Komisijas Ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei par banānu tirgus kopējās organizācijas darbību /* COM/2005/0050 galīgā redakcija */





Briselē, 17.02.2005 COM(2005) 50 galīgā redakcija KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par banānu tirgus kopējās organizācijas darbību SATURS Ievads 3 1. Banānu tirgus kopējās organizācijas struktūra un darbība 3 1.1. Ražotāju organizācijas 3 1.2. Kompensācijas palīdzība 4 1.3. Strukturāli pasākumi 5 1.4. Tirdzniecība ar trešām valstīm 5 1.4.1. Importa režīms (ES-15 valstis) 5 1.4.2. Licenču izmantošana un uzņēmēji (ES-15 valstis) 6 1.4.3. Ar paplašināšanos saistīti pārejas pasākumi (ES-10) 7 1.4.4. Sarunas saskaņā ar VVTT XXIV panta 6. punktu un XXVIII pantu 7 2. Īpaša palīdzības sistēma tradicionālajiem ākk banānu piegādātājiem 7 3. Tirgus tendences 8 3.1. Kopienas tirgus apgāde 8 3.1.1. Ražošana ES 8 3.1.2. ES imports 8 3.1.3. Cenas 9 IEVADS Padomes Regulas (EEK) Nr 404/93 par banānu tirgus kopīgo organizāciju[1] 32. pants paredz, ka ne vēlāk kā 2004. gada 31. decembrī Komisijai ir jāiesniedz ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei par banānu tirgus kopējo organizāciju (KTO). Pašreizējais faktiskais ziņojums sniedz vispārēju apskatu par banānu KTO darbību no 1999. gada. Pašreiz tiek veikts KTO darbības visaptverošs izvērtējums no 1993. gada, un tas ir jāpabeidz 2005. gada otrajā pusē. Vienlaicīgi Komisija ir iesaistījusies sarunās saskaņā ar VVTT XXVIII pantu, lai ieviestu „tikai tarifa” režīmu banānu ievešanai vēlākais no 2006. gada 1. janvāra. Pamatojoties uz izvērtējuma rezultātiem, Komisija pastiprinās pārrunas ar saviem organizācijas, ekonomiskajiem un sociālajiem partneriem par iespējamiem KTO uzlabojumiem. Pēc šīm pārrunām Eiropas Parlamentam un Padomei varētu iesniegt atbilstīgus priekšlikumus. 1. BANāNU TIRGUS KOPēJāS ORGANIZāCIJAS STRUKTūRA UN DARBīBA Banānu tirgus kopējā organizācija ir izveidota ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 404/93[2], kas pieņemta 1993. gada 13. februārī kā vienotā tirgus izveidošanas daļa. Tā ietver kopējos kvalitātes un tirdzniecības standartus, ražotāju organizācijas, palīdzību Kopienas ražotājiem un tirdzniecību ar trešām valstīm. Banānu tirgus kopējo organizāciju gadu gaitā ir skārušas vairākas pārmaiņas, sevišķi 1998. gadā un 2001. gadā, jo īpaši attiecībā uz importa režīmu. 1.1. Ražotāju organizācijas Pašreizējā 21 ražotāju organizācija pārgrupē Kopienas banānu ražotāju kopskaitu un ir sadalīta šādi: Kanāriju salas | 5 | Gvadelupa | 2 | Martinika | 4 | Madeiras salas | 2 | Azoru salas | 5 | Algarve | 1 | Krēta | 1 | Lakonija | 1 | [Kipra | 1 tiks izveidota]. | Minimālais organizācijas lielums, runājot par ražotāju skaitu un tirgū laisto banānu daudzumu, atšķiras pēc ražošanas reģiona ražošanas struktūras funkcijas. 1.2. Kompensācijas palīdzība Kompensācijas palīdzība tiek aprēķināta, pamatojoties uz starpību starp - „vienotiem bāzes likmes ienākumiem”, kas iegūti no Kopienā saražotajiem un tirgū laistajiem banāniem, un - „vidējiem ražošanas ienākumiem”, kas iegūti Kopienas tirgū katru gadu no Kopienā saražotajiem un tirgū laistajiem banāniem. Sākotnējie vienotie bāzes likmes ienākumi tika noteikti tam laika posmam, kad preci izved no no iepakojuma vietas, pamatojoties uz informāciju par 1991. gadā reģistrētajām vidējām cenām. Pēc tam tie pieauga par 5% 1998. gadā un par 8% no 1999. gada pēc 1998. gada jūnija Lauksaimniecības padomes lēmuma. Pašreizējais līmenis sasniedz EUR 64,03 par 100 kilogramiem. Maksimālais Kopienas banānu daudzums, kas atbilst kompensācijas palīdzības shēmai, ir noteikts 867 500 tonnu apjomā. Šis maksimālais daudzums ir sadalīts katram ražotāja reģionam Kopienā šādi: Kanāriju salas | 420 000 t | Gvadelupa | 150 000 t | Martinika | 219 000 t | Madeiras salas, Azoru salas un Algarve | 50 000 t | Krēta un Lakonija | 15 000 t | Kipra | 13 500 t. | 2001. gadā Padome ieviesa noteikumu[3], kas ļauj dalībvalstīm nepiešķirt kompensācijas palīdzību to banānu ražošanai, kas iegūti no jaunajiem stādījumiem. Šo noteikumu var piemērot, ja dalībvalsts uzskata, ka ir apdraudēta ražošanas apgabalu līdzsvarota attīstība, jo īpaši vides saglabāšana, kā arī augsnes un ainavai raksturīgo īpatnību aizsardzība. Komisijas 2002. gada 31. maija[4] Lēmums atļāva Spānijai ieviest pagaidu pasākumu izslēgt kompensācijas palīdzību pārdotajai produkcijai, kas iegūta no jaunajiem banānu stādījumiem, kas stādīti, sākot no 2002. gada 1. jūnija vai pēc tam. ES budžeta izdevumi saskaņā ar kompensācijas palīdzību atšķiras atbilstoši to tirgus cenu attīstībai, kādas guvuši Kopienas ražotāji, un pārdotajiem daudzumiem attiecīgajā gadā. Vidējie gada izdevumi laika posmā no 1999. gada līdz 2003. gadam sasniedz EUR 249 miljonus. Papildpalīdzība ir piešķirta ražošanas reģioniem, kad to vidējie ražošanas ienākumi bija vismaz par 10% mazāki par vidējiem Kopienas ienākumiem. Kopumā, lai sekmētu uz tirgu orientētu Kopienas ražotāju pieeju, piešķirtās papildpalīdzības daudzums ir pretēji proporcionāls starpībai starp reģionālo un Kopienas cenu. Detalizēts iekšējā režīma funkcionēšanas un rentabilitātes novērtējums, ieskaitot iespējamos trūkumus tā pielietošanā, tiks veikts, īstenojot kopējās tirgus organizācijas izvērtējumu, kas notiek pašreiz. Detalizēti dati par „pamata” kompensācijas palīdzības un papildpalīdzības daudzumu, kā arī par budžeta izdevumiem 1999. – 2003. gadā, ir sniegti 1. pielikumā. 1.3. Strukturāli pasākumi Banānu ražotāji ir arī tiesīgi saņemt strukturālo atbalstu lauku attīstības pasākumu sistēmā, ko kopumā pielieto dažādiem produktiem un finansē ar ELVGF starpniecību. Šī atbalsta juridiskais pamats ir Padomes Regula (EK) Nr. 1257/1999[5]. Banānu nozarē ir pielietojami trīs lauku attīstības pasākumu veidi: investīcijas lauku saimniecībās, lauksaimniecības produktu pārstrādes un tirgū laišanas uzlabošana un agrovides pasākumi. Šādi pasākumi bija ietverti ražošanas reģionu darbības programmās. Sinerģija starp dažādiem Kopienas palīdzības instrumentiem banānu nozarē tiks īpaši analizēta, veicot novērtējumu. 1.4. Tirdzniecība ar trešām valstīm 1.4.1. Importa režīms (ES-15 valstis) Importa režīms ir būtiski grozīts divas reizes 1998. gadā un 2001. gadā. 1998. gada reforma tika noteikta Padomes 1998. gada 28. jūlija Regulā (EK) Nr. 1637/98[6] un īstenota ar Komisijas 1998. gada 28. oktobra Regulu (EK) Nr 2362/98[7]. Grozītais režīms stājās spēkā 1999. gada 1. janvārī. Uzņēmēju iedalījums, pamatojoties uz kategoriju un funkciju, tika aizstāts ar vienu iedalījumu „tradicionālos uzņēmējos” un „jaunpienācējos”. Jaunpienācējiem bija pieeja lielākai tarifu kvotas daļai – 8% sākotnējo 3,5% vietā. „Tradicionālo uzņēmēju” iedalījums tika izveidots, pamatojoties uz neseno „faktisko importu”, tas ir, laišanu brīvā apritē un ievedmuitas nodokļa samaksu. Licences varēja izmantot, importējot gan „dolāru banānus”, gan ĀKK banānus (vienota veseluma princips). 2001. gada janvārī Padome izlēma, ka „tikai tarifa” importa režīmam ir jāpastāv ne ilgāk kā līdz 2006. gada janvārim[8]. Saskaņā ar Vienošanos, kas noslēgta starp ES un attiecīgi Amerikas Savienotajām Valstīm un Ekvadoru 2001. gada aprīlī, pagaidu režīms ar importa licenču palīdzību pašreiz tiek piemērots no 2001. gada 1. jūlija. Atteikšanās no Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (VVTT) I panta un XIII panta, kas panākta 2001. gada novembrī, ir ļāvusi rezervēt C kvotu (750 000 tonnas) ĀKK valstīm un pielietot nulles tarifa nodevu ĀKK banāniem, kas ievesti saskaņā ar A/B un C trīs tarifu kvotu. Šī iemesla dēļ Padome ar 2001. gada 25. janvāra Regulu Nr. 216/2001 un 2001. gada 19. decembra Regulu (EK) Nr. 2587/2001[9] grozīja kopējo tirgus organizāciju. Ar Komisijas 2001. gada 7. maija Regulu (EK) Nr. 896/2001[10] tika pieņemti īstenošanas noteikumi. Piemēro šādas trīs tarifu kvotas: - A kvota: 2 200 000 tonnu apjomā pamata tarifa EUR 75 apmērā par tonnu (0 par ĀKK banāniem), - B kvota (autonoma tarifu kvota): 453 000 tonnu apjomā tarifa EUR 75 apmērā par tonnu (0 par ĀKK banāniem), - C kvota: 750 000 tonnu apjomā tarifa EUR 0 apmērā par tonnu (rezervētas ĀKK banāniem). A un B kvotas ir atvērtas jebkādas izcelsmes banāniem, C kvota ir rezervēta ĀKK valstīm. Banānu importam ārpus kvotām piemēro muitas nodokli EUR 680 apmērā par tonnu, un ĀKK banāni saņem tarifa atvieglojumu EUR 300 apmērā par tonnu. 83% no daudzuma, kas pieejams A/B kvotā, ir piešķirti „tradicionālajiem uzņēmējiem” un 17% „netradicionālajiem uzņēmējiem”. C kvotai iepriekšminētie procenti attiecīgi ir 89% un 11%. Importa licenču piešķiršanas kārtība tradicionālajiem uzņemējiem tiek pārvaldīta, pamatojoties uz agrāk piešķirtajiem atvieglojumiem. Atvieglojumu daudzums katram tradicionālajam uzņēmējam ir izveidots, pamatojoties uz tā vidējo primāro importu 1994. gadā, 1995. gadā un 1996. gadā, ņemot vērā par 1998. gadu. Lai atjauninātu datus, atvieglojumu daudzumi tradicionālajiem uzņēmējiem 2004 gadā un 2005. gadā ir aprēķināti, pamatojoties uz ievešanas atļauju izmantošanu attiecīgi 2002. gadā un 2003. gadā. 1.4.2. Licenču izmantošana un uzņēmēji (ES-15 valstis) Banānus ieved Kopienā, pamatojoties uz importa licencēm, ko izdod dalībvalstis pēc reģistrēto uzņēmēju lūguma. Licences ir derīgas visā Kopienā. Laikā no 1999. gada janvāra līdz 2001. gada jūnijam pieejamās licences par „dolāru banāniem” kopsummā ir praktiski izmantotas. Tomēr licences banāniem, kuru izcelsme ir tradicionālās ĀKK piegādātājvalstis[11], nav pilnīgi izmantotas. 1999. gadā tradicionālie uzņēmēji ir izmantojuši 88% no tiem pieejamām licencēm un jaunpienācēji tikai 36%. 2000. gadā šie skaitļi attiecīgi bija 84% un 46%. Tajā pašā periodā tika reģistrēti 625 tradicionālie uzņēmēji, bet jaunpienācēju skaits pastāvīgi pieauga līdz 1383 piegādātājiem 2001. gada otrajā pusē. 2001. gadā, kas bija pārejas gads, licences A/B kvotai tika izmantotas pilnīgi. C kvotai tika izmantoti 86,6%. Darbība uzlabojās nākamajos gados. 2002. gadā ir izmantotas visas A/B kvotu licences un 95% C kvotas. 2003. gadā visas kvotas ir izmantotas 100% apmērā. Laikā no 2001. gada jūlija līdz 2003. gadam tradicionālo uzņēmēju skaits saglabājās diezgan stabils ar 174 tradicionālajiem uzņemējiem kopumā 2003. gadā (attiecīgi 147 A/B kvotas un 26 C kvotas uzņēmēji). Tajā pašā periodā netradicionālo uzņemēju skaits pastāvīgi pieaug, īpaši C kvotā. Netradicionālo uzņēmēju skaits A/B kvotā pieauga no 188 piegādātājiem 2001. gada otrajā pusē līdz 220 piegādātājiem 2003. gadā. C kvotā tas pieauga no 37 līdz 79. 1.4.3. Ar paplašināšanos saistīti pārejas pasākumi (ES-10) Ir noteikts papilddaudzums 300 000 tonnu apjomā banānu importam jaunajās dalībvalstīs laika posmam no 2004. gada 1. maija līdz 2004. gada 31. decembrim[12]. 2005. gadam ir noteikts papilddaudzums 460 000 tonnu apmērā[13]. Papilddaudzums ir noteikts, ņemot vērā pārejas posmu. To pārvalda atsevišķi, bet izmantojot tos pašus mehānismus un instrumentus kā tarifu A/B un C tarifu kvotām. Tas nekādā veidā neskar PTO sarunu iznākumu un pamatota pieprasījuma gadījumā daudzumu varētu palielināt. 1.4.4. Sarunas saskaņā ar VVTT XXIV panta 6. punktu un XXVIII pantu 2004. gada 19. janvārī ES paziņoja PTO par ES grafika atcelšanu, par desmit jauno dalībvalstu grafiku atcelšanu un īslaicīgu ES grafika pielietošanu ES-25 valstīm, gaidot sarunu pabeigšanu par kompensēšanas noregulēšanu, kā arī ES gatavību iesaistīties sarunās, lai runātu par kompensēšanas korekciju saskaņā ar VVTT XXIV panta 6. punktu. 2004. gada 22. martā Padome pilnvaroja Komisiju vadīt sarunas ar Kopienas tirdzniecības partneriem saskaņā ar XXIV panta 6. punktu. 2004. gada 4. jūnijā Padome pilnvaroja Komisiju vadīt sarunas saskaņā ar XXVIII pantu. 2004. gada 15. jūlijā Komisija paziņoja PTO par savu nodomu grozīt saistošos noteikumus attiecībā uz banāniem Kopienas VVTT tarifā. Sarunas sākās novembrī. 2. ĪPAšA PALīDZīBAS SISTēMA TRADICIONāLAJIEM āKK BANāNU PIEGāDāTāJIEM Lai risinātu konkurences problēmas, ES ir izveidojusi īpašu palīdzības sistēmu (SFA) tradicionālajām ĀKK banānu piegādātājvalstīm . SFA, kas izveidota 1999. gadā ar Padomes 1999. gada 22. aprīļa Regulu (EK) Nr. 856/1999[14], cenšas palīdzēt tradicionālajām ĀKK banānu piegādātājvalstīm pielāgoties mainīgajai tirgus situācijai. Sistēmas resursi palīdz saņēmējvalstīm uzlabot banānu nozares konkurētspēju un atbalstīt dažādību, ja banānu nozares konkurētspējā nav vērojama noturīga uzlabošanās. Saņēmējvalstīm kopā no 1999. gada līdz 2003. gadam ir piešķirti EUR 216,18 miljoni. Lielākie līdzekļu saņēmēji ir Vējpuses salas[15], kurām šajā periodā ir piešķirts 51% no līdzekļiem. Komisija regulāri iesniedz ziņojumus par SFA īstenošanu Eiropas Parlamentam un Padomei. 3. TIRGUS TENDENCES 3.1. Kopienas tirgus apgāde Attiecīgie grafiki ir sniegti 2. pielikumā. 3.1.1. Ražošana ES Kopējais ES-15 valstu ražotais 754 000 tonnu apjoms 2003. gadā veido aptuveni 1% no ražošanas apjoma pasaulē tajā pašā gadā (2. attēls, 2. pielikums). Laikā no 1999. gada līdz 2003. gadam ražošanas apjoms ES-15 valstīs ir svārstījies ap 750 000 tonnu apmērā un kopumā ir pieaudzis par 3,5%. Šajā laika periodā ražošanas attīstība dalībvalstu vidū ir atšķirīga (3. attēls, 2. pielikums). 3.1.2. ES imports ES-15 valstu tirgus patērē 4 miljonus tonnu banānu gadā, šis skaitlis svārstās un kopumā ir pieaudzis par 5% laikā no 1999. gada līdz 2003. gadam. ES-15 valstis ieved aptuveni 82% no banāniem, kas tiek patērēti to tirgū, tas ir, 3,4 tonnas (2003. gads). Šo skaitli sastāda 63% „dolāru banānu”, kuru izcelsme ir Latīņamerika, un 19% banānu, kuru izcelsme ir ĀKK valstīs. Atlikusī tirgus daļa 18% attiecas uz banāniem, kuriem ir Kopienas izcelsme (1. attēls, 2. pielikums). Triju dažādu izcelsmes vietu banānu daļa ES tirgū gadu gaitā ir bijusi diezgan stabila, bet lai gan kopskaitļi neparāda svarīgas pārmaiņas, importa struktūra „dolāru” un īpaši ĀKK banānu piegādātāju vidū mainās (6. attēls, 2. pielikums). „Dolāru banānu” piegādātāju vidū vienmēr ir bijis acīmredzams četru lielāko eksportētāju - Ekvadoras, Kostarikas, Kolumbijas un Panamas pārsvars (97% no kopējā „dolāru banānu” importa), bet citi piegādātāji ir aizņēmuši mazāku tirgus daļu (4. un 7. attēls, 2. pielikums). ĀKK valstu vidū ES apgādes attīstība ir bijusi ļoti atšķirīga piegādātāju vidū. Karību jūras valstu piegādes uz ES kopumā ir samazinājušās par 9,6% laikā no 1999. gada līdz 2003. gadam un pašreiz veido 36,8% no kopējā importa no ĀKK valstīm. Samazinājums ir īpaši redzams attiecībā uz Vējpuses salām, no kurām eksports uz ES ir samazinājies par 51,1%. No otras puses, Dominikas Republika tajā pašā periodā ir palielinājusi savu eksportu uz ES par 159% un pašreiz veido 14% no ĀKK daudzuma (6% 1999. gadā). Āfrikas ĀKK, īpaši Kamerūnas daļa, ir palielinājusies no 1999. gada līdz 2003. gadam par 83% un pašreiz veido 37% no kopējā ĀKK daudzuma (5. un 8. attēls, 2. pielikums). No 10 jaunajām dalībvalstīm , kas pievienojās ES 2004. gada maijā, vislielākais importa tirgus ir Polija. 2003. gadā 98% banānu, ko ieveda jaunās dalībvalstis, bija „dolāru banāni”. Vislielāko tirgus daļu aizņem Ekvadora (49%), tai seko Kolumbija (21%), Panama (13%) un Kostarika (12%). Karību jūras reģiona banānu tirgū praktiski nav. Āfrikas ĀKK valstu banānu daļa ir 2% (9. attēls, 2. pielikums). 3.1.3. Cenas 3.1.3.1. Zaļo banānu cenas CIF importa cenas banāniem ir skāris 8% kāpums laikā no 1999. gada līdz 2003. gadam, un 2003. gadā tās bija vidējā līmenī (ĀKK un „dolāru banāni”) EUR 598 apmērā par tonnu (10., 11., 12. un 13. attēls, 2. pielikums). 3.1.3.2. Dzelteno banānu cenas Dzelteno banānu vairumtidzniecības cenas gadu gaitā ES tirgū ir svārstījušās. Laikā no 1999. gada līdz 2003. gadam tās bija vidējā līmenī EUR 808 apmērā par tonnu (14. un 15. attēls, 2. pielikums) Cenu starpība starp banānu CIF un vairumtirdzniecības cenu laikā no 1999. gada līdz 2003. gadam bija vidējā līmenī 28% ĀKK banāniem un 55% „dolāru banāniem”. ANNEX I [pic] ANNEX 2 [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [1] OV L 47, 25.2.1993, 1. lpp. Minētajā pantā grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1637/98 (OV L 120, 28.7.1998., 28. lpp.). [2] OV L 47, 25.2.1993, 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar 2003. gada Pievienošanās aktu. [3] Padomes Regula (EK) Nr. 2587/2001 (OV L 345, 19.12.2001., 13. lpp.). [4] Komisijas Lēmums K(2002) 2029 (OV L 148, 6.6.2002., 28. lpp.). [5] OV L 160, 26.6.1999, 80. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 583/2004 (OV L 91, 30.3.2004., 1. lpp.). [6] OV L 120, 28.7.1998., 28. lpp. [7] OV L 293, 31.10.2004., 32. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) 1632/2000 (OV L 187, 26.7.2000., 27. lpp.). [8] Regula (EK) Nr. 216/2001 (OV L 31, 2.2.2001., 2. lpp.). [9] OV L 345, 29.12.2001., 13. lpp. [10] OV L 126, 8.5.2001., 6. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 838/2004 (OV L 127, 29.4.2004., 52. lpp.). [11] 12 ĀKK valstis: Beliza, Kamerūna, Kaboverde, Kotdivuāra, Dominika, Grenāda, Jamaika, Madagaskara, Somālija, Sentlūsija, Sentvinsenta, Surinama. [12] Komisijas Regula (EK) Nr. 838/2004 (OV L 127, 29.4.2004., 52. lpp.). [13] Komisijas Regula (EK) Nr. 1892/2004 (OV L 328, 30.10.2004., 50. lpp.). [14] OV L 108, 27.4.1999., 2. lpp. [15] Dominika, Grenāda, Sentlūsija, Sentvinsenta un Grenadīnas.