LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 113/1

EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS ATZINUMS

(2014. gada 7. janvāris)

par priekšlikumu regulai par indeksiem, ko izmanto kā etalonus finanšu instrumentos un līgumos

(CON/2014/2)

2014/C 113/01

Ievads un tiesiskais pamats

Eiropas Centrālā banka (ECB) 2013. gada 18. un 28. oktobrī saņēma Eiropas Savienības Padomes un attiecīgi Eiropas Parlamenta lūgumu sniegt atzinumu par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par indeksiem, ko izmanto kā etalonus finanšu instrumentos un līgumos (1) (turpmāk tekstā – “ierosinātā regula”).

ECB kompetence sniegt atzinumu pamatojas Līguma par Eiropas Savienības darbību 127. panta 4. punktā un 282. panta 5. punktā, jo ierosinātā regula ietver normas, kas ietekmē Līguma 127. panta 5. punktā minēto Eiropas Centrālo banku sistēmas atbalstu sekmīgi īstenot politiku attiecībā uz finanšu sistēmas stabilitāti. ECB Padome saskaņā ar Eiropas Centrālās bankas Reglamenta 17.5. panta pirmo teikumu ir pieņēmusi šo atzinumu.

1. Ierosinātās regulas nolūks

1.1. Ar ierosināto regulu ir paredzēts ieviest Savienībai kopēju regulējumu, kas reglamentē publicētus indeksus, kurus izmanto kā etalonus finanšu instrumentos un finanšu līgumos, piemēram, hipotekāros kredītlīgumos, vai kurus izmanto ieguldījumu fondu darbības rezultātu mērīšanai, lai tādējādi nodrošinātu šādu indeksu integritāti un precizitāti, kā arī veicina iekšējā tirgus pareizu darbību, vienlaikus panākot patērētāju un ieguldītāju augstu aizsardzības līmeni (2).

1.2. Jaunajā regulējumā ir reglamentēts viss etalonu noteikšanas process – no kotētu cenu vai citu ievaddatu (jeb ievades datu) saņemšanas no tirgus dalībniekiem, etalona administrēšanas un kontroles līdz tā izplatīšanai un publicēšanai. Konkrētāk, ierosinātās regulas mērķis ir etalonus padarīt uzticamākus un stabilākus, lai tirgus dalībniekiem būtu grūtāk tos manipulēt, bet etalonu noteikšanas procesu vispār – padarīt pārskatāmāku. Tajā ir mēģināts to sasniegt galvenokārt ar to, ka tiktu nostiprināta uzraudzības iestāžu kontrole pār iesniedzamo ievaddatu kvalitāti un to sniegšanas metodiku attiecībā uz indeksiem, kurus var izmantot kā etalonus (3), un tiktu uzlabota pārvaldība un kontrole pār vienībām, kas administrē etalona sniegšanu. Ierosinātās shēmas ietvaros administratoriem, kas atrodas Savienībā, ir pienākums lūgt atļauju no savas valsts kompetentās iestādes (4). Tā kā administrēšana ir etalonu noteikšanas galvenā funkcija un ir saistīta ar rīcības brīvību attiecībā uz to, kā ievaddati tiek pārvērsti etalonā, administratoriem ir jāpieņem rīcības kodekss un jānodrošina, ka datu sniegšanu neietekmē nekāds interešu konflikts (5). Komisija ir pilnvarota lemt par to, kuri etaloni, kas atrodas Savienībā, ir “kritiski svarīgi etaloni”, un pieņemt šādu Savienības mērogā izmantotu etalonu sarakstu (6).

1.3. Ierosinātās regulas ietvaros dalībvalstīm attiecībā uz uzraudzību un izpildi ir nepieciešams norīkot iestādi (vai iestādes), kas ir atbildīga par šiem uzdevumiem (7), un par šīm iestādēm informēt Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādi (EVTI). Tā kā pastāv lielāka varbūtība, ka tieši kritiski svarīgajiem etaloniem varētu būtu pārrobežu iedarbība, administratora kompetentajai iestādei ir nepieciešams izveidot kompetento iestāžu kolēģiju, kas sastāv no šīs iestādes, EVTI, datu sniedzēju kompetentajām iestādēm un, ja nepieciešams, citām kompetentajām iestādēm, un tai ir nepieciešams arī rakstveidā noteikt kolēģijas iekšējo kārtību, citstarp par atbalstu, kas sniedzams minētajai kompetentajai iestādei, lai izpildītu konkrētus pasākumus saistībā ar kritiski svarīgam etalonam nepieciešamo datu obligātu sniegšanu (8). Ja kolēģijas ietvaros nav panākta vienošanās par to, vai veikt zināmus konkretizētus pasākumus (9), administratora kompetentā iestāde var pieņemt lēmumu par šo tēmu ar nosacījumu, ka jebkāda novirze no pārējo kolēģijas dalībnieku vai attiecīgi EVTI nostājas tiek pilnīgi pamatota. Turklāt, ja citstarp kompetentajām iestādēm nav izdevies vienoties par rakstveida kārtību vai ja pastāv nevienprātība par veiktu pasākumu, EVTI var pieņemt lēmumu pēc cita kolēģijas dalībnieka ieteikuma vai pēc savas iniciatīvas saskaņā ar “saistošās starpniecības” procedūru (10). Ierosinātajā regulā ir arī paredzēts EVTI administrēts līdzvērtīguma regulējums attiecībā uz trešo valstu administrētiem etaloniem (11).

1.4. Priekšlikums arī papildina Komisijas nesenos priekšlikumus par etalonu manipulācijas iekļaušanu jaunajā tirgus ļaunprātīgas izmantošanas novēršanas regulējumā – kā pārkāpumu (tirgus ļaunprātīgu izmantošanu), par ko ir paredzēti stingri administratīvi sodi (12). Raugoties no starptautiska skatpunkta, tiek norādīts, ka ierosinātā regula atbilst finanšu etalonu principiem, kurus 2013. gada jūlijā pieņēmusi Starptautiskā Vērtspapīru komisiju organizācija (IOSCO) (13).

2. Vispārīgi apsvērumi

ECB atbalsta ierosinātās regulas mērķi – izveidot Savienībai kopēju noteikumu kopumu par etalonu noteikšanas procesu attiecībā uz finanšu instrumentiem (14) un finanšu līgumiem (15) finanšu etalonu integritātes un uzticamības un plašāku apsvērumu – ieguldītāju un patērētāju aizsardzības – interesēs. ECB uzskata, ka atbilde šāda regulējuma formā ir pamatota un samērīga ar etalonu noteikšanas procesā konstatētajām nepilnībām. Atjaunot integritāti un sabiedrības uzticību finanšu etaloniem ir vēl jo svarīgāk, ņemot vērā apgalvojumus par nesen notikušajām manipulācijām ar galvenajiem starpbanku procentu likmju etaloniem – Libor un Euribor, kuru rezultātā vairākos gadījumos tika uzlikts ievērojams naudas sods un tika izvirzītas apsūdzības par citu indeksu ļaunprātīgu izmantošanu. Lai Eurosistēmas ietvaros aizsargātu šo galveno etalonu integritāti un uzticamību, ir būtiski svarīgi, ka tiek uzturēta šiem indeksiem izmantojamo ievaddatu kvalitāte un to administratora integritāte.

Eurosistēmas atbildē uz Komisijas 2012. gada publisko apspriedi par indeksiem piemērojamo regulējumu (16) ECB uzsvēra, ka Euribor etalons ir sistēmiski svarīgs finanšu stabilitātei, un sniedza konkrētus ieteikumus gan par īstermiņa un vidēja termiņa, gan ilgtermiņa pasākumiem, lai uzlabotu Euribor un citu šādu etalonu integritāti un uzticamību. ECB un Eurosistēmas nacionālās centrālās bankas (NCB) ir arī sniegušas Eurosistēmas atbildi citos līdzīgas apspriešanas gadījumos par etalonu indeksu turpmāko attīstību gan Savienības, gan starptautiskā mērogā (17).

ECB arī vēlas sniegt dažas uz nākotni vērstas piezīmes par kritiski svarīgo procentu likmju etalonu reformu. Lai gan ir vērojams progress attiecībā uz pārvaldības procesa nostiprināšanu un uzticamības atjaunošanu, vēl ir nepieciešams veikt papildu pasākumus. ECB noteikti atbalsta tirgus dalībnieku iniciatīvas, kuru nolūks ir identificēt uz darījumiem balstītas atsauces likmes, kuras varētu uzskatīt par praktiski izmantojamu Euribor papildinājumu vai aizstājēju un atbalstīt tirgū pieejamo iespēju izvēles atvieglināšanu mainīgas finanšu sistēmas apstākļos, tā ka lietotāji var izvēlēties atsauces likmes, kas vairāk atbilst to vajadzībām. Turklāt, izstrādājot jaunas atsauces likmes, ir nepieciešams apsvērt pareizos principus attiecībā uz atsauces likmēm, kurus ierosinājusi EVTI, Eiropas Banku iestāde (EBI) un IOSCO. Tādēļ ECB noteikti iedrošina tirgus dalībniekus aktīvi iesaistīties likmju izstrādes procesā, lai nodrošinātu, ka rezultātā iegūtā likme atbilst tirgus vajadzībām. Šajā pārejas posmā (uz jaunām atsauces likmēm) ir arī ļoti svarīgi, ka jebkāds Savienības mēroga regulējums tirgus dalībniekiem ir praktiski izpildāms. Tas ir būtiski svarīgi – it īpaši tādēļ, ka ierosinātajai regulai ir ļoti plaša piemērošanas joma. ECB arī vēlas uzsvērt, ka tās īpašajos apsvērumos, kas izklāstīti turpmākajās sadaļās, galvenā uzmanība ir pievērsta šā regulējuma ietekmei uz galvenajiem procentu likmju etaloniem.

3. Īpaši apsvērumi

3.1. Piemērošanas joma, centrālo banku sniegto indeksu un etalonu izslēgšana un definīcijas

3.1.1. ECB atbalsta ierosinātās regulas plašo piemērošanas jomu, kas aptver visus etalonus, kurus kā atsauces izmanto finanšu instrumentos, kurus ir atļauts tirgot vai kas tiek tirgoti regulētā tirgū, piemēram, ar energoproduktiem vai izejvielām saistītos instrumentos un atvasinātos valūtas finanšu instrumentos, kā arī finanšu līgumos un ieguldījumu fondu vērtības noteikšanā (18). Šāda piemērošanas joma ir atbilstoša, ņemot vērā etalonu ekstensīvo un plaši izplatīto izmantošanu iekšzemes un starptautiskajos finanšu tirgos un tādējādi to ievērojamo potenciālu negatīvi ietekmēt ieguldītājus un mazāk sarežģītu finanšu pakalpojumu, piemēram, hipotekāro kredītu, patērētājus.

3.1.2. ECB atzinīgi vērtē to, ka no ierosinātās regulas piemērošanas jomas ar tiešu formulējumu tiek izslēgtas centrālās bankas, kas ietilpst Eiropas Centrālo banku sistēmā (ECBS), jo tās jau ir ieviesušas sistēmas, lai nodrošinātu atbilstību ierosinātās regulas mērķiem (19). Tomēr ECB uzskata, ka atbrīvojums ir paplašināms, to attiecinot uz visām centrālām bankām, jo to sniegtos etalonus un indeksus jau kontrolē publiskās iestādes. Ir paredzēts, ka šādi kontroles pasākumi atbilst principiem, standartiem un procedūrām, kas nodrošina etalonu un indeksu precizitāti, integritāti un neatkarību (20). Tā arī būtu dublēšanās attiecībā uz centrālajām bankām – un arī publiskām iestādēm vispār – ja tām tiktu piemērota ierosinātā regula, ņemot vērā, ka ikvienu administratoru uzraudzīs attiecīgā valsts kompetentā iestāde. Tādēļ nav nepieciešams centrālās bankas un to etalonus un indeksus iekļaut ierosinātajā regulā (21), un ECB neiebilstu arī pret atbrīvojuma paplašināšanu, aptverot visas publiskās iestādes. Šāda nostāja atbilst IOSCO principiem par etalonu noteikšanu, par kuru nesenā ziņojumā ir teikts, ka valsts iestādes veikta etalonu administrēšana, kas izmantota sabiedriskās kārtības nodrošināšanas vajadzībām, neietilpst to darbības jomā (22).

Turklāt attiecībā uz termina “starpbanku procentu likmes etalons” skaidrojumu (23) ECB ņem vērā, ka II pielikumā izklāstītais speciālais regulējums attiecas tikai uz tādiem etaloniem, kas ir balstīti uz procentu likmēm, pēc kurām bankas var savstarpēji izsniegt vai saņemt kredītus. ECB uzskata, ka šim regulējumam ir jābūt mazāk ierobežojošam un jāietver arī etaloni, kuru bāzes aktīvs ir likme, pēc kuras banka vairumtirgū var izsniegt vai saņemt kredītu (24). Vairumtirgus var ietvert arī aģentus, kas nav bankas.

3.2. Etalona integritāte un uzticamība; atļaujas izsniegšana administratoram un tā uzraudzība (25)

3.2.1. ECB atzinīgi vērtē to, ka datu sniedzēju iesniedzamie ievaddati ir darījumu dati un ka citādus datus var izmantot vienīgi tad, ja pieejamie darījumu dati nav pietiekami, lai precīzi un uzticami atspoguļotu tirgus vai tautsaimniecības faktisko stāvokli, ko ir paredzēts mērīt ar šādu etalonu, un ar nosacījumu, ka tādus datus var pārbaudīt (26).

3.2.2. Tomēr Savienības likumdevējiem būtu īpaši jārūpējas par to, lai nodrošinātu, ka, cenšoties sasniegt priekšlikuma pamatotos mērķus, reglamentējošo prasību pastiprināšana attiecībā uz administratoriem (27) nedz neparedzēti izraisa to, ka jaunpienācēji atturas uzņemties šo būtiski svarīgo funkciju, nedz arī pārāk spēcīgi demotivē pašreizējos administratorus no šīs funkcijas veikšanas – it īpaši pašreizējā pārejas posmā uz eventuālām jaunām atsauces likmēm (28). Šādas barjeras administratora statusa iegūšanai varētu izraisīt to, ka etalonu saraksts nav optimāls un ka tas neatbilst lietotāju vajadzībām.

3.2.3. Turklāt, lai konstatētu, kur atrodas slieksnis “50 % no darījumu vērtības tirgū”, kas ierosinātās regulas 7. panta 1. punkta c) apakšpunktā ir paredzēts attiecībā uz administratoru veiktu konstatēšanu, vai etaloniem, kas nav balstīti uz darījumiem, pastāv bāzes aktīva tirgus, ir nepieciešams paskaidrot, kā administrators var iegūt stabilu un pret pārbaudījumiem noturīgu novērtējumu par to, kas šādas konstatēšanas vajadzībām ir uzskatāms par tirgu, ņemot vērā, ka “tirgus” ir ekonomikas jēdziens, kas atvasināts no konkurences tiesībām un ierosinātajā regulā nav papildus definēts.

3.2.4. ECB arī ņem vērā, ka saskaņā ar ierosināto regulu Savienībā administratorus un etaloniem nepieciešamo datu sniedzējus uzraudzīs dalībvalstu norīkotas kompetentās iestādes un ka etalonu administratoriem būs nepieciešama šo iestāžu atļauja. ECB iepriekš ir paudusi savu viedokli (29), ka, ņemot vērā Euribor sistēmisko nozīmi Savienības finanšu tirgos un tā nozīmi monetārās politikas transmisijā, Euribor likmju noteikšanas procesa uzraudzībā būtu jāiesaista Eiropas uzraudzības iestādes (EUI). ECB uzskata, ka iestādes, piemēram, EVTI un EBI ir ļoti piemērotas, lai uzņemtos šādu funkciju. Tādēļ ECB atzinīgi vērtē priekšlikumu, ka Komisija pieņemtu deleģētus aktus, kas balstīti uz tehniskiem standartiem, kurus EVTI sagatavojusi attiecībā uz konkrētiem, ar etalonu noteikšanas procesu saistītiem jautājumiem un ierosinātās EVTI pilnvaras īstenot “juridiski saistošu starpniecību”, koordinējot Savienības kompetento iestāžu sadarbību (30), un tās funkcijas, reģistrējot administratorus no trešām valstīm vai atceļot to reģistrāciju (31). Turklāt visā tekstā būtu konsekventi jālieto ar ierosinātajā regulā definēto juridiskas vai fiziskas personas atrašanās vietu saistītie termini (32). ECB atzinīgi vērtē arī to, ka kompetentās iestādes dažus tām ierosinātajā regulā noteiktos uzdevumus var deleģēt EVTI, ja EVTI tam piekrīt (33).

3.3. Nozaru prasības, kritiski svarīgi etaloni un obligāta datu sniegšana (34)

3.3.1. Ierosinātā regula ietver reglamentējošas prasības attiecībā uz dažādiem etalonu veidiem un nozarēm, kā arī speciālu regulējumu attiecībā uz “kritiski svarīgiem etaloniem” (35). ECB atbalsta šāda kritiski svarīgiem etaloniem paredzēta stingrāka regulējuma elementus. ECB atzinīgi vērtē arī to, ka ierosinātajā regulā ir paredzēts, ka uzraudzītās vienības obligātā kārtā sniedz kritiski svarīgam etalonam nepieciešamos ievaddatus (36). Tas ir svarīgs atbalsta mehānisms (back-stop) – gadījumam (ko nevar izslēgt), kad tirgus darbība ir traucēta un uz darījumiem balstīti dati ir pieejami tikai daļēji vai nav pieejami nemaz (37). Tomēr ECB ir bažas, ka termina “kritiski svarīgs etalons” pašreizējā definīcija (38), kas paredz, ka datu sniedzēju vairākums ir uzraudzītas vienības un “atsauci finanšu instrumentiem, kuru nosacītā vērtība ir vismaz 500 miljardi euro”, varētu nebūt pietiekami drošs pamats, lai radītu jaunus kritiski svarīgus etalonus, piemēram, starpbanku procentu likmes. Papildus tam, ka tā ir uzskatāma par potenciālu barjeru darbības uzsākšanai, ierosinātajai definīcijai ir tāds trūkums, ka ir grūti novērtēt, vai ir sasniegta skaitliskā sliekšņvērtība. ECB uzskata, ka šajā nolūkā būtu lietderīgi atstāt spēkā elastīgāku definīciju, kas balstīta uz apsvērumiem par finanšu stabilitāti (39).

3.3.2. ECB pauž nopietnas bažas par ierosināto teksta formulējumu par slieksni, kura sasniegšana dod tiesības pieprasīt obligātu datu sniegšanu. 14. panta pašreizējā redakcijā administratora kompetentajai iestādei tiek piešķirtas konkrētas pilnvaras, kuras tā var izmantot, lai nodrošinātu, ka uzraudzītās vienības turpina iesniegt etalonam nepieciešamos datus, un tā var pieprasīt, lai tās veiktu citus pasākumus (40) situācijā, kad “datu sniedzēji, kas ir vismaz 20 % no kritiski svarīga etalona datu sniedzējiem, kādā gadā ir pārtraukuši datu sniegšanu vai ir pietiekamas norādes, ka kādā gadā vismaz 20 % datu sniedzēju, visticamāk, pārtrauks datu sniegšanu”. Tomēr varētu rasties situācijas, kad vairāku gadu garumā vairākas datu sniedzēju panelī ietilpstošas finanšu iestādes pārtrauc sniegt ievaddatus, bet jebkurā attiecīgā 12 mēnešu posmā vai kalendārajā gadā etalona izstrādes pārtraukšanas gadījumu skaits nesasniedz 20 % no visu etalonam nepieciešamo datu sniegšanas gadījumu skaita un tādējādi nerada iespēju kompetentajai iestādei izmantot pilnvaras iejaukties. Līdz ar to tas var izraisīt kritiski svarīga etalona pakāpenisku izzušanu – bez iespējas izmantot jebkādu obligātu shēmu. Tas var būtiski ietekmēt paneļa reprezentativitāti. Lai gan administratoram ir pienākums nodrošināt, ka ievaddati tiek iegūti no uzticama un reprezentatīva datu sniedzēju paneļa vai parauga (41), neradot vajadzību sniegt obligātos datus, nepilnības etalonam nepieciešamajos ievaddatos var būtiski ietekmēt finanšu stabilitāti un tirgu pienācīgu darbību. Ņemot vērā šo etalonu kritiski svarīgās iezīmes un apsvērumus par finanšu stabilitāti un tirgus vienmērīgu darbību, ECB noteikti iesaka nepaļauties uz skaitlisku testu, ko var viegli apiet un kura robežvērtība tādēļ var netikt sasniegta, bet to aizstāt ar kvalitatīviem kritērijiem, kas ir saistīti ar apsvērumiem par finanšu stabilitāti. Līdz ar to ECB noteikti iesaka paredzēt, ka administratoram regulāri un ikreiz, kad paneļa dalībnieku skaits samazinās, ir jānovērtē, vai panelis joprojām ir reprezentatīvs, un it īpaši tas, vai jebkādas šādas samazināšanās rezultātā ievaddati tiek iegūti no nepietiekami reprezentatīvas datu sniedzēju kopas (42). ECB šajā ziņā ņem vērā, ka ierosinātās regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktā ir paredzēts, ka administrators “iegūst ievades datus no uzticama un reprezentatīva datu sniedzēju paneļa vai parauga, lai nodrošinātu, ka galīgais etalons ir uzticams un atspoguļo tirgus vai ekonomisko realitāti, ko ir plānots izmērīt ar etalonu (“reprezentatīvi datu sniedzēji”)”. Šajā saistībā ECB iesaka 14. panta 2. punktā ar tiešu formulējumu konkretizēt, ka uzraudzītās vienības, kas izraudzītas obligātā kārtā sniegt kritiski svarīgajam etalonam nepieciešamos datus, var ietvert arī uzraudzītās vienības, kas neietilpst paneļa sastāvā.

3.3.3. Kritiski svarīgu etalonu gadījumā ierosinātā regula paredz arī to, ka datu sniedzēju kompetentās iestādes “palīdz” etalona administratora kompetentajai iestādei īstenot pasākumus, kas konkretizēti saskaņā ar 14. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktu (43), tostarp uzraudzītajām vienībām noteiktu prasību obligātā kārtā sniegt etalonam nepieciešamos datus. ECB saprot, ka, ja administratora kompetentā iestāde ir pieņēmusi lēmumu par jebkuru no šiem pasākumiem, bet kolēģijas ietvaros nav vienprātības par veiktajiem pasākumiem vai ja nav vienprātības par rakstveida kārtību, kas izstrādājama, lai īstenotu administratora kompetentās iestādes pasākumus, šāda lieta var tikt nodota izskatīšanai uz EVTI, kas var attiecīgi pieņemt lēmumu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1095/2010 19. pantā izklāstīto procedūru.

3.4. Uzraudzības iestāžu sadarbība

Saistībā ar ikvienu kritiski svarīgo etalonu ierosinātajā regulā ir paredzēts izveidot kompetento iestāžu kolēģiju (44). Tomēr ECB ir bažas par šādas procedūras izmantojamību kritiski svarīgu finanšu etalonu gadījumā, it īpaši tādās ārkārtas situācijās kā tirgus darbības traucējumi. Turklāt šai kārtībai nebūtu jāietekmē ECB atbildība par banku uzraudzību saskaņā ar regulu, kas ECB uztic konkrētus uzdevumus kredītiestāžu prudenciālās uzraudzības jomā (45). Šajā regulā ECB ir uzticēti prudenciālās uzraudzības uzdevumi, bet ne uzdevumi, kas saistīti ar kredītiestāžu veiktās komercdarbības uzraudzību (46). Tādēļ ECB saprot, ka valsts kompetentās iestādes saglabā atbildību par etalonu uzraudzību. Tomēr, lai novērstu jebkādas eventuālas šaubas, ka atbildība par tādu finanšu iestāžu darbības uzraudzību, uz kurām attiecas Vienotais uzraudzības mehānisms (VUM), paliek valsts kompetento iestāžu ziņā, regulā būtu jākonkretizē, ka dalībvalsts norīkotajai kompetentajai iestādei ir jābūt valsts kompetentajai iestādei.

3.5. Pārskatāmība un patērētāju aizsardzība

3.5.1. ECB ņem vērā, ka saskaņā ar ierosinātās regulas 16. panta 1. punktu administrators nekavējoties pēc etalona publicēšanas publicē ievaddatus, kas izmantoti etalona noteikšanai, izņemot gadījumus, kad publicēšana radītu būtiskas negatīvas sekas datu sniedzējiem vai negatīvi ietekmētu etalona uzticamību vai integritāti, un šādos gadījumos publicēšanu var atlikt uz laikposmu, kurā šādas sekas būtiski mazinās. Turklāt ECB saprot, ka ierosinātās regulas normas, kurās kompetentajai iestādei, tās darbiniekiem un jebkuram tās deleģētam aģentam ir aizliegts “informāciju, uz ko attiecas dienesta noslēpums”, izpaust jebkurai citai personai, nav piemērojamas etalona administratoram un tādējādi neliedz adminstratoram galu galā publicēt ievaddatus, pat ja tie ietver tāda veida informāciju, kas konkretizēta ierosinātās regulas 16. pantā. Tomēr jāšaubās, vai šie dati to lietotājiem sniedz papildu vērtību. Ierosinātajai regulai tā vietā būtu jānodrošina, ka, pateicoties pienācīgai datu pārraudzībai, uzraudzībai, arhivēšanai un auditēšanai, lietotāji var būt pārliecināti par datu uzticamību. Papildus tam attiecībā uz etaloniem, kas balstīti uz darījumiem, var rasties situācijas, kurās publicējamie ievaddati ietver datus, kas ir komerciāli sensitīvi vai konfidenciāli, piemēram, ja ievaddatos ir iekļauti darījumu apjoma dati. Tādēļ nebūtu jāparedz, ka administrators publicē datus (arī ar nokavēšanos), ja vien attiecīgais datu sniedzējs nav devis savu iepriekšēju piekrišanu, bet būtu pietiekami paredzēt, ka administrators glabā datus konkrētā laikposmā, kurā kompetentā iestāde pēc pieprasījuma var tiem piekļūt (47). Datu sniedzējiem tas būtu mazāks slogs, savukārt administratora kompetentajai iestādei dotu iespēju piekļūt datiem, lai pārraudzītu to precizitāti un pietiekamību.

3.5.2. Normas par pārredzamību uzliek etalona administratoram pienākumu publicēt procedūru attiecībā uz darbībām, kas veicamas gadījumā, kad attiecībā uz šo etalonu notiek būtiskas izmaiņas vai tiek pārtraukta tā sniegšana. Tāpat uzraudzītajām vienībām un lietotājiem ir pienākums publicēt stabilus plānus, kuros izklāstītas darbības, kuras tie šādā gadījumā veiktu (48). Tomēr nedz šajās normās, nedz normās, kurās runa ir par pārejas posma kārtību (49), nav nostiprinātas prasības izstrādāt darbnepārtrauces plānu gadījumam, kad etalona izmantošana strauji tiek izjaukta. Tādēļ ECB iesaka ierosinātajā regulā iekļaut prasību par to, ka etalona administrators izstrādā pats savas darbnepārtrauces procedūras, kas ir pilnīgi pārskatāmas indeksu galalietotājiem. Tiek ierosināts šādas normas iekļaut etalona administratora rīcības kodeksā – kā papildu prasību, kas noteiktas ierosinātās regulas I pielikuma D iedaļas 1. punktā (50).

3.5.3. Uzraudzītajām vienībām, piemēram, kredītiestādēm ir pienākums novērtēt, vai ar klientu noslēgtā finanšu līgumā ietvertā atsauce uz etalonu ir piemērota tam, lai klients to izmantotu. Lai nodrošinātu etalona piemērotību, vienībai ir pienākums iegūt nepieciešamo informāciju par šo etalonu, tostarp administratora publiskotu paziņojumu par etalonu (51). ECB iesaka Savienības likumdevējiem paskaidrot, kā šis pienākums tiks atspoguļots Komisijas priekšlikumā par kredītlīgumiem saistībā ar mājokļa īpašumu (52), jo ierosinātajā regulā termina “finanšu līgums” skaidrojumā ir iekļauti arī hipotekārie kredīti.

3.6. Trešo valstu administratoru sniegto etalonu izmantošana (53)

3.6.1. ECB ņem vērā, ka saskaņā ar 20. pantā ierosināto līdzvērtīguma regulējumu uzraudzītās vienības Savienībā var izmantot etalonus, ko sniedz administratori, kas atrodas trešās valstīs, ja ir izpildīti zināmi konkretizēti nosacījumi, tostarp, ja Komisija ir pieņēmusi lēmumu, kurā tā atzīst, ka to tiesiskais regulējums un uzraudzības prakse ir līdzvērtīga ierosinātās regulas prasībām. ECB ņem vērā arī to, ka uz šādiem etaloniem, šķiet, neattiecas 39. pantā izklāstītie pārejas noteikumi, jo tie ir piemērojami vienīgi pastāvošajiem etaloniem, kuru administratoram ir jālūdz atļauja no tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā administrators atrodas, t. i., no administratora, kas atrodas Savienībā.

3.6.2. ECB pauž bažas par ierosinātā līdzvērtīguma regulējuma īstenojamību, it īpaši, ja tas būtu ieviešams vienlaikus ar pārējām ierosinātās regulas normām. Daudzi svarīgi, Savienībā pieejami ieguldījumu pakalpojumi, it īpaši tie, kas saistīti ar atvasinātiem finanšu instrumentiem un ieguldījumu fondiem, ietver atsauci uz etaloniem, kuriem nav Savienības izcelsmes. Lai gan IOSCO ir publicējusi etalonu noteikšanas principus un iedrošina valstis tos ieviest (54), tas paliek katras valsts ziņā, un tādējādi nav noteikti skaidrs, vai visi IOSCO dalībnieki tos ieviesīs likumdošanas kārtībā. Tā kā Komisijas pozitīvajā līdzvērtīguma lēmumā, kas paredzēts ierosinātajā regulā, ir jānorāda, ka trešās valsts tiesību sistēma nodrošina, ka regulējuma prasības, tostarp administratoriem saistošās prasības par pārvaldību un kontroli, ir juridiski saistošas prasības, kurām piemēro iedarbīgu uzraudzību un izpildi (55), daudzu trešo valstu tiesību sistēmā, tostarp G20 valstu tiesību sistēmās, var būt grūti ievērot līdzvērtīguma nosacījumus, piemēram, ja tajā uz attiecīgajiem administratoriem un datu sniedzējiem neattiecas uzraudzības prasības (56). Līdz ar to plašs tādu pakalpojumu klāsts, kuros ir ietverta atsauce uz šādu trešo valstu administrētiem etaloniem, būtu jāizņem no aprites un šāda pavērsiena potenciālā ietekme uz finanšu stabilitāti varētu būt ievērojama.

3.6.3. Turklāt ECB ņem vērā, ka ierosinātais līdzvērtīguma regulējums nesniedz skaidras vadlīnijas par sekām attiecībā uz līgumiem, kas pašlaik ietver atsauces uz šādiem etaloniem, ja šādi etaloni neizturētu līdzvērtīguma testu, jo šķiet, ka 39. pantā izklāstītie pārejas noteikumi ir piemērojami vienīgi Savienībā izstrādātiem etaloniem.

3.6.4. Šajā nolūkā ECB ārpus Savienības izstrādātu etalonu izmantošanu nenolemj nenoteiktībai, bet gan aicina Savienības likumdevējus apsvērt noteikt vismaz ilgāku līdzvērtīguma regulējuma ieviešanas pārejas posmu, kurā izraudzīti, plaši izmantoti etaloni, kas tiek administrēti trešās valstīs, it īpaši G20 valstīs, varētu joprojām tikt izmantoti Savienībā līdz ilgāka pārejas posma (trīs gadu) beigām. Šādu etalonu gadījumā administratoram trešā valstī būtu pienākums pierādīt atbilstību IOSCO principiem savas iekšzemes tiesību sistēmas kontekstā. Līdz ar to etalons pagaidām tiktu atbrīvots no ierosinātās regulas 20. pantā izklāstītajām līdzvērtīguma prasībām. Tomēr ir svarīgi, ka bažas par finanšu stabilitāti Savienības ietvaros tiek līdzsvarotas ar plašāka tvēruma bažām par vienlīdzīgiem darbības apstākļiem visiem kritiski svarīgo, Savienībā plaši izmantoto etalonu administratoriem. Lai sasniegtu šādu līdzsvaru, ECB ir paredzējusi EVTI funkciju – Komisijas uzdevumā periodiski pārbaudīt, vai joprojām ir lietderīgi atlikt līdzvērtīguma regulējuma ieviešanu attiecībā uz administratoriem, kas atrodas ārpus Savienības (57).

4. Citi starptautiskie aspekti

Eurosistēmas atbildē uz Komisijas 2012. gada septembra apspriedi par indeksiem piemērojamo regulējumu (58) ECB ir uzsvērusi, cik svarīgi šajā jomā ir nodrošināt pienācīgu valsts un Savienības mēroga likumdošanas iniciatīvu koordinēšanu ar starptautiskām iniciatīvām. Šajā saistībā ECB ņem vērā, ka Finanšu stabilitātes padomes oficiālā nozaru koordinācijas grupa (Official Sector Steering Group), kurā ir pārstāvēta arī ECB, pašlaik paralēli tirgus dalībniekiem apsver finanšu etalonu turpmāko attīstību banku nozares kontekstā.

Attiecībā uz grozījumiem, kurus ECB iesaka veikt ierosinātajā regulā, konkrēti redakcionāli priekšlikumi kopā ar paskaidrojumiem ir izklāstīti pielikumā.

Frankfurtē pie Mainas, 2014. gada 7. janvārī ECB prezidents Mario DRAGHI

(1) COM(2013) 641 final.

(2) Sk. ierosinātās regulas 1. pantu. Ierosinātās regulas darbības joma ir plaša: tā attiecas uz ļoti dažādiem etalonu indeksiem, tostarp visiem etaloniem, kas tiek izmantoti kā atsauces finanšu instrumentos, kurus ir atļauts tirgot vai kas tiek tirgoti regulētā tirgū, piemēram, ar energoresuriem vai izejvielām saistītos instrumentos un atvasinātos finanšu instrumentos, kas piesaistīti valūtas maiņas darījumiem.

(3) Sk. ierosinātās regulas 7. un 8. pantu.

(4) Sk. ierosinātās regulas 22. pantu. Kā konkretizēts 19. pantā, tādējādi uzraudzītās vienības ierosinātajā regulā reglamentētu etalonu var izmantot vienīgi tad, ja to sniedz administrators, kuram saskaņā ar 23. pantu ir izsniegta atļauja vai kas ir reģistrēts saskaņā ar 21. pantu.

(5) Piem., ja administratora vai tā uzturētā paneļa sastāvā ietilpst tirgus dalībnieki, kas sniedz ievaddatus indeksa vajadzībām.

(6) Sk. ierosinātās regulas 13. pantu. Saistībā ar kritiski svarīgiem etaloniem administratoriem ir jāinformē kompetentā iestāde un jāsaņem no tās atļauja par rīcības kodeksu.

(7) Sk. ierosinātās regulas 29. pantu. Kompetento iestāžu uzraudzības un izmeklēšanas pilnvaras ir izklāstītas 30. pantā, bet to administratīvās sankcijas – 31. pantā.

(8) Sk. ierosinātās regulas 34. panta 1. un 6. punktu. Attiecīgā, ar obligāto datu sniegšanu saistītā norma ir 14. panta 1. punkta a) un b) apakšpunkts.

(9) Tostarp pasākumi attiecībā uz obligāto datu sniegšanu (14. pants), atļaujas izsniegšanu administratoriem (23. un 24. pants) un administratīviem pasākumiem un sankcijām (31. pants).

(10) Tā ir paredzēta Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Regulas (ES) Nr. 1095/2010, ar ko izveido Eiropas Uzraudzības iestādi (Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestādi), groza Lēmumu Nr. 716/2009/EK un atceļ Komisijas Lēmumu 2009/77/EK (OV L 331, 15.12.2010., 84. lpp.), 19. pantā.

(11) Sk. ierosinātās regulas V sadaļu. Trešo valstu etalonu administratoriem ir jāinformē EVTI par etalonu un tas tajā jāreģistrē, bet Komisijai ir jāapstiprina, ka trešo valstu regulējums ir līdzvērtīgs Savienības regulējumam, pirms to var izmantot Savienības uzraudzītās vienības.

(12) Sk. grozīto priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par iekšējās informācijas ļaunprātīgu izmantošanu un tirgus manipulācijām (tirgus ļaunprātīgu izmantošanu), COM(2012) 421 final, un grozīto priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par kriminālsankcijām iekšējās informācijas ļaunprātīgas izmantošanas un tirgus manipulāciju gadījumā, COM(2012) 420 final.

(13) Sk. IOSCO2013. gada 17. jūlija galīgo ziņojumu par finanšu etaloniem piemērojamiem principiem (pieejams IOSCO internetvietnē (www.iosco.org)).

(14) Sk. ierosinātās regulas 3. panta 1. punkta 13. apakšpunktu.

(15) Saskaņā ar ierosinātās regulas 3. panta 1. punkta 15. apakšpunktu tie ir attiecīgās Savienības direktīvās definētie kredītlīgumi un kredītlīgumi saistībā ar mājokļa īpašumu.

(16) Sk. publikāciju (angļu valodā) European Commission’s public consultation on the regulation of indices – Eurosystem’s response, 2012. gada novembris, 2.–3. lpp., kas pieejama vietnē www.ecb.europa.eu.

(17) Sk. publikācijas (angļu valodā) Eurosystem’s response to the EBA and ESMA’s public consultation on the principles for benchmark-setting processes in the EU un Eurosystem’s response to IOSCO’s consultation report on financial benchmarks (abas publicētas 2013. gada februārī).

(18) Arī naudas tirgus fondi (NTF) var izmantot atsauces uz indeksiem, nosakot to tirgoto finanšu instrumentu cenu. Sk. priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par naudas tirgus fondiem, COM(2013) 615 final, kurā paredzēts, ka gadījumā, kad nav izmantojama metode “novērtēšana pēc tirgus cenas”, NTF savus aktīvus vērtē, izmantojot principu “novērtēšana pēc modeļa”, kas ir etalona tipa metodika (sk. it īpaši ierosinātās regulas preambulas 41. apsvērumu un 2. panta 10. punktu). NTF parasti tiek strukturēti vai nu kā alternatīvi ieguldījumu fondu pārvaldnieki, vai kā pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumi, un kā tādi tie jau ir iekļauti termina “izraudzītās vienības” definīcijā (sk. ierosinātās regulas 3. panta 1. punkta 14. apakšpunkta e) un f) punktu).

(19) Sk. ierosinātās regulas 2. panta 2. punkta a) apakšpunktu un preambulas 16. apsvērumu.

(20) Sk. 1., 2. un 3. priekšlikumu.

(21) Šajā ziņā tiek ņemts vērā, ka Eiropas Parlamenta Ekonomikas un monetārās komitejas (ECON) 2013. gada 15. novembra ziņojuma projekts ietvēra priekšlikumu ierosinātās regulas piemērošanas jomā iekļaut arī valstu centrālās bankas (sk. ziņojuma projekta grozījumu Nr. 20). Tomēr tā atzīst (sk. preambulas 20. apsvērumu), ka “ārpakalpojumu izmantošana, veicot aprēķinus, kad nepastāv rīcības brīvība attiecībā uz formulas izmantošanu, nenozīmē, ka aprēķinu veicējs ir uzskatāms par administratoru saskaņā ar šo regulu”. Komiteja par ziņojuma projektu vēl nav balsojusi. Pieejams Parlamenta internetvietnē (www.europarl.europa.eu)).

(22) IOSCO galīgais ziņojums par finanšu etaloniem piemērojamiem principiem (sk. 13. zemsvītras piezīmi).

(23) Sk. ierosinātās regulas 3. panta 1. punkta 19. apakšpunktu un II pielikumu.

(24) Sk. 5. priekšlikumu. Sk. arī nodaļu par procentu atsauces likmēm ECB 2013. gada oktobra Mēneša Biļetenā, 69. lpp., pieejams ECB internetvietnē (www.ecb.europa.eu).

(25) Sk. ierosinātās regulas II un VI sadaļu.

(26) Sk. ierosinātās regulas 7. panta 1. punkta a) apakšpunktu.

(27) Sk. ierosinātās regulas II sadaļas 1. nodaļu.

(28) Sk. 3.3.2. punktu, kurā uzsvērtas bažas par obligāto datu sniegšanas sliekšņvērtības izmantojamību.

(29) Sk. publikāciju (angļu valodā) European Commission’s public consultation on the regulation of indices – Eurosystem’s response, 2012. gada novembris, 3. lpp.

(30) Tas ir paredzēts ierosinātās regulas 34. pantā (ar atsauci uz Regulas (ES) Nr. 1095/2010 19. pantu).

(31) Sk. ierosinātās regulas 20. un 21. pantu.

(32) Sk. 9. priekšlikumu par 20. panta 1. punktu, kurā ir lietots termins “administrators, kas reģistrēts trešā valstī”.

(33) Sk. ierosinātās regulas 26. panta 2. punktu.

(34) Sk. ierosinātās regulas III sadaļu.

(35) Sk. ierosinātās regulas 3. gada 1. punkta 21. apakšpunktu (definīcija) un 13. pantu. Konkrēti, kritiski svarīga etalona administratoram ir pienākums informēt valsts kompetento iestādi un lūgt tās apstiprinājumu tam, ka attiecīgais rīcības kodekss atbilst regulas prasībām.

(36) Sk. ierosinātās regulas 14. pantu.

(37) Sk. publikāciju Eurosystem’s response to the EBA and ESMA’s public consultation (sk. 17. zemsvītras piezīmi).

(38) Sk. ierosinātās regulas 3. panta 1. punkta 21. apakšpunktu.

(39) Sk. 6. priekšlikumu.

(40) Sk. ierosinātās regulas 14. panta 1. punkta a)–c) apakšpunktu.

(41) Sk. ierosinātās regulas 7. panta 1. punkta b) apakšpunktu kopsakarā ar I pielikuma C iedaļu.

(42) Sk. 6. priekšlikumu.

(43) Šajā normā administratora kompetentajai iestādei tiek piešķirtas pilnvaras a) sniegt ievaddatus administratoram saskaņā ar metodiku, rīcības kodeksu vai citiem noteikumiem un b) noteikt veidu un termiņu, kādā jāsniedz ievaddati. Pienākums sniegt palīdzību ir noteikts ierosinātās regulas 14. panta 3. punktā.

(44) Sk. ierosinātās regulas 34. panta 1. un 2. punktu.

(45) Padomes 2013. gada 15. oktobra Regula (ES) Nr. 1024/2013, ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV L 287, 29.10.2013., 63. lpp.). Sk. arī Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 22. oktobra Regulu (ES) Nr. 1022/2013, ar kuru Regulu (ES) Nr. 1093/2010, ar ko izveido Eiropas Uzraudzības iestādi (Eiropas Banku iestādi), groza attiecībā uz īpašu uzdevumu uzticēšanu Eiropas Centrālajai bankai, ievērojot Padomes Regulu (ES) Nr. 1024/2013 (OV L 287, 29.10.2013., 5. lpp.).

(46) Sk. Regulas (ES) Nr. 1024/2013 4. panta 1. punktu.

(47) Sk. ierosinātās regulas 16. pantu un 7. priekšlikumu.

(48) Sk. ierosinātās regulas 17. un 39. pantu.

(49) Sk. ierosinātās regulas 39. pantu.

(50) Sk. 8. un 18. priekšlikumu.

(51) Sk. ierosinātās regulas 18. panta 1. punktu.

(52) Sk. priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvai par kredītlīgumiem saistībā ar mājokļa īpašumu, COM(2011) 142 final.

(53) Sk. 20. un 21. pantu.

(54) Sk. 13. zemsvītras piezīmi; sk. arī jaunāko IOSCO paziņojumu (2013. gada novembris).

(55) Sk. ierosinātās regulas 20. panta 2. punkta b) apakšpunktu kopsakarā ar tās 5. pantu.

(56) Piem., tādēļ, ka administrators ir unregulated market apvienība. ECB, balstoties uz tirgus dalībnieku sniegto informāciju, saprot, ka tikai nedaudzām valstīm ārpus Savienības ir nodoms papildus nozīmīgiem procentu likmju etaloniem un dažiem valūtu maiņas vai izejvielu etaloniem reglamentēt arī citus etalonus.

(57) Sk. 16. priekšlikumu.

(58) Sk. publikāciju (angļu valodā) European Commission’s public consultation on the regulation of indices – Eurosystem’s response (2012. gada novembris, 8. lpp.).