Sešpadsmit dalībvalstis (BG, CY, CZ, DE, EE, EL, ES, FR, HR, IE, IT, LT, LV, PL, SI, SK) norādīja, ka tās būtu ieinteresētas palielināt orgānu apmaiņu ar citām dalībvalstīm, galvenokārt attiecībā uz bērniem (14), retāk transplantētiem orgāniem (9) vai ABO asins grupu nesaderības gadījumos (8). Dažas dalībvalstis norādīja uz grūtībām attiecībā uz citiem īpašiem gadījumiem, piemēram, hiperimunizētiem pacientiem (CY, IT), kā arī steidzamiem gadījumiem, kad nepieciešama ātra reakcija (PL). Attiecībā uz visiem šiem īpašajiem gadījumiem dalībvalstis uzskata, ka pastiprināta apmaiņa ir iespēja paplašināt donoru loku, kas tādējādi pacientiem palielinās varbūtību, ka viņiem tiks atrasts atbilstošs donors un viņi saņems transplantātu. Tas jo īpaši attiecas uz mazām dalībvalstīm un pacientiem, kuriem grūti veikt transplantāciju, vai arī gadījumiem, kad nav valsts orgānu transplantācijas programmas. Attiecībā uz bērniem tas ir saistīts arī ar mazo mirušo donoru skaitu pediatrijā vai ar to, ka trūkst speciālo zināšanu un īpašu transplantācijas programmu bērniem attiecībā uz dažiem orgāniem (arī tas ir saistīts ar mazo gadījumu skaitu un grūtībām uzturēt augstas kvalitātes programmu) (CZ, HR, SI, SK). Viena dalībvalsts (DK) norādīja, ka potenciālā sadarbības paplašināšana, iespējams, un galvenokārt tiktu organizēta ar attiecīgās EOAO starpniecību.

Visas dalībvalstis ziņoja par orgānu apmaiņu ar citām dalībvalstīm, un 20 dalībvalstis ziņoja par dalību orgānu apmaiņā, izmantojot Eiropas orgānu apmaiņas organizācijas (EOAO), piemēram, Scandiatransplant un Eurotransplant, un šajā sakarā ir noslēgti īpaši nolīgumi. Deviņas dalībvalstis (AT, CY, DK, FR, IE, IT, LT, PL, SE) ziņoja arī par orgānu apmaiņu ar trešām valstīm. Viena dalībvalsts (IT) minēja arī dalību starptautiskajās nieru krustmijas ziedošanas programmās transplantācijai no dzīviem donoriem.

Šis ziņojums attiecas uz laikposmu no 2015. līdz 2021. gadam. Pagarinātajā pārskata periodā ņemta vērā Covid-19 pandēmijas ietekme uz orgānu ziedošanas un transplantācijas nozari. Tā pamatā ir 24 dalībvalstu kompetento iestāžu orgānu ziedošanas un transplantācijas jautājumos sniegtās atbildes, kas apkopotas, izmantojot EUSURVEY strukturētu anketu (laikposmā no 2022. gada februāra līdz aprīlim). Ziņojumā galvenā uzmanība pievērsta izmaiņām dalībvalstu kompetentajās iestādēs kopš 2015. gada, izveidotajiem donoru un recipientu reģistriem, biovigilances procedūrām un reakcijai uz Covid-19 pandēmiju. Apvienotās Karalistes atbildes attiecībā uz Ziemeļīriju ir apkopotas atsevišķos punktos.

Lielākajā daļā dalībvalstu reģistru (17) ir iekļauti dati par 100 % dzīvo donoru, savukārt Itālija ziņo par 94 %, Nīderlande — par 67 %, bet trīs citās dalībvalstīs (BE, BG, DE) dati nav pieejami (sk. 1. diagrammu). Dati par dzīvo donoru novērošanu ir pilnībā reģistrēti deviņu dalībvalstu reģistros (sk. 2. diagrammu). Septiņās citās dalībvalstīs (DK, ES, IT, NL, PL, PT, SK) to donoru procentuālā daļa, par kuriem reģistrā ir iekļauti dati par novērošanu, ir robežās no 50 % līdz 98 %. Sešas dalībvalstis (AT, BE, BG, DE, FR, HU) šos datus nesniedza, bet viena no tām uzsvēra, ka 2022. gadā tā plāno aprēķināt novērošanas datu pilnīgumu (AT).

Dzīvo donoru novērošanas intervāli dažādās dalībvalstīs atšķiras. Austrijā ieguves centram tiek nosūtīti automatizēti atgādinājumi ar lūgumu veikt nākamo attiecīgā dzīvā donora novērošanas pārbaudi un ievadīt datus. Dānija ziņoja, ka datu ievadīšana par novērošanā iegūto informāciju ir aizkavēta. Dažas dalībvalstis ziņoja, ka dzīvo donoru reģistra uzturēšana uzlabo viņu ilgtermiņa novērošanu (AT, ES, FR), tai skaitā ieviešot standartizētu pārbaužu laiku (AT) vai noteikumus par viņu psiholoģisko un/vai psihiatrisko novērošanu (PT).

Dalībvalstīs atšķiras reģistru raksturlielumi un organizācija, kas tos uztur. Lai gan dati tiek glabāti slimnīcu līmenī, slimnīcas tos sniedz arī valsts reģistriem. Spānijā pirms datu augšupielādes valsts reģistrā var būt starpposms, kad dati tiek augšupielādēti reģionālajā reģistrā. Valsts reģistrus uztur slimnīcas / transplantācijas centri (CY, IE, FI, SI), valsts kompetentās iestādes (AT, CZ, ES, FR, HU, PL), valsts transplantācijas organizācijas (LV, NL, SK), veselības ministrijas (IT, PL), valsts institūti (DE) vai reģistri, ko uztur EOAO, piemēram, Scandiatransplant (DK, EE) un Eurotransplant (BE). Lielākā daļa reģistru tiek pārvaldīti ar IT rīkiem, izmantojot datubāzes (CZ, IE, HR, PL, PT) un/vai Excel izklājlapas (BG, CY, CZ, LV). Viena dalībvalsts ziņoja, ka izmanto papīra formāta dokumentāciju (SI).

Septiņas dalībvalstis (EL, ES, FR, IE, IT, LV, SI) pauda interesi par ciešāku sadarbību ar iestādēm / ieinteresētajām personām no blakus jomām, jo īpaši attiecībā uz sarežģītiem orgānu transplantācijas gadījumiem (piemēram, transplantāciju bērniem), prakses saskaņošanu, donoru aizsardzību un brīvprātīgu bezmaksas ziedošanu, kā arī izglītības programmām un komunikācijas iniciatīvām.

Sadarbība ar iestādēm / ieinteresētajām personām ir biežāka audu un šūnu jomā nekā asins jomā. Sadarbība ar iestādēm / ieinteresētajām personām zāļu vai medicīnisko ierīču nozarē ir drīzāk gadījuma rakstura. Dažas dalībvalstis minēja, ka sadarbība notiek arī ar dažādiem medicīnas institūtiem (DE, IT, SI), slimnīcām (LV), medicīnas aģentūrām (EE, SE), veselības ministrijām (DE, IT) un citām struktūrām (BG).

SARE ziņošana notiek ar EOAO starpniecību vai ciešā sadarbībā ar to arī dalībvalstīs, kas iesaistītas Scandiatransplant (DK, EE, FI, LT) un Eurotransplant (AT, BE, DE, HR, HU, NL, SI). Attiecībā uz orgāniem, ar kuriem notiek apmaiņa ar citām dalībvalstīm, EOAO ierosina brīdinājumus un ziņojumus centriem un kompetentajām iestādēm. Visi transplantācijas centri Scandiatransplant darbības teritorijā savā starpā uztur pastāvīgu, tiešu kontaktu. Viena dalībvalsts (BE) norādīja, ka katrs no Eurotransplant saņemtais SARE tiek apspriests valsts darba grupā.

Lielākā daļa sistēmu darbojas valsts līmenī, un notiek informācijas apmaiņa starp slimnīcām / transplantācijas centriem, no vienas puses, kas apraksta SARE (ieskaitot klasifikāciju pēc nopietnības / atkārtošanās iespējamības), veic tūlītējus pasākumus un ziņo par tiem, un, no otras puses, valsts transplantācijas organizāciju (DE, PL, SK) vai valsts kompetento iestādi (BG, EE, ES, FI, FR, HR, SI). Papildus tam Čehijā, Itālijā un Spānijā ziņošana notiek reģionālā līmenī.

Lielākajā daļā dalībvalstu ir ieviestas īpašas darbības procedūras, lai paziņotu kompetentajām iestādēm un attiecīgajām ieguves organizācijām vai transplantācijas centriem par jebkuru SARE, kā arī lai paziņotu kompetentajai iestādei par pārvaldības pasākumiem saistībā ar SARE. Trīs dalībvalstis (DK, EE, FR) ziņoja, ka kopš 2015. gada veiktas izmaiņas to ziņošanas sistēmās, bet vēl viena dalībvalsts (IE) ziņoja, ka pašlaik pārskata savu pašreizējo biovigilances sistēmu, lai to vēl vairāk saskaņotu ar jaunākajiem norādījumiem un paraugpraksi.

Lielākajā daļā dalībvalstu reģistru (17) ir iekļauti dati par visiem recipientiem, kuri saņēma orgānu pēdējā gadā, par kuru ir pieejami pilnīgi dati (sk. 4. diagrammu), savukārt Lietuva ziņoja par aptuveni 22 % recipientu, Nīderlande — par 87–96 % un Itālija — par 99,5 % orgānu recipientu. Dati par orgānu recipientu novērošanu ir pilnībā reģistrēti 14 dalībvalstu reģistros (sk. 5. diagrammu). Piecās dalībvalstīs (DK, FR, IT, NL, SK) tvērums ir vairāk nekā 50 % (tas var atšķirties atkarībā no konkrētā orgāna); divas dalībvalstis (BG, DE) datus nesniedza.

Gandrīz visas dalībvalstis (izņemot FR un SE), reaģējot uz pandēmiju, pielāgoja savas valsts procedūras orgānu ziedošanas un transplantācijas jomā (sk. 6. diagrammu). Visbiežāk veiktie pasākumi bija saistīti ar saskaņotiem drošības un kvalitātes protokoliem, kas balstīti uz norādījumiem, piemēram, ECDC izdotajiem. Reaģējot uz pandēmiju, daudzas dalībvalstis veica arī pasākumus, lai atvieglotu loģistiku, tai skaitā to, kas nepieciešama orgānu pārrobežu apmaiņai un ceļošanai, un lai stiprinātu intensīvās terapijas speciālistu, donoru koordinatoru, transplantācijas speciālistu, orgānu ieguves organizāciju un/vai starptautisku/valsts transplantācijas organizāciju spējas un prasmes. Turklāt dažas dalībvalstis veica arī pasākumus, lai atbalstītu orgānu saglabāšanas tehnoloģiju ieviešanu, kā arī lai pastiprinātu pētījumus par pārnēsājamu slimību ietekmi uz transplantāciju. Sešas dalībvalstis īstenoja digitālus risinājumus ES mēroga datu vākšanai un pēctransplantācijas iznākumu uzraudzībai un vigilancei. Divas dalībvalstis (ES, IT) izveidoja īpašas datu vākšanas platformas, lai uzraudzītu Covid-19 ietekmi uz transplantāciju.

Daudzas dalībvalstis paļaujas uz to EOAO, piemēram, Eurotransplant (AT, BE, DE, HR, HU, NL, SI) un Scandiatransplant (DK, EE, FI), saziņas kanāliem, un norāda, ka tieša kompetentās iestādes saziņa ar citām iestādēm ir nepieciešama reti, jo EOAO ir labi izstrādātas procedūras, lai brīdinātu transplantācijas centrus par šādiem gadījumiem (DK).

Dažās dalībvalstīs starp abām sistēmām nav automātiska savienojuma, un attiecīgo informāciju nosūta pa e-pastu vai paziņo pa tālruni (DK), ar to apmainās kompetentās deleģētās struktūras (AT) vai to audu centriem tieši nosūta kompetentā iestāde (HU) vai deleģētā struktūra orgānu jautājumos (SK). Citos gadījumos attiecīgā informācija tiek nodota tieši starp transplantācijas centriem un audu centriem (BE). Sešas dalībvalstis (CY, CZ, EL, HR, NL, PT) ziņoja, ka nepastāv savienojums starp orgānu transplantācijas ziņošanas sistēmām un audu un šūnu transplantācijai izveidoto paziņošanas sistēmu.

Dalībvalstīs, kurās kompetentā iestāde orgānu jautājumos ir arī kompetentā iestāde audu un šūnu jautājumos (BG, EE, ES, FI, FR, IT, LT, LV, PL, SI), tiklīdz tiek ziņots par gadījumu, tiek apzināti un informēti iespējamie skartie audu un šūnu recipienti vai audu centri, kā arī orgānu transplantācijas centri. Tie paši biovigilances instrumenti/sistēmas tiek izmantoti attiecībā uz SARE gan orgāniem, gan arī audiem un šūnām (EE, FI, FR, SI); cita dalībvalsts (IT) ziņoja par plūsmas diagrammas izstrādi, lai nodrošinātu pienācīgu paziņošanu starp dažādiem iesaistītajiem dalībniekiem.

Viena dalībvalsts (FI) norādīja, ka protokoli ir balstīti uz pirmo pandēmijas vilni, kad orgānu ziedošanai neizmantoja Covid-19 pozitīvus donorus un pozitīvus recipientus neoperēja, ja vien nebija vitāli svarīgu indikāciju. No otras puses, Spānija un Itālija ziņoja par regulāru drošības protokolu un ieteikumu atjaunināšanu, pamatojoties uz pandēmijas gaitu, kā arī par transplantācijas pacientu vakcinācijas protokoliem. Itālija arī izdeva valsts protokolu par Covid-19 pozitīvu donoru izmantošanu. Francijā ekspertu grupa sniedza ieteikumus par donoru testēšanu, lai izvairītos no Covid-19 pārnešanas uz recipientiem, ņemot vērā orgānu veidu (vitāli svarīgi orgāni pretstatā mazāk svarīgiem orgāniem).

Itālijā tika organizēti arī tīmekļemināri pacientiem / transplantātu recipientiem. Viena dalībvalsts (PL) ziņoja, ka ir pielāgojusi juridiskās procedūras, kas saistītas ar transplantācijas centru akreditāciju, ieviešot tiešsaistes veidlapas.

Viena dalībvalsts (DK) norādīja, ka Scandiatransplant darbības teritorijā esošās valstis varēja veikt rūpīgus Covid-19 testus ļoti agrīnā pandēmijas posmā, ņemot vērā ar to saistītās problēmas. Minētajā dalībvalstī lielākā daļa transplantācijas pasākumu turpinājās kā parasti bez ilgstoša transplantācijas pasākumu aktivitātes samazinājuma. Cita dalībvalsts (SE) ziņoja, ka visā pandēmijas laikā transplantācijas netika negatīvi ietekmētas, un 2021. gadā tika veikts rekordliels transplantāciju skaits.

Tomēr pandēmija kompetentajām iestādēm radīja citas jaunas problēmas, piemēram, problēmas veselības aprūpes sistēmu organizācijā (intensīvās terapijas nodaļu kapacitāte, operāciju zāļu pieejamība, personāla pārslodze) (par to ziņoja CY, DE, ES, HR, IE, IT, SK) vai neviendabīgā pandēmijas izplatība (dažādos vienas valsts reģionos), kas ietekmēja transplantācijas programmas (IT). Dažām dalībvalstīm (AT, BE, DE, FR, IE, NL, PT, SI) problēmas radīja arī strauji mainīgie pasākumi un situācijas, kas prasīja informāciju, koordināciju (lai izveidotu atjauninātas procedūras) un pastāvīgu pielāgošanos jauniem protokoliem. Viena dalībvalsts (SI) ziņoja, ka bija nepieciešamas daudzas Eurotransplant dalībnieku sanāksmes un bija jāizveido īpaša pastāvīga darba grupa, lai uzraudzītu jaunākās norises un vajadzības gadījumā pielāgotu politiku un procedūras. Cita dalībvalsts (AT) uzsvēra arī problēmas saistībā ar sadarbību un informācijas apmaiņu ar valstu krīzes pārvarēšanas sistēmām. Dalībvalstis ziņoja par zinātniskās informācijas trūkumu pandēmijas sākumā (ES, FI) un par bailēm pārnest slimību uz transplantācijas pacientiem (ES). Bija grūti arī savlaicīgi pārbaudīt potenciālos donorus un iegūt laboratorijas rezultātus (CZ, FR, HU), un donoru un recipientu pārbaudes bija laikietilpīgas (EL, LV). Citas problēmas ir saistītas ar no Covid-19 brīvu ceļu izveidi slimnīcās (FR, IT, LV), donoru trūkumu (BG, CY, FR), kā arī grūtībām starptautiskās orgānu apmaiņas jomā (SI), tai skaitā saistībā ar starptautiskā transporta loģistiku (EE).

Daudzas dalībvalstis ir vienisprātis, ka visi pandēmijas laikā veiktie pasākumi (kā parādīts 6. diagrammā) joprojām ir nepieciešami un būtiski attiecīgajām valstīm (DE, EE, EL, ES, IE, IT, LT, SI), savukārt citas dalībvalstis uzsvēra tikai konkrētus pasākumus, jo īpaši nepieciešamību saskaņot drošības un kvalitātes protokolus, pamatojoties uz tādiem norādījumiem kā ECDC izdotie norādījumi (BE, CY, EL, HR, PL), iesaistīto speciālistu spējas un prasmes (BG, CY, CZ, PT, SK) un orgānu saglabāšanas tehnoloģiju ieviešanu (BG, CY, EL, HU, SK). Dažas dalībvalstis (AT, NL, LV) ziņoja arī par orgānu pārrobežu apmaiņu, paraugprakses apmaiņu un kritēriju un procedūru saskaņošanu. Divas dalībvalstis ziņoja, ka atzinīgi vērtē biežāku ECDC ieteikumu atjaunināšanu attiecībā uz donoru testēšanu un noraidīšanu (EE, SE).

Divas dalībvalstis (DK, FR) norādīja, ka nav vajadzīgi nekādi konkrēti turpmāki pasākumi.

b. Prioritātes Covid-19 negatīvās ietekmes mazināšanai orgānu nozarē un nozares stiprināšanai ilgtermiņā

Dalībvalstis ziņoja par divām galvenajām jomām, kuras jānosaka kā prioritāras: i) intensīvās aprūpes dienestu un orgānu pārvaldībā, ieguvē un transplantācijā iesaistīto speciālistu spēju stiprināšana (BG, ES, IE, IT, NL, PT, SI, SK); ii) norādījumu izstrāde ES līmenī (arī attiecībā uz Covid-19 pozitīviem donoriem un recipientiem), kas ļautu panākt lielāku saskaņotību starp dalībvalstīm un pārrobežu apmaiņu (BE, BG, CY, EE, EL, FI, IE, LT, LV). Turklāt drošības protokoli un ārkārtas rīcības plāni nodrošinātu, ka transplantācijas aktivitāte nesamazinātos jauna pandēmijas viļņa gadījumā (HR, IT). Kā vēlams darbības virziens, kas palīdzētu paātrināt uz pierādījumiem balstītu pieeju izstrādi, tika minēta arī zinātnisko ekspertu sadarbība, arī visaptverošas datu vākšanas jomā (DE, FI, PT). Viena dalībvalsts (ES) ierosināja izveidot sistēmu, kurā būtu iespējams ātri sniegt ieteikumus valstu kompetentajām iestādēm un kurā tās varētu iesniegt valsts ieteikumus kopīgai izskatīšanai, lai saņemtu komentārus vai ierosinājumus. Tika minēta arī digitālu risinājumu ieviešana datu vākšanai un pēctransplantācijas iznākumu uzraudzībai un vigilancei (BG, EL). Dažas dalībvalstis minēja arī citas vajadzības saistībā ar: i) informācijas tīkla ar pārrobežu partneriem izveidi un uzturēšanu (AT), ii) telemedicīnas rīku ieviešanu, lai nodrošinātu pacientu attālinātu novērošanu (IT), iii) pētniecību (piemēram, lai izslēgtu vai pierādītu SARS-CoV-2 pārnešanu ar konkrētiem orgāniem, lai maksimāli palielinātu orgānu transplantāciju, vienlaikus uzturot kvalitāti un drošību) (HU). Visbeidzot, tika minēta arī nepieciešamība palielināt lēmumu pieņēmēju informētību (AT), atbalsts donoru un transplantācijas pakalpojumu norobežošanai dalībvalstīs (IE), cieša sadarbība ar reģionālajiem transplantācijas centriem (CZ) un loģistikas jautājumu risināšana attiecībā uz pārvadājumiem starp dalībvalstīm (BG).

Dalībvalstis uzskata, ka dažas no šīm prioritātēm vislabāk var risināt ar darbībām ES līmenī, jo īpaši izstrādājot ieteikumus un vadlīnijas. ES koordinācija tiek uzskatīta par lietderīgu arī valstu pieredzes un paraugprakses apmaiņai, tajā skaitā donoru testēšanas pasākumu saskaņošanai, loģistikas atvieglošanai ES, orgānu apmaiņas palielināšanai (ar vienādiem nosacījumiem pārrobežu apmaiņai) un donoru loka paplašināšanai, pētniecībai un zinātnisko atziņu apmaiņai, ko var uzlabot, izmantojot lielo datu platformas.

Viena dalībvalsts (DE) norādīja, ka ES līmenī ir jāpalielina pašpietiekamība, lai nodrošinātu nepieciešamo resursu (perfūzijas šķīdumi, medicīniskas ierīces (testēšanai)) pieejamību un novērstu to trūkumu. Tā arī ierosināja Eiropas stratēģijas, kas risinātu problēmas, kuras ir saistītas ar ārkārtīgi lielo slogu veselības aprūpes personālam, savukārt cita valsts norādīja uz nepieciešamību finansiāli atbalstīt izglītību (SI).

c. Ziemeļīrija

Ziemeļīrijas iestādes ziņoja, ka pandēmijas laikā ir veikušas pasākumus (visi norādīti 6. diagrammā) un turpina veikt politikas klīnisko pārskatīšanu, ņemot vērā jaunas zināšanas un pieredzi. Iestādes norādīja, ka, lai garantētu drošu pārrobežu orgānu apmaiņu, ir vajadzīga konsekventa skrīninga programma visās dalībvalstīs un informācijas apmaiņa par veiktā testa veidu. Tās ziņoja, ka problēmas rada intensīvās terapijas nodaļu un transplantācijas nodaļu kapacitāte un recipientu piekļuve gultasvietām intensīvās terapijas nodaļās. Lai mazinātu pandēmijas sekas, par prioritāti ilgtermiņā tiek uzskatīta politikas, procedūru, informācijas par mainītu praksi un datu apmaiņa ar citām dalībvalstīm.

6.Citas piezīmes

a.Grūtības īstenot vai interpretēt direktīvu

Tikai divas dalībvalstis (AT, IE) ziņoja par grūtībām attiecībā uz direktīvas īstenošanu, kas saistītas ar sarežģītu koordināciju, kurā iesaistītas dažādas ieinteresētās personas, vai dažādu nozaru sadarbību un konsolidāciju, kā arī mācību posmu kvalitātes sistēmas ieviešanas laikā.

Viena dalībvalsts (AT) norādīja uz problēmām direktīvas interpretēšanā, norādot, ka ir nepieciešamas skaidras definīcijas un uzraudzība. Viena dalībvalsts (HU) ziņoja, ka tai ir stingrāki noteikumi nekā direktīvā un ka tās valsts programma orgānu ziedošanas un transplantācijas jomā tiek katru gadu izvērtēta (izvērtējums pieejams publiski). Turklāt ir ieviesta orgānu ziedošanas kvalitātes nodrošināšanas programma slimnīcu līmenī, visi izmestie orgāni tiek iekļauti valsts orgānu ziedošanas reģistrā, un tiek sagatavoti kvalitātes ziņojumi par orgāniem ieguves un transplantācijas posmā.

b.Asins, audu un šūnu (AAŠ) tiesību aktu ierosinātās pārskatīšanas nozīme orgānu nozarē

Dalībvalstis (DK, EE, ES, FI, FR, HR, IE, LV, NL, SI) norādīja uz ciešo saikni starp orgānu tiesisko regulējumu un audu un šūnu tiesisko regulējumu (jo mirušie orgānu donori reizēm ir arī audu donori) un mazākā mērā ar asins tiesisko regulējumu, jo tajos visos ir vienādi principi attiecībā uz altruistisku ziedošanu. Gan orgānu, gan AAŠ nozarē tika minēti principi un standarti attiecībā uz drošību un kvalitāti (arī preventīvo pasākumu saskaņošana saistībā ar patogēnu pārnešanu), dzīvo donoru aizsardzību, cilvēka ķermeņa nekomercializāciju, izsekojamību un biovigilanci, kā arī zinātnisko ekspertu struktūru nozīmes palielināšanu vadlīniju izstrādē un zināšanu apmaiņā.