošanu[23], bet patlaban trūkst saskaņotas pieejas klimata pārmaiņu mazināšanai LULUCF sektorā, ko panāktu ar pasākumiem lauksaimniecībā, mežsaimniecībā un saistītajās nozarēs. Klimata pārmaiņu mazināšanai patiesībā varētu būt arvien pieaugoša nozīme KLP. KLP reformas gaitā 2008. gadā tika veikta tā sauktā “veselīguma pārbaude”[24], kurā klimata pārmaiņu mazināšana un pielāgošanās tām tika nodēvētas par “jauniem uzdevumiem”. Izstrādājot KLP 2014.–2020. gadam, Komisija ir izklāstījusi, kā lauksaimniecības politikas ekoloģiskos un klimata raksturlielumus varētu uzlabot ar obligātiem “ekoloģiskajiem komponentiem”[25], kas vērsti uz mērķiem klimata pārmaiņu un vides jomā[26]. Turklāt ES lauku attīstības politikā laikposmam pēc 2013. gada jautājumus par klimata pārmaiņu mazināšanu un pielāgošanos tām varētu risināt, radot labākus stimulus oglekļa piesaistei lauksaimniecībā un mežsaimniecībā. Daži no šiem stimuliem vienlaikus noderētu, lai palielinātu un saglabātu oglekļa krājas un radītu ieguvumus bioloģiskās daudzveidības un pielāgošanās jomā, piemēram, uzlabotu augsnes ūdensietilpību un mazinātu eroziju. Saistīto oglekļa plūsmu obligāta uzskaite gādātu par šo pasākumu pozitīvās ietekmes labāku pamanāmību un nodrošinātu to pilnīgu ieguldījumu klimata pārmaiņu izraisīto problēmu risināšanā. Turklāt LULUCF iekļaušana uzskaitē skaidrāk parādītu ilgtspējīgas bioenerģijas priekšrocības, jo tiktu labāk atspoguļotas saistītās emisijas, jo īpaši tās, kas rodas biomasas sadegšanā un patlaban netiek uzskaitītas. Tas pastiprinātu stimulus, ko nodrošina ilgtspējības kritēriji saistībā ar atjaunojamo energoresursu mērķiem. 4.4. Sektora specifisko iezīmju respektēšana Tomēr LULUCF atšķiras no citiem sektoriem. Siltumnīcefekta gāzu piesaiste un emisijas šajā sektorā rodas relatīvi lēnu dabas procesu rezultātā. Var paiet gadu desmiti, pirms tādi pasākumi kā meža ieaudzēšana rada būtisku ietekmi. Tāpēc darbības, ko mežsaimniecībā un lauksaimniecībā veic piesaistes palielināšanai un emisiju samazināšanai, būtu jāplāno ilgtermiņā. Turklāt ir iespējama emisiju un piesaistes apvērse. Apvērsi var izraisīt tādas ekstrēmas parādības kā ugunsgrēki, vētras, sausums, kaitēkļi, kas ietekmē mežu un zemes apaugumu, vai arī apsaimniekošanas lēmumi (piemēram, lēmums cirst vai stādīt kokus). Turklāt emisiju un piesaistes ikgadējas svārstības mežos ir lielas un dabisku traucējumu un mežizstrādes rezultātā dažās dalībvalstīs var līdzināties pat 35 % kopējo gada emisiju. Tāpēc dalībvalstīm būtu grūti sasniegt ikgadējus mērķus. 5. Turpmākā rīcība: pakāpeniska pieeja Lai sagatavotos pilnībā izmantot LULUFC klimata pārmaiņu mazināšanas potenciālu, to oficiāli iekļaujot ES saistībās klimata jomā, ir pienācīgi jāņem vērā pašreizējās uzskaites pamatsistēmas nepilnības, LULUCF specifika un apstākļi dalībvalstīs. Tam vajadzīga pakāpeniska pieeja. Vispirms jāizveido stabilas uzskaites un monitoringa pamatsistēmas. Kopā ar šo paziņojumu Komisija nāk klajā ar tiesību akta priekšlikumu par stabiliem uzskaites noteikumiem. Tajā paredzēta mežsaimniecības un lauksaimniecības darbību radīto emisiju un piesaistes pilnīga uzskaitīšana, un klimata pārmaiņu mazināšanas pasākumiem ir noteikts vienāds svars neatkarīgi no tā, vai tos veic mežsaimniecībā, lauksaimniecībā, saistītajās nozarēs vai atjaunojamo energoresursu sektorā. Jāturpina pilnveidot LULUCF oglekļa bilances monitoringu un ziņošanu, lai stiprinātu uzskaites pamatsistēmu un ES rādītājus, ar kuriem seko līdzi lauksaimniecībā un mežsaimniecībā panāktajam progresam. Komisija ierosina uzlabot monitoringu un ziņošanu, pārskatot Lēmumu par monitoringa mehānismu[27], un turpināt pilnveidot pašreizējās zemes izmantojuma monitoringa sistēmas, tādas kā Zemes izmantošanas un zemes pārklājuma statistiskais apsekojums (LUCAS). Emisijām un piesaistei mežos ir raksturīgs augsts mainīgums, un inventarizācijām vajadzīgie pamatdati tiek apkopoti reti; tas nozīmē, ka ir nepiemēroti prasīt, lai sektors katru gadu izpildītu emisijas samazinājuma mērķus, kā tas tiek prasīts citās nozarēs. Arī ilgais laiks, kas vajadzīgs, lai klimata pārmaiņu mazināšanas pasākumi sāktu iedarboties, padara LULUCF atšķirīgu no vairuma citu nozaru. Tāpēc Komisija ierosina izveidot atsevišķu pamatsistēmu, kas piemērota LULUCF īpatnībām. Otrkārt, kad ES būs izveidota saskaņota un stabila uzskaites pamatsistēma, varēs apsvērt šā sektora oficiālu iekļaušanu ES saistībās klimata jomā. Tomēr tas nenozīmē, ka LULUCF sektora klimata pārmaiņu mazināšanas pasākumi būtu jāaptur. Ņemot vērā sektorā vērojamās tendences un vēloties dot impulsu vajadzīgajiem mazināšanas pasākumiem, Komisijas priekšlikumā ir iekļauta prasība dalībvalstīm sagatavot LULUCF rīcības plānus. Tādējādi tiks sagatavota LULUCF sektora stratēģiskā perspektīva un sperts solis tuvāk sektora pilnīgai iekļaušanai uzskaitē un integrēšanai ES klimata politikā. Nobeigumā jāsecina, ka pastāv pamatoti iemesli LULUCF pakāpeniskai integrēšanai ES klimata pārmaiņu politikā. Komisijas leģislatīvais priekšlikums par pakāpenisku pieeju paredz: – izveidot stabilus noteikumus par emisiju un piesaistes uzskaiti zemes izmantošanā, zemes izmantošanas maiņā un mežsaimniecībā, un ar atsevišķu aktu plānots uzlabot monitoringu un ziņošanu, – nodrošināt pamatu, lai radītu politikas stimulus klimata pārmaiņu mazināšanas pasākumiem lauksaimniecībā un mežsaimniecībā un nocirstas koksnes produktu ražošanai un ilgtspējīgai izmantošanai, un uzlabot šādu pasākumu pamanāmību, – nostiprināt saistību integritāti vides aspektā, gādājot par emisiju un piesaistes korektu atspoguļošanu, – veicināt sinerģiju ar pašreizējo rīcībpolitiku atjaunojamo energoresursu jomā un kokrūpniecību, atbalstot ilgtspējīgu un klimatam labvēlīgu ražošanu ES, – radīt ievērojamus pozitīvus blakusefektus bioloģiskās daudzveidības, augsnes aizsardzības un pielāgošanās klimata pārmaiņām jomā (piemēram, Natura 2000), palielinot un saglabājot oglekļa krājas, – uzlabot vērienīgāku mērķu sasniegšanas centienu ekonomisko efektivitāti, ļaujot visiem sektoriem dot savu ieguldījumu. – [1] UNFCCC Pušu konferences Lēmums 1/CP.16 (Kankunas vienošanās). [2] Pamatojoties uz Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes (IPCC) Ceturto novērtējuma ziņojumu. [3] Eiropadomes 2009. gada 29./30. oktobra secinājumi un Eiropas Parlamenta 2009. gada 4. februāra rezolūcija (2008/2105(INI)). [4] COM(2010) 2020 galīgā redakcija. [5] Direktīva 2003/87/EK un Lēmums 406/2009/EK. [6] Valstu kopapjomi, izņemot LULUCF sektoru. [7] Atšķirībā no siltumnīcefekta gāzēm, kas nav CO2 un rodas lauksaimnieciskās darbībās, piemēram, metāns un slāpekļa oksīds no atgremotājiem un mēslošanas līdzekļiem. [8] Direktīva 2009/29/EK. [9] Lēmums Nr. 406/2009/EK. [10] Izņemot starptautiskā gaisa un jūras transporta radītas emisijas. [11] COM(2011) 571 galīgā redakcija. [12] IPCC 2006. gada pamatnostādnes. [13] Izmantotie avoti ietver: Forest Europe, UNECE and FAO (2011): State of Europe’s Forests 2011; Status and Trends in Sustainable Forest Management in Europe; FAO, Global Forest Resources Assessment FRA 2010, http://www.fao.org/forestry/fra/fra2010/en/; GHG National Inventory Submissions to UNFCCC (2011) http://unfccc.int/national_reports/annex_i_ghg_inventories/national_inventories_submissions/items/5888.php; IPCC Guidelines for National Greenhouse Gas Inventories (2006), Volume 4, Agriculture, Forestry and Other Land Use; Pan et al. (2011) A large and persistent carbon sink in the world’s forests. Science DOI: 10.1126/science.1201609; Hiederer et al. (2011) Evaluation of BioSoil Demonstration Project; http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/bitstream/111111111/15905/1/lbna24729enc.pdf; FAO/IIASA/ISRIC/ISS-CAS/JRC, 2009. Harmonized World Soil Database (version 1.1). FAO, Rome, Italy and IIASA, Laxenburg, Austria; Schulze et al. (2009) Integrated assessment of the European and North Atlantic Carbon Balance (results of CarboEurope-IP), DOI 10.2777/31254; Smith et al. (2005) Projected changes in mineral soil carbon of European croplands and grasslands, 1990−2080. lpp. Global Change Biology DOI: 10.1111/j.1365-2486.2005.001075.x. [14] Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes IV ziņojums (2008). [15] Eiropadomes secinājumi, 4.12.2008. [16] Šoreiz “ierastajā scenārijā” pieņem, ka dalībvalstis sasniegs savus 20 % samazinājuma mērķus, arī mērķus atjaunojamo energoresursu jomā. [17] COM(2011) 112. [18] Jācenšas arī rast līdzsvaru: pārveidošanai nevajadzētu stimulēt oglekļa emisiju pārvirzi, t. i., iekšzemē ražotas pārtikas aizstāšanu ar importētu pārtiku, kuras oglekļa dioksīda pēda ir lielāka. [19] Sk., piemēram, Sathre R. and O'Connor J. (2010), A synthesis of research on wood products and greenhousegas impacts, 2nd edition, Vancouver, B. C. FP Innovations, 117. lpp. (Tehniskais ziņojums Nr. TR-19R). [20] Padomes Lēmums 2002/358/EK. [21] Lēmums -/CMP.7, pieņemts līgumslēdzēju pušu konferencē, kas vienlaikus ir Kioto protokola līgumslēdzēju pušu sanāksme. [22] Patlaban tiek uzskaitītas tikai lauksaimnieciskās darbībās radušās metāna un slāpekļa oksīdu emisijas, savukārt CO2 emisijas un piesaiste, kas saistīta ar lauksaimniecības zemes izmantojumu, uzskaitītas netiek (augsnes oglekļa emisijas un piesaiste). Šo pasākumu obligāta iekļaušana uzskaitē ar tiesību aktu priekšlikumiem ļautu pilnīgot ar lauksaimnieciskām darbībām saistīto emisiju un piesaistes novērtēšanu. [23] Direktīva 2009/28/EK. [24] Padomes Regula (EK) Nr. 72/2009, Padomes Regula (EK) Nr. 73/2009 un Padomes Regula (EK) Nr. 74/2009 saistībā ar KLP “veselīguma pārbaudi”. [25] Maksājums par klimatam un videi labvēlīgu lauksaimniecības praksi. [26] COM(2010) 672. [27] Komisijas priekšlikums Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai par mehānismu siltumnīcefekta gāzu emisiju monitoringam un ziņošanai un citas informācijas ziņošanai valstu un Eiropas Savienības līmenī saistībā ar klimata pārmaiņām, COM(2011) 789 galīgā redakcija — 2011/0372 (COD).