LV Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis C 21/66

Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinums par tematu “Priekšlikums “Padomes lēmums par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm – Stratēģijas Eiropa 2020 integrēto pamatnostādņu II daļa” ”

COM(2010) 193 galīgā redakcija

2011/C 21/12

Galvenais ziņotājs: Wolfgang GREIF

Padome saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 304. pantu 2010. gada 5. maijā nolēma konsultēties ar Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteju par tematu

“Priekšlikums “Padomes lēmums par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm — Stratēģijas Eiropa 2020 integrēto pamatnostādņu II daļa””

COM(2010) 193 galīgā redakcija.

EESK Birojs 2010. gada 27. aprīlī uzdeva Nodarbinātības, sociālo lietu un pilsoniskuma specializētajai nodaļai sagatavot Komitejas atzinumu par šo jautājumu.

Ņemot vērā jautājuma steidzamību, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja 463. plenārajā sesijā (2010. gada 27. maija sēdē) 2010. gada 26. un 27. maijā iecēla Wolfgang Greif kgu par galveno ziņotāju un, ar 134 balsīm par, 9 pret un 12 atturoties, pieņēma šo atzinumu.

1. Secinājumi

EESK

— pauž nožēlu par to, ka plaša apspriešanās ar pilsonisko sabiedrību un dalībvalstu parlamentiem nenotiks, jo Padome un Komisija pamatnostādņu pieņemšanai atvēlējusi pārāk maz laika;

— uzskata — pamatnostādnēs nav pietiekami uzsvērts, ka krīzes apstākļos bezdarba mazināšanai ir jābūt ES un dalībvalstu politikas pamatmērķim;

— atzinīgi vērtē to, ka ierosināts pieņemt mazāk pamatnostādņu, taču uzskata, ka tās ir pārāk vispārīgas un nav pietiekami tālejošas, lai patiešām rosinātu aktīvu rīcību, un tāpēc pūliņi Eiropas līmenī nebūs pietiekami;

— uzskata, ka lielais vairums ieteikto pasākumu, kas būtu jāīsteno darba tirgū, ir saistīts ar piedāvājumu (piemērotību darba tirgum), un aicina vairāk uzmanības veltīt pārdomātai pieprasījuma politikai, kas sekmē gan turpmāko izaugsmi un inovāciju, gan jaunu darbavietu veidošanu;

— pauž satraukumu par to, ka jaunajās pamatnostādnēs vairs nav runas par pilnīgu nodarbinātību, kas bija viens no iepriekšējo pamatnostādņu pamatmērķiem;

— pauž izbrīnu par to, ka pamatnostādnēs nav konkrētāk aplūkota nodarbinātības kvalitāte, un ierosina apvienot 8. un 9. pamatnostādni un dokumentā iekļaut īpašu pamatnostādni par darbavietu kvalitātes paaugstināšanu;

— atzinīgi vērtē to, ka jaunajās pamatnostādnēs īpaša uzmanība veltīta zināšanu trīsstūrim un kvalifikācijas paaugstināšanai; uzskata tomēr, ka tālejošāki mērķi bija jāizvirza tādās jomās kā jauniešu bezdarba mazināšana un cilvēku ar invaliditāti apmācība un tālākizglītība;

— kritiski vērtē to, ka kopumā pārāk maz uzmanības veltīts līdztiesības politikai (piemēram, sieviešu atbalstīšanai);

— ļoti atzinīgi vērtē to, ka viena no pamatnostādnēm ir “sociālās iekļaušanas veicināšana un cīņa ar nabadzību”, taču priekšlikumā vairāk bija jāuzsver, ka jāmazina nabadzības draudi, ar kuriem sastopas bērni un jaunieši;

— uzskata — lai varētu mazināt nabadzības draudus, vajadzīga virkne pārliecinošu un ticamu rādītāju, kas ļauj veikumu novērtēt un pārraudzīt, piemēram, rādītāji, lai novērtētu ienākumu attiecību pret pirktspēju un ienākumu koncentrācijas līmeni (Gini koeficients), un būtu jānosaka, ka nabadzības riskam pakļauto iedzīvotāju skaits ir jālieto kā relatīvās nabadzības rādītājs;

— uzskata, ka dokumentā bija jāpauž skaidrāks viedoklis par to iedzīvotāju grupu (piemēram, vientuļo māšu, imigrantu, vecāka gadagājuma cilvēku, kas saņem mazas pensijas, un cilvēku ar invaliditāti) integrāciju, kuras vairāk kā citas pakļautas nabadzības draudiem.

2. Vispārīgas piezīmes. Pārāk saspringtā grafika, ko noteikusi Komisija un Padome, kritisks vērtējums

2.1. Eiropas Komisija 2010. gada 27. aprīlī ierosināja virkni pamatnostādņu, kas attiecas uz dalībvalstu nodarbinātības politiku. Kopā ar ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm tās veido integrētās pamatnostādnes, kā īstenojama “Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei — Eiropa 2020”. Eiropadome 2010. gada 25. un 26. martā vienojās par jauno stratēģiju, ko oficiāli pieņems jūnijā.

2.2. EESK vairākkārt paudusi atbalstu integrētai un vairāku gadu laikā īstenojamai ES nākotnes stratēģijai un vienmēr norādījusi, ka politikas saskaņošanas process nebūs veiksmīgs, ja visos tā posmos Eiropas un valstu līmenī nebūs nodrošināta parlamentu, sociālo partneru un pilsoniskās sabiedrības plaša līdzdalība (1).

2.3. Tāpēc atzinumā par ES stratēģiju pēc 2010. gada EESK arī rosināja, pārskatot stratēģiju, novērst strukturālos šķēršļus, kas kavē parlamentu efektīvu iesaistīšanu un patiesu sociālo dialogu, kā arī dialogu ar pilsonisko sabiedrību (2). Šāda ierosme izskanēja, jo jau gadiem ilgi, izstrādājot un atjauninot pamatnostādnes, apspriešanās nav bijusi pietiekami plaša.

2.3.1. Vairākos atzinumos par pamatnostādnēm EESK paudusi nožēlu par šo faktu un stingri uzsvērusi, ka Komisijai un Padomei būtu jāveic izmaiņas grafikā, it īpaši tajos gados, kad saskaņošanas ceļā tiek izvirzīti stratēģiski mērķi. Jānodrošina visu nozīmīgo sociālo un politisko interešu pārstāvju efektīva iesaistīšana politiskās gribas veidošanā valstu un ES līmenī.

2.4. Tāpēc EESK pauž īpašu nožēlu, ka arī šogad, kad stratēģijā Eiropa 2020 tiek noteiktas izaugsmes un nodarbinātības veicināšanas programmas jaunās prioritātes turpmākajiem desmit gadiem, Padome un Komisija noteikusi tik saspringtu grafiku pamatnostādņu pieņemšanai. Saskaņā ar šādu grafiku neatliek laika plašām debatēm ar organizēto pilsonisko sabiedrību un valstu parlamentiem.

2.5. Ņemot vērā minētos apstākļus, EESK norāda, ka tā nevar ierastajā kārtībā sarīkot apspriešanos ar Komitejā pārstāvētajām interešu grupām, jo laiks starp priekšlikuma Padomes lēmumam publicēšanu un lēmuma pieņemšanu ir ļoti īss. EESK būs jārīkojas operatīvi, lai formulētu savu viedokli.

2.6. Tāpēc brīdī, kad ES gatavojas pieņemt vispārējo attīstības stratēģiju turpmākajiem desmit gadiem, EESK piekrīt visiem, kas uzskata, ka integrēto pamatnostādņu pieņemšanas termiņš ir attiecīgi jāpagarina.

2.6.1. Komiteja ļoti atzinīgi vērtētu termiņa pagarināšanu par dažiem mēnešiem, un tādā gadījumā, neraugoties uz šajā atzinumā paustajām piezīmēm un ieteikumiem, tā patur sev tiesības rūpīgi izstrādāt pašiniciatīvas atzinumu, kurā pēc atbilstošas apspriešanās pausts viedoklis par ierosinātajām pamatnostādnēm.

3. Vispārīgas piezīmes par ierosinātajām pamatnostādnēm

3.1. Ekonomikas un finanšu tirgus krīzes dēļ Eiropā turpmākajos gados īpaši saasināsies stāvoklis nodarbinātības jomā. Nesen veikti pētījumi liecina, ka būs vajadzīga vesela desmitgade, lai atjaunotu gandrīz 10 miljonus darbavietu, kas likvidētas pašreizējās krīzes laikā (3). Tāpēc bezdarba mazināšanai ir jābūt vienam no ES un dalībvalstu politikas pamatmērķiem. EESK uzskata, ka pamatnostādnēs tas nav pietiekami atspoguļots.

3.1.1. Ierosināto pamatnostādņu kopējais skaits ir samazināts (līdz šim bija astoņas, tagad ierosinātas četras), un Komisija iecerējusi, ka tās netiks mainītas un būs spēkā līdz 2014. gadam. EESK kopumā atzinīgi vērtē pamatnostādņu skaita samazināšanu un paredzēto daudzgadu ciklu, taču norāda, ka dokuments daudzās vietās ir ļoti vispārīgs un diezgan nekonkrēts. Komiteja pauž bažas, ka minētā iemesla dēļ pamatnostādnes tikai daļēji ietekmēs dalībvalstu rīcību. EESK tomēr ir pārliecināta, ka, samazinot pamatnostādņu skaitu, noteikti būs vajadzīgs vairāk precīzu un ticamu radītāju, lai pamatnostādņu īstenošanu varētu novērtēt un pārraudzīt. Tas attiecas uz pasākumiem, kas vērsti uz noteiktām mērķgrupām, un jo īpaši uz nabadzības mazināšanu.

3.2. Jāpiebilst arī, ka publicētajās nodarbinātības politikas pamatnostādnēs izvirzīts ļoti maz kvantitatīvu mērķu un norādīts vienīgi uz šādiem trīs ES pamatmērķiem, kas veidos pamatu mērķu izvirzīšanai dalībvalstīs:

— paaugstināt 20–64 gadus veco sieviešu un vīriešu nodarbinātības līmeni līdz 75 %;

— samazināt priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītāju līdz 10 %, vienlaikus laikposmā līdz 2020. gadam vismaz līdz 40 % palielinot to iedzīvotāju īpatsvaru vecumā no 30 līdz 34 gadiem, kas ir ieguvuši augstāko vai tai līdzvērtīgu izglītību;

— par 25 % samazināt to Eiropas iedzīvotāju skaitu, kas dzīvo zem valstī noteiktā nabadzības sliekšņa, tādējādi paglābjot no nabadzības vairāk nekā 20 miljonus cilvēku.

3.2.1. EESK uzskata, ka šāda rīcība liecina par Eiropas pūliņu ievērojamu vājināšanos, un pauž šaubas par to, vai, dalībvalstīm uzticot gandrīz visu atbildību par konkrētu nodarbinātības politikas mērķu formulēšanu, palielināsies apņēmība sasniegt kopīgos mērķus.

3.3. Komitejai nav īsti saprotama nevēlēšanās izvirzīt Eiropas mērķus, jo debatēs par ES stratēģiju pēc 2010. gada tā rosināja neatteikties no pašlaik īstenotās stratēģijas kopīgajiem mērķiem un izvirzīt vēl tālejošākus mērķus, ņemot vērā apstākļus katrā no ES dalībvalstīm (4).

3.3.1. Tāpēc vairākos EESK atzinumos minēti daudzi priekšlikumi nodarbinātības politikas pamatnostādnēs iekļaut vairāk kvantitatīvu mērķu tādās jomās kā dzimumu līdztiesība, jaunatnes nodarbinātība, darba attiecību, kuras raksturo zems sociālās aizsardzības līmenis, ierobežošana, nabadzības mazināšana (arī nodarbināto personu nabadzības mazināšana), cilvēku ar invaliditāti nodarbinātība u. c (5).

3.4. Skaidri mērķi, piemēram, panākt ilgtermiņa bezdarbnieku atgriešanos darba tirgū, īsā laikā nodrošināt jauniešiem darba vietas un apmācības iespējas, izveidot piemērotas aprūpes iestādes, lai cilvēki varētu apvienot darbu un ģimenes dzīvi, mazināt abu dzimumu ienākumu atšķirības un citi mērķi līdz šim bija Eiropas nodarbinātības stratēģijas stūrakmens, un EESK uzskata, ka no tiem nedrīkst atteikties un, ja vajadzīgs, jāizvirza vēl tālejošāki mērķi.

3.5. EESK pauž nožēlu par to, ka ierosinātajās nodarbinātības politikas pamatnostādnēs kopumā maz uzmanības veltīts dzimumu līdztiesības politikai un sieviešu atbalstīšanai. Ja vēlamies Eiropā patiešām mazināt nabadzības draudus, jāizvirza tālejoši mērķi un jāīsteno ierosmes, lai mazinātu dzimumu aizspriedumus, novērstu diskrimināciju darba tirgū, likvidētu dzimumu nevienlīdzīgā atalgojuma strukturālos cēloņus un šķēršļus, kas neļauj sievietēm strādāt noteiktās profesijās un ierobežo sieviešu uzņēmējdarbības iniciatīvu (6). Publicētās pamatnostādnes noteikti nesekmēs minēto jautājumu risināšanu.

4. Konkrētas piezīmes par četrām nodarbinātības politikas pamatnostādnēm un priekšlikumi to papildināšanai

4.1. 7. pamatnostādne — dalības darba tirgū palielināšana un strukturālā bezdarba samazināšana

4.1.1. EESK kopumā atbalsta ES izvirzīto mērķi līdz 2020. gadam paaugstināt 20–64 gadus veco sieviešu un vīriešu nodarbinātības līmeni līdz 75 %. Tas ir ļoti tālejošs mērķis, jo sasniedzamais līmenis kopumā paaugstināts un vienlaikus (salīdzinājumā ar līdzšinējo mērķi) ierobežota arī vecuma grupa, tajā neiekļaujot personas, kuras ir 15–19 gadus vecas. EESK vēlētos zināt, kāpēc aprēķinos, ko veic, lai noteiktu kopējo nodarbinātības līmeni, turpmāk neņems vērā gados jaunos darba ņēmējus.

4.1.2. EESK šajā sakarā arī norāda, ka pašlaik, kad bezdarbs sasniedzis nepieredzēti augstu līmeni un bez darba ir 24 miljoni cilvēku, problēma darba tirgū nav darbaspēka vispārējs trūkums, bet gan kvalificēta darbaspēka trūkums dažās dalībvalstīs, kā arī milzīgs darbavietu trūkums. Tāpēc, lai veicinātu līdzdalību darba tirgū un jaunu darbavietu radīšanu, ir jāapsver, vai nevarētu īstenot pārdomātus pasākumus un ieviest elastīgas nodarbinātības formas, kas ļautu līdzsvarot darba sadali.

4.1.3. Tā kā bezdarba līmenis Eiropas Savienībā ir ļoti augsts, politika nedrīkst būt vērsta vienīgi uz “piemērotības darba tirgum” uzlabošanu. Turpmāk vairāk uzmanības jāvelta tālredzīgiem ieguldījumiem pētniecībā un izstrādē, izglītībā, infrastruktūrā un veselības aprūpes un sociālo pakalpojumu jomā, lai radītu jaunas darbavietas un efektīvi palielinātu nodarbinātības iespējas.

4.1.4. EESK pauž satraukumu arī par to, ka jaunajās pamatnostādnēs vairs nav runas par pilnīgu nodarbinātību, kas bija viens no iepriekšējo pamatnostādņu pamatmērķiem. Dokumentā minēta vienīgi strukturālā bezdarba un “pasivitātes” samazināšana. EESK uzskata, ka minētā pamatnostādne noteikti ir jāpārskata, tajā atkal iekļaujot norādi uz pilnīgu nodarbinātību.

4.1.5. Lai krīzes laikā vēl vairāk nepalielinātu darba meklētāju skaitu un nepieļautu strukturālā bezdarba izplatīšanos, visām jaunajām integrētajām pamatnostādnēm ir jānodrošina makroekonomisku risinājumu līdzsvars, uz piedāvājumu vērsto ekonomikas politiku apvienojot ar ekonomikas politiku, kas vērsta uz pieprasījumu.

4.1.5.1. EESK uzskata, ka publicētās pamatnostādnes kopumā un, jo īpaši, aplūkotā pamatnostādne šādu līdzsvaru nenodrošina. Lielais vairums ieteikto pasākumu, kas būtu jāīsteno darba tirgū, ir saistīts ar piedāvājumu (piemērotību darba tirgum). Šī nelīdzsvarotība ir jānovērš, daudz vairāk uzmanības veltot pārdomātai pieprasījuma politikai, kas sekmē gan turpmāko izaugsmi un inovāciju, gan jaunu darbavietu veidošanu.

4.1.6. Dokumentā nav arī norādīts, ka, īpaši veicinot arī pieprasījumu iekšējā tirgū (privātie un publiskie ieguldījumi), atkal jāpanāk izaugsme, kas stabilizēs darba tirgu. Komisija nav arī norādījusi, ka no ekonomikas veicināšanas pasākumiem un ieguldījumiem darbavietu nodrošināšanā nedrīkstam pāragri atteikties, lai nepieļautu bezdarba vēl lielāku pieaugumu. Šajā sakarā EESK atzīmē, ka “krīzes pārvarēšanas stratēģiju”, proti, finanšu konsolidācijas plānus — kā tas minēts ekonomikas politikas pamatnostādnēs — var atbalstīt tikai tad, ja tie veicina ekonomiku un nodarbinātību.

4.1.7. Saistībā ar ieteikumu dalībvalstīm darba tirgus politikā ievērot Padomes apstiprinātos elastdrošības principus jāatzīmē — minētajā pamatnostādnē nav vispār minēts (un EESK to vairākkārt ir uzsvērusi), ka darbavietu kvalitāte ir tikpat nozīmīgs princips kā elastdrošība (7).

4.1.8. EESK rosina arī precizēt, ka darba meklēšana nebūtu tik daudz jāstimulē ar bezdarba pabalstiem, bet galvenokārt, panākot, ka nodarbinātības dienesti sniedz efektīvus pakalpojumus. Tāpēc Komiteja ierosina svītrot pirmās rindkopas pēdējā teikuma daļu “… skaidri noteiktas tiesības un pienākumi bezdarbniekiem aktīvi meklēt darbu”. EESK uzskata, ka īpaši krīzes laikā būtu jāatsakās no ieteikuma pieņemt stingrākus bezdarba apdrošināšanas noteikumus.

4.2. 8. pamatnostādne — kvalificēta darbaspēka izveide, reaģēšana uz darba tirgus vajadzībām, darba kvalitātes veicināšana un mūžizglītība

4.2.1. Faktu, ka darbavietu kvalitāte minēta vismaz pamatnostādnes nosaukumā, Komiteja vērtē atzinīgi, taču pauž izbrīnu par konkrētu norāžu trūkumu (piemēram, par veselības veicināšanu uzņēmumos, iztikas minimumu, darba laika organizāciju un pārmērīgi gara darba laika nepieļaušanu, darba un ģimenes dzīves apvienošanu). EESK arī cerēja, ka ierosme uzlabot darbavietu kvalitāti būs ciešāk saistīta ar elastdrošības stratēģiju, tādā veidā uzsverot gan iekšējās, gan ārējās elastdrošības nozīmi, jo krīzes laikā vispiemērotākie izrādījušies tieši elastīgi iekšējie darba tirgi.

4.2.2. Tā kā minētā pamatnostādne un 9. pamatnostādne saturiski diezgan ievērojami pārklājas, būtu nopietni jāapsver, vai tās nevar apvienot, lai novērstu dublēšanos. Dokumentā būtu jāiekļauj īpaša pamatnostādne, kas veltīta darbavietu kvalitātes uzlabošanai.

4.2.2.1. EESK vairākkārt norādījusi, ka tieši gadījumos, kad izvirzām kvantitatīvu mērķi paaugstināt nodarbinātības līmeni, īpaša uzmanība jāvelta jaunizveidoto darbavietu kvalitātei, jo nodarbinātība par katru cenu (nestabilas darba attiecības, nabadzīgi darba ņēmēji utt.) nav pareizais risinājums.

4.2.3. Tāpēc Komiteja vēlreiz uzsver, ka nodarbinātības jomā atkal jāizvirza arī kvalitatīvi mērķi, kuriem pēdējos gados, pārskatot Lisabonas stratēģiju (tā dēvētie Lākenas rādītāji, lai novērtētu kvalitatīvi augstvērtīgu darba vietu radīšanu), neveltīja īpaši daudz uzmanības (8).

4.2.4. Šajā sakarā EESK arī ierosina veikt sistemātisku jaunradīto darbavietu kvalitātes pārraudzību un iesaka norādīt uz Eiropas darba tirgū risināmajām problēmām, kuras kopīgi apzinājuši Eiropas sociālie partneri (9). Runa ir, piemēram, par to, ka ar darba tiesību aktiem jāveicina stabilu darba līgumu noslēgšana, un visiem nodarbinātajiem, neraugoties uz noslēgtā darba līguma veidu, ir tiesības uz atbilstošu aizsardzību un stabilu nodarbinātību.

4.3. 9. pamatnostādne — izglītības un apmācības sistēmu snieguma uzlabošana visos līmeņos un līdzdalības augstākajā izglītībā palielināšana

4.3.1. EESK uzskata, ka politika, kura sekmē “kvalitatīvi augstvērtīgu darbavietu” radīšanu un kurā izvirzīti arī tālejoši mērķi gan vispārējās un profesionālās izglītības, gan tālākizglītības un mūžizglītības jomā, būtiski veicina izaugsmi un produktivitātes pieaugumu. Tāpēc EESK atzinīgi vērtē to, ka šāda politika pasludināta par prioritāti.

4.3.2. Gan iepriekšējā, gan šajā punktā minētajā pamatnostādnē runa ir par to jauniešu skaitu, kuri nespēj iekļauties darba tirgū. Lai samazinātu to jauniešu skaitu, kas nestrādā un nemācās, dalībvalstīm būtu jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai novērstu priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu. EESK uzskata, ka šim svarīgajam jautājumam jāvelta lielāka uzmanība, neatsakoties no tālejošākiem mērķiem, piemēram,

— samazināt jauniešu bezdarbu par vismaz 50 % un

— noteikt, ka vēlākais četru mēnešu laikā jauniešiem ir jānodrošina darba vai apmācības iespējas.

4.3.3. EESK atgādina — lai līdz 2020. gadam nodarbinātības līmenis Eiropas Savienībā sasniegtu 75 %, nodarbinātības politikā jāīsteno arī atbilstoši pasākumi, kas vērsti uz cilvēkiem ar invaliditāti (16 % no cilvēkiem darba spējīgā vecumā). Komiteja tāpēc atzinīgi vērtē to, ka šī iedzīvotāju grupa īpaši pieminēta 7. un 10. pamatnostādnē. EESK arī iesaka 9. pamatnostādnē iekļaut norādi, ka cilvēkiem ar invaliditāti jānodrošina iekļaujošas izglītības un tālākizglītības iespējas.

4.4. 10. pamatnostādne — sociālās iekļaušanas veicināšana un cīņa ar nabadzību

4.4.1. EESK ļoti atzinīgi vērtē to, ka īpaša pamatnostādne veltīta sociālās iekļaušanas veicināšanai un cīņai ar nabadzību. Tas liecina, ka pareizs bijis Komitejas vairākkārt paustais viedoklis, proti, Eiropā palielinoties sociālajai nevienlīdzībai, kopīgi jāīsteno pasākumi, lai mazinātu nabadzību un sociālo atstumtību. Jāīsteno vesela virkne dažādām mērķgrupām paredzētu pasākumu. EESK uzskata — pamatnostādnē vairāk arī jāuzsver, ka no nabadzības draudiem jāsargā bērni un jaunieši, un jāizvirza konkrēti mērķi.

4.4.2. Lai varētu mazināt nabadzības draudus, vajadzīga virkne pārliecinošu un ticamu rādītāju, kas ļauj veikumu novērtēt un pārraudzīt. EESK uzskata, ka nabadzības riskam pakļauto iedzīvotāju skaits ir jālieto kā relatīvās nabadzības rādītājs, būtu lietderīgi izstrādāt citus rādītājus, kas ļauj, piemēram, novērtēt ienākumu attiecību pret pirktspēju un ienākumu koncentrācijas līmeni (Gini koeficients). Nekādā gadījumā tomēr nav pieļaujams, ka šāda rīcība veicina novirzīšanos no galvenā mērķa.

4.4.3. EESK atzinīgi vērtē ieteikumu, ka dalībvalstu pasākumiem nabadzības samazināšanas jomā būtu jābūt vērstiem uz to, lai veicinātu pilnīgu līdzdalību sabiedrībā un ekonomikā un palielinātu nodarbinātības iespējas.

4.4.3.1. EESK piekrīt nesen veiktā Komisijas pētījumā paustajam secinājumam — lai mazinātu nabadzību un sociālo atstumtību, jānosaka, ka prioritāra nozīme ir “nabadzīgo darba ņēmēju” atbalsta pasākumiem (10). Komiteja ierosina garantēt iztikas minimumu. Tas nozīmē arī, ka jāierobežo nodarbinātība ar zemu atalgojuma līmeni, proti,

— ierobežojot nestabilas darba attiecības, jāveicina stabilas darba attiecības, kas garantē sociālo aizsardzību;

— jānodrošina sociālā aizsardzība personām, kas veic pāreju no apmācības posma uz nodarbinātības posmu;

— īstenojot aktīvu darba tirgus politiku, jāveicina efektīvi risinājumi, kas sekmētu tālākizglītību un radītu jaunas darbavietas, it īpaši tiem cilvēkiem, kuri nepietiekamas izglītības dēļ ir izstumti no darba tirgus;

— īpaša uzmanība jāvelta jauniešu bezdarba mazināšanai un no darba tirgus izstumto cilvēku integrācijai.

4.4.3.2. Visi minētie uzdevumi būtu jāiekļauj un vairāk jāuzsver 10. pamatnostādnē. Šajā sakarā EESK vēlreiz norāda uz tās nesen izteikto priekšlikumu izvirzīt mērķus tādā jomā kā minimālā darba alga un aizstājienākumi.

4.4.4. Lai mazinātu nabadzību, jāīsteno arī nodarbinātības un izglītības politikas pasākumi, kas vērsti uz tām iedzīvotāju grupām (piemēram, vientuļajām mātēm, imigrantiem, vecāka gadagājuma cilvēkiem, kas saņem mazas pensijas, un cilvēkiem ar invaliditāti), kuras vairāk kā citas pakļautas nabadzības draudiem. Komiteja uzskata, ka pamatnostādnēs bija jāpauž skaidrāks viedoklis par minēto personu integrāciju sabiedrībā un darba tirgū un jāizvirza konkrēti mērķi.

4.4.5. EESK ar gandarījumu atzīmē, ka priekšlikumā norādīts arī uz sociālās ekonomikas būtisko nozīmi darbavietu radīšanā un nodrošināšanā, kā arī nabadzības mazināšanā, un dalībvalstis rosinātas aktīvi veicināt sociālās ekonomikas attīstību. Šāda rīcība atbilst EESK ierosmei izmantot visas iespējas, kuras paver sociālā ekonomika, it īpaši saistībā ar jaunu darbavietu radīšanu sociālo pakalpojumu nozarē.

Briselē, 2010. gada 27. maijā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas priekšsēdētājs Mario SEPI

(1) EESK atzinums par tematu “Priekšlikums Padomes lēmumam par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (atbilstīgi EK Līguma 128. pantam)”, COM(2005) 141 galīgā redakcija - CNS 2005/0057, 31.5.2005., ziņotājs — Malosse kgs (OV C 286, 17.11.2005.) un atzinums par tematu “Priekšlikums Padomes lēmumam par pamatnostādnēm dalībvalstu nodarbinātības politikai (saskaņā ar EK līguma 128. pantu)”, COM(2007) 803 galīgā redakcija/2 (V daļa) – 2007/0300 (CNS), 13.2.2008., ziņotājs — Greif kgs (OV C 162/92, 25.6.2008.).

(2) OV C 128, 18.5.2010., 3. lpp.

(3) “Skills supply and demand in Europe: medium-term forecast up to 2020”, (Cedefop, 2010. gads), 35. un turpmākās lappuses.

(4) OV C 128, 18.5.2010., 3. lpp.

(5) EESK atzinums

par tematu “Darbs un nabadzība — ceļā uz visaptverošu pieeju”, 30.9.2009., ziņotāja — Prud’homme kdze (OV C 318/52, 23.12.2009.),

atzinums par tematu “Dzimumu līdztiesības, ekonomikas izaugsmes un nodarbinātības līmeņa savstarpējā saikne”, 1.10.2009., ziņotāja — Ouin kdze (OV C 318/15, 23.12.2009.),

atzinums par tematu “Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “ES jaunatnes stratēģija — ieguldīt jaunatnē, iesaistīt jauniešus. Atjaunināta atvērtās koordinācijas metode, kā risināt jauniešu problēmas un tiem pavērt jaunas iespējas””, COM(2009) 200 galīgā redakcija, 1.10.2009., ziņotājs — Sibian kgs (OV C 318/113, 23.12.2009.).

(6) EESK atzinums par tematu “Nabadzība sieviešu vidū Eiropā”, 29.9.2005., ziņotāja — King kdze (OV C 24, 31.1.2006.) un atzinums par tematu “Prioritāru iedzīvotāju grupu nodarbinātība (Lisabonas stratēģija)”, 12.7.2007., ziņotājs — Greif kgs (OV C 256, 27.10.2007.); skatīt arī Komisijas ziņojumu “Sieviešu un vīriešu līdztiesība — 2010”, COM(2009) 694.

(7) EESK atzinums par tematu “Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu Komitejai “Ceļā uz kopīgiem elastīguma un sociālās drošības principiem: vairāk un labākas darba vietas, izmantojot elastīgumu un drošību””, 22.4.2008., COM(2007) 359 galīgā redakcija, ziņotājs — Janson kgs, līdzziņotājs — Ardhe kgs, OV C 211, 19.8.2008., atzinums par tematu “Lisabonas stratēģija pēc 2010. gada”, 4.11.2009., galvenais ziņotājs — Greif kgs, CESE 1722/2009, 3.4.3. punkts.

(8) OV C 128, 18.5.2010., 3. lpp.

(9) “Key challenges facing European labour markets: Joint analysis of European Social Partners” (2007. gads), 61. un turpmākie punkti.

(10) “Working poor in Europe”, Eiropas Dzīves un darba apstākļu uzlabošanas fonda pētījums, 2010. gads.