ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
6.

atzinīgi vērtē to, ka EIR aptver lielāko daļu 7. vides rīcības programmas (7. VRP) tematisko mērķu; tomēr pauž nožēlu par to, ka nav ietvertas tādas svarīgas jomas kā klimata pārmaiņas, energoefektivitātes pasākumi un enerģijas taupīšana, ķīmiskās vielas un rūpnieciskās emisijas, kā arī konkrētas sistēmiskas un vides problēmas, kas saistītas ar enerģētiku, transportu un reģionālo politiku, un aicina Komisiju nodrošināt, ka šīs jomas tiek iekļautas nākamajos pārskatos; norāda, ka pašreizējie dati, ko jau ir publicējusi Eiropas Vides aģentūra, dotu iespēju veikt vismaz iepriekšēju analīzi par to, kā tiek īstenoti tiesību akti klimata pārmaiņu jomā un energoefektivitātes un energotaupības pasākumi gan ES, gan dalībvalstu līmenī;
J.

tā kā komplementāru herbicīdu izmantošana ir daļa no parastas lauksaimniecības prakses pret herbicīdiem izturīgu augu kultivēšanā un tāpēc var prognozēt, ka atliekas no izsmidzināšanas vienmēr būs atrodamas ražā un ir neizbēgamas sastāvdaļas; tā kā ir pierādīts, ka pret herbicīdiem noturīgu ģenētiski modificētu kultūru izmantošana izraisa komplementāru herbicīdu izmantošanu lielākos apmēros salīdzinājumā ar to tradicionālajām alternatīvām (12);
K.

tā kā Vispārējā tiesa iepriekš minētajā spriedumā nosprieda: ‘Dans ce contexte, il importe de relever que, en adoptant le règlement no 528/2012, le législateur a procédé à une mise en balance de l’objectif d’amélioration du marché intérieur et de celui de la préservation de la santé humaine, de la santé animale et de l’environnement, que la Commission se doit de respecter et ne saurait remettre en cause […]. Or, dans le cadre de la mise en œuvre des pouvoirs qui lui sont délégués par le législateur, la Commission ne saurait remettre en cause cet équilibre, ce que cette institution a d’ailleurs en substance admis lors de l’audience’ (7) (72. punkts);
—

ņemot vērā tā 2017. gada 5. jūlija nenormatīvo rezolūciju par priekšlikumu Padomes lēmumam par to, lai Savienības vārdā noslēgtu Politiskā dialoga un sadarbības nolīgumu starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Kubas Republiku, no otras puses (4),
—

ņemot vērā Eurofound 2014. gada ziņojumu “Impact of the crisis on industrial relations and working conditions in Europe” (Krīzes ietekme uz kolektīvajām darba attiecībām un darba apstākļiem Eiropā) (15),
AG.

tā kā daudzām trešām valstīm vēl nav spēju veikt nodokļu informācijas apmaiņu ar ES valstīm, tādējādi tās no ES valstīm nesaņem informāciju par to valstspiederīgajiem, kuri, iespējams, izvairās no nodokļu maksāšanas;
19.

vērš uzmanību uz to, ka biedriniekus un uzņēmumus var nošķirt, nosakot robežvērtības, taču tas var arī radīt atšķirības starp mikrouzņēmumiem un mazajiem uzņēmumiem, no vienas puses, un biedriniekiem, no otras puses; uzskata, ka ir ļoti ieteicams nodrošināt vienlīdzīgas konkurences apstākļus līdzīgu kategoriju pakalpojumu sniedzējiem; prasa likvidēt nevajadzīgu regulatīvo slogu un nepamatotus tirgus piekļuves prasības visiem uzņēmumiem, jo īpaši mikrouzņēmumiem un mazajiem uzņēmumiem, jo tas arī kavē inovāciju;
15.

uzsver, ka ar tuberkulozi saslimušo skaits Eiropas Savienībā ir viens no mazākajiem pasaulē, tomēr jo īpaši norāda uz to, ka aptuveni 95 % gadījumu cilvēki no tuberkulozes mirst valstīs ar zemiem un vidējiem ienākumiem; turklāt uzsver, ka PVO Eiropas reģionā un jo īpaši Austrumeiropas un Vidusāzijas valstīs ir ļoti liela multirezistentās tuberkulozes izplatība — attiecīgajās valstīs konstatēta aptuveni ceturtā daļa no visā pasaulē diagnosticēto multirezistentās tuberkulozes gadījumu skaita; 15 no 27 valstīm, kurās PVO konstatējusi lielu saslimstību ar multirezistento tuberkulozi, atrodas Eiropas reģionā;
2.

atzinīgi vērtē Serbijas pastāvīgo iesaistīšanos virzībā uz integrāciju Eiropas Savienībā un konstruktīvo un labi sagatavoto pieeju sarunām, kas skaidri liecina par apņēmību un politisko gribu; aicina Serbiju turpināt aktīvi popularizēt šo stratēģisko lēmumu Serbijas iedzīvotāju vidū un izplatīt informāciju par to, tostarp sekmējot lielāku Serbijas pilsoņu informētību par Serbijai paredzēto finansējumu no ES budžeta; aicina Serbijas iestādes atturēties no retorikas un publiskiem vēstījumiem, kuri būtu vērsti pret ES; uzsver, ka ir vajadzīgas informētas, pārredzamas un konstruktīvas debates par ES, tās iestādēm un to, ko nozīmē dalība ES; ņem vērā uzlabojumus dialogā un sabiedriskajās apspriešanās ar attiecīgajām ieinteresētajām personām un pilsonisko sabiedrību, kā arī to līdzdalību ES integrācijas procesā;
9.

uzsver, ka ir steidzami nepieciešams izveidot īpašu tiesu Dienvidsudānai, Āfrikas Savienībai pieņemot tās juridiskos statūtus un sniedzot palīdzību no ANO un ES līdzekļiem; atgādina, ka tas ir daļa no 2016. gada miera nolīguma, un tādēļ par to nevajadzētu sākt jaunas sarunas;
9.

saistībā ar iepriekš teikto konstatē, ka ietekmes novērtējumi ir ļoti svarīgi līdzekļi, kas palīdz pieņemt lēmumus likumdošanas procesā, un šajā sakarībā norāda, ka ir pienācīgi jāapsver ar subsidiaritāti un proporcionalitāti saistītie jautājumi; šajā sakarībā atzinīgi vērtē labāka regulējuma pasākumu kopumu, kuru Komisija pieņēma 2015. gada 19. maijā, lai nodrošinātu, ka ES tiesību akti labāk apmierina iedzīvotāju intereses, un kurā cita starpā ir risinātas INP bažas par subsidiaritāti un proporcionalitāti; atzinīgi vērtē to, ka šajā pasākumu kopumā Komisija ir sniegusi dziļāku paskaidrojumu par to, kā tiesību aktu priekšlikumos ir ievērotas juridiskās saistības ņemt vērā subsidiaritātes un proporcionalitātes principu, tostarp par to, ka tā to ir sniegusi, izstrādājot ietekmes novērtējumus; taču uzsver, ka labāka regulējuma pasākumu kopums ir jāizmanto, lai veidotu stabilus Eiropas tiesību aktus jomās, kur īstu progresu un pievienoto vērtību vislabāk var sasniegt tieši Eiropas līmenī;
6.

pauž nopietnas bažas par Komisijas ieceri ESK pirmajā posmā īstenot, to iestrādājot pastāvošajās programmās un iniciatīvās, īpaši izglītības un kultūras programmās, piemēram, “ Erasmus +”, “Eiropa pilsoņiem”, garantijā jauniešiem un Nodarbinātības un sociālās inovācijas programmā, nedarot pietiekami skaidri zināmus tieši ESK atvēlētos finanšu resursus un cilvēkresursus; atgādina, ka Parlaments — kā viens no likumdevējiem ES programmu jautājumos un budžeta lēmējinstitūcijas iestāde — neatbalsta finansējuma pārdali no prioritārām programmām un ka bieži vien trūkst pietiekamu resursu pamatdarbību un jaunu politikas iniciatīvu finansēšanai;
20.

uzskata, ka ir svarīgi palielināt valstu aizsardzības izdevumus līdz 2 % no ES IKP; uzsver to, ka tas nozīmētu teju EUR 100 miljardu lielus papildu izdevumus aizsardzības jomā līdz nākamās desmitgades beigām; uzskata, ka šis līdzekļu palielinājums būtu jāizmanto, lai sāktu stratēģiskās sadarbības programmas visā Savienībā, labāk strukturējot pieprasījumu un piegādi un uzlabojot abu pušu efektivitāti un lietderīgumu; uzskata, ka ar šo līdzekļu palielinājumu būtu jāveicina Eiropas līmeņa atbalsts Eiropas aizsardzības rūpniecībai un darbvietu radīšanai šajā nozarē, jo īpaši mazos un vidējos uzņēmumos; uzskata, ka ievērojama šo izdevumu daļa būtu jānovirza pētniecībai un izstrādei, kā arī stratēģiskām sadarbības programmām, koncentrējoties uz divējāda lietojuma un aizsardzības tehnoloģijām, kas ir ne tikai būtiskas minēto mērķu sasniegšanai, bet var arī sniegt Eiropas Savienībai papildu pievienoto vērtību; norāda, ka attiecībā uz šiem papildu izdevumiem būtu jānodrošina pastiprināta pārskatatbildība, pārredzamība un uzraudzība par to, kā tiek izmantoti Eiropas publiskie līdzekļi;
U.

tā kā to dotāciju veids, kuras ir piešķirtas sadarbības projektiem programmas “Radošā Eiropa” apakšprogrammā “Kultūra” nenodrošina to tīklu vajadzības, kuri ir atkarīgi no darbības struktūru un darbībām, kā tas bija iepriekšējā programmā “Kultūra 2007–2013”;
79.

uzskata, ka ražotāju organizāciju un to apvienību kolektīvās darbības, piemēram, ražošanas plānošana un tirdzniecības sarunas un attiecīgā gadījumā sarunas par līgumu noteikumiem, ir vajadzīgas LESD 39. pantā minēto KLP mērķu sasniegšanai un ka tāpēc tām principā būtu jāgūst labums no pieņēmuma par atbilstību LESD 101. pantam; norāda, ka spēkā esošās atkāpes netiek izmantotas pilnībā un ka skaidrības trūkums tajās, grūtības īstenošanā un nepietiekami vienota piemērošana valsts konkurences iestādēs nesniedz lauksaimniekiem un to organizācijām pietiekamu juridisko noteiktību, atturot viņus no pašorganizēšanās un apdraudot labu iekšējā tirgus darbību; tādēļ aicina Komisiju uzlabot pieejamos instrumentus, nodrošinot, ka konkurences politikā labāk tiek ņemta vērā lauksaimniecības nozares specifika, un atbilstoši precizējot vispārējās atkāpes attiecībā uz lauksaimniecību darbības jomu, konkrētos noteikumus piena, olīveļļas, liellopu un teļa gaļas un laukaugu nozarēs un individuālus atbrīvojumus saskaņā ar LESD 101. panta 3. punktu;
9.

aicina Komisiju izstrādāt apņemšanās sarakstu un izvērtēt iespēju izstrādāt rīcības kodeksu saistībā ar labu pārvaldību un integritāti sportā; uzskata, ka sporta organizācijām būtu jānosaka pārredzamības noteikumi, ētikas standarti, rīcības kodekss to uzraudzības iestādēm, izpildkomitejām un locekļiem, kā arī darbības politika un prakse, lai garantētu to integritāti un paredzēto noteikumu ievērošanu; turklāt uzskata, ka jaunu instrumentu izvērtēšana sadarbībai starp valdībām, sporta organizācijām un ES var palīdzēt atrisināt dažas no pašreizējām problēmām, kas vērojamas sporta nozarē;
21.

mudina pārskatīt ES pieeju civilajām KDAP misijām — no intervences pasākumu veidiem līdz to mērķiem un iesaistītajām personām —, lai nodrošinātu to pienācīgu plānošanu, īstenošanu un atbalstu; atzinīgi vērtē KDAO misijās un operācijās panākto progresu, neraugoties uz to nepilnībām; aicina nodrošināt lielāku elastību attiecībā uz ES finanšu noteikumiem, lai uzlabotu tās spēju reaģēt uz krīzēm, un īstenot spēkā esošos Lisabonas līguma noteikumus; atbalsta sākuma fonda izveidi, no kura steidzami varētu finansēt militāro operāciju sākotnējos posmus; uzskata, ka jauna, efektīvāka lēmumu pieņemšanas procedūra ES militāro misiju jomā uzlabotu ES ātrumu un spējas reaģēt uz draudiem un krīzes situācijām, vienlaikus gan atzīstot, ka lēmums par karavīru nosūtīšanu uz šādām misijām tomēr ir jāpieņem dalībvalstu līmenī;
—

ņemot vērā UNESCO pētījumu “Cultural times: The first global map of cultural and creative industries”, 2015. gada decembris,
31.

uzsver to, ka ir svarīgi ieviest nepieciešamos pasākumus, kas mudinātu veidot funkcionējošu, godīgu, pieejamu un pārredzamu Eiropas aizsardzības tirgu, kurš būtu atvērts citiem, veicinātu turpmāku tehnoloģisko inovāciju, atbalstītu MVU un stimulētu izaugsmi un nodarbinātību, lai radītu dalībvalstīm iespēju daudz efektīvāk un lietderīgāk izmantot to attiecīgos aizsardzības un drošības budžetus, gūstot no tiem maksimālu labumu; norāda, ka stabilas Eiropas aizsardzības tehnoloģiskās un rūpnieciskās bāzes nodrošināšanai ir vajadzīgs godīgs, funkcionējošs un pārredzams iekšējais tirgus, apgādes drošība un strukturēts dialogs ar rūpniecības nozarēm, kas ir saistītas ar aizsardzību; pauž bažas par to, ka virzība uz labāku konkurētspēju, korupcijas novēršanas pasākumu īstenošana un lielākas pārredzamības panākšana aizsardzības nozarē līdz šim ir noritējusi lēni un joprojām nav izveidota stabila Eiropas aizsardzības rūpniecības politika un netiek ievēroti iekšējā tirgus noteikumi; uzskata, ka integrētam un konkurētspējīgam Eiropas aizsardzības bruņojuma tirgum ir jāsniedz stimuli un ieguvumi visām dalībvalstīm un jānodrošina visiem pircējiem atbilstoši un cenu ziņā pieejami līdzekļi to individuālo drošības vajadzību nodrošināšanai; uzsver vajadzību nodrošināt Direktīvas par iepirkumu aizsardzības jomā un Direktīvas par sūtījumiem Kopienas iekšienē pareizu piemērošanu visā ES; mudina Komisiju un dalībvalstis nodrošināt divu tā dēvētā aizsardzības tiesību aktu kopuma direktīvu pilnīgu īstenošanu;
—

ņemot vērā nobeiguma ziņojumu, ko Komisijai sagatavoja konsultāciju uzņēmums Deloitte BIO par civiltiesisko atbildību, finansiālo nodrošinājumu un kompensācijas prasībām attiecībā uz atkrastes naftas un gāzes nozares darbībām Eiropas Ekonomikas zonā “Civil liability, financial security and compensation claims for offshore oil and gas activities in the European Economic Area” (8),
5.

atgādina, ka dalībvalstis ir plaši izmantojušas iespēju piešķirt saistītos maksājumus, kas, attīstot ražošanu un ļaujot to saglabāt konkrētā vietā, garantē nodarbinātību mazāk labvēlīgos apgabalos, un aicina tās palielināt šāda veida atbalsta īpatsvaru aktīvajiem lauksaimniekiem, padarīt to elastīgāku un to vairāk piešķirt augu olbaltumvielu ražošanai Eiropas Savienībā, kura pieprasījuma nodrošināšanas nolūkā pašlaik ir atkarīga no produktiem, kas importēti no trešām valstīm; tāpat ierosina, ka brīvprātīgo saistīto maksājumu līmeni varētu pielāgot nodarbinātības līmenim, kas saistīts ar konkrēto kultūraugu, tādējādi tiktu sniegts papildu atbalsts tādai ražošanai, kam vajadzīgs visvairāk darbaspēka;
31.

pauž bažas par to, ka 2015. gadā gāzes importa apjoms no Krievijas bija par 7 % lielāks nekā 2014. gadā, kā arī par to, ka 2015. gadā 41 % gāzes importa no valstīm ārpus ES bija no Krievijas; uzsver, ka, lai samazinātu atkarību no Krievijas gāzes, būtiska loma ir LNG un gāzes glabāšanai, kā arī uzlabotai efektivitātei un plašākam atjaunojamo energoresursu izmantojumam;
—

ņemot vērā Amnesty International 2013. gada ziņojumu “Justice in jeopardy: The first instance trial of Victoire Ingabire” (“Tiesiskums ir apdraudēts – Pirmās instances tiesas process pret Victoire Ingabire”),
3.

uzsver, ka MVU ir nepieciešamas daudzveidīgas un uzlabotas publiskā un privātā finansējuma iespējas ne tikai to darbības sākumposmā, bet visā to darbības laikā, un norāda, ka ir vajadzīga ilgtermiņa stratēģiskā pieeja, lai nodrošinātu uzņēmējdarbības finansējumu; uzsver, ka piekļuve finansējumam ir svarīga arī attiecībā uz uzņēmējdarbības nodošanu; aicina Komisiju un dalībvalstis atbalstīt MVU šajā procesā, tostarp — pirmajos to darbības gados; norāda, ka ir nepieciešama dažādota un pielāgota pieejas attiecībā uz regulējumu un saistībā ar atbalstāmajām iniciatīvām; norāda, ka nav universāli piemērojama finansēšanas modeļa, un aicina Komisiju atbalstīt plašu pielāgotu programmu, instrumentu un iniciatīvu klāsta izstrādi, lai atbalstītu uzņēmumus to izveides, attīstības un pārejas posmos, ņemot vērā to lielumu, apgrozījumu un finansējuma vajadzības; norāda, ka sieviešu vadītie uzņēmumi biežāk nekā vīriešu vadītie uzņēmumi darbojas pakalpojumu jomā un balstās uz nemateriāliem resursiem; norāda, ka zemais sieviešu īpatsvars MVU vadītāju vidū ir daļēji skaidrojams ar sarežģīto piekļuvi finansējumam; pauž nožēlu par to, ka Eiropas Progresa mikrofinansēšanas instrumenta, kura mērķis ir veicināt sieviešu un vīriešu vienlīdzīgas iespējas, izsniegto mikroaizdevumu saņēmēju vidū sieviešu un vīriešu proporcija 2013. gadā bija 60:40; tāpēc aicina Komisiju nodrošināt, lai tās programmas, kuru mērķis ir atvieglot MVU piekļuvi finansējumam, nenostādītu sievietes uzņēmējas nelabvēlīgākā stāvoklī;
24.

atzīst, ka pasaules ražošanas sistēmas internacionalizācija ir sekmējusi jaunas ekonomikas attīstības iespējas un simtiem miljoniem pasaules iedzīvotāju palīdzējusi ar darbu izkļūt no nabadzības; atgādina, ka pēc SDO aplēsēm aptuveni 780 miljoni darbspējīgo sieviešu un vīriešu nenopelna pietiekami, lai varētu izkļūt no nabadzības; uzsver, ka GVVĶ paplašināšana ir radījusi darba iespējas, tomēr izcelsmes valstīs neatliekami risināms jautājums ir vāja to spēkā esošo darba tiesību aktu un darba drošības standartu piemērošana, kuri ieviesti, lai aizsargātu darba ņēmējus no pārmērīgi garām darba stundām un nepieņemamiem darba apstākļiem; norāda, ka GVVĶ ir arī pamudinājušas dažus piegādes uzņēmumus ignorēt darba tiesības, pārcelt savu saimniecisko darbību uz valstīm ārpus ES, nodarbināt darba ņēmējus nedrošos un nepieņemamos apstākļos, pieprasīt pārmērīgi garu darba laiku un neievērot darba ņēmēju pamattiesības; atgādina, ka šī prakse rada negodīgu konkurenci tiem piegādātājiem, kuri ievēro darba tiesības un starptautiskos darba un vides standartus, un valdībām, kas vēlas paaugstināt algas un dzīves līmeni; aicina Komisiju izpētīt GVVĶ pieauguma ietekmi un iesniegt konkrētus priekšlikumus, lai šajās ķēdēs uzlabotu nosacījumus ciešā sadarbībā ar SDO un ESAO; uzsver, ka ES turpmāka integrācija globālajās vērtības veidošanas ķēdēs būtu jāveic, pamatojoties uz diviem principiem — Eiropas sociālā un regulatīvā modeļa nodrošināšanu un ilgtspējīgas un vienlīdzīgas izaugsmes un cilvēka cienīgu darbvietu nodrošināšanu un radīšanu Eiropas Savienībā un tās partneriem; atzīst, ka vērtības veidošanas ķēžu globalizācija palielina importa saturu gan iekšzemes kopprodukta, gan eksporta apjomā, līdz ar to būtiski palielinot protekcionisma pasākumu izmaksas;
C.

tā kā līdz ar to minētās konvencijas mērķis, no vienas puses, ir paredzēt principu par to, ka maksā piesārņotājs, un preventīvas darbības un piesardzības principus, respektīvi, to, ka būtu jāveic preventīvi pasākumi gadījumā, ja var tikt nodarīts kaitējums videi, tāpēc uz to attiecas Savienības vides politika un vispārīgie ar vidi saistītie principi, bet, no otras puses, tās mērķis ir reglamentēt kaitējumu, kas radies transportēšanas pa jūru rezultātā, kā arī novērst vai līdz minimumam samazināt šādu kaitējumu, tāpēc tā ir Savienības transporta politikas kompetences jomā;
B.

tā kā līdz ar to minētās konvencijas mērķis, no vienas puses, ir paredzēt principu par to, ka maksā piesārņotājs, un principu, ka būtu jāveic preventīvi pasākumi gadījumā, ja var tikt nodarīts kaitējums videi, tāpēc uz to attiecas Savienības vides politika un vispārīgie ar vidi saistītie principi, bet no otras puses, tās mērķis ir reglamentēt kaitējumu, kas radies transportēšanas pa jūru rezultātā, kā arī novērst vai līdz minimumam samazināt šādu kaitējumu, tāpēc tā ir Savienības transporta politikas kompetences jomā;
5.

uzskata par nožēlojamu to, ka direktīvas piemērošanas jomā pastāv transponēšanas pasākumu atšķirības, kas līdz ar to tiek radītas sistēmas, ar kurām darba ņēmēji nonāk vairāk vai mazāk labvēlīgos apstākļos atkarībā, piemēram, no nodarbinātības sektora (visā ES lielāka aizsardzība ir publiskajā nekā privātajā sektorā, līdz ar to šajā ziņā publiskajam sektoram ir celmlauža loma) un no līguma termiņa; šajā ziņā iesaka veikt visus iespējamos pasākumus, kas ļautu direktīvu vienotā veidā pareizi īstenot kā publiskajā, tā privātajā sektorā; uzsver, ka visiem darba ņēmējiem neatkarīgi no dzimuma bez diskriminācijas vajadzētu būt tiesībām uz bērna kopšanas atvaļinājumu neatkarīgi no nodarbinātības sektora vai strādājošo māšu un tēvu darba līguma veida;
4.

atgādina par skumjo faktu, ka aprit otrā gadadiena kopš Krimas pussalas nelikumīgās aneksijas, ko Krievijas Federācija veica 2014. gada 20. februārī; atgādina, ka tas asi nosoda šo starptautisko tiesību pārkāpumu; pauž stingru atbalstu Krimas nelikumīgās aneksijas neatzīšanai un pēc tam piemērotajām sankcijām, kā arī tam, lai tiktu apsvērta iespēja paplašināt to personu sarakstu, uz kurām attiecas ES sankcijas saistībā ar Medžlisa aizliegšanu; aicina visas dalībvalstis minēto sarakstu stingri ievērot; pauž nožēlu par to, ka daži politiķi no ES dalībvalstīm, tostarp dalībvalstu parlamentu, kā arī Eiropas Parlamenta deputāti, ir apmeklējuši Krimu, nesaņemot Ukrainas iestāžu piekrišanu, un aicina parlamenta deputātus turpmāk šādās vizītēs nedoties;
30.

pieņem zināšanai, ka EIB atbalsts atjaunojamo energoresursu jaudas palielināšanai 2014. gadā tika koncentrēts galvenokārt ES piecās lielākajās ekonomikās un no EUR 4,5 miljardiem, kas tika piešķirti atjaunojamo energoresursu projektu īstenošanai ES 28 dalībvalstīs, tikai EUR 42 miljoni tika izlietoti13 jaunajās dalībvalstīs; piebilst, ka līdzīga koncentrācija ir vērojama energoefektivitātes nozarē, kur no EUR 2 miljardiem tikai EUR 148 miljoni tika piešķirti 13 jaunajām dalībvalstīm; mudina pakāpeniski palielināt to turpmāko investīciju īpatsvaru, kuras veiktas atjaunojamo energoresursu izmantošanas spējas attīstīšanā un energoefektivitātes jomā jaunajās dalībvalstīs, kamēr tās līdz 2020. gadam sasniedz 30 % no kopējām investīcijām šajās jomās; prasa darīt vairāk, lai sniegtu turpmāku tehnisko palīdzību valsts un reģionālajām iestādēm nolūkā uzlabot to spēju sagatavot dzīvotspējīgus projektus, kas ļautu veikt lielākas investīcijas enerģētikas nozarē;
3.

atzīst to, cik svarīgi ir sniegt atbalstu salu reģionu ievērojamās iedzīvotāju skaita samazināšanas tendences risināšanai; atgādina, ka salām dažus traucēkļus ir grūtāk pārvarēt nekā salu valstīm, proporcionāli to mazajam lielumam un to attālumam no Eiropas kontinentālās piekrastes;
80.

uzskata — ņemot vērā pētījumus, ka krāpšana nodokļu jomā un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas gadā veido līdz pat vienam triljonam euro (EUR 1 000 000 000 000), dalībvalstīm beidzot ir jārīkojas un šī prakse jāierobežo; uzskata, ka krāpšanas nodokļu jomā un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas samazināšanai ir būtiska nozīme virzībā uz valstu budžetu konsolidāciju; atzinīgi vērtē to, ka G20 valstu finanšu ministri nesen pieņēma ESAO izstrādātos jaunos noteikumus par nodokļu bāzes samazināšanu un peļņas novirzīšanu, kas uzlabos pārredzamību, novērsīs trūkumus un ierobežos nodokļu oāžu izmantošanu; uzskata, ka, ņemot vērā ES integrācijas pakāpi, tai koordinēšanas un konverģences ziņā nolūkā nepieļaut nekāda veida kaitniecisku nodokļu konkurenci iekšējā tirgū ir jādara vairāk nekā to paredz priekšlikumi, kas ietverti ESAO nodokļu bāzes samazināšanas un peļņas novirzīšanas (BEPS) projektā; tomēr uzsver, ka ESAO pieeja joprojām balstās uz ieteikuma tiesībām, un, lai reaģētu uz vienotā tirgus vajadzībām, tās darbība ir jāpapildina ar pienācīgu ES līmeņa tiesisko regulējumu, piemēram, pret BEPS vērstas direktīvas veidā, kura jomās, kas nav pietiekami aptvertas, paredzētu ESAO BEPS iniciatīvu papildinošas darbības; prasa izvērtēt ietekmi, ko uz ekonomiku, finansēm un konkurētspēju atstāj izvairīšanās no nodokļu maksāšanas un krāpšana nodokļu jomā;
3.

atzinīgi vērtē rezultātus, kas gūti bēgļu un iekšzemē pārvietoto personu atgriešanās, valsts atjaunošanas un īpašumtiesību atjaunošanas jomā, kas atbilst Deitonas līguma VII pielikumam; uzstāj uz nepieciešamību pilnībā īstenot šo pielikumu un ar to saistīto stratēģiju, lai nodrošinātu iekšzemē pārvietoto personu, bēgļu un citu konfliktā cietušo personu stabilu atgriešanos un viņiem sniegtu taisnīgus, visaptverošus ilgtermiņa risinājumus; šājā sakarā uzsver nepieciešamību nodrošināt horvātu, bosniešu un citu tautu pārstāvju ilgtspējīgu atgriešanos Serbu Republikā; uzsver nepieciešamību panākt progresu to cilvēku, kas atgriezušies, sociāli ekonomiskajā integrācijā; aicina labāk koordinēt pasākumus un vairāk pievērst uzmanību visneaizsargātākajiem iekšzemē pārvietotajiem cilvēkiem, tostarp romu tautības cilvēkiem un sievietēm, kas cietušas no vardarbības; ar nožēlu konstatē, ka saskaņā ar Starptautiskā Sarkanā Krusta komitejas sniegto informāciju apmēram 7 000 cilvēku vēl joprojām skaitās pazuduši un viņu liktenis nav zināms,
27.

pauž līdzjūtību to vairāk nekā 173 upuru draugiem un ģimenēm, kuri gāja bojā 2015. gada 12. augustā ostas pilsētā Tianjin notikušajos postošajos sprādzienos, kuru dēļ tika pārvietoti tūkstošiem iedzīvotāju; atzīmē to, ka pieaug miermīlīgo un masveidīgo vides aizstāvības protestu skaits dažādās valsts daļās; ir satriekts par to, ka tūkstoši tonnu ļoti toksisku ķimikāliju tika nelikumīgi uzglabātas neatļautā attālumā (mazāk nekā 600 m) no dzīvojamās zonas; pauž nožēlu par lēno un noslēpumaino oficiālo informācijas politiku attiecībā uz Tianjin katastrofu un uzskata to par ļoti neproduktīvu, it īpaši tāpēc, ka tiek cenzēti arī sociālo mediju ziņojumi par šo lielo traģēdiju; uzsver to, cik svarīgi ir īstenot visus darba drošības standartus saskaņā ar Ķīnas un starptautiskajiem tiesību aktiem, un aicina Ķīnas valdību paaugstināt drošības un vides standartus bīstamajās ražotnēs, pirmām kārtām nodrošinot atbilstību pašas Ķīnas tiesību aktiem;