P9_TA(2022)0059

Kohēzijas politika: inovatīvas un viedas pārveides un reģionālās IKT savienotības veicināšana

Eiropas Parlamenta 2022. gada 8. marta rezolūcija par Kohēzijas politikas nozīmi inovatīvas un viedas pārveides un reģionālās IKT savienotības veicināšanā (2021/2101(INI))

(2022/C 347/04)

Eiropas Parlaments,

— ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 174. pantu par Savienības ekonomiskās, sociālās un teritoriālās kohēzijas stiprināšanu,

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 24. jūnija Regulu (ES) 2021/1060, ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu Plus, Kohēzijas fondu, Taisnīgas pārkārtošanās fondu un Eiropas Jūrlietu, zvejniecības un akvakultūras fondu un finanšu noteikumus attiecībā uz tiem un uz Patvēruma, migrācijas un integrācijas fondu, Iekšējās drošības fondu un Finansiāla atbalsta instrumentu robežu pārvaldībai un vīzu politikai (1) (Kopīgo noteikumu regula), un jo īpaši tās pirmo politikas mērķi, kas noteikts 5. pantā,

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 24. jūnija Regulu (ES) 2021/1058 par Eiropas Reģionālās attīstības fondu un Kohēzijas fondu (2),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 24. jūnija Regulu (ES) 2021/1059 par īpašiem noteikumiem attiecībā uz Eiropas teritoriālās sadarbības mērķi (Interreg), kas saņem atbalstu no Eiropas Reģionālās attīstības fonda un ārējās finansēšanas instrumentiem (3),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 24. jūnija Regulu (ES) 2021/1057, ar ko izveido Eiropas Sociālo fondu Plus (ESF+) un atceļ Regulu (ES) Nr. 1296/2013 (4),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2020. gada 23. decembra Regulu (ES) 2020/2221, ar ko Regulu (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz papildu resursiem un īstenošanas kārtību, lai palīdzētu veicināt ar Covid-19 pandēmiju un tās sociālajām sekām saistītās krīzes seku pārvarēšanu un sagatavoties zaļai, digitālai un noturīgai ekonomikas atveseļošanai (REACT-EU) (5),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 24. jūnija Regulu (ES) 2021/1056, ar ko izveido Taisnīgas pārkārtošanās fondu (6),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 24. marta Regulu (ES) 2021/523, ar ko izveido programmu InvestEU un groza Regulu (ES) 2015/1017 (7),

— ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 29. aprīļa Regulu (ES) 2021/694, ar ko izveido programmu “Digitālā Eiropa” (Digitālās Eiropas programmas regula) (8), kuras mērķis ir atbalstīt digitālo pārveidi ES,

— ņemot vērā atveseļošanas instrumentu NextGenerationEU,

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada 19. februāra paziņojumu “Eiropas digitālās nākotnes veidošana” (COM(2020)0067),

— ņemot vērā Komisijas 2021. gada 9. marta paziņojumu “Digitālais kompass līdz 2030. gadam — Eiropas ceļam digitālajā gadu desmitā” (COM(2021)0118),

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada 10. marta paziņojumu “MVU stratēģija ilgtspējīgai un digitālai Eiropai” (COM(2020)0103),

— ņemot vērā Komisijas 2019. gada 11. decembra paziņojumu “Eiropas zaļais kurss” (COM(2019)0640),

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada 1. jūlija paziņojumu “Eiropas Prasmju programma ilgtspējīgai konkurētspējai, sociālajam taisnīgumam un noturībai” (COM(2020)0274),

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada 30. septembra paziņojumu “Digitālās izglītības rīcības plāns 2021.–2027. gadam. Izglītības un apmācības pārveide digitālajam laikmetam” (COM(2020)0624),

— ņemot vērā Komisijas 2021. gada 30. jūnija paziņojumu “Ilgtermiņa redzējums par ES lauku apvidiem: kāds ceļš ejams, lai līdz 2040. gadam lauku apvidi kļūtu spēcīgāki, savienoti, izturētspējīgi un pārtikuši” (COM(2021)0345),

— ņemot vērā Komisijas 2020. gada Digitālās ekonomikas un sabiedrības indeksa ziņojumus,

— ņemot vērā Struktūrpolitikas un kohēzijas politikas departamenta 2018. gada 15. jūnija pētījumu “Digitālā programma un kohēzijas politika”,

— ņemot vērā 2019. gada 9. aprīļa Saistību deklarāciju par sievietēm digitālajā jomā, ko parakstīja ES ministri un dalībvalstu pārstāvji, kā arī Norvēģija un Apvienotā Karaliste,

— ņemot vērā 2020. gada 8. decembra Berlīnes deklarāciju par digitālo sabiedrību un uz vērtībām balstītu digitālo pārvaldi,

— ņemot vērā Eiropas Dzimumu līdztiesības institūta 2020. gada 16. oktobra ziņojumu “Dzimumu līdztiesības indekss 2020. gadā: digitalizācija un darba nākotne”,

— ņemot vērā Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) padomes ieteikumu par platjoslas savienojamību, kas grozīts 2021. gada 24. februārī,

— ņemot vērā Eiropadomes 2020. gada 2. oktobra secinājumus par Covid-19, vienoto tirgu, rūpniecības politiku, digitālo dimensiju un ārējām attiecībām, un jo īpaši secinājumus par digitālo pārkārtošanos,

— ņemot vērā projektu Padomes 2020. gada 11. decembra secinājumiem par digitalizāciju kā ieguvumu videi,

— ņemot vērā projektu Padomes 2021. gada 7. aprīļa secinājumiem par tāldarbu attālināta darba kontekstā,

— ņemot vērā Briseles pilsētas apvienoto tāldarba un klimata plānu,

— ņemot vērā Ekonomikas, zinātnes un dzīves kvalitātes politikas departamenta 2021. gada 30. aprīļa pētījumu “Tāldarba un digitālā darba ietekme uz darba ņēmējiem un sabiedrību: īpaša uzmanība pievērsta uzraudzībai un pārraudzībai, kā arī darba ņēmēju garīgajai veselībai”,

— ņemot vērā Komisijas ES rīcības plānu viediem ciematiem,

— ņemot vērā Struktūrpolitikas un kohēzijas politikas departamenta 2020. gada 30. septembra pētījumu “ES atpalikušie reģioni: pašreizējais stāvoklis un nākotnes uzdevumi”,

— ņemot vērā 2016. gada 5. un 6. septembra Korkas deklarāciju 2.0 “Labāka dzīve lauku apvidos”,

— ņemot vērā Reģionu komitejas un Komisijas 2018. gada 18. janvāra kopīgo pētījumu “Inovācijas nometnes metodikas rokasgrāmata: uzņēmējdarbības potenciāla atklāšanas procesa izmantošana attiecībā uz teritoriālo inovāciju un attīstību” (9),

— ņemot vērā Īrijas lauku attīstības politiku 2021.–2025. gadam “Mūsu lauku nākotne” un tās uzsvaru uz tāldarbu lauku apvidos,

— ņemot vērā Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda 2020. gada 28. septembra ziņojumu “Dzīve, darbs un Covid-19”,

— ņemot vērā Komisijas 2019. gada augusta pētījumu “Darba un prasmju mainīgais raksturs digitālajā laikmetā” (10),

— ņemot vērā Komisijas 2018. gada decembra darba dokumentu “ES neapmierinātības ģeogrāfija” (11),

— ņemot vērā 2021. gada 20. maija rezolūciju par Eiropas digitālās nākotnes veidošanu: šķēršļu novēršana digitālā vienotā tirgus darbībā un mākslīgā intelekta izmantošanas uzlabošana Eiropas patērētājiem (12),

— ņemot vērā 2020. gada 15. janvāra rezolūciju par Eiropas zaļo kursu (13),

— ņemot vērā 2021. gada 25. marta rezolūciju par kohēzijas politiku un reģionālajām vides stratēģijām cīņā pret klimata pārmaiņām (14),

— ņemot vērā 2021. gada 20. maija rezolūciju par ES reģionos vērojamo demogrāfisko tendenču apvēršanu pretējā virzienā, izmantojot kohēzijas politikas instrumentus (15),

— ņemot vērā Reglamenta 54. pantu,

— ņemot vērā Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas vēstuli,

— ņemot vērā Reģionālās attīstības komitejas ziņojumu (A9-0010/2022),

A. tā kā ES mērķis ir īstenot efektīvu digitālo politiku, kas visiem cilvēkiem un uzņēmumiem dotu iespēju panākt ilgtspējīgu un pārticīgu digitālo nākotni visos reģionos;

B. tā kā digitālajai pārveidei ir jābūt taisnīgai un iekļaujošai, jārada iespējas un jāveicina līdztiesība, dzīves kvalitāte, reģionālā konkurētspēja un ekonomikas modernizācija;

C. tā kā digitālajai pārejai ir jāiet roku rokā ar pašlaik notiekošo zaļo pārkārtošanos — ko kopā sauc par divējādo pārkārtošanos; tā kā nedrīkst ignorēt šī procesa sociālo dimensiju;

D. tā kā moderna ekonomika paredz jaunu uzņēmējdarbības modeļu ieviešanu saskaņā ar tendencēm, kas atspoguļo ceturto rūpniecisko revolūciju, kura sniegs atbildes uz mūsdienu problēmām saistībā ar digitālo un zaļo pārveidi;

E. tā kā Eiropas reģioni, kuros ir vislielākā vajadzība pēc ilgtspējīgas pārejas, parasti ir reģioni ar augstu nabadzības un atstumtības līmeni; tā kā ir vajadzīgi izlēmīgi pasākumi un investīcijas, lai panāktu ātru atveseļošanu, kam būtu jākoncentrējas uz pandēmijas ekonomisko un sociālo seku mazināšanu, ekonomiskās darbības atjaunošanu, ilgtspējīgas attīstības, zaļās pārkārtošanās un digitālās pārveides veicināšanu un Eiropas sociālo tiesību pīlāra politikas principu īstenošanu nolūkā uzlabot Eiropas konkurētspēju;

F. tā kā jaunā daudzgadu finanšu shēma kopā ar NextGenerationEU ir līdz šim lielākais stimulu kopums ES un palīdzēs atjaunot zaļāku, digitālāku un noturīgāku Savienību laikā pēc Covid-19; tā kā tajā pašā laikā jaunā kohēzijas politika sniedz vēl nepieredzētu iespēju dalībvalstīm veicināt digitalizāciju, jo saskaņā ar to, lai saņemtu šādu finansējumu, dalībvalstīm ir jāpiešķir minimālā summa digitālajai pārejai un jānodrošina, ka ir izpildīti konkrēti nosacījumi, kā izklāstīts 2021.–2027. gada kohēzijas politikas investīciju satvarā;

G. tā kā ES joprojām pastāv digitālā plaisa attiecībā uz ģeogrāfiju, vecumu, dzimumu, izglītības līmeni, sociālekonomisko statusu un ienākumiem, kas dažām privātpersonām un uzņēmumiem neļauj gūt labumu no digitālās pārveides; tā kā šī digitālā plaisa var vēl vairāk atsvešināt reģionus, kas cieš no demogrāfiskās lejupslīdes, palielinot ES teritoriālo nelīdzsvarotību;

H. tā kā platjoslas pārklājuma līmenis Eiropā liecina, ka joprojām ir vajadzīgas ievērojamas investīcijas, jo īpaši lauku apvidos, kur 10 % mājsaimniecību nav nekāda veida fiksētā tīkla, 41 % mājsaimniecību trūkst jebkāda veida ātras platjoslas tehnoloģijas un tikai 59 % mājsaimniecību ir nākamās paaudzes platjoslas piekļuve (vismaz 30 Mb/s) salīdzinājumā ar 87 % mājsaimniecību pārējā ES teritorijā (16); tā kā papildus sliktai IKT savienojamībai lauku un perifērie apvidi bieži saskaras ar citām strukturālām problēmām, piemēram, infrastruktūras un pakalpojumu trūkumu, zemiem ienākumiem vai izglītības iestāžu un kultūras vērtību trūkumu, kā rezultātā augsti kvalificēti cilvēki pārceļas uz daudzsološākiem apvidiem (intelektuālā darbaspēka aizplūšana) (17); tā kā ES finansējumam būtu jāveicina būtiskas infrastruktūras nodrošināšana demogrāfisko problēmu risināšanai;

I. tā kā mazie un vidējie uzņēmumi (MVU) ir Eiropas ekonomikas mugurkauls un veido 99 % no visiem uzņēmumiem ES un nodarbina aptuveni 100 miljonus cilvēku; tā kā tie veido vairāk nekā pusi no Eiropas IKP un tiem ir izšķiroša nozīme ne tikai ES divējādās pārkārtošanās uz ilgtspējīgu un digitālu ekonomiku īstenošanā, bet arī pievienotās vērtības radīšanā visās ekonomikas nozarēs; tā kā tomēr tikai 17 % MVU ir sekmīgi integrējuši digitālās tehnoloģijas savos uzņēmumos, salīdzinot ar 54 % lielo uzņēmumu; tā kā dažas jomas un tradicionālās nozares, piemēram, būvniecības, lauksaimniecības un pārtikas, tekstilizstrādājumu un tērauda nozare, atpaliek digitālajā pārveides īstenošanā (18);

J. tā kā, neraugoties uz to, ka Covid-19 pandēmijas dēļ ir ievērojami palielinājies tāldarbs un uz IKT balstīts mobilais darbs (TICTM) (19), kas piedāvā lielu potenciālu, lai vēl vairāk savienotu darbvietas no pilsētu centriem ar mazākām pilsētām, piepilsētām un lauku apvidiem, pastāv ievērojamas atšķirības starp augsti un zemu atalgotiem darba ņēmējiem, balto un zilo apkaklīšu darbiniekiem un starp dzimumiem (20); tā kā TICTM un pakalpojumu digitalizācija var veicināt nodarbinātības un iedzīvotāju līdzsvarotāku ģeogrāfisko sadalījumu;

K. tā kā, lai veicinātu Eiropas sociālo tiesību pīlāra īstenošanu, ESF+ būtu jāatbalsta investīcijas cilvēkos un sistēmās nodarbinātības, izglītības un sociālās iekļaušanas jomā, vienlaikus arī sniedzot atbalstu, lai uzlabotu izglītības un apmācības sistēmu kvalitāti, iekļautību, efektivitāti un atbilstību darba tirgum, tostarp veicinot digitālo mācīšanos un mācībspēku profesionālo attīstību; tā kā tādējādi tiktu atbalstīta ekonomiskā, teritoriālā un sociālā kohēzija saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 174. pantu;

L. tā kā Covid-19 pandēmijas laikā gūtā pieredze ir parādījusi, cik svarīga ir digitālās infrastruktūras attīstība ekonomikas un sabiedrības funkcionēšanai, tostarp sabiedrības veselības pakalpojumu, publiskās izglītības un publiskās pārvaldes jomā; tā kā Parlaments ir arī norādījis uz daudzām pašreizējām problēmām lauku apvidos un ir uzsvēris šo reģionu mazaizsargātību, jo īpaši attiecībā uz digitālajām spējām, veselības aprūpes pakalpojumu kvalitāti un sniegšanu, izglītību, platjoslas piekļuvi, vērtības ķēžu noturību un digitālajām prasmēm;

M. tā kā, lai gan Eiropas Prasmju programmā ir izvirzīts mērķis līdz 2025. gadam panākt, ka 70 % ES pieaugušo iedzīvotāju ir vismaz digitālās pamatprasmes, tomēr saskaņā ar Komisijas datiem 42 % ES iedzīvotāju joprojām nav digitālo pamatprasmju un 37 % darba ņēmēju joprojām trūkst pietiekamu digitālo prasmju; tā kā joprojām pastāv būtiskas ģeogrāfiskas atšķirības attiecībā uz IKT prasmēm; tā kā ES IKT nozarē sievietes ir nesamērīgi maz pārstāvētas, jo viņas ieņem tikai 17 % (21) no specializētajiem IKT amatiem un viņām ir mazāka iespēja apgūt specializētas digitālās prasmes un strādāt ar IKT saistītās jomās; tā kā 2019. gadā mazāk nekā 25 % ES–27 uzņēmumu nodrošināja IKT apmācību saviem darbiniekiem, un starp dalībvalstīm pastāv ievērojamas atšķirības (22); tā kā dzimumu atšķirība joprojām pastāv jo īpaši jaunuzņēmumu jomā un 91 % no kopējā kapitāla, kas 2020. gadā investēts Eiropas tehnoloģijās, tika novirzīts tikai vīriešu izveidotām grupām (23);

N. tā kā IKT nozares attīstība un inovācijas veicināšanas pasākumi ir vajadzīgi arī, lai atbalstītu ekonomikas un sociālo digitalizāciju kopumā un jo īpaši rūpniecības nozaru digitalizāciju;

O. tā kā publisko pakalpojumu digitalizācijai ir jāiet roku rokā ar tiesībām uz privātumu un personas datu aizsardzību saskaņā ar Vispārīgo datu aizsardzības regulu (24);

Kohēzijas politika 2021.–2027. gadam un divējādās pārkārtošanās uzdevumi

1. atzinīgi vērtē kohēzijas politikas paketi 2021.–2027. gadam un tās pirmo politikas mērķi (1. PM) “konkurētspējīgāka un viedāka Eiropa, veicinot inovatīvas un viedas ekonomiskās pārmaiņas un reģionālo IKT savienojamību” ( 25 )

2. uzsver, ka jaunajai kohēzijas politikai var būt liela loma divējādās (digitālās un zaļās) pārkārtošanās sekmēšanā; uzsver, ka jaunās kohēzijas politikas digitālajiem un inovācijas komponentiem būs izšķiroša nozīme, lai nodrošinātu ilgtspējīgu un iekļaujošu sabiedrības pārveidi virzienā uz sociālāku un konkurētspējīgāku ekonomiku un sasniegtu Eiropas zaļā kursa mērķus un Eiropas digitālās desmitgades mērķus 2030. gadam; uzsver, ka līdztekus pasākumiem visu lietotāju grupu digitālo prasmju attīstīšanai ir vajadzīga laba un cenas ziņā pieejama digitālā infrastruktūra, kas būtu arī jāveicina, elastīgi un savstarpēji papildinoši izmantojot dažādus atbalsta un finansējuma veidus;

3. atgādina, ka atbalsts no Eiropas Reģionālās attīstības fonda un Kohēzijas fonda (ERAF-KF) saskaņā ar PM Nr. 1 ir pieejams dalībvalstīm, lai veiktu investīcijas inovācijā saskaņā ar pārdomātas specializācijas koncepciju; aicina valstu un reģionālās iestādes uzlabot savu pieeju pārdomātai specializācijai, koncentrējoties uz visdaudzsološākajām jomām un projektiem inovācijas iespēju un ilgtspējīgas attīstības ziņā;

4. uzsver viedo ciematu koncepcijas nozīmi ES digitālo un ar klimatu saistīto problēmu risināšanā un atzinīgi vērtē tās integrāciju turpmākajā kopējā lauksaimniecības politikā (KLP) un kohēzijas un reģionālajā politikā; uzstāj, ka dalībvalstīm savās kohēzijas politikas programmās valsts un reģionālā līmenī ir jāiekļauj viedo ciematu pieeja;

5. atgādina, ka saskaņā ar ERAF-KF regulu dalībvalstīm vismaz 8 % no saviem resursiem ir jāpiešķir investīcijām darbvietās un izaugsmē, lai panāktu pilsētu ilgtspējīgu attīstību; pauž nožēlu par to, ka līdzīgu piešķīrumu lauku apvidiem vēl nebija iespējams noteikt; šajā sakarā norāda, ka regulā ir noteikts, ka īpaša uzmanība jāpievērš vides un klimata pārmaiņu novēršanai un digitālo tehnoloģiju potenciāla izmantošanai inovācijas nolūkos, ļaujot reģionālajām iestādēm koncentrēt finansējumu pilsētu ilgtspējīgas attīstības jomā;

6. atgādina, ka Digitālās Eiropas programmas regulā ir noteikts, ka kopīgai rīcībai starp šo instrumentu un ERAF-KF ir jāveicina reģionālo un vietējo inovācijas ekosistēmu attīstība un stiprināšana, rūpniecības pārveide un sabiedrības un publiskās pārvaldes iestāžu digitālā pārveide;

7. mudina Padomi un Komisiju noteikt vērienīgākus mērķus visu ES reģionu digitālajai attīstībai un prasa izstrādāt Eiropas digitālās rīcības plānu visiem reģioniem, nosakot vidēja termiņa mērķus un pasākumus 2025. gadam un konkrētus ieteikumus ES un dalībvalstīm, lai līdz 2030. gadam sasniegtu taustāmus rezultātus;

8. uzsver, ka ir jānodrošina, lai digitalizācijas procesos tiktu pienācīgi ņemtas vērā reģionālās īpatnības un īpašās vajadzības; atgādina, ka vienveidīga pieeja var palielināt pastāvošo plaisu starp reģioniem un teritorijām ar atšķirīgu attīstības līmeni;

9. uzsver, ka ir svarīgi nodrošināt konsekvenci starp daudzajām ES iniciatīvām un programmām digitalizācijas veicināšanai un attiecīgi radīt sinerģijas ar kohēzijas politikas instrumentiem, lai maksimāli palielinātu iespējas šajā jomā; mudina dalībvalstis ņemt vērā, ka investīcijās digitalizācijā ir jāiekļauj izaugsmes mērķis, kas ir saskaņots ar ilgtspējīgas ekonomikas attīstības stratēģijām, vienlaikus izvairoties no dublēšanās;

10. norāda, ka efektīva mobilitātes sistēma ir viens no reģionālās ekonomikas attīstības, teritoriālās kohēzijas un reģionālā potenciāla attīstības nosacījumiem; norāda, ka tādēļ ir jānodrošina nepieciešamais finansējums ekoloģiski ilgtspējīgu un cenas ziņā pieejamu transporta savienojumu attīstībai un uzturēšanai, kas varētu mudināt vecāko paaudzi ilgāk palikt lauksaimniecībā un piesaistīt jauniešus no reģionālajiem centriem darbam lauku apvidos;

11. uzsver, ka ES mazāk attīstītie reģioni saskaras ar īpašām problēmām; aicina Komisiju sniegt šiem reģioniem speciāli pielāgotu palīdzību ar mērķi stiprināt administratīvās spējas, zināšanas un tehnoloģiju virzītas zināšanas, lai nodrošinātu to ekonomikas un sabiedrības sekmīgu pāreju uz arvien digitālāku nākotni;

12. atzinīgi vērtē Padomes nostāju, kas atbalsta to, ka Komisija atzīst zaļās pārkārtošanās un digitālās pārveides “divējādo uzdevumu”; uzsver divējādās pārkārtošanās potenciālu radīt jaunas zaļās un digitālās darbvietas, kas vajadzīgas ekonomikas atveseļošanai pēc Covid-19 pandēmijas, un pauž pārliecību, ka digitālajam komponentam būs izšķiroša nozīme, lai sasniegtu Eiropas zaļā kursa mērķus un ANO ilgtspējīgas attīstības mērķus, kas izklāstīti ES digitālajā stratēģijā “Eiropas digitālās nākotnes veidošana”;

13. uzsver, ka ir jāatbalsta digitālo risinājumu izstrāde ne tikai klimata pārmaiņu novēršanai, piemēram, siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanai, izmantojot digitālo resursu efektivitāti un viedu inovāciju, bet arī attiecībā uz pielāgošanos klimata pārmaiņām; uzsver nepieciešamību izstrādāt digitālos brīdināšanas rīkus un lietotnes, lai mazinātu dabas katastrofu, piemēram, plūdu, dubļu nogruvumu, karstuma viļņu un meža ugunsgrēku, negatīvo ietekmi;

Digitālo plaisu pārvarēšana

14. aicina Komisiju nodrošināt, ka gaidāmais lauku novērošanas centrs apkopo visaptverošus un atjauninātus datus par digitālo plaisu, lai palīdzētu dalībvalstīm apzināt savu reģionu un pilsētu vajadzības; uzskata, ka ir būtiski iegūt atjauninātu informāciju par digitalizācijas progresu visos Eiropas reģionos, un aicina Komisiju sniegt digitālās ekonomikas un sabiedrības indeksa datus NUTS 2. līmenī;

15. uzsver, ka digitālajai plaisai ir divas puses — infrastruktūra un jauda, ka to izcelsme ir atšķirīga un ka tām ir jāpiemēro dažādas politikas nostādnes, kas pielāgotas to attiecīgajām iezīmēm;

16. ar bažām norāda uz digitālo plaisu, kas joprojām pastāv dalībvalstīs un starp tām; pauž īpašas bažas par digitālo plaisu starp pilsētām un laukiem platjoslas tīklu kvalitātes un pieejamības ziņā ( 26 ) ; jo īpaši atgādina, ka turpmākām ERAF-KF investīcijām būtu vēl vairāk jāveicina ātrdarbīgu digitālās infrastruktūras tīklu attīstība; uzsver, ka šajā ziņā par prioritāti jānosaka lauku apvidi;

17. mudina Komisiju un dalībvalstis sniegt atbalstu un palīdzību esošajām platformām un projektiem iekļaujošas un taisnīgas digitalizācijas jomā kā instrumentiem, ar ko visus ES reģionus, tostarp attālos un lauku apvidus, ievirzīt 21. gadsimtā;

18. norāda, ka pastāv kritiska digitālo prasmju plaisa starp pieaugušajiem lauku apvidos un pilsētās, kas jo īpaši skar cilvēkus ar zemiem ienākumiem, sievietes un vecus cilvēkus; norāda, ka dažās dalībvalstīs šī plaisa ir īpaši izteikta un saasina pašreizējās grūtības atrast darbu lauku apvidos; aicina dalībvalstis investēt mērķtiecīgos prasmju pilnveides un izglītības pasākumos, lai novērstu digitālās plaisas, un uzsver, ka šīs plaisas cita starpā ir saistītas ar piekļuves trūkumu augstas veiktspējas tīkliem;

19. ar lielu interesi norāda uz Komisijas Digitālo kompasu, ar kuru ES digitālos mērķus 2030. gadam centīsies pārvērst konkrētos mērķos četrās galvenajās nozarēs — prasmes, droša un ilgtspējīga digitālā infrastruktūra, uzņēmējdarbības digitālā pārveide un sabiedrisko pakalpojumu digitalizācija; aicina Komisiju regulāri ziņot par progresu, kas panākts šajās četrās jomās;

20. pauž pārliecību, ka digitalizācija ir iespēja uzlabot dzīves kvalitāti un veicināt izglītības iespējas, darbvietu radīšanu, inovāciju un sabiedrisko pakalpojumu labāku pieejamību lauku un atpalikušajos reģionos, tādējādi palīdzot novērst iedzīvotāju skaita samazināšanās tendences un apkarot intelektuālā darbaspēka aizplūšanu;

21. atzinīgi vērtē 2030. gada digitālpolitikas programmas mērķi nodrošināt, ka līdz desmitgades beigām visos ES apdzīvotajos apgabalos ir 5G pārklājums; aicina Komisiju veicināt pasākumus turpmākajos tiesību aktos, lai atvieglotu 5G tīklu izvēršanu lauku apvidos, jo īpaši samazinot vai atceļot apgrūtinošās administratīvās procedūras;

22. uzsver nepieciešamību pārvarēt joprojām pastāvošo digitālo plaisu starp lauku un pilsētu teritorijām un izmantot savienojamības un digitalizācijas potenciālu lauku apvidos, izstrādājot horizontālu stratēģiju; aicina dalībvalstis izmantot kohēzijas politikas, KLP un NextGenerationEU resursus, lai izvērstu un izstrādātu viedo ciematu koncepciju laikposmam pēc 2020. gada, veicinot digitalizāciju, ekonomiskā potenciāla stiprināšanu, inovāciju un sociālo iekļaušanu lauku apvidos un lauku kopienu iespēju palielināšanu, šim nolūkam izmantojot pielāgotus projektus, kuru mērķis ir uzlabot platjoslas savienojamību un infrastruktūru; tomēr atgādina, ka digitalizācijas stratēģijas būtu jāpielāgo lauku kontekstam un jāīsteno, iesaistot pašas lauku kopienas un tām aktīvi piedaloties un izmantojot digitālās un robotikas tehnoloģijas lauksaimniecībā; uzsver, ka 2030. gada mērķi par pāreju uz ilgtspējīgu lauksaimniecību var sasniegt, veicinot jaunas tehnoloģijas, pētniecību un inovāciju un pastāvīgi nododot zināšanas laukiem;

23. mudina dalībvalstis pēc iespējas pilnīgāk un efektīvāk izmantot finanšu resursus, kas tām pieejami gan no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem, gan NextGenerationEU , lai sniegtu reģioniem mērķtiecīgu atbalstu, kas tiem vajadzīgs, lai novērstu atpalicību un pārvarētu digitālo plaisu lauku apvidos un starp paaudzēm; turklāt aicina dalībvalstis atbalstīt ļoti augstas veiktspējas tīklu izvēršanu, izmantojot atbilstīgas publiskā finansējuma shēmas tādos apvidos, kur tirgus to nesniedz, un nodrošināt starpnozaru un visaptverošus risinājumus, piemēram, viedos ciematus un lauku inovācijas centrus; atbalsta centienus veicināt digitalizāciju, stiprinot tematisko koncentrāciju kohēzijas politikā, un vienlaikus veicināt sadarbību ar Eiropas Investīciju banku vai citām attīstības bankām; vērš uzmanību uz atšķirību palielināšanās risku, ja netiks pienācīgi atbalstītas visneaizsargātākās teritorijas, kurām bieži vien ir vājāka spēja efektīvi plānot un izlietot finansējumu, lai gan tām tas ir visvairāk vajadzīgs;

24. turklāt prasa pilnībā īstenot Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumentu, kura jaunajam digitālās finansēšanas instrumentam līdztekus lielākai pārrobežu digitālajai savienojamībai būs būtiska nozīme ekonomisko, sociālo un teritoriālo atšķirību novēršanā, piedāvājot jaunas un neskaitāmas iespējas Eiropas reģioniem un lauku apvidiem;

Iekļaujoša un taisnīga digitalizācija

25. uzsver, ka ir vajadzīgs ilgtspējīgs un iekļaujošs digitalizācijas process, kas ir sociāli un ekonomiski taisnīgs un kurā nevienu neatstāj novārtā; uzsver, ka atbalstam no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem būtu jāveicina digitālā potenciāla un inovācijas attīstība MVU nozarē, lai uzlabotu iedzīvotāju digitālās spējas un prasmes, un būtu jāatbalsta iekļaušana digitālajā sabiedrībā un jāveicina ekonomiskā, sociālā un teritoriālā kohēzija visos ES reģionos, īpašu uzmanību pievēršot mazāk attīstītiem reģioniem;

26. aicina dalībvalstis nodrošināt, ka sabiedrisko pakalpojumu digitalizācija iet roku rokā ar pasākumiem, kas veicina cilvēku iespējas piekļūt internetam bez diskriminācijas, ierobežojumiem vai iejaukšanās; atgādina, ka sekmīgas digitālās pārkārtošanās priekšnoteikums ir stabils un cenas ziņā pieejams augstas veiktspējas interneta pieslēgums;

27. uzsver problēmas, ar kurām digitālās savienojamības ziņā saskaras Eiropas perifērie reģioni, tostarp salas; uzskata, ka digitālā savienojamība ir viens no svarīgākajiem jebkuras Eiropas salu stratēģijas pīlāriem; prasa veikt turpmākus pasākumus, lai digitālo pārkārtošanos padarītu iekļaujošu visām vietējām kopienām;

28. ar bažām norāda, ka digitālo risinājumu un TICTM plašāka izmantošana Covid-19 pandēmijas rezultātā ir pastiprinājusi jau pastāvošo nevienlīdzību, ko rada digitālās plaisas starp iedzīvotāju grupām; tomēr uzsver, ka digitalizācija var dot labumu arī sociāli un ekonomiski mazaizsargātām un marginalizētām grupām, ja tiek ievēroti konkrēti nosacījumi; vērš uzmanību uz to, ka digitāli atstumtās personas saskaras ar divkāršu atstumtību, jo tās var saskarties arī ar grūtībām attiecībā uz piekļuvi izglītībai, darba tirgum vai būtiskiem sabiedriskajiem pakalpojumiem; uzsver, ka jo īpaši viedie ciemati varētu būt praktisks risinājums lauku apvidos pieejamo pakalpojumu palielināšanai, tādējādi mazinot pastāvošo nevienlīdzību;

29. uzsver, ka Covid-19 pandēmija ir izcēlusi digitālo risinājumu, jo īpaši tāldarba, svarīgo nozīmi; mudina Komisiju ierosināt direktīvu par minimālajiem standartiem un nosacījumiem taisnīgam tāldarbam, lai aizsargātu darba ņēmēju veselību un drošumu un nodrošinātu pienācīgus darba apstākļus, tostarp šāda darba brīvprātīgumu, darba laika ievērošanu, atvaļinājumu, darba un privātās dzīves līdzsvaru un citas digitālās tiesības darbā, piemēram, tiesības atslēgties un darba ņēmēju privātuma aizsardzību, tostarp aizliedzot attālinātu uzraudzību vai jebkāda cita veida digitālu izsekošanu, un mākslīgā intelekta izmantošanu darbā pieņemšanas procesos, vienlaikus ņemot vērā Eiropas sociālo partneru pamatnolīgumu par digitalizāciju;

30. aicina Komisiju un dalībvalstis izstrādāt globālu stratēģiju, kurā integrēta holistiska perspektīva visos līmeņos, lai novērstu sociālo nevienlīdzību un diskrimināciju, kas saistīta ar digitalizāciju un tāldarbu vai hibrīddarbu, lai palielinātu pozitīvo ietekmi;

31. uzskata, ka pilsoņu iespēju palielināšana, apspriešanās ar attiecīgajām ieinteresētajām personām un vietējo pašvaldību iesaistīšana ir būtiska gan reģionālo digitālo stratēģiju pienācīgai plānošanai, gan sekmīgai īstenošanai;

Mazo un vidējo uzņēmumu un sabiedrisko pakalpojumu digitalizācija

32. prasa veikt turpmākus pasākumus saistībā ar e-pārvaldes rīcības plānu ar diviem galvenajiem vispārējiem mērķiem — pirmkārt, nodrošināt efektīvu digitālo pārveidi un birokrātijas samazināšanu, tādējādi uzlabojot pilsoņu dzīves kvalitāti, veicot pasākumus, kas uzlabo sabiedrības piekļuvi un pakalpojumus visās dalībvalstīs un palielina pārredzamību, un, otrkārt, izveidot pasākumus publiskā sektora darbinieku digitālo prasmju uzlabošanai; uzsver, ka šajā turpmākajā darbā būtu jāņem vērā daudzās atziņas, kas gūtas Covid-19 pandēmijas laikā, kad valsts pārvaldes pakalpojumi darbojas gandrīz tikai tiešsaistē;

33. norāda, ka Covid-19 pandēmija ir parādījusi, ka TICTM pieaugums gan privātajā, gan publiskajā sektorā ir padarījis mūsu sabiedrību neaizsargātāku pret kiberuzbrukumiem; atgādina, ka attālinātai piekļuvei privātā vai publiskā sektora tīkliem ir vajadzīgi jauni kiberdrošības risinājumi;

34. mudina Komisiju un dalībvalstis ātrāk panākt progresu sabiedrisko pakalpojumu digitalizācijā, tostarp skolu, augstskolu, pētniecības institūtu, sabiedriskā transporta, e-pārvaldes un efektīvas pārvaldes digitalizācijā;

35. norāda, ka Covid-19 pandēmija ir paātrinājusi elektronisko publisko pakalpojumu un e-veselības risinājumu attīstību; uzsver nepieciešamību novērst veselības aprūpes speciālistu e-prasmju atšķirības un dot pacientiem, jo īpaši veciem un sociāli nelabvēlīgā situācijā esošiem iedzīvotājiem, iespēju izmantot digitālo veselību; brīdina, ka daži cilvēki, kuri var būt mazāk spējīgi izmantot vai atļauties vajadzīgās tehnoloģijas, piemēram, veci cilvēki vai sociāli nelabvēlīgā situācijā esoši cilvēki, var tikt atstāti novārtā; norāda, ka ir vajadzīgas publiskās investīcijas tādās jomās kā cilvēkresursi, digitālie publiskie piedāvājumi un proaktīvi atbalsta pasākumi, lai visiem nodrošinātu nediskriminējošu, ātru un kvalitatīvu piekļuvi digitālajiem publiskajiem pakalpojumiem, tostarp veselības aprūpes pakalpojumiem; šajā kontekstā uzsver nepieciešamību akcentēt to, cik svarīgi ir veicināt un pastiprināt pasākumus izglītības un digitālo prasmju attīstīšanas jomā, jo īpaši lauku apvidos; uzsver, ka ir pilnībā jāizmanto jauno digitālo rīku, tehnoloģiju un risinājumu sniegtās iespējas veselīgas sabiedrības veicināšanai;

36. atzīst, ka vairāk nekā jebkad agrāk ir svarīgi nodrošināt taisnīgu un sociāli ilgtspējīgu darbu un reālu darba ņēmēju līdzdalību darba apstākļu veidošanā gan digitālajās platformās, gan visās citās nozarēs un ka darba ņēmējiem ir jābūt demokrātiskai ietekmei uz darba pārvaldību; uzsver, ka digitalizācijas sniegtie ieguvumi ir plaši un taisnīgi jāsadala un ka darbiniekiem digitālajā nozarē ir jābūt tādām pašām tiesībām un darba apstākļiem kā citās nozarēs; aicina Komisiju ierosināt direktīvu par pienācīgiem darba apstākļiem un tiesībām digitālajā ekonomikā;

37. uzsver uzņēmēju, mikrouzņēmumu un MVU izšķirošo nozīmi pienācīgu darbvietu radīšanā, ilgtspējīgā izaugsmē un lauku attīstībā un uzskata, ka publiskās investīcijas, izmantojot kohēzijas politiku un citus instrumentus, veicinās labāku sociālo, ekonomisko un teritoriālo kohēziju visos ES reģionos; uzsver, ka piekļuve finansējumam ir viens no aktuālākajiem jautājumiem daudziem mikrouzņēmumiem un mazajiem uzņēmumiem un ka dažādiem MVU veidiem ir vajadzīgs individualizēts atbalsts un stimuli ES, valstu, reģionālā un vietējā līmenī atkarībā no to apstākļiem un tehnoloģiju līmeņa; mudina reģionus izstrādāt uz MVU orientētas inovācijas stratēģijas, kas būtu saskaņotas ar to pētniecības un inovācijas pārdomātas specializācijas stratēģijām;

38. pauž nožēlu par to, ka lielākā daļa MVU ES vēl nav pilnībā apņēmušies īstenot digitālo pārveidi; prasa Komisijai nodrošināt, ka dalībvalstis izmanto savas darbības programmas, lai pievērstos MVU jomās ar zemāku digitālās attīstības līmeni;

39. norāda, ka e-komercijai ir liels potenciāls attiecībā uz lauku MVU un vietējiem ražotājiem, jo tā palielina aptvērumu un samazina šķēršļus, kas saistīti ar reģioniem, kuri saskaras ar nopietnām un pastāvīgām ģeogrāfiskām vai demogrāfiskām problēmām; aicina ES reģionus un dalībvalstis izstrādāt izmēģinājuma projektus un digitalizācijas stratēģijas, lai e-komerciju integrētu lauku MVU uzņēmējdarbības modeļos;

40. atzīst digitalizācijas potenciālu savienot uzņēmumus, jo īpaši MVU, un uzsver digitalizācijas pozitīvo ietekmi uz tādu sociālo pakalpojumu sniegšanu kā viedie transporta risinājumi, e-veselība, tiešsaistes banku pakalpojumi un pielāgoti mācīšanās risinājumi mazaizsargātiem studentiem; atgādina, ka ir svarīgi vienlaikus nodrošināt izglītību par digitālajām prasmēm, lai nodrošinātu, ka neviens netiek atstāts novārtā;

41. atgādina, ka Digitālās Eiropas programmas regulā ir noteikts, ka sinerģijām starp šo programmu un ERAF-KF būtu jāveicina reģionālo un vietējo inovācijas ekosistēmu attīstība un stiprināšana, rūpniecības pārveide un sabiedrības un publiskās pārvaldes iestāžu digitālā pārveide;

42. uzsver Revīzijas palātas viedokli ( 27 ) par ERAF-KF, proti, ka MVU piedāvā inovatīvus risinājumus tādām problēmām kā klimata pārmaiņas, resursu efektīva izmantošana un sociālā kohēzija un palīdz izplatīt šo inovāciju visos Eiropas reģionos, un tas padara MVU par būtiskiem ES pārejā uz ilgtspējīgu un digitālu ekonomiku;

43. ar bažām norāda, ka gan jaunuzņēmumiem, gan jau izveidotiem MVU ir grūtības kvalificētu darbinieku trūkuma dēļ, un uzsver, ka prasmju trūkums ir īpaši akūts attiecībā uz prasmēm, kas saistītas ar digitalizāciju un jaunajām tehnoloģijām, jo 35 % darbaspēka ( 28 ) ir zems digitālo prasmju līmenis vai šādu prasmju nav vispār; uzskata, ka būtu jāuzsāk iniciatīvas, lai atbalstītu tos MVU, kas saskaras ar īpašām problēmām, un attīstītu darbaspēka kompetences un prasmes, kuras ir vitāli svarīgas mūsdienu ekonomikai, tostarp attiecībā uz digitālo talantu piesaistīšanu un saglabāšanu, vienlaikus veicinot elastīgas digitālās prasmes un prasmju pilnveides un pārkvalifikācijas iespējas visiem neatkarīgi no nodarbinātības statusa, vecuma, izglītības vai profesijas;

44. uzsver, ka ir svarīgi palielināt inovatīvu uzņēmumu skaitu, nodrošinot piekļuvi jaunām tehnoloģijām, virzoties uz atbilstību “Rūpniecība 4.0” apstākļiem un ilgtspējīgas ekonomikas standartiem, mobilizējot privāto kapitālu, attīstot cilvēkresursus un atbalstot viedo pilsētu iniciatīvas;

Prasmju veicināšana digitālajā laikmetā

45. uzsver, ka ir jānovērš digitālo prasmju trūkums visā ES, lai visi iedzīvotāji un uzņēmumi varētu gūt maksimālu labumu no digitālās pārveides; prasa pakāpeniski īstenot Komisijas Digitālās izglītības rīcības plānu 2021.–2027. gadam, lai veicinātu labākas digitalizācijas prasmes, kas garantētu izglītības, apmācības un darba iespējas ikvienam, tostarp uzņēmējdarbībai; uzsver dalībvalstu un reģionālo valdību izšķirošo lomu, atbalstot lauku pašvaldības to centienos veidot un nodrošināt digitālo iekļaušanu, aizsargājot iedzīvotāju datus un nodrošinot iespējas iedzīvotājiem un vietējiem uzņēmumiem ar piekļuvi datiem; uzsver nepieciešamību veicināt digitālās prasmes visa mūža garumā un mediju lietotprasmi jau no agrīna vecuma; aicina Komisiju veicināt atbalstu digitālo mediju lietotprasmes izglītības programmām un iniciatīvām skolās, profesionālās izglītības iestādēs un augstskolās; šajā sakarā uzsver ESF+ nozīmi tādu projektu finansēšanā, kas palīdz darba ņēmējiem vai bezdarbniekiem apgūt jaunas prasmes, ņemot vērā fonda mērķus nodrošināt viņiem jaunas prasmes, lai uzlabotu viņu situāciju darbā (kvalifikācijas celšana) vai sniegtu prasmes, kas palīdzētu atrast citu darbu (pārkvalifikācija); uzskata, ka ir svarīgi izveidot hibrīdmācību modeļus, lai prasmju pilnveide būtu pieejama personām ar pamatprasmēm vai bez tām;

46. atzinīgi vērtē pastiprinātajā Garantijā jauniešiem pausto ieteikumu, ka cilvēkiem, kas nemācās, nestrādā un neapgūst arodu, būtu jāveic digitālo prasmju novērtējums un, ja ir konstatētas nepilnības, viņi būtu jāapmāca, lai uzlabotu viņu digitālās prasmes;

47. norāda uz būtisku digitālo prasmju plaisu starp cilvēkiem, kas dzīvo lauku apvidos, un tiem, kas dzīvo pilsētās, kā arī starp paaudzēm; turklāt norāda uz TICTM nesamērīgi lielo īpatsvaru starp pilsētās nodarbinātiem un labi izglītotiem pakalpojumu nozares darbiniekiem, kuriem ir spēcīgas digitālās prasmes; konstatē, ka lauku apvidos trūkst iespēju apgūt digitālās prasmes; mudina dalībvalstis un Komisiju izmantot ESF+ un ERAF, lai pieņemtu pasākumus šīs nelīdzsvarotības novēršanai un nodrošinātu darba iespējas reģionos, kuros draud iedzīvotāju skaita samazināšanās; norāda, ka viedie ciemati varētu būt praktisks risinājums, jo tie digitālos mācību instrumentus iekļauj digitālajā augšupējā pieejā, kuru tie izmanto;

48. uzsver, ka e-prasmju veicināšanai un attīstībai ir būtiska nozīme, lai palielinātu iespējas darba tirgū, veicinātu sociālo iekļaušanu, atbalstītu tehnoloģiju dažādošanu un radītu nodarbinātības iespējas, jo īpaši lauku apvidos un mazāk attīstītos reģionos; mudina Komisiju pastiprināt centienus novērst digitālo prasmju trūkumu, ar Digitālo prasmju un darbvietu koalīcijas starpniecību uzrunājot visas ieinteresētās personas;

49. norāda, ka ESF+, kas minēts Kopīgo noteikumu regulas ceturtajā politikas mērķī (PM Nr. 4), ietver konkrētu mērķi attiecībā uz digitālajām prasmēm, iekļautību un apmācības sistēmām, tostarp validējot neformālo un ikdienējo mācīšanos;

50. uzsver, ka Eiropas Prasmju programmā ir prasīts veikt investīcijas infrastruktūrā ar lielu sociālo ietekmi, tostarp digitālajā infrastruktūrā, izmantojot ERAF-KF un InvestEU programmu; uzsver, ka ir jāveic investīcijas digitālajā infrastruktūrā, izmantojot ERAF-KF un InvestEU programmu, balstoties uz iniciatīvām digitālo prasmju veicināšanai, piemēram, Digitālās izglītības rīcības plānu 2021.–2027. gadam;

51. atkārtoti norāda, ka demogrāfisko pārmaiņu novēršana ir būtiska ES problēma, kas būtu jānosaka par prioritāti programmu izstrādē un īstenošanā; šajā sakarā atgādina, ka viens no galvenajiem ERAF-KF 2021.–2027. gadam noteiktajiem mērķiem ir atbalstīt pilsētu un lauku apvidus, kuros ir nelabvēlīgi ģeogrāfiski vai demogrāfiski apstākļi, un dalībvalstīm ir jāpiešķir ES finansiālais atbalsts projektiem, kas veicina digitālo attīstību attiecīgajos reģionos un IKT savienojamību; šajā sakarā atgādina, ka īpašs atbalsts būtu jāsniedz NUTS 3. līmeņa teritorijām vai vietējo administratīvo vienību kopām, kurās iedzīvotāju blīvums ir mazāks par 12,5 iedzīvotājiem uz kvadrātkilometru vai kurās laikposmā no 2007. līdz 2017. gadam iedzīvotāju skaits gadā ir samazinājies par vairāk nekā 1 %, par ko būtu jāveic īpaši reģionālie un valsts novērtējumi;

52. atzinīgi vērtē Taisnīgas pārkārtošanās fonda darbības uzsākšanu un tā koncentrēšanos uz apmācību un prasmēm; atzinīgi vērtē to, ka tas ļauj veikt investīcijas sociālajā infrastruktūrā, piemēram, apmācības centros, kas nodrošina labākas darba iespējas un kvalitatīvu nodarbinātību visos reģionos, kuri pārkārtojas uz klimatneitralitāti vēlākais līdz 2050. gadam, vienlaikus uzsverot, ka īpaša uzmanība jāpievērš digitālajām prasmēm; aicina Komisiju izvērtēt, vai pašreizējo problēmu risināšanai ir nepieciešams pārskatīt Taisnīgas pārkārtošanās fondu un vai tas ir iespējams;

53. aicina dalībvalstis un to vadošās iestādes atvieglot un vienkāršot lauku apvidu piekļuvi NextGenerationEU finansējumam un Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem; uzskata, ka ir jānodrošina, ka visi attiecīgie institucionālie dalībnieki tiek rūpīgi uzraudzīti attiecībā uz NextGenerationEU finansējumu un Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanu teritoriālajā līmenī, lai nodrošinātu, ka finansējums tiek taisnīgi sadalīts starp reģioniem;

54. pauž bažas par to, ka daudzi publiskie konkursi par digitālajām programmām tiks piešķirti, izmantojot uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus, kas varētu apdraudēt lauku apvidu spēju piekļūt NextGenerationEU finansējumam un Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem, jo tiem spēju veidošana un tehniskais atbalsts ES fondu plānošanā un izlietošanā parasti ir vājāks;

55. aicina Komisiju un Padomi nekavējoties īstenot Padomes secinājumus par vecāku cilvēku cilvēktiesībām, līdzdalību un labbūtību digitalizācijas laikmetā, tostarp izveidot “platformu līdzdalībai un brīvprātīgam darbam pēc pensionēšanās” un veicināt apmaiņu ar paaudžu pieredzi un saiknes starp tām;

o

o o

56. uzdod priekšsēdētājam šo rezolūciju nosūtīt Padomei, Komisijai, Reģionu komitejai un dalībvalstīm.

(1) OV L 231, 30.6.2021., 159. lpp.

(2) OV L 231, 30.6.2021., 60. lpp.

(3) OV L 231, 30.6.2021., 94. lpp.

(4) OV L 231, 30.6.2021., 21. lpp.

(5) OV L 437, 28.12.2020., 30. lpp.

(6) OV L 231, 30.6.2021., 1. lpp.

(7) OV L 107, 26.3.2021., 30. lpp.

(8) OV L 166, 11.5.2021., 1. lpp.

(9) Rissola, G., Kune, H., Martinez, P., “Innovation camp methodology handbook: realising the potential of the entrepreneurial discovery process for territorial innovation and development”, Eiropas Savienības Publikāciju birojs, Luksemburga.

(10) Arregui Pabollet, E et al., “The Changing nature of work and skills in the digital age”, Eiropas Savienības Publikāciju birojs, Luksemburga.

(11) Dijkstra, L., Poelman, H., Rodríguez-Pose, A., The Geography of EU Discontent, Eiropas Savienības Publikāciju birojs, Luksemburga.

(12) OV C 15, 12.1.2022., 204. lpp.

(13) OV C 270, 7.7.2021., 2. lpp.

(14) OV C 494, 8.12.2021., 26. lpp.

(15) OV C 15, 12.1.2022., 125. lpp.

(16) Komisijas dienestu 2020. gada 11. jūnija darba dokuments “Digitālās ekonomikas un sabiedrības indekss (DESI) 2020” (SWD(2020)0111).

(17) SWD(2020)0111.

(18) Negreiro, M., Madiega, T., Eiropas Parlamenta Izpētes dienests, “Digital Transformation”, 2019. gada jūnijs.

(19) Projekts Padomes secinājumiem par tāldarbu attālināta darba kontekstā, 17. punkts.

(20) Komisijas 2020. gada maija darba dokuments “Tāldarba iespējas un Covid-19 krīze: jauna digitālā plaisa?”.

(21) Eiropas Dzimumu līdztiesības institūts, “Darba un privātās dzīves līdzsvars IKT nozarē — sievietes IKT nozarē”.

(22) Komisijas Kopīgais pētniecības centrs, politikas pārskats, “Teledarbs ES pirms un pēc Covid-19: kur mēs bijām un kurp dodamies”, 2020. gads.

(23) 2020. gada ziņojums par Eiropas tehnoloģiju stāvokli.

(24) OV L 119, 4.5.2016., 1. lpp.

(25) Regulas (ES) 2021/1060 5. panta 1. punkta a) apakšpunkts.

(26) Negreiro, M., Eiropas Parlamenta Izpētes dienests, “Digitālo veselības aprūpes tehnoloģiju uzplaukums pandēmijas laikā”, 2021. gada aprīlis.

(27) Eiropas Revīzijas palātas paziņojums presei “Eiropas finansējumu MVU konkurētspējas veicināšanai pārbauda ES revidenti”, 2020. gada 14. oktobris.

(28) Eiropas Revīzijas palāta, “ES darbības zemu digitālo prasmju problēmas risināšanai”, 2021. gada februāris.