Turklāt Maltas un Portugāles inflācijas rādītājus noteica katrai valstij specifiski faktori. Maltas gadījumā valsts specifiskie faktori, kas atspoguļojas salīdzinoši zemā vidējā inflācijas līmenī, ietver kopumā stabilas enerģijas cenas strauji augošo starptautisko naftas un gāzes cenu kontekstā un lielākas SPCI aprēķināšanai izmantoto svērumu izmaiņas nekā lielākajā daļā citu ES valstu 2021. gadā. To, ka enerģijas cenu inflācija Maltā bija zema, jo īpaši veicināja valdības pasākumi, t. sk. finansiāls atbalsts enerģētikas nozarei. To sekmēja arī līguma par sašķidrinātās dabasgāzes piegādi par fiksētu cenu noslēgšana.

Malta un Portugāle ir uzskatāmas par izslēdzamām valstīm, jo katrai valstij specifisku faktoru dēļ to inflācijas līmenis būtiski atšķīrās no eurozonas vidējā rādītāja, un tas ierobežo to iespējas būt par nozīmīgu kritēriju citām dalībvalstīm. Tas atbilst iepriekšējai praksei, jo izslēdzamās valstis tika noteiktas arī 2004., 2010., 2013., 2014. un 2016. gada konverģences ziņojumos. Izslēdzamās valstis nosaka, pamatojoties uz diviem kritērijiem, skatot tos kopīgi: i) inflācijas līmenis ir ievērojami zemāks par eurozonas vidējo līmeni, un ii) inflācijas līmeni nosaka katrai valstij specifiski faktori, kurus nevar uzskatīt par tādiem, kas raksturo eurozonas inflāciju noteicošo procesu. Iepriekšējos konverģences ziņojumos dalībvalstis, kurās inflācijas līmenis bija vismaz par 1,5 procentpunktiem zemāks nekā eurozonā, parasti tika uzskatītas par izslēdzamajām valstīm. 2022. gada aprīlī Maltas un Portugāles 12 mēnešu vidējais inflācijas līmenis bija attiecīgi par 2,2 un 1,7 procentpunktiem zemāks par eurozonas vidējo līmeni (4,4 %).

Protokola par konverģences kritērijiem 1. pantā noteikts, ka “cenu stabilitātes kritērijs (..) nozīmē, ka attiecīgajā dalībvalstī ir stabilas cenas un vienā gadā pirms novērtējuma vidējais inflācijas līmenis nepārsniedz 1,5 %, to samērojot ar, augstākais, tādu triju dalībvalstu datiem, kur cenu stabilitāte ir vislielākā. Inflāciju aprēķina, salīdzinot patēriņa cenu indeksus un ņemot vērā to, ka dažādās valstīs to nosaka dažādi”.

2020. gada ekonomikas lejupslīde un fiskālā reakcija uz Covid-19 pandēmiju izraisīja vispārējās valdības budžeta deficīta un parāda strauju pieaugumu. 2020. gadā 25 dalībvalstīs deficīts pārsniedza Līgumā noteikto atsauces vērtību 3 % no IKP, un ES kopējais deficīts bija 6,8 % no IKP. 2021. gadā spēcīgā ekonomikas atveseļošanās veicināja valdības budžeta deficīta un parāda uzlabojumus — deficīts pārsniedza 3 % no IKP piecpadsmit dalībvalstīs, bet ES kopējais deficīts samazinājās līdz 4,7 % no IKP. 2020. gada martā Eiropas Komisija ar ES finanšu ministru piekrišanu iedarbināja Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējo izņēmuma klauzulu. 2022. gada 23. maija paziņojumā par 2022. gada Eiropas pusgada pavasara pasākumu kopumu Komisija uzskatīja, ka Savienība vēl nav pārvarējusi smagas ekonomikas lejupslīdes periodu un ka ir izpildīti nosacījumi, lai 2023. gadā vispārējo izņēmuma klauzulu saglabātu un apturētu to no 2024. gada. Komisija aicināja Padomi apstiprināt šo secinājumu, lai sniegtu skaidrību dalībvalstīm. Komisija uzskatīja, ka 2020., 2021. un 2022. gada pavasarī nevajadzētu pieņemt lēmumu par to, vai dalībvalstīm piemērot pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, ņemot vērā Covid-19 pandēmijas ārkārtējo makroekonomisko un fiskālo ietekmi, kas kopā ar ģeopolitisko situāciju 2022. gada pavasarī rada ārkārtīgu nenoteiktību, arī attiecībā uz detalizētas fiskālās politikas pieejas izstrādi. Šiem secinājumiem ir tieša ietekme uz šajā ziņojumā ietvertā valdības budžeta stāvokļa kritērija novērtējumu.

Krievijas iebrukums Ukrainā 2022. gada 24. februārī lika pārvērtēt ES ekonomikas perspektīvas — iepriekš tika prognozēts, ka 2022. un 2023. gadā tā piedzīvos strauju attīstību. Krīze galvenokārt radīja jaunu piedāvājuma puses šoku ekonomikai, kas jau iepriekš saskārās ar inflācijas spiedienu. Tā ir vājinājusi atveseļošanas izredzes un pastiprinājusi augšupejošu cenu spiedienu, vienlaikus vēl vairāk uzsverot vajadzību pēc lielākām privātām un publiskām investīcijām, lai dažādotu Eiropas enerģijas piegādes un uzlabotu enerģētisko drošību. Vairākas šajā ziņojumā novērtētās dalībvalstis ar izņēmuma statusu ir starp tām, kuras visvairāk ietekmē krīze, ko izraisīja Krievijas iebrukums Ukrainā. Šī ietekme dažādā mērā atspoguļo šo valstu ekonomikas salīdzinoši augsto energointensitāti, dažu valstu lielo atkarību no Krievijas gāzes un naftas piegādēm, tirdzniecības saiknēm ar Krieviju un sākotnējās palīdzības sniegšanu cilvēkiem, kas bēg no Ukrainas. 2022. gada 18. maijā Komisija ierosināja plānu REPowerEU, kura galvenais instruments būs Atveseļošanas un noturības mehānisms. Tā mērķis ir līdz 2030. gadam pakāpeniski novērst atkarību no Krievijas fosilā kurināmā, dažādojot ES gāzes piegādes un paātrinot zaļo pārkārtošanos.

Bulgārija ir izpildījusi publisko finanšu stāvokļa kritēriju. Uz Bulgāriju neattiecas Padomes lēmums par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu. Vispārējās valdības budžeta bilance kopumā saglabājās stabila — 2020. gadā deficīts bija 4,0 % no IKP un 2021. gadā — 4,1 % no IKP. Pēc perioda, kad bija vērojams budžeta pārpalikums, šie deficīti ir pandēmijas izraisītā satricinājuma un Bulgārijas valdības veikto pretpasākumu rezultāts. Saskaņā ar Komisijas 2022. gada pavasara ekonomikas prognozi 2022. gadā vispārējās valdības bilance uzlabosies līdz –3,7 % no IKP. Deficīta mazināšanas gaitu apgrūtina fiskālās izmaksas, kas saistītas ar bēgļiem no Ukrainas, kā arī pasākumi saistībā ar augstākām enerģijas cenām. Pieņemot, ka politika nemainīsies, paredzams, ka budžeta deficīts 2023. gadā sasniegs –2,4 % no IKP. Komisija 2022. gada 23. maijā pieņēma ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar LESD 126. panta 3. punktu, par 18 dalībvalstīm, arī Bulgāriju. Kopumā, ņemot vērā visus attiecīgos faktorus, ziņojumā veiktā analīze liecina, ka Bulgārija nav izpildījusi deficīta kritēriju. Kā norādīts 2022. gada 2. marta paziņojumā, Komisija nav ierosinājusi sākt jaunas pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras. Tā atzīmēja, ka Covid-19 pandēmijai joprojām ir ārkārtēja makroekonomiskā un fiskālā ietekme, kas kopā ar Krievijas iebrukumu Ukrainā rada ārkārtīgu nenoteiktību, arī attiecībā uz detalizētas fiskālās politikas pieejas izstrādi. Pamatojoties uz šiem apsvērumiem, Komisija uzskatīja, ka lēmums par to, vai dalībvalstīm piemērot pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, 2022. gada pavasarī nebūtu jāpieņem. Valsts parāda attiecība pret IKP palielinājās no nedaudz zem 25 % 2020. gadā līdz 25,1 % 2021. gadā, un paredzams, ka 2022. gadā tā saglabāsies kopumā tāda pati, bet 2023. gadā lēni pieaugs līdz 26 %. Neraugoties uz zemo prognozēto parāda līmeni 2032. gadā (37 % no IKP), Bulgārijas parāda atmaksājamības riski vidējā termiņā šķiet vidēji. Prognoze ir pakļauta ievērojamai nenoteiktībai. Bulgārija pēdējos gados ir izstrādājusi spēcīgu fiskālo sistēmu, un tagad tai ir labāki rezultāti atbilstības panākšanas ziņā. Tomēr noteikumu sistēma šķiet sarežģīta, tāpēc process vairāk jāracionalizē.

Saskaņā ar Komisijas 2022. gada pavasara ekonomikas prognozi inflācija ievērojami palielināsies no 2,8 % 2021. gadā līdz 11,9 % 2022. gadā, pakāpeniski samazinoties līdz 5,0 % 2023. gadā. Paredzams, ka kopējā inflācija palielināsies un saglabāsies augsta, jo pastāvīgi palielināsies enerģijas un citu starpproduktu izmaksas, gaidāms regulēto gāzes un siltumapgādes cenu kāpums, kā arī paaugstināsies starptautiskās pārtikas cenas un pieaugs importa deflatori. Relatīvi zemais cenu līmenis Bulgārijā (aptuveni 52 % no eurozonas vidējā līmeņa 2020. gadā) liecina par ievērojamu cenu līmeņa konverģences potenciālu ilgtermiņā.

Gada SPCI inflācija Ungārijā 2020. gadā vidēji bija 1,2 %, bet 2021. gadā tā pieauga līdz 2,8 %. Gada SPCI inflācija samazinājās no 1,3 % 2020. gada aprīlī līdz –0,3 % 2021. gada janvārī. Pēc tam 2021. gada laikā kopējā inflācija palielinājās, bet 2022. gada pirmajos mēnešos strauji pieauga un 2022. gada aprīlī sasniedza 12,1 %. Neapstrādātas pārtikas cenu deflācija un zems apstrādātas pārtikas cenu inflācijas līmenis noteica inflācijas samazināšanos laikposmā no 2020. gada aprīļa līdz 2021. gada janvārim. Turpmāko inflācijas pieauguma tempu 2021. gadā noteica visu plašo kategoriju izteiktā ietekme. Jo īpaši degvielas cenas 2021. gada decembrī veicināja gada inflācijas līmeņa pieaugumu par 3,5 procentpunktiem. 2022. gada pirmajā pusgadā kopējā inflācija turpināja palielināties augstāku enerģijas cenu un citu plaša mēroga cenu palielinājumu dēļ. Gada SPCI inflācijas līmenis Bulgārijā 2020. un 2021. gadā vidēji bija augstāks nekā eurozonā.

LESD 140. panta 1. punktā ir arī noteikta prasība ziņojumos ņemt vērā citus faktorus, kas ir nozīmīgi ekonomikas integrācijai un konverģencei. Tie ietver tirgu integrāciju, tekošā konta maksājumu bilances un vienības darbaspēka izmaksu attīstību, kā arī citus cenu indeksus. Pēdējie no minētajiem faktoriem ir atspoguļoti cenu stabilitātes novērtējumā. Šie vērā ņemamie papildu faktori ir nozīmīgi rādītāji saistībā ar to, vai dalībvalsts integrācija eurozonā varētu norisināties bez sarežģījumiem, un sniedz labāku priekšstatu par konverģences ilgtspēju.

Attiecīgais valūtas kursa stabilitātes novērtēšanas divu gadu periods šajā ziņojumā aptver laikposmu no 2020. gada 19. maija līdz 2022. gada 18. maijam. Novērtējot valūtas kursa stabilitātes kritēriju, Komisija ņem vērā izmaiņas tādos papildu rādītājos kā ārvalstu valūtas rezerves un īstermiņa procentu likmes. Tajā ņemta vērā arī politikas pasākumu, tai skaitā valūtas maiņas intervences un attiecīgos gadījumos starptautiskās finansiālās palīdzības, loma valūtas kursa stabilitātes saglabāšanā.| Divas no šajā ziņojumā novērtētajām dalībvalstīm ar izņēmuma statusu pašlaik ir iesaistītas Eiropas valūtas maiņas mehānismā (VKM II), proti, Bulgārija un Horvātija. Par dalību VKM II pēc dalībvalsts pieprasījuma, savstarpēji vienojoties, lemj visi VKM II dalībnieki . Šis ziņojums nav saistīts ar pievienošanās VKM II procesu, un tajā nav novērtētas dalībvalstu iespējas pievienoties VKM II.

Konverģences kritērijs attiecībā uz publiskajām finansēm ir noteikts LESD 140. panta 1. punkta otrajā ievilkumā kā “valsts finanšu stāvokļa stabilitāte; to konstatē, izejot no tā, vai ir sasniegts valsts budžeta stāvoklis bez pārmērīga deficīta, kā noteikts šā Līguma 126. panta 6. punktā”.

Saskaņā ar valstij noteikto valūtas nodrošinājuma sistēmu Bulgārijas levas kurss attiecībā pret euro kopš iepriekšējā Konverģences ziņojuma ir stabils. Valūtas kursa stabilitātes novērtēšanai atbilstošais divu gadu periods ilgst no 2020. gada 19. maija līdz 2022. gada 18. maijam. Bulgārijas leva tika iekļauta VKM II 2020. gada 10. jūlijā, un tās oficiālais kurss pret euro ir 1,95583 ar standarta svārstību koridoru ±15 %. Bulgārijas nacionālā banka cenšas sasniegt tās galveno mērķi — cenu stabilitāti, izmantojot valūtas kursa enkuru, kas ir daļa no valūtas nodrošinājuma sistēmas. Bulgārija tās valūtas nodrošinājuma sistēmu ieviesa 1997. gadā, piesaistot Bulgārijas levu Vācijas markai un vēlāk euro. Bulgārija pievienojās VKM II ar tās spēkā esošo valūtas nodrošinājuma sistēmu kā vienpusējām saistībām, tādējādi neuzliekot ECB papildu pienākumus. Levas kurss divu gadu novērtējuma periodā saglabājās stabils un neradīja nekādas spriedzes vai devalvācijas pazīmes attiecībā pret euro. Papildu rādītāji, piemēram, ārvalstu valūtas rezervju un īstermiņa procentu likmju dinamika, liecina, ka investoru riska uztvere attiecībā uz Bulgāriju joprojām ir labvēlīga. Ievērojama oficiālo rezervju rezerve joprojām ir pietiekama, lai nodrošinātu valūtas nodrošinājuma sistēmas noturību. Pēc pievienošanās VKM II Bulgārija apņēmās īstenot virkni politikas pasākumu — tā sauktās pēciestāšanās saistības —, lai nodrošinātu, ka tās dalība mehānismā ir ilgtspējīga un ka valsts sasniedz augstu ekonomikas konverģences līmeni pirms euro ieviešanas. Pasākumi aptver četras politikas jomas: nebanku finanšu sektors, maksātnespējas regulējums, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršanas regulējums un valsts uzņēmumu pārvaldība. Bulgārija pašlaik strādā pie tā, lai izpildītu šīs pēciestāšanās saistības, sadarbojoties ar Komisiju, kas uzrauga tās progresu.

Šajā novērtējumā aplūkotajos divos gados levas kurss saglabājās VKM II oficiālā kursa līmenī. VKM II ietvaros nav notikusi levas centrālās paritātes devalvācija. Iespējamā Padomes lēmuma pieņemšanas brīdī 2022. gada jūlijā leva būs iesaistīta VKM II 24 mēnešus. Bulgārija ir izpildījusi valūtas kursa kritēriju.

Bulgārija ir izpildījusi ilgtermiņa procentu likmju konverģences kritēriju. Vidējā ilgtermiņa procentu likme gadā līdz 2022. gada aprīlim bija 0,5 %, kas ir ievērojami zemāka par 2,6 % atsauces vērtību. Ilgtermiņa procentu likmes Bulgārijā no 2020. gada sākuma līdz 2021. gada beigām bija ļoti zemas un samērā stabilas un saglabājās 0,1–0,4 % robežās. Īslaicīgs palielinājums bija vērojams tikai 2020. gada jūnijā–jūlijā, kad bāzes procentu likme pieauga līdz 0,7 %. Tajā pašā periodā starpība starp to un Vācijas etalona obligāciju lielākoties bija aptuveni 60 bāzes punkti ar īslaicīgu palielinājumu virs 100 bāzes punktiem 2020. gada vidū. Tomēr 2022. gada sākumā gan procentu likme, gan starpība sāka palielināties un 2022. gada aprīlī bija attiecīgi 1,6 % un 89 bāzes punkti.

Komisija ir izvērtējusi arī papildu faktorus, tai skaitā maksājumu bilances dinamiku un tirgu integrāciju. Bulgārijas ārējais saldo (apvienotā tekošā konta maksājumu un kapitāla bilance) joprojām uzrāda pārpalikumu: 1,5 % no IKP 2020. gadā un 0,3 % 2021. gadā. Bulgārijas ekonomika ir labi integrēta eurozonā, izmantojot tirdzniecības un investīciju saiknes. Atsevišķi rādītāji, kas saistīti ar uzņēmējdarbības vidi, liecina, ka Bulgārijas rezultāti ir sliktāki nekā daudzām eurozonas dalībvalstīm. Problēmas ir saistītas arī ar iestāžu sistēmu, tai skaitā korupciju un valdības efektivitāti. Tomēr saistībā ar veiksmīgu dalību VKM II un saskaņā ar atveseļošanas un noturības plānu (ANP) Bulgārija veic pasākumus, lai uzlabotu uzņēmējdarbības vidi un saglabātu finanšu sektora stabilitāti četrās jomās, uz kurām attiecas iepriekš minētās saistības pēc pievienošanās VKM II. Bulgārijas finanšu sektors ir mazāks un mazāk attīstīts nekā eurozonā, un tā ienākumus nenesošo aizdevumu īpatsvars ir virs vidējā rādītāja. Šis īpatsvars pēdējos gados samazinās tikai ļoti pakāpeniski. Bulgārijas finanšu sektorā dominē banku darbība, un tās banku sektors ir labi integrēts eurozonas finanšu sektorā, jo īpaši pateicoties augstam ārvalstu īpašnieku īpatsvaram. Tomēr uz tirgu balstīts finansējums ir mazāk attīstīts, un to apliecina ļoti mazie pašu kapitāla un privātā sektora parāda vērtspapīru tirgi. Saistībā ar makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanas procedūru Komisija savā brīdināšanas mehānisma ziņojumā par 2022. gadu secināja, ka attiecībā uz Bulgāriju papildu padziļinātu analīzi veikt nav nepieciešams.

Bulgārijas atveseļošanas un noturības plānā izklāstīto reformu un investīciju rezultatīva īstenošana palīdzēs risināt galvenās makroekonomiskās problēmas. Tās ir sociālā iekļaušana, izglītība un prasmes, veselības aprūpe, dekarbonizācija, digitālā pārkārtošanās, uzņēmējdarbības vide un mazo un vidējo uzņēmumu finansēšana. Galvenās investīcijas ir paredzētas atjaunīgās enerģijas ražošanai, elektroenerģijas uzglabāšanai un starpsavienojumu jaudai, kā arī valsts pārvaldes digitalizācijai un digitālajām prasmēm. Galvenās reformas ietver ogļu izmantošanas pakāpeniskas pārtraukšanas sistēmas ieviešanu, elektroenerģijas tirgus liberalizāciju, visaptverošu izglītības reformu, kā arī minimālā ienākuma shēmas, kā arī nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršanas un maksātnespējas regulējuma stiprināšanu. Plānā ietverti arī pasākumi valsts pārvaldes un tiesu sistēmas efektivitātes uzlabošanai, korupcijas novēršanai, atklāšanai un apkarošanai.

3.ČEHIJA

Ņemot vērā juridiskās atbilstības un konverģences kritēriju izpildes novērtējumu, kā arī attiecīgos papildu faktorus, Komisija uzskata, ka Čehija nav izpildījusi nosacījumus euro ieviešanai.

Čehijas tiesību akti, jo īpaši Čehijas Nacionālās padomes likums Nr. 6/1993 Coll. par Čehijas nacionālo banku (ČNB likums), nav pilnībā atbilstoši LESD 131. pantā noteiktajam saderības pienākumam. Nesaderības attiecas uz centrālās bankas neatkarību un centrālās bankas integrāciju ECBS euro ieviešanas laikā saistībā ar Česká národní banka (ČNB) mērķiem un ECBS uzdevumiem, kas noteikti LESD 127. panta 2. punktā un ECBS/ECB statūtu 3. pantā. Turklāt ČNB likumā ir arī nepilnības saistībā ar monetārās finansēšanas aizliegumu un ECBS uzdevumiem.

Čehija nav izpildījusi cenu stabilitātes kritēriju. Vidējais inflācijas līmenis Čehijā 12 mēnešu periodā līdz 2022. gada aprīlim bija 6,2 %, kas ir augstāks par 4,9 % atsauces vērtību. Tiek prognozēts, ka turpmākajos mēnešos tas saglabāsies krietni virs atsauces vērtības.

Gada SPCI inflācijas līmenis samazinājās no 3,8 % 2020. gada sākumā līdz 2,1 % 2021. gada februārī — galvenokārt enerģijas un pārtikas cenu deflācijas dēļ. Pēc tam 2021. gada laikā kopējā inflācija palielinājās, bet 2022. gada pirmajos mēnešos strauji pieauga un 2022. gada aprīlī sasniedza 13,2 %. Palielinājums 2021. gadā un 2022. gada sākumā bija plaša mēroga un atspoguļoja gan enerģijas cenu kāpumu, gan izteiktu pamatinflācijas pieaugumu (ko noteica ar enerģiju nesaistītu rūpniecības preču un pakalpojumu cenu pieaugums). Gada SPCI inflācija vidēji bija 3,3 % gan 2020., gan 2021. gadā. Gada SPCI inflācijas līmenis Čehijā 2020. un 2021. gadā vidēji bija augstāks nekā eurozonā.

Saskaņā ar Komisijas 2022. gada pavasara ekonomikas prognozi inflācija ievērojami palielināsies līdz 11,7 % 2022. gadā un tad 2023. gadā samazināsies līdz mērenam līmenim (4,5 %). Paredzams, ka abus gadus kopējā inflācija palielināsies un saglabāsies augsta, jo pastāvīgi palielināsies enerģijas un citu starpproduktu izmaksas, gaidāms administratīvi regulēto enerģijas un citu sabiedrisko pakalpojumu cenu kāpums, kā arī palielināsies pamatinflācijas komponentu — jo īpaši preču, kam seko pakalpojumi, — cenas. Relatīvi zemais cenu līmenis Čehijā (aptuveni 73 % no eurozonas vidējā līmeņa 2020. gadā) liecina par ievērojamu cenu līmeņa turpmākas konverģences potenciālu ilgtermiņā.

Čehija ir izpildījusi publisko finanšu stāvokļa kritēriju. Uz Čehiju neattiecas Padomes lēmums par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu. Vispārējās valdības budžeta bilance nedaudz pasliktinājās — no 5,8 % deficīta 2020. gadā līdz 5,9 % no IKP deficītam 2021. gadā. Saskaņā ar Komisijas 2022. gada pavasara ekonomikas prognozi, neraugoties uz Krievijas iebrukuma Ukrainā negatīvo ietekmi, 2022. gadā vispārējās valdības bilance uzlabosies līdz –4,3 % no IKP. Krievijas iebrukuma dēļ tika īstenoti ārkārtas un integrācijas pasākumi, lai atbalstītu Ukrainas bēgļus, kā arī pasākumi enerģijas izmaksu samazināšanai. Pieņemot, ka politika nemainīsies, prognozes liecina, ka vispārējās valdības bilance 2023. gadā sasniegs –3,9 % no IKP. Komisija 2022. gada 23. maijā pieņēma ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar LESD 126. panta 3. punktu, par 18 dalībvalstīm, arī Čehiju. Kopumā, ņemot vērā visus attiecīgos faktorus, ziņojumā veiktā analīze liecina, ka Čehija nav izpildījusi deficīta kritēriju. Kā norādīts 2022. gada 2. marta paziņojumā, Komisija nav ierosinājusi sākt jaunas pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras. Tā atzīmēja, ka Covid-19 pandēmijai joprojām ir ārkārtēja makroekonomiskā un fiskālā ietekme, kas kopā ar Krievijas iebrukumu Ukrainā rada ārkārtīgu nenoteiktību, arī attiecībā uz detalizētas fiskālās politikas pieejas izstrādi. Pamatojoties uz šiem apsvērumiem, Komisija uzskatīja, ka lēmums par to, vai dalībvalstīm piemērot pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, 2022. gada pavasarī nebūtu jāpieņem. Valsts parāda attiecība pret IKP palielinājās no aptuveni 38 % 2020. gadā līdz 41,9 % 2021. gadā, un paredzams, ka 2022. gadā tā palielināsies līdz 42,8 %, bet 2023. gadā līdz 44,0 %. Čehijas parāda atmaksājamības riski vidējā termiņā šķiet vidēji, jo īpaši tāpēc, ka tiek prognozēts, ka valdības parāds 2032. gadā palielināsies līdz aptuveni 61 % no IKP. Prognozi ietekmē izteikts jutīgums pret nelabvēlīgām makrofinansiālām norisēm. Čehijas valsts fiskālā sistēma ir labi attīstīta. Pēc Covid-19 pandēmijas uzliesmojuma parlaments paātrinātā kārtībā pieņēma tiesību aktu grozījumus, kas pieļauj lielāku deficītu laikposmā no 2021. līdz 2027. gadam un ilgāku korekcijas gaitu (0,5 procentpunktu korekcija gadā strukturālā izteiksmē).

Čehija nav izpildījusi valūtas kursa kritēriju. Čehijas krona nav iesaistīta VKM II. Čehija de jure izmanto mainīgā valūtas kursa režīmu, kas ļauj centrālajai bankai veikt intervences ārvalstu valūtu tirgū. Pēc Covid-19 pandēmijas sākumposmā noteiktajiem pārvietošanās ierobežojumiem kronas vērtība 2020. gada aprīlī ievērojami samazinājās — par aptuveni 6 % (salīdzinot ar to pašu laikposmu iepriekšējā gadā). No 2020. gada jūnija tā svārstījās nedaudz augstākā līmenī līdz 2020. gada decembrim, kad sākās tās kāpuma posms, kas strauji beidzās 2022. gada sākumā. Vērtības kāpumu galvenokārt noteica ČNB īstenotā stingrāku monetāro nosacījumu straujā ieviešana. Tomēr pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā Čehijas krona piedzīvoja izteiktu vērtības samazināšanās spiedienu, kura dēļ ČNB 2022. gada marta sākumā veica īslaicīgas stabilizējošas intervences ārvalstu valūtas tirgū. 2022. gada aprīlī Čehijas kronas kurss pret euro bija pieaudzis par aptuveni 12 %, salīdzinot ar laiku pirms diviem gadiem. Valsts un eurozonas īstermiņa procentu likmju starpība palielinājās no aptuveni 90 bāzes punktiem 2021. gada maijā līdz aptuveni 580 bāzes punktiem 2022. gada aprīlī pēc tam, kad 2021. gada augustā ČNB uzsāka stingru monetāro nosacījumu ciklu.

Čehija ir izpildījusi ilgtermiņa procentu likmju konverģences kritēriju. Vidējā ilgtermiņa procentu likme gadā līdz 2022. gada aprīlim bija 2,5 %, kas ir zemāka par 2,6 % atsauces vērtību. Čehijas ilgtermiņa procentu likme 2020. gada pirmajos mēnešos samazinājās un 2020. gada vasarā sasniedza zemāko punktu — aptuveni 0,9 %. Pēc tam 2021. gada pavasarī tā lēni palielinājās līdz aptuveni 1,9 %, bet pēc tam, kad ČNB strauji ieviesa stingrākus monetāros nosacījumus un krasi pieauga inflācija, tā sāka palielināties straujāk. Ilgtermiņa procentu likme 2022. gada aprīlī sasniedza 4,0 %, un starpība starp to un Vācijas etalona obligāciju tuvojās 330 bāzes punktiem.

Komisija ir izvērtējusi arī papildu faktorus, tai skaitā maksājumu bilances dinamiku un tirgu integrāciju. Čehijas ārējais saldo (apvienotā tekošā konta maksājumu un kapitāla bilance) 2020. gadā uzrādīja ārkārtīgi lielu pārpalikumu — 3,6 % no IKP, ko izraisīja Covid-19 krīzes ietekme uz tirdzniecības un primāro ienākumu saldo. Čehijas ekonomika ir cieši integrēta eurozonā, izmantojot tirdzniecības un investīciju saiknes. Atsevišķi rādītāji, kas saistīti ar uzņēmējdarbības vidi, liecina, ka Čehijas rezultāti ir tuvi eurozonas dalībvalstu vidējiem rezultātiem. Problēmas ir saistītas ar iestāžu sistēmu, tai skaitā valdības efektivitāti un korupcijas apkarošanas sistēmu, piemēram, saistībā ar izvairīšanos no interešu konfliktiem. Finanšu sektors Čehijā ir mazāks un mazāk attīstīts nekā eurozonā. Uz tirgu balstīts finansējums ir mazāk attīstīts, un to apliecina ļoti mazie pašu kapitāla un privātā sektora parāda vērtspapīru tirgi. Čehijas finanšu sektors ir cieši integrēts eurozonas finanšu sistēmā, jo īpaši pateicoties tam, ka finanšu starpnieki lielā mērā pieder ārvalstu īpašniekiem.

Čehijas atveseļošanas un noturības plānā (ANP) izklāstīto reformu un investīciju rezultatīva īstenošana palīdzēs risināt galvenās makroekonomiskās problēmas. Tās ietver tehnoloģiskās pārmaiņas, piemēram, automatizācijas un zaļās pārkārtošanās radītās pārmaiņas, ieguldījumus pētniecībā un izstrādē, jaunas bērnu aprūpes iestādes, kā arī prasmju pilnveides un pārkvalifikācijas pasākumus. Galvenās investīcijas ir paredzētas ēku energoefektivitātei, digitālajām prasmēm un finansējuma pieejamībai uzņēmumiem. Galvenās reformas ir vērstas uz valsts pārvaldes kvalitātes uzlabošanu (tai skaitā digitalizāciju), bērnu aprūpes iestāžu kapacitātes palielināšanu, veselības aprūpes nozares pieejamības un noturības uzlabošanu, izglītības programmu uzlabošanu, darba tirgus pakalpojumu uzlabošanu, pētniecības pasākumu atbalstīšanu un inovāciju ieviešanu uzņēmumos. Uzņēmējdarbības vide tiek uzlabota ar vairākiem e-pārvaldes pasākumiem un korupcijas apkarošanas reformām, tai skaitā ar interešu konfliktu novēršanu saistītās institucionālās un administratīvās sistēmas stiprināšanu, kā arī visaptverošu reformu attiecībā uz būvatļauju piešķiršanas procedūru, kas pašlaik ir galvenie šķēršļi investīcijām Čehijā.

4.HORVĀTIJA

Ņemot vērā juridiskās atbilstības un konverģences kritēriju izpildes novērtējumu, kā arī attiecīgos papildu faktorus, Komisija uzskata, ka Horvātija izpilda nosacījumus euro ieviešanai.