KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par makrofinansiālās palīdzības sniegšanu trešām valstīm 2013. gadā /* COM/2014/0372 final */





SATURA RĀDĪTĀJS 1..... Ievads...................................................................................................................... 2 2..... Priekšvēsture................................................................................................... 3 2.1. Pēdējo gadu notikumi............................................................................................ 3 2.2. MFP pamatregula................................................................................................... 4 2.3. Izeja no strupceļa saistībā ar jaunu MFP darbību apstiprināšanu............................ 5 3..... Makrofinansiālās palīdzības darbības 2013. gadā 5 3.1. Pārskats.................................................................................................................. 5 3.2. Atsevišķas darbības saņēmējvalstīs 2013. gadā...................................................... 6 3.2.1. Bosnija un Hercegovina................................................................................. 6 3.2.2. Gruzija........................................................................................................... 6 3.2.3. Jordānija........................................................................................................ 7 3.2.4. Kirgizstānas Republika................................................................................... 7 3.2.5. Tunisija............................................................................................................... 8 4..... MFP līdzekļu atbilstīgas izmantošanas nodrošināšana: darbības novērtējumi un ex post novērtējumi...................................................... 9 4.1. Darbības novērtējumi............................................................................................. 9 4.2. Ex post novērtējumi............................................................................................... 9 5..... Lūgumi pēc palīdzības un turpmāki Komisijas priekšlikumi — budžeta situācija..................................................................................................................... 10 KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM UN PADOMEI par makrofinansiālās palīdzības sniegšanu trešām valstīm 2013. gadā 1. Ievads Makrofinansiālā palīdzība (MFP) kā ES ārējās palīdzības sistēmas daļa ir instruments, kas paredzēts, lai risinātu ārkārtas ārējā finansējuma vajadzības problēmu valstīs, kas ģeogrāfiski, ekonomiski un politiski ir tuvu ES. MFP mērķis ir stiprināt makroekonomisko un finanšu stabilitāti kandidātvalstīs, potenciālajās kandidātvalstīs un Eiropas kaimiņvalstīs, vienlaikus veicinot atbilstīgu strukturālo reformu īstenošanu. Šis instruments papildina valsts ekonomikas korekciju un reformu programmu, par kuru panākta vienošanās ar Starptautisko Valūtas fondu (SVF), un šādas programmas esamība ir MFP īstenošanas nosacījums. Makrofinansiālā palīdzība ir maksājumu bilances atbalsta instruments. Makrofinansiālā palīdzība tiek sniegta aizdevumu veidā, Komisijai aizņemoties vajadzīgos līdzekļus kapitāla tirgos un aizdodot tos tālāk saņēmējvalstij, vai īpašos gadījumos kā dotācijas, kas tiek finansētas no ES budžeta. 2013. gadā raksturīgi bija tas, ka turpinājās darbs pie vēl nepieņemtajiem tiesību aktiem par MFP. Tas notika pēc vairāk nekā divus gadus ilgušām domstarpībām starp Eiropas Parlamentu un Padomi par procedūru, kas jāizmanto, lai pieņemtu saprašanās memorandu, kurā izklāstīti ekonomikas politikas pasākumi, kas jāveic valstij, kura saņem MFP. Tas ļāva abiem likumdevējiem pieņemt trīs MFP leģislatīvus lēmumus. Tiesību aktus attiecībā uz Gruziju un Kirgizstānas Republiku Komisija ierosināja 2011. gadā, savukārt attiecībā uz Jordāniju — 2013. gadā. Paredzams, ka Komisijas 2013. gada priekšlikums par Tunisiju tiks apstiprināts 2014. gadā. Ņemot vērā politisko notikumu attīstību 2014. gada sākumā, to, cik Ukrainas ekonomika ir neaizsargāta, un tās maksājumu bilances stāvokli, Komisija sagatavoja jaunu MFP darbību Ukrainai līdz EUR 1 mljrd. aizdevumu veidā. Saskaņā ar 213. pantu Līgumā par Eiropas Savienības darbību (LESD) Padome 2014. gada 14. aprīlī paātrinātā procedūrā pieņēma lēmumu šajā sakarā. Šis ziņojums sagatavots atbilstīgi vairākiem gan tikai Padomes, gan Eiropas Parlamenta un Padomes kopīgiem lēmumiem par MFP darbībām. Tas seko ziņojumiem, kas iesniegti iepriekšējos gados. Ziņojumam pievienots Komisijas dienestu darba dokuments, kurā sniegta sīkāka informācija un analīze par makroekonomikas kontekstu un atsevišķu MFP darbību īstenošanu. 2. Priekšvēsture 2.1. Pēdējo gadu notikumi Globālā ekonomikas un finanšu krīze 2008.–2009. gadā būtiski ietekmēja Eiropas Savienībai blakusesošās attīstības valstis, tādējādi strauji pieauga pieprasījums pēc ES finanšu atbalsta, tostarp MFP veidā. ES Ministru padome 2009. gada beigās pieņēma lēmumu par četrām programmām — Bosnijai un Hercegovinai, Serbijai, Armēnijai un Gruzijai —, un tajā pašā gadā uz vienu gadu pagarināja agrāk apstiprināto MFP darbību Kosovai[1]. 2010. gadā abi ES likumdevēji (šajā gadījumā pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā — Padome un Parlaments) pieņēma lēmumu par vēl divām programmām — Ukrainai un Moldovas Republikai. MFP darbības Gruzijai un Kosovai tika pabeigtas 2010. gadā. Komisija 2011., 2012. un 2013. gadā beidza īstenot MFP programmas Serbijai, Armēnijai, Moldovai un Bosnijai un Hercegovinai. Vispārējai ekonomikas situācijai ievērojami uzlabojoties 2010. gadā un 2011. gada sākumā, spiediens uz maksājumu bilances stāvokli MFP atbilstīgajās valstīs nedaudz mazinājās. Sākot ar 2011. gada otro pusgadu, ievērojami pasliktinājās finansēšanas nosacījumi globālajos kapitāla tirgos, kas daļēji liecināja par euro zonas valsts parāda krīzes radīto ietekmi. Turklāt t. s. arābu pavasaris un tā izraisītās politiskās un ekonomiskās pārmaiņas Vidusjūras reģiona arābu partnervalstīs[2] palielināja spiedienu uz šo valstu budžetu un ārējām finanšu pozīcijām. Šīs norises izraisīja pieprasījuma pieaugumu pēc MFP 2012. un 2013. gadā, un Ēģiptes, Jordānijas un Tunisijas iestādes iesniedza atbalsta pieprasījumus. Abi likumdevēji 2013. gada decembrī pieņēma lēmumu sniegt MFP Jordānijai. Tajā pašā mēnesī Komisija iesniedza lēmuma priekšlikumu sniegt MFP Tunisijai; paredzams, ka abi likumdevēji to pieņems 2014. gada pirmajā pusē. Komisijas dienesti sagatavoja priekšlikumu par MFP darbību Ēģiptē, taču tas tika apturēts, kamēr starp Ēģipti un SVF nav panākta vienošanās par SVF izmaksu programmu, kā arī ņemot vērā attīstību 2013. gada otrajā pusē. Tā kā nesen dažās austrumu kaimiņvalstīs pasliktinājās ekonomikas rādītāji un dažās valstīs arī ievērojami pasliktinājās politiskā situācija, paredzams, ka būs nepieciešamas jaunas MFP darbības. Ņemot vērā attīstību 2014. gada sākumā un turpmāko Ukrainas maksājumu bilances pasliktināšanos, Padome saskaņā ar steidzamības procedūru 2014. gada aprīlī apstiprināja jaunu MFP darbību Ukrainai (LESD 213. pants). Jauno programmu veido aizdevums līdz EUR 1 mljrd., ko paredzēts izmaksāt 2014. gadā. 2.2. MFP pamatregula Jau 2003. gadā Eiropas Parlaments konstatēja, ka viens no galvenajiem MFP trūkumiem ir garais lēmumu pieņemšanas process, saskaņā ar kuru Padome, apspriežoties ar Parlamentu, pieņem lēmumu par atsevišķām MFP darbībām katrā konkrētajā gadījumā. Parlaments uzsvēra, ka MFP kā instrumentam kopumā ir nepieciešams pārredzams juridiskais pamats. Kopš Lisabonas līguma stāšanās spēkā 2009. gada 1. decembrī leģislatīvus lēmumus par atsevišķām MFP darbībām Parlaments un Padome pieņem saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (koplēmuma procedūru) un rezultātā lēmumu pieņemšanas process ir vēl ilgāks. Tomēr finanšu un valstu parādu krīzes laikā ir pastiprinājusies nepieciešamība izveidot tādu instrumentu makroekonomikas un finanšu ārkārtas situāciju efektīvai pārvaldīšanai, kuru var izmantot ātri un iedarbīgi. Reaģējot uz vajadzību optimizēt MFP instrumentu, Komisija 2011. gada 4. jūlijā iesniedza priekšlikumu pamatregulai, ar ko nosaka vispārīgus noteikumus par makrofinansiālās palīdzības sniegšanu trešām valstīm[3]. Priekšlikuma galvenie mērķi bija šādi: i) veicināt MFP efektivitāti, izmantojot ātrāku un efektīvāku lēmumu pieņemšanas procesu; ii) salāgot lēmumu pieņemšanas procesu ar lēmumu pieņemšanas procesu par citiem finansēšanas instrumentiem, galvenokārt saistībā ar ārējām attiecībām; iii) formalizēt, paskaidrot un vienkāršot MFP piemērojamos noteikumus. Komisijas priekšlikumam tika piemērota ilgstoša likumdošanas procedūra, kurā abi likumdevēji nevarēja vienoties par procedūru, kas izmantojama attiecībā uz saprašanās memoranda pieņemšanu. Vēl svarīgāk ir tas, ka Padome uzstāja, lai tiktu saglabāta pašreizējā sistēma, kurā katrai MFP darbībai ar valsti krīzes situācijā nepieciešams atsevišķs leģislatīvs lēmums. Eiropas Parlaments, kura viedoklis sākotnēji atšķīrās no Padomes viedokļa, vēlāk procesa gaitā pauda vēlmi šajā sakarā panākt vienošanos ar Padomi. Tāpēc Eiropas Parlaments un Padome plānoja pieņemt Komisijas priekšlikumu, taču nepiešķirt Komisijai īstenošanas pilnvaras lemt par MFP sniegšanu trešai valstij. Komisija uzskatīja, ka tas nozīmē, ka tās priekšlikuma būtība ir mainīta un ja MFP pamatregula tiktu pieņemta, tā varētu radīt iestāžu līdzsvara nopietnu pārkāpumu, jo īpaši ietekmēt Komisijas iniciatīvas tiesības likumdošanas jomā. Tādēļ Komisija 2013. gada 8. maijā nolēma atsaukt savu priekšlikumu. Tādējādi Eiropas Parlamentam un Padomei par katru MFP darbību joprojām ir jāpieņem leģislatīvi lēmumi saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru[4]. Pēc tam, kad Komisija atsauca savu priekšlikumu, Padome saskaņā ar LESD 263. pantu cēla prasību Tiesā pret Komisiju par atcelšanu[5]. Lieta joprojām atrodas tiesvedībā Tiesā. Nesenā pieredze un jo īpaši nepieciešamība ātri uzsākt jaunu MFP darbību Ukrainā, atkārtoti liecina par vajadzību nodrošināt, lai MFP kā ārkārtas instruments būtu ātri pieejams, reaģējot uz krīzes situācijām. Tāpēc Komisija turpinās pētīt, kā uzlabot lēmumu pieņemšanas procesa efektivitāti un iedarbīgumu. 2.3. Izeja no strupceļa saistībā ar jaunu MFP darbību apstiprināšanu Kopš jaunās regulas[6] par komiteju procedūru stāšanās spēkā 2011. gada 1. martā Eiropas Parlaments un Padome nav varējuši vienoties par konkrētiem procedūras jautājumiem saistībā ar Komisijas priekšlikumu sniegt MFP Gruzijai un Kirgizstānas Republikai. Kaut gan ir panākta vispārēja vienošanās par priekšlikumu būtību, abām iestādēm ir atšķirīgi viedokļi par komiteju procedūru saprašanās memoranda pieņemšanai. Parlaments uzstāja, ka jāizmanto konsultāciju procedūra (nesaistošs dalībvalstu atzinums), savukārt Padome apgalvoja, ka jāizmanto pārbaudes procedūra (saistošs dalībvalstu atzinums). Kompromisa risinājums beidzot tika rasts saistībā ar sarunām par MFP pamatregulu un saskaņošanas procedūru, lai pieņemtu lēmumu par MFP Gruzijai. Tādējādi abi likumdevēji vienojās par robežvērtības (EUR 90 milj.) izmantošanu turpmākajām darbībām; pārbaudes procedūra tiktu piemērota saprašanās memoranda pieņemšanai attiecībā uz katru MFP operāciju, kas pārsniedz EUR 90 milj., savukārt konsultāciju procedūra — attiecībā uz MFP darbībām, kas apmēra ziņā vienādas vai mazākas par šo summu. Šis kompromiss (kas ir atspoguļots arī 4. zemsvītras piezīmē minētajā kopīgajā deklarācijā) ļāva pieņemt lēmumus par MFP piešķiršanu Gruzijai un Kirgizstānas Republikai attiecīgi 2013. gada augustā un oktobrī. 3. Makrofinansiālās palīdzības darbības 2013. gadā 3.1. Pārskats Bosnijai un Hercegovinai piesķirtā MFP, kas tika apstiprināta 2009. gadā par kopējo summu EUR 100 milj. aizdevumu veidā, tika pabeigta 2013. gadā. Pirmā un otrā daļa, katra EUR 50 milj. apmērā, tika izmaksāta 2013. gada februārī un septembrī. Kā jau norādīts, MFA instrumenta izmantošanas atsākšana 2013. gadā ļāva pieņemt divus lēmumus par MFP (Gruzija, Kirgizstānas Republika), kas bija atlikti uz diviem gadiem, un ļāva pieņemt divus jaunus lēmumus par MFP (Jordānija, Tunisija). - Abi likumdevēji 2013. gada augustā pieņēma Komisijas 2011. gada lēmumu sniegt Gruzijai MFP kopumā EUR 23 milj. aizdevumu veidā un EUR 23 milj. dotāciju veidā. Līdzekļu izmaksa saskaņā ar šīm MFP darbībām būs iespējama, tiklīdz Gruzija vienosies ar SVF par jaunu izmaksu programmu. - Komisijas 2011. gada lēmums sniegt ārkārtas MFP Kirgizstānas Republikai EUR 15 milj. aizdevumu veidā un EUR 15 milj. dotāciju veidā tika pieņemts 2013. gada oktobrī. Komisija un Kirgizstānas iestādes patlaban apspriež ar MFP saistītus dokumentus. Gan pirmās, gan otrās daļas izmaksa ir paredzēta 2014. gadā. - Komisija 2013. gada aprīlī ierosināja jaunu leģislatīvu lēmumu piešķirt EUR 180 milj. aizdevumu veidā Jordānijai; tas tika pieņemts 2013. gada decembrī. Jordānijas varas iestādes un ES parakstīja saprašanās memorandu un aizdevuma nolīgumu 2014. gada 18. martā. Gan pirmās, gan otrās daļas izmaksa ir paredzēta 2014. gadā. - Komisija 2013. gada decembrī iesniedza jaunu tiesību akta priekšlikumu sniegt MFP Tunisijai līdz EUR 250 milj. aizdevumu veidā. Lēmumu abi likumdevēji pieņēma 2014. gada maijā. Palīdzību, kuras apjoms likumdošanas procedūras laikā tika palielināts līdz EUR 300 milj., plānots sniegt 2014.–2015. gadā Attiecībā uz Ukrainu 2002. un 2010. gadā tika pieņemti divi lēmumi sniegt MFP kopsummā par EUR 610 milj. Tomēr ieilgušā sarunu procesa dēļ īstenošanu nevarēja sākt 2013. gadā. Saprašanās memorands un aizdevuma nolīgums tika parakstīts 2013. gada februārī un martā un ratificēts pēc viena gada. Šo MFP līdzekļu izmaksa ir atkarīga no vienošanās starp Ukrainas iestādēm un SVF par SVF izmaksu programmu un ir paredzēta no 2014.–2015. gadā. 3.2. Atsevišķas darbības saņēmējvalstīs 2013. gadā 3.2.1. Bosnija un Hercegovina 2009. gadā Padome apstiprināja MFP darbību Bosnijai un Hercegovinai līdz EUR 100 milj. aizdevumu veidā. Saprašanās memorands un aizdevuma nolīgums tika parakstīts 2010. gada novembrī, bet aizdevuma nolīgumu ratificēja tikai 2011. gada augustā; daļēji tas notika valdības ilgstošās veidošanas dēļ pēc vispārējām vēlēšanām 2010. gada oktobrī. MFP līdzekļi netika izmaksāti 2012. gadā, jo iestādes nebija izpildījušas nosacījumus, par kuriem bija panākta vienošanās saprašanās memorandā. Pēc tam, kad tika panākta jauna rezerves vienošanās ar SVF un iestādes sāka uzlabot valsts finanšu ilgtspēju, Komisija par vienu gadu pagarināja MFP pieejamības periodu, un tā bija pieejama līdz 2013. gada 7. novembrim. Pirmā un otrā daļa (katra EUR 50 milj. apmērā) tika izmaksāta 2013. gadā. Pēc negatīvas attīstības 2012. gadā (IKP pieaugums bija -0,9 %) ekonomikas izaugsme 2013. gadā kļuva straujāka un paredzams, ka tā sasniegs 1,5 % (daļēji kā reakcija uz valsts galveno tirdzniecības partnervalstu situācijas uzlabošanos). Neraugoties uz politisko spriedzi 2013. gada beigās, kas neļāva savlaicīgi izmaksāt sesto daļu, joprojām ir spēkā 24 mēnešu rezerves vienošanās ar SVF par apmēram EUR 400 milj. 2014. gada janvārī rezerves vienošanās tika pagarināta līdz 2015. gada jūnijam un palielināta par vēl EUR 300 milj., lai apmierinātu palielinātās finansējuma vajadzības 2014. gada beigās. 3.2.2. Gruzija Pēc 2008. gada augustā notikušā Gruzijas militārā konflikta ar Krieviju donoru konferences laikā ES apņēmās piešķirt Gruzijai apjomīgu līdzekļu kopumu līdz EUR 500 milj. ekonomikas atveseļošanai. Tajā bija paredzētas divas iespējamās MFP programmas (katra EUR 46 milj. apmērā). Pirmā programma tika sekmīgi pabeigta 2009.–2010. gadā. Leģislatīvā lēmuma pieņemšana par otro MFP programmu (sniedzama vienādā apmērā kā aizdevumi un dotācijas) tika atlikta uz diviem gadiem, ņemot vērā domstarpības starp Eiropas Parlamentu un Padomi attiecībā uz procedūru, kas jāizmanto attiecībā uz saprašanās memoranda pieņemšanu. Beidzot lēmumu pieņēma 2013. gada augustā. Tomēr MFP līdzekļu izmaksa ir atkarīga no SVF izmaksu programmas, un nav veikti maksājumi saskaņā ar SVF programmu, kuras termiņš beidzās 2014. gada aprīlī, jo Gruzijas iestādes to uztvēra kā piesardzības pasākumu. Tomēr Gruzijas iestādes un SVF patlaban risina sarunas par nākamo vienošanos, paredzot iespējamu SVF resursu izmantošanu, kas varētu pavērt iespējas īstenot šo MFP darbību. 2013. gadā Gruzijas IKP izaugsme samazinājās līdz 3,2 % salīdzinājumā ar 6,2 % 2012. gadā. Arī ārējie negatīvie faktori joprojām rada bažas; par to liecina joprojām liela tekošā konta deficīta attiecība pret IKP, lai gan tai ir tendence samazināties, liels bruto ārējais parāds un arvien mazāki ārvalstu tiešie ieguldījumi. 2013. gada pēdējā ceturksnī Gruzijā sāka parādīties ekonomikas atlabšanas pazīmes, un tas turpinājās līdz 2014. gada janvārim un februārim, turklāt IKP pieaugums un inflācija palielinājās, ko veicināja ārējais un iekšzemes pieprasījums. 3.2.3. Jordānija Pēdējos trijos gados Jordāniju ir smagi skāruši ārējie reģionālās ekonomikas satricinājumi. Sīrijas konflikta izraisītās ekonomiskās un sociālās sekas, kuras izraisīja bēgļu pieplūdums, atkārtoti dabasgāzes piegādes pārtraukumi no Ēģiptes, slikts globālās ekonomikas klimats un augstas globālās enerģijas cenas ir smagi ietekmējušas ārējos ieņēmumus un IKP pieaugumu, kas 2013. gadā samazinājās līdz 3,3 %. Ņemot vērā šos faktorus, 2012. gada augustā Jordānija noslēdza 36 mēnešu rezerves vienošanos ar SVF kopumā par USD 2 mljrd. (800 % no kvotas). Saskaņā ar pēdējo pārskatīšanu programma pamatā joprojām paliek spēkā; puse no tās kopējās summas tika izmaksāta līdz 2013. gada beigām. Pēc 2012. gada decembra oficiālā lūguma sniegt MFP Komisija 2013. gada 29. aprīlī iesniedza lēmuma priekšlikumu par MFP sniegšanu Jordānijai līdz EUR 180 milj. aizdevumu veidā. Eiropas Parlaments un Padome lēmumu apstiprināja 2013. gada 11. decembrī. Saprašanās memorands un aizdevuma nolīgums tika parakstīts 2014. gada 18. martā. Jordānijas MFP darbība ir paredzēta, lai papildinātu SVF nodrošinātos līdzekļus saskaņā ar rezerves vienošanos, un ir paredzēts to 2014. gadā izmaksāt divās daļās. Palīdzības mērķis ir atbalstīt centienus reformēt publisko finanšu pārvaldību un nodokļu reformu, sociālās drošības tīklu un darba tirgus, ieguldījumu sistēmu un tirdzniecību un enerģijas nozari. 3.2.4. Kirgizstānas Republika Komisija 2011. gada 20. decembrī iesniedza priekšlikumu sniegt Kirgizstānas Republikai MFP līdz EUR 30 milj. (EUR 15 milj. aizdevumu un tikpat daudz dotāciju veidā). Šī ārkārtas MFP darbība bija ārpus makrofinansiālās palīdzības parastā ģeogrāfiskā tvēruma. Tā tika pamatota ar valstī vērojamo spēcīgo vēlmi īstenot uz demokrātiju vērstas politikas un ekonomikas reformas un ar valsts stāvokli reģionā, kas ir ekonomiski un politiski nozīmīgs ES. Vienlaikus tika panākta vienošanās ar SVF par triju gadu programmu, kas sākās 2011. gada jūnijā un beidzās 2014. gada jūnijā, un to atbalstīja ar paplašināto kredītmehānismu USD 102,3 milj. apmērā. MFP lēmumu pieņēma tikai 2013. gada 22. oktobrī pēc divu gadu kavēšanās, ko izraisīja domstarpības starp abiem likumdevējiem par procedūru, kas izmantojama attiecībā uz saprašanās memoranda pieņemšanu (sk. 2.3. iedaļu). Ja pašreizējās diskusijas par MFP dokumentiem būs veiksmīgas, abas daļas varētu izmaksāt 2014. gadā. Pēc IKP krituma par 0,9 % 2012. gadā, jo par 40 % samazinājās zelta ražošana, 2013. gadā ekonomika atkopās. Tiek lēsts, ka IKP pieaugums 2013. gadā bija 7,8 %, ko veicināja ne tikai zelta ražošanas atsākšana (neatkarīgi no zelta cenas krituma 2013. gadā par 25 %), bet arī labi rezultāti citās nozarēs, izņemot zelta ražošanu. Inflācija 2013. gadā tika kontrolēta un saglabājās 7,0 % apmērā (aplēse). Kirgizstānas valdība spēja nedaudz labāk sasniegt 2013. gada fiskālos mērķus; fiskālais deficīts sasniedza 5,2 % no IKP, pateicoties spēcīgākai izaugsmei, nekā gaidīts, un lielākam importa apjomam, ļaujot gūt labākus PVN un ienākuma nodokļa ieņēmumus. Paredzams, ka 2013. gadā tekošā konta deficīts samazināsies līdz 10,4 %. Līdz 2013. gada beigām valsts ārējais parāds nedaudz samazinājās līdz aptuveni 44,6 % no IKP (aplēse). Importa pieauguma rezultātā bruto rezervju līmenis samazinājās līdz 3,3 mēnešu importa vērtībai (no 3,7 mēnešu importa vērtības pirms gada). Kirgizstānas Republika kopumā izpilda pašreizējo SVF programmu. 3.2.5. Tunisija 2013. gada aprīļa vidū Tunisija panāca vienošanos ar SVF par 24 mēnešu rezerves vienošanos par USD 1,75 mljrd.; SVF valde 2013. gada jūnijā to apstiprināja. Šajā kontekstā Tunisijas valdība 2013. gada augustā lūdza ES sniegt MFP EUR 500 milj. apmērā. Reaģējot uz to, Komisija 5. decembrī iesniedza priekšlikumu par MFP sniegšanu Tunisijai līdz EUR 250 milj. aizdevuma veidā, kas izmaksājams trīs daļās 2014. gadā un 2015. gada pirmajā pusē. Apspriešanas laikā Parlamentā un Padomē palīdzības apjoms tika palielināts līdz EUR 300 milj. Lēmumu par šo MFP darbību abi likumdevēji pieņēma 2014. gada maijā. Politiskā krīze, kas joprojām turpinājās, sliktā graudaugu raža un vājais ārējais pieprasījums negatīvi ietekmēja IKP pieaugumu 2013. gadā, kas, kā paredzams, aprobežosies ar 2,6 %. Jaunākās aplēses par fiskālo situāciju un tekošo kontu liecina par budžeta deficītu attiecīgi 8,8 % un 8,2 % apmērā no IKP, kas ir ievērojami vairāk, nekā SVF sakotnēji prognozēja. Tika lēsts, ka rezerves 2013. gada beigās bija tikai trīs mēnešu importa vērtībā. Neraugoties uz politiskajiem notikumiem 2014. gada sākumā (jaunas konstitūcijas apstiprināšanu un pagaidu valdības iecelšanu), joprojām jākonstatē lieli riski attiecībā uz makroekonomisko perspektīvu. Ņemot vērā gauso globālo izaugsmi, Tunisija saskaras ar ievērojamiem ārējiem un budžeta finansējuma ierobežojumiem. Turklāt tā ir neaizsargāta pret augošajiem iekšējās drošības apdraudējumiem un mērenajiem reģiona stabilitātes riskiem. Pagaidu valdībai ar pašreizējās SVF programmas atbalstu būtu jāīsteno nepieciešamās strukturālās reformas, kuru mērķis ir veicināt iekļaujošu izaugsmi un novērst ārējo un fiskālo nelīdzsvarotību. 3.2.6. Ukraina Ņemot vērā pastāvošo ārējā finansējuma deficītu un nepieciešamību atbalstīt ekonomikas reformu procesu valstī, 2010. gada jūlijā ES pieņēma lēmumu sniegt Ukrainai MFP līdz EUR 500 milj. Kopā ar EUR 110 milj., kas joprojām ir pieejami saskaņā ar 2002. gada lēmumu par MFP, tas nozīmēja, ka kopumā ir pieejami EUR 610 milj. aizdevumu veidā, kas jāizmaksā trīs daļās. Saprašanās memorands un aizdevuma nolīgums tika parakstīts 2013. gada martā, un Ukrainas iestādes tos ratificēja 2014. gada martā. Ukrainu negatīvi ietekmē nopietna makroekonomiskā nelīdzsvarotība, un pastāvošā politiskā nestabilitāte rada daudz neskaidrību. Paredzams, ka pēc stagnācijas 2012.–2013. gadā 2014. gada pirmajā ceturksnī IKP samazināsies par 10 %. Inflācija 2013. gadā bija negatīva (-0,2 %). Fiskālais deficīts 2013. gadā palielinājās līdz 6,5–7,5 % no IKP. Lai gan kopējais valsts parāda līmenis saskaņā ar starptautiskiem standartiem bija pārvaldāms (41 % no IKP 2013. gadā), Ukrainai 2013. gadā bija jāatmaksā lielākais parāda maksājums. Tai nācās saskarties ar būtisku problēmu, jo parāds bija jāpagarina ar ilgtspējīgām procentu likmēm, līdz decembrī iestādes saņēma finansiālo atbalstu no Krievijas USD 3 mljrd apmērā. Tekošā konta bilance turpināja pasliktināties (jo samazinājās eksports), un tiek lēsts, ka deficīts būs 10 % apmērā no IKP. Līdz 2014. gada beigām oficiālās rezerves samazinājās līdz tikai divu mēnešu importa vērtībai; to izraisīja lielais tekošā konta deficīts, spiediens uz Ukrainas grivnu un ievērojamā parāda atmaksa 2013. gada pēdējā ceturksnī. Pirmajos 2014. gada mēnešos ekonomiskā situācija turpināja pasliktināties sakarā ar akūto politisko krīzi. Tiek lēsts, ka 2014. gada janvārī un februārī IKP izaugsme ir samazinājusies par aptuveni 3–4 % salīdzinājumā ar iepriekšējā gada atbilstošo periodu. Ņemot vērā politisko notikumu attīstību 2014. gada sākumā, Ukrainas ekonomikas neaizsargātību un tās maksājumu bilances stāvokli, Komisija sagatavoja jaunu MFP darbību Ukrainai aizdevumu veidā līdz EUR 1 mljrd. Lēmums par šīs palīdzības sniegšanu tika pieņemts 2014. gada 14. aprīlī paātrinātā procedūrā saskaņā ar LESD 213. pantu. Tās izmaksa ir atkarīga no vienošanās par SVF aizdevumu un no tā, kā tiek īstenoti politikas nosacījumi, par kuriem vienojās saprašanās memorandā, kas aprīlī tika apspriests ar Ukrainas iestādēm un par kuru paredzēts, ka to maijā paraksta un ratificē Ukrainas parlaments. SVF valde 2014. gada aprīlī apstiprināja 24 mēnešu rezerves vienošanos Ukrainai līdz USD 17 mljrd., kas būtībā ļauj sākt izmaksāt gan 2002./2010. gada, gan 2014. gada MFP darbību līdzekļus. 4. MFP līdzekļu atbilstīgas izmantošanas nodrošināšana: darbības novērtējumi un ex post novērtējumi 4.1. Darbības novērtējumi Atbilstīgi ES Finanšu regulas prasībām Komisija ar ārējo konsultantu palīdzību veic darbību novērtējumus, lai saņemtu pamatotu apliecinājumu tam, ka saņēmējvalstīs darbojas administratīvās procedūras un finanšu sistēmas. Darbību novērtējumi ir vērsti uz valsts finanšu pārvaldības sistēmām, īpaši Finanšu ministrijas un centrālās bankas procedūrām un organizāciju, proti, uz kontiem, kuros tiek saņemti ES līdzekļi. Turklāt īpaša uzmanība tiek veltīta tam, kā darbojas ārējās revīzijas iestādes, to neatkarībai, darba programmām un kontroles efektivitātei. Tiek pārbaudītas arī publiskā iepirkuma procedūras centrālajā līmenī. Komisija 2013. gadā veica darbības novērtējumus, Jordānijā, Ēģiptē un Tunisijā. 4.2. Ex post novērtējumi Atbilstīgi ES Finanšu regulai Komisija veic MFP programmu ex post novērtējumus, lai novērtētu MFP radīto ietekmi. Ex post novērtējumu galvenie mērķi ir šādi: i) analizēt MFP ekonomisko ietekmi uz saņēmējvalsts ekonomiku un jo īpaši tās ārējās pozīcijas ilgtspēju; un ii) izvērtēt ES pasākumu pievienoto vērtību. 2013. gadā tika pabeigti trīs ex post novērtējumi par MFP darbībām Serbijā, Moldovā un Armēnijā[7]. - Serbijas MFP programmas ex post novērtējumā tika secināts, ka palīdzība līdzās SVF atbalsta kopumam palīdzēja Serbijas ekonomikai nenokļūt lielas ekonomikas krīzes situācijā. Tomēr Serbijas fiskālais un ārējais finanšu stāvoklis joprojām ir nestabils un saistīts ar daudziem riskiem un problēmām. - Attiecībā uz Moldovu novērtējumā secināts, ka MFP darbībām bija pozitīva neto ietekme uz Moldovas ekonomiku. MFP ļāva veikt pakāpeniskāku fiskālo konsolidāciju, kas citādi nebūtu bijis iespējams pēckrīzes periodā, tādējādi atbalstot ekonomikas izaugsmi laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam. Tika veicinātas dažas strukturālās reformas, saistot daļu izmaksu ar īpašiem nosacījumiem, par kuriem ir vienošanās ar Moldovas iestādēm un kuri ir saskaņoti ar citiem līdzekļu devējiem. - Attiecībā uz Armēniju novērtējumā tika rasts apliecinājums tam, ka ar MFP tiek pastiprināta ietekme nodokļu un muitas politikas reformu jomā. Tomēr netika izdarīti secinājumi attiecībā uz citām reformu jomām, piemēram, pensiju reformu; tā kā vietējā iesaiste jau bija liela, šī reforma visticamāk tiktu veikta arī bez MFP darbības. 5. Lūgumi pēc palīdzības un turpmāki Komisijas priekšlikumi — budžeta situācija MFP darbību programma 2014. gadā ir šāda: i) četri lēmumi, kas jau apstiprināti par MFP darbībām Kirgizstānas Republikā, Jordānijā, Gruzijā un Ukrainā; ii) viens MFP lēmums par Tunisiju, ko Komisija ierosināja 2013. gadā un kura īstenošanu ir plānots uzsākt 2014. gadā; iii) vienu jauns MFP lēmums par Ukrainu, ko Padome pieņēmusi 2014. gada aprīlī un kuru paredzēts īstenot 2014. gadā; un iv) ne vairāk kā divas jaunas programmas, pamatojoties uz līdz šim saņemtajiem lūgumiem no Eiropas kaimiņattiecību politikas valstīm (patlaban Armēnija un Ēģipte). Kā minēts iepriekš, tiek plānots, ka abas daļas saskaņā ar MFP darbību Kirgizstānas Republikai (EUR 15 milj. aizdevumu veidā, EUR 15 milj. dotāciju veidā) tiks izmaksātas 2014. gadā. Tas attiecas arī uz Jordānijas MFP darbību (EUR 180 milj. aizdevumu veidā). Saskaņā ar MFP programmu Ukrainai, kas tika apstiprināta 2002./2010. gadā (EUR 610 milj. aizdevumu veidā) un uz kuru attiecas saprašanās memoranda politikas nosacījumi, šo līdzekļu izmaksa tagad ir plānota 2014.–2015. gadā. Gaidāms, ka Ukrainas jaunā MFP darbība EUR 1 mljrd. apmērā, kuru apstiprināja 2014. gada aprīlī, tiks pilnībā īstenota 2014. gadā. Saskaņā ar jauno leģislatīvo lēmumu par Tunisijas MFP darbību EUR 300 milj. apmērā (arī aizdevumu veidā), kas tika apstiprināta 2014. gada maijā, izmaksas ir plānotas trijās daļās 2014.–2015. gadā. Visu iepriekš minēto darbību pilnīga īstenošana ir atkarīga no atbilstības politikas nosacījumiem, kas izklāstīti attiecīgajā saprašanās memorandā. Ja patlaban notiekošo SVF un Gruzijas diskusiju rezultātā tiks sagatavota jauna SVF programma un ja ES un Gruzijas iestādes vienosies par saprašanās memorandu, 2014. gadā varētu sākt īstenot lēmumu par MFP Gruzijai (EUR 23 milj. aizdevumu veidā un EUR 23 milj. dotāciju veidā). Komisija 2014. gada februārī saņēma jaunu prasību sniegt MFP Armēnijai. Plānots turpināt 2012. gadā pabeigto MFP programmu un palīdzēt valstij segt atlikušo ārējā finansējuma deficītu, kas tiek prognozēts no 2014. līdz 2015. gadam, papildinot līdzekļus, ko piešķīris SVF saskaņā ar jauno finansēšanas vienošanos (paplašinātais kreditēšanas mehānisms USD 125 milj.), kas tika apstiprināta 2014. gada 7. martā. Ēģipte 2012. gada novembrī atjaunoja MFP lūgumu par kopējo summu EUR 500 milj. Pamatojoties uz to, Komisija ir apsvērusi, ka iesniegs priekšlikumu, kuru, iespējams, veidos aizdevums EUR 450 milj., kas apvienots ar dotāciju EUR 50 milj. 2013. gada jūnijā tika uzsākts darbības novērtējums, kurā tika analizētas finanšu plūsmas un kontroles Ēģiptes publisko finanšu pārvaldības sistēmā. Tomēr šis priekšlikums tika apturēts, līdz starp Ēģipti un SVF tiks panākta vienošanās par SVF programmas līdzekļu izmaksu un ņemot vērā politisko notikumu attīstību 2013. gada otrajā pusē. Komisija var iesniegt priekšlikumu par jaunu MFP darbību ar Moldovu, ņemot vērā ekonomiskās situācijas pasliktināšanos un nesenās sarunas ar SVF par jaunu programmu. Turpmāk tabulā sniegts pārskats par MFP saistībām un dotāciju maksājumiem 2012., 2013. un 2014. gadam (indikatīvi skaitļi). Prognozes par 2014. gadu ir ļoti provizoriskas, un tajās iekļautas tikai tādas MFP darbības, par kurām pieņemts lēmums, ko Komisija ierosinājusi vai abi likumdevēji jau apstiprinājuši. Attiecībā uz aizdevumiem vēl neizmaksāto MFP aizdevumu kopējā summa 2013. gada beigās bija EUR 582 milj. Šī summa tiek segta ar Garantiju fondu ārējām darbībām[8], kura apjoms tiek uzturēts 9 % apmērā no neizmaksātās summas. Garantiju fonds ir paredzēts ne tikai MFP aizdevumiem, bet arī Euratom aizdevumiem un EIB aizdevumiem trešām valstīm, un tā līdzekļi tiek nodrošināti no ES budžeta. Tiek lēsts, ka MFP aizdevumu izmaksas 2014. gadā sasniegs aptuveni EUR 1,8 mljrd., kas atbilst Garantiju fonda finansējumam EUR 160 milj. apmērā. Tomēr šie skaitļi neatspoguļo iespējamas jaunas MFP darbības, par kurām Komisija vēl nav iesniegusi priekšlikumu. [1] Šis lēmums neskar nostājas par statusu un atbilst ANO Drošības padomes Rezolūcijai 1244 un Starptautiskās Tiesas atzinumam par Kosovas neatkarības deklarāciju. [2] Pamatinformāciju par ekonomikas attīstību dienvidos esošajās kaimiņvalstīs skatīt arī Eiropas Komisijas ECFIN ĢD 2013. gada augusta neregulārajā publikācijā (Occasional Papers) Nr. 160 The EU’s neighbouring economies: managing policies in a challenging global environment (ES kaimiņvalstu ekonomikas: politikas pārvaldība problemātiskā globālā vidē). (http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/occasional_paper/2013/index_en.htm). [3] COM(2011) 396, galīgā redakcija, 4.7.2011. [4] Saistībā ar Lēmuma Nr. 778/2013/ES pieņemšanu, ar ko piešķir turpmāku makrofinansiālo palīdzību Gruzijai, Eiropas Parlaments un Padome pieņēma kopīgu deklarāciju, kas atspoguļo kompromisus, kuri tika rasti abu likumdevēju sarunu laikā par pamatregulu un saskaņošanas procedūru, kas vajadzīga, lai pieņemtu lēmumu par Gruziju (OV L 218, 14.8.2013., 18. lpp.). Deklarācija ir politiska vienošanās, kurai nav juridiski saistošas ietekmes. [5] Lieta C-409/13. [6] Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. februāra Regula (EK) Nr. 182/2011. [7] Visi ex post novērtējumi pieejami ECFIN ĢD tīmekļa vietnē http://ec.europa.eu/dgs/economy_finance/evaluation/completed/index_en.htm. [8] Sīkāku informāciju skatīt Komisijas ziņojumā Eiropas Parlamentam un Padomei par garantijām, kuras tiek segtas no vispārējā budžeta.