[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA | Briselē, 2.7.2009 COM(2009) 330 galīgā redakcija KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI par patērētāju acquis īstenošanu KOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPAS PARLAMENTAM, PADOMEI, EIROPAS EKONOMIKAS UN SOCIĀLO LIETU KOMITEJAI UN REĢIONU KOMITEJAI par patērētāju acquis īstenošanu (Dokuments attiecas uz EEZ) 1. IEVADS Eiropas Savienības 493 miljoni patērētāju ir nozīmīgs faktors efektīvai iekšējā tirgus darbībai. Tā kā patēriņa izdevumi veido pusi no ES bagātības, patērētājiem ir izšķirīga loma Lisabonas stratēģijas mērķu sasniegšanā, t. i., izaugsmes, nodarbinātības un konkurences veicināšanā. Priekšstats par ES patērētāju tiesību aizsardzības noteikumu ātru īstenošanu sekmē pieaugošu patērētāju uzticību un attur uzņēmumus no tiem izvairīties. Tādējādi veidojas godīgi un līdzvērtīgi apstākļi visām ieinteresētajām personām. Tādēļ efektīva īstenošana ir patērētāju tiesību politikas prioritāte. Tā ir arī būtiska sastāvdaļa Kopienas vienotā tirgus politikā, ņemot vērā, ka noteikumu īstenošanai ir nozīmīga loma, lai iedzīvotāji varētu baudīt vienotā tirgus priekšrocības. To darbību klāstā, kuras orientētas uz atbilstības nodrošināšanu patērētāju tiesību aizsardzības noteikumiem, būtisku pozīciju ieņem valsts iestāžu veiktā īstenošana, jo tā iedibina pamatu visām pārējām stratēģijām un ir minēto stratēģiju veiksmīgas darbības priekšnoteikums. Publiskā sektora veiktās īstenošanas efektivitāte un tirgus uzraudzība stingri attur tirgotājus, kas citkārt apietu noteikumus, un stimulē citus pasākumus, kuri vērsti uz tirgus darbības un tirdzniecības paradumu uzlabošanu. Būtiska nozīme tā sasniegšanā ir īstenošanas darbību un rezultātu atpazīstamībai. Patērētāju uzticību var vairot vienīgi tad, ja patērētāji ir informēti par tirgos notiekošo un zina, ka tie, kuri neievēro noteikumus, nepaliks nesodīti. Tāpat arī informatīvās kampaņas sniegs cerētos rezultātus tikai tad, ja patērētāji būs pārliecināti, ka aizstāvot savas tiesības, viņi var paļauties uz neizbēgamu īstenošanu. Ņemot vērā pašreizējo ekonomikas lejupslīdi, stingra un konsekventa īstenošana ir īpaši svarīga, jo krīzes ietekmē pieaug patērētāju ievainojamība un zems atbilstības līmenis var novest pie patērētāju tiesību papildu pārkāpuma. Turklāt efektīva īstenošana stiprina patērētāju uzticību, kuru mazinājusi krīze un kura veicina būtisku atveseļošanās dzinuli – patēriņu. Tirgus uzraudzības un īstenošanas mehānismu uzlabošana ir pati svarīgākā sastāvdaļa patērētāju uzticības veicināšanai, jo patēriņa izdevumi būs nozīmīgs faktors ekonomikas atveseļošanās procesā. Pašreizējā ekonomikas krīze met jaunus izaicinājumus īstenotājiem, kuriem var nākties saskarties ar pieaugošu lejupejošu spiedienu uz resursiem, un tādēļ rūpīgi jānosaka prioritātes un jāpanāk maksimāla īstenošanas pasākumu ietekme. Turklāt Eiropas patērētāji aizvien kūtri izmanto tirgus integrācijas sniegtās priekšrocības. Viens no iemesliem ir patērētāju neticība, ka viņu tiesības, arī iepērkoties ārvalstīs , būs līdzvērtīgi aizsargātas[1]. Vienotā tirgū patērētājiem nevajadzētu uztraukties par to, kur tirgotājs reģistrēts, jo tam nevajadzētu ietekmēt aizsardzības līmeni pret negodīgu komercpraksi. Tādēļ īpašs Eiropas Savienības uzdevums ir nodrošināt vienlīdz augstu īstenošanas līmeni visā tās teritorijā. Šā paziņojuma mērķis ir izskatīt procesā esošo Komisijas darbu un izpētīt tālāku iniciatīvu potenciālu visaptverošas ar īstenošanu saistītu pasākumu analīzes kontekstā. 2. EFEKTīVAS īSTENOšANAS PROBLēMJAUTāJUMI 2.1. Pamatjautājumi – mijiedarbība starp valsts īstenošanas un citiem pasākumiem atbilstības nodrošināšanai Īstenošana patērētāju tiesību politikā ietver virkni darbību, kuras veic dažādi izpildītāji, izmantojot dažādus instrumentus, lai nodrošinātu patērētāju tiesību ievērošanu. Tajā ietilpst oficiāls īstenošanas darbs, ko sākotnēji veic valsts īstenošanas iestādes, par kurām ir šis paziņojums, kā arī patērētāji, aizstāvot savas tiesības ar privātu īstenošanu vai citiem strīdu izšķiršanas mehānismiem. Efektīva īstenošana apvieno tādas darbības, kuras popularizē atbilstību, izmantojot patērētāju un uzņēmumu informāciju, ar oficiālākiem īstenošanas pasākumiem. Efektīva īstenošana ir atkarīga no datu pieejamības, kas ļauj īstenotājiem vērst centienus uz tādiem tirgiem, kuros patērētāji piedzīvo vilšanos un kuros ir skaidri saskatāmi pierādījumi tam, ka vajadzīgas īstenošanas darbības. Tāpat būtu jāvāc pierādījumi arī par izvēlēto īstenošanas pasākumu kopuma ietekmi un efektivitāti. Tas paredz izveidot kompetentas iestādes ar atbilstošām pilnvarām nodrošināt noteikumu piemērošanu. Tā ietver proporcionālus, pieejamus un preventīvus līdzekļus un sankcijas. Sabiedrības ierastais viedoklis par patērētāju tiesību aizsardzību ir, ka valsts iestādes piemēro saistošās tiesību normas. Šodien eksistē alternatīvas, kas ļauj patērētājiem pašiem pieprasīt kompensāciju. Parādās arī jaunāki atbilstības nodrošināšanas veidi. Alternatīvas strīdu izšķiršanas (ASI) shēmas mehānismi strīdu izšķiršanai ārpustiesas kārtībā var būt izdevīga un pievilcīga alternatīva patērētājiem, kuriem nav izdevies strīdu ar pārdevēju atrisināt neformāli. Gan kopīgi noteikumi, gan pašregulēšanas pasākumi var veicināt nozares apņemšanos nodrošināt augsta līmeņa atbilstību (piemēram, Rotaļlietu drošuma pakts un Iedzīvotāju enerģētikas jautājumu forums), kā arī alternatīvu vai papildinājumu oficiālajiem tiesību aktiem (reklāmdevēju apaļais galds vai Banku komutācijas kodekss). Attiecībā uz pēdējo no minētajiem ir svarīgi, lai pasākumi ne tikai noteiktu gaidītos standartus, bet arī iekļautu pārraudzības mehānismus un sūdzību izskatīšanas procedūru. Tādējādi publiskā sektora veiktās īstenošanas darbības un pašregulēšanas iestāžu īstenošanas darbības var cita citu papildināt: pirmās sniedz atbalstošu juridisku un tiesisku kontekstu un otrās – papildu resursus vienkāršām lietām. Labs piemērs ir Negodīgas komercprakses (NK) direktīva[2], jo tajā saglabāta nostāja, ka pašregulēšana var atbalstīt tiesisku un administratīvu īstenošanu, kā arī skaidrota par kodeksu atbildīgo personu loma īstenošanā. Dalībvalstis var paļauties uz pašregulēšanas strīdu izšķiršanu, lai paaugstinātu patērētāju tiesību aizsardzības līmeni un maksimāli palielinātu atbilstību tiesību aktiem. Tomēr direktīvā skaidri noteikts, ka pašregulēšana nevar aizstāt tiesiskos vai administratīvos īstenošanas līdzekļus. Tajā pastiprināti rīcības kodeksu efektivitāte, pieprasot dalībvalstīm pastiprināt pašregulēšanas noteikumus attiecībā pret tirgotājiem, kuri uzņēmušies kodeksu saistības. Rezultātā iestādes, kuras uzrauga pašregulēšanas kodeksus, ar nosacījumu, ka tās atbilst efektivitātes, likumības, uzticamības un konsekvences kritērijiem, var panākt maksimālu ietekmi ar ierobežotiem resursiem. 2.2. Problēmjautājumi Patēriņa tirgi strauji attīstās, vienlaikus radot īstenotājiem jaunus problēmjautājumus. Pirmkārt, tā kā preces, pakalpojumi un pārdošanas kanāli kļūst aizvien komplicētāki un patērētājiem jāpieņem arvien sarežģītāki lēmumi, kā dēļ palielinās kaitējuma risks, īstenošanas paņēmieni attiecīgi jāpielāgo. Vajadzības gadījumā, lai novērstu trūkumus regulējumā, var būt jāpārskata tiesiskais regulējums. Otrkārt, ar e-komercijas parādīšanos strauji aug patēriņa tirgu pārrobežu dimensija. Tādi faktori kā iekšējā tirgus paplašināšana un tirdzniecības pieaugoša globalizācija arī iespaido patēriņa tirgu pieaugošo pārrobežu dimensiju. Tas rada jaunus problēmjautājumus īstenotājiem, kurus ierobežo jurisdikcija. Treškārt, efektīvu pārrobežu īstenošanas politiku kavē tiesiskā regulējuma sadrumstalotība, kas radusies, jo daudzu ES patērētāju tiesību direktīvās iekļauts minimāls saskaņošanas pantu skaits. Pārrobežu īstenošanai vajadzīga vienošanās par principiem, kuri nosaka piemērojamo tiesību aktu, kā arī dalībvalstu atšķirīgo administratīvo spēju un īstenošanas tradīciju saskaņošana. Ceturtkārt, efektīvu īstenošanu var panākt, lietpratīgi izmantojot īstenotājiem pieejamos līdzekļus. Tas, kā tiek izvēlētas izmeklēšanas jomas, būtu jānosaka, izmantojot kritēriju kopumu, kurā noteikti jāiekļauj konkrētā sektora problēmu dimensija (piemēram, par ko liecina sūdzību skaits), uzlabojumu ietekme uz patērētāju labklājību un potenciālais kaitējums patērētājiem, ja netiek veiktas nekādas darbības. Visbeidzot augsta līmeņa atbilstības sasniegšana ir jautājums, kas atkarīgs no skaidra signāla tirgum par to, ka pastāv reāls risks tikt atklātam, pieķertam un sodītam. Šī pieeja jāapvieno ar proporcionālām un preventīvām sankcijām. 2.3. Komisijas loma EK līguma 153. pantā ir noteikta Kopienas loma patērētāju interešu popularizēšanā un mērķis nodrošināt patērētāju tiesību aizsardzību augstā līmenī. Patērētāju acquis īstenošana attiecībā pret tirgotājiem ir dalībvalstu uzdevums, un būtiskākā īstenošana norit valsts līmenī. Ņemot vērā iepriekšējo decentralizētas īstenošanas pieredzi, Komisijas uzdevums[3] ir nodrošināt ES tiesiskā regulējuma atbilstību pašiem augstākajiem patērētāju tiesību aizsardzības standartiem, kā arī gan patērētāju, gan uzņēmumu uzticības radīšanu, lai panāktu vienotu un saskaņotu vienotu tirgu. Būdama Līguma izpildes uzraudzītāja Komisija pārrauga direktīvu transponēšanu un īstenošanu dalībvalstīs, kā arī tieši piemērojamo noteikumu īstenošanu. Gadījumos, kad dalībvalsts nepilda īstenošanas pienākumus, Komisija vajadzības gadījumā sāk pienākumu neizpildes procedūru saskaņā ar EK līguma 226. pantu. Tāpat Komisija risina grūtības, ar kuriem īstenotāji saskaras, nodrošinot efektīvu mehānismu izveidi ES līmenī, lai varētu pienācīgi atrisināt pārrobežu lietas. Komisija izmanto starpnieka lomu, lai sāktu un koordinētu kopīgas īstenošanas darbības ES līmenī. Komisijai ir arī būtiska loma labās prakses apmaiņā, un tā sniedz papildu atbalstu ar apmācībām un finansiālu atbalstu kopīgām tirgus uzraudzības un īstenošanas darbībām, kuras veic valstu īstenošanas iestādes. EK līguma 153. panta 3. punkta b) apakšpunktā arī noteikta Komisijas loma valsts patērētāju tiesību politikas atbalstīšanā, papildināšanā un pārraudzībā. Īstenošanas pārraudzība un etalonu noteikšana ir būtisks elements tāda iekšējā tirgus izveidē, kas darbojas patērētāju labā. Papildus jāizvērtē Komisijas instrumenti atbalsta un papildu pasākumiem, lai palielinātu pārskatāmību. Palielināta pārskatāmība var būt īpaši nozīmīga gadījumos, kad kaitējums patērētājiem neaprobežojas tikai ar vienu dalībvalsti vai nav saistīts ar pārrobežu situācijām, bet gan kad konkrētā uzņēmuma konkrētā prakse iespaido patērētājus vairākās vai visās dalībvalstīs. Šādos Eiropas dimensijas gadījumos būs lietderīgi, ja Komisija sāks problēmas izskatīšanu un risinājuma meklēšanu. Tas pats noteikums var kalpot par pamatu nākamajiem juridiskajiem instrumentiem, ar kuru palīdzību Komisija varētu labāk atbalstīt un papildināt dalībvalstu īstenošanas darbu. 3. APGRIEZIENU PALIELINāšANA Īstenotāju problēmjautājumu risināšanai ir izšķirīga nozīme, lai patērētājiem sniegtu taustāmus rezultātus. Lai to sasniegtu, Komisija ir noteikusi piecas prioritārās rīcības jomas. ( Stiprāku un efektīvāku pārrobežu īstenošanas sadarbības mehānismu izstrāde. ( Tirgus uzraudzības un īstenošanas darbību pārskatāmības un atpazīstamības stiprināšana. ( Zināšanu apmaiņas uzlabošana un kopējas izpratnes izstrāde par noteikumiem. ( Labāka tirgus pārraudzība – stiprākas uz pierādījumiem balstītas pieejas izstrāde. ( Starptautiskas sadarbības veicināšana. 3.1. Stiprāku un efektīvāku pārrobežu īstenošanas sadarbības mehānismu izstrāde Pieredze liecina, ka aktīva sadarbība starp īstenošanas iestādēm ir viens no visefektīvākajiem līdzekļiem tādu problēmjautājumu risināšanā, ar kādiem saskaras īstenotāji. Informācijas apmaiņa, palīdzība izmeklēšanā, paziņošana un tirgus uzraudzības un īstenošanas darbību koordinācija ir galvenie elementi efektīvas starpiestāžu sadarbības sistēmas pamatā. Atsevišķos ES nozaru instrumentos izveidota šāda sadarbības sistēma, un šajā paziņojumā analizēti šādi aspekti. ( Ar Direktīvu par produktu vispārēju drošību (DPVD) [4] un Jauno tiesisko pamatu (JTP) [5] izveido ES tirgus uzraudzības sistēmu, lai palīdzētu dalībvalstu iestādēm pārraudzīt tirgū pieejamās preces, un izveidot ātrās ziņošanas sistēmu ( RAPEX ) starp tirgus uzraudzības iestādēm, kurā tām citai citu jāinformē gadījumos, kad tiek veikti pasākumi pret patēriņa preci, kas nopietni apdraud patērētāju veselību un drošību. ( Regulā par sadarbību patērētāju tiesību aizsardzības jomā (SPTAJ) [6] apkopo valsts iestādes, kas atbildīgas par ES patērētāju acquis īstenošanu. Šis SPTAJ tīkls sniedz iestādēm līdzekļus, ar kuriem novērst uzņēmējdarbību pārrobežu darbības, kas patērētājiem rada kaitējumu. Tajā noteikta vienota sistēma, kurā minētajām iestādēm kopā jāstrādā, un izmeklēšanas un īstenošanas pilnvaru minimums. Tā kā darbs ar preču drošuma pasākumiem tika sākts 2002. gadā, tie ir vairāk izstrādāti nekā SPTAJ. Komisija izmanto vērtīgo ieskatu, kas gūts izmantojot DPVD, lai izstrādātu un konsolidētu SPTAJ tīklu, kurš sāka darbību 2006. gada beigās. Lai veicinātu sadarbību sistēmā, kas izveidota ar DPVD un SPTAJ regulu, Komisija nodrošina īpašus IT rīkus ( RAPEX un sistēmu SPTAJ (SSPTAJ)), lai atbalstītu informācijas apmaiņu, kurus atjaunina, lai nodrošinātu ātrāku visu paziņojumu un lūgumu apstrādi. Abu instrumentu īstenošana tiek regulāri pārskatīta. Jaunākos pārskatus veica 2008. gadā. Abos ziņojumos secināts, ka instrumenti bija spējīgi sniegt patērētājiem augsta līmeņa aizsardzību, ja vien noteikumi piemēroti pareizi. Tika konstatēti daži trūkumi, piemēram, atbilstošu resursu trūkums, sarežģījumi saistībā ar IT rīku un jautājumi attiecībā uz piemērojamo tiesību aktu. Sīkāku ieskatu var gūt attiecīgajos ziņojumos[7]. Komisija tāpat arī atbalsta dalībvalstis sadarbības pasākumos, piešķirot finanšu ieguldījumu kopējām pārrobežu darbībām. Galvenā šādu kopēju darbību priekšrocība ir tā, ka no sasniegtajiem rezultātiem gūst labumu visi tīkla dalībnieki. Preču drošuma jomā tādējādi veiktas 13 kopīgas tirgus uzraudzības darbības, kur galvenā uzmanība pievērsta tādām konkrētām preču grupām kā šķiltavas, gaismas virtenes un rotaļu laukumu aprīkojums. Komisija sniegusi finansiālu ieguldījumu arī divos SPTAJ kopīgos īstenošanas projektos, viens no tiem izmeklēja fiktīvu brīvdienu kluba piedāvājumu un otrs – aviokompāniju maksas. Komisija ierosinājusi šādus preču drošuma pasākumus, lai vairotu tā ietekmi. a) Preču tirdzniecības tiesiskā pamata (JTP) pārskatīšana uzlabo iekšējā tirgus darbību un šajā kontekstā paaugstināja preču drošuma līmeni, un pastiprināja tirgus uzraudzību un preču izsekojamību. b) Ātrās ziņošanas sistēmas ( RAPEX ) izmantotās vadlīnijas tiek pārskatītas, lai uzlabotu sistēmas darbību. c) Veidojas jauna pieeja tirgus uzraudzībai, kurā ieviestas sistemātiskākas iepriekšējas pārbaudes ražošanas un piegādes ķēdēs, un uz konkrētu mērķauditoriju vērstas pārbaudes ievešanas vietās iekšējā tirgū, kā arī pastiprināta sadarbība starp muitas iestādēm un tirgus uzraudzības iestādēm. Paredzēts veikt pilotprojektu konkrētam paaugstināta riska preču/ vai nozaru klāstam. ES tirgus uzraudzības sistēma arī popularizē sadarbību starp valsts uzraudzības iestādēm divos galvenajos veidos. Pirmkārt, valsts iestādes un uzņēmēji izmanto kopā pieņemtos instrumentus, piemēram, rīcības kodeksus[8] vai vadlīnijas par brīvprātīgo pasākumu piemērošanu[9]. Otrkārt, dalībvalstu iestādes mijiedarbojas ar uzņēmējiem “brīvprātīgo pasākumu gadījumos, sniedzot pirmspaziņošanas un pēcpaziņošanas norādījumus vai vienojoties ar uzņēmējiem par šādu pasākumu piemērošanu[10]. Pieredze ar RAPEX sistēmu liecina, ka šādai sadarbībai tirgus uzraudzībā ir būtiska nozīme korektīvu pasākumu pareizā īstenošanā. Pašreizējā Komisijas prioritāte attiecībā uz SPTAJ tīklu ir tā darbības konsolidācija. Galvenais uzdevums ir nodrošināt sasniegt salīdzinošu īstenošanas līmeni visās dalībvalstīs. SPTAJ tīkla pārskatā norādīts, ka pastāv grūtības, izskatot pārrobežu lietas iestāžu administratīvo spēju dēļ, jo īpaši saistībā ar resursu trūkumu. Esošā ekonomikas krīze draud to vēl pasliktināt laikā, kad konsekventa īstenošana ir jo īpaši svarīga. Komisija ir iesaistījusies dialogā ar dalībvalstīm, lai izpētītu, kā nodrošināt piemērotus resursus, lai izpildītu esošos pienākumus atbilstoši SPTAJ regulai. Gadījumos, kad dalībvalsts nepilda šos pienākumus, Komisija vajadzības gadījumā sāk pienākumu neizpildes procedūru saskaņā ar EK līguma 226. pantu. Komisija ir sākusi virkni pasākumu, lai uzlabotu SPTAJ tīkla darbību. a) Ikgadējas saskaņotas īstenošanas darbības . Mērķtiecīgās izmeklēšanās (vērienīgās pārbaudes), valsts iestādes vienlaikus pārbauda konkrētas nozares par atbilstību ES tiesību aktiem un veic atbilstošas īstenošanas darbības. Tīklā veiktas divas vērienīgās pārbaudes: pirmā 2007. gadā par aviobiļešu pārdošanu tīmeklī un otrā 2008. gadā par tīmeklī piedāvātajām zvana melodijām mobilajiem telefoniem. Ņemot vērā no abiem šiem uzdevumiem gūto pozitīvo pieredzi, tīklā pašlaik tiek pētīti veidi, kā apvienot vērienīgās pārbaudes ar citiem rīkiem, piemēram, anonīmu iepirkšanos. b) Tīklā pieņemtais ikgadējais īstenošanas rīcības plāns. Komisija izskatīs iespēju vienoties ar dalībvalstīm par augsta līmeņa daudzgadu sistēmu ikgadējās īstenošanas rīcības plāniem. Papildu uzmanību varētu pievērst mērķnozares izvēles lēmumu balstīšanai uz konsekventu kritēriju kopumu prioritāšu noteikšanai, tajā skaitā riska novērtējumu. Iestāžu grupa strādā, lai pastiprinātu šo uz risku balstīto pieeju 2008. gada kopīgajās darbībās. Projekta ieteikumus izmantos tīkla programmēšanas procedūru uzlabošanai. Pozitīvu ieguldījumu tīklā sniegs arī “Rezultātu tablo” par patēriņa tirgiem sniegtie dati un īstenošanas rādītāji. c) Tiek organizēti specializēti darbsemināri par konkrētiem tematiem, lai panāktu vienotu pieeju SPTAJ iestāžu norādīto jautājumu risināšanā. Piemēram, darbsemināri par piemērojamo tiesību aktu un par to, ka optimizēt tīkla darbību 2009. gadā. Pašlaik Komisijas pieeja ir virzīta uz DPVD un SPTAJ regulā noteikto decentralizēto modeļu potenciāla sasniegšanu. Iespējams, vēlāk būtu vēlams pārskatīt administratīvo uzbūvi, lai veicinātu lielāku sinerģiju atbilstoši pēdējiem notikumiem citās Eiropas reglamentētās nozarēs. 3.2. Pārredzamības un atpazīstamības stiprināšana Tirgus uzraudzības un īstenošanas darbību rezultātu atpazīstamība ir būtiski saskaņotas īstenošanas stratēģijas elementi. Tie nodrošina, ka tirgus operatori zina, ka pastāv reāla varbūtība tikt atklātam, pārbaudītam un sodītam. Tas ir būtiski, gan lai stiprinātu patērētāju uzticību tirgus pārvaldībai, gan lai panāktu preventīvu efektu, un tāpēc ir svarīgi labai tirgus darbībai. Šajā sakarā Komisija veic šādus pasākumus. ( Izveidots komunikācijas tīkls ar dalībvalstu pārstāvjiem, lai izstrādātu vienotu pieeju SPTAJ tīkla darbību komunikācijai. ( Izmantojot konkrētai mērķauditorijai adresētu plašsaziņas līdzekļu kampaņas , paplašināts īstenošanas darbs, ko veikušas valstu īstenošanas iestādes, kā arī atpazīstamība ES līmenī, lai panāktu maksimālu ietekmi. Saskaņotu īstenošanu darbību gaitā apkopotā praktiskā pieredze norāda uz juridiski sarežģītiem jautājumiem attiecībā uz rezultātu publicēšanu. Plašsaziņas līdzekļu darbības, kas pavadīja pirmo kopīgo rīcību 2007. gadā par aviobiļešu tirdzniecību tiešsaistē, uzrādīja būtiskas atšķirības dalībvalstu tiesību aktos un administratīvajā praksē, kā arī dažādo pieeju komunikācijai. Īstenošanas iestāžu izmeklēšanas darbu bieži vien reglamentē strikti konfidencialitātes noteikumi. Komisija saskaras ar juridiskiem ierobežojumiem attiecībā uz rezultātu publiskošanu, kas iegūti Komisijas pašas darbībās valstu patērētāju tiesību politikas atbalstam. Ņemot vērā vajadzību pēc lielākas pārskatāmības un tiesiskās noteiktības šajā jomā, Komisija izskatīs veidus, kā paziņot tirgus informāciju, lai palīdzētu patērētājiem pieņemt uz informāciju balstītus lēmumus. Ikvienas turpmākas Komisijas iniciatīvas mērķis ir veicināt turpmāku pētījumu rezultātu publicēšanu un atbilstības pārraudzību, ieskaitot šo rezultātu sadalījumu pa atsevišķiem uzņēmumiem. Šāda iniciatīva ņemtu vērā attiecīgo uzņēmumu tiesiskās intereses, kā arī faktu, ka Komisija pati nevar oficiāli paziņot par pienākumu neizpildi. 3.3. Zināšanu apmaiņas uzlabošana un kopējas izpratnes izstrāde par noteikumiem Viena no lielākajām iepriekšminēto sadarbības tīklu priekšrocībām ir priviliģētas vides nodrošināšana, kurā iestādes var apmainīties ar labo praksi. Šāda zināšanu savstarpēja izmantošana sekmē augstāku patērētāju tiesību aizsardzības standartu sasniegšanu, kā arī vienotāku pieeju ES īstenošanai. Pieredze liecina, ka palīdzība pārrobežu darbībām ir ļoti veicinājusi progresu šajā jomā. Šādas apmaiņas veicināšana ir Komisijas prioritāte, kas sekmē šādas darbības. ( Vadlīniju un rokasgrāmatu izstrāde sadarbībā ar dalībvalstīm, lai nodrošinātu netraucētu izveidoto tīklu darbību (piemēram, RAPEX vadlīnijas[11]). ( Datubāzu izveide, lai uzglabātu galvenos dokumentus, piemēram, vadlīnijas, rokasgrāmatas, tiesību aktus un iedibināto judikatūru. Piemēram, ES Patērētāju tiesību aktu apkopojums, kurā saistītas pārskatāmās direktīvas, EKT jurisprudence, valsts transponēšanas pasākumi, kā arī iedibinātā valsts judikatūra un jaunā Negodīgas komercprakses datubāze, kura ir izstrādes procesā un kura sniegs kopīgu informāciju par valstu noteikumiem, īstenošanas lēmumiem, valsts un ES iedibināto judikatūru un citiem dokumentiem, piemēram, zinātniskiem rakstiem, pētījumiem un valsts vadlīnijām. ( Finansiāls ieguldījums kopīgos projektos , ar kuriem izveido labās prakses un kopīgu darba metožu apmaiņas sistēmu. Būtisks piemērs ir projekts “ Tirgus uzraudzības pastiprināšana, izmantojot labu praksi” ( EMARS ) preču drošuma jomā. Šī trīsgadu kopīgā rīcība beidzās 2008. gadā, un tika iegūts plašs rezultātu klāsts, kurus izmantos nākamajā projektā, kas sākās 2009. gadā: zināšanu bāze un tūlītēju konsultāciju forums, labās prakses rokasgrāmata un jauna apmācību stratēģija, pavadvēstule tirgus uzraudzības apmācības shēmām valsts līmenī. Cita SPTAJ tīklā veikta projekta uzdevums bija izstrādāt kopīgu metodiku vērienīgu interneta pārbaužu veikšanai, kuru testēs kopīgā uzdevumā 2009. gadā. Diskusijās darbsemināros, kā arī sniedzot interpretējošas pamatnostādnes par ES patērētāju tiesību aktiem, Komisija izstrādā konsultatīvas vadlīnijas . Piemēram, Komisijas sāktais darbs, lai izdotu skaidrojošas pamatnostādnes par jaunajiem jēdzieniem, kuri ieviesti ar Negodīgas komercprakses direktīvu. SPTAJ tīkla ikdienas lietu izskatīšanā ir atklāti sarežģījumi un konsekvences trūkums attiecībā uz ES patērētāju tiesību aktu interpretāciju. Tas veicinājis pārrobežu lietu lēno izskatīšanu. Komisija risinās šos trūkumus, izveidojot mehānismu vienprātības panākšanai par patēriņa tiesiskā regulējuma vienotu izpratni. Tas var būt tīmeklī bāzēts rīks, kas atbalstītu centralizētu jautājumu apstrādi, kuri saistīti ar transponēšanu un īstenošanu, vade mecum rokasgrāmatām, biežāk uzdotajiem jautājumiem gan papīra, gan elektroniskā formā. Tā mērķis ir ierosināt vadlīnijas valsts īstenotājiem ar nolūku veidot vienotu izpratni par noteikumiem. Pirmais solis bija vairāku SPTAJ komitejas darbsemināru organizēšana 2009. gadā. 3.4. Labāka tirgus pārraudzība (uz pierādījumiem balstītas pieejas izstrāde) Politikas rezultāti ir atkarīgi no objektīviem faktiem un skaitļiem kā politikas attīstības pierādījumiem, lai izstrādātu īstenošanas stratēģijas un noteiktu prioritātes, kā arī izvērtētu īstenošanas efektivitāti. Situācijā, kad dažādas prioritātes sacenšas, lai iegūtu ierobežotus līdzekļus, uz pierādījumiem balstītai pieejai ir jo īpaši svarīga loma. Pierādījumi un analīze palīdz koncentrēt īstenošanas centienus un tādējādi maksimāli izmantot pieejamos resursus, risinot pareizos jautājumus ar atbilstošiem līdzekļiem. Šādi veidojas etalonu salīdzinoša novērtējuma kultūra, kas stimulē stipras īstenošanas prakses izveidi. Šāda pieeja ir vienlīdz iedarbīga, izvērtējot saistošo tiesību normu un brīvprātīgo pasākumu ietekmi, kas pieņemti pašregulēšanas ceļā. Komisija, ņemot vērā atbilstību, īstenošanu un patērētāju iespējas, izmantojot īpašus rādītājus, kuri konstatēs trūkumus un neveiksmes, kam nepieciešama papildu izmeklēšana un/vai korektīva rīcība, ir izstrādājusi jaunus rīkus tirgus rezultātu pārraudzībai un patēriņa vides etalonu noteikšanai. Tie ir šādi. ( “ Rezultātu tablo” par patēriņa tirgiem[12] , kas izveidots 2008. gadā, pārrauga tirgus no patērētāja skatu punkta un katru gadu divpakāpju procesā izvērtē, vai minētie tirgi darbojas efektīvi. Tirgus pārbaudi kā pirmo posmu veic pēc pieciem galvenajiem snieguma rādītājiem: sūdzības, apmierinātība, cenas, piegādātāja maiņa un drošība. Šos rādītājus var izmantot arī to jomu noteikšanā, kurās vajadzīga papildu izmeklēšanas analīze. Minētie dati arī norāda problēmas, kuras var izmantot īstenošanas prioritāšu noteikšanai valsts un/vai ES līmenī. ( Otrais mehānisma posms rezultātu tablo par patēriņa tirgiem ir padziļināta analīze , kurā sīki izpēta tirgu no patērētāja perspektīvas un kura ir orientēta uz īpašiem patērētāja tiesību jautājumiem, par kuriem rezultātu tablo uzrādīta patērētāju neapmierinātība. Analīzes nolūks ir noteikt konstatēto problēmu iemeslus saistībā ar patērētāju tiesību politiku un patērētāju acquis . Rezultātu tablo par patēriņa tirgiem papildina un iekļaujas plašākā tirgus pārraudzības uzdevumā, kurā Komisija uzskata par vajadzīgu veikt padziļinātu visu tirgu izpēti, kas izriet no visaptverošas visu tirgus elementu vērienīgās pārbaudes no piedāvājuma un pieprasījuma perspektīvas. Pamatojoties uz šo, tiks piedāvāti atbilstoši risinājumi. ( Harmonizētas patērētāju sūdzību klasificēšanas metodikas izstrāde. Tas sniegs kopīgu struktūru sūdzību apkopošanai un veicinās datu salīdzināmību. Metodikas izmantošana ir brīvprātīga. ( Sīki izstrādāti pētījumi par patērētāju un mazumtirgotāju pieredzi , lai noteiktu vispārējos atbilstības jautājumus. Šo darbu pastiprinās papildu īstenošanas rādītāju izstrāde, izmantojot jaunu rīku, lai pārraudzītu plašsaziņas līdzekļu uzmanību un valsts ieguldījuma un rezultātu dati. 2009. gada rezultātu tablo par patēriņa tirgiem bija iekļauts pirmais rādītāju kopums, kurš noteiks etalonu īstenošanai visā ES. 4. STARPTAUTISKAS SADARBīBAS VEICINāšANA Pasaulē, kurā aizvien vairāk norit globalizācijas procesi, cieša īstenošanas iestāžu sadarbība skar arī attiecības ar iestādēm ārpus ES, konkrēti, ar tām valstīm, kurās jau iedibinātas ciešas ekonomiskas saites ar ES. Aizvien biežāk preces ražo ārpus ES teritorijas un importē no visas pasaules, it īpaši no Ķīnas. Lai varētu nodrošināt preču drošumu, kas atrodas apgrozībā iekšējā tirgū, jāapvieno centieni ar iestādēm un/vai uzņēmumiem ārpus ES teritorijas. Komisijas pieejā apvienoti dažādi instrumenti ES patērētāju tiesību standartu popularizēšanai. ( Oficiālu nolīgumu slēgšana ar īstenošanas iestādēm trešās valstīs. Ar SPTAJ regulu ir noteikts tiesiskais pamats starptautisku sadarbības nolīgumu slēgšanai. Papildu uzmanība tiek pievērsta kontaktiem ar ASV un Šveices iestādēm, lai meklētu sadarbības iespējas ar SPTAJ tīklu. Preču drošuma jomā ir izveidotas labas praktiskā darba attiecības ar īstenošanas iestādēm ASV un Ķīnā. Rezultātā noslēgti vairāki administratīvie sadarbības nolīgumi[13], kā arī panākti būtiski praktiski uzlabojumi Ķīnas pieejā patērētāju drošībai. ( Īstenošanas iestāžu sadarbības veicināšana globālā līmenī, izplatot labo praksi[14]. 5. ATBALSTS īSTENOšANAI Efektīva patērētāju tiesību aizsardzības politika ir atkarīga no tā, vai patērētāji un uzņēmumi zina savas tiesību aktos noteiktās tiesības un pienākumus, kā arī no viņu spējas tās pielietot komerciālās darbībās. Lai gan uzticama valsts iestāžu īstenošanas iespēja ir neaizstājama un tā spēcīgi motivē tirgotājus panākt atbilstību, šajā nodaļā aprakstīti būtiski pasākumi, kā nodrošināt patērētājiem iespēju aizstāvēt savas tiesības un sekmēt īstenošanu. 5.1. Informēti patērētāji ir rīcībspējīgi patērētāji Informēti patērētāji, kuri zina, kur vērsties neatbilstības gadījumos, un viņu spēja konstatēt un ziņot par tiesību pārkāpumiem ir būtiski elementi neatbilstošas prakses noteikšanā. Tāpēc Komisija pievērš pastiprinātu uzmanību tam, lai patērētāji apzinātos savas tiesības, un papildina dalībvalstu politikas ar mērķi informēt un dažādi izglītot patērētājus, proti, dalībvalstu informācijas kampaņās, lietotājdraudzīgās tīmekļa vietnēs[15], piemēram, eYouGuid , kurā digitālā vidē patērētājiem pieejams lietotājdraudzīgs ceļvedis tiešsaistē par patērētāju tiesībām[16], ES patērētāju aizsardzības diena - ikgadējs pasākums, lai cīnītos par patērētāju tiesībām visā ES, izmantojot virkni saskaņotu darbību. Komisija tāpat arī līdzfinansē Eiropas patērētāju tiesību aizsardzības centru tīklu ( ECC-Net )[17], kurā pieejama praktiska informācija un padomi par patērētāju tiesībām, kā arī palīdzība risinot pārrobežu sūdzības. Komisija pievērš papildu uzmanību arī darbam ar patērētāju tiesību organizācijām un šo iestāžu svarīgā darba atbalstam. Patērētāju tiesību iestāžu darbam ir būtiska loma preču salīdzinošajās pārbaudēs, kā arī tās veic tirgus uzraudzības funkcijas. Tādas specifiskas darbības kā valstu patērētāju tiesību organizāciju apmācību veic nolūkā vairot iestāžu spēju strādāt efektīvāk ES un valsts līmenī. 5.2. Atbilstoši līdzekļi kompensācijas pieprasīšanai ES patērētāju tiesību politikas pamatmērķis ir izveidot vidi, kurā patērētāji var iegādāties preces un pakalpojumus neatkarīgi no valsts robežām un būt pārliecināti, ka gadījumos, ja kaut kas nav kārtībā, pastāv efektīvi un iedarbīgi kompensācijas mehānismi. ES līmenī ir izveidoti vairāki mehānismi, tostarp procedūra maza apmēra prasībām[18] pārrobežu strīdos, kura kopš 2009. gada vienkāršo, paātrina un samazina tiesvedību izmaksas lietās, kas nepārsniedz EUR 2000; direktīva par konkrētiem mediācijas aspektiem civillietās un komerclietās[19] stiprina mediācijas izmantošanu dalībvalstīs, un direktīvu par aizliegumiem[20] nosaka vienotu procedūru, lai atļautu kādas dalībvalsts kvalificētai iestādei noteikt aizliegumu citā dalībvalstī nolūkā pieprasīt pārkāpuma izbeigšanu. Komisija aicina izveidot alternatīvas strīdu izšķiršanas (ASI) mehānismus un centusies tos popularizēt, pieņemot divus ieteikumus[21], kuros noteikti principi, procedūras un kvalitātes kritēriji, kurus piemēro šādām ASI iestādēm. Komisija veicina arī patērētāju pieeju dažādos tīklos ārpustiesu procedūrām pārrobežu strīdos. ECC-Net darbojas kā kontaktpunkts, nododot 400 ASI iestādēm tālāk informāciju, kuru noziņojušas dalībvalstis. Tas sadarbojas arī ar citiem ES mēroga tīkliem, piemēram, FIN-Net [22], kas paredzēts ar finanšu pakalpojumiem saistīto sūdzību ārpustiesu risināšanas shēmām, un SOLVIT [23] — problēmu risināšanai, kas radušās, nepareizi piemērojot iekšējā tirgus noteikumus. Komisija izskata arī kolektīvās aizsardzības jautājumus[24] gadījumos, kad patērētāju grupa cietusi no atsevišķa tirgotāja viena un tā paša vai līdzīga pārkāpuma. Kolektīvās aizsardzības mehānismi piedāvā alternatīvu gadījumos, ka patērētāji nolemj, ka rīkoties individuāli nav iespējams, jo pārāk bieži tiesvedības izmaksas nav proporcionālas prasības summai. 6. SECINāJUMI Efektīvai patērētāju tiesību īstenošanas politikai ir būtiska loma vienotā tirgus darbībā, un tā ir noteikta par Komisijas prioritāti vairākiem nākamajiem gadiem. Komisija kā līgumu izpildes uzraudzītāja turpinās veicināt un atbalstīt šā mērķa sasniegšanu dalībvalstīs un palīdzēt tām. Komisija tāpat arī meklēs iespējas pārskatīt gan oficiālos, gan neformālos SPTAJ īstenošanas mehānismus. Lai nodrošinātu, ka patērētāju acquis piemēro pareizi, Komisija turpinās veikt transponēšanas pārbaudes un atbilstības pārraudzības uzdevumus. Vajadzības gadījumā tā sāks pienākumu neizpildes procedūru pret ikvienu dalībvalsti, kura nebūs atbilstoši noteikumiem izpildījusi savas saistības. Pat pašreizējā ekonomiskajā gaisotnē īstenošanas uzdevumus var izpildīt, izmantojot plašo īstenotājiem pieejamo instrumentu klāstu, kā arī efektīvus pārrobežu mehānismus, kuri pielāgojas un efektīvi darbojas strauji augoša tirgus vidē; veidojot vienotu izpratni par piemērojamajiem noteikumiem; uzlabojot tirgus pārraudzības mehānismus, kā arī šādā pārraudzībā apkopotās informācijas pārredzamību, un īstenošanas darba atpazīstamību un paplašinot starptautisko sadarbību ar trešām valstīm. Gan Komisijai, gan valstu īstenošanas iestādēm jāstrādā intensīvāk, lai risinātu mūsdienu sarežģītos problēmjautājumus, ja mēs vēlamies sasniegt mērķi panākt visaugstāko patērētāju tiesību aizsardzības līmenī Eiropas Savienībā un sniegt patērētājiem pārliecību izmantot visu vienotā tirgus potenciālu. [1] No 33 % eiropiešu, kuri 2008. gadā iepirkās tiešsaistē, tikai 7 % to darīja pāri robežām ( Eurobarometer 298 speciālizdevums 2008. gada oktobrī). [2] OV L 149, 11.6.2005. [3] Saskaņā ar Komisijas pienākumiem, kas noteikti EK līguma 211. pantā. [4] OV L 11, 15.1.2002. [5] OV L 218, 13.8.2008. Jaunajā tiesiskajā pamatā, t. i., Regulā EK Nr. 765/2008 un Lēmumā Nr. 768/2008/EK, tiek pārskatīti spēkā esošie horizontālie noteikumi par preču brīvu apriti. Tajā ieviests Eiropas akreditācijas noteikumu kopums, kā arī noteikti būtiski noteikumi efektīvai un stingrai tirgus uzraudzības sistēmai un uzlaboti pašreizējie horizontālie noteikumi. [6] OV L 364, 27.10.2004. [7] DPVD: COM(2008) 905; SPTAJ: COM(2009)336 galīgā redakcija. [8] http://ec.europa.eu/consumers/safety/projects/docs/tie_voluntary_agreement.pdf; http://ec.europa.eu/consumers/safety/projects/docs/safety_vol_agr_retailers-importers.pdf. [9] http://ec.europa.eu/consumers/cons_safe/action_guide_lv.pdf. [10] OV L 381, 28.12.2004. [11] OV L 381, 28.12.2004. [12] Pirmais un otrais izdevums “Rezultātu tablo” par patēriņa tirgiem COM (2008) 31 un COM (2009) 25 galīgā redakcija. [13] Saprašanās memorands starp Eiropas Komisiju un Vispārējo kvalitātes uzraudzības, pārbaudes un karantīnas pārvaldi ( AQSIQ ) un Ceļvedis par rotaļlietu drošumu starp Eiropas Komisiju un AQSIQ . [14] ICPEN , Starptautiskais patērētāju tiesību aizsardzības un īstenošanas tīkls, kurā Komisijai ir novērotājas statuss un kurā ietilpst lielākā daļa SPTAJ tīkla dalībnieku. [15] http://www.isitfair.eu/ un http://ec.europa.eu/eyouguide. [16] Pievēršot īpašu uzmanību e-komercijai un tiešsaistes videi, Komisija nesen atklājusi eYouGuide — informatīvu tīmekļa vietni, kuras uzdevums ir tiešsaistē paskaidrot piemērojamās un ES līmenī nodrošinātās tiesības. Tajā pieejamas saites uz kompetentām iestādēm un patērētāju tiesību organizācijām, ja patērētājs vēlas īstenot savas tiesības un pieprasīt kompensāciju. [17] 2007 ECC-Net gada ziņojums http://ec.europa.eu/consumers/reports/reports_en.htm#ecc-net [18] OV L 199, 31.7.2007. [19] OV L 136, 24.5.2008. [20] OV L 166, 11.6.1998. [21] OV L 115, 17.4.1998. un OV L 109, 19.4.2001. [22] http://ec.europa.eu/internal_market/finservices-retail/finnet/index_en.htm. [23] http://ec.europa.eu/solvit/. [24] Zaļā grāmata par patērētāju kolektīvo tiesisko aizsardzību, COM (2008) 794.