P7_TA(2014)0159

Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi ***I

Eiropas Parlamenta 2014. gada 26. februāra normatīvā rezolūcija par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai par Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem (COM(2011)0635 – C7-0329/2011 – 2011/0284(COD))

(Parastā likumdošanas procedūra: pirmais lasījums)

(2017/C 285/64)

Eiropas Parlaments,

(1) OV C 181, 21.6.2012., 75. lpp.

P7_TC1-COD(2011)0284

Eiropas Parlamenta nostāja, pieņemta pirmajā lasījumā 2014. gada 26. februārī, lai pieņemtu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. …/2014 par Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem

EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 114. pantu,

ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,

pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,

ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),

saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),

tā kā:

(1) Vēl joprojām pastāv būtiski šķēršļi pārrobežu ekonomiskai aktivitātei, kuri liedz pilnībā izmantot iekšējā tirgus potenciālu izaugsmei un darba vietu radīšanai. Pašlaik tikai viens no desmit tirgotājiem Savienībā tirgotājiem eksportē preces Savienības ietvaros, un vairums no tiem eksportē tikai uz nedaudzām dalībvalstīm. Starp šķēršļiem pārrobežu tirdzniecībai, tai skaitā nodokļu tiesībām, administratīvajiem noteikumiem, grūtībām saistībā ar piegādi, valodu un kultūru, tirgotāji uzskata, ka grūtības saistībā ar ārvalstu tiesību normu noskaidrošanu ir viens no būtiskākajiem šķēršļiem gan darījumos starp uzņēmumiem un patērētājiem, gan darījumos starp uzņēmumiem. Tā rezultātā cieš patērētāji, jo ir ierobežota piekļuve precēm. Atšķirīgās valstu līgumtiesības tādējādi kavē pamatbrīvību īstenošanu, piemēram, preču un pakalpojumu brīvu apriti, un ir šķērslis iekšējā tirgus darbībai un izveides turpināšanai. Tās arī ierobežo konkurenci, jo īpaši mazāko dalībvalstu tirgos.

(2) Līgumi ir neatsverams juridisks instruments, kas ir katra saimnieciska darījuma pamatā. Tomēr nepieciešamība konstatēt piemērojamos tiesību aktus vai vienoties par tiem, iegūt informāciju par piemērojamo ārvalstu tiesību aktu normām, kas bieži ietver tulkošanu, saņemt juridiskas konsultācijas, lai iepazītos ar ārvalstu tiesību aktu saturu, un pielāgot līgumus dažādu valstu tiesībām, kas var būt piemērojamas pārrobežu darījumos, padara pārrobežu tirdzniecību sarežģītāku un dārgāku salīdzinājumā ar iekšzemes tirdzniecību. Ar līgumtiesībām saistītie šķēršļi ir viens no būtiskākajiem faktoriem, kas attur vērā ņemamu skaitu uz eksportu orientētu tirgotāju no pārrobežu tirdzniecības uzsākšanas vai darbības paplašināšanas, aptverot vairāk dalībvalstu. To kavējošais efekts ir īpaši spēcīgs attiecībā uz maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU), kuriem izmaksas, kas saistītas ar darbības uzsākšanu vairākos ārvalstu tirgos, ir īpaši augstas attiecībā pret to apgrozījumu. Tādējādi tirgotāji zaudē iespēju samazināt izmaksas, ko tie varētu iegūt, ja būtu iespējams tirgot preces un sniegt pakalpojumus, pamatojoties uz vienotām līgumtiesībām, kas būtu piemērojamas visiem viņu pārrobežu darījumiem, un tiešsaistes vidē – izmantojot vienu tīmekļa vietni.

(3) Ar līgumtiesībām saistītās darījumu izmaksas, kuru apmērs ir izrādījies visai ievērojams, un juridiskie šķēršļi, kas izriet no atšķirībām starp imperatīvajiem valstu noteikumiem patērētāju aizsardzības jomā, tieši ietekmē iekšējā tirgus darbību saistībā ar darījumiem starp uzņēmumiem un patērētājiem. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 593/2008 (3) 6. pantu visos gadījumos, kuros tirgotājs veic darbību, kas vērsta uz patērētājiem citā dalībvalstī, ir piemērojami tās dalībvalsts patērētāju aizsardzības noteikumi, kurā atrodas patērētāja pastāvīgā mītnesvieta, kuri sniedz augstāku aizsardzības līmeni un no kuriem saskaņā ar šīs dalībvalsts tiesībām nevar atkāpties, savstarpēji vienojoties, pat ja puses ir izvēlējušās citas piemērojamās tiesības. Tāpēc tirgotājiem ir jau iepriekš jānoskaidro, vai patērētāju aizsardzības tiesības sniedz augstāku aizsardzības līmeni un jānodrošina, lai viņu līgumi atbilstu šo tiesību prasībām. Turklāt, nodarbojoties ar e-komerciju, tīmekļa vietņu pielāgošana, lai tās atspoguļotu piemērojamo ārvalstu patērētāju tiesību imperatīvos noteikumus, ir saistīta ar papildu izdevumiem. Patērētāju tiesību saskaņošana Savienības līmenī ir noteiktā mērā tuvinājusi tiesību normas atsevišķās jomās. Tomēr saglabājas būtiskas atšķirības starp dalībvalstu tiesību aktiem: līdz šim veiktā saskaņošana atstāj dalībvalstīm plašas iespējas izvēlēties, kā ievērot Savienības tiesību aktu noteikumus, un noteikt līmeni, kādā patērētāju tiesības tiek aizsargātas.

(4) Ar līgumtiesībām saistītie šķēršļi, kas liedz tirgotājiem pilnībā izmantot iekšējā tirgus potenciālu, nelabvēlīgi ietekmē arī patērētājus. Mazāk pārrobežu tirdzniecības nozīmē arī mazāk importa un mazāk konkurences. Patērētājus var nelabvēlīgi ietekmēt ierobežota preču izvēle par augstākām cenām gan tādēļ, ka mazāk ārvalstu tirgotāju tiem tieši piedāvā savas preces un pakalpojumus, gan netieši – jo ir ierobežota pārrobežu tirdzniecība starp uzņēmumiem vairumtirdzniecības līmenī. Lai gan pārrobežu iepirkšanās varētu sniegt būtiskas ekonomiskas priekšrocības vairāk un labāku piedāvājumu veidā, daudzi patērētāji arī atturas no pārrobežu iepirkšanās, jo viņiem trūkst skaidrības par savām patērētāju tiesībām. Vienas no būtiskākajām patērētāju rūpēm ir saistītas ar līgumtiesībām, piemēram, vai viņi būtu pietiekami aizsargāti gadījumā, ja tiktu iegādātas preces ar trūkumiem. Rezultātā ievērojams skaits patērētāju labāk izvēlas iepirkties savā valstī, kaut arī tas var nozīmēt mazāku izvēli un augstākas cenas.

(5) Turklāt tie patērētāji, kas vēlas gūt labumu no cenu atšķirībām dažādās dalībvalstīs, veicot iepirkumus citā dalībvalstī, bieži tiek kavēti, jo tirgotājs atsakās pārdot. Lai gan e-komercija ir krietni atvieglojusi piedāvājuma meklējumus, kā arī cenu un citu nosacījumu salīdzināšanu neatkarīgi no tā, kurā valstī tirgotājs nodarbojas ar uzņēmējdarbību, tirgotāji, kas izvairās no pārrobežu tirdzniecības, bieži atsaka ārvalstu patērētāju pasūtījumus.

(6) Atšķirības valstu līgumtiesībās tādējādi ir šķēršļi, kas liedz patērētājiem un tirgotājiem izmantot iekšējā tirgus priekšrocības. Minētie ar līgumstiesībām saistītie šķēršļi ievērojami samazinātos, ja līgumus varētu balstīt uz vienu vienotu noteikumu kopumu neatkarīgi no tā, kur atrodas līgumslēdzēju mītnesvieta. Šādam vienotam līgumtiesību noteikumu kopumam būtu pilnībā jāaptver viss līguma eksistences cikls, un tādējādi tajā būtu jāietver jomas, kas ir vissvarīgākās, slēdzot līgumu. Turklāt tajā būtu jāietver pilnībā saskaņoti patērētāju aizsardzības noteikumi.

(7) Atšķirības starp valstu līgumtiesībām un to ietekme uz pārrobežu tirdzniecību ierobežo arī konkurenci. Zema pārrobežu tirdzniecības aktivitāte nozīmē samazinātu konkurenci, un tirgotājiem trūkst stimulu kļūt inovatīvākiem un uzlabot produktu kvalitāti vai samazināt cenas. Jo īpaši mazākās dalībvalstīs ar ierobežotāku vietējo konkurentu skaitu, ārvalstu tirgotāju lēmums atturēties no darbības šo dalībvalstu tirgos izmaksu un sarežģītības dēļ, var ierobežot konkurenci, atstājot jūtamu ietekmi uz piedāvājuma un pieejamo produktu cenu līmeņiem. Turklāt šķēršļi pārrobežu tirdzniecībai var apgrūtināt konkurenci starp MVU un lielākiem uzņēmumiem. Ņemot vērā darījumu izmaksu būtisko apmēru attiecībā pret apgrozījumu, ir daudz ticamāk, ka MVU neuzsāks uzņēmējdarbību ārvalstu tirgū, salīdzinot ar lielāku uzņēmumu, kas ir tā konkurents.

(8) Ar līgumtiesībām saistītie šķēršļi liedz patērētājiem un tirgotājiem pilnībā izmantot iekšējā tirgus potenciālu, un īpaši liela ietekme tiem ir tālpārdošanas jomā, kurai būtu jānodrošina vērā ņemami iekšējā tirgus izveidošanas rezultāti. Iekšējā tirgus digitālā dimensija kļūst īpaši būtiska gan patērētājiem, gan tirgotājiem, jo patērētāji arvien vairāk iepērkas ar interneta starpniecību un arvien lielāks skaits tirgotāju īsteno pārdošanu tiešsaistē. Ņemot vērā to, ka saziņas un informācijas tehnoloģijas līdzekļi konstanti attīstās un kļūst arvien vairāk pieejami, interneta tirdzniecības izaugsmes potenciāls ir ļoti liels. Ņemot vērā šo situācijas raksturojumu un lai pārvarētu šādus ar līgumtiesībām saistītos šķēršļus, pusēm būtu jābūt iespējai vienoties, ka viņu ar tālpārdošanas starpniecību un īpaši tiešsaistē noslēgtos līgumus regulē viens vienots līgumtiesību noteikumu kopums, kam ir vienāda nozīme un ko vienādi interpretē visās dalībvalstīs, proti, Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi. Tādiem Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem būtu jāsniedz papildu iespēja attiecībā uz tālpārdošanu un īpaši tirdzniecību internetā , kas palielina pusēm pieejamo izvēli, un tiem būtu jābūt vajadzētu būt pieejamiem visos gadījumos, kad puses kopīgi nolemj, ka to izmantošana varētu palīdzēt atvieglot pārrobežu tirdzniecību un mazināt darījumu izmaksas un alternatīvās izmaksas, kā arī citus ar līgumtiesībām saistītos šķēršļus pārrobežu tirdzniecībai. Tiem būtu jākļūst par līgumtiesisku attiecību pamatu tikai, ja abas puses kopīgi izlemj tos izmantot. [Gr. 1]

(9) Ar šo regulu izveido Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus , kas paredzēti tālpārdošanas un jo īpaši tiešsaistes līgumiem . Ar tiem tiek saskaņotas tuvinātas dalībvalstu līgumtiesības, nevis grozot esošās esošo pirmo valstu līgumtiesības līgumtiesību regulējumu , bet gan izveidojot katras dalībvalsts tiesību ietvaros otru līgumtiesību regulējumu tiem līgumiem, kas ietilpst to piemērošanas jomā. Šim tieši piemērojamajam otrajam regulējumam būtu jābūt jākļūst par tā tiesiskā regulējuma neatņemamu daļu, ko piemēro dalībvalstu teritorijā. Ciktāl to ļauj šo noteikumu piemērošanas joma un ja pušu vienošanās par Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanu līgumiem ir spēkā, šie noteikumi būtu jāpiemēro pirmā valstu līgumtiesību regulējuma vietā tiesību sistēmas ietvaros. Tam vajadzētu būt identiskam visā Savienībā un būtu jāpastāv vajadzētu būt spēkā līdzās jau esošajām valstu līgumtiesībām. Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi pārrobežu līgumam būtu jāpiemēro uz brīvprātības pamata, pusēm skaidri paužot piekrišanu. [Gr. 2]

(10) Vienošanās izmantot Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus būtu izvēle, ko izdara attiecīgo valsts tiesību sistēmas ietvaros, kas piemērojamas kuru piemērošana noteikta saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 593/2008, vai attiecībā uz informācijas sniegšanas pienākumu pirms līguma noslēgšanas saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 864/2007 (4), vai saskaņā ar jebkurām citām attiecīgām kolīziju normām. Šāda vienošanās nedrīkstētu būt, izmantot Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus izriet no izvēles starp diviem atšķirīgiem regulējumiem vienas valsts tiesību sistēmas ietvaros. Šī izvēle tādējādi nav pielīdzināma piemērojamo tiesību izvēlei un to nedrīkst jaukt ar piemērojamo tiesību izvēli starptautisko privāttiesību starp diviem valstu tiesību regulējumiem noteikumu izpratnē un tai nebūtu jāskar šie starptautisko privāttiesību kolīziju normu noteikumi. Ar šo regulu tādējādi netiks skartas spēkā esošās kolīziju normas , piemēram, tās, kas iekļautas Regulā (EK) Nr . 593/2008 . [Gr. 3]

(11) Vienotajiem Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumiem noteikumus būtu jāietver pilnīgi vienveidīgi saskaņotu patērētāju tiesību aizsardzības imperatīvo noteikumu vispusīgs kopums. Saskaņā ar Līguma 114. panta 3. punktu šiem noteikumiem būtu jānodrošina augsts patērētāju tiesību aizsardzības līmenis, lai uzlabotu patērētāju uzticēšanos Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem, tādējādi sniedzot viņiem stimulu slēgt pārrobežu līgumus uz šo noteikumu pamata. Ar šiem noteikumiem būtu jāsaglabā vai jāuzlabo tiesību aizsardzības līmenis, kas patērētājiem ir nodrošināts Savienības patērētāju aizsardzības tiesībās. Turklāt, pieņemot šo regulu, nebūtu jāizslēdz Patērētāju tiesību direktīvas pārskatīšana nolūkā pilnībā nodrošināt patērētāju tiesību aizsardzības augstu saskaņošanas līmeni dalībvalstīs. [Gr. 4]

(11a) Patērētāja definīcijai būtu jāattiecas uz fiziskām personām, kuras rīkojas nesaistīti ar komercdarbību, uzņēmējdarbību, amatniecisko darbību vai profesiju. Tomēr divējāda lietojuma līgumu gadījumā, ja līgums ir noslēgts ar mērķi, kas daļēji ir saistīts un daļēji nav saistīts ar personas komercdarbību, un ar komercdarbību saistītais mērķis ir tik ierobežots, ka nav dominējošs līguma kopējā kontekstā, arī šāda persona būtu jāuzskata par patērētāju. Lai noteiktu, vai fiziska persona pilnībā vai daļēji darbojas nolūkos, kas nav saistīti ar šīs personas komercdarbību, uzņēmējdarbību, amatniecisko darbību vai profesiju, būtu jāņem vērā tas, kāda veidā attiecīgā persona izturas attiecībā pret otru līgumslēdzēju pusi. [Gr. 5]

(12) Tiklīdz pušu vienošanās par Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanu līgumam ir spēkā, tikai Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus būtu jāpiemēro visiem to piemērošanas jomā ietilpstošajiem jautājumiem. Tā kā Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi ietver visu pilnībā vienveidīgi saskaņotu patērētāju aizsardzības imperatīvo noteikumu vispusīgu kopumu, gadījumos, kad puses būs izvēlējušās izmantot Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus, šajā jomā nebūs nekādu atšķirību dalībvalstu tiesību starpā. Tādējādi Regulas (EK) Nr. 593/2008 6. panta 2. punktam, kas balstīts uz pieņēmumu, ka patērētāju aizsardzības līmenis dalībvalstīs ir dažāds, nav praktiskas nozīmes attiecībā uz jautājumiem, ko regulē Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi , jo tas būtu līdzvērtīgi divu identisku otro līgumtiesību regulējuma imperatīvo noteikumu salīdzināšanai . [Gr. 6]

(13) Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi būtu jādara pieejami izmantošanai pārrobežu līgumos, jo šajā kontekstā atšķirības starp valstu tiesību aktiem rada sarežģītību un papildu izmaksas, kā arī attur puses no līgumtiesisku attiecību nodibināšanas un iesaistīšanās tālpārdošanā, jo īpaši tiešsaistes tirdzniecībā, kurai ir liels potenciāls . Līguma pārrobežu raksturs attiecībā uz līgumiem, kas tiek slēgti starp uzņēmumiem, būtu jānosaka, balstoties uz pušu pastāvīgo mītnesvietu. Līgumā starp uzņēmumu un patērētāju prasībai par pārrobežu elementu būtu jābūt vajadzētu būt izpildītai, ja patērētāja norādītā vispārīgā adrese, preču piegādes adrese vai patērētāja norādītā rēķina adrese ir kādā dalībvalstī, bet ārpus valsts, kurā ir tirgotāja pastāvīgā mītnesvieta. [Gr. 7]

(14) Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanai nevajadzētu būt ierobežotai tikai attiecībā uz pārrobežu situācijām, kurās ir iesaistītas vienīgi dalībvalstis, tiem būtu arī jābūt pieejamiem, lai veicinātu tirdzniecību starp dalībvalstīm un trešām valstīm. Gadījumos, kad ir iesaistīti patērētāji no trešām valstīm, uz vienošanos par Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanu, kas šiem patērētājiem nozīmētu ārvalstu tiesību izvēli, būtu jāattiecina piemērojamās kolīziju normas.

(15) Tirgotāji, kas iesaistīti gan iekšzemes, gan pārrobežu tirdzniecības darījumos, var arī uzskatīt par lietderīgu izmantot vienu vienotu līgumu visiem darījumiem. Tāpēc dalībvalstīm būtu jāpiešķir brīvība izlemt, vai ļaut pusēm izmantot Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus līgumslēdzējiem vienas valsts ietvaros.

(16) Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem būtu jābūt jo īpaši pieejamiem attiecībā uz kustamu preču pārdošanu, tostarp arī tad, ja šīs preces vēl tiks izgatavotas vai saražotas, jo šis ir ekonomiski vissvarīgākais līguma veids, kam var būt īpašs potenciāls pārrobežu tirdzniecības izaugsmes palielināšanai, jo īpaši e-komercijā.

(17) Lai atspoguļotu digitālās ekonomikas pieaugošo nozīmi, Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu piemērošanas jomā būtu jāietilpst arī līgumiem par digitālā satura piegādi. Digitāla satura nosūtīšana saglabāšanai, apstrāde vai piekļuve tam un atkārtota lietošana, piemēram, mūzikas lejupielāde, ir strauji augusi, un tai ir liels turpmākās izaugsmes potenciāls, tomēr tā vēl joprojām ir saistīta ar būtiskām juridiskajām atšķirībām un būtisku nedrošības līmeni. Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem tāpēc būtu jāaptver digitālā satura piegāde neatkarīgi no tā, vai šo saturu piegādā uz materiāla datu nesēja.

(17a) Strauji attīstās mākoņdatošana, un tai ir liels potenciāls saistībā ar izaugsmi. Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi paredz saskaņotu noteikumu kopumu, kas ir pielāgots tālpārdošanas piedāvājumam un jo īpaši digitālā satura piedāvājumam tiešsaistē un ar to saistītiem pakalpojumiem. Vajadzētu būt iespējamai šādu noteikumu piemērošanai arī tad, ja digitālais saturs vai saistīts pakalpojums tiek piedāvāts ar mākoņdatnes starpniecību, īpaši tad, ja digitālo saturu ir iespējams lejupielādēt no pārdevēja mākoņdatnes vai ja tas uz laiku tiek izvietots pakalpojuma sniedzēja mākoņdatnē. [Gr. 8]

(18) Digitālo saturu bieži piegādā nevis apmaiņā pret cenas samaksu, bet gan kombinācijā ar atsevišķi apmaksātām precēm vai pakalpojumiem, saistībā ar nemonetāru atlīdzību, piemēram, piekļuves piešķiršanu personiskajiem datiem, vai par velti mārketinga stratēģijas kontekstā, balstoties uz cerībām, ka patērētājs iegādāsies papildu digitālo saturu vai sarežģītāku digitālo saturu vēlākā posmā. Ņemot vērā šo īpašo tirgus struktūru un faktu, ka sniegtā digitālā satura trūkumi var aizskart patērētāju intereses neatkarīgi no nosacījumiem, kuros tas ir sniegts, Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu pieejamībai nevajadzētu būt atkarīgai no tā, vai par attiecīgo digitālo saturu ir samaksāta noteikta cena. Tomēr šādos gadījumos pircēja tiesību aizsardzībai vajadzētu aprobežoties ar zaudējumu atlīdzību. No otras puses, pircējam būtu jāspēj izmantot visu kompensāciju diapazonu, izņemot cenu samazinājumu, pat ja viņam nav pienākuma samaksāt par digitālā satura piegādi ar nosacījumu, ka viņa līguma pienākumu izpilde, piemēram, personas datu vai citu labumu sniegšana, kuriem no piegādātāja viedokļa ir komerciāla vērtība, līdzinās cenas nomaksāšanai, ņemot vērā, ka šādos gadījumos digitālais saturs faktiski netiek piegādāts par brīvu. [Gr. 9]

(19) Lai maksimāli palielinātu Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu pievienoto vērtību to materiālās piemērošanas jomai jomā būtu jāietver arī atsevišķi pakalpojumi, ko sniedz pārdevējs un kuri ir tieši un cieši saistīti ar konkrētām precēm vai digitālo saturu, kas ir piegādāti, balstoties uz Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem, un praksē bieži tiek ietverti tajā pašā vai vienlaicīgi ietverti saistītā līgumā, jo īpaši preču vai digitālā satura remonts, apkope vai uzstādīšana , vai digitāla satura glabāšana uz laiku pakalpojuma sniedzēja mākoņdatnē . [Gr. 10]

(19a) Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus var izmantot arī tad, ja tiek slēgts līgums, kas saistīts ar citu līgumu starp tām pašām pusēm, ja vien tas nav pirkuma līgums, līgums par digitālā satura piegādi vai saistīto pakalpojumu līgums. Saistīto līgumu reglamentē attiecīgās dalībvalsts tiesību akti, kurus piemēro saskaņā ar attiecīgajām kolīziju tiesību normām. Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus var izmantot arī tad, ja tiek slēgts līgums, kas ietver jebkādas sastāvdaļas, izņemot preču pirkumu, digitālā satura piegādi vai saistīto pakalpojumu sniegšanu ar nosacījumu, ka šādas sastāvdaļas ir dalāmas un to cenu arī var sadalīt. [Gr. 11]

(20) Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem nevajadzētu attiekties uz saistītiem līgumiem, saskaņā ar kuriem pircējs saņem preces vai pakalpojumu no trešās personas. Tas nebūtu piemēroti, jo trešā persona nav vienošanās, ar kuru nolemts izmantot Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus, dalībniece. Saistītam līgumam ar trešo pusi būtu jāpiemēro attiecīgie valsts tiesību akti, kas ir piemērojami saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 593/2008 un Regulu (EK) Nr. 864/2007 vai saskaņā ar citām attiecīgi piemērojamām kolīziju normām.

(21) Lai novērstu pastāvošās iekšējā tirgus un konkurences problēmas mērķtiecīgā un samērīgā veidā, Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu darbības jomā jo īpaši būtu jāiekļauj puses, kuras atšķirību dēļ starp valstu līgumtiesībām pašlaik atturas veikt uzņēmējdarbību ārvalstīs, kas tādējādi negatīvi ietekmē pārrobežu tirdzniecību. Tāpēc tiem būtu jāaptver visi darījumi starp uzņēmumu un patērētāju un līgumi starp tirgotājiem, kuros vismaz viena puse ir MVU saskaņā ar Komisijas Ieteikumu 2003/361/EK (5). Tam tomēr nebūtu jāskar dalībvalstu iespēja pieņemt tiesību aktus, kas padara Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus pieejamus arī tādiem līgumiem starp tirgotājiem, no kuriem neviens nav MVU. Jebkurā gadījumā darījumos starp uzņēmumiem tirgotāji bauda pilnīgu līgumu slēgšanas brīvību un tiek aicināti, izstrādājot savu līgumu noteikumus, izmantot Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus par iedvesma avotu.

(22) Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu piemērošanai ir nepieciešama līguma pušu vienošanās par to Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanu . Darījumos starp uzņēmumu un patērētāju uz šo vienošanos būtu jāattiecina stingras prasības. Tā kā praksē Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanu parasti ierosinās tirgotājs, patērētājiem ir pilnībā jāapzinās, ka tie piekrīt piemērot noteikumus, kas atšķiras no spēkā esošajiem valsts tiesību aktiem. Tādēļ patērētāja piekrišana izmantot Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus būtu pieļaujama tikai skaidra gribas izteikuma veidā, kas ir nodalīts no izteikuma, ar kuru patērētājs piekrīt līguma noslēgšanai. Šā iemesla dēļ nebūtu jāļauj piedāvāt Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanu kā noslēdzamā līguma nosacījumu, jo īpaši kā daļu no tirgotāja tipveida noteikumiem un nosacījumiem. Tirgotājam būtu jāsniedz patērētājam apstiprinājums par vienošanos izmantot Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus, izmantojot pastāvīgu informācijas nesēju. [Gr. 12]

(23) Patērētāja piekrišanai izmantot Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus ir jābūt ne tikai apzinātam lēmumam, bet arī uz informāciju balstītam lēmumam. Tirgotājam būtu ne tikai jāvērš patērētāja uzmanība uz iecerēto Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanu, bet arī jāsniedz informācija par to raksturu un galvenajiem elementiem. Lai atvieglotu šo tirgotāju pienākumu, tādējādi izvairoties no lieka administratīvā sloga, un lai nodrošinātu konsekvenci attiecībā uz patērētājiem sniegtās informācijas apjomu un kvalitāti, tirgotājiem būtu jāsniedz patērētājiem standarta informācijas paziņojums, kas ir iekļauts šajā regulā un tādējādi ir uzreiz pieejams visās Savienības oficiālajās valodās. Gadījumos, kad nav iespējams patērētājam sniegt standarta informācijas paziņojumu, piemēram, telefona sarunas ietvaros, vai gadījumos, kad tirgotājs nav izpildījis savu pienākumu sniegt informācijas paziņojumu, vienošanās izmantot Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus nebūtu jāsaista patērētāju līdz brīdim, kamēr viņš nav saņēmis informācijas paziņojumu kopā ar apstiprinājumu par šo vienošanos un pēcāk izteicis savu piekrišanu.

(23a) Ja pušu vienošanās par Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanu nav spēkā vai ja nav izpildītas prasības par standarta informācijas paziņojuma sniegšanu, jautājumi par to, vai līgums ir noslēgts un uz kādiem noteikumiem būtu jānosaka, izmantojot attiecīgos valsts tiesību aktus, kuri ir piemērojami saskaņā ar attiecīgajām tiesību kolīziju normām. [Gr. 13]

(24) Lai izvairītos no selektīvas atsevišķu Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu elementu piemērošanas, kas varētu izjaukt līdzsvaru starp pušu tiesībām un saistībām un negatīvi ietekmēt patērētāju tiesību aizsardzības līmeni, šai izvēlei būtu jāattiecas uz Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem kopumā un nevis tikai atsevišķām to daļām.

(25) Gadījumos, kad attiecīgajam līgumam citādi būtu piemērojama Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencija par starptautiskajiem preču pirkuma-pārdevuma līgumiem, izvēlei piemērot Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus vajadzētu nozīmēt, ka ir panākta vienošanās nepiemērot šo konvenciju.

(26) Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem būtu jāattiecas uz līgumtiesību jautājumiem, kuri ir būtiski praksē attiecībā uz to līgumu veidu darbības ciklu, kas ietilpst materiālajā piemērošanas jomā un personiskajā piemērošanas jomā, jo īpaši uz tiem līgumiem, kas ir noslēgti tiešsaistē. Tāpēc, neskarot pušu tiesības un saistības un tiesību aizsardzības līdzekļus līgumu neizpildes gadījumā, Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem būtu jāattiecas uz informācijas sniegšanas pienākumu pirms līguma noslēgšanas, līguma noslēgšanu, ietverot formas prasības, atteikuma tiesībām un atteikuma sekām, atkāpšanos no līguma maldības, krāpšanas vai negodīgas izmantošanas dēļ un šādas atkāpšanās sekām, interpretāciju, līguma saturu un sekām, līguma noteikumu negodīguma izvērtēšanu un sekām, atlīdzināšanu pēc atkāpšanās no līguma un līguma izbeigšanas, kā arī noilgumu un nokavējumu. Tiem būtu jānosaka pieejamās sankcijas gadījumā, ja nav ievērotas saistības un pienākumi, kas rodas to piemērošanas rezultātā.

(27) Visus līgumiskos un vai ārpuslīgumiskos jautājumus, kas nav regulēti Vienotajos Eiropas tirdzniecības noteikumos, regulē spēkā esošie valsts tiesību akti ārpus Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem, kas ir piemērojami saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 593/2008 un Regulu (EK) Nr. 864/2007 vai saskaņā ar jebkurām citām piemērojamām kolīziju normām. Šie jautājumi ietver tiesiskā statusa jautājumus, šādu līguma spēkā neesamību rīcībspējas trūkuma dēļ, prettiesiskuma dēļ vai tādēļ, ka līgums ir pretrunā ar labiem tikumiem, ja vien minētās spēkā neesamības iemesli nav reglamentēti Vienotajos Eiropas tirdzniecības noteikumos, līguma valodas noteikšanu, diskriminācijas aizlieguma jautājumus, pārstāvību, līgumus ar vairākiem parādniekiem un kreditoriem, pušu maiņu, tai skaitā cesiju, ieskaitu un apvienošanu, īpašuma tiesības, tai skaitā īpašuma tiesību nodošanu, intelektuālā īpašuma tiesības un saistības no neatļautas darbības Turklāt Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi neregulē arī un jautājumu, vai konkurējošas prasības par līgumisko un ārpuslīgumisko atbildību var celt kopā. Skaidrības un juridiskās noteiktības nolūkos Vienotajos Eiropas tirdzniecības noteikumos būtu skaidri jānorāda, kādi jautājumi tajos ir un kādi nav reglamentēti . [Gr. 14]

(27a) Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi attiektos arī uz negodīgu komercpraksi, kas minēta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2005/29/EK (6) , ciktāl tie pārklājas ar līgumtiesību noteikumiem, jo īpaši tiem, kas saistīti ar negodīgu komercpraksi, kura var izraisīt atkāpšanos no līguma maldības, viltus, spaidu vai negodīgas izmantošanas dēļ vai būt par pamatu kompensācijai, ja pārkāpts pienākums sniegt informāciju. Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu piemērošanas joma neattiecas uz negodīgu komercpraksi, kuras regulēšana nepārklājas ar līgumtiesību noteikumiem. [Gr. 15]

(28) Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem nebūtu jāregulē jautājumi, kas neietilpst līgumtiesību jomā. Šai regulai nevajadzētu skart Savienības tiesību aktus vai valsts tiesību aktus, kas attiecas uz šādiem jautājumiem. Piemēram, informēšanas pienākumiem, kas tiek uzlikti, lai aizsargātu veselību, drošību vai vidi, būtu jāpaliek ārpus Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu piemērošanas jomas. Turklāt šai regulai nebūtu jāskar informācijas sniegšanas pienākumi, kas noteikti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2006/123/EK (7).

(29) Tiklīdz pušu vienošanās par Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanu līgumam ir spēkā, tikai Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus būtu jāpiemēro visiem to piemērošanas jomā ietilpstošajiem jautājumiem. Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi būtu jāinterpretē autonomi saskaņā ar labi iedibinātiem Savienības tiesību aktu interpretācijas principiem. Jautājumi saistībā ar Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu piemērošanas jomu, kas tajā nav skaidri regulēti, būtu jārisina šo noteikumu interpretācijas ceļā, neizmantojot citus tiesību aktus. Vienotos Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumus noteikumi būtu jāinterpretē, pamatojoties uz to pamatprincipiem un mērķiem un visiem tajos ietvertajiem noteikumiem. [Gr. 16]

(30) Līgumu slēgšanas brīvībai būtu jābūt vadošajam principam, kas ir Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu pamatā. Pušu autonomiju vajadzētu ierobežot tikai tādos gadījumos un tikai tādā apmērā, cik tas ir nepieciešams, jo īpaši patērētāju tiesību aizsardzības dēļ. Ja šāda nepieciešamība pastāv, būtu skaidri jānorāda attiecīgo noteikumu imperatīvais raksturs.

(31) Vispārējam labas ticības un godprātības darījumos principam būtu jākalpo par vadlīnijām pušu sadarbībai. Tā kā daži noteikumi ir konkrētas vispārīgā labas ticības un godprātības darījumos principa izpausmes, tiem būtu jābūt prioritāriem pār vispārīgo principu. Tādēļ vispārīgo principu nevajadzētu izmantot, lai grozītu konkrētās pušu tiesības un pienākumus, kas ir ietvertas konkrētajos noteikumos. Konkrētajiem noteikumiem, kas izriet no vispārējā labas ticības un godprātības darījumos principa, būtu jābūt vajadzētu būt atkarīgiem cita starpā no relatīvā pušu zināšanu līmeņa, un tāpēc jābūt atšķirīgiem darījumos starp uzņēmējiem un patērētājiem un darījumos, kuros visas puses ir uzņēmēji. Darījumos starp tirgotājiem attiecīgajā situācijā pastāvošai labai komercpraksei būtu jābūt vajadzētu būt būtiskam faktoram šajā kontekstā. Vispārējam labas ticības un godprātības darījumos principam būtu jānosaka rīcības standarts, kas nodrošina atklātas, pārredzamas un godīgas darījumu attiecības. Kaut arī tas liedz pusei paļauties uz tiesībām vai izmantot tiesības, tiesību aizsardzības līdzekli, vai ierunu, kas šai pusei būtu pretējā gadījumā, šis princips pats par sevi nedod nekādas vispārējas tiesības uz zaudējumu atlīdzību. Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi, kuru pamatā ir īpaša vispārējā labas ticības un godprātības darījumos principa deklarēšana, piemēram, atkāpšanās no līguma viltus vai tādu saistību nepildīšanas dēļ, kuras netieši izriet no līguma noteikumiem, var radīt tiesības uz zaudējumu atlīdzību, bet tikai ļoti īpašos gadījumos. [Gr. 17]

(32) Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem būtu jācenšas saglabāt spēkā esošu līgumu, ja tas ir iespējams un tas ir piemēroti, ņemot vērā pušu likumīgās intereses.

(33) Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem būtu jāsniedz līdzsvaroti risinājumi, ņemot vērā pušu likumīgās intereses noteikt un izmantot tiesību aizsardzības līdzekļus līguma neizpildes gadījumā. Līgumos starp uzņēmējiem un patērētājiem tiesību aizsardzības līdzekļu sistēmai vajadzētu atspoguļot faktu, ka preču, digitālā satura vai pakalpojumu neatbilstība ietilpst tirgotāja atbildības jomā.

(34) Lai uzlabotu tiesisko noteiktību, padarot sabiedrībai pieejamu Eiropas Savienības Tiesas un valstu tiesu judikatūru, ar kuru interpretēti Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi vai citi šīs regulas noteikumi, Komisijai būtu jāizveido datubāze, kurā ir ietverti visi attiecīgie nolēmumi. Lai padarītu šo uzdevumu iespējamu, dalībvalstīm būtu jānodrošina šādu valstu tiesu nolēmumu raita paziņošana Komisijai. Būtu jāizveido viegli pieejama un pilnībā sistematizēta datubāze, kurā meklēšana ir vienkārša. Lai atrisinātu ar dažādām pieejām tiesu nolēmumiem Savienībā saistītās problēmas un lai nodrošinātu datubāzes efektīvu un ekonomisku ekspluatāciju, par nolēmumiem būtu jāinformē, izmantojot nolēmuma standarta kopsavilkumu, ko tam pievieno. Tam vajadzētu būt kodolīgam, lai tas būtu viegli saprotams. To vajadzētu sadalīt piecās daļās, kurām būtu jāatspoguļo paziņotā nolēmuma svarīgākie elementi: tā priekšmets un attiecīgais Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu pants, lietas apstākļu konspektīvs pārskats, galveno argumentu īss apkopojums, lēmums kā arī lēmuma pamatojums, skaidri norādot izšķirošo principu. [Gr. 18]

(34a) Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu komentāri varētu būt derīgs līdzeklis, jo ar tiem varētu izskaidrot šo tiesību aktu un sniegt norādījumus attiecībā uz to. Šāda veida komentāriem būtu jāsniedz Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu pantu skaidra un vispusīga interpretācija, un tiem vajadzības gadījumā būtu jānodrošina paskaidrojums par politiskajiem lēmumiem, kuri ir konkrētu pantu pamatā. Konkrēti paskaidrojumi par šādiem politiskiem lēmumiem atvieglotu tiesām visās dalībvalstīs Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu interpretēšanu un pareizu piemērošanu, kā arī ļautu tām tām novērst jebkādus trūkumus. Paši par sevi tie veicinātu Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu konsekventas un vienādas piemērošanas attīstību. Komisijai būtu jāizpēta iespējas paredzēt šādus komentārus. [Gr. 19]

(34b) Papildu šķērslis pārrobežu tirdzniecībai ir piekļuves trūkums efektīvam un lētam kompensācijas mehānismam. Tālab patērētājam un tirgotājam, kuri noslēdz līgumu, pamatojoties uz Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem, būtu jāapsver no līguma izrietošo strīdu pakļaušana izskatīšanai spēkā esošajā strīdu alternatīvas izšķiršanas struktūrā, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/11/ES (8) 4. panta 1. punkta h) punktā. Tam nekādi nebūtu jāietekmē pušu iespēja vērsties kompetentā tiesā ar prasību, iepriekš izmantojot strīdu alternatīvas izšķiršanas procedūru. [Gr. 20]

(34c) Lai palīdzētu veicināt Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanu, Komisijai būtu jāstrādā nolūkā izveidot Eiropas līgumu paraugnoteikumus, izmantojot tādas darba grupas palīdzību, kuras sastāvā būtu galvenokārt patērētāju un uzņēmumu apvienību pārstāvji un kuru atbalstītu akadēmisko aprindu pārstāvji un praktiķi. Šādi līguma paraugnoteikumi varētu būt lietderīgi Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu papildināšanai, aprakstot kāda konkrēta līguma pazīmes, un tajos būtu jāņem vērā attiecīgās tirdzniecības nozares īpatnības. Tiem būtu jāatbilst ieinteresēto personu vajadzībām un jāņem vērā Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu sākotnējā praktiskā pieredze. Līguma paraugnoteikumi būtu jāpadara publiski pieejami, jo tie nodrošinātu pievienoto vērtību tirgotājiem, kuri izvēlējušies noslēgt pārrobežu līgumus, izmantojot Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus. Lai šie līguma paraugnoteikumi efektīvi papildinātu Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus, Komisijas darbs būtu jāuzsāk pēc iespējas drīz. [Gr. 21]

(35) Ir atbilstoši pārskatīt Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu vai citu šīs regulas noteikumu darbību pēc pieciem darbības gadiem. Pārskatīšanas gaitā cita starpā būtu jāņem vērā jautājums par piemērošanas jomas paplašināšanas nepieciešamību, ietverot arī līgumus starp uzņēmumiem tādu papildu noteikumu iekļaušanas nepieciešamība , kuri ir saistīti ar īpašuma tiesību saglabāšanas klauzulu , tirgus un tehnoloģiju attīstība attīstību digitālā satura jomā un Savienības aquis turpmākā attīstība turpmāko attīstību . Īpaši būtu jāapsver arī jautājums, vai vēl joprojām būtu atbilstoši saglabāt ierobežojumus attiecībā uz distances līgumiem un jo īpaši tiešsaistes līgumiem, vai arī varētu būt iespējama plašāka piemērošanas joma, iekļaujot arī uzņēmuma telpās noslēgtus līgumus. [Gr. 22]

(36) Tā kā dalībvalstis pašas nevar pietiekami veiksmīgi īstenot šīs regulas mērķi, proti, palīdzēt uzlabot vienotā tirgus darbību, padarot pieejamu vienotu līgumtiesību noteikumu kopumu, ko var izmantot pārrobežu darījumos visā Savienībā, un šo mērķi var veiksmīgāk īstenot Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā noteikts Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šā mērķa sasniegšanai.

(37) Šajā regulā ir ievērotas pamattiesības un principi, kas jo īpaši atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā un konkrēti tās 16., 38. un 47. pantā,

IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.

Satura rādītājs (*1)

[Gr. 23]

I sadaļa

Vispārīgi noteikumi [Gr. 24]

-I. daļa. Tiesību akta piemērošana [Gr. 25]

1. pants

Mērķis un priekšmets

1. Šīs regulas mērķis ir uzlabot iekšējā tirgus izveides un darbības nosacījumus, saskaņā ar katras dalībvalsts tiesību sistēmu darot pieejamu vienotu līgumtiesību noteikumu kopumu, kas ietverts II sadaļā (“Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi”). Šos noteikumus var izmantot pārrobežu darījumos , noslēdzot distances līgumus, galvenokārt tiešsaistē, par preču pirkumu, digitālā satura piegādi un saistīto pakalpojumu sniegšanu, ja līguma puses par to vienojas. [Gr. 26]

2. Šī regula ļauj tirgotājiem , jo īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem (“MVU”), paļauties uz vienotu noteikumu kopumu un izmantot vienus un tos pašus līguma noteikumus visos pārrobežu darījumos, tādējādi samazinot nevajadzīgas izmaksas un vienlaikus nodrošinot augsta līmeņa tiesisko noteiktību. [Gr. 27]

3. Attiecībā uz līgumiem starp tirgotājiem un patērētājiem, šajā regulā ietverts vispusīgs patērētāju aizsardzības noteikumu kopums, lai nodrošinātu patērētāju augsta līmeņa aizsardzību, uzlabotu patērētāju uzticību iekšējam tirgum un mudinātu patērētājus iepirkties pāri robežām.

2. pants

Definīcijas

Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:

a) “līgums” ir vienošanās nolūkā radīt saistības vai citas tiesiskas sekas;

b) “laba ticība un godprātība darījumos” ir uzvedības standarts, ko raksturo godīgums, atklātums un otras puses interešu ievērošana konkrētajā darījumā vai attiecībās; [Gr. 28]

c) “zaudējumi” ir gan mantisks zaudējums, gan nemantisks zaudējums sāpju vai ciešanu veidā, izņemot citus nemantiska zaudējuma veidus, piemēram dzīves kvalitātes pasliktināšanos un baudas atrāvumu; [Gr. 29]

d) “līguma tipveida noteikumi” ir iepriekš formulēti noteikumi vairākiem darījumiem, kuros iesaistītas dažādas puses, un kurus puses nav atsevišķi apspriedušas Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu 7. panta izpratnē; [Gr. 30]

e) “tirgotājs” ir jebkura fiziska persona vai jebkura gan privāta, gan publiska juridiska persona, kura kas attiecībā uz līgumiem, darbojas nolūkos, kas ir saistīti ar šīs personas komercdarbību, uzņēmējdarbību, amatniecisko darbību vai profesiju; [Gr. 31]

f) “patērētājs” ir fiziska persona, kas darbojas nolūkos, kas nav saistīti ar šīs personas komercdarbību, uzņēmējdarbību, amatniecisko darbību vai profesiju; ja līgums ir noslēgts ar mērķi, kas daļēji ir saistīts un daļēji nav saistīts ar personas komercdarbību, un ar komercdarbību saistītais mērķis ir tik ierobežots, ka nav dominējošs līguma kopējā kontekstā, arī šāda persona tiek uzskatīta par patērētāju. [Gr. 32]

fa) “pakalpojuma sniedzējs” ir preču pārdevējs vai digitālā satura piegādātājs, kas apņemas sniegt klientam pakalpojumu, kas ir saistīts ar šīm precēm vai digitālo saturu; [Gr. 33]

fb) “klients” ir persona, kas iegādājas saistīto pakalpojumu; [Gr. 34]

fc) “kreditors” ir persona, kurai ir tiesības uz citas personas, proti, parādnieka, saistības izpildi, neatkarīgi no tā, vai saistība ir izsakāma naudā; [Gr. 35]

fd) “parādnieks” ir persona, kura ir uzņēmusies saistību pret citu personu, proti, kreditoru, neatkarīgi no tā, vai saistība ir izsakāma naudā; [Gr. 36]

fe) “laba ticība un godprātība darījumos” ir uzvedības standarts, ko raksturo godīgums, atklātums un, ciktāl tas varētu būt piemēroti, otras puses interešu ievērošana konkrētajā darījumā vai attiecībās; [Gr. 37]

ff) “līguma tipveida noteikumi” ir iepriekš formulēti noteikumi vairākiem darījumiem, kuros iesaistītas dažādas puses, un kurus puses nav atsevišķi apspriedušas Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu 7. panta izpratnē; [Gr. 38]

fg) “zaudējumi” ir gan mantisks zaudējums, gan nemantisks zaudējums sāpju vai ciešanu veidā, izņemot citus nemantiska kaitējuma veidus, piemēram dzīves kvalitātes pasliktināšanos un dzīvesveida pasliktināšanos; [Gr. 39]

g) “zaudējumu atlīdzība” ir naudas summa, uz ko personai var būt tiesības kā uz kompensāciju par zaudējumu, ievainojumu vai kaitējumu;

ga) “imperatīvs noteikums” ir noteikums, no kura piemērošanas puses nevar ne atteikties, ne paredzēt no tā izņēmumus, ne grozīt tā sekas; [Gr. 40]

gb) “saistība” ir izpildes pienākums, kas vienai tiesisko attiecību pusei ir pret otru pusi un kuras izpildi kā tādu šī otra puse ir tiesīga pieprasīt; [Gr. 41]

gc) “nepārprotami” attiecībā uz paziņojumu, kas izdarīts, vai vienošanos, kas panākta, atsevišķi no citiem paziņojumiem vai vienošanos teksta, ir aktīva un viennozīmīga rīcība, tostarp marķējot aili vai aktivizējot pogu, vai ar līdzīgas funkcijas starpniecību; [Gr. 42]

h) “preces” ir ķermeniskas, kustamas lietas, tas neietver: i) elektroenerģiju un dabas gāzi; un ii) ūdeni un cita veida gāzi, ja vien tie nav laisti pārdošanā ierobežotā tilpumā vai noteiktā daudzumā;

i) “cena” ir naudas summa, kas jāmaksā par pārdotajām precēm, piegādāto digitālo saturu vai sniegtu saistīto pakalpojumu;

j) “digitāls saturs” ir dati, kas radīti un piegādāti digitālā formātā, neatkarīgi no tā, vai tas darīts saskaņā ar pircēja specifikācijām, ietverot, video, audio, attēla vai rakstveida digitālo saturu, digitālas spēles, programmatūru un digitālo saturu, kas dara iespējamu esošas aparatūras vai programmatūras personalizāciju; tas neietver: i) finanšu pakalpojumus, arī banku pakalpojumus tiešsaistē, ii) juridiskas vai finanšu konsultācijas, ko sniedz elektroniskā veidā, iii) elektroniskos veselības aprūpes pakalpojumus, iv) elektroniskos komunikācijas pakalpojumus un tīklus un saistītās iekārtas un pakalpojumus, v) azartspēles, vi) jauna digitālā satura radīšanu un esoša digitālā satura grozīšanu, ja to veic patērētājs, vai cita veida mijiedarbību ar citu lietotāju radīto saturu;

k) “pirkuma līgums” ir līgums, saskaņā ar kuru tirgotājs (pārdevējs) nodod vai apņemas nodot preču īpašumtiesības citai personai (pircējam), un pircējs samaksā vai apņemas samaksāt to preču cenu; tas ietver līgumus par vēl ražojamu vai izgatavojamu preču piegādi, bet neietver pirkuma līgumus, ko slēdz piedziņas vai piespiedu izpildes procedūras ietvaros, vai kuri kā citādi saistīti ar valsts varas īstenošanu;

l) “pirkuma līgums ar patērētāju” ir pirkuma līgums, kurā pārdevējs ir tirgotājs, bet pircējs ir patērētājs;

m) “saistīts pakalpojums” ir pakalpojums, kas saistīts ar precēm vai digitālo saturu, piemēram, glabāšana vai jebkāda cita apstrāde, tostarp uzstādīšana, apkope, vai remonts vai cita veida apstrāde, ko nodrošina preču pārdevējs vai digitālā satura piegādātājs saskaņā ar pirkuma līgumu, digitālā satura piegādes līgumu vai atsevišķu saistīto pakalpojumu līgumu, ko noslēdz vienlaicīgi ar pirkuma līgumu vai digitālā satura piegādes līgumu , vai ir paredzēts, arī fakultatīvi, pirkuma līgumā vai digitālā satura piegādes līgumā ; tas neietver: [Gr. 44] i) transporta pakalpojumus, ii) apmācības pakalpojumus, [Gr. 45] iii) telekomunikācijas atbalsta pakalpojumus; un iv) finanšu pakalpojumus , tostarp maksājumu pakalpojumus un elektroniskās naudas emitēšanu, kā arī preču, digitālā satura u. c. visu veidu apdrošināšanu ; [Gr. 46]

n) “pakalpojuma sniedzējs” ir preču pārdevējs vai digitālā satura piegādātājs, kas apņemas sniegt klientam pakalpojumu, kas ir saistīts ar šīm precēm vai digitālo saturu; [Gr. 47]

o) “klients” ir persona, kas iegādājas saistīto pakalpojumu; [Gr. 48]

p) “distances līgums” ir jebkurš līgums starp tirgotāju un patērētāju vai ar citu tirgotāju , kas noslēgts saskaņā ar organizētu distances pārdošanas shēmu, tirgotājam vai – gadījumā, ja tirgotājs ir juridiska persona, – fiziskai personai, kas pārstāv tirgotāju, un patērētājam vai citam tirgotājam vienlaikus fiziski neatrodoties vienā vietā, un šā līguma noslēgšanai tiek ekskluzīvi izmantots viens vai vairāki distances saziņas līdzekļi līdz līguma noslēgšanas brīdim un pašā līguma noslēgšanas brīdī; [Gr. 49]

q) “ārpus uzņēmuma telpām noslēgts līgums” ir līgums starp tirgotāju un patērētāju, kas noslēgts: i) tirgotājam vai, ja tirgotājs ir juridiska persona, fiziskai personai, kas pārstāv tirgotāju, un patērētājam vienlaikus fiziski klātesot vietā, kas nav tirgotāja uzņēmuma telpas, vai noslēgts uz patērētāja piedāvājuma pamata, kas izteikts tādos pašos apstākļos, vai ii) tirgotāja uzņēmuma telpās vai izmantojot jebkurus distances saziņas līdzekļus tūlīt pēc tam, kad patērētājs ticis personīgi un individuāli uzrunāts vietā, kas nav tirgotāja uzņēmuma telpas, vienlaikus fiziski klātesot patērētājam un tirgotājam vai, ja tirgotājs ir juridiska persona, fiziskai personai, kas pārstāv tirgotāju, vai iii) ekskursijas laikā, ko tirgotājs vai, ja tirgotājs ir juridiska persona, fiziska persona, kas pārstāv tirgotāju, organizē ar mērķi reklamēt un pārdot preces vai piegādāt digitālo saturu vai saistītu pakalpojumu patērētājam; [Gr. 50]

r) “uzņēmuma telpas” ir: i) nepārvietojamas mazumtirdzniecības telpas, kurās tirgotājs pastāvīgi darbojas, vai ii) pārvietojamas mazumtirdzniecības telpas, kurās tirgotājs parasti darbojas; [Gr. 51]

s) “komercgarantija” ir papildus juridiskajiem pienākumiem saskaņā ar 106. pantu jebkādas juridiskajam atbilstības nodrošināšanas pienākumam noteiktas tirgotāja vai ražotāja (garantētāja) saistības pret patērētāju neatbilstības gadījumā patērētājam atlīdzināt samaksāto cenu vai apmainīt, salabot remontēt vai citādi novērst preču vai digitāla digitālā satura nepilnības, ja tās preces vai digitālais saturs neatbilst līguma noslēgšanas brīdī vai pirms līguma noslēgšanas garantijā vai attiecīgajā reklāmā izklāstītajām specifikācijām vai citām ar atbilstību nesaistītām prasībām; [Gr. 52]

sa) “remonts” ir darbība, ar kuras palīdzību preču vai digitālā satura neatbilstības gadījumā tiek nodrošināta to atbilstība līgumam; [Gr. 53]

t) “pastāvīgs informācijas nesējs” ir informācijas nesējs, kas pusei ļauj uzglabāt tai personīgi adresētu informāciju tā, lai tā būtu pieejama turpmākai atsaucei informācijas mērķim atbilstošā laikposmā, un kas ļauj neizmainītā veidā pavairot uzglabāto informāciju;

u) “atklāta izsole” ir pārdošanas metode, kad tirgotājs piedāvā preces vai digitālo saturu patērētājam, kas personīgi ierodas vai kuram ir dota iespēja personīgi ierasties izsolē, pārredzamā un konkurējošā cenu piedāvāšanas procedūrā, kuru vada izsolītājs un kurā augstākās cenas solītājam ir pienākums pirkt attiecīgās preces vai digitālo saturu;

v) “imperatīvs noteikums” ir noteikums, no kura piemērošanas puses nevar ne atteikties, ne paredzēt no tā izņēmumus, ne grozīt tā sekas; [Gr. 54]

w) “kreditors” ir persona, kurai ir tiesības uz citas personas, proti, parādnieka, saistības izpildi, neatkarīgi no tā, vai saistība ir izsakāma naudā; [Gr. 55]

x) “parādnieks” ir persona, kura ir uzņēmusies saistību pret citu personu, proti, kreditoru, neatkarīgi no tā, vai saistība ir izsakāma naudā; [Gr. 56]

y) “saistība” ir izpildes pienākums, kas vienai tiesisko attiecību pusei ir pret otru pusi. [Gr. 57]

ya) “bez maksas” ir jēdziens, ar ko saprot, ka nav nepieciešamības atlīdzināt izmaksas, kas saistītas ar preču atbilstības nodrošināšanu, jo īpaši nosūtīšanas, darba un materiālu izmaksas. [Gr. 58]

3. pants

Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izvēles raksturs

Puses , ievērojot 8. un 9. panta noteiktās prasības, var vienoties, ka to pārrobežu preču pirkuma, digitālā satura piegādes un saistīto pakalpojumu sniegšanas līgumus regulē Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi 4. līdz 7. pantā noteiktās teritoriālās un materiālās piemērošanas jomas, kā arī piemērojamības personām ietvaros. [Gr. 59]

4. pants

Pārrobežu līgumi

1. Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus var izmantot attiecībā uz distances līgumiem, tostarp tiešsaistē noslēgtajiem līgumiem, kuri ir : [Gr. 60]

2. Šajā regulā līgums starp tirgotājiem ir pārrobežu līgums, ja pušu pastāvīgā mītnesvieta atrodas dažādās valstīs, no kurām vismaz viena ir kāda dalībvalsts.

3. Šajā regulā līgums starp tirgotāju un patērētāju ir pārrobežu līgums, ja:

a) patērētāja norādītā adrese vai preču piegādes adrese, vai rēķina piegādes adrese atrodas valstī, kas nav tirgotāja pastāvīgās mītnesvietas valsts, un

b) vismaz viena no šīm valstīm ir dalībvalsts.

4. Šajā regulā sabiedrību un citu vienību pastāvīgā mītnesvieta ir galvenās pārvaldes institūcijas atrašanās vieta, neatkarīgi no tā, vai tām ir juridiskās personas statuss. Tirgotāja, kas ir fiziska persona, pastāvīgā mītnesvieta ir šīs personas galvenā uzņēmējdarbības vieta.

5. Ja līgumu noslēdz tirgotāja filiāles, aģentūras vai cita veida nodibinājuma darbību rezultātā, par tirgotāja pastāvīgo mītnesvietu uzskata filiāles, aģentūras vai cita veida nodibinājuma atrašanās vietu.

6. Nosakot, vai līgums ir pārrobežu līgums, noteicošais ir brīdis, kad notika vienošanās par Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanu.

5. pants

Līgumi, kuriem var izmantot Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus

Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus var izmantot attiecībā uz distances līgumiem, tostarp tiešsaistē noslēgtajiem līgumiem, kuri ir : [Gr. 61]

a) pirkuma līgumiem;

b) līgumiem par tāda digitālā satura piegādi, ko lietotājs var saglabāt, apstrādāt, vai kuram var piekļūt un to atkārtoti izmantot, neatkarīgi no tā, vai tas piegādāts uz materiāla datu nesēja vai citādā veidā , un neatkarīgi no tā, vai tas piegādāts pret cenas samaksu , vai pret līgumā paredzēta pienākuma izpildi, kas nav cenas samaksa, vai ja tas tiek piegādāts bez līgumā paredzētā pienākuma izpildes ; [Gr. 62]

c) saistīto pakalpojumu līgumiem, neatkarīgi no tā, vai puses bija vienojušās par atsevišķu saistīto pakalpojumu cenu.

6. pants

Jauktu līgumu un ar patēriņa kredītu saistītu līgumu izslēgšana Saistītie līgumi un jauktie līgumi [Gr. 63]

1. Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus nevar arī izmantot:

a) gadījumiem, kad ar Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem reglamentētie līgumi ir saistīti ar citiem līgumiem, kas nav pirkuma līgumi, digitālā satura piegādes līgumi vai saistīti pakalpojumu līgumi, vai

b) gadījumiem, kad līgumi jauktiem līgumiem, kuri ietver cita darījuma citas sastāvdaļas, kas nav preču pirkums pārdošana, digitālā satura piegāde un vai saistīto pakalpojumu sniegšana 5. panta izpratnē ar nosacījumu, ka šādas sastāvdaļas ir dalāmas un to cenu arī var sadalīt. [Gr. 64]

1.a Gadījumos, kas minēti 1. punkta a) apakšpunktā, saistīto līgumu reglamentē citādi piemērojamie tiesību akti. [Gr. 65]

1.b Šā panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajā gadījumā un

a) ja tā līguma kontekstā, kuru reglamentē Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi, viena vai otra puse izmanto savas tiesības, tiesību aizsardzības līdzekli vai ierunu vai ja līgums nav spēkā vai nav saistošs, saistītajam līgumam piemērojamās valsts tiesību normas nosaka sekas attiecībā uz saistīto līgumu; [Gr. 66]

b) ja tā līguma kontekstā, kuru reglamentē Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi, viena vai otra puse izmanto savas tiesības, tiesību aizsardzības līdzekli vai ierunu vai kad līgums nav spēkā vai nav saistošs, pušu saistības atbilstoši saistītajam līgumam būtu jāreglamentē ar spēkā esošajiem valsts tiesību aktiem, tās pušu saistības atbilstoši līgumam, kuru reglamentē Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi, paliek neskartas, ja vien šī puse būtu noslēgusi līgumu, kuru reglamentē Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi, tikai saistītā līguma dēļ vai būtu to darījusi tikai uz būtiski atšķirīgiem līguma noteikumiem, tāda gadījumā šai pusei ir tiesības izbeigt līgumu, kuru reglamentē Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi. [Gr. 67]

1.c Šā punkta b) apakšpunktā minētajos gadījumos par citām līgumā iekļautajām sastāvdaļām tiek uzskatīts, ka ir panākta vienošanās atbilstoši saistītam līgumam. [Gr. 68]

2. Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus nevar izmantot līgumiem starp tirgotājiem un patērētājiem, ja tirgotājs patērētājam piešķir vai apsola piešķirt patēriņa kredītu atlikta maksājuma, aizdevuma vai citas tamlīdzīgas finansiālas vienošanās veidā. Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus var izmantot līgumiem starp tirgotāju un patērētāju, ja tāda paša veida preces, digitālo saturu vai saistītos pakalpojumus piegādā ilglaicīgi un patērētājs par šīm precēm, digitālo saturu vai saistītiem pakalpojumiem visu to piegādes laiku maksā pa daļām. [Gr. 69]

7. pants

Līguma puses

1. Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus var izmantot tikai tad, ja preču pārdevējs vai digitālā satura piegādātājs ir tirgotājs. Ja visas līguma puses ir tirgotāji, Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus var izmantot, ja vismaz viena no pusēm ir mazs vai vidējs uzņēmums (MVU).

2. Šās regulas nolūkos MVU ir tirgotājs, kas

a) nodarbina mazāk nekā 250 darbiniekus, un

b) kura gada apgrozījums nepārsniedz 50 miljonus euro vai kura gada bilance kopumā nepārsniedz 43 miljonus euro, vai attiecībā uz MVU, kuru pastāvīgā mītnesvieta ir dalībvalstī, kuras valūta nav eiro, vai trešā valstī – līdzvērtīgu summu tās dalībvalsts vai trešās valsts valūtā. [Gr. 70]

8. pants

Vienošanās par Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanu

1. Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus var izmantot tikai tad, ja puses par to ir vienojušās. Šādas vienošanās pastāvēšanu un tās spēkā esamību nosaka, pamatojoties uz šā panta 2. un 3. punktu, 9. pantu, kā arī Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu attiecīgajiem noteikumiem.

2. Attiecībās starp tirgotāju un patērētāju vienošanās par Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanu ir spēkā tikai tad, ja patērētāja piekrišana ir sniegta skaidra izteikuma veidā, kas ir nodalīts no izteikuma par piekrišanu noslēgt līgumu , un ja ir izpildītas 9. panta paredzētās prasības . Tirgotājs sniedz patērētājam šīs piekrišanas apstiprinājumu uz pastāvīga informācijas nesēja. [Gr. 71]

3. Attiecībās starp tirgotāju un patērētāju Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus nevar izvēlēties pa daļām, tos var izvēlēties tikai visā to kopumā. Attiecībās starp tirgotājiem var izvēlēties Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanu ar nosacījumu, ka ar tiem nav aizliegta attiecīgo noteikumu izslēgšana. [Gr. 72]

9. pants

Standarta informācijas paziņojums līgumos starp tirgotāju un patērētāju

1. Papildus pienākumam sniegt informāciju pirms līguma noslēgšanas, kas noteikts Vienotajos Eiropas tirdzniecības noteikumos, attiecībās starp tirgotāju un patērētāju tirgotājs pirms vienošanās vērš patērētāja uzmanība uz nolūku piemērot Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus, sniedzot patērētājam pielikumā paredzēto informācijas paziņojumu labi pamanāmā veidā. Ja vienošanās par Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanu ir noslēgta pa tālruni vai citā veidā, kas informācijas paziņojuma iesniegšanu patērētājam padara neiespējamu, vai gadījumos, kad tirgotājs nav izpildījis savu pienākumu sniegt informācijas paziņojumu, patērētāju šī vienošanās nesaista, kamēr tas nav saņēmis 8. panta 2. punktā minēto apstiprinājumu kopā ar informācijas paziņojumu un pēc tam skaidri izteicis savu piekrišanu izmantot Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus.

2. Informācijas paziņojumā, kas minēts 1. punktā, ja to sniedz elektroniskā formā, ietver saiti, bet visos pārējos gadījumos norādi uz tīmekļa vietni, kurā bez maksas ir pieejams Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu teksts.

10. pants

Sankcijas par īpašo prasību neievērošanu

Dalībvalstis nosaka sankcijas, kas piemērojamas, ja tirgotājs attiecībās ar patērētāju neievēro prasības, kas noteiktas 8. un 9. pantā, un veic visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka šīs sankcijas tiek piemērotas. Noteiktās sankcijas ir efektīvas, samērīgas un atturošas. Dalībvalstis attiecīgo noteikumu tekstus paziņo Komisijai ne vēlāk kā … (*2) un cik vien ātri iespējams paziņo visas turpmākās izmaiņas šajos noteikumos.

11. pants

Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanas sekas

1. Ja pušu vienošanās par Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanu līgumam ir spēkā, tikai Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus piemēro visiem jautājumiem, kas tajos regulēti, Ar nosacījumu, ka līgums ir noslēgts, Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi attiecas arī uz pienākumu sniegt informāciju pirms līguma noslēgšanas un tiesiskās aizsardzības līdzekļiem šā pienākuma neizpildes gadījumā. līgumtiesību režīma vietā, kas šādas vienošanās neesamības gadījumā regulētu līgumu tās tiesību sistēmas ietvaros, kas noteikta kā piemērojamās tiesības . [Gr. 73]

1.a Ja puses, atsaucoties uz Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem, uzsāk pārrunas vai citādā veidā veic sagatavošanās pasākumus līguma noslēgšanai, Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi attiecas arī uz pienākumu sniegt informāciju pirms līguma noslēgšanas un tiesiskās aizsardzības līdzekļiem šā pienākuma neizpildes gadījumā, kā arī citiem jautājumiem, kas ir svarīgi pirms līguma noslēgšanas.

Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu piemērošana, kā minēts pirmajā daļā, neskar tiesību aktus, kurus piemēro atbilstoši attiecīgajiem kolīziju normu noteikumiem, ja tirgotājs ir atsaucies arī uz citiem juridiskiem režīmiem. [Gr. 74]

11.a pants

Jautājumi, kurus regulē Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi

1. Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi regulē šādus jautājumus:

a) pienākumus sniegt informāciju pirms līguma noslēgšanas;

b) līguma noslēgšanu, tostarp formālās prasības;

c) tiesības atkāpties no līguma un šo tiesību īstenošanas sekas;

d) līguma apstrīdēšanu maldības, viltus un spaidu, kā arī negodīgas izmantošanas dēļ un šādas apstrīdēšanas sekas;

e) interpretāciju;

f) saturu un ietekmi, tostarp arī attiecīgā līguma saturu un ietekmi;

g) līguma noteikumu negodīguma izvērtējumu un tā sekas;

h) pušu tiesības un pienākumus;

i) kompensāciju līguma neizpildes gadījumā;

j) atlīdzināšanu atkāpšanās no līguma vai tā izbeigšanas, vai nesaistoša līguma gadījumā;

k) noilgumu un tiesību izmantošanas izslēgšanu;

l) pieejamās sankcijas gadījumā, ja nav ievērotas saistības un pienākumi, kas rodas to piemērošanas rezultātā. [Gr. 75]

2. Jautājumus, kas nav regulēti Vienotajos Eiropas tirdzniecības noteikumos, regulē attiecīgie valsts tiesību aktu noteikumi, kurus piemēro saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 593/2008 un Regulu (EK) Nr. 864/2007 vai saskaņā ar jebkurām citām piemērojamām kolīziju normām. Šādi jautājumi ietver:

a) juridiskas personas statusu;

b) līguma spēkā neesamību, kas izriet no rīcībspējas trūkuma, prettiesiskuma vai tādēļ, ka līgums ir pretrunā ar labiem tikumiem, izņemot gadījumus, kad minētie iemesli, kas ir prettiesiskuma vai netikumības pamatā, regulēti Vienotajos Eiropas tirdzniecības noteikumos;

c) līguma valodas noteikšanu;

d) diskriminācijas aizliegumu;

e) pārstāvību;

f) līgumus ar vairākiem parādniekiem un kreditoriem, pušu maiņu, tai skaitā cesiju;

g) ieskaitu un apvienošanu;

h) par nekustamā īpašuma vai tiesību nekustamajā īpašumā izveidi, iegādi vai nodošanu;

i) intelektuālo īpašumu un

j) saistības, kas izriet no neatļautas darbības, un to, vai konkurējošas prasības par līgumisko un ārpuslīgumisko atbildību var celt kopā. [Gr. 76]

3. Šis pants neskar nekādus trešā valstī spēkā esošus obligātus noteikumus, kuri var kļūt piemērojami saskaņā ar attiecīgajiem noteikumiem, kas reglamentē tiesību normu kolīziju. [Gr. 77]

12. pants

Informācijas sniegšanas prasības saskaņā ar pakalpojumu direktīvu

Šī regula neskar informācijas sniegšanas pienākumus, kas noteikti valstu tiesību aktos, ar kuriem transponēti Direktīvas 2006/123/EK noteikumi, un kas papildina Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu prasības par informācijas sniegšanu.

13. pants

Dalībvalstu izvēle

Dalībvalsts var nolemt Vienotos Eiropas tirdzniecības noteikumus darīt pieejamus izmantošanai:

a) līgumiem, kuros tirgotāju pastāvīgā mītnesvieta vai – līguma starp tirgotāju un patērētāju gadījumā – tirgotāja pastāvīgā mītnesvieta, patērētāja norādītā adrese, preču piegādes adrese vai rēķina adrese atrodas šajā dalībvalstī; un/vai

b) līgumiem, kuros visas puses ir tirgotāji, bet neviena no tām nav MVU 7. panta 2. punkta izpratnē.

14. pants

Paziņošana par spriedumiem, kuros piemērota šī regula

1. Dalībvalstis nodrošina, ka Komisijai nekavējoties paziņo valstu tiesu galīgos spriedumus, kuros piemēroti šīs regulas noteikumi.

2. Komisija izveido sistēmu, kas ļauj iepazīties ar informāciju par 1. punktā minētajiem spriedumiem un attiecīgiem Eiropas Savienības Tiesas spriedumiem. Šī sistēma ir publiski pieejama. [Gr. 78]

15. pants

Pārskatīšana

1. Līdz … [ 4 gadi no šīs regulas spēkā stāšanās ] dalībvalstis iesniedz Komisijai informāciju par šīs regulas piemērošanu, jo īpaši par to, cik atzīti ir Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi, kādā mērā šie noteikumi ir pamats tiesvedībai un kāda ir situācija attiecībā uz patērētāju aizsardzības līmeņa atšķirībām starp Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem un valsts tiesībām. Šajā informācijā iekļauj vispusīgu pārskatu par valsts tiesu praksi, ar ko interpretēti Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi.

2. Līdz … [ 5 gadi no šīs regulas spēkā stāšanās ] Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei un Ekonomikas un sociālo lietu komitejai sīku ziņojumu, kurā pārskatīta šīs regulas darbība, cita starpā ņemot vērā jautājumu par piemērošanas jomas paplašināšanas nepieciešamību, ietverot arī līgumus starp uzņēmumiem, tirgus un tehnoloģiju attīstību digitālā satura jomā un Savienības aquis turpmāko attīstību. [Gr. 79]

16. pants

Stāšanās spēkā un piemērošana

1. Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .

2. To piemēro sākot ar [ 6 mēneši no spēkā stāšanās dienas ].

Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama dalībvalstīs. [Gr. 80]

I PIELIKUMS

VIENOTIE EIROPAS TIRDZNIECĪBAS NOTEIKUMI

SATURS

I daļa: Ievada noteikumi 36

1. nodaļa: Vispārīgie principi un iemērošana 36

1. iedaļa: Vispārīgie principi 36

2. iedaļa: Piemērošana 36

II daļa: Saistoša līguma sagatavošana 42

2. nodaļa:Informācija pirms līguma noslēgšanas 42

1. iedaļa:Informācija pirms līguma noslēgšanas, ko darījumos ar patērātāju sniedz tirgotājs 42

2. iedaļa:Informācija pirms līguma noslēgšanas, ko sniedz tirgotājs darījumos ar citu tirgotāju 48

3. iedaļa: Līgumi, kas noslēgti, izmantojot elektroniskos līdzekļus 48

4. iedaļa:Pienākums nodrošināt sniegtās informācijas pareizību 50

5. iedaļa:Tiesību aizsardzības līdzekļi, ja nav ievēroti informācijas sniegšanas pienākumi 50

3. nodaļa: Līguma noslēgšana 52

4. nodaļa:Atteikuma tiesības distances līgumos un ārpus uzņēmuma telpām noslēgtos līgumos starp tirgotāju un patērētāju 56

5. nodaļa: Gribas trūkumi 62

III daļ: Līgumā ietvertā novērtēšana 65

6. nodaļa: Interpretācija 65

7. nodaļa: Saturs un sekas 67

8. nodaļa: Negodīgi līguma noteikumi 72

1. iedaļa: Vispārīgi noteikumi 72

2. iedaļa: Negodīgi līguma noteikumi līgumos starp tirgotāju un patērētāju 72

3. iedaļa: Negodīgi līguma noteikumi līgumos starp tirgotājiem 76

IV daļa: Pirkuma līguma vai digitālā satura piegādes līguma pušu saistības un tiesību aizsardzības līdzekļi 78

9. nodaļa: Vispārīgi noteikumi 78

10. nodaļa: Pārdevēja saistības 81

1. iedaļa: Vispārīgi noteikumi 81

2. iedaļa: Piegāde 81

3. iedaļa: Preču un digitālā satura atbilstība 84

11. nodaļa: Pircēja tiesību aizsardzības līdzekļi 87

1. iedaļa: Vispārīgi noteikumi 87

2. iedaļa: Pārdevēja tiesības novērst trūkumus 88

3. iedaļa: Izpildes pieprasīšana 89

4. iedaļa: Pircēja saistību izpildes apturēšana 90

5. iedaļa: Līguma izbeigšana 90

6. iedaļa: Cenas samazināšana 92

7. iedaļa: Pārbaudes un paziņošanas prasības līgumā starp tirgotājiem 92

12. nodaļa: Pircēja saistības 94

1. iedaļa: Vispārīgi noteikumi 94

2. iedaļa: Cenas samaksa 94

3. iedaļa: Piegādes pieņemšana 96

13. nodaļa: Pārdevēja tiesību aizsardzības līdzekļi 98

1. iedaļa: Vispārīgi noteikumi 98

2. iedaļa: Izpildes pieprasīšana 98

3. iedaļa: Pārdevēja saistību izpildes apturēšana 99

4. iedaļa: Līguma izbeigšana 99

14. nodaļa: Riska nodošana 101

1. iedaļa: Vispārīgi noteikumi 101

2. iedaļa: Riska nodošana pirkuma līgumos ar patērētāju 101

3. iedaļa: Riska nodošana līgumos starp tirgotājiem 102

V daļa: Pušu saistības un tiesību aizsardzības līdzekļi saistītu pakalpojumu līgumā 104

15. nodaļa: Pušu saistības un tiesību aizsardzības līdzekļi 104

1. iedaļa: Noteiktu vispārīgu noteikumu piemērošana pirkuma līgumiem

2. iedaļa: Pakalpojuma sniedzēja saistības 104

3. iedaļa: Klienta saistības 106

4. iedaļa: Tiesību aizsardzības līdzekļi 106

VI daļa: Zaudējumu atlīdzība un procenti 109

16. nodaļa: Zaudējumu atlīdzība un procenti 109

1. iedaļa: Zaudējumu atlīdzība 109

2. iedaļa: Nokavējuma procenti – Vispārīgi noteikumi 110

3. iedaļa: Tirgotāju kavētie maksājumi 111

VII daļa: Atlīdzināšana 114

17. nodaļa. Atlīdzināšana 114

VIII daļa:Noilgums 117

18. nodaļa: Noilgums 117

1. iedaļa Vispārīgi noteikumi 117

2. iedaļa Noilguma termiņi un to sākums 117

3. iedaļa Noilguma termiņu pagarināšana 118

4. iedaļa Noilguma termiņu atjaunošana 119

5. iedaļa Noilguma sekas 119

6. iedaļa Vienošanās par izmaiņām 119

1. papildinājums 119

2. papildinājums 121

[Gr. 81]

II sadaļa

Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu regulējums [Gr. 82]

I daļa

Ievada noteikumi

1. nodaļa

Vispārīgie principi un iemērošana

1. iedaļa

Vispārīgie principi

1. pants

Līguma slēgšanas brīvība

1. Puses var brīvi noslēgt līgumu un noteikt tā saturu, ievērojot piemērojamos imperatīvos noteikumus.

2. Puses var atteikties piemērot jebkuru Vienotajos Eiropas tirdzniecības noteikumos iekļautu noteikumu, paredzēt no tā izņēmumus vai grozīt tā tiesiskās sekas, ja vien pašos noteikumos nav noteikts citādi.

2. pants

Laba ticība un godprātība darījumos

1. Katrai pusei ir pienākums rīkoties saskaņā ar labu ticību un godprātību darījumos.

2. Šā pienākuma neizpilde var liegt pārkāpējai pusei paļauties uz vai izmantot tiesības, tiesību aizsardzības līdzekli vai ierunu, kas šai pusei būtu pretējā gadījumā, vai arī var padarīt šo pusi atbildīgu par zaudējumiem, kas tādējādi radīti otrai pusei bet tieši nedod tiesības uz kompensāciju par saistību neizpildi . [Gr. 83]

3. Puses nevar atteikties no šā panta piemērošanas, paredzēt no tā izņēmumus vai grozīt tā sekas.

3. pants

Sadarbība

Pusēm ir pienākums sadarboties tik lielā mērā, cik to var sagaidīt, lai izpildītu to līgumsaistības.

2. iedaļa

Piemērošana

4. pants

Interpretācija

1. Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi jāinterpretē autonomi un saskaņā ar to mērķiem un to pamatā esošajiem principiem.

2. Jautājumus, kas ietilpst Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu piemērošanas jomā, bet nav tajos skaidri regulēti, risina saskaņā ar to pamatā esošajiem principiem un visiem tajos iekļautajiem noteikumiem, neizmantojot ne valstu tiesību aktus, kas būtu piemērojami, ja nebūtu notikusi vienošanās par Vienoto Eiropas tirdzniecības noteikumu izmantošanu, ne arī kādus citus tiesību aktus.

3. Ja kādai konkrētai situācijai vispārīga noteikuma piemērošanas jomas ietvaros ir piemērojams gan vispārīgs noteikums, gan arī speciāls noteikums, kolīzijas gadījumā piemēro speciālo noteikumu.

5. pants

Saprātīgums

1. Kaut kas ir saprātīgs, ja par to pastāv objektīva pārliecība, ņemot vērā līguma būtību un nolūku, lietas apstākļus un tirdzniecības jomas vai iesaistīto profesiju paražas un praksi.

2. Jebkura atsauce uz to, ko no personas var sagaidīt vai ko persona var sagaidīt, vai kas ir sagaidāms konkrētā situācijā, ir atsauce uz to, kas var būt saprātīgi sagaidāms.

6. pants

Formas brīvība

Ja vien Vienotajos Eiropas tirdzniecības noteikumos nav noteikts citādi, līgums, izteikums vai kāds cits akts, ko regulē šie noteikumi, nav ne jāsagatavo, ne jāapliecina kādā īpašā formā.

7. pants

Līguma noteikumi, ko puses nav atsevišķi apspriedušas

1. Līguma noteikums nav atsevišķi apspriests, ja to ierosināja viena puse un otra puse nevarēja ietekmēt tā saturu.

2. Ja viena puse ierosina līguma noteikumu kopumu otrai pusei, tad noteikums netiks uzskatīts par atsevišķi apspriestu tāpēc vien, ka otra puse no šā noteikumu kopuma izvēlas attiecīgo noteikumu.

3. Pusei, kura apgalvo, ka līguma noteikums, kas ierosināts tipveida noteikumu ietvaros, tomēr ir atsevišķi apspriests, ir pienākums pierādīt šo apgalvojumu.

4. Līgumā starp tirgotāju un patērētāju tirgotājam ir pienākums pierādīt, ka tirgotāja ierosinātais līguma noteikums ir bijis atsevišķi apspriests.

5. Līgumā starp tirgotāju un patērētāju trešās puses sagatavotus līguma noteikumus uzskata par tirgotāja ierosinātiem noteikumiem, izņemot, ja tos līgumā ir iekļāvis patērētājs.

8. pants

Līguma izbeigšana

1. “Izbeigt līgumu” nozīmē izbeigt līgumā noteiktās pušu tiesības un pienākumus, izņemot tos, kas rodas saskaņā ar jebkuru līguma noteikumu, kas paredz strīdu izšķiršanu, vai citu līguma noteikumu, kura darbībai jāturpinās pat pēc līguma izbeigšanas.

2. Neizdarītie maksājumi un zaudējumu atlīdzība par saistību neizpildi pirms līguma izbeigšanas ir jāsamaksā. Ja līgumu izbeidz neizpildes vai paredzamas neizpildes dēļ, pusei, kas izbeidz līgumu ir tiesības otras puses turpmākas izpildes vietā saņemt zaudējumu atlīdzību.

3. Līguma izbeigšanas sekas attiecībā uz cenas atmaksāšanu un preču vai digitālā satura atdošanu, kā arī citas ar atlīdzināšanu saistītas sekas regulē 17. nodaļas noteikumi par atlīdzināšanu.

9. pants

Jauktie līgumi Līgumi, kuros iekļauti noteikumi par saistītiem pakalpojumiem [Gr. 84]

1. Ja līgumā paredzēta gan preču pārdošana, gan digitālā satura piegāde un saistīto pakalpojuma sniegšana, IV daļas noteikumi piemērojami pušu kā preču vai digitālā satura pārdevēja un pircēja saistībām un tiesību aizsardzības līdzekļiem, savukārt V daļas noteikumi piemērojami pušu kā pakalpojuma sniedzēja un klienta saistībām un tiesību aizsardzības līdzekļiem.

2. Ja līgumā, kam piemērojams 1. punkts, pārdevēja un pakalpojuma sniedzēja saistību izpilde saskaņā ar līgumu ir noteikta atsevišķās daļās vai ir kā citādi dalāma, tad, ja ir pamats saistību neizpildes dēļ izbeigt to daļu, kurai var proporcionāli noteikt cenas daļu, pircējs un klients var izbeigt līgumu tikai attiecībā uz šo daļu.

3. Šā panta 2. punktu nepiemēro gadījumos, kad no pircēja un klienta nav sagaidāms, ka tas varētu pieņemt pārējo daļu izpildi, vai saistību neizpilde ir tāda, ka tā attaisno visa līguma izbeigšanu.

4. Ja pārdevēja un pakalpojuma sniedzēja līgumā paredzētās saistības nav dalāmas vai nevar proporcionāli noteikt to cenas daļu, pircējs un klients var izbeigt līgumu tikai tad, ja saistību neizpilde ir tāda, ka tā attaisno visa līguma izbeigšanu.

10. pants

Paziņošana

1. Šo pantu piemēro visiem paziņojumiem, ko sniedz saskaņā ar Vienotajiem Eiropas tirdzniecības noteikumiem un līgumu.“Paziņošana” ietver informēšanu par jebkādu izteikumu, kura mērķis ir radīt tiesiskas sekas vai nodot informāciju tiesiskā nolūkā. [Gr. 85]

2. Paziņojumu var sniegt, izmantojot jebkādus apstākļiem atbilstošus līdzekļus.

3. Paziņojums stājas spēkā, kad tas sasniedz adresātu, ja vien tajā nav noteikts, ka tas stājas spēkā vēlāk.

4. Paziņojums sasniedz adresātu:

a) kad tas ir piegādāts adresātam;

b) kad tas ir piegādāts adresāta uzņēmējdarbības vietā vai, ja šādas uzņēmējdarbības vietas nav vai paziņojums ir adresēts patērētājam, adresāta parastajā mītnesvietā;

c) kad adresāts tam var piekļūt, ja paziņojums nosūtīts pa elektronisko pastu vai ar citu individuālu saziņas līdzekli; vai

d) kad tas ir darīts pieejams adresātam citādi tādā vietā un veidā, ka ir sagaidāms, ka adresāts var tam piekļūt bez nepamatotas kavēšanās.

Paziņojums ir sasniedzis adresātu, kad ir izpildīts viens no a), b), c) vai d) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem, atkarībā no tā, kurš no tiem izpildās ātrāk.

5. Paziņojums nav spēkā, ja tā atsaukums sasniedz adresātu pirms paša paziņojuma vai vienlaikus ar to.

6. Attiecībās starp tirgotāju un patērētāju puses nevar par ļaunu patērētājam atteikties no 3. un 4. punkta piemērošanas, paredzēt no tiem izņēmumus vai grozīt to sekas.

11. pants

Laika aprēķināšana

1. Šā panta noteikumus piemēro laika aprēķināšanai jebkuram Vienotajos Eiropas tirdzniecības noteikumos paredzētam mērķim. [Gr. 86]

1.a Ja dienās, nedēļās, mēnešos vai gados izteikts termiņš jāaprēķina no kāda noteikta notikuma, darbības vai laika, tad diena, kurā notiek šāds notikums vai darbība vai iestājas noteiktais laiks, netiek uzskatīta par ieskaitāmu attiecīgajā termiņā. [Gr. 87]

2. Ievērojot 4., 5. un 7. punkta noteikumus:

a) dienās izteikts termiņš sākas pirmās dienas pirmās stundas sākumā un beidzas šā termiņa pēdējās dienas pēdējās stundas beigās;

b) nedēļās, mēnešos vai gados izteikts termiņš sākas šā termiņa pirmās dienas pirmās stundas sākumā un beidzas tās dienas pēdējās stundas beigās, kura šā termiņa pēdējā nedēļā, mēnesī vai gadā sakrīt ar to nedēļas dienu vai iekrīt tajā pašā datumā, kā diena, kurā sākās termiņš; mēnešos vai gados izteikta termiņa gadījumā, ja diena, kurā termiņam būtu jābeidzas, pēdējā mēnesī neeksistē, termiņš beidzas mēneša pēdējās dienas pēdējās stundas beigās.

3. Ja dienās, nedēļās, mēnešos vai gados izteikts termiņš jāaprēķina no kāda noteikta notikuma, darbības vai laika, tad diena, kurā notiek šāds notikums vai darbība vai iestājas noteiktais laiks, netiek ieskaitīta attiecīgajā termiņā. [Gr. 88]

4. Attiecīgie termiņi ietver sestdienas, svētdienas un valsts svētku dienas, izņemot, ja ir skaidri norādīts, ka tās nav iekļautas, vai ja termiņi izteikti darba dienās.

5. Ja vietā, kurā jāveic paredzētā darbība, termiņa pēdējā diena ir sestdiena, svētdiena vai valsts svētku diena, tad termiņš beidzas tad, kad beidzas nākamās darba dienas pēdējā stunda. Šis nosacījums neattiecas uz termiņiem, kas aprēķināti ar atpakaļejošu datumu no kāda konkrēta datuma vai notikuma.

6. Ja persona citai personai nosūta dokumentu, kurā noteikts termiņš, kādā adresātam jāsniedz atbilde vai jārīkojas kā citādi, bet nav norādīts, kad šis termiņš sākas, tad – ja nekas neliecina par pretējo – attiecīgo termiņu aprēķina no brīža, kad dokuments ir sasniedzis adresātu. [Gr. 89]

7. Šā panta nolūkos:

a) “valsts svētku diena” attiecībā uz Eiropas Savienības dalībvalsti vai dalībvalsts daļu ir jebkura diena, kas kā tāda ir norādīta attiecībā uz konkrēto dalībvalsti vai tās daļu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī publicētā sarakstā; un

b) “darba dienas” ir visas dienas, kas nav sestdienas, svētdienas un valsts svētku dienas.

7.a Ja persona citai personai nosūta dokumentu, kurā noteikts termiņš, kādā adresātam jāsniedz atbilde vai jārīkojas kā citādi, bet nav norādīts, kad šāds termiņš sākas, tad – ja nekas neliecina par pretējo – attiecīgo termiņu aprēķina no brīža, kad dokuments ir sasniedzis adresātu. [Gr. 90]

12. pants

Vienpusēji izteikumi vai rīcība

1. Vienpusējs izteikums, kas pauž apņemšanos, jāinterpretē tā, kā ir sagaidāms, ka to sapratīs persona, kurai tas adresēts.

2. Ja persona kādam savā gribas izteikumā ietvertam izteicienam paredz konkrētu nozīmi un otrai pusei tas ir zināms vai ir sagaidāms, ka tā zina par šo nolūku, izteicienu interpretē tā, kā to paredzēja gribas izteikuma autors.

3. Interpretējot vienpusējus izteikumus, kas pauž apņemšanos, piemēro 59. – 65. pantu, tos atbilstoši pielāgojot. [Gr. 91]

4. Vienpusējiem izteikumiem, kas pauž apņemšanos, piemēro atbilstoši pielāgotus 5. nodaļas noteikumus par gribas trūkumiem. [Gr. 92]

5. Šajā pantā jebkura atsauce uz izteikumu ietver atsauci uz rīcību, ko var uzskatīt par līdzvērtīgu izteikumam.

II daļa

Saistoša līguma sagatavošana

2. nodaļa

Informācija pirms līguma noslēgšanas

1. iedaļa

Informācija pirms līguma noslēgšanas, ko darījumos ar patērātāju sniedz tirgotājs

13. pants

Informācijas sniegšanas Pienākums, slēdzot distances līgumu vai līgumu ārpus uzņēmuma telpām sniegt informāciju [Gr. 93]

1. Tirgotājam, kas slēdz distances līgumu vai slēdz līgumu ārpus uzņēmuma telpām, pirms līguma noslēgšanas vai pirms patērētājam kļuvis saistošs kāds piedāvājums, skaidrā un saprotamā veidā jāsniedz patērētājam šādu informāciju šāda informācija :

a) piegādājamo preču, digitālā satura vai saistīto pakalpojumu galvenās īpašības tādā mērā, cik tas ir atbilstoši izmantotajam saziņas līdzeklim un šīm precēm, digitālajam saturam vai saistītajiem pakalpojumiem;

b) kopējā cena un papildu maksājumi un izmaksas saskaņā ar 14. pantu;

c) tirgotāja identitāte un adrese saskaņā ar 15. pantu;

d) līguma noteikumi saskaņā ar 16. pantu;

e) atteikuma tiesības saskaņā ar 17. pantu;

f) attiecīgā gadījumā tirgotāja pēcpārdošanas klientu atbalsta, pēcpārdošanas pakalpojumu, komercgarantiju un sūdzību izskatīšanas politikas esamība un nosacījumi;

g) attiecīgā gadījumā iespēja izmantot alternatīvu strīdu risināšanas mehānismu, kam ir pakļauts tirgotājs, un kāda veidā tam var piekļūt;

h) attiecīgā gadījumā digitālā satura funkcionalitāte, tostarp piemērojamie tehniskās aizsardzības pasākumi; un

i) attiecīgā gadījumā būtiska informācija, kas tirgotājam ir zināma vai ir sagaidāms, ka viņš to zina, par digitālā satura savietojamību ar aparatūru un programmatūru. [Gr. 94]

2. Sniegtā informācija, izņemot 1. punkta c) apakšpunktā minētās adreses, ir neatņemama līguma sastāvdaļa un to negroza, izņemot gadījumu, ja puses īpaši vienojas par pretējo.

3. Distances līgumā Šajā pantā pieprasīto informāciju:

a) sniedz vai dara pieejamu patērētājam tādā veidā, kas atbilst izmantotajiem distances saziņas līdzekļiem;

b) sniedz skaidrā un saprotamā valodā; un

c) ja tā ir sniegta uz pastāvīga informācijas nesēja, tai jābūt izlasāmai. [Gr. 95]

4. Ārpus uzņēmuma telpām noslēgtā līgumā šajā pantā pieprasīto informāciju:

a) sniedz uz papīra vai, ja patērētājs tam piekrīt, uz cita pastāvīga informācijas nesēja; un

b) tai jābūt izlasāmai, vienkāršā un skaidri saprotamā valodā. [Gr. 96]

5. Šo pantu nepiemēro, ja līgums ir:

a) par pārtikas produktu, dzērienu un citu tādu preču piegādi, kuras paredzētas tūlītējam patēriņam mājsaimniecībā un kuras tirgotājs bieži un regulāri pats piegādā uz patērētāja mājām, dzīvesvietu vai darbavietu;

b) noslēgts, izmantojot tirdzniecības automātu vai automatizētas tirdzniecības telpas; [Gr. 97]

c) noslēgts ārpus uzņēmuma telpām un cena vai – ja vienlaikus noslēgti vairāki līgumi – līgumu kopējā cena nepārsniedz EUR 50 vai līdzvērtīgu summu valūtā, kādā noteikta attiecīgā līguma cena; [Gr. 98]

ca) līgumu saskaņā ar dalībvalstu tiesību aktiem sagatavojusi valsts amatpersona, kurai atbilstoši likumam ir jābūt neatkarīgai un objektīvai un kurai, sniedzot visaptverošu juridisku informāciju, ir jānodrošina, lai patērētājs līgumu noslēgtu tikai pēc tā rūpīgas izvērtēšanas no juridiskā aspekta un apzinoties tā likumīgo darbības jomu. [Gr. 99]

14. pants

Informācija par cenu un papildu izdevumiem un izmaksām

1. Informācijā, ko sniedz saskaņā ar 13. panta 1. punkta b) apakšpunktu, jāietver:

a) preču, digitālā satura vai saistīto pakalpojumu kopējā cena, ieskaitot nodokļus, vai, ja preču, digitālā satura vai saistīto pakalpojumu īpašību dēļ cenu nevar saprātīgi aprēķināt iepriekš, cenas aprēķināšanas veids; un

b) attiecīgā gadījumā visi papildu pārvadāšanas, piegādes vai pasta izdevumi un citas izmaksas vai, ja tās nevar saprātīgi aprēķināt iepriekš, tad fakts, ka šādi papildu maksājumi un izmaksas var būt jāmaksā.

2. Ja līgums ir uz nenoteiktu laiku vai līgums ietver abonēšanu, kopējā cenā jāiekļauj kopējā cena par rēķina sagatavošanas periodu. Ja saskaņā ar šādiem līgumiem, tiek maksāta fiksēta likme, kopējā cenā jāiekļauj kopējā mēneša cena. Ja kopējo cenu nevar saprātīgi aprēķināt iepriekš, jānorāda cenas aprēķināšanas veids.

3. Attiecīgā gadījumā tirgotājam jāinformē patērētājs par līguma noslēgšanai izmantoto distances saziņas līdzekļu izmantošanas izmaksām, ja tās neaprēķina pēc pamata tarifa.

15. pants

Informācija par tirgotāja identitāti un adresi

Informācijā, ko sniedz saskaņā ar 13. panta 1. punkta c) apakšpunktu, jāietver:

a) tirgotāja identitāte, piemēram, tā tirdzniecības nosaukums;

b) fiziskā adrese, kurā tirgotājs nodarbojas ar uzņēmējdarbību;

c) attiecīgi tirgotāja tālruņa numurs, faksa numurs un e-pasta adrese, lai patērētājs varētu ātri un efektīvi sazināties ar tirgotāju;

d) attiecīgā gadījumā jebkura cita tirgotāja identitāte un fiziskā adrese, kura vārdā tirgotājs rīkojas; un

e) tirgotāja fiziskā adrese – un attiecīgā gadījumā tā tirgotāja fiziskā adrese, kura vārdā tas rīkojas –, uz kuru patērētājs var sūtīt sūdzības, ja tā atšķiras no adreses, kas norādīta saskaņā ar šā panta b) un d) apakšpunktu.

16. pants

Informācija par līguma noteikumiem

Informācijā, ko sniedz saskaņā ar 13. panta 1. punkta d) apakšpunktu, jāietver:

a) maksāšanas kārtība, preču un digitālā satura piegādes vai saistīto pakalpojumu sniegšanas kārtība un termiņš, kādā tirgotājs apņemas piegādāt preces vai digitālo saturu vai sniegt saistītos pakalpojumus;

b) attiecīgā gadījumā līguma termiņš un patērētāja saistību minimālais termiņš vai līguma izbeigšanas nosacījumi, ja līgums ir noslēgts uz nenoteiktu laiku vai tiek pagarināts automātiski; un

c) attiecīgā gadījumā, vai ir paredzēta un ar kādiem nosacījumiem ir paredzēta pirmā iemaksa vai citas finanšu garantijas, ko maksā vai nodrošina patērētājs pēc tirgotāja pieprasījuma.

d) attiecīgā gadījumā, vai pastāv attiecīgi rīcības kodeksi un kā iegūstami to noraksti.

17. pants

Informācija par atteikuma tiesībām, slēdzot distances līgumu vai līgumu ārpus uzņēmuma telpām [Gr. 100]

1. Ja patērētājam saskaņā ar 4. nodaļu ir atteikuma tiesības, informācijā, ko sniedz saskaņā ar 13. panta 1. punkta e) apakšpunktu, jāietver šo tiesību izmantošanas nosacījumi, termiņš un procedūras saskaņā ar 1. papildinājumu, kā arī atteikuma veidlapas paraugs, kas sniegts 2. papildinājumā.

2. Attiecīgā gadījumā informācijā, ko sniedz saskaņā ar 13. panta 1. punkta e) apakšpunktu, jāietver norāde, ka atteikuma gadījumā patērētājam būs jāsedz ar preču atdošanu atpakaļ saistītās izmaksas, bet distances līgumos jāietver norāde, ka atteikuma gadījumā patērētājam būs jāsedz ar preču atdošanu atpakaļ saistītās izmaksas, ja preces to būtības dēļ nevar vienkārši nosūtīt atpakaļ pa pastu.

3. Ja patērētājs var izmantot atteikuma tiesības pēc tam, kad ir lūdzis sākt saistītā pakalpojumu sniegšanu pirms atteikuma termiņa beigām, informācijā, ko sniedz saskaņā ar 13. panta 1. punkta e) apakšpunktu, jāietver norāde, ka patērētājam būs pienākums samaksāt tirgotājam 45. panta 5. punktā minēto summu.

4. Pienākumu sniegt 1., 2. un 3. punktā paredzēto informāciju var izpildīt, iesniedzot patērētājam Paraugu norādījumiem par atteikumu, kas sniegti 1. papildinājumā. Uzskata, ka tirgotājs ir izpildījis prasību sniegt informāciju, ja viņš šos norādījumus patērētājam ir iesniedzis pareizi aizpildītus.

5. Ja atteikuma tiesības nav paredzētas saskaņā ar 40. panta 2. punkta c) līdz i) apakšpunktu un minētā panta 3. punktu, tad informācijā, ko sniedz saskaņā ar 13. panta 1. punkta e) apakšpunktu, jāietver izteikums, ka patērētājam nav atteikuma tiesību, vai attiecīgā gadījumā nosacījumi, saskaņā ar kuriem patērētājs zaudē atteikuma tiesības.

18. pants

Ārpus uzņēmuma telpām noslēgti līgumi – papildu informācijas prasība un apstiprinājums

1. Tirgotājam ir pienākums uz papīra vai, ja patērētājs tam piekrīt, uz kāda cita pastāvīga informācijas nesēja, izsniegt patērētājam parakstīta līguma kopiju vai līguma apstiprinājumu un attiecīgā gadījumā arī patērētāja piekrišanas un apliecinājuma apstiprinājumu saskaņā ar 40. panta 3. punkta d) apakšpunktu.

2. Ja patērētājs vēlas, lai saistīto pakalpojumu sniegšanu sāk pirms atteikuma termiņa beigām, kas noteikts 42. panta 2. punktā, tirgotājs pieprasa, lai patērētājs skaidri izsaka šādu lūgumu ar pastāvīga informācijas nesēja palīdzību. [Gr. 101]

19. pants

Distances līgumi – Papildu informācija un citas prasības [Gr. 102]

1. Ja tirgotājs zvana patērētājam, ar mērķi noslēgt distances līgumu, tirgotājam sarunas sākumā ar patērētāju jāatklāj sava identitāte un attiecīgā gadījumā tās personas identitāte, kuras vārdā viņš zvana, un zvana komerciālais nolūks.

2. Ja distances līgumu noslēdz, izmantojot distances saziņas līdzekli, kurā ir ierobežota telpa vai laiks informācijas parādīšanai, tirgotājam konkrētajā saziņas līdzeklī pirms šāda līguma noslēgšanas jāsniedz vismaz šā panta 3. punktā minētā informācija. Pārējo 13. pantā minēto informāciju tirgotājs patērētājam sniedz atbilstošā veidā saskaņā ar 13. panta 3. punktu.

3. Informācija, kas jāsniedz saskaņā ar 2. punktu, ir:

a) preču, digitālā satura vai saistīto pakalpojumu galvenās īpašības, kā noteikts 13. panta 1. punkta a) apakšpunktā;

b) tirgotāja identitāte, kā noteikts 15. panta a) punktā;

c) kopējā cena, ieskaitot visas 13. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 14. panta 1. un 2. punktā minētās pozīcijas;

d) atteikuma tiesības; un

e) attiecīgā gadījumā līguma darbības termiņš vai, ja līgums noslēgts uz nenoteiktu laiku, tad līguma izbeigšanas nosacījumi, kas minēti 16. panta 1. punkta b) apakšpunktā.

4. Distances līgums, kas noslēgts pa tālruni, ir spēkā tikai tad, ja patērētājs ir parakstījis piedāvājumu vai ir nosūtījis rakstisku piekrišanu, kurā norādīts, ka patērētājs piekrīt līguma noslēgšanai. Tirgotājam ir pienākums sniegt patērētājam šīs piekrišanas apstiprinājumu uz pastāvīga informācijas nesēja.

5. Tirgotājam ir pienākums uz pastāvīga informācijas nesēja sniegt patērētājam noslēgtā līguma apstiprinājumu un attiecīgā gadījumā arī patērētāja piekrišanas un apliecinājuma apstiprinājumu, kas minēts 40. panta 3. punkta d) apakšpunktā, un visu informāciju, kas minēta 13. pantā. Tirgotājs šo informāciju sniedz saprātīgā termiņā pēc distances līguma noslēgšanas un ne vēlāk kā preču piegādes brīdī vai pirms digitālā satura piegādes, vai pirms sākas saistītā pakalpojuma sniegšana, ja vien informācija patērētājam jau nav sniegta uz pastāvīga informācijas nesēja pirms distances līguma noslēgšanas.

6. Ja patērētājs vēlas, lai saistīto pakalpojumu sniegšanu sāk pirms atteikuma termiņa beigām, kas noteikts 42. panta 2. punktā, tirgotājs pieprasa, lai patērētājs skaidri izsaka šādu lūgumu uz pastāvīga informācijas nesēja.

20. pants

Pienākums sniegt informāciju, slēdzot līgumus, kas nav ne distances līgumi, ne ārpus uzņēmuma telpām noslēgti līgumi

1. Līgumos, kas nav ne distances līgumi, ne ārpus uzņēmuma telpām noslēgti līgumi, pirms līguma noslēgšanas vai pirms patērētājam kļuvis saistošs kāds piedāvājums tirgotājam, ir pienākums, ja vien šī informācija skaidri neizriet no konteksta, skaidrā un saprotamā veidā sniegt patērētājam šādu informāciju:

a) piegādājamo preču, digitālā satura vai saistīto pakalpojumu galvenās īpašības tādā mērā, cik tas ir atbilstoši izmantotajam saziņas līdzeklim un šīm precēm, digitālajam saturam vai saistītajiem pakalpojumiem;

b) kopējā cena un papildu maksājumi un izmaksas saskaņā ar 14. panta 1. punktu;

c) tirgotāja identitāte, piemēram, viņa tirdzniecības nosaukums, faktiskā adrese, kurā tas nodarbojas ar uzņēmējdarbību, un tālruņa numurs;

d) līguma noteikumi saskaņā ar 16. panta a) un b) punktu;

e) attiecīgā gadījumā tirgotāja pēcpārdošanas pakalpojumu, komercgarantiju un sūdzību izskatīšanas politikas esamība un nosacījumi;

f) attiecīgā gadījumā digitālā satura funkcionalitāte, tostarp piemērojamie tehniskās aizsardzības pasākumi; un

g) attiecīgā gadījumā būtiska informācija, kas tirgotājam ir zināma vai ir sagaidāms, ka viņš to zina, par digitālā satura savietojamību ar aparatūru un programmatūru.

2. Šo pantu nepiemēro līgumam, kas saistīts ar ikdienas darījumu un tiek izpildīts nekavējoties tā noslēgšanas brīdī. [Gr. 103]

21. pants

Pierādīšanas pienākums

Tirgotājam ir pienākums pierādīt, ka tas ir sniedzis šajā iedaļā paredzēto informāciju.

22. pants

Imperatīvais raksturs

Puses nevar par ļaunu patērētājam atteikties no šīs iedaļas piemērošanas, paredzēt no tās izņēmumus vai grozīt tās sekas.

2. iedaļa

Informācija pirms līguma noslēgšanas, ko sniedz tirgotājs darījumos ar citu tirgotāju

23. pants

Pienākums atklāt informāciju par precēm un saistītajiem pakalpojumiem

1. Pirms preču pirkuma, digitālā satura piegādes vai saistīto pakalpojumu sniegšanas līguma noslēgšanas starp tirgotājiem piegādātājam ir pienākums, izmantojot atbilstošus līdzekļus, atklāt otram tirgotājam visu informāciju, kas attiecas uz piegādājamo preču, digitālā satura vai saistīto pakalpojumu galvenajām īpašībām un kura ir piegādātāja rīcībā vai ir sagaidāms, ka tā ir viņa rīcībā, un kuras neatklāšana otrai pusei būtu pretrunā ar labu ticību un godprātību darījumos.

2. Nosakot, vai 1. punkts paredz, ka pusei jāatklāj kāda informācija, vērā jāņem visi apstākļi, tostarp šādi:

a) vai piegādātājam bijušas īpašas padziļinātas zināšanas;

b) piegādātāja izdevumi attiecīgās informācijas iegūšanai;

c) cik viegli otrs tirgotājs būtu varējis iegūt šo informāciju, izmantojot citus līdzekļus;

d) informācijas būtība;

e) informācijas iespējamā nozīme otram tirgotājam; un

f) laba komercprakse attiecīgajā situācijā.

3. iedaļa

Līgumi, kas noslēgti, izmantojot elektroniskos līdzekļus

24. pants

Papildu pienākumi sniegt informāciju distances līgumos, kas noslēgti, izmantojot elektroniskos līdzekļus

1. Šo pantu piemēro gadījumos, ja tirgotājs nodrošina līdzekļus līguma noslēgšanai un ja šie līdzekļi ir elektroniski un nav saistīti ar ekskluzīvu elektroniskā pasta vēstuļu apmaiņu vai cita veida individuālu saziņu.

2. Tirgotājam otrai pusei jādara pieejami atbilstoši, lietderīgi un pieejami tehniskie līdzekļi ievades kļūdu atklāšanai un labošanai, pirms otra puse izsaka vai pieņem piedāvājumu.

3. Pirms otra puse izsaka vai pieņem piedāvājumu, tirgotājam jāsniedz informācija par:

a) līguma noslēgšanai veicamajām tehniskajām darbībām;

b) to, vai tirgotājs aizpildīs vai neaizpildīs līguma dokumentu, un vai tas būs pieejams;

c) tehniskiem līdzekļiem ievades kļūdu atklāšanai un labošanai, pirms otra puse izsaka vai pieņem piedāvājumu;

d) līguma noslēgšanai piedāvātajām valodām;

e) līguma noteikumiem , pamatojoties uz kuriem tirgotājs ir gatavs noslēgt līgumu . [Gr. 104]

4. Neskarot jebkādas stingrākas tādam tirgotājam izvirzītas prasības, kurš tirgojas ar patērētāju, viņam jānodrošina, lai 3. punkta e) apakšpunktā minētie līguma noteikumi būtu pieejami kā alfabēta burti vai citi skaidri saprotami simboli uz pastāvīga informācijas nesēja kopā ar atbalsta līdzekļiem, kas ļauj izlasīt tekstā ietverto informāciju un to reproducēt materiālā formā. [Gr. 105]

5. Tirgotājam, izmantojot elektroniskos līdzekļus, bez nepamatotas kavēšanās jāapliecina otras puses nosūtīta piedāvājuma vai piekrišanas saņemšana. Šādā apliecinājumā atspoguļo piedāvājuma vai piekrišanas saturu. [Gr. 106]

25. pants

Papildu prasības distances līgumos, kas noslēgti, izmantojot elektroniskos līdzekļus

1. Ja saskaņā ar distances līgumu, kas noslēgts, izmantojot elektroniskus līdzekļus, patērētājam būs pienākums izdarīt kādu maksājumu, tirgotājs patērētājam skaidri un nepārprotami, un tieši pirms patērētājs izdara pasūtījumu, sniedz 13. panta 1. punkta a) apakšpunktā, 14. panta 1. un 2. punktā un 16. panta b) punktā minēto informāciju.

2. Tirgotājs nodrošina, ka patērētājs, izdarot pasūtījumu, skaidri apliecina, ka pasūtījums ietver pienākumu maksāt. Ja izdarot pasūtījumu, ir jānospiež poga vai jāveic līdzīga funkcija, to apzīmē viegli salasāmā veidā tikai ar vārdiem “pasūtījums ar pienākumu maksāt” vai līdzīgu nepārprotamu tekstu, kas norāda, ka pasūtījums ietver pienākumu samaksāt tirgotājam. Ja tirgotājs nav ievērojis šo punktu, patērētājam līgums vai pasūtījums nav saistošs.

3. Tirgotājam skaidri un salasāmi savā tirdzniecības tīmekļa vietnē vēlākais pasūtīšanas procesa sākumā norāda, vai ir spēkā jebkādi piegādes ierobežojumi un kādi maksāšanas līdzekļi tiek pieņemti.

26. pants

Pierādīšanas pienākums

Attiecībās starp tirgotāju un patērētāju tirgotājam ir pienākums pierādīt, ka tas ir sniedzis šajā iedaļā noteikto informāciju.

27. pants

Imperatīvais raksturs

Attiecībās starp tirgotāju un patērētāju puses nevar par ļaunu patērētājam atteikties no šās iedaļas piemērošanas, paredzēt no tās izņēmumus vai grozīt tās sekas.

4. iedaļa

Pienākums nodrošināt sniegtās informācijas pareizību

28. pants

Pienākums nodrošināt sniegtās informācijas pareizību

1. Pusei, kura nolūkā izpildīt šajā nodaļā paredzētos pienākumus vai citādi sniedz informāciju pirms līguma noslēgšanas vai tā noslēgšanas laikā, ir pienākums saprātīgi rūpēties par to, lai sniegtā informācija ir pareiza un nav maldinoša.

2. Pusei, kurai, pārkāpjot 1. punktā minēto pienākumu, ir sniegta nepareiza vai maldinoša informācija un kura saprātīgi paļaujas uz šo informāciju, slēdzot līgumu ar pusi, kura sniedza šo informāciju, ir 29. pantā noteiktie tiesību aizsardzības līdzekļi.

3. Attiecībās starp tirgotāju un patērētāju puses nevar par ļaunu patērētājam atteikties no šā panta piemērošanas, paredzēt no tā izņēmumus vai grozīt tā sekas.

5. iedaļa

Tiesību aizsardzības līdzekļi, ja nav ievēroti informācijas sniegšanas pienākumi

29. pants

Tiesību aizsardzības līdzekļi, ja nav ievēroti informācijas sniegšanas pienākumi

1. Puse, kas nav ievērojusi kādu šajā nodaļā paredzētu pienākumu, saskaņā ar 16. nodaļu ir atbildīga par pienākuma neievērošanas dēļ otrai pusei radītajiem zaudējumiem. [Gr. 107]

2. Ja tirgotājs nav ievērojis informēšanas prasības saistībā ar 14. pantā minētajiem papildu maksājumiem vai citām izmaksām vai 17. panta 2. punktā minētajām izmaksām par preču atdošanu atpakaļ, patērētājam nav jāmaksā šādi papildu maksājumi un citas izmaksas.

3. Šajā pantā paredzētie tiesību aizsardzības līdzekļi neskar nevienu tiesību aizsardzības līdzekli, kas var būt pieejams saskaņā ar 42. panta 2. punktu, 48. vai 49. pantu.

4. Attiecībās starp tirgotāju un patērētāju puses nevar par ļaunu patērētājam atteikties no šā panta piemērošanas, paredzēt no tā izņēmumus vai grozīt tā sekas.

3. nodaļa

Līguma noslēgšana

30. pants

Prasības līguma noslēgšanai

1. Līgums ir noslēgts, ja:

a) puses ir vienojušās;

b) pušu nolūks ir radīt tiesiskas sekas ar šo vienošanos; un

c) vienošanās, ko vajadzības gadījumā papildina Vienotie Eiropas tirdzniecības noteikumi, saturs un noteiktība ir pietiekami, lai radītu tiesiskas sekas.

2. Vienošanās var notikt, pieņemot piedāvājumu. Pieņemšanu var izteikt tieši vai ar cita veida izteikumiem vai rīcību. [Gr. 108]

3. Pušu nolūku radīt tiesiskas sekas ar vienošanos nosaka, vadoties no viņu izteikumiem un rīcības.

4. Ja kāda no pusēm vienošanos par kādu īpašu jautājumu padara par priekšnoteikumu līguma noslēgšanai, tad līgums nav noslēgts, ja nav panākta vienošanās par šo jautājumu.

31. pants

Piedāvājums

1. Priekšlikums ir piedāvājums, ja:

a) tā nolūks piekrišanas gadījumā ir līguma rašanās; un

b) tā saturs un noteiktība ir pietiekami, lai rastos līgums. Darījumu attiecībās starp tirgotāju un patērētāju tiek uzskatīts, ka piedāvājuma saturs ir izklāstīts pietiekami un tas ir pietiekami konkrēts tikai tad, ja tas satur līguma priekšmetu, apjomu vai ilgumu un cenu. [Gr. 109]

2. Piedāvājumu var adresēt vienai vai vairākām konkrētām personām.

3. Priekšlikums, ko izsaka ikvienam un visiem nav piedāvājums, ja vien apstākļi neliecina par pretējo.

32. pants

Piedāvājuma atsaukšana

1. Piedāvājumu var atsaukt, ja atsaukums sasniedz piedāvājuma adresātu, pirms tas ir nosūtījis piekrišanu, vai gadījumos, kad piekrišanu izsaka ar rīcību, pirms līguma noslēgšanas.

2. Ja ikvienam un visiem izteikts priekšlikums ir piedāvājums, to var atsaukt tādā pašā veidā, kādā piedāvājums tika izteikts.

3. Piedāvājuma atsaukums nav spēkā, ja:

a) piedāvājumā norādīts, ka tas ir neatsaucams;

b) piedāvājumā noteikts konkrēts termiņš tā pieņemšanai; vai

c) piedāvājuma adresātam bija citi saprātīgi iemesli uzskatīt piedāvājumu par neatsaucamu, un piedāvājuma adresāts ir rīkojies, paļaudamies uz piedāvājumu.

33. pants

Piedāvājuma noraidīšana

Piedāvājums zaudē spēku, kad piedāvājuma noraidījums sasniedz piedāvātāju.

34. pants

Piekrišana

1. Piedāvājuma adresāta izteikums vai rīcība, neatkarīgi no to formas, ir piekrišana, ja izteikums vai rīcība norāda, ka piedāvājumu pieņem.

2. Klusēšana vai bezdarbība pašas par sevi nav piekrišana. Īpaši nevēlamas preču piegādes, digitālā satura piegādes vai pakalpojumu sniegšanas gadījumos, patērētāja klusēšana nav piekrišana. [Gr. 110]

35. pants

Līguma noslēgšanas laiks

1. Ja piedāvājuma adresāts nosūta piekrišanu, līgums ir noslēgts brīdī, kad piedāvātājs saņem minēto piekrišanu.

2. Ja piedāvājumam piekrīt ar rīcību, līgums ir noslēgts ar brīdi, kad piedāvātājs saņem paziņojumu par šo rīcību.

3. Neatkarīgi no 2. punkta, ja saskaņā ar piedāvājumu, pušu starpā iedibināto praksi vai paražu piedāvājuma adresāts var piekrist piedāvājumam ar rīcību, par to nepaziņojot piedāvātājam, līgums ir noslēgts brīdī, kad piedāvājuma adresāts sāk rīkoties.

36. pants

Piekrišanas termiņš

1. Piekrišana ir spēkā tikai tad, ja tā sasniedz piedāvātāju termiņā, ko tas noteicis piedāvājumā.

2. Ja piedāvātājs nav noteicis termiņu, piekrišana ir spēkā tikai tad, ja tā sasniedz piedāvātāju saprātīgā termiņā pēc piedāvājuma izteikšanas.

3. Ja piedāvājumam var piekrist, izdarot kādu darbību, par to nepaziņojot piedāvātājam, piekrišana ir spēkā tikai tad, ja darbība veikta piedāvātāja noteiktajā piekrišanas termiņā vai, ja termiņš nav noteikts, tad saprātīgā termiņā.

37. pants

Novēlota piekrišana

1. Novēlota piekrišana ir spēkā kā piekrišana, ja piedāvātājs nevilcinoties paziņo piedāvājuma adresātam, ka uzskata to par spēkā esošu piekrišanu.

2. Kad no vēstules vai cita veida saziņas, kas satur novēlotu piekrišanu, ir redzams, ka tā nosūtīta tādos apstākļos, ka to saņemtu laicīgi, ja pārsūtīšana būtu bijusi normāla, novēlota piekrišana ir spēkā kā piekrišana, ja vien piedāvātājs bez nepamatotas vilcināšanās nepaziņo piedāvājuma adresātam, ka viņš uzskata savu piedāvājumu par spēku zaudējušu.

38. pants

Piekrišana ar atrunām

1. Piedāvājuma adresāta atbilde, kurā izteikti vai norādīti papildinoši vai atšķirīgi līguma noteikumi, kas būtiski maina piedāvājuma noteikumus, ir piedāvājuma noraidījums un jauns piedāvājums.

2. Papildinošus vai atšķirīgus līguma noteikumus, kas cita starpā attiecas uz cenu, samaksu, preču kvalitāti un daudzumu, piegādes vietu un laiku, vienas puses atbildības apjomu pret otru pusi vai strīdu izskatīšanu, uzskata par tādiem, kas būtiski maina piedāvājuma noteikumus.

3. Atbilde, kurā izteikta skaidra piekrišana piedāvājumam, ir piekrišana arī tad, ja tajā izteikti vai norādīti papildinoši vai atšķirīgi līguma noteikumi, ar nosacījumu, ka tie būtiski nemaina piedāvājuma noteikumus. Papildinošie vai atšķirīgie noteikumi tad kļūst par līguma sastāvdaļu.

4. Atbildi, kurā izteikti vai norādīti papildinoši vai atšķirīgi līguma noteikumi, vienmēr uzskata par piedāvājuma noraidījumu, ja:

a) piedāvājumā skaidri norādīts, ka piekrišana iespējama tikai, pamatojoties uz piedāvājuma noteikumiem;

b) piedāvātājs bez nepamatotas kavēšanās iebilst pret papildinošajiem vai atšķirīgajiem noteikumiem; vai

c) piedāvājuma adresāts piekrišanu izsaka ar nosacījumu, ka piedāvātājs piekrīt papildinošajiem vai atšķirīgajiem noteikumiem, un saprātīgā termiņā šādu piekrišanu nesaņem.

4.a Ja tirgotājam un patērētājam, apspriežot līguma noteikumus, viena puse saņem atbildi, kas nepārprotami vai netieši satur papildu vai atšķirīgus nosacījumus, tad tā vienmēr ir jāuzskata par piedāvājuma noraidījumu un par jaunu piedāvājumu. [Gr. 111]

39. pants

Pretrunīgi līguma tipveida noteikumi

1. Ja pušu starpā ir panākta vienošanās, bet piedāvājums un piekrišana atsaucas uz pretrunīgiem līguma tipveida noteikumiem, līgums tomēr ir noslēgts. Līguma tipveida noteikumi ir līguma sastāvdaļa tikai tiktāl, ciktāl to būtība saskan.

2. Neatkarīgi no 1. punkta, līgums nav noslēgts, ja kāda no pusēm:

a) ir iepriekš skaidri un citā, nevis līguma tipveida noteikumu veidā, norādījusi, ka 1. punktā minētajā gadījumā tai nav nolūka uzņemties saistības ar līgumu; vai

b) bez nepamatotas kavēšanās paziņo otrai pusei, ka tai nav šāda nolūka.

4. nodaļa

Atteikuma tiesības distances līgumos un ārpus uzņēmuma telpām noslēgtos līgumos starp tirgotāju un patērētāju [Gr. 112]

40. pants

Atteikuma tiesības

1. Patērētājam ir tiesības 42. pa