LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 68/1

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Pēcvidusskolas profesionālā izglītība un apmācība kā pievilcīga alternatīva augstākajai izglītībai” (pašiniciatīvas atzinums)

2012/C 68/01

Ziņotāja: Vladimíra DRBALOVÁ kdze

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 2011. gada 20. janvārī saskaņā ar Reglamenta 29. panta 2. punktu nolēma izstrādāt pašiniciatīvas atzinumu par tematu

“Pēcvidusskolas profesionālā izglītība un apmācība kā pievilcīga alternatīva augstākajai izglītībai”.

Par Komitejas dokumenta sagatavošanu atbildīgā Nodarbinātības, sociālo lietu un pilsoniskuma specializētā nodaļa savu atzinumu pieņēma 2011. gada 16. decembrī.

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 477. plenārajā sesijā, kas notika 2012. gada 18. un 19. janvārī (2012. gada 19. janvāra sēdē), ar 208 balsīm par, 7 balsīm pret un 10 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi un ierosinājumi

Ieteikumi Eiropas Komisijai

1.1 Komiteja aicina Komisiju rosināt dalībvalstis sasniegt Briges paziņojumā izvirzītos ilgtermiņa un īstermiņa mērķus un uzlabot profesionālās izglītības un apmācības (PIA) kvalitāti un efektivitāti, lai padarītu to pievilcīgāku un piemērotāku. Visu līmeņu sociālajiem partneriem jāturpina aktīvi iesaistīties Kopenhāgenas procesā un jāpalīdz sasniegt īstermiņa rezultātus.

1.2 Komiteja īpaši aicina Komisiju apvienot Boloņas un Kopenhāgenas procesus vienā integrētā pieejā. Šāda sinerģija palīdzēs nodrošināt cilvēkus ar prasmēm, kas vajadzīgas, lai viņi varētu īstenot savu attīstības un nodarbinātības potenciālu.

1.3 Komiteja uzskata, ka Komisijai, pamatojoties uz statistiskas datiem, jādarbojas kā novērošanas centram un jāuzrauga stāvoklis dalībvalstīs, kā arī jāizveido platforma labas prakses apmaiņai.

1.4 EESK atzinīgi vērtē Komisijas centienus ieviest jaunus instrumentus un uzsākt jaunas iniciatīvas. Tomēr vispirms ir steidzami jāizvērtē jau izstrādātās iniciatīvas, lai instrumenti savstarpēji nepārklātos un lai jau ieviestās programmas un politikas pasākumi tiktu īstenoti pienācīgi un pilnībā.

Ieteikumi dalībvalstīm

1.5 Ir maldīgi, veidojot izglītības politiku, par vienīgo rādītāju noteikt augstskolās studējošo jauniešu skaitu, jo tam ir tikai daļēja saistība ar prasmēm, kas vajadzīgas darba tirgum. Izglītības un apmācības sistēmām ir jābūt līdzsvarotām.

1.6 Efektīvi īstenot Briges paziņojumu un Kopenhāgenas procesu un palīdzēt sasniegt ES pamatmērķi, proti, ka vismaz 40 procentiem iedzīvotāju ir jāiegūst augstākā vai tai līdzvērtīga izglītība, līdz ar to palielinot arī profesionālās izglītības ieguvēju īpatsvaru.

1.7 Izstrādāt gan finanšu, gan ar finansēm nesaistītus instrumentus, kas orientēti uz izglītības iestādēm un uzņēmumiem, it īpaši uz MVU, tostarp mikro- un amatniecības uzņēmumiem, lai tādējādi padarītu pievilcīgāku gan sākotnējo, gan tālāko profesionālo izglītību un apmācību, mobilizētu uzņēmumus un veicinātu izglītības iestāžu un uzņēmumu sadarbību.

1.8 Sākt īstenot vispusīgus veicināšanas pasākumus, lai sistemātiski palielinātu pēcvidusskolas profesionālās izglītības atzīšanu sabiedrībā.

1.9 Nodrošināt tādus konsultatīvos dienestus, kas ir efektīvāki un atbilst darba tirgus un jauniešu vajadzībām, tostarp individuālas konsultācijas cilvēkiem ar invaliditāti. Steidzami paplašināt to jauniešu, viņu ģimeņu un konsultantu domāšanas modeli, kuri uzskata, ka studijas augstskolā nozīmē garantētu darba vietu.

Ieteikumi uzņēmumu organizācijām

1.10 Sadarbojoties ar citiem sociālajiem partneriem, informēšanas un konsultēšanas sistēmās būtu aktīvi jāiesaistās uzņēmēju organizācijām, jo tieši tām ir vislabākās iespējas sniegt informāciju par profesionālās izglītības un darba tirgus iespējām. Uzņēmējiem būtu jāatbalsta apmācības sniedzēji, lai tie varētu izstrādāt gan uz praksi orientētus apmācības kursus, gan jaunas metodes.

1.11 Rūpniecības nozarēs un uzņēmumos jāpiedāvā vairāk darba vietu stažieriem un praktikantiem, un esošie darbinieki jāmudina dalīties savās zināšanās un pieredzē ar mācekļiem vai uz laiku kļūt par profesionālās apmācības pasniedzējiem.

Ieteikumi izglītības iestādēm

1.12 Veidot uzticēšanās pilnu saikni ar uzņēmumiem un atzīt, ka nepieciešams konstruktīvi sadarboties un ka ārējā vidē iegūta pieredze ir vērtība.

1.13 Lai ciešāk sadarbotos ar rūpniecības nozarēm, kā arī pilnveidotu uz praksi orientētas apmācības metodes un paplašinātu to klāstu, vajadzīga elastīgāka attieksme pret PIA.

1.14 Jānodrošina kvalitatīvi pasniedzēji un mācībspēki. Viņiem ir jāpārzina darba vides mainīgās vajadzības. Būtu jāveicina skolotāju un pasniedzēju stažēšanās uzņēmumos.

Ieteikumi sociālajiem partneriem

1.15 Komiteja aicina sociālo partneru organizācijas uzņemties atbildību un proaktīvi izmantot visas iespējas un instrumentus, lai uzlabotu pēcvidusskolas profesionālās izglītības un apmācības pievilcību (iesaistot nozaru nodarbinātības un kvalifikācijas padomes utt.).

1.16 Sociālajiem partneriem visos līmeņos pienācīgi jāpilda to kopīgajās darba programmās noteiktās apņemšanās un jāsekmē visu ar profesionālo izglītību saistīto ES instrumentu ieviešana un īstenošana valstu līmenī.

Ieteikumi privātpersonām un pilsoniskās sabiedrības organizācijām

1.17 Jāvērš iedzīvotāju uzmanība uz to, ka augstākā izglītība ne vienmēr garantē darbu un ka ir jāapsver piemērotas alternatīvas. Cilvēkiem ir jāsaprot, ka viņi paši ir atbildīgi par informācijas ievākšanu pirms studiju vai apmācības programmas izvēles. Visbeidzot, iedzīvotājiem ir pietiekami jāpaļaujas uz sevi, lai izlemtu par pēcvidusskolas profesionālās izglītības uzsākšanu.

1.18 Studentu vēlmes un viņu ģimeņu cerības jāizvērtē attiecībā pret darba devēju vajadzībām. Nākotnē viņi varētu izmantot jaunizveidoto apskatu par prasmēm Eiropas Savienībā un tā prognozes par prasmju piedāvājumu un darba tirgus vajadzībām.

2. Politikas sistēma Eiropā

2.1 Pavasara sammitā 2010. gada jūnijā Eiropadome pieņēma jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju “Eiropa 2020”, kurā ietvertas septiņas pamatiniciatīvas un stratēģijas dokumenti par ES iekšējā tirgus stiprināšanu (Vienotā tirgus akts).

2.2 Viena no svarīgākajām pamatiniciatīvām, “Jaunu prasmju un darba vietu programma”, kas orientēta uz to, lai nodrošinātu iedzīvotājus ar darbam piemērotām prasmēm un līdzsvarotu prasmju piedāvājumu ar darba tirgus vajadzībām, ir cieši saistīta ar pārējām iniciatīvām (“Rūpniecības politika”, “Digitalizācijas programma”, “Inovācijas savienība”, “Jaunatne kustībā”, “Eiropas platforma cīņai pret nabadzību” utt.).

2.3 Atbalsts stratēģijas “Eiropa 2020” mērķiem paredzēts ierosinātajā daudzgadu finanšu shēmā (DFS) (1). Tas būs ieguldījums Eiropas izcilākajos prātos, jo tiks palielināts izglītībai, apmācībām, pētniecībai un inovācijai atvēlēto līdzekļu apjoms.

3. Profesionālā izglītība un apmācība. Pašreizējais stāvoklis un uzdevumi

3.1 Patlaban Eiropas darba tirgus tendences nosaka finanšu un ekonomikas krīze, globalizācija, demogrāfiskais spiediens, jaunas tehnoloģijas un daudzi citi faktori.

3.2 Stratēģijā “Eiropa 2020” izvirzīti pieci horizontālie mērķi, un trīs no tiem ir šādi:

— 75 % nodarbinātība vecuma grupā no 20 līdz 64 gadiem;

— izglītības ieguves rādītāju uzlabošana, proti, mācības nepabeigušo jauniešu īpatsvara samazināšana no pašreizējiem 15 % līdz 10 %;

— vēlme līdz 2020. gadam no 31 % līdz vismaz 40 % palielināt to 30–34 gadus veco iedzīvotāju īpatsvaru, kas ir ieguvuši augstāko vai tai līdzvērtīgu izglītību.

3.3 Līdz ar 2002. gada 29.–30. novembrī pieņemto Kopenhāgenas deklarāciju tika uzsākta paplašināta Eiropas sadarbība profesionālajā izglītībā un apmācībā; šo sadarbības stratēģiju dēvē arī par Kopenhāgenas procesu.

3.4 Savukārt 2009. gada 12. maijā Padome pieņēma stratēģisku sistēmu Eiropas sadarbībai izglītības un apmācības jomā (“VET 2020”).

3.5 Komisijas paziņojumā “Jauns stimuls Eiropas sadarbībai profesionālās izglītības un apmācības jomā, lai atbalstītu stratēģiju Eiropa 2020” (2) ir izklāstīti svarīgākie elementi, kas nepieciešami, lai atsāktu Kopenhāgenas procesu un uzsvērtu profesionālās izglītības svarīgo nozīmi mūžizglītībā un mobilitātē.

3.6 Cieša apņemšanās ir ierakstīta arī Briges paziņojumā, ko 2010. gada decembrī pieņēma ES ministri profesionālās izglītības un apmācības jautājumos un Eiropas sociālie partneri. Lai Eiropas Savienībā sekmētu sadarbību PIA jomā, minētajā paziņojumā laika posmam līdz 2020. gadam ir noteiktas šādas pārskatītas prioritātes:

— pēcvidusskolas PIA attīstīšana un profesionālās izglītības attīstīšana augstākos Eiropas kvalifikāciju sistēmas (EQF) līmeņos,

— mijiedarbība un elastīga pāreja starp PIA un augstāko izglītību,

— politikas dokuments par profesionālās izcilības nozīmi progresīvas un noturīgas izaugsmes nodrošināšanā.

3.7 Pamatojoties uz Briges paziņojumā pausto apņemšanos, Komisija izstrādā Izcilības programmu profesionālajai izglītībai un apmācībai; tā orientēta gan uz sākotnējo, gan turpmāko PIA. Šo procesu paredzēts noslēgt ar Padomes secinājumiem (2012. gada beigās).

4. Informatīvais pamats sadarbības pastiprināšanai profesionālajā izglītībā un apmācībā

4.1 Eiropas Profesionālās izglītības attīstības centra (Cedefop) prognozes par prasmju pieprasījumu nākotnē liecina, ka līdz 2020. gadam palielināsies pieprasījums pēc vidēji un augsti kvalificēta darbaspēka, savukārt pieprasījums pēc mazkvalificēta darbaspēka samazināsies. Tomēr 78 miljoni no darbspējīgā vecumā esošajiem Eiropas iedzīvotājiem vēl aizvien ir ar zemu kvalifikāciju.

4.2 Fakti, kas iekļauti Cedefop dokumentā “Modernizēt arodizglītību un apmācību” — ceturtajā ziņojumā par pētījumu Eiropas arodizglītības jomā —, liecina, ka ir jāpastiprina sadarbība PIA jomā. Lai dotu ieguldījumu ES izaugsmes un nodarbinātības stratēģijā, minētajā dokumentā ir arī izvirzītas prioritātes PIA reformēšanai.

4.3 Ņemot vērā pieaugošo starptautisko konkurenci, sabiedrības novecošanu, spiedienu uz darba tirgu un mērķi Eiropā uzlabot sociālo kohēziju, profesionālajā izglītībā ir vajadzīgas tūlītējas reformas.

4.4 Cedefop analizē arī jautājumu par to, kā uzlabot PIA tēlu un pievilcību. Aplūkojot rādītājus, kas saistīti ar PIA pievilcību Eiropas Savienībā, kopiespaids veidojas negatīvs. Daži pētījumi ir devuši iespēju noteikt galvenos faktorus, kas ietekmē izglītības kursu pievilcību:

a) mācību saturs un konteksts — apmācības kursu izvēle un mācību iestāžu, kursu vai programmu reputācija,

b) audzēkņu izglītības un darba tirgus perspektīvas — piekļuve tālākai izglītībai (īpaši augstskolā) un nodarbinātības perspektīvas,

c) ekonomiski faktori — finansiāls atbalsts, nodokļu atvieglojumi un mācību maksa.

4.5 Publikācijā “Tilts uz nākotni”Cedefop analizē arī sasniegumus kopēju Eiropas principu (ievirze un konsultācijas, neformālās un ikdienējās mācīšanās apzināšana un atzīšana) un instrumentu (EQF, ECVET, EQAVET, Europass) (3) izstrādē un ieviešanā. Šo principu un instrumentu mērķis ir sekmēt darba ņēmēju, audzēkņu un mācībspēku mobilitāti starp dažādām izglītības un apmācības sistēmām un valstīm. Šādu instrumentu pilnveide un ieviešana veicina visu veidu un līmeņu izglītības un apmācības rezultātu evolūciju, kas savukārt ir atbalsts mūžizglītībai.

4.6 Jaunais Cedefop pētījums (4), kas veltīts augstāko kvalifikācijas līmeņu profesionālajai izglītībai un apmācībai 13 valstīs un 6 nozarēs, liecina, ka uzskatus un priekšstatus par PIA un Eiropas kvalifikāciju sistēmu 6.–8. līmenī ietekmē apstākļi attiecīgajā valstī.

4.7 Eiropas Izglītības fonds (EIF) uzsver: lai izveidotu saikni starp izglītību un profesionālajām jomām, ļoti svarīgi ir sniegt informāciju par dažādām profesijām un īstenot ar faktiem pamatotus politikas pasākumus. Lai palielinātu pēcvidusskolas PIA pievilcību, EIF iesaka veikt šādus pasākumus:

— cieši sadarbojoties ar uzņēmumiem, panākt diplomu atzīšanu;

— pēcvidusskolas PIA (vai augstāko profesionālo izglītību) integrēt augstākās izglītības sistēmā;

— radīt “pakāpienus” un tālākas izglītošanās iespējas mūžizglītības virzienā;

— augstākajā profesionālajā izglītībā veidot starptautiskas partnerības;

— izglītības kursu sagatavošanā izmantot šādu proporciju: 20 % lekciju, 40 % praktisku nodarbību un 40 % darbsemināru;

— mācībspēkus izraudzīties gan no akadēmiskajām aprindām, gan no attiecīgās jomas speciālistu vidus.

4.8 Kādā Komisijas pasūtītā pētījumā, kura mērķis bija apzināt un analizēt prasmes, kas nākotnē būs vajadzīgas mikro- un amatniecības uzņēmumiem (5), ieteikts apmācības programmas turpmāk vairāk pielāgot gaidāmajām prasmju pieprasījuma tendencēm un situācijas attīstībai. Vairāk jāveido tādas programmas, kuru pamatā ir profesijas praktiska apmācība, un visos līmeņos, arī Eiropas līmenī, jārada iespējas atzīt neformāli iegūtas praktiskas zināšanas.

4.9 Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) ministru sanāksmē, kas notika 2007. gada janvārī Kopenhāgenā un bija veltīta PIA jautājumiem, tika secināts, ka profesionālās izglītības un apmācības tēls ir ievērojami uzlabojies, un tika uzsākts analītisks darbs, ko 2010. gadā noslēdza ar gala ziņojumu “Izglītība nodarbinātībai” (6). Turklāt 2010. gada beigās sagatavots pārskats “Ārpusskolas prasmes”, kurā analizēti turpmākie pasākumi pēcvidusskolas profesionālās izglītības un apmācības jomā.

5. PIA no darba tirgus viedokļa

5.1 Demogrāfiskās pārmaiņas un prognozes par pieaugošo pieprasījumu pēc kvalificētāka darbaspēka nozīmē, ka Eiropā, par spīti ekonomikas krīzei, dažās nozarēs darbaspēka pieejamība samazinās un darbinieku sāk pietrūkt.

5.2 Eiropas Savienībā speciālistu trūkums noteiktās nozarēs ir fakts. Eiropas uzņēmumus tas ietekmē tieši, jo tie nevar izmantot izaugsmes iespējas un palielināt produktivitāti. Nākamajos gados kvalificētu darbinieku trūkums būs viens no galvenajiem šķēršļiem ekonomikas izaugsmei.

5.3 Vidi saudzējošu darba vietu izveide un tā dēvētā “sirmgalvju ekonomika”, arī sociālie un veselības aprūpes pakalpojumi, rada iespējas veidot jaunas, kvalitatīvas darba vietas visām darbspējīgā vecuma grupām, kā arī uzlabot visas Eiropas ekonomikas konkurētspēju un izaugsmes potenciālu. Tas nozīmē arī lielāku pieprasījumu pēc jaunām profesijām un pilnveidotām, atjauninātām prasmēm.

5.4 Profesionālā izglītība un apmācība var palīdzēt iepriekš minētā stratēģijas “Eiropa 2020” pamatmērķa sasniegšanā, 1) nodrošinot iespējas no profesionālās izglītības un apmācības pāriet uz specializētu apmācību un augstāko izglītību, 2) attīstot PIA augstākos EQF līmeņos uz pārdomātu vidējās profesionālās izglītības sistēmu pamata, 3) palīdzot nodrošināt atbilstošu sistēmu neformālās mācīšanās ceļā gūtu zināšanu atzīšanai un akreditācijai visos līmeņos un 4) pilnveidojot uz praksi orientētu apmācības procesu, kurā pieaugušie dod savu ieguldījumu jauniešu sekmju nodrošināšanā.

5.5 Lai uzlabotu Eiropas uzņēmumu konkurētspēju, ir būtiski, lai Eiropā būtu mobils darbaspēks, kam ir pašreizējā darba tirgus vajadzībām atbilstošas prasmes un iemaņas. Uzņēmumiem vajadzīgas pārredzamas un salīdzināmas kvalifikācijas neatkarīgi no tā, kādā veidā šīs prasmes ir iegūtas.

5.6 Tādas kredītpunktu un kvalifikācijas sistēmas, kuru pamatā ir faktiskie apmācības rezultāti, ļaus vieglāk novērtēt darba ņēmēja prasmes. Tādējādi varēs labāk saskaņot pieprasījumu un piedāvājumu Eiropas darba tirgū. Darba devēji novērtē nevis kvalifikāciju, bet gan sniegumu. Arī izglītības sistēmā aizvien vairāk vajadzētu novērtēt apmācības reālo rezultātu, nevis, piemēram, mācību kursa nedēļu skaitu.

5.7 Iespējas pāriet no PIA uz augstāko izglītību ir svarīgas, un šo pāreju varētu atvieglot, uzlabojot mācību rezultātu pārredzamību. EQF varētu būt lietderīgs instruments, kas dod iespēju izveidot labāku mijiedarbību starp profesionālās izglītības un augstākās izglītības kredītpunktu sistēmām, jo saskaņā ar to mācību sekmes tiek pārveidotas attiecīgā kvalifikācijas līmeņa vienībās.

5.8 Pēcvidusskolas profesionālo izglītību nedrīkst ierindot “pelēkajā zonā” starp vidusskolas līmeņa arodizglītību un augstāko izglītību. Saskaņā ar stratēģiju “Eiropa 2020” pēcvidusskolas PIA ir stratēģiski svarīga, lai uzlabotu arodizglītības pievilcību jauniešu acīs un atbalstītu prasmju pilnveidošanu un kvalifikācijas paaugstināšanu. Raugoties no Eiropas mazo un vidējo uzņēmumu viedokļa, ir izdevies nedaudz palielināt arodizglītības un augstākā līmeņa PIA nozīmi un uzlabot tās pievilcību. Tomēr visos līmeņos — Eiropas, valstu, reģionālajā, vietējā un nozaru līmenī — vēl ir jāstrādā, lai dažādotu PIA piedāvājumu augstākā līmenī, uzlabotu mijiedarbību, reformētu PIA sistēmas un finansiāli stimulētu augstāka līmeņa PIA piedāvājumu un pieprasījumu gan uzņēmumu, gan iedzīvotāju vidū.

5.9 Profesionālās izglītības pievilcības uzlabošanā izšķiroša nozīme ir kvalitātei un izcilībai. Tomēr augstas kvalitātes PIA nav lēta, un mazie un vidējie uzņēmumi saskaras ar īpašiem pārbaudījumiem, jo, pirmkārt, tie ir galvenie sākotnējās profesionālās izglītības un apmācības piedāvātāji un, otrkārt, tiem ir jāpilnveido visu darbinieku, ne tikai viskvalificētāko darbinieku, prasmes. Šajā ziņā ir izšķiroši svarīgi nodrošināt apmācību darba vietā.

5.10 Svarīga joma, ko uzņēmumi jau ilgu laiku ir atbalstījuši, ir pārrobežu mobilitāte apmācības nolūkā, īpaši jauniešiem, kas iegūst profesionālo izglītību vai stažējas. PIA darbinieku, izglītojamo un mācībspēku mobilitāte Eiropā joprojām ir nepietiekama. To varēs uzlabot tikai tad, ja šīm personām būs labas zināšanas vismaz vienā svešvalodā.

6. Profesionālās izglītības, īpaši pēcvidusskolas arodizglītības, nepievilcīguma iemesli

6.1 Jēdzienu “augstākā izglītība” dažkārt izmanto kā sinonīmu akadēmiski orientētai augstskolas izglītībai. Augstāko izglītību un profesionālo apmācību bieži uzskata par pretstatiem — valda uzskats, ka profesionālās apmācības līmenis ir zemāks.

6.2 Veidojot politiku, kas orientēta uz augstākās izglītības attīstīšanu un paplašināšanu, profesionālajai izglītībai nav tikusi pievērsta pienācīga uzmanība. Uz arodu (vai profesiju / darba tirgu) orientēta izglītība un apmācība jau šobrīd ir svarīga, lai arī “neredzama”, augstākās izglītības sastāvdaļa.

6.3 Eiropā profesionālā izglītība ir ļoti dažāda. Atšķirīgie institucionālie risinājumi rada apjukumu. Dažās valstīs to pat nevar uzskatīt par sistēmu.

6.4 Valstu izglītības un apmācības sistēmas pašas par sevi ir zināmā mērā nepārredzamas, un starp dažādiem apmācības kursiem vērojama tikai neliela mijiedarbība. Pēcvidusskolas izglītību un apmācību sniedz daudzi un dažādi piedāvātāji: augstskolas, augstākās profesionālās izglītības iestādes, vidusskolas, pieaugušo izglītības iestādes, sociālie partneri un privāti uzņēmumi.

6.5 PIA kvalifikācijas dažkārt ir grūti izprotamas, un citas valstis tās ne vienmēr atzīst. PIA programmas neatbilst Boloņas trīs ciklu sistēmai (bakalaurs, maģistrs, doktors). Joprojām nav skaidra redzējuma par to, kā un kādā līmenī profesionālās kvalifikācijas klasificēt valstu un ES kvalifikācijas sistēmās (NQF un EQF).

6.6 Trūkst saiknes starp kvalifikācijām un prasmēm, kas iegūtas studijās, un valstu profesiju klasifikācijas sistēmām.

6.7 Cietis ir arī rūpniecības tēls, ņemot vērā gan tā atspoguļojumu plašsaziņas līdzekļos, gan pašreizējo krīzi. Tā rezultātā mazinās uzticēšanās Eiropas uzņēmumiem.

6.8 Stereotipi un PIA diplomu ieguvēju zemais prestižs sabiedrībā ir faktori, kas kavē daudzus jauniešus uzsākt šādu apmācību.

6.9 Pamatskolā iegūtais zemais rēķinātprasmes līmenis ir cēlonis tam, ka daļa jauniešu neizvēlas savu nākotni saistīt ar zinātni, tehnoloģiju, inženierzinātnēm vai matemātiku, vai arī uzsākt uz praksi orientētu apmācību.

6.10 Zema ir spēja pielāgoties pastāvīgi mainīgajam prasmju pieprasījumam, kas ir saistīts ar IKT straujo attīstību un pakāpenisko pāreju uz zemu oglekļa emisiju ekonomiku.

6.11 Izglītībā un darba tirgū vērojams zināms perspektīvu trūkums; var minēt tādus aspektus kā piekļuve tālākai izglītībai (īpaši augstskolas izglītībai), nodarbinātības perspektīvas, atalgojums, apmierinātība ar darbu un iespējas atrast tādu darbu, kas atbilst iegūtajai izglītībai.

6.12 Kad jaunieši un viņu ģimenes pirmo reizi apspriež profesionālo nākotni, viņiem trūkst informācijas un atbalsta. Vecāku dzīves pieredze un profesionālā darbība bieži ir galvenie faktori, kas ietekmē galīgo lēmumu par mācību iestādes un profesijas izvēli. Profesionālā orientācija pārlieku bieži ir sadrumstalota, pasīva un atrauta no realitātes.

6.13 Dažās dalībvalstīs no valdības puses trūkst finansiālu un cita veida stimulu darba devējiem, lai tos rosinātu ieguldīt profesionālajā apmācībā un to piedāvāt.

6.14 Uzņēmumu pārstāvju un izglītības iestāžu sadarbības sistēma nav pietiekama, lai izstrādātu tādas programmas, kurās teorētiskās zināšanas ir līdzsvarā ar praktiskajām iemaņām. Gan vidējā, gan augstākā līmeņa izglītības iestādes joprojām skeptiski raugās uz sadarbību ar uzņēmumiem. Izglītības iestādes nelabprāt atzīst ārējā vidē iegūtas pieredzes vērtību.

6.15. Pašreizējais darbaspēks noveco. Daudzās valstīs PIA iestādēs trūkst pasniedzēju un mācībspēku. Dažkārt pasniedzējiem un mācībspēkiem trūkst arī tādas darba pieredzes, kas būtu iegūta nesen.

6.16 Netiek novērtēta PIA loma cīņā pret sociālo atstumtību. Audzēkņiem, kuri nāk no nelabvēlīgā stāvoklī esošām sabiedrības grupām, biežāk ir tendence pamest mācības.

6.17 Profesionālās izglītības un it īpaši pēcvidusskolas arodizglītības tēlu bojā dzimumu stereotipi, kas ietekmē karjeras attīstību.

6.18 Liela problēma PIA un stažēšanās jomā ir pārrobežu mobilitāte apmācības nolūkā. PIA audzēkņu un mācībspēku mobilitāte Eiropā vēl joprojām nav pietiekama.

6.19 Lai mobilitāte būtu iespējama un noderīga, nepieciešamas labākas valodu prasmes.

6.20 Augstskolas izglītību, īpaši pēcvidusskolas profesionālo izglītību, dažkārt neuzskata par globālu uzdevumu. Būtu jāatbalsta līdzdalība starptautiskajā zināšanu apritē.

7. Iespējas uzlabot pēcvidusskolas profesionālās izglītības un apmācības pievilcību

7.1 Augstskolu studentu īpatsvaru vairs nevar uzskatīt par vienīgo kritēriju mūsdienīguma un progresa mērīšanā. Augstskolas vienas pašas nevar nodrošināt ekonomikas izaugsmi un sociālo progresu. Ir jāapzina un jāpopularizē alternatīvas izvēles iespējas.

7.2 Kopenhāgenas process, kura mērķis ir nodrošināt profesionālās izglītības kvalifikāciju pārredzamību un kvalitāti, cieši jāsaista ar augstākās izglītības reformu. Lai gados jaunus darba ņēmējus sekmīgi un ilgtspējīgi iekļautu darba tirgū, ir būtiski Boloņas un Kopenhāgenas procesus apvienot vienā integrētā pieejā.

7.3 Eiropā ir jāuzlabo rūpniecības nozares tēls. Ir vajadzīga jauna pieeja rūpniecības politikai, ņemot vērā tās svarīgo ieguldījumu izaugsmē un darba vietu radīšanā, kā arī inovācijas attīstīšanā. Labs atbalsts rūpniecībai būtu tāda pieeja, kas orientēta uz ilgtspēju, inovāciju un cilvēku prasmēm, kuras vajadzīgas, lai ES rūpniecības nozare saglabātu konkurētspēju pasaules tirgū.

7.4 Būtiski svarīga nozīme Eiropas tautsaimniecībā ir pakalpojumiem. Tie veido 70 % no ES IKP un nodrošina aptuveni divas trešdaļas no visām darba vietām. No katrām desmit jaunām darba vietām deviņas tiek radītas pakalpojumu nozarē. Tās dod jaunas iespējas pēcvidusskolas PIA kontekstā.

7.5 Eiropā, kur daudzās profesijās pašreiz trūkst darbaspēka, lielāku uzmanību vajadzētu pievērst tam, kā līdzsvarot izglītības un apmācības sistēmas un izveidot pareizo kombināciju starp vispārējo, profesionālo un akadēmisko izglītību. Svarīgākie uzdevumi šajā ziņā saistās ar pēcvidusskolas PIA. Tās mērķis ir pēc iespējas izmantot darba vietu kā vērtīgu apmācības vidi.

7.6 PIA sistēmās ļoti lietderīgas var būt kvalifikāciju sistēmas. Tās izmantojot, var vienādot PIA sistēmu, uzlabot pārredzamību, lai studentiem, darba devējiem un citām iesaistītajām pusēm būtu vienkāršāk novērtēt dažādu kvalifikāciju vērtību, kā arī sekmēt mūžizglītību un visiem uzlabot piekļuvi augstākajai izglītībai. Ņemot vērā uzsākto darbu ar kvalifikācijas sistēmām, ir atsākušās debates par profesionālās izglītības un apmācības profilu un statusu, proti, kā definēt un uzlūkot profesionālo izglītību.

7.7 Pamatojoties uz savstarpēju uzticēšanos un sapratni, ir jāiedibina reāla sadarbība starp izglītības iestādēm, uzņēmējdarbības vides pārstāvjiem un MVU. EESK uzskata, ka lietderīgas ir nesen ierosinātās “zināšanu apvienības” (7), proti, projekti, kuros apvienojas uzņēmumi un izglītības/apmācības iestādes, lai izstrādātu jaunas mācību programmas, uzmanību pievēršot trūkstošajām inovatīvajām prasmēm un to pielāgošanai darba tirgus vajadzībām. Tāpēc Komisijas jaunais priekšlikums — 2012. gadā izveidot pirmo PIA un uzņēmējdarbības forumu — ir daudzsološa iniciatīva.

7.8 Rūpniecības nozarēm un uzņēmumiem jāveic ieguldījumi apmācībā, kas notiek uzņēmumā uz vietas, jāpiedāvā vairāk darba vietu stažieriem un darba vietā apmācāmajiem, jādod iespēja ieinteresētiem un piemērotiem darbiniekiem apmācīt stažierus un mācekļus, jāatbalsta piemērotu darbinieku interese uz laiku kļūt par PIA pasniedzējiem, jādod iespēja darbiniekiem darba laikā iegūt profesionālo izglītību un jāsadarbojas ar izglītības piedāvātājiem, lai izstrādātu programmas, kas pielāgotas prasmju pieprasījumam tirgū.

7.9 Savukārt izglītības piedāvātājiem vajadzētu attīstīt tādu metodiku, kas domāta uz praksi orientētai apmācībai (t.i., lielākajai apmācības daļai), un darba vietā būtu jāparedz arī citas mācības, ne tikai stažēšanās; profesionālajā izglītībā būtu jāpiemēro daudz elastīgāka pieeja (elastīgāka mācību metodika), arī IKT izmantošana visās PIA jomās, un turklāt cieši jāsadarbojas ar rūpniecības nozarēm, lai apzinātu, kādas jaunas zināšanas ir jāmāca.

7.10 Tā kā profesijas izvēles iespējas kļūst daudzveidīgākas, sniegt efektīvus profesionālās ievirzes pakalpojumus kļūst sarežģītāk, taču aizvien būtiskāk un nepieciešamāk. Iedzīvotājiem, īpaši jauniešiem, ir jāgūst skaidrība par savu izglītības izvēli un perspektīvām. Novecojušais priekšstats, ka sākotnējā profesionālā izglītība sagatavos vienai profesijai visas darba dzīves garumā, vairs neatbilst realitātei. Profesionālajai orientācijai jābūt sistēmiskai, ar pietiekamiem resursiem, uz nākotnes tendencēm vērstai, objektīvai un labi pamatotai ar faktiem. Īpaša uzmanība jāpievērš cilvēku ar invaliditāti profesionālajai orientācijai, kurai jābūt individuāli pielāgotai, un jāņem vērā invaliditātes veids, ar to saistītie iespējamie mobilitātes ierobežojumi, kā arī invaliditātes radītās grūtības dažu kvalifikāciju iegūšanā.

7.11 Ir ārkārtīgi svarīgi novērtēt ģimenes būtisko nozīmi. Informēšana, konsultēšana un ievirzīšana jāorientē arī uz ģimeni, jo vecākiem un ģimenes locekļiem bieži ir izšķirīga loma studiju programmas un karjeras izvēlē. Lai ilustrētu ar augstāko PIA saistītās iespējas darba tirgū, jāveido sabiedrības izpratne, sniedzot vairāk tādas informācijas, kuras pamatā ir fakti.

7.12 Tomēr, veidojot profesionālās izglītības programmas, ir jālīdzsvaro studentu vēlmes un darba devēju vajadzības. Studentu vēlmes ir jāņem vērā, bet ar tām vien parasti nepietiek. Darba devēju vajadzības ir svarīgas, bet ne vienmēr viegli nosakāmas. Līdzsvars ir atkarīgs arī no līdzekļiem, ko piešķir valdība vai darba devēji un ko maksā studenti.

7.13 Visās mācību programmās jānodrošina vienlīdzīga attieksme pret visiem studējošajiem un vienlīdzīga piekļuve finansiālajam atbalstam, kas paredzēts mājoklim, transportam, veselības aprūpei un sociālās nodrošināšanas shēmām.

7.14 Svarīgi, lai pasniedzēji un mācībspēki būtu labi izglītoti un pārzinātu darba vidi. Lai risinātu šos jautājumus, jāveicina elastīga pieeja pieņemšanai darbā, lai par PIA iestāžu mācībspēkiem vieglāk būtu kļūt tiem, kam ir praktiska pieredze attiecīgajā nozarē. Ir jāpilnveido programmas, kas domātas pasniedzēju mobilitātes veicināšanai.

7.15 PIA atbilstības un elastīguma uzlabošanā būtiska nozīme ir sociālajiem partneriem. Lai profesionālajā izglītībā sekmētu izcilību, sociālie partneri vairāk jāiesaista PIA politikas, īpaši mācību programmu, izstrādē un īstenošanā, tādējādi nodrošinot iegūstamo prasmju atbilstību darba tirgus vajadzībām. Fakti liecina, ka tās valstis, kas koordinē sadarbību starp izglītības iestādēm un darba tirgu un iesaista darba tirgus pārstāvjus profesionālo prasmju un kvalifikāciju pārraudzībā un sertificēšanā, kopumā uzskatāmas par sekmīgām. EESK jau daudzkārt ir uzsvērusi, ka svarīga nozīme ir nozaru un starpnozaru padomēm nodarbinātības un prasmju jautājumos (8), kuras kvantitatīvā un kvalitatīvā skatījumā analizē darba tirgus vajadzības; Komiteja ir atzinīgi novērtējusi arī Eiropas sociālo partneru kopīgos centienus savās darba programmās pievērsties izglītībai un apmācībai (9).

7.16 Krīze ir parādījusi, ka uzņēmumu līmenī tiek rasti daudzi pārdomāti un efektīvi risinājumi, kā saglabāt darba vietas un izvērst dažādas izglītības un apmācības shēmas. Vairāki šādi labas prakses piemēri apkopoti EESK atzinumā “ES pasākumi krīzes pārvarēšanai” (10).

7.17 Mācību mobilitāte palīdz uzlabot nodarbinātības izredzes — tas īpaši attiecas uz jauniešiem —, jo tā dod iespēju iegūt nozīmīgas prasmes. Tāpēc EESK atzinīgi vērtē Komisijas ierosināto vērienīgo un politiski nepieciešamo mērķi mācību mobilitātes jomā. Tas paredz, ka Eiropas Savienībā vismaz 10 procentiem profesionālās sākumizglītības absolventu kādu daļu no mācību vai prakses perioda jābūt pabeigušiem ārzemēs. Šīs iniciatīvas mērķis ir gan kvantitatīvā, gan kvalitatīvā ziņā uzlabot PIA mobilitāti, nostādot profesionālo izglītību un augstāko izglītību līdzvērtīgās pozīcijās.

7.18 Ņemot vērā neseno Zaļo grāmatu par profesionālo kvalifikāciju savstarpējo atzīšanu (11), sākušās sabiedriskas diskusijas par to, kā samazināt un vienkāršot ierobežojošo regulējumu, kas attiecas uz profesionālajām kvalifikācijām, lai uzlabotu iekšējā tirgus darbību un sekmētu pārrobežu mobilitāti un uzņēmējdarbību. Nesen ierosinātās Eiropas profesionālās kartes sekmīga ieviešana galvenokārt būs atkarīga no dalībvalstu savstarpējas uzticēšanās un sadarbības.

7.19 EESK ir pārliecināta, ka ir būtiski, lai visiem mācībspēkiem un pasniedzējiem, arī tiem, kas darbojas profesionālajā izglītībā, būtu ļoti labas valodu prasmes, jo tās ir nepieciešamas mācību satura un valodas integrētas apguves veicināšanai (ET 2020). EESK atbalsta pasākumus, ko šajā jomā piedāvā Uzņēmumu forums daudzvalodības veicināšanai (12) un Pilsoniskās sabiedrības forums daudzvalodības veicināšanai (13), kuru mērķis ir ikvienam nodrošināt valodu apmācības iespējas visa mūža garumā.

7.20 Divdesmit pirmajā gadsimtā ir izšķiroši svarīgi izskaust stereotipus, kas veidojas jau sākumskolā, un veicināt vīriešu un sieviešu līdztiesību visos izglītības un apmācības līmeņos, atbalstot kultūrpolitikas pasākumus, lai jaunas sievietes vairāk orientētu uz zinātnes un tehnoloģijas studijām, kā norādīts Eiropas Dzimumu līdztiesības paktā (14).

7.21 Pagājušajā desmitgadē valstis ir izstrādājušas un ieviesušas dažādas izmaksu sadales pieejas. Tā rezultātā ir mainījies līdzsvars starp valstu, darba devēju un privātpersonu iemaksām. Ir ieviesti vairāki finanšu pasākumi, tostarp izglītības fondi, nodokļu atvieglojumi, kuponi, individuālie mācību konti, aizdevumi un noguldījumu shēmas. To mērķis ir palielināt privāto ieguldījumu iesaisti Eiropas kredītpunktu sistēmā PIA jomā.

7.22 Lielākais ES budžeta devums ieguldījumiem cilvēkos nāk no Eiropas Sociālā fonda (ESF). Lai uzlabotu prasmes un palīdzētu mazināt jauniešu bezdarba līmeni, kas daudzās dalībvalstīs ir augsts, nākamajā daudzgadu finanšu shēmas posmā tiks pastiprināti pasākumi, kurus patlaban atbalsta programma “Leonardo” (15).

8. Eiropas instrumentu un principu precīza īstenošana valstu līmenī

8.1 Līdz ar tādu instrumentu izveidi, kuru mērķis ir Eiropā veicināt sadarbību PIA jautājumos, ir kļuvis skaidrs, ka dažādām struktūrām ir vairāk jāsadarbojas, lai uzlabotu pašu struktūru darbību.

8.2 Kopenhāgenas un Boloņas procesi vairs nevar attīstīties atrauti viens no otra. Ir jāuzlabo attiecīgo instrumentu savietojamība un salīdzināmība. Jāatzīst, ka Kopenhāgenas process ir mazāk attīstīts un ka līdz ECVET (16) un EQF pilnvērtīgai darbībai paies vēl vairāki gadi.

8.3 EQF, ECVET un EQAVET mērķis ir veicināt izglītošanos visos līmeņos un visu veidu izglītības un apmācības programmās. Valstu kvalifikācijas sistēmās EQF būtu jāklasificē 6.– 8. līmenī, līdzīgi augstākajai izglītībai. ECVET (PIA kredītpunktu pārneses sistēma) jāīsteno saskaņoti un konverģenti ar ECTS (17), jo ECVET vēl nav gatava darboties kā neatkarīga sistēma.

8.4 Eiropas instrumentus var papildināt ar valstu instrumentiem (piemēram, valstu kvalifikācijas sistēmām) vai iekļaut valstu regulējumā (piemēram, par valstu kredītpunktu sistēmām), ja, īstenojot valstu reformas, izrādās, ka tas ir nepieciešams. Ir jāuzlabo mijiedarbība starp dažādiem līmeņiem (ES, valsts un reģionālo līmeni).

8.5 Ir jāgūst sekmes programmas “Erasmus stažieriem” īstenošanā. Šī programma dos iespēju panākt, ka iniciatīvas profesionālās izglītības jomā uzskata par līdzvērtīgām augstākās izglītības iniciatīvām, un tādējādi sekmēs PIA attīstību. Tas pavērs profesionālajai izglītībai starptautisku perspektīvu, dos iespēju sekmēt mobilitāti un uzlabos pēcvidusskolas profesionālās izglītības redzamību un pievilcību.

8.6 Tomēr Komisijai vajadzētu atturēties no jaunu instrumentu izveides, pirms ir novērtēta jau izstrādāto instrumentu iespējamā pievienotā vērtība. Ir jāuzlabo mijiedarbība un saikne starp esošajiem instrumentiem, lai tos mērķtiecīgi ieviestu praksē.

8.7 EESK ir izstrādājusi vairākus kvalitatīvus atzinumus par attiecīgajiem instrumentiem — ECVET (18) un EQAVET (19) — un par profesionālajā izglītībā iegūtas kvalifikācijas salīdzināmību starp dalībvalstīm (20).

Briselē, 2012. gada 19. janvārī Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Staffan NILSSON

(1) Budžets stratēģijai “Eiropa 2020”, COM(2011) 500 galīgā redakcija, I un II daļa, 29.06.2011.

(2) Komisijas paziņojums COM(2010) 296 galīgā redakcija.

(3) EQF — Eiropas kvalifikāciju sistēma (European Qualifications Framework); ECVET — Eiropas kredītpunktu sistēma profesionālās izglītības un apmācības jomā (Europeam Credit System for Vocational Education and Training); EQAVET — Eiropas kvalitātes nodrošināšanas pamatprincipu ietvarstruktūra profesionālajai izglītībai un apmācībām (European Quality Assurance Reference Framework for Vocational Education and Training); EUROPASS — dokumentu kopums, kura mērķis ir atbalstīt mobilitāti darba nolūkā un ģeogrāfisko mobilitāti.

(4) Cedefop pētījums Nr. 15 — “Augstāko kvalifikācijas līmeņu profesionālā izglītība un apmācība”.

(5) Gala ziņojums “Turpmākais prasmju pieprasījums mikro- un amatniecības uzņēmumos līdz 2020. gadam” (Idendification of future skills needs in micro and craft (-type) enterprises up to 2020), FBH (Ķelnes universitātes pētniecības institūts amatniecības arodizglītības jautājumos), 2011. gada janvāris.

(6) ESAO pārskats par projektu “Izglītība nodarbinātībai” (Learning for Jobs), kas galvenokārt orientēts uz PIA; sk. http://www.oecd.org/dataoecd/41/63/43897561.pdf.

(7) Pamatiniciatīva “Jaunu prasmju un darba vietu programma”.

(8) EESK izpētes atzinums, OV C 347, 18.12.2010., 1. lpp.

(9) “Sistēma tādu pasākumu īstenošanai, kuru mērķis ir prasmju un kvalifikāciju attīstīšana mūža garumā” (The framework of actions for lifelong development of competences and qualifications) (2002) un “Neatkarīga vienošanās par iekļaujošu darba tirgu” (Autonomous agreement on inclusive labour markets) (2010).

(10) EESK pašiniciatīvas atzinums, OV C 318, 29.10.2011., 43. lpp.

(11) COM(2011) 367 galīgā redakcija, Zaļā grāmata “Profesionālo kvalifikāciju direktīvas modernizēšana”, 22.06.2011.

(12) http://ec.europa.eu/languages/pdf/business_en.pdf.

(13) http://ec.europa.eu/languages/pdf/doc5080_en.pdf.

(14) Nodarbinātības, sociālās politikas, veselības un patērētāju tiesību aizsardzības padomes 3073. sanāksme 2011. gada 7. martā.

(15) “Budžets stratēģijai “Eiropa 2020” ”, COM(2011) 500 galīgā redakcija, 29.06.2011.

(16) Eiropas kredītpunktu sistēma profesionālās izglītības un apmācības jomā; tā dod iespēju novērtēt, atzīt un apkopot ar profesiju saistītās prasmes un zināšanas.

(17) Eiropas kredītpunktu pārneses sistēma.

(18) EESK atzinums, OV C 100, 30.04.2009., 140. lpp.

(19) EESK atzinums, OV C 100, 30.04.2009., 136. lpp.

(20) EESK atzinums, OV C 162, 25.06.2008., 90. lpp.