ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
116.

iestājas pret jebkādiem tiesību aktiem, kas paredz soda piemērošanu cilvēkiem par savas reliģijas vai ticības maiņu; pauž dziļas bažas par to, ka šādu tiesību aktu dēļ atsevišķās valstīs cilvēkiem draud cietumsods vai pat nāvessods; turklāt pauž bažas par to, ka pret cilvēkiem, kas ir atteikušies no savas reliģijas vai mainījuši to, tiek vērsts sociāls naidīgums, piemēram, vardarbība un iebiedēšana; iestājas pret tiesību aktiem, kas paredz soda piemērošanu par izteicieniem, kuri tiek uzskatīti par zaimojošiem, apmelojošiem vai aizvainojošiem attiecībā pret kādu reliģiju vai reliģiskiem simboliem, tēliem vai jūtām; norāda, ka šādi tiesību akti neatbilst pieņemtajiem starptautiskajiem cilvēktiesību standartiem; nosoda Afganistānas, Bangladešas, Ēģiptes, Pakistānas un Saūda Arābijas tiesību aktos par zaimošanu iekļautos noteikumus, kas ļauj piemērot cietumsodu un nāvessodu;
26.

aicina Komisiju un Padomi nodrošināt to, ka Parlaments joprojām tiek cieši iesaistīts, gatavojoties devītajai Ministru konferencei, kas notiks Bali no 2013. gada 3. decembra līdz 6. decembrim, Parlamentam tiek savlaicīgi sniegta jaunākā informācija un, ja nepieciešams, ar to Ministru konferences laikā apspriežas; aicina Komisiju turpināt strādāt ar pārējām PTO dalībvalstīm, lai panāktu to, ka tiek palielināta PTO parlamentārās dimensijas nozīme;
D.

tā kā zvejniecības nozare ir viena no cilvēka pamatdarbībām jūras vidē, kas palīdz nodrošināt pārtikas resursus un ir ļoti svarīga, jo īpaši noteiktām piekrastes kopienām, tādējādi tā ir viena no integrētās jūrniecības politikas noteicošajiem elementiem; tā kā ir jāatgādina, ka zvejas darbībām bieži ir nelabvēlīga ietekme uz jūras ekosistēmām, jo tiek izmantoti daudz un dažādi zivju krājumi; tā kā zvejniecības nozare visvairāk cieš no daudzajiem lietojumiem un darbībām, kas notiek jūras vidē, piemēram, no jūras transporta un tūrisma, pilsētu un piekrastes attīstības, jūras piesārņojuma, ieguves rūpniecības un atjaunojamās enerģētikas nozares, kuru ietekme summējas ar zvejas darbību ietekmi;
34.

tomēr pauž nožēlu par to, ka Krievija izmanto savas veto tiesības ANO Drošības padomē (ANO DP), lai mazinātu starptautiskās sabiedrības centienus efektīvi un nekavējoties reaģēt uz tādām humanitārajām krīzēm kā Sīrijas traģēdija un šajā valstī aizvien pieaugošā vardarbība; tāpēc aicina PV/AP likt lietā ES diplomātiskās iespējas un centienus turpmākajās sarunās ar Krieviju šāda veida jautājumos; atzinīgi vērtē Krievijas starpniecību attiecībā uz Sīrijas ķīmisko ieroču krājumiem un Krievijas ārlietu ministra S. Lavrova priekšlikumu mudināt Sīriju atteikties no savu ķīmisko ieroču kontroles, kā arī Krievijas piedāvājumu atbalstīt šādu operāciju; pauž nozēlu par to, ka šāda starpniecība netika piedāvāta agrākā posmā, kā rezultātā būtu gājis bojā mazāk cilvēku;
35.

uzskata, ka darba uzsākšana, beidzoties izglītības posmam, ir īpaši nozīmīgs brīdis jauniešu dzīvē, ņemot vērā to, ka no darba dzīves sākuma ir ievērojami atkarīga viņu turpmākā profesionālā attīstība; šajā sakarā uzsver, ka attīstībai agrā bērnībā var būt liela nozīme, lai izkļūtu no paaudžu “apburtā loka”, kas bērniem no nelabvēlīgām ģimenēm nozīmē zemu attīstības līmeni; aicina dalībvalstis jau sākotnējā posmā pilnveidot konsultantu un profesionālās orientācijas pakalpojumus, lai uzlabotu jauniešu spējas pieņemt pienācīgi apzinātus lēmumus par savas turpmākās profesijas izvēli, lai tādējādi viņiem būtu vieglāk iegūt nepieciešamās iemaņas un atrast darbu, kas atbilst darba tirgus vajadzībām; uzsver darbvietu radīšanas iespējas tādos sektoros kā zaļā ekonomika, veselības, sociālā aprūpe un IKT;
I.

tā kā šī vardarbība atkal izraisa cilvēku pārvietošanas un Humānās palīdzības koordinācijas iestāde lēš, ka trešdaļa iedzīvotāju ir atstājuši savas mājas un cieš no nepietiekama uztura, 1,6 miljoni cilvēku ir ārkārtēja nepieciešamība pēc palīdzības, no kuriem 200 000 ir nepieciešama veselības aprūpe, bet 484 000 būtiski trūkst pārtikas, 206 000 cilvēku ir pārvietoti, no kuriem 60 000 ir atraduši patvērumu kaimiņvalstīs; tā kā turklāt 650 000 bērnu vairs neapmeklē skolu, jo bruņotas grupas ir okupējušas skolas, un tā kā 3 500 bērnu ir iesaukti bruņotajos spēkos un bruņotos grupējumos;
F.

tā kā konkrēti jautājumi tiek uzdoti par to, vai ar ES tiesību aktiem ir savienojama Apvienotās Karalistes izlūkdienesta – Valdības sakaru centrālās pārvaldes (GCHQ) prakse – tieši pieslēgties transatlantiskajiem elektronisko sakaru kabeļiem programmas ar kodēto nosaukumu Tempora ietvaros; tā kā ir informācija par to, ka citas dalībvalstis pieslēdzas transnacionāliem elektroniskiem sakariem, neprasot parastu orderi, bet gan vēršoties īpašā tiesā, tās apmainās datiem ar citām valstīm (Zviedrija) un var pilnveidot to novērošanas spējas (Nīderlande, Vācija); tā kā citās dalībvalstīs ir paustas bažas par slepeno dienestu pārtveršanas pilnvarām (Polija);
11.

atgādina par savām vairākkārt paustajām prasībām integrēt Eiropas stabilitātes mehānismu (ESM) Kopienas tiesību aktos, lai ar to varētu rīkoties atbilstoši Kopienas metodei, un padarīt to par atbildīgu Parlamentam; tādēļ aicina Komisiju iesniegt priekšlikumu; atgādina Eurogrupai par to, ka Parlaments ir saņēmis rakstiskus apstiprinājumus tam, ka uz ESM attieksies Parlamenta tiesības veikt rūpīgu pārbaudi;
13.

mudina EĀDD, Komisiju un to partnerus strādāt kopā ar Džibutijas iedzīvotājiem pie ilgtermiņa politiskās reformas, ko būtu sevišķi jāveicina jau pašreizējām ciešajām attiecībām, ņemot vērā to, ka Džibutija ir ieņēmusi vienu no svarīgākajām lomām cīņā pret terorismu un attiecīgajā reģionā, kā arī izmitina militārās bāzes;
I.

tā kā saskaņā ar prognozēm 2015. gadā vairāk nekā 600 miljoni cilvēku joprojām izmantos neuzlabotus ūdens ieguves avotus, kuri rada veselības apdraudējumu, un viens miljards cilvēku, no kuriem 70 % ir sievietes, iztiks ar mazāk nekā USD 1,25 dienā, jo īpaši daudzās Āfrikas un jaunietekmes valstīs, un, ja turpināsies pašreizējās tendences, TAM mērķis uz pusi samazināt bez kanalizācijas pamatpakalpojumiem dzīvojošo cilvēku skaitu netiks sasniegts līdz 2049. gadam; tā kā pašlaik gandrīz 200 miljoni cilvēku, no kuriem aptuveni 74 miljoni ir vecumā no 15 līdz 24 gadiem, ir bez darba un tikai 20 % pasaules iedzīvotāju ir pietiekams sociālais nodrošinājums, savukārt vairāk nekā pusei nav nekāda nodrošinājuma; tā kā 2015. gada noteikšana par Eiropas attīstības gadu ļaus pievērst Eiropas iedzīvotāju uzmanību jauno TAM nozīmīgumam;
70.

atzinīgi vērtē to, ka Komisija uzsver Eiropas Sociālo fondu kā galveno instrumentu, kas paredzēts sociālo ieguldījumu sekmēšanai; šajā sakarībā stingri atbalsta to, ka vismaz 25 % no kohēzijas politikas finansējuma ir jāpiešķir ESF un ka 20 % no ESF līdzekļiem katrā dalībvalstī ir jāiezīmē sociālās integrācijas veicināšanai un nabadzības apkarošanai;
2.

aicina dalībvalstis un ES nodrošināt juridiski saistošas procedūras un mehānismus plašsaziņas līdzekļu vadītāju, valžu, plašsaziņas līdzekļu padomju un regulatīvo iestāžu locekļu izraudzīšanai un iecelšanai, lai nodrošinātu, ka šis process ir pārredzams, locekļi tiek izraudzīti, ņemot vērā to nopelnus un neapstrīdamu pieredzi, lai nodrošinātu profesionalitāti, integritāti un neatkarību, cik iespējams, pārstāvot visu politisko un sociālo spektru, ka tiek nodrošināta juridiskā noteiktība un kontinuitāte, nevis izmantoti tiek kritēriji politisko vai politisko partiju atbalstītāju iecelšanai tādas sistēmas ietvaros, kur atkarībā no vēlēšanu rezultātiem vai varas pārstāvju gribas amatos tiek iecelti partijas atbalstītāji; norāda uz to, ka ikvienai dalībvalstij, ieceļot valsts plašsaziņas līdzekļu vadītājus vai valdes, būtu jāizveido kritēriju saraksts saskaņā ar neatkarības, integritātes, pieredzes un profesionālisma principiem; aicina dalībvalstis paredzēt garantijas, lai nodrošinātu plašsaziņas līdzekļu padomju un regulatīvo iestāžu neatkarību no valdības, parlamentārā vairākuma vai ikvienas citas sabiedrības grupas politiskās ietekmes;
—

ņemot vērā kopsavilkuma ziņojumu “Sixth meeting of the European Integration Forum: The Involvement of Countries of Origin in the Integration Process” (“Eiropas Integrācijas foruma sestā sanāksme. Izcelsmes valstu līdzdalība integrācijas procesā”) (Brisele, 2011. gada 9. un 10. novembris),
14.

mudina dalībvalstis īstenot uz izaugsmi vērstus politikas virzienus un reformas, kas atbilstu stratēģijai “Eiropa 2020”, turklāt ņemot vērā sociālo aizsardzību, sociālo iekļaušanu un publiskos ieguldījumus; atgādina savas prasības attiecībā uz nepieciešamību padarīt darba tirgu elastīgāku, jo īpaši samazinot nodokļus darbaspēkam, optimizējot apmācības shēmas, lai mudinātu gados vecākus darbiniekus ilgāk palikt darba tirgū, kā arī samazināt jauniešu bezdarbu, labāk saskaņojot jauniešu kvalifikāciju ar darba tirgus vajadzībām, nodrošinot darba algu atbilstību ražīgumam un novirzot nodokļu slogu no darbaspēka (jo īpaši no darbinieku kategorijām ar zemiem ienākumiem) uz videi kaitīgām darbībām; aicina dalībvalstis ar ieguldījumiem īstenot politikas virzienus inovācijas veicināšanai, lai uzlabotu ražīgumu un saskaņotu to ar algu attīstību un lai radītu konkurētspējīgāku uzņēmējdarbības vidi, liberalizējot noteiktas nozares, atceļot nepamatotus ierobežojumus regulētiem arodiem un profesijām, atvieglojot piekļuvi kredītiem un palīdzot atvieglot jaunu uzņēmumu nodibināšanu; visbeidzot, mudina veikt publiskās administrācijas reformas, novēršot birokrātiju, samazinot izmaksas un likvidējot nevajadzīgus pārvaldes līmeņus;
38.

piekrīt Komisijas novērtējumam, ka publisko un privāto dalībnieku uzkrāto parādu līmenis ierobežo jaunu darbību un investīciju apjomu dalībvalstīs; tomēr aicina dalībvalstis neuzskatīt valsts NKI ieguldījumu ES budžetā par korekcijas mainīgo lielumu to veiktajā konsolidācijā, kā arī necensties mākslīgi samazināt to ES budžeta izdevumu apjomu, kas veicina izaugsmi, pretēji to augstākajā līmenī paustajām politiskajām saistībām; tomēr pilnībā izprot ekonomisko spriedzi starp nepieciešamību īsā laikposmā konsolidēt publiskās finanses un to, ka dažām dalībvalstīm var būt jāpalielina uz NKI balstītais ieguldījums, kuru sekmētu palielinātās iemaksas ES budžetā; tāpēc atkārtoti stingri aicina veikt reformas ES budžeta finansēšanas kārtībā (par ko jāvienojas sarunās par daudzgadu finanšu shēmu 2014.–2020. gadam), līdz 2020. gadam samazinot uz dalībvalstu NKI balstīto pašu resursu īpatsvaru ES budžetā līdz 40 %, tādējādi atbalstot dalībvalstu konsolidācijas centienus (1);
E.

tā kā noteikumi par labu pārvaldību, pārredzamību politiskajos amatos un cilvēktiesībām saskaņā ar Kotonū nolīguma 8., 11.b, 96. un 97. pantu ir jāuzskata par daļu no šī PEPN, kas noslēgts starp Eiropas Kopienu, no vienas puses, un Seišelām, Madagaskaru, Maurīciju un Zimbabvi, no otras puses;
10.

norāda, ka EGF līdzekļi jau tika izmantoti, lai sniegtu atbalstu 1 337 darbiniekiem, kas tika atlaisti tādēļ, ka 2008. gadā uzņēmums Nokia pārcēla ražotnes no Vācijas uz Rumāniju; norāda, ka trīs gadus vēlāk EGF līdzekļi jāpiesaista vēlreiz tādēļ, ka ražotne, kas tika atvērta Klužā pēc Vācijas ražotnes slēgšanas, 2011. gadā tika slēgta, jo uzņēmums to pārcēla uz Āziju; vēlas zināt, vai, pārceļot ražotni no Vācijas uz Rumāniju, uzņēmums Nokia nesaņēma nekādu finansiālu atbalstu reģionālā, valsts vai Savienības līmenī (jo īpaši no kohēzijas fondiem);
11.

atgādina dalībvalstīm par to nepārprotamo pienākumu sniegt palīdzību un atbalstu ar visiem to rīcībā esošajiem līdzekļiem gadījumos, kad kāda dalībvalsts kļūst par bruņotas agresijas upuri savā teritorijā; uzsver, ka, lai gan plaša mēroga agresija pret kādu dalībvalsti tuvākajā nākotnē šķiet maz ticama, gan tradicionālā teritoriālā aizsardzība, gan aizsardzība pret jauniem draudiem arī turpmāk ir jāuzskata par būtiskām prioritātēm; atgādina arī par to, ka Līgumā noteikts, ka saistības un sadarbība savstarpējās aizsardzības jomā atbilst saistībām, kuras nosaka NATO, kas tām valstīm, kuras ir tās locekles, turpina būt to kolektīvās aizsardzības pamats un joprojām ir forums šīs aizsardzības īstenošanai;
D.

tā kā saskaņā ar Komisijas aplēsēm 99 % no visiem ES uzņēmumiem ir mazie un vidējie uzņēmumi (MVU) un tā kā 92 % no šiem MVU ir mikrouzņēmumi, kas nodarbina no viena līdz deviņiem darbiniekiem, 6,7 % ir mazie uzņēmumi, kas nodarbina no 10 līdz 49 darbiniekiem, un 1,1 % ir vidējie uzņēmumi, kas nodarbina no 50 līdz 249 darbiniekiem; tā kā MVU skaits ir 23 miljoni un tie veido Savienības ekonomikas pamatu, nodrošinot divas trešdaļas darbavietu privātajā sektorā;
64.

uzsver, ka finanšu un budžeta krīze, kas ietekmē ES, nedrīkst ierobežot tās ambīcijas un tās nozaru, patērētāju un dalībvalstu apņēmību attiecībā uz starptautiskajām klimata sarunām Dohā; uzskata, ka ES centieni pārveidot savu ekonomiku nedrīkst vājināties, lai, piemēram, izvairītos no darbavietu, jo īpaši videi labvēlīgu darbavietu, skaita samazināšanās, un ka Eiropas Savienībai ir jāpārliecina partneri visā pasaulē, tostarp Ķīna un ASV, par ieguvumiem no pievienošanās starptautiskam nolīgumam un par to, ka emisijas ir iespējams samazināt, nemazinot konkurētspēju un darbavietas, jo īpaši tad, ja valstis to dara kopīgi;
31.

uzskata, ka Zvejas atļauju regulā ir jāizdara grozījumi, lai kuģi, kas kuģo ar ES karogu, bet uz laiku tiek svītroti no kādas dalībvalsts reģistra nolūkā rast zvejas iespējas citviet, nedrīkst 24 mēnešus gūt labumu no zvejas iespējām saskaņā ar IZN vai saskaņā ar šiem kuģiem saistošiem protokoliem laikā, kad tie svītroti no reģistra, ja šie kuģi pēc tam tiek atkal ierakstīti ES reģistrā; uzskata, ka šādi noteikumi ir jāpiemēro arī karoga maiņai uz laiku, ja zveju veic ar RZPO atļauju;
B.

tā kā, lai gan ES un ASV ekonomiskās attiecības ir vienas no atvērtākajām pasaulē un lai gan transatlantiskie tirgi, pateicoties lielām tirdzniecības un ieguldījumu plūsmām (2011. gadā divpusējās tirdzniecības apmēram veidojot EUR 702,6 miljardus un aplēstajam savstarpējo ieguldījumu apjomam sasniedzot EUR 2,394 triljonus), ir dziļi integrēti, pastāv vispārēja vienprātība, ka transatlantisko attiecību iespējas netiek pilnībā izmantotas, tā kā ES un ASV ir kopīgas vērtības, līdzīgas tiesiskās sistēmas un augsti darba drošības un vides aizsardzības standarti un tām būtu jāizmanto šīs sinerģijas, lai nodrošinātu abām partnerēm vajadzīgo izaugsmi un nodarbinātību, un tā kā 2009. gadā Komisijas uzdevumā veiktā pētījumā tika noteikti svarīgākie ar tarifiem nesaistītie pasākumi, kas ietekmē tirdzniecību starp ASV un ES, kā arī aplēsta to ekonomiskā ietekme, secinot, ka, likvidējot pusi no šiem spēkā esošajiem pasākumiem un regulējuma atšķirībām, laikā līdz 2018. gadam IKP abās Atlantijas okeāna pusēs palielinātos par EUR 163 miljardiem;
I.

tā kā daudzos pētījumos ir pierādīts, ka no jaunattīstības valstīm katru gadu nelikumīgi aizplūst no 850 miljardiem līdz 1 triljonam ASV dolāru, kas būtiski mazina jaunattīstības valstu nodokļu ieņēmumus un līdz ar to arī šo valstu pašattīstības iespējas;
R.

tā kā pašlaik pastāv privāti transportlīdzekļu neatliekamās palīdzības zvanu pakalpojumi un to ieviešana Eiropā pieaug, bet neviens no tiem nepiedāvā visas ES aptvērumu un to izplatība tirgū ir mazāka par 0,4 % no autoparka, tajā pašā laikā daži no ieviestajiem pakalpojumiem ir likvidēti tirgus nepilnību dēļ, lietotājus atstājot bez transportlīdzekļu neatliekamās palīdzības zvanu pakalpojumiem visā transportlīdzekļa ekspluatācijas laikā;
B.

tā kā reģions ir pieskaitāms vidēju ienākumu valstu grupai, kas ir sasniegusi ievērojamus panākumus, lai samazinātu nabadzību — no 44 % līdz 33 % tikai desmit gadu laikā — un nevienlīdzību, pamatojoties uz ekonomikas izaugsmi un labāku sociālo politiku, tomēr katrs trešais Latīņamerikas iedzīvotājs joprojām dzīvo zem nabadzības sliekšņa — 180 miljoni iedzīvotāju, no kuriem 52 miljoniem iedzīvotāju dienā jāiztiek ar mazāk nekā 2 euro, — un tā kā 10 šā reģiona valstis joprojām ierindojas to 15 valstu vidū, kurās ir vislielākā nevienlīdzība pasaulē (9); tā kā dažās valstīs to cilvēku daļa, kas saņem nepietiekamu uzturu, pārsniedz 20 %, 28 miljoni iedzīvotāju neprot ne lasīt, ne rakstīt un 44 miljoniem iedzīvotāju nav pieejama sociālā nodrošinājuma sistēma;
C.

tā kā saskaņā ar ANO aplēsēm augustā vien aptuveni 5 000 cilvēku tika nogalināti sadursmēs, kas arvien turpinās, bet kopš konflikta sākuma gājuši bojā vairāk nekā 20 000 cilvēku; tā kā pieaugošās vardarbības un Sīrijas nestabilās drošības un humanitārās situācijas dēļ jo īpaši pēdējās nedēļās ir pieaudzis to Sīrijas iedzīvotāju skaits, kuri meklē patvērumu kaimiņvalstīs, it īpaši Turcijā, Jordānijā un Libānā; tā kā 235 000 bēgļu no Sīrijas ir reģistrēti vai gaida reģistrāciju ANO Komisariātā bēgļu jautājumos; tā kā vairāk nekā 75 % šo bēgļu ir sievietes un bērni; tā kā desmitiem tūkstošu bēgļu nav reģistrēti; tā kā vairāk nekā 100 000 bēgļu, domājams, ir aizbēguši no Sīrijas pāri robežām ar Jordāniju, Libānu, Irāku un Turciju, turklāt augustā bēgļu skaits ir vidēji 500–2 000 cilvēku dienā; tā kā saskaņā ar ANO aplēsēm vairāk nekā 1,2 miljoni cilvēku ir iekšēji pārvietoti Sīrijā un aptuveni 3 miljoniem ir nepieciešama steidzama humānā palīdzība; tā kā Sīrijas režīms ir apzināti liedzis piekļuvi pārtikai, ūdenim, elektrībai un medicīniskajai aprūpei veselām kopienām, piemēram, Homsai un pēdējā laikā arī Alepo; tā kā Turcija ir lūgusi ANO Drošības padomei apsvērt iespēju izveidot drošības zonu civiliedzīvotājiem, ko apsargātu kaimiņvalstis;
5.

lūdz izvērtēt citus kritērijus, lai noteiktu attālāko reģionu tiesības saņemt struktūrfondu līdzekļus, ņemot vērā, ka kritērijs „IKP uz vienu iedzīvotāju” neatspoguļo to īpašos apstākļus un nav atbilstošs attālākā reģiona statusa un paša līguma būtībai; šajā sakarībā prasa ieviest īpašu kritēriju, pieskaitot attālākos reģionus mazāk attīstītiem reģioniem neatkarīgi no to IKP rādītāja, jo šī pieeja ir vairāk piemērota to īpašai situācijai; uzsver, ka tādējādi attālākiem reģioniem piešķirtā līdzfinansējuma apjomam jābūt 85 % attiecībā uz visiem šo reģionu atbalsta instrumentiem; prasa pagarināt līdzekļu izmantošanas termiņu attālākajos reģionos ar mērķi panākt labāku izlietojumu;
F.

tā kā ES un Ķīnas savstarpējā tirdzniecība ir strauji un nepārtraukti pieaugusi, 2010. gadā sasniedzot maksimālo kopējo tirdzniecības apjomu EUR 395 miljardu apmērā, un tā kā kopš 1997. gada divpusējā tirdzniecībā pastāv līdzsvara trūkums par labu Ķīnai, tirdzniecības deficīts 2010. gadā sasniedza EUR 168,8 miljardus salīdzinājumā ar EUR 49 miljardiem 2000. gadā; lai gan eksportam no Ķīnas ir ļoti maza pievienotā vērtība, ja atņem to sastāvdaļu vērtību, ko importē no ES vai citām valstīm; tā kā gandrīz 85 % no eksporta tirgus, kas vērsts uz montāžas darbībām, nodrošina ārvalstu uzņēmumi, kas darbojas Ķīnā;
H.

tā kā pēdējo desmit gadu laikā Turcijas ekonomikas apmērs ir trīskāršojies, pagājušajā gadā pieaugot par gandrīz 10 %, un tā tiek uzskatīta par vienu no straujāk augošajām pasaules ekonomikām un septiņām pasaules lielākajām jaunajām ekonomikām; tā kā 2010. gadā Eiropas Savienības un Turcijas tirdzniecības apjoms sasniedza EUR 103 miljardus — Turcija ir Savienības septītā lielākā un Savienība — Turcijas lielākā tirdzniecības partnere, 80 % no ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem Turcijā nāk no Eiropas Savienības; tā kā ES uzņēmēji Turcijā ir radījuši vairāk nekā 13 000 uzņēmumu; tā kā Turcijas IKP uz vienu iedzīvotāju tomēr ir zems salīdzinājumā ar lielāko daļu dalībvalstu, jo īpaši salīdzinot ar konkurētspējīgākajām dalībvalstīm; tā kā lielas kandidātvalsts salīdzinoši zemais IKP uz vienu iedzīvotāju rada īpašas problēmas panākt ekonomisko un sociālo konverģenci ar pašreizējām ES dalībvalstīm; tā kā ekonomiskajā izaugsmē ir jāievēro arī vides ilgtspējības princips; tā kā no pastāvīgas ekonomiskās integrācijas gūs labumu gan Turcija, gan ES;
5.

pauž nožēlu par to, ka SCE vēl nav devuša pozitīvus rezultātus, jo to ir ļoti maz — līdz 2010. gadam bija nodibinātas tikai 17 SCE, kurās tika nodarbināti kopumā 32 darbinieki (13); uzsver, ka šie zemie rādītāji liecina par to, ka Statūti ir slikti pielāgoti īpašajiem apstākļiem, kādos darbojas kooperatīvās sabiedrības Eiropā, lai gan uzņēmēji ir izrādījuši interesi par SCE izveidošanu; atzinīgi vērtē Statūtu padziļināto novērtējumu, kas tika veikts, lai pārliecinātos, kādēļ par tiem nav intereses, kādēļ tiem ir tik maznozīmīga ietekme un ko varētu darīt, lai pārvarētu pieredzes trūkumu to īstenošanā un citus šķēršļus;
2.

uzskata, ka attiecībās starp attīstītajām valstīm, no vienas puses, un BRICS valstīm un citām jaunietekmes valstīm, no otras puses, saglabājas būtisks ekonomiskais aspekts, taču šīs attiecības ir pamatā politiskas un līdz ar to tām vajadzētu būt politiski veidotām, jo visām attiecīgajām valstīm ir kopējas intereses nodrošināt efektīvu globālās pārvaldības sistēmu un, balstoties uz sadarbību, apspriešanos un politisko nostādņu konverģenci, kopīgi novērst pasaules stabilitātes un drošības riskus, kas var apdraudēt ilgtspējīgu pasaules ekonomisko izaugsmi un tās potenciālu nākotnē; tādēļ prasa ES pastiprināti sadarboties ar BRICS valstīm, tostarp veidot partnerattiecības ar BRICS valstīm individuāli, visos starptautiski nozīmīgos jautājumos;
A.

tā kā Līguma par Eiropas Savienības darbību 49. un 54. pantā visām sabiedrībām un uzņēmumiem tiek garantēta brīvība veikt uzņēmējdarbību; tā kā uzņēmumu pārrobežu migrācija ir viens no izšķirošajiem iekšējā tirgus izveides pabeigšanas elementiem; tā kā ir jānorāda uz konsekvences trūkumu dalībvalstu tiesību aktos, kas reglamentē reģistrēta uzņēmuma juridiskās vai faktiskās mītnesvietas pārcelšanu no vienas dalībvalsts uz citu vienotā tirgus ietvaros un ar to saistītās procedūras, kā arī ar šādu pārcelšanu saistīto risku nodarbinātības ziņā, administratīvajām grūtībām, attiecīgajām izmaksām, sociālo ietekmi un juridiskās noteiktības trūkumu;
7.

mudina Irānas varas iestādes svītrot „pelnītas nāves” koncepciju no kriminālkodeksa, kura pārskatīšanu patlaban apspriež Irānas parlaments; pauž vislielākās bažas par to, ka Irānas tiesās par aizstāvības argumentu slepkavības lietās izmanto to, ka pastāv fatva, kas aicina nogalināt attiecīgo cilvēku, pamatojoties uz to, ka upuris bija "pelnījis nāvi"; mudina Irānas varas iestādes nodrošināt, ka ikviens, kas turēts aizdomās par kūdīšanu uz slepkavību, tās plānošanu, veikšanu vai palīdzēšanu to veikt, tiek saukts pie atbildības tiesas prāvā, kas atbilst starptautiskajiem taisnīgas tiesas standartiem, neatkarīgi no tā, vai slepkavība notikusi Irānā vai ārpus tās;
6.

atgādina, ka, lai gan meži ir to valstu suverēns īpašums, kurās tie atrodas, meža vide ir cilvēces kopējs mantojums un meži ir jāsargā, jāsaglabā un, ja iespējams, jāatjauno, tiecoties sasniegt galveno mērķi, proti, saglabāt bioloģisko daudzveidību un ekosistēmu funkcijas, aizsargāt klimata sistēmu un nodrošināt pamatiedzīvotāju un no meža atkarīgo kopienu tiesības; tāpēc aicina partnervalstu valdības Āfrikā un trešās valstīs izstrādāt zemes izmantojuma un resursu pārvaldības plānus, kas ļautu sasniegt šos mērķus, kā arī noteikt, kādos gadījumos un cik liels atbalsts būtu nepieciešams no ārvalstu partneriem un starptautiskām organizācijām, lai sekmētu šo mērķu sasniegšanu;
24.

atgādina, ka pirms finanšu krīzes euro zonā valsts parāda līmenis attiecībā pret IKP pazeminājās attiecīgi no 72 % no IKP 1999. gadā līdz 67 % no IKP 2007. gadā, turpretī mājsaimniecību un uzņēmumu parāda līmenis un aizņemto līdzekļu īpatsvars finanšu sektorā šajā pašā laika posmā ievērojami paaugstinājās; jo īpaši atgādina, ka mājsaimniecību parāds euro zonas valstīs tajā pašā laika posmā pieauga no 52 % līdz 70 % no IKP un ka finanšu iestāžu parāds no mazāk nekā 200 % no IKP palielinājās līdz vairāk nekā 250 %; atzīst, ka dažas dalībvalstis, piemēram, Grieķija un Itālija, bija zīmīgi izņēmumi no šīs vispārējās tendences;