Komisijas ziņojums - Gada ziņojums par Eiropas Savienības pētniecības un tehnoloģiju attīstības pasākumiem 2004. gadā {SEK(2005) 1326} /* COM/2005/0517 galīgā redakcija */





[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 24.10.2005 KOM(2005) 517 galīgā redakcija . KOMISIJAS ZIŅOJUMS Gada ziņojums par Eiropas Savienības pētniecības un tehnoloģijuattīstības pasākumiem 2004. gadā{SEK(2005) 1326} KOMISIJAS ZIŅOJUMS Gada ziņojums par Eiropas Savienības pētniecības un tehnoloģiju attīstības pasākumiem 2004. gadā Ievads Šajā gada ziņojumā apskatītas 2004. gada norises un darbības. Ziņojums ir sagatavots atbilstīgi EURATOM līguma[1] 7. pantam un Eiropas Kopienas dibināšanas līguma[2] 173. pantam, kā arī lēmuma par Sesto pamatprogrammu[3] 4. pantam. Ziņojumam pievienots Komisijas personāla darba dokuments, kurā sniegti detalizētāki ziņojumi un statistikas dati. Svarīgākās nodaļas ir par 2004. gada darbībām un sasniegtajiem rezultātiem, kā arī par norisēm pētniecības un tehnoloģiju attīstības darbībās Eiropas Savienības dalībvalstīs. Statistikas tabulas atrodas atsevišķā pielikumā. KOPIENAS PēTNIECīBAS UN TEHNOLOģIJU ATTīSTīBAS PASāKUMI Sestās pamatprogrammas īstenošana Sestās pamatprogrammas (PP6) īstenošana ir noritējusi sekmīgi. To uzsāka 2002. gadā ar 17,5 miljardu EUR budžetu laikposmam no 2002. līdz 2006. gadam, kas vēlāk līdz ar Eiropas Savienības paplašināšanu tika palielināts līdz 19,2 miljardiem EUR. Īpaša uzmanība bija pievērsta arī jauno dalībvalstu iesaistes veicināšanai. Gandrīz 16,000 priekšlikumu ar vairāk nekā 84,400 dalībnieku iesaisti tika saņemti 2004. gadā. Gandrīz 2,000 no šiem piedāvājumiem izvēlējās finansēšanai (tajos iesaistīti vairāk nekā 13,700 dalībnieki). Kopā 2004. gadā parakstīja apmēram 2,100 līgumus, kuros kopējais EK ieguldījums pārsniedz 4,200 miljonus EUR. Attiecībā uz darbībām, kas minētas nodaļā „Eiropas Pētniecības telpas nostiprināšana un integrēšana”, tika iesniegti gandrīz 7,300 priekšlikumi, no kuriem finansēšanai izvēlējās vairāk nekā 1,100 ar tajos iesaistītiem vairāk nekā 11,400 dalībniekiem. Lielākā daļa no tiem (aptuveni 4,200 priekšlikumi) ir saistīti ar Sestajā pamatprogrammā minētajām septiņām tematiskajām prioritātēm un daudzi – ar horizontāliem pētniecības pasākumiem, iesaistot MVU, un konkrētiem pasākumiem starptautiskās sadarbības atbalstam. PP6 iekļautās jaunās darbības SSP (Zinātniskais atbalsts politikai) un NEST (Jaunā un topošā zinātne un tehnoloģijas) arī ir izrādījušās veiksmīgas, jo to finansēšanai izvēlējās vairāk nekā 120 priekšlikumus. Vairāk nekā 8,500 priekšlikumu 2004. gadā saņēma attiecībā uz darbībām, kas minētas nodaļā „Eiropas Pētniecības telpas strukturēšana”, no tiem lielākā daļa (apmēram 7,900 priekšlikumu) attiecās uz darbībām cilvēkresursu un mobilitātes jomā. Gandrīz 800 no šiem priekšlikumiem izvēlējās finansēšanai, tostarp gandrīz 90 % – cilvēkresursu un mobilitātes jomā, bet pārējie paredzēti darbību finansēšanai pētniecības un jauninājumu, pētniecības infrastruktūru un zinātnes un sabiedrības jomā. No 2004. gadā iesniegtajiem priekšlikumiem aptuveni 900 priekšlikumu attiecās uz jauno līdzekļu integrēšanu projektos un izcilības centru tīklojumu, no tiem apmēram 150 izvēlējās finansēšanai. 2004. gadā parakstīja 165 līgumus par integrētajiem projektiem un 76 – par izcilības centru tīklojumu. Pamatprogrammas īpašo programmu darba programmas vairākas reizes tikušas atjauninātas. Līdz 2004. gada beigām EK programma „Eiropas Pētniecības telpas nostiprināšana un integrēšana” ir atjaunināta 14 reizes, EK programma „Eiropas Pētniecības telpas strukturēšana” – astoņas reizes, un EURATOM programma „Kodoldalīšanās un kodolsintēze” – divreiz. Ikviena atjaunināšana rada pamatu jauniem uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus un līdz 2004. gada beigām saistībā ar PP6 tika publicēti vairāk nekā 120 uzaicinājumi priekšlikumu iesniegšanai. Neatkarīga augsta līmeņa apakškomisija, ko vadīja profesors R. Marimons ( R. Marimón ), 2003. gadā uzsāka 6. pamatprogrammas līdzekļu efektivitātes apskatu. Apakškomisija savu ziņojumu[4] iesniedza 2004. gada jūnija beigās. Apakškomiteja, kas novērtēja jaunos līdzekļus (izcilības centru tīklojumus un integrētos projektus), atbalstīja ar tiem sasniedzamos mērķus, taču to īstenošanā ierosināja dažas korekcijas. Komisija 2004. gada augusta beigās sniedza oficiālu atbildi uz ziņojumu un turpināja veikt koriģējošus pasākumus, kā arī ieviest racionalizācijas un paātrināšanas rīcības plānu, lai uzlabotu pamatprogrammas īstenošanu. Augsta līmeņa ekspertu apakškomisija, ko vadīja Dr. E. Ormala ( E. Ormala ), veica piecu gadu novērtējumu laikposmam no 1999. līdz 2003. gadam. Apakškomisija uzsvēra pamatprogrammu nozīmi, pilnveidojot Eiropas zināšanu bāzi un labojot trūkumus Eiropas pētniecības ainā, jo īpaši pētnieku un darbību tīklošanā. Apakškomisijas ieteikumi attiecās kā uz Sesto pamatprogrammu, tā arī uz nākamajām pamatprogrammām, jo īpaši, runājot par atbalstu ievērojamam finansējuma kāpinājumam pētniecībā un Eiropas Pētniecības padomes un tehnoloģiju platformu radīšanai. Šis vērtējums tika atbalstīts vairākos retrospektīvos ietekmes pētījumos. Ietekmes pētījumā par Piekto pamatprogrammu tika secināts, ka tā ir veicinājusi pētniecību stratēģiski svarīgās jomās, kas nebūtu iespējams bez ES atbalsta. Citas darbības Eiropas pētniecības telpas izveidei Kopā ar pamatprogrammu Eiropas Savienība veica daudzus citus svarīgus pasākumus Eiropas Pētniecības telpas izveidei, kas ir viens no galvenajiem Pētniecības ģenerāldirektorāta mērķiem. Pašreiz uzsāktais rīcības plāns „Investīcijas pētniecībā” jau ir devis pirmos konkrētos rezultātus, piemēram, aptuveni 25 tehnoloģiju platformu radīšanu. Daudzas no šīm tehnoloģiju platformām jau ir krietni pavirzījušās uz priekšu stratēģisko pētniecības programmu izveidē. Tiek īstenota arī valstu pētniecības politikas koordinācija, izmantojot tā dēvēto atklāto koordinācijas metodi ( OMC ) un iesaistot Zinātnes un tehnisko pētījumu komiteju ( CREST ) (skatīt 3.1. iedaļu zemāk). Tika īstenotas ierosmes, lai piesaistītu labākos pētniekus Eiropai un palielinātu to karjeras izredzes, piemēram, izsniedzot vīzas trešo valstu pētniekiem[5]; sagatavojot priekšlikumu ieteikumam par Eiropas Pētnieku hartu un rīcības kodeksu pētnieku pieņemšanai darbā, veidojot Eiropas pētniecības telpas saišu tīklu, kas apvieno Savienotajās Valstīs strādājošos pētniekus no Eiropas, kā arī Eiropas Pētniecības telpas un MORE tīklu ( ERA-MORE ) starp Eiropas zinātnieku mobilitātes centriem. Ziņojums „Ceļā uz Eiropas stratēģiju nanotehnoloģijai”[6] izraisīja politiskas debates par šo svarīgo 21. gadsimta tehnoloģiju, ar ko cenšas izstrādāt produktus, tehnoloģiskos risinājumus un sistēmas atomu un molekulārā līmenī, kas atvieglo dzīvi un ir pielietojamas daudzās jomās, piemēram, veselības un vides aizsardzībā, kā arī drošības sfērā. Dodot savu ieguldījumu neatkarīgas satelītu novērošanas un attālās izpētes spēju izveidei Eiropā, Komisija ciešā sadarbībā ar Eiropas Kosmosa aģentūru izstrādāja plānu par Vides un drošības globālā monitoringa ( GMES ) otrā posma (2004.–2008.)[7] īstenošanu. Kopā ar galvenokārt stratēģiskiem nolūkiem domāto navigācijas satelītu projektu GALILEO šī iniciatīva kļūs par neatņemamu sastāvdaļu topošajā Eiropas kosmosa programmā. Eiropas Komisija, Savienotās Valstis, Japāna un Dienvidāfrika ir līdzpriekšsēdētājas Zemes novērošanas grupā ( GEO ), kas līdz 2005. gada februārim cenšas izstrādāt 10 gadu ieviešanas plānu plašai, koordinētai un ilgstošai Globālai Zemes sistēmu novērošanas sistēmai ( GEOSS ). No 55 GEO dalībvalstīm 20 % ir Eiropas valstis. Komisija stingri atbalsta GEOSS ieviešanas plānu un koordinē Eiropas nostāju. Eiropas Savienība ir strādājusi, lai panāktu vienprātību starp ieinteresētajām pusēm par ITER (starptautiskais eksperimentālais kodoltermiskais reaktors) projekta ģeogrāfisko atrašanās vietu Cadarche (Francija) apkaimē, ko vienprātīgi bija izvēlējusies Padome, kā arī par papildu darbībām ITER projektā. Sadarbībā starp Eiropas Savienību, Japānu, Savienotajām Valstīm, Ķīnu, Dienvidkoreju un Krieviju ITER projektā paredzēts uzcelt kodoltermisko reaktoru. Šāda vidi nepiesārņojoša enerģijas avota izveides iespējamības demonstrācija būtu izšķirošs solis ceļā uz augošā energoresursu pieprasījuma apmierināšanu. Jauns sagatavošanās pasākums drošības pētniecībā[8] sekmēs stratēģiskās pētniecības plānu izstrādi, lai novērstu plaisu starp Kopienas pamatprogrammās atbalstīto civilo pētniecību un valstu un starpvaldību iniciatīvām. Zinātnes un tehnoloģiju nolīgumu parakstīšana ar Brazīliju un Meksiku, un nolīgumu ratifikācija ar Tunisiju un Maroku 2004. gadā paplašināja Eiropas Pētniecības telpas starptautisko dimensiju. 2004. gada sākumā tika iesniegts ziņojums ar nosaukumu „Eiropa un fundamentālie pētījumi”[9], kurā tika pausta nepieciešamība ar Eiropas Pētniecības padomi izstrādāt jaunu atbalsta mehānismu fundamentālajiem pētījumiem, kas pamatotos vienīgi uz zinātnisko izcilību. Debates par šo ziņojumu arī sekmēja priekšlikuma sagatavošanu par Septīto pamatprogrammu. Attīstība dalībvalstīs un atklātās koordinācijas metodes piemērošana Atklātā koordinācijas metode Barselonas mērķu sasniegšanas atbalstam Atklātā koordinācijas metode ( OMC ) ir Kopienas ieguldījums politikas apgūšanā un politikas integrācijā, mudinot un veicinot savstarpēju pieredzes un labākās prakses apmaiņu. Pirmais OMC piemērošanas posms pētniecības politikai sekmīgi noslēdzās 2004. gadā. CREST ziņojums par šo OMC ieviešanas pirmo posmu 3 % Rīcības plānā tika pieņemts oktobrī un iesniegts Padomei un Komisijai. Ziņojumā ir 30 politikas ieteikumi. Dalībvalstis un Padome ir atzinušas, ka OMC pielietošana pētniecībā dod papildu vērtību. Pēc tam tika uzsākts otrais posms. Pirmajā posmā atskanēja kritiskas piezīmes, ka dalībvalstīm izvirzītas informācijas prasības esot relatīvi smagas. Tādējādi otro posmu 2005. gada sākumā uzsāka ar skaidrākām un atvieglotām procedūrām. Tas pievēršas šādiem pieciem tematiem: - valsts pētniecības centru un universitāšu reformas veicināšana, lai jo īpaši sekmētu tehnoloģiju nodošanu sabiedrībai un rūpniecībai; - pasākumu izstrādāšana jaunu zinātņietilpīgu MVU izaugsmei; - fiskālo pasākumu plānošana un novērtēšana, lai veicinātu uzņēmējdarbības pētniecību, attīstību un jauninājumus; - valstu politikas apvienojuma plānošanas un īstenošanas uzlabošana; un - intelektuālā īpašuma tiesību režīmi valsts sektorā. Šie temati tika noteikti, ņemot vērā pirmā posma rezultātus, kurus tie paplašinās un padziļinās to analīzi. Pie šiem tematiem strādājošās grupas atradīsies CREST pakļautībā, savukārt tā saglabā savu īpašo pakļautību gan Komisijai, gan arī Padomei. Gaidāms, ka ziņojumu par otro posmu CREST pieņems 2006. gada martā. Papildus darbam pirmajā posmā, pārskatītajā Lisabonas stratēģijā ir ieviesta racionalizēta valstu ziņojumu sniegšana par Lisabonas stratēģiju. Dalībvalstis īpaši pieņem valsts reformu programmas, kas tiek iesniegtas Komisijai. Valsts reformu programmās iekļauj ziņojumus par lielāko daļu no OMC norisēm, ieskaitot OMC 3 % prasību, kas tiek piemērota pētniecībai. Mobilitātes stratēģijas īstenošanas koordinācijas grupa kopš 2002. gada aktīvi veic darbu attiecībā uz OMC piemērošanu cilvēkresursiem pētniecībā. Koordinācijas grupu veido dalībvalstu pārstāvji un, kā atzīts tā dēvētajos ieviešanas gada ziņojumos un ziņojumos CREST par 3 % Rīcības plāna ieviešanu, tās darbs ir devis pavisam konkrētus rezultātus, lai uzlabotu vidi pētnieku mobilitātei. Kā dalībvalstis, tā arī Komisijas dienesti ir guvuši ārkārtīgi vērtīgu pieredzi. Tendences investīcijām pētniecībā Pētniecības un attīstības intensitātes kopējā tendence ES 25 valstīs laikposmā no 2000. līdz 2003. gadam ir tuva stagnācijai[10]. Šo vājo izaugsmi galvenokārt izraisa pētniecības un attīstības intensitātes nelielais kāpums trijās valstīs: Vācijā, Francijā un Apvienotajā Karalistē, kas pētījumiem un attīstībai atvēl visvairāk līdzekļu un kuru izdevumi veido apmēram divas trešdaļas no kopizdevumiem pētniecībai un attīstībai ES 25 valstīs. Pētniecības un attīstības intensitātes gada pieauguma rādītājs – 0,7 % (vidējais gada pieaugums laikposmā no 2000. līdz 2003. gadam) nepavisam nav pietiekams, lai līdz 2010. gadam sasniegtu 3 % mērķi. Ja tendence nemainīsies (tas ir, piemērojot lineāru prognozi tendencei laikposmā no 2000. līdz 2003. gadam), ES pētniecības un attīstības intensitāte 2010. gadā sasniegs apmēram 2,20 %. Tomēr ES pētniecības un attīstības intensitāte ir pieaugusi straujāk nekā ASV, kur privātie izdevumi pētniecībai un attīstībai ir ievērojami samazinājušies kopš 2000. gada. Tā rezultātā ES 25 dalībvalstis kopumā lēni tuvojas ASV. Japānā pētniecības un attīstības intensitāte ir augstāka nekā ES un ASV, lai gan šo šķietami labo rezultātu daļēji var izskaidrot ar zemo Japānas IKP (saucējā) pēdējo gadu laikā. ES 25 valstu līmenī pētniecības un attīstības izdevumu ( GERD ) daļa, ko finansē privātais sektors, ir ievērojami zemāka nekā ASV un Japānā. Privātā sektora ieguldījums pētniecības finansēšanā pēdējo gadu laikā ir samazinājies pat ES un ASV, lai gan samazinājums ir bijis lielāks ASV. Turpretī Japānā pētniecības un attīstības izdevumu daļa, ko finansē uzņēmējdarbības sektors, ir pieaugusi. Bieži vien norāda, ka Lisabonā pieņemtais 3 % mērķis nav vienkārši izdevumu mērķis. Tas paredz ievērojamu pētnieku skaita pieaugumu Eiropā, un tas, savukārt, prasa faktiski paplašināt pētnieku apmācību un pievilcīgu pētniecības karjeras iespēju pieejamības izaugsmi. Ir aplēsts, ka ir vajadzīgi papildu 1,2 miljoni pētnieku, lai sasniegtu Lisabonā un Barselonā nospraustos mērķus: 500,000 ir nepieciešami pētniecības darbaspēka atjaunošanai (aizvietojot pensijā aizejošos) un ir vajadzīgi 700,000 jauni pētnieki. Laikposmā no 1997. līdz 2002. gadam pētnieku skaits ir audzis par 22,5 % (vai 105,000 pilnslodzes darbinieku ekvivalentā). Eiropas Savienībā pēc maģistrantūras līmenī studējošo skaits (ieskaitot nākamos zinātņu doktorus) un diplomu skaits, ko katru gadu piešķir dabaszinātnēs un inženierzinātnēs, ļauj turpināt pētniecībā iesaistīto darbinieku skaita palielināšanu tādā tempā, kāds ir novērots kopš 1997. gada. No 1998. līdz 2001. gadam vidējais doktora grādu ieguvušo skaits gadā bija 76,750 cilvēki, no kuriem 44 % to ieguva dabaszinātnēs un inženierzinātnēs. Pēdējo gadu laikā universitātes absolventu skaits pētniecībā Eiropā kopumā ir audzis par apmēram 4 % gadā, lai gan dažās valstīs atsevišķās jomās, piemēram, ķīmijā un fizikā, tas ir samazinājies. Attiecībā uz cilvēkresursu pieejamību pētniecībā liecības ir dažādas. Vājas izaugsmes iespējas zinātniskajā nodarbē bieži min kā vienu no galvenajiem iemesliem jauniešu intereses zudumam par dabaszinātņu apguvi, taču visā ES vēl gandrīz nekas neliecina par izteiktu algu paaugstināšanas tendenci zinātnes un tehnoloģiju speciālistiem. Šķiet, ka problēmas galvenokārt ir pieprasījuma un nevis piedāvājuma pusē. ES varētu izpildīt Barselonas mērķi, ja aptuveni 60 % no augstskolu beidzējiem dabaszinātņu un inženierzinātņu jomā izvēlētos darbu pētniecībā. Tomēr nesenā apsekojuma skaitļi liecina, ka tikai 40 % no doktora grādu ieguvušajiem, kas strādā Apvienotajā Karalistē, nodarbojas ar pētniecību vai nu augstskolās (22 %), vai ārpus tām (18 %). Tā ir zīme pamatīgām izmaiņām darba tirgū pētniekiem. Pieprasījuma avoti ir daudzveidīgāki nekā agrāk (piemēram, pieprasījumu rada pakalpojumu joma, starptautiskās firmas un jaunizveidoti uzņēmumi). Zinībietilpīgās pakalpojumu jomās, iekļaujot tādas darbības sfēras kā, piemēram, izglītību, veselības aizsardzību un sociālo darbu, ir nodarbināta lielākā daļa no šiem augsti kvalificētajiem darbiniekiem. Pētnieku paaugstinātā starptautiskā mobilitāte un augošā konkurence, lai piesaistītu „labākos izpildītājus”, dalībvalstīs radīs papildu spiedienu uz cilvēkresursu vadību pētniecības un attīstības jomā. Pētniecības politikas tendences Lai gan valsts finansējums pētniecībai un attīstībai ir visai saspringts sakarā ar kopējiem budžeta ierobežojumiem, ir skaidri manāma kopīga tendence uzlabot politikas apvienošanu un pārvaldes struktūras pētniecībā atbilstoši Lisabonas plānam. Precīza pasākumu un līdzekļu kārtība, kā arī dažādo politikas jomu relatīvais „svars” dažādās valstīs ievērojami atšķiras, taču tām kopīga ir augošā apziņa par politikas saskaņotības un integrācijas nepieciešamību. Lai sasniegtu tā dēvēto „sistēmu” struktūru, dalībvalstīs pirmā tendence ir pētniecības un tehnoloģiju attīstības politikas konceptuālo pieeju konverģence . Šī struktūra politikas veidošanā ir precīzi formulēta tādās valstīs kā Somija, Vācija, Zviedrija un Nīderlande. Tā pievēršas kopējai iestāžu un organizāciju „sistēmai”, kas ir īpaša katrai valstij un kas stimulē pētniecību un jauninājumus, un apstākļu sakarības starp dalībniekiem, kā arī uzsver dažādu politikas veidu savstarpējo sasaisti. Otra tendence ir augošā politikas apvienošanas sarežģītība. Pētniecības finansēšanas (pētniecības un attīstības subsīdijas, tehnoloģiju nodošana) ilgtermiņa politikas diapazons paplašinās ar papildu finanšu instrumentiem (ieskaitot riska kapitāla operācijas) un plašu papildu politikas atzaru dažādību, kas saistāmas ar izglītību, pētnieku apmācību un mobilitāti, pētniecības infrastruktūrām, kopu veidošanas politiku, sadarbības un kopdarba programmām, intelektuālā īpašuma režīmiem, reglamentēšanas politiku, valsts sektora loma pētniecības un tehnoloģiju attīstības izmantošanā, uzņēmumu veidošana, ilgtspējīga attīstība, utt. Šī pētniecības un tehnoloģiju attīstības „horizontālā izvēršana” ir padarījusi neskaidru robežšķirtni ar citām politikas jomām un tāpēc runā par labu lielākai politikas integrācijai. Augošā koordinācijas jautājumu nozīme ir kļuvusi par trešo tendenci, kas dažādā mērā ietekmē visas valstis. Somu pieredzi ar Zinātnes un tehnoloģiju politikas padomi ir pārņēmušas vairākas valstis (piem., Nīderlande). Tomēr pētniecības sistēmas daudzās valstīs ir pārāk „sadrumstalotas” un tāpēc ir vajadzīga dažādu aģentūru un iestāžu stratēģiju ciešāka integrācija. Dalībvalstu pētniecības politikas „eiropeizēšana” saskaņojas ar augošo apziņu par savstarpējo atkarību un par jaunā globalizācijas etapa iespaidu uz pētniecības sistēmu restrukturēšanu. Vairākās valstīs dienaskārtībā ir debates par pētniecības sistēmas starptautiskošanu. Visās dalībvalstīs Lisabonas process netieši atbalsta to modernizācijas politiku saskaņā ar dažādiem 3 % Rīcības plāna pasākumiem. Pētniecības un attīstības investīciju noteikšana atbilstoši 3 % mērķi daudzās dalībvalstīs arī norāda uz nepārprotamu saistību ar 3 % Rīcības plānu. Nākotnes izredzes Ar divkāršotu finansējumu pētniecības vajadzībām Komisija priekšlikumos Eiropas Savienības finanšu plānam laikposmam no 2007. līdz 2013. gadam[11] ir atzinusi un pamatojusi pētniecības vadošo lomu sabiedrībā, kuras pamatā ir zināšanas, un Eiropas konkurētspējas attīstīšanā un izaugsmē. Ar 2004. gada jūnija ziņojumu „Zinātne un tehnoloģija – Eiropas nākotnes atslēgas"[12] sākās politiskas debates par pamatnostādnēm Eiropas pētniecības politikai un darbībām nākotnē. Šādi uzsākot Septītās pamatprogammas sagatavošanu, tā ierosina pastiprināt Eiropas centienus pētniecībā un palielināt ES darbības ietekmi, koncentrējot to ap sešiem galvenajiem mērķiem: izcilības centru radīšanu ar kopdarbu pētniecībā; nozīmīgu Eiropas tehnoloģisko iniciatīvu uzsākšanu; fundamentālās pētniecības stimulēšanu (un Eiropas Pētniecības padomes izveidošanu); Eiropas veidošanu par pievilcīgāku vietu izciliem pētniekiem; Eiropas interesēm atbilstošu pētniecības infrastruktūru attīstīšanu; un valstu pētniecības programmu koordinācijas uzlabošanu. Pēc minētā ziņojuma notika divas ieinteresēto pušu konsultāciju sanāksmes – viena par vispārējām pamatnostādnēm turpmākai rīcībai un otra par tematiskajām prioritātēm nākotnē. Par Septīto pamatprogrammu tika sagatavots tās ietekmes pētījums un iepriekšējs novērtējums, īpašu vērību pievēršot programmu ekonomiskajai, sociālajai un vides ietekmei. kā arī sociālekonomisko un prognožu aspektu integrēšanai prioritātēs. Pēc minētām diskusijām 2005. gada aprīļa sākumā Komisija iesniedza priekšlikumus Septītajai pamatprogrammai[13]. Šos priekšlikumus papildina Komisijas ierosinājumi attiecībā uz nākamās paaudzes struktūrfondu programmām, kurās arī uzsver investīcijas pētniecībā un jauninājumos kā ekonomiskās izaugsmes avotu. SīKāKAS INFORMāCIJAS AVOTI Plašāka informācija atrodama šim ziņojumam pievienotajā Komisijas darba dokumentā. Sīkākai informācijai visiem pieejami šādi dokumenti: - Pamatprogrammas un īpašo programmu ikgadējie uzraudzības ziņojumi, kuros sniegts īss, neitrāls kopsavilkums par to pasākumu izpildi un kvalitāti, kas veikti programmu īstenošanā. - Piecu gadu novērtējuma ziņojumi par Kopienas pētniecības darbību pasākumu ieviešanu un sasniegumiem pēdējo piecu gadu laikā. - Eiropas ziņojums par zinātnes un tehnoloģijas rādītājiem, kurā pasaules kontekstā sniegti apraksti, statistika un padziļināta analīze attiecībā uz Eiropas un dalībvalstu pasākumiem pētniecības un tehnoloģiju attīstības jomā. - Katru gadu publicētie galveno statistikas datu ziņojumi, kuros sniegts rādītāju kopums, kas raksturo Eiropas stāvokli zinātnes, tehnoloģiju un jauninājumu jomā. - Statistikas dati par zinātni un tehnoloģiju, ko gatavojis EUROSTAT par pētniecību un attīstību, jauninājumiem, cilvēkresursiem zinātnes un tehnoloģiju jomā, patentiem un ar augsto tehnoloģiju saistītām rūpniecības nozarēm (tie ir pieejami bez maksas EUROSTAT tīmekļa vietnes domēnā „Zinātne un tehnoloģija” – skat. adresi zemāk. - Statistikas dati par zinātni un tehnoloģiju Eiropā, kas iznāk izdevuma „Eiropas Savienības panorāma” ietvaros (Pētniecības ģenerāldirektorāts/ EUROSTAT ). - Pētījumi un analīzes, ko publicē saskaņā ar Kopienas pētniecības un tehnoloģiju attīstības programmām un kuros aplūkoti konkrētu pētniecības un tehnoloģiju attīstības nozaru jautājumi. Lielākā daļa no šiem dokumentiem pieejami vai pasūtināmi Komisijas tīmekļa vietnēs: - Komisijas galvenā vietne EUROPA: http://europa.eu.int/ - CORDIS (Kopienas pētniecības un attīstības informācijas dienesta) vietne, kas piedāvā visaptverošu informāciju par pētniecības un attīstības pamatprogrammu: http://www.cordis.lu - Komisijas Pētniecības ģenerāldirektorāta vietne:http://europa.eu.int/comm/research - Komisijas Informācijas sabiedrības ģenerāldirektorāta vietne: http://europa.eu.int/information_society/index_en.htm - Komisijas Uzņēmumu ģenerāldirektorāta vietne: http://europa.eu.int/comm/dgs/enterprise/ - Komisijas Enerģētikas un transporta ģenerāldirektorāta vietne: http://europa.eu.int/comm/dgs/energy_transport/index.html - Kopīgā pētniecības centra (KPC) vietne: http://www.jrc.cec.eu.int/ - EUROSTAT vietne: http://epp.eurostat.cec.eu.int [1] „Komisija nodrošina šo programmu izpildi un Padomei iesniedz gada ziņojumu par to”. [2] „Katra gada sākumā Komisija nosūta ziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei. Ziņojumā ievieto informāciju par pētniecības un tehnoloģiju attīstības darbībām, par iepriekšējā gada rezultātu izplatīšanu un par pašreizējā gada darba programmu.” [3] 2002. gada 27. jūnija Lēmums Nr. 1513/2002/EK. 4. pants „Ikgadējā ziņojumā, kas Komisijai jāiesniedz atbilstīgi Līguma 173. pantam, Komisija sīki ziņo par Sestās pamatprogrammas īstenošanas panākumiem un jo īpaši par paveikto, sasniedzot mērķus un ievērojot prioritātes...; ietver arī informāciju par finanšu aspektiem un līdzekļu izmantošanu”. [4] KOM(2004) 574; SEK(2004) 1057, 27.8.2004. [5] KOM(2004) 178, 16.3. 2004 [6] KOM(2004) 338, 12.5.2004. [7] KOM(2004) 65, 3.2.2004. [8] KOM(2004) 72, 3.2.2004. [9] KOM(2004) 9, 14.1.2004. [10] Pētniecības un attīstības intensitāte ir attiecība starp bruto izdevumiem pētniecībai un attīstībai ( GERD ) un iekšzemes kopproduktu (IKP). Visi rādītāji iegūti no Key Figures 2005 on Science, Technology and Innovation.Towards a European Knowledge Area (kas tiks publicēta 2005. gadā). Skaitļi balstīti uz pēdējo pieejamo laikposmu sērijās OECD (MSTI-2005-1) un EUROSTAT . [11] KOM(2004) 101, 10.2.2004. KOM(2004) 487, 14.7.2004. [12] KOM(2004) 353, 16. 6.2004 [13] KOM(2005) 119 galīgais, 6.4.2004.