[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |

Briselē, 27.7.2005

COM(2005) 339 galīgā redakcija

KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI UN EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI

Pirmais ziņojums par tabakas izstrādājumu direktīvas piemērošanu

KOMISIJAS ZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI UN EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI

Pirmais ziņojums par tabakas izstrādājumu direktīvas piemērošanu

1. Ievads 3

2. Transponēšana 3

3. Piemērošana 4

3.1. Maksimālais pieļaujamais darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda daudzums (3. pants) 4

3.2. Mērīšanas metodes (4. pants) un satura marķēšana 4

3.2.1. Testēšanas laboratorijas 4

3.2.2. Darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda daudzuma mērīšana 4

3.2.3. Ziņojumu sniegšana par saturu 5

3.3. Marķēšana (5. pants) 5

3.3.1. Īstenošana 5

3.3.2. Ietekme uz smēķēšanu 5

3.3.3. Krāsainie attēli 6

3.3.4. Turpmāka rīcība 6

3.4. Papildu informācija par izstrādājumiem (6. pants) 6

3.5. Kopējais sastāvdaļu saraksts (12. pants) 7

1. IEVADS

2001. gada 5. jūnija Direktīvas 2001/37/EK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu[1] (turpmāk – „direktīva”) 11. pants prasa Komisijai regulāri ziņot Eiropas Parlamentam, Padomei un Ekonomikas un sociālo lietu komitejai par direktīvas piemērošanu.

Šis ir pirmais ziņojums par direktīvas piemērošanu. Tas pamatots ar dalībvalstu sniegtu informāciju, galvenokārt atbildot uz anketas jautājumiem, kura 2004. gada jūnijā tām (ES 25) tika nosūtīta. Ziņojumā ņemtas vērā jaunākās attīstības tendences un jaunākie zinātniskie fakti, tajā iestrādāti tabakas kontroles jomā iesaistīto pušu uzskati. Tā kā direktīvas transponēšanai bija atvēlēts īss laika sprīdis, ieskaitot kavēšanos, kas paskaidrota 2. nodaļā, attiecīgā pieredze nav pietiekama ne valstu, ne ES līmenī.

Tomēr ar ziņojumu ilustrē, ka tabakas izstrādājumu regulēšanas pozitīvā ietekme ES līmenī jau ir redzama. Šī pieredze noteikti būs lietderīga visas pasaules kontekstā. PVO Pamatkonvencijā par tabakas kontroli[2] ( FCTC ) iestrādāti vairāki jēdzieni, kas šajā direktīvā spēlē svarīgu lomu.

Ziņojumā nav iekļautas atsevišķas nodaļas par perorāli lietojamiem tabakas izstrādājumiem vai pašuztinamiem tabakas izstrādājumiem, jo atbildes no dalībvalstīm jaunu informāciju nesniedza un nebija pietiekamas zinātniskās informācijas par sastāvdaļām, kuras veicina atkarību, vai par tabakas izstrādājumiem, kuri, iespējams, var samazināt kaitējumu. Tomēr Komisija turpina cieši sekot zinātnes attīstības tendencēm attiecībā uz dažādiem tabakas izstrādājumu aspektiem un to ietekmi uz veselību, tai skaitā kancerogēno, kardiotoksisko un atkarību izraisošo ietekmi, un iespējamos konstatējumus iekļaus nākamajā ziņojumā.

Ziņojumā izceltas jomas, kas būtu jāattīsta, pamatojoties uz sākotnējo pieredzi, kā arī jaunāko zinātnisko un tehnisko faktu kontekstā.

2. TRANSPONēšANA

Visas dalībvalstīs, izņemot Igauniju[3], direktīvu transponēja, sākot ar 2004. gada 31. oktobri.

Attiecībā uz ES 15 valstīm transponēšanas gaitā bija aizkavēšanās, jo to vajadzēja paveikt līdz 2002. gada 30. septembrim. Komisija attiecīgajām dalībvalstīm 2002. gada novembrī izsūtīja brīdinājuma vēstuli. Dažas dalībvalstis norādīja uz tiesiskajām neprecizitātēm, kas izriet no apstrīdējumiem Eiropas Kopienu Tiesā, minot to kā aizkavēšanās iemeslu. Abos gadījumos[4] Tiesa direktīvu paturēja spēkā.

3. PIEMēROšANA

3.1. Maksimālais pieļaujamais darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda daudzums (3. pants)

Visas ES 15 dalībvalstis ievēroja 3. pantā noteikto termiņu, no 2004. gada 1. janvāra dalībvalstīs pārdotajām vai ražotajām cigaretēm, kas laistas brīvā apgrozībā, nosakot maksimāli pieļaujamo darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda (CO) saturu. Grieķijā darvas satura ierobežojumus piemēro no 2007. gada 1. janvāra. ES 10 valstis nepieprasīja pārejas posmu attiecībā uz šo noteikumu. Attiecībā uz robeždaudzumiem, ko piemēro cigaretēm, kuras eksportē ārpus ES, visas dalībvalstis ievēroja direktīvā noteikto termiņu – 2005. gada 1. janvāri.

3.2. Mērīšanas metodes (4. pants) un satura marķēšana

3.2.1. Testēšanas laboratorijas

Trīspadsmit valstis ir Komisijai ziņojušas par apstiprinātajām laboratorijām. Vairums dalībvalstu, jo īpaši mazākās, norādījušas, ka valstī atbilstošu laboratoriju nav, un tās izlīdzējušās, apstiprinot laboratoriju citā dalībvalstī.

Komisija apspriedīsies ar dalībvalstīm par jautājumiem saistībā ar laboratorijām, jo īpaši par laboratoriju dalītu lietošanu un publicēs apstiprināto laboratoriju sarakstu.

3.2.2. Darvas, nikotīna un oglekļa monoksīda daudzuma mērīšana

Nikotīns ir vienīgā vissvarīgākā viela cigarešu sastāvā, un tā regulēšana ir būtiski svarīga. Nikotīns ir iemesls, kādēļ cilvēki turpina smēķēt. Direktīvas noteiktais nikotīna pieļaujamais daudzums ir svarīgs līdzsvarojošs pasākums, ar kuru veiksmīgi var pakļaut nikotīnu regulējošai kontrolei. PVO[5] atzīst, ka ir vajadzīgs plašs un visaptverošs regulējošais satvars, lai politikas iespējas nikotīna kontrolei varētu attīstīties riska samazināšanas nolūkā.

ISO sastāva mērījumi pamatoti ar mašīnu veiktas smēķēšanas simulācijas darbībām. Tomēr jauni pierādījumu apliecina, ka smēķētāji pielāgo ieelpu atbilstīgi vielu sastāvam. Līdz ar to, lai arī kaitīgo vielu nominālvērtības cigarešu sastāvā ir mazākas, tas tikai daļēji pierāda, ka šāda pieeja ir veiksmīga, lai smēķētājam samazinātu toksisko slogu. Tādēļ veselības aizsardzības jomā strādājošie[6] ISO standartu izmantošanu apšauba. Lai gan ISO standartus kritizē, starptautiskas vienprātības par iespējamām alternatīvām nav.

Komisija neierosina pārskatīt Direktīvā izklāstītos un spēkā esošos standartus līdz brīdim, kad ir pietiekami pierādījumi, ka pastāv efektīvākas metodes to aizstāšanai. Komisija atbalstīs zinātnes un tehnoloģisko attīstību šajā jomā. FCTC 9. pantā jo īpaši ir noteikts, ka ieinteresēto pušu sanāksmē izstrādā pamatnostādnes emisiju pārbaudei, mērīšanai un to satura regulēšanai tabakas izstrādājumos. Tiklīdz būs starptautiska vienprātība par patiesi efektīvākām metodēm, Komisija apsvērs jaunas direktīvas pieņemšanu.

3.2.3. Ziņojumu sniegšana par saturu

Ziņošana par vielu saturu uz iepakojuma ir radījusi bažas, ka patērētāji varētu uzskatīt, ka zemāks to saturs ir nekaitīgāks, līdz ar to – patērētāji smēķē vairāk. Lai gan ir bijuši mudinājumi noņemt no iepakojuma informāciju par vielu saturu, Komisija uzskata, ka uz paciņām tomēr jāturpina drukāt izmērāms vielu saturs. Arī FCTC 12. panta 2. punktā noteikts, ka informācija attiecībā uz sastāvdaļām un emisijām uz iepakojuma ir jānorāda.

3.3. Marķēšana (5. pants)

3.3.1. Īstenošana

Lai gan 5. panta īstenošana kopumā ir apmierinoša, ir bijušas arī problēmas. Turklāt dažas ES 10 dalībvalstis pieprasīja pārejas periodu.

Attiecībā uz brīdinājumiem melnā ierāmējumā, Komisijasprāt, rāmītis nav uzskatāms par brīdinājuma laukumu.

Ļoti šauras paciņas rada citu specifisku problēmu: informācijai par sastāvu jābūt nodrukātai paralēli augšējam stūrītim, bet tas apgrūtina salasāmību. Ja informāciju drukātu, pagriežot tekstu pa 90 grādiem, salasāmība uzlabotos. Pretēji 5. panta 6. punktā noteiktajam, Komisija nekādi nav reaģējusi, jo minētais uzskatāms par pagaidu risinājumu, gaidot direktīvas grozījumus.

Dalībvalstis arī ziņojušas par attiecīgās nozares pārstāvju mēģinājumiem apiet likumdošanu, dažādi mēģinot slēpt brīdinājumus, padarīt tos neskaidrākus vai nesaredzamākus, piemēram, ar kartona apvalkiem (“ etuis en carton” ), ar kuriem brīdinājumus un uzlīmes apklāj. Gadu pēc tam, kad ieviesti jaunie brīdinājumi, šāda prakse mazinājusies.

3.3.2. Ietekme uz smēķēšanu

Pierādījumi liecina, ka šādi pasākumi ietekmē smēķēšanu pat neskatoties uz to, ka brīdinājumi lietoti tikai īsu laika posmu. Pētījumi rāda, ka smēķētājiem bijusi lielāka motivācija pārtraukt smēķēšanu vai to samazināt. Brīdinājumi jo īpaši iedarbīgi bijuši 15–24 gadu vecu cilvēku grupā.

Nīderlandē veiktā pētījumā norādīts, ka daži pieaugušie samazinājuši smēķēšanas intensitāti un tiem bijusi lielāka motivācija atmest smēķēšanu brīdinājumu dēļ. 13–18 gadu vecu cilvēku grupā ietekme bijusi spēcīga: 28% respondentu atbildēja, ka viņi smēķējot mazāk tieši brīdinājumu dēļ[7]. Citā Nīderlandē veiktā pētījumā secināts, ka smēķēšanas atmešanas tālruņa līnijas iekļaušana palielināja pakalpojuma izmantošanu, jo īpaši iedzīvotāju ar zemāku ienākumu līmeni vidū[8], kas parasti ir mazāk aktīvi. Beļģijā veiktā pētījumā pierādīts, ka lielāki, skaidrāki brīdinājumi smēķētājus motivē pārtraukt smēķēšanu un gados jaunu smēķētāju uztverē cigarešu paciņas padara mazāk pievilcīgas[9]. 3% aptaujāto vīriešu dzimuma smēķētāju Polijā teica, ka viņi atmetuši smēķēšanu lielo brīdinājumu par kaitīgumu veselībai ietekmē, 16% atmest bija mēģinājuši un 14% apgalvoja, ka labāk izprot smēķēšanas ietekmi uz veselību[10]. Maltā pēc brīdinājumu ieviešanas interese par smēķēšanas pārtraukšanu palielinājās trīskārt.

3.3.3. Krāsainie attēli

Atbilstoši direktīvas 5. panta 3. punktam, Komisija 2003. gada septembrī pieņēma Lēmumu 2003/641/EK[11], ar kuru nosaka fotogrāfiju vai cita veida ilustrāciju lietošanu brīdinājumu par bīstamību veselībai nolūkā, kā arī apstākļus, kādos šādus brīdinājumus atļauts lietot. Atbilstoši lēmuma 3. pantam, Komisija 2005. gada maijā radīja šādu attēlu bibliotēku[12].

Saskaņā ar 2002. gada rudenī EuroBarometer pētījumā konstatēto, 38% iedzīvotāju uzskata, ka cigarešu iepakojuma papildināšana ar krāsu attēliem būtu lietderīga, lai pārliecinātu cilvēkus vai nu nesmēķēt, vai smēķēt mazāk, vai atmest smēķēšanu[13]. Kopumā tas atbilst tam, ko, pamatojoties uz aptaujas anketas datiem, uzskata dalībvalstis. Vairums dalībvalstu grasās pētīt attēlu lietošanu. Komisija mudina dalībvalstis lietot jaunos vizuālos brīdinājumus.

3.3.4. Turpmāka rīcība

Komisija pārdomās arī turpmāku marķējuma izstrādi, piemēram, plašāku „smēķēšanas atmešanas tālruņa līniju” izmantošanu, līdzko būs pieejama informācija par jaunu tekstuālu un vizuālu brīdinājumu lietošanu.

3.4. Papildu informācija par izstrādājumiem (6. pants)

Nozarei bijušas grūtības attiecībā uz papildu informācijas par izstrādājumiem iesniegšanu dalībvalstīm. Tikai 13 dalībvalsts Komisijai ir iesniegušas 6. pantā prasīto informāciju.

Informācijas pasniegšanas formāts, kā ražošanas nozare to iesniedz dalībvalstīm un tālāk – kā to nodod Komisijai, ievērojami atšķiras. Valstu iestādes saņēmušas informāciju, kas ir vai nu pārāk detalizēta, vai pārāk vispārīga.

Kopumā dati, kas dalībvalstīm ir nosūtīti, direktīvai pilnībā neatbilst. 6. pantā ir prasīts nosaukt visas sastāvdaļas un vielu daudzumu, kas izmantots tabakas izstrādājumu ražošanā. Industrija ir ierosinājusi izveidot noteiktu veidlapu, tā dēvēto „trīs paraugu sarakstu”, kurā sniedz informāciju saskaņā ar „nepārsniegtais daudzums” modeli. Tas ir pretrunā ar direktīvu, jo tā netiek uzrādīts precīzais daudzums un par zīmolu nenorāda precīzu informāciju.

Nīderlande un Beļģija attiecībā uz tabakas sastāvdaļām cenšas izveidot īpašus ieviešanas noteikumus. Nozare Nīderlandes regulu par ierosināto modeli[14] apstrīdējusi tiesiskā ceļā. Šķiet, ka šī tiesiskā rīcība kavē līdzīgu iniciatīvu citās dalībvalstīs.

Tālāks nozīmīgs šķērslis pilnīgai minētā panta ieviešanai ir resursu trūkums, lai analizētu saņemtos datus gan dalībvalstu, gan ES līmenī.

Pateicoties direktīvai, veiksmīgi aizsāktas nopietnas pārrunas attiecībā uz sastāvdaļu norādīšanu un šā jautājuma nozīmība ievērojami palielinājusies Eiropas tabakas kontroles jautājumu lokā. Jāpārrunā sīkāk vienotas ziņojumu sniegšanas sistēmas un sastāvdaļu uzrādīšanas sistēmas izveide, lai atvieglotu atbilstības prasību ievērošanu.

Pašreizējā ziņojumu sniegšanas sistēma jāuzlabo, lai atvieglotu datu apstrādi, novērtēšanu un plašu izplatīšanu. Svarīgākais noteikumos par sastāvdaļām ir tas, lai ražotāji pilnībā atklātu informāciju. Jānorāda visas sastāvdaļas un komponenti, kas izmantoti tabakas izstrādājumi ražošanā un kas paliek galīgajā izstrādājumā. Ziņojumu sniegšanas sistēmas izveidē būtu jāņem vērā jau paveiktais, piemēram, Nīderlandes un Beļģijas modeļi, Eiropas Ķīmisko vielu biroja sistēma.

Eksperti ir nobažījušies, ka pašreizējā definīcija par sastāvdaļām ir pārāk ierobežota. Tādēļ iespējams risinājums būtu pieņemt PVO darba grupas[15] izstrādāto definīciju, ka „ sastāvdaļas nozīmē visus izstrādājuma komponentus, materiālus, kas izmantoti šo komponentu ražošanai, atliekvielas lauksaimniecības darbības, glabāšanas un pārstrādes rezultātā, kā arī vielas, kas no iepakojuma varētu nonākt izstrādājumā”.

Ir skaidrs, ka 6. pants jāizvērš. Komisija veiks līdz šim iegūtās informācijas analīzi, lai radītu pamatu vajadzīgajiem grozījumiem un apspriestos ar regulatīvo komiteju, kas izveidota saskaņā ar 10. pantu.

Atbildot dalībvalstīm un nozarei, Komisija izstrādās saskaņotas datu savākšanas metodes, pamatojoties uz kopīgu ES formātu un uzlabotām definīcijām. Komisija nolēmusi uzsākt konsultācijas par šo jautājumu, iesaistot dalībvalstis un ieinteresētās puses.

3.5. Kopējais sastāvdaļu saraksts (12. pants)

Ņemot vērā to, cik lēni notikusi attīstība 6. panta kontekstā, un jo īpaši tādēļ, ka nav pilnībā iesniegta informācija, Komisija nav spējusi izstrādāt priekšlikumu kopējā sastāvdaļu saraksta grozīšanai. Tomēr Komisija veikusi padziļinātu lietderības un kopējā sastāvdaļu saraksta atbilstības pētījumu[16].

Šajās apspriedēs radās jautājums, kas pārsniedz datu pieejamības jautājumu vien, un varētu radīt jautājumus tieši par 12. pantā noteikto pieeju. Komisija ir pieņēmusi vairākus secinājumus attiecībā uz sastāvdaļu saraksta atbilstību un izmantojamību.

Racionālie apsvērumi attiecībā uz apstiprināto sastāvdaļu sarakstu, cita starpā, ir iespēja regulēt piedevas, kas, kā zināms, nepalielina toksiskumu vai atkarību, vai arī aizliegt tās, kas tiek izmantotas tikai, lai piesaistītu bērnus. Kopīga ES saraksta izstrādes motīvs ir izvairīties no situācijas, kad tabakas izstrādājumu ražošanas uzņēmumi varētu meklēt apstiprinājumu valstī, kur sistēma ir visvājākā.

Veiksmīga kopīgā saraksta izveide, pirmkārt, atkarīga no informācijas par sastāvdaļām, ko saņem no nozares atbilstīgi un laicīgi. Līdz ar noteikumu par informāciju jānosaka arī tās sastāvdaļas, kas palielina izstrādājuma toksicitāti vai atkarības izraisīšanu. Vēl jo vairāk, ir nepieciešami zinātniski pamatoti kritēriji, lai sastāvdaļas apstiprinātu vai aizliegtu.

Šāda informācija jāpamato ar pieņemtām pārbaudēm, ar kurām mēra sastāvdaļu toksicitāti un spēju izraisīt atkarību. Tomēr Komisija tika informēta, ka pašreiz nav precīzu kritēriju, atbilstoši kuriem mērīt toksicitāti un spēju izraisīt atkarību. Attiecīgās metodes ir jāapstiprina to jūtīguma, detalizētības un salīdzināmības aspektos. Tas ir sarežģīts uzdevums, kas prasa attiecīgas prasmes un profesionalitāti, kāda pašreiz nav plaši pieejama. Jo īpaši tas sakāms par metodēm, lai novērtētu spēju izraisīt atkarību, kas nav izstrādātas un nav piemērojamas regulārai, plaša mēroga uzraudzībai; tādu metožu izstrāde varētu prasīt vairākus gadus.

Direktīvā prasīts, lai nozare sniegtu tikai pieejamos datus par toksicitāti. Tomēr tas nav atbilstīgi, lai reaģētu uz vajadzību izstrādāt noteikumus par sastāvdaļām.

Rodas jautājumi arī par to, kam būtu jāatbild par pierādījumiem kopumā, tāpat arī par to, kam būtu jāizstrādā un jāveic pārbaudes un kādā līmenī tas būtu jādara. Komisija ir pārliecināta, ka šādu pārbaužu izstrādes vadībai vajadzētu būt valsts pārziņā.

Daudzās valstīs un Eiropas līmenī izskanējuši aicinājumi izveidot kontroliestādi par tabakas izstrādājumiem. Ņemot vērā tabakas produktu globālo dabu, PVO ar FCTC palīdzību būtu jākoordinē kontrolējošā darbība. FCTC 9. pantā izteikts aicinājums izstrādāt starptautiski pieņemtas pamatnostādnes attiecībā uz satura un emisiju pārbaudēm un mērīšanu.

[1] OV L 194, 18.07.01., 26. lpp.

[2] www.who.int/tobacco/framework

[3] Igaunijas parlaments pieņēma dokumentu, ar kuru direktīvu transponē, sākot ar 2005. gada 4. maiju.

[4] Eiropas Kopienu Tiesa: lietas C210-03 un C434-02.

[5] PVO pētniecības grupa par tabakas izstrādājumu regulu. Rekomendācijas attiecībā uz tabakas produktu sastāvdaļām un izdales vielām. PVO 2003. http://www.who.int/tobacco/sactob/recommendations/en/

[6] „ Tobacco or Health in the European Union: past, present and future ” [„Tabaka vai veselība Eiropas Savienībā: pagātne, tagadne un nākotne”]. Ziņojumu sagatavojis ASPECT konsorcijs 2004. gadā.

[7] Persbericht Defacto (2002). 28% van jonge rokers rookt minder door de nieuwe waarschuwingen op.

[8] Willemsen M, Simons C, Zeeman G(2002). Impact of the new EU health warnings on the Dutch quit line, Tobacco Control, 11:381-2.. [Jaunāko ES brīdinājumu ietekme uz Nīderlandē funkcionējošo smēķēšanas atmešanas tālruņa līniju, tabakas kontrole].

[9] Joossens L, Onderzoek naar het effect van gezondheidswaarschuwingen op sigarettenpakjes in België, Vlaams Instituut voor Gezondheidspromotie, Brussel, 2004.

[10] World Bank Report , Curbing the epidemic [Pasaules bankas ziņojums, „Epidēmijas iegrožošana”]. Governments and the economics of tobacco control, Washington DC, 1999.

[11] OV L 226, 10.09.2003., 24. lpp.

[12] K(2005) 1452. OV vēl nav publicēts.

[13] European Commission, Health & Consumer protection [Eiropas Komisija, Veselības un patērētāju aizsardzība]. Smoking and the environment: actions and attitudes [Smēķēšana un vide: rīcība un attieksme] Special Eurobarometer 183/Wave 58.2, 2003. gada novembris.

[14] Septiņi tabakas ražošanas uzņēmumi saukuši Nīderlandes valsti pie atbildības.

[15] WHO Scientific Advisory Committee on Tobacco Product Regulation [PVO zinātniski konsultatīvā komiteja par tabakas izstrādājumu regulu]. www.who.int/tobacco/sactob/recommendations/en

[16] Tajā ietilpst arī ekspertu tikšanās 2003. gada 29. septembrī un 2004. gada 18. februārī. Komisija 2004. gada martā un 2004. gada jūnijā atbalstīja semināru rīkošanu Limerikā. Turklāt ziņojuma „ Tobacco or Health in the European Union: past, present and future ” izstrāde pati par sevi bija uz apspriedēm balstīts process.