IETEKMES NOVĒRTĒJUMA KOPSAVILKUMS /* SWD/2012/0381 final - 2012/ () */





Ievads Vairāku gadu laikā ES ir izveidojusi visaptverošu ūdens resursu politiku, pakāpeniski novirzot uzmanību no veselības apdraudējumiem uz ietekmi uz vidi, ko rada galvenās nozares, kurās izmanto ūdeni. Kopš 2000. gada, kad tika pieņemta Ūdens pamatdirektīva (ŪPD), ūdens resursu politikā ir sperts vēl viens radikāls solis, proti, ūdens resursu apsaimniekošanas jomā īstenota integrēta pieeja, pamatojoties uz „upes baseina apsaimniekošanas” koncepciju, kuras mērķis ir līdz 2015. gadam panākt labu stāvokli visos ES ūdeņos. Ietekmes novērtējumā (IN), kas pievienots paziņojumam „Eiropas ūdens resursu aizsardzības konceptuālais plāns” (konceptuālais plāns), ir apkopoti vairāki novērtējumi, apzinātas lielākās problēmas saistībā ar ūdens resursu apsaimniekošanu un izvērtēti alternatīvi politikas risinājumi rīcībai ES līmenī. Šajā kopsavilkumā ir akcentēta svarīgākā informācija, kas izklāstīta galvenajā ziņojumā. 1. Procedūras jautājumi un apspriešanās ar ieinteresētajām personām Konceptuālais plāns ir iekļauts Komisijas 2012. gada darba programmā, un tā atsauces numurs ir 2012/ENV/005. Izstrādājot IN, tika ņemta vērā plaša iekšēja un ārēja apspriešanās. Tajā ņēma vērā starpdienestu grupas viedokli un Ietekmes novērtējuma padomes ieteikumus. Ieinteresētās personas bija iesaistītas IN procesa sākuma posmā, izstrādājot ŪPD Kopējās īstenošanas stratēģiju (KĪS), kas apvieno dalībvalstis, Komisiju, valstis, kas pievienojas, (potenciālās) kandidātvalstis un EEZ valstis, kā arī ieinteresētās personas un NVO. Ieinteresēto personu konference (Trešā ES konference par ūdeni) tika noorganizēta 2012. gada 24.–25. maijā, lai apspriestu politikas risinājumu projektus. Notika divas 12 nedēļas garas sabiedriskās apspriešanas: pirmā apspriešana par ūdens resursu politikas derīguma pārbaudi notika no 2011. gada 6. decembra līdz 2012. gada 27. februārim, bet otra apspriešana par politikas risinājumiem – no 2012. gada 16. marta līdz 2012. gada 8. jūnijam. Kopumā ieinteresētās personas atbalstīja ES neleģislatīvo darbību, kuras mērķis ir atrisināt ūdens problēmas. Tika atbalstītas vadlīnijas un instrumenti saistībā ar ūdens bilancēm, mērķu noteikšanu un izmaksu atgūšanu, kā arī darbība ar mērķi uzlabot informēšanas un ziņošanas efektivitāti. Tika atbalstīti arī daži tiesību akti, piemēram, iespējamā jaunā regula par ūdens atkārtotas izmantošanas standartiem. Par papildu nosacījumu ieviešanu attiecībā uz ES finansējumu, piemēram, kopējā lauksaimniecības politikā (KLP), viedokļi stipri atšķīrās, taču attiecībā uz visiem risinājumiem vairākums atbalstīja turpmāku nosacījumu ieviešanu. Lielu atbalstu guva arī ierosinājums pasākumu atbalstam izmantot dažādus ES fondus. 2. Politikas konteksts, problēmas noteikšana un subsidiaritāte Ar ŪPD tika izveidots tiesiskais regulējums, lai Eiropas Savienībā panāktu ūdens resursu ilgtspējīgu apsaimniekošanu. Šī direktīva ir īstenota periodiskos sešu gadu ciklos. Dalībvalstīm bija jāsagatavo pirmie upju baseinu apsaimniekošanas plāni (UBAP) līdz 2009. gada beigām un reizi sešos gados tie jāpārskata. Saskaņā ar plāniem izstrādātās pasākumu programmas (PP) jāsāk īstenot līdz 2012. gada beigām. UBAP otrajam ciklam jābūt pabeigtam līdz 2015. gada beigām. Līdz 2019. gadam ŪPD jābūt pārskatītai un vajadzības gadījumā pārveidotai. Saistībā ar Eiropas ūdeņiem jāsaskaras ar vairākām problēmām, kas sīkāk izklāstītas ziņojumā par ūdens resursu stāvokli: · pirmajos UBAP iekļautā informāciju liecina, ka vairāk nekā pusē virszemes ūdensobjektu Eiropā nav sasniegti labi ekoloģiskās kvalitātes rādītāji, un, lai īstenotu ŪPD mērķus, būs nepieciešami jauni pasākumi papildus tiem, kas ieviesti saskaņā ar citām direktīvām (Nitrātu direktīva, Komunālo notekūdeņu attīrīšanas direktīva un Rūpniecisko emisiju direktīva); · ūdens trūkums Eiropā kļūst aizvien izplatītāks. Ūdens trūkums skar plašus apgabalus, jo īpaši Eiropas dienvidus, bet ūdens izmantošana konkurējošām vajadzībām palielina pieprasījumu visā kontinentā; · šķiet, pēdējo trīsdesmit gadu laikā plūdi un sausums skar mūs biežāk, ir palielinājusies šo parādību intensitāte un videi un tautsaimniecībai nodarītais kaitējums. Tas skaidrojams gan ar klimata pārmaiņām, gan cita veida antropogēno slodzi (piemēram, izmaiņām zemes izmantošanā). Ievērojamu slodzi uz ES ūdeņiem rada piesārņojošo vielu novadīšana, hidromorfoloģiskās izmaiņas un ūdens ieguve, un galvenokārt tā saistīta ar iedzīvotāju skaita pieaugumu, zemes izmantošanu un saimniecisko darbību. Lai šo slodzi samazinātu, jāturpina īstenot ūdens resursu apsaimniekošanas pasākumi, uzlabojot ūdens resursu izmantošanas efektivitāti un ilgtspēju; cita starpā jāveic šādi pasākumi: · dabīgās ūdensaiztures pasākumi, lai aizsargātu un palielinātu potenciālu saistībā ar ūdens uzkrāšanu augsnē un ekosistēmās un sniegtu papildu ieguvumus, īpaši saistībā ar bioloģiskās daudzveidības aizsardzību, katastrofu novēršanu, pielāgošanos klimata pārmaiņām un ietekmes mazināšanu; · ūdens izmantošanas efektivitātes pasākumi, kas bieži vien ir ilgtspējīga un rentabla metode, lai atrisinātu ūdens resursu noslodzes problēmas, jo šādi pasākumi, piemēram, ēkās, dod iespēju panākt ievērojamu enerģijas ietaupījumu, kas saistīts ar ūdens ietaupījumu; · ūdensapgādes alternatīvas, piemēram, ūdens atkārtotu izmantošanu vai atsāļošanu. Saskaņā ar subsidiaritātes principu konceptuālajā plānā galvenā uzmanība pievērsta tām problēmām un politikas instrumentiem, kas attiecas uz ūdens resursu apsaimniekošanu ES līmenī, un ņemts vērā arī derīguma pārbaudes ietvaros veiktais novērtējums, UBAP novērtējums un pārskats par ūdens trūkuma un sausuma novēršanas politiku. Ir apzinātas turpmāk izklāstītās 12 galvenās problēmas, kas iedalītas četrās problēmu kategorijās. · Pirmkārt, nav pietiekami izmantoti ekonomikas instrumenti, kuru mērķis ir novērst tirgus nepilnības, un tas kavē iepriekš minēto pasākumu īstenošanu. Konkrētas problēmas: (1) esošajās cenu politikas shēmās Eiropā bieži nav izdevies apvienot efektivitātes un taisnīguma mērķus, un tās nedod iespēju atgūt izmaksas pietiekamā apmērā, kas vajadzīgs pasākumu finansēšanai; (2) nepietiekami veikta ūdens patēriņa mērīšana, neraugoties uz to, ka tas ir būtisks priekšnosacījums, lai īstenotu veicinošu cenu politiku; (3) patērētāji un uzņēmumi ir nepietiekami informēti par produktu ražošanā izmantoto ūdeni, turklāt nav atbilstīgu marķēšanas shēmu; jo īpaši tas attiecas uz pasaules līmenī tirgotiem produktiem. · Otrkārt, pastāv risks, ka ŪPD mērķi netiks sasniegti, jo nav nodrošināta integrācija un saskaņotība ar citām politikas jomām, tostarp lauksaimniecību, kohēzijas politiku, rūpniecību un zemes izmantojuma plānošanu. Attiecībā uz KLP un kohēzijas politiku varētu būt iespējama plašāka politikas pasākumu integrācija, jo to var nodrošināt ierosinātās ES daudzgadu finanšu shēmas īstenošana. Tomēr turpmāks atbalsts ir vajadzīgs šādās jomās: (4) ar zemes izmantošanu saistīto pasākumu integrācija; (5) ūdens izmantošanas efektivitāte ēkās un iekārtās; (6) ūdens infrastruktūrā esošās noplūdes novēršana; un (7) ūdens atkārtotas izmantošanas principa ieviešana, izmantojot kopējus ES standartus. · Treškārt, ir jāuzlabo pašlaik neefektīvā pārvaldība, veicot šādas darbības: (8) jāmaina neefektīva ūdens izmantošanas plānošana un pārvaldība, lai atrisinātu koordinācijas problēmas, jo tas var ietekmēt vispārējo mērķu noteikšanu attiecībā uz sateces baseiniem, kā arī atsevišķu pasākumu un instrumentu rentablu piemērošanu; (9) jāsagatavo atbilstīgas datu kopas un konsekventa metodoloģija, lai veiktu aprēķinus saistībā ar ūdens bilanci, ekoloģiskajām plūsmām un mērķiem; (10) jāuzlabo sausuma riska pārvaldības plānošana dažās dalībvalstīs, lai rastu risinājumu saistībā ar ekonomikas un sabiedrības aizsardzību pret sausuma ietekmi. · Ceturtkārt, nepieciešams risināt jautājumu par trūkstošām zināšanām: (11) pastāv ievērojams informācijas trūkums, jo īpaši attiecībā uz konsekventu metodoloģiju, lai aprēķinātu izmaksas un ieguvumus, ko varētu radīt pasākumu programmu īstenošana vai šādu pasākumu neveikšana; (12) pat ja informācija ir pieejama, joprojām pastāv problēmas saistībā ar informācijas konsekvenci, izplatīšanu un pieejamību attiecīgajā lēmumu pieņemšanas līmenī. Var uzlabot arī esošo statistikas un ziņošanas prasību efektivitāti. Šīs ES mēroga ūdens resursu apsaimniekošanas problēmas neļauj sasniegt labu stāvokli un samazināt ūdens resursu noslodzi un neaizsargātību pret ekstremālām parādībām. Tas negatīvi ietekmē ūdens vidi un līdz ar to – bioloģisko daudzveidību un ekosistēmas. Turklāt tam ir ievērojama sociālekonomiskā ietekme: vairākas tautsaimniecības nozares (pārtikas un enerģijas ražošana, transports, tūrisms un atpūtas pakalpojumi) ir tieši atkarīgas no konkrētas kvalitātes ūdens pieejamības un ekosistēmu pakalpojumiem, kuri saistīti ar ūdeni. Ekstremālas parādības, piemēram, plūdi un sausums, arī nodara ļoti būtisku kaitējumu tautsaimniecības nozarēm un iedzīvotājiem plašākā nozīmē. Bieži vien tiek ietekmētas tās valstis, kurās ir zemāks ienākumu līmenis, un reģioni, kuros ir zems attīstības līmenis, jo īpaši lauku rajoni, jo tajos maz īstenoti noteikumi par dzeramo ūdeni un notekūdeņu attīrīšanu, plūdu apdraudētajās teritorijās zemes izmantojuma plānošana tiek veikta neefektīvi vai vispār netiek veikta un ūdens taupīšanas tehnoloģiju un zinātības pieejamība ir ierobežota. Turklāt jautājums par piekļuvi nekaitīgam dzeramajam ūdenim un sanitārijai ir jāaplūko saistībā ar regulējumu cilvēktiesību jomā. 3. Mērķi Konceptuālajā plānā sniegts politiskais risinājums iepriekš minētajām problēmām, paredzot ilgtermiņa mērķi nodrošināt kvalitatīva ūdens pieejamību ūdens resursu ilgtspējīgai un taisnīgai izmantošanai. Tas veicina visus trīs aspektus, kas noteikti stratēģijā „Eiropa 2020”, proti, gudru, ilgtspējīgu un integrējošu izaugsmi. Lai sasniegtu šo mērķi, ES līmenī nepieciešams īstenot līdzsvarotu pieeju, galveno uzmanību pievēršot šādām darbībām: · panākt labu stāvokli ES ūdenstilpēs līdz 2015. gadam parastā situācijā vai līdz 2027. gadam (bet ne vēlāk), ja tie ir konkrēti ūdensobjekti, uz kuriem attiecas ŪPD atbrīvojumi; · samazināt ūdens resursu noslodzi, ņemot vērā, ka ekoloģiskās plūsmas jāuztur tādā līmenī, kas ir saderīgs ar sasniedzamajiem ŪPD mērķiem; · samazināt neaizsargātību pret klimata pārmaiņām un ekstremālām parādībām. Attiecībā uz ūdens resursu noslodzi un neaizsargātību ir jānosaka konkrēti mērķi upju baseinu līmenī un jāiekļauj UBAP izstrādes otrajā ciklā. Konkrētie mērķi ir iedalīti četrās grupās, kas atspoguļo apzināto ūdens resursu apsaimniekošanas problēmu iepriekš minētās četras kategorijas. Tie ir: – vairāk izmantot ekonomikas instrumentus attiecībā uz labāku resursu sadali un ārējo izmaksu internalizāciju; – veicināt ūdens problemātisko jautājumu integrāciju nozaru politikā, lai nodrošinātu, ka turpmāk tiek veikti dabīgās ūdensaiztures pasākumi, ūdens izmantošanas efektivitātes pasākumi ēkās un iekārtās, ūdens atkārtotas izmantošanas pasākumi un izmantoti instrumenti, lai samazinātu noplūdi ūdensapgādes infrastruktūrā; – panākt efektīvāku ūdens resursu pārvaldību un efektīvas darba attiecības starp iestādēm un ūdens apsaimniekošanā pilnībā integrēt ūdens kvalitāti, kvantitāti un hidromorfoloģisko slodzi; – uzlabot zināšanas un instrumentus, kas pieejami ūdens resursu apsaimniekotājiem un kas ļauj efektīvi pieņemt lēmumus un samazināt administratīvo slogu. 4. Politikas risinājumi Konceptuālajā plānā izvērtēto politikas risinājumu mērķis ir nodrošināt instrumentu kopumu dalībvalstīs, palīdzot īstenot atbilstīgākos pasākumus, un šos risinājumus var sagrupēt atbilstīgi četrām dažādām pieejām. – Pirmo risinājumu kopumu veido brīvprātības principa pieeja, kas ietver vairāku atšķirīgu instrumentu un vadlīniju izstrādi, lai atbalstītu ūdens resursu praktisku apsaimniekošanu ES un upju baseinu līmenī. – Regulatīvās pieejas risinājumu nolūks ir īstenot daudzus tos pašus mērķus, kas paredzēti, lai atbalstītu ūdens resursu praktisku apsaimniekošanu, bet ar tiesiskiem līdzekļiem. – Citi risinājumi paredz pilnībā izmantot iespējamos nosacījumus, kuri pēc 2013. gada saskaņā ar Komisijas priekšlikumiem par KLP reformu un daudzgadu finanšu shēmu (DFS) piemērojami vienotā stratēģiskā satvara (VSS) fondiem (ERAF, Kohēzijas fondam, ELFLA) un KLP pirmā pīlāra finansējumam. – Visbeidzot, pārējie risinājumi paredz saistībā ar VSS fondiem un EIB aizdevumiem piešķirt prioritāti ilgtspējīgai ūdens resursu apsaimniekošanai. Šis risinājums neparedz izmaiņas Komisijas ierosinātās daudzgadu finanšu shēmas esošajā politikas struktūrā, un to var īstenot tikai tad, ja dalībvalstis ūdenssaimniecības nozares prioritātes iekļauj izdevumu programmās un plānos. Iepriekš minētajās četrās problēmu kategorijās un 12 svarīgākajos aspektos ir apzināti 37 politikas risinājumi. Šis sākotnējais risinājumu saraksts tika iesniegts apspriešanai ar sabiedrību un ieinteresētajām personām un izvērtēts plašāk, lai noteiktu, kurš ir labākais risinājumu kopums. Turpmāk sniegts 37 risinājumu saraksts un norādīta to saistība ar konkrētu mērķi, kam tie atbilst, un politikas pieeju, kurā tie ietverti. 1. tabula. Saraksts ar ietekmes novērtējumā aplūkotajiem risinājumiem – sarkanie un pasvītrotie risinājumi ir saglabāti || Pieejas Konkrētais mērķis || a) Brīvprātības princips || b) Regulējums || c) Nosacījumi || d) Finansējuma prioritāte 1. Cenas noteikšana || Vadlīnijas par tirdzniecības sistēmām || nepiemēro || Iekļaušana KLP pirmā pīlāra savstarpējās atbilstības mehānismā || nepiemēro 2. Patēriņa mērīšana || GMES izmantošana || ŪPD grozījums || Iekļaušana KLP pirmā pīlāra savstarpējās atbilstības mehānismā || nepiemēro 3. Pasaules līmenī tirgoto produktu marķēšana || Brīvprātīgā marķēšana || Obligātā marķēšana || nepiemēro || nepiemēro 4. Dabīgās ūdensaiztures pasākumi || KĪS vadlīnijas || ŪPD grozījums || Saskaņā ar VSS īstenošanas noteikumiem || VSS un EIB aizdevumi 5.1. Iekārtas/ ar ūdeni saistītie produkti || Brīvprātīgā marķēšana || Obligātā marķēšana Iekļaušana Ekodizaina darba programmā[1] || nepiemēro || nepiemēro 5.2. Ēkas || Brīvprātīgais novērtējums || Obligātais novērtējums Prasību minimums Direktīva || nepiemēro || nepiemēro 6. Noplūdes || Vadlīnijas || nepiemēro || nepiemēro || VSS un EIB aizdevumi 7. Ūdens atkārtota izmantošana || KĪS vadlīnijas CEN standarts || Regula || nepiemēro || VSS un EIB aizdevumi 8. Pārvaldība || Salīdzinošā izvērtēšana || ŪPD grozījums SVN direktīvas grozījums || nepiemēro || nepiemēro 9. Mērķa noteikšana || KĪS vadlīnijas || ŪPD grozījums || nepiemēro || nepiemēro 10. Sausuma periodu plānošana || Ieteikums || ŪPD grozījums Sausuma direktīva || nepiemēro || nepiemēro 11. Izmaksas un ieguvumi || KĪS vadlīnijas || ŪPD grozījums || nepiemēro || nepiemēro 12. Zināšanu izplatīšana || WISE turpmāka izveide || Pārskatīt ziņošanas un statistikas prasības || nepiemēro || nepiemēro 5. Vēlamo risinājumu kopuma izvēle un tā ietekme Risinājumu novērtējumu var uzskatīt par pārbaudi, kas veikta attiecībā uz dažādām pieejām, kuras saistītas ar katru no apzinātajiem 12 aspektiem. Pamatojoties uz veikto novērtējumu, šķiet, ka pārsvarā piemērotākie risinājumi atbilst pieejai, kas paredz izstrādāt vadlīnijas. Regulatīvā pieeja ir ieteicama tikai trim aspektiem (ūdens efektīva izmantošana iekārtās/ ar ūdeni saistītos produktos, ūdens atkārtota izmantošana un zināšanu izplatīšana), jo pašreizējā politiskā situācija, jo īpaši attiecībā uz ŪPD un DFS īstenošanu, ir tāda, ka pārsvarā ar regulējumu un nosacījumiem saistīto politikas risinājumu īstenošana ir jāatliek uz vēlāku laiku. Vēlamie risinājumi 1. tabulā ir iekrāsoti sarkani un pasvītroti. Jāuzsver, ka tie elementi, kas radītu izmaiņas tiesību aktos, netiks ierosināti kopā ar konceptuālo plānu, bet tiks turpmāk analizēti un ierosināti tikai tad, ja būs pamatoti ar konkrēta instrumenta ietekmes novērtējumu. Tiks izpētīta ierosināto vadlīniju un instrumentu saikne ar īpašajiem ekonomiskajiem instrumentiem, un iespējas tos integrēt upju baseinu, plūdu un sausuma pārvaldības plānos. Šīs vadlīnijas un instrumenti sniegs informāciju, lai atbalstītu ekonomisko instrumentu plašāku izmantošanu. Tomēr ierosinātais risinājumu kopums nav saistošs un šādu instrumentu turpmāka ieviešana nav garantēta. Ierosinātais risinājumu kopums sekmē ūdens resursu politikas plašāku integrāciju nozaru politikā, izmantojot vadlīnijas, labāku plānošanu un mērķu noteikšanas instrumentus, kas aptver dažādus aspektus saistībā ar integrāciju nozarēs. Tas ļaus ūdens resursu apsaimniekošanas problēmas vairāk ņemt vērā projektu atlasē, kas veicama saistībā ar KLP un kohēzijas politikas finansējuma piešķiršanu. Tomēr nav nekādas garantijas, ka pasākumi tiks īstenoti, jo šī īstenošana joprojām ir brīvprātīga. Ierosinātajā risinājumu kopumā ietvertās vadlīnijas, piemēram, par ūdens tirdzniecību un ūdens bilancēm/mērķiem, kā arī paredzēto salīdzinošās izvērtēšanas sistēmu, atrisinātu jautājumu par pārvaldības efektivitāti ūdens resursu plānošanā, tādējādi nodrošinot lielāku pārredzamību un efektīvāku lēmumu pieņemšanu. Tiktu likvidēts nevajadzīgais slogs, ko rada esošās ziņošanas prasības saskaņā ar ES tiesību aktiem ūdens resursu politikas jomā. Ierosinātais risinājumu kopums ietver plaša spektra vadlīnijas un jaunus instrumentus, lai risinātu visneatliekamākās vajadzības, kādas ir ūdens resursu apsaimniekotājiem. Ar informāciju par ūdens bilancēm un ekoloģiskajām plūsmām varētu pārvarēt galvenās problēmas, kas saistītas ar ūdens resursu apsaimniekotājiem trūkstošajām zināšanām. ES līmenī uzlabojot informācijas platformas un efektīvāk sniedzot informāciju, tiks nodrošināta laicīgāk sniegtu un savstarpēji izmantojamu datu plašāka pieejamība, lai varētu efektīvāk pieņemt lēmumus par ūdens resursu apsaimniekošanu un izstrādāt politiku ES, valstu un upju baseinu līmenī. Tomēr šo pasākumu veikšana ir brīvprātīga. Ierosinātais risinājumu kopums palielina ES ūdens resursu politikas efektivitāti, papildinot trūkstošās zināšanas, uzlabojot pārvaldību un pievēršot uzmanību tam, lai ziņošanas prasības samazinātu administratīvo slogu. Tādējādi būs iespējams elastīgi pielāgot instrumentus situācijām, kurās ir augsta rentabilitāte. Grozījumi, ko varētu veikt ziņošanas prasībās saistībā ar tiesību aktiem ūdens resursu politikas jomā, ļautu pārvarēt pašreizējās saskaņotības problēmas. Ierosinātais risinājumu kopums palielinātu saskaņotību starp attiecīgajām ES politikas jomām (jo īpaši KLP, kohēzijas politiku, veselības aizsardzību un enerģētiku). Ierosinātais risinājumu kopums palīdzēs atrisināt problēmas saistībā ar ekoloģiskās kvalitātes rādītājiem ES ūdensobjektos, ūdens resursu noslodzi un neaizsargātību pret ekstremālām parādībām. Modeļa izveide saistībā ar konceptuālo plānu un atsevišķu pasākumu novērtējums sniedz informāciju, kas ļauj novērtēt ekonomisko, vides un sociālo ietekmi, ko rada dažādu kategoriju pasākumu īstenošana ES līmenī, jo īpaši attiecībā uz efektivitātes palielināšanu visā ekonomikas nozarē, veicot zemes izmantošanas pārvaldības pasākumus, uzlabojot ūdens izmantošanas efektivitāti un nodrošinot tīra ūdens pieejamību. Tomēr pasākumu patiesā ietekme būs redzama tikai atsevišķi katrā no 110 ES upju baseiniem, jo tas ir piemērots līmenis analīzes veikšanai. Instrumenti, kuri izstrādāti saistībā ar konceptuālo plānu (ūdens bilances, hidroekonomiskā modeļa izveide, pasākumu datubāze), palīdzēs dalībvalstīm veikt šādu analīzi, gatavojoties nākamajam UBAP izstrādes ciklam, un izvēlēties piemērotāko pasākumu kombināciju. 6. Uzraudzība un novērtēšana Konceptuālā plāna īstenošana un uzraudzība būs jāveic, pamatojoties uz ŪPD Kopējās īstenošanas stratēģiju[2] (ŪPD KĪS), kas izmantojama kā platforma. Īstenošana notiks divos posmos, kas atbilst diviem turpmākajiem KĪS periodiem: · Pirmajā posmā (2013.–2015. gads) mērķis ir ietekmēt to nākamo UBAP sagatavošanu, kuri dalībvalstīm ir jāiesniedz līdz 2015. gada beigām, un stiprināt zināšanu bāzi un instrumentus, kas tiks izmantoti, lai novērtētu šos plānus un ŪPD pārskatīšanu. · Otrajā posmā (2016.–2018. gads) tiks novērtēti šie plāni un notiks gatavošanās ŪPD pārskatīšanai. Tiks izstrādāts konceptuālā plāna rezultātu apkopojums, lai pārraudzītu konceptuālā plāna priekšlikumu īstenošanu un novērtētu progresu. Katru gadu šo apkopojumu apspriedīs KĪS Stratēģiskās koordinācijas grupa un par ūdens resursu politiku atbildīgo iestāžu vadītāji. [1] Jautājums par tādu ierīču iekļaušanu, kas patērē ūdeni, ir apspriests saistībā ar Ekodizaina direktīvas darba plānu 2012.–2014. gadam. [2] http://ec.europa.eu/environment/water/water-framework/objectives/implementation_en.htm.