LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 232/23

Reģionu komitejas Atzinums “Eiropas Savienības stratēģija Baltijas jūras reģionam”

(2010/C 232/04)

I. IETEIKUMI POLITIKAS JOMĀ

1. Eiropas Savienības stratēģija Baltijas jūras reģionam (COM(2009) 248 galīgā redakcija) ir dokuments, kuram ir liela nozīme Eiropas Savienības attīstībā. Tajā ir izklāstīti pamatprincipi sadarbībai Baltijas jūras reģionā un vienlaikus paredzēta makroreģionu veidošanās Eiropas Savienībā. Makroreģionu veidošanas politiku pozitīvi ietekmēja Eiropas Savienības paplašināšana. Dalībvalstīm, kas ģeogrāfiski atrodas tuvu viena otrai, ir kopīgas problēmas un kopēji mērķi, uz kuriem tās reaģē, meklējot risinājumus ar reģionālās sadarbības starpniecību.

2. Eiropas Komisijas paziņojumā ir atzīts, ka, lai gan Baltijas jūras reģions ir lielā mērā heterogēns rajons, attiecīgajām valstīm tomēr ir daudz kopēju interešu un tās daudzējādā ziņā ir savstarpēji atkarīgas. Turklāt paziņojumā norādīts, ka Baltijas jūras reģions varētu kļūt par reģionālās sadarbības modeli, kur kā labas prakses paraugus var izmēģināt un laika gaitā attīstīt jaunas idejas un pieejas. Reģionu komiteja norāda, ka stratēģijai būtu jāsekmē ES kohēzijas politikas mērķu sasniegšana. Publisko pakalpojumu un infrastruktūras jomā reģionālajā un vietējā līmenī vērojamas ļoti lielas atšķirības.

3. Eiropas Savienības stratēģija Baltijas jūras reģionam pirmām kārtām ir ES iekšpolitikas jautājums, un tā attiecas gan uz pasākumiem, kas ir ES kompetencē, gan uz jautājumiem, kuri tajā neietilpst. Stratēģijas īstenošanas mērķis ir veicināt politikas koordinēšanu un tiesību aktu labāku izstrādi, piemērojot integrētu pieeju.

4. Komisijas paziņojumā ir konstatēts, ka “Kopienas programmu labāka koordinācija un stratēģisks izmantojums ir būtiska stratēģijas sastāvdaļa, jo sevišķi krīzes laikā, lai nodrošinātu, ka fondi un politika reģionā pilnībā atbalsta minēto stratēģiju”. Daudzkārt ir uzsvērts, ka stratēģijai jāsniedz pievienotā vērtība Eiropas Savienībai. Arī spēkā esošais finanšu regulējums un tiesību akti paver efektīvas darbības iespējas, izmantojot ciešāku sadarbību un koordināciju.

5. Eiropas Savienības stratēģija Baltijas jūras reģionam ir svarīgs dokuments ne tikai pašam Baltijas reģionam, bet arī saistībā ar makroreģionu veidošanos Eiropas Savienībā. Baltijas jūras reģions ir izmēģinājuma teritorija makroreģionu veidošanai ES. Baltijas jūras valstīs rastie risinājumi stratēģijas popularizēšanai un īstenošanai būs modelis un sniegs labas prakses piemērus citiem potenciāli iespējamajiem makroreģioniem. Reģionālā un vietējā līmeņa dalībnieki Baltijas jūras reģionā izveidos praksi, ko varēs izmantot citi Eiropas reģioni. Piemēram, Komisija pašlaik gatavo stratēģijas dokumentu Donavas reģionam. Tāpat notiek diskusijas par to, ka arī citiem makroreģioniem ir vajadzīgi stratēģijas dokumenti.

6. Makroreģionu veidošanās Eiropas Savienībā nav viennozīmīgs jautājums. Sadarbības pastiprināšana un paplašināšana ES dažādajās politikas jomās, arī transversāli skarot visas politikas, ir reģionālo un vietējo pašvaldību interesēs. Makroreģioniem nevajadzētu veidot jaunu institucionālo līmeni starp ES un dalībvalstīm, bet tiem vajadzētu būt reģionu, dalībvalstu un ES sadarbības instrumentam. Makroreģioni tikai tad spēs sniegt pievienoto vērtību Eiropas integrācijā, ja tie ļaus pastiprināt valsts un vietējā un reģionālā līmeņa sadarbību, ES politiku darot efektīvāku.

7. Saskaņā ar paziņojumu makroreģiona ģeogrāfiskais pārklājums ir atkarīgs no sadarbības temata. Pamatā tā ir ES iekšējā stratēģija, kas attiecas uz astoņām dalībvalstīm. Paziņojumā tomēr uzsvērts, ka daudzu reģionālo problēmu risināšanai nepieciešama arī ES un Krievijas cieša sadarbība. Reģionu komiteja vēlētos uzsvērt, ka arī Norvēģija ir svarīga ES neietilpstoša partnervalsts Baltijas jūras reģionā. Turklāt jāveido konstruktīva sadarbība arī ar Baltkrieviju.

Ārējā dimensija

8. Lai gan reģionālās stratēģijas ir ES iekšējās stratēģijas, tās ir potenciāli nozīmīgas arī tām valstīm ārpus ES, kas robežojas ar makroreģioniem. Ar Baltijas jūras reģionu robežojas divas valstis — Norvēģija un Krievija. Norvēģija Baltijas jūras reģiona darbībā jau ir iesaistīta ar EEZ līguma starpniecību. Minētais līgums saista Norvēģiju ar ES iekšējo tirgu. Norvēģijas pozīcija šajā aspektā nemainīsies. Baltijas jūras reģiona stratēģija tomēr ietver politikas jomas, uz kurām EEZ līgums neattiecas. Viena no šādām jomām ir Eiropas Savienības jūrniecības politika, kas Norvēģijai ir ļoti nozīmīga un kuras īstenošanā Norvēģijai ir būtiska loma.

9. Krievijas nostāja un tās attiecības ar ES ir pavisam cits jautājums. Šīs attiecības regulē atsevišķi nolīgumi un programmas. To pamatā ir Partnerības un sadarbības līgums par partnerības izveidi starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm un Krievijas Federāciju (1994). Turklāt Krievija un ES ir parakstījušas virkni nolīgumu konkrētās jomās. Pastāv arī mehānisms pušu savstarpējām politiskām konsultācijām. Nolīgumu īstenošana nenorit tā, kā bija paredzēts, un, neraugoties uz pūliņiem, nav izdevies panākt sadarbības un partnerības līguma pārskatīšanu.

10. Krievijas un ES attiecības Baltija jūras reģionā lielā mērā balstās uz divpusējām attiecībām un programmām.

11. Komisijas paziņojumā par Eiropas Savienības stratēģiju Baltijas jūras reģionam īpaši uzsvērta ES Ziemeļu dimensijas politika. Paziņojumā minēts, ka “attiecības ar trešām valstīm jāuztur, galvenokārt izmantojot Ziemeļu dimensiju ar iespēju izmantot alternatīvus kanālus, kad tas ir lietderīgi”.

12. Ziemeļu dimensijas politika, kas ir ES politiskā stratēģija, papildina stratēģiju Baltijas jūras reģionam. Tieši ar Ziemeļu dimensijas politikas starpniecību arī Islande ir iekļauta Baltijas jūras reģiona valstu sadarbībā.

13. Īstenojot stratēģiju, vairāk uzmanības būtu jāpievērš jautājumiem, kas saistīti ar stratēģijas ārējiem aspektiem. Baltijas jūras ārējās dimensijas darbības joma ir jāpaplašina, lai tajā iekļautu Baltijas sateces baseina valstis Baltkrieviju un Ukrainu. Minēto valstu ciešāka iesaistīšana stratēģijas īstenošanā palīdzētu tās tuvināt Eiropas vērtībām.

14. Baltijas jūras stratēģijas veiksmīga īstenošana ir atkarīga no reģiona trešo valstu iesaistes. Piemēram, vides jautājumos, kā arī transporta, loģistikas un valstu drošības jautājumos ir vajadzīga sadarbība, kas pārsniedz ES ārējās robežas. Arī Baltijas jūras reģiona enerģētikas politika ir viena no Baltijas jūras politikas jomām, kas pārsniedz ES ārējās robežas.

15. Baltijas jūras stratēģija īstenojama konkrētu projektu formā, un tiem nav obligāti nepieciešama plaša politiska sasaiste. Tieši projektu realizēšana ir lieliska iespēja pierādīt, cik nozīmīgu savstarpēju labumu var gūt, piemēram, sadarbojoties ar Krieviju.

16. Stratēģijas iekšējās un ārējās dimensijas īstenošanā liela nozīme ir reģionālajām un vietējām pašvaldībām. Reģioni un vietējās pašvaldības ir iesaistītas daudzās partnerībās, kas pārsniedz ES ārējās robežas. Piemēram, sadraudzības pilsētu sistēmas dod iespēju izmantot dažādus stratēģijas elementus. Lai panāktu progresu stratēģijas īstenošanā, ES un citām iesaistītajām pusēm reģionā vajadzētu meklēt iespējas un līdzekļus stratēģijas ārējās dimensijas nostiprināšanai nolūkā uzlabot tās īstenošanu.

17. Baltijas jūras reģionā tiek izmantotas pastāvošās ES finansējuma programmas un instrumenti. Īpašs izaicinājums ir izmantot minētos instrumentus Baltijas jūras stratēģijas mērķu sasniegšanai. Tas ir vēl jo svarīgāk tādēļ, ka Komisijas paziņojumā nav izvirzīti priekšlikumi par papildu finansējumu vai citiem papildu resursiem. Ir svarīgi nodrošināt, lai attiecīgos rīcībā esošos ES resursus pilnībā varētu izmantot stratēģijas mērķu sasniegšanai gan pašreiz, gan arī nākamajos plānošanas periodos.

18. Eiropas Savienības stratēģija Baltijas jūras reģionam balstās – un tai jābalstās – uz subsidiaritātes principa piemērošanu. Citiem vārdiem sakot, stratēģijas galvenajam mērķim ir jābūt tādu jautājumu risināšanai, kurus nevar atrisināt tikai valstu un vietējā līmenī. Paziņojumā stratēģijas prioritātes formulētas kā četri galvenie uzdevumi:

— veicināt ilgtspējīgu vidi;

— sekmēt reģiona labklājību;

— uzlabot reģiona pieejamību un vairot tā pievilcību;

— nodrošināt reģionā drošību un aizsardzību.

19. Komisijas paziņojums ir papildināts ar atsevišķu rīcības plānu stratēģijas īstenošanai. Rīcības plānam ir trīs līmeņi. Vispirms tajā noteikti četri pīlāri, kas atbilst četriem augstāk minētajiem galvenajiem uzdevumiem. Pīlāri ir sadalīti 15 prioritārās jomās, kas savukārt sīkāk sadalītas 78 galvenajos projektos. Prioritārās jomas ir noteiktas, raugoties no stratēģijas īstenošanas aspekta, vai nu pamatojoties uz to, ka tās veicina mērķu sasniegšanu, vai arī tāpēc, ka tās dod iespēju risināt Baltijas jūras reģiona svarīgākās problēmas. Temati, ko tās aptver, ir vispārīgi un bieži vien ļoti plaši. Savukārt galvenie projekti ir konkrēti un ar praktisku ievirzi.

20. Izstrādājot stratēģiju, Komisija iesaistījās plašās konsultācijās ar ieinteresētajām pusēm. Konsultācijas sastāvēja no trim galvenajiem elementiem: valdību un citu reģiona oficiālo struktūru neoficiāli dokumenti; ieinteresēto personu pasākumi, lai sniegtu iespēju savu pieredzi sniegt oficiālo iestāžu, NVO un privātā sektora dalībniekiem; atklātas apspriešanās Europa tīmekļa vietnē, kurās piedalījās daudzi Baltijas jūras reģiona pārstāvji.

21. Kopumā konsultāciju procesā piedalījās 109 ieinteresēto personu grupas, tostarp no visām astoņām dalībvalstīm, kas atrodas reģionā, kā arī no trim ES neietilpstošām valstīm (Krievijas, Norvēģijas un Baltkrievijas). Turklāt savu viedokli pauda arī 48 starpvaldību organizācijas, 31 reģionālā un vietējā pašvaldība, kā arī 19 privātā sektora pārstāvji. Konsultāciju procesā reģionu pārstāvji izvirzīja virkni dažādu ideju un priekšlikumu par stratēģijas sagatavošanu.

22. Jānodrošina, lai konsultāciju procesa dalībniekiem, jo īpaši organizāciju un vietējo un reģionālo pašvaldību pārstāvjiem būtu pastāvīga iespēja piedalīties stratēģijas attīstīšanā. Reģionu komiteja uzskata, ka liela uzmanība jāpievērš paziņojuma un tam pievienotā rīcības plāna izvērtēšanai un jāseko tā izpildei. Paziņojumā ietvertais priekšlikums rīkot ikgadēju forumu ir labs, taču tas nav pietiekami tālejošs. Komiteja uzskata, ka novērtējumam jābūt pastāvīgam, un ir jānodrošina iespēja tajā piedalīties visām ieinteresētajām personām, kas to vēlas.

23. Pamatojoties uz konsultāciju procesu, Komisija ir secinājusi, ka stratēģijas īstenošanai nav vajadzīga jaunu iestāžu izveide. Baltijas jūras reģionā jau pastāv vairākas sadarbības shēmas, un nav vajadzības radīt jaunas, kas tikai palielinātu administratīvās izmaksas, taču neveicinātu efektīvu darbību. Baltijas jūras reģionā darbojas simtiem dažādu organizāciju un tīklu. Daudzas no tām tika izveidotas pagājušā gadsimta deviņdesmito gadu sākumā pēc aukstā kara radītās sistēmas sabrukuma, lai valstīm, kas vēlējās pievienoties Eiropas Savienībai, palīdzētu pielāgoties Eiropas sadarbībai.

24. Neraugoties uz organizāciju un tīklu lielo skaitu reģionā, daudzas no tām ir zaudējušas sākotnējo pastāvēšanas iemeslu un pamatojumu, un tās vairs nav vajadzīgas pēc 2004. gada paplašināšanās. Organizācijas, kas sākotnēji bija izveidotas, lai veicinātu valstu dalību ES, ne vienmēr ir spējušas rast jaunus uzdevumus un darbības mērķus. Baltijas jūras stratēģija un tās īstenošana varētu izvirzīt jaunus uzdevumus šādām organizācijām. Visām ieinteresētajām pusēm vajadzētu kopīgi apsvērt un izvērtēt, cik izvērsts tīkls ir piemērots, lai īstenotu Baltijas jūras stratēģiju.

25. Lai aktivizētu minētās organizācijas un tīklus, ir vajadzīga plaša informācijas un komunikācijas kampaņa par stratēģijas mērķi un iespējām, ko tā sniedz. Komisija savā paziņojumā nav pievērsusi uzmanību šim aspektam. Reģionu komiteja ierosina aicināt Eiropas Komisijas pārstāvniecības dalībvalstīs organizēt pietiekami plašus un liela mēroga informatīvus pasākumus.

26. Komiteja tomēr vēlas uzsvērt, ka pēc paplašināšanās reģionālo un vietējo pašvaldību sadarbība ir pastiprinājusies, un to izveidotās organizācijas un tīkli ir kļuvuši aktīvāki. Minētās grupas ir izrādījušas ievērojamu interesi konsultāciju procesā, turklāt to paustā nostāja bieži vien ir bijusi ļoti rūpīgi sagatavota.

27. Komisijas paziņojumā arī pausts: “Ne tikai stratēģija. Jāstrādā – jāveic konkrēti un redzami pasākumi, lai atrisinātu reģiona problēmas. Tādēļ Komisija savā rīcības plānā uzstāj, lai dalībvalstis un citas ieinteresētās puses uzņemtos atbildību kā vadošie partneri konkrētās prioritārajās jomās un galvenajos projektos…”.

28. Reģionu komiteja atzīmē, ka šī vēlme netika piepildīta stratēģijas apstiprināšanas pirmajā posmā. Rīcības plānā atbildība par prioritāru jomu īstenošanu galvenokārt paredzēta dalībvalstīm. Tikai viena no 15 prioritārajām jomām norādīta kā reģionālā līmeņa uzdevums. Tas saistīts ar reģionālā tūrisma politikas attīstību, par kuras koordināciju ir atbildīgs Meklenburgas –Priekšpomerānijas reģions. Tajā pašā prioritārajā jomā atbildība par veselības veicināšanu noteikta Ziemeļu dimensijas partnerībai sabiedrības veselības un sociālās labklājības jomā (NDPHS). Mērķis ir veikt darbu prioritārajās jomās ciešā sadarbībā ar Komisiju.

29. Paziņojuma pieņemšanas laikā reģioniem nebija piešķirta vadošā loma nevienā no galvenajiem projektiem (78). Tieši galvenie projekti ir tie, kuros reģioni varētu sniegt būtisku ieguldījumu. Reģionu komiteja uzskata, ka turpmāk, pieņemot lēmumus par galvenajiem projektiem, būtu jāsniedz iespēja vietējām un reģionālajām pašvaldībām aktīvi piedalīties to īstenošanā.

Stratēģijas īstenošana

30. Reģionu komiteja atzīmē, ka paziņojumā maz uzmanības pievērsts stratēģijas īstenošanas procesa konkrētai iezīmēšanai. Stratēģija Baltijas jūras reģionam ir eksperiments jauna veida makroreģionālai sadarbībai, kuras galvenie aspekti ir tās dalībnieku līdzdalība pārvaldības dažādos līmeņos un saskaņota rīcība. Reģionu komiteja aicina Komisiju īpaši uzsvērt stratēģijas elastīgu un mērķtiecīgu īstenošanu un pārvaldību.

31. Paziņojumā izklāstīta trīs līmeņu pieeja stratēģijas īstenošanai, kas kopumā atbilst daudzlīmeņu pārvaldības modelim. Minētā pieeja atbilst Eiropas Savienībā izmantotajai Kopienas metodei. Priekšlikums paredz stratēģijas īstenošanu atbilstoši ES standarta procedūrai. Atbildība par politikas izstrādi, pamatojoties uz Komisijas ieteikumiem, ir noteikta Padomei. Komisijas uzdevums ir arī sniegt Padomei regulārus progresa ziņojumus par stratēģijas īstenošanu. Reģionu komiteja uzskata, ka ir svarīgi pielietot Kopienas metodi, lai garantētu daudzlīmeņu pārvaldības īstenošanu. Tādējādi tiktu nodrošināta reģionālā un vietējā līmeņa līdzdalība stratēģijas īstenošanā.

32. Saskaņā ar daudzlīmeņu pārvaldības pieeju galvenā loma stratēģijas īstenošanā ir Komisijai. Tā būs atbildīga par “koordināciju, uzraudzību, ziņošanu, īstenošanas veicināšanu un rīcību pēc tam. Partnerībā ar reģiona ieinteresētajām personām tai jāsagatavo regulāri progresa ziņojumi un jāizmanto savas ierosināšanas tiesības stratēģijas un rīcības plāna pielāgošanai, kad vien tas vajadzīgs. Koordinatoriem jāraugās, kā fondu lietojums ietekmē stratēģijas prioritātes.”

33. Paziņojumā nav ietverti priekšlikumi par to, kā varētu organizēt Komisijas darbu attiecībā uz stratēģijas īstenošanu. Izejas punkts ir šāds: “Plānošanas iestādes var pārskatīt piešķiršanas kritērijus un veicināt tādu projektu izvēli, kuri saskaņoti ar stratēģiju. Turklāt Komisija pēc vajadzības pieņems attiecīgas izmaiņas programmās.” Pastāv risks, ka, ņemot vērā Komisijas daudzās atbildības jomas, tai netiks piešķirti pietiekami resursi stratēģijas īstenošanai. Būtu lietderīgi izveidot daudznozaru darba grupas, kurās piedalītos Komisijas ierēdņi, lai veiktu uzdevumus, kas saistīti ar stratēģiju. Komisijas nozīme stratēģijas īstenošanā ir tik liela, ka jānodrošina, lai tās rīcībā būtu pietiekami resursi plānošanai, uzraudzībai, koordinācijai un ziņojumu sniegšanai.

34. Īstenošanas trešais līmenis aptver “partnerus”. Praktiskās īstenošanas līmenis ir būtisks stratēģijas īstenošanai kopumā. Komisijas dokumentā sniegts tikai virspusējs šā līmeņa apraksts. Tajā pausta doma, ka praktiskajai īstenošanai uz vietas un to veicošajām struktūrām ir jābūt pielāgotām stratēģijas mērķiem. Arī šajā gadījumā Komisijas loma ir būtiska: “Komisija darbosies partnerībā ar citām institūcijām, dalībvalstīm un reģioniem, starptautiskām finanšu institūcijām, transnacionālām plānošanas iestādēm un tādām starpvaldību organizācijām kā HELCOM, lai noteiktu koordinācijas iestādes prioritāro jomu līmenī, kā arī vadošos partnerus galvenajiem projektiem.”

35. Komisijas paziņojumā makroreģions ir definēts kā “teritorija, kurā ietilpst vairāki administratīvi reģioni, bet ar pietiekami daudziem kopīgiem jautājumiem, lai attaisnotu vienotu stratēģisku pieeju.” Definīcija attiecas vairāk uz administratīviem reģioniem, nevis valstīm, un tas nozīmē, ka vietējās un reģionālās pašvaldības ir vienlīdzīgās pozīcijās ar valstu valdībām un veido reģiona pamatu. Reģionu komiteja uzskata, ka vietējiem un reģionālajiem dalībniekiem šajā procesā ir jāpiešķir vadoša loma. Reģionālās un vietējās pašvaldības darbojas iedzīvotājiem vistuvākajā līmenī. To būtisks ieguldījums palīdzētu stratēģiju tuvināt iedzīvotājiem, un tas, savukārt, ir nozīmīgs stratēģijas veiksmes priekšnoteikums. Tuvums iedzīvotājiem un leģitimitāte ir sine qua non stratēģijas sekmīgai īstenošanai. Minētos principus vislabāk var īstenot partnerībā ar reģionālā un vietējā līmeņa dalībniekiem.

36. Vietējo un reģionālo pašvaldību rīcībā ir arī svarīgas un pamatotas zināšanas par Baltijas jūras reģiona apstākļiem un vajadzībām. Reģionālajiem un vietējiem dalībniekiem ir ilgstoša pieredze gan savstarpējā sadarbībā, gan arī sadarbībā ar NVO. Lietderīgi atcerēties, ka vietējām un reģionālajām pašvaldībām ir arī liela pieredze trīspusējā sadarbībā ar Eiropas Komisiju un dalībvalstu valdībām saistībā ar ES finanšu instrumentu un politiku pārvaldību. Tās ir kompetentas attiecībā uz ES politiku kopumā. Turklāt jāatzīmē, ka vietējās un reģionālās pašvaldības ir izrādījušas lielu interesi un aktīvi ir piedalījušās ieinteresēto pušu konsultācijās.

37. Reģionu komiteja izsaka cerību, ka Komisija atzīs reģionālo un vietējo pašvaldību nozīmīgo lomu stratēģijas īstenošanā. Apzinot un izvēloties struktūras, kas nodarbosies ar darbības koordinēšanu prioritārajās jomās, un galveno projektu vadītājus, ir jāpiešķir būtiska loma vietējām un reģionālajām pašvaldībām kā daudzlīmeņu pārvaldības sistēmas pilntiesīgām loceklēm.

38. Reģionu komiteja ar gandarījumu atzīmē, ka pēc Eiropas Parlamenta pieprasījuma ES budžetā ir iekļauta apropriācija stratēģijas atbalstam. Komiteja uzskata, ka minētā apropriācija, neraugoties uz tās nelielo apmēru salīdzinājumā ar vajadzībām, ir uzmundrinošs pirmais solis, un izsaka cerību, ka turpmākajos gados to palielinās. Komiteja uzskata, ka līdzekļi būtu īpaši jānovirza uz to, lai palielinātu reģionu un daudzo grupu, kas darbojas Baltijas jūras reģionā, spēju un iespējas piedalīties stratēģijas īstenošanas pilnveidošanā.

39. Reģionu komiteja atbalsta ideju rīkot ikgadēju forumu, taču uzskata, ka no stratēģijas īstenošanas uzraudzības viedokļa tas nav pietiekams pasākums. Nepietiek tikai ar to, ka forums “apvienos ar dažādiem stratēģijas aspektiem saistītos partnerus, tostarp ieinteresētās puses no trešām valstīm, lai pārskatītu un apspriestu stratēģijas progresu un sniegtu ieteikumus tās īstenošanai.” Stratēģijas īstenošanas kopējai pārraudzībai ir vajadzīga precīzāka konkrētu īstenošanas darbību uzraudzība. Būtu jāapsver, kā labāk informēt par dažādo pasākumu rezultātiem. Jārod arī iespējas savākt pieejamos datus par Baltijas jūras reģionu, lai veicinātu stratēģijā izvirzīto mērķu īstenošanu.

40. Rīcības plānā ietvertas biežas atsauces uz ieinteresēto pušu līdzdalības nozīmīgumu. Lai stratēģiju īstenotu veiksmīgi, ir vajadzīga reģiona dalībnieku stingra politiska apņemšanās. Politiskās gribas nodrošināšana un saglabāšana ir fundamentāls jautājums. Eiropas Savienības stratēģija Baltijas jūras reģionam tiek publicēta īpašos apstākļos — laikā, kad pasaule piedzīvo smagu ekonomikas lejupslīdi.

41. Krīze ir smagi skārusi Baltijas jūras reģionu. Vēl pirms neilga laika Baltijas jūras reģions bija teritorija ar visātrāko ekonomikas izaugsmi Eiropā. Rīcības plāna publicēšanas laikā 2009. gada jūnijā tas bija viens no reģioniem, ko ekonomikas krīze ietekmējusi visvairāk. Krīze var kļūt par faktoru, kas veicina rīcības plāna ātrāku īstenošanu. Baltijas jūras stratēģija varētu ieviest jaunus elementus darbā, kas tiek veikts krīzes pārvarēšanai. No otras puses, Komisijas paziņojumam pievienotajā rīcības plānā minēts, ka stratēģijā paredzēto pasākumu īstenošana varētu aizkavēties publiskā finansējuma krīzes dēļ.

42. Pieņēmums, ka ieinteresētās puses stratēģiju vēlas īstenot, ir balstīts uz to aktīvi izrādīto interesi stratēģijas sagatavošanas posmā. Attiecībā uz saistībām galvenā nozīme ir dalībvalstu valdībām. Valdības nosaka stratēģijas mērķus un lemj par tās prioritātēm un galvenajiem darbības virzieniem. Taču valdībām ir arī liela nozīme, lai radītu interesi un apņemšanos citu reģiona ieinteresēto pušu vidū. Valdībām ar saviem lēmumiem ir jārada apstākļi, kas sekmē citu ieinteresēto pušu aktīvu līdzdalību.

43. Baltijas jūras reģionā ir izveidotas iestādes, kuru uzdevums ir īstenot starpvaldību sadarbību. Sadarbībai starp ziemeļvalstīm, kas aizsākās pagājušā gadsimta piecdesmitajos gados, ir izveidotas atsevišķas struktūras, proti, Ziemeļvalstu Padome un Ziemeļvalstu Ministru padome. Līdzīgā veidā trīs Baltijas valstis ir izveidojušas Baltijas Ministru padomi un Baltijas Padomi. Turklāt 1992. gadā tika izveidotas divas organizācijas, kas aptver visu Baltijas jūras reģionu, proti, Baltijas jūras valstu padome (CBSS) un atbilstīga organizācija parlamentu deputātiem, t.i., Baltijas jūras valstu parlamentārā konference (BSPC).

44. Starpvaldību sadarbības pastiprināšanai nav nepieciešama jaunu struktūru izveide. Drīzāk būtu vajadzīga esošo iestāžu efektivitātes paaugstināšana, lai tās varētu iesaistīt Baltijas jūras stratēģijas īstenošanā. Baltijas jūras stratēģija sniegtu minētajām organizācijām jaunu darbības jomu.

45. Trīs organizāciju, kurās piedalās parlamentārieši, uzdevums būtu veidot forumu, kurā politiķi varētu apspriest politiku Baltijas jūras jautājumos. Tas palīdzētu rosināt politisko partiju un parlamenta deputātu ieinteresētību Baltijas jūras politikas īstenošanā. Tam būtu ļoti liela nozīme Baltijas jūras stratēģijas īstenošanā.

46. Turklāt arī citas organizācijas un struktūras sadarbībai Baltijas jūras reģionā ir potenciālas platformas Baltijas jūras stratēģijas īstenošanai un tām ir liela nozīme, lai nodrošinātu ieinteresēto pušu iesaistīšanos. Baltijas jūras stratēģija varētu dot arī jaunu impulsu to daudzo organizāciju darbībai, kuru sākotnējais pastāvēšanas iemesls vairs nav aktuāls.